stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויימאר
הערות שוליים

↑  אילן שול ומיכאל וולפה, שידור רדיו ברשת ב' 27 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557209405171  GND: 4065105-8  LCCN: n81042181  MusicBrainz: c7644e45-dec4-43fd-aad6-35036b8e911d  NARA: 10037931  NKC: ge131393  VIAF: 136822898   WorldCat (עם VIAF): 136822898 
מונומנט גתה ושילר בויימאר
שגרירות ישראל באבו דאבי

| --- | --- |

 מידע כללי
 כתובת:  מגדלי איתיחאד
 עיר:  אבו דאבי
 מדינה:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 קואורדינטות:  24°27′34″N 54°19′17″E﻿ / ﻿24.459444444444°N 54.321388888889°E﻿ / 24.459444444444; 54.321388888889
 תאריך פתיחה:  ינואר 2021
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי איחוד האמירויות הערביות-ישראל
 כפופה ל:   משרד החוץ
 שגריר:  לא מאויש
 שטח האמנה:  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
 מדינה מיוצגת:  ישראל ישראל
 
 אתר רשמי
  (למפת איחוד האמירויות הערביות מוגדלת) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן עומאן המפרץ הפרסימיקום השגרירות(למפת איחוד האמירויות הערביות רגילה) אבו דאבי דובאי שארג'ה אל-עין עג'מאן ראס אל-ח'ימה פוג'יירה ק ט ר  ערב הסעודית עומאן ע. המפרץ הפרסימיקום השגרירות
 
שגרירות ישראל באבו דאבי היא הנציגות הדיפלומטית של מדינת ישראל באיחוד האמירויות הערביות. במקביל פועלת בדובאי הקונסוליה הישראלית.
הנציגויות הוקמו בינואר 2021, מספר חודשים לאחר חתימת הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל, שבו הוסכם על קיום יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות.
מלבד השגרירות באבו דאבי נפתחה גם קונסוליה כללית של ישראל בדובאי בראשות הקונסול אילן שטולמן, הפועלת במקביל לפעילות השגרירות שבאבו דאבי. הקונסוליה אחראית על קשרי הכלכלה, התעופה והתיירות בין המדינות.
היסטוריה

להקמת השגרירות קדמה נציגות חשאית של ישראל, שנסגרה לאחר ההתנקשות במחמוד אל-מבחוח ב-2010 ושר החוץ האמירתי, עבדאללה בן זאיד, גירש ממדינתו באופן אישי את ברוס קשדן, ראש הנציגות הישראלית החשאית שפעלה במדינה באותן ימים.
בסוף נובמבר 2015 נפתחה באבו דאבי נציגות ישראלית שסונפה לסוכנות הבינלאומית לאנרגיות מתחדשות שמשרדיה מצויים באבו דאבי. באיחוד האמירויות הבהירו בהודעה רשמית של משרד החוץ כי ”הצעד אינו חלק מכינון קשרים דיפלומטיים עם ישראל.”.
ב-15 בספטמבר 2020 נחתם הסכם איחוד האמירויות הערביות–ישראל על מדשאת הבית הלבן במעמד ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ושר החוץ של איחוד האמירויות הערביות, עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן.
היסטוריה > פתיחת השגרירות

כבר באוקטובר 2020, חודש בלבד לאחר חתימת ההסכם פורסם כי נציגים מטעם איחוד האמירויות הגישו הזמנה לפתוח שגרירות ישראלית באיחוד האמירויות.
בינואר 2021 פורסם בתקשורת כי משרד החוץ מתכנן להכריז על הקמת 2 נציגיות זמניות, אחת תהיה שגרירות באבו דאבי והשנייה תהיה קונסוליה כללית שבדובאי. ואכן עוד בסוף החודש זה נפתחה שגרירות ישראל באבו דאבי. באותו היום אישרה ממשלת איחוד האמירויות פתיחת שגרירות בישראל.
על פי הכרזת משרד החוץ השגרירות הוקמה בסוף ינואר 2021 בבניין משרדים זמני ויפעל במתכונת זו עד שיסתיימו עבודות ההקמה של מבנה הקבע שימש את השגרירות. באותה הכרזה פורסם גם שהממונה על הנציגות יהיה איתן נאה, מי שהיה שגריר ישראל בטורקיה.
ב-29 ביוני 2021, נחנכה השגרירות על ידי שר החוץ הישראלי, יאיר לפיד, יחד עם שרת התרבות של איחוד האמירויות נורה אל קאעבי (אנ').
מבנה השגרירות

לשגרירות אין מבנה נפרד והיא ממוקמת במגדלי איתיחאד. עם פתיחתה ביוני 2021 היא מוקמה במשרדים זמניים במבנה, עד שבאוגוסט 2022 היא עברה למשכן קבע בקומה אחרת במגדלים.
בעלי תפקידים ומחלקות

בשגרירות קיימות ארבע מחלוקות עיקריות, כולן תחת פיקודו של השגריר המכהן, אמיר חייק.
המחלקה המדינית – פעילות המחלקה עוסקת בעיקר סביב יחסיהן הבילטרליים בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות, בדגש על התחום הפוליטי בהן. תפקיד המחלקה מחולק לארבע: הקמה וטיפוח קשרים עם גורמי ממשל באיחוד האמירויות הערביות, ייצוג ישראל בפורומים אזוריים ומולטילטרליים, קידום הסכמים הדדיים ודיווח על התפתחויות מדיניות, מקומיות ואזוריות.
המחלקה הכלכלית – ב-1 באפריל 2023 נכנס לתוקפו הסכם שותפות כלכלית מקיף (CEPA) בין ישראל לאמירויות. לאור ההתפתחות בקשרים הכלכליים בין שתי המדינות הוחלט בשגרירות לפתוח מחלקה ייעודית, שתהיה אמונה על נושאי הכלכלה. תפקידי המחלקה הן הענקת גישה מורחבת לשוק למוצרים ישראליים הנכנסים לשוק האמירויות, כולל יותר מ-96% מקווי המכס ו-99% מערך הסחר עם האמירויות; שמירה על סחר בלתי מפלה עם המדינה הערבית, הענקת גישה לספקי שירותים ישראליים לשוק השירותים הפנימי של האמירויות במגוון תחומים וקביעת כללים לסחר דיגיטלי כדי להבטיח הגנה על צרכנים ברשת, לאפשר זרימת נתונים חופשית, ושימוש בטכנולוגיות דיגיטליות בעסקים תוך שמירה על זכויות הקניין הרוחני.
מחלקת תקשורת ודיפלומטיה ציבורית – תפקיד המחלקה הוא להנהיג דרכים חדשות לקידום תקשורת חיובית עם הציבור באיחוד האמירויות באמצעות מדיה מסורתית וניו מדיה, חילופי תרבות וקשרים בין-אישיים. למחלקה שישה תפקידים עיקריים: פיתוח ערוצי תקשורת להעברת מסרים מישראל לציבור ולמובילי דעת קהל המקומיים, הקמה ושימור קשרים עם גופי התקשורת המקומיים, העברת מסרים דרך ניו מדיה לאינטראקציה ישירה ומעורבות עם הציבור, תכנון והוצאה לפועל של אירועים לקידום התרבות הישראלית והאמירותית ולטיפוח הבנה הדדית, מעורבות עם הקהילה המקומית במטרה לקדם דיאלוג ערכי ולבנות גשרים אנושיים שיגבירו את ההבנה והכבוד ההדדיים וניהול פרוטוקול ואירועים הכולל ביקורים רשמיים, קבלות פנים ומפגשים דיפלומטיים.
המחלקה הקונסולרית – מחלקה זו מעניקה שירותים קונסולריים לאזרחים ישראלים באיחוד האמירויות הערביות, כולל תיעוד רשמי וסיוע משפטי;  מתן שירותי אשרה לזרים באיחוד האמירויות המעוניינים לנסוע לישראל, הצעת עזרה ותמיכה לאזרחים ישראליים המתמודדים עם מצבי חירום, כמו משברים רפואיים או בעיות משפטיות, בזמן שהותם באיחוד האמירויות; הפצת המלצות נסיעה חשובות ודרישות כניסה לנוסעים ישראליים למדינה ומתן הדרכה וסיוע לאזרחים אמירתיים בנוגע לשירותים קונסולריים אחרים.
שלמה

ערך זה עוסק בשלמה המלך. אם התכוונתם לשימושים אחרים במילה, ראו .
שְׁלֹמֹה המלך היה מלך מקראי המתואר כמלכהּ השלישי ואחד לפני האחרון של ממלכת ישראל המאוחדת, אחרי שאול ודוד אביו ולפני רחבעם בנו שהביא לפירוק הממלכה. מתואר כי הוא בנה את בית המקדש הראשון בירושלים והיה על פי התנ"ך החכם באדם.
שלמה מוזכר כבנם השני של דוד ובת שבע (הראשון נפטר זמן קצר אחרי לידתו), או בנם הרביעי (על פי ספר דברי הימים א', פרק ג', פסוק ה'). סיפור מלכותו מופיע בהרחבה בספר מלכים א פרקים א-יא, ובדברי הימים ב, פרקים א-ט.
שמותיו

יש הסבורים[דרושה הבהרה] כי שלמה נקרא על שם סב-סבו של דוד, שלמון (מגילת רות, פרק ד', פסוק כ"א). לדעת שמואל ייבין, בת שבע היא שקראה לבנה בשם שלמה ככתוב בספר שמואל ב', פרק י"ב, פסוק כ"ד "ותקרא את שמו שלמה", ואילו סיעתו היהודאית של דויד הוסיפה לשם הישראלי שם נוסף ששורשו מצוי בארמית: ידידיה. ייבין וחוקרים נוספים סבורים כי "שלמה" הוא שם תאופורי, המהדהד את שמו של האל הכנעני שלם, בדומה לשמו של אבשלום בן דוד ולשם העיר ירושלים. חוקרים אחרים גוזרים את שמו מלשון "שילום", פיצוי על בן משפחה שנפטר.
שלמה נקרא גם בשמות נוספים: יְדִידְיָהּ על ידי נתן הנביא, וקֹהֶלֶת לפי הפרשנות המסורתית לספר קהלת.
בסוף ספר משלי מובאות אמרות מפי אנשים שונים, שלא נזכרים במקום אחר במקרא: אגור בן יקה, למואל מלך משא ואיתיאל, והדעות חלוקות האם אלו כינויים נוספים לשלמה, או דמויות אחרות.
שלשה שמות נקראו לו: ידידיה קהלת ושלמה. רבי יהושע בן לוי אמר: שבעה; אגור, בן יקה, למואל, איתיאל. אמר רבי שמואל בר נחמני: עיקר אוותינניה (=אותנטי) שלהם שלשה: ידידיה קהלת ושלמה. מודה רבי שמואל ברבי נחמן באילין ארבעתיה, אלא שנתכנה בהם והוצרכו להידרש. אגור - שאגר דברי תורה. יקה - שהקיא דברי תורה, כספל הזה שהוא מתמלא בין שעתו ומתפנה בין שעתו.
חייו והכתרתו

לאחר שבנם הראשון של דוד ובת שבע מת, נולד להם בן נוסף, שלמה, עליו כתוב שה' אהבו. על אף שלא היה בכור לאביו ואפילו לא לאמו, נשבע דוד לבת שבע ששלמה ימלוך אחריו. על פי ספר מלכים א' פרק א' דוד ככל הנראה לא הכריז עדיין על כוונתו ששלמה יירש אותו, ואדוניהו, בנו הרביעי של דוד, ראה בעצמו כמועמד הטבעי לרשת את המלוכה, לאחר מותם של אמנון ואבשלום הגדולים ממנו. אדוניה נתמך על ידי יואב בן צרויה והכהונה הוותיקה (אביתר הכהן). שלמה, לעומת זאת, נתמך על ידי משמר המלך (הכרתי והפלתי), הכהונה העירונית (צדוק הכהן) ונתן הנביא.
אדוניה תכנן זבח מפואר – כנראה טקס הכתרה, כנהוג בעולם העתיק - והזמין אליו את תומכיו ואחיו, כשהוא נמנע להזמין את שלמה ותומכיו. נתן הנביא שלח את בת שבע אל המלך דוד, וזו נכנסה אל חדרו של דוד, טענה כי נשבע בשם אלוהים שהמלוכה תובטח לבנה, לשלמה, והביעה את תמיהתה על קיום הכתרתו של אדוניה ואת חששה לחייה ולחיי שלמה. במהלך דבריה נכנס נתן הנביא לחדר גם הוא וחיזק את דבריה.
דוד הורה על משיחה מיידית של שלמה למלך. לצורך משיחתו הוזעק משמר המלך אשר ליווה את שלמה אל מעיין הגיחון, שם משח אותו צדוק הכהן למלך. עם היוודע דבר המשיחה התפזרו משתתפי טקס הכתרתו של אדוניה בבהלה, ואילו אדוניה נאחז בקרנות המזבח מפחד שיירצח. לאחר ששלמה הבטיח לאדוניה כי לא יפגע בו אם יהיה נאמן, שב אדוניה לביתו.
על פי מדרש סדר עולם היה שלמה בן שתים עשרה שנים כשהומלך.
חייו והכתרתו > צוואת דוד

לפני מותו כתב דוד בצוואתו את הוראותיו לשלמה למען השגת ממלכה מצליחה, באופן הממשיך את פועלו של דוד, תוך עשיית צדק מול מי שהועיל או הזיק לדוד עצמו: הקמת בית המקדש, שמירת מצוות ה', וכן נקמה ביואב בן צרויה, שר הצבא, ובשמעי בן גרא, שיידה אבנים על דוד בבורחו מפני אבשלום, וגמילת חסד עם בני ברזילי הגלעדי, שעזר לו בעודו בורח.
חייו והכתרתו > ביסוס שלטונו

עם תחילת מלכותו פעל שלמה במהירות להבטחת שלטונו. הוא המית את אדוניה, לאחר שזה ביקש מבת שבע את ידה של אבישג השונמית, משרתת דוד, לעצמו - פעולה שמצביעה במובהק על חוסר נאמנות לשלטון. את אביתר הכהן, שתמך באדוניה, הוא הגלה מירושלים לעירו ענתות, ואת יואב בן צרויה הרג. את שמעי בן גרא השביע שלמה שלא יעזוב את ירושלים, והזהירו שאם יעזוב את העיר יומת - וכאשר יצא שמעי לגת הרג אותו שלמה.
חייו והכתרתו > מלחמות שלמה

שלמה ירש מאביו דוד ממלכה גדולה, והצליח לשמור על מרבית שטחה, למעט ארם דמשק, שמרדה בו והצליחה להשתחרר משלטונו. התנ"ך מעיד על המלחמות שנערכו בין שלמה והארמים (הדד ורזון בן אלידע) במשך כל תקופת שלטונו: וַיָּקֶם אֱלֹהִים לוֹ שָׂטָן, אֶת-רְזוֹן בֶּן-אֶלְיָדָע: אֲשֶׁר בָּרַח, מֵאֵת הֲדַדְעֶזֶר מֶלֶךְ-צוֹבָה--אֲדֹנָיו. וַיִּקְבֹּץ עָלָיו, אֲנָשִׁים, וַיְהִי שַׂר-גְּדוּד, בַּהֲרֹג דָּוִד אֹתָם; וַיֵּלְכוּ דַמֶּשֶׂק וַיֵּשְׁבוּ בָהּ, וַיִּמְלְכוּ בְּדַמָּשֶׂק. וַיְהִי שָׂטָן לְיִשְׂרָאֵל כָּל-יְמֵי שְׁלֹמֹה, וְאֶת-הָרָעָה אֲשֶׁר הֲדָד; וַיָּקָץ, בְּיִשְׂרָאֵל, וַיִּמְלֹךְ, עַל-אֲרָם (מלכים א יא, כג-כה).
שלמה נלחם בחמת-צובה וניצח אותה: וַיֵּלֶךְ שְׁלֹמֹה חֲמָת צוֹבָה, וַיֶּחֱזַק עָלֶיהָ (דברי הימים ב ח, ד). אחרי ניצחונותיו בנה את עָרֵי הַמִּסְכְּנוֹת בחמת ואת תדמור, ששכנה במדבר הסורי, כנראה כפיצוי לאובדן דמשק ודרך המסחר שעברה בה. בספר מלכים נאמר כי ימי מלכותו של שלמה התאפיינו בשלום ובשלווה: ”וַיֵּשֶׁב יְהוּדָה וְיִשְׂרָאֵל לָבֶטַח, אִישׁ תַּחַת גַּפְנוֹ וְתַחַת תְּאֵנָתוֹ, מִדָּן וְעַד-בְּאֵר שָׁבַע – כֹּל יְמֵי שְׁלֹמֹה” (מלכים א' ה', ה)
חייו והכתרתו > מפעלות הבנייה

התנ"ך מתאר מערכת גדולה של מפעלות בנייה בתקופת שלמה: בית המקדש, בית המלך (מבנים רבים ביניהם "בית יער הלבנון"), חצור, מגידו, בַּעֲלָת, תדמור, הַמִּלּוֹא (לבת פרעה), גָּזֶר (כיום: תל גזר).
ערי מצור: בית חורון עליון, בית חורון תחתון. ערי מסכנות בחמת, הארכת חומות ירושלים. וצי אוניות בעציון גבר (כיום אילת).
חייו והכתרתו > יחסי חוץ

שלמה יצר מערכות מסועפות של קשרי מסחר עם ארצות אחרות, בהן חלק מארצות מזרח אפריקה, אופיר, ממלכת שבא וצור (מלכים א פרקים ה ו-י). הוא כרת ברית עם מלך מצרים, ואף נשא את בתו לאישה, וכן עם חירם מלך צור.
חייו והכתרתו > יחסי חוץ > שלמה ומלכת שבא

סיפור מפורסם מספר על מפגשם של שלמה ושל מלכת שבא:
"וּמַלְכַּת שְׁבָא שֹׁמַעַת אֶת שֵׁמַע שְׁלֹמֹה לְשֵׁם ה', וַתָּבֹא לְנַסֹּתוֹ בְּחִידוֹת. וַתָּבֹא יְרוּשָׁלְַמָה בְּחַיִל כָּבֵד מְאֹד גְּמַלִּים נֹשְׂאִים בְּשָׂמִים וְזָהָב רַב מְאֹד וְאֶבֶן יְקָרָה וַתָּבֹא אֶל שְׁלֹמֹה וַתְּדַבֵּר אֵלָיו אֵת כָּל אֲשֶׁר הָיָה עִם לְבָבָהּ. וַיַּגֶּד לָהּ שְׁלֹמֹה אֶת כָּל דְּבָרֶיהָ, לֹא הָיָה דָּבָר נֶעְלָם מִן הַמֶּלֶךְ אֲשֶׁר לֹא הִגִּיד לָהּ. וַתֵּרֶא מַלְכַּת שְׁבָא אֵת כָּל חָכְמַת שְׁלֹמֹה וְהַבַּיִת אֲשֶׁר בָּנָה, וּמַאֲכַל שֻׁלְחָנוֹ וּמוֹשַׁב עֲבָדָיו וּמַעֲמַד מְשָׁרְתָיו וּמַלְבֻּשֵׁיהֶם וּמַשְׁקָיו וְעֹלָתוֹ אֲשֶׁר יַעֲלֶה בֵּית ה', וְלֹא הָיָה בָהּ עוֹד רוּחַ. וַתֹּאמֶר אֶל הַמֶּלֶךְ: אֱמֶת הָיָה הַדָּבָר אֲשֶׁר שָׁמַעְתִּי בְּאַרְצִי עַל דְּבָרֶיךָ וְעַל חָכְמָתֶךָ, וְלֹא הֶאֱמַנְתִּי לַדְּבָרִים עַד אֲשֶׁר בָּאתִי, וַתִּרְאֶינָה עֵינַי וְהִנֵּה לֹא הֻגַּד לִי הַחֵצִי. הוֹסַפְתָּ חָכְמָה וָטוֹב אֶל הַשְּׁמוּעָה אֲשֶׁר שָׁמָעְתִּי. אַשְׁרֵי אֲנָשֶׁיךָ אַשְׁרֵי עֲבָדֶיךָ אֵלֶּה הָעֹמְדִים לְפָנֶיךָ תָּמִיד הַשֹּׁמְעִים אֶת חָכְמָתֶךָ... וַתִּתֵּן לַמֶּלֶךְ מֵאָה וְעֶשְׂרִים כִּכַּר זָהָב וּבְשָׂמִים הַרְבֵּה מְאֹד וְאֶבֶן יְקָרָה לֹא בָא כַבֹּשֶׂם הַהוּא עוֹד לָרֹב אֲשֶׁר נָתְנָה מַלְכַּת שְׁבָא לַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה... וְהַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה נָתַן לְמַלְכַּת שְׁבָא אֶת כָּל חֶפְצָהּ אֲשֶׁר שָׁאָלָה מִלְּבַד אֲשֶׁר נָתַן לָהּ כְּיַד הַמֶּלֶךְ שְׁלֹמֹה וַתֵּפֶן וַתֵּלֶךְ לְאַרְצָהּ הִיא וַעֲבָדֶיהָ."
יחד עם מלכת שבא, נחשב שלמה בשני חלקי אתיופיה כאבי האומה, ועד היום תרבותה של ארץ זו משופעת באזכורים של סיפור זה. יהודי אתיופיה (קהילת ביתא ישראל) אחזו במסורת זו, וכן במסורת שמשום כך הארץ כולה התנהלה על פי "דת ישראל" עד שהועברו לנצרות בזמנו של עזנה, קיסר אקסום במאה ה-4.
חייו והכתרתו > נשות שלמה

על פי המסופר בספר מלכים, היו לשלמה שבע מאות נשים ושלוש מאות פילגשים והמוכרת בנשותיו הייתה בת פרעה. על פי הכברה נגסט, מיתוס אמהרי בן המאה-14, היה נשוי גם למלכת שבא שממנה נולד מנליק - אבי השושלת שממנה יצא היילה סלאסי מלך אתיופיה. בסופו של דבר, רחבעם, הבן שמלך אחריו, היה בנו מנעמה העמונית.
בזקנתו, נשותיו של שלמה היטו את לבבו להקים להן במות לעבודת אליליהם בירושלים. על פי המסופר הן הקימו לעצמן במות, וזו אחת הסיבות לכך שנקרעה ממלכת ישראל בימי בנו רחבעם. על פי חוק המלך בספר דברים, אחד האיסורים הוא איסור ריבוי נשים. ככתוב: ”לֹא יַרְבֶּה לּוֹ נָשִׁים וְלֹא יָסוּר לְבָבוֹ”.
על הקשר בין החוק בדברים לסיפור במלכים עמדו חז"ל:
כתיב, "לא ירבה לו נשים", אמר שלמה אני ארבה ולא אסור, וכתיב "ויהי לעת זקנת שלמה נשיו הטו את לבבו". וכתיב "ולא ירבה לו סוסים" ואמר שלמה אני ארבה ולא אשיב, וכתיב "ותצא מרכבה ממצרים".
בסוף ימיו, הקימו נשות שלמה מזבחות בסמוך לירושלים, לאלילי הארצות שאיתן התקשר ביחסים מדיניים על ידי נישואיו עם בנות מלכי הארצות הללו. התנ"ך מבקר את שלמה על התנהגותו זו, ומייחס לה את ירידת הממלכה מגדולתה והתפלגותה לאחר מותו של שלמה, כאשר בנו רחבעם המשיך למלוך בממלכת יהודה בלבד.
לדעת חז"ל, לא שלמה בנה בפועל את המזבחות אלא נשיו בנו אותם. אלא שמפני שהוא לא מחה בהן על מעשיהן, נחשב מעשה בניית המזבחות על שמו.
חייו והכתרתו > בית המקדש

בעת שמלך שלמה בישראל פיתח את הארץ בבנייה. מפעלו החשוב ביותר היה בניית בית המקדש הראשון בירושלים, שבנייתו החלה בשנה הרביעית למלכותו ונמשכה 7 שנים. כדי לממן את תנופת הבנייה בירושלים הוטלו מסים כבדים על הארצות הכבושות ועל בני ישראל. גם נקבע מס עובד שקבע חובה לעבוד חודש בשנה בשירות המלך. מס העובד והמסים הגבוהים שהוטלו עוררו תרעומת רבה בקרב השבטים ובייחוד בשבט אפרים, והדבר עורר לבסוף מרד גלוי שנכשל.
המקדש היה חלק ממכלול של בניינים שבהם נכללו גם בית יער הלבנון, אולם העמודים, אולם המשפט וארמון המלך. לצורך בניית המקדש כרת שלמה ברית עם חירם מלך צור, שסיפק לו אומנים, בנאים מומחים וארזים מלבנון. נוסף לכך שלח שלמה גם אנשים משלו לכרות עצים ביערות הלבנון ולחצוב אבנים.
חייו והכתרתו > מותו

מותו של שלמה מתואר בסוף פרק י"א. שלמה מת לאחר 40 שנות מלוכה ונקבר לצד אבותיו בעיר דוד שבירושלים. ירש אותו בנו רחבעם. התנ"ך מזכיר ששלמה היה מלך מממלכת ישראל המאוחדת האחרון ואחריו נחלקה הממלכה. כבר לקראת סוף ימיו נקרעה הממלכה בגלל אויבים שונים, כגון ירבעם בן נבט למטה שבט אפרים. הממלכה התחלקה לשניים, ממלכת ישראל, שם מלך ירבעם וממלכת יהודה, שם מלך רחבעם, והממלכות מעולם לא אוחדו שוב.
דמותו של שלמה > חכמתו

לפי המקרא, שלמה נחשב לחכם מכל אדם. לפי מקורות אחרים ידע שבעים שפות. על פי המסופר שם, באו לחזות בחכמתו מכל העמים, כדוגמת מלכת שבא. דוגמה לחוכמתו מובאת בסיפור משפט שלמה:
וַיִּתֵּן אֱלֹהִים חָכְמָה לִשְׁלֹמֹה, וּתְבוּנָה הַרְבֵּה מְאֹד, וְרֹחַב לֵב כַּחוֹל אֲשֶׁר עַל שְׂפַת הַיָּם.
וַתֵּרֶב חָכְמַת שְׁלֹמֹה מֵחָכְמַת כָּל בְּנֵי קֶדֶם וּמִכֹּל חָכְמַת מִצְרָיִם. וַיֶּחְכַּם מִכָּל הָאָדָם מֵאֵיתָן הָאֶזְרָחִי וְהֵימָן וְכַלְכֹּל וְדַרְדַּע בְּנֵי מָחוֹל וַיְהִי שְׁמוֹ בְכָל הַגּוֹיִם סָבִיב.
בספרות האגדה מוזכר שלמה בחכמתו הרבה, בעיקר בהקשר לבנין בית המקדש ובנית כסא שלמה. לפי המדרש, לשלמה הייתה שליטה על מלאכים ושדים ואף על מלכם אשמדאי ונעזר בהם לבנין בית המקדש. בנוסף, לפי חלק מן המדרשים, שלמה הבין את שפת החיות והעופות.
דמותו של שלמה > יצירתו

לפי ספר מלכים, שלמה חיבר שלושת אלפים משלים וחיבר "חמישה ואלף" שירים.
דמותו של שלמה > יצירתו > לפי חקר המקרא

המחקר רואה במספר המשלים והחיבורים כאמצעי ספרותי מסוג הגזמה. עושר היצירה של שלמה משמש כאמצעי לתיאור חכמה פלאית ואדירה. המחקר מבחין בהקשר זה בין שתי מסורות שונות המקבלות ביטוי בספר מלכים, אחת המבקשת לראות בחכמתו של שלמה חכמה שעניינה חיבור משלים, שירה, ובקיאות בחי ובצומח, ולעומתה מקור אחר הרואה בחכמתו של שלמה כחכמת משפט, המאפשרות לו לעשות משפט צדק.
על-פי המחקר, ספרי קהלת, משלי ושיר השירים יוחסו לשלמה על-מנת לקבל מעמד ותוקף בקרב הקוראים, שכן ייחוסם לשלמה הקנה להם יוקרה וסמכות. עם זאת, ביחס לשיר השירים, העמדה המקובלת במחקר היא שלא ייתכן ששלמה כתב את שיר השירים, נוכח הביקורות והלעג כלפיו המופיעים בו.
דמותו של שלמה > יצירתו > לפי המסורת

המסורת היהודית מייחסת לשלמה שלושה מספרי התנ"ך:
ספר משלי, המכיל פתגמים וחכמת חיים, ובפתיח שלו נכתב: "משלי שלמה בן דוד מלך ישראל". על פי מסורת זו, אגור בן יקה ולמואל מלך משא, המחברים המוזכרים במקרא לשני פרקי משלי האחרונים, לא היו אנשים בפני עצמם אלא שמות עט של שלמה.
מגילת קהלת, מגילת פילוסופיה והגות, על פי הפתיחה: "אני קהלת בן דוד מלך בירושלים". גם כאן, רואה המסורת בשם "קהלת" שם עט לשלמה.
שיר השירים, מגילת אהבה (חז"ל מתייחסים אליה כמשל לאהבה בין כנסת ישראל לה'), על פי פסוק הפתיחה: "שיר השירים אשר לשלמה..." ופסוקים נוספים בספר בהם מוזכר שלמה (ג',ט'-י"א; ח', י"א-י"ג).
המילה "לשלמה" מופיעה בכותרתם של שני מזמורים בספר תהילים (ע"ב וקכ"ז), ועל כן יש המייחסים לו את כתיבת שני המזמורים הללו.
עם זאת, לפי חז"ל ספרים אלה נכתבו על ידי אנשיו של המלך חזקיהו, וגם בספר משלי, פרק כ"ה, פסוק א' נכתב כי חלק מהמשלים הועתקו על ידם.
שלמה בראי הארכאולוגיה

טרם התגלתה ראיה ארכאולוגית לקיומו של שלמה המלך.
גודלה והיקפה של ממלכת שלמה, וכן של מפעלי הבנייה שלו שנויים במחלוקת. בהר הבית לא נערכות חפירות ארכאולוגיות מטעמים דתיים, ומתחם "אורוות שלמה" שבהר, שנקרא כך בשל זיהוי מוטעה של הצלבנים, מיוחס לתקופת המלך הורדוס, שמאוחרת בהרבה.
עד לסוף המאה ה-20 הארכאולוגים בישראל הרבו לזהות חורבות גדולות כמו תל מגידו ותל חצור עם שרידים מממלכת שלמה. ואולם, בשנות ה-90 החלו ארכאולוגים והיסטוריונים אחדים לפקפק בתיארוכם של שרידים אלו, בייחוד לאור העובדה ששרידים דומים התגלו בערים סמוכות שלא היו חלק ממלכות שלמה. ארכאולוגים והיסטוריונים אלה, מתוקף היעדר תימוכין ממקורות חיצוניים, שוללים את קיומה של ממלכה מאוחדת גדולה ומפוארת. באוקטובר 2010, משלחת ארכאולוגים בראשות ד"ר אילת מזר חשפו חומה גדולה בירושלים ומבנה ממלכתי, אשר לדברי ד"ר אילת מזר מתוארכים לתקופת שלמה המלך, ותואמים לתיאור המקראי על החומות שבנה שלמה בירושלים. זיהויים אלו מצויים בלבה של מחלוקת ערה בנושא הממלכה המאוחדת. לאחרונה, לאור החפירות הארכאולוגיות בתמנע ובפונון שבעבר הירדן המזרחי, עלתה ההשערה כי עושרו הרב של שלמה (על פי העדות התנ"כית) נבע מהסחר בנחושת.
בתרבות ימינו

הכתוב בתנ"ך על כך שדוד המלך אינו יכול לבנות את בית המקדש, כי "ידיו דמים מלאו", אלא שלמה בנו, מהווה את אבן היסוד של התפיסה ההומניסטית הן בדת הנוצרית, הן בתפיסות הדת היהודית באירופה המערבית, והן לאחר מכן במערב האתאיסטי.
בתקופת פינוי ימית, נושא האזורים שנתנו על ידי שלמה לחירם מלך צור, היוו נושא מרכזי בדיון סביב ההרשאה ההלכתית שחלק מהרבנים הציונים דתיים נתנו להחזרת סיני. פרופ' ישעיהו ליבוביץ הרבה להזכיר את הפסוקים הללו במסגרת הפולמוס איתו בנושא זה.
היצירות הידועות ביותר העוסקות בשלמה הן המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", ואגדות המלך שלמה מתוך ספרו של חיים נחמן ביאליק, "ויהי היום" (שעובדו לסדרת אנימציה בשם אגדות המלך שלמה).
גאורג פרידריך הנדל כתב אורטוריה "שלמה" בשנת 1748. ארנסט בלוך חיבר ב-1916 את "שלמה" לצ'לו ותזמורת.
האגדות על שלמה המלך כמדבר בשפת החיות, שמשו כשם לספרו על בעלי החיים של קונרד לורנץ "טבעת המלך שלמה" (הוצאת הקיבוץ המאוחד), וכבסיס למעשיה שלמה המלך והדבורה של ח"נ ביאליק.
אגדות אלו השפיעו גם על המקובלים ועל החסידים, אשר טענו כי האר"י ורבי משה קורדוברו ידעו ולימדו את "שיחת העופות והחיות".
אילן יוחסין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |  בעז  בעז     |  בעז  בעז     |  בעז  בעז     |   |     |   |  רות המואביה  רות המואביה     |  רות המואביה  רות המואביה     |  רות המואביה  רות המואביה     |   |  מחלון  מחלון     |  מחלון  מחלון     |  מחלון  מחלון     |   |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |  עובד  עובד     |  עובד  עובד     |  עובד  עובד     |   |   |   |  עדאל  עדאל     |  עדאל  עדאל     |  עדאל  עדאל     |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |  ישי  ישי     |  ישי  ישי     |  ישי  ישי     |   |     |   |  נצבת  נצבת     |  נצבת  נצבת     |  נצבת  נצבת     |   |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  דוד המלך  דוד המלך     |  דוד המלך  דוד המלך     |  דוד המלך  דוד המלך     |   |  אליאב  אליאב     |  אליאב  אליאב     |  אליאב  אליאב     |   |  צרויה  צרויה     |  צרויה  צרויה     |  צרויה  צרויה     |   |   |  |  אביגיל  אביגיל     |  אביגיל  אביגיל     |  אביגיל  אביגיל     |
|   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |    |   |   |   |   |  |   |  |
|  שלמה המלך  שלמה המלך     |  שלמה המלך  שלמה המלך     |  שלמה המלך  שלמה המלך     |   |  אבשלום  אבשלום     |  אבשלום  אבשלום     |  אבשלום  אבשלום     |   |  יואב  יואב     |  יואב  יואב     |  יואב  יואב     |   |  עשהאל  עשהאל     |  עשהאל  עשהאל     |  עשהאל  עשהאל     |   |  עמשא  עמשא     |  עמשא  עמשא     |  עמשא  עמשא     |
 
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  אבישי  אבישי     |  אבישי  אבישי     |  אבישי  אבישי     |   |   |  |  |  |  |
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
מלכי יהודה וישראל
משפט שלמה
שלמה המלך ואשמדאי
לקריאה נוספת

ישראל פינקלשטיין וניל אשר סילברמן, דוד ושלמה - בין מציאות היסטורית למיתוס, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2006.
גלעד ששון, מלך והדיוט - יחסם של חז"ל לשלמה המלך, תל אביב: רסלינג, 2013.
ירון זילברשטיין, 'מוקד פולחני כאמצעי ליצירת אחדות קולקטיבית-לאומית:תפילת שלמה וחזון המקדש הדמוקרטי', כעת ד (תשע"ט), עמ' 17- 31.
עדין שטיינזלץ, ‏דמויות מן המקרא, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1980, פרק ט' - "שלמה וחכמתו"
Dori, N. (2019). Literary and didactic trends in selected versions of two legends about king Solomon. Childhood, 3, 102-114.
יצחק קלימי, Writing and Rewriting the Story of Solomon in Ancient Israel. הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', 2018.
הרב יוסף מיכאל יוסקוביץ' כרונולוגיה במלכות שלמה ב"פשטות המתחדשים" גיליון שנים עשר.
דת יוון העתיקה

מקומות פולחן עיקריים ביוון העתיקה
דת יוון העתיקה מקיפה את מכלול האמונות והטקסים של יוון העתיקה כפי שהתבטאו בפולחן, ומהווה את הפן המעשי של המיתולוגיה היוונית. המנהגים הדתיים ברחבי העולם היווני העתיק היו כה מגוונים עד כי מדובר בדתות יוון העתיקה ולא בדת יחידה. המנהגים הפולחניים של היוונים התפשטו מעבר ליוון גופא, אל חופי ואיי איוניה באסיה הקטנה, אל מגנה גרקיה ("יוון הגדולה") - סיציליה ודרום איטליה ואל המושבות היווניות הפזורות במערב הים התיכון כמו מרסיי. להשפעות היווניות על דתם של האטרוסקים משקל מכריע בצמיחת הדת הרומית. המבנה החשוב ביותר ששירת את הפולחן הדתי ביוון העתיקה הוא המקדש היווני אשר שימש גם הוא בסיס למבני דת רומיים.
ישנם חוקרים הסבורים כי הדת היוונית הקדומה נבעה או הושפעה מפרקטיקות שמאניסטיות מהערבה האירו-אסיאתית דרך שכניהם הסקיתים.
דתות מסתורין

יוונים בעת העתיקה אשר הפולחנים הפומביים לאלים לא סיפקו את נטיותיהם הרוחניות יכלו לפנות למגוון דתות מסתורין. בדתות אלו ניתן היה למצוא נחמה שהדת המסורתית לא יכלה לספק: סיכוי להארה מיסטית, דוקטרינה דתית שיטתית, מפה לחיים לאחר המוות, סגידה קהילתית, וקבוצת אחווה רוחנית. חלק ממיסטריות אלו, כמו באלאוסינה ובסמותראקי היו קדומות ומקומיות. אחרות התפשטו ממקום למקום, כמו המיסטריות של דיוניסוס. במהלך התקופה ההלניסטית והאימפריה הרומית התרחבה התפשטותן של דתות מסתורין אקזוטיות כמו של אוזיריס ושל מיתרס.
הלניזם

בתהליך היסטורי ממושך החלה מתגבשת לה במזרח ההלניסטי דת ממוזגת. המיזוג היתבטא במציאת קווי דמיון בין משפחות האלים היוונים והאלים של דתות המזרח. כך יצא שהתפתחו זהויות מהותיות וחיצוניות בין אלי יוון ודמויות מן המיתולוגיה היוונית לבין אלו שבמזרח. היוונים מצאו לעיתים בדתות המזרח את המיסטיות, את שלוות הנפש, את ההתבוננות אל מהויות הפרט ובעיקר את השונה מדתם ומפולחנם.
התנצרות

במאה ה-4 חצרות הקיסרים היו נוצריות ברובן. בנצרות אין סובלנות רבה לוויכוחים פנימיים וקיים שכנוע עמוק כי לאלוהים חשובה האמונה הנכונה, קרי הנצרות האורתודוקסית.
הקיסרים הנוצרים סגרו את האורקלים והמקדשים הפגאניים והפסיקו בהדרגה את המשחקים הפגאניים באמצעות סדרת צווים הולכים ומחמירים. בסופו של דבר, הקיסר תאודוסיוס הראשון שלל את חוקיות המימוש הפומבי של הדת היוונית ויורשיו אכפו זאת. עם שקיעתה של אירופה אל ראשית ימי הביניים, הדת היוונית שתוייגה כ"פגאנית" - הדת של העם הכפרי ("פגאני"), שרדה רק באזורים כפריים ובתצורות שהתמזגו בפולחנים נוצריים.
הרנסאנס האירופאי כמעט לא נגע ליוון. ההומניזם של הרנסאנס באיטליה ומערב אירופה כלל גם גילוי מחדש של תרבות יוון העתיקה והתעוררות לימודי המחשבה והפילוסופיה של יוון העתיקה ובכלל זה הערכה מחודשת לדת ולמיתוסים העתיקים, שפורשו מחדש מנקודת המבט של ההומניזם.