stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלו רידג'
הערות שוליים

| דגל מרילנד מדינת מרילנד |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | אנאפוליס |  |
| אזורים גאוגרפיים | הרי אלגייני • הרי הבלו רידג' • המטרופולין של וושינגטון ובולטימור • מפרץ צ'ספיק • עמק קמברלנד • עמק דלאוור |  |
| היישובים הגדולים ביותר | בולטימור • פרדריק • רוקוויל • גיית'רסבורג • בואי • הייגרסטאון • אנאפוליס • קולג' פארק • סולסברי • לורל • גרינבלט • קמברלנד • וסטמינסטר • היאטסוויל • טקומה פארק • אברדין • האבר דה גרייס • קיימברידג' • ניו קרולטון • פרוסטבורג |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות מרילנד • ספורט |  |
| דגל קרוליינה הצפונית מדינת קרוליינה הצפונית |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ראלי |  |
| אזורים גאוגרפיים | מישור חוף האוקיינוס האטלנטי • המטרופולין של שארלוט • הרי בלו רידג' • הרי סמוקי |  |
| היישובים הגדולים ביותר | שארלוט • ראלי • גרינסבורו • דרהאם • וינסטון-סיילם • פאייטוויל • קרי • וילמינגטון • היי פוינט • גרינוויל • אשוויל • קונקורד • גאסטוניה • ג'קסונוויל • צ'אפל היל • רוקי מאונט • ברלינגטון • וילסון • האנטרסוויל • קאנאפוליס |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קרוליינה הצפונית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282670805171  GND: 4525765-6  LCCN: sh85015083  VIAF: 241207850   WorldCat (עם VIAF): 241207850 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בנימין רבינוביץ'

.
הרב בנימין רבינוביץ' (תקע"ד, 1814 – ט"ז בחשוון תר"ל, 1869) היה רב ליטאי, רבן של פיקלין, שילעל, רוגולי ווילקומיר.
ביוגרפיה

נולד בשקוד לרב יחיאל רבינוביץ', תלמיד הרב צבי הירש ברוידא מסלנט, ולרבקה, שהייתה צאצאית של הרב מרדכי יפה, בעל הלבוש. בשנת תקצ"ב, בהיותו בן שמונה עשרה, התמנה לרב בפיקלין וכיהן בה במשך עשרים שנה. בשנת תרי"ב התמנה לרב בעיר שילעל, וכעבור שבע שנים, בשנת תרי"ט, התמנה לרבנות בעיר רוגולי. את מקומו ברבנות שילעל מילא חתנו הרב דובער רבינוביץ'. בשנת תרכ"א עזב את רוגולי והתמנה לרב בווילקומיר, שם כיהן ברבנות עד פטירתו.
משפחתו

בגיל צעיר נישא לטויבה, בתו של ר' שלמה ש"ץ (קנטור), בהיותה בת אחת עשרה. בתו הגדולה, רבקה, נישאה לרב דובער רבינוביץ', רבה של שילעל ופיאטניצה (בנם הוא הרב אליהו עקיבא רבינוביץ' מפולטבה). בחג השבועות תר"ג (1843) נולדו שני בניו התאומים אליהו דוד (האדר"ת) וצבי יהודה.
בשנת תר"ח נפטרה אשתו והוא נישא בשנית לאלמנה קרובת משפחתו. מנישואיו השניים נולדה בתו שרה-חנה, שנישאה לראובן זילבר, מאמידי וילקומיר.
ספרו

משנת ר' בנימין – פירוש על המשנה, החלק על סדר זרעים, ירושלים, תרס"ה
משנת ר' בנימין על סדר מועד, פולטווה, תרע"ב
לקריאה נוספת

סדר אליהו - יומנו האישי של בנו האדר"ת, ירושלים תשמ"ד וירושלים תש"ע (מהדורה מצונזרת)
משנת ר' בנימין - חידושים על סדר מועד, יצאו לאור על ידי נכד המחבר (בן האדר"ת), פולטווה, תרע"ב, בדפוס א.מ. רבינוביץ
בנימין ריבלין

| --- | --- |
 לידה:  1728 תפ"ח שקלוב 
 פטירה:  1812 (בגיל 84 בערך) תקע"ג מוהילב, בדרכו לארץ ישראל 
 תקופת הפעילות:  ?–1812 
 השתייכות:  מתנגדים
 רבותיו:  הגאון מווילנה
 חיבוריו:  גביעי גביע הכסף
 
רבי בנימין ריבלין (ריבלעס) משקלוב (תפ"ח 1727–1728 – תקע"ג 1812) היה תלמידו של הגאון מווילנה. שם אביו "שלמה זלמן". לפי המסורת המשפחתית היה הדמות המרכזית במימוש יוזמת עליית תלמידי הגר"א, כשלפי אותה מסורת לאחר מותו הנהיג בנו, רבי הלל ריבלין משקלוב, אליו מיוחס חיבור הספר "קול התור". מסורות אלו אינן מקובלות במחקר.
ביוגרפיה

רבי בנימין נולד לרבי שלמה זלמן ריבלין. הוא היה ידוע מגיל צעיר כבעל כישרונות וכתלמיד מצטיין. מלבד זאת, התמסר ללימודי שפות ומדעים מינרלוגיה, זואולוגיה ובוטניקה. בבגרותו הקים, יחד עם קרובו הרב יהושע צייטלין, את בית המסחר לרפואות בעיר שקלוב. בית המסחר התרחב וסניפים נפתחו במוהילב, מינסק, ויטבסק וכן בטורקיה. באורחות חייו נהג שלא לאכול בשר ולשתות יין, אף לא בימים טובים, והיה מסתפק בפירות, זרעונים וקפה נטול דבש.
בשנת תקל"ב (1772) ייסד יחד עם רבי יהושע צייטלין את "ישיבת העילויים" בשקלוב. במעמד ייסוד הישיבה נכח הגאון מווילנה. האמצעים לקיומם הישיבה ולכלכלת תלמידיה סופקו על ידי בית המסחר ריבלין-צייטלין, ולאחר מכן גם על ידי עשירי שקלוב. מלבד גמרא ופוסקים, הונהג בישיבה לימוד תנ"ך שיטתי על פי שיטת הגר"א, שיעור בעברית ודקדוק, הלכות רפואה אותן לימד ר' בנימין לקבוצת תלמידים. מלבד שיעור זה, דרש אחת לחודש בבית המדרש לבעלי מלאכה. עסקנותו של רבי בנימין הביאה לפיתוחה הנרחב של שקלוב, והוקמו בה כמה בתי דפוס (עד לסגירתם על ידי הממשלה). להמחשת מרכזיותו בעיירה, בין היתר נאמר עליו ש"על ידו נבנתה עיר שקלוב וחכמיה".
עליית תלמידי הגר"א

לפי המסורת המשפחתית, בהשפעת הגר"א, משנת ה'תק"מ והלאה החלה תסיסה גדולה לקראת גאולה ויישוב הארץ. תנועה זו זכתה לתמיכת עושרו של ר' בנימין. ביום השני של ראש השנה תקמ"א, לאחר קריאת ההפטרה בספר ירמיהו (פרק לא), נשא רבי בנימין את דרשת ”עורי צפון ובואי תימן”. בדרשה מנה כמה יעדים אסטרטגיים בקידום הגאולה השלישית, בהם רכישת אדמות והתיישבות בירושלים העתיקה.
דרשות נערכו גם בעיירות היהודיות שברוסיה, פולין וליטא ובאותה שנה הוקם הוועד "חזון ציון". לצורך העלייה הקים קרן תמיכה בעולים לארץ ישראל, כספים שכונו "מעות ריבליס" וכן התכונן לקניית אדמות בירושלים והחלה הטפה לדיבור בלשון הקודש. לצורך כך הוקם הוועד "חזון ציון", לאחר שהשם "שיבת ציון" נדחה על ידי הגר"א, למנוע התנכלות מצד השלטון הרוסי. לעיתים נדרשה תנועת "חזון ציון" להשתמש בשמות חלופיים, כגון "קופת ארץ הקודש" מחמת חקירות הממשלה והצנזור. מטעם תלמידי הגר"א נשלח רבי עזריאל משקלוב ללמוד את שאלות העלייה וההתיישבות. רבי בנימין התכונן גם הוא לעלייה לארץ ישראל, אך השמועות על המגפות שפקדו את הארץ וקשיי העברת כספים מהמדינה, הביאו אותו להתעכב בשקלוב. בערוב ימיו יצא עם קבוצה מתלמידי הגר"א לארץ ישראל, אך נפטר בדרכו בעיירה מוהילב בשנת תקע"ג.
פעילותו הרבה בהנעת מפעל עליית תלמידי הגר"א הקנתה לו את הכינוי "הסוכן הראשי של הגאון מווילנה" ("דער הויפט אגענט פון ווילנער גאון").
כאמור, מסורות אלו אינן מקובלות עוד במחקר.
לקריאה נוספת

עליית תלמידי הגר"א
ספר גביעי גביע הכסף בוויקיטקסט
הערות שוליים

↑  בנימין ריבלין, הרב משה רבקש זצ"ל, י-ם תשל"א, עמ' 24.
↑  אריה מורגנשטרן, גאולה בדרך הטבע - תלמידי הגר"א בארץ-ישראל, י-ם תשנ"ז, עמ' 55-28.
↑  קריה נאמנה, עמ' 278
↑  חזון ציון - שקלוב וירושלים, עמ' 12-13
↑  חזון ציון - שקלוב וירושלים, עמ' 15
↑  קריה נאמנה, עמוד 162
↑  אלי אליאך, רבי בנימין ריבלין משקלוב תלמיד הגר"א נפטר בדרכו לא"י, מתי זה אירע?, בלוג הפרושים - תלמידי הגר"א בא"י.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299133205171  ISNI: 0000 0000 5297 2523  LCCN: nr96021729  VIAF: 5013160668360403560008   WorldCat (עם VIAF): 5013160668360403560008
בלו נוט (חברת תקליטים)

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת תקליטים - התמחות בג'אז
 מייסדים:  אלפרד לאיון, מקס מרגוליס
 תקופת הפעילות:  1939–הווה (כ־85 שנים)
 חברת אם:  קפיטול מיוזיק גרופ 
 מיקום המטה:  ארצות הברית 
  
 www.bluenote.com
 
בלו נוט תקליטים (באנגלית, "Blue Note Records" ; בתרגום חופשי, "תקליטי התו הכחול") היא חברת תקליטים אמריקאית המתמחת בסגנון הג'אז. החברה הוקמה ב-1939 בידי אלפרד לאיון ומקס מרגוליס. זמן קצר לאחר ההקמה הצטרף להנהלה גם פרנסיס וולף. בשנת 2006 החברה הרחיבה את פעילותה ונהייתה לחברת גג שמקדמת מוזיקה למבוגרים, החברה נמצאת כיום בבעלות קבוצת EMI. את השם החברה שואבת מהבלו נוט שהוא מאפיין של הבלוז והג'אז.
סגנון מוזיקלי

כאמור, בלו נוט התמקדה מאז ומעולם בסגנון הג'אז. באופן יותר מפורט, היא החלה את דרכה יחד עם מהפכת הבי בופ ורבים מהאלבומים החשובים של סגנון זה הוקלטו בבלו נוט. עם הזמן בלו נוט נהייתה מזוהה עם ההארד בופ, כאשר המוזיקאים המובילים בה היו הרבי הנקוק, הוראס סילבר, ארט בלייקי, לי מורגן, גראנט גרין, ג'ימי סמית', ופרדי האבארד. עם זאת, כמעט כל המוזיקאים החשובים של הג'אז, על כל סוגיו, הקליטו בבלו נוט בכמות זו או אחרת.
מורשת

המורשת של הבלו נוט, היא אחת מהמורשות המשפיעות ביותר על המוזיקה המודרנית. החברה הייתה אחת מחברות התקליטים העצמאיות הגדולות בהיסטוריה, וקשה למצוא חברה אחרת שמתחרה בה במגוון הרחב של מוזיקאי צמרת ואלבומי מופת. בעיני רבים ממוזיקאי הג'אז היא הייתה מאז שנות הארבעים ועד היום החברה הטובה ביותר בשביל להקליט בה אלבום. במשך השנים החברה הרחיבה את יריעתה והיא מקליטה במגוון רחב של תחומים, כולל למשל היפ הופ.
שמה של בלו נוט אוזכר בתחילת הסמפל "קנטלופ - פליפ פנטזיה" של להקת US3 ליצירתו של הנקוק, "אי המלונים".
בית הכימרות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים, מונומנט מורשת אדריכלי 
 כתובת:  רחוב בנקובה 10
 מיקום:  קייב 
 מדינה:  אוקראינה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1902
 תאריך פתיחה רשמי:  1902 
 עלות:  133,000 רובל רוסי
 אדריכל:  ולדיסלב הורודצקי
 סגנון אדריכלי:  ארט נובו
 קואורדינטות:  50°26′42″N 30°31′43″E﻿ / ﻿50.44500°N 30.52861°E﻿ / 50.44500; 30.52861
  (למפת קייב מוגדלת) בית הכימרות(למפת קייב רגילה) בית הכימרות
 
בית הכימרות (באוקראינית: Будинок з химерами) הוא בניין ארט נובו, הממוקם בשכונת ליפקי ההיסטורית בקייב, בירת אוקראינה. הבניין ממוקם מעבר לרחוב מבניין לשכת נשיא אוקראינה ברחוב בנקובה 10 ומשמש כמקום מגורים לנשיא, לטקסים רשמיים ואירוח דיפלומטים מאז 2005. הרחוב בחזית הבניין נסגר לתנועת כלי רכב וכיום הוא מדרחוב מוסדר בשל קרבתו לבניין לשכת הנשיא.
האדריכל הפולני ולדיסלב הורודצקי בנה במקור את הבית עם לשימוש כבניין דירות יוקרה בשנים 1901–1902. עם זאת, ככל שהשנים חלפו, הורודצקי החליט בסופו של דבר למכור את הבניין עקב בעיות כלכליות, שלאחריהן המבנה השתנה פעמים רבות בעלות בטרם אוכלס לבסוף על ידי מרפאת המפלגה הקומוניסטית עד תחילת שנות ה-2000. כאשר התפנה הבניין הוא שוחזר במלואו על פי תוכניותיו המקוריות של הורודצקי.
הבניין שואב את שמו הפופולרי מעיטורים מעוטרים המתארים בעלי חיים אקזוטיים וסצנות ציד, שפוסלו על ידי האדריכל האיטלקי אמיליו סאלה, מאחר שהורודצקי היה צייד מושבע. השם אינו מתייחס לכימרות המיתולוגיות, אלא לסגנון ארכיטקטוני המכונה עיטור כימרה, בו מעוטרים דמויות בעלי חיים כאלמנטים דקורטיביים לבניין. סגנונו האדריכלי הייחודי של הורודצקי זכה בשבחים והוא תואר כ"אנטוני גאודי מקייב".
גלריה

דגלי אוקראינה והאיחוד האירופי מול הבניין במהלך אירוע רשמי
מבט מפורט על הפסלים האדריכליים של בנות הים ואחרות, שתוכנן על ידי אמיליו סאלה
קישוטי מלט מורחבים, הכוללים צבאים וקרנפים
המבנה כולל גילופים מעניינים, כמו הגרגויל הזה עם ראש הפיל
אחת הצלמיות הרבות שנראות סביב הבניין
גנים הסמוכים לבניין עם בניין לשכת הנשיאות שנראה ברקע
הערות שוליים

↑  Shokalo, Marta (2005-04-01). "The aura is fine, but the place is too small" (באוקראינית). BBC Ukrainian. נבדק ב-2006-09-30.
↑  Ivashko, Yuliya. "Riddle of House with Chimaeras". Vash Kiev (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2012-01-27. נבדק ב-2006-07-14.
1 2  Ivanenko 2004
↑  "Architector of century" (באוקראינית). Vinnytsia oblast' universal science library named after K.A.Timiryazev. 2003-05-20. אורכב מ-המקור ב-28 בספטמבר 2007. נבדק ב-2007-07-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rinkus, Sonya. "heed the krai". elementmoscow.ru. אורכב מ-המקור ב-2007-11-09. נבדק ב-2006-09-30.
בית רולה פלויד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קוטג' 
 על שם:  רולה פלויד 
 כתובת:  המושבה האמריקאית-גרמנית ביפו 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  רולה פלויד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – העשור של 1860
 תאריך פתיחה רשמי:  שנות ה־60 של המאה ה־19 
 מידות
 קומות:  2 
 קואורדינטות:  32°03′23″N 34°45′45″E﻿ / ﻿32.05630556°N 34.76238889°E﻿ / 32.05630556; 34.76238889
 he
 
בית רוֹלָה פלויד הוא מבנה היסטורי עשוי עץ במושבה האמריקאית-גרמנית ביפו, הניצב כיום ברחוב בר הופמן 17 בתל אביב. המבנה ידוע גם בשם "בית תיאודור זנדל" על שם דיירו השני. ממזרח למבנה שוכנת כנסיית עמנואל שהוקמה בין השנים 1898–1904.
היסטוריה

ב-22 בספטמבר 1866 הגיעה לארץ ישראל קבוצה בת 157 איכרים, נגרים ובעלי מלאכה שונים ממדינת מיין שבארצות הברית, כדי להתיישב בארץ ולהכשיר את הקרקע לשיבת היהודים אליה, דבר שיביא לשיבת ישו ולבוא הגאולה. הבית הוקם בידי רולה פלויד, אחד מאנשי הקבוצה, וכמו רוב בתי המושבה הטרומיים האחרים, הוא נבנה מעץ שהובא מארצות הברית. המבנה הוקם בסגנון הקוטג' שהיה מקובל באותה עת בניו אינגלנד והתנשא לגובה של שתי קומות. הוא מוקף במרפסות ונושא גג רעפים. קשיים בירוקרטיים, סכסוכים אישיים בין המתיישבים ומחלות גרמו למרבית האמריקאים לעזוב את הארץ בין השנים 1867–1868. רולה פלויד ואשתו תיאודוציה נמנו עם מיעוט המהגרים אשר נותרו בארץ, אך הם עקרו לירושלים.
החל בשנת 1868 רכשו חברי כת הטמפלרים את בתי המושבה כדי להקים בה מושבה משל עצמם. בית פלויד נרכש בידי האדריכל תיאודור זנדל שהתגורר בו עד 1880 ולאחר מכן עבר לירושלים. אל המבנה נכנסו דיירים אחרים מבני התנועה הטמפלרית, והוא ננטש עם גירוש הטמפלרים מארץ ישראל במלחמת העולם השנייה. לימים נרכש הבית ושופץ בידי האמנית סופי יונגרייז המתגוררת בו כיום.
הכיתוב על הקיר בחזית הבית, המעיד על כך שזהו ביתו של רולה פלויד.
ביצת פברז'ה

ביצת הקרמלין, 1906.
שעון זר השושן הצחור
ביצי פָֿבֶּרְזֶ'ה הן 69 תכשיטים בצורת ביצה שנוצרו על ידי "בית פברז'ה" - בית המלאכה של התכשיטן פטר קארל פברז'ה, בסנקט פטרבורג, בשנים 1885–1917.
50 ביצים נוצרו על ידי פברז'ה עבור הצארים של רוסיה אלכסנדר השלישי וניקולאי השני. שתי ביצים נוספות, אשר הוכנו עבור הצאר ("צביר הכוכבים" ו"התרזה הקארליאנית") בשנת 1917, לא הועברו לו בשל מהפכת פברואר. שבע נוספות הוכנו עבור משפחת קלץ' (Kelch) ממוסקבה.
את הביצים יצרו ממתכות יקרות והן עוטרו באבנים יקרות ובאמייל. כיום "ביצת פברז'ה" הפך לשם נרדף לתכשיטי זהב איכותיים וגם למותרות.
היסטוריה

את ביצת פברז'ה הראשונה, ה"תרנגולת", יצר קרל פברז'ה בשנת 1885 בהזמנת הצאר אלכסנדר השלישי. אלכסנדר רצה להפתיע את רעייתו, הצארינה מריה פיודורובנה, במתנה לכבוד חג הפסחא. המתנה שנבחרה הייתה תכשיט בצורת ביצת פסחא מעוטרת. הביצה הייתה עשויה זהב ומצופה אמייל, אולם ניתן היה לפתוח אותה, בדומה לבובת מטריושקה, ובתוכה היה חלמון מוזהב, שבתוכו תרנגולת עשויה זהב, ובתוכה כתר עשוי אבני אודם.
הצארינה כה התלהבה מהמתנה עד כי הצאר אלכסנדר מינה את פברז'ה לתכשיטן המלכותי והורה לו ליצור ביצת פסחא חדשה מדי שנה, ובלבד שבתוך כל ביצה תהיה הפתעה. בנו של אלכסנדר, הצאר ניקולאי השני, המשיך מנהג זה. החל מעלייתו לשלטון הזמין שתי ביצי פסחא בכל שנה, אחת עבור אמו האלמנה ואחת עבור אשתו, אלכסנדרה פיודורובנה.
נוסף על הביצים שנוצרו מדי שנה עבור המשפחה הקיסרית, נוצרו 15 ביצים למשפחות עשירות, ובהן 7 ביצים עבור התעשיין העשיר אלכסנדר קלץ' (אנ').
רשימת ביצי פברז'ה

1885 תרנגולת
1886 תרנגולת עם סיכת ספיר (אנ') (אבדה)
1887 שעון הנחש הכחול
1888 כרוב עם מרכבה (אנ') (אבדה)
1889 הכרחיות (אנ') (אבדה)
1890 ארמונות דניים (אנ')
1891 זיכרון של אזוב (אנ')
1892 סורג יהלום (אנ')
1893 קוקז (אנ')
1894 רנסאנס (אנ')
1895 ניצן ורד (אנ')
1895 שנים עשר מונוגרמות (אנ')
1896 מיניאטורות מסתובבות (אנ')
1896 דיוקנאות אלכסנדר השלישי (אנ') (אבדה)
1897 הכתרה (אנ')
1897 שקנאי (אנ')
1898 שושנת העמקים (אנ')
1898 ארגמן (אנ') (אבדה)
1899 שעון זר השושן הצחור
1899 אמנון ותמר (אנ')
1900 הרכבת הטרנס סיבירית (אנ')
1900 תרנגול (אנ')
1901 סל פרחי בר (אנ')
1901 ארמון גטצ'ינה (אנ')
1902 עלה תלתן (אנ')
1902 נפרט האימפריה (אנ')
1903 פטר הגדול (אנ')
1903 דני מלכותי (אנ') (אבדה)
1904 (לא נוצרה ביצה)
1905 (לא נוצרה ביצה)
1906 הקרמלין
1906 ברבור (אנ')
1907 סורג שושנים (אנ')
1907 עריסה עם זר (אנ')
1908 ארמון אלכסנדר (אנ')
1908 טווס (אנ')
1909 יאכטה (אנ')
1909 הנצחה לאלכסנדר השלישי (אנ') (אבדה)
1910 אכסדרת עמודים (אנ')
1910 אלכסנדר השלישי רכוב על סוס (אנ')
1911 יובל החמש עשרה (אנ')
1911 עץ דפנה (אנ')
1912 צארוויץ' (אנ')
1912 נפוליאוני (אנ')
1913 יובל השלוש מאות לשושלת רומאנוב (אנ')
1913 חורף (אנ')
1914 פסיפס (אנ')
1914 ציור חד צבעי
1915 צלב אדום עם טריפטיכון (אנ')
1915 צלב אדום עם דיוקנאות מלכותיים (אנ')
1916 צבא הפלדה (אנ')
1916 מסדר ג'ורג' הקדוש (אנ')
1917 התרזה הקארליאנית
1917 צביר כוכבים
ביצים קיסריות אחרות

1885-1889 תחייה
1899-1903 פרחי אביב
ביצים שהוכנו עבור משפחת קלץ'

1898 תרנגולת קלץ' (אנ')
1899 שנים עשר לוחות (אנ')
1900 אצטרובל (אנ')
1901 פריחת תפוח (אנ')
1902 רוקייל (אנ')
1903 בונבוניירת קלץ' (אנ')
1904 שנטיקלר קלץ' (אנ')
ביצים אחרות

1885-1891 אמייל כחול
1899-1903 סקנדינבי
1902 דוכסית מארלבורו (אנ')
1902 רוטשילד (אנ')
1907 יוסופוב
1914 קרח נובל (אנ')
1917 לילה
תאריך לא ידוע לפיס לזולי (אנ')
ביצת אלכסנדר השלישי רכוב על סוס
ביצת זיכרון אזוב
ביצת פטר הגדול
ביצת רנסאנס
מיקומן של ביצי פברז'ה

| --- | --- |
מיקום הביצה: מספר פריטים
ביצים קיסריות:: סה"כ 54
אוסף ויקטור וקסלברג, (רוסיה): 11
מוזיאון נשקיית הקרמלין, (מוסקבה, רוסיה): 10
מוזיאון וירג'יניה לאמנות (אנ'), (ריצ'מונד, וירג'יניה ארצות הברית): 5
מוזיאון ניו אורלינז לאמנות, (ניו אורלינז, לואיזיאנה, ארצות הברית): 3
האוסף המלכותי (אנ'), (לונדון, הממלכה המאוחדת): 3
קרן סאנדוז, (שווייץ): 2
מוזיאון הילווד (אנ'), (וושינגטון די. סי., ארצות הברית): 2
מוזיאון וולטרז לאמנות (אנ'), (בולטימור, מרילנד, ארצות הברית): 2
מוזיאון קליבלנד לאמנות (אנ'), (קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית): 1
אוסף אלבר השני, נסיך מונקו, (מונטה קרלו, מונקו): 1
המוזיאון הרוסי הלאומי, (מוסקבה, רוסיה): 1
מכון פרסמן למינרולוגיה, (מוסקבה, רוסיה): 1
אוספים פרטיים: 4
מיקום אינו ידוע: 8
ביצי קלץ':: סה"כ 7
אוסף ויקטור וקסלברג, (רוסיה): 2
האוסף המלכותי (אנ'), (לונדון, הממלכה המאוחדת): 1
אוספים פרטיים: 4
ביצים אחרות:: סה"כ 8
אוסף ויקטור וקסלברג (רוסיה): 2
מוזיאון קליבלנד לאמנות (אנ'), (קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית): 1
קרן סאנדוז, (שווייץ): 1
המוזיאון הלאומי הרוסי, (מוסקבה, רוסיה): 1
אוספים פרטיים: 3
מתוך 69 ביצי הפברז'ה שנוצרו, ידוע מיקומן של 61 ביצים. מרבית הביצים מוצגות במוזיאונים ואוספים הפתוחים לציבור - מרביתן, 30, ברוסיה. מתוך 54 ביצים שהוזמנו על ידי הצאר ידוע מקומם של 46 ביצים. מבין שמונה הביצים האבודות, ישנן תמונות של שתי ביצים בלבד - "הדני המלכותי" (אנ') משנת 1903 והנצחת אלכסנדר השלישי (אנ') משנת 1909.
מבין הביצים הקיסריות, רק הביצה משנת 1916 - מסדר ג'ורג' הקדוש (אנ') הוצאה מרוסיה על ידי הבעלים של הביצה - הקיסרית האלמנה מריה פיודורובנה. יתר הביצים נותרו בסנקט פטרבורג.
בעקבות מהפכת אוקטובר, הולאמו הביצים על ידי השלטון הבולשביקי, והועברו בהוראת ולדימיר לנין לנשקיית הקרמלין. משפחת פברז'ה נמלטה לשווייץ שם נפטר פטר קארל פברז'ה בשנת 1920.
בשל מחסור במטבע זר, מכר יוסיף סטלין 14 מהביצים בין השנים 1930–1933.
האוסף הגדול ביותר של ביצי פברז'ה מחוץ לקרמלין נאסף על ידי מלקולם פורבס (אנ') והוצג בניו יורק. אוסף זה כלל 9 ביצים ו-180 יצירות אחרות של פברז'ה. האוסף נמכר על ידי בית המכירות סותבי'ס בשנת 2004, ונרכש בשלמותו על ידי האוליגרך הרוסי ויקטור וקסלברג במחיר של למעלה מ-90 מיליון דולרים.
בנובמבר 2007 נמכרה הביצה המכונה "רוטשילד" (אנ') במכירה פומבית בשווי של 8.9 מיליון ליש"ט.
ראו גם

קישוט ביצים
הערות שוליים

↑  רשימת ביצי פברז'ה
↑  ביצי משפחת קלץ'
↑  האוסף האגדי של הצאר חוזר הביתה, באתר הארץ, 5 בפברואר 2004
| ביצי פברז'ה |
| --- | --- | --- |
| ביצים קיסריות | תרנגולת • תרנגולת עם סיכת ספיר • שעון הנחש הכחול • כרוב עם מרכבה • הכרחיות • ארמונות דניים • זיכרון של אזוב • סורג יהלום • קוקז • רנסאנס • ניצן ורד • שנים עשר מונוגרמות • מיניאטורות מסתובבות • דיוקנאות אלכסנדר השלישי • הכתרה • שקנאי • שושנת העמקים • ארגמן • שעון זר השושן הצחור • אמנון ותמר • הרכבת הטרנס סיבירית • תרנגול • סל פרחי בר • ארמון גטצ'ינה • עלה תלתן • נפרט האימפריה • פטר הגדול • דני מלכותי • הקרמלין • ברבור • סורג שושנים • עריסה עם זר • ארמון אלכסנדר • טווס • יאכטה • הנצחה לאלכסנדר השלישי • אכסדרת עמודים • אלכסנדר השלישי רכוב על סוס • יובל החמש עשרה • עץ דפנה • צארוויץ' • נפוליאוני • יובל השלוש מאות לשושלת רומאנוב • חורף • פסיפס • ציור חד צבעי • צלב אדום עם טריפטיכון • צלב אדום עם דיוקנאות מלכותיים • צבא הפלדה • מסדר ג'ורג' הקדוש • התרזה הקארליאנית • צביר כוכבים • תחייה • פרחי אביב |  |
| ביצי קל'ץ | תרנגולת קלץ' • שנים עשר לוחות • אצטרובל • פריחת תפוח • רוקייל • בונבוניירת קלץ' • שנטיקלר קלץ' |  |
| ביצים אחרות | אמייל כחול • סקנדינבי • דוכסית מארלבורו • רוטשילד • יוסופוב • קרח נובל • לילה • לאפיס לזולאי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000165443
בסוריה

| --- | --- |

 בימוי:  Philippe Van Leeuw 
 תסריט:  Philippe Van Leeuw 
 שחקנים ראשיים:  היאם עבאס 
 מוזיקה:  Jean-Luc Fafchamps 
 מדינה:  בלגיה, צרפת 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה 
 הקרנת בכורה:  23 בנובמבר 2017 
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  ערבית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 פרסים:  Valois du public 
 דף הסרט ב־IMDb
 
בסוריה (Insyriated) הוא שמו של סרט דרמה בלגי משנת 2017 בבימויו של פיליפ ואן ליאו. הוא הוקרן במדור פנורמה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-67, שם זכה בפרס הקהל. בטקס פרסי המגריט השמיני זכה הסרט בכל ששת הפרסים שהיה מועמד להם ובכך השתווה בשיא הזכיות בפרסי המגריט לסרט "מר אף אחד", כולל הסרט הטוב ביותר והבמאי הטוב ביותר לואן ליאו.
שחקנים ודמויות

היאם עבאס – אום יאזן
דיאמנד בו עבוד – חלימה
ג'ולייט נאוויס – דלהאני
מוחסן עבאס – אבו מונצר
הערות שוליים

↑  Romney, Jonathan (12 בפברואר 2017). "'Insyriated': Berlin Review". Screen Daily. Screen International. נבדק ב-12 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Press Office (25 בינואר 2017). "Panorama 2017 Programme Complete: Powerful European Auteur Cinema / Three Surprising Indie Gems from China and Hong Kong / Brazil Well-Represented with Five Films". Berlinale. אורכב מ-המקור ב-30 בינואר 2017. נבדק ב-26 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Press Office (18 בפברואר 2017). "The Panorama Audience Awards Go to Insyriated and I Am Not Your Negro". Berlinale. אורכב מ-המקור ב-18 בפברואר 2017. נבדק ב-18 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Belga (3 בפברואר 2018). "Cérémonie des Magritte: Carton plein pour "Insyriated", élu meilleur film, qui remporte 6 distinctions". La Libre Belgique (בצרפתית). נבדק ב-4 בפברואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ברנקו קרגה

| --- | --- |

ברנקו קרגה
 לידה:  18 בפברואר 1945 (בן 79) דארובאר, יוגוסלביה יוגוסלביה
 מדינה:  סרביה 
 השתייכות:   הצבא העממי היוגוסלבי  צבא סרביה ומונטנגרו
 תקופת הפעילות:  1967–2004 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל-פולקובניק
 תפקידים בשירות
 נספח צבאי בפראג נספח צבאי במוסקבה ראש אגף המודיעין ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמות יוגוסלביה
 עיטורים
 מסדר העבודה  עיטור הצבא העממי היוגוסלבי  מסדר ההצטיינות הצבאית 
 
ברנקו קרגה (בסרבית: Бранко Крга‏; נולד ב-18 בפברואר 1945) הוא גנרל סרבי בדימוס ממוצא קרואטי. שימש כראש המטה הכללי בין השנים 2002–2004.
ביוגרפיה

קרגה נולד בדרובאר ב-18 בפברואר 1945. הוא למד באקדמיה של צבא היבשה, וב-1967 התגייס לצבא יוגוסלביה. הוא למד בבתי ספר צבאיים נוספים, ולאחר מכן החל לשרת באגף המודיעין. כמו כן, הוא שימש תקופה קצרה כנספח צבאי בפראג ובמוסקבה. בין השנים 1994–1997 שימש כראש אגף המודיעין. בין השנים 1997–1998 הוא שימש כיועץ לשר ההגנה. בינואר 1999 הוא חזר לתפקיד ראש אגף המודיעין, שם שהה עד שנת 2001, אז מונה לסגן ראש המטה הכללי. ביוני 2002 הוא מונה לראש המטה הכללי. הוא כיהן בתפקיד זה עד דצמבר 2004, אז פרש מהצבא.
מאז שנת 2007, קרגה משמש כפרופסור וסגן מנהל בפקולטה לדיפלומטיה וביטחון (FDB) באוניברסיטת בלגרד.
גאורגיקה
ראו גם

שיר תיאורי
הערות שוליים

1 2  ג'ון מקייל, ורגיליוס ומשמעותו לעולם של ימינו, ע' 63, בוסטון: חברת מרשל ג'ונס, 1922
↑  הערה מפורסמת של דריידן.
↑  ויליאם יאנג סלאר, המשוררים הרומאים האוגוסטנים: ורגיליוס, ע' 212, אוקספורד: קלרנדון, 1897
↑  ג'וזף אדיסון, היצירות של ג'וזף אדיסון, חלק שני, מאמר על הגאורגיקה של ורגיליוס, פילדלפיה: ליפינקוט, 1870
↑  קלייר בוקנל, הגאורגיקה של אמצע המאה ה-18 ושיפור החקלאות, הירחון ללימודי המאה ה-18, כרך 36, מס' 3, ע' 352-335
↑  בית מתוך שירו "לורגיליוס".
↑  אלברט ג'לפי, לחיות בזמן: השירה של סי. דיי. לואיס, אוקספורד: הוצאת האוניברסיטה, 1998
↑  מנחם שטרן – Menahem Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Jerusalem, 1976, Vol. I: XLIII. Virgil; Georgica, III, 12-15; pp. 316-317
↑  Marcus Valerius Spurious and doubtful works Probus, Heinrich Keil, In Vergilii Bucolica et Georgica commentarius, accedunt scholiorum Veronensium et aspri quaestionum Vergilianarum fragmenta. Edidit Henricus Keil, Halis Sumptibus Anton, 1848. (בלטינית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595289305171  PLWABN: 9810556343805606  BNE: XX2227113  BnF: cb120083246 (data)  GND: 4249256-7  LCCN: n81014321  NLA: 35579964  SUDOC: 028585275  VcBA: 492/19062  VIAF: 248145424558486830832   WorldCat (עם VIAF): 248145424558486830832
בלו פרינג'

| --- | --- |
 מקום הקמה:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 סוגה:  רוק 
 אתר רשמי
 חברים
 Dov Rosenblatt 
 
בלו פרינג'  היא להקת רוק אמריקאית יהודית דתית.
היסטוריה

בלו פרינג' הוקמה בשנת 2003 ופרסמה 3 אלבומים. הלהקה מכרה עד היום (דצמבר 2009) יותר מ-20,000 עותקים של שני האלבומים הראשונים שלה. הלהקה חתומה בלייבל Shemspeed.
הלהקה סיירה בדרום אפריקה, אוסטרליה, ישראל, אנגליה, וקנדה.
הלהקה מורכבת מארבעה חברים:
דב רוזנבלט (גיטריסט, מלחין וזמר)
אבי הופמן (מלחין וגיטריסט המוביל)
דני זווילנברג (תופים)
חיים דנציג (בס)
אלבומים

יוני 2003 - "My Awakening"
יוני 2005 - "70 פנים"‏
דצמבר 2007 - "The Whole World Lit Up"‏
הערות שוליים

↑  Rock Of Ages, Liel Leibovitz, July 29, 2005 The Jewish Week ‏
↑  Jewish Rock is Here y-net news
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8bb2b58e-50ad-4f90-bbc4-b2fca46888ee