stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המהומות בסווטו
השלכות

בתחילת 1978 ההתקוממות בסווטו התרסקה, בעיקר עקב חוסר שיתוף פעולה של המבוגרים השחורים עם הצעירים. הדבר הוביל להגירה המונית של אלפי צעירים שעזבו את דרום אפריקה בחיפוש אחר בית פוליטי אחר. המאורעות בסווטו השפיעו מאוד על ה-ANC. הם ירשו את תוצאות הפופוליזם של סטיב ביקו וקיבלו אליהם צעירים רבים שחיפשו בית פוליטי לאחר המהומות. הם הגיעו לתובנה כי מאבק מוצלח צריך להיות מכוון לפעילות עירונית ולא פזור ביחידות גרילה. אירועי 1976 החיו מחדש את הארגון ומספר חברי הלחימה של ה-ANC התרחב. לראשונה מאז שנות ה-60 היה להם הכוח להקים יחידות גרילה. 'מחזור 1976' החדיר חשיבה חדשה לאמנה של ה-ANC והייתה התייחסות רבה לרעיונותיו של ביקו. המהומות בסווטו היוו טריגר לסקירה אסטרטגית של ה-ANC בשנים 1978–1979. המסקנה הייתה כי יש לשים דגש רב יותר על פעילות פוליטית מאשר צבאית. ה-ANC הבינו כי המאבק הצבאי נכשל והעדיפות למאבק מזוין תמה, הם פנו לגיוס והסברה פוליטית. הם קידמו מעמדות של קבוצות אתניות שונות למען הרעיון של מאבק מהפכני. הם התפרסו ברחבי המדינה במטרה להגיע לכמה שיותר אנשים. אך למרות זאת הדגש הפוליטי לא בא לחלוטין במקום מאבק מזוין. שינוי זה בתפיסה של ה-ANC היווה את אחד התמריצים להקמת ארגון ה-UDF. סטיב ביקו נרצח במהלך חקירתו על ידי המשטרה, והפך לאחת הדמויות המזוהות ביותר במאבק נגד האפרטהייד. הרצח שלו בסופו של דבר היה אחד הגורמים המשמעותיים להתארגנות הבינלאומית נגד דרום אפריקה. במהלך ועדת האמת והפיוס הומלץ להעמיד לדין אנשים אך רובם לא עמדו לדין בכלל, רוצחיו של סטיב ביקו לעומת זאת הואשמו בסופו של דבר. המהומות בסווטו היוו את נקודת ההתחלה של סוף שלטון האפרטהייד.
הספר של מרים טלאלי Amandla שהוקדש לאירוע הוצאה לאור בדרום אפריקה בשנת 1980 ונאסר זמן קצר לאחר פרסומו.
טבח סווטו (1986)

בשנים שלאחר מכן נמשכו העימותים בין תושבי סווטו למשטרת דרום אפריקה. ב-26 באוגוסט 1986 פתחה המשטרה באש על מפגינים בסווטו שמחו על מחירי הדיור, ונהרגו בין 20 ל-25 בני אדם. כתוצאה מכך המחאה גברה, ובימים הבאים המשטרה ניסתה לעצור טקסי הלוויה בכנסיות, מילאה אצטדיון בגז מדמיע כדי לעצור הלוויה המונית של מספר קורבנות, השליכה מכלי גז מדמיע לתוך אוטובוס שהוביל אבלים, והפעילה גז מדמיע ממסוקים בתהלוכות אבל.
הערות שוליים

↑  "The June 16 Soweto Youth Uprising". South African History Online (באנגלית). 21 במאי 2013. נבדק ב-2017-06-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Youth Struggle". South African History Online (באנגלית). 8 ביוני 2015. נבדק ב-2017-06-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  John Allen, Rabble-Rouser For Peace: The Authorised Biography of Desmond Tutu, עמ' 156 (באנגלית).
1 2 3  Ndlovu, Sifiso Mxolisi (2004). "The Soweto Uprising". The Road to Democracy in South Africa: 1970-1980 (באנגלית). Unisa Press. pp. 317–368. ISBN 978-1-86888-406-3.
1 2  נייג'ל וורדן, תרגום: יורם שדה, צמיחת המדינות החדשות באפריקה: התהוותה של דרום אפריקה המודרנית, תל אביב: האוניברסיטה הפתוחה, 2002
1 2 3 4  Louw, P. Eric (2004). The rise, fall, and legacy of apartheid. Westport, Conn: Praeger. ISBN 978-0-275-98311-6.
↑  Biko, Steve (1998). "The definition of Black Consciousness".  In Coetzee, P. H.; Roux, A. J. P. (eds.) (eds.). The African Philosophy Reader. Routledge. {{cite book}}: |editor-first2= has generic name (עזרה)
↑  The Youth Struggle,"The 1976 Students' Revolt". South African History Online.
1 2 3  The 1976 Students Revolt"South African History Online “
1 2  "Security Council Resolution 392". UNSCR. 19 ביוני 1976. נבדק ב-2017-07-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dr. Melville Edelstein and South Africa’s 1976 Soweto uprising, The Jerusalem Post | JPost.com (באנגלית אמריקאית)
↑  "Talks opened by Kissinger as riots flare". The Spokesman-Review. 18 בספטמבר 1976. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  N Barney Pityana, STEVE BIKO: An Enduring Legacy, South African History Online, ‏1 October 2002.
↑  13 נהרגו ו-200 נפצעו במהומות דמים בסווטו, מעריב, 28 באוגוסט 1986
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529906905171  LCCN: sh89004692
מצפה הכוכבים על שם וייז

תבנית:מצפה כוכבים
הטלסקופ המשני, בקוטר 45 ס"מ
מצפה הכוכבים על שם פלורנס וג'ורג' וייז הוא מצפה הכוכבים הגדול ביותר בישראל.
המצפה הוקם בשנת 1971 בשיתוף מוסד הסמית'סוניאן על מנת לשמש מעבדת מחקר אסטרופיזיקלית לאוניברסיטת תל אביב. המצפה ממוקם על שפתו של מכתש רמון, כ-5 ק"מ מערבית לעיירה מצפה רמון. פעם בשנה, חלק ממתקני המצפה נפתחים לקהל הרחב.
האתר

המצפה נמצא בגובה של 875 מטר מעל פני הים. מספר הלילות באפס עננות באתר הוא כ-170 לשנה. מספר הלילות השימושיים, בהם חלק מהלילה הוא ללא עננים, מגיע ל-240. העונה המיטבית, בה אין עננות למעשה, היא מיוני עד אוגוסט, כאשר הסיכוי הגבוה לעננות הוא בתקופה מינואר עד אפריל. הרוחות הן לרוב מתונות צפון-מזרחיות וצפוניות. רוחות סופה (מהירות מ-40 קמ"ש) קורות לעיתים רחוקות. מהירות הרוח יורדת לאורך הלילה. הפרשי הטמפרטורות נמוכים. הלחות היחסית גבוהה ונוטה לרדת במשך הלילה מאפריל עד אוגוסט.
יתרון חשוב של המצפה על שם וייז הוא במיקומו - קו אורך 35 מעלות מזרח בחצי הכדור הצפוני, מה שמאפשר שיתוף פעולה עם מצפים אחרים בקווי אורך אחרים למקרים של סדרות. פרויקטים כאלה חוקרים תנודות כוכבים במסגרת פרויקט "טלסקופ כדור הארץ", מודדים אירועי עידוש כבידתי, מבצעי צפייה משולבים ארץ-חלל, וכדומה.
טלסקופים ומכשור מדעי > טלסקופ 1 מטר

טלסקופ במפתח 1 מטר מתוצרת בולר אנד שיבנס (אנ'), מסוג ריטצ'י-קרטיין, עם מראה משנית מסתובבת המאפשרת תצפית באורך מוקד של שבעה מטרים ו-13 מטרים.
לטלסקופ מספר מצלמות ומכשור מדעי שניתן להרכיב עליו:
מצלמת CCD של חברת Princeton Instruments 1300X1340 בעלת פיקסלים בגודל 15 מיקרון.
מצלמת CCD של חברת Tektronix 1024X1024 בעלת פיקסלים בגודל 24 מיקרון.
מצלמת CCD של חברת SITe 2048X4096 בעלת פיקסלים בגודל 15 מיקרון.
מעלה (MAALA) – ReImager : מכשיר אופטי המורכב מ-13 עדשות ותפקידו לשנות את אורך המוקד של הטלסקופ (משבעה מטרים לשלושה מטרים) ובכך להרחיב את שדה הראייה של הטלסקופ. מכשיר זה מאפשר כאמור צילום בשדה ראייה רחב במיוחד ומשמש לסקר השמיים טווס (TAVAS – Tel-Aviv University Variability Survey). מטרתו של סקר שמים זה היא תצפית וגילוי של סופרנובות, אסטרואידים, כוכבים משתנים ועוד.
מד אור (פוטומטר) המאפשר מדידת עוצמת האור של עצמים שמימיים בתדירות של עד כ-1,000 פעמים בשנייה.
טלסקופים ומכשור מדעי > טלסקופ 45 ס"מ

טלסקופ מתוצרת חברת סנטוריון במפתח 46 ס"מ ואורך מוקד 1.8 מטרים. הטלסקופ מצויד במצלמת CCD של חברת SBIG עם 2048X4096 פיקסלים ומאפשר צילום בזווית רחבה של 80X55 דקות קשת. הטלסקופ הוא חלק מפרויקט "מגיני ארץ" המופעל על ידי אוניברסיטת תל אביב. נמצא בכיפה קטנה ליד שער המצפה ונשלט מרחוק באופן בלעדי, דרך כל מחשב המחובר לרשת האינטרנט. משמש בעיקר לתצפיות פוטומטריות של אסטרואידים, סופרנובות וגלקסיות.
טלסקופים ומכשור מדעי > WHAT – Wise Hungarian Automatic Telescope

טלסקופ אוטומטי קטן בקוטר 10 ס"מ. מצויד במצלמת CCD המחוברת לעדשת טלא-פוטו. המכשיר מצלם שדות כוכבים מספר רב של פעמים ומודד את עוצמת האור של הכוכבים כתלות בזמן. מטרתו העיקרית של המכשיר היא חיפוש ליקויים (ראה כוכבים לוקים) הנגרמים על ידי כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש.
תגליות בולטות

שקילת מסתם של חורים שחורים בגלקסיות פעילות ומדידת הקשר בין מסתם של החורים השחורים לבין עוצמת האור של גרעין הגלקסיה.
חיפוש כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש – מצפה וייז הוא חלק מרשת בינלאומית העוסקת בחיפוש כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש באמצעות מיקרו עידוש כבידתי.
מתפרצי קרינת גמא – פרצי אנרגיה פתאומיים וקצרים שבהם משתחחרת כמות עצומה של אנרגיה. בשנת 2003 נעשתה במצפה וייז מדידת המרכיב האופטי, המדויקת ביותר שנעשתה עד היום, של מתפרץ קרינת גמא (GRB030329).
כוכב הלכת צדק – בתצפיות שנערכו במצפה וייז בשנות ה-70 התגלו עננים של נתרן וגופרית סביב צדק. עננים אלו קשורים להתפרצויות געשיות על הירח איו.
מים בשביטים – תצפיות בספקטרוסקופ במצפה וייז חשפו לראשונה, בשנות ה-70, את קיומן של מולקולות מים בשביטים.
במצפה התגלו למעלה מ-40 אסטרואידים.
מנהלי המצפה

מנהלי המצפה מאז היווסדו היו:
אורי פלדמן (1971–1973)
אשר גוטסמן (1973–1975)
דרור שדה (1975–1977)
אליה ליבוביץ' (1977–1980)
חגי נצר (1980–1983)
אליה ליבוביץ' (1983–1988)
צבי מזא"ה (1988–1990)
חגי נצר (1990–1991)
אליה ליבוביץ' (1991–1998)
דן מעוז (1998–2000)
נח ברוש (2000–2006)
צבי מזא"ה (2006–2007)
נח ברוש (2007–2010)
דן מעוז (2010–הווה)
ראו גם

מצפה הכוכבים גבעתיים
תסמונת אספרגר

| --- | --- |

אנשים עם תסמונת אספרגר נוטים להתעניין בצורה אינטנסיבית בתחומי עניין מסוימים. הילד שבתמונה מתעניין במדעים, והרכיב מולקולות ריבופלאבין מצעצוע מגנטי.
 תחום:  פסיכיאטריה 
 טיפול:  ריספרידון  פלובוקסמין  סרטרלין  פלואוקסטין  אולנזאפין  אריפיפרזול  מתילפנידאט 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/912296 
 DiseasesDB:  31268
 MeSH:  D020817
 MedlinePlus:  001549
 OMIM:  608638
 סיווגים
 DSM-5:  Asperger's Disorder
 ICD-10:  F84.5
 ICD-11:  6A02.0 
 
תסמונת אַסְפֶּרְגֵּר הייתה אחת מתסמונות הקשת האוטיסטית. מאז שנת 2013, התסמונת כבר לא-מאובחנת בפני עצמה, ואנשים בעלי אספרגר נחשבים כסוג של אוטיסטים בתפקוד גבוה.
התסמונת מתאפיינת בעיקר בקשיים באינטראקציה חברתית ובתקשורת לא מילולית. מאפיינים בולטים נוספים הם התנהגות חזרתית והעמקה אובססיבית בתחומי עניין צרים. התסמונת נבדלת משאר הלקויות האוטיסטיות בכך שהתפתחות הדיבור והשפה תקינות, ורמת האינטליגנציה נורמלית ולעיתים קרובות גבוהה . הלקות המרכזית של בעלי תסמונת אספרגר באה לידי ביטוי בתקשורת לא-מילולית עם הסביבה – בקושי בהבנת סיטואציות חברתיות ובהבנת הבעות פנים, קושי ביצירת מערכת יחסים אינטימית וכיוצא בזה. בהשוואה לתסמונות אחרות על הקשת האוטיסטית, לאספרגרים יש פחות כפייתיות (compulsive), פחות הפרעות במשחק דמיוני, ופחות הפרעות בשפה המדוברת. לרוב, לאנשים עם תסמונת אספרגר ישנן יכולות טובות של הבנת הנקרא ולימוד שפות וחלקם בעלי יכולת זיכרון טובה במיוחד.
התסמונת נקראת על שם הרופא האוסטרי הנס אספרגר, אשר חקר ותיאר אותה אצל ילדים בשנת 1944.
היסטוריה

בשנת 1943 חקר ד"ר לאו קנר מאוניברסיטת ג'ונס הופקינס קבוצה של 11 ילדים בעלי מאפיינים מיוחדים וטבע לגביהם את המונח "אוטיזם בילדות מוקדמת" (באנגלית: Early infantile autism).
בשנת 1944 תיאר הנס אספרגר, רופא ילדים אוסטרי בעל עניין בחינוך מיוחד, ארבעה ילדים בעלי קשיים בהשתלבות חברתית. בלי לדעת על הפרסום של קנר, שפורסם רק שנה אחת קודם לכן, קרא אספרגר לסוג האישיות שתיאר "פסיכופתיה אוטיסטית", הפרעת אישיות יציבה המאופיינית בבידוד חברתי.
למרות יכולות אינטלקטואליות כמעט נורמליות הראו הילדים קושי ניכר בתקשורת בלתי מילולית, בכלל זה בשימוש הולם במחוות גופניות ובנימת קול בשיחה, קשיים לבטא אמפתיה קוגניטיבית או אפקטיבית, נטייה לביצוע אינטלקטואליזציה של רגשות ונטייה להשתמש בסגנון דיבור ארכני, לא קשוב, ופורמלי מדי (צורת דיבור של "פרופסורים קטנים"). הילדים התאפיינו גם בתחומי עניין לא שכיחים, שאחריהם היו כרוכים במידה אובססיבית. בנוסף ישנה נטייה להדגיש בעיקר את המקרים המיוחדים, המלווים באינטליגנציה מעל הנורמלית, בהם במיוחד מורגש הפער בין יכולת אינטלקטואלית גבוהה למדי לבין "כישורי חיים" נמוכים.
בניגוד לילדים שחקר קנר, ילדים אלו לא הקרינו ריחוק וסגירות. הם גם פיתחו, לעיתים בטרם עת, דיבור בעל תחביר מסובך, ולמעשה לא ניתן היה לאבחן אותם בשנות חייהם הראשונות (גיל האבחון הממוצע עומד על גיל 6–7 שנים).
אספרגר הדגיש את אופייה המשפחתי של התסמונת שזיהה, ואפילו שיער שהמאפיינים האישיותיים הועברו בראש ובראשונה על ידי זכרים (תפיסה מקובלת בתסמונות על ציר ה-PDD. הנטייה היא להאמין כי היחס בין נשים לגברים הוא 1:4).
עבודתו של אספרגר פורסמה לראשונה בגרמניה, ונחשפה לעולם דובר האנגלית רק בשנת 1981, כאשר פרסמה החוקרת לורנה וינג תיאורי מקרים שבהם הופגנו סימפטומים דומים.
תיאורי המקרים שלה, שאפיינו התנהגות שהיא כינתה "תסמונת אספרגר", טשטשו במידת מה את ההבדלים בין התיאורים של קנר ואספרגר, כיוון שהיא כללה בין ילדי תסמונת אספרגר ילדים עם פיגור שכלי מתון, וכן ילדים שהציגו פיגור בהתפתחות שפה בשנות חייהם הראשונות, בעוד אספרגר התייחס לבעלי מנת משכל כמעט נורמלית.
מאז ניסו מספר מחקרים לייחד את תסמונת אספרגר כתסמונת שונה מאוטיזם ללא פיגור שכלי, אך היעדר קונצנזוס על הקריטריונים האבחנתיים המאפיינים את התסמונת הקשה על כך. אף על פי כן קיבלה התסמונת הכרה ב-DSM IV של האגודה הפסיכיאטרית האמריקאית. במהדורת ה-DSM-5 שיצאה בשנת 2013, התסמונת כבר לא מוצגת כקטגוריה אבחנתית נפרדת, והיא מאובחנת כחלק מהספקטרום האוטיסטי. במדריך של ארגון הבריאות העולמי, ה-ICD, התסמונת המשיכה להופיע כאבחנה רשמית נפרדת עד לשנת 2019.
בשנת 2018 התווספו ראיות על שיתוף פעולה בעבר של הנס אספרגר עם הנאצים במלחמת העולם השנייה, שבמהלכה קיפח את חייהם של ילדים שהוגדרו פגומים. בעקבות הצגת הראיות הופנתה ביקורת רחבה נגד השימוש במונח.
גורמים לתסמונת

הדעה הרווחת גורסת כי אספרגר, כמו אוטיזם, מושפע מגורמים מרובים – הן גנטיים, והן סביבתיים. אספרגר יכול להיגרם גם מזיהומים במהלך ההיריון, ממחלות מטבוליות ומעוד מגוון סיבות, אולם טרם זוהה אופן העברה מדויק. הגורמים לתסמונת אינם קבועים וברורים, וישנה סבירות גבוהה כי מדובר במערך של גורמים, שכל אחד מהם מתרחש בזמן מסוים בתוך שרשרת של נסיבות. בנוסף, ישנם מקרים רבים שמראים שהלוקים בתסמונת נולדו לאמהות שחוו סיבוכים במהלך ההיריון, כמו רעלת היריון. אין עדויות על כך שתסמונת אספרגר מועברת בתורשה באופן ישיר, אולם הסוגיה נמצאת במחקר מתמיד. קיימת שכיחות גבוהה לתסמונת אספרגר בקרב תינוקות פגים ואצל אימהות מעל גיל 30. בנוסף, נמצאה שכיחות גבוהה לתסמונת בקרב בנים, אך הסיבות לכך אינן ידועות. על פי משרד הבריאות, גם היריונות תכופים שהמרווח ביניהם קטן משנה מגדילים את השכיחות לתסמונת.
מאפיינים קליניים (תסמינים)

בעבר, תסמונת אספרגר נחשבה לאבחנה נפרדת מהספקטרום האוטיסטי. עם זאת, גם כשהיא נחשבה לכזו, לא היו קריטריונים אחידים שהיו מוסכמים בקרב העוסקים בתחום לקביעת אבחונו של אדם כבעל תסמונת אספרגר. בשל כך, במקרים מסוימים, חלק מהמאבחנים הגדירו אדם כאוטיסט בתפקוד גבוה ומאבחנים אחרים הגדירו אותו כאספרגר. זאת, בשל בלבול מושגים החל לפעמים בין שתי ההפרעות, על אף קיום קווים ברורים המבדילים בין אוטיזם לאספרגר. מנגד, קיימים אנשי מקצוע אשר בשל ההבדלים בין אספרגר לאוטיזם אף מתנגדים לדעה המקובלת, כי אספרגר מהווה חלק מהפרעות התפתחותיות נרחבות. גם לגבי הקצה הנוירוטיפיקלי (נוירוטיפיקלים הוא כינוי רווח לאנשים אשר אינם אנשי הקשת האוטיסטית) של "גבולות התסמונת" אין תמיד הסכמה ואנשים מסוימים יכולים להיות מאובחנים על ידי חלק מהמאבחנים כבעלי התסמונת ואילו על ידי מאבחנים אחרים כ"נורמליים, אך מעט שונים". מאז איחוד האבחנות ב-DSM-5, לא מקובל לתת יותר אבחנה רשמית של תסמונת אספרגר, ובמקומה ניתנת אבחנה של שייכות לספקטרום האוטיסטי.
כאשר מנסים לאבחן תסמונת אספרגר, יש לאמוד, בין השאר, את הממצאים ביחס למקובל בגילו של הנבדק – מכיוון שלכל גיל ייתכנו נורמות אחרות באשר לתחומי עניין, לתוכן הקשרים החברתיים וכו'. פעמים רבות הסימפטומים יובילו גם לבעיות בתחום התעסוקתי.
גם למינו של הנבדק יש השפעה רבה על הדרך שבה התסמונת עשויה לבוא לידי ביטוי, ואכן, החל מהעשור השני של המאה ה-21 יותר נשים מאובחנות עם התסמונת. אחת מהסיבות לכך היא שאצל רוב הנשים, המאפיינים מתבטאים בצורה שונה מאשר אצל גברים, והאבחון המקובל מותאם יותר לגברים.
על אף חילוקי דעות בין החוקרים לגבי גבולות התסמונת ומאפייניה, ניתן עדיין לדבר על סימפטומים מינימליים מסוימים אשר צירופם, וקיומם במידה חזקה ובאופן מתמשך דיים עשוי להביא אדם לידי אבחונו כבעל התסמונת, לאחר שלילת אבחנות אחרות, ובפרט אוטיזם או הפרעות התפתחותיות נרחבות אחרות. את הסימפטומים הללו ניתן לחלק לשלוש קטגוריות עיקריות:
קשרים ותפקוד חברתיים
תקשורת חברתית ובין אישית
תחומי עניין, פעילות ושגרה.
על אף שקטגוריות אלו זהות לאוטיזם, הרי שעל סמך ההבדלים בין שתי ההפרעות, יאובחן אדם כבעל תסמונת אספרגר ולא כאוטיסט.
מאפיינים קליניים (תסמינים) > קשרים ותפקוד חברתיים

בעלי תסמונת אספרגר המנסים ליצור קשר עם הזולת נתקלים בקשיים עקב חוסר יכולתם להבין מסרים לא מילוליים, כגון הבעות פנים ואינטונציה. התקשורת שהם יוצרים מתבצעת לעיתים בדרך לא שגרתית או יוצאת דופן. הצורך בחיפוש ספונטני של חלוקת החוויות עם האחר כמעט שלא קיים אצל אספרגרים. התנהגותם הנתפסת כמוזרה והקושי שלהם להביע או להבין את רגשות הזולת עלולים להכשיל חברויות ולגרום לתסכול רב. אנשים עם התסמונת עלולים גם להגיב לנסיבות חברתיות מסוימות בצורה שאינה מתאימה, דבר שיגרום לאחרים לסבור שהם חסרי רגישות, חסרי אכפתיות או מנוכרים. חוויה זו תגרום להם נטייה להימנעות מסיטואציות חברתיות ולפוביה חברתית. בזמן יצירת קשר הם עלולים לבחור בן-שיח וללכוד אותו במונולוג שעיקרו דיבור קדחתני על נושא חביב עליהם, בדרך כלל צר ובלתי רגיל.
הבעיה לא נעוצה בהכרח ביכולת לפענח רגשות של אחרים. לעיתים, אנשים עם התסמונת יכולים לתאר את רגשות הזולת ולנתח את כוונותיו ומניעיו. עם זאת, הם אינם מסוגלים להתנהג בהתאם לידע התאורטי הזה באופן אינטואיטיבי וספונטני (דבר הקרוי אמפתיה אפקטיבית). האינטואיציה הדלה שלהם והקושי לתפקד בחברה באופן ספונטני מביאים אותם להזדקקות ניכרת לחוקי התנהגות פורמליים ונוקשים.
ישנם מחקרים שלפיהם למחצית מהאספרגרים אין חברים, וכשליש מהם אינם משתתפים כלל בפעילויות חברתיות. כמו כן, יש להם נטייה מוגברת לדיכאון, לחרדה, ולנפילת קורבן לבריונות.
מאפיינים קליניים (תסמינים) > תקשורת חברתית ובין אישית

אף על פי שאנשים עם התסמונת אינם חווים בדרך כלל ליקויים משמעותיים בדיבור, קיימים מספר אספקטים אופייניים בתבנית התקשורת שלהם:
נימת הדיבור היא חדגונית וקצב הדיבור עלול להיות בלתי רגיל (למשל מהיר מדי). לעיתים קרובות אנשים עם התסמונת מגלים שליטה דלה בלבד בעוצמת הקול (למשל הקול הוא חזק מדי למרות קרבה פיזית לבן השיח). מאפיין זה עשוי להיות ניכר במיוחד במצב שבו הוא משקף היעדר התאמה לסביבה חברתית נתונה (למשל בספרייה).
הדיבור עלול ליצור תחושה של חוסר עקביות וחוסר בהירות. רק במספר קטן מאוד של מקרים סימפטום זה מלמד על הפרעת חשיבה. בדרך כלל הוא נובע מסגנון השיח החד-צדדי והאגוצנטרי. איש התסמונת אינו מבין שכדי להביע רעיונות שלו באוזני השומעים, עליו לספק להם רקע מקדים שיבהירם. מצד שני אין הוא מסוגל למנוע ממחשבות פנימיות וצדדיות שלו לצאת מפיו בקול. התוצאה היא שדבריו נשמעים מבולבלים, אף שהלך חשיבתו תקין. אחת מהסיבות לכך היא שאדם בעל אספרגר עשוי להתקשות להבין שלאנשים אחרים אין את כל המידע שהוא יודע בנושא מסוים.
אנשים עם תסמונת אספרגר מאופיינים בנטייה להרבות בלהג. הילד או המבוגר מסוגלים לדבר ללא הפסק על נושא מועדף, בכפייתיות ואובססיביות, לעיתים קרובות מבלי לשים לב כלל האם המאזין מתעניין בנושא, קשוב לשיחה, מנסה להעיר לגביה או חפץ לשנות את הנושא. למרות מונולוגים ארוכים אלה, לעיתים אין מגיע הדובר לסיכום או למסקנה. ניסיונות בן השיח להטות את השיחה לנושאים קרובים לרוב אינם נושאים פרי.
אנשים בעלי התסמונת תופסים את העולם בדרך שונה משל אחרים, הנראית הגיונית בעיניהם. פער זה מביא אותם לעימות עם דפוסי החשיבה, ההרגשה וההתנהגות הקונבנציונלית של רוב האוכלוסייה. מכיוון שהם מתקשים להבין דברים מסוימים, בעיקר דברים בעלי כפל משמעות או סימבולים הם יתקשו לשקר, להבין סרקזם או להבין אירוניה, לכן אף שהם מנסים ליצור קשרים עם בני גילם, הם לא מבינים את חבריהם, מתקשים לפרש בצורה נכונה סיטואציות, ומגיבים בצורה לא שגרתית.
מאפיינים קליניים (תסמינים) > תחומי עניין, פעילות ושגרה

לעיתים קרובות צוברים אנשים עם התסמונת כמות גדולה של מידע בנושא צר וייחודי שבו יעסקו לאורך זמן. בשל מחסור באמפתיה-קוגניטיבית, הם עלולים ללכוד אדם זר בשיחה סביב נושא זה ולא להניח לו לדבר. התנהגות זו היא ייחודית במובן זה שכמויות גדולות של מידע נלמדות על נושאים מצומצמים מאוד (כמו רכבות, שפות, נחשים, מכוניות, שמות וכדומה), מבלי להשיג נקודת מבט רחבה יותר על הנושא.
סימפטום זה אינו קל תמיד לזיהוי בילדות משום שעניין רב בנושאים מסוימים, למשל דינוזאורים או דמויות בדיוניות, הוא שכיח יחסית. הן בקרב ילדים צעירים והן בקרב ילדים מבוגרים יותר, תחום העניין המיוחד מפריע לעיתים ללמידה הכללית, משום שהוא שואב כמות ניכרת מתשומת הלב של הילד ומהמוטיבציה שלו, ומקשה עליו לשוחח עם הזולת על כל נושא אחר.
מאפיינים קליניים (תסמינים) > תפקודים ניהוליים (EF)

תפקודים ניהוליים מוגדרים כיכולתו של אדם לנהל את מוקד תשומת הלב שלו, להיות קשוב ומודע למספר גירויים ולהעניק סדרי עדיפויות לגירויים אלה על פי הרלוונטיות שלהם והחשיבות שלהם בזמן מסוים. תפקודים ניהוליים משפיעים על היכולת של אדם לפתור בעיות ולהשתמש בנוהל פתרון בעיות אחיד על מנת לעזור לעצמו להשיג מטרות מסוימות בעתיד. אנשים בעלי תסמונת אספרגר נוטים להתקשות במשימות המושפעות מתפקודים ניהוליים כגון תכנון מוקדם, גמישות מחשבתית וחיפוש מאורגן. כאשר מתקשרים עם ילדים עם תסמונת אספרגר בעלי תפקודים ניהוליים לקויים, מומלץ להשתמש בשפה ברורה ומוחשית. לא תמיד ילד עם תסמונת אספרגר יבין דברים שנראים ברורים לרוב האנשים. לכן, מומלץ להשתמש בהסברים חיוביים ובהדרכה בעת אינטראקציה עם ילדים. קיימות עדויות מסוימות לכך שדימוי חזותי, שמשמעו לדמיין רצף של משימות על מנת לשפר את הביצועים בהשלמת מטלה, יכול להיות מועיל בטיפול באנשים עם תפקוד ניהולי לקוי עקב תסמונת אספרגר, מכיוון שדמיון רצף של משימות מהווה "אימון". כאשר אנשים מדמיינים רצף של משימות, הם מתאמנים בתכנון זמן.
מאפיינים קליניים (תסמינים) > מאפיינים נלווים אפשריים

בנוסף למאפיינים הקליניים המתוארים, יכולים להופיע בשכיחות גבוהה מן הרגיל בכלל האוכלוסייה מאפיינים נוספים אצל אנשים בעלי התסמונת. מאפיינים אלו אינם משפיעים על אבחון התסמונת עצמה.
אנשים בעלי תסמונת אספרגר עשויים להיות בעלי היסטוריה של רכישה מאוחרת של מיומנויות מוטוריות כמו רכיבה על אופניים, תפיסת כדור או טיפוס. פעמים רבות הם בעלי קואורדינציה נמוכה ותבנית ההליכה שלהם מוזרה. מנגד, תיתכן יכולת גבוהה בלמידה, בשינון ובמיומנויות מילוליות. בדרך כלל, האינטליגנציה החזותית שלהם נוטה להיות נמוכה באופן ניכר לעומת זו הכוללת, ובפרט זו המילולית.
הערכה קלינית

בתסמונת אספרגר, כמו בשאר התסמונות השייכות לספקטרום האוטיסטי, באים לידי ביטוי עיכובים התנהגותיים ושונות מהמקובל בתחומי תפקוד שונים. על אף שבדרך כלל נראה כי ילדים הלוקים בתסמונות מתנהגים נורמלי בתוך המסגרת המשפחתית, הבעיות נצפות כאשר הילד נכנס לגן הילדים או למעון. כדי להעריך לעומק את כל המאפיינים הרלוונטיים, דרושים תחומי מומחיות שונים. אבחון ילדים כולל שני שלבים: בשלב הראשון מתבצע איסוף מידע מההורים, מאנשי חינוך, מקלינאי תקשורת וממרפאים בעיסוק, באמצעות שאלון העוסק בהיסטוריה ההתפתחותית ובתיאור ההתנהגויות בסיטואציות שונות. בשלב השני מתבצעת הערכה קלינית שמתייחסת למיומנויות חברתיות, שפתיות, קוגניטיביות ותנועתיות של הילד. ביצוע ההערכה הקלינית של מטופלים עם התסמונת באופן היעיל ביותר יתאפשר רק על ידי צוות רב מקצועי, מיומן ומנוסה. ההערכה הקלינית כוללת יצירה של פרופיל שלם ומפורט של יכולותיו של הפרט, של המגבלות שלו ושל האתגרים שלו, ולא כוללת רק תווית אבחנתית פשוטה. החל מהעשור השני של המאה ה-21, נעשה לעיתים שימוש גם ברישום של הפעילות החשמלית של המוח (EEG) למטרות אבחון, שכן 50% מהילדים הסובלים מהפרעה בקשת האוטיסטית סובלים מהפרעה חשמלית או מפעילות חשמלית לא תקינה.
אבחנה מבדלת

עובדת ההכרה בתסמונת אספרגר וייחודה בשלב מאוחר יחסית להכרה בתסמונות אחרות, כמו גם מגוון מאפיינים היכולים להזכיר בחלקם תסמונות אחרות, גרמו לכך שבעבר בעלי התסמונת היו עלולים להיות מאובחנים בטעות כאנשי תסמונות אחרות: סכיזופרניה, פסיכופתיה (הפרעת אישיות אנטי-סוציאלית), הפרעת אישיות סכיזואידית, הפרעת אישיות סכיזוטיפלית, נוירוזת אופי, הפרעה טורדנית-כפייתית, הפרעת אישיות פרנואידית ועוד.
אבחנה מבדלת > אוטיזם קלאסי

למרות ובשל הקריטריונים לאבחנה הדומים לאוטיזם, חשוב לדעת את ההבדלים בין אוטיזם לתסמונת אספרגר. זיהוים יאפשר לאבחן אדם כאיש תסמונת אספרגר ולא כאוטיסט:
בעוד שבאוטיזם רכישת שפת אם ויכולת הדיבור אינם קיימים, או קיימים בצורה פגומה מאוד, הרי שבתסמונת אספרגר אין עיכוב ברכישת השפה, אבני היסוד שלה והיכולת לדבר, והללו הן ברמה תקינה.
אין בתסמונת אספרגר עיכוב בהתפתחות הקוגניטיבית ובמודעות הכללית לסביבה.
בתסמונת אספרגר קיימת היכולת לפעול באופן עצמאי לשם סיפוק צרכים בסיסיים – להתרחץ, להתלבש וכיוצא בזה.
אנשים בעלי התסמונת, בניגוד לאוטיסטים, מנסים (לפחות לסירוגין או בשלבים מסוימים בחייהם) ליצור קשרים חברתיים, הגם שבדרכים העלולות להכשיל מטרה זו.
האוטיזם ניתן לאבחון בגיל שנתיים עד שלוש, ואילו תסמונת אספרגר כמעט תמיד קשה לאבחון לפני גיל שש או שבע.
אבחנה מבדלת > הפרעת קשב וריכוז

לשתי האבחנות יש מאפיינים משותפים רבים כמו אימפולסיביות, מוסחות דעת, ובעיות בתפקודים ניהוליים. עם זאת, בדרך כלל לבעלי הפרעת קשב יש יכולת הבנה טובה של כוונות ושל רגשות של אחרים. בנוסף, אצל מרבית בעלי הפרעת קשב וריכוז שאינם בעלי תסמונת אספרגר אין התנהגויות חזרתיות ותחומי עניין צרים, ולא מופיעה רגישות תחושתית. מאפיינים רבים של הפרעת קשב וריכוז קיימים אצל אספרגרים, ופעמים רבות היא עשויה להתקיים לצד האספרגר או כחלק ממנו. המצב ההפוך אינו נכון, ולרוב לבעלי הפרעת קשב וריכוז אין מאפיינים של אספרגר.
אבחנה מבדלת > הפרעת אישיות סכיזואידית

בעוד שלשתי האבחנות יש מאפיינים משותפים רבים, כמו הנטייה לסגת ממגע חברתי והדיכאון והחרדה הנלווים לעיתים קרובות, ישנם הבדלים משמעותיים בין השתיים. אנשים בעלי אספרגר עשויים להימנע ממצבים חברתיים בשל קושי להבין מצבים חברתיים ורמזים בלתי מילוליים, בעוד שאצל אנשים בעלי הפרעת אישיות סכיזואידית הנסיגה נובעת בדרך כלל מהעדפה להתבודדות שנוצרה בעקבות אירוע מוקדם יותר בחייהם. אנשים בעלי תסמונת אספרגר יכולים להיות חברותיים ולשאוב סיפוק והנאה מקשרים חברתיים, ואילו סכיזואידים לרוב אינם מעוניינים בקשרים כאלו.
אבחנה מבדלת > סכיזופרניה

בסכיזופרניה נחשבים המצבים הפסיכוטיים למרכזיים באבחנה, ואלה כלל אינם קיימים בתסמונת אספרגר.
אבחנה מבדלת > פסיכופתיה

תסמונת אספרגר שונה מפסיכופתיה בכך שבראשונה המרכיב הרגשי של האמפתיה (היכולת להזדהות עם סבל הזולת ורגשותיו) חזק בדרך כלל מאשר המרכיב הקוגניטיבי של האמפתיה (הידיעה כיצד להתבטא ולהתנהג באופן היכול למצוא חן בעיני הזולת), או לכל הפחות אין בדרך כלל רצון מכוון לפגוע בזולת. בפסיכופתיה המרכיב הקוגניטיבי של האמפתיה חזק בדרך כלל מהמרכיב הרגשי.