stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מינוי

ערך זה עוסק בשיבוץ אדם לתפקיד. אם התכוונתם לרכישה קבועה של מוצר או שירות, ראו .
מינוי הוא תהליך שיבוצו של אדם לתפקיד מסוים או למשרה מסוימת. לעיתים נעשה המינוי בהחלטה של הממונה על תפקיד זה, ולעיתים משמש לכך מנגנון מורכב יותר, כגון מכרז או המלצה של ועדת איתור ואישור בשלבים אחדים. לעיתים מינוי נכנס לתוקף סמוך להחלטה עליו, אך פעמים רבות, ובפרט כשמדובר בתפקיד בכיר, ההחלטה על המינוי מתקבלת חודשים אחדים טרם מימושה. מינוי של אדם נעשה על פי כישוריו והתאמתו לתפקיד, אך במגזר הציבורי נהוגים גם, בגלוי או בסתר, מינויים פוליטיים, שבהם אדם ממונה לתפקיד בזכות שיוכו המפלגתי או הפוליטי.
ממלא מקום הוא אדם שקיבל מינוי למשרה מסוימת באופן זמני, אם משום שהאדם המאייש משרה זו באופן קבוע נעדר זמנית, ואם משום שלממלא המקום אין את הכישורים הדרושים לאיוש תקני של המשרה.
מכרז הוא שיטה לאיוש משרה פנויה. בשיטה זו מפורסם תחילה מכרז פנימי, המזמין את עובדיו של אותו מקום עבודה להציע עצמם למשרה הפנויה, ואם המכרז הפנימי אינו מעלה מועמד מתאים יוצא המעסיק במכרז חיצוני, כלומר בהודעה המופנית לציבור כולו להציע מועמדות למשרה הפנויה.
ועדת איתור היא ועדה ציבורית שתפקידה לאתר מועמדים לתפקיד בכיר. בשירות הציבורי משמשת ועדת האיתור כפשרה בין שימוש במכרז לבין מינוי חופשי על ידי הממנה, תוך ביקורת של ועדת מינויים, שכל תפקידה לוודא שהמינוי היה תקין.
בשירות המדינה בישראל מוסדרים המינויים באמצעות חוק שירות המדינה (מינויים). בשנת 1999 הוקמה הוועדה המייעצת למינוי בכירים בשירות המדינה.
מינוי מלווה לעיתים בכתב מינוי המפרט את מטרת המינוי וסמכותו של הממונה. בעת הקמת ועדת חקירה, כתב המינוי הניתן לחברי הוועדה קובע את מטרתה של הוועדה וגבולות סמכותה.
ראו גם

מינוי פגרה
מינוי פוליטי
הערות שוליים

↑   חוק שירות המדינה (מינויים), ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה

| --- | --- |


 מדינה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 תקופת הפעילות:  15 באוגוסט 1948 – הווה (76 שנים)
 זרועות בצבא:  צבא היבשה של קוריאה הדרומית  הצי של קוריאה הדרומית  חיל הנחתים של קוריאה הדרומית  חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה
 מטה:  דרום קוריאה סיאול
 מנהיגות
 המפקד העליון:   נשיא קוריאה הדרומית
 שר ההגנה:   לי יונג-סאפ
 ראש המטה:   אדמירל קים מיונג סו
 כוח אדם
 סוג שירות:  חובה
 גיל הגיוס:  18 (גיל 18 עד גיל 28)
 אורך השירות:  18 חודשים (צבא) 20 חודשים (חיל הים) 21 חודשים (חיל האוויר)
 כוחות פעילים:  500,000 (2022)
 כוחות מילואים:  3,100,000 (2022)
 תקציב
 תקציב שנתי:  42.1 מיליארד דולר (2023)
 אחוזי תמ"ג:  2.54% (2023)
 תעשייה
 ספקים זרים:  ארצות הברית ארצות הברית ישראל ישראל האיחוד האירופי האיחוד האירופי הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מלחמות שהשתתף בהן
 מלחמת קוריאה (1950–1953)  מלחמת וייטנאם (1965–1973)  מלחמת המפרץ (1990–1991)  מלחמת אפגניסטן (2001–2021)  מלחמת עיראק (2003–2011)
 
הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה (בהנגול: 대한민국 국군, הנג'ה: 大韓民國國軍, באנגלית: The Republic of Korea Armed Forces או ROK Armed Forces הוא השם הרשמי של צבא קוריאה הדרומית. הוא נוסד ב-1948 לאחר הפיצול של קוריאה.
תפקיד הכוחות המזוינים של קוריאה הוא לשמור על הריבונות והשלמות הטריטוריאלית של הרפובליקה, אולם הכוחות משתתפים לעיתים קרובות במשימות הומניטריות ברחבי המדינה, כגון במשימות הצלה, שמירה על סדר אזרחי, טיפול במצבי חירום כתוצאה מפגעי טבע או אחרים.
בשנים האחרונות הכוחות המזוינים של קוריאה משתתפים יותר ויותר במאמצים בינלאומיים לאור התמקמות הרפובליקה ככוח כלכלי בולט (15 בעולם במונחי GDP), כדוגמת כוחות משימה בינלאומיים לשמירת שלום ומיגור טרור. הגיוס במדינה חובה עבור גברים בלבד ואורכו 18 חודשי שירות לכל הפחות. על המועמד לשירות לממש חובה זו מגיל 18 עד גיל 28, כל עוד נמצא כשיר לכך.
במטרה לקדם פיתוח אמצעי לחימה מתקדמים הוקמה הסוכנות לפיתוח ההגנה הכפופה למשרד ההגנה הלאומית.
לצבא יש מעל 3.5 מיליון חיילים רשומים, מהם כ-500,000 סדירים וכ-3 מיליון חיילי מילואים.
הצבא מחולק לארבעה חילות עיקריים:
צבא היבשה של קוריאה הדרומית
חיל האוויר של קוריאה הדרומית
הצי של קוריאה הדרומית
חיל הנחתים של קוריאה הדרומית
היסטוריה > הקמה

לאחר שקוריאה הדרומית שוחררה מהאימפריה היפנית ב-15 באוגוסט 1945, הוקמו המשטרה הקוריאנית ומשמר החופים שהיא כוח של הממשלה הקוריאנית הזמנית. המשטרה ומשמר החופים הפכו לצבא ולצי הרפובליקה של קוריאה ויחד, הקימו את הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה לאחר שממשלת דרום קוריאה הוקמה ב-15 באוגוסט 1948. חיל האוויר של הרפובליקה של קוריאה נוסד באוקטובר 1949.
היסטוריה > התעצמות

לאחר מלחמת קוריאה, התעצם כוחה הצבאי של קוריאה הדרומית כחלק מתקופת ההתעצמות בנתה קוריאה יכולת הגנה לאומית עצמאית וכיום נחשב לאחד הצבאות החזקים בעולם, וביבשת אסיה.
היכולות של הכוחות המזוינים של קוריאה כוללות מערכות נשק מערביות, אך במקביל כוללות מערכות נשק של התעשייה הצבאית הדרום קוריאנית המקומית.
מבנה הפיקוד

הפיקוד המרכזי מוסדר בחוקה הדרום קוריאנית כאשר נשיא דרום קוריאה משמש כמפקד העליון, אחריו עובר לשר ההגנה הלאומית - שניהם מהווים את רשות הפיקוד הלאומי:
נשיא דרום קוריאה- תפקידו המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של הרפובליקה.
שר ההגנה הלאומית- הדרג השני בהיררכיה של שרשרת הפיקוד הדרום קוריאני, אחראי מטעם הנשיא על ענייני הצבא והפיקוח על ראשי המטות המשולבים.
המטות המשותפים- קבוצת המפקדים המפעילים את השליטה המבצעית על הכוחות המזוינים, רשות הפיקוד הלאומי מתנהלת מהנשיא ושר ההגנה הלאומית ליושב ראש המטות המשותפים ולאחר מכן לפיקודים המבצעיים של זרועות השירות, תוך עקיפת מטה כל זרוע שירות.
המועצה לביטחון לאומי - מעוגנת בסעיף 91 לחוקה הדרום קוריאנית, משתייכת למשרד הנשיא, תפקידה לייעץ לנשיא בעניין גיבוש מדיניות חוץ, צבאית ופנים הקשורה לביטחון לאומי קודם לכן לדיון שלהם במועצת המדינה. את ישיבות המועצה לביטחון לאומי מנהל הנשיא.
זרועות > צבא היבשה של דרום קוריאה

צבא היבשה (בקוריאנית: 대한민국 육군) הוא המרכיב הקרקעי והגדול בכוחות המזוינים של קוריאה. נכון לשנת 2020 הצבא מונה כ-420,000 חיילים סדירים. לצבא היבשה כפופים היחידות הבאות:
הארמייה הראשונה (FROKA) - אחראית להגנה על הבירה וכן על החלק המערבי של האזור המפורז הקוריאני.
הפיקוד המבצעי השני - אחראית על הגנת העורף.
הארמייה השלישית (TROKA) - אחראית על ההגנה על החלק המזרחי של האזור המפורז.
זרועות > הצי של דרום קוריאה

הצי הקוריאני (בקוריאנית: 대한민국 해군), הוא הזרוע הימית של הכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה. הוא מפעיל מגוון רחב של ספינות מלחמה, כוחות תעופה שונים, צוללות תקיפה וצוללות טילים בליסטיים, פריגטות, כוחות אוויר, סירות סיור וספינות תמיכה. נכון ל-2020, הצי מונה כ-70,000 חיילים סדירים ובנוסף כולל גם 29,000 נחתים.
זרועות > חיל האוויר של דרום קוריאה

חיל האוויר (בקוריאנית: 대한민국 공군) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של קוריאה.
זרועות > חיל הנחתים של דרום קוריאה

חיל הנחתים הקוריאני (בקוריאנית: 대한민국 해병대) הוא חיל רגלים הימי וכוח תגובה מהירה הכפוף לצי של דרום קוריאה. חיל הנחתים מונה כ-29,000 נחתים בסדיר, 300 רכבי תקיפה אמפיביים, טנקים, ותותחים מתנייעים.
דרגות > דרגות קצינים

|  | גנרלים | גנרלים | גנרלים | גנרלים | גנרלים | קצינים בכירים | קצינים בכירים | קצינים בכירים | קצינים זוטרים | קצינים זוטרים | קצינים זוטרים | קצינים זוטרים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סימול הדרגה: 
| שם | 원수 וונסו (מרשל) | 대장 דאג'אנג (גנרל) | 중장 ג'ונג-ג'אנג (רב-אלוף) | 소장 סו-ג'אנג (אלוף) | 준장 ג'ון-ג'אנג (תא"ל) | 대령 דרייונג (אל"ם) | 중령 ג'ונג-ני-ייונג (סא"ל) | 소령 סור-ייונג (רס"ן) | 대위 דייוויי (סרן) | 중위 ג'ונג-ווי (סגן) | 소위 סו-ווי (סג"ם) | 준위 ג'ון-ווי |
דרגות > דרגות חוגרים ונגדים

|  | נגדים | נגדים | נגדים | נגדים | חוגרים | חוגרים | חוגרים | חוגרים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סימול הדרגה: 
| שם | 원사 וון-סה (רס"ם) | 상사 סאנג-סה (רס"ר) | 중사 ג'ונג-סה (רס"ל) | 하사 הא-סה (סמ"ר) | 병장 (סמל) | 상등병 (רב"ט) | 일등병 (טר"ש) | 이등병 (טוראי) |
ראו גם

DAPA
הערות שוליים

↑  "North Korea vs South Korea". 22 באוקטובר 2012. אורכב מ-המקור ב-10 באפריל 2013. נבדק ב-26 במרץ 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "North vs. South Korea: A Military Comparison." (אורכב 08.01.2012 בארכיון Wayback Machine) Global Bearings, 7 November 2011.
↑  "Act on the Organization of National Armed Forces". KOREA LEGISLATION RESEARCH INSTITUTE. נבדק ב-2019-03-15.
↑  "Duty & Function". www.navy.mil.kr. ארכיון מ-2019-02-12. נבדק ב-2019-02-10.
↑  "대한민국 해병대". www.rokmc.mil.kr. נבדק ב-2019-02-08.
↑  דרגה המקבילה לדרגת Ensign בצי האמריקני; נמצאת בין דרגת "צוער" לסג"ם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2015057766  VIAF: 156144647698076569745   WorldCat (עם VIAF): 156144647698076569745 
לוחמי צבא היבשה הדרום קוריאני
אימון לוחמי פיקוד הלוחמה המיוחד של צבא הרפובליקה של קוריאה
כוחות הצי הדרום קוריאני
טייס קרב דרום קוריאני
89–80 לפנה"ס

מטבע באותה תקופה
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 89–80 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

88 לפנה"ס – לוקיוס קורנליוס סולה נבחר למשרת הקונסול ברפובליקה הרומית.
88 לפנה"ס – מהומות רופוס פורצות ברומא.
88 לפנה"ס – תחילתה של מלחמת האזרחים הרומית, לוקיוס קורנליוס קינה צועד לעבר העיר רומא וכובש אותה, גאיוס מריוס ותומכיו השורדים נמלטים לאפריקה
88 לפנה"ס – פורצת מלחמת מיתרידטס הראשונה כוחותיו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס פולשים לביתיניה, כובשים חלקים נרחבים של אסיה הקטנה ונוחתים במרכז יוון
88 לפנה"ס – תלמי התשיעי סוטיר השני עולה בפעם השלישית לכס המלוכה של מצרים
87 לפנה"ס – אנטיוכוס השנים עשר עולה לכס השלטון של הממלכה הסלאוקית
6 באוגוסט 87 לפנה"ס – שביט האלי הגיע לפריהליון שלו
87 לפנה"ס – סולה נוחת ביוון בראש צבא רומי על מנת להדוף את כוחותיו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס משטחה. העיר אתונה תחת מצור
87 לפנה"ס – גנאיוס אוקטאוויוס ולוקיוס קורנליוס קינה נבחרים למשרת הקונסול ברפובליקה הרומית
87 לפנה"ס – מלחמת האזרחים הרומית בשיאה, גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס קינה ראשי הסיעה הפופולרית ברומא מובילים את כוחות הפופולרים לניצחון אחר ניצחון
86 לפנה"ס – מלחמת מיתרידטס הראשונה בעיצומה. קרבות נערכים ביוון בין לוקיוס קורנליוס סולה בראש הצבא הרומי לבין כוחותיו של מיתרידטס השישי, מלך פונטוס. אתונה נכבשת ונבזזת על ידי כוחותיו של סולה
86 לפנה"ס – לוקיוס מרקיוס פיליפוס ומרקוס פרפרנה (אנ') נבחרים למשרת הקנסור ברפובליקה הרומית
86 לפנה"ס – שלבה השני של מלחמת האזרחים הרומית מסתיים בניצחונה של הסיעה הפופולרית, גאיוס מריוס ולוקיוס קורנליוס קינה נבחרים לקונסולים
80 לפנה"ס – פוסידוניוס טובע לראשונה את המונח גרמאנים
80 לפנה"ס – תלמי האחד עשר עולה לכס המלוכה של מצרים
נולדו

89 או 88 לפנה"ס – מרקוס לפידוס, גנרל רומאי ומחברי הטריאומווירט השני
86 לפנה"ס – גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, היסטוריון רומי
85 לפנה"ס – מרקוס יוניוס ברוטוס, מדינאי רומאי ומראשי הקשר כנגד יוליוס קיסר
נפטרו

88 לפנה"ס – מיתרידטס השני שליט האימפריה הפרתית
88 לפנה"ס – תלמי העשירי שליט מצרים
88 לפנה"ס – פובליוס סולפיקיוס רופוס, פוליטיקאי רומי מסיעת הפופולרים ובין האחראים לפריצתה של מלחמת האזרחים הרומית
87 לפנה"ס – קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס קונסול רומי ומראשי האופטימאטים ברומא, מתאבד
87 לפנה"ס – מרקוס אנטוניוס אוראטור, נואם רומי מפורסם וסבו של מרקוס אנטוניוס
87 לפנה"ס – גניאוס פומפיוס סטראבו מצביא רומי ואביו של פומפיוס הגדול נפטר בעת התפרצות מגפה מול חומת העיר רומא
86 לפנה"ס – גאיוס מריוס, אחד מהחשובים והמשפיעים במצביאי הרפובליקה הרומית
80 לפנה"ס – תלמי האחד עשר, אחרון המלכים החוקיים של מצריים התלמיית
סכיזופרניה

| --- | --- |

רקמה שנעשתה על ידי חולת סכיזופרניה מוצגת במוזיאון Glore Psychiatric Museum (אנ') לתיעוד ההיסטוריה של הטיפול במחלות נפש.
 שמות נוספים:  "שסעת"
 תחום:  פסיכיאטריה, פסיכולוגיה קלינית
 מיקום אנטומי:  מוח (שינויים בקליפת המוח, כולל קליפת המוח המצחית, בתלמוס, ובגרעינים הבזליים)
 שכיחות:  0.7%
 סיבות:  לא ידועות
 גורם:  מרכיבים גנטיים - תסמונת הטרוגנית, קבוצת מחלות או ספקטרום של מחלות
 גורמי סיכון:  גנטיים, סיבוכים בלידה, טראומות נפשיות, קנאביס
 תסמינים:  פסיכוטיים ("סימנים חיוביים"), קוגניטיביים, רגשיים, חולשה נפשית ("סימנים שליליים")
 אבחון:  אנמנזה, בדיקה פסיכיאטרית קלינית
 טיפול:  תרופות אנטיפסיכוטיות אזנפין  אולנזאפין  אילופרידון  אמיסולפריד  אריפיפרזול  הלופרידול  זוקלופנטיקוסל  זיפרסידון  כלורפרומאזין  לבומפרומזין  לבוסולפיריד  סולפיריד  פימוזיד  פלופנאזין  פלופנטיקסול  פלימפרון  פרפנזין  קלוזאפין  קריפרזין  ריספרידון  תיורידזין
 מניעה:  תרופות אנטיפסיכוטיות, הימנעות מסמים פסיכוטוגנים
 סיבוכים:  נכות נפשית, נטייה להזנחה עצמית, סיכון מוגבר למחלות גופניות, אובדנות
 פרוגנוזה:  לא טובה ב-60-40% מהמקרים, ירידה עד 20% בתוחלת החיים
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  288259
 MeSH:  D012559
 סיווגים
 DSM-5:  295.90
 ICD-10:  F 20.9
 ICD-11:  6A20
סכיזופרניה (מונח שהומצא בהשראת היוונית: σχιζοφρενία; בעברית גם: שַׁסַּעַת. באנגלית Schizophrenia) היא הפרעה נפשית ממושכת, מורכבת והטרוגנית בביטוייה, השייכת לקבוצת ההפרעות הנפשיות המלוות לרוב בתופעות של פסיכוזה. הפרעה זו מתאפיינת בהזיות, שמיעת קולות שאף אחד אחר לא שומע, מחשבות שווא, הפרעות בארגון הדיבור והחשיבה, צמצום רגשי, פגיעה בהנאה ובכוח הרצון והיוזמה (initiative), בעיות קוגניטיביות (בזיכרון, קשב, פונקציות ניהוליות וכו'), התנהגויות מוזרות המוסברות על ידי החוויות הפנימיות החריגות (ההזיות, מחשבות השווא) ועל ידי שיבושי מערכות בקרה (קוגניטיביות), קשיים תפקודיים רבים בתחום התעסוקתי והחברתי. בדרך כלל מחלקים את התופעות לתופעות "חיוביות" כגון הזיות, שמיעת קולות, התנהגויות מוזרות ומחשבות פרנויות, ותופעות "שליליות" כגון פגיעה בהנאה וביוזמה. רוב התרופות לטיפול בסכיזופרניה מכווונות לטיפול בתופעות ה"חיוביות".
פירוש המונח הלטיני, שמקורו ביוונית, הוא מוח או שכל מפוצל או שסוע, אך סכיזופרניה איננה "פיצול אישיות" (הפרעת זהות דיסוציאטיבית); הכוונה במונח היא לפיצול או אי תיאום עם המציאות. מונח זה המקובל בסיווג הפסיכיאטרי, אינו תיאור מדויק לכל הצורות והביטויים המגוונים של הפרעה זו.
סכיזופרניה מסווגת כהפרעה פסיכוטית, אך התופעות הפסיכוטיות אינן קבועות ולעיתים חלק מהתופעות נעלמות תוך כדי טיפול.
הגורמים להתפתחות מחלת הסכיזופרניה עדיין לא ידועים. לפי תאוריה הרווחת, לדופמין יש תפקיד חשוב בהתפתחות סכיזופרניה. דופמין הוא מתווך עצבי המשמש להעברת מידע בין התאים במוח וקשור לתחושות הנאה ותגמול. כשאדם עובר חוויה מהנה, כמו קיום יחסי מין, רמת הדופמין במוח עולה. לפי התאוריה, בסכיזופרניה יש השפעה עודפת של דופמין, או שרמות הדופמין המופרשות במוח גבוהות מדי, או שמוחם של החולים נעשה רגיש במיוחד לדופמין שמופרש. רמות גבוהות מדי של דופמין עלולות לשבש את המסלולים במוח שאחראים לחלק מהתפקודים הנפשיים החשובים ביותר כמו זיכרון, רגשות, התנהגות חברתית ומודעות עצמית. הפרעות בפעילויות אלו יכולות להסביר את הסימפטומים הפסיכוטיים של סכיזופרניה, כמו שמיעת קולות ומחשבות שווא. רוב התרופות הנמצאות בשימוש היום בטיפול בסכיזופרניה מורידות את כמות הדופמין בדם.
אבחנה

אבחנה של סכיזופרניה ניתנת על ידי פסיכיאטר בהסתמך על מספר פגישות. הדרישות לאבחנה של סכיזופרניה לפי מדריך האבחון האמריקאי ה-DSM-5 הן:
שניים או יותר מהתסמינים שלהלן צריכים להופיע למשך זמן ניכר ולאורך תקופה של לפחות חודש אחד, (או פחות אם ההפרעה מטופלת תרופתית). לפחות אחד מהתסמינים חייב להיות 1, 2 או 3.
מחשבות שווא.
הזיות.
דיבור בלתי מאורגן (למשל תופעות תכופות של אינקוהרנטיות (מבולבל או לא רציף) או גלישות בחשיבה).
התנהגות בלתי מאורגנת באופן גס או קטטונית.
תסמינים שליליים (אבוליה, אָפקט שטוח).
פגיעה קוגניטיבית (קשיי קשב, זיכרון, למידה, יכולות ניהוליות).
ירידה בתפקוד התעסוקתי, החברתי (בקשרים בינאישיים) והזנחה בהיגיינה האישית במידה בולטת בהשוואה למצב שלפני התחלת הסימפטומים למשך מרבית הזמן שחלף מאז הופעת התסמינים.
התסמינים קיימים במשך חצי שנה לכל הפחות, בה לפחות חודש אחד של תסמינים מקבוצה א. ("תסמינים פעילים" או "תסמינים חיוביים"). בתקופה המוזכרת יכולים להתקיים גם תסמינים של פרודרום (prodromal symptoms) או שרידיות (residual symptoms). בתקופה של הפרודרום (prodromal period) או השרידיות (residual period) הכלולות במהלך המחלה יכולים להופיע רק תסמינים שליליים או 1–2 ויותר מהסימפטומים הפעילים (מסעיף א) בצורה מתונה, למשל אמונות מוזרות או חוויות תפיסתיות בלתי רגילות.
נשללו הפרעות כמו הפרעה סכיזואפקטיבית, דיכאון או הפרעה דו־קוטבית.
נשללו השפעות פיזיולוגיות של חומרים (למשל, סמים ממכרים, או תרופות) או הפרעות רפואיות אחרות.
במקרה של קיומן של הפרעה מהספקטרום האוטיסטי או הפרעות תקשורת מילדות, נוספת אבחנה של סכיזופרניה רק אם קיימים תסמינים אופייניים לסכיזופרניה, שבתוכן תופעות של מחשבות שווא והזיות בולטות למשך חודש לפחות.
אבחנה מבדלת

על מנת לאבחן סכיזופרניה, יש לפסול אבחנות חלופיות כגון:
תסמונת נפשית אורגנית: ישנם מצבים רפואיים שונים העלולים לגרום לתסמינים "אורגניים" דמויי סכיזופרניה כמו מחלת לופוס (זאבת), פורפיריה, גידול באונה הפרונטו-טמפורלית של המוח ושימוש כרוני באלכוהול. לאלה יש להוסיף מצבי הרעלה, שימוש בסמים שונים כמו LSD, אמפטמינים וכדומה.
הפרעות אפקטיביות (דיכאון, דיכאון פסיכוטי וכדומה): גם הפרעות אלה, כמו סכיזופרניה, יכולות להתבטא בהידרדרות בתפקוד ולעיתים בסימנים פסיכוטיים, אך בהפרעות אלה הפסיכוזה מופיעה ביחד עם התסמינים האפקטיביים והיא צבועה בחשיבה דיכאונית.
הפרעות פרנואידיות (למשל הפרעת אישיות פרנואידית): בהפרעות אלה אין הלוצינציות ואין חשיבה לא מאורגנת, לא קיים רפיון אסוציאטיבי ולא מחשבות האופייניות לסכיזופרניה כמו "שידור מחשבות" וכדומה.
אוטיזם ומצב שרידי של הפרעה התפתחותית מופשטת: אוטיזם יכול להידמות לסכיזופרניה שרדית. ההבדל הוא שבאוטיזם אין תסמינים פסיכוטיים (הלוצינציות, דלוזיות וכדומה).
הפרעה כפייתית, הפרעה היפוכונדרית או פוביה פשוטה: בהפרעות אלה ייתכנו סוגים מסוימים של מחשבות שווא או יותר נכון מחשבות פרוולנטיות פוביות וטורדניות (overvalued), אך בניגוד למה שקורה בסכיזופרניה אנשים עם הפרעות אלה מודעים להיות מחשבותיהם אלה לא מציאותיות (לרוב ego-dystonic).
הפרעות אישיות: בהפרעות מסוימות ייתכנו תקופות או אפיזודות פסיכוטיות קצרות, אך בניגוד למה שקורה בסכיזופרניה, אנשים עם הפרעות אישיות יחזרו לתפקוד לאחר שהמצב הפסיכוטי יסתיים.
חוויות ואמונות של כיתות דתיות: כאן לא מדובר בהפרעה נפשית אלא במצב חברתי שעשוי להידמות לסימפטום של סכיזופרניה.
פיגור שכלי: התמונה הקלינית עלולה להראות דומה במידת מה לתסמינים השליליים של סכיזופרניה, אך בפיגור עצמו אין מחשבות שווא או הזיות.
הפרעות פסיכוטיות חריפות חולפות: בסיווג DSM 5 מופיע מצב שנקרא הפרעות פסיכוטיות חולפות (Brief Psychotic Episode). הפרעות אלה יכולות להתרחש על רקע של סטרסור (מצב דחק) וכדומה. בכל מקרה, מושכם של המצבים הפסיכוטיים וחומרתם - אינם מתאימים לאבני הבוחן של סכיזופרניה.
סכיזופרניה נמצאת בשכיחות גבוהה יותר בקרב אנשים הסובלים ממספר מחלות אורגניות כמו אפילפסיה של האונה הטמפורלית או מחלת הנטינגטון.
אפידמיולוגיה

שכיחות הסכיזופרניה באוכלוסייה הכללית היא 1%–1.5%, ואין הבדל משמעותי בשכיחות באזורים שונים בעולם. השכיחות בין המינים שווה, אך קיימים הבדלים בהופעתה ובמאפייניה. בגברים, שיא הופעת ההפרעה הוא בגיל 15–25 ויש להם סיכון רב יותר לפתח תסמינים "שליליים". בנשים, שיא הופעת ההפרעה הוא בגיל 25–35 ולהן סיכון רב יותר לפתח תסמינים "חיוביים". סכיזופרניה היא הפרעה מאתגרת מבחינת אפידמיולוגיה כיוון שיש לה צורות שונות ומגוון תסמינים רחב ביחס להפרעות אחרות.
בשנת 2012, שיעור האנשים עם סכיזופרניה מכלל המתאשפזים בבתי החולים הפסיכיאטריים בישראל עמד על 50.6% (11,020 איש במספרים מוחלטים). מתוכם 13.2% (627 במספרים מוחלטים) היו באשפוזים ראשונים ו־61.1% (10,393 איש) היו באשפוזים חוזרים.
גורמים

המחקר על הגורמים לסכיזופרניה שואף לאתר גורמים להפרעה או לפחות גורמים המעלים את הסיכון לפתח אותה. מחקרים רבים בתחום אינם מתמקדים רק בגורם אחד אלא בוחנים שילובים שלהם. עם זאת, נכון לשנת 2016, אין עדיין תמונה שלמה וקוהרנטית לגבי הסיבות להתפתחות ההפרעה. מקובל לתאר את הסכיזופרניה כהפרעה שמעורבים בה תהליכים רבים שיש להם היבטים גנטיים, ביולוגיים, וסביבתיים.
גורמים > גנטיקה

קיימת שכיחות גבוהה יותר של סכיזופרניה אצל קרובי משפחה מקרבה ראשונה ובעיקר הורה או אח תאום זהה. דמיון משפחתי זה יכול לרמוז על קשר גנטי למחלה. מחקרים בתחום הגנטיקה מתמקדים באיתור מרקרים גנטיים הקשורים לסיכום מוגבר להפרעה. בין השאר, נעשה שימוש גם במחקרי תאומים. בישראל נעשו ניסיונות לאתר קשרים בין רצפים גנטיים שונים ובין תסמיני סכיזופרניה בקרב קבוצות אתניות שונות.
גורמים > מבנה המוח

בראשית המאה ה־21 החלו להצטבר עדויות על שינויים פתולוגיים באזורי מוח שונים בסכיזופרניה, ביניהם המערכת הלימבית, הקורטקס הפרונטלי, וגרעיני הבסיס. הסיבה לשינויים פתולוגיים אלה היא כפי הנראה בעיה בהתפתחות המוח (בשלב נדידת תאי העצב בהתפתחות העוברית) או בניוון של תאי עצב לאחר התפתחותם. מחקרים שהשתמשו בסריקות הדמיה (דימות תהודה מגנטית, טומוגרפיה ממוחשבת) מצאו בין השאר כי בחולי סכיזופרניה קיימת הגדלה של חדרי המוח הלטרליים, וירידה בנפח של הקורטקס (קליפת המוח). בנוסף, נמצאה התאמה בין חומרת ממצאי ההדמיה לחומרת ההפרעה. עם זאת, נכון ל-2015, עדיין אין הסבר מבוסס מספיק על טיב הקשר בין ממצאים אלה לתסמיני הסכיזופרניה, ולא ניתן לאבחן את המחלה על סמך ממצאי הדמיה אלה.
גורמים > מוליכים עצביים

אחת ההשערות המסורתיות להתפתחות של סכיזופרניה היא השערת הדופמין.(אנ') לפי השערה זו, סכיזופרניה קשורה בעודף פעילות של המוליך עצבי דופמין. השערה זו מתבססת על שני ממצאים: ראשית, יעילותן של תרופות אנטי־פסיכוטיות המשמשות בין היתר לטיפול בסכיזופרניה, קשורה ברמת חסימת הרצפטור לדופמין (מסוג D 2). שנית, תרופות שמגרות הפרשה מוגברת של דופמין (דופמינרגיות), כמו אמפטמינים, עשויות לעורר פסיכוזה. מחקרים שונים הראו שרמות גבוהות של תוצרי הפירוק של דופמין בדם (מטבוליטים) נמצאות ביחס ישר למידת התסמינים הפסיכוטיים ולמידת התגובה לטיפול. עם זאת, עדיין לא ברור באיזה מנגנון הדופמין משפיע על הפסיכוזה.
למרות הפופולריות של ההשערה, מחקרים מאוחרים יותר מעלים סימן שאלה לגבי תוקפה ומשקלה בתמונה הקלינית בסכיזופרניה. מחקרים נוספים על פעילות מוליכים עצביים עוסקים בפעילות יתר של קולטן 5HT למעביר העצבי סרוטונין, וכן בתת־פעילות של הקולטן N Methyl D Aspartate של המעביר העצבי גלוטומט.
גורמים > גורמי סיכון סביבתיים

קיימים מספר גורמים סביבתיים הקשורים לשכיחות מוגברת של סכיזופרניה.
יש מתאם סטטיסטי חלש בין הופעת סכיזופרניה וכמה מאפיינים של ההריון והלידה. סכיזופרניה מוגברת במידת מה במצב של הריון ולידה טראומטיים, היריון בתקופת האביב והחורף (אולי בשל מחסור בוויטמין D), זיהום ויראלי בזמן ההריון, מחלה הורמונלית או שימוש בסמים, הריון כשהאישה במצב של תת תזונה, סיבוכים שונים בלידה הקשורים במצוקה לעובר או נזק למוחו, ועוד.
שימוש בסמים יכול להגביר התפרצות של סכיזופרניה. אלה כוללים סמים כמו LSD, קוקאין, אמפטמין, פנציקלידין, אלכוהול, קנאביס או חשיש.
מטא-אנליזה שכללה 17 מחקרים הצביעה על סיכון מוגבר להתפרצות סכיזופרניה בקרב בעלי חתולים. ייתכן שהסיבה לקשר בין השניים נעוצה בחשיפה לטפיל טוקסופלזמה גונדי.
מחקרים על גורמים משפחתיים כמו התקשרות ותפקוד אמהי לא הניבו תוצאות משמעותיות.
גורמים > מודל רגישות-דחק

מודל רגישות-דחק טוען שהפרעה מתפרצת כאשר ישנה רגישות התחלתית וחשיפה לגורם דחק. הנטייה הראשונית יכולה להיות ביולוגית, גנטית או נרכשת (שימוש בחומרים; ראו בהמשך). הדחק עשוי להיות ביולוגי, למשל פציעה, או פסיכולוגי (לדוגמה, משבר חיים, מוות דמות משמעותית וכדומה). אחת ההשערות היא שקיימת מעורבות של הורמון הדחק קורטיזול בהתפתחות ההפרעה אצל אנשים מסוימים.
סימנים ותסמינים > סימנים מקדימים (פרודורום)

פעמים רבות ישנם סימנים ותסמינים הקיימים לפני מלוא התמונה הקלינית על מחשבות השווא וההזיות הנקראות "תסמינים פעילים" או "חיוביים". הסימנים והתסמינים המקדימים את "התסמינים הפעילים" עשויים להופיע חודשים עד שנים לפניהם.
התסמינים המקדימים יכולים להתבטא כתלונות גופניות שונות, בעיות בתפקוד במישור התעסוקתי והחברתי, עניין חדש ו"אובססיבי" ברעיונות מופשטים, בפילוסופיה, במיסטיקה ובדת, התנהגות מוזרה, שינויים חריגים באפקט, שינוי בדיבור, מחשבות מוזרות (bizarre thoughts) וחוויות תפיסתיות מוזרות. תקופה זו שלפני התפרצות ההפרעה נקראת תקופת הפרודרום. ה־DSM וה־ICD מציינים שתי הפרעות שעלולות להתפתח לתמונה קלינית של סכיזופרניה: הפרעת אישיות סכיזוטייפלית: כ־10% ממי שהתפתחה אצלם סכיזופרניה אובחנו בעבר בהפרעת אישיות זו. גם הפרעה סכיזופרנופורמית שבה ישנה כבר תמונה פסיכוטית, עשויה להקדים אבחנה של סכיזופרניה.