stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימן מים

ערך זה עוסק בסימן מים. אם התכוונתם לאמנות צורפות תכשיטים עדינה, ראו .
סימן מים על בול מאחת המושבות הבריטיות בדרום אפריקה
סימן מים (בלועזית, "Water Mark" ומקובל גם כמילה בודדת – "watermark") הוא אמצעי לזיהוי זיופים המוטבע בשטרות כסף, ניירות ערך ובבולים. במקורו נוצר על ידי יצירת סימון שלא נראה במבט ראשון ויצירתו מצריכה טיפול בנייר לפני הדפסתו.
סימני המים דומים במראה שלהם לעבודות אמנות של צורפים העובדים עם חוטים דקים מאוד של מתכת יקרה, עבודות הנושאות את השם פיליגרן ומשום כך דבק השם פיליגרן גם בסימני המים המוטבעים בנייר.
סימני מים בנייר נוצרו לראשונה בבולוניה, ב-1242. קיימים שני סוגים של סימני מים, סימני מים המוטבעים במהלך ייצור הנייר ומכונים "סימני מים אמיתיים" וסימני מים המוטבעים בנייר לאחר שתהליך ייצורו הושלם ומכונים "סימני מים מלאכותיים". סימני המים האמיתיים נוצרים על ידי הפעלת לחץ על נקודות מסוימות בעיסת הנייר לפני התייבשותה (ומכאן מקור השם סימן מים). לאחר התייבשות הנייר, המקומות שנלחצו דקים יותר ומאפשרים חדירה טובה יותר של קרני אור. את סימני המים המלאכותיים יוצרים על ידי צביעת הנייר בצבע לבן או לקה מבריקה. את סימני המים המלאכותיים רואים רק בצד אחד של הנייר, בניגוד לסימני המים האמיתיים, שאפשר להבחין בהם משני צדי הנייר.
בשנות האלפיים, המונח "סימן מים" משמש גם כמונח המתייחס לכיתוב ובו פרטי הצלם, שחלק מהצלמים המקצועיים נוהגים לשבץ על גבי תמונה דיגיטלית, על-פי רוב בתחתיתה, כדי לוודא שהקובץ שיצרו יישאר מקושר אליהם.
הערות שוליים

↑  איך יוצרי סימני מים בנייר? דניאל באתר של מכון ויצמן למדע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551275005171  BNE: XX527423  GND: 4064827-8  LCCN: sh85145578  NDL: 00571661  NKC: ph120179
שלל שיריו

שלל שיריו הוא אלבום אוסף משולש של גידי גוב, שיצא לאור בפברואר 2009.
האלבום כולל 3 דיסקים בהם שירים שהם נקודות ציון בקריירה של גוב.
האלבום רשם הישג של מכירת 20 אלף עותקים וקיבל את התואר "אלבום זהב". בעקבות הצלחת האלבום יצא גוב לסיבוב הופעות בו הוא שר שירים מאוסף זה בין היתר.
קרדיטים

איסוף, עריכה והפקה: ערן ליטוין ובועז הראל
ניהול המחלקה הישראלית: שחר ורד
הפקה: יעל שקד - כספית ייצוג אמנים
תחקיר: ערן ליטוין
ניהול שיווק: יעל קנדר
מסטרינג: GILI STERN - MASTERING ROOM
עיצוב: סטודיו דור כהן
צילום עטיפה: אילן בשור
צילומים: יעקב אגזר, מיכל היימן, הדס בירמן, רון בן יצחק
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏זהב ל"שלל שיריו" האוסף של גידי גוב, באתר ‏מאקו‏, 4 באוקטובר 2009
| גידי גוב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי סולו | תקליט ראשון (1978) • 40:06 (1983) • תנו לגדול בשקט (1985) • דרך ארץ (1987) • אין עוד יום (1991) • ריקוד ירח (2003) • בקצה ההר (2005) • אם היינו (2015) |  |
| הופעות ואוספים | דרך ארץ - ההופעה (1988) • גידי גוב מגיש: לאה גולדברג (1988) • שירים שהתפזרו (1993) • שירים מלילה גוב (1995) • שירים מלילה גוב 2 (1997) • שלל שיריו (2009) |  |
| אלבומים בהשתתפותו | משירי תנועות הנוער (1974) • משירי ארץ ישראל הישנה (1975) • מסע האלונקות (פסקול) (1977) • הלהקה (פסקול) (1978) • העיקר זה הרומנטיקה (1991) |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • כוורת • הכבש השישה עשר • גזוז • דודה • פרנסה טובה |  |
| שירים | יעלה ויבוא (1973) • זמר לספינה (1975) • שלל שרב (1987) • יורם (1987) • עניין של זמן (1992) • איזה אחלה עולם (עם מאור כהן) (1995) • חייך וחיי (עם ריטה) (1997) |  |
| סרטי קולנוע | מסע אלונקות (1977) • חרבת חיזעה (1978) • הלהקה (1978) • דיזנגוף 99 (1979)  • אל תשאלי אם אני אוהב (1979) • מגש הכסף (1983) • אירית עירית (1985) • דרך הנשר (1990) • אשה זרה (1993) |  |
| תוכניות טלוויזיה | דלת הקסמים • זהו זה! • כן מה?! • לילה גוב • הסודות של כנרת • גידי גוב הולך לאכול • יום חדש • פעם בחיים • הנרגנים • גם להם מגיע • המסע המופלא של אהרוני וגידי • השנים הכי יפות • כוכב נולד |  |
| הצגות | התשה (1981) • הג'יגולו מקונגו (1989) |  |
| שיתופי פעולה | שיתופי פעולה |  |
| מוזיקה | דני סנדרסון • יוני רכטר • עלי מוהר • יהודה פוליקר • מאיר אריאל • עמיר בניון • יהודית רביץ • רונה קינן |  |
| טלוויזיה | מוני מושונוב • שלמה בראבא • ענת גוב • אתי אנטה-שגב • ישראל אהרוני |  |
מכבי ירושלים (כדורסל)

מכבי ירושלים היא קבוצת כדורסל ישראלית מהעיר ירושלים, שמשחקת כיום בליגה ב' ושיחקה בעבר בליגת העל.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנות ה-30, והאזכור הראשון בעניינה מופיע בהקשר למכביה הארצית שנערכה ב-1938. עד קום המדינה, ומכיוון שלא הייתה קיימת ליגת כדורסל מסודרת, השתתפה הקבוצה בטורנירים שונים ובעיקר במשחקי ידידות מול קבוצות מקומיות והפועל ירושלים, ובטורנירים שאורגנו על ידי מכבי. באותם ימים נודעה הקבוצה גם כ"מכבי בר כוכבא ירושלים", וזכתה באליפות הליגה הירושלמית בשנים 1941 ו-1956.
הקבוצה החלה להשתתף בליגה הבכירה בעונת 1955, ונשארה בה במשך תשע עונות רצופות.
ב-1959 אישרה התאחדות הספורט בישראל את השתתפותה של הקבוצה בטורניר האירופאי "גביע מרטיני" התשיעי, שהתקיים בפריז. הקבוצה יצאה כשהיא מחוזקת בשני שחקני מכבי פתח תקווה ובשחקן מכבי קריית מוצקין. בטורניר השתתפו מלבד מכבי ירושלים עוד חמש קבוצות שלא נחשבו לכאלה שנמצאות בטופ האירופאי, ביניהן ארבע קבוצות מצרפת; ראסינג פריז, סנט-שארל ד'אלפורוויל(צר'), אלזס באניול(צר') וסטאד פראנסה(צר'); וקבוצה בולגרית, ספרטק סופיה(אנ'). בסופו של דבר הפסידה הקבוצה בכל משחקיה, וסיימה במקום השישי והאחרון. השתתפותה של מכבי ירושלים בטורניר ספגה ביקורת כפולה, הן מאחר שירושלים לא נחשבה לקבוצה שנמצאת בצמרת הכדורסל הישראלי, והן מאחר שירושלים שיתפה בטורניר את שחקנה אברהם הופמן שהיה בסגל הנבחרת ונאסר עליו לצאת לטורניר, ושיחק תחת השם הבדוי "משה של".
משחקי הדרבי מול הפועל ירושלים היו הלהיט של הכדורסל הירושלמי בסוף שנות ה-50 ותחילת שנות ה-60. משחק הדרבי השני בעונת 1961/62 הופסק לאחר שהקהל איים על השופטים והשליך עליהם חפצים. במכבי כיכבו אז אברהם הופמן, ישראל טוויל, מרדכי תנורי, אריאל כהן, משה שרם ומנחם שירזי. בתקופה הזו היא הייתה הקבוצה הבכירה בעיר וכונתה נבחרת החלומות. אולם לאחר עונת 1963/64, כשאימן את הקבוצה דוד קמינסקי (סמל מובהק של הפועל), ירדה הקבוצה מהליגה הבכירה ונעלמה ממפת הכדורסל הישראלי למשך שלושה עשורים בהם דשדשה בליגות הנמוכות.
בעונת 1993/94 סיימה הקבוצה במקום השני בלאומית ב', באותו מספר נקודות כמו מכבי חיפה שבמקום השלישי. למרות זאת, הפרש סלים עדיף של ירושלים העניק לה את הכרטיס לליגת העל.
בעונת 1994/95 (העונה בה שבה לליגת העליונה) נכללו בסגל שבעה שחקני בית, מחוזקים בג'ו דאוסן, שון גרין וגלעד שמחוני. הקבוצה סיימה במקום התשיעי, כשבדרך היא מנצחת את הדרבי השני של אותה עונה.
בעונה שלאחר-מכן (1995/96) סיימה במקום העשירי (מתוך 12), לאחר ניצחון מוחץ במחזור הסיום מול קבוצת בני הרצליה 55-98. ניצחון שהבטיח את ההישארות של הקבוצה בליגה. אולם, הקבוצה הורדה לליגה לאומית ב' על ידי הרשות לבקרה תקציבית, בטענה שאין ביכולתה להשיג את הערבויות המתאימות. הייתה זו הפעם הראשונה בכדורסל הישראלי שבה קבוצה יורדת ליגה עקב בעיות תקציב.
הקבוצה לא התאוששה מהמכה שקיבלה, וירדה לליגה הארצית. מחלקת הנוער המשיכה להתקיים במשך שבע שנים נוספות. המועדון התפרק סופית בשנת 2003.
בסך הכל שיחקה הקבוצה בליגת העל במשך 11 עונות בשתי קדנציות. מלך הסלים של הקבוצה בכל הזמנים הוא אברהם הופמן, שקלע 2,923 נק' בשמונה עונות בקבוצה.
היסטוריה > הקמה מחדש

בשנת 2024 הוקמה הקבוצה מחדש על ידי רוני שטייניץ, יו"ר עמותת מכבי ירושלים ומי שהיה יו"ר הקבוצה המקורית בשנות ה-90, סהר רחמים שהיה אוהד הקבוצה המקורית, ויוסי שרעבי. בעונת 2024/2025 משחקת הקבוצה במחוז ירושלים של ליגה ב'. הקבוצה מארחת את משחקיה במרכז לרנר של האוניברסיטה העברית, השוכן בהר הצופים.
הישגים לפי עונות

בטבלה מופיעות רק העונות בהן הייתה הקבוצה בליגה הבכירה.
| להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> עונה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> הליגה הבכירה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> גביע המדינה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> מאמן ראשי | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> שחקנים בולטים | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל>  | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1955 | מקום 7 | טרם הוקם | אברהם פסח |  |  |  |
| 1955/1956 | לא התקיימה | חצי גמר | אברהם פסח |  |  |  |
| 1957 | מקום 6 | לא נערך | אברהם פסח | אברהם הופמן, ישראל טוויל, יעקב שרם |  |  |
| 1957/1958 | מקום 8 | רבע גמר | אברהם פסח |  |  |  |
| 1958/1960 | מקום 6 | שמינית גמר | אברהם פסח | אברהם הופמן |  |  |
| 1960 | מקום 7 | לא נערך | אברהם פסח/שלום קוסובר | אברהם הופמן, אריאל כהן, מרדכי תנורי, יעקב שרם |  |  |
| 1961 | מקום 7 | חצי גמר | שלום קוסובר | מרדכי תנורי |  |  |
| 1961/1962 | מקום 6 | שמינית גמר | שלום קוסובר |  |  |  |
| 1962/1963 | מקום 8 | שמינית גמר | ישראל טוויל |  |  |  |
| 1963/1964 | מקום 13 | לא העפילה | דוד קמינסקי |  |  |  |
| 1994/1995 | מקום 9 | רבע גמר | יורם חרוש | ג'ו דאוסן |  |  |
| 1995/1996 | מקום 10 | סיבוב ראשון | יורם חרוש/טים שיי/אמנון שנק | ג'ו דאוסן, אורי כהן מינץ |  |  |
↑  ירדה ליגה מהמקום האחרון
↑  ירדה ליגה במקום מכבי רמת גן, מאחר שלא קיבלה את אישור הבקרה התקציבית
הישגים לפי עונות > לאחר ההקמה מחדש

| להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> עונה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> ליגה | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> מיקום | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> מאמן ראשי | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל> שחקנים בולטים | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל>  | להצגת טבלת ההישגים, לחצו על "הצגה" בצד שמאל>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024/2025 | ליגה ב' ירושלים |  | אופיר לוי | אופיר לוי, אבנר סבן |  |  |
שחקני עבר בולטים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  אורי כהן מינץ  ג'ו דאוסן  דרור כהן  גלעד שמחוני  אברהם הופמן  ישראל טוויל  מרדכי תנורי  אלי בלול  שון גרין  אדוניס ג'ורדן |  מנחם שירזי  מיכה שחר  חר כהן  אבנר סבן  אליעזר כהן  מוטי לוי  אושיק בן עטר  גלעד כץ  אסף ברנע  טרי פייר |  יעקב שרם  יוסי כהן  משה שרם  רוני שטייניץ  אריאל כהן  ציון תורג'מן  נדב אשל  תמיר שוורץ  אופיר לוי |  |
מאמנים בעבר

דוד קמינסקי
יורם חרוש
אמנון שנק
סמלי הקבוצה:
סמל הקבוצה משנות ה-60 ועד פירוקה בשנת 2003
סמל הקבוצה משנת 2024
הערות שוליים

↑  נעילת המכביה הארצית - היום - כדורסל, פורסם בעיתון הארץ ב-20 באפריל 1938
↑  אליפות כדורסל של "המכבי" בארבעה מחוזות, פורסם בעיתון הארץ ב-17 בינואר 1939
↑  40 שנות קיום מכבי ירושלים, פורסם בעיתון הבקר ב-18 נובמבר 1951⁩
↑  ספר הכדורסל הישראלי, עמוד 11
↑  מכבי ירושלים זכתה באליפות כדורסל, פורסם בעיתון הבקר ב-1 מרץ 1956
↑  מכבי ירושלים לצרפת, פורסם בעיתון חרות, ב-19 באפריל 1959
↑  כדורסלני מכבי ירושלים לצרפת, פורסם בעיתון הארץ, ב-19 באפריל 1959
1 2  כדורסלני מכבי ירושלים ישתתפו בשבת בטורניר בינלאומי בצרפת, פורסם בעיתון הארץ, ב-30 באפריל 1959
↑  מכבי ירושלים נוצח בפאריס, פורסם בעיתון למרחב, ב-3 במאי 1959
1 2  "מכבי" י-ם - האחרון בטורניר פריז, פורסם בעיתון חרות, ב-4 במאי 1959
↑  ישראל פז, שים לב! נסיעה מיותרת, פורסם בעיתון על המשמר, ב-19 באפריל 1959
↑  נאסר על הופמן לשחק בצרפת, פורסם בעיתון על המשמר, ב-3 במאי 1959
↑  א. דורון, ה"אחיות" נפרדו ־ מכבי תל אביב, אלוף, מכבי דרום - לליגה א', פורסם בעיתון מעריב ב-15 ביולי 1962
↑  הופסק המשחק בירושלים, פורסם בעיתון הארץ ב-15 ביולי 1962
↑  רפאל נאה ושלמה חסיד, "לכולם יש בעיות, רק אותנו פירקו", פורסם במוסף הספורט של ידיעות אחרונות ב-29 באוגוסט 1996
↑  דף הקבוצה באתר איגוד הכדורסל הישראלי
↑  סגל הקבוצה באתר איגוד הכדורסל
פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד

| --- | --- |

 כינוי:  פלאסיו
 שמות קודמים:  פלאסיו דה דפורטס דה מדריד (1960-אפריל 2014)   ברקליס קארד סנטר (2014–2018)  ווינזיק סנטר (2018-2024)
 כתובת:  Av. de Felipe II, s/n, 28009 Madrid 
 מיקום:  מדריד, ספרד
 קואורדינטות:  40°25′26″N 3°40′19″W﻿ / ﻿40.423889°N 3.671814°W﻿ / 40.423889; -3.671814
 אבן יסוד:  20 בפברואר 2001 (הקמה מחודשת)
 תקופת הפעילות:  8 בינואר 1960 2005 (הקמה מחודשת) – הווה
 שופץ:  1985-1986
 נהרס:  28 ביוני 2001 (שרפה)
 עלות הבנייה:  56 מיליון פזטות 500 מיליון פזטות (שיפוץ 1985-1986) 124 מיליון אירו (הקמה מחודשת)
 בעלים:  קהילת מדריד
 מפעיל:  Live Nation 
 משטח:  פרקט
 אדריכל:  אנריקה הרמוסו פאלומה הוידוברו
 קבוצות:  ריאל מדריד, אסטודיאנטס
 מושבים:  16,000 (איגרוף) 15,000 (כדורסל) 14,000 (כדוריד) 10,000 (אתלטיקה קלה) 
 www.movistararena.es
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מדריד מוגדלת) פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד(למפת מדריד רגילה) פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלאסיו דה דפורטס דה לה קומונידד דה מדריד ("ארמון הספורט של קהילת מדריד") הוא היכל ספורט במדריד שבספרד. ההיכל בעל קיבולת מקסימלית של 18,000 מקומות ישיבה והוא משמש לתחרויות ספורט (בעיקר כדורסל), הופעות ואירועים שונים. שמו המסחרי החל מחודש ינואר 2025 הוא Movistar Arena.
היסטוריה

ההיכל המקורי, שהוקם בסוף שנות ה-50 באזור ששימש בעבר כזירה למלחמות שוורים, נפתח בשנת 1960. במשך השנים נערכו בו אירועי ספורט שונים ובהם אליפות העולם בכדורסל ב-1986, בה ניצחה נבחרת ארצות הברית בגמר את נבחרת ברית המועצות 87:85. האולם שימש כאולם הביתי של ריאל מדריד מ-1986 עד 1998 ושל אסטודיאנטס מ-1998 עד שנת 2001, אז נהרס עקב שרפה.
בשנים 2002–2005 נבנה ההיכל מחדש כהיכל מודרני ומפואר בעלות 124 מיליון אירו. ההיכל המחודש היה בין 6 האולמות שאירחו את אליפות אירופה בכדורסל 2007. שם התקיימו כל שלבי הנוק-אאוט של האליפות, כולל משחק הגמר שהסתיים בניצחונה של נבחרת רוסיה בהדרכת המאמן הישראלי דייוויד בלאט 60:59 על נבחרת ספרד.
ב-2 במאי עד 4 במאי 2008 נערכו באולם משחקי הפיינל פור של היורוליג. במשחק הגמר גברה צסק"א מוסקבה על מכבי תל אביב בתוצאה 91:77.
בשנת 2014 נערכה תחרות גביע העולם בכדורסל. במשחק הגמר גברה נבחרת ארצות הברית על נבחרת סרביה בתוצאה 129:92. ב-17 במאי 2014 משחקי הפיינל פור של היורוליג לעונת 2014/2015 נערכו באולם פעם נוספת, לאחר 7 שנים, ובהם ריאל מדריד ניצחה את אולימפיאקוס בתוצאה 78:59.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  HISTORIA DEL PALACIO-El edificio
1 2  EL PROYECTO
↑  HISTORIA DEL PALACIO-Origen del Palacio
1 2 3 4  USOS Y CONFIGURACIONES
| מדריד  |
| --- | --- | --- |
| כיכרות מרכזיות | פוארטה דל סול • פלאסה מאיור • פלאסה דה סיבלס • פלאסה דה קולון • פלאסה דה אספניה • פלאסה דה קסטייה • פלאסה דה לה ויה • פלאסה דה סנטה אנה |  |
| רחובות חשובים | גראן ויה • שדרת פראדו • שדרת רקולטוס • שדרת קסטיאנה |  |
| אנדרטות ומונומנטים | שער אלקלה • שער הניצחון • שער טולדו • שער סן ויסנטה • אובליסק קאחה |  |
| מבנים ואתרים בעלי חשיבות | הארמון המלכותי • ארמון סיבלס • התיאטרון המלכותי • קתדרלת אלמודנה • פארק בואן רטירו • מקדש דבוד • שער אירופה • AZCA • CTBA • אל רסטרו • נואבוס מיניסטריוס |  |
| מוזיאונים | מוזיאון הפראדו • מוזיאון תיסן בורנמיסה • מוזיאון ריינה סופיה |  |
| תחבורה | נמל התעופה מדריד-בראחס • הרכבת התחתית • הרכבת הפרברית • הרכבת הקלה • תחנת אטוצ'ה • תחנת צ'מרטין • תחנת פרינסיפה פיו |  |
| ספורט | ריאל מדריד • אתלטיקו מדריד • אצטדיון סנטיאגו ברנבאו • פלאסיו ויסטלגרה • קאחה מחיקה • אצטדיון ויסנטה קלדרון • אצטדיון מטרופוליטנו • ארמון הספורט • לס ונטאס |  |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: היכל השלום והאחווה פיראוס | אליפות אירופה באתלטיקה קלה באולם סגור האולם המארח  1986 | הבא: סטאד קוברט רג'יונאל לייבין |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אולם פרי דוסיקה וינה | אליפות אירופה באתלטיקה קלה באולם סגור האולם המארח  2005 | הבא: היכל הספורט הלאומי בירמינגהאם |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: קוליסאו אל פואבלו קאלי | גמר אליפות העולם בכדורסל האולם המארח  1986 | הבא: לונה פארק בואנוס איירס |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: היכל הנסיך פיליפה סראגוסה | טורניר גביע המלך בכדורסל האולם המארח  2006 | הבא: פלאסיו דה דפורטס חוסה מריה מרטין קרפנה מאלגה |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בלגרד ארנה בלגרד | גמר אליפות אירופה בכדורסל האולם המארח  2007 | הבא: ספודק קטוביץ |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ההיכל האולימפי אתונה | פיינל פור היורוליג האולם המארח  2008 | הבא: O2 וורלד ברלין |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מדיולאנום פורום מילאנו | פיינל פור היורוליג האולם המארח  2015 | הבא: מרצדס-בנץ ארנה ברלין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 89d6b318-5e6d-4278-ad0e-f889b4bfe827 
ההיכל מבפנים
ונתנה תוקף

בראש השנה יכתבון (מתוך "ונתנה תוקף") נוסח אשכנז. שר: ישעיהו ביק; מקליט: יעקב מזור; הוקלט באולפן הפונותיקה, 1997.
וּנְתַנֶּה תֹּקֶף הוא פיוט מסוג סילוק הנאמר בתפילת מוסף בשני ימי ראש השנה, ובהרבה מקומות גם ביום הכיפורים. בקהילות אשכנז ואיטליה נאמר הפיוט בחזרת שליח הציבור על תפילת העמידה, כמבוא לאמירת הקדושה. בקהילות ספרדיות בודדות נהוג לאומרו לפני תפילת העמידה של תפילת מוסף, בתוך תפילת מוסף או לאחר סיומה. ברוב הקהילות הספרדיות לא נהוג לומר את הפיוט כלל.
הפיוט "ונתנה תוקף" נחשב לאחד הפיוטים הידועים והפופולריים ביותר בימים הנוראים ובתפילה היהודית בכלל. הוא מתאר את החרדה הגדולה מאימת דינו של אלוהי ישראל ואת אפסות האדם מולו. מסורת מהמאה ה-12 מייחסת אותו לדמות מהמאה ה-11, רבי אמנון ממגנצא (מיינץ), אולם המחקר המודרני מלמד כי הפיוט נכתב מאות שנים קודם לכן (ר' פסקת "במחקר" להלן).
הפיוט זכה ללחנים רבים, ובדורות האחרונים חדר גם למחזורים ספרדיים. לצד הלחנים המסורתיים ידוע במיוחד לחנו של יאיר רוזנבלום (1990), שנכתב כמחווה לחברי קיבוץ בית השיטה על רקע אבלם על נפילת חבריהם במלחמת יום הכיפורים, והתפרסם בביצועו של חנוך אלבלק.
מקור הפיוט

לעיתים קרובות מתרחש ביצירות קדושות מציאות בה המסורת מייחסתן למקור עתיק, ואילו החוקרים מאחרים את זמנן; במקרה של "ונתנה תוקף" אירע דבר הפוך: הפיוט "ונתנה תוקף" נמצא בקטעי גניזת קהיר כסילוק לקדושתא, ובמחזורים ישנים – אך מסורת מהמאה ה-12 ייחסה אותו לדמות מתחילת המאה ה-11, רבי אמנון ממגנצא (מיינץ). הסיפור מופיע בספר "אור זרוע" מן המאה ה-13, שהעתיק אותו מכתביו של רבי אפרים בן יעקב מבון (שנולד בשנת 1133). בחלק מהמחזורים מופיע הסיפור בסמוך לפיוט.
מקור הפיוט > אגדת רבי אמנון ממגנצא

האגדה מתארת כיצד דרש ההגמון של מגנצא מרבי אמנון, שהיה גדול הדור, להמיר את דתו. כדי שיפסיקו להטרידו ובשביל לדחותם, אמר רבי אמנון שהוא צריך שלושה ימים כדי לשקול בדבר. אחר כך התחרט על שלא דחה את ההגמון לאלתר, ובכך רמז לו כביכול שהמרת הדת בכלל לא באה בחשבון מבחינתו. ביום השלישי, משלא הגיע לארמון, הביאוהו אל ההגמון בכוח. רבי אמנון הציע להגמון לכרות את לשונו, שכשלה כאשר לא דחתה את ההצעה מיד, על מנת לקדש את שם ה' ולהראות שהוא לא מוכן בשום פנים ואופן להתנצר. אך ההגמון חפץ להעניש דווקא את רגליו, שלא הביאו אותו לארמון. הוא עונה בייסורים איומים, ואנשי ההגמון כרתו את פרקי אצבעות ידיו ורגליו אחת אחת והמליחו את הפצעים במלח. היה זה בסמוך לראש השנה, ומשהחזירוהו לביתו והגיע החג, ביקש שיביאוהו לבית הכנסת. שם, לפני אמירת קדושה, פתח את פיו ואמר את פיוט "ונתנה תוקף"; משסיים אותו נפטר. ביום השלישי לפטירתו נגלה רבי אמנון בחלום לרבנו קלונימוס בן משולם (בן למשפחה איטלקית שהיגרה לאשכנז), השלים את הפיוט וציווה אותו להפיצו בכל הקהילות, וכך נעשה.
חוקרים מודרניים חלוקים בשאלה האם רבי אמנון הוא דמות היסטורית או אגדית. השם "אמנון" לא היה בשימוש בקרב יהודי גרמניה בתקופה זו, ואכן חלק מנוסחי הסיפור מדגישים את סמליות השם והקשר שלו למילה "אמונה". עם זאת, השם היה בשימוש מסוים בקרב יהודי איטליה, כך שאם היה רבי אמנון דמות היסטורית, סביר שהיה איטלקי או בן לאחת המשפחות שהיגרו מאיטליה לאשכנז הקדומה (כמו משפחת קלונימוס). במקור הסיפור, שבספר "אור זרוע", לא מופיע כי רבי אמנון חיבר את הפיוט הזה, אלא רק שאמרו ושציווה לאחר מכן בחלום להפיץ אותו, כך שייתכן כי הפיוט היה מוכר באיטליה אך לא במגנצא, ורבי אמנון היה זה שהפיץ את הפיוט אצל האשכנזים עד שקנה את מקומו המכובד במחזורים.
יש המדגישים את הדמיון של הסיפור לסיפורים אחרים בני אותה תקופה העוסקים בקידוש השם, וגם לסיפורים נוצריים. המאחרים את הסיפור, מנסים ללמוד ממנו על האווירה הדתית והתרבותית בקרב יהודי אירופה במאה ה-12, בעיקר בעקבות פרעות תתנ"ו. יש הטוענים שהסיפור חובר כדי להגביר את יוקרתו של הפיוט ולחזק את מעמדו, אולם אין לטענה זו סימוכין.
מקור הפיוט > במחקר

לאחר שנוסח הפיוט נמצא בכתבי יד עתיקים בגניזת קהיר, חל מפנה במחקר. על סמך לשון הפיוט ועל סמך מספר פיוטים קדומים אחרים שעושים שימוש בתכניו ובניביו, החוקרים מייחסים אותו לפייטן ארץ-ישראלי קדום, ככל הנראה בן התקופה הביזנטית ומוקדם לימיו של אלעזר בירבי קליר. ייתכן שמחבר הפיוט הוא יניי, אך יש הטוענים שהפיוט קדום עוד יותר. מוסכם שלא ניתן לאחר את התיארוך יותר מהמאה ה-10.
בגניזת קהיר מופיע "ונתנה תוקף" כסילוק החותם קרובת קדושתא לתפילת המוסף ביום הראשון של ראש השנה, אשר ממנו שרד בנוסחים המקובלים כיום רק הפיוט הזה.
יהודי איטליה היו הראשונים שאימצו את הפיוט, ופייטניהם הקדומים מושפעים ממנו. מאיטליה הוא עבר לקהילות אשכנז (גרמניה) ולאחר מכן לצרפת. בשל הפופולריות שלו החלו לומר אותו גם ביום ב' של ראש השנה, שעד אז לא נאמר בו סילוק כלל, ומאוחר יותר במנהג אשכנז המזרחי החלו לומר אותו גם בתפילת המוסף של יום הכיפורים, במקום הסילוק המקורי של יום זה. הפיוט נאמר גם על ידי יהודי תימן אשר מתפללים בנוסח השאמי.
בקהילת רומא, אומרים אותו גם בהושענא רבה.
לחני הפיוט > הלחן האשכנזי המסורתי

המנגינה האשכנזית המסורתית מורכבת משלושה חלקים:
הראשון, סלסול על פי המנגינה הרגילה לכל שאר פיוטי ה"קדוש" והמנגינה הבסיסית של הסליחות;
החלק השני מתחיל במילים "ומלאכים יחפזון", ובו המקהלה ומתפללי בית הכנסת חוזרים על מילים אלו על רקע סלסול נוסף וגבוה של החזן, המשמר את המנגינה הבסיסית;
החלק השלישי מתחיל במילים "כבקרת רועה עדרו" – לחלק זה מנגינות רבות ובלתי תלויות בחלק הראשון, ובין היתר ידוע לחנו של הרב שלמה קרליבך.
המנגינה המסורתית כפי שמושמעת ברוב בתי הכנסת האשכנזים (ליטאים, חסידים וציוניים-דתיים) הוקלטה על ידי החזן יוסלה רוזנבלט, והוא צירף אליה את לחנו המקורי למילים "כבקרת רועה עדרו" (חלקו המוכר של לחן זה מתחיל מאמצע ההקלטה).
הפיוט "בראש השנה יכתבון וביום צום כיפור יחתמון" מושר לרוב במנגינה נוספת. גם לחלק זה לחנים רבים ידועים, רובם וריאנטים השומרים על מסגרת הבסיס של לחן הסליחות.
לחני הפיוט > הלחן הספרדי-ירושלמי

המנגינה הספרדית מבוססת על הניגון הספרדי של תפילות הימים הנוראים אם כי נהוג שהחזן אשר משורר את התפילה בקול מאלתר מעט בקטע "וּבְשׁוֹפָר גָּדוֹל יִתָּקַע וכו'" על מנת לרגש את הקהל ו"לזעזע" אותם.
לחני הפיוט > לחנים מודרניים

בשנת 1990 חיבר יאיר רוזנבלום לחן מודרני לפיוט, כמחווה לחברי קיבוץ בית השיטה. נפילת 11 מחברי הקיבוץ במלחמת יום הכיפורים שינתה את יחסם של רבים מחברי הקיבוץ ליום זה, שהפך ליום זיכרון המחובר ליום הדין של כלל העם היהודי. הלחן החדש משלב מוטיבים מתפילות אשכנז וספרד וממקורות אחרים. הוא כונה "מרגש" ו"מצמרר", וזכה למחמאות על האופן שבו הוא מעצים מילות הפיוט. יתר על כן, בשל הרקע ליצירת הלחן החדש וזהות יוצרו, הוא נתפס כסמל לאפשרות חדשה של שילוב המסורת היהודית בתרבות הישראלית.[דרוש מקור] הפיוט בלחן זה הושר לראשונה על ידי חבר קיבוץ בית השיטה וסולן להקת הגבעטרון חנוך אלבלק בטקס יום הכיפורים בקיבוץ. בגרסה זו מושמע השיר תדירות בתחנות רדיו בישראל בתקופת ראש השנה ויום כיפור, והלחן אף אומץ על ידי חזנים בבתי כנסת רבים.
באלול תשס"ט ביצע אברהם פריד בהיכל התרבות את השיר, בהגייה אשכנזית. הביצוע הוקלט ויצא בתקליט שדרים, והפך ללהיט בתחנות הרדיו הדתיות. ביצוע נוסף הוא של הזמר אודי אולמן, בדואט עם אביו החזן דוד אולמן, המופיע באלבומו של אודי אולמן "דברי שיר". בקיץ תשס"ב הקליטו החזנים האחים משה וזאב מולר את הקטע בעיבודו של מנחם בריסטובסקי. (לשמיעה לחצו כאן)
ב-1993 הוציא חיים בנט לחן לפיוט בביצוע של שלמה כהן ומקהלת רננו חסידים באלבום אוהבי ה'.
ב-2011 נוסף לפיוט לחן חדש על ידי המלחין יובל מסנר, כחלק מההצגה "המלבוש", על פי סיפורו של ש"י עגנון, שעיבד וביים הבמאי אודי בן סעדיה, יחד עם השחקן ישי מאיר. הטקסט של הפיוט אינו מופיע בטקסט המקורי של עגנון, אבל היות שכל הסיפור רווי באווירה המיוחדת של יום כיפור, חשבו היוצרים שהחיבור בין שתי היצירות, יכול להוסיף רובד נוסף לדרך בה הסיפור נקרא.
ב-2022 הוציא הזמר איציק ויינגרטן סינגל בשם "שמך נאה" על מילות חלקו האחרון של הפיוט החל מ"שמך נאה" ועד "על מקדישי שמך" ללחן של יוסי גרין ובעיבודם של אלי קליין ואיצי ברי.
הפיוט כהשראה

הפיוט, ובייחוד השורות העשויות במתכונת "מי... ומי...", זכה לארמזים ואזכורים רבים, בפרט בשירה העברית והיהודית המודרנית. כבר בפיוט הקדום, כתב רבי אלעזר בירבי קליר סילוק לראש השנה שבו קטע הבנוי על פי "ונתנה תוקף" ומרחיב אותו. על יסודן של מילים אלה בנוי גם הבית השני ב"שיר של מנוחות" ביצירתו של נתן אלתרמן "שמחת עניים": "והרהרנו דומם: מי באש ייצרף / ומי יישקט, בת, ומי ייטרף, / ומי יישאר לבדד, ואולי / לא תקום בו גם רוח לומר אללי". מילותיו המיוחדות של הפיוט היוו השראה גם לשירו המפורסם של לאונרד כהן "Who by Fire" (מי באש), שנכתב ב-1974 בעקבות חוויותיו של כהן בסיבוב הופעות מול חיילי צה"ל בחזית מלחמת יום כיפור. בשבוע הראשון של האינתיפאדה השנייה, השבוע שלאחר ראש השנה, אחד השירים בטורו השירי השבועי של צור ארליך ב"מקור ראשון" נשא את הכותרת "ימים נוראים" והיה עשוי במתכונת "מי... ומי..." (מקור ראשון, ז' בתשרי תשס"א, 6 באוקטובר 2000). הפיוט היווה השראה גם לשיר "פיוט לימים הנוראים" של המשורר ערן צלגוב, שפורסם באנתולוגיה "לצאת!", שיצאה לאור בעקבות תחילת מבצע עופרת יצוקה.
לקריאה נוספת

אברהם פרנקל, "דמותו ההיסטורית של ר' אמנון ממגנצא וגלגוליו של הפיוט 'ונתנה תוקף' באיטליה, אשכנז וצרפת", ציון סז (תשס"ב), עמ' 125–138, מובא באתר הפיוט והתפילה
רונן קצוף, ונתנה תוקף, דף שבועי 985, הפקולטה למדעי היהדות, אוניברסיטת בר-אילן, ה'תשע"ג
הרב חנן פורת, תנ"ך שבעל פה, כבני מרון - מאמר על מקורותיו התנ"כיים של הפיוט.
איבן מרקוס, קידוש השם באשכנז וסיפור רבי אמנון ממגנצא, קדושת החיים וחירוף הנפש : קובץ מאמרים לזכרו של אמיר יקותיאל, מרכז זלמן שזר, 1992, עמ' 131–148
יואל לרנר (זמר)

| --- | --- |

 לידה:  27 באוקטובר 1955 (בן 69) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  רוק, פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 שיתופי פעולה בולטים:  מזי כהן, אבנר קנר, מוטי דיכנה
 
יואל לרנר (נולד ב-27 באוקטובר 1955) הוא זמר, מדבב, גיטריסט ומלחין ישראלי.
ביוגרפיה

לרנר גדל והתחנך בכפר הנוער הדסים. הוריו היו חלק מצוות הכפר וגרו במקום. הוא החל לנגן בגיטרה כבר בגיל שמונה, ובפסנתר כשהיה בן שתים עשרה. את דרכו המקצועית החל ב-1974 עם צוות הווי הנדסה קרבית יחד עם יהודית רביץ וקורין אלאל. לאחר מכן עבר לצוות הווי פיקוד המרכז, והיה הסולן בשיר שומר החומות בשנת 1977.