stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת ג'ייוונס
הערות שוליים

↑  Agathonikou A, Koutroumanidis M, Giannakodimos S, Rowlinson S, Carr CP, Eyelid myoclonia with absences: the symptoms, Panayiotopoulos CP
↑  Giuseppe Capovilla, Pasquale Striano, Antonio Gambardella, Francesca Beccaria, Eyelid fluttering, typical EEG pattern, and impaired intellectual function: a homogeneous epileptic condition among the patients presenting with eyelid myoclonia, Epilepsia 50, 2009-06, עמ' 1536–1541 doi: 10.1111/j.1528-1167.2008.02002.x
↑  S. Giannakodimos, C. P. Panayiotopoulos, Eyelid myoclonia with absences in adults: a clinical and video-EEG study, Epilepsia 37, 1996-01, עמ' 36–44 doi: 10.1111/j.1528-1157.1996.tb00509.x
↑  Agathonikou A, Panayiotopoulos CP, Giannakodimos S, Koutroumanidis M, Typical absence status in adults: diagnostic and syndromic considerations, Epilepsia 1998; 39(12):1265-1276.
↑  Angel Hernandez MDElaine Wirrell MD, Epilepsy with Eyelid Myoclonia (Jeavons Syndrome), https://www.epilepsy.com/, ‏06/2019
↑  Kelsey M. Smith, Paul E. Youssef, Elaine C. Wirrell, Katherine C. Nickels, Jeavons Syndrome: Clinical Features and Response to Treatment, Pediatric Neurology 86, 2018-09-01, עמ' 46–51 doi: 10.1016/j.pediatrneurol.2018.06.001
↑  Dr Pasquale STRIANO, Eyelid myoclonia with and without absences, https://www.orpha.ne, ‏January 2009
↑  Panayiotopoulos CP, Reflex seizures and related epileptic syndromes. In: A Clinical Guide to Epileptic Syndromes and Their Treatment, Revised 2nd edition. London: Springer, 2010:497-531.
↑  Covanis A, Jeavons syndrome. In: Panayiotopoulos CP, Atlas of epilepsies. London: Springer; 2010. 1081-1092
↑  Salvatore Striano, Giuseppe Capovilla, Vito Sofia, Antonino Romeo, Eyelid myoclonia with absences (Jeavons syndrome): A well-defined idiopathic generalized epilepsy syndrome or a spectrum of photosensitive conditions?, Epilepsia 50, 2009, עמ' 15–19 doi: 10.1111/j.1528-1167.2009.02114.x
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אליפות צרפת בטניס 1960

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  17 במאי 1960 – 28 במאי 1960 (12 ימים) 
 מספר תחרות:  59 
 זוכה:  גברים:ניקולה פייטרנג'לי (איטליה) נשים:דרלין הארד (ארצות הברית) זוגות גברים:רוי אמרסון/ניל פרייזר (אוסטרליה) זוגות נשים:מריה בואנו (ברזיל)/דרלין הארד (ארצות הברית) זוגות מעורבים:מריה בואנו (ברזיל)/בוב האו (אוסטרליה)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1959 אליפות צרפת הפתוחה 1961 ← 
 
אליפות צרפת 1960 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-17 במאי והסתיימו ב-28 במאי. זו הייתה האליפות ה-59 מאז ייסודה.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 78 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
בארי מקיי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח ברבע הגמר
ניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה), הודח ברבע הגמר
אנדרס חימנו (ספרד ספרד), הודח ברבע הגמר
רוד לייבר (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב השלישי
לואיס איילה (צ'ילה צ'ילה), הפסיד בגמר
ניקולה פייטרנג'לי (איטליה איטליה), מנצח תחרות 1959, ניצח בתחרות
מייק דייוויס (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בסיבוב השני
רוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב השלישי
פייר דרמון (צרפת צרפת), הודח בסיבוב הרביעי
רובר הלה (צרפת צרפת), הודח בחצי הגמר
יאן ורמאק (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודח בסיבוב השני
ג'וזפה מרלו (איטליה איטליה), הודח בסיבוב הרביעי
ז'אק ברישן (בלגיה בלגיה), הודח בסיבוב הרביעי
יאן-אריק לינדקוויסט (שוודיה שוודיה), הודח בסיבוב השני
ביל נייט (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי
רוברט וילסון (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי
מנצח תחרות בשנת 1959 ניקולה פייטרנג'לי (איטליה איטליה) נפגש במשחק הגמר עם לואיס איילה (צ'ילה צ'ילה) וניצח ב-5 מערכות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 69 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
ז'וז'ה קרמצי (הונגריה הונגריה), מנצחת תחרות 1958, הודחה בסיבוב השני
מריה בואנו (ברזיל ברזיל), הודחה ברבע הגמר
פלורנס דה לה קורטי (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי
אן היידון (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי
סנדרה ריינולדס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה בחצי הגמר
דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחה בתחרות
ג'ן אוניל (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה ברבע הגמר
יולנדה רמירס (מקסיקו מקסיקו), הפסידה בגמר
אדה בודינג (גרמניה המערבית גרמניה המערבית), הודחה בסיבוב השלישי
ברניס ווקוביץ' (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה בסיבוב השלישי
סילבנה לצרינו (איטליה איטליה), הודחה בסיבוב השלישי
לאה פריקולי (איטליה איטליה), הודחה בסיבוב השלישי
ורה פוז'יובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחה ברבע הגמר
רנה שורמן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחה ברבע הגמר
כריסטיאן מרסלי (בלגיה בלגיה), הודחה בסיבוב השלישי
מרי הוטון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחה בסיבוב השלישי
מנצחת תחרות 1959 כריסטין טרומן (בריטניה בריטניה) לא השתתפה בתחרות. במשחק הגמר דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשה עם יולנדה רמירס (מקסיקו מקסיקו) וניצחה בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר רוי אמרסון וניל פרייזר (אוסטרליה אוסטרליה) נפגשו עם ז'וזה-לואיס אריליה ואנדרס חימנו (ספרד ספרד) וניצחו ב-4 מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 32 זוגות. 4 זוגות החזקות זכו בדירוג:
סנדרה ריינולדס ורנה שורמן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), מנצחות תחרות 1959, הודחו בחצי הגמר
מריה בואנו (ברזיל ברזיל) ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית), ניצחו בתחרות
מרי הוטון וג'יין אוניל (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
פאט היילס ואן היידון (בריטניה בריטניה), הפסידו בגמר
מנצחות תחרות 1959 סנדרה ריינולדס ורנה שורמן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) הודחו בחצי הגמר. במשחק הגמר מריה בואנו (ברזיל ברזיל) ודרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) נפגשו עם פאט היילס ואן היידון ג'ונס (בריטניה בריטניה) והפסידו בשתי מערכות. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ובאליפות וימבלדון. באליפות אוסטרליה הפתוחה מריה בואנו ניצחה עם בת זוג אחרת ובכך זכתה בגראנד סלאם בתחרויות זוגות נשים.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 57 זוגות. להלן דירוג של הזוגות החזקות:
דרלין הארד (ארצות הברית ארצות הברית) ורוד לייבר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
מריה בואנו (ברזיל ברזיל) ובוב האו (אוסטרליה אוסטרליה), ניצחו בתחרות
מזוג מנצחי תחרות של השנה הקודמת רק יולנדה רמירס (מקסיקו מקסיקו) השתתפה בתחרות. במשחק הגמר מריה בואנו (ברזיל ברזיל) ובוב האו (אוסטרליה אוסטרליה) ניצחו את הזוג הלא מדורג אן היידון (בריטניה בריטניה) ורוי אמרסון (אוסטרליה אוסטרליה) ב-3 מערכות.
ניקולה פייטרנג'לי, מנצח התחרות
תורת שדה ממוצע

תורת שדה ממוצע (Mean Field Theory - MFT) היא שיטה בפיזיקה סטטיסטית ותורות הסתברות נוספות המאפשרת תיאור והבנת מערכות סטוכסטיות על ידי מיצוע על דרגות חופש מיקרוסקופיות (לכן "ממוצע") ורדוקציה של ממדיות הבעיה לתיאור מקרוסקופי. קירובים כאלו ממצעים על דרגות חופש כגון מיקום יחסי, צפיפות מסה, תנע, תנע זוויתי, מגנטיזציה וכדומה, כתלות בבעיה אותה מנסים לפתור.
דרגות החופש יכולות לבוא באינטראקציה אחת עם השנייה (למשל - ספין של חלקיק אחד בא באינטראקציה עם ספין סמוך לו. שני הספינים נחשבים לדרגות חופש מיקרוסקופיות נפרדות), והמיצוע צריך להתחשב בכך. לרוב נייצג את ההשפעה של כל השכנים של חלקיק מסוים על דרגות החופש של החלקיק באמצעות שדה ממוצע. כך ניתן לצמצם בעיה רב גופית, שאינה פתירה עקרונית באופן אנליטי דטרמיניסטי, לבעיה דו-גופית של החלקיק והשדה הממוצע. השיטה גם מכונה "פיתוח עקבי-עצמי" כיוון שניתן כעת לסכום על כל החלקיקים ולשחזר את השדה מהממוצע, מה שמניב, באופן כללי, משוואה אינטגרלית.
הרעיון הופיע לראשונה בפיזיקה בעבודתו של פייר קירי ופייר ווייס כדי לתאר מעברי פאזה. גישות נוספות שאימצו את השיטה תרמו למחקר ויישומים במודלים אפידמיולוגיים, תורת התורים, ביצועי רשתות מחשבים גדולות ותורת המשחקים.
בעיה עם גופים רבים עם אינטראקציות באופן כללי אינה פתירה במדויק (אפילו בהתייחסות סטטיסטית לבעיה ושימוש בפונקציית החלוקה) למעט למקרי קיצון פשוטים בעלי סימטריה רבה (כגון תורת שדה אקראי ומודל איזינג בממדים נמוכים מ-3). בתורת שדה ממוצע, הבעיה הרב-גופית מוחלפת בבעיה חד-גופית בשדה חיצוני הנבנה על ידי מיצוע אינטראקציות מיקרוסקופיות - המיצוע למעשה מחליף את האינטראקציות מכל שאר החלקיקים על חלקיק שרירותי בשדה אפקטיבי, דרגת חופש יחידה. הקושי הגדול (למשל של חישוב פונקציית החלוקה) נעוץ בדרך כלל בספירה קומבינטורית של כמות האינטראקציות הנוצרות בעקבות רכיבי האינטראקציה בהמילטוניאן כאשר סוכמים על כל המצבים. המטרה של תורת השדה הממוצע היא לפתור את הבעיות הקומבינטריות האלו. הקלות שבה השיטה מובילה לתובנות וניבויים הנוגעים לגבי התנהגות המערכת (כתוצאה מאוניברסליות של מערכות מורכבות) הופכת אותה לטכניקה נפוצה.
טכניקות המשתמשות בתורת שדה ממוצע כהנחה מרכזית כוללות את קירוב בראג-ויליאמס, מודלים על עץ קיילי, תורת לנדאו לניתוח מעברי פאזה, קירוב פייר-ווייס ועוד.
בתורת שדות, ניתן לפתח את ההמילטוניאן בטור חזקות של גודל התנודות סביב ממוצע השדה. בהקשר הזה ניתן לחשוב על השדה ממוצע עצמו כ"סדר אפס" של הפיתוח, ממנו כבר ניתן להסיק התנהגויות חשובות של המערכת. למעשה ניתן להשתמש בתורת הפרעות כדי להשתמש בפתרון עבור שדה ממוצע עבור חישוב הסדרים הבאים, ולהשיג תובנות רבות נוספות.
באופן כללי, לממדיות הבעיה תפקיד חשוב בקביעה האם תורת שדה ממוצע תניב תוצאות טובות. ככל שיותר אינטראקציות פועלות על חלקיק יחד במערכת המקורית, כך המיצוע יתן תוצאה מדויקת יותר. זה קורה במערכות בממדים מרחביים גבוהים או בעלות אינטראקציות ארוכות-טווח. קריטריון גינזבורג נותן אומדן פורמלי לכמה התנודות מעבר לשדה הממוצע הופכות את תורת שדה ממוצע לפחות אפקטיבית, כתלות במספר הממדים המרחביים של המערכת.
דוגמאות

תורת שדה ממוצע ניתנת ליישום מוצלח במספר מערכות פיזיקליות כדי לתאר תופעות כגון מעבר פאזה.
הרחבה לשדות ממוצעים תלויים בזמן

בתורת שדה ממוצע קלאסית, השדה הממוצע הוא שדה סקלרי או שדה וקטורי בלתי תלוי בזמן. הנחה סמויה במודלים המשתמשים בקירוב זה, לרוב, היא הימצאות המערכת בשיווי משקל תרמודינמי. הנחה זו לא תמיד נכונה. בתורת שדה ממוצע דינמית (DMFT), השדה הממוצע נהפך לתלוי בזמן, ונחקרת הדינמיקה שלו בזמן באמצעות משוואות התנועה המיקרוסקופיות והשפעתן על השדה הממוצע. בקירוב זה משתמשים למשל במודל הובארד על מנת לחקור את מעבר הפאזה ממבודד למוליך.
ראו גם

תורת לנדאו
| מכניקה סטטיסטית |
| --- | --- | --- |
| תאוריה | עקרון גידול האנטרופיה • ergodic theory |  |
| תרמודינמיקה סטטיסטית | צברים • פונקציית חלוקה • משוואות מצב • פוטנציאלים תרמודינמיים: (U • H • F •‏ G) • קשרי מקסוול |  |
| מודל סטטיסטי | Ferromagnetism models (איזינג • פוטס • הייזנברג • חלחול EN) • חלקיקים בעלי שדה כוחות (כוחות דלדול EN  • פוטנציאל לנארד-ג'ונס) |  |
| גישות מתמטיות | משוואת בולצמן • משפט־H • משוואת ולסוב • מדרג BBGKY • תהליך סטוכסטי • תורת שדה ממוצע ותורת השדות הקונפורמית |  |
| תופעות קריטיות | מעבר פאזה • אקספוננט קריטי (מרחק קורלציה • size scaling) |  |
| אנטרופיה | בולצמן • שאנון • צאליס • רניי • פון נוימן |  |
| יישומים | תורת השדות הסטטיסטית (חלקיקים יסודיים • נוזלי־על)  • פיזיקה של חומר מעובה • מערכות מורכבות (כאוס • תורת האינפורמציה • אנטרופיה בתרמודינמיקה ובתורת האינפורמציה • מכונת בולצמן) |  |
הערות שוליים

↑  Kadanoff, L. P. (2009).
↑  Weiss, Pierre (1907).
↑  Boudec, J. Y. L.; McDonald, D.; Mundinger, J. (2007).
↑  Baccelli, F.; Karpelevich, F. I.; Kelbert, M. Y.; Puhalskii, A. A.; Rybko, A. N.; Suhov, Y. M. (1992).
↑  Lasry, J. M.; Lions, P. L. (2007).
↑  HE Stanley (1971).
↑  Maier W. and Saupe A., "Eine einfache molekulare theorie des nematischen kristallinflussigen zustandes", Z. Naturforsch. A
↑  Lars Onsager, "THE EFFECTS OF SHAPE ON THE INTERACTION OF COLLOIDAL PARTICLES", Annals of the New York Academy of Sciences
אילוסטרציה של הסתדרות המולקולות בפאזה הנמטית
דרגות חופש במוקולה בגביש נוזלי
קטרפילר די-9

ערך זה עוסק בדחפור מחברת קטרפילר. אם התכוונתם לדחפור זה בשימוש צה"ל, ראו .
| Caterpillar D9 |
| --- | --- | --- |

תיאור
יצרן: חברת Caterpillar, ארצות הברית
תפקיד: דחפור זחלי כבד
צוות: 1 (אזרחי) או 2 (צבאי)
דור נוכחי: D9 מודל 2020 (דורות D9R ו-D9T עדיין מיוצרים)
מחיר: כמיליון דולר (D9T חדש), כמחצית מזה עבור דחפור משומש
ביצועים
| הספק נטו של D9 מודל 2020 | 452 כ"ס | 337 קילוואט |
| הספק נטו של D9T | 410–436 כ"ס | 306–325 קילוואט |
| הספק ברוטו של D9R/T | 464–469 כ"ס | 346–350 קילוואט |

| כושר דחיפה מקסימלי | כ-716 קילו-ניוטון | כ-71.6 טונות |
| מהירות מקסימלית | 11.9 קמ"ש (קדימה) | 14.7 קמ"ש (רברס) |
מידות
| אורך (כולל כף ומעקר) | 27.4 רגל | 8.5 מטר |
| רוחב (כולל כף) | 14.7 רגל | 4.5 מטר |
| גובה הכלי | 13.1 רגל | 4 מטר |
| גובה הגחון | 23.5 אינץ' | 0.596 מטר |
| קיבולת כף 9U | 21.4 yd³ | 16.4 m³ |
| קיבולת כף 9SU | 17.8 yd³ | 13.6 m³ |
| קיבולת מכל דלק | 235 גאלון | 889 ליטר |
| משקל מוכן לעבודה | 110,225 ליברות | 49,997 ק"ג |
| משקל עם שריון | בין 123,000 ל-132,000 ליברות (תלוי בדגם) | בין 56 ל-62 טון (תלוי בדגם) |
מערכות
מנוע: דיזל CAT ACERT 18 בנפח 18.1 ליטר
הנעה: מזקו"ם עם גלגל הינע מוגבה
כלי עבודה קדמי: סכין (כף דחפור) 9SU, סכין 9U, סכין חרמשי, מגוב או התקן אחר
כלי עבודה אחורי: מעקר או מחרשה עם 1–3 קרסים/שיניים
מיגון אזרחי: מיגון למנוע, רשת על הכף להגנה על הרדיאטור, קבינה הממוגנת כנגד התהפכות הכלי

קטרפילר D9 (D-9 או CAT D9) הוא טרקטור זחלי כבד מתוצרת חברת קטרפילר (Caterpillar Tractor Company). טרקטורי די-9 נפוצים בעיקר כדחפורים (כלומר, מותקנת כף דחפור ("סכין") מלפנים). ה-D9 הוא אחד הדחפורים הוותיקים והפופולריים של קטרפילר (כמחצית מכלל הדחפורים שקטרפילר מוכרת הם מדגם D9‏) והשלישי בגודלו שהחברה מייצרת. אורכו כ-8.5 מטרים (28 רגל), הוא שוקל כ-50 טונות מוכן לעבודה ובעל עוצמה של 452 כ"ס (337 קילוואט). ה-D9 זכה למוניטין גבוה בקרב חברות הנדסה, עבודות עפר ובנייה וכן בקרב מפעילי ציוד מכני הנדסי עקב כוחו הרב, אמינותו, עמידותו לתנאי עבודה קשים ועלויות ההפעלה הנמוכות שלו יחסית לכלים הנדסיים אחרים בעלי גודל דומה.
לציבור הרחב ולתקשורת בישראל ובעולם, ה-D9 ידוע בעיקר בזכות שימושו הצבאי בידי חיל ההנדסה הקרבית של צה"ל, ובפרט בפעולותיו באינתיפאדה השנייה ללחימה בטרור הפלסטיני, חלקן - כגון הריסת בתים - גרמו לתסיסה בקרב הפלסטינים וארגוני שמאל. ה-D9 השתתף באופן פעיל ולעיתים אף מכריע גם במלחמות ובעימותים נמוכי עצימות אחרים (כגון מלחמת יום הכיפורים, הלחימה ברצועת הביטחון, מלחמת לבנון השנייה, מבצע עופרת יצוקה, מבצע צוק איתן ומלחמת חרבות ברזל).
נכון ל-2020, דחפור ה-D9 הוא אחד משלושת הדחפורים (לצד הקטרפילר D6 והקטרפילר D10) שקטרפילר משווקת בישראל דרך חברת טרקטורים וציוד ITE.
מבנה והנדסה

D9 הוא אחד הדחפורים הוותיקים והפופולריים של קטרפילר והשלישי בגודלו שהחברה מייצרת (אחרי ה-D10 וה-D11). גובהו כ-4 מטרים, אורכו ללא התקנים הוא כ-5 מטר, אורכו עם התקנים הוא כ-8 מטר ומשקלו כ-50 טונות. גובה הכף (9U) הוא 193 סנטימטרים והקיבולת שלה מעל 16 מטר מעוקב (מ"ק).
ה-D9 ידוע בזכות אמינותו ועמידותו בתנאי עבודה קשים. ל-D9 החדש עוצמה (הספק נטו) של 452 כ"ס (337 קילוואט) וכושר דחיפה (כוח גרר) של כ-70 טונות (716 קילוניוטון). כוח הגרר שלו, התלוי בהספקו, באחיזת הקרקע שלו ובמשקלו, גדול ביותר. לא אחת משמש דחפור ה-D9 לחילוץ כלי רכב כבדים שנתקעו או התהפכו לרבות טנקי מערכה ודחפורים כבדים ששוקלים למעלה מ-60 טונות.
הדחפור מצויד באופן סטנדרטי בכף קדמית, הנקראת בעגה של מפעילי הצמ"ה - "סכין", ומעקר אחורי, הנקרא "רוטר". התקנים נוספים כוללים קבינה סגורה וממוזגת הממוגנת בגג קשיח נגד התהפכות (ROPS - Roll Over Protective Structure) ונגד נפילת חפצים (FOPS - Falling Objects Protective Structure). מעל לכף מותקנת רשת סורגי פלדה כדי למנוע חדירת אבנים למנוע. אפשר להזמין את הדחפור "פתוח" (ללא קבינה ומגיני מנוע) או "סגור" (עם קבינה סגורה וסבכות פלדה המגינות על המנוע מפני חדירת עצמים זרים). מחירו של דחפור D9 (אזרחי, במפרט סגור סטנדרטי) נע בין חצי מיליון למיליון דולר.
במהלך השנים נעשו שיפורים בדחפורי ה-D9 ובמערכות הפנימיות שלו (כגון מנוע, תמסורת וממיר-מומנט, מערכות הידראוליות, מערכות שליטה ובקרה, וכו'). כל עשור בערך הושק דור חדש של ה-D9, כאשר "דור" מייצג דגם חדש בסדרת ה-D9 עם סדרת שיפורים משמעותיים. דורותיו של ה-D9 מסומנים באותיות לטיניות בסדר עולה. מלבד שיפורים טכנולוגיים כללו הדגמים גם שינוי בממדי הכלי ובעוצמתו. השינוי בהספק המנוע נע בין 286 כ"ס (213 קילוואט) של ה-D9 הראשון עד ל-460 כ"ס (340 קילוואט) של ה-D9L הגדול, עבור ב-405 כ"ס (302 קילוואט) של ה-D9R וה-452 כ"ס (337 קילוואט) של הדור הנוכחי, D9 מודל 2020.
מבנה והנדסה > מנוע

בדגם ה-D9T המנוע הוא מנוע דיזל מדגם CAT C18 ACERT בנפח 18.1 ליטר.
הדגם הראשון של מנוע זה מספק "הספק גלגל תנופה" (הספק נטו) של 410 כ"ס (310 קילוואט) ב-1,800 סל"ד אך הוא יעיל מקודמו, המנוע מדגם CAT 3408C HEUI של ה-D9R, בצריכת דלק ויותר ידידותי לסביבה (עומד בתקני זיהום אוויר מרמה Tier 2 ו-Tier 3). בגלל השיפור במנוע, ניתן לנצל יותר טוב את העוצמה ולהפיק כושר דחיפה של 716 קילוניוטון (73.0 טון-כוח) במהירות 0.1 קמ"ש.
ב-2011 הכניסה קטרפילר סדרת שיפורים ל-D9T שהעיקריים שבהם הם שיפורים בממשק המפעיל, מסך המחוונים הדיגיטלי ושיפור נוחות תא המפעיל.
ב-2014 השיקה קטרפילר גרסה משופרת של ה-D9T ובה מנוע דיזל משופר וידידותי יותר לסביבה שעומד בתקן זיהום אוויר מחמיר יותר מרמה Tier 4. המנוע המשופר הוא מדגם CAT C18 ACERT Tier 4-Final שמפיק 436 כ"ס (325 קילוואט) ב-1,800 סל"ד וכולל לצידו מערכות קירור יעילות יותר. גם הוא מספק כושר דחיפה של 716 קילוניוטון (73.0 טון-כוח) ובעל 3 גלגלי שיניים בזר המניע, כמו ב-D9R.
מנוע ה-CAT C18 המשופר מותקן ב-D9 מודל 2020 ומספק 452 כ"ס (337 קילוואט) ב-1,750 סל"ד. דגמי ה-D9R וה-D9 GC משתמשים במנוע ה-CAT 3408C HEUI הישן יותר, שמפיק 405–412 כ"ס (302–307 קילוואט) (ב-R וב-GC, בהתאמה).
מבנה והנדסה > מערכות שליטה ובקרה

כמו ה-D9R, גם ה-D9T מצויד במערכות בקרה ממוחשבות שנועדו לייעל את עבודת הדחפור ולהקטין את צריכת הדלק. הן כוללות מערכות שליטה וניהוג הדומות לאלה של ה-D9R (שני ג'ויסטיקים לשליטה בכף ובניהוג, או מערכת ידיות קלאסית, לפי בחירת הלקוח) ומערכות היזון חוזר ובקרת מנוע, דלק ושמן שמנטרות את פעולת הדחפור בזמן אמת וממטבות את ביצועיו על ידי התאמת פעילות המנוע וחלוקת הכוח בהתאם לצורך. מערכות אלה כוללות את APECS המשפרת את ביצועי ההרמה והדחיפה, שסתום לחצים אוטומטי להורדת לחץ הידראולי כאשר ניתן, ומערכת Auto-Shift שאחראית על חלוקה אוטומטית של הכוח לזחלים בצורה יעילה בהתאם לתנאי המשטח עליו עובד הדחפור. הדגמים החדשים של ה-D9T כוללים גם מחשב שליטה ובקרה מתקדם עם מסך מגע, המאפשר למפעיל לכוונן את הדחפור בהתאם לצרכיו והעדפותיו.
מבנה והנדסה > הכף

באופן סטנדרטי ה-D9 מצויד בכף קדמית כבדה (המכונת בעגת מפעילי הצמ"ה "סכין"), המיוצרת כיציקת פלדה אחת - לרוב מדגם 9U (עם קיבולת גדולה יותר) או 9SU (הקטנה יותר, שנועדה להשיג יותר חדירה) או 9S (כף שטוחה שנועדה ליישור קרקע). הכף מחוברת ל-D9 באמצעות 5 זרועות: שתי זרועות עליונות המחוברות לבוכנות הידראוליות המרימות ומנמיכות את הכף, שתי זרועות תחתונות-צדדיות שמטים את זווית הכף וזרוע אחת מרכזית (נקראת tag-link) שנמצאת מתחת לרדיאטור ונועדה לשפר את השליטה בכף ולקרב אותה לטרקטור. הכף נועדה בעיקר לעבודות עפר כגון דחיפת עפר אדמה וחצץ, חישוף ויישור קרקע. הכף היא התקן פריק וניתן להחליפה בכפות שונות (כגון ה-9U וה-9SU), מגובים וכלים שונים בהתאם לצורך וסוג העבודה הנדרש.
הכף של ה-D9 מיוצרת כיציקת פלדה אחידה, היא גדולה מאוד וכבדה. כף ה-9U שוקלת 7,134 קילוגרם (15,728 ליברות) גובהה 1.934 מטרים (6.35 רגל), רוחבה 4.65 מטרים (15.3 רגל) וקיבולתה 16.4 מ"ק. כף ה-9SU שוקלת 6,543 קילוגרם (14,425 ליברות), רוחבה 4.3 מטרים, גובהה 1.934 מטר וקיבולתה 13.5 מ"ק. הכפות החדשות גדולות מהכפות הישנות שניתן למצוא על דחפורים ישנים יותר מדגמי D9N ומטה (למשל: כף 9SU של דגם N שוקלת 4,272.91 ק"ג, רוחבה 3.05 מטרים, גובהה 1.57 מטר וקיבולתה 9 מ"ק). כף הפלדה עשויה מפלדה ברמת קשיות DH-2 ואילו ה"ציפורניים" עשויות מפלדה ברמת קשיות DH-3 מאחר שהן מועדות ליותר שחיקה. הכפות המודרניות מצוידות ברשת פלדה מעליהן, כדי למנוע חדירת אבנים ובולדרים לרדיאטור.
מבנה והנדסה > המעקר

בירכתיו מצויד ה-D9, בדרך כלל, במעקר אחורי ("רוטר") שנועד לעקור בולדרים מהקרקע ולחדור אדמה טרשית ואף טונדרה. מעקר קרס יחיד שוקל 4,584 קילוגרם (10,106 ליברות), ניתן להרימו לגובה 88.2 ס"מ והוא יכול לחדור לתוך הקרקע עד לעומק של 123 ס"מ בכוח מקסימלי של 153.8 קילוניוטון (15.68 טון-כוח). התקנים אלה פריקים וניתן להחליפם בכפות, מחרשות, כננת (Winch) וכלים שונים בהתאם לצורך.
מעקר של D9R, פרופיל
מעקר של D9R, מבט מאחור
מעקר של D9R, תקריב על הסכין החודרת
מבנה והנדסה > הזחל

הזחל (או בשמו המקצועי מזקו"ם) בדחפורים מדגמי D9L ואילך, מתאפיין בתכנון ייחודי: High Drive או Elevated Sprocket.
כתוצאה ממשקלו הכבד של הדחפור, והמומנט הגבוה שמפיק המנוע, נוטה ציר ההנעה האחורי (זה הנושא את זר השיניים המניע את הזחל) להישחק, להזדעזע, ואף להישבר במהלך עבודתו השוטפת של הדחפור. לכן, תוכנן המזקו"ם בדגמי D9L ואילך, באופן בו הזר המניע (Drive sprocket) אינו נושא עוד את משקלו של הדחפור, והוא משמש להנעת הזחלים בלבד.
במבנה החדש, הזר המניע מותקן מעל לשורת הבוגים (מרכובים) באופן המעניק לזחל צורה משולשת. תכנון זה נקרא High Drive או Elevated Sprocket. בתכנון זה קטן העומס על מערכות ההנעה, וחלקן אף מתייתרות (כגון מערכת ההנע הסופית (final drive system) הנוטה להישבר) או מוחלפות במערכות יעילות יותר, כאשר הן אינן פגיעות עוד לזעזועים ולחבטות.
תכנון זה מסייע בהארכת זמן החיים של מערכות ההינע, ועצם הניתוק הפיזי של המזקו"ם מגוף הטרקטור מאפשר גם תנועת עִל-רוד חופשית למערכת הזחלים, גמישות, ואחיזה טובה יותר מבעבר. מאידך, הזחל צריך לעבור יותר כיפופים ממקבילו בעל התצורה הסטנדרטית, דבר המקטין את אורך החיים שלו. שימוש בזחל מסוג SALT (ראשי תיבות של Sealed and Lubricated Track), שהוא זחל המגורז באופן תמידי, נועד לפתור בעיה זו.
הזחל הבסיסי מורכב מ-43 חוליות (בכל צד) ברוחב 61 ס"מ. אורך הזחל שנוגע ברצפה הוא 3.47 מטר, כך שנוצר שטח מגע של 4.24 מטר רבוע. על הזחל נעים 8 גלגלי מרכוב (בוגים). גובה הגחון הוא 59.6 ס"מ (כ-0.6 מטר), דבר המגדיל את עבירוּת הכלי. חוליות הזחל עצמן עבות וחזקות, ונועדו לעמוד בתנאי עבודה תובעניים כגון תוואי קרקע קשה. בניגוד למזקו"ם של רכב קרבי משוריין כגון טנקים, פריסת זחל ב-D9 היא אירוע נדיר ביותר.
שימושים אזרחיים

ה-D9 נחשב לדחפור כבד וחזק, ועל כן הוא נמצא בשימוש בעיקר במיזמי בנייה וחפירה גדולים. ניתן למצוא אותם במיזמי תשתיות כמו למשל סלילת כבישים ועבודות עפר גדולות, וכן במכרות, מחצבות, בירוא יערות וניהול אתרי פסולת. התחרות העיקרית של ה-D9 כיום היא מצד הדגם הגדול יותר ה-CAT D10, ומצד דחפור קומטסו D275 השקול לו בעוצמתו.
תפקידו העיקרי של ה-D9 הוא בעבודות העפר: דחיפת עפרות במכרות ובמחצבות, הקמת סוללות עפר, יישור שטחים וכדומה. ה-D9 יכול לדחוף עפר בכמויות עצומות, ושימושי לדחיפת עפר עד למרחקים של 100 מטר (מעבר לכך, כדאי להשתמש בציוד אחר).
ה-D9 משמש גם בתחום הפריצה ההנדסית ופילוס דרכים, כגון פריצת תוואי דרך בשטחים הרריים ומסולעים. העבירות של ה-D9 ויכולתו "לגלח" את מה שמלפניו ולהשאיר אחריו שביל רחב של עפר כבוש וקרקע ישרה הופכים אותו ליעיל בתפקיד זה.
תפקיד נוסף של ה-D9 בהכנת תשתיות הוא ביישור ראשוני של השטח והכנת הקרקע לבנייה או סלילה. ה-D9 מסלק מפני הקרקע מכשולים המפריעים לבנייה כגון עצים, צמחייה, פסולת, סלעים גדולים ("בולדרים") ועוד, וכן דוחס את הקרקע באמצעות משקל ה"סכין" והזחלים. ה-D9 משמש גם להכשרת קרקע לצורכי חקלאות.
בגלל גודלם ועמידותם משמשים דחפורי ה-D9 גם ללוחמה בשרפות בשטחים פתוחים: הן בכיבוי שרפות קיימות באמצעות כיסוי האש בחול ועפר, והן במניעת שרפות על ידי חישוף שטחי צמחייה יבשה וקוצים, המשמשים חומר בעירה דליק במיוחד המתלקח בקלות בחום השרבי. בישראל בדר"כ נעשה שימוש בדחפור די-9 משוריין של צה"ל למטרות אלו.
בנוסף לתפקידים אלה, ה-D9 משמש גם כטרקטור וגורר או דוחף עצמים כבדים כגון בולדרים (גושי סלע), ציוד כבד, מגרדות, כלי רכב תקועים ועוד.
דחפור D9T עם מעקר/מחרשה בעל 3 קרסים באתר עבודות עפר גדול.
דחפור D9L חונה באתר עבודות סלילת כביש 6 בישראל. ה"סכין" שמותקנת בחזיתו שטוחה יחסית ונועדה ליישור קרקע, חלק חשוב בהכנת השטח לסלילת כביש.
דחפור D9R מחשף שטח ועוקר צמחייה, כחלק מתהליך פינויו והכנתו לבנייה.
דחפור D9R מטפל במצבורי אשפה בפארק המיחזור חיריה.
שימושים צבאיים

התכונות שהפכו את ה-D9 לפופולרי בביצוע עבודות קשות ותובעניות, הפכו אותו גם לשימושי ביישומים צבאיים של הנדסה קרבית, ביצורים ובנייה/הריסה תחת אש.
שימושים צבאיים > די-9 בשימוש צבאות אחרים

במלחמת וייטנאם השתמש צבא ארצות הברית בדחפורי די-9 לא ממוגנים לפריצת צירים בתוך יערות. אחרי המלחמה הוחלפו כל הדחפורים בדחפורי CAT D7 הקטנים יותר.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 פיתח צבא צרפת גרסה משוריינת של D9 שנועדה לפריצת שדות מוקשים. בגרסה זו, הכלי צופה בלוחות שריון עם חרכי ירי, והכף הוחלפה במגובים ייעודיים.
לקראת מלחמת עיראק 2003 רכשו צבא ארצות הברית וחיל הנחתים האמריקני מישראל דחפורי D9R משוריינים וערכות מיגון ישראליות, שנמצאו שימושיים ביותר הן ללוחמה בשטח בנוי והן לעבודות הנדסה אזרחית ועבודות עפר בתנאי מדבר קשים. היתרון של ה-D9 הצבאי היה בכוחו הרב, במיזוג האוויר האינטגרלי בתוך הקבינה ובכך שהיא הייתה מספיק גדולה לשני אנשי צוות, כך שמתאפשרת עבודה במשמרות. לוחמי הנדסה אמריקניים העריכו ש-D9 אחד יכול לבצע את העבודה של שניים עד ארבעה דחפורי D7. הבעיה העיקרית עם ה-D9 הייתה שמפאת משקלו של הכלי לא היו מספיק מובילי צמ"ה כבדים לנייד את הכלי בין זירות העבודה בעיראק רחבת הידיים. השימוש העיקרי של ה-D9 בעיראק לא היה להריסת בתים אלא בעיקר לפריצה הנדסית, הכנת צירי תנועה וניקוי צירים ממכשולים (כגון רק"מ מושמד של הכוחות העיראקים ומטעני גחון), עבודות ביצורים ובניית בסיסים, וכן הקמת מכשולי עפר ומחסומים (כגון מחסום עפר ארוך ליד הגבול עם סוריה למנוע הסתננות של חמושים ופעילי טרור להילחם בכוחות הקואליציה בעיראק). ה-D9 זכה לחוות דעת אוהדות וחיוביות מהחיילים שנעזרו בשירותיו.
ב-2007 השתמש צבא לבנון בדחפורי D9 בעלי מיגון מאולתר הכולל לוחות פלדה ורשתות ננ"ט, למלחמה בארגון פתח אל-אסלאם במחנה הפליטים נהאר אל-בארד.
ב-2013 השתמש צבא מצרים בדחפורי D7 ו-D9 בעלי מיגון מצרי בעת דיכוי המהומות של האחים המוסלמים בעקבות ההפיכה במצרים (2013).
ב-2015 השתמש צבא סוריה בדחפורי קטרפילר (ככל הנראה מדגמי D7,‏ D8 או D9) בעלי שריון מאולתר ומיגון כלוב, במסגרת מלחמת האזרחים בסוריה. עם זאת, המיגון הסורי הוכח כנחות לעומת המיגון הישראלי.