stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודית סספורטס
השכלה

1988–1989 - המכללה לאמנות חזותית, באר שבע
1989–1993 - המחלקה לאמנות, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים
1993 - המחלקה לפיסול, האקדמיה לאמנות ולמדעים קופר יוניון, ניו יורק, ארצות הברית
1997–1999 - לימודי המשך לתואר שני, המחלקה לאמנות, האקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל, ירושלים.
פרסים ומלגות

1991 - פרס רוזה מרקין עבור עבודה מצטיינת, בצלאל האקדמיה לאומנות ועיצוב, ישראל
1992 - מלגת לימודים מטעם נינה ויינר, קרן התרבות אמריקה-ישראל
1992 - פרס ע"ש אהוד אלחנני, המחלקה לאמנות, בצלאל האקדמיה לאומנות ועיצוב, ישראל
1993 - פרס לפיסול ע"ש רומן שטיינמן, מוזיאון הרצליה לאמנות, בית יד-לבנים, הרצליה
1994 - מלגת קרן שרת לפיסול ע"ש הלנה רובינשטיין, קרן התרבות אמריקה-ישראל
1996 - פרס האמן הצעיר, משרד החינוך והתרבות
1996 - פרס קדישמן לפיסול, קרן תרבות אמריקה-ישראל
1997 - מלגת אינגבורג בכמן, מיסודו של אנסלם קיפר, קרן וולף
1999 - הפרס לאמנות ישראלית, קרן נתן גוטסדינר
2000 - קרן ארתור גולדרייך, בצלאל האקדמיה לאומנות ועיצוב, ישראל
2003 - מלגת שהייה, קרן בינץ, נאירס, שווייץ
2003–2011 - אמנית נבחרת, הקרן למצוינות בתרבות
2004–2005 - מלגת שהייה, בית האמנים, תאניין, גרמניה.
2021 – פרס עידוד היצירה לאמנות פלסטית
2024 – פרס לאמנות ישראלית על שם צילה ירון
תערוכות יחיד

| --- | --- |
 1994 - "רישומים", בית האמנים, ירושלים  1995 - "מיפוי", גלריה משרד בתל אביב  1996 - "משקל פח: עבודות 96-95", אוצר : יונה פישר, מוזיאון ינקו דאדא, עין הוד  1999 - "פי.וי.סי. 1999", נגה גלריה לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו  2000 - "הנגר והתופרת", מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו  2001 - "הנגר והתופרת", דייטש פרוג'קסט, ניו יורק, ארצות הברית  2001 - "How did you ever come so far?", גלריה אייגן+ארט, ברלין, גרמניה  2002 - "הצהרת אמן", גלריה אייגן+ארט, יריד אמנות, קלן, גרמניה  2002 - "הנהר", מוזיאון ברקלי לאמנות עכשווית, אוניברסיטת קליפורניה, ארצות הברית  2003 - "הביצה והנמלים המגנטיות", גלאיה אייגן+ארט, לייציג, גרמניה  2004 - "שומר צל הפנינה", גלריה זומר לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו  2004 - "Locher", בית מולר, לנצבורג, שווייץ  2004 - "שומר צל הפנינה - חלק 2", גלריה רוברטס וטיטון, לוס אנג'לס, ארצות הברית:  2004 - "טוקיו-קזבלנקה", גלריה זומר לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו  2005 - "The Cave Light", מוזיאון לאונרדו, ברלין, גרמניה  2005 - "פרדס הרימונים", גלריה אייגן+ארט, ברלין, גרמניה  2006 - "שומר צל הפנינה", גלריה סנט לוקאס, בריסל, בלגיה  2007 - "שומרי הסף", הביתן הישראלי, הביאנלה ה-52, ונציה, איטליה  2008 - גלריה זומר לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו  2008 - "The Laboratory", בית האמנים, בראונשווייג, גרמניה  2009 - "The Clearing of the Unseen", סלמנקה, ספרד  2009 - גלריה אייגן+ארט, לייפציג, גרמניה  2009 - "Cosmic Voices", גלריה זומר לאמנות עכשווית, תל אביב-יפו  2010 - "הסיפור", גלריה הרברט-גריש-שטיפונג, מינסטר, גרמניה  2011 - "סרטים", גלריה אייגן+ארט, לייפציג, גרמניה  2013 - "שבעה חורפים", מוזיאון ישראל, ירושלים.
הערות שוליים

1 2  בסך 150 אלף שקלים: פרס צילה ירון לאומנות הוענק ליהודית סספורטס, באתר ynet, 24 בדצמבר 2024
↑  דנה גילרמן, "כאילו צונאמי עובר דרכי, ואני נעצרת כדי להתבונן", באתר כלכליסט, 18 במרץ 2013
↑  Barry Schwabsky on Yehudit Sasportas, www.artforum.com (באנגלית אמריקאית)
↑  דליה לוין, טל בכלר, נועם סגל | אוצרות "מחוות תאטרליות", באתר מוזיאון הרצליה, ‏ינואר 2013
↑  מתן דאובה, Time Out, תל אביב אמנות 2007
↑  Israeli Artist Yehudit Sasportas Finds Beauty in a German Swamp, Artsy, ‏2016-02-02 (באנגלית)
↑  שגיא בניטה, יהודית סספורטס: שבעה חורפים, באתר פורטל הישראלי לאמנויות, ‏מאי 2013
↑   עוזי צור, המסע של יהודית סספורטס, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2013
↑  יונתן אמיר, חוויה חושית מנומקת, באתר ערב רב, ‏יוני 2013
↑  יהודית סספורטס | שבעה חורפים, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  יהודית סספורטס תערוכת זוכי פרסי משרד התרבות לאמנות ולעיצוב לשנת 2009, באתר מוזיאון הרצליה
↑  רעות ברנע, להטביע מוקשים בגן הבוטני בירושלים: ריאיון עם יהודית סספורטס, באתר ynet, 22 באוקטובר 2020
↑  הוכרזו הזוכים והזוכות בפרס משרד התרבות בתחומי האמנות הפלסטית 2021, באתר ערב רב Erev Rav
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 275560  NLI: 987007267546405171  GND: 13001804X  ISNI: 0000 0000 7873 5681  LCCN: n2002055672  RKD: 250374  SNAC: w67q2g6g  SUDOC: 161968023  ULAN: 500333158  VIAF: 33093240   WorldCat (עם VIAF): 33093240
ג'ניפר סונדרס

| --- | --- |

ג'ניפר סונדרס, 2014
 לידה:  6 ביולי 1958 (בת 66) סליפורד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1981 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  בית הספר לבנות סנט פול 
 בן או בת זוג:  אדריאן אדמונדסון (11 במאי 1985–?) 
 צאצאים:  אלה אדמונדסון, ביטי אדמונדסון
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א למפעל חיים (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ניפר סונדרס (באנגלית: Jennifer Saunders; נולדה ב-6 ביולי 1958) היא שחקנית, קומיקאית ותסריטאית אנגלייה. את עיקר פרסומה קנתה כשגילמה את אדינה מונסון בסדרת הטלוויזיה "פשוט נהדרת", אותה כתבה ובה היא כיכבה כאשה בלתי אחראית, בלתי מוסרית ובלתי אפשרית.
ביוגרפיה

סונדרס למדה בבית הספר המרכזי לדרמה בלונדון, שם פגשה את דון פרנץ' ולאחר סיום הלימודים הופיעו השתיים יחד בקברט, בפסטיבלים ובסטנד-אפ. בשנות ה-80 המוקדמות בלטו השתיים בקהילה הקומית האלטרנטיבית באנגליה. הן יצרו תוכנית מערכונים מצליחה ל-BBC בשם "פרנץ' וסונדרס" המשודרת לעיתים בשידורים חוזרים. בסדרה הן שיחקו מגוון רחב של תפקידים פרודיים. הסדרה "פשוט נהדרת" התבססה לימים על פינה מהתוכנית - "אם ובת מודרניות".
סונדרס ופרנץ' ייסדו תוכנית טלוויזיה קומית בשם "קומיק סטריפ", שבה הופיעו יחד עם קומיקאים נוספים, ביניהם רובי קולטריין, ריק מייאל ואדריאן אדמונדסון - בעלה של סונדרס. כל פרק בסדרה הוא עצמאי ולא קשור לקודמיו. מקור השם "אדינה מונסון" הוא באחד הפרקים.
פרסומה הבינלאומי של סונדרס מגיע מהסדרה "פשוט נהדרת" שאותה יצרה, השתתפה בכתיבת התסריט שלה, וכיכבה בתפקיד אדינה מונסון: יחצ"נית נוירוטית בגיל העמידה שמנסה לשמר את חייה הבוהמיים משנות ה-60 תוך כדי מאבק, יחד עם ידידתה פטסי סטון (ג'ואנה לאמלי), בבתה סאפרון (ג'וליה סוואלה), באמה (ג'ון ויטפילד) ובשני בעליה לשעבר. הסדרה זכתה להצלחה רבה וכוכבים רבים התארחו בפרקיה. לסדרה חמש עונות שצולמו לאורך כ-10 שנים.
סונדרס הופיעה בתפקידי אורח בסדרות האמריקאיות "רוזאן" ו"חברים" ובסרטן של ה-"Spice girls". ב-2003 נבחרה על ידי ה"אובזרבר" כאחת מ-50 הקומיקאים הבריטים המצחיקים ביותר. ב-2004 נתנה את קולה לדמות הפייה הסנדקית בסרט האנימציה "שרק 2".
החל מ-2006 כותבת סונדרס את תסריטי הסדרה הקומית ג'אם וירושלים, שבה היא גם משחקת, יחד עם פרנץ', לאמלי ואחרים. ב-2007 שיחקה את התפקיד הראשי בסדרה הקומית "ויויאן וייל", שבה גם השתתפה בכתיבת התסריט.
בשנת 2018 גילמה את מורין בסרט הקומי "אהבה וכשכושים אחרים" (אנ').
בשנת 2019 שיחקה בסרט הקומדיה הרומנטית "כמה רומנטי".
בשנת 2020 שיחקה במיני-סדרה "אדם זר", אשר מבוסס רומן באותו שם מאת הרלן קובן.
בשנת 2021 תרמה את קולה לסרט האנימציה "לשיר 2" בדמותה של ננה. גם ביצעה הופעת אורח בסדרה "רוחות רפאים" של ה-BBC One, בדמותה של לביניה.
בשנת 2022 שיחקה בסרטו הבלשי של קנת בראנה "מוות על הנילוס". בהמשך השנה שיחקה בסדרת המערכונים "החמשושויה" שיצר מייק מאיירס עבור נטפליקס.
בשנת 2024 דיבבה את מקס בסרט "200% זאב".
מרי פיץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1934 דרבן, דרום אפריקה דרום אפריקה
 פטירה:  26 בינואר 2025 (בגיל 90)
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מספר צאצאים:  1
 
מרי פיץ' (באנגלית: Mary Peach;‏ 20 באוקטובר 1934 - 26 בינואר 2025) הייתה שחקנית קולנוע וטלוויזיה בריטית ילידת דרום אפריקה.
ביוגרפיה

מרי פיץ' נולדה בדרבן שבדרום אפריקה ב-1934. היא הייתה מוכרת מהופעותיה בתוכניות טלוויזיה של ה-BBC בהן הסדרה "ד'יזראלי" בה גילמה את מרי אן אשתו של ד'יזראלי. פיץ' כיכבה לצדו של רוק הדסון בסרט "להקת הנשרים". היא השתתפה בסדרת המדע הבדיוני "דוקטור הו" בסיפור "The Enemy of the World" עם הדוקטור השני. ב-1968 כשהשחקנית דיאנה ריג פרשה מהסדרה "הגומלים" הייתה פיץ' אחת המועמדות להחליף אותה בתפקיד העוזרת של סטיד. ב-1970 הופיעה פיץ' בסרט "סקרוג'", עיבוד מוזיקלי לספרו של צ'ארלס דיקנס "מזמור חג המולד" בכיכובו של אלברט פיני.
פיץ' הייתה נשואה לתסריטאי והבמאי ג'ימי סנגסטר עד למותו בשנת 2011. לזוג היה בן אחד.
נפטרה ב-26 בינואר 2025.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1957 |  | Esmé Divided | גלדיס פילצ'ר | סרט טלוויזיה |
| 1959 | מקום בצמרת | Room at the Top | ג'ון סמסון |  |
| 1959 |  | The Lady Is a Square | גברת פרדי |  |
| 1957–1959 | תיאטרון הכורסה | Armchair Theatre | תפקידים שונים | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 1960 |  | Inside Story | קאתי וב | סדרת טלוויזיה (13 פרקים) |
| 1960 |  | Follow That Horse! | סוזן טרנר |  |
| 1961 | ג'וני מבקש אהבה | No Love for Johnnie | פולין |  |
| 1961 |  | One Step Beyond | ג'יל ברינגטון | בפרק "Nightmare" |
| 1962 |  | A Pair of Briefs | פרנסס פילברייט |  |
| 1963 |  | ITV Television Playhouse | ג'ין פאולר | בפרק "The Outcasts" |
| 1963 | להקת הנשרים | A Gathering of Eagles | ויקטוריה קלדוול |  |
| 1965 |  | Ballad in Blue | פגי הריסון |  |
| 1966 |  | The Projected Man | ד"ר פטרישה היל |  |
| 1966–1967 | שלושת המוסקטרים | The Three Musketeers | מיליידי דה וינטר | מיני-סדרה |
| 1967 | המלאך | The Saint | סמולנקו | בפרק "The Gadget Lovers" |
| 1967 |  | ITV Play of the Week | הלן בנג | בפרק "One Fat Englishman" |
| 1967 |  | Theatre 625 | ג'יין די | בפרק "The Magicians: Dr. Dee, Kelly and the Spirits" |
| 1967–1968 | דוקטור הו | Doctor Who | אסטריד | בסיפור " The Enemy of the World" |
| 1969 |  | W. Somerset Maugham | ויולט ספארי | בפרק "The Back of Beyond" |
| 1970 | סקרוג' | Scrooge | אשתו של פרד |  |
| 1971 |  | Hadleigh | מרת בילינגהאם | בפרק "Invasion" |
| 1971 | עשרת הדיברות | The Ten Commandments | הילדה | בפרק "Hilda" |
| 1972 |  | Love Story | האנה | בפרק "A Memory of Two Loves" |
| 1971–1972 |  | ITV Sunday Night Theatre | אנג'לה / אנג'י / פאט | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 1973 |  | Play for Today | אליזבת | בפרק "Access to the Children" |
| 1973 |  | Menace | דיאנה | בפרק "Valentine" |
| 1973 |  | Fixation | קיי יוז | סרט טלוויזיה |
| 1974 |  | Dial M for Murder | לינדה גריידי | בפרק "Whatever's Peter Playing At?" |
| 1975 |  | Rooms | אליסון ריצ'רדס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 1976 |  | Couples | טרישה רולנד | סדרת טלוויזיה |
| 1976 | האם תוכל לשמור סוד | Can You Keep a Secret | ג'נט פירס | סרט טלוויזיה |
| 1976 |  | Cat on a Hot Tin Roof | מיי | סרט טלוויזיה |
| 1977 |  | ITV Playhouse | הלן ג'ונסון | בפרק "Blind Love" |
| 1978 |  | Crown Court | ד"ר רות וילקינס | בפרק "The Song Not the Singer" |
| 1978 | ד'יזראלי - דיוקן של רומנטיקן | Disraeli: Portrait of a Romantic | מרי אן לואיס | מיני-סדרה |
| 1980 | פוקס | Fox | פג | סדרת טלוויזיה |
| 1982 |  | The Gentle Touch | פולה לייבסי | בפרק "Cause and Effect" |
| 1983 |  | The Aerodrome | פלורנס | סרט טלוויזיה |
| 1984 | היכלות רחוקים | The Far Pavilions | גברת הרלו | מיני-סדרה |
| 1985 |  | A.D. |  | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 1988 |  | Grandmother's House | פיי |  |
| 1992 |  | Mothers and Daughters | פיי |  |
| 1995 | אי הפיראטים | Cutthroat Island | ליידי |  |
הערות שוליים

↑  Profile of Mary Peach
↑  "Jimmy Sangster (Obituary)". The Guardian. 21 באוגוסט 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010039673105171  BNE: XX1596987  ISNI: 0000 0001 1451 0691  LCCN: no2002021569  VIAF: 87325249   WorldCat (עם VIAF): 87325249
אבי רוזנפלד

| --- | --- |

תא"ל אבי רוזנפלד בטקס מינויו למפקד אוגדת עזה, אוגוסט 2022
 לידה:  26 בדצמבר 1974 (בן 50) קיבוץ עין השופט, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-נובמבר 1993
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש ענף חי"ר במא"ש במל"י  מפקד סיירת נח"ל   מפקד יחידת שלדג   מפקד עוצבת השרון   מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה   מפקד חטיבת ביסלמ"ח  מפקד עוצבת הבזק   מפקד אוגדת עזה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
 
אבי רוזנפלד (נולד ב-26 בדצמבר 1974) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף אשר שירת כמפקד אוגדת עזה. קודם לכן שירת כמפקד עוצבת הבזק, מפקד חטיבת ביסלמ"ח, מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, מפקד עוצבת השרון, מפקד יחידת שלדג ומפקד גדס"ר נח"ל.
חיים אישיים

רוזנפלד נולד וגדל בקיבוץ עין השופט. בצעירותו למד בקיבוץ ובתיכון האזורי "הרי אפרים".
בעל תואר ראשון במשפטים מהמרכז הבינתחומי הרצליה, ותואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. הוא בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
נשוי לטליה ואב לארבעה.
קריירה צבאית

רוזנפלד התגייס לצה"ל בנובמבר 1993, שובץ בחטיבת הנח"ל והתקבל לפלס"ר נח"ל. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב לפלס"ר ומונה למפקד צוות. לאחר מכן שימש כמפקד פלגת לוחמים בפלס"ר, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. בתחילת שנת 1998, לאחר שירות של יותר מ-4 שנים, השתחרר מצה"ל.
לאחר שנה וחצי, באמצע שנת 1999, שב לשירות קבע, ומונה למפקד פלוגה בחטיבת הנח"ל, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון, בזמן הנסיגה מלבנון ובתחילת האינתיפאדה השנייה. בהמשך עבר לשרת ביחידת שלדג ומונה למפקד פלגת הכשרות ביחידה. לאחר מכן מונה למפקד פלגת לוחמים ביחידה, והוביל אותה בפעילות מבצעית בגזרות הלחימה השונות ובמלחמת לבנון השנייה. בהמשך שימש כסגן מפקד היחידה. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם.
בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה לראש ענף חי"ר במרכז לאימונים באש במל"י, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. בהמשך חזר לחטיבת הנח"ל ומונה למפקד גדס"ר נח"ל בין השנים 2011–2012. לאחר מכן מונה למפקד יחידת שלדג בין השנים 2012–2015, והוביל את היחידה בין היתר במהלך מבצע עמוד ענן, מבצע שובו אחים ומבצע צוק איתן וכן במסגרת המב"ם. באוגוסט 2015 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת השרון, ושימש בתפקיד עד 22 ביוני 2017. ב-20 ביולי 2017 מונה למפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, ושירת בתפקיד עד 23 במאי 2019. ב-15 באוגוסט 2019 מונה למפקד חטיבת ביסלמ"ח, תפקיד אותו מילא עד 25 באוגוסט 2020. ב-20 באוגוסט 2020 הועלה לדרגת תא"ל וב-10 בספטמבר נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת עידן. ב-15 בספטמבר, האוגדה נסגרה, והוקמה במקומה תחת פיקודו עוצבת הבזק. בתפקיד זה כיהן עד 11 באוגוסט 2022.
קריירה צבאית > מפקד אוגדת עזה

ב-15 באוגוסט 2022 מונה רוזנפלד למפקד אוגדת עזה.
בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
ב-9 ביוני 2024 הודיע רוזנפלד על התפטרותו מתפקידו כמפקד אוגדת עזה. במכתב לרמטכ"ל ולראשי הרשויות בעוטף עזה כתב רוזנפלד: "נכשלתי במשימת חיי להגן על העוטף". רוזנפלד היה הקצין הבכיר השני שהתפטר בעקבות אירועי השבעה באוקטובר, אחרי האלוף אהרון חליוה. ב-2 בספטמבר 2024 סיים את שירותו כמפקד אוגדת עזה.
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, צה"ל משקיע בכוחות היבשה, אבל מוטב לחכות עם מחיאות הכפיים, באתר זמן ישראל, 19 באוגוסט 2020
↑  נחמן גלבוע, ציונות 2011: בני קיבוצים, צריך אתכם בצבא, הזמן הירוק, 22 בספטמבר 2011
↑  גל פרל פינקל, הכוחות המיוחדים חשובים, אבל לא יותר מהצבא ה"רגיל", באתר זמן ישראל, 1 ביוני 2019
↑   תא"ל אבי רוזנפלד נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת "עידן", באתר צה"ל, 9 בספטמבר 2020
↑  טל לב-רם, ‏רב זירתית ומותאמת לשדה הקרב המודרני: הכירו את האוגדה החדשה של צה"ל, באתר מעריב אונליין, 17 באוגוסט 2020
↑  קובי פינקלר, גמישות פעולה, כושר חשיפה גבוה ותמרון רב מימדי: אוגדה 99 יצאה לדרך, באתר ערוץ 7, 16 בספטמבר 2020
↑   מפקד חדש לעוצבת 'שועלי האש' (אוגדת עזה), באתר צה"ל, 15 באוגוסט 2022
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ, סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון, ‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון, ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
↑  יואב זיתון, מתן צורי, מפקד אוגדת עזה פורש מצה"ל: "נכשלתי במשימת חיי להגן על העוטף", באתר ynet, 9 ביוני 2024
↑  שי לוי, ‏8 חודשים אחרי המחדל: מפקד אוגדת עזה התפטר, באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2024
↑  ניר דבורי, ‏מפקד אוגדת עזה מתפטר: "מקבל אחריות, נכשלתי במשימת חיי", באתר ‏מאקו‏, 9 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311925405171  ISNI: 0000 0000 6997 5085  VIAF: 98429666   WorldCat (עם VIAF): 98429666
אימרי זיו

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1991 (בן 33) הוד השרון, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  זמר • שחקן • מדבב • שחקן תיאטרון
 סוגה:  פופ
 פרופיל ב-IMDb
 
מאחורי נדב גדג' (ראשון מימין) על בימת אירוויזיון 2015
אִימְרִי זִיו (נולד ב-12 בספטמבר 1991) הוא זמר, שחקן ומדבב ישראלי. זוכה העונה הרביעית של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" בה נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2017.
ביוגרפיה

זיו נולד, גדל והתחנך בהוד השרון כבן זקונים ולו אח ואחות גדולים ממנו. בנעוריו הצטרף ללהקת "צעירי הוד השרון". את לימודי התיכון עשה זיו בתיכון רמון בהוד השרון. את שירותו הצבאי עשה בלהקת חיל החינוך.
קריירה

בשנת 2012 התמודד בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "The Voice ישראל" ב"נבחרת" של רמי קליינשטיין, אך הפסיד בשלב הדו-קרב לאורית שלום. לאחר מכן הופיע באירוויזיון 2015 כזמר ליווי של נדב גדג'. שנה לאחר מכן הופיע באירוויזיון 2016 כזמר ליווי של חובי סטאר.
בשנת 2017 ניצח בגמר העונה הרביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון" ונבחר לייצג את ישראל באירוויזיון באותה שנה שהתקיים בקייב במאי. זיו ביצע את השיר "I Feel Alive", שכתבו דולב רם ופן חזות, בחצי הגמר השני של התחרות, סיים במקום השלישי והעפיל לשלב הגמר, בו דורג במקום ה-23 (מתוך 26 משתתפות בשלב הגמר). החל מאוגוסט 2017, זיו משמש כמחליפו של הראל סקעת בדמותו של מריוס, במחזמר "עלובי החיים", המועלה בתיאטרון הבימה. באותה שנה, בחג החנוכה, השתתף במופע הילדים "מותק הטרול הקסום" לצד מיכל הקטנה, ציפי שביט ועוד.
בשנת 2018 השתתף בעונה הראשונה של נינג'ה ישראל VIP וסיים במקום הרביעי.
זיו שימש כמדבב בגרסה העברית של הסרט "טרולים".
חיים אישיים

ביוני 2023 זיו יצא מהארון כהומוסקסואל.
זיו הוא בוגר מרכז הבינתחומי הרצליה בתקשורת.
אורן, אחיו של זיו, הוא בסיסט להקת "מופע הארנבות של ד"ר קספר".
הערות שוליים

↑  הדס בשן, ‏"לא הגעתי לגמר בזכות הלוק שלי, זה רק בונוס", באתר ‏מאקו‏, 8 בפברואר 2017
↑  רון קסלר, כיסאות מוזיקליים: ב-The Voice מעדיפים צעירים, באתר nrg‏, 16 בפברואר 2012
↑  ערן סויסה, אימרי זיו ייצג את ישראל באירוויזיון, באתר ישראל היום, 13 בפברואר 2017
↑  ערן סויסה, ביי גיא: יש מחליפים להראל סקעת וגיא פינס, באתר nrg‏, 18 ביולי 2017
↑  ערן סויסה, "כשסיפרתי לפסיכולוג שאני נמשך לגברים, ביקשתי ממנו: 'תשנה אותי'" - הסודות של אימרי זיו, באתר ישראל היום, 8 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409635905171  ISNI: 0000 0004 6321 2035  MusicBrainz: 35e522a0-e972-410f-a66c-f794b252effd  VIAF: 540163706538629420811   WorldCat (עם VIAF): 540163706538629420811
ציפורה רוזנברג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  מרץ 1953 ו' בניסן ה'תשי"ג בני ברק, ישראל
 פטירה:  14 במרץ 1998 (בגיל 45) י"ז באדר ה'תשנ"ח
 שם לידה:  ציפורה קרליץ
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  גננת
 שפות היצירה:  עברית
 סוגה:  ספרות ילדים, ספרות חרדית
 נושאי כתיבה:  יהדות
 יצירות בולטות:  "מעגל השנה"; "עונג שבת"
 תקופת הפעילות:  1976–1998 (כ־22 שנים)
 בן זוג:  הרב שריאל רוזנברג
 מספר צאצאים:  15
הרבנית ציפורה רוזנברג (ו' בניסן ה'תשי"ג, מרץ 1953 – י"ז באדר ה'תשנ"ח, 14 במרץ 1998) הייתה גננת וסופרת ילדים חרדית-ישראלית, מחברת סדרות הספרים הפופולריות "מעגל השנה" ו"עונג שבת".
ביוגרפיה

רוזנברג היא בתם של הרב נסים קרליץ, אב בית דין צדק בני ברק והרבנית לאה לבית קופשיץ. סבה היה הרב נחום מאיר קרליץ וסבתה, בתיה קרליץ, הייתה אחותם של החזון איש והרב מאיר קרליץ. אחיה הוא מרדכי קרליץ, לשעבר ראש עיריית בני ברק.
בתום לימודיה בבית ספר יסודי, בהוראת אביה, לא המשיכה ללמוד בסמינר לבנות, אך הייתה מגיעה רק לשיעוריו של הרב יוסף אברהם וולף.
בשנת 1972 (ה'תשל"ב) נישאה לרב שריאל רוזנברג. לאחר נישואיה החלה לעבוד כגננת. מתוקף עיסוקה, חיברה הצגות לילדי הגן, ובהיעדר ספרות ילדים התואמת לאורח החיים החרדי בשנות ה-70, החלה להוציא לאור ספרונים וחוברות על בסיס החומרים שכתבה. בהמשך, כשראתה שקיים ביקוש רב לספרות עזר לגננות חרדיות בנושא לוח השנה, כתבה את סדרת "מעגל השנה", שזכתה לפופולריות רבה ותורגמה לארבע שפות. ספרים אלו עברו תחת פיקוחו של אביה הרב קרליץ. בהמשך כתבה סדרה על פרשת השבוע, "עונג שבת". סדרות אלו זכו לפופולריות רבה בעולם החרדי והדתי, הודפסו בכמה מהדורות ואף תורגמו לארבע שפות. מלבד זאת, הייתה מדריכה ומכשירה גננות חרדיות.
ב-11 במרץ 1998, ליל פורים ה'תשנ"ח, התמוטטה בביתה לאחר אירוע מוחי. היא הייתה מאושפזת בבית החולים, ונוסף לה השם "אלטא". היא נפטרה לאחר כשלושה ימים, בי"ז באדר, ונקברה באותו הערב בבית הקברות של נציבי ישיבת פוניבז' בבני ברק.
הותירה אחריה זוג הורים, בעל ו-13 ילדים בנה הרב נחום מאיר מכהן כדיין וראש כולל בבני ברק.
ספריה

כל ספריה יצאו לאור בהוצאת "ספריית שרשרת".
מעגל השנה - סדרה בת ארבעה כרכים הכוללת שירים, סיפורים וקטעי קריאה והצגה על לוח השנה היהודי. מהדורה ראשונה (מאויירת על ידי הלל ר.) 1977 - 1983. מהדורה שנייה תשמ"ו - תשנ"ח. מהדורה שלישית (מאויירת על ידי רות בייפוס) תשס"ט. הסדרה זכתה לפופולריות רבה ותורגמה לאנגלית וליידיש.
עונג שבת - סדרה בת חמישה כרכים על פרשות השבוע. מהדורה ראשונה (מאויירת על ידי מ. ליברמן) כוללת הדרכה להורים ולמחנכים, תשמ"ב ; מהדורה שנייה תש"ן - תשנ"ה. הסדרה תורגמה לצרפתית.
מעגל השנה השביעית - על השמיטה. מאוייר על ידי יפה שחר, תשמ"ו.
מספורי חז"ל - סדרת ספרונים העוסקת באגדות חז"ל לילדים (מאויירת על ידי הנריק הכטקופף). חלק מספרוני הסדרה תורגמו לאנגלית, יידיש וצרפתית. בין הספרונים שראו אור בסדרה: יוסף מוקיר שבת (1976), התלמיד הקטן (תשל"ז), השבת אבדה (1978), ביד הלשון (1978), אהבת תורה (1980), גם זו לטובה (1996).
לקריאה נוספת

"ושם אשה גדולה: פרקים מחייה של הרבנית ציפורה רוזנברג ע"ה", בני ברק תשס"ד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267113705171  LCCN: n79107017  VIAF: 98161279   WorldCat (עם VIAF): 98161279
רבקה גלנץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1915 קונין (Konin), פולין
 פטירה:  25 ביוני 1943 (בגיל 28 בערך)
 
רבקה גלנץ (באנגלית: Rivka Glantz. בפולנית: Rebecca Glanz; קונין, 1915 - 25 ביוני 1943) הייתה ממנהיגות המחתרת בצ'נסטוחובה, חברה פעילה בתנועת "פרייהייט". תחילה הייתה בהכשרה חלוצית בעיר פלוצק בפולין, בפלוגה קטנה שלחמה קשה על קיומה, אחרי כן בקיבוץ בורוכוב, בלודז'.
גלנץ השתתפה בסוף 1935 בסמינר הגלילי של החלוץ על־יד לודז'. הייתה בין אלה שהלכו לפלוגת גדיניה. שם גם נשארה בימים שלאחר פרוץ המלחמה בספטמבר 1939, עד שנקראה על ידי התנועה לבוא לורשה. בשנת 1941 נשלחה על ידי התנועה להקים נקודת הכשרה בצ`נסטוחובה ושם הפכה לדמות הדומיננטית במחתרת ואחת ממנהיגיה. גלנץ דגלה בשיטת המאבק המזוין נגד הגרמנים ולקחה חלק פעיל בהכנות לקראת יום המבחן.