stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וילמינגטון (קרוליינה הצפונית)
היסטוריה

האירופאי הראשון שביקר באזור בו נמצאת כיום וילמינגטון היה מגלה הארצות האיטלקי ג'ובאני דה וראצאנו במאה ה-16.
ההתיישבות האירופאית הקבועה הראשונה באזור נוסדה בשנות ה-20 של המאה ה-18 על ידי אנגלים. בספטמבר 1732 ג'ורג' בורינגטון, המושל הראשון של מושבת קרוליינה הצפונית, ייסד במקום התיישבות בשם ניו קרת'ג' (מילולית: קרתגו החדשה). בהמשך השם שונה ל"ניו ליברפול" ולאחר מכן ל"ניו טאון" או "ניוטון". ב-1739 או ב-1740 העיירה נוסדה מחדש תחת השם וילמינגטון כהוקרה לספנסר קומפטון, רוזן וילמינגטון. בהמשך הגיעו לעיירה מהגרים מהאיים הבריטיים וממושבות אחרות של בריטניה באזור.
בשנים שקדמו למהפכה האמריקאית וילמינגטון הייתה מרכז של המתנגדים לשלטון הבריטי. ב-1765 היו בעיירה הפגנות גדולות כנגד חוק הבולים, ששימש את השלטון הבריטי כדי להגדיל את המיסים.
ב-1840 הסתיימה בנייתה של מסילת רכבת שקישרה את וילמינגטון עם העיירה ולדון בצפון קרוליינה הצפונית. ולמינגטון הפכה לחניית ביניים מרכזים בחוף המזרחי, מה שתרם מאוד למסחר בה.
במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית וילמינגטון הייתה בסיס חשוב של כוחות קונפדרציית המדינות של אמריקה. לנמל וילמינגטון הגיעו ספינות שהצליחו לפרוץ את ההסגר הימי של האיחוד והביאו סחורות מבריטניה. ככל שהתקדמה המלחמה ערי הנמל האחרות של הקונפדרציה נפלו ווילמינגטון נותרה האחרונה, עד שגם היא נכבשה בקרב וילמינגטון בפברואר 1865.
כמו בשאר מדינות הדרום בארצות הברית, גם בקרוליינה הצפונית האפרו-אמריקאים לא השיגו שוויון זכויות מלא לאחר המלחמה. עד סוף המאה ה-19 הלבנים הגזענים מהמפלגה הדמוקרטית השתלטו על רוב מוסדות השלטון והרשויות המקומיות בקרוליינה הצפונית. ב-1898 התקיימו בחירות לראשות העיר וילמינגטון בהן נבחר ראש עיר מהמפלגה הרפובליקנית. הדמוקרטים לא היו מרוצים מכך וכעבור כמה ימים פרצו המהומות הגזעיות בווילמינגטון, בהן כוח של 1,500 לבנים בהנהגת אלפרד מור ואדל (Alfred Moore Waddell) תקף את העיר. הם שרפו את מערכת העיתון "דיילי רקורד", העיתון השחור היחיד בקרוליינה הצפונית, תקפו מספר שכונות של האפרו-אמריקאים, ובאיומי אקדח הכריחו את הנבחרים הרפובליקנים להתפטר. במהלך ההפיכה נהרגו כמה עשרות אפרו-אמריקאים. לאחר מכן ואדל נבחר לראש העיר החדש והרפובליקנים גורשו מהעיר. בעקבות ההפיכה עזבו את העיר 2,100 אפרו-אמריקאים, כ-10% מהאוכלוסייה הכללית של העיר באותו זמן, והרוב האפרו-אמריקאי בעיר נמחק.
בעקבות ההפיכה האספה המחוקקת של קרוליינה הצפונית העבירה חוקה מדינתית חדשה שדרשה מיסים ומבחני איות עבור זכות הצבעה, מה שגרם בעקיפין לשלילה אפקטיבית של זכויות האזרח של האפרו-אמריקאים. התקנות האלו בוטלו רק בשנות ה-60 של המאה ה-20.
במהלך מלחמת העולם השנייה נבנתה בעיר מספנה בה נבנו למעלה מ-200 ספינות מלחמה. בנוסף הוקמו בעיר שלושה מחנות שבויים אשר הוחזקו בהם כמה מאות גרמנים.
כלכלה

הכלכלה של וילמינגטון מסתמכת על תעשייה, הכוללת בין היתר ייצור ציוד אלקטרוני, מוצרי נייר, ביגוד ועיבוד מזון, תיירות והנמל של העיר. בווילמינגטון נמצא גם אחד מאולפני הטלוויזיה והקולנוע הגדולים ביותר בארצות הברית מחוץ לקליפורניה.
גאוגרפיה > אקלים

וילמינגטון נמצאת באזור בו שורר אקלים סובטרופי גשום.
| אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> ינואר.13.6.2.0.95.5 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> פברואר.15.5.3.3.91.9 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> מרץ.19.1.6.6.106.9 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> אפריל.23.4.10.9.71.6 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> מאי.27.1.15.6.114.0 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> יוני.30.5.20.4.131.6 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> יולי.32.1.22.6.190.0 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> אוגוסט.31.2.21.8.188.2 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> ספטמבר.28.7.18.7.199.1 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> אוקטובר.24.3.12.6.98.8 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> נובמבר.20.0.7.4.83.6 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> דצמבר.15.2.3.2.91.9 | אקלים בנמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון> שנה.23.4.12.1.1,463.3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: מנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי
חינוך

בעיר נמצאות מספר אוניברסיטאות ומכללות, כמו אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון, המציע טיסות ליעדים מרכזיים בחוף המזרחי של ארצות הברית. הנמל נמצא במרחק של כ-6.5 קילומטרים צפונית למרכז העיר.
וילמינגטון היא נקודת המוצא של כביש בין-מדינתי 40, שמגיע עד קליפורניה.
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין דאנדונג, הרפובליקה העממית של סין
ברבדוס ברידג'טאון, ברבדוס
הערות שוליים

↑  שם תחנה: נמל התעופה הבינלאומי וילמינגטון, 1981-2010
| דגל קרוליינה הצפונית מדינת קרוליינה הצפונית |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | ראלי |  |
| אזורים גאוגרפיים | מישור חוף האוקיינוס האטלנטי • המטרופולין של שארלוט • הרי בלו רידג' • הרי סמוקי |  |
| היישובים הגדולים ביותר | שארלוט • ראלי • גרינסבורו • דרהאם • וינסטון-סיילם • פאייטוויל • קרי • וילמינגטון • היי פוינט • גרינוויל • אשוויל • קונקורד • גאסטוניה • ג'קסונוויל • צ'אפל היל • רוקי מאונט • ברלינגטון • וילסון • האנטרסוויל • קאנאפוליס |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות קרוליינה הצפונית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557223805171  GND: 4557538-1  ISNI: 0000 0000 9543 6034  LCCN: n80119359  MusicBrainz: b3195d3d-7442-4ac1-9db3-4e518eb53396  NARA: 10045777  NKC: ge678824  SUDOC: 067631150  VIAF: 150098262   WorldCat (עם VIAF): 150098262
חגים ניידים (נצרות)

תהלוכת יום ראשון של הדקלים, לאון, ספרד
בנצרות חג נייד הוא יום חג או תענית שמועדו אינו קבוע לתאריך מסוים, אלא נקבע מדי שנה בהתאם למועד חג הפסחא (וראו שם לעניין דרך קביעת מועדו של חג זה). בדרך כלל התקופה בה חלים חגים אלה, או חלק ממנה, מכונה "עונת הפסחא" ולא כל החגים נחוגים על ידי כל הכנסיות. נוסף לחגים אלה, עשויים גם חגים נייחים משניים, כגון חגי קדושים, לנוע למועד אחר כתוצאה מחפיפה או מקרבת יתר לאחד מהחגים הניידים.
המונח הושאל גם לדתות אחרות וחל לעיתים גם על חגים לא דתיים. ביהדות ובחגיה הלא דתיים של מדינת ישראל קיימים מצבים בהם תאריכיהם של חגים משתנים אולם מסיבות אחרות (בדרך כלל כדי שלא יחולו בשבת או בימי שישי) ובאופן שונה (הזזה של יום או יומיים בלבד). בכל אופן, חגים אלה אינם ניידים בהוויתם והביטוי אינו נוהג לגביהם.
חגים ניידים בנצרות > לפני פסחא

טריאודיון - 70 יום לפני פסחא.
ספטואגסימה(אנ') - יום ראשון התשיעי לפני פסחא.
סקסאגסימה (אנ')- יום ראשון השמיני שלפני פסחא.
קואינקואגסימה(אנ') - יום ראשון השביעי לפני פסחא.
מרדי גרא או קרנבל - יום שלישי שלפני תחילת צום הארבעים (47 ימים לפני פסחא).
יום רביעי של האפר - יום רביעי בו מתחיל צום הארבעים (46 ימים לפני פסחא).
שבת לזרוס(אנ') - יום שבת שמונה ימים לפני פסחא.
יום ראשון של הדקלים - יום ראשון החל שבוע לפני פסחא. פותח את השבוע הקדוש.
יום חמישי הקדוש יום חמישי שלפני פסחא.
יום שישי הטוב - יום שישי שלפני פסחא.
שבת האור - יום שבת שלפני פסחא.
חגים ניידים בנצרות > הפסחא

חג הפסחא נחגג ביום ראשון בשבוע, החל אחרי מילואו של הירח שחל אחרי ה-21 במרץ.
חגים ניידים בנצרות > לאחר פסחא

יום שני של פסחא - יום שני שלמחרת פסחא
יום ראשון של רחמי השמים - יום ראשון החל שבוע לאחר פסחא, עורכים את סעודת הרחמים. נהוג להאמין כי כל מי שמקבל את לחם הקודש (האוקריסט) ביום זה כחלק מהמיסה, יימחלו חטאיו
חג העלייה - יום חמישי החל 40 יום לאחר פסחא
פנטקוסט (חג השבועות הנוצרי) - יום ראשון החל 50 יום לאחר פסחא
חג השילוש הקדוש - יום ראשון הראשון שאחרי הפנטקוסט, כלומר 57 יום אחרי הפסחא
חג הלחם והיין הקדושים  (קורפוס כריסטי) - יום ראשון הראשון שלאחר חג השילוש הקדוש, כלומר שבועיים אחרי הפנטקוסט. יש מקומות בהם החג נחוג לפי מסורת קדומה ביום חמישי הראשון שלאחר חג השילוש הקדוש
חג הלב הקדוש(אנ') - 8 ימים אחרי הקורפוס כריסטי, כלומר ביום שני. במקומות בהם חוגגים את הקורפוס כריסטי ביום חמישי, מונים את הימים החל בקורפוס כריסטי ולכן חג הלב הקדוש חל ביום שישי
ראו גם

פסחא
זברת הכף

| זברת הכף> תקופה |
| --- | --- |
פליסטוקן- תחילת הולוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: סוס
מין:: זברת הכף
שם מדעי
 Equus capensis ‏ברום, 1909

זברת הכף המכונה גם זברת כף ענקית (שם מדעי: Equus capensis) הוא מין נכחד של סוס שהתקיים במשך הפליסטוקן וייתכן שגם בתחילת ההולוקן לאורך כף התקווה הטובה בדרום אפריקה מה שנתן לו את שמו בידי החוקר רוברט ברום ב-1909. המאובנים שלה התגלו בקייפטאון, דרום אפריקה וכללו שרידי גולגולת, לסתות, גפיים וחוליות שונות.
סוס קדום זה היה קרוב של הזברה (על פי מבנה הגולגולת והגוף הדומה) והיה גדול יחסית לקרובותיו החיות. גובה כתפיה הגיע ל-150 עד 200 ס"מ ומשקלה ל-400 ק"ג בממוצע, דומה מעט לסוס הבית.
מספר חוקרים החשיבו את מין זה כתת-מין של זברה מצויה וקרוב של הקואגה, אך מחקרי DNA ממספר דגימות מוזיאון שלו הציגו שהיה מין עצמאי קדום יותר, אשר תפוצתו השתרעה גם על צפון אפריקה הקדומה, אשר הייתה לחה יותר מכיום.
הערות שוליים

↑  Eisenmann, Vera (January 2000). "EQUUS CAPENSIS (MAMMALIA, PERISSODACTYLA) FROM ELANDSFONTEIN" (PDF). Palaeontologia Africana. 36: 91–96. Retrieved 9 February 2017
↑  Ludovic Orlando; Jessica L. Metcalf; Maria T. Alberdi; Miguel Telles Antunes-Dominique Bonjean; Marcel Otte; Fabiana Martin; et al. (2009). "Revising the recent evolutionary history of equids using ancient DNA". Proceedings of the National Academy of Sciences USA. 106 (51): 21754–21759. Bibcode:2009PNAS..10621754O. doi:10.1073/pnas.0903672106. PMC 2799835. PMID 20007379
וולבי ארנבי אדמוני

| וולבי ארנבי אדמוני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קנגורו
משפחה:: קנגוריים
סוג:: וולבי ארנבי
מין:: וולבי ארנבי אדמוני
שם מדעי
 Lagorchestes hirsutus ‏גולד, 1844
תחום תפוצה
    תפוצה היסטורית   תפוצה נוכחית 

וולבי ארנבי אדמוני (שם מדעי: Lagorchestes hirsutus; מוכר גם כוולבי ארנבי מערבי, ומכונה בשפות האבוריג'ינים מאלה) הוא מין של וולבי קטן ונדיר בסוג וולבי ארנבי, האנדמי למערב יבשת אוסטרליה. זהו המין הקטן ביותר בסוגו, ואחד משני המינים שנותרו כיום בסוג לאחר שהשניים האחרים נכחדו.
בעבר, טווח התפוצה של הוולבי האדמוני היה רחב ביותר וכלל את מרבית מערב ומרכז היבשת; במהלך אמצע המאה ה-20, הוא חווה צניחה קטסטרופלית במספריו כתוצאה מאובדן בית גידול, טריפה על ידי מינים פולשים ותחרות על מקורות מזון עם הארנבים עד שכמעט ונכחד מן העולם. כיום, הוא שרד אך ורק בשני איים קטנים במפרץ הכרישים הנמצא בחופים המערביים של היבשת, וישנם מספר אוכלוסיות שבויות למחצה ביבשת שנמצאות תחת פיקוח הדוק ומושבות לטבע בהדרגה.
הוולבי הארנבי האדמוני תופס חלק חשוב במיתולוגיה האבוריג'ינית בה הוא ידוע כ"מאלה", ונחשב לאב הקדום של האבוריג'ינים ולאחד היצורים הראשונים שהילכו על פני האדמה בזמן החלום. הטקסים שבהם הילידים האבוריג'ינים נכנסים ויוצאים מזמן החלום כדי להיפגש עם אבותיהם, מכונים "טקסי מאלה". אחת האטרקציות התיירותיות באזור אולורו, היא "הליכת המאלה" הכוללת סיור מודרך באתרי אמנות הסלע ומורשת תרבותית ומציגה את הדברים על פי המיתולוגיה האבוריג'ינית.
טקסונומיה ותת-מינים

הוולבי הארנבי האדמוני תואר מדעית לראשונה בשנת 1844 על ידי הזואולוג הבריטי ג'ון גולד, מדגימות שנאספו במערב אוסטרליה ליד העיר יורק. השם המדעי שהוענק לו על ידי גולד הוא Lagorchestes hirsutus; החלק הראשון של השם פירושו "ארנבת רוקדת" ומתייחס למראו החיצוני ולריצת הזיגזג הקופצנית שלו כאשר הוא נמלט מסכנה; החלק השני של השם, מתייחס לגלימת השיער הארוך שעל גבו. הוולבי הארנבי האדמוני משויך לסוג וולבי ארנבי, לצד שלושה מינים נוספים: וולבי ארנבי ממושקף, וולבי ארנבי מזרחי והקולווארי; השניים האחרונים נכחדו מן העולם. הוא מסווג במשפחת הקנגוריים, וקרוב מבחינה חיצונית בעיקר לסוגים וולבי ארנבי מפוספס, קואקה ופדמלון.
מין זה מחולק ל-4 תת-מינים:
L. h. dorreae - אנדמי לאי דורי. פרוותו אדומה יותר מהאחרים וגולגולתו צרה.
L. h. bernieri - אנדמי לאי ברנייר. פרוותו חיוורת יחסית, ואוזניו קצרות משל השאר.
L. h. hirsutus - תת-מין הראשון שהתגלה; היה מוגבל לדרום-מערב אוסטרליה ונכחד מן העולם.
L. h. ssp - טרם קיבל שם מדעי. היה נפוץ בעבר ברחבי מדבריות מרכז אוסטרליה עד שנכחד בטבע. כיום מושב בהדרגה לטבע ביבשת ולאי טרימוויל.
תיאור

הוולבי האדמוני הוא כיסאי קטן וגוצי הדומה במראהו ובהתנהגותו לארנבון. הוא נבדל מהארנב במספר דברים בולטים: יש לו רגליים אחוריות גדולות יותר עם קרסוליים ארוכים, גוף דק וכפוף, גפיים קדמיות קטנטנות וזנב ארוך ודק. בהליכה רגילה, הוולבי האדמוני נע על ארבע בצורה זהה לארנב (שילוח הגפיים הקדמיות וגרירת הרגליים האחוריות), אך בריצה הוא נע בקפיצות הייחודיות לקנגורים.
גופו של הוולבי האדמוני קומפקטי ומקושת, ראשו וצווארו רחבים וקצרים, וחרטומו קצר ומעוגל. האוזניים שלו עגולות וארוכות בדומה לארנבים, אך קצרות משמעותית משל מיני וולבי אחרים. עיניו גדולות ושחורות, אפו קטן, שפתיו שסועות ומעליהן שפם קצר. הזכרים והנקבות זהים בצבעם, כאשר הנקבות גדולות בדרך כלל מהזכרים. משקל הנקבה 1.9-0.78 קילוגרם, ומשקל הזכר עד 1.8 קילוגרם. אורך גופה של הנקבה 36–39 סנטימטרים, ושל הזכר 31–36 סנטימטרים. אורך זנב הנקבה: 30.5-24 סנטימטרים, ושל הזכר 31–36 סנטימטרים. שניהם מתנשאים בעמידה לגובה של כ-30 סנטימטרים.
הפרווה של הוולבי הארנבי ארוכה, עבה ורכה, והיא ארוכה ומדובללת במיוחד לאורך הגב עד שנראית כמעין גלימה. צבעו של הוולבי נע בין חום-אדמדם לחום-צהבהב או חולי, ומתמזג היטב עם סביבת המחיה הצחיחה והחולית שלו; הצבע עשוי להיות חיוור במיוחד אצל פרטים מסוימים. הגב והרגליים נוטים לצבע אפרורי יותר, ולעומתם הגחון, המפשעה, החזה והגרון בצבע לבן-שמנת. הזרועות לבנות, ולעומתם כפות הידיים צבועות באדמדם או אפרפר.
הראש של הוולבי מתחלק בין המצח האפרורי לבין הלחיים החוליות, ויש לעיתים קרובות פס אדמוני דהוי שחוצה את העיניים ומסתיים בלוע. הסנטר והשפתיים בצבע שמנת, ואזור החוטם שחרחר מעט. האוזניים לבנות בצידן הפנימי ואפרוריות בצידן החיצוני. הזנב האפרורי קירח משיער, והוא משחיר בצידו העליון ובקצהו.
תפוצה > טווח היסטורי ונוכחי

הוולבי האדמוני אנדמי ליבשת אוסטרליה. עד שנות ה-30 של המאה ה-20, טווח התפוצה שלו היה רחב ביותר והשתרע על מרבית אוסטרליה המערבית והטריטוריה הצפונית, והוא נחשב לאחד הכיסאים הנפוצים ביותר. משנות ה-30 עד שנות ה-90, הוא נעלם לחלוטין מהיבשת כתוצאה ממגוון איומים. כיום, הוולבי האדמוני נותר רק בשני איים במפרץ הכרישים מול חופי מערב אוסטרליה: האי דורי (51.6 קילומטרים רבועים) והאי ברנייר (42.7 קמ"ר) שבהם מצוי גם הטקסון המונוטיפי הנדיר וולבי ארנבי מפוספס שדומה לו מבחינה חיצונית. מלבד שני האיים הללו, הוא הובא על ידי רשויות השימור האוסטרליות לאי טרימוויל (5.2 קילומטרים רבועים) הנמצא מול חופי פילבארה.
בעשור השני של המאה ה-21, הוולבי האדמוני הוכנס למספר איים אקולוגים (אזור יבשתי מבודד) באזורים שמהם נכחד בעבר: הפארק הלאומי ווטרארקה והפארק הלאומי אולורו בטריטוריה הצפונית, לורנה גלן באוסטרליה המערבית, ושמורת סקוטיה בניו סאות' ויילס. כל האוכלוסיות היבשתיות הללו נמצאות בשלבי התאקלמות, כך שעדיין לא מתייחסים אליהם כאוכלוסיות בר. ישנם מספר אוכלוסיות נוספות של וולבים אדמוניים בשבי ביבשת, שמיועדות להשבה לטבע בעתיד.
תפוצה > סביבת מחיה

הוולבי הארנבי האדמוני אכלס בעבר מגוון סוגי בתי גידול ברחבי היבשת האוסטרלית: ערבות עשב, פסיפס של חורשים ושטחי מרעה, גבעות סלעיות, יערות שיטה, לצד מישורים חוליים ודיונות במדבר טאנאמי, מדבר גיבסון ומדבר החול הגדול. הדרישה העיקרית של הוולבי, הייתה נוכחות של כיסי סבך נמוכים וצפופים המשמשים לו למסתור ולמאכל, בפרט כיסי הסבך הכדוריים של עשב הספיניפקס.
בטרם הגעת המתיישבים האירופאים ליבשת, הילידים האבוריג'ינים היו נוהגים להבעיר בצורה מבוקרת את כדורי הספיניפקס, ובכך גרמו לחידוש מתמיד של הצמחייה והשפיעו לטובה על המיקרו-פאונה האוסטרלית. לאחר הגעת המתיישבים האירופאים, האבוריג'ינים נדחקו ממקומם או שנאסר עליהם להבעיר שריפות. כתוצאה מכך, הצמחייה המקומית הפכה ליבשה וסבוכה, והפכה לפגיעה במיוחד לשריפות בר טבעיות שכילו אזורים ענקיים. בכך האירופאים הובילו בעקיפין לצניחה קטסטרופלית באוכלוסיות הכיסאים הקטנים דוגמת הוולבי האדמוני, ורבים מהם נכחדו מן העולם או שהפכו לנדירים ביותר. בית הגידול הנוכחי של הוולבי האדמוני באיים דורי ובריינר במפרץ הכרישים מתאפיין באקלים ים-תיכוני, ומורכב מפסיפס של דיונות חול קטנות, כרי עשב, כיסי סבך קטנים של שיחי הדסיים, וגבעות סלעיות קטנות של אבן גיר או טרוורטין.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

הוולבי האדמוני הוא יונק פעיל לילה. במהלך היום הוא מנמנם במחילה המוגנת שלו, ויוצא ממנה לאחר השקיעה. הזכרים מופיעים מוקדם יותר מהנקבות. חלק הארי של פעילות הוולבי (שיחור המזון, טיפוח, אינטראקציה בין הוולבים, וכו') מתרחש בעיקר בשעות הלילה המוקדמות. בדומה ליונקים קטנים נוספים, גם הוולבי הארנבי הוא יונק מתבודד הפעיל בעיקר בגפו.
הוולבי האדמוני הוא יונק מתחפר; הוא חופר לעצמו מחילה קצרה באורך של מטר בממוצע ובעומק של 3 מטר המשמשת לו להגנה מפני טורפים וחום המדבר במהלך היום. לעיתים, הוולבי מסתפק במאורה קטנה שנחפרת בתוך כדורי הספיניפקס הסבוכים או שיחים אחרים. הוולבי גם מסתייע בפרוותו החולית כדי להתמזג עם הנוף המדברי והצחיח. כאשר הוולבי נתקל בסכנה בשטח הפתוח, הוא פותח בריצת זיגזג קופצנית עד למקום המסתור הראשון שיקרה בדרכו, דבר שהוליד את הכינוי המדעי "ארנבת רוקדת".
הטורפים העיקריים של המין ביבשת היו שועל האדום וחתול הבית שהובאו על ידי האדם, ובמידה פחותה גם הדינגו. באיים שבהם המין שרד כיום, אין לו טורפים טבעיים. חפירת המחילות הקטנות והרגלי הרעייה של הוולבי הארנבי, הפכו אותו למהנדס סביבה זוטר ברחבי המדבריות האוסטרלים. בטרם נעלם מהיבשת, הוא חווה תחרות משמעותית על מקורות מחייה מצד הארנבון המצוי שהובא ליבשת, שכן שניהם בעלי אקולוגיה ותזונה דומה.
מתצפיות בטבע, עולה כי הן הזכרים והן הנקבות חיים בתוך שטח פעילות קבוע, שגבולותיו מסומנים בריח ובשתן. שטחו של הזכר גדול משמעותית וכולל בתוכו מספר שטחי נקבות. השטח של הוולבי כולל בתוכו כיסי עשב ספיניפיקס צפוף הפזורים על פני שטחים פתוחים ומשמשים לו למקלט ביום ולהסתרה מפני טורפים במהלך התנועה בלילה. דפוסי השימוש בבית הגידול משתנים בהתאם לזמינות המזון ולעונה, ומושפעים רבות מכמות המשקעים. הוולבי תר אחר מזון בעיקר בשטח הפתוח, היות שיש בו מגוון רב יותר של מזון; עם זאת, בפועל הוא שוהה זמן רב יותר באזורי הגבול בין הסבך לשטח הפתוח, עקב רצונו להיות סמוך ככל האפשר לאזור מוגן בעת סכנה.
חרף העובדה שהוולבי הארנבי חי בשטח קבוע, הוא אינו טריטוריאלי, ומסתפק בהפגנת דומיננטיות כלפי בני מינו אם בכלל. הדבר נובע הן מהנדירות של המין, והן מאופיו השקט והמתבודד של הוולבי אשר נוטה להימנע מעימותים. גילויי תוקפנות במפגשים בין וולבים נדירים למדי; מפגש בין נקבות יכלול רחרוח הדדי ותו לא, ומפגש בין הזכרים יסתיים לרוב בהפגנת דומיננטיות. בשבי, ישנן עדויות ליצירת מדרג חברתית אצל הזכרים והנקבות המתבטא בגישה למזון וברבייה. בטבע לעומת זאת, צפיפות האוכלוסייה נמוכה כל כך עד שאין זה סביר שיתקיים מדרג חברתי. הוולבים הארנביים מתקשרים ביניהם באמצעות שפת גוף, סימני ריח וקולות; וולבי מבוהל, יפיק ציוץ חזק תוך כדי ריצה למסתור אשר משמש גם כסימן אזהרה.
אקולוגיה > תזונה

הוולבי האדמוני הוא יונק צמחוני מובהק. תזונתו מורכבת בעיקר מזרעים, עשבים, פירות, עשבי תיבול ושיחים שונים הפזורים בבית הגידול שלו. הוולבי מסוגל לשנות את הרגלי התזונה שלו בהתאם למצב הסביבתי, ובכך לעבור בנקל תקופות בצורת. חד-פסיגיים מהווים את התזונה העיקרית של הוולבי (65-44%); מבין החד-פסיגיים, הוולבי מגלה העדפה לגבעולים, לעלים ולזרעים של מספר מיני בן-חילף (Eragrostis) ותלת-מלען (Aristida), וכן לזרעיו של עשב הספיניפקס; הגבעולים של עשב הספיניפקס לעומת זאת, נצרכים על ידי הוולבי רק בלית ברירה. במקום שני לאחר החד-פסיגיים, נמצאים מספר מיני גומא, עליעב, ובולבוסטיליס (Bulbostylis) שמהווים 32-15% מהתזונה.
במידת הצורך, הוולבי מנצל גם הצוף המזין מפרחי הגרווילאה הדבשית (Grevillea juncifolia), וסוקולנטים נאכלים ללא היסוס כאשר הם זמינים. גודניה (Goodenia), נאובסיה (Neobassia), סטאקהוסיה (Stackhousia) וזרעיו וענביו של גפן האהבה (Cassytha filiformis - צמח טפיל ממשפחת העריים) מהווים חלק חשוב מהתזונה המשנית. דו-פסיגיים שקשים יותר לעיכול וכן חרקים, נצרכים על ידי הוולבי בתקופות של מחסור במזון.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

בשבי, הוולבי הארנבי מתרבה ברציפות לאורך כל השנה. בטבע לעומת זאת, מרבית הלידות חופפות לחודשי הגשמים שבהם יש מזון זמין ואיכותי יותר. במפגש בין הזוויגים, הזכר ירחרח את הנקבה בשביל לבדוק האם היא עומדת לפני ביוץ. אם כן, הנקבה תפגין התנהגות כנועה; במידה ולא, היא תתרחק או תבעט בזכר. בטבע, הזכר עשוי לשמור על נקבה לתקופה מסוימת עד למועד הביוץ, ובמהלך התקופה הזאת, עשויים להתקבץ סביבה זכרים נוספים שיזכו לגשת לנקבה לפי מיקומם במדרג החברתי. בדומה לקנגורים אחרים, נקבת הוולבי הארנבי מסוגלת לשלוט על לידת והתפתחות העובר בתופעה המכונה דיאפאוזה עוברית. תכונה זאת מאפשרת לנקבה לצמצם את המרווח בין ההמלטות במקרה שיש מזון בשפע, להשהות את התפתחות העובר או אפילו להפסיק את ההיריון לחלוטין בתקופת בצורת. הדיאפאוזה חיונית במיוחד עבור הוולבי הארנבי אשר חי בסביבת מחיה מדברית ובלתי יציבה.
משך ההיריון כולו הוא שבועות בודדים, לאחריהם נולד וולד זעיר דמוי ג'לי הזוחל בכוחות עצמו לעבר הכיס. יחסית לכיסאים אחרים, הגור של הוולבי הארנבי שוהה בכיס זמן קצר יחסית: 4 חודשים לכל היותר. הוא נגמל בגיל 5 חודשים, ומגיע לבגרות לרוב לאחר שנה וחצי. לאחר הגמילה של הגור, אימו מתחילה להתייחס אליו באגרסיביות במטרה לגרום לו לעזוב את השטח ולמצוא מקום משלו. הסיבה לכך היא כדי להקטין את התחרות על מקורות המזון אשר נדירים למדי בסביבה המדברית. בתנאים סביבתיים נוחים, הנקבה יכולה להמליט עד 3 גורים בשנה.
תוחלת החיים של הוולבי האדמוני בטבע אינה ידועה; בשבי היא עשויה להגיע ל-13 שנים.
מצב שימור

הוולבי הארנבי האדמוני מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור פגיע (VU), לאור העובדה שנכחד בטבע ביבשת, ובשל טווח התפוצה המצומצם שלו שמוגבל למספר איים בחופי אוסטרליה המערבית. מאחר שחלק הארי של האוכלוסייה מצוי באיים, הוולבי מאוים מצד החדרת טורפים פולשים או מהתפרצות מחלות אקזוטיות בתוך האיים, וכן עשוי להיות מושפע לרעה משינויים במזג האוויר או מסופות ציקלון.
מאמצי השימור עבור הוולבי הארנבי כוללים מעקב ופיקוח צמוד על אוכלוסיות הבר באיים והאוכלוסיות השבויות למחצה ביבשת, וגידול גרעיני רבייה בשבי. פקחים של רשויות השימור האוסטרליות פועלים להשמדת טורפים פולשים כחתולים ושועלים באיים בחוף המערבי של אוסטרליה, במטרה לשחרר בהם לאחר מכן יונקי כיס נדירים דוגמת הוולבי הארנבי. כן נעשים פעולות להעלאת המודעות למצוקתו של המין, ולאיתור אזורים פוטנציאליים נוספים ברחבי טווח התפוצה ההיסטורי שלו.
האוכלוסייה העולמית של הוולבי הארנבי האדמוני נאמדת בכ-4,000 פרטים.
לקריאה נוספת

Bolton, Brian Leslie, and Peter Kenneth Latz. "The western hare-wallaby Lagorchestes hirsutus (Gould)(Macropodidae), in the Tanami Desert." Wildlife Research 5.3 (1978): 285-293.
Lundie-Jenkins, Geoff. "Ecology of the rufous hare-wallaby, Lagorchestes hirsutus Gould (Marsupialia: Macropodidae) in the Tanami Desert, Northern Territory. I Patterns of habitat use." Wildlife Research 20.4 (1993): 457-475.
Eldridge, M. D. B., et al. "Genetic diversity in remnant mainland and “pristine” island populations of three endemic Australian macropodids (Marsupialia): Macropus eugenii, Lagorchestes hirsutus and Petrogale lateralis." Conservation Genetics 5.3 (2004): 325-338.
Short, Jeff, and Bruce Turner. "The distribution and abundance of the banded and rufous hare-wallabies, Lagostrophus fasciatus and Lagorchestes hirsutus." Biological Conservation 60.3 (1992): 157-166.
Richards, J. D., et al. "The biology of banded (Lagostrophus fasciatus) and rufous (Lagorchestes hirsutus) hare-wallabies (Diprotodontia: Macropodidae) on Dorre and Bernier Islands, Western Australia." Wildlife Research 28.3 (2001): 311-322.
הערות שוליים

↑  וולבי ארנבי אדמוני באתר הרשימה האדומה של IUCN
| קנגוריים |
| --- | --- | --- |
| וולביים ארנביים מפוספסים | וולביים ארנביים מפוספסים |  |
| וולבי ארנבי מפוספס | וולבי ארנבי מפוספס (סוג ומין יחיד) |   |
| קנגורים | קנגורים |   |
| קנגורו | קנגורו אפור מזרחי • קנגורו אפור מערבי • קנגורו אדום • וולארו האנטילופה • וולארו מצוי • וולארו שחור • וולבי אגיל • וולבי שחור-פס • וולבי טמר • וולבי סבך מערבי • וולבי פרמה • וולבי זנב-שוט • וולבי אדום-צוואר |   |
| קנגורו אילני | קנגורו אילני אפרורי • קנגורו אילני לומהולץ • קנגורו אילני בנט • קנגורו אילני דובי • קנגורו אילני הואון • קנגורו אילני דוריה • קנגורו אילני סרי • קנגורו אילני גודפלו • קנגורו אילני עטוי-זהב • קנגורו אילני שפלתי • קנגורו אילני הוזר • קנגורו אילני וונדיוואי • איפולה • דינגיסו • טנקיל |   |
| וולבי הצבי | וולבי צבי שחור • וולבי צבי לבן-פס • וולבי צבי אפור • וולבי צבי חום |   |
| וולבי יערוני | וולבי יערוני מקלאי • וולבי יערוני זוטר |   |
| וולבי ארנבי | וולבי ארנבי ממושקף • וולבי ארנבי אדמוני |   |
| וולבי זנב-מסמר | וולבי זנב-מסמר מרוסן • וולבי זנב-מסמר צפוני |   |
| וולבי הסלע | וולבי סלע קצר-אוזן • וולבי סלע וילקינס • וולבי סלע פרוסרפיני • וולבי סלע רוטשילד • וולבי סלע צהוב-רגל • וולבי סלע אלייד • וולבי סלע כף-יורק • וולבי סלע גודמן • וולבי סלע הרברט • וולבי סלע חדגוני • וולבי סלע שחור-צד • וולבי סלע מאריבה • וולבי סלע זנב-מברשת • וולבי סלע סגול-צוואר • וולבי סלע שרמן • מונג'ון • נברלק |   |
| פדמלון | פדמלון טסמני • פדמלון בראון • פדמלון כהה • פדמלון קלבי • פדמלון ההרים • פדמלון אדום-רגל • פדמלון אדום-צוואר |   |
| וולבי ביצות | וולבי ביצות (סוג ומין יחיד) |   |
| קווקה | קווקה (סוג ומין יחיד) |   |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532488605171 
איור של וולבים ארנבים אדמוניים.
נוף אופייני לבית גידולו של הוולבי הארנבי האדמוני.
וולבי ארנבי אדמוני תר אחר מזון בלילה.
סרטון של וולבי ארנבי אדמוני בריצה קופצנית.
וולבי ארנבי אדמוני ובטונג זנב-מברשת, באתר ההשבה לטבע "דריאנדרה".
חוסה אנטוניו רייס

חוסה אנטוניו רייס קלדרון (בספרדית: José Antonio Reyes Calderón‏; 1 בספטמבר 1983 – 1 ביוני 2019) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק כשחקן התקפי. נהרג בתאונת דרכים באזור סביליה.