stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון פובזנר
ביוגרפיה

פובזנר נולד ב-26 באפריל 1919 בפולטבה, בשנת 1923 עבר עם הוריו לברלין בירת גרמניה וב-1930, כשהיה בן 11, עלה לארץ ישראל. התגורר בתל אביב ולמד בה. בצעירותו, בשנת 1932, שיחק בתפקיד הראשי בסרט הקולנוע העברי הראשון (בבימויו של חיים הלחמי), "עודד הנודד".
בשנים 1937–1940 למד אדריכלות באקול ספסיאל ד'ארשיטקטור (אנ') בפריז (1937–1940), ועם שובו לארץ למד ציור באולפן של פרנקל-פרנל (1940–1941).
את דרכו המקצועית החל במשרד האדריכלים בבעלות אריה שרון ובנימין אידלסון (1944–1954, שם שימש כאדריכל בכיר. בעקבות זכייתו המשותפת עם עמיתו לעבודה אברהם יסקי על תכנון כיכר מלכי ישראל (כיום "כיכר רבין") בתל אביב וכיכר העצמאות בנתניה, פרשו השניים בשנת 1954 והקימו משרד עצמאי שפעל עד לשנת 1956, אך הותיר את חותמו באופן בולט במרחב הישראלי ובמהלכה זכו השניים בפרס רוקח לאדריכלות לשנת 1957.
בשנת 1956 פתח משרד עצמאי, שבמסגרתו פעל עד 1976. באמצע שנות ה-70 הצטרף אליו בנו גדעון. פובזנר זכה בתחרות אדריכלים לתכנון בית החייל בתל אביב. בתחרות אחרת זכה לתכנון תיכון ליד"ה בירושלים, פרויקט שנחשב היה לאבן דרך בהתפתחות אדריכלות בתי ספר בישראל. עם האדריכל דוד רזניק תכנן את מכון ון ליר בירושלים.
פובזנר נפטר בתל אביב בגיל 79. מאז פטירתו ממשיך את פעילות משרד האדריכלים בנו, גדעון, המתמקד בתכנון מבני חינוך בכל רחבי הארץ.
בשנים 2015–2017 הופקד ארכיונו של פובזנר בארכיון אדריכלות ישראל, וב-2018 יצא לאור בהוצאת דביר הספר "שמעון פובזנר, אדריכל" מאת צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון המסכם את פועלו.
פרויקטים נבחרים

כיכר מלכי ישראל (רבין כיום) - תל אביב, 1952. בשיתוף אברהם יסקי.
כיכר העצמאות, נתניה, 1953. בשיתוף הפסל משה ציפר ואברהם יסקי.
קבר אחים למגיני ניצנים, קיבוץ ניצנים, 1954. בשיתוף אברהם יסקי והפסל משה ציפר.
קולנוע מרכז (רחוב הר ציון פינת נווה שאנן), תל אביב, 1954. בשיתוף אברהם יסקי.
המרכז המנהלתי, באר שבע, 1954.
בנייני הפקולטה למדעי הרוח והחברה קמפוס גבעת רם, האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1954–1958. בשיתוף אברהם יסקי.
שיכון עולים באר שבע, 1955. בשיתוף אברהם יסקי.
בניין דירות בקרן הרחובות אנטוקולסקי-רמברנדט תל אביב. בשיתוף אברהם יסקי. פרס רוקח 1957, 1955.
בניין דירות לעובדי הקרן הקימת, "נוה שפירא", ברחוב צבי הרמן שפירא, תל אביב 1961.
בית הספרים הלאומי, קמפוס גבעת רם האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1956–1960. בשיתוף חבר אדריכלים.
רחבת הכניסה לקמפוס גבעת רם, האוניברסיטה העברית, ירושלים, 1956–1957.
בית תרבות, קיבוץ ניר דוד, 1957–1961.
בית החייל, תל אביב, 1959–1965.
בית ספר מקיף ע"ש תמן, צפת, שנות ה-60 של המאה ה-20.
בית הספר התיכון ליד האוניברסיטה, ירושלים.
מכון ון ליר בירושלים, ירושלים. בשיתוף דוד רזניק.
גלריית תמונות

מבנה כיתות בכפר סילבר
בית החייל בתל אביב ב-1969, שלוש שנים לאחר חנוכתו.
לקריאה נוספת

צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון: שמעון פובזנר, אדריכל, הוצאת דביר, 2018
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007415445505171  ISNI: 0000 0005 0049 8387  LCCN: no2019107866  ULAN: 500261510  VIAF: 516152744510227850004   WorldCat (עם VIAF): 516152744510227850004
ריצת 100 מטר

יוסיין בולט, מחזיק שיא העולם הנוכחי בריצת 100 מטר
תחרות ריצת 100 מטר
ריצת 100 מטר נשים
ריצת מאה מטר היא ענף באתלטיקה. הריצה נחשבת לתחרות היוקרתית ביותר הקיימת בספורט ליחידים והמנצח בה במשחקים האולימפיים או באליפות העולם באתלטיקה מוכתר באופן לא רשמי כאדם המהיר ביותר בעולם. בתחרות זאת מתחרים ביניהם המשתתפים, מי יחצה הראשון את קו הסיום של מסלול באורך 100 מטר.
היסטוריה ושיאים נוכחיים > גברים

ב-1912 עמד שיא העולם בריצת מאה מטרים לגברים על 10.6 שניות. עד 1968 היה הדיוק מוגבל בשל היות המדידה ידנית. הרזולוציה הייתה של עשיריות שנייה ולא של מאיות. עם הכנסת השעון האלקטרוני לשימוש נפרץ מחסום עשר השניות בידי ג'ים היינס.
ב-16 באוגוסט 2009, במסגרת אליפות העולם באתלטיקה שנערכה בברלין, גרמניה, קבע יוסיין בולט מג'מייקה את שיא העולם הנוכחי – 9.58 שניות. במהלך קביעת השיא הגיע בולט למהירות שיא של 44.72 קמ"ש, ולמהירות ממוצעת של 37.58 קמ"ש.
אצנים שמוצאם, לפחות חלקית, ממערב אפריקה מתבלטים בריצה זו והם כמעט היחידים שירדו מעשר שניות בריצת מאה מטר אי פעם. ב-1960 היה הגרמני ארמין הארי הלא שחור האחרון, ששבר את שיא העולם (10.0 שניות). בשנת 2010 היה כריסטוף למטר מצרפת האדם הלבן הראשון שפרץ את מחסום עשר השניות כשרץ בזמן של 9.98 שניות. לעומת זאת, בריצות למרחקים ארוכים יותר גם רצים שמוצאם מאזורים אחרים נמנים עם רצי השורה הראשונה.
היסטוריה ושיאים נוכחיים > נשים

שיא העולם לנשים הוא 10.49 שניות (1988) ומוחזק על ידי פלורנס גריפית ג'וינר מארצות הברית. השיא עורר מחלוקת מכיוון שמד הרוח הורה כי לא הייתה כל רוח בעת הריצה (0.0 קמ"ש), אף שבכל הריצות האחרות שנערכו באותו יום באצטדיון באינדיאנפוליס נמדדו רוחות חזקות, בנוסף לעובדה שבעת הריצה מד הרוח של הקפיצה המשולשת המרוחק 10 מטרים ממסלול הריצה מדד רוח של 4.3 מטר לשנייה, יותר מכפליים מהמותר, על כן הועלה חשד כי אירעה תקלה במד הרוח בזמן ריצה זו. למרות זאת שיאה הוכר, והוא מהווה את השיא העולמי גם כיום. בנוסף הועלה חשד כי ג'וינר נטלה סמים אסורים להגברת יכולתה בעוד שבדיקות הסמים שנערכו לאתלטים באותה התקופה היו מקיפות פחות מאשר היום. על אף החשדות – הדבר הוכחש נמרצות על ידי משפחתה ולא הוכח מעולם ועל כן כל שיאיה נותרו על כנם.
שימוש בחומרי אימרוץ

האצן הקנדי בן ג'ונסון קבע שני שיאי עולם בריצה זו. באולימפיאדת סיאול בשנת 1988 קבע תוצאה שנחשבה למדהימה באותה עת: 9.79 שניות, אך שיאיו נפסלו לאחר שבבדיקת שתן שנערכה לו נתגלו ממצאים שהצביעו על שימוש בסטרואידים אנאבוליים אנדרוגנים.
אצנים נוספים ששיאם נפסל עקב שימוש בחומרי אימרוץ הם טים מונטגומרי שקבע שיא עולם של 9.78 שניות ב-2002 וג'סטין גטלין שקבע תוצאה של 9.77 שניות, השווה לשיא העולם בזמנו, ב-2006.
התפתחות השיא בריצת 100 מטר משנת 1968

| אתלט | זמן | לאום | מיקום ותאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| ג'ים היינס | 9.95 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | אולימפיאדת מקסיקו סיטי 1968 |
| קלווין סמית | 9.93 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | קולורדו ספרינגס, 1983 |
| קרל לואיס | 9.92 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | אולימפיאדת סיאול, 1988 |
| לירוי בורל | 9.90 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | ניו יורק, 1991 |
| קרל לואיס | 9.86 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | אליפות העולם בטוקיו 1991 |
| לירוי בורל | 9.85 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | 1994 |
| דונובן ביילי | 9.84 שניות | קנדה קנדה | 1996 |
| מוריס גרין | 9.79 שניות | ארצות הברית ארצות הברית | 1999 |
| אסאפה פאוול | 9.77 שניות | ג'מייקה ג'מייקה | 2005 |
| אסאפה פאוול | 9.74 שניות | ג'מייקה ג'מייקה | 2007 |
| יוסיין בולט | 9.72 שניות | ג'מייקה ג'מייקה | גראנד פרי ניו יורק 2008 |
| יוסיין בולט | 9.69 שניות | ג'מייקה ג'מייקה | אולימפיאדת בייג'ינג 2008 |
| יוסיין בולט | 9.58 שניות | ג'מייקה ג'מייקה | אליפות העולם בברלין 2009 |
האצנים המהירים בכל הזמנים

נכון ל-29 ביוני 2024
| דירוג | זמן | רוח (מ'/ש') | אתלט | לאום | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 9.58 | +0.9 | יוסיין בולט | ג'מייקה ג'מייקה | 16 באוגוסט 2009 | ברלין, גרמניה |
| 2 | 9.69 | +2.0 | טייסון גיי | ארצות הברית ארצות הברית | 20 בספטמבר 2009 | שאנגחאי, סין |
| 2 | 9.69 | -0.1 | יוהאן בלייק | ג'מייקה ג'מייקה | 23 באוגוסט 2012 | לוזאן, שווייץ |
| 4 | 9.72 | +0.2 | אסאפה פאוול | ג'מייקה ג'מייקה | 2 בספטמבר 2008 | לוזאן, שווייץ |
| 5 | 9.74 | +0.9 | ג'סטין גאטלין | ארצות הברית ארצות הברית | 15 במאי 2015 | דוחה, קטר |
| 6 | 9.76 | +0.6 | כריסטיאן קולמן | ארצות הברית ארצות הברית | 28 בספטמבר 2019 | דוחה, קטר |
| 6 | 9.76 | +1.2 | טרייבון ברומל | ארצות הברית ארצות הברית | 18 בספטמבר 2021 | ניירובי, קניה |
| 6 | 9.76 | +1.4 | פרד קרלי | ארצות הברית ארצות הברית | 24 ביוני 2022 | יוג'ין, אורגון, ארצות הברית |
| 9 | 9.77 | +1.2 | פרדיננד אומניאלה | קניה קניה | 18 בספטמבר 2021 | ניירובי, קניה |
| 9 | 9.77 | +0.9 | קישיין תומפסון | ג'מייקה ג'מייקה | 28 ביוני 2024 | קינגסטון, ג'מייקה |
האצניות המהירות בכל הזמנים

נכון ל-3 באוגוסט 2024
| דירוג | זמן | רוח (מ'/ש') | אתלטית | לאום | תאריך | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 10.49 | 0.0± | פלורנס גריפית ג'וינר | ארצות הברית ארצות הברית | 16 ביולי 1988 | אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית |
| 2 | 10.54 | +0.9 | אליין תומפסון-הרה | ג'מייקה ג'מייקה | 21 באוגוסט 2021 | יוג'ין, אורגון, ארצות הברית |
| 3 | 10.60 | +1.7 | שלי-אן פרייזר-פרייס | ג'מייקה ג'מייקה | 26 באוגוסט 2021 | לוזאן, שווייץ |
| 4 | 10.64 | +1.2 | כרמליטה ג'טר | ארצות הברית ארצות הברית | 20 בספטמבר 2009 | שאנגחאי, סין |
| 5 | 10.65 | +1.1 | מריון ג'ונס | ארצות הברית ארצות הברית | 12 בספטמבר 1998 | יוהנסבורג, דרום אפריקה |
| 5 | 10.65 | +1.0 | שריקה ג'קסון | ג'מייקה ג'מייקה | 7 ביולי 2023 | קינגסטון, ג'מייקה |
| 5 | 10.65 | -0.2 | שקארי ריצ'רדסון | ארצות הברית ארצות הברית | 21 באוגוסט 2023 | בודפשט, הונגריה |
| 8 | 10.72 | +0.4 | מארי-ז'וזה טה לו | חוף השנהב חוף השנהב | 10 באוגוסט 2022 | מונקו, מונקו |
| 8 | 10.72 | -0.1 | ג׳וליאן אלפרד | סנט לוסיה סנט לוסיה | 3 באוגוסט 2024 | פריז, צרפת |
| 9 | 10.73 | +2.0 | כריסטין ארון | צרפת צרפת | 19 באוגוסט 1998 | בודפשט, הונגריה |
ישראל > גברים

השיא הישראלי שייך לאלכס פורחומובסקי בתוצאה של 10.20 שניות. שיא זה נקבע באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בסביליה, ספרד ב-21 באוגוסט 1999. השיא הושווה על ידי בלסינג אפריפה ב-21 במאי 2023.
ישראל > נשים

השיא הישראלי שייך לדיאנה ויסמן שקבעה תוצאה של 11.06 שניות בתחרות שנערכה בשווייץ, ב-3 ביולי 2022.
ראו גם

ריצת 200 מטר
ריצת 400 מטר
הערות שוליים

↑  How fast does Usain Bolt run in mph/km per hour? Is he the fastest recorded human ever? 100m record, באתר יורוספורט.
↑  פטריק ג'ונסון מאוסטרליה נחשב הראשון שמוצאו לא מערב אפריקאי שרץ בפחות מ-10 שניות Patrick Johnson (sprinter)
↑  ‏הלבן המהיר בהיסטוריה, שוב: 9.95 ללמאטרה, באתר ynet, 18 ביוני 2011
התפתחות שיאי עולם במאה מטר גברים) 1900–2010
שחר שגיב

שחר שגיב (נולד ב-11 באוקטובר 1994) הוא טריאתלט ישראלי, זוכה מדליית כסף מהמשחקים האירופיים (קרקוב 2023) בתחרות הטריאתלון.
ביוגרפיה

שגיב נולד בזכרון יעקב לד"ר שמי שגיב (שם טוב סבג), ספורטאי אולימפי בעצמו בריצת המרתון מאולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). שגיב החל להתאמן בגיל 8 ובגיל 14 עבר לאקדמיה למצוינות בספורט במכון וינגייט, שם למד התאמן והתחנך תחת שרביטו של המאמן הלאומי אורי זילברמן.
קריירה > תחילת דרכו

ההישג המשמעותי הראשון של שגיב היה ב-2008 בסבב גביע אירופה לנוער באלניה שבטורקיה. בשנת 2010 הוא זכה באליפות ישראל לנוער ובשנת 2011 הגיע למקום השני לאחר אמיתי יונה.
קריירה > 2015–2017

בשנת 2015 זכה לראשונה באליפות ישראל. בשנת 2016 זכה שוב בתואר והגיע למקום השלישי באליפות אירופה עד גיל 23 בבורגס, בולגריה. שנה לאחר מכן הגיע למקום הרביעי בבתחרות שנערכה הפעם ברוטרדם, הולנד.
קריירה > 2018

ב-2018 הגיע למקום ה-14 באליפות העולם בטריאתלון בגולד קוסט, אוסטרליה.
קריירה > 2019

ב-2019, סיים שגיב במקום ה-13 בתחרות ההכנה לאולימפיאדת טוקיו. גם אחיו, רן שגיב, הוא ספורטאי טריאטלון. שניהם צברו מספיק נקודות בדירוג האולימפי על מנת להשתתף במשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו.
קריירה > 2021

באולימפיאדת טוקיו 2020 סיים שגיב במקום ה-20 בזמן של 1:47:10 שעות. הוא החל את התחרות בצורה פחות מוצלחת כאשר דורג במקום ה-34 בקטע השחייה, אך עלה בדירוג כאשר הצטיין בקטע הרכיבה ובמהלכו אף עלה למקום השני, אך נחלש בחלק הריצה וסיים לבסוף במקום ה-20 הכללי.
קריירה > 2023

במשחקים האירופיים 2023 שנערכו בקרקוב, זכה שגיב במדליית הכסף בתחרות הטריאתלון לאחר שסיים במקום השני, שנייה בלבד אחרי המנצח, וטל ברגסוויק ת'ורן הנורווגי.
קריירה > 2024

השתתף באולימפיאדת פריז (2024). 31.7.24, טריאתלון גברים גמר, מקום 37, 1:49:32.
תחנת ויסטבוצ'נאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  10 בספטמבר 2005 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′00″N 37°32′28″E﻿ / ﻿55.75002°N 37.54114°E﻿ / 55.75002; 37.54114
 תחנות סמוכות:  Kiyevskaya, תחנת מז'דונארודנאיה 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו פיליובסקאיה 
 קוד התחנה:  188 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת ויסטבוצ'נאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת ויסטבוצ'נאיה
 
תחנת דלובוי צנטר (ברוסית: Деловой центр, מ-3 ביוני 2008 עד 31 במרץ 2024 - ויסטבוצ'נאיה) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו פיליובסקאיה.
התחנה קשורה במעבר עם "תחנת דלובוי צנטר" של קו סולנצבסקאיה,  ותחנת "דלובוי צנטר" של קו הטבעת הגדול.
תחנת ויסטבוצ'נאיה נפתחה ב-15 בספטמבר 2005, והיא קרויה על שם מרכז אקספו הנמצא ליד.
התחנה נפתחה תחת השם "דלובוי צנטר" בגלל קירבה למוסקבה סיטי, ו ב-3 ביוני החליפה את שמה ל"ויסטבוצ'נאיה".
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/stantsiya-metro-vystavochnaya/
| מרכז העסקים המוסקבאי הבינלאומי "מוסקבה סיטי" |
| --- | --- | --- |
| בניינים | מגדל 2000 • מגדל האבולוציה • מתחם עסקים "אימפריה" • הליבה המרכזית • ערי הבירה • מגדל על הגדה • IQ-קוורטאל • אירואסיה • פדרציה • מגדל מרקורי • Neva Towers • OKO •  Moscow Towers • המגדל הצפוני |  |
| תחבורה | גשר בגרטיון • דלובוי צנטר (קו פיליובסקאיה) • מוסקבה-סיטי • דלובוי צנטר (קו סולנצבסקאיה) • דלובוי צנטר (קו רובליובו-ארכנגלסקויה, סגורה זמנית) • טבעת התחבורה השלישית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שרוטה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  תמר ורטה זהבי
 הוצאה
 הוצאה:  עם עובד
 תאריך הוצאה:  2007
שרוטה הוא ספר ילדים וספרה השלישי של תמר ורטה זהבי, שיצא לאור בשנת 2007.
אופיו של הספר שרוטה הוא: אקטואליה, סיפור מהמציאות. השפה "זורמת", לעיתים יורדת מעט לגובה העיניים במיוחד בדו-שיח.
תקציר עלילת הספר שרוטה

במסיבה המתקיימת בערב הדמות הראשית אלה מתכוננת למסיבה ומבקשת מחברתה הטובה ירוס שתקלע לה מאה צמות לכבוד המסיבה.
פיגוע רצחני משנה את תוכניותיה של הנערה, והיא הופכת מחייכנית וחברותית לשתקנית ומסוגרת. בעקבות כך היא נעזרת באיתן ובמאהר, נער ערבי שאותו היא פוגשת בבית-החולים.
העובדת הסוציאלית שמטפלת בה, אמרה לה שתכתוב על הסיפור שלה ובעקבות כך היא גילתה שכתיבה יכולה לרפא.
הדמויות בספר

אלה: אלה היא ילדה המאוהבת באיתן. אלה הולכת למסיבה ובה היא בטוחה שאיתן ירצה לצאת איתה התוכניות שלה משתבשות כאשר יש פיגוע במסיבה ואלה הופכת מילדה חייכנית ומאושרת לילדה עצובה ומסוגרת.
ירוס: ירוס היא חברה טובה ונאמנה של אלה ועוזרת לה להתמודד עם קשייה.
איתן: איתן הוא הדמות אותו אלה אהבה. לאחר הפיגוע איתן הוא יחיד שאלה מוכנה לדבר איתו וביחד הם עוברים תהליך ארוך.
מאהר: מאהר הכיר את אלה בבית החולים. הוא נער ערבי שנפצע ברגליו והיה זקוק לשיקום.
הפגישה ביניהם הייתה מקרית והובילה לפגישות רבות נוספות שבהן הם דיברו על יחסי יהודים ערבים, על המצב הפוליטי והמצוקות של שני העמים.
מסרים

הכותבת מנסה להעביר מסר של שוויון בין כולם וגם מסר שילדים יהודים וערביים יכולים להתחבר למרות המתיחות שיש בין העמים. היא עושה זאת בעזרת הדמויות מאהר ואלה.
הערות שוליים

↑  שרוטה, באתר עם עובד הוצאת ספרים
1 2  ספר מוקלט - "שרוטה" מאת תמר ורטה- זהבי, באתר icast audio on demand
1 2  תמר ורטה זהבי, שרוטה
שוק קח-תן

בגדים בשוק
שוק קח-תן הוא שוק המבוסס על שיטת המסחר המכונה סחר חליפין. בשונה משוק רגיל שבו קונים מוצרים בכסף, לשוק מביאים פריטים שבהם אין שימוש ומחליפים אותם בפריטים אחרים.
היסטוריה

סחר חליפין הייתה שיטת המסחר הרווחת בקרב הערים, הכפרים והקהילות השונות בעת העתיקה. איכרים וסוחרים רבים החליפו בניהם יבולים, צאן, בקר, מוצרי חלב, בדים ועוד. מאז, סוג המסחר הוחלף בכסף, מטבעות, שטרות, מזומן ואף כרטיסי אשראי ושוקי סחר החליפין הפסיקו במלאכתם.
עם תחילת העשור השני של המאה ה-21, שוקי סחר חליפין החלו לחזור לאופנה כרעיון ליצירת אלטרנטיבה סביבתית כלכלית וחברתית לאנשים ולקהילות שונות בארץ, בשם המכונה שוק קח-תן.
התנהלות השוק

שוקי קח-תן בדרך כלל מוקמים על ידי אנשי הקהילה למען הפחתת הוצאת כספים רבים על ביגוד, מוצרים חדשים ויקרים, תכשיטים, מוצרי בית ועוד, מכיסם של משפחות ואנשים.
במקום זאת, אם בידי אדם מוצרים שאין לו שימוש בהם, יוכל להביאם לשוק ולהציע לסוחרים האחרים אותו בתמורה למוצריהם, כך שכל אחד יוכל למצוא שימוש במוצרים ושום מוצר לא ייזרק ויתבזבז. הפתגם הרווח באותם שווקים הוא: "זבל של אדם אחד הוא אוצר לאדם אחר" - מוצר שאין בו שימוש לאחד עשוי להיות שימושי מאוד לאחר.
יתרונות

למנהג יש יתרנות רבים, אם זה בפן הכלכלי - משפחות מעוטות יכולת שאין באמצעותם לרכוש מוצרי יד ראשונה, יוכלו לחסוך את ההוצאות ולמצוא מוצרים איכותיים לרוב בשווקים, ולתת בתמורה מוצרים שמשפחה אחרת עשויה למצוא בהם שימוש.
בפן החברתי - אחת ממטרות השוק היא לאפשר מקום מפגש לאנשים שונים מהקהילה ולהיווצרות של קשרים המפגישים בין העולמות השונים לעיתים של אותם אנשים, ובפן הסביבתי - מחזור של מוצרים איכותיים לרוב, הוא הגורם המרכזי לשמירה על הסביבה מזיהום מייצור טקסטיל, כלי בית, תכשיטים ועוד. מוצרים הנקנים עוברים לקונה אחר ולא מושלכים לאשפה.
מקומות השווקים

כיום ניתן למצוא שוקי קח תן במגוון מקומות בארץ כמו ירושלים, נווה צדק, מודיעין, בתי ספר ועוד.
ראו גם

שוק
תומאס סרג'נט

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1943 (בן 81) פסדינה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  בית הספר לעסקים של הרווארד  תיכון מונרוביה  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת פנסילבניה 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון ר. מייר 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת פנסילבניה  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת מינסוטה  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת פרינסטון 
 תלמידי דוקטורט:  מרטין אייכנבאום, Selahattin Imrohoroglu, Mariacristina De Nardi, ג'ורג' הול, Stijn Van Nieuwerburgh, Sagiri Kitao, לורנס ג'. כריסטיאנו, Francois Velde, Yongseok Shin, Demian G. Pouzo, Martin Schneider, William Fuchs, Sevin Yeltekin, Gary R. Skoog, Christian Matthes, Chao Wei, Jesse Perla, Christopher Sleet, Greg Warren Kaplan, Yochanan Shachmurove, Marco Bassetto, Michael K. Salemi, Jun Nie, Riccardo Colacito, Laura Veldkamp, Rüşdü Saracoğlu, Andrew Atkeson, David Schutte, Wayne D. Carroll, Robert Litterman, Nicholas Kozeniauskas, Inbong Ha, Paul O'Brien, Felipe Montt, Patrick J. Kehoe 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (2011)  Clarivate Citation Laureates (2008)  עמית החברה האקונומטרית (1976)  פרס נמרס לכלכלה (1996)  פרס האקדמיה - סקירה מדעית (2011)  עמית מכובד של האגודה האמריקאית לכלכלה  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  דוקטור לשם כבוד מבית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז 
 homepages.nyu.edu/~ts43
 
תומאס סרג'נט (באנגלית: Thomas John "Tom" Sargent; נולד ב-19 ביולי 1943) הוא כלכלן אמריקאי, המתמחה במקרו-כלכלה, כלכלה מוניטרית וסדרות עיתיות באקונומטריקה. הוא ידוע כאחד ההוגים הבולטים ב"מהפכת הציפיות הרציונליות" ומחברם של מאמרים חדשניים רבים. על פי מדדים שונים בתחום הביבליומטריקה סרג'נט הוא אחד הכלכלנים המשפיעים ביותר בעולם בתחילת המאה ה-21. סרג'נט הוא חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2011 יחד עם כריסטופר סימס.
סרג'נט סיים לימודי בוגר אוניברסיטה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1964. בסיום לימודיו זכה במדליה על היותו התלמיד הטוב ביותר. בשנת 1968 סיים לימודי דוקטור באוניברסיטת הרווארד. שירת כקצין בצבא האמריקאי, בלשכת העוזר למזכיר ההגנה. הוא לימד באוניברסיטת פנסילבניה (1970–1971), באוניברסיטת מינסוטה (1971–1987), באוניברסיטת שיקגו (1991–1998), באוניברסיטת סטנפורד (1998–2002), ובאוניברסיטת פרינסטון בשנת 2009. נכון לשנת 2011 הוא משמש פרופסור לכלכלה ולעסקים באוניברסיטת ניו יורק. ב-1983 נבחר סרג'נט כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ובאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית וב-1996 זכה בפרס נמרס לכלכלה.
על תלמידיו הרבים נמנה פרופסור צבי אקשטיין, לשעבר המשנה לנגיד בנק ישראל.
הערות שוליים

↑  Economist Rankings
↑  Nobel prize for economics awarded to two Americans, אתר BBC
↑  https://files.nyu.edu/ts43/public/personal/flower_2009_version.pdf
| זוכי פרס נובל לכלכלה |
| --- | --- | --- |
| 1969–1975 | פריש, טינברגן (1969) • סמואלסון (1970) • קוזנץ (1971) • היקס, ארו (1972) • לאונטיף (1973) • מירדאל, האייק (1974) • קנטורוביץ', קופמאנס (1975) |  |
| 1976–2000 | פרידמן (1976) • אולין, מיד (1977) • סיימון (1978) • שולץ, לואיס (1979) • קליין (1980) • טובין (1981) • סטיגלר (1982) דברה (1983) • סטון (1984) • מודיליאני (1985) • ביוקנן (1986) • סולו (1987) • אלה (1988) • הוולמו (1989) • מרקוביץ, מילר, שארפ (1990) • קוז (1991) • בקר (1992) • פוגל, נורת' (1993) • הרסני, נאש, זלטן (1994) • לוקאס (1995) • מירליס, ויקרי (1996) • מרטון, שולס (1997) • סן (1998) • מנדל (1999) • הקמן, מקפאדן (2000) |  |
| 2001 ואילך | אקרלוף, ספנס, שטיגליץ (2001) • כהנמן, סמית' (2002) • אנגל, גריינג'ר (2003) • קידלנד, פרסקוט (2004) • אומן, שלינג (2005) • פלפס (2006) • הורוביץ, מסקין, מאירסון (2007) • קרוגמן (2008) • אוסטרום, ויליאמסון (2009) • דיאמונד, מורטנסן, פיסרידס (2010) • סימס, סרג'נט (2011) • רות, שפלי (2012) • פאמה, הנסן, שילר (2013) • טירול (2014) • דיטון (2015) • הארט, הולמסטרום (2016) • ת'יילר (2017) • נורדהאוס, רומר (2018) • קרמר, באנרג'י, דופלו (2019) • מילגרום, וילסון (2020) • אימבנס, אנגריסט, קארד (2021) • ברננקי, דיימונד, דיבוויג (2022) • קלודיה גולדין (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267656205171  PLWABN: 9810652673405606  BIBSYS: 90068470  BNE: XX1053490  BnF: cb121347275 (data)  CiNii: DA00617055  dblp: 90/11117  GND: 118751298  ISNI: 0000 0001 0886 387X  LCCN: n78082475  LNB: 000099937  MGP: 195025  NDL: 00474431  NKC: jn20020722243  NLA: 35476012  NSK: 000383942  NTA: 068738935  RERO: 02-A003786433  SUDOC: 029798655  VIAF: 34492171   WorldCat (עם VIAF): 34492171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שורש 169

אופן הכתיבה בסינית מפושטת
שורש 169, או מן בּוּ (בסינית: 門部, פיניין: Mén bù) הוא השורש המאה ששים-ותשעה של הכתב הסיני. פירושו "דלת" או "שער" והוא אחד מתוך 9 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים משמונה קווים.
במילון קאנגשי יש 246 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
בסינית מפושטת צורתו של 門 היא: 门.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
השורש בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
השורש בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים (門) | תווים (门) |
| --- | --- | --- |
| +0 | 門 | 门SC (= 門) |
| +1 | 閁閂 | 闩SC (= 閂) |
| +2 | 閃閄閅(= 門) | 闪SC (= 閃) |
| +3 | 閆閇(= 閉)閈閉閊 | 闫SC (=閆)闬(=閈)闭SC (=閉)问SC (=問->口)闯SC (=闖) |
| +4 | 開閌閍閎閏閐閑閒間閔閕閖閗(=鬥->鬥) | 闰SC (=閏)闱SC (=闈)闲SC (=閒)闳SC (=閎)间SC (=間)闵SC (=閔)闶SC (=閌)闷SC (=悶->心) |
| +5 | 閘閙(=鬧->鬥)閚閛閜閝閞閟閠(=閏) | 闸SC (=閘)闹SC (=鬧->鬥) |
| +6 | 閡関JP (=關)閣閤閥閦閧(=鬨->鬥/巷->己)閨閩閪 | 闺SC (=閨)闻SC (=聞->耳)闼SC (=闥)闽SC (=閩)闾SC (=閭)闿SC (=闓)阀SC (=閥)阁SC (=閣)阂SC (= 閡) |
| +7 | 閫閬閭閮閯閰閱閲JP / HK / GB TC (=閱)閳(=闡)閴 | 阃SC (= 閫)阄SC (=鬮->鬥)阅SC (= 閱)阆SC (= 閬) |
| +8 | 閵閶閸閹閺閻閼閽閾閿闀闁(=褒->衣)闂 | 阇SC (= 闍)阈SC (= 閾)阉SC (= 閹)阊SC (= 閶)阋SC (=鬩->鬥)阌SC (= 閿)阍SC (= 閽)阎SC (= 閻)阏SC (= 閼)阐SC (= 闡) |
| +9 | 閷(=殺->殳)闃闄闅闆闇闈闉闊闋闌闍闎闏 | 阑SC (= 闌)阒SC (= 闃)阓SC (= 闠)阔SC (= 闊)阕SC (= 闋) |
| +10 | 闐闑闒闓闔闕闖闗(=關)闘JP (=鬥->鬥) | 阖SC (=闔)阗SC (=闐)阘SC (=闒)阙SC (=闕) |
| +11 | 闙闚闛關闝阚SC (= 闞) |  |
| +12 | 闞闟闠闡 |  |
| +13 | 闢闣闤闥闦阛SC (= 闤) |  |
| +14 | 闧 |  |
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
תומאס סידני קופר

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1803 קנטרברי, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  7 בפברואר 1902 (בגיל 98) הרבלדאון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור נוף 
 זרם באמנות:  ריאליזם 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר הוויקטוריאני המלכותי 
 
תומאס סידני קופר (באנגלית: Thomas Sidney Cooper;‏ 26 בספטמבר 1803 – 7 בפברואר 1902) היה צייר נוף אנגלי, שידוע בזכות ציורי הבקר וחיות המשק.
ביוגרפיה

תומאס סידני קופר נולד ברחוב סנט פיטר בקנטרברי, קנט, וכילד קטן החל להראות נטיות אמנותיות חזקות, אך נסיבות משפחתו לא אפשרו לו לקבל הכשרה שיטתית. כשהיה בן שתים עשרה, הוא עבד בחנות של צייר. בהמשך השיג עבודה כצייר ועבד בשני העיסוקים האלה במשך שמונה שנים. הוא עדיין רצה להפוך לאמן, והקדיש את כל זמנו הפנוי לציור בטבע. בגיל עשרים נסע ללונדון, שהה זמן מה במוזיאון הבריטי והתקבל כסטודנט באקדמיה המלכותית.
לאחר מכן הוא חזר לקנטרברי, שם הצליח להתפרנס מהציורים ומכירת רישומים. בשנת 1827 התיישב בבריסל והתחתן. בגלל המהפכה הבלגית הוא חזר ללונדון, והציג את תמונתו הראשונה באקדמיה המלכותית (1833), והחל קריירה ממושכת כמציג באקדמיה.
כאשר הוכרזה התחרות על הקישוט לבתי הפרלמנט החדשים, שתתקיים בהיכל וסטמינסטר בשנת 1847, הגיש קופר ציור על אירוע מרכזי בקרב ווטרלו בו הדפו רגליים בריטיים את הפרשים והחיילים הצרפתיים, ב-18 ביוני 1815. כדי להשלים את התמונה, האמן השתמש בדגם של שדה הקרב, ובתערוכה בלונדון, בעוד חבר בבריסל שלח לו שריונות שחבשו גדודי הפרשים השונים, וחיילי המשמר שימשו לו כדוגמנים לציור.
תומאס קופר קשור בעיקר לתמונות של עדרי בקר או כבשים. קופר שיתף פעולה בין 1847–1870 עם פרידריק ריצ'רד לי בכמה ציורים, בהם צייר לי את הנופים וקופר הוסיף את בעלי חיים להשלמת הסצנה. קופר נבחר כחבר באקדמיה המלכותית בשנת 1845 וחבר מלא ב־22 ביוני 1867. הוא היה החבר הוותיק ביותר באקדמיה המלכותית לאמנויות בעת הכתרתו של המלך אדוארד השביעי בשנת 1901. קופר התקבל על ידי המלך שהעניק לו אות מסדר הוויקטוריאני המלכותי.
הוא היה נדבן גדול בקנטרברי, והשתמש בחלק מעושרו כדי לחלק אוכל ופחם לעניים בחג המולד. הפעולה הבולטת ביותר שלו נעשתה בשנת 1882 כאשר פיתח את שיעורי האמנות בית ספר לאמנות בקנטרברי, שהיה בביתו ובסטודיו שלו ברחוב סנט פיטר. בית הספר לאמנות של קופר, מכונה בהווה האוניברסיטה לאמנויות יצירה. הבין התלמידים הידועים של קופר הייתה מרי טורטל, יוצרת ומאיירת ספרי לילדים.
הוא כתב את זיכרונותיו בספר "חיי" בשנת 1890.
האוסף הציבורי הגדול ביותר של ציורי קופר נמצא בבעלות מועצת העיר קנטרברי. דוגמאות מעבודותיו מוחזקות גם על ידי גלריית טייט, לונדון, ומוזיאון ויקטוריה ואלברט, לונדון, ואוספים ציבוריים אחרים, בעיקר בבריטניה.