stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זנו

ערך זה עוסק במושג סיינטולוגי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
זנו (מאנגלית: Xenu, לעיתים נכתב גם כ-Xemu) הוא, לפי מייסד הסיינטולוגיה ל. רון האברד, שליט עריץ של "הקונפדרציה הגלקטית" (קונפדרציה מדינית של כוכבים).
לפני כ-75 מיליון שנה שלח זנו לכדור הארץ מיליארדי בני אדם במטוסים דמויי דאגלס DC-8, הקפיא אותם והשתיל אותם בתוך הרי געש. לאחר מכן הפציץ אותם בפצצות מימן, שגרמו למותם. נשמות אותם אנשים נאספו על ידי שלוחיו של זנו, והם נאלצו לצפות במעין בתי קולנוע בסרטים תלת-ממדיים עם מידע מוטעה במשך 36 ימים.
נשמות אלו שנקראות על ידי האברד "תטאנים", איבדו לאחר שטיפת המוח את הזהות האישית שלהם, והחלו להתקבץ באלפים. התטאנים החלו להתיישב בגופם של בני האדם בכדור הארץ ולגרום להם מגוון קשיים פיזיים ופסיכולוגים. לפי האברד, לסיינטולוגיה שיטה לטהר את בני האדם מאותם תטאנים.
הסיפור על זנו מפורט על ידי האברד במסמך בשם OT III, שהוא חלק מדוקטרינת "הטכנולוגיה המתקדמת" הסודית של הסיינטולוגיה. רק סיינטולוגים שעברו הכשרות מתקדמות ויקרות וטיפולי "אודיטינג" ומגיעים למצב "קליר", יכולים לשמוע את הסיפור של זנו. הסיפור מתואר בפירוט בסדרת הרצאות של האברד מאוקטובר 1968 וכן בתסריט שכתב בשנת 1977, בשם Revolt in the Stars.
בחוגי הסיינטולוגיה מכונה הסיפור של זנו "תקרית 2", או "חומת האש". האברד עצמו ייחס לסיפור חשיבות רבה ואמר שהוא מגלה את "הסודות של האסון אשר הוביל להתנוונות החיים כפי שאנו מכירים באזור הזה של הגלקסיה".
על סיינטולוגים החברים בכנסייה נאסר לקרוא את הטקסט OT III, שבו מפורט סיפורו של זנו, לפני שהשלימו קורסים מקדימים. לפי הסיינטולוגיה קריאת הטקסט ללא אישור עלולה להוביל לדלקת ריאות.
למרות האדרת הסודיות האופפת את תורת הנסתר הזו של האברד, עותקים של הטקסט מופצים באתרי אינטרנט רבים. למרות המערכות המשפטיות הרבות שארגוני סיינטולוגיה מנהלים על הפרת זכויות יוצרים, ההפצה לא פסקה. הדוברים הרשמיים של הכנסייה נמנעים בתוקף מכל התייחסות לזנו, אולם נעשו התייחסויות רשמיות לגביו מטעם הכנסייה בהתדיינויות בבית המשפט. בפעמים הנדירות בהם התייחסו בסיינטולוגיה לנושא, הם השוו אותו לסיפורי המקרא, שגם בהם מתוארים אירועים בעלי אופי פנטסטי, שמובנם מתברר רק לאחר שנים של למידה.
הסיינטולוגים העצמאיים, אשר אינם כפופים לכנסיית הסיינטולוגיה, ומתנגדים לה ולפעולותיה, אומרים שזהו סיפור, אמיתי או לא אמיתי, שכאשר מעבירים על תוכנו תהליכים מסוימים, הוא מפיק תוצאות טובות. ועל פי טענתם אף אחד לא חייב להאמין בקיומו של סיפור זה.
ז'יז'וקה דה ז'ריקואקוארה

ז'יז'וקה דה ז'ריקואקוארה (בפורטוגזית: Jijoca de Jericoacoara) היא עיירה בצפון-מערב מדינת סיארה שבברזיל, לחוף האוקיינוס האטלנטי, 327 ק"מ מערבית לפורטלזה. בשנת 2010 התגוררו בה כ-17 אלף תושבים.
אטימולוגיה

שמה של העיירה מורכב משני החלקים המרכיבים אותה. מקור השם ז'ריקואקוארה הוא בטופי-גוארני. יורוקו (Yuruco) פירושו "בור" וקוארה ("cuara") פירושו צב. חיבור השניים, "יוּרוּקוּקוּאַרַה", במשמעות "בור הצבים", מתייחס לכך שצבי הים נהגו לחפור בורות  בחוף הים באזור זה, לשם הטלת ביציהם. לפי פירוש מקובל אחר, מקור השם נגזר מגבעה סמוכה, שנראית מהים כאליגטור (בטופי-גוארני: Jacarequara (זַ'קַארֵקוּאַרַה)). מקור השם ז'יז'וקה הוא ככל הנראה בצירוף Ji ("צפרדע") ו-Oca ("בית"), היוצר את המילים "בית הצפרדעים".
היסטוריה

האזור בו שוכנת כיום העיירה הייתה בעבר מקום מושבם של בני הטרממבה. מגלי ארצות פורטוגלים סיירו באזור בראשית המאה ה-17, ומיפו את קו החוף. ב-1613 הקים במקום ז'רונימו דה אלבקרקה מבצר, אך עקב התקפות של התושבים המקומיים ושל פריבטירים צרפתים הוא ננטש כבר ב-1614. במהלך הכיבוש ההולנדי של צפון-מזרח ברזיל, השתלטו ההולנדים על המבצר ב-1637, והקימו אותו מחדש. גם הם לא עמדו בהתקפות התושבים המקומיים, והם נטשו אותו ב-1644. לאחר שהפורטוגלים החזירו לעצמם את השליטה באזור, הם ניסו להקים מבצר חדש ב-1655, אך לא השלימו את בנייתו.
במשך מאות שנים נותר האזור הקשה לגישה מבודד, ורק ב-1923 הוקם במקום כפר דייגים קטן. ב-1952 הוקם מגדלור על גבעה המתנשאת לגובה של 120 מ' ממזרח לכפר. ב-1984 החל האזור לשנות את אופיו באופן דרמטי. הדיונות והלגונות הסובבות את הכפר, וכן חוף הים שלו, הוכרזו כאזור מוגן. באותה שנה, הגדיר הוושינגטון פוסט את חוף הים של ז'ריקואקוארה כאחד מעשרת חופי הים היפים בעולם. כתוצאה מכך, הפך כפר הדייגים הקטן למוקד תיירות למטיילים מרחבי העולם  וב-6 במרץ 1991 קיבלה מעמד של רשות מקומית עצמאית. ב-2002 הוכרז האזור המוגן כפארק לאומי.
חרף השינוי באופי היישוב, התשתיות בו התפתחו באיטיות. עד 1998 סופק החשמל לעיירה באמצעות גנרטורים, ורק באותה שנה התחברה לרשת החשמל הארצית. בנוסף, בעוד שבאזור ז'יז'וקה נסללו מספר כבישים, באזור ז'ריקואקוארה, המצוי כולו בשטח הגן הלאומי, דרכי עפר, והגישה אליה אפשרית רק ברכב שטח.
גאוגרפיה

תחום השיפוט של ז'יז'וקה דה ז'ריקואקוארה משתרע על פני כ-200 קמ"ר. האזור המיושב של ז'יז'וקה מצוי בחלק הדרומי, בסמוך לכביש המדינתי CE-085, המחבר בין פורטלזה לקמוסים. באזור זה מצויים בית העירייה ומרבית מוסדות הציבור. צפונית לאזור המיושב מצויה לגונת ז'יז'וקה, הנשפכת לאוקיינוס האטלנטי שמצפון. האזור הצפוני, הכולל דיונות רבות, הוא תחום הגן הלאומי, המשתרע על פני 88.5 קמ"ר. בשטח הגן הלאומי מצוי גם האזור המיושב השני, ז'ריקואקוארה, ובו מרוכזים גם מרבית בתי המלון ושירותי התיירות. אזור מיושב זה נמצא בצדו המערבי של חצי אי קטן.
תיירות

מספר אתרי טבע בתחומי העיירה מהווים את מוקדי המשיכה לתיירים:
חוף ז'ריקואקוארה. חוף הים הוא שהביא לפרסומה של העיירה, והוא משתרע בצדם המערבי והצפוני של חצי האי. מדרום לעיירה נושקת לחוף הים דיונה המכונה "דיונת השקיעה" (duna do Pôr do sol), שכן בשל מיקומה בצדו המערבי של חצי האי, ניתן לחזות ממנה בשמש השוקעת בים. בברזיל, שמרבית חופיה הם במזרח, בצפון או בדרום, מחזה זה אינו שכיח.
פדרה פוראדה. "הסלע המחורר" (Pedra Furada) הוא סלע גדול המצוי בחופו המזרחי של חצי האי, ושמי הים יצרו בו חור גדול היוצר קשת טבעית. פדרה פוראדה היא אחד מהמקומות המזוהים ביותר עם ז'ריקואקוארה, והיא נכללה גם בדגל ובסמל של העיירה.
לגונת ז'יז'וקה. הלגונה כוללת שתי שלוחות, המכונות לגואה דו פראיסו (Lagoa do Paraíso; "לגונת גן עדן") ולגואה אזול (Lagoa Azul; "הלגונה הכחולה"), שחופיהן יפים לרחצה.
בנוסף לאתרי הטבע, מתקיימות בעיירה, בחוף הים שלה ובדיונות הסובבות אותה פעילויות כגלישת רוח, גלישת גלים, גלישת עפיפונים, סקי חול, טיולי באגי ורכיבה.
הערות שוליים

↑  A TOPONÍMIA DAS PRAIAS DO CEARÁ
↑  NAVARRO, E. A. Método moderno de tupi antigo: a língua do Brasil dos primeiros séculos. Terceira edição. São Paulo. Global. 2005. p. 287-288.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530983805171 
אזור ז'ריקואקוארה ב-1629
תיירים מתבוננים בשקיעה בדונה דו פור דו סול
חואן סנטיסטבן

חואן סנטיסטבן (בספרדית: Juan Santiesteban Troyano; נולד ב-8 בדצמבר 1936 בסביליה שבספרד) הוא כדורגלן ומאמן עבר מעוטר כשחקן וכמאמן מחלקת הנוער של נבחרת ספרד, וזוכה פרס נשיא אופ"א.
תארים > כשחקן

אליפות ספרד (4): 1956/1957, 1957/1958, 1960/1961, 1963/1964
הגביע הביניבשתי (1): 1960
ליגת האלופות (4): 1956/1957, 1957/1958, 1958/1959, 1959/1960
הגביע הלטיני (1): 1957
תארים > כמאמן

משחקי הים התיכון: 2005
אליפות אירופה עד גיל 19: 2007
אליפות אירופה עד גיל 17: 2007, 2008
סגנות: 2003, 2004
סגנות גביע העולם בכדורגל עד גיל 17: 1991, 2003, 2007
אליפות אירופה עד גיל 16: 1991, 1997, 1999, 2001
סגנות: 1992, 1995
זוג מנצח VIP עונה 2

| --- | --- |

לוגו התוכנית בעונה השנייה
 מנחים:  איתי תורג'מן
 משתתפים:  ראו בהמשך
 זוכים:  דנית גרינברג ואליאב אוזן
 פרסים:  558,000 ש"ח
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר פרקים:  15
 הפקה
 חברת הפקה:  אבוט המאירי
 אורך פרק:  75 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  23 ביולי 2017 – 14 בספטמבר 2017 (54 ימים)
 קישורים חיצוניים
 אתר התוכנית
 → עונה ראשונהעונה שלישית ←
זוג מנצח VIP עונה 2 היא העונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "זוג מנצח VIP". העונה שודרה מ-23 ביולי עד 14 בספטמבר 2017 בערוץ 10. את העונה הנחה איתי תורג'מן. בעונה זאת הזוג המנצח הוא דנית גרינברג ואליאב אוזן.
על העונה

עונה זאת היא העונה השנייה של התוכנית "זוג מנצח VIP". בינואר 2017 פורסם שהתוכנית צפויה לחזור לאוויר לאחר 3 שנים מסיום העונה הראשונה. התוכנית חזרה לאוויר למרות תוכנית הקיצוצים בערוץ 10 בשנת 2014, שבמסגרתה החליט הערוץ לוותר על הפקת תוכניות מציאות.
לעומת העונה הקודמת בה השתתפו 8 זוגות, בעונה זאת השתתפו רק 6 זוגות. בנוסף לא נערכו הדחות אלא טקסי "תספורת" בהם בוחרים למי לקחת כסף מהקופה.
איתי תורג'מן המשיך בהנחיית התוכנית לאחר שהנחה את העונה הראשונה.
הזוגות המשתתפים

| זוג | סטטוס זוגי | מקום |
| --- | --- | --- |
| דנית גרינברג ואליאב אוזן | נשואים | הזוג המנצח |
| מאיה פישל וג'ובאני רוסו | רומן שהסתיים בחתונה | מקום 2 |
| גליל ודודו שפיגל | נשואים | מקום 3 |
| דנה זרמון וגיא ביטון | מתחתנים בעוד חודש | מקום 4 |
| אילנית ואבי לוי | נשואים | מקום 5 |
| אביבה תבורי וערן ברנע | בני זוג בתוכנית | פרשו |
↑  לאחר התוכנית התגרשו
↑  לאחר התוכנית התחתנו
↑  נפרדו במהלך התוכנית
טבלת הצבעות

הזוג מועמד לתספורת ואינו רשאי להצביע
| הזוג | שבוע 1> 20,000₪ | שבוע 2> 40,000₪ | שבוע 3> 120,000₪ | שבוע 4> 60,000₪ | שבוע 5> 60,000₪ | שבוע 6> 60,000₪ | שבוע 7 (חצי הגמר) | הגמר |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דנית ואליאב | אביבה וערן | ללא הצבעה | ללא הצבעה | אילנית ואבי | ללא הצבעה | אילנית ואבי | ללא הצבעה | ללא הצבעה |
| מאיה וג'ובאני | ללא הצבעה | גליל ודודו | אביבה וערן | דנה וגיא | דנה וגיא | ללא הצבעה | ללא הצבעה | ללא הצבעה |
| גליל ודודו | אביבה וערן | ללא הצבעה | אביבה וערן | אילנית ואבי | דנית ואליאב | מאיה וג'ובאני | ללא הצבעה | ללא הצבעה |
| דנה וגיא | אביבה וערן | גליל ודודו | אביבה וערן | ללא הצבעה | ללא הצבעה | מאיה וג'ובאני | ללא הצבעה | הודחו |
| אילנית ואבי | אביבה וערן | גליל ודודו | אביבה וערן | ללא הצבעה | דנה וגיא | ללא הצבעה | ללא הצבעה | הודחו |
| אביבה וערן | ללא הצבעה | דנית ואליאב | ללא הצבעה | אילנית ואבי | פרשו | פרשו | פרשו | פרשו |
מדרוג

| שבוע | פרק | פרק | תאריך שידור מקוריישראל | מדרוג | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | פרק הבכורה | 23 ביולי 2017 | 10.3% |  |
| 1 | 2 | הריב על הקופה | 27 ביולי 2017 | 11.4% |  |
| 2 | 3 | מתחשמלים | 30 ביולי 2017 | 11.6% |  |
| 2 | 4 | טקס תספורת | 3 באוגוסט 2017 | 9.6% |  |
| 3 | 5 | הבגידה | 6 באוגוסט 2017 | 9.9% |  |
| 3 | 6 | ערן מתפוצץ | 10 באוגוסט 2017 | 9.5% |  |
| 4 | 7 | מבצע חילוץ | 13 באוגוסט 2017 | 10.1% |  |
| 4 | 8 | הפוליגרף | 20 באוגוסט 2017 | 12.7% |  |
| 5 | 9 | איפה משה? | 24 באוגוסט 2017 | 11% |  |
| 5 | 10 | העזיבה | 27 באוגוסט 2017 | 12.4% |  |
| 6 | 11 | מלחמה | 31 באוגוסט 2017 | 12.5% |  |
| 6 | 12 | החטיפה | 3 בספטמבר 2017 | 12.5% |  |
| – | 13 | משפחה | 7 בספטמבר 2017 | 6.4% |  |
| 7 | 14 | חצי גמר | 10 בספטמבר 2017 | 9% |  |
| הגמר | 15 | הגמר הגדול | 14 בספטמבר 2017 | 13% |  |

↑  המדרוג נכתב על פי נתוני צפייה ראשוניים, כולל צפייה נדחית עד 2:00 בלילה
↑  במגזר היהודי
הערות שוליים

↑  רן בוקר, "זוג מנצח" תחזור לעונה נוספת בערוץ 10, באתר ynet, 3 בינואר 2017
↑  נועה פרייס‏, "אם זה הולך כמו ריאליטי ומתנהג כמו ריאליטי - אז זה ריאליטי", באתר וואלה, 27 ביוני 2017
↑  אלכסנדר כץ, מועדון לילה נפרדת עם 22.3%; שיא של חודשים לחדשות 10, באתר אייס, 24 ביולי 2017
↑  נועה פרייס‏, רייטינג יומי: יצאת סביר, באתר וואלה, 31 ביולי 2017
↑  נועה פרייס‏, רייטינג יומי: מעז יצא מתוק, באתר וואלה, 4 באוגוסט 2017
↑  אלכסנדר כץ, כל תכניות הפריים-טיים נחלשו, סיון כהן צמודה לערוץ 2, באתר אייס, 7 באוגוסט 2017
↑  נועה פרייס‏, רייטינג סופ"ש: שפל שפל תרדוף, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2017
↑  אלכסנדר כץ, פתחו חיובי את השבוע: עליות ליצאת צדיק, חדשות 2 וזוג מנצח, באתר אייס, 14 באוגוסט 2017
↑  נועה פרייס‏, רייטינג יומי: בריחה ללא מציל, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2017
↑  נועה פרייס‏, רייטינג יומי: מה זה השטויות האלה ערוץ 2, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2017
↑  אלכסנדר כץ, הישרדות זינקה ל-26.6%; הנבחרת המושפלת רשמה 9%, באתר אייס, 3 בספטמבר 2017
↑  נועה פרייס‏, רייטינג יומי: אין שפנים בכובע, באתר וואלה, 4 בספטמבר 2017
↑  אלכסנדר כץ, גם גיבורת על לא עזרה: רק 8.9% ל'גב האומה' עם גל גדות, באתר אייס, 10 בספטמבר 2017
↑  אלכסנדר כץ, היי גיא, בונסרה: 11.1% נאים להשקה של גיא פינס בקשת, באתר אייס, 11 בספטמבר 2017
חואן סקיאפינו

חואן אלברטו "פפה" סקיאפינו וילאנו (Juan Alberto "Pepe" Schiaffino Villano;‏ 28 ביולי 1925 במונטווידאו - 13 בנובמבר 2002) היה כדורגלן אורוגוואי-איטלקי ששיחק בעמדות הקשר והחלוץ. ידוע במיוחד בשל הישגיו הגדולים במדי נבחרת אורוגוואי ומילאן במהלך שנות ה-50. נבחר על ידי הפדרציה הבינלאומית להיסטוריה וסטטיסטיקה של הכדורגל לכדורגלן האורוגוואי הטוב ביותר במאה העשרים, ולשישי בטיבו באמריקה הדרומית.
ביוגרפיה

סקיאפינו גדל במחלקת הנוער של המועדון האורוגוואי פניארול, והצטרף לקבוצה הבוגרת ב-1943. הוא שיחק בקבוצה במשך 11 שנים, במהלכן הצטיין והבקיע 88 שערים ב-227 משחקי ליגה. הוא היה שותף לזכיית הקבוצה בארבע אליפויות ליגת העל האורוגוואית, ונבחר לשחקן ההתקפה המצטיין של הליגה ב-1945. כישרונו נחשף ברחבי אירופה ובספטמבר 1954 הוא עבר למילאן האיטלקית, תמורת סכום שיא דאז בכדורגל העולמי.
במדי מילאן הוסט סקיאפינו לעיתים לעמדת הקשר, והציג יכולת מרשימה שהפכה אותו לאחד מגדולי השחקנים בתולדות המועדון. הוא הבקיע 60 שערים ב-171 משחקים, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות הסרייה א' בשנים 1955, 1957 ו-1959. הוא סייע לקבוצה להעפיל לגמר גביע אירופה לאלופות 1958 מול ריאל מדריד ואף הבקיע את השער הראשון במשחק, אך לבסוף הפסיד עמה 3-2 בהארכה. לאחר שש שנים במילאן עבר סקיאפינו לרומא ב-1960 ושיחק בה במשך שנתיים. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא זכה עמה בגביע ערי הירידים, וכעבור שנה פרש ממשחק.
סקיאפינו שיחק ב-21 משחקים במדי נבחרת אורוגוואי והבקיע שמונה שערים. הוא היה שותף לזכיית הנבחרת במונדיאל 1950, לאחר שכבש את השער הראשון של נבחרתו בניצחון 2-1 על ברזיל במשחק המכריע. המשחק התקיים במרקנה, אצטדיונה הביתי של ברזיל. כעבור ארבע שנים הגיע עם נבחרתו לחצי גמר מונדיאל 1954, שם הפסיד עמה להונגריה. לאחר מעברו לאיטליה קיבל סקיאפינו אזרחות איטלקית, ובעקבות כך עבר לשחק במדי נבחרת איטליה. הוא שיחק בנבחרת ארבע שנים, במהלכך הופיע בארבעה משחקים ולא הבקיע שער.
לאחר פרישתו ממשחק החל סקיאפינו לעבוד כמאמן נבחרת אורוגוואי ב-1974. הוא סיים את תפקידו כעבור שנה ועבר לאמן את פניארול, אך ב-1976 סיים את קריירת האימון שלו לאחר שנתיים בלבד. סקיאפינו אמור היה להגיע לטקס הפתיחה של משחקי מונדיאל 2006, אך הדבר לא יצא לפועל מאחר שנפטר ארבע שנים קודם לכן.
הערות שוליים

↑  http://www.rsssf.com/miscellaneous/iffhs-century.html#sampoy
חואן סמינריו

חואן רוברטו סמינריו רודריגס (בספרדית: Juan Roberto Seminario Rodríguez, נולד ב-22 ביולי 1936 בפיורה שבפרו) הוא כדורגלן עבר פרואני ששיחק מתחילת שנות ה-50 ועד תחילת 70 של המאה ה-20 בעמדות הקיצוני השמאלי והחלוץ. סמינריו שיחק במספר מועדונים באירופה ובהם ספורטינג ליסבון, ריאל סרגוסה, פיורנטינה וברצלונה. כשחקן סרגוסה היה מלך השערים של הליגה הספרדית לעונת 1961/1962. בנוסף, ב-19 הופעות במדי נבחרת פרו הבקיע שישה שערים.
תארים

גביע ערי הירידים (1): 1965/1966
מלך השערים של הליגה הספרדית (ה"פיצ'יצ'י"): 1961/1962
ז'יזל חלימי

| --- | --- |

 לידה:  27 ביולי 1927 לה גולט, תוניסיה 
 פטירה:  28 ביולי 2020 (בגיל 93) הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Zeiza Giselle Elise Taieb 
 מדינה:  תוניסיה, תוניסיה הצרפתית, צרפת 
 מקום קבורה:  פר לשז 
 השכלה:  Paris Faculty of Law and Economics  המכון למדע המדינה פריז  Carnot Lyceum of Tunis  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תפקיד:  חברת האספה הלאומית הצרפתית (2 ביולי 1981–10 בספטמבר 1984)  Permanent Delegates of France to UNESCO (13 באפריל 1985–1 בספטמבר 1986) 
 מפלגה:  Socialist, Radical, Citizen and Miscellaneous Left 
 בן או בת זוג:  Claude Faux 
 פרסים והוקרה:  מפקדת בלגיון הכבוד (2013)  מפקדת במסדר ההצטיינות הלאומי (2010) 
 חתימה:   
 
ז'יזל חלימי (בצרפתית: Zeiza Gisèle Élise Taïeb;‏ 27 ביולי 1927 – 28 ביולי 2020) הייתה עורכת דין, פמיניסטית, ומסאית יהודייה צרפתית-תוניסאית. היא נודעה בהגנה על זכויות נשים, והייתה פעילה בדרישת הזכות להפלה.
קורות חיים

חלימי נולדה בלה גולט, תוניסיה, ב-27 ביולי 1927, למשפחה יהודית שמרנית. היא התחנכה בליסי שבתוניס, ולאחר מכן למדה בסורבון, סיימה לימודי משפטים ופילוסופיה. ילדותה והדרכים שבהן היא משלבת זהות יהודית-מוסלמית נדונים בספר זיכרונותיה, Le lait de l'oranger. היא הייתה נשואה תחילה לפול חלימי, ולאחר מכן לקלוד פו. היא מתה למחרת יום הולדתה ה-93, ב-28 ביולי 2020.
ניסיון להחליף ב-2021 את פסלו של נפוליאון, שמוצב בבניין העירייה ברואן מאז 1865, בפסלה של ז'יזל חלימי, נכשל, לאחר שהתושבים המקומיים הביעו התנגדות.
קריירה

בשנת 1948, חלימי הוסמכה כעורכת דין, לאחר שמונה שנים בלשכת עורכי הדין בתוניס, עברה להתמחות במסגרת לשכת עורכי הדין בפריז בשנת 1956. היא פעלה כיועצת של החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה, בעיקר עבור הפעילה ג'מילה בופאצ'ה ב-1960, שנאנסה ועונתה על ידי חיילים צרפתים, וכתבה ספר ב-1961 (עם הקדמה מאת סימון דה בובואר) על מנת להעלות את המודעות למקרה. היא גם הגנה על יחידים באסקיים שהואשמו בפשעים שבוצעו במהלך הסכסוך בחבל הבאסקים, והייתה יועצת במקרים רבים הקשורים לבעיות נשים, כמו משפט בגין הפלה מלאכותית בבוביני ב-1972 (של נערה בת 17 שהואשמה בהשגת הפלה לאחר שנאנסה), שמשך תשומת לב לאומית.
ב-1967 היא עמדה בראש ועדת ראסל, שיזמו ברטראנד ראסל וז'אן-פול סארטר כדי לחקור ולהעריך את הפעולה הצבאית האמריקאית מלחמת וייטנאם.
ב-1971 היא הקימה את הקבוצה הפמיניסטית Choisir (לבחור) כדי להגן על הנשים שחתמו על מניפסט ה-343 ושהודו בביצוע הפלות בלתי חוקיות, שחלימי הייתה אחת מהן. בשנת 1972, Choisir התגבשה לגוף רפורמי מובהק, והקמפיין השפיע רבות על העברת החוק המתיר אמצעי מניעה והפלות שבוצעה על ידי סימון וייל ב-1974.
ב-1981, היא נבחרה לאספה הלאומית הצרפתית,< כסוציאליסטית עצמאית, והייתה נציגת מחוז איסר עד 1984. בין השנים 1985 ו-1987 היא הייתה שגרירת צרפת באונסק"ו.
בשנת 1998, היא הייתה חברה מייסדת ב-ATTAC .
עבודות

| כותרת | זמן הפרסום הראשון | מזהה ייחודי |
| --- | --- | --- |
| ג'מילה בופאצ'ה | 1962 | ISBN 978-2070205240 |
| Le procès de Burgos | 1971 | ISBN 978-2070279487 |
| La cause des femmes | 1973 | ISBN 2-246-00028-9 |
| אבורטמנט, une loi en procès | 1973 | ISBN 2-246-00028-9 |
| הזכות לבחור | 1977 | ISBN 0-7022-1433-7 |
| Viol, Le procès d'Aix: Choisir la cause des femmes | 1978 | ISBN 978-2070353989 |
| Le Program commun des femmes | 1978 | ISBN 2-246-00572-8 |
| le Lait de l'Oranger | 1988 | ISBN 0-7043-2738-4 |
| Une embellie perdue | 1995 | ISBN 2-07-073788-8 |
| La nouvelle cause des femmes | 1997 | ISBN 2-02-031973-X |
| פריטנה | 1999 | ISBN 2-259-19134-7 |
| La parité dans la vie politique | 1999 | ISBN 2-11-004376-8 |
| תטפל בחוסר כבוד | 2002 | ISBN 2-259-19453-2 |
| Le procès de Bobigny: Choisir la cause des femmes | 2006 | ISBN 2-07-077515-1 |
| לה כהינה | 2006 | ISBN 2-259-20314-0 |
| Ne vous résignez jamais | 2009 | ISBN 978-2-259-20941-0 |
| Histoire d'une תשוקה | 2011 | ISBN 2-259-21394-4 |
לקריאה נוספת

General Paul Aussaresses, The Battle of the Casbah: Terrorism and Counter-Terrorism in Algeria, 1955-1957. (New York: Enigma Books, 2010) ISBN 9781929631308.
Natalie Edwards, The Autobiographies of Julia Kristeva, Gisèle Halimi, Assia Djebar and Hélène Cixous : beyond "I" versus "we". (Chicago: Northwestern University, 2005) ISBN 0542173042.
הערות שוליים

↑  Lawrence D. Kritzman; Brian J. Reilly; Malcolm DeBevoise (בספטמבר 2007). The Columbia History of Twentieth-Century French Thought. Columbia University Press. p. 42. ISBN 978-0-231-10790-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Gisèle Halimi - Sa bio et toute son actualité". www.elle.fr (בצרפתית).
↑  "L'avocate Gisèle Halimi, défenseuse passionnée de la cause des femmes, est morte". Le Monde (בצרפתית). 28 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  חיים איסרוביץ, ‏צרפת: האם פמיניסטית יהודייה תחליף את פסלו של נפוליאון?, באתר מעריב אונליין, 23 בספטמבר 2021
↑   פסל נפוליאון לא יוחלף בדיוקן של פמיניסטית, סרטון בערוץ "NTD Hebrew", באתר יוטיוב (אורך: 02:26)
↑  אזרחי העיר רואן בצרפת החליטה: פסל נפוליאון לא יוחלף בדיוקן של יהודיה פמיניסטית, באתר רוטר.נט
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Une vie : Gisèle Halimi". Brut (בצרפתית). 2020-07-28.
↑  Raylene L. Ramsay (2003). French women in politics: writing power, paternal legitimization, and maternal legacies. Berghahn Books. pp. 135–139. ISBN 978-1-57181-081-6.
↑  "France". UNESCO. 17 באוקטובר 2007. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2003. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ATTAC founding members" (בצרפתית). אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262241405171  BIBSYS: 90356437  BNE: XX5051851  BnF: cb11906728m (data)  CiNii: DA00831510  GND: 118894552  ICCU: IEIV037705  ISNI: 0000 0001 1062 1749  LCCN: n50017915  LNB: 000113970  NDL: 00442199  NLA: 35162832  NLK: KAC2021G9524  NTA: 073514403  RERO: 02-A003342034  SUDOC: 029272017  Trove: 847567  VIAF: 51690665   WorldCat (עם VIAF): 51690665
ורייזון תקשורת

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית - NYSE: VZ
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (VZ)  נאסד"ק (מאי 2010–VZ) 
 תקופת הפעילות:  שנת 1983 בתור "בל אטלנטיק" (פוצלה מתאגיד AT&T)   שנת 2000 בשם "ורייזון קומיוניקיישנס" – הווה
 חברות בנות:  AOL  Verizon Wireless  Yahoo!  Verizon Pennsylvania  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מיקום המטה:  ניו יורק 
 משרד ראשי:  ארצות הברית ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  שירותי תקשורת
 מוצרים עיקריים:  טלפוניה, אינטרנט, טלוויזיה
 שווי שוק:  180.80 מיליארד דולר (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  136,835,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  30,467,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  21,256,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 הון עצמי:  69,272,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2020) 
 יו"ר:  האנס וסטברג
 מנכ"ל:  לוואל מק'אדם
 עובדים:  177,900 (נכון לשנת 2015)
  
 www.verizon.com
 
חברת ורייזון תקשורת (באנגלית: .Verizon Communications Inc) היא חברת תקשורת אמריקאית רב-לאומית, המספקת שירותי תקשורת סלולרית, טלפוניה, מערכות מידע, ושירותי פס רחב ללקוחות בארצות הברית ובעולם.
מטה החברה ממוקם בבניין ורייזון אשר במנהטן, ניו יורק.
פעילות החברה מאורגנת בארבע חברות עסקיות:
חברת תקשורת פנים המספקת שירותי טלפוניה מקומית, תעבורת קול, מרכזיות, גישה לרשתות, קווים פרטיים, טלפונים ציבוריים, שירותי רשתות דיגיטליות, שיחות בינלאומיות, פתרונות ואינטגרציית מערכות, גישת אינטרנט, ועוד - ב-28 מדינות בארצות הברית.
חטיבת הסלולר (Verizon Wireless) מספקת שירותים סלולרים ארציים, מכשירי קצה, ושירותים נלווים ליותר מ-150 מיליון מנויים בארצות הברית.
חטיבת שירותי המידע כוללת הוצאה לאור של ספר הטלפונים, ואתר האינטרנט "סופר פייג'ס", שירותי גישה לאינטרנט, וכן שירותי הקמת אתרים, ושירותי סחר אלקטרונים.
החטיבה הבינלאומית מספקת מגוון שירותים סלולרים, וקווים במדינות אמריקה הצפונית והדרומית ואירופה.
לחברה גם שיתוף פעולה עם יאהו!, להשקת שירותי אינטרנט מהיר.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1983 בשם בל אטלנטיק (Bell Atlantic) כחלק מהליך הפיצול שכפתה ממשלת ארה״ב על מונופול הטלפוניה הארצי של תאגיד AT&T שנוסד במאה ה-19 בידי ממציא הטלפון אלכסנדר גרהם בל. לפני הפיכתה ל-Verizon, בל אטלנטיק התמזגה בשנת 1997 עם חברת NYNEX (שגם היא הייתה אחת החברות שפוצלו מ-AT&T באמצע שנות השמונים).
במאי 2015 הודיעה החברה על רכישת ספק שירותי האינטרנט AOL תמורת 4.4 מיליארד דולר.
ב-25 ביולי 2016 הודיעה ורייזון על רכישת עסקי האינטרנט של יאהו! תמורת 4.83 מיליארד דולר. מטרת הרכישה היא למזג את יאהו! עם AOL וליצור ארגון העוסק בשרותי תוכן ויכול להתמודד עם ענקי המדיה הדיגיטלית כמו גוגל ופייסבוק.
ב-1 באוגוסט 2016 הודיעה ורייזון על כוונתה לרכוש את Fleetmatics Group PLC מדבלין שבאירלנד תמורת 2.4 מיליארד דולר.
ב-13 ביוני 2017 הושלמה רכישת יאהו!. יאהו! נרכשה תמורת 4.48 מיליארד דולר, זאת לאחר הפחתה של כ-350 מיליון דולר בשל פרצות אבטחה חמורות שנתגלו בשרתי יאהו! בשנים 2013 ו-2014. פרצות אבטחה אלו גרמו לדליפת נתוניהם האישיים של למעלה ממיליארד משתמשים.
הערות שוליים

↑   ענקית הטלקום ורייזון קונה את AOL ב-4.4 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 12 במאי 2015
↑  Verizon completes Yahoo acquisition, creating a diverse house of 50+ brands under new Oath subsidiary, www.verizon.com (באנגלית)
↑  "IT HAPPENED AGAIN: Yahoo says 1 billion user accounts stolen in what could be biggest hack ever". Business Insider (באנגלית). נבדק ב-2017-06-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CANTIC: a1192293x  GND: 1086664574  ISNI: 0000 0001 0261 2519  LCCN: no2002081421  VIAF: 6763168049004038410009   WorldCat (עם VIAF): 6763168049004038410009
וינטרגוטאן

| --- | --- |

Wintergatan בפסטיבל Haldern Pop ה-16
 מקום הקמה:  גטבורג 
 מוקד פעילות:  שוודיה גטבורג, שוודיה
 תקופת הפעילות:  מ-2012
 סוגה:  פולקטרוניקה, פופ ניסיוני, פוסט-רוק
 www.wintergatan.net
 חברים
 אוולינה האגלונד מרטין מולין מרקוס שוברגה דוד זנדן
 
וינטרגוטאן (בשוודית: Wintergatan, הגייה: [²vɪntɛrˌɡɑːtan]; בעברית: "שביל החלב") היא להקה פולקטרונית שוודית מגוטבורג שהוקמה על ידי מרטין מולין ומרקוס שוברג אשר היו בעבר חלק מחברי להקת "דטקטיבייראן". הלהקה משתמשת במגוון של כלי נגינה לא שגרתיים, כולל ת'רין, המודולין שהומצא על ידי הלהקה, תיבת נגינה בבנייה-עצמית מבוססת כרטיסי שקופיות, מקרן שקופיות, מסור מוזיקלי ומכונת כתיבה אשר משמשת ככלי הקשה.
הלהקה הפיצה את השיר הראשון שלה בסוף 2012 תחת הכותרת Sommarfågel, והוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה Wintergatan בשנת 2013.
חברי הלהקה מנגנים בכלים מגוונים, אך יש להם התמחויות שונות. מרטין מולין מתמחה בוויברפון, כמו גם במכשירים האלקטרוניים שמגדירים את קולה של להקת וינטרגוטאן, אוולינה האגלונד מתמחה בקלידים, דייוויד זנדן מתמחה בבס, ומרקוס שברג מתמחה בתופים.