stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתיי וידרה
קריירת מועדונים

וידרה התחיל את הקריירה שלו בויסוצ'ינה ייהלאווה. בינואר 2010 וידרה חתם בבאניק אוסטרבה ששילמה תמורת כ-20 מיליון קורונות צ'כיות. בבאניק וידרה שיחק 14 משחקים וכבש ארבעה שערים. בסיום העונה אף נבחר לתגלית העונה בליגה הצ'כית.
ביוני 2010 וידרה חתם באודינזה מהסרייה א'. ב-9 באפריל 2011 וידרה ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 לרומא. באוגוסט 2011 הושאל לקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית עד לסיום העונה, אך בינואר עזב את הקבוצה עקב פציעה.
ביולי 2012 וידרה הושאל ווטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-18 באוגוסט 2012 וידרה הבקיע את השער הראשון שלו במועדון בניצחון 2-3 נגד קריסטל פאלאס. את עונתו הראשונה במועדון סיים עם 22 שערים ב-44 משחקי ליגה ואף נבחר לשחקן השנה בשנת 2013. ב-13 באוגוסט 2013 וידרה הצטרף לוסט ברומיץ' אלביון מהפרמייר ליג.
ב-26 ביוני 2014 הושאל לווטפורד עד לסיום העונה, עם אופציה לרכישה בתום תקופת ההשאלה. את העונה וידרה סיים עם 16 שערים ועזר לווטפורד להעפיל חזרה לפרמייר ליג, דבר שהוביל למימוש האופציה עליו ווידרה חתם לחמש שנים. אולם, ב-1 בספטמבר 2015 וידרה הושאל לרדינג תמורת 2.5 מיליון פאונד. ב-19 בינואר 2016 וידרה כבש שלושער בניצחון 2-5 נגד האדרספילד טאון.
ב-27 באוגוסט 2016 וידרה חתם לארבע שנים בדרבי קאונטי תמורת 8 מיליון פאונד. ב-25 בנובמבר 2017 כבש שלושער בניצחון 0-3 נגד מידלסברו. באפריל 2018 נכלל בנבחרת העונה של הפוטבול ליג וקיבל שני פרסים על היותו שחקן השנה בליגה.
ב-7 באוגוסט 2018 וידרה חתם בברנלי לשלוש שנים. ב-22 בספטמבר וידרה הבקיע את שער הבכורה שלו בפרמייר ליג בניצחון 0-4 נגד בורנמות'.
ב-15 בפברואר 2020, וידרה בישל את שער הליגה הראשון שלו מאז ספטמבר 2018 בניצחון 2-1 מול סאות'המפטון, שער זה נבחר מאוחר יותר כשער החודש של הפרמיירליג לפברואר.
בינואר 2023 חתם בוויקטוריה פילזן.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, וידרה שיחק בכל הנבחרות הצעירות של צ'כיה. באוגוסט 2012 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחקים נגד דנמרק ופינלנד. ב-8 בספטמבר של אותה שנה, ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 0-0 נגד דנמרק.
ב-26 במרץ 2013 וידרה צמד בניצחון 0-3 נגד ארמניה.
וידרה השתתף עם הנבחרת ביורו 2020.
תארים

נבחרת העונה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2012/2013, 2017/2018
כדורגלן השנה בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2013
נעל הזהב בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ: 2017/2018
שחקן השנה בדרבי קאונטי: 2017/2018
שער החודש בפרמייר ליג: פברואר 2020
מצודת קורלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מצודה, סימן נוף 
 מיקום:  פריאוזרסק 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־12
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־12 
 קואורדינטות:  61°01′47″N 30°07′21″E﻿ / ﻿61.029834°N 30.122543°E﻿ / 61.029834; 30.122543
 אתר רשמי
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימצודת קורלה (למפת רוסיה רגילה) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימצודת קורלה (למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני מצודת קורלה (למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני מצודת קורלה 
 
מצודת קורלה (ברוסית: Корела, בפינית: Käkisalmen Linna, בשוודית: Kexholms slott) היא מצודה הממוקמת ליד פריאוזרסק (מחוז לנינגרד, רוסיה) שמילאה תפקיד חשוב בהיסטוריה של המצר הקרלי (אנ').
מוצא

המבצר המקורי נבנה על ידי קרלים, אך המצודה של ימינו היא מימי הביניים. המצודה הוזכרה לראשונה בכרוניקה מנובגורוד משנת 1143 כ"קורלה" וחפירות ארכאולוגיות חשפו רובד ממנה מהמאה ה-12. דברי הימים השוודים דיווחו לראשונה על היישוב "קקסהולם" בשנת 1294. עד המאה ה-16 הייתה המצודה שייכת לרפובליקת נובגורוד ואחריה לנסיכות מוסקבה. תושבי נובגורוד בנו את מעוזי האבן והמגדלים הנוכחיים בשנת 1364 לאחר ששריפה הרסה את מצודת העץ המקורי בשנת 1360.
במהלך המלחמה השוודית-נובגורודית בשנת 1314, כוח קרלי קטן כבש מחדש את המצודה מחיילי נובגורוד. הם הזמינו את השוודים לשמור עליה מפני גייסות נובגורוד; עם זאת, הנובגורודים כבשו את המצודה, שאושרה כשייכת לנובגורוד בהסכם נטבורג משנת 1323.
נסיכות קורלה

בשנות 1330, הרפובליקה נובגורוד מסרה את המצודה (ובאופן מעשי את שטחי המחוז כולו כולל המצודות אורשק וסטראיה לדוגה), לידי הדוכס נארימנאס מליטא. בשנת 1383 ירש את קורלה, אורשק ומצודת קופוריאה בנו, פטריקאס, אבי שבט הנסיכות הגאליציאני. בשנה הבאה שלאחריה אצילי העיר המקומיים הגישו תלונה נגדו והוא אולץ לוותר על השטחים כמו גם על רוסה. פטריקאס כבש את אדמות אינגריה וקרליה והחזיק בהן לפחות משנת 1383 עד 1397. בשנת 1408, תואר שהוא התיישב במוסקבה תחת חסותו של וסילי הראשון, יחד עם בניו הצעירים, גיאורגי ופיודור, שגדלו באינגריה.
שלטון וממשל שוודי

זמן קצר לאחר שכבשו את קורלה ב-1580, השוודים בנו מחדש את המבצר ועיצבו אותו כמעוז ביצורים בעיצוב מערב-אירופי. בהסכם תאוסינה משנת 1595 התחייבה שוודיה להחזיר את קורלה לרוסיה. דבר שבוצע בשנת 1597. במהלך מלחמת אינגריה שלאחר מכן החל משנת 1610, השיב גוסטבוס אדולפוס את השליטה השוודית בטירה ובאזור כולו. במהלך תקופת צרות, קורלה היה הפרס שהובטח על ידי וסילי הרביעי ליאקוב דה לה גארדי כחלק ממבצע שוודי שנועד לסייע רוסיה נגד האיחוד הפולני ליטאי. השטחים שולבו בשוודיה במסגרת חוזה סטולבובה משנת 1617. המצודה והאזור נשארו בשליטת שוודיה עד שפיוטר הגדול כבש את המבצר ואת סביבתו במהלך מלחמת הצפון הגדולה.
הדוכסות הגדולה של פינלנד

לאחר שהפסידה את מלחמת פינלנד בשנת 1809, מסרה שוודיה את מחציתה המזרחית לרוסיה ובשנת 1812 שולבה העיר ומצודת קקיסלמי (Käkiksalmi) לשטחי הדוכסות הגדולה של פינלנד. באמצע המאה ה-18 הפך המבצר לכלא לאסירים פוליטיים של רוסיה הקיסרית, כאשר כמה מהמשתתפים במרד דצמבר (1825) היו כלואים במקום.
רפובליקת פינלנד

בתחילת דצמבר 1917 פינלנד הכריזה על העצמאות ומחוז קקיסלמי, שבשטחו המצודה, הפך לחלק ממחוז קרליה. המצודה חזרה לבסוף לידי רוסיה ולמעשה לידי יורשתה, ברית המועצות בשנת 1944.
בתרבות הפופולרית

באוקטובר 1996 צולמה סצנת הפתיחה של הסרט "אח" מחוץ לכותלי המצודה. בסצנה, הגיבור, דנילה באגרוב, הולך על סט הצילומים לצלילי מוזיקה של להקת Nautilus Pompilius.
הערות שוליים

↑  Georg Haggren, Petri Halinen, Mika Lavento, Sami Raninen ja Anna Wessman (2015). Muinaisuutemme jäljet. Helsinki: Gaudeamus. p. 434. ISBN 978-952-495-363-4.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
משפט הקליפה

במכניקה קלאסית, משפט הקליפה (באנגלית: Shell theorem) מפשט בעיות גרביטציוניות הקשורות בכוח המשיכה שפועל על גופים מבחוץ או מבפנים לגוף בעל סימטריה כדורית. למשפט זה יש חשיבות רבה באסטרונומיה.
אייזק ניוטון הוכיח את משפט הקליפה וקבע ש-:
1. גוף בעל סימטריה ספירית משפיע כבידתית על גופים אחרים באותו אופן כאילו כל המסה שלו הייתה מרוכזת בנקודה אחת שהיא מרכזו.
2. אם גוף הוא קליפה כדורית אחידה (כדור חלול), היא לא מפעילה כוח כבידתי על עצם שנמצא בתוכה, וללא קשר למיקומו של העצם בחלק הפנימי שלה.
כמסקנה מן המשפט נובע שבתוך כדור עם צפיפות מסה אחידה, הכוח הכבידתי משתנה ליניארית עם המרחק מהמרכז, ונהיה אפס במרכז הכדור.
התוצאות האלה היו חשובות לאנליזה של ניוטון את התנועות הפלנטריות; הן לא ברורות מאליו - ההוכחה המקורית של ניוטון עשתה שימוש ארוך בחשבון אינפיניטסימלי, בניגוד להוכחה המודרנית הפשוטה למשפט הקליפה הנעזרת בחוק גאוס לכבידה.
בנוסף לכבידה, משפט הקליפה יכול להיות מיושם גם כדי לתאר את השדה החשמלי הנוצר על ידי קליפה כדורית הטעונה בצפיפות מטען חשמלי אחידה, או באופן דומה לכל תופעה אחרת שנשלטת על ידי חוק היפוך ריבוע.
משיכה כבידתית מבחוץ לקליפה

גוף מוצק בעל סימטריה כדורית ניתן למידול כמספר אינסופי של קליפות כדוריות קונצנטריות בעובי אינפיניטסימלי. אם נוכיח שקליפה כדורית יוצרת שדה כבידה זהה לזה של מסה נקודתית הממוקמת במרכזה, אז ינבע מכך שמערכת של קליפות כאלה (כמו כדור) גם מפעילה משיכה כאילו כל המסה שלה הייתה מרוכזת במרכזה.
ראשית נחלק את הקליפה הכדורית לאוסף של פרוסות מעגליות ברדיוס משתנה, כך שכל הנקודות על פרוסה מעגלית נמצאות באותו מרחק  s מהחלקיק החיצוני (הפרוסה היא בעצם הפס המוכחל באיור). לפי חוק הכבידה העולמי של ניוטון, הכוח שמפעיל אלמנט מסה על פרוסה מסוימת על חלקיק חיצוני הוא:
dF={\frac {Gm\;dM}{s^{2}}}
עם זאת, כיוון שאודות לטבע הווקטורי של הכוח אלמנטים שונים של מסה על הפרוסה מבטלים חלקית את הכוחות שמפעילים אלמנטים אחרים של המסה, סה"כ הכוח שיוצרת הפרוסה בכיוון r (הרדיוס שמחבר בין החלקיק החיצוני ומרכז הקליפה) הוא:
F_{r}={\frac {Gm\;dM_{s}}{s^{2}}}\cos \phi .
כאשר  dM_{s} הוא סה"כ המסה של הפרוסה שמתאימה למרחק s מהחלקיק. הכוח הכולל על m, הוא פשוט סכום הכוחות שיוצרת כל אחת מהפרוסות המעגליות בנפרד. הסכום הזה יכול להיות מיוצג באמצעות האינטגרל הבא:
F_{r}=\int dF_{r}
כיוון ש-G ו-m הם קבועים, ניתן להוציא אותם מהאינטגרל ולקבל:
F_{r}=Gm\int {\frac {dM_{s}\cos \phi }{s^{2}}}.
כדי להעריך את האינטגרל הזה, נכתוב את  dM_{s} כפונקציה של הזווית θ והדיפרנציאל שלה dθ. השטח הכולל של קליפה כדורית הוא:  4\pi R^{2}, בעוד השטח של פרוסה דקה בין הזוויות θ ו-θ + dθ הוא:
2\pi R^{2}\sin \theta \,d\theta .
לכן, אם המסה של הקליפה היא  M, נקבל ש-:
dM_{s}={\frac {2\pi R^{2}\sin \theta }{4\pi R^{2}}}M\,d\theta =\textstyle {\frac {1}{2}}M\sin \theta \,d\theta
וש-:
F_{r}={\frac {GMm}{2}}\int {\frac {\sin \theta \cos \phi }{s^{2}}}\,d\theta
לפי משפט הקוסינוסים:
\cos \phi ={\frac {r^{2}+s^{2}-R^{2}}{2rs}}
\cos \theta ={\frac {r^{2}+R^{2}-s^{2}}{2rR}}.
שתי המשוואות האלה קושרות בין שלושת הפרמטרים θ, s ו-φ שמופיעים באינטגרל יחדיו. כאשר θ עולה מ-0 ל- π רדיאנים, φ עולה מערך התחלתי אפס לערך מקסימלי ולאחר מכן מתחיל לרדת בחזרה עד ל-0 (כאשר  θ = π). הפרמטר s לעומת זאת גדל מערך התחלתי של r − R לערך סופי של r + R כאשר θ גדל מ-0 ל- π רדיאנים. הסיטואציה כולה מומחשת באנימציה הבאה.
כדי להפוך את האינטגרנד לפונקציה של משתנה אחד, צריך להפוך s למשתנה אינטגרציה בלתי תלוי. באמצעות גזירה של הביטוי השני של חוק הקוסינוסים ניתן לקבל:
\sin \theta \;d\theta ={\frac {s}{rR}}ds.
ומכך מקבלים ש-:
F_{r}={\frac {GMm}{2rR}}\int {\frac {\cos \phi }{s}}\,ds
כאשר משתנה האינטגרציה החדש s משתנה בין הגבולות r − R ל- r + R. לסיום, נחליף כעת את (cos(φ בביטוי של s באמצעות המשוואה הראשונה של חוק הקוסינוסים ונקבל:
F_{r}={\frac {GMm}{4r^{2}R}}\int \left(1+{\frac {r^{2}-R^{2}}{s^{2}}}\right)\,ds.
הפונקציה הקדומה לאינטגרנד היא:
s-{\frac {r^{2}-R^{2}}{s}}
אם נציב את הגבולות r − R ו-r + R במשתנה האינטגרציה בפונקציה הקדומה הזאת, מקבלים את התוצאה:
F_{r}={\frac {GMm}{r^{2}}},.
משיכה כבידתית בתוך הקליפה

בעבור נקודה בתוך הקליפה, ההבדל הוא שכאשר θ שווה לאפס, φ מקבל את הערך π רדיאנים ו-s  את הערך R - r. כאשר θ עולה מ-0 ל-π רדיאנים, φ קטן מהערך ההתחלתי של  π רדיאנים ל-0 ו-s משתנה מ-R - r ל-R + r.
ניתן לראות את התמונה באיור הבא.
אם נציב את הגבולות האלה בפונקציה הקדומה:
s-{\frac {r^{2}-R^{2}}{s}}
נקבל במקרה זה ש-:
F_{r}=0.
הכללות

אחת התוצאות המרכזיות בפרינקיפיה של ניוטון היא ההוכחה שגופים מסתחררים יאמצו צורה ספרואידית כתוצאה משילוב ההשפעות של הכבידה העצמית והסיבוב העצמי שלהם. כיוון שרבים מהגופים במערכת השמש מגלים סיבוב עצמי, קירוב הצורה הכדורית לא תקף להם, ונוצר הצורך בכלים אנליטיים חזקים יותר כדי לתאר את הכבידה שמפעיל האליפסואיד הכללי.  בעיה חשובה זו העסיקה מתמטיקאים ואסטרונומים רבים  מאז פרסום חוק הכבידה האוניברסלי על ידי ניוטון ב-1687, בהם קולין מקלורן, פייר-סימון לפלס, ז'וזף לואי לגראנז' ועוד. הראשון שהצליח לגזור ביטוי מתמטי מפורש לכבידה בחלק הפנימי של אליפסואיד הומוגני היה קרל פרידריך גאוס במאמר   משנת 1813 שדן בכוח הכבידה שיוצר אליפסואיד הומוגני. גאוס גזר את הביטוי הבא לכוח המשיכה בתוך האליפסואיד:  g_{i}=2\pi G\rho A_{i}x_{i}, כאשר:
A_{i}=a_{1}a_{2}a_{3}\int _{0}^{\infty }{\frac {du}{(a_{i}^{2}+u)\Delta }}
ו- \Delta ^{2}=(a_{1}^{2}+u)(a_{2}^{2}+u)(a_{3}^{2}+u).  כאן  g_{i} הוא רכיב שדה הכבידה המקביל לציר ה-i של האליפסואיד,  x_{i} הוא המרחק ממרכז האליפסואיד בכיוון המקביל לציר ה-i שלו, ו- \rho  היא צפיפות המסה של האליפסואיד.
למשל, במקרה של כדור נקבל, ששלושת חצאי הצירים של האליפסואיד  a_{1},a_{2},a_{3} שווים באורכם ושווים ל- R (רדיוס הכדור), והאינטגרל שווה כעת ל- {\frac {2}{3R^{3}}}, כך שהביטוי למשיכה הכבידתית בתוך הכדור הוא:  g_{i}={\frac {4}{3}}\pi G\rho x_{i}, וזוהי בדיוק התוצאה שתתקבל על ידי חישוב בדרך הרגילה.
הערות שוליים

↑  The dawning of the theory of equilibrium figures: a brief
historical account from the 17th through the 20th century
מרי אליזבת מסטרנטוניו

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1958 (בת 65) לומברד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  תיכון אוק פארק 
 בן או בת זוג:  פט אוקונור (1990–?) 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
מרי אליזבת מסטרנטוניו, (באנגלית: Mary Elizabeth Mastrantonio; נולדה ב-17 בנובמבר 1958) היא שחקנית קולנוע וזמרת אמריקאית. שיחקה בתפקידים ראשיים בסרטים "פני צלקת", "מצולות" ו"רובין הוד: נסיך הגנבים". הייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1986 על הופעתה בסרט "צבע הכסף".
ביוגרפיה

מסטרנטוניו נולדה בפרבר לומבארד שבשיקגו, אילינוי.
מסטרנטוניו היא ממוצא איטלקי, בתם של מרי ופרנק מסטרנטוניו.
גדלה בפרבר אוהק פארק שבמערב אילינוי ולמדה ב"אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין".
הופיעה לראשונה, בפולחן הפשע האלים של  בריאן דה פלמה "פני צלקת" בתור ג'ינה מונטנה אחותו הצעירה של הפושע הקובני המסוכן טוני מונטנה (אל פצ'ינו), במהלך הסרט מנסה טוני לגונן יתר על המידה על אחותו. הופעתה בסרט הפשע צדה את עיניו של מרטין סקורסזה אשר החליט ללהק אותה לתפקידה של כרמן חברתו של המהמר הצעיר וינסנט לאוריה (טום קרוז) בדרמת ההימורים "צבע הכסף", הייתה מועמדת על הופעתה זו לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפרס גלובוס הזהב לשנת 1986.
לוהקה על ידי ג'יימס קמרון לסרטו השלישי "מצולות" לתפקידה הראשי של לינדזי בירגמן מהנדסת הספינה.
ב-1991 גילמה את העלמה מריאן אהבתו של האביר רובין מלוקסלי (קווין קוסטנר) בסרט ההרפתקאות התקופתי "רובין הוד: נסיך הגנבים". 
בשנת 2000 שיחקה בתפקידה הקולנועי הגדול האחרון עד כה בדרמת האסונות הביוגרפית "הסערה המושלמת" אודות אחת הסערות הגדולות בהיסטוריה המודרנית. בסרט הופיעה בתור לינדה גרינלו קפטנית האונייה "האנה בודן" ויריבתו הידידותית של קפטן אוניית "אנדריאה גייל" בילי טיין (ג'ורג' קלוני).
מסטרנטוניו הצטרפה לעונה הרביעית והחמישית של סדרת הפשע "ללא עקבות", הופיעה במשך תשעה פרקים בדמותה של אן קסידי.
הייתה ב-2003 מועמדת לפרס הטוני על הופעתה במחזמר "Man of La Mancha".
החליפה ב-2010 את השחקן אריק בוגוסיאן שגילם את קפטן דניאל רוס בסדרה "חוק וסדר: כוונה פלילית", בסדרה מגלמת את המפקדת החדשה של תחנת המשטרה זואי קאלאס.
בשנת 2013 לוהקה לסדרת הדרמה של CBS - "בני ערובה", הגרסה האמריקאית לסדרת הישראלית באותו שם ששודרה בערוץ עשר.
חיים אישיים

מסטרנטוניו גרה בלונדון לצד בעלה, הבמאי האירי פאט או'קונור ושני בניה.
פילמוגרפיה

פני צלקת (1983)
צבע הכסף (1986)
לילה מסחרר (1987)
נערת החודש (1989)
מצולות (1989)
בשם התביעה, בשם ההגנה (1991)
רובין הוד: נסיך הגנבים (1991)
חולות לבנים (1992)
משחק למבוגרים בלבד (1992)
רבע דולר (1995)
אי ודאות (1999)
בצל התמימות (1999)
הסערה המושלמת (2000)
סלמנדר (2017) - סרט טלוויזיה
פילמוגרפיה > טלוויזיה

גרים (2012–2013)
בני ערובה (2013)
מרקאטו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שוק 
 מיקום:  אדיס אבבה 
 מדינה:  אתיופיה 
 קואורדינטות:  9°01′50″N 38°44′20″E﻿ / ﻿9.03056°N 38.7389°E﻿ / 9.03056; 38.7389
  (למפת אדיס אבבה מוגדלת) מרקאטו(למפת אדיס אבבה רגילה) מרקאטו
 
מראה במרקאטו
מרקאטו (באמהרית: መርካቶ - "מרכתו"; מאיטלקית: Mercato - "שוק") הוא השוק המרכזי של אדיס אבבה, בירת אתיופיה, והשוק הפתוח הגדול באפריקה.
היסטוריה

השוק של אדיס אבבה שכן במקור מדרום לקתדרלת גאורגיוס הקדוש, כקילומטר צפונית-מזרחית למיקומו הנוכחי. שוק בלתי רשמי זה התגבש ברחובות הסמוכים, ונמכרו בו דגנים, תבלינים, קפה, כותנה, מלח, תכשיטים, מוצרים ביתיים, מלאכת יד ועוד. סמוך לאחר שאתיופיה נכבשה בידי איטליה הפשיסטית, הונהגה באתיופיה מדיניות הפרדה על בסיס גזעי, והשוק הקיים יוחד לאירופים. הסוחרים האחרים, רובם ערבים, התמקמו במיקומו הנוכחי של המרקאטו, ברובע "אדיס קטאמה" ("העיר החדשה"). עם השנים תפסו המקומיים את מקומם של הסוחרים הערביים, ומאז שנות ה-60 של המאה ה-20, המרקאטו הוא בעיקרו שוק מקומי.
השוק כיום

השוק משתרע על שטח של יותר מקילומטר רבוע ובו כ-15,000 בתי עסק שונים, הכוללים, בין היתר, כ-2,500 חנויות ודוכנים, 1,500 בתי עסק המעניקים שירותים שונים, עשרות חנויות כלבו ושני מבנים מקורים גדולים. למעשה, זהו רובע מגורים ומסחר ענק, המחולק ל-50 אזורים, ולא רק שוק במובן המערבי של המונח. את השוק הפועל בשעות האור, עשויים לפקוד כ-200,000 איש ביום. ימי שבת עמוסים במיוחד כאשר מגיעים למרקאטו מוכרים וקונים רבים מחוץ לעיר, ובימי ראשון המרקאטו שובת. במרקאטו נמכרים מוצרים מכל הסוגים, ואלה מחולקים לאזורים לפי סוגי הסחורה. חנויות למוצרי מזון ולתוצרת חקלאית, במיוחד קפה, הן עדיין החנויות הנפוצות ביותר בשוק; אך בעלי חיים, מלאכת יד, כלי בית, מוצרים ממוחזרים מעץ וממתכת, מוצרי אלקטרוניקה, ביגוד ומוצרי טקסטיל הם רק חלק מהמוצרים הנוספים המוצעים למכירה. למעשה ניתן למצוא במרקאטו כל דבר, אפילו רובים וכלי נשק מסורתיים. מצפון לשוק שוכנת תחנת האוטובוסים המרכזית הבין-עירונית של אדיס אבבה ליעדים רחוקים (מעל 250 ק"מ).
הערות שוליים

↑  Mercato
משפט הרבע של קוב

באנליזה מרוכבת, משפט הרבע של קוב (Koebe quarter theorem) קובע כי התמונה של מעגל היחידה תחת פונקציה אוניוולנטית  f מכילה כדור ברדיוס  {\frac {|f'(0)|}{4}}. פונקציית קוב היא דוגמה לפונקציה שממקסמת את הטענה, ולכן לא ניתן לשפרה.
המשפט קרוי על שמו של המתמטיקאי הגרמני פאול קוב (אנ') שתיאר אותו בשנת 1907. חשיבותו של המשפט טמונה בכך שהוא נותן הערכה תחתונה מדויקת לגבי מידת הפתיחה של פונקציות אוניוולנטיות, ומהווה כלי בסיסי להבנת ההתנהגות הגאומטרית של פונקציות אלו.
מקור נוסף שמחזק את ההבנה של המשפט הוא משפט הקירוב של קוב, הקובע כי כל פונקציה אוניוולנטית במעגל היחידה יכולה להיות מקורבת במידת הרצון על ידי פונקציות אוניוולנטיות מסוג ספציפי הממקסמות את רדיוס ההכללה של התמונה.
משפט הרבע של קוב הוא דוגמה לאחת מהתוצאות הרבות באנליזה מרוכבת שמחברות בין תכונות אנליטיות של פונקציות מרוכבות לבין התנהגותן הגאומטרית.
ניסוח

תהי  f:D\to \mathbb {C}  פונקציה אוניוולנטית, כלומר פונקציה הולומורפית וחד חד ערכית, כאשר  D=\{z:|z|<1\} הוא מעגל היחידה. משפט הרבע של קוב טוען כי התמונה  f(D) מכילה כדור ברדיוס  {\frac {|f'(0)|}{4}} סביב  f(0).
הוכחה

על ידי תהליך נרמול ניתן להניח כי  a_{0}=0,a_{1}=1, כלומר  f(z)=z+\sum _{n=2}^{\infty }{a_{n}z^{n}}. לכל  w\not \in f(D), נגדיר  h(z)={\frac {f(z)}{1-f(z)/w}}=z+(a_{2}+{\frac {1}{w}})z^{2}+\ldots ; היא גם אוניוולנטית ב- D. לפי משפט דה ברנז' על  f,h עבור  n=2, נקבל  |{\frac {1}{w}}|\leq |a_{2}|+|a_{2}+{\frac {1}{w}}|\leq 4, לכן  dist(w,0)=|w|\geq {\frac {1}{4}}, כדרוש.
פונקציית קוב > הגדרה ותכונות

פונקציית קוב היא הפונקציה ההולומורפית  k:D\to \mathbb {C} -(-\infty ,-{\frac {1}{4}}) הנתונה על ידי  k(z)=\sum _{n=1}^{\infty }{nz^{n}}={\frac {z}{(1-z)^{2}}}. זוהי פונקציה חשובה במיוחד, שכן היא מהווה דוגמה לטענות רבות. ראשית, היא ממקסמת את משפט הרבע של קוב - מתקיים  k(0)=0 ו- -{\frac {1}{4}}\not \in k(D).
פונקציית קוב ממקסמת גם את משפט דה ברנז', הטוען כי המקדמים  b_{n} בפיתוח טיילור של פונקציה אוניוולנטית מקיימים  |b_{n}|\leq n.
פונקציית קוב > בנייה גאומטרית

את פונקציית קוב ניתן לבנות כהרכבת פונקציות באופן הבא.
נביט בפונקציה  u:D\to J=\{z:Rez>0\},u(z)={\frac {1+z}{1-z}}. זוהי העתקה קונפורמית. הפונקציה  u^{2}(z) מעבירה את  D לכל המישור המרוכב בלי הקרן  \{z:Rez<0\}. כעת, נבצע את תהליך הנרמול על  u^{2}(z) ונקבל את פונקציית קוב -  k(z)={\frac {1}{4}}(u^{2}(z)-1)={\frac {1}{4}}(({\frac {1+z}{1-z}})^{2}-1)={\frac {z}{(1-z)^{2}}}.
במילים אחרות, פונקציית קוב נבנית מפונקציה קונפורמית בין מעגל היחידה למישור בלי הקרן השמאלית, עליה מפעילים את תהליך הנירמול.
ראו גם

פונקציה אוניוולנטית
משפט דה ברנז'
השערת גודמן
משגור

מֶכֶר מֻתְנֶה או מִשְׁגּוֹר ובלועזית, קוֹנְסִיגְנַצְיָה, היא שיטת מכירה הנהוגה בענף הקמעונאות. זוהי שיטת התקשרות בין ספק ללקוח (שהוא בעצמו ספק או קמעונאי), שבה הסחורה נמצאת בבעלות הספק עד לרגע בו היא יוצאת מידי הלקוח - נמכרת ללקוח סופי או מוכנסת לשימוש.
אופן מכירת הסחורה

בשיטה הנהוגה לרוב במסחר, בעל חנות קונה סחורה מהיצרן ומציע אותה למכירה בחנותו, לאחר שכבר רכש את המלאי. בקונסיגנציה, לעומת זאת, בעל חנות מקבל את הסחורה מהיצרן ולא רוכש אותה, ומשלם ליצרן רק עבור מוצרים, מתוך הסחורה שקיבל, אשר נמכרו ללקוחות. לעומת שרשרת המכירה הרגילה, קונסיגנציה מיטיבה עם בעלי החנויות ופוגעת בספקי הסחורה. מסיבה זו, ניתן למצוא קונסיגנציה בענפים תחרותיים, כגון אופנת מעצבים, בהם לספקים (במקרה זה מעצבי האופנה) כוח מיקוח מצומצם מול בעלי חנויות. השיטה מתקיימת גם אצל נותני שירותים, כגון בתי חולים או מפעלים, המשלמים לספקים רק על מה שנצרך בפועל מן המלאי.
שיטת הקונסיגנציה יכולה לפעול כאשר אורך שרשרת האספקה גדול מ-2. במצב זה הגורם האמצעי בשרשרת (המתווך) נכנס להסכם עם הספק ומשלם לו רק עבור הסחורה שאותה העביר לשלב הבא בשרשרת האספקה, אף על פי שכל המלאי נמצא פיזית ברשותו. עבור הלקוח יש לקונסיגנציה יתרונות גדולים שכן המלאי הרשום מצטמצם וכך גם הנטל על תזרים המזומנים. עבור הספק יש בקונסיגנציה סיכונים שיש לנהלם. חשוב לזכור כי ערך המלאי בספרים של הספק זול משמעותית מערכו בספרי הלקוח, כיוון שהמלאי מופיע בספרים לפי העלות שעלה לכל אחד מהם להשיגו.
ראו גם

מכר מותנה במשפט הישראלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4737909-1 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרי דימיק הריסון

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1858 הונסדייל, פנסילבניה, ארצות הברית  
 פטירה:  5 בינואר 1948 (בגיל 89) אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית ארצות הברית (48 כוכבים) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קראון היל 
 בן או בת זוג:  בנג'מין הריסון (6 באפריל 1896–13 במרץ 1901)  Walter Dimmick (22 באוקטובר 1881–14 בינואר 1882) 
 
מרי סקוט דימיק הריסון לבית לורד (באנגלית: Mary Scott Dimmick Harrison;‏ 30 באפריל 1858 – 5 בינואר 1948) הייתה אשתו השנייה של בנג'מין הריסון, הנשיא ה-23 של ארצות הברית. היא הייתה צעירה בכמעט 25 שנים מהריסון, והייתה אחייניתה של אשתו הראשונה קרוליין הריסון.
ביוגרפיה

היא נולדה ב-30 באפריל 1858 בהונסדייל, פנסילבניה, בתור מרי סקוט לורד, והייתה בתם של ראסל פרנהאם לורד, המהנדס הראשי של תעלת דלאוור והדסון (שנודעה מאוחר יותר כמסילת דלאוור והדסון), ואשתו אליזבת' מייו סקוט.
ב-22 באוקטובר 1881 היא נישאה לוולטר ארסקין דימיק (4 ביולי 1856 – 14 בינואר 1882), בנו של התובע הכללי של פנסילבניה ואחיו של ראש עיריית סקרנטון לעתיד ג'יי בנג'מין דימיק. הוא מת שלושה חודשים לאחר נישואיהם, והותיר אותה אלמנה בגיל 23. כאחייניתה של קרוליין הריסון, בשנת 1889 היא עברה לגור בבית הלבן כדי לשמש כעוזרת לגברת הראשונה. זמן מה לאחר מותה של גברת הריסון ב-1892, הנשיא לשעבר וגברת דימיק התאהבו ובסוף 1895 הודיעו על אירוסיהם.
בגיל 37 היא נישאה לנשיא לשעבר, שהיה בן 62, ב-6 באפריל 1896, בכנסייה האפיסקופלית הפרוטסטנטית של סנט תומאס בניו יורק. ילדיו הבוגרים של הריסון מנישואיו הראשונים, נחרדים מהחדשות, לא השתתפו בחתונה. סגן הנשיא של הריסון ומושל ניו יורק, לוי פ. מורטון, וכמה חברי קבינט לשעבר היו בין שלושת תריסרי האורחים; מזכיר הצי לשעבר , בנג'מין פ. טרייסי היה השושבין. ללא ירח דבש, הזוג התיישבו באינדיאנפוליס.
יחד, למשפחת הריסון הייתה בת אחת:
אליזבת (הריסון) ווקר (1897–1955), עורכת דין. היא נולדה באינדיאנפוליס, סיימה את בית הספר למשפטים באוניברסיטת ניו יורק ב-1919. בשנת 1922 היא נישאה לג'יימס בליין ווקר, נינו של מזכיר המדינה של אביה ג'יימס ג'י בליין. היא הייתה מייסדת ומוציאה לאור של "סימנים בחדשות", עלון השקעות לנשים. בתם, מרי ג'יין ווקר, נישאה לניואל גארפילד, נכדו של שר הפנים ג'יימס רודולף גרפילד, ונין של הנשיא ג'יימס גארפילד.
ההריסונים טיילו רבות: לוונצואלה, שם מילא הריסון תפקיד ביישוב סכסוך גבולות, ולוועידת השלום הראשונה בהאג ב-1899. בנג'מין הריסון מת ב-13 במרץ 1901. גברת הריסון חיה אחריו כמעט חצי מאה. ארדן דייוויס מליק מגלה ש"מרי דימיק הריסון הקימה את בית הזיכרון של בנג'מין הריסון באינדיאנפוליס, אינדיאנה". בשנת 1901, היא הזמינה את פרדריק ווילסון מאולפני טיפאני ליצור חלון ויטראז' עבור הקהילה הוותיקה של בנג'מין הריסון, הכנסייה הפרסביטריאנית הראשונה.
ב-1 בספטמבר 1914, מרי ובתה אליזבת בת ה-17 חזרו מאירופה עם פרוץ המלחמה על סיפון ה-SS "Ryndam". היא מתה מאסתמה בניו יורק ב-5 בינואר 1948. היא נקברה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, בבית הקברות קראון היל.
הערות שוליים

↑  "Mary Dimmick Harrison". Benjamin Harrison (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-12-17.
1 2 3 4  "Mrs. Benj. Harrison, Widow Of 23rd President, Dies at 89". Milwaukee Sentinel. 6 בינואר 1948. נבדק ב-2009-12-30. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hart, Craig (2004). A Genealogy of the Wives of the American Presidents and Their First Two Generations of Descent. Jefferson, North Carolina: McFarland & Co. p. 123. ISBN 978-0-7864-1956-2.
↑  "Angel of the Resurrection". Indianapolis Museum of Art Online Collection (באנגלית). נבדק ב-2021-12-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2947 0621  LCCN: n91006832  VIAF: 60716085   WorldCat (עם VIAF): 60716085