stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לילה
הלילה במדעי החיים

מספר מיני צמחים פותחים את פרחיהם רק בלילה, ביניהם נר-הלילה החופי, הברוגמנסיה והדטורה. פרחים אלו מאובקים בעיקר על ידי עשים. לעומת זאת פרחיהם של מינים רבים נסגרים בלילה. קבוצה זו כוללת את הכלנית, החמציץ וההיביסקוס.
בעלי חיים רבים, וגם בני אדם, פעילים במשך היום וישנים בלילה. יוצאים מן הכלל הן חיות לילה אשר מותאמות במיוחד לפעולה בתנאי העדר-אור, כגון עטלפים, שועל הפֶנֶק או האופוסום, עשיים, סדרת דורסי הלילה הכוללת את התנשמות והינשופים, וכמה מיני קופים. ככלל, פעמים רבות בעלי חיים אלו פועלים בלילה מפני שתנאי סביבתם אינם מאפשרים להם לפעול ביום (לדוגמה בעלי חיים רבים במדבריות או אזורים חמים ביותר) או כאלה שבעת הלילה טורפיהם הטבעיים ישנים או פעילים בצורה פחותה ולכן בשעה זו בטוח יותר לפעול ולחפש אחר אוכל ושתייה.
לבעלי החיים שיטות שונות לתפקד בחושך: החל ממערכת האקולוקציה של העטלף ועד עיניים רגישות במיוחד לאור אשר מצליחות לקלוט אף אור חלש מן הסביבה; כאלו הם בעיקר טורפים שונים, ביניהם ניתן למנות את החתוליים והשועלים. חלק מן חיות הלילה אינן מסוגלות כלל לפעול בעת יום, אך חלק מהן, כגון החתול, מסוגלות לפעול גם בלילה וגם ביום.
שעות השינה אצל בני האדם בלילה מוּנעים על ידי שעון ביולוגי המורכב ממקצב צירקדי, אשר קובע תהליכים פיזיולוגיים שונים בגוף האדם במחזוריות של בערך 24 שעות. אחד מתהליכים אלה הוא מנגנון המפריש את ההורמון מלטונין, אשר יש לו השפעה על מחזורי ערות ושינה. הפרשת המלטונין מעוכבת בהשפעת האור ומתגברת בחשיכה ומשרה עיפות על האדם.
ראו גם

יום
זמן
הערות שוליים

↑  בראשית א, ה
↑  Stanley Coren, Sleep Thieves, Simon & Schuster 1996
↑  סנהדרין פרק ד, משנה א
↑  ג, ב.
↑  יכין ובועז על מסכת תמיד.
↑  שמות יב, מב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531412905171  GND: 4171044-7  LCCN: sh85091900  NKC: ph164213 
אורך היום (מהזריחה עד לשקיעה) בתל אביב לעומת סטוקהולם
שביל החלב כפי שצולם ממצפה הכוכבים לה סילה שבצ'ילה
הירח מאיר בשמי הלילה.
חייל המשתמש במגביר אור כוכבים כפי שנראה במכשיר זה
זיהום אור בשמי ניו יורק
ציור של בית מגורים לאור הירח בלילה.
ציורו המפורסם של רמברנדט - משמר הלילה
עיר המוארת בתאורה מלאכותית בלילה.
מבט אל תל אביב ורמת גן מגבעת האוניברסיטה בשעת ערב חורפית
העטלף הוא מן החיות המזוהות ביותר עם הלילה
טפילות

זכר ונקבה של התולעת הטפילית כרץ. אורך הנקבה כ-40 ס"מ.
טפילות (באנגלית: Parasitism, מקור השם מיוונית: Parasitos) היא סוג של יחסי גומלין בין אורגניזמים שבהם קיים אורגניזם החי בתוך או על אורגניזם אחר הקרוי פונדקאי. הפונדקאי מספק לו תנאי מחיה ההכרחיים לקיומו התקין ולהתרבותו: מרכיבי מזון, סביבת pH, ריכוז חמצן, מפל חמצון-חיזור (Redox Potential), מים חופשיים (Free water), טמפרטורה והגנה. תהליך הטפילות מתאפשר הודות לאבולוציה אקולוגית שעבר הטפיל להתאמתו לאורגניזם של הפונדקאי.

ביחסי טפילות הטפיל פוגע בפונדקאי אשר מפעיל מנגנוני הגנה כנגדו. כתוצאה מכך נוצרת מחלה טפילית (Parasitic disease), בניגוד ליחסי הדדיות בין שני אורגניזמים שבהם יש תועלת הדדית בין שני אורגניזמים וביחסי סמוכנות שבהם הטפיל מנצל את תנאי המחיה המסופקים על ידי הפונדקאי ואילו הפונדקאי אינו נהנה מן הטפיל אך גם אינו ניזוק.
צמד נצמד לגופה של טרוטה ומוצץ את דמה.
פטרייתOphiocordyceps sphecocephala יוצאת מגופו של חרק שבו התארחה.
צמחים טפילים מסוג כשות השדות Cuscuta sandwichiana.
קוקייה אירופית – Cuculus canorus היא עוף המטיל ביצים בקן של עופות אחרים.
חמסן גדול מתקיף סולה צפונית כדי לבזוז אותה.
סוגי טפילות

סירוס טפילי (parasitic castration) הוא סוג של טפילות שמטרתו השמדת יכולת ההתרבות של הפונדקאי בדרכים שונות, כגון, שינויים מורפולוגיים או התנהגותיים המשפיעים על ההתנהגות המינית, שינויים הורמונליים המשפיעים על כמות תאי הרבייה, הרס אברי המין. אלו הן חלק מהאסטרטגיות הנהוגות בעולם החי.
טפילות מגע – contact parasitism עוסקת בהגברת הסיכויים לטפילות על ידי מגע ישיר בין הטפיל לפונדקאי. לדוגמה, ישנה טפילות הנגרמת עקב מגע ישיר בין מים המזוהמים ביצור החד-תאי Acanthamoeba לבין בני אדם. האמבה חודרת לתוך העין דרך סדקים שעלולים להיווצר עקב מגע העין עם עדשות מגע וגורמת לדלקת קרנית העין (Keratitis) עד כדי עיוורון. דוגמה נוספת לטפילות במגע היא על ידי מגע מיני אורלי-אנלי או אורלי-גניטלי. הטפילים החד-תאיים מקבוצות אנטאמבה היסטוליטיקה, קריפטוספורידים פרבום (Criptosporidium parvum) וגיארדיה למבליה מועברים באופן תדיר על ידי שתייה ומגע עם מים מזוהמים. העברה של טפילים רבים מקבוצת החיידקים, הווירוסים והחד תאיים קיימת גם באמצעות יחסי מין גניטליים, כגון, עגבת, זיבה, טריכומונס וכלמידיה, וירוס ההרפס (HSV), וירוס ההפטיטיס B, וירוס האיידס, ווירוס הפפילומה (HPV) הגורמים למחלות ויראליות שאינן ניתנות לריפוי.צילום מיקרוסקופי – טוקסופלסמה גונדיי
טפילות על ידי בליעה (trophically-transmitted) עוסקת בהגברת הסיכויים לבליעת הטפיל על ידי הפונדקאי תוך ניצול הרגלי ההזנה שלו. נפוצה בין תולעים וחד-תאיים, כגון טוקסופלסמה, טפיל חד-תאי של בעלי חיים רבים, בפרט משתייכים למשפחת החתוליים. העברת טוקסופלסמה גונדי Toxoplasma gondii וגרימת טוקסופלזמוזיס מתרחשת על ידי צריכת מזון מזוהם בהפרשות של בעלי חיים אלה, או על ידי מגע עם קרקע מזוהמת עם אואוציסטות שהן חלק ממחזור החיים של חד-תאיים (Apicomplexan life cycle) טפיליים.
טפילות באמצעות וקטור הפצה (vector-transmitted) המאפשר העברת המחלה מפונדקאי לפונדקאי על ידי גורם מתווך. צורה זו נפוצה מאוד בטבע. דוגמאות לכך הן רבות: העברת מחלות נגיפיות בצמחים על ידי עובשים. העברת מספר מחלות נגיפיות, למשל, מחלות ויראליות הנגרמות על ידי וירוס הזיקה (Zika) וגורמות לקדחת דנגי מועברות על ידי יתושים מוצצי-דם. כך גם העברת מחלת הקדחת על ידי נקבת יתוש השייך בעיקר לשני המינים Anopheles gambiae ו-Anopheles funestus, הנפוצים באפריקה, ארצות הברית ואסיה, שנקבותיהם ניזונות מדם יונקים על מנת לאפשר את התפתחות טפיל הפלסמודיום בדרכי העיכול של היתוש משלב הגמטוציט שהוא שלב מיני של הטפיל, לשלב הזיגוטה.
סוגי טפילות > חלוקה לפי גודל

מיקרו טפילים (microparasite) הם טפילים שאינם נראים בעין בלתי מזוינת. הם כוללים נגיפים, נגיפונים הקרויים וירואידים, חיידקונים הקרויים מיקופלסמה, חיידקים, שמרים, פטריות חוטיות (Trichomycetes), אואומיקוטה (Eumycota) וחד-תאיים. גודלם חלקי מיקרון עד מיקרונים אחדים והם נראים בעזרת מיקרוסקופ אלקטרונים ומיקרוסקופ אור. תכונותיהם הביולוגיות מאפשרות להם להיצמד לרקמות, לפלוש לתוך הפונדקאי ולנצל את משאביו. הפלישה גורמת לנזקים ברקמות, דלדול משאבים תזונתיים, תהליך דלקתי, הפרשת רעלנים מסוג אנדוטוקסינים או אקסוטוקסינים (Exotoxins) הפוגעים בגוף הפונדקאי והפרשת אנזימים הידרוליטיים המפרקים את רקמת הפונדקאי, כגון פרוטאזות וליפזות המפרקות שומנים ואנזימים מפרקי DNA, פקטינזות, צלולזות והמיצלולזות המופרשים על ידי עובשים ממשפחת האספרגילוס, טריכודרמה, ופניציליום. אנזימים הידרוליטיים מפרקים דפנות של תאים צמחיים ומאפשרים חדירת הטפיל לרקמת הפונדקאי וניצול משאביו.
מקרו טפילים (macroparasite) הם טפילים נראים לעין השייכים לכמה קבוצות טקסונומיות: חרקים, עכבישאים, תולעים שטוחות ותולעים נימיות. מקרו טפילים צמחיים שייכים לסדרת הכשות. זהו טפיל צמחי חיצוני המתפתח על גידולים חקלאיים ויערות. הכשות נפוץ באירופה, אמריקה והוואי. הוא שולח שלוחות הזנה (Haustorium) המתחברות אל מערכת הובלת המזון והמים של הצמח הפונדקאי וכך מנצל את המשאבים התזונתיים והמים שלו. צמחים טפילים מתחלקים לשני סוגים: צמחים טפילים מלאים (Holoparasites) שאינם מבצעים פוטוסינתזה אלא קולטים חומרים מוטמעים יחד עם מים ומינרלים מרקמות הצמח הפונדקאי. לעיתים הטפילים המלאים משתלטים על הפונדקאי ומשמידים אותו. לעומת זאת, צמחים טפילים למחצה (Hemiparasites) מבצעים פוטוסינתזה באופן עצמאי, אך קולטים מים ומינרלים מהפונדקאי. עצים גדולים יכולים לחיות זמן רב עם טפילים צמחיים למחצה. צמח הדִּיבְקוֹן (Viscum) הגדל על ענפיהם של עצים ושיחים גדולים הוא דוגמה לכך. הדיבקון מנצל את העץ הפונדקאי כדי להשיג מים וחומרי הזנה וכדי להעניק לעצמו בסיס לצמיחה, אך מקיים בעליו שלו פוטוסינתזה עצמאית.
סוגי טפילות > חלוקה לפי מיקום

טפיל חיצוני (ectoparasite) הקרוי גם אקטוזואון או אפיזואון הוא טפיל החי על פני גוף הפונדקאי. טפילים חיצוניים הם בעיקר חרקים: קרציות, פרעושים וכינים. הפרעושים והקרציות השייכים לקבוצה זו הם וקטורים להעברת מיקרו טפילים בעת העקיצה. לדוגמה, חיידקי הדבר (Yersinia pestis) מועברים על ידי החרק הניזון מדם של חיות מבויתות וחיות בר (מכרסמים). החיידק אינו גורם לסימני מחלה אצל הפונדקאי. דוגמאות נוספות: פרעושים מעבירים את תולעת הסרט Dipylidium caninum בחתוליים. ההדבקה מתרחשת על ידי בליעת רימות המשתכנות בדרכי העיכול של הפונדקאי. הדבקות בני אדם בטפיל זה הן נדירות. כינת הראש של האדם, Pediculus humanus capitis, מתאכסנת על הקרקפת ומנצלת את חום הגוף ואת שער הראש כמקום להטלת הביצים. התועלת שמוצא הטפיל היא בדם הפונדקאי על ידי מציצה וכמקום בטוח להטלה. האדם הוא הפונדקאי הבלעדי של הטפיל. בניגוד לכינת הגוף, כינת הראש אינה מעבירה מחלות. כינת הגוף Pediculus humanus humanus מעבירה שלושה סוגי טפילים חד-תאיים: Rickettsia prowazekii הגורמת למחלת הטיפוס האפידמי, Borrelia recurrentis הגורמת לקדחת החוזרת, ו-Bartonella quintana הגורמת לקדחת החפירות.
טפילים חיצוניים ברקמת העור של יונקים: זחלי זבובים השייכים למשפחת האסטריתיים (המין Dermatobia hominis (אנ')). זהו טפיל של בקר, קופים ואדם. ביצי הזבוב מועברות באמצעות זבובים מוצצי דם אל עורו של הפונדקאי, שם הן הופכות לרימות החודרות לתוך עור הפונדקאי. הזבוב נפוץ במרכז ודרום אמריקה: מקסיקו, צ'ילה וארגנטינה. אלה בוהקנים כגון הבוהקן הירוק Lucilia sericata החי כטפיל בעורם של חיות משק ושחמטניים (Sarcophaga) החיים על בשר חי במצב של ריקבון. המחלה הנגרמת על ידי רימות הזבובים קרויה ריממת (Myiasis) והיא גורמת לנזקים בעור ולחדירה של חיידקים לתוך העור הנגוע.
מחזור החיים של ליישמניה Leishmaniasis life cycle diagram טפילים פנימיים (endoparasite) הם טפילים החיים בתוך גוף הפונדקאי. לקבוצה זו משתייכים כל המיקרוטפילים לסוגיהם: נגיפים, וירואידים, חיידקונים (מיקופלסמה), חיידקים, שמרים, פטריות חוטיות (Trichomycetes), אואומיקוטה (Eumycota), חד-תאיים ותולעים. במעי יונקים רבים, כולל בני אדם, יכולות להתקיים תולעים טפיליות, כמו תולעים עגולות (Roundworms) ותולעי סרט (Tapeworms). הטפילים הפנימיים של בעלי חיים הם טפילי מעיים, טפילים של איברים פנימיים נוספים. מיעוטם פולש למפרקים, כלי דם, לב וזרם הדם, כגון: חיידקי הברוצלה הגורמים לגרנולומה במקום פלישתם, או טפילי הלשמניה המועברים על ידי עקיצת זבובי חול וגורמים למחלת לישמניאזיס. הטפילים חודרים לעור ולאברים הפנימיים של הפונדקאי וגורמים לו לפצעים קשים, למורסות ולצלקות. הטפיל חי ומתרבה בתאי המקרופגים של הפונדקאי.
מבין הטפילים הפנימיים, ישנם כאלה שעברו הסתגלות מוחלטת לתנאים התוך-תאיים (Intracellular parasite) והפכו לאובליגטוריים – Obligate intracellular parasites. לקבוצה זו שייכים הנגיפים והויברואידים המסוגלים להתחלק רק בתוך תאים חיים. הקוקצידיה הם מיקרואורגניזמים חד-תאיים שחיים ומתרבים רק בתאי מערכת העיכול של יונקים, עופות, זוחלים ודו-חיים. הסתגלות לחיים תוך תאיים מופיעה גם בקבוצות חיידקים שונות: מינים שונים של חיידקי הסלמונלה המתמקמים בכיס המרה של יונקים, על ידי חדירה לתאי האפיתל של כיס המרה. השרדותם הממושכת של חיידקי הסלמונלה בפונדקאי גורמת למאחסן לההפך לנשא-carrier.
סוגי טפילות > חלוקה לפי מידת התלות של הטפיל בפונדקאי

טפיל בהכרח (Obligatory Parasite) הוא טפיל שאינו יכול לחיות ללא הפונדקאי. רוב הטפילים הפנימיים של יונקים: בני-אדם, צאן ובקר, כלבים וחתולים הם טפילים בהכרח. הביצים של חלקם, כגון, תולעת עגולה מסוגלות להתקיים בתרדמת מחוץ לפונדקאי, אך אינן יכולות לבקוע מחוץ לפונדקאי, אך עמידות לתנאים חיצוניים ובכך מהוות גורם הפצה יעיל.
טפיל תקופתי – טפיל תקופתי יכול לנוע מפונדקאי לפונדקאי ולעיתים לחיות תקופה קצרה ללא פונדקאי, לדוגמה: הקרצייה שייכת לקבוצת מוצצי דם, אך עוברת מפונדקאי אחד למשנהו במהלך חייה.
טפיל חופשי (Free parasite) – טפיל חופשי הוא טפיל שיכול לחיות, לנוח ולהתרבות מחוץ לפונדקאי. לדוגמה, התולעת Pelodera strongyloides, ממשפחת (Rhabditidae) החיה בבוץ, אך נוהגת לעלות על פרווה של יונקים שונים כולל בני אדם שבאו במגע עם הבוץ ולגרום לזיהומים ודלקות עור.
סוגי טפילות > טפיל חריג

טפיל חריג הוא טפיל שיכול לחיות רק על סוג פונדקאי ואינו יכול לעבור לסוג פונדקאי אחר. במקרה של מעבר לסוג פונדקאי אחר, הטפיל יגרום נזק לעצמו ולתגובה חריפה בפונדקאי מלווה במחלה קשה.
סוגי טפילות > טפיל זואונוטי

טפיל זואונוטי הוא טפיל שיכול לעבור מבעלי חיים לבני אדם, ולגרום לתחלואה זהה בשני סוגי הפונדקאים. תולעים השייכות לקבוצת הנמטודה, מסוגלות לעבור ממעי אדם למעי כלב או חתול. התסמינים של הפונדקאים השונים יהיו דומים, כך גם שיטות האבחנה והטיפול לעיתים יהיו דומים.
סוגי טפילות > מחזור חיים ישיר או עקיף

טפיל בעל מחזור חיים ישיר (Direct Life Cycle) שאינו זקוק לשינוי סביבת מחיה או להחלפת נשא כדי לגדל את הדור הבא. כגון תולעים נמטודות
טפיל בעל מחזור חיים עקיף (Indirect Life Cycle) שזקוק לגדל או להעביר את צאצאיו דרך פונדקאי ביניים. למשל, תולעים מסוג heartworms כגון, התולעת Dirofilaria immitis. תולעים אלה חיות ביונקים שונים כגון כלבים וחתולים. אך בשלב המוקדם של חייהן הן חייבות להתפתח בתוך יתושים, ורק לאחר מכן עוברות ל"פונדקאי הסופי" (Definitive Host).
משמעויות נוספות של טפילות > פרזיטואידים

פרזיטואיד הוא טפיל המטיל את ביציו בתוך גוף של חרק אחר המשמש לו כפונדקאי. הצעירים המתפתחים ניזונים מהפונדקאי, עוצרים את מחזור חייו, ועל ידי כך משמידים אותו. התופעה מוכרת אצל מספר חרקים כמו כלצידים, צרעות וכמה זבובאים.
משמעויות נוספות של טפילות > טפילי תטולה

טפילי תטולה הם טפילי קינון של בעלי חיים המשלימים את מחזור חייהם על ידי ניצול התנהגות חברתית של מינים אחרים, כגון, הקוקייה המטילה את ביציה בקן של מיני ציפורים קטנים יותר, המאפשר לה להדוף את הגוזל של הפונדקאי מחוץ לקן או לאכול את הביצים שמצויים שבקן ולגדול תחת חסות המין האחר מבלי שהאם תבחין בכך. גם הברווז שחור-ראש מטיל ביצים תחת מין של דוגר אחר והאפרוחים מתפקדים באופן עצמאי. טפילות תטולה קיימת גם בדגים המטילים את ביציהם בפיהם של דגים אחרים. מספר מינים של טפילים רגילים מנצלים את כישוריהם גם למטרות רבייה.
משמעויות נוספות של טפילות > חומסנות

חומסנות היא טפילות של גנבת מזון ממינים אחרים וניצול מזדמן של טרף שנצוד או נאגר על ידי ציידים אחרים, אותם הם דוחקים משללם. במקרים רבים כלל לא ניזונים מאכילה זו. מספר חומסנים משתמשים בחומסנות קבועה כדי להטעות טורפים גדולים מהם, כגון, מספר עכבישים קטנים.
משמעויות נוספות של טפילות > קניבליזם

קניבליזם היא טפילות של הריגת פרטים בני אותו המין למטרת הישרדות ומתן הזדמנויות רבייה לפריטים השורדים. התופעה מוכרת ב-1,500 מינים. כגון, תופעת הקניבליזם הקיים בשימפנזות, וצרעות.
משמעויות נוספות של טפילות > צמחים טפיליים

צמחים טפיליים הם צמחים המתקיימים על חשבון פונדקאים צמחיים אחרים.
ישנם שני סוגי צמחים טפיליים בטבע:
צמחים טפילים מלאים (Holoparasites): צמחים שלא מבצעים פוטוסינתזה אלא קולטים חומרים מוטמעים תוצרי הפוטוסינתזה, ומים ומינרלים מרקמות הצמח הפונדקאי וכתוצאה מכך, לעיתים הם משתלטים עליו והורגים אותו.
צמחים טפילים למחצה (Hemiparasites): צמחים טפילים המבצעים פוטוסינתזה באופן עצמאי, אך קולטים מים ומינרלים מהפונדקאי. עצים גדולים וחזקים יכולים להתקיים זמן רב עם טפילים למחצה.
אקרוסטיכון

אקרוסטיכון בפיוט "מעוז צור" לחנוכה עם שם המחבר "מרדכי"
אקרוסטיכון (מיוונית: "άκρο" קיצוני + "στίχος" שורה; בלטינית: Acrostic) היא שיטת כתיבה של שיר או פרוזה, בה ליקוט האות הראשונה של כל מילה, שורה או בית בשיר יוצר מילה או מספר מילים, שם, אותיות האלפבית כסדרן וכדומה.
בימי הביניים נחשב האקרוסטיכון כאחד מקישוטי השיר, וככל שהאקרוסטיכון היה מורכב ומשוכלל יותר, כך הוסיף ליוקרתו של השיר ומחברו.
בעת החדשה השימוש באקרוסטיכון אינו נהוג בשירה רצינית, אם כי עודנו בשימוש בכתיבה שבאה לשעשע, כגון בברכות ליום הולדת.
שימוש נוסף לאקרוסטיכונים הוא כאמצעי לצופן – הצירוף הנוצר על ידי האותיות הראשונות הוא העיקר, והשיר משמש לו הסוואה. לשימוש זה התייחס באירוניה הסופר האירי ג'ונתן סוויפט בספר ג' של "מסעות גוליבר". האקרוסטיכון חדר אף לתוך הטוקבקים באינטרנט, לשם העברת מסר שעוקף את הביקורת של עורך האתר.
אקרוסטיכון בשירה העברית

האקרוסטיכון הוא אחד מן הגורמים ל"דוחק השיר" (יחד עם החריזה והמשקל), שלפי תפיסת משוררי ימי הביניים התירו חריגות דקדוקיות מסוימות שלא היו נסלחות במקרים אחרים. כך, למשל, במקרים שבהם הצריך האקרוסטיכון ששורה תיפתח באות ו' נוצרו משפטים שהחלו בו"ו החיבור, שלא כמקובל בעברית שלאחר המקרא.
האקרוסטיכונים הקדומים היו אקרוסטיכונים אלפביתיים. אקרוסטיכונים כאלה מופיעים פעמים אחדות בתנ"ך, בין השאר במגילת איכה, במשלי ("אשת חיל") ובפרקי תהילים מסוימים, כמו במזמור קי"ט שבו יש אקרוסטיכון אלפביתי שבו כל אות מופיעה בתחילתם של שמונה פסוקים רצופים (בפי חז"ל המזמור מכונה "תמניא אנפין", בארמית "שמונה פנים"). עם הזמן הופיעו אקרוסטיכונים לפי סידור אחר של האלפבית, כגון תשר"ק (מהסוף להתחלה) או א"ת ב"ש (אות מן ההתחלה ואות מן הסוף). חוברו גם שירים עם שילובים של כמה אקרוסטיכונים במקומות שונים בשורה. אקרוסטיכון אלפביתי מופיע גם בכמה מן התפילות, כגון בתפילת שחרית של יום חול "אל ברוך גדול דעה הכין ופעל זהרי חמה" וכו' (א"ב), או בתפילת מוסף של שבת, "תִּכַּנְתָּ שבת רצית קרבנותיה, ציווית פירושיה עם סידורי נסכיה" וכו' (תשר"ק).
עם הזמן החלו מחברי הפיוטים בימי הביניים לחתום את שמם באקרוסטיכון. בתקופת הקליר הסתפקו בשם פרטי, לעיתים עם תוספות כמו שם האב, שם המקום או התואר "חזן". בתקופה מאוחרת יותר השתכללו החתימות. כך למשל בפיוט אקדמות מן המאה ה-11 מופיע באקרוסטיכון א"ב כפול ולאחריו החתימה "מאיר ביר רבי יצחק יגדל בתורה ובמעשים טובים אמן וחזק ואמץ".
לעיתים מופיע אקרוסטיכון גם בפתיחת ספרים. וכמה ספרי קודש חשובים ומפורסמים התחילו באקרוסטיכון של אותיות שם השם, כמו ספר משנה תורה של הרמב"ם, שנפתח במילים "יסוד היסודות ועמוד החכמות", ומסילת ישרים של הרמח"ל שנפתח במילים "יסוד החסידות ושורש העבודה".
יצירות עבריות נודעות והאקרוסטיכון שלהן > בספרי התנ"ך

מזמורים רבים בספר תהלים מסודרים באקרוסטיכון אלפביתי כמו מזמור קי"ט שבו יש סדרות של שמונה שמונה פסוקים עבור כל אות, מזמורים ל"ד וקמ"ה (אשרי יושבי ביתך) ועוד רבים.
אשת חיל – אקרוסטיכון אלפביתי בספר משלי, פרק ל"א, המתאר את האשה האידיאלית.
מגילת איכה – פרקים א'-ד' מסודרים באקרוסטיכון אלפביתי, ופרק ה' משמש כ'אקרוסטיכון ריק': יש בו 22 פסוקים, אך הם אינם מסודרים לפי סדר אותיות האלפבית. בעוד שבפרקים א', ב', ד' וה' ישנם 22 פסוקים כמניין אותיות האלף בית, בפרק ג' ישנם 66 פסוקים ובו אקרוסטיכון משולש (סדרות של שלושה שלושה פסוקים עבור כל אות).
יצירות עבריות נודעות והאקרוסטיכון שלהן > בהגדה של פסח

בסוף ההגדה של פסח קיימים כמה אקרוסטיכונים על פי אותיות האלפבית:
ובכן ויהי בחצי הלילה – פיוט מאת יַנַיי מהמאה ה-5
ובכן ואמרתם זבח פסח – פיוט מאת רבי אלעזר הקליר מהמאה ה-5
אדיר במלוכה – מיוחס לרב יעקב מלונדריש מהמאה ה-13
אדיר הוא – שיר שחובר בימי הביניים
יצירות עבריות נודעות והאקרוסטיכון שלהן > בזמירות שבת

בזמירות שבת הנהוגות קיימים אקרוסטיכונים רבים, לרוב לפי שמות מחבריהם:
אזמר בשבחין – אקרוסטיכון "אני יצחק לוריא בן (ש)שלמה" – האר"י
יום זה לישראל – אקרוסטיכון "יצחק לוריא חזק" – האר"י
אסדר לסעודתא – אקרוסטיכון "אני יצחק לוריא" – האר"י
מה ידידות מנוחתך – אקרוסטיכון "מנחם"
יום שבת קודש הוא – אקרוסטיכון "יהונתן חזק"
יה ריבון עלם – אקרוסטיכון "ישראל" – רבי ישראל נג'ארה
ידידי רועי מקימי – אקרוסטיכון "ישראל חזק" – רבי ישראל נג'ארה
ברוך אל עליון – אקרוסטיכון "ברוך חזק" – ברוך בר שמואל ממגנצה
יום שבתון אין לשכוח – אקרוסטיכון "יהודה" – רבי יהודה הלוי
דרור יקרא לבן עם בת – אקרוסטיכון "דונש" חוזר בכל משפט בארבע מבתי הפיוט – דונש בן לברט
אל מסתתר בשפריר חביון – אקרוסטיכון "אברהם מימין חזק"
יה אכסוף נעם שבת – אקרוסטיכון משולש: המלה הראשונה בכל בית – י-ה-ו-ה, השנייה – אהרן – שם המחבר, והשלישית – נשמה
יצירות עבריות נודעות והאקרוסטיכון שלהן > בתפילה

אל ברוך גדול דעה – פיוט הפותח את ברכות קריאת שמע בתפילת שחרית של יום חול – אקרוסטיכון אלפבית, שבו האות הפותחת מתחלפת ממילה למילה
אל אדון על כל המעשים – פיוט הפותח את ברכות קריאת שמע בתפילת שחרית של שבת – אקרוסטיכון אלפבית, שבו האות הפותחת מתחלפת משורה לשורה
פיוט אדון הסליחות, המהווה חלק מהסליחות – אקרוסטיכון אלפבית
לכה דודי – אקרוסטיכון "שלמה הלוי", כשם מחברו, רבי שלמה אלקבץ
עת שערי רצון להפתח – האותיות הראשונות בכל בית בפיוט יוצרות אקרוסטיכון של שם המחבר, "עבאס יהודה שמואל"
מעוז צור – אקרוסטיכון ראשי הבתים הוא "מרדכי", ככל הנראה כשם מחברו; אקרוסטיכון ראשי התיבות של השורה הראשונה בבית האחרון הוא "חזק", כברכה למחבר
יום ליבשה – אקרוסטיכון "יהודה הלוי", כשם מחברו, רבי יהודה הלוי
ידיד נפש – אקרוסטיכון "י-ה-ו-ה", שם השם
אדון בפקדך – אקרוסטיכון אלפבית
אל רחום שמך – האותיות הראשונות של כינויי האל בכל תיבה בפיוט יוצרות אקרוסטיכון אלפביתי
אנא בקראנו – אקרוסטיכון "דוד חזק", כשם מחברו, רבי דוד אבן בקודה
חשיבותו והסיבות ליצירתו של האקרוסטיכון

רוממות – ישנם הפיוטים שמושאם הוא שם ה', כמו הפיוט "ידיד נפש".
זכויות יוצרים – השימוש בחתימת שם המחבר באקרוסטיכון נועד לייחס את הפיוט למחברו ולמנוע גנבה ספרותית (פלגיאט) של הפיוט. בהקשר זה מפורסם סיפורו של הפיוט "יום שבת קודש הוא" (אקרוסטיכון 'יהונתן חזק') שתוכנו הכללי הוא חשיבותה של השבת ושכרו של שומרה, אך הבית האחרון מכיל טקסט שונה למדי: "קולי קולות יחדלון, בעת שירי יגדלון, כי כטל הם יזלון. ואל ישיגו גבולי, באורח שיר נפל חבלי, התקוששו ואל תשמשו בנזר שיר, שפרה לי". לפי האגדה באותו הזמן פרנסתו של המשורר הייתה מנדידה בעיירות להשמעת שיריו, כתוצאה מכך רווחה תופעה ששני אנשים שרו את אותו השיר והתגלע ויכוח בנוגע לזכות על כספי השומעים. כדי לבטח את עצמו השאיר היוצר את האקרוסטיכון פגום והציג את השיר ללא הבית האחרון, וכאשר התאמת חששו ואדם אחר שר את שירו, הציע שהשלמת הבית האחרון תהווה הוכחה לכך שהמשלים הוא מחבר הפיוט.
אותנטיות – האקרוסטיכונים בפיוטים גם שמרו על האותנטיות של היצירה, כך שהשמטה של בתים או שינויים היו ניכרים, כמו בפיוט "אסדר לסעודתא" של האר"י שם נשמטו לפחות שני בתים בסוף.
טקטיקת זיכרון – את תפוצתו של האקרוסטיכון מייחסים גם לצורך החזנים בבתי הכנסיות לזכור בעל-פה את הפיוטים, טרם עלו אלה על הכתב. האקרוסטיכון אפשר לחזן לזכור את תחילתה של כל שורה. גם כאשר נכתבו הפיוטים המשיך השימוש באקרוסטיכון, שהפך כבר לקונבנציה.
הערות שוליים

↑  David Noel Freedman, David Miano, The Book of Psalms, BRILL, 2005-01-01, עמ' 87–96, ISBN 978-90-474-1479-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4718803
לייבו לוין

| --- | --- |

 לידה:  1914 קמפולונג מולדובנסק, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בפברואר 1983 (בגיל 69 בערך) הרצליה, ישראל 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, ברית המועצות, ממלכת רומניה, ישראל 
 שפות היצירה:  יידיש, עברית, רומנית 
 סוגה:  ליד 
 תקופת הפעילות:  מ-1933 
 
לייבו לוין (בכתיב יידי: לייבו לעווין; 1914, קמפולונג מולדובנסק, רומניה – 1983, הרצליה) היה קריין אמנותי, זמר ומלחין ביידיש שהתפרסם ברומניה לפני מלחמת העולם השנייה. הוא קרא פרוזה, שירה ומשלים ביידיש, הלחין וביצע שירים של איציק מאנגר, חיים נחמן ביאליק, ה. לייוויק, משה לייב הלפרן, אנה מרגולין, שיקה דריז ומשוררים אחרים.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרים הפרטים על ילדותו.
ב-1919 עבר לצ'רנוביץ, שר במקהלת בית הכנסת הכוראלי של צ'רנוביץ עם החזן הנודע פיני ספקטור. בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 התחיל ללמוד בסמינר למורים לשפה וספרות היידיש "דער יידישער שולפאריין" ובמקביל החל את פעילותו האמנותית ברחבי רומניה. הוא היה עורך ערבי שירה ופרוזה ביידיש, קורא ושר שירי עם ושירי משוררים למנגינות שהלחין בעצמו. ב-1939 – בצ'רנוביץ יצאו לאור בהוצאת הרש סגל: האלבום "ששה שירי ערש" הכולל את הלחנים של לייבו לוין לשיריהם של איציק מאנגר, ה. לייוויק, משה לייב הלפרן, אברהם רייזן ונחום יוד, עם הציורים של איזיו שרף, וחוברת הכוללת תשעה שירים מאת הטרובדור מבלצי, זליג ברדיצ'בר. המלים והתווים נרשמו מפי לייבו לוין.
ב-1941 גויס לצבא האדום ואחר כך לצבא העבודה בהרי אורל. ב-1942 נאסר באשמת ריגול לטובת רומניה. הוריו ושתי אחיותיו נספו בטרנסניסטריה. בין השנים 1942–1956 היה אסיר במחנות עבודה בסיביר. ב-1972 עלה עם משפחתו לארץ. ב-1980 תרגם מגרמנית ליידיש את כל שיריה של המשוררת הצעירה מצ'רנוביץ זלמה מרבאום-אייזינגר (1924–1942). הספר יוצא בהוצאת י. ל. פרץ, ת"א. בהוצאת אור-תו יוצא קובץ שירים שהלחין.
האנתולוגיה של שירי לייבו לוין

שירת היידיש בניגוניו של לייבו לוין בהוצאת י.ל. פרץ, ת"א, בעריכתה של ביתו, רות לוין (זמרת ושחקנית ישראלית, כלת פרס סגל לתרבות היידיש). הספר כולל 49 שירים למלים מאת 21 משוררים (איציק מאנגר, ה. לייוויק, אברהם רייזן, מ"ל האלפרן, א. לוצקי, א. מרגולין, ז. מרבוים-אייזינגר ועוד), עם עיבודים לפסנתר מאת חנן וינטרניץ, צילומים וציורים, כמו כן הקדמה ואחרית דבר מאת רות לוין, כל הטקסטים מובאים ביידיש ובתרגומים לעברית ואנגלית.
גנבת זהות

גנבת זהות היא סוג של הונאה, של תרמית, המתבצעת בהצגת זהותו של אדם אחד כזהותו של אדם אחר. אדם מתחזה להיות אדם אחר לצורך שימוש בנכסיו, זהותו, יתרונותיו והטבותיו של האחר.
לקורבן עבירת גנבת הזהות עלולים להיגרם נזקים רבים. בתחום הפלילי, גנבת הזהות עלולה לאפשר לבצע פשע בשם אדם אחר אשר יקשה עליו מאוד להוכיח כי לא הוא ביצע. בתחום האזרחי, פגיעה כלכלית (גנבה של נכסים וכספים), פגיעה בשם הטוב ובמערכות יחסים של הקורבן עם מכריו.
סוגי גנבת זהות

גנבת זהות פלילית – התחזות לאדם אחר תוך ביצוע פשע.
גנבת זהות כלכלית – שימוש בזהותו של אחר לצורך השגת אשראי ורכישת מוצרים ושירותים.
שיבוט זהות – שימוש במידע של אדם אחר על מנת להשתמש בזהותו בחיי היומיום.
גנבת זהות רפואית – שימוש בזהותו של אחר על מנת לקבל שירותי בריאות ותרופות.
גנבת זהות של ילדים.