בנימין לאו
פעילותו והשקפתו

שיטת הלימוד של הרב לאו מבוססת על שילוב של עולם התורה הקלאסי עם עולם המחקר האקדמי, שילוב המתבטא בסדרת הספרים "חכמים" שכתב, שבה מחוברים המקורות התלמודיים להקשר ההיסטורי, ובשיעורי התנ"ך שהוא מעביר במסגרות שונות. הוא עוסק רבות בניסיון לקרב בין הציבור החילוני לדתי. הוא ביקר את חוסר ההישמעות לכללי הפסיקה ההלכתית של היהדות הקונסרבטיבית. תוכנית ההלכה שהקים בבית מורשה יועדה לגברים ולנשים והתמקדה בשאלות של הלכה ומודרנה.
הרב לאו תובע מהציבור הדתי השתלבות אזרחית מלאה במדינת ישראל על כל מערכותיה. כתוצאה מהשקפה זו הוא תופס את "ההסדר" כמסגרת שנועדה ליחידים המצטיינים בלימוד התורה.
בתקופת ההתנתקות הופיע בפני חיילי צה"ל שעברו הכנה מנטלית לקראת הפינוי על מנת לשכנעם שלא לסרב פקודה, וכדי לתאר להם את השקפת עולמם של המתיישבים. זאת אף על פי שהתנגד לתוכנית וטען כי "תהליך קבלת ההחלטה של ראש הממשלה על ההתנתקות היה חד צדדי ולא דמוקרטי". בסרט וידאו שהוצג בפני החיילים הביע את השקפת עולמו במילים: "אני לא דתי בגלל שאני ציוני ואני לא ציוני בגלל שאני דתי. אני גם וגם, וזה מה שיוצר את כל התסבוכת הזו". את הנוער שפעל והפגין נגד התוכנית בדרכים בלתי חוקיות תיאר בדוא"ל ששלח ליונה גודמן, מזכ"ל בני עקיבא בעבר, כ"אוסף נערים ונערות מוסתים על ידי קומץ שחצנים, שאינם מהססים לפגוע ברקמת החיים של המדינה, מאיים להבעיר עלינו את הבית". בליל תשעה באב ה'תשע"ב (2012) חזר בו מהמילים. נמנה עם החותמים על העצומה המתנגדת לכל סוג של סרבנות פוליטית.
בפברואר 2012, כשהרב אלישיב אושפז בבית החולים ונאבק על חייו, פרסם הרב לאו בדף הפייסבוק שלו קריאה "להתפלל שהרב אלישיב ימצא שקט ומנוחה ויסתלק מכל ייסורי הגוף", בהסתמכו על דברי הגמרא במסכת נדרים ומקורות נוספים. בעקבות הסערה שעוררו דבריו בכלי התקשורת החרדיים, אמר כי דבריו הוצאו מהקשרם וכי המסר בדבריו היה "לא לומר לקב"ה ולדרוש ממנו תעשה כך או אחרת, אלא תעשה הטוב בעיניך".
בינואר 2013 ביקר את אגודת אפרת: ”האגודה לוחמת נגד כל סוגי ההפלות והופכת כל הפלה לרצח. ... במהלך המלחמה הזו נגרמים נזקים רבים לנשים, לזוגות ולמשפחות. מקרים שבהם ההלכה הסבירה הייתה מתירה הפלה אך העמדה הקתולית של אגודת אפרת משפיעה על דעת הקהל הדתי ואינה מאפשרת כל דיון ענייני בנושא.” בתגובה הכחישה האגודה כי אמרה אי פעם שהפלה היא רצח.
במאי 2013 כתב, על רקע פרשת נשות הכותל, שהתעטפות בטלית והנחת תפילין בידי נשים אינה איסור הלכתי ואף מוכרת מהמקורות, אך אין הוא תומך בשום הפגנה או הפגנה שכנגד ברחבת הכותל המערבי. באותו חודש כתב בעניין מועמדות הרב דוד סתיו לרב הראשי לישראל: "הציונות הדתית הייתה אמורה להתמוגג מנחת ולשאת אותו על כפיים. אך כשהשלטון ניתן בידי רבנים - הקנאה והכבוד מעוורים את עיניהם ומחבלים במעשה ידי עצמם".
בנובמבר 2014 קרא למאבק על זכותם של יהודים להתפלל בהר הבית. עם זאת, באוקטובר 2015 כתב כי אינו עולה להר הבית והוסיף: "אני בוער מכאב וכעס על אנשים שברגל גסה עולים להר כדי להראות שהם הריבון. גם אם יש כיפה על ראשם הם מחללי קודש באופן הנורא ביותר". עם זאת הדגיש כי האיסור לעלות להר הבית אינו רק הלכתי, אלא מונע גם משיקולים חברתיים ומדיניים.
באוגוסט 2014 תקף לאו את ארגון להב"ה שהפגין נגד חתונת ערבי ויהודיה. לדבריו, כדי לראות לאן תוביל פעילות הפגנתית מעין זאת: "ניתן לראות את השכנות שלנו - שמנהלות שלטון טרור דתי". הוא הוסיף כי להב"ה "מחבל במדינת ישראל, בחברה הישראלית, וגורם נזק איום ליחס של החברה הישראלית לתורה וליהדות".
במרץ 2016 התבטא נגד החלטתו של ערוץ 20 לא לאפשר את שידוריו של דב אלבוים בערוץ במסגרת מיזם 929: "בעלי הערוץ משקפים בעיני יהדות חלולה של ספרי קודש ללא קדושה, של מעטפת חיצונית המתהדרת במורשת ומחללת את ערכי התורה הספוגה באחריות קפדנית לכבוד האדם באשר הוא". הוא כתב שהערוץ, כמו ענף תודעה יהודית של הרבנות הצבאית, מבטאים "יהדות בכוחניות".
ביוני 2019 הנחה את טקס לווייתה של נחמה ריבלין.