סולם ריכטר – מידת רעש, מידת אדם (ספר)
תמצית תוכן הספר > פרק ארבעה עשר: סינדרום אספרגר (עמ' 212–240)

"הגלישה מתרסקת במוחי, הגלים השוטפים הם חלק ממני; הגאות והשפל צועדים בעורקי לא פחות מאשר בים הרחב ביותר"
ראינו עד כה, שאפילו כשהוא עמל על כמה מהבעיות המרכזיות בתצפיות הסייסמולוגיות שלו, ואפילו שהוא תרם תרומות חשובות, כולל, אך לא רק, סולם ריכטר המפורסם, מוחו המשיך להסתובב ללא לאות, על הבעיות והתשוקות האחרות שמכילות אותו.
יוֹתֵר מאשר רק כמה סייסמולוגים צעירים תהו אם ריכטר לא היה קצת "קוקו", אפילו בסטנדרטים של מדענים. הגיגים כאלה התבססו בעבר על קטעי מידע שהפכו ידועים: שהוא התעסק בשירה, שהוא היה נודיסט נלהב בתקופה שבה העיצוב האקדמי לא נטה לכיוון הבוהמי. נשאלת השאלה, האם "שטויותיו וחולשותיו" של ריכטר היו תוצאה של בעיה אורגנית, כלומר הפרעה נוירוביולוגית? הקורא עשוי להגיע למסקנה, שהמוזרויות של ריכטר רומזות לכיוון אחד מסוים: תסמונת אספרגר. תסמונת זו תוארה לראשונה, כסוג של אוטיזם, במאמר מדעי בגרמנית בשנת 1944, אך תורגמה לאנגלית רק ב-1991. אוטיזם הוא הקצה הקיצוני של הספקטרום הזה: ליקוי נוירו-ביולוגי הרסני, שלעיתים קרובות מותיר אנשים שאינם מסוגלים לתפקד בחברה, אם כי לא תמיד, עם פגיעה קשה ב-IQ. ילדים מפגינים "תגובות חריגות לגירויים תחושתיים, לכאורה חוסר התעניינות באנשים אחרים, התעקשות חריגה וקיצונית על שגרה וזהות, ומשיכה יוצאת דופן לאובייקטים ספציפיים או לחלקים של אובייקטים. אנשים עם תסמונת אספרגר (AS) מתוארים לפעמים כ"קצת אוטיסטים". הם לא מתפקדים כמו ילדים אוטיסטים, אך ללא ספק הם מפגינים "שונוּת" ניכרת מגיל צעיר. בתור ילדים הם יכולים ליצור תחושת תסכול עצומה בקרב הורים, מטפלים, ומורים. ילד AS צפוי להתמודד עם קשיים רציניים בבית הספר, להיות נתפס כקשה, ויש להם מעט חברי ילדות קרובים. הם מתוארים לעיתים כפריקים (של מחשבים) או "חנונים". מחקרים ייחסו את העלייה במקרי אוטיזם ואספרגר במהלך המאה ה-20 לחיסונים נגד חזרת ואדמת, וכמות הכספית הגדֵלה באוויר. ממצאי מחקרים אלו ואחרים הותקפו, ועדיין לא ברורה הסיבה ממש. למרות שהסיבות והנוירוביולוגיה של אספרגר אינן ברורות, התסמינים שלה מבוססים היטב. לכל מי שגר עם או ליד AS אינדיבידואלי, הסימפטומים מתאחדים ויוצרים "חבילה" מוכרת, לרבות התחושה שהתופעה שכיחה יותר בקרב בנים/גברים. היחס בין בנים לבנות שנשלחים לאבחון הסינדרום הוא 1:10 – חוסר איזון דרמטי. צ'ארלס ריכטר הציג רבים מהסימפטומים הסטריאוטיפיים של AS. ריכטר נולד מוקדם מדי בשביל לגדול עם מחשבים. הוא הפנה את תשומת לבו לכוכבים, ולאחר מכן למתמטיקה ומדעים. ניתן לחשוב שאם הוא היה נולד חמישים ומשהו שנה מאוחר יותר, הוא היה חנון מחשבים ברמה עולמית. ואכן, כאשר פרופסור מקאלטק השקיע כמה אלפי דולרים כדי לקנות את אחד מהמחשבים השולחניים הראשונים, ריכטר התנפל על ההזדמנות להשתמש בו. ניתן לדמיין איך תפוקת הכתיבה שלו הייתה נראית, אם היה עומד לרשותו מעבד תמלילים.
למחַברת אין כמעט ספק שכל התיאורים הללו נכונים לצ'ארלס ריכטר לאורך כל חייו. היא ממשיכה לאורך דפי הפרק הזה, לתאר מקבילות מחייו של ריכטר, למאפיינים הידועים של הנערים והגברים שלוקים בתסמונת אספרגר. לצורך איתור המאפיינים, היא נעזרת בספרן של פטרישיה רומנובסקי באש וברברה ל. קירבי, "מדריך OASIS לתסמונת אספרגר". מדובר החל מהקשיים ביחסים חברתיים שתוארו לעיל; המשך ברגישות לאור ולצלילים; עיסוק קיצוני בעניין מיוחד; שיחות נוקשות, פדנטיוּת וחד-צדדיוּת; חוסר אמפתיה לכאורה; בעיות בשימוש חברתי בשפה; נטייה לפעולות בלתי מובנות; סרבול מוטורי; בעיה בארגון; חוסר מיקוד; קושי במעברים, שינויים בשגרה והפתעות; חרדה כללית והתפרצויות מזג; והפרעות טיקים.
ריכטר היה פחות מפריע או מתריס מחלק מהסובלים מ-AS בשל טמפרמנט מופנם עמוק. כישורים חברתיים מוגבלים, פחות מטרידים אדם שהיה נוטה מִמֵילָא לחיות בתוך עולמו. עם זאת, גם אם ריכטר לא התנהג כעבריין צעיר, התנהגויותיו ומעשיו הבוגרים היו בבירור לא מובנים על ידי הסובבים אותו. חוסר היכולת שלו לצחוק על עצמו, לפחות בסוגים מסוימים של בדיחות, לא שיקפו, כפי שהניחו, היעדר חוש הומור. חוסר היכולת של ריכטר להביא פרויקטים מקצועיים לידי סיום, לא הצביעה, כפי שאולי הניחה הרטה גוטנברג, על עצלות או פשוט על חוסר בכוח רצון. מוחו של ריכטר, למרות שהיה מבריק בפני עצמו, היה לא מאורגן באופן מובנה, בניגוד למשל למוחו של בֶּנוֹ גוטנברג; היה לו קשה להתמודד עם אנשים – כיתות מלאות בסטודנטים הותירו אותו מבולבל: הוא היה ידוע בהעברת הרצאות שלמות בדיבור ישירות אל הלוח. לעולם לא מסתובב כדי להתמודד עם תלמידיו; בעלי חיים היו עניין אחר: מטרה בטוחה יותר של חיבה מאשר אנשים. משק הבית של ריכטר היה רק לעיתים רחוקות ללא חתול (והָאף מונה את שמותיהם). עם זאת, ריכטר לא היה חסר עניין בחברוּת אנושית. הוא התענג באופן חיובי, בעירום. לא פחות! הוא, כפי שראינו, היה ממש לא חסר עניין בנשים. חיי האהבה של ריכטר היו יותר מסובכים מהמקובל, ואולי כללו גם את אחותו שלו. מיניות יכולה להיות קשה מאוד עבור כל אדם עם AS.
שירה, סיפקה לא רק מוצא יצירתי מרכזי עבור ריכטר, היא סיפקה את המדיום שבאמצעותו הוא התחבר לאנשים אחרים. הוא שיתף את שירתו וחשף את נשמתו בפני סופרים עמיתים, לנשים שהכיר כחלק מסיפר חייו כסופר, כמה מהנשים האלה הפכו למאהבות. לגבי מערכת יחסים אפשרית עם מרגרט, שבני האדם נמנעים מלהתייחס אליה, נראה שהיא שונה מהותית מהנורמה. ריכטר חי, במידה רבה, חיים נפרדים מהמוסכמות החברתיות הרגילות.