stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טטרודה

אחד הדגמים המוקדמים של הטטרודה
טֶטְרוֹדָה היא שפופרת ריק בעלת ארבע אלקטרודות, שהומצאה בעקבות הטריודה, שהיא שפופרת ריק בעלת שלוש אלקטרודות, ושימשה כמוה בעיקר במעגלים אלקטרוניים בתקופה מוקדמת של האלקטרוניקה. יש לה שימושים גם כעת במגברים שפופרתיים, כי יש ציבור שמעדיף את הצליל "החם" שנוצר כשמגבר שפופרתי מגיע להספק המקסימלי שלו. יש גיטריסטים שמעדיפים את העיוותים (Distortions) שנוצרים במגברים שפופרתיים על פני העיוותים שנוצרים במגברי מצב מוצק. קיימים היום מגברי מצב מוצק, לעיתים בשילוב מחשבים וסינטסייזרים, המסוגלים לחקות צליל שפופרתי באמינות גבוהה הרבה יותר, כי לשפופרות אורך חיים קצר יחסית. טטרודות נמצאו עד לזמן האחרון גם במשדרי רדיו חזקים, ויש להן, כמו לשפופרות אחרות, עמידות גבוהה לקרינה רדיואקטיבית (יחסית להתקני מצב מוצק). לכן יש להן עדיין שימושים צבאיים.
בנוסף לקתודה, סריג הבקרה והאנודה, השפופרת כוללת סריג נוסף בין סריג הבקרה והאנודה הנקרא סריג מיסוך. מטרת סריג המיסוך היא להחזיר את האלקטרונים הנפלטים מהאנודה בפליטה משנית (כתוצאה מ"הפצצתה" באלקטרונים המגיעים מהקתודה) ולמנוע מהם להגיע לסריג הבקרה, ובכך לשפר את ביצועי השפופרת. בטטרודות מסוימות קיימת התנגדות שלילית, שגורמת לעיוותים בעת שהשפופרת משמשת כמגבר. תכונה זו מנוצלת לעיתים ליצירת מתנד בנוסף לפעילות הרגילה של השפופרת. כך ניתן ליצור גל בעל אפנון תנופה בשפופרת יחידה.
הפנטודה, שפופרת בעלת סריג שלישי, פותרת חלק מהבעיות הקיימות בטטרודה רגילה. טטרודת אלומה אף היא פותרת בעיות אלה.
הטטרודה הומצאה בשנות ה-20 של המאה ה-20 על ידי המדען האמריקני וולטר שוטקי, כהמשך לשפופרות הטריודה, במטרה לשפר את ביצועי ההגברה שלה.
מבנה ואופן הפעולה

הטטרודה כוללת ארבע אלקטרודות:
קתודה (Cathode) - מקור האלקטרונים, נימה מלוהטת (בדומה לנורת ליבון) או גליל מתכת המלוהט על ידי הנימה שנמצאת בתוכו. עקב הטמפרטורה הגבוהה נפלטים מהקתודה אלקטרונים היוצרים ענן אלקטרונים המהווה קתודה וירטואלית.
סריג בקרה (Control Grid) - משפיע על זרימת האלקטרונים בין הקתודה לאנודה. הסריג הוא לרוב סליל העשוי מוליך דק שהקתודה נמצאת בתוכו, מוחזק בשני צידיו על ידי חוטי מתכת. בדגמים מוקדמים מאוד הסריג היה אכן סריג, קרי רשת.
סריג מיסוך (Screen Grid)- ממוקם בין סריג הבקרה לאנודה, מפחית בסדרי גודל את הקיבול בין האנודה לסריג הבקרה, מאפשר את הפעלת השפופרת בתדרים גבוהים יותר, ומשפר את ההגברה של השפופרת באופן ניכר עקב האצת האלקטרונים, כי הוא מחובר למתח חיובי גבוה.
אנודה (Anode או Plate) – גליל מתכתי העוטף את כל שאר האלקטרודות. קולט את האלקטרונים הנפלטים מהקתודה.
בדומה לטריודה, אלקטרונים נפלטים מהקתודה ונמשכים לאנודה החיובית. שינויים במתח סריג הבקרה חוסמים או מגבירים את כמות האלקטרונים שמגיעים לאנודה, כך שהזרם האנודי משתנה בהתאם למתח סריג הבקרה. כאשר האנודה מקבלת המתח חיובי דרך נגד גדול (או שנאי), שינויי מתח קטנים בסריג מתבטאים בשינויי מתח גדולים באנודה, כלומר יש הגברה ניכרת של המתח והגברה גדולה הרבה יותר של ההספק (שכן זרם הסריג נמוך ביותר).
מבנה ואופן הפעולה > טטרודת אלומה

בטטרודת "אלומה" (Beam Tetrode) הסריגים ממוקמים במדויק זה מול זה, כך שההפרעה לזרם האלקטרונים היא מינימלית. בנוסף יש בטטרודות אלה לוחות הטיה המחוברות לקתודה, והן יוצרות אלומת אלקטרונים המתמקדת לפני האנודה, ובכך יוצרות סריג שלישי וירטואלי. בשל השדה החשמלי השלילי שנוצר לפני האנודה, רוב האלקטרונים שנפלטים מהאנודה בפליטה משנית חוזרים אל האנודה וכך נמנעת תופעת ההתנגדות השלילית. טטרודת אלומה מתנהגת באופן דומה לפנטודה שהיא בעלת שלושה סריגים, אך היא בעלת תכונות משופרות, המתבטאות בשיפור ההספק והנצילות (גם יחסית לטטרודה רגילה).
יישומים

טטרודה שימשה במעגלים אלקטרוניים בתחילת המאה ה-20, בעיקר במגברים, מקלטי רדיו ומשדרים.
טטרודות אלומה (ולעיתים גם טריודות) משולבות במגברי שמע מודרניים למען חובבי מוזיקה שמעדיפים צליל "שפופרתי", המתבטא בעיוות שנשמע כצליל "חם" באוזני אנשים מסוימים. דבר זה קורה רק כאשר ההספק מוגבר עד שמופיעים עיוותים.
טטרודות אלומה 6P3S, 6L6
טטרודת אלומה KT66
אילנית בן-יעקב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במרץ 1973 (בת 51) באר שבע, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לתיאטרון חזותי 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אילנית בן-יעקב (נולדה ב-20 במרץ 1973) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

בן-יעקב נולדה בבאר שבע, ועברה בנעוריה ללהבים. בשנת 1997 החלה ללמוד בבית הספר לתיאטרון חזותי בירושלים.
פרויקט הגמר שלה היה המופע חנה'לה ושמלת השבת, עיבוד למבוגרים של סיפור הילדים הידוע. המופע עלה בפסטיבל עכו, ולאחר מכן ברחבי הארץ ובפסטיבלי תיאטרון בובות באירופה.
תפקידה הראשון בטלוויזיה היה התפקיד הראשי בסרט "היה נהדר" (2002), במסגרת הסדרה "שיעור מולדת". לאחר מכן שיחקה במספר תפקידי משנה בסדרות "בשורות טובות", "מילואים" ו"תיבת נח", בתוכנית המערכונים "מקום לדאגה" ועוד.
במקביל, השתתפה בן-יעקב בסרטים "קרוב לבית", "מדוזות", "הכל מתחיל בים", "האמת העירומה" ואחרים. בשנת 2012 כיכבה בתפקיד הראשי בסרט "אליס", עליו זכתה בפרס המשחק בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
בשנים 2008–2009 שיחקה בדרמה היומית "חשופים" שם גילמה את דמותה של הכתבת הפוליטית ריקי יוספי. ובשנת 2011 גילמה את עלמה בסדרת הנוער "החולמים" (ב-ערוץ הילדים, HOT). באותה שנה גילמה את דמותה של "דודה יונה" בסדרת הפשע של HOT "עספור". והתארחה בסדרה הקומית "בנות הזהב" בערוץ 10.
בשנת 2015 הצטלמה לסרט "אינרציה" של עידן חגואל, ולסרט "התעוררות" של גיא מאירסון. שניהם בתפקיד ראשי.
החל מ-8 בספטמבר של אותה שנה כיכבה בסדרת המתח של עודד דוידוף המשודרת ב-HOT3, "עקרון ההחלפה".
בשנת 2017 שיחקה בסדרת הדרמה של Yes, "כבודו" שביים רוני ניניו וכתב שלמה משיח. באותה שנה הצטלמה לסדרה "ויקי ואני" בערוץ עשר.
ב-26 בספטמבר 2019 עלתה לשידור סדרת הטלוויזיה "חמישים" בכיכובה, ובאותה שנה החלה לשחק בסדרה "כפולה".
בשנת 2021 גילמה את לבנה, אמא של טופז, בסדרה "היורשת" שעלתה בקשת 12. באוגוסט אותה שנהנ החלה לשחק בעונה הרביעית של סדרת הנוער "נעלמים", בתפקיד לולי שמר.
בשנת 2022 גילמה את אימו של נפתלי, בעלה של פייגי העקרה בסרט "עקרה".
החל מפברואר 2022 משתתפת בעונה השנייה של "הבאר", בתפקיד מגי.
בשנת 2023 שיחקה בסרט טור פרידה בבימויו של רוני ניניו.
חיים אישיים

בינואר 2008 נישאה בן-יעקב למעוז דגני, עיתונאי ופעיל חברתי. להם בת ובן. במהלך טבח שבעה באוקטובר, נהרג אחיה ליאור, חבר כיתת הכוננות  של מושב ישע שבה היה סגן הרבש"צ, בקרב עם מחבלים לאחר שהוקפץ בעקבות התראה על חדירה במושב מבטחים.
בנוסף לעיסוקה כשחקנית, משתייכת בן-יעקב למערכת המגזין "כביש ארבעים", המקומון של מצפה רמון והסביבה, ואף פרסמה מספר שירים בעיתון.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | התעוררות |  | גיא מאירסון |
| 2016 | אינרציה | מירה סגל | עידן חגואל |
| 2015 | כלבי ציד (סרט קצר) | אלביס | עומר טובי |
| 2012 | אליס | אליס | דנה גולדברג |
| 2011 | עדות |  | שלומי אלקבץ |
| 2008 | הכל מתחיל בים | תרצה | איתן גרין |
| 2007 | תהילים | אורנה | רפאל נג'ארי |
| 2007 | מדוזות | גליה | אתגר קרת, שירה גפן |
| 2005 | קרוב לבית | מש"קית | וידי בילו, דליה הגר |
| 2004 | שנת אפס | מרואיינת | יוסף פיצ'חדזה |
| 2004 | המסע הארוך | נירה | ערן קולירין |
| 2002 | היה נהדר (סרט טלוויזיה) |  | סיון ארבל |
| 2001 | שלוש אצבעות (סרט טלוויזיה) | שוטרת | דפנה לוין |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | ערוץ | במאי/ת |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | האמת |  | כאן 11 | דפנה לוין |
| 2023 | גוף שלישי | סימה | קשת 12 | שי קפון |
| 2023 | אבירם כץ | רופאה | כאן 11 | איתן צור |
| 2022 | שומקום | ריקי צור | Tennick | רני סער |
| 2022 | הבאר | מגי | כאן חינוכית | יהונתן בר אילן |
| 2021 | נעלמים | לולי שמר | Tennick Hot | יריב הורביץ |
| 2021 | היורשת | לבנה בדש | קשת 12 | עומר טובי |
| 2020 | דיבוקים | רופאה | yes, HBO | תומאס וינסנט |
| 2019 | חמישים | אלונה נחמיאס | Yes EDGE | דפנה לוין |
| 2019 | כפולה | אכדיה דינר אלימלך | Kidz | שי כנות |
| 2017–2019 | כבודו | חנית רופוס | Yes | רוני ניניו |
| 2016 | עקרון ההחלפה | רחלי | HOT | עודד דוידוף |
| 2016 | גירושים מאוחרים | לבנה | הערוץ הראשון | רם לוי |
| 2014–2015 | זגורי אימפריה | גברת סרוסי | HOT | מאור זגורי |
| 2013 | המגפה | הטבעונית | HOT | ימי ויסלר |
| 2012 | יום האם | רותי | שידורי קשת (ערוץ 2) | רני סער |
| 2011 | בנות הזהב | נעמי | ערוץ 10 | שירילי דשא |
| 2011 | החולמים | עלמה | ערוץ הילדים (HOT) | שי קפון |
| 2011 | עספור (עונה 2) | דודה יונה | HOT | רני סער, דורון פז, יואב פז |
| 2010 | נשות הטייסים | פסיכולוגית | ערוץ 10 | אהרן קפלן, אייל סלע |
| 2009 | תיבת נח | מילי | ערוץ 2 (רשת) | רני בלייר |
| 2008–2010 | מקום לדאגה | דמויות שונות | ערוץ 10 | ימי ויסלר |
| 2008–2009 | האמת העירומה | מירב | ערוץ 10 | אורי ברבש |
| 2008–2009 | חשופים | ריקי יוספי | HOT | רני סער, דורון פז, יואב פז |
| 2008 | פאפאדיזי |  | Yes | אורי ששון |
| 2008 | על קצות האצבעות | תיקי אטיאס | שידורי קשת (ערוץ 2) | גל זייד |
| 2007 | 24/7 תום אבני | תמימה | ערוץ הילדים (HOT) | אודי גוטשלק, גורי אלפי, אייל סלע |
| 2006–2007 | מילואים (עונה 2) | נאווה | ערוץ 2 (רשת) | אורי ברבש |
| 2006–2007 | בשורות טובות | רונה | שידורי קשת (ערוץ 2) | דפנה לוין, עודד רסקין, מיכל ליבדינסקי |
| 2005–2007 | בלי גרביים | אושר | לוגי | מיכל חגי, יובל כהן |
הערות שוליים

↑  אחיה של השחקנית אילנית בן יעקב נהרג על ידי מחבל: "עצוב שלא תהיה בעולם יותר", באתר וואלה, 10 באוקטובר 2023
מיכאל רויז

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1983 (בן 41) סראטוב, ברה"מ 
 הישג בולט:  מס' 40 בעולם ביולי 2008
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן
 מד כושר מרבי:  2680 (יולי 2008)
 מד כושר נוכחי:  2568 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ישראל
 
מיכאל רויז (ברוסית: Михаил Ройз, נולד ב-12 באוקטובר 1983 ברוסיה) הוא שחמטאי ישראלי בדרגת רב-אמן וחבר נבחרת ישראל.
רויז למד לשחק שחמט בגיל 7. כאשר היה בן 9 סיים במקום השני באליפות הלאומית בקטגוריה עד גיל 10. עלה לישראל בשנת 1995. השיג דרגת אמן בינלאומי ב-1999 בגיל 16, ודרגת רב-אמן ב-2003.
שיחק בלוח הרביעי של ישראל באולימפיאדת השחמט 2016, שהתקיימה בבאקו שבאזרבייג'ן.
רויז הוא גם מאמן שחמט. בין תלמידיו הבולטים הוא  אריאל ארנברג, בעל דרגת אמן בינלאומי.
הישגים בולטים

רויז זכה במקום ראשון באליפות צה"ל בשנים 2002 ו-2003, מקום 1–3 בתחרות פתוחה באשדוד, 2004, 6-1 בתחרות פתוחה בציריך, 2004, 4-2 עם מיכאיל גורביץ' וויטלי גולוד (עם תוצאה 7 מ-9) בתחרות פתוחה בסן וינסנט, איטליה, 2004, 5-3 עם תוצאה 8 מ-10 בתחרות פתוחה בבנסקה, ספרד, 2005.
רויז זכה בתחרות שחמט מהיר בביל, 2006. בתחרות אמני גיברלטר ב-2007 הוא חלק את מקום 5, אחרי ולדימיר אקופיאן, אלכסנדר שרקשנקו, היקארו נקמורה ואמיל סוטובסקי.
רויז היה חלק מהנבחרת הלאומית בפלובדיב 2003 (מדליית כסף קבוצתית) ואליפות העולם לקבוצות בבאר שבע 2005.
ב-2005, עלה לגביע העולם, שם הפסיד בסיבוב הראשון לאלכסנדר מוטילב 1.5-0.5.
באולימפיאדות השחמט

רויז ייצג את ישראל בשתי אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום | קישור |
| 2004 | 4 | 2560 | 4.5 מ-6 | 3+ 3= 0- | 75% | 5 קבוצתי | (באנגלית) |
| 2008 | 2 | 2677 | 5.5 מ-9 | 2+ 7= 0- | 61% | 2 קבוצתי |  |
| 2016 | 4 | 2605 | 5.5 מ-8 | 4+ 3= 1- | 68.8% | 27 קבוצתי, 17 אישי |  |
מבחר תחרויות בהן השתתף

אליפות ישראל בשחמט 2014
אליפות ישראל בשחמט 2016
מיכאיל באקונין

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1814 פריאמוקינו, רוסיה 
 פטירה:  1 ביולי 1876 (בגיל 62) ברן, שווייץ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, רוסיה, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות ברמגרטן 
 השכלה:  בית הספר לתותחנים מיכאילובסקי (יוני 1834)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  Antonia Kwiatkowska 
 חתימה:   
 
מיכאיל באקונין
מיכאיל אלכסנדרוביץ' בָּאקוּנִין (ברוסית: Михаи́л Алекса́ндрович Баку́нин;‏ 30 במאי 1814 – 13 ביוני 1876) היה מהפכן רוסי. בתחומי מדע המדינה, אנרכיסט וסוציאליסט רוסי. באקונין היה בין התורמים העיקריים להתפתחות הפעילות האנרכיסטית המודרנית בכלל, והאנרכו-קומוניזם בפרט.
חייו

מיכאיל באקונין נולד למשפחת אצולה בפלך טבר, בכפר פריאמוקינו (רו') שברוסיה הצארית. אביו, אלכסנדר מיכאילוביץ' באקונין (אנ'), היה דיפלומט ששירת באיטליה ובצרפת ועם שובו הפך למרשל אצולה (אנ'). מיכאיל קיבל את חינוכו בכפר בו למד וגם דרך ביתו.. מגיל 15 למד בפנימיה צבאית בסנקט פטרבורג. בסיומה שירת כקצין זוטר ביחידת ארטילריה בעיר גרודנו. בשנת 1835 פרש ביוזמתו מהשירות הצבאי.
הוא עבר לגרמניה, שם למד את התאוריה של הגל והחל להתרועע עם אנשי שמאל גרמנים. בצרפת פגש את פייר-ג'וזף פרודון ואת הגולים הפולנים ומשם עבר לשווייץ, שם פעל בשיתוף עם תנועות סוציאליסטיות שונות. ב־1842, פרסם באקונין בעילום שם את ספרו 'הריקאציה בגרמניה', ובו משפטו המפורסם: "תשוקת ההרס היא תשוקת היצירה", משפט שמפלגות סוציאליסטיות רבות בעולם תלו על קירות משרדיי המפלגה, ונתן השראה. כפיתוח פרשנות מהפכנית לדיאלקטיקה של הגל. בחיבור הוא גם טען כי העם הגרמני אינו יכול לקפוא על שמריו, ולכן עליו לשאוף לקידום המהפכנות.
הממשל הרוסי ידע על הפעילות המהפכנית של באקונין ובשנת 1843 דרש ממנו לחזור לתחומי האימפריה הרוסית. באקונין סירב וכתוצאה מכך, בשנת 1844 הוא נושל מכל רכושו ברוסיה והתקבלה החלטה שאם יחזור, יישלח לסיביר.
ב־1848, עם חזרתו לפריז, הוציא לאור מנשר תוקפני נגד רוסיה אשר הביא לגירושו מצרפת. התנועה המהפכנית של 1848 נתנה לו את ההזדמנות לה חיכה להפיץ את דעותיו ברבים.
באקונין היה בין יוזמי הקונגרס הסלאבי בפראג (ביוני 1848), בו ראה הזדמנות להתאחדות הסלאבים כנגד האימפריות הרוסית והאוסטרית. כתוצאה מכך, הוא נאסר בדרזדן ב־1849. תחילה נשפט למוות ולאחר מכן גזר דינו הומר למאסר לכל החיים. הוא הועבר לסמכויות רוסיה ונשלח לסיביר ב־1857. הוא הצליח לברוח דרך יפן וארצות הברית עד שהגיע לבריטניה ב־1861. הוא בילה את שארית חייו בגלות, בעיקר בשווייץ.
באקונין היה חבר מ־1867 בליגה לשלום וחופש. ב-1869 הקים את ה"ברית הדמוקרטית החברתית" אשר הצטרפה לאינטרנציונל הראשון. בסוף 1870 השתתף בהתקוממות בליון. ב־1872 בקונגרס האינטרנציונלי בהאג הוא גורש מהמפלגה המרקסיסטית בעוון מעילת כספים, דבר שהתברר כמזימה נגדו, שנועדה למנוע את המשך התחזקותו הפוליטית בתוך המפלגה.
באקונין פרש ללוגאנו בשנת 1873 ונפטר בברן שבשווייץ ב-13 ביוני 1876.
כתביו

כתבי באקונין משקפים נאמנה את אישיותו. הם צבעוניים ומלאי חיים אך אימפולסיביים, לא מאורגנים ולעיתים גם לא עקביים. מתוך כתביו עולה כי העקרונות הבסיסיים המרכיבים את התנאים החיוניים לכל התפתחות אנושית, קולקטיבית או אינדיבידואלית בהיסטוריה הם: חיות אנושית, מחשבה ומרד.
לדידו של באקונין כלכלה חברתית ופרטית מתאימה למרכיב הראשון, מדע למרכיב השני וחופש למרכיב השלישי. אלה הם שלושת המרכיבים הבסיסיים בתאוריה שלו.
באקונין הצהיר פעם שקיום האל איננו עולה בקנה אחד עם אושר, כבוד, חוכמה, תחושה מוסרית וחירות האדם מאחר שאם אכן קיים אלוהים, הרי כי החוכמה והרצון האנושיים, אפילו אם הם גדולים וחזקים, מתגמדים לעומת החוכמה והרצון האלוהי.
בכתביו, הדגיש באקונין את תפקידם של הקולקטיב, ההתקוממות העממית והמרד הספונטני, ביצירת חברה חופשית נטולת מעמדות. הוא דחה כל מערכת אידיאלית מרעיון האלוהים ועד כל אוטוריטה חיצונית. בין אם הריבונות נובעת מרצון השליט או מהזכות להצבעה דמוקרטית. חופש האדם, לדעתו, נובע מציות לחוקי הטבע. כאשר האדם מזהה אותם ככאלה ולא מקיימם עקב כפייה חיצונית, אנושית או אלוהית, קולקטיבית או אינדיבידואלית. בדרך זו בעיית החופש תיפתר, חוקי הטבע יומשגו על ידי גילויים מדעיים והידע עליהם יתפשט באופן אוניברסלי בין כל האנשים. האדם לא יוכל אלא לציית לחוקי הטבע כאשר הוא יזהה אותם כחוקים של טבעו. על כן לדידו של באקונין הצורך לארגון פוליטי וחוקתי ייעלם.
באקונין גרס כי על המהפכן להיות ללא רגשות או אינטרסים אישיים, ללא עקרונות מוסר, דת או פטריוטיזם אשר עלולים, לפי דעתו, להסיט אותו ממשימתו. מטרת משימה זו, לדעת באקונין, להשתמש בכל האמצעים הקיימים על מנת להחליף את החברה הקיימת. בעניינים פוליטיים היה זה באקונין אשר עורר את האנרכיסטים להתבונן באנשי השוליים, הלוא הם העובדים הלא מאורגנים ומאוגדים, בחברה המודרנית ולא על הפרולטריון המתועש כסוכן האמיתי של המהפכה. הוא האמין שהדחפים המהפכניים היו חזקים יותר בדרום ומזרח אירופה במיוחד איטליה, ספרד ורוסיה לעומת המדינות המתקדמות מהצפון.
ציטוט מפורסם של באקונין בנושא זה הוא: "חירות ללא סוציאליזם היא אי צדק, ואילו סוציאליזם בלי חופש-הריהו עבדות."
רעיונותיו הפכו דומיננטיים במאה העשרים בקרב חלקים גדולים של תנועת העבודה הרדיקלית. רבים מרעיונותיו כמעט זהים למה שכונה בהמשך סינדיקליזם. באקונין השפיע על תנועות רבות של איגודים מקצועיים - במיוחד בספרד. כתביו כוללים את "אלוהים והמדינה", "הקומונה הפריסאית ורעיון המדינה" וחיבורים רבים אחרים שהשפעתם על התנועה האנרכיסטית משמעותית גם כיום.
באקונין ומרקס

יריבו האידאולוגי העיקרי של באקונין היה קרל מרקס. בין היתר אמר על מרקס שהוא "יהיר, בוגדני וערמומי", אף שהעריך את עומק הגותו. מרקס עצמו לא העריך את באקונין, וראה בו טיפוס ספק שרלטן ספק מטורף, שהשקפותיו אבסורדיות וברבריות.
באקונין צפה שהשקפת העולם של קרל מרקס תביא בסופו של דבר לרודנות. ב־1870 אף פרסם אזהרה בזאת הלשון:
לקריאה נוספת

אברהם יסעור (עורך), אנרכיזם - אנתולוגיה, הוצאת רסלינג, 2004.
ראו גם

אנרכיזם
פיוטר קרופוטקין
נועם חומסקי
הערות שוליים

↑  אנרכיזם: אנתולוגיה, 2004
| סוציאליזם |
| --- | --- | --- |
| זרמים | אנרכו-סינדיקליזם • אנרכו-קומוניזם • הסוציאליזם האתיופי • לניניזם • מרקסיזם • נצרות סוציאליסטית • קומוניזם נוצרי • סוציאל-דמוקרטיה • סוציאליזם אסלאמי • סוציאליזם דמוקרטי • סוציאליזם ערבי • סינדיקליזם • פמיניזם סוציאליסטי • ציונות סוציאליסטית • קומוניזם • סוציאליזם ליברטריאני • נאציונל-סוציאליזם |  |
| סוציאליסטים | רוברט אוון • פרידריך אנגלס • מיכאיל באקונין • אוגוסט בבל • אדוארד ברנשטיין • משה הס • פרדיננד לסל •  קרל מרקס • קלוד-אנרי דה סן-סימון • פייר-ז'וזף פרודון •  שארל פורייה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258124505171  PLWABN: 9810568613005606  BIBSYS: 90224909  BNC: 000038063  BNE: XX1721236  BnF: cb11889937b (data)  CANTIC: a11535465  CiNii: DA0059047X  GND: 118506102  HDS: 028358  ICCU: CFIV055188  ISNI: 0000 0004 3483 904X  LCCN: n79056734  LNB: 000001915  MusicBrainz: 6c3610dd-3a23-4df2-bae8-4a9b8a994ce5  NDL: 00432145  NKC: jn19990210080  NLA: 36271466  NLG: 86674  NLK: KAC201620088  NSK: 000103554  NTA: 184823498  RERO: 02-A000015517  RSL: 000080858  SELIBR: 176623  SNAC: w6g75j20  SUDOC: 026701669  Trove: 1240176  ULAN: 500433892  VcBA: 495/348151  VIAF: 27878824   WorldCat (עם VIAF): 27878824
התרסקות מטוס חיל האוויר האלג'יראי (2018)

| --- | --- |

המטוס שהיה מעורב בתאונה ב-1999
 תאריך:  11 באפריל 2018
 מיקום:  נמל התעופה בופאריכ 
 קואורדינטות:  36°32′32″N 2°51′59″E﻿ / ﻿36.54222222°N 2.86638889°E﻿ / 36.54222222; 2.86638889
 הרוגים:  257
 פצועים:  0 
 ניצולים:  0
 המעורבים באסון

כלי טיס
 כלי טיס:  איליושין Il-76
 מספר זנב:  7T-WIP
 מוצא:  נמל התעופה בופאריכ (אנ'), בופאריכ, אלג'יריה
 יעד:  נמל התעופה בודע'ן בן עלי לוטפי (אנ'), בשאר, אלג'יריה
 מפעיל:  חיל האוויר האלג'יראי (אנ')
  (למפת אלג'יר מוגדלת) מיקום ההתרסקות(למפת אלג'יר רגילה) מיקום ההתרסקות
 
התרסקות מטוס חיל האוויר האלג'יראי (2018) היא תאונה אווירית שהתרחשה ב-11 באפריל 2018. לפי דיווחים בכלי תקשורת באלג'יריה, מטוס של צבא אלג'יריה מדגם איליושין Il-76, תוצרת רוסיה, התרסק זמן קצר לאחר שהמריא מנמל התעופה בופאריכ שבעיר בופאריכ שבקרבת הבירה אלג'יר במזג אוויר סוער, כשהיה בגובה 300 מטר. בהתרסקות נהרגו 257 בני אדם, רובם חיילים אלג'יראים ובני משפחותיהם. בין ההרוגים נמנו גם 30 אזרחי רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית, מתוכם 26 חברי חזית פוליסריו. המטוס היה אמור לטוס לנמל התעופה בודע'ן בן עלי לוטפי בעיר בשאר לשם עצירת ביניים בדרכו לנמל התעופה טינדוף בטינדוף שבמערב המדינה.
הערות שוליים

↑  ליעד אוסמו, מטוס של צבא אלג'יריה התרסק, 257 נהרגו, באתר ynet, 11 באפריל 2018
↑  רוטרנט: התרסקות המטוס באלג'יריה
1 2  "Algeria military plane crash: 257 dead near Algiers" (באנגלית). BBC. 11 באפריל 2018. נבדק ב-12 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקריות ואסונות תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טיבו פינו

| --- | --- |

פינו, קריטריום דו דופינה 2011
 לידה:  29 במאי 1990 (בן 34) מליסיי, צרפת
 גובה:  180 ס״מ 
 משקל:  65 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצות עבר:  Groupama FDJ (2023-2010)
 הישגי שיא:  גרנד טורס: טור דה פראנס:  קטגוריית הרוכב הצעיר (2014) 3 קטעים (2012, 2015, 2019) ג'ירו ד'איטליה: קטע אחד (2017) וואלטה אספניה: 2 קטעים (2018) מרוצי קטעים: הטור של האלפים (2018) קריטריום אינטרנשיונל (2016) טור דה ל'אן (2017, 2019) חד-יומיים: ג'ירו די לומברדיה (2018) מילאנו–טורינו (2018)  אליפות צרפת בנגד השעון (2016)
 www.thibautpinot.com
 
פינו במהלך שנת 2019
טיבו פינו (בצרפתית: Thibaut Pinot: נולד ב-29 במאי 1990) הוא רוכב אופני כביש צרפתי מקצועי לשעבר. פינו סיים שלישי בטור דה פראנס 2014 וניצח את קטגוריית הרוכב הצעיר במרוץ זה, כשבסך הכל ניצח שלושה קטעים בטור דה פראנס (2012, 2019, 2015), שני קטעים בוואלטה אספניה (2018) וקטע בג'ירו ד'איטליה (2017). בתחום המרוצים החד יומיים, ניצח את המונומנט ג'ירו די לומברדיה ב-2018.
קריירה > 2010

פינו הצטרף לקבוצת FDJ בשנת 2010, שבה המשיך לרכוב לאורך כל הקריירה שלו. הוא סיים בשנה זו במקום חמישי כללי בטור ד'לאן.
קריירה > 2011

פינו סיים במקום השלישי הכללי בטור של טורקיה, שני כללי באלפס איסר טור, ושביעי כללי במרוץ הקטעים "באיירן - רונדפארט". פינו השתתף גם בדופינה ליברה, מרוץ בדרג הוורלד טור שנחשב להכנה לטור דה פראנס, וסיים בו במקום ה-16 כללי. הוא ניצח את הקטע ה-5 של טור אלזס (ואף ניצח את המרוץ) ואת הקטע ה-3 וה-5 של טור ד'לאן (סיים 14 כללי). הוא ניצח את מרוץ הסטימנה לומברדה, וגם את הקטע הראשון במרוץ.
קריירה > 2012

פינו לקח חלק בטירנו - אדריאטיקו, וסיים במקום ה-50 הכללי, וה-8 בדירוג הצעירים. הוא השתתף גם בוולטה אה קטלוניה, ובטור של חבל הבסקים, אך לא הצליח לסיים את שניהם (בטור של חבל הבסקים, פרש במהלך הקטע החמישי, ובוולטה אה קטלוניה, פרש במהלך הקטע השלישי). הוא השתתף בטור דה רומאנדי, וסיים במקום ה-11 הכללי, וה-2 בדירוג הצעירים. הוא השתתף בטור דה סוויס, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע ה-8. הוא רשם השתתפות ראשונה בגראנד טור כאשר נבחר לסגל קבוצתו לטור דה פראנס, וכבר בהשתתפותו הראשונה, ניצח את הקטע ה-8, סיים עשירי כללי, ושני בדירוג הצעירים. הוא ניצח את הקטע החמישי של הטור ד'לאן, אך סיים רק במקום ה-35 הכללי.
קריירה > 2013

פינו סיים במקום השמיני בוולטה אה קטלוניה, ובמקום השנים עשר בטור דה רומאנדי. הוא סיים שני בדירוג הצעירים באותו המרוץ. בטור דה סוויס, רשם הופעה מעולה כאשר סיים במקום ה-4. לאחר מכן, סיים שני כללי בדירוג ההרים, ושישי בדירוג המאיצים. בטור דה פראנס, לא התחיל את הקטע ה-16 ובכך פרש. הוא סיים שישי בטור ד'לאן, ורשם השתתפות ראשונה בוואלטה אספנייה, בה סיים במקום ה-7. הוא סיים במקום ה-50 באליפות העולם, ובקלאסיקה ג'ירו די לומברדיה סיים במקום ה-12.
קריירה > 2014

הוא השתתף בטירנו - אדריאטיקו, וסיים במקום ה-13 בוולטה אה קטלוניה. הוא סיים תשיעי בטור של חבל הבסקים, ו10 בטור דה רומאנדי. הוא ניצח את דירוג הצעירים בבאיירן רונדפארט, וסיים במקום ה-5 הכללי. בטור דה פראנס, סיים פעמיים במקום ה-2 (בקטעים 18 ו10), וסיים במקום ה-3 הכללי (8:15 דקות פער) אחרי וינצ'נצו ניבאלי וז'אן כריסטוף פרו וניצח בעקבות כך את קטגוריית הרוכב הצעיר, למרות זאת, בשל הפער הגדול מניבאלי הוא לא באמת היווה איום על החולצה הצהובה. הוא נבחר שוב לוואלטה אספנייה, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע ה-11. הוא סיים תשיעי בגראנד פרי וואלני, ו-14 במונומנט ג'ירו די לומברדיה.
קריירה > 2015

פינו סיים רביעי בטירנו - אדריאטיקו, וסיים שני בדירוג הצעירים. הוא ניצח את אותו הדירוג במרוץ הקריטריום אינטרנשיונל, וסיים במקום ה-2 הכללי. הוא סיים עשירי בטור של חבל הבסקים, ורביעי בטור דה רומאנדי (וניצח את דירוג הצעירים ואת הקטע החמישי). הוא ניצח את הקטע החמישי של טור דה סוויס, וסיים רביעי כללי. בטור דה פראנס, ניצח את הקטע ה-20 שהסתיים בעליית האלפ דואז' המסורתית, אך סיים במקום ה-16 הכללי, וה-4 בדירוג הצעירים. הוא ניצח את הטור דו לאנגדו, ואף ניצח את הקטע הראשון. הוא סיים רביעי במילאנו - טורינו, ושלישי בג'ירו די לומברדיה.
קריירה > 2016

פינו סיים שני בגראנד פרי מארסיי, לאחר שהפסיד לדריס דבנינס בספרינט. הוא במקום ה-3 הכללי באטוי דה באסז', ורביעי בוואלטה אלגראבה. הוא סיים במקום החמישי הכללי בטירנו - אדריאטיקו, וניצח את הקטע השני והשלישי בקריטריום אינטרנשיונל, ואף ניצח את המרוץ כולו. הוא ניצח את הקטע ה-3 בטור דה רומאנדי שהיה נגד שעון, וסיים שני כללי. הוא ניצח את הקטע ה-6 בדופינה ליברה, וסיים במקום ה-16 הכללי. לאחר מכן, ניצח את אליפות צרפת בנגד שעון ובמקצה הכביש, סיים במקום ה-12. בטור דה פראנס, פרש לפני הקטע ה-13.
קריירה > 2017

פינו ניצח את הקטע ה-2 של הוואלטה אנדלוסיה, וסיים במקום ה-3 הכללי. הוא סיים תשיעי בקלאסיקה סטראדה ביאנקה, וניצח את הקטע ה-5 בטור ד'אלפס, וסיים במקום השני הכללי. הוא התחרה לראשונה בג'ירו ד'איטליה, ניצח את הקטע ה-20 וסיים במקום ה-4 הכללי. הוא התחרה גם בטור דה פראנס, אך נטש את המרוץ במהלך הקטע ה-17. הוא סיים במקום ה-17 בקלאסיקה סן סבסטיאן, הוא ניצח את הטור ד'לאן וגם את קטגוריית מלך ההר. הוא סיים שני בטרה ואלי וארסיין, שמיני במילאנו - טורינו, וחמישי בג'ירו די לומברדיה.
קריירה > 2018

פינו סיים עשירי בוולטה אה קטלוניה, וראשון בטור של האלפים. הוא השתתף בג'ירו ד'איטליה 2018 שיצא מישראל. בזינוק לקטע ה-20 היה מדורג במקום השלישי בדרוג הכללי, אך בקטע זה נקלע לפיגור גדול שנבע מהתייבשות ותשישות מצטברת. בעקבות כך לא זינק לקטע ה-21 ואושפז בבית חולים. תהליך החלמתו הממושך מנע ממנו השתתפות בטור דה פראנס באותה השנה. הוא סיים שלישי בדרוג הכללי בטור של פולין, ניצח את הקטעים ה-15 וה-19 בוואלטה אספנייה וסיים את המרוץ במקום הרביעי בדרוג הכללי. בהמשך העונה פינו רשם הצלחות גדולות באיטליה, כשניצח במונומנט ג'ירו די לומברדיה ולאחר מכן במילאנו–טורינו. לפני זה הוא סיים שני בטרה ואלי וארסינה, לאחר שהפסיד לתומאס סקווינס (אנ') בספרינט סיום. הוא סיים תשיעי באליפות העולם באינסבורק.