stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיפס תמונות
תהליך הפקת פסיפס תמונות

הפקת פסיפס תמונות מחייבת מספר תהליכים:
עיבוד גרפי של התמונה המיועדת להיות תמונת היעד.
עיבוד של כל תמונות המקור המיועדות לשמש ליצירת הפסיפס, והתאמתן כך שלא יפגמו בעת שילובן בפסיפס. גם תמונות, שהמבנה המקורי שלהן לגובה, עוברות תהליך חיתוך והתאמה, תוך שימור תוכן התמונה ועיבודה באופן שנראה כאילו צולמה במקור לרוחב.
מעבר על תמונות המקור וניתוח המבנה של כל אחת ואחת מהן: מיון לפי צבעים וגוונים ולפי מבנה.
תהליך הליבה - שיבוץ תמונות המקור כחלקיקים בתוך מלבני היעד: תהליך זה מבוצע באופן מדוקדק, על ידי מציאת התאמה בין תמונת המקור לבין המיקום, בו תשולב התמונה על גבי לוח המשבצות של תמונת היעד.
תהליך הפקת הפסיפס נעשה קשה עוד יותר, כאשר מתקבלת החלטה שאין לבצע שימוש חוזר רצוף בתמונות המקור, ושימוש חוזר בתמונת מקור יורשה רק בתנאי שיש בין מופעי התמונה מרחק מינימלי מסוים.
גלריה

פסיפס תמונות של שחף המורכב ממאות תמונות של ציפורים ותמונות טבע שונות שצורתן משושים
פסיפס תמונות של מוסטפא כמאל אטאטורק
ציורו של סלבדור דאלי מ-1976 נחשב לראשון ליישם פסיפס תמונות. במבט ממרחק 40 מטרים, נראית בבירור דמותו של אברהם לינקולן
ראו גם

אמנות ASCII
צבי ליבונטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1832 מיקולאייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1898 (בגיל 66 בערך) ראשון לציון, האימפריה העות'מאנית 
 מקום קבורה:  בית עלמין גני אסתר 
 מקום מגורים:  ראשון לציון 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
צבי ליבונטין הכהן (תקצ"ב, 1832 – י' בטבת תרנ"ח, 1898) היה מאנשי העלייה הראשונה, ממייסדי ראשון לציון.
ביוגרפיה

נולד בניקולייב שברוסיה (כיום באוקראינה) לזאב הכהן ליבונטין. קיבל חינוך תורני וחינוך כללי. בצעירותו הצטרף לתנועת חובבי ציון. התעשר מעיסוקו במסחר.
בשנת תרמ"ב (1882) עלה בן אחיו זלמן דוד ליבונטין לארץ ישראל כציר מטעם משפחות מקרמנצ'וג ומחרקוב. הוא כונן ביפו ועד בשם ועד חלוצי יסוד המעלה, אשר הציב לו מטרה לרכוש קרקע בארץ ישראל ולייסד בה מושבה של עובדי אדמה. לאחר שאיתר אדמות ב"עיון קרא" שבדרום יפו, פנה לדודו העשיר והציע לו לרכוש את האדמות. צבי ליבונטין נענה לבקשתו ורכש בכספו למעלה ממחצית אדמות "עיון קרא", שעליהן קמה ראשון לציון.
זמן קצר לאחר מכן עלה צבי ליבונטין עם אשתו לאה לארץ ישראל. מיד עם בואו הצטרף לקבוצת ועד חלוצי יסוד המעלה, וכעבור מספר חודשים עלו חברי הקבוצה על הקרקע וייסדו את המושבה ראשון לציון. צבי ליבונטין נחשב "זקן המייסדים". את מחצית השטח מכר לחבריו ומחציתו השאיר לעצמו. מחלקו הפריש 360 דונם לשש משפחות חסרות אמצעים. את תמורת הקרקע הקדיש לבניית בית הכנסת הגדול של המושבה.
בשנת תרמ"ג (1883) קיבל צבי ליבונטין מוועד חלוצי יסוד המעלה תואר "חבר נכבד" מטעם הוועד ואף הוגשה לו תעודת הוקרה על פועלו. באותה שנה החל יחד עם שני חברים נוספים בנטיעת גפנים, ובעקבותיהם הלכו שאר המתיישבים.
כיו"ר ועד המתיישבים חתם בשנת תרמ"ג (1883) על המכתב הראשון שנשלח מבני המושבה אל הברון רוטשילד, בו סיפרו על המצב הקשה של המתיישבים. לימים סירב ליבונטין לקבל את מרות פקידות הברון, ובעקבות זאת מכר את רכושו ונשאר להתגורר במושבה, יחד עם אשתו לאה, כאזרחים מן השורה עד יומם האחרון. בהיותם חשוכי ילדים תרמו את עיזבונם למוסדות הציבור במושבה.
נקבר בבית הקברות הישן בראשון לציון, ולצדו אשתו לאה.
הערות שוליים

↑  תרשים חלקות ראשון לציון, כולל ציון המגרשים בבעלות צבי ליבונטין (מתוך ספר היובל למושבה, 1907), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
פיתוח שמיעה

פיתוח שמיעה הוא תהליך לימודי אשר במהלכו מוזיקאים לומדים לזהות, אך ורק באמצעות השמיעה, גבהי צליל, מרווחים, מלודיות, אקורדים, מקצבים, ומרכיבים בסיסיים מוזיקליים אחרים. יישום מיומנות זו מקביל לפעולת הכתיבה בזמן הכתבה במסגרת השימוש בשפה כתובה ומדוברת, ומשמש כפעולה ההפוכה לפעולה של קריאת תווים מהדף. פיתוח השמיעה הוא מרכיב מרכזי וחיוני במסגרת תהליך ההכשרה המוזיקלית.
זיהוי גובה צליל באופן יחסי

זיהוי יחסי של גובה צליל הוא היכולת לגלות באופן שמיעתי מהם התפקידים או הפונקציות שממלאים צלילים בודדים במסגרת ההקשר של טוניקה מבוססת. לאחר שהתקיים ביסוס של הטוניקה, כל גובה צליל שיופיע לאחר מכן ימלא תפקיד כלשהו במסגרת הסולם, גם ללא קשר ישיר לצלילים הנלווים אליו. לדוגמה, ברגע שביססנו את הצליל סול כטוניקה, המאזינים יוכלו לזהות שהצליל רה מהווה את הדרגה החמישית לצליל סול. לשם כך, אין צורך להתייחס אל צלילים אחרים המנוגנים באותו הזמן עם הצליל רה.
מוזיקאים רבים משתמשים בזיהוי יחסי של גבהי צליל על מנת לזהות, להבין ולהעריך את המשמעויות של צלילים במסגרת הסולם. לטובת המטרות האלה, החלפת שמות הצלילים במספרי דרגות (במספרים 1–7), או לחלופין הזזה של שמות הצלילים ('דו', 'רה', 'מי') מגבהי הצליל האבסולוטים המקובלים שלהם, יכולים להיות מועילים למדי. במהלך השימוש במערכות כאלה, גבהי צליל בעלי תפקיד זהה (הטוניקה או הדרגה הראשונה בסולם, לדוגמה), יקושרו אחד אל השני באמצעות תווית זהה (לדוגמה, דרגה מספר 1 או 'דו').
זיהוי גבהי־צליל באופן יחסי נבדל מזיהוי אבסולוטי, המבוסס על סולפג' בו התווית 'דו' היא קבועה. זיהוי יחסי של גובה צליל מדגיש את התפקידים והמשמעויות בהתייחס אל הטוניקה, ובזיהוי אבסולוטי של שמות הצלילים, השמות אינם משתנים בהתאם להקשר הטונאלי. בסולפג' עם 'דו' קבוע (שנעשה בו שימוש רחב בקונסרבטוריונים בפריז, מדריד, רומא, ובארה״ב: בג'וליארד ומכון קרטיס), סימני הסולפג' אינם מייצגים את דרגות ביחס אל הטוניקה, אלא גבהי צליל ממשיים. במערכת המבוססת על 'דו' נייד, סימני הסולפג' וגבהי הצלילים אמנם מתואמים בדר״כ באותו אופן כמו במערכת המנוגדת, אך אין שום דרישה מחייבת שהמוזיקאים יקשרו את סימני הסולפג' עם גבהי הצליל הממשיים. מוזיקאים רבים משתמשים בדרך כלל בתוויות הצלילים על מנת לבטא את גבהי הצלילים הממשיים, אך מזהים אותם באופן שכלי באמצעות חישוב המרווחים ביניהם וביחס לטוניקה הנתונה.
היתרון המרכזי של זיהוי גובה הצליל באופן יחסי הוא קיומה כמות לא מבוטלת של מוזיקה טונאלית, ולכן טכניקה זו היא שימושית ביותר וניתן ליישמה לעיתים קרובות.
עם זאת, יש לשיטה זו מספר חסרונות.
ביצירה מוזיקלית שמתקיימת בה עמימות טונאלית, או במוזיקה א־טונאלית, לא מסופקת המסגרת הנדרשת לזיהוי יחסי של גבהי־צליל. בנוסף, כאשר מתקיימים שינויי סולם במוזיקה טונאלית, התלמיד צריך לשים לב לשינוי כאשר הוא מתרחש, ולדעת לזהות את גבהי הצליל ביחס אל הטוניקה החדשה. פעולה זו דורשת מיומנות גבוהה, מעין ניתוח מוזיקלי בזמן אמת במהלך האזנה, ולעיתים צפייה מראש של מה שעתיד להתרחש. מהסיבה הזו, זיהוי גבהי־צליל באופן יחסי הופכת לפעולה מסובכת ומסורבלת במהלך האזנה ליצירה עם מודולציות רבות.
זיהוי מרווחים

היכולת לזהות מרווחים מהווה מיומנות שימושית למוזיקאים. על מנת לזהות באמצעות השמיעה מהם התווים במלודיה, חייב המוזיקאי שתהיה לו יכולת מסוימת לזיהוי מרווחים. חלק מהמורים מפתחים יכולת לזיהוי מרווחים אצל תלמידיהם על ידי קישור אסוציאטיבי של כל אחד מהמרווחים אל הצלילים הראשונים במספר שירים ידועים. שיטה זו שנויה במחלוקת בקרב המורים לפיתוח שמיעה. לדעת מתנגדי השיטה, ההיעזרות בדוגמאות משירים מוכרים היא שימושית באופן מוגבל מפני שהשיטה ניתנת ליישום רק בהקשרים טונאלים זהים לאלה שבדוגמאות. כלומר, כשהמרווחים מורכבים מאותן דרגות בסולם.
בנוסף, קיימות שיטות שונות (סולפג', סארגם, ושירה מהדף באמצעות מספרי דרגות) המצמידות הברות מסוימות אל כל אחד מהתווים בסולם. השיטה נחשבת למועילה, בין היתר, מפני שהיא מקלה על התלמיד לשמוע כיצד אותו מרווח נשמע בהקשרים סולמיים שונים, למשל כאשר מרווח זהה יוצא מדרגות שונות בסולם.
זיהוי אקורדים

בנוסף ליכולת לזהות מלודיה, נדרשת היכולת לזהות את המבנים ההרמונים שתומכים בה. לשם כך, מוזיקאים מתאמנים לעיתים קרובות בזיהוי שמיעתי של סוגי אקורדים שונים וההיפוכים שלהם. ישנן שתי צורות לתרגול השמיעה ההרמונית. הצורה הראשונה היא זיהוי האקורדים והיפוכיהם באופן המנותק מהקשר, המדגישה את היכולת לזהות את הצבע הצלילי הייחודי לכל סוג אקורד. הצורה השנייה היא זיהוי של מהלכים הרמוניים, המדגישה את היכולת לזהות את האופנים שבהם האקורדים השונים מתחברים אחד אל השני במסגרת ההקשר של יצירה מוזיקלית ממשית.
פיתוח שמיעה מיקרוטונאלית

התהליך דומה לפיתוח שמיעה המבוסס על שנים־עשר צלילים, אך כולל כמות גדולה יותר של מרווחים שיש להבחין ביניהם. ההיבטים השונים של פיתוח שמיעה מיקרוטונאלית מפורטים בספר ״החוויה ההרמונית״ מאת ו.א. מת'יו. הספר כולל תרגילי שירת תווים מהדף, בהם נדרש התלמיד לשיר מעל לנקודת־עוגב, ולשיר מרווחים מיקרוטונאלים באינטונציה מדויקת. ישנן גם תוכנות מחשב המיועדות לפיתוח שמיעה מיקרוטונאלית ותוכנות המסייעות בביצוע של מוזיקה מיקרוטונאלית.
גרו שטליג מהאקדמיה הנורווגית למוזיקה פיתח את התוכנה Micropallete המיועדת לפיתוח שמיעה מיקרוטונאלית של צלילים, מרווחים ואקורדים. ארון האנט פיתח ב-Hi Pi instruments את התוכנה Xentrone, המיועדת גם היא לפיתוח שמיעה מן הסוג הזה.
זיהוי קצב

דרך אחת שבה מתאמנים מוזיקאים בזיהוי תבניות קצב מורכבות היא שבירתן לתת־תבניות קטנות הניתנות לזיהוי ביתר קלות. לדוגמה, ניתן תחילה ללמוד את כל הקומבינציות האפשריות של ארבע שמיניות וארבע הפסקות באורך שמינית, ולאחר מכן לחבר אותן יחד לכדי תבניות ארוכות יותר.
דרך נוספת לאמן את מיומנות הקצב היא הסתמכות על זיכרון שריר, או ללמד את אחד השרירים בגוף מקצב מסוים. ניתן להתחיל בתיפוף מקצב באמצעות אחת הידיים או הרגליים בנפרד, או לשיר אותו באמצעות הברה כלשהי (למשל 'טה'). בשלב מתקדם יותר אפשר לשמור על נגינה קבועה של מקצב מסוים ברגל, ביד או בפה, ובו־זמנית להשמיע מקצב שונה באיבר אחר, ובצורה הזו להרכיב תבנית קצב המורכבת משני מקצבים חופפים.
מטרונום עשוי להיות שימושי בשמירה על מפעם (Tempo - מהירות הקצב) קבוע ומדויק בזמן תהליכי האימון.
זיהוי גוני צליל

לכל כלי נגינה ישנה איכות צליל מסוימת האופיינית לו, ולרוב אינה תלויה בגובה הצליל או הדינמיקה שבה מנגנים. לחלק מכלי הנגינה יש יותר מגוון אחד. למשל פריטה על מיתרי הכינור עם האצבעות מפיקה גוון שונה לחלוטין מנגינה על המיתרים באמצעות הקשת. ניתן ליישם טכניקות ידניות שונות או טכניקות אמבושיור על חלק מכלי הנגינה על מנת להפיק את אותו גובה הצליל בגוונים מרובים. לעיתים גוון הצליל הוא חלק בלתי נפרד מהמלודיה או היצירה המוזיקלית, למשל במוזיקת שאקוהאצ'י. בהקשרים אלה, אימון לזיהוי גובה־צליל לא יהיה מספיק לזיהוי שמיעתי של המוזיקה במלואה. היכולת לזהות ולהבחין בין גוני הצליל השונים היא מיומנות מוזיקלית חשובה, וניתן לרכוש ולחזק אותה באמצעות אימון.
שעתוק

מורים למוזיקה לרוב ממליצים לתלמידיהם לבצע שעתוק (טרנסקריפציה) של מוזיקה מוקלטת כדרך לתרגל את כלל מיומנויות השמיעה שהוזכרו למעל: מלודיה, הרמוניה וקצב. מורים רבים משתמשים בתרגיל פשוט יותר של ״הכתבה״. בהכתבה המורים מנגנים לתלמידיהם חומר מוזיקלי קצר (מלודי, הרמוני או שניהם יחד), והתלמידים מקשיבים וכותבים אותם על דף תווים.
תוכנות מחשב לתרגול מיומנויות שמיעה

לשם זיהוי והפקה מדויקים של מרווחים, סולמות, אקורדים, מקצבים, ואלמנטים מוזיקליים נוספים, קיים צורך חיוני בכמות רבה של אימון המבוסס על תרגול יומיומי. תרגול שכזה דורש בין היתר גם בחינות שמחוץ לכיתת הלימוד, ולשמן דרוש שותף המחזיק בידע הנחוץ על מנת לנגן באוזני התלמיד את המקטעים המוזיקליים, ולהעריך את תשובותיו. תוכנות מקצועיות לתאוריה מוזיקלית עשויות לשחרר את התלמיד מן הצורך בשותף, ומאמנות את המשתמש ועוקבת אחרי אחוזי הצלחתו. קונסרבטוריונים ואקדמיות למוזיקה רוכשים לעיתים קרובות רישיונות לתוכנות מסחריות עבור תלמידיהם, למשל: Meludia, EarMaster, Auralia ועוד. באופן הזה, יכולים המוסדות לעקוב אחרי ההישגים של תלמידיהם באמצעות המחשב. קיימות גם תוכנות חינמיות רבות, ביניהן תוכנות מקוונות ותוכנות הניתנות להורדה למחשב (למשל GNU Solfege), ולרוב הן מספקות את אותם שירותים כמו התוכנות בתשלום. רוב התוכנות לפיתוח שמיעה מבוססות על MIDI, ומספקות למשתמש הדמיה של גוני צליל מכלי נגינה שונים, ואף מאפשרות קבלת קלט ממקלדת אלקטרונית. התוכנה Sebastian היא יישום חוצה־פלטפורמות המאפשר שימוש במקלדת MIDI ומגביר בהדרגה את רמת הקושי. התוכנה TrainEar שימושית במיוחד לקישור אסוציאטיבי של מרווחים עם שירים. אפליקציות מובייל לפיתוח שמיעה זמינות לכל בחנויות האפליקציות: ל־App Store ול־Google Play יש כמה אפליקציות לiOS ולאנדרואיד בהתאמה: ביניהן Piano Ear Training ,Sharp Ear ו־Better Ears.
ראו גם

שמיעה יחסית
שמיעה אבסולוטית
לקריאה נוספת

Karpinski, Gary S. (2000). Aural Skills Acquisition: The Development of Listening, Reading, and Performing Skills in College-Level Musicians. Ofxord University Press US. ISBN 978-0-19-511785-1.
Prosser, Steve (2000). Essential Ear Training for the Contemporary Musician. Berklee Press. ISBN 0-634-00640-1
Friedmann, Michael L. (1990). Ear Training for Twentieth-Century Music. Yale University Press. ISBN 0-300-04536-0.
Karpinski, Gary S. (2007). Manual for Ear Training and Sight Singing. Norton. ISBN 978-0-393-97663-2.
Karpinski, Gary S. (2006). Anthology for Sight Singing. Norton. ISBN 978-0-393-97382-2.
Teck, Katherine (1994). Ear Training for the Body: A Dancer's Guide to Music. Princeton Book Company. ISBN 978-0-87127-192-1.
הערות שוליים

↑  Humphries, Lee, Atonality, Information, and the Politics of Perception, Enclitic, Vol. III, No. 1 (Spring, 1979).
↑  Mayfield, Connie E, Theory Essentials, Volume I: An Integrated Approach to Harmony, Ear Training, and Keyboard Skills, New York: Schirmer, 2002
↑  Rogers, Michael, Beyond Intervals: The Teaching of Tonal Hearing, Journal of Music Theory Pedagogy
פרידריך שולץ

| --- | --- |

גנרל פרידריך שולץ
 לידה:  15 באוקטובר 1897 נטקוב, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  30 בנובמבר 1976 (בגיל 79) פרוידנשטאדט, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית היגר ה-28   מפקד קורפוס הפאנצר ה-3   מפקד הקורפוס ה-59   מפקד קורפוס הפאנצר ה-46   מפקד הארמייה ה-17   מפקד ארמיית הפאנצר הרביעית   מפקד קבוצת ארמיות G   מפקד קבוצת ארמיות C
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל חיל הרגלים פרידריך שולץ (בגרמנית: Friedrich Schulz;‏ 15 באוקטובר 1897 – 30 בנובמבר 1976) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

שולץ נולד ב-15 באוקטובר 1897 בנטקוב, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-54 (פומרניה ה-7 - פון דר גולץ), ובשנת 1915 הועבר לרגימנט הרגלים ה-58 (פוזן ה-3), וב-26 ביוני 1916 הועלה לדרגת לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר שולץ ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-10 ביוני 1922 התחתן. ב-1 בספטמבר 1933 מונה שולץ לתפקיד מטה במשרד המלחמה בברלין, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים ה-30. ב-15 באוקטובר 1935 מונה לקצין אג"ם בדיוויזיה ה-23, וב-1 בינואר 1936 הועלה לדרגת מיור. ב-12 באוקטובר 1937 מונה לתפקיד מטה ב־OKW, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה שולץ בתפקיד מטה ב־OKW, וב-20 באפריל 1940 מונה שולץ לקצין אג"ם הקורפוס ה-43. שולץ השתתף עם הקורפוס במערכה על צרפת כחלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-1 באפריל 1941 הועלה לדרגת אוברסט. במהלך מבצע ברברוסה לחם שולץ עם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית ולאחר מכן כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ובמהלך הקרב על מוסקבה לחם שולץ עם הקורפוס כחלק מהארמייה הרביעית ומארמיית הפאנצר השנייה לסירוגין. ב-29 במרץ 1942 קיבל שולץ על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-12 במאי 1942 מונה לראש מטה הארמייה ה-11. ב-1 ביולי 1942 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-21 בנובמבר 1942 מונה לראש מטה קבוצת ארמיות דון. ב-12 בפברואר 1943 שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות דרום ושולץ מונה לראש המטה, וב-1 במרץ 1943 פרש מתפקידו. ב-1 במאי 1943 מונה שולץ למפקד דיוויזיית היגר ה-28, שהייתה חלק מהקורפוס ה-26 במסגרת הארמייה ה-18, וב-1 ביולי 1943 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-25 בנובמבר 1943 מונה שולץ למפקד קורפוס הפאנצר ה-3, שהיה חלק מהארמייה השמינית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-8 בפברואר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-59, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום. על פעולותיו בקרבות קיבל שולץ תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-22 במרץ מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-46, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן במסגרת קבוצת ארמיות דרום אוקראינה. ב-1 באפריל 1944  הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-25 ביולי 1944 מונה שולץ למפקד הארמייה ה-17 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה שהפכה ב-23 בספטמבר לקבוצת ארמיות A. על פעולותיו בקרבות בשלזיה העילית, קיבל שולץ ב-26 בפברואר 1945 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-5 באפריל 1945 מונה שולץ למפקד קבוצת ארמיות G, ופיקד עליה עד לפירוקה על ידי אלברט קסלרינג בסוף אפריל. ב-30 באפריל מונה למפקד קבוצת ארמיות C, אך למחרת הוחלף בידי גנרל הנס רטיגר. ב-3 במאי מונה שוב למפקד קבוצת ארמיות G בבוואריה, וב-6 במאי נכנע בראש כוחותיו לאמריקנים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

אשתו של שולץ מתה בשנת 1945, ואילו הוא שוחרר מהשבי ב-30 במרץ 1948, וב-16 באוקטובר אותה שנה התחתן עם אשתו השנייה. לאחר שחרורו התגורר שולץ בפרוידנשטאדט עד למותו ב-30 בנובמבר 1976.
פת קיבר

פת־קיבָּר הוא לחם גס שלא הוצאו ממנו הסובין או שרובו סובין.
הסובין נחשב לחומר גלם הנחות ביותר לאפיית לחם, אחריו במעלה לחם השעורים, והראשון במעלה לחם חיטה. פת קיבר מופיעה לראשונה במקורות התלמודיים, במסכת פסחים דף מב עמוד א'.
בעניין זה אומר התלמוד ”ג' דברים מרבין הזבל, כופפין את הקומה ונוטלין אחד מחמש מאות ממאור עיניו של אדם ואלו הן פת קיבר וכו'” על פי מאמר תלמודי זה, פת קיבר קשה לעיכול הגוף ומשום כך גורמת למחלות ולהזדקנות הגוף.
בקידושין כ׳ א:ט״ו ”שלא תהא אתה אוכל פת נקיה והוא אוכל פת קיבר אתה שותה יין ישן והוא שותה יין חדש אתה ישן על גבי מוכים והוא ישן על גבי התבן מכאן אמרו כל הקונה עבד עברי כקונה אדון לעצמו.”
בראשית רבה צ׳:ו׳ ”וַתִּכְלֶינָה וגו' , יָצְאוּ מְכוֹלָלוֹת, : וַתְּחִלֶּינָה וגו', נִכְנְסוּ חוֹלָנִיּוֹת, עַד שֶׁהֵם יוֹשְׁבִים עַל הַשֻּׁלְחָן בִּקְּשׁוּ אֲפִלּוּ פַּת קִבָּר וְלֹא מָצָאוּ, אָמְרוּ לֹא כָךְ אָמַר יוֹסֵף.”
בהלכות ברכות נפסק שצריך להקדים ולברך על פת נקיה שהיא מקמח לבן, על פני פת קיבר.
חיים נחמן ביאליק בספרו אלמנות כותב ”השבעים יום יום פת־לחם, ויהי פַּת קִבָּר חֲרֵבָה”.
דוד שמעוני בספרו בשבילי הביבר כותב ”יִסְתַּפְּקוּ בְּמוּעָט, בְּפַת לֶחֶם קִבָּר”.
נתן יונתן בשירו "שוב יוצא הזמר" כותב "שוב נושאת את פת־קיבר ומים".
דוד פוגל בספר רומן וינאי כותב ”ומתוך מין צידוק הדין מעשנים טבק חריף או כוססים פת קיבר בשומן חזיר”
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנסיסקה, נסיכת ברזיל

פרנסיסקה, נסיכת ברזיל (Francisca de Bragança ‏2 באוגוסט 1824 - 27 במרץ 1898), הייתה בתו של פדרו הראשון, קיסר ברזיל, וכלתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
ביוגרפיה

פרנסיסקה נולדה בריו דה ז'ניירו ב-2 באוגוסט 1824, לפדרו הראשון, קיסר ברזיל ומריה לאופולדינה מאוסטריה, בתם של פרנץ השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה תרזה מנאפולי וסיציליה.
ב-1 במאי 1843 התחתנה פרנסיסקה עם פרנסואה, נסיך ז'ואנוויל, ממנו היו לה 3 ילדים. בעקבות מהפכת פברואר בשנת 1848 עזבו בני המשפחה את צרפת, ומצאו מקלט בקלרמונט, סארי, עם שאר בני המשפחה.
בשנת 1851 הודיע בעלה על מועמדותו לבחירות לנשיאות צרפת שיתקיימו בשנת 1852, בתקווה לסלול את הדרך להחזרת המלוכה בסופו של דבר. הניסיון להפוך ל"נסיך-נשיא" בוטל על ידי הפיכה ב-2 בדצמבר 1851, בהנהגת הנסיך-נשיא, לואי נפוליאון, שנבחר זמן קצר לאחר מכן כקיסר נפוליאון השלישי. בשנת 1871 חזרו בני המשפחה לצרפת, אולם בשנת 1886 במסגרת חוק הגירוש נשללה מבעלה דרגתו בצי. פרנסיסקה ומשפחתה המשיכו לגור בפריז, וב-27 במרץ 1898 מתה פרנסיסקה בביתה.
משפחתה

ב-1 במאי 1843 התחתנה פרנסיסקה עם פרנסואה, נסיך ז'ואנוויל, ממנו היו לה 3 ילדים:
פרנסואז, נסיכת אורליאן (1844–1925)
פייר, דוכס פנתייבר (1845–1919)
מארי לאופולדין, נסיכת אורליאן (1849)
פרנסיס תומאס גרגורי

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1821 נוטינגהאמשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  24 באוקטובר 1888 (בגיל 67) טוומבה, אוסטרליה 
 שם לידה:  Francis Thomas Gregory 
 מקום מגורים:  אוסטרליה המערבית 
 מקום קבורה:  Drayton and Toowoomba Cemetery 
 פרסים והוקרה:  מדליית המייסדים (1863) 
 
פרנסיס תומאס גרגורי (באנגלית:Francis Thomas Gregory‏; 19 באוקטובר 1821 - 23 באוקטובר 1888) היה חוקר ופוליטיקאי אוסטרלי.
יליד אנגליה, היגר עם משפחתו לאוסטרליה כילד. הוא היה אחיו הצעיר של החוקר והפוליטיקאי אוגוסטוס צ'ארלס גרגורי, שעשה גם את הקריירה שלו באוסטרליה.
ביוגרפיה

גרגורי נולד בפרנספילד, נוטינגהמשייר, אנגליה בשנת 1821. משפחתו, כולל אחיו הבכור אוגוסטוס, היגרה למערב אוסטרליה בשנת 1829. לאחר השכלה בסיסית, נכנס גרגורי כמודד לשירות הציבורי במערב אוסטרליה בשנת 1841.
בשנת 1846 ליווה גרגורי את אחיו הבכור אוגוסטוס והחוקר הנרי צ'רצ'מן, כדי לחקור את המדינה מצפון לפרת'. בשנה שלאחר מכן מונה פרנסיס גרגורי לעוזר מודד ממשלתי כעבור שנתיים, 1849, הוא התמנה כמודד מוסמך.
בשנת 1857 הוא הוביל משלחות לנהר מורצ'יסון העליון, ובאזורים רחוקים יותר מזרחה וצפונה בשנת 1858.
בשנה שלאחר מכן ביקר גרגורי באנגליה, כדי לשדל את ממשלת בריטניה לממן את חקר צפון מערב אוסטרליה. פרנסיס גרגורי האמין שהאזור עשוי להתאים לחקלאות מרעה או מטעים, המבוססים על שימוש בכוח עבודה קטן.
בשנת 1860, ממשלת מערב אוסטרליה הטילה על פרנסיס גרגורי לעמוד בראש משלחת לחקר פנים הארץ סביב מפרץ ניקול. החלק הדרום מערבי של אזור זה נודע לימים בשם פילברה. ממשלת בריטניה העניקה 2,000 ליש"ט להוצאות. המסע עזב את פרימנטל ב־23 באפריל 1861. ארבעה ימים לאחר מכן, בצ'מפיון ביי (לימים ג'רלדטון), הצטרפו לגרגורי שלושה מתנדבים שהקימו משלחת של תשעה. הם השלימו את נחיתתם ליד נהר הרדינג ב־24 במאי, והחלו לתור בפנים הארץ למחרת.
לאחר שהגיע לנהר פורטסוק, המשלחת עקבה אחרי מהלך הנהר במשך מספר ימים, לפני שפנתה לדרום-מערב בעקבות נהר הארדי. ב־25 ביוני, לאחר שהגיעו לקו רוחב 23 ° 56' דרום, הם החלו לחזור על עקבותיהם והגיעו למקום הנחיתה שלהם על החוף ב -19 ביולי. ב־29 ביולי הם החלו גיחה שנייה, צפונית מזרחית למסלול הקודם.
הם סיימו את המסע ויצאו חזרה לפרת', אליה הגיעו ב־9 בנובמבר 1861.
פרנסיס גרגורי דיווח כי ראה אדמה בגודל מעל מיליון דונם, המתאימה לרעייה. הוא גם הפנה את תשומת הלב לאפשרות לפיתוח ענף הפנינים. כתוצאה מהמסע למפרץ ניקול, זכה גרגורי במדליית הזהב של החברה הגיאוגרפית המלכותית (1863).
בשנת 1862 עבר גרגורי לקווינסלנד, שם כבר היה אחיו אוגוסטוס בולט כחוקר וכפוליטיקאי.
הוא התחתן עם מריון הום בשנת 1865, אחותו של חברו ובעל חסותו, ולטר סי הום. בשנת 1874 נבחר וכיהן כחבר במועצה המחוקקת בקווינסלנד. במשך תקופה קצרה במהלך 1883, שימש כמנהל הדואר הכללי של קווינסלנד.
מוות

גרגורי נפטר בטאוומבה ב־23 באוקטובר 1888 ונקבר בבית הקברות דרייטון וטאוומבה.
Acacia gregorii, מין של עץ שיטה, שהוגדר לראשונה באזור פילברה במהלך המשלחת בשנת 1861, נקרא לכבודו.
הערות שוליים

↑  D. B. Waterson, Australian Dictionary of Biography, Canberra: National Centre of Biography, Australian National University
↑  Cemeteries Online
↑  Factsheet - gregorii, worldwidewattle.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354589605171  ADB: gregory-francis-thomas-frank-3899  BnF: cb15342710x (data)  GND: 1053130163  ISNI: 0000 0001 1575 4225  LCCN: no2002067749  NLA: 35340444  SNAC: w67p99cz  TePapa: 69913  Trove: 504522  VIAF: 75987550   WorldCat (עם VIAF): 75987550
פרנסיס דה וולף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1913 הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד אסקס, אנגליה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד
 פטירה:  18 באפריל 1984 (בגיל 71) הממלכה המאוחדת סאסקס, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1935–1977 (כ־42 שנים)
 בן או בת זוג:  מליסה דונדאס (דצמבר 1958–?) 
 צאצאים:  אמה קתרין דה וולף, סיליה אנסטסיה דה וולף, זיגמונד אדם פרנסיס דה וולף, פיליפ דה וולף 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנסיס מריה דה וולף (באנגלית: Francis Marie de Wolff;‏ 7 בינואר 1913 – 18 באפריל 1984) היה שחקן אופי אנגלי.
ביוגרפיה

נולד באסקס ב-1913. את דרכו בעולם הקולנוע החל בשנת 1935, כאשר שיחק בסרט "שרפה בהת'ר (אנ')". מאוחר יותר שיחק במגוון סרטי קולנוע דוגמת: "שרפה מעל אנגליה", "סקרוג'", "אייבנהו", מובי דיק" ו"מרוסיה באהבה" ו"שלושת המוסקטרים". הוא גם שיחק בסדרת הטלוויזיה "דוקטור הו".
דה וולף מת בסאסקס ב-1984.
הערות שוליים

↑  Steven Jay Rubin, Steven Jay Rubin remembering Francis de Wolff on his birthday, James Bond Sverige, ‏7 בינואר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 106182716X  ISNI: 0000 0000 6569 3128  LCCN: no2009106061  MusicBrainz: c0620a7e-75a5-4af1-822b-e93e14b39b3e  VIAF: 91140488   WorldCat (עם VIAF): 91140488
צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1977 (בת 47) אנוגו, ניגריה 
 שם לידה:  Ngozi Grace Adichie 
 מדינה:  ניגריה 
 לאום:  איגבו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, Eastern Connecticut State University, אוניברסיטת דרקסל, אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, University of Nigeria 
 שפות היצירה:  אנגלית, איגבו, פידג'ין ניגרי 
 סוגה:  שירה 
 יצירות בולטות:  היביסקוס סגול, חצי שמש צהובה, אמריקנה (ספר) 
 הושפעה מ:  צ'ינואה אצ'בה, איניד בלייטון, וידיאדר סורג'פרסאד נייפול 
 פרסים והוקרה:  עמיתי מקארתור (ספטמבר 2008)  מאה הנשים של אוקיי אפריקה (2017)  פרס או. הנרי (2003)  100 נשים (BBC) (2021)  פרס נונינו (2009)  פרס נונינו (2009)  פרס אניספילד-וולף (2007)  פרס הארטלנד (2013)  פרס לסיפורת מאת נשים (2007)  פרס פינטר (2018) 
 www.chimamanda.com
 
צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה בלאגוס, 2009
צ'יממנדה נגוזי אדיצ'יה (Chimamanda Ngozi Adichie, נולדה ב-15 בספטמבר 1977) היא סופרת ופמיניסטית ניגרית הכותבת באנגלית, שזכתה בשנת 2007 בפרס אורנג' הבריטי, המוענק לנשים הכותבות ספר עלילתי באנגלית. אדיצ'יה היא הסופרת האפריקאית הראשונה שזכתה בפרס ב-12 שנותיו הראשונות. ספריה זכו לשבחי הביקורת ותורגמו לכ-30 שפות.