stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחורי בית הכפורת
מקור השם

מקור השם הוא, שכאשר רוב המתפללים בבית המקדש פונים לכיוון מערב (שם נמצא "בית הכפורת"), הם רואים את אחורי בית הכפורת מאחוריו.[דרוש מקור]
קדושתו

הקדושה שלו היא כקדושה של עזרת ישראל, שאסורה לכניסה של טמאים, אם נכנסו- אז יביאו קרבן חטאת.
השימוש בו

מקום זה שימש כמרכזו של בית הדין של הכהנים לבדיקת הייחוס של הכהנים, ושאר פעולות של עבודת המקדש.
במקום זה אכלו קרבנות מסוג קודשי קודשים
במקום זה שחטו קודשים קלים. כדי לאפשר זאת, עשו פתח באזור זה לקודש הקודשים.
מקום זה גם שימש למקום תפילה נוסף לעולים לרגל שלא היה להם די מקום בחלקו המזרח של העזרה.
ראו גם

בית המקדש
העזרה
כפורת
אלבניה במשחקים האולימפיים

אלבניה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת מינכן (1972). היא נעדרה מארבע האולימפיאדות הבאות, ושבה והשתתפה באולימפיאדת ברצלונה (1992). מאז, משתתפת אלבניה במשחקים ברציפות.
בהופעתה הראשונה של אלבניה במשחקים, במינכן, ייצגו אותה חמישה ספורטאים - ארבעה קלעים ומרים משקולות אחד, אימר פמפורי. פמפורי קבע שיא עולם בסגנון לחיצה (clean and press)‏, 127.5 ק"ג, אך נפצע במהלך הרמת המשקולות בסגנון הנפה, וסיים רק במקום התשיעי.
ההישג המשמעותי הבא של ספורטאי אלבני במשחקים האולימפיים הגיע באולימפיאדת סידני (2000), אז דורג מרים המשקולות איליריאן סולי במקום החמישי. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) בלטה מרימת המשקולות רומלה בגאי, שסיימה במקום השישי, ובאולימפיאדת לונדון (2012) היה הספורטאי הבולט מרים משקולות נוסף, בריקן צליה, שסיים במקום התשיעי. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שיפר צליה את הישגו, וסיים במקום החמישי. מרימת משקולות נוספת, אווגייליה ולי, סיימה במקום השמיני.
באולימפיאדת פריז (2024) הצליחה אלבניה לזכות במדליה אולימפית ראשונה בתולדותיה, מדליית ארד אותה השיג כרמן ואליב בענף ההיאבקות
אלבניה השתתפה גם בשלוש אולימפיאדות החורף שנערכו מאז אולימפיאדת טורינו (2006). בטורינו ובאולימפיאדת ונקובר (2010) ייצג אותה ספורטאי אחד, גולש הסקי האלפיני אריון טולה, שהגיע להישגים נמוכים בשתיהן. טולה נסע גם לאולימפיאדת סוצ'י (2014), אך שבר את זרועו ולא התחרה בסופו של דבר. במשחקים אלה השתתפה מלבדו גולשת סקי אלפיני נוספת.
ראו גם

אלבניה במשחקים הפאראלימפיים
אלבניה במשחקים האולימפיים לנוער
השחיין סידני הוג'ה, שייצג את אלבניה באולימפיאדת לונדון
אחוזת רוח הרפאים

אחוזת רוח הרפאים או אחוזת הפנטום (באנגלית: Phantom Manor) הוא מתקן שעשועים המבוסס על הטירה המכושפת המצוי בדיסנילנד שבפריז. סיפור העלילה שלו שונה מזה של הטירה המכושפת, אולם המתקן דומה במהותו.
היסטוריה

כשטוני בקסטר, המתכנן של יורודיסני, החל לעבוד על הפארק; וולט דיסני החליט שהאטרקציות צריכות להיות מעוצבות בצורה שונה מהאטרקציות המקוריות, כדוגמת הטירה המכושפת ששמה הוסב ל"אחוזת רוח הרפאים" וקיבלה נופך יותר אפל. עם עזרה מג'ף בורק, בוב אימגניר והסופר קרייג פלמינג, הוחלט לבנות ל"אחוזת רוח הרפאים" סיפור שיהיה בקנה מידה אחיד עם העיירה הבדיונית "ת'נדר מסה".
הסיפור הושפע במקצתו מהמחזמר פנטום האופרה ומשאר סיפורי אגדות גותיים. מרק דייוויס, מי שעיצב את המתקן שודדי הקאריביים, לא אהב את עיצוב המראה המוזנח של האחוזה, וטען שוולט דיסני לא יאשר את העיצוב, בדומה לטירה המכושפת.
עלילת הרקע

בשונה מתכנון הטירה המכושפת (בו לא נכתבה עלילה למתקן, אלא הוצבו אוסף של סצנות בלתי קשורות, והעלילה עוצבה סביבן בהמשך), בעת הקמת המתקן הוחלט על סיפור עלילה רשמי.
לאחר שנעזבה עיירת המערב הפרוע ת'נדר מסה (Thunder Mesa), נבנתה על מקומה העיר ת'נדר מסה החדשה ובה גם האחוזה, בבעלותו של הנרי ריוונסמווד, איל תעשייה שבבעלותו היו גם מכרות הזהב של הר הרעם הגדול. בתו, מלאני, שהייתה ידועה בזימרתה התגוררה בבית, ושאפה להתחתן עם מהנדס שהתגורר באזור המכרות של אביה ולעזוב את העיר. הנרי התנגד לחתונה ונשבע שגם אם ימות יחזור מהקבר לעצור את החתונה. זמן קצר לאחר מכן נהרג הנרי ברעידת אדמה - והוא, כרוח (Phantom), שב מן הקבר ותלה את אהובה של מלאני מגג האחוזה.
מלאני המשיכה לחכות לחתנה - ולא הסירה כל חייה את לבוש הכלה, עד מותה בזקנתה במרתף היינות של האחוזה. בשל המזל הרע שבאחוזה הגיעו אליה 996 רוחות אחרות הנמצאות באחוזה (יחד עמה, עם המהנדס ועם אביה - 999).
הדמויות

הדמויות העיקריות בעלילה הן:
מלאני ריוונסווד - הכלה הגרה באחוזה, בתו של ריוונסווד שבעלה נרצח ביום חתונתם ועד יום מותה ממשיכה לחכות ליום החתונה.
רוח הרפאים (The Phantom) - אביה של מלאני שחזר לאחר מותו למנוע את חתונת בתו והורג את חתנה.
מאדאם ליאוטה - דמות הקוראת לרוחות בחדר הסאנס שבאחוזה.
הראשים השרים - הדוד תיאודור, רולו ראנקין, פיניאס פאק ונד נאב - פסלי ראשים השרים בבית הקברות של האחוזה.
אטיין דקרו

| --- | --- |

 לידה:  19 ביולי 1898 הרובע השבעה-עשר של פריז, צרפת 
 פטירה:  12 במרץ 1991 (בגיל 92) בולון-ביאנקור, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  1932–1986 (כ־54 שנים) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אטיין דקרו (בצרפתית: Étienne Decroux,‏ 19 ביולי 1898 פריז – 12 במרץ 1991 בולון-ביאנקור) היה שחקן תיאטרון ופנטומימאי צרפתי.
ביוגרפיה

אטיין דקרו למד בבית הספר של ז'אק קופו שליד תיאטרון וייה-קולומבייה בפריז.
בתום לימודיו התקבל ללהקה של שארל דולן, שבה שיחק במשך שנים רבות.
עבד גם תחת בימויים של אנטונן ארטו ולואי ז'ובה והשתתף בכמה מסרטיהם של מרסל קרנה וז'אק פרוור.
העניין הרב והולך שלו בשפת הגוף ויכולות הביטוי שלה הביא אותו להפסיק את פעילותו כשחקן תיאטרון מקצועי כדי להקדיש את עצמו כולו לאמנות התנועה.
עוד כתלמיד של שארל דולן התחיל דקרו להתעניין בתורה חדשה של הפנטומימה ובהמשך פיתח סגנון אישי, מקורי, של תנועה. סגנונו המוקדם כ"הפנטומימאי דמוי-פסל" (Mime statuaire) הזכיר את פסלי רודן. מאוחר יותר הוא יצר צורות ביטוי פלסטיות יותר שהוא קרא להן "פנטומימאי של הגוף" (Mime corporeal).
כתאורטיקאי ביסס דקרו את אימוניו הגופניים חלקם על ממה שרקדנים מודרניים קראו "בידודים" (Isolations), שבהם חלקי גוף נעים לפי רצף מוכתב מראש, וחלקם על הפיזיקה של הפיצוי הנדרשת לשמור על שיווי המשקל של הגוף כשמרכז הכובד שלו נטה הצדה.
דקרו ביקש לגייס סטודנטים אחרים ללהקת פנטומימה אך נענה בשלילה. כשנסגר תיאטרון וייה-קולומביה בשנת 1924, לימד דקרו בבית הספר למשחק של מורו, שארל דולן – ה"אטלייה". הגיע לשם גם ז'אן-לואי בארו. בשיתוף פעולה בן שנתיים בין דקרו ובין תלמידו הראשון, בארו, הצליחו השניים למצוא טכניקה אמנותית חדשה שדקרו כינה אותה "פנטומימת הגוף הדרמטית". בארו ודקרו יצרו קטעים שונים של פנטומימה של הגוף שנועדו לפנטומימאי יחיד או לצמד אמנים.
החל משנות ה-1940 הקים דקרו בפריז סטודיו משלו, שאליו נהרו כדי להשתלם אמנים רבים מכל העולם. דקרו הוזמן לאחר מכן ללמד במוסדות שונים לדרמה כמו תיאטרון פיקולו של ג'ורג'ו סטרלר ואולפן השחקנים בניו יורק. 
הוא הגיע לניו יורק בסביבות שנת 1957 ולימד שם כיתות בוקר וערב בסטודיו שב השדרה השמינית ובשדרת חמישים וחמש
ובסופו של דבר הקים להקה משלו "The Mime Theatre" שערכה בשנות ה-1950 סיורים ברחבי ארצות הברית.
תלמידיו התחייבו להתמסר ימים שלמים לחזרות שקדמו למופעי התיאטרון הנ"ל.
מופעים שהוצגו ב-The Cricket Theatre בווילג' כללו את "The Factory" (בית החרושת), "The Trees" (העצים), "All the City works" (כל העיר עובדת) ו-"Evil Spirit" (רוח רעה).
עם התלמידים של דקרו באותה תקופה נמנו סטרלינג ג'נסון, סוניה סוונסון, מרג'ורי וו'קר (ששם משפחתה בלידה היה אופלטקה) וג'ואל ווקר, שלימד בתקופה שדקרו חזר לפריז.
בשובו לפריז בשנת 1962, דקרו פתח את בית הספר שלו בבולון-ביאנקור, שבו לימד כמעט עד יום מותו. מאות רבות של תלמידים עברו דרך בית ספר זה ודור חדש של פנטומימאים המשיכו את חיפושיו. 
האמנות שפיתח דקרו בשנים הללו הייתה שונה לחלוטין מזאת שנודעה כפנטומימה מסורתית. הוא לא פיתח אמנות של שתיקה, אלא אמנות אמיתית של תנועה דרמטית.
כתוצאה מכך, לבסוף אמנותו המהפכנית נחשבת תכופות לפנטומימה "קלאסית".
מורשתו

תרומתו העיקרית של דקרו הייתה הצורה האמנותית, הרפרטואר והטכניקה של פנטומימה של הגוף.
הוא עבד גם כשחקן, למשל יחד עם בארו ב"ילדי גן-העדן, שבו גילם את אנסלם דבירו, אביו של ז'אן גספאר דבירו, אותו גילם ז'אן-לואי בארו.
כשפתח דקרו את בית הספר שלו לפנטומימה בשנת 1941 הוא פיתח טכניקה שתתמוך ביצירותיו האמנותיות. עבודה זו השפיעה על אמנים כמו בארו, מרסל מרסו, רנה בזינה, שייקה אופיר, ניסן נתיב, תומאס לייבהרט, ג'ואל ווקר ודניאל שטיין, אף על פי שכל אחד הלך לאחר מכן לדרכו.
מעט אמנים מקרב תלמידי דקרו המשיכו ללמד ולפתח את אמנות ה"פנטומימה של הגוף" כפי שהומצאה על ידי מורם. תלמידים של דקרו הקימו אחר כך בית ספר ולהקות משלהם בספרד, איטליה, בלגיה ובאנגליה. הם לקחו את הסגנון לכיוונים חדשים ויצרו מפגשים בין הרקע הטכני והאמנותי של עצמם ובין אלו של אמנים אחרים.
דקרו כונה "אבי הפנטומימה המודרנית", אם כי הוא יצר למעשה סגנון אישי של פנטומימה של הגוף. דקרו עצמו היה מיחס את האבהות על הפנטומימה המודרנית לז'אק קופו, בעוד הכריז שהוא רק גידל את הילד.
פרט לסגנון של דקרו, היו ועדיין קיימים סגנונות אחרים של פנטומימה מודרנית שאינם קשורים לזה שלו.
בנוסף לתרומתו כמורה, השפעתו של דקרו על בארו ועל מרסו יצרו תנופה בלתי רגילה לאמנות הפנטומימה בצרפת, ממנה נפוצה בעולם.
יצירתו ממשיכה למשוך ולתת השראה לפנטומימאים גם בימינו.
דקרו נחשב בין היתר לממציא הליכת הירח שנעשתה פופולרית הודות למייקל ג'קסון.
פילמוגרפיה

Enfin voir Etienne Decroux bouger  (2006)
Art of Etienne Decroux, The  (1961)
Compagnons de Baal, Les  (1968) TV
Comme un cheveu sur la soupe  (1957)
La Bergère et le ramoneur  (1953) (דיבוב)
Occupe-toi d'Amélie  (1949)
Clochemerle  (1948)
Capitaine Blomet  (1947)
Voyage surprise (1947)
Petites annonces matrimoniales, Les (1947)
Enfants du paradis, Les (1945) (ילדי גן-העדן)
Voyageur sans bagages, Le (1944)
Le Corbeau (1943)
Adieu Léonard (1943)
Escalier sans fin, L' (1943)
Macao, l'enfer du jeu (1942)
Le Dernier tournant (1939)
Belle étoile (1938)
Affaire Lafarge, L' (1937)
Commissaire est bon enfant, le gendarme est sans pitié, Le (1935)
Affaire est dans le sac, L' (1932)
לקריאה נוספת

2007 Thomas Leabhart Étienne Decroux, Routledge, New York
אוניברסיטת המדינה של אוהיו

| --- | --- |
סמליל האוניברסיטה

סמל האוניברסיטה
 אוניברסיטת מחקר ציבורית
 מוטו:  Disciplina in civitatem
 תקופת הפעילות:  1870–הווה (כ־154 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  כריסטינה מ. ג'ונסון
 סגל:  5,584 
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  61,677 - קולומבוס (2021)  67,772 - כלל הקמפוסים
 סטודנטים לתואר ראשון:  47,106 - קולומבוס (2021)  53,189 - כלל הקמפוסים
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  14,571 - קולומבוס (2021)  14,583 - כלל הקמפוסים
 שונות
 הון עצמי:  6.8 מיליארד דולר (2021)
 כינוי קבוצת הספורט:  Buckeyes
 מיקום
 מיקום:  קולומבוס, אוהיו, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°00′00″N 83°00′45″W﻿ / ﻿40°N 83.0125°W﻿ / 40; -83.0125
 www.osu.edu
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת אוהיו(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה אוניברסיטת אוהיו(למפת אוהיו רגילה) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריאוניברסיטת אוהיו(למפת אוהיו מוגדלת) קולומבוס קליבלנד סינסינטי טולידו דייטון ינגסטאון פארמה אקרון פ נ ס י ל ב נ י ה  וירג'יניה המערבית  קנטקי א י נ ד י א נ ה  מישיגן קנדה ימת איריאוניברסיטת אוהיו
 
הספרייה המרכזית ע"ש ויליאם אוקסלי תומפסון
אוניברסיטת המדינה של אוהיו (באנגלית: Ohio State University; בראשי תיבות: OSU; בקיצור: Ohio State) היא אוניברסיטה ציבורית באוהיו שבארצות הברית. האוניברסיטה נוסדה ב-1870 והיא מהאוניברסיטאות הגדולות ביותר בארצות הברית עם מעל 67,000 סטודנטים ב-2021. לפי דירוג שאנגחאי למוסדות האקדמאים הטובים ביותר בעולם נמצאת האוניברסיטה במקום ה-101–150, נכון לשנת 2021.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה ב-1870 בשם הקולג' לחקלאות ומכונות של אוהיו, על קרקע שהוקצתה למדינת אוהיו מהמממשל הפדרלי האמריקאי. ב-1873 החל מחזור ראשון של 24 סטודנטים לתואר ראשון ללמוד בשעריה. ב-1878 שינה המוסד את שמו לאוניברסיטת המדינה של אוהיו (באנגלית: The Ohio State University) כשהמילה "The" כלולה באופן רשמי בשמה, ומאז מודגשת על ידי בוגריה. ב-1886 העניקה לראשונה האוניברסיטה תוארי מוסמך וב-1890 תוארי דוקטור. ב-1916 צורפה האוניברסיטה לאיגוד האוניברסיטאות האמריקניות וחברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
ב-28 בנובמבר 2016 ביצע סטודנט מוסלמי מסומליה שזיהה עצמו עם המדינה האסלאמית, פיגוע דריסה משולב עם פיגוע דקירה ברחבי הקמפוס ופצע 11 בני אדם בטרם נורה למוות.
האוניברסיטה היא מהגדולות בארצות הברית וב-2016 היו רשומים בה 66,046 סטודנטים מהם 59,482 בקמפוס הראשי בקולומבוס.
קמפוס ומבנים

האוניברסיטה ממוקמת במדינת אוהיו, צפונית למרכז העיר קולומבוס ומשתרעת על פני כ-7 קמ"ר. פרט לקמפוס המרכזי בקולומבוס יש לה שלוחות וקמפוסים גם
לימה, מנספילד, מריון, ניוארק ובווסטר (המכון הטכני החקלאי והמכללה לרפואה הווטרינרית).
מערכת הספריות של האוניברסיטה היא בין הגדולות בעולם וכוללת 55 ספריות וארכיונים. בהם נמצאת הספרייה המרכזית של האוניברסיטה, על שם ויליאם אוקסלי תומפסון שנפתחה ב-1913. בפיקוח האוניברסיטה נמצא לקסיקון הספרות העברית החדשה.
באוניברסיטה שוכני מספר מוזיאונים ומרכזי אמנות, בהם:
Billy Ireland Cartoon Library & Museum, שבו מאגר המידע הגדול ביותר בעולם לרצועות קומיקס ואיור עיתונות.
מרכז וקסנר לאמנות ששוכן במבנה שעוצב על ידי פיטר אייזנמן ומציג גלריות מתחלפות וקבועות של תערוכות אמנות
מוזיאון לארכאולוגיה קלאסית
מוזיאון ג'ק ניקלאוס המוקדש לשחקן הגולף
אוסף התלבושות והתחפושות ההיסטוריות המכיל למעלה מ-11,500 פריטים בתחום הטקסטיל
ספורט

קבוצות הספורט של האוניברסיטה מתחרות תחת הכינוי Buckeyes (עץ ערמון אמריקאי), כשם כינויים של תושבי מדינת אוהיו. לאורך השנים זכו נבחרות האוניברסיטה באליפויות רבות של ה-NCAA בהם בשחייה תחרותית, כדורסל, בייסבול, חתירה, גולף, אתלטיקה, סיף, כדורעף והתעמלות מכשירים. כמו כן זכתה נבחרת הפוטבול של האוניברסיטה פעמים רבות באליפות הארצית.
אצטדיון הפוטבול של האוניברסיטה, אוהיו סטדיום, הוקם ב-1922, הוא אחד מאצטדיוני הספורט הגדולים בעולם ומכיל כ-105,000 מקומות.
בין האתלטים הידועים שהתמודדו מטעם האוניברסיטה היה ג'סי אוונס, שבזמן היותו סטודנט באוניברסיטה במסגרת תחרות הביג 10 (Big Ten Conference) של 1935 קבע שלושה שיאי עולם והשווה עוד אחד, בפרק זמן של 45 דקות.
קולג'ים ובתי ספר

הקולג' לאמנויות ומדעים (אנ')
הקולג' להנדסה (אנ')
הקולג' למנהל עסקים (אנ') ע"ש פישר
הקולג' לרפואת שיניים (אנ')
הקולג' לרפואה (אנ')
הקולג' למשפטים (אנ') ע"ש מוריץ
הקולג' לאומנויות ומדעים
הקולג' לחינוך ואקולוגיה אנושית
הקולג' למדעי המזון, החקלאות והסביבה
הקולג' לענייני ציבור ע"ש ג'ון גלן
הקולג' לסיעוד
הקולג' לאופטומטריה
הקולג' לרוקחות
הקולג' לבריאות הציבור
הקולג' לעבודה סוציאלית
הקולג' לרפואה וטרינרית
בית הספר לאדריכלות ע"ש קנולטון
בית הספר לסביבה ומשאבי טבע
בית הספר למוסמכים
הערות שוליים

↑  Somali student behind car, knife attack at Ohio State University that injured 11, פוקס ניוז, 28 בנובמבר 2016
↑  https://www.osu.edu/osutoday/stuinfo.php מידע סטטיסטי על האוניברסיטה באתרה
| איגוד האוניברסיטאות האמריקניות - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות בארצות הברית וקנדה |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות ציבוריות | אוהיו סטייט • אורגון • איווה • איווה סטייט • אילינוי • אינדיאנה • אריזונה • אריזונה סטייט •  באפלו • ג'ורג'יה טק • דרום פלורידה • וושינגטון • ויסקונסין–מדיסון •  וירג'יניה • טקסס • טקסס A&M • יוטה • מיזורי • מינסוטה • מישיגן • מישיגן סטייט • מרילנד • סטוני ברוק • פיטסבורג • פלורידה • פנסילבניה סטייט • פרדו • קולורדו • קליפורניה (אירוויין • ברקלי • דייוויס • לוס אנג'לס • סן דייגו • סנטה ברברה • סנטה קרוז • ריברסייד) • קנזס • קרוליינה הצפונית • ראטגרס • ראטגרס-ניו ברונסוויק |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | אמורי • בוסטון • בראון • ברנדייס • ג'ורג' וושינגטון • ג'ונס הופקינס • דארטמות' קולג' • דיוק • דרום קליפורניה • הרווארד • ואנדרבילט • וושינגטון בסנט לואיס • טאפטס • טוליין • ייל • נורת'ווסטרן • ניו יורק • סטנפורד • פנסילבניה • פרינסטון • קולומביה • קורנל • קייס וסטרן ריזרב • קרנגי מלון • רייס • רוצ'סטר • שיקגו • Caltech •‏ MIT |  |
| אוניברסיטאות בקנדה | טורונטו • מקגיל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266156105171  PLWABN: 9810652246905606  BIBSYS: 90305322  BnF: cb11866710m (data)  CiNii: DA00171284  GND: 9839-5  ISNI: 0000 0001 2285 7943  LCCN: n79046205  LNB: 000016535  MusicBrainz: 42d9338e-f652-4de4-888c-ecccd14535f6  MusicBrainz: 84e1647a-ce0f-4225-9f14-29a8605f3f50  NDL: 00719559  NKC: ko2003201741  NLA: 36519414  NLG: 215650  NSK: 000685440  RERO: 02-A000188343  SNAC: w6323jp5  SUDOC: 026416018  Trove: 1269197  ULAN: 500305685  VcBA: 494/68963  VIAF: 129559629   WorldCat (עם VIAF): 129559629
אוסקר פונגסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1874 פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  1932 (בגיל 58 בערך) הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 
אוסקר פונגסט (21 באפריל 1874 – 14 באוגוסט 1933) היה ביולוג ופסיכולוג גרמני שחי במאה ה-20. פונגסט ידוע בעיקר בשל המחקר שביצע בהנס החכם, סוס אשר בעליו טען כי הוא ידוע לחשב תרגילים מתמטיים.
מחקרו על הנס החכם

בעת שעבד בברלין כלבורנט בהתנדבות במעבדה של הביולוג קארל שטומפף, הוטלה על פונגסט האחריות לחקור את הנס החכם ולגלות כיצד מצליח הסוס לבצע חישובים מתמטיים. לאחר מחקר מעמיק אשר במסגרתו נבדקו הן בעלו של הסוס והן הסוס עצמו, קבע פונגסט והדגים כי החישובים לא התבצעו בזכות יכולתו המתמטית של הסוס, אלא בזכות יכולתו לקרוא תגובות בלתי רצוניות זעירות אשר אפשרו לו להגיע לתשובה הנכונה. המחקר, אשר פורסם בשנת 1907, קבע את המונח אפקט הנס החכם – מונח אשר מתאר מצב שכזה, ועודו נמצא בשימוש.
ראו גם

הנס החכם
הנס החכם בהופעה
אורות (כתב עת)

עטיפת אורות 6: קפקא
אורות הוא כתב עת ספרותי ישראלי, היוצא לאור מאז שנת 2007 בהוצאת "אורות הכרך". מטרת כתב העת היא להעשיר את התרבות הישראלית ביצירות מקוריות המושפעות מגדולי התרבות העולמית. באורות מתפרסמים סיפורים קצרים, שירים, סיפורים מאוירים, תצלומים, מסות ותרגומים.
עורך אורות הוא הסופר והמתרגם יונתן דורי. מייסדי כתב העת הם יונתן דורי ודינה שטנר. בין השנים 2008–2013 ערכה את כתב העת המשוררת והמתרגמת טל ניצן.
שמו של כתב העת הוצע על ידי המשורר מאיר ויזלטיר.
אתר האינטרנט של אורות פועל במקביל לכתב העת המודפס, ומקדם יצירה מתחומי המוזיקה והאמנות הפלסטית, וידאו ארט ועוד. כך למשל, לצדו של גיליון שייקספיר פורסמו גם יצירות מוזיקליות שעסקו בתימות שייקספיריות, וגיליון קפקא כלל סרטון אנימציה והפקת אופנה.
גיליונות

עד כה הופיעו 14 גיליונות:
אורות 1: שקספיר
אורות 2: הומרוס
אורות 3: בורחס
אורות 4: הנס כריסטיאן אנדרסן
אורות 5: אגתה כריסטי
אורות 6: פרנץ קפקא
אורות 7: קברט
אורות 8: חנוך לוין
אורות 9: באך
אורות 10: צ'פלין
אורות 11: אורוול
אורות 12: שוטים בדרכים: קיחוטה, מינכהאוזן ואוילנשפיגל
אורות 13: וונגוט
אורות 14: אסימוב
יוצרים שהשתתפו באורות

סופרים – סמי ברדוגו, ראובן מירן, אלכס אפשטיין, שמעון אדף, דרור בורשטיין, ליאור דיין, אברי הרלינג, חגי דגן, יונתן דורי, תמיר להב רדלמסר, דורית פלג, יצהר ורדי, עידו אנג'ל, נעמה צאל, חן מענית, עינת יקיר, ארז ריינמן, מירי שחם, עדי שורק, גבי ניצן, יריב גוטליב, דניאלה אידן, אלישע פורת, דניאל עוז, נל זינק, אבי דבאח, הדס גליקו, אביבית משמרי, נטלי דרעי, בוריס וינגר, רונה ברנס, אוריאל זיגלר, אוראל רבינר, לאון פרנקו, וליד אשרף, נטע נציב, עדנה אפק, דנה חפץ, לאה קליבנוף-רון, אווה מילס, ר"ס אלה, דניאל קלמן, רחלי ווקס
משוררים – רוני סומק, ארז ביטון, מאיה בז'ראנו, ליאת קפלן, אלכס בן-ארי, שרון אס, טל ניצן, אסנת צירלין, נורית זרחי, גיורא פישר, דנה לובינסקי, צביה ליטבסקי, זהר איתן, אביטל גלוברמן, נדב ליניאל, נוית בראל, איימן אגבאריה, שבתאי מג'ר, יובל פז, צרויה להב, יונתן ברג, לאה פילובסקי, חוה ניסימוב, עמוס נבון, דוד לוין, יעקב ביטון, יעקב בן נתן, לילך גליל, גלי הראל, ריקי דסקל, אודי שרבני, עומר ויסמן, איריס לבנת, ארנון חלבי, ברכה בדיל, לובה טשרנוב, דניאל לי, חגית מנדרובסקי, מתי שמואלוף, מירי גלעד, עמוס נבון, אופיר קורן, בן שמואלי, נעם מדני, אורית צמח, יצחק גוילי
מסאים –  משה צימרמן, אריאל הירשפלד, שמעון זנדבנק, נסים קלדרון, עירד מלכין, משה רון, אלי אשד, אסא צירלין, פלורינדה פ' גולדברג, יונתן בן נחום, מרית בן ישראל, מרים איתן, גיל הראבן, דבורה נגבי, שי צור, יוסי קליין, עודד וולקשטיין, ארנה קזין, ענת פרי, נעמה רמות, יוחאי כהן, שושנה רונן, דוד ויצטום, אורי גולומב, אילונה טרויאנוב, ענר פרמינגר, מקס שטנר, משה רחמוט, יועד וינטר שגב, רות פיין
מתרגמים – אברהם עוז, גלעד רוזנברג, ליאור שטרנברג, דורי פרנס, דנה כספי, רחל אהרוני, דנה ג. פלג, איתי רון, טלי קונס, אבנר שץ, אילנה המרמן, רוני אמיר, אבישי אלקסנדר פיש, ארז וולק, שירי שפירא
מאיירים ואמני קומיקס – איציק רנרט, אורי קרמן, עפרה עמית, ליאורה גרוסמן, נטלי פודלוב, אנה רוגינסקי, גל שקדי, דמיטרי בורשטיין, אסיא וילנקין, דן אלון, רז בן-ארי, קטיה ברודין, דותן גולדווסר, שירן זאדה, אילנה זפרן, גיא חרל"פ, רחל סטולרו חיים, דני קרמן, שרון שפיץ, דני הגרטי, מרינה אקרמן, נעם כהן
קולנוע ותיאטרון – יהושע סובול, נאוה סמל, עמרי ניצן, גל זייד, דני סירקין, אלברט כהן
צלמים – יורם קופרמינץ, מיכל חלבין, אריאל נשרי, אפרת גלעד, נינה יעבץ, דן זלצר, סוזן מאייר, דוד מוסקוביץ, יובל קצובר, אירה אדוארדובנה, רונן גולדמן, ירונימוס, גל חמו, רונית פורת, נטע גוב, פליקס לופה, יוסי צבקר, אביתר דיין, הדר אלפסי, ליאב עציון, יואב פרידלנדר
מוזיקאים – אסף אבידן, אבי בללי, יונתן גוטפלד, רועי פלד, דרור גולדשטיין
סטיילינג - ענבל רווה, אורלי רוזן
אמנים - כרמלה ברג, ג'מאל חסן, אמיר כהן, יהושע נוישטיין,  רפי פלד, אבי שפרבר, ירון מילגרום
אופנת וינטג'

שמלת סווינג משנות ה-50
אופנת תחילת שנות ה-70 בלונדון כפי שהיא נראית בלבושם של מעצבת התכשיטים אפבה אטלינג והסופר לארס ג'קוב בתמונה משנת 1971
לבוש ואביזרים בסגנון וינטג', צולם ב-2015
אופנת וינטג' היא מונח כללי המתייחס ללבוש שמקורו בתקופה קודמת לאופנת ההווה. המונח נמצא אף בשימוש לתיאור חנויות בגדים, כך לדוגמה, "חנות לאופנת וינטג'". המונח וינטג' (באנגלית: Vintage) מקורו בתחום הייננות ומתייחס לשנת בציר ענבי היין. השימוש במונח אופנת וינטג' נסמך על הדימוי של התיישנות המוסיפה איכות.
הגדרה

באופן כללי ביגוד אשר יוצר לפני שנות ה-20 של המאה ה-20 הוא ביגוד עתיק, ביגוד אשר יוצר בין שנות ה-20 לשנות ה-80 של המאה ה-20 הוא ביגוד וינטג'. לעומת זאת, אופנת רטרו מתייחסת בדרך כלל לביגוד חדש המחקה סגנונות אופנה מעידן קודם, ואילו ביגוד המתאים לסגנון האופנה בזמן הווה, הוא אופנה עכשווית, או מודרנית. הגדרות אלה הן כלליות ואינן נוקשות.
רוב אופנת הווינטג' היא בגדים מיד-שנייה, בגדים אשר נלבשו בעבר. אחוז קטן משוק אופנת הווינטג' מורכב מבגדים ישנים שלא נלבשו מעולם, מקורם בדרך כלל במלאי של חנויות יד שנייה, או מחסני ביגוד, שלא נמכר בעת שהבגד היה חלק מן האופנה העכשווית. ערכם של בגדי וינטג' שמקורם במלאי ישן גבוה יותר בדרך כלל מבגדים משומשים, במיוחד אם הם נושאים עדיין את תגי היצרן.
הרקע לתופעה

אף שלאורך ההיסטוריה היה תמיד ביקוש לבגדים ישנים, או משומשים, החל מתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 קיימת עליה חדה בביקוש ובמקובלות החברתית של קו אופנה זה. אחד הגורמים לשינוי זה ביחס לאופנת וינטג' היה בעובדה שידועניות החלו לובשות אופנת וינטג', בהן: ג'וליה רוברטס, קלואי סביני, קייט מוס ואחרות.
גורם נוסף לעליית האהדה לאופנת וינטג' מקורו במודעות הגוברת לקיימות, במשמעות של שימוש חוזר, מיחזור משביח לבגדים שכולל תיקון בגדים קיימים, ואם כבר אינם לבישים ניצול חלקים מהם ליצירת בגד שונה, תחת זריקתם לאשפה. אף יצירתן של קבוצות תרבותיות המבוססות על ההיסטוריה התרבותית של המאה ה-20 בעולם המערבי, כגון חוגי ריקודי סווינג, תרמו לעליית העניין באופנת הווינטג'. אופנת הווינטג' פופולרית במיוחד בקרב היפסטרים.
קיימת שורה של נימוקים הנוספים הניתנים על ידי אוהדי אופנת הווינטג' להעדפתם זו:
ייחודם של פריטי הלבוש על רקע האופנה העכשווית, המאפשרים ללובשם לבלוט בסביבתם.
חלק מפרטי הווינטג' יוצרו בכמויות קטנות, דבר המוסיף לנדירותם ולייחודם.
איכות הייצור של בגדי וינטג' משומשים היא גבוהה בדרך כלל, אחרת לא היו שורדים לאורך עשרות שנים במצב המאפשר את לבישתם.
חלק מן הבגדים עשויים מבדים שאינם נמצאים עוד בשימוש, בגלל מחירם, או הפסקת יצורם.
עלותם של בגדי וינטג' זולה בדרך כלל יחסית לאיכותם, זאת בהשוואה לבגדים דומים באופנה העכשווית.
בגדי וינטג' מביעים הערכה להיסטוריה התרבותית ולמעצבי אופנת העבר.
איכות הגימור בבגדי וינטג' גבוהה יותר בדרך כלל. על הבגדים יש לעיתים כפתורים יוצאי דופן, רקמת-יד, חריזה, ועוד.
בגדי וינטג', לדעת חלק מן הקונים, מהווים השקעה בבגד נדיר שערכו יעלה בעתיד, ואינו נקנה לצורך לבישתו.
מבחינה אקולוגית או סביבתית, לבגדי וינטג' ערך רב. החל מסוף שנות ה-90 חלה עלייה במודעות לאיכות הסביבה, על כן רכישת אופנת וינטג' כמוה כהפחתת רכישת האופנה העכשווית, אשר ייצורה תורם לנזקי איכות הסביבה. בנוסף, רבים רואים בקניית בגדים שיוצרו בעבר ערך עליון משום שהם יוכלו בעתיד למכרם או להעבירם לשימוש חוזר בקרב אחרים ולשפר את המצב הכלכלי הכללי שלהם ושל אחרים.