stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
באד גרינספן
הערות שוליים

↑  Kupper, Mike (December 26, 2010). Bud Greenspan, Olympic documentarian, dies at 84. Los Angeles Times
↑  The Peabody Award (אורכב 09.12.2006 בארכיון Wayback Machine). Peabody. (2006) Accessed July 4, 2007.
↑  cf. CNN Earns Prestigious Peabody Award for Hurricane Katrina Coverage. (April 5, 2006). Accessed July 4, 2007; Univision’s Kmex-Tv Awarded Prestigious Peabody Award for “El 15% De Los Estados Unidos” (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine). (April 5, 2006). Accessed July 4, 2007.
↑  Bud Greenspan: World-Renowned Olympic Filmmaker (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine). Nationwide Speakers. Accessed July 4, 2007.
↑  "Filmmaker Bud Greenspan dies at 84". ESPN.com. ESPN.com news services. 26 בדצמבר 2010. נבדק ב-26 בדצמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457382805171  BNE: XX4930583  BnF: cb141029941 (data)  ISNI: 0000 0001 2280 8455  LCCN: n81074383  NTA: 073982164  SNAC: w6sq92xj  SUDOC: 163260966  VIAF: 96158185823320062818   WorldCat (עם VIAF): 96158185823320062818
1983 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1983  בטלוויזיה |  |
< · 1981 · 1982 — 1983 — 1984 · 1985 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1983 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בתחילת 1983 הוסר באופן מוחלט המחיקון, והטלוויזיה הישראלית עברה לשידור מלא בצבע. השידור הראשון ששודר לאחר הסרת המחיקון הוא מהדורת "מבט".
28 בפברואר 1983 – בפרק הסיום של הסדרה "מ.א.ש" צופים 106 מיליון איש (שבעים ושבעה אחוזי צפייה). זהו שיא צפייה בתולדות הטלוויזיה האמריקנית, שנשבר רק ב־2010 במהלך שידור של הסופרבול.
18 באפריל – ערוץ דיסני מתחיל את שידוריו בארצות הברית.
23 באפריל – תחרות האירוויזיון התקיימה במינכן שבגרמניה המערבית. בתחרות זכתה לוקסמבורג, עם השיר "Si la vie est cadeau" ("אם החיים הם מתנה"), אותו ביצעה הזמרת הצרפתייה קורין הרמס.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1983

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1983. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1983.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת שידור מקורית |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 בינואר | הפרוגלים | תוכנית ילדים, פנטזיה, מוזיקלי | HBO |  |
| 11 בינואר | The Joy of Painting | לימוד ציור | PBS |  |
| 23 בינואר | צוות לעניין | פעולה, הרפתקאות | NBC |  |
| 27 במרץ | ציפורים מתות בסתר | דרמה, רומנטיקה | ABC | מיני-סדרה |
| 5 בספטמבר | הי-מן ושליטי היקום | אנימציה, פנטזיה, פעולה | סינדיקציה |  |
| 10 בספטמבר | הקטנטנים | הנפשה לילדים, קומדיה, הרפתקאות | ABC |  |
| 12 בספטמבר | חוש-חש הבלש | אנימציה, קומדיה, הרפתקאות, פעולה | סינדיקציה | הפקה אמריקאית-צרפתית-קנדית |
| 12 בספטמבר | כח המחץ | אנימציה, מדע בדיוני, פעולה צבאית | סינדיקציה |  |
| 16 בספטמבר | ובסטר | קומדיית מצבים | ABC |  |
| 17 בספטמבר | הצ'יפמאנקס | אנימציה, קומדיה, מוזיקלי, הרפתקאות | NBC |  |
| 19 בספטמבר | גלגל המזל | שעשועון | סינדיקציה |  |
| 30 בספטמבר | אדם-חיה (אנ') | גיבורי-על | NBC |  |
| 15 בדצמבר | הכל יכול (אנ') | גיבורי-על, מדע בדיוני, קומדיה | ABC |  |
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | ערוץ שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 7 בפברואר | קרובים קרובים | קומדיית מצבים | הטלוויזיה החינוכית הישראלית |
|  | רחוב סומסום | חינוכי לילדים | הטלוויזיה החינוכית הישראלית |
"קרובים קרובים"
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | ארץ מקור | ערוץ שידור מקורי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 4 באפריל | גברת פלפלת | אנימה, פנטזיה | יפן | NHK |  |
| 15 ביוני | הפתן השחור | קומדיית מצבים | הממלכה המאוחדת | BBC One |  |
| 6 בנובמבר | מנספילד פארק | דרמה | הממלכה המאוחדת | BBC Two |  |
| 13 בדצמבר | אין כמו בבית | קומדיית מצבים | הממלכה המאוחדת | BBC One |  |
| 1983 | כל הנחלים זורמים לים | דרמה תקופתית | אוסטרליה | Seven Network | מיני-סדרה |
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1983

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
בארצות הברית
| תאריך שידור הפרק האחרון | שם הסדרה | שנת עלייה לשידור |
| --- | --- | --- |
| 3 בפברואר | גיבור אמריקאי | 1981 |
| 28 בפברואר | מ.א.ש | 1972 |
| 21 במרץ | בית קטן בערבה | 1974 |
| 10 במאי | לוורן ושירלי | 1976 |
| 24 במאי | ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י (אנ') | 1982 |
| 17 ביולי | צ'יפס (אנ') | 1977 |
| 20 ביולי | טקסי | 1978 |
| 10 בספטמבר | ספיידרמן וחבריו המופלאים | 1981 |
בישראל
| תאריך שידור הפרק האחרון | שם הסדרה | שנת עלייה לשידור |
| --- | --- | --- |
| 5 ביולי | מישל עזרא ספרא ובניו | 1981 |
| 28 בדצמבר | עוד להיט | 1977 |
|  | בבית של פיסטוק | 1981 |
|  | מועדון החתול שמיל | 1979 |
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
23 בפברואר – אמילי בלאנט, שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית-אמריקאית זוכת פרס גלובוס הזהב
23 בפברואר – עזיז אנסרי, שחקן, קומיקאי וסטנדאפיסט אמריקאי ממוצא הודי אשר נודע במיוחד בזכות תפקידו בתור טום הברפורד בסדרה הקומית האמריקנית "מחלקת גנים ונוף"
27 בפברואר – קייט מארה, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
24 ביוני – עוז זהבי, שחקן, דוגמן ומנחה טלוויזיה ישראלי
14 באוגוסט – מילה קוניס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה ומדבבת יהודייה-אמריקאית
20 באוגוסט – אנדרו גארפילד, שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי-בריטי ממוצא יהודי
21 בספטמבר – מגי גרייס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית
25 בספטמבר – דונלד גלובר, שחקן, זמר, וכותב אמריקאי, זוכה חמישה פרסי גראמי ושני פרסי אמי
17 באוקטובר – פליסיטי ג'ונס, שחקנית קולנוע טלוויזיה ותיאטרון אנגלייה
19 באוקטובר – רבקה פרגוסון, שחקנית קולנוע וטלוויזיה שוודית
20 באוקטובר – אלונה טל, זמרת ושחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית
21 באוקטובר – נינט טייב, זמרת ושחקנית ישראלית
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
3 באוגוסט – קרולין ג'ונס, שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-יהודייה אשר גילמה בשנות ה-60 את מורטישה אדמס בסדרה "משפחת אדמס" (נולדה ב-1930)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תיק 1803

תיק 1803 הוא חקירה משטרתית בחשד לעבירות שוחד ועבירות נוספות שנעשו לשם קידום מיזמי נדל"ן בראשון לציון ובתל אביב. בתום החקירה הודיעה המשטרה שהתגבשה תשתית ראייתית לביסוס חשדות כנגד עשרות מעורבים, בהם חבר הכנסת דוד ביטן, ראש עיריית ראשון לציון לשעבר דב צור, חבר מועצת העיר תל אביב-יפו ארנון גלעדי, חברת הבנייה דניה סיבוס ומנכ"לה רונן גינזבורג, יזמים, קבלנים ומעורבים נוספים, לביצוע עבירות שוחד, הלבנת הון, קבלת דבר במרמה, מרמה והפרת אמונים ועבירות מס.
היסטוריה > במהלך החקירה

בחקירה עסקה היחידה הארצית לחקירות הונאה בלהב 433, בשיתוף פעולה עם רשות המיסים ובליווי פרקליטות מחוז ת"א (מיסוי וכלכלה). החקירה עסקה באירועים שהתרחשו בשנים 2011–2017, ובהם, על פי החשד, קיבלו אישי ציבור שוחד מיחידים וחברות, לשם קידום אינטרסים שלהם. החקירה הסמויה הפכה לגלויה ב-3 בדצמבר 2017. בחקירה נגבו עדויות של למעלה מ-300 עדים ונחקרו כ-80 חשודים.
החל מדצמבר 2017 נחקר דוד ביטן, בחשד לקבלת שוחד בעת כהונתו כסגן ראש עיריית ראשון לציון, וכן כחבר הכנסת. כמו כן נחקרה אשתו, חגית, בחשד להלבנת הון. ביטן נחקר פעמים אחדות, ובפעמים הראשונות ניצל את זכות השתיקה ולא ענה לשאלות חוקריו. רק בחקירתו התשיעית החל לענות לשאלות החוקרים. בעקבות החקירות פרש ביטן מתפקידו כיו"ר הקואליציה ב-20 בדצמבר 2017. לקראת הבחירות לכנסת ה-21 התמודד ברשימה הארצית בפריימריז של "הליכוד" והוצב במקום ה-23 ברשימה לכנסת.
ב-3 בדצמבר 2017 נעצר דב צור ל-8 ימים, בחשדות לקבלת שוחד, קשירת קשר לביצוע פשע, מרמה והפרת אמונים. לאחר מכן שוחרר למעצר בית של 10 ימים והורחק מעיריית ראשון לציון ל-25 ימים נוספים. בסוף ינואר 2018 חזר לעירייה תחת מגבלות, ונאסר עליו להשתתף או לצפות בישיבות הוועדה לתכנון ולבנייה, ועדת המכרזים, והחברה הכלכלית של העיר. צור רץ בבחירות לרשויות המקומיות שנערכו באוקטובר 2018, אך לא נבחר לראשות העיר ופרש ממועצת העיר.
במאי 2017 נחקר ארנון גלעדי בחשד למרמה והפרת אמונים.
הערות שוליים

↑  גלעד מורג, שחיתות בראשל"צ: חובות לשוק אפור, קידום קרקעות וכספים בחשבון המקורבת לביטן, באתר ynet, 4 בדצמבר 2017
↑  ג'וש בריינר, עד מפתח בתיק ביטן: עיקר השוחד ניתן לו אחרי שנבחר לכנסת, באתר הארץ, 25 בינואר 2018.
↑  גלעד מורג, לאורך כל החקירה: ח"כ ביטן שמר על זכות השתיקה, באתר ynet, 24 בדצמבר 2017
 ח"כ ביטן נחקר בפעם השביעית - והמשיך לשמור על זכות השתיקה, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 11 בפברואר 2018
↑  עטרה גרמן, ‏שובר שתיקה: בתום כ-6 שעות הסתיימה חקירת ביטן, באתר "סרוגים", 28 באוגוסט 2018
↑  מורן אזולאי, ח"כ דוד ביטן ביקש לפרוש מתפקידו כיו"ר הקואלציה, באתר ynet, 20 בדצמבר 2017.
↑  דניאל דולב‏, הותר לפרסום: ראש עיריית ראשון לציון חשוד מרכזי בפרשת השחיתות בעיר, באתר וואלה, 3 בדצמבר 2017
יהושוע בריינר, ראש העיר ראשון לציון דב צור חשוד בעבירות שוחד, מעצרו הוארך בחמישה ימים, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2017
↑  זוהר שחר לוי ו-ynet, ארנון גלעדי - הבכיר בעיריית ת"א שנחקר בפרשת השחיתות, באתר כלכליסט, 12 במאי 2017
1 2 3 4 5  הסתיימה חקירת תיק 1803, באתר משטרת ישראל, 7 במרץ 2019
↑  אלי סניור, מכבסת הכסף הגדולה של ביטן: עמותת פינג פונג, באתר ynet, 7 במרץ 2019
↑  עדו בן פורת, נסגר התיק נגד דב צור, לשעבר ראש העיר ראשון לציון, באתר ערוץ 7, 12 במאי 2021
↑  יורם ירקוני, גלעד מורג, פרשת דוד ביטן: נשלח למאסר המשנה לראש העיר ת"א לשעבר, באתר ynet, 19 בדצמבר 2022
↑  אבי אשכנזי‏, פרשת ביטן: המלצה לאישום בשוחד נגד כדורגלן העבר חיים רביבו, באתר וואלה, 7 במרץ 2019
↑  כתב האישום
↑  אביעד גליקמן, לעיניי המצלמה הנסתרת: כך תפר לכאורה דוד ביטן את עסקאות השוחד, באתר חדשות 13, 15 במרץ 2022
↑  יואב איתיאל‏, חיים רביבו הגיע להסדר טיעון, ירצה ארבעה חודשי שירות, באתר וואלה, 18 בינואר 2022
↑  גלעד מורג, חיים רביבו הודה והורשע בסיוע להפרת אמונים, באתר ynet, 26 בינואר 2022
↑  עמיר קורץ, חצי חינם תודה: שיחדנו את דוד ביטן כדי שיסייע לנו, באתר כלכליסט, 18 במאי 2022
↑  שבעה וחצי חודשי מאסר לאשת העסקים ששיחדה ח"כ, באתר אייס, 13 בספטמבר 2022
פסיפס (גנטיקה)

בגנטיקה, פסיפס (מוזאיקה) היא נוכחות של לפחות שתי אוכלוסיות תאים שונות מבחינה גנטית באותו יצור, כאשר לשתיהן מקור גנטי משותף. פסיפס מתקבל באופן טבעי כאשר שתי ביציות מופרות המצויות ברחם בו זמנית, אינן מתפתחות לתאומים לא זהים, אלא נצמדות ויוצרות עובר אחד. במעבדה ניתן לקבל תופעה דומה באופן מלאכותי על ידי עירוב שני עוברים (במעבדה שתי הביציות אינן חייבות להיות מאותה אם).
לאדם או היצור החי שמורכב מתופעת הפסיפס קוראים "כימרה"
לעיתים קרובות, היותו של אדם מורכב כפסיפס תאים מתגלית משום שאוכלוסיית תאים אחת היא תקינה והשנייה נושאת פגם גנטי. במקרים כאלה למחלה הגנטית יש תסמינים קלים מהמקובל. דוגמה למחלה גנטית שחושפת את היותו של אדם מורכב כפסיפס היא תסמונת רט בגברים. זאת משום שככלל, עוברים זכרים שלוקים בתסמונת זו מתים בסמוך ללידתם והפסיפסים הם בין הבודדים ששורדים.
אצל חתולי בית יש דוגמה ברורה לפסיפס שאינה נחשפת בשל מחלה - חתולה נקבה שלפרוותה יש יותר משני צבעים היא ברוב המקרים מורכבת כפסיפס, כתוצאה מהשתקה של כרומוזום X.
פסיפס מוגבל לשליה

Confined placental mosaicism, בקיצור CPM, הוא מצב פסיפס המחולק כך שבעובר עצמו התאים תקינים ורק בשליה נמצאים פגמים כרומוזומליים כגון טריזומיה. המצב בדרך כלל מתגלה כאשר בדיקת סיסי שליה מגלה טריזומיה אך בבדיקת דם העובר עצמו הכרומוזמים נראים תקינים.
CPM יכול להיווצר בשני מנגנונים:
חוסר הפרדה בין כרומוזומים במיטוזה של תאי השליה עצמה.
חוסר הפרדה באחד המיוזות של תאי הנבט ובשלב מאוחר יותר איבוד הכרומוזום הנוסף במנגון "הצלה טריזומית", כך שהפגם נשאר רק בכמות תאים מוגבלת (במקרה של CPM, ברקמת השליה).
פסיפס מוגבל לשליה > סיכון להריון

רוב המקרים של CPM ממשיכים להריון תקין אך אחוז העיכובים בהתפתחות ואחוז ההפלות הטבעיות גבוהים יותר. קיימת התאמה בין מידת ההתפשטות של התאים הפגומים לרמת הסיכון להריון וכן ישנה השפעה של סוג התאים שנפגעו. CPM שנובע מ"הצלה טריזומית" יכול להיות כרוך בדיזומיה חד הורית, מצב שגם בדרך כלל אינו מסוכן אך יכול ליצור בעיות במקרים מסוימים.
האגודה לזכויות האזרח בישראל

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 נשיא:  דן יקיר
 יושב ראש:  עמית שכטר
 מנכ"ל:  נועה סתת
 תקופת הפעילות:  1972–הווה (כ־53 שנים)
 https://www.acri.org.il
 
האגודה לזכויות האזרח בישראל היא עמותה שמטרתה הרשומה היא "לפעול למען הגנה על זכויות האדם והאזרח בישראל ובשטחים הנתונים בפועל לשליטתה ובכל מקום שבו הפגיעה בזכויות נעשית על ידי רשויות ישראליות או מטעמן". האגודה נוסדה ב-1972 (ונרשמה כעמותה בשנת 1983) והיא ארגון זכויות האדם הוותיק בישראל.
האגודה היא ארגון זכויות האדם היחיד בישראל העוסק בכל קשת זכויות האדם: הזכות לחיים, זכויות המיעוטים, חופש הביטוי, זכות הציבור לדעת, הזכות לפרטיות, הזכות לחינוך, הזכות לבריאות, חופש ההתאגדות, זכויות האדם בהליך הפלילי, הזכות לדיור ועוד . האגודה חברה בליגה הבינלאומית לזכויות האדם (ILHR) מאז 1979, בפדרציה הבינלאומית של אגודות לזכויות האדם (FIDH) משנת 1981, וברשת הבינלאומית של ארגוני חירויות אזרחיות (INCLO) משנת 2015.
בראש האגודה עומד נשיא האגודה, תפקיד אותו מילא מ-2023 ועד פברואר 2025 עו"ד דן יקיר. הנשיא הקודם היה הסופר סמי מיכאל, שכיהן בתפקיד 22 שנה ולאחר מכן כיהן כנשיא-כבוד. תקציב העמותה בשנת 2018 היה כ-8.5 מיליון ש"ח.
מבנה האגודה ופעילותה

האגודה לזכויות האזרח פועלת באמצעות צוות קבוע בשכר וכן מתנדבים, בהם אישים העוסקים במשפטים, בחינוך, בעיתונות וחברי אקדמיה. רוב תקציב האגודה מגיע מממשלות זרות, תורמים זרים והקרן החדשה לישראל ומיעוטו מדמי חבר ומתרומות מישראל. בשנת 2018 הסתכם תקציב האגודה ב-8.5 מיליון ש"ח, שמתוכם 2.5 מיליון ש"ח התקבלו מהקרן (נכון לשנת 2016). כמו כן, היא נתמכת בידי מקורות ממשלתיים באופן זניח (כ-30,000 ש"ח ב-2018).
לאגודה משרדים בירושלים, בתל אביב-יפו ובנצרת. למן היווסדה בשנת 1972, היה מקום מושב מרכז האגודה בירושלים. בשנת 2009 הוחלט על העברת מקום מושב מרכז האגודה לתל אביב, לצד השארת משרד משמעותי בירושלים.
מדי שנתיים מתקיימות בחירות חשאיות בין חברי האגודה, שבהן נבחרים חברי ההנהלה הציבורית, ומתוכם נבחר יו"ר ההנהלה. לאורך השנים מילאו את תפקיד יו"ר ההנהלה בין היתר ארי שביט, יולי תמיר, רות גביזון, עדנה אולמן-מרגלית, איל בנבנישתי, דוד קרצמר, מרדכי קרמניצר, נעמה כרמי, דורי ספיבק ופרופ' גילה שטופלר. מ-2023 ממלא את התפקיד פרופ' עמית שכטר. מנכ"לית האגודה החל מנובמבר 2021 היא נועה סתת. יועצה המשפטי במשך שנים רבות היה דן יקיר, ונשיא האגודה היה הסופר סמי מיכאל. ב-2023 פרש יקיר מתפקידו כיועץ משפטי, והחליף את מיכאל כנשיא עד לפברואר 2025.
האגודה פועלת להגנה על זכויות האדם בישראל במישורים אחדים:
במישור החקיקתי, באמצעות ייזום וקידום הצעות חוק בנושאי זכויות האזרח, ופעולת לובי נגד הצעות חוק הפוגעות בזכויות אדם.
במישור המשפטי, באמצעות התדיינויות בפני הערכאות השיפוטיות השונות, רובן עתירות לבג"ץ.
במישור החינוכי, באמצעות קיום השתלמויות וסדנאות במערכת החינוך, פיתוח חומרים חינוכיים ועריכת כנסים, ימי עיון ואירועים.
במישור הציבורי, באמצעות הפעלת קו חם לפניות הציבור, פעילות באינטרנט וברשתות חברתיות, פרסום דוחות ועבודה מול התקשורת.
מדי שנה מציינת האגודה את יום זכויות האדם הבינלאומי, החל ב-10 בדצמבר, בקיום סדרה של אירועים, חלקם בשיתוף משרד החינוך וארגוני זכויות אדם עמיתים.
בעקבות האגודה, שהחלה דרכה כארגון היחיד בישראל לזכויות אדם, צמחו לאורך השנים ארגוני זכויות אדם לנושאים פרטניים (למשל: פלורליזם דתי, זכויות עובדים, הזכות לבריאות) או קבוצות אוכלוסייה מסוימות (למשל: ילדים, נשים, ערביי ישראל, עובדים זרים, אנשים עם מוגבלות, תושבי השטחים). רבים מהפעילים המרכזיים בארגונים הללו החלו את דרכם באגודה, ועזבו אותה כדי להקים ארגון נפרד או להצטרף לארגון כזה.
ביקורת על פעילות האגודה

טענות שהאגודה מסייעת לפוגעים בביטחון ישראל הושמעו אף מאישי שמאל, כמו ראש הממשלה יצחק רבין, שבעקבות העתירה בעניין גירוש 400 פעילי החמאס ללבנון, כינה אותה "האגודה לזכויות החמאס". פעילים בימין כינו אותה "האגודה לזכויות האזרח הפלסטיני". כך גם השר זאב בוים, שאמר בתגובה לדו"ח שפרסמה האגודה: "האגודה לזכויות האזרח הפכה מזמן לאגודה לזכויות הערבים, ולא לזכויות האזרחים היהודים. הנטייה הפרו ערבית-פלסטינית שלה ראויה לבדיקה מעמיקה. האגודה לא שואלת למשל האם יהודים יכולים לגור ביישובים ערביים". טענות נוספות כנגד האגודה היו שהיא לא סברה שתוכנית ההתנתקות פגעה בזכויות אדם, וכי היא לא מוחה באופן מספק על הפרות זכויות אדם שמבצעים כלפי המתנחלים.
בתגובה שפרסם היישוב היהודי בחברון לדו"ח משותף של האגודה ו"בצלם", כונו הארגונים "אנטי לאומיים", והואשמו כי מימונם על ידי גורמי חוץ שבחלקם עוינים את ישראל משפיע על עמדותיהם, כמו גם זהות העובדים במחלקות השטחים של הארגונים, שרבים מהם ערבים. עוד נטען כי זה שנים שארגונים אלה מציגים נתונים שקריים וחצאי-אמיתות. אחד הנימוקים להקמת ארגון זכויות האדם ביש"ע היה טענה שהאגודה אינה נותנת הגנה מספקת למתנחלים שזכויות האדם שלהם נפגעות.
מן העבר השני של המתרס הפוליטי, הועלו במהלך השנים טענות מחוגי שמאל על היותה של האגודה "ממסדית" מדי, ושעקב כך היא מסייעת במידה רבה לשימור הסדר החברתי הקיים. כדוגמאות לכך הובא עיסוקה המועט מדי של האגודה, לדעת המבקרים, בהגנה על זכויות פלסטינים בשטחים. ביקורת דומה הופנתה על התנגדותה הנחרצת של האגודה למעצרים מנהליים של אנשי ימין, על תמיכתה בזכותו של יגאל עמיר להינשא, על מאבקה להגנה על חופש הביטוי של מתנגדי תוכנית ההתנתקות, ועל תמיכתה בזכותם של פעילי הימין הרדיקלי איתמר בן-גביר וברוך מרזל לצעוד באום אל-פחם.
הביקורת כלפי האגודה אינה מוגבלת לביקורת מימין ומשמאל, שעניינה בקו התפר שבין זכויות האדם לפוליטיקה. כך למשל, על אף שהאגודה עוסקת בנושא אשפוז כפוי הופנתה נגדה ביקורת על פעולה לא מספקת נגד "כפייה פסיכיאטרית" ופגיעה בזכויותיהם של נפגעי הנפש. בנוסף, עד לעשור האחרון[דרושה הבהרה], נהגו פעילים בארגונים חברתיים להתריס כנגדה שהיא מחויבת רק לזכויות קלאסיות, שאינן בסדר עדיפויות של מי שנמצאים מתחת לקו העוני, אולם מאז הרחיבה האגודה את פעילותה בתחום הזכויות הכלכליות-חברתיות.
בנובמבר 2017 שלחו 45 משפחות שכולות מכתב לשר החינוך, נפתלי בנט, ובו מחו על כנס משותף למשרד החינוך ולאגודה בנושא זכויות עובדים, בנימוק שהאגודה מסייעת למחבלים שפגעו בבני משפחתם ובין היתר עתרה לבג"ץ נגד הריסת בתיהם. השר הורה על ביטול השתתפות אנשי משרדו בכנס האמור. היועץ המשפטי לממשלה, אביחי מנדלבליט מתח ביקורת על החלטה זו של בנט, וכתב לו: "האגודה לזכויות האזרח היא ארגון חברה אזרחית ותיק ורב זכויות, הפועל זה עשרות שנים לקידום ההגנה על זכויות האדם באשר הוא אדם. הארגון פועל במגוון רחב של תחומים, ופעילותו תרמה ותורמת באופן משמעותי להגנה על זכויות האדם במדינת ישראל".
ראשי האגודה

| יושב ראש | תקופת כהונה |
| --- | --- |
רות גביזון: 
דוד קרצמר: 
מרדכי קרמניצר: 
ארי שביט: 
עדנה אולמן-מרגלית: 1993–1994
שמואל לוינסון: עד הירצחו ב-2 באוגוסט 1994
איל בנבנישתי: 1995–1996
יולי תמיר: 1998–1999
עדנה אולמן-מרגלית: 1999–2001
נעמה כרמי: 2001 עד דצמבר 2002
עדנה אולמן-מרגלית: ינואר עד יולי 2003
אורנה שם–טוב: ינואר 2003 עד אוקטובר 2004
שרה קרמר: 2005 עד ספטמבר 2006
דורי ספיבק: 2007–2010
גילה שטופלר: 2010–2011
אדריאנה קמפ: 2010–2013
טלי קריצמן-אמיר: 2011–2013
אדריאנה קמפ: 2013–2014
גילה שטופלר: 2014–2017
רחל ליאל: 2017-2022
עמית שכטר: 2023-
| נשיא | תקופת כהונה |
| --- | --- |
יצחק-הנס קלינגהופר: 1976–1982
חיים כהן: 1982–1988
שמעון אגרנט: 1988–1992
רות גביזון: 1996–1999
סמי מיכאל: 2001–2023
דן יקיר: 2023-
| מנכ"ל | תקופת כהונה |
| --- | --- |
עמוס גיל: עד 1999
ורד ליבנה: 1999 עד מרץ 2003
רחל בנזימן: אפריל 2003 עד יוני 2008
חגי אלעד: 1 ביולי 2008 עד 1 במאי 2014
שרון אברהם-ויס: 20 במאי 2014 עד אוקטובר 2021
נועה סתת: נובמבר 2021 -
ראו גם

זכויות האדם בישראל
אות אמיל גרינצוויג - אות המוענק מאז 1981 מדי שנה על ידי האגודה לאדם או לארגון על תרומה מיוחדת לקידום זכויות האדם בישראל.
קטגוריה: פעילי האגודה לזכויות האזרח - קטגוריה המקבצת ערכים אודות פעילים באגודה, בעבר ובהווה.
לקריאה נוספת

נעמה ישובי, זכויות האדם, זה כל הסיפור (האגודה לזכויות האזרח - סיכום ביניים), הוצאת האגודה לזכויות האזרח, 2002.
ניב גורדון, זכויות אדם ומרחב חברתי: כוחה של האגודה לזכויות האזרח בישראל, סוציולוגיה ישראלית: כתב עת לחקר החברה הישראלית 7 (1) 23, 2005
ניקולס ניקלבי

ערך זה עוסק ברומן מאת צ'ארלס דיקנס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

עטיפת הרומן ניקולס ניקלבי כפי שפורסם בהמשכים בשנת 1839
 מידע כללי
 מאת:  צ'ארלס דיקנס 
 איורים:  האבלט נייט בראון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  לונדון, יורקשייר 
 הוצאה
 הוצאה:  Chapman & Hall 
 תאריך הוצאה:  1839 
 סדרה
 ספר קודם:  אוליבר טוויסט, Memoirs of Joseph Grimaldi 
 הספר הבא:  בית ממכר עתיקות 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001323742, 002623483, 001323747, 001323746, 002388659, 002485068
 
ניקולס ניקלבי (באנגלית: The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) הוא הרומן השלישי של הסופר צ'ארלס דיקנס, הרומן פורסם ב-19 המשכים חודשיים החל ממרץ 1838 ועד ספטמבר 1839. כל חלק כלל 32 עמודי טקסט ושני איורים מאת ה"ק בראון (פיז).
הרומן עב הכרס מספר על חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי, צעיר שאחרי מות אביו נאלץ לדאוג לפרנסת אמו ואחותו. יריבו הוא דודו ראלף ניקלבי המנסה לסלק את ניקולס מדרכו, אך ללא הצלחה.
זמן ההתרחשות של הרומן, בדומה לרוב ספרי דיקנס, הוא בתקופה שבה נכתב (שנות ה-30 של המאה ה-19). חלק מסיפור העלילה מתרחש בלונדון, וחלקו בפורטסמות' (עיר הולדתו של דיקנס), יורקשייר ובדבון.
סגנון הרומן הוא פיקרסקי ומלודרמטי, האפיזודות המתוארות אינן תמיד קשורות זו בזו. שזורים ברומן סיפורים קצרים שמסופרים על ידי דמויות ברומן, בדומה ל"מועדון הפיקוויקים". גם בסגנונו המשעשע בוחן דיקנס את אי-הצדק והעוולות החברתיות של החברה האנגלית הוויקטוריאנית, כגון היחס המחפיר לתלמידים בבתי הספר הפרטיים כמו זה המוזכר ברומן.
בין הדמויות הבולטות ברומן: ראלף ניקלבי - דודו העשיר והחורש רעה; ווקפורד סקווירס - מנהל הפנימייה המרושע; סמייק - הנער האומלל.
תקציר עלילה

ניקולס ניקלבי, בנו של ג'נטלמן כפרי, מגיע אחרי מות אביו ללונדון עם אמו ואחותו קייט. מאחר שאביו היה שרוי בחובות רבים, הם מבקשים עזרה מראלף ניקלבי, דודו של ניקולס, איש עסקים עשיר אך קמצן וקשה לב. ראלף ניקלבי מארגן מקום מגורים לאם ולאחות ושולח את ניקולס לשמש עוזר למנהל פנימייה לבנים "היכל שבורת'ם" ביורקשייר. מתברר שמנהל הפנימייה, סקווירס, מתעלל בילדים שבחסותו ובעיקר בסמייק, נער מבוגר יותר ונכה הנמצא בפנימייה מילדותו ואינו יודע מי הם הוריו. במהלך שהותו של ניקולס בפנימייה התאהבה בו בתו של מנהל הפנימייה, פאני סקווירס, והייתה בטוחה שהוא רוצה להינשא לה. לבסוף הסתבר לה שהוא לא מעוניין בה והיא נפגעה ורצתה לנקום בו. באחד מן הימים סמייק ברח מן הפנימייה אך נתפס. זה הוביל את סקווירס להכות אותו וכמעט הרג אותו, אלמלא ניקולס היה מתערב. ניקולס ברח מן הפנימייה יחד עם סמייק. כך מצאה פאני את ההזדמנות לנקום בו. היא החביאה בתיקו טבעת יקרה ושלחה לדודו ראלף מכתב בו כתוב שהוא גנב אותה.
הם מגיעים לפורטסמות' שם הם מקבלים הצעה להצטרף ללהקת תיאטרון. הכול מתנהל כשורה עד שניקולס מקבל הודעה - מחזר אחרי אחותו קייט אדם עשיר אך קמצן ואנוכי. ניקולס חוזר ללונדון להגן על כבודה של אחותו.
לאחר חזרתו ללונדון לא פסק המנהל סקווירס לרדוף את סמייק והוא נעזר גם בראלף ניקלבי שרצה לנקום בניקולאס על יהירותו כשהוא פוגע בסמייק. 
ניקולס מתקבל לעבודה אצל שני אחים נדיבים וטובי לב ושותפם לעסק. שמם הוא האחים צ'ריבל וטים לינקווטר. ניקולס פוגש באמצעותם את מדליין בריי. הוא מתאהב במדליין ונאלץ להציל אותה מציפורני ראלף ניקלבי ושותפו לעסקים ארטור גרייד, החומדים אותה ואת כספה. בסוף הסיפור ניקולס וקייט מוצאים את אהבתם וראלף ניקלבי מתאבד לאחר שמגלה שסמייק, אותו נער שדרך פגיעתו ניסה לפגוע בניקולאס, ולבסוף הביא למותו של סמייק, הוא בעצם בנו.
עיבודים

הרומן עובד לתיאטרון לקולנוע ולטלוויזיה לפחות שבע פעמים. העיבוד המיוחד ביותר היה הפקת תיאטרון בברודוויי בשנת 1980. זה היה ניסיון תיאטרלי שנמשך עשר שעות עם הפסקות וארוחה. ההצגה הועלתה לראשונה על ידי הרויאל שייקספיר קומפני, וב-1982 שודרה ההצגה בערוץ 4 הבריטי, הפקת הדרמה הראשונה של הערוץ. ההפקה זכתה לשבחי הביקורת ולפופולריות רבה. כל השחקנים שיחקו במספר תפקידים, בגלל הדמויות הרבות ברומן, פרט לרוג'ר ריס שגילם את דמותו של ניקולס.
ב-1912 יצא לאקרנים סרט אילם בן 30 דקות בבימויו של ג'ורג' או ניקולס (אנ'). 
סרט טלוויזיה בריטי יצא בשנת 2001 בבימויו של סטיבן ויטאקר, ובכיכובם של ג'יימס ד'ארסי (ניקולס), סופיה מיילס (קייט) וצ'ארלס דאנס (ראלף ניקלבי).
ב-2002 יצא סרט קולנוע, "ניקולס ניקלבי", בבימויו של דאגלס מקגרת' ובכיכובם של כריסטופר פלאמר כראלף ניקלבי, צ'ארלי האנם כניקולס, אן האת'וויי כמדליין בריי וג'יימי בל בתפקיד סמייק.
תרגומים לעברית

"ניקולס ניקלבי" תורגם לעברית שלוש פעמים :
פרשת חייו והרפתקאותיו של ניקולס ניקלבי / מאנגלית יוסף לוז (יונתן רטוש), עם עובד, תש"ח-תשי"ד
ניקולס ניקלבי - תרגם מאנגלית יצחק לבנון, הוצאת מ. מזרחי (1972)
ניקולאס ניקלבי - תרגמה והוסיפה מבוא עירית לינור, הוצאת אחוזת בית (2005)