stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דחפור די-9 בשירות צה"ל
היסטוריה ופעילות צבאית > דחפור די־9 במלחמת חרבות ברזל > ביהודה ושומרון

במקביל ללחימה ברצועת עזה, דחפורי D9 פועלים גם בלוחמה בטרור ביהודה ושומרון שם תפקידם העיקרי הוא לחשף ולפוצץ מטעני גחון שהטמינו המחבלים מתחת לכבישים ולפרוץ צירים בטוחים לכוחות. לצידם פועלים שופלים (יעה אופני) מדגם לביא"ה ומחפרים ממוגנים. איום המטענים העיקרי נמצא בחטמ"ר מנשה בערים ג'נין וטולכרם ובמחנות הפליטים מ.פ. ג'נין ונור שמס, והוא התגבר מאוד החל מאמצע 2023. איום זה מחייב שימוש בכלי הנדסה ממוגנים בכל מבצע צבאי באזורים אלו, וכיום כל פעולה שם כוללת ליווי של D9 ושופל.
דחפורי D9 מדגמי D9N ו-D9R (ביחד עם שופלים מדגם לביא"ה) לקחו חלק מרכזי במבצע מחנות קיץ ובו הם פתחו צירים לכוחות על ידי גירוד וחפירת כבישים ויזימת מטעני גחון שהטמינו מחבלים פלסטינים מתחתיהם. דחפורי D9 מדגמי D9N ו-D9R עם מיגון כלוב לקחו חלק במבצע חומת ברזל נגד הטרור הפלסטיני בצפון השומרון.
היסטוריה ופעילות צבאית > דחפור די־9 במלחמת חרבות ברזל > בתמרון הקרקעי בלבנון

דחפורי D9R משוריינים ודחפורי D9 פנדה של גדוד 603 וגדוד 605 השתתפו בתמרון הקרקעי בדרום לבנון שהחל בלילה שבין 30 בספטמבר ל-1 באוקטובר 2024. הדחפורים פרצו צירים לכוחות והרסו תשתיות טרור של חזבאללה. הדחפורים הרסו בתים רבים ששימשו את חזבאללה בכפרים בדרום לבנון, בעיקר ב"קו הרכסים" הצופה על גבול ישראל–לבנון והיישובים הישראלים בקו העימות. בקרב מארון א-ראס (2024) הרסו הדחפורים את "טיילת איראן" ששימשה כסמל של איראן בלבנון וכללה דגם אדריכלי של כיפת הסלע ואנדרטה לקאסם סולימאני, מפקד כוח קודס של משמרות המהפכה האסלאמית, לידם נערכו בעבר עצרות בהן נאמו בכירי חזבאללה ואיראן ואיימו להשמיד את ישראל. הדחפורים חישפו את מרחב קו העימות מצידו הלבנוני ואת "קו הרכסים" על מנת לאתר ולסכל תשתיות טרור של חזבאללה בהם תשתיות תת-קרקעיות ופירי מנהרות. התמרון הקרקעי הסתיים ב-27 בנובמבר 2024 עם כניסתה לתוקף של הפסקת אש במסגרת הסכם ישראל–לבנון 2024 בתיווך ארצות הברית.
היסטוריה ופעילות צבאית > דחפור די־9 במלחמת חרבות ברזל > הערכה והשפעה

ראש מדור הלימ"ה (שאחראי על הפקת לקחים ולמידה מהמלחמה) במפקדת קצין הנדסה ראשי העיד על חשיבות ה-D9 בתמרון הקרקעי:
ה-D9 הוא באמת המשאב שאולי הכי רוצים אותו בחיל היבשה. ה-D9ים עובדים מסביב לשעון, הצוותים לא מדוממים מנוע, אלא אם כן הם צריכים לטפל בכלי, אלא פשוט מתחלפים ועובדים ברצף. הם בחזית הקרב כל הזמן, בחזית הכוחות, מתמודדים גם עם איום המטענים בצורה מופתית, גם עם איום הנ"ט שיורים עליהם והם עומדים בכך בכבוד, וההגנה של החי"ר והשריון עליהם. והם משמידים גם מבנים, גם חושפים את הפירים, עבודה למופת. צריך לומר שזה בהחלט מרשים עד כמה ה-D9 מוביל את הצבא.
הפרשן הצבאי נועם אמיר אמר שה-D9 הוא ”אחד הכלים הכי אפקטיביים של המלחמה הזו” ושהוא "חסך לישראל מאות מיליוני דולרים של פצצות" בהרס הרב שזרע ברצועת עזה ובדרום לבנון.
לפי ישראל היום ”גורמי ביטחון מדגישים את חשיבותם המבצעית של הדחפורים בלחימה ברצועת עזה. לדבריהם, כלי ההנדסה הכבדים הללו ממלאים תפקיד קריטי בשדה הקרב, כאשר ביכולם לפתוח צירי תנועה, לפלס דרכים עבור הכוחות הלוחמים, ולחשוף מטענים. יתרה מכך, הדחפורים מתוכננים באופן המאפשר להם לשרוד פגיעות ממטענים ולצאת מהן ללא פגע”.
לפי יואב זיתון, הכתב הצבאי של ynet, בלחימה היה ביקוש רב לסיוע של דחפורי D9 מצד הכוחות הלוחמים, דבר שהביא לשימוש רב מאוד ושחיקה שחייבה פעולות תחזוק:
"בשיא הלחימה בעזה, לפני כשנה, מג"דים 'רבו' על דחפורי D9, כעת נדרש לעשות להם פעילות תחזוק", אומרים מפקדים שמובילים את הלחימה בדרום. בצה"ל מתקשים לכרוך ישירות ובאופן רשמי בין התוצאות הקטלניות של הפשיטה בג'באליה – 21 לוחמים שנהרגו בפעולה הזו בלבד תוך כחודש, רבים מהם ממטעני חבלה - למספר דחפורי ה-D9 שהוקצו לפעולות. בפעולות הללו, לרוב מובילים ראשונים הדחפורים את צוותי הקרב החטיבתיים, ומנקים בבטחה שטחים "מלוכלכים" מזירות מטענים שאמורים להתפוצץ על לוחמי החי"ר והשריון. יחד עם זאת, ברור שמדובר בכלי שלא רק יעיל מבצעית נגד מנהרות ובשטח הבנוי, אלא גם שומר על חיי חיילים.
היסטוריה ופעילות צבאית > דחפור די־9 במלחמת חרבות ברזל > רכש דחפורי D9 נוספים

בעקבות המלחמה, החל משרד הביטחון ברכש מהיר של עשרות דחפורי D9, והסבה של חלק מהם לתצורת "פנדה" נשלטת מרחוק. כמו כן, יותקנו על הדחפורים מצלמות אבטחה חיצוניות כדי לשפר את הראות והמודעות לסביבה של מפקדי ומפעילי הכלים. בעקבות הביקוש האדיר לדחפורי D9 בקרב הכוחות הלוחמים והיחידות המתמרנות, בינואר 2024 רכש משרד הביטחון כ-100 דחפורי D9 נוספים שהיו אמורים להיכנס לשירות תוך כחצי שנה וחלקם יוסב לתצורת "פנדה" נשלטת מרחוק, אך הם הגיעו רק בינואר 2025 (ראו בהמשך).
ב-10 בנובמבר 2024 דווח שארצות הברית השעתה משלוח של כ-130 דחפורי D9 לישראל, דבר שאילץ את ישראל להשתמש בדחפורים ישנים יותר (בעיקר מדגמי ה-D9N שהם בני כ-30 שנה) והביא להקצאות קטנות יותר של דחפורים לכוחות הלוחמים. מחסור בדחפורי D9 בקרב ג'באליה השלישי (2024) הביא לנפגעים והרוגים ישראלים כתוצאה ממטעני חבלה ומבנים ממולכדים.
ב-27 בנובמבר 2024, בעקבות חתימת הסכם ישראל–לבנון 2024 בתיווך אמריקאי, הודיעו גורמים ביטחוניים ישראלים ואמריקאים על ביטול ההשעיה ואמרו שארצות הברית תעביר את דחפורי ה-D9 לישראל בנוסף לחלקי חילוף ותחמושת רבה, כולל פצצות מונחות וחימושים מתקדמים.
ב-19 בינואר 2025 דיווח ישראל היום ש-70 דחפורי D9 יגיעו לישראל "בקרוב". ב-26 בינואר הורה נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ להפשיר את המשלוחים שהקפיא ממשל ביידן ובהם 134 דחפורי D9 ו-1,700 פצצות שימוש כללי במשקל 2,000 ליברות (910 קילוגרם). ב-28 בינואר 2025 הגיע משלוח ראשון של דחפורי D9 לארץ. בסוף פברואר 2025 אישר ממשל טראמפ עסקה נוספת בה יירכשו דחפורי D9R ו-D9T בהיקף של כ-300 מיליון דולר, כולל כלי תחזוקה, חלקי חילוף, לוגיסטיקה ותמיכה טכנית. הדחפורים החדשים יגיעו ב-2027.
פעילות ציבורית נגד קטרפילר בשל שימוש צה"ל ב־D9

השימוש של צה"ל בדחפור לשם הריסת בתים של פלסטינים ובניית גדר ההפרדה, כמו גם מותה של רייצ'ל קורי מפגיעה של D9, הביאו לקריאות לחרם נגד חברת קטרפילר שנתמכו בידי ארגוני שמאל בהם גוש שלום, הוועד נגד הריסת בתים ו־Jewish Voice For Peace. בנוסף, דרשו מספר תנועות שמאל רדיקלי, ארגוני זכויות אדם וקבוצות פרו־פלסטיניות מקטרפילר שתפסיק לאלתר את מכירת הציוד וחלקי החילוף לישראל שמשמשים את ישראל ללחימה בפלסטינים.
הנהלת חברת קטרפילר – שמוכרת לצה"ל דחפורים וציוד במסגרת סיוע החוץ האמריקני לישראל – סירבה מכל וכל ודחתה את הדרישה להפסיק למכור ציוד לישראל. עמדתה של קטרפילר הייתה שגם היא "...מודאגת מהמצב הפוליטי הקשה במזרח התיכון" אך היא לא עוסקת בפוליטיקה וכן ש"אין לה את האמצעים או את הזכות להשגיח כיצד משתמשים בציוד שלה". למרות ההפגנות והחרמות כנגדה, רווחיה של קטרפילר רק גדלו. כמו כן, בעקבות הצלחת דחפורי הדי־9 ביהודה ושומרון, החלה קטרפילר לספק דחפורי די־9 גם לצבא האמריקני, כאשר ישראל מוכרת לאמריקנים חבילות מיגון.
ב־14 באפריל 2005, דחתה מועצת בעלי המניות של קטרפילר הצעת החלטה הקוראת להפסיק למכור דחפורים וציוד לישראל. ההצעה, שהועלתה בידי ארגוני שמאל קיצוניים ומספר כנסיות נוצריות, זכתה לתמיכה של 3% בלבד.
ב־2006 החליטה הכנסייה האנגליקנית למשוך את השקעותיה בחברה במחאה על השימוש של צה"ל במוצרי החברה להריסת בתים ולבניית גדר ההפרדה.
באוקטובר 2010 פורסם שעסקה למכירת כמה עשרות דחפורי D9 לישראל הושעתה, כנראה בשל המשפט המתנהל בישראל בו תובעת משפחתה של קורי את ישראל ואת החברה. משרד הביטחון הכחיש את הפרסום ואמר שהמכירות מעולם לא הוקפאו. ב־2012 החלו להגיע לצה"ל דחפורי D9T חדשים ומשוכללים יותר עם מיגון משופר.
הוריה של רייצ'ל קורי הגישו תביעות משפטיות כנגד משרד הביטחון וקטרפילר בארצות הברית וישראל, אך כולן נידחו. באוגוסט 2012 דחה בית המשפט המחוזי את התביעה שהגישה המשפחה בישראל וקבע שמותה של קורי היה תאונה שנבעה בין השאר מראות מוגבלת עקב השריון הכבד של הדחפור והחלונות הקטנים בתא המפעיל, ומרשלנותם של קורי ופעילי ה־ISM שסיכנו את עצמם ביודעין. ב־2015 דחה בית המשפט העליון את ערעורה של משפחת קורי בנושא נסיבות מותה.
לעומת זאת, הכוחות המזוינים של ארצות הברית התרשמו מיעילות ה־D9 ביהודה ושומרון וב־2003 רכשו מישראל מספר דחפורי D9R וערכות מיגון של התעשייה האווירית לישראל לקראת המלחמה בעיראק. לפי מסמכים של חיל הנחתים האמריקאי, הדחפורים זכו לחוות דעת חיוביות ביותר מהחיילים שנעזרו בהם.
במלחמת חרבות ברזל נעשה שימוש רב בדחפורי ה-D9 בלחימה בכל הגזרות, בעיקר בלחימה ברצועת עזה, בה הרסו הדחפורים מבנים רבים. בשל סרטוני הריסת בתים שהופצו ברשתות החברתיות ומחאות מצד ארגוני ופעילי שמאל בארצות הברית, הקפיא ממשל ביידן משלוח של 134 דחפורים שישראל רכשה מקטרפילר ב-2024. עם כניסתו של דונלד טראמפ לנשיא ארצות הברית הופשר משלוח הדחפורים ביחד עם משלוח של 1,700 פצצות כבדות.
כלים הנדסיים ממוגנים נוספים בצה"ל

צה"ל מפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) מסוגים שונים, בהם דחפורים, מחפרים ושופלים תוצרת קטרפילר וכן מחפרונים, מיני־מעמיסים, מפלסות ומשאיות. בעוד חלק מכלי הצמ"ה נועדו לעבודות בינוי ותחזוקה בבסיסיים עורפיים, כלים אחרים נועדו לעבוד בבסיסים שבאזורי עימות ואף בחזית עצמה, כולל השתתפות בקרבות, ולפיכך זוכים למיגון הולם. כלי הצמ"ה הממוגנים העיקריים של חיל ההנדסה הקרבית הם הדחפור (מדגם קטרפילר די־9), השופל (מדגם קטרפילר 966 לביא"ה) והבאגר (מדגם קטרפילר 349). בכלי התקשורת לעיתים מתבלבלים ביניהם ומכנים את כולם "D9" או "דחפור צבאי" או "טרקטור". להלן טבלה המסכמת את ההבדלים ביניהם:
|  כלי צמ"ה ממוגנים עיקריים במערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית   |
| --- | --- | --- | --- |
| שם | דחפור די־9 ("דובי") – IDF Caterpillar D9 | שופל ממוגן / לביא"ה | באגר ממוגן |
תמונה: 
| סוג | דחפור זחלי משוריין | יעה אופני ממוגן | מחפר זחלי ממוגן |
| דגם הכלי | קטרפילר די־9 (L/N/R/T) | קטרפילר 966 (E/F/G/H) | קטרפילר 330, קטרפילר 349E |
| ייעוד ומשימות |  עבודות עפר  בניית מגננים  פריצה הנדסית, פריצת ופתיחת צירים  השמדת מטעני חבלה וניקוי זירות מטענים  חישוף צבאי  בנייה והריסה תחת אש  הריסת מבני טרור וביצוע "סיר לחץ"  הריסת בתי מחבלים  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי  חילוץ כלי רכב וגרירת רק"ם |  עבודות עפר  בניית ביצורים, מגננים, מחסומים וחסימות עפר  פריצת מכשולים  פינוי כבישים ממתרסים, מטעני חבלה וסלעים  הריסת מבני טרור קטנים  סיוע למעצרים בשטח בנוי  תמיכה וסיוע בלוחמה בשטח בנוי |  עבודות עפר  חפירת תעלות  חשיפת מנהרות תת־קרקעיות  הריסת מבנים רבי־קומות  הריסת בתי מחבלים  גיזום עצים וחוטי חשמל |
| מסה (משקל) | כ־48 טונות ללא שריון, 56–65 טונות עם שריון (תלוי בדגם) | 23 טונות ללא שריון | 53 טונות ללא שריון (349E) |
| הספק מנוע | 460 כ"ס (340 קילוואט) נטו (בדגם D9L) 370 כ"ס (280 קילוואט) נטו (בדגם D9N) 405 כ"ס (302 קילוואט) נטו (בדגם D9R) 474 כ"ס (353 קילוואט) ברוטו (בדגם D9R) | 276 כ"ס (206 קילוואט) | 273 כ"ס (204 קילוואט) (בדגם 330) 395 כ"ס (295 קילוואט) (בדגם 349E) |
| ביצועים הנדסיים | כושר דחיפה: 716 קילוניוטון (73.0 טון-כוח) | כוח שבירה: כ־17.3 קילוניוטון (1.76 טון-כוח). מומנט מרבי: 1526 ניוטון־מטר | מומנט מרבי: כ־14 טון־מטר. עומק חפירה מקסימלי: כ־7 מטר. |
| מהירות מרבית | כ־12 קמ"ש בהילוך קדמי ו־14.7 קמ"ש בהילוך אחורי | כ־40 קמ"ש | כ־5 קמ"ש |
| סוג כף | סכין 9SU בקיבולת של 13 מטר מעוקב  + מעקר אחורי עם עומק חדירה של 123 ס"מ + אפשרות למגוב רציף במקום הסכין | יעה קדמי משונן בקיבולת של 4 עד 8 מטר מעוקב (תלוי בדגם) | יעה חפירה בקיבולת של כ־3 מטר מעוקב, או פטיש חציבה |
| חימוש | מקלע מאג על הגג, חרך ירי ומדוכות עשן | חרך ירי (בדגם לביא"ה) | אין |
ראו גם:: חיל ההנדסה הקרבית • ציוד מכני הנדסי • מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית • אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי • צה"ל • (כתמונה)
מדיה > סרטוני וידאו

דחפורי D9 משוריינים פותחים ציר חולי
דחפורי D9 משוריינים מבצעים עבודות עפר
דחפור D9 משוריין, סרטון מתערוכת "צה"ל שלנו"
דחפורי D9 משוריינים מחשפים את השטח לקראת התמרון הקרקעי במלחמת חרבות ברזל
דחפור D9 משוריין מפיל את אנדרטת הטרור בקרב שג'אעייה (2023)
מדיה > תמונות נוספות

שורת דחפורי D9R עם מיגון כלוב באימון ברמת הגולן
שני דחפורי D9R עם מיגון כלוב באימון חטיבה 7
דחפורי D9R של "חתולי הפלדה" באימון לילי של עבודות עפר.
דחפור D9R עם מיגון כלוב
דחפור D9R עם מיגון כלוב בתצוגת יום העצמאות של חגיגות ה־60 למדינת ישראל
מבט מאחור, על המעקר ("רוטר")
דחפור D9R בתצוגת זרוע היבשה של צה"ל לכבוד יום העצמאות, 2012.
דחפורי D9R (על מוביל טנקים) שהשתתפו בכיבוי השרפה בכרמל (2010).
דחפור D9R עם מיגון דור 3.5 הכולל מיגון כלוב ("מיגון סטטיסטי") ומיגון בוכנות משופר. שימו לב לפנסים הממוגנים מעל הבוכנות ולמקלע מאג חש"ן שעל גג תא המפעיל.
דחפור D9R באימון מדברי, 2017. צוהר המפקד פתוח.
דחפור D9 עם מיגון כלוב, על מוביל טנקים.
שורה של דחפורי D9 משוריינים, לפני אימון מדברי.
ראו גם

קטרפילר די־9
דחפור
כף (ציוד מכני הנדסי)
מחפרים בשירות צה"ל
חיל ההנדסה הקרבית
מערך הצמ"ה של חיל ההנדסה הקרבית
היסטוריה של חיל ההנדסה הישראלי
אמצעים של חיל ההנדסה הישראלי
קורס צמ"ה בבית הספר להנדסה צבאית
מיגון כלוב
שימושים צבאיים
עבודות עפר
חישוף
חילוץ כלי רכב
פריצת ציר
הריסת בתים בסכסוך הישראלי־פלסטיני
נוהל סיר לחץ
לוחמה בטרור
לקריאה נוספת

ספר: Michael Mass, Adam O'Brien, Doobi - D9 Variants, פתח תקווה: Desert Eagle Publishing, 2013, ISBN 978-965-91635-3-3
תא"ל מיל. ישי דותן, אפי מלצר, יהורם גלילי, ראשונים תמיד: מורשת חיל ההנדסה הקרבית, ישראל: אפי מלצר מחקר והוצאה לאור בשיתוף עמותת פלס, 2018, מסת"ב 978-965-7195-50-5
צדוק יחזקאלי וענת טל־שיר, עד עפר, ידיעות אחרונות, 10 במאי 2002 – ריאיון עם מפקדי ומפעילי ה־D9 בקרב בג'נין (לקריאה)
שחר פישר, מטים את הכף: מפלצות התהילה, במחנה, 2005 – על ה־D9 וכלי הצמ"ה בנוהל סיר לחץ באיו"ש (לקריאה)
יונתן לוי, ארץ ציר, במחנה, 5 באוגוסט 2005 – על חיל ההנדסה וה־D9 בציר פילדלפי (לקריאה)
טל זגרבה, סיפורי דובים, במחנה, 10 בפברואר 2009 – על ה־D9 במבצע עופרת יצוקה (לקריאה ו-תמונות)
ביאורים

1 2 3  לעיתים יש שיפורי מנוע בין מודלים שונים של אותו הדור, דבר המשנה את ההספק.
↑  בכלי התקשורת הזרה הוא מכונה בטעות "Black Thunder", כנראה עקב בלבול בין השם העברי "רעם השחר" ל"רעם שחור".
↑  מנהל עבודה הוא מומחה מקצועי לעבודות עפר ומנהל עבודה בכיר מקביל לקבלן בנייה באזרחות. בצה"ל, בנוסף לתפקידי ניהול הנדסי מנהלי העבודה הם גם מפעילי צמ"ה בעלי מיומנות גבוהה וניסיון רב.
↑  "דובי" הוא הכינוי הצה"לי לדחפורי ה־D9.
↑  כלומר: כמעט כל המבנים בשכונה שימשו לטרור.
↑  משגר רקטות מוטמן הוא משגר רקטות ארטילריות שנמצא בתוך בור שנחפר בקרקע והוא לרוב מסווה ומופעל מרחוק. כדי לאתר משגרים כאלו יש לבצע חישוף של השכבה העליונה של הקרקע.
↑  לפי הרב אברהם זרביב, לוחם סיירת גבעתי ומפעיל D9 במילואים, הטכניקה פותחה בפלוגת הצמ"ה של חטיבת גבעתי במהלך מלחמת חרבות ברזל.
↑  עד אז דחפורי D9 הרסו בעיקר מבנים של 1–3 קומות, ובניינים עם יותר משתי קומות נהרסו באמצעות מחפרים בשירות צה"ל, חבלה התקפית (פיצוץ מבוקר) או תקיפה אווירית.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2018)

| --- | --- |
 30 באוקטובר 2018, כ"א בחשוון ה'תשע"ט
 → 2013 2024 ← 
הפתקים בהם השתמשו הבוחרים: פתק צהוב לבחירת ראש הרשות המקומית, פתק לבן לבחירות רשימה לרשות המקומית
נשיא המדינה ה-10, ראובן ריבלין ורעייתו נחמה, מצביעים בירושלים, בבוקר יום הבחירות לרשויות המקומיות.
הבחירות לרשויות המקומיות בישראל התקיימו ב-30 באוקטובר 2018, כ"א בחשוון ה'תשע"ט. עמדו לבחירה מועצות העירייה, מועצות מקומיות, מועצות אזוריות וכן ראשיהן של כל הרשויות המקומיות הללו. במקומות בהם אף לא אחד מן המועמדים לראשות הרשות המקומית עבר את רף 40% מקולותיהם של המצביעים, התקיים שבועיים לאחר מכן, ב-13 בנובמבר 2018 סיבוב שני לבחירה בין שני המועמדים שצברו את מרב הקולות בסיבוב הראשון. במספר רשויות באזור מחוז הדרום נדחו הסבב השני של הבחירות במועד השני בשל ההסלמה בדרום בעקבות פעולת צה"ל בח'אן יונס שבה נהרג סא"ל מחמוד ח'יר א-דין.
בהתאם לחוקי הבחירות לרשויות המקומיות התקיימה בחירה כפולה בעיריות ומועצות מקומיות, ובחירה משולשת במועצות אזוריות – בפתק צהוב לראש הרשות, ובפתק לבן לרשימה למועצת הרשות ובמועצות אזוריות פתק כחול לוועד המקומי. מרבית הרשימות הן רשימות מקומיות, הפעילות במועצה אחת, ומקצתן רשימות מטעם המפלגות הפעילות במישור הארצי ובכנסת. על פי החוק, ראש רשות ומועצת רשות הנבחרים מתחילים לכהן 21 ימים לאחר יום הבחירות.
הבחירות התקיימו ב-251 רשויות מקומיות, בארבע רשויות מקומיות לא התקיימו בחירות: בערים טייבה ובאקה אל-גרבייה ובמועצה המקומית ג'ת לא התקיימו בחירות במועד הרגיל משום שהתקיימו בהן בחירות ב-2015, אולם התקיימו בהן בחירות כשנה לאחר מכן, ב-26 בנובמבר 2019. במועצה המקומית תל מונד לא היו בחירות בשל כהונתה של ועדה קרואה, והתקיימו בה בחירות ב-8 בדצמבר 2020, בהן נבחרה לין קפלן. בנוסף, לא התקיימו בחירות בשתי המועצות המקומיות התעשייתיות נאות חובב ומגדל תפן, שבהן על פי חוק כל חברי המועצה ממונים לתפקידם. רשות מקומית נוספת בה לא התקיימו בחירות היא "מנהלת שירותים אזרחיים" ששטח פעילותה הוא האזרחים הישראלים והנכסים שברשותם שבאזור H-2 שבחברון (שטח היישוב היהודי בחברון), שהוקמה ב-2017 ונערכו בה בחירות ראשונות ב-20 בספטמבר 2022.
ביולי 2018 פרסם שר הפנים, אריה דרעי, את מספר החברים שייבחרו בכל אחת מהמועצות של הרשויות המקומיות בהן יערכו בחירות ב-30 באוקטובר 2018.
בעקבות שינוי בחוק משנת 2014, יום הבחירות לרשויות המקומיות הוא יום שבתון, בדומה לנהוג ביום הבחירות לכנסת.
מערכת הבחירות התאפיינה במספר שיא של נשים שהתמודדו על תפקידים בשלטון המקומי – 68 נשים הגישו מועמדות לראשות הרשות המקומית, לעומת 42 בבחירות הקודמות.
לוח מודעות עם כרזות של מועמדי הבחירות המקומיות, 2018, לוד
בתום מערכת הבחירות עלתה בערוץ הטלוויזיה כאן 11 סדרה דוקומנטרית בשם "המתמודדים" בה עקבה ענת גורן אחרי הקמפיינים בערים ערד, הוד השרון, מעלות-תרשיחא ותל אביב-יפו.
פנקס הבוחרים

הבוחרים בבחירות היו אזרח ישראל או תושב קבע אשר ביום הבחירות מלאו לו 17 שנים לפחות, דהיינו מי שנולד עד ליום 7 בנובמבר 2001 (כ"א בחשוון ה'תשס"ב). זאת בניגוד לבחירות לכנסת, בהן נתונה הזכות רק לאזרחים ורק מגיל 18 שנים.
כל אדם רשאי להשתתף בבחירות ברשות מקומית אחת בלבד, בה היה רשום 40 ימים לפני הבחירות, ביום 20 בספטמבר 2018. בבחירות אלו יכלו לראשונה להצביע גם אסירים בהצבעה מרחוק.
מספר בעלי זכות הבחירה עמד על 6,653,808 איש. שיעור ההצבעה הארצי עמד על כ-60%, עלייה של 9 אחוזים לעומת הבחירות הקודמות לרשויות המקומיות. 44 היישובים שבהם שיעור ההצבעה היה הגבוה ביותר היו יישובים ערבים ודרוזים. הערים הגדולות בישראל נמצאו בתחתית הרשימה – ירושלים עם 38.6% הצבעה ותל אביב-יפו עם 44.9%.
היערכויות ברמה הארצית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הבחירות המקומיות עסקו בעיקר בנושאים מקומיים ומרבית הרשימות שהתמודדו היו מקומיות ולא סיעות בת של מפלגות ארציות, אך היו נושאים שמשותפים לרבות מהרשויות המקומיות.
בבחירות אלו השתתפו לראשונה ארבעת היישובים הדרוזיים ברמת הגולן (המועצות המקומיות בוקעאתא, מג'דל שמס, מסעדה ועין קנייא) שנכבשו על ידי ישראל ב-1967 ומאז כיהנו בהם תושבים שקיבלו כתב מינוי. על מנת לאפשר את הבחירות מונו בינואר 2018 מועצות זמניות בארבעת היישובים. לפי החוק תושבי קבע רשאים להתמודד על מקום במועצה אך ראש הרשות חייב להיות אזרח ישראל, אזרחות שרוב הדרוזים ברמת הגולן נמנעו עד היום מלקבל. רוב האוכלוסייה הדרוזית החרימה את הבחירות.
לראשונה התאפשרה הצבעה לרשויות המקומיות בבתי סוהר ובבתי מעצר.
מספר יוזמות ואמנות הועלו במהלך מערכת הבחירות:
במהלך החודשים לפני הבחירות הועלתה יוזמה אזרחית בתמיכת המשרד להגנת הסביבה, הקוראת לקיים בחירות ירוקות הממעיטות בזיהום סביבתי וחוסכות במשאבים. אילת, שוהם ומועצה אזורית מטה יהודה נענו ליוזמה.
יוזמות לעידוד התמודדות נשים בבחירות בשל התמודדות מועטה של נשים בבחירות המוניציפליות וקמפיינים לעידוד השתתפות נשים נפתחו לקראת בחירות אלו על ידי הרשות לקידום מעמד האישה תחת הכותרת "תתמודדי" בכיכובה של ליטל שוורץ, על ידי קואליציה של 24 ארגונים תחת הכותרת "מקומיות 2018" ועל ידי "נבחרת" שהקימה יערה ישורון לצד מיזם נבחרות (במקור: לא נבחרות לא בוחרות) הוותיק יותר שמתמקד בשילוב נשים חרדיות בפוליטיקה.
התנועה לאיכות השלטון הציגה את האמנה למאבק בשחיתות ברשויות המקומיות.
מיזם 100 ימים של שקיפות קרא למועמדים לראשי רשויות לחשוף את יומניהם.
החברה להגנת הטבע השיקה אתר אינטרנט הקורא לתושבי הרשויות השונות לפנות למועמדים ביישובם בנושאי איכות הסביבה.
ביולי 2018 ציין שר הפנים אריה דרעי כי הוא מבקש להציב מצלמות בקלפיות כדי למנוע זיופים.
הגשת רשימות המועמדים למועצה ומועמדים לראש הרשות נערכה בימים 26–27 בספטמבר 2018, במסגרתה נרשמו 3,400 רשימות שהן 750 יותר מהכמות שהוגשה בבחירות ב-2013.
מועצות אזוריות

הבחירות התקיימו ב-55 מועצות אזוריות.
מועצות אזוריות > אל-בטוף

| הבחירות לראשות מועצה אזורית אל-בטוף (סיבוב שני) |
| --- | --- |
ריאד ח'טיב: עאהד רחאל
40.64%: 59.36%
1,857 קולות: 2,712 קולות
ראש מועצה אזורית אל-בטוף יאסר עומר לא התמודד לבחירה חוזרת. שלושה מועמדים התמודדו על התפקיד אך אף אחד מן המתמודדים לראשות המועצה לא עבר את רף ה-40%, ולכן התקיים סיבוב שני בין חבר המועצה עאהד רחאל (שקיבל 1700 קולות שהם 36.57%) וראש המועצה לשעבר ריאד ח'טיב (1839 קולות שהם 39.57%). סגן ראש המועצה, עטאף אבו חוסין מרומאנה קיבל 1109 קולות שהם 23.86% ולא עלה לסיבוב השני. בסיבוב השני זכה עאהד ראחל עם 59.36% מהקולות. אחוזי ההצבעה במועצה היו 89.98% בסיבוב הראשון ו-88.84% בסיבוב השני.
למועצה נבחרו 8 חברים: 2 מואדי אל-חמאם ורומת אל-הייב, אחד מרומאנה ושלושה מעוזייר.(10)
מועצות אזוריות > אל קסום

| הבחירות לראשות מועצה אזורית אל קסום (סיבוב שני) |
| --- | --- |
ג'בר אבו כף: סלאמה אל אטרש
48.25%: 51.75%
2,315 קולות: 2,483 קולות
הבחירות במועצה אזורית אל קסום התקיימו יחד עם שאר המועצות אף על פי שבחירות למועצה התקיימו לראשונה ב-25 באפריל 2017, אז נבחר לראשות המועצה ג'בר אבו כף מאום בטין. לראשות המועצה התמודדו 6 מועמדים מול ראש המועצה המכהן שקיבל בסיבוב הראשון 1534 קולות (32.12% מהקולות): סלאמה אל אטרש ממולדה שהתמודד גם ב-2017 וזכה ב-1,736 קולות (36.35%), ספאלדין אל סייד שזכה ב-854 קולות (17.88%), עבד אל בסט אלצאנע שזכה ב-483 קולות (10.11%), ג'אזי אבוכף שזכה ב-127 קולות (2.66%), חסאן אבו כף שזכה ב-28 קולות (0.59%) ואיוב אבו כף בן ה-26, צעיר המתמודדים על תפקיד ראש רשות בארץ, שזכה ב-14 קולות (0.29%).
אף לא אחד מן המתמודדים עבר את רף ה-40%, לכן התקיים סיבוב שני בו התמודד ראש המועצה המכהן ג'בר אבו כף (32.12%) מול סלאמה אל אטרש (36.35%), שניצח ברוב של 51.75% (2,483 מול 2,315 קולות) וגבר על ראש המועצה המכהן.
מועצות אזוריות > אלונה

| הבחירות לראשות מועצה אזורית אלונה |
| --- | --- |
בבי בן יתח: אריה שרון
44.64%: 55.36%
504 קולות: 625 קולות
ראש המועצה האזורית אלונה, אריה שרון, ניצח את בבי בן יתח ברוב של 625 קולות (55.36%) מול 504 קולות. שני המתמודדים מתגוררים באביאל.
למליאת המועצה נבחרו 9 נציגים, 3 מכל אחד מ-3 יישובי המועצה.(14)
מועצות אזוריות > אשכול

גדי ירקוני, אשר נבחר כראש מועצה אזורית אשכול ביוני 2015 בבחירות מיוחדות בגלל היבחרותו של חיים ילין לכנסת, נבחר לתקופת כהונה שנייה ברוב של 55.77% (3,531 קולות). מולו התמודד אפי מישוב ממושב אוהד.
מועצות אזוריות > באר טוביה

| הבחירות לראשות מועצה אזורית באר טוביה(9) |
| --- | --- |
דרור שור: קובי אביבי
49.60%: 50.40%
5,512 קולות: 5,600 קולות
דרור שור מביצרון, שכיהן כראש מועצה אזורית באר טוביה מאז שנת 2004, התמודד על תקופת כהונה נוספת והפסיד בהפרש של 88 קולות לקובי אביבי מכפר אחים.
למליאת המועצה נבחרו 22 נציגים, אחד מכל יישוב במועצה, למעט כפר הנוער החקלאי כנות. בין הנבחרים סגן השר וחבר הכנסת לשעבר אלכס גולדפרב שמייצג את אביגדור.(9)
מועצות אזוריות > בוסתן אל מרג'

אף לא אחד מן המתמודדים עבר את רף ה-40%, לכן התקיים סיבוב שני בין ראש מועצה אזורית בוסתאן אל-מרג' המכהן, אחמד זועבי מכפר מצר (28.08%, 1,323 קולות) לבין סגן ראש המועצה, עבד אלכרים זועבי מנין (39.91%, 1,880 קולות). עוד התמודד אסמאעיל זועבי. בסיבוב השני זכה עבד אלכרים זועבי ברוב של 2,551 קולות (53.37%) מול 2,229 קולות.
למועצה נבחרו 7 נציגים: 1 מדחי, ו-2 נציגים מאחד מהיישובים האחרים במועצה – נין, כפר מצר וסולם.(10)
מועצות אזוריות > בני שמעון

ראש מועצה אזורית בני שמעון סיגל מורן הודיעה על פרישתה מהתפקיד בו החזיקה מאז 2009. לתפקיד נבחר ניר זמיר מקיבוץ להב, לאחר שהשיג רוב של 53.77% (2,647 קולות) מול שגב כהן מבית קמה. עוד הייתה אמורה להתמודד אושרית אל על מתאשור, אך לבסוף פרשה מהמירוץ.
מועצות אזוריות > ברנר

ראש מועצה אזורית ברנר דורון שידלוב, המכהן בתפקיד מאז 2012, היה המתמודד היחיד לראשות המועצה והוכרז כזוכה בבחירות.(14)
למועצה נבחרו 15 נציגים: 3 מבית אלעזרי, 2 ממושב בניה, 5 מגבעת ברנר, 1 מגיבתון, 3 מקדרון ונציג אחד שייצגה "אזור עודף" של יישובים קטנים.(14)
מועצות אזוריות > גדרות

ראש מועצה אזורית גדרות יוסי קנדלשיין נבחר לתקופת כהונה נוספת ברוב של 48.15% (1,391 קולות). מולו התמודדו רענן לוי וגילן ז'קונט ממושב עשרת.
מועצות אזוריות > גולן

| הבחירות לראשות מועצה אזורית גולן (סיבוב שני) |
| --- | --- |
מיכל רייקין: חיים רוקח
47.68%: 52.32%
3,303 קולות: 3,625 קולות
ראש מועצה אזורית גולן אלי מלכה, המכהן בתפקיד מאז 2001, הודיע כי לא יתמודד לכהונה נוספת. התמודדו על התפקיד מיכל רייקין מקדמת צבי, מנהלת תוכנית צוערים לשלטון המקומי לשעבר, מפקד עוצבת הגולן לשעבר אשכול שוקרון מקלע אלון, גל גפני מרמות וחיים רוקח מנוב.
אף לא אחד מן המתמודדים עבר את רף ה-40%, לכן התקיים סיבוב שני בין מיכל רייקין (33.57%) לחיים רוקח (30.43%). בסיבוב השני ניצח חיים רוקח.
מועצות אזוריות > גוש עציון

ראש מועצה אזורית גוש עציון המכהן שלמה נאמן מכרמי צור, שנבחר לתפקיד בבחירות מיוחדות בפברואר 2017, התמודד על תקופת כהונה נוספת. מולו התמודדו משה סוויל מתקוע שהגיע למקום השני בבחירות המיוחדות וירון רוזנטל מכפר עציון המנהל את בית ספר שדה כפר עציון.
אף לא אחד מן המתמודדים עבר את רף ה-40%, לכן התקיים סיבוב שני בין שלמה נאמן (34.22%), לבין משה סוויל (34.07%), בו זכה נאמן בתמיכת 55.79% (4,245 לעומת 3,364 קולות).
מועצות אזוריות > גזר

| הבחירות לראשות המועצה האזורית גזר |
| --- | --- | --- | --- |
| אורן אבלה | שוקי רגב | פטר וייס | רותם ידלין |
| 11.21% | 7.20% | 40.22% | 41.37% |
| 1,534 קולות | 986 קולות | 5,505 קולות | 5,662 קולות |
ראש מועצה אזורית גזר פטר וייס, המכהן בתפקיד מאז 1994, נוצח על ידי רותם ידלין מכרמי יוסף שנתמכה על ידי תנועת מקומי (מפלגת מנהיגות מקומית), עוד התמודדו לתפקיד אורן אבלה ושוקי רגב.
28 נציגים מ-25 יישובים נבחרו למליאת המועצה.(9)