stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסוואה בתנועה
הסוואה על ידי תנועה (התנדנדות)

אחת השיטות לנוע מבלי להתגלות היא על ידי שימוש בדפוסי תנועה הנראים טבעיים ומשתלבים עם הסביבה. העיקרית שבהם היא הליכה מתנדנדת המדמה אובייקט נייח שנע כתוצאה מגורמים חיצוניים. למשל סוסון האצה משתמש בדפוס תנועה המדמה אצה שנעה עם זרמי הים, מקלונאים וחרקים אחרים מתנדנדים קדימה ואחורה בזמן ההליכה כאשר הם חשים במשב רוח ומשנים את תדירות הנדנוד בהתאם למאפיינים של הרוח והתזוזה שהיא גורמת לחפצים כגון עלים שנעים סביבם. לעיתים שיטה זו משמשת גם כסוג של תנועת הסוואה לצורך התקרבות לטרף.
הערות שוליים

↑  Anstis, Stuart (1 ביוני 2015). "Seeing Isn't Believing". The Scientist. נבדק ב-28 באפריל 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Macdonald, David; Loveridge, Andrew (2010). The Biology and Conservation of Wild Felids. Oxford University Press. pp. 84–. ISBN 978-0-19-923444-8.
↑  Bian, Xue; Elgar, Mark A.; Peters, Richard A. (2016). "The swaying behavior of Extatosoma tiaratum : motion camouflage in a stick insect?". Behavioral Ecology. 27 (1): 83–92. doi:10.1093/beheco/arv125.
הסוואת תנועה בעזרת נקודה אמיתית: הרודף נע לאורך הקו הירוק כך שבכל נקודת זמן המטרה רואה את התוקף כאילו הוא עדיין בנקודת ההתחלה
הסוואת תנועה בעזרת נקודה רחוקה: הרודף נע במקביל למטרה ושומר על אותה זווית ראייה כך שנדמה כאילו הוא רחוק מאוד (עצמים רחוקים נראים נעים ביחד עם הצופה, למשל כפי שרואים את הירח כשנוסעים ברכב)
מקלונאים נעים תוך כדי נדנוד המדמה אובייקט שנע ברוח כמו עלים.
וולטר פאייט

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1961 (בן 63) סאמרסט, פנסילבניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Lock Haven University of Pennsylvania  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  School of Advanced Military Studies  Somerset Area High School 
 מספר צאצאים:  2 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1979–1983 1987 – 2024
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד החטיבה השלישית של דיוויזיית החי"ר ה-25  מפקד בית הספר לחי"ר  סגן מפקד פיקוד כוחות צבא ארצות הברית באירופה  מפקד הדיוויזיה ההררית העשירית  מנהל מטה צבא ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק  מלחמת אפגניסטן  מבצע נחישות טבועה 
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה   לגיון ההצטיינות (5)   כוכב הארד (5)
 
וולטר פאייט (באנגלית: Walter E. Piatt) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל, בתפקידו האחרון שירת כמנהל מטה צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה

פאייט גדל בסאמרסט שבפנסילבניה. ב-1979 התגייס לצבא ארצות הברית ושירת כלוחם בדיוויזיה המוטסת ה-82 ובדיוויזיה המוטסת ה-101. לאחר ארבע שנים בשירות השתחרר.
לאחר שסיים תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת לוק הייבן שבפנסילבניה התגייס מחדש לצבא ב-1987 כקצין.
בשנים 1999–2003 שירת בדיוויזיה ההררית העשירית. לאחר פיגועי 11 בספטמבר נשלח עם הדיוויזיה למלחמת אפגניסטן. הוא שימש קצין אג"ם בגדוד הרביעי של רגימנט החי"ר ה-31, קצין אג"ם של חטיבת הקומנדו השנייה וסגן מפקד החטיבה הראשונה.
פיקד על הגדוד השני של רגימנט החי"ר ה-27 שהוצב במחוז פקטיקה באפגניסטן. פיקד על החטיבה השלישית של דיוויזיית החי"ר ה-25 בעת שהוצבה באזור תיכרית שבעיראק.
ביולי 2011 מונה למפקד בית הספר לחי"ר בפורט בנינג. בנובמבר 2012 קודם לדרגת בריגדיר גנרל ומונה לסגן מפקד לתמיכה של הדיוויזיה ההררית העשירית. בתפקידו הבא שימש מפקד פיקוד האימונים הרב-לאומים המשותפים באירופה. ביולי 2014 מונה לסגן מפקד כוחות צבא ארצות הברית באירופה. באוגוסט 2016 מונה לקצין המבצעים של המשרד ליכולות השוטפות של הצבא, גוף חדש שנוסד באותה עת במטרה לענות על הדרישות המידיות של הארגון.
באפריל 2017 מונה למפקד הדיוויזיה ההררית העשירית. במסגרת זו שימש גם כסגן מפקד מבצע נחישות טבועה וכמפקד הכוח הקרקעי המשולב של בעלות הברית בעיראק. ביולי 2019 קודם לדרגת לוטננט גנרל ומונה למנהל מטה הצבא.
במהלך שירותו מילא משימות בגרמניה, קוריאה הדרומית, הוואי, אלסקה, בוסניה, קוסובו, עיראק ואפגניסטן.
על חוויותיו מהשירות הצבאי ובפרט מהמלחמה באפגניסטן כתב שני ספרים:
"She Came to the Door to Wave Good-bye" - פורסם ב-2003
"Paktika: The Story of the 2nd Battalion 27th Infantry ‘Wolfhounds’ in Paktika, Afghanistan" - פורסם ב-2006
פאייט נשוי לסינתיה ואב לשניים. הוא בעל תואר שני ההיסטוריה צבאית ותואר שני במדעי הצבא ובוגר תוכנית העמיתים ללימודי דיפלומטיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
הערות שוליים

↑  Commander's promotion draws many Family Members, אתר צבא ארצות הברית, 8 בנובמבר 2012
↑  U.S. Army Europe welcomes new deputy commanding general, אתר צבא ארצות הברית, 23 ביולי 2014
↑  Gen. Walter Piatt takes command of 10th Mountain Division, ‏armytimes.com, ‏1 במאי 2017
האסיף

ערך זה עוסק באלמנך ספרותי בהוצאת נחום סוקולוב. אם התכוונתם למונח חקלאי, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  אלמנך 
 עורך ראשי:  נחום סוקולוב
 תאריכי הופעה:  1884–1894 (כ־10 שנים)
 שפה:  עברית 
 
האסיף (בשמו המלא: האסיף לתקופת השנה) היה אלמנך ספרותי שהוציא נחום סוקולוב בוורשה במשך שש שנים, בעשורים האחרונים של המאה ה-19. בכתיבתו השתתפו סופרים עבריים רבים מבני התקופה.
היסטוריה

האסיף נוסד בשנת ה'תרמ"ה-1884, ויצא לאור מדי שנה בשנה בהוצאת יצחק גולדמן עד לשנת ה'תרמ"ט-1889. בשנה זו הפיקה מערכת "האסיף" ספר נספח, אף הוא בעריכת נחום סוקולוב, בשם "ספר זיכרון לסופרי ישראל החיים עמנו היום" – מקבץ ביוגרפי של הסופרים היהודיים בני התקופה.
מהדורתו השישית והאחרונה של "האסיף" התפרסמה בשנת ה'תרנ"ד, 1894.
"ספר השנה", שהוציא סוקולוב בוורשה בין השנים 1899–1902, נחשב לממשיכו של "האסיף".
תוכן

כרכי האסיף כללו דיווחים חדשותיים מסכמים של כל אירועי השנה החולפת, סקירות מיוחדות על מצב העם היהודי בתפוצות ועל מצבה של ארץ ישראל והיישוב המתחדש בה. מדורי ספרות שבהם התפרסמו קטעי פרוזה ושירה, ומדורי היסטוריה וביוגרפיות של אישים מפורסמים, בעיקר יהודים מתחום הספרות. ב"האסיף" התפרסמו גם תמונותיהם של רבים מהאישים שעליהם נכתבה סקירה, לצד תמונות מארץ ישראל.
ראו גם

המרכז הספרותי העברי בורשה
לקריאה נוספת

יצחק סובלסקי, בקורת תהיה (בקורת על האסיף תשמ"ט), ב-"כנסת הגדולה", ורשה תר"נ, ע' 116–126.
התזמורת הקאמרית הדנית

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1939
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מיקום:  קופנהגן, דנמרק
 מנצח:  אדם פישר
 https://underholdningsorkester.dk
 
התזמורת הקאמרית הדנית (בדנית: Danmarks Underholdningsorkester) היא תזמורת קאמרית בדנמרק. מ-1939 עד 2014 היא נקראה התזמורת הקאמרית הלאומית של דנמרק, כשהיא הייתה תחת תאגיד השידור הדני (DR). מאז 2015 היא ממומנת באופן פרטי.
היסטוריה

שורשי התזמורת הם ב-1927, עם הקמת תזמורת שתבצע מוזיקה קלה במלון פיניקס מאת לואי פריל. עד 1933, "תזמורת המחולות של לואי פרייל" כללה 22 נגנים והשיגה פופולריות רבה בדנמרק באמצעות שידורי רדיו. בשנת 1939 הקימה DR רשמית את "תזמורת הבידור הדנית" כתזמורת הבית של השידור הלאומי. התזמורת התמקדה ברפרטואר קל ופופולרי יחסית. טדי פטרסן קיבל את ניהול האנסמבל ב-1943.
הרפרטואר של התזמורת כלל רפרטואר קלאסי כמו יצירות של מוצרט ומוזיקה למחזות זמר מודרניים. לאחרונה התזמורת מקיימת שיתופי פעולה עם להקות רוק. במהלך כהונתו של המנצח הראשי אדם פישר, שהתחיל את תפקידו ב-1999, ערכה התזמורת מספר הקלטות מסחריות של סימפוניות ואופרות מאת מוצרט. נכון לעכשיו, התזמורת מונה 42 נגנים.
בספטמבר 2014, DR הודיעה על פירוק התזמורת, החל מ-1 בינואר 2015, תוך ציון קיצוצים בתקציב. התקבלו מחאות נגד ההחלטה, לרבות התנגדויות לחיפזון של החלטת הדירקטוריון. בנוסף נטען ששרת התרבות, מריאן ג'לב, אישרה את הפירוק לפני שהייתה לתזמורת הזדמנות להציג תוכנית חיסכון שתאפשר לה להמשיך. התזמורת הופיעה בפעם האחרונה כתזמורת הקאמרית של DR ב-21 בנובמבר 2014, עם ביצוע של הסימפוניה התשיעית של בטהובן.
לאחר מכן החלו נגני התזמורת בקמפיין מימון המונים כדי לשמור על קיומה של התזמורת. באמצעות קיקסטארטר, הקמפיין גייס 1,000,000 DKK מאנשים פרטיים, וכמה תאגידים דנים התחייבו ל-2,000,000 DKK הנותרים. בגלל מגבלות התרומות היחידות של קיקסטארטר (50,000 DKK), התזמורת נדרשה לבטל את חשבון הקיקסטארטר שלה, להחזיר את התרומות הללו ולבקש מהתורמים להגיש מחדש את תרומותיהם במזומן עד 28 בפברואר 2015.
לאחר שסיימה את השתייכותה ל-DR, שינתה התזמורת את שמה ל"תזמורת הבידור הדנית", ומשמה הרשמי האנגלי ירדה המילה "לאומי", כך שהתזמורת הפכה ל"תזמורת הקאמרית הדנית". התזמורת ערכה את הקונצרט הראשון במימון פרטי ב-1 בפברואר 2015, באקדמיה המלכותית הדנית למוזיקה.
דרכך אלוקינו

דרכך אלוקינו הוא ניגון חב"די אוקראיני ישן, מהניגונים שלימד הרבי מלובביץ'. הניגון נחשב לאחד מהשירים המוכרים של הימים הנוראים ומושר בקהילות רבות כחלק מתפילת יום הכיפורים. הוא בוצע בין היתר על ידי הרב שלמה קרליבך.
על פי המקובל, כששרים את הניגון שלא בעת התפילה, המילה אלוהינו מבוטאת "אלוקינו", כדי להימנע מהוצאת שם שמים לבטלה. אבל כששרים את השיר בעת התפילה בחגים מבטאים את השם במפורש.
אודות הניגון

מילות הניגון הן הפזמון החוזר של הפיוט "אמנם אֲשָׁמֵינוּ" מאת יוסי בן יוסי, המהווה חלק מהסליחות הנאמרות בתפילת ערבית של יום הכיפורים לפי מנהג אשכנז. לפועל, ברוב קהילות אשכנז נהגו שלא לומר את רוב הפיוט, מלבד הפזמון והבית האחרון, וכך גם מנהג חב"ד.
דַּרְכְּךָ, אֱלֹהֵינוּ, לְהַאֲרִיךְ אַפֶּךָ / לָרָעִים וְלַטּוֹבִים; וְהִיא תְהִלָּתֶךָ.

לְמַעַנְךָ, אֱלֹהֵינוּ, עֲשֵׂה, וְלֹא לָנוּ / רְאֵה עֲמִידָתֵנוּ דַּלִים וְרֵקִים
משמעות התפילה היא שבח ובקשה לה' שיסלח על פשעי עמו ויקבל את תשובתם אף על פי שאינם ראויים לכך ואף על פי שהם דלים ורקים ממצוות, משום שדרכו היא אורך רוח וסלחנות.
הרבי מלובביץ' לימד את הניגון בשמחת תורה ה'תשט"ז (1955). מאז הניגון היה מושר בחצרו ובקהילות חב"ד והתפשט בהדרגה לקהילות נוספות. הניגון מושר בבתי כנסת רבים בקטע בו הפיוט מופיע בתפילת יום הכיפורים, ובאירועים המתקיימים בעשרת ימי תשובה.
הניגון מופיע בספר הניגונים – חב"ד מספר קצ"ג (193). קיימת גרסה שנייה בלחן, מוכרת פחות, לבית הראשון בניגון כאשר הוא מושר בפעם הראשונה. בגרסה זאת, הבית מושר תחילה בתווים דומים אך בעלי מקצב רציני יותר עם שינויים קלים, ובפעם השנייה הבית מושר בצורה המוכרת והשמחה יותר.
עיבודים מוזיקליים

בשנת 1960 הופיע הניגון באלבום "ניגוני חב"ד 1" של ניח"ח, ב־1969 הופיע השיר באלבומם של נירה רבינוביץ' ושלמה ניצן, "לכו נרננה". ב-1995 הופיע באלבום "ניגוני הרבי" של אבי פיאמנטה. ב־2012 הופיע באלבום "חדווא דניגונא" של גיל עקיביוב, ב־2015 הופיע השיר באלבום "צמאה 1" בביצוע ישי ריבו ועוד.
השיר בוצע במהלך השנים גם על ידי שלמה קרליבך (אחד מביצועיו הבודדים לשירים שלא הולחנו על ידו), אביתר בנאי, בני פרידמן, חיליק פרנק ועוד.
ראו גם

ניגוני הרבי מחב"ד
הערות שוליים

↑  מחזור לערבית של יום כפור כמנהג פולין, מהדורת רוו"ה, רעדלהיים תקצ"ב, עמ' 27 (במספור הסליחות).
↑  דרכך אלוקינו באתר בית חב"ד
↑  דרכך אלוקינו
↑  דרכך אלוקינו
↑  יאיר טוקר, ניגוני הרבי מליובאוויטש: ישי ריבו שר "דרכך" • האזינו, באתר בחדרי חרדים, 10 במרץ 2015
↑  דרכך אלוקינו – חב"ד – רבי שלמה קרליבך
↑  דרכך אלוקנו – אביתר בנאי
↑  דרכך אלוקינו – חב"ד (עם חיליק פרנק)
↑  למשל נמואל הרוש, דרכך אלוקינו באתר בית חב"ד | להקת גוונא דרכך – להקת גוונא
| ניגוני חב"ד |
| --- | --- | --- |
| הניגונים המכוונים | "ניגון שלוש תנועות" ■ אדמו"ר הזקן: ניגוני רבי שניאור זלמן • "ארבע בבות" • "אבינו מלכנו" • "אלי אתה" • "כאיל תערוג" • "קול דודי" ■ אדמו"ר האמצעי: "ניגון הקאפעליע" ■ הצמח צדק: "ניגון ההשתטחות" • "ימין ה' רוממה" • "כאיל תערוג" ■ אדמו"ר המהר"ש: "לכתחילה אריבער" ■ אדמו"ר הרש"ב: "ניגון הכנה" • "ניגון רוסטוב" ■ אדמו"ר הריי"צ: "ניגון הבינוני" ■ הרבי מלובביץ': ניגוני הרבי מלובביץ' • "אנעים זמירות" • "אתה בחרתנו" • "דרכך אלוקינו" • "הוא אלוקינו" • "והיא שעמדה" • "כי אנו עמך 1" • "כי אנו עמך 2" • "צמאה לך נפשי" • "צמאה צמאה" • "רחמנא דעני" • "שאמיל" |  |
| ניגונים נוספים | "קול ביער" • "הנשמה יורדת" • "פדה בשלום" • "ניגון לי"ב–י"ג תמוז" • "והריקותי לכם ברכה" • "ניע זשוריצי כלופצי" • "ניגון לחסידי הצמח צדק" • "ניגון הקפות" • "ניגון הכנה" • "ממצרים גאלתנו" • "יעלה תחנוננו" • "ופרצת" • "הצילני נא" • "הושיעה את עמך" • "אך לאלוקים" • "אימתי קאתי מר" • "ניגון מפולטבה" • "שובה השם" • "ניגון הפלפול" |  |
ישנם מעל 500 ניגוני חב"ד, מובאים רק ניגונים נבחרים
כללי: ניח"ח • ספר הניגונים ■ פרויקטים: ניגוני חב"ד (16 אלבומים) • משה לאופר מנגן חב"ד (4 אלבומים) • צמאה (6 אלבומים) ■ אלבומים: ניגון הבעש"ט • אבינו מלכנו • האפ קאזאק • יענקל יענקל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 668ed841-39c3-459c-815f-64a25a093fce
וולטר פורוורד

וולטר פורוורד (באנגלית: Walter Forward;‏ 24 בינואר 1786 – 24 בנובמבר 1852) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית, חבר בית הנבחרים ושגריר בדנמרק.
ביוגרפיה

וולטר פורוורד נולד באיסט גרנבי, קונטיקט, שם הוא למד בבתי ספר ציבוריים. לאחר שעבר עם אביו לאורורה, אוהיו, הוא התיישב ב-1803 בפיטסבורג, פנסילבניה. שם הוא למד משפטים וב-1806 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין. הוא עסק בעריכת דין בפיטסבורג וגם שימש במשך יותר משנה כעורך העיתון Tree of Liberty. הוא גם היה חבר באספה הכללית של פנסילבניה.
ב-1822 נבחר פורוורד לבית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של הנרי בולדווין שהתפטר. הוא נבחר מחדש בבחירות שנערכו בסוף אותה שנה, אך כשל בבחירה מחדש ב-1824. הוא היה חבר הוועידה החוקתית של פנסילבניה ב-1837 ולקח חלק חשוב בהקמתה של המפלגה הוויגית בשנות ה-30 של המאה ה-19.
פורוורד היה תומך פעיל במסע הבחירות של ויליאם הנרי הריסון וג'ון טיילר בבחירות לנשיאות של 1840. כתגמול לפועלו הוצעה לו משרת התובע של המחוז המערבי של פנסילבניה. הוא דחה את ההצעה, אך במרץ 1841 הוא מונה על ידי הנשיא הריסון כמבקר הראשון של מחלקת האוצר. הוא שימש בתפקיד זה עד ספטמבר אותה שנה, כאשר הוא מונה כמזכיר האוצר על ידי הנשיא טיילר.
במהלך כהונתו של פורוורד כמזכיר האוצר, בוטלה מערכת האוצר העצמאית של 1840, וכספי הממשלה הופקדו שוב בבנקים מסחריים. זמן קצר לאחר שפורוורד נכנס לתפקידו, הוא ביקש ממילרד פילמור, אז יושב ראש ועדת המיסוי והתקצוב של בית הנבחרים, להכין תוכנית להעלאת המחירים, כתגובה לירידה רצינית בהכנסות שנגרמה מהבהלה של 1837. הוא גם ביקש שיוכנו תוכניות ל"מועצת אוצר המדינה" כדי לקבל ולהפיץ את ההכנסות מהמכסים, מאחר שמערכת האוצר העצמאית כבר לא הייתה קיימת. באוגוסט 1842 הונהגה מערכת חזקה של הגנת מחירים. עקב חיכוכים מתמידים עם הנשיא החדש טיילר פגמו בכל תקופת תקופת כהונתו כמזכיר האוצר, הוא התפטר בפברואר 1843.
לאחר התפטרותו חידש פורוורד את עיסוקו בעריכת דין בפיטסבורג, עד שב-1849 הוא מונה כממונה על היחסים בדנמרק על ידי הנשיא זאכרי טיילור. הוא שב מדנמרק ב-1851 כדי לשמש כשופט בבית המשפט המחוזי של מחוז אלגייני שבפנסילבניה.
וולטר פורוורד נפטר בפיטסבורג ב-24 בנובמבר 1852 ונקבר בבית הקברות אלגייני. על שמו נקראו עיירה במחוז זה וספינה של משמר החופים של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Ackerman, Jan (May 10, 1984). "Town names carry bit of history". Pittsburgh Post-Gazette. p. 1.
↑  USCGC FORWARD (WMEC 911) - United States Coast Guard Atlantic Area
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n88096519  NARA: 10571734  SNAC: w60z8r69  US Congress: F000291  VIAF: 18770213   WorldCat (עם VIAF): 18770213
דומבראד

דומבראד (בהונגרית: Dombrád) היא עיר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג שבצפון מזרח הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בדומבראד מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 4,078 ובשנת 2020 רק 3,776 תושבים.
בשנת 1989 אחת השכונות הצדדיות של דומבראד הוקמה ככפר נפרד בשם אוידומבראד, בעברית, דומבראד החדשה.
יהודי דומבראד

יהודים התחילו להתיישב בדומבראד לראשונה בסוף המאה ה-18. רובם עסקו בשיווק תוצרת חקלאית, בתעשייה זעירה ואחדים היו בעלי משקים. בבעלות יהודית היו גם בית חרושת למשקאות חריפים, טחנת קמח, מנסרה ובית חרושת לעיבוד צמחי רפואה. בעיר חיו שלושה רופאים יהודים ואחד מהם היה קצין הרפואה של העיר.
הקהילה היהודית התארגנה במחצית המאה ה-19. לאחר הקרע ביהדות הונגריה בקונגרס יהודי הונגריה (1869-1868), הצטרפה הקהילה לזרם האורתודוקסי (שסרב לקבל עליו את החלטות הקונגרס). משנת 1885 היא הייתה כפופה לרבנות קישווארדה.
בקהילה היו חברה קדישא, אגודת נשים ומוסדות צדקה רבים. בין מוסדות החינוך היו "חדר", ישיבה ובית ספר. לקהילה היה רב והועסקו מלמד, חזן, שהיה גם שוחט, מלמד ושמש.
בית הכנסת נבנה בסוף המאה ה-18, שופץ והורחב כמה פעמים.
במלחמת העולם הראשונה נפלו בקרבות 12 מיהודי דומבראד.
בין שתי מלחמות העולם הייתה דומבראד לזמן קצר תחת שלטון רומניה, אז ערכו איכרים התקפות אלימות נגד חנויות יהודים, אך אלו פסקו עם התארגנותה של קבוצת הגנה יהודית בכפר.
בעקבות חקיקת "החוקים היהודיים" בשנת 1938, שנועדו להגביל את היהודים בתחומי הכלכלה והחברה, הופקעו קרקעות מידי בעליהם היהודיים. פקידים יהודים פוטרו, ורישיונות המסחר של הסוחרים ושל בעלי המלאכה לא חודשו.
אחרי מתקפת גרמניה על ברית המועצות ביוני 1941 גויסו גברים יהודים מדומבראד לעבודות כפייה ונשלחו לסייע בחזית אוקראינה. אחדים נספו ברעב ובקור, ואחרים שהגיעו לאפיסת כוחות נורו בידי ההונגרים בעת נסיגת צבאם.
בסוף אפריל 1944 רוכזו כל יהודי דומבראד בחצר בית הכנסת והועברו לגטו קישווארדה. כעבור כמה ימים נשלחו הצעירים לעבודות כפייה, וכל השאר שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
| שנה | מספר היהודים בעיר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 29 |  |
| 1880 | 236 | 2,829 |
| 1910 | 329 |  |
| 1920 | 286 |  |
| 1930 | 234 |  |
| 1941 | 193 | 6,688 |
ילידי המקום

בלה גאל, במקור גולדשטיין, (בהונגרית: Gaál Béla; דומבראד, 2 בינואר 1893 – מחנה ריכוז דכאו, 18 בפברואר 1945) היה שחקן, תסריטאי, במאי קולנוע יהודי-הונגרי שניספה בשואה.
לקריאה נוספת

דומבראד בפנקס הקהילות הונגריה, עמוד 256-257
דומבראד, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 113-114. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
Dombradi Olvasokonyv IV/ Orosz Karoly & Sipos Kalman, 2000, ISBN 9636405883 (הונגרית)
וולטר בראטיין

| --- | --- |

בראטיין, 1956
 לידה:  10 בפברואר 1902 שיאמן, Fujian, שושלת צ'ינג 
 פטירה:  13 באוקטובר 1987 (בגיל 85) סיאטל, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה, הנדסת חשמל
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  קולג' ויטמן  בית הספר קווין אן  Tonasket High School  אוניברסיטת מינסוטה  אוניברסיטת אורגון  האוניברסיטה של קולג' אוראגון למדעים ואמנויות 
 מנחה לדוקטורט:  John Torrence Tate, Sr. 
 מוסדות:  קולג' ויטמן 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1956)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1974)  מדלית ג'ון סקוט (1954)  מדליית סטיוארט באלנטין (1952)  פרס לזכר ריצ'טמייר (1956) 
 בן או בת זוג:  Keren Gilmore Brattain  Emma Jane Miller 
 תרומות עיקריות
 המצאת הטרנזיסטור
 
וולטר האוזר בראטיין (באנגלית: Walter Houser Brattain;‏ 10 בפברואר 1902, שיאמן, פוג'יין – 13 באוקטובר 1987, סיאטל, וושינגטון) היה פיזיקאי יישומי אשר עבד במעבדות בל, שם המציא יחד עם ג'ון ברדין את טרנזיסטור המגע הנקודתי (אנ'), הטרנזיסטור הראשון, בדצמבר 1947.
בשנת 1956 זכה בראטיין יחד עם ג'ון ברדין וויליאם שוקלי בפרס נובל לפיזיקה על מחקריהם במוליכים למחצה ועל גילוי אפקט הטרנזיסטור.
ביוגרפיה

בראטיין נולד ב-10 בפברואר 1902 באמוי (כיום שיאמן), פוג'יין להורים אמריקנים, רוס בראטיין ואוטילי בראטיין. בשנת 1903 חזרו לוושינגטון, ובשנת 1911 עברו לגור ולעבוד בחווה.
ב-1924 גמר את לימודיו לתואר ראשון דו-חוגי, בפיזיקה ובמתמטיקה, בקולג' ויטמן (אנ') בוואלה וואלה (אנ'), וושינגטון. את התואר השני שלו, גם כן בפיזיקה, קיבל ב-1926 מאוניברסיטת אורגון, ובשנת 1929 קיבל דוקטורט בפיזיקה מאוניברסיטת מינסוטה, עם תזה בנושא "יעילות של עירור באמצעות פגיעת אלקטרון ופיזור אנומלי של אדי כספית".
ב-1929 החל לעבוד במעבדות בל כפיזיקאי חוקר, ובתפקיד זה עבד עד יציאתו לגמלאות ב-1976, ועיקר מחקרו התעסק בתכונות שטח פנים של מוצקים.
במהלך מלחמת העולם השנייה, סייע באוניברסיטת קולומביה למחקר על זיהוי מגנטי של צוללות.
ב-1945, מעבדות בל פתחה קבוצה שהתמקדה במחקר בנושא הפיזיקה של המוצקים, בדגש על טכנולוגיות למטרות תקשורת. את הקבוצה ניהל ויליאם שוקלי, ואליה הצטרפו בראטיין וג'ון ברדין.
לאור התאוריות שרווחו באותו הזמן, תכנן שוקלי לטרנזיסטור, אשר היה מורכב מצילינדר מכוסה בשכבת סיליקון דקה שהורכב על צלחת מתכתית. כאשר מתקן זה לא פעל, הוא מינה את בראטיין וברדין לברר מדוע לא עבדה.
בנובמבר 1947, גילו בראטיין וברדין כי במהלך הפעלת המתקן, התעבו מים פעם אחר פעם על הסיליקון, ובעקבות זאת ניסו להפעיל את המכשיר מתחת למים. ניסיון זה הביא להגברה הגדולה ביותר שמדדו עד אז. בעקבות הגילוי, התעודד ברדין, והחליט לנסות להוסיף חתיכת זהב שתהיה בתוך הסיליקון ותוקף במים מזוקקים, דבר שהביא לשיפור קל.
בראטיין וברדין דורבנו לשפר את ההמצאה בעקבות התוצאות, ובמהלך השבועות שלאחר מכן ניסו להחליף את הסיליקון במספר מתכות שונות. לבסוף, הם החליפו את הסיליקון בגרמניום, דבר שיצר הגברה גדולה פי 330, אך ההגברה תפקדה רק בתדרים נמוכים. לאחר מכן, הם החליפו את הנוזל בשכבה של גרמניום דו-חמצני, אך לאחר ששכבת החמצן נשטפה בטעות,[דרושה הבהרה] דחף בראטיין את הזהב אל תוך הגרמניום והצליח ליצור הגברה שתפקדה בתחום תדרים רחב.
חודש לאחר מכן, ב-16 בדצמבר, הצליחו בראטיין וברדין להפעיל את המגבר שלהם בפעם הראשונה.
ב-23 בדצמבר הציגו בראטיין, ברדין ושוקלי את המגבר בפני עמיתיהם במעבדות בל. שוקלי הציג עצמו כשותף בהמצאה, על אף שתיאור זה אינו נכון. בעקבות אמונתו של שוקלי שהוא זה שאמור לקבל קרדיט על המצאת הטרנזיסטור, הוא הדיר את בראטיין וברדין מהמשך המחקר, ובדגש מהמחקר על הטרנזיסטור הביפולרי, אותו שוקלי המציא לבדו.
לאחר המצאת הטרנזיסטור, המשיך בראטיין לחקור את תכונות שטח הפנים של מוצקים ואת "אפקט הטרנזיסטור", היכולת של מוליך למחצה להגביר אותות.
בשנת 1956 זכו בראטיין, ברדין ושוקלי בפרס נובל לפיזיקה על מחקריהם במוליכים למחצה ועל גילוי אפקט הטרנזיסטור.
בראטיין נפטר ב-13 באוקטובר 1987 בבית אבות בסיאטל, וושינגטון לאחר שסבל ממחלת אלצהיימר. הוא נקבר בבית הקברות פומרוי סיטי בפומרוי, וושינגטון.
דומברובה טרנובסקה

| --- | --- |
סמל דומברובה טרנובסקהסמל דומברובה טרנובסקה

בית עיריית דומברובה טרנובסקה
 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פולין קטן (פרובינציה) פולין קטן
 מחוז:  דומברובה
 גמינה:  דומברובה טרנובסקה
 ראש העיר:  סטניסלב פוצ'מטק
 תאריך ייסוד:  1442 
 שטח:  23.07 קמ"ר
 גובה:  120 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,549 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°10′N 20°59′E﻿ / ﻿50.167°N 20.983°E﻿ / 50.167; 20.983
 אזור זמן:  UTC +1
 אתר העיר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטידומברובה טרנובסקה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטידומברובה טרנובסקה(למפת פרובינציית פולין קטן רגילה) קרקוב טרנוב נובי סונץ' אושוויינצ'ים שוויינטוקז'יסקיה שלזיה פ ו ד ק ר פ צ ק י ה סלובקיהדומברובה טרנובסקה(למפת פרובינציית פולין קטן מוגדלת) קרקוב טרנוב נובי סונץ' אושוויינצ'ים שוויינטוקז'יסקיה שלזיה פ ו ד ק ר פ צ ק י ה סלובקיהדומברובה טרנובסקה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דומברובה טרנובסקה (בפולנית: Dąbrowa Tarnowska; נהגה: [dɔmˈbrɔva tarˈnɔfska]; ביידיש: דאמברעוו) היא עיירה בגמינה דומברובה טרנובסקה שבמחוז דומברובה בפרובינציית פולין קטן שבדרום-מזרח פולין.
דומברובה טרנובסקה היא בירת מחוז דומברובה. נכון לשנת 2010 יש בה כ-11,500 תושבים.
דומברובה טרנובסקה ממוקמת 16 קילומטרים צפונית לעיר טרנוב, על שמה היא מכונה "טרנובסקה", ועד השינויים בחלוקה המנהלית של פולין בשנת 1999 השתייכה לפרובינציה של טרנוב.
היסטוריה

דומברובה טרנובסקה נזכרת לראשונה בשנת 1326, ככפר גדול שהשתייך למשפחת אצולה. במאות ה-15 וה-16 הפך היישוב למרכז אזורי, בו התקיימו בתי מלאכה, ימי שוק וירידים.
בראשית המאה ה-17 נבנתה במקום טירה, ובסוף המאה ה-17 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בתקופה זו הייתה העיירה למרכז תרבותי נודע, אותו נהגו לפקוד אנשי רוח פולנים.
בסוף המאה ה-19 אירעו בעיירה מספר שריפות, ובשנת 1906 חובר היישוב לרשת מסילות הברזל.
יהודי דומברובה טרנובסקה

ראשית ההתיישבות היהודית בדומברובה טרנובסקה הייתה כפי הנראה בסוף המאה ה-16, ובמאה ה-17 נזכרה ישיבת יהודים בעיירה בתעודות רשמיות. ב-1697 הוקם בית הכנסת הראשון בעיירה במבנה עשוי עץ. היהודים בעיירה היו מעורבים במסחר ובתעשייה המקומיים, ובין היתר, עסקו בייצור שיכר, כמו בירה, תמד ווודקה, ושימשו כשוחטים, קצבים ופונדקאים.
דומברובה טרנובסקה שימשה כערש הולדתן של דמויות בולטות בעולם החסידי. ב-1778 נולד בה רבי צבי הירש מרימנוב, מצדיקי תנועת החסידות בדור החמישי. בראשית המאה ה-19 ישבו בעיר הצדיקים לבית אונגר, והשושלת שהקימו נודעה כחסידות דומברובה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה הוחמר מצבם הכלכלי של יהודי העיירה, ובסיוע הג'וינט וארגוני עזרה הדדית, השתקמה הקהילה. בין מלחמות העולם התגברה הפעילות הציונית בעיירה, ופעלו בה תנועות נוער ציוניות, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בעיירה כ-2,400 יהודים, מתוך כ-2,660 תושבים.
רבה האחרון של הקהילה בעיירה לפני מלחמת העולם השנייה היה הרב נחום ווידנפלד (1939-1875).
יהודי דומברובה טרנובסקה > בשואה

ביום 8 בספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו החלו עד מהרה בחטיפת יהודים לעבודות כפייה, ובמעשי רצח אקראיים של יהודים, תוך שהוטלו על יהודי העיירה גזירות שונות. מדצמבר 1939 הגיעו לעיירה פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה.
בסוף 1941 נאסרה יציאת יהודים מהעיירה, ואלו שנתפסו מחוץ לה נרצחו. בתקופה זו פשטה בקרב יהודי העיירה מגפת טיפוס הבהרות, ועל יהודי העיירה הוטל עוצר.
במרץ 1942 שולחו מהעיירה כ-1,500 יהודים למחנה העבודה פוסטקוב. בד בבד, נרצחו בעיירה כ-20 יהודים, ובהם נשים וילדים, ובהמשך הוטל על יהודי העיירה סכום כופר. במאי 1942 התגוררו בעיר כ-3,100 יהודים.
ב-19 ביוני 1942 רוכזו יהודי העיירה בכיכר השוק בה, ולאחר שהוחזקו כשעתיים על ברכיהם עם ראשיהם מורכנים, נערכה בהם סלקציה. כחמישים יהודים נרצחו במקום, וכ-450 שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. מספר צעירים שנמצאו כשירים לעבודה נשלחו למחנה עבודה במיילץ.
ב-22 ביולי 1942 הוקם בעיירה גטו סגור, אליו הועברו יהודי היישוב הנותרים ויהודי כפרי הסביבה. כעבור כיומיים שולחו כ-1,800 יהודים מגטו זה לבלז'ץ, וכ-100 יהודים נרצחו במקום. באקציה שלישית, שהתקיימה בספטמבר 1942, נשלחו יהודים נוספים מהגטו להשמדה, ובהם ראש היודנרט המקומי, ד"ר נויברגר. יהודים שנמלטו ליערות הסביבה, ושבו לעיירה בשל הרעב, רוכזו וגורשו לבלז'ץ באוקטובר 1942. קבוצת יהודים קטנה שהושארה בעיירה עבור איסוף הרכוש היהודי שולחה בדצמבר 1942 לגטו טרנוב, וכ-30 אנשי היודנרט והמשטרה היהודית בעיירה נרצחו באפריל 1943 בבית העלמין היהודי המקומי.
מיהודי העיירה שרדו את השואה כ-50 איש.