stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרולד ארלן
תולדות חייו

ארלן נולד בשם חיים ארלוק בעיר באפלו, אביו היה חזן. כבר כנער למד לנגן בפסנתר והקים להקה בהרכב משתנה (בשם The Buffalodians) עבורה הלחין ובהן ניגן בפסנתר ושר. בגיל 20 עבר לניו יורק כדי לשמש כנגן מלווה במופעי וודוויל ושינה את שמו. הוא המשיך להוביל להקה גם בניו-יורק, בלהקתו בניו יורק ניגנו בין השאר רד ניקולס, ג'ו ונוטי ואחרים. החל מ-1929 שיתף פעולה עם התמלילן טד קולר (Ted Koehler) בכתיבת שירים עבור מועדון הכותנה ובהם להיטו הראשון Get Happy. השניים פעלו גם כצמד כותבים בסמטת טין פאן עבור מחזות זמר של ברודוויי ובין היתר כתבו את הסטנדרטים It's Only a Paper Moon, Let's Fall in Love‏ ו- Stormy Weather. לחניו מתקופה זו מצטיינים בשילוב הרמוניות בלוז ולפיכך התחבבו על נגני ג'אז.
באמצע שנות השלושים עבר לקליפורניה על מנת לעבוד בהוליווד וב-1937 נשא לאשה את הדוגמנית והשחקנית אניה טרנדה (Anya Taranda). ב-1938 נשכר על ידי אולפני MGM לכתוב את פסקול הסרט "הקוסם מארץ עוץ".
בשנות הארבעים שיתף פעולה בעיקר עם התמלילן ג'וני מרסר בכתיבה לסרטים. השנים כתבו שירים לסרטים שכללו את הלהיטים: Come Rain or Come Shine, Blues in the Night, That Old Black Magic, Any Place I Hang My Hat Is Home ו- One for My Baby (and One More for the Road).
ב-1954 השתתף כמלחין בהפקת הסרט "כוכב נולד" (A Star Is Born) בבימויו של ג'ורג' קיוקור ובכיכובה של ג'ודי גרלנד, לפי מחזה מאת מוס הארט ועם מילים של איירה גרשווין. עבור השיר The Man that Got Away מן הסרט (למילים של איירה גרשווין) היה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
החל מ-1954 ירד היקף הפעילות של ארלן ממספר סיבות, הוא חלה בכיב קיבה מדמם. ב-1956 נפטרה אמו והוא קיים שנת אבל לזכרה בה לא כתב מוזיקה. אשתו סבלה במשך שנים מגידול במוחה, שגרם לה במשך תקופה ארוכה לתופעות פסיכוטיות, ב-1970 נפטרה והוא איבד עניין בחייו.
ב-1974 הופיע שירו מ-1933 It's Only a Paper Moon כשיר הנושא לסדרת הטלוויזיה Paper Moon.
אמנים רבים הקליטו משירי ארלן וחלקם אף הקדישו לו תקליטים, בהם ברברה סטרייסנד, פרנק סינטרה, ג'ודי גרלנד, טוני בנט, לואי ארמסטרונג, דיוק אלינגטון, פגי לי, בילי הולידיי, שרה ווהן ומל טורמה. זמרים מתחומי מוזיקה שונים ביצעו אף הם משיריו בהם אריק קלפטון, ג'יימס טיילור, אריתה פרנקלין, דיאנה רוס, שר ואחרים.
סרטים ביוגרפיים

2003 - Stormy Weather: The Music of Harold Arlen ביקורת (בעברית)
1999 - Harold Arlen: Somewhere Over the Rainbow ‏ ביקורת (באנגלית)
לקריאה נוספת

The Harold Arlen Songbook ISBN 978-0881884258
Edward Jablonski, Harold Arlen: Rhythm, Rainbows, and Blues, Northeastern, 1998 ISBN 978-1555533663
Wilder, Alec (1990). American Popular Song: The Great Innovators 1900-1950. New York & Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-501445-6.
Bloom, Ken (2005). The American Songbook: The Singers, the Songwriters, and the Songs. New York: Black Dog & Levental Publishers. ISBN 1-57912-448-8.
הערות שוליים

↑  New song list puts 'Rainbow' way up high
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257848605171  PLWABN: 9810631872405606  BIBSYS: 1004096  BNE: XX1103280  BnF: cb13890872w (data)  CiNii: DA08248484  GND: 119401193  ICCU: CUBV008146  ISNI: 0000 0003 6851 7543  LCCN: n82155108  LNB: 000036286  MusicBrainz: 3508f3fd-3b18-493c-a362-376736bb6cde  NARA: 10568954  NDL: 001155326  NKC: mzk2003203043  NLA: 35107300  NLK: KAC2018M5229  NSK: 000050858  NTA: 073475424  RERO: 02-A002938314  SNAC: w6z899sq  SUDOC: 070479410  Trove: 828683  VIAF: 59268723   WorldCat (עם VIAF): 59268723
התפתחות של בקבוק בחלל

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  אומברטו בוצ'וני 
 תאריך יצירה:  1912 
 טכניקה וחומרים:  ארד 
 ממדים בס"מ
 גובה:  32.3 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  פוטוריזם 
 מספר יצירה:  230.1948 (המוזיאון לאמנות מודרנית) 
 מיקום:  Museo del Novecento, המוזיאון לאמנות מודרנית
 
התפתחות של בקבוק בחלל הוא פסל של אומברטו בוצ'וני משנת 1912 המדגים את הסגנון הפוטוריסטי.
הפוטוריסטים טענו כי בכל דבר יש תנועה ובעקבות זאת, בוצ'וני לוקח חפץ דומם לחלוטין ומקלף אותו לקליפות שנעות בצורה מעגלית כדי להמחיש תנועה. הברונזה היא חומר אטום וכבד אך בוצ'וני מצליח לשוות לה מראה קליל - זו המחשה של האידאולוגיה הפוטוריסטית בהתגלמותה.
סגנון הפיסול כאן שואב מסגנון הפיסול של הקוביזם, אולם העניין של הפסל הוא בתיאור המציאות הפנימית, האידאית, ולא רק בבדיקת היחס בין צורה וחלל, יחס המבוטא בקשר שבין האובייקט - הבקבוק, לבין החלל המגולם בבסיס העבודה וביצירת חללים נגטיביים בעבודה.
עותקים יצוקים של הפסל ניתן למצוא במוזיאונים שונים בעולם ביניהם במוזיאון לאמנות מודרנית ובמוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק.
הרולד בילי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בפברואר 1909 מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  27 ביולי 2001 (בגיל 92) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בית ספר הייגייט  קווינ'ס קולג' 
 
 פרסים והוקרה
 מפקד במסדר האימפריה הבריטית  אביר מפקד במסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש 
 
הרולד בילי (באנגלית: Harold Beeley‏; 15 בפברואר 1909 - 27 ביולי 2001) איש משרד החוץ הבריטי. בהיסטוריה של מדינת ישראל ידוע בילי כאחד מבולטי המתנגדים   לתנועה הציונית והיישוב היהודי. יש הרואים בו כמי שעמד מאחורי מדיניותו האנטי-ציונית של שר החוץ הבריטי ארנסט בווין בתקופת המאבק על הקמת מדינת ישראל.
ראשית דרכו

הרולד בילי נולד בעיר מנצ'סטר באנגליה בשנת 1909. בצעירותו למד היסטוריה באוניברסיטת אוקספורד. בין השנים 1930 ל-1939 שימש כעוזר הוראה וכמרצה באוניברסיטאות שונות: לונדון, שפילד, אוקספורד ולסטר. בשנת 1936 פרסם בילי ספר על בנג'מין דיזראלי.
בימי מלחמת העולם השנייה עבד בילי ב"מכון המלכותי ליחסים בינלאומיים", גוף שהיה למעשה מחלקת המודיעין של משרד החוץ הבריטי, לצידו של פרופסור ארנולד טוינבי. בשנת 1945 שימש כחבר המזכירות של הוועידה שנערכה בסן פרנסיסקו בה הוחלט על ייסוד האו"ם וחבר בוועדת ההכנה לייסודו.
קריירה דיפלומטית

עם תום עבודת ועדת החקירה האנגלו אמריקאית זכה בילי לתפקידו הדיפלומטי הראשון כנציג ארצו במדינות חוץ, כסגן ראש הנציגות בקופנהגן ולאחר מכן כיהן במשרה דומה בבגדאד, תפקיד שגרם לו הנאה מרובה, כערביסט, לחיות בסביבה ערבית ולהמצא בקשרים עם ממשלות ערביות. לאחר מכן נשלח לוושינגטון ובסוף בשנת 1955 הועלה לדרגת שגריר ונתמנה לשגריר בריטניה בערב הסעודית. בילי שימש בתפקיד זה זמן קצר בלבד וחזר ללונדון לשמש בתפקיד עוזרו של סגן שר החוץ לענייני המזרח התיכון. בתפקיד זה הוא חווה את הניסיון הטראומטי ביותר בחייו הציבוריים, כאשר מודר מכל ההכנות למבצע מוסקיטר, בניסיון הכושל של בריטניה וצרפת להשתלט במבצע צבאי על תעלת סואץ. ימים אחדים בלבד לפני נחיתת הכוחות באזור התעלה, הבטיח בילי לממשל האמריקאי, בתום לב, כי לא מתוכנן כל מבצע ממין זה. לאחר פרשת סואץ נשלח לארצות הברית לשמש כסגן נציג בריטניה באו"ם.
בשנת 1961 נמצא בילי, הערביסט, כאיש המתאים ביותר לשקם את היחסים בין בריטניה למצרים שנפגעו קשות במשבר סואץ והוא נתמנה לשגריר בריטניה במצרים. העיתונות המצרית קידמה את פניו בקרירות והסתייגות, אך הממשל המצרי העריך את מאמציו לקידום היחסים בין שתי המדינות. כמחווה למצרים הסיר בילי את תמונות הדיוקן של מצביאים בריטים כאלנבי וקיצ'נר, שסימלו בעיני המצרים את האימפריאליזם, מקירות חדר עבודתו בשגרירות.
בשנת 1964, לאחר פסק זמן בו שימש בילי כנציג בריטניה בוועידה לפירוק הנשק בז'נבה. הוא חזר ב-1967 לקהיר לשמש שנית כשגריר במצרים, תפקיד בו שימש עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1969.
לאחר פרישתו חזר בילי לאקדמיה כמרצה להיסטוריה. יחד עם זאת כיהן מילא תפקידים הקשורים ביחסי התרבות עם העולם הערבי, בין היתר כנשיא "החברה לחקר מצרים" בין השנים 1969 ל-1988, וכיושב ראש של "לשכת המסחר המצרית-בריטית" בין השנים 1981 ל-1992.
הרולד בילי נפטר בשנת 2001, בן 92.
ספרו על ד'יזראלי

Disraeli. publisher : Duckworth, 1936
הר ריידר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי טולה 
 קואורדינטות:  66°57′S 52°15′E﻿ / ﻿66.95°S 52.25°E﻿ / -66.95; 52.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ריידר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ריידר
 
הר ריידר (באנגלית: Mount Ryder) הוא הר בחלק המזרחי של הרי טולה בארץ אנדרבי, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין נונאטאקי הארווי לבין הר קייזר.
ההר ממוקם 38 קילומטרים מזרחית לפסגת פיתגורס.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר מופה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו ממטוסי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956 ובשנת 1957.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של ב. פ. ריידר (B.P. Ryder), שהיה קצין רדיו בתחנת מוסון בשנת 1961.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| הרי טולה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אולדפילד • בונד • בסט • ברטלט • דגרפלדט • דנהאם • דאנג'י • הארדי • הארווי • המפסון • מוריסון • מילר • סוקק • סטורר • פורטאוס • פיתגורס • קייזר • קינג • רודס • ריידר • ריסר-לארסן |  |
| רכסי הרים | פיקוק |  |
| נונאטאקים | הארווי |  |
הסעיף על שם מקל

| --- | --- |

 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  931229 
 MeSH:  D008467
 סיווגים
 ICD-11:  LB15.0 
 
הסעיף על שם מֶקֶל

class=notpageimage|הצגה
הסעיף על שם מֶקֶל ("סעיף" מלשון הסתעפות. באנגלית: Meckel's diverticulum, ובהתאם מכונה גם "הדיברטיקולום על שם מקל") הוא שריד עוברי של שק החלמון, שהיה מחובר לקצה של המעי האמצעי (midgut), ואם הוא לא מתנוון יש שלוחה של המעי האמצעי (ileum) עם רירית כמו שלו. זהו המום המולד השכיח ביותר במעי הדק, הוא קיים בקירוב אצל כ-2% מהאוכלוסייה, ולרוב המום אינו סימפטומטי, כלומר אין תלונה על כאב כלשהו, ואם קיים כאב הוא דומה לכאב הנגרם בשל דלקת התוספתן (אפנדיציטיס).
סעיף זה תואר לראשונה במאה ה-16 ונקרא לאחר מכן על שם יוהאן פרידריך מקל, אשר איתר את המקור העוברי של הסעיף בשנת 1809.
מבוא

הסעיף על שם מקל ממוקם במעי העקום הרחיקני (distal ileum), כ-60 עד 100 ס"מ מהמסתם האילאוצקלי (ileocecal valve, המחבר בין המעי העקום למעי הגס).
לרוב גודלו בין 3 ל-5 ס"מ, הוא בעל אספקת דם נפרדת, והוא מהווה שריד של החיבור בין חבל הטבור למעי הדק בתקופת ההתפתחות העוברית.
המאפיינים של המום מזוהים עם הספרה 2: קיים ב-2% מהאוכלוסייה, נמצא במרחק של 2feet מה-ilocecal valve, אורכו 2 אינץ', 2% מבעלי המום הם סימפטומטיים (מתלוננים על כאב), ישנן 2 רקמות אקטופיות המלוות מום זה, רקמת קיבה ורקמת לבלב, הגיל הנפוץ ביותר לאבחון הוא גיל שנתיים, וגברים לוקים במום זה פי שניים מאשר נשים.
הסעיף יכול להיות בצורה של שלוחה שלא מחוברת לטבור כלל, או שיכולה להיות מחוברת לטבור על ידי מיתר, פיסטולה, ציסטה או פתח המאפשר יציאת נוזלים.
סימפטומים

סימפטומים, אם קיימים, יהיו דימום רקטלי, חסימת מעיים, ודלקת של הסעיף עצמו (דיברטיקולוזיס).
דימום יכול להיות כרוני או חד, לרוב מקורו ברקמה הטרוטרופית של הקיבה אשר נמצאת בסעיף, רקמה זו מפרישה חומצה וגורמת לכיב ברירית המעי הדק. 50% מהסעיפים מכילים רקמה הטרוטרופית כאמור.
חסימת מעיים הוא סיבוך אשר נגרם, למשל, כתוצאה מפתלת המעי. מצב נדיר אשר יכול לגרום לחסימת מעי הוא כליאה של הסעיף בתוך שק בקע הנקרא littre hernia. אצל ילדים, אחד הסימנים האופייניים להימצאות הסעיף על שם מקל אשר גורם לחסימת מעי, הוא דחיפות בצאייה, הרגשת צורך לצאייה (טנזמוס) והפרשת ריר דמי.
אבחון

בדיקה גרעינית של טכנציום 99 (99mTc) היא הבדיקה שבאמצעותה ניתן לאבחן סעיף על שם מקל. מאחר שב-50% מהמקרים אצל חולים סימפטומטיים יש רקמת קיבה אקטופית על פני הסעיף, ניתן לראות כי המיפוי הגרעיני יציג נקודות הרחוקות מהקיבה עצמה במיפוי, מה שמרמז על חשד לקיומו של סעיף.
הסעודה בבית לוי

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פאולו ורונזה
 תאריך יצירה:  1573 
 טכניקה וחומרים:  צבעי-שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  1,039 ס״מ 
 גובה:  560 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  מנייריזם 
 מספר יצירה:  Cat. 203 (גלריית האקדמיה) 
 מיקום:  גלריית האקדמיה, ונציה
 
"הסעודה בבית לוי" (1573) הוא ציור מאת הצייר פאולו ורונזה.
תיאור

הציור "הסעודה בבית לוי" הוא ציור גדול ממדים, בגובה של 560 ס"מ, וברוחב של 1,039 ס"מ, המתאר את הסעודה האחרונה. ורונזה מיקם את ההתרחשות במעין מרפסת של ארמון מפואר, אליה מוליכים שני גרמי מדרגות שיש. במרכז הציור שולחן אוכל ועליו מפה לבנה בדגם משבצות. סביב השולחן מתוארים ישו, ושנים-עשר השליחים. ישו מאופיין בבגד אדום ובגלימה כחולה, וסביב ראשו אזור בהיר, כמעיין הילה. בצידי ההתרחשות, מתוארות דמויות רבות ובהן חיילים גרמנים, אנשי להטוטנים, ליצנים ועוד, המשקפים משתה בן התקופה. בנוסף, מתאר האמן גם בעלי חיים כגון כלב, הניצב למרגלות שולחן הסעודה האחרונה, וחתול המציץ מתחת למפה.
המרפסת בה מתרחש התיאור מעוצבת כאכסדרה של שלוש קשתות, הנשענות על עמודים בעלי כותרות בסגנון קורינתי. הקשתות מופרדות זו מזו בעזרת עמודים הנושאים ארכיטרב ובו תבליט צמחי וקרניז. מן המרפסת נשקף נוף עירוני.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הציור הוזמן על ידי הדומיניקנים עבור המנזר שלהם שבכנסיית סאן זניפולו (אנ'), על מנת להחליף את ציור "הסעודה האחרונה" מאת טיציאן, שניזוק בשריפה שהתרחשה ב-1571. ורונזה השלים את הציור ב-1573. על חלקם התחתון של שני עמודים, הקבועים במרכז גרמי המדרגות, מופיע תאריך השלמת הציור בלטינית: A. D. MDLXXIII - DIE. XX, APR. (ה-20 באפריל 1573).
על רקע הקונטרה-רפורמציה, העירוב שבין קודש לחול בציור הוביל את הכנסייה הקתולית לערוך חקירה של האינקוויזיציה. בתום החקירה הצטווה ורונזה לתקן את ציורו בתוך שלושה חודשים. עם זאת, ורונזה לא תיקן את הציור, ובמקום זאת שינה את שמו ל"סעודה בבית לוי", נושא המבוסס על הברית החדשה: ”בְּבֵיתוֹ עָרַךְ לֵוִי מְסִבָּה גְּדוֹלָה, וְקָהָל רַב שֶׁל מוֹכְסִים וַאֲנָשִׁים אֲחֵרִים הָיוּ מְסֻבִּים עִמָּהֶם.” (הבשורה על-פי לוקאס, פרק 5, פסוק 29)
בשנת 1797 הועבר הציור לפריז על ידי נפוליאון. בשנת 1815, הוחזר הציור לאיטליה, מאז הוא נמצא באוסף האקדמיה.
גלריה

גרם המדרגות הימני
אחת מכתובות התיארוך של הציור
ישו ושולחן הסעודה האחרונה
גרם המדרגות השמאלי
גרם המדרגות השמאלי
השורד המיועד: 60 יום

| --- | --- |
 מבוסס על:  השורד המיועד 
 סוגה:  דרמה פוליטית
 שחקנים:  ג'י ג'ין-הי  Song Yoo-hyun  Kim Ju-hun  Park Choong-seon  Park Keun-rok  Baek Hyun-joo  Jeon Seong-woo  Lee Ha-yool  Ahn Nae-sang  Kim Jin-geun  Lee Ki-young  Choi Jae-sung  Choi Jin-ho  Lee Do-yeob  Lee Moo-saeng  לי ג'ון-הייוק  באי ג'ונג-אוק  קאנג האן-נא  Huh Joon-ho  Gong Jeong-hwan  Kim Gyu-ri  Ock Ye-rin  Nam Woo-hyun  Choi Yoon-young  Son Seok-koo  Oh Hye-won 
 ארץ מקור:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 שפות:  קוריאנית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  16 
 הפקה
 חברת הפקה:  DK E&M
 אורך פרק:  63–85 דקות
 שידור
 רשת שידור:  tvN  נטפליקס
 תקופת שידור מקורית:  1 ביולי 2019 – 20 באוגוסט 2019
 קישורים חיצוניים
 http://program.tving.com/tvn/60days
 דף התוכנית ב-IMDb
 
השורד המיועד: 60 יום (בקוריאנית: 60일, 지정생존자) היא סדרת טלוויזיה דרום קוריאנית משנת 2019, המבוססת על סדרת הטלוויזיה האמריקאית השורד המיועד. בסדרה מככבים ג'י ג'ין-הי, הו ג'ון-הו, קאנג האן-נא, לי ג'ון-היוק ובאי ג'ונג-אוק. הסדרה שודרה ברשת tvN והופצה על ידי נטפליקס החל מ-1 ביולי ועד 20 באוגוסט 2019.
עלילה

פארק מו ג'ין הוא השר לאיכות הסביבה. יש לו מעט אמביציה כפוליטיקאי ועוד פחות ניסיון כשהוא מונה לתפקיד השר רק שישה חודשים קודם לכן על ידי הנשיא. בעברו היה מדען ומורה ללא רקע פוליטי. יום אחד, פיצוץ מתרחש במהלך כינוס רשמי בבניין האספה הלאומית שהרג רבים מהפקידים הבכירים הנוכחים כולל הנשיא. מכיוון שפארק מו-ג'ין הוא ככל הנראה פקיד הממשל הבכיר ביותר שנותר בחיים, הוא הופך לנשיא בפועל למשך שישים יום. כשהוא רודף אחרי האנשים האחראים לפיצוץ, הוא מתחיל לצמוח כמנהיג לאומי.
שחקנים ודמויות

ג'י ג'ין הי - פארק מו ג'ין, ממלא מקום נשיא הרפובליקה של קוריאה, לשעבר פרופסור לאיכות הסביבה וכימיה במכון המתקדם למדע וטכנולוגיה של קוריה.
היי ג'ון-הו - האן ג'ו-סונג, מזכיר הנשיא
קאנג האן-נא - האן נא-קיונג, אנליסטית שירות הביון הלאומי מכוח המשימה למלחמה בטרור
לי ג'ון-היוק - הו יאונג-סיאוק, קצין הצי הדרום קוריאני לשעבר וחבר עצמאי באספה הלאומית.
באיי ג'ונג-אוק - יון צ'אן-קיונג, מנהיג המפלגה הרפובליקנית סיאונז'ין האופוזיציונית.
הערות שוליים

↑  "'Designated Survivor' Gets A Korean Twist With 'Designated Survivor: 60 Days'". Forbes. 5 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Political dramas hit TV screens as elections draw closer". Yonhap News. 3 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Yeo Ye-rim (19 במרץ 2019). "tvN names 'Survivor' remake cast". Korea JoongAng Daily. נבדק ב-19 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "지진희, '60일, 지정생존자'로 화려하게 컴백…대통령 권한대행 변신 완료" (בקוריאנית). 26 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Designated Survivor: 60 Days, A Korean Adaptation of Designated Survivor, Comes to Netflix in Summer". Netflix Media Center. 7 במאי 2019. נבדק ב-7 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ji Jin-hee to Star in Remake of Popular U.S. TV Series". The Chosun Ilbo.
התקדמות חברתית

"הקידמה האמריקאית", 1872
התקדמות חברתית (באנגלית: Social progress) היא התאוריה שחברות יכולות להשתפר באופן ניכר לאורך זמן מבחינת המבנה החברתי, הפוליטי והכלכלי שלהן. הדבר עשוי לקרות כתוצאה מפעולה אנושית ישירה, לדוגמה כתוצאה מאקטיביזם, או כחלק טבעי מההתפתחות החברתית-תרבותית של החברה.
המונח עלה לראשונה בתאוריות החברתיות של ראשית המאה ה-19, ובמיוחד בכתביהם של דרוויניסטים חברתיים כמו אוגוסט קונט והרברט ספנסר.
מדידת ההתקדמות החברתית

מדדים שניתן להשתמש בהם למדידת ההתקדמות החברתית :
מד קידמה אמין (באנגלית Genuine Progress Indicator, או בראשי תיבות: GPI) - מדד לצמיחה כלכלית שנועד למדוד באופן כולל יותר את האיתנות הכלכלית של אומה על ידי כך שהוא משקלל את ההיבטים הסביבתיים והחברתיים שאינם באים לידי ביטוי בתמ"ג.
אושר לאומי גולמי (באנגלית: Gross national happiness, או בראשי תיבות: GNH) - מדד של רווחת אזרחי המדינה, המורכב בדרך כלל משילוב של פרמטרים כמו תוחלת חיים, יציבות חברתית, גישה לטיפול רפואי, ממשל תקין, שוויון כלכלי ואמון חברתי.
מדד האושר העולמי (באנגלית: Happy Planet Index, או בראשי תיבות: HPI) - מדד לרווחתם של בני האדם והשפעותיהם על הסביבה. המדד פותח כקריאת תיגר על מדדים מוכרים אחרים להשוואת מדינות, כמו מדד התמ"ג, או מדד הפיתוח האנושי. הוא הוצג לראשונה ביולי 2006 בידי הקרן החדשה לכלכלה.
מדד הפיתוח האנושי (באנגלית: Human Development Index, או בראשי תיבות: HDI) - כלי להשוואת רמת התפתחותן של מדינות שונות. הציון שניתן לכל מדינה הוא שקלול של העוני (או עושר), ההשכלה ותוחלת החיים באותה מדינה. המדד שהוא אמצעי תקני למדוד רווחה, פותח ב-1990 על ידי הכלכלן הפקיסטני, מחבוב אול-חאק, ומוצג בדו"ח השנתי של מינהל הפיתוח של האומות המאוחדות.
ראו גם

התפתחות חברתית
דקדנס
אבולוציה חברתית ותרבותית
הר ריסר-לארסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Hjalmar Riiser-Larsen 
 גובה:  870 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי טולה 
 קואורדינטות:  66°47′00″S 50°40′00″E﻿ / ﻿66.7833°S 50.6667°E﻿ / -66.7833; 50.6667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ריסר-לארסן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר ריסר-לארסן
 
הר ריסר-לארסן או הר רייסר-לארסן (באנגלית: Mount Riiser-Larsen) הוא הר בולט בקצה הצפון-מערבי של הרי טולה בצד המזרחי של מפרץ אמונדסן בארץ אנדרבי שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 870 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה ב-14 בינואר או ב-15 בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה בפיקודו של דאגלס מוסון. קבוצת מחקר של משלחת הסקר, בפיקודו של פיליפ לו (Phillip Law) הגיעה אל ההר ב-14 בפברואר 1958.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו בינואר 1930 על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה, שחקרה את האזור בפיקודו של דאגלס מוסון.
מוסון קרא להר על שמו של קפטן היילמאר ריסר-לארסן, שהיה מנהיג המשלחת הנורווגית שחקרה את האזור בספינה נורווגיה (Norvegia) באותה שנה.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 248
• Itoyuki Nishioka, Naoto Ishikawa, and Minoru Funaki, , Polar Geosci., 18, 1525, 2005
• National Science Foundation, , P 47
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5  מידע היסטורי על גילוי ההר ומקור שמו
| הרי טולה |
| --- | --- | --- |
| הרים | אולדפילד • בונד • בסט • ברטלט • דגרפלדט • דנהאם • דאנג'י • הארדי • הארווי • המפסון • מוריסון • מילר • סוקק • סטורר • פורטאוס • פיתגורס • קייזר • קינג • רודס • ריידר • ריסר-לארסן |  |
| רכסי הרים | פיקוק |  |
| נונאטאקים | הארווי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 248715506   WorldCat (עם VIAF): 248715506
המצור על מץ

המצור על מץ (בגרמנית: Belagerung von Metz בצרפתית: Siège de Metz) היה מצור שהתרחש במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה. את המצור הטיל הצבא הפרוסי בפיקודו של פרידריך קרל, נסיך פרוסיה על כוחות צרפתיים בעיר מץ בפיקודו של פרנסואה אשיל בזן. המצור ארך 10 שבועות שלאחריהם נכנעו הצרפתים ונלקחו בשבי.
רקע

ב-19 ביולי 1870, בעקבות פרשיית מברק אמס, הכריז נפוליאון השלישי קיסר צרפת על מלחמה כנגד פרוסיה והקונפדרציה הצפון-גרמנית. ב-2 באוגוסט חדרה הארמייה הצרפתית הראשונה - "ארמיית הריין", אשר הייתה בפיקודו של נפוליאון עצמו, לפרוסיה. באותו זמן השלים הרמטכ"ל הפרוסי הלמוט פון מולטקה הזקן את גיוס הצבא הפרוסי, ואל מול הכוח הצרפתי עמדו כעת שלוש ארמיות. הצרפתים פתחו בנסיגה אטית אל מעבר לגבול, בעוד הפרוסים מצדם עברו אותו. ב-12 באוגוסט העביר נפוליאון את הפיקוד על הארמייה הראשונה לגנרל פרנסואה אשיל בזן, אולם בפועל המשיך לפקד עליה עד ה-16 באוגוסט. באותו היום עצרו הצרפתים את הנסיגה באזור מארס-לה-טור כדי להצטייד, והארמייה הפרוסית השנייה בפיקוד הנסיך פרידריך קרל פתחה עליה במתקפה. קרב מארס לה טור הסתיים בניצחון פרוסי, חרף נחיתות מספרית של הפרוסים. ב-18 באוגוסט פתחו הפרוסים בקרב גרבלוט, אשר בו ספגו אבדות כבדות. בזן העדיף לא לפתוח במתקפת נגד אלא הכניס את חייליו אל בין חומותיה הבצורות של מץ. בכך למעשה לכד בזן את עצמו ואת חייליו במלכודת.
המצור

הארמייה הפרוסית השנייה בפיקוד הנסיך פרידריך קרל כיתרה את מץ. הצרפתים ביצרו ככל שיכלו את מץ והכפרים שמסביב. בזן שלח מסר לקיסר על פיו יוכל להיחלץ מהמלכודת רק באמצעות הארמייה השנייה - "ארמיית שאלון", שלמעשה הייתה הכוח הצבאי הצרפתי היחיד שהגן כעת על צרפת עצמה מפני הגרמנים. נפוליאון הצטרף אל מפקד הארמייה מרשל פטריס דה מק-מהון ב-16 באוגוסט, והשניים נעו לאורך הגבול הבלגי בתקווה לחלץ את בזן. ב-31 באוגוסט ניסה בזן לפרוץ את המצור, לחצות את המוזל ולחבור אל מק-מהון. הצרפתים יצאו ממץ, כבשו את נויסוויל (Noisseville) ונערכו על הגדה המזרחית של המוזל. מתקפת נגד פרוסית נמרצת אילצה אותם לעצור. למחרת כבשו הפרוסים חזרה את נויסוויל והצרפתים נאלצו לבצע נסיגה מסודרת חזרה למץ תחת חסותם של תותחיהם.
בינתיים, ב-1 בספטמבר, הכו הארמיות הפרוסיות השלישית והרביעית שוק על ירך את הארמייה של מק-מהון בקרב סדאן. 100,000 חיילים צרפתים נפלו בשבי, וביניהם הקיסר נפוליאון בעצמו. ב-4 בספטמבר הוקמה בפריז "ממשלת הגנה לאומית", וצרפת הפכה לרפובליקה דה פקטו. בזן, שהיה מלוכני מובהק, הבין כעת שהוא משרת לשווא משטר הנוגד את העקרונות שלו. הוא הצליח לשמור על קשר קלוש עם הקיסרית הגולה אז'ני, ואף שקל לשאת ולתת עם הגרמנים כדי להשתמש באנשיו על מנת להחזיר את הקיסר לשלטון. ב-27 בספטמבר בזן עשה ניסיון נוסף לפרוץ את המצור, ושוב נכשל. הפרוסים העלו באש את הכפרים לה גרנג' (La Grange) וקולומביי (Colombey). האספקה של הצרפתים החלה לאזול, ובליל ה-1–2 באוקטובר הם ערכו מתקפה במטרה לכבוש שני משקים עם מלאי גדול של חציר ומזון, אולם גם הפעם נהדפו. ב-7 באוקטובר נערכה מתקפה נוספת, גדולה יותר, עם מטרה זהה. הצרפתים הצליחו לפרוץ ונפגשו עם הפרוסים בקרב בלוויו. הצרפתים היו נואשים, והפרוסים הצליחו להודפם רק במחיר כבד. הצרפתים איבדו 1,193 חיילים ו-64 קצינים. הפרוסים איבדו 1,703 חיילים ו-75 קצינים. בזן הבין שתגבורת ואספקה הוא לא יקבל. בנוסף על כך, מגפת דיזנטריה פרצה בעיר, ו-20,000 מחייליו חלו ויצרו עומס בלתי אפשרי על בתי החולים. ב-25 באוקטובר הציג הגנרל ניקולא שנגרמייר תנאי כניעה בפני הפרוסים, ולאחר משא ומתן קצר, ב-27 באוקטובר נכנע בזן וכל חייליו ששרדו נפלו בשבי הפרוסי.
תוצאות

מספר החיילים הצרפתים שנפלו בשבי היה 142,000. מספר שיא שנשבר רק במלחמת העולם השנייה. כ-60,000 שבויים נשלחו לגרמניה והועסקו שם בעבודות בנייה. כניעתו של בזן גרמה אכזבה רבה לכוחות הלוחמים האחרונים של צרפת - צבא מאולתר שארגן לאון גמבטה. גמבטה הבין שעם כניעתו של בזן אבדה התקווה לצרפת, והוא פרסם מנשר חריף נגדו בו כינה אותו "בוגד". סיום המצור על מץ אפשר לפרוסים לשחרר כוחות נוספים כדי להדק את המצור על פריז. בינואר 1871 נכנעה העיר, והקיסרות הגרמנית הוקמה בארמון ורסאי. כחלק מהסכמי השלום שנכפו על צרפת, עברה מץ לידי גרמניה, והיא הוחזרה לצרפת רק לאחר מלחמת העולם הראשונה.
לאחר שחרורו מהשבי הגרמני, הפך בזן לשעיר לעזאזל. הרפובליקנים פרקו עליו את זעמם על הקיסר שאותו שירת, והמלוכנים גם הם הטו את האש אליו במטרה לטשטש את אחריותו של הקיסר לתבוסה. בזן נשפט בפני בית דין צבאי על פיקוד כושל, ועל כך שנכנע במץ בטרם מיצה את כל אמצעי ההגנה שעמדו לרשותו. הוא נידון לגזר דין מוות, אולם זה הומתק מאוחר יותר ל-20 שנות מאסר.
ראו גם

תפילת יום הכיפורים בזמן המצור על מץ
לקריאה נוספת

מיכאל הרסגור, אהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים: החלטות בתנאי משבר, דביר, 2010
הערות שוליים

↑  עובדה זו הותירה בידי בזן מעט מאוד זמן לרכז בידיו את הפיקוד על הארמייה
↑  מיכאל הרסגור, אהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים: החלטות בתנאי משבר, הוצאת דביר, 2010. עמ' 83.
↑  עמוס אילון, רקוויאם גרמני - יהודים בגרמניה לפני היטלר - 1743 - 1933, תרגם מאנגלית דני אורבך, הוצאת דביר, 2004; עמ' 203–204.
↑  אלברט גרר, נפוליון השלישי, הוצאת הדר, תשכ"ו. עמ' 182.
↑  אלברט גרר, נפוליון השלישי, הוצאת הדר, תשכ"ו. עמ' 178.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541949405171  LCCN: sh95002311 
יריעת בד ועליה ציור בדיוני (מספר המשתתפים היה קטן בהרבה, והאירוע התקיים במבנה ולא בחוץ) של תפילת יום הכיפורים שערכו חיילים יהודים בצבא הגרמני ליד מץ, 8 באוקטובר 1870.