stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ונצואלה–קובה
המאה ה-20

בשנת 1902 תחת הנשיא סיפריאנו קסטרו, ונצואלה וקובה כוננו יחסים דיפלומטיים זמן לא רב לאחר שהאחרונה הפכה עצמאית בעקבות מלחמת ארצות הברית–ספרד. ב-1913 חתמו קובה וונצואלה על אמנת הסגרה.
במהלך שנות הגרילה של פידל קסטרו שנלחמו בסיירה מאסטרה להפלת הדיקטטור פולחנסיו בטיסטה היו מחוות ופעולות רבות של סולידריות בוונצואלה עם תנועת 26 ביולי. למעשה, לאחר נפילתו של הדיקטטור מרקוס פרס חימנס בוונצואלה ב-23 בינואר 1958, נאספו בקמפיין רחוב בשם "צעדת בוליבר לסיירה מאסטרה" 220,000 דולר, כמו גם הרבה נשק ותחמושת שנלקחו על ידי קפטן הקטור עבדלנור מוסא על סיפון מטוס C-46, שנרכש למטרה זו, ונמסר לגרילה קובנית. כלי הנשק שיובאו מארצות הברית, הגיע מהארסנלים של צבא ונצואלה. כל זה נוהל על ידי רנה אסטבס בידיעתו ובאישורו של הנשיא, וולפגנג לרסאבל, בתמיכת אחיו קרלוס וקצינים אחרים כמו הוגו טרחו. בתורם, לשדרני ונצואלה הייתה יוזמה להעביר מחדש את חלקי המלחמה של תחנת רדיו רבלדה הקובנית באמצעות תחנות רדיו רומבוס ורדיו קונטיננט, שאפשרו לדעת את התקדמותם של אנשי הגרילה של קסטרו ואת נסיגותיו של הדיקטטור בטיסטה.
עם ניצחון המהפכה הקובנית, ב-1 בינואר 1959, נפתחה תקופה חדשה ביחסים הבילטרליים של הוואנה-קראקס. ב-3 בינואר 1959 ביקש שר מדינת קובה ממשרד החוץ בוונצואלה להכיר בממשלת קובה החדשה, שהתהוותה לאחר נפילת בטיסטה. ב-5 בינואר 1959, ממשלת ונצואלה הכירה בממשלת קובה שהוקמה לאחרונה[דרושה הבהרה] בהוואנה.
ב-23 בינואר 1959 ביקר קסטרו בוונצואלה. זו הייתה נסיעתו הראשונה לשאר מדינות העולם לאחר כניסת הניצחון בהוואנה ב-6 בינואר 1959. במהלך חמישה ימים בקראקס נחגג קסטרו כגיבור של יבשת אמריקה על ידי העם בוונצואלה. לטיול הייתה סיבה עיקרית אחת: להביע הערכה לעם הוונצואלי על תרומתם המוסרית והחומרית היקרה למען מטרת שחרור קובה.
קסטרו זכה לטקס קבלת פנים שהציע הקונגרס, וגם באוניברסיטה המרכזית של ונצואלה, במועצה העירונית של קראקס ובמפגש בכיכר אל סילנסיו. קסטרו נפגש גם עם הנשיא הנבחר רומולו בטנקור, מבקש ללא הצלחה הלוואה ועסקה חדשה לנפט בוונצואלה.
המאה ה-20 > 1960–1999

לאחר נאום הפתיחה של רומולו בטנקורט בשנת 1959 היחסים התדרדרו במהירות לאחר שנשיא רומולו בטנקורט עלה לשלטון בפברואר 1959 כשקסטרו ביקש להכניס את עושר הנפט של ונצואלה למהפכה שלו. בשנות ה-60 סיפק קסטרו אימונים קרביים וזרועות גרילה בוונצואלה.
בנובמבר 1961 ניתק הנשיא בטנקורט את היחסים עם קובה בעקבות מדיניות, המכונה "דוקטרינת בטנקורט", של לא לקיים קשרים עם ממשלות שעלו לשלטון באמצעים שאינם אלקטורליים. בינואר 1962, ונצואלה הצביעה לסלק את קובה מארגון מדינות אמריקה (OAS) וביולי 1964 עתרה בהצלחה להטיל על קובה סנקציות של ה-OAS לאחר גילוי מטמון הנשק בחוף ונצואלה בנובמבר הקודם. על ידי קובנים לשימוש הגרילה Fuerzas Armadas de Liberación Nacional (FALN) המבקשים להקים ממשלה מרקסיסטית. קסטרו נתן השראה לגרילה שאיימה על ממשלת בטנקורט ועל הבחירות שנקבעו לשנת 1963.
בשנת 1966, ארנאלדו אוצ'ואה עם מפקד הגרילה הוונצואלי לובן פיטקוף, לקח סירה מקובה לחופי פלקון שבוונצואלה, במסע חשאי. יחד עם 15 חיילים קובניים אחרים נשלח על ידי קסטרו כדי לחזק את הגרילה שנלחמה לצד המיליטנטי הוונצואלי, דאגלס בראבו, הם ניסו לתקוף את ממשלתו של ראול לאוני שהסתיימה באובדן אסטרטגי גדול ובעלות חיי אדם גדולה. רק שנה לאחר מכן, נחתו במאי 1967 סמוך לחופי מכורוקוטו תריסר אנשי גרילה קובניים וונצואלים שהוכשרו על ידי קובה ויורטו על ידי צבא ונצואלה. זמן קצר לאחר מכן קיימה ממשלת ונצואלה מסיבת עיתונאים בה הכחיש את התוקפנות הקובנית נגד ונצואלה והראתה את שני הקובנים שנתפסו, מנואל גיל קסטלנוס ופדרו קבררה טורס. קובה הוקעה על ידי ונצואלה ל-OAS. קובה לא הכירה בפעולה גם כאשר חקירת AK47 שנמצאה ברשות הגרילה אותרה כנשק שנמכר על ידי צ'כוסלובקיה לקובה. ממשלת ונצואלה ניתקה את כל היחסים עם קובה לאחר תקרית זו ואז חידשה אותם בשנת 1974.
ברגע שבטנקורט ויורשו הדומה לא פחות ראול לאוני עזבו את תפקידם, ונצואלה הזדהתה יותר ויותר עם העולם השלישי ופעילות הגרילה דעכה, כאשר קסטרו ויתר על ייצוא המהפכה שלו, ואפשר התקרבות זמנית. היחסים הדיפלומטיים הוחזרו בשנת 1974 על ידי ממשלתו של קרלוס אנדרס פרז, משלוחי הנפט חודשו, וונצואלה תמכה בקבלה חוזרת של קובה ל-OAS. המתיחות צצה מדי פעם מחדש, במיוחד בגלל הטיפול בוונצואלה באלה שתקפו את טיסת קובנה 455 בשנת 1977 והקובנים שחיפשו מקלט בשגרירות קובה בוונצואלה בשנת 1980.
בשנת 1992, גינה קסטרו בתחילה את ניסיונות ההפיכה בוונצואלה ב-1992 שביצע הוגו צ'אבז. עם זאת, לאחר חנינתו של צ'אבז בשנת 1994, קסטרו הזמין אותו להוואנה וביקש סיוע בינלאומי נוסף בעקבות קריסת ברית המועצות שפגעה בכלכלת קובה.
1999–הווה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קשרים כלכליים

ב-14 בדצמבר 2004 חתמו צ'אבס וקסטרו על הצהרה משותפת לפיה הנאו-ליברליזם פועל כ"מנגנון להגברת התלות והשליטה הזרה". שני המנהיגים תיארו את אזור הסחר החופשי האמריקאי הנתמך על ידי ארצות הברית (FTAA) כ"ביטוי לרעב לשלוט באזור" ואמרו כי אזור הסחר החופשי יביא לעלייה בעוני ובכפיפות באמריקה הלטינית. על פי ההצהרה המשותפת, שילוב כלכלי נחוץ למדינות אמריקה הלטינית כדי לזכות במעמד מכובד בכלכלה העולמית, אך שילוב זה יתבסס על שיתוף פעולה הדדי.
ב-25 בינואר 2007 חתמו צ'אבס וסגן נשיא קובה קרלוס לאג'וודילה על הסכם לפיתוח מגוון פרויקטים של ייצור שכללו ניקל, חשמל ואורז. עסקה זו כללה גם בניית כבל סיבים אופטיים תת-ימיים לעקיפת אמברגו אמריקני שנועד לבנות בתוך 2009. משנת 2008 עד 2011, ממשלת הוגו צ'אבס בוונצואלה העניקה לקובה 18 מיליארד דולר בהלוואות, השקעות ומענקים.
במהלך המשבר בוונצואלה, האטה הסחר בין שתי המדינות. יצוא ונצואלה לקובה צנח מ-5.1 מיליארד דולר בשנת 2014 ל-1.6 מיליארד דולר ב-2016, בעוד שהיצוא הקובני לוונצואלה ירד מ-2 מיליארד דולר ל-642,000 דולר באותה תקופה.
סחר הסחורות עם ונצואלה צנח ל-2.2 מיליארד דולר ב-2016, בהשוואה ל-4.2 מיליארד דולר אשתקד ו-7.3 מיליארד דולר ב-2014, לפי אתר האינטרנט של משרד הסטטיסטיקה הלאומי בקובה.
קשרים צבאיים

קשרים הדוקים עם קובה מסייעים לקראקס במטרה לחזק את צבא ונצואלה; אלה החלו בשנת 2004. כחלק ממאמץ להסיר את השפעת ארצות הברית מהמדינה, צבא ונצואלה מנסה להחליף את הרובים הבלגיים התואמים את נאט"ו עם ה-AK-103. לצבא קובה יש מעל 40 שנות ניסיון בטיפול המועצות וציוד צבאי רוסי, וכן בהכשרת לוחמים בלוחמת גרילה ובפעילות הנגד.
נציגויות דיפלומטיות

לוונצואלה יש שגרירות בהוואנה, בירת קובה.
לקובה יש שגרירות בקראקס, בירת ונצואלה.
כריסטופר ג'אדג'

| --- | --- |

כריסטופר ג'אדג' בכנס קומיקון, 2010
 לידה:  13 באוקטובר 1964 (בן 59) לוס אנג'לס, קליפורניה
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אורגון  תיכון נרבון  בית הספר לעיצוב של אוניברסיטת אורגון 
 פרופיל ב-IMDb
 
דאגלס כריסטופר ג'אדג' (באנגלית: Douglas Christopher Judge; נולד ב-13 באוקטובר 1964) הוא שחקן טלוויזיה ומדבב אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כטיאלק בסדרת המדע הבדיוני "סטארגייט SG-1".
ביוגרפיה

כריסטופר ג'אדג' נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה ולו אח אחד.
הוא התקבל לאוניברסיטת אורגון באמצעות מלגת פוטבול. הוא החליף מספר פעמים את המקצועות שהחליט ללמוד באוניברסיטה ולבסוף בחר בתקשורת וקולנוע כמקצוע ראשי ופסיכולוגיה כמקצוע משני.
קריירה

אחד מתפקידו הראשונים של ג'אדג' היה תפקיד אורח בפרק "תחיה ותלמד" בסדרה "מקגייוור". הוא השתתף גם בסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר" בתפקיד אורח של פועל.
ג'אדג' מוכר בעיקר בזכות גילום דמותו של טילק מסדרת המדע בדיוני "סטארגייט SG-1", חייזר שהצטרף לצוות SG-1 לאחר שהיה יד ימינו של אפופיס, אל השקר והאויב העיקרי של בני כדור הארץ בימיה הראשונים של הסדרה. למעשה היה זה שיתוף הפעולה השני בין ג'אדג' לריצ'רד דין אנדרסון ("מקגייוור"), ששיחק בדמותו של ג'ק אוניל, מפקד הצוות. ג'אדג' גם כתב תסריט לארבעה פרקים מן הסדרה.
בין השאר דיבב ג'אדג' את דמותו של מגנטו בסדרת האנימציה "אקס-מן: הדור הבא".
בשנת 2015 שיחק בסרט הטלוויזיה "שארקנדו 3: אוי, אלוהים לא!", השלישי בסדרת סרטי "שארקנדו".
בשנת 2018 ג'אדג' לוהק לדמות של קרייטוס מסדרת משחקי "God of War"
חיים אישיים

ג'אדג' נשוי ויש לו שני בנים ושתי בנות.
כריסטיאן רייף

כריסטיאן רייף (בגרמנית: Christian Reif; נולד ב-24 באוקטובר 1982) הוא אתלט גרמני, ואלוף אירופה בקפיצה לרוחק.
קריירה

רייף התחרה לראשונה באליפות אירופה באתלטיקה באולם בשנת 2007, אך עם תוצאה של 7.58 מטרים, לא הצליח להעפיל אל גמר התחרות. באליפות העולם באתלטיקה 2007 סיים רייף את התחרות במקום התשיעי, עם קפיצה למרחק של 7.95 מטרים.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בברצלונה בשנת 2010 זכה רייף במדליית הזהב, כשקבע את שיאו האישי, שיא התחרות ותוצאת השנה בעולם, עם תוצאה של 8.47 מטר.
שיאים אישיים

באצטדיון פתוח
קפיצה לרוחק: 8.47 מטר
באולם
קפיצה לרוחק: 8.10 מטר
כף אגולס

| --- | --- |

נקודת הציון להפרדה בין האוקיינוסים
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי, האוקיינוס ההודי 
 קואורדינטות:  34°50′00″S 20°00′09″E﻿ / ﻿34.833333333333°S 20.002541666667°E﻿ / -34.833333333333; 20.002541666667
 נתונים מדיניים
 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
  (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיכף אגולס(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן פורט אליזבת נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיכף אגולס
 
מפת החוף הדרומי של דרום אפריקה, כף אגולס הוא הנקודה הדרומית ביותר.
כף אגולַס (באנגלית: Cape Agulhas, באפריקאנס: Kaap Agulhas, במקור בפורטוגזית: Cabo das Agulhas) הוא הנקודה הדרומית ביותר ביבשת אפריקה, והנקודה המפרידה בין האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס ההודי. הכף נמצא כ-170 קילומטר דרומית-מזרחית לעיר קייפטאון. שם הכף ניתן לו על ידי הנווט הפורטוגזי הנודע ברתולומיאו דיאש שקרא לו Cabo das Agulhas (בעברית - "כף המחטים") מכיוון שבנקודה זו הצפון המגנטי והצפון האמיתי - התאחדו.
הכף ממוקם 150 קילומטר דרום מזרחית לכף התקווה הטובה ולפעמים נחשב במקומו לאחד משלושת הכפים הגדולים (כף התקווה הטובה, כף הורן וכף לווין). ההרים על הכף שייכים לרכס הר השולחן אשר מגיע עד פאתי העיר קייפטאון עצמה. האזור נחשב למקום הטוב ביותר לצלילה בדרום אפריקה בזכות מיני הדגים הרבים הנמצאים בים באזור זה.
בכף כמו בכל אזור החוף הדרומי של דרום אפריקה שורר מזג אוויר נוח המושך תיירים רבים. עם זאת, ההפלגה באזור נחשבת מסוכנת בגלל הרוחות החזקות בים וסערות המלוות בגלי פרא המגיעים לגובה של 30 מטר והיכולים להטביע גם ספינות גדולות. הסיבה לסערות הרבות היא ההתנגשות בין הזרם סביב-קוטבי האנטארקטי הקריר הנושב ממערב למזרח לזרם אגולס החמים הנושב באזור הכף.
בעבר הכף היה מוכר כאחד המקומות המסוכנים ביותר לימאים, ורבים מהם איבדו את חייהם כשנקלעו לסערות ולסחף והתרסקו עם ספינותיהם על הסלעים.
הערות שוליים

↑  Cape Agulhas, Western Cape באתר ההיסטוריה של דרום אפריקה
↑  Cape of Needles
↑  The Treacherous and Productive Seas of Southern Africa
↑  J. K. M allory, ABNORMAL WAVES ON THE SOUTH EAST COAST, International Hydrographic Review
↑  HOW THE COLOSSAL FREAK WAVES OFF THE COAST OF SOUTH AFRICA WORK
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401997505171  GND: 104316300X  LCCN: sh2017000149  VIAF: 1839151112563937180009   WorldCat (עם VIAF): 1839151112563937180009 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כלל המקבילית

כלל המקבילית הוא משפט בגאומטריה אוקלידית, הקובע כי סכום ריבועי ארבע צלעות המקבילית שווה לסכום ריבועי האלכסונים. במקרה שהמקבילית היא מלבן, האלכסונים שווים ומתקבל משפט פיתגורס. כלל המקבילית חל בכל מרחב מכפלה פנימית, ואף מאפיין את מרחבי המכפלה הפנימית בין כל המרחבים הנורמיים.
ניסוח וקטורי של כלל המקבילית

במישור האוקלידי, בהינתן שני וקטורים  \,a,b\neq 0 ניתן ליצור מקבילית שקודקודיה הם 0, ונקודות הקצה של הווקטורים a,b,a+b (ראו איור משמאל). אלכסוניה של המקבילית הם הווקטורים  \,a+b ו- \,a-b. כלל המקבילית קובע ש- \,2(|a|^{2}+|b|^{2})=|a+b|^{2}+|a-b|^{2}.
הכללה למרחבי מכפלה פנימית

בכל מרחב מכפלה פנימית  \ V, לכל זוג וקטורים  \ z ו- \ z' מתקיים השוויון:
 \ ||z+z'||^{2}+||z-z'||^{2}=2(||z||^{2}+||z'||^{2})
כאשר
||x||^{2}=\langle x,x\rangle .
הכלל נובע מכך שהמכפלה הפנימית היא ביליניארית.
כלל המקבילית ומרחבים נורמים

כלל המקבילית מנוסח במונחי הנורמה המושרית במרחב מכפלה פנימית, ולכן אפשר לתהות באלו מרחבים נורמים הוא חל. מתברר שאם מרחב נורמי מקיים את כלל המקבילית, אז הנורמה שלו מושרית על ידי מכפלה פנימית.
להלן דוגמה למרחב נורמי שאינו מקיים את כלל המקבילית (ולכן אינו יכול להיות מושרה על ידי מכפלה פנימית). נסמן ב- \ L^{\infty }[0,1] את מרחב הפונקציות הממשיות החסומות על הקטע [0,1], עם נורמת הסופרמום,  \,||f||=\sup _{x\in [0,1]}|f(x)|. בדרך זו הופך  \ L^{\infty }[0,1]  למרחב בנך. לפונקציות  f(x)=x ו- g(x)=1-x יש נורמה 1, ולכן  \,2(||f||^{2}+||g||^{2})=2(1^{2}+1^{2})=4, בעוד ש- \,||f+g||^{2}+||f-g||^{2}=1^{2}+1^{2}=2. כלל המקבילית אינו מתקיים, ולכן  \ L^{\infty }[0,1] אינו מרחב מכפלה פנימית.
כלל המקבילית במרחבים מטריים כלליים

במרחב מטרי אין משמעות לחיבור או חיסור של נקודות, ובכל זאת אפשר לשמר גרסה מסוימת של כלל המקבילית. כדי לעשות זאת כראוי, נבחין שאת כלל המקבילית במרחב נורמי אפשר לנסח גם כך:  \ 4\left|\left|{\frac {z+z'}{2}}\right|\right|^{2}+||z-z'||^{2}=2(||z||^{2}+||z'||^{2}). כלומר, אם o היא נקודת האפס ו-x היא נקודת האמצע בין z ל-'z, אז  \ d(z,z')^{2}+4d(o,x)^{2}=2d(o,z)^{2}+2d(o,z')^{2}, כאשר d היא פונקציית המרחק המושרית על ידי הנורמה,  \ d(x,y)=||x-y||. מסיבה זו, אומרים שמרחב מטרי (X,d) מקיים את כלל המקבילית-למחצה אם לכל שתי נקודות  \ z,z'\in X קיימת נקודה x, כך שלכל נקודה o מתקיים  \ d(z,z')^{2}+4d(o,x)^{2}\leq 2d(o,z)^{2}+2d(o,z')^{2}. במקרה זה, לכל  \ z,z' הנקודה x היא נקודת האמצע ( \ d(z,x)=d(x,z')) היחידה בין הנקודות  \ z,z'. מרחב מטרי שלם המקיים את כלל המקבילית-למחצה נקרא מרחב ברוה-טיץ. התכונה היסודית של מרחבים כאלה היא שכל קבוצה חסומה S מוכלת בכדור יחיד בעל רדיוס מינימלי; מרכז הכדור הזה הוא "מרכז המעגל החוסם" של S. מכאן נובע משפט נקודת השבת של ברוה-טיץ: אם לחבורת איזומטריות של מרחב ברוה-טיץ יש מסלול חסום, אז יש לה נקודת שבת.
כלל המקבילית
כריסטיאן רקובסקי

ערך זה עוסק במהפכן. אם התכוונתם לעיר במחוז פלובדיב שבבולגריה, ראו .
צילום מ-1918
כריסטיאן רקובסקי בחברת טרוצקי בשנת 1924
ציור מ-1913 המתאר משמאל לימין את רקובסקי, לאון טרוצקי וקונסטנטין דוברוג'אנו גראה במפגש בבוקרשט
כריסטיאן רקובסקי (ברומנית: Cristian Racovski, בבולגרית: Кръстьо Раковски שמו בלידה
Кръстьо Георгиев Станчев - כרסטיו גאורגייב סטאנצ'ב, ברוסית: Xристиан Георгиевич Раковский באוקראינית: Християн Георгійович Раковський ‏ 13 באוגוסט 1873 – 11 בספטמבר 1941) היה מהפכן, פוליטיקאי ופובליציסט קומוניסטי ממוצא בולגרי, בעל אזרחות רומנית, שפעל גם בגלות מערב אירופה וברוסיה הסובייטית, נמנה עם מנהיגי הקומינטרן וכיהן גם כדיפלומט סובייטי וכראש הממשלה (מועצת קומיסרי העם) ושר החוץ של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית אוקראינה. היה רופא בהכשרתו. נפל קרבן לטיהורים הגדולים הסטליניסטיים בברית המועצות.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

רקובסקי נולד ב-1873 בשם כרסטיו גאורגייב סטנצ'ב בגראדץ, ליד קוטל באזור סליבן בהרי הבלקן המזרחיים, אז ברומליה המזרחית תחת שלטון עות'מאני (כיום בבולגריה), במשפחה בולגרית אריסטוקרטית.
אמו, מריה לבית טרפנסקי, הייתה אחיינית של גאורגי סאבה רקובסקי (1867-1821), מהפכן וגיבור המאבק לשחרור בולגריה מהעול העות'מאני. גאורגי סאבה רקובסקי נולד גם הוא בקוטל ונפטר בגלות בבוקרשט ברומניה. הוא עצמו היה אחיין של גאורגי ממרצ'ב, שלחם ב-1834 כמסגרת הצבא הרוסי נגד הטורקים.
אביו של רקובסקי, גאורגי סטאנצ'ב היה גם הוא מצאצא של ממרצ'ב וגאורגי סאבה רקובסקי והתחתן עם קרובת המשפחה שלו, מריה, באישור מיוחד שהשיג מהפטריארכיה האורתודוקסית היוונית בקונסטנטינופול. סטאנצ'ב היה סוחר וחוואי אמיד, תומך במפלגה הדמוקרטית הבולגרית המרכז-ימנית.
ב-1880 עברה משפחת סטאנצ'ב זמנית לאדמות שכשה בחבל דוברוג'ה שסופח לא מזמן לממלכת רומניה. הם התיישבו בגרנג'יק, כיום פצ'יניאגה, על יד מנגליה וכנוצרים-אורתודוקסים קיבלו בקלות את האזרחות הרומנית.
מילדותו הרגיש רקובסקי הערצה כלפי רוסיה ובגיל חמש נשאר עם רשמים עזים מהמלחמה הרוסית-עות'מאנית ב-1878-1877 ומנוכחות הצבא הרוסי המשחרר על אדמת בולגריה. לימים הוא נהג לספר שפגש בילדותו את הגנרל הרוסי אדוארד טוטלבן.
כמתבגר בווארנה הוא שינה את שמו לכרסטיו רקובסקי, לכבוד הדוד המפורסם של אמו מבלי לעורר התנגדות מצד אביו.
את לימודי תיכון עשה רקובסקי בממלכה הבולגרית החופשית, בווארנה ובגברובו. מכיוון שהיה נונקונפורמיסט, פעמיים - ב-1886 וב-1890 - הוא סולק מבית הספר על רקע השתתפותו במהומות ובפעילות מהפכנית. בהשפעת אבתים דאבב (1946-1864) ב-1889 הוא התלהב מהרעיונות המרקסיסטיים ושיתף פעולה עם דאבב בתרוגמם ובהוצאתם לאור של ספרי קרל מרקס ופרידריך אנגלס בבולגריה. בגיל 17 יחד עם סאבה בלבאנוב, שלימים פעל יחד איתו בשווייץ, פרסם עיתון מרקסיסטי מחתרתי בשם "זרקלו" ("הראי") .
ביוגרפיה > פעיל סוציאליסט במערב אירופה

בנעוריו פגש את פרידריך אנגלס והתכתב איתו. הוא הוסמך כרופא במונפלייה שבצרפת. הוא התחבר עוד בנעוריו עם רוזה לוקסמבורג ועם קארל ליבקנכט והיה מקושר למנהיגים סוציאליסטים נוספים, כמו ורה זסוליץ', גאורגי ולנטינוביץ' פלחנוב (כונה בטעות ניקולאי), וילהלם ליבקנכט, פאבל אקסלרוד, ז'אן ז'ורס, ז'ול גד (Jules Guesde), קארל קאוצקי ועוד. ב-1913 אירח את טרוצקי באחוזה המשפחתית במנגליה, בעת שזה ערך סיור בבלקנים כעיתונאי.
בשנת 1908 גורש מרומניה יחד עם עוד סוציאליסטים נוספים, בתירוץ שקרא למרד האיכרים ברומניה. הוא נהיה פעיל סוציאליסטי שפקד ארצות שונות באירופה וחזר לרומניה ב-1912. בשנת 1916, עם כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה, נחשד כסוכן גרמני ונעצר. החשדות התבססו על פעילותו באיטליה ב-1915 נגד ההצטרפות למלחמה.
רקובסקי ניסה ב-1916, ללא הצלחה, להיבחר לפרלמנט הרומני מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. החל מ-23 בספטמבר 1916 הועמד תחת פיקוח משטרתי ונאסר עליו לעזוב את בוקרשט; לאחר שחצר המלך והממשלה נסוגו ליאשי, בגלל אילוצי המלחמה, גם מגוריו הכפויים הועברו לשם. בפברואר 1917 התרחשה המהפכה הקומוניסטית ברוסיה, וב-1 במאי 1917 נערכה ביאשי עצרת-עם של אוהדי המהפכה, אחריה נמלט רקובסקי לאודסה שבאוקראינה. מאז הפך רקובסקי למנהיג בולשביקי שהשתלב במנגנון. הוא המשיך להיות מעורב בענייני רומניה והציג עצמו כאחד מראשי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית. בברית המועצות תכננו אז להשתלט על השלטון ברומניה הכבושה חלקית בידי הגרמנים, ולהפכה לרפובליקה סובייטית. רקובסקי, יחד עם אלקו קונסטנטינסקו ומיכאי גאורגיו-בוז'ור, היו מיועדים להנהיג את ממשלת רומניה הסובייטית. כמאה סוכנים נשלחו ליאשי להכין את הפלת הממשלה, אך הקשר התגלה והוכשל, והסוכנים נעצרו. בתגובה נעצרו בברית המועצות שר רומני, ק. דיאמנדי (C. Diamandy) והנציגות הדיפלומטית, ורומניה נדרשה לשחרר תוך 24 שעות את אנשי הצבא הסובייטים בתמורה לשחרור הרומנים. הממשלה הרומנית הכחישה את מעצר אנשי הצבא הסובייטים ובהוראת רקובסקי נעצרו גם אנשי הקונסוליה הרומנית באודסה. ביום 5 בדצמבר 1917 חתמו הסובייטים על הפסקת אש עם הכוחות הגרמניים. גם רומניה חתמה על הפסקת אש עם הגרמנים ונתגלע סכסוך בין רומניה לברית המועצות בנוגע למחוז של בסרביה. ממשלתו של לנין הכריזה בשל כך מלחמה על רומניה וניתקה את היחסים עימה.
כרזה הקוראת להצביע עבור רקובסקי בבחירות לפרלמנט הרומני בשנת 1916 - הוא לא נבחר לבסוף
כריסטיאן רוסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בדצמבר 1954 (בן 69) סן-דני, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 לאום:  צרפת צרפתי
 מקום לימודים:  École Estienne 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 תחום כתיבה:  קומיקס
 סוגה:  מדע בדיוני פנטזיה מערבונים קומדיה
 יצירות בולטות:  ג'ים קוטלס (איור)
 פרסים והוקרה:  פרס כובע החמור בפסטיבל קוואי דה בולס
 
כריסטיאן רוסי (בצרפתית: Christian Rossi; נולד ב-31 בדצמבר 1954) הוא קריקטוריסט וקומיקסאי צרפתי.
ביוגרפיה

רוסי נולד ב-31 בדצמבר 1954, בעיירה סן-דני הצרפתית.
הוא למד רישום במכללת אקול אסטיין והחל את הקריירה היצירתית שלו בשנת 1973 כאשר פרסם סיפורים קצרים במגזין "פורמולה 1", מגזין קומיקס לילדים אשר יצא לאור באותה תקופה על ידי הוצאת פלורוס. מאוחר יותר החל לכתוב ולאייר סיפורי קומיקס עבור מגזינים נוספים של ההוצאה, בהם "le même éditeur" (עם סיפורי הקומיקס 'Djin' ו-'Historiques'), מגזין "Glénat" (צר') (עם סיפורי הקומיקס 'קירקוס' ו'גומיא!') ופרסומים שונים במגזין L'Écho des savanes.
בשנת 1999, לאחר מותו של הסופר ז'אן מישל שרלייה, נבחר רוסי לאייר את הסדרה ג'ים קוטלס אותה יצרו שרלייה והקומיקסאי ז'אן ז'ירו בשנים הקודמות. רוסי, אשר הושפע רבות מעבודותיו של ז'ירו, נהנה לעבוד איתו כאשר ז'ירו החליף את שרלייה המנוח בכתיבה ורוסי החליף את ז'ירו כמאייר. יחד השניים יצרו שישה ספרים בסדרה, אשר זכו להצלחה מרובה בצרפת.
בראשית שנות האלפיים שימש רוסי כסטוריבורדר עבור רומנים גרפיים שונים, ביניהם עיבוד לקומיקס של רומן מאת ז'ורז' ז'אן ארנו.
פרסים

פרס כובע החמור בפסטיבל קוואי דה בולס (1997).
הערות שוליים

↑  "Vingt mille bédéphiles au Festival de Saint-Malo". Le Monde.fr (בצרפתית). 1997-10-29. נבדק ב-2021-01-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406057905171  PLWABN: 9810541671305606  BNE: XX1725096  BnF: cb119226639 (data)  GND: 1027338151  ISNI: 0000 0001 2026 903X  LCCN: no2006088667  NKC: xx0212150  NTA: 069012725  SUDOC: 027109526  VIAF: 61551706   WorldCat (עם VIAF): 61551706
כף אגאסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  לואי אגאסי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  68°29′00″S 62°56′00″W﻿ / ﻿68.4833°S 62.9333°W﻿ / -68.4833; -62.9333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף אגאסי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף אגאסי
 
כף אגאסי (באנגלית: Cape Agassiz) הוא לשון יבשה בהקצה המזרחי של חצי האי הוליק-קניון, דורבן צר, שקוע בקרח, הנשלח מזרחה מצר ההר המרכזי של חצי האי האנטארקטי בין מפרצון מובילויל למפרצון רביל. הכף הוא הקצה המזרחי של קו מכף ג'רמי, המפריד בין אזור ארץ גרהאם לאזור ארץ פאלמר בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
היסטוריה

הכף התגלה בדצמבר 1940 על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית ( United States Antarctic Service (בראשי תיבות: USAS)).
שמו המקורי של הכף ניתן לו על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית, אשר קרא לכף על שמו של דבליו. אל. ג'י. ג'אורג (W.L.G. Joerg), גאוגרף וחוקר קטבים בעל שם עולמי.
לבקשתו של ג'אורג, שונה שם הכף. והוא נקרא הכף על שם לואי אגאסי, חוקר טבע וגאולוג בעל שם עולמי, אמריקאי ממוצא שווייצרי, שהעלה לראשונה את תאוריית היווצרות הקרחונים היבשתיים (Études sur les Glaciers, נוישאטל, 1840).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
ימין (דמות מקראית)

יָמִין הוא דמות מקראית, בנו השני של שמעון ונכדם של יעקב ושל לאה. לימין היו חמישה אחים: ימואל, אהד, יכין, צחר ושאול. למשפחתו של ימין קראו משפחת הימיני.
יש עוד ימין בתנ"ך, מצאצאי יהודה. לכן יש חוקרים הסוברים שמשפחות יהודה ושמעון התערבבו והחליטו לתת שם על אחד מבני שמעון.
שמו

בפירוש שכל טוב מאת ר' מנחם בן שלמה על ספר בראשית, פרק מ"ו פסוק י' מוזכר כי מקור השם הוא בכך שהיה מיומן למלחמה.
השם ימיני נמצא בכתובת ארמית מאוחרת בחצי האי סיני.
פירוש השם ימין הוא ככל הנראה בר מזל, מאושר.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק י'
↑  ספר שמות, פרק ו', פסוק ט"ו
↑  ספר במדבר, פרק כ"ו, פסוק י"ב
1 2 3 4  ראו אנציקלופדיה מקראית כרך ג
↑  ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוק כ"ז
↑  שכל טוב בראשית מ"ו י', באתר על התורה
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כף אוונס

| --- | --- |

הצריף של סקוט בכף אוונס
 מידע כללי
 מיקום:  Cape Evans, Ross Island,
 קואורדינטות:  77°38′00″S 166°24′00″E﻿ / ﻿77.6333°S 166.4°E﻿ / -77.6333; 166.4
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף אוונס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף אוונס
 
מפת האי רוס
כף אוונס (באנגלית: Cape Evans) הוא כף סלעי בצדו המערבי של האי רוס, אנטארקטיקה, היוצר את הצד הצפוני של המבוא אל הר ארבוס.
היסטוריה

את הכף גילתה המשלחת הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה, 1904-1901, בהנהגת רוברט פלקון סקוט, שקרא לו "סקוארי", על שם ציפורי הסקואה. המשלחת השנייה של סקוט, משלחת טרה נובה, 1913-1910, בנתה כאן את המטה שלה ושינתה את שם הכף להיקרא על שם לייטננט אדוארד אוונס, קצין הצי המלכותי והמשנה לפיקוד על המשלחת.
על שם רוברט פלקון סקוט נקרא בסיס סקוט המשמש את מדעני המקום.
היסטוריה > אתרים היסטוריים ומצבות זיכרון

בכף שני אתרי מורשת:
הצריף של סקוט (משלחת טרה נובה) (אנ') הוכרז כאתר מורשת היסטורי אנטארקטי (אתר HSM 16) בעקבות הצעה של ניו זילנד והממלכה המאוחדת לאספה המייעצת לברית האנטארקטית.
צלב על "גבעת שבשבת הרוחות", כף אוונס, שהוקם בידי קבוצת ים רוס בראשות קפטן אניאס מקינטוש, מן המשלחת הטראנס-אנטארקטית האימפריאלית של סר ארנסט שקלטון, לזכר שלושה מחברי המשלחת שמתו בקרבת מקום לשם בשנת 1916. הצלב הוכרז כאתר היסטורי
ויד זיכרון בעקבות הצעה של ניו זילנד והממלכה המאוחדת של האספה המייעצת לברית האנטארקטית.
האתר כולו נחשב לאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA) מס' 155, במידה רבה עקב חשיבותו ההיסטורית כאחד האתרים העיקריים של פעילות אדם מוקדמת באנטארקטיקה.
צלב זיכרון בכף אוונס
יחסי ונצואלה–צרפת

| יחסי ונצואלה–צרפת |
| --- | --- |
ונצואלה: צרפת


ונצואלה: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
912,050: 643,801
אוכלוסייה
28,433,569: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
482,359: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,964: 45,527
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה נשיאותית למחצה (או פרלמנטרית למחצה)

יחסי ונצואלה–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לוונצואלה.
היסטוריה

במהלך ניסיונות ההפיכה של ונצואלה ב-1992, ממשלת צרפת "סימנה מיד את סירובה לקבל פירוט בלגיטימציה מוסדית." מאז החל משבר הנשיאות, צרפת תמכה בחואן גואידו.
ביקורים רשמיים

הנשיא הוגו צ'אווס נפגש עם נשיא צרפת ז'אק שיראק בשלוש הזדמנויות באוקטובר 2002, במרץ 2005 ובאוקטובר 2005.
בשנת 2007 ביקר צ'אווס את נשיא צרפת ניקולא סרקוזי כדי לדון במצבו של בן הערובה אינגריד בטנקור שנעצר בקולומביה.
בספטמבר 2008 צ'אווס ביקר שוב את סרקוזי וצ'אווס אמר כי הוא מבקש סיוע ממדינות "ידידותיות" כמו צרפת, בתמורה ל"אנרגיה ונצואלית".
הסכמים

באוקטובר 2008 חתמו שרי החוץ של ונצואלה וצרפת על 10 הסכמים על שיתופי פעולה הכוללים שיתופי פעולה דו-צדדיים בנושא אנרגיה, צבא, טלקומוניקציה, תיירות ומלחמה בסחר בסמים ועוד.