stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האינטרנציונל הסוציאליסטי
הערות שוליים

↑  "About Us". Socialist International.
1 2  האינטרנציונל הסוציאליסטי, דבר, 20 ביולי 1951
1 2 3 4  זאב כ"ץ, האינטרנציונל הסוציאליסטי בעולם של היום, הארץ, 27 באפריל 1960
↑  ויכוחים על א"י האינטרנציונל הסוציאליסטי, הארץ, 26 במרץ 1931
↑  האינטרנציונל הסוציאליסטי מוחה נגד "הספר הלבן", הארץ, 9 בינואר 1931
↑  האינטרנציונל הסוציאליסטי ורדיפות היהודים, דבר, 30 ביוני 1938
↑  לחידוש האינטרנציונל הסוציאליסטי, לחייל, 24 בינואר 1946
↑  א"י בועידת האינטרנציונל הסוציאליסטי, הארץ, 31 באוקטובר 1947
↑  שומאכר - יו"ר ועירת היסוד של "האינטרנציונל הסוציאליסטי", קול העם, 1 ביולי 1951
↑  האינטרנציונל הסוציאליסטי מזדהה עם עמדת המערב, הארץ, 14 באפריל 1953
↑  נפתח הקונגרס של האינטרנציונל הסוציאליסטי, הארץ, 16 ביולי 1953
↑  החלטת קונגרס האינטרנציונל הסוציאליסטי", קול העם, 20 ביולי 1953
1 2  נמרוד גורן, שמאלני כל העולם – התאחדו, "תלם" - כתב עת לשמאל ישראלי, מיסודה של קרן ברל כצנלסון, פברואר 2021
↑  נציגי מפא"י סוקרים קונגרס האינטרנציונל הסוציאליסטי, דבר, 28 בנובמבר 1961
א. שאנן, האינטרנציונל מברך את מפא"י, דבר, 11 במאי 1955
↑  ג. מאיר - לפאריס, קול העם, 9 ביולי 1957
↑  וייץ הוזמן לפעילות באינטרנציונל, הארץ, 13 בפברואר 1962
↑  לקראת ועידת האינטרנציונל הסוציאליסטי בחיפה, קול העם, 4 באפריל 1960
↑  צירי האינטרנציונל הסוציאליסטי - בבית הנשיא, על המשמר, 27 באפריל 1960
↑  אילן כפיר, פאר לי שחר, פרס: חוסיין אמיץ, אמין, אחראי, חדשות, 16 באוקטובר 1985
↑  ישראל והאינטרנציונל הסוציאליסטי, על המשמר, 2 ביולי 1974
↑  זאב בארט, מעמד ישראל באינטרנציונל למבחן, דבר, 18 בנובמבר 1976
↑  דיאנה בחור-ניר, כנס האינטרנציונל ייפתח בארץ; גם פקיסטן תיוצג, באתר ynet, 22 במאי 2005
↑  אבשלום וילן וקולט אביטל, גשר בין ת"א לרמאללה, באתר הארץ, 29 במאי 2005
↑  רענן ריין, האינטרנציונל הסוציאליסטי מקווה לניצחון המערך, חדשות, 24 ביוני 1984
↑  יוסי ורטר, פרס יוצא לכנס בקהיר; גם אנשי אש"ף יהיו שם, חדשות, 14 במאי 1990
↑  שירות גלובס, ‏ח"כ רענן כהן הוזמן לביקור רשמי בלוב, באתר גלובס, 4 באפריל 2000
↑  ברק רביד וסוכנויות הידיעות, מפגש היסטורי: ברק ונשיא עיראק, באתר הארץ, 1 ביולי 2008
סוכנויות הידיעות, חברי פרלמנט עיראקיים: על נשיא עיראק להתנצל על שלחץ את ידו של ברק, באתר הארץ, 3 ביולי 2008
↑  אבשלום וילן, הדרך לדרום אפריקה, באתר הארץ, 4 ביולי 2010
↑  סי"צ, גינוי חריף לישראל באינטרנציונל הסוציאליסטי, חדשות, 13 במאי 1988
↑  מירון רפופורט, החלטת החרם של האינטרנציונל היא רעידת אדמה, לא פחות, באתר "שיחה מקומית", 11 ביולי 2018
↑   נעה לנדאו, נציג ממפלגת השלטון בספרד סורב כניסה לישראל כי "שהותו תסכן את ביטחון המדינה", באתר הארץ, 30 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268158605171  BIBSYS: 90657593  BNE: XX91536  BnF: cb12184406d (data)  GND: 1013867-5  ISNI: 0000 0001 2314 999X  LCCN: n80044454  LNB: 000116926  NDL: 00944776  NKC: kn20010711408  NLA: 35711646  NLG: 277815  NSK: 000714762  RERO: 02-A005497256  SELIBR: 269798  SUDOC: 157118932  VIAF: 137001209   WorldCat (עם VIAF): 137001209
סוציאליזם עם פנים אנושיות

אלכסנדר דובצ'ק ב-1968.
סוציאליזם עם פנים אנושיות (בצ'כית: socialismus s lidskou tváří; בסלובקית: socializmus s ľudskou tvárou) הוא סלוגן המתייחס למצע הרפורמיסטי והדמו-סוציאליסטי של אלכסנדר דובצ'ק ועמיתיו, שהוסכם עליו בפרזידיום של המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה באפריל 1968, לאחר שנהיה ראש המפלגה בינואר 1968. המונח התייחס לתהליך של דמוקרטיזציה הדרגתית, מודרניזציה של הכלכלה, וליברליזציה פוליטית, שהייתה אמורה לבנות מודל חדש ומודרני של חברה סוציאליסטית בהתאם למסורת הדמוקרטית הצ'כוסלובקית, ובו זמנית לתת למפלגה הקומוניסטית להמשיך לשלוט. סוציאליזם עם פנים אנושיות היה גורם עיקרי לאביב של פראג, תקופה של דמוקרטיזציה לאומית וביזור כלכלי, אשר נעצרה על ידי הפלישה הסובייטית לצ'כוסלובקיה ב-21 באוגוסט 1968.
רקע

המצע היה ניסיון להתגבר על חוסר שביעות-הרצון של האזרחים של צ'כוסלובקיה עם המצב הכלכלי והפוליטי באותה תקופה. כשמה כן היא, תוכנית שאמורה להכניס חיים חדשים לאידיאלים של הסוציאליזם, אשר איבדו פופולריות במשך שני העשורים הקודמים לכך. עם זאת, התוכנית אף פעם לא התכוונה להחזיר בחזרה למדינה קפיטליזם עם שוק חופשי, אלכסנדר דובצ'ק הציע לקיים מסחר חופשי עם מדינות מערביות וסובייטיות ותקופת מעבר של עשר שנים למעבר לסוציאליזם דמוקרטי רב-מפלגתי.
נאום דובצ'ק

בחגיגות 20 השנה ל"פברואר הניצחון" של צ'כוסלובקיה, דובצ'ק נשא נאום שהסביר את הצורך בשינוי לאחר ניצחון הסוציאליזם. הוא הדגיש את הצורך "לאכוף את תפקידה המוביל של המפלגה בצורה אפקטיבית יותר". דובצ'ק הכריז על כך שמשימת המפלגה הייתה "לבנות חברה סוציאליסטית מתקדמת על בסיס כלכלה יציבה [...] סוציאליזם שמתכתב עם המסורת הדמוקרטית של צ'כוסלוביקה ..."
אחד מהצעדים הכי חשובים לקראת הרפורמה הזאת היה צמצום ולאחר מכן ביטול הצנזורה ב-4 במרץ 1968. זאת הייתה הפעם הראשונה בהיסטוריה הצ'כית שצנזורה בוטלה וזאת כנראה גם הייתה הרפורמה היחידה שבוצעה באופן מלא, למרות ששרדה זמן קצר. התקשורה הפכה באופן מהיר מכלי תעמולה של המפלגה, לכלי ביקורת למשטר.
תוכנית ביצוע

באפריל, דובצ'ק השיק "תוכנית ביצוע" של ליברליזציות, אשר כללו הרחבה של חופש העיתונות, חופש הביטוי, חופש התנועה, ודגש כלכלי על מוצרי צריכה וגם את האפשרות לממשלה רב-מפלגתית. התוכנית הייתה מבוססת על הראייה ש"סוציאליזם לא יכול רק לומר שחרור של האנשים העובדים מהדומיננטיות של יחסי המעמדות המנצלים, הוא גם חייב להבטיח חיים יותר טובים מאשר כל דמוקרטיה בורגנית." התוכנית צמצמה את כוחה של המשטרה החשאית וגם פדרליזציה של הרפובליקה לשני עמים שווים. התוכנית גם כיסתה את תחום החוץ, אשר כלל גם את המשך היחסים הטובים עם המדינות המערביות וגם שיתוף פעולה עם ברית המועצות ושאר עמי הגוש המזרחי. התוכנית ציינה מעבר של 10 שנים שבו יתקיימו בחירות דמוקרטיות שיתנו לסוציאליזם דמוקרטי להחליף את הסטטסו קוו הנוכחי.
המצע של "סוציאליזם עם פנים אנושיות"

למרות שננקב שהרפורמה חייבת להתקיים תחת הנהגת המפלגה הקומוניסטית, לחץ ציבורי דרש לקיים את הרפורמות באופן מיידי. אלמנטים קיצוניים נהיו יותר ווקאליים: פולמוסים אנטי-סובייטים הופיעו בעיתונות ב-26 ביוני 1968, הסוציאל-דמוקרטים התחילו לגבש מפלגה נפרדת משלהם, ומועדונים פוליטיים שלא מזוהים רשמית עם המשטר נוצרו. שמרני המפלגה דחפו לאמצעים מדכאים, אך דובצ'ק היה נחוש למודרניזציה והדגיש מחדש את חשיבות ההנהגה של המפלגה הקומוניסטית. בפרזידיום של המפלגה הקומוניסטית של צ'כוסלובקיה באפריל, דובצ'ק הכריז על המצע הפוליטי של "סוציאליזם עם פנים אנושיות". במאי, הוא הכריז על כך שהוועידה ה-14 של המפלגה תתכנס במושב מוקדם ב-9 בספטמבר. באותה ועידה הוא שילב את תוכנית הביצוע לתוך הכרזות המפלגה, וגם כתב טיוטה לחוק הפדרליזציה, ודחף לבחירת ועדה מרכזית חדשה למפלגה.
הרפורמות של דובצ'ק הבטיחו על חופש העיתונות, ותגובה פוליטית על הנעשה במדינה הורשתה בפעם הראשונה אי פעם בתקשורת ההמונים. בזמן האביב של פראג, הייצוא הצ'כוסלובקי ירד מבחינת התחרותיות שלו, והרפורמות של דובצ'ק תכננו לפתור את הבעיות הללו בשילוב של כלכלת שוק עם הכלכלה המתוכננת שהתקיימה כבר באותה תקופה. בתוך המפלגה, שררו דעות שונות על איך הרפורמה צריכה להתמשך, כלכלנים מסוימים קיוו לכלכלה מעורבת בזמן שאחרים דחקו בכך שהכלכלה תישאר מתוכננת ברובה. דובצ'ק המשיך להדגיש את חשיבות הרפורמה הכלכלית תחת השלטון של המפלגה.
ב-27 ביוני, לודוויק וצוליק, חבר באגף הפרוגרסיבי של המפלגה וגם עיתונאי, פרסם מניפסט בשם "אלפיים המילים". המניפסט ביטא את החשש מהאלמנטים השמרנים בתוך המפלגה הקומוניסטית. וצוליק קרא לעם לקחת חלק פעיל במימוש תוכנית הרפורמה. דובצ'ק, פריזידיום המפלגה, החזית הלאומית, והקבינט הוקיעו את המניפסט.
התקשורת והעיתונות

ההרפייה של דובצ'ק על הצזורה גרמה לתקופה קצרה של חופש עיתונות וחופש ביטוי.
חופש העיתונות פתח את הדלת עבור המבט הכנה הראשון על העבר של צ'כוסלובקיה על ידי העם הצ'כוסלובקי. הרבה מחקירות הללו התמקדו על ההיסטוריה של המפלגה תחת הקומוניזם, במיוחד בתקופת סטלין. בתוכנית טלוויזיה אחרת, סופר צ'כי נודע, אדוארד גולדסטוקר הציג תמונות של מנהיגים קומוניסטים קודמים אשר חוסלו, הוכלאו, או הוצאו להורג ובכך נמחקו מההיסטוריה הקומוניסטית. איגוד הסופרים גיבש ועדה באפריל 1968 אשר הונהגה על ידי המשורר ירוסלב סייפרט, לחקור את הרדיפה של סופרים מסוימים לאחר ההפיכה הקומוניסטית של 1948 ועם זאת להחזיר את כתביהם לחנויות הספרים ולאיגוד, ולעולם הספרותי. דיונים על המצב הנוכחי של הקומוניזם ועל רעיוניות פשטניים כמו חופש וזהות התחילו להיות שכיחים יותר. זמן קצר לאחר מכן כתבי עת לא-מפלגתיים החלו לצוץ, כמו יומון איגוד העובדים פראצה.
העיתונות, הרדיו, והטלוויזיה גם תרמו לדיונים הללו על ידי אירוח פגישות בהם סטודנטים ועובדים צעירים יכלו לשאול שאלות לסופרים וכותבים כמו גולדסטוקר, פאבל קוהוט, ויאן פרוצאזקה נוסף על קורבנות פוליטיים כמו יוסף סמרקובסקי, זדנק הייזלאר, וגוסטב הוסאק. התרומה הכי חשובה של מהלך חופש העיתונות והאצת הפופולריות של הטלוויזיה לחייהם של האזרחים הזיזה את הדיאלוג הפוליטי מהזירה האינטלקטואלית לזירה הציבורית.
בביקור של גורבצ'וב בפראג ב-1987, כאשר נשאל הדובר שלו גנאדי גארסימוב מה ההבדל בין האביב של פראג לפרסטרויקה, הוא ענה "19 שנים".
הערות שוליים

↑  "The Prague Spring, 1968". Library of Congress. נבדק ב-5 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lazarowitz, Arlene; Bingham, Emily (2005-02-01). "Socialism With a Human Face: The Leadership and Legacy of the Prague Spring". History Teacher. 38 (2): 273. doi:10.2307/1555723. ISSN 0018-2745. JSTOR 1555723.
1 2  Navrátil (2006), pp. 52–54
↑  Vondrová, Jitka (25 ביוני 2008). "Pražské Jaro 1968". Akademický bulletin (בצ׳כית). Akademie věd ČR. נבדק ב-21 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hoppe, Jiří (6 באוגוסט 2008). "Co je Pražské jaro 1968?". iForum (בצ׳כית). Charles University. נבדק ב-21 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ello (1968), pp. 32, 54
↑  Von Geldern, James; Siegelbaum, Lewis. "The Soviet-led Intervention in Czechoslovakia". Soviethistory.org. נבדק ב-7 במרץ 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hochman, Dubček (1993)
↑  Dubček, Alexander; Kramer, Mark; Moss, Joy; Tosek, Ruth (translation) (10 אפריל 1968). "Akční program Komunistické strany Československa". Action Program (בצ׳כית). Rudé právo. pp. 1–6. אורכב מ-המקור ב-6 מאי 2008. נבדק ב-21 פברואר 2008.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: שימוש בפרמטר authors (link)
↑  Judt (2005), p. 441
↑  Derasadurain, Beatrice. "Prague Spring". thinkquest.org. אורכב מ-המקור ב-14 נובמבר 2007. נבדק ב-23 ינואר 2008.
↑  Kusin (2002), pp. 107–22
↑  "The Prague Spring, 1968". Library of Congress. 1985. נבדק ב-5 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williams (1997), p. 156
↑  Williams (1997), p. 164
↑  Williams (1997), pp. 18–22
↑  Vaculík, Ludvík (27 ביוני 1968). "Two Thousand Words". Literární listy. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mastalir, Linda (25 ביולי 2006). "Ludvík Vaculík: a Czechoslovak man of letters". Radio Prague. נבדק ב-23 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williams, Tieren. The Prague Spring and Its Aftermath: Czechoslovak Politics, 1968–1970. Cambridge, UK: Cambridge University Press, 1997, p. 67.
↑  Williams, p. 68
↑  Golan, Galia. Cambridge Russian, Soviet and Post-Soviet Studies. Reform Rule in Czechoslovakia: The Dubček Era, 1968–1969. Vol. 11. Cambridge, UK: CUP Archive, 1973, p. 10
↑  Williams, p. 69
↑  Jacques Levesque, The Enigma of 1989: The USSR and the Liberation of Eastern Europe (Berkeley-London: Berkeley, University of California Press, 1997), p. 62.
קיסר חייב למות

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  יוליוס קיסר, מאת ויליאם שייקספיר
 בימוי:  ויטוריו טביאני, פאולו טביאני 
 הופק בידי:  גרציה וולפי, Agnese Fontana 
 תסריט:  האחים טביאני 
 עריכה:  רוברטו פרגינאני 
 שחקנים ראשיים:  סלבטור סטריאנו (מרקוס יוניוס ברוטוס) 
 מוזיקה:  גיוליאנו טביאני 
 מדינה:  איטליה
 חברת הפקה:  Rai Cinema 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, Sacher Film 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  גרמניה 11 בפברואר 2012   ישראל 25 ביולי 2013
 משך הקרנה:  77 דקות
 שפת הסרט:  איטלקית
 סוגה:  סרט תיעודי, דוקו-דרמה, סרט דרמה, סרט כלא 
 מקום התרחשות:  Rebibbia 
 הכנסות באתר מוג'ו:   caesarmustdie
 פרסים:  פרס דב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 2012
 דף הסרט ב־IMDb
 
קיסר חייב למות (באיטלקית: Cesare deve morire) הוא סרטם של האחים ויטוריו ופאולו טביאני, המתאר את העלאת המחזה השייקספירי יוליוס קיסר בבית הכלא רביביה באיטליה.
לקריאה נוספת

צחי כהן, לְמה דומה קולנוע? קריאות תרבותיות בקולנוע בן־זמננו, הוצאת כרמל, 2021, הפרק "התא הפך לכלא", עמ' 82–85.
פסגת המילניום

תמונה קבוצתית של מנהיגי העולם בפסגת המילניום
ולדימיר פוטין נואם בעת הוועידה
פסגת המילניום שהתקיימה בתחילת חודש ספטמבר 2000, הייתה כינוס גדול של מנהיגי העולם אליו הגיעו יותר מ-150 ראשי מדינות: מלכים, נשיאים, ראשי ממשלה וגנרלים, עובדה שמציבה את האירוע ככינוס הגדול ביותר של מנהיגים בהיסטוריה.
ראשי המדינות והממשלות, התאספו במטה ארגון האומות המאוחדות בניו יורק, כשמטרתם המוצהרת הייתה לקדם את העקרונות אשר מושתתים על עקרונות צדק, שיוון, ושותפות גלובלית. בכינוס זה אימצה הפסגה את הצהרת המילניום של האו"ם, הנסמך על הרעיון כי האו"ם הוא בית משותף הכרחי של המשפחה האנושית, שדרכו מבקשים לממש שאיפות אוניברסליות של האנושות כולה.
רקע

ההצהרה הוצגה כסדרת מטרות מוגבלות בזמן, עם תאריך יעד של 2015, אשר כונו: "יעדי הפיתוח של המילניום".
יעדי הפיתוח של המילניום (MDGs) הוצבו במטרה לקדם ולספק זכויות אדם אדם בסיסיות הנוגעות בחינוך, בריאות, ביטחון, ומחסה. האו"ם הציב לעצמו להילחם בעוני, רעב, מחלות, תוך קידום שוויון בין המינים, וחינוך לקיימות סביבתית.
על פי הדו"ח לפיתוח האנושות שפרסם האו"ם, הכנסת המאיון העליון בעולם - כ-60 מיליון בני אדם - שווה לזו של יותר מכ-5.3 מיליארד בני אדם הנמנים עם העשירונים התחתונים, הדו"ח הוסיף שפער ההכנסה בין המדינות העשירות למדינות העניות ביותר באפריקה שמדרום לסהרה התרחב בשנים האחרונות. הוא גם הצביע על ירידה בפער בין מספר מדינות מתפתחות, הכוללות את הודו וסין, למדינות העשירות ביותר.
גם הפערים בתוך המדינות עצמן הם אדירים. על פי דו"ח האו"ם, 8 שנים אחרי סיום משטר האפרטהייד, רק ברזיל עולה על דרום-אפריקה בפער בחלוקת ההכנסות.
מטרות הוועידה

מזכ"ל האו"ם באן קי-מון הצהיר "מיגור העוני הקיצוני ממשיך להיות אחד האתגרים העיקריים של הזמן שלנו, הוא החשש העיקרי של הקהילה הבינלאומית. סיום בנגע זה ידרוש מאמץ משותף של כל ממשלות, ארגוני החברה האזרחית והמגזר הפרטי, במסגרת. שותפות גלובלית חזקה ויעילה יותר לפיתוח מטרות המילניום לפיתוח יעדים, שבאמצעותו התקדמות לצמצום העוני הכנסה, רעב, מחלות, חוסר קורת גג הדרה נאותה - תוך קידום שוויון בין המינים, בריאות, חינוך לקיימות סביבתית - ניתן למדוד הם גם מגלמים זכויות אדם בסיסיות -.. את הזכויות של כל אדם על פני כדור הארץ אל, מחסה, בריאות, חינוך וביטחון הם מטרות שאפתניות אך ריאלי, יחד עם סדר יום מקיף פיתוח האומות המאוחדות, לקבוע את הקורס עבור העולם של מאמצים כדי להקל על עוני קיצוני בשנת 2015."
חיסול רעב ועוני קיצוני - להעלות את האחוז באוכלוסייה אשר הכנסתם נמוכה מדולר אחד, למגר, בין השנים 1990 - 2015 את אחוז האנשים אשר סובלים מרעב.
השגת חינוך יסודי אוניברסלי - הבטחה שעד שנת 2015 ילדים בכל העולם: בנים ובנות יוכלו להשלים בית ספר יסודי.
קידום שיוון בין המינים והעצמת הנשים - ביטול אפליה בחינוך יסודי ועל יסודי בעדיפות עד לשנת 2005, ובכל רמות הלימוד לא יאוחר משנת 2015.
הפחתת תמותת ילדים - הפחתה ב-60% בין השנים 1990 - 2015 של תמותת הילדים עד גיל 5.
שיפור הבריאות האמהית - הפחתה ב-75% בין השנים 1990 - 2015 של תמותת האמהות.
ניצוח איידס מלריה ומחלות אחרות - מיגור הפצת והתפשטות איידס, מיגור הפצת והתפשטות מלריה ומחלות אחרות.
הבטחת קיימות סביבתית - שילובה עקרונות של פיתוח בר קיימא לתוך מדיניות המדינה ותוכניות שונות. ושימור משאבי הסביבה. הגדלה באופן משמעותי את חלקם של אנשים עם גישה קיימת ונוחה למים ראויים לשתייה ותברואה בסיסית. עד שנת 2020 להגיע לשיפור משמעותי בחייהם של לפחות 100 מיליון תושבי שכונת עוני.
פיתוח שותפות גלובלית לפיתוח עולמי - פיתוח שיטה כלכלית למסחר אשר צפויה, לא מפלה ומתבססת על כללים ידועים מראש וקבועים, אשר כוללת את מחויבות הממשל למשילות טובה, פיתוח, והפחתת העוני, אשר תקפה הן על הרמה הארצית והן על הרמה הבינלאומית. הפניית המענה לצרכים המיוחדים של המדינות המתפתחות: ייצוא, תוכניות מוגברות ומשופרות להקלה על החוב ואף לשמיטתו, ביטול החובות הבילטרים הרשמיים. תוכנית מקיפה אשר מתייחסת לבעיות חוב של מדינות מתפתחות באמצעות צעדים לאומיים ובינלאומיים על מנת להפוך את החוב להגיוני ואפשרי בטווח הארוך. במסגרת שיתוף הפעולה עם מדינות מתפתחות, לפתח וליישם אסטרטגיות עבודה הגונים ויצרניים לנוער. בשיתוף עם חברות התרופות, לספק גישה לתרופות חיוניות במדינות מתפתחות במחיר סביר. בשיתוף עם המגזר הפרטי, להפוך לזמין את היתרונות של טכנולוגיות חדשות, במיוחד מידע ותקשורת טכנולוגית.
על מנת ליצור המשכיות להשגת מטרות פסגת המילניום, כבר ב-2012 נדנו מטרות המשך בוועידת האו"ם לפיתוח בר קיימא בריו דה ז'ניירו שנוסחו במסך מטרות לפיתוח בר קיימא.
לקריאה נוספת

Hotez PJ, Molyneux DH, Fenwick A, Kumaresan J, Sachs SE, et al. (2007) Control of neglected tropical diseases. N Engl J Med 357: 1018–1027
הערות שוליים

↑  "לסיים את העוני עד 2015", באתר האו"ם
↑  סוכנויות הידיעות, "1.2 מיליארד אנשים בעולם חיים מדולר ליום", באתר ynet, 25 באוגוסט 2002
↑  שלמה שמיר, ניו יורק, מזכ"ל האו"ם, באן קי מון: עד ל-2015 יצומצם העוני בעולם בחצי, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2010
↑  Demand Dignity- למה מתכוונים כשאומרים תמותת אימהות?, באתר אמנסטי אינטרנשיונל
רעד (נוירולוגיה)

| --- | --- |

 תחום:  נוירולוגיה 
 טיפול:  hyoscyamine  פרימידון 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D014202
 סיווגים
 ICD-10:  R25.1 
 
רעד (אנגלית: Tremor) הוא תנועה ריתמית אשר יכולה להופיע במנוחה, במהלך שמירה על יציבה מסוימת, או במהלך תנועה. הסיבות לרעד הן מרובות. ברוב המקרים, רעד מוגבר על ידי סטרס ואמוציות, ונעלם במהלך השינה.
סוגי רעד שונים

רעד סטטי או רעד במנוחה: זהו רעד המופיע כשהגפיים הן במנוחה. סוג זה של רעד קיים במחלת פרקינסון או בתרופות אשר גורמות לפרקינסוניזם. רעד זה יכול להתבטא בצורה של "ספירת כסף", בצורת כיפוף ומתיחה של אצבעות היד, בהזזת הזרוע כשכף היד פונה כלפי מעלה ואז כלפי מטה (מעבר מתנוחת פרונציה לסופינציה), או בצורה של מתיחת וכיפוף כפות הרגליים.
רעד פוסטורלי- Postural tremor: זהו רעד המופיע ביציבה ממושכת- למשל, כאשר מבקשים ממטופל למתוח את הידיים קדימה, ואז מופיע הרעד. רעד זה יכול להמשיך גם במהלך תנועה, אולם תנועה איננה מגבירה את חומרתו. רעד זה יכול להיות רעד פיזיולוגי (כלומר מוחמר במצבים שונים) והוא יכול להיות משפחתי (benign essential tremor), או להופיע במחלות כגון מחלת וילסון והפרעות בצרבלום. בצורה המשפחתית השפירה, הרעד מערב יד אחת או שתיים, או את הראש ואת הקול, כאשר הרגליים אינן מעורבות. התסמינים יכולים להתחיל אחרי גיל העשרה. הרעד איננו מגביל, והבעיה היא יותר קוסמטית וסוציאלית. במקרים בודדים, הרעד משפיע של פעולות עדינות כגון כתיבה. החולים מדווחים כי כמות קטנה של אלכוהול גורמת להטבה משמעותית אך חולפת של הרעד (המנגנון של השיפור אינו ידוע). במקרים המצריכים טיפול, ניתן לתת תרופות מסוג בתא בלוקרים ובפרט- פרופרנולול. במצבים של אנצפלופתיה כבדית, ניתן לעיתים לראות סוג מסוים של רעד פוסטורלי הנקרא גם אסטריקסיס- Asterixis. רעד זה הוא יותר דומה למיוקלונוס מאשר לרעד פוסטורלי. כדי לגלות מצב זה, מבקשים מן החולים לפשוט את הזרועות קדימה ולבצע מתיחה של פרק כף היד. הפסקה זמנית של פעילות זו תביא לכיפוף חזרה של כף היד, ולאחר מכן מתיחה נוספת כך שכפות הידיים רוטטות, לרוב בקצב אי-רגולרי. מצב זה חולף עם חלוף האנצפלופתיה.
רעד בתנועה, או Intention tremor: זהו רעד המופיע בתנועה אך לא במנוחה. ניתן לבדוק נוכחות של רעד זה כאשר מבקשים מן החולה לגעת באפו- היד רועדת, ורועדת יותר ככל שהיא מתקרבת למטרה, בתנועה ריתמית. רעד זה נובע מפגיעה באזור הנקרא Superior cerebellar peduncle הנמצא בצרבלום, והוא גורם למוגבלות קשה. רעד זה יכול גם להופיע כביטוי של הרעלת תרופות שונות כגון הרעלת תרופות המביאות לסדציה (טשטוש/הרגעה), תרופות נוגדות פרכוס כגון פניטואין או שימוש באלכוהול. הוא נראה גם בחולים עם מחלת וילסון.
צנזורה באימפריה היפנית

צנזורה באימפריה היפנית הייתה מסורת ארוכה, שהתחילה כבר בתקופת הפיאודלית של יפן. בתקופת האימפריה היפנית הוטלה הצנזורה בעיקר על העיתונות היפנית (אנ'). הצנזורה חלה על שלל דברים, ומטרתה הייתה לשלוט בהפצת המידע על ביקורת פוליטית נגד הממשלה, על רעיונות מערביים, על הנצרות ועל פורנוגרפיה.
תקופת מייג'י (1868–1912)

עם רסטורציית מייג'י, הצנזורה שהוטלה על ידי גורמים בשוגונות טוקוגאווה הועברה לאחריותם של הקיסר, מוצוהיטו ואנשי אמונו. גורמים שפעלו למען הקמת דמוקרטיה ליברלית נחשבו חתרניים והיו תחת צנזורה קשוחה. באותה תקופה נחקק חוק שנועד לשמש לכאורה כחוק שמעגן זכויות יוצרים, אך בפועל שימש את הממשלה כשיטה לשלוט בביקורת הציבורית שהופנתה כלפיה בעיתונות ובתקשורת.
עם הקמת הממשלה שפעלה תחת הקיסר מוצוהיטו, הוטל על משרד הפנים להוציא מגוון תקנות הקשורות לעיתונים. צמיחתה העולמית והמקומית של תנועות שפעלו לשיפור זכויות האדם הובילו לכך שגורמים שמרניים בממשלה העבירו חוקי לשון הרע נוקשים שבפועל שימשו צנזורה נגד גורמים רבים, בהם הממשלה היפנית. חוק אחר שנחקק באותה תקופה, הסמיך את שר הפנים לסגור עיתונים שלטענתו, הובילה לפגיעה בסדר הציבורי או בביטחון המדינה. החוק הוחמר לאחר שתיקונים שנחקקו ב-1887 אישרו לממשלה להעניש סופרים ומוציאים לאור שביקרו את הממשלה היפנית. בעקבות תיקונים אלו, הוטלו מגבלות קשות על ייבוא עיתונים בשפה זרה שמכילים תוכן שנחשב לחותר תחת הממשלה היפנית.
גם במהלך מלחמת סין–יפן הראשונה וגם במהלך מלחמת רוסיה–יפן הטילו במשרד הצבא מגבלות צנזורה קשות על סיקור המלחמה.
תקופת טאישו (1912–1926)

למרות שתקופת תקופת טאישו, שהתחילה עם כניסתו לתפקיד של הקיסר החדש, יושיהיטו נחשבה לתקופה ליברלית מבחינה פוליטית הממשלה החלה להיות יותר נוקשה בעניין הפצת פילוסופיות פוליטיות חדשות שהופצו ברחבי העולם ונחשבו למסוכנות לממשלה (במיוחד סוציאליזם, קומוניזם ואנרכיזם). לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה, נחקק חוק בשם "החוק לשמירת השלום" שהגדיל יותר את סמכויותה המשטרה היפנית להעמיד לדין פעילים סוציאליסטים ופעילים של תנועת העצמאות הקוריאנית. בהמשך, אושר להטיל עונש מוות על עבירות מסוימות.
תקופת השוואה המוקדמת (1926–1945)

ב-1924 הוקמה המחלקה לניטור פרסומים במשרד הפנים, המחלקה הייתה בעלת מדורים נפרדים וייחודיים לצנזורה וחקירות. עם פרוץ מלחמת סין–יפן השנייה, משרד הפנים, משרד הצבא, משרד הצי ומשרד החוץ קיימו פגישות קבועות עם פרסמים כדי לספק להם "עצות" כיצד לפעול לפי התקנות המחמירות. באותה תקופה, הצנזורה התחרבה גם לשידורי רדיו.
ב-1936 הוקם במשרד הפנים "ועידת המידע והתעמולה", שפרסמה את כל הודעות הממשחה לעיתונות ועבדה ביחד עם המחלקה לניטור פרסומים במשרד הפנים. הוועידה שהורכבה מקונסורציום של פוליטיקאים, אנשי צבא ואנשי מקצוע. סעיף 12 בהנחיית הצנזורה לעיתונים שחוקקה בספטמבר 1937 קבעה שכל כתבת חדשות או תצלום "שלא אוהדים" את הצבא היפני הקיסרי יאסרו לפרסום. סעיף 14 אף אסר על כל "תצלומי זוועות", אך בפועל אסר על תצלומי זוועות שקשורים לפשעי מלחמה שביצעו היפנים ו"תצלומי זוועות" שקשורים לזוועות שביצעו הסינים, אושרו לפרסום.
תיקון של חוק הגיוס הלאומי מ-1941 חיסל לחלוטין את חופש העיתונות היפני. כל כתבה, כל שידור רדיו וכל דבר שנשלח בדואר היה נתון לביקורת. בפברואר 1942, הממשלה היפנית הכריחה את כל העיתונים שפעלו ביפו להתמזג או להפסיק לפעול. ליגת המוציאים לאור של יפן עברה ארגון מחדש והסכימה לשתף פעולה עם הממשלה, שצנזרה וסיננה כל טיוטה שפורסמה על ידי עיתוני הליגה. ככל שמצבה של יפן במלחמה הידרדר, הממשלה השתלטה על חלוקת הנייר ושחררה אספקה רק לכתבות שנאמנות בדיוק למדיניות הרשמית של יפן בהתאם למצב היפני במלחמה.
לאחר כניעת האימפריה היפנית ב-1945, המפקד העליון של כוחות הברית, דאגלס מקארתור, ביטל את כל צורות הצנזורה והפיקוח על חופש הביטוי, דבר שעוגן בסעיף 21 של חוקת יפן ("תובטח חירות ההתכנסות, ההתאגדות, הדיבור, הפרסום וכל צורה אחרת של התבטאות. לא תתקיים צנזורה ולא תיפגע הסודיות של ההתכתבות וההתקשרות"). עם זאת, צנזורה של נושאים כמו פורנוגרפיה ותכנים פולייטים מסוימים שנחשבו לחותרים תחת שלטון הכיבוש האמריקאי ביפן (בעיקר תכנים קומוניסטים).
הערות שוליים

↑  Shinichi Kusamori, Fukyoka Shashi Ron: Hūkoku no Shashi 2 (An Essay on Disapproved Photographs: Journalistic Photos on Japan 2), Mainichi Shinbun Hizū Fukyoka Shashin 2, Mainichi Shinbun 1999, pp.177–178
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 001193453 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רכבל מצדה

| --- | --- |

רכבל מצדה
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיר:  מצדה
 מפעיל:  רשות הטבע והגנים
 מידע על ההקמה
 פתיחת הקו:  1998
 מידע על הקו
 תחילת הקו:  מצדה
 סיום הקו:  חניון תחתון של האתר מצדה
 סוג הקו:  רַכֶּבֶל להסעת נוסעים
 אורך הקו:  900 מטר
 מספר התחנות:  2

רשימת התחנות
התחנה העליונה, התחנה התחתונה
 
מפת מצדה והרכבל
תחנת ההר
הרכבל
רַכֶּבֶל מצדה הוא רכבל הפועל במצדה ומחבר בין בקעת ים המלח במזרח מעל לשביל הנחש עד למבצר הורדוס שבראש ההר.
הפרש הגבהים בין התחנה התחתונה לעליונה הוא 290 מטרים. התחנה התחתונה ממוקמת בגובה של 257 מטרים מתחת לגובה פני הים והעליונה שוכנת בגובה של 33 מטרים מעל לפני הים, כך שרכבל זה הוא הנמוך ביותר בעולם. אורך הכבלים 900 מטר. מהירות הרכבל מגיעה לעד שמונה מטרים בשנייה, ומשך הנסיעה הוא כשלוש דקות. לכל אחד מהקרונות קיבולת של 80 איש, והספק הרכבל הוא 1,200 נוסעים בשעה. שטחי התחנות יחד מגיע לכ-3,000 מטר רבוע.