stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגנדורף

| --- | --- |
סמל דגנדורףסמל דגנדורף

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  בוואריה בוואריה
 מחוז:  דגנדורף
 מושל:  Christian Moser
 שטח:  77.2 קמ"ר
 גובה:  314 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  Breitenauriegel 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  35,172 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  48°50′07″N 12°57′52″E﻿ / ﻿48.835277777778°N 12.964444444444°E﻿ / 48.835277777778; 12.964444444444 
 אזור זמן:  UTC+1
 https://www.deggendorf.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונידגנדורף(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונידגנדורף(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהדגנדורף(למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהדגנדורף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דגנדורף (בגרמנית: Deggendorf) היא עיירה בבוואריה שבגרמניה, בירת מחוז דגנדורף.
גאוגרפיה

דגנדורף שוכנת על גדת הדנובה, בין ערי הדנובה רגנסבורג ופאסאו (אנ'). הדנובה היא גבולה הטבעי של העיירה מדרום. ממערב, צפון ומזרח מוקפת העיר ביער בוואריה. מדרום-מערב לעיירה חוצה גשר הרכבת את הדנובה בקילומטר ה-2,286 של הנהר. מדרום לעיירה נמצא הצומת בין הכבישים Autobahn A3 ו-A92. מספר קילומטרים במורד הזרם, מזרחית למחוז דגנאו, נפגש הנהר איזר עם הדנובה.
היסטוריה > היסטוריה מוקדמת

סימנים קדומים להתיישבות באזור נמצאו בסמוך לדנובה ומתוארכים לכ-8,000 שנה לפני זמננו. ממצאים ארכאולוגיים מתקופת הברונזה ומהתקופה הקלטית מצביעים על מגורים מתמשכים לאורך אלפי שנים.
אזכורה הראשון של דגנדורף בכתב הוא משנת 868. היינריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ביסס את עליונותו באזור בשנת 1002. דגנדורף מוזכרת לראשונה כעיירה בשנת 1212. היינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה (מת ב-1290) מענף לנדסהוט (אנ') של משפחת השלטון בבוואריה, הפך את דגנדורף למקום מושבו של בית המכס. בשנת 1331 התיישב בעיירה היינריך השלישי מנטרנברג (נולד ב-1333), ששמו נגזר מטירה שכנה. חורבות טירת נטרנברג עדיין שמורות היטב והן יעד פופולרי למטיילים.
היסטוריה > הטבח של 1337

בראשית שנות ה-30 של המאה ה-14 הייתה דגנדורף עיירת שוק ומסחר משגשגת. עם זאת בתחילת אותו עשור נקלעה העיירה לסכסוך בין דוכסים בוואריים. שרפה שפגעה בחלקים גדולים מהעיירה, גרמה לנזקים כבדים וכנראה הייתה אחת הסיבות לחוב מסיבי של התושבים הנוצרים לקהילה היהודית המקומית, חוב שהסתיים בטבח.
התייחסות לטבח זה ביהודי המקום נמצאת במסמך רשמי של הדוכס היינריך הארבעה עשר משנת 1337. במסמך זה חנן הדוכס את אזרחי דגנדורף בכל הנוגע להריגת היהודים. הוא אף העניק להם זכות לשמור כל פריט שבזזו מקורבנותיהם.
עדויות נוספות לרציחות נמצאות בקורותיהם הכתובים של מנזרים חשובים מהתקופה וביצירותיו של יוהאן פון ויקטרינג (אנ') (מת ב-1346 בערך). לגבי שנת 1338 מזכירים מקורות אלה מגפת ארבה שהרסו חלק גדול מהיבול השנתי. פון ויקטרינג מתייחס להתפשטות מזיקים זו בהקשר של רצח יהודי דגנדורף.
הכתובת בבזיליקה של דגנדורף שונה מהמקורות הקודמים. תאריך האירועים מצוין כ-1337. היהודים מצוינים בתור אלה שהציתו את העיירה. קהילת דגנדורף שבה והחלה לבנות כנסייה לאחר האירוע.
"Im Jahre des Herrn 1337, am nextsten Tag nach St. Michaels-Tag, wurden die Juden erschlagen, the Stadt zündeten sie an, da wurde Gottes Leichnam gefunden, das sahen Frauen and Männer, the hob man das Gotteshaus zu bauen an."
בשנת האדון 1337, למחרת משתה מיכאל הקדוש (אנ'), נהרגו היהודים. הם הציתו את העיר. ואז נמצא גוף האל [כנראה פסל של ישו]. נשים וגברים ראו זאת והחלו לבנות את בית האל.
התאריך השגוי מציין כי כתובת זו נובעת ממקור מאוחר בהרבה. אזכור גוף האלוהים מצביע על חילול המארח(אנ').
סביר שהאשמה זו כבר הייתה ידועה בפולקלור המקומי בתקופה זו.
האגדה על חילול המארח על ידי יהודי דגנדורף ועל הנסים שקרו לאחר "ענישתם" - "Das Gedicht von den Deggendorfer Hostien" (שירם של מארחי דגנדורף) - מופיעה בכתב יד בספריית מנזר עמרם הקדוש (אנ') ברגנסבורג מהמאה ה-15 או לאחר מכן. היא הופיעה מאות שנים לאחר התרחשות האירועים. באופן סטראוטיפי, צוין תאריך האירוע כיום הפסחא ונוספה האשמה בהרעלת באר, למרות שמעולם לא הוזכרה האשמה זו לפני כן בהקשר האירוע. אין פרטים שיכולים להתפרש כספציפיים לדגנדורף. מצוין השם "הרטמן פון דגנברג" (Hartmann von Degenberg), שם שלא ניתן לזהות כאדם שאכן התקיים.
ייתכן שהפוגרום בדגנדורף התרחש בגלל חובות גבוהים של נוצרים ליהודים. הארבה שהחריב חלק גדול מהיבול החמיר את המצב. הפוגרום אירע כנראה בסוף ספטמבר או תחילת אוקטובר 1338 (סביב יום המשכורת ביום משתה מיכאל הקדוש). ייתכן שהיהודים נרצחו מסיבות כלכליות והתיאור נכתב מחדש מאוחר יותר, כדי להצדיק את המעשה. כך, במאה ה-15, נוצרה האגדה.
היסטוריה > מסלול "החסד של דגנדורף" (Deggendorfer Gnad) > ראשית ופיתוח

בשנים שלאחר ההאטה הכלכלית והטבח הנזכר, השתקמה דגנדורף. עד שנת 1400 הסתיימה בנייתה של כנסיית הקבר הקדוש (Heilig-Grab-Kirche). בראשית המאה ה-15 כבר עלו לרגל לדגנדורף 40,000 איש בשנה בממוצע. העלייה לרגל הפכה לפולחן וטופחה על ידי הכומר יוהנס סרטוריוס (Johannes Sartorius, 1599-1609) והדוכס אלברכט מבוואריה (1584–1666). במהלך המאות ה-18 וה-19, ובמיוחד בשנת 1737 (שנת ה-400 לאירוע) הגיעו מאות אלפי עולים לרגל אל דגנדורף. העלייה לרגל היוותה אחד הגורמים העיקריים בכלכלת דגנדורף. עם זאת, לאחר שיא זה, ההשתתפות פחתה בהתמדה עד שנת 1927. בשנת 1970 השתתפו בחגיגות כ-10,000 עולי רגל, בעיקר מאזור דגנדורף. המשמעות העל-אזורית של מסלול "החסד של דגנדורף" אבדה, ובעיקר מבוגרים המשיכו להשתתף בו. בשל התפתחויות אלה ניהלה העיירה קמפיין פרסומי מקיף בשילוב עיצוב מחודש של החגיגות בשנת 1976, מה שהביא לעלייה קלה בנוכחות צעירים.
היסטוריה > מסלול "החסד של דגנדורף" (Deggendorfer Gnad) > מהלך העלייה לרגל

העלייה לרגל החלה בחנוכה טקסית של דלת הכנסייה ב-29 בספטמבר (יום משתה מיכאל הקדוש).
ב-30 בספטמבר, היווה מצעד הכנסייה את שיא העלייה לרגל. בשנת 1962 נוספה לתוכנית תהלוכה כנסייתית נוספת כדי להגדיל את מספר העולים לרגל.
העלייה לרגל הסתיימה בדרשה בשעה 16:00 ב-4 באוקטובר ובמחסום הטקסי של דלת הכנסייה. בשנת 1973 הוחלף מועד המצעד והוא התקיים מ-30 בספטמבר עד 4 באוקטובר.
היסטוריה > מסלול "החסד של דגנדורף" (Deggendorfer Gnad) > סוף העלייה לרגל

בשנות השישים גררה העלייה לרגל ביקורת גוברת עקב התיאורים האנטי-יהודיים המראים את היהודים מחללים-לכאורה את דמות הקדוש. בין אלה היה מחזור של 16 ציורי שמן, בהם נראו דמויות מארחי המצעד וכן "יודנשטיין" - סדן עם דמויות יהודיות ומארחי המצעד הנוצריים סביבו).
למרות שהדיון הפך במהרה לנושא סוער בעיתונות המקומית, הארצית והזרה, רק ב-1968 הוסרו ארבעה מ-16 ציורי השמן. הדיון נחלק בין אלה שראו את המצעד כאנטישמיות לבין הסבורים שמדובר בקטע מהפולקלור הבווארי. הדיוקסיה של רגנסבורג הזכירה את המסורת הארוכה של העלייה לרגל וטענה כי היהודים כמעט מעולם לא הוזכרו בדרשות.
בשנות השמונים בדק מנפרד אדר (אוניברסיטת רגנסבורג) בעבודת דוקטורט את מקורו והתפתחותו של מסלול "החסד של דגנדורף". על סמך ממצאיו החליטה הדיוקסיה של רגנסבורג לבטל את העלייה לרגל. הבישוף מנפרד מולר ביקש סליחה על השמצת היהודים בת מאות השנים. בשנת 2017 קישר ריכרד אוץ את הפסקת המצעד (שלושים שנה לאחר מועצת הוותיקן השנייה) להחלטה של הבישוף של רגנסבורג רודולף גרבר. בסוף שנות השישים החליף גרבר קתדרה ללימודי תאולוגיה בקתדרה ללימודי יהדות באוניברסיטת רגנסבורג. הושמעו טענות שקתדרה מסוג זה הייתה עשויה להפריך את הטענות האנטישמיות מוקדם יותר.
היסטוריה > מחנה עקורים

דגנדורף היה אתר מחנה עקורים לפליטים יהודים לאחר מלחמת העולם השנייה. במקום שוכנו כ-2,000 פליטים, שיצרו מרכז תרבותי. הם הוציאו לאור שני עיתונים והקימו קבוצת תיאטרון, בית כנסת, מקווה, מטבח כשר ועוד. המחנה אף הוציא מטבע משלו, שכונה "דולר דגנדורף". רבים מתושבי המחנה היו ניצולי מחנה הריכוז טרזיינשטט. מחנה העקורים נסגר ב-15 ביוני 1949.
ראש העיירה

2000-2012 - אנה אדר - Anna Eder - (נולדה ב-1950) (CSU)
מאז 2012 - כריסטיאן מוזר - Christian Moser - (נולד ב-1977) (CSU)
הערות שוליים

↑  cp. Gerhard Czermak, Christen gegen Juden. Geschichte einer Verfolgung. Nördlingen 1989; here: pp. 59–63. Friedrich Lotter, Hostienfrevelvorwurf und Blutwunderfälschung bei den Judenverfolgungen von 1298 ('Rintfleisch') und 1336–1338 ('Armleder'). In: Fälschungen im Mittelalter. Teil 5: Fingierte Briefe, Frömmigkeit und Realienfälschungen (= Monumenta Germaniae Historica 33.5). Hannover 1988, pp. 533–583.
↑  Manfred Eder,.Die "Deggendorfer Gnad". Entstehung und Entwicklung einer Hostienwallfahrt im Kontext von Theologie und Geschichte. Deggendorf 1992.
↑  Manfred Eder, "Wär besser euer Moses im Nilschlamm ersoffen…" Hintergründe, Geschichte und Ender der umstrittenen Hostienwallfahrt zur "Deggendorfer Gnad". In: Jüdisches Museum Wien (Hrsg.), Die Macht der Bilder. Antisemitische Vorurteile und Mythen. Wien 1995.
↑  Richard Utz, "Deggendorf, and the Long History of Its Destructive Myth," The Public Medievalist, 31 August, 2017.
↑  על מחנה דגנדורף באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567047305171  GND: 4011295-0  LCCN: n84112530  MusicBrainz: c97413ba-a802-4e55-9316-aea4d24ff802  NKC: ge190931  VIAF: 131399771   WorldCat (עם VIAF): 131399771
דמיטרי שאלקוב

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1967 (בן 57) 
 מפלגה:  רוסיה המאוחדת
 פרסים והוקרה
 עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  מדליה על הישגים צבאיים  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
דמיטרי ולדיסלובוביץ' שאלקוב (ברוסית: Дмитрий Владиславович Шальков; נולד ב-10 באוגוסט 1967) הוא פוליטיקאי וקצין מודיעין רוסי, משמש כעוזרו של נשיא רוסיה וראש מינהל הבקרה של הסגל הנשיאותי מאז 13 ביוני 2018., קודם לכן כיהן כסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי.
הערות שוליים

↑  Объявлен новый состав администрации президента // Интерфакс
↑  Президент утвердил состав своей администрации // Российская газета
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האמבר ההוני

האמבר ההוני (באנגלית: Humber the Hun), על פי ספרו של ג'פרי ממונמות' "ההיסטוריה של מלכי בריטניה" היה מלך ההונים. מאחר שלמעט ספרו של מונמות', אין כל תיעוד היסטורי לקיומו, המדובר במלך אגדי, שכנראה לא היה קיים במציאות.
על פי ג'פרי, לאחר מותו של ראשון מלכי בריטניה, ברוטוס, אשר כבש את האי מהענקים ששלטו בו, חולקה הממלכה בין שלושת בניו: לוקרינוס, קאמבר ואלבאנאקטוס.
האמבר ההוני פלש לאלבה, ממלכתו של אלבאנאקטוס והרג אותו בקרב. אנשיו של אלבאנאקטוס ברחו דרומה, ולוקרינוס כרת ברית עם קאמבר ושניהם יצאו להביס את האמבר ההוני. בתום הקרב בו הוטבע האמבר בנהר הנקרא כיום על שמו (נהר ההאמבר), שחרר לוקרינוס את אסטרילדיס, בתו של מלך גרמניה אשר נכלאה על ידו והתאהב בה.
דניס אנקרומה-קורסה

דניס קודוו אנקרומה-קורסה (באנגלית: Dennis Kodwo Nkrumah-Korsah; נולד ב-25 בפברואר 1996 בגאנה) הוא כדורגלן גנאי המשחק בעמדת המגן השמאלי בקבוצת אקרה הארטס אוף אוק מליגת העל הגאנאית ובנבחרת גאנה.
קריירת מועדונים

אנקרומה-קורסה החל את הקריירה המקצוענית שלו באבוסואה דווארפס מליגת העל הגאנאית. ב-1 בפברואר 2022 חתם באקרה הארטס אוף אוק, גם היא מליגת העל הגאנאית.
קריירה בינלאומית

ב-10 ביוני 2022 ערך אנקרומה-קורסה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה, בהפסד 1–4 לנבחרת יפן במסגרת חצי גמר גביע קירין 2022.
הערות שוליים

↑  https://globalsportsarchive.com/people/soccer/dennis-nkrumah-korsah/112923/
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דניס אנקרומה-קורסה".
גוראל ההימלאיה

| גוראל ההימלאיה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: יעלים
שבט:: צפירים
סוג:: גוראל
מין:: גוראל ההימלאיה
שם מדעי
 Naemorhedus goral ‏הארדוויק, 1825
תחום תפוצה


גוראל ההימלאיה (שם מדעי: Naemorhedus goral; קרוי גם צפיר ההימלאיה או בפשטות גוראל), הוא מין של אנטילופת-עז קטנה בסוג גוראל, והוא תת-אנדמי לשרשרת ההימלאיה שלאורך הגבול הצפוני של תת-היבשת ההודית בדרום אסיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1825 על ידי תומאס הארדוויק ויש לו שני תת-מינים. גוראל ההימלאיה הוא בעל דמיון רב לסרו טאיוואני לגוראל אמור ולגוראל סיני, והוא חופף בתפוצתו עם האחרון.  שמו המדעי של גוראל ההימלאיה נגזר מלטינית כדלהלן: "Naemorhedus" = "עז יער קטנה"; מתייחס לכך שהגוראליים דומה לעיזים קטנות ובית גידולם הוא באזורים מיוערים. "goral" - הוא שם מקומי עבור מין זה מערב קאשמיר, והוא הפך לשם הרשמי של הסוג. גוראל ההימלאיה נחשב במצב טוב יחסית למיני הגוראלים האחרים, והוא גם המוכר והגדול שבהם.
אנטומיה > קרניים

לגוראל ההימלאיה זוג קרני-חרוט קצרות וחדות כתער, ויחסית לקרני הסרו הן נוטות להיות עקומות יותר. הקרן צומחת במעט לכיוון מעלה באלכסון עם זווית קלה לצדדים, ומיד היא מתעקמת כבר בהדרגה לאחור - יוצרת לבסוף מבנה קשת עדין; מבנה הקרן משתנה מעט בין תת-המינים. לעיתים קרובות הקרניים צומחות באופן ניכר לכיוון מעלה בטרם הן יתעקלו לאחור, בדומה לקרני הסרו; בנוסף, אצל גוראל זה די נפוץ שהקרניים יהיו ארוכות מאוד עם עקומה קלה בלבד בקצוות - באופן המזכיר את קרני הצפיר. מיקום הקרניים הוא באזור הקרקפת הסמוך למצח, במרחק ניכר מהעיניים ומהאוזניים. הרווח בין מקום צמיחת הקרניים עלול להיות נמוך ביותר כ-2 ס"מ בלבד. הקרניים לעיתים צרות יחסית לכל אורכן, אך לרוב החצי התחתון יהיה עבה באופן ניכר - במיוחד בבסיס, ויהפוך לצר בהדרגה עד הקצוות השפיציות. הקרניים של הגוראל מחורצות בכבדות בסביבות 14-5 רכסי טבעת רוחביים, ולעיתים בחצאי טבעות או בחריצים בלבד. המספר של רכסי הטבעת משתנה בין תת-המינים, ואזור הקצוות יהיה תמיד חלק לגמרי. צבע הקרניים הוא כחלחל, בז', אפור כהה או בהיר, כשקצוות יהיו לעיתים שחרחרות. הן לזכרים והן לנקבות יש קרניים באורך דומה, אך אלו של הנקבות יהיו דקות יותר.
אנטומיה > מראה חיצוני

גוראל ההימלאיה בעל פרווה עבה וצמרירית המאפשרת לו לשרוד באקלים הקפוא וההררי של ההימלאיה, ומעליה יש שכבת שערות גסה, קצרה וצפופה. צבע הפרווה הכללי הוא חום מהגוני כהה עם גוון אדמוני, חום קפה עמוק או חום אפרפר כהה/בהיר. הצבע משתנה בין תת-המינים כדלקמן. באזור הכתפיים הצבע עלול להיות כהה יותר. הגחון בדרך כלל בצבע בהיר יותר משאר הגוף - צהבהב קרמי עד לבנבן. 
מהעורף ועד לזנב עלול להיות פס דק או עבה של שערות סמורות בצבע שחור - תלוי בתת-המין. החלק העליון של הרגליים זהה בצבעו לשאר הגוף בעוד שהחלק התחתון יהיה בצבע כתמתם או חום בהיר. בחזית של הרגליים הקדמיות יש כתם שחור עבה ובולט שמשתרע עד לברך, ובמקביל בצד האחורי של הרגליים האחוריות יש כתם שחרחר כהה שמשתרע עד לקרסול. באזור החזה יש לעיתים קרובות כתם שחור עבה נוסף. המפשעה ותחתית הזנב לבנים-אפרפרים, בעוד שהצד העליון של הזנב יהיה בצבע חום כהה/שחרחר בבסיסו, ויסתיים בציצת שיער שחורה. הפרסות אפרפרות-כחלחלות.
צבע ראשו של גוראל ההימלאיה עלול להיות זהה לגמרי לצבע הגוף, אך בדרך כלל הוא יתחלק בצורה ברורה לשניים: אזור הלחיים והעצמות הלסת (לעיתים גם החלק התחתון של החרטום) בצבע אפרפר, צהבהב קרמי או קפה בהיר, ואזור המצח, החרטום ובסיס האוזניים בצבע חום כהה, קפה עמוק, אדמוני או שחרחר. סביב על עין עלולה להיות טבעת שחורה דקה וצמודה. השפתיים אמנם שחורות אך החזית שלהן לבנה. בחלק העליון של הגרון יש "סינר" לבן קרמי גדול ובולט האופייני לגוראלים, ולעיתים תחת זאת יש כתם לבן-צהבהב גדול יותר שמשתרע על הגרון, הסנטר והשפתיים. האוזניים מתחלקות בין חום אפרפר כהה\חום קפה בצד החיצוני, ללבנבן עם כתמים שחורים\חומים בצד הפנימי, והקצוות שחרחרות ולבנות.
אנטומיה > מבנה גוף

אף שהוא יחסית גדול למדי, לגוראל ההימלאיה מבנה גוף קומפקטי וגוץ ויש לו גב קמור במקצת עם צוואר קצר התומך בראש בינוני ומשולש. החרטום שלו קצר למדי ופרופיל הפנים שלו קעור. גוראל זה דומה במובנים רבים לסרו, אך הוא קטן יותר, אין לו בלוטות ריח חזיתיות כתפיו פחות שריריות והגולגולת שלו שונה בפרטים מסוימים. רגלי הגוראל מוצקות וחזקות ומותאמות במיוחד לתנועה באזור הררי, ולמרות שהן ארוכות יחסית לגופו, הן עלולות להיראות די קצרות בשל הפרווה העבה שלהם. הפרסות שלו קצרות ובעלות כרית גומי המסייעת לאחיזה בזיזי הסלעים. האוזניים קצרות ומעוגלות והזנב קצר ועבה. עיניו גדולות וזהובות עם אישונים רחבים ואפו גדול ושחור; הנחיריים רחבים ועגלגלים. לזכרים יש רעמה קצרצרה באזור העורף בעוד שלנקבות הרעמה תסתכם בפס שיער סמור כדלעיל.  

מידות הגוף של גוראל ההימלאיה:

גובה הכתפיים: 80-58 ס"מ.

אורך הראש והגוף: 130-81 ס"מ.

אורך הזנב: עד 18 ס"מ.

אורך הקרניים: 18-13 ס"מ.

משקל: 35-22 ק"ג.
תת-מינים

לגוראל ההימלאיה שני תת-מינים כדלהלן:
גוראל הימלאיה מזרחי (N.g.goral - "גוראל חום"), מצוי לאורך הטווח המזרחי של הרי ההימלאיה - מזרח הודו, נפאל, בהוטן ודרום סין. הוא מתאפיין בפרווה מהגונית-אדמדמה ויש לו פס שחור על הגב. הקרניים שלו ישרות יותר והן חלקות יחסית לתת-המין השני.
גוראל הימלאיה מערבי (N.g.bedfordi - "גוראל אפור"), מצוי לאורך הטווח המערבי של הרי ההימלאיה - מערב הודו ופקיסטן. הוא מתאפיין בפרווה חומה-אפרפרה ואין לו פס שחור על הגב. הקרניים שלו מעוגלות יותר ומחורצות בכבדות ברכסי טבעת.
תפוצה ובית גידול

הגוראל ההימלאיה כשמו, הוא בעל חיים תת-אנדמי לשרשרת הרי ההימלאיה. תפוצתו משתרעת על פני צפון מזרח פקיסטן (מחוזות: אזאד קשמיר, ח'ייבר פח'טונח'ווה וגילגיט-בלטיסטן), מרבית הטווח הצפוני של הודו (במדינות וטריטוריות איחוד: ארונאצ'ל פרדש, סיקים, אוטראקהאנד, הימאצ'ל פרדש, ג'אמו וקשמיר ולדאק) מרכז נפאל ובהוטן (מרבית המחוזות) ודרום סין העממית (המחוז האוטונומי הטיבטי ויונאן).
בית הגידול של גוראל ההימלאיה הוא בעיקר קרקע טרשית במדרונות הרריים תלולים בגבהים של 4,000-1,000, עם פסיפס של שיחים, סלעים וצוקים במרעה וטונדרה אלפינית, ולעיתים הוא גם מצוי ביערות הררים הסמוכים לצוקים. הטמפרטורות בתחומי מחייתו 30-10 מעלות וכמות המשקעים הממוצעת היא 3,000-500 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

גוראל ההימלאיה הוא אמנם בעל חיים יומי, אך שיא פעילותו היא בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב והדמדומים. לאחר שהגוראל סיים לרעות בשעות הבוקר, הוא הולך לבלות את מרבית הצהריים באזורים מוגנים מטורפים על צוקים או במערות. בימים מעוננים עם מזג אוויר נוח הוא עשוי להיות פעיל במשך כל שעות היום. גוראל ההימלאיה  זריז ביותר, וביכולתו לעבור בקלות מרחקים גדולים בנוף הגאוגרפי המפרך של ההרים. גוראלים אלו עושים הגירת-גובה עונתית קטנה; בחודשים הקרים הם יורדים לרעות בגבהים נמוכים בשל האקלים הקפוא והשלג באזורים הגבוהים, ובמהלך החודשים החמים הם חוזרים לאזורים הגבוהים שמתאפיינים בשפע של צמחייה ואזורים ללא הפרעה. כאשר השלג מכסה את כל מקורות המזון הזמינים, גוראל ההימלאיה דוחף את השלג בחוטמו כדי לחשוף את הצמחייה - שלא כמו פרסתנים אחרים שנוטים לחפור או לגרד עם פרסותיהם.
גוראל ההימלאיה הוא בעל חיים חברותי, אולם הזכרים הבוגרים חיים בבדידות עד עונת הרבייה. הנקבות והגדיים רועים בעדרים וקבוצות קטנות של 12-4 פרטים. בדרך כלל כל נקבה קשורה לקבוצה שבה היא חיה, והיא עוזבת אותה לפרק זמן ממושך רק בתקופת ההמלטה. עדרי הנקבות והגדיים פעילים בשטח מחיה קבוע בגודל של 40 דונם, והזכרים הבודדים פעילים בשטח קבוע בגודל של 25-22 דונם. חשוב לציין שזכר הגוראל אינו טריטוריאלי ומסתפק בהפגנת דומיננטיות כלפי זכרים אחרים.
גוראל ההימלאיה הוא יונק צמחוני, ותזונתו מגוונת למדי וכוללת: עשבי תיבול, עשב ירוק וטרי, שורשים, פקעות, דגניים, קליפות, זרעים, עלים, ענפים, חזזיות אגוזים ופטריות.
אקולוגיה > תקשורת

גוראל ההימלאיה מסתמך בעיקר על חוש הראייה והשמיעה שלו כדי לבדוק את סביבתו. חוש ראייתו של הגוראל חריף מאוד, והוא מזהה בקלות רבה תנועות לא טבעיות בסביבתו. משום כך הוא מסוגל לנוח או ללקט מזון תוך כדי שהוא סורק את סביבתו, וברגע שהעין תקלוט תנועה חשודה הגוראל יסרוק מיד את האזור בצורה טובה יותר כדי לקבוע האם הוא צריך להימלט. הגוראל משתמש בתקשורת קולית עם בני מינו; הוא עשוי להשתמש בנחירות, שריקות והתעטשות למשל, כדי להזהיר את שאר הגוראלים האחרים באזור מסכנה. בדומה לפרסתנים רבים, סביר להניח שגם חוש הריח שלו טוב למדי, והוא משתמש בו כדי להריח טורפים.
אקולוגיה > טורפים

הטורפים העיקריים של גוראל ההימלאיה הבוגר, הם נמר השלג, נמר הודי, זאב ההימלאיה, דול מצוי, שונר מצוי, דלק צהוב-גרון, וכלב הבית. כאשר הגוראל נרדף הוא נוטה להימלט לאזורים גבוהים וקשים לגישה, כדי להקשות על הטורף לתופסו. מכיוון שהגוראל מבלה את מרבית שעות היום במנוחה ללא תזוזה, הפרווה החומה-אפורה שלו מספקת לו הסוואה מצוינת בבית גידולו ההררי והיא גורמת לו להתמזג לגמרי עם סביבתו ולהיות בלתי נראה; גם באזורים חשופים יהיה בדרך כלל קשה לזהות את הגוראל.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

זכרי גוראל ההימלאיה הם בעלי חיים פוליגמיים, וזכר דומיננטי יתרבה עם כל הנקבות שנמצאות בטווח שלו בעונת הרבייה. הדומיננטיות ומעמדו של הגוראל נקבעת על ידי גודלו של הזכר ועל ידי לחימה ואיום. כאשר זכרי הגוראלים נלחמים, הם מנסים לפצוע את היריב בחלקים רגישים כמו בית השחי והמותניים על ידי קרני הפגיון החדות שלהם, בניגוד לרוב עיזי הבר שנוטים להילחם בעיקר ראש-בראש. עונת הרבייה היא בדרך כלל בחודשי נובמבר ודצמבר. במהלך עונת הרבייה הזכרים ימתחו את צווארם וירססו שתן על עצמם תוך כדי תגובת פלהמן (הפשלת השפתיים העליונות לאחור) - החושפת את איבר יעקובסון (איבר הרחה נוסף המצוי אצל יונקים), והם מסתייעים בו גם כדי לקבוע האם הנקבה מוכנה לרבייה. הנקבות מאותתות לזכרים שהם מוכנות לרבייה על ידי העלאת הזנב, ואילו נקבות שאינן בוגרות מספיק יברחו מהזכרים כאשר הם יתקרבו אליהן.
מכיוון שעונת הרבייה מתרחשת כאמור בחודשי נובמבר ודצמבר, הגדיים נולדים באביב או בתחילת הקיץ כאשר יש צמחייה שופעת. ההריון של הנקבה נמשך 8-6 חודשים, לאחריהם היא ממליטה גדי יחיד או תאומים, ולעיתים נדירות היא עשויה להמליט אף שלישייה. ההמלטה נעשית באזור חבוי מטורפים בצמחייה העבותה. הגדי שוכב מספר ימים במחבוא, ולאחר מכן מתחיל לעקוב אחר אימו עד שהם חוזרים לקבוצה של האם. הנקבה מטפלת לבדה בגדי ללא עזרה מהזכר, מכיוון שהזכרים נמצאים בחברת הנקבות רק בעונת הרבייה. הגוראל הצעיר נשאר בקבוצה של אימו עד שהוא עצמאי. הגמילה של הגדיים מתרחשת 5-4 חודשים לאחר הלידה. הגדיים מגיעים לבגרות ומסוגלים להתרבות לאחר 3-2 שנים.
תוחלת החיים המרבית לגוראל ההימלאיה בטבע היא 15-14 שנים; בשבי היא גבוהה יותר ומגיעה לעיתים קרובות מעל ל-17 שנים.
מצב

גוראל ההימלאיה מסווג על ידי IUCN במצב השימור "קרוב לסיכון" (NT), מכיוון שככל הנראה המין נמצא בירידה משמעותית עקב ציד למזון ואובדן בית גידול אך בשיעור של פחות מ-30% מהאוכלוסייה על פני 21 שנים; מגמת האוכלוסייה בירידה, ומצבו של המין מתקרב בהדרגה לקריטריונים של קטגורית ה"פגיע" (VU).
מצב > איומים

האיום הכללי על המין מגיע מהרס בתי גידול, ציד לבשרו, צמרו המחמם, ודמו המשמש בתעשיית הרפואה המסורתית, ואולי גם מתחרות על מקורות המחייה עם בעלי חיים מקומיים. בסין, הציד מהווה כנראה את האיום העיקרי להישרדותו של המין, אם כי רמת הציד אינה ידועה והיא עשויה להיות נמוכה באזורים רבים בשל האמונה הדתית של הטיבטים במיני בעלי חיים "קדושים" שאסור לצודם. בבהוטן הגוראל נמצא בחלקים מסוימים בטווח במצב סביר, אולם בתחומים אחרים בית הגידול שלו נהרס על ידי רעיית יתר של בעלי חיים מקומיים. בעבר בפארק הלאומי דוגה שבבהוטן, שריפת שיחים גדולה שהתרחשה בגלל העונה היבשה גרמה להפחתה גדולה באזורי הסבך הדרושים לו. בתוך האזורים המוגנים בהודו, המעמד של אוכלוסיות הגוראל הם במצב משביע רצון. עם זאת, לעיתים קרובות הגוראלים נרדפים לבשר אפילו בתחומי האזורים המוגנים. האיום המשמעותי עבורם בהודו הוא הפרעות ושינויים נרחבים בבית הגידול כמו סלילת כבישים - בעיקר בחלקים הנמוכים של צפון מזרח ההימלאיה, אך עדיין הפרעה ושינוי הנוף ברמה מוגבלת לא עשויים להיות מזיקים מאוד להישרדותו של הגוראל. בנפאל, האיומים העיקריים הם ציד לא חוקי והרס בית הגידול על ידי כריתת יערות, חקלאות ומרעה צאן.
מצב > אומדנים

בשל בית הגידול הבלתי נגיש של הגוראל, אין אומדן אוכלוסייה עולמי. עם זאת, סקרים שנעשו בפקיסטן ובהודו מצאו כ-223 פרטים במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה וסך של 893 פרטים באזאד קשמיר ובג'אמו וקשמיר.
הערות שוליים

↑  גוראל ההימלאיה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| יעלים |
| --- | --- | --- |
| כבשי שור | כבשי שור |  |
| כבש המושק | כבש המושק |     |
| טאקין | טאקין |     |
| יעלים | יעלים |     |
| עבדקן הרעמה | עבדקן הרעמה |     |
| טאר ההימלאיה | טאר ההימלאיה |     |
| טאר ערבי | טאר ערבי |     |
| טאר נילג'ירי | טאר נילג'ירי |     |
| כבש | כבש ארגאלי • כבש מופלון • כבש הבית • כבש אוריאל • כבש גדול-קרניים • כבש דאל • כבש השלג |     |
| כבש כחול | כבש כחול מצוי • כבש כחול גמדי |     |
| יעל | יעל קווקזי מערבי • יעל קווקזי מזרחי • עז מבריגה • יעל איברי • יעל האלפים • יעל נובי • יעל סיבירי • יעל אתיופי • עז הבר (תת-מין: עז הבית) |     |
| צפירים | צפירים |     |
| צפיר | צפיר האלפים • צפיר הפירנאים |     |
| צפיר הקורדילרים | צפיר הקורדילרים |     |
| סרו | סרו יפני • סרו סומטרי • סרו סיני • סרו ההימלאיה • סרו אדום • סרו טאיוואני |  |
| גוראל | גוראל סיני • גוראל ההימלאיה • גוראל אדום • גוראל אמור |  |
גוראל ההימלאיה על מורדות סלעים.
נוף אופייני לבית הגידול של גוראל ההימלאיה.
גוראל ההימלאיה על מדרון הררי אנכי.
פרסותיו של גוראל ההימלאיה מסייעות לו לאחוז היטב בסלעים אנכיים.
גוראל ההימלאיה באזור סבך הררי בבהוטן.
גוראל ההימלאיה בגן חיות.
טיבטי נושא על גבו גופת גוראל ההימלאיה שניצוד על ידו.
דניס ארווין

דניס ג'וזף ארווין (באירית: Denis Joseph Irwin; נולד ב-31 באוקטובר 1965 בקורק) הוא כדורגלן עבר אירי ששיחק בעמדות ההגנה. ידוע בעיקר בשל היותו מהשחקנים החשובים של מנצ'סטר יונייטד שזכתה בתארים רבים במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ובראשית שנות האלפיים, ומדורג שמיני בדירוג ההופעות של המועדון בכל הזמנים. לאורך הקריירה שלו ערך גם 56 הופעות במדי נבחרת אירלנד.