היסטוריה של שווייץ
העת החדשה > שווייץ הפדרלית > שווייץ לאחר מלחמת העולם השנייה

שווייץ שלאחר מלחמות העולם היא מקום יציב, בעל דמוקרטיה ליברלית מתפקדת. משנת 1959 מיוצגות המועצה הפדרלית השווייצרית ארבע המפלגות העיקריות, המפלגה הליברלית (המכונה בשווייץ "הדמוקרטים החופשיים"), המפלגה הקתולית (הנוצרים דמוקרטים), המפלגה הסוציאל-דמוקרטית ומפלגת הימין (מפלגת העם), דבר המביא למעשה ליצירתה של דמוקרטיה קונסנזואלית ללא אופוזיציה פרלמנטרית של ממש, כאשר חסרונות שיטה זו מתוקנים על ידי הכוח שיש לאזרח השווייצרי להביע דעתו במשאל עם.
זכות הבחירה לנשים ניתנה באופן פדרלי ב-1971, אך בקנטונים השונים יושמה בהדרגה, ובקנטון אפנצל אינררודן ניתנה רק ב-1992 ולאחר שבית משפט כפה את דעתו על תושבי הקנטון.
במבנה הקנטונים לא חל שינוי מאז המאה ה-19 פרט לפרישתו של חבל מקנטון ברן בשנת 1979 ליצירת קנטון ז'ורה.
אוכלוסיית שווייץ גדלה מ-4.5 מיליון נפש בשנת 1945 ל-7.5 מיליון בשנת 1970. מאז עומד קצב גידול האוכלוסייה על כחצי אחוז לשנה, ברובו הגירה ולא ריבוי טבעי. האוכלוסייה הגיעה לאיזון בין הקתולים והפרוטסטנטים, המהווים יחד 95%. כ-4% מאוכלוסיית שווייץ הם מוסלמים. עיקר ההגירה לשווייץ משנות ה-20 ואילך היה של איטלקים, אך מלחמות יוגוסלביה בשנות ה-90 הביאו למדינה זרם של פליטים ממדינות יוגוסלביה לשעבר, כ-200,000 איש המהווים שלושה אחוזים מהאוכלוסייה.
ז'נבה הייתה מקום משכנו של חבר הלאומים, ולאחר הקמת ארגון האומות המאוחדות בחר הארגון להקים בה את מרכזו באירופה, על אף ששווייץ לא הייתה חברה בארגון. העובדה שמטה זה של האו"ם, ומוסדות רבים נוספים של האו"ם, כמו גם ארגונים לא ממשלתיים בינלאומיים רבים בחרו להקים את מושבם בשווייץ, סייעה להליך ההדרגתי של קבלת הרעיון להצטרף לאו"ם, תוך הפרה משתמעת של עקרון הנייטרליות. ב-2002 הצטרפה שווייץ לאו"ם באופן רשמי, המדינה היחידה שעשתה זאת לאחר קבלת החלטה ישירה על ידי העם.
על פי סעיף 19 לחוקת 1874 חייב כל אזרח בריא בין הגילאים 19 ל-42 בגיוס לצבא. הצבא נוצר בדגם של צבא מילואים, כאשר החייל משרת בין 18 ל-21 שבועות בשירות סדיר, ולאחר מכן משרת במילואים בין שלושה לארבעה שבועות בשנה. הדבר הביא לצמיחת צבאה של שווייץ לסדר גודל של מאות אלפי חיילים, הצבא השני בגודלו ביחס בין מספר החיילים למספר הנפשות במדינה, לאחר צה"ל, הפועל על פי מודל דומה. יוזמה אזרחית שנערכה בשנת 1989 הביאה לשינוי במעמד הצבא כסמל לאומי. יוזמה עממית של קבוצה בשם "שווייץ ללא צבא" הביאה למשאל עם לביטולו של הצבא, שבו קיבלה היוזמה לביטול הצבא 35.6% מכלל הקולות. הדבר הביא לסדרה של רפורמות, וב-1995 הוחלט על הקטנת הצבא למספר כולל של 400,000 חיילים. יוזמה אזרחית דומה הוגשה פעם נוספת ב-2001, אך זכתה רק ל-21.9% מן הקולות, אך ב-2004 הוקטן הצבא שוב ל-220,000 איש.
על אף ששווייץ היא מדינה נייטרלית, וצבאה אינו נלחם נגד מדינות אחרות, משתתפים השווייצרים בכוחות שמירת שלום ברחבי העולם. בין 1996 ל-2001 היו חיילים שווייצרים חלק מכוחות שמירת השלום שנשלחו לבוסניה והרצגובינה. כוח זה הורכב מכ-50 חיילים שווייצרים שלא נשאו עמם נשק במהלך המשימה, ונשאו כומתות צהובות שהבדילו אותם משאר הכוחות הבינלאומיים בבלקנים. כן משתתפים חמישה חיילים שווייצרים ב"וועדת הפיקוח של האומות הנייטרליות", שנוצרה על מנת לבקר את הסדרי שביתת הנשק בין קוריאה הדרומית לקוריאה הצפונית.
שווייץ אינה חברה באיחוד האירופי, כי אם באיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), מסגרת מקבילה לאיחוד שהוקמה בשנת 1960, וחברות בה, פרט לשווייץ, גם נורווגיה, איסלנד וליכטנשטיין. עם זאת, בניגוד לשאר חברות האיגוד, המסדירות את קשרי הסחר שלהן עם אירופה במסגרת המכונה "האזור הכלכלי האירופי" (EEA), מבססת שווייץ את קשרי הסחר שלה עם אירופה על הסכמים בילטרליים. משנת 1995 עת הצטרפה אוסטריה לאיחוד האירופי, מוקפת שווייץ מכל עבריה במדינות האיחוד.