stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארווין מרטון
קורות חיים

ארווין מרטון נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של אישטוואן קלמן פרייס (1887–1945), זבן, ושל ינקה צ'ילג (1886–1945). היו לו שתי אחיות והוא התחיל לצייר ככבר כילד, וכנער החל גם לצלם, אף על פי שמעולם לא למד במסגרות פורמליות.
הצייר לאיוש טיהני (1885–1938) היה קרוב משפחתו, והיה חבר בקבוצת האמנים ההונגרית הידועה בשם השמונה (1909–1918 בודפשט), טיהני הפך לצייר וליטוגרף מפורסם. בשנת 1919, לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא היגר לווינה, ולאחר מכן נסע לברלין, שם התיידד עם בראסאי ועם אמנים וסופרים הונגרים צעירים אחרים. לאחר המהפכה ההונגרית והרוסית, היגרו לברלין אמנים ואינטלקטואלים רבים ממזרח וממרכז אירופה. בתחילת שנות ה-20 נוצרה שם סינתזה "קצרת מועד" בין האוונגרד הבינלאומי לאמנים ואינטלקטואלים ממערב אירופה. טיהני היגר לבסוף לפריז ב-1924, כמו אמנים הונגרים רבים אחרים, כגון בראסאי והצלם אנדרה קרטס. לאחר שגם מרטון ארווין עבר לפריז ב-1937 (היה כבר בן 25), טיהני הכיר לו את חוג החברים הנרחב שלו.
מרטון סיים את בחינות הבגרות בשנת 1931, ובשנת 1933 המשיך את לימודיו בבית הספר לציור של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך בהדרכתו של הצייר מנו ווסטרוצי. בין השנים 1934–1937 למד בבית הספר לעיצוב תעשייתי ברחוב אורוסלאן. הוא בילה בקביעות כל קיץ בין השנים 1935–1937 בעיר קלוצ'ה. מרטון הוקסם מהצוענים, אותם הנציח ברישומים, בציורים ובצילומים.
קריירה

את תערוכותיו הראשונות הציג בגלריות של בודפשט בשנות ה-30. בשנת 1936, בחלל התצוגה של סטודיו ברחוב לאיוש קושוט (Kossuth Lajos utca), תערוכת הגרפיקה שלו שאורגנה במשותף עם אלדאר פרקש וזכתה לשבחים על ידי ארתור אלק, מבקר כתב העת האמנותי והספרותי החשוב ניוגט, והסופרים מריה דוטקה ואדן גרה. היסטוריונית האמנות אדית הופמן קנתה שתיים מיצירותיו של מרטון (Figures, Harakiri), שלימים הפכו לבעלות הגלריה הלאומית של הונגריה. שמו של אביו היה פרייס (Preisz) וארווין מרטון נשא את השם הזה עד 1946, בינתיים חתם לפעמים על יצירותיו בשם Paál).
קריירה > שנות מלחמה בפריז

ב-1937 עבר מרטון לפריז, שהייתה אז מרכז לאמנים וסופרים מכל רחבי אירופה ומקלט ליהודי גרמניה ומזרח אירופה שסבלו מאנטישמיות במולדתם. הוא נכנס לחוג התוסס של אמני המהגרים ההונגרים (רובם יהודים). הוא גם המשיך בלימודיו; השתתף בקורסי ציור ופיסול בבית הספר לאמנויות יפות, שם היה תלמידו של אנרי בושאר (אנ').
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה פלשו הגרמנים וכבשו את צרפת (1940–1944). מרטון היה בין המהגרים הרבים שהצטרפו להתנגדות הצרפתית. הם עבדו בקבוצה קטנה יחד עם הונגרים וזרים נוספים, שרבים מאוד מהם היו יהודים. כחבר בקבוצת F.T.P. - M.O.I. בפריז, הוא צייר והפיץ כרוזים שהופקו ביוזמת רוב קבוצות הפרטיזנים כדי לשמור על המורל האזרחי הלאומי.
יחד עם לאיוש פאפ, הוא השתתף במספר פעולות מסוכנות להכנת מסמכים מזויפים למבוקשים כדי לעזור להם להסתתר מהנאצים. בין הנעזרים היה סופר ועריק גרמני, וכן הצייר ההונגרי פרנץ וארגה. (וארגה היה חברו של מרטון, אחיינו של הסופר המפורסם ז'יגמונד מוריץ).
בתנועת ההתנגדות השתתפו אמנים ואינטלקטואלים יהודים-הונגרים צעירים רבים, ביניהם הצייר שאנדור יוז'ה, הפסל אישטוואן היידו (בצרפתית: אטיאן היידו), העיתונאים לאסלו קרשי ואימרה ג'ומאי, הצלמים אנדרה (אנדראש) שטיינר ולוסיאן ארווה (אז כבר אזרח צרפתי), וכן לדיסלס מאנדל המומחה לדפוס.
שלושה יהודים הונגרים היו חברים בקבוצת מנושיאן בהנהגת מיסאק מאנושיאן ושל יוסף אפשטיין (Manouchian Group), שהפכה לאגדה באירועי ה-Affiche Rouge, "הכרזה האדומה" (אנ'). הם נלכדו, הורשעו במשפט ראווה והוצאו להורג יחד עם 18 מחבריהם ב-1944. הגרמנים צילמו אותם ופרסמו את פניהם בכרזה ממוסגרת בהאדומה כדם עם הידיעה על הוצאתם להורג ברחובות הערים והכפרים הצרפתיים. האזרחים השתמשו בכרזות כסמל להתנגדות, "Mort pour France!" (מתו למען צרפת!), סומנו כרזות אלה. מרטון הפיק גרפיקה עבור הקבוצה לזכר שלושת היהודים-הונגרים שנהרגו מקבוצת מנושיאן.  הסופר הספרדי חורחה סמפרון, ששירת גם הוא ברזיסטנס, התייחס לקבוצתו של מרטון ברומן שלאחר המלחמה.
הוריו של מרטון אמנם שרדו את השואה בבודפשט, אבל הם נחלשו כל כך מהמחסור שהם מתו מדלקת ריאות זמן קצר לאחר תום המלחמה. שתיים מאחיותיו ניצלו על ידי ראול ולנברג, אך אחד מילדי אחותו לא שרד את השואה.
משפחתו

לאחר המלחמה, הוא הכיר את אשתו לעתיד, מרתה רודאש (בשם נעוריה: זפיר) שהיגרה מבודפשט לפריז. היא הייתה צאצא של החתם סופר (הרב משה שרייבר). בשנות המלחמה הסתתרה בבודפשט בחדר עם שתי אחיותיה ואחיינית קטנה. בעלה הראשון, ג'רג' רודאש, מת בשואה במחנות שרות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). מרטון ומרתה התחתנו ב-1949 ונולדו להם שני בנים. פייר, אמן וידאו/ניו מדיה, פרופסור וסופר, ואיב שהוא אנתרופולוג שלימד גם קפואירה.
מורשתו ועיטוריו

מדליית הרזיסטנס (Médaille de la Résistance)
עבודתו של מרטון עדיין מוצגת בתערוכות בינלאומיות ומוכרות במיוחד בזכות הפורטרטים וצילומי הרחוב שלו.
תערוכותיו (מבחר)

1945 – Galerie Arts, Paris
1947 – School of Paris, Bussy Gallery, London
1947 – Surrealist exhibitions, Galerie Maeght, Paris
1948 – Ervin Marton: solo exhibit, Galerie Palmes, preface to catalogue by Louis Cheronnet
1956 – Art et Résistance, Salon d’Hiver, Paris
1965 – Circolo Fotografia Milanese, Italy – solo exhibit
1971 – Ervin Marton: Memorial Exhibition, Hungarian National Gallery. The catalogue included the following exhibits of his work:
1992 – Marton Ervin: 80 éves (80 Years Old), May – June; Utóképek (Afterimages), September – October 1992, Mini Galéria, Szombathely Képtár
Jun 2004 – Ervin Marton: Life-Work Exhibition, Hungarian Museum of Photography, Kecskemét
Nov 2004 – Double voyages: Photographies hongroises du monde entier (Hungarian Photographs of the Whole World), Collegium Hungaricum (Hungarian Cultural Institute), Vienna, Austria.
2007 – Paris en hongrois (Paris in Hungarian) – Maison Mai Manó, Hungarian House of Photography, Budapest.
2009 – 20th Century Photography: Selections from the Wachovia Securities Art Collection (now Wells Fargo Collection), Center Art Museum, Escondido, California
2010 – Art in Exile series: Belated Homecoming, 17 April to 15 August 2010, Holocaust Museum (HDKE), Budapest, group show of many Hungarian artists working abroad in the 20th century
2011 – formELLES – La femme dénudée dans la photographie hongroise, (The female nude in Hungarian photography), 5 November 2010 to 29 January 2011, Institut hongrois / Galerie Vasarely, Paris
2015 – Ervin Marton: Paris, the Post-War years, 14 May to 3 July 2015, Gallery Cohen, Los Angeles
2016 – Emeric Feher et ses amis (Emeric Feher, Stephen Deutsch, Ervin Marton et André Steiner), 2 June to 16 July 2016, Institut Hongrois, Paris, France.
"Ervin Marton", Photography, Hungarian National Gallery Official Website (English version), with numerous photographs
Paris in Hungarian, 21 May – 2 September 2007 Exhibit, Mai Manó Gallery, Hungarian House of Photography, see Ervin Marton: "Antiquaire, Paris, 1961" and "Au coin de la rue, Paris, 1960"
"Ervin Marton Estate", Stephen Cohen Gallery Website
Ervin Marton, Atelier de Joseph Csaky, Paris, 1933, black and white photo, European Sculpture-Tumblr, regardintemporel
"Ervin Marton", Official Website
הערות שוליים

↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 163/1911. folyószáma alatt".
↑  Brassai, Letters to My Parents (אורכב 15.02.2017 בארכיון Wayback Machine), University of Chicago Press, 1995, p. 241, accessed 6 September 2010
↑  Krisztina Passuth, "Hungarian Art Outside Hungary: Berlin in the 1920s" (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine), Hungarian Studies, 1994, Vol.19, No. 1-2, p. 132, accessed 2 February 2013
↑  "Tihanyi, Lajos" (אורכב 01.01.2011 בארכיון Wayback Machine), Terminartors, accessed 3 September 2010
↑  "Ervin Marton" (אורכב 06.12.2011 בארכיון Wayback Machine), Cohen Gallery, accessed 30 August 2010
↑  "Marton Ervin/Ervin Preisz" (אורכב 14.11.2012 בארכיון Wayback Machine), Kieselbach (Galéria és Auksciósház), accessed 5 September 2010
↑  "Ervin Marton" (אורכב 15.07.2011 בארכיון Wayback Machine), Photographie, 8 October 2004, accessed 30 August 2010 (in French)
↑  Marton Ervin Emlékkiállítása, Budapest: Hungarian National Gallery (Magyar Nemzeti Galéria), 1971; Open Library, accessed 1 September 2010
1 2 3 4 5  Cate Marquis, "Film hits home for son of WWII Jewish Resistance fighter" (אורכב 14.03.2019 בארכיון Wayback Machine), Jewish Light, 22 January 2009, accessed 30 August 2010
1 2  Imréné Hertczka, Jánosné Gál, Lajos Papp, and Bela Sos, Catalogue des périodiques clandestins diffusés en France de 1939 a 1955. Suivi d'un catalogues des périodiques clandestins diffusés à l'étranger, Paris, 1954
↑  "Feri Varga – Life and Encounters" (אורכב 26.04.2012 בארכיון Wayback Machine), Seite, accessed 2 December 2011
1 2  "'Art proscrit' (Száműzött művészet), Exposition à Budapest du 17 avril au 15 aout 2010" (אורכב 09.12.2018 בארכיון Wayback Machine), Blog des Mardis hongrois (French), reprinted from Török Zsuzsanna, Száműzött művészet, Budapest: Holokauszt Emlékközpont (HDKE), 2010, accessed 30 August 2010
↑  Art in Exile series: Belated Homecoming, 17 April to 15 Aug 2010, Holocaust Museum (HDKE), Budapest, accessed 7 September 2010
↑  Kisebb közlemények, p. 317, in Hungarian
↑  "Rudas György halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi állami halotti akv. 994/1950. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-07-26.
↑  Dr. Yves Marton, "The journey in and out of “the extraordinary”: Long-term research with mediums in Los Angeles and Brazil’" (אורכב 24.11.2012 בארכיון Wayback Machine), Exploring the Extraordinary – 2nd Annual Conference – 24th-25 September 2010, Paranthropology, accessed 25 January 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17773284x (data)  GND: 140114068  ISNI: 0000 0004 4461 7918  NTA: 070734666  PIC: 334510  RKD: 333523  SUDOC: 079733891  VIAF: 103417309   WorldCat (עם VIAF): 103417309 
הכרזה האדומה עם 23 חברי תנועת ההתנגדות שהוצאו להורג
"שיחה מופרעת, כיכר הבסטיליה, 1950 בקירוב" - תמונת שער מאת ארווין מרטון למהדורת Routledge באנגלית בשנת 2018 של L'Être et le Néant של ז'אן-פול סארטר.
ארג'ון אפדוראי

| --- | --- |

ארג'ון אפדוראי, 2009
 לידה:  4 בפברואר 1949 (בן 75) מומבאי, הודו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת ברנדייס  אוניברסיטת מומבאי  Elphinstone College 
 מעסיק:  אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 www.appadurai.org
 
ארג'ון אפדוראי (Arjun Appadurai; נולד ב-1949) הוא אנתרופולוג חברתי אמריקאי ממוצא הודי, המתמחה בכתיבה על מודרניזם, גלובליזציה ותהליכי עיור, והיבטיהם השונים.
ביוגרפיה

אפדוראי נולד במומבאי, הודו, שם סיים לימודים בבית ספר תיכון ולימודי אמנות בין-תחומיים בקולג' אלפינסטון((אנ'). בסוף שנות ה-60 היגר לארצות הברית וב-1967 השלים לימודי תיאר ראשון בהיסטוריה באוניברסיטת ברנדייס. לאחר מכן המשיך בלימודיו באוניברסיטת שיקגו, שם רכש את התואר השני בשנת 1973 ואת תואר הדוקטור בשנת 1976, שניהם בתחום של חשיבה חברתית. במהלך הקריירה האקדמית, אפדוראי שימש כמרצה באוניברסיטת ייל, אוניברסיטת שיקגו ואוניברסיטת פנסילבניה, וכן הרצה ולימד כמרצה אורח במוסדות אקדמיים רבים ברחבי העולם. בנוסף, שימש כיועץ למספר רב של ארגונים וקרנות, ציבוריים ופרטיים, בין השאר קרן רוקפלר, קרן פורד, אונסק"ו, הבנק העולמי ועוד.
כיום אפדוראי מרצה וחוקר במחלקה למדיה, תרבות ותקשורת באוניברסיטת ניו יורק, מרצה תחומי אנתרופולוגיה וגלובליזציה בבית הספר Hertie(אנ') למשילות בברלין, משמש כחוקר בכיר במכון טאטא למדעי החברה במומבאי, ובעל מעמד של חוקר בכיר במכון מקס פלנק לחקר שונות אתנית ודתית בגרמניה.
אפדוראי זכה במספר רב של מלגות ומענקים, וקיבל פרסים שונים מהמוסדות האקדמיים השונים בהם שהה. בשנת 1997 נבחר להיות חבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ומדעים ובשנת 2013 הוענק לו תואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם.
אפדוראי נשוי ואב לשני ילדים.
תחומי מחקר

תחומי העניין במחקר ובהוראה של אפדוראי הם: אנתרופולוגיה היסטורית, אנתרופולוגיה של תהליכי גלובליזציה, אלימות אתנית, צריכה, מרחב ודיור, החברה האזרחית הבינלאומית, תהליכי עיור בדרום אסיה.
תחומי מחקר > גלובליזציה

עבודתו של אפדוראי מתמקדת בגלובליזציה ובהשפעותיה, בזרימה המתמדת של אנשים, רעיונות וטובין בין המרכזים השונים והפריפריות השונות, כאשר המונחים מרכז ופריפריה  אינם חד משמעיים ומקיימים ביניהם סוג של הדדיות. רעיונות, מושגים ומוצרים תרבותיים שונים המגיעים מ"המרכז" (שנתפס בדרך כלל כמדינות המערב)ל"פריפריות" השונות, ושם הם מושפעים על ידי התרבות המקומית והופכים להיות חלק ממנה. תהליכי הגלובליזציה על פי אפדוראי קשורים לכמה היבטים המקיימים קשרי גומלין ביניהם. לצורך ניתוח התופעה הוא יצר חמישה ממדים המתארים את תהליכי הגלובליזציה, כאשר כל ממד כזה מהווה סוג של "נוף" (landscape) שהצירוף של כולם יכול לתת תמונה יותר כללית (הסיומת 'סקייפ' של כל מושג רומזת להיותו חלק מהנוף וככזה נתון לשינויים תמידיים):
אתנו-סקייפ - מתאר זרימה של בני אדם
מדיה-סקייפ - זרימה של דימויים
טכנו-סקייפ - זרימה של טכנולוגיות
פייננס-סקייפ - זרימה של כספים
אידאולוגיה-סקייפ - זרימה של רעיונות ותפיסות עולם
אפדוראי טוען שמה שמאפיין את התהליכים הגלובליים הנוכחיים הוא היעדר התאמה וקוהרנטיות בין הממדים השונים - הזרימות השונות מתקיימות בו זמנית בכיוונים שונים ובאמצעות בני אדם שונים ולכן התוצאה אינה יצירת "כפר גלובלי" הומוגני אחד. הגלובליזציה מתרחשת במקומות בהם הזרמים השונים נתקלים ומושפעים זה מזה - ויוצרים עולם שהוא מערכת אינטראקטיבית.
אחת התוצאות של תהליכים אלה היא תופעת ה"דה-טריטוריזציה" - מצב בו הגבולות הפוליטיים שהיו חלק מהעולם המודרני מתערערים ומטשטשים. אוכלוסיות גדולות נודדות מסיבות שונות מהטריטוריה המקורית שלהן, ובמקומן החדש מתנתק הקשר החד ערכי בין מדינת הלאום הנוכחית לבין זהותם הלאומית המקורית. תופעה נוספת היא יצירת מה שאפדוראי מכנה "הדמיון כפרקטיקה חברתית" - מערכת מדומיינת הנוצרת מהזרמים התרבותיים השונים הנפגשים, מתערבבים ומושפעים זה מזה. מתוך נקודת מבט אופטימית התקווה היא שתהליכים אלה ייצרו עולם בו האוניברסלי והלוקלי יוכלו להתקיים זה בצד זה בצורה דינמית המשתנה בהתאם לזרמים השונים המתרחשים באופן תמידי.
תפיסה זו של אפדוראי עוררה ביקורת שטענה שמדובר בראיה אופטימית מידי המתעלמת מצדדיה האפלים של הגלובליזציה. כתגובה, אפדוראי התייחס לצדדים אלה בספרוFear of Small Numbers בו דן בתופעות של אלימות הרווחות בעולם ומוסברות על ידו בתחושות "חשש לאיבוד השלמות" - מושג פרוידיאני המיוחס במקרה זה לשלמות הזהות של קבוצות ועמים.
תחומי מחקר > דיור

בעולם המודרני היכולת להגיע לדיור מותנית בקיום רמה כלכלית מינימלי שמתחתיה נוצרות, בעיקר בערי העמק בעולם, קבוצות גדולות של חסרי דיור המוגדרים על ידי אפדוראי כ"עניים עירוניים". המשמעות של העדר דיור-בית היא מחיקת חלק גדול מהמרכיבים של אזרחות, אנושיות, כבוד, שארות ומקלט.
חסרי דיור אלה הם בעלי "אזרחות חשופה" ומעמדם דומה לזה של פליטים, שבויי מלחמה וזרים בלתי חוקיים. קבוצות אלה יוצרות במקרים רבים שכונות עוני שאינן תמיד מוסדרות פורמלית – "דיור בלתי מוגן", ואז נהרסות ומפונות על ידי השלטונות, בדרך כלל מסיבות של רווח כלכלי ומבלי לספק לתושביהן פתרונות דיור אחרים. אפדוראי רואה בתופעות אלה הפרות של זכויות האדם שלא תמיד זוכות לתשומת הלב של אקטיביסטים ופוליטיקאים.
עם זאת, אפדוראי רואה תקווה בתהליכים בהם נוצרות התארגנויות של פעילים קהילתיים שזוכות לשיתוף פעולה עם סוכנויות מימון בינלאומיות ותורמים מקומיים. קהילות כאלה בשכונות עוני שונות החלו לשתף אחת את השנייה בהתנסויותיהן, לפתח דרכים להתמודד עם הכוחות המאיימים עליהן ולנסות לשפר את תנאי הדיור שלהן. אפודראי היה מעורב בפרויקט מסוג של בעיר מולדתו, מומבאי.
ראו גם

גלובליזציה תרבותית
הכפר הגלובלי
הזכות לדיור
הערות שוליים

↑  ארג'ון אפדוראי בבית ספר "הרטי" בברלין (ארכיון)
↑  האתר של ארג'ון אפדוראי
↑  ARJUN APPADURAI, Hertie School
↑  האתר של ארג'ון אפדוראי - תולדות חיים
1 2  Arjun Appadurai, Disjuncture and Difference in the Global Cultural Economy, Culture and Society 7, 1990, עמ' 295-310
1 2  Arjun Appadurai, Modernity at Large, University of Minnesota Press, [1996]2005, עמ' 27-31
↑  Arjun Appadurai, Fear of Small Numbers: An Essay on the Geopraphy of Anger, Duke University Press, 2006
↑  ריאיון עם ארג'ון אפדוראי, [Interview with Arjun Appadurai: "An increasing and irrational fear of the minorities" Interview with Arjun Appadurai: "An increasing and irrational fear of the minorities"], Antropologi.info, ‏29.8.2006
↑  ארג'ון אפדוראי, דיור ותקווה: להיות בבית בעולם, העוקץ, 2013
↑  Arjun Appadurai, Deep Democracy: Urban Governmentality and the Horizon of Politics, Public Culture, 14(1), 2002, עמ' 21-47
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277629305171  PLWABN: 9810559206205606  BIBSYS: 90100115  BNE: XX1782544  BnF: cb123630316 (data)  CANTIC: a10041163  CiNii: DA0076480X  GND: 129263095  ICCU: TO0V014239  ISNI: 0000 0001 2147 0202  LCCN: n80127955  LNB: 000132004  NDL: 00963757  NKC: mub2011647502  NLA: 35262170  NLG: 311371  NLK: KAC200408986  NSK: 000723045  NTA: 071774335  ORCID: 0000-0003-0929-7157  RERO: 02-A002934155  SUDOC: 032638248  S2AuthorId: 2050102  Trove: 887397  VIAF: 108525192   WorldCat (עם VIAF): 108525192
אתר שיגורים יאסני

| --- | --- |

 נתוני השדה
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־71 שנים) 
 מפעיל:  חיל האוויר הרוסי 
 קואורדינטות:  50°48′00″N 59°31′00″E﻿ / ﻿50.8°N 59.51666667°E﻿ / 50.8; 59.51666667
 מסלולי טיסה
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונייאסני(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונייאסני(למפת מחוז אורנבורג רגילה) אורנבורג אורסק נובוטרויצק בוזולוק בוגורוסלן גאי סורוצ'ינסק סול-אילייצק קזחסטן צ'ליאבינסק בשקורטוסטן ט. סמרה סיאסני(למפת מחוז אורנבורג מוגדלת) אורנבורג אורסק נובוטרויצק בוזולוק בוגורוסלן גאי סורוצ'ינסק סול-אילייצק קזחסטן צ'ליאבינסק בשקורטוסטן ט. סמרה סיאסני
 
יאסני (רוסית: Ясный), היה אתר שיגורי לוויינים שפעל מתוך בסיס לטילים בליסטים רוסי. האתר נמצא בשטח מחוז אורנבורג קרוב לגבול עם קזחסטן.
היסטוריה

בתקופת ברית המועצות במקום הוקם בסיס חיל האוויר הסובייטי שבהמשך התווסף בסיס טילים בליסטים. במקום הוצבו טילים מדגם Р-36М שפותחו ונבנו במפעל יוז'ני לבניית מכונות בדנייפרופטרובסק בניהול של מיכאיל יאנגל. הם נחשבו לטילים הגדולים ברשות ברית המועצות ורוסיה והיו במוכנות מבצעית גבוהה.
בעקבות הסכמי על פירוק הנשק היה צורך לפרק חלק משמעותי של הטילים. לצורך המשך ניצולם הוקמה חברה רוסית-אוקרינית-קזחית להסבת הטילים לשיגור לוויינים במשקל עד 3,700 ק"ג. המשגר האזרחי קיבל שם "דנייפר". לצורך שיגורו לחלל הוסבו מתקנים באתר יאסני. השיגורים היו באחריות משרד ההגנה של רוסיה. במהלך התאמת האתר לשיגורים מסחריים אזרחים הוקמו מספר מתקנים חדשים.
השיגור הראשון בוצע בשנת 2006 ושיגורים נמשכו עד לשנת 2015. כל השיגורים היו מסחריים והסתיימו בהצלחה. בשנת 2014 מהאתר שוגרו 37 לוויינים בשיגור בודד. שיגור זה כלל גם לוויין "דוכיפת 1". בשנת 2015 לאור הידרדרות היחסים בין רוסיה לאוקראינה סוכם על מכירת חלקם של חברות אוקראיניות במיזם משותף. באופן מעשי לאחר יציאת אוקראינה מהמיזם לא שוגר אף לוויין.
לאחר סיום שיגורים אזרחיים, האתר חזר להיות בסיס טילים בלבד. בשנת 2019 הותקנו בו טילים בעלי יכולת על קולית והם נכנסו לשירות מבצעי.
אתר צלילה לנופש

צוללן לצד מורנה בשונית בקווינסלנד.
מפה של נאס"א המתארת מיקום של שונית אלמוגים ברחבי כדור הארץ. שוניות אלמוגים הן אתרי צלילה פופולריים בשל עושר החיים הימיים הקיים בהן
אתר צלילה לנופש הוא אתר בתוך גוף מים, שבו יכולים צוללים לצפות תוך שימוש בציוד צלילה על צורות חיים וצמחייה מימיים, על חללים תת-מימיים (כגון מערות) ועל עצמים הנמצאים בו (במיוחד אוניות טרופות). ברחבי כדור הארץ פזורים אלפי אתרים המשמשים לצלילת נופש.
גופי מים שבהם אתרי צלילה

ימים, חופי ים ושרטונות - אלו הם גופי מים מלוחים שבהם עשויות להתקיים אוכלוסיות עשירות של בעלי חיים וצמחים ימיים. באלו שכיח גם למצוא ספינות טרופות.
אגמים - אלו גופי מים מתוקים שעשויים להכיל בעלי חיים, צמחים ושרידי אוניות בדומה לימים. בגופי מים מלאכותיים כגון מכרות או מחצבות שהוצפו עשויה הראות במים להיות לקויה. ניתן למצוא בחלק מאלו עצמים (כלי רכב, מטוסים) שהוטלו למים בכוונה לספק מטרות לתצפית בצלילה. באגמים הנמצאים בגובה משמעותי מעל פני הים נדרשת התאמה של השימוש בציוד הצלילה.
נהרות - אלו מכילים מים מתוקים, אך עלולים להיות רדודים או עכורים או להתאפיין בזרמים חזקים המפריעים לצלילה.
מערות - אלו עשויות להיות יעדי צלילה מרתקים אך גם מסוכנים.
מאפיינים של אתרי צלילה

נגישות - זהו מאפיין חשוב אך לא קריטי, ולעיתים יעשו צוללים דרך ארוכה ויקרה על מנת להגיע לאתר צלילה פלוני מיוחד.
מגוון ביולוגי - לדוגמה נוכחות של אלמוגים, ספוגיים, דגים, טריגוניים, רכיכות, לווייתנאים, טורפים ימיים, כרישים וסרטנאים.
טופוגרפיה - קיום שוניות אלמוגים, צוקים, מערות ומנהרות.
ראות - עשויה להתקיים בטווח רחב של מידות ותנאים רבים משפיעים עליה. חלקיקים צפים של חומר או חומרים אורגניים עשויים לגרום לעכירות של המים. זרמים או טיפות גשם עשויים לערבל את המים ולהעלות חלקיקים הגורמים לעכירות. צלילה קרוב לקרקעית עשויה להביא להעלאת חלקיקים על ידי הצולל. בדרך כלל יועדפו אתרים שבהם המים צלולים, אך ייתכנו גם אתרים שבהם המים עכורים והם אטרקטיביים מבחינות אחרות.
טמפרטורה - אתרים שבהם המים חמים הם מועדפים ודורשים ציוד צלילה פחות מורכב. באתרים שבהם המים קרים עלול הצולל להיקלע לתת-חום, אך הם עשויים להיות מעניינים משום צורות החיים המיוחדות המתקיימות בהם.
זרמים וגאות - עשויים להעשיר את אתר הצלילה על ידי הובלת מזון לאוכלוסיות תת-מימיות שעשויה להביא לפריחתן. מצד שני הם עלולים לסחוף צוללים, ליצור מערבולות ולהגדיל את הסיכון של אובדן ציפה, בארוטראומה או חבלות עקב היתקלות בקרקעית או במכשולים תת-מימיים.
אריה טרנסוואל

אריה טרנסוואל (שם מדעי: Panthera leo krugeri; קרוי גם אריה קרוגר, אריה קלהארי או אריה דרום-מזרח אפריקני) הוא אחד מתת-המינים של האריה, החי בעיקר באפריקה הדרומית. הוא תואר לראשונה בשנת 1929 על ידי הזואולוג הדרום-אפריקני אוסטין רוברטס. אחרי האריה הברברי, זהו תת-המין הגדול ביותר של האריה, והוא מצוי באזורים גאוגרפיים החופפים במידה מסוימת את אזורי התפוצה של אריה מסאי ואריה קטאנגה. שמו ניתן לו על שם טרנסוואל, האזור הגאוגרפי בו הוא מצוי. באזור זה התקיימה מדינת בורים בשם רפובליקת טרנסוואל. שמו המדעי - "krugeri", ניתן לו על שם פול קרוגר, מדינאי בורי וראש ממשלת טרנסוואל.
מאפיינים פיזיים

אריה טרנסוואל מותאם במיוחד לטרוף בעלי חיים גדולים, ולסתותיו החזקות יחד עם טפריו הגדולים ורגליו וכתפיו השריריות מעניקות לו כוח אדיר. לזכרי תת-מין זה יש רעמה מפותחת, גסה וגדולה, המקיפה את כל אזור הצוואר, הראש והחזה. צבע הרעמה הוא כתמתם-צהבהב או זהוב חיוור, והיא מתכהה עם הגיל לצבע חום-שוקולד או שחור. תופעה זו מתרחשת בעיקר באזור החזה, הגרון ומקצת מן העורף. הנקבות נעדרות רעמה. הפרווה של האריה קצרה וחלקה, וצבעה הוא כתמתם-אפרפר חולי. הגחון, הכפות והצדדים הפנימיים של הרגליים בצבע לבן-צהבהב קרמי. בגני חיות צבע הפרווה נוטה להיות כהה יותר. מתחת ובצידי העיניים יש חצאי משקפיים בהירים בצבע לבן קרמי, ומעל העיניים יש כתמים בצורת "שריטות", בצבע חום כהה עם עיגול בהיר יותר מסביבם. ה"שריטות" גדולות ובולטות במיוחד אצל תת-מין זה. השפתיים והסנטר בצבע לבן אפרפר או לבן בוהק, ובסנטר בדרך כלל יש זקנקן קצר. הלוע והנחיריים שחורים, האף אדמדם והעיניים זהובות. בצידי האף נקודות שחורות שמהן יוצאים זיפים לבנים. הלחיים והחרטום של אריה טרנסוואל כהים יחסית.
מבנה גופו של אריה טרנסוואל רחב, מאסיבי ומוצק, ויש לו שדרה גמישה, רגליים עבות וחזקות וצוואר עבה ורחב התומך בראש גדול. החרטום רחב והאף משולש עם נחיריים רחבים. הלוע גדול והניבים ארוכים וחזקים. חוליות הזנב והשדרה בולטות מעט על רקע הגב. האוזניים גדולות, רחבות ומעוגלות בקצותיהן, והזנב ארוך ובעל ציצה עגלגלה וכהה בסופו. כפות הרגליים גדולות והבהונות שלו בצבע שחור או אפור כהה.
גובה הכתפיים של אריה טרנסוואל הוא 92–123 ס"מ. אורכם של הזכרים כ-3.20-2.6 מטרים כולל הזנב; אורך ראשן וגופן של הלביאות 2.75-2.35 מטרים. משקל הזכרים הוא בדרך כלל 150–250 קילוגרם, ואילו הנקבות במשקל של 110–182 קילוגרם.
האריה בעל המשקל הגדול ביותר שתועד עד היום היה זכר מתת-מין זה שניצוד במזרח טרנסוואל בשנת 1936; משקלו היה 313 קילוגרם.
אריה לבן

האריה הלבן הוא מוטציה נדירה המתרחשת רק אצל אריה טרנסוואל. המוטציה מתבטאת במחסור בפיגמנטים מסוימים בדומה לטיגריס לבן (בניגוד ללבקנות). צבע הגוף הוא לבן בוהק או לבן-אפרפר ולעיתים קרובות גם צהבהב חיוור. אריות אלה נדירים מאוד בטבע, אך בגני חיות מצויים מאות פרטים שלהם. צבעם הבוהק מפחית את רמת ההסוואה בסביבה כהה ובצללים, ועקב כך את כישורי הטרף ויכולת ההישרדות של פרטים אלו.
 
בדרום אפריקה האריות הלבנים נחשבים לקדושים, והשבטים רואים בהם מתנה מהאלים, המבטיחה שלום ושגשוג. השבטים מאמינים כי הריגת אריה לבן על ידי בן השבט עלולה להביא להם קללה חמורה.