stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מות
אפיונו

בשירה האוגריתית, בעלילות בעל וענת, מות מתואר כאחד האלים העוצמתיים ביותר, וכאשר עוזרו נשלח לבעל, הוא חוזר בבכי לביתו ותוהה על גורל שלטונו. מוֹת מתאר את עצמו כמי שנפשו מתאווה תמיד להמית, וכמי שאוכל בשתי ידיו, ובוצעים לפניו שבע מנות ומוזגים לפניו כוס [גדולה] כמו כד. מות מתואר כמחזיק בידו מטה שכול ומטה אלמון ('בדה חֿט תֿכל בדה חֿט אֻלמנ' - בידו חוטר שכול, בידו חוטר אלמון). בפולחן ובדת האוגרית לא נמצאו מנהגי תפילה וזבח לכבודו, אולם המואבים עבדו את מקבילו בעל פעור, זבחו לו וקראו על שמו יישובים.
הוא מתואר כמי שגרונו משתוקק לנפשות של בני אדם, והוא לא יכול לבוא על סיפוקו ולהשביע את רעבונו זה. יש לו תאווה אינסופית לבלוע. כאשר בעל שולח את שליחו למות, הוא מזהיר אותו שלא יתקרב יתר על המידה משום שמות עלול לבלוע אותו. כאשר מות מאיים על בעל שיבלע אותו, בעל מפחד ונכנע ללא קרב. כאשר מות פוגש את ענת הוא מתרברב בפניה שבלע את בעל אחיה כמו גדי. אך ענת, אלת המלחמה, היא בין האלים היחידים המסוגלים להתמודד עם מות, והיא מצליחה להביסו וזורעת את בשרו בשדות למאכל לציפורים, ומחיה את בעל.
מקומו של מות

לפי המיתולוגיה הכנענית שוהה האל מות בממלכת המתים, ששכנה מתחת לאדמה ונקראה המרי (מאותו שורש של המילה מהמורה, שמשעותו כנראה היא "שטף, בלע"), וניתן להקבילה למושג השאול בתנ"ך. מושבו של מות מתואר "מכ כסאֻ תֿבתה חֿחֿ ארצ נחלתה", כלומר "מך כיסא שבתו, חוח ארץ נחלתו". כמו ביהדות הקדומה, גם במיתולוגיה הכנענית לא היה קיים המושג "גיהנום" או מקבילה אחרת שלו. ממלכת המתים הכנענית, שנחשבה כ"עולם שמעבר לחיים" נחוותה כמקום של חירות ושחרור ("בית החופשית", באוגרית "בת חפתֿת").
הראייה הכנענית של המוות הייתה סופית ומוחלטת, בלא מושג המקביל לתחיית המתים, והנשמות הנכנסות לממלכת המתים אינן יוצאות. לפי המיתולוגיה הכנענית, בניגוד לנשמות בני האדם, היו האלים נכנסים אליה ויוצאים ממנה באופן סדיר. שפשו, אלת השמש השוכנת בשמים במשך היום, מגיעה לעולם התחתון כל יום אחרי שקיעתה בערב. "קבר שפש" הוא אחד מן הכינויים שמופיעים בלוחות אוגרית עבור עולם המתים.
ההסבר הכנעני לעונות השנה אף הוא מסתמך על קיומה של חמירי, ממלכת המתים והשאול. בעל הדד, אחיו של האל מות, מבלה מחצית מן השנה בעולם המתים, משך זמן זה הוא עונת הקיץ החמה והשחונה, שבה אין גשמים. מדי שנה מגיעה אחותו ענת, אלת המלחמה, כדי להילחם עם האל מות ולהחזיר את בעל הדד, אל החורף הטוב, הנותן חיים.
מות ביהדות

בספר ירמיה ט' כ' (מצוין בסעיף הבא), מתואר אחד הרמזים הברורים ביותר להכרת מיתוסי כנען הצפוניים בממלכת יהודה. בלוחות אוגריתיים (CA 3 II, שורות 124–127), נמצאו הקבלות דומות להפליא בסיפור עלילת בעל הבונה את ארמונו, כאשר כושר וחסיס, אל המלאכה והאומנות מקבל הנחיה ברורה: אל לו לכושר וחסיס להקים צוהר או חלון בארמון הבעל. חששו של בעל הוא מפני אחיו, מות, אשר על פי תיאורו, נהג לחדור דרך חלונות הבתים בלילות כדי לטרוף את החיים אל ממלכתו, שאול.
הרמזים בפסוק מספר ירמיה מקבילים: "מות", "חלונינו", "ארמנותינו". וכן, האנשת המות לישות בפני עצמה המכריתה עוללים ובחורים.
קאסוטו סובר שבתנ"ך יש בכמה מקומות התייחסות אל מות כאל ישות פרסונלית בדומה למות הכנעני, רק שלפי ההשקפה הישראלית מות ירד ממדרגה של אל למדרגה של שד ומאוחר יותר למלאך המוות, אף שאופיו נשאר כשהיה. הוא מתואר כמי כבעל נפש עזה, שאינו יודע שבע, ושפיו פעור לבלוע תמיד.
נוכל למצוא בתנ"ך התייחסויות רבות המכוונות כלפיו, כתיאור של ישות פרסונלית המתגנבת לתוך העיר: ”כִּי עָלָה מות בְּחַלּוֹנֵינוּ, בָּא בְּאַרְמְנוֹתֵינוּ, לְהַכְרִית עוֹלָל מִחוּץ, בַּחוּרִים מֵרְחֹבוֹת” (ירמיה ט', כ); כמקום נסתר בעל שערים: ”הֲבָאתָ עַד נִבְכֵי יָם, וּבְחֵקֶר תְּהוֹם הִתְהַלָּכְתּ? הֲנִגְלוּ לְךָ שַׁעֲרֵי מות, וְשַׁעֲרֵי צַלְמָוֶת תִּרְאֶה?” (איוב, ל"ח, ט"ו–י"ז); כיישות בולענית בעל רצון אינסופי לכלות ולבלוע כל דבר: ”לָכֵן הִרְחִיבָה שְּׁאוֹל נַפְשָׁהּ, וּפָעֲרָה פִיהָ לִבְלִי חֹק...” (ישעיה, ה', י"ד), ובדומה לכך: ”אֲשֶׁר הִרְחִיב כִּשְׁאוֹל נַפְשׁוֹ, וְהוּא כַמָּוֶת וְלֹא יִשְׂבָּע” (חבקוק, ב', ה'). באיוב (י"ח י"ג) הוא מתואר כמי שיש לו בן: ”יֹאכַל בַּדָּיו, בְּכוֹר מָוֶת” (איוב י"ח, יג) – בן שבו יש את התגשמות המחלות. בפסוק העוקב הוא מתואר כ-”"מֶלֶךְ בַּלָּהוֹת” (שם, י"ד).
ראו גם

בעל פעור
מרזח
לקריאה נוספת

מ. ד. קאסוטו, האלה ענת, הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, תשי"ח, עמ' 47–49
John C. Gibson, "Canaanite Myths and Legends", T.& T. Clark Publishers Ltd., September 2004
הערות שוליים

↑  לוח UT 52 שו' 8.
↑  מ. ד. קאסוטו, האלה ענת, מוסד ביאליק, תשכ"ה, עמ' 48
↑  לוח UT 51 VII שו' 40-47.
↑  לוח אב"א, א, 18–22, קאסוטו
↑  לוח UT 52 שו' 8–9. והשווה ”שְׁכוֹל וְאַלְמֹן” (ישעיה, מ"ז, ט').
↑  ”וַיֵּשֶׁב יִשְׂרָאֵל בַּשִּׁטִּים וַיָּחֶל הָעָם לִזְנוֹת אֶל בְּנוֹת מוֹאָב: וַתִּקְרֶאןָ לָעָם לְזִבְחֵי אֱלֹהֵיהֶן וַיֹּאכַל הָעָם וַיִּשְׁתַּחֲווּ לֵאלֹהֵיהֶן: וַיִּצָּמֶד יִשְׂרָאֵל לְבַעַל פְּעוֹר וַיִּחַר אַף ה' בְּיִשְׂרָאֵל” (במדבר, כ"ה, א'–ג'), ”וַיִּקַּח בָּלָק אֶת בִּלְעָם רֹאשׁ הַפְּעוֹר הַנִּשְׁקָף עַל פְּנֵי הַיְשִׁימֹן” (במדבר, כ"ג, כ"ח), וכן בית פעור מדברים, ג', כ"ט, דברים, ל"ד, ו', ויהושע, י"ג, כ'
↑  ”יִמּוֹטוּ עֲלֵיהֶם גֶּחָלִים בָּאֵשׁ יַפִּלֵם בְּמַהֲמֹרוֹת בַּל-יָקוּמוּ” (תהלים, ק"מ, י"א)
מ. ד. קאסוטו, האלה ענת, מוסד ביאליק, תשכ"ה, עמ' 48.

צבי ושפרה רין, עלילות האלים, ענבל, 1996, עמ' 266.
↑  לוח UT 51 VIII שו' 12-14.
↑  נמוך, שפל: ”וְאִם מָךְ הוּא מֵעֶרְכֶּךָ” (ויקרא, כ"ז, ח'), ”וְכִי יָמוּךְ אָחִיךָ וּמָטָה יָדוֹ עִמָּךְ” (ויקרא, כ"ה, ל"ה)(באוגריתית גם נמצא הפועל 'לימכ' באותה משמעות).
↑  מערה, נקיק: ”וַיִּתְחַבְּאוּ הָעָם בַּמְּעָרוֹת וּבַחֲוָחִים וּבַסְּלָעִים וּבַצְּרִחִים וּבַבֹּרוֹת” (שמואל א', י"ג, ו').
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל • אשרה • בעל־הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546047605171  LCCN: sh85087500
מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון מכרות
 מיקום:  קנזס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1 במאי 2007
 תאריך פתיחה רשמי:  1 במאי 2007 
 קואורדינטות:  38°02′37″N 97°52′03″W﻿ / ﻿38.0437°N 97.8676°W﻿ / 38.0437; -97.8676
 underkansas.org
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מוזיאון המלח התת-קרקעי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה מוזיאון המלח התת-קרקעי(למפת קנזס רגילה) טופיקה ויצ'יטה מנהטן האצ'ינסון דודג' סיטי נברסקה מ י ז ו ר י  אוקלהומה ק ו ל ו ר ד ו מוזיאון המלח התת-קרקעי(למפת קנזס מוגדלת) טופיקה ויצ'יטה מנהטן האצ'ינסון דודג' סיטי נברסקה מ י ז ו ר י  אוקלהומה ק ו ל ו ר ד ו מוזיאון המלח התת-קרקעי
 
קרונות חשמליים נגררים להסעת המבקרים במוזיאון
מוזיאון המלח התת-קרקעי של קנזס (באנגלית: Kansas Underground Salt Museum) הוא מוזיאון לתולדות כריית מלח, הנמצא בליבו של מכרה מלח בסמוך לעיר הצ'ינסון שבמדינת קנזס בארצות הברית. המוזיאון שוכן בתוך חלל שנחצב בעומק של 198 מטרים מתחת לפני הקרקע.
המכרה

המוזיאון מהווה חלק ממכרה המלח של חברת המלח הצ'ינסון, שהכרייה בו החלה בשנת 1923. המכרה כולו משתרע על פני שטח של 3.7 קילומטרים מרובעים, והאורך הכולל של המנהרות והמעברים בו מגיע ל-107 קילומטרים. המכרה נחפר בשיטה של חפירת פירים אנכיים אל תוך מרבץ המלח וחפירת חללים המתפשטים בתבנית של משבצות מתחתית הפירים, תוך הותרת עמודי תמיכה טבעיים של מלח. החללים בו הם גדולים - בעלי שטח שמ-230 ועד 1,400 מטרים מרובעים ותקרה המגיעה לגובה של 3.3 עד 5.2 מטרים. התנאים הסביבתיים במכרה יציבים למדי - טמפרטורה של כ-20 מעלות צלזיוס ולחות יחסית של כ-45%.
המלח המופק במכרה איננו טהור די הצורך כדי לשמש כמלח שולחן, ועל כן הוא משמש בעיקר לפיזור על כבישים כדי למנוע היווצרות קרח עליהם.
המוזיאון

הרעיון להקמת המוזיאון הועלה בראשית שנות האלפיים ביזמת האגודה ההיסטורית של מחוז רינו, שבו שוכן המכרה. לצורך הקמתו נחפר פיר חדש לתוך המכרה, אשר חפירתו ארכה שנה (2004-2005). הפיר נחפר דרך מאגר מי תהום המשתרע מעל מרבץ המלח של המכרה ונדרש שימוש בטכניקה מיוחדת של הקפאת המים שבמאגר באמצעות הזרקת חנקן נוזלי לתוכם על מנת לאפשר יציקת מעטה בטון לפיר. רצפת המוזיאון צופתה בגרסה מיוחדת של בטון, שמלח החליף את החול המשמש בדרך כלל לייצורו.
על פי החוק נדרשים המבקרים במוזיאון (כמו כל אדם אחר הנכנס למכרה) לחבוש קסדת מגן ולשאת ציוד נשימה לחירום כגיבוי.
התצוגה במוזיאון מציגה את השלבים השונים של התהליכים המסורתיים והמודרניים של כריית מלח במכרה, כולל דרך עריכת הפיצוצים במכרה והשימוש בציוד מכני לשם איסוף המלח והובלתו אל מחוץ למכרה. חלק מאוסף המוזיאון הוא פריטי ציוד ומכונות ששימשו במכרה. ציוד זה פורק כדי להורידו בפירים הצרים אל המכרה ושם הורכב מחדש. לאחר שהתיישן והוחלף בציוד אחר היה זה בלתי כלכלי לפרקו ולהוציאו מן המכרה ולכן הוא אוחסן במקום זאת בחללים הריקים שנמצאו במכרה בשפע, ועם הקמת המוזיאון היה זמין להיכלל באוספו.
למבקרים במוזיאון עומדת האפשרות לצאת בנסיעה בקרונות הנגררים על ידי כלי רכב חשמלי אל חללי המכרה שמעבר לתחומי המוזיאון, כולל שהייה קצרה בחשיכה גמורה.
המוזיאון מציג גם מידע על התכונות הגאולוגיות של מרבצי המלח בקנזס, כולל היעדרם של מאובנים כלשהם בתוך מרבצי המלח.
בתוך המכרה קיים אזור בשטח של כ-106 דונם, המשמש כאזור אחסנה מאובטח שבו מאוחסנים מסמכים שונים וחפצי ערך (כולל סרטי קולנוע מקוריים) על בסיס מסחרי. המכרה מתאים לשימוש זה בשל התנאים הסביבתיים הקבועים השוררים בו והיותו מוגן מפגעי מזג האוויר. אזור האחסנה סגור לכניסת מבקרים, אך החברה המפעילה אותו הקימה תצוגה המדמה אותו, והכלולה בתצוגות שבמוזיאון המלח.
גלריה

תצוגת רכבת, ששימשה להובלת עובדים, מלח וציוד במכרה
תצוגת כלי רכב, ששימש לנסיעה בתוך המכרה
ראו גם

מכרות המלח בווייליצ'קה
מנהרות הגיר של חלם
מיכאל גרוס (חוקר)

אין תמונה חופשית
מיכאל גרוס (נולד ב-1954) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה ליחסים בינלאומיים בבית הספר למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. כיהן בעבר גם כראש המחלקה.
גרוס סיים את הדוקטורט באוניברסיטת שיקגו.
תחומי ההתמחות שלו הם: אתיקה של מלחמה, ביואתיקה, צדק בינלאומי ואתיקה רפואית צבאית.
משמש כחבר הוועד המנהל של העמותה הישראלית ללימודים בינלאומיים.
פרסומים

פרסם מאמרים רבים וספרים, בהם:
MORAL DILEMMAS OF MODERN WAR: Torture, Assassination and Blackmail in an Age of Asymmetric Conflict, Cambridge University Press, 2009. ISBN 0521685109
Bioethics and Armed Conflict: Moral Dilemmas of Medicine and War, MIT Press, 2006
Ethics and Activism: The Theory and Practice of Political Morality, Cambridge University Press, 1997
מוזיאון התנ"ך (וושינגטון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון פרטי, Bible museum 
 כתובת:  סאות'ווסט, Terminal Refrigerating and Warehouse Company 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  Stephen Green 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 17 בנובמבר 2017
 תאריך פתיחה רשמי:  17 בנובמבר 2017 
 קואורדינטות:  38°53′05″N 77°01′01″W﻿ / ﻿38.8847222°N 77.0169444°W﻿ / 38.8847222; -77.0169444
 www.museumofthebible.org
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) מוזיאון התנ"ך(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) מוזיאון התנ"ך
 
מוזיאון התנ"ך הוא מוזיאון בעיר וושינגטון די. סי. בארצות הברית. הוא נפתח בחודש נובמבר 2017. אוספו של המוזיאון מתבסס על "אוסף גרין" (אנ') והוא מתמקד בהשפעה ההיסטורית של התנ"ך. בנוסף גלריה מרכזית במוזיאון תוקדש לפריטים שיתקבלו מרשות העתיקות בישראל.
היסטוריה

המוזיאון הוקם על ידי משפחת גרין שבבעלותה אוסף של למעלה מ-40,000 פריטי עתיקות הקשורים בתנ"ך ובברית החדשה. זהו האוסף הפרטי הגדול בעולם של פריטים עתיקים והוא כולל טקסטים נדירים וחפצים. המשפחה החלה להקים את האוסף בשנת 2009. הקמת המוזיאון הוכרזה בשנת 2012. משפחת גרין שקלה להקימו בערים וושינגטון, ניו יורק ודאלאס במדינת טקסס. בחודש יולי 2013 הודיעה המשפחה שהיא רכשה אתר מתאים במרכז וושינגטון הנמצא בקרבת המול שהיא השדרה המרכזית בעיר הכוללת שדירת מוזיאונים וכן בקרבת הקפיטול. המבנים והאתר נרכשו בסכום של 50 מיליון דולר. הם שימשו לפני כן כ"מרכז העיצוב וושינגטון". המבנים הם מבנים היסטוריים שמורים המעוצבים בסגנון נאו-רנסאנס. כדי להשלים את המוזיאון נדרש לשפץ את המבנים, להוסיף תוספות בנייה. לאחר השלמת בנייתו ישתרע המוזיאון על פני 48,000 מ"ר. העלות הנוספת של השיפוצים והקמת התצוגה מוערכת בסך של 400 מיליון דולר.
בחודש אוגוסט 2015 הודיעה רשות העתיקות על חתימת הסכם שיתוף פעולה בינה למוזיאון. במסגרתו תוקם גלריה מרכזית שתיוחד לפריטים שיגיעו מישראל שבה יוצגו מאות פריטים המשתייכים לתקופות המקראיות, בית שני ולברית החדשה ועוד. על פי רשות העתיקות זאת תהיה התערוכה הגדולה ביותר של מדינת ישראל שתוצג בחו"ל.
טקס לפתיחת המוזיאון התקיים בנובמבר 2017.
הכניסה למוזיאון הייתה חופשית וללא תשלום אך החל מסוף 2018 החלה מכירת כרטיסים. המוזיאון משתמש בטכניקות כגון הולוגרמות ומציאות מדומה שיאפשרו להמחיש את סיפורי התנ"ך למבקרים. על גג המבנה מתוכנן גן תנכ"י. בבית הקפה במוזיאון יגישו גם מזונות מקראיים כגון לחם דמוי פיתה ודבש תמרים. התצוגות במוזיאון יציעו גם נקודת מבט מחקרית על השפעת התנ"ך בהיסטוריה. במוזיאון מוצגים חדרים שמתארים התרחשויות המתוארות בתנ"ך כמו תיבת נח, וסיפורו של שמשון.
באוקטובר 2018, מספר מגילות שהוצגו במוזיאון כחלק ממגילות מדבר יהודה, התגלו כזיוף והוסרו מן התצוגה. במרץ 2020 דווח כי כל המגילות שהוצגו במוזיאון כמגילות מדבר יהודה היו מזויפות.
תערוכות

התערוכות מתכוונות להציע נקודת מבט מלומדת על השפעת המקרא בהיסטוריה. חוקר התנ"ך דייוויד טרוביש, לשעבר מנהל אוספי המוזיאון, נשכר לייעץ לרכישות חדשות, לאפיין את הקו הסיפורי של תערוכות המוזיאון ולפקח על צוות של שלושים חוקרים ואוצרים.
כל אחת משש הקומות במוזיאון מכילה תערוכה שונה המדגישה היבטים שונים בתולדות המקרא או בהשפעתו. זה כולל שלוש קומות תצוגה קבועות, כל אחת בגודל 5,100 מ"ר.
הקומה הראשונה משלבת חפצים עתיקים עם טכנולוגיה מודרנית שנועדה ליצור תחושה של ביקור בתקופת המקרא. הכניסה הקדמית ברחוב 4 SW כוללת 12 מטר גובה, 2.5 טונות (2,500 ק"ג) דלתות כניסה מברונזה עם אמנות ויטראז 'המכילה תבליט המתאר את היצירה בבראשית. יש גם לובי מפואר עם תקרת LED בגודל 60 מטר המאפשרת לשנות אפקטים ומסרים חזותיים.
הקומה השנייה מתמקדת בהשפעת המקרא על תרבות העולם, בתחומים כמו מדע, צדק וחופש. חלק אחר מוקדש להשפעת המקרא בהיסטוריה האמריקאית.
הקומה השלישית מציגה את הנרטיב הכללי של התנ"ך מאברהם דרך בריאת ישראל ועד ישו והכנסייה הקדומה. קומה זו מכילה גם חלק גדול מהתנ"ך היהודי.
הקומה הרביעית מציגה היסטוריה מקראית וארכאולוגיה. טרוביש הצהיר כי המוזיאון "לא יעסוק בקונפליקטים בהיסטוריה הנוצרית אלא יסביר את הטיעונים שהועלו באותה תקופה".
הקומה החמישית מכילה תיאטרון אמנויות הבמה עם אמפיתיאטרון של 500 איש. המוזיאון מתכנן לתת חסות להרצאות מלומדות וכן להופעות מולטימדיה הקשורות לתנ"ך. הקומה החמישית מכילה גם חלל תצוגה נפרד לתערוכות שהוצגו על ידי רשות העתיקות.
הקומה השישית מורכבת מאזורי תצפית על הגג המשקיפים על הקניון הלאומי ועל קפיטול ארצות הברית, תערוכות ויטראז ואולם אירועים עם מושב ל-1,000 אורחים. מכון מחקר ממצאי המוזיאון וספריית העיון ממוקמים בתוספת חד קומתית לגג כולל מתחם משרדים סמוך.
הערות שוליים

↑  Private Bible Museum to Be Built in Heart of Washington, D.C. באתר הארץ באנגלית, 13 בפברואר 2015
↑  Here's the Museum of the Bible's $400M plan for the former Washington Design Center באתר Washington Business Journal
↑  חלון ראווה עולמי חשוב לאוצרות הארכאולוגים של ארץ ישראל: גלריה של רשות העתיקות תוקם במוזיאון התנ"ך בוושינגטון באתר רשות העתיקות, אוגוסט 2015
↑  במוזאון התנ"ך המוקם בוושינגטון יוצגו פריטים מישראל באתר רשת ב'
↑  הספרים והמחלוקת: הצצה למוזיאון התנ"ך שנפתח בוושינגטון, באתר ynet, 19 בנובמבר 2017
↑  הבדיקה הוכיחה: חלק ממגילות ים המלח שהוצגו במוזיאון התנ"ך בוושינגטון - מזויפות, באתר ‏מאקו‏, 23 באוקטובר 2018
↑  'Dead Sea Scrolls' at the Museum of the Bible are all forgeries, באתר נשיונל ג'יאוגרפיק
↑   משה גלעד, מוזיאון התנ"ך בוושינגטון: פחות מדע, יותר אינדיאנה ג'ונס, באתר הארץ, 6 בפברואר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595306005171  BnF: cb17076008s (data)  GND: 108403381X  LCCN: no2016168083  NKC: ko20211131430  RERO: 02-A027363247  SUDOC: 196490251  VIAF: 102145663041905071152   WorldCat (עם VIAF): 102145663041905071152 
מוזיאון התנ"ך וושינגטון הבירה - קומה 4 - היסטוריה מקראית וארכאולוגיה.
מבצע שני מגדלים

מבצע שני מגדלים הוא מבצע של צה"ל ומשמר הגבול שנערך בלילה שבין 19 ל-20 ביוני 2007, ובו נהרגו המחבלים זיאד צובחי מוחמד מלאישה, ראש תשתית הטרור של ארגון הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בג'נין שהיה יעד המבצע, ואברהים אחמד עבד אל-לטיף עאבד, פעיל הארגון.
ב-20 ביוני 2007, מיד לאחר המבצע, הודיע דובר צה"ל (בלי לנקוב בשם הקוד של המבצע) כי שני המחבלים נורו לאחר שפתחו באש לעבר כוח צה"ל בעת פעילותו, ועל גופותיהם נמצאו כלי נשק.
בתחקיר מאת העיתונאי אורי בלאו, שפרסם העיתון "הארץ" כשנה וחצי מאוחר יותר, נטען שבתכנון המבצע ניתן אישור לסיכול ממוקד, על ידי הרמטכ"ל גבי אשכנזי, מפקד פיקוד המרכז יאיר נוה, וקצינים בכירים נוספים, וזאת לטענתו בסתירה לסייגים שקבע בג"ץ לעניין סיכולים ממוקדים.
דובר צה"ל שהגיב לכתבה דחה את מסקנות "הארץ" וטען כי הפעולה עולה בקנה אחד עם חובותיה המשפטיות של ישראל, בכלל זה אלו הנוגעות לביצוע סיכול ממוקד. גם היועץ המשפטי לממשלה קבע, בינואר 2009, כי "אין כל יסוד לטענה לפיה צה"ל 'התעלם' מהוראות בג"ץ בנוגע לפעולות 'סיכול ממוקד'."
המחבלים

זיאד צובחי מוחמד מלאישה נולד ב-1982 בכפר ג'בע בנפת ג'נין. הצטרף כנער לג'יהאד האסלאמי כפעיל באל-ג'מאעה אל-אסלאמיה, ארגון התלמידים והסטודנטים של הג'יהאד האסלאמי. נעצר על ידי צה"ל ב-2002, נשפט וריצה עונש מאסר של שלוש שנים וחצי. לאחר שחרורו ב-2006 שימש כסייענו הבכיר של חוסאם עיסא, מראשי הג'יהאד האיסלאמי, שנהרג בדצמבר 2006. לאחר מות עיסא החליפו מלאישה כראש תשתית טרור באזור ג'נין שפעלה לעריכת פיגועי התאבדות בישראל. מלאישה הלך דרך קבע חמוש ברובה ומטעני נפץ, ועל פי דברי חבריו ייחל למותו כשהיד. על פי דובר צה"ל פעלה תשתית הטרור בהכוונת מלאישה בניסיון בלתי פוסק להוצאת פיגועי התאבדות, ובשל כך הוגדר מלאישה על ידי צה"ל (לפי המצוטט 'הארץ') כ"מוביל תשתית מתקתקת ועומד בקריטריונים הנדרשים לפגיעה מונעת".
אברהים אחמד עבד אל-לטיף עאבד נולד ב-1984, והיה תושב כפר דאן בנפת ג'נין. על פי דובר צה"ל עאבד היה פעיל בג'יהאד האיסלאמי, מעורב בפיגועי ירי לעבר כוחות צה"ל ובניסיונות לעריכת פיגועי התאבדות.
תכנון המבצע

תחקיר "הארץ" מתאר סדרה של ישיבות שבמסגרתן, לכאורה, נקבע אופי הפעילות במבצע שני מגדלים:
ב-28 במרץ 2007 נערכה בלשכתו של אלוף פיקוד מרכז, יאיר נוה, ישיבת אישור תוכניות למבצע שכללה נציגים של הכוחות המעורבים במבצע. מסקנות הישיבה נרשמו במסמך בחתימת קצין המודיעין של פיקוד מרכז שצילומו מובא בכתבה. במסמך מגדיר נוה כי "המשימה היא מעצר", אך מוסיף כי "במידה וההפללה [כלומר - זיהוי] היא של אחד מבכירי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני: וואליד עובייד, זיאד מלאישה, אדהם יונס, יש אישור לכוח לבצע יירוט וזאת על פי הערכת מצב במהלך ביצוע המשימה". עם זאת הורה נוה כי "במידה וישנם נשים וילדים ברכב, השיטה היא מעצר". נוה עצמו הגיב לכתבה וטען כי האישור לביצוע 'יירוט' משמעו אישור לפתיחה באש לאחר התראה קצרה, וזאת בשל מסוכנותו של מלאישה שהסתובב חמוש, ואינו אישור לביצוע סיכול ממוקד.
לטענת "הארץ", ב-12 באפריל התנהלו שני דיונים נוספים בראשותם של תא"ל סמי תורג'מן, ראש חטיבת המבצעים באגף המבצעים של המטכ"ל, ושל האלוף טל רוסו, ראש אגף המבצעים במטכ"ל, ובה אושר באופן חריג ביצוע סיכול ממוקד במלאישה (בשם הקוד 'פעילות מונעת', פעמו"נ), וזאת על בסיס היותו 'פצצה מתקתקת' המוביל הכנת פיגועי התאבדות. היתר זה סויג במינימום נפגעים שאינם מעורבים סביבו. הומלץ על דחייה קצרה של המבצע בשל שיקולים מדיניים, ביקורו של שר ההגנה האמריקני רוברט גייטס ופגישתו של ראש הממשלה אהוד אולמרט עם אבו מאזן באותו שבוע. לטענת הארץ, תורג'מן הורה לתעד את המבצע, לנוכח פסיקת בג"ץ מה-14 בדצמבר 2006 שהורתה על הקמת ועדה לבדיקתם-בדיעבד של סיכולים ממוקדים.
לטענת הארץ, למחרת ב-13 באפריל נערך דיון נוסף בנושא בלשכתו של הרמטכ"ל אשכנזי, ובנוכחות רוסו, תורג'מן, סגן הרמטכ"ל האלוף משה קפלינסקי, הפרקליט הצבאי הראשי אביחי מנדלבליט, נציג פיקוד מרכז ונציג השב"כ. לטענת העיתון, אשכנזי התנה את הביצוע בכך שלא יפגע יותר מאדם אחד לא מזוהה יחד עם מלאישה, והסכים להמלצה לדחייה קצרה עקב שיקולים מדיניים.
עריכת המבצע

בסוף מאי החליף גדי שמני את יאיר נוה כמפקד פיקוד המרכז.
באתר הג'יהאד האיסלאמי פורסמה מתכונת הפעולה: בסביבות השעה אחת לפנות בוקר בלילה שבין 19 ל־20 ביוני נכנסו כוחות צה"ל מסוערבים לכפר דאן בכלי רכב מוסווים בעלי לוחית רישוי פלסטינית. הכוחות התמקמו בהסתר בבתים סמוכים לבית בו נמצאו מלאישה ועאבד. לאחר מכן, נכנסו לכפר כלי רכב גלויים של צה"ל לכפר על מנת למשוך את פעילי הטרור הפלסטינים ממקום מחבואם, על מנת שיפגעו על ידי הכוחות המוסווים. מלאישה ועאבד זוהו לאחר שיצאו מהבית בו הסתתרו, ותפסו מחסה מאחורי תלולית. הם סירבו לקריאות החיילים להיכנע, השיבו אש ויידו מטעני נפץ לעבר כוחות צה"ל עד שנפגעו מטיל שנורה ממסוק קרב. בדיווח של דובר צה"ל לא פורט מהלך הקרב, ונמסר רק כי מלאישה ועאבד נהרגו לאחר שפתחו באש על כוח צה"ל, וכי על גופותיהם נמצאו אמצעי לחימה.
תחקיר "הארץ" התמקד בתכנון המבצע, ואינו מתייחס ישירות להוצאתו לפועל, וכן אינו חולק על הודעת דובר צה"ל, שניתנה מיד לאחר המבצע, כי מלאישה נורה לאחר שפתח באש לעבר כוחות צה"ל (טענה לה מקור גם בדיווח הפלסטיני), כך שלמעשה לא התבצע בו סיכול ממוקד. עם זאת הכתבת מצטטת עדות של שכן המעלה חשד לביצוע וידוא הריגה, אך ללא עדות ראייה או הוכחות, טענה אותה דחה דובר צה"ל בתגובתו לכתבה.
החששות שהעלה "הארץ"

לטענת "הארץ", בתכנון המבצע ישנם מספר פרטים המנוגדים לכאורה להחלטת בג"ץ בנושא הסיכול הממוקד, ובפרט:
אישור תוכניות למבצעי סיכול ממוקד, גם כאשר הייתה חלופה מעצר למבוקשים.
הסתרת מבצעי סיכול ממוקד תחת הכסות של מבצעי מעצר.
אישור מראש של פגיעה מצומצמת בבלתי מעורבים במהלך פגיעה במחבלים.
סתירה לכאורה בין הגדרתו של פעיל טרור כחלק מ"תשתית מתקתקת" מחד גיסא, ובין דחיית ההתנקשות בו בשל שיקולים פוליטיים.
תגובת צה"ל לתחקיר "הארץ"

האלוף יאיר נוה, שהתראיין לכתבה, דחה את הטענה כי באירוע זה ניתן אישור לסיכול ממוקד על ידו, וטען כי מאחר שהמחבלים היו חמושים וסירבו להיכנע מיידית, ניתן אישור לפתיחת אש לעברם במקום הפעלת נוהל מעצר מלא, וזאת בשל הסיכון לכוח צה"ל.
בסיום הכתבה ב"הארץ" מופיעה תגובת דובר צה"ל: על פי התגובה, כלל הדרגים שאישרו את המבצע הורו כי ישנה עדיפות למעצרו של מלאישה על פני הריגתו. עם זאת, לאור הסיכון החמור שיוחס למלאישה, ניתן היתר לכוחות צה"ל לפגוע בו על מנת להורגו במקרה שביצוע המעצר בסיכון נמוך לכוח צה"ל לא יהיה ישים, ולשם כך תוכנן מבצע זה גם כפעילות סיכול ממוקד. דובר צה"ל טען עוד כי תכנון חלק המבצע כסיכול ממוקד נעשה בהתאם למגבלות שנקבעו על ידי בג"ץ, וכי התכנון לווה בייעוץ משפטי. הוא טען עוד כי פעילות זו מתבצעת בהנחיה של ממשלת ישראל, ובתוך מערכת אישורים סדירה צבאית, ביטחונית ומדינית, הכפופה להוראות החוק ולפסיקות בג"ץ. באשר לקביעת עיתוי התוכנית טען הדובר כי שיקולים מדיניים מחייבים לעיתים דחייה של פעולות ביטחוניות, אולם אין בכך כדי לגרוע מדחיפות הפעולה או נחיצותה. לטענת דובר צה"ל, גם ביצועה של התוכנית (כמו תכנונה ותזמונה) עמד בסייגים שקבע בג"ץ, וכי רק כשהתברר שאי אפשר לעצור את מלאישה ועאבד במהלך המבצע בסיכון נמוך לכוחות, הוחלט לפגוע בהם.
באפריל 2010 התייחס דובר צה"ל לכתבה פעם נוספת, בעקבות העניין הציבורי שהתעורר, וציין כי הכתבה "מבוססת על תמונת מצב חלקית ואי הבנה של הנסיבות המבצעיות כמו גם של המגבלות שנקבעו בפסיקת בג"ץ".
תגובות ציבוריות

פרסום הכתבה ב"הארץ" ב־2008 לא עורר דיון ציבורי מיוחד בנושא. הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל, שעתירתו לבג"ץ היא שהובילה לפסיקה בעניין הסיכולים הממוקדים, פנה ב-7 בדצמבר 2008, באמצעות עורכי הדין אביגדור פלדמן ומיכאל ספרד, אל היועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, וביקש ממנו לפתוח בחקירת הממצאים שעלו בתחקיר "הארץ". בתגובה קבע היועץ המשפטי לממשלה, בינואר 2009, כי "אין כל יסוד לטענה לפיה צה"ל 'התעלם' מהוראות בג"ץ בנוגע לפעולות 'סיכול ממוקד'; נהפוך הוא, הגורמים המבצעיים במטה הכללי לוו בייעוץ משפטי צמוד, היו ערים להנחיות בג"ץ, והדגישו ויישמו אותן בכל שלב משלבי התכנון ואישור הפעולה."
באפריל 2010 פורסם דבר מעצרה של ענת קם, ששימשה בשירותה הסדיר כעוזרת ראש לשכת מפקד פיקוד מרכז, בחשד שמסרה לאורי בלאו מאות מסמכים סודיים מלשכת מפקד פיקוד המרכז, ששימשו אותו בין השאר להכנת הכתבה על מבצע שני מגדלים. גורמים שונים, ובראשם "הארץ", טענו שמעשיה של קם מתגמדים אל מול המעשים שחשפה: "הפשע של מערכת הביטחון ושל פיקוד המרכז בפרט, שהתעלמו מהנחיות בג"ץ, אישרו חיסול של מבוקשים גם כשהיה אפשר לעצור אותם, ונתנו אישור מראש להריגה של חפים מפשע במסגרת חיסול מבוקשים."
הערות שוליים

↑  נהרגו שני מחבלים פעילי ארגון הטרור "הג'יהאד האיסלאמי", האתר של דובר צה"ל, 20.6.2007
1 2 3  אורי בלאו, מסמכים סודיים של צהל: הרמטכ"ל וצמרת צה"ל אישרו לחסל מבוקשים וחפים מפשע, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2008
1 2  עדנה אדטו, אין בסיס לטענות שהעלה עיתון "הארץ", ישראל היום, 13.4.2010
1 2  יהונתן דחוח-הלוי, תחקיר "הארץ" וגרסת הג'יהאד האסלאמי להריגת זיאד מלאישה, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, 27.11.2008
↑  אנשיל פפר, דובר צה"ל: הטענות בכתבה של אורי בלאו - מקוממות ומטעות, באתר הארץ, 11 באפריל 2010
↑  אתר "הוועד הציבורי נגד עינויים בישראל",7.12.2008
↑  הפרשה האמיתית, באתר הארץ, 9 באפריל 2010