stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסוי הסטת אסטרואיד כפול
הגשושית > המנוע היוני NEXT

DART משתמשת במנוע NASA Evolutionary Xenon Thruster או NEXT (אנ') של נאס"א, סוג של הנעה חשמלית סולארית (אנ') שמשתמשת בחשמל שנוצר מהמערכים הסולריים של החללית כדי להאיץ את הגז קסנון הנושא מטען חשמלי (יוני) למהירות של עד 40 ק"מ לשנייה. NEXT יכול לצרוך 6.9 קילוואט כדי לייצר דחף של 237 ניוטון, עם מתקף סגולי של 4,170 שניות. מערכים סולאריים בגודל 22 מ"ר ייצרו את 3.5 הקילוואט הדרושים להנעת מנוע הקסנון.
DART לא זקוקה למנוע ה-NEXT כדי להגיע למטרתה, שכן הפאלקון 9 יאיץ אותה למהירות הנדרשת. השימוש במנוע נועד לשם הדגמת הטכנולוגיה שיכולה להחליף דלק רקטי במשימות לחלל העמוק.
הגשושית > המערכים הסולאריים ROSA

DART מצוידת במערכים סולאריים Roll Out Solar Array (ROSA)(אנ') המסוגלים להתגלגל החוצה לאחר השיגור. מערכים אלו קלים ברבע ממערך סולארי רגיל בעל צירים מכניים, ותופסים רבע מנפחו, כך שהם מוזילים את עלות השיגור. המערכים הסולאריים ROSA ייפרשו כשהגשושית תהיה במסלול סביב כדור הארץ וזאת תהיה המשימה המבצעית הראשונה שתשתמש בהם, לאחר שנוסו בתחנת החלל הבינלאומית ביוני 2017 במסגרת משלחת 52.
הגשושית > ניווט

DART נושאת חיישנים לניווט כגון חיישן שמש (אנ'), עוקב כוכבים ומצלמת הניווט DRACO.
הגשושית > המצלמה DRACO

מצלמת הניווט Didymos Reconnaissance and Asteroid Camera for Optica (DRACO) תספק תמונות שיאפשרו לגשושית לנווט אוטונומית ללא צורך בהתערבות מכדור הארץ ולפגוע במרכז האסטרואיד דימורפוס, שקוטרו 160 מ' בעוד היא נעה במהירות יחסית של 6 ק"מ לשנייה. תוכנת הניווט "SMART Nav" תשתמש בתמונות אלו ותקבע את המסלול האידיאלי עבור הגשושית.
DRACO תשמש גם כדי להשיג תמונות ברזולוציה גבוהה של פני השטח של דימורפוס רגע לפני הפגיעה. החלק האופטי של DRACO הוא טלסקופ Ritchey–Chrétien(אנ') המצויד בעדשת טלפוטו בעלת אורך מוקד של 208 מ"מ, שדה ראייה של 0.29° וצמצם של f/12.60. לחיישן מסוג CMOS יש 2560 × 2160 פיקסלים. הרזולוציה של התמונות שיצולמו רגע לפני הפגיעה היא 20 סנטימטרים. החיישן קולט אורך גל בטווח שבין 0.4 ל-1 מיקרון (נראה ואינפרא אדום קרוב). המסה של המצלמה היא 8.66 קילוגרם.
הגשושית > הקיובסאט LICIACube

הגשושית נושאת עימה את הקיובסאט LICIACube(אנ'), שהתנתק מהגשושית ב-11 בספטמבר, ויתעד ויעביר לכדור הארץ את תמונות ההתנגשות ואחרי. לאחר מכן LICIACube יבצע מעוף קרוב לפני השטח של Didymos .
גלריה

הדמיית DART עם מדחפים יוניים בקרבת דידימוס
הדמיית שלבי המשימה של DART כולל הפרדת LICIACube
לוח הזמנים של המשימה
DART בתצורת השקה
התקנת ROSA ב-DART
התקנת הקיובסאט LICIACube ב-DART (הקופסה הצמודה לדופן האפור)
DART בבסיס חיל האוויר ונדנברג
המעבד של DART
חיבור DART למתאם המטען
DART מתודלקת במתקן עיבוד מטענים של SpaceX בבסיס חיל האוויר ונדנברג
היפרדות DART מהשלב השני
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏שוגרה החללית DART, באתר "הידען", 24 בנובמבר 2021
↑  ינון בן שושן‏, פגעה במטרה: חללית נאס"א התנגשה באסטרואיד, באתר וואלה, 26 בספטמבר 2026
↑  אבי בליזובסקי, ‏החללית DART של נאס"א מכוּונת לפגיעה באסטרואיד המטרה דימורפוס במטרה להסיטו ב-26 בספטמבר, באתר "הידען", 6 בספטמבר 2022
↑  רויטרס, נאס"א: הצלחנו להסיט אסטרואיד ממסלולו, באתר הארץ, 11 באוקטובר 2022
↑  NASA is planning an asteroid deflection test mission in case the unthinkable happens Science Alert 5 ביולי 2017
↑  "NASA – Deep Impact's Impactor". www.nasa.gov. אורכב מ-המקור ב-23 ביוני 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Chapter 10 – Comets Astronomy 9601" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  AIDA DART Home page at APL
1 2  Asteroid Impact & Deflection Assessment (AIDA) study
1 2  DART at Applied Physics Laboratory Johns Hopkins University
1 2  Planetary Defense: Double Asteroid Redirection Test (DART) Mission, NASA 2017
↑  NASA plans to test asteroid deflection technique
↑  Asteroid-deflection mission passes key development milestone, 7 בספטמבר 2018
↑  ניב ליליאן‏, איתרה את המטרה: החללית של נאס"א בדרך להתרסק על אסטרואיד, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2022
↑  לראשונה בהיסטוריה: חללית התנגשה באסטרואיד כחלק מניסוי, באתר ynet, 26 בספטמבר 2022
↑  אבי בליזובסקי, החללית DART התרסקה על אסטרואיד לבחון אפשרות הסטת אסטרואידים המאיימים על כדה"א, באתר הידען, ‏2022-09-27
↑   גשושית של נאס"א התנגשה באסטרואיד במטרה להסיטו ממסלולו, באתר הארץ, 27 בספטמבר 2022
↑  Kantsiper, Brian (2017). "The Double Asteroid Redirection Test (DART) mission electric propulsion trade". 2017 IEEE Aerospace Conference. pp. 1–7. doi:10.1109/AERO.2017.7943736. ISBN 978-1-5090-1613-6. S2CID 43072949.
1 2 3 4  ביום רביעי: נאס"א תשגר גשושית שתנסה להסיט אסטרואיד, סוכנות החלל הישראלית.
↑  "Double Asteroid Redirection Test: The Earth Strikes Back". 2019 IEEE Aerospace Conference. doi:10.1109/AERO.2019.8742007. ISBN 978-1-5386-6854-2.
↑  Double Asteroid Redirection Test (DART) Mission, 30 ביוני 2017, NASA.
↑  Design of the Didymos Reconnaissance and Asteroid Camera for OpNav (DRACO) on the double asteroid redirection test (DART)
מנוע הקסנון NEXT פועל בתא ואקום
סרטון פיתוח המערכים הסולריים ROSA
ROSA נפרש בניסוי בתחנת החלל הבינלאומית ב-2017
פלסטין היום (ערוץ טלוויזיה)

| --- | --- |

סמל הערוץ, עם צורת ארץ ישראל, "פלסטין"
 פרטי הערוץ
 מדינה:  הרשות הפלסטינית
 תאריך השקה:  2009
 שפה:  ערבית
 שיטת שידור:  טלוויזיה בלוויין
 https://www.paltodaytv.com
ערוץ פלסטין אליום (בערבית: قناة فلسطين اليوم, תעתיק מדויק: פלסטין אל-יום - פלסטין היום) הוא ערוץ טלוויזיה לווייני המזוהה עם הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני. הערוץ הושק ב-2009 ועוסק ב"סוגיית פלסטין" בממדיה הלאומיים, הערביים, האיסלאמיים וההומניטריים.
ערוץ הטלוויזיה הגיע לראש טבלת ערוצי הלוויין המקומיים הנצפים ביותר בשטחים הפלסטיניים עם אחוז של (11%), לצד אל-ג'זירה (36%) וערוץ אל-אקצא (11%), בסקר שנערך על ידי המרכז הפלסטיני לחקר מדיניות וסקרים במהלך החודשים אוקטובר ונובמבר 2022.
לערוץ יש כ-150 עובדים ומשרדים בשטחים הפלסטיניים ובמקומות אחרים, עם 20 כתבים שעובדים עבורו 24 שעות ביממה. הערוץ בבעלות אנשי עסקים ותקשורת ערבים ופלסטינים, ומשדר בערבית 24 שעות ביממה.
הערוץ מפיק גם סרטים מקוריים, וזכה במספר פרסים לאורך השנים.
היסטוריה

הערוץ הושק ב-2009 בלונדון ועבר לביירות, כאשר ב-4 בנובמבר 2010 החלו שידוריו הניסיוניים.
ב-2016 כוחות צה"ל בשיתוף המנהל האזרחי פשטו על משרד הערוץ הפועל מרמאללה שבגדה המערבית, עצרו את מנהלו בנוסף לעוד 3 עיתונאים והחרימו את הציוד בתחנה. כמו כן הוצא צו סגירה למקום.
היסטוריה > במלחמת חרבות ברזל

המנהל האדמיניסטרטיבי והפיננסי של הערוץ נהרג במשרד בעזה ב-17 באוקטובר 2023, כתוצאה מתקיפה אווירית ישראלית בשכונת אל-ספטאווי בצפון עזה. מטוסי קרב ישראליים תקפו את משרד הערוץ וכן את רכב השידור שלו ב-22 בדצמבר 2023.
אג'נדה

משפט הפתיחה של הערוץ בעמוד הבית שלו, "פלסטין היום... ערוץ כל פלסטין", מצביע על כך שהערוץ מתיימר להוות פלטפורמה תקשורתית לכל הפלסטינים, על כל מרכיביהם, והאוריינטציות הפוליטיות השונות שלהם.
תדרים

Nilesat 10728 אופקי 5/6 קידוד 30000
Arabsat 10873, אנכי 4/3, קידוד 27500
הערות שוליים

↑  "قناة فلسطين اليوم الفضائية - قناة كل فلسطين". قناة فلسطين اليوم الفضائية (בערבית). אורכב מ-המקור ב-2019-10-06. נבדק ב-2020-04-22.
↑  ניר יהב‏, קודם כל ערבית, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2014
↑  יוחאי עופר ואסף גבור, "סגירת 'פלסטין אליום' תחזק את ההתקוממות", באתר nrg‏, 11 במרץ 2016
↑  "استطلاع رأي: "فضائية فلسطين اليوم" الأكثر مشاهدة فلسطينياً - وكالة شمس نيوز الإخبارية - Shms News || آخر أخبار فلسطين". shms.ps. אורכב מ-המקור ב-2023-12-24. נבדק ב-2023-12-24.
↑  "موعد: "قناة فلسطين اليوم" حاضرة وبقوة وهذا ما أثبتته تغطيتها لـ"سيف القدس"". قناة فلسطين اليوم الفضائية (בערבית). 2022-07-18. אורכב מ-המקור ב-2023-12-25. נבדק ב-2023-12-24.
↑  "«قناة فلسطين اليوم» مِنبراً إعلامياً مُشرقاً وشعلة متوهجة بالنضال، وصوتا للمقاومة وقضايا الناس، وبوصلةً نحو التحرير". قناة فلسطين اليوم الفضائية (בערבית). 2023-12-23. אורכב מ-המקור ב-2023-12-27. נבדק ב-2023-12-26.
↑  מרכז המידע למודיעין ולטרור, חדשות הטרור והסכסוך הישראלי-פלסטיני (2 בנובמבר – 9 בנובמבר 2010), ‏9.11.2010
1 2  "حرب غزة: تعرَّف على أبرز الصحفيين الذين قتلوا في هذه الحرب". BBC News عربي (בערבית). 2023-10-28. אורכב מ-המקור ב-2023-12-01. נבדק ב-2023-12-18.
↑  צפו: מעצר מנהל תחנת ״פלסטין אליום״ שחשוד בהסתה לטרור, באתר מעריב אונליין, 11 במרץ 2016
↑  "الاحتلال يستهدف مكتب فضائية "فلسطين اليوم" في غزة". palinfo.com (בערבית). 2023-12-22. אורכב מ-המקור ב-2023-12-23. נבדק ב-2023-12-24.
↑  "قناة فلسطين اليوم الفضائية - قناة كل فلسطين". قناة فلسطين اليوم الفضائية (בערבית). אורכב מ-המקור ב-2023-12-02. נבדק ב-2023-12-26.
כרוב ניצנים

| כרוב ניצנים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו־פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: כרוב
מין:: כרוב הבר
תת־מין:: כרוב ניצנים
שם מדעי
 Brassica oleracea Gemmifera ‏קנדול, 1821
כרוב ניצנים או "כרוב בריסל" (שם מדעי: Brassica oleracea Gemmifera) הוא זן של כרוב הבר (Brassica oleracea), מין במשפחת המצליבים. זנים אחרים של אותו המין הם כרוב, ברוקולי וקולורבי. כרוב הניצנים מתאפיין בממדיו הקטנים (קוטר של 2.5–4 ס"מ), הוא צומח על גבעולים ארוכים, שעל כל אחד מהם צומחים 20–40 כרובים. מבחינת ערכו התזונתי, כרוב הניצנים עשיר בוויטמין K, בוויטמין C, בחומצה פולית ובסיבים תזונתיים.
אבותיו הביולוגיים של כרוב הניצנים בויתו ככל הנראה ברומא העתיקה. כרוב הניצנים כפי שהוא היום גודל לראשונה כנראה במאה ה-13 בבלגיה של היום, ולכן שם הצמח במספר שפות מתייחס לעיר בריסל, בירת בלגיה (למשל: באנגלית Brussels sprout, בספרדית Coles de Bruselas, באיטלקית Cavolini di Bruxelles, בטורקית Brüksel lahanası בפולנית Kapusta brukselska ובצרפתית Chou de Bruxelles).
ערך תזונתי ובריאותי

כרוב ניצנים (כמו גם ברוקולי) מכיל סולפוראפן (Sulforaphane), כימיקל אשר מיוחסות לו יכולות אנטי-מיקרוביות (Antimicrobial), אנטי-סוכרתיות (Anti-diabetic) ואנטי-סרטניות. בישול של כרוב הניצנים מפחית את רמתו של הסולפוראפן אך באידוי, אפייה, טיגון או הכנה במיקרוגל רמתו נשמרת גבוהה.
כרוב הניצנים הוא גם מקור ל-Indole-3-carbinol - חומר שמגביר תיקון של DNA וייתכן שחוסם את גדילתם של תאים סרטניים.
הערות שוליים

↑  "Broccoli chemical's cancer check". BBC News. 7 בפברואר 2006. נבדק ב-5 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "How Dietary Supplement May Block Cancer Cells". Science Daily. 30 ביוני 2010. נבדק ב-5 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292554705171  LCCN: sh85017362  NKC: ph182419 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאוטילוס (מערכת נשק)

| --- | --- |

"תותח" הלייזר של ה-THEL
 מידע בסיסי
 ארץ ייצור:  ארצות הברית, ישראל
נאוטילוס הייתה מערכת מתוכננת ובה מדגים טכנולוגי של נשק לייזר למערכת הגנה שמטרתה יירוט רקטות ופגזי ארטילריה באמצעות לייזר רב עצמה. המערכת תוכננה בעשור הראשון של המאה ה-21, ובסביבות 2007 נגנזה התוכנית.
באנגלית נקרא הפרויקט THEL – Tactical High Energy Laser. מימון הפיתוח של המערכת משותף לארצות הברית ולישראל, והקבלן המרכזי של הפרויקט הוא חברת נורת'רופ גראמן האמריקנית.
טכנולוגיה

הלייזר עליו מבוססת המערכת הוא לייזר כימי של קרינה אינפרה-אדומה בינונית מסוג דאוטריום-פלואוריד. השליטה והבקרה נעשים על ידי מכ"ם איכון, ומערכת עקיבה המבוססת על ציין לייזר בתחום הקרינה הזו.
טכנולוגיה > תהליך הלזירה ונתונים טכניים

תחילה, נשרף אתן בתא בעירה בנוכחות חנקן טריפלורידי. תוצרי השריפה הם רדיקלים חופשיים של פלואור שמגיבים עם דאוטוריום ליצירת מולקולות דאוטוריום פלואוריד מעוררות, והיפוך אוכלוסין במהוד הלייזר. היפוך האוכלוסין משלים למעשה את התנאים הנדרשים לתהליך של פליטה מאולצת ולזירה. אורך הגל של לייזר זה הוא כ־4 מיקרון, והוא מסוגל לייצר הספק גבוה של כ־2 מגהוואט. בעבר חשבו להשתמש בלייזר מימן פלואוריד, אך אורך הגל שמייצר לייזר זה (2.7–2.9 מיקרון) נבלע היטב באטמוספירה.
טכנולוגיה > ביצועים

בשל רגישות הנושא, חוסר במקורות מהימנים והתחרות העזה בין החלופות השונות בתחום יירוט הרקטות, קיימים נתונים סותרים באשר לאחוזי ההצלחה של המערכת וביצועיה. לדבריו של ד"ר עודד עמיחי שהיה מיוזמי הפרויקט ומלווה אותו עד היום, בוצעו במערכת 46 ניסויים בין שנת 2001 לשנת 2004 בשדה הניסויים של הצבא האמריקאי בווייט-סנדס, שכולם הסתיימו בהצלחה.
טכנולוגיה > מערכות דומות

בנוסף למערכת הנייחת פותחה מערכת ניידת (MTHEL) בשם Skyguard, על פי דרישה של הצבא האמריקאי, שלצורך יישומה הוקטנו ממדיה וההספק הוגדל לתחום המגוואט. המערכת אפקטיבית בטווח שבין קילומטרים בודדים לבין כ-10 קילומטרים (עד כ-15 ק"מ עם אופטיקה אדפטיבית), והיא מאפשרת כחמישים הפעלות בזו אחר זו לפני טעינה מחדש, במרווח של שנייה אחת בין הפעלה להפעלה. מערכת כזו הוצעה למדינת ישראל על ידי חברת Northrop Grumman בינואר 2007.
מערכות נשק המבוססות על לייזר מצב מוצק נמצאות בפיתוח. רפאל, מפתחת את מערכת מגן אור (בשמה הקודם, קרן ברזל), להגנה מפני רקטות ומרגמות, שמבוססת על לייזר מצב מוצק, הזול יותר לשימוש וללא נזקים סביבתיים, בשונה מלייזר כימי שעליו מבוססת מערכת נאוטילוס, בהספק גבוה, ומיועדת לפעול בטווחים קצרים, שמתחת לסף היכולת של מערכת "כיפת ברזל".
מאפייני המערכת

יכולת ליירט מטווח קצר רקטות, פגזים ופצצות מרגמה.
זמן יירוט מהיר. נדרשת שנייה לצורך נעילה ושתי שניות נוספות להפלת המטרה.
יכולת להתמודדות עם מטחים. על פי עדות של בן ישראל, בניסוי שנערך הופלו כל הקטיושות השונות במאה אחוז הצלחה בבדיקה בשנת 2000 של מערכת ההדגמה, נבדקה יכולתה להתמודד עם מטחים שלושה פגזי מרגמה בו זמנית.
חוסר יכולת לפעול בתנאי מזג אוויר קשים ועננות.
טווח הגנה של קילומטרים בודדים.
לא ניידת ובעלת צריכת חשמל גבוהה.
עלות:
מחיר פיתוח והצטיידות ראשוניים – כ-40–50 מיליון דולר למערכת.
עלות תפעולית שולית של יירוטים בשימוש המבצעי: כ-2,000$ ליירוט. עלות נמוכה בהשוואה ליירוט מבוסס טילים שעומד על כ־50,000–100,000$.
היסטוריה

בשנת 1996 חתמו נציגי ישראל וארצות הברית, הנשיא ביל קלינטון וראש הממשלה ושר הביטחון שמעון פרס, על מיזם משותף – פיתוח מערכת לייזר שתיירט רקטות מכל טווח. פרויקט זה מדשדש, עקב הקטנת המימון מצד ישראל, שבאה בעקבות שינוי בתפיסת האיום הרקטי לאחר הנסיגה מלבנון, אף שישראל הייתה אמורה להיות המדינה הראשונה שתצויד בנשק זה.
בשנת 2004, לאחר שהושקעו בה כ־200 מיליוני דולרים (50 מיליון מתוכם במימון ישראלי), עדיין הייתה המערכת נייחת, גדולה ופגיעה, כזו המיועדת לטווח טקטי בלבד, שצה"ל איננו רוצה בה כמו שהיא. מאז הוסבה המערכת למערכת ניידת שעברה מבחנים אך על-פי הערכות, יידרשו כארבע-חמש שנים על מנת להפוך אותה למבצעית.
בעקבות ירי רקטות קסאם מרצועת עזה על שדרות ועל יישובי עוטף עזה, עלתה שוב שאלת היתכנותה של מערכת הנאוטילוס, כאשר האחריות עליה בישראל עברה לידי "מנהלת חומה". ישנם כאלו המצדדים בהבאת המערכת הנייחת כמו שהיא מכיוון שאין כל צורך במערכת ניידת להגנת יישובים קבועים. כנגדם יש הטוענים שבניית המערכת הנייחת כיום תפגע ביכולת הפיתוח של מערכת ניידת.
עד לאחרונה נשקלה האפשרות לפתח מערכת מוטסת שתפעל נגד טילים בליסטיים. שילוב של הטיל "חץ 2" עם מערכת זו היה אמור לספק הגנה אווירית טובה למדינת ישראל נגד סוגים שונים של איומים.
היסטוריה > הקפאה

הפרויקט הוקפא על ידי הממשל האמריקאי לאחר שישראל סירבה להשקיע סכומי כסף גבוהים יותר.
אלוף (מיל') פרופ' יצחק בן ישראל, ששימש כקצין מחקר ופיתוח ראשי בצה"ל בעת קבלת ההחלטה על הנאוטילוס, נחשב עד תחילת 2007 לאחד המצדדים הגדולים בהמשך פיתוחה והשמשתה. בזמנו טען כי הפסקת פיתוחה היא בכייה לדורות, שכן היא הפתרון הטכנולוגי היחיד לאיום הרקטות. גם בעת שיגור מטחי הקטיושות על צפון ישראל ב-2006, טען כי באמצעות השקעה של כמה מאות מיליוני דולרים יכול היה להיות בידי צה"ל מענה טוב לאיום הצפוני של חזבאללה ולאיום הדרומי של חמאס. במקביל לדבריו הובעה על ידי גורמים מקצועיים שונים ביקורת על כך שצה"ל לא הכניס את המערכת לשימוש מבצעי ולא הקציב לכך את המימון הדרוש. גם האלוף (מיל') דוד עברי, מפקד חיל האוויר לשעבר, הצטרף לדבריו וטען בסוף 2007, "שישראל משלמת מחיר אסטרטגי ומדיני יקר" על כך שהפסיקה את פיתוח המערכת הזו.
ב-2007 חזר בו בן ישראל מתמיכתו בפרויקט[דרוש מקור].
עמותת "מגן לעורף" טוענת כי הופצו בדיות רבות על המערכת, בכדי למנוע את ההצטיידות בה והיא מתנגדת למדיניות הזאת.
היסטוריה > הפשרה והקפאה נוספת

לאחר מלחמת לבנון השנייה גברו הקולות בישראל שתבעו את קנייתה של המערכת לשימוש מבצעי בצפון הארץ ודרומה. בעקבות הלחץ הורה שר הביטחון עמיר פרץ ב־24 באוגוסט 2006 על הפשרת הפיתוח.
אך בתחילת פברואר 2007 החליט פרץ כי חברת רפא"ל תפתח נגד רקטות קצרות-טווח את הפתרון המכונה "כיפת ברזל". החל מ-2011 המערכת מבצעית ובשימוש של צה"ל. עלות המערכת מוערכת בכ־50 מיליון דולר, כאשר עלות טיל היירוט טמי"ר היא 80,000 דולר.
בתחילת אוגוסט 2007 החליט שר הביטחון אהוד ברק, שהחליף את פרץ, לפתוח שוב בבדיקה לרכישת מערכת סקיי-גארד המבוססת על ה"נאוטילוס". החברה התחייבה להציב שלוש מערכות בשדרות תוך שנה וחצי, בעלות כוללת של 310 מיליון דולר.
בעקבות יעילות מערכת כיפת ברזל ופיתוח מתקדם של מערכת לייזר ישראלית יעילה יותר (מגן אור) נזנח פרויקט נאוטילוס שנית.
לקריאה נוספת

בועז ארד, טילי טילים – מערכת הביטחון מיירטת את התשובה לקאסם, BusinessWeek (עברית), 24 יולי 2008, עמ' 40
הערות שוליים

↑  אבי שאולי, הפתרון לפצמ"רים: "אפשר לחסום את כל השיגורים מרצועת עזה עם תותחי לייזר", באתר ביזפורטל, 25 באוגוסט 2014
↑  "בניסויים שנערכו בניו מקסיקו על ידי צוות הפיתוח הוכיחה המערכת מאה אחוזי הצלחה. משנת 2000 ועד להקפאת הפרויקט בשנת 2004 הביאו איתם המדענים הישראלים עשרות קטיושות תוצרת המזרח התיכון, וכולן ללא יוצא מן הכלל הופלו בזמן מעופן". פרופ' יצחק בין ישראל, ראש מפא"ת לשעבר, בריאיון עם יועז הנדל במקור ראשון, 29/12/2006
↑  U.S. and Israel Shelved Laser as a Defense
↑  ד"ר עודד עמיחי, יש פתרון להסרת איום הרקטות והפצמ"רים
↑  לירן סהר, יוסי לנגוצקי: "שיטת המנהרות - איום לעשרות שנים על ביטחון מדינת ישראל", מה הוא חושב על יכולות 'כיפת ברזל'?, באתר ביזפורטל, 17 ביולי 2014
↑  חנן גרינברג, הצצה ראשונה למערכת הפטריוט שישראל תקבל, באתר ynet, 24 באוקטובר 2007
↑  ברק רביד, בהוראת ברק: שוב נבחנת מערכת לייזר ליירוט קסאם, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2007
אום כולתום

| --- | --- |

אום כולתום (1968)
 לידה:  31 בדצמבר 1898 מצרים (1805-1922) טמאי א-זהיירה, מצרים
 פטירה:  3 בפברואר 1975 (בגיל 76) מצרים (1972-1984) קהיר, מצרים
 שם לידה:  פאטמה איבראהים אל-בלתאגי
 מקום קבורה:  Al Basatin 
 מוקד פעילות:  ממלכת מצרים, רפובליקת מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1916–1973 (כ־57 שנים)
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקה ערבית
 סוג קול:  אלט
 שפה מועדפת:  ערבית מצרית, ערבית 
 חברת תקליטים:  EMI קלאסיקס 
 בן או בת זוג:  חסן אל־חפנאוי (1954–1975) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 פרסים והוקרה:  מסדר המעלות  מסדר ההצטיינות האזרחי  מסדר הרפובליקה של תוניסיה  יקיר מסדר שני הנהרות  המסדר העליון של הרנסאנס  מסדר רפובליקת מצרים  מסדר הארז 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 עבדו אלחאמולי (מלחין), אילסנבאטי (מלחין)
 
כרזת פרסומת להופעה של אום כולתום בקולנוע עדן בירושלים ב-1930
פאטמה בת איבראהים אל-בלתאגי (בערבית: فاطمة بنت إبراهيم البلتاجي; 31 בדצמבר 1898 – 3 בפברואר 1975), הידועה יותר בכינויה אוּם כּוּלְתוּם (בערבית: أُمّ كُلْثُوم. תעתיק מדויק: אֻםּ כֻּלְת'וּם), הייתה זמרת ומוזיקאית מצרייה, אחת הזמרות הידועות והאהובות בעולם הערבי. היא התפרסמה בקולה העשיר וכונתה "כוכב המזרח" ("كوكب الشرق"; "כווכב א-שרק"). אחד משיריה המפורסמים הוא "אינתה עומרי", שזוכה עד היום לביצועים מחודשים על ידי זמרים שונים. אלבומי שיריה הם בין האלבומים הנמכרים ביותר בשפה הערבית גם בימינו.
ביוגרפיה

אום כולתום נולדה בתמאי-א-זהרייה במחוז א-דקהלייה שבמצרים. אביה, השייח' איבראהים סעיד אל-בלתאגי, היה האימאם של המסגד המקומי, והוא שהעניק לה את הכוניה "אום כולתום", על שם בתו השלישית של מוחמד מייסד האסלאם.
כבר בגיל צעיר גילתה כישרון שירה יוצא דופן, ובעזרת אביה למדה לדקלם את הקוראן ומהר מאוד הצליחה לזכור את כולו בעל פה. כאשר הייתה בת 12, אביה הגניב אותה מחופשת כנער ללהקה שביים, ששרה שירי דת מסורתיים בחגים ובחתונות.
ארבע שנים אחר־כך, הבחינו בכישרונה הזמר מוחמד אבו אל-עלאא' ונגן העוד המפורסם אחמד זכריה, והיא התבקשה ללוות אותם לקהיר. היא המתינה עד שהייתה בת 23 לפני שנענתה להזמנתם, תוך שהיא ממשיכה להופיע מוסווית כנער באולמות תיאטרון קטנים. היא הקפידה להימנע מחיי חברה או מאורח חיים בוהמי.
אחרי מלחמת העולם הראשונה, הלכה והתחזקה התרבות המודרנית במצרים, תופעה המתוארת היטב בספריו של נגיב מחפוט' (הטרילוגיה הקהירית). מעמדה התרבותי של אום כולתום ביטא באופן מובהק שינוי תרבותי זה, שהביא כתגובת נגד את האחים המוסלמים.
שתי פגישות חשובות שקיימה אום כולתום בתקופה זו, ביטאו שינויים תרבותיים אלו וגם תרמו תרומה גדולה להתפתחות הקריירה שלה: הראשונה הייתה ב-1924 עם אחמד ראמי, משורר שלמד בסורבון וכתב לה בהמשך 137 שירים והפגיש אותה עם הספרות הצרפתית. הפגישה השנייה הייתה עם מוחמד אל-קאסבג'י, נגן עוד וירטואוזי שהכניס אותה ל"ארמון התיאטרון הערבי", שבו זכתה להצלחה הראשונה הגדולה שלה.
ב-1930 הופיעה אום כולתום בארץ ישראל.
ב-1932 הייתה מפורסמת עד כדי כך שהיא הוזמנה למסע הופעות בערים כמו דמשק, בגדאד, ביירות וטריפולי.
ב-15 במאי 1948 לכבוד פלישת צבאות ערב לארץ ישראל היא שרה ברדיו קהיר (אנ') בלדה על ירושלים ועל עליית מוחמד מכיפת הסלע השמיימה.
בשנת 1968 כתב המשורר הסורי ניזאר קבאני את השיר "אסבח ענדי בונדקיה"("יש לי עכשיו אקדח") בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, בו הוא מצדיע למאבק הפלסטיני. שנה לאחר מכן שרה אום כולתום את השיר הזה שהלחין עבד אל ווהאב. שיר זה לא זכה לפרסום רב שכן לא מדובר ביצירה מוזיקלית שנוגנה בהופעותיה וקטע זה לא צולם מעולם.
במקביל לקריירה בשירה, ניסתה גם לפתח קריירה במשחק אך נטשה זאת במהירות, היות שלא הצליחה ליצור קשר אישי ורגשי עם הקהל.
היא התמידה בקריירת השירה ואף קיבלה מברק מנשיא צרפת שארל דה גול ב-1967. זמן קצר אחר־כך אובחנה כחולה בדלקת כליות חריפה.
הקונצרט האחרון שלה היה באולם "קצר א-ניל" (ארמון הנילוס) בקהיר ב-1973. בדיקות הראו שמחלתה חשוכת מרפא, ועקב כך היא עברה ב-1973 להתגורר בארצות הברית, שם הסתייעה בטכנולוגיה רפואית מתקדמת. ב-1975, כשחזרה לביקור במולדתה, היא נאלצה להתאשפז בבית חולים בקהיר בשל מצב בריאותה המידרדר. מחוץ לבית החולים התגודדו ושרו את שיריה תושבי העיירה שבה נולדה. אום כולתום נפטרה ב-3 בפברואר 1975.
חיים אישיים

ב-1953 נישאה לרופא חסן אל-האפנאווי, ולא היו להם ילדים.
דיסקוגרפיה חלקית

אלף לילה ולילה
סירת אלחוב (דרכה של האהבה)
אע'דן אלקאכ (האם מחר אפגוש אותך)
חירת קלבי מעאכ (בלבלת לבי עמך)
דארית אל-איאם (הימים עברו)
אלחב כלה (האהבה כולה)
אלחב כדה (האהבה היא כך)
אינתה עומרי (אתה חיי)
ע'ני לי שוי שוי (שיר לי לאט לאט)
אל-אטלאל (הריסות(במובן הריסות האהבה))
הגרתק ("הגרתי" ממך /נטשתי אותך)
אנא ואנת זלמנא אל חוב (אני ואתה לא עשינו עוול עם האהבה)
סהראן לוחדו (ער לבדו)
דלילי אחתאר (מבולבלת)
ללצבר חדוד (לסבלנות יש גבול)
הד'הי ליילתי (זאת הלילה שלי)
קסת אל אמס (הסיפור של אתמול)
פאת אל מיעאד (המועד עבר - במובן פיספס את ההזדמנות)
אנת אל חוב (אתה האהבה)
חוב איה? (איזו אהבה?, במובן - על איזה אהבה אתה מדבר בכלל?)
לא יא חביבי (לא אהובי!)
ליסה פאכר (עדיין זוכר)
זכריאת (זכרונות)
אהל אל הווא (בני האהבה)
שמס אל אציל (שמש של סוף יום)
אל אמל (התקווה)
ארוח למין? (למי אלך?, במובן - במי אני יכולה להיעזר?)
אנא פי אנתיזראק (אני מחכה לך)
אסאל רוחק (שאל את עצמך)
חביבי יסעד אווקתו (אהובי מאחלת שיהיו כל זמניך אושר)
יאלי כאן ישגיכ אניני (אתה זה שהצטערת על קולות הכאב שבי)
עוודת עיני עלא רואיכ (התרגלה עיני לראותך)
אמל חיאתי (תקוות חיי)
סלו קלבי
פקרוני (הזכירו לי)
יא זלמני (אתה העושק אותי)
אנסאכ (אשכח אותך)
אקולכ איה? (מה אגיד לך?)
הווא צחיח אל הווא ע'לאב (זה נכון האהבה תנצח)
חדית' אל רוח(שיחת הרוח\הנשמה)
רק אל חביב
ע'ולובת אצלח פי רוחי (נאבקתי להתפייס ברוחי)
לילת חוב (ליל האהבה)
פידיל לי איה יא זמן (מה משאיר לי הזמן)
אחנא אחנא וחדינה (אנחנו אנחנו לבדנו)
נצרה קוויה(ניצחון חזק)
גמאל אל דוניא (יופי העולם)
אסונ קרמתי
חקבלו בוקרה(אפגשהו מחר)
קולי ולא תחביש יא זין(אמור לי ואל תסתיר יא יפה)
ע'ריב עלא באב אל רגא(זר בפתח התחנונים)
בעד אל צבר מא טאל(אחרי שהסבלנות לא התארכה)
אראכ עצי אל דמע (לראותך מונע את הדמעות)
בעיד ענכ (רחוק ממך)
יא מסהרני (פירושי מילולי חופשי - המדיר שינה מעיני)
בתפקר פי מין (מי חושב עלי)
ת'ורת אל שכ(מהפכת החשד)
חסיבכ ללזמאן (מגבלות זמנך)
גדדת חובכ ליה(למה התחדשה אהבתך)
טוף וי שופ (שוט וראה)
ואלה זמאן יא סילאחי
אצבח ענדי אלאן בונדוקיה(הפך עכשיו אצלי לרובה)(שיר תמיכה במאבק הפלסטיני)
אנא פדאיון
מצר תתחדס ענ נפסהא (מצרים מדברת בעד עצמה)
אל קלב יעשק כל גמיל (הלב אוהב כל דבר יפה)
רובעיאת אל ח'יאם
לקריאה נוספת

וירג’יניה דניאלסון, קולה של מצרים: אום כולת’ום, שירה ערבית, החברה המצרית במאה העשרים; תרגום: חנה עמית-כוכבי. חיפה: פרדס, ה'תשס"ד 2003.
סלים נסיב, אום: הרומן של אום כולת’ום תרגום מצרפתית: חגית בת-עדה. תל אביב: אסיה, ה'תשנ"ט 1999 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אום כולתום, באתר Egypt State Information Service (קישור לארכיון האינטרנט)
↑  Yousif Nur, Umm Kulthum: Queen Of The Nile, https://thequietus.com/, ‏20 פברואר 2015
↑  דומיניק לאפייר, לארי קולינס, ירושלים, ירושלים, עמ' 327–328.
↑  ام كلثوم اصبح عندي الان بندقية, נבדק ב-2022-02-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269271005171  BNE: XX985087  BnF: cb139006401 (data)  CANTIC: a10414484  GND: 118860178  ISNI: 0000 0001 2120 430X  LCCN: n85154437  LNB: 000271130  MusicBrainz: 0a354a70-b879-4697-ad9b-60bfe2bd1d63  NDL: 00971436  NKC: jx20080919021  NLG: 66708  NTA: 075130688  SUDOC: 029791278  Trove: 1127226  VIAF: 10035031   WorldCat (עם VIAF): 10035031 
אום כולתום (משמאל) לצד השייח זאיד בן סולטאן אאל נהיאן באבו דאבי, 1971