חוק הגנת הפרטיות
פסקי דין מרכזיים

ע"פ 480/85 קורטאם נ' מדינת ישראל (פ"ד מ (3) 673) - מה דינה של ראיה שמתגלה תוך כדי ניתוח בגופו של אדם, שבוצע ללא הסכמתו, אך כדי להציל את חייו? - בית המשפט העליון קבע, כי כאשר מדובר בטיפול רפואי שנעשה בתום לב לשם הצלת חיי אדם, וכאשר הטיפול מצד הרופאים היה מוצדק, סביר ומותר, אז המסקנה היא שסעיף 32 לחוק הגנת הפרטיות לא יהווה מכשול בפני קבילות הראיה שנמצאה (במקרה הנ"ל - חבילות המכילות סמים).
ד"נ 9/83 בית הדין הצבאי לערעורים נ' ועקנין (פ"ד מב (3) 837) - הגשתן כראיות של חבילות סמים שהקיא הנאשם לאחר שהושקה בכוח במי מלח - בית המשפט העליון, בהרכב של חמישה שופטים, קבע ברוב דעות כי אכן השקייתו של אדם במי מלח בכוח, כאשר פותחים את פיו ואין מאפשרים לו לפלוט את המים, היה מעשה בלתי חוקי ואסור, שאין להשלים עם ביצועו. עם זאת, אין לראות את המעשה הבלתי חוקי הזה כעניין שחוק הגנת הפרטיות חל עליו. חוק הגנת הפרטיות אינו חל על פרשה כגון זו, והוא אינו מכוון לפרוש את תחולתו על מעשה תקיפה או על מעשה עבירה אחרת, שכרוך בו שימוש באלימות, המבוצע תוך כדי חיפוש בכוח במתקן כליאה. ממילא, לא מתעוררת כאן שאלת תחולתו של סעיף 32 לחוק הגנת הפרטיות.
בג"ץ 768/88 אברמוב נ' בית הדין הרבני האזורי (פ"ד מד (4) 330) - בקשה לצו מניעה נגד בית דין רבני, שלא יקבל כראיה סרטים והקלטות שהקליט הבעל ללא ידיעתה של האשה - בג"ץ סירב להוציא צו מניעה, וקבע כי ביה"ד הרבני דן לפי דיני הראיות וסדרי הדין שבמשפט העברי, כשם שהוא דן לפי הוראות החוק המהותיות שבמשפט העברי, פרט למקרה שמצויה הוראת חוק מיוחדת המופנית אל ביה"ד הדתי והקובעת כי עליו לדון לפי הוראת חוק זה.
בג"ץ 4402/91 מורדוב נ' ראש עיריית ת"א (פ"ד מו (3) 85) - בג"ץ קבע שחובה על העירייה להראות לחברי מועצת העיר את כל המסמכים הנוגעים לקביעת שכרם של עובדים בכירים, מכוח פקודת העיריות, ואין לקבל את הטענה שחוק הגנת הפרטיות אוסר על קבלת מידע סביר הנוגעת למשכורת או שכר בפועל וכיוצא בכך.
ע"א 439/88 מדינת ישראל נ' ונטורה (פ"ד מח (3) 808) - סירוב לרשום מאגר מידע שעניינו הפצת רשימות של בעלי שיקים שלא כובדו - בית המשפט העליון קבע, כי הפצת המידע אותו ביקשו המשיבים לרשום מהווה פגיעה בפרטיות של אדם. אכן, החוק קובע כי ניתן לפגוע בפרטיותו של אדם אם הוא מביע הסכמה לכך, בין במפורש ובין מכללא, אולם העובדה שאדם מוסר שיק אינו מהווה הסכמה מצדו למסירת הפרטים המצויים על השיק לכל מאן דהוא.
בש"פ 6022/96 מדינת ישראל נ' מזור (פ"ד נ (3) 686) - האיזון בין זכותו של נאשם לעיון והעתקה של חומר החקירה ובין זכות המתלוננות שקלטות שצילמו אותן במצבים מביכים לא יגרמו להן נזק בלתי הפיך - בית המשפט העליון קבע, כי הותרת קלטות הווידאו, שבהן צילם הנאשם את המתלוננות, במרמה ובכחש, במצבים אינטימיים פרטיים, ברשותו של הנאשם, תהווה מתן "פרס" למבצע פשע, והיא "מפקירה" את המתלוננות בידיו של הנאשם, שיוכל לעשות את הקלטות מקור לרווחים ולסחיטה כאחד. כל שימוש שיעשה בקלטות שלא במסגרת הדיון ולצרכיו, יהווה פגיעה בפרטיותן של המתלוננות ויגרום להן לנזק בלתי הפיך שאינו ניתן לשיפוי. לכן, במקרה זה של זכויות מתנגשות, נוטות המאזניים באופן מוחלט לצדן של המתלוננות.
בג"ץ 8070/98 האגודה לזכויות האזרח בישראל נ' משרד הפנים ואחרים, ניתן ב־10 במאי 2004 – העותרת ביקשה לאסור על המדינה לאפשר גישה ישירה למאגר המידע של מרשם התושבים, הנעשית על ידי חיבור מחשב משרד הפנים למחשבי נציבות מס הכנסה, המוסד לביטוח לאומי, רשות השידור, בנק ישראל והבנקים המסחריים, ולהורות כי הדרך היחידה לקבלת מידע תהיה על ידי הגשת בקשות פרטניות - בג"ץ קיבל את העתירה, וקבע כי דרישת המידתיות מחייבת למזער את הפגיעה בזכות לפרטיות, על ידי צמצום מספר עובדי הציבור שלהם גישה למידע, על ידי צמצום היקף המידע שנמסר, כך שיועבר רק המידע הדרוש, ועל ידי קביעת היקף המידע בהתחשב בחשיבות התכלית שלשמה הוא נדרש. האיזון הראוי מחייב להגביל את מסירת המידע באמצעות חקיקה מתאימה, ועד שהדבר ייעשה יש להעביר מידע, הן לעובדי ציבור והן לבנקים, על בסיס פניות אינדיבידואליות בלבד.
בג"ץ 6650/04 פלונית נ' בית הדין הרבני האזורי בנתניה ואחרים, ניתן ב־14 במאי 2006 – עתירה נגד פסק דין של בית דין רבני, שניתן בהסתמך על תמונות שצולמו על ידי בעל תוך כדי פגיעה בפרטיותה של אשתו בנפרד - בג"ץ קיבל את העתירה וקבע, כי מן הראוי שחוק הגנת הפרטיות יחול בכל ענפי המשפט, ובכל הערכאות השיפוטיות. אין שוני מהותי, לעניין זה, בין הליך המתנהל בבית הדין הרבני בענייני המעמד האישי, לבין הליך פלילי או אזרחי. עוד קבע בית המשפט, כי הנישואין אינם שוללים מבני הזוג את זכותם לפרטיות זו כלפי זה. הזכות לפרטיות עומדת לכל אחד מבני הזוג כלפי העולם כולו, לרבות כלפי בן זוגו. מעצם הנישואין אין הסכמה משתמעת לפגיעה בפרטיות.
רע"א 6902/06 מנשה דרור צדיק נ' הוצאת עיתון הארץ, ניתן ב־13 באוגוסט 2008 – ערעור הנוגע להגנה על פי סעיף 18(3) המצדיק פרסום תמונה שצולמה במקום ציבורי אך פוגעת בפרטיות, מתוקף האינטרס הציבורי. שופטי בית המשפט העליון קבעו שמשצלם הבטיח שלא יעשה שימוש בתמונה הפוגעת בפרטיות, פרסומו נוגד את סעיף 2(8) ואין אינטרס ציבורי בפרסום התמונה, שכן יש גם אינטרס ציבורי בקיום הבטחות. השופטים לא דנו מפורשות בשאלה האם הופר סעיף 2(4) לחוק, אך הביעו דעות חלוקות לגבי התוצאה המסתברת.
ע"א 8954/11 פלוני נ' פלונית, ניתן ב־22 במאי 2014 – ערעור על פסק הדין של בית המשפט המחוזי בירושלים בת"א 09/3213 מיום 11.10.2011 שניתן על ידי השופטת גילה כנפי-שטייניץ. בפסק דין פה-אחד של שלושה שופטים ושכתב השופט נועם סולברג, נקבע שהזכות לפרטיות של אישה שניהלה מערכת יחסים אינטימית גוברת על זכותו של מאהבה לפרסם רומן ספרותי המגולל בפירוט רב את קורות הזוג. לדברי השופטים ניתן היה להבין מהרומן בנקל במי מדובר ומשכך הזכות לפרטיות גוברת על חופש הביטוי.
במרץ 2017 קבע בית הדין הארצי לעבודה כי בכל הנוגע לאפשרות המעסיק לפקח על עובדיו, אסור למעסיק לחייב עובד בהחתמת שעון נוכחות ביומטרי במקום העבודה, שכן הדבר עלול לפגוע בפרטיותו של העובד.
בינואר 2022 חויבה חברת "שידורי קשת" לפצות את אדל בספלוב ב-50,000 ש"ח (ועוד 18,500 ש"ח הוצאות משפט ושכר טרחת עורך דין), לאחר שנפסק שאתר "מאקו" פגע בפרטיותה של בספלוב כאשר פרסם את דבר הריונה בניגוד לרצונה.