stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בחזקת חף מפשע
תקציר העלילה

רוזאט "ראסטי" סביץ' (האריסון פורד) הוא פרקליט בכיר ויד ימינו של התובע המחוזי ריימונד הוגרט (בריאן דנהי). הוא נשוי לברברה (בוני בדליה) ואב לילד נאט (ג'סי ברדפורד). הורגרט מטיל עליו לחקור במהירות את פרשת רצח הפרקליטה קרולין פולימוס (גרטה סקאקי). הבחירות לתובע המחוזי עומדות בפתח והוא זקוק לפתרון הפרשה כדי להביס את מתחריו ניקו דלגארדיה (טום מרידוסיאן) ותומי מולטו (ג'ו גריפאסי) הנושפים בערפו.
ראסטי מקבל את המשימה בחוסר רצון ולא מגלה כי בינו לבין קרולין היה קשר אינטימי עמוק בעבר. לשם החקירה הוא לוקח בלש קרוב נאמן לו - דן ליפרנזר (ג'ון ספנסר). קרולין היא פרקליטה שאפתנית ומניפולטיבית ושואפת להתקדם דרך מיטותיהם של פרקליטים ושופטים. הרומן שלה עם ראסטי החל כשהם עבדו על מקרה של התעללות אם בבנה הקטן (ג'וזף מאזלו) וזכו בתביעה הודות לנאום מרשים של ראסטי. רק לאחר שראסטי מודיע לה כי אין בכוונתו לרוץ למשרת התובע המחוזי היא מנתקת את הקשר אתו כי כבר לא יוכל להועיל לה. ברברה אשתו יודעת על הרומן שלה עם ראסטי.
קרולין קיימה יחסים גם עם הורגן וגם עם השופט ליטל לארן (פול וינפילד) שהתמנה לשפוט בפרשת הרצח. בזירת הרצח מתגלה כוס עם טביעות אצבעותיו של ראסטי וכן דיאפרגמה עם תאי זרע מתים מקבוצת דם A כמו של ראסטי. מכשיר הרצח לא התגלה.
ראסטי נעצר כחשוד ברצח ומשוחרר בערבות גבוהה עד למשפטו. בינתיים נערכות בחירות והוגרט מפסיד לטובת דלגארדיה ומולטו שכעת משימתם היא להרשיע את ראסטי.
ראסטי שוכר את שירותו של עו"ד "סאנדי" סטרן (ראול ג'וליה). הוא מצליח לבלבל את הפתולוג ששלף את הדיאפרגמה עם תאי הזרע, כאשר הוא מגלה להפתעת כולם כי קרולין עברה קשירת חצוצרות וכי לא הייתה זקוקה לדיאפרגמה וקוטל זרע כפי שהפתולוג טוען ששלף מגופה וכי קרוב לוודאי ששלף אותה מגופה אחרת. עדותו של הפתולוג מתרסקת. התביעה גם לא מצליחה להוכיח שראסטי היה בביתה ביום הרצח וגם מכשיר הרצח לא נמצא.
בינתיים מגלה ליפרנזר כי לפני חמש שנים חקרו קרולין ומולטו מקרה של הטרדה מינית והציעו לנאשם שישלם 1,500 דולר שוחד לשופט לארן ליטל שזיכה אותו. העובדה הזאת מועברת לשופט והוא ממהר לסיים את המשפט בזיכויו של ראסטי מחוסר הוכחות.
ראסטי חוזר לביתו ומגלה שם את מכשיר הרצח טבול בדם. ברברה מתוודה שזו היא שרצחה את קרולין כנקמה והחדירה את הדיאפרגמה לגופה (היא לא ידעה שקרולין עברה קשירת חצוצרות).
ראסטי נדהם, הוא יודע כי אין אפשרות להאשים שני אנשים באותו רצח והוא יצטרך לחיות עם העובדה הזאת למען שלמות משפחתו.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| האריסון פורד | "ראסטי" סאביץ' | פרקליט |
| בריאן דנהי | ריימונד הורגן | תובע מחוזי |
| גרטה סקאקי | קרולין פולימוס | פרקליטה |
| פול וינפילד | לארן ליטל | שופט |
| בוני בדליה | ברברה סאביץ' |  |
| ראול ג'וליה | "סאנדי" סטרן | עורך דין |
| ג'ון ספנסר | דן ליפרנצר | בלש |
| בראדלי ויטפורד | ג'יימי קמפ | עורך דין |
| טום מרדירוסיאן | ניקו דלגארדיה | תובע מחוזי |
| ג'ו גריפאסי | טומי מולטו | סגן תובע מחוזי |
| ג'סי ברדפורד | נאט סאביץ' |  |
| סב שימונו | ד"ר קומגאי | פתולוג |
ברבי – הבובה שכבשה את העולם

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  אנדראה בלוגרונד נווינס
 הופק בידי:  אנדראה בלוגרונד נווינס, קריסטן קרוקר ריילי
 תסריט:  אנדראה בלוגרונד נווינס
 עריכה:  אזין סמרי
 מוזיקה:  קרייג ריצ'י
 צילום:  ג'פרי פרנקלין
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Rare Bird Films
 חברה מפיצה:  הולו
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 27 באפריל 2018 ישראל 4 במרץ 2019
 משך הקרנה:  כ-92 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברבי – הבובה שכבשה את העולם (באנגלית: Tiny Shoulders: Rethinking Barbie, "כתפיים זעירות: לחשוב מחדש על ברבי") הוא סרט תיעודי אמריקאי, שמתאר את יצירתה, השפעתה התרבותית והאבולוציה במהלך עשרות שנים של בובת הפלסטיק ברבי שמיוצרת על ידי חברת מאטל. הסרט בוים, נכתב והופק על ידי אנדראה בלוגרונד נווינס, יחד עם הפקתה של קריסטן קרוקר ריילי. חברת ההפקה של הסרט היא Rare Bird Films.
הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-25 באפריל 2018, כאשר יומיים לאחר מכן, ב-27 באפריל, הסרט עלה לשירות הסטרימינג הולו. בישראל הסרט שודר לראשונה ב-4 במרץ 2019 בערוץ HOT8. אורך הסרט הוא כ-92 דקות.
רקע

הסרט מתאר את המשבר בו נקלעו בשנים האחרונות בובת הפלסטיק ברבי וחברת מאטל שמייצרת אותה, לאחר שבמשך עשורים הבובה הייתה לאחד הסמלים האמריקאים הידועים והמצליחים בעולם. המשבר העיקרי הוא שהבובה ברבי, שהיא סמל מוגזם לאידיאל יופי בלתי סביר, כבר לא נרכשת על ידי ילדות במילניום החדש. הסרט מלווה גם את "פרויקט דון", פרויקט בו משנים את מידות הגוף של ברבי.
ברבי מתוארת בסרט כיצירה מורכבת, מצד אחד הכוונות מאחוריה היו טובות, אך מצד שני היא נהייתה בובה שמסמלת סמל קפיטליסטי שמעודד צריכה והפרעות אכילה וייצוג יופי ותרבות צר. בסרט מציגים אביזרים ובובות ברבי ידועות מכל השנים, והוא כולל ראיונות עם גלוריה סטיינם, רוקסן גיי, פגי אורנשטיין, מקורבים למאטל, היסטוריונים תרבותיים ואחרים.
משתתפות מרכזיות

שלוש משתתפות מרכזיות שמתראיינות בסרט הן:
גלוריה סטיינם – פמיניסטית, עיתונאית ופעילת זכויות אדם יהודייה-אמריקאית
רוקסן גיי – סופרת פמיניסטית אמריקאית
פגי אורנשטיין – סופרת אמריקאית
הפקה והפצה

ב-27 ביולי 2017 הוכרז על הפקת הסרט על ידי Television Critics Association. בהכרזה נודע שהסרט יופץ בשירות הסטרימינג הולו בשנת 2018, ושהוא בפיתוחה של אנדראה בלוגרונד נווינס וחברת ההפקה שלה Rare Bird Films. עוד נודע שהסרט יופק גם על ידי קריסטן קרוקר ריילי ושהוא יכלול ראיונות עם גלוריה סטיינם, רוקסן גיי ופגי אורנשטיין.
נווינס שיתפה שהרעיון להפיק את הסרט הגיע אליה לאחר שחברתה שעובדת במאטל אמרה לה "כמה היא מתרגשת ללכת לעבודה בכל יום כי היא הייתה עם חבורה של נשים חזקות ומעיינות, והתלבטה מי ברבי צריכה להיות עבור הדור הבא". ריילי שיתפה שלא היה קל לצלם את משרדי החברה, וש"נדרשו תשעה חודשים של משא ומתן" על מנת "להעביר את המצלמות העצמאיות שלנו דרך דלתות מרכז העיצוב".
ב-5 באפריל 2018 הופץ קדימון הסרט, כאשר הקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל הסרטים טרייבקה ב-25 באפריל. יומיים לאחר ההקרנה בפסטיבל, ב-27 באפריל, הסרט עלה לשירות הסטרימינג. ב-9 במאי פורסם שנרכשו זכויות גלובליות להפצת הסרט על ידי אנטרטיינמנט ואן. ב-4 במרץ 2019 הסרט שודר בישראל בערוץ HOT8, לקראת ציון יום ה-60 לבובה.
ביקורות

הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. באתר "Rotten Tomatoes" הסרט מחזיק בציון אישור של 81% עם דירוג ממוצע של 7.2/10 על סמך 16 ביקורות. בקונצנזוס הביקורתי של האתר נרשם: "הרהור מתחשב על סטנדרטים של יופי ופמיניזם, [הסרט] חורג מעבר לתצפיות פלסטיות כדי ליצור בחינה אחידה של תפקידה של ברבי בתרבות הרחבה יותר".
ראו גם

הצעצועים שעיצבו אותנו
חיוך של מונה ליזה

| --- | --- |

 בימוי:  מייק ניואל 
 הופק בידי:  איליין גולדסמית'-ת'ומאס 
 תסריט:  לורנס קונר, מארק רוזנטל 
 עריכה:  מיק אודסלי 
 שחקנים ראשיים:  ג'וליה רוברטס אבון מוס-בכרך לורה אלן לסלי ליילס טורי איימוס ג'ון סקורטי אלכסה פאלאדינו ליסה רוברטס גילאן לילי רייב קריסטן קונלי קריסטן ריטר ג'ורדן ברידג'ס מריאן סלדס מגי ג'ילנהול ג'וליה סטיילס קירסטן דנסט טופר גרייס ג'יניפר גודווין ג'ולייט סטיבנסון דומיניק וסט ג'ון סלאטרי מרשה גיי הארדן Whitney Avalon 
 מוזיקה:  רייצ'ל פורטמן 
 צילום:  אנסטס מיצ'וס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Revolution Studios 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה, Ivi.ru, נטפליקס, Xfinity Streampix 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 2004 
 משך הקרנה:  117 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית, אנגלית 
 סוגה:  סרט רומנטי, סיפור התבגרות, סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  מסצ'וסטס 
 הכנסות באתר מוג'ו:   monalisasmile
 דף הסרט ב־IMDb
 
חיוך של מונה ליזה (באנגלית: Mona Lisa Smile) הוא סרט דרמה משנת 2003.
במאי הסרט הוא מייק ניואל, ומככבות: ג'וליה רוברטס בתפקיד הראשי, וכן קירסטן דנסט, ג'וליה סטיילס, מגי ג'ילנהול, ג'יניפר גודווין, דומיניק ווסט, מרשה גיי הארדן וג'ולייט סטיבנסון.
עלילה

בשנת 1953, בארצות הברית של אחרי מלחמת העולם השנייה, קתרין אן ווטסון (ג'וליה רוברטס) מקבלת משרת הוראה כמורה לאמנות בקולג' הנשים וולסלי. היא מביאה עימה רעיונות מודרניים על מקומה של האישה ומוסד הנישואים, היא מגיעה כדי להיות חלק מאוניברסיטה מתקדמת המקדמת נשים, אולם היא מגלה מוסד מיושן, בעל נורמות ישנות ופרימיטיביות בנוגע לנשים ולחינוכן.
מיד עם הגעתה היא מתוודעת לשתי עמיתות, מורות באוניברסיטה, איתן תחלוק את מגוריה. השתיים מציגות את העולם הישן אל מול העולם החדש, האחת, ננסי (מרשה גיי הארדן), מלמדת הליכות ונימוסים, מקפידה על גינונים ושמרנות ביתית, והשנייה, אמנדה (ג'ולייט סטיבנסון) מגחכת על הטפרים ששמורים היטב תחת הכפפות הלבנות של תלמידותיה, אשר בעבר חלקה מערכת יחסים עם אישה שלימדה באוניברסיטה, ובעתיד תסולק ממשרתה בעקבות שמועות על סיוע שהגישה לסטודנטיות במתן אמצעי מניעה.
קתרין מעוניינת לחנך את בנות הדור הצעיר לדעתנות, אמביציוזיות והצלחה ועושה זאת באמצעות לימוד אמנות מודרנית, למורת רוחם של חברי הנהלת האוניברסיטה וכן חלק מהסטודנטיות השמרניות יותר שלומדות אצלה.
הסטודנטיות מציגות את עצמן בפני קתרין בשיעור הראשון כאתגר לא קטן, כאשר הן מדקלמות את ספר הלימוד ועונות במקומה את פרטי היצירות שהיא מציגה בפניהן, משאירות אותה המומה וחסרת מילים, כאשר היא מגלה שאין עוד יצירות להציג בפניהן באותו השיעור, והן משחררות את עצמן באופן מופגן מהכיתה.
בשיעור השני של קתרין, היא נענית לאתגר שהסטודנטיות הציגו בפניה, ומציגה בפניהן יצירות שלא ראו בעבר, אמנות מודרנית ולצידן השאלה ״האם זו אמנות״ ומי קובע, וזאת כדי לגרום להן לחשוב בעצמן בלי שספר הלימוד יגדיר להן מה נכון ומה לא.
הסרט מסתיים כאשר קתרין נוסעת במונית מחוץ לשערי האוניברסיטה, במטרה שלא לחזור, ובמקום זאת לטוס לאירופה. הסטודנטיות אותן לימדה נוסעות אחריה באופניים ומלוות אותה הלאה. בטי היא האחרונה שעוד רוכבת לצד המונית במאמץ לומר שלום ולהוכיח במאמציה את הכרת התודה שלה על השינוי שהיא הביאה לחייה.
ביקורת

הסרט זכה בעיקר לביקורת מעורבות. למרות הופעות של שחקניות טובות וסיפורי משנה בעלי מעוף, הסרט נחשב לסתמי. קלאודיה פליג מ-USA Today כותבת שזאת המקבילה הנשית ללכת שבי אחריו ללא הרגש והעוצמה.
ביקורת > ביקורת פמיניסטית

הסרט מעביר מסרים פרו-פמיניסטים, בדמויות הנשיות המוצגות בסרט, סיפורן ובחירותיהן:
קתרין (ג'וליה רוברטס) שנמנעת מחיי נישואים, מסרבת להצעת בן זוגה להנשא ומעדיפה לנהל רומנים שונים, בין היתר עם עמית, פרופסור שרמנטי לאיטלקית בעל נטייה לרומנים עם סטודנטיות (דומיניק ווסט). קתרין תגלה במהלך הסרט כי למעשה היא לא באה לסייע לתלמידותיה לבחור במה שנכון עבורן אלא שהיא מעוניינת לסייע להן לבחור במה שנכון בעיניה. וכי גישתה האנטי ממסדית אינה מתאימה לכולן. קתרין מחליטה לפרוש לאחר שנת הלימודים ולנסוע לאירופה, אף על פי שיכלה להישאר וללמד, אם הייתה מסכימה לתנאים שכובלים את חירותה האקדמית.
בטי (קירסטן דנסט) סטודנטית שמרנית וחדת לשון, לא אוהבת את קתרין ואת שיעוריה ומעבירה ביקורת על המתירנות של חברותיה. נוטה לכתוב מאמרי מערכת שמסבכים את המרצים שלה, ואף מביאה לפיטוריה של אמנדה, המורה שסייעה במתן אמצעי מניעה לסטודנטיות. בטי מתחתנת מיד בתחילת הסרט, ואף שהיא מהללת את תפקידה של האישה כרעיה וכאם, ומעודדת את חברותיה להנשא, היא מגלה כי בעלה בוגד בה ולקראת סוף הסרט מגישה בקשה לגירושין.
ג'יזל (מגי ג'ילנהול), סטודנטית מתירנית ומשוחררת, נוטה לנהל רומנים קלילים עם גברים שאינם מתאימים לה, בהתחלה עם פרופסור לאיטלקית ולאחר מכן עם הפסיכיאטר שלה. אוהבת את קתרין ומאזנת את בטי והערותיה הנשכניות לחברותיה. בסיום הסרט ג'יזל ובטי מתעדות לחלוק יחד דירה לאחר שהאחרונה תתגרש.
ג'ואן (ג'וליה סטיילס), הסטודנטית החכמה, שקתרין תולה בה תקוות שאולי היא מבין כולן לא תמהר להנשא ותמשיך ללימודי משפטים בייל, מה שג'ואן תכננה לעשות בתחילת הסרט. עם זאת, ג'ואן מעדיפה להנשא ומתחתנת בחשאי לקראת סיום הלימודים, כאשר היא מוותרת על ההזדמנות ללמוד בייל על אף שהתקבלה לשם. לקתרין היא מסבירה שהיא לעולם לא תתחרט על כך שלא הפכה לעורכת דין, אולם היא תתחרט על כך שלא נישאה.
קוני (ג'ניפר גודווין), היא הברווזון המכוער בחבורת הסטודנטיות, שהערותיה של בטי גורמות לה להרגיש לא יפה ולא מושכת, עד כי היא מאמינה לה ונוטשת את בן זוגה, כאשר בטי מספרת לה שהוא למעשה מאורס לאחרת. קוני מגלה שזה לא נכון, רק לאחר שהוא מספר לה שהיא שברה את ליבו ומצא לעצמו חברה אחרת. קוני מחליטה להילחם עליו למרות זאת.
הערות שוליים

↑  אורי קליין, סתמיות יוצאת מן הכלל, באתר הארץ, 25 בינואר 2004
↑  דורון פישלר, ביקורת על הסרט חיוכה של מונה ליזה, באתר עין הדג, ‏25.01.2004
↑  קלאודיה פליג, חיוכה העקום של המונה ליזה, באתר USA TODAY, ‏19.12.2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4146114  BnF: cb179024635 (data)  GND: 4794340-3  LCCN: no2003122015  VIAF: 316752106   WorldCat (עם VIAF): 316752106
חידון האשליות

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רוברט רדפורד 
 הופק בידי:  רוברט רדפורד, מייקל נוזיק, מייקל ג'ייקובס, ריצ'רד דרייפוס 
 תסריט:  פול אטנסיו, ריצ'רד נ' גודוויין 
 עריכה:  סטו לינדר 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון טורטורו רוב מורו רייף פיינס פול סקופילד
 מוזיקה:  מרק אישם 
 צילום:  מיכאל בלהאוס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  Hollywood Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 16 בספטמבר 1994
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, וושינגטון די. סי., קונטיקט 
 הכנסות באתר מוג'ו:   quizshow
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חידון האשליות (במקור: Quiz Show) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1994 בבימויו של רוברט רדפורד ובכיכובם של ג'ון טורטורו, רוב מורו, רייף פיינס ופול סקופילד.
תקציר העלילה

הסרט, אשר מתרחש בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20, מתמקד בחשיפה של אחת מהתרמיות הגדולות ביותר בטלוויזיה האמריקאית: שערוריית ההונאה בחידון "21".
במהלך הסרט מגלה חוקר הקונגרס דיק גודווין (רוב מורו), לאחר חקירה אינטנסיבית, כי שעשועון הטלוויזיה הפופולרי "עשרים ואחת" של רשת NBC הוא למעשה מבוים. על מנת להעלות את הרייטינג הצונח של התוכנית, נוהגים המפיקים להעביר מבעוד מועד את התשובות לפרופסור יפה התואר צ'ארלס ואן דורן (בגילומו של רייף פיינס) - המתחרה הפופולרי הקבוע והאלוף הנוכחי של התוכנית - כדי שיוכלו להשיג רייטינג גבוה במיוחד, ועל מנת שואן דורן יצליח להביס את הרב סטמפל (בגילומו של ג'ון טורטורו) - המתחרה היהודי הלא-פופולרי, אך מוכשר באופן פנומנלי - האלוף הוותיק.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי והיה מועמד לארבעה פרסי אוסקר כולל הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר ושחקן המשנה הטוב ביותר (פול סקופילד).
צוות השחקנים הראשי

ג'ון טורטורו בתפקיד הרב סטמפבל
רוב מורו בתפקיד דיק גודווין
רייף פיינס בתפקיד צ'ארלס ואן דורן
פול סקופילד בתפקיד מארק ואן דורן
שושנת קהיר הסגולה

| --- | --- |

 בימוי:  וודי אלן 
 הופק בידי:  רוברט גרינהאט 
 תסריט:  וודי אלן 
 עריכה:  סוזן מורס 
 שחקנים ראשיים:  מיה פארו רוברט טרבור ריימונד סרה מילו או'שיי ואן ג'ונסון מייקל טאקר ג'ורג' מרטין פול הרמן קמיל סביולה ג'ון ווד גלן הדלי דני איילו ג'ף דניאלס Helen Hanft דיאן ויסט דבורה ראש זואי קולדוול אדוארד הרמן ג'ון רוטמן 
 מוזיקה:  דיק היימן 
 צילום:  גורדון ויליס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Jack Rollins & Charles H. Joffe Productions 
 חברה מפיצה:  סרטי אוריון, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 באוקטובר 1985 
 משך הקרנה:  82 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט פנטזיה 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   purpleroseofcairo
 פרסים:  פרס סזאר לסרט הזר  פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר  פרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שושנת קהיר הסגולה (באנגלית: The Purple Rose of Cairo) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985. במאי ותסריטאי הסרט הוא וודי אלן.
הסרט עוסק בצורה הומוריסטית בקשר שבין החיים לאמנות.
הסרט זכה בפרס באפט"א לשנת 1986 כסרט הטוב ביותר, בפרס סזאר לסרט הזר הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר. כמו כן, היה מועמד גם לפרס אוסקר.
עלילת הסרט

ססיליה (מיה פארו) היא מלצרית קשת יום הנשואה לבעל תובעני וקשוח. כדי להימלט ממציאות חייה היא בורחת אל בית הקולנוע השכונתי וצופה בסרטים. כאשר מוצג בו הסרט "שושנת קהיר הסגולה", ססיליה חוזרת לצפות בו שוב ושוב, עד שכוכב הסרט, טום בקסטר (ג'ף דניאלס), שם לב אליה, ויוצא מהמסך אל אולם הקולנוע, כדי להכירה ולהודות לה על צפייתה האינטנסיבית בסרטו. ססיליה מתאהבת בו, ומנסה לעזור לו להסתדר במציאות שמחוץ לקולנוע (למשל, הוא רגיל בסרטיו לשלם בכסף ממשחק "מונופול", לשתות מים במקום ויסקי ועוד).
התופעה מתחילה להתפשט בקרב דמויות קולנועיות נוספות. בנוסף, שחקני "שושנת קהיר הסגולה" מוצאים עצמם מובטלים למחצה - משום שהכוכב שלהם פרש מהסרט. הסרט הופך לקומדיה מטורפת.
לאחר שהכוכב "בורח" מהסרט, הקהל המאוכזב רוצה לתבוע את המפיקים של הסרט .
השחקן האמיתי גיל שפרד (גם בגילומו של ג'ף דניאלס) בא לעיירה כדי להתמודד עם דמותו, וססיליה צריכה לבחור בין השניים. היא בוחרת בגיל, ובחיים האמיתיים על פני הפנטזיה של בקסטר. בקסטר שבור הלב חוזר לתוך הסרט. ססיליה נפרדת מבעלה.
בסוף הסרט מסתבר כי גיל לא אוהב את ססיליה, אלא רק ניסה למנוע מדמותו לצאת לעולם האמיתי. ססיליה מוצאת את עצמה ללא אהבה, וללא מוצא, יושבת בבית הקולנוע השכונתי וצופה בסרטים על מנת להימלט מהמציאות הכואבת.
השחקנים בסרט מתדיינים בעד ונגד כשהם רואים את הדילמה של סיסיליה - האם להישאר עם הדמות האמיתית - גיל שפרד, או עם הדמות הבדיונית מהסרט - טום בקסטר. חלקם חושבים על המשך הקריירה שלהם בקולנוע ולכן רוצים שטום יחזור לסרט, וחלקם רוצים לאחל לה אידיליה כמו בקולנוע.
משפט יפה שסיסיליה אומרת - לפני שבוע לא הייתה לי אהבה כלל ועכשיו שני גברים אוהבים אותי ורוצים אותי.
לקריאה נוספת

הנרי אונגר, קולנוע ופילוסופיה, דביר, 1991, עמ' 81–85.
רעות אלוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בנובמבר 1990 (בת 34) קריית ביאליק, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
רעות אלוש (נולדה ב-26 בנובמבר 1990) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בקריות למשפחה ממוצא תוניסאי ותימני. אמה גננת ואביה מנהל חנות בגדים. אלוש היא אחותו הצעירה של אביב אלוש ולה עוד אח אמצעי בשם אלעד. בילדותה עברה המשפחה לכרמיאל, שם היא חיה עד התיכון. בעקבות גירושי הוריה עברה עם אמה לפתח תקווה.
שירתה כרל"שית בחיל האוויר.
למדה משחק אצל יורם לוינשטיין.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | תאג״ד | שירלי | עונה ראשונה בלבד |
| 2017 | אורי ואלה |  | תפקיד אורח, הסדרה שודרה בהוט |
| 2017 | מתים לרגע |  | תפקיד אורח, הסדרה שודרה בהוט |
| 2017 | הרמון |  | תפקיד אורח, הסדרה שודרה ברשת 13 |
| 2018 | יש לה את זה |  | תפקיד אורח, הסדרה שודרה בקשת 12 |
| 2018 | סליחה על השאלה | עצמה | פרק בנושא הפרעות אכילה, שודר בכאן 11 |
| 2019 | התחנה | נועם | הסדרה שודרה במשך 3 עונות בערוץ KIDZ לצופי הוט |
| 2020, 2024 | בלקספייס | מורג שמואל | העונה הראשונה עלתה ב-2020 ברשת 13 והעונה השנייה ב-2024, הסדרה נמכרה לנטפליקס |
| 2021 | נעלמים | ריטה גבעון | השתתפה בעונה הרביעית (תפקיד ראשי), שודר בערוץ ניקולודיאון לצופי הוט |
| 2022 | ספיידרז | קלרה שניידר | השתתפה בעונה השלישית, שודר בערוץ ניקלודיאון לצופי הוט |
| 2023 | שקשוקה | אדל בן שושן | הסדרה משודרת בכאן חינוכית |
פילמוגרפיה > תיאטרון

שיחקה בתפקיד הראשי במחזמר "סוליקא" בתיאטרון באר שבע, שם שיחקה גם ב"דונה פלור נשואה לשניים". זאת, במקביל להצגה "אם נדע לאהוב", מסע תיאטרלי מוזיקלי בעקבות שיריו של ז'אק ברל. אלוש שיחקה גם בתיאטרון גושן ב"אני ירושלמי" כסבתו של יהורם גאון.
חיים אישיים

אלוש מתגוררת בתל אביב. במרץ 2022 נישאה לבן זוגה, יניב בוחבוט. ובינואר 2023 נולד להם בן.
בראיון בתקופת מלחמת חרבות ברזל סיפרה אלוש על כך שעם פרוץ המלחמה עברה משבר נפשי עליו התגברה בטיפול ובעזרת התחזקות באמונה. כמו כן הוסיפה שכעת היא שומרת שבת ומתפללת.
הערות שוליים

↑  אביב וינברגר, אביב אלוש: "אני לא הולך ברחוב עם תחושה שאני הגבר הכי סקסי בישראל", באתר את, 23 ביולי 2018
↑  ירדן אלעזר, אחותו של אביב אלוש הולכת בדרכו: "אני מודה לו על כך שהוא לא עזר לי", באתר Xnet‏, 14 בנובמבר 2016
↑  סליחה על השאלה | הפרעות אכילה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 בספטמבר 2018
↑  דינה חלוץ, רעות אלוש: "הייתי שבר כלי. האמונה הצילה אותי", באתר ynet, 15 ביולי 2024
RBG - רות ביידר גינסבורג

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ולי כהן, בטסי ווסט 
 הופק בידי:  בטסי ווסט, ג'ולי כהן 
 מוזיקה:  Miriam Cutler 
 צילום:  Claudia Raschke 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  CNN Films, פרטיסיפנט 
 חברה מפיצה:  סרטי מגנוליה, הולו 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 2018 
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי
 הכנסות:  14.4 מיליון דולר
 www.rbgmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
RBG - רות ביידר גינסבורג (באנגלית: RBG) הוא סרט תיעודי אמריקאי משנת 2018, בהפקה ובימוי של בטסי ווסט וג'ולי כהן, המתמקד בחייה ובקריירה של רות ביידר גינסבורג - השופטת האישה השנייה של בית המשפט העליון של ארצות הברית. לאחר הצגת הבכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס לשנת 2018, הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-4 במאי 2018.
הסרט זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים והכניס 14 מיליון דולר ברחבי העולם. הוא נבחר על ידי המועצה הלאומית לביקורת כסרט התיעודי הטוב ביותר לשנת 2018, והיה מועמד למספר פרסים אחרים, לרבות פרס באפט"א לקולנוע עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר. בטקס פרסי אוסקר ה-91 הסרט היה מועמד בשתי קטגוריות: הסרט התיעודי הטוב ביותר (אך הפסיד לסרט "סולו חופשי") והשיר המקורי הטוב ביותר (השיר "I'll Fight" של דיאן וורן הפסיד לשיר "Shallow" בביצוע ליידי גאגא מהסרט "כוכב נולד").
הפקה

הבמאיות ג'ולי כהן ובטסי ווסט עבדו בעבר על פרויקטים אחרים הקשורים לרות ביידר גינסבורג, ובשנת 2015 החליטו לעשות סרט דוקומנטרי המתמקד רק בה. בשנת 2016 עקבו השתיים אחרי גינסבורג לפגישות ונאומים שונים, כולל בשיקגו ובוושינגטון די. סי., במשך 20 שעות בסך הכל, וערכו עימה ראיון פנים אל פנים בשנת 2017.‏
תגובות וביקורות > הכנסות ורווחים

ב-4 במאי 2018 הסרט עלה לאקרנים בצורה מוגבלת, והכניס 577,153 דולר מ-34 אולמות קולנוע בהם הוקרן במהלך סוף השבוע הראשון להפצתו, 16,975 דולר בממוצע לאולם. בשבוע שלאחר מכן הסרט הוקרן ב-179 אולמות, והכניס 1.2 מיליון דולר במהלך סוף השבוע, והיה לסרט העשירי הרווחי ביותר בקופות הכרטיסים באותו סופ"ש. השבוע השלישי, הסרט הוקרן ב-375 אולמות והכניס 1.3 מיליון דולר והיה לסרט ה-12 הרווחי ביותר באותו סופ"ש, כאשר בשבוע הרביעי הכניס 1.1 מיליון דולר ושב לעשיריית הסרטים הרווחים ביותר לאותו שבוע. זהו אחד מהסרטים העצמאיים המכניסים ביותר של שנת 2018.‏
תגובות וביקורות > ביקורות

באתר האינטרנט Rotten Tomatoes לסרט יש דירוג של 95% בהתבסס על 166 ביקורות, וציון ממוצע של 7.43 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי הסרט "אולי מטיף למקהלת הצופים שמעריצים את שופטת בית המשפט העליון רות ביידר גינזבורג, אבל עושה זאת ביעילות." באתר Metacritic, לסרט ציון ממוצע משוקלל של 71 מתוך 100, בהתבסס על 32 מבקרים, ציון המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מבקר הניו יורק טיימס איי.או. סקוט כתב כי "הסרט קליל באופן בלתי צפוי, אך אין לטעות ברצינותו או בתשוקתו. תכונות אלה מהדהדות בעוצמה בהתנגדות שעשויה להתגלות כמורשת המתמשכת ביותר של השופט גינזבורג, והסרט הוא, מעל לכל, מחווה לקולה". בסקירה עבור הוליווד ריפורטר, כתבה לסלי פלפרין כי "... יש משהו מרגיע מאוד בסרט זה, סרט תיעודי אודות שופטת בית המשפט העליון רות ביידר גינזבורג ... מפוכחת, מנומסת, אינטליגנטית מאוד, קפדנית וטיפ-טיפה משעממת".
תגובות וביקורות > פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Hollywood Music in Media Awards | ‏14 בנובמבר 2018 | שיר מקורי - תיעודי | מרים קאטלר | מועמדות |  |
| Hollywood Music in Media Awards | ‏14 בנובמבר 2018 | שיר מקורי - תיעודי | דיאן וורן (עבור "I'll Fight") | זכייה |  |
| National Board of Review | 8 בינואר 2019 | הסרט התיעודי הטוב ביותר | RBG | זכייה |  |
| Cinema Eye Honors | 10 בינואר 2019 | פרס חביב הקהל | RBG | מועמדות |  |
| Producers Guild of America Awards | 19 בינואר 2019 | הפקת סרט תיעודי הטובה ביותר | בטסי ווסט, ג׳ולי כהן | מועמדות |  |
| Directors Guild of America Awards | 2 בפברואר 2019 | בימוי סרט תיעודי הטוב ביותר | בטסי ווסט, ג׳ולי כהן | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לקולנוע | 10 בפברואר 2019 | הסרט התיעודי הטוב ביותר | בטסי ווסט, ג׳ולי כהן | מועמדות |  |
| פרס סטלייט | 17 בפברואר 2019 | הסרט התיעודי הטוב ביותר | RBG | מועמדות |  |
| פרס אוסקר | 24 בפברואר 2019 | הסרט התיעודי באורך מלא הטוב ביותר | בטסי ווסט, ג׳ולי כהן | מועמדות |  |
| פרס אוסקר | 24 בפברואר 2019 | השיר המקורי הטוב ביותר | דיאן וורן (עבור "I'll Fight") | מועמדות |  |
| Academy of Television Arts & Sciences | 30 במאי 2019 | Outstanding Programs and Storytellers Advancing Social Change Through Television | RBG | זכייה |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 14 בספטמבר 2019 | הצטיינות יוצאת דופן ביצירת סרטים דוקומנטריים | ג׳ולי כהן, בטסי ווסט (מפיקות) איימי אנטליס, קורטני סקסטון (מפיקות אחראיות) | זכייה |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 14 בספטמבר 2019 | בימוי סרט תיעודי הטוב ביותר | בטסי ווסט, ג׳ולי כהן | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 14 בספטמבר 2019 | עריכת סרט תיעודי הטובה ביותר | קרלה גוטיירס | מועמדות |  |
| פרס אמי לבידור בפריים טיים | 14 בספטמבר 2019 | הלחנת מוזיקה לסרט תיעודי הטובה ביותר | מרים קאטלר | מועמדות |  |
ראו גם

המין החזק
פטרסון (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט "פטרסון"
 בימוי:  ג'ים ג'ארמוש 
 הופק בידי:  יהושוע אסטרכן קארטר לוגן
 תסריט:  ג'ים ג'ארמוש 
 עריכה:  אפונסו גונוואלס 
 שחקנים ראשיים:  אדם דרייבר גולשיפטה פרחאני ברי שבאקה הנלי קליפ סמית צ'סטן הרמון ויליאם ג'קסון הארפר מסטושי נגסה
 צילום:  פרדריק אלמס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  אמזון פריים וידאו 
 חברה מפיצה:  אולפני אמזון בליקר סטריט
 הקרנת בכורה:  16 במאי 2016 (פסטיבל קאן) 28 בדצמבר 2016 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  118 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  פטרסון 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 הכנסות באתר מוג'ו:   paterson
 דף הסרט ב־IMDb
 
פטרסון (באנגלית: Paterson) הוא סרט דרמה משנת 2016 שנכתב ובוים על ידי ג'ים ג'ארמוש. בסרט משחקים אדם דרייבר, כנהג אוטובוס בשם פטרסון השואף להיות משורר, וגולשיפטה פרחאני, כאשתו החולמת להיות זמרת קאנטרי ולפתוח עסק לקאפקייקס.
הסרט נבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2016 וזכה בפרס דקל הכלב.