stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908)
הזוכים במדליות > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 100 מטר | רג'י ווקר   בריטניה דרום אפריקה | 10.8 שניות   שיא אולימפי | ג'יימס רקטור   ארצות הברית ארצות הברית | 10.9 שניות | רוברט קר   קנדה (1868-1921) קנדה | 11.0 שניות |
| ריצת 200 מטר | רוברט קר   קנדה (1868-1921) קנדה | 22.6 שניות | רוברט קלוגן   ארצות הברית ארצות הברית | 22.6 שניות | נייט קרטמל   ארצות הברית ארצות הברית | 22.7 שניות |
| ריצת 400 מטר | וינדהם הלסוול   בריטניה בריטניה | 50.0 שניות | לא חולק |  | לא חולק |  |
| ריצת 800 מטר | מל שפרד   ארצות הברית ארצות הברית | 1:52.8 דקות   שיא עולם | אמיליו לנגי    איטליה | 1:54.2 דקות | האנס בראון    גרמניה | 1:55.2 דקות |
| ריצת 1500 מטר | מל שפרד   ארצות הברית ארצות הברית | 4:03.4 דקות | הרולד וילסון   בריטניה בריטניה | 4:03.6 דקות | נורמן הולאוס   בריטניה בריטניה | 4:04.0 דקות |
| ריצת 5 מייל | אמיל וויט   בריטניה בריטניה | 25:11.2 דקות | אדוארד אוון   בריטניה בריטניה | 25:24.0 דקות | יון סבנברג   שוודיה שוודיה | 25:37.2 דקות |
| ריצת מרתון | ג'וני הייז   ארצות הברית ארצות הברית | 2:55:18.4 שעות | צ'ארלס הפרון   בריטניה דרום אפריקה | 2:56:06.0 שעות | ג'וזף פורשו   ארצות הברית ארצות הברית | 2:57:10.4 שעות |
| ריצת 110 מטר משוכות | פורסט סמיתסון   ארצות הברית ארצות הברית | 15.0 שניות   שיא עולם | ג'ון גרלס   ארצות הברית ארצות הברית | 15.7 שניות | ארתור שו   ארצות הברית ארצות הברית | 15.8 שניות |
| ריצת 400 מטר משוכות | צ'ארלס בייקון   ארצות הברית ארצות הברית | 55.0 שניות   שיא עולם | הארי הילמן   ארצות הברית ארצות הברית | 55.3 שניות | ג'ימי טרמיר   בריטניה בריטניה | 57.0 שניות |
| ריצת 3200 מטר מכשולים | ארתור ראסל   בריטניה בריטניה | 10:47.8 דקות | ארצ'י רוברטסון   בריטניה בריטניה | 10:48.4 דקות | ג'ון אייזל   ארצות הברית ארצות הברית | 11:00.8 דקות |
| ריצת שליחים 1600 מטר (2x200 מטר, 400 מטר ו-800 מטר) | ארצות הברית ארצות הברית   ויליאם המילטון (22.0)  נייט קרטמל (22.2)  ג'ון טיילור (49.8)  מל שפרד (1:55.4) | 3:29.4 דקות |  גרמניה   ארתור הופמן   הנס אייקה   אוטו טרילוף   האנס בראון | 3:32.4 דקות |  הונגריה   פל שימון   פריגש ווישנר   יוז'ף נאגי   אדן בודור | 3:32.5 דקות |
| ריצת 3 מייל קבוצתי | בריטניה בריטניה   ג'ו דיקין (1, 14:39.6)  ארצ'י רוברטסון (2, 14:41.0)  ויליאן קואלס (3, 14:41.6) | 6 נק' | ארצות הברית ארצות הברית   ג'ון אייזל (4, 14:41.8)  ג'ורג' בונהאג (6, 15:05.0)  הרברט טרוב (9, 15:11.0) | 19 נק' | צרפת צרפת   לואי בוניו דה פלורק (8, 15:08.4)  ג'וזף דריי (11, 15:40.0)  פול ליזנדייה (13, 16:03.0) | 32 נק' |
| 3500 מטר הליכה | ג'ורג' לרנר   בריטניה בריטניה | 14:55.0 דקות | ארנסט ווב   בריטניה בריטניה | 15:07.4 דקות | הארי קר    אוסטרלאסיה | 15:43.4 דקות |
| 10 ק"מ הליכה | ג'ורג' לרנר   בריטניה בריטניה | 1:15:57.4 שעות | ארנסט ווב   בריטניה בריטניה | 1:17:31.0 שעות | אדוארד ספנסר   בריטניה בריטניה | 1:21:20.2 שעות |
הזוכים במדליות > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לרוחק | פרנק איירונס   ארצות הברית ארצות הברית | 7.48 מטר   שיא אולימפי | דניאל קלי   ארצות הברית ארצות הברית | 7.09 מטר | קלווין בריקר   קנדה (1868-1921) קנדה | 7.08 מטר |
| קפיצה משולשת | טים הירן   בריטניה בריטניה | 14.92 מטר   שיא אולימפי | גארפילד מקדונלד   קנדה (1868-1921) קנדה | 14.76 מטר | אדוארד לארסן   נורווגיה נורווגיה | 14.39 מטר |
| קפיצה לגובה | הארי פורטר   ארצות הברית ארצות הברית | 1.90 מטר | ג'או אנדרה   צרפת צרפת  אישטוואן שומודי    הונגריה  קון ליהי   בריטניה בריטניה | 1.88 מטר |  |  |
| קפיצה במוט | אדוארד קוק   ארצות הברית ארצות הברית  אלפרד קרלטון גילברט   ארצות הברית ארצות הברית | 3.71 מטר |  |  | אדוארד ארצ'יבלד   קנדה (1868-1921) קנדה  קלייר ג'ייקובס   ארצות הברית ארצות הברית  ברונו סדרסטרם   שוודיה שוודיה | 3.58 מטר |
| קפיצה לרוחק מהמקום | ריי יורי   ארצות הברית ארצות הברית | 3.33 מטר | קונסטנטינוס ציקליטירס    יוון | 3.235 מטר | מרטין שרידן   ארצות הברית ארצות הברית | 3.23 מטר |
| קפיצה לגובה מהמקום | ריי יורי   ארצות הברית ארצות הברית | 1.57 מטר | קונסטנטינוס ציקליטירס    יוון  ג'ון בילר   ארצות הברית ארצות הברית | 1.55 מטר |  |  |
| הדיפת כדור ברזל | ראלף רוז   ארצות הברית ארצות הברית | 14.21 מטר | דניס הורגן   בריטניה בריטניה | 13.62 מטר | ג'ון גרלס   ארצות הברית ארצות הברית | 13.18 מטר |
| זריקת דיסקוס | מרטין שרידן   ארצות הברית ארצות הברית | 40.89 מטר | מריט גיפין   ארצות הברית ארצות הברית | 40.70 מטר | ביל הור   ארצות הברית ארצות הברית | 39.45 מטר |
| יידוי פטיש | ג'ון פלנגן   ארצות הברית ארצות הברית | 51.92 מטר   שיא אולימפי | מאט מקגראת   ארצות הברית ארצות הברית | 51.18 מטר | קון וולש   קנדה (1868-1921) קנדה | 48.51 מטר |
| הטלת כידון | אריק למינג   שוודיה שוודיה | 54.83 מטר   שיא עולם | ארנה הלס   נורווגיה נורווגיה | 50.57 מטר | אוטו נילסן   שוודיה שוודיה | 47.11 מטר |
| דיסקוס יווני | מרטין שרידן   ארצות הברית ארצות הברית | 37.99 מטר | ביל הור   ארצות הברית ארצות הברית | 37.32 מטר | ורנר יארווינן   רוסיה פינלנד | 36.48 מטר |
| כידון חופשי | אריק למינג   שוודיה שוודיה | 54.44 מטר   שיא עולם | מיכאליס דוריזס    יוון | 51.36 מטר | ארנה הלס   נורווגיה נורווגיה | 49.73 מטר |
דורנדו פייטרי מסיים ראשון את ריצת המרתון. מאוחר יותר נפסל ולא קיבל את מדליית הזהב
ארנונה גדות

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  21 ביולי 1944 (בת 80) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  סיפורת
 סוגה:  ספרי בלשים, ספרי הרפתקאות לילדים
 
ארנונה גדות (נולדה ב-21 ביולי 1944) היא ציירת, אמנית וסופרת ישראלית.
ביוגרפיה

גדות נולדה ולמדה בתל אביב.
סיפורה הראשון של גדות, "לאן נעלמו יובל ודריה, הידידים הנועזים", נדפס ב-1963 בהמשכים בשבועון "הארץ שלנו" ויצא לאור מאוחר יותר כספר בהוצאת עופר.
בשנות השבעים פיתחה וכתבה את סדרות ספרי הילדים "חבורת פופיק", "עופר ועופריקו" וחבורת צ'ופצ'יק, שזכו לאהדה רבה מהקוראים, אך גם לביקורת.
בשנת 1975 החלה גדות ללמוד גמולוגיה בלונדון והציגה בגלריה דוגית את תערוכת הציורים הראשונה שלה.
בשנת 1976 הציגה בגלריית צורי אוסף ציורי שמן ותערוכת בובות שיצרה. "עד שהגיעה אל עולם הבובות עסקה ארנונה באלף ואחד עיסוקים ומלאכות. היא ניקתה כלובים של קרנפים בגן החיות התנ"כי שבירושלים ועבדה תקופה מסוימת כצלמת שהתמחתה בעיקר בצילומי ילדים. היא הרכיבה תכשיטים וכתבה למעלה מחמישים ספרי בלשים וספרים לילדים, 'אבל בכל הדברים האלו לא היה אף שמץ של השראה. עבדתי כדי לפרנס את עצמי וחלמתי שיום אחד אוכל לעסוק אך ורק במה שאני רוצה'", סיפרה בראיון לסמדר שיר ב"מעריב".
גדות המשיכה לכתוב ספרי ילדים ומבוגרים ואף החלה לפרסם טורים הומוריסטיים ב"מעריב" בשנת 1989 ואף כתבה שאלות לתוכניות הטלוויזיה "מי רוצה להיות מיליונר?" ו"מלך הטריוויה".
ספריה

גדות כתבה עשרות ספרים, לילדים ולמבוגרים, חלק מהם תחת שם העט ת. אורגיל:
יוסף ואחיו - סיפורי התנך (הוצאת נ' טברסקי, 1964)
חבורת צ'ופצ'יק והילדים מחבש (תל אביב: הוצאת ספרים נ. טברסקי, 1966)
פּוּפִּיק וַחֲבוּרַת גֶּשֶר הַזָּהָב (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, תשכ"ז)
הרפתקאות עֹפֶר וְעֹפֶרִיקו (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, תשכ"ז)
כל-בו צחוק: תחביבים ושעשועים (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, תשכ"ח)
עֹפֶריקוֹ וָאֳנִיַּת הַשׁוֹדְדִים (תּל-אָבִיב: הוֹצָאַת סִפְרִיַּת עֹפֶר, תשכ"ח)
ארבעה רֵעים במבצע גוש עציון (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, תשכ"ח)
הָרֵעִים בִּבְסִיס הַטּילִים הַסּוֹדִי (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, תשכ"ח) - ת. אורגיל
פּוּפִּיק עַל גְּדוֹת הָאֲמָזוֹנַס (תּל-אָבִיב: הוֹצָאַת סִפְרִיַּת עֹפֶר, תשכ"ח)
עֹפֶר וְעֹפֶרִיקוֹ בהרי האלפים (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1968)
עֹפֶר וְעֹפֶרִיקוֹ בקרקס (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1968)
חבורת פופיק ותעלומת היהלומים (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1969)
עֹפֶר וְעֹפֶרִיקוֹ בקרקס השמן והרזה (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1970)
חבורת פופיק והמטוס האבוד (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, תשל"ב)
רוני ונבחרת הבלשים על האי הבודד (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1971) - ת. אורגיל
רוני ונבחרת הבלשים במזרח הרחוק (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1971) - ת. אורגיל
רוני והחבורה בשרם-א-שיך (תל אביב: הוצאת ספרית עֹפֶר, 1975)- ת. אורגיל
צרה צרורה (עם עובד ספרית שפן הסופר, 1979), איורים: דני קרמן
להיות ילדה (הוצאת ענבל, 1984)
שאגת האריה הדומם (ספריית מעריב, 1988)
תעלומת השגרירות הנטושה (ספריית מעריב, 1988)
בעקבות המטמון האבוד (ספריית מעריב, 1988)
להיות קטן, או, לו הייתי גר במדינת הענקים (ספריית מעריב, 1988)
להיות גדול, לא על אי בודד (ספריית מעריב, 1989)
365 ספורים: ספורי לילה טוב לכל יום מימות השנה / נוסח עברי - ארנונה גדות (תל אביב: ענבל, 1993)
המלך תות (ירושלים: שוקן לילדים, תשנ"ו 1996), איורים: נעם נדב
הערות שוליים

↑  אוריאל אופק, צ'יפופו, תוכידס, צ'ופצ'יק ושות' - מזון רוחני קלוקל המוגש לצעירי הקוראים, באתר דבר⁩⁩, 3 אוקטובר 1965
↑  מיקבץ, באתר דבר⁩⁩, 31 ינואר 1975
↑  סמדר שיר, ארנונה בארץ הבובות המכושפות, באתר מעריב⁩⁩, 31 דצמבר 1976
↑  טורה של ארנונה גדות, באתר "מעריב"
↑  ד"ר אוריאל אופק, לקסיקון אופק לספרות ילדים, זמורה ביתן
↑  ארנונה גדות, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306870705171  LCCN: n88229667  VIAF: 256086342   WorldCat (עם VIAF): 256086342
אני לא מכשפה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רונגאנו ניוני
 הופק בידי:  ג'ולייט גרנדמונט, אמילי מורגן
 תסריט:  רונגאנו ניוני
 עריכה:  יאן דדה, ג'ורג' קראג, תיבו האג
 שחקנים ראשיים:  מרגרט מולובווה, נלי מונמונגה, דינה מופוני, ננסי מולילו, הנרי פהירי, גלוריה הווילר
 מוזיקה:  מתיו ג'יימס קלי
 צילום:  דייוויד גאלגו
 מדינה:  בריטניה בריטניה   צרפת צרפת   גרמניה גרמניה   זמביה זמביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  צרפת צרפת 25 במאי 2017   בריטניה בריטניה 20 באוקטובר 2017   שווייץ שווייץ 31 בינואר 2018   ישראל ישראל יולי 2017
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, במבה
 סוגה:  דרמה
 הכנסות:  141,043 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   iamnotawitch
 פרסים:  פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לבמאי הטוב ביותר   פרס דאגלס היקוקס של הקולנוע הבריטי העצמאי   פרס פריצת הדרך של הקולנוע הבריטי העצמאי   פרס באפט"א לקולנוע לסרט ביכורים יוצא מן הכלל של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אני לא מכשפה (באנגלית: I Am Not a Witch) הוא סרט דרמה בריטי-צרפתי-גרמני-זמבי שביימה וכתבה רונגאנו ניוני, בבכורתה הקולנועית. הסרט נבחר להקרנה באירוע "שבועיים של במאים" בפסטיבל קאן ב-25 במאי 2017. בישראל הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הקולנוע ירושלים אשר התרחש ביולי 2017‏. הסרט היה מועמד וזכה במספר פרסי, בינם פרס BAFTA לסרט הבכורה הטוב ביותר מאת תסריטאי, במאי או מפיק בריטי עבור ניוני ומפיקת הסרט, אמילי מורגן.. שפות הסרט הן אנגלית ובמבה (אנ'), ואורכו כ-93 דקות.
תקציר העלילה

הסרט מתרחש באזור בו מאמינים כי ישנן מכשפות והן יכולות לעוף ולהרוג חפים מפשע. על מנת לשמר את הכוח המאגי שלהן לצרכים חיוביים, שומרים את כל המכשפות בכפר אחד וקושרים כל אחת מהן לחוט לבן, אשר ימנע מהן לעוף או לעזוב את הכפר, בו הן למעשה סוג של אסירות. כמעט כל המכשפות הן נשים מבוגרות, שכנראה עיצבנו את האדם הלא נכון, אשר שכנע אותן ואת הסביבה כי יש בהן רשע או יכולת להזיק. אבל גיבורת הסרט, שולה, היא ילדה בת 9 בלבד, אשר מביטה על מישהי בכפר שלה בשעה שזו נופלת, מה שהופך אותה אוטומטית לחשודה בכישוף. לאחר שהיא נשלחת לכפר המכשפות, נציג השלטון לוקח אותה תחת חסותו ומשתמש בה בעיקר לצרכים של שיווק וצבירת ממון לעצמו, בעוד האנשים אשר מצפים ממנה לנסים לא תמיד יוצאים מרוצים. שולה לא אוהבת את החיים במקום, אבל מובהר לה כי האלטרנטיבה להימצאות בו היא הפיכתה לעז, שזה מה שקורה למכשפות שבורחות. להיות עז חופשית מתחיל להישמע כמו רעיון לא רע.
הדמויות והשחקנים

מרגרט מולובווה – שולה
נלי מונמונגה – שוטרת
דינה מופוני – מנהיג
ננסי מולילו – צדקה
הנרי פהירי – מר בנדה
גלוריה הווילר – תיירת
הפקה

במאית וכותבת הסרט, רונאגנו ניוני, אמרה שהסרט בהשראת הסיפורים על האשמות כישוף בזמביה. במחקרה על הסרט, רונאגנו נסעה לגאנה ובילתה במחנה מכשפות אמיתי, שם היא התבוננה בחיי היומיום שלהן, ובדיבור שלהן.
הפצה

הסרט שודר לראשונה בפסטיבל הקולנוע בקאן, במסגרת השבועיים של הבמאים ב-25 במאי 2017. לאחר מכן הסרט שודר בבריטניה ב-20 באוקטובר 2017, ובשווייץ ב-31 בינואר 2018. בישראל הסרט שודר בפסטיבל הקולנוע ירושלים אשר התרחש ביולי 2017.
קבלה > הכנסות

הסרט הרוויח כ-141,043 דולר ממכירות הכרטיסים.
קבלה > ביקורות

האתר "Rotten Tomatoes", הביא לסרט ציון של 100% על פי 37 חוות דעת של גולשים באתר. מרק קרמוד (אנ'), כתב מעיתון "The Observer", שיבח את עבודתה של רונאגנו ניוני, את הצילום של דייוויד גאלגו ואת המשחק של מרגרט מולובווה. אנה סמית, כתבת מעיתון "Time Out", העניקה לסרט ארבעה מתוך חמישה כוכבים.
פרסים ומועמדויות

שנת 2017: פרס הקולנוע הבריטי העצמאי לבמאי הטוב ביותר.
שנת 2017: פרס דאגלס היקוקס של הקולנוע הבריטי העצמאי.
שנת 2017: פרס פריצת הדרך של הקולנוע הבריטי העצמאי.
שנת 2018: פרס באפט"א לקולנוע לסרט ביכורים יוצא מן הכלל של תסריטאי, במאי או מפיק בריטי.
הערות שוליים

↑  אני לא מכשפה, באתר פסטיבל הקולנוע ירושלים
↑  Keslassy, Elsa (19 באפריל 2016). "Cannes: Juliette Binoche-Gerard Depardieu Drama to Kick Off Directors Fortnight". Variety. Penske Business Media. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rungano Nyoni 'outstanding debut' Bafta for I Am Not A Witch". BBC News. BBC.
↑  I Am Not a Witch review – magical surrealism, באתר הגרדיאן, 22 בפברואר 2018
↑  I Am Not a Witch director on the modern persecution of witches in Zambia and Ghana, באתר אינדפנדנט, 22 בפברואר 2018
↑  אני לא מכשפה, באתר "The Numbers", ‏ 20 באוגוסט 2018
↑  אני לא מכשפה, באתר Rotten Tomatoes, ‏ 18 ביוני 2018
↑  אני לא מכשפה, באתר וראייטי, 22 בפברואר 2018
↑  אני לא מכשפה, באתר Time Out, ‏ 22 בפברואר 2018
ארביום פוספיד

| --- | --- |
 כתיב כימי:  ErP 
 מסה מולרית:  198.23 גרם/מול
 מראה:  גבישים
 מספר CAS:  12218-47-2
 צפיפות:  7.44 גרם/סמ"ק
 
ארביום פוספיד היא תרכובת אי-אורגנית בינארית המורכבת מארביום וזרחן, שהנוסחה הכימית שלה היא  {\ce {ErP}}.
הכנה

ניתן להכין ארביום פוספיד על ידי תגובה של ארביום וזרחן:
{\ce {4Er + P4->4ErP}}
תכונות פיזיקליות

ארביום פוספיד יוצר גבישים קובייתיים, בעלי חבורת סימטריות מרחבית Fm3m.
הערות שוליים

↑  "Erbium Phosphide" (באנגלית). American Elements. נבדק ב-24 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Toxic Substances Control Act (TSCA) Chemical Substance Inventory. Cumulative Supplement to the Initial Inventory: User Guide and Indices (באנגלית). United States Environmental Protection Agency. 1980. p. 129. נבדק ב-24 בדצמבר 2021. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Erbium Phosphide ErP". materialsproject.org. נבדק ב-24 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ארביום פוספיד".
אצטדיון אנטוניו וספוצ'יו ליברטי

| --- | --- |
אצטדיון המונומנטל
 כינוי:  אצטדיון המונומנטל
 על שם:  Antonio Vespucio Liberti 
 כתובת:  Av. Pres. Figueroa Alcorta 7597 
 מיקום:  ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה
 קואורדינטות:  34°32′43″S 58°26′59″W﻿ / ﻿34.545277777778°S 58.449722222222°W﻿ / -34.545277777778; -58.449722222222
 תקופת הפעילות:  25 במאי 1938 – הווה (86 שנים)
 שופץ:  1978, 2005, 2020/21
 בעלים:  ריבר פלייט
 משטח:  דשא
 אדריכל:  José Aslan, Héctor Ezcurra
 קבוצות:  ריבר פלייט, נבחרת ארגנטינה בכדורגל, נבחרת ארגנטינה ברוגבי
 מושבים:  84,567
 ממדי משטח:  אורך: 105 מ' רוחב: 70 מ'
 אתר רשמי
 he
 
אצטדיון אנטוניו וספוצ'יו ליברטי המוכר יותר בכינוי המונומנטל הוא אצטדיון כדורגל בבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
המונומנטל משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית ריבר פלייט וכמגרש הלאומי של נבחרת ארגנטינה בכדורגל, והוא האצטדיון הגדול ביותר באמריקה הדרומית.
היסטוריה

האצטדיון נבנה במהלך השנים 1936 עד 1938 ונחנך רשמית ב-25 במאי 1938 במשחק בין ריבר פלייט לפניארול מאורוגוואי בו ניצחה ריבר פלייט 1:3. במהלך השנים עבר האצטדיון שיפוצים והרחבות כשהבולטים ביניהם היו לקראת משחקי מונדיאל 1978 שנערכו בארגנטינה וכן בשנים האחרונות במסגרתו מימנה חברת "קוקה-קולה" את השיפוצים תמורת הענקת חסות.
בשנת 2020 עם השבתת הליגה בעקבות מגפת הקורונה בארגנטינה, הוחל בשיפוץ רב שלבי של האצטדיון. קרקע המשטח הונמכה, נשתל דשא חדש (95% טבעי ו-5% סינתטי) ובוצעו שינויים ביציעים, כך שהוגדלה כמות המושבים. מסלול האתלטיקה שהקיף את הדשא בוטל והיציעים התחתונים מגיעים כעת עד לגובה הקרקע. במהלך העבודות גדל מספר המקומות אל מעבר ל-86 אלף, אך עם סיום התקנת המושבים החדשים כמות המקומות צפויה להגיע ל-84,567.
מתקנים

האצטדיון מכיל 72,054 מקומות ישיבה ונחשב לגדול מבין אצטדיוני ארגנטינה. במהלך משחקי מונדיאל 1978 עמדה תכולת האצטדיון על 76,600 בזכות יציעי עמידה שבוטלו מאוחר יותר בשל תקנות בטיחות.
קומפלקס האצטדיון מכיל בנוסף גם מגרשי טניס, כדורסל וענפי ספורט נוספים. בנוסף, הקומפלקס כולל גם מגורים לשחקני מחלקות הנוער של ריבר פלייט, תיאטרון, מוזיאון וחנויות.
שימושים נוספים

בנוסף לקיום משחקי כדורגל, האצטדיון משמש גם את נבחרת הרוגבי הארגנטינאית (המכונה "הפומות" - Los Pumas).
האצטדיון גם מארח קונצרטי מוזיקה גדולים.
משחקי מונדיאל 1978

במהלך משחקי מונדיאל 1978 אירח האצטדיון 9 משחקים ביניהם משחק הפתיחה, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר. המארחת ארגנטינה שיחקה 4 ממשחקיה במגרש בה זכתה בפעם הראשונה בתולדותיה בגביע העולמי בכדורגל.
ארשת (מגזין מקוון)

ארשת היה מגזין מקוון מהראשונים שהוקמו ופרסמו תכנים בשפה העברית. ארשת עסק בנושאי אקטואליה, ספרות, מוזיקה, תרבות דיגיטלית ועוד.
סמליל "ארשת"
ארשת הוקם בתחילת 1999 על ידי שלום רוזנפלד מירושלים,בימים בהם מספר הגולשים בארץ הסתכם בכמה מאות אלפים, ונחשב חלוץ בתחומו. 
מייסדי ארשת הגדירו אותו "יומן עברי מקוון על ענייני היום", ולראשונה נחשף הציבור הישראלי לכתבות ומאמרים במגזין מקוון שנחשב חדשני באותם ימים.
היותו פורץ-דרך מוזכרת בהקשר להיותו הראשון אשר השתמש באינטרנט כמדיה עיתונאית עצמאית, ובין היתר:
נחשף בו לראשונה הדו"ח שחיבר חבר-כנסת מיכאל איתן אודות השערורייה הקשורה בעמותות אהוד ברק.
היה בו הריאיון הראשון עם שר בממשלה שנערך ופורסם במיוחד לאתר אינטרנט. כמו גם סדרת ראיונות עם אישים פוליטיים, שהתראיינו בפעם הראשונה ובאופן מיוחד לכלי תקשורת אינטרנטי.
תחקיר אודות מחבר הספר "שתיקת החרדים" נחשב לתחקיר הראשון שניצל את פורמט האינטרנט למטרה כזו.
ארשת חדל לפעול בסוף שנת 2000. ניתן למצוא חלק מהתכנים בשירותי ארכיב אינטרנטיים
הערות שוליים

↑
↑
בימבו

בימבו (באנגלית: Bimbo) הוא מונח בעגה האנגלית לתיאור אישה מושכת ונראית טוב אך לא אינטליגנטית. מונח זה מבסס את הסטריאוטיפ של "היפה והטיפשה".
במקור המונח בא לשימוש בעשור הראשון של המאה העשרים לתיאור גבר גס רוח ולא אינטליגנטי. מקור המונח בא מהשפה האיטלקית ופירושו תינוק או ילד קטן, בשנות העשרים המונח החל להיקשר לנשים בתרבות הפופולרית. המונח בדרך כלל מכוון לאישה בלונדינית, בעלת גוף חטוב, לבוש חושפני ואיפור כבד.
באנגלית ישנו מונח מקביל לתיאור גבר הנקרא "Himbo".
ב-1920 יצא השיר "My Little Bimbo Down on the Bamboo Isle", אותו הקליטו מספר זמרים, המונח הוזכר בשיר "Barbie Girl".
דמויות בימבו בתרבות הפופולרית

קלי באנדי (כריסטינה אפלגייט) בסדרת הטלוויזיה נשואים פלוס
עוגן (אורלי וינרמן) בקומדיית המצבים שמש
אריה לייב גיסין

אריה לייב גיסין
אריה לייב גיסין (ח' באלול תרל"א, אוגוסט 1871 – ה' בתשרי תרפ"ג, 27 בספטמבר 1922) היה איש העלייה הראשונה, איכר וכורם, חבר ועד המושבה ראשון לציון וראש הוועד החקלאי במושבה.
ביוגרפיה

לייב גיסין נולד ביקטרינוסלב שבאימפריה הרוסית (כיום אוקראינה), בנו של דוד גיסין. בשנת 1882 עלה עם הוריו לירושלים, וכעבור חמש שנים עברה המשפחה למושבה ראשון לציון. בשנת 1896 נישא לרבקה, בתו של שלום קונסטרום. עבד בחקלאות כאיכר וככורם.
היה מפעילי הציבור בראשון לציון וחבר ועד המושבה. שימש מתווך בין פקיד הברון אוסוביצקי לבין הכורמים. בשנת 1906 השתתף במשלחת שיצאה לפריז מטעם הכורמים. היה חבר בהנהלת אגודת הכורמים וחבר במועצת היקבים של ראשון לציון וזכרון יעקב ושימש בתפקיד עד מותו. כמו כן עבד כקבלן ממשלתי בסלילת כבישים במושבה ובהם הרחוב הראשי רחוב רוטשילד. פעל להרחבת שטח המושבה על ידי רכישת אדמות בית דגן.
בשנות מלחמת העולם הראשונה הוגלה על ידי הטורקים ושהה באנטוליה ובאיסטנבול. לאחר שובו לארץ ישראל המשיך בפעילותו הציבורית בראשון לציון, ובשנתיים האחרונות לחייו היה ראש הוועד החקלאי במושבה. שני בניו, אבשלום ודב, נישאו לשתי בנותיו של יעקב מרדכי זינגר, שהיה רב ושו"ב של המושבה.
נפטר בשנת 1922, בגיל 51, ונקבר בהר הזיתים בירושלים.
מצאצאיו

אבשלום גיסין – היה כדורגלן וחבר ההתאחדות לכדורגל. נמנה עם נגני התזמורת (ה"אורקסטרה") בראשון לציון ובמשך תקופה ניצח עליה. עסק בחקלאות, בקבלנות ובתיווך. היה נשוי לחיה, בתו של יעקב מרדכי זינגר מראשון לציון.
אריה (ארקה) גיסין - היה כדורגלן וטניסאי מצטיין, חבר בנבחרת מכבי ארץ ישראל. נהרג במלחמת העצמאות ליד קיבוץ נגבה ונקבר בבאר טוביה.
יעקב (קובי) גיסין – איש חינוך ישראלי, מייסד ומנהל בית הספר הפתוח "אבשלום" בראשון לציון ומחבר הספר "הדיאלוג הממריץ בחתירה לאוטונומיה של התלמיד".
דב גיסין - ממייסדי ומנגני האורקסטרה (התזמורת) של ראשון. חבר בוועד החקלאי של המושבה. ממייסדי חברת התחבורה יהודה, חברת ההובלות של פרי הדר "מסילות" ובית החרושת לקרח "מפקור" בראשון לציון. היה נשוי לשושנה (רוזה), בתו של הרב יעקב מרדכי זינגר מראשון לציון (שאחותה חיה הייתה נשואה לאחיו אבשלום).
אריה (ארקה) גיסין - מנהל ישראלי, כיהן כמנכ"ל תה"ל ומנכ"ל אזורים.
איתן גיסין – נהרג במלחמת יום הכיפורים, בעל עיטור העוז.
ד"ר רענן גיסין – יועץ תקשורת, כיהן כיועצו של ראש הממשלה אריאל שרון. בנו הוא איתן גיסין – סמנכ"ל התוכן של חברת נטקס.
ירון גיסין – איש עסקים ישראלי.
אלדד גיסין – כיהן בתפקידים בכירים שונים בסוכנות היהודית, ובהם: מנהל מרחב הנגב ומנהל אגף הקליטה והחברה של המחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית.
ארז גיסין – איש עסקים, חבר דירקטוריון בחברת פרטנר ולשעבר סמנכ"ל לפיתוח עסקי בחברת יורוקום,
גיא גיסין – עורך דין, משמש (בהתנדבות) כיו"ר האספה הכללית של המרכז ללימודים אקדמיים באור יהודה.
איתי גיסין - איש עסקים, מייסד חברת "סינקו", שימש סמנכ"ל חטיבת התוכן והשיווק בחברת פרטנר. בעבר היה שחקן נבחרת ישראל בכדוריד וחבר קבוצת מכבי ראשון לציון.
מידד גיסין – יו"ר עמותת "צב"י" (צרכני הבריאות בישראל) ויו"ר הוועדה לזכויות החולה במערכת הבריאות. הוצב במקום השני ברשימת הגמלאים לכנסת ה-19 ויו"ר ועדת הבריאות של המפלגה.
אמיר גיסין - איש משרד החוץ. שירת בשגרירויות ישראל בדנמרק ובניו זילנד, היה הקונסול הכללי של ישראל בקנדה, ומנהל מחלקת ההסברה של משרד החוץ.
שי גיסין – יחד עם אחיו עופר הקים את אתר האינטרנט תפוז אנשים. כיום הוא מנהל התוכן של חברת פרטנר.
עופר גיסין - יחד עם אחיו שי הקים את אתר האינטרנט תפוז אנשים. חזר בתשובה ונמנה עם רבני ברסלב.
אמזונה צהובת-פנים

| אמזונה צהובת-פנים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: תוכיים
סוג:: Alipiopsitta 
מין:: אמזונה צהובת-פנים
שם מדעי
 Alipiopsitta xanthops ‏שפיקס, 1824
תחום תפוצה


אמזונה צהובת-פנים (שם מדעי: Alipiopsitta xanthops) הוא מין יחיד בסוגו של תוכי בינוני החי ביערות הגשם של אמריקה הדרומית וקרוב לתוכי האמזונה. המין התגלה בטבע ב-1824 על ידי החוקר יוהאן וון ספיקס (1781–1826).
מאפיינים

אמזונה צהובת-פנים מגיעה לאורך 27 ס"מ ובעלת נוצות ירוקות בהירות ונוצות פנים צהובות עם מקור צהוב עבה וגב וכנפיים ירוקות כהות יותר. צידי הבטן והזנב מכילים נוצות חומות ואדומות בקצה והרגליים אפורות. העיניים אדומות מעט וסביבן טבעת לבנה גדולה. הזכר והנקבה דומים בגודלם.
האמזונה נפוצה בחופות היער הדרום אמריקני ובעיקר בברזיל, במרניאו, פיאאוי, סאו פאולו ומאטו גרוסו דו סול וכן מצויה בשטחי סוואנת הסראדו ובסלעי ה-Caatinga. הם מצויים גם בבוליביה ואולי בפרגוואי. רבים מאזורי המחיה של האמזונה נכרתים לטובת אזורי מרעה וחקלאות, דבר המפחית את מספרה בטבע. כמו כן היא מאוימת מציד בלתי חוקי וממסחר למטרות מחמד.
האמזונות בעלות מקור חזק המותאם לפיצוח זרעים שונים, בעיקר של פירות ממשפחת האלתיים כמו Astronium ,Salacia וAnacardium וכן מגויאבות ומנגו.
ראו גם

אמזונה
ארה
תוכי ראש-נץ
הערות שוליים

↑  אמזונה צהובת-פנים באתר הרשימה האדומה של IUCN
בוסאסו

| --- | --- |

 מדינה:  סומליה סומליה
 מדינה:  פונטלנד
 ראש העיר:  עבדיסאלאם בשיר עבדיסאלאם
 תאריך ייסוד:  המאה ה־14 
 שטח:  12 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  190,000 (2017)
  ‑ צפיפות:  16,000 נפש לקמ"ר (2017)
 קואורדינטות:  11°17′00″N 49°11′00″E﻿ / ﻿11.283333333333°N 49.183333333333°E﻿ / 11.283333333333; 49.183333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://bosasomunicipality.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סומליה מוגדלת) מוגדישו ברברה הרגייסה גלקאיו קיסמאיו ג'יבוטי אתיופיה ק נ י ה  האוקיינוס ההודי מפרץ עדןבוסאסו(למפת סומליה רגילה) מוגדישו ברברה הרגייסה גלקאיו קיסמאיו ג'יבוטי אתיופיה ק נ י ה  האוקיינוס ההודי מפרץ עדןבוסאסו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בוסאסו (בסומלית: Boosaaso; בערבית: بوصاصو) היא עיר נמל בצפון סומליה לחופי מפרץ עדן, כ-1,100 ק"מ ממוגדישו בירת סומליה. ליד העיר גם שדה תעופה. הוקמה במאה ה-14.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס. החודש החם ביותר הוא מאי (34 מעלות צלזיוס בממוצע). החודש הקר ינואר (26 מעלות צלזיוס בממוצע). כמות המשקעים הממוצעת היא 201 מילימטרים בשנה. החודש הגשום ביותר הוא ספטמבר (73 מ"מ גשם בממוצע), וחודש יולי היבש ביותר (1 מ"מ גשם בממוצע).
ערים תאומות

ארצות הברית מיניאפוליס, מינסוטה, ארצות הברית