stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוריד מוליקה
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Sunshine on Leith | רקדן |  |
| 2018 | תגידי את זה לדבורים | בחור אלים |  |
| 2022 | שעון יום הדין | קריין | סרט קצר; במאי ותסריטאי |
| 2023 | Boys on Film: Dangerous to Know | ניק |  |
| 2024 | סבסטיאן | מקס |  מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי להופעה פורצת דרך |
| טרם פורסם | Sukkwan Island |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Case Histories | פרדי מרשל | פרק: "Nobody's Darling" |
| 2015 | Stonemouth | סטיוארט הצעיר |  |
| 2022 | עד מספר 3 | פו | תפקיד ראשי |
| 2022 | ורד אדום | פטריק הום | 5 פרקים |
| 2024 | Sexy Beast | טדי בס צעיר |  |
| 2024 | הפרנצ'ייז (אנ') | ג'אז קוקס | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| TBA | The Jetty | טרוי |  |
| TBA | רידלי | ריאן סטנפורד | עונה 2 |
פילמוגרפיה > קליפים

"Easter Road" (2020)", קאלום ביטי
הערות שוליים

↑  Bamigboye, Baz (19 בינואר 2024). "Breaking Baz: Scottish-Italian Newcomer Ruaridh Mollica On His Breakthrough Performance In Mikko Makela's Sundance-Bound 'Sebastian'". Deadline. נבדק ב-19 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ruaridh Mollica". Strange Town Agency. נבדק ב-23 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bamigboye, Baz (19 בינואר 2024). "Breaking Baz: Scottish-Italian Newcomer Ruaridh Mollica On His Breakthrough Performance In Mikko Makela's Sundance-Bound 'Sebastian'". נבדק ב-19 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dibdin, Thom (8 ביוני 2015). "Strange Town Nights". All Edinburgh Theatre. נבדק ב-23 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Orenstein, Eitan (26 במרץ 2023). "In Conversation With Ruaridh Mollica". נבדק ב-23 באוגוסט 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Palmer, Katie (20 ביולי 2022). "Witness Number 3 cast: Who is in the Channel 5 series?". Daily Express. נבדק ב-12 באוקטובר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Avella, Frank J. (23 בינואר 2024). "Sundance: Director Mikko Mäkelä, Star Ruaridh Mollica On Their Bold New Queer-Themed Film 'Sebastian'". AwardsDaily. נבדק ב-24 בינואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Swann Arlaud, Woody Norman, Ruaridh Mollica and Alma Pöysti to Star in 'Sukkwan Island' Film Adaptation From Haut Et Court (EXCLUSIVE)". 31 בינואר 2024. נבדק ב-2 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Scheetz, Cameron (1 בפברואר 2024). "Ruaridh Mollica says sex worker drama 'Sebastian' helped him understand his queerness". Queerty. נבדק ב-2 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רוריד מוליקה".
קרל ריינר

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1922 הברונקס, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  29 ביוני 2020 (בגיל 98) בוורלי הילס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1945–2020 (כ־75 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'טאון  בית הספר לשירות חוץ ע"ש אדמונד ולש  Evander Childs Educational Campus 
 בן או בת זוג:  Estelle Reiner (24 בדצמבר 1943–25 באוקטובר 2008) 
 צאצאים:  רוב ריינר, Sylivia Ann Reiner, Lucas Reiner 
 פרסים והוקרה:  פרס מארק טוויין להומור אמריקני (2000)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1962)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1963)  פרס אמי לתסריט לסדרה קומית (1964)  פרס אמי להופעת אורח בסדרה קומית (1995)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (1957)  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית (1958)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 https://www.randomcontent.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קרל ריינר (באנגלית: Carl Reiner;‏ 20 במרץ 1922 – 29 ביוני 2020) היה שחקן, קומיקאי, במאי, תסריטאי וסופר יהודי-אמריקאי.
ביוגרפיה

קרל ריינר נולד למשפחת מהגרים יהודים ב-20 במרץ 1922 בברונקס, ניו יורק. ב-1942 התגייס לחיל האוויר בצבא ארצות הברית. הוא הוכשר בתחילה כמפעיל רדיו ולאחר שאושפז בעקבות דלקת ריאות בבית חולים למשך שלושה חודשים, נשלח לאוניברסיטת ג'ורג'טאון בה שהה כעשרה חודשים. באוניברסיטה שימש תחילה כמתרגם מצרפתית ושם צבר את ניסיונו הראשון לאחר ששיחק מחזה של מולייר בצרפתית.
ריינר החל לכתוב מערכונים ולהופיע כשחקן וקומיקאי בתוכניות טלוויזיה החל משנות החמישים המוקדמות, תוך שהוא משתף פעולה עם כותבים כמל ברוקס וניל סיימון. בשנות ה-60 התפרסם כיוצר של תוכנית הטלוויזיה "המופע של דיק ואן דייק" (The Dick Van Dyke Show). ב-1990 ביים את הקומדיה "בגידה נעימה".
לאורך הקריירה שלו הופיע קרל ריינר בעשרות סרטים ותוכניות טלוויזיה.
ב-1963, הופיע בסרט "מטורף, מטורף, מטורף העולם". ב-1966 שיחק בסרט "הרוסים באים, הרוסים באים".
בשנת 1997 ביים את הקומדיה הרומנטית "החתן, הכלה וההורים שלה" בהשתתפותם של בט מידלר, גייל אוגריידי, ג'יימס דנטון ואחרים.
בין השנים 2001 ל-2007, הופיע בתפקיד סול בלום בסדרת סרטי אושן (אושן 11, אושן 12 ואושן 13).
ריינר זכה בפרסים רבים לאורך הקריירה שלו, לרבות 11 פרסי אמי ופרס גראמי אחד.
משפחתו

ריינר היה נשוי לאסטל כ-65 שנה, עד מותה ב-2008. לקרל ואסטל שלושה ילדים, בהם הבמאי והשחקן רוב ריינר.
הכוכב של ריינר בשדרת הכוכבים של הוליווד
ארטור וילקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בפברואר 1910 אינוברוצלב, פרובינציית פוזן, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  11 במאי 1989 (בגיל 79) פיינה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  הרייך הגרמני, גרמניה 
 מעסיק:  אס דה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
ארטור פריץ וילקה (בגרמנית: Artur Fritz Wilke‏; 1 בפברואר 1910, אינוברוצלב - 11 במאי 1989, פיינה, Peine) היה פושע מלחמה נאצי ושטורמבאנפיהרר אס אס שהורשע ברצח של 6,600 יהודים בתקופת השואה. לאחר המלחמה גנב וילקה את זהותו של אחיו המנוח ועבד במשך שנים רבות כמורה בבית ספר בכפר שטדרדורף (Stederdorf), היום רובע בעיר פיינה בסקסוניה התחתונה שבגרמניה.
חייו

וילקה למד תאולוגיה פרוטסטנטית בארלנגן ובגריפסוואלד אצל אדולף שלטר. לפי ההיסטוריון שאול פרידלנדר בספרו "גרמניה הנאצית והיהודים 1939-1945", שלטר השתייך ל"גרעין קשה של שונאי יהודים".
וילקה הצטרף למפלגה הנאצית ב-1931 וב-1932 הצטרף לאס אה, האגף החצי-צבאי של המפלגה הנאצית. בסוף 1938 הצטרף לאס דה, רשות הביון של האס אס. הוא פעל עם זונדרקומנדו 1005 של האיינזצקומנדו (חוליית הרג ניידת) במינסק, בלרוס. במינסק מונה לראש המרכז האנטי-פרטיזני. המדיניות הגרמנית באותה תקופה הייתה "כל היהודים הם פרטיזנים וכל הפרטיזנים הם יהודים", ועל כן וילקה היה אחראי בעיקר להשמדת היהודים במינסק ובאזור.
לאחר המלחמה ב-1945, וילק הסתתר ונטש את אשתו הראשונה ושלושת ילדיו. הוא נטל את זהות אחיו המת, ולטר וילקה, ועבר לשטדרדורף. בזהותו של ולטר וילקה הפך למורה בבית הספר של הכפר והתחתן בשנית עם רופאת הכפר, ד"ר אורסולה וילקה. הוא נמצא ונעצר בשנת 1961.
חייו > פסק דִין

ב-21 במאי 1963 נידון וילקה על ידי בית הדין האזורי בקובלנץ ל-10 שנות מאסר בגין "תפקידו המרכזי" בשישה מעשי הרג המוני של לפחות 6,600 יהודים. ההרשעה ברצח 6,600 יהודים מתוך אלפים רבים הגיעה עקב חוסר מידע לגבי האחראים ספציפית לפשעים באזור, למרות שזהותן של היחידות המשתתפות הייתה ידועה. הוא הורשע בהשתתפות בטבח סלוצק, בחיסול גטו מינסק ומבצע ביצות פריפיאט. יומנו של וילקה, שנתפס על ידי הצבא האדום ושימש כראיה במשפטים, סייע להרשעתו. היומן כלל רשימה כגון:
"יום שני, 8 בפברואר 1943. 05:00, אנחנו מתחילים בגטו היטב, 1,300 יהודים טופלו... מאוחר יותר, מפקד האזור קארל מחליט לשרוף (300–400 יהודים נוספים יוצאים מהבונקרים)." "יום שלישי, 9 במרץ 1943. השמש זורחת, בלילה שוב הייתה לי השריטה המעצבנת הזו."
בפסק דינם כתבו שופטי בית המשפט:
"וילקה אינו מסוגל לחשיבה ברורה וישרה, יש לו נטייה לעסוק בבריחות ובתירוצים". "[הוא] לאומן פנאטי ונלהב, והמשטר הקודם השתמש לרעה באידיאליזם השגוי שלו".
לקריאה נוספת

The Mark of Cain: Guilt and Denial in the Post-War Lives of Nazi Perpetrators, Katharina von Kellenbach
Jürgen Gückel: Klassenfoto mit Massenmörder. Das Doppelleben des Artur Wilke – eine Geschichte über Kriegsverbrechen, Verdrängung und die Suche nach der historischen Wahrheit. עם אחרית דבר מאת פיטר קליין. Vandenhoeck & Ruprecht, גטינגן 2019,ISBN 978-3-525-31114-1
הערות שוליים

↑  Dr. DW de Mildt, Prof. Dr. CF Rüter. Justice and Nazi Crimes Volume XIX Proceedings 547 - 568 (1963 - 1964). Foundation for Research on National-Socialist Crimes, Amsterdam.
↑   איתי משיח, פושע נאצי חוזר לכפר, ובמשך שנים כולם שותקים. ויום אחד, הכל משתנה, באתר הארץ, 15 באפריל 2020
↑  "Stederdorf: Gestapo-Massenmörder tarnte sich als Lehrer". PAZ-online.de (בגרמנית). נבדק ב-2020-04-21.
↑  Friedländer, Saul, 1932- (2009). Nazi Germany and the Jews. Harper Perennial. pp. 165–166. ISBN 978-0-06-135027-6. OCLC 1102253175.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Ingrao, Christian. (2013). The SS Dirlewanger Brigade : the history of the Black Hunters. Skyhorse Pub. ISBN 978-1-62087-631-2. OCLC 850856706.
↑  Blood, Philip W., 1957- (2008). Hitler's bandit hunters : the SS and the Nazi occupation of Europe. Potomac. ISBN 978-1-59797-157-7. OCLC 456331034.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  GELLATELY, ROBERT (2018), "Police Justice, Popular Justice, and Social Outsiders in Nazi Germany", Social Outsiders in Nazi Germany, Princeton University Press: 256–272, doi:10.2307/j.ctv301hb7.14, ISBN 978-0-691-18835-5
↑  "Stederdorf: Gestapo-Massenmörder tarnte sich als Lehrer". PAZ-online.de (בגרמנית). נבדק ב-2020-04-20.
↑  "Stederdorf: Gestapo-Massenmörder tarnte sich als Lehrer". PAZ-online.de (בגרמנית). נבדק ב-2020-04-21.
↑  "פושע נאצי חוזר לכפר, ובמשך שנים כולם שותקים. ויום אחד, הכל משתנה". www.haaretz.co.il. נבדק ב-2020-04-21.
↑  von Kellenbach, Katharina (2013-01-01). ""The Truth about the Mistake": Perpetrator Witness and the Intergenerational Transmission of Guilt". Historical Reflections / Réflexions Historiques. 39 (2). doi:10.3167/hrrh.2013.390203. ISSN 0315-7997.
↑  von Kellenbach, Katharina (2013-06-24). "The Mark of Cain". Oxford University Press. doi:10.1093/acprof:oso/9780199937455.001.0001. ISBN 978-0-19-993745-5.
↑  "Stederdorf: Gestapo-Massenmörder tarnte sich als Lehrer". PAZ-online.de (בגרמנית). נבדק ב-2020-04-20.
↑  von Kellenbach, Katharina (2013-01-01). ""The Truth about the Mistake": Perpetrator Witness and the Intergenerational Transmission of Guilt". Historical Reflections / Réflexions Historiques. 39 (2). doi:10.3167/hrrh.2013.390203. ISSN 0315-7997.
↑  "Justiz und NS-Verbrechen: Band 19 | Amsterdam University Press". www.aup.nl (באנגלית). נבדק ב-2020-04-20.
↑  Dr. DW de Mildt, Prof. Dr. CF Rüter. Justice and Nazi Crimes Volume XIX Proceedings 547 - 568 (1963 - 1964). Foundation for Research on National-Socialist Crimes, Amsterdam.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009461173205171  GND: 1071879820  ISNI: 0000 0005 0382 5152  VIAF: 315972533   WorldCat (עם VIAF): 315972533
יחסי אתיופיה–מצרים

| יחסי אתיופיה–מצרים |
| --- | --- |
אתיופיה: מצרים


אתיופיה: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
1,104,300: 1,001,450
אוכלוסייה
133,769,052: 117,456,082
תמ"ג (במיליוני דולרים)
163,698: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,224: 3,371
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר (מימין) נפגש עם היילה סלאסי, קיסר אתיופיה, בפסגת ארגון אחדות אפריקה באדיס אבבה, 1963
יחסי אתיופיה–מצרים הם היחסים דו-צדדיים בין ממשלות רפובליקת מצרים הערבית לבין ממשלות הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה. שתי המדינות יצרו קשרים דיפלומטיים בשנת 1927 והיחסים הם הוותיקים ביותר ביבשת אפריקה ובין הוותיקים בעולם. שתיהן חברות ביוזמת אגן הנילוס וחולקות יחסים בעלי אופי מיוחד בשל תפקידן המכריע בסוגיות חיוניות כמו תיק המים של הנילוס והאינטרס המשותף לקיום ביטחון באזור קרן אפריקה על ידי מאבק בטרור ובפיראטיות.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הקשר הראשון בין שתי המדינות נמשך לפני כמעט שבעת אלפים שנה כאשר המצרים הקדמונים פתחו במסע המתועד המוקדם ביותר שלהם לארץ פונט תחת סחו רע של השושלת החמישית, אף כי ישנם ממצאי זהב פונטי במצרים שמתוארכים לתקופות מוקדמות עוד יותר בתקופת שלטונו של המלך ח'ופו של השושלת הרביעית. מצרים קדומים כינו את המקום הזה טא-נטר (ארץ האלים) וראו בו ארץ מסתורית ובלתי ידועה עם הון רב. לעיתים קרובות הם עסקו במסעות סחר עם שותפיהם בפונט, שם רכשו זהב, קטורת, הובנה, שנהב, עבדים, חיות אקזוטיות ועורות.
בעשור האחרון מתפתח סכסוך בין מצרים לאתיופיה עקב בניית סכר הרנסאנס.
קשרי דת

לדת תפקיד מכריע בקירוב שתי המדינות מכיוון שהכנסייה האורתודוקסית האתיופי הייתה תחת הנהלת הכנסייה האורתודוקסית הקופטית מעת קבלת הנצרות  במאה הרביעית עד שנת 1959 נשלחו נזירים קופטים לעמוד בראש הכנסייה הנוצרית,  אז לבקשת היילה סלאסי  מונה לה פטריארך משלה על ידי האפיפיור האורתודוקסי הקופטי של אלכסנדריה והפטריארך של כל אפריקה, קירילוס הרביעי.
מוסלמים באתיופיה גם מחוברים באופן הדוק למוסד אל-אזהר בקהיר.
עם זאת מצרים תמיד השתמשה במוסדות אלה כדי להשפיע על אתיופיה ולהסית את המוסלמים נגד הרוב הנוצרי למשל הראשונים שפתחו במרד נגד אתיופיה במה שהיה בזמנו מחוז אריתריאה בעידודה של מצרים ומדינות ערב אחרות,  היו חברי החזית לשחרור אריתריאה (elf ,המכונה גם ג׳בהא) וטענו ש״אריתריאה ערבית״ היו ברובם יוצאי מוסד אל-זהאר כתוצאה מהמרד אתיופיה נותקה מהים האדום.
קשרים כלכליים

בשנת 1905 סייע הבנק הלאומי של מצרים להקים את הבנק הראשון אי פעם באתיופיה, בנק אביסיניה שפעל כשלוחה שלו. הוא קיבל מונופול של 50 שנה והיה הסוכן הפיסקלי של ממשלת אתיופיה וכן המנפיק היחיד. השטרות והיה אחראי על גביית פיקדונות ומתן הלוואות וכן על סחר בזהב וכסף, אגירת סחורות בסיסיות והשקעות. במובן מסוים, הוא פעל כבנק מרכזי ובנק מסחרי עד 1930, אז הוא הועבר לממשלת אתיופיה אחרי עלייתו של היילה סלאסי לשלטון. הוא לא היה יכול לקבל את העובדה שהבנק המנפיק במדינה נמצא בבעלות זרה. בנק חדש שהיה תחת שליטת הממשלה, בנק אתיופיה, הוקם בשנת 1931 ושמר על ההנהלה וכמעט כל אנשי הצוות, הנכסים והלקוחות של הבנק הישן עד לפלישה האיטלקית לאתיופיה בשנת 1936 כשהוא חוסל.
כיום קיימים באתיופיה מעל 72 פרויקטים של השקעות מצריות בתחומי החקלאות, ייצור בעלי החיים, התעשייה, התיירות והנדל"ן. פרויקט נוסף המיושם הוא אזור תעשייה מצרי בעיר אדמה, כ-90 ק"מ מהבירה אדיס אבבה. כמו כן, חברת הקבלנים הערבית פתחה משרד במדינה.
המחלוקת על מי הנילוס

היחסים בין מצרים לאתיופיה הידרדרו לאחרונה[דרושה הבהרה], מה שניכר בחילוקי הדעות בין המדינות במעלה הזרם במורד הזרם של אגן הנילוס, שכן אתיופיה הובילה ועודדה את המדינות במעלה הזרם לחתום על הסכם לחלוקה מחודשת של מי הנילוס, למרות התנגדויות מצרים וסודאן.
בנובמבר 2010 האשים ראש ממשלת אתיופיה, מלס זנאווי, את מצרים בפעולה צבאית נגד מדינתו בגלל הסכסוך על מימי הנילוס, ותמיכה בקבוצות מורדים נגד המשטר באדיס אבבה. הטענה הדהימה את קהיר, אשר טענה בתגוביה שהאשמות אלה מופרכות.
זנאווי אמר לסוכנות הידיעות רויטרס כי מצרים אינה יכולה לנצח במלחמה עם אתיופיה על מי נהר הנילוס, וכי היא תומכת בקבוצות המורדים בניסיון לערער את יציבותה של המדינה. הוא הוסיף: "אני לא חושש שהמצרים יפלשו לפתע לאתיופיה. איש שניסה זאת לפני כן לא ידע לספר את תוצאות פעולתו, ואני לא חושב שהמצרים יהיו שונים מאלה שקדמו להם, ואני חושב שהם יודעים זאת". זנאווי הוסיף: "הגיע הזמן שהמצרים יחליטו אם הם רוצים לחיות במאה ה-11 או במאה ה-19".
מנגד, מצרים הביעה את הפתעתה ואת צערה על הצהרות אלה, ודובר משרד החוץ המצרי, חוסאם זכי, אמר בהצהרה כי מה שמפתיע הוא הדיבור של זנאווי על עימות צבאי בין שתי המדינות סביב המים. הוא הוסיף כי ההאשמות הכלולות בהצהרותיו של זנאווי בנוגע לניצול מצרים של קבוצות המורדים נגד המשטר השולט באתיופיה הן האשמות שווא, והדגישו את נכונותה של מצרים להגיע למשטר באדיס אבבה כדי לספק את האווירה המתאימה המונעת מכל צד להרוויח מהנוכחות של הקבוצות האלה. זכי הביע את צערו של מדינתו כי כמה מדינות – בראשות אתיופיה – צפו את תוצאות הדיאלוג על ידי חתימה על טיוטת הסכם המסגרת המלא, לפני שהגיעה להסכמה הרצויה על שיתוף במי הנילוס.
שר החוץ המצרי אחמד אבו אל-רייט, מצדו, במהלך ביקורו באבו דאבי, הביע את הפתעתו מהשפה בה נהג זנאווי באומרו כי מצרים אינה מחפשת מלחמה, ולא תהיה מלחמה.
תשע מדינות אגן הנילוס, כולל מצרים ואתיופיה, מנהלות שיחות כבר יותר מעשר שנים ליישוב סכסוכים בנוגע לחלוקת מי הנילוס, מכיוון שחלק מהמדינות מאמינות שהיו נתונים לאי הוגנות בהסכם קודם שנחתם ב-1929. אך במאי 2010 חתמו אתיופיה, אוגנדה, טנזניה, רואנדה וקניה על הסכם חדש, הסותר את ההסכם הקודם על מימי הנילוס. המדינות החותמות העניקו לשאר מדינות אגן הנילוס – מצרים, סודאן, בורונדי והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו – שנה להצטרף להסכם, אך מדינות אלה היו חלוקות בשל חילוקי דעות מאחורי הקלעים מאז החתימה.
על פי הסכם 1929, מצרים – שתעמוד בפני מחסור במים עד 2017 – תקבל 55.5 מיליארד קוב מדי שנה, המהווה את חלק הארי של 84 מיליארד מטרים מעוקבים של מים הזורמים לנילוס, ואתיופיה מייצגת מקור של כ-85% ממי הנילוס. אתיופיה הקימה חמישה סכרים ענקיים בעשור האחרון והחלה בבניית מתקן אנרגיה מימית חדש בעלות של 1.4 מיליארד דולר.
ב-3 במאי 2011 הודיע זנאווי על דחיית הצגת הסכם המסגרת על מימי הנילוס לפרלמנט בארצו, עד שנשיא חדש ייבחר במצרים. במהלך פגישתו עם המשלחת העממית המצרית, אמר זנאווי כי הוא מסכים להקים ועדת מומחים מצרית-אתיופית שתבטיח שסכר המילניום הגדול לא ישפיע על חלקה של מצרים במי הנילוס, ואם יוכח כמזיק, נשנה העיצוב. הוא הוסיף כי הנשיא לשעבר חוסני מובארק נהג לטפל בתיק המים בצורה ביטחונית, והוא הפקיד את ניהול העניין הזה בידי השר עומר סולימאן, שנהג להתמודד עם מדינות האגן בדרך של "דיקטציות" ולא התייעצויות.
5 בדצמבר

5 בדצמבר הוא היום ה-339 בשנה (340 בשנה מעוברת), בשבוע ה-49 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 26 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1033 – רעידת האדמה בבקעת הירדן שגרמה להרוגים רבים ולהרס רב
1492 – כריסטופר קולומבוס מגלה את האי היספניולה
1496 – מנואל הראשון, מלך פורטוגל מוציא צו לגירוש יהודים
1533 – איוון האיום מוכתר כנסיך מוסקבה
1560 – שארל התשיעי מוכתר למלך צרפת
1776 – ייסוד האחווה הראשונה – פי בטא קפא (ΦΒΚ) בקולג' ויליאן ומרי, בויליאמסבורג, וירג'יניה
1792 – מסתיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1792, בהן זכה ג'ורג' וושינגטון לכהונה שנייה כנשיא ארצות הברית
1931 – קתדרלת ישו המושיע במוסקבה נהרסה על ידי צו של יוסיף סטלין
1933 – עם קבלת התיקון ה-21 לחוקתה מסתיימת תקופת היובש בארצות הברית
1936 – הרפובליקה הסוציאל פדרטיווית הסובייטית של עבר הקווקז חדלה להתקיים
1945 – טיסת אימונים 19 של הצי של ארצות הברית אובדת – ההיעלמות המפורסמת ביותר בתוך "משולש ברמודה"
1949 – דוד בן-גוריון מכריז על ירושלים כעל בירת מדינת ישראל
1952 – מתחיל הערפיח הגדול בלונדון שגובה את חייהם של אלפי אנשים
1968 – השתלת לב ראשונה בישראל
1994 – נחתם מזכר בודפשט
1995 – התרסקה טיסה 56 של אזרבייג'ן איירליינס סמוך לנחיצ'יבאן, 52 הרוגים
2000 – שיגור לוויין הצילום הישראלי ארוס A, הראשון ממשפחת לווייני ארוס
2001 – שיגור משימת מעבורת החלל אנדוור STS-108 לתחנת החלל הבינלאומית
2004 – עזאם עזאם שוחרר מכלאו ושב לישראל לאחר כ-8 שנות מאסר
2005 – 5 הרוגים ו-54 פצועים בפיגוע התאבדות שביצע מחבל מתאבד ב"קניון השרון" שבנתניה
2007 – סטפן נורמן, נכדו של תאודור הרצל, הובא לקבורה בהר הרצל שבירושלים
2007 – רשות העתיקות מכריזה על גילוי מבנה ליד שער האשפות, ששימש כנראה כארמון של הלני המלכה
נפטרו

1560 – פרנסואה השני מלך צרפת (נולד ב-1544)
1770 – ג'יימס סטירלינג, מתמטיקאי סקוטי (נולד ב-1692)
1784 – פיליס ויטלי, משוררת אפרו-אמריקאית ילידת סנגל, ששוחררה מעבדות (נולדה ב-1753)
1791 – וולפגנג אמדאוס מוצרט, מלחין אוסטרי (נולד ב-1756)
1926 – קלוד מונה, צייר צרפתי, אמן המוביל בזרם האימפרסיוניסטי (נולד ב-1840)
1956 – לאה זמרי, ספורטאית ישראלית (נולדה ב-1933)
1965 – יוסף ארלנגר, רופא יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (נולד ב-1874)
1969 – אליס, נסיכת באטנברג, אמו של הנסיך פיליפ דוכס אדינבורו וחסידת אומות העולם (נולדה ב-1885)
1972 – קני דורהאם, חצוצרן, זמר ומלחין ג'אז אמריקאי (נולד ב-1924)
2008 – נינה פוש, שחקנית קולנוע וטלוויזיה הולנדית-אמריקאית (נולדה ב-1924)
2009 – לוי יצחק הורוביץ, האדמו"ר מבוסטון וחבר מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל בישראל (נולד ב-1921)
2012 – דייב ברובק, פסנתרן ג'אז אמריקאי (נולד ב-1920)
2013 – נלסון מנדלה, ממובילי המאבק באפרטהייד, נשיא דרום אפריקה וחתן פרס נובל לשלום (נולד ב-1918)
2013 – דני מט, אלוף בצה"ל (נולד ב-1927)
2014 – פביולה, מלכת הבלגים, אלמנתו של בודואן שהיה מלך בלגיה (נולדה ב-1928)
2019 – ג'ורג' לורר, מהנדס אמריקאי (נולד ב-1925)
2019 – אלכס מונטה, שחקן ישראלי (נולד ב-1929)
2019 – חנה רוט, זמרת ושחקנית, בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה, בישראל ובאיטליה (נולדה ב-1939)
2020 – ויקטור פונדלניק, כדורגלן סובייטי ששיחק בעמדת החלוץ (נולד ב-1937)
2020 – שלמה בונימוביץ, ארכאולוג ישראלי (נולד ב-1952)
2021 – בוב דול, סנאטור, מועמד לנשיאות ארצות הברית (נולד ב-1923)
2022 – קירסטי אלי, שחקנית אמריקאית (נולדה ב-1951)
2023 – נורמן ליר, מפיק ותסריטאי יהודי-אמריקאי (נולד ב-1922)
2023 – טובה אפשטיין, כדורסלנית וטניסאית ישראלית (נולדה ב-1933)
2023 – כושי רימון, בעל פונדק בערבה (נולד ב-1939)
חגים ואירועים החלים ביום זה

מתחילים לשאול את הגשמים בברכת השנים בתפילת שמונה עשרה בחוץ לארץ (בשנים שחודש פברואר הבא 28 ימים)
הולנד – ערב יום ניקולאוס הקדוש – סינטרקלאס
תאילנד – יום ההולדת של המלך, היום הלאומי
האימפריה הרומית – יום החג לכבוד פאונוס
יום המתנדב הבינלאומי (אנ')
4 בדצמבר – 6 בדצמבר
דצמבר
לוח אירועים שנתי
יוליוס השני
מרטין ואן ביורן
וולט דיסני
ורנר הייזנברג
משה קצב
וולפגנג אמדאוס מוצרט
נלסון מנדלה
מטאתריה

| מטאתריה |
| --- | --- |
 פוסום אוסטרלי כסוף-אפור  מודל של אלפדון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
תת־מערכה:: בעלי גולגולת
קבוצה:: בעלי חוליות
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
אינפרא־מחלקה:: מטאתריה
שם מדעי
 Metatheria ‏האקסלי, 1880

שלד של תיילקוסמילוס, טורף מטאתרי שהתקיים באמריקה הדרומית.
מטאתריה (שם מדעי: Metatheria) היא בת-מחלקה במחלקת היונקים, שכוללת את כל יונקי הכיס הקיימות היום בנוסף למספר קבוצות מאובנים. קבוצה זו שייכת לקבוצה תריה, בה גם יונקי השליה.
המטאתריה הוגדרה לראשונה בשנת 1880 על ידי הביולוג האנגלי תומאס הנרי האקסלי כחלק ממיון בסיסי של מחלקת היונקים:
היונקים המטילים ביצים - קבוצת יונקי הביב.
יונקי הכיס, בה העוברים מתפתחים לתקופת היריון קצרה ברחם האם, כשהם ניזונים משק החלמון בדומה לעוברים בביצים, ולאחר מכן נולדים ומשלימים את שאר התפתחותם בתוך כיס חיצוני הנוצר בעור הבטן של האם, שבו נמצאות הפטמות.
יונקי השליה שבה הנקבה היא בעלת שליה מפותחת, דרכה מתאפשר חילוף חומרים עם העובר.
ראשון בני קבוצה זו הוא הסינודלפיס שחי בקרטיקון התחתון בסין. שינוי נוסף משאר היונקים שקיים אצלם בנוסף לכיס, הוא בהרכב השיניים שלהם.
מאובנים של מטאתריה נמצאו בסין, באזורים נוספים באסיה ובאירופה, אך מרביתם נמצאו בצפון אמריקה. עם זאת המאבק עם יונקי השליה המוצלחים מהם הגביל את תפוצתם לאזורים מבודדים באוסטרליה, איי אוקיאניה ולאמריקה הדרומית, ממנה חלקם נכחדו עם ההחלפה האמריקאית הגדולה. המין אופוסום וירג'יניה הוא היחיד שקיים כיום באמריקה הצפונית.
מיון

סוג ללא מקור סינודלפיס (Sinodelphys) - נכחד
סוג Holoclemensia - נכחד
סוג Adinodon - נכחד
סדרה Deltatheroida - נכחדה
קבוצה Marsupialiformes
סוג Adelodelphys - נכחד
סוג Sinbadelphys - נכחד
סוג Camptomus? - נכחד
משפחה Alphadontidae - נכחדה
משפחה Herpetotheriidae - נכחדה
משפחה Anatoliadelphyidae - נכחדה
משפחה Peradectidae - נכחדה
משפחה Pediomyidae - נכחדה
סדרה Asiadelphia - נכחדה
סדרה Polydolopimorphia - נכחדה
קבוצה Archimetatheria - נכחדה
משפחה Stagodontidae - נכחדה
סדרה ספרסודונטה (Sparassodonta)
אינפרא-סדרה יונקי כיס (Marsupialia)
על-סדרה חיות כיס אמריקניות (Ameridelphia)
על-סדרה חיות כיס אוסטרליות (Australidelphia)
ראו גם

אאוטריקונודונטים - מהקדומים שביונקים האמיתיים.
כימולסטיים - מהקדומים שביונקים האמיתיים, אך מגוונים יותר מהאאוטריקונודונטים.
הערות שוליים

↑  מקור ואבולוציה מוקדמת של מטאתריה באתר NCBI
↑  ידיעה ב-BBC
↑  אבולוציה של חיות הכיס באתר פלאונטולוגיה אונליין
קתאי ויליאמס

| --- | --- |

קתאי ויליאמס
 לידה:  ספטמבר 1844 אינדפנדנס שבמיזורי
 פטירה:  1892 (בגיל 47 בערך) טרינידד שבקולורדו
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  ויליאם קתאי
 השתייכות:   צבא ארצות הברית צבא האיחוד
 תקופת הפעילות:  1866–1868 (כשנתיים)
 דרגה:  טוראית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים האמריקנית
 
קתאי ויליאמס (באנגלית: Cathay Williams; ספטמבר 1844 – 1892) הייתה חיילת אמריקאית. האישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהתגייסה לצבא, והמקרה המתועד היחיד של אישה ששרתה בצבא ארצות הברית בהעמידה פנים שהיא גבר.
ביוגרפיה > ראשית חייה

נולדה באינדפנדנס שבמיזורי לאב אפרו-אמריקאי חופשי (שאינו עבד) ולאם בעבדות, מה שהפך את מעמדה החוקי למעמד של שפחה, כמו אמהּ. בשנות התבגרותה עבדה במטעיו של ג'ונסון בפאתי ג'פרסון סיטי. בשנת 1861 כבשו כוחות צבא האיחוד את העיר, בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית. באותה תקופה עבדים שנתפסו הוגדרו כ"סחורה שהוברחה", ורבים מהם נאלצו לשרת בתפקידי תמיכה צבאיים, דוגמת טבחים וטבחיות, כובסים וכובסות או אחים ואחיות. כשהייתה בת שבע עשרה גויסה ויליאמס בכפייה לרגימנט המתנדבים השמיני של אינדיאנה, בפיקודו של קולונל ויליאם פלאמר בנטון (אנ').