stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוב (בנייה באדמה)
בדיקת כמויות החומרים

לפני שמכינים את הקוב, יש לבצע בדיקות של כמויות החומרים. מכינים כמויות קטנות של קוב. כל בדיקה צריכה להיות שונה בהרכבה מבחינת היחסים בכמויות של החומרים. לאחר שמכינים את התערובות השונות, מורחים חופן מכל אחד על משטח עץ או קרמיקה ומניחים במקום מוצל למחצה. לאחד שהחומר מתייבש, בוחרים את התערובת המועדפת ביותר מבחינת כמות סדקים, חוזק, שבירות, ומרקם.
הכנה בכמויות גדולות

מכינים את החומרים לפי הנוסחה שבחרנו: חול או אדמה, חרסית, מים וקש (קצוץ לחתיכות קצרות).
את החומרים נהוג לערבב ברגליים יחפות. ערבוב ברגליים הרבה יותר יעיל מאשר ערבוב בידיים או באת חפירה, אבל הוא עלול להיות בעייתי אם יש אבנים בחומרים שעלולים לגרום לפציעות קלות בכפות הרגליים. את הדריכה מבצעים על יריעת pvc, בגיגית או בבריכת גומי. לא מומלץ לערבב על אדמה חשופה מכיוון שאפשר לאבד חומרים ובעיקר מים. ערבוב ברגליים יחפות נהוג מאז המצאת הבנייה באדמה והוא יעיל משום ששטח הפנים הגדול של כף הרגל, הכובד של הגוף ומבנה הבהונות שמפרק את הגושים.
שיטת בנייה

לאחר שמכינים את הקוב, יוצרים ממנו מעין קציצות או בסלנג, "קובבות". את הקובבות מניחים אחד על השני ליצירת מבנה האדמה, או מורחים את הקוב על צמיגים או רשת לולים.
ראו גם

בנייה באדמה
חרסית
צבעוניים (פרפרים)

| צבעוניים |
| --- | --- |
 זנב סנונית נאה - פרפר בוגר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: פרפראים
תת־סדרה:: Glossata
משפחה:: צבעוניים (פרפרים)
שם מדעי
 Papilionidae ‏לטריי, 1809

צבעוניים (שם מדעי: Papilionidae) היא משפחה של פרפרים, במשפחה זו 31 סוגים וכ-600 מינים שחיים ברוב העולם ובעיקר באזור הטרופי.
מאפיינים

לאחר ההזדווגות הזכרים מייצרים חומר דמוי דבק שמונע מהנקבות להזדווג עם זכרים אחרים. הנקבות מטילות ביצים בודדות על הצמחים שמהם ניזונים הזחלים. כמו שאר הפרפרים, הבוגרים לא מטפלים בזחלים. הזחלים לרוב מתגלמים בקרקע ובחורף המינים שנמצאים באזורים ממוזגים עוברים לרוב דיאפאוזה.
המינים במשפחה מאכלסים גבהים שונים מגובה פני הים עד לפסגות הרים לדוגמה פרפר אפולו מצוי נמצא בגובה 1,500 מטר מעל פני הים בהרי ההימאלאיה, בגובה רב יותר של 6,000 מטר מעל פני הים נמצא פרפר אפולו סיבירי.
הזחלים של הפרפרים במשפחה זו ניזונים ממגון רחב של צמחים אך רובם ניזונים בעיקר מחמש משפחות: ספלוליים, אנוניים, עריים, סוככיים ופיגמיים.
מינים מוכרים מתת המשפחה כוללים את זנב סנונית נאה, זנב סנונית יוליסס, זנב סנונית המכבים, זנב סנונית מדברי, סנוניתן הוורדיים, זנב סנונית אפריקאי ענק, כנף הציפור של המלכה אלכסנדרה, שילגן חרמוני, זנב סנונית אפריקאי כחול, זנב סנונית ירוק, זנב סנונית מלכותי, זנב סנונית אסייתי וצבעוני צהוב.
בישראל נפוצים 8 מינים מהמשפחה.
פרידריך וילהלם פון זיידליץ

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1721 קאלקר, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1701-1750) 
 פטירה:  27 באוגוסט 1773 (בגיל 52) אולאו, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1750-1801) 
 מקום קבורה:  אופולסקי 
 מדינה:  האימפריה הרומית הקדושה 
 השתייכות:  חיל פרשים 
 תקופת הפעילות:  מ-1740 
 דרגה:  לוטננט גנרל, מייג'ור גנרל, גנרל חיל הפרשים (גרמניה) 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שלזיה הראשונה  Battle of Zorndorf  Battle of Hochkirch  קרב קונרסדורף  Raid on Berlin  המצור על אולומואוץ  קרב קולין  הקרב על רוסבך  Battle of Hohenfriedberg  Battle of Soor  הקרב על פרייברג 
 עיטורים
 מסדר העיט השחור (5 בנובמבר 1757)  פור לה מריט (20 ביוני 1757) 
 
פרידריך וילהלם פרייהר פון זיידליץ (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Freiherr von Seydlitz; ‏3 בפברואר 1721, קאלקר – 8 בנובמבר 1773, שלזיה) היה מפקד חיל הפרשים של פרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים, ונחשב לאחד מטובי מפקדי חילות הפרשים בהיסטוריה.
ביוגרפיה

פון זיידליץ נולד ב-3 בפברואר 1721 בקאלקר (אז בפרוסיה, כיום בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה). אביו, קולונל בחיל הפרשים, נפטר בהיותו בן שבע, והוא חווה ילדות קשה. אך עם זאת, כבר בילדותו רכש שליטה יוצאת דופן ברכיבה על סוסים. האגדה מספרת כי בצעירותו רכב בין כנפיים של טחנת רוח. הוא התגייס לחיל הפרשים הפרוסי במהלך מלחמת הירושה האוסטרית, ונפל בשבי האוסטרי. לאחר המלחמה שוחרר, והמלך פרידריך הגדול מינה אותו למפקד חיל הפרשים.
את עיקר הקריירה שלו עשה זיידליץ במהלך מלחמת שבע השנים, בה השתתף בקרבות רבים נגד האוסטרים והרוסים, והפך לאגדה מהלכת בקרב צבאות האויב. בסופו של דבר פיטר אותו המלך בשל בריאותו הלקויה. הוא נפטר בשלזיה ב-8 בנובמבר 1773.
לימים, אחד מצאצאיו, ולטר פון זיידליץ-קורצבאך, היה מפקד בוורמאכט שנכנע במהלך קרב סטלינגרד.
סיירת של הצי הקיסרי הגרמני נקראה על שמו.
צב בל מפריק

| צב בל מפריק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
על־משפחה:: צבי יבשה
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב מפריק
מין:: צב בל מפריק
שם מדעי
 Kinixys belliana ‏גריי, 1831

צב בל מפריק (שם מדעי: Kinixys belliana) הוא מין של צב מפריק, מסוג קדום החי במזרח אפריקה ולו כתפיים מוגבהות ושריון שנמוך בחלקו הקדמי וגבוה באמצעו. צב בל מפריק נקרא על שם הזואולוג תומאס בל (1792 – 1880).
מאפיינים

צב בל מפריק יכול להגיע לאורך של 22 ס"מ והוא בעל שריון גדול ומקומר כלפי מעלה. החלק האחורי של השריון נמוך ומותאם לרגליו ולזנבו שימוגנו, אך החלק העליון של החזה מקומר כלפי מעלה ומשאיר חשוף יחסית את הרגליים הקדמיות והבטן כשהראש קצר ומקורב לשריון. צב זה בעל צבעים כתומים וחומים והוא בעל 5 טפרים על הכפות.
צבים אלה חיים בטבע בסוואנות טרופיות וסוב טרופיות באפריקה, בין השאר בסודאן, טנזניה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ודרומה עד דרום אפריקה. יש הטוענים שמין זה חי רק באזורים הדרום מערביים של אפריקה מאנגולה עד בורונדי.
צבים אלה הם אוכלי כל, אם כי יעדיפו מזון צמחוני. הם אוכלים ירוקת, פירות, שורשים ועשבים וכן חרקים, תולעים וחסרי חוליות קטנים. הם עלולים להיטרף בעיקר על ידי נמרים, עיטים, ינשופים, נצים ולטאות כוח. הם ניצודים גם על ידי האדם וכן נסחרים ונפגעים משרפות יזומות.
תת-מינים

K. b. belliana
K. b. domerguei
K. b. nogeuyi
K. b. zombensis
לעיתים  K. b. nogeuyi ו-K. b. zombensis נחשבים למינים עצמאיים.
צב הודו-סין

| צב הודו-סין |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: צבים יבשתיים
סוג:: צב הודו-סין
מינים
 Manouria emys  Manouria impressa
שם מדעי
 Manouria ‏גריי, 1854

צב הודו-סין (שם מדעי: Manouria) הוא סוג צבים יבשתיים החיים בדרום-מזרח אסיה ובהודו. בסוג זה 2 מינים.
מאפיינים

לצבי הודו-סין שריון עבה ומעוגל העוזר להם לפלס דרך ביער ורגליים, ראש וזנבות קטנים. צבעם כתום כהה וחום עד שחור.
הם חיים ביערות של דרום-מזרח אסיה והודו ובהרים תלולים עד גובה 2,000 מטר. שני המינים ניזונים מצמחים.
צבים אלה נמצאים בסכנת הכחדה בטבע והם קשי גידול בשביה.
מינים

צב יער אסייתי (Manouria emys)
צב מטובע (Manouria impressa)
בעבר היה בסוג עוד מין שנכחד - Manouria sondaari
צב הלוטרה

| צב הלוטרה |
| --- | --- |
 Hydromedusa tectifera
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים מצדדי-צוואר
משפחה:: נטויי-צוואר
סוג:: צב הלוטרה
מינים
 Hydromedusa maximiliani  Hydromedusa tectifera
שם מדעי
 Hydromedusa ‏ואגלר, 1830

צב הלוטרה (שם מדעי: Hydromedusa) הוא סוג צב ממשפחת צבים נטויי-צוואר החי בנהרות ובביצות באמריקה הדרומית. בסוג שני מינים.
מאפיינים

מיני סוג זה מזכירים מאוד את הסוג צב נטוי-צוואר (Chelodina) וכמותם הם בעלי צוואר ארוך מאוד מתפתל. אורך הצבים 10–30 ס"מ ושריונם מעוגל ונמוך והם מכוסים מעט באצות. הראש שלהם קטן עם עיניים המצויות בקצה הראש ונחיריים דמויי שנורקל המותאמים לצלילה מהירה. הצבים שוחים לאיטם ויכולים להתחבא בצמחייה המיימית בחיפוש אחרי מזון.
הם אוכלי בשר הניזונים מחלזונות, חרקים, סרטנים ודגים קטנים אותם הם תופסים באמצעות שאיבה מהירה והצלפה של צווארם הארוך. הצבים מקננים על גדת הנהר בחוליות ואז עוזבים את התטולה מבלי לעזור לצאצאים.
מינים

Hydromedusa maximiliani
Hydromedusa tectifera'
צבעוניים (משפחת דגים)

| צבעוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: צבעוניים
שם מדעי
 Pseudochromidae ‏מילר וטרושל, 1849

צבעוניים (שם מדעי: Pseudochromidae) היא משפחה של מקריני סנפיר של מים מלוחים מסדרת הדקראים הגדולה. במשפחה כ-100 מינים שונים הנפוצים במים חמימים וטרופיים שונים. כפי ששמם מרמז הם מקושטים בצבעים שונים ולמינים רבים דו-צורתיות זוויגית והזכר מקושט יותר מהנקבה.
מאפיינים

דגים קטנים אלה מאכלסים בעיקר שוניות אלמוגים וחופים. הם קטנים מאוד באורך של 2-10 ס"מ ובעלי מספר קטן של עוקצים על סנפיר הגב. הלסת קטנה ויש פס שחור על העיניים.
ממשפחה זו בולט הסוג צבעון שכמה ממיניו חיים בחופי מפרץ אילת.
סוגים

Anisochromis
סוג ומין יחיד Blennodesmus scapularis
Congrogadus
Halidesmus
Halimuraena
סוג ומין יחיד Halimuraenoides isostigma
Haliophis
Natalichthys
Rusichthys
סוג ומין יחיד Assiculoides desmonotus
סוג ומין יחיד Assiculus punctatus
Cypho
Labracinus
Manonichthys
Ogilbyina
סוג ומין יחיד Oxycercichthys veliferus
Pholidochromis
Pictichromis
צבעון (Pseudochromis)
סוג ומין יחיד Amsichthys knighti
Chlidichthys
Lubbockichthys
סוג ומין יחיד Pectinochromis lubbocki
Pseudoplesiops
פרנק דבנהאם

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1883 ניו סאות' ויילס, אוסטרליה 
 פטירה:  23 בנובמבר 1965 (בגיל 81) קיימברידג', הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  גאולוגיה, משלחת מחקר, גאוגרפיה, קרטוגרפיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סידני 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג'  מכון סקוט לחקר הקוטב 
 פרסים והוקרה:  מדליית היובל של דייוויד ליווינגסטון (1948)  מדליית ויקטוריה (1948)  מדליית הקוטב  Honorary Member of the American Polar Society 
 
פרנק דבנהאם (באנגלית: Frank Debenham,‏ 26 בדצמבר 1883 - 23 בנובמבר 1965) היה גאולוג בריטי, פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קיימברידג' והמנהל הראשון של מכון סקוט לחקר הקוטב.
חייו

דבנהאם נולד בבוסוול, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה, בנם השלישי של הכומר ג'ון וילמוט דבנהאם ואדית. הוא למד בבית הספר שניהל אביו לפני שנרשם לקינג'ס סקול בפאראמאטה, שם היה מצטיין השנה הן בלימודים והן בספורט. הוא סיים את אוניברסיטת סידני בתואר ראשון באנגלית ובפילוסופיה, אחר הצטרף לסגל בית הספר ארמידייל האנגליקני בניו סאות' ולס.
בשנת 1908 חזר לאוניברסיטה, ללמוד גאולוגיה אצל סר אדג'וורת' דייוויד. בשנת 1910 היה אחד מקבוצה של שלושה גאולוגים במשלחת טרה נובה של רוברט פלקון סקוט לאנטארקטיקה (1913-1910). מינואר עד מרץ 1911 יצאו דבנהאם ועוד שלושה מחברי המשלחת, 
גריפית' טיילור, צ'ארלס רייט, (פיזיקאי), ואדגר אוונס, לחקור ולמפות את ההרים המערביים של ארץ ויקטוריה (המסע המערבי), וביצעו מחקרים מדעיים ותצפיות גאולוגיות. הוא לא השתתף במסע הכושל אל הקוטב הדרומי מפאת פגיעת ברך שקרתה בשעת משחק כדורגל בשלג, ותחת זאת לקח חלק במסע המערבי השני יחד עם ריפית' טיילור, טריגווה גראן וויליאם פורד. בשובו מן המשלחת ב-1913 נכנס לאוניברסיטת קיימברידג' להעלות על הכתב את רשימותיו מן השטח.
בשנות מלחמת העולם הראשונה, שירת דבנהאם כלייטנאנט בבטליון ה-7, חיל הרגלים של אוקספורדשייר ובקינגנהאמשייר. במהלך שירותו בצרפת ובסלוניקי, נפצע דבנהאם קשה באוגוסט 1916. הוא נשא לאישה את דורותי לוסי למפרייר בינואר 1917 והועלה לדרגת אביר בשנת 1919. באותה שנה פנה לקיימברידג', שם התמנה לפרופסור עמית בקולג' גונוויל וקאיוס וכמרצה בקרטוגרפיה. ב-1920 ייסדו דבנהאם וריימונד פריסטלי, בכספים שהתקבלו מתרומות הציבור בתגובה לטרגדיה של משלחת טרה נובה, את מכון סקוט לחקר הקוטב באוניברסיטת קיימברידג', כמאגר למידע קוטבי וכמרכז להפצת ידע, תמיכה וניסיון למשלחות עתידיות. דבנהאם הגה את הרעיון של מרכז למידה כזה בשנת 1912, בעת שהותו באנטארקטיקה. הוא כיהן כמנהל המכון ללא תמורה משנת 1920 עד 1946. כמנהל המכון, פיתח דבנהאם, יחד עם פריסטלי ואחד ממדעני "אנדיורנס", ספינת המשלחת של שקלטון, ג'יימס וורדי, את קיימברידג' למרכז חקר הקטבים בבריטניה.
ב-1931 התמנה פריסטלי לפרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת קיימברידג'. בתקופת מלחמת העולם השנייה אימן צוערים לשירות, הרצה לפני נווטים של חיל האוויר המלכותי ויצר טכניקות של דגמי תבליט להדרכת חיילי קומנדו. דבנהאם היה מחבר הספר "אסטרוגרפיקה: צעדים ראשונים בניווט לפי הכוכבים", ששתי המהדורות שלו ב-1942 היו חשובות בתכנון מפציץ התקיפה של חיל האוויר המלכותי נגד הרייך השלישי. פרנק דבנהאם היה סגן נשיא של החברה הגאוגרפית המלכותית (1953-1951) וקיבל ממנה את מדליית ויקטוריה בשנת 1948.
כתבים

פרנק דבנהאם הרבה בכתיבה, וכתביו שיצאו לאור כוללים:
באנטארקטיקה: סיפורים ממשלחתו האחרונה של סקוט, 1952 (In the Antarctic: Stories of Scott's Last Expedition 1952)
אנטארקטיקה - סיפורה של יבשת (Antarctica – The story of a continent)
גילוי וחקירה (Discovery & Exploration)
חולות קלאהארי (Kalahari Sand)
ניאסאלנד (Nyasaland)
הדרך לאיטאלה (The way to Ilala)
מחקר בביצות אפריקה (Study of African Swamp)
סקר פשוט (Simple Surveying)
השימוש בגאוגרפיה (The use of Geography)
שרטוט מפות (Map Making)
העולם הוא עגול (The World is Round)
חלל - האטלס הגלובלי (Space – The Global Atlas)
מוות

פרנק דבנהאם מת בקיימברידג' בשנת 1965, בן 81. הוא הותיר אחריו אישה, בן וארבע בנות.
הנצחה

קרחון דבנהאם בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

קורות חייו של פרנק דבנהאם
פרנק דבנהאם באתר אוניברסיטת קיימברידג'
הערות שוליים

↑  קרחון דבנהאם באתר הסקר הגאולוגי של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273680105171  PLWABN: 9810705275905606  ADB: debenham-frank-9937  BnF: cb11898944k (data)  CiNii: DA0532664X  GND: 139154612  ICCU: SBLV031846  ISNI: 0000 0001 2145 2792  LCCN: n50040434  NKC: jo20201088244  NTA: 067666337  SNAC: w6k684mx  SUDOC: 026815516  Trove: 806951  VIAF: 100266907   WorldCat (עם VIAF): 100266907
צוותי הווי פיקוד צפון

במקביל ללהקת פיקוד הצפון, פעלו בפיקוד הצפון להקות משנה וצוותי הווי, ביניהם צוות הווי פיקוד צפון, שלישיית פיקוד צפון, להקת אילן, להקת גולני, צוות הווי גולני.
צוות הווי צפון  ב-1973 היה שלישית מיכל עם מיכל וול (תדמור)שמוליק וילוז'ני ויורם ביתן.הצוות הופיע בעיקר בצפון ,בגולן ומעבר לקו סוריה לבנון לחיילי צהל במלחמת יום הכיפורים, לאחר שנה הצוות הפך ללהקה עם השיר "אל תתנו לו "שכתבו מנחם מלינק מילים ואילן גילבוע לחן כמו כן את השיר אשה בארובה  יוסי ברוקס זל ביצע.צוות הווי פיקוד צפון הוקם בשנת 1971 ופורק בשנת 1975. בזמן זה הפיק שתי תוכניות.
התוכנית הראשונה נקראה "פלאים בצפון" שהופקה ב-1971. בשירי התוכנית היו "פלאים בצפון", "עמנואלה", "אולי ננסה", "צהוב של לימונים", "בלדה לבת האסטרונאות", "סבא צפון". השירים הללו יצאו על תקליט משותף עם צוות הווי גולני, ותפסו על התקליט צד אחד בו. הצוות מנה שבעה זמרים, בהם אלי מנטבר וגדעון זר (אחיו של דודו זר). עם הצוות עבד בעיקר אלדד שרים כמנהלה המוזיקלי. הצוות פורק באותה שנה.
בשנת 1975 הצוות הוקם מחדש עם אנשים אחרים שהפיקו תוכנית חדשה שלא נשאה שם, היא הייתה תוכניתה השנייה של להקה. הצוות הקליט שלושה שירים לסינגל שיצא יחד עם שירים נוספים של צוותי הווי נוספים, בין השירים שלהם היו "על הבוקר", "בוא נרד לטבריה" ו"שולה מעפולה" (נקרא גם "מעשה בבתולה"). זו הייתה הופעתו האחרונה של צוות הווי פיקוד צפון.
שלישיית פיקוד צפון

| --- | --- |
 פיקוד:  פיקוד צפון
 מקימים:  אפי נצר
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־58 שנים)
 תוכניות:  1
 
שלישיית פיקוד צפון הוקמה בשנת 1966, הייתה לשלישיית הבנות הראשונה בצה"ל ומנתה את חוה אלברשטיין (אלט וגיטרה), חיותה דביר (אלט) ומירי פליקס (סופרן). השלישייה הזו פעלה יחד עם אפי נצר כמנהל המוזיקלי שלה, והפיקה שתי תוכניות שלא נשאו שם. בין שיריה אפשר למצוא את השירים "קוראים לנו ללכת", "סודות", "יש לו", "שיר מקאברי (בלדה אירית)" וגם גרסת כיסוי ל"שיר אפור" שבמקור היה של שלישיית גשר הירקון שנתיים קודם לכן. שלישייה זו הקליטה את השירים לרדיו בלבד על תקליטי שדרים, לפעמים אפילו מאולפן ההקלטות הביתי של נצר, ולא הוציאה תקליטים מסחריים בצורה מסודרת לשוק האזרחי. השלישייה פורקה באותה שנה.
להקת אילן

| --- | --- |
 פיקוד:  חטיבת גולני, פיקוד צפון
 תקופת הפעילות:  1952–1954 (כשנתיים)
 תוכניות:  5
 
להקת אילן הוקמה בשנת 1952 והייתה שייכת לחטיבת גולני. הלהקה למעשה הפיקה בשנתיים, חמש תוכניות ובסוף שנת 1954 אוחדה יחד עם להקת פיקוד הצפון שזה עתה הוקמה. בין חברי להקת אילן: אביבה מרקס, אברהם דוד, אדולפו פלטה, אסתרק'ה נהרי, חנה אהרוני, מירי מגנוס, משה לזרה, נטע ברדיצ'בסקי, צביה חדד ברזילי, פולדי שצמן, פפה פלטה, צדוק סביר, שאול בן-עטר. כשאוחדה יחד עם להקת פיקוד צפון היה שם כבר בין היתר השחקן יעקב בודו.
להקת גולני

| --- | --- |
 פיקוד:  חטיבת גולני, פיקוד צפון
 תקופת הפעילות:  1969–הווה (כ־55 שנים)
 תוכניות:  1
 התוכנית הראשונה:  במוצב רוח
 תקליטים:  1
 
להקת גולני הוקמה ב-1969, בזמן מלחמת ההתשה הלהקה הפיקה את התוכנית "במוצב רוח", בבימויו של עזרא דגן וניהולו המוזיקלי של המלחין יעקב הולנדר, ממנה הצליחו השירים "עלמות"(דודו ברק/יעקב הולנדר) ו"ששת ימי המעשה", שמילותיהם נכתבו על ידי דודו ברק ויורם טהרלב (בהתאמה). "ששת ימי המעשה" נכתב עבור הצגת הבידור "דבר מצחיק קרה לי בדרך לסואץ" שעלתה שנתיים קודם לכן. התוכנית יצאה על אריך נגן מסחרי, והיה לאריך הנגן הראשון שהוציאה להקת משנה בפיקוד צפון. היו בו 12 שירים, עשרה מהם לא חדרו לתודעת הציבור. שירי התוכנית: ששת ימי המעשה, תנו לרקוד סירטאקי, הבלתי אפשרי, זוכר אני, לא אכפת לה, מרש גולני, עלמות, צהריים, חורף ברמה, סופו המר של הרס"ר, נומה ילדון, ערב טוב.
צוות הווי גולני

| --- | --- |
 פיקוד:  חטיבת גולני, פיקוד צפון
 תקופת הפעילות:  1971–1973 (כשנתיים)
 תוכניות:  1
 התוכנית הראשונה:  זה לא הולך ברגל
 תקליטים:  1
 
צוות הווי גולני הוקם ב-1971, פעל שנה בלבד והפיק את התוכנית "זה לא הולך ברגל", עם עיבודים והדרכה מוזיקלית של אריה לבנון. התוכנית הייתה קרש קפיצה לנורית גלרון שהייתה חלק מהצוות, ולצידה שרה בדישי ואבי בטלהיים. בין שיריו בלטו במיוחד השירים: "מוצאי שבת" ו"ג'בל רוס" (בעברית: הר דב). שירים נוספים היו: זה לא הולך ברגל, המלאך של גולני, גו גולני, הלוך וחטוף.
התוכנית יצאה על תקליט משותף עם צוות הווי פיקוד צפון ותפסה צד אחד בו, שכלל את ששת השירים הללו. שיר נוסף שהיה חלק מהתוכנית, היה "עשר המכות". הוא לא יצא על התקליט, אלא על תקליט שדרים בודד לרדיו בלבד.
הצוות פורק, וכעבור שנתיים הוקם מחדש, במהלך מלחמת יום כיפור, בשל המלחמה, והופיע עם כמה שירים חדשים, הבולט בהם הפך ללהיט ענק, "על שלושה פשעי דמשק" שכתבה זרובבלה ששונקין והלחין יאיר מילר (לימים הוקלט השיר על ידי סולן הלהקה משה הלל). הצוות פורק כעבור מספר חודשים מועטים ולא קם מחדש שוב.
קוארטו סנט'אלנה

קוארטו סנט'אלנה (באיטלקית: Quartu Sant'Elena, בסרדו: Cuartu Sant'Aleni) היא עיר בנפת קליארי שבמחוז האוטונומי של סרדיניה שבאיטליה. קוארטו סנט'אלנה שוכנת במרחק של 6 ק"מ ממזרח לבירת המחוז קליארי על הדרך הרומית העתיקה. זוהי העיר השלישית במספר תושביה בסרדיניה.
היסטוריה

שמה של קוארטו סנט'אלנה לקוח מהמרחק שלה מקליארי (קוארטו מילס, בלטינית: Quartum miles, ארבעה מילים) והתוספת סנט'אלנה היא על שם הלנה הקדושה, אמו של הקיסר קונסטנטינוס, שעברה במקום.
הנוכחות האנושית במקום החלה בתקופה הפיניקית, כפי שניתן לראות מממצאים ארכאולוגיים. כמו כן נתגלו באזור ממצאי קבורה מהתקופה הרומית.
במאה ה-4 לספירה הייתה סרדיניה מחולקת לארבע ממלכות (Giudicati). קוארטו, שבתקופה זו היו בנויים בה 14 בתים, השתייכה לממלכת קליארי. ב-1066 מונה לקוארטו ארכיבישוף משלה ואז חזרה להיות תחת שיפוטו של טורצ'יטוריו השני (Torchitorio II). בתקופת שלטון מלכי אראגון, סבלה קוארטו מרעב, מדבר, ממלריה ומפשיטות חוזרות ונשנות של הסרצנים, בעקבות התערערות המצב הכללי באי.
ב-1793 נחתו על חוף קוארטו חיילים מהצי הצרפתי, מתוך כוונה לכבוש את כל האי. תושבי העיר, בהנהגתו של אנטוניו פיסאנו (Antonio Pisanu), תקפו את הצרפתים וגרשו אותם לאחר קרב עקוב מדם.
משטר הפאודליזם הסתיים ב-1836. ב-1956 זכתה קוארטו סנט'אלנה למעמד של עיר.
אתרים חשובים

חמש כנסיות מצויות בקוארטו. החשובה מבניהן היא הכנסייה של הקיסרית הלנה הקדושה (Sant'Elena Imperatrice), שהוקמה לפני 1589, אך כיום היא מעוצבת בסגנון נאו-קלאסי ולאחרונה הוגדרה כבזיליקה. כנסיות נוספות הן כנסיית סנטה מריה קפולה (Santa Maria Cepola), שנבנתה לפני 1089 וכנסיית אגתה הקדושה (Sant'Agata).
מבנה חשוב נוסף הוא בית איכרים גדול מהמאה ה-17. בסביבת העיר מצויים נוראגים רבים.
כלכלה

כלכלתה של קוארטו מבוססת על מגזר השירותים. כמו כן מיוצרים בעיר יינות, לחמים ודברי מאפה. למרות שהעיר לא גדולה במיוחד, ניתן למצוא בה בתי מסחר רבים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537851105171  GND: 4495186-3  LCCN: n94041620  MusicBrainz: bf4a3e38-bc4c-4d04-9f76-32727313b530  VIAF: 142050689   WorldCat (עם VIAF): 142050689
פצצת SDB

| --- | --- |

פצצת קוטר קטן GBU-39
 מידע בסיסי
 ארץ ייצור:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  Boeing Defense, Space & Security 
 עלות יחידה:  40,000 דולר אמריקאי (SDB I) 250,000 דולר אמריקאי (SDB II)
 מלחמות ומבצעים:  מלחמת עיראק, מבצע עופרת יצוקה, המלחמה נגד ארגון המדינה האיסלאמית, מלחמת אפגניסטן, מלחמת האזרחים בסוריה, מלחמת חרבות ברזל 
 תקופת השירות:  2006–בשירות 
 משתמשים:  ארצות הברית ארצות הברית  ישראל ישראל  איטליה איטליה  הולנד הולנד  ערב הסעודית ערב הסעודית
 גרסאות:  GBU-39/B  GBU-39A/B  GBU-39B/B  GBU-53/B
 מאפיינים כלליים
 משקל:  129 ק"ג 
 ממדים
 אורך:  180 ס״מ 
 ביצועים
 דיוק:  CEP של 5–8 מטר (SDB I) CEP של כ־1 מטר (SDB II)
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  חומר נפץ מרסק עם רסס:  93 ק"ג (SDB I)  16 ק"ג (SDB I GBU-39/B)  62 ק"ג (SDB FLM GBU-39A/B)  16 ק"ג (Laser SDB GBU-39B/B)
 מרעום:  אלקטרוני הניתן לתכנות מתא הטייס, כולל אפשרויות של פיצוץ עם מגע, פיצוץ באוויר או השהייה
 הנחיה:  מערכת ניווט אינרציאלית, התבייתות אינפרה-אדום, GPS, ביות מכ"ם פעיל 
 חדירת בטון:  1,000 מילימטרים (39 אינץ')
 
פצצת SDB (ראשי תיבות של: Small Diameter Bomb – פצצת קוטר קטן) היא סדרה של פצצות מונחות מסוג פצצת דאייה, למטוסי קרב רב־משימתיים תוצרת ארצות הברית. הדגם הנפוץ הוא GBU-39/B של בואינג שמכונה SDB I ודגם מתקדם יותר GBU-53/B של ריית'יאון המכונה SDB II נמצא בפיתוח. ייעודה הוא פגיעה כירורגית במטרות איכות ודיכוי הגנה אווירית. הפצצה נמצאת בשירות מספר מדינות, ובפרט בשירות חיל האוויר של ארצות הברית. הפצצה נמצאת בשירות חיל האוויר הישראלי בו היא מכונה "ברד חד", ומותקנת על מטוסי ה־F-15I רעם, F-16I סופה ו־F-35I אדיר.
מאפיינים

הרעיון שמאחורי ה־SDB הוא יצירת פצצה קטנה ומדויקת שתאפשר פגיעה במטרות איכותיות ממרחק. היא כוללת כנפיים בתצורת "יהלום" שמעניקות לה יכולת דאייה של כ־110 קילומטרים (68 מיל) והיא מדויקת מאוד. היא קטנה וקלה יותר מפצצת JDAM רגילה ולכן כל מטוס יכול לשאת יותר יחידות ממנה. פצצת SDB I נושאת כ־16 קילוגרם (35 ליברות) של חומר נפץ מרסק מסוג AFX-757, שלו יכולת חדירה של 1,000 מילימטר בטון מזוין (שהם 1 מטר או 39.37 אינץ').
הדגם המקורי, GBU-39/B SDB I, צויד בהנחיית ניווט אינרציאלי מסויעת GPS שאפשרה לו לתקוף מטרות נייחות כגון מצבורי דלק, בונקרים, מכ"מים וסוללות טק"א נייחות. הדגם המתקדם יותר GBU-53/B SDB II של ריית'יאון כולל גם ראש ביות תרמי ומכ"ם עם יכולת זיהוי מטרה אוטומטית, על מנת לאפשר לתקוף גם מטרות ניידות כגון טנקים, כלי רכב, סוללות נ"מ ונגמ"שי חפ"ק. לדגם SDB I יש CEP של 5–8 מטר והוא משיג זאת על ידי עדכון מתמיד של מערכת הניווט האינרציאלית שלו לפי נתוני ה־GPS.
חברת "רפאל" הישראלית פיתחה פצצת SDB על בסיס ספייס 250 שכוללת בנוסף לניווט אינרציאלי והנחיית GPS גם הנחיה המבוססת על ראש ביות אלקטרואופטי המאפשר פגיעה מדויקת גם במטרות נעות (CEP‏ < 3 מטר). הפצצה נמצאת בשירות חיל האוויר הישראלי בשם "ברד קטן".
היסטוריה

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (18 במאי 2023)
ב־2001 זכתה חברת בואינג בחוזה לפיתוח וייצור פצצת ה־SDB.
בספטמבר 2005 הושלם אב־טיפוס לניסוי מבצעי.
בספטמבר 2006 נמסרה הפצצה הראשונה לחיל האוויר של ארצות הברית.
באוקטובר 2006 הוכרזה פצצת ה־SDB כמבצעית על מטוס ה־F-15E סטרייק איגל.
באוקטובר 2006 רשמה פצצת ה־SDB טבילת אש מבצעית.
בפברואר 2008 נמסרה הפצצה ה־1,000 מדגם SDB I וכן נמסרו 50 פצצות SDB מדגם FLM.
בספטמבר 2008 הקונגרס של ארצות הברית מאשר לישראל לרכוש אלף פצצות SDB.
בדצמבר 2008 דווח שחיל האוויר הישראלי ערך שימוש ראשון בפצצה כדי לתקוף תשתיות חמאס ברצועת עזה בזמן מבצע עופרת יצוקה.
בינואר 2009 הכחיש בכיר בבואינג את הדיווח הנ"ל וטען שהם טרם מסרו פצצות SDB לישראל.
ביוני 2010 מכרה ארצות הברית 603 פצצות SDB מדגם FLM לחיל האוויר ההולנדי תמורת 44 מיליון דולר אמריקאי.
באוגוסט 2010 ארצות הברית בוחרת בפצצת GBU-53/B של ריית'יאון למיזם SDB II, הדור הבא של פצצת ה־SDB.
ביולי 2014 השתמש חיל האוויר הישראלי לראשונה באופן רשמי בפצצת SDB, במהלך "מבצע צוק איתן".
במאי 2015 משרד ההגנה האמריקאי מאשר את פצצת ה־SDB II לשימוש במטוסי F-15E סטרייק איגל.
באפריל 2016 רכשה אוסטרליה כ־2,950 פצצות SDB תמורת 386 מיליון דולר אמריקאי.
במרץ 2019 טענה סוריה שמטוס F-35I של חיל האוויר הישראלי, השמיד מחסני טילים איראניים בחלב באמצעות פצצות SDB.
במאי 2021, במבצע שומר החומות, עשה חיל האוויר הישראלי שימוש בפצצת "ברד קטן" מתוצרת "רפאל" בסיכול ממוקד של חוסאם אבו הרביד, מפקד החטיבה הצפונית בג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
במאי 2023, ב"מבצע מגן וחץ", נעשה שימוש בפצצות "ברד חד" בסיכולים ממוקדים נגד בכירי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.