stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שדה המספרים הניתנים לבנייה

שדה המספרים הניתנים לבנייה הוא השדה הכולל את כל המספרים שאפשר לבנות בסרגל ובמחוגה.
אפשר לבנות את השדה הזה כך: בתחילה נתונות רק שתי נקודות במישור ריק (אלו הנקודות שיתאימו לאיבר האפס ואיבר היחידה של השדה). הסרגל מאפשר להעביר קו ישר בין שתי נקודות נתונות; המחוגה מאפשרת להקצות מעגל שמרכזו הוא נקודה נתונה, והרדיוס שלו הוא המרחק בין שתי נקודות נתונות; לבסוף, אפשר לחתוך כל שני קווים (או מעגלים) ולהוסיף את הנקודות המתקבלות לאוסף הנקודות שלנו.
לדוגמה, בשלב הראשון אפשר להעביר רק את הקו הישר דרך  0 ו- 1, ואת שני המעגלים שרדיוסם  1, ומרכזיהם  0 ו-1. חיתוך הקווים האלו מעשיר את האוסף שלנו בנקודות  -1,2,{\frac {1}{2}}+{\frac {\sqrt {-3}}{2}},{\frac {1}{2}}-{\frac {\sqrt {-3}}{2}}. כעת אפשר להעביר עוד שמונה ישרים ועוד 22 מעגלים, לחתוך את אלו זה עם זה, וכן הלאה.
לאחר שזיהינו את המישור עם שדה המספרים המרוכבים, האוסף  S של כל הנקודות שאפשר לקבל באמצעות תהליך סופי של העברת ישרים ומעגלים וחיתוכם מהווה תת-קבוצה של שדה המספרים המרוכבים. הדרך הקלה להוכיח שאוסף זה הוא שדה, כוללת שני שלבים: בראשון בודקים שאוסף המרחקים האפשריים בין נקודות ב- S סגור לחיבור וחיסור, לכפל ולפעולת ההיפוך  x\mapsto 1/x. מזה נובע ש- S (כאוסף של מספרים מרוכבים) סגור לחיבור וחיסור. בשלב השני מראים שבמחוגה וסרגל אפשר לחבר זוויות, וכך (על-פי נוסחאות דה-מואבר) מוכח ש- S סגור גם לכפל וחילוק.
תכונה חשובה של השדה  S היא העובדה שהוא סגור גם להוצאת שורש (שוב, כדי לראות זאת מספיק להוכיח שאפשר להוציא ב- S שורש ממספרים ממשיים, ושורשים מרוכבים מתקבלים על ידי חציית זוויות). למעשה,  S הוא תת-השדה הקטן ביותר של  \mathbb {C}  הסגור להוצאת שורש, כלומר הסגור הריבועי של המספרים הרציונליים. מכאן נובע שהוא מכיל כל הרחבת גלואה של שדה המספרים הרציונליים מממד חזקת-2, ולהפך: הממד של סגור גלואה של כל תת-שדה מממד סופי של  S הוא חזקת- 2. ממילא, כל מספר מרוכב שהפולינום המינימלי שלו ממעלה שאיננה חזקת- 2 (או שאינו מספר אלגברי), אינו שייך ל- S, ולכן אינו ניתן לבנייה.
הבעיות של ימי קדם

כדי להראות שהבעיות הגאומטריות של ימי קדם אינן ניתנות לפתרון, נשאר לבדוק מהם הפולינומים המינימליים של המספרים שהן מבקשות מאיתנו לבנות: אי אפשר להכפיל את הקובייה, משום שהצלע המבוקשת,  {\sqrt[{3}]{2}}, יוצרת שדה מממד  3. אי אפשר לבנות זווית של  20 מעלות, משום ש -  \cos(20^{\circ }) הוא שורש של הפולינום האי-פריק  8x^{3}-6x-1 (את הזווית של  60 מעלות אפשר לבנות, ומכאן שלא ניתן לחלק זווית נתונה לשלושה חלקים שווים). אי אפשר לרבע את המעגל משום ש -  \ {\sqrt {\pi }} מספר טרנסצנדנטי ולכן אינו ניתן לבנייה. אי אפשר לבנות משובע משוכלל משום שהשורש השביעי של היחידה הוא בעל פולינום מינימלי  x^{6}+x^{5}+x^{4}+x^{3}+x^{2}+x+1, ו- 6 אינו חזקה של  2.
הערות שוליים

↑  Martin, George E., Geometric Constructions, Undergraduate Texts in Mathematics, New York: Springer-Verlag, 1998
| מערכות מספרים |
| --- | --- | --- |
| מספרים | המספרים הטבעיים  \mathbb {N}  (מערכת פאנו) • חוג המספרים השלמים  \mathbb {Z}  (מספרים חיוביים ושליליים, מספר שלם) • שדה המספרים הרציונליים  \mathbb {Q}  (מספר רציונלי, מספר אי-רציונלי) • שדה המספרים הממשיים  \mathbb {R}  (הישר הממשי, מספר ממשי) • שדה המספרים המרוכבים  \mathbb {C}  (המישור המרוכב, מספר מרוכב, מספר מדומה) |  |
| הרחבות של חוג המספרים השלמים | חוג השלמים של גאוס  \ \mathbb {Z} [i] • חוג השלמים האלגבריים  \ {\overline {\mathbb {Z} }} • חוג השלמים של אייזנשטיין  \ \mathbb {Z} [\omega ] |  |
| הרחבות של שדה המספרים הרציונליים | שדה מספרים • שדה המספרים הניתנים לבנייה • שדה המספרים האלגבריים  \ {\overline {\mathbb {Q} }} (מספר אלגברי, מספר טרנסצנדנטי) • שדה המספרים ה-p-אדיים  \mathbb {Q} _{p} (מספר p-אדי) • שדה ציקלוטומי |  |
| מעבר למרוכבים | אלגברת קווטרניונים (אלגברת הקווטרניונים של המילטון  \ {\mathbb {H} }) • אלגברת אוקטוניונים (אלגברת האוקטוניונים של קיילי  \ {\mathbb {O} }) • אלגברות קיילי-דיקסון |  |
רקוויאם (סן-סנס)

הרקוויאם של סן-סנס, אופ' 54 הוא יצירה פרי עטו של המלחין הצרפתי קאמי סן-סנס לטקסט הרקוויאם הקתולי. היצירה הולחנה בשנת 1878 ולא נחשבת לאחת מהיצירות החשובות של סן-סנס.
חיבור היצירה

קאמי סן-סנס לא היה אדם דתי, אולם בשל בעיות כלכליות הוא עבד כנגן עוגב בכנסיית מדלן בפריז, בסוף שנות השבעים של המאה ה-19. בשנת 1877 נפטר אלברט ליבון, שהיה מעריץ של סן-סנס, ובעזבונו הוריש למלחין 100,000 פרנק בתנאי שיכתוב רקוויאם לזכרו. סן-סנס קיבל את ההצעה בשמחה, שכן הכסף שחרר אותו מתלות בכנסיית מדלן. הוא כתב את היצירה בברן, שם שהה במשך שמונה שבועות באותה השנה, והיא בוצעה לראשונה ב-22 במאי 1878, יום השנה לפטירתו של ליבון, בכנסיית סן-סולפיס בפריז. ביצוע הבכורה של הרקוויאם לא הכה הדים ולא דווח בעיתונות.
הרקוויאם מתקשר גם לטרגדיה האישית של סן-סנס. שישה ימים לפני ביצוע הבכורה של הרקוויאם נהרג אנדרו, בנו הבכור של סן-סנס בן השנתיים וחצי לאחר שנפל מחלון, ושבועות ספורים לאחר מכן נפטר בנו השני, שהיה בן חצי שנה, ממחלה.
היצירה

הרקוויאם לא נחשב לאחת היצירות המפורסמות של סן-סנס והוא לא מבוצע תכופות, עם זאת הרקוויאם זכה לכמה הקלטות וביצועים. הרקוויאם של סן-סנס, בניגוד לרקוויאמים אחרים בני התקופה כמו הרקוויאמים של ברליוז, ורדי ודבוז'אק, כתוב לתזמורת קטנה ובניגוד לרקוויאם של פורה כולל את כל מזמורי הרקוויאם. דבר זה הופך את הרקוויאם לאחד הרקוויאמים היחידים מן התקופה הרומנטית שנועד ללוויות של ממש בכנסיות, ולא לאולמות הקונצרטים.
זמן ביצוע ממוצע של היצירה הוא כ-35 דקות.
היצירה > הרכב

היצירה הולחנה למקהלה מעורבת בת ארבע קולות, לארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס) ולתזמורת הכוללת: 4 חלילים, 2 אבובים, 2 קרנות אנגליות, 4 בסונים, 4 קרנות יער, 4 נבלים, טימפני, עוגב וסקיצת כלי קשת (כינור ראשון וכינור שני, ויולות, צ'לי וקונטרבסים).
סדר הפרקים

Kyrie
Dies Irae
Rex Tremendae
Oro Supplex
(Hostias (Offertoire
Sanctus
Benedictus
Agnus Dei
לקריאה נוספת

עדה ברודסקי (עורכת), ספר הליטורגיקה, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 212-217.
רוי יקובסן

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1954 (בן 69) אוסלו, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 שפות היצירה:  נורווגית 
 תקופת הפעילות:  מ-1982 
 פרסים והוקרה:  Tarjei Vesaas' debutantpris (1982)  פרס דובלוג (2012)  Riksmål Society Literature Prize (2003)  איש השנה באירופה, נורבגיה (2000)  Ivar Lo Award (1994)  פרס נוטה בנה (1987)  Cappelen Prize (1987)  פרס גילדנדל (2005)  פרס המוציאים לאור הנורווגי (1991)  פרס המוציאים לאור הנורווגי (2009)  אביר במסדר הבז (2017) 
 
רוי יקובסן, יוני 2015
רוי יקובסן (בנורווגית: Roy Jacobsen; ‏ נולד ב-26 בדצמבר 1954) הוא סופר נורווגי.
ביוגרפיה

יקובסן הוא יליד אוסלו וגדל באחד מפרבריה. בצעירותו היה חבר בכנופיה מקומית ואף הורשע בעבירות גנבה ואחזקת נשק ונידון למאסר על תנאי.
יקובסן החל לכתוב בשנת 1982 ועבר לכתיבה במשרה מלאה בשנת 1990. הוא חבר האקדמיה הנורווגית לשפה וספרות(אנ'), וזכה בפרס המבקרים הנורווגים לספרות וכן בכמה פרסים נורווגיים אחרים.
יצירתו

יקובסן חיבר כ-20 ספרים, רובם קובצי סיפורים ורומנים. בשנת 1995 נבחר לכתוב את הביוגרפיה של ראש הממשלה הנורווגי לשעבר טריגבה בראטלי.
יקובסן זכה ביותר מ-10 פרסים על כתיבתו לאורך השנים, הראשון שבהם הוענק לו בשנת 1982 והאחרון בשנת 2006.
ספריו שתורגמו לעברית

ילדת פלא, מנורווגית: דנה כספי, הוצאת כתר, 2011
הבלתי נראים, מנורווגית: דנה כספי, הוצאת כתר, 2015
רקוויאם (ראטר)

הרקוויאם של ראטר הוא יצירה פרי עטו של המלחין הבריטי ג'ון ראטר המבוססת על הרקוויאם הקתולי. ראטר בחר להשתמש בטקסט הליטורגי של הרקוויאם, אך להשמיט את החלקים העוסקים ביום הדין, במיוחד מזמור הדיאס אירה, ובמקומם להכניס שני מזמורי תהילים. הרקוויאם של ראטר נחשב לאחד הרקוויאמים החשובים של המאה העשרים ולאחת מהלחנותיו החשובות ביותר של ראטר.
הלחנה וביצוע

הרקוויאם של ראטר הולחן בשנת 1985 והוקדש לאביו של המלחין שנפטר באותה השנה, פרק אחד מהיצירה (מזמור כ"ג מתהילים), הולחן על ידי ראטר כבר בשנת 1974 אך ראטר החליט לכלול אותו ברקוויאם. הופעת בכורה חלקית של הרקוויאם התבצעה ב-14 במרץ 1985 בכנסייה הפרסביטריאנית פרימונט בסקרמנטו ובכורה מלאה התקיימה ב-13 באוקטובר באותה השנה בכנסייה המתודיסטית בדאלאס שבטקסס. היצירה זכתה להצלחה מידית, בחצי השנה הראשונה לאחר הבכורה של היצירה בוצעה היצירה יותר מ-500 פעמים בארצות הברית בלבד. בשל האופי הנוגה אך המנחם של הרקוויאם, הוא היה ליצירה המוזיקלית המועדפת שבוצעה בטקסי הזיכרון הרבים שהתקיימו בארצות הברית לאחר פיגועי 11 בספטמבר.
היצירה

ג'ון ראטר, בהשראת הרקוויאם של פורה והרקוויאם של דיריפלה, בחר להשמיט מן הטקסט הליטורגי של הרקוויאם את מזמור הדיאס אירה, וקטעים נוספים העוסקים בפחד מהמוות ומיום הדין. במקום קטעים אלו הוסיף ראטר, בהשראת הרקוויאם הגרמני של יוהנס ברהמס שני מזמורי תהילים המשולבים בין פרקי הרקוויאם: מזמור ק"ל ("שיר המעלות ממעמקים") ומזמור כ"ג ("מזמור לדוד ה' רועי לא אחסר"). סגנונה של היצירה נוגה, מהורהר ומנחם ולא דרמטי ומפחיד כמו ברקוויאמים אחרים.
היצירה הולחנה לעוגב, סולנית סופרן, מקהלה של ארבע קולות ותזמורת. ישנן שתי גרסאות ליצירה אותן הוציא המלחין, אחת להרכב של תזמורת מלאה ומתאים לאולמות הקונצרטים ואחת לתזמורת קאמרית קטנה ומתאים לטקסי לוויה בכנסיות.
ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-40 דקות.
סדר הפרקים

Requiem aeternam
Out of the deep ("ממעמקים"; מזמור ק"ל)
Pie Jesu
Sanctus
Agnus Dei
The Lord is my shepherd ("ה' רועי"; מזמור כ"ג)
Lux aeterna
לקריאה נוספת

עדה ברודסקי (עורכת), ספר הליטורגיקה, (מילים לצלילים חלק ד'), ירושלים: הוצאת כרמל, תשע"ג, עמ' 255-260.
הערות שוליים

↑  על היצירה מתוך חוברת להקלטה שלה.
↑  ביקורת על היצירה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 5bafe4c5-61db-4532-ba75-07fe7e00db76
שושנה שושנה

שושנה שושנה בביצוע משנת 1998 של "חבורת זמר רן" בעיבודו של אילן נובקוביץ'
"שושנה שושנה" הוא פזמון שכתב חיים חפר בזמן שירותו בפלמ"ח ללחן עממי איטלקי.
על פי הסברה, הרקע לכתיבת השיר הוא סיפור אוניית המעפילים "שבתאי לוז'ינסקי", שהצליחה להגיע לחופי ארץ ישראל בשנת 1947, בימי המנדט הבריטי. כשהגיעה האונייה לחוף ניצנים, פשטו כוחות בריטים על המקום. יהודים מן הסביבה הגיעו לאזור על מנת למנוע מן הבריטים לזהות את המעפילים שהגיעו עם האונייה. בסופו של דבר, גירשו הבריטים את המעורבים באירוע למחנה מעצר בקפריסין. שמה הקודם של האונייה לפני שנרכשה היה "סוזנה", וכינויה המנהלתי במוסד לעליה ב' היה "שושנה".
סביב השיר התהלכו סיפורים רבים וסברות שקישרו בין דמויות בשיר לאנשים קיימים. גם על השושנה שבשיר התהלכו אגדות.  סברה אחת היא, ששושנה היה שמה של אשה שגרה בימי המנדט הבריטי בצפון תל אביב סמוך לחוף הים. כשהייתה אוניית מעפילים מגיעה לחוף הייתה משדרת את המידע למטה הפלמ"ח, ושם הקוד היה "שושנה". סברה אחרת קישרה את השיר לשושנה ספקטור, אלמנתו של צביקה ספקטור, מפקד ספינת כ"ג יורדי הסירה. הסברות בנויות על עובדות נכונות, אך אין כל הוכחה לקשר ביניהן לבין השיר.
השיר מתחיל בפזמון החוזר, במילים "שושנה שושנה". שלושת הבתים הראשונים מתארים שיט בספינה של אנשי הפלי"ם, בהם התגברות על סופה בים, מנהג הרמת כוסית בכל 13 לחודש והגעת ספינות משחית של הבריטים. הבית הרביעי מרמז על הבחורים הארצישראלים שגורשו יחד עם המעפילים למחנות קפריסין ("..עת שמוליק הגוץ לקפריסין הובא"), והבית החמישי מרמז על הורדת המעפילים והזעקת התושבים לספינה כדי למנוע את גירושה ("מסע הימים הגיע לסוף... ואז אל שושנה כל איש הסתער").
לאורך השנים ביצעו את השיר אורי זוהר, חבורת זמר רן, אריק איינשטיין, שושנה דמארי ויפה ירקוני.
הערות שוליים

↑  עפר גביש ועדי אדר, שיר לדרך עמ' 152, וכן דף הספינה באתר הפלי"ם, שם נכתב כי חפר לא הכחיש כי השיר נכתב בהשראת הספינה.
↑  זיו ריינשטיין, לטייל בין שיריו: חיים חפר והמקומות שכתב עליהם, באתר ynet, 19 בספטמבר 2012
↑  עפר גביש, שושנה סוזנה שושנה
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  המחזה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים" מאת טום סטופארד
 בימוי:  טום סטופארד 
 הופק בידי:  עמנואל אייזנברג מייקל ברנדמן
 תסריט:  טום סטופארד 
 עריכה:  ניקולס גסטר 
 שחקנים ראשיים:  גארי אולדמן (רוזנקרנץ) ג'ואנה מילס (גרטרוד (דמות)) איאן ריצ'רדסון (פולוניוס) ג'ואנה רות' (אופליה) John Burgess דונלד סאמפטר (קינג קלאודיוס) ריצ'רד דרייפוס איאן גלן (Prince Hamlet) טים רות' (גילדנשטרן) סוון מדווסק (לארטס) 
 מוזיקה:  סטנלי מיירס 
 צילום:  פטר ביזיו 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת ארצות הברית
 חברת הפקה:  ברנדנברג WNET Channel 13 New York
 חברה מפיצה:  Cinecom Pictures (ארצות הברית) Hobo Film Enterprises (הממלכה המאוחדת)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  5 בספטמבר 1990 (ונציה) 12 בספטמבר 1990 (טורונטו) 8 בפברואר 1991 (ארצות הברית) 24 במאי 1991 (הממלכה המאוחדת)
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט קומדיה, דרמה קומית, סרט דרמה 
 הכנסות:  $739,104 (צפון אמריקה)
 הכנסות באתר מוג'ו:   rosencrantzandguildensternaredead
 פרסים:  פרס אריה הזהב 
 דף הסרט ב־IMDb
 
רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (באנגלית: Rosencrantz & Guildenstern Are Dead) הוא סרט דרמה קומית משנת 1990 שכתב וביים טום סטופארד על פי מחזה באותו שם פרי עטו מ-1966. הסרט, כמו המחזה, מתאר שתי דמויות משניות במחזה "המלט" מאת ויליאם שייקספיר, את רוזנקרנץ וגילדנשטרן, שנמצאים בדרך לטירת אלסינור בהזמנת מלך דנמרק. הם פוגשים בדרכם להקת תיאטרון נודד. כשהם מגיעים לארמון מתברר להם שהם נדרשים לגלות מה מטריד את הנסיך המלט. בינתיים הם מהרהרים על משמעות הקיום שלהם. הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה ה-47.
בסרט מככבים גארי אולדמן בתפקיד רוזנקרנץ וטים רות' בתפקיד גילדנשטרן, אם כי לאורך כל הסרט הדמויות שהם פוגשים ואפילו הם עצמם אינם בטוחים מי מהם הוא רוזנקרנץ ומי גילדנשטרן. עוד משתתפים בסרט ריצ'רד דרייפוס בתפקיד השחקן הראשי בלהקה, איאן גלן בתפקיד המלט, איאן ריצ'רדסון בתפקיד פולוניוס, ג'ואנה מילס בתפקיד גרטרוד, ודונלד סאמפטר בתפקיד המלך קלאודיוס.
תקציר העלילה

הסרט מתמקד ברוזנקרנץ וגילדנשטרן ובמעשיהם (או היעדרם) בתוך המחזה "המלט". בתחילת הסרט הם רוכבים על גבי סוסים לאלינסור ומהרהרים על נושאים כגון גורל, זיכרון ושפה. רוזנקרנץ מטיל מטבע שמצא, שנופל תמיד על אותו צד, עץ. גילדנשטרן מסיק מכך שמשהו לא בסדר עם המציאות. הם פוגשים בדרכם להקת שחקנים נודדים, ותוך כדי שיחה עם השחקן הראשי הם מועברים באופן מסתורי לתוך עלילת המחזה "המלט" באלסינור. הם משוטטים ברחבי הטירה, ומנסים להבין מה קורה כשהם מאזינים לחלקים מהמחזה. הזוג המלכותי הדני מבקש בהם להישאר בסביבה, ולעזור במציאת הסיבה למצב רוחו הקודר של המלט, ובתקווה למצוא לו מרפא. הם מבלים את הזמן מאחורי הקלעים של "המלט" בניסיון להבין מה הבעיה של הנסיך ומה נדרש מהם.
שאר המחזה עוקב אחר הדרמה השייקספירית בכל פעם ששתי הדמויות מופיעות "על הבמה". בשאר הזמן, כשהעלילה מתרחשת במקום אחר, שני הגיבורים שבכותרת עסוקים בסיכונים של חיי היום יום. עד מהרה מגיעה לאלסינור להקת השחקנים הנודדת כדי להופיע בחצר המלוכה, כפי שמתואר במחזה "המלט". השחקן הראשי אוסר עליהם להפסיק לצפות בהצגה, שאינה יכולה להתקיים ללא קהל. הוא גם מסביר להם חלק מהעלילה והכללים המקובלים של בימוי העלילה וכתיבה.
בסופו של דבר, רוזנקרנץ וגילדנשטרן נשלחים לאנגליה מחוץ לעלילה של המחזה. החלק האחרון של הסרט מתרחש באונייה המפליגה לאנגליה, שם הם קוראים את המכתב שהם אמורים למסור למלך יחד עם המלט, ומגלים שבמכתב יש צו המורה על מותו של המלט. השניים מחליטים להעמיד פנים שהם לא ראו את המכתב. המלט מחליף את המכתב (כמתואר במחזה השייקספירי) ונמלט בספינה של פיראטים. רוזנקרנץ וגילדנשטרן מודאגים ואינם יודעים מה לעשות עכשיו שהמלט איננו. הם אינם מודעים להחלפה של המכתב, ושמצווה שם על מותם שלהם במקום מותו של המלט. השחקן מסיים את הסיפור כשהוא קורא את המכתב שדן אותם למוות, ושניהם נתלים. הסרט מסתיים כששחקני התיאטרון הנודד אורזים את חפציהם בעגלה וממשיכים בדרכם.
צוות השחקנים

טים רות' – גילדנסטרן
גארי אולדמן – רוזנקרנץ
ריצ'רד דרייפוס – השחקן הראשי
איאן גלן – הנסיך המלט
איאן ריצ'רדסון – פולוניוס
ג'ואנה מילס – גרטרוד
דונלד סאמפטר – המלך קלאודיוס
סוון מדווסק – לארטס
קבלה וביקורת

הסרט קיבל לרוב ביקורות חיוביות, ודירוג של 64% באתר Rotten Tomatoes המבוסס על 28 סקירות. ביקורת שלילית נפוצה הייתה על כך שהעלילה מתאימה יותר לבמת התיאטרון מאשר למסך הקולנוע. כך בביקורת וינסנט קאנבי שבה הוא אומר "[סטופארד] מתענג על צלילים ומשמעויות, משחקי מילים, שממריאות ומתעופפות. על הבמה זה יכול להיות מהנה מאוד... במדיום ריאליסטי כמו הקולנוע כל כך הרבה מילים יכולות להקהות את עור התוף ולהכביד על העפעפיים." כמו כן רוג'ר איברט קובע ש"הבעיה היא שהחומר הזה מעולם לא נועד לקולנוע, ואינו יכול לעבוד כסרט".
הסרט זכה בפרס אריה הזהב בפסטיבל הסרטים של ונציה, ובפרס Fantasporto. גארי אולדמן היה מועמד על תפקידו לפרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הראשי הטוב ביותר בשנת 1991.
ב-2011 בחר המגזין "טוטאל פילם" את הופעתו של אולדמן בתפקיד רוזנקרנץ כאחד הטובים ביותר שלו.
מדיה ביתית

הסרט יצא על גבי DVD בממלכה המאוחדת ב-2003, ובארצות הברית ב-2005. ה-DVD כולל ראיונות עם אולדמן, רות', דרייפוס וסטופארד.
ראו גם

רוזנקרנץ וגילדנשטרן אינם מתים (Rosencrantz and Guildenstern Are Undead)
הערות שוליים

↑  "ROSENCRANTZ & GUILDENSTERN ARE DEAD (PG)". British Board of Film Classification. 1991-01-07. נבדק ב-2012-09-11.
↑  Rosencrantz & Guildenstern Are Dead at Box Office Mojo
↑  "Rosencrantz & Guildenstern Are Dead", Roger Ebert, 15 March 1991
↑  BBC, "Rosencrantz and Guildenstern are Dead"
↑  Rosencrantz & Guildenstern Are Dead Movie Reviews, Pictures - Rotten Tomatoes
↑  Vincent Canby (8 בפברואר 1991). "Movie Review - Rosencrantz and Guildenstern Are Dead - Review/Film; A Cockeyed Perspective On Elsinore". The New York Times. נבדק ב-25 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roger Ebert (15 במרץ 1991). "Rosencrantz And Guildenstern Are Dead". Chicago Sun-Times. נבדק ב-25 במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Winning, Josh. Best Movies: The film chameleon’s greatest moments. Total Film. 11 April 2011. Retrieved 1 November 2011.
↑  Pratt, Douglas (2005-06-03). "Rosencrantz & Guildenstern Are Dead". MCN DVD. Movie City News. אורכב מ-המקור ב-2008-06-02. נבדק ב-2008-08-05.
קריליה סובייטוב סמרה

דגל הקבוצה
מועדון הכדורגל המקצועני קריליה סובייטוב (ברוסית: Профессиональный футбольный клуб Крылья Советов) היא קבוצת כדורגל, שמשחקת בליגת העל הרוסית וממוקמת בעיר סמרה, שבמחוז סמרה, במרכז רוסיה. הישג השיא של הקבוצה בליגה הסובייטית והליגה הרוסית הוא מקום שלישי בעונת 1951 ובעונת 2004. בנוסף העפילה לגמר הגביע הסובייטי בכדורגל בשנים 1953, 1964 ולגמר הגביע הרוסי בכדורגל בעונת 2004 ובעונת 2021.
נכון לעונת 2021/2022 תקציב הקבוצה עמד על 600 מיליון רובל רוסי.
היסטוריה

מועדון הכדורגל קריליה סובייטוב סמרה הוקם בשנת 1942 ביוזמת המשרד לתעשייה האווירית וזה הסיבה לשם המועדון ("Крылья Советов" משמעותו מרוסית, כנפי הסובייטים). המשחק הרשמי הראשון של הקבוצה היה במסגרת הגביע הסובייטי, משחק שנערך ב-30 ביולי 1944 נגד לוקומוטיב מוסקבה, משחק שנגמר בניצחון 1–5 ללוקומוטיב. המשחק הראשון של הקבוצה בסבב הליגות הסובייטי היה ב-4 ביוני 1945 מול קבוצת טורפדו טרק, במשחק זה שתי הקבוצות נפרדו בתיקו 1-1, הנקודה הראשונה אי פעם של הקבוצה בליגה כלשהי.
הקבוצה העפילה לראשונה לליגה הסובייטית הבכירה בשנת 1946 כאשר המשחק הראשון שלה נערך ב-21 באפריל 1946, משחק אותו הפסידה הקבוצה 1–2 לזניט לנינגרד. הקבוצה נשארה עוד מספר עונות בליגה הבכירה ואף על פי שבעונותיה הראשונות היא נאבקה בתחתית, היא התחזקה עם הזמן והפכה לקבוצת מרכז טבלה לפני שבעונת 1951 סיימה הקבוצה במקום הרביעי בטבלה, הישג השיא של הקבוצה בכל שנותיה בליגה הסובייטית.
במהלך שנת 1953, שם הקבוצה שונה ל"זניט". בעונת 1955 סיימה הקבוצה במקום הלפני-אחרון בליגה הסובייטית, דבר שגרם לה לרדת לליגת המשנה אך הקבוצה חזרה לאחר עונה אחת לליגה הבכירה אך בתקופת החזרה שלה הקבוצה שיחקה רוב הזמן בתחתית עד שירדה ליגה שנית בעונת 1959. הקבוצה המשיכה לעלות ולרדת מהליגה הבכירה לליגת המשנה וחזרה עד שבשנת 1979 ירדה סופית לליגת המשנה ולא עלתה יותר לליגה הבכירה ובכך השלימה 26 עונות בליגה הבכירה עד התפרקותה בשנת 1992. עם הקמת הליגה הרוסית, הקבוצה הייתה אחת המקימות שלה.
הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בגביע האינטרטוטו בעונת 2002, אז עברה בסיבוב השני את קבוצת דינאבורג הלטבית, אך הקבוצה הפסידה בסיבוב השלישי בשל הפרש שערי חוץ לווילם II ההולנדית.
הקבוצה חזרה לאירופה בעונת 2005/2006, בגביע אופ"א, אז גברה בסיבוב השני המוקדם על באטה בוריסוב הבלארוסית אך הפסידה בסיבוב הראשון לקבוצת AZ אלקמאר ההולנדית. בהתאם לתוצאות עונת 2013/14 הקבוצה ירדה ליגה וחזרה לליגת משנה. אולם בעונת 2015/16 חזרה לליגה הבכירה לאחר שזכתה באליפות ליגת משנה הרוסית, אך בסיום אותה עונה סיימה במקום ה-15 והודחה חזרה לליגת המשנה.
בעונת 2017/2018 קריליה סובייטוב הבטיחה חזרתה לליגת העל הרוסית בכדורגל, מחזור אחד לסיום. עם זאת, תוך 3 שנים חזרה לליגה הלאומית. בעונת 2020/2021, שבסיומה גם הבטיחה העפלה לליגת העל, העפילה גם לגמר הגביע הרוסי בכדורגל.
בעונת 2021/2022 הבקיעה את מירב השערים במשחק אחד בגביע הרוסי בכדורגל, כשהבקיעה 10 שערים מול זנאמיה נוגינסק בשלב הבתים של הטורניר ובכך הייתה לקבוצה שהבקיעה הכי הרבה שערים בהיסטוריה של הגביע הרוסי. באותה עונה, לאחר פתיחה חלשה (3 הפסדים ותיקו), שחקני הקבוצה השיגו 7 ניצחונות ב-10 משחקים בליגת העל והתמקמו בצמרת טבלת הליגה.
הישגים לפי עונה > טבלת הישגים

| עונה | אליפות, ליגה | מיקום | גביע |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | ליגת העל* | 14 |  |
| 1993 | ליגת העל | 14 |  |
| 1994 | ליגת העל | 13 |  |
| 1995 | ליגת העל | 15 |  |
| 1996 | ליגת העל | 9 |  |
| 1997 | ליגת העל | 7 |  |
| 1998 | ליגת העל | 12 |  |
| 1999 | ליגת העל | 12 |  |
| 2000 | ליגת העל | 14 |  |
| 2001 | ליגת העל | 5 |  |
| 2002 | ליגת העל | 5 |  |
| 2003 | ליגת העל | 9 |  |
| 2004 | ליגת העל | ‏3 | ‏גמר |
| 2005 | ליגת העל | 14 |  |
| 2006 | ליגת העל | 10 |  |
| 2007 | ליגת העל | 13 |  |
| 2008 | ליגת העל | 6 |  |
| 2009 | ליגת העל | 10 |  |
| 2010 | ליגת העל | 13 |  |
| 2011/12 | ליגת העל | 12 |  |
| 2012/13 | ליגת העל | 14 |  |
| 2013/14 | ליגת העל | 14 |  |
| 2014/15 | ליגת הכדורגל הלאומית | ‏1 |  |
| 2015/16 | ליגת העל | 9 |  |
| 2016/17 | ליגת העל | 15 |  |
| 2017/18 | ליגת הכדורגל הלאומית | ‏2 |  |
| 2018/19 | ליגת העל | 13 |  |
| 2019/20 | ליגת העל | 15 |  |
| 2020/21 | ליגת הכדורגל הלאומית | ‏1 | גמר |
| 2021/22 | הפרמייר-ליג הרוסי | 8 | 32 אחרונות |

* הערה. בעונת 1992 הליגה נערכה בשיטת שני סבבים. סבב ראשון (בבית ב'; בו הקבוצה סיימה במקום החמישי). סבב שני (בו הקבוצה סיימה במקום הששי).
קריליה במפעלים האירופיים

| עונה | טורניר | סיבוב | מדינה | מועדון | בית | חוץ | תוצאה כללית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | גביע אינטרטוטו | סיבוב שני | לטביה לטביה | דינאבורג | 3-0 | 1-0 | 4-0 |
|  |  | סיבוב שלישי | הולנד הולנד | וילם II | 3-1 | 0-2 | 3-3 |
| 2005/2006 | גביע אופ"א | סיבוב שני | בלארוס בלארוס | באטה בוריסוב | 2-0 | 2-0 | 4-0 |
|  |  | סיבוב ראשון | הולנד הולנד | א.ז. אלקמאר | 5-3 | 1-3 | 6-6 |
| 2009/2010 | הליגה האירופית | סיבוב מוקדמות שלישי | אירלנד אירלנד | סנט פטריק אתלטיק | 3-2 | 0-1 | 3-3 |
אצטדיון הקבוצה

אצטדיון הקבוצה עד 2018 היה אצטדיון מטאלורג שנבנה ב-1957 בחלקה הצפון-מזרחי של העיר סמרה, והוא מכיל 33,220 מקומות ישיבה המפוזרים על פני שלושה יציעים. ב-2004 האצטדיון היה לאצטדיון הפופולרי ביותר ברוסיה לאחר שבכל משחק ליגה של קרילייה סובייטוב הגיעו 24,000 אוהדים, מספר שיא לאצטדיון באותה עונה, שגם הייתה המוצלחת ביותר בתולדות הקבוצה כשסיימה במקום השלישי בליגה.
החל מסוף עונת 2017/2018 הקבוצה מארחת את משחקיה באצטדיון סמרה ארנה, שנבנה לקראת מונדיאל 2018 ומכיל 44,918 מושבים.
אצטדיון הקבוצה > ממוצע צופים

*ללא חישוב משחקי הגביע הרוסי.
מקור: transfermarkt.ru
אצטדיון הקבוצה > צבעי הקבוצה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ירוק | כחול | לבן  |
סגל הקבוצה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
סגל הקבוצה > כדורגלנים בולטים בעבר ובהווה

אוקראינה אנדריי גוסין
אוקראינה דמיטרו איוואניסניה
בלארוס רוסיה דניס קובבה
בלארוס טימופיי קלאצ'וב
בלארוס אלכסנדר חלב
ברית המועצות גלימזיאן חוסיינוב
גאורגיה דויד מויורי
גאנה בבה אדאמו
דרום אפריקה מתיו פול בות'
מולדובה ראדו גינסארי
ספרד ברזיל קטניה
סרביה אוגניין קורומן
קולומביה קארלוס קינטרו
קולומביה חואן קרלוס אסקובר
קוריאה הצפונית צ'ו מיונג-הו
קמרון סרגיי ברנקו
קמרון בנואה אנגבווה
קרואטיה דיאן ראדוניץ'
צ'ילה ויקטור מנדס
רוסיה יבגני פרולוב
רוסיה אלכסנדר אניוקוב
רוסיה אלכסנדר בורודיוק
רוסיה ויקטור בולאטוב
רוסיה יבגני בושמאנוב
רוסיה ויצ'סלאב דייב
רוסיה רומן אדמוב
רוסיה סרגיי איגנשביץ'
רוסיה אנדריי קאנצ'לסקיס
רוסיה אנדריי קאריאקה
רוסיה דניס קולודין
רוסיה ולדיסלאב ראדימוב
רוסיה אנדריי סולומאטין
רוסיה אומארי טטראדזה
רוסיה אנדריי טיחונוב
רוסיה יבגני סאבין
רוסיה אלכסנדר סמדוב
רוסיה אלכסנדר סובולב
רוסיה ג'אנו אנאנידזה
רוסיה דמיטרי קומבארוב
רוסיה דניס גלושאקוב
רוסיה איוואן סרגייב
סגל הקבוצה > מאמנים בולטים

בלגיה פרנקי ורקאוטרן
מונטנגרו מיאודראג בוז'וביץ'
רוסיה אנדריי טללאייב