stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוריס ז'נדרון
ביוגרפיה

מוריס ז'נדרון החל את לימודי המוזיקה בקונסרבטוריון של ניס בגיל 12 וכעבור חמש שנים יצא לפריז, שם למד בקונסרבטואר אצל ז'ראר הקינג וזכה בפרס ראשון.
ז'נדרון הקליט את רוב הקונצ'רטי ברפרטואר הסטנדרטי, עם מנצחים כמו ברנרד הייטינק, ריימונד לפארד ופאבלו קזאלס, עם תזמורות כמו האופרה של וינה, התזמורת הסימפונית של לונדון והתזמורת הפילהרמונית של לונדון. כן הקליט את רפרטואר הסונאטות לצ'לו ופסנתר. בין שותפיו לנגינה היו הפסנתרנים פיליפ אנטרמון וז'אן פראנסה. במשך 25 שנים היה ז'נדרון חבר בשלישיית פסנתר נודעת עם יהודי וחפציבה מנוחין. הקלטה מפורסמת שלו היא לסוויטות לצ'לו סולו של יוהאן סבסטיאן באך.
ז'נדרון לימד בבית הספר יהודי מנוחין ובקונסרבטואר של פריז. בין תלמידיו קולין קאר וז'קלין די פרה. בשנת 1954 פתח כיתת אמן בבית הספר הגבוה למוויקה בזארבריקן. בשנת 1957 בא לישראל להגיש כיתת אמן לצ'לנים צעירים בסמינר הקיץ למוזיקה קאמרית שנפתח אותה שנה בבית דניאל בזכרון יעקב, זאת בהמשך לשני ביקורים קודמים בשנים 1951 ו-1953.
ז'נדרון היה הצ'לן המודרני הראשון שניגן את הקונצ'רטו בסי במול של בוקריני בצורתו המקורית, במקום בגרסה של פרידריך גריצמאכר. הוא היה הראשון לנגן במערב את הקונצ'רטו לצ'לו של פרוקופייב, עם הפילהרמונית של לונדון בניצוח וולטר זוסקינד, וכתוצאה מכך קיבל זכויות בלעדיות לביצוע היצירה למשך שלוש שנים. מוריס ז'נדרון ניגן עם רבים מכוכבי המוזיקה של תקופתו, בהם בנג'מין בריטן ורודולף סרקין. הסטרדיוואריוס שלו, הנודע כיום צ'לו "ז'נדרון לשעבר", נמצא עכשיו בשימושה, בהשאלה, של הצ'לנית הגרמניה מריה קליגל.
במקביל לקריירה שלו כצ'לן, הן כסולן והן בהרכבים קאמריים, פיתח קריירה נוספת כמנצח, בעיקר עם התזמורת הזאר הקאמרית ועם הסימפונייטה של בורנמות'. בשנת 1975 נפגעה הקריירה שלו עקב תאונת דרכים, אך הוא חזר לנגן בהצלחה בשנת 1984.
את גישתו לנגינה בצ'לו סיכם ז'נדרון בספר "אמנות הצ'לו" ( "L'Art du Violoncelle"), שנכתב עם ולטר גרימר ויצא לאור בשנת 1999 בהוצאת שוט [ED 9176; ISMN M-001-12682-3]
הערות שוליים

↑  נואל גודווין, "מוריס ז'נדרון" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גודווין, שם
↑  גודווין, שם
↑  גודווין, שם
↑  גודווין, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277319805171  PLWABN: 9810653187205606  BNE: XX853425  BnF: cb138943834 (data)  CiNii: DA10582627  GND: 103893679  ISNI: 0000 0001 1027 9904  LCCN: n84044268  MusicBrainz: b671fcf8-b5b3-40ee-a58e-c4a396a00eac  NDL: 00620719  NKC: xx0170135  NTA: 07374946X  SNAC: w6h54j1s  SUDOC: 080809510  VIAF: 61731921   WorldCat (עם VIAF): 61731921
מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג

מארי אדלייד, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג (בלוקסמבורגית: Marie-Adélaïde vu Lëtzebuerg‏;14 ביוני 1894 - 24 בינואר 1924) כיהנה כדוכסית הגדולה של לוקסמבורג בין השנים 1912–1919.
ביוגרפיה

מארי אדלייד נולדה ב-14 ביוני 1894 והייתה בתם הבכורה של גיום הרביעי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג ואשתו מריה אנה, נסיכת פורטוגל. מכיוון שלהוריה נולדו רק בנות, מארי אדלייד ירשה את אביה כדוכסית הגדולה עם מותו בשנת 1912. בכך היא הפכה לאשה הראשונה לכהן כדוכסית גדולה וגם הייתה הראשונה שנולדה על אדמת לוקסמבורג והייתה קתולית.
היותה של מארי אדלייד קתולית אדוקה היה אחד הגורמים שעיצבו את תקופת שלטונה, היא השקיעה מאמץ רב בהחייאת טקסים דתיים נשכחים מתוך מטרה לחזק את אחיזתה של האמונה הקתולית במולדתה. אמונתה הקתולית הביאה אותה להתנגשות עם גורמי שמאל בלוקסמבורג, היא סירבה לקצץ את מספר השעות שמוקדשות לחינוך דתי בבתי הספר וגם התעמתה עם ראש ממשלתה פול איישן בנוגע למינוי אנשי שמאל בממשלתו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה לוקסמבורג הכריזה על נייטרליות אולם דבר זה לא מנע מן הקיסרות הגרמנית לפלוש ולכבוש את המדינה. הדוכסית הגדולה והממשלה הורשו להישאר במדינה ולמרות שהיא נכבשה על ידי גרמניה הם דבקו במדיניות נייטרלית. במהלך הכיבוש הגרמני מארי אדלייד הואשמה על ידי יריביה הפוליטיים בבית בשיתוף פעולה עם כוחות הכיבוש ובכך שהיא הייתה ידידותית יותר מן המידה הראויה כלפי הגרמנים.
מעמדה הבינלאומי של לוקסמבורג התדרדר לאחר ניצחון מדינות ההסכמה, המדינות המנצחות לא הסתכלו בעין יפה על התנהגותה של לוקסמבורג ושל הדוכסית הגדולה בזמן המלחמה. צרפת הודיעה שבמצב העניינים הנוכחי היא לא יכולה להמשיך ביחסיה התקינים עם לוקסמבורג ובלגיה הכינה תוכנית לסיפוחה של הדוכסות הגדולה.
כתוצאה מחוסר הפופולריות שלה בבית ומהלחץ הבינלאומי מארי אדלייד ויתרה על כסאה בשנת 1919. לאחר התפטרותה נערך משאל עם בלוקסמבורג על עתידה של המדינה ובה הוחלט להמשיך את המונרכיה תחת שלטונה של אחותה הצעירה שארלוט, אולם כוחו של המונרך קוצץ באופן משמעותי ולוקסמבורג הפכה למעשה למונרכיה חוקתית שבה הדוכס הגדול ממלא תפקיד סמלי.
לאחר התפטרותה נדדה מארי אדלייד באירופה, היא הצטרפה למסדר נזירות למספר שנים, אולם בשל הרעה במצבה הבריאותי פרשה ממנה. היא מתה ב-24 בינואר 1924.
הערות שוליים

↑  לאחר שאביה העביר חוק שמנע מבן דודו לעלות לשלטון בלוקסמבורג, ומאידך התיר לבנות לרשת את השלטון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 137352298  ISNI: 0000 0000 5833 4514  NTA: 089615379  VIAF: 81554869   WorldCat (עם VIAF): 81554869
מארי-תרזה אובסט

מארי-תרזה אובסט (בגרמנית ובנורווגית: Marie-Therese Obst; נולדה ב-7 בינואר 1996) היא אתלטית נורווגית-גרמנייה, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה (רומא 2024) בהטלת כידון.
ביוגרפיה

אובסט נולדה בברלין שבגרמניה, ובגיל תשע עברה עם משפחתה לאוסלו שבנורווגיה.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות אירופה

באליפות אירופה שנערכה ברומא שבאיטליה ביוני זכתה במדליית ארד בהטלת כידון בשיא אישי חדש של 63.50 מטר, אחרי ויקטוריה הדסון מאוסטריה (64.62 מטר) ואדריאנה וילאגוש מסרביה (64.42 מטר).
שיאים אישיים

הטלת כידון: 63.50 מטר (2024)
הערות שוליים

↑  Marie-Therese Obst : Home Away From Home | The Georgia Way (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14526544
מועצת הפיתוח של מזרח אסיה

מועצת הפיתוח של מזרח אסיה הייתה סוכנות ממשלתית באימפריה היפנית שפעלה בין 1938 ל-1942.
המועצה הוקמה בנובמבר 1938 במהלך כהונות של ראש ממשלת יפן, פומימרו קונואה והייתה שתאם את מדיניות סין בממשלה. המועצה נועדה בתחילה לקדם את הפיתוח התעשייתי והמסחרי בסין וזאת על מנת להגביר את התמיכה בשלטון היפני בשטחים שכבשו במהלך המאה ה-20. עם זאת, הסוכנות במהירות נפלה לידי הצבא היפני הקיסרי, שהפכה אותה לכלי לביצוע עבודת כפייה ושעבוד במכרות ובתעשיות מלחמה.
המועצה אוחדה למשרד מזרח אסיה הגדולה ב-1942.
היסטוריה

מלחמת סין–יפן השנייה לא נגמרה בזריזות כפי שהבטיח הצבא היפני הקיסרי, ובעקבות כך החליט ראש הממשלה היפני, פומימרו קונואה להקים סוכנות מרכזית שתתאם את כל הפעולות הממשלתיות והיוזמות הכלכליות באזור סין, פרט לענייני היחסים הדיפלומטיים, שנשארו בתחומי משרד החוץ. המועצה נתנה חסות לפיתוח תעשייתי ומסחרי, יצירת מקומות עבודה ותשתיות, ובכך תגביר את התמיכה בשלטון היפני בשטחים שכבשה במהלך מלחמת סין-יפה ובמלחמת העולם השנייה.
המועצה הקימה מספר סניפים ברחבי השטחים הכבושים בין; עם זאת, עמדות הכוח במועצה נתפסו במהירות על ידי אנשי הצבא היפני הקיסרי, שקיווה להגביל את כל המעורבות האזרחית בסין ולאחר מכן מינה את הגנרל יאנגאווה הייסוקה לפקח על פעולותיו. על פי ההיסטוריון הסיני ז'יפן ג'ו, המועצה הפעילה מערכת שלמה של עבודת כפייה ג'ו טוען כי לפחות חמישה מיליון אזרחים סינים מצפון סין וממנצ'וקוו היו משועבדים לעבודה במכרות ובתעשיות מלחמה במגרת מועמת הפיתוח של מזרח אסיה. המועצה הייתה גם מעורבת באופן ישיר במתן כספים לסוחרי אופיום סינים וזאת כ"טובה" לממשלות ששיתפו פעולה עם היפנים, בהן ממשלת ואנג ג'ינג-ויי, מנגג'יאנג ומנצ'וקוו. טענות אלו גם איששו ראיות אחרות, שפורסמו על ידי בית הדין הבינלאומי הצבאי למזרח הרחוק.
המועצה אוחדה למשרד מזרח אסיה הגדולה ב-1942.
ראו גם

ועידת מזרח אסיה רבתי
מרחב השגשוג המשותף של מזרח אסיה רבתי
הערות שוליים

↑  Zhifen Ju, Japan's Atrocities of Conscripting and Abusing North China Draftees after the Outbreak of the Pacific War, Joint Study of the Sino-Japanese War, Harvard, 2002, http://www.fas.harvard.edu/~asiactr/sino-japanese/minutes_2002.htm
↑  Japan profited as opium dealer wartime China, http://search.japantimes.co.jp/cgi-bin/nn20070830f1.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA18602794  NDL: 00318055  VIAF: 251148472   WorldCat (עם VIAF): 251148472 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מגדלנה מברנדנבורג

מגדלנה מברנדנבורג (בגרמנית: Magdalena von Brandenburg;‏ 7 בינואר 1582 - 4 במאי 1616) הייתה בתו של יוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואשתו של לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטאדט. בנוסף, מגדלנה הייתה סבתא רבתא של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה.
ביוגרפיה

מגדלנה נולדה ב-7 בינואר 1582 בברלין, ליוהאן גאורג, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ולאליזבת מאנהלט-צרבסט, בתם של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ואגנס מבארבי. ב-14 ביוני 1598 התחתנה מגדלנה עם לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט, ממנו נולדו לה 11 ילדים. ב-4 במאי 1616 מתה מגדלנה בדרמשטאדט, מה שפגע קשות בבעלה, ובעקבות כך הוא החליט לעלות לארץ הקודש.
משפחתה

ב-14 ביוני 1598 התחתנה מגדלנה עם לודוויג החמישי, רוזן הסן-דרמשטדט, ממנו נולדו לה 11 ילדים:
אליזבת מגדלנה (1600–1624), נישאה ללודוויג פרידריך, דוכס וירטמברג-ממפלגארד
אנה אלאונורה מהסן-דרמשטאדט (1601–1659), נישאה לגאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג
מריה 1602–1610)
סופיה אגנס (1604–1664), נישאה ליוהאן פרידריך, רוזן פפאלץ-זולצבאך-הילפולטשטיין
גאורג השני, רוזן הסן-דרמשטאדט (1605–1661)
יוליאנה מהסן-דרמשטאדט (1606–1659), התחתנה עם אולריך השני, רוזן פריזיה המזרחית
אמליה (1607–1627)
יוהאן, רוזן הסן-בראובאך (1609–1651)
היינריך (1612–1629)
הדוויג (1613–1614)
לודוויג (1614)
פרידריך מהסן-דרמשטאדט (1616–1682)
מוריס ורטהיים

| --- | --- |

מוריס ורטהיים, 1922
 לידה:  16 בפברואר 1886 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 במאי 1950 (בגיל 64) Cos Cob, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד 
 
מוריס ורטהיים (באנגלית: Maurice Wertheim;‏ 1886, ניו יורק – 27 במאי 1950, קונטיקט) היה בנקאי השקעות יהודי-אמריקאי, שחמטאי, תורם לשחמט, איש איכות הסביבה ונדבן. מימן את מרבית פעילות השחמט בארצות הברית בשנות ה-40.
קורות חיים

ורטהיים נולד בניו יורק בשנת 1886 למשפחה יהודית. סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד בשנת 1906 וירש כחצי מיליון דולר מאביו, שהצליח בחברה לייצור סיגרים. באוגוסט 1914 הגיע לירושלים במסגרת סיוע יהודי-אמריקאי לקהילה היהודית בעיר עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. נכנס לתחום ההשקעות הבנקאיות בשנת 1915, וייסד את חברתו "מוריס ורטהיים בע"מ" בשנת 1927 תוך פיתוח עסקים מוצלחים מאוד בנושאי מיזוגים ורכישות. במהלך מלחמת העולם השנייה שרת בשכר של דולר לשנה במטה המלחמה לנושא הייצור במינהל הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט.
ורטהיים היה שחמטאי-חובב ברמה גבוהה, שנהנה מהמשחק והשקיע מאמץ גדול במשחקיו בשחמט בהתכתבות. הוא התעניין גם בתיאטרון, בדיג, בשמירת הטבע ובאמנות. הוא תרם 2,000 אקרים (8.1 קמ"ר) במזרח לונג איילנד לממשלת ארצות הברית בשנת 1947 והשטח הפך ל-"שמורת הטבע ורטהיים". ורטהיים תרם את האוסף הגדול של ציורים אימפרסיוניסטים צרפתים למוזיאון האמנות פוג באוניברסיטת הרווארד עם מותו.
תרומותיו העיקריות לשחמט בארצות הברית הן כפטרון וכמארגן. ורטהיים מימן את הדו-קרב בין שמואל רשבסקי לישראל הורוביץ שבאליפות ארצות הברית בשנת 1941 חלקו את המקום הראשון-שני ובדו-קרב ביניהם על המקום הראשון ניצח שמואל רשבסקי +3 =13 -0 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו).
ורטהיים תמך כספית במועדון השחמט במנהטן במעבר לאזור טוב יותר בשנת 1941. הוא הגה את הרעיון לדו-קרב שחמטאי בשנת 1946 בין ארצות הברית וברית המועצות במוסקבה, שכנע את מחלקת המדינה של ארצות הברית שזה יסייע להפשרת המלחמה הקרה ומימן את הנסיעה ועלות המלונות לנבחרת האמריקאית.
ורטהיים נפטר מהתקף לב ב-1950. ב-1951 אורגנה תחרות שחמט לזכרו, בה ניצח שמואל רשבסקי.
ורטהיים הוא חתנו של הנרי מורגנטאו (האב) ואביה של ההיסטוריונית ברברה טוכמן.
הערות שוליים

↑  כ-11.5 מיליון דולר במונחים של 2008
↑  The Maurice Wertheim Collection
↑  Coming-Out Party, chess.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272280705171  GND: 119319233  ISNI: 0000 0000 6679 0835  LCCN: n86149060  NTA: 073438014  SNAC: w6z056bc  SUDOC: 175923167  VIAF: 77806658   WorldCat (עם VIAF): 77806658
לעולם יהא אדם

לעולם יהא אדם הוא קטע בתפילה, הפותח במילים: "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר". הקטע נאמר בתחילת תפילת שחרית לאחר או במהלך ברכות השחר, לפני פרשת הקרבנות.
מקורות הקטע

רב עמרם גאון בהזכירו את מנהג אמירת קטעי הקרבנות, מזכיר אמירה של קטע נוסף הפותח במילים "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר". מקורו של הקטע ככל הנראה בתנא דבי אליהו רבא.
מבנה הקטע

הקטע מורכב ממספר פסקאות. הפסקה הראשונה הפותחת במילים "לעולם יהא אדם" כוללת בעיקר דברי תחנון ומדגישה את שפלות האדם מול הקדוש ברוך הוא. חלקים מפסקה זו משותפים גם עם הוידוי לתפילת נעילה. הפסקה שלאחריה דנה בשבחם של ישראל אשר "משכימים ומעריבים בבתי כנסיות" וקוראים את קריאת שמע, ובסיומה כוללת את קריאת פסוק שמע ישראל. לאחריה שתי פסקאות במבנה דומה כאשר כל אחת מן הפסקאות עוסקת בחלקה הראשון בשבחו של הבורא ובסיומה בבקשה לגאולה.
מבנה הקטע > המשפט הפותח

ר' צדקיה בן אברהם הרופא בספרו שיבולי הלקט מביא כי רש"י הנהיג לדלג על מילות הפתיחה של הקטע, "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר" אלא להתחיל מהמשכו של הקטע "רבון כל העולמים", מכיוון שעל האדם להיות גם ירא שמים בגלוי. ר' צדקיה מביא את נימוקיהם שני חכמים שדחו את דברי רש"י, האחד - שאפילו בסתר וכל שכן בגלוי. חכם אחר, אחיו של ר' צדקיה - רבי בנימין, מסביר שה"סתר" הוא בגלל תקופת שמד, ומביא ראיה מסיום הקטע "ברוך המקדש שמו ברבים" שככל הנראה נכתב כציפייה לימים בהם תתבטל גזירת השמד. למרות ההתנגדות, שיטת רש"י התקבלה על מספר חכמים בתקופת הראשונים שפעלו באזור האשכנזי - צרפתי אך במקומות אחרים לא נתקבלה.
שיטה שלישית מביא ר' משה אבן מכיר בספרו סדר היום אשר מצדד שיש לומר "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר ובגלוי", ושיטה דומה מביא האר"י הגורס "בסתר כבגלוי". ר' חזקיה די סילוה בספרו פרי חדש מנמק את הנוסח "בסתר כבגלוי" על פי סיפור צוואתו של ריב"ז המובא במסכת ברכות: ”כשחלה רבן יוחנן בן זכאי נכנסו תלמידיו לבקרו...אמרו לו: רבנו ברכנו! אמר להם: יהי רצון שתהא מורא שמים עליכם כמורא בשר ודם. אמרו לו תלמידיו: עד כאן? אמר להם: ולואי! תדעו - כשאדם עובר עבירה אומר "שלא יראני אדם"”.
משפט זה לא מופיע בסידורי אשכנז המערבי הישנים, אלא מתחילים "רבון כל העולמים".
מבנה הקטע > ברכת המקדש שמו ברבים

הפסקה הבאה לאחר אמירת פסוק שמע ישראל חותמת בברכה "ברוך המקדש שמו ברבים" (יש גורסים "שמך" או "את שמך"). ברכה זו אינה כוללת אזכרת שם ומלכות כמעט בכל נוסחי התפילה כיום. את הסיבה לכך מבהיר על ידי ר' משה אבן מכיר בספרו סדר היום ”ואף על פי שהיה ראוי לחתום בברוך שם במקום הזה מצד העניין, אין בידינו כח להקל בברכות ולברך ברכה אשר לא מצאנו אותה בגמרא, לכן טוב שלא לחתום אלא יהיה כוונתו עם השם הנכבד והנורא ודי לו בזה”.
בניגוד למרבית נוסחי התפילה, בנוסח אשכנז נאמרת הברכה בהזכרת השם ללא מלכות ("ברוך אתה ה' מקדש..."). על מנהג זה מעידים התוספות, וניתן למצוא אותו גם בעדים טקסטואליים רבים מאשכנז מימי הביניים. שיטה זו מנומקת על ידי הראבי"ה המביא פסקה שהייתה לפניו בתלמוד הירושלמי אשר גרסה ברכה זו עם אזכרת השם (ללא מלכות), אלא שבירושלמי שלפנינו פסקה זו אינה נמצאת.
כמה רבנים סברו שיש לברך נוסח דומה בשם ומלכות כברכת המצוות לפני מוות על קידוש השם: בא"י אמ"ה אשר קדשנו במצותיו וצונו לקדש שמו ברבים. מסופר שהגאון מווילנה הורה לגר אברהם בן אברהם לומר זאת לפני העלאתו על המוקד. אולם המקור הכתוב הקדום ביותר לכך הוא מהרב ישעיה הלוי הורוביץ, המציע בספרו לברך ברכה זו לפני קיום מצוות עשה של מוות על קידוש השם. הוא מביא לכך ראיה מדברי רבי מנחם רקנאטי בפסקים שלו הכותב שמצווה זו מחייבת ברכה, אך הוא אינו מפרט את נוסח הברכה כפי שעושה השל"ה.
נוסח אחר וארוך יותר של ברכה זו חיבר רבי יוסף יוזפא נוירלינגן, שהיה בן דורו של השל"ה. אולם הנוסח הקצר יותר של השל"ה זכור טוב יותר, ולמעשה נצטווה על ידי רבנים במחנות הריכוז להשתמש בנוסח השל"ה.
שילובו של הקטע בתפילה

מרבית הראשונים שדנו בקטעים הפותחים את תפילת שחרית מזכירים אמירת קטע זה, מה שמעיד על תפוצתו ברוב קהילות ישראל כבר בתקופה זו. ברם, בקהילות ספרד בתקופת הראשונים לא נהגו לאומרו. כך מעיד ר' דוד אבודרהם בפירושו על הסידור, וכן חכמים נוספים שפעלו בספרד אשר דנו בפתיחת תפילת שחרית אינם מזכירים קטע זה כגון ר' אברהם בן נתן הירחי ור' ישראל אלנקאוה. רק בדורות מאוחרים יותר הוחל בקהילות הספרדיות לומר קטע זה, והחל מתקופת הדפוסים הקטע נדפס גם בסידורים בנוסח הספרדים.
בין החכמים שהזכירו את הקטע קיימת מחלוקת לגבי מיקום אמירתו - האם הוא פותח את תפילת שחרית ורק לאחריו נאמרים קטעי הקרבנות, או שמא הוא נאמר בסיומם של כל הקטעים. בין החכמים המזכירים את אמירתו לאחר סיום כל קטעי הקרבנות ניתן למצוא את רב עמרם גאון, הרמב"ם, בעל מחזור ויטרי, ר' שלמה בר' נתן הסיג'למסי, ר' יעקב חזן מלונדרץ. כשיטה זו נוהגים עד היום בנוסח איטליה, וכן הוא בסידורי נוסח רומניא והרבה סידורי נוסח פרובאנס, ומאזכורה על ידי בעל מחזור ויטרי נראה שכך נהג בעבר גם בנוסח צרפת. בנוסח תימן בלדי, אומרים אותה אחרי פרשת התמיד; בימות החול לא נוהגים לומר שאר קרבנות בנוסח זה, אבל בשבת, קטע זה נאמר לפני שאר הקרבנות.
בניגוד למנהג צרפת, באשכנז הישן נהגו לומר את הקטע מיד לאחר ברכות השחר, ורק לאחר אמירתו ברכו את ברכות התורה וקראו את קטעי הקרבנות. כך מביאים מספר חכמים כדוגמת ר' אלעזר מוורמס בפירושו לסידור וחכמים נוספים מבית מדרש זה, וכשיטה זו נהוג עד היום בנוסח אשכנז המערבי ובמנהגי הגר"א. בעל הטורים שהכיר אף הוא מנהג זה מקשה עליו ”והוקשה לי על זה הסדר לומר פסוקים קודם ברכת התורה. ונהגתי בעצמי מיד אחר ברכת אלהי נשמה לברך ברכות התורה ולומר אחריה פרשת ברכת כהנים ולסדר הברכות ויהי רצון ורבון העולמים וכו' עד לעיניכם אמר ה'. וראיתי בסדור רב עמרם אחר שכתב משנת איזהו מקומן וברייתא דרבי ישמעאל סידר אותו”. הקושי של בעל הטורים הוא איזוכרם של פסוקים בקטע "לעולם יהא אדם", ואיסור על הזכרת פסוקים לפני ברכות התורה. בשל כך הוא מקדים את ברכות התורה לפני מרבית ברכות השחר ומוסיף לאחריה את פרשת ברכת כהנים כדי שלכל הפחות יאמר קטע לימוד כלשהו מיד לאחריה. בכך גם נוצרו שתי פסקאות של קטעי לימוד - אחת מיד לאחר ברכות התורה ואחת לאחר "לעולם יהא אדם". מנהג זה מקובל עד היום בנוסח אשכנז המזרחי ובהשפעתו גם בנוסח ספרד החסידי (אם כי נוהגים שם להקדים את פרשת העקדה לפניו). בנוסח הספרדים הקטע נתקבל כאמור בתקופה מאוחרת, והוא נאמר לאחר פרשת העקידה ומשנת אלו דברים ולפני יתר הקטעים.
מאז ג'ובראני

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1972 (בן 52) טהראן, המדינה האימפריאלית של איראן 
 מדינה:  איראן 
 תקופת הפעילות:  מ-1999 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  תיכון רדווד 
 http://www.mazjobrani.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מאזיאר "מאז" ג'ובראני (בפרסית: مازیار جبرانی; נולד ב-26 בפברואר 1972) הוא קומיקאי ושחקן איראני-אמריקני, חלק מהלהקה הקומית "ציר הרשע". הקבוצה הופיעה במופע קומי מיוחד בקומדי סנטרל. ג'ובראני הופיע גם במספר רב של סרטים, תוכניות טלוויזיה, כולל "Better Off Ted", ברדיו ובמועדוני קומדיה. הפילמוגרפיה שלו כוללת תפקידים בסרט "מזימות זרות", "יום שישי שאחרי הבא", "שפירית", ואת "ג'ימי וסטווד: גיבור אמריקאי". הוא הופיע כדמות קבועה בסיטקום "Superior Donut" משנת 2017 של רשת CBS. הוא היה חבר במועצה הלאומית האיראנית האמריקאית (NIAC).
ראשית חיים וחינוך

ג'ובראני נולד בטהראן, איראן. הוא והוריו עברו לקליפורניה כשהיה בן שש. הוא גדל בטיבורון באזור מפרץ סן פרנסיסקו. הוא למד בבית הספר התיכון רדווד בלארקספור, ונכלל בכיתת הבוגרים המוערכת של רדווד משנת 2017. ג'ובראני למד מדעי המדינה ואיטלקית באוניברסיטת ברקלי, שם קיבל תואר ראשון. הוא נרשם לדוקטורט בתוכנית של UCLA כשהחליט להמשיך בחלום ילדותו לשחק ולבצע מופעים קומיים.
קריירה > טלוויזיה ורדיו

ג'ובראני הופיע מאז בתוכניות כמו The Colbert Report‏, "The Tonight Show עם ג'יי לנו", "The Late Late Show עם קרייג פרגוסון", "Talkshow עם ספייק פרסטן", "Whitney" ומופיע בקביעות במועדוני קומדיה מובילים (בקליפורניה ובניו יורק), למשל "קומדי סטור". הוא הופיע כחולה שיניים בפרק של "Still Standing", בפרקי הפיילוט של "Better Off Ted"‏, "The Knights of Prosperity" ובפרק של "סדריק הבדרן מציג", בפרק של "מלקולם באמצע" כשודד מספר 2 ובפרק של "הבית הלבן" כנסיך סעודי. הוא גם הופיע בסרט "פתאום שלושים". הוא סייר בסיבוב ההופעות של להקת ציר הרשע. הוא סיפק את קולו של אחמד פרחאנקיאן בגרסת ספרי השמע של "מלחמת הזומבים הגדולה". ג'ובראני כתב סרט עם חבר בשם "ג'ימי ווסטווד: גיבור אמריקאי".
ג'ובראני מופיע מדי פעם בחידון החדשות של NPR, "המתן רגע... אל תגיד לי!" ובתוכנית של American Public Media‏, "Wits". בנוסף, ג'ובראני מארח את הפודקאסט הפרטי שלו ברשת הפודקאסטים של כל הדברים עם כל הקומיקאים אל מדריגל וכריס ספנסר. הפודקאסט המכונה "Minivan Men" מתעד את חייהם ואת חוויותיהם של שלושת המארחים תוך התמקדות במיוחד באבהות. הוא גילם את ג'אפר בסרט הטלוויזיה משנת 2015 "היורשים".
בשנת 2015 הוציא ג'ובראני ספר זיכרונות בשם "אני לא טרוריסט, אבל גילמתי אחד בטלוויזיה". הבדיחות של ג'ובראני מתמקדות בגזע ובאי-הבנת המזרח התיכון באמריקה. הוא גם מדבר על משפחתו לא פעם. ג'ובראני יושב בדירקטוריון של מכון הסרטן הפרסי-אמריקני ( PACI.org ) ועובד גם עם החברה הבינלאומית לסיוע לילדים חולי סרטן (ISCC-Charity.org).
בשנת 2018 שיחק בקומדיה הרומנטית "חתונה פשוטה" לצד שוהרה אע'דאשלו.
חיים אישיים

בשנת 2006 התחתן ג'ובראני עם עורכת דין הודית-אמריקנית בשם פרתא. יש להם בן ובת והם גרים בקליפורניה.
מופעי סטנד-אפ

2007 Axe of Special Comedy Special
2009 Brown & Friendly
2013 I Come in Peace
2015 I'm Not a Terrorist, But I've Played One On TV
2017 Immigrant
לקריאה נוספת

Maz Jobrani (2015). I'm Not a Terrorist, But I've Played One On TV: Memoirs of a Middle Eastern Funny Man. Simon & Schuster. ISBN 978-1476749983.  Maz Jobrani (2015). I'm Not a Terrorist, But I've Played One On TV: Memoirs of a Middle Eastern Funny Man. Simon & Schuster. ISBN 978-1476749983.  Maz Jobrani (2015). I'm Not a Terrorist, But I've Played One On TV: Memoirs of a Middle Eastern Funny Man. Simon & Schuster. ISBN 978-1476749983.
הערות שוליים

↑  "SWIPA One Pager Persian" (PDF). NIAC (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-01-26.
↑  "NIAC | National Iranian American Council" (PDF). NIAC (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-01-26.
↑  "Maz Jobrani - Advisory Board @ National Iranian American Council (NIAC) | Crunchbase". www.crunchbase.com (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2020-01-26. נבדק ב-2020-01-26.
↑  The Impact of Iranian-American Voices (באנגלית), נבדק ב-2020-01-26
↑  https://www.niacouncil.org/wp-content/uploads/2014/11/Obama-Letter-FINAL.pdf
↑  Rezaian, Jason (8 בספטמבר 2007). "Talking with Maz Jobrani". The San Francisco Chronicle. נבדק ב-22 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Maz Jobrani Comedy Central Special
↑  Schten, Rachel (15 במרץ 2017). "Avenue of Giants inductees hail from diverse fields". Redwood Bark. נבדק ב-16 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Subramaniam, Gourishankar (2007). "ABC's The Knights of Prosperity bio". ABC. נבדק ב-7 בנובמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Downs, Gordon (2011). "Interview With Comedian Maz Jobrani". SanDiego.com. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2011. נבדק ב-14 בפברואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mechanic, Michael (3 בפברואר 2015). "Bombs Sometimes, Kills Often, But Maz Jobrani Swears He Isn't a Terrorist". Mother Jones. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1137071710  ISNI: 0000 0000 5504 7528  LCCN: no2009029945  MusicBrainz: ff590c55-dc33-476c-814c-f52cf4b9865c  VIAF: 79006496   WorldCat (עם VIAF): 79006496 
מאז ג'ובראני במופע באמסטרדם, מאי 2014.
מחוז נישאבה

| --- | --- |

 מדינה:  סרביה סרביה
 בירת המחוז:  ניש
 תאריך ייסוד:  29 בינואר 1992 
 שטח:  2,729 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  372,404 (2011)
  ‑ צפיפות:  136.8 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  43°18′N 21°54′E﻿ / ﻿43.3°N 21.9°E﻿ / 43.3; 21.9 
 http://www.nis.okrug.gov.rs/
 he
 
מחוז נישאבה (בסרבית: Нишавски округ) הוא אחד ממחוזות סרביה הממוקם במרכז המדינה. בירת המחוז היא ניש. במחוז ישנה עיר אחת, מספר עיירות וכ-280 כפרים. מחוז נישאבה הוא השני בגודלו מבין מחוזות המדינה.
מגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס

מגדלנה זיבילה מסקסוניה-וייסנפלס (בגרמנית: Magdalena Sibylla von Sachsen-Weißenfels;‏ 2 בספטמבר 1648 – 7 בינואר 1681), הייתה אשתו של פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג וסבתא רבתא של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
ביוגרפיה

מגדלנה זיבילה נולדה ב-2 בספטמבר 1648 בהאלה שהשתייכה לארכיבישופות מגדבורג, לאוגוסט, דוכס סקסוניה-וייסנפלס ולמריה אנה ממקלנבורג-שוורין, בתם של אדולף פרידריך הראשון, דוכס מקלנבורג-שוורין ואנה מריה מפריזיה המזרחית.
ב-14 בנובמבר 1669 התחתנה מגדלנה זיבילה עם פרידריך, נסיך סקסוניה-גותה, ממנו היו לה 8 ילדים. לאחר מותו של חמיה ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-גותה בשנת 1675, שלטו בעלה פרידריך ואחיו במשותף, ובשנת 1680 פוצלה הדוכסות בין שבעת האחים; פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, אלברכט החמישי, דוכס סקסוניה-קובורג, ברנהרד הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן, היינריך, דוכס סקסוניה-רמהילד, כריסטיאן, דוכס סקסוניה-אייזנברג, ארנסט השלישי, דוכס סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ויוהאן ארנסט, דוכס סקסוניה-זאלפלד. ב-7 בינואר 1681 מתה מגדלנה זיבילה, והיא בת 32 שנים.
נכדתה של מגדלנה זיבילה - אוגוסטה, נסיכת סקסוניה-גותה-אלטנבורג, הייתה אמו של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת.
משפחתה

ב-14 בנובמבר 1669 התחתנה מגדלנה זיבילה עם פרידריך הראשון, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג, ממנו היו לה 8 ילדים:
אנה סופיה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1670–1728), התחתנה עם לודוויג פרידריך הראשון, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט.
מגדלנה זיבילה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1671–1673).
דורותיאה מריה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1674–1713), התחתנה עם ארנסט לודוויג הראשון, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
פרדריקה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1675–1709), התחתנה עם יוהאן אוגוסט, נסיך אנהלט-צרבסט.
פרידריך השני, דוכס סקסוניה-גותה-אלטנבורג (1676–1732).
יוהאן וילהלם מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1677–1707).
אליזבת מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1679–1680).
יוהנה מסקסוניה-גותה-אלטנבורג (1680–1704), התחתנה עם אדולף פרידריך השני, דוכס מקלנבורג-שטרליץ.