stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאנוש קורנאי
פרסים והוקרה

Akadémiai Díj (1969, 1974)
F. E. Seidman-díj (USA, 1982)
Állami Díj (1983) – A közgazdaságtan területén kifejtett eredményeiért
Alexander von Humboldt-díj (NSZK, 1983)
Erasmus-érem (1992)
Deák Ferenc kutatási díj (1994)
Széchenyi-díj (1994)
A Magyar Közgazdasági Társaság jubileumi aranyérme (1994)
Francia Köztársaság Becsületrendje (1997)
Díj a Magyarság Hírnevéért (1997)
John von Neumann Medal (Rajk László Szakkollégium, 1997)
A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje (2002)
Budapest díszpolgára (2005)
Prima Primissima díj (2005)
A Magyar Köztársasági Érdemrend középkeresztje a csillaggal (2007)
A Magyar Közgazdasági Társaság Közgazdász Életműdíja (2008)
Húsz éves a Köztársaság Díj (2009)
Leontief-érem (2010)
A Magyar Köztársasági Érdemrend nagykeresztje (2010)
Hazám-díj (2013)
פרס האקדמיה (1969, 1974)
פרס SE Seidman (ארצות הברית, 1982)
פרס המדינה (1983) – על פעילויותיו והישגיו בכלכלה
פרס אלכסנדר פון הומבולדט (FRG, 1983)
מדליית ארסמוס (1992)
פרס המחקר של פרנץ דיאק (1994)
פרס סצ'ני (1994) – על עבודתו התאורטית הבין-לאומית בכלכלה במשך עשרות שנים
מדליית זהב ליובל של החברה הכלכלית ההונגרית (1994)
פרס לגיון הכבוד הצרפתי (1997)
פרס התהילה של ההונגרים (1997)
מדליית ג'ון פון נוימן (1997)
הצלב התיכון של מסדר הכישרון של הרפובליקה של הונגריה (2002)
אזרח כבוד בבודפשט (2005)
פרס פרימה פרימיסימה (2005)
הצלב התיכון של מסדר הכישרון של הרפובליקה של הונגריה עם הכוכב (2007)
פרס מפעל חיים של הכלכלה של האגודה הכלכלית ההונגרית (2008)
עשרים שנה לפרס הרפובליקה (2009)
מדליית לאונטיף (2010)
הצלב הגדול של מסדר הכישרון של הרפובליקה של הונגריה (2010)
פרס מולדתי (2013)
לקריאה נוספת

חבר באקדמיה ההונגרית למדעים A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002 II. (I–P) Budapest: MTA Társadalomkutató Központ. 2003. 713–714. o
סוכנות העיתונות ההונגרית. מיהו מי MTI Ki Kicsoda 2009, Magyar Távirati Iroda Zrt., Budapest, 2008, 609. old.,
Gács János–Köllő János (szerk.): A „túlzott központosítástól” az átmenet stratégiájáig – Tanulmányok Kornai Jánosnak, Közgazdasági és Jogi Könyvkiadó, Budapest, 1998
Bognár Géza–Gál Róbert Iván–Kornai János: Hálapénz a magyar egészségügyben; Tárki, Bp., 1999 (Tárki társadalompolitikai tanulmányok)
Eric Maskin–Simonovits András (szerk.:): Shortage and Transformation, Essays in Honor of János Kornai, MIT Press, Cambridge, Massachusetts, 2000
Laki Mihály (szerk.): Egy délután Kornaival, Beszélgetés A gondolat erejével című könyvről a Közgazdaságtudományi Intézetben, MTA Közgazdaság-tudományi Intézet, 2006
מאמר ליום הולדתו (בהונגרית) Szabó Katalin: Kornai János születésnapjára, Közgazdasági Szemle, L. évf. 1. szám, 2003. január, 1–5. old.
Gérard Roland: A Review of János Kornai’s By Force of Thought: Irregular Memoirs of an Intellectual Journey, Journal of Economic Literature, Vol. 46, No.1. March 2008. pp 145–150.
Tudósok becsülete ifjak ébresztése. Kornai János 80. születésnapját köszönti a Rajk László Szakkollégium; szerk. Bálint Tamás, Péter Noémi, Zsiros János; Rajk László, Bp. Szakkollégium, 2008
ראו גם

דף נתונים באתר האקדמיה ההונגרית למדעים Adatlap a Magyar Tudományos Akadémia honlapján
קורות חיים חלקי Életrajz a Mindentudás Egyeteme honlapján
האתר של יאנוש קורנאי (באנגלית) Részletes életrajz saját honlapján
דף נתונים באתר אוניברסיטת הרווארד Adatlap a Harvard Egyetem honlapján
דריוס תומפסון

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1995 (בן 29) מרפריסבורו, ארצות הברית 
 עמדה:  קלע 
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  13
 מכללה:  אוניברסיטת טנסי (2013–2014) אוניברסיטת וירג'יניה (2015–2017) אוניברסיטת מערב קנטקי (2017–2018)
 דראפט:  לא נבחר, 2018
 קבוצות כשחקן
 2018–2019 2019–2021 2012–2022 2022–2023 2023–:  ליידן ניו באסקט ברינדיזי לוקומוטיב קובאן סאסקי בסקוניה אנאדולו אפס
 הישגים כשחקן
 חמישיית העונה השנייה ביורוליג (2023)  מלך האסיסטים ביורוליג (2023)  חמישיית העונה השנייה בליגת האלופות בכדורסל (2021)  מלך הסלים של היורופקאפ (2019)  חמישיית העונה בליגת העל האיטלקית בכדורסל (2021)  MVP של ליגת העל ההולנדית בכדורסל (2019)  מלך הסלים של ליגת העל ההולנדית (2019)  חמישיית העונה בליגת העל ההולנדית (2019)  חמישיית ההגנה בליגת העל ההולנדית (2019)  הגביע ההולנדי בכדורסל (2019)  MVP של הגביע ההולנדי (2019)
 
דריוס ג'מאר תומפסון (באנגלית: Darius Jamar Thompson; נולד ב-4 במאי 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג.
קריירה מקצועית > ליידן

לאחר ששיחק כדורסל מכללות באוניברסיטת טנסי (2013–2014), אוניברסיטת וירג'יניה (2015–2017) ואוניברסיטת מערב קנטקי (2017–2018), חתם תומפסון על החוזה המקצועני הראשון שלו, חוזה לשנה בליידן מליגת העל ההולנדית והיורופקאפ. ב-27 באוקטובר 2018 קלע תומפסון 32 נקודות בניצחון 78–73 על דן הלדר סאנס. ב-7 בנובמבר הוביל תומפסון את ליידן לניצחון על סאקאריה במסגרת שלב הבתים של עונת 2018/2019 ביורופקאפ עם 36 נקודות. ב-31 במרץ זכה תומפסון בגביע ההולנדי בכדורסל עם ליידן, לאחר שקלע 25 נקודות בגמר. ב-24 באפריל 2019 זכה תומפסון בפרס ה-MVP של הליגה ההולנדית.
קריירה מקצועית > ברינדיזי

ב-23 ביולי 2019 חתם תומפסון לשנה עם אופציה לעונה נוספת בניו באסקט ברינדיזי מהסרייה א' האיטלקית וליגת האלופות בכדורסל.
קריירה מקצועית > לוקומוטיב קובאן

ב-1 ביולי 2021 עזב תומפסון עזב את ברינדיזי לאחר שנתיים וחתם בלוקומוטיב קובאן הרוסית מהליגה המאוחדת של VTB. הוא עזב את הקבוצה לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022.
קריירה מקצועית > בסקוניה

ב-12 באוגוסט 2022 הוא חתם בסאסקי בסקוניה מליגת ה-ACB הספרדית והיורוליג. בעונת 2022/2023 ביורוליג היה מלך האסיסטים ונבחר לחמישיית העונה השנייה.
קריירה מקצועית > אנאדולו אפס

ב-7 ביולי 2023 חתם תומפסון לשלוש שנים באנאדולו אפס מליגת העל הטורקית והיורוליג.
הערות שוליים

↑  "Darius Thompson naar ZZ Leiden". www.unity.nu. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Incompleet ZZ Leiden pakt winst". basketballleague.nl. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Het mirakel van de Vijf Meihal". basketballleague.nl. נבדק ב-18 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Basketballers ZZ Leiden veroveren nationale beker". nos.nl. נבדק ב-1 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Darius Thompson is MVP van de DBL". basketballleague.nl. אורכב מ-המקור ב-25 באפריל 2019. נבדק ב-26 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Il top scorer Darius Thompson alla corte della Happy Casa Brindisi". 23 ביולי 2019. נבדק ב-24 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Локо" подписал контракт с Дариусом Томпсоном" (ברוסית). lokobasket.com. 1 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Leave or stay: American players in Russia". basketnews.com.
↑  "Baskonia signs Darius Thompson". ספורטנדו. 12 באוגוסט 2022. נבדק ב-16 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מחליף לואסיליה מיצ'יץ': דאריוס תומפסון חתם באנדולו אפס, באתר ערוץ הספורט, 7 ביולי 2023
אפרים פישל סלומון

פישל סלומון
אפרים פישל סלומון (1849 – 1924) היה ראש קבוצת המתיישבים ביסוד המעלה שעלו לארץ ישראל בימי העלייה הראשונה.
חייו

נולד בהסק (סמוך לבריסק) למשפחה חסידית, למד בחדר ובישיבות בפולין ונודע כלמדן וכתלמיד חכם. נשא לאשה את חוה בת יצחק סנדר קדישווייץ ולזוג נולדו חמישה בנים. כיוון שלא רצה שבניו יתגייסו לצבא הצאר החליט לעלות לארץ ישראל.
בשנת 1883 הגיע לאודסה ונפגש עם יהודה לייב פינסקר. יחד עם לייב רובין ממזריטש ו-22 משכילים יהודיים ממזריטש ומבריסק, מחברי "חובבי ציון" שהתרכזו באודסה, ייסד את "חברת נחלת שדה וכרם" ששמה לה למטרה להתיישב התיישבות חקלאית בארץ ישראל.
סלומון ורובין, כשליחי התנועה, עלו לארץ ישראל וביום ט"ו באב תרמ"ג רכשו את אדמת השבט הבדואי א־זביד מידי משפחת עבו מצפת; על השטח, בן 2,500 דונם, שילמו 5,000 רובל. לאחר רכישת הקרקע הצטרפו עוד שבע משפחות מהגרעין המייסד והחלו לעבד את אדמת המושבה, שנקראה בתחילה "מי מרום". סלומון בחר למקום את השם "יסוד המעלה" לפי הפסוק ”כִּי בְּאֶחָד לַחֹדֶשׁ הָרִאשׁוֹן הוּא יְסֻד הַמַּעֲלָה מִבָּבֶל” (עזרא, ז', ט'). בשל היעדר רישיונות בניה נאלצו המתיישבים להקים לעצמם אוהלים וסוכות למגורים וסבלו מרעב וממלריה שהכתה במקום שהיה רווי ביצות. במהלך השנים היה למנהיג המתיישבים ומנע את התפוררות המושבה שכרעה תחת נטל המלריה, התאבדות חברים, יבולים דלים והתנכלויות שלטוניות. ב-1900 עמדה המושבה בפני פשיטת רגל ויק"א התכוונה לחסל אותה, אך בהשתדלות המתיישבים וסלומון בראשם, הושגה פשרה.
ב-1903 השתתף סלומון כנציג המושבה בכנסייה הארצישראלית הראשונה (והיחידה) בזכרון יעקב.
בב' בכסלו תרס"ה (1904) נהרג במושבה אביו, ישראל יעקב סלומון, בן 86, על ידי גנבי לילה.
שנת השמיטה ב-1910 הגיעה לאחר שנתיים של בצורת, שנה נוספת של יבול דל פירושה היה גזירת כליה על המושבה. הקהילה המקומית התפלגה בעקבות המחלוקת האם לשמור שמיטה לחומרה או לנהוג היתר מכירה בקרקע ולהמשיך ולעבד אותה (מחלוקת שעברה בקו השבר בין "חסידים" ומתנגדים בקרב המתיישבים). ויכוח רבני על אפשרות היתר מכירה התחולל בחצר ביתו של סלומון, שהנהיג את הקו המחייב היתר מכירה על מנת לקיים את המושבה. הרב קוק רבן של יפו וירושלים, התיר את המכירה, ורידב"ז, רבה של צפת, שלל. הוויכוח הוכרע לבסוף לפי שיטתו של הרב יצחק אלחנן ספקטור וסלומון היה מראשוני המתיישבים שחרשו בשנת שמיטה בארץ ישראל.[דרושה הבהרה]
לקריאה נוספת

מרדכי אליאב (עורך), ספר העלייה הראשונה, כרך ב, עמ' 421.
לגליל העליון, תל אביב: המרכז לנוער של ההסתדרות העובדים בא"י, תרצ"ה (ספריית המרכז לנער, חוברת יד).
הערות שוליים

1 2  דוד בן-גוריון, מדינת ישראל המחודשת, תל אביב: עם עובד, תשכ"ט 1969, עמ' 42.
↑  שאול אביגור, יצחק בן-צבי, אלעזר גלילי ואחרים (עורכים); בן-ציון דינור (עורך ראשי), ספר תולדות ההגנה, כרך א, 2: "מהתגוננות להגנה", תל אביב: הספרייה הציונית, תשי"ז 1956, עמ' 685.
↑  משה דוד שוב, 'מחלוקת לשם שמיים', בתוך מרדכי אליאב (עורך), ספר העלייה הראשונה כרך ב, עמ' 311.
פרקמבריון

ציר הזמן של עידן העל פרקמבריון בלוח הזמנים הגאולוגי.
עידן העל פרקמבריון (Precambrian, לפני קמבריון) הוא עידן על המציין את הפרק הקדום ביותר בלוח הזמנים הגאולוגי של כדור הארץ.
משך תקופתו כ-4 מיליארד שנים, החל מהיווצרות כדור הארץ לפני כ-4.54 מיליארד שנה ועד לפני 542 מיליון שנה, תקופה בה הופיעו בעלי חיים נראים לעין.
הסלעים מעידן על זה הם בעיקרם סלעי יסוד וסלעים מותמרים. בפרקמבריון הופיעו (החל מלפני כ-3.5 מיליארדי שנים) האורגניזמים הראשונים בכדור הארץ – כחוליות וחיידקים.
הפרקמבריון מתחלק לשלושה עידנים:
האדן – הקדום ביותר
ארכאיקון
פרוטרוזואיקון
ראו גם

לוח הזמנים הגאולוגי
יחידת זמן גאולוגית
ארנב בפרקמבריון
אלישע רודין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1888 
 פטירה:  נובמבר 1946 (בגיל 58) 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 סוגה:  שירה 
 
אלישע רוֹדִין (ברוסית: Элиша Родин; א' בשבט תרמ"ח, 1888, מסטיסלאב, פלך מוהילוב, האימפריה הרוסית – חשוון תש"ז, נובמבר 1946, מוסקבה) היה משורר עברי ויידי בברית המועצות.
תולדותיו

אברהם אליהו רודין (מאוחר יותר שינה את שמו, על שם אלישע בן אבויה) נולד למשפחה מסורתית ואמידה במסטיסלאב שבפלך מוהילוב, בתחום המושב היהודי של האימפריה הרוסית. בנעוריו רכש השכלה כללית, והחל לעבוד בהנהלת חשבונות. רודין הצטרף לחוגי מהפכנים, ונדד ביניהם ברחבי רוסיה, ליטא ופולין. הוא נישא ונולד לו בן, שאותו שיכל בשנת 1942, בחזית הקרבות בין הצבא הרוסי לבין הצבא הגרמני הנאצי במלחמת העולם השנייה.
לאחר מהפכת אוקטובר 1917 ועליית הבולשביקים לשלטון ברוסיה, הוצרו צעדיהן של התרבות והיצירה העברית והיהודית על ידי השלטונות בברית המועצות, עד שנאסרו לחלוטין; למעוניינים הוצעה חלופה תרבותית ויצירה ביידיש. בשל יצירתו ופרסומיו בעברית, השלטונות הסובייטים מיררו את חייו; בשנת 1943 נשלח למחנה מעצר בסיביר, והעלייה לארץ ישראל נמנעה ממנו. לאחר שנות סבל, מחסור ומחלות, נפטר שבור ורצוץ בבית חולים במוסקבה.
על שמו נקראו רחובות בישראל. על שמם של רודין ועמיתו חיים לנסקי נקרא רחוב חיים ואלישע בתל אביב.
יצירתו

פרסומה הפומבי של יצירת רודין, בעברית וביידיש, החל ב-1913. לאחר מהפכת אוקטובר 1917 ולמרות גזירות השלטונות הסובייטים כנגד השפה העברית, בחר רודין לדבוק במקורות העבריים הקדומים וביצירה העברית. כך למשל כתב בשירו:
לא כבתה האש שהציתו אבותַי!
העברית עוד הומה בקרבי כיין,
עצורה וחתומה האש בעצמותי -
שפת עמוס הנוקד ושירת ישעיה,
כאש היא צורבת, כפטיש הולמת,
הברית שבינינו לעד היא קיימת.
שיריו בשפה העברית נשלחו לארץ ישראל ופורסמו בכתבי העת "הארץ", "גליונות" ו"דבר", כולם נאסרו לפרסום על ידי שלטונות ברית המועצות, במדינה ומחוצה, מלבד קינתו על בנו. במכתבו לצנזור הצבאי הרוסי כתב רודין: "השירים כתובים בשפת הביבליה (=התנ"ך), שהיא לשון ילדותי, לשון עמי, ואשר אוהבנה ככלי-הנגינה שלי, כי רק בלשון זו ביכולתי להביע את חוויותי הבעה נפשית מלאה ביותר.
בעיתון "דבר" כתב עליו ולזכרו, שלוימקה, אחד מחבריו: "אלישע רודין – סמל הציונות הרוסית, שלא בטלה ולא נגוזה. בכל תהפוכות הגורל והסבל: שלא נכנעה למלשינותם של אוכלי-קורצא יהודים, יאֶבסקים האכולים נחיתות לאומית עד לשד עצמותיהם. אלישע רודין – משיירי הדור הציוני הקודם ברוסיה ... [וגם] מראשוני הדור החדש של נוער יהודי ברוסיה. כי עוד צעוד יצעד הנוער הזה והתרונן בדרך העולה לציון".
הקינה על בנו מפרי עטו הולחנה על ידי יצחק אדל.
מכתביו > בעברית

פנינה אחת רבת קסמים, בגלויה לאברהם קריב, תרצ"ז-1937 (ראו צילום הגלויה משמאל).
בפאת נכר: שירים והגיונות, תל אביב : דבר, תרצ"ח-1938.
לבן: מצבה לבני גרישה רודין, תל אביב: עם עובד, תש"ג-1943.
אברהם קריב (הביא לדפוס והקדים מבואות), אלישע רודין, שירים והגיונות, חיים לנסקי, שירים רשימות ומכתבים, ירושלים : מוסד ביאליק, 1954.
מכתביו > ביידיש

לידער און פאעמען, חרקוב: האפנונג, תרע"ט-1919.
העראאיק (האקדאמע פון יעדידע מארגאליס), הומל: מלוכע פארלאג, 1921.
פון צוויי קוואלן, פטרוגרד: דפוס קראסני אגיטאטאר, 1924.
ביאורים

↑  שיר ששלח לידידו אברהם קריב בגלויה, פורסם בבלוג של מכון גנזים לציון 78 שנים למותו, ומובא כאן משמאל.
לקריאה נוספת

משה אונגרפלד, '"האחר" הנאמן: 25 שנים למות אלישע רודין', הדאר נא (תשל"ב), 85-86.
הערות שוליים

↑  אריה רפאלי (צנציפר), במאבק לגאולה, ספר הציונות הרוסית ממהפכת 1917 עד ימינו, תל אביב: הוצאת דבר ועיינות, תשט"ז, עמ' 180.
↑  שליומקה, עם אלישע רודין ב-1945, אתר דבר, ט' בתשרי תש"ח, 23 בספטמבר 1947.
↑  יצחק אדל, קנטטת אבל [תווים]: לקול ופסנתר, תל אביב: הוצאת המרכז לתרבות, תש"ז-1947.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502408905171  BnF: cb112304200 (data)  GND: 1177202778  ISNI: 0000 0000 6697 8264  LCCN: nr98001390  SUDOC: 262027305  VIAF: 63918134   WorldCat (עם VIAF): 63918134 
גלויה ובה שיר בן 2 בתים בכתב ידו של אלישע רודין, ששלח בשנת 1937 לידידו אברהם קריב. הגלויה גנוזה במכון גנזים, ארכיון הסופרות והסופרים העבריים בישראל, אשר בבית אריאלה בתל אביב.
הצד הקדמי של הגלויה בכתב ידו של רודין.
מייק דויל

מייקל פ. דויל הבן (באנגלית: .Michael F. Doyle Jr; נולד ב-5 באוגוסט 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של קהיליית פנסילבניה, ברציפות מאז 1995 ועד לפרישתו ב-2023. המחוז, שנספר בשנים 2003–2019 כמחוז הקונגרס ה-14 ואחר כך שוב כמחוז ה-18, שוכן בפיטסבורג וחלש מרבית מחוז אליגייני. דויל, חבר המפלגה הדמוקרטית, היה החבר הוותיק ביותר במשלחת פנסילבניה אל הקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה

דויל נולד בסוויסווייל (Swissvale) שבפנסילבניה, בנם של מייקל פ. ורוזמרי פוּסקו דויל. בשנת 1971 סיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון העירוני בסוויסווייל, ולאחר מכן נרשם לאוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. בעונות הקיץ עבד במפעלים של תעשיית הפלדה, וב-1975 השלים לימודי תואר ראשון בפיתוח קהילתי. בתום לימודיו הגבוהים עבד דויל כמנכ"ל איחוד האזרחים של עמק טרטל קריק (1977–1979) ונבחר למועצת המנהלה המקומית של סוויסווייל בשנת 1977. ב-1979 החל לעבוד כראש סגל במשרדו של פרנק פקורה, חבר הסנאט המדינתי של פנסילבניה. בדומה לפקורה, דויל היה גם הוא רפובליקני שהפך את שינויו המפלגתי לדמוקרטי. בנוסף לעבודתו עבור פקורה, הצטרף לחברת הביטוח איסטגייט כסוכן ביטוח בשנת 1982.
בבחירות אמצע הכהונה של 1994 נבחר דויל אל בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-18 של פנסילבניה, ששכן באותה העת בפרוורים המזרחיים של פיטסבורג. נציג המחוז הרפובליקני ריק סנטורום נבחר באותן הבחירות אל הסנאט של ארצות הברית. דויל נבחר בפער של כעשרה אחוזים, באחת מנקודות האור הבודדות בשנה גרועה עבור הדמוקרטים. הוא נבחר מחדש שלוש פעמים נוספות ללא התנגדות מהותית. בשנת 2002 הגדיר בית המחוקקים של פנסילבניה מחדש את מחוזו של דויל, ושילב אותו עם מחוז הקונגרס ה-14 של ויליאם קוין (אנ'). במקביל, בית המחוקקים חילק את מרבית האזורים הדמוקרטיים במערב פנסילבניה לשני מחוזות בלבד — המחוז ה-24 שנוצר מחדש ומחוז הקונגרס ה-12 שייצג ג'ון מורת'ה (אנ'). קוין פרש מהחיים הפוליטיים לאור החלוקה מחדש ודויל מיצב עצמו כאישיות הדמוקרטית הדומיננטית במערב פנסילבניהף ונבחר מחדש בקולות בבחירות אלה ובמערכות הבחירות שלאחר מכן.
דויל הצביע נגד אישור הקונגרס ליציאה אל מלחמת עיראק ונגד הצעת החוק לתקצוב חירום בן 87 מיליארד דולר אמריקני לשם מימון הכוחות המזוינים של ארצות הברית באפגניסטן ובעיראק. הוא המייסד והיו"ר המשותף של "הקואליציה למחקר וחינוך באוטיזם", הידועה גם בשם "שדולת האוטיזם בקונגרס", והציע תיקון לחוק הגנת החולה וטיפול בר השגה שחייב חברות ביטוח לכסות טיפולים רפואיים עבור אוטיסטים. אף על פי שדויל החל את דרכו כדמוקרטי מתנגד הפלות, בעשור השני של המאה ה-21 נעשה דויל תומך בזכות להפיל. הוא גם תומך בהגבלת התיקון השני לחוקת ארצות הברית, ולראיה הוא זכה להערכות נמוכות מצד קבוצות כגון איגוד הרובאים הלאומי. דויל תומך ברפורמה מקיפה במדיניות ההגירה לארצות הברית, הצעת חוק שתבטל מגבלות מסוימות על גרין קארד, ועל חוק DREAM.
קבוצות ליברליות שיבחו את דויל על עמדתו בסוגיות זכויות יוצרים ותמיכתו בנייטרליות הרשת. דויל הוא מבקר גלוי של רצח העם בדארפור. בעצרת שהתקיימה ב-28 באפריל 2007, דחק דויל בנשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש לקיים את הבטחתו לשליחת 20 אלף חיילי חיל השלום לדארפור. כמו כן, על אף הצהרתו כי הוא תומך בזכויות להט"ב, בשנת 1996 הצביע דויל בעד "חוק הגנת הנישואים", שאסר באופן פדרלי על נישואים של בני-זוג מאותו המין. ב-18 בדצמבר 2019 הצביע בעד שני סעיפי ההדחה הראשונה של דונלד טראמפ.
ב-18 באוקטובר 2021 הכריז דויל על פרישתו מן החיים הפוליטיים, וכהונתו תמה עם התפזרות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית בראשית ינואר 2023.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  בוב קולן, Health reform and autism, באתר whatifpost‏, 27 במאי 2010 (באנגלית)
↑  Mike Doyle, Jr.'s Ratings and Endorsements on Issue: Abortion, באתר Vote Smart (באנגלית)
↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  ארון נווארו, Mike Doyle and David Price, two longtime House Democrats, announce retirement, באתר CBS News‏, 18 באוקטובר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: D000482
ולנטין בלונוגוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 ברית המועצות
 פטירה:  31 באוקטובר 2024 (בגיל 76 בערך)
ולנטין בלונוגוב (1948 – 31 באוקטובר 2024) היה צלם קולנוע ישראלי. בלונוגוב זכה פעמיים בפרס אופיר לצילום הטוב ביותר, ובנוסף היה מועמד לפרס זה שלוש פעמים נוספות.
ביוגרפיה

ולנטין בלונוגוב נולד בברית המועצות ועלה לישראל בגיל צעיר.
סגנון הצילום של בלונוגוב תואר כרגיש ומלא עוצמה, וכמי שמצליח לתפוס רגעים ייחודיים המעניקים עומק ויזואלי לסרטים.
בלונוגוב זכה בשני פרסי אופיר לצילום – בשנת 1999 על הסרט "החברים של יאנה" ובשנת 2002 על הסרט "כנפיים שבורות". בנוסף לכך, הוא היה מועמד לפרס על עבודתו בסרטים "קרקס פלשתינה" (1998), "בקרוב יקרה לך משהו טוב" (2005) ו"אצבע אלוהים" (2008).
ביוגרפיה > חיים אישיים

בלונוגוב היה נשוי לטניה והיה אב לבת אחת, מירי, וסב לשלושה. הוא נפטר ב-31 באוקטובר 2024 בגיל 75, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. הוא הובא למנוחות בבית העלמין ירקון.
סרטים נבחרים

החברים של יאנה (1999) – זוכה פרס אופיר לצילום
כנפיים שבורות (2002) – זוכה פרס אופיר לצילום
קרקס פלשתינה (1998) – מועמד לפרס אופיר לצילום
בקרוב יקרה לך משהו טוב (2005) – מועמד לפרס אופיר לצילום
אצבע אלוהים (2008) – מועמד לפרס אופיר לצילום
קלרה הקדושה (1996)
הבולשת חוקרת (2000)
מכתבים לאמריקה (2006)
הדברים שמאחורי השמש (2006)
הערות שוליים

↑  יואב בירנברג, צלם הקולנוע ולנטין בלונוגוב ("כנפיים שבורות") הלך לעולמו בגיל 75, באתר ynet, 31 באוקטובר 2024
↑  אבל בעולם התרבות בישראל: כוכב הקולנוע הלך לעולמו בגיל 75, באתר אייס, 1 בנובמבר 2024
↑  אבל בעולם התרבות: צלם הקולנוע ולנטין בלונוגוב הלך לעולמו בגיל 75, באתר מעריב אונליין, 31 באוקטובר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304755105171  ISNI: 0000 0004 0211 5186  VIAF: 297580264   WorldCat (עם VIAF): 297580264
הוועדה המיוחדת לפניות הציבור

| --- | --- |
 גוף פרלמנטרי:  הכנסת
 ייסוד הוועדה:  1996
 יו"ר:  יצחק פינדרוס (יהדות התורה)
 תחומי שיפוט:  טיפול בפניות הציבור המגיעות לוועדה, קיום קשר עם נציבי פניות ציבור של גופים שונים, הסדרת הטיפול בפניות ציבור במוסדות הממשלה, הגנה על מקבלי שירות ציבוריים, שיפור השירות הממשלתי לאזרח
 חברים
 הליכוד: דן אילוז, אריאל קלנר, אתי עטייה  יש עתיד: יוראי להב הרצנו, משה טור-פז המחנה הממלכתי: מיכאל ביטון ש"ס: אברהם בצלאל רע"מ: מנסור עבאס
 האתר הרשמי
 
הוועדה המיוחדת לפניות הציבור או הוועדה לפניות הציבור היא ועדה מיוחדת שהוקמה בכנסת הארבע עשרה בשנת 1996.
תפקידה העיקרי הוא טיפול בפניות הציבור אל מול משרדי הממשלה השונים, ולתווך בין הממסד לאזרח. בכנסת השלישית הוקמה הוועדה כוועדת משנה של הכנסת. עיקר הפעילות של הוועדה הייתה להפנות את הפונים לכתובת הנכונה ברשות המבצעת. עם חקיקת חוק האומובודסמן בשנת 1971 הוחלט להעביר אליו את הפניות הכוללות תלונות, על גורמים החייבים לאזרח ואינם נותנים לו את המגיע לו. לעומת זאת, פניות של אנשים הנמצאים בבעיה והחוק אינו מסייע להם, המשיכו להיות מטופלות על ידי הוועדה. חברת הכנסת טובה סנהדראי, שעמדה בראשות ועדת המשנה בכנסת השביעית, העריכה שכשליש מהפניות הגיעו לפתרון חיובי.
יושבי ראש הוועדה

|  | יושב ראש | תמונה | סיעה | כנסות | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מרדכי נורוק |  | החזית הדתית המאוחדת, המזרחי, מפד"ל | הכנסת השנייה, השלישית, הרביעית והחמישית | 20 באוגוסט 1951 - 8 בנובמבר 1962 |
| 2 | פריג'א זוארץ |  | הפועל המזרחי, מפד"ל, חזית דתית לאומית | הכנסת השישית | 2 בפברואר 1966 - 17 בנובמבר 1969 |
| 3 | טובה סנהדראי |  | מפד"ל | הכנסת השביעית | 18 בנובמבר 1969 - 21 בינואר 1974 |
| 4 | אליעזר אבטבי |  | מפד"ל | הכנסת השמינית | 11 בפברואר 1974 - 13 ביוני 1977 |
| 5 | הלל זיידל |  | הליכוד | הכנסת התשיעית | 28 ביוני 1977 - 20 ביולי 1981 |
| 6 | רפאל אלול |  | מפלגת העבודה | הכנסת הארבע עשרה | 3 ביולי 1996 - 7 ביוני 1999 |
| 7 | אמנון כהן |  | מפלגת ש"ס | הכנסת החמש עשרה | 19 ביולי 1999 - 8 במרץ 2001 |
| 8 | סופה לנדבר |  | ישראל אחת, העבודה-מימד | הכנסת החמש עשרה | 8 במרץ 2001 - 14 באוקטובר 2002 |
| 9 | אברהם יחזקאל |  | העבודה-מימד | הכנסת החמש עשרה | 14 באוקטובר 2002 - 17 בפברואר 2003 |
| 10 | ישראל אייכלר |  | יהדות התורה | הכנסת השש עשרה | 17 בפברואר 2003 - 23 במרץ 2005 |
| (8) | סופה לנדבר |  | ישראל ביתנו | הכנסת השבע עשרה | 7 ביוני 2006 - 24 בפברואר 2009 |
| 11 | אורי מקלב |  | יהדות התורה | הכנסת השמונה עשרה | 6 במאי 2009 - 3 באוגוסט 2011 |
| 12 | דוד אזולאי |  | מפלגת ש"ס | הכנסת השמונה עשרה | 3 באוגוסט 2011 - 5 בפברואר 2013 |
| 13 | עדי קול |  | יש עתיד | הכנסת התשע עשרה | 30 באפריל 2013 - 31 במרץ 2015 |
| (10) | ישראל אייכלר |  | יהדות התורה | הכנסת העשרים | 29 ביוני 2015 - 30 באפריל 2019 |
| – | הוועדה לא הוקמה | הוועדה לא הוקמה | הוועדה לא הוקמה | הכנסת העשרים ואחת |  |
| – | הוועדה לא הוקמה | הוועדה לא הוקמה | הוועדה לא הוקמה | הכנסת העשרים ושתיים |  |
| 14 | יעקב טסלר |  | יהדות התורה | הכנסת העשרים ושלוש | 3 ביוני 2020 - 6 באפריל 2021 |
| 15 | יעל רון בן משה |  | כחול לבן | הכנסת העשרים וארבע | 3 באוגוסט 2021 - 15 בנובמבר 2022 |
| 16 | יצחק פינדרוס |  | יהדות התורה | הכנסת העשרים וחמש | 10 בינואר 2023 ואילך |
הערות שוליים

1 2  הכנסת הרכיבה 4 ועדות משנה, חרות, 2 בנובמבר 1955
↑  ניר סוקר בעיות עבודת הכנסת - פניות הציבור, דבר, 8 באפריל 1959
1 2  מרים גורן, ח"כ טובה סנהדראית בעד שירות לאומי לבנות אך נגד הפעלת החוק, דבר, 17 במאי 1971
↑  יהושע ביצור, 38 אמרו שלום לכנסת, מעריב, 7 בנובמבר 1969
↑  ועדת הכנסת דנה בישרות המילואים של חברי הכנסת, דבר, 27 בפברואר 1974
| ועדות הכנסת |
| --- | --- | --- |
| קבועות | ועדת החוקה, חוק ומשפט • ועדת החוץ והביטחון • ועדת החינוך, התרבות והספורט • ועדת הכלכלה • ועדת הכנסת • ועדת הכספים • ועדת המדע והטכנולוגיה • ועדת העבודה והרווחה • ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות • הוועדה לביטחון לאומי • ועדת הבריאות • הוועדה לענייני ביקורת המדינה • ועדת הפנים והגנת הסביבה • הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי • הוועדה למיזמים ציבוריים |  |
| היסטוריות | ועדת השירותים הציבוריים • ועדת השקיפות • ועדת הרפורמות • ועדת הגיוס • הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי • הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן • הוועדה המיוחדת לדיון בהצעה לסדר היום בנושא קשיים ברפורמה בשירות המדינה • ועדת הקורונה • ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים |  |
| מיוחדות  (הפועלות כיום) | הוועדה המיוחדת לפניות הציבור • הוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל • הוועדה לזכויות הילד • הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל • הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים |  |
| שונות | ועדת האתיקה • ועדת הפירושים • ועדת חקירה פרלמנטרית • הוועדה המסדרת |  |