stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סידני פרסקוט (צעקה)
הופעות בזיכיון > צעקה (סרט, 2022)

25 שנה לרציחות וודסבורו, טרה קרפנטר, תלמידת תיכון, נדקרת ונפצעת על ידי גוסטפייס בביתה, סם קרפנטר, אחותה של טרה, מקבלת שיחת טלפון מווס היקס, אחד מחבריה של טרה והבן של ג'ודי היקס, אומר שטרה מתאשפזת כעת בבית החולים, סם חוזרת אל וודסבורו עם בן זוגה, ריצ'י קירש, סם פוגשת בבית החולים את חבריה של טרה: אמבר פרימן, וס, ליב מקנזי והאחים מינדי וצ'אד מיקס-מרטין. סם מותקפת על ידי גוסטפייס בבית החולים אך לא נפצעת, ומספרת לטרה כי עזבה את וודסבורו בכך שגילתה שאביה הביולוגי הוא בילי לומיס. ריצ'י וסם הולכים אל דיואי ריילי (אשר פרש מתפקידו כהיותו שוטר), ומבקשים עזרה, אך מגרש אותם מביתו, לאחר מכן דיואי מזהיר את סידני כי מסע רציחות חדש של גוסטפייס קורה כעת, ולאחר מכן מעדכן גם את גייל, ולבסוף דיואי מגיע לעזרת סם, סם מבהירה לכולם שאביה הביולוגי הוא בילי לומיס, ומינדי, אחיינתו של רנדי מיקס, מצהירה לכולם שהרוצח מנסה לעשות סרטי המשך. זמן קצר לאחר מכן, וס וג'ודי מתים על ידי גוסטפייס בביתם, בזירת הרצח הכתבת גייל ות'רס פוגשת את דיואי, וסם מגלה כי אף אחד לא שומר על טרה בבית החולים, גוסטפייס תוקף את טרה וריצ'י, אך דיואי מונע מגוסטפייס לתקוף אחרי שירה בו, אך גוסטפייס הורג את דיואי. סידני פוגשת את גייל שמתאבלת על מותו של דיואי, סידני וגייל רוצות לעזור לסם לעצור את הגוסטפייס, אך מסרבת ועוזבת את העיר עם טרה וריצ'י, וסידני שמה מכשיר מעקב ברכבו של ריצ'י, טרה שכחה את המשאף שלה, וטוענת שהוא נמצא בביתה של אמבר אשר עורכת מסיבה, השלושה מגיעים אל ביתה, וסידני מודיעה לסם שזהו הבית של סטו מאכר, שעשו בו את הטבח, צ'אד נדקר על ידי גוסטפייס, ובשלב מסוים כולם מאשימים את כולם, והחשודה העיקרית זאת ליב, אשר מצהירה לאמבר שהיא לא הרוצחת, וכי אמבר "יודעת" זאת ויורה בליב ומתגלה כגוסטפייס. סם מוצאת את טרה קשורה בארון. גייל וסידני מגיעות אל ביתה של אמבר, אשר מעמידה פנים שהיא "נדקרה", אך השתיים לא מאמינות לה ואמבר יורה בגייל ופוצעת אותה, גייל אומרת לסידני שלא תוותר בשביל דיואי. סידני יורה בשגגה בריצ'י בזמן שגוסטפייס תוקף אותה, נוצר בין סידני לגוסטפייס מאבק וסם לוקחת את אקדחה מכוונת על הגוסטפייס, אך ריצ'י דוקר אותה ומתגלה כגוסטפייס וכבן זוגה של אמבר, המניע שלהם היה ליצור סרט "דקירה" חדש בגלל אכזבתם של הסרט הקודם, אז השניים החליטו לצאת למסע הרג חדש ולהחזיר את צוות השחקנים המקורי. אמבר מחפשת את טרה, אך לא מוצאת ולאחר זמן קצר טרה תוקפת אותה אך אמבר מצליחה להכניע אותה, נוצר מאבק אלים בין גייל וסידני לאמבר, ואמבר מודה בזאת שהיא הרגה את דיואי, גייל מצליחה להעלות אותה באש, וריצ'י נדקר פעמים רבות בגופו ומת על ידי סם. אמבר קמה מחדש על רגליה ותוקפת שוב, אך טרה יורה בראשה. התאומים, מינדי וצ'אד נלקחים אל בית החולים. סם מודה לגייל וסידני על עזרתן, וגייל אומרת לסידני שלא תכתוב על הרציחות שקרו אמש, אלא תכתוב מחווה לדיואי.
הופעות בזיכיון > צעקה 6

גייל וות'רס מצהירה לסם ולטרה, כי סידני ומשפחתה "הסתתרו" - בגלל התקיפה האחרונה שקרתה בוודסבורו.
סקירת הדמות > אישיות

בראיון משנת 2022 לקידום הסרט "צעקה", קמפבל תיארה את סידני כסמל של כוח ואדם שמסרב להיות קורבן. כשנשאלה על ההשפעה התרבותית של סידני, היא הסיקה שהדמות מציעה דבר משמעותי למעריצים. היא זיהתה את המעריצים שהתייחסו לסידני כאנשים שהרגישו "לא מובנים" ו"נסגרו בדרך כלשהי בחייהם", או שהיו נתונים לבריונות. היא הביעה הערכה לתפקידה של הדמות כסמל ותקווה לכל מי שנאבק בבריונות, במיוחד בצעירותו, וכי מעשיה בסרטים מעניקים למעריצים ולקהל את "הביטחון שהם יכולים להתגבר עליו".
כמו עם סדרת הטלוויזיה דוסון קריק, דמותו של סידני הייתה נטועה בחלקה בחוויותיו של התסריטאי קווין ויליאמסון. בהתייחסו לבעיות האמון שלה, ויליאמסון בראיון ב-2021 הצהיר: "אחד הדברים שנאבקתי בהם הוא אמון, וסידני לא בטחה באף אחד", הוא מסביר: "היא באמת הכירה את אמה? האם החבר שלה הוא מי שהוא אומר שהוא? בסוף היא אפילו לא בטחה בעצמה". עוד הוא העיר על אלגוריה להט"ב לדמות, והצהיר שה"נערה האחרונה" דיברה על המיניות של ויליאמסון. הוא הצהיר: "כילד הומו, התחברתי לנערה האחרונה ולמאבק שלה כי זה מה שצריך לעשות כדי לשרוד גם בתור ילד הומו צעיר. אתה צופה בבחורה הזו שורדת את הלילה ושורדת את הטראומה שהיא סובלת. באופן לא מודע, אני חושב שסרטי 'צעקה' מקודדים בהישרדות הומואים".
סקירת הדמות > כתיבה

סידני היא ילדידת 1979, וגדלה כבת יחידה, למרות שבסרט "צעקה 3" התגלה עבורה עוד בן משפחה, רומן ברידג'ר (סקוט פולי) תשע שנים קודם לכן. מקום המגורים של סידני בעיירה הבדיונית "וודסבורו" ידוע כרחוב אלם 34, רמז לסרט האימה שביים בעבר במאי ארבעת סרטי צעקה, "וס קרייבן" את סיוט ברחוב אלם משנת 1984.
שמו של בית הילדות של סידני - אלם 34 - קיבל דיאלוג ואישור חזותי בסרט החמישי "צעקה" (2022); הבמאי המשותף מאט בטינלי-אולפין הצהיר כי ההתייחסות הראשונה לכך היא הדמות הבדיונית "טרה קרפנטר" (ג'נה אורטגה), בזמן ש"גוסטפייס" שואל אותה שאלות על הסרט "דקירה" (סרט בדיוני המבוסס על אירועי "צעקה" משנת 1996) כאשר מי שמגלמת את סידני בסרט הבדיוני זו טורי ספלינג.
הערות שוליים

↑  The Ultimate Guide to the Best 1,000 Modern Movies on DVD and Video
↑  R. David Fulcher, The Movies That Make You Scream!
↑  Wes Craven: The Art of Horror
↑  Past Saturn Awards
↑  1998 MTV Movie Awards
↑  Wes Craven (Director) (1996). Scream (DVD). United States: Dimension Films.
↑  Wes Craven (Director) (1997). Scream 2 (DVD). United States: Dimension Films.
↑  Wes Craven (Director) (2000). Scream 3 (DVD). United States: Dimension Films.
↑  Wes Craven (Director) (2011). Scream 4 (DVD). United States: Dimension Films.
↑  "Neve Campbell on LGBTQ+ praise for Sidney, 'Scream' queer theories & representation Full Interview". YouTube.
↑  "Kevin Williamson: 'The Scream movies are coded in gay survival'". Screenrant. December 6, 2021. Retrieved June 12, 2022.
↑  Navarro, Meagan (March 1, 2022).
"'Scream' Filmmakers Break Down the Easter Egg Deep Cuts You Likely Missed [Spoilers"].
| צעקה |
| --- | --- | --- |
| סרטים | צעקה (1996) • צעקה 2 (1997) • צעקה 3 (2000) • צעקה 4 (2011) • צעקה (2022) • צעקה 6 (2023) |  |
| שחקנים | נב קמפבל • קורטני קוקס • דייוויד ארקט • מליסה באררה • ג'נה אורטגה |  |
| דמויות | גוסטפייס • סידני פרסקוט • גייל ות'רס • דיואי ריילי • קייסי בקר |  |
האוזן השלישית

| --- | --- |

הסניף הראשי ברחוב קינג ג'ורג' בתל אביב
 נתונים כלליים
 קואורדינטות:  32°04′28″N 34°46′33″E﻿ / ﻿32.07447222°N 34.77583333°E﻿ / 32.07447222; 34.77583333 
  
 www.third-ear.com
 he
 
האוזן השלישית היא חברת מדיה ישראלית המפעילה רשת חנויות למכירת אלבומי מוזיקה, תקליטים, בובות פופ מחברת פאנקו והשכרת סרטי די.וי.די. החברה משכירה ומוכרת סרטים ואלבומי מוזיקה קלאסיים ועכשוויים לצד סגנונות אלטרנטיביים, ייחודיים או נדירים, המיובאים מכל העולם.
החברה מפעילה חברת הפקות, ומפיצה תקליטים וסרטי DVD, בהוצאת "האוזן השלישית".
היסטוריה

ב-9 בינואר 1987 נפתחה חנות האוזן השלישית הראשונה, ברחוב שינקין בתל אביב. מקימי המקום היו מיקי דותן, עד אז הבעלים של חנות התקליטים "מנגו" (ושל חנויות נוספות בהולנד, בלגיה וגרמניה), ודורון גיל, הבעלים של חנות התקליטים "פאז". מיקום החנות נבחר ברחוב שינקין, מכיוון שהיה זה רחוב מרכזי עם שכר דירה נמוך. בתחילה התעסקה החנות בתקליטי יד שנייה, אבל מהר מאוד בגלל הביקוש הם גם החלו לייבא תקליטים חדשים. החנות הפכה למרכז לאספני תקליטים, דבר שקיבל חיזוק עם כניסתו של הדיסק אל תוך שוק המוזיקה. בעוד האוזן הפכה למקום מרכזי עבור אספני יד שנייה, החלו להגיע מצד הלקוחות בקשות להוצאה מחודשת של תקליטים ישנים, נכסי צאן ברזל במוזיקה הישראלית, שנעלמו מהמדף. תקליטה של להקת "אחרית הימים" היה הראשון בהוצאת האוזן, ואלף עותקיו, שאזלו תוך שבוע, שכנעו את בעלי החנות שהוצאה לאור תהיה חלק בלתי נפרד מהחברה. בינתיים דורון גיל עזב, ואל המקום הצטרפו אלי חיון ולימור בלט שיחד עם עדי שלוש ומיקי דותן, המייסד והבעלים, מהווים עד היום את צוות ניהול האוזן.
באותו זמן החל להתפתח פורמט הווידאו, וקלטות וידאו מוזיקליות הצטרפו אל מדפי הויניל. יבואני הווידאו בישראל לא הביאו את השוליים של הקולנוע – סרטים אילמים, קומדיות קאלט, הומור אנגלי, סרטי אמנות ועוד – והאוזן החלה לשמש גם כספריית וידאו על בסיס של סרטים מיובאים. אחרי כשנה וחצי של התמקדות בשוליים החלה האוזן להחזיק בספרייה גם את המיינסטרים.
בשנתיים הראשונות {1987-1989} נפתח בנכס של חברת "האוזן השלישית תקליטים" שבשינקין {בחלק האחורי} - פאב פרטי ומצליח בבעלותם של יובל קליין, היימן יעקב ורוני חדד, בשם "האוזן השלישית-מסעדות בע"מ" הפאב שהיה הראשון מסוגו ברחוב שינקין שקיים ערבי הרצאות והקרנות סרטים ישנים מאוצר הספרייה של חברת התקליטים שמשכו קהל רב, בשלב הבא התרחבה המסעדה לרמה קולינרית גבוהה יותר תוך כדי השמעת מוזיקה וסרטים מקומיים עכשוויים, עם דיסקים וסרטונים {16מ"מ -שחור לבן }של "לול" "נושאי המגבעת", פוליאנה פרנק, אנסמבל מזרח-מערב ועוד.
סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 היוו את עידן פריחתו של רחוב שינקין, שהפך מאוחר יותר, למרכז תל אביבי תוסס, עם מסעדות רחוב, מסיבות ופעילות סביב השעון. "האוזן השלישית תקליטים" מצאה עצמה במקום טוב באמצע, והרחיבה את פעילותה: העיתון הראשון שלה שיצא לאור נקרא בשם "זהב שחור". בשנת 1991 עבר "פאב האוזן השלישית" {בהמלצתו של ראש העיר דאז ציץ'} לרחוב הארבעה בתל אביב אך נסגר מיד עם פתיחתו עקב צו סגירה משפטי של חברת קולינור תקליטים, מאוחר יותר נפתח הפאב מחדש ברחוב דרך פ"ת בת"א.
בסוף שנות ה-90, כשה-DVD החל להחליף את הווידאו, הפכה האוזן לאחת מספריות ה-DVD הגדולות בעולם, מבחינת כמות הכותרים השונים שהיא החזיקה (נכון לסוף העשור הראשון של המאה ה-21, כ-30 אלף כותרים שונים; אילן לובטון הוא מנהל הרפרטואר של ספריות האוזן). במקביל, הקהל הלך והתרחב ושינקין נהיה רחוב צפוף ומסחרי מאוד. ביולי 2005 עברה האוזן השלישית למשכנה החדש ברחוב קינג ג'ורג' 48 בתל אביב, לשעבר מקום מושבו של קולנוע מקסים. שם, תחת קורת גג גדולה אחת, שוכנות יחד כל מחלקות האוזן השונות. ביולי 2008 נפתח ה"אוזןבר" בקומת אולמות הקולנוע. שני סניפים נוספים של החברה שוכנים בחיפה ובירושלים.
ספריית הווידאו של האוזן השלישית הכוללת קלטות וידאו ו-DVD נסגרה בסוף 2022, והאוסף הועבר לספריית סינמטק תל אביב לשימור ארכיון הסרטים.
מחלקות האוזן > החנויות

אלה כוללות את החנות בתל אביב, שם, בחלל אחד, שוכנות כמה חנויות שונות: חנות רוק, ג'אז, ספריית די.וי.די וחנות למכירת די.וי.די. כאמור, חנויות נוספות בירושלים ובחיפה, כל אחת מותאמת לעיר שבה היא ממוקמת.
בר הופעות ואולמות הקרנה – מעל חנויות האוזן בתל אביב ממוקם ה"אוזןבר" המארח להקות שוליים ואינדי מרכזיות, בסצנת המוזיקה המקומית. באוזןבר מוקרנים מדי ערב סרטי אנימציה, וידאוקליפים, הופעות נדירות וסרטי אינדי ישראלים בארבעת אולמות הקולנוע הצמודים לבר.
חנות "האוזן השלישית" בחיפה נפתחה בשנת 1988 במדרחוב נורדאו בשכונת הדר. בשנת 2000 עבר הסניף לרחוב מוריה 13 במרכז הכרמל, ולאחר כעשור עבר לרחוב מוריה 3. ב-14 במרץ 2018 עבר הסניף למתחם סינמטק חיפה.
חנות "האוזן השלישית" בירושלים נפתחה ב-1995 ברחוב עמק רפאים בשכונת המושבה הגרמנית בעיר. סניף זה נסגר לאחר 18 שנות פעילות, ב-30 ביוני 2013, עקב קשיים כלכליים. אולם לאחר שנה וחצי, ב-30 בדצמבר 2014, נפתח הסניף מחדש בסינמטק ירושלים, תחת המיתוג "האוזן בסינמטק". זאת לאחר מאבק ציבורי של מספר לקוחות.
ב-20 ביוני 2007 נפתח סניף נוסף של "האוזן השלישית" ברעננה (ברחוב אחוזה 85), בו הוצעו למכירה דיסקים וחוברות קומיקס, וסרטי DVD למכירה והשכרה. סניף זה נסגר לאחר תקופה קצרה.
ב-2019 נפתח סניף נוסף של "האוזן השלישית" בדרום תל אביב, שמוקדש בעיקר לתקליטים.
ב-2022 נפתח סניף של "האוזן השלישית בקיבוץ הגושרים", בצפון הארץ, סניף ייחודי המשלב מכירת תקליטים, דיסקים וסרטים לצד בית קפה מקומי, המארח אומנים בהופעות חיות, לרוב בסופי השבוע.
מחלקות האוזן > הקרנות פומביות

המחלקה הגדולה בישראל להשכרת סרטים להקרנות פרטיות ופומביות של סרטים חדשים וקלסיקות מכל המפיצים המקומיים ומחו"ל – הקרנות סרטים בכל הפורמטים כולל DVD, DCP, סטרימינג ו-35 מ"מ. בין לקוחות החברה בתי קולנוע פריפריאליים, דוגמת אלה שבמועצות מקומיות, מוסדות ציבוריים שונים כגון צה"ל, שירות בתי הסוהר, מערכת החינוך, וגם חברות פרטיות ואנשים פרטיים המעוניינים להקרין לקבוצות ועוד.
מחלקות האוזן > הוצאה לאור

לאוזן ארבעה לייבלים המוציאים לאור:
אירסיי (Earsay Records) – שמתמחה בהוצאת אלבומי מוזיקה ישראלים, בעיקר של מוזיקת רוק עצמאית ואיכותית. על האמנים שהוציאו אלבומים במסגרת אירסיי נמנים רוקפור, ג'נגו, יובל גורביץ', מיקי שביב, פאניק אנסמבל, אלפנט פארייד ומידנייט פיקוקס.
מגדה – מוזיקת עולם / אתנית, כולל אנסמבל מזרח-מערב והתזמורת האנדלוסית.
קומיקס-האוזן השלישית – קומיקס ישראלי אלטרנטיבי ועכשווי, כולל משק 54 של גלעד סליקטר ושלוש פעימות של גיא מורד.
סרטים – האוזן השלישית מוציאה לאור די.וי.די. בין אלה שיצאו לאור אוסף הסרטים הקצרים על פי אתגר קרת, מארז יצירתו וסרטיו של עמוס גוטמן, סרטיו של אברהם הפנר וג'אד נאמן. אסא אופק הוא מנהל הרפרטואר הישראלי והלייבל.
מחלקות האוזן > אתר ועיתון

לאוזן אתר המכיל את קטלוג הסרטים הגדול ביותר בעברית וכן תוכני קולנוע רבים אחרים (כתובת, ביקורות, עדכונים וכו'), וכן מגזין תלת שנתי המופץ ללקוחות האוזן ובו מגוון כתבות וביקורות, המצביעות על מגמות במוזיקה ובקולנוע על פי עובדי ועובדות המקום.
חברת PLYMEDIA החלה אף היא את דרכה באוזן השלישית. בין יוזמיה יובל קליין, שהצטרף לאוזן כבר ב-1987. פליימידיה היא חברת סטארט-אפ העוסקת בהוספת "שכבות" לסרטים – תוכן, פרסום ותרגום – והיא ממוקמת כיום בפאלו-אלטו בחוף המערבי באמריקה.
חנות האוזן השלישית במיקומה המקורי ברחוב שינקין מופיעה בסרט הקולנוע "הבועה". הסרט עוקב אחר סיפורם של חבורת צעירים המתגוררים בלב תל אביב וחיים את הוויית "הבועה" התל אביבית הבורגנית. אחד מהם, נועם, עבד כמוכר דיסקים בחנות.
הערות שוליים

↑  רון שחר, מאוזן לאוזן - מקבץ ידיעות כולל על פתיחת החנות החדשה, באתר חדשות, ‏23 פברואר 1987
↑  על פי מיקי דותן מבעלי האוזן השלישית, סיון שדמון, "האוזן השלישית", כבר מזמן יותר מחנות תקליטים, חוגגת 25, באתר nrg‏, 7 במרץ 2012
↑  משה גורלי, האוזן השלישית, מודל יד שנייה - צפוף באוזן, מעריב, 13 במאי 1988
↑  שאול לבנון, יש עוד אוזניים לאוזן השלישית, מעריב, 27 ביוני 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500930605171  LCCN: no2010068865   WorldCat (עם LCCN): no2010-068865
בי"ס בארי ראשון לציון

תבנית:מוסד לימודי
חורשת הבנים בחלקה החקלאית של בית הספר
מרכז עירוני להתעמלות קרקע, טרמפולינה ומכשירים
בית הספר בארי הוא בית ספר יסודי בעיר ראשון לציון אשר נוסד בשנת 1948 וקרוי על שם ברל כצנלסון.
על בית הספר

עם קום המדינה נוסד בית הספר כבית חינוך של זרם העובדים. מקום מושבו הראשון היה בסמוך לתחנה המרכזית הישנה בעיר וב-1950 עבר למיקומו הנוכחי, ברחוב שקרוי אף הוא על שם ברל כצנלסון. בשטח עליו הוקם בית הספר היה פרדס ובו "סליק" של ההגנה. חפירת היסודות לבניין הופסקה על מנת להוציא את הסליק ורק לאחר מכן נמשכה הבניה.
לבית הספר חלקה בת כ-3 דונם, בין הרחובות גורדון, קפלן וכצנלסון, שמשמשת ללימודי חקלאות בבית הספר. בחלקה נמצאת גם "חורשת הבנים" לזכר נופלי בית הספר. בשטחה הארי של החלקה נטועים עצים שונים כשרובם ככולם עצי פרי.
בית הספר ידוע בעיר בשל הוראת מקצועות החקלאות, כלכלת הבית, האמנויות (פיסול ומחול) והמוזיקה. בבית הספר פועלת מקהלה המורכבת מתלמידים נבחרים מהשכבות הגבוהות של בית הספר בהנחיית המוזיקאית והמלחינה רבקה ברומברג. מקהלה זו מייצגת את בית הספר באירועים עירוניים שונים ומופיעה בטקסים פנימיים. עוד פועל בבית הספר מרכז ללימודי אמנויות הפתוח לכל תלמידי העיר ובו נערכים חוגים בתחומי הציור והפיסול.
מנהלי בית הספר

1948–1959 – אברהם גונדלמן, מייסד בית הספר ומנהלו הראשון
1960–1962 – מרים דרור
1963–1993 – יהודית הורוביץ
1994–2012 – לי וולפר (בוגרת בית הספר)
2012–2013 - ריקי מגריסו
2013-2024- חגית בר
2025- שרית צור
מאור אשכנזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביוני 2000 (בן 24) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2018
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  עברית
 
מאור אשכנזי (נולד ב-23 ביוני 2000) הוא ראפר ישראלי.
ביוגרפיה

אשכנזי גדל בראשון לציון. הוריו התגרשו כשהיה בן שנה. אשכנזי שירת בצה"ל כחובש קרבי בגדוד 932.
לקראת תום שירותו הצבאי, השתתף אשכנזי בקורס ראפ והיפ הופ במחלקה ללימודי החוץ בבית הספר למוסיקה רימון, בהנחיית הראפר סגול 59. בשנת 2018 הוציא אשכנזי את סינגל הבכורה שלו, "טיפשים וצעירים", שזכה לאהדה ולמיליוני השמעות בפלטפורמות המוזיקה. בין השנים 2018 ל-2022, הוציא סינגלים שונים מתוך אלבום הבכורה שלו, שנקרא "טיפשים וצעירים", כשם סינגל הבכורה, ויצא לאור ב-11 בנובמבר 2022, כארבע שנים לאחר צאתו של הסינגל הראשון. האלבום כולל הופעת אורח של הזמרת קרן קריספיל.
בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, הוציא אשכנזי יחד עם נעם כהן, אחד משורדי הטבח בפסטיבל הנובה, את השיר "השיר של נעם 2", המשך ל"השיר של נעם" מתוך אלבום הבכורה שלו, העוסק בחוויתו ותחושותיו של כהן במהלך טבח שבעה באוקטובר. השיר זכה להצלחה והגיע למקום ה-26 במצעד היטליסט של מאקו ולמקום העשירי במצעד הרשמי של גלגלצ.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2022: טיפשים וצעירים
הערות שוליים

1 2  סיגל בר־קובץ, מאור אשכנזי התחבר ל'חבר'ה הרעים' והפך לזמר עם מיליוני צפיות ביוטיוב, באתר mynet‏ ראשון, 24 בינואר 2023
↑  דודי טל, הלב השבור של הראפר מראשון לציון לא מפסיק לכבוש לבבות, באתר SchokenGroup, ‏4 במאי 2019
↑  דור מאיר מועלם, ‏החוויה במיגונית המוות הפכה לשיר מרגש עד דמעות, באתר ‏מאקו‏, 28 באוקטובר 2023
↑  ניר כהן, השיר של ניצול המסיבה ברעים - שהפך לוויראלי: "עוזר לי להתמודד עם המצב", באתר ynet, 31 באוקטובר 2023
↑  גיל משעלי, ‏"פוקח תעיניים וקולט שאני חי, אני מזיז את הגופות של חברים שלי מעליי", באתר ‏מאקו‏, 12 בנובמבר 2023
פלנסיה (כדורסל)

פלנסיה כדורסל (בספרדית: Palencia Baloncesto) הידועה מטעמי חסות מסחרית כ-CD Zunder Palencia, היא קבוצת כדורסל ספרדית מפלנסיה, קסטיליה ולאון, המשחקת בליגה הספרדית השנייה בכדורסל.
היסטוריה

המועדון נוסד בשנת 1979 בבית הספר הדתי Colegio Marista של פלנסיה במטרה לתמוך בקבוצות מילואים המתחרות בטורנירים מחוזיים ואזוריים.
קבוצת הכדורסל המקצועית הוקמה ב-1997 ושיחקה במשך חמש שנים בליגת ה-EBA,הליגה הרביעית, לפני שהוזמנה להצטרף ל-LEB 2, הליגה השלישית, ב-2005. בעונת 2008/09 זכתה פלנסיה בגביע ה-LEB Plata ובאליפות הליגה, והעפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה, ה-LEB Oro.
ב-2014 הפסידה פלנסיה 1–3 לטיסונה בגמר פלייאוף העלייה לליגת ה-ACB. שנתיים לאחר מכן זכתה הקבוצה בגביע נסיכת אסטוריאס ובאליפות ה-LEB Oro ‏2015/16 והייתה אמורה להעפיל לליגה הראשונה, אך ויתרה על העלייה מפני שלא עמדה בדרישות.
בעונת 2022/23 זכתה בגביע הנסיכה אחרי ניצחון על אנדורה וב-18 ביוני 2023 עלתה לליגת ה-ACB לאחר ניצחון 95–83 בגמר פלייאוף העלייה על סן פבלו בורגוס.
עונה אחר עונה

| עונה | רמה | ליגה | מקום | נ'–ה' | גביע | גביע |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000/01 | 4 | Liga EBA | 13 | 10–20 |  |  |
| 2001/02 | 4 | Liga EBA | 10 | 16–18 |  |  |
| 2002/03 | 4 | Liga EBA | 1 | 26–6 |  |  |
| 2003/04 | 4 | Liga EBA | 4 | 21–9 |  |  |
| 2004/05 | 4 | Liga EBA | 3 | 27–7 |  |  |
| 2005/06 | 3 | LEB 2 | 10 | 13–17 |  |  |
| 2006/07 | 3 | LEB 2 | 7 | 18–19 |  |  |
| 2007/08 | 3 | LEB Plata | 13 | 12–22 | גביע LEB Plata | חצי גמר |
| 2008/09 | 3 | LEB Plata | 1 | 20–10 | גביע LEB Plata | זכייה |
| 2009/10 | 2 | LEB Oro | 13 | 14–20 |  |  |
| 2010/11 | 2 | LEB Oro | 16 | 15–22 |  |  |
| 2011/12 | 2 | LEB Oro | 11 | 18–16 |  |  |
| 2012/13 | 2 | LEB Oro | 4 | 18–16 |  |  |
| 2013/14 | 2 | LEB Oro | 3 | 26–10 | גביע נסיך אסטוריאס | סגנית |
| 2014/15 | 2 | LEB Oro | 8 | 15–16 | גביע הנסיך | זכייה |
| 2015/16 | 2 | LEB Oro | 1 | 23–7 | גביע הנסיכה | זכייה |
| 2016/17 | 2 | LEB Oro | 3 | 28–18 |  |  |
| 2017/18 | 2 | LEB Oro | 5 | 21–21 |  |  |
| 2018/19 | 2 | LEB Oro | 9 | 21–18 |  |  |
| 2019/20 | 2 | LEB Oro | 5 | 15–9 |  |  |
| 2020/21 | 2 | LEB Oro | 10 | 10–16 |  |  |
| 2021/22 | 2 | LEB Oro | 5 | 23–15 |  |  |
| 2022/23 | 2 | LEB Oro | 2 | 32–7 | גביע הנסיכה | זכייה |
1 2 3  בבית B
1 2  בבית A
↑  עלתה בזכות מקום פנוי ב-LEB 2
↑  לא עלתה לליגת ה-ACB מפני שלא עמדה בדרישות
↑  העונה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה בספרד
תארים

הליגה הספרדית השנייה בכדורסל (1)
2016
גביע נסיך אסטוריאס (3)
2015, 2016, 2023
הליגה הספרדית השלישית בכדורסל (1)
2009
גביע ה-LEB Plata ‏ (1)
2009
גביע קסטיליה ולאון (2)
2012, 2015
שחקנים בולטים

מונטנגרו ספרד ניקולה מירוטיץ'
ארצות הברית מייקל דיקרסון
ליטא סימאס יסאיטיס
ארצות הברית ברנדון בראון
ארצות הברית גרג ויטינגטון
הערות שוליים

↑  El Zunder Palencia somete al San Pablo Burgos y asciende a la Liga ACB, מארקה, ‏18 ביוני 2023 (בספרדית)
טיפולוגיה (ארכאולוגיה)

טיפולוגיה היא שיטה מקובלת למיון, לסיווג ולתיארוך של ממצאים ארכאולוגיים, הן כאלו שהתגלו בחפירות מסודרות והן ממצאים ארכאולוגיים אקראיים. פירושו של המונח הוא תורת המיון על פי טיפוס הממצא ותיארוכו היחסי (מוקדם או מאוחר יותר מממצאים אחרים).
בשיטה זו מפרידים בשלב ראשון של המיון בין קבוצות ממצאים שונות על פי מכנה משותף רחב. לדוגמה, מפרידים בין קערות חרס וקנקני חרס, או בין קערות זכוכית וקערות חרס. לאחר מכן ניתן לחלק כל קבוצה לתת-קבוצות. לדוגמה, קערות קטנות, בינוניות, או גדולות. דוגמה אחרת הממחישה את האפשרויות הרבות למיון פרטני היא חלוקה של קערות בעלות בסיס (או ידית, או שפה) נמוך, גבוה, רחב, צר, וכדומה. דוגמה נוספת ונפוצה למיון חפצים היא על פי שימושם, לדוגמה, קערות לעיבוד מזון, קערות להכנת מזון, קערות להגשת סוגים שונים של מזון, וכך הלאה. באופן זה ניתן להגיע עד לאב הטיפוס של ממצא מסוים.
התיארוך עצמו של הממצא הוא יחסי, בדרך כלל, ומתבצע על פי הנחות הגיוניות. כך, לדוגמה, ככל שהממצא מורכב ומשוכלל יותר, כך סביר להניח שמקורו בתקופה מאוחרת יותר, ומאידך, ככל שהממצא פשוט יותר ומורכב פחות, כך הוא מתוארך כקדום יותר.
הטיפולוגיה בוצעה לראשונה באמצע המאה ה-19 על ידי הארכאולוג הדני כריסטיאן יורגנסן תומסן (Thomsen). כבר אז נקבעה אופציית ההפרדה בין האיסוף להפקת המידע, שכן תומסן עצמו לא עסק בחפירות ארכאולוגיות, אלא בסידורם ומיונם במוזיאון בקופנהגן. בהיותו נומיסמט (חוקר מטבעות) בעל תפיסה נומיסמטית-כרונולוגית, השליך את תפיסתו זו על הממצאים: ראשית השתמשו באבן, אחריה בברונזה, אחר כך בברזל, וכן הלאה. הבסיס לפעולתו היא ההנחה שדברים מתפתחים בדרך אבולוציונית, מהפשוט למורכב.
קיים תיארוך ישיר (של החפץ עצמו) ותיארוך עקיף (על פי השלכה מחפץ שכבר תוארך). בנוסף, קיים תיארוך יחסי (הקובע מוקדם ומאוחר בקבוצה של חפצים) ותיארוך מוחלט (הקובע את תיארוכו המדויק והמוחלט של הממצא).
קביעת מוקדם ומאוחר על פי הטיפולוגיה, במנותק מן הסטרטיגרפיה נקראת גם סריאציה. בבסיסה עומדת ההנחה שחפצים הקרובים זה לזה בזמן יהיו גם דומים בצורתם (מכוניות, לדוגמה), שכן בפרקי זמן קצרים ההשתנות הטיפולוגית נמוכה; ממצאים הדומים ביותר זה לזה יהיו גם הקרובים ביותר בזמן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph228413
ספיר (יישוב)

| --- | --- |
הכניסה ליישוב ספירהכניסה ליישוב ספיר
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: הערבה התיכונה
גובה ממוצע: ‎-10 מטר
תאריך ייסוד: 1979
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 509 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת צפון הנגב מוגדלת) ספיר(למפת צפון הנגב רגילה) ספיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ספיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ספיר30°36′48″N 35°11′06″E﻿ / ﻿30.6133926968404°N 35.1849423894235°E﻿ / 30.6133926968404; 35.1849423894235  heמפת היישובים של מועצה אזורית הערבה התיכונה באדום - ספיר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

סַפִּיר הוא יישוב קהילתי בערבה בתחום השיפוט של מועצה אזורית הערבה התיכונה. היישוב הוקם בשנת 1979, והוא קרוי על שמו של פנחס ספיר, שר האוצר השלישי של מדינת ישראל.
היסטוריה

היישוב, שתוכנן על ידי האדריכל גרשון צפור, נוסד במקור כדי לספק מגורים לעובדי המועצה האזורית הערבה התיכונה, אולם במהלך הזמן השתנה אופיו של היישוב. נכון לשנת 2006 הוא מאוכלס בעיקר על ידי בעלי מקצועות חופשיים, בניגוד לשאר יישובי הערבה העוסקים לרוב בחקלאות.
בסמוך ליישוב נמצאים משרדי המועצה האזורית הערבה התיכונה ובית הספר האזורי "שיטים" נמצא ביישוב.
בעת הקמת היישוב התגלו במקום מי תהום. כדי למנוע את חלחולם ליסודות המבנים נחפר מחוץ ליישוב אגם מלאכותי שהמים נוקזו אליו, וסביבו פותח "פארק ספיר" הכולל חורשה ופינות מנוחה, בתכנון אדריכל הנוף שלמה אהרונסון.
היישוב מאוכלס במשפחות חילוניות ודתיות גם יחד. סגנון החיים ביישוב הוא כפרי.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ילקוט הפרסומים 2633 (עמ' 1825), ‏10 ביוני, 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588148205171
אלברכט פנק

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1858 רוידניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  7 במרץ 1945 (בגיל 86) פראג, הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה 
 ענף מדעי:  גאולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  פרדיננד צירקל 
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת מינכן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  קרום דרוכנילוב, תאודור מולר 
 פרסים והוקרה:  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  מדליית גתה לאמנות ומדעים  מדליית קוטניוס (1925)  מדליית וגה (1923)  מדליית המייסדים (1914)  מדליית צ'ארלס דיילי (1914)  ההרצאות לזכר סילימאן (1908) 
 צאצאים:  ולטר פנק 
 
אלברכט פנק (בגרמנית: Albrecht Penck; ‏25 בספטמבר 1858 בראודיץ, ליד לייפציג, גרמניה - 7 במרץ 1945 בפראג, צ'כוסלובקיה) היה גאוגרף וגאולוג גרמני שעסק בתחומי מחקר מדעיים: גאומורפולוגיה, גאולוגיה, פליאו-קלימטולוגיה, הידרולוגיה וקרטוגרפיה.