stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Panzerhaubitze 2000
פיתוח

ב-1986 הסכימו איטליה, הממלכה המאוחדת וגרמניה לבטל את תוכנית הפיתוח של התותח המתנייע PzH 155-1 SP70 עקב בעיות באמינות הכלי וליקויים בתכנון (למשל, היותו מותקן על תובת טנק מוסבת). כתוצאה מכך הוקמה מועצה בשם Joint Ballistics Memorandum of Understanding (JBMOU) שהציבה תקנים לקנה תותח בקליבר 155 מ"מ/52 (אורך של כשמונה מטרים) שהתבסס על הצעתה של בריטניה. המועצה ביקשה מהתעשייה הגרמנית פתרונות ותכנונים לתותח שיענה על הדרישות של JBMOU. התכנון של קראוס-מאפי וגמן (Krauss-Maffei Wegmann) נבחר.
חברת רהיינמטאל תכננה את הקנה בקליבר 155 מ"מ ואורך שמונה מטרים לפי דרישות ה-JBMOU, עם קווי כרום לכל אורכו ובלם לוע בקצהו. התותח משתמש במערכת חנ"ה (חומר נפץ הודף) מודולרית בעלת שישה מטעני חנ"ה (חמישה מהם זהים) כדי לשלב וליצור מטען הודף אופטימלי לירי לטווח מסוים. התחל מוטען בנפרד, באמצעות חגורת הסעה. כל שלבי הטעינה מבוצעים באופן אוטומטי. הטווח המקסימלי של התותח הוא 30 ק"מ עם פגז L15A2 התקני (שתוכנן במקור על ידי בריטניה עבור FH-70 והוסב בגרמניה עבור ה-M-109G וה-FH-70), ‏ 35 ק"מ עם פגזים בעלי Base bleed (אנ') להקטנת הגרר, ומעל 40 ק"מ עם פגזים הנעזרים בהנעה רקטית. באפריל 2006 ירה התותח PzH 2000 פגזי V-Lap (הנעזרים בהנעה רקטית) של דנל למרחק של 56 ק"מ, עם טווח ירי מרבי של כנראה 60 ק"מ. לתותח יש אפשרות לירי פגזים במתכונת MRSI (ירי מתותח יחיד כך שמספר פגזים שנורו אחד אחרי השני יפגעו במטרה באותו זמן).
וגמן תכנן גם את התובה, שחולקת מספר רכיבים עם הלאופרד 1 ואת הצריח המסתובב שנושא את התותח. ניידות הכלי בשטח היא טובה מאוד והכלי משוריין כדי לספק הגנה מפני אש אויב. התותח כולל מכ"ם מערך מופע בחזית כדי למדוד את מהירות הלוע של כל פגז הנורה מהתותח. התומ"ת מאפשר שידור וקליטה של מידע על הירי ועל הפגיעות בקשר רדיו מוצפן ממרכז השליטה והבקרה (שו"ב) של הסוללה. צוות התותח כולל 5 חיילים, אך ניתן לתפעלו גם באמצעות 3 בלבד: מפקד, תותחן/טען ונהג.
ההצעה של וגמן זכתה והוא קיבל ב-1996 הזמנה לייצור 185 כלים שישלחו לכוח התגובה המהיר הגרמני, ובעקבותיה הזמנה של 410 כלים לצבא היבשה הגרמני. וגמן ו-קראוס-מאפיי, שני מתכנני רק"מ מרכזים עבור צבא גרמניה, התמזגו ב-1998.
מספר צבאות בחנו את המערכת, ויכולתה לספק אש מדויקת לטווח 40 ק"מ עזרה מאוד בשיווק הכלי. מחירו של הכלי: 4.45 מיליון דולר אמריקני.
מערכת ה-PzH 2000 נשקלה עבור תוכנית ה"קרוסיידר" (XM2001 Crusader) של צבא ארצות הברית אך לא עמדה במספר דרישות של ה"קרוסיידר". בפרט, ב"קרוסיידר" הצוות והתותח נמצאו בתאים נפרדים.
שימוש מבצעי ושינויים

תומ"ת ה-PzH 2000 ערך את טבילת האש המבצעית שלו באוגוסט 2006 כאשר צבא הולנד השתמש בו לירי על מטרות טאליבאן בפרובינציית קנדהר באפגניסטן, כחלק ממבצע מדוזה. מאז שימש התותח לסייע באש באופן סדיר לכוחות הקואליציה בפרוביניציית אורוזגן (גם באפגינסטן). ה-PzH 2000 השתתף גם בקרב על חורה ונודע כ"זרוע הארוכה" של הכוחות. הטאליבאן כינה את התותחים בשם "החיות של טארין קווט".
ה-PzH 2000 ספג ביקורת מצד הכוחות ההולנדים שהשתמשו בו בפרוביניציית אורוזגן. מערכת הגנת האב"כ שלו תוכננה לאירופה ולא הצליחה להתמודד עם האבק הרב באפגניסטן. בעיה נוספת הייתה התחממות הכלי בשמש הקופחת של אפגניסטן, דבר שחייב את הצבתו בצל כל עוד לא יורים. בעיות נוספות כללו את הנזק שהוא גורם לדרכים באיכות גרועה ואפקט "קנה קר" שדרש שימוש בהתקנים לחימום הקנה. במהלך השימוש המבצעי נערכו מספר שינויים בכלים, בין השאר נוסף שריון על גג התומ"ת כדי להגן מפני אש מרגמות.
תותח PzH 2000 של צבא הולנד מבצע ירי ארטילרי באפגניסטן.
מפעילות

אוקראינה אוקראינה: 28
איטליה איטליה: 64
גרמניה גרמניה: 134
הולנד הולנד: 49
הונגריה: הונגריה: 23
יוון יוון: 25
ליטא ליטא: 21
קטר (מדינה) קטר: 24
קרואטיה קרואטיה: 16
תומ"ת PzH 2000 של צבא גרמניה
תותח PzH 2000 של צבא הולנד יורה על מטרות בחורה 2007
תומ"ת PzH 2000 של הצבא הגרמני המשמש לאימונים
תחמושת
יוהנס צוקרטורט

| --- | --- |
יוהנס צוקרטורט בסביבות 1880
יוהנס צוקרטורט בסביבות 1880
 לידה:  7 בספטמבר 1842 לובלין, פולין הקונגרסאית 
 פטירה:  20 ביוני 1888 (בגיל 45) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  אוניברסיטת ורוצלב 
 מקצוע נוסף:  עיתונאי 
 מדינה:  גרמניה
 
יוהנס הרמן צוקרטורט (בגרמנית: Johannes Hermann Zukertort;‏ 7 בספטמבר 1842 – 20 ביוני 1888) היה שחמטאי גרמני מוביל ממוצא פולני. מפורסם במיוחד בעקבות משחקו בדו-קרב הרשמי הראשון על אליפות העולם מול וילהלם שטייניץ, שניצח אותו 12.5-7.5 והפך לאלוף העולם הראשון. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
ראשית חייו

צוקרטורט נולד בלובלין שבפולין. אביו היה מיסיונר נוצרי פרוטסטנטי ממוצא יהודי. פעילות המיסיון הנוצרי בין האוכלוסייה היהודית בפולין שהייתה כבושה על ידי רוסיה נחשבה לפעילות בלתי חוקית. משפחתו של צוקרטורט היגרה איפוא לפרוסיה. בשנת 1861 הוא נרשם לאוניברסיטת ברסלאו ללימודי רפואה אך מעולם לא הוסמך.
קריירת השחמט

בברסלאו פגש צוקרטורט את השחמטאי המוביל אדולף אנדרסן וממנו למד את רזי המשחק. הוא שיחק דו-קרבות רבים, בין היתר ניצח אותו בשנת 1866, הפסיד בשנת 1868 ולבסוף ניצח אותו בשנת 1871. בשנת 1867 עבר לברלין ובשנת 1872 עבר ללונדון. בשנה זו התמודד עם וילהלם שטייניץ והפסיד 3–9. בשנת 1877 הוא ניצח בתחרות שחמט בקלן, למרות הפסד ליוהנס מטגר שחילק מקומות 2-4.
צוקרטורט הצטיין במשחק עיוור. בשנת 1876 שיחק בו-זמנית 16 משחקים, ניצח ב-12 והפסיד רק באחד.
בשנת 1878 ניצח בתחרות הבינלאומית בפריז.
בשנת 1883 ניצח בתחרות בינלאומית בלונדון את כל טובי השחמטאים של אותם הימים, בתוצאה מדהימה של 22/26. במקום השני היה שטייניץ עם 19/26. תחרות זו מיצבה את שטייניץ וצוקרטורט כשני השחמטאים הטובים בעולם, והובילה לקיומו של דו-קרב רשמי ראשון על אליפות העולם בין השניים, מ-11 בינואר ועד 29 במרץ 1886. התחרות התקיימה במספר ערים בארצות הברית (ניו יורק, סנט לואיס, ניו אורלינס). לאחר חמשת המשחקים הראשונים שהתקיימו בניו יורק הוביל צוקרטורט 1–4 אך בסופו של דבר זכה שטייניץ בפער משכנע 12.5-7.5.
לאחר ההפסד בדו-קרב התדרדרה בריאותו של צוקרטורט. הוא המשיך לשחק, אך ברמה חלשה בהרבה, במשך השנתיים הנוספות של חייו. הוא מת ב-20 ביוני 1888 משטף דם במוח, לאחר ששיחק משחק שחמט במסעדה לונדונית. יוהנס צוקרטורט קבור בבית הקברות ברומפטון בלונדון.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1868 | ברלין | אדולף אנדרסן | 3.5 מ-12 | הפסד |
| 1871 | ברלין | אדולף אנדרסן | 5 מ-7 | ניצחון |
| 1872 | לונדון | וילהלם שטייניץ | 3 מ-12 | הפסד |
| 1874 | לונדון | ססיל דה ור | 2 מ-3 | ניצחון |
| 1875 | לונדון | ויליאם פוטר | 8 מ-14 | ניצחון |
| 1878 | Chiselhurst | ג'ון אואון | 9.5 מ-11 | ניצחון |
| 1880 | לונדון | שמואל רוזנטל | 7.5 מ-19 | ניצחון |
| 1881 | לונדון | ג'וזף הנרי בלקברן | 9.5 מ-14 | ניצחון |
| 1884 | בלטימור | אלכסנדר זלמן | 2 מ-3 | ניצחון |
| 1884 | פילדלפיה | דיון מרטינס | 9.5 מ-13 | ניצחון |
| 1884 | סנט לואיס | מקס ג'וד | 4 מ-5 | ניצחון |
| 1886 | ניו יורק | וילהלם שטייניץ | 12.5 מ-20 | הפסד |
| 1887 | לונדון | ג'וזף הנרי בלקברן | 5 מ-14 | הפסד |
משחקים מפורסמים > לבן:  יוהנס צוקרטורט  שחור: וילהלם שטייניץ סנט לואיס   1886

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Steinitz - Zukertort World Championship "]
[Site "St. Louis, MO USA"]
[Date "1886.02.10"]
[Round "9"]
[White "Johannes Zukertort"]
[Black "Wilhelm Steinitz"]
[Result "0-1"]
[ECO "D44"]
[PlyCount "76"]
[EventDate "1886.??.??"]
1. d4 d5 2. c4 e6 3. Nc3 Nf6 4. Nf3 dxc4 5. e3 {המסע 5. ה3 הוא תקין, אך כיום מעדיפים לשחק 5. ה4}
c5 6. Bxc4 cxd4 {סטוקפיש ממליצה על 6...א6 אך ברור שההגיון האנושי הוא בעד הכאת הרגלי}
7. exd4 Be7 8.
O-O O-O 9. Qe2 Nbd7 {כאן מעריכה התוכנה שרק 9...א6 הוא נכון, ו-9...פבד7 הוא אי דיוק}
10. Bb3 {מסע טוב, שההערכה של סטוקפיש היא שהוא כמעט זהה ל-צד1 והלבן עומד טוב משמעותית מהשחור}
Nb6 11. Bf4 {הלבן זיהה שהשחור שולט על הערוגה ד5 ומונע את התקדמות הרגלי. זו ההזדמנות של הלבן לפתח תוכנית התקפה, למשל על ידי 11. צד1 עם הרעיון של צד3, משם ל-ז3 או ח3. המסע רו4 משמיט את כל היתרון שהלבן צבר}
Nbd5 12. Bg3 Qa5 {כאן לשחור הזדמנות להגדיל את יתרונו על ידי 12...ב6 עם הרעיון רב7}
13. Rac1 Bd7 14. Ne5
Rfd8 15. Qf3 {עדיף היה 15. ו4 וללבן יתרון לא קטן}
Be8 16. Rfe1 Rac8 17. Bh4 Nxc3 {העמדה שקולה אך מאוד דינמית. המסע של השחור משנה לגמרי את מבנה הרגלים. לאחר החילופים הרגלי ב-ד4 נתמך על ידי הרגלי ב-ג3 אל מנגד הרגלי ב-ג3 הוא יעד להתקפה של השחור}
18. bxc3 Qc7 19. Qd3 {עדיף 19. רז3 וללבן יתרון קטן}
Nd5 {ההגיון של המסע הוא שככל שיוחלפו יותר כלים הרגלים הלבנים יהפכו לחלשים יותר, אך התוכנה מציעה את המסע 19...ב5 שחוסם את הרגלי ג3}
20. Bxe7
Qxe7 21. Bxd5 Rxd5 22. c4 Rdd8 23. Re3 Qd6 24. Rd1 f6 25. Rh3 h6 26. Ng4 Qf4
27. Ne3 Ba4 28. Rf3 {עדיף 28. צד2}
Qd6 29. Rd2 Bc6 {השחור היה צריך לשחק 29...ו5  ולהכין בכך את הפריצה ב5}
30. Rg3 {המסע 30. ד5 היה משאיר את העמדה שקולה. זו הייתה ההזדמנות האחרונה של הלבן להישאר בעמדה קרובה לשקולה}
f5 31. Rg6 Be4 32. Qb3 Kh7 33. c5
Rxc5 34. Rxe6 Rc1+ 35. Nd1 Qf4 36. Qb2 Rb1 37. Qc3 Rc8 38. Rxe4 Qxe4 0-1
הערות שוליים

↑  Johannes Zukertort vs Wilhelm Steinitz (1886), www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810575211605606  GND: 130429481  ISNI: 0000 0001 0980 8995  LCCN: no97049152  NTA: 075001950  SNAC: w62f8krv  VIAF: 65113685   WorldCat (עם VIAF): 65113685 
שטייניץ - צוקרטורט, אליפות העולם 1886
צ'יטגונג

| --- | --- |

פוטומונטז' של צ'יטגונג
 מדינה:  בנגלדש בנגלדש
 מחוז:  צ'יטגונג
 ראש העיר:  Rezaul Karim Chowdhury
 שפה רשמית:  בנגלית 
 שטח:  157 קמ"ר
 גובה:  6.0 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  Batali Hill (85 מטר) 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,581,643 (2011)
  ‑ במטרופולין:  3,720,437 (2007)
  ‑ צפיפות:  15,068 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  22°20′06″N 91°49′57″E﻿ / ﻿22.335°N 91.8325°E﻿ / 22.335; 91.8325 
 אזור זמן:  UTC +6
 http://www.chittagong.gov.bd/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בנגלדש מוגדלת) דאקה קהולנה נראינגנג' סילט טונגי ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפאל מפרץ בנגלצ'יטגונג(למפת בנגלדש רגילה) דאקה קהולנה נראינגנג' סילט טונגי ראג'שאהי בוגרה בורישל קומילה הודו הודו מיאנמר נפל מפרץ בנגלצ'יטגונג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
צ'יטגונג (בבנגלית: চট্টগ্রাম - צ'וֹטוֹגְרַם) היא העיר השנייה בגודלה בבנגלדש ועיר הנמל החשובה שלה. צ'יטגונג נמצאת בדרום-מזרח בנגלדש, על גדת נהר קרנפולי, אשר שפכו למפרץ בנגל נמצא בסמוך לעיר. אוכלוסיית העיר מונה כ-3.65 מיליון נפש, נכון לשנת 2008 ונמצאת בצמיחה מתמדת. רוב העיר מוקפת בגבעות.
בהיותה נמל הים העיקרי של בנגלדש, צ'יטגונג משמשת שער לרוב היבוא והיצוא מן המדינה ויוצרת חלק משמעותי מהכנסות המדינה. נמל צ'יטגונג מצויד במתקני נמל מתקדמים המתאימים לאוניות גדולות.
אירועים

ב-29 באפריל 1991 תקפה סופת ציקלון עוצמתית את האזור וגבתה את חייהם של כ-138,000 איש, ויותר ממיליון איש נותרו חסרי בית.
ערים תאומות

לאוס ויינטיאן, לאוס
הערות שוליים

↑  צ'יטגונג באתר World Gazetteer.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550537405171  BNE: XX6081219  BnF: cb17828140c (data)  GND: 4088876-9  LCCN: n81085421  MusicBrainz: adc7d7a4-5fcd-4632-a63c-c871d6548666  NARA: 10044336  SUDOC: 266493025  TDVİA: citagong  VIAF: 137217518   WorldCat (עם VIAF): 137217518 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בנגלדש ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיטווה

ערך זה עוסק בעיר במיאנמר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מדינה:  ראקין
 נפה:  סיטווה
 עירייה:  סיטווה
 גובה:  5.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  147,899 (2014)
  ‑ צפיפות:  89.42 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  20°08′40″N 92°53′49″E﻿ / ﻿20.144444444444°N 92.896944444444°E﻿ / 20.144444444444; 92.896944444444 
 אזור זמן:  UTC +6:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן סיטווה(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו יאנגון מנדליי מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן סיטווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סיטווה (בבורמזית: စစ်တွေမြို့) היא עיר במיאנמר, שמשמשת כבירת מדינת ראקין. שמה הקודם של העיר היה אקואב (באנגלית: Akyab).
גאוגרפיה

סיטווה נמצאת כ-332 ק"מ מנייפידאו, בירת מיאנמר.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 24 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא מאי (28 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 4,682 מילימטרים בשנה. חודש יולי הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (1,250 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (1 מ"מ גשם).
הערות שוליים

1 2  Census Report. The 2014 Myanmar Population and Housing Census. Vol. 2. Naypyitaw: Ministry of Immigration and Population. במאי 2015. p. 59. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Sittwe, Mapcarta (באנגלית)
↑  Sittwe, Sittwe (ב־)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15214217n (data)  GND: 4754266-4  VIAF: 235690929   WorldCat (עם VIAF): 235690929 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרך חברון

| --- | --- |

דרך חברון לכיוון העיר העתיקה, צילום מגשר דרך חברון
 מידע כללי
 על שם:  העיר חברון, אליה מובילה הדרך
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  ירושלים
 שכונה:  משכנות שאננים, אבו תור, בקעה, תלפיות, ארנונה, גבעת המטוס
 קואורדינטות:  31°45′32″N 35°13′24″E﻿ / ﻿31.75878056°N 35.22337778°E﻿ / 31.75878056; 35.22337778
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) דרך חברון(למפת ירושלים רגילה) דרך חברון(למפת הרי ירושלים רגילה) דרך חברון(למפת הרי ירושלים מוגדלת) דרך חברון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דרך חברון ממעוף הציפור, 2023
דרך חברון ובניינים ב"צמרת אלנבי". במרכז הכביש - נתיבים המיועדים לתחבורה ציבורית
התוואי ההיסטורי של דרך חברון, בקטע החוצה את גיא בן הינום
תצלום אוויר של דרך חברון משנת 1927, בקטע העובר באזור בקעה ותלפיות של היום
בית בדרך חברון, בשכונת אבו תור
מנזר מאר אליאס וכביש דרך חברון
דרך חברון הוא ציר תנועה ראשי בירושלים ומהארוכים ברחובות העיר, המקשר בין מרכז העיר לבין שכונותיה הדרומיות. ראשיתו של הרחוב בגיא בן הינום למרגלות הר ציון, והוא יוצא משם דרומה עד ליציאה הדרומית מן העיר בקצה שכונת גילה, בואכה בית לחם, בה יוצא הרחוב משטח העיר ירושלים וממשיך, באותו שם, לכיוון חברון. הרחוב סלול על תוואי הדרך העתיקה מירושלים לבית לחם והלאה לחברון, דרך אשר יצאה משער יפו (בערבית "באב אל-ח'ליל" - שער חברון) דרומה לאורך המורדות המערביים של הר ציון, חצתה את גיא בן הינום לגדתו המערבית, ומשם המשיכה דרומה.
היסטוריה

דרך חברון היא אחת מכמה דרכים עתיקות אשר נסללו בסוף המאה ה-19 מירושלים לערים אחרות. השם "דרך חברון" ניתן לה בדומה לדרכים אחרות שיצאו מירושלים ונקראו על שם היעד אליהן הובילו, וכיום מהווים חלק ממארג רחובות ירושלים החדשה: דרך שכם, רחוב יפו, דרך עזה, דרך בית לחם ודרך יריחו.
דרך חברון היא היום חלק מכביש 60 שהוא כביש אורך ארצי המתחיל בבאר שבע ומסתיים בנצרת. תוואי הכביש עובר לאורך דרך ההר הקדומה, שחצתה את ארץ ישראל לאורכה בעיקר על בסיס תוואי קו פרשת המים הארצי. לכביש חשיבות אסטרסטגית רבה והוא משמש כעורק תחבורה ראשי הן ביהודה ובנימין והן בשומרון.
הכביש אשר פותח בזמן המנדט הבריטי בארץ, הוביל את התחבורה לאזור קבר רחל, בית לחם, גוש עציון וחברון. לצידו של הכביש נבנו בתקופת המנדט שכונות יהודיות וערביות כגון בקעה, תלפיות ומקור חיים, וכן תחנת הרכבת בעמק רפאים.
ממלחמת העצמאות (1948) ועד למלחמת ששת הימים (1967) נחצה הכביש על ידי הקו העירוני בין ישראל לירדן, וחלקו הצפון-מזרחי (הסמוך לשער יפו, בריכת הסולטאן ומשכנות שאננים) עבר בשטח ההפקר והיה סגור לתנועה. עם איחודה של ירושלים, חזר הכביש להוות עורק תנועה ראשי דרומה ממרכז העיר לכיוון השכונות אבו תור, בקעה, תלפיות, גילה, חומת שמואל ויישובי גוש עציון. לקטע הצפון-מזרחי של הדרך, בין בריכת הסולטאן לשער יפו, ניתן השם "רחוב חטיבת ירושלים", בעוד יתר אורכו של הרחוב ממשיך להיקרא "דרך חברון".
כיום, בדומה לשדרות בר-לב ורחובות נוספים, היא מהווה חלק מכביש 60 - עורק תנועה ראשי החוצה את ירושלים. בתחילת העשור השני של המאה ה-21 הורחב הכביש ונוסף לו נתיב תחבורה ציבורית כשבעתיד אמור לעבור במרכזו הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים. בשנת 2022 החלו העבודות על הקטע הדרומי של דרך חברון והן הורחבו עוד באוגוסט 2024.
אתרים לאורך הרחוב

בריכת הסולטאן
גיא בן הינום
סינמטק ירושלים
אנדרטת השלום
מרכז מורשת מנחם בגין
כנסיית אנדרו הקדוש
בית אות המוצר הירושלמי
מלון הר ציון
בית המדפיס הממשלתי
תחנת הרכבת ירושלים
גבעת התנ"ך
פסיפס הקשת בענן
מנזר מר אליאס
גבעת הארבעה
הקתיסמה
שכונות: ימין משה ומשכנות שאננים, אבו תור, גבעת חנניה, בקעה, תלפיות, ארנונה, ארמון הנציב, רמת רחל, חומת שמואל וגבעת המטוס.
דרך חברון 173 - בניין עתיק באמצע תהליך הריסתו לטובת סלילת הרכבת הקלה - אוקטובר 2024
Liar (שיר של קווין)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע קווין
 מתוך האלבום Queen
 יצא לאור:  14 בפברואר 1974
 פורמט:  תקליט ויניל 
 תאריך הקלטה:  דצמבר 1971, יוני-נובמבר 1972
 סוגה:  הארד רוק • הבי מטאל
 שפה:  אנגלית 
 בי-סייד:  "Doing All Right"
 אורך:  6:24 (גרסת האלבום) • 3:01 (גרסת הסינגל)
 חברת תקליטים:  אלקטרה רקורדס
 כתיבה:  פרדי מרקיורי
 לחן:  פרדי מרקיורי 
 הפקה:  ג'ון אנתוני, רוי תומאס בייקר, קווין
 
"Liar" (בעברית: "שקרן") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, שנכתב בידי סולן הלהקה פרדי מרקיורי ב-1970. השיר הופיע באלבום הבכורה של הלהקה Queen (אלבום). גרסה קטומה כבדה של השיר שוחררה כסינגל – בגיבוי עם "Doing All Right" – בארצות הברית ובניו זילנד על ידי אלקטרה רקורדס בפברואר 1974. הקליפ הכיל חיקוי של הלהקה לשיר בבמה אקוסטית. "Liar" היה הקליפ השני של הלהקה והוא צולם שנה לפני שיצא כסינגל.
כפי שאימת התמלול ב-Off The Record של EMI Music Publishing לתווי המוזיקה של השיר, זוהי אחת משלושת הרצועות של קווין, כשהאחרות הן "Now I'm Here" ו-"Under Pressure" (שיתוף הפעולה המקורי שלהם יחד עם דייוויד בואי) שאופיינו באורגן האמונד. השיר הזה העלה בקצרה את בעיית הקרדיטים של כתיבת שירים בתוך הלהקה. בריאן מיי שאל מי מחבריי הלהקה יזכה לקרדיט לפיתוח המוזיקה עבור בכל שיר, ובכך סיכם פרדי מרקיורי את הדיון, בקביעתו כי התמלילן או כל אדם אחר שמקורו בשיר ככותב שלו, הוא זה שיזכה לקרדיט ככותב השיר, מנהג שנמשך עד The Miracle ב-1989.
הלחנה

השיר עושה שימוש בולט באפקט הפלאנג'ינג, במיוחד בתופים ובפעמון הפרה. זהו גם השיר הארוך ביותר באלבום.
ביקורת

המגזין קאש בוקס כינה את השיר "רוקר מוביל, מועבר בחוזקה" עם מבטא על "גיטרה בס ומנהיג עם ביצועי שירה והרמוניה אנרגטית".
בהופעות חיות

בשנותיה המוקדמות של הלהקה, "Liar" היה מרכיב מרכזי בהופעות שלהם, הופיע כסיכום לסט השירים הראשי שלהם, ולעיתים קרובות נמשך עד עשר דקות. השיר יתחיל להיות מנוגן בקושי בתור ההופעות של News of the World Tour כדי שיושמט מסט השירים ב־Jazz Tour. עם זאת, החל מסיבוב ההופעות Crazy Tour, השיר התחיל להיות מנוגן כמעט שוב. בסיבוב ההופעות The Game Tour, השיר לא נכלל בסט השירים. השיר התחדש לכמה הופעות בשלב האירופי של סיבוב ההופעות של ה־Hot Space Tour והשיר הושמע פעם אחת בשלב הצפון אמריקאי באותו סיבוב הופעות. השיר יתחדש שוב ב-The Works Tour (אם כי השיר צומצם לשלוש דקות או פחות). "Liar" קיבל אזכור מסוים ב-Magic Tour, כשבריאן מיי ניגן ריף גיטרה חלקי מהשיר מיד לפני "Tear it Up".
קרדיטים

פרדי מרקיורי – זמרה, קולות רקע, אורגן האמונד
בריאן מיי – גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, קולות רקע
רוג'ר טיילור – תופים, כלי הקשה, תוף מרים, פעמון פרה, קולות רקע
ג'ון דיקון – בס
קרחון דריטין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Dreatin 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  63°54′00″S 58°41′00″W﻿ / ﻿63.9°S 58.6833°W﻿ / -63.9; -58.6833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון דריטין(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון דריטין(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דריטין(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון דריטין
 
קרחון דריטין (באנגלית: Dreatin Glacier; בבולגרית: ледник Дреатин) הוא קרחון בצפון החלק המזרחי של רמת דטרויט בחצי האי טריניטי, בארץ גרהאם, בחצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
קרחון דריטין ממוקם דרומית-מערבית מהדום הקרח זנפול וצפונית לקרחון אייטקינהד, אורכו 12 קילומטרים ורוחבו 7.5 קילומטרים.
הקרחון מנקז את האזור המצוי דרומית-מערבית להר בראדלי, ואת האזור המצוי מצפון לנונאטאק טפט.
קרחון דריאטין זורם לכיוון דרום-מזרח, ונשפך אל מצר הים ערוץ הנסיך גוסטב, שבים ודל.
שפכו של הקרחון ממוקם ממערב לנקודת מארמייס.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

ההר מופה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מטעם המכון לגאודזיה יישומית (Institut für Angewandte Geodäsie) וסוקרים בריטיים מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי.
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם הכפר דריטין שבמערב בולגריה.
לקריאה נוספת

קרחון פירין בגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
תקיפות ישראל בעיראק (2019)

ערך זה עוסק בסכסוך הצבאי בין ישראל לאיראן (הסכסוך האיראני–ישראלי) כפי שהוא מתבטא בשטחי עיראק.
ביולי 2019 החל גל תקיפות נגד בסיסי טילים של משמרות המהפכה האסלאמית ובסיסי מיליציות פרו-איראניות בעיראק. בתקיפות הושמדו טילים בליסטיים איראנים וככל הנראה נפגעו עשרות פעילי משמרות המהפכה האסלאמית ופעילי מיליציות שיעיות. אף שישראל הרשמית שמרה על עמימות, מקורות זרים - בהם העיתון הערבי הלונדוני א-שרק אל-אווסט - ייחסו את רוב התקיפות האוויריות לישראל ודיווחו שחלקן בוצעו באמצעות מטוסי קרב חמקניים מדגם F-35I אדיר. התקיפות נמשכו גם לתוך חודש אוגוסט וספטמבר.
מהלך האירועים > יולי 2019

ב-19 ביולי הושמדו טילים שהוסלקו במשאיות קירור במחוז צלאח-א-דין שבעיראק. בתקיפה נהרגו עשרות חיילים איראנים ואנשי מיליציות שיעים והושמדו טילים בליסטיים.
בלילה שבין 28 ביולי ל-29 ביולי הותקף מחנה אשרף של מיליציית אל-חשד א-שעבי. המחנה נמצא צפונית לבעקובה שבעיראק. גם בתקיפה זו נהרגו אנשי צבא איראניים ואנשי מיליציות שיעים והושמדו טילים בליסטיים שהוצבו במחנה.
למרות שאף גורם לא לקח אחריות באופן רשמי, היו שייחסו את ביצוע התקיפות לישראל. בתגובה הראשונית, איראן אמרה שלתקיפה יש מאפיינים ציוניים ואמריקנים. בתגובה ארצות הברית הכחישה מעורבות בתקיפות. מאוחר יותר שינתה איראן את גרסתה ואמרה שההרס הרב בבסיס הצבאי נגרם בעקבות שרפה שגרמה לפיצוצים החזקים והקטלניים. לטענת בכיר בצבא עיראק את התקיפה ביצע כלי טיס בלתי מאויש והוא דיווח על הרוג איראני בודד ושני פצועים. עם זאת, מקורות זרים העריכו שבתקיפה נהרגו עשרות אנשי צבא ופעילי מיליציות פרו-איראניות. לפי דיווח בא-שרק אל-אווסט התקיפות בוצעה על ידי מטוסי F-35 של חיל האוויר הישראלי וכך גם לדברי מקורות דיפלומטיים. ב-31 ביולי פרסם המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה כי "מועדון הכתבים הצעירים של רשות השידור של איראן ורשתות חברתיות דיווחו, כי אבו אלפצ'ל סראביאן, מפקד בכח אלקדס במשמרות המהפכה (משה"מ) האיראניים מהעיר כרמאנשה באיראן, נהרג ב-19 יולי "בתקיפה ישראלית אמריקנית" על מחנה של מיליציית "אלחשד אלשעבי" (הגיוס העממי) בעיר אמרלי במחוז צלאח אלדין בעיראק".
מהלך האירועים > אוגוסט 2019

ב-12 באוגוסט דווח על פיצוצים ופיצוצי משנה רבים במחסן תחמושת של מיליציה פרו-איראנית (סייד א-שוהאדא) סמוך לבגדאד. מאוחר יותר טענו גורמים עיראקים שהפיצוץ נגרם עקב תקלה. עם זאת, חלק טענו שאת התקיפה ביצעו 3 כלי טיס בלתי מאוישים שנצפו באזור.
ב-20 באוגוסט דיווחו בעיראק על תקיפה אווירית בבסיס לוגיסטי צפונית לבגדאד. בתקיפה הושמדו 50 טילים מדויקים שהעבירה איראן למיליציה אל-חשד א-שעבי. למרות שחלק מהדיווחים טענו שמקור הפיצוץ בתקלה, גורמים אחרים טענו שאת התקיפה ביצעו מל"טים של ישראל וארצות הברית.
ב-25 באוגוסט הותקפה שיירת נשק של מיליציית אל-חשד א-שעבי בגבול איראן-עיראק. גורמים עיראקיים טענו שאת התקיפה ביצעו כלי טיס של ישראל בחסות מטרייה אווירית אמריקנית.
מהלך האירועים > ספטמבר 2019

בליל 8 בספטמבר הותקפו מחסני נשק איראניים בסמוך למעבר הגבול אלבוכמאל אל-קיים בין עיראק לסוריה. בתקיפה נהרגו 18–21 פעילי משמרות המהפכה האסלאמית ומיליציות פרו-איראניות, והושמדה תחמושת רבה. בעקבות התקיפות ניסה כוח קודס בסוריה לשגר רקטות ארטילריות לעבר ישראל אך הן התפוצצו 2 ק"מ מזרחית לגבול ישראל-סוריה.
ב-17 בספטמבר הותקפו מחסני טילים בגבול סוריה-עיראק ו-10 פעילי מיליציות פרו-איראניות נהרגו.
מהלך האירועים > אחרית דבר

ב-4 בדצמבר 2019 דווח על שתי תקיפות של מחסני נשק איראניים בשדה אל-חמדאן בסמוך למעבר הגבול אל-בוכמאל אל-קיים בין עיראק לסוריה.
ב-25 בדצמבר 2019 דווח על תקיפה נוספת באותו אזור בה נהרגו 5 פעילי מיליציות פרו-איראניות.
ב-29 בדצמבר 2019 תקף חיל האוויר האמריקאי מספר בסיסים של המיליציות אל-חשד א-שעבי וחזבאללה עיראק בעקבות מעורבותן בתקיפות נגד בסיסים אמריקאיים בעיראק. כעבור מספר ימים, ב-3 בינואר 2020, ביצע חיל האוויר האמריקני תקיפת אווירית בנמל התעופה של בגדאד בה חוסלו קאסם סולימאני, מפקד כוח קודס, ואבו מהדי אל-מוהנדס, סגן מפקד אל-חשד א-שעבי.
ראו גם

סכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה