stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בניין אב
ראו גם

צריכותא
לקריאה נוספת

הרב שלמה יוסף זוין (עורך), "בניין אב", אנציקלופדיה תלמודית (כרך ד, עמודות א-יב) הוצאת "יד הרב הרצוג"
מיכאל אברהם, דב גבאי, אורי שילד, מידות הדרש ההגיוניות כאבני הבסיס להיסקים לא דדוקטיביים: מודל לוגי לקל וחומר, בניין אב והצד השווה, בתוך: בד"ד 23 (תשע) 7-70; 24 (תשעא) 7-71
גביע העולם בכדורסל נשים

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1953
 ארגון מפעיל:  פיב"א
 מספר תחרות:  19 
 מספר מתמודדים:  16
 זוכה:   ארצות הברית
 הכי הרבה זכיות:   ארצות הברית (10)
 
גביע העולם בכדורסל נשים (בעבר אליפות העולם בכדורסל נשים) היא תחרות כדורסל בינלאומית המיועדת לנבחרות נשים מכל העולם. האליפות נערכת כל ארבע שנים, ובאותה השנה בה נערכת גביע העולם לגברים. באליפות משתתפות 16 נבחרות.
היסטוריה

כמו גביע העולם לגברים, גם אליפות זו נוצרה על ידי פיב"א. האליפות הראשונה נערכה בשנת 1953, שלוש שנים אחרי אליפות העולם הראשונה לגברים. בשנים המוקדמות, לא נערכה האליפות לנשים באותה השנה שבה נערכה אליפות הגברים ובנוסף, היא לא נערכה בעקביות כל ארבע שנים. החל משנת 1986 מתקיימת האליפות באותה שנה כמו האליפות לגברים. שינוי נוסף בתקנות נעשה בשנת 1974, אז נקבע גובה הסל במשחקי נשים למטר ושישים ושלושה סנטימטרים על מנת לאפשר גם לנשים יכולת הטבעה.
עד כה זכו רק ארבע נבחרות באליפות הנשים. נבחרת ארצות הברית זכתה תשע פעמים באליפות, כולל ארבע פעמים בשש האליפות האחרונות. ברית המועצות זכתה בתואר שש פעמים, כולל חמש פעמים רצופות בין השנים 1959-1975. שתי הנבחרות האחרות שזכו באליפות הן: ברזיל (1994) ואוסטרליה (2006).
ישראל הגישה את מועמדותה לאירוח הטורניר ב-2018 אך הפסידה את האירוח לספרד.
טורנירי גביע העולם

הערה: משנת 1953 ועד 1979, וגם בשנת 1990, נערכה האליפות בפורמט של ליגה ולא של נוק-אאוט.
טבלת המדליות

רק 4 מדינות זכו בתואר העולמי (צבע כחול).
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דירוג | מדינה |   |   |   | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 11 | 1 | 2 | 14 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 6 | 2 | 0 | 8 |
| 3 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 4 | ברזיל ברזיל | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 5 | רוסיה רוסיה | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 6 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 0 | 2 | 4 | 6 |
| 7 | הרפובליקה העממית של סין סין | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 8 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 9 | ספרד ספרד | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 10 | בולגריה בולגריה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | יפן יפן | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | צ'ילה צ'ילה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 11 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 | קנדה קנדה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 16 | צרפת צרפת | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 16 | קובה קובה | 0 | 0 | 1 | 1 |
בל אייר (לוס אנג'לס)

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  לוס אנג'לס 
 תאריך ייסוד:  1923 
 על שם:  Alphonzo Bell 
 שטח:  16.5 קמ"ר 
 אוכלוסייה:  8,253 (2008)
 קואורדינטות:  34°05′00″N 118°26′52″W﻿ / ﻿34.08333°N 118.44778°W﻿ / 34.08333; -118.44778
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) בל אייר(למפת לוס אנג'לס רגילה) בל אייר
 
הכניסה המערבית לשכונת בל אייר
בל אייר (באנגלית: Bel Air) היא שכונה אמידה באזור וסטסייד של העיר לוס אנג'לס, בקליפורניה, ארצות הברית. השכונה ממוקמת בהרי סנטה מוניקה, שטחה נתחם בין רחוב מלהולנד דרייב בצפון, לשדרות סאנסט ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) בדרום. השכונה הוקמה ב־1923, עם ייעוד למגורי יוקרה ואינה כוללת בנייני מגורים רב־משפחתיים.
בשכונה יש חמישה בתי ספר פרטיים ושני בתי ספר ציבוריים, כמו גם את האוניברסיטה היהודית האמריקנית. השכונה שימשה כאתר צילומים עבור תוכניות טלוויזיה וסרטים ומתגוררים בה שחקני קולנוע וידוענים רבים. השכונה הייתה מקום מגוריו של נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן.
אוכלוסייה

מפקד האוכלוסין האמריקאי שנעשה בשנת 2000 מצא כי בשכונת בל אייר מתגוררים 7,691 תושבים על 6.37 מייל רבוע (16.5 קמ"ר) או 1,207 אנשים לכל מייל רבוע, והיא נחשבת לבעלת צפיפות האוכלוסין הנמוכה ביותר, בעיר ובמחוז. בשנת 2008, העירייה העריכה כי האוכלוסייה גדלה למספר של 8,253 תושבים. בשנת 2000 הגיל החציוני של התושבים היה 46, אשר היה גבוה עבור ערים ושכונות במחוז לוס אנג'לס. אחוז התושבים שהיו בגיל 50 ומעלה היה הגבוה ביותר במחוז.
ההכנסה החציונית למשק בית בשנת 2008 הייתה 207,938 דולר, הסכום הגבוה ביותר עבר כל שכונה או עיר במחוז לוס אנג'לס. אחוז השוכרים בשכונה היה 14.5%, ובעלי דירה או בית היוו 85.5% מכלל התושבים בשכונה. גודל משק בית ממוצע בשכונה היה של 2.4 נפשות אשר נחשב אופייני ללוס אנג'לס.
אחוז המשפחות בשכונה שבראשם עומד הורה יחיד היה 4.1% וזה נחשב לאחוז הנמוך ביותר לעיר או לשכונות מחוז. אחוז הנשואים בתוך השכונה היה בין הגבוהים במחוז עם 66% עבור הגברים ו-65.7% עבור הנשים. בשכונה מתגוררים 808 חיילים משוחררים, או 12.9% מהאוכלוסייה, וזהו האחוז הגבוה ביותר מכל שכונה אחרת בעיר.
מבחינה דמוגרפית השכונה נחשבת "לא מגוונת במיוחד" לעיר לוס אנג'לס, עם אחוז גבוה יחסית של אנשים לבנים. החלוקה של האוכלוסייה הייתה: לבנים היוו 83%, אסיאתיים היוו 8.2%, לטינים היוו 4.6%, אפרו-אמריקאים היוו 0.9% והאחרים היוו 3.2%. איראן (26.1%) ודרום אפריקה (8.2%) היו המקומות השכיחים ביותר כמקום לידה, עבור 24.1% מהתושבים אשר נולדו בחו"ל אשר היה אחוז ממוצע עבור לוס אנג'לס כמכלול.
היסטוריה

הקהילה נוסדה ב-1923 על ידי אלפונזו בל, שבבעלותו היה שטח של חווה בסנטה פה, קליפורניה היכן שהתגלה נפט. הוא רכש חווה גדולה יחד עם בית על השטח שכיום אנו מכירים כ"כביש בל אייר". הוא חילק ופיתח את השטח באמצעות מגרשי מגורים גדולים. הוא בנה את "מועדון בית החוף של בל אייר" בסנטה מוניקה, קליפורניה ואת "מועדון הקאנטרי של בל אייר". אשתו בחרה שמות איטלקיים בתור שמות הרחובות, והיא ייסדה את "מועדון הגינה של בל אייר" בשנת 1931.
יחד עם בוורלי הילס והולמבי הילס, בל אייר יוצרת את מה שמכונה "משולש הפלטינה" של שכונות לוס אנג'לס.
גאוגרפיה

בל איר ממוקמת כ-12 ק"מ ממערב לדאונטאון לוס אנג'לס, במדרון הדרומי של הרי סנטה מוניקה. חלקה הדרומי שוכן ממול לשדרות סאנסט והקמפוס הראשי של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. בלב הקהילה ניתן למצוא את "מועדון הקאנטרי של בל איר" ו"מלון בל איר".
יחד עם בוורלי הילס ושכונת ברנטווד, היא נחשבת לאחת מ"שלושת ה-'ב', אזור עשיר מאוד בצד המערבי של לוס אנג'לס.
גאוגרפיה > מזג אוויר

מזג האוויר באזור זה הוא בדרך כלל של קיץ חם ויבש שממוצע הטמפרטורות החודשי שלו לא עולה על 21 מעלות צלזיוס. לפי מערכת קופן לסיווג אקלים, לבל איר יש מזג אוויר הדומה מאוד למזג האוויר שניתן לראות באזור הים התיכון.
גאוגרפיה > בתי המגורים

המגורים נעים בטווח של יחסית צנוע עם בתים בסגנון חווה, לאחוזה גדולה. בכללי, ככל שעולים גבוה יותר במעלה ההרים, בתי המגורים הולכים ונעשים קטנים יותר, והבתים צנועים יותר. בנייני מגורים רב משפחתיים אינם מותרים לבנייה וקיימות תקנות הנוגעות לסגנון הארכיטקטורה ולגודל המבנה מגורים אשר עוזר לשמר את האופי של האזור.
גאוגרפיה > שכונות

לשכונה קיימות כניסות רבות אך שתיים מהן מהוות את הכניסות הראשיות לשכונה: (1) השער המזרחי הנמצא באזור של בברלי גלן ושדרות סאנסט ו(2) השער המערבי אשר נמצא על כביש בלג'יו ושדרות סאנסט, מול הכניסה ל-UCLA. בל איר באופן כללי מחולקת לשלוש שכונות נפרדות: השער המזרחי של בל איר (בל איר הישנה), השער המערבי של בל איר ובל איר העליונה.
שירותי חירום

שירותי כיבוי אש - תחנה מספר 71 של מחלקת מכבי האש של לוס אנג'לס היא המעניקה שירותי חירום של כיבוי אש לתושבי השכונה.
מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס מפעילה את "תחנת המשטרה הקהילתית של מערב לוס אנג'לס" בכתובת באטלר אבניו 1663, 90025, אשר מעניקה את השירותים הנחוצים לשכונה.
הערות שוליים

↑  WestLosAngelesRealty.com uses Bel Air, the Los Angeles Times uses Bel-Air, and the Thomas Guide for 2002 uses Bel Air Estates (page xvi)
1 2 3 4   "Bel-Air," Mapping L.A., Los Angeles Times
↑  "Veterans Ranking," Mapping L.A., Los Angeles Times
↑   Diversity "measures the probability that any two residents, chosen at random, would be of different ethnicities. If all residents are of the same ethnic group it's zero. If half are from one group and half from another it's .50." —Los Angeles Times
↑  "History of Bel-Air". Bel-Air Association. נבדק ב-14 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "No housing slump for super-rich - Sales and prices have never been better in the Platinum Triangle" By Annette Haddad, July 07, 2007, Los Angeles Times
↑  "Driving Directions from Los Angeles, CA to Bel Air, CA". Mapquest.com. נבדק ב-2013-01-14.
↑  Bozorgmehr, Mehdi, Claudia Der-Martirosian, and Georges Sabagh. "Middle Easterners: A New Kind of Immigrant" (Chapter 12). In: Waldinger, Roger and Mehdi Bozorgmehr (editors). Ethnic Los Angeles. Russell Sage Foundation, December 5, 1996. Start page 345. ISBN 1610445473, 9781610445474. Cited: p. 347. "[...]in Beverly Hills, Bel Air, and Brentwood, known in local parlance as "the three Bs.""
↑  Melton, Mary. "The Stars of Star Maps." Los Angeles Times. August 25, 1996. "Each map tends to cover the "three Bs": Brentwood, Bel-Air and Beverly Hills. A few toss in a Malibu sidebar."
↑  Myers, David W. "A Sad Westside Story : Home Prices Have Declined as Much as 50% Since the 1980s." Los Angeles Times. May 28, 1993. Retrieved on July 4, 2014. "But, as Meyer's case suggests, nowhere have those losses been as dramatic as the high-priced area on the Westside known as the "three Bs"--Brentwood, Bel-Air and Beverly Hills."
↑  Climate Summary for Bel Air
↑  Groves, Martha; Serna, Joseph (30 באוגוסט 2014). "Building huge hillside homes — and steep resentment — in Bel-Air". Los Angeles Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Fire Station 71," Los Angeles Fire Department
↑  "West LA Community Police Station," Los Angeles Police Department
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531033205171  LCCN: n95073610  MusicBrainz: 8d59b5a8-1fe5-4b50-bd50-06de51928083  VIAF: 134531959   WorldCat (עם VIAF): 134531959 
האוניברסיטה היהודית האמריקאית
ג'רמיין אוניל

ג'רמיין לי אוניל (באנגלית: Jermaine Lee O'Neal; נולד ב-13 באוקטובר 1978) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1996–2014. בעונת 2001/2002 נבחר לשחקן המשתפר של העונה, ולאורך הקריירה השתתף שש פעמים במשחק האולסטאר ורשם ממוצעים כוללים של 13.2 נקודות, 7.2 ריבאונדים, 1.4 אסיסטים ו-1.8 חסימות למשחק.
קריירה ב-NBA

אוניל נבחר על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה ה-17 של דראפט ה-NBA לשנת 1996, ישירות מהתיכון.
בשנת 2000 עבר לאינדיאנה פייסרס, שם הפך לאחד מכוכבי הקבוצה לצד רג'י מילר. בעונת 2001/2002 נבחר לשחקן המשתפר של העונה וכן נבחר בפעם הראשונה להשתתף במשחק האולסטאר.
בפגרת הקיץ 2008 עבר אוניל בטרייד לטורונטו ראפטורס תמורת טי. ג'יי. פורד, ובפברואר 2009 עבר למיאמי היט. באוגוסט 2010 חתם אוניל על חוזה בבוסטון סלטיקס.
נבחרת ארצות הברית

אוניל שיחק עבור נבחרת ארצות הברית באליפות העולם בכדורסל 2002 אשר נערכה באינדיאנה, שם סיימה הנבחרת במקום השישי. באליפות האמריקות 2003 זכה עם ארצות הברית במדליית הזהב.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996/1997 | פורטלנד | 45 | 0 | 10.2 | 0.451 | 0.000 | 0.603 | 2.8 | 0.2 | 0.0 | 0.6 | 4.1 |
| 1997/1998 | פורטלנד | 60 | 9 | 13.5 | 0.485 | 0.000 | 0.506 | 3.4 | 0.3 | 0.3 | 1.0 | 4.5 |
| 1998/1999 | פורטלנד | 36 | 1 | 8.6 | 0.434 | 0.000 | 0.514 | 2.7 | 0.4 | 0.1 | 0.4 | 2.5 |
| 1999/2000 | פורטלנד | 70 | 8 | 12.3 | 0.486 | 0.000 | 0.582 | 3.3 | 0.3 | 0.2 | 0.8 | 3.9 |
| 2000/2001 | אינדיאנה | 81 | 80 | 32.6 | 0.465 | 0.000 | 0.601 | 9.8 | 1.2 | 0.6 | 2.8 | 12.9 |
| 2001/2002 | אינדיאנה | 72 | 72 | 37.6 | 0.479 | 0.071 | 0.688 | 10.5 | 1.6 | 0.6 | 2.3 | 19.0 |
| 2002/2003 | אינדיאנה | 77 | 76 | 37.2 | 0.484 | 0.333 | 0.731 | 10.3 | 2.0 | 0.9 | 2.3 | 20.8 |
| 2003/2004 | אינדיאנה | 78 | 78 | 35.7 | 0.434 | 0.111 | 0.757 | 10.0 | 2.1 | 0.8 | 2.6 | 20.1 |
| 2004/2005 | אינדיאנה | 44 | 41 | 34.8 | 0.452 | 0.167 | 0.754 | 8.8 | 1.9 | 0.6 | 2.0 | 24.3 |
| 2005/2006 | אינדיאנה | 51 | 47 | 35.3 | 0.472 | 0.300 | 0.709 | 9.3 | 2.6 | 0.5 | 2.3 | 20.1 |
| 2006/2007 | אינדיאנה | 69 | 69 | 35.6 | 0.436 | 0.000 | 0.767 | 9.6 | 2.4 | 0.7 | 2.6 | 19.4 |
| 2007/2008 | אינדיאנה | 42 | 34 | 28.7 | 0.439 | 0.000 | 0.742 | 6.7 | 2.2 | 0.5 | 2.1 | 13.6 |
| 2008/2009 | טורונטו | 41 | 34 | 29.7 | 0.473 | 0.000 | 0.810 | 7.0 | 1.6 | 0.4 | 2.0 | 13.5 |
| 2008/2009 | מיאמי | 27 | 27 | 30.0 | 0.475 | 0.000 | 0.750 | 5.4 | 2.0 | 0.4 | 2.0 | 13.0 |
| 2009/2010 | מיאמי | 70 | 70 | 28.4 | 0.529 | 0.000 | 0.720 | 7.0 | 1.3 | 0.4 | 1.4 | 13.6 |
| 2010/2011 | בוסטון | 24 | 10 | 18.0 | 0.459 | 0.000 | 0.674 | 3.7 | 0.5 | 0.1 | 1.3 | 5.4 |
| 2011/2012 | בוסטון | 25 | 24 | 22.8 | 0.433 | 0.000 | 0.677 | 5.4 | 0.4 | 0.3 | 1.7 | 5.0 |
| 2012/2013 | פיניקס | 55 | 4 | 18.7 | 0.482 | 0.000 | 0.835 | 5.3 | 0.8 | 0.3 | 1.4 | 8.3 |
| 2013/2014 | גולדן סטייט | 44 | 13 | 20.1 | 0.504 | 0.000 | 0.750 | 5.5 | 0.6 | 0.3 | 0.9 | 7.9 |
| קריירה |  | 1,011 | 697 | 27.1 | 0.467 | 0.147 | 0.715 | 7.2 | 1.4 | 0.5 | 1.8 | 13.2 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012‏ 66 משחקים בלבד.
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996/1997 | פורטלנד | 2 | 0 | 2.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 0.5 | 0.0 | 0.0 | 0.5 | 0.0 |
| 1997/1998 | פורטלנד | 1 | 0 | 3.0 | 0.000 | 0.000 | 0.000 | 1.0 | 0.0 | 0.0 | 2.0 | 0.0 |
| 1998/1999 | פורטלנד | 9 | 0 | 6.1 | 0.400 | 0.000 | 0.500 | 1.9 | 0.1 | 0.0 | 0.3 | 1.6 |
| 1999/2000 | פורטלנד | 8 | 0 | 4.8 | 0.273 | 0.000 | 0.667 | 0.9 | 0.1 | 0.0 | 0.4 | 1.5 |
| 2000/2001 | אינדיאנה | 4 | 4 | 39.3 | 0.436 | 0.000 | 0.500 | 12.5 | 1.8 | 0.0 | 2.5 | 9.8 |
| 2001/2002 | אינדיאנה | 5 | 5 | 38.4 | 0.447 | 0.000 | 0.750 | 7.6 | 1.0 | 0.8 | 1.6 | 17.2 |
| 2002/2003 | אינדיאנה | 6 | 6 | 45.3 | 0.467 | 0.000 | 0.785 | 17.5 | 0.7 | 0.5 | 3.0 | 22.8 |
| 2003/2004 | אינדיאנה | 16 | 16 | 37.8 | 0.423 | 0.000 | 0.700 | 9.1 | 1.2 | 0.5 | 2.3 | 19.2 |
| 2004/2005 | אינדיאנה | 13 | 13 | 36.6 | 0.365 | 0.000 | 0.750 | 8.0 | 2.2 | 0.5 | 2.6 | 16.0 |
| 2005/2006 | אינדיאנה | 6 | 6 | 36.0 | 0.524 | 0.000 | 0.717 | 7.5 | 1.7 | 0.5 | 2.3 | 21.0 |
| 2008/2009 | מיאמי | 6 | 5 | 27.0 | 0.549 | 0.000 | 0.750 | 4.5 | 1.5 | 0.5 | 1.5 | 13.3 |
| 2009/2010 | מיאמי | 5 | 5 | 23.4 | 0.205 | 0.000 | 0.429 | 5.6 | 1.0 | 0.8 | 2.0 | 4.2 |
| 2010/2011 | בוסטון | 9 | 9 | 21.9 | 0.488 | 0.000 | 0.909 | 4.2 | 0.9 | 0.2 | 1.8 | 5.8 |
| 2013/2014 | גולדן סטייט | 7 | 3 | 12.0 | 0.563 | 0.000 | 0.750 | 3.4 | 0.1 | 0.1 | 0.4 | 6.0 |

| קריירה |  | 97 | 72 | 26.6 | 0.426 | 0.000 | 0.718 | 6.5 | 1.0 | 0.4 | 1.7 | 11.6 |
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של אוניל, באתר basketball-reference.com
| נבחרת ארצות הברית – אליפות העולם בכדורסל 2002 (מקום שישי) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3  •  4 פינלי •  5 ב. דייוויס •  6 א. מילר •  7 אוניל •  8 א. דייוויס •  9 פירס •  10 ר. מילר •   11 מריון •  12 ויליאמס • 13 וולאס •  14 ברנד • 15 לפרנץ • מאמן: קארל |  1  •  2  •  3  •  4 פינלי •  5 ב. דייוויס •  6 א. מילר •  7 אוניל •  8 א. דייוויס •  9 פירס •  10 ר. מילר •   11 מריון •  12 ויליאמס • 13 וולאס •  14 ברנד • 15 לפרנץ • מאמן: קארל | ארצות הברית |
ג'רמייה מקליין ראסק

ג'רמייה מקליין ראסק (באנגלית: Jeremiah McLain Rusk;‏ 17 ביוני 1830 –  21 בנובמבר 1893) היה פוליטיקאי אמריקאי מוויסקונסין, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר אספת המדינה של ויסקונסין בשנים 1862–1863, כמפקח על הבנקים של ויסקונסין בשנים 1866–1870, כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינתו בשנים 1871–1877, כמושל ויסקונסין ה-15 בשנים 1882–1889, וכמזכיר החקלאות של ארצות הברית בשנים 1889–1893.
ראשית חייו

ג'רמייה מקליין ראסק נולד בכפר מלטה שבאוהיו, כצעיר מבין שבעת ילדיהם של דניאל ראסק וג'יין (לבית פוקנר) ראסק. אחיו הגדול, אלן ראסק, כיהן גם הוא באספת המדינה של ויסקונסין, ושירת בצבא האיחוד במלחמת האזרחים האמריקאית.
ראסק החל את חייו הבוגרים כחוואי, לאחר מכן ניהל פונדק, ולבסוף עסק בבנקאות. מינואר 1862 ועד ינואר 1863 הוא כיהן כחבר אספת המדינה של ויסקונסין מטעם מחוז הבחירה השני של מחוז בד אקס.
מלחמת האזרחים

ב-14 באוגוסט 1862 התגייס ראסק לצבא האיחוד, ושירת כקצין בדרגת מייג'ור ברגימנט הרגלים המתנדבים ה-25 של ויסקונסין. ב-16 בספטמבר 1863 הוא קודם לדרגת לוטננט קולונל. ב-22 ביולי 1864, כאשר קולונל מילטון מונטגומרי נפצע ונשבה בדקייטר, ג'ורג'יה במהלך קרב אטלנטה (אנ'), קיבל ראסק את הפיקוד על הרגימנט. הוא המשיך בתפקידו הפיקודי גם לאחר שמונטגומרי שוחרר בחילופי שבויים, שכן מונטגומרי קיבל את הפיקוד על הבריגדה שאליה השתייך הרגימנט. ב-20 בינואר 1865 נפצע ראסק בנהר סאלקהצ'י שבג'ורג'יה. ב-7 ביוני אותה שנה הוא שוחרר מהשירות, לאחר שב-13 במרץ קיבל דרגת ייצוג של קולונל. ב-24 בפברואר 1866 קיבל ראסק דרגת ייצוג של בריגדיר גנרל מהנשיא אנדרו ג'ונסון, וב-10 באפריל אותה שנה אושר המינוי על ידי הסנאט של ארצות הברית.
חבר בית הנבחרים של ארצות הברית

לאחר המלחמה, בשנים 1866–1870, שימש ראסק בתפקיד המפקח על הבנקים של ויסקונסין. לאחר מכן בוטל תפקיד זה. ב-1870 הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הבחירה השישי לקונגרס של ויסקונסין. בשנים 1872 ו-1874 הוא נבחר לתקופות כהונה נוספות בבית הנבחרים מטעם מחוז הבחירה השביעי של ויסקונסין, ובסך הכול כיהן בבית הנבחרים ממרץ 1871 ועד מרץ 1877. בעת כהונתו בבית הנבחרים, שימש ראסק כיושב ראש הוועדה לגמלאות לנכים.
מושל ויסקונסין

לאחר כהונתו בבית הנבחרים, התמודד ראסק בבחירות למשרת מושל ויסקונסין ונבחר. פעולתו הבולטת ביותר בתקופת כהונתו כמושל הייתה כאשר הוא שלח את כוחות המשמר הלאומי של ויסקונסין למילווקי כדי לשמור על הסדר במהלך השביתה של אחד במאי 1886. השובתים השביתו את כל בתי העסק בעיר, למעט הטחנות של צפון שיקגו בעיר ביי ויו. אנשי המשמר הלאומי הצטוו לבצע ירי על מנת להרוג אם השובתים ייכנסו לטחנות. הקפטן שפיקד על הכוח פירש את הפקודה אחרת והורה לאנשיו לעצור אדם ולירות בו למוות. צעד זה הוביל לטבח ביי ויו (אנ'), שבו נהרגו כמה פועלים. ראסק לקח על עצמו את האחריות לטבח.
מזכיר החקלאות של ארצות הברית

ב-1889, לאחר תום כהונתו כמושל, קיבל ראסק על עצמו את תפקיד מזכיר החקלאות של ארצות הברית בממשלו של הנשיא בנג'מין הריסון. הוא כיהן בתפקיד עד תום תקופת נשיאותו של הריסון במרץ 1893.
חיים אישיים

ראסק היה נשוי פעמיים. ב-1849 הוא נשא לאישה את מרי מרטין. לשניים נולדו שני ילדים עד למותה של מרי ב-1856. מאוחר יותר באותה שנה הוא נישא בשנית לאליזבת מארי ג'ונסון, ולשניים נולדו ארבעה ילדים נוספים, שאחד מהן נפטר בילדותו. בנו הבכור, לייקורגוס ג'יימס ראסק, היה עורך דין, ושימש כמזכירו האישי של אביו. הוא גם כיהן כחבר אספת המדינה של ויסקונסין, והיה חבר פעיל בלשכת עורכי הדין של המדינה.
ג'רמייה מקליין ראסק נפטר בעיר בה חי, וירוקואה שבוויסקונסין, ב-21 בנובמבר 1893, חודשים ספורים לאחר תום כהונתו כמזכיר החקלאות. הוא נטמן בבית הקברות המקומי. שמו של מחוז גייטס שבוויסקונסין שונה ב-1905 למחוז ראסק.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1734-1735
גביע העולם בכדורסל 2027

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  27 באוגוסט 2027
 תאריך סיום:  12 בספטמבר 2027
 מספר משתתפות:  32
 מארחת:  קטר (מדינה) קטר
 ערים מארחות:  דוחה, לוסייל
 → 20232031 ←
 
גביע העולם בכדורסל 2027 יהיה המהדורה ה-20 של גביע העולם בכדורסל לנבחרות לאומיות בכדורסל.
32 נבחרות ישתתפו בטורניר. זהו גביע העולם הראשון שייערך בקטר. הטורניר ישמש כמוקדמות לאולימפיאדת לוס אנג'לס, לשם יעפילו שתי הנבחרות הטובות ביותר מאמריקה ואירופה, והנבחרת הטובה ביותר מאפריקה, אסיה ואוקיאניה, לצד ארצות הברית, מארחת הטורניר.
בחירת המארחת

במהלך ישיבת המועצה המרכזית שלה במנילה בירת הפיליפינים, ב-28 באפריל 2023, הודיעה פיב"א כי קטר תארח את גביע העולם הקרוב ב-2027.
אולמות

| לוסייל | דוחה | דוחה | דוחה |
| --- | --- | --- | --- |
| היכל הספורט לוסייל מושבים: 16,300 | אלי בן חאמד אל-עטיה ארנה מושבים: 8,600 | אספייר דום מושבים: 8,000 | היכל הספורט דוהייל מושבים: 8,000 |
מוקדמות

כמארחת, קטר העפילה אוטומטית לטורניר כאשר הוענקה לה זכויות האירוח.
80 נבחרות מארבעה אזורי פיב"א העפילו למוקדמות גביע העולם דרך ההעפלה לאליפויות היבשתיות (אפרובאסקט 2025, אמריקאפ 2025, גביע אסיה בכדורסל 2025, ויורובאסקט 2025). באירופה ואמריקה, נבחרות נוספות העפילו דרך טרום-מוקדמות. באפריקה ובאסיה, רק משתתפות האפרובאסקט וגביע אסיה ייקחו חלק במוקדמות האזוריות. המוקדמות יחלו ב-24 בנובמבר 2024
הסיבוב הראשון של מוקדמות אמריקה, אסיה/אוקיאניה ואפריקה יכלול 16 נבחרות, בעוד שבאירופה יהיו 32 נבחרות. קבוצות דרג א' חולקו לבתים של ארבע נבחרות, שיתקיימו בשיטת בית וחוץ. שלוש הקבוצות הראשונות בכל קבוצה עלו לסיבוב השני, בו הנבחרות מחולקות לבתים של שש נבחרות (כל שני בתים מהסיבוב הראשון מתאחדים לבית אחד), ארבעה באירופה ושניים באזורים האחרים. הנבחרות ממשיכות עם הנקודות שצברו בסיבוב הראשון, ומשחקות נגד שלוש הקבוצות מהבית איתו הצטלבו בשיטת בית וחוץ. הנבחרות הטובות ביותר בכל בית יעפילו לגביע העולם. מאז 2019 לאלופה האולימפית אין מקום מובטח בטורניר.
לאסיה/אוקיאניה הוקצו שמונה מקומות בטורניר, אך מכיוון שקטר העפילה אוטומטית נותרו רק שבעה מקומות. שלוש הנבחרות הראשונות בכל בית בסיבוב השני והנבחרת עם המאזן הטוב יותר מהמקום הרביעי יעפילו לטורניר הגמר.
לאפריקה הוקצו חמישה מקומות בטורניר, כלומר שתי הנבחרות הראשונות בכל בית והנבחרת עם המאזן הטוב יותר מהמקום השלישי יעפילו לטורניר הגמר.
לאמריקה הוקצו שבעה מקומות בטורניר, כלומר שלוש הנבחרות הראשונות בכל בית והנבחרת עם המאזן הטוב יותר מהמקום הרביעי יעפילו לטורניר הגמר.
לאירופה הוקצו שנים-עשר מקומות בטורניר, כלומר שלוש הנבחרות הראשונות בכל בית יעפילו לטורניר הגמר.
מוקדמות > נבחרות שהעפילו

| נבחרת | העפלה> סיבת העפלה | העפלה> תאריך | הופעות בגביע העולם> הופעה אחרונה | הופעות בגביע העולם> סה"כ הופעות | הופעות בגביע העולם> רצף | הישג שיא | דירוג פיב"א |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קטר | מארחת | 28 באפריל 2023 | 2006 | 2 | 1 | מקום 21 (2006) | 89 |
הערות שוליים

↑  "Qatar announced as host of the FIBA Basketball World Cup 2027". פיב"א. 28 באפריל 2023. נבדק ב-28 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FIBA World Ranking Presented by NIKE, men". FIBA.
ברנבי

ברנבי (באנגלית: Burnaby) היא עיר בקולומביה הבריטית, קנדה, הממוקמת ממזרח לוונקובר. זוהי העיר השלישית בגודלה בקולומביה הבריטית על פי אוכלוסייה, כשלפניה ניצבות סארי וונקובר הסמוכות.
ברנבי התאגדה ב-22 בספטמבר 1892 והשיגה מעמד של עיר בשנת 1992, מאה שנה לאחר ההתאגדות. זהו מקום מושבה של ממשלת אזור ונקובר.
היסטוריה

בעת ההתאגדות בחרו אזרחי העירייה פה אחד לקרוא לה על שם המחוקק, הנואם, איש הבונים החופשיים והחוקר רוברט ברנבי, שהיה מזכירו הפרטי של הקולונל ריצ'רד מודי, נציב האדמות הראשון במושבה קולומביה הבריטית, באמצע המאה ה-19. בשנת 1859 סקר ברנבי את אגם המים המתוקים בסמוך למה שהוא כיום המרכז הגאוגרפי של העיר. מודי בחר לקרוא לו בשם אגם ברנבי.
בשלושים עד ארבעים השנים הראשונות לאחר התאגדותה הושפע גידול העיר ממיקומה בין המרכזים העירוניים המתרחבים של וונקובר וניו וסטמינסטר. תחילה שימש כאזור חקלאי כפרי המספק שווקים סמוכים. מאוחר יותר הוא שימש כמסדרון תחבורה חשוב בין ונקובר, עמק פרייזר.
עם התרחבות ונקובר והפיכתה למטרופולין, ברנבי הייתה לאחד הפרברים הקהילתיים-ראשונים של וונקובר עצמה, יחד עם העיר והמחוז צפון וונקובר, והעיר ריצ'מונד. ברנבי שינתה את אופייה לאורך זמן מכפרי לפרברי עירוני.
גאוגרפיה

שטח העיר הוא 98.60 קמ"ר. היא נמצאת במרכז הגאוגרפי של מטרופולין ונקובר. העיר מוקפת על ידי ונקובר ממערב, קוקיטלאם וניו וסטמינסטר במזרח, מפרץ בורארד בצפון ונהר פרייזר בדרום. ברנבי, ונקובר וניו וסטמינסטר תופסות יחד את החלק העיקרי של חצי האי בורארד. הגובה של העיר נע בין גובה פני הים לגובה מקסימלי של 370 מטר. בסך הכל הנוף הפיזי של ברנבי נע בין גבעות, רכסים, עמקים ושפל סחף. תווי האדמה והמיקומים היחסיים שלהם השפיעו על המיקום, סוג וצורת ההתפתחות בעיר.
ברנבי היא ביתם של חברות תעשייה ומסחר רבות. הקניון המסחרי הגדול ביותר בקולומביה הבריטית (והשני בקנדה כולה), המטרופוליס במטרוטאון, ממוקם בעיר. ועדיין, היחס בין שטח הפארק לתושב בברנבי הוא מהגבוהים בצפון אמריקה, ונשמרות קרקעות חקלאיות מסוימות, במיוחד לאורך דירות על חוף נהר פרייזר בדרום העיר.
שטחי הפארק הגדולים ונתיבי המים בברנבי כוללים את סנטרל פארק, רוברט ברנבי פארק, פארק קנזינגטון, הר ברנבי, סטיל קריק, נהר הברונט, אגם ברנבי, Deer Lake, ואגם סקווינט.
אקלים

בברנבי יש אקלים ממוזג בכל ימות השנה. החורפים גשומים, אך לא מאוד מושלגים, בניגוד למזג האוויר הקנדי האופייני. כאשר השלג יורד בדרך כלל הוא אינו מצטבר בגבהים נמוכים, אך עשוי להישאר בחלק גדול מחודשי החורף בגבהים גבוהים יותר. בשל גובהה העיר חווה יותר שלג בחודשי החורף מאשר בוונקובר או בריצ'מונד הסמוכות. מזג האוויר הקיצי נמשך בדרך כלל מיוני עד אמצע ספטמבר, עם ימים חמים. הקיץ, כמו בוונקובר יבש יחסית.
תחבורה

מערכת התחבורה המהירה SkyTrain (רכבת השמיים של ונקובר), העוברת בעיר, חוצה אותה ממזרח למערב בשני מקומות: קו האקספו (Expo Line, הושלם בשנת 1986) חוצה בחלקה הדרומי, ומקביל בחלקו לרחוב האלכסוני Kingsway, וקו המילניום (Millennium Line, הושלם בשנת 2002) במקביל לכביש Lougheed. ה- SkyTrain הקל על ההתקשרות לניו וסטמינסטר, וונקובר וסארי, וכן על פיתוח עירוני צפוף במרכז העירוני Lougheed Town בגבול המזרחי של העיר, במרכז העירוני ברנטווד (Brentwood) במרכז-מערב, ובמיוחד, במטרוטאון בדרום.
בעיר מצוי חלק ממערכת האוטובוסים של מטרו ונקובר, המנוהלת על ידי חברת האוטובוסים Coast Coast, חטיבה של TransLink.