stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויקטור נלסון
הערות שוליים

↑  FCK HENTER VICTOR NELSSON באתר הרשמי של פ.צ. קופנהגן, 5 ביולי 2019 (בדנית)
↑  Victor Nelsson Galatasaray'da! באתר הרשמי של גלאטסראיי, 11 באוגוסט 2021 (בטורקית)
↑  Hjulmand har udtaget truppen til EM באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הדנית, 30 במאי 2024 (בדנית)
| נבחרת דנמרק – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 נלסון •  4 קר •  5 מיילה •  6 אנ. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 ברייטווייט •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 או. כריסטנסן • 17 סטריגר לארסן • 18 ואס • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 קורנליוס • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 סקוב • 25 לינדסטרום • 26 בה • מאמן: יולמן | דנמרק |
| נבחרת דנמרק – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן |  1 שמייכל •  2 אנדרסן •  3 וסטרגור •  4 קר •  5 מיילה •  6 א. כריסטנסן •  7 ינסן •  8 דילייני •  9 הוילון •  10 אריקסן •   11 סקוב אולסן •  12 דולברג • 13 ר. כריסטנסן •  14 דמסגור • 15 נורגארד • 16 הרמנסן • 17 כריסטיאנסן • 18 בה • 19 וינד • 20 פאולסן • 21 ברון לארסן • 22 רונו • 23 הויביאו • 24 מ. יולמן • 25 נלסון • 26 דרייר • מאמן: ק. יולמן | דנמרק |
אדלייד קיין

| --- | --- |

קיין בשנת 2014
 לידה:  9 באוגוסט 1990 (בת 34) קלרמונט, אוסטרליה המערבית, אוסטרליה אוסטרליה
 שם לידה:  Adelaide Victoria Kane
 מדינה:  אוסטרליה 
 השכלה:  St Hilda's Anglican School for Girls 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  שחקנית דוגמנית
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 בן או בת זוג:  טובי פין רגבו (2013–2017) 
 
אדלייד ויקטוריה קיין (באנגלית: Adelaide Victoria Kane; נולדה ב-9 באוגוסט 1990), היא שחקנית ודוגמנית אוסטרלית.
ראשית חייה

קיין נולדה בקלרמונט, פרבר של פרת', שבמערב אוסטרליה. אביה הוא במקור מגלאזגו, ואילו אמה היא אוסטרלית ממוצא סקוטי, אירי וצרפתי.
הוריה של קיין התגרשו כשהייתה בת שבע, והיא ואחיה גודלו על ידי אימם החד הורית. היא גדלה בפרת' ולמדה בבית הספר האנגליקני "סנט הילדה לבנות".
קריירה > 2005–2008: התחלת הקריירה, "שכנים שכנים"

באוגוסט 2006, קיין נבחרה להצטרף לקאסט של "שכנים שכנים" בתור לולי אלן. היא חתמה חוזה לשלושה חודשים. בדצמבר 2006, קיין הודיעה שהיא תעזוב את התוכנית לאחר שהחוזה שלה לא חודש.
קריירה > 2009–2021

בשנת 2009, קיין גילמה את טנאיה 7 ב"פאוור ריינג'רס סיבובים לדקה", חלק מהזיכיון הוותיק של "פאוור ריינג'רס".
באפריל 2010, קיין כיכבה בסרט הטלוויזיה "הסודות של ההר" ב-NBC. ב-2010 היא גם שיחקה בסדרת הטלוויזיה של הולו, "די קשה", שהורכבה מ-20 פרקים ומבוססת על הרומן באותו שם שנכתב על ידי לי טיגלאר.[דרוש מקור]
בשנת 2012, קיין גילמה את אוברי בסרט "עזים". בנובמבר של אותה שנה פורסם כי קיין הצטרפה לקאסט של "זאב צעיר" בתור קורה הייל.
בפברואר 2013, קיין לוהקה לתפקיד מרי, מלכת הסקוטים בסדרת הדרמה של תקופת "ממלכה". באותה שנה, היא גם הופיעה בסרט המותחן המצליח "הטיהור" .
בשנת 2014, קיין הופיעה בסרט האימה "יד השטן" בתור רות. שנה לאחר מכן, קיין כיכבה בסרט הקצר של סקוט ספיר "ממלכה".
ביוני 2016, קיין הצטרפה לקאסט של "הדרקון הראשון שלי" בתור מאלה, מלכת מגיני הכנף.
ביולי 2017, קיין הצטרפה לסדרה "עד עצם היום הזה" בעונה השביעית. היא גילמה את דריזלה, אחת מאחיותיה החורגות והמרושעות של סינדרלה.
בספטמבר 2019, קיין הוכרזה כאחד מחברי השחקנים של הפרק השני של "אל תוך האפלה", "אנני המוזרה", הפרק הוקרן בבכורה בהולו בחודש שלאחר מכן. באוקטובר 2019, קיין הצטרפה לצוות השחקנים של "אריות הים" של CBS לעונתה השלישית של הסדרה.
במרץ 2020, קיין הצטרפה לצוות השחקנים של סרט הפעולה "חטא קוסמי". באותו חודש, קיין הופיעה בהופעת אורח בפרק סיום העונה הרביעית של "החיים עצמם" של רשת NBC, בתור היילי דיימון, הבת המאומצת של טובי דיימון וקייט פירסון.
קריירה > 2022–הווה: "האנטומיה של גריי"

בסתיו 2022, אדלייד הצטרפה לצוות השחקנים של "האנטומיה של גריי" בעונה 19 של הסדרה בתור ד"ר ג'ולס מילין.
בשנת 2023 היא הופיעה בעונה השנייה של "מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים" בפרק אחד.
חיים אישיים

קיין הייתה במערכת יחסים עם השחקן שון טיל, אשר שיחק איתה ב"ממלכה". השניים יצאו במשך שנתיים, מ-2014 עד 2016. היא החלה לצאת עם מנהל האופנה ג'ואי פאולין ב-2017, אך השניים נפרדו לאחר שנה בלבד בשנת 2018. ביולי 2019, קיין התחילה מערכת יחסים עם ז'אק קולימון, המשחק לצידה בסדרה "אל תוך האפלה". הזוג נפרד מתישהו בשנת 2020. בפברואר 2021, קיין חשפה שהיא דו מינית. באפריל 2021, קיין התחילה לצאת עם הדוגמנית ההולנדית מרתה וורטמן, השתיים נפרדו שנה לאחר מכן.
קיין סובלת מהפרעת חרדה מוכללת, והיא דיברה מספר פעמים על החשיבות לשבור את הסטיגמה סביב מחלות נפש. היא גם חשפה שהיא אובחנה עם ADHD.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | דונר פאס | ניקול |  |
| 2012 | עזים ('אנ) | אוברי |  |
| 2013 | הטיהור | זואי סנדין |  |
| 2013 | חזק יותר ממילים | סטפני פארי |  |
| 2013 | מכתב הביתה | אמילי פלדמן | סרט קצר |
| 2013 | אגרוף דם ('אנ) | נאביקי |  |
| 2014 | יד השטן ('אנ) | רות |  |
| 2015 | ממלכה | קלייר דניאלס | סרט קצר |
| 2018 | הטיהור הראשון | זואי סנדין |  |
| 2018 | היכרות | צ'רי | גם מפיקה בפועל |
| 2020 | הדרך של הדברים | ג'ורג'יה |  |
| 2021 | חטא קוסמי | פיונה ארדן |  |
| TBA | ארקנה |  | סרט קצר; גם מפיקה בפועל; פוסט פרודקשן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | שכנים שכנים | לולי אלן | תפקיד ראשי; 46 פרקים |
| 2009 | פאוור ריינג'רס סיבובים לדקה | טנאיה 15/7 | תפקיד ראשי; 32 פרקים |
| 2010 | הסודות של ההר ('אנ) | ג'ייד אן ג'יימס | סרט טלוויזיה |
| 2010 | די קשוח | צ'רלי | תפקיד ראשי; 5 פרקים |
| 2013 | זאב צעיר | קורה הייל | תפקיד חוזר; 12 פרקים |
| 2013–2017 | ממלכה | מרי, מלכת הסקוטים | תפקיד ראשי; 78 פרקים |
| 2015 | של מי השורה הזאת בכלל? | עצמה | פרק 11.2 |
| 2016–2018 | הדרקון הראשון שלי | המלכה מאלה | תפקיד קולי; תפקיד חוזר; 11 פרקים |
| 2017 | אי אפשר לקנות את האהבה שלי | לילי ספרינגר | סרט טלוויזיה |
| 2017–2018 | עד עצם היום הזה | דריזלה/איבגי בלפרי | תפקיד חוזר; 13 פרקים |
| 2018 | נשיקה בחצות | מיה פירסון | סרט טלוויזיה |
| 2019 | אל תוך האפלה ('אנ) | וונדי | פרק: "Uncanny Annie" |
| 2019 | רומנטיקה מתוקה בחג המולד | הולי גרנט | סרט טלוויזיה |
| 2019–2020 | אריות הים | רבקה בואן | תפקיד חוזר; 9 פרקים |
| 2020 | החיים עצמם | היילי דיימון | תפקיד אורח |
| 2022–הווה | האנטומיה של גריי | ד"ר ג'ולס מילין | תפקיד ראשי; עונות 19–הווה |
| 2023 | מסע בין כוכבים: עולמות חדשים ומשונים | שרה | פרק: "Tomorrow and Tomorrow and Tomorrow" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2000 | הקוסם מארץ עוץ | ראש עיריית מונצ'קין |
| 2001 | כנר על הגג | הודל |
| 2004 | אוליבר! | סלונית |
| 2004 | היום שלנו ('אנ) | מובילה |
| 2005 | הכל הולך ('אנ) | מקהלה |
פרסים ומועמדויות

| שנה | מסגרת | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | פרסי לוגי | הכישרון הנשי החדש הפופולרי ביותר | שכנים שכנים | מועמדות |
| 2014 | פסטיבל הטלוויזיה של מונטה-קרלו | שחקנית מצטיינת בסדרת דרמה | ממלכה | מועמדות |
| 2014 | פרסי בחירת הנוער | בחירת כוכבת הפריצה לטלוויזיה: נקבה | ממלכה | מועמדות |
הוראס סמית'-דוריאן

| --- | --- |

הוראס סמית'-דוריאן
 לידה:  26 במאי 1858 הרטפורדשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  12 באוגוסט 1930 (בגיל 72) צ'יפנהם, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  Smith Doreen, Smith D., S.D., Smithereens
 השכלה:  בית הספר הארו  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 בן או בת זוג:  Olive Crofton Schneider (3 בספטמבר 1902–?) 
 צאצאים:  Grenfell Horace Gerald Smith-Dorrien, Peter Lockwood Smith-Dorrien, Bromley David Smith-Dorrien 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1878–1923 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ההודית ה-4   מפקד "פיקוד הבית"   מפקד "פיקוד הדרום"   מפקד הקורפוס ה-2   מפקד הארמייה השנייה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת אנגליה-זולו   המלחמה המהדית   מלחמת הבורים   מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  GCB    KCMG    DSO
 תפקידים אזרחיים
 מושל גיברלטר
 
הוראס סמית'-דוריאן במדי ייצוג, 1915
גנרל סר הוראס לוקווד סמית'-דוריאן (באנגלית: Horace Lockwood Smith-Dorrien; ‏ 26 במאי 1858 - 12 באוגוסט 1930) היה איש צבא בריטי. שירת כקצין במלחמת אנגליה-זולו, המלחמה המהדית ובמלחמת הבורים והיה גנרל בכיר בחיל המשלוח הבריטי במלחמת העולם הראשונה. בעיקר הצטיין כמפקד הקורפוס ה-2 בקרבות הבלימה בחזית צפון צרפת באוגוסט 1914, למרות שעל שירותו העיבו יחסיו עם מפקדו הישיר, מפקד חיל המשלוח, ג'ון פרנץ'. הודח מפיקוד על ידי פרנץ' בשל כישלון, לדעת פרנץ', בתפקודו כמפקד הארמייה השנייה בקרב איפר השני (אפריל-מאי 1915). בהמשך כיהן כמושל גיברלטר.
תולדות חייו > עד מלחמת העולם הראשונה

נולד באחוזה במערב הרטפורדשייר, אביו היה קולונל בצבא הבריטי. התחנך בבית הספר הארו ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט. בשנת 1878 הוצב כקצין תובלה בדרום אפריקה. ב-22 בינואר 1879, במסגרת המלחמה עם הזולו, השתתף בקרב איסאנדלוואנה, והיה אחד החיילים הבריטים הבודדים שהצליחו להימלט מהשמדה.
ב-1882 הוצב במצריים, הועלה לדרגת קפטן ומונה לסגן מפקד משטרת אלכסנדריה ומפקד ההרגלים הרכובים של צבא מצריים. באותה עת יצר קשרים אישיים אמיצים עם הורשיו קיצ'נר, לימים שר המלחמה הבריטי. ב-1892 הוצב בבנגל שבהודו הבריטית וקודם לדרגת מייג'ור. ב-1898 הועבר שוב למצרים בדרגת לוטננט קולונל. במסגרת המלחמה המהדית לחם בקרב אומדורמאן ופיקד על הכוחות הבריטיים בתקרית פשודה.
ב-31 באוקטובר 1899, עם פרוץ מלחמת הבורים, הועבר לדרום אפריקה וקיבל פיקוד על הבריגדה ה-19 בדרגת מייג'ור גנרל, בכך היה לגנרל הצעיר ביותר בצבא הבריטי באותה עת. לאחר מכן קידם אותו מפקד הכוחות הבריטיים, פרדריק רוברטס למפקד הדיוויזיה הדרום-אפריקאית. סמית'-דוריאן התבלט כקצין דעתן, שלא היסס לבטא דעות עצמאיות מול מפקדיו וזכה להוקרה כאחד הקצינים הבריטים הבודדים שהצטיינו במלחמה זו.
ב-1901 זימן אותו קיצ'נר, מפקד הכוחות הבריטים בהודו, לשמש כעוזרו וכמפקד הדיוויזיה ההודית ה-4 של בלוצ'יסטאן בדרגת לוטננט גנרל. ב-1904 קיבל את אות אביר מסדר האמבט. בדצמבר 1907 שב לאנגליה ומונה למפקד "פיקוד הבית" (Aldershot Command) של הצבא הבריטי, שעסק בעיקר בהדרכה והכשרה. במסגרת זו טרח לשפר את התנאים הפיזיים של החיילים במתקני האימונים וביקש לטעת בכל חייל מוטיבציה ויוזמה עצמאית. הוא יצא נגד הנוהג לתת קדימות לפרשים כחיל העילית והנהיג אימוני רגלים גם לפרשים, מתוך תחזית שבשדה הקרב העתידי לא יתפקדו רוב הפרשים בתפקידם המסורתי. עמדה זו קנתה לו יריבים מקרב קצונת-הפרשים הוותיקה ובראשם ג'ון פרנץ' ודאגלס הייג. כן הנהיג הצטיידות גדודית במקלע ויקרס. ב-1912 היה למפקד פיקוד הדרום, הוא קודם לדרגת גנרל מלא והועלה לדרגת אביר-צלב-גדול במסדר האמבט שנה לאחר מכן.
תולדות חייו > במלחמת העולם הראשונה

תפקידו המוגדר של סמית'-דוריאן עם פרוץ המלחמה היה מפקד כוחות ההגנה על המולדת (Home Defence Army), אולם עקב מותו המפתיע של גנרל ג'יימס גרירסון כתוצאה מהתקף לב ברכבת שהובילה אותו לחזית, הפך סמית'-דוריאן למפקד הקורפוס ה-2 של חיל המשלוח הבריטי. מפקדו הישיר היה ג'ון פרנץ', שכלל לא רצה בו (אלא בהרברט פלומר), אך קיצ'נר, שהיה עתה שר המלחמה, התעקש לשלוח לחזית את סמית'-דוריאן, עליו סמך כי יוכל לאזן את פרנץ'.
שני הגנרלים, דוריאן-סמית' ופרנץ', ניהלו במהלך הקרבות יומנים שהצדיקו איש-איש את החלטותיו ומניעיו. דיווחו של פרנץ', שראה אור בספר 1914, מכיל האשמות נגד סמית'-דוריאן המוצג כיהיר, פזיז ומרדן. פרנץ' מוצג ביומנו של סמית'-דוריאן כהססן שזרע דה-מורליזציה ופסימיזם בשורות הצבא. ככלל, סמית'-דוריאן צידד בהתקפיות. מאידך, פרנץ' ביקש בכל מאודו לשמר את 80,000 חיילי חיל המשלוח הבריטי, שכלל את חלק הארי של הכוח הלוחם המאומן הזמין של הצבא הבריטי (שלא היה מוצב ברחבי האימפריה) ולא לסכן אותם בקרב שהכרחיותו אינה ודאית לחלוטין. עם ההתקלות של כוח המשלוח עם חלוץ צבא האימפריה הגרמנית בקרב מונס (23-24 באוגוסט) נכנסו הבריטים לקרב. סמית'-דוריאן הוביל מתקפה מוצלחת, אך נסוג על מנת ליישר קו עם הארמייה החמישית של הצבא הצרפתי בראשות שארל לנרזאק שנסוג כדי להציל את כוחותיו ולא לחשוף את אגפו. שני הקורפוסים הבריטיים, הראשון של הייג והשני של סמית'-דוריאן המשיכו בנסיגה.
ב-25 באוגוסט 1914 בלילה דחקו כוחותיו של אלכסנדר פון קלוק הגרמני את הקורפוס ה-2 סמוך לעיירה לה קאטו. הקורפוס ה-2 התנתק מהקורפוס ה-1 של הייג, שכלל שלוש דיוויזיות וכוח פרשים קטן והיה במרחק שמונה ק"מ מזרחה. הגיס של סמית'-דוריאן נקלע למצב בו גם נסיגה הייתה בהכרח חושפת אותו למתקפה גרמנית ועל כן החליט סמית'-דוריאן לתקוף למחרת בבוקר, על אף עייפות החיילים לאחר כמה ימי לחימה בנסיגה, בניגוד לדעת מפקדו, ג'ון פרנץ', שחשש מפני "סדאן שנייה" ולמעשה תוך הפרת פקודה מפורשת. בסופו של הקרב, אותו ניהל בהצלחה שגרמה לפון קלוק להאמין שהוא ניצב מול חיל המשלוח הבריטי כולו, הצליח סמית'-דוריאן להבטיח נסיגה מסודרת ויישור קו. למרות שמיד לאחר הקרב דיווח פרנץ' שסמית'-דוריאן הציל אישית את הגיס והחזית שבפיקודו ושהוא "מפקד בעל קור-רוח, החלטה ואומץ בלתי-רגילים", הרי שבכל כתביו בהמשך, כולל בספרו 1914, הוא תיאר את תפקודו של סמית'-דוריאן כפזיז בכך שסיכן את כל הכוח הבריטי וגרם לאובדן חיי-אדם רבים.
בהמשך המלחמה הוביל סמית'-דוריאן את חייליו לקרב על המארן, הקרב הראשון על האן וקרב איפר הראשון. לאחר "המירוץ אל הים" בסתיו 1914 התמקם הקורפוס של סמית'-דוריאן בקו שוחות ליד נובו שאפל. ב-26 בדצמבר 1914 קיבל סמית'-דוריאן את הפיקוד על הארמייה הבריטית השנייה. לפי דיווליו של דוריאן-סמית', פרנץ' לא פסק מלהקניט אותו ולבקר את החלטותיו. בקרב איפר השני הגנו הבריטים על מבלט קשה-להגנה ונחשפו תוך כך להתקפת הגאז הראשונה בהיסטוריה (22 באפריל 1915). סמית'-דוריאן חיווה את דעתו בפני פרנץ' שהחזקת הנקודה יקרה מדי בחיי-אדם וביקש לסגת. ב-27 באפריל דיווח סמית'-דוריאן לראש המטה הכללי ויליאם רוברטסון שלדעתו יש לסגת מן המבלט. פרנץ', בתגובה הודיע לסמית'-דוריאן שלדעתו יש לסמית'-דוריאן מספיק כוח-אדם ותחמושת להמשיך ולהחזיק במקום. כמה שעות לאחר מכן הנחה פרנץ' את סמית'-דוריאן למסור את הפיקוד על המבלט למפקד הקורפוס ה-5, הרברט פלומר, תוך שסמית'-דוריאן מודח למעשה מהפיקוד. פלומר ביקש אף הוא לסגת והפעם פרנץ' אישר את הבקשה. ב-6 במאי הגיש סמית'-דוריאן את התפטרותו, שהתקבלה בשורות הצבא כפיטורים. ב-14 במאי קיבל אות אביר מפואר של מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש.
תולדות חייו > המשך המלחמה ואחריה

ב-22 בנובמבר 1915 נשלח סמית'-דוריאן למערכה במזרח אפריקה במלחמת העולם הראשונה, אך בשל מצב בריאותי לקוי, מסר את הפיקוד על הכוחות ליאן סמאטס. בינואר 1917 התמנה למפקד מצודת לונדון.
בין ה-9 ביולי 1918 ל-26 במאי 1923 כיהן כמושל גיברלטר. לאחר פרישתו חי בפורטוגל ובריטניה ופעל בעיקר בהנצחת הרוגי המלחמה ויצירת וקידום ארגונים לדאגה לרווחת הנפגעים ומשפחותיהם. עם מותו של פרנץ' ב-1925, ועל אף שלעולם לא סלח לו על ספרו 1914, הגיע סמית'-דוריאן במיוחד להלווייתו והיה בין נושאי ארונו.
בשנת 1926 גילם את עצמו בסרט הקולנוע "קרב מונס".
ב-12 באוגוסט 1930 נפטר סמית'-דוריאן בעיר צ'יפנהם שבבריטניה בגיל 72.
משפחתו

ב-1902, בעת חופשה, נישא בלונדון לאוליב קרופטון שניידר (Olive Crofton Schneider; ‏1881-1951). לזוג היו שלושה בנים: גרנפל הוראס ג'רלד (Grenfell Horace Gerald), נולד ב-1904, שירת בצבא כבריגדיר גנרל ונהרג באיטליה ב-13 בספטמבר 1944; פיטר לוקווד (Peter Lockwood), נולד ב-1907 ונהרג בפיצוץ מלון המלך דוד בירושלים ב-22 ביולי 1946‏ ודייוויד (1911-2001), שטיפח את מורשת אביו.
הליידי סמית'-דוריאן הקימה בזמן מלחמת העולם הראשונה ארגון שמטרתו הייתה לאתר ולהחזיר לפצועי-מלחמה שאושפזו בבתי חולים את חפציהם האישיים (Lady Smith-Dorrien's Hospital Bag Fund). על פעולה זו עוטרה בתואר דיים מפקדת של מסדר האימפריה הבריטית.
לקריאה נוספת

H Smith-Dorrien, Memories of Forty-Eight Years' Service, (London, John Murray, 1925) לקריאה
ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, תרגום: שולמית הראבן, הוצאת דביר, 1996
הערות שוליים

↑  ברברה טוכמן, אוגוסט 1914 עמ' 374
↑  וידאו מתוך הסרט
↑  על פיטר
↑  עץ המשפחה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281672705171  BnF: cb14978363c (data)  GND: 1048082598  ISNI: 0000 0000 4243 3876  LCCN: n95117918  NTA: 114653666  VIAF: 1725922   WorldCat (עם VIAF): 1725922
Galway Girl

"Galway Girl" (בעברית: "נערת גולוויי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר והיוצר הבריטי אד שירן. השיר הוא שיתוף פעולה בין שירן לבין הלהקה העממית האירית באוגה, שמשלבת מוזיקה אירית מסורתית עם פופ. ביום פטריק הקדוש 2017, הודיע שירן על השיר, בתור הסינגל השלישי שלו מהאלבום ÷.
השיר הגיע למקום השני במצעד הסינגלים הבריטי ולמקום הראשון במצעד האירי, כאשר הפך לזמין להורדה והוזרם פרסומו של האלבום.
מכירות ומיקומים

השיר נכנס למצעדי בריטניה והגיע למקום השני, מאחורי "Shape of You" כאשר הפך זמין להורדה. מעל מיליון מעותקי השיר בבריטניה נכון ליולי 2017.
בנוסף, השיר כבש את המקום הראשון במצעדי אירלנד, וכן בסקוטלנד ובסלובניה.
וידאו קליפ

ב-11 באפריל 2017, שירן יצר את הקליפ לשיר בעיר גולוויי, אירלנד, וצילם את עצמו על סטדיקאם. בקליפ משתתפת השחקנית האירית סרשה רונאן. כמו כן, הקליפ הועלה לערוץ היוטיוב ב-3 במאי 2017.
נכון לפברואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על מעל 500 מיליון צפיות.
הקעקוע החדש של שירן צולם בווידאו, כאשר הוא מאוית באופן שגוי: "Galway Grill".
רצועות השיר

הורדה דיגיטלית
Galway Girl" – 2:50"
הורדה דיגיטלית - הרימיקס של מרטין ינסן
Galway Girl" (Martin Jensen remix) – 3:16"
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 6 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 2 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 14 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 53 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 5 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 2 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 7 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 8 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 4 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 67 |  |
|  מלזיה | RIM | 15 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 5 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 37 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פולין | ZPAV | 2 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 11 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 9 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 2 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 3 |  |
|  צרפת | SNEP | 15 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 16 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 3 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 7 |  |
סמנתה פאוור

סמנתה פאוור (באנגלית: Samantha Power; נולדה ב-21 בספטמבר 1970) היא אשת אקדמיה, פקידת ממשל, וסופרת אירית-אמריקאית. פאוור כיהנה כשגרירת ארצות הברית באו"ם בממשל אובמה השני, וכמנהלת הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי בממשל ביידן. שימשה גם יועצת מיוחדת לנשיא ארצות הברית ברק אובמה ועמדה בראש Office of Multilateral Affairs and Human Rights כמנהלת בכירה של יחסים רב-צדדיים (Multilateral Affairs) במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית. פאוור היא גם המנהלת המייסדת ופרופסור בקתדרה למנהיגות עולמית ומדיניות ציבורית על שם אנה לינד, השייכת למרכז קאר לזכויות אדם בבית הספר לממשל על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד.
פאוור עם ברק אובמה בחדר הסגלגל בבית הלבן
פאוור החלה את הקריירה שלה בכתיבתה העיתונאית על מלחמות יוגוסלביה וזכתה בפרס פוליצר עבור ספרה A Problem from Hell ("בעיה מהגיהנום"), מחקר על תגובת ממשל ארצות הברית למעשי הטבח. היא הייתה בתחילה יועצת בכירה לאובמה עד מרץ 2008, אז התפטרה מהקמפיין הנשיאותי עקב התבטאויות שנויות במחלוקת. היא הצטרפה לצוות המעבר של אובמה למחלקת המדינה של ארצות הברית בנובמבר 2008. ב-1 באוגוסט 2013 החלה פאוור את כהונתה כשגרירת ארצות הברית באו"ם, וב-20 בינואר 2017, עם כניסת דונלד טראמפ לתפקיד הנשיא, סיימה את תפקידה.
בינואר 2021, הנשיא הנבחר ג'ו ביידן הודיע כי מינה אותה לתפקיד ראש הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי.
ביוגרפיה

פאוור נולדה בלונדון ב־21 בספטמבר 1979, לוורה דילייני, רופאה מומחית בנפרולוגיה, וג'ים פאוור, רופא שיניים ונגן פסנתר, שניהם ממוצא אירי. פאוור גדלה באירלנד עד גיל תשע, עד שהיגרה עם אמה לפיטסבורג שבפנסילבניה ב-1979.
היא למדה בבית-הספר התיכון לייקסייד באטלנטה שבג'ורג'יה והייתה חברת נבחרות הקרוס והכדורסל. היא סיימה תואר ראשון באוניברסיטת ייל ותואר במשפטים באוניברסיטת הרווארד. ב-1993, בגיל 23, היא הפכה לאזרחית אמריקאית.
ביוגרפיה > קריירה עיתונאית

בין השנים 1993 ל-1996 עבדה כעיתונאית וסיקרה את מלחמות יוגוסלביה עבור העיתונים U.S. News & World Report, הבוסטון גלוב, האקונומיסט והניו ריפבליק. כששבה לארצות הברית היא למדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד, וקיבלה תואר במשפטים ב-1999. ספרה הראשון "בעיה מהגיהנום: אמריקה ועידן רצח העם" (A Problem from Hell: America and the Age of Genocide) צמח ממאמר אותו כתבה בבית הספר למשפטים. ספרה זכה בפרס פוליצר לספרי עיון ובפרס הספר על-שם אנתוני לוקאס, ובפרס אניספילד-וולף ב-2003. בספר היא סקרה את מקורות המילה genocide (רצח עם), את מעשי רצח-העם העיקריים במאה העשרים, וניתחה כמה מהסיבות לכישלון המתמיד של ממשלות והקהילה הבינלאומית לזהות ולהגיב באופן יעיל למקרים של רצח עם.
היא חוקרת של מדיניות החוץ ובמיוחד בכל הנוגע לזכויות אדם, רצח עם ואיידס. שימשה כפרופסור ומופקדת הקתדרה על-שם אנה לינד למנהיגות מעשית ועולמית ומדיניות ציבורית בבית הספר לממשל באוניברסיטת הרווארד.
ב-2004 בחר "טיים מגזין" בפאוור כאחת ממאה המדענים וההוגים החשובים ביותר של השנה. בסתיו 2007 החלה פאוור לכתוב טור קבוע בטיים מגזין. פאוור מופיעה בסרטו התעודי של צ'ארלס פרגוסון משנת 2007, No End in Sight, שמאשים את ממשל בוש במחדלים רבים במלחמתה של ארצות הברית בעיראק.
ספרה השני, Chasing the Flame: Sergio Vieira de Mello and the Fight to Save the World ("לרדוף אחרי הלהבה: סרג'ו ויירה דה מלו ומאבקו להציל את העולם"), ראה אור ב-14 בפברואר 2008. הוא דן בסרז'יו ויירה דה מלו, הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם והנציג המיוחד של האו"ם בעיראק שנהרג בפיגוע במלון קאנאל בבגדד, ביחד עם ז'אן-סלים כנען, נדיה יונס, פיונה ווטסון, וחברים נוספים מצוותו, אחר-הצהרים של 19 באוגוסט 2003, הספר היה הבסיס לסרט התעודי Sergio, בבימויו של גרג ברקר ובעריכתה של קארן שמיר.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

פאוור ידועה במיוחד בשל מאמציה להגביר את המודעות הציבורית בנושאים של רצח עם וזכויות אדם, במיוחד ברצח העם בדארפור. ב-2006 היא יעצה ל-Screamers, סרט אודות מעשי רצח העם בדארפור, ארמניה ואחרים במאות ה-20 וה-21. פאוור הפכה לקול מוביל הקורא להתערבות מזוינת במצבים של משברים הומניטאריים.
בשנת 2002, בעת שהייתה חברת סגל אוניברסיטת הרווארד, התראיינה פאוור להארי קרייזלר מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי ונשאלה היפוטית על תפקידה האפשרי כיועצת לנשיא ארצות הברית בנוגע למצב בישראל ובפלסטין, במקרה שאחד הצדדים נע לכיוון רצח עם. פאוור ציינה כי יש צורך בנכונות לקחת סיכונים משמעותיים, לרבות אינטרסים פוליטיים פנימיים. היא הציעה גישה שונה מזו הקיימת, והיא השקעה כספית נרחבת במדינה פלסטינית, במקום בסיוע צבאי לישראל, יחד עם נוכחות צבאית משמעותית שתוכל להבטיח יציבות. היא הדגישה כי כפיית פתרון על צדדים מסוכסכים היא צעד קשה ולא דמוקרטי, אך הכרחי במצבים שבהם זכויות אדם מופרות באופן חמור או קיים איום של רצח עם. פאוור ביקרה את חוסר האחריות של שרון וערפאת, וקראה להתערבות חיצונית שתונחה על ידי עקרונות דמוקרטיים-ליברליים, ולא על ידי אינטרסים פוליטיים קצרי טווח. בריאיון להארץ, הסבירה פאוור את השקפותיה והצהרותיה לגבי ישראל. היא התעקשה שהיא מתייחסת לאיומים כלפי ישראל, כמו תוכנית הגרעין האיראנית, ברצינות רבה.
בשנים 2005–2006 הייתה יועצת של הסנטור ברק אובמה כמומחית למדיניות חוץ, ולזכותה נזקפת הפחת עניינו והכוונתו של ברק אובמה בנושא רצח העם בדארפור.