stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סבסטיאן אסטבנס
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | ארץ |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Una noche de pasión | אליאס | ספרד |
| 2011 | Superclásico | חואן | ארגנטינה |
| 2014 | El azote del diablo | Hernesto Moreno Gonzales/ SR. Montero Nuñez |  |
פילמוגרפיה > פרסומות

| בשנה | ייצור | אופי | הערות | בארץ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Naldo |  | מסחרי |  |
אלחנן רוזנשטיין

| --- | --- |
 לידה:  1796 ממלכת פרוסיה (1803-1892) קולמר, פוזנן (אנ'), ממלכת פרוסיה
 פטירה:  14 בינואר 1869 (בגיל 73 בערך) ברלין
 מדינה:  גרמניה
 מקום מגורים:  ברלין
 תקופת הפעילות:  ? – 14 בינואר 1869 
 רבותיו:  רבי עקיבא איגר
 תלמידיו:  רבי עזריאל הילדסהיימר
 
 פרסים והוקרה:  מסדר העיט האדום (1866) 
 
הרב אלחנן (אלקן) רוזנשטיין (בגרמנית: Elchanan Elkan Rosenstein;‏ 1796 – 1869) היה רב ודיין בקהילה היהודית בברלין. במשך עשרות שנים היה מרבני בית המדרש המקומי.
תולדות חייו

אלחנן רוזנשטיין נולד בחוג'ש (אנ'), בשטח פרוסיה (כיום בפולין). הוא היה בנו של הרב שמואל זנוויל רוזנשטיין שהיה רב בדנציג ונכדו של הרב וראש הישיבה אלחנן אשכנזי שהיה רבה של דנציג.
הרב רוזנשטיין היה מתלמידיו של רבי עקיבא איגר. הגיע בגיל צעיר לברלין. למד בבית המדרש בברלין ואחר כך הוסמך לרבנות והיה דרשן ודיין בברלין, הוא היה מראשי הקהל האורתודוקסי בברלין והתנגד למגמות ליברליות בקהילה היהודית. בתור ראש הישיבה, כמה מרבני גרמניה הבולטים למדו אצלו, בהם הרב עזריאל הילדסהיימר.
משפחתו

בנו היה פרופסור לרפואה, זיגמונד שמואל רוזנשטיין. חתנו היה הרב ד"ר דניאל פרנקל.
הערות שוליים

↑  נתן צבי פרידמן, אוצר הרבנים, עמ' 44
↑  מרדכי פרידמן, משה זאקס, עמ' 172, הוצאת שפירא, תל אביב 2016
↑  קהילות אוסטריה, עמ' 16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502406505171  GND: 1141103893  ISNI: 0000 0004 0285 6275  LCCN: nr2001006378  VIAF: 63933187   WorldCat (עם VIAF): 63933187 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נפתלי הירץ טריוויש

רבי נפתלי הירץ טריוויש או: טרויש, או: טריביש (~ה'רכ"ה, 1465 – ה'ש', 1540) נודע בשם רבי הירץ ש"ץ היה דיין, מקובל, ראש ישיבה, פרשן מקרא וש"ץ. התפרסם בעיקר על ידי סידורו "מלאה הארץ דעה", בו ליקט פירושים שונים על התפלה, על פי תורת הנסתר.
ביוגרפיה > משפחת טריוויש

משפחת טריוויש הייתה משפחת ידועה, שמוצאה כנראה בעיר טרוייש ובניה כיהנו כרבנים בצרפת, איטליה, ובאשכנז. הראשון הידוע בשושלת זו היה רבי יוסף טריוויש, ששימוש בשנת ה'ק"ג (1343) רב במרסיי, בנו רבי מתתיה טריוויש היה "ראש רבני צרפת", ונכדו היה רבי יוחנן טריוויש מפריז, הידוע מפולמוס הסמיכה עם מהר"ם ס"ל. נינו של רבי יוחנן, אליעזר טריוויש, היה אביו של נפתלי הירץ. על פי מסורת המשפחה, בני המשפחה הם צאצאי רש"י מבתו מרים וחתנו הריב"ן. וגם היה נכדו של רבי יהודה החסיד.
נולד לאביו רבי אליעזר. לא ידועה שנת לידתו, ומשערים שנולד בשנת ה'רכ"ה. למד בוורמייזא אצל רבה של העיר רבי אליה בלין. ולמד גם אצל רבי יעקב מרגליות מחבר הספר "סדר הגט".
בשנת ה'רס"ה (1505) שהה באיטליה, והדפיס בפאנו סליחות, וגם כתב הקדמה בראשו שבאקרוסטיכון נרמז שמו. שימש כדיין בהעיר בלנדאו.
בשנת ה'רע"ב (1512) מוזכר כאחד מחכמי הבית דין של קהילת וורמייזא, והעיד על הגט.
בשנת ה'רפ"ד (1524) בא לעיר פרנקפורט, גם שם שימש כדיין, אבל נודע בעיקר כחזן ושליח צבור.
היה לו ספריה עם כתבי יד רבים. כן היה לפניו כתבי יד של הרוקח, וכתב היד של הספר ציוני מאת רבי מנחם ציוני והספר גנת אגוז, מרבי יוסף ג'יקטיליה עוד קודם שנדפס. כתביו עברו לבנו רבי אליעזר טריוויש אב"ד פרנקפורט.
יהודה אריה קלוזנר כתב שהיה לו הרבה קשרים עם שלמה מולכו. מכתביו נראה היה ראש ישיבה, שכן הוא מזכיר כמה מהתלמידים שלו. כן עמד בקשר עם מלומדים נוצרים, וביניהם המלומד הנוצרי קספר עמון (איט') שלוה ממנו חומש מנוקד, והוא שולח לו הספר סדר עולם, ופנו אליו בשאלותיהם ולבאר להם כמה ספרים.
מובא בהגהות הרמ"א למרדכי ”ראיתי הלכה למעשה מאלופי החסיד מהרר"ם וירשליר ז"ל, והוא קיבל מרבו מהררי"ם ז"ל לשער ס' במשקל. ה"ט. הועתק ממרדכי של מהר"ר הירץ טריוש”.
רבי נפתלי הירץ טריוויש נפטר בפרנקפורט בערך ה'ש', ובה נקבר.
חיבוריו

רבי נפתלי הירץ חיבר כמה ספרים והגהות על ספרים, אשר רק חלקם ידועים ומיעוטם יצאו לאור לאחר פטירתו:
חיבוריו > סידור 'מלאה הארץ דעה'

נודע בעיקר בסידורו על דרך הקבלה "מלאה הארץ דעה" הנקרא "סידור רבי הירץ", שנדפס על ידי בנו רבי אליעזר טריוויש אב"ד פרנקפורט, בטיהינגן (אנ') בשנת ה'ש"כ (1560), ובו פירושים והגהות לפי פירושיו של הרוקח לתפילה. כן ציטט הרבה מהסידור האשכנזי הראשון שנדפס בטרין שנת רפ"ה. בסידורו, נדפסו כמה דברים בפעם הראשונה, למשל הפיוט הנני העני ממעש, ופירושו של הרוקח על הפיוט האדרת והאמונה.
במשך השנים נדספו סידורים רבים על פי סידור זה, ביניהם סידור "הדרת קודש", ונציה ש"ס, וסידורו של רבי יוזפא שמש "ליקוטי יוסף".
דבריו מוזכרים ברבים מספרי הפוסקים והאחרונים: מגן אברהם, של"ה, ועוד.
חיבוריו > נפתולי אלוקים - ספר נפתלי

גם חיבר פירוש על פירוש רבנו בחיי על התורה בשם 'ספר נפתלי'. ביאור דברי הקבלה שברבנו בחיי. שעל גליונותיו כתב רבי יום-טוב ליפמן הלר פירושו "טוב טעם". נדפס לראשונה בהידרנום (אנ'), בשנת ה'ש"ו (1546).
החיד"א העיד שראה בכתב יד רבי חיים ויטל שמצטט דבריו.
חיבוריו > ספר הגור

ספר נוסף שחיבר הוא ספר 'הגור' הכולל פירוש על פירושו של רש"י על התורה. הספר היה כחמש מאות שנה בכתב יד, ובשנות תשע"א-תשע"ז יצא לאור במהדורה מודפסת על ידי מתיבתא דרש"י על ידי רבי אהרן שפירא וי"מ פלס.
ספר נוסף בשם 'סדר גיטין', לא נדפס. היה ביד נכדו רבי אליעזר איש צבי אשכנזי מאפטא, ומביאו בספרו "דמשק אליעזר" על מסכת חולין. ושילב את סדר גיטין של זקנו לתוך סדר גיטין שלו, וכאשר הלך רבי אליעזר לארץ ישראל נתן את ספרו במתנה לרבי שמחה אפרים בן גרשון הכהן, בעל "שמות גיטין", ומביא הרבה משמו.
משפחתו

בנו, רבי אליעזר (ליזר) אב"ד פרנקפורט.
בנו, רבי יוסף.
בתו, מיכלה, נישאה לרבי שמואל איש צבי מוורמייזא, נקרא גם: "שמואל החסיד" או: "שמואל אשכנזי".
בתו, חנה, נישאה לרבי משה אפרים שור, אבי משפחת שור.
חתנו, רבי מנוח. אבי רבי קלמן וורמייזא, אב"ד לבוב.
רבי אפרים זלמן מרגליות היה צאצא שלו.
לקריאה נוספת

הרב צבי לרר, "תולדות רבי נפתלי הירץ טריוויש", קובץ חצי גבורים, ז (אלול תשע"ד), עמ' תפה–תצו
יהודה אריה קלוזנר, "לתנועתו של שלמה מולכו", קרית ספר, טו [ג] (תרצ"ח), עמ' 391–392.
הרב צבי הירש הורוביץ (דרזדן), לתולדות הקהילות בפולין, עמ' 34–35.
הערות שוליים

↑  הוא קורא את עצמו בהקדמה שנייה (לאחר ברכת ישתבח) "נפתלי טריוש". ושם לאחרי זה קורא לעצמו: "הירץ טריוש".
↑  כן כתבו כל החוקרים, אבל ממה שכתב שלמד אצל רבי אליה בלין, שנולד בשנת ה'רט"ו נראה שנולד בשנת ה'ר"מ, או מאוחר מזה.
↑  לא ידועה שנת פטירתו. בספרו סמנים על חידושי הבחיי, שנדפס בשנת ש"ו, כבר נזכר כמי שכבר נפטר. ובפרשת שמות שנת ה'רצ"ז היה עוד חי, ראו, קובץ "פעמי יעקב", כט, עמ' י (ובמקום "מהרר"א", יש לתקן "מהרר"ה") ובסודי רזי סמוכים, ירושלים תשס"א, עמ' מט, כתוב שהסידור נכתב עד שנת ה'רצ"ו.
↑  בהקדמה לסמנים על חידושי הבחיי (נפתולי אלהים נפתלתי, הידרנום (אנ'), שנת ה'ש"ו, 1546) כתוב: "נפתלי בן מהר"ר אליעזר בן מהר"ר שמואל בן מהר"ר יוסף בן מהר"ר יוחנן פריש בן מהר"ר מתתיה בן הגדול מהר"ר יוסף טריווש זלה"ה".
↑  יוסף אונא, רבני פרנקפורט, ירושלים תשל"ב, השלמות, עמ' 191.
↑  עליו ראו מבוא לנימוקי רבינו מנחם מירזבורק, עמ' 16-13.
↑  ראו הקדמתו השנייה (לאחר ברכת ישתבח) "ובימי חורפי היה בק"ק וורמיישא הגאון אלופי ומיודעי מהר"ר אליה בלין ז"ל, ש"ץ, קרובי, ותנוי, שוקל וסופר, ולא שמעתי לקול מוריי, כי לא עלתה בלבי מעולם להיות ש"ץ".
↑  וכנראה שהה שם יחד עם אביו, ראו מבוא לנימוקי רבינו מנחם מירזבורק, עמ' 15.
↑  ראו אוצר השירה והפיוט, ג, עמ’ 211, מס’ 297.
↑  נזכר בכתב יד במעשה שאירע בקהילת לנדא, ראו: "פתח דבר" ל"ספר הגור", בראשית עמ' ה.
↑  ראו סדר הגט למהר"י מרגלית, ירושלים תשמ"ג, עמ' שיז.
↑  כן כתב בספרו על רבינו בחיי, פרשת לך לך, סוף אות ד: "ושאלנו גוי אחד קושיא זו...". ויצחק זימר מעתיק מכתב מתלמידו רבי רפאל אב"ד האגנוי, שמבקש מרבו להשיג ספר גנת אגוז, עבור המלומד הנוצרי קספר עמון (איט'). ראו Jewish and Christian Hebraists pp. 69-88.
↑  הגהות מרדכי לחולין אות תרצא.
↑  על שם שלשת המלים הראשונות המופיע בדף השער, אולם בהקדמה השנייה (לאחר ברכת ישתבח) כתב: "וקראתי לאגרת הזאת בשמו דקדוק תפילה, במספר קטון הירץ טריוש, אך טוב אלהים לישראל ולברי לבב". אולם לא ברור אם כיון לשם הסידור, או הוא קורא אלא את הקדמתו בשם זה, ולכן כתב שהוא קרא כן את האגרת. ראו מה שכתב יהודה אריה קלוזנר, "לתנועתו של שלמה מולכו", קריית ספר, תרצ"ח, עמ' 391.
↑  נקרא גם 'סידור רבי הירץ', ו'תפילת דקדוק'.
↑  ראו יעקב פריימן, מבוא לספר המחכים, קראקא תרס"ט, עמ' 18 הערה קיד.
↑  ראו משה חלמיש, חקרי קבלה ותפילה, עמ' 89.
↑  יעקב ישראל סטל, סגולה, ספר ראשון, עמ' 137-136.
↑  יצחק זימר, מבוא למנהגים דק"ק וורמיישא, א, עמ' 41.
↑  עוד אודות הסידור, ראו יעקב אלבוים, פתיחות והסתגרות, עמ' 151, הערה 224.
↑  נודע גם בשמות 'סמנים על חידושי הבחיי', או 'נפתולי אלהים נפתלתי', או בקיצור 'נפתולי אלוהים'.
↑  שם הגדולים, מערכת ספרים, מערכת נ, אות לז.
↑  ראו "שמות גיטין" אות א, ערך אורי: "עוד בסדר גטין של א"מ זקני מהר"ר הירץ טריוש ז"ל", ועוד.
↑  נזכר על ידי ר' משה איסרליש בשו"ת רמ"א, סימן צא, וז"ל: "הגם כי הגאון מהר"ל יצ"ו היושב בשבת תחכמוני בק"ק פרנקורט ראוי שכל התורה תהיה נפסקה על ידו".
↑  ראה ספר שמות, ויניציאה תי"ז (1657), דף צ ע"ב, דשם אמו של בעל דמשק אליעזר היה מיכלה.
↑  לפי רבי יוסף לוינשטיין, אבל מאיר וונדר חולק עליו, ראו אלף מרגליות, עמ' 521.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309261005171  ISNI: 0000 0000 6186 4428  LCCN: nr93050261  NTA: 30119176X  VcBA: 495/270602  VIAF: 89532689   WorldCat (עם VIAF): 89532689
אלאונורה וקסלר

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1974 (בת 50) בואנוס איירס, ארגנטינה
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 פרסים והוקרה:  פרס CableACE 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלאונורה וקסלר (בספרדית: Eleonora Wexler; נולדה ב-2 באפריל 1974) היא שחקנית ארגנטינאית-יהודייה.
קריירה

בשנת 1983 שיחקה במחזמר "אנני" בגרסתו הארגנטינאית. זוהי הופעתה הראשונה בעולם המשחק.
בשנת 2022 ביצעה הופעת אורח מאחד פרקי הסדרה האנתולוגית "Dos 20".
קריירה > סרטים

Te amo - 1986
Documental educacional - 1988
Rojo - 1991
Fuego gris - 1992
Geisha - 1995
El dedo en la llaga - 1995
Líneas de teléfono - 1996
Buenos Aires me mata - 1997
La casa de Tourneur - 1997
La Mina - 2003
El murmullo de las venas - 2003
Omisión - 2013
Ataúd blanco - 2016
Amateur - 2016
קריירה > טלוויזיה

Mesa de noticias - 1984
Extraños y Amantes - 1985
El Circo Más Gordo del Mundo - 1985
Humor 5 Estrellas - 1985
Venganza de Mujer - 1986
Vínculos - 1987
La Cuñada - 1987
Su Comedia Favorita - 1988
Plomera de mi Barrio - 1988
Los Tuyos y los Míos - 1989
Alta Comedia - 1990
Estado Civil - 1990
La Banda del Golden Rocket - 1991–1992
El Club de los Baby Sitters - 1993
Solo Para Parejas - 1993
Inconquistable Corazón - 1994
Alta Comedia - 1994–1995
La Hermana Mayor - 1995
Los ángeles no lloran - 1996
El Garante - 1997
Fiscales - 1998
La Condena de Gabriel Doyle - 1998
Como Vos y Yo - 1998–1999
Los Médicos de Hoy 2 - 2001
Ciudad de Pobres Corazones - 2002
Tres Padres Solteros - 2003
Los Simuladores - 2003
Costumbres Argentinas - 2003
Yendo de la Cama al Living - 2004
Amor Mío - 2005
Amor en custodia - 2005
Amas de Casa Desesperadas - 2006
Mujeres Asesinas - 2006
Son de Fierro - 2007–2008
2009 - אחים בדם
Un año para recordar - 2011
Condicionados - 2012
Historia clínica - 2013
2013 - Vecinos en Guerra
2014–2015 - יום ולילה
2017 - האהבה שאחרי
2017 - 2018 - ‏Un gallo para Esculapio
2018 - 100 ימים
2020 - הגדר
סליחה על השאלה בערבית

ערך זה עוסק בתוכנית מציאות ישראלית המשודרת במכאן 33. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה אחרת בעלת שם דומה, ראו .
| --- | --- |

סמליל התוכנית
 מבוסס על:  "You Can't Ask That" (אוסטרליה)
 סוגה:  תוכנית מציאות
 בימוי:  אבתיסאם מראענה
 משתתפים:  ראו בהמשך
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  ערבית
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  34
 תוכנית מקור:  סליחה על השאלה
 הפקה
 מפיק:  מפיקים אחראים: עמית סטרטינר עידית מסטריאל מפיקת משנה: תמי קושניר
 חברת הפקה:  יולי אוגוסט הפקות
 עורכים:  עורכת ראשית: אבתיסאם מראענה עורך אחראי: עמית סטרטינר
 צלמים:  איתי רזיאל
 אורך פרק:  22-30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  מכאן 33 כאן 11 (ש.ח)
 תקופת שידור מקורית:  24 בספטמבר 2019 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
סליחה על השאלה בערבית (בערבית: بلا مؤاخذة, בתרגום חופשי: בלי בושה) היא תוכנית מציאות ישראלית המהווה תוכנית בת של "סליחה על השאלה" ומבוססת על הפורמט האוסטרלי "You Can't Ask That". במסגרת התוכנית, משתתפים המשתייכים לקבוצות שונות בחברה הערבית עונים על שאלות שנשלחו מהציבור. התוכנית משודרת החל מ-24 בספטמבר 2019 במכאן 33 ובשידור נוסף בכאן 11.
מבנה התוכנית

כל פרק מתמקד בקבוצת מיעוט או בקבוצה הנחשבת למעוררת עניין בחברה הערבית בישראל. המשתתפים מביטים למצלמה ועונים על שאלות שנשלחו מהציבור וכתובות על פתקים. התוכנית נועדה להציע מבט על חייהן של קהילות שבשולי החברה, ולנפץ סטריאוטיפים תוך מענה על שאלות שאנשים מפחדים לשאול משום שאינן תקינות פוליטית.
סקירת התוכנית

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 12 | 12 | 24 בספטמבר 2019 | 6 בדצמבר 2019 |
|  | 2 | 12 | 12 | 17 בספטמבר 2020 | 10 בדצמבר 2020 |
|  | 3 | — | — | 13 באוקטובר 2024 | — |
פרקים > עונה 1 (2019)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | נושא הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| 1 | 1 | שחורים | 24 בספטמבר 2019 |
| 2 | 2 | רצח נשים | 29 בספטמבר 2019 |
| 3 | 3 | להט"ב | 4 באוקטובר 2019 |
| 4 | 4 | אנשים עם עיוורון | 11 באוקטובר 2019 |
| 5 | 5 | גרושות | 18 באוקטובר 2019 |
| 6 | 6 | דור ראשון למשפחות מעורבות | 25 באוקטובר 2019 |
| 7 | 7 | אסירים לשעבר | 1 בנובמבר 2019 |
| 8 | 8 | חירשים | 10 בנובמבר 2019 |
| 9 | 9 | נכים | 15 בנובמבר 2019 |
| 10 | 10 | תרומת איברים | 22 בנובמבר 2019 |
| 11 | 11 | עובדים סוציאליים | 29 בנובמבר 2019 |
| 12 | 12 | רווקים ורווקות | 6 בדצמבר 2019 |
פרקים > עונה 2 (2020)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | נושא הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| 13 | 1 | דיכאון אחרי לידה | 17 בספטמבר 2020 |
| 14 | 2 | משפחות קורבנות האלימות | 24 בספטמבר 2020 |
| 15 | 3 | איחוד משפחות | 1 באוקטובר 2020 |
| 16 | 4 | הורים לילדים עם צרכים מיוחדים | 8 באוקטובר 2020 |
| 17 | 5 | הפרעות אכילה | 15 באוקטובר 2020 |
| 18 | 6 | הורים מאמצים | 22 באוקטובר 2020 |
| 19 | 7 | בני נוער | 29 באוקטובר 2020 |
| 20 | 8 | אלמנות ואלמנים | 5 בנובמבר 2020 |
| 21 | 9 | יהודים דוברי ערבית | 12 בנובמבר 2020 |
| 22 | 10 | ילדים להורים גרושים | 19 בנובמבר 2020 |
| 23 | 11 | מכורים לסמים לשעבר | 26 בנובמבר 2020 |
| 24 | 12 | זקנים | 10 בדצמבר 2020 |
פרקים > עונה 3 (2024)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מספר פרק בתוכנית | מספר פרק בעונה | נושא הפרק | תאריך שידור מקורי ישראל |
| 25 | 1 | קורבנות של אלימות מינית | 13 באוקטובר 2024 |
| 26 | 2 | תושבי הכפרים הלא מוכרים | 20 באוקטובר 2024 |
| 27 | 3 | לידה שקטה | 3 בנובמבר 2024 |
| 28 | 4 | מתמודדי נפש | 10 בנובמבר 2024 |
| 29 | 5 | פלאחים | 17 בנובמבר 2024 |
| 30 | 6 | טיפולי פוריות | 24 בנובמבר 2024 |
| 31 | 7 | רוחץ מתים | 1 בדצמבר 2024 |
| 32 | 8 | טרנסג'נדרים | 15 בדצמבר 2024 |
| 33 | 9 | גיל המעבר | 22 בדצמבר 2024 |
| 34 | 10 | אחים ואחיות | 29 בדצמבר 2024 |
פרסים ומועמדויות

| שנה | טקס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2020 | סדרה עובדתית | עונה 2 | זכייה |
| 2021 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2020 | בימוי ויצירת סדרה תיעודית ועובדתית | אבתיסאם מראענה | מועמדות |
| 2021 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2020 | תחקיר בסדרה תיעודית ועובדתית | סחר עיסאוי, סנא דגש, הדיל אג'באריה, ז'נאן בסול, עורוה סיף | מועמדות |
| 2021 | פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2020 | עריכת תמונה בסדרה תיעודית ועובדתית | אורי דרדיקמן, שי דוידי, תמר קיי | מועמדות |
רון מרגולין

| --- | --- |

 לידה:  4 בדצמבר 1957 (בן 67) חיפה
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת חיפה 
 מקצוע:  פרופסור לחקר דתות ומחשבת ישראל
 
רון מרגולין (נולד ב-4 בדצמבר 1957) הוא פרופסור באוניברסיטת תל אביב. חוקר דתות, יהדות, חסידות ופילוסופיה יהודית מודרנית. ממקימי תוכנית אופקים להכשרת סטודנטים מצטיינים באוניברסיטת תל אביב להוראת יהדות כתרבות במערכת החינוך הממלכתית ועמד בראשה בין השנים 2011-2022. חוקר בכיר במכון שלום הרטמן בירושלים.
ביוגרפיה וקריירה אקדמית

רון מרגולין נולד בחיפה. אביו, עורך דין תיאודור מרגולין, עמד בראש משרד עורכי הדין שהוקם בעיר על ידי סבו פנחס מרגולין, מראשוני עורכי הדין בארץ, יזם ציוני מרוסיה חבר מועצת עיריית חיפה בימי שלטון המנדט הבריטי. אמו, יעל מרגולין לבית וינקלר, בת למייסדי המושבה אבן יהודה, הייתה מורה ומנהלת בבית הספר התיכון חוגים בחיפה.
רון מרגולין התחנך ולמד בבית הספר הריאלי בחיפה. בעקבות אירועי מלחמת יום הכיפורים ומפגשו האישי עם הוגה הדעות ד"ר יוסף שכטר, עזב בשנת 1973 את בית הספר ופנה להתנסויות אישיות, בהן לימוד לפרק זמן קצר בישיבת הנגב בנתיבות ולימודי יוגה ומדיטציה בחווה פרטית בגליל. שירת בצה"ל בחיל השריון, ולאחר שחרורו פנה ללימודים אקדמיים באוניברסיטת תל אביב בתחומי מדעי החיים, חינוך ופילוסופיה יהודית. למד לקראת תואר שני באוניברסיטת חיפה וכתב עבודת דוקטור בחקר הפנמת החיים הדתיים בחסידות באוניברסיטה העברית בהנחיית פרופ' משה אידל.
לימד תנ"ך, מחשבת ישראל ותלמוד בבתי ספר תיכוניים בחיפה ובירושלים ועיצב את תוכנית הלימודים במדעי הרוח בבית הספר למדעים ואמנויות שהקימה העמותה למצוינות בחינוך בירושלים. שימש מזכיר האיגוד העולמי למדעי היהדות ועורך כתב העת מדעי היהדות. ניהל ביחד עם הרב ד"ר דניאל הרטמן את התוכנית להתחדשות הוראת מקצועות היהדות בבתי הספר התיכוניים של מכון שלום הרטמן בירושלים. משמש חוקר בכיר במכון זה עד היום. פרופסור חבר בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב משנת 2010, שימש כראש התוכנית ללימודי תואר שני במדעי הדתות באוניברסיטה זו.
עומד כיום בראש תוכנית אופקים שיזמה קרן פוזן באוניברסיטת תל אביב להכשרת סטודנטים מצטיינים להוראת המקצוע תרבות ישראל בחטיבות הביניים ובבתי הספר התיכוניים הממלכתיים. רון מרגולין התבקש בשנת 2015 על ידי שר החינוך לעמוד בראש ועדה שעיצבה תוכנית לימודים מעודכנת בלימודי תרבות יהודית-ישראלית במערכת החינוך הממלכתית.
הוא היה נשוי לבמאית עמליה מרגולין ולהם שני בנים.
פרסומים עיקריים > חקר מחשבת היהדות החסידות והקבלה

רון מרגולין, מקדש אדם: ההפנמה הדתית ועיצוב חיי הדת הפנימיים בראשית החסידות, הוצאת מאגנס, ירושלים תשס"ה
רון מרגולין, הדת הפנימית: פנומנולוגיה של חיי הדת הפנימיים והשתקפותם במקורות היהדות, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן ומכון הרטמן, רמת-גן תשע"ב
רון מרגולין, 'למהות האמונה בחסידות – מבט היסטורי-רעיוני', בתוך: משה הלברטל, דוד קורצווייל ואבי שגיא (עורכים), על האמונה, עיונים במושג האמונה ובתולדותיו במסורת היהודית, ירושלים תשס"ה, עמודים 328–364
רון מרגולין, "סוד קסמה של החסידות בעיני יהודים מודרניים", בתוך: אבי אלקיים וחביבה פדיה (עורכים), חלמיש למעיינו מים: מחקרים בקבלה, הלכה, מנהג והגות מוגשים לפרופ' משה חלמיש, ירושלים תשע"ו, עמודים 359–382
פרסומים עיקריים > חקר ההגות היהודית המודרנית

רון מרגולין, "הלכה וחוויה בהגותו של דוד הרטמן, לאור השגותיו על הרב סולובייצ'יק ומרטין בובר", בתוך: צבי זוהר ואבי שגיא (עורכים), מחויבות יהודית מתחדשת - על עולמו והגותו של דוד הרטמן, עמודים 375–406, תל אביב תשס"ב
רון מרגולין, "אברהם הרואה - פירושו של מרדכי מרטין בובר לנסיונותיו של אברהם ומקורותיו הרעיוניים והחסידיים", בתוך: מ' חלמיש, ח' כשר, י' סילמן (עורכים), אברהם אבי המאמינים, עמודים 295–309, רמת גן תשס"ב
.Ron Margolin, "The Implicit Secularism of Martin Buber’s Thought", Israel Studies 13 (Fall 2008), pp. 64 – 88
רון מרגולין, "תפקידו ומקומו של רגש החמלה בהגותו של שמואל דוד לוצאטו", בתוך: ר' בונפיל, י' גוטליב, ח' כשר (עורכים), שמואל דוד לוצאטו: מאתיים שנה להולדתו, כרך ב בסדרה 'כינוסים, סדרת מוספים' של 'איטליה', ירושלים תשס"ד, עמודים קטו–קמג
Ron Margolin, "Hans Jonas and Secular Religiosity", in: Hava Tirosh-Samuelson and Christian Wiese (Eds.), Judaism and Phenomenon of Life: The Legacy of Hans Jonas: Judaism and the Phenomenon of Life, Leiden and Boston: Brill Academic Publishers, 2008, pp 231 - 258
Ron Margolin, 'Martin Buber's Concept of Responsibility, Its Philosophical and Jewish Sources, and Its Critics', Jan Wolenski, Yaron Senderowicz, Jozef Bremer (Eds.), Jewish and Polish Philosophy, Krakow-Budapest 2013, pp. 75-98
רון מרגולין, "האם היה יוסף שכטר מבשר הרוחניות החדשה בישראל?", יעקב ידגר, גדעון כ"ץ, שלום רצבי (עורכים), מעבר להלכה: מסורתיות, חילוניות ותרבות העידן החדש בישראל, עיונים בתקומת ישראל, כרך שביעי, מכון בן-גוריון, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (תשע"ד), עמודים 529–554
רון מרגולין, "הדתיות הנסתרת בכפירתו של ניטשה: על קריאותיהם של אהרן דוד גורדון ומרטין בובר בכתבי ניטשה", עיון ס"ד (תשע"ו), עמודים 418–430
פרסומים עיקריים > חקר המיתוס הדתי והמחשבה האקזיסטנציאליסטית

רון מרגולין, "המיתוס היהודי במאה העשרים בין מחקר להגות", בתוך: חביבה פדיה ואפרים מאיר (עורכים), יהדות: סוגיות, קטעים, פנים, זהויות, ספר רבקה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע תשס"ז, עמודים 225–276
רון מרגולין, "פניו השונים של המיתוס היהודי: מן המקרא ועד להפנמתו הרעיונית בחסידות", בתוך: גדעון בוהק, רון מרגולין וישי רוזן-צבי (עורכים), מיתוס, ריטואל ומיסטיקה, מחקרים לכבוד פרופ' איתמר גרינולד, אוניברסיטת תל אביב, תעודה כ"ו, תל אביב תשע"ד, עמודים 137–219
פרסומים עיקריים > חינוך והגות יהודית עכשווית

רון מרגולין, "להיות יהודי כיום", בתוך: מאיה ליבוביץ', דוד אריאל-יואל, מוטי ענברי (עורכים), מיהו יהודי בימינו? רב שיח בשאלת הזהות היהודית, ידיעות אחרונות, תל אביב 2006, עמודים 172–186
רון מרגולין, "ההבחנה בין המצוי לראוי ועתיד החינוך ההומניסטי בבתי הספר התיכוניים", בתוך: ישעיהו תדמור ועמיר פריימן (עורכים), חינוך - מהות ורוח, תל אביב תשע"ב, עמודים 207–221
הערות שוליים

1 2  רון מרגולין, הדת הפנימית: פנומנולוגיה של חיי הדת הפנימיים והשתקפותם במקורות היהדות, אוניברסיטת בר אילן ומכון שלום הרטמן, תשע"ב, עמ' 442
↑  רון מרגולין, "הכמיהה לחיים רוחניים בישראל", נטע בנטור ומיכאל שולץ (עורכים), באשר הוא שם: ליווי רוחני במערכות הבריאות והרווחה בישראל, ג'וינט ישראל-אשל, 2017, עמ' 21-33
↑  רון מרגולין, "להיות יהודי כיום", מאיה ליבוביץ', דוד אריאל-יואל, מוטי ענברי (עורכים), מיהו יהודי בימינו? רב שיח בשאלת הזהות היהודית, ידיעות אחרונות, 2006, עמ' 172-186
↑  רון מרגולין, "ההבחנה בין המצוי לראוי ועתיד החינוך ההומניסטי בבתי הספר התיכוניים", ישעיהו תדמור ועמיר פריימן (עורכים), חינוך - מהות ורוח, מכון מופת, תשע"ב, עמ' 207-221
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265064105171  ISNI: 0000 0000 6658 0109  LCCN: no99048109  NTA: 194589501  SUDOC: 233327134  VIAF: 47016930   WorldCat (עם VIAF): 47016930
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 2017

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  15 ביולי 2017
 תאריך סיום:  23 ביולי 2017
 מספר משתתפות:  16
 מארחת:  יוון יוון
 ערים מארחות:  חאניה, רתימנו
 זוכה:   יוון
 סגנית:   ישראל
 מספר משחקים:  56
 השחקן המצטיין:  יוון וסילי צ'רמפופולוס
 מלך הסלים:  אוקראינה סביאטוסלב מיכאיליוק  20.4 למשחק
 מלך הריבאונדים:  שוודיה סימון בירגנדר  13.8 למשחק
 מלך האסיסטים:  ישראל תמיר בלאט  10.1 למשחק
 אתר רשמי
 
 → 20162018 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל עד גיל 20 לשנת 2017 נערכה בתאריכים 15–23 ביולי 2017 ביוון.
במשחק הגמר ניצחה מארחת הטורניר יוון את ישראל, וזכתה באליפות אירופה בפעם השלישית בתולדותיה.
הקבוצות המשתתפות

בתחרות השתתפו 16 נבחרות:
ישראל
אוקראינה
איטליה
איסלנד -  מקום 2 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2016
גרמניה
טורקיה
יוון -   מקום 3 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2016
לטביה
ליטא
מונטנגרו -  מקום 1 אליפות אירופה עד גיל 20 דרג ב' 2016
סלובניה
ספרד - האלופה המכהנת לשנת 2016
סרביה
צ'כיה
צרפת
שוודיה
הערים המארחות

| עיר מארחת | מקומות ישיבה | סיבוב |
| --- | --- | --- |
| הרקליון (הרקליון ארנה) | 5,222 | שלב הבתים משחקי הנוקאאוט (כולל רבע הגמר ומעלה) |
| הרקליון (אולם אוניברסיטת הרקליון) | 1,080 | שלב הבתים משחקי הנוקאאוט (כולל רבע הגמר ומעלה) |
| חאניה (אולם קלדיסוס) | 2,400 | שלב הבתים, שמינית הגמר ומשחקי הדירוג |
| רתימנו (אולם מלינה מרקורי) | 1,600 | שלב הבתים, שמינית הגמר ומשחקי הדירוג |
שלב הבתים

בסיבוב זה חולקו הנבחרות ל-4 בתים של 4 קבוצות כל אחת, כאשר כל הקבוצות עולות לשלב שמינית הגמר, המתקיים בשיטת הצלבה - בית א' עם בית ב' ובית ג' עם בית ד' (מקום ראשון בבית א' מול מקום רביעי בבית ב', מקום ראשון בבית ג' מול מקום רביעי בבית ד', מקום שני בבית א' מול מקום שלישי בבית ב' וכן הלאה).
שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  יוון | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 253 | 168 | 85 |
|  שוודיה | 5 | 3 | 2 | 0 | 1 | 186 | 201 | -15 |
|  גרמניה | 4 | 3 | 1 | 0 | 2 | 233 | 209 | 24 |
|  צ'כיה | 3 | 3 | 0 | 0 | 3 | 154 | 248 | -94 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שוודיה | 72 – 66 | גרמניה   |
|  צ'כיה | 47 – 88 | יוון   |
|  גרמניה | 90 – 51 | צ'כיה   |
|  יוון | 79 – 44 | שוודיה   |
|  צ'כיה | 56 – 70 | שוודיה   |
|  גרמניה | 77 – 86 | יוון   |