stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיקה נאו-קלאסית
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו-קלאסית בשיטתו של פאול הינדמית

סגנון גרמני של מוזיקה נאו-קלאסית פותח על ידי פאול הינדמית, שהלחין מוזיקה קאמרית, יצירות לתזמורת ואופרות. הדוגמה הטובה ביותר שכתב, היא "מאטיס הצייר". האופרה מנוגדת לזרם הנאו-קלאסי של סטרווינסקי בכך שהיא מולחנת לגמרי אחרת משיטת ההלחנה של סטרווינסקי. שיטה חדשה זו שימשה את המלחין פרוצ'ו בוזוני. במכתבו למבקר המוזיקה פאול בקר, כתב: "את הקלאסיציזם החדש, אני מתכוון לנהל, לנפות ולשפר או למחוק את כל הניסויים הקודמים לזרם חדש בנאו קלאסיציזם" (1957). מה שבוזוני אומר הוא שהוא מתכוון לשפר את שיטת ההלחנה החדשה הזו ולשפר ניסיונות קודמים כדי להקים סגנון חדש במוזיקה הנאו קלאסית.
זרמים בולטים ויצירות > השפעת המוזיקה הנאו-קלאסית

המוזיקה הנאו-קלאסית מצאה קהל רב באירופה ובאמריקה. המלחינה נדיה בולאנז'ה השתמשה בשיטות הטכניקה וההלחנה של המוזיקה הנאו-קלאסית של סטרווינסקי כחלק מהלימודים בבית ספרה. בולאנז'ה לימדה והשפיע על מוזיקאים בולטים רבים. ביניהם: אהרן קופלנד, לנוקס ברקלי, ז'אן פראנסה, איגור מרקביץ', אליוט קרטר, וירג'יל תומסון, אסטור פיאצולה, ווולטר פיסטון.
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו-קלאסית בספרד

בספרד, הקונצ'רטו הנאו-קלאסי מאת מנואל דה פאיה לצ'מבלו, חליל, אבוב, קלרינט, כינור וצ'לו נתפס בשנת 1926 כאחת מהיצירות המודרניות והנאו-קלאסיות של התקופה. בפרק הראשון של הקונצ'רטו, מנואל דה פאיה משתמש במוזיקה מהמאה ה-15. הוא שילב באופן דומה סגנונות מוזיקה מהמאה ה-17 כאשר השתמש לראשונה במוזיקה נאו-קלאסית ביצירת תיאטרון הבובות: "אל רטבלו דה מייז פדרו" (אנ') (1919–1923). יצירות נאו-קלאסיות מאוחרות יותר של מנואל דה פאיה כוללות את הקנטטה הקאמרית "פסיכה" משנת 1924. בכך הפך מנואל דה פאיה לאחד המלחינים החשובים של הזרם הנאו-קלאסי בספרד.
בסוף שנות העשרים וראשית שנות השלושים של המאה ה-20, רוברטו גרהרד (אנ') הלחין בסגנון הנאו-קלאסי. הוא הלחין קונצ'רטו, בלטים ויצירות מסוימות. יש גם מלחינים ספרדים נאו-קלאסים חשובים אחרים כגון: ג'וליאן באוטיסטה (אנ') פרננדו רמאצ'ה (אנ') וסלבדור בקאריס (אנ').
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו-קלאסית באיטליה

מוזיקה נאו-קלאסית התקיימה באיטליה וקודמה על ידי אלפרדו קאזלה. קאסלה שהתחנך בפריז והמשיך להתגורר בה עד שנת 1915, חזר לאיטליה כדי ללמד מוזיקה ולארגן קונצרטים. הוא הציג באיטליה מלחינים מודרניים כגון סטרווינסקי וארנולד שנברג. יצירותיו הנאו-קלאסיות שלו היו אולי לא היו משמעותיות יתר על המידה. אך הדוגמה הטובה ביותר של יצירה נאו קלאסית שהלחין היא "סקרלטיאנה" משנת 1926. תוך שימוש במוטיבים מסונטות המקלדת של דומניקו סקרלטי.
עמיתו של קאסלה, מריו קסטלנואובו-טדסקו כתב יצירות בעלות שימוש במונחים נאו-קלאסים אשר מבוססות על מוזיקה איטלקית מוקדמת יותר. הנושאים של הקונצ'רטו "איטליאנו" שלו בדו מינור משנת 1924 עבור כינור ותזמורת דומה למוזיקה של ויוואלדי וכן שירי עם איטלקיים מהמאה ה-16 וה-17. ואילו יצירתו המצליחה ביותר, קונצ'רטו מספר 1 ברה מז'ור שהולחן בשנת 1939 דומה לסגנון הקונצ'רטו של מוצרט.
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו-קלאסית בפורטוגל

נציגי פורטוגל של המוזיקה הנאו-קלאסית כוללים שני מלחינים: ארמנדו חוסה פרננדס (אנ') וחורחה קרונר דה וסקונלוס, שניהם למדו אצל נדיה בולאנז'ה.
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו קלאסית בדרום אמריקה > ארגנטינה

בדרום אמריקה, מוזיקה נאו-קלאסית בלטה במיוחד בארגנטינה. שם היא הייתה שונה מהסגנון האירופי. מלחינים נאו-קלאסים ארגנטינאים כוללים את: ג'ייקובו פיכר (אנ'), לואיס ג'יאנו (אנ'), ואת חואן חוסה קסטרו (אנ'). המלחין הארגנטינאי החשוב ביותר במאה ה-20, אלברטו חינסטרה, שינה בשנות ה-50 את שיטת ההלחנה הנאו-קלאסית שלו. בכך, יצר שיטה חדשה שלא בהכרח דומה למוזיקה נאו-קלאסית.
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו קלאסית בדרום אמריקה > ברזיל

"תשע הסוויטות" (אנ') הידועות של הייטור וילה לובוס (שהולחנו בין השנים 1930–1947 דומות לצורת סוויטות מתקופת הבארוק. מלחינים ברזילאים אחרי וילה-לובוס המזוהים יותר עם המוזיקה הנאו-קלאסית כוללים את רדאמס גנטאלי (אנ') בעיקר ביצירותיו המאוחרות וקמרגו גוארניירי (אנ'), שהיה בקשר עם גנטאלי אך לא למד בהדרכת נדיה בולאנז'ה כשביקר בפריז בשנות ה-20. תכונות נאו-קלאסיות מופיעות ביצירות של המלחין של "גרנניי" החל מהפרק השני של סונטינה לפסנתר שהלחין בשנת 1928. עוד דוגמה לתכונות נאו-קלאסיות בולטות ביצירותיו היא חמשת הקונצ'רטי שלו לפסנתר.
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו קלאסית בדרום אמריקה > צ'ילה

המלחין הצ'יליאני דומינקו סנטה קרוז וילסון (גר') הושפע כה חזק מהזרם והסגנון הנאו-קלאסי הגרמני, עד שהוא נודע בכינויו: "פאול הינדמית הצ'יליאני".
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו קלאסית בדרום אמריקה > קובה

בקובה, חוסה ארדבול (אנ') יזם בית ספר נאו-קלאסי, אף על פי שהוא עצמו עבר לסגנון הלחנה שונה בהמשך הקריירה שלו ועזב את הזרם הנאו-קלאסי.
זרמים בולטים ויצירות > מוזיקה נאו-קלאסית ברוסיה

גם ברוסיה הופיעו מלחינים שונים וזרמים של מוזיקה נאו-קלאסית. ביניהם סרגיי פרוקופייב, חלק מיצירותיו של אראם חאצ'טוריאן ויצירותיו הרבות של דמיטרי שוסטקוביץ'. איגור סטרווינסקי לא נחשב משום שהוא היה מזוהה עם הזרם הצרפתי.
זרמים נאו-קלאסים

ברשימה שלהלן יופיעו כל הזרמים הנאו-קלאסית שהיו. לרובם יש התייחסות בערך הזה.
המוזיקה הנאו-קלאסית בצרפת.
המוזיקה הנאו-קלאסית בגרמניה.
המוזיקה הנאו-קלאסית ברוסיה.
המוזיקה הנאו-קלאסית בדרום אמריקה (ארגנטינה, ברזיל, צ'ילה וקובה).
המוזיקה הנאו-קלאסית בצפון אמריקה.
המוזיקה הנאו-קלאסית בפורטוגל.
המוזיקה הנאו-קלאסית באיטליה.
המוזיקה הנאו-קלאסית בספרד.
מלחינים נאו קלאסים שלא הוזכרו בערך

המלחינים שלהלן הלחינו מוזיקה בסגנון נאו-קלאסי רק במהלך חלק מהקריירה שלהם או שהושפעו מהזרם הנאו-קלאסי. להלן רשימה חלקית של מלחינים נוספים שלא הוזכרו בערך והלחינו מוזיקה נאו קלאסית או שנחשבים לנאו-קלאסיים:
דמיטרי שוסטקוביץ' (1906–1975)
מוריס ראוול (1875–1937)
בנג'מין בריטן (1913–1976)
ליאונרד ברנשטיין (1918–1990)
מוריס דיריפלה (1902–1986)
היינריך זוטרמייסטר (1910–1995)
קרלוס צ'אבס (1899–1978)
ארנסט קרנק (1900–1991)
גופרדו פטראסי (1904–2003)
אלבר רוסל (1869–1937)
אלכסנדר טנסמן (1897–1986)
מייקל טיפט (1905–1998)
ראו גם

תולדות המוזיקה
נאו-קלאסיציזם
הערות שוליים

↑  Neoclassicism
↑  Timeline: Neoclassicism
↑  Neoclassicism in music and its representatives
↑  Neoclassicism (music)
↑  THE USES OF CONVENTION: STRAVINSKY AND HIS MODELS
↑  Impressionism and Neoclassicism in Music
↑  AllMusic Review by Uncle Dave Lewis
↑  מוזיקה נאו-קלאסית באמריקה
↑  Major Discoveries: Pierné’s Ballet Masterpiece, Repackaged
↑  Neoclassicism (music), BBC
↑  Dmitri Shostakovich
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529970705171  NKC: ph198712 
אריק סאטי. אחד המלחינים החשובים במוזיקה הנאו-קלאסית.
פאול הינדמית. מלחין נאו קלאסי מובהק.
נדיה בולאנז'ה, 1925.
מסחר יומי

מסחר יומי או מסחר תוך-יומי הוא פעולה של קניה ומכירה של ניירות ערך במהלך אותו יום המסחר, כך שכל הפוזיציות נסגרות לפני סיום יום המסחר. סוחרים העוסקים בפעילות של מסחר יומי נקראים "סחרני יום".
בישראל, מסחר יומי היה נחלתם של גופים מוסדיים, אך בשנים האחרונות יותר סוחרים עוסקים במסחר יומי כעיסוק עיקרי לפרנסתם.
ניירות הערך הנפוצים במסחר יומי הם: מניות, מטבע חוץ, אופציות, חוזים עתידיים על מדדים, וחוזים על סחורות.
סחרן יום מבצע עשרות פעולות מסחר במהלך של מספר שעות. על מנת לבצע פעולות בקצב זה יש צורך בחיבור לבורסה אשר ממוחשבת כמעט לגמרי, כך שתאפשר לסוחרים גישה ישירה לנתוני הבורסה בזמן אמת, ושתתמוך במתן פקודות אוטומטיות מכל הסוגים. הדבר הכרחי למסחר יומי כיוון שהוא מאפשר יישום של אסטרטגיות מסחר וניהול סיכונים ההכרחיים במסחר יומי, באמצעות הזנת פקודות סטופ להגנה מפני הפסדים, וכן הזנה של פקודות מראש לכניסה לטרייד חדש, למימושים, ולסגירת הפוזיציה.
כדי לסחור בצורה של מסחר יומי, יש צורך בחיבור ישיר לבורסה. חיבור זה נעשה על ידי ברוקרים המספקים גישה ישירה למערכות המחשוב של הבורסה ובהתאם מאפשרים מסחר בזמן אמת. (מדריך לסוחר מתחיל) (אורכב 09.06.2020 בארכיון Wayback Machine)
הבורסות הפופולריות בקרב הסוחרים היומיים כיום, הן הבורסות האמריקאיות (NASDAQ,‏ NYSE) וכן מספר בורסות באירופה ובמזרח הרחוק.
מסחר יומי בישראל

הבורסה לניירות ערך בתל אביב אינה תומכת כיום בגישה ישירה ובמגוון הפקודות ההכרחיות למסחר יומי, ולכן בעבר הלא רחוק מסחר יומי בבורסה בישראל היה נחלתם הבלעדית של הבנקים וגופים פיננסים גדולים אחרים. סוחרי היום אשר מבצעים מסחר עצמאי בבורסה הישראלית פונים לחברות חיצוניות על מנת שיפתחו בעבורם מערכות מסחר אוטומטי לצורך ביצוע מסחר יומי בבורסה בישראל.
| ניירות ערך והשקעות בשוק ההון |
| --- | --- | --- |
| ניירות ערך הוניים | הון מניות • מניה • מניה רגילה • כתב אופציה • כתב זכויות • מניות הטבה • כתב זכויות • מניית בכורה • מניית שליטה • מניות באוצר • יחידת השתתפות • בעל מניות |  |
| ניירות ערך התחייבותיים | איגרת חוב (איגרת חוב קונצרנית • איגרת חוב ממשלתית • איגרת חוב מוניציפלית) • אג"ח אופציה |  |
| ניירות ערך אחרים | קרן נאמנות • קרן מחקה • תעודת סל • תעודת סל בחסר • קרן סל • נייר ערך המיר • המירות • אג"ח להמרה |  |
| קבוצות ניירות ערך | שטר הון • מניית בכורה |  |
| השקעות שאינן נייר ערך | מוצר מובנה • פיקדון • חיסכון • חשבון בנק • קרן הון סיכון • קרן גידור • קרן השקעות פרטיות • מימון המונים • הלוואת בעלים • קרן נדל"ן |  |
| חסכונות פנסיוניים | קופת גמל (קרן פנסיה • קרן השתלמות) • קופת גמל להשקעה • ביטוח מנהלים • קופת גמל בניהול אישי |  |
| נגזרים | אופציה • חוזה עתידי • אופציה אקזוטית (אופציה בינארית • אופציה אסייתית) • CDO • CDS • עסקת החלף |  |
| סחורות נפוצות | סחורה • זהב • כסף (יסוד) • נפט |  |
| מטבעות דיגיטליים | הצעת מטבע ראשונית • מטבע מבוזר • ביטקוין |  |
| ניתוח ניירות ערך | ניתוח טכני • מודל בלאק ושולס • בטא (מדד) • ארביטראז' • רווח למניה |  |
| בורסות מרכזיות | הבורסה לניירות ערך בתל אביב • נאסד"ק • הבורסה לניירות ערך בניו יורק • הבורסה לניירות ערך בלונדון • Euronext |  |
| מדדים מרכזיים | מדד תל אביב 35 • דאו ג'ונס • S&P 500 • FTSE • מדד נאסד"ק 100 |  |
| תאגידים | מיזוגים ורכישות • הערכת שווי • בדיקת נאותות • הצעת רכש • השתלטות עוינת • רכישה ממונפת • מנוף פיננסי • דיבידנד • מיזוג חברות • פירוק חברות • דיני תאגידים • שליטה |  |
| דוחות כספיים | יחסים פיננסיים • דו"ח כספי • רואה חשבון • תקן דיווח כספי בין-לאומי • תשקיף • הערת עסק חי |  |
| רגולציה וגופים רגולטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • הפיקוח על הבנקים • חוק ניירות ערך • הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) • מועצה לפיקוח על הביקורת בחברות ציבוריות • פדרל ריזרב • חוק גלאס-סטיגל • רפורמת בכר • חוק החברות |  |
| היסטוריה | השפל הגדול • משבר הסאבפריים • משבר מניות הבנקים |  |
| תחומים אקדמיים קשורים | מימון • חשבונאות • כלכלה • מנהל עסקים |  |
| דירוג אשראי | דירוג אשראי • דירוג אג"ח • מודי'ס • סוכנות הדירוג פיץ' • סטנדרד אנד פורס |  |
| ערכים נוספים | הנפקה • ערך ריאלי וערך נקוב • הנפקה ראשונה לציבור • השוק הראשוני • השוק המשני • בנק השקעות • חיתום • רכישה עצמית • בורסה לניירות ערך • נייר ערך • ברוקר • דילר • חוזה הפרשים • מסלקת הבורסה • נייר ערך מגובה משכנתה • איגוח • עושה שוק • מעבר לדלפק • ספר הפקודות • מכירה בחסר • שורט סקוויז • קסטודיאן • שוק המעו"ף • בקדייטינג • מידע פנים • Dark Pool • הרצת מניות • ויסות שערי ניירות ערך • סיכון אשראי • נזילות פיננסית • EBITDA • אמות מידה פיננסיות • פירמידת שליטה • עקום התשואה • אזהרת רווח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554097005171  BnF: cb14406820p (data)  GND: 4551044-1  LCCN: sh99011019  NDL: 01219651
מטריקה (רשתות)

ברשת תקשורת, מטריקה היא ערך של מגנון הניתוב הקובע באיזה נתיב עדיף להשתמש אם יש מספר נתיבים אל אותו היעד ברשת, כאשר הנתיב עם הערך המינימלי הוא הנתיב המועדף. טבלת הניתוב מכילה אך ורק את הנתיבים הטובים ביותר האפשריים, ומתעלמת משאר הנתיבים בעלי המטריקות הגבוהות יותר, אך פרוטוקול ניתוב המתבסס על מסד נתונים המכיל את הטופולוגיה של הרשת עשוי להכיל את כלל האפשרויות בלי קשר לעלותן.
המטריקה מחושבת על בסיס נתונים שונים של הניתוב, וכל פרוטוקול מייחס חשיבות שונה לכל אחד מהנתונים. נתונים לדוגמה המשמשים את פרוטוקולי הניתוב הם:
מספר ההופים אל היעד
מהירות הנתיב
הלאג של הנתיב
אמינות הנתיב
רוחב הפס שהנתיב מאפשר
העומס על הנתיב
הערות שוליים

↑  David Davis, Understand the significance of administrative distance and metrics when working with routers, TechRepublic, ‏19.5.2005
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוזיקה מרוקאית

אמן רחוב בבגדים מסורתיים, מבצע מוזיקת גנאווה, רבאט
אשה מרוקאית מנגנת, מרוקו, תחילת המאה ה-20
חנות כלי מוזיקה במרקש
המוזיקה המרוקאית מאופיינת במגוון הגדול שלה מאזור אחד למשנהו. היא כוללת סגנונות מהמוזיקה הערבית כמו שעבי ואייתה במישורים האטלנטיים, את סגנון המלחון בערים האנדלוסיות (מקנס, פאס, סלא, תטואן, ואוג'דה) ואת סגנון ה"חסני" בסהרה המרוקאית.
סגנונות נוספים הם מוזיקה אמזיגית הכוללת את הרגאדה מאזור הריף, ה"אחידוס" מאזור האטלס התיכון, ואת ה"אהוואש" מאזור הסוס. מדרום מרוקו מגיעים הסגנונות "דקה מראקשיה" ו"גנאווה".
בנוסף, מוזיקאים צעירים משלבים ביצירותיהם השפעות מוזיקליות מרחבי העולם (כמו בלוז, רוק, מטאל, רגאיי, ראפ מרוקאי ועוד). כל ז'אנר וכל קבוצה מוזיקלית מורכבת מקבוצות משנה אזוריות, המתחלקות גם הן בין מוזיקה מודרנית למוזיקה מסורתית.
סגנונות מוזיקה מסורתיים > מוזיקה אנדלוסית קלאסית

המוזיקה האנדלוסית הקלאסית היא סגנון של מוזיקה ערבית המתבטא במספר סגנונות שונים ברחבי המגרב, שמקורו במוזיקה של אזור אל-אנדלוס.
סגנונות מוזיקה מסורתיים > מוזיקה עממית ברברית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הוסיפו מידע מהערך המקביל באנגלית.
ישנם סוגים שונים של מוזיקה עממית ברברית, הכוללים בתוכם גם מוזיקה כפרית.
סגנונות מוזיקה מסורתיים > מוזיקת שעבי עממית פופולרית

סגנון השעבי (בערבית: الشعبي) מורכב ממגוון סגנונות שונים שצמחו מהמוזיקה העממית המרוקאית. הסגנון בוצע בתחילה בשווקים, אך כיום הוא נמצא בכל חגיגה או מפגש.
סגנונות מוזיקה מסורתיים > גנאווה

סגנון הגנאווה הוא סגנון מוזיקה מיסטית שהובא למרוקו בהדרגה על ידי תושבי אפריקה שמדרום לסהרה והפך לימים לחלק מהמסורת המרוקאית.
מדי שנה בחודשי הקיץ נערך במרוקו פסטיבל הגנאווה, המושך אליו יותר מחצי מיליון תיירים.
סגנונות מוזיקה מסורתיים > מלח'ון קלאסי

המלחון הקלאסי הוא סגנון רגוע להאזנה, הנפוץ מאוד במרוקו, ומושר ברחובות מרוקו במשך יותר מ-1,000 שנים.
סגנונות מוזיקה מסורתיים > מוזיקה סופית קלאסית

הזרם הסופי נפוץ במרוקו, והמוזיקה היא חלק בלתי נפרד מהמסורת הרוחנית שלו. באמצעות מוזיקה זו מנסים המאמינים להגיע ל"מצב טראנס" שמעורר אקסטזה מיסטית.
רוק, פופ, ראפ, רגאיי וג'אז > ראיי ומוזיקת רוק

סגנון הראיי אמנם מזוהה יותר עם אלג'יריה בסצנת המוזיקה הבינלאומית, אך ממרוקו צמחו מספר אמנים בולטים בסגנון.
להקת הווריאציות, ששלושה מחבריה היו יהודים מרוקאים, יצרו סגנון רוק חדש שנקרא Moroccoanroll, שהשפיע רבות על להקות רוק בעשורים האחרונים.
במרוקו פועלת סצנת מטאל קטנה, כשהלהקות הבולטות בה הן "Sakadoya" ו-"Analgesia".
רוק, פופ, ראפ, רגאיי וג'אז > פופ

במרוקו פועלים מספר רב של מוזיקאים ומוזיקאיות בז'אנר הפופ, בהם הזמר הפופולרי סעד למג'רד שידוע בעולם הערבי כולו, הזמרת מנאל (Manal), וזוהיר בהאווי שזכה לפרסום רב במדינתו ובאזור המגרב כולו.
המפיק הבינלאומי רד וואן, שנולד במרוקו, מייצג את מרוקו באופן בינלאומי, וקיבל על כך עיטור כבוד מהמלך מוחמד החמישי.
רוק, פופ, ראפ, רגאיי וג'אז > ראפ ורגאיי

הראפ והרגאיי הפכו לדומיננטיים יותר ויותר במרוקו העכשווית.
סצנת הראפ מלאה באמנים ובלהקות רבות, בהן H-Kayne, שהוקמה ב-1996 במקנס.
אמנים בתחום הראפ כמו Dizzy DROS, Muslim ו-Dub Afrika זכו לפופולריות בינלאומית הודות ליצירותיהם.
בסצנת הרגאיי ידועה הלהקה Hoba Hoba Spirit, שהוקמה ב-1998.
רוק, פופ, ראפ, רגאיי וג'אז > ג'אז חופשי ו"קרוסאובר"

מספר אמנים מרוקאים משלבים אלמנטים של מוזיקה מרוקאית מסורתית עם סגנונות פופולריים בינלאומיים, במה שנקרא "קרוסאובר". לדוגמה, עיסאם (Issam) משלב ראיי עם טראפ, ו-LD Malca משלב את השעבי במוזיקה אלקטרונית.
מוזיקה יהודית-מרוקאית במרוקו ובישראל

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הוספת מידע ומקורות, והרחבת הפרטים בכל תת-כותרת.
מוזיקה יהודית-מרוקאית במרוקו ובישראל > במרוקו

במרוקו פעלו מוזיקאים יהודים שביצעו ממגוון סגנונות המוזיקה המרוקאית, כדוגמת זוהרה אלפסיה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 פעל במרוקו המוזיקאי סמי אלמגריבי, שביצע מוזיקה מרוקאית ממספר סגנונות, ואף הוזמן מספר פעמים להופיע בפני מלך מרוקו. רבי דוד בוזגלו, שחי במרוקו באותה התקופה, כתב מאות פיוטים ושירים בעברית ובערבית, ונודע במומחיותו להתאים ללחנים המרוקאים והערבים מילים עבריות.
כיום פועל במרוקו הזמר מקסים קרוצ'י, שמופיע בפומבי עם מוזיקאים מקומיים.
החיבור האנתולוגי שיר ידידות של שירת הבקשות של יהודי מרוקו מבוסס בלחניו בין היתר על לחנים של מוזיקה מרוקאית אנדלוסית. משוררים דתיים אחרים הלבישו על פיוטיהם לחנים של מוזיקה מרוקאית ידועה.
מוזיקה יהודית-מרוקאית במרוקו ובישראל > בישראל

בישראל פועלים אמנים המבצעים מוזיקה מרוקאית ממספר סגנונות, וכן פיוטים, בעיקר בסגנון האנדלוסי, שבו עוסקות התזמורת האנדלוסית הישראלית ותזמורת ירושלים מזרח ומערב.
בישראל פעלה להקת שפתיים, שביצעה שירים בשפה היהודית-מרוקאית, וסולנה היה חיים אוליאל.
בין הזמרים הבולטים במוזיקה המרוקאית בישראל נמצאים בנג'מין בוזגלו, מייק קרוצ'י, משה מואיז קרוצ'י, שייח' מואיזו, סמי אלמגריבי ונטע אלקיים. בתחום הפיוט בולטים חיים לוק, אמיל זריהן ורבי מאיר אלעזר עטיה, שהקליט ותיעד מסורות מוזיקליות מרוקאיות. כן היו ידועים בסגנון המרוקאי נגני הקמנג'ה ישועה אזולאי ויוסי שריקי.
מור קרבסי היא פייטנית המבצעת שירת נשים ברברית בשפות הברבריות של מרוקו וכן בשפת החכיתיה.
מוזיקה יהודית-מרוקאית במרוקו ובישראל > בישראל > המוזיקה המרוקאית כמודל לשלום ולדו קיום

כמסר של שלום ודו קיום, מוזיקאים יהודים ומוסלמים מופיעים במרוקו ובישראל כשהם מבצעים מוזיקה מרוקאית.
המוזיקאי יוסי שריקי ייסד את ההרכב האנדלוסי תזמורת אנדלוסאלם הפועל לשם דו קיום ושלום.
בעיר מוגדור שבמרוקו מתקיים מדי שנה פסטיבל למוזיקה אנדלוסית, שבו משתתפים מוסלמים, ויהודים מישראל וממרוקו.
בדצמבר 2018 התזמורת האנדלוסית הישראלית פתחה את פסטיבל המוזיקה הבינלאומי למוזיקה אנדלוסית בקזבלנקה, שבו השתתפו 100 מוזיקאים יהודים, מוסלמים ונוצרים.
ראו גם

דור ביהא
לקריאה נוספת

Chants et Danses Berbères (Moyen Atlas - Foire au Mouton de Timhadit) par Alexis Chottin 16 juin 1935 in Revue de musicologie, T. 17e, No. 58e (1936), pp. 65–69
Olsen, Myriam ; Lortat-Jacob, Bernard, pref. Musiques de l’Atlas, Arles : Actes Sud : Cité de la musique, 1997 .
Guettat, Mahmoud, La musique classique du Maghreb, Paris : Sindbad, 1980 . (La bibliothèque arabe).
Aydoun, Ahmed, Musiques du Maroc, Casablanca : Editions EDDIF, 1994.
Mohamed Belghazi (dir.), Instruments des musiques populaires et de confréries du Maroc. Fragments de musées, Aix-en-Provence : Edisud, La croisée des chemins, 1998.
Catherine Homo-Lechner et Christian Rault, Instruments de musique du Maroc et d'al-Andalus, Fondation Royaumont / CERIMM, 1999.
הערות שוליים

↑  מייק קרוצ’י, הזמר הישראלי שגרם למלך מרוקו להתפעם מהעם היהודי, באתר הידברות, 9 בינואר 2019
↑  מואיזו קרוצ'י, הלך הלילה לבית עולמו, באתר רמלוד, 15 ביולי 2020
יוסי שריקי, מומחה למוזיקה אנדלוסית שפעל בישראל
פסטיבל הגנאווה ה-15 במוגדור, המקדם מסר של סובלנות ודו קיום
פסטיבל Boulevard des jeunes musiciens, קזבלנקה, 2010
פסטיבל הג'אז השנתי ברבאט, 2010
מנחם מזרחי

מנחם מזרחי צילום של שלומית כרמלי
תמונה של מנחם מזרחי מתערוכת היחיד השלישית שלו בגלריה גורדון, 1996 "מטרופולין"
מנחם מזרחי (1 ביוני 1951 – 3 בינואר 2011) היה צייר ישראלי שחי ופעל בתל אביב. מזרחי לא עזב מעולם את ישראל וכמעט לא יצא מתחומי העיר תל אביב, בה חי בגפו. עסק בציור, רישום, רישום מודל וציור בצבע שמן.
תולדות חייו ויצירתו

בילדותו חלה מזרחי בפוליו, מחלה שעיוותה את גופו. בין השנים 1977–1980 למד במכון אבני לאמנות בתל אביב. מיד לאחר סיום לימודיו לימד במכון משנת 1981 ועד 1986, לאחר מכן עבר ללמד ב"מימד", בית ספר לאמנות חזותית, ובמכון בת ים לאמנות. בין תלמידיו הבולטים הציירות מרים כבסה, מירב סודאי ומרילו לוין.
בין השנים 1992 ל-2002 קיים חמש תערוכות יחיד, כולן בגלריה גורדון.
ציוריו, הנוטים אל האקספרסיוניזם, מתרכזים בדמות האדם ומצבו הקיומי בחלל עירוני. סדרות ציוריו של דוגמנית בחדר מביעות את הניכור בין החדר החשוף לבין הדוגמנית המעורטלת. סדרות ציוריו של אדם ברחוב, שהן למעשה דיוקן עצמי של האמן, מביעות את הניכור שחש האדם הבודד, כל אדם, בעיר גדולה. בסדרת ציורים זו ניצב האדם רזה וכפוף בעיר אפורה וגשומה. גורם מרכזי בציוריו הוא האור העז האופייני לציור הישראלי.
לשם יצירת טקסטורות על גבי הבד נהג לאסוף חומרים מהרחוב, כגון שאריות משקעים שנותרו על כביש לאחר גשם, ולערבבם עם צבעיו.
בדבריו על תערוכת היחיד השלישית שלו ("מטרופולין") בגלריה גורדון כתב:
לא רציתי להשתמש באילוסטרציה ולא רציתי לשמש כמאייר לספרי פילוסופיה. לא רציתי להעביר רעיונות בצורה פלקטית ועם זאת רציתי לומר את הדברים בצורה אסתטית ולשמור על ערכים ציוריים.
הציור שלי נובע משתי מוטיבציות. האחת היא העיר, המטרופולין, אשר בקירות הבטון שלה, בתנועה האין סופית שלה, בתקשורת המסיבית שהיא מייצרת, בחומריות ובחומרניות שלה מגמדת את האינדוידואל. והשנייה היא האדם הנאבק בתוכה. האדם אשר מושפע בהכרה ובתת הכרה מהתרבות העירונית העכשווית, מתרבות התקשורת הווידאו-קליפית ומהזיוף והסינתטיות שהיא מייצרת.
הציור שלי הוא אישי. הוא לא ריאליסטי ולא נטורליסטי. אני מבטא את עצמי דרך החברה הסובבת אותי ודרך הסביבה המקיפה אותי.
אני לוקח חומרים עירוניים ממקומות שונים ומחבר אותם לסביבה חדשה שמשמשת כתפאורה לחיים בפריים אחד.
נפטר בגיל 59 ב-3 בינואר 2011.
תערוכות > תערוכות יחיד

1992 – גלריה גורדון
1994 – גלריה גורדון
1996 – "מטרופולין", גלריה גורדון
2000 – גלריה גורדון
2002 – גלריה גורדון
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

1980 – דיוקן עצמי – אגודת הציירים והפסלים, ת"א
1986 – גלריה אלון, ירושלים
1987 – תערוכת אמן אורח במוזיאון בת-ים לאמנות עכשווית לרגל חגיגות 60 שנה לעיר
1988 – גלריה רגע, ת"א
1989 – "שמונה עשר אמנים בישראל" – תערוכה נודדת בגרמניה – Die pump galery,berlin Historic museums, Milberg, fish market gallery, effort
1989 – "ציור מהטבע", מרכז תרבות סמילנסקי, רחובות
1990 – גלריית גורדון, תל אביב
2001 – "תערוכת זהות" (דיוקן עצמי)
1992 – "דיוקנאות עצמים", גלריה קלרפלד פרי, ניו יורק
2001 – המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן – ונוס
2003 - 2005 – תערוכה נודדת של אמנות לעם, "לילה 55"
2007 – אייבי נתן, "איש השלום" לרגל יום הולדתו ה–80, עיריית יבנה ואמנים ישראלים במחווה מיוחדת
2007 – מבטים על דיוקן, גלריית ד.ש דנון
2010 – וריאציות על סטודיו, גלריה דן, תל אביב
מסחר רציף

מסחר רציף הוא שיטת מסחר בבורסה, בו ברגע שנמצאות פקודות קנייה ומכירה תואמות הן מתבצעות במחיר הנקבע ברגע הביצוע. שיטת המסחר ברצף שונה משיטת מסחר בזמנים קבועים בו פקודות מסחר נאספות ומתבצעות בזמן מסוים במחיר אחיד לכל העסקאות המתבצעת באותו זמן.
מסחר רציף הוכנס לשימוש לראשונה בבורסת אמסטרדם כבר בתחילת המאה ה-17. בשנת 1869 עברה הבורסה בניו יורק למסחר רציף. הבורסה לניירות ערך בתל אביב, עברה למסחר רציף בשנות ה-70 של המאה ה-20.. בבורסת פריס היה במהלך המאה ה-19 והמאה ה-20 מסחר רציף, אולם הוא היה אחראי לפחות מ-10% מהעסקאות. בשנת 1986 הוכנס לשימוש מערכת ממוחשבת למסחר רציף והדבר הביא להיפוך, כאשר מעל 90% מהעסקאות מתבצעות במסחר רציף. בעקבות השינוי בפריס עברו גם הבורסות במילנו ובמדריד למסחר רציף בסביבות 1989. בבורסות בוורשה, וילנה וריגה הוכנס המסחר הרציף לשימוש בין השנים 1996-1998.
רוב בורסות העולם פועלות בשיטה המשלבת מסחר רציף ומסחר בזמנים קבועים. בבורסה בתל אביב, מתבצעות שלבי מסחר בזמנים קבועים בתחילת ובסוף יום המסחר, ולאורך יום המסחר מתבצע מסחר ברצף.
בשיטת המסחר הרציף, כל סוחר יכול להעביר פקודות קניה ומכירה בכל עת. עבור פקודות מסוג לימיט, אם נמצאה פקודה תואמת שהוגשה קודם, הפקודות מתבצעות מיידית. אם לא נמצאה פקודה תואמת, הפקודה נרשמת ומחכה להגעת פקודה תואמת.
השפעת המסחר הרציף

מחקר של עמיהוד, מנדלסון ולאוטרבך טען שהכנסת מסחר רציף לבורסה בתל אביב הגבירה את סחירות ניירות הערך והביאה לתמחור יותר טוב שלהם. אולם בריגה ובוילנה המעבר למסחר רציף הוביל לצמצום היקפי המסחר בניירות ערך.
הערות שוליים

↑  Alice C. Lee, Encyclopedia of Finance , Springer, 2006, page 628
↑  Vittorio Conti, Rony Hamaui, Financial Markets' Liberalisation and the Role of Banks , Cambridge University Press, 1993, pages 152-155
↑  Guido Ferrarini, European Securities Markets, Kluwer Law International, 1998, pages 182-183
↑  Albert Tavidze, John E. Anderson, Progress in Economics Research, Nova Publishers, 2004, chapter 8
↑  Albert Tavidze, John E. Anderson, Progress in Economics Research, Nova Publishers, 2004, page 149
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנחם החברוני

רבי מנחם בן רבי פרץ החברוני, הוא שמו־לכאורה של יהודי מצרפת ששהה בחברון מספר שנים ברבע הראשון של המאה ה-13. הוא מתואר ככותבה של איגרת בה סיכם בין השאר את מסורת הזיהוי של מקומות קדושים ליהודים בארץ ישראל שלמד להכיר בשנות מגוריו ומסעותיו בה, מפי היהודים יושבי הארץ.