stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמירם תמרי
ביוגרפיה

תמרי נולד בחדרה, בנם של צפורה בת נחמן קיפֶּר מרוסיה (אחותו של המחנך משה נחשון (קיפר)) ומיכאל תמרי-טַיטלמן, איש הפועל הצעיר. גדל בתל אביב.
למד באקדמיה גראנד שומיאר ובאקדמיה ז'וליאן בפריז.
נהג לצייר תמונות שמן של נופים והווי ארץ ישראל בסגנון שהגיע לעיתים אל הציור המופשט ואף נגע בקוביזם. זכה בפרס דיזנגוף לציור ב-1941. הציג תערוכות יחיד ברחבי הארץ. כן אייר ספרי ילדים של הוצאת גדיש, ובין היתר את הספר "חסמבה בקרבות רחוב בעזה", שיצא בשנת 1957.
היה מורה לציור בסמינר לוינסקי ובבית הספר לדוגמה בתל אביב.
היה נשוי לחנה לבית שְלִיסֶלְברג ואב לבת.
הערות שוליים

↑  עמירם תמרי באתר חברה קדישא ת"א–יפו
↑  גרסיאלה טרכטנברג, בינלאומיות לאמנות, ירושלים: הוצאת מאגנס, 2005, עמ' 251.
↑  א. מן, רומנטיקן אמיתי: תמרי, מעריב, 29 באפריל 1960.
↑  רשימת הזוכים בפרס דיזנגוף, באתר עיריית תל אביב
| "חסמבה" מאת יגאל מוסינזון |
| --- | --- | --- |
| דמויות | ירון זהבי • תמר הסגנית • אלימלך זורקין |  |
| מאיירים | שמואל כץ • מ' אריה • אשר דיקשטיין • גיורא רוטמן • עמירם תמרי • איקא ישראלי |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | חסמבה ונערי ההפקר • חסמבה ושודדי הסוסים • חסמבה דור 3 |  |
| ספרים נבחרים | חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט |  |
לקטגוריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279050  NLI: 987007302426205171  ISNI: 0000 0000 7007 5615  ULAN: 500476972  VIAF: 97414729   WorldCat (עם VIAF): 97414729
אברהם שלמה בידרמן

רבי אברהם שלמה בידרמן (א' באדר ב' ה'תרפ"ז, 5 במרץ 1927 – ט"ז בשבט ה'תש"ס, 23 בינואר 2000) היה האדמו"ר מחסידות לעלוב בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בקרקוב שבפולין לרבי משה מרדכי בידרמן, האדמו"ר השישי מלעלוב. בגיל שלוש עלה עם אביו לישראל והתגורר בשכונת בתי ורשה בירושלים. בשנת ה'ת"ש נכנס ללמוד בישיבת קמניץ אצל הרב משה ברנשטיין בחברותא עם ישראל גרוסמן, בשנת ה'ת"ש עבר אביו לתל אביב והחל ללמוד בישיבת בית יוסף בבני ברק, והיה חביב לפני ראש הישיבה הרב יעקב ישראל קניבסקי שקבע איתו לימוד שבועי ביום שישי בשולחן ערוך יורה דעה. בט"ו בשבט תש"ז נישא לרבנית חיה ברכה עלקה (כ"ט באב ה'תרפ"ט-י"ג בטבת ה'תשפ"ג), בתו של רבי יהודה זונדל הגר אדמו"ר מסאווראן, חתנו של רבי שמואל אהרון שזורי. מסדר הקידושין בחתונתם היה הרב הראשי לישראל הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג.
בסביבות שנת תש"ח פתח אביו את בית המדרש "בית דוד" ומינה את בנו לרב המקום והיה מוסר שם שיעורים ביורה דעה לבחורים.
בשנת ה'תש"י (1950) הקים את ארגון "חבר פעילי המחנה התורתי" (לימים נקרא יד לאחים) ביחד עם מספר אברכים ובחורים בהם הרב שלום דובער ליפשיץ.
בגיל 24  קיבל סמיכה מהרב יוסף צבי קאליש ועוד כמה מרבני תל אביב.
בשנת תשט"ו הקים אביו ישיבת קטנה "תורת משה" בירושלים ומינה את בנו לעמוד בראשות הישיבה.
בתחילת שנת תשכ"ט בברכת אביו נסע למגדל העמק ופתח כולל אברכים ומינה את הרב אשר סופר לראש הכולל, בחודש אייר אותה שנה, מסר את ניהול הכולל לרב יצחק דוד גרוסמן.
בראשית תשל"א הקים כולל אברכים בעפולה, בראשה מעמיד את חתנו הרב שלמה ווסרמן, ותלמוד תורה "מדרש פנחס" על שם "בעל הפלאה", במשך עשור שהיה קיים, עברו שם עשרות ילדים.
לאחר פטירת אביו הוכתר, לאדמו"ר בירושלים, לצד אחיו, רבי שמעון נתן נטע בבני ברק.
נפטר כשעה לאחר צאת השבת אור לט"ז בשבט ה'תש"ס לאחר מחלה קצרה. בהלווייתו, שיצאה מבית מדרשו, השתתפו רבבות. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים בסמוך לקבר אביו.
על פי צוואתו, שני בניו, רבי שמעון נתן נטע ורבי יצחק מאיר אייזיק, הכתרו כאדמו"רי החסידות אחריו.
משפחתו

בנו רבי שמעון נתן נטע בידרמן (נפטר כ"ו אייר תשס"ח), שימש כאדמו"ר בעיר ביתר עד לפטירתו, בנו רבי יהודה זונדל הוכתר למלא את מקומו כאדמו"ר מלעלוב ביתר.
בנו רבי יצחק מאיר אייזיק בידרמן, ממלא את מקום אביו בבית מדרשו בירושלים. הוא הקים גם מרכזים בעיר ביתר עילית, (שם גם קיימת ישיבת חסידי לעלוב על שם אביו) בטבריה, בארצות הברית, בלונדון שבאנגליה ובאנטוורפן שבבלגיה.
בתו מאטיל, מנהלת תיכון "בית מלכה" של חסידות בעלז רעיית הרב שלמה ווסרמן, רב חסידי לעלוב.
בתו רבקה, רעייתו של הרב ישראל שלמה שיינפלד, רב קהילת קאסאן בקריית הרצוג (נפטר בא' טבת תשס"ד).
בתו חנה רייצה (נפטרה בכ"ג אב תשס"ה), הייתה רעייתו של הרב אהרן צבי בעק.
בתו לאה (נפטרה בי"ד סיוון תשע"ב), רעייתו של הרב אברהם ירחמיאל רבינוביץ, האדמו"ר מביאלא - אוסטרובא (גבעת שאול).
מתורתו

אמרי קודש, בסופו: "אל מול פני המנורה", לזכרו של רבי אברהם שלמה, ירושלים : מכון לבת־אש – לעלוב, תשס"א, באתר אוצר החכמה 187 עמודים, יצא במהדורה מורחבת בשם "אמרי אש"
לקריאה נוספת

אשל אברהם, יו"ל על ידי חבורת האברכים דחסידי לעלוב בעיה"ק טבריא, תשע"ח
הערות שוליים

↑  אבל בלעלוב, נפטרה אשת האדמו"ר באתר בחדרי חרדים
↑  ראו: ישיבות ומוסדות תורה, באתר ארכיון המדינה, עמ' 242
↑  3 שנים מפטירת האדמו"ר - בנו בן ה-14 נכנס לנעליו באתר בחדרי חרדים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298690805171  ISNI: 0000 0000 4576 9076  LCCN: no2001046741  VIAF: 100886549   WorldCat (עם VIAF): 100886549
פנחס שרשבסקי

ד"ר פנחס שרשבסקי
פנחס שֶרֶשֶבסקי (8 ביוני 1914 – 30 ביוני 1981) היה רופא ילדים ישראלי בכיר ומגיש פינה קבועה בתוכנית הרדיו "לעקרת הבית" ברשת ב' בהנחייתה של רבקה מיכאלי. ספרו "את וילדך" (1969) נחל הצלחה רבה בישראל וכונה "מורה הנבוכים של כל הורה".
ביוגרפיה

שרשבסקי נולד בשנת 1914 בעיירה פינסק שבפולין, לנחמן הירש שרשבסקי, סוחר יליד סלונים, ואתל (עטיל) לבית ווליניץ. הוא גדל בבירה ורשה, שם הכיר לראשונה את אשתו הלינה לבית גרינוולד, בתם של ישראל גרינוולד ושרה לבית מילר, אשר היו רופאי שיניים בוורשה. בשנת 1939 השלים את לימודי הרפואה בצרפת. ובזמן מלחמת העולם השנייה הגיע יחד עם אשתו למחנה עבודה יהודי באזור ארכנגלסק שבסיביר, שם הם שימשו כרופא ואחות המחנה. בהמשך התגייסו שניהם לצבא אנדרס ושירתו בבית חולים צבאי שטיפל בשבויי מלחמה. דרגתו של שרשבסקי בצבא הפולני הייתה קפיטן (סרן), והוא זכה בעיטור על שירותו. במהלך המלחמה נספו הוריו ושני אחיו, כמו גם הוריה ואחותה של הלינה אשתו. בסיום המלחמה הגיע שרשבסקי להלסינקי שבפינלנד, במסגרת הנספחות הפולנית למסחר. בשנת 1948 עבר לפריז, שם עסק ברפואה עד לעלייתו לישראל במאי 1950 באונייה "נגבה".
בישראל עבד שרשבסקי כרופא ילדים בבית החולים הדסה בתל אביב עד הגיעו לדרג של רופא ראשי במחלקת הילדים שבניהולו של פרופ' נחום בוגר. בשנת 1960 נסע עם משפחתו לגאנה בשליחות ממשלת ישראל כעזרה רפואית מטעם המדינה. בגאנה שימש כמנהל מחלקת הילדים בבית החולים הראשי של העיר קומאסי עד שנת 1963, אז חזר לישראל והתמנה למנהל "בית אברהמס" ששימש כמרכז לאבחון וטיפול בילדים עם נכויות שונות.
בסוף שנות השישים הפך שרשבסקי למגיש פינה קבועה בתוכנית הרדיו הפופולרית "לעקרת הבית" ששודרה ברשת ב' בהנחייתה של רבקה מיכאלי. במסגרת הפינה ענה שרשבסקי על שאלותיהם של הורים בנוגע לבריאות ילדיהם ונתן עצות לטיפול. הפופולריות הרבה לה זכתה הפינה הובילה להשתתפותו של שרשבסקי בתוכניות אירוח רבות בערבי שישי, והפינה אף זכתה לחיקוי פארודי של הגשש החיוור במערכון בשם "ד"ר ז'יוואגו".
בשנת 1969 יצא לאור ספרו של שרשבסקי "את וילדך", כסיכום שיחותיו ברדיו. הספר זכה להצלחה רבה בצאתו וכונה "מורה הנבוכים של כל הורה". הספר זכה לכמה מהדורות נוספות, שהאחרונה שבהן (1995) עודכנה על ידי ד"ר שמעון ברק.
שרשבסקי נפטר בשנת 1981, כשנה לאחר אשתו הלינה, כתוצאה מאירוע מוחי. נקבר בבית העלמין הדרום. הותיר אחריו שני ילדים.
ספרו

את וילדך: הטיפול בתינוק ובילד הבריא והחולה; ערכה: תמר קפלן, תל אביב: א. לוין-אפשטין, 1969.
הערות שוליים

↑  פנחס שרשבסקי, את וילדך (תל אביב 1969).
↑  פנחס שרשבסקי באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297979105171  ISNI: 0000 0004 0212 6715  VIAF: 297305518   WorldCat (עם VIAF): 297305518
ספרדית אנדלוסית

מפה המראה את השטח שבו נפוץ השימוש באנדלוסית.
הניב האנדלוסי של ספרדית (בספרדית: andaˈluθ - andaluz) מדובר באנדלוסיה, סאוטה, מלייה ובקרב תושבי אותם האזורים אשר היגרו לערים ספרדיות אחרות. הניב נפוץ גם בגיברלטר, טריטוריה של הממלכה המאוחדת, ובפורטוגל, במזרח אלגארבה בקרב ערים הנמצאות על גבול מחוז ולווה. זהו ניב דרום-ספרדי של ספרדית קסטיליאנית, השונה מאוד מהניבים הצפוניים ומהספרדית הסטנדרטית (קסטיליאנית). בזכות מספר התושבים הגבוה של אנדלוסיה, הניב האנדלוסי הוא בין הניבים הנפוצים ובעלי מספר הדוברים הגבוה ביותר בספרד. לניב האנדלוסי יש מאפיינים רבים במשותף עם הניבים הנפוצים באזור אקטסמדורה, קסטיליה-לה מנצ'ה ובאזור מורסיה.
עקב ההגירה העצומה מאנדלוסיה למדינות דוברות ספרדית בדרום אמריקה ובמקומות אחרים, לרוב הניבים במדינות דוברות ספרדית באמריקה הדרומית יש מאפיינים רבים במשותף עם הניב האנדלוסי המערבי, כגון השימוש ב-ustedes במקום vosotros עבור גוף שני רבים, ותופעת ה-"ססאו". ניבים רבים של ספרדית, ביניהם ספרדית קנרית, ספרדית קאריבית וניבים דרום אמריקאים רבים אחרים מבוססים על ספרדית אנדלוסית.
מאפיינים

לספרדית אנדלוסית יש מספר מאפניים פונולוגים, מורפולוגים, תחביריים ולקסיקלים מיוחדים. חלקם קיימים גם בניבים אחרים ונפוצים גם בשטחים שבהם ספרדית אנדלוסית אינה מדוברת, אך ברוב המקומות בהם הניב האנדלוסי נפוץ, רוב המאפיינים הללו קיימים.
מאפיינים > מורפולוגיה ותחביר

כינויי גוף
רבים מדוברי מערב אנדלוסית מחליפים את vosotros, כינוי בגוף שני רבים לא רשמי, בצורתו הרשמית ustedes (אולם משמעות הרשמיות של המילה נעלמת, בניגוד ליתר אזורי ספרד).
כינויי מושא
אף על פי שעקב השפעתה המשמעותית של התקשורת, רבים התרגלו לשימוש בכינוי המושא המקובל le, תושבי אנדלוסיה רבים עדיין נוהגים להשתמש ב-lo, כמו בדוגמה lo quire mucho (אני אוהב את זה) במקום le quiero mucho. לאיזם (חילוף שגוי של כינוי המושא הסטנדרטי le ב-la) המצוי באזורים מסוימים בספרד, אינו שכיח באנדלוסיה. שימוש זה שגוי, אך ניתן לשמוע אותו לעיתים קרובות בתוכניות טלוויזיה וברדיו.
פעלים
הצורה הסטנדרטית של הציווי עבור גוף שני רבים (אתם) היא הסיומת -aos או -aros בשפה המדוברת, אך בספרדית אנדלוסית ומספר ניבים אחרים, משתמשים ב-se במקום. כך sentaos או sentaros (שבו!) הופכים ל-sentarse.
מין
המין הדקדוקי של מילים מסוימות לא תמיד תואם למין של אותן המילים בספרדית סטנדרטית. לדוגמה la calor (החום) אשר מקבלת את צורת הנקבה, בניגוד לאותה המילה, el calor, בספרדית סטנדרטית, הנחשבת לזכר.
הערות שוליים

1 2  Maria-Rosa Lloret, Lloret, M.R. (2018): Andalusian vowel harmony at the phonology-morphology interface. Presentation at 15th Old-World Conference on Phonology, UCL, 12-14 Jan
שכיחות תופעת הססאו באזורים השונים באנדלוסיה
סמל תורינגיה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  תורינגיה 
 תאריך אימוץ:  30 בינואר 1991 
 
סמל תורינגיה (בגרמנית: Thüringer Landeswappen) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית תורינגיה. הסמל אומץ ב-3 באוקטובר 1990 ונקבע בחוקת המדינה ב-30 בינואר 1991.
הסמל מעוצב ממגן כחול שבו מוטען אריה לודוווינגני זקוף, צבוע בשמונה פסים אדומים וכסופים לסירוגין וכתרו וטפריו זהובים, סמלו של דוכס תורינגיה קונרד מתורינגיה מהמאה ה-13.
מאז עצמאותה של הסן ב-1264 משמש האריה כסמלה כאשר ראשו לבן ורגליו אדומות וראשו אינו מוכתר אלא הסמל כולו. הוא מוקף בשמונה כוכבים כסופים המייצגים את הדוכסיות ההיסטוריות ששכנו בתחום המדינה. כוכבים אלו הופיעו גם בסמל המדינה מ-1920, אלא שבו היו רק שבעה, כיוון שחלקה הצפוני של המדינה היה בשליטת פרוסיה.
על פי חוקת המדינה, מותר רק למוסדותיה הרשמיים להשתמש בסמל, ועל כן עוצב גם סמל לשימוש אזרחי.
הסמל בין השנים 1921-1933

הסמל נחנך ב-7 באפריל 1921. הוא מציג 7 כוכבים משושים כסופים על רקע אדום. הכוכבים מייצגים את שבע המדינות שמוזגו למדינת תורינגיה ב-1 במאי 1920.
הסמל בין השנים 1933-1945

בשנת 1933 עם עליית הנאצים לשלטון שונה הסמל בגלל הכוכבים שהזכירו בצורתם מגן דוד ולא היו לרוחם של השלטונות. בסמל החדש נראה אריה ההסני (סמלו של דוכס תורנגיה) אוחז בצלב קרס צהוב. בחלק העליון ניתן לראות את סמל דוכסות ארנשטיניש ואת הנשר של בית שוורצבורג בחלק התחתון את האריה של בית רויס ואת התרנגולת של נסיכות הנהברגר.
הסמל בין השנים 1945-1952

ביולי 1945 החליפה תורינגיה את סמלה בפעם השלישית. בסמל אריה זהוב על רקע אדום עם 8 כוכבים כסופים. החל משנת 1952 בוטלו כל המדינות בגרמניה המזרחית וחולקו ל-14 אזורים. לאזורים האלו לא היו סמלים אך לעיתים היה שימוש בסמל היסטורי ליצוג אזור מסוים.
הסמל ששימש בשנים 1933-1921
הסמל ששימש בשנים 1945-1933
הסמל ששימש בשנים 1952-1945
סמל הדוכס מ-1265
סמל לשימוש אזרחי
ראו גם

דגל תורינגיה
הערות שוליים

↑  הסמל בחוקת המדינה (בגרמנית)
↑  סמל תורינגיה באתר דגלי העולם (באנגלית)
| סמלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |  |
200

ערך זה עוסק בשנת 200 לספירה. אם התכוונתם למספר 200, ראו .
שנת 200 היא השנה ה-100 במאה ה-2. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד. ספירת הנוצרים, המקובלת כיום, החלה בשנת 525, ולכן המספר הסודר של שנת 200 ניתן לה בדיעבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
חצי הכדור המזרחי בשנת 200
אירועים

אוכלוסיית העולם הגיע לכ-257 מיליון איש.
אירועים > האימפריה הרומית

קיסר רומא ספטימיוס סוורוס מבקר את הפרובינקיות של סוריה, פלשתינה וערביה
נולדו

ולריאנוס, קיסר רומי (מת ב-260)
טקיטוס, קיסר (נפטר ב-276)
נפטרו

פנחס בן יאיר
ראו גם

ילידי 200‎
נפטרים ב-200‎
ישכר דב הגר

רבי ישכר דב הגר (ד' בניסן ה'תרצ"ט, מרץ 1939 – י"ג בתמוז ה'תשע"ג, 21 ביוני 2013) היה אדמו"ר מסאווראן ואב בית הדין בבית הדין הרבני בירושלים ובאשקלון.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרבי יהודה זונדל הגר, נצר לרבי משה צבי גוטרמן מסאווראן, שלאחר השואה הוכתר כאדמו"ר מסאווראן, ולפרידה גיטל בת הרב שמואל אהרן שזורי (ובר), מזכיר הרבנות הראשית. למד בתלמוד תורה חיי עולם ועץ חיים, בישיבת תומכי תמימים לוד, ובישיבת טשעבין אצל רבו המובהק "הרב מטשעבין" דב בעריש וידנפלד. למד בחברותא עם ראשי ישיבות בהם הרב אליעזר פלצינסקי, הרב ברוך שמעון שניאורסון והרב חיים קמיל, וכן עם הדיין הרב שלמה שמשון קרליץ. בתחום הנסתר קיבל מאביו את תורתו של בעל הסולם, בצעירותו התקרב לצדיקים ומקובלים ירושלמים, בהם רבי אשר פריינד ואחרים, ומהם למד קבלה ודרכי עבודת ה'. בהמשך חייו, עמד בקשרים עם המקובלים רבי מרדכי שרעבי, הבאבא סאלי ובנו באבא מאיר, אשר מהם קיבל את קבלת הרש"ש והקבלה הספרדית. לאחר נישואיו החל ללמוד בכולל של ישיבת מיר ואחר כך במכון הארי פישל. נסמך לרבנות בידי הרב מטשעבין, והחל לשמש את הרב יוסף שלום אלישיב.
בשנת ה'תש"ל התמנה, בהכוונת הרב מטשעבין ובעידודם של האדמו"ר מגור והאדמו"ר מויז'ניץ, לדיין בבתי הדין הרבניים, תחילה באשדוד ולאחר מכן באשקלון ובתל אביב. בשנת 1984 התמנה לאב בית דין באשקלון. לבסוף התמנה לכהן כאב בית דין בירושלים. נחשב למומחה לשמות בגיטין, ואף הסתובב וראיין זקני עולים מתפוצות ואזורים שונים על מנת לדייק בכתיבת השמות המקובלים בכל הפזורה היהודית. ב-2009 פרש לגמלאות.
במקביל, עסק בהרצבת תורה וקירוב רחוקים בשכונת נחלאות וביישובי פרוזדור ירושלים.
לאחר פטירת אביו ב-1993 הפצירו בו חסידים רבים שיקבל את האדמו"רות. חרף סירובו להיקרא אדמו"ר, החלה להתקבץ סביב בית מדרשו בשכונת הר נוף הירושלמית קהילה שראתה בו אדמו"ר, ולבסוף דבק בו התואר "האדמו"ר מסאווראן". בשנת 2012 הקים בית מדרש לחסידיו בביתר עילית.
החלים פעמיים ממחלת הסרטן. בפעם השלישית שבה לקה במחלה, עבר במקביל שני התקפי לב. אחרי התמודדות ממושכת עם המחלה, נפטר ב-21 ביוני 2013 (י"ג בסיוון ה'תשע"ג), ונקבר בהר הזיתים.
הנצחה

בנו הקים לזכרו את ישיבת "נחלת ישכר", תחילה בגבעת שאול וכיום בבית שמש. גם בית המדרש בביתר עילית נקרא "קדושת ישכר" על שמו.
תורתו

לאחר פטירתו יצאו לאור קבצים מתורתו:
ניצוצות מעולם האצילות - תולדות חייו, דברי תורה, סיפורים שסיפר והספדים אודותיו. תשע"ה.
באמת ובאמונה לעבדך (2 חלקים) - חידושים בנגלה, דברי תורה וסיפורים אודותיו. תשע"ז.
חידושי תורה ממנו ותולדות חייו נדפסו גם בספר "בית יצחק" בהוצאת אוצר הפוסקים.
משפחתו

היה נשוי ליוכבד בת הרב אברהם לייב קליין, מייסד ישיבת המתמידים ומשגיח בישיבת תפארת ישראל - בויאן, ולהם אחד-עשר ילדים.
בין בניו:
בנו הבכור הרב מנחם הגר - דיין בבית הדין הרבני בירושלים, אדמו"ר מסאווראן בשכונת נווה צבי בעיר ונשיא "אוצר הפוסקים".
רבי יצחק מאיר הגר - ממלא מקומו כאדמו"ר מסאווראן בהר נוף. לפני כן כיהן כדיין בבית הדין "הישר והטוב" באשדוד.
רבי זאב וולף, ראש ישיבת החסידות בבית שמש.
הרב פנחס דוד הגר - ממלא מקומו כאדמו"ר מסאווראן בביתר עילית.
אחיו, רבי יצחק מאיר הגר, כיהן אף הוא כאדמו"ר מסאווראן. אח נוסף, הרב בן ציון הגר, כיהן כאדמו"ר מזבלטוב.
בין גיסיו: הרב שמואל אלעזר היילפרין ראש ישיבת תורת אמת ורבה של שכונת בית ישראל, רבי אברהם שלמה בידרמן האדמו"ר מלעלוב והרב משה יוסף מילצקי, אב בית דין בירושלים.
הערות שוליים

↑  הקרוב מקורב - פטור, כל העיר, 22 ביוני 1984
↑  משה ויסברג, אשת חבר: הרבנית מסאווראן ע"ה הלכה לעולמה, 27 בינואר 2024
אלה פורנל

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1996 (בת 28) אנגליה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  אלה סאמר פורנל
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  בית הספר לבנות של הסיטי של לונדון  בית הספר פורסט  בית הספר למשחק של סילביה יאנג 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה סאמר פורנל (באנגלית: Ella Summer Purnell; נולדה ב-17 בספטמבר 1996) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעותיה בסרטי הקולנוע "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים" (2016), "צ'רצ'יל" (2017) ו"צבא המתים" (2021) ובזכות כיכובה בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "מתוק ומר" (2018–2019).
ביוגרפיה

פורנל נולדה, גדלה והתחנכה בלונדון, אנגליה שבממלכה המאוחדת, למשפחה מרקע נוצרי-אנגליקני בעיקרה. היא למדה בבית הספר פורסט, בבית הספר לבנות של לונדון, ובתיאטרון לשחקנים צעירים באיזלינגטון. עוד למדה משחק, שירה ומחול בבית הספר למשחק של סילביה יאנג.
היא הייתה מיוצגת על ידי סוכנות סילביה יאנג. אחר כך הייתה מיוצגת בסוכנות Rights House.
באוגוסט 2018 עברה לגור בברוקלין שבניו יורק, ארצות הברית.
קריירה

ב-2008 נבחרה פורנל לשחק במחזמר "אוליבר!" בתיאטרון דרורי ליין שבלונדון. היא הייתה בין הילדות הבודדות שנבחרו להופיע במחזמר, והשתתפה בו במשך שנה.
לקראת סיום ההופעות של "אוליבר!" לוהקה פורנל לתפקיד רות הצעירה בסרט "לעולם אל תתן לי ללכת" של מארק רומנק, המבוסס על ספר מאת קאזואו אישיגורו. הסרט יצא לאקרנים ב-2010 וקיבל ביקורות חיוביות.
אחר כך לוהקה פורנל לתפקיד קיילי בסרט "Ways to Live Forever" של גוסטבו רון, עיבוד לספר מאת סאלי ניקולס. עוד לוהקה לתפקיד מיה בסרט "הפולשים" של חואן קרלוס פרסנדיוס, בו גילמה את בתו של קלייב אוון. היא נבחרה לאחת מעשר כוכבות המחר של הממלכה המאוחדת על ידי מגזין הקולנוע Screen International. ביוני 2011 הופיעה פורנל בסרט הקצר "Candy" של ערוץ BBC HD.
ב-2013 הופיעה פורנל בסרט הקולנוע "קיק אס 2" בתפקיד "דולסה". עוד שיחקה בתפקיד הראשי בסרט העצמאי "WildLike", ובתפקיד מליפיסנט בצעירותה בסרט "מליפיסנט" משנת 2014.
פורנל כיכבה בסרטו של טים ברטון "המעון של מיס פרגרין לילדים משונים", עיבוד לרומן באותו שם מאת רנסום ריגס, שיצא לאקרנים ב-2016. ב-2015 הופיעה בסרט "Access All Areas" בתפקיד מיה לצדה של ג'ורג'י הנלי.
ב-2017 שיחקה בדרמה ההיסטורית "צ'רצ'יל" בתפקיד המזכירה של וינסטון צ'רצ'יל, הלן גארט.
ב-2018 הופיעה פורנל במיני-סדרה של ה-BBC "תעלומת האליבי החסר", המבוססת על ספר באותו שם מאת אגאתה כריסטי. פורנל גילמה את הסטר ארגייל, הילדה היתומה הצעירה ביותר שאומצה על ידי משפחת ארגייל המסתורית.
פורנל כיכבה בתפקיד הראשי בסדרה "מתוק ומר" של רשת Starz, המבוססת על הרומן רב המכר באותו שם מאת סטפני דנלר. בסדרה מגלמת פורנל את טס, צעירה נאיבית בת 22 השואפת לחיים חדשים בניו יורק. אחרי ששודרה העונה הראשונה בתחילת 2018, חודשה הסדרה לעונה שנייה. בדצמבר 2019 פורסם שרשת Starz ביטלה את המשך הסדרה.
ב-2020 השתתפה פורנל במיני-סדרה "בלגרביה" של ג'וליאן פלוז, ששודרה ב-ITV בממלכה המאוחדת וב-Epix בארצות הברית.
החל מפברואר 2024, פרנל מככבת בסדרה הפוסט-אפוקליפטית "Fallout" של פריים וידאו, המבוססת על משחק הווידאו המפורסם, הסדרה קיבלה 17 מועמדויות לפרסי אמי. באוקטובר 2024, פרנל חתמה עם סוכנות Range Media Partners לייצוג. פרנל תפיק ותככב בחודש זה בסדרה הקומית-דרמטית "Sweetpea" עבור Sky Atlantic, המבוססת על הספר באותו שם מאת סי ג'יי סקוזה. הדמות שלה בסדרה "Sweetpea" עוסקת באישה בשם ריאנון, שגדלה בעיירה קטנה באנגליה והתמודדה עם בריונות קשה בבית הספר, מה שהוביל אותה לנסיגה ולפחד במהלך חייה. לאחר מות אביה, ריאנון נשברת ומתחילה לפעול כנקמנית שמחסלת את אלה שהיא תופסת כבריונים. בנובמבר, פרנל תחזור לדבב את הדמות פאודר / ג'ינקס בסדרה המונפשת של נטפליקס, "ארקיין", זוכת פרס אמי. הסרט הבא שבו היא תככב הוא "The Scurry", שבו היא תשחק שומרת פארק שמאוימת על ידי סנאים קטלניים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | לעולם אל תתן לי ללכת | רות בצעירותה |  |
| 2010 | דרכים לחיות לנצח | קיילי |  |
| 2011 | פולשים | מיה |  |
| 2013 | קיק אס 2 | דולסה |  |
| 2014 | Wildlike | מקנזי |  |
| 2014 | מליפיסנט | מליפיסנט בת העשרה |  |
| 2016 | The Journey is the Destination | איימי |  |
| 2016 | האגדה של טרזן | ג'יין פורטר (אנ') בצעירותה |  |
| 2016 | המעון של מיס פרגרין לילדים משונים | אמה בלום |  |
| 2017 | צ'רצ'יל | הלן גארט |  |
| 2017 | Access All Areas | מיה |  |
| 2018 | עצם בלתי מזוהה | נטלי |  |
| 2021 | צבא המתים | קייט וורד |  |
| יפורסם בהמשך | The Scurry | יפורסם בהמשך |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | בריון ברשת | מייגן | סרט טלוויזיה של ערוץ 4 |
| 2018 | תעלומת האליבי החסר | הסטר ארגייל | מיני-סדרה |
| 2018–2019 | מתור ומר | טס | תפקיד ראשי (2 עונות); 14 פרקים |
| 2020 | בלגרביה | ליידי מריה גריי | מיני-סדרה |
| 2021-הווה | מסע בין כוכבים: פרודיג'י | גווין | דיבוב; 20 פרקים |
| 2021-הווה | הצהובות | ג'קי | תפקיד ראשי (2 עונות); 12 פרקים |
| 2021 | ארקיין | ג'ינקס (אנ') | דיבוב; 7 פרקים |
| 2023 | צבא המתים: וגאס האבודה | קייט וורד | דיבוב |
| 2024 | Fallout | לוסי מקליין | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2024 | מתוקה רצח (אנ') | ריאנון לואיס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Natives | A | סאות'ארק פלייהאוס (אנ') |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבור | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | פסטיבל הסרטים העצמאי של לוס אנג'לס | השחקנית הטובה ביותר | WildLike | זכייה |
| 2015 | פסטיבל הסרטים של היל קאונטי | השחקנית הטובה ביותר | WildLike | מועמדות |
| 2015 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי גספרילה | ההופעה הנשית הטובה ביותר | WildLike | זכייה |
| 2015 | פסטיבל הסרטים העצמאי של נייפרוויל, אילינוי | השחקנית הטובה ביותר | WildLike | מועמדות |
| 2015 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי טוויסטר אלי | השחקנית הטובה ביותר – סרט באורך מלא | WildLike | זכייה |
| 2015 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי מירטל ביץ' | השחקנית הטובה ביותר | WildLike | זכייה |
| 2015 | פסטיבל הסרטים הבינלאומי של ריצ'מונד | השחקנית הטובה ביותר | WildLike | זכייה |
שלמה יעקב גלבמן

| --- | --- |

 לידה:  1952 ה'תשי"ב 
 פטירה:  28 במרץ 2015 (בגיל 63 בערך) ט' בניסן ה'תשע"ה 
 נושאי כתיבה:  היסטוריה חסידית
 
שלמה יעקב גְלבמַן (ה'תשי"ב 1952 - ט' בניסן ה'תשע"ה 28 במרץ 2015) היה ביוגרף והיסטוריון, בדחן ודרשן, חסיד סאטמר.
ביוגרפיה

שלמה יעקב נולד בישראל לבנציון משה ולחיה שרה. הוא נכדו של הרב שמואל אהרן שזורי, ומצאצאי האדמו"ר רבי דוד בידרמן מלעלוב ורבי משה קליערס, רבה של טבריה.
בילדותו עבר עם אביו להתגורר בארצות הברית והתחנך במוסדות של סטמאר בבורו פארק שבברוקלין. עם יסוד העיירה קריית יואל בתשל"ד היה מהתושבים הראשונים במקום.
מחקריו

גלבמן נחשב בקרב חסידי סאטמר כהיסטוריון הבולט ביותר של החסידות ושל אדמו"רה הראשון רבי יואל טייטלבוים. הוא הוציא כ-20 כרכים בנושאים אלה. בהם:
מושיען של ישראל - תולדות וקורות חייו של רבי יואל טיטלבוים. החלק הראשון יצא לאור בה'תשמ"ז וסוקר את שורשי משפחתו. כל אחד מן הכרכים הבאים מוקדש לפרק זמן בחייו. החלק התשיעי סוקר את זמן שהותו בארץ ישראל עד ה'תש"ז. החלק העשירי יצא לאור לאחר מותו של גלבמן והוא מסקר את הגעת הרב טייטלבוים לארצות הברית והקמת החסידות בארצות הברית. עוד ארבעה חלקים נותרו בכתב יד.
אביר הרועים - עוסק בקשר בין גדולי ישראל והרבי מסאטמאר. חלק א' קשריו עם גדולי ישראל בארץ ישראל. חלק ב' קשריו עם גדולי ישראל הליטאים.
טיב לבב - 2 כרכים, דברי תורה מהרבי מסאטמאר שנאמרו לפני מלחמת העולם השנייה.
רצון צדיק - עוסק בייסוד העיירה קריית יואל. חלק א' יצא לאור בשנת ה'תשנ"ח ועוסק בתכנון הקמת העיירה עד להקמתה בפועל בתשל"ד ולפטירת הרב טייטלבוים בתשל"ט. החלק שני הכולל את התפתחות העיר מאז עדיין בכתב יד.
דער הייליגער קדושת יום טוב - די לעבן’ס געשיכטע פון רבינו חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים (-תולדותיו של רבי חנניה יום טוב ליפא טייטלבוים), אב"ד סיגעט (אביו של רבי יואל מסטמאר).
תפקידים נוספים

גלבמן שימש גם כנואם מרכזי באירועי החצר שבהם משתתפים אלפי חסידים, כמו כ"א כסלו - 'יום ההצלה' של רבי יואל טייטלבוים, וכו' באב, יום פטירתו .
במשך עשרות שנים שימש בתפקיד רב פורים אצל האדמו"רים רבי יואל ואחיינו רבי משה טייטלבוים. בשנת ה'תשנ"ה עקב מרידה פנימית בחסידות נגד רבי אהרן טייטלבוים פוטר מתפקידו זה. בשנת ה'תשנ"ט, כשרבי יקותיאל יהודה טייטלבוים שב לעמוד בראש החסידות בוויליאמסבורג, הוא החזיר את גלבמן לתפקידו.
במשך 14 שנותיו האחרונות שימש גלבמן כמגייס הכספים הראשי של מוסדות סאטמר בויליאמסבורג. המערך בראשותו גייס לקופת המוסדות עשרות מיליוני דולרים מדי שנה.
פטירתו

חלה בסרטן ולאחר כמה חדשים נפטר בשבת, ט' ניסן תשע"ה, בגיל 63. מסע הלווייתו יצא במוצאי השבת מבית המדרש הגדול סאטמר בויליאמסבורג לבית המדרש הגדול "ויואל משה" בקרית יואל ומשם לבית החיים בעיר ושם נטמן.
זיבקין

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 נפה:  צור
 שטח:  14.57 קמ"ר
 גובה:  450 מטרים
 קואורדינטות:  33°10′00″N 35°16′00″E﻿ / ﻿33.166666666667°N 35.266666666667°E﻿ / 33.166666666667; 35.266666666667 
 he
 
זיבּקין (בערבית: زبقين; בתעתיק מדויק: זִבקין) הוא כפר לבנוני שיעי, בנפת צור מחוז דרום לבנון, ממוקם כ-17 ק"מ מדרום מזרח לעיר צור ומערבית לכפר ג'באל אל-בוטום (جبال البطم), בגובה ממוצע של כ-400 מ' מעל פני הים.
אטימולוגיה

פאלמר העלה סברה ששם הכפר קשור לשורש ז-ב-ק (ز.ب.ق.) שהוראתו "כריכה", או "הגבלה". השורש אינו מוכר לחוקרים בני זמננו.