stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מזמור חג המולד (מחזה)
רקע

"מזמור חג המולד" הוא נובלה שכתב הסופר האנגלי צ'ארלס דיקנס, ויצא לאור לראשונה ב-19 בדצמבר 1843. הסיפור עובד במגוון אופנים, כאשר הפקת התיאטרון הראשונה הוצגה בלונדון כשישה שבועות מיום הפרסום. ההצגה רצה במשך ארבעים לילות ואחר כך הועברה לתיאטרון פארק בעיר ניו יורק. ב-1853 החל דיקנס להציג בעצמו את הסיפור לפני קהל, וגילם כל אחת מהדמויות ללא אביזרים או החלפת תלבושות. הוא המשיך להציג בפומבי עד להופעתו האחרונה ב-15 במרץ 1870.
פטריק סטיוארט הושפע לראשונה מהסיפור במהלך הפקת הסרט "ליידי ג'יין" בשנת 1986. בהפסקות בין הצילומים, הוא גילה שקרא את כל העיתונים והמגזינים שהיו זמינים במלון. אולם הייתה שם ספרייה קטנה עבור האורחים, וסטיוארט בחר עותק ישן של "מזמור חג המולד". הוא הכיר את הסיפור אבל מעולם לא קרא אותו. הוא השווה את הנושאים העיקריים של הגאולה לאלה שראה ביצירותיו של ויליאם שייקספיר.
הפקה

סטיוארט החל לעבד את הסיפור לביצוע כהצגת יחיד. המופע שנמשך שלוש שעות בוצע לראשונה בכנסייה קהילתית במירפילד שבמערב יורקשייר, כדי לסייע בשיקום העוגב של הכנסייה. רק שנתיים אחר כך במהלך הפקת העונה השנייה של "מסע בין כוכבים: הדור הבא", החל סטיוארט לעבד את המחזה להצגה קצרה יותר, אבל עדיין בהופעת יחיד. הוא התעייץ עם פרופ' אלברט האטר, חוקר דיקנס מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, כדי להבטיח שלא עשה טעויות בעיבוד. הופעתו הראשונה בגרסה זו הייתה בביתו של האטר בפני קהל של 18 איש, מהם קיבל תגובות מעודדות.
במהלך ההצגה, סטיוארט מגלם יותר משלושים דמויות. מתוכן, הוא גילה שהקשה ביותר לביצוע היא זאת של רוח חג המולד של העתיד, שעליה נאמר בספר "זוהי יד מצביעה, ולא יותר". אין בהצגה אביזרים או החלפת תלבושות, אם כי באחת ההצגות הוא ניסה להשתמש בכוס מים כאביזר. סטיוארט השווה את ההופעה במחזה "מזמור חג המולד" לרכבת הרים ולקרוסלה, בשל הקצב המהיר שבה. עוד הוסיף "מבחינה טכנית, קולית ופיזית, ההצגה מאוד תובענית, כי אני הרבה זמן עומד על הרגליים."
פעמים אחדות הופיע סטיוארט באודיטוריום בקמן בקלטק בעונת חג המולד. ב-1991 העביר את ההצגה לניו יורק שם הופיע 16 פעמים. על הופעתו זכה סטיוארט בפרס דרמה דסק להצגת היחיד מצטיינת. ב-1992 הופיע שוב בניו יורק ב-24 הצגות נוספות. סטיוארט והמחזה "מזמור לחג המולד" הוצגו בשער המגזין Starlog, שעוסק בדרך כלל במדע בדיוני, עקב הקשר של השחקן לסדרה ""מסע בין כוכבים: הדור הבא". בדצמבר 1993 הופיע סטיוארט בסיבוב הופעות במקומות שונים בהם סריטוס סנטר, ותיאטרון אולד ויק שבלונדון. ב-2001 חזר בפעם הרביעית להופיע בניו יורק ושיחק שמונה פעמים בתיאטרון מרקיז שבברודוויי. ב-2005 הופיע שוב באולד ויק.
פרסים

1992 – פרס דרמה דסק להצגת היחיד מצטיינת
1994 – פרס לורנס אוליבייה להצגת בידור הטובה ביותר
2007 – פרס Whatsonstage.com להופעת יחיד הטובה ביותר
הערות שוליים

↑  "This Day in History". History.com. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Clive Francis, ‏Ten things you never knew about Charles Dickens's A Christmas Carol, The Telegraph, 5 December 2012
1 2 3 4  Stephens, Lynne (בינואר 1992). "A Captain's Carol". Starlog (174): 25–29. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Jackson, Kevin (29 בדצמבר 1993). "The final frontier: Kevin Jackson talks to Patrick Stewart, better known as commander of the Starship Enterprise, about his Christmas Carol at the Old Vic". The Independent. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stephens, Lynne (בינואר 1993). "Captain's Holiday". Starlog: 35–39. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  McDonnell, David (25 באוקטובר 2015). "Starlog Cover Circle Blues". StarTrek.com. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Churnin, Nancy (11 בדצמבר 1993). "THEATER REVIEW : The Power of One : Patrick Stewart's dramatic reading of 'A Christmas Carol' doesn't rely on makeup, costume changes, a backdrop or much in the way of props to fill the stage". Los Angeles Times. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nathan, John (15 בנובמבר 2005). "Patrick Stewart to Bring A Christmas Carol Back to London Stage". Playbill. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Simonson, Robert (17 בנובמבר 2001). "Patrick Stewart Returns to Broadway with One-Man A Christmas Carol, Dec. 24–30". Playbill. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lefkowitz, David (29 בדצמבר 2001). "Last Chance: Stewart's Solo Christmas Carol Leaves Marquis, Dec. 30". Playbill. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Patrick Stewart's life before Star Trek". BBC News. 30 בדצמבר 2000. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Laurence Olivier Awards: Full List of Winners, 1976–2008" (PDF). The Society of London Theatre. 2008. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2007 Results". WhatsOnStage.com. אורכב מ-המקור ב-1 ביולי 2017. נבדק ב-9 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
מטרופולין בנגקוק

| --- | --- |
סמל מטרופולין בנגקוקסמל מטרופולין בנגקוק
צילום לוויין של המטרופולין
צילום לוויין של המטרופולין
 מדינה:  תאילנד תאילנד
 מושל:  סוקהומבאנד פריבאטרה
 שטח:  7,761.50 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במטרופולין:  15,931,300 (2017)
  ‑ צפיפות:  1,301.42 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  13°51′0″N 100°25′0″E﻿ / ﻿13.85000°N 100.41667°E﻿ / 13.85000; 100.41667
 אזור זמן:  UTC +7
  מפת מיקום  מפה מפורטת  מיקום מטרופולין בנגקוק במפת תאילנד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מטרופולין בנגקוק (בתאית: กรุงเทพมหานครและปริมณฑล) ידועה גם כבנגקוק רבתי, היא המטרופולין הגדולה בתאילנד וה-16 בגודלו באסיה. המטרופולין כוללת את עיר הבירה בנגקוק ואת חמשת המחוזות הסמוכים לה: נקון פתום, פתום טאני, נונתאבורי, סמוט פרקן וסמוט סכון.
שטח ואוכלוסייה

המטרופולין משתרעת על שטח שגודלו 7,761.50 קמ"ר, בינואר 2008 הוערכה אוכלוסייתו בכ-11,971,000 תושבים, צפיפות האוכלוסין הוערכה בכ-1,301.42 בני אדם לקמ"ר.
התפתחות תעשיית התיירות בבנגקוק, גורמת למהגרי עבודה רבים מקרב האוכלוסייה הכפרית במדינה, ומשאר מדינות דרום-מזרח אסיה.
ב-20–30 שנים האחרונות מהגרים לבנגקוק הודים, פקיסטנים, פרסים, בורמזים, קמבודים, נפאלים, פיליפינים, סינים, לאוטים ועוד.
תופעה נפוצה במטרופולין היא היוממות; עובדים רבים מתגוררים מחוץ למטרופולין, והם נוסעים אליה ליום העבודה. במשך היום גדלה אוכלוסיית העיר ל-15–20 מיליון איש. בסופי שבוע ארוכים ובחג הסונגקראן, נראית הבירה כנטושה.
מאחר שהערים הסמוכות לבנגקוק היו בעברם ערים נפרדות, לכל עיר מרכז עירוני משלה. בשל הצמיחה הגבוהה של פרוורים בפאתי בנגקוק, נוצר גיבוב של מרכזים עירוניים.
רבים מבני מעמד הביניים משתמשים ברשת הכבישים המהירים כדי להגיע למקום מגוריהם, בני מעמד הפועלים עובדים לרוב באזור מגוריהם, אלא עם הם מועסקים בחברות המשלמות להם את דמי הנסיעה. רבים מהם עושים שימוש ברשת האוטובוסים העירונית, בשעות הבוקר המוקדמות נפוץ הקארפול.
כיום הצמיחה הגבוהה לא מוגבלת לאזור מסוים. ערך הקרקעות במרכזי הערים מרקיע שחקים, במיוחד במרכז העיר בנגקוק נוצרה מנהטניזציה (Manhattanization); בנייה צפופה של גורדי שחקים. עקב הבנייה הצפופה, גבולות המחוזות אינם ניכרים לעין.
הגדילה המהירה באוכלוסיית המטרופולין, חייבה את מנהלת המטרופולין להתמודד עם הצפיפות הגוברת בכבישים ועם זיהום האוויר הגובר. הפעולות שננקטו בנוגע לזיהום האוויר, היו מוצלחות יחסית, אולם אין במטרופולין רשת הסעת המונים יעילה.
מנהלת המטרופולין

מנהלת מטרופולין בנגקוק (בתאית: กรุงเทพมหานคร) היא המועצה המקומית האחראית על המטרופולין. המועצה מחולקת לשתי זרועות; הרשות המבצעת (או מושל בנגקוק), והרשות המחוקקת (או מועצת המטרופולין).
תפקיד המנהלה לגבש וליישם את מדיניות ניהול המטרופולין, הכוללים את התחבורה, תכנון עירוני, פינוי פסולת, דיור, כבישים וכבישים מהירים, ביטחון, ואיכות הסביבה.
מושל בנגקוק נבחר לכהונה של ארבע שנים. החל מ-11 בינואר 2009 משמש בתפקיד זה סוקהומבאנד פריבאטרה (Sukhumbhand Paribatra).
תחבורה

אף על פי שנבנו כמה קווי רכבת עירוניים, המטרופולין ידועה לשמצה בשל העומס הרב בכבישים. באוקטובר 2012 נרשמו באזור המטרופולין 7,384,934 כלי רכב, כרכב אחד לשני בני אדם.
כדי להקל על הגודש, נמשך הפיתוח המסיבי של הרכבת, אך בנייתו גורמת להפרעות רבות ברחובות הראשים. כמות כלי הרכב בבנגקוק גורמת לרמות גבוהות של זיהום אוויר, וליבוא נפט מוגבר.
הערות שוליים

↑  Traffic in Bangkok set to worsen in 2014, official warns באתר The Nation ‏16 בדצמבר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4490111-2
מילאן סטויאנוסקי

מילאן סטויאנוסקי (במקדונית: Милан Стојаноски; ‏נולד ב־15 בספטמבר 1973) הוא כדורגלן עבר מקדוני ששיחק בנבחרת מקדוניה, וכיום מאמן כדורגל.
סטויאנוסקי החל את הקריירה שלו במועדון המקדוני פרולטר זרניאנין בעונת 93/94, הוא ערך 24 הופעות בעונת הבכורה שלו במועדון וכבש 4 שערים. בעונת 94/95 המשיך במועדון וערך 34 הופעות וכבש 14 שערים, בעונת 95/96 הופיע 33 פעמים וכבש 13 שערים. בעונת הפרידה שלו (עונת 96/97) מהמועדון שיחק 29 משחקים וכבש 10 שערים.
בעונת 97/98 עבר למועדון הסרבי פרטיזן בלגרד שבו ערך 10 הופעות וכבש שער אחד. לאחר מכן המשיך במועדון לעוד שנתיים כשהפעם הרבה לשחק וערך 16 הופעות וכבש שוב שער אחד בעונת 98/99. בעונת 99/00 ערך 24 הופעות וכבש 4 שערים.
בעונת 00/01 הגיע למועדון הישראלי בית"ר ירושלים לעונה אחת שבה ערך 29 הופעות אך לא כבש.
לאחר מכן חזר למועדון פרטיזן בלגרד לשלוש שנים שבהן שיחק 48 משחקים וכבש רק 3 שערים, לאחר מכן עבר לשנתיים למועדון הקפריסאי אפואל ניקוסיה שבו ערך 6 הופעות ללא כיבושים בעונת 04/05.
בשנת 2005 עבר לשחק באיראן, ובמהלך שלוש שנותיו שם שיחק בשתי קבוצות. בשנת 2008 חזר לשחק בקבוצות מליגות נמוכות בסרביה.
בינואר 2011 החל לשחק בקבוצת קובצ'באץ', ולאחר שסיים עמה את העונה מונה למאמן הקבוצה. בשנת 2012 מונה למאמן קבוצת רדניקי פירוט.
מיון הכנסה

אנימציה המסבירה כיצד פועל מיון הכנסה
מיון הכנסה (באנגלית: Insertion sort) הוא אלגוריתם מיון השוואתי פשוט. הוא יעיל עבור רשימות קטנות ועבור רשימות שהן כבר ממויינות ברובן (למשל, אם הרשימה מויינה בעבר, ולאחר מכן הוסיפו לה מספר מועט של איברים, מבלי לדאוג שהם ימוקמו במקום הנכון).
זמן הריצה הממוצע של האלגוריתם הוא  \theta \left(n^{2}\right) פעולות (בדומה למיון בועות).
תיאור האלגוריתם

בכל איטרציה (מעבר על המערך) נלקח איבר ממערך הקלט, ומוכנס למקומו הנכון בתוך ה"תת-מערך" הממוין שנבנה, במהלך המיון, בחלק השמאלי של המערך. לאחר השלב הראשון כולל האזור הממוין במערך את שני האיברים הראשונים, לאחר מכן את שלושת האיברים הראשונים וכן הלאה. כך עד לסיומו של מערך הקלט. המיון נעשה במקום, כלומר ללא צורך בזיכרון נוסף, פרט למערך עצמו ולתא עזר בודד.
דוגמה לקוד דמה עבור מערך המתחיל באינדקס 0:
for j ←1 to length(A)-1
     key ← A[ j ]
     > A[ j ] is added in the sorted sequence A[0, .. j-1]
     i ← j - 1
     while i >= 0 and A [ i ] > key
         A[ i + 1 ] ← A[ i ]
         i ← i - 1
     A [i + 1] ← key
דוגמה למימוש עבור מערך מכל סוג נתונים שהוא (בשפת C):
void insert_sort (void *arr, size_t num, size_t size, int (*cmp) (const void *, const void *))
{
    void *key;
    size_t j;
    int i;
    
    key = malloc (size);
    
    for (j = 1 ; j < num ; j++)
    {
        memcpy (key, (void *) ((char *) arr + size * j), size);
        
        i = j - 1;
        while (i >= 0 && cmp ((char *) arr + size * i, key))
        {
            memcpy ((char *) arr + size * (i + 1), (char *) arr + size * i, size);
            memcpy ((char *) arr + size * i, key, size);
            
            i--;
        }
    }
    
    free (key);
}
חישוב סיבוכיות

אם נגדיר כשלב ראשון את ההסתכלות על מקומות 1 ו 2 (או למען הקיצור עד מקום 2 במערך), אז שלב שני יהיה הסתכלות עד מקום 3, שלב שלישי הסתכלות עד מקום 4, וכן הלאה, ולכן, בסך הכל יהיו n-1 שלבים כדי למיין מערך שמכיל n מקומות.
לכן, במקרה הכי גרוע, בשלב הראשון תבוצע פעולת החלפה אחת (שמורכבת ממספר סופי של פעולות) (כלומר, החלפה בין המקום הראשון והמקום השני), בשלב השני יבוצעו 2 פעולות החלפה (שמורכבות ממספר סופי של פעולות) (כלומר החלפה בין המקום השלישי למקום השני ואז בין המקום השני למקום הראשון), בשלב השלישי 3 פעולות החלפה וכן הלאה, עד שבשלב ה n-1 )לפי ההגדרה הוא השלב האחרון במיון( יבוצעו n-1 פעולות החלפה, ולכן מספר הפעולות חסום למעשה על ידי  1+2+3...+n-1 פעולות החלפה (כאשר כל פעולת החלפה מכילה עד מספר קבוע של פעולות) השווה ל- n(n-1)/2 פעולות (לפי הגדרת סכום סדרה חשבונית).
ומכאן שסיבוכיות זמן הריצה (במקרה הגרוע) שייכת ל- O(n^{2}).
סיבוכיות הזיכרון היא  O(1) בגלל שמשתמשים במספר קבוע של משתנים נוספים כדי לבצע את המיון.
מיס פטיגרו

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  Miss Pettigrew Lives for a Day 
 בימוי:  בהרט נאלורי
 הופק בידי:  נלי בלפלאוור
 תסריט:  דייוויד מגי   סיימון ביופוי   ויניפרד ווטסון
 עריכה:  בארני פילינג
 שחקנים ראשיים:  פרנסס מקדורמנד   איימי אדמס   קירן היינדס   לי פייס  
 מוזיקה:  פול אינגלישבי
 צילום:  ג'ון דה בורמן
 מדינה:  ארצות הברית ואנגליה
 חברת הפקה:  Focus Features 
 חברה מפיצה:  Focus Features
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1 במאי 2008
 משך הקרנה:  91 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות:  $16,724,933
 הכנסות באתר מוג'ו:   misspettigrewlivesforaday
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מיס פטיגרו (באנגלית: Miss Pettigrew Lives for a Day) הוא סרט קומדיה אמריקני-בריטי שיצא לאור בשנת 2008 בכיכובן של פרנסס מקדורמנד ואיימי אדמס.
תקציר העלילה

גווינביר פטיגרו, המועסקת כאומנת דרך סוכנות, מפוטרת מעבודתהו נותרת ללא כסף וקשרים. היא שומעת במקרה כי השחקנית דליסייה לאפוס מחפשת עוזרת אישית ומחליטה לנצל את הרגע ובעזרת מעט עורמה מצליחה להתקבל לעבודה. מיס פטיגרו משתמשת בכישורי האומנות המועטים שלה כדי לדחוק את דליסייה המלהטטת בין מאהבים מסוגים שונים. כל מאהב מציע דבר אחר: האחד כסף ויציבות, השני קריירה והשלישי אהבה. דליסיה אסירת תודה ומעבירה את מיס פטיגרו "מהפך" חיצוני. המפגש עם העיליתה של לונדון מסבך מעט את מעמדה, ומסתבר כי עליה לבחור בין מעמד לאהבה, כפי שעל דליסייה לבחור.
צוות השחקנים

פרנסס מקדורמנד – גווינביר פטיגרו
איימי אדמס – דליסייה לאפוס
קירן היינדס – ג'ו בלומפילד
לי פייס – מייקל פרדו
טום פיין – פיל גולדמן
מארק סטרונג – ניל קלדרלי
שירלי הנדרסון – אדית' דוברי
כריסטינה קול – שרלוט וורן
סטפני קול – מיס הולט
קייטי מרפי - עוזרת של מיס הולט
מיכאל הגרמני

כרזה של מיכאל הגרמני
דר דויטשה מישל (בגרמנית: Der Deutsche Michel; בתרגום חופשי לעברית: "מיכאל הגרמני") הוא דמות המייצגת את האופי הלאומי של העם הגרמני, כמו שג'ון בול מייצג את האנגלים. מקורו במחצית הראשונה של המאה ה-19.
סקירת דמות

מיכאל שונה מדמויות המשמשות כהאנשות של האומה עצמה, כפי שעשתה גרמאניה את האומה הגרמנית ומריאן את צרפת, בכך שהוא מייצג את העם הגרמני. בדרך כלל הוא מתואר כשהוא חובש מצנפת לילה וכתונת לילה, לפעמים בצבעי דגל גרמניה, ומייצג את תפיסת הגרמנים את עצמם, במיוחד באופיו הנוח והמראה של אדם רגיל. בכל מקרה, כותונת הלילה וכובע הלילה, שהיו קיימים בכל הייצוגים הציוריים של מיכאל הגרמני - הראשונים המתוארכים למחצית הראשונה של המאה התשע עשרה - מתפרשים גם הם באופן שבו מיכאל הגרמני הוא למעשה, אדם נאיבי וקליל למדי, שאינו נוטה, למשל, להטיל ספק בסמכות הממשלה. נהפוך הוא, הוא מעדיף אורח חיים הגון, פשוט ושקט.
במשך מאות שנים, תכונות האופי המיוחסות למיכאל הגרמני היו נתונות לשינויים מסוימים. ההיסטוריון הבריטי אריק הובסבאום כתב כי ההיבט הבולט ביותר של מיכאל כפי שהוצג בקיסרות הגרמנית היה כי: "הנקודה לגבי מיכאל הגרמני היא שתדמיתו הדגישה הן את התמימות והן את הפשטות שנמצאו כל כך בקלות על ידי זרים ערמומיים, ואת הכוח הפיזי. הוא יכול היה להתגייס כדי לסכל את הטריקים והכיבושים הקנאיים שלהם כאשר התעוררו סופית. נראה כי מיכאל היה למעשה דימוי של אנטי-זר. הבעיה המרכזית ביצירת זהות לאומית ברייך המאוחד החדש הייתה שלכל המדינות הגרמניות השונות היו היסטוריות ומסורות משלהן, שאף אחת מהן לא יכלה לשמש כסמל לפנייה לכולם, מה שהוביל למצב בו הובסבאום ציין: " כמו הרבה 'עמים' משוחררים אחרים, 'גרמאניה' הוגדרה ביתר קלות על ידי מה שהיא ,מאשר מה שהיא אינה. 'הנטייה הקסנופובית לדמותו של מיכאל הגרמני במאה ה-19, שתמימותה עומדת בניגוד בולט לעמים הזרים הערמומיים המנסים תמיד להערים עליו, שיקפה את העובדה שהיה קל יותר להגדיר את הרייך במונחים של מה שהיה נגד במקום שזה היה בעד. בהקשר זה, מיכאל הגרמני היה שונה מאוד ממריאן שהוגדרה בצורה חיובית יותר כסמל של הרפובליקה וערכיה.
קריקטורה אופיינית של מיכאל הגרמני התרחשה במהדורת מאי 1914 של כתב העת Kladderadatsch, שם מיכאל עובד בשמחה בגינתו עם מריאן המפתה והחושפנית מצד אחד, ומוז'יק אכזרי (איכר רוסי) מצד שני; המסר של הסרט המצויר היה שצרפת לא צריכה להיות בעלת ברית לרוסיה, ויהיה לה טוב יותר לבעלת ברית לגרמניה, מכיוון שמיכאל הגרמני הגן המטופח שלו הוא בבירור בעל פוטנציאל טוב יותר מאשר המוז'יק ששותה וודקה ושגינתו היא אסון, כדי לחזק עוד יותר את הנקודה, מיכאל שופך מים קרים על שתי תרנגולות בכלוב שראשי התיבות שלהם הם אלזס-לורן, כלומר גרמניה יכולה לשפוך מים קרים על תקוות צרפת להחזיר את אלזס-לורן בכל עת שתרצה. הכיתוב אומר שמיכאל הגרמני אומר שהוא רוצה שלום, אך אם שכניו רוצים מלחמה, הם יקבלו זאת, ומשקפים את העובדה שמישל על כל דרכיו טובות הלב והנוחות, הוא אכזרי לחלוטין כאשר הוא זועם.
ראו גם

דגל גרמניה
סמל גרמניה
גרמאניה
הערות שוליים

↑  אריק הובסבאום, "Mass-Producing Traditions: Europe, 1870–1914," in Eric Hobsbawm and Terence Ranger, eds., The Invention of Tradition (Cambridge, 1983)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118891189  VIAF: 42636216   WorldCat (עם VIAF): 42636216
מזבח חצוב בסלע בגבעת הראל

המזבח החצוב בסלע בגבעת הראל
המזבח ניצב מעל מצוקי נחל שילה
המזבח החצוב בסלע בגבעת הראל נמצא כק"מ וחצי מערבית משילה, בתחומי גבעת הראל, בגובה 740 מטר מעל פני הים. המזבח חצוב בסלע, ניצב על גבי טרסה, ומעליו ומתחתיו מדרון תלול ומצוקי - כך שהמזבח בולט על פני השטח. מתחתיו מצוי כבשן סיד קדום. 600 מטר מערבה לכבשן, נובע מעיין "עין מחֵיבִּר" (נקרא היום גם "עין עֹז"), אשר מצידו כבשן נוסף.
המזבח נמצא ברום המדרון המשקיף על נחל שילה, בקטע הנחל המחבר את עמק שילה ועמק לבונה - מקטע מדרך האבות, וכנראה שזהו "מעלה לבונה" הקדום. קטע-נחל זה נקרא כיום נחל (ואדי) עלי. המזבח ניצב במפנה הדרומי של ההר ופונה לגבעת הרואה עליה שרידי חווה עתיקה ותעשיות חקלאיות נלוות ולעין עוז, וכנראה נצפה לעוברי-דרכים שעברו בנחל.
בשנת 2019 בעקבות עבודות בנייה ביישוב הסמוך גבעת הראל התדרדר סלע ופגע במזבח. הסלע שהתדרדר טרם פונה נכון לספטמבר 2019 והנזק לממצא ההיסטורי טרם טופל.
ייחודו של המזבח

דורון ניר-צבי ויואל אליצור מצביעים על העובדה כי מאמץ רב הושקע בסיתותו של המזבח. הקדמונים אף טרחו לעצב בראשו ארבע קרנות, מתוך הסלע הטבעי. המזבח שייך בוודאי לפולחן עממי, שהתקיים מחוץ לעיר המיושבת ולא קשור למקדש כל שהוא, שהרי שרידים ליישוב לא נמצאו בסביבה.
החוקרים מסכמים לגבי המזבח את ההיבטים הבאים:
עיצובו ומידותיו של המזבח - תואמים את אלה של "מזבח העולה", כפי שמצוין במקרא, כדלקמן: "וְעָשִׂיתָ אֶת-הַמִּזְבֵּחַ, עֲצֵי שִׁטִּים: חָמֵשׁ אַמּוֹת אֹרֶךְ וְחָמֵשׁ אַמּוֹת רֹחַב, רָבוּעַ יִהְיֶה הַמִּזְבֵּחַ, וְשָׁלֹשׁ אַמּוֹת, קֹמָתוֹ.   וְעָשִׂיתָ קַרְנֹתָיו, עַל אַרְבַּע פִּנֹּתָיו--מִמֶּנּוּ, תִּהְיֶיןָ קַרְנֹתָיו; וְצִפִּיתָ אֹתוֹ, נְחֹשֶׁת.(שמות, כ"ז, א'–ב'). שני מזבחות אחרים: בתל ערד ובצרעה - אף הם בעלי מבנה דומה.
המיקום הטופוגרפי של המבנה - באמצע מדרון ולא בפיסגה אינם תואמים את התיאור המקראי של הפולחן הכנעני האלילי ושל יורשו הישראלי: " וַיִּבְנוּ גַם-הֵמָּה לָהֶם בָּמוֹת וּמַצֵּבוֹת, וַאֲשֵׁרִים, עַל כָּל-גִּבְעָה גְבֹהָה, וְתַחַת כָּל-עֵץ רַעֲנָן (מלכים א', י"ד, כ"ג) ובספר הושע: " עַל-רָאשֵׁי הֶהָרִים יְזַבֵּחוּ, וְעַל-הַגְּבָעוֹת יְקַטֵּרוּ, תַּחַת אַלּוֹן וְלִבְנֶה וְאֵלָה, כִּי טוֹב צִלָּהּ; עַל-כֵּן, תִּזְנֶינָה בְּנוֹתֵיכֶם, וְכַלּוֹתֵיכֶם, תְּנָאַפְנָה (ד', י"ג). גם הר הבית, משכן שילה והמזבח בהר עיבל אינם על פסגת ההר.
כיוון צלעות המזבח לכיווני אמצע רוחות השמים - צפון-מזרח, צפון-מערב, דרום-מערב, ודרום-מזרח, בדומה ל"מזבח מנוח" בצרעה והמזבח בהר עיבל, אך בניגוד למיקום בהר הבית. הטענה היא כי המיקום בהר הבית נוצר בשל ההתאמה שנדרשה לשאר המבנים ואילו כאן אין מבנים והצדדים נבחרו באופן בלתי-תלוי.
ההצעה של החוקרים היא לתארך את המזבח לראשית התקופה הישראלית.
יצירת הסלע

המזבח נחצב משכבות סלע בה התקיים מפגש בין תצורת חוואר מוצא לבין תצורת עמינדב. מפגש החוואר עם גיר גרם לכך שסלע גדול, "בולדר" (Boulder), אשר נמצא מעוצב בצורת מזבח, ניתק מתוך גוש סלעי, הנמצא מטרים אחדים גבוה יותר. הסלע עצמו הוא מגיר רך חווארי, שקרום קשה יותר התפתח מעליו. רכותו היחסית של הסלע הפכה אותו לנוח לחציבה מצד אחד, אך גם לפגיע יותר לבלייה לאחר תום השימוש במזבח. גוש סלעי גדול יותר צמוד אל המזבח מצפון, וצידו הפונה אל המזבח נראה מיושר. המרחק בין שני הגושים נעשתה בידי האדם, לפי ההשערה, בעת חציבת הסלע.
מבנה הסלע

בראש המזבח ניכרות ארבע קרנות ובמישור העליון - סימני יישור מלאכותי, היוצרים זווית ישרה בין הקרנות ובין מקום מערכת האש שעל גג המזבח. בצד החיצוני של המזבח ניכרת בלייה והוא אינו מיושר. גג המזבח אינו ריבוע מלא, ייתכן כי לא הספיקן לעשות כן. (תופעה דומה התגלתה גם במזבח מנוח בצרעה).
המזבח ממוקם במדרון ההר. לכן הצד הנמוך שלו, בדרום, נמוך מהצד הגבוה - בצפון. יש פגימות במבנה בשני מקומות: האחת, קיום בליטה מעוגלת והשנייה, פגימה ברוחב מטר.
למרגלות המזבח, במרחק כמטר אחד מצד דרום-מערב נמצאה פיסת סלע מושחרת, הנראית כחלק מקרום קשה שהיה על גג המזבח. ניכר בה שהיא נשרפה בחום גבוה מאוד ומראיה דומה לאבנים הנמצאות לעיתים קרובות בקרבת כבשני סיד.
מידות המזבח

המידות של ראש המזבח הן כדלקמן: 2.20 מ' על  2.10 מ' על 2.15 מ' על 3.25 מ'. המזבח עצמו מעט יותר גדול: מ-2.90 מ' עד 3.40 מ'.
גובה הצלעות: מ-3.20  מ' בדרום-מערב עד 1.20 מ' בצפון-מזרח.
גובה הקרנות: מ-75 ס"מ במערב עד 37 ס"מ בצפון.
זוויות המזבח מכוונות לארבע רוחות השמים: צפון, דרום, מזרח ומערב.
שרידי קרמיקה

בסביבה הקרובה של המזבח לא נמצאו שרידים למבנים עתיקים. יש מעט קרמיקה מהתקופה הרומית - התקופה הביזנטית, כנראה מהחלק הגבוהה יותר של הגבעה. ריכוז גדול יותר נמצא מעט מתחת לפיסגה והוא מתאים לימי בית שני. כן לא נמצאו אבני פסיפס.
עם זאת, ברדיוס של שלשה ק"מ, לפי הסקר הארכאולוגי של ישראל פינקלשטיין, נמצאו כעשרים אתרים קדומים. ביניהן האתר המקראי שילה שכלל את משכן שילה ואת האתר המכונה היום חָא'ן אָ-לֻובָּאן - מקום משוער של בית מיכה מספר שופטים.
מזבחות ימי קדם

הממצאים בארץ ישראל על קיום מזבחות עולה, חצובים בסלע טבעי, הם מועטים: האחד, בשומרון העתיקה, והשני, "מזבח מנוח" בצרעה.
לעומת זאת, מזבחות קטורת בני ארבע קרניים, במקדשים מתקופת הברזל נמצאו לעשרות. הידועים שבהם נמצאו בתל שבע, בתל מקנה (שם שכנה עקרון הפלשתית), בתל קסילה, בשכם, בתל דן ובתל ערד.
דורון ניר-צבי ויואל אליצור סבורים כי מזבחות העולה נבנו מאמצעים פשוטים ולפי טבעם אינם משתמרים לאורך זמן. המזבחות הוקמו על משטחי סלע טבעי או על מזבח אדמה. אולי גם בשל מפעלו של חזקיהו המלך לטיהור הארץ ממזבחות. אלו הן הסיבות שבגללן לא נמצאו מזבחות עולה בארץ.
לקריאה נוספת

דורון ניר-צבי ויואל אליצור, מזבח חצוב בסלע ממערב לשילה, (בתוך) מחקרי יהודה ושומרון י"ב (העורך: יעקב אשל), מכון המחקר, המכללה האקדמית יהודה ושומרון, אריאל, 2003.
Yoel Elitzur and Doron Nir-Zvi, A Rock-Hewn Altar Near Shiloh, The Palestine Exploration Quarterly Volume 135 (2003)
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק י"ח, לפי מסכת סנהדרין ק"ג, ע"ב
| אתרים בבנימין |
| --- | --- | --- |
| עמק שילה | בור הציפורים באחיה • בור יישוב הדעת • בור עדי-עד • בור קידה • המזבח בגבעת הראל • ואדי רשאש • חניון הגדודים העבריים • מעיין הגבורה • מצפור קידה • נחל שילה • עין א-דהרה • עין דח"ש • עין עוז • קובת א-נג'מה • שילה הקדומה •  תצפית הר כוכב |  |
| מערב בנימין | גבעת ההליסטון • גבעת היקבים • הכוורת • המצודה הבריטית בנוה צוף • חורבת פצה • שמורת עיינות נטוף (ואדי זרקא) • ואדי חרמיה • חובלתא • חורבת תיבנה • יער אום צפא • לטרון • מחצבות נטוף • מעיין דולב • מעיין הקשת • מעיין חרשה • מעיין טלמון • מעיין עטרת • חורבת טרפין • מערת עאבוד • מערת שוקבא • נבי סמואל • עין אגוז • עין בובין (מעיין דני) • עין מזור • עין ריא • עינות ענר • פארק קנדה • שמורת אלוני שמואל • שמורת דלבים (ובכללה ואדי דילב) • תצפית גג הארץ • מבצר ארטבה |  |
| גב ההר | סנה ובוצץ • בור מגרון • הר בעל חצור • ואדי שיבן • חורבת ניסיה • יקב פסגות • מעיין הכרמים • נחל מכמש • עין ביתין • קבר בני ישראל |  |
| מדבר בנימין | בקעת סמיא • מערת הנמרים • חורבת אל-קיליה • טאריק אבו ג'ורג' (דרך יריחו-בית אל) • נחל ייטב (עוג'א) • שמורת נחל פרת • מוזיאון השומרוני הטוב |  |
מיון TAS

מיון TAS הוא שיטה להבחנה בין סלעים געשיים המבוססת על היחסים בין המרכיבים האלקליים לבין הסיליקה בסלע. השם TAS נובע מההגדרת השיטה: "Total Alkali versus Silica" – סך כל האלקלים לעומת הסיליקה. פרמטרים כימיים אלה שימושיים מאחר שהשיעור היחסי של האלקלים והסיליקה משחקים תפקיד חשוב בקביעת המינרלוגיה והמינרלוגיה הנורמטיבית של הסלעים בפועל. שיטת מיון זו – שפורסמה בשנת 1986‏ – פשוטה לשימוש בסלעים שכבר עברו ניתוח כימי, וגאולוגים נוטים להשתמש בה מאחר שהיא עקבית.
השיטה מפחיתה מים ופחמן דו-חמצני העשויים להימצא בסלע, ומחשבת מחדש את הרכבו הכימי הנותר כ-100%. באופן זה משמש מיון TAS אמצעי למחקר מקורם של הסלעים.
דיאגרמת TAS

פירוש הסימנים בתרשים:
B – בזלת
O1 – אנדזיט בזלתי
O2 – אנדזיט
O3 – דקיט
R – ריוליט
T – טרכיט או טרכיט-דקיט (קביעה נעשית באמצעות מינרלוגיה נורמטיבית)
Ph – פונוליט
S1 – טרכיט-בזלת, *משתני נתרן ואשלגן הם הוואיט וטרכיט-בזלת אשלגנית
S2 – טרכיט-אנדזיט בזלתי, *משתני נתרן ואשלגן הם מוגריט ושושוניט
S3 – טרכיט-אנדזיט, *משתני נתרן ואשלגן הם בנמוריט ולטיט
Pc – בזלת פיקריטית (Picrite Basalt) – בזלת אוליבינית עשירה במגנזיום
U1 – בסניט או טפריט (קביעה נעשית באמצעות מינרלוגיה נורמטיבית)
U2 – טפריט פונוליטי
U3 – פונוליט טפריטי
F – פלדשפטואידים ומליליטיטים
סלעי יסוד מתפתחים ומשתנים בשהותם מתחת לקרום כדור הארץ והרכבם נוטה להשתנות למעלה וימינה בטבלה זו עד הגיעם אל פני השטח. הקו האלכסוני בין בזלת לפונוליט מציין באופן גס את החלוקה בין סלעים מכילי-קוורץ לסלעים נטולי-קוורץ.
ראו גם

פטרולוגיה
סלע יסוד