stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עכנאי שרוע
מורפולוגיה

הצמח שרוע או זקוף, מעוצה בבסיסו, מסתעף בעיקר מבסיסו וגם מחלקם העליון של הגבעולים וגובהו 30 עד 50 ס"מ.
הגבעולים גליליים, רבים, מעוצים בבסיסם, זקופים או שרועים, מסתעפים בעיקר מבסיסם וגם מחלקם העליון (בשונה מעכנאי מגובב שאינו מסתעף אלא מבסיסו). הגבעולים מכוסים שערות מפושקות וגם שערות הדוקות.
העלים מסורגים, פשוטים, מוארכים, דמויי סרגל, תמימים, בעלי עירוק מרושת, יושבים (ללא פטוטרת) ומחוסרי לוואים.
התפרחות מסיומות, מטיפוס חד-בדית עקרבית, הפרחים יושבים בצד אחד של הגבעול, המתעקל כשבלול או כזנב עקרב. כל פרח יוצא מחיקו של חפה או עלה.
הפרחים דו-מיניים, דמויי שופר, אינם נכונים (בעלי סימטריה ד-צדדית), בעלי עטיף כפול, בעלי עוקץ, וגודלם כ-2 ס"מ.
הגביע בעל 5 אונות זקופות ומחולק כמעט עד לבסיסו. הגביע משתייר, מתפרה, דהיינו, הוא גדל ומתרחב עם הבשלת הפרי ואינו נושר מהגבעול, הוא עוטף, אך לא מעורה בפרי.
הכותרת דמוית שופר ואינה נכונה. היא בעלת עלי כותרת שמאוחים בבסיסם לצינור שמסתיים באוגן אלכסוני, בעל 5 אונות קצרות ובלתי שוות. צבע הכותרת אדום-ורוד, עם פסי אורך כהים. צבע שהופך כחול או סגול לאחר התבגרותה (לעיתים רחוקות הצבע לבן). אורך הכותרת 15 עד 25 מ"מ, ואורכה גדול פי 2 מאורך הגביע. רוחב לוע הכותרת אינו מגיע לס"מ אחד. לוע הכותרת מחוסר קשקשים.
האבקנים 5, כמספר עלה הכותרת, בלתי שווים באורכם, בולטים מפתח הכותרת במידה ניכרת וקצותיהם כפופים כלפי מעלה. הם מעורים בחלקו התחתון של צינור הכותרת וקבועים בין עלי הכותרת (לסירוגין עם אונות הכותרת). הזירים והאבקה כחולים. אורך הזירים גדול פעמים אחדות מאורך המאבקים. המאבקים קטנים ונפתחים בסדקי אורך.
השחלה עילית, מוקפת צופן, ובנויה משני עלי שחלה מאוחים, ו-2 מגורות שנחצות על ידי מחיצות מדומות ל-4 מגורות עם התפתחותה של השחלה. השיליה זוויתית. ביצית אחת בכל מגורה.
עמוד השחלה אחד, ארוך, נימי, נושא צלקת שסועה ל-2 אונות. עמוד השחלה כרגיל שעיר ויוצא משקע שבין 4 אונות השחלה, מבסיס השחלה.
הפרי, יושב בתוך גביע, עשוי 4 (לפעמים פחות) פרודות חד-זרעיות נפרדות, דמויות ביצה ובעלות 3 מקצועות, שטחן מגובשש ומקומט על פי רוב. הפרודות מעורות בעמוד המרכזי של השחלה ועמוד השחלה יוצא מבין הפרודות. הפרודות אפרפרות ומבריקות ובבסיסן גוף שומני צהוב שמושך אליו נמלים.
העלווה קיימת כל השנה, הפריחה ממושכת מסוף פברואר עד תחילת ספטמבר ואף יותר ושיאה בחודש מאי. ההאבקה בידי דבורים בינוניות וגדולות. הפצת הפרי מסוף אוגוסט ועד תחילת דצמבר.
תפוצה ובית גידול

התפוצה העולמית של עכנאי שרוע מזרח ים-תיכונית: קפריסין, איים במזרח הים האגאי, כריתים במצרים, סיני ישראל, לבנון וסוריה, ישראל וירדן, טורקיה ויוון. בישראל הוא גדל כמעט בכל הארץ, ובעיקר נפוץ בגלבוע, בחוף הגליל, בחוף הכרמל, בשרון, בדרום מישור החוף, בשומרון, בשפלה ובהרי יהודה.
עכנאי שרוע מונה 5 תת-מינים אחד מהם Echium angustifolium subsp. sericeum גדל בלבנון ובמצרים ומשום מה הוא מדלג על ישראל.
עכנאי שרוע גדל בבתות, בבתות ספר, בערוצים במדבר, בשדות בור ובקרבת יישובים ועל קרקעות שונות כמו חולות במישור החוף.
תמונות

עליו השעירים של ניכרים
עכנאי שרוע מראה כללי ברמת רחל, באמצע אוקטובר
הערות שוליים

↑  Echium angustifolium Mill., POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏9-2023
1 2  מיכאלי זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1998, עמ' 369-371
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 539-540
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 358
↑  עכנאי שרוע, באתר צמחיית ישראל וסביבתה, ‏10-2023
↑  Echium angustifolium subsp. sericeum, POWO plants of the World Online. Published on the Internet, ‏9-2023
סטרזה

| --- | --- |
סמל סטרזהסמל סטרזה

 מדינה:  איטליה איטליה
 מחוז:  פיימונטה פיימונטה
 נפה:  ורבנו-קוזיו-אוסולה
 בירת העיר:  סטרזה 
 תאריך ייסוד:  998
 שטח:  35.36 קמ"ר
 גובה:  207 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  4,599 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  45°53′01″N 8°32′22″E﻿ / ﻿45.883611111111°N 8.5394444444444°E﻿ / 45.883611111111; 8.5394444444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.comune.stresa.vb.it
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןסטרזה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןסטרזה(למפת פיימונטה רגילה) טורינו נוברה אלסנדריה אסטי מונקאליירי קונאו שווייץ לומברדיה ליגוריה צרפת ואל ד'אוסטה הים הליגוריסטרזה(למפת פיימונטה מוגדלת) טורינו נוברה אלסנדריה אסטי מונקאליירי קונאו שווייץ לומברדיה ליגוריה צרפת ואל ד'אוסטה הים הליגוריסטרזה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סטרזה (באיטלקית: Stresa) היא עיר וקומונה המונה כ-5,000 תושבים, וממוקמת באיטליה על החוף המערבי של אגם מאג'ורה, בנפת ורבנו-קוזיו-אוסולה (אנ') במחוז פיימונטה.
גאוגרפיה ואקלים

סטרזה נמצאת בצפון איטליה, במרחק של כ-40 קילומטר דרומית לגבול עם שווייץ (בנסיעה לחופי אגם מאג'ורה), כ-90 קילומטרים צפונית-מערבית למילאנו, כ-60 קילומטר צפונית מערבית לווארזה, וכ-138 קילומטר צפונית מזרחית לטורינו. העיירה ממוקמת על החוף המערבי של אגם מאג'ורה, בצד השייך למחוז פיימונטה (החוף המזרחי של האגם שייך למחוז לומברדיה). החלק היותר צפוני של האגם מצוי בתחומה הטריטוריאלי של שווייץ.
עקב היותה צפונית וממוקמת על שפת אגם גדול, האקלים בסטרזה מתון יחסית. העונה החמה מתחילה ביוני ונמשכת עד ספטמבר. החודש החם ביותר בשנה הוא יולי, עם טמפרטורה ממוצעת של 28 מעלות צלזיוס ביום ו-17 מעלות בלילות. החודש הקר בשנה הוא ינואר, ובמהלכו מידות החום הממוצעות ביום מגיעות ל-7 מעלות ובלילות יורדות עד 2 מעלות. לעיתים נדירות הטמפרטורה צונחת אל מתחת ל-0. החודש הגשום ביותר הוא מאי, ובו יורדים בממוצע 105.3 מילימטר גשמים. החודש השחון ביותר הוא ינואר, עם 38 מ"מ גשם בממוצע. ממוצע המשקעים השנתי עומד על 867.5 מילימטר. בעיירה יש פחות מיום שלג אחד מצטבר בממוצע שנתי, ולרוב מדובר בימים שבהם שלג וגשם יורדים חליפות.
היסטוריה

התיעוד הראשון הקיים לשמה של העיר הוא משנת 998, בו העיירה מוזכרת ככפר דייגים קטן.
במאה ה-14 הפכה סטרזה לעיירת דייגים קטנה, וכפועל יוצא ממעמדה החדש הוחל בקיום יום שוק אזורי בכל שבוע. ואולם, בהמשך צנח מספר התושבים עקב מגפות והצפות של מי האגם וקיום השוק הופסק. מנהג יום השוק השבועי חודש רק ב-1854. במאה החמש עשרה ההתחלקה השליטה בעיירה בין שתי משפחות, על בסיס תיחום גאוגרפי בתוך העיירה. בחלק אחד שלטה משפחת ויסקונטי מוורונה, ובחלק האחר משפחת בורומאו – במקור ממילאנו, שבנתה מאוחר יותר את ארמונה באי איזולה בלה. בשנת 1653 מכרה משפחת ויסקונטי את זכויותיה הפאודליות למשפחת בורומאו. ב-1719 עברה סטרזה לידיי האוסטרים, ועברה לבית סבויה ב-1748. בראשית המאה התשע עשרה החלו להיבנות בעיירה וילות מפוארות של עשירי איטליה. עם פתחית מעבר סימפלון, רכבות מבירות אירופה נותבו לסטרזה והחלה זרימה של התיירים לאזור לעיירה. ב-1861 אוחדה סטרזה לתוך מלכות איטליה, תחת שלטונו של המלך ויטוריו אמנואלה השני.
אתרים ונושאי עניין

הר מוטרונה (Mottarone) – להר ניתן לעלות ברכבל. תחנת הרכבל נמצאת ליד האגם, בפיאצה לידו. העלייה והירידה אורכות כ-20 דקות. התחנה העליונה על הר מוטרונה נמצאת בגובה של 1,491 מטרים. מהתחנה העליונה ניתן לצפות סביב ולראות שני אגמים. בקיץ אפשר לרכב על אופניים ולטייל, ובחורף לעסוק בסקי או לרכב על מזחלות שלג. לרכבל יש גם תחנת ביניים, ליד הגנים הבוטניים. בשנת 2001 קרס הרכבל ובתאונה נהרגו 14 איש, בהם 5 ישראלים בני משפחה אחת.
איי בורומאו – איזולה בלה (האי היפה) – בו ממוקם ארמונה של משפחת בורומאו והגנים המטופחים שלו, עם צמחייה שהובאה מארבע כנפות תבל. איזולה מדרה (אנ') (אי האמא), בו יש ארמון, צמחייה מיוחדת וטווסים. איזולה דאי פסקטורי (אנ') (אי הדייגים), הוא אי קטן עם כפר דייגים ציורי. כיוון שמדובר באיים, האפשרות היחידה היא לשוט אליהם. קיימים קווי שייט מסודרים מחוף האגם בסטרזה.
טיילת – לאורך כל חופיה של סטרזה נמתחת טיילת האגם.
אגם אורטה (Lago d'Orta) – זהו אגם קטן יחסית, הנמצא לא הרחק מאגם מאג'ורה, בכיוון מערב. אפשר לצפות באגם אורטה מראש הר מוטרונה, או לנסוע אליו כ-17 קילומטר, לנקודה הצפונית ביותר שלו.
תרבות ואומנות

בכל שנה מארחת סטרזה פסטיבל קייצי בחודשים יולי, אוגוסט וספטמבר. בפסטיבל נערכים מופעי ג'אז, קונצרטים של מוזיקה קלאסית, ומופעי אומנות שונים.
אירועים

במאה ה-20 ובמאה ה-21 נערכו בעיר מספר ועידות ואירועים, בין היתר:
בשנת 1935 התקיימה בעיר ועידת סטרזה, במהלכה ראש ממשלת איטליה מוסוליני, ראש ממשלת צרפת פייר לאוול וראש ממשלת בריטניה רמזי מקדונלד דנו בחימוש גרמניה והפרת חוזה ורסאי, ועשו ניסיון כושל למנוע את מלחמת העולם השנייה שכבר הייתה בפתח. הוועידה התקיימה באחד מאולמות ארמון הבורומאים באיזולה בלה.
בשנת 1958 התקיימה בעיר ועידה, בה הונחו היסודות למדיניות החקלאית המשותפת (אנ') של הקהילה הכלכלית האירופית.
בשנת 2002 אירחה סטרזה את "ועידת המינגוויי" העשירית.
בשנים 1946 עד 1949 ובשנת 2002 אירחה סטרזה את תחרויות היופי "מיס איטליה".
ביקורי אנשים מפורסמים

בשנת 1948 ביקר בעיר הסופר והעיתונאי האמריקאי ארנסט המינגוויי. בזמן שהייתו בעיירה, כתב חלק מספר בסדרת הספרים שלו "הקץ לנשק".
מפורסמים אחרים שפקדו את העיירה ושהו בה היו: השחקנים קלארק גייבל וצ'ארלי צ'פלין, הסופר הבריטי צ'ארלס דיקנס – שהתפעל מגני ארמון הבורומאים באיזולה בלה. אחרי דיקנס הגיע הסופר הצרפתי גוסטב פלובר, שסבר כי דווקא גני איזולה מדרה הם "החושניים ביותר בעולם". בין המפורסמים שביקרו היו גם המיליונרים האמריקאים אנדרו קרנגי, ג'ון רוקפלר והנסיכה מרגרט.
תחבורה

מיקום העיר משמש כתחנת מעבר, באמצעות כבישים ופסי רכבת למעבר סימפלון, ובאמצעות ספינות לערי אגם מאג'ורה, למפרץ בורומאו, ולאיים איזולה בלה ואיזולה מדרה.
טיסה – שלושת נמלי התעופה הקרובים לסטרזה הם נמלי התעופה של מילאנו, מלפנסה (Malpensa) במרחק של כ־50 קילומטר, ו-נמל התעופה לינאטה (Linate) במרחק של כ-110ק"מ ואוריו אל סריו בברגמו (Orio al Serio), במרחק של כ-140 קילומטר. משלושת נמלי התעופה קיימים שירותי נסיעות לסטרזה.
רכבת – קו רכבת סדיר מחבר בין סטרזה למילאנו. בנוסף יש קו רכבת סובב אגם מאגורה, המתאים הן לתושבים מקומיים והן לתיירים.
שייט – שירותי מעבורות מחברים בין סטרזה לערים הצפוניות באגם מאג'ורה, וגם לכיוון דרום – עד העיר ארונה. מנמל מישני בסטרזה יוצאות סירות לאיזולה בלה. שירות זה מוגבל מחג הפסחא באביב, ועד אמצע חודש אוקטובר.
ראו גם

איזולה בלה
הר מוטרונה
אגם אורטה
ארונה
גלריה

סטרזה מהרכס מעליה. ברקע האגם, ומפרץ בורומאו ואיי בורומאו.
שורת בתי המלון בסטרזה, מכיוון אגם מאג'ורה.
אחת הוילות בעיירה.
מראה האגם והמפרץ מראש הר מוטרונה.
הר מוטרונה, מתנשא ל-1491 מטר מעל סטרזה.
אחד מהמפלסים בגני הארמון באיזולה בלה.
הערות שוליים

↑  Stresa, Piedmont, Italy, www.italyheritage.com
↑  Stresa Climate, Weather By Month, Average Temperature (Italy) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
1 2 3  Visit Stresa - Tourist Information: Stresa History, www.visitstresa.com
↑  Stresa and Lake Maggiore, Italy - Tourist Information and Hotels, www.stresa.com
↑  Stresa, Italy is the principal town on the shores of Lake Maggiore, www.italythisway.com
↑  איתמר אייכנר, איטליה: 5 ישראלים בני משפחה אחת נהרגו בקריסת רכבל באלפים, באתר ynet, 23 במאי 2021
↑  What to see and what to do in Stresa on Lake Maggiore, www.esplora-il-lago-maggiore.it
↑  Stresa Festival 2024: 63ª edizione | Musica sul Lago Maggiore, Stresa Festival Classica & Jazz Lago Maggiore (באיטלקית)
↑  admin, The Rise and Fall of Fascist Italy: A Timeline, HistoryForce, ‏2023-03-02 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Clair Rogers, Stresa Italy – A Local’s Guide, Mom In Italy, ‏2022-03-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Airports in Italy (באנגלית), באתר IndiGo
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552759505171  BnF: cb121361886 (data)  GND: 4140460-9  LCCN: n81098949  MusicBrainz: ea681d30-e21d-47c9-9dfb-3d587d8e10f0  NKC: ge470930  VIAF: 157117981   WorldCat (עם VIAF): 157117981
עורק הרשתית המרכזי

| --- | --- |

מראה חסימת עורק רשתית מרכזית (CRAO)
 שיוך:  מערך העורקים 
 מיקום אנטומי:  רשתית העין
 ניקוז ורידי:  וריד הרשתית האמצעי 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (571) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  arteria centralis retinae 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A12.2.06.024 
 TA2 (2019):  4470 
 FMA:  49879 
 קוד MeSH:  A07.015.114.765 
 מזהה MeSH:  D012161 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0007688 
 
עורק הרשתית המרכזי (באנגלית: Central retinal artery) הוא עורק ראשי ברשתית המסתעף מעורק העין ונמצא מתחת לעצב הראייה בתוך המעטפת הדוראלית.
מבנה

עורק הרשתית המרכזי חודר את גלגל העין קרוב לעצב הראייה ומסתעף על פני השטח הפנימי של הרשתית.
קוטר עורק הרשתית המרכזי הוא כ-160 מיקרומטר.
עורק הרשתית המרכזי נוצר מהחלק הפרוקסימלי של העורק ההיאלואידי (אנ') לאחר שניוון של החלק המרוחק שלו יצר את תעלת ההיאלואיד (אנ').
פיזיולוגיה

העורק המרכזי של הרשתית מספק דם לכל סיבי העצבים היוצרים את עצב הראייה, הנושא את המידע החזותי לגרעין הברך הצדי של התלמוס, כולל אלה שמגיעים מעל הפוביאה. ניתן להבחין בזרימת הדם של העורק על ידי אנגיוגרפיה פלואורסצאין או הדמיית דופלר בלייזר.
פתולוגיה

חסימת עורק הרשתית המרכזי מוביל לאובדן מוחלט של הראייה בעין זו למרות שהפוביאה אינה מושפעת. הרשתית כולה (למעט הפוביאה) הופכת חיוורת בעוד שהפוביאה עדיין נראית אדמדמה (זאת בגלל שצבע השכבה דמית (choroid) מופיע). זהו הבסיס ל"כתם אדום דובדבן" המפורסם שנראה בבדיקת קרקעית העין (fundoscopy) של חסימת עורק רשתית מרכזית (CRAO).
גלריית תמונות

פנים החצי האחורי של גלגל עין שמאל. הוורידים כהים יותר במראה מהעורקים. (עורק רשת מרכזית נראה אך לא מסומן).
חתך אופקי של גלגל העין.
עורקי העין
הערות שוליים

↑  Kristine E. Lee, Barbara Eden Kobrin Klein, Ronald Klein, Stacy M. Meuer, Association of retinal vessel caliber to optic disc and cup diameters, Investigative Ophthalmology & Visual Science 48, 2007-01, עמ' 63–67 doi: 10.1167/iovs.05-1203
↑  Dorner, G. T.; Polska, E; Garhöfer, G; Zawinka, C; Frank, B; Schmetterer, L (2002). "Calculation of the diameter of the central retinal artery from noninvasive measurements in humans". Current Eye Research. 25 (6): 341–5. doi:10.1076/ceyr.25.6.341.14231. PMID 12789540.
↑  Larsen's human embryology 2009, p. 610
↑  Puyo, L., M. Paques, M. Fink, J-A. Sahel, and M. Atlan. "In vivo laser Doppler holography of the human retina." Biomedical optics express 9, no. 9 (2018): 4113-4129.
↑  בדיקת קרקעית העין, באתר Doctors
↑  חסימת כלי דם ברשתית, עורקים וורידים, באתר Eyes.co.il, ‏2017-08-19
↑  Retinal Artery Occlusion, eyewiki.aao.org
| מערכת הראייה האנושית |
| --- | --- | --- |
| העין | רשתית • עדשה • קרנית • קשתית • אישון •  תנועות עיניים |  |
| מסלולים עצביים | עצב הראייה • תצלובת הראייה • גרעין הברך הצדי • קליפת הראייה • התליל העליון (Superior colliculus) • PPRF • FFA • MLF • FEF |  |
| תאים ברשתית | תא קולט אור (קנים, מדוכים) • תא רשתית דו-קוטבי • תא גנגליון • תא אופקי • תא אמקרין |  |
| תפיסה חזותית | ראייה • תפיסת עומק • תפיסת צבע • ראיית לילה • שדה ראייה • אשליה אופטית • הכתם העיוור |  |
| אביזרים | משקפיים • תרשים לבדיקת ראייה‎ • אוטורפרקטומטר • רטינוסקופ |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A12.2.06.024 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
יצחק חליבה

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1940 י"ט בניסן ה'ת"ש איסטנבול, טורקיה
 פטירה:  14 בינואר 2025 (בגיל 84) י"ד טבת ה'תשפ"ה איסטנבול, טורקיה 
 מדינה:  טורקיה 
 מקום פעילות:  טורקיה
 תקופת הפעילות:  ? – 14 בינואר 2025 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  חינוך, דיינות והוראה
 מעסיק:  אוניברסיטת מרמרה, Sakarya University 
 רבותיו:  הרב עובדיה יוסף והרב שמעון בעדני
 
 תפקידים נוספים:  חכם באשי של טורקיה
 
הרב יצחק חליבה (י"ט בניסן ה'ת"ש, 27 באפריל 1940 – י"ד טבת ה'תשפ"ה, 14 בינואר 2025) היה החכם באשי ורבה הראשי של טורקיה, וחבר מועצת הנשיאות של איחוד הרבנים במדינות האסלאם. לפני בחירתו לתפקיד שימש מחנך, דיין, ומרצה לעברית ולהיסטוריה של עם ישראל בטורקיה.
חיים אישיים

בשנת 1964 נישא לריינה לבית משפחת ששון ולהם 4 בנים. חלק מבני משפחתו מתגוררים בישראל.
הערות שוליים

↑  לעיתים "חליווה" או "חלווה"
↑  יוסי גיטלר, נתיני הסולטן, בעיתון כל ישראל, עמ' 14–21, 6 ביולי 2018
↑  הרב הראשי של טורקיה, יצחק חלבה: אנחנו המומים, אין לנו מילים לתאר את גודל האסון, באתר וואלה!
↑  קובי נחשוני, הרב של טורקיה על המשט: התגרוּת מצד ישראל, באתר ynet, 1 ביוני 2010
↑  ערב עיון לרגל השקת כרך טורקיה, באתר יד יצחק בן צבי
↑  המרתון העשרים לחקר לאדינו: הרב יצחק חליבה, הרב הראשי לטורקיה, סרטון באתר יוטיוב
↑  צביקה קליין, רבה של טורקיה: "אין לנו קשר פוליטי עם ישראל", באתר מקור ראשון, 4 בינואר 2015
↑  איתן אוריאל, הכה ביהודים והצל את טורקיה, עיתון הדרך, ה' באלול תשע"ח
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: הרב דוד אסאו | רבנים ראשיים של טורקיה | הבא: הרב דוד סבי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 65151431620456302582   WorldCat (עם VIAF): 65151431620456302582
עופריתיים

| עופריתיים |
| --- | --- |
 עופרית הכף
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: עפריתיים
שם מדעי
 Plumbaginaceae ‏ז'יסייה, 1789
עָפְרִיתִיִּים (שם מדעי: Plumbaginaceae) היא משפחה של צמחי בר ונוי מסדרת הציפורנאים (Caryophyllales). המשפחה מונה 21 עד 24 סוגים, ו-635 מינים. היא מקיפה שיחים, בני שיח, מטפסים מעוצים התלויים על עצים, במיוחד ביערות גשם טרופיים, עשבים רב-שנתיים ולעיתים רחוקות חד-שנתיים. תפוצתם קוסמופוליטית, אך הם מרוכזים בעיקר באגן הים התיכון ובמרכז אסיה.
תיאור המשפחה

המשפחה קרואה על שם הסוג עופרית והופיעה לפני 40 מיליון שנה בתקופת האאוקן.
ברוב הסוגים של משפחת העופריתיים ישנם בפרחים דיסטיליה, תופעה המתבטאת בהימצאותם של פרטים באוכלוסייה משני טיפוסי פרח – בעלי עמוד שחלה גבוה ובעלי עמוד שחלה נמוך ביחס לגובה האבקנים. תופעת הדיסטליה מלווה במקרים רבים בהבדלים בצורה או במבנה של גרגרי האבקה והצלקות (מלבד בסוג עדעד). במשפחת העופריתיים התופעה נפוצה מאוד, כמו בסוגים עופרית (Plumbago) ובת-עופרית (Ceratostigma), שבהם שתי הצורות משלימות אחת את השנייה. במרבית מיני העדעד נעלמה הדיסטיליה, בגובה היחסי של מיקום הצלקת והאבקנים ונותרה רק הדו-צורתיות (הדימורפיזם) באונות הצלקת ובגרגרי האבקה.
מאפייני המשפחה

משפחת העופריתיים כוללת עשבים או שיחים או שיחים מטפסים (למשל עופרית הכף).
הלוואים חסרים.
העלים מסורגים, פזורים על הגבעול או מרוכזים בשושנת בעיקר בבסיס הגבעול (למשל עדעד).
הפרחים דו-מיניים, בעלי שחלה עילית, נכונים (בעלי סימטריה רדיאלית), בעלי עטיף כפול, מאוחי עלי כותרת, ערוכים בשיבולים, קרקפות (למשל ארמריה) או מכבדים.
הגביע דמוי צינור או דמוי משפך, בעל 5 שיניים או אונות מאוחות ובעל 5 עד 15 צלעות, על פי רוב קרומי וצבעוני ומלווה חפים בבסיסו. הגביע מכוסה שערות בלוטיות (למשל עופרית) או חסר אותם (למשל בת-עופרית). הגביע משתייר ומתפרה.
הכותרת בעלת 5 עלים, מאוחים לכל אורכם או רק בבסיסם.
אבקנים 5 כמספר עלי הכותרת והם ערוכים מולם. האבקנים מעורים בכותרת (בת-עופרית) או לא מעורים (עופרית) המאבקים נפתחים בסדק אורך.
השחלה עילית בת מגורה אחת, שיליה בסיסית וביצית אחת בסיסית הנישאת על עוקץ ארוך ועקום. עמודי שחלה 5, מפורדים או מאוחים ויש אומרים 5 עמודי שחלה מפורדים או מאוחים בבסיסם או עמוד שחלה אחד שנושא 5 אונות של צלקת דמוית חוט.
הפרי יבש חבוי בתוך הגביע ובעל זרע אחד.
מקורות השם עופרית

השם העברי "עופרית" ניתן למין Plumbago europaea במילון "ילקוט הצמחים" (הערה 514) משנת 1930, בעקבות השם שחידש ופרסם הראובני (אז בשמו המקורי רובינוביץ) בשנת תרע"ז-1917 בחוברת בשם: "שמות צמחי ארץ ישראל שנתחדשו או נתבררו". את שמה של הָעָפְרִית, גזר הראובני משמה המדעי Plumbago, שניתן בשל צבעם התכול של הפרחים המזכירים עופרת. השם אושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 712, והוחל על שם המשפחה בסעיף 711. השם אושרר סופית במילון "צמחי ארץ ישראל" [בוטניקה] (תשס"ג).
השם בערבית: רסאסיה אורוביה رصاصية أوروبية.
מיני העופריתיים בישראל וסביבתה

בישראל גדלים בר 11 מינים מ-4 סוגים: 7 מינים מסוג עדעד שאחד מהם עדעד הגליל הוא עשב רב-שנתי אנדמי לעמק עכו ובסכנת הכחדה והשני גדל בחצי-האי סיני, 2 מינים נדירים מסוג חדעד הגדלים במרומי החרמון, ועוד שני מינים יחידים בסוגם בישראל: עופרית אירופית ועדעדית משובלת הנדירה מאוד הגדלה בערבות הירדן ובצפון ים המלח.
המינים המשמשים כצמחי גינון ונוי

מספר מינים לא גדול ממשפחה זו משמשים כצמחי תרבות, למטרות נוי וגינון. חלקם גדלים בר בישראלחלקם הובאו לישראל מאזורים שונים בעולם ואקלמו בישראל. נפוץ במיוחד השימוש במין עופרית הכף כגדר חיה. זהו שיח ירוק עד ותדיר-פריחה, המצטיין באשכולות פריחה בצבע תכלת. כשאר המינים בסוג, עלי הגביע שלו מכוסים שערות דביקות, המאפשרות את 'הדבקת' האשכול לדש החולצה.
מיני עדעד הוכנסו לגן הנוי בשל 'פרחי האלמוות' שלהם, כדוגמת עדעד קנרי. פרחיהם בולטים בצבעם על גבי הצמח גם זמן רב לאחר תום הפריחה ונשירת עלי הכותרת. כך נוצרת אשליה של פריחה מתמשכת, ומכאן שם הסוג 'עדעד', וכן הכינוי העממי 'אלמוות'.
ארמייה מדומה (.Armeria pseudarmeria (Murray) Mansf) - צמח נוי שמוצאו בפורטוגל.
בת עופרית שעירה (Ceratostigma willmottianum Stapf) - בן שיח או שיח שמוצאו משתרע מדרום מזרח טיבט ועד מרכז סין.
בת עופרית עופרתית (Ceratostigma plumbaginoides Bunge) - צמח עשבוני רב-שנתי או גאופיט בעל קנה שורש שמוצאו מצפון מרכז סין ומזרח מרכז סין.
עופרית הכף (Plumbago auriculata Lam.) - ראה ערך.
עופרית הודית (.Plumbago indica L) - בן שיח מטפס שמוצאו מאסיה הדרומית ותפוצתו משתרעת מתת-היבשת ההודית ועד סין (דרום מזרח יונן ודרומה).
הערות שוליים

↑  .Plumbaginaceae Juss, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  .Plumbaginaceae Juss, WFO: World Flora Online. Published on the Internet
↑  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 501
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 327-330
↑  מיכאל זהרי תל אביב עם עובד 1989, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 340-341
↑  אפרים רבינוביץ, שמות צמחי ארץ ישראל שנתחדשו או נתבררו, ירושלים: הוצאת מורי בתי הספר העברים, תרע"ז, עמ' 15
↑  עופריתיים, באתר צמחיית ישראל ברשת
פרח של עופרית אירופית
בת עופרית עופרתית
פריחת עופרית הכף בירושלים
ארמריה מדומה
עופרית הודית
בת עופרית שעירה
ספקטרוסקופיית רוויה

ספקטרוסקופיית רוויה מאפשרת ניתוח מבנה האטום ברזולוציה גבוהה יותר. באיור העליון נראה האפיון הספקטרלי ללא ספקטרוסקופיית רוויה. שימוש בטכניקה זו מראה שהמלבן מהאיור העליון מורכב למעשה מכמה קווי בליעה (איור תחתון).
בפיזיקה אטומית, ספקטרוסקופיית רוויה (באנגלית: Saturated Spectroscopy), היא טכניקה למדידת רמות האנרגיה באטום ברזולוציה גבוהה ("המבנה העל דק").
תאורטית, אור מונוכרומטי יכול להבלע כאשר הוא פוגע באטום אם לאור ישנה בדיוק אנרגיה המתאימה למעבר בין רמות האנרגיה באטום, אנרגיית מעבר זו נגזרת מתכונות האטום. בפועל, קיימות הרחבות ספקטרליות שונות כגון הרחבה טבעית, הרחבת לחץ, הרחבת דופלר, המאפשרות בליעה בטווח אנרגיות רחב ומונעות גילוי מדויק של ספקטרום הבליעה. ספקטרוסקופיית רוויה מאפשרת לגלות את טווח האנרגיות בהן האור נבלע ללא אפקט הרחבת דופלר.
משמעות השם ספקטרוסקופיית רוויה היא בחינה של ספקטרום התדרים באטום כאשר החלקיקים מעוררים למצב אנרגיה גבוה ממצב היסוד עד לכך שהמצב המעורר "רווי" בחלקיקים.
טכניקות מקובלות נוספות למציאת רמות האנרגיה ברזולוציה גבוהה מהרחבת דופלר הן ספקטרוסקופיית קיטוב (Polarization Spectroscopy), אשר פותחה על בסיס ספקטרוסקופיית רוויה, ובליעת שני אטומים (Two Photon Absorption).
מלבד מציאת רמות האנרגיה טכניקה זו משמשת לנעילת לייזר לתדר צר.
רקע היסטורי

ספקטרוסקופיה היא תחום מחקר בו נמדד ספקטרום רמות אנרגיה או ספקטרום תדרי קרינה אלקטרומגנטית. במאה ה-19 נעשו התקדמויות משמעותיות בתחום, ותחום זה היווה בסיס לפיתוח מכניקת הקוונטים. הלייזר וקודמו המייזר, פותחו על ידי מדענים שעסקו בספקטרוסקופייה באמצע המאה ה-20, המצאה זו אפשרה מדידה ברזולוציה גבוהה יותר מאי-פעם..
בשנת 1970 תאודור הנש (Theodor Wolfgang Hänsch) - זוכה פרס נובל לשנת 2005 לפיזיקה, וקריסטיאן בורדו (Christian Bordé), הציגו לראשונה בנפרד מערכת לקבלת ספקטרום האטום ללא הרחבת דופלר, אשר הייתה מבוססת על עקרון של בחינת הספקטרום כאשר האטומים ברוויה. את השימוש בספקטרוסקופיית רוויה פיתח ארתור שולוב (Arthur L. Schawlow), בשיטת inter-modulated fluorescence, על פיתוח זה בין היתר, זכה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1981, שאותו חלק עם ניקולס בלומברגן וקאי סיגבאן על מחקרם בספקטרוסקופיה.
אפיון המבנה האטומי בעזרת לייזר היה כרוך בקשיים הנובעים מיצירת לייזר עם אורכי גל בטווחים מתאימים לכל אטום. קושי זה בלט בעיקר בתחומי האולטרא סגול, ובתחילה שליטה על תדר הלייזר נעשתה בשיטות כגון שינוי הטמפרטורה והפעלת שדה מגנטי. בשנות ה-70 הוצג לראשונה לייזר רציף בתחום צר של אורכי גל, עם יכולת כיוון גבוהה, דבר אשר גרם לשיפור משמעותי ביכולת אפיון חומרים. במשך השנים הללו אטומים רבים אופיינו במעבדות שונות, ביניהם אטום המימן אשר בעזרתו נקבע בדיוק רב יותר קבוע רידברג
.
לאור ההתקדמות הטכנולוגית בפיתוח לייזרים, ובעיקר דיודות לייזר, המערכת לביצוע ספקטרוסקופיית רוויה נעשתה פשוטה ביותר, וניתנת כיום לסטודנטים כניסוי מעבדה באוניברסיטאות רבות. כמו כן ניתן לקנות ערכה לביצוע ספקטרוסקופייה בחברות שונות העוסקות בתחום.