stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיי סידורוב
הערות שוליים

↑  Победители конкурса «ТЭФИ-2003». l
↑  Лауреаты Премии «Золотой орёл» за 2003 год
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 93144648463126049259   WorldCat (עם VIAF): 93144648463126049259
אל-אטלאל

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אום כולתום
 שפה:  ערבית קלאסית 
 כתיבה:  אבראהים נאג'י 
 לחן:  ריאד אל סונבאטי 
 
אל אטלאל (בערבית: الأطلال ; 'ההריסות', או בתרגום חופשי – 'שרידי אהלים במדבר') – שירו המפורסם ביותר של המשורר המצרי אבראהים נאג'י. ידוע במיוחד בשל ביצוע השיר בידי אום כולתום בלחנו של ריאד אל סונבאטי.
תוכן השיר

השיר הוא טקסט שנאמר כביכול בפיה של אהובה, אשר אהובהּ נטש אותה. היא נאמרת על שרידי אוהלים במדבר – מוטיב נפוץ בשירה הערבית הקלאסית.
תרגום לעברית

השיר תורגם לעברית מספר פעמים. פעם ראשונה בידי סלמאן מצאלחה וכן בידי צבי גבאי ולטיף ברטוב.
להלן הטקסט המקורי והתרגום של שני הבתים הראשונים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מקור  يا فؤادي لا تسل أين الهوى  كان صرحاً من خيالٍ فهوى  إسقنِ و إشرَبْ على أطلالهِ  واروِ عني طالما الدمع روى  كيف ذاك الحب أمسى خبراً  وحديثاً من أحاديث الجـوى     |  תרגום סלמאן מצאלחה  הוֹ לִבִּי אַל נָא תִּשְׁאַל הֵיכָן הָאַהֲבָה  מִגְדָּלִים מִדִמְיוֹן הִיא הַיְתָה וְאֵינֶנָה.  הַשְׁקֵנִי, אַחַר לְגֹם עַל שְׂרִידֵי חָרְבוֹתֶיהָ  וְסַפֵּר עָלַי כְּמוֹ הַדֶּמַע שֶׁסִּפֵּר עָלֶיהָ  אֵיךְ הָלְכָה הָאַהֲבָה וְכָבְתָה לָהּ  וְהָפְכָה אַךְ מִילִּים שֶׁל יָגוֹן מְיַסֵּר. |  תרגום צבי גבאי  הוֹי לִבִּי אַל תִשְׁאַל הֵיכָן הָאַהֲבָה הָיְתָה הֵיכָל דִּמְיוֹנִי שֶׁהִתְרַסֵּק,  הַשְׁקֵנִי וּשְׁתֵה עַל שׁרִידָיו וְרַוֵה צִמְאוֹנִי, כָּל עוֹד הַדְּמָעוֹת מַרְווֹת.  כֵּיצָד אוֹתָה אַהֲבָה הָפְכָה לְסִפּוּר וּלְסִפוּר מִסִּפּוּרֵי  הַיָּגוֹן?   |
הערות שוליים

↑  הארץ, 25 באפריל 2000
↑  עיתון 77, גיליון 374, מרץ-אפריל-2014
↑  לטיף ברטוב, מאה שירים ועוד שיר של כוכבת הזמר הערבי אם כלת'ום, ירושלים, 2011, עמ' 55
אלכסיי פון יבלנסקי

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1864 (יוליאני) טורז'וק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 במרץ 1941 (בגיל 77) ויסבאדן 
 שם לידה:  Алексей Георгиевич Явленский 
 מקום קבורה:  Russischer Friedhof auf dem Neroberg 
 לאום:  רוסים 
 מקום לימודים:  Anton Ažbe art school  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1863) 
 תחום יצירה:  ציור, אמן חזותי 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 יצירות ידועות:  Abstract Head 
 בן או בת זוג:  Helene Nesnakomoff (1922–?)   מריאנה פון ורפקין 
 חתימה:   
 www.jawlensky.ch/index.php
 
אלכסיי גיאורגביץ' פון יבלנסקי ( בגרמנית:  Alexej Georgewitsch von Jawlensky‏; 13 במרץ 1864 – 15 במרץ 1941) היה חבר מרכזי באגודת האמנים החדשה של מינכן (Neue Künstlervereinigung München) ובקבוצת "הפרש הכחול".
ביוגרפיה ועבודה

אלכסיי פון יבלנסקי נולד בעיר טורז'וק שבפלך טבר, של האימפריה הרוסית, כילדם החמישי של גאורגי פון יבלנסקי, קצין בחיל הפרשים, ואשתו אלכסנדרה. בגיל עשר עבר עם משפחתו למוסקבה, שם למד בפנימיה צבאית ובהמשך בבית הספר לקצינים. הוא החל להתעניין בציור, וביקר בתערוכה העולמית במוסקבה1880.בשנת 1885 סיים את לימודיו והוסמך לקצונה.  בזכות קשריו החברתיים הטובים הצליח (במקביל לשירותו הצבאי) ללמוד בלמד באקדמיה לאמנות בסנט פטרסבורג שנים 1889–1896. יבלנסקי התקבל לחוג הצייר הריאליסטי הרוסי הנודע איליה רפין. שם פגש את מריאנה פון ורפקין, אמנית עשירה ותלמידה לשעבר של רפין. הוא ביקש להיות בן חסותה, ורפקין החליטה להפסיק את עבודתה לקידום עבודתו ולספק לו אורח חיים נוח.
יבלנסקי וורפקין עברו למינכן בשנת 1894, שם למד בבית הספר הפרטי של אנטון אז'בה. בשנת 1905 ביקר יבלנסקי את הצייר פרדיננד הודלר, וכעבור שנתיים החל את ידידותו הארוכה עם יאן פרקאדה ופגש את פול סרוזייה. יחד העבירו ורקדה וסרוזייה ליבלנסקי יסודות מעשיים ותאורטיים של עבודת תנועת הנאבי ועקרונות אמנות סינתטיים .
במינכן הוא פגש את וסילי קנדינסקי ואמנים רוסים אחרים, והוא תרם להיווצרותו של אגודת האמנים החדשים במינכן. עבודתו בתקופה זו הייתה שופעת וצבעונית, אך מאוחר יותר עברה לעבר הפשטה וסגנון פשוט ונוסחתי. בין השנים 1908–1910 בילו יבלנסקי וורפקין בקיץ באלפים הבוואריים יחד עם קנדינסקי ובת זוגו הציירת גבריאלה מינטר. כאן, באמצעות ציור נופים של סביבתם ההררית, הם התנסו בטכניקות זה של זה ודנו בבסיסים התאורטיים של אמנותם. לאחר טיול לחוף הים הבלטי, וחידוש הקשר עם אנרי מאטיס בשנת 1911 ואמיל נולדה בשנת 1912, פנה יבלנסקי יותר לשימוש אקספרסיבי בצבע ובצורה בלבד בדיוקנאותיו.
הוא גורש מגרמניה בשנת 1914, עבר לשווייץ. הוא פגש את אמי שייר בשנת 1916, אמנית נוספת שנטשה את עבודתה כדי שילמד ויציג בארצות הברית. לאחר הפסקה בניסויים עם הצורה האנושית, הפיק יבלנסקי אולי את הסדרה הידועה ביותר שלו, ראשי המיסטיקה (1917–1919) ואת פניו של המושיע (1918-20), המזכירים את האייקונים הרוסיים האורתודוקסיים המסורתיים של ילדותו.
בשנת 1922 התחתן יבלנסקי עם המשרתת לשעבר של ורפקין הלן נסנקומוף, אם בנו היחיד, אנדראס, שנולד לפני נישואיהם. אלכסיי פון יבלנסקי התמקם בויסבאדן והציג קבוצת עם "הפרש הכחול", שעבודותיהם במשותף בגרמניה ובארצות הברית.
משנת 1929 יבלנסקי סבל מדלקת מפרקים הולכת וגוברת, מה שהצריך ממנו להפחית מאמץ, ולבסוף אילץ אותו להפסיק את ציורו בשנת 1937. הוא החל להכתיב את זיכרונותיו בשנת 1938.
הוא נפטר בויסבאדן, גרמניה, ב־15 במרץ 1941.
הוא ואשתו הלן קבורים בבית העלמין של כנסיית סנט אליזבת, ויסבאדן.
מורשת

בנובמבר 2003 נמכר ציור שלו תמורת 9,296,000 דולר ארצות הברית ובפברואר 2008 תמורת 9,450,000 ליש"ט (18.43 מיליון דולר).
על כריכות של מספר תקליטים ותקליטורים הופיעו יצירות של יבלנסקי.
הערות שוליים

↑  Raynor, Vivien (1987-05-01). "ART: ALEXEJ JAWLENSKY AND HIS SON, ANDREAS (Published 1987)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-01-30.
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, Perfecting the Art of Reading Faces, Los Angeles Times, ‏2002-06-30 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3  Alexei Jawlensky | MoMA, The Museum of Modern Art (באנגלית)
↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, ART REVIEW : Eye-Opening Portraits by Jawlensky, Los Angeles Times, ‏1991-01-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  Vogel, Carol (2008-02-08). "Sigh of Relief From the Nervous London Auctions (Published 2008)". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-01-30.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263217405171  PLWABN: 9810677415305606  BIBSYS: 90715184  BNE: XX980155  BnF: cb119599983 (data)  CiNii: DA06055355  GND: 118557157  ICCU: VEAV018815  ISNI: 0000 0001 0864 3930  LCCN: n81128287  LNB: 000316667  MusicBrainz: 20a846d1-a52a-4044-a5d9-1cfa076e55af  NDL: 00871417  NKC: xx0153844  NLA: 35158842  NTA: 06940870X  RERO: 02-A003422201  RKD: 42062  SELIBR: 353037  SIKART: 4025537  SNAC: w6xk8k4x  SUDOC: 027593533  TePapa: 39276  Trove: 846089  ULAN: 500017981  VcBA: 495/171775  VIAF: 4938694   WorldCat (עם VIAF): 4938694
אלפי האלנד

אלפי האלנד (בנורווגית: Alfie Haaland; נולד ב-23 בנובמבר 1972) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת המגן הימני.
בנו הוא הכדורגלן ארלינג האלנד, המשחק במנצ'סטר סיטי.
קריירת מועדונים

האלנד נולד בסטוונגר וגדל בבריין הסמוכה. בגיל 7 התחיל לשחק בקבוצת הילדים המקומית והתקדם במדיה עד לקבוצה הבוגרת, אליה הצטרף ב-1989.
בשנת 1993 חתם בנוטינגהאם פורסט האנגלית. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך נגד לסטר סיטי.
ביולי 1997, האלנד הצטרף ללידס יונייטד. ב-9 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה במשחק הליגה נגד ארסנל. במשחק הליגה נגד מנצ'סטר יונייטד פצע את רוי קין ברצועה הצולבת. ב-26 בדצמבר 1997 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 3-1 לליברפול. בתקופתו בלידס היה שותף לעלייה של המועדון לחצי גמר גביע אופ"א.
בשנת 2000 חתם במנצ'סטר סיטי תמורת 2.5 מיליון פאונד. באפריל 2001 הורחק במהלך הדרבי של מנצ'סטר לאחר היתקלות עם רוי קין. אולם לפי האלנד, היתקלות זו גם גרמה לפציעה בברכו של האלנד. ביולי 2003 הודיע על פרישה מכדורגל בגיל 29 עקב פציעה בברך. האלנד אף הודיע על כוונתו לתבוע את רוי קין ומנצ'סטר סיטי, אולם לאחר שהוכח כי אין קשר בין אותה כניסה לפציעה, האלנד חזר בו מכוונתו.
האלנד יצא מפרישה לאחר שמונה שנים, כדי לשחק במועדון רוסלנד BK שבסיסו בבריין בליגה הנורווגית השלישית באוגוסט 2011. הוא פרש שוב ב-2013.
קריירה בינלאומית

בינואר 1994 האלנד ערך את הופעת הבכורה שלו נבחרת נורווגיה במשחק ידידות נגד קוסטה ריקה. במהלך השנה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 1994.מאוחר יותר הוא נבחר בסגל של נורווגיה למונדיאל 1994, שם שיחק את המשחקים מול מקסיקו ואיטליה.
האלנד הוא מבין הכדורגלנים הבודדים ששיחקו בנבחרת ומעולם לא שיחק בליגת העל הנורווגית.
אלכסיי סטחאנוב

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1906 האימפריה הרוסית לוגובאייה (רו'), פלך אוריול, רוסיה 
 פטירה:  5 בנובמבר 1977 (בגיל 71) ברית המועצות (1955–1980) טורז (אוק'), אוקראינה, ברית המועצות 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  האקדמיה התעשייתית 
 תפקיד:  חבר הסובייט העליון 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין (23 בספטמבר 1970)  גיבור העמל הסוציאליסטי (23 בספטמבר 1970)  עיטור לנין (8 בדצמבר 1935)  מדליית הכבוד לכורים  מדליית הכבוד לכורים, דרגה 1  מדליית הכבוד לכורים, דרגה 2  מדליית הכבוד לכורים, דרגה 3  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941-1945  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליה להנצחת 800 שנים לייסוד מוסקבה  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליית ותיק העמל  מסדר גיבור העמל הסוציאליסטי 
 
אלכסיי גרגורייביץ' סְטַחַאנוֹב (ברוסית: Алексе́й Григо́рьевич Стаха́нов;‏ 3 בינואר 1906 - 5 בנובמבר 1977) היה כורה סובייטי, גיבור העמל הסוציאליסטי (1970) (משמו נגזר הביטוי סטאחנוביץ' המתאר הישג גדול, מעל למכסה המקובלת) וחבר המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות (מ-1936). נודע בשנת 1935 ולאחריה כראש תנועת ה"סטחאנוביצים", ששמה לה למטרה להעלות את תפוקת הייצור ולהדגים את עליונותו של המשק הסוציאליסטי.
קורות חייו

סטחאנוב נולד בלוגובייה, ליד העיר אוריול. ב-1927 החל לעבוד במכרה "צנטרלנייה אירמינו" בדונבאס. ב-1933 היה למפעיל פטיש אוויר ולאחר מכן למד קורס בכרייה. ב-31 באוגוסט 1935 דווח בתקשורת הרוסית כי סטחאנוב כרה תפוקת שיא של 102 טונות פחם בחמש שעות ו-45 דקות (פי 14 ממכסתו). ב-19 בספטמבר דווח כי קבע שיא חדש של 227 טונות במשמרת אחת (לפי "Labour in the Land of Socialism; Stakhanovites in Conference", מוסקבה, 1936). התקשורת והתעמולה הסובייטית היללו את סטחאנוב כדוגמה לכל פועל סובייטי, ואף נכתב עליו במגזין "טיים".
בין 1936 ל-1941 היה סטחאנוב לסטודנט באקדמיה לתעשייה במוסקבה. לאחר מכן מונה למנהל מכרה מס' 31 בקרגנדה. בין 1943 ל-1957 עבד במשרד לתעשיית הפחם של ברית המועצות ולאחר מכן היה לסגן נשיא צ'יסטייקובאנטרנזיט וסגן מהנדס ראשי במשרד המכרות.
סטחאנוב נכח גם במושב הראשון של הסובייט העליון. הוא עוטר בשני אותות מסדר לנין, אות מסדר הדגל האדום ומספר מדליות.
לאחר מותו, שונה שם עיר במזרח אוקראינה, במחוז לוהנסק, ל"סטחאנוב".
סמליותו

משנת 1935 היה שמו של סטחנוב למושג המבטא הצטיינות בעבודה. עובדים שהצטיינו בעבודה כונו "סטחנובים" או "סטחנוביצים". עבודה מהירה כונתה עבודה בקצב סטחנובי.
דמותו של סטחאנוב נוצלה באופן מיידי על ידי השלטונות במסעם להעלות את פריון העבודה. הם ייסדו את תנועת ה"סטחאנוביצים", ששמה לה למטרה להעלות את פריון העבודה על ידי העלאה על נס ומתן הטבות ושכר גבוה לפועלים בעלי הישגי-על בעבודה. בשנת 1955 הוצגה ביקורת כנגד השיטה, בטענה שהיא לא העלתה את פריון העבודה של המוני הפועלים.
יום ראשון האחרון של אוגוסט נקרא "יום כורה הפחם" לכבודו.
הערות שוליים

↑  מת סטחנוב, דבר, 6 בנובמבר 1977
↑  "כמה פעמים בשבוע מראה הוא לפועלי המכרות הצעירים שיטות של עבודה סטחנובית" - 1270 אחוז של הנורמה, קול העם, 7 בנובמבר 1945
↑  המועמדים לפרסי העבודה, על המשמר, 18 בנובמבר 1954
↑  כך חיו, סבלו ומתו אסירים אצל סטאלין והיטלר, חרות, 5 במאי 1952
↑  בירובידזאן מול פני העתיד, קול העם, 9 בינואר 1946
↑  אריה כנרתי, אבא פינכל - צייר הרישום בתיאטרון, דבר, 20 בינואר 1972
↑  ב. אבניאל, שיטה סוציאלית ופריון עבודה, חרות, 19 בדצמבר 1951
↑  צבי אבינתי, גבורי העבודה האלמונים, על המשמר, 25 ביולי 1948
↑  קץ הסטאכאנוביזם, דבר, 4 בנובמבר 1955
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17005436f (data)  GND: 118752375  ISNI: 0000 0000 5535 2215  LCCN: n81116960  NKC: js20060120096  VIAF: 54943944   WorldCat (עם VIAF): 54943944
אולקסי ארסטוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  3 באוגוסט 1975 (בן 49) Dedoplis Tskaro, גאורגיה הסובייטית, ברית המועצות 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  אקדמיה צבאית 
 מפלגה:  Bratstvo 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  Mark of Esteem Badge (2019)  לחצן הפעלה מכסף  President's Award for Anti-Terrorist Operation Service  לחצן הפעלה מזהב 
 
אולקסי מיקולאיוביץ' ארסטוביץ'(באוקראינית: Олексій Миколайович Арестович; נולד: 3 ביולי 1975) הוא פרשן פוליטי וצבאי, עיתונאי, בלוגר, שחקן, מארגן סמינרים פסיכולוגיים וסדנאות, מייסד קרן תמיכה פסיכולוגית בלוחמים ויועץ לראש משרד נשיא אוקראינה אנדרי ירמאק (אנ') בנושאי תקשורת אסטרטגית בתחום הביטחון הלאומי וההגנה (בהתנדבות). בעל דרגת לוטננט קולונל (מ-2022).
ארסטוביץ' ערך עדכונים יומיים לגבי המצב בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה מאז תחילתה כיועץ לראש משרד הנשיא. סרטונים אלה הקנו לו את הכינוי "המרגיע הלאומי של אוקראינה" והפכו אותו למושא הערצה מצד נשים. הוא מקליט שיחות יומיות על המצב בעקבות הפלישה הרוסית עם עורך הדין מארק פייגין (אנ') בערוץ היוטיוב של פייגין, אשר זכה ליותר ממיליון וחצי צפיות. אלוף-משנה.
קורות חייו

נולד בדֶּדוֹפְּלִיסְצְקָרוֹ (אנ') בקאחתי שבגאורגיה הסובייטית בברית המועצות. אביו ניקולאי סרגייביץ' ארסטוביץ' שירת כקצין בצבא, בעל שורשים פולניים ובלארוסיים. אמו תמרה אלכסייבנה ממוצא רוסי.
בשנת 1992 סיים את בית הספר מס' 178 בקייב. התחיל את לימודיו במחלקה לפיזיולוגיה של אדם וחיה בפקולטה לביולוגיה באוניברסיטת שבצ'נקו בקייב. התעניין בעיקר בפילוסופיה, פסיכולוגיה וספרות מדע בדיוני.
בשנת 1993 התחיל לשחק בתיאטרון-סטודיו "הריבוע השחור" ועזב את לימודיו באוניברסיטה.
משנת 2000 עורך סמינרים וסדנאות בפסיכולויה.
בשנת 2003 התחיל את לימודיו בבית הספר "האדם בין בני אדם" של הסופר, המיסטיקן, הפסיכולוג והאסטרולוג אבשלום פודבודני (אלכסנדר קמנסקי) אותם סיים בשנת 2010.
בשנת 1998 סיים את המחלקה הכלל-צבאית באקדמיה הצבאית (אנ') באודסה במקצוע מתורגמן צבאי.
שחקן ואמרגן

בשנים 1993–2010 שיחק בתיאטרון-סטודיו "הריבוע השחור".
שיחק במספר פרסומות.
שיחק במספר סרטים וסדרות טלוויזיה, ביניהם "חזרתו של מוחטאר" ואחרים. בסרט האוקראיני "אל תפחדי, אני לידך" (Не бійся, я поруч)‏ (2012) גילם גבר שנאלץ להתחפש לאישה, מה שהקנה לארסטוביץ' בהמשך את הכינוי "ליוסיה", המשמש הן כשם חיבה והן כשם גנאי, בהתאם לטעמם של הדובר או הדוברת.
בשנת 2007 הפך לאמרגן שותף בחברת הסרטים Aegis Artist Group.
בשנת 2013 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "למד אותנו לחיות" בערוץ ICTV כפסיכולוג משפחתי ומארח.
איש צבא ופוליטיקה

בשנים 1998–2005 שירת במינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני.
בשנת 2005 הפך לחבר במפלגת אחווה בראשיתו של דמיטרו קורצ'ינסקי.
בשנת 2009 מונה כסגן ראש המנהל המחוזי פרימורסקיה של הוועד העירוני האזרחי באודסה אך התפטר מרצונו לאחר שלושה חודשים.
אחרי סיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה בשנת 2014 לקח נטל בתוכנית "איש מילואים עממי" לאימון צבאי. ארגן קרן לתמיכה פסיכולוגית בלוחמים האוקראינים במלחמה בדונבאס. מספטמבר 2018 עד ספטמבר 2019 שירת כאיש מודיעין בבריגדה הממוכנת ה-72 באזור קראמטורסק.
ב-28 באוקטובר שנת 2020 מונה על ידי ליאוניד קרבצ'וק ליועץ לענייני מדיניות תקשורתית ולדובר הרשמי של המשלחת האוקראינית בקבוצת המגע המשולשת בשיחות במינסק שנועדו ליישב את המלחמה בדונבאס.
ב-1 בדצמבר שנת 2020 ראש משרד נשיא אוקראינה (אנ') אנדרי ירמאק מינה את ארסטוביץ' ליועצו לענייני התקשורת האסטרטגית בתחום הביטחון הלאומי וההגנה (בהתנדבות). בינואר 2022 התפטר ארסטוביץ' מתפקידו אך חזר ביום שהחלה הפלישה הרוסית לאוקראינה לבקשת ירמק. עם זאת, שנה לאחר מכן התפטר, בינואר 2023 והתפטרותו התקבלה.
בשנת 2022 קיבל את דרגת התת-אלוף.
פלילים

ב-17 במרץ 2022, משרד התובע הכללי של בלארוס פתח תיק פלילי נגד אולקסי ארסטוביץ', יועץ לשכת נשיא אוקראינה, במסגרת חלק 3 של סעיף 361 של החוק הפלילי של בלארוס בגין הסתה לפיגועים במתקני רכבת בלארוס. ב-27 ביולי, דפי ארסטוביץ' ברשתות החברתיות נכללו ברשימת החומרים הקיצוניים על פי החלטת בית המשפט הנפתי של מוהילב.
ב-11 במאי 2023 פורסם שהשירות הפדרלי לפיקוח פיננסי של רוסיה הכניס את אולקסי ארסטוביץ' לרשימה רשמית של טרוריסטים ורדיקלים.
ב-6 בפברואר 2024 פורסם שבית המשפט של מוסקבה עצר שלא בפניו את אלכסיי ארסטוביץ' על עידוד טרור והפצת חדשות מזויפות על הצבא הרוסי.
אותות כבוד

אות זיכרון מטעם מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני "למגן על המולדת" (יולי 2014).
צל"ש זיכרון מטעם מנהל המודיעין הראשי "אבהן ברזניאק".
צל"ש מטעם צבא היבשה האוקראיני "על שירות מיוחד" (יולי 2019).
אות הצטטנות מטעם נשיא אוקראינה "על נטילת חלק במבצע נגד טרור".
צל"ש "אות הכבוד" (מאי 2019).
בלוגר וסלבריטי

אחרי המהפכה הכתומה התחיל להופיע כפרשן צבאי בתקשורת ולנהל בלוגים בפייסבוק, יוטיוב, טלגרם, טוויטר ואינסטגרם.
בשנת 2019 הוכר כאחד מתוך 100 הבלוגרים הידועים ביותר באוקראינה.
אחרי הפלישה הרוסית לאוקראינה בעקבות העדכונים היומיים שלו מטעם משרד נשיא אוקראינה ושיחות כמעט יומיות עם מארק פייגין ביוטיוב הפך לדעת רבים לאדם הידוע השלישי באוקראינה, אחרי הנשיא וולודימיר זלנסקי והמפקד העליון של הכוחות המזוינים של אוקראינה ולרי זלוז'ני.
כמו כן מוכר כסמל מין בקרב נשות אוקראינה.
משפחה

הוא נשוי לאנסטסיה ולרייבנה ארסטוביץ' (גריבנובה) ואב לשלושה.
מספריו

Азбука Хирона. Начальный курс импровизационной драмы
הערות שוליים

↑  "За чергову Чорнобаївку": Арестовичу присвоїли звання підполковника (фото), ТСН.ua, ‏2022-04-03 (באוקראינית)
↑  1.65 מיליון נכון ל-31 ביולי 2022, https://www.youtube.com/c/FeyginLive/featured.
↑  День сто восемьдесят седьмой. Беседа с @Alexey Arestovych Алексей Арестович, נבדק ב-2022-08-29
↑  Олексій Арестович у Романа Скрипіна на 16+, נבדק ב-2022-07-31
↑  Арестович: Беларусь. Народное интервью 16.08.20, נבדק ב-2022-07-31
↑  Постійна війна з Росією – це доля України, Gazeta.ua, ‏01.11.2013
↑  Арестович Алексей. Тренер, web.archive.org, ‏2013-09-13
1 2  Увернуться от укуса кобры, dsnews.ua
↑  Арестович в рекламе стирального порошка, נבדק ב-2022-07-31
↑  Алексей Арестович : всё о персоне | Обои, фотографии, фильмография, биография, факты, новости, KINOMANIA.RU (ברוסית)
↑  Алексей Арестович, Кино-Театр.Ру
↑  Олексія Арестовича призначили радником в українській делегації ТКГ, web.archive.org, ‏2021-02-27
↑  למד אותנו לחיות, Навчить нас жити, БЛОГ > ОЛЕКСІЙ АРЕСТОВИЧ, ‏31.07.2022
↑  Замглавы Приморской райадминистрации Одессы стал человек с говорящей фамилией, Таймер
↑  №1146/К-01 р від 08.09.2009р. — Распоряжения городского головы — Нормативные акты — Официальный сайт города Одесса, web.archive.org, ‏2022-03-03
↑  Лілія Рагуцька, Як янголи Тайри рятують життя на передовій: розповідь легендарного парамедика, OBOZREVATEL INCIDENT, ‏2018-07-07 (באוקראינית)
↑  Олексій Арестович (речник ТКГ) у Рандеву з Яніною Соколовою, נבדק ב-2022-07-31
↑  Арестовича призначили радником в українській делегації ТКГ, 24 Канал (באוקראינית)
↑  Радником делегації з інформаційної політики в ТКГ призначили Арестовича, crimea.suspilne.media (ב־)
↑  Єрмак призначив Арестовича своїм позаштатним радником з питань стратегічних комунікацій у сфері оборони, LB.ua
1 2  Алексей Арестович, ВикиВоины (ברוסית)
↑  Арестовичу присвоили звание подполковника, www.unian.net (ברוסית)
↑  https://nv.ua/world/countries/socseti-arestovicha-priznali-ekstremistskimi-v-belarusi-poslednie-novosti-50260877.html
↑  https://regnum.ru/news/3804880.html
↑  https://eadaily.com/ru/news/2024/02/06/sud-v-moskve-zaochno-arestoval-alekseya-arestovicha
↑  InfoResist.org, Арестович показав свої нагороди за час служби в ЗСУ і підтвердив своє звання майора, InfoResist, ‏2022-07-30 (ב־)
↑  ТОП 100 блогерiв, Факти
↑  Алексей Арестович: как советник главы ОП Украины заставил всех себя полюбить, ВЕСТИ, ‏2022-03-22 (ברוסית)
↑  Секс-символы войны: эти герои уже покорили сердца миллионов украинок (фото), РБК-Украина (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812661573405606  VIAF: 56164959443124020369   WorldCat (עם VIAF): 56164959443124020369
אין ישיבה בעזרה

אין ישיבה בעזרה הוא כלל הלכתי הקובע שאסור לשבת בעזרה שבבית המקדש משום קדושתה. לכלל זה ישנם חריגים, אשר זהותם נתונה במחלוקת.
מקור הדין

הגמרא בכמה מקומות מזכירה את הכלל ”אין ישיבה בעזרה אלא למלכי בית דוד בלבד”. קיימת מחלוקת בין הראשונים מהו מקורו של דין זה.
מקור הדין > דעת הרמב"ם

לדעת הרמב"ם דין זה הוא מדיני מורא מקדש:
והמצוה הכ"א היא שצונו לירא מן המקדש הזה מאד עד שנשים בנפשנו משא הפחד והיראה וזה מיראת מקדש...

וכבר התבאר במקומות מהתלמוד שאין מותר לשבת בעזרה אלא מלכי בית דוד בלבד. וזהו כלן באמרו יתעלה ומקדשי תיראו.
מקור הדין > דעת רש"י

רש"י במסכת יומא כותב ”אין ישיבה בעזרה - שנאמר 'לעמוד לשרת' (דברים, י"ח, ה') 'העומדים שם לפני ה' (שם, ז')”. מדבריו עולה שדין זה הוא דין מיוחד מהתורה ואינו חלק ממצווה אחרת. מאידך, רש"י במסכת סנהדרין כותב ”גמירי דאין ישיבה - הלכה למשה מסיני ולא מקרא”. המשנה למלך התייחס לסתירה בדברי רש"י וכתב שבאמת לדעת רש"י זו הלכה למשה מסיני, והפסוקים שהוא מביא הם רק אסמכתא. את טעם האיסור הסביר רש"י בכך ש”אין כבוד שמים בכך ואפי' מלאכי השרת אין להם שם ישיבה דכתיב שרפים עומדים ממעל לו”
מקור הדין > דעת האור זרוע

האור זרוע כתב ”ונראה דלא אסירא ישיבה בעזרה אלא מדרבנן”. הוא מביא ראיה לכך שאין בדבר איסור תורה מכך שהברייתא צריכה מקור מפורש לכך שאסור לשבת בזמן קבלת הדם, בנוסף למקור האומר שקבלה כזו פסולה. אם בכל מקרה ישנו איסור לשבת בעזרה מדאורייתא, די ללמד שהקבלה פסולה ואין צורך בלימוד מיוחד שאסור לקבלת בישיבה.
היתרים לישיבה > מלכי בית דוד

כמעט בכל המופעים של איסור ישיבה בעזרה מופיע שאיסור זה אינו חל על מלכי בית דוד. המקור להתר הישיבה הוא הפסוק ”וַיָּבֹא הַמֶּלֶךְ דָּוִד וַיֵּשֶׁב לִפְנֵי ה'” (ספר שמואל ב', פרק ז', פסוק י"ח) רש"י מסביר את טעם ההתר ברצון להראות את מעמדו המיוחד של מלך מבית דוד: ”אלא למלכי בית דוד - שחלק להם המקום כבוד להראות שמלכותו שלימה” והמאירי מוסיף ”שחלק השם כבוד למלכות בית דוד להראות שמלכותו מלכות שמים”.
לעומת זאת, בירושלמי כתבו שאפילו למלכי בית דוד אין ישיבה בעזרה, ומה שכתוב שדוד ישב הכוונה היא שהוא "יישב עצמו בתפילה" ולא ישב ממש.
התר זה אינו קיים במלכי ישראל, ועל פי המדרש, הבדל זה בין מלכי יהודה לישראל היווה את הגורם להקמת עגלי הזהב על ידי ירבעם בן נבט.
היתרים לישיבה > כהן גדול

בספר שמואל מסופר על עלי הכהן ”וְעֵלִי הַכֹּהֵן יֹשֵׁב עַל הַכִּסֵּא עַל מְזוּזַת הֵיכַל ה'” (שמואל א', א', ט') מכאן למדו בירושלמי שאותו מצטט הראב"ד אך אינו נמצא לפנינו שגם לכהן גדול יש ישיבה בעזרה כמו למלכי בית דוד.
מאידך, במדרש על הפסוק שהובא בילקוט שמעוני נלמד מפסוק זה ש”אף למלכי בית דוד אין ישיבה בעזרה. ולמי היתה ישיבה לכהן גדול, שנאמר ועלי הכהן ישב על הכסא”.
בניגוד ללימוד מפסוק זה, הגמרא במסכת יומא שדנה בתיאור קריאת התורה של הכהן הגדול ביום הכיפורים אומרת ”וכהן גדול עומד! מכלל שהוא יושב? והא אנן תנן אין ישיבה בעזרה אלא למלכי בית דוד בלבד שנאמר ויבא המלך דוד וישב לפני ה'!”, ומתרצת שקריאת התורה התקיימה בעזרת הנשים שבה אין איסור ישיבה.
כדי ליישב את הסתירה בין הפסוק בשמואל האומר שעלי ישב בעזרה לבין ההלכה בגמרא האוסרת על כהן גדול לשבת, חידש הרב יעקב צבי יאליש שהתר הישיבה אינו דווקא למלך מבית דוד, אלא קיים תמיד למובחר בעם והאדם החשוב ביותר. לאחר המלכת דוד וזרעו אחריו, מלך מבית דוד הוא תמיד החשוב ביותר, אך עד שנוסדה מלכות דוד תואר זה ניתן לכהן הגדול, ולכן עלי שהיה שופט וכהן גדול קודם שהומלך מלך על ישראל היה מותר לשבת בעזרה מכח היותו "המובחר שבעם".
היתרים לישיבה > לצורך עבודה

תוספות ביומא מקשים על הכלל של אין ישיבה בעזרה מגמרא שבה נאמר שמותר לאכול קדשים בישיבה, אף שקדשי קדשים נאכלים רק בעזרה. הם מביאים כמה תירוצים. תירוצם הראשון הוא שהגמרא בזבחים עוסקת בקדשים קלים הנאכלים בכל ירושלים, ובעזרה אכן אין היתר לשבת אף לצורך אכילה. אפשרות שנייה היא שמותר לשבת בכל פעולה שהיא צורך עבודה ומצריכה ישיבה. אפשרות שלישית היא שבאכילת קדשים יש דין מיוחד שמותר לשבת בה.

בעוד ע"פ ההסבר הראשון, אין כל היתר לשבת אף לצורך, ע"פ התירוץ השני עולה שהאיסור הוא רק בישיבה שאינה צורך העבודה, אך בעבודת המקדש המצריכה זאת מותר לשבת. ע"פ התירוץ השלישי אכן אין היתר לשבת לצורך עבודה, אך ישנו דין מיוחד המתיר ישיבה במהלך אכילת קדשים.
הראב"ד כותב כי אין היתר לשבת לצורך עבודה, אלא אם כן מדובר בעבודה המחייבת ישיבה ועליה להיעשות בעזרה. לכן לשיטתו לא תותר ישיבה לצורך אכילת קדשים, שכן ניתן לאכול בעמידה, אך תותר שינה של הכהן הגדול בשבתו בלשכת פלהדרין.
שיטת רבי משה מקוצי

בעוד פשטות והגמרא והבנת הראשונים היא שהאיסור מתייחס לפעולת ישיבה, מובאת שיטה ייחודית בפירוש ריב"א על התורה בשם רבי משה מקוצי, לפיה האיסור הוא בשהייה בעזרה לחינם: ”והא דאמרינן אין ישיבה בעזרה אלא למלכי בית דוד בלבד היינו לשהות שם. כך פירש ר"מ מקוצי.” (פירוש ריב"א על הפס' ”בָּדָד יֵשֵׁב מִחוּץ לַמַּחֲנֶה מוֹשָׁבוֹ” (ספר ויקרא, פרק י"ג, פסוק מ"ו))

רבי יוסף ענגיל הסתפק בדבריו, האם התכוון שישיבה מועטת לא נאסרה, אלא רק שהייה בישיבה למשך זמן מרובה; או שמא כוונתו שישיבה בהקשר זה כלל אינה מכוונת לפעולת הישיבה אלא לשהייה שלא לצורך, כשם ש"בדד ישב" אין כוונתו דווקא לישיבה. לפי הפירוש האחרון, אין כלל בעיה בישיבה שלא לצורך, אך יש איסור להיות בעזרה, בין בישיבה בין בעמידה שלא לשם מטרה כלשהי.