stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ה'שע"ו

ה'שע"ו (5,376) ובקיצור שע"ו – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-24 בספטמבר 1615, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 11 בספטמבר 1616.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 2 שעות ו-804 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-283. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 28 (סימנה כחיבז) במחזור השמש ה-193.
שנה זו היא שנת 1,547 לחורבן הבית, ושנת 1,927 לשטרות.
אירועים

כ"ט בטבת – יהודי וורמייזא הורשו לשוב לבתיהם לאחר גירושם מהעיר בשביעי של פסח ה'שע"ה. כ"ט בטבת נקבע מאז ל"תענית גירוש וורמייזא".
כ' באדר – יהודי פרנקפורט הורשו לשוב לבתיהם לאחר שגורשו מהעיר בכ"ז באלול ה'שע"ד בידי אנשיו של וינצנץ פטמילך, בעקבות הוצאתו של פטמילך להורג בידי מתיאס, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. יום זה נקבע מאז כ"פורים וינצנץ" – יום משתה ושמחה לדורות.
בקושטא הודפס לראשונה קובץ של תשובות הגאונים.
נולדו

רבי אפרים הכהן, דיין בוילנא, אב"ד בטרייביטש, אונגריש ברוד ואובן, ומחבר שו"ת שער אפרים. (נפטר בי"ג בסיוון ה'תל"ח)
נפטרו

כ"ט בשבט – אליהו מונטאלטו, רופא יהודי פורטוגלי בן אנוסים, השתתף בוויכוח פדובה, ונודע כרופאו האישי של לואי השלושה עשר, מלך צרפת והיהודי הראשון בפריז בעת החדשה.
ה' באייר – שמואל פייבש למל, עשיר ונדבן, מגדולי הקהילה היהודית בווינה.
ט"ז באייר – רבי מאיר מלובלין, ראש ישיבה ואב"ד בקראקא, בלבוב ובלובלין, פוסק הלכה ופרשן התלמוד. (נולד בה'שי"ח)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דגל פנמה

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי ודגל ימי לאומי
 יחס אורך/גובה:  2:3
 הונף לראשונה:  20 בדצמבר 1903
 קבלת מעמד רשמי:  1925
 מוטיבים עיצוביים:  מחולק לארבעה רבעים, הראשון - לבן עם כוכב כחול, השני אדום, השלישי כחול והרביעי לבן עם כוכב אדום
הצעת בונאו וארילה
דגל פנמה אומץ ב-20 בדצמבר 1903 ואושר זמנית על ידי האספה המכוננת בשנת 1904. הדגל אושר רשמית רק בשנת 1925.
היסטוריה

הצרפתי פיליפ-ג'אן בונאו-וארילה היה הראשון שעיצב דגל עבור פנמה. הדגל התבסס על דגל ארצות הברית, כאשר במקום פסים אדומים ולבנים, בחר בונאו-וארילה בפסים אדומים וצהובים על מנת לסמל את הקשר בין פנמה לספרד וקולומביה שבדגליהם צבעים אלה. וארילה החליף את הכוכבים בקנטון הדגל (הרביע העליון הקרוב לניצב) בשתי שמשות מחוברות המסמלות את יבשת צפון אמריקה ויבשת דרום אמריקה המתחברות בפנמה. מועצת המהפכה של פנמה דחתה את ההצעה מאחר שוארילה היה תושב זר, והעדיפה את הצעת מאריה אוסה דה אמאדור - דגל פנמה כיום.
תיאור הדגל

הכחול והאדום מסמלים את המפלגות הקונסרבטיבית והליברלית בהתאמה. הלבן מסמל את השלום. הכוכב הכחול מסמל את הטוהר והיושר. הכוכב האדום מסמל את הרשויות והחוק במדינה.
ראו גם

סמל פנמה
המנון פנמה
אפקט קולידג'

תוצאה ישירה של אפקט קולידג'. "חגיגת מסדר הקרננים", קריקטורה משנת 1815, צרפת
אפקט קולידג' (באנגלית: The Coolidge Effect) הוא מושג מתחום הביולוגיה והפסיכולוגיה המתאר דפוס תגובה מינית של זכרים, המראה רמת גירוי מיני גבוה יותר עם החלפת הפרטנרית. במצב כזה, אם תהיה בחברת הזכר נקבה שלישית, הוא יגורה ממנה בזמן קצר יותר מאשר משתי הקודמות, וכן הלאה.
האפקט הודגם על מינים שונים של בעלי חיים, כולל האדם. הניסוי הראשון שעליו דווח בוצע בחולדות. זכר הוכנס לכלוב עם מספר נקבות מיוחמות. הוא החל מיד בהזדווגות עם כולן. לאחר זמן מסוים הזכר הותש ולא נענה לליקוקי החולדות הנקבות המבקשות להמשיך. בשלב זה הוכנסה נקבה מיוחמת חדשה לכלוב והזכר החל את ההזדווגות איתה במלוא המרץ. מחקרים נוספים הראו שהאפקט קשור לעלייה ברמת הדופמין במערכת החיזוק.
תאוריה שהוצעה על ידי ביולוג אבולוציוני מנסה לקשור את האפקט לעובדה שהזכר בטבע מנסה לפזר את זרעו כמה שיותר. בהתייחסו לנקבה, הציע שלעומת הזכר הנקבה זקוקה לקרקע כמה שיותר יציבה ובטוחה על מנת לגדל את דור ההמשך.
אפקט קולידג' קרוי על שם בדיחה עממית אמריקאית המספרת על נשיא ארצות הברית בשנים 1923–1929, קלווין קולידג', שנודע בחוש הומור מאופק אך שנון. הבדיחה מספרת כי הנשיא קלווין קולידג' ורעייתו גרייס ביקרו בחווה בה היה לול להטלת ביצים. אשת הנשיא התפעלה מכמות הביצים הרבה יחסית למספר התרנגולים הזכרים, ושאלה את החוואי לפשר התופעה. החוואי ענה בגאווה שהתרנגולים שלו מבצעים את חובתם עשרות פעמים ביום. "שמא תוכל להפנות לכך את תשומת לבו של מר קולידג'?" אמרה אשת הנשיא. הנשיא שמע את השיחה ופנה לחוואי: "האם בכל פעם התרנגול משרת את אותה התרנגולת?" "מה פתאום? בכל פעם עם נקבה אחרת!" השיב החוואי. "שמא תוכל להפנות לכך את תשומת לבה של הגב' קולידג'?" סיים הנשיא.
הערות שוליים

↑  Reber, A. S.; Reber, E., The Penguin dictionary of psychology (3rd ed.), London: Penguin, ISBN 0140514511
↑  Brown, R. E. (1974), "Sexual arousal, the Coolidge effect and dominance in the rat (Rattus norvegicus)", Animal Behaviour, 22 (3): 634–637, doi:10.1016/S0003-3472(74)80009-6
↑  Beach, F. A.; Jordan, L. (1956), "Sexual Exhaustion and Recovery in the Male Rat", Quarterly Journal of Experimental Psychology, 8: 121–133
↑  Fiorino, D. F.; Coury, A.; Phillips, A. G. (1997), "Dynamic Changes in Nucleus Accumbens Dopamine Efflux During the Coolidge Effect in Male Rats", Journal of Neuroscience, 17 (12): 4849–4855
↑  Wilson, J; Kuehn, R. & Beach, F. A. (1963), "Modifications in the Sexual Behavior of Male Rats Produced by Changing the Stimulus Female", Journal of Comparative and Physiological Psychology 56: 636–644,
↑  Hergenhahn, B. R.; Olson, Matthew H. (2003), An introduction to theories of personality, Upper Saddle River, N.J.: Prentice Hall, pp. 396–397, ISBN 0130992267
יעקב טייטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  נובמבר 1972 (בן 52) פילדלפיה, ארצות הברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  2000
 מקום מגורים:  נורפוק, שבות רחל 
 ידוע בשל:  ביצוע מספר פיגועים כנגד פלסטינים, גורמי משטרה ואנשי שמאל ישראלים
 השקפה דתית:  יהדות
 
יעקב (ג'ק) טייטל, הידוע גם בכינויו "הדוב השחור" (נולד בנובמבר 1972) הוא טרוריסט ישראלי שהורשע ברצח שני פלסטינים ב-2009. מלבד זאת, טייטל הודה לאורך השנים בתכנון וביצוע מעשי טרור ופשעי שנאה שונים נגד פלסטינים, היהודים המשיחיים, הומוסקסואלים, שמאלנים, נוצרים ושוטרים. טייטל מרצה מאסר עולם.
ביוגרפיה

יעקב טייטל נולד בפלורידה וכשהיה נער עבר להתגורר בנורפוק שבוירג'יניה. אביו, מארק, היה רופא שיניים ששירת בצי האמריקני במהלך מלחמת וייטנאם, ואמו, דיאן, הייתה מזכירה רפואית, שניהם חזרו בתשובה מאוחר יותר בחייהם והפכו לחרדים.
באמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החל לבקר בישראל באופן תדיר ואף התגורר תקופה קצרה בכפר תפוח. באותה תקופה, טייטל החל לאסוף ולצבור כלי נשק רבים, שאת חלקם הבריח מארצות הברית, בהם רובה צלפים מסוג רוגר, רובה M-16 ואקדח גלוק. טייטל חזר לאחר מכן לארצות הברית, שם עבר קורס מחשבים במיקרוסופט, והחל לעבוד כטכנאי מחשבים.
ביוגרפיה > הגירה לישראל

ב-2000 עלה טייטל לישראל ועבר להתגורר בשבות רחל. שנה לאחר מכן עלו גם הוריו ואחותו, שעברו להתגורר בביתר עילית. ב-2002 פגש טייטל את רבקה פפרמן, שהייתה מורה לריקוד שעלתה ממנצ'סטר ב-1981. שנה לאחר שהכירו, נישאו השניים ונולדו להם ארבעה ילדים. טייטל נחשב למנודה ול"זאב בודד" בשבות רחל, בעיקר בשל בקיאותו המוגבלת בעברית והתנהגות מתבודדת.
ביוגרפיה > פעולות טרור ומעצרו

לדברי השב"כ, סיפר טייטל לחוקריו כי ב-2001 הוא הניח ארבעה מוקשים ליד אבו גוש, הוא טען שגם במרץ 2003 הניח מטען ליד בית פלסטיני בסינג'יל, שבסמוך לרמאללה.
ב-7 באוקטובר 2009 נעצר טייטל בשכונת הר נוף שבירושלים לאחר שפרסם כרוזי תמיכה בטבח בברנוער, הנושאים את כינויו. במהלך המרדף אחריו, טייטל זרק תיק בצבע שחור-צהוב ושקית ובה שני אקדחים. לאחר מעצרו, פשטה המשטרה על ביתו, שם נמצא מצבור גדול של אקדחים, חלקים של מטעני חבלה, משקפת ועלונים שהכילו הסתה נגד הקהילה הגאה (בין היתר טייטל הציע כ-20,000 שקלים למי שיגרום למותו של "סדום ועמורה" ואף הסביר בעלונים כיצד ליצור בקבוק תבערה). בחיפוש נוסף בביתו נמצא גם מטען חבלה טמון בחצר האחורית.
לאחר מעצרו, הודה טייטל בשורה של פיגועים וניסיונות פיגוע שביצע. ראשית, טייטל הודה כי ב-8 ביוני 1997 רצח את סמיר בלביסי, נהג מונית פלסטיני וכחודשיים לאחר מכן רצח את רועה הצאן הפלסטיני עיסא ג'ברין בסוסיא. בעקבות הרציחות, קיצר טייטל את שהותו בישראל ומספר ימים לאחר רצח ג'ברין שב לארצות הברית.
בנוסף לרצח שני הפלסטינים, טייטל הודה כי במאי-יוני 2007 הניח מטעני חבלה בסמוך לניידות משטרה כדי "להרתיע" את השוטרים מלאבטח את מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים. מלבד זאת, בפורים 2008 שלח משלוח מנות ממולכד לבית משפחה של אחד מראשי קהילת היהודים המשיחיים באריאל שפצע באופן קשה מאוד את אחד מילדי המשפחה. באותה השנה, הניח טייטל מטען חבלה בפתח ביתו של ההיסטוריון זאב שטרנהל, שנפגע קל, טייטל ביצע את הפיגוע בטענה כי שטרנהל מצדיק פיגועים כנגד מתנחלים. מלבד מעשים אלו, טייטל גם תכנן לבצע פיגוע בגיי בר בירושלים וחשב לירות פצצת מרגמה על מסגד אל-אקצא, אך זנח את תוכנית זו מחשש שיפגע ביהודים שמבקרים בהר הבית. מעשה מרכזי נוסף שתכנן טייטל היה הפעלת מטוס קטן מופעל על-ידי שלט רחוק לחבר למטוס הקטן מטען חבלה ולהפעיל אותו כנגד הצועדים במצעד הגאווה אך ויתר על כך בשל העלויות והבעיות הלוגיסטיות.
ב-10 בנובמבר 2009 הכריזה פרקליטות מחוז ירושלים כי יוגש נגד טייטל כתב אישום על שני מעשי רצח בכוונה תחילה, שלושה ניסיונות רצח, החזקת נשק, ייצור נשק והסתה לאלימות. עורכי דינו של טייטל היו אנשי ארגון חוננו, שטענו כי טייטל לא יציב נפשו ולא כשיר לעמוד לדין. במאי 2010 קבע הפסיכיאטר של מחוז ירושלים כי טייטל אינו כשיר לעמוד לדין. עם זאת, מספר חודשים לאחר מכן, הוגשה חוות דעת חדשה שקבעה כי טייטל כשיר לעמוד דין.
ביוגרפיה > הסדר טיעון, הרשעתו ומאסרו

בפברואר 2012 הגיעה הפרליקטות להסדר טיעון עם עורכי דינו של טייטל. לפי הסדר הטיעון, חלק מהאישומים נגד טייטל הושמטו מכתב האישום ובצעד חריג, סנגוריו של טייטל, יודו בשמו בשתי עבירות הרצח בכתב האישום וזאת מאחר שטייטל מסרב להכיר בסמכות בית המשפט.
כמעט שנה לאחר ההגעה להסדר הטיעון, בינואר 2013, הורשע טייטל בשתי רציחות (רצח הנהג בלביסי, רצח רועה הצאן ג'ברין), בהסתה לאלימות (בגין העלונים שהדפיס שקראו לרציחת אנשי הקהילה הגאה), בהטמנת מטען חבלה שנשלח לזאב שטרנהל ובניסיון הרצח של עמי אורטיז, נער מקהילת היהודים המשיחיים באריאל. באפריל של אותה השנה, נגזרו על טייטל שני מאסר עולם ו-30 שנים נוספות. בנסף לכך, בית המשפט הורה לטייטל לפצות את בני משפחות שני הנרצחים ב-180 אלף ש"ח וכן שני אנשים שאותם ניסה לרצוח ב-150 אלף שקלים כל אחד. מספר שבועות לאחר מכן, החל לרצות את עונשו בבית הסוהר איילון. ביוני 2016 ולאחר שהגיש ערעור הן על עונשו ועל הרשעתו, דחה בית המשפט העליון פה אחד (השופטים ניל הנדל, נעם סולברג ואורי שוהם) את ערעורו של טייטל. מספר חודשים לאחר מכן, הועבר טייטל לכלא רימונים. בכלא רימונים, טייטל שבת רעב במשך שבועיים בטענה כי בעקבות העברתו לכלא רימונים, לא מאפשרים לו לקיים את אורח חייו הדתיים וכי נמנעים ממנו ביקורים סדירים של ילדיו ואשתו.
במאי 2017 פורסם במעריב כי טייטל ניסה לדקור אסיר ששוהה איתו בכלא, כשעל פי החשד, הרקע היה שטייטל התיידד עם אנשי ארגון פשע גדול בכלא וקיבל מהם משימה לדקור את האסיר, בטענה כי הוא משתף פעולה עם שירות בתי הסוהר.
בינואר 2021 נפצעה קשות אשתו, רבקה, בפיגוע יידוי אבנים בסמוך לנווה צוף.
קישורים חיוצניים

חיים לוינסון, יעקב טייטל - שקט, מופנם תעלומה בעיני הימין, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2009
הערות שוליים

↑  רועי שרון, טייטל חושף: שאלתי אם הוא יהודי - הוא אמר שלא, ואז יריתי בו בראש, באתר nrg‏, 31 בדצמבר 2009
1 2  מיהו יעקב טייטל? "שקט וביישן" שעלה מארה"ב, באתר ynet, 1 בנובמבר 2009
↑  אפרת וייס ורועי מנדל, מחבל יהודי: רצח ערבים, ניסה לחסל את שטרנהל, באתר ynet, 1 בנובמבר 2009
↑  רועי שרון ורוני מלול, אם הנער שפצע טייטל: בהלם שהוא יהודי כמונו, באתר nrg‏, 1 בנובמבר 2009
↑  עמוס הראל, מעצרו של יעקב טייטל | חשד: פגע בפרופ' זאב שטרנהל, רצח שני ערבים ושלח מטען למשפחה משיחית, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2009
↑  אביעד גליקמן, תיק טייטל נחשף: "ההמלצה - לגנוז", באתר ynet, 31 בדצמבר 2009
↑  אביעד גליקמן, טייטל הואשם בשני מקרי רצח: "אלוהים גאה בי", באתר ynet, 12 בנובמבר 2009
↑  אביעד גליקמן, פרסום ראשון: ג'ק טייטל לא כשיר לעמוד לדין, באתר ynet, 4 במאי 2010
↑  אביעד גליקמן, חוות דעת הפוכה: ג'ק טייטל כשיר לעמוד לדין, באתר ynet, 30 באוגוסט 2010
↑  אביעד גליקמן, הסדר: סנגוריו של ג'ק טייטל יודו בשמו ברצח, באתר ynet, 15 בפברואר 2012
1 2  שבתי בנדט‏, צמצום ביקורים וטלוויזיה בחדר: המחבל היהודי ג'ק טייטל שובת רעב, באתר וואלה, 17 בפברואר 2017
↑  אביאל מגנזי, "המחבל היהודי" טייטל הורשע: רצח 2 פלסטינים, באתר ynet, 16 בינואר 2013
↑  אביאל מגנזי, המחבל היהודי ג'ק טייטל נידון לשני מאסרי עולם, באתר ynet, 9 באפריל 2013
↑  יאיר אלטמן, נדחה ערעורו של המחבל היהודי, באתר ישראל היום, 28 ביוני 2016
↑  ג'ק טייטל סיים לשבות רעב, באתר ערוץ 7, 1 במרץ 2017
↑  ייחקר בכלא: ג'ק טייטל ניסה לדקור אסיר אחר במהלך שהותו במאסר, באתר מעריב אונליין, 28 במאי 2017
↑  עדו בן פורת, רבקה טייטל משבות רחל, אשתו של ג'ק טייטל, נפצעה קשה בפיגוע אבנים בבנימין, באתר ערוץ 7, 3 בינואר 2021
244 סיטה

| --- | --- |

 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  אסטרואיד
 סיווג ספקטרלי:  אסטרואיד טיפוס-S 
 קטגוריה:  חגורת האסטרואידים 
 תאריך גילוי:  14 באוקטובר 1884 
 מגלה:  יוהאן פאליזה 
 על שם:  Sita 
 מקום גילוי:  Vienna Observatory 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  2.174769242341415±0.00000000054368 יחידה אסטרונומית
 אקסצנטריות:  0.13692809571218 
 זמן הקפה:  1,171.435011962263±0.00000043928 יממה
 נטיית מסלול:  2.843±0.001 מעלה, 2.846823267459034±0.0000000219 מעלה
 מאפיינים פיזיים
 ממדים:  11.077±0.022 קילומטר
 מסה:  2 petagram
 זמן סיבוב עצמי:  129.51 שעה
 אלבדו:  0.256 
 בהירות מוחלטת:  12 
 
244 סיטה (בשמו הרשמי: 244 Sita) הוא אסטרואיד בחגורת האסטרואידים שהתגלה ב-14 באוקטובר 1884 על ידי האסטרונום האוסטרי יוהאן פאליזה ממצפה הכוכבים בווינה. האסטרואיד נקרא על שמה של סיטה (אנ'), בת זוגו של האל ראמה מהמיתולוגיה ההינדואית.
ככל האסטרואידים בחגורה, מסלולו נמצא בין מאדים לצדק. זמן ההקפה שלו הוא 1,171.21 ימים (3.21 שנים) וקוטרו הממוצע 10.95 ק"מ. הוא נע במהירות ממוצעת של 20.19815804 קמ"ש בזווית 2,84359º.
הערות שוליים

↑  (244) Sita, Berlin, Heidelberg: Springer, 2007, עמ' 37–37, ISBN 978-3-540-29925-7. (באנגלית)
↑  Small-Body Database Lookup, ssd.jpl.nasa.gov (באנגלית)
המלחמה המוקדונית השנייה

המלחמה המוקדונית השנייה (ביוונית: Δεύτερος Μακεδονικός Πόλεμος) הייתה השנייה מתוך ארבע "המלחמות המוקדוניות" בין ממלכת מוקדון לבין הרפובליקה הרומית ובעלות בריתה. המלחמה פרצה בשנת 200 לפנה"ס כתגובה רומית לתוקפנותו של פיליפוס החמישי, מלך מוקדון, ונמשכה עד שהוכרעה מוקדון בשנת 197 לפנה"ס בקרב קינוסקאפאלאי.
רקע

בשנת 214 לפנה"ס פרצה "המלחמה המוקדונית הראשונה" בין מוקדון לרפובליקה הרומית. מלחמה זו הייתה שולית בחשיבותה, ומרבית הקרבות היו ימיים ולא חשובים. המלחמה הסתיימה ללא הכרעה כאשר שני הצדדים חתמו על שלום פויניקי. עם זאת, במלחמה זו החלה לראשונה להיות מורגשת נוכחותה של מעצמה חדשה בים התיכון, רומא.
לאחר החתימה על שלום פויניקי, חש פיליפוס כי השפעתה של מוקדון ביוון עומדת כעת במבחן קשה. פיליפוס, שהעסיק דרך קבע מרגלים באיטליה, למד עד מהרה כי לאחר שתסתיים המלחמה הפונית השנייה, לא יסתפקו הרומאים בהישגים החלקיים בזירת הבלקן. לא עברה שנה, והוא החל מתכונן למלחמה הבאה ברומא. עם זאת, למרות הכנותיו שכללו הכנת צי מלחמתי גדול, פיליפוס לא רצה לגרום לרומא למצוא תואנה למלחמה אתו, ועל כן נזהר לא לפגוע באחת מן המדינות החתומות על שלום פויניקי.
בעוד פיליפוס טרוד בצפון, התלקח סכסוך בין רודוס לבין מספר ערים בכרתים. הידיעות ששרדו אודות פרטי הסכסוך הן חלקיות, אולם ידוע שפיליפוס מיהר להתייצב לימין הערים הנלחמות ברודוס. הוא ראה במלחמה בים האגאי הזדמנות להחזיר את יוקרתו האבודה ולהגביר את השפעתו שם. הערים הכרתיות אשר לחמו ברודוס, מינו את פיליפוס כמפקד הראשי של הליגה האנטי-רודית. פיליפוס הפעיל לחץ כבד על הערים הכרתיות שעדיין צידדו ברודוס, ולאחר מכן כרת ברית עם שודדי ים אייטולים וספרטנים שהחלו להתנפל על אוניות רודיות. פיליפוס גם החליט להשיג תמיכה מבעל ברית חזק. מכיוון שקרתגו נאלצה לחתום על חוזה משפיל עם רומא (אשר הוליד את הביטוי "שלום קרתגו"), שתי בעלות הברית הפוטנציאליות שלו היו מצרים התלמיית והאימפריה הסלווקית. מצרים הציעה נישואין בין בנו של פיליפוס למלך הצעיר תלמי החמישי (אפיפנס), וכן הבטחה שפיליפוס יישאר נייטרלי במלחמה המתקרבת בין מצרים לאימפריה הסלווקית, אולם בתמורה לכך לא הציעה מצרים דבר, ופיליפוס פנה אל המלך הסלווקי אנטיוכוס השלישי (הגדול).
לא ידוע מה טיב הברית שנכרתה בין אנטיוכוס לפיליפוס, אולם נראה שהם קבעו לחלק ביניהם את מצרים. על פי פוליביוס, פיליפוס היה אמור לקבל את מצרים עצמה, וכן את קאריה וסאמוס. בעוד אנטיוכוס יקבל רק את קוילה-סוריה ופיניקיה. אפיאנוס לעומת זאת טוען שפיליפוס היה אמור לקבל את איוניה, האיים הקיקלאדיים וקירנה. הירונימוס, בפירושו לספר דניאל, פרק י"א, פסוק י"ג, טוען שעל פי ההסכם כל אחד היו אמור לקבל את השטחים הסמוכים לממלכתו. כך או כך, פיליפוס היה מעודד מהברית שבמסגרתה הכיר למעשה אנטיוכוס בתביעותיו בבלקן, והוא החל לתקוף את נחלות תלמי ואת בעלות בריתה של רודוס בתראקיה וסביב ים השיש. רודוס ובעלות בריתה פרגמון, קיזיקוס וביזנטיון כינסו ב-202 לפנה"ס צי מלחמתי משותף, ושנה אחר כך ניצחו את פיליפוס בקרב כיוס. חודשים אחדים לאחר מכן ניצח הצי של פיליפוס את הרודים בלאדה.
מהלך המלחמה > קרב אאורדאיה

בתוקף סנאטוס קונסולטום, הפליג סולפיקיוס בראשית הסתיו מברונדיסיום, ונחת צפונה לאפולוניה. הכוח שלו כלל שני לגיונות וכן חיל עזר, בסה"כ 25,000 איש. פיליפוס יכל אז לגייס לכל היותר 30,000 מוקדונים ותסלים. בנוסף על כך, פיליפוס נאלץ לקיים את שלטונו ביוון ובו זמנית להגן על מוקדון, מה שפיצל את צבאו והחליש אותו במידה ניכרת. מה גם שהצי המוקדוני לא יכל להשתוות לצי הרומי, ופיליפוס לא סמך על בעלות בריתו היווניות, שהבינו כולן מי המעצמה המובילה כעת. תוכניתו של פיליפוס הייתה איפה להשהות את המלחמה ככל האפשר, ולהתיש את האויב בהרבה קרבות קטנים עד שזה יאות לחתום על הסכם שלום.
סולפיקיוס תכנן להמתין עד שיפתח בפעולות האיבה, אולם בינתיים הגיעה אליו משלחת מאתונה שביקשה עזרה דחופה. סולפיקיוס שלח עשר ספינות ו-1,000 חיילים לעזרת האתונאים. פיליפוס, ששמע על התקדמותו, החל לגייס במהירות בעלי ברית, וכמוהו נהג סולפיקיוס. באביב של שנת 199 לפנה"ס פתח סולפיקיוס במסע מזרחה והגיע עד לינקסטיס הסמוכה למוקדון. למרות שכעת ארצו הייתה זו שאוימה, פיליפוס החליט להימנע מקרב מכריע עם הרומאים, והניח שהמחסור באספקה יאלץ אותם לסגת חזרה ליוון בסופו של דבר. ואכן, לקראת סוף הקיץ החליט סולפיקיוס לסיים את הפשיטה, אולם כדי לשמור על כבודו רצה לסגת מדרך אחרת ולא מאותה דרך שבה הגיע. פיליפוס מיהר לחסום את המעברים באזור אאורדאיה (כיום באניצה), אולם מאמציו התגלו כלא מספקים. החיילים המוקדונים היו מחולקים ליחידות פלנקס שהתקשו לתמרן בשטח ההררי. סולפיקיוס שיגר קדימה את חיל הרגלים הכבד שלו, שהסתדר במערך טסטודו שמנע מהמוקדונים לתקף אותו. שאר הכוח הרומי איגף את המוקדונים מאחור והם נסוגו בבהלה.
הניצחון הרומי היה שלם, והכוח הרומי נמצא כעת במרחק מסוכן של מאה ק"מ מבירת מוקדון פלה. אולם סולפיקיוס, נאמן להחלטתו הקודמת, החליט לסיים את הפשיטה על מוקדון. הוא נע דרומה אל חבל אוריסטיס, וכבש את העיר קיליטרון (כיום קאסטוריה), שהייתה עיר מבוצרת שהוגנה בחומות ובאגם שהקיף אותה מכל צד, אולם נכנעה מיד כשראתה את הרומאים מתקרבים.
מהלך המלחמה > קרב אאוס

הניצחון הרומי באאורדאיה שכנע את הליגה האיטולית להצטרף למלחמה לצד רומא. האיטולים פשטו על תסליה, שנשלטה בידי מוקדון, אולם פיליפוס הדף בהצלחה את פלישתם. מצבו של פיליפוס היה קשה. הוא לא עשה מאמצים ללכוד את הרומאים שוב, משום שפלישת שבט הדארדאנים ריתקה אותו אל גבולו הצפוני. למערכה נגדם הוא נאלץ להפריש חלק גדול מחיל הרגלים הקל שלו, וכן את חלק הארי של חיל הפרשים המוקדוני. כמפקד חזית זו הוא מינה את אתנגוראס. במקביל, כבשו הרומאים את צפון האי אובויה, שממנו ניתן היה לחלוש על מפרץ פאגאסאי.
פיליפוס החליט שממלכתו גדולה מדי ולא יציבה, וכי הוא אינו מסוגל להגן על כולה מפני הרומאים. הוא צמצם את מאחזיו בתראקיה ובפלופונסוס, ואת ליסימכיה נטש כליל. את החורף הוא ניצל כדי לאמן ולהכין את צבאו. בינתיים, פג האימפריום של סולפיקיוס, ואת מקומו כמצביא בזירה תפס הקונסול החדש, פובליוס ויליוס טפולוס. עם בוא האביב של שנת 198 לפנה"ס, הלך ויליוס בעקבות קודמו והנהיג פלישה למוקדון. הפעם, הוא בחר לפלוש דרך מעלה הנהר אאוס. פיליפוס קיבל מידע על כך מבעוד מועד, ומיהר לחסום את המעברים. ויליוס לא מיהר לתקוף, ובינתיים פגה שנת כהונתו והוא הוחלף במצביא חדש, צעיר ונמרץ מקודמיו בשם טיטוס קווינקטיוס פלמינינוס.
פלמינינוס הביא עמו לזירה עוד 9,000 חיילים, וכעת היה הכוח הרומי גדול בצורה ניכרת מהכוח המוקדוני. פלמינינוס הציע במקום לנקוט בדרכים עקיפות, לפתוח במתקפה אחת שתפתח את המעבר. תכנוני המתקפה נמשכו למעלה מחודש, וכל אותו הזמן נמשכה רגיעה מוחלטת בזירה. פיליפוס ניסה לגשש אחר הסכם שלום, ופלמינינוס אכן הסכים להיפגש עמו כדי לדון בכך. עם זאת, עד מהרה גילה פיליפוס שהמשא ומתן הרומי הוא לצורכי תעמולה בלבד, וכי על כל ויתור שהוא מוותר מוסיפים הרומאים תביעות חדשות. פלמינינוס דרש פינוי כולל של יוון, וכאשר ניסה פיליפוס להסביר לו שאין לנהוג בצורה כוללנית וכי יש לדון בנפרד בכל עיר השנויה במחלוקת, הבהיר פלמינינוס שרומא מינתה עצמה כאפוטרופוס של יוון, וכי אין בכוונתו לדון בנושא זה. פלמינינוס, שנעזר במדריכים מקומיים, הצליח למצוא שביל שעקף את צבאו של פיליפוס. שני הצבאות נפגשו באזור שבין הערים טפלנה וקלקירה באלבניה המודרנית. המוקדונים לחמו באומץ נגד ההתקפה החזיתית של הרומאים, אולם משגילו שלמעשה הם מכותרים, התפזרו בבהלה.
מהלך המלחמה > תנופה רומית

פלמינינוס לא ניצל את ניצחונו כדי לכבוש את מוקדון עצמה. הוא היה מדינאי נבון דיו כדי לנצל את התנופה בדרכים אחרות. הוא צעד לאורך אפירוס, ושבטי הארץ התייצבו כולם לימינו בבהלה. הצי הרומי איחד כוחות עם הצי הרודי והצי הפרגמוני, ויחד השלימו את כיבוש האי אובויה ואיים נוספים בים האגאי. לאחר מכן חדר פלמינינוס לתסליה, מתוך מגמה ברורה לנתק את מוקדון מארץ האם היוונית. פיליפוס לא חפץ בקרב הכרעה, והסתפק בהשארת חילות מצב חזקים בערים החשובות. חיל המצב המוקדוני בפאלוריה התגונן באומץ, ולאחר כיבוש העיר החליט פלמינינוס להעלות אותה באש למען יראו וייראו. ואכן, הערים הסמוכות מטרופוליס וקאריון נכנעו עד מהרה ללא קרב. לאחר מכן נע פלמיניניוס דרומה, ופלש לפוקיס. מרבית הערים במחוז זה נכנעו לו מתוך בהלה, ורק אלאטיאה סגרה בפניו את שעריה. פלמינינוס הטיל מצור על העיר, אולם מצור זה נועד בעיקר לספק תעסוקה לחייליו והוא לא תלה בו תקוות רבות.
הליגה האכאית, בעלת ברית וותיקה של מוקדון, נקרעה זמן רב בין הרצון להישאר נאמנה לבת בריתה, לבין החשש מהמעצמה הרומית. לקראת האספה השנתית של האכאים בסיקיון, הופיעו שליחים הן מפיליפוס והן מהרומאים. הרומאים הציגו תביעות נחרצות, והבהירו שהם אינם מכירים במושג נייטרליות, וכי על האכאים להחליט באיזה צד הם. הלחץ הרומי גרם לכך שכסטרטגוס הליגה לא נבחר שוב מדינאי פרו-מוקדוני כפי שהיה מקובל בעבר, אלא אריסטאינוס, שהיה בעל עבר פוליטי דליל ביותר, ולא הביע עמדה מסוימת לכאן או לכאן. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן הנציג הרומי הודיע בפני האספה בסיקיון שרומא מותירה לאכאים שתי ברירות: להצטרף למלחמה נגד פיליפוס ולקבל בתמורה את קורינתוס (שטרם נכבשה), או להישאר נייטרלים ולהפוך בכך לאויבי רומא. אריסטאינוס שקל היטב את מצב העניינים והודיע בפני אספת הליגה שלדעתו, בהתחשב במצב העניינים בזירה, הטוב ביותר הוא שהליגה תתייצב לימין רומא. תחנוניו של השגריר המוקדוני, והבטחותיו שמלחמה זו תסתיים כמו קודמתה בהסכם שלום, לא הועילו כאן, והצעת המלחמה הועברה להצבעה באספה. תוצאות ההצבעה היו שקולות, אולם למרות זאת החל אריסטאינוס בהליכים אחרונים לאשרור הכרזת המלחמה על מוקדון.
פלמינינוס פנה כעת לקיים את התחייבותו לאכאים, ויחד עמם הטיל מצור על קורינתוס, שעליה הגן המצביא המוקדוני אנדרוסתנס. המוקדונים הגנו היטב על העיר, והאזרחים גם הם סייעו בנפש חפצה בעבודות הביצורים. לא די בכך שהניסיון האכאי-רומי לכבוש את העיר עלה בתוהו, אנדרוסתנס אף הצליח לקבל לעיר תגבורת בת 1,500 איש שהועברה לו דרך בויאוטיה. בגלל שהחורף התקרב, הורה פלמינינוס להפסיק את המצור, והחזיר את חייליו למחנותיהם. במוקדון התקבלה נסיגה זו כניצחון, ופיליפוס ניצל זאת כדי לבקש שלום פעם נוספת. פלמינינוס ידע ששנת כהותו כקונסול עומדת להסתיים, ושבשנה הבאה יובא מצביא חדש לזירה, ולפיכך הסכים למגעים. פלמינינוס דרש שפיליפוס יפנה את כל יוון וכן את הערים שבעבר היו שייכות למצרים, וכן תבע את החזרת השבויים והעריקים הרומאים. בעלי בריתה של רומא העלו עוד סדרה של תביעות בלתי אפשריות. למרות זאת, הוחלט על שביתת נשק למשך חודשיים. תומכיו של פלמינינוס בסנאט הצליחו להאריך את האימפריום שלו, וכעת הבין פיליפוס שהמלחמה תימשך וכי השיחות היו אחיזת עיניים בלבד. פיליפוס החליט לשנות את האסטרטגיה שבה נקט עד עתה - היינו הארכת המלחמה ככל האפשר, והגיע למסקנה שאין מנוס מקרב הכרעה.
מהלך המלחמה > קרב קינוסקאפאלאי

משהחליטו שני הצדדים על קרב הכרעה, החליט פיליפוס שהקרב יערך בתנאים הנוחים לו, היינו באזור מישורי שיתאים להפעלת הפלנקס המוקדוני. שני הצבאות נעו לכיוון העיר פאראי, ופלמיניניוס ניסה לגרור את פיליפוס לקרב באזור זה. אכן התפתחה התכתשות בין קבוצת פרשים איטולים מצבאו של פלמינינוס, לבין קבוצת פרשים מוקדונים, אולם פיליפוס לא נגרר לקרב כיוון שתנאי השטח לא התאימו לו. ביוני של אותה שנה, פיליפוס החליט לנוע מערבה לכיוון סקוטוסה כדי לחדש את מלאי האספקה שלו. בדרך הוא עבר בתסליה בין גבעות שכונו "קינוסקאפאלאי".
באמצעות מרגלים יוונים, הצליח פלמינינוס לאתר את הכוח של פיליפוס, ולגרור אותו לקרב בתנאים לא נוחים בעליל. התפתח קרב קינוסקאפאלאי, שבמהלכו הוכחה עליונותו של המאניפולוס הרומאי על פני הפלנקס המוקדוני, ואשר הסתיים בניצחון רומאי מוחץ.
הסכם השלום

לאחר הקרב ביקש פיליפוס מפלמינינוס שביתת נשק בת חמישה עשר יום, ופלמינינוס נענה לבקשה. חלק מבעלי בריתם של הרומאים דרשו מפלמינינוס לסלק את פיליפוס כליל ממלכותו, אולם פלמינינוס ידע היטב שאם כך ייעשה, תתפוס מעצמה יוונית חדשה את הוואקום שתותיר מוקדון. מה גם שמוקדון שימשה עד אז אזור חיץ בין יוון לבין שלל השבטים מהצפון, וחבל היה לרומאים לוותר על כך. פיליפוס נפגש עם הרומאים ובעלי בריתם בטמפי, עם הכרזה מוכנה מראש על פיה הוא "מקבל את כל התביעות שהופנו אליו לפני כן" במפגשים שנערכו בחורף שעבר. פלמיניניוס הסכים, וטיוטה של הסכם השלום נשלחה אל הסנאט ברומא לצורך אישור סופי. בינתיים הוארכה שביתת הנשק בארבעה חודשים נוספים, ופיליפוס הפקיד את בנו דמטריוס ועוד 200 טלנטים כבני ערובה בידי הרומאים.