אוריה שביט
ספרי עיון באנגלית

The New Imagined Community: Global Media and the Construction of National and Muslim Identities of Migrants (Brighton, Portland and Vancouver: Liverpool University Press, 2009). בחלקו הראשון של ספר זה בוחן שביט כיצד מאפשרות טכנולוגיות תקשורת מתקדמות למהגרים להשתייך לקהילת הלאום המדומיינת המקורית שלהם גם לאחר שעזבו אותה. בחלק זה מדגים שביט את האפשרות לניתוק הזיקה המודרנית בין טריטוריה לדמיון מדיני. בחלקו השני של הספר בוחן שביט את התפתחותה של תאולוגיה מוסלמית שרואה בטלוויזיה בלוויין ובאינטרנט אמצעי לכונן מחדש את אומת האסלאם הגלובלית. הספר מבוסס בחלקו על מחקר שדה שערך שביט בקרב קהילות מהגרים ובמסגדים ערביים בפרנקפורט בתמיכתה של קרן מקס פלאנק.
Islamism and the West: From "Cultural Attack" to "Missionary Migrant" (London and New York: Routledge, 2013). הספר מנתח את האידאולוגיה האסלאמיסטית ומסביר כיצד ומדוע מובילי "הזרם המרכזי" באסלאם פיתחו במהלך המאה ה-20 תאוריה, שלפיה "המערב" שותף לקונספירציה רחבה שמטרתה למגר את האסלאם באמצעות "מתקפה תרבותית". זאת, בזמן שהמערב קורס תחת ריקנותו המוסרית והרוחנית ומשתוקק לישועה שתבוא בדמות המהגרים המוסלמים למדינות המערב.
Shari‘a and Muslim Minorities: The Wasati and Salafi Approaches to Fiqh al-Aqalliyyat al-Muslima (Oxford: Oxford University Press, 2015). דרך ניתוח של מאות פסקי הלכה (פתוות), הספר פותח צוהר אל הפולמוס הפנימי שמתחולל בתוך קהילות מוסלמיות במדינות המערב במגוון נושאים, ובהם: אינטגרציה, השתתפות פוליטית, תרבות פנאי, כלכלה ופיננסים והיחס למי שאינם מוסלמים.
Zionism in Arab Discourses (Manchester: Manchester University Press, 2016). מחקר חלוצי בנושא הסכסוך הערבי-ישראלי. הספר סוקר ומנתח מאות טקסטים שנכתבו על ידי אסלאמיסטים וליברלים ערבים, למן סוף המאה ה-19 ועד "האביב הערבי" ומציג את יחסם הדואלי לציונות ולמדינת ישראל, כאויב אך גם כמקור השראה עבורם. את הספר כתב שביט יחד עם ד"ר אופיר וינטר.
Scientific and Political Freedom in Islam: A Critical Reading of the Modernist-Apologetic School (London and New York: Routledge, 2017). הספר דן במשנתה של האסכולה המודרניסטית-אפולוגטית באסלאם משלהי המאה ה-19 ועד ראשית המאה ה-21. הוא בוחן באופן ביקורתי את הנחות היסוד של מייסדי האסכולה הזו (ג'מאל א-דין אל-אפגאני, מוחמד עבדו, מוחמד רשיד רידא ועבד א-רחמן אל-כוואכבי) וממשיכי דרכם בני זמננו (בהם מוחמד אל-ע'זאלי, יוסוף אל-קרדאווי ומוחמד עמארה). האחת, שאמונות היסוד של האסלאם ניתנות להוכחה רציונלית. האחרת, שאפשר לקבל את הקוראן והמסורות הנבואיות כמסגרת מחייבת לכל תחומי החיים ובמקביל לקיים חופש מדעי וחופש פוליטי מלאים כמו אלה המתקיימים בחברות חילוניות. הספר מדגים את הפרכות והסתירות שבהנחות יסוד אלה באמצעות דיון בכתיבה של דברי האסכולה על דמוקרטיה ועל תורת האבולוציה, לצד סוגיות אחרות. עולה ממנו כי הקטלוגים המקובלים של האסכולה כפונדמנטליסטית או כליברלית אינם מבטאים את מורכבותה ואת ייחודיותה.
Shari'a and Life (with Fabian Spengler) (University of Toronto Press, 2023). על בסיס חמש שנים של מחקרי שדה במסגדים בעלי נטייה פרגמטית ודוגמטית ברחבי אירופה, שכללו מאות ראיונות ושאלונים, הספר בוחן כיצד מוסלמים החיים באירופה מתמודדים עם אתגרים הלכתיים, ובמיוחד עם אתגרים הנובעים מהיותם מיעוט בחברות לא-מוסלמיות. הספר מנתח את האופנים שבהם מוסלמים באירופה מאמצים, דוחים, מעניקים משמעות חדשה או מתעלמים מפסקי הלכה, ואת האסטרטגיות שאותן הם נוקטים, מחוץ לשיח ההלכתי, כדי למצוא פתרונות פרגמטיים. בין האסטרטגיות האלה: הכרה כפשוטה בהיותם חוטאים בשעת הצורך, הקביעה שאי אפשר לקיים את השריעה בכל תחומי החיים, והטענה כי הם עושים כמיטב יכולתם לצמצם את החטא גם כשלא ניתן להימנע ממנו לחלוטין.
הספר מדגים, כי יש זיקה בין מידת ההסכמה באשר לפסיקה ההלכתית בסוגיה מסוימת להתקבלותה בקרב ציבור המאמינים גם כאשר המאמינים אינם בקיאים בפסיקה עצמה; כי נדירים המקרים שבהם מתקיימת שרשרת ישירה של הצגת שאלה הלכתית, מתן פסק הלכה כתוב והתנהגות בהתאם לפסקה ההלכה; כי פסקי הלכה כתובים עוברים לעיתים שיבוש והתאמה בתהליכי המסירה והחלחול החברתי שלהם; כי בניגוד לקטגוריות הנוקשות שבהן מתקיים השיח ההלכתי הכתוב, מאמינים מדלגים בין עמדות פרגמטיות לעמדות דוגמטיות בהתאם למצבם.
הספר מדגים גם כי לשיח ההלכתי שהצדיק הגירה לאירופה כאמצעי לאסלום המערב הייתה השפעה מועטה בפועל, וכי ״המועצה האירופית לפסיקת הלכה ולמחקר״ כשלה בניסיונה להפוך לסמכות ההלכתית העליונה לכלל המוסלמים באירופה.
הספר תואר כמחקר המקיף ביותר מסוגו וכחיבור פורץ דרך בסוציולוגיה של ההלכה באירופה.
Islamists in a Zionist Coalition: The Political and Religious Origins (Rutgers University Press, 2025). הספר עוסק בשורשים ההלכתיים והפוליטיים של ההחלטה שקיבלה ב-2021 הרשימה הערבית המאוחדת (רע"מ) הזרוע הפוליטית של הפלג הדרומי של התנועה האסלאמית בישראל, להצטרף לקואליציה ציונית. הספר בוחן כיצד קרה שתנועה אסלאמיסטית ששורשיה ב"אחים המוסלמים" אימצה עמדה המחייבת הצטרפות לקואליציות ציוניות ואפשרה את כינונה של ממשלה בראשות איש ימין דתי-לאומי וזאת בלי לאבד את תמיכתם של אנשי הדת בין פעיליה ושל תומכיה הדתיים ככלל. על בסיס ניתוח של מאות ספרים, פסקי הלכה, מאמרי דעה, ראיונות בכלי התקשורת ורשומות ברשתות חברתיות, וכן ראיונות שערך המחבר עם כל המנהיגים החיים של הפלג הדרומי ושל רע"מ, הספר מלמד כי התפיסות התאולוגיות וההלכתיות שעליהן מתבסס הפלג הדרומי חיזקו את יכולתו לקדם סדר-יום פרגמטי יותר מזה של תנועות ערביות אחרות בישראל. על פי הספר, אף שההשלכות של ההצטרפות לקואליציה ציונית היו דרמטיות וחלוציות, ההחלטה התבססה על כמה עשורים של כתיבה דתית ופסיקה הלכתית שהכשירו את הקרקע ללגיטימציה של מהלך כזה באמצעות הבחנה בין השלילה העקרונית של הציונות והמדיניות הציונית לבין הצורך להגן על מטרות-העל של ההלכה בפרקטיקה גמישה של התאמה לנסיבות משתנות. הספר טוען כי האוריינטציה הפרו-קואליציונית של רע"מ זכתה לתמיכה רחבה משום שתאמה את האוריינטציה הפרגמטית שבה בחר חלק משמעותי מהציבור הערבי בישראל מאז הקמתה של המדינה.