stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלעית חלודת זנב
תיאור

אורכה הוא 15- 18 ס"מ ומשקלה 20- 24 גרמים. רוחב כנפיה הוא 25- 29 ס"מ והיא גדולה בהרבה משאר הזנים המערביים הרגילים. צבע ראשה חום בהיר וגחונה לבן. גבו, גרונו ולחייו של זכר הסלעית שחורים וראשו, עורפו וגחונו לבנים, בניגוד לגבה, לראשה ולעורפה של הנקבה, שצבעם חום חלודי-אפרפר. צבעה של זנב הסלעית הוא חום חלודי עד שחור המשמש כסימן ההיכר של הציפור, זאת ניתן לראות בשמה- סלעית חלודת זנב.
קינון ודגירה

הסלעית דוגרת בחורים עזובים של מכרסמים או במדרונים. היא יכולה לדגור על ארבע ביצים בסך הכל. גם מחוץ לעונת הדגירה היא שומרת על טריטוריה גדולה.
תפוצה

הסלעית נפוצה באזורי מדבר סוריה עד צפון סיני. על פי חוקר הטבע הנרי טריסטרם, הסלעית דוגרת במדבר יהודה ובצפון הנגב. היא נמנעת ממקומות יבשים למדי, ואוהבת לחיות באזורים שטוחים, ובעיקר באזורים שוממים ומלוחים3
הערות שוליים

↑  סלעית חלודת זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  the Internet Bird Collection | HBW Alive, www.hbw.com (באנגלית)
1 2  לכסיקון זואולוגי- מנחם דור, דביר, 1964
↑  לכסיקון החיי והצומח / כרך 2, משרד הביטחון, 1995
אופני טנדם

אופני טנדם בסגנון אופני הרים
אופנוח בסגנון טנדם
אופני טנדם לרביעייה
אופני טנדם משפחתיים
אוֹפַנֵּי טַנְדֶם או אוֹפַנֵּי טַנְדּוּ (באנגלית: Tandem Bicycle) הם אופניים המיועדים לשני רוכבים או יותר, היושבים זה מאחורי זה בתצורת טנדם, ותורמים יחד את הכוח להנעת האופניים. האופניים משמשים בין השאר לשילוב נכים בספורט הרכיבה – למשל אנשים עם עיוורון או אנשים עם לקות ראייה, הרוכבים מאחורי רוכב קדמי רואה.
בעבר יוצרו אופני הטנדם על ידי חיבור שני זוגות אופניים זה לזה. המשקל והלחץ הכפולים המופעלים על מערכות האופניים מסוג זה מחייבים רכיבים עמידים יותר, ועל כן כיום מאופיינים אופני טנדם בשילדה מסיבית ורכיבים חזקים מאלו המשמשים אופני יחיד.
עיצוב מוקדם לאופני טנדם מופיע ברישום משנת 1891.
עיצוב וסוגים

אופני הטנדם מוארכים יותר מאופניים רגילים; הם בעלי מספר מושבים זה מאחורי זה ומספר מערכות של דוושות. הדוושות מחוברות על ידי שרשרת, נוספת לזו הקיימת באופניים רגילים, הנקראת "שרשרת תזמון". כך הרוכבים מדוושים בו-זמנית באותו קצב (קאדנס), ותורמים יחד את הכוח הדרוש לסיבוב הגלגלים והנעת האופניים קדימה. השליטה באופניים היא בידי הרוכב הקדמי האוחז בכידון (לשאר הרוכבים יש כידון אחיזה בלבד).
אופני טנדם לשני רוכבים הם הנפוצים ביותר, אך קיימים גם אופני טנדם לשלושה, ארבעה ואף יותר רוכבים.
ב-1896 נבנה דגם אופני טנדם לעשרה רוכבים, ה"אוריטן" (oriten), על ידי ה-Orient Cycle Company. הדגם הארוך ביותר שנבנה אי פעם כלל שבעים וארבעה מושבים ונבנה ב-1984 באוסטרליה.
כיום ישנם אופני טנדם בסגנון אופני כביש לצורך רכיבות עממיות על הכביש וגם לצורך מרוץ אופניים, וכן אופני טנדם בסגנון אופני הרים, בעלי בולמי זעזועים. קיימים גם אופני טנדם מסוג "אופנוח".
רכיבת טנדם

הכוח המופעל ברכיבת טנדם גדול מהכוח המופעל ברכיבת סינגל (אופניים רגילים), ההתנגדות לגלגול והחיכוך בציר מעט גבוהים יותר אך התנגדות האוויר דומה. משקל אופני הטנדם כפול ולעיתים אף יותר מכפול ממשקל אופני הסינגל, אך יחד עם זה יחס הכוח למשקל אינו זהה לזה של רוכב יחיד על אופניים רגילים. הרכבה על אופני טנדם קשה יותר בדרך כלל מאשר הרכיבה על אופני סינגל. בירידות קל להגיע עם אופני הטנדם למהירויות גבוהות מאלו של אופני סינגל בצורה ניכרת. אחד היתרונות של אופני טנדם הוא שבגלל אורכם הם פחות מועדים להתהפכויות בירידות תלולות.
בפועל, קלות הרכיבה על אופני טנדם תלויה באיכותם של האופניים, ביחס הכוח והמשקל בין הרוכבים, ובמיומנותם. רכיבת טנדם מצריכה תיאום בין שני הרוכבים, המתבטא, בין השאר, במגבלה על אפשרויות תגובה מהירה. בנוסף, השליטה והשמירה על שיווי משקל דורשות מאמץ רב יותר (בעיקר מצד הרוכב הקדמי). באופניים רגילים, הרוכב היחיד מתאם אינסטינקטיבית את העברת משקל גופו מצד לצד וסיבוב הכידון, וכך נשמרת יציבותו על האופניים. ברכיבת טנדם על הרוכב הקדמי לפצות בתנועות כידון על שינויים במרכז הכובד שאינו מודע להם מבעוד מועד. ככל שמשקלו נמוך יותר ביחס לרוכב האחורי, כך גדלה השפעת תנועותיו של הרוכב האחורי על היציבות.
מקור השם

השם "טנדם" הוא משחק מילים אנגלי שמקורו בלטינית: Tandem. בלטינית פירושו "לבסוף", ובאנגלית פירושו "זה מאחורי זה". היות שעל אופני הטנדם יושבים הרוכבים זה אחר זה, הם זכו בשם זה. השימוש במושג "טנדם" משמש גם בענפי ספורט אחרים בהם צוות ספורטאים פועל בצורה דומה, כגון צניחה חופשית של זוג צנחנים (Tandem skydiving, נפוץ בעיקר בצניחה עם מדריך).
בלשון העברית - ארמית, יש מילה עם אותו צליל ואותה משמעות '"טן דו"' מקור המילה בתלמוד הבבלי מסכת יבמות דף קיח: '"טב למיתב טן דו מלמיתב ארמלו"' (טוב לשבת יחד, בזוג, מלשבת אלמנה).
אופני טנדם בישראל

בישראל, אופני הטנדם נפוצות בעיקר בהקשר של רכיבת עיוורים ולקויי ראייה במסגרות העוסקות בספורט נכים.
בין הארגונים והעמותות הפועלות בישראל ניתן למנות את:
עמותת אתגרים המפעילה בסיוע מתנדבים מועדוני רכיבת טנדם לנכים בערים הגדולות.
קבוצת רוכבי האופניים "כן ולא" של המרכז הישראלי לכלבי נחייה בבית עובד מפעילה כעשרים זוגות אופני רכיבת שטח וכשמונה זוגות אופני רכיבת כביש. קיימות מספר קבוצות "כן ולא" במקומות שונים בארץ.
עמותת אלמנארה - העמותה לקידום אנשים עם מוגבלות בחברה הערבית. העמותה מפעילה שתי קבוצות רכיבה לאנשים לקויי ראייה, אחת לילדים והשנייה למבוגרים. קבוצות הרכיבה CoVision מסתייעות במתנדבים ערבים ויהודים בפעילות המקרבת בין העמים.
עמותת פעול"ה – "פותחים עיניים ולב לצורכי העיוורים" מפעילה בעזרת מתנדביה שלוש קבוצות רכיבת טנדם - למבוגרים ולבני נוער עם לקויות ראייה במודיעין ובהרצליה. כמו כן פועלת עמותת פעול"ה בפרויקט ייחודי לרכיבת אופני טנדם עם נוער בדואי ויהודי במסגרת מיזם "כולאננה-רוח טובה" ועמותת "נור". לעמותת פעול"ה 30 זוגות אופני טנדם.
עמותת "מגדלור" הפועלת באזור חיפה, והקריות. הקבוצה מתמקדת ברכיבות שטח ושמה דגש על אלמנט ההתנדבות והשוויון של חברי הקבוצה. בין חבריה ניתן למנות יהודים וערבים, עולים ותושבים ותיקים.
תחרויות אופני טנדם בסגנון אופני הרים המיועדות לרוכבים עיוורים ולקויי ראייה מתקיימות בישראל מאז שנת 2017. התחרויות מתקיימות בחסות איגוד האופנים הישראלי וההתאחדות הישראלית לספורט הנכים. בין התחרויות ניתן למנות את "אליפות ישראל לטנדם", "מרוץ איילה", "הספורטיאדה" ותחרויות נוספות.
אופני טנדם באמנות

בספרו של ג'רום ק. ג'רום, שלושה גברים בבומל (בומל, להגדרתו של ג'רום, הוא מסע ארוך המוגבל בזמן ובחזרה לנקודת היציאה בלבד), יוצאים שלושת הרעים מן הספר שלושה בסירה אחת (מלבד הכלב) למסע על שני זוגות אופניים - יחיד וטנדם.
בשיר העם האנגלי, "Daisy Bell", שבו הדובר השר מציע נישואים לאהובתו, דיידי, הדובר השר אומר שאלו לא יהיו נישואים יוקרתיים כי הוא אינו יכול להרשות לעצמו לשכור כרכרה, אך הם יוכלו ליהנות בנסיעה על אופניים זוגיים.
הערות שוליים

↑  מונחים חדשים שאושרו במליאת האקדמיה, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏30 באפריל 2023
↑  Tandem Bike, 1891, Patent Pending Blog - Patents and the History of Technology
↑  עמותת פעול"ה – "פותחים עיניים ולב לצורכי העיוורים"
| אמצעי תחבורה |
| --- | --- | --- |
| חלליים | מעבורת חלל • חללית • רכב הנחיתה הירחי • רכב הנדידה הירחי • תרמיל ריחוף |  |
| אוויריים | אוויריים |  |
| ממונעים | מטוס (מטוס סילון · מטוס קרב · מטוס מנהלים · מטוס מטען · מטוס קל · מטוס דו-כנפי) •  מסוק • ספינת אוויר • צפלין • תרמיל ריחוף |  |
| לא ממונעים | כדור פורח • דאון  • מצנח רחיפה • גלשן אוויר |  |
| ימיים | ימיים |  |
| ממונעים | אונייה (מכלית · מכלית נפט · אוניית צובר · אוניית נוסעים · משחתת · נושאת מטוסים) • סירת מנוע • אופנוע ים • יאכטה  • צוללת (צוללת גרעינית) • מעבורת (נחתת) • רחפת • ואפורטו |  |
| לא ממונעים | מפרשית (דאו) • גלשן רוח • סירה (סירת הצלה · קיאק · קאנו · גונדולה) • רפסודה • חסקה • אַרְבָּה • בוצית • ג'ונקה • אוניית מפרשים • אוניית קיטור |  |
| יבשתיים | יבשתיים |  |
| מכוניות | מכונית מיקרו •  מכונית מיני •  סופרמיני •  משפחתית •  משפחתית גדולה •  מונית • ניידת משטרה • גראן טוריסמו • מכונית משוריינת  • מיניוואן • אמבולנס • קרון מתים • קלנועית • מכונית ספורט • רודסטר • קבריולה • מכונית-על • מעונוע |  |
| רכבות | רכבת מהירה • רכבת פרוורית • רכבת בין-עירונית • רכבת נוסעים דו-קומתית • רכבת קלה • רכבת תחתית • מונורייל • פוניקולר • רכבל • חשמלית • גונדולה • קטר • קרון |  |
| אוטובוסים | אוטובוס מפרקי • אוטובוס קומתיים • אוטובוס נמוך-רצפה • מיניבוס • אוטובוס תלמידים • טרוליבוס • מערכת אוטובוסים מהירה |  |
| דו-גלגלי ממונע | אופנוע • קורקינט ממונע • קטנוע  • רכינוע |  |
| רכבי שטח | טרקטור • ג'יפ • SUV • טרקטורון • באגי • תומקאר • גארדיום • אוונגרד • רכבי שלג (אופנוע שלג · חתול שלג · מפלסת שלג) • רכב קרבי משוריין (טנק · נגמ"ש · שריונית · זחל"ם) • ציוד מכני הנדסי (דחפור · מחפר · יעה אופני · מיני-מעמיס · מחפרון · מפלסת) |  |
| משאיות | טנדר (מטענית) • מסחרית (ואן) • טיולית • כבאית • משאית עפר • משאית סמי-טריילר • פול-טריילר • רכבת כבישים |  |
| מונעים בכוח אדם | אופניים (אופני טנדם · חד-אופן · אופנוח · תלת-אופן) • קורקינט • גלגיליות • סקייטבורד  • אפריון • ריקשה • מגלשיים • עגלת תינוק |  |
| מונעים בכוח בהמה | כרכרה • מרכבה • מזחלת •  קוודריגה •  דיליז'נס • עגלה • קרון |  |
אופני טנדם חוג רכיבה עמותת אתגרים פארק הירקון, תל אביב
אילונה אנדרוז

| --- | --- |
 שם לידה:  אילונה גורדון ואנדרו גורדון
 מקום מגורים:  טקסס 
 שפות היצירה:  אנגלית
 זרם ספרותי:  פנטזיה אורבנית
 ilona-andrews.com
 
אילונה אנדרוז (באנגלית: Ilona Andrews) הוא שם העט של אילונה גורדון ושל אנדרו גורדון, זוג אמריקאי נשוי שכותב ביחד פנטזיה אורבנית וספרות רומנטית. הצמד כתב מספר סדרות ספרים שזכו להצלחה ביקורתית ומסחרית.
ביוגרפיה

אילונה נולדה בשנת 1977 בברית המועצות והיגרה לארצות הברית בשנות העשרה לחייה. היא למדה באוניברסיטת וסטרן קרוליינה, שם סיימה תואר ראשון בביוכימיה. אנדרו גורדון נולד בשנת 1972 וגדל בצפון קרולינה. אחרי התיכון התגייס לחיל הים ושירת במשך ארבע שנים בעיראק במהלך מלחמת המפרץ. עם שחרורו החל ללמוד באוניבסיטת וסטרן קרוליינה, שם פגש באילונה. בראיונות מספרים בני הזוג שהכתיבה המשותפת התחילה כבר אז. "עבדנו בהמון עבודות מזדמנות וכדי לייעל את הזמן התחלנו לכתוב את המטלות ללימודים יחד... מכתיבה משותפת של מטלות לקורסים זה הפך לכתיבת ספרים באורך מלא".
קריירה

שם העט של בני הזוג - אילונה אנדרוז – הוא חיבור של שמותיהם הפרטיים. ספרם הראשון "Magic Bites" יצא ב-2007 ובשנת 2008 הגיע לראשונה ספר שלהם (ספרם השני "Magic Burns") לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס. נכון ל-2022 כתבו בני הזוג למעלה משלושים ספרים, שתורגמו לשפות רבות ונמכרו במיליוני עותקים ברחבי העולם. ספריהם מככבים דרך קבע ברשימות רבי מכר שונות.
חיים אישיים

בני הזוג גורדון מתגוררים בטקסס. יש להם שתי בנות שמכונות בפורומים ובבלוג שלהם "ילדה 1" ו"ילדה 2".
אנדרו גורדון מעדיף שיפנו אליו בשם המשפחה שלו – גורדון - ולא בשמו הפרטי, מה שמייצר אי בהירות, אליה הוא מודע. "אני יודע שזה מבלבל, אבל זה הסיפור: השם הרשמי שלי, או אם לדייק השם הרשום שלי, הוא אנדרו בורגארד גורדון. אנדרוז הוא שם הנעורים של סבתי הלן והשם השני שלי מגיע מגנרל הקונפדרציה בורגארד שירה מפורט סאמטר ולמעשה התחיל את מלחמת האזרחים. אילונה קוראת לי גורדון וככה אני חושב על עצמי, בצבא תמיד השתמשנו בשמות המשפחה שלנו."
במדור התגובות התוסס באתר של בני הזוג, בו אילונה משתתפת באופן פעיל מדי יום, כאשר פונים לאחד מהם הפניה היא אל "אילונה" או אל "גורדון". בעבר, כשפנו לשניהם ביחד הפניה הייתה אל ה-AL’s (Author Lords – בתרגום חופשי הסופרים השליטים). עם זאת, באחד באוגוסט 2019, אילונה וגורדון שהבהירו כי מעולם לא הרגישו בנוח עם הכינוי "Author Lords" ביקשו שיפנו אליהם בשם AI (האותיות הראשונות של שמותיהם הפרטיים) או כ"בית אנדרוז", אם ממש מתעקשים על כינוי משעשע.
כתיבה בזוג

בראיון מ-2017 סיפרו בני הזוג שהם מחלקים ביניהם את כתיבת הדמויות הגבריות והנשיות. "גברים ונשים מגיבים בצורה שונה לדברים שונים. מה שמיוחד אצלנו הוא נקודות המבט השונות שכל אחד מאיתנו מביא". בראיונות מאוחרים יותר דיברו בני הזוג על כתיבה משותפת ("האחד מדבר והשני מקליד") לרבות של סצנות הסקס, שכתיבתן מבחינתם אינה שונה מכתיבת סצנות קרב מתוכננות היטב.
יצירותיהם > סדרת המורשת הנסתרת (Hidden Legacy)

נכון ל-2022 יצאו לאור בסדרה שישה ספרים ונובלה. "רצינו לברוא עולם דומה לשלנו, שבו במקום שושלות משפחתיות מבוססות עושר כמו משפחת הילטון או מבוססות פרסום כמו משפחת קרדשיאן, מי שישלטו יהיו משפחות בעלות יכולות קסם. בעולם הזה חיה ופועלת גיבורת הסדרה, נבדה ביילור, חוקרת פרטית שנסחפת בעל כורחה למשחקי הכוח של משפחות הקסם". כל הסדרה יצאה בעברית בתרגומה של יעל אכמון בהוצאת ספרים בעלמא.
יצירותיהם > סדרת קייט דניאלס (Kate Daniels)

עלילת הספרים בסדרה מתרחשת בעולם שבו כוחה של הטכנולוגיה הולך ומתערער והקסם מתחיל לקנות לו שליטה. הקסם מגיע בגלים, ללא אזהרה, ונעלם באותה פתאומיות שבה הופיע. כאשר הקסם שולט מטוסים נופלים מהשמיים, מכוניות נעצרות ואין חשמל. כאשר הטכנולוגיה חוזרת רובים שוב פועלים ולחשי כשף נכשלים. בעולם הזה יצורים קסומים משוטטים ברחובות והגיבורה קייט דניאלס נלחמת באכזריים שבהם. הסדרה יצאה לאור במלואה והיא מונה עשרים ספרים, נובלות וסיפורים קצרים, כמו גם שתי סדרות משנה נוספות שכתיבתן עדיין נמשכת.
יצירותיהם > סדרת השוליים (The Edge)

השוליים הם שטח האדמה הצר שמפריד בין העולם השבור, בו אנשים נוהגים במכוניות, קונים בוולמארט וקסם הוא אגדה בלבד, והעולם המוזר, בו אריסטוקרטים כחולי דם שולטים, מחליפי צורה משוטטים וכוח הקסם שיש לך קובע את ערכך ומתווה את יעודך. רק מי שחיים בשוליים יכולים לעבור בקלות מעולם אחד לאחר. הסדרה מונה ארבעה ספרים. הספר הראשון, "קסם בשולי הדרך" (תרגמה יעל אכמון) יצא בעברית בשנת 2014, הספר השני,"ירח בשולי הנהר" יצא בעברית בשנת 2022. שאר הספרים גם יצאו בעברית כולם בהוצאת ספרים בעלמא.
יצירותיהם > סדרת האכסנאית (The Innkeeper)

סדרה שמשלבת מדע בדיוני ופנטזיה. סמוך לכדור הארץ קיימות נקודות קפיצה מרובות ומכיוון שתושבי הכוכב כלל אינם מודעים לקיומם של חיים מחוצה לו הפך כדור הארץ לאזור נטרלי ומשמש כתחנת מעבר בין-גלקטית הומה. כל המבקרים נדרשים לשהות באכסניות קסומות ונאסר עליהם להתגלות בפני הארצנים. בסדרה פורסמו נכון ל-2022 חמישה ספרים ובני הזוג הצהירו שהספר השישי המתוכנן יהיה כנראה האחרון בסדרה.
הערות שוליים

↑  about, ilona andrews
1 2 3 4   שירלי גל, כוהני הז'אנר הרומנטי מסבירים: "לכתוב סצינות סקס זה כמו לתאר קרב", באתר הארץ, 30 במרץ 2021
↑   FCL Friday July 28th Ilona Andrews Bestselling Author Team, סרטון בערוץ "First Coast News", באתר יוטיוב (אורך: 05:55)
↑  /אילונה-רבי-מכר.pdf נתוני מכירות מתוך אתר [PublishersMarketplace  PublishersMarketplace.com]
↑  publishersmarketplace – Ilona Andrews
↑  What is Gordon Andrews’ real name?st.wordpress.com/2011/12/02/what-is-gordon-andrews-real-name
1 2 3   Ilona Andrews Interview, סרטון בערוץ "RT Book Reviews", באתר יוטיוב (אורך: 18:25)
↑  Hidden Legacy מאתר הסופרים
↑  אילונה אנדרוז, באתר ספרים בעלמא
↑  Kate Daniels מאתר הסופרים
↑  The Edge מאתר הסופרים
↑  The Innkeeper מאתר הסופרים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515282305171  PLWABN: 9810674853905606  BnF: cb160653813 (data)  GND: 1075213967  ISNI: 0000 0001 2026 2700  LCCN: no2008004836  NKC: ola2011635805  NTA: 329237012  SUDOC: 226143104  VIAF: 56408028   WorldCat (עם VIAF): 56408028
סוללת ניקל-ברזל

תומאס אדיסון בשנת 1910 עם סוללת ניקל-ברזל אותה פיתח וייצר.
שרטוט חלקי סוללת ניקל-ברזל (NiFe)
מפעל אדיסון לסוללות
סוללת ניקל–ברזל (סוללת NiFe) היא סוללה נטענת שבה הקתודה היא תחמוצת ניקל (III) אוקסידי וברזל משמש כאנודה, עם אלקטרוליט של אשלגן הידרוקסידי. החומרים הפעילים נמצאים בצינורות פלדה מצופים בניקל או בתאים מחוררים. זוהי סוללה חזקה מאוד ועמידה לשינויים (טעינת יתר, שימוש יתר, וקצר חשמלי) ויכול להיות בשימוש זמן רב אפילו אם סבלה משימוש לא נכון. סוללות ניקל-ברזל משמשות לעיתים קרובות כסוללות גיבוי, כאשר הן נטענות באופן רציף, ויכולות להיות שמישות יותר מ-20 שנה. בשל אנרגיה סגולית נמוכה, בשל יכולתה הנמוכה לשמור אנרגיה ובשל עלות גבוהה של ייצור, סוגים אחרים של סוללות נטענות החליפו את סוללות ניקל–ברזל ברוב היישומים.
שימושים

סוללות ניקל–ברזל היו בשימוש לאורך שנים ארוכות במכרות באירופה בגלל עמידותן הטובה לזעזועים, רעידות, טמפרטורות גבוהות ותנאים פיזיים קשים אחרים. במאה ה-21 נשקל פעם נוספת השימוש בסוללות אלה במערכות להפקת אנרגיית רוח ואנרגיה סולארית, בהן משקל הסוללה איננו שיקול מרכזי.
בכלים רכבתיים רבים קיימות סוללות ניקל-ברזל. כך למשל בקטרים חשמליים של הרכבת התחתית של לונדון ובקרונות מדגם R62A של הרכבת התחתית של ניו יורק.
טכנולוגיה סוללות ניקל-ברזל זכתה לפופולריות בקרב התיישבויות אדם המנותקות מתשתיות מרכזיות, שאז טעינה מחדש של סוללות אלה היא בגדר טכנולוגיה ראויה (Appropriate technology).
קיים מחקר הבוחן שימוש בסוללות ניקל–ברזל לשימוש בשילוב עם אלקטרוליזה להפקת מימן לצורך תאי דלק במכוניות ולאחסון.
עמידות

יכולתן של סוללות אלה להמשיך ולפעול על מחזורים תכופים של טעינה ופריקה היא בשל המסיסות נמוכה של המגיבים באלקטרוליט. היווצרות של ברזל מתכתי במהלך הטעינה היא איטית בגלל המסיסות נמוכה של ברזל הידרוקסידי. בעוד שהיווצרות איטית של גבישי ברזל משמר את אלקטרודות, הדבר גם מגביל את שיעור הביצועים של הסוללה: סוללות אלה נטענות לאט, ומסוגלות לפרוק מתח באיטיות. אין לטעון סוללות ניקל–ברזל ממקור אספקת מתח קבוע כיוון שהן יכולות להינזק מהתחממות מהירה; מתח התא יורד כאשר מתחיל להיווצר גז, דבר המעלה את הטמפרטורה, אשר מגביר הזרם הנצרך, דבר המגביר עוד יותר את היווצרות הגז ועליית הטמפרטורה.
אלקטרוכימיה

תגובת חצי התא באלקטרודה החיובית:
Ni2O3+ H2O + 2 e− ↔ 2 NiO + 2 OH−‎
ובאלקטרודה השלילית:
Fe + 2 OH− ↔ Fe(OH)2 + 2 e−‎
(את הפריקה יש לקרוא משמאל לימין והטעינה מימין לשמאל.)
מתח מעגל פתוח הוא 1.4 וולט, היורד ל-1.2 וולט במהלך הפריקה. תערובת האלקטרוליט של אשלגן הידרוקסידי וליתיום הידרוקסידי לא נצרך בטעינה או פריקה, כך שבשונה מסוללת חומצה-עופרת משקל האלקטרוליט אינו מעיד על מצב הטעינה. המתח הנדרש לטעינת סוללת ניקל-ברזל חייב להיות שווה או גדול מ-1.6 וולט לכל תא. ליתיום הידרוקסידי משפר את ביצועי התא.
היסטוריה

הממציא השוודי ולדמר יונגנר המציא את סוללת ניקל-קדמיום בשנת 1899. יונגנר ביצע ניסויים בהחלפת ברזל במקום קדמיום בכמויות משתנות, כולל החלפה מלאה של ברזל בקדמיום. יונגנר גילה כי היתרון העיקרי סוללת ברזל היא בעלותה, אולם כיוון שיעילות טעינתה נמוכה יותר ומימן רב יותר נוצר בעת התגובה הכימית, הטכנולוגיה של סוללת ניקל-ברזל זוהתה ונינטשה. יונגנר רשם מספר פטנטים על גרסתו לסוללת ברזל (Swedish pat. Nos 8.558/1897, 10.177/1899, 11.132/1899, 11.487/1899 and German Patent No.110.210 /1899). הוא אף רשם פטנט על סוללת ניקל-קדמיום: Swed.pat No. 15.567/1899.
בשנת 1901 תומאס אלווה אדיסון רשם פטנט ומיסחר סוללות ניקל-ברזל בארצות הברית, והציעה סוללות אלה כמקור אנרגיה לכלי רכב חשמליים אשר יוצרו בתקופתו. אדיסון טען כי עיצוב סוללות ניקל–ברזל הוא טוב בהרבה מסוללות עופרת-חומצה. אדיסון רשם מספר פטנטים על הסוללות בארצות הברית ובגרמניה: U.S. Patent 678,722/1901, U.S. Patent 692,507/1902, and German patent No 157.290/1901. הסוללה נודעה בארצות הברית בכינוי "סוללת אדיסון".
אדיסון היה מאוכזב כי הסוללה שפיתח לא נבחרה על ידי יצרי הרכב להנעת מנועי בעירה פנימית, וייצור כלי רכב חשמליים הופסק שנים ספורות לאחר שהחל לייצר את הסוללה שלו. הוא פיתח את הסוללה במטרה שתהווה סוללה מועדפת בכלי רכב חשמליים אשר היו כלי הרכב המועדף בשנים הראשונות של המאה ה-20 (יותר מאשר כלי רכב מונעים בדלק או בקיטור). בסוללות של אדיסון הייתה אגירת אנרגיה רבה יותר מאשר בסוללות עופרת-חומצה באותה עת, וניתן היה לטעון אותן בחצי הזמן, אולם ביצועיהן היו גרועים בטמפרטורות נמוכות, והן היו יקרות יותר.
בעת מלחמת העולם השנייה טילי V-2 של גרמניה הנאצית הכילו סוללת ניקל-ברזל במתח 50 וולט כמקור זרם ישיר עיקרי, לצד שתי סוללות 16 וולט אשר סיפקו אנרגיה לארבעה גירוסקופים.
ייצור סוללות אדיסון היה רווחי בין השנים 1903 עד 1972 והן יוצרו במפעל הסוללות של אדיסון בניו ג'רזי. בשנת 1972 החברה נמכרה לחברת הסוללות Exide אשר הפסיקה את ייצור המוצר בשנת 1975. הסוללה הייתה בשימוש נרחב בסימנורים, מלגזות, וכסוללת גיבוי למכשירים שונים.
תאי סוללות ניקל–ברזל מיוצרים בקיבולת שנעה בין 5 ל-1250 אמפר-שעה. רבים מן היצרנים המקוריים של סוללות אלה, מתחילת המאה ה-20, אינם מייצרים עוד את הסוללות, אולם ייצור סוללות ניקל-ברזל נמשך על ידי חברות חדשות במספר מדינות בעולם.
השפעה על הסביבה

בניגוד לסוללות שבהן עופרת או קדמיום, אשר עם גמר השימוש בהן יש להתייחס אליהן כאל פסולת מסוכנת הדורשת טיפול מיוחד, סוללות ניקל-ברזל אינן מכילות חומרים מסוכנים הדורשים טיפול מיוחד.
הערות שוליים

↑  David Linden, Thomas B. Reddy (ed). Handbook Of Batteries 3rd Edition, McGraw-Hill, New York, 2002 ISBN 0-07-135978-8, Chapter 25
↑  Ian Soutar (1 ביולי 2010). "Nickel Iron Battery Association HomePage". נבדק ב-30 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Systematic design of an autonomous hybrid locomotive | EUrailmag". eurailmag.com. אורכב מ-המקור ב-2018-08-17. נבדק ב-2013-04-17.
↑  "Magma #10 Project". azrymuseum.org. 2012-05-15. נבדק ב-2013-04-17.
↑  Mother Earth News Issue #62 – March/April 1980
↑  http://www.nickel-iron-battery.com/
↑  Home Power Magazine Issue #80 December 2000/Jan 2001
↑  F. M. Mulder et al: Efficient electricity storage with the battolyser, an integrated Ni-Fe-battery and electrolyser. Energy and Environmental Science (אנ'). 2017, doi:10.1039/C6EE02923J
↑  Véronique Amstutz et al: Renewable hydrogen generation from a dual-circuit redox flow battery . Energy and Environmental Science (אנ'). 2014, 2350-2358, doi:10.1039/C4EE00098F
↑  http://news.stanford.edu/pr/2012/pr-ultrafast-edison-battery-062612.html
↑  Electrochemistry Edison Cell (Iron-Nickel-Battery) – Model
↑  Journal of Power Sources, 12 (1984). pp 177–192.
↑  Desmond, Kevin (2016). Innovators in Battery Technology: Profiles of 93 Influential Electrochemists (באנגלית). McFarland & Co. p. 65. ISBN 9780786499335.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4171805-7 
סוללת ניקל-ברזל מודרנית עם שלושה תאים
יולי חריטון

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1904 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1996 (בגיל 92) סארוב, רוסיה 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הפוליטכנית של סנקט פטרבורג (1925)  אוניברסיטת קיימברידג' (1928) 
 מנחה לדוקטורט:  ארנסט רתרפורד, ג'יימס צ'דוויק 
 מוסדות:  מכון יופה (1921)  מכון סמיונוב לפיזיקה כימית (1931–1946)  מכון המחקר המדעי הכלל-רוסי לפיזיקה ניסויית (1946–1992) 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין (24 בפברואר 1984)  מדליית הזהב של לומונוסוב (1982)  עיטור לנין (26 בפברואר 1974)  מדליית קורצ'טוב (1974)  עיטור מהפכת אוקטובר (26 באפריל 1971)  עיטור לנין (27 בפברואר 1964)  עיטור לנין (7 במרץ 1962)  פרס לנין (1957)  עיטור לנין (11 בספטמבר 1956)  מדליית הפטיש והמגל (4 בינואר 1954)  פרס סטלין, דרגה 1 (1953)  מדליית הפטיש והמגל (8 בדצמבר 1951)  פרס סטלין, דרגה 1 (1951)  עיטור לנין (29 באוקטובר 1949)  מדליית הפטיש והמגל (29 באוקטובר 1949)  פרס סטלין, דרגה 1 (1949)  מדליה להנצחת 50 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הדגל האדום של העמל (10 ביוני 1945)  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום (24 בספטמבר 1944)  מדליית ותיק העמל  מדליה על הכשרת קרקעות בתולות  מדליה על הגנת לנינגרד 
 תרומות עיקריות
 המתכנן הראשי בפרויקט פצצת המימן הסובייטית
 
יולי בוריסוביץ' חָרִיטוֹן (ברוסית: Ю́лий Бори́сович Харито́н;‏ 27 בפברואר 1904 – 18 בדצמבר 1996) היה פיזיקאי יהודי סובייטי-רוסי. המתכנן הראשי בפרויקט פצצת המימן הסובייטית, אשר עבד במסגרת תוכנית הגרעין של ברית המועצות שנים רבות.
קורות חיים

חריטון נולד בסנקט פטרבורג למשפחה יהודית. אמו הייתה השחקנית מירה יעקובלבנה לבית בורובסקי, היהודיה הראשונה ששיחקה בתיאטרון של סטניסלבסקי. אביו היה העיתונאי בוריס אוסיפוביץ חריטון, שהיה פעיל בעיתונה של המפלגה הדמוקרטית החוקתית (הקדטים).
לימים נפרדו הוריו ואמו נישאה לפסיכואנליטיקאי מקס אייטינגון ועזבה את רוסיה לגרמניה, והוא נשאר עם אביו. לאחר מהפכת אוקטובר והקמת ברית המועצות גורש אביו באוניית הפילוסופים והתיישב בלטביה שהייתה אז מדינה עצמאית. לאחר עליית הנאצים אמו עלתה עם אייטינגון לארץ ישראל. לאחר כיבוש לטביה על ידי ברית המועצות אביו נעצר והוגלה לגולאגים לשבע שנים, ושם נפטר.
חריטון השלים לימודיו במכון הפוליטכני בשנת 1925. החל משנת 1921 עבד מכון לפיזיקה וטכנולוגיה תחת ניקולאי סמיונוב. בשנים 1926–1928 עבד במעבדת קוונדיש בקיימברידג', וסיים דוקטורט בהדרכת ארנסט רתרפורד.
בשנת 1939 ערך חישובים בתחום הביקוע הגרעיני יחד עם יעקב זלדוביץ'. משנת 1946 כיהן כמנהל מכון גרעיני-צבאי של ברית המועצות. במכון זה פותחו פצצת הביקוע הגרעיני ופצצת המימן הסובייטיות. במסגרת זו הוא היה אחראי על ביצוע ניסוי של RDS-1, פצצת האטום הסובייטית הראשונה. בשנת 1953 התקבל כחבר האקדמיה למדעים של ברית המועצות. חריטון עמד בראש הצוות שפיתח את הפצצה הגדולה והחזקה ביותר שנוסתה אי פעם, שמכונה פצצת הצאר.
חריטון, חרף היותו יהודי, היה מעורב עשרות שנים בפיסגת תוכנית הגרעין הסובייטית.
פרסים

גיבור העמל הסוציאליסטי – 3 פעמים (1949, 1951, 1954)
פרס לנין (1956)
פרס סטלין – 3 פעמים (1949, 1951, 1953)
מדליית זהב על שם קורצ'טוב (1974, ביחד עם סבלי פיינברג)
מדליית זהב על שם לומונוסוב (1982)
5 עיטורי לנין
עיטור הדגל האדום של העמל
עיטור מהפכת אוקטובר
עיטור הכוכב האדום
הערות שוליים

↑   Tablet Magazine, Atomic Bombshell, New research uncovers a link between Freud’s inner circle and the Soviet atomic bomb By Isabella Ginor and Gideon Remez, July 16, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1136136452  ISNI: 0000 0000 3465 6068  LCCN: n85060320  LNB: 000066039  NKC: uk2016916424  NTA: 188743545  VIAF: 3898023   WorldCat (עם VIAF): 3898023 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.