stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל עמאר
הערות שוליים

↑  עיין בספרו "דבר שמואל", ובערך רבי יוסף בירדוגו (רבאט)
| רבני מרוקו |
| --- | --- | --- |
| רבני אסואירה | אברהם רפאל קורייאט • חיים פינטו (מרוקו) • אהרן בן חסין • משה ויזגאן |  |
| רבני דבדו | שלמה הכהן צבאן (ארבי לקביר) • שלמה הכהן צבאן • דוד הכהן סקלי • אברהם בן סוסאן • אברהם הכהן צבאן • שמואל מרציאנו |  |
| רבני מקנס | יעקב טולידאנו (מהרי"ט) • חיים טולידאנו • משה טולידאנו • יקותיאל בירדוגו • יעקב בירדוגו (השופריה דיעקב) • רפאל בירדוגו • משה מאימראן • פתחיה מרדכי בירדוגו • מימון בירדוגו • יוסף בירדוגו (מקנס) • יהודה טולידאנו • שמואל עמאר • חיים משאש • חיים בירדוגו • שלום עמאר • יעקב טולידאנו (בן יוסף) • יעקב טולידאנו (קהלת יעקב) • יהושע בירדוגו • יצחק סבאג • רפאל ברוך טולידאנו • ברוך אברהם טולידאנו • יוסף משאש |  |
| רבני מרקש | יצחק קורייאט (הראשון) • מאיר דלויה (רב) • יצחק דלויה (המאה ה-17) • שלמה עמאר (מרקש) • אברהם אזולאי (מרקש) • יוסף אוסעדון • דוד בן מאמאן • יעקב פינטו • אברהם קורקוס • יצחק חרוש • אברהם פינטו • שלמה אסבאג • מוסא בן דוד וחיון • שלמה אוזנקוט • משה אסבאג • אברהם פינטו (הקטן) • משה רוזיליו (הראשון) • דוד חיים צבאח • רפאל מסעוד אבן מוחא • אלעזר חזן • יעקב בטאן • שלמה אסבאג (השני) • מרדכי הצרפתי • רפאל יוסף חרוש • שלמה אבן חיים • דוד שלוש • יעקב דהאן • אלעזר הלוי • אברהם אביטבול • מכלוף אבוחצירא • יהושע מאמאן |  |
| רבני פאס | יהודה הכהן אבן סוסאן • יוסף בן יהודה אבן עקנין • אברהם אדרוטיל • שלמה אבן מלך • חיים גאגין • רבי שמואל חאגיז • יוסף אלמושנינו • יהודה עוזיאל (השני) • אהרן אבן חיים • ישעיה בקיש • שמואל אבן דנאן (השלישי) • שאול שמואל סירירו • וידאל הצרפתי (הצוף דבש) • יעקב אבן דנאן • יצחק הצרפתי השני (פאס) • וידאל הצרפתי (השלישי) • מנחם סירירו • שמואל הצרפתי • יהודה בן עטר • יעקב אבן צור • שמואל אבן אלבאז • אליהו הצרפתי • רפאל עובד אבן צור • יהודה בן עטר (השני) • רפאל אהרן מונסונייגו • ידידיה מונסוניגו • יצחק אבן דנאן • וידאל הצרפתי (החמישי) • משה אבן דנאן • שלמה אבן דנאן • אהרן בוטבול • יוסף בן נאיים • חיים דוד סירירו • |  |
| רבני צפרו | שאול ישועה אביטבול • שלמה אביטבול • עמור אביטבול • יהודה אלבז • רפאל משה אלבאז • אבא אלבז • אלישע אפריאט • ישועה שמעון חיים עובדיה • דוד עובדיה |  |
| רבני קזבלנקה | משה מאיר חי אליקים • חיים דוד בן סוסאן • שלום משאש • משה מלכה • רחמים בן עמארה • חיים רפאל שושנה • יצחק חזן • שמעון ברוך אוחיון |  |
| רבני רבאט וסלא | חיים בן עטר (הראשון) • שמואל די אבילה • אליעזר די אבילה • רבי חיים בן עטר • חיים טולידאנו (סאלי) • יוסף אלמאליח • יוסף בירדוגו (רבאט) • רפאל אנקווה • חיים רפאל עטייא • חיים יקותיאל בירדוגו • דוד צבאח • מיכאל יששכר אנקווה • שאול אבן דנאן • מימון אוחיון |  |
| רבני מחוז תאפילאלת | מסעוד אבוחצירא • יעקב אבוחצירא • דוד אבוחצירא • משה תורג'מן |  |
| רבני תטואן והאזור הספרדי | יעקב הלוי (בית יעקב) • יעקב מארג'י • חסדאי אלמושנינו • מנחם עטיאה • יעקב אבן מלכא • אפרים מונסונייגו • יצחק קורייאט (השני) • יצחק בן וואליד • שמואל נהון • מרדכי בן ג'ו • יעקב כלפון • רפאל חיים משה בן נאים • יהודה ליאון כלפון |  |
| רבנים נוספים | כליפא בן מלכא • מכלוף אוחיון • יחייה בן הראש (קניטרא) • רפאל הצרפתי • אברהם דוד ריווח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306069005171  ISNI: 0000 0001 1333 6118  LCCN: nr91005715  NLA: 49785560  VIAF: 165555137   WorldCat (עם VIAF): 165555137
תופעת ורבורג

| --- | --- |
 על שם:  אוטו היינריך ורבורג
 מזהים
 קוד MeSH:  C04.697.098.500.580 
 מזהה MeSH:  D000082802 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C5392088 
 
תופעת ורבורג (Warburg Effect) המכונה גם גליקוליזה אירובית, היא תופעה ביוכימית המאפיינת תאי סרטן ומוגדרת כגליקוליזה מוגברת בסביבה עשירה בחמצן.
במטבוליזם של תאים נורמליים, קצב הגליקוליזה יורד כאשר יש רמות גבוהות של חמצן (אפקט פסטר). תאים סרטניים, לעומת זאת, ממשיכים לייצר ATP במסלול הגליקוליזה גם כאשר הסביבה רוויה בחמצן. למעשה  אוטו ורבורג, אשר על שמו נקראת התופעה, מצא כי רוב ה-ATP המיוצר על ידי תאי סרטן נוצר במסלול הגליקוליזה תוך יצירה מוגברת של לקטט.
תכונה זו מקנה לתאים הסרטניים מספר יתרונות:
התופעה מקטינה את תלותם של התאים הסרטניים באספקת חמצן.
התופעה מלווה בעיכוב של פעילות המיטוכונדריה ובכך נחסם המסלול האפופטוטי תלוי המיטוכונדריה.
תוצר לוואי של הגליקוליזה המוגברת הוא יצור של חומצה לקטית. הפרשה של חומצה זו לסביבה החוץ תאית מעלה את חומציות הסביבה ותורמת ליכולות החדירה של התאים הסרטניים לרקמות שכנות וכן תורמת לתהליך האנגיוגנזה שאחד הגורמים לשפעולו הוא סביבה ענייה בחמצן (HIF1).
תוצרים רבים של תהליך הגליקוליזה מנוצלים על ידי התא ליצור חומצות גרעין וחומצות אמינו ולרבייה מוגברת.
תופעת מרקוס גאן

תופעת מרקוס גאן היא תופעה שבה מתקיימת תנועת עפעף לא רצונית בעקבות הפעלת שרירי הלעיסה (סינקינזיס - שיתוף תנועתי בעברית). תופעה זו, אשר היא לרוב מולדת, מתאפיינת בכיווץ לא-רצוני של שריר מרים העפעף לאחר תנועות הקשורות בשרירי הלעיסה, כגון מציצה או לעיסה.
במקרה זה של שיתוף תנועתי, בזמן הפעלה של שרירי הלעיסה, אשר מעוצבבים על ידי העצב המשולש (עצב קרניאלי מס' 5), תתקיים הרמה חוזרת ונשנית של העפעף העליון באותו הצד של הפנים. תנועה זו מתרחשת על ידי העצב מניע-העין (עצב קרניאלי מס' 3). קיימת אף תופעה נדירה של מרקוס גן "הפוך", בה העפעפף נע מטה בעקבות תנועות הפה.
לתופעת מרקוס גאן יכולות לגרום מספר סיבות, כגון גורם גנטי, וקיימות מספר השערות בנוגע לפתופיזיולוגיה של התופעה. למרות זאת, ובדומה למקרה הכללי של שיתוף תנועתי, אין מנגנון ברור ומוסכם שמסביר את תנועות העפעף.
תופעת מרקוס גאן לרוב לא דורשת התערבות, אך טיפול תרופתי או ניתוחי קיימים עבורה.
תחנת ארבטסקאיה (קו פיליובסקאיה)

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  15 במאי 1935 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′07″N 37°36′02″E﻿ / ﻿55.751944444444°N 37.600555555556°E﻿ / 55.751944444444; 37.600555555556
 תחנות סמוכות:  תחנת אלכסנדרובסקי סאד, Smolenskaya 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו פיליובסקאיה 
 קוד התחנה:  055 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת ארבטסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת ארבטסקאיה
 
תחנת ארבטסקאיה (ברוסית: Арбатская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו פיליובסקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע ארבאט, וקרויה על שם רחוב ארבאט.
תחנת ארבטסקאיה נפתחה ב-15 במאי 1935, כחלק מקטע ההשקה הראשון של המטרו של מוסקבה.
תחנת ארבטסקאיה היא אחת התחנות היחידות במטרו של מוסקבה שיש לה מזנון לנוסעים. המזנון נפתח מחדש ב-28 בדצמבר 2016.
גלריה

לובי התחנה
לובי התחנה על רקע בניין המטה הכללי
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-arbatskaya-filevskoy-linii/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תאודור מוצקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 במרץ 1908 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  15 בדצמבר 1970 (בגיל 62) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Theodore Samuel Motzkin 
 מקום לימודים:  Humboldt-Gymnasium (1923)  אוניברסיטת בזל (1934)  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת גטינגן  סורבון 
 מנחה לדוקטורט:  אלכסנדר מרקוביץ' אוסטרובסקי 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1950–1970)  האוניברסיטה העברית בירושלים (1934–1948)  אוניברסיטת הרווארד (1948–1950) 
 תלמידי דוקטורט:  ג'ון סלפרידג', Alexander Hurwitz, Michael Marvin Krieger, Mohindar Singh Cheema, רפאל ארצי, Edward Arthur Bertram, Charles Lawrence Lawson 
 צאצאים:  אריה ליאו מוצקין, אלחנן מוצקין, גבריאל מוצקין 
 
תאודור שמואל מוצקין (באנגלית: Theodore Samuel Motzkin; ‏ 26 במרץ 1908, ברלין – 15 בדצמבר 1970, לוס אנג'לס) היה מתמטיקאי יהודי-אמריקאי.
קורות חיים

מוצקין נולד ב-1908 בברלין. אביו, לאו מוצקין, החל קודם לכן דוקטורט במתמטיקה באוניברסיטת ברלין בהנחיית לאופולד קרונקר, אולם לא סיים את לימודיו בשל התמסרותו לפעילות ציונית. מוצקין הבן גילה כישרון למתמטיקה כבר מגיל צעיר והחל בלימודיו האקדמיים בגיל 15. בהתאם למסורת הלימוד בגרמניה באותה תקופה, מוצקין עבר בין מספר אוניברסיטאות, אוניברסיטת גטינגן, אוניברסיטת פריז ואוניברסיטת ברלין. באחרונה הוא כתב את תזת הדיפלומה בהנחיית ישי שור על מבנים אלגברים. מוצקין השלים דוקטורט בשנת 1934 באוניברסיטת בזל בנושא אי-שוויונות ליניאריים בהנחיית אלכסנדר אוסטרובסקי.
ב-1935 מונה מוצקין כ"מדריך" בחוג למתמטיקה באוניברסיטה עברית. בירושלים פגש את נעמי אורנשטיין ונישא לה. לזוג נולדו שלושה בנים: אריה לאו, יוסף אלחנן וגבריאל. מוצקין עבד כקריפטוגרף עבור הממשלה הבריטית בזמן מלחמת העולם השנייה. הוא כתב מאמר משותף עם אריה דבורצקי על אנליזה קומבינטורית. מוצקין נתקל בקשיים בקבלת מינוי באוניברסיטה, ובעקבות זאת היגר לארצות הברית ב-1948.
בארצות הברית שהה מוצקין שנתיים באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת בוסטון. ב-1950 קיבל מינוי במכון לאנליזה נומרית באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ולאחר 10 שנים התמנה כפרופסור למתמטיקה. במכון עבד על תורת הקירובים ושיתף פעולה עם יוסף ואלש. נושא אחר בו עסק היה בעיות גאומטריות שחלקן מערב את תורת רמזי. מוצקין כתב מאמרים רבים על תורת הגרפים. הוא התעניין בקמירות ושילב זאת עם העניין שלו בגאומטריה ובתורת הגרפים.
שלושת בניו של תאודור מוצקין היו לאנשי אקדמיה.
בנו אריה ליאו מוצקין היה מזרחן (אשתו, דליה מוצקין, היא מתמטיקאית); בנו גבריאל מוצקין הוא פילוסוף באוניברסיטה העברית וכיום ראש מכון ון ליר; ובנו אלחנן מוצקין הוא מתמטיקאי.
עבודתו המתמטית

מוצקין היה הראשון שהצביע על תחומים ראשיים שאינם חוגים אוקלידים, כגון  \mathbb {Z} \left[{\frac {1+{\sqrt {-19}}}{2}}\right].
בעבודתו על פאונים רב-ממדיים, המערבת גם מערכות של אי-שוויונות, שכלל מוצקין שיטה של פורייה לכדי אלגוריתם לצמצום מספר המשתנים במערכת של אי-שוויונות ליניאריים. היה הראשון שפיתח את שיטת התיאור הכפול לספירת המקצועות של פאון רב-ממדי, שבו נעזרים בתחום הגאומטריה החישובית.
בקומבינטוריקה נקרא על-שמו מספר מוצקין השווה למספר הדרכים השונות לחבר n נקודות על היקפו של מעגל, במיתרים שאינם חוצים זה את זה. מיוחסת לו האמירה על תורת רמזי, "חוסר סדר מושלם הוא בלתי אפשרי".
לקריאה נוספת

Motzkin, T. S., "Relations between hypersurface cross ratios, and a combinatorial formula for partitions of a polygon, for permanent preponderance, and for non-associative products", Bulletin of the American Mathematical Society 54 (4), 1948, pp. 352–360
Motzkin, T. S., Raiffa, H., Thompson, G. L., Thrall, R. M., "The double description method", Contributions to the theory of games, Annals of Mathematics Studies, Princeton University Press, 1953, pp. 51–73.
"Obituary: Theodore Samuel Motzkin", Journal of Combinatorial Theory Ser. A 14, 1973, pp. 271-272.
D Cantor, B Gordon and B Rothschild (eds.), Theodore Samuel Motzkin: Selected papers, Boston-Basel-Stuttgart, 1983.
הערות שוליים

↑  שאול כץ ומיכאל הד, תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים, ירושלים: הוצאת מאגנס, תשס"א.
↑  ראו נקרולוג: אורי דרומי, "אריה ליאו מוצקין, נכדו של המנהיג הציוני, מורה לפילוסופיה, מתרגם שירה, 1934-2006", הארץ, 16 בפברואר 2006.
↑  אייזיק רמבה, היא מתמטיקאית והוא מזרחן, מעריב, 17 בינואר 1969.
↑  ראו גנאלוגיה מתמטית של אלחנן מוצקין, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007276718405171  BIBSYS: 90218176  BnF: cb12566684h (data)  CiNii: DA03797259  dblp: 77/1834  GND: 119439182  ISNI: 0000 0001 0863 1673  LCCN: n82053164  MGP: 46034  NLA: 36543433  NTA: 110687280  RERO: 02-A003613689  SUDOC: 083188096  Trove: 1283077  VIAF: 2589792   WorldCat (עם VIAF): 2589792
שניאנג

| --- | --- |

קו הרקיע של העיר
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  ליאונינג
 ראש העיר:  לִי יִינְגגְ'יֵה (李英杰)
 שטח:  12,870 קמ"ר
 גובה:  29 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתת-המחוז העירוני:  9,070,093 (2020)
  ‑ במטרופולין:  7,885,142 (2020)
  ‑ צפיפות:  704.7 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  41°47′44″N 123°26′53″E﻿ / ﻿41.79556°N 123.44806°E﻿ / 41.79556; 123.44806
 אזור זמן:  UTC +8
 http://www.shenyang.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשניאנג(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשניאנג(למפת ליאונינג רגילה) דאליין אנשאן ג'ינג'ואו צ'אויאנג טיילינג חולודאו יינגקואו דאנדונג פושון קוריאה הצפונית  ג'ילין מונגוליה הפנימית חביי מפרץ קוריאה  ים בוהאי שניאנג(למפת ליאונינג מוגדלת) דאליין אנשאן ג'ינג'ואו צ'אויאנג טיילינג חולודאו יינגקואו דאנדונג פושון קוריאה הצפונית  ג'ילין מונגוליה הפנימית חביי מפרץ קוריאה  ים בוהאי שניאנג    מיקומה של שניאנג במחוז ליאונינג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שֶׁנְיָאנְג (בסינית מפושטת: 沈阳; בסינית מסורתית: 瀋陽; בפין-יין: Shěnyáng; ‏האזנהקובץ:Shenyang pronunciation.ogg‏Ⓘ‏; מילולית: "הגדה הצפונית של נהר שן"; במנצ'ורית:  - מוּקְדֶן) היא תת-מחוז עירוני, עיר הבירה והעיר המאוכלסת ביותר במחוז ליאונינג שבצפון-מזרח הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בתת-המחוז העירוני כ-9.07 מיליון תושבים, מתוכם כ-7.885 מיליון בשטח האורבני. שניאנג מהווה מרכז חשוב של תעשייה כבדה וכן את צומת התחבורה והסחר העיקרי בצפון-מזרח המדינה.
העיר הוקמה על ידי מדינת יֶן בתקופת המדינות הלוחמות, בשנת 300 לפנה"ס לערך. בשנת 1625 העתיק המנהיג המנצ'ורי נוּרְהָאצִ'י את בירתו לשניאנג, ובשנת 1634 הוחלף שמה למוּקְדֶן במנצ'ורית, או שֶׁנְגגִ'ינְג (סינית: 盛京, פיניין: Shèngjīng) בסינית, שמשמעו "הבירה המשגשגת". היא נשארה עיר הבירה של שושלת צ'ינג המנצ'ורית עד להכנעת שושלת מינג וכיבוש בייג'ינג ב-1644. עם זאת נותרה לה חשיבות מיוחדת בחצר הקיסרות, הארמונות שבה החזיקו ברבים מאוצרות הממלכה, וקברי הקיסרים הראשונים שבה המשיכו להוות מוקד עלייה לרגל עוד זמן רב. כיום מהווים קברים אלו חלק מאתר מורשת עולמית. ארמון מוקדן מהווה אף הוא, ביחד עם העיר האסורה בבייג'ינג, אתר מורשת עולמית נוסף.
לאחר הנחת פסי רכבת שחיברו את המזרח הרחוק הרוסי עם צפון-מזרח סין, הפכה העיר למוקד השפעה רוסי. בשנת 1905 התחולל בעיר קרב מוקדן, הקרב החשוב האחרון במלחמת רוסיה יפן. במקום הוקמה אנדרטה לזכר החיילים הרוסיים שעומדת נטושה ואינה מתוחזקת.
לאחר הניצחון היפני, הפכה העיר למוקד הפעילות הכלכלית של יפן בדרום מנצ'וריה. לאחר כיבוש מנצ'וריה והקמת מנצ'וקוו הפכו היפנים את העיר למרכז תעשייה כבדה.
בשנת 2014 החל בנייה של מרכז הסחר העולמי הפיננסי באוננג שן-יאנג, אך היא הוקפאה לאחר השלמת השלב הראשון.
גאוגרפיה ואקלים

תת-המחוז משתרע על פני 12,870 קמ"ר במרכז מחוז ליאונינג, מצפון לנהר חוּן, יובל חשוב של נהר ליאו (אנ'), כ-630 קילומטרים צפון-מזרחית לבייג'ינג בירת סין. אקלימה של העיר הוא יבשתי לח עם השפעה מונסונית. הקיץ חם ולח, עם טמפרטורת מקסימום של C°‏ 36.1, בהשפעת מונסונים, והחורף קר ויבש, עם טמפרטורת מינימום של C°‏ 28.5−, בהשפעת אנטי ציקלון סיבירי. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 705.5 מ"מ.
חלוקה מנהלית

תת-המחוז העירוני שניאנג מחולק לעשר מועצות, שתי נפות כפריות ונפה עירונית אחת:
מועצת חֶפִּינְג (和平区/Hépíng Qū)
מועצת שֶׁנְחֶה (沈河区/Shĕnhé Qū)
מועצת דָאדוֹנְג (大东区/Dàdōng Qū)
מועצת חְוָואנְגְגוּ (皇姑区/Huánggū Qū)
מועצת טְיֶישִׂי (铁西区/Tiĕxī Qū)
מועצת סוּגְ'יָאטוּן (苏家屯区/Sūjiātún Qū)
מועצת חוּן-נָאן (浑南区/Húnnán Qū)
המועצה החדשה שֶׁנְבֶּיי (沈北新区/Shĕnbĕi Xīnqū)
מועצת יוּ'חוֹנְג (于洪区/Yúhóng Qū)
מועצת לְיָאוֹג'וֹנְג (辽中区/Liáozhōng Qū)
נפת קָאנְגְפִּינְג (康平县/Kāngpíng Xiàn)
נפת פָֿאקוּ (法库县/Făkù Xiàn)
הנפה העירונית שִׂינְמִין (新民市/Xīnmín Shì)
ערים תאומות

ישראל רמת גן, ישראל (מ־1993)
יפן סאפורו, הוקאידו, יפן (מ־1980)
יפן קווסאקי, קנאגאווה, יפן (מ־1981)
איטליה טורינו, פיימונטה, איטליה (מ־1985)
ארצות הברית שיקגו, אילינוי, ארצות הברית (מ־1985)
הממלכה המאוחדת בלפסט, צפון אירלנד, הממלכה המאוחדת (מ־2016)
רוסיה אירקוטסק, אירקוטסק, רוסיה (מ־1992)
הפיליפינים קזון סיטי, הפיליפינים (מ־1993)
מקסיקו מונטריי, נואבו לאון, מקסיקו (מ־1993)
קוריאה הדרומית סונגנאם, קיונגי, קוריאה הדרומית (מ־1998)
קמרון יאונדה, קמרון (מ־1998)
פולין קטוביץ, שלזיה, פולין (מ־2007)
גרמניה לברקוזן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
גרמניה דיסלדורף, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
הערות שוליים

↑  China: Liáoníng (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| הערים הגדולות בעולם: ערים המונות לפחות חמישה מיליון תושבים |
| --- | --- | --- |
| 20,000,000+ | שאנגחאי • בייג'ינג • סאו פאולו • דלהי |  |
| 10,000,000+ | קראצ'י • לאגוס • איסטנבול • טוקיו • מומבאי • מוסקבה • גואנגג'ואו • פריז • שנג'ן • צ'נגדו • קינשאסה • קהיר • ג'קרטה • לאהור • סוג'ואו |  |
| 5,000,000+ | סיאול • מקסיקו סיטי • לונדון • לימה • דאקה • ניו יורק • בנגלור • בנגקוק • דונגגוואן • צ'ונגצ'ינג • נאנג'ינג • טהראן • שניאנג • בוגוטה • הו צ'י מין סיטי • הונג קונג • בגדאד • צ'נאי • צ'אנגשה • ווהאן • טיינג'ין • היידראבאד • האנוי • ריו דה ז'ניירו • פושאן • סנטיאגו דה צ'ילה • ריאד • אחמדאבאד • שאנטואו • סנקט פטרבורג • ח'רטום  • אנקרה • ג'ינאן • האנגג'ואו • סינגפור • יאנגון • לואנדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564534405171  BNE: XX5821407  GND: 4256791-9  LCCN: n81062631  MusicBrainz: d8f7d240-ac9c-4558-b15c-3b104a9c7df1  NARA: 10046138  NDL: 00648295  VIAF: 123164643   WorldCat (עם VIAF): 123164643 
תצלום לווין של שניאנג
תומאס לואיס דה ויקטוריה

| --- | --- |

 לידה:  1548? אווילה, ספרד 
 פטירה:  27 באוגוסט 1611 (בגיל 63 בערך) מדריד, ספרד 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1572 
 מקום לימודים:  Collegium Germanicum et Hungaricum 
 זרם:  מוזיקת רנסאנס 
 שפה מועדפת:  ספרדית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
תומאס לואיס דה ויקטוריה (בספרדית: Tomás Luis de Victoria;‏ 1548 – 27 באוגוסט 1611) היה מלחין ספרדי בשלהי תקופת הרנסאנס. הוא היה המלחין המפורסם ביותר בספרד של המאה ה-16 ואחד המלחינים החשובים ביותר של הקונטרה-רפורמציה, לצד ג'ובאני פלסטרינה ואורלנדו לאסוס.
ביוגרפיה

ויקטוריה נולד באווילה ובילדותו למד כנראה אצל אסקובדו בסגוביה. ידוע שנסע לרומא בסביבות 1564, שם נכנס למנזר גברים, שייסד איגנטיוס מלויולה כחלק ממאבקו בלותרניות. ייתכן שוויקטוריה למד אצל פלסטרינה בערך באותה תקופה, אם כי הראיה לכך נסיבתית; מה שברור הוא, שהושפע מן הסגנון האיטלקי. בשנת 1575 הוסמך לכמורה, לאחר פרק זמן של שירות במנזר כמאסטרו די קאפלה. מכל מקום, הוא לא נשאר באיטליה; בשנת 1586 חזר לספרד, הפעם בשירות הקיסרית האלמנה מריה, שנכנסה אותו זמן למנזר של דסקאלסאס ריאלס במדריד. ויקטוריה נשאר במנזר הנשים הזה עד סוף חייו ומילא שם כמה תפקידים - כומר, מלחין, מנצח מקהלה ונגן עוגב.
יצירתו

ויקטוריה הוא אחד הנחשבים ביותר במלחיני מוזיקת הקודש בשלהי הרנסאנס, סוגה שלכתיבתה התמסר בלעדית. יצירותיו זכו במאה ה-20 להתחדשות, שבאה לביטוי במספר רב של הקלטות עכשוויות. פרשנים רבים שומעים במוזיקה שלו דריכות מיסטית ופנייה ישירה אל הרגשות, תכונות החסרות, לדעת חלק מהם, במוזיקה של פלסטרינה, הרוגעת יותר מבחינה רתמית והרמונית.
מבחינה סגנונית, הוא מתנער בכתיבתו מן הקונטרפונקט המשוכלל של רבים מבני תקופתו ומעדיף קו פשוט ומרקמים הומופוניים, שאותו הוא מעשיר בגיוון רתמי ולפעמים גם בניגודים עזים ומפתיעים. בכתיבה המלודית שלו ובשימוש שהוא עושה בדיסוננס ניכרת חופשיות רבה יותר מזו של פלסטרינה; מדי פעם הוא משתמש במרווחים שהיו אסורים בשימוש על פי חוקי הקונטרפונקט המחמירים של המאה ה-16, כמו סקסטות גדולות בעלייה, או אפילו, לעיתים רחוקות, קוורטות מוקטנות (טריטון): לדוגמה, קוורטה מוקטנת מלודית מופיעה בקטע המייצג יגון במוטט שלו "מריה הקדושה, הושיעי" (Sancta Maria, succurre). ויקטוריה משתמש לעיתים בציור מילים דרמטי, מן הסוג הנמצא בדרך כלל רק במדריגלים. חלק ממוזיקת הקודש שלו עושה שימוש בכלים (נוהג שאינו יוצא דופן במוזיקת קודש ספרדית של המאה ה-16), והוא כתב גם יצירות פוליכוראליות לקבוצות זמרים אחדות, המוצבות במרחק זו מזו, בסגנון מלחיני האסכולה הוונציאנית, שעבדו בקתדרלת סן מארקו בוונציה.
אחת מן המעולות ביצירותיו, היפה והמעודנת ביותר היא מיסת הרקוויאם הגדולה שכתב בשנת 1603 להלוויית הקיסרית מריה, שבחצרה עבד מאז 1586. הקיסרית הייתה אחותו של פליפה השני ואשתו של מקסימיליאן השני, שליט הקיסרות הרומית הקדושה. היצירה יצאה לאור בשנת 1605 בשם Officium .Defunctorum, sex vocibus, in obitu et obsequiis sacrae imperatricis יצירה אחרת, ראויה לציון בשלווה וברוגע המאפיינים כל אחד מ-37 החלקים המרכיבים אותה, היא Officium Hebdomadae Sanctae משנת 1585, קובץ של מוטטים וקינות, הקשורים אל חגיגות השבוע הקדוש של הכנסייה הקתולית.
לקריאה נוספת

Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0393095304
הערות שוליים

↑  לפעמים נכתב 'da Vittoria'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269590005171  PLWABN: 9810628391805606  BIBSYS: 98059406  BNE: XX895689  BnF: cb139847491 (data)  CANTIC: a10435256  CiNii: DA06781812  GND: 118975579  ICCU: SBLV304499  ISNI: 0000 0001 2126 9111  LCCN: n80125348  LNB: 000037974  MusicBrainz: 09170b4d-9a28-4d6a-9070-9c8c725826ec  NDL: 00962053  NKC: js20031110003  NLA: 36558822  NLK: KAC2020R1145  NSK: 000057623  NTA: 070909334  RERO: 02-A000172527  SELIBR: 206962  SNAC: w6fr03n6  SUDOC: 066826055  Trove: 1291899  VcBA: 495/39208  VIAF: 32192606   WorldCat (עם VIAF): 32192606
תופעת פי

תופעת פי
תזוזת בטה הנבדלת מתופעת פי, רבים מבלבלים בין השתיים
תופעת פי (באנגלית: Phi Phenomenon) היא אשליה אופטית הגורמת לצופה לחשוב שקיימת תנועה, כאשר אובייקט דומם מוקרן במיקומים שונים, זה אחר זה, בשדה הראייה. האובייקט המוקרן לא נע, אך הצופה מדמיין שהוא נע.
תופעת פי בצבע היא מעניינת יותר: כאשר מוקרן ראשית האובייקט (למשל, עיגול) בצבע אחד, ובמיקום אחר מוקרן אותו אובייקט בצבע אחר, עדיין תישאר אשליית התנועה ואף תיווסף אשליית שינוי צבע של האובייקט ה"נע".
תופעה זו, שתוארה על ידי מקס ורטהיימר, היא נושא הנחקר בפסיכולוגיה, וכן מהווה חלק מהבסיס התאורטי של הקולנוע.
שקונטולה דווי

| --- | --- |

 לידה:  4 בנובמבר 1929 בנגלור, הודו 
 פטירה:  21 באפריל 2013 (בגיל 83) בנגלור, הודו 
 מדינה:  הודו, הראג' הבריטי, הדומיניון של הודו 
 שפות היצירה:  קאנדה, אנגלית 
 
שקונטולה דווי (4 בנובמבר 1929 – 21 באפריל 2013) הייתה סופרת הודית וגאונת חישוב שכונתה "המחשב האנושי". תוארה בתור ילדת פלא במהדורת ספר השיאים של גינס משנת 1982.
כסופרת, דווי חיברה מספר ספרים, ביניהם נובלות, טקסטים שעסקו במתמטיקה וגם ספרי חידות ואסטרולוגיה. היא כתבה את הספר "עולמם של ההומוסקסואלים", שנחשב לספר המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו. היא התייחסה להומוסקסואליות בהבנה ונחשבת לחלוצה בכתיבה על הנושא.
חייה ופועלה > ביוגרפיה

שקונטולה דווי היא ילידת בנגלור, בירתה של מדינת קרנאטקה בהודו. משפחתה הייתה דתית, אך אביה התרחק מהדת וסירב להיות כהן בבית מקדש. הוא הצטרף לקרקס והיה אקרובט טרפז, מאלף אריות, הולך על חבל וקוסם. הוא הבחין לראשונה ביכולותיה של בתו לזכור מספרים כאשר ניסה ללמדה תעלול קלפים בגיל שלוש. אביה עזב את עבודתו בקרקס ולקח אותה עמו להופיע בדרכים ולהציג לקהל את יכולות החישוב שלה. היא מעולם לא למדה בבית ספר ולא קיבלה הכשרה בחשבון. בגיל שש היא הציגה את יכולות החישוב שלה באוניברסיטת מיסור בהודו, העיר השלישית בגודלה בקרנאטקה. בשנת 1944 עזבה את הודו עם אביה ללונדון.
חייה ופועלה > גאונת חישוב

דווי נסעה ברחבי העולם והציגת את גאונות החישוב שלה במופעים, בשנת 1950 הופיעה באירופה ובשנת 1976 הופיעה בניו יורק. בשנת 1988 נסעה לארצות הברית ונפגשה עם ארתור ינסן, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי שביקש לחקור את יכולותיה. ינסן ערך לה מספר מבחנים וביניהם בדק את כוחה בביצוע פעולות חשבון על מספרים גדולים מאוד. בין המבדקים, דווי נשאלה מהו השורש המעוקב (השלישי) של המספר 61,629,875 ומהו השורש השביעי של המספר 170,859,375. ינסן ציין שדווי ענתה נכונה על השאלות לעיל (395 ו-15 בהתאמה) עוד לפני שהספיק לכתוב את המספרים במחברתו. הוא פרסם את מסקנותיו במגזין המחקר האמריקאי Intelligence בשנת 1990.
בשנת 1977, באוניברסיטת סאוטרן מטודיסט היא הצליחה לחשב את השורש ה-23 של מספר בן 201 ספרות בפרק זמן של 50 שניות בלבד. תשובתה, 546,372,891, נבדקה ונמצאה נכונה על ידי צוות של מדעני מחשב. החישוב בוצע על מחשב UNIVAC 1101 שבעבורו פותחה תוכנה ייעודית למשימה.
ב-18 ביוני 1980 היא כפלה בראשה שני מספרים בני 13 ספרות כל אחד: 7,686,369,774,870 ו-2,465,099,745,779. המספרים נבחרו באקראי על ידי מחשב של אוניברסיטת אימפריאל קולג'. דווי סיפקה את התשובה הנכונה שהיא 18,947,668,177,995,426,462,773,730 בתוך 28 שניות בלבד. הישג זה תועד על ידי ספר השיאים של גינס ונכנס למהדורת שנת 1982 של גינס. דווי חיברה ספר ובו טכניקות שונות המסיעות לבצע פעולות חישוב במהירות, הספר עודנו מודפס בימינו.
חייה ופועלה > ספר על הומוסקסואליות

בשנת 1977 פרסמה את ספרה "עולמם של ההומוסקסואלים" (The World of Homosexuals), המחקר הראשון שעסק בהומוסקסואליות בהודו. בסרט דוקומנטרי שאליו התראיינה היא סיפרה שכתבה את הספר לאחר שהייתה נשואה לגבר הומו ורצתה לחקור ולהבין את ההומוסקסואליות לעומק.
הספר נחשב לספר "חלוצי", מובאים בו ראיונות עם שני צעירים הומואים הודים, זוג קנדי שחיפש נישואים חד-מיניים, כהן במקדש שהביא את דעותיו על ההומוסקסואליות וסקירה של טקסטים שונים העוסקים בנטייה המינית. למרות חשיבותו הרבה הספר לא זכה לעניין רב לאחר הוצאתו לאור.
חייה ופועלה > חיים אישיים

דווי חזרה להודו באמצע שנות השישים ונישאה לפריטוש בנרג'י, קצין מכוחות הביטחון של כלכותה. הזוג התגרש בשנת 1979. בשנת 1980 ניסתה לפתח קריירה פוליטית והתמודדה בבחירות ללוק סבהה (הפרלמנט ההודי) בתור נציגה של מדינת אנדרה פרדש. היא יצאה כנגד אינדירה גנדי וסיימה במקום התשיעי בבחירות עם 6,514 קולות (שהיוו רק 1.47% מכלל המצביעים). היא חזרה לבנגלור באמצע שנות השמונים.
בנוסף להיותה גאונת חישוב, דווי הייתה גם אסטרולוגית וגם כתבה ספרי נובלה וספרי בישול.
מותה

באפריל 2013 היא אושפזה בבית החולים של בנגלור בעקבות בעיות נשימה. בשבועיים שלאחר מכן סבלה מסיבוכים בלב ובכליות. היא נפטרה בבית החולים ב-21 באפריל 2013, במותה הייתה בת 83. ב-4 בנובמבר 2013, נוצר לכבודה שרבוט גוגל ("דודל") שציין את "יום הולדתה" ה-84.