stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משחקי הכס (משחק וידאו)
פיתוח

לאחר שמשחקי וידאו קודמים שנעשו על יצירותיו קיבלו ביקורות שליליות או בינוניות שנטו לשלילה, היוצר ג'ורג' ר. ר. מרטין הצהיר כי הוא מעוניין ב"משחק של 'משחקי הכס' שיעובד על ידי סטודיו שיודע לספר סיפור מרתק ומעניין". באותה התקופה, לאחר שנחלה הצלחה מרובה לאחר יציאת שני משחקים שפיתחה - "The Wolf Among Us" ו"המתים המהלכים", חברת "Telltale Games" העלתה דיון שנסוב סביב שימוש בזיכיונות פופולריים נוספים על מנת לכתוב עוד משחקים שיקנו לחברה הצלחה נוספת. במהלך הדיון, שמה של הסדרה "משחקי הכס" עלתה במהלך העלאת ההצעות, וזכתה לתמיכה רבה מהמשתתפים. לאור ההיקשרות הרגשית של החברה אל זיכיון "המתים המהלכים", החברה פנתה אל רשת "HBO" עם הרעיון שלה, אך רק לאחר שנה של נשיאת משא ומתן עם הרשת, החברה הצליחה להשיג אישור ליצור משחק שיבוסס על הסדרה.
בדצמבר 2013, "Telltale Games" הכריזה באופן רשמי על המשחק במהלך טקס הפרסים של "2013 Spike VGX video game". ג'ורג' ר. ר. מרטין הצהיר כי העוזר האישי שלו, טאי קורי פרנק, עובד יחד עם החברה על המשחק בתור יועץ עלילתי. מנכ"ל החברה, דן קונורס, הסביר כי המשחק לא ישמש בתור פריקוול עבור הסדרה, אלא יתקיים בתוך העולם ובתוך ציר הזמן של הסדרה, מה שיאפשר לחברה ליצור משחק שיספר סיפור שהשלכותיו ישפיעו לטווח ארוך, ובכך למשוך יותר שחקנים ומעריצים של הסדרה:
אנחנו פשוט נכנסים לזה עכשיו וחושבים על הדמויות הנכונות, למי יש הרבה שמונח על כף המאזניים, למי יש הכי הרבה לעשות, למי יש את ההשפעה הגדולה ביותר על העולם... כי, אתה יודע, אנחנו מתמקדים בעיקר בפיתוח ההשלכות של המעשים על התוצאה הסופית, ו"משחקי הכס" היא סדרה שכל דבר אצלה יכול להוביל לתוצאה הסופית הזו.
משחקיות

כמו שאר המשחקים הקודמים של "Telltale", משחק זה גם הוא משחק הרפתקאות גרפי מתת הקטגוריה "הצבע והקלק" הכולל שישה פרקים ועלילתן מועברת מנקודת מבט של גוף שלישי. כמו במשחקים אחרים של החברה, השחקן יכול לנוע ברחבי החדר או האזור בו הוא נמצא, ליצור אינטראקציות שונות עם חפצים בסביבתו או ליזום עצי שיחה עם דמויות אחרות הנמצאות סביבו. במהלך המשחק, השחקן נע בין חמש נקודות תצפית שונות: רודריק, אשר, מירה ואיתן פורסטר, ואחד ממשרתי הבית, גארד טאטל.
עצי שיחה מסוימים ידרשו מהשחקן לבחור באפשרות כלשהי מהמכלול שניתן לו בזמן מוגבל, אחרת, המשחק יבחר עבורו אפשרות מסוימת באופן אוטומטי, מה שעלול להשפיע על העלילה של השחקן בצורה שונה ממה שרצה, או שלעיתים, הדמות אותה הוא ישחק לא תאמר כלום, מה שישפיע על יחס הדמויות האחרות אל השחקן. בנוסף, בכל פרק, יהיו חמש נקודות בהן על השחקן יהיה חובה לקבל החלטה שתשפיע באופן קריטי ומשמעותי על המשך העלילה אותה ברצונו לספר, כשלפניו מוצגות רק שתי בחירות אפשריות. דרך השרתים של "Telltale", המשחק עוקב אחר בחירות השחקנים, ובכל סיום פרק כל שחקן יכול לראות כמה אחוזים מכלל השחקנים ששיחקו במשחק בחרו באפשרויות בהן הוא בחר. ליבת העלילה המרכזית של המשחק ממשיכה להתקיים ללא קשר לבחירות שאותן השחקן עשה, אך הבחירות אותן הוא בחר, משפיעות בשלבים מאוחרים יותר של העלילה על הדמויות האחרות שסובבות את השחקן. המשחק מאפשר לשחקן לשמור את המשחק במספר שמירות שונות, כך שיוכל "לשכתב" את העלילה באמצעות תכונה הנקראת "Rewind", באמצעותה השחקן יכול לגבות את ההחלטות הקודמות שלו ולשנות אותן, ובכך לחקור ביתר קלות חלופות בחירה שונות.
סצנות מסוימות במשחק הן מסוג פעולה, שדורשות לשחקן להגיב במהירות על ידי לחיצה על מקשים מסוימים (Quick Time Events). כישלון באירועים האלו יכול לגרום למותו של השחקן או של דמות אחרת, אך המשחק יאתחל את עצמו מחדש לנקודה שבה הסצנה מתחילה, דבר המאפשר לשחקן לנסות שוב. במקרים מסוימים, כישלון באירועים האלו יוביל להחלטות שהמשחק יבצע עבור השחקן באופן אוטומטי.
עלילת המשחק > רקע

עלילת המשחק מתרחשת במקביל לעונתה הרביעית של הסדרה, מסוף עונתה השלישית (עם אירועי החתונה האדומה) ועד לנקודה מסוימת לפני תחילת עונתה החמישית. עלילת המשחק מתמקדת בבית פורסטר, בית אשר לא אוזכר כלל בסדרת הטלוויזיה, אך כן אוזכר בקצרה במהלך הרומן החמישי בסדרת "שיר של אש ושל קרח" - "ריקוד עם דרקונים". בית פורסטר הם נושאי הדגל של בית גלובר, אשר בתורם משמשים כנושאי הדגל של בית סטארק. בית פורסטר הוא בית צפוני הממוקם בתוככי יערות וולפסווד, ולו השליטה בעיר איירונראת', ובמטעי איירונווד הנחשקים על ידי רבים בשל יעילותן ואיכותן. המשחק מתרחש בעיקר באיירונאת', אך הוא גם לוקח את השחקן למקומות אחרים ביבשת וסטרוז - מעלה המלך, החומה ומעבר לה - וביבשת אסוס - לאורך מפרץ העבדים ומירין.
בנוסף, מספר שחקנים שהופיעו בסדרת הטלוויזיה - לנה הידי, פיטר דינקלג', קיט הרינגטון, אמיליה קלארק, נטלי דורמר ואיוואן רהון, שבו לגלם את דמויותיהם במשחק ודיבבו אותם.
עלילת המשחק > פרקים

| פרק | בימוי | נכתב על ידי | תאריך שחרור |
| --- | --- | --- | --- |

| פרק 1: "Iron From Ice" ("ברזל מקרח") | מרטין מונטגומרי | אנדרו גרנט | 2 בדצמבר 2014 |

| פרק 2: "The Lost Lords" ("הלורדים האבודים") | קנט מוודל | ניקול מרטינז, מייגן תורנטון ובראד קין | 3 בפברואר 2015 |

| פרק 3: "The Sword in the Darkness" ("החרב בחשכה") | גרהאם רוס | דן מרטין, ג'ון דומברו וג'ושוע רובין | 24 במרץ 2015 |

| פרק 4: "Sons of Winter" ("בניו של החורף") | קנט מוודל | ניקול מרטינז ובראד קין | 26 במאי 2015 |

| פרק 5: "A Nest of Vipers" ("קן של נחשים") | ג'ייסון לטינו | מגאן תורטון ובראד קין | 21 ביולי 2015 |

| פרק 6: "The Ice Dragon" ("דרקון הקרח") | קנט מוודל | אנדרו גרנט וג'יימס וינדלר | 17 בנובמבר 2015 |
עלילת המשחק > עלילה

(הערה: עלילת המשחק המתוארת למטה פורשת את עלילת ששת הפרקים לפי המקומות בהם נמצא כל אחד מחמשת בני בית פורסטר. ייתכן וסדר העלילה לא יוצג באופן כרונולוגי או מסודר)

העלילה נפתחת בהצגת חייליו של רוב סטארק החוזרים מחתונתו של אדמור טאלי אל המחנה שלהם מחוץ לתאומים. לאחר שגראד טאטל, נושא כליו של לורד גרגור פורסטר, ובוון, נושא כליו של אחד מחיילי בית פורסטר, מרחיקים אל קצה המחנה על מנת להביא חביות יין, גראד רואה את בניו של ואלדר פריי מתקרבים אל מחנה סטארק חמושים, ומתחיל לחשוד שמשהו אינו כשורה.
גארד ובוון (אם גארד לא נטש אותו) נחפזים בחזרה למחנה כשהתוהו ובוהו מתחיל וחייליו של בית סטארק נאלצים להילחם בבני פריי, או אז, גארד עד למותו של בנו של גרגור ויורשו, רודריק פורסטר. גארד ממהר לעמוד לצידו של לורד גרגור, אך זה האחרון מורה עליו לברוח ליער בעודו קונה לו זה. ביער הסמוך, לורד גרגור הפצוע אנושות מורה על גארד לעזוב בלעדיו ונותן לו שתי משימות: להחזיר את החרב המשפחתית חזרה לאיירונראת' ולשלוח מסר האומר כי "אסור שהחורשה הצפונית תאבד" לדודו, הקסטלן דאנקן טאטל, בהדגשה כי המסר אמור להישמע ורק לאוזניו של דאנקן. בפקודת אדונו, גארד נמלט מהיער, אך חוזה במותו של לורד גרגור על ידי בניו של פריי.
עלילת המשחק > עלילה > החומה ומעבר לה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביקורות

| ציוני סקירה> פרק | ציוני סקירה> Metacritic |
| --- | --- |
פרק 1: "Iron From Ice" ("ברזל מקרח"): 75/100 (PC) 77/100 (PS4) 80/100 (XONE)
פרק 2: "The Lost Lords" ("הלורדים האבודים"): 73/100 (PC) 69/100 (PS4) 76/100 (XONE)
פרק 3: "The Sword in the Darkness" ("החרב בחשכה"): 77/100 (PC) 70/100 (PS4) 80/100 (XONE)
פרק 4: "Sons of Winter" ("בניו של החורף"): 77/100 (PC) 73/100 (PS4) 80/100 (XONE)
פרק 5: "A Nest of Vipers" ("קן של נחשים"): 74/100 (PC) 77/100 (PS4) 72/100 (XONE)
פרק 6: "The Ice Dragon" ("דרקון הקרח"): 70/100 (PC) 75/100 (PS4) 80/100 (XONE)
ביקורות > פרק 1: "Iron From Ice" ("ברזל מקרח")

הפרק הראשון במשחק, "Iron From Ice", קיבל ביקורות "חיוביות לרוב". אתרי הביקורת "GameRankings" ו-"Metacritic" נתנו לגרסת ה-PC של הפרק את הציון 75/100 בהתבסס על 44 ביקורות, לגרסת ה-PlayStation 4 את הציון 77/100 בהתבסס על 18 ביקורות, ולגרסת ה-Xbox One את הציון 80/100 בהתבסס על 14 ביקורות.
ביקורות > פרק 2: "The Lost Lords" ("הלורדים האבודים")

הפרק השני, "The Lost Lords", קיבל ביקורות "מעורבות או ממוצעות". אתרי הביקורת "GameRankings" ו-"Metacritic" נתנו לגרסת ה-PC של הפרק את הציון 73/100 בהתבסס על 35 ביקורות, לגרסת ה-PlayStation 4 את הציון 69/100 בהתבסס על 16 ביקורות, ולגרסת ה-Xbox One את הציון 76/100 בהתבסס על 11 ביקורות.
המבקר של האתר "Gamezebo", ציין כי בגרסת ה-iOS, המשחק מציג ביצועים בינוניים עד ירודים, ובפרט בפרק השני, שמופיעות בו באגים ותקלות רבות המשפיעות על יכולתו של השחקן להצליח באירועים מתוזמנים.
ביקורות > פרק 3: "The Sword in the Darkness" ("החרב בחשכה")

הפרק השלישי, "The Sword in the Darkness", גם הוא קיבל ביקורות "חיוביות לרוב". אתרי הביקורת "GameRankings" ו-"Metacritic" נתנו לגרסת ה-PC של הפרק את הציון 77/100 בהתבסס על 30 ביקורות, לגרסת ה-PlayStation 4 את הציון 70/100 בהתבסס על 16 ביקורות, ולגרסת ה-Xbox One את הציון 80/100 בהתבסס על 9 ביקורות.
ביקורות > פרק 4: "Sons of Winter" ("בניו של החורף")

הפרק הרביעי, "Sons of Winter", קיבל ביקורות "חיוביות לרוב". אתרי הביקורת "GameRankings" ו-"Metacritic" נתנו לגרסת ה-PC של הפרק את הציון 77/100 בהתבסס על 27 ביקורות, לגרסת ה-PlayStation 4 את הציון 73/100 בהתבסס על 15 ביקורות, ולגרסת ה-Xbox One את הציון 80/100 בהתבסס על 8 ביקורות.
ביקורות > פרק 5: "A Nest of Vipers" ("קן של נחשים")

הפרק החמישי, "A Nest of Vipers", קיבל ביקורות "מעורבות או ממוצעות". אתרי הביקורת "GameRankings" ו-"Metacritic" נתנו לגרסת ה-PC של הפרק את הציון 74/100 בהתבסס על 25 ביקורות, לגרסת ה-PlayStation 4 את הציון 77/100 בהתבסס על 11 ביקורות, ולגרסת ה-Xbox One את הציון 72/100 בהתבסס על 10 ביקורות.
ביקורות > פרק 6: "The Ice Dragon" ("דרקון הקרח")

כמו הפרק הראשון, השלישי והרביעי, גם הפרק השישי, "The Ice Dragon", קיבל ביקורות "חיוביות לרוב". אתרי הביקורת "GameRankings" ו-"Metacritic" נתנו לגרסת ה-PC של הפרק את הציון 70/100 בהתבסס על 24 ביקורות, לגרסת ה-PlayStation 4 את הציון 75/100 בהתבסס על 13 ביקורות, ולגרסת ה-Xbox One את הציון 80/100 בהתבסס על 7 ביקורות.
משחק המשך

כשהעונה הראשונה הוכיחה את עצמה כהצלחה בקרב השחקנים והמעריצים, החברה החלה לעבוד על פיתוח העונה השנייה. בנובמבר 2015, מייסד "Telltale", קווין ברונר, אישר כי הם החלו לעבוד על פיתוח עונה שנייה למשחק הנוכחי. באוגוסט 2017, ג'וב סטאופר, אחד מאחראי הפיתוח של "Telltale", הצהיר כי עונה שנייה נמצאת כעת בפיתוח, אם כי היא נמצאת על מצב "המתן", גם מפני שכעת החברה מתמקדת בפרויקטים אחרים שלהם המתוכננים לצאת לשוק במהלך סוף שנת 2017 ובהמשך שנת 2018, וגם מפני שצוות הפיתוח מעוניין לראות את הכיוון שסדרת הטלוויזיה תיקח לקראת עונתה השמינית והאחרונה ולהתאים אליו את העונה השנייה.
הערות שוליים

1 2  אדי מאקוץ', "George R. R. Martin's assistant working with Telltale on Game of Thrones", אתר "Gamespot", ‏29 באפריל 2014 (באנגלית)
↑  אלכסה ריי קוריאה, "How Telltale teamed up with 'Game of Thrones' and Borderlands", אתר "Polygon", ‏23 בדצמבר 2013 (באנגלית)
↑  אדם רוזנברג, "Exploring Telltale Games' Master Plan to Evolve Modern Storytelling", אתר "Digital Trends", ‏25 במרץ 2014 (באנגלית)
↑  בריאן קרסנייט, " "Telltale's take on Game of Thrones will be 6 episodes, premieres "soon", אתר "Polygon", ‏10 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  משמע, השחקן משחק חמש דמויות.
↑  בן סקיפר, "Telltale Games Interview: Steve Allison on The Walking Dead, Game of Thrones and Tales From the Borderlands", אתר "International Business Times", ‏31 באוקטובר 2014 (באנגלית)
1 2  לורה הדסון, "Your First Look at the Game of Thrones Videogame Trailer", אתר "Wired", ‏20 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  ספיר אברהמי, "כל המידע החדש שנחשף על "משחקי הכס" מבית טלטייל", באתר "Gamepro", ‏12 בנובמבר 2014
↑  מייק פוטר, "Exclusive: Meet The Exiled Son Of Game Of Thrones' House Forrester", אתר "Game Informer", ‏20 בנובמבר 2014 (באנגלית)
↑  ג'וש ויגלר, "Telltale Confirms 'Game of Thrones' Season 2 Game", אתר "Hollywood Reporter", ‏20 בנובמבר 2015 (באנגלית)
↑  גיא דהן, "TellTale Game of Thrones ימשיך לעונה שניה", באתר "Vgames", ‏22 בנובמבר 2015
↑  טום פיליפס, "Telltale talks The Wolf Among Us' return and Game of Thrones being "on hold"", אתר "Eurogamer", ‏29 באוגוסט 2017 (באנגלית)
טאי קורי פרנק, עוזרו האישי של מרטין, אשר שימש כיועץ עלילתי עבור המשחק.
יגאל להב

יגאל חי להב (נולד ב-28 במרץ 1960) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כראש המועצה המקומית קרני שומרון משנת 2013, יושב ראש אשכול רשויות יהודה ושומרון מאז שנת 2020 וחבר מליאת מועצת יש"ע.
ביוגרפיה

נולד ללידיה שעלתה מתוניס וליצחק, חייט שעלה מהאי ג'רבה.
גדל בתל אביב, ולמד בתיכון אורט סינגאלובסקי במסלול טכנולוגי. שירת בצה"ל בחיל החימוש כמפקד יחידת ניסויים. את התואר ראשון ותואר שני למד בכלכלה ומינהל עסקים, שימש כבכיר בתעשייה הצבאית בחטיבת הפיתוח, שימש כמנהל מרכזים לוגיסטיים בתנובה וכמנכל חברת בת, פתח חברה פרטית לאנרגיה סולארית עד לבחירתו לראשות המועצה.
שימש בעבר כמנכ"ל החברה הכלכלית לקרני שומרון ובמקביל התמקצע גם בתחום אנרגיה סולארית. התמודד בעבר במשך שלוש פעמים בבחירות לראשות מועצת קרני שומרון אך הפסיד ליהודה ליברמן והרצל בן ארי. במהלך השנים כיהן כחבר מועצה וממלא מקום ראש המועצה. שימש בתפקידים התנדבותיים רבים ובהם יו"ר ועד היישוב, ועדות ביטחון וסייע בהקמת צוות הטרור ביישוב.
ב-1999, עת ניהל את החברה הכלכלית של קרני שומרון והיה ממלא מקום מקום ראש המועצה, הורשע לצד מהנדסת המועצה בגרימת חבלה ברשלנות, לאחר שתחנת הסעה שבנו עפה בסערה על נערה והותירה אותה נכה. על להב נגזרו 5 חודשי מאסר על תנאי וקנס כספי נמוך.
בבחירות 2013 התמודד לראשות המועצה אל מול הרצל בן ארי וזכה.
ב-3 השנים הראשונות לכהונתו חילץ את המועצה מגירעון עצום, הגדיל את אחוזי מסיימי הבגרויות למעל 90% והביא את תחום הרובוטיקה לבתי הספר היסודיים. בשנים אלו נבנו ביישוב מעל 700 בתים חדשים שהביאו לפיתוח מואץ של היישוב. מרכזי מסחר, מרכזי בילוי והקהילה צמחו ב-70%. בנוסף, קידם תכנון תלת-ממדי ל-2040.
ב-2018 נבחר בשנית לראשות המועצה ברוב של 75.95% (2,662 קולות), וניצח את רותי שפיצר.
המועצה המקומית זכתה במהלך כהונתו בפרסי ישראל יפה, פרס התייעלות אנרגתית, פרס ניהול כספי, פרס מצוינות לניהול בעת מלחמה "חרבות ברזל".
בבחירות 2024 הפסיד בהתמודדות לראשות המועצה ליהונתן קוזניץ.
ב-2017 התמודד על ראשות מועצת יש"ע. ברגע האחרון הוגשה מועמדותו של ראש מועצת קדומים חננאל דורני. במחאה על ההתנהלות פרש להב מהמרוץ והודיע כי הוא עוזב את מועצת יש"ע. 
ב-2019 התמודד שוב לתפקיד, והפסיד לראש המועצה האזורית ערבות הירדן, דוד אלחייני.
ב-2018 נבחר יגאל להב לעמוד בראש אשכול יו"ש המאגד 20 רשויות עם מעל 420,000 תושבים, כמו כן שימש עד 2024 כיו"ר דירקטוריון מועדון שלך, יו"ר דירקטוריון פארק תעשיות בראון ועוד.
ב-2021 זכה בפרס ירושלים להתיישבות.
בבחירות ב-2024 הפסיד ליהונתן קוזניץ ורשימתו קיבלה שלושה מנדטים למליאה.
חיים אישיים

נשוי לאורית, בעלת תואר ראשון בתיירות ומלונאות ואב לשלוש בנות.
גר עם משפחתו בשכונת גינות שומרון כמעט מאז היווסדו של היישוב.
הערות שוליים

↑  בכירים במועצת קרני שומרון הורשעו בגרימת חבלה ברשלנות, באתר ynet, 8 במרץ 2007
↑  גזר הדין
רוברט בריסקו

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1894 דבלין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  11 במרץ 1969 (בגיל 74) 
 מדינה:  אירלנד, מדינת אירלנד החופשית 
 השכלה:  St. Andrew's College 
 תפקיד:  טכטה דולה (11 באוקטובר 1961–11 במרץ 1965)  טכטה דולה (30 ביוני 1938–26 במאי 1943)  טכטה דולה (1 ביולי 1943–10 במאי 1944)  טכטה דולה (21 ביולי 1937–25 במאי 1938)  טכטה דולה (8 בפברואר 1933–14 ביוני 1937)  טכטה דולה (9 במרץ 1932–22 בדצמבר 1932)  טכטה דולה (9 ביוני 1944–11 בדצמבר 1947)  טכטה דולה (13 ביוני 1951–23 באפריל 1954)  טכטה דולה (18 בפברואר 1948–2 במאי 1951)  טכטה דולה (20 במרץ 1957–1 בספטמבר 1961)  טכטה דולה (2 ביוני 1954–13 בדצמבר 1956)  טכטה דולה (11 באוקטובר 1927–17 בדצמבר 1931) 
 מפלגה:  פיאנה פול 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
רוברט אמט בריסקו (באנגלית: Robert Emmet Brisco ‏25 בספטמבר 1894 – 29 במאי 1969) היה פעיל בצבא האירי הרפובליקני במהלך מלחמת העצמאות האירית ופוליטיקאי במפלגת פיאנה פול ממוצא יהודי-ליטאי. הוא שירת כחבר הפרלמנט האירי משנת 1927 עד 1965. בריסקו שימש גם כראש עיריית דבלין בין השנים 1956 ל-1957, ושוב בין 1961 ל-1962.
ביוגרפיה

רוברט אמט בריסקו נולד למשפחה יהודית אורתודוקסית בשכונת רנלה בדרום דבלין. הוא נקרא על שמו של המהפכן האירי, רוברט אמט. אחיו וולף טון בריסקו נקרא על שמו של תאובלד וולף טון, אחד ממנהיגי המרד האירי של 1798.
אביו של בריסקו, אברהם ויליאם בריסקו, היה הבעלים של "Lawlor Briscoe", מפעל רהיטים שיצר, שיפץ, ייבא, ייצא ומכר רהיטים בכל רחבי אירלנד ומחוצה לה, כולל הקיסרות הגרמנית, האימפריה האוסטרו-הונגרית וארצות הברית. אברהם בריסקו - הידוע בשם אבא - הגיע לאירלנד כמהגר חסר פרוטה מהשטעטל, והתפרנס תחילה כמוכר מברשות ולאחר מכן כסוחר בתה מיובא. לפי הידוע, שם המשפחה המקורי שלו בליטא היה צ'ריק או צ'ייסן.
אברהם בריסקו נישא לאידה רדיק, בת למשפחה יהודית ליטאית מצליחה מפרנקפורט. משפחת רדיק היגרה באופן דומה מהאימפריה הרוסית כדי לברוח מהפוגרומים, רדיפות דת וחוקים אנטישמיים, שהגבילו באופן דרסטי את הגישה של יהודים לחינוך ולחיים מחוץ לתחום המושב, כדי לחיות במקום נוח יותר בקיסרות הגרמנית.
אברהם בריסקו חש תחושת הכרת תודה עמוקה מאוד על החיים הטובים והחופש מרדיפות דתיות שהעניקה אירלנד לו ולמשפחתו. לפיכך, הוא גידל את ילדיו להיות, כמוהו, לאומנים איריים נלהבים ותומכים באוטונומיה אירית במסגרת האימפריה הבריטית.
לרוברט ולאשתו לילי היו שבעה ילדים; רק שניים מבניהם, בן וג'ו, נשארו בדבלין. אחת מבנותיו של רוברט בריסקו, מרים, המירה את דתם לאמונה הקתולית והפכה לנזירה כרמלית ב-1964. בן בריסקו הלך בעקבות אביו לפוליטיקה, בעוד ג'ו בריסקו הצטרף לכוחות ההגנה האירים בגיל 15 (בטענה שהוא בן 18) ב-1945; הוא פרש ב-1993 בדרגת קומנדנט (דרגה מקבילה לאלוף-משנה).
ביוגרפיה > במלחמת העצמאות האירית

במהלך פרוץ מלחמת העולם הראשונה, רוברט בריסקו היה בביקור הקשור לעסקי הרהיטים של אביו, באימפריה האוסטרו-הונגרית. לאחר שנכלא לזמן קצר כאזרח אויב, שוחרר בריסקו והורשה לחזור לדבלין, לאחר שנשבע שלא יישא נשק נגד מעצמות המרכז.
במה שגרם לשנים של ויכוחים פוליטיים נוקבים עם אביו, רוברט בריסקו דחה את החינוך הלאומי המתון שלו שגדל רק באוטנומיה לאירים, ובמקום זאת אימץ את הרפובליקניות האירית שדגלה במאבק לעצמאות מלאה מבריטניה, גם הדבר כרוך במאבק צבאי. הוא היה פעיל עם מחלקת הרכש, המטה הכללי (GHQ) של הצבא האירי הרפובליקני (IRA) והשין פיין, במהלך מלחמת העצמאות האירית. פעם הוא שבר את לב אביו, בכך שעזב את ארוחת הערב של המשפחה כאשר ה-IRA זימן אותו לפגישת חירום ביום הכיפורים.
בריסקו גם ליווה את איימון דה ואלירה לביקור בארצות הברית. הוא דיבר בנחישות למען מטרות השין פיין בפגישות פומביות שם, והיה נחוש בכך שהיותו "עברי" לא משנה את האיריות שלו או מפחית את הפטריוטיות שלו. במקביל, בריסקו נזכר מאוחר יותר בזיכרונותיו, שלעיתים חש פחד מכך שאולי הפר את הדיבר הראשון בכך ש"אהב את אירלנד יותר מאשר את אלוהי ישראל".
בשל שליטתו בשפה הגרמנית, מהקשרים העסקיים של משפחתו לפני מלחמת העולם הראשונה, בריסקו נשלח בסופו של דבר על ידי מייקל קולינס לרפובליקת ויימאר ב-1919, כדי להיות הסוכן הראשי לרכישת נשק עבור ה-IRA. בהיותו בגרמניה רכש בריסקו נשק והעביר אותו לאירלנד בחבילות קטנות. אף על פי שהשלטונות הבריטיים חיפשו ללא הרף ספינות, משלוחים קטנים יותר של נשק נתגלו רק לעיתים רחוקות.
בדצמבר 1920, צ'ארלס מקגינס מונה לקפטן של ספינה בשם "אניטה" ונשלח לרפובליקת ויימאר, שם בריסקו כבר רכש מספר רב של כלי נשק. עם זאת, ביום שהצוות היה אמור לצאת לאירלנד, מקגינס נצפה על ידי רשויות הנמל כשהוא משלם לצוות בשטרות גדולים, מה שעורר את חשדם. המשטרה הגרמנית עצרה את מקגינס ואת שאר אנשי הצוות. מקגינס הובא למשפט, אבל בריסקו שילם עבור עורך דין טוב מטעם מקגינס. בפני בית משפט גרמני אוהד, הברחת הנשק של מקגינס נגד האימפריה הבריטית נחשבה כעבירה קלה והוא קיבל קנס סמלי של 2,000 מארק. לאחר מתן גזר הדין איחל השופט הגרמני למקגינס "בהצלחה רבה יותר בפעם הבאה". התקרית עוררה סערה בבריטניה.
בשנת 1921 רכש בריסקו סירה גוררת קטנה, בשם "פרידה", שתשמש להברחת רובים ותחמושת לאירלנד. ב-28 באוקטובר 1921 חמקה "הפרידה" לים עם צ'ארלס מקגינס בראש וצוות גרמני עם מטען של 300 תותחים, כמו גם 20,000 כדורים של תחמושת. מקורות אחרים מציינים את המשלוח הזה כ"המשלוח הצבאי הגדול ביותר שהגיע אי פעם ל-IRA" המורכב מ-1500 רובי Gewehr 98, 2000 אקדחי Mauser C96 ו-1.7 מיליון כדורים של תחמושת. ב-2 בנובמבר 1921 הנחיתה ה"פרידה" בהצלחה את המטען שלה ליד נמל ווטרפורד.
ביוגרפיה > מלחמת האזרחים האירית

בעקבות האמנה האנגלו-אירית ובמהלך הזמן שקדם למלחמת האזרחים האירית, בריסקו מצא את עצמו מחוזר על ידי שני הצדדים, אך חש אהדה גדולה יותר ל-IRA. אולם מאוחר יותר הוא נזכר שאמו, שהתאלמנה לאחרונה, ניסתה לייעץ לו שלא להסתבך. פרידה בריסקו אמרה שהיא ניסתה לתת לבנה את העצה שאביו היה נותן והצביעה על ההבדל בין לחימה במלחמת עצמאות מקולוניאליזם, לבין לחימה בחברים לשעבר במלחמת אזרחים על איזו ממשלה לבנות לאחר מכן. למרות עצתה של אמו, כאשר חבריו מה-IRA שפעלו נגד האמנה הגישו לו למעשה אולטימטום, בריסקו הצטרף אליהם למאבק מזוין נגד מדינת אירלנד החופשית החדשה שהוקמה באותה עת, ותמך בעמדת ידידו שהתנגד דה-ואלירה לתוכנית החלוקה וניתוק צפון אירלנד משאר חלקי המדינה ולהפיכת אירלנד לדומיניון בריטי ללא עצמאות מלאה.
ביוני 1922, בריסקו היה מעורב בתקרית עם חברי IRA שתקפו את הפוליטיקאי תומך האמנה האנגלו-אירית דארל פיגיס בביתו. הם נכנסו לבית ותקפו אותו, ותוך כדי כך כרתו את זקנו. אשתו של פיגיס, מילי, עברה טראומה שהייתה תחת הרושם שבריסקו ועמיתיו באו להרוג את דארל. בנובמבר 1924 מילי התאבדה, וכתבה במכתב התאבדות שהיא סובלת מדיכאון כתוצאה מהאירוע ב-1922. דארל פיגיס עצמו התאבד ב-1926.
בריסקו נאם בפגישות פוליטיות ופעל לגיוס כספים בארצות הברית מדצמבר 1922 עד 1924. מאוחר יותר פנה בריסקו לממשלת אירלנד בבקשה לקבל קצבת שירות, במסגרת "חוק הפנסיה לשירות צבאי 1934", וקיבל הכרה ב-1939 ב-5 שנות שירות בדרגה D, עבור שירותו ב-IRA, בין 1 באפריל 1920 ל-30 בספטמבר 1923.
ביוגרפיה > כחבר הפרלמנט האירי - דאל אירן

בריסקו, שנבחר לדאל אירן - הפרלמנט באירלנד העצמאית, עבד עם פטריק ליטל כדי לחוקק חוק המגביל את הריבית שניתן לגבות על ידי מלווי כספים - וגם אמר בגישה שוביניסטית (שרווחה באותן השנים באירלנד), "יש להפוך את זה ללא חוקי ללוות כסף לאישה נשואה, ללא ידיעתו והסכמתו של בעלה, שכן הטיפשות הללו הן תמיד הטרף הקל ביותר של מלווי הכספים".
הוא שירת בדאל אירן במשך 38 שנים ונבחר 12 פעמים במחוזות הבחירה של דבלין דרום ומשנת 1948 בדבלין דרום-מערבית - מהדייל ה-6 ועד ה-17.
ביוגרפיה > המשך הקריירה

בריסקו פרש מהדייל ה-17 לפני הבחירות של 1965, כשבנו ירש אותו וכיהן גם במשך 37 שנים נוספות. ב-1956 הפך בריסקו לראש העירייה היהודי הראשון של דבלין, אף על פי שלא היה ראש העירייה היהודי הראשון באירלנד. התואר הזה שייך לוויליאם אניאס (בן למשפחת אנוסים שברחה מפורטוגל), שנבחר לראש עיריית יוגהל (Youghal), במחוז קורק בשנת 1555. בריסקו היה הלורד ראש העיר היהודי הראשון של דבלין, אם כי לואיס וורמסר האריס נבחר ללורד ראש העיר בשנת 1876, אך מת לפני כניסתו לתפקיד. אחרי שנבחר לראשות העירייה אמר:
אין לכם ארץ בעולם שהיא כה חופשית מאנטישמיות כמו אירלנד, ומשום כך אני, בן המיעוט הזעום ביותר — היהודים מהווים פחות מאחוז אחד מאוכלוסיית העיר — מחזיק בתפקיד הרם בעיר אשר יותר מ-93% מאוכלוסייתה הם קתולים.
בריסקו שירת כהונה של שנה, הפסיד, אך נבחר מחדש ב-1961. בתפקיד זה, הוא נסע לעיתים קרובות ברחבי העולם כדי לנהל משא ומתן על עסקאות סחר בשמה של הרפובליקה האירית. במרץ 1957 הוזמן לניו יורק לחגוג את יום פטריק הקדוש, ובקבלת הפנים עם ראש עיריית ניו יורק רוברט פ. וגנר הבן אמר:”הוא אירי במאה אחוז ויהודי במאה אחוז, ומאחל ליהודים פורים שמח ולאירים וויסקי קולינס”.
ספר הזיכרונות שלו, "For the Life of Me", פורסם ב-1958. הוא נפטר ב-29 במאי 1969 ונערכה לו הלוויה יהודית אורתודוקסית, הוא נקבר בבית הקברות היהודי דולפינס בארן בדבלין.
פעילותו למען פליטים יהודים ויסוד מדינת ישראל

לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה, בריסקו, בזמן שהיה חבר בדאל אירן, פעל רבות למען פליטים יהודים ויסוד מדינת ישראל; אך הושם תחת מעקב צמוד על ידי הדירקטורט האירי למודיעין הצבאי (אנ') והסניף המיוחד של גארדה שיכנה. זאת מאחר שפעילותו החשאית לתמיכה בציונות והשתדלות שלו למען פליטים נחשבה לפגיעה באינטרסים של המדינה האירית, על ידי כמה מבכירי שירות המדינה ממשרד המשפטים. בריסקו היה גם מעריץ וידידו של זאב ז'בוטינסקי, של המאבק שלו באנטישמיות ומאמציו להקים מדינה יהודית. הוא ארגן לז'בוטינסקי פגישה עם ראש הממשלה איימון דה ואלירה בדבלין בינואר 1938. בעקבות פגישה זו הפך דה ואלירה לתומך בציונות ורעיון הקמת המדינה היהודית בארץ ישראל. בריסקו גם הצטרף לברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר), ואחר כך גם להסתדרות ציונית חדשה (הצ"ה), במסגרת זו נפגש עם חיים ויצמן כדי לדון בחזרת הציונים הרוויזיוניסטים לתוך מסגרת ההסתדרות הציונית העולמית.
בין 1939 ל-1940, רוברט בריסקו עבד בשיתוף פעולה הדוק עם קולונל הצבא הבריטי לשעבר ג'ון פטרסון, הם היו מעורבים בגיוס כספים חשאי עבור האצ"ל בארצות הברית. ז'בוטינסקי, בעת שהיה ראש האצ"ל, ביקר בדבלין לקבלת הנחיות ועצות מרוברט בריסקו כיצד ניתן להשתמש בטקטיקת לוחמת הגרילה, שהוכיחה את עצמה כל כך מוצלחת במהלך מלחמת העצמאות האירית, נגד המשך שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל באותה תקופה. בריסקו גם פעל למען מתן מקלט מדיני לפליטים יהודים שביקשו להימלט מגרמניה הנאצית, הן לפני השואה, כאשר בין השאר ביקר בדצמבר 1938 בפולין, והן במהלך השואה.
לאחר מלחמת העולם השנייה פעל בריסקו כיועץ מיוחד למנחם בגין בהפיכת האצ"ל מארגון חצי-צבאי למפלגת חרות (לימים הליכוד) במדינת ישראל החדשה. בריסקו כבר היה דמות מפתח בהקמת המפלגה הפוליטית פיאנה פול מתוך ה־IRA, לאחר עצמאות אירלנד. בעקבות הניסיון עם מלחמת האזרחים האירית המרה והרצחנית, עליה התחרט עמוקות. שכנע בריסקו את מנחם בגין, מיד לאחר פרשת אלטלנה, לבצע את המעבר לפוליטיקה ללא דיחוי נוסף ולבקש להיבחר לכנסת. בכך, עזר בריסקו למנוע מלחמת אזרחים קשה, כפי שקרה באירלנד, מלהתרחש בישראל.
ביולי 1950 בריסקו ואיימון דה ואלירה ביקרו בישראל כאורחי תנועת החרות. דה ואלירה לא היה בעל תפקיד רשמי באותה עת לאחר שהפסיד שנתיים קודם בבחירות לראשות הממשלה. בריסקו היה חבר פרלמנט וערך בישראל פגישות רשמיות לדיון בהידוק קשרי המסחר בין המדינות. בריסקו גם היה פעיל, בשנותיה הראשונות של המדינה, בקידום מכירת איגרות חוב של מדינת ישראל ליהודים באירלנגד וארצות הברית במסגרת ארגון הבונדס.