stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנטום פיין
עטיפת הדיסק ועיצובו

העיצוב מתחלק לשני חלקים עיקריים, חיצוני ופנימי.
עטיפת האלבום החיצונית היא עטיפת קרטון בצבא חום, בדומה למעטפות הצבאיות, ומכוסה בחותמות; מקדימה, חותמת הנושאת את הכיתוב "אלמנה שחורה" ולוגו הלהקה, ומאחורה אותה החתימה בצבע אחר, שמות השירים ושם האלבום; בדומה לצו גיוס לצה"ל.
בנוסף, בפינה הימנית העליונה המעטפה מכילה חלונית שבה בדרך כלל רשומה כתובתו של הנמען. הפריטים המופיעים בחלונית הדואר הם סימבוליים [XXXXXX] ומכוונים לבעלי הלאום הישראלי.
הדיסק עצמו עוטר עיצוב שאופייני לעטר בתי כנסת, וניתן לראות בו מגני דוד בסגנון אלטרנטיבי.
משתתפים

שירה: אלי זולטא
פסנתר, קלידים וקולות: אדוש- ניר ריחני
גיטרות: נאנק
בס: יגל (מיסטר) כהן
תופים: יאיר חנניה-המטאור
הפקה מוזיקלית: לירון שפר ואלמנה שחורה
עיבודים: אלמנה שחורה
רשימת השירים

"לוחם יקר" - 3:57
"דם צפרדע" - 3:38
"קדיש" - 4:41
"קב"ן" - 3:11
"היא" - 3:51
"אלוהים" - 4:09
"שלושה כדורים" - 3:39
"אופליה" - 3:55
"זמן מלחמה" - 3:07
"כמה פעמים ספרת עד 10" - 3:10
"הבריחה" - 4:10
"אמא" - 5:48
פוטסדאם

ארמון צציליינהוף אשר אירח את ועידת פוטסדאם
מבט כללי על פוטסדאם מתחילת המאה ה-20
בניין מועצת העיר הישן
בית התה הסיני באחד מגני סנסוסי שבפוטסדאם
מזרקה בגני סנסוסי; ניתן לראות את מבנה הארמון המרכזי במעלה הגנים
פוטסדאם (בגרמנית: ‏Potsdamקובץ:De-Potsdam.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת מדינת-המחוז הגרמנית ברנדנבורג והעיר הגדולה ביותר בה. העיר ממוקמת בצפון גרמניה, על גדות נהר הָאפֶל, כ-26 קילומטרים דרום-מערבית לבירה ברלין.
העיר מאופיינת בסדרת אגמים ומקווי מים הקשורים זה בזה וכן באתרי התרבות הרבים שבה, בפרט הגינות והארמונות של סנסוסי, אתר מורשת עולמית.
פוטסדאם, כמדינת ברנדנבורג כולה, היא גם אחד ממרכזי תעשיית הקולנוע המרכזיים ביבשת אירופה ומקיימת קשרים גם עם הוליווד.
היסטוריה

היישוב האנושי המודרני באזור החל, ככל הנראה, בסביבות המאה ה-10, ככפר סלאבי קטן בשם פוצטופימי (Poztupimi) שמרכזו מבצר; הכפר הוזכר לראשונה בשנת 993. עד שנת 1317 פוטסדאם כבר מצוינת כעיירת-דיג קטנה, אך היא הוכרזה רשמית כעיר רק מאוחר יותר, בשנת 1345. בשנת 1573 עוד הייתה פוטסדאם עיר שוק קטנה (כ-2,000 תושבים), ובמהלך מלחמת שלושים השנים (1618–1648), כמחצית העיר נחרבה.
מצבה השתנה לטובה כשנבחרה למגורי הקיץ של בית הוהנצולרן (משפחת המלוכה הפרוסית) וכן עם החלטת פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר של ברנדנבורג, להתגורר בה בעת מסעות הציד שלו, שני אירועים שאירעו בשנת 1660; הבחירה הובילה להתפתחות כלכלית ותרבותית של העיר ורמת החיים של תושביה - העיר נעשתה לאחת מן הערים המפוארות בפרוסיה. פרידריך השני הוא שבנה את מרבית המבנים המלכותיים בעיר; ארמון סנסוסי (מצרפתית: "ללא דאגות") אשר היווה את אתר הנופש המועדף על פרידריך השני, הוא אחד ממבנים אלו, אשר התפרסם בעיקר בשל גניו היפים ותוכו שעוצב בסגנון הרוקוקו.
בסוף המאה ה-17 נפתחה העיר למהגרים מרחבי אירופה; הולנד, צרפת, איטליה, אנגליה ורוסיה, דבר שתרם לפתיחות התרבותית שלה.
החל מהמאה ה-18 שימשה העיר כמקום מושבם של חיילי צבא פרוסיה, ובמקביל הועברו אליה גופים ממשלתיים רבים.
בעוד ברלין הייתה בירת פרוסיה ומאוחר יותר  בירת האימפריה הגרמנית, הרי שחיי החצר והארגון מוקדו בעיקר בפוטסדאם השכנה, בשל קרבתה לבירה ויופייה הרב, ואף מוסדות ממשלתיים רבים מוקמו בה.
פוטסדאם איבדה את מעמדה כ"עיר הבירה השנייה" ומוקד חיי החצר בשנת 1918, כשמלחמת העולם הראשונה הסתיימה בתבוסת גרמניה ווילהלם השני הודח מתפקידו.
לקראת תחילת הרייך השלישי לחיצת יד טקסית בין פאול פון הינדנבורג לבין הקנצלר אדולף היטלר ב-21 במרץ 1933 בפוטסדאם היא שסימלה את סוף עידן רפובליקת ווימאר ותחילת תקופת גרמניה הנאצית.
פוטסדאם ניזוקה רבות במהלך גיחות ההפצצות של בעלות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה. ארמון צציליינהוף (Cecilienhof) שבעיר אירח את ועידת פוטסדאם מ-17 ביולי ועד 2 באוגוסט 1945, שבמהלכה נועדו יחדיו נציגי מנצחות המלחמה (הארי טרומן, וינסטון צ'רצ'יל, קלמנט אטלי ויוסיף סטלין) כדי להחליט על עתידה של גרמניה בפרט ושל אירופה בכלל לאחר המלחמה.
לאחר סיום המלחמה נותרה פוטסדאם בשלטון גרמניה המזרחית הקומוניסטי. בתקופה זו, פעלה ממשלת גרמניה המזרחית להריסת סמלים פרוסיים-צבאיים כדי להחליש את הלאומיות בקרב התושבים. אתרים היסטוריים רבים, ביניהם גם כאלה ששופצו לאחר סיום מלחמת העולם, נהרסו שנית. פוטסדאם, שכאמור נכללה בגבולי גרמניה המזרחית, הייתה צמודה לגרמניה המערבית לאחר בנייתה של חומת ברלין. למרות זאת, בשנים הראשונות לא רק שהחומה לא הפרידה בין תושבי מערב ברלין פוטסדאם, אלא להפך; היא הגדילה את המעבר בין שני החלקים. לאחר איחוד גרמניה נעשתה פוטסדאם לבירתה של מדינת ברנדנבורג.
פוליטיקה וממשל

לפוטסדאם יושב ראש (Bürgermeister) ומועצת עיר החל מהמאה ה-19. החל משנת 1809 נערכו בחירות למועצה, כשלראש העיירה סמכות גדולה יותר (Oberbürgermeister). בתקופת גרמניה הנאצית יושב ראש המועצה נבחר על ידי המפלגה הנאצית ומועצת העיר בוטלה; המועצה הוקמה מחדש לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, אולם בחירות לא נערכו שנית עד איחוד גרמניה.
בשנות האלפיים, מועצת העיר היא הגוף המחוקק העיקרי והמשפיע ביותר בעיר. הבחירות האחרונות נערכו באוקטובר 2003, והבאות עתידות להיערך בשנת 2008. בין השנים 1990 ל-1999 יושב ראש המועצה היה ידוע כ"נשיא העיר", והחל מ-1999 ועד היום הוא מכונה בפשטות "יושב ראש מועצת העיר", אך סמכויותיו לא פחתו. ראש המועצה נבחר בבחירות ישירות.
פוליטיקה וממשל > ערים תאומות

לפוטסדאם שמונה ערים תאומות:
פולין אופלן, פולין (מ־1973)
בלארוס מינסק, בלארוס
צרפת בוביני, צרפת (מ־1974)
פינלנד יובסקילה, פינלנד (מ־1985)
איטליה פרוג'ה, איטליה (מ־1990)
ארצות הברית סו פולס, דקוטה הדרומית, ארצות הברית (מ־1990)
שווייץ לוצרן, שווייץ (מ־2002)
חינוך

במרכזה של פוטסדאם אוניברסיטה אשר לוקחת חלק נכבד בחשיבותה של העיר. אוניברסיטת פוטסדאם הוקמה בשנת 1991 כאוניברסיטת מדינת ברנדנבורג. לפני הקמת האוניברסיטה, הוקמה בפוטסדאם בשנת 1948 המכללה על שם ולטר אולבריכט, אשר נחשבה למוסד יוקרתי ומכובד.
בהיותה עיר שבה תעשיית קולנוע פורחת, פועלת בפוטסדאם גם מכללת קולנוע וטלוויזיה (Hochschule für Film und Fernsehen) אשר הוקמה בשנת 1954. בפוטסדאם גם מספר מוסדות מחקר מדעיים, ובהם מכון מקס פלאנק, חברת פראונהופר (Fraunhofer Society), וכן מכוני מחקר בנושאי פיזיקה, פיזיולוגיה ואקלים.
מלבד אלו, בפוטסדאם גם בית ספר יסודי גדול ומוכר בשיטת מונטסורי, אליו מגיעים תלמידים גם מאזורים שמחוץ לפוטסדאם.
אתרים ותיירות

כיכר השוק הישן (Alter Markt) היא מרכז העיר פוטסדאם, ובמשך שלוש מאות שנים שכן בה ארמון המלוכה הראשי של העיר, ה-Stadtschloß, אשר נבנה בשנת 1662. בתקופת שלטונו של פרידריך השני, הארמון נבחר, לצד סנסוסי, להיות ארמון החורף של המלך. הוא ניזוק קשות במהלך ההפצצות על פוטסדאם בשנת 1945, לקראת סיום מלחמת העולם השנייה, ובהמשך נהרס בשנת 1961 על ידי הממשלה הקומוניסטית של מזרח גרמניה. בשנת 2002 החלו עבודות השחזור ובנייתו מחדש של הארמון. מבלבד ארמון זה, בפוטסדאם עוד מספר ארמונות, גנים ואתרי תיירות מפורסים.
מספר אתרים מפורסמים:
ארמון סנסוסי - ארמון צנוע באופן יחסי של משפחות המלוכה של פרוסיה וגרמניה.
גני סנסוסי - גנים מרהיבי עין בהם מזרקות, פסלים ויצירות אומנות במתחם ארמון סנסוסי.
ארמון האורנז'רי (Orangerieschloss) - ארמון המשנה של סנסוסי, שימש, כמו קודמו, את המשפחה המלכותית.
הארמון החדש - נבנה בין 1763–1769, לרגל חגיגת סיום מלחמת שבע השנים. ארמון זה גדול בהרבה מסנסוסי, שלו היה תפקיד חשוב בענייני הפוליטיקה והממשל בגרמניה.
ארמון צציליינהוף - אשר אירח את ועידת פוטסדאם בתום מלחמת העולם השנייה.
מגדל איינשטיין - מצפה כוכבים שנבנה כשיתוף פעולה בין אלברט איינשטיין והאדריכל אריך מנדלסון.
בית התה הסיני - מתחם גדול של מבנים בסגנון סיני, שהיוו מקום מפגש חברתי-תרבותי באותם הימים.
שער נאואן - הדוגמה הראשונה להשפעה של אדריכלות התחייה הגותית האנגלית ביבשת אירופה.
גלריית התמונות בארמון סנסוסי
האובליסק בגני סנסוסי
פיטר ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1966 (בן 58) לנגלי (אנ'), ברקשייר, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  אנגליה
 מקום מגורים:  בקינגהאמשייר, אנגליה
 השכלה:  קולג' דסבורו (אנ') בית הספר לנערים וינדזור (אנ')
 בת זוג:  קרוליין (1988–?) טארה קאפ (?–היום)
 צאצאים:  אנאבל ג'ונס ויליאם ג'ונס נטליה ג'ונס איזבלה ג'ונס טלולה ג'ונס
 מספר צאצאים:  5
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האימפריה הבריטית
 www.peterjones.com
פיטר דייוויד ג'ונס CBE (באנגלית: Peter David Jones; נולד ב-18 במרץ 1966) הוא איש עסקים, יזם, מיליארדר וידוען בריטי. פעילויותיו בתחומי התקשורת הסלולרית, הטלוויזיה, הקמעונאות והמקרקעין זכו לפרסום רב והצלחה משגשגת, ועיתון הסאנדיי טיימס העריך את הונו בכ-1.15 מיליארד לירות שטרלינג ב-2021. כמו כן נודע בשל השתתפותו בתוכניות הריאליטי מאורת הדרקונים (אנ') וממציא אמריקאי (אנ').
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

ג'ונס נולד ב-18 במרץ 1966 בלנגלי (אנ'), ברקשייר, אנגליה, בטרם עברה משפחתו למיידנהד (אנ') כאשר היה בן שבע. תחילה למד במספר בתי ספר פרטיים, אך בשך העלות הכלכלית הגבוהה שהייתה כרוכה בכך, בנוסף לחוסר שביעות רצונו מאותן מסגרות, החליט לוותר על חינוכו הפרטי לטובת למידה במוסדות ציבוריים. לימודי החטיבה שלו התקיימו בקולג' דסבורו (אנ'), ומאוחר יותר עבר לבית הספר לנערים וינדזור (אנ').
ביוגרפיה > עסקים

כאשר היה בן שש עשרה נתקל ג'ונס בהזדמנות ההשקעה הראשונה שלו, מעין מסעדה שנועדה לחקות את הבר מהסרט קוקטייל בכיכובו של טום קרוז, אך בעקבות כשלים ניהוליים וחוסר ניסיון הפסיד כ-200 אלף לירות שטרלינג לאורך השנתיים הבאות.
בראשית שנות העשרים לחייו הקים עסק מצליח למחשבים אשר צמח ושגשג במהרה, אולם כעבור מספר שנים נקלע לצרות כלכליות ונאלץ למכור את ביתו ואת רכבי היוקרה שהיו בבעלותו, ואף לחזור להתגורר עם הוריו למשך זמן קצר. באותה תקופה גם התפרקו נישואיו עם אשתו הראשונה, קרוליין, עמה יש לו שני ילדים, ויליאם ואנאבל. בחודשים שלאחר מכן עבר ללון במשרד ששכר מבנק מקומי בטרם עלה בידו למצוא עבודה בשורותיה של חברת סימנס ניקסדורף אינפורמיישנסיסטם (אנ').
חרף התקדמותו המהירה של ג'ונס בסולם הדרגות של מקום עבודתו החדש, עד כדי כך שתוך פחות משנה כבר ניהל את כל סניפי החברה בממלכה המאוחדת, התפטר ממשרתו ב-1999 על מנת להקים עסק למכירת טלפונים סלולריים, פונס אינטרנשיונל גרופ, אשר זכה להצלחה רבה שסייעה לו לגייס סכומי כסף גדולים עמם תכנן לבצע השקעות נוספות. ב-2011 מכר חלק מהחברה, ויירלס לוג'יק, תמורת 38 מיליון לירות שטרלינג.
לאורך העשור הראשון של המאה ה-21 ייסד ג'ונס מספר עסקים מצליחים נוספים, ביניהם אתר האינטרנט Wines4Business, שירות קמעונאי מקוון המוכר יין, בנוסף לחברת צלזיוס ריסורסינג, עסק לגיוס אישים בעלי כישורים אקדמאים ובייחוד כאלו המחזיקים ברקע ביוטכנולוגי.
מלבד השקעותיו העסקיות הקים ג'ונס גם את "קרן פיטר ג'ונס" ב-1 ביולי 2005, מוסד צדקה ללא מטרות רווח שנועד לתמוך בחינוך והוראה של נשים צעירות, בייחוד בתחומים של יזמות ומנהל עסקים. כעבור ארבע שנים ייסד ג'ונס גם את אקדמיית העסקים פיטר ג'ונס (אנ'), אשר שמה לה ליעד להנחיל את לימודי היזמות ברחבי הממלכה המאוחדת. לאקדמיה ישנם מספר קמפוסים במדינה, ביניהם באמרשם (אנ'), שפילד, מנצ'סטר, סאות'אנד-און-סי ואוקספורד.
בשנים הבאות רכש ג'ונס את ג'סופס (אנ'), חברה בריטית ותיקה למצלמות ותמונות. החברה נאבקה בחובות וקשיים כלכליים במשך שנים, ואף מצאה את עצמה על סף הליכי פשיטת רגל, בטרם נרכשה בידי תאגידו של ג'ונס, פי ג'יי. אינווסטמנט גרופ, אשר מינה אותו לבעלים ולמנכ"ל הראשי של החברה, שאת שמה שינה לג'סופס גרופ לימיטד.
ביוגרפיה > טלוויזיה

ג'ונס משמש כשופט בתוכנית הטלוויזיה הבריטית מאורת הדרקונים (אנ') (ממנה התפתחה הגרסה האמריקאית של הכרישים) מאז עלייתה לשידור ב-2005. למרות שכל שאר עמיתיו עזבו לאורך יותר מעשרים העונות ששודרו עד כה או הוחלפו מעת לעת ביזמים ואנשי עסקים אחרים, ג'ונס נותר היחיד אשר שמר על מקומו הקבוע. בשנתה הראשונה של התוכנית רכש הלה את חברת רד לטר דייס (אנ') יחד עם שופט נוסף, תיאו פאפיטיס (אנ'). ב-6 באוגוסט 2017 התפרסמה ידיעה כי השניים כמעט ונפלו קורבן להונאה מידי רואה חשבון אשר זייף שיקים במשך תקופה בת חודשיים.
כשנה לאחר עלייתה של מאורת הדרקונים לאוויר מכר ג'ונס את רעיונו לתוכנית חדשה בשם "הממציא" לתאגיד השידור האמריקאי, אשר הפיק אותה תחת השם ממציא אמריקאי (אנ') בשותפות עם חברת פרימנטל (אנ'), חברת פיטר ג'ונס טלוויזן (חברת הפקה בבעלותו של ג'ונס), והידוען סיימון קאוול. התוכנית שודרה לראשונה במרץ 2006, כאשר ג'ונס נמנה בחבר השופטים שלה.
לאחר שחתם על עסקה בעלת אופי הידוע כאזיקים מזהב (אנ') עם חברת איי. טי. וי. בה התחייב לייצג אותה בתור הפנים החדשות של ענף תוכניות הטלוויזיה העסקיות, הופיע ב-21 בספטמבר 2006 בתוכנית הבוקר גוד מורנינג טלוויז'ן (אנ') ושוחח על מאורת הדרקונים ועל תוכנית הטלוויזיה החדשה שפיתח עבור הרשת, טייקון (אנ'), אשר הופקה בעזרת חברת הטלוויזיה שלו. הסדרה לא זכתה להצלחה רבה ושידרה עונה אחת בלבד.
מלבד הופעותיו המרכזיות בתוכניות שהוזכרו לעיל, השתתף ג'ונס גם במספר תפקידי אורח שונים וראיונות תקשורתיים. בינואר 2010 הופיע בפרק החמישי של העונה השישית של הסדרה הנוכלים יחד עם שני שופטים נוספים ממאורת הדרקונים, דאנקן בנאטיין (אנ') ודברה מידן (אנ'). במרץ אותה שנה הופיע בסדרת הקומדיה סלבריטי ג'וס (אנ'), וביוני בגביע העולם של ג'יימס קורדן (אנ'). בנובמבר הופיע בתפקיד אורח בסדרת החידונים של תאגיד השידור הבריטי אל תתייחסו לבוזקוקסים (אנ'), ובינואר 2011 בסדרת תחרות הכישרונות הקוסמים (אנ'). כמו כן הופיע פעמיים בתוכנית טופ גיר, באחת הפעמים יחד עם שותפו העסקי תיאו פאפיטיס.
ג'ונס הפך לפרזנטור של חברת בריטיש טלקום ב-2008 לאחר שחתם עמם על חוזה העסקה והחליף בכך את השף גורדון רמזי. ביל מרפי, המנהל העסקי של החברה, הודיע כי ג'ונס ”יגלם את רוח היזמות המאפיינת כל כך הרבה עסקים קטנים”, והוסיף כי אותם עסקים הם ”דם החיים של הכלכלה הבריטית”.
ביוגרפיה > פרסים והוקרה

ג'ונס מונה לדרגת מפקד (CBE) מסדר האימפריה הבריטית בטקס תארי הכבוד של השנה החדשה (אנ') ב-2009 (אנ'), עבור ”שירותו בתחומי העסקים והיזמות, ומתן עזרה לאנשים צעירים”.
הערות שוליים

1 2  "מאורת הדרקונים", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-5 בנובמבר 2022.
1 2  "ממציא אמריקאי", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-5 בנובמבר 2022.
↑  "אודות פיטר ג'ונס", האתר של פיטר ג'ונס, אורכב מהמקור ב-4 בנובמבר 2022.
↑    Angela Wintle, ‏World of Peter Jones, entrepreneur, The Telegraph, 8 August 2011
1 2  "ההצעה היקרה של הטייקון שנועדה לעקוף את טום קרוז", סאנדיי טיימס, 29 ביולי 2007, אורכב מהמקור ב-4 בנובמבר 2022.
↑  "המיליון הראשון שלי: פיטר ג'ונס", פייננשל טיימס, אורכב מהמקור ב-3 ביוני 2018.
↑  "הפרופיל של פיטר ג'ונס", הגרדיאן, אורכב מהמקור ב-4 בנובמבר 2022.
↑    Richard Tyler, ‏Peter Jones sells Wireless Logic to create war chest, The Telegraph, 15 August 2011
↑  "פיטר ג'ונס", יזמים מפורסמים, אורכב מהמקור ב-6 בנובמבר 2022.
↑  "צלזיוס ריסורסינג לימיטד", אתר ממשלת בריטניה, אורכב מהמקור ב-6 בנובמבר 2022.
↑  "ג'סופס נמכרה לפיטר ג'ונס ממאורת הדרקונים", תאגיד השידור הבריטי, 31 בינואר 2013, אורכב מהמקור ב-4 בנובמבר 2022.
↑  "כוכבי מאורת הדרקונים פיטר ג'ונס ותיאו פאפיטיס הפסידו 33,000 ליש"ט במעשה רמאות מידי עובד מושחת", הפינגטון פוסט, אש פרסיבל, 7 באוגוסט 2017, אורכב מהמקור ב-4 בנובמבר 2022.
↑  "טייקון", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-5 בנובמבר 2022.
↑  "הנוכלים - הונאת המזל", בסיס הנתונים האינטרנטי לסרטים, אורכב מהמקור ב-5 בנובמבר 2022.
↑  "הדרקון ג'ונס מחליף את השף בפרסומותיה של בריטיש טלקום", הגרדיאן, מארק סוויני, 22 באפריל 2008, אורכב מהמקור ב-5 בנובמבר 2022.
↑  "מפקדי מסדר האימפריה הבריטית", לונדון גאזט, 31 בדצמבר 2008, אורכב מהמקור ב-5 בנובמבר 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810667411305606  LCCN: nb2008019222  NTA: 398264759  VIAF: 31531068   WorldCat (עם VIAF): 31531068
פובליוס קורנליוס סקיפיו

פּוּבּלִיוּס קוֹרְנֵלִיוּס סְקִיפּיוֹ (מת ב־211 לפנה"ס) היה מצביא ומדינאי בתקופת הרפובליקה הרומית. הוא השתייך לענף הסקיפיונים של בית האב של הקורנליים (gens Cornelia). נולד ללוקיוס קורנליוס סקיפיו והיה אב לפובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס.
ביוגרפיה

סקיפיו כיהן כקונסול בשנת 218 לפנה"ס, השנה הראשונה למלחמה הפונית השנייה. בידיו של סקיפיו נמסרו שני לגיונות רומים, איתם יצא מפיזה למאסיליה (כיום מרסיי) במטרה להיערך לקראת פלישה לספרד. עמיתו למשרה טיבריוס סמפרוניוס לונגוס נשלח לסיציליה עם שני לגיונות נוספים לקראת פלישה לאפריקה עצמה. לאחר שלמד על תוכניתו של חניבעל לחצות את האלפים ולחדור לאיטליה, ניסה סקיפיו לעצור את התקדמות אך נכשל, ומיהר לחזור לגאליה הקיס-אלפינית, בעודו מפקיד את צבאו תחת אחיו, גנאיוס קורנליוס סקיפיו קאלבוס, במטרה להדוף תגבורת קרתגית מכיוון ספרד.
עם חזרתו לאדמה איטלקית מיהר לצאת לקרב. במאבק פרשים ליד נהר הטיקינוס (ר' קרב טיקינוס), פלג של נהר הפו, הובס המצביא הרומי ונפצע אנושות. חייו הוצלו, לטענת מספר מקורות, בידי בנו פובליוס קורנליוס סקיפיו אפריקנוס, מנצח המלחמה הפונית השנייה. בדצמבר של אותה השנה הובס סקיפיו בשנית בקרב טרביה, לאחר שעמיתו לפיקוד, טיבריוס סמפרוניוס לונגוס, שנקרא גם הוא לשוב לאיטליה לאור פלישת חניבעל, דחה את עצתו.
למרות הפסדיו, כהונתו הוארכה והוא יצא לספרד לצד אחיו. בספרד, זכו הצמד למספר ניצחונות על הקרתגים, אך סקיפיו מצא את מותו בהפסד הרומי בקרב באיטיס (211 לפנה"ס), מול כוחותיו של עזרובעל, אחיו של חניבעל. אחיו וצבאו מצאו גורל דומה באילורקי, סמוך לקרתגו החדשה. פרטי המסעות הצבאיים אינם ידועים במלואם, אולם סביר להניח שהגורם לתבוסת האחים היה עריקת הקלטיברים לצד קרתגו.
פולאצק

פולאצק (בבלארוסית: По́лацк; ברוסית: По́лоцк; בפולנית: Połock) היא עיר בבלארוס, כ-250 ק"מ מצפון למינסק וכ-100 ק"מ ממערב לוויטבסק. שם העיר נובע משמו של הנחל פאלאטה (אנ'), אחד מיובליו של נהר הדווינה שעל גדותיו שוכנת העיר. בעיר קיים שדה תעופה.
תולדות העיר

פולאצק היא אחת הערים העתיקות ביותר של השבטים הסלאבים המזרחיים ומוזכרת בכרוניקות משנת 862. לא ברור אם מחבר הכרוניקה דייק בנושא, אך מחפירות ארכאולוגיות של המכון ההיסטורי של האקדמיה הלאומית למדעים של בלארוס עולה כי היישוב אכן התקיים במחצית הראשונה של המאה ה-9. סאגות נורדיות מתארות עיר זו כמבוצרת ביותר בכל רוס של קייב.
בין המאה ה-10 למאה ה-12 צמחה פולאצק כמרכז דומיננטי של שליטה צבאית וכלכלית באזור בלארוס של ימינו והפכה למרכז שלטוני, מקום מושבם של הבישוף האזורי ושל הטריטוריות הוסאליות של הבלטים ממערב לה. חריטה מהמאה ה-12 שעלה ציווה בוריס, בנו של השליט וססלב מפולאצק (אנ'), עדיין קיימת על אבנים ליד קתדרלת סופיה הקדושה בעיר.
בשנת 1240 הפכה פולאצק לממלכה וסאלית של נסיכות ליטא. הדוכס הגדול של ליטא, ויטניס (Vytenis), סיפח את העיר בשנת 1307. פולאצק קיבלה אוטונומיה מסוימת, והיא הראשונה שסופחה לדוכסות הגדולה של ליטא. בסיפוח העיר שימרו הליטאים על ערוץ הסחר של נהר הדווינה בידיהם. בשנת 1498 קיבלה העיר זכויות מגדבורג. באיחוד הפולני-ליטאי הייתה פולאצק בירת מחוז פולאצק, ועל מעמדה זה שמרה עד 1772, מועד חלוקת פולין הראשונה. בתקופה היותה בירת מחוז פולאצק הייתה העיר נתונה להתקפות, ובשנת 1563 כבש אותה הצבא הרוסי תחת פיקודו של איוואן האיום. רק בשנת 1579 שבה העיר לידי האיחוד הפולני-ליטאי. בשנת 1654 כבשו הרוסים שוב את העיר, אך בשנת 1660 שבו הפולנים וכבשו את העיר במהלך מלחמת רוסיה–פולין (1654–1667)
עקב תקופת המלחמה חלה הידרדרות במעמדה הכלכלי של העיר. לאחר חלוקת פולין הראשונה, כאמור, קיבלה פולאצק מעמד של עיירת מחוז באימפריה הרוסית. במהלך פלישת צרפת לרוסיה, ב-1812, התחוללו באזור העיירה שני קרבות בין צבא צרפת לצבא רוסיה.
בשנת 1918, לקראת סוף מלחמת העולם הראשונה כבשה האימפריה הגרמנית את פולאצק. בין ספטמבר 1919 למאי 1920 הייתה העיר כבושה בידי פולין, במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית. בין יולי 1941 ליולי 1944 הייתה העיר כבושה בידי גרמניה הנאצית. לאחר מכן שויכה לרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית. בתקופת המלחמה הקרה שכן בפולאצק בסיס של חיל האוויר הסובייטי. מאז פירוק ברית המועצות העיר היא בשטח בלארוס.
מורשת תרבותית

קתדרלת סופיה הקדושה בפולאצק נבנתה ככל הידוע באמצע המאה ה-11. הקתדרלה נקראה על שם איה סופיה שבאיסטנבול. הקתדרלה נשרפה בעת פלישת כוחותיו של פיוטר הגדול אך במקומה נבנתה קתדרלה חדשה במאה ה-18 לפי תכנון של יוהאן גלאוביץ. כנסיית ההשתנות בפולאצק הוקמה במאה ה-12 ונוספו לה יסודות אדריכליים במאה ה-18 ובמאה ה-19. כיום היא אחת האטרקציות התיירותיות בעיר. בעיר קיים מנזר שנבנה בסגנון הנאו-ביזנטי בסוף המאה ה-19.
הנזירה יופרוסינה מפולאצק (אנ') שחיה במאה ה-12, הקימה מנזרים בעיר, קידמה את האוריינות, וכן תמכה באמנות. אחד מהאמנים שבהם תמכה היה מעצב צלב יופרוסינה הקדושה (אנ'), סמל לאומי פולני, שאבד במהלך מלחמת העולם השנייה.
המדפיס הבלארוסי פרנצ'ישק סקארינה נולד בפולאצק בסוף המאה ה-15. הוא הראשון שהדפיס תנ"ך בשפה סלאבית מזרחית, בשנת 1517, כשישים שנה אחרי הדפסת תנ"ך גוטנברג.
בספטמבר 2003, בתקופה שבה צוינה האוריינות הבלארוסית בפעם העשירית בפולאצק, חנכו רשויות העיר אנדרטה לכבוד האות הקירילית הבלארוסית Ў, שאינה בשימוש בשום שפה סלאבית אחרת.
יהודי פולאצק

ב-11 בדצמבר 1563 (כ"ה בכסלו ה'שכ"ד), לאחר שפולאצק נכבשה בידי איוון הרביעי הנודע כ"איוואן האיום", הציב איוואן אולטימטום ליהודי פלאצק להתנצר או למות. היהודים בחרו למות על קידוש השם, ואיוון הורה להורגם בדרך אכזרית במיוחד: הוא הורה לחייליו לקדוח חורים בקרח שעל נהר דווינה הקפוא, ואליהם השליך כ-300 יהודים, שטבעו למוות.
אט אט, חזרו היהודים לפולאצק, והיא הייתה לאחד המקומות שבהם צמחה תנועת החסידות, כאשר התיישב בה רבי ישראל מפולוצק, מתלמידי המגיד ממזריטש.
לאחר מלחמת העולם הראשונה גרו בפולאצק כ-12,500 יהודים, שהיוו למעלה ממחצית מתושביה. בראשית שלטונה של ברית המועצות באזור, עזבו כמחציתם את העיר. ערב מלחמת העולם השנייה היו בעיר כ-6,500 יהודים מתוך כ-32,000 תושבים. 
ביולי 1941, כחודש לאחר תחילת מבצע ברברוסה, הפלישה הגרמנית לברית המועצות, כבשו הגרמנים את פולאצק. לאחר מספר ימים גורשו מהעיר כמה עשרות יהודים, וככל הנראה נרצחו. יהודי העיר רוכזו בגטו, סומנו בטלאי צהוב וגויסו לעבודות כפייה. בספטמבר 1941 הועברו היהודים מהגטו לגטו ליד הכפר לוזובקה (Lozovka) והמחנה הצבאי הסובייטי לשעבר בורובוחה השני (Borovukha II). 
בנובמבר 1941 רצחו גרמנים ושוטרים בלארוסים את רוב תושבי הגטו ביער הסמוך. בפברואר 1942 ירו הגרמנים למוות במאות יהודים נוספים מפולאצק ולאחר זמן קצר ירו למוות ביתר יהודי העיר.
ערים תאומות

גרמניה פרידריכסהאפן, באדן-וירטמברג, גרמניה
פלניגל

| פלניגל |
| --- | --- |
 פלניגל צר-חוטם
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
תת־מחלקה:: כיסאים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
תת־משפחה:: דונרטים
שבט:: פלניגלים
סוג:: פלניגל
מינים
 5
שם מדעי
 Planigale

פּלָניגָל (שם מדעי: Planigale – מילולית: "סמור שטוח") הוא סוג של טורף כיס זעיר דמוי חדף ממשפחת נמיות הכיס הכולל 5 מינים החיים במדבריות ובסוואנות של יבשת אוסטרליה וביערות הדרומיים של גינאה החדשה. הפלניגל הוא סוג יחיד בשבט הפלניגלים (Planigalini). זהו אחד הסוגים הקטנים ביותר בתת-מחלקת הכיסאים, ואחד ממיניו מחזיק בתואר הכיסאי הקטן בעולם.
אנטומיה

הפלניגל הוא יונק זעיר וגוצי אשר מתאפיין בגולגולת פחוסה ושטוחה אשר אידיאלית לחיטוט בנקיקים וחריצים צרים באדמה. חוטמו מחודד כאצל טורפי כיס רבים ומשמש אותו לחיטוט בפסולת, בחול ובאדמה. הפרווה שלו קצרה וחלקה בדומה לעכבר, ואינה זיפית וקוצנית כאצל מינים אחרים. צבע הפרווה משתנה מחום זיתני לאפור או צהבהב. לפלניגל זנב ארוך ודקיק, רגליים קטנטנות ואוזניים קצרות ומשולשות. אורך הגוף של מיני הפלניגל נע בין 5 ל-10 ס"מ בלבד, ומשקלם 5–15 גרם.
אקולוגיה

מיני הפלניגל תופסים מספר סוגי בתי גידול, בין השאר מדבריות, סוואנות גשומות וצחיחות, שטחי מרעה, יערות וחופים. הם פעילים בעיקר על הקרקע, אך יכולים לטפס בנקל על עצים במקרה הצורך תודות לטפריהם ולרפידות הדביקיות בכפות הרגליים. הפלניגל הוא פעיל לילה, ואת שעות היום הוא מבלה במנוחה בסדקים באדמה, מתחת לשורשי עצים או בגושי עשב צפוף; לעיתים הוא בונה לעצמו קן מדשא.
חרף מידות גופו הזעירות, הפלניגל חזק ועיקש ומסוגל להכניע טרף אשר שווה לגודלו; התזונה שלו כוללת תולעים, חרקים (במיוחד חגבאים), פרוקי-רגליים, חסרי חוליות, וחולייתנים קטנים כדוגמת לטאות ומיני עכברים קטנים. הפלניגל צורך מדי יום כמות מזון עד כדי משקל גופו. מלבד נחשים וטורפי כיס גדולים אחרים, האויבים העיקריים של הפלניגל הם מינים פולשים שהובאו על ידי האדם ליבשת אוסטרליה - במיוחד חתול הבית והשועל האדום.
נקבת הפלניגל פורייה לאורך השנה, ובהתאם לכך היא עשויה להמליט מספר פעמים מדי שנה. לאחר תקופת הריון של 20 ימים, הנקבה ממליטה 4–12 וולדות זעירים - מספר משתנה בין המינים בהתאם למספר הפטמות. הם מבלים את השבועות הראשונים לחייהם בכיס המדומה של האם אשר מהווה למעשה קפל עור סמוך לפטמות. הפלניגלים הופכים לעצמאיים בגיל 3 חודשים, ומגיעים לבגרות תוך פחות משנה. תוחלת החיים המקסימלית של הסוג בטבע היא כשנתיים, אולם בשבי הם עשויים להגיע עד לגיל חמש שנים.
מינים

פלניגל מצוי (Planigale maculata)
פלניגל צר-חוטם (Planigale tenuirostris)
פלניגל ניו-גינאי (Planigale novaeguineae)
פלניגל ג'יילס (Planigale gilesi)
פלניגל ארוך-זנב (Planigale ingrami) – הכיסאי הקטן בעולם.
פאוסטו קופי

| --- | --- |
קופי בג'ירו ד'איטליה בשנת 1951
קופי בג'ירו ד'איטליה בשנת 1951
 לידה:  15 בספטמבר 1919 ממלכת איטליה קסטלניה (אנ'), ממלכת איטליה
 פטירה:  2 בינואר 1960 (בגיל 40) טורטונה, איטליה 
 כינוי:  Il Campionissimo ("אלוף האלופים")
 גובה:  177 ס״מ 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב-גווני
 הישגי שיא:   2 ניצחונות בטור דה פראנס   5 ניצחונות בג'ירו ד'איטליה  3 ניצחונות במילאנו – סן רמו  5 ניצחונות בג'ירו די לומברדיה
 www.faustocoppi.it
 
אנג'לו פאוּסטו קוֹפּי (באיטלקית: Fausto Coppi;‏ 15 בספטמבר 1919 – 2 בינואר 1960) היה רוכב אופניים איטלקי, שזכה לתהילה בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה. הצלחותיו זיכו אותו בתואר "אלוף האלופים" (Il Campionissimo). הוא זכה בתארים בכל סוגי המרוצים, בהם מרוץ אופני כביש, מרוץ נגד השעון וספרינטים וטיפוסים. קופי זכה בג'ירו ד'איטליה חמש פעמים, בטור דה פראנס פעמיים, ובאליפות העולם בשנת 1953. כמו כן זכה בג'ירו די לומברדיה חמש פעמים, במילאנו – סן רמו שלוש פעמים, ניצח בפריז–רובה ובלה פלש ואלון, וקבע את שיא השעה (45.798 ק"מ) בשנת 1942.
קופי ביצע מהפך בתחום מרוצי האופניים. הוא הגדיר תזונת ספורט שמותאמת לתחום, קידם שכלולים טכנולוגיים, שיטות אימון ורפואת ספורט. פאוסטו קופי מת בשנת 1960, בגיל 40, לאחר שנדבק במלריה בוולטה עילית.