stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוף דור-הבונים
הערות שוליים

↑  אילנה קוריאל, נעה פישר, קטסטרופה בחופים: אסון הזפת והשאלות הקשות, באתר ynet, 20 בפברואר 2021
↑   משה גלעד, עשרת החופים הפראיים היפים בישראל – ובעיה אחת, באתר הארץ, 8 ביולי 2019
↑  עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1980, עמוד 294
↑  אהוד גלילי ושרה ארנסון, תעשיית המלח הקדומה והחדשה בחופי ישראל, עמודים 54-40
↑  ענבל עומר, המאבק על האסדה: האם המפגינים יצליחו להרחיק את לווייתן מהחוף, באתר כלכליסט, 2 באוגוסט 2018
|  שמורות טבע בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן | אירוס הביצות נוב • אלי על • בריכת בראון • גמלא • הר אביטל • הר חרמון • הר חרמונית • הר פרס • הר שיפון • יער אודם • יער יהודיה • נחל גילבון • נחל משושים • נחל הבניאס • מג'רסה • סוסיתא |  |
| צפון | אבוקה • אלון • אלונה • אלוני אבא • אלוני בית קשת • נחל בית העמק • בריכת פסוטה • אלוני ברעם • אלוני יצחק • בוריקה • גאון הירדן •  החולה • הר ארבל • הר חורשן • הר יונה • הר מירון • הר שכניה • חוטם הכרמל • חוף דור-הבונים • חורבת קרתא • חורשת טל • חי-בר כרמל • מערת פער •  נחל בזק • נחל בצת • נחל דישון • נחל הקיבוצים • נחל כזיב • נחל מערות • נחל עמוד • נחל ראש פינה • נחל שניר • נחל שרך • נחל תבור • נחל תות • נחל עיון • עין אפק • עין ארובות • עין נוטרה • עין נימפית • עין תאו • פארק הכרמל • ראש הנקרה • רמות מנשה • תל דן • תל אנפה • תל סהרון • תל שמרון |  |
| מרכז | ביצת זיתא • בני ציון (חרוצים) • בריכת דורה • בריכת יער • גבעת האירוסים • גדור • געש • האירוסים • הדסים • המסרק • חולות ניצנים • מבוא אשדוד • חורבת מדרס • חורבת סעדים • מערת אבשלום • מערת התאומים • נאות קדומים • נחל דולב • נחל כפירה • נחל פולג • נחל קטלב • נחל שורק • נחל התנינים • עינות גיבתון • שער פולג |  |
| יהודה | אלוני שמואל • אל כנוב • הר הטייסים • ואדי מכוך • נחל אוג • נחל בזק עילי • נחל פרת • עינות צוקים • קנה וסמר |  |
| השומרון | הר כביר • יער אום צפא • יער ריחן • נבי רביח • נחל פצאל • נחל קנה • עינות זרקא • רכס טמון • ביצת ואדי מלחה • בור הציפורים • נחל שילה עילי |  |
| הנגב | בקעת תמנע • בתרונות רוחמה • גבעות להב • הבשור • המכתש הגדול • המכתש הקטן • הר הנגב • הר חירן • הר עמשא • הרי אילת • חולות משאבים • חולות סמר • חוף האלמוגים • חי-בר יטבתה • מכתשים בנגב • מצוק הצינים • נחל גרר • נחל ערוגות • נחל עשוש • נחל צין • עין גדי • ערבת עברונה • פארק הלס • פורה |  |
| שמורות ימיות | איי חוף ראש הנקרה • ים ראש הנקרה-אכזיב • שקמונה • ים ראש הכרמל • ים דור-הבונים • ים שקמה • איי חוף דור-מעגן מיכאל • ים גדור • ים האלמוגים • חוף האלמוגים • הים הדרומי • הפרעת פלמחים |  |
חוף דור מבט על. תמונה שצולמה על ידי יחידה 9900
חוף דור-הבונים מבט דרומה
מפרץ הצדפים - התחנה הראשונה במסלול ההליכה
המערה הכחולה
המערה הכחולה
מעיין מים מתוקים בחוף ימה של דור
אביבה קרינסקי

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1939 (בת 85) פלשתינה (א"י) 
 שם לידה:  אביבה גוברמן 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון חדש, מכללת לוינסקי לחינוך, אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אביבה קרינסקי (גוברמן) (נולדה ב-14 במאי 1939) היא חוקרת ומבקרת ספרות ישראלית ועיתונאית.
ביוגרפיה

קרינסקי נולדה ב-1939 בישראל. למדה בתיכון חדש בתל אביב. בעת שירותה בצה"ל הפיקה וערכה חוברות לקצין הבכיר כראש לשכת ראש הג"א. הוסמכה להוראה בסמינר לוינסקי. בעלת תואר בוגר בספרות ותעודת הוראה על-יסודית, תואר מוסמך (בהצטיינות) מבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, ותואר דוקטור בהנחיית פרופ' נורית גוברין ופרופ' משה זילברשטיין בנושא הזיקה בין תאוריות בביקורת הספרות לבין הוראת הספרות - שלושת התארים מטעם אוניברסיטת תל אביב.
עד 1994 לימדה בבתי-ספר תיכוניים בתל אביב, בין היתר בתיכון עירוני י"א, ושימשה כיו"ר ועדת העברית בעיריית תל אביב. מ-1986 הועסקה בבית הספר לחינוך ובמרכז האוניברסיטאי לפיתוח סגל בחינוך אוניברסיטת תל אביב כמפתחת תוכניות, מרכזת קורסים ומרצה בתחום הספרות והחינוך ובמקביל (מ-1988) לימדה ספרות במכללת לוינסקי לחינוך. פיתחה ערכה להוראת מושגי יסוד בספרות שהופקה בעידוד הפיקוח על הוראת הספרות במשרד החינוך והוצגה ביריד המזרח בתל אביב. כתבה תסריטים ותחקירים לטלוויזיה הכללית והחינוכית והועסקה כרעיונאית עבור שרות הסרטים הישראלי והטלוויזיה בין השנים 1980–1989. השתתפה בתוכניות רדיו וטלוויזיה בתחומי מחקריה וכתבה ספרים ועשרות מאמרים וביקורות ספרות. מחקריה מתפרסמים בבמות שונות: "עיתון 77", "מאזנים", "עיונים בחינוך", "עיונים בספרות ילדים", "חלקת לשון", "גג" וב"ביקורת ופרשנות". בשנים האחרונות (מ-2010) מתפרסמת במוסף תרבות וספרות בעיתון "הארץ" סדרת רשימות על מסעותיה בעקבות סופרים ומשוררים עבריים וישראליים. כיום (2013-2014) עוסקת גם בעריכת טקסטים ספרותיים אונליין כהכנה למבחני מחוננים וכן בהכנה אונליין לכתיבת חיבור למבחן יע"ל (ידע עברית לעולים) ופסיכומטרי במכון נועם. אם לבן, סבתא לנכדים ונינים.
ספריה

מערכי שיעור להוראת שקיעה כפרית מאת יצחק בן-נר, אור עם, 1984.
המוטיב והסמל, אור עם, 1985.
בעקבות הכוכב האבוד, עיון והנחיה בקריאת "הנסיך הקטן", סדרה לביקורת ספרותית, אור עם 1992.
הדגם של ההתקבלות בהוראת הספרות למידה בסביבה מתוקשבת, מכון מופ"ת, מחקר ופיתוח תוכניות בהכשרת עובדי הוראה, מן התאוריה אל המעשה באמנויות השפה במוסדות להכשרת עובדי הוראה, 1997.
פו הדב והפילוסופיה של האחר, סדרה לביקורת ספרותית, אור עם, 2000.
ביוגרפיות מקצועיות כלי בהכשרת המורה לספרות, מכון מופ"ת, 2001.(הקישור אינו פעיל)
ספרות ומגדר בסביבה מתוקשבת. עיון והפעלה על פי הפדגוגיה הפמיניסטית, מכללת לוינסקי לחינוך, תשס"ג, 2003.
לקריאה נוספת

על "המוטיב והסמל"
בני ציפר, המוטיב והסמל, נדפס בתרבות וספרות, "הארץ", 17.1.1986, עמ' 19
רוני סומק, כדורגל וספרות, נדפס בתרבות, ספרות, אמנות, "ידיעות אחרונות", ט'ו טבת, תשמ"ז, 16.1.1987. עמ' 23
מ. אבי-שלמה, מונחי-יסוד בספרות, נדפס במוסף לשבת, "על המשמר", יב' חשוון, תשמ"ז, 14 בנובמבר 1986, עמ' 18
מ. משב, לחנך קורא מיומן, נדפס במעריב של שבת, "מעריב", ט'ו טבת, תשמ"ו, 27.12.85 עמ' 29
אבי טנא, המחשה ושילוב, נדפס במשא לספרות אמנות ועיון, "דבר", ז' בשבט, תשמ"ו, 17 בינואר 1986, עמ' 21
דליה מילשטיין, שווה עיון, נדפס בספרים, "חדשות", י'ג שבט, תשמ"ח, גיליון 1191, 1.2.1988, עמ' 13
על "הדגם של ה"התקבלות" בהוראת הספרות – למידה בסביבה מתוקשבת"
משה גרנות, ה"התקבלות" – עיון ומעש, נדפס ב"קשר עין, ירחון ארגון המורים העל-יסודיים", שבט תשנ"ז, ינואר-פברואר, 1997, גיליון 66, עמ' 20
על "פו הדב והפילוסופיה של האחר"
מרדכי רוטנברג, אני, האחר ופו הדוב, נדפס בתרבות וספרות, "הארץ", 26.10.2001
מרדכי רוטנברג על הספר של אביבה קרינסקי "פו הדב והפילוסופיה של האחר". באתר HAARETZ 26.10.2001
דיון כללי על פו הדב ובתוכו גם על המחברת וספרה:
אדמיאל קוסמן, פו הדוב: הסיפור האמיתי, באתר nrg‏, 4 באוגוסט 2013
על "בעקבות הכוכב האבוד. עיון והנחיה בקריאת הנסיך הקטן"
רוני סומק, נסיך קטן, נדפס בסגנון, "מעריב", גיליון 448, ה' בשבט, תשנ"ב, 27.1.93 עמ' 6
אורה לב-רון, בעקבות המטמון הנסיכי, "מעריב" 27.11.92
ניצה אורן, הנסיך הקטן בן 50, נדפס בתרבות ספרות אמנות, "ידיעות אחרונות", ב' אייר, תשנ"ג, 23.4.1993 עמ 23
גיורא לשם, בעקבות הכוכב האבוד, נדפס ב"הד החינוך", סיוון תשנ"ג, מאי 1993, כרך ס'ז, גיליון 9, עמ' 30
דיון כללי על הנסיך הקטן ובתוכו גם על המחברת וספרה:
יפה ברלוביץ, הנסיך ומעריצו, נדפס בתרבות, ספרות אמנות, "ידיעות אחרונות", כ'ז כסלו תשנ"ד 10.12.1993 עמ' 31.
שרית פוקס, בחיפוש אחר נסיך החלומות, נדפס בתרבות "מעריב" י' אב 11.8.2000 גיליון 331, עמ 8–9.
שאול שנהב, כזה קטן, נדפס בעיתון "ירושלים" 23.2.96 עמ' 39
עמליה הדר, האדם מחפש משמעות, נדפס בעיתון "כל בו", ל' תשרי תשנ"ד 15.10.93, גיליון 1316, עמ' 79–81
ג'רלד פוזנר

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1954 (בן 70) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  מכללת הייסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה 
 www.posner.com
 
טרישה וג'רלד פוזנר
ג'רלד פוזנר (באנגלית: Gerald Posner; נולד ב-1954), עיתונאי חוקר וסופר אמריקאי, יהודי במוצאו (מצד אביו). חקר פרשות שהתרחשו במאה העשרים ופרסם עליהן ספרים. ידוע כחוקר רצח קנדי שפרסם ספר מסכם על פרשת הרצח מפרספקטיבה של 30 שנה, ומסקנתו כי הרצח תוכנן ובוצע על ידי אדם יחיד - לי הארווי אוסוואלד, וכי לא היו כל קשר או קונספירציה בקשר לרצח הנשיא.
מהלך חייו

פוזנר נולד בסן פרנסיסקו לאב יהודי ולאם נוצרייה. הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ולאחר מכן למד בבית ספר למשפטים. הוסמך כעורך דין בשנת 1978. הוא היה בן 23 בלבד כאשר משרד עורכי דין יוקרתי בוול סטריט בחר להעסיקו במסגרתו. בשנת 1980 ייסד משרד עורכי דין עצמאי יחד עם חבר. בעת שפוזנר טרח על תביעה של ניצולי ד"ר יוזף מנגלה, הרופא מאושוויץ, הוא החל להתעניין בנושא זה והוציא לאור בשנת 1986 את ספר הביכורים שלו, "מנגלה: הסיפור האמיתי". מאז הפך לעיתונאי-חוקר ולסופר. הוא ערך כתבות כעיתונאי עצמאי (פרילנסר) בערוצי החדשות הגדולים של הטלוויזיה האמריקאית: CNN, CBS, FOX, NBC וערוץ ההיסטוריה.
פוזנר פרסם גם מאמרים בעיתונים וכתבי-עת אמריקאים רבי-השפעה: ה"טיים מגזין", ה"ניוזוויק", ה"ניו יורקר", ה-Wall Street Journal וה-U.S. News & World Report.
לאחר ספרו הראשון פרסם תשעה ספרים נוספים, כולם פירות תחקיר בנושאים לאומיים ובינלאומיים.
ספרו הנודע ביותר הוא "תיק סגור" משנת 1993, בו ניסה להפריך את שלל תאוריות הקונספירציה בקשר לרצח הנשיא קנדי ששטפו את ארצות הברית במשך עשרות שנים, לתמוך במסקנות ועדת וורן בקשר ל"יורה הבודד" (Lone Gunman) ולהצביע על לי הארווי אוסוולד כאשם יחיד ברצח הנשיא.
ג'רלד פוזנר נשוי לסופרת טרישה פוזנר, העוסקת בכתיבה בנושאי בריאות האשה, תרבות הגוף, אופנה והיחסים בין המינים. בני הזוג מתגוררים בפלורידה ובמנהטן.
זיקתו ליהדות

פוזנר אינו מסתיר את מוצאו היהודי, וקורא לעצמו "יהודי למחצה" (half jewish). אשתו טרישה היא בת למשפחה יהודית קונסרבטיבית מבריטניה. שניים ממחקריו של פוזנר הוקדשו לנושא השואה. האחד, מחקרו על יוזף מנגלה, אותו פרסם ביחד עם ג'ון וייר (John Ware), מפיק טלוויזיה שהפיק סרטים תעודיים על מנגלה, כספרו הראשון: "מנגלה - הסיפור המלא" שראה אור בשנת 1986. השני, אודות בניהם של מנהיגי גרמניה הנאצית, אותו פרסם בספרו: "ילדי היטלר - בניהם ובנותיהם של מנהיגי הרייך השלישי משוחחים על אבותיהם ועל עצמם" משנת 1991.
לצורך כתיבת הספר על מנגלה עברו פוזנר ווייר ברחבי אמריקה הדרומית ואירופה וראיינו עשרות עדים, ובכללם בנו של מנגלה ואשתו הראשונה, שאבו מידע מארכיונים, ממסמכים רשמיים ומיומניו של מנגלה. בספרם הקדישו מקום לתיאור ילדותו ונערותו של מנגלה וכן לתיאור הזוועות שביצע באושוויץ.
ספרו אודות בניהם של הנאצים הבכירים כולל ראיונות עם בנו של רודולף הס, שהגן בשיחה על אביו, עם הדה גרינג בתו של הרמן גרינג שאמרה לפוזנר על אביה: "הוא היה איש טוב והוא תמיד יחסר לי. זה כל שעליך לדעת". מאידך אחד משני בניו של הנס פרנק, המושל הנאצי של שטח הכיבוש הנאצי בפולין (ה"גנרל גוברנמנט") ביטא את הבוז שהוא חש כלפי אביו ואת אי רצונו להיות אב והימנעותו מלהביא ילדים לעולם, באומרו: "לאחר מה שאבי עשה אינני חושב שיש להמשיך את השם פרנק". רולף מנגלה, בנו של יוזף מנגלה סיפר לפוזנר כי את התגמולים מפרסום מסמכי אביו הוא החליט להקדיש לניצולי שואה. כן כלל ספרו של פוזנר גם ריאיון עם בנו של קלאוס שנק פון שטאופנברג, האיש שניסה להתנקש באדולף היטלר ב-20 ביולי 1944.
בשנת 1998 פרסם פוזנר מאמר אישי במגזין של הניו יורק טיימס, בו הוא מתאר את הלבטים שבהם התלבט כשעמד לרכוש לעצמו "חיפושית" של פולקסווגן.
"תיק סגור"

בספרו הידוע ביותר "תיק סגור" (Case Closed) משנת 1993 סתר פוזנר את כל הספקולציות וגרסאות הקשר ביחס לרצח הנשיא ג'ון פיצ'ג'רלד קנדי. את ספרו הוא כינה "תיק סגור" הואיל והוא ביטא בו את ההשקפה שממצאי דו"ח וורן לא נסתרו על ידי ראיות חדשות וכי כל גרסאות הספקולציה למיניהן היו רק היסטריה המונית, וכי התיק סגור. לגרסאות השונות הוא שם, לדעתו, בספרו "סוף פסוק".
לדבריו, ההתעסקות ברצח לא חדלה לעולם, למן הרגע בו נורו היריות בדילי פלאזה ואף עשרות שנים לאחר מכן. מאות אתרי אינטרנט, אלפי ספרים, ירחונים ועיתונים מיוחדים מתייחסים לרצח ולתאוריות השונות בנוגע לזהות הרוצחים ומניעיהם. האנשים המתעסקים באופן אובססיבי ברצח (ומעלים תאוריות מוזרות בנוגע אליו) כונו על ידיו בכינוי "Buffs" ("משוגעים לדבר", כדוגמת הביטוי "מכורים" בשיח הישראלי), והם מהווים זרם מוכר בדומה לשאר המטורפים לדבר אחד המקובלים בתרבות האמריקנית. גם להם ועידות ואספות, עיתונים וירחונים משלהם.
בספרו הפריך פוזנר את הגרסאות השונות, ובהן במיוחד את גרסתו של דייוויד ליפטון, לפיה נחטפה גופת הנשיא מן המטוס הנשיאותי שהוביל אותה מדאלאס לוושינגטון הבירה ועברה בסתר תהליך ניתוחי ששיפץ אותה, לפני הנתיחה הרשמית, על מנת שהנתיחה הרשמית תסתיר את העובדה כי הנשיא נורה מלפנים. את התאוריה הזאת ראה פוזנר כדמיונית במיוחד.
המחקר היסודי שבא לידי פירוט בספר העמיד את ג'רלד פוזנר בשורה הראשונה של חוקרי רצח קנדי וכראש התומכים במסקנות ועדת וורן ובאשמתו של לי הארווי אוסוואלד כמתנקש יחיד.
מאידך עורר הספר התנגדות עזה מצד חסידי תאוריות הקונספירציה, שכתבו מאמרים רבים ובהם הכפישו את פוזנר ותיארו אותו כשקרן וכמוליך שולל.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > המאפיה הסינית

בספרו "אילי מלחמה: האגודות הסיניות החדשות - המאפיה החדשה" משנת 1988 תיאר פוזנר את כוחן העצום של כנופיות צעירים ממוצא סיני השולטות מ"משולש הזהב", משולש הגבולות שבין בורמה, לאוס ותאילנד, על המסחר העולמי בסם הרואין ועל כוחן הגובר בארצות הברית מחוף לחוף.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > לוחמה ביולוגית

ספרו "רוצחים-ביולוגיים" משנת 1989, איננו ספר תיעודי כי אם רומן מתח עתידני. בספר מתואר כיצד אנשי הקה גה בה פושטים על תחנה של ה-CIA בלונדון ומשתלטים על אמצעי לוחמה ביולוגית שהיו בה, ומתכוונים להפעילם כנגד ארצות הברית.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > המתמודד העצמאי

בספרו "האזרח פרו: חייו ותקופתו" משנת 1996, כתב פוזנר מחקר מקיף על חייו האישים, העסקיים והפוליטיים של רוס פרו, המיליארדר שניסה לחרוג מן השיטה הדו-מפלגתית האמריקאית והתמודד על משרת נשיא ארצות הברית, פעמיים כמועמד עצמאי, במערכות הבחירות של 1992 ו-1996.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > רצח גזעני

בספרו "הריגת החלום: ג'יימס ארל ריי ורצח מרטין לותר קינג" משנת 1998 הפריך פוזנר תאוריית קונספירציה שפרחה בארצות הברית מאז רצח המנהיג השחור מרטין לותר קינג ב-4 באפריל 1968, כי מאחורי הרוצח שנתפס והורשע, ג'יימס ארל ריי, עמדו שולחים אלמונים. בעקבות מחקר מפורט של מקורות וראיות טען פוזנר בספרו כי ריי פעל לבדו ולא היה "פתי" תמים שהופלל, וכי מאחורי הרצח לא עמדה שום קונספירציה. עד למותו בשנת 1998 טען ריי כי הוא פעל על פי פקודות של אדם מסתורי ששמו "ראול". פוזנר צייר תמונה אחרת, בהראותו כי ריי היה פושע ושקרן כרוני כל ימיו. העובדות שחשף פוזנר בספרו הפריכו את שקריו של ריי והשמיטו את הבסיס מתאוריות הקונספירציה.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > פיגועי 11 בספטמבר 2001

בספרו "בעת שאמריקה נמה את שנתה", שראה אור בשנת 2003 דן פוזנר בקשר של ארגון אל-קאעידה לבצע את התקפות הטרור הגדולות על ארצות הברית. בספר טען פוזנר כי לאיש משפחת המלוכה הסעודית, הנסיך אחמד בן סלמאן בן עבדול עזיז אל סעוד, היו קשרים עם אל-קאעידה והיה לו מידע מוקדם על פיגועי 11 בספטמבר. משפחת המלוכה הכחישה את טענותיו של פוזנר ביחס לנסיך.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > תעשיית המוזיקה האמריקאית

בספרו "מוטאון": מוזיקה, כסף, מין וכוח" משנת 2003, חקר פוזנר לראשונה נושא שאיננו היסטורי או מדיני, אלא נושא חברתי, המוזיקה, מן ההיבט הכלכלי והאישי של היוצרים. "מוטאון" (Motown) היא חברת תקליטים אמריקאית. בספר מתאר פוזנר כיצד נוסדה החברה בשנת 1959 על ידי יזם בן 29, ברי גורדי. במרוצת השנים הקליטה החברה אמנים ידועים כדיאנה רוס, מייקל ג'קסון וסטיבי וונדר. לפי פוזנר הדרך לתהילה הייתה כרוכה במאבקי כוח, יחסי מין, ושימוש בסמים. כל זאת בהנהגתו הרודנית והנצלנית של גורדי.
נושאי מחקריו וספריו האחרים > קשרי ארצות הברית עם ערב הסעודית

בספרו "סודות הממלכה - הסיפור הפנימי על הקשר הסודי הסעודי-אמריקאי" משנת 2005 חשף פוזנר את הקשרים העסקיים והקשרים האישיים שבין הממשל האמריקאי לבין בית המלוכה הסעודי. פוזנר חשף בספר לראשונה מערכת סודית, שאותה הוא כינה "יום הדין", שהתקינו הסעודים כדי להגן על שדות הנפט שלהם. בעקבות הספר אסרו הסעודים על ג'רלד פוזנר ועל אשתו טרישה להיכנס לסעודיה.
ספריו

Mengele: The Complete Story 1986
Publisher: Cooper Square Press
Warlords of Crime: Chinese Secret Societies - The New Mafia, 1988
Publisher: New York : McGraw-Hill
Bio-Assassins, 1989
Publisher: McGraw-Hill
Hitler's Children: Sons and Daughters of Leaders of the Third Reich Talk About Their Fathers and Themselves, 1991
Publisher: Random House
Case Closed: Lee Harvey Oswald and the Assassination of JFK, 1993
Publisher: Anchor
Citizen Perot: His Life and Times, 1996
Publisher: Random House
Killing the Dream: James Earl Ray and the Assassination of Martin Luther King, Jr., 1998
Publisher: Harvest Books
Why America Slept: The Failure to Prevent 9/11, 2003
Publisher: Ballantine Books
Motown: Music, Money, Sex, and Power (Music of the Great Lakes), 2003
Publisher: Random House
Secrets of the Kingdom: The Inside Story of the Saudi-U.S. Connection, 2005
Publisher: Random House
הערות שוליים

↑  VW Day, ג'רלד פוזנר, באתר הניו יורק טיימס
↑  ראו למשל כאן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275861305171  PLWABN: 9810694714305606  BnF: cb121445312 (data)  CANTIC: a10469679  GND: 120755602  ISNI: 0000 0001 1765 106X  LCCN: n85229834  NKC: mzk2007411339  NTA: 074327224  SUDOC: 029922631  VIAF: 57453510   WorldCat (עם VIAF): 57453510
יד לאחים

ערך זה עוסק בעמותה ישראלית. אם התכוונתם למבצע בעל שם דומה, במסגרת תוכנית ההתנתקות משנת 2005, ראו .
| --- | --- |
 סמליל הארגון "יד לאחים"
 פעילות:  "ארגון להצלה ממיסיון ומטמיעה ולהנחלת ערכי היהדות"
 מדינה:  ישראל 
 משרד ראשי:  בני ברק, ישראל ישראל
 מייסדים:  שלום דב ליפשיץ 
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים) 
 מוטו:  ”לא מוותרים על אף יהודי”
 yadleachim.co.il
 
חבר הפעילים - יד לאחים (נודעיו גם בשמות המקוצרים יד לאחים או הפעילים (במלעיל)) הוא ארגון ישראלי יהודי-חרדי. כיום מגדיר הארגון את עצמו כ"ארגון להצלה ממיסיון ומטמיעה ולהנחלת ערכי היהדות". בראש הארגון עמד הרב שלום דב ליפשיץ ופעלו בו גם הרבנים שלמה נח קרול, אברהם רביץ, נחמן קירשנבוים, מנחם כהן, צבי וינמן וכן אברהם ארטן. אחד ממורי דרכו הראשיים היה הרב יעקב לנדא, רבה של בני ברק. חלק מפעילי הארגון, בראשות הרב מנחם כהן, פרשו בשנת ה'תשמ"ט, בגלל המחלוקת בין החסידים לליטאים, והקימו את ארגון "לב לאחים".
לאחר פטירת הרב ליפשיץ בסוף תשע"א עומד בראש הארגון בנו, הרב שמואל.
היסטוריה ופעילות

בשנים הראשונות הייתה עיקר פעילותו של הארגון בקרב נוער עולה חדש מארצות המזרח. מטרתו הייתה למנוע מהנערים להישלח למוסדות לימוד חילוניים. בספטמבר 1951 פרסמו הרבנים הראשיים יצחק אייזיק הלוי הרצוג ובן-ציון מאיר חי עוזיאל מודעת תמיכה במגבית של הארגון. בנוסף החל הארגון לתמוך בהקמת ישיבות במושבי העולים הדתיים, במסגרת פרויקט "ישיבות לעם", וארגן קייטנות לעולים. בין הישיבות שהקים הארגון הייתה ישיבת "פרוזדור ירושלים" במושב תעוז, ישיבה בעכו, וישיבה בבאר שבע. לאחר חקיקת חוק חינוך ממלכתי ב-1953, פעל הארגון להשפיע על הורים לשלוח את ילדיהם לחינוך הדתי ולא לזרם הממלכתי. בין הנערים שבהם טיפל הארגון היה אריה דרעי, שבגיל 11 נשלח בסיוע הארגון לישיבה בבני ברק.
בשנת 1961, פרץ סכסוך בין הארגון למשה קול, ראש מחלקת עליית הנוער בסוכנות היהודית. הארגון האשים את קול ועליית הנוער בכך שהם שולחים נערים דתיים עולים חדשים למוסדות חינוך חילוניים. באחד המקרים אף הגיעו פעילי הארגון לכפר הנוער רמת הדסה, וניסו לקחת איתם נערים שהצהירו שהם דתיים.
בשנות ה-60 החל הארגון לעסק גם בתחומים נוספים, בעיקר מאבק במיסיון. לדברי הארגון, בישראל פועלות כ-100 קהילות שהארגון מגדיר כמיסיונריות או ככתות, תקציבן עומד על מיליוני דולרים לשנה וקהל היעד שלהם הוא משפחות במצוקה, חומרית או נפשית. לארגון מחלקה בת עשרות עובדים ומאות מתנדבים, חלקם אנשים שהיו בעצמם חברים בכתות או בקהילות אלו. הם נפגשים עם חברים בקהילות האמורות ומנסים לשכנעם להתנתק מהן. עיקר המאבק של הארגון בתחום זה נסוב בשנים האחרונות סביב פעילות יהודים משיחיים, עדי יהוה, סיינטולוגיה ובעבר גם בכת הרא קרישנה. אנשי הארגון מנהלים גם מאבק ציבורי נגד קבוצות אלה. הארגון מבצע "פעילות מונעת" של חיזוק הזהות היהודית, בעיקר בקרב עולים מרוסיה, ופעילות למען עידוד ברית מילה לעולים שלא-נימלו.
בשנת 1980, במהלך טקס פומבי בירושלים שהתנהל על ידי הארגון, מאות עותקים של "הברית החדשה" נשרפו.
בקיץ 1984, הפגינו פעילי הארגון סמוך לניידת השידור של ערוץ המזרח התיכון בגבול לבנון, בטענה שהתחנה מבצעת פעילות מיסיונרית. הארגון טען כי פעילות התחנה היא דרך מתוחכמת להעביר את היהודים על דתם, על ידי שילוב של תוכניות טלוויזיה פופולריות בין שידורי הדת. והוא קרא לממשלה למנוע שירותים מאנשי התחנה.
בשנים 1985–1986, הוביל הארגון את המאבק נגד פתיחת האוניברסיטה המורמונית בהר הצופים שבמחוז ירושלים. בעקבות מחאות אלו, חתמו ראשי האוניברסיטה על הסכם בו התחייבו לא לעסוק בפעילות נוצרית-מיסיונרית בשטחי ישראל.
בשנת 1987, דרש הארגון להוריד 4 מצפים בגליל, בהם לטענתו מתגוררים חברי כתות מסטיות.
ב-1992 ביקש חברי הארגון מוועדת הבחירות המרכזית לכנסת, לפסול את מפלגת חוק הטבע הדוגלת באמונות השנויות-במחלוקת של כת המדיטציה הטרנסצנדנטלית, מלרוץ לבחירות לכנסת, אך בקשתם נדחתה.
הארגון נודע גם ככזה שעוסק בחילוץ נשים יהודיות שנישאו תחילה לערבים מוסלמים ונאלצות להמשיך להתגורר עם ילדיהן בכפרים ערביים מסוכנים, בניגוד לרצונן של רבות מהן. על-פי נתוני הארגון, מגיעים אליו כ-500 דיווחים שונים מדי שנה על מקרים בסגננוות הללו, חלקם מלווים בתיאורים גרפיים של אלימות פיזית, התעללויות ואף איומים על הוריהן.
ביקורת על הארגון

בשנת 1990 יזם משרד הרווחה חקירה נגד הארגון, לאחר שעסק באימוץ ילדים ממשפחות מצוקה, ללא אישור ובניגוד לחוק האימוץ. הארגון אף הואשם ב'חטיפת ילדים'.
הארגון איים בחרם צרכנים חרדי, על חברת ויטה כדי שתפטר את אדוארדו קמפוס, מנהל כוח אדם במפעלה באשדוד, שהיה פעיל ב"עדי יהוה". בדצמבר 1999 פוטר קמפוס מעבודתו, מה שגרם להתארגנות חרם צרכני נגדי ביוזמת עיתון "הארץ" וחבר הכנסת אילן גילאון (מרצ). הארגון טען כי "עדי יהוה" היא כת מיסיונרית, והעובדה שקמפוס פועל בה מסוכנת לכל מי שעובד סביבו משום שהוא עלול להעבירו על דתו. קמפוס עצמו טען שהוא אינו מנסה לשכנע עובדים אחרים להמיר את דתם, וכי הלחץ שמופעל למען פיטוריו הוא פגיעה בחופש הדת שלו. קמפוס הוחזר לעבודה בעקבות החרם הנגדי, אולם בתנאים לא-נוחים, שהביאו אותו בסופו של דבר להסדר פרישה תמורת פיצויים. הזדרזות חברת "ויטה" להודיע על פרישת קמפוס לארגון "יד לאחים" עוררה זעם רב בקרב יוזמי החרם הנגדי.
בדוח זכויות האדם של מחלקת המדינה של ארצות הברית בשנת 2000 דווח כי הארגונים החרדיים "יד לאחים" ו"לב לאחים" אחראים לכאורה לחלק גדול מההתנכלויות, איומים והטרדות כלפי נוצרים-אוונגליסטים, עדי יהווה, וכן יהודים-רפורמים ויהודים-קונסרבטיבים – אם כי – בשנת 2001 נכתב כי בניגוד לדו"ח מאשתקד לא התקבלו דיווחים על התנכלויות כאלה.
ביוני 2010 דחה בית משפט השלום בבאר שבע תביעה כנגד הרב יהודה דרעי וכנגד ארגון "יד לאחים" שהוגשה על-ידי עמותת "נחלים בנגב" ועוד. התובעים טענו כי הנתבעים אחראים לנזק שנגרם להם בעת אירוע הטבלה לנצרות של שתי נערות יהודיות. בית המשפט פסק כי לא-הוכח שהנתבעים גרמו לנזק.
ראו גם

הליגה נגד השמצה – ארגון ה-ADL האמריקני
יהודים למען יהדות – ארגון ה-Jews for Judaism האמריקני
להב"ה – למניעת התבוללות בארץ הקודש
ארגון הפעילים לב לאחים
הערות שוליים

↑  ישראל לנדרס, איך יוצאים מזה, דבר, 7 בינואר 1983
↑  בהשלטת רוח התורה כוחנו, שערים, 4 ביוני 1957
דורשים נציג דתי במיון עולים, הארץ, 6 באוקטובר 1961
↑  מגבית "כופר נפש", שערים, 23 בספטמבר 1951
↑  להרחבת מפעלינו בקליטת ובהתיישבות, שערים, 4 בינואר 1952
↑  נתקיים כנס הקייטנות של חבר "פעילי המהנה התורתי", שערים, 1 באוגוסט 1956
400 ילדים בכנס תלמידים בקיטנות, הצופה, 1 באוגוסט 1956
↑  חגיגת חנוכת בית חיים, הצופה, 23 בינואר 1953
↑  חגיגת חנועת הבית של ישיבת באר שבע, הצופה, 19 בינואר 1954
↑  עמי אסף, ה"התמרדויות" - מה רקען?, דבר, 3 בדצמבר 1957
המאבק למען חינוך דתי בישובי העולים, שערים, 6 ביולי 1959
↑  אמנון לוי, מודל אריה דרעי, חדשות, 24 באוגוסט 1990
↑  שאול הון, הילדים יישלחו למוסדות דתיים וחילוניים, כרצונם, מעריב, 10 באוגוסט 1961
מ. קול מאשים את "חבר פעילי המחנה התורתי" בחבלה חמורה בדרכי ההצלה של ילדים, הַבֹּקֶר, 10 באוגוסט 1961
↑  ג.שטרסמן, ,לא חטפנו ילדים' - אומרים "פעילי המחנה התורתי", מעריב, 24 באוגוסט 1961
"פעילי המחנה התורתי" יבואו שנית לרמת־הדסה, הַבֹּקֶר, 27 באוגוסט 1961
↑  הממשלה תדון היום בהתפרעויות של  "פעילי המחנה התורתי" נגד המיסיון, דבר, 15 בספטמבר 1963
↑  שמעון אלקבץ, "יד לאחים" בב״ש יוצאים למלחמה נגד חסידי כת הרי קרישנה בעיר, חדשות, 17 באוגוסט 1987
"יד לאחים" ייאבק  בכתות האורייטליות, דבר, 11 במרץ 1982
↑  דניאל אביב, שוקי לבנון, קורס לעולים חדשים לקראת ברית המילה, חדשות, 25 באפריל 1991
↑  יהונתן ניצן ושמשון ביכלר, הדרך לעזה: על משטרי הכוח וכנסיות האל העליון היחיד, 2024, עמ' 65
↑  מנחם הורוביץ, טלוויזיה מיסיונרית, חדשות, 15 באוגוסט 1984
↑  חנוך מרמרי, המשיח הוא אמריקאי יש לו סניף במרג׳־עיון, חדשות, 17 באוגוסט 1984
↑  עמנואל רוזן, "המורמונים רוצים לחדור אל חדר המיטות של עם ישראל", מעריב, 22 בדצמבר 1985
אמנון לוי, בעזרת השם נעצור את המורמונים, חדשות, 2 במאי 1986
↑  עתי"ם, המורמונים התחייבו: לא נהיה מיסיונרים, חדשות, 8 באוגוסט 1985
אריה בנדר, "אנו מתחייבים בכתב לא לעסוק במיסיונריות", מעריב, 7 באוגוסט 1985
↑  יגאל קוצר, יד לאחים: להוריד 4 מצפים המאוכלסים בכיתות מסטיות, חדשות, 27 ביולי 1987
↑  אמנון ברזילי, מבזק בחירות, חדשות, 20 במאי 1992
↑  דניאל אביב, משרד הרווחה יזם את חקירת "יד לאחים", חדשות, 8 בינואר 1990
↑  אורון מאיר, אימוץ למהדרין, חדשות, 4 בינואר 1990
איתן לוין, מלחמת אחים, מעריב, 4 בינואר 1990
↑  איתן לוין, יד לאחים: נעצרה חשודה נוספת, מעריב, 5 בינואר 1990
איתן לוין, "מדובר בכסף גדול" אמר חוקר פרשת יד לאחים, מעריב, 4 בינואר 1990
↑  עקיבא אלדר, כשעיתון מנהל מסע צלב, באתר העין השביעית, 1 בינואר 2000
↑  דו"ח זכויות האדם משנת 2000
↑  דו"ח זכויות האדם משנת 2001
↑  תא (ב"ש) 1652-07 נחלים בנגב (עמותה רשומה) נ' הרב יהודה דרעי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309388805171  LCCN: n91102036  VIAF: 126806033   WorldCat (עם VIAF): 126806033