stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כרם נאטור
תערוכות קבוצתיות נבחרות

2017 - חתירה למגע, גלריה P8, תל אביב
2017 - הילדים בסדר, גלריית מכללת אורנים, קריית טבעון
2015 - !Touch Me Baby, מחסן 2, נמל יפו, תל אביב יפו
2015 - Correspondences, גלריית Gershman Hall, פילדלפיה (ארצות הברית)
2015 - בית יד לגויים, גלריה חנינא, תל אביב
2015 - במדבר-דברים, גלריה ברבור, ירושלים
2016 - Summer 2016, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2016 - מרכז הכובד, המרכז לאמנות חזותית ג'ינוגלי, ירושלים
2017 - בעיות השעה, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2017 - מה מ (נ)שתנה?, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד
2017 - ירוחם, מוזיאון זומו, ירוחם
2017 - VOID, גלריית Veinti4/Siete, סן חוסה (קוסטה ריקה)
2018 - Illuminations, גלריית Triumph, מוסקבה (רוסיה)
2018 - שבעה טקסים לשינוי מצב הרוח, גלריית המדרשה הירקון 19, תל אביב
2018 - לופר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2018 - !Shop it, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה
2018 - בינינו, מוזיאון ישראל, ירושלים
2018 - רציף פירמידה, פירמידה מרכז לאמנות עכשווית, חיפה
2018 - מחבואים, מוזיאון ישראל, ירושלים
2018 - Mixed Chromosome, מרכז מאמ לאמנות, המבורג
2018 - בינינו, מוזיאון ישראל, ירושלים
2018 - !Shop It, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה
2018 - לופר, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2018 - שבעה טקסים לשינוי מצב הרוח, גלריית המדרשה הירקון 19, תל אביב
2019 - ביטוי אישי, האוניברסיטה המורמונית, ירושלים
2019 - Fake News – Fake Truth, מוזיאון חיפה לאמנות, חיפה
2019 - Spiritualism, מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב
2019 - סיפורי משפחה, מוזיאון בוכום, בוכום (גרמניה)
2020 - נופי גוף, מוזיאון ישראל, ירושלים
2020 - שמי הוא אדום, סדנת ההדפס, ירושלים
2021 - Glocal Emotions, גלריית Motorenhalle, דרזדן (גרמניה)
2021 - הדרך שבה אנו שורדים, מוזאון פתח תקווה לאמנות, פתח תקווה
2021 - That Those Beings Be Not Being, גלריית W139, אמסטרדם (הולנד)
2022 - Someone Else, מוזיאון Für Neue Kunst Freiburg, פרייברג (גרמניה)
2022 - Global Positioning, הקרן לאמנות ציבורית Public Art Fund, ניו יורק (ארצות הברית)
פסטיבלים נבחרים

2017 - פסטיבל תבור 15, דבור וליקי תבור, קרואטיה
2017 - הפסטיבל הבין-לאומי לסרטים קצרים, Oberhausen 63, אוברהאוזן, גרמניה
2018 - הפסטיבל הבין-לאומי לסרטים ניסיוניים בבוקרשט, BIEFF 2018, בוקרשט, רומניה
2021 - פסטיבל הקולנוע ירושלים, ירושלים
פרסים

2012 - פרס הצטיינות ע"ש רויטל סרי ז"ל, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים.
2015 - פרס ״10x10״ ע"ש אהרן דוברת, יו"ר חבר הנאמנים, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2017 - פרס הצטיינות אקדמית בתוכנית ללימודי תואר שני, בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב
2018 - פרס בחירת השופטים, הפסטיבל הבין-לאומי לסרטים ניסיוניים בבוקרשט, BIEFF 2018, בוקרשט.
2020 - מענק ארטיס Artis Grant for Exceptional Work in Uncertain Times
2020 - פרס אמן וידאו בראשית דרכו, משרד התרבות
2020 - פרס קיפר מטעם קרן וולף
פרסומים (מבחר) > קטלוגים

2003 - דיוקן ראשון, אוצרת: ורדה שטיינלאוף, מוזיאון תל אביב לאמנות, ביתן הלנה רובינשטיין לאמנות
2015 - Danalogue: שיח רב תרבותי, אוצרת: ענת מאור, מחסן 2, נמל יפו, תל אביב
2017 - בעיות השעה, אוצר: דורון רבינא, מוזיאון תל אביב לאמנות
2017 - מה מ (נ)שתנה?: 100 שנה ל"מזרקה" של מרסל דושאן, אוצרת: רעיה זומר טל, מוזיאון ינקו–דאדא
2017 - זומו: ירוחם, אוצרת: מילנה גיצין אדירם, זומו - המוזיאון שבדרך
2017 - חתירה למגע, אוצר: שגיא רפאל, P8 - גלריה לאמנות עכשווית
2017 - הילדים בסדר, אוצרת: טלי כהן גרבוז, הגלריה לאמנות ישראלית במכון לאמנות - מכללת אורנים
2017 - צבע טרי 9, אוצרת: יפעת גוריון, צבע טרי: מוזיאון הטבע ע״ש שטיינהרדט
2018 - Extension.Israel: Illuminations, אוצר: רועי ברנד, Triumph Gallery, מוסקבה
2018 - בנינו, אוצרת: שיר מלר-ימגוצ'י, מוזיאון ישראל
פרסומים (מבחר) > קטלוגים של פסטיבלים בינלאומיים

2018: Embracing Otherness, Bucharest International Experimental Film Festival
2017: 63. International Short Film Festival Oberhausen, : Oberhausen International Short Film Festival.
הערות שוליים

↑  וידאו בעידן הדיגיטלי, אמנויות המסך: קורס - בצלאל, באתר www.bezalel.ac.il
↑  גינסבורג, רותי, ראיון במסגרת שיעור, כרם נאטור, המדרשה פקולטה לאמנות, ‏2018
↑  Bucharest International Experimental Film Festival, 2018
↑  אתר האמן הרשמי, כרם נאטור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007402687805171  LCCN: no2019030458  VIAF: 5769155191944582440007   WorldCat (עם VIAF): 5769155191944582440007
כריש תניני

| כריש תניני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: עמלצאים
משפחה:: כרישי תנין
סוג:: Pseudocarcharias
מין:: כריש תניני
שם מדעי
 Pseudocarcharias kamoharai ‏Matsubara, 1937
תחום תפוצה


כריש תניני (שם מדעי: Pseudocarcharias kamoharai) הוא מין כריש יחיד במשפחתו מהסדרה דמויי עמלץ החי ברחבי האוקיינוסים הטרופיים והוא צולל עד לעומק 600 מטר והוא עולה בלילות לפני המים בחיפוש מזון. מקור השם הוא מיפנית בה הוא קרוי: (水鰐 ("תנין מים"), עקב שיניו הגדולות ועקב הרגלו לעוט ולנסות לנשוך את הדייגים שתפסו אותו.
מאפיינים

כריש זה הוא החבר הקטן ביותר בסדרתו והוא מגיע לאורך מרבי של 1.1 מטר ושוקל 4-6 קילוגרם. הוא בעל גוף מוארך בצבע חום כהה ומעט שחור בגב ובכיפת הראש. הכריש בהיר מלמטה והוא בעל סנפירים קצרים וראש קצר בעל עיניים גדולות המותאמות לראייה בחושך ושיניים דמויות סכינים וגדולות ביותר ביחס לכריש הבולטות מבין לסתותיו. לכריש 5 חריצי זימים ארוכים וזנב קטן. הכריש ממליט צאצאים חיים, בדרך כלל ארבעה.
מזונו של הכריש הוא דגי גרם שוכני מצולות כמו גונוסטומטיים ואורנוניים וגם חסילונים ודיונונים. הוא עצמו נטרף בידי כרישים גדולים יותר.
הכריש קטן מכדי לטרוף אנשים, אך הוא פוגע בכבלים תת-ימיים לעיתים. לעיתים הכריש נתפס במכמורות או נידוג בשביל בשר עבור דגי טונה ומפרשניים. ככל הנראה אוכלוסייתו ירדה בטבע עקב הדיג.
הערות שוליים

↑  כריש תניני באתר הרשימה האדומה של IUCN
כריש שחור-אונה

| כריש שחור-אונה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש שחור-אונה
שם מדעי
 Carcharhinus sorrah ‏מילר והנלה, 1839
תחום תפוצה


כריש שחור-אונה (שם מדעי: Carcharhinus sorrah) הוא מין של כריש בן למשפחת הכרישיים המצוי סביב האזור האינדו-פסיפי ומצוי גם במפרץ אילת.
מאפיינים

כריש זה קטן יחסית ומגיע עד לאורך 1.6 מטר ומשקל מרבי של 28 ק"ג. הוא בעל חרטום מחודד הפונה מעלה, עיניים גדולות מצידי הפנים וגוף זרים בצבע אפור עם בטן לבנה וקצוות סנפירים שחורים. סנפיר הגב העליון מתעקל כמעט כמו חרמש אחורה והסנפיר הגבי הקטן נמוך וכמעט שאינו נראה. הכריש בעל סנפירי חזה רחבים וכהים וזנב בעל אונה תחתונה שחורה הקטנה מעט מהאונה הקדמית. מבנה שיני הכריש מחודדות ומיועדות לתפיסה של דגים.
כריש זה חי בימים טרופיים בין מזרח אפריקה וים סוף עד למלזיה, אינדונזיה, סין, הפיליפינים וצפון אוסטרליה והוא מצוי לצידי מדפי היבשת עד לעומק 72 מטרים, אם כי נמצא פרט בעומק 140 מטרים.
הכריש מסתובב סביב קרקעית הים, בדר"כ בשוניות אלמוגים ויוצא בלילות לציד. הוא ניזון מסרטנים, סילוניות ומדגים מהירים כמו בוניטו ודגי בס שהוא תופס במהירות. כרישים אלה משריצים פעם בשנה צאצאים חיים, בדרך כלל 1-8 פרטים צעירים שנולדים באורך 20 ס"מ. אורך חיי הכרישים 5-7 שנים, כשהזכרים מאריכים יותר שנים.
הערות שוליים

↑  כריש שחור-אונה באתר הרשימה האדומה של IUCN
חוד המחט

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קן פולט 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן ריגול, רומן
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 הוצאה
 הוצאה:  קבוצת פינגווין 
 תאריך הוצאה:  1978 
 מספר עמודים:  339 עמוד 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אדם
 תאריך:  1980
 תרגום:  חנה עמית
 מספר עמודים:  290
 פרסים
 פרס אדגר אלן פו לספר הטוב ביותר (1979) 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001956233
 
חוד המחט (באנגלית: Eye of the Needle), הוא ספר מאת הסופר הבריטי קן פולט. הספר יצא לאור ב-1978.
עלילת הספר עוסקת במרדף ובקרב המתנהל בין "מרגל הדגל" של היטלר בבריטניה ובין סוכני המודיעין הבריטי, על רקע יום הפלישה המתקרב של בעלות הברית לנורמנדיה. בעוד שחלק מן הדמויות והאירועים המדויקים עשויים להיות דמיוניים, הספר מבוסס על אירועים אמיתיים מאוד.
עלילה

עלילת הספר נפתחת בעת שסוכן ביון גרמני בכיר השתול בבריטניה בעת מלחמת העולם השנייה בזהות בדויה, אשר שם הצופן שלו "מחט", מגלה את מועד יום הפלישה המדויק. תוכניתו היא להימלט חזרה לגרמניה עם המידע הרגיש. בעוד שירותי הביון הנגדי הבריטי דולקים על עקבותיו נקלע המרגל הגרמני לאי בריטי זעיר ובו נכה ואשתו הצעירה, לוסי. בעוד אנשי הביון הבריטי חושפים אט אט את נתיב הבריחה של "מחט", נאלצת לוסי להתמודד עמו בכוחות עצמה ולמנוע ממנו לשוב לגרמניה ולחשוף את סוד מועד הפלישה.
עיבודים לקולנוע

הספר עובד גם לסרט קולנוע משנת 1981 ומככב בו דונלד סאת'רלנד כ"מחט", המרגל הגרמני.
הערות שוליים

↑  מיכאל בר זהר, עשו היסטוריה, באתר ynet, 7 בספטמבר 2009.
↑  קן פולט, חוד המחט, תורגם מאנגלית Eye of the needle. תרגמה: חנה עמית, בהוצאת אדם, 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: e97631b8-653f-47ea-8d3b-4acda41d1315 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאה שערים (תל אביב)

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  תל אביב-יפו 
 תאריך ייסוד:  שנות ה־10 של המאה ה־20 
 קואורדינטות:  32°04′12″N 34°45′53″E﻿ / ﻿32.06999°N 34.76478°E﻿ / 32.06999; 34.76478
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מאה שערים(למפת תל אביב רגילה) מאה שערים(למפת גוש דן רגילה) מאה שערים(למפת גוש דן מוגדלת) מאה שערים  he מאה שעריםhe מאה שעריםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מאה שערים היא שכונה בתל אביב. הוקמה בשנות ה-20, מערבית לכרם התימנים וצפונית למנשייה, באזור שבין הרחובות הרב אהרונסון, הכובשים ודניאל של ימינו. שם השכונה הוא על שם מאה הבתים שנבנו בה עבור מאה חברי השכונה.
בשכונה נבנו שני בתי כנסת, האחד בית הכנסת הגר"א שבנוסח אשכנז והאחר בנוסח ספרד.
בטקס הנחת אבן הפינה לבניית בית הכנסת הגר"א, שהחלה עם סיום בניית מאה בתי השכונה, אמר הרב יוסף צבי הלוי:
”חברי בני מאה שערים בעזר השם יתברך עלה בידם לבנות על מגרשיהם בתים לדורות, לקיים מצוות יישוב ארץ ישראל. נתקיים כמו שאמר אבינו יצחק: ומצא בשנה ההיא מאה שערים ויברכהו ה'. בנייני מאה שערים יהיו גרעיני היישוב של כל הסביבה, ולא נאמר כי כוחנו ועוצם ידינו עשה את החיל הזה אלא מאת ה' הייתה זאת.”
במהלך מלחמת העצמאות סבלו תושבי השכונה מהתנכלויות ומירי שכוון משכונת מנשייה הסמוכה. אנשי ההגנה הציבו שער ברזל כבד שחסם את רחובה הראשי, רחוב מאה שערים, אך בכך לא היה כדי למנוע את הירי, ותושבי השכונה נטשו אותה. לאחר קום המדינה שונה שמו של רחוב מאה שערים לרחוב הכובשים, על שם כובשי יפו. עם השנים נטמעה השכונה בסביבתה ואיבדה מזהותה. בדומה לשכונות אחרות בסביבתה, כרם התימנים, שבזי ונווה צדק, גם בתיה של מאה שערים סבלו מהזנחה מתמשכת, ורק לקראת סוף המאה ה-20 הוחל בשיפוצם של חלק מהבתים ובבניית בתים חדשים.
בשכונה קמה ישיבה בשם ישיבת מאה שערים, וכן מבנה מוסדות אעלה בתמר. ברחוב הרב קוק 16 קיים מבנה היסטורי של ישיבת חב"ד המרכזית בישראל, שהיא הייתה הישיבה הראשונה בארץ, שנוסדה בשנת תרפ"ה, הישיבה עברה משם ללוד ולכפר חב"ד. ובמבנה השתכנו תלמוד תורה חב"ד תל אביב, ומשרדי צעירי אגודת חב"ד המרכזיים. כיום נמצא במבנה גני ילדים של חב"ד, וחלק ממשרדי הנהלת צעירי חב"ד.
הרחובות בשכונה: הכובשים (לשעבר מאה שערים), הרב קוק, אהרונסון, יונה הנביא, הארי, גאולה, הירקון.
לוטוס אתרוג

| --- | --- |

לוטוס אתרוג, תל אביב, 2020
 לידה:  13 באוקטובר 1982 (בת 41) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוטוס אתרוג (נולדה ב-13 באוקטובר 1982) היא יוצרת ושחקנית ישראלית, ממייסדי אנסמבל ציפורלה, בו היא כותבת, משחקת ומלמדת.
ביוגרפיה

אתרוג גדלה ברמת השרון ובתל אביב. אימה היא אומנית פלסטית, ואביה יפני. הוריה הכירו במהלך טיול של האם במזרח הרחוק. האב עזב את המשפחה כאשר לוטוס ואחותה התאומה היו בנות חודש.
בגיל 18 החלה לחפש אחר אביה ולנסות ליצור עימו קשר. לאחר מספר שנים הוא הגיב, וכאשר סיימה אתרוג את לימודי המשחק בסטודיו למשחק ניסן נתיב, היא נסעה לפגוש אותו.
כשפגשה את אביה גילתה שפרט לה ולאחותה, לאביה יש עוד תשעה ילדים באיטליה, בארצות הברית וביפן.
מתגוררת עם בן זוגה ושתי בנותיהם בתל אביב.
קריירה

החל מגיל צעיר נמשכה אתרוג לתחומי האמנות: ציור, צילום, ריקוד, משחק ועוד. היא למדה בבית הספר התיכון לאמנויות עירוני אלף בתל אביב. כשהייתה בת 14 הוציאה יחד עם חבריה לבית הספר עיתון עצמאי, וכשהייתה בת 17 הפיקה הצגה בה גם השתתפה כשחקנית בפסטיבל עכו.
לאחר סיום לימודיה בניסן נתיב הקימה ביחד עם חבריה ללימודים, בין היתר: דאנה איבגי, אפרת אביב, תמרה קלינגון ובן פרי, את אנסמבל ציפורלה, שמעביר סדנאות בארגונים ובבתי ספר ומופיע ברחבי העולם.
פילמוגרפיה > בטלוויזיה ובקולנוע

מאנקיז- סדרת נוער בטין ניק.
הנחלה - קומדיית מצבים ישראלית
מר עגבנייה - סדרת טלוויזיה לילדים, בערוץ הופ!
פולמון - הוט בידור ישראלי
מתים לרגע - HOT3
המשרד - עונה 2 - בתפקיד טינה.
הבור- סרט קצר, פסטיבל הקולנוע לוקרנו
ספיידרז - סדרת נוער בטין ניק.
פילמוגרפיה > מופעים

עקיצה טבעית
התקפת לב
worldwide
מאת אנסמבל ציפורלה.
הערות שוליים

↑  הנשים שמאחורי ציפורלה מדברות על הכל, באתר און לייף, ‏2017-10-03
↑   איה חיות, לוטוס אתרוג: "הבנתי שכמו בראד פיט, גם אני לא יכולה לשחק משהו שאני לא", באתר הארץ, 5 במאי 2020
↑  Lotus Etrog, saritlorens
לאקים

|  אוכלוסייה |
| --- | --- |
 200,000
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 רוסיה רוסיה: 178,630 (מהם 161,300 בדאגסטן דאגסטן)   טורקמניסטן טורקמניסטן: 4,100   אוזבקיסטן אוזבקיסטן: 3,100   טג'יקיסטן טג'יקיסטן: 2,300   אזרבייג'ן אזרבייג'ן: 1,600   אוקראינה אוקראינה: 900   קזחסטן קזחסטן: 700
 שפות
 לאקית
 דת
 אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 עמים קווקזים אחרים בדאגסטן
 
נערה לאקית, 1883
הלאקים (בלאקית: лак; ברוסית: лакцы) הוא עם קווקזי המונה (בשנת 2002) כ-156,500 נפש בפדרציה הרוסית, מהם כ-140,000 חיים בדאגסטן. כ-110,000 מן הלאקים חיים בערים, במיוחד בבירה הדאגסטנית מחצ'קלה והיתר בכפרים. כן ישנו מיעוט לאקי קטן (הנתונים נכונים לשנת 1989) באוזבקיסטן (כ-2,800 נפש), טג'יקיסטן (כ-2,400 נפש), אזרבייג'ן (כ-1,800 נפש), קזחסטן (כ-1,200 נפש) אוקראינה (כ-1,000 נפש) ומספר מאות לאקים המתגוררים בטורקיה.
הלאקים שייכים לקבוצת העמים הצפון מזרח קווקזים אליהם שייכים גם האווארים, הדרגינים והלזגינים כמו גם עמים נוספים בדאגסטן. מולדתם של הלאקים היא אזורי ההרים של דאגסטן. בשנת 1944 הגלה סטלין את הצ'צ'נים מאזור המישור, ורבים מן הלאקים הועברו לשם בכפייה. בו זמנית נהרסו בתיהם וכפריהם נמחקו כליל.
בשפה הלאקית לפחות 7 ניבים מקומיים. השפה הלאקית הסיפרותית היא מהעתיקות בדאגסטאן. הלאקים אימצו את הכתב הערבי במהלך המאה ה-15. בשנת 1928 נעשה ניסיון לאמץ את הכתב הלטיני ומ-1938 נכתבת השפה הלאקית בכתב קירילי. רוב הלאקים דוברי רוסית כשפה שנייה. דתם של הלאקים היא האסלאם הסוני.
הלאקים נזכרים כבר במאה החמישית לפני הספירה כאחד מהעמים המאכלסים את אלבניה הקווקזית[דרושה הבהרה], נחשבים כאחד העמים העתיקים באזור קווקז. עיר בירתם של הלאקים, קומוך, ידועה כאחת מהערים העתיקות ביותר באזור דאגסטאן. הלאקים ידועים גם בעקבות התנגדותם לכיבוש האירני במחצית הראשונה של המאה ה-18. במלחמת העולם השנייה נלחמו לאקים רבים בצבא ברית המועצות, 6 מתוכם זכו בתואר גיבור ברית המועצות.
הערות שוליים

↑  Russian Census 2010: Population by ethnicity (אורכב 24.04.2012 בארכיון Wayback Machine) (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553116105171  BnF: cb16241103q (data)  LCCN: sh85074151  TDVİA: lekler
טורניר צ'ארלסטון בסבב ה-WTA

| --- | --- |

סמליל הטורניר
 מיקום:  ארצות הבריתצ'ארלסטון, ארצות הברית
 מקום הטורניר:  מרכז הטניס מעגל המשפחה
 קטגוריה:  1988-1989 : דרג 2 1990-2008 : דרג 1 משנת 2009 : הקטגוריה העליונה
 משטח:  חימר ירוק/ פתוח
 הגרלה:  56M/32Q/16D
 סך פרסים:  $1,000,000
 האתר הרשמי (באנגלית)
טורניר צ'ארלסטון (או בשמו הרשמי : גביע מעגל המשפחה - Family Circle Cup) הוא טורניר טניס מהקטגוריה העליונה בסבב ה-WTA הנערך מאז שנת 1973 בעיר צ'ארלסטון במדינת קרוליינה הדרומית שבארצות הברית. הטורניר משוחק על מגרשי חימר ירוק פתוחים.
האלופה הנוכחית של הטורניר היא סלואן סטיבנס.
לאקשמן קאדירגמר

לאקשמן קאדירגמר (1932 - 12 באוגוסט 2005) היה מדינאי מסרי לנקה שנרצח בעת כהונתו כשר החוץ.
ביוגרפיה

קאדירגמר, משפטן בהכשרתו, שירת כשר החוץ של סרי לנקה בשנים 1994–2001 ושוב משנת 2004.
אף על פי שהיה בן המיעוט הטמילי, התנגד למאבקם של הטמילים להקמת מדינה נפרדת. יצא באו"ם ובזירות אחרות בנאומים נגד הנמרים הטמילים, ארגון הטרור של הטמילים.
קאדירגמר נרצח ביריות בחצר ביתו בקולומבו ב-12 באוגוסט 2005, בעודו מכהן כשר החוץ. המשטרה עצרה 12 טמילים כחשודים ברצח, אך הנמרים הטמילים הכחישו את אחריותם לרצח.
כריש שחור-סנפירים

| כריש שחור-סנפירים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש שחור-סנפירים
שם מדעי
 Carcharhinus melanopterus ‏קוי וגיימר, 1824
תחום תפוצה


כריש שחור סנפירים (שם מדעי: Carcharhinus melanopterus) הוא מין של כריש ממשפחת הכרישיים החי בשוניות אלמוגים וימים רדודים באוקיינוסים הטרופיים והוא בין הכרישים הנפוצים בשוניות. סימן הזיהוי הבולט שלו הוא קצוות סנפיריו וזנבו השחורים וכן אפו המעוגל.
מאפיינים

כריש שחור-סנפירים נפוץ בימים רדודים באוקיינוס השקט וההודי, שם הוא מסתובב סביב חופים חוליים ושוניות ולעיתים נדירות עלול להיכנס למים מליחים ואף מתוקים. הכרישים האלה נקשרים ביותר לאזורים מסוימים ויכולים לשהות באותו אזור כמה שנים.
אורכו הממוצע של הכריש 1.6 מטרים כשפרטים גדולים הגיעו לאורך שני מטרים ומשקל של 13.6 קילוגרם. אלה נחשבים לכרישים בינוניים ולא טורפי אנשים, אך עלולים לתקוף את מי שיתקרב אליהם יתר על המידה. בנוסף כרישים עלולים להגיע לטירוף אכילה ואז סכנתם לאדם גבוהה. נרשמות כמה עשרות תקיפות לא קטלניות של הכריש כל שנה, לרוב בקרבת החוף.
כרישים אלו הם טורפים פעילים וקשוחים של דגים שונים, סרטנים, דיונונים ועופות ימיים ואפילו של כרישים קטנים יותר.
כנהוג אצל משפחות הכרישיים, משריצה גם נקבת הכריש צאצאים חיים, החיים בשנים הראשונות בביצות מנגרובים סמוכות לחוף.
הם ניצודים לתעשיית בשר כרישים ולצריכת השומנים שלהם ולמרות תפוצתם, הביא המצב להתמעטותם עד לסכנת הכחדה בטבע.
הערות שוליים

↑  כריש שחור-סנפירים באתר הרשימה האדומה של IUCN
למוביקס

מפת גאליה עם שבטים וערים
הלמוביקס (בגאלית עתיקה: Lēmouīcēs, 'המנצחים על ידי האולמוס') היו שבט גאלי ששכן באזור לימוזן המודרנית בתקופת הברזל ובתקופת האימפריה הרומית.
שם

הם מוזכרים Lemovices יוליוס קיסר (אמצע המאה ה-1 לפנה"ס) ועל ידי פליניוס הזקן (המאה הראשונה לספירה), Lemoouíkes (Λεμοουίκες) על ידי סטראבון (תחילת המאה ה-1 לספירה), וכ-Limouikoí (Λιμουι) על ידי תלמי (המאה השנייה לספירה).
השם האתני הגאלי Lemouīcēs פירושו המילולי 'אלה שמנצחים על ידי האולמוס', כנראה בהתייחס לעץ שממנו נוצרו החניתות או הקשתות שלהם. הוא נובע מהגזע lēmo- ('אלם') המחובר לסיומת -uices ('מנצחים').   השורש הפרוטו-קלטי lēmo- או limo- נובע בסופו של דבר מהפרוטו-הודו-אירופאית h₁élem או h₁leym- ('אלם'; ראה ulmus הלטינית 'אלם', נורדית עתיקה almr 'אלם, קשת', ברוסית 'אלם הרים').
העיר לימוז', מתועדת בערך ב-400 לספירה כ-civitas Lemovicum (סיוויטה של ה-Lemovicas, ב-844, Lemotges ב-1208), ואזור לימוזן, שמתועדת במאה ה-6 לספירה בשם Lemovicinum (pago Lemovicino בשנת 860, Lemozi בשנים 1071–1127), נקראים על שם השבט הגאלי.
היסטוריה

הם התבססו בלימוזן ובפואטו בין 700 לבין 400 לפני הספירה.
בשנת 52 לפני הספירה, כ-10,000 לוחמים שלהם נלחמו נגד יוליוס קיסר בקרב אלסיה כבעלי ברית ל-Arverni בפיקודו של ורקינגטוריקס.  הצ'יף שלהם, סדולוס, נהרג במהלך הקרב.
גאוגרפיה > יישובים

העיירה הראשית הפרה-רומית שלהם הייתה Durotincum, כנראה המקבילה לאופידום של Villejoubert. לאחר התאגדותם בפרובינקיה גאליה אקוויטניה הרומית, אוגוסטוריטום (לימוז') הייתה בירת ה-civitas Lemovicum. במאה ה-1 לפני הספירה.
מקומות נוספים הקשורים אליהם היו Acitodunum (Ahun), Argentate (Argentat), Cassinomagus (Chassenon), Roncomagus (Rancon), Excingidiacum Yssandon) et Uxellum (Ussel)). אחד ממקומות הקדושים העיקריים שלהם נמצא לאחרונה בטינטיניאק כולל מספר חפצים ייחודיים בעולם כמו "קרניקס".
כלכלה

שטחם היה אזור עשיר בזהב, בדיל וברזל.
ארכאולוגים במהלך החלק האחרון של המאה ה-19 מצאו מכרות זהב ביישוב למוביקי בלימוזן, במיוחד באזור הדרום-מערבי של המאסיף המרכזי במערב-מרכז צרפת. תגלית זו אפשרה זיהוי של טכניקות וכרונולוגיה של פעילות הכרייה, כיוון שהלמוביקס לא הזכירו את מורשת הכרייה והזהב שלהם.
לקריאה נוספת

Delamarre, Xavier (2003). Dictionnaire de la langue gauloise: Une approche linguistique du vieux-celtique continental. Errance. ISBN 9782877723695.
Demarolle, Jeanne-Marie (2006). "Lemovices". Brill's New Pauly. doi:10.1163/1574-9347_bnp_e700660.
Lambert, Pierre-Yves (1994). La langue gauloise: description linguistique, commentaire d'inscriptions choisies. Errance. ISBN 978-2-87772-089-2.
Falileyev, Alexander (2010). Dictionary of Continental Celtic Place-names: A Celtic Companion to the Barrington Atlas of the Greek and Roman World. CMCS. ISBN 978-0955718236.
Matasović, Ranko (2009). Etymological Dictionary of Proto-Celtic. Brill. ISBN 9789004173361.
Nègre, Ernest (1990). Toponymie générale de la France. Librairie Droz. ISBN 978-2-600-02883-7.
הערות שוליים

↑  Caesar. Commentarii de Bello Gallico, 7:4:6; Pliny. Naturalis Historia, 4:109.
↑  Strabo. Geōgraphiká, 4:2:2.
↑  Falileyev 2010, s.v. Lemovices.
↑  Lambert 1994, p. 35.
1 2  Delamarre 2003, p. 199.
1 2  Matasović 2009, p. 237.
↑  Nègre 1990, p. 154.
↑  Waldman, Carl; Mason, Catherine (2006). Encyclopedia of European Peoples. New York: Infobase Publishing. p. 484. ISBN 0816049645.
1 2 3  Demarolle 2006.
↑  Lejeune, Michel (1995). "Notes d'étymologie gauloise". Études celtiques. 31 (1): 91–97. doi:10.3406/ecelt.1995.2063.
↑  http://tintignac.wix.com/tintignac-naves#!english/c11e3Official website of Tintignac-Naves (אורכב 01.08.2015 בארכיון Wayback Machine)
1 2  Morteani, Giulio; Northover, Jeremy (2013). Prehistoric Gold in Europe: Mines, Metallurgy and Manufacture. Dordrecht: Kluwer Academic Publishers. p. 219. ISBN 9789048145003.
טובה בארי

אין תמונה חופשית
טובה בארי (נולדה ב-1947) היא חוקרת השירה העברית בימי הביניים, פרופסור אמריטה בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

טובה בארי נולדה בהונגריה למרגלית ואליהו אבינרי (פרקש). היא למדה לתואר ראשון, שני ושלישי באוניברסיטה העברית בירושלים בחוג לספרות עברית. את עבודת הגמר כתבה בהדרכת פרופ' עזרא פליישר על שירי הקודש של ישראל נג'ארה. בעבודת הדוקטור ליקטה שלוש מאות פיוטים של יוסף בן חיים אלברדאני, פייטן וחזן שפעל בבבל באמצע המאה העשירית, בה הוכיחה שבשונה ממה שהיה מקובל במחקר, גם בבית כנסת מרכזי בבגדאד אמרו פיוטים במסגרת ליטורגית בדומה למוכר מבתי כנסת בארץ ישראל.
בארי זכתה שלוש פעמים במענקי מחקר של הקרן הלאומית למדע. היא מלמדת שירת ימי הביניים בחוג לספרות באוניברסיטת תל אביב ופרסמה ספרים ומאמרים בתחומי מחקריה השונים. מחקריה עוסקים בשירה העברית במזרח במאות העשירית והאחת-עשרה, על פי כתבי יד מן הגניזה הקהירית, וכן בשירה העברית בארץ ישראל ובמזרח במאה השש-עשרה, ובעיקר בשירתו של ישראל נג'ארה. ספרה "החזן הגדול אשר בבגדאד: יוסף בן חיים אלברדאני" ראה אור בשנת תשס"ג וזכה בפרס יצחק בן-צבי (בשנת תשס"ה).
בארי מתגוררת בירושלים ונשואה לפרופ' כתריאל בארי.
ספריה

החזן הגדול אשר בבגדאד: יוסף בן חיים אלברדאני, ירושלים תשס"ג
לדויד מזמור: פיוטי דויד הנשיא בן יחזקיהו ראש הגולה, ירושלים תשס"ט
ישראל נג'ארה – שירים, תל אביב תשע"ה
ספרים בעריכתה

עזרא פליישר, השירה העברית בספרד ובשלוחותיה (ביחד עם שולמית אליצור), א-ג, ירושלים תש"ע.
עזרא פליישר, תפילות הקבע בישראל בהתהוותן ובהתגבשותן (ביחד עם שולמית אליצור), א-ב, ירושלים תשע"ב.
הערות שוליים

↑  נושא עבודת הגמר: בחינות צורה ותוכן בשירי 'עולת חדש' לישראל נג'ארה.
↑  בשנת 2010 זכתה ביחד עם פרופ' אדוין סרוסי למענק מחקר בנושא: She'erit Yisrael by R. Yisrael Najara: Interdisciplinary Literary and Musical Study Towards a Complete Critical Edition.
↑  שירי "זמירות ישראל" של ישראל נג'ארה ראו אור במהדורה מודרנית אחת, בשנת 1946. מהדורה זו אזלה מזמן. ספרה של בארי כולל מגוון יצירות שבחלקם הגדול טרם ראו אור ויש בהם ביאור לשירים שחסר במהדורה זו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258191605171  GND: 1024594173  ISNI: 0000 0000 6657 9415  LCCN: nr91039122  VIAF: 46620716   WorldCat (עם VIAF): 46620716
כריש שן-חנית

| כריש שן-חנית |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש נהרות
מין:: כריש שן-חנית
שם מדעי
 Glyphis glyphis ‏מילר והנלה, 1839
תחום תפוצה


כריש שן-חנית (שם מדעי: Glyphis glyphis) הוא מין של כריש השוכן במים מתוקים ומים מליחים בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה ולעיתים גם נודד לימים הקרובים לנהרות. הכריש התגלה ב-1839 ומצוי כיום בסכנת הכחדה.
תיאור

כריש זה מגיע לאורך של 2.6 מטרים והוא בעל קשקשים אפורים כהים ובטן לבנה. הסנפירים בשרניים עם סנפיר גבי גבוה וסנפיר שת נמוך. העיניים קטנות והחוטם מוארך ומעוגל ובעל נחיריים פחוסות ובעלות קפלי עור בולטים. שיני הכריש העליונות משוננות בדומה לכרישים אחרים כשהשיניים התחתונות חדות וארוכות, דומות בצורתם לחנית ומיועדות לתפיסת מזון. הנקבה ממליטה 6 עד 7 צאצאים חיים.
לרוב הכריש חי במי שפכי נהרות או מנגרובים על קרקעית חולית או בוצית ובאזורי גאות חזקה. הבוגרים חיים גם במים מלוחים בחופי אוסטרליה וגינאה החדשה. הם ניזונים בעיקר מדגי גרם ומחסילונים שהם תופסים בשיניהם.
הוא מצוי כיום בסכנת הכחדה עקב אוכלוסייתו הקטנה והפגיעה בבית גידולו.
הערות שוליים

↑  כריש שן-חנית באתר הרשימה האדומה של IUCN