פרד'ינג
פרד'ינגים מבוססי מתכת

בתקופת שלטונו של המלך ג'יימס הראשון (1603 - 1625) הופיעו לראשונה מטבעות נחושת. מניסיונו הקודם כמלך סקוטלנד למד ג'יימס כי מטבעות נחושת בעלות ערך נמוך יהיו מקובלים על הבריות, הואיל ומטבעות כאלה היו בשימוש בסקוטלנד כמו גם ביבשת במשך זמן מה. אך נראה היה כי לאנגלים יש אובססיה בקשר לזהב וכסף: הם דרשו שהמטבעות יהיו עשויות ממתכת בשווי ערכן הנקוב.
ג'יימס החליט לא לתת את טביעת מטבעות הנחושת בידי המטבעה המלכותית, אלא בידיו של ג'ון הרינגטון, ברון אקסטון. הוא שילם ביוקר על הזכות, אך גם הרוויח ממנה יפה. שלא כמו מטבעות גדולים יותר, פרד'ינגים לא הכילו את ערכם במתכת. הוא נפטר ב-1614, והזכות לטבוע פרד'ינגים עברה לבנו, שנפטר אף הוא מספר חודשים מאוחר יותר. אז עברה הזכות חזרה לאשתו של הרינגטון, אן. נראה כי לאחר מכן מסרה לידי הרינגטון את הזכות או מכרה אותה ללודוויק, דוכס לנוקס. המהדורות של לנוקס היו גדולות יותר מאלה של הרינגטון.
ההרינגטונים: למהדורות ההרינגטונים היו פני בדיל, כדי להקשות על הזיוף, וכדי לגרום למטבע לדמות יותר לכסף, ולכן להיעשות מקובל יותר. המטבעות יוצרו על גלמים בקוטר 12.25 מ"מ. פני המטבע מציגים צמד מטות דרך כתר, והכיתוב "IACO DG MAG BRIT"‏ – James by the grace of God King of Great Britain. אחורי המטבע מציגים נבל מוכתר, ואת המשך הכיתוב "FRA ET HIB REX" שמשמעו France and Ireland. מהדורה מאוחרת יותר יוצרה על גלם בקוטר 15 מ"מ, שלא צופה בדיל.
הלנוקסים: המהדורות של לנוקס יוצרו כולן על גלמים בקוטר 15 מ"מ, ללא ציפוי בדיל. הם נבדלים מן ההרינגטונים במיקום הכיתוב שעל פני המטבע: על הלנוקסים הכיתוב מתחיל בחלקו העליון או התחתון של המטבע, בעוד שעל ההרינגטונים הכיתוב מתחיל לפני חלקו העליון של המטבע.
הריצ'מונדים: הפנים מציגים צמד מטות דרך כתר, ואת הכיתוב "CARO DG MAG BRIT" שמשמעו Charles by the grace of God King of Great Britain. האחור מציג נבל מוכתר ואת המשך הכיתוב "FRA ET HIB REX"‏ - France and Ireland.
המלטברסים: הפנים מציגים צמד מטות דרך כתר, ואת הכיתוב "small>CAROLVS DG MAG BR"‏ – Charles by the grace of God King of Great Britain. האחור מציג נבל מוכתר ואת המשך הכיתוב "FRAN ET HIB REX"‏ – France and Ireland. למהדורות אלו מעגלים פנימיים משני עברי המטבע, בין הכיתוב לבין האלמנט העיצובי.
פרד'ינג הורד: הפנים מציגים צמד מטות דרך כתר, ואת הכיתוב "CAROLVS DG MAG BRIT"‏ – Charles by the grace of God King of Great Britain. האחור מציג ורד כפול ואת המשך הכיתוב "FRAN ET HIB REX"‏ – France and Ireland. למהדורות אלו מעגלים פנימיים משני עברי המטבע, בין הכיתוב לבין האלמנט העיצובי.
המטבעות החדשים היוו הילך חוקי עד לערך כולל של שישה פני, והציגו את האלה בריטניה (על פי הדוגמנית הדוכסית מריצ'מונד) מאחור. תוך זמן קצר נתגלה כי המטבעה לא הייתה מסוגלת לייצר את גלמי הנחושת הדרושים למטבעות החדשים, ואלה יובאו לבסוף משוודיה.
פרד'ינגי הנחושת יוצרו ב-1672 - 1675 וב-1679, שקלו 5.2 - 6.4 גרם, וקוטרם היה 22 - 23 מ"מ. על פניהם הייתה דמות המלך פונה שמאלה, עם הכיתוב "CAROLVS A CAROLO"‏ – Charles, son of Charles. הפנים האחוריים הראו את בריטניה ישובה כשהיא פונה שמאלה, עם הכיתוב "BRITANNIA" והתאריך בשוליים מתחת.
ב-1684 וב-1685 יוצרו פרד'ינגים עשויים בדיל ופקק נחושת קטן במרכזם - הם שקלו 5.4 - 6.0 גרם וקוטרם היה 23 - 24 מ"מ. הם נשאו אותם כיתובים כמו פרד'ינגי הנחושת. יוצרו מעט מאוד פרד'ינגים ב-1685 כיוון שהמלך מת ב-8 בפברואר 1684, בלוח הישן (כלומר כאשר אחרי 24 במרץ 1684 בא 25 במרץ 1685, ראש השנה החדשה). על פרד'ינגי הבדיל הופיע הכיתוב "NVMMORVM FAMVLVS"‏ – a subsidiary coinage בתוספת התאריך בשוליים, במקום מאחור.
בתקופת מלכותו של ג'יימס השני, המשיכו לייצר פרד'ינגים מבדיל עם פקק נחושת. קיימות דוגמאות בכל טווח השנים בין 1684 ו-1687. בחזית הייתה דמות פרוטומה פונה ימינה של המלך, בכיתוב "IACOBVS SECVNDVS" – "ג'יימס השני" בעוד האחור הציג את בריטניה היישובה פונה שמאלה, עם הכיתוב "BRITANNIA" והכיתוב "NVMMORVM FAMVLVS" והתאריך על שפת המטבע.
המשיכו לייצר פרד'ינגים מבדיל במשך שנותיה הראשונות של מלוכתם המשותפת של ויליאם ומרי. מטבעות אלו מתוארכים 1689 - 1692. אך פופולריות המטבעות הלכה ופחתה כאשר הלכו וניכרו בעיות קורוזיית הבדיל.
ב-1693 וב-1694 יוצרו שוב פרד'ינגי נחושת, במשקל 4.7 - 6.2 גרם ובקוטר 22 - 23 מ"מ. בשתי המהדורות, חזית המטבע הציגה את ראשיהם של השותפים למלוכה בכיתוב "GVLIELMVS ET MARIA".
לאחר מותה של המלכה מרי השנייה ב-1694, ייצור המטבעות נמשך תחת אותו חוזה, כאשר פרד'ינגים של המלך ויליאם השלישי יוצרו עבור כל השנים בין 1695 ו-1700. עם זאת, מהר מאוד התברר שהיצרנים חסכו בעלויות: הם השתמשו בכח עבודה זול, כולל נוכרים אשר חלקם לא ידעו אף לאיית את שמו של המלך שחרתו על התבניות. ב-1698 היה כבר היצף של מטבעות נחושת והועבר חוק להפסקת הטביעה למשך שנה. נראה כי הייתה לכך השפעה מועטה ביותר, והתרבות המטבעות נמשכה. ניסיונות פרלמנטריים נוספים לעצירת ההיצף נעשו מאוחר יותר.