מבצע סוואנה (דרום אפריקה)
מבצע סוואנה > לואנדה

במקביל להתקדמות הדרום אפריקנית לתוך אנגולה, לחץ הולדן רוברטו, מנהיג FNLA, על ממשלת דרום אפריקה לספק לו סיוע ארטילרי, בכדי שיוכל לתפוס את הבירה לואנדה מה - MPLA, לפני הכרזת העצמאות. בתחילת אוקטובר, FNLA זכו במספר הצלחות בהתקדמות שלהם, לבדם, ללואנדה בתחילת אוקטובר, אבל עקב בעיות לוגיסטיות וחוסר בהכשרה וידע צבאי ההתקדמות שלהם הייתה איטית. רוברטו, בשונה מסאווימבי, סירב להקשיב ליועצים הדרום אפריקנים שלו והתעקש לפעול ללא כל תיאום עם הכוחות הדרום אפריקנים. המטה הכללי היה בספק שה - FNLA היה מסוגל לתפוס את לואנדה והביע התנגדות למהלך זה בפני שר הביטחון בוטה. גנרל וילויון טען שתנאי השטח סביב לואנדה הם שטח הריגה ושהם לא יוכלו לקדם ארטילריה כבדה שם, מכיוון שמדובר באדמת ביצות. למרות ההתנגדות של וילויון, בותה הורה לספק את הסיוע לרוברטו ועשרה חיילים דרום אפריקנים עם שני תותחי 5.5 אינץ' צוותו לכוחות ה-FNLA שתכוננו לעלות על לואנדה. ככל הנראה לחץ מצד זמביה וזאיר, שחששו מהשתלטות של ה-MPLA על מסילות הברזל והנמלים של אנגולה אשר, זמביה במיוחד, הייתה תלויה בהם למסחר, עמד מאחורי החלטת ממשלת דרום אפריקה.
כוחות ה-FNLA, ביחד עם כוח ארטילרי דרום אפריקני וזאירי, הגיעו במהירות לפאתי לואנדה. ה-MPLA שקלו לפנות את העיר, חלק מהם אף שלחו את בני משפחותיהם מחוץ למדינה, ונראה שהעיר עומדת ליפול לידי רוברטו. אבל התערבות של ברית המועצות וקובה שכנעה את ה-MPLA לא לנטוש את העיר. ברית המועצות התחילה לספק ציוד צבאי בכמויות גדולות ל-MPLA, וציידה אותם במשגרי רקטות, טנקי T-34 ו-T-55. ב-4 בנובמבר, החליט פידל קסטרו להתחיל בהתערבות בקנה מידה חסר תקדים: "מבצע קרלוטה". מבצע זה היה יוזמה פרטית של קסטרו והוא לא היה פרי דרישה סובייטית כפי שגורמי מודיעין במערב חשבו. באותו יום, מטוס ראשון עם 100 מומחי נשק כבד, שה-MPLA ביקש כבר בספטמבר, יצא לברזוויל, והגיע ללואנדה ב-7 בנובמבר. ב-9 בנובמבר הוטסו 100 החיילים של הכוחות המיוחדים של קובה ללאונדה, שם כבר המתין להם יועץ צבאי סובייטי והם התחילו להכין את ההגנות של העיר ולאמן את כוחות FAPLA. במקביל, ה-CIA התחיל למשוך את ידיו מסיוע ל-FNLA ול-UNITA עקב התנגדות בסנאט, שלבסוף התגבשה לחקיקה שאסרה על התערבות אמריקנית באנגולה.
רוברטו תכנן להתחיל את ההסתערות על לואנדה לאחר הרעשה ארטילרית בבוקר ה-10 בנובמבר. כוח הסיוע הארטילרי הדרום אפריקני תחת פיקודו של הגנרל בן דה ווט רוס התחיל בהרעשה ב־05:45 בבוקר, במקביל שלושה מפציצי קנברה של חיל האוויר הדרום-אפריקאי הפילו פצצות של 1,000 קילוגרם על העיר. ההרעשה הארטילרית הייתה ברובה לא מדויקת אבל לאחר שהסתיימה ב־06:00 הדרום אפריקנים נדהמו לגלות שכוחות ה-FNLA שהיו אמורים להסתער על לואנדה כלל לא היו מוכנים ועוד אכלו את ארוחות הבוקר שלהם. רק לאחר שעה, התחילו כוחות FNLA לנוע לכיוון לואנדה אבל בינתיים כוחות ה-FAPLA וכוחות הסיוע הקובניים התאוששו והתחילו לתקוף. כוחות ה-FNLA נעו בשטח מישורי אל עבר כוח אשר ישב על גבעה מורמת וחלש על השטח. הקובניים התחילו להפציץ בכבדות את ציר ההתקדמות בעזרת רקטות גראד והפכו את הציר למה שהשורדים כינו Nshila wa Lufu – דרך המוות. למרות ניסיונות מצד הארטילריה הדרום אפריקנית והזאירית, אשר שני התותחים שלהם יצאו משימוש עקב תקלה, לטווח את משגרי הגראד, המשגרים היו מעבר לטווח הארטילריה שלהם.
בעזרתם של הקובנים והיועץ הסובייטי, כוחות FAPLA עצרו באופן נחרץ את המתקפה של FNLA בקרב קיפנגונדו ב־10 בנובמבר. התקפה כושלת זאת הייתה הסוף של FNLA, מנהיג MPLA אגוסטיניו נטו הכריז על עצמאות אנגולה ועל הקמת הרפובליקה העממית של אנגולה ב-11 בנובמבר, והפך לנשיא הראשון שלה.
עקב כישלון ההתקפה, הכוח הארטילרי הדרום אפריקני, 26 אנשים בפיקודו של הגנרל בן דה ווט רוס, מצא את עצמו נתון תחת חשש ללכידה בידי כוחות FAPLA והקובניים. פינוי הכוח היה בעיתי מכיוון שלא היה ניתן לנטוש את שני התותחים מאחורה בכדי להסתיר את מעורבות דרום אפריקה בהתקפה על לואנדה. פתרון נמצא כאשר מבוטו, נשיא זאיר, הסכים לגרור את התותחים בחזרה לזאיר ולאחר מכאן להעביר אותם בחזרה לדרום אפריקה. בכדי לפנות את החיילים ואת הגנרל בן דה ווט רוס נשלחה ספינת הקרב הנשיא סטיין לאזור בכדי לחלץ אותם. הספינה הייתה אמורה לאסוף את הכוח הדרום אפריקני מנמל אמבריזטה 70 קילומטר צפונה ללואנדה אבל מפני שהנמל היה הרוס, הספינה אספה אותם מחוף מחוץ לעיר ב־28 בנובמבר לפנות בוקר.