stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקו הירוק של הרכבת הקלה בירושלים
קווים משניים > קו התכלת

הוספת מקטע מסילה של כקילומטר בין גבעת התחמושת (שכוללת גם תחנות במסלול הקו הירוק והקו האדום) לצומת בר-אילן (מסלול הקו הכחול) שיאפשר מסלול לקו רכבת בין שלוחת קטמונים של הקו הכחול שתפנה בצומת בר-אילן לכיוון קמפוס הר הצופים, מלבד המסלול הראשי של הקו הכחול המוביל מצומת בר-אילן להר חוצבים ורמות.
פייב גאייז

| --- | --- |


סניף של החברה בפלורידה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מוטו:  תמיד טרי, לעולם לא קפוא
 מייסדים:  ג'רי מורל  ג'ני מורל
 תקופת הפעילות:  1986–הווה (כ־39 שנים)
 חברת אם:  Five Guys Holdings, lnc
 מיקום המטה:  לורטון, וירג'יניה וירג'יניה, ארצות הברית ארצות הברית
 שליטה בחברה:  משפחת מורל
 מוצרים עיקריים:  המבורגר  מילקשייק  נקניקיות  טוגנים
 הכנסות:  1.71 מיליארד דולר (2021)
 עובדים:  5,000
  
 אתר רשמי
פייב גאייז (באנגלית: Five guys, בתרגום חופשי: חמישה בחורים) היא רשת מסעדות מזון מהיר אמריקאית המתמקדת בהכנת המבורגרים, נקניקיות וטוגנים. הרשת מופעלת כעסק משפחתי ונמצאת בבעלות של משפחת מורל. שמותיהם המפורסמים של החברה הם Five Guys Burgers and Fries או פשוט Five guys.
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1986 על ידי ההורים במשפחת מורל; ג'ני מורל ובעלה ג'רי מורל. את הרעיון לחברה הגה ג'רי, בהשראת משפט שאמרה לו אימו מספר פעמים כאשר היה ילד;
אמא שלי תמיד אמרה לי "אם אתה יכול לספר טוב או להגיש משקה טוב בבר או להגיש המבורגר טוב, אתה תמיד יכול להרוויח כסף באמריקה"
בתכנון לחברה, החליטו ג'ני וג'רי לקרוא לחברה על שם ילדיהם: לצד ארבעת הבנים של בני הזוג, ג'ים, מאט, צ'אד ובן, "חמשת הבחורים" המקוריים (על אף שהם ארבעה, החברה נקראת חמישה בחורים היות שבאותה תקופה ג'רי וג'ני תכננו להביא לעולם ילד חמישי, שלבסוף נולד שנתיים לאחר שהחברה הוקמה ושמו הוא טיילור). סניף החברה הראשון היה במרכז הקניות ווסטמונט שבעיר ארלינגטון, טקסס. סניף זה נסגר לאחר כמה שנים, ובמקומו הוקם סניף חדש בווירג'יניה, בצומת של הרחוב קינג ושל רחוב מזרח ביורגרד. בסמוך לו הוקם סניף, בעיר לוטון, שמשמש כמטה הראשי של הסניף (שרוחבו 3,700 מטר רבוע). כיום, חמשת האחים במשפחת מורל לוקחים חלקים שונים בניהול החברה: ג'ים ומאט מסתובבים ברחבי ארצות הברית ומבקרים בסניפי הרשת במטרה לדאוג שכל הסניפים במצב טוב, צ'אד מפקח על הדרכת העובדים, בן בוחר את הזכיינים לרשת במדינות אחרות, וטיילר מפקח על המאפייה.
עיצוב

הרשת ידועה בעיצוב המסעדות הייחודי שלה. בעוד שעיצובי סניפי חברות מזון מהיר אחרות ומתחרות (כגון; מקדונלד'ס, אין אנד אאוט, סוניק דרייב אין) משתנים מסניף לסניף, פייב גאייס מקפידה על עיצוב קבוע לכל המסעדות שלה; קירות מעוטרים באריחים אדומים/לבנים, שולחנות עץ שלהם סמוכים כיסאות גבוהים ומבחוץ שלט אדום עליו כתוב באותיות גדולות לבנות את שם הרשת. הרשת ידועה גם בעיטוף המזון הקבוע שלה; (כדוגמה; עיטוף ההמבורגרים בנייר כסף ומיתוג כוסות השתייה בשם החברה ואריזת הטוגנים בקופסת קרטון או בכוסות שתייה).
הערות שוליים

↑  Five Guys Story, www.fiveguys.com'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'
↑  Five Guys, Forbes'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000008-QINU`"'
↑  DPG Media Privacy Gate, myprivacy.dpgmedia.nl
↑  Welcome to Five Guys, www.fiveguys.com'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000C-QINU`"'
↑  Liz Welch,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'How I Did It: Jerry Murrell, Five Guys Burgers and Fries, Inc.com, ‏2010-04-01'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'(באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-0000000F-QINU`"'
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000011-QINU`"'"Behind Five Guys' Beloved Burgers". Bloomberg.com (באנגלית). 2011-08-12. נבדק ב-2022-04-17.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פייב גאייז".
בוטנים של החברה, ארוזים בקופסת קרטון
צ'יזבורגר של החברה, עטוף בנייר כסף
המבורגר של החברה עטוף בנייר כסף, כוס שתייה ממותגת בשם החברה, טוגנים של החברה מוגשים בכוס שתייה
רות מנזה

| --- | --- |

רות מנזה (1976)
 לידה:  4 בפברואר 1933 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  12 ביוני 1988 (בגיל 55) בית חולים בילינסון 
 מוקד פעילות:  ישראל
 סוגה:  פסנתרנית קונצרטים ומלווה
 כלי נגינה:  פסנתר
 בן זוג:  אלברט כהן
 צאצאים:  עדי כהן, שרון כהן 
 
רות מנזה (4 בפברואר 1933 – 12 ביוני 1988) הייתה פסנתרנית ישראלית.
ביוגרפיה

רות מנזה נולדה בתל אביב. אמה הייתה עקרת בית ילידת פולין ואביה, יליד האימפריה האוסטרו-הונגרית, היה פקיד. היא הייתה השלישית מתוך חמישה ילדים, עליהם כפתה אמם נגינה בשני כלי נגינה לפחות.
היא התחילה לנגן בפסנתר בגיל 5, ולמדה אצל פאולה זיק בלומברג. כאשר ניגנה עבור פרופסור ליאו קסטנברג, הוא החליט לקבלה כתלמידה, אף על פי שלמשפחתה לא היה כסף לשלם עבור השיעורים. מאוחר יותר למדה אצל פרנק פלג. בתקופה זו החלה לנגן באבוב, ולמדה אצל אליהו טורנר, האבובן הראשי בתזמורת הפילהרמונית הישראלית.
רות ואחיה המשיכו להתפתח כמוזיקאים ולהופיע בקונצרטים, הם נודעו בשם "משפחת מנזה המוזיקלית". רות ניגנה באבוב באופרה הישראלית בגיל 16.
בשנים 1951–1953 שירתה בגלי צה"ל כעורכת מוזיקלית. הופיעה כסולנית, מלווה והייתה חברה בהרכבים קאמריים בתל אביב, בירושלים ובשידורי רדיו. הופיעה גם מספר פעמים כסולנית בתזמורת קול ישראל (שלימים הפכה לתזמורת הסימפונית ירושלים).
ביוגרפיה > לימודים בארצות הברית

ב-1953 עברה מנזה לארצות הברית כדי להמשיך את לימודיה האקדמיים. היא קיבלה דיפלומה בפסנתר מבית הספר ג'וליארד בשנת 1957, שם ניתנה לה מלגה מ-1954 עד 1957. היא הייתה תלמידתו של הפסנתרן והמורה אדוארד שטויירמן בתקופה זו. בג'וליארד ליוותה בכיתות הלימוד של נגנים וזמרים מחברי הסגל, כולל מאק הארל (אנ'), לוטה לאונרד ומריון פרשל (אנ') ממחלקת הזימרה; ליאונרד רוז, צ'לו, ברנרד גרינהאוס (אנ'), צ'לו, ויליאם פרימרוז, ויולה. במהלך הקיץ של 1955 ו-1956, מנזה הייתה המלווה של פסטיבל המוזיקה ובית הספר של אספן באספן (קולורדו), וליוותה בכיתותיהם של סיימון גולדברג, אדל אדיסון (אנ'), לסלי צ'אבאי (אנ') ואחרים. היא עבדה כפסנתרנית בפסטיבל שייקספיר-תחת-הכוכבים באנטיוכיה ב-1957, בקונצרטים של תיאטרון ומוזיקה קאמרית בטולדו וב-Yellow Springs, אוהיו.
לאחר שסיימה את לימודיה בג‘וליארד, אורגן עבורה קונצרט צדקה על מנת שתרכוש פסנתר כנף, בו נאסף סכום של 2000 דולר. היא רכשה פסנתר וספסל מחברת בולדווין (אנ'), אשר היו שייכים ושימשו באופן בלעדי למשך שנה את המנצח והמלחין לאונרד ברנשטיין, שלימים נהיה עמיתה וחברה הקרוב.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית

לאחר ג'וליארד, מנזה זכתה להכרה נרחבת כפסנתרנית מלווה בשל הופעותיה עם הרכבי מוזיקה קאמרית בארצות הברית. היא ליוותה אמנים ידועים רבים בקונצרטים פומביים, כולל רג'ינלד קל, קלרינט, ג'וזף איגר, קרן יער, וולטר טרמפלר (אנ'), ויולה, רומן טוטנברג, כינור וקלאוס אדם (אנ'), צ'לו. ב-1957 חזרה ארצה, שם המשיכה את הקריירה שלה בנגינה בקונצרטים וברסיטלים קאמריים ותזמורתיים, הקלטות לרדיו ולטלוויזיה ואף בנגינה באבוב בתיאטרון. בזמן שניגנה בהפקה של "זעקי ארץ אהובה" מאת קורט וייל בתיאטרון הלאומי הבימה בתל אביב, היא הכירה את בעלה, השחקן אלברט כהן, שהופיע במחזמר. הם נישאו ב-1959. חלק מהנגנים שליוותה באותן שנים היו: הכנרים אייזיק שטרן, צבי צייטלין (אנ'), אלכסנדר טל, אורי פיאנקה; הויולנים לינה לאמה (אנ'), דניאל בנימיני; הצ'לנים עוזי ויזל, טובי סאקס, צבי הראל, יעקב מנזה, אמיל ויינשטיין; החלילנים אורי טפליץ, אורי שוהם; האבובן אליהו טורנר; הקלרניתן יונה אטלינגר; הבסוניסט מרדכי רכטמן; הרביעייה הישראלית החדשה וחמישיית הנשיפה התל אביבית. כסולנית הופיעה עם תזמורת קול ישראל בקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של בטהובן. באותן שנים החלה להופיע גם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
ביוגרפיה > הקשר עם לאונרד ברנשטיין

בשנת 1963 הגיע לישראל המנצח והמלחין לאונרד ברנשטיין כדי לנצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצועה של הבכורה העולמית של הסימפוניה השלישית של ברנשטיין, "קדיש". מנזה הייתה הפסנתרנית ביצירה וכן הדריכה את סולנית המצו-סופרן ג'ני טורל, והמספרת, השחקנית חנה רובינא. בעקבות הבכורה, ברנשטיין הזמין את מנזה לסייע בחזרות לסימפוניה שלו בניו יורק, בקונצרטים האחרים שלו באירופה ובארצות הברית ועם ההקלטות של היצירה. בבוסטון סייעה למנצח שארל מינש בהכנות החומרים ובעבודה עם הסולנים. מבוסטון נסעה לניו יורק ועבדה עם ברנשטיין ועם  אברהם קפלן, מנצח המקהלה. לאחר סיום הקונצרטים הכינה מנזה עם קפלן, לבקשת ברנשטיין, את פרטיטורת הפסנתר של הסימפוניה, שראתה אור בהוצאת בוזי אנד הוקס (אנ'). ברנשטיין ומנזה טיפחו קשר אישי ומקצועי קרוב אשר נמשך עד ימיה האחרונים של מנזה.
ב-1968 הציגה מנזה את המנצח דניאל אורן, אז בן 13, בפני ברנשטיין, שבחר בו לבצע את קטע סולו הנער במזמורי צ'יצ'סטר.
במרץ–אפריל 1977 חגגה התזמורת הפילהרמונית הישראלית את חייו ויצירתו של לאונרד ברנשטיין בשורה של מופעים סימפוניים וקאמריים במסגרת פסטיבל לאונרד ברנשטיין. מנזה הופיעה בקונצרטים רבים בסדרה, בין היתר בקונצרט פסנתר בארבע ידיים עם ברנשטיין עצמו, ובסימפוניה השנייה של ברנשטיין, "תקופת החרדה" (אנ'), בה ניגנה מנזה את תפקיד הפסנתר הסולני בניצוחו של לוקאס פוס. הקונצרט הועבר בשידור חי בקול ישראל והופעתה של מנזה זכתה לביקורות נלהבות.
ביוגרפיה > ליווי מוזיקאים

עם האמנים שאיתם עבדה מנזה בקביעות ברסיטלים ובקונצרטים קאמריים וסימפוניים, נמנים הכנרים אייזיק שטרן, יצחק פרלמן, פנחס צוקרמן, שלמה מינץ, סילביה מרקוביצ'י (אנ'), גיל שחם, הנריק שרינג, עברי גיטליס, רוג'יירו ריצ'י (אנ'), איונה בראון (אנ'), יהונתן בריק, גיא בראונשטיין (אנ'), רועי שילוח, חגי שחם, מרים פריד (אנ'); הצ'לנים יו-יו מה, לין הארל, נעמי אנוך ואחיה יעקב מנזה; הזמרים כריסטה לודוויג, לוצ'אנו פברוטי, מונסראט קאבאייה, שירלי ורט (אנ'), אוולין ליר (אנ'), ניקולא תג'ר, רפאל אריה, נתניה דברת, רמה סמסונוב, גילה ירון, מירה זכאי, רוזלין ברק, מרים לרון, מרדכי בן שחר, ביביאנה גולדנטל, עדי עציון-זק, אדית גולדשמיט, אפרים בירן; החלילנים ז'אן-פייר רמפל, אראלה תלמי; הקלרניתנים עלי אבן, ריצ'רד לסר, שרון קם; האבובנית סמדר שזר; נגני הקרן יעקב מישורי, מאיר רימון, גיורא רפאלי; הטרומבוניסט ריי פרנס; החצוצרן אילן אשד; נגני כלי ההקשה גדעון שטיינר, אלון בור, חן צימבליסטה; נגן הטובה שמואל הרשקו; הקונטרבסיסטים טליה קלינג (אחותה) וטדי קלינג (גיסה); הויולנים גד לברטוב, מירה מנזה (אחייניתה); המנצחים זובין מהטה, יואב תלמי, אריה ורדי, שלום רונלי-ריקליס.
מלחינים בני-זמנה כגון צבי אבני, אנדרה היידו, ויוסי מר-חיים ביקשו את עזרתה של מנזה לנגן עבורם את יצירותיהם החדשות מתוך הפרטיטורות שכתבו. כמו כן, השתתפה במספר רב של הקלטות בכורה של קטעים חדשים, הן בהקלטות שיצאו כאלבומים והן לרדיו עבור קול ישראל.
מנזה הייתה חברה בתזמורת הקאמרית הישראלית בהדרכת המנצח גארי ברתיני, והופיעה עם התזמורת בקונצרטים בארץ ובחו"ל. היא הופיעה בהדרכת ברטיני עם מקהלת רינת (המקהלה הקאמרית הישראלית). היא גם הופיעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים והייתה הפסנתרנית בסמינר טוסקניני ובתחרות הצ'לו הבינלאומית של פבלו קזלס. כמו כן, עבדה כמדריכת זמרים ביצירות ווקאליות ומקהלה רבות בתזמורת הפילהרמונית הישראלית ובמקומות אחרים. היא הקליטה עם הפילהרמונית הישראלית, בניצוחו של לורין מאזל, את פטרושקה מאת סטרווינסקי עבור דקה רקורדס, ועם לאונרד ברנשטיין, את הסוויטה שלו, Fancy Free (אנ'), עבור דויטשה גרמופון
בהופעת סולנית נוספת ביצעה מנזה את הקונצ'רטו בדו מינור לפסנתר, חצוצרה ותזמורת כלי מיתר מאת שוסטקוביץ' (אנ') עם התזמורת הסימפונית חיפה.
היא ניגנה שנים רבות עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית כפרילנסרית, ומשנת 1983 הועסקה כחברה מלאה בתזמורת.
ביוגרפיה > מחלה ומוות

בשנת 1984 גילתה מנזה שהיא סובלת מטרשת נפוצה. השפעת המחלה על מערכת העצבים השפיעה ישירות על הנגינה שלה, אך היא המשיכה להופיע. ברנשטיין, אשר ידע ממנזה שבגלל מחלתה היא מתקשה לפעמים לנגן בשטף ביד ימין, כתב את תפקיד הפסנתר ביצירתו, "משחקי יובל", בהזמנת התזמורת הפילהרמונית הישראלית לרגל חגיגות יום השנה ה-50 שלהם, כמעט כולו ליד שמאל בלבד. המלחין נועם שריף כתב באותה תקופה עבורה קטע לפסנתר, כחלק מיצירתו, "מחיה המתים", שבוצעה גם היא על ידי הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של זובין מהטה.
כשחזרה מביקור בסוויטה של ברנשטיין במלון הילטון, שהגיע ביוני 1988 לתל אביב כדי לנצח שוב על "משחקי היובל" להקלטה לדויטשה גרמופון, היא מעדה בכניסה לביתה ושברה את עצם הירך. רות נותחה בבית החולים בילינסון, ושבועיים לאחר מכן, ב-12 ביוני 1988, נפטרה מתסחיף ריאתי. היא הובאה לקבורה בבית העלמין הדרום, בהלווייתה השתתפו כמעט 1000 אנשים.
ב-22 באפריל 1989 ארגנה התזמורת הפילהרמונית הישראלית קונצרט לזכרה במוזיאון תל אביב. כמה מנגני התזמורת ניגנו מחוות למנזה, ואורח הכבוד היה לאונרד ברנשטיין, שהגיע במיוחד מניו יורק כדי להשתתף בקונצרט. ברנשטיין הקדיש את הבכורה העולמית של יצירתו, "אריות וברקרולות" (אנ'), לזכרה של מנזה, והבכורה נערכה באותו לילה, כשבסיומה נשא למנזה מהבמה הספד, באנגלית ובעברית.
ביוגרפיה > משפחה

מנזה נולדה למשפחה מוזיקלית, ויצרה משפחה נוספת עם בעלה, השחקן והזמר אלברט כהן, איתו גם עבדה לפעמים כפסנתרנית, בין היתר במופע שלו "עלי שלכת", בו שר משיריו של איב מונטאן, בהפקת התיאטרון הקאמרי של "שלושה הוצמך" בה היא ניגנה והוא כיכב, כמדריכה מוזיקלית שלו בתפקידו כסוויני טוד בהפקה של התיאטרון הקאמרי של המתח-זמר "סוויני טוד". יחד נולדו להם שני ילדים: עדי כהן, מלחין קולנוע ופרופסור במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון ארצות הברית; ושרון כהן, במאי דיבוב, מתרגם ושחקן בעל חברה ואולפן הקלטות.
אחיה הבכור והיחיד של מנזה, יעקב, היה צ'לן שניגן ברביעייה הישראלית החדשה ובתזמורת הפילהרמונית הישראלית; בתו, מירה מנזה, ניגנה בויולה בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון; אחותה הגדולה, רחל, ניגנה בקונטרבס; בתה, עמליה, ניגנה בפסנתר ובצ'מבלו והיא מטפלת בילדים בעזרת מוזיקה; אחותה הצעירה, טליה, ניגנה בקונטרבס בתזמורת הפילהרמונית הישראלית; בעלה, טדי, היה תלמיד שלה ולימים הפך לנגן הקונטרבס הראשון בתזמורת הפילהרמונית הישראלית; בנם, נמרוד, מנגן בקונטרבס בתזמורת הפילהרמונית הישראלית. אחותה הצעירה של מנזה, אבישג, הייתה האחות היחידה שלא הפכה למוזיקאית אלא לאמנית חזותית. בנה של מנזה, שרון, גם הוא סקסופוניסט, וניגן פעם כמוזיקאי אורח בתזמורת הפילהרמונית הישראלית, ויחד עם שאר חברי משפחת מנזה ניגנו באותו קונצרט 6 בני משפחת מנזה: שרון, רות, יעקב, טליה, טדי ושמואל הרשקו, נגן הטובה של התזמורת, שהיה נשוי אז לבתו של יעקב, מירה.
ילדי מנזה ממשיכים את מסורת המשפחה. מלבד היותו מוזיקאי בעצמו, עדי נשוי לזמרת האופרה והמורה לפיתוח קול בבת מרום, בנם, ליל, הוא מלחין ונגן קונטרבס וצ'לו, ובתם, נות, היא זמרת אופרה ופסנתרנית. לשרון שלושה ילדים: לני כהן, בתו מנישואיו לאסנת בוקופצר, היא קולנוענית, מתרגמת, במאית דיבוב ומוזיקאית, ומיחסיו עם הצ'לנית חגית גלזר, גבריאל, שהוא צ'לן, ועלמה, שהיא כנרת.
לקריאה נוספת

עדית נאמן, "ברנשטיין שמע, ופרץ בבכי", ידיעות אחרונות, 15 ביוני 1988
הערות שוליים

↑  משה גורלי,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'רות מנזה, דבר, 28 באוגוסט 1953
↑  תלווה את "קדיש" בארה"ב, מעריב, 22 בדצמבר 1963
↑  נתן מישורי, "ברנשטיין בחיפוש אחר האמונה והמוזיקה", הארץ, 30 במרץ 1977
↑  קונצרט לטובת נפגעי הרעש ברומניה, על המשמר, 16 במרץ 1977
↑  Yehonatan Berick and Ruth Mense, סרטון באתר יוטיוב, 1982 בערך
↑  א. פרנקנברג,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'אבלין ליר, היום, 22 באוגוסט 1969;
אוליה זילברמן,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'רות מנזה כמלווה של אבלין ליר, מעריב, 26 באוגוסט 1969
↑  בשנת 2023 השתמשו בהקלטה זו (של רות מנזה מנגנת את Fancy Free עם הפילהרמונית בניצוח לאונרד ברנשטיין), בסרט "המאסטרו" עם ברדלי קופר, על חייו של ליאונרד ברנשטיין.
↑  הדס מנור,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'הפסנתרנית רות מנזה כהן הלכה לעולמה אחרי מחלה ממושכת, מעריב, 15 ביוני 1988
↑  רות מנזה באתר GRAVEZ
↑  על היצירה "אריות וברקרולות" באתר של לאונרד ברנשטיין, עם ההקדשה לזכרה של רות מנזה
↑  חנה ידור,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'ברנשטיין לזכר רות מנזה, מעריב, 21 במרץ 1989
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273034205171  MusicBrainz: d0580058-09f8-4a8d-b5a0-2bb7bd95d548 
רות מנזה עם לאונרד ברנשטיין, ג'ני טורל ונתניה דברת, 1967
רות מנזה עם לוצ'אנו פברוטי וזובין מהטה (1982)
רות מנזה ויצחק פרלמן, 1979
רות מנזה ואלברט כהן ביום חתונתם, 10 באפריל 1959
רות מנזה וילדיה בפגישה עם לאונרד ברנשטיין, 1971
ילד נינג'ה

| --- | --- |

כריכת הספר הראשון בסדרה
 מידע כללי
 מאת:  אן דו
 איורים:  ג'רמי ליי, אנטון אדמין.
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספר ילדים
 מקום התרחשות:  דאק קריק
 תקופת התרחשות:  לא ידועה
 הוצאה
 הוצאה:  תכלת הוצאה לאור
 הוצאה בשפת המקור:  Writers House LLC, New York
 מקום הוצאה:  ישראל
 תאריך הוצאה:  2019
 עורך:  עינת ניב, שרית זיו
 סדרה
 מספר ספרים:  13
ילד נינג'ה (באנגלית: Ninja Kid) היא סדרת ספרי ילדים מאת הסופר האוסטרלי אן דו. הספרים אוירו על-ידי ג'רמי ליי (ספרים 1–5) ואנטון אדמין (ספרים 6-13), ותורגמו לעברית על-ידי יעל אכמון (ספרים 1–4), רוני בק (ספרים 5–8), דנה טל (9), וליאת שרון (10). עד כה תורגמו לעברית ויצאו לאור בהוצאת תכלת שלושה-עשר מתוך שלושה עשר ספרי הסדרה. הספרים כתובים באותיות גדולות, ללא ניקוד, מעט שורות מרווחות בכל עמוד, ואיורים רבים בסגנון קומיקס.
עלילה

גיבור הספרים הוא נלסון קיין, ילד שגדל בעיירה דאק קריק בה הוא מתגורר עם אמו, סבתו פאט (ממציאה) ובן דודו קני. אביו של נלסון נעלם בנסיבות מסתוריות, ובהמשך מסתבר כי נחטף על ידי אחיו התאום, ד"ר אנדרו קיין, שהוא הנבל המרכזי בעלילה.
ביום הולדתו העשירי נלסון מגלה כי יש לו כוחות מיוחדים והוא ילד נינג'ה, הנינג׳ה האחרון בעולם. יכולות הנינג׳ה מאפשרות לו לקפוץ, לחמוק ולעשות סלטות באוויר. כאשר נלסון עושה שימוש ביכולות הנינג׳ה הוא עוטה מסכה ובכך מחליף דמות ל״ילד נינג׳ה״, על מנת להסתיר את עובדת היותו נינג׳ה, מחשש שד״ר אנדרו קיין ירדוף אחריו ואחרי משפחתו. בן-דודו קני מחליף אף הוא את דמותו ל״גימ״ל״ שזה קיצור של ״גאון״.
בכל ספר ד״ר אנדרו קיין מנסה להתנכל לאנשי העיירה במטרה להבריח אותם. מטרת העל שלו היא להגיע לאבנים נדירות, המכונות ״אבנים סגולות״, המצויות מתחת לקרקע העיירה. אבנים אלה מאפשרות לשלוט במחשבות של אנשים אחרים. בכל ספר נלסון בעזרת בן דודו קני, ובעזרת המצאה של סבתא פאט מתגבר על אנדרו ומסכל את המזימה שלו.
הדמויות > דמויות ראשיות

נלסון – הוא ילד נינג'ה. נלסון היה חנון עד יום הולדת עשר שבו הפך לנינג'ה, האחרון בעולם. ילד נינג'ה נלחם בנבלים, ומסכל את תוכניותיו של ד"ר קיין להשתלט על העיירה דוסון קריק. לילד נינג'ה יכולות מיוחדות כולל קפיצות, וסלטות באוויר. הוא מחליף דמות ל״ילד נינג׳ה״ במטרה להסתיר את זהותו האמיתית.
קני – המכונה גם 'גימל', קיצור של ״גאון״, הוא בן דודו של ילד נינג'ה והעוזר שלו במשימות. ידוע כאכלן גדול וכאחד שאינו יכול לשמור סודות. לא פעם קני כמעט וחושף בטעות את זהותו שלו ושל ילד נינג׳ה.
סבתא פט - הסבתא של נלסון. סבתא פט מנהלת את מגרש הגרוטאות בו המשפחה של נלסון מתגוררת. סבתא ממציאה המצאות רבות, חלקן עובדות וחלקן פחות. להמצאות תפקיד חשוב בסיכול המזימה של ד״ר קיין.
הדמויות > דמויות משנה

אמא של נלסון – עובדת כמנקה.
שרה – ילדה בכיתה של נלסון וקני. הדמות הפכה מרכזית יותר בספר השני ואילך. שרה עוזרת לילד נינג'ה ולגימל להביס את הנבלים. שרה לא יודעת שילד נינג'ה וגימל הם נלסון וקני.
טיפאני - ילדה בכיתה של נלסון וקני. מצטיינת בעמידת ידיים ונוטה להשתולל. בדומה לשרה, עוזרת לילד נינג'ה ולגימ"ל להיאבק בד"ר קיין מבלי לדעת את זהותם האמיתית
אבא של נלסון – דמות שבתחילת הסדרה רק מוזכרת בספרים ובהמשך משתתפת בעלילה. אחיו התאום של ד"ר קיין. נעלם כאשר נלסון היה תינוק. בהמשך מתברר כי נחטף על ידי ד"ר קיין ונשלט על ידו באמצעות שבב שהושתל במוחו. בחלק מהספרים נדמה לנלסון שהוא רואה את אביו, בדמות ה״נינג׳ה המושלם״.
הדמויות > נבלים

ד"ר אנדרו קיין – הדוד של נלסון, האח של אביו של נלסון. כשהיה בן עשר, בניגוד לאחיו, לא קיבל את כוחות הנינג'ה ונתקף בקנאה. כפיצוי, סבתא פט לימדה אותו את כל מה שהכירה בנוגע להמצאות. בבעלותו מסוק. ד"ר קיין מופיע בכל ספרים פרט לספר שמונה, ובכל העלילות מנסה להשתלט על דוסון קריק על מנת להרוס אותה ולהשתלט על האבנים הסגולות שנמצאות מתחת לאדמת העיירה. האבנים מאפשרות לשלוט במחשבות של אנשים אחרים. לקידום מזימותיו ד״ר קיין עושה שימוש ביכולות ההמצאה שרכש, ליצור יצורים כמו צעצועים מרושעים, חיות מעופפות ותמנון ענק.
איינשטיין – דמות סנאי מרושע שהופיעה לראשונה בספר השלישי. איינשטיין עובד כעוזרו של ד״ר קיין. איינשטיין הפך לנבל כאשר פגעה בו קרן הלייזר של המהפכת, והכניסה לתוכו את המהות של ד"ר קיין. מרגע זה הוא הפך למרושע וקיבל את היכולת לדבר.
האספן - דמות משחק וצעצוע שהתעוררה לחיים בספר השביעי, ובספר השמיני  גונבת המון אוצרות ושולטת בחיות העיר.
הנינג'ה המושלם - אבא של נלסון. שועבד  בעזרת שבב אבן סגול על ידי אחיו, ד"ר קיין, ונילחם למענו ומציית לפקודותיו ללא ברירה.
המצאות

לאורך עלילות הספרים תוארו מספר המצאות, רובן ככולן הומצאו ע״י סבתא פט. בכל ספר המצאה עיקרית, בה ילד נינג׳ה וגימ״ל עושים שימוש על מנת לסכל את המזימה של הנבלים. בנוסף, בכל ספר מוזכרות המצאות נוספות.
בספר ה-11 בסדרה, השתמשו באופן עלילתי ומדויק שני ההמצאות של הספרים 9, ו־10; שרשרת הנשימה מתחת למים ומצלמת הדמויות, ובסוף ספר זה שרשרת הנשימה נעלמת וסבתא פט מחרימה את מצלמת הדמויות אחת ולתמיד.
| מספר הספר | המצאות עיקריות | המצאות נוספות |
| --- | --- | --- |
| 1 |  משחלף שיודע לכווץ דברים לגודל קטן |  אופנוע המונע על ידי בננות |
| 2 |  אבקה אלקטרונית המכבה את הווירוס תוקף מכשירי חשמל שיצר ד"ר קיין  תרמיל שהופך לחגורת סילון המאפשרת לרחף באוויר. ילד נינג'ה טס ופיזר את האבקה האלקטרונית על העננים |  אופניים חשמליים שפועלים על בננות  סקייטבורד שפועל על גזר  מיקסר חשמלי עם שלט רחוק |
| 3 |  לייזר מחליף כוחות בין אנשים  המהפכת - מכונה שלוכדת את המהות של דבר ומחליפה את המהות של שני דברים. הומצאה על ידי נלסון כאשר היו לו כוחות ההמצאה של סבתא |  מכונת על לניקוי חלונות  משקפיים מיוחדים המאפשרים להציץ מעבר לפינות |
| 4 |  קסדה המאפשרת לדבר עם חיות |  אטבי כביסה מעופפים  כורסא מעופפת |
| 5 |  שיבוטים של קני ונלסון שנשלפים מתוך תיק-מזוודה ומתנהגים דומה להם. |  מכונה דמוית צמח שטורף יתושים  שעון מעורר שבאמת מעורר כשלא קמים בבוקר |
| 6 |  אקדח ממיר גדלים המסוגל להגדיל ולכווץ |  מכונת תספורות משפחתית  אסלה שזוהרת בחושך |
| 7 |  כפפה שיכולה להפוך חפצים ליצורים חיים. |  מטרייה שלא מאבדת את בעליה  מתקן עציצים רובוטי שמעביר עציצים למקום המואר בחדר |
| 8 |  צמיד שינוי צורה לכלב |  מברשת צביעה רובוטית  תחתונים חכמים שיודעים את התשובה לכל שאלה |
| 9 |  שרשרת שמאפשרת לנשום מתחת למים |  סכין טוסטר  דשן צמחים שגורם לירקות לגדול מהר במיוחד  בית נייד על רגליים |
| 10 |  מצלמת הדמויות המקימה לחיים דמויות מספרים |  קסדת אופניים עם מזגן מובנה  כדור העל שאף פעם לא הולך לאיבוד ותמיד חוזר  רובוט ששוטף מכוניות |
הספרים בסדרה

| מספר הספר | שם הספר | הוצאה ראשונה לאור |
| --- | --- | --- |
| 1 | מחנון - לנינג׳ה! | 2019 |
| 2 | הנינג׳ה המעופף! | 2019 |
| 3 | חילופי נינג׳ה! | 2019 |
| 4 | הנינג׳ה המדהים! | 2020 |
| 5 | פעמיים נינג׳ה! | 2020 |
| 6 | נינג׳ה בענק! | 2021 |
| 7 | צעצועי נינג׳ה! | 2021 |
| 8 | כלבי הנינג׳ה! | 2022 |
| 9 | דגי הנינג׳ה! | 2022 |
| 10 | גיבורי הנינג׳ה! | 2023 |
| 11 | אמני הנינג'ה! | 2023 |
| 12 | יהלומי הנינג'ה! | 2023 |
| 13 | משחקי הנינג'ה! | 2024 |
אפליה עדתית במוסדות לימוד חרדיים בישראל

אפליה עדתית במוסדות לימוד חרדיים בישראל התפרסמה לאורך השנים במספר מקרים בולטים, כשהידוע שבהם התרחש בעמנואל ב-2007.
עמותה בולטת בתחום (ושנויה במחלוקת בשל כך) היא עמותת "נוער כהלכה" בהובלת עורך הדין יואב ללום.
עד לפרשת עמנואל

באפריל 2006 שופטת בית המשפט המחוזי בירושלים יהודית צור, קבעה בפסק דין תקדימי כי על עיריית ירושלים ומשרד החינוך להקים מנגנון שיפקח על קבלת תלמידות ממוצא מזרחי לסמינרים החרדים. זאת לאחר תביעה של האגודה לזכויות האזרח בישראל כנגד משרד החינוך התרבות והספורט, עיריית ירושלים, סמינר בית יעקב - דרכי רחל ("הסמינר החדיש"), סמינר מכון בית יעקב למורות ("הסמינר הישן") ומרכז בית יעקב למורות ("הסמינר החדש").
ביוני 2007 משרד החינוך אסר על מוסדות לשאול בתהליך המיון על שם משפחת האם לפני הנישואים, שמות משפחתם של הורי ההורים, ועל אופי בית כנסת בו מתפלל האב בליל שבת - זאת על מנת למנוע אפליה על רקע עדתי. מנגד, גורמים חרדים טענו כי מדובר בפגיעה בעצמאות החינוך החרדי.
פרשת ההפרדה בבית הספר בעמנואל

ערך מורחב – בג"ץ בית הספר בעמנואל
בשלהי שנת תשס"ז (2007), בלחץ של הורים שבקשו להקים בית ספר נפרד, הוקמה בבית יעקב היסודי בעמנואל שבשומרון מגמה חסידית נפרדת בתוך בית הספר. לצורך כך חולק מבנה בית הספר ואף הופרדה החצר בין שני חלקי בית הספר. עמותת "נוער כהלכה" בהובלת עורך הדין יואב ללום ובאמצעות עורך הדין אביעד הכהן דרשה לבטל את ההפרדה בטענה שמניעיה עדתיים ומשלא נענתה פנתה העמותה לבג"ץ.
בשנת 2009 בג"ץ (תחת השופטים אדמונד לוי, עדנה ארבל וחנן מלצר) קיבל את העתירה ודרש לבטל את ההפרדה בבית הספר. בעקבות זאת, הוציאו הורי בנות המגמה החסידית את בנותיהם מבית הספר והקימו להן בית ספר פיראטי משל עצמם. הפרשה זכתה לתהודה רבה לאחר שחלק מההורים נכלאו על פי פקודת בזיון בית המשפט. החל משנת הלימודים תשע"א (2010–2011) פועל ביישוב בית ספר פרטי חוקי (במעמד של מוסד פטור) לבנות המגמה החסידית, שבשנה הראשונה לקיומו לא תוקצב על ידי משרד החינוך או המועצה המקומית, ולאחר השנה הראשונה מתוקצב ככל מוסד פטור אחר.