stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הבמה העליזה
לקריאה נוספת

הבמה העליזה, לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. עורך ראשי. ג'רג' סקיי. בודפשט: 1994 ISBN 963-05-6635-4
הבמה העליזה תהיה הקברט הפוליטי של הבירה - 28 ביולי 1951 (באינטרנט: adtplus.arcanum.hu)
אגנש אלפאר: הקברט - מופע הקברט בבירה, 1945-1980, MSZI, library.hungaricana.hu - 1981.
פריט 21 לסדר היום: האספה הכללית של הבירה 1227–1235 / 1996. (VIII. 29.), Fővárosi Közlöny כרך 46 מס '18 - 2 בדצמבר 1996 (באינטרנט: "Elimination of Merry% 20Stage% 20" & pg = 667 adtplus.arcanum.hu)
|  בודפשט  |
| --- | --- | --- |
| אתרים עיקריים | בניין הפרלמנט ההונגרי • בזיליקת אישטוון הקדוש • גבעת הטירה • ארמון בודה • ארמון שנדור • האי מרגיט • המוזיאון הלאומי של הונגריה • מוזיאון האמנויות היפות • מוזיאון הטכנולוגיה והתחבורה ההונגרי • ארמון גרשם • בית האופרה • כנסיית מתיאש • באסטיון הדייגים • פסל החירות • בית הקפה אבזיה • בית הקפה היפני • היכל האמנות (בודפשט) • טירת ויידהוניאד • אנדרטת המילניום • אוסף הטקסטיל של גולדברגר • תיאטרון האופרטה של בודפשט • תיאטרון ארקל • קפה ז'רבו • מסעדת גונדל • מרתף מתיאש • התיאטרון הלאומי (בודפשט) • גן החיות והבוטני (בודפשט) • אקווינקום |  |
| גשרי בודפשט | גשר מגיירי • גשר ארפאד • גשר מרגיט • גשר השלשלאות • גשר אליזבת • גשר החירות • גשר פטפי • גשר ראקוצי •  גשר הרכבת המחבר (הדרומי) • גשר הרכבת המחבר (הצפוני) |  |
| בתי כנסת ואתרים יהודיים | בית הכנסת הגדול של בודפשט • בית הכנסת ברחוב קזינצי • בית הכנסת רומבך • גטו בודפשט • בית הכנסת של ראקושפלוטה • בית הכנסת ברחוב פאווה • בית הכנסת בדרך פרנקל לאו • בית הכנסת בכיכר טלקי • בית הכנסת של אובודה • בית הכנסת של רחוב וישגראדי • בית הכנסת בדרך דוז'ה ג'רג' • בית הכנסת בבודהוואר • בית הכנסת באויפשט • בית הכנסת של פשטארז'בט • בית הכנסת של קבאניה • בית הכנסת של כיכר בתלן • המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי • המרכז לזיכרון ותיעוד השואה • בית הזכוכית (בודפשט) • בית המדרש לרבנים  בבודפשט • נעליים על הדנובה • בית כנסת בית שלום (בודפשט) • |  |
| בתי קברות יהודים | בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה • בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני • בית הקברות היהודי ברקושקרסטור • בית הקברות היהודי פרקשרט • בית הקברות היהודי ברחוב גראנאטוש • בית הקברות היהודי ברחוב צ'רס • בית הקברות היהודי של אובודה • בית הקברות היהודי של בודה • בית הקברות היהודי של ראקושליגט |  |
| תחבורה | כביש הטבעת • קלטי פאייאודבר • ניוגטי פאייאודבר • דלי פאייאודבר • הרכבת התחתית של בודפשט • נמל התעופה הבין-לאומי בודפשט פרנץ ליסט • רכבת הילדים של בודפשט • רכבת גלגלי שיניים (בודפשט) • שדרת הטבעת הונגריה • השדרה הקטנה (בודפשט) • השדרה הגדולה (בודפשט) • הרכבת הפרברית של בודפשט |  |
| כיכרות | כיכר בלאהה לואיזה • אוקטוגון (בודפשט) • כיכר הגיבורים • כיכר ניוגטי • כיכר דיאק פרנץ • כיכר החירות בבודפשט • כיכר ורשמארטי |  |
| ספא (מרחצאות) | ספא סנט לוקאץ' • ספא גלרט • ספא דגאי • מרחצאות פלטינוס • ספא סצ'ני • מרחצאות הוויז |  |
| אחר | בודה (עיר) • פשט (הונגריה) • אובודה • אויפשט • דנובה • הפארק העירוני • פארק ממנטו • נפליגט • אוניברסיטת אטווש לוראנד • שדרות אנדראשי • יהדות הונגריה • השוק המרכזי של בודפשט • רחוב ואצי • אוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה • אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב • היכל האמנות (בודפשט) |  |
חלום יעקב

.
וַיַּחֲלֹם וְהִנֵּה סֻלָּם מֻצָּב אַרְצָה וְרֹאשׁוֹ מַגִּיעַ הַשָּׁמָיְמָה וְהִנֵּה מַלְאֲכֵי אֱלֹהִים עֹלִים וְיֹרְדִים בּוֹ.

— ספר בראשית, פרק כ"ח, פסוק י"ב
, "סולם יעקב" יצירה מעשה ידי ויליאם בלייק מוצג מוזיאון הבריטי, לונדון
חלום יעקב, ציור מעשה ידי פרנצ'סקו דה מורה (אנ') בבכנסיית "פיו מונטה דלה מיסריקורדיה" (אנ')
חלום יעקב הוא סיפור מקראי המופיע בתחילת פרשת ויצא ומתרחש במהלך מסעו של יעקב צפונה מבאר שבע שבכנען לחרן שבארם נהריים, בעקבות ציווי הוריו לאחר סיפור גנבת הברכות.
במהלך מסעו, עוצר יעקב ללינת לילה במקום שלאחר מכן מתברר ששמו לוז. בחלום הלילה הוא רואה "סולם" שמוצב על הארץ וראשו בשמים, ומלאכי אלוהים עולים ויורדים בו. לאחר מכן מתגלה אלוהים ליעקב, ואומר לו שהוא יתן לו ולזרעו את הארץ שהוא שוכב עליה, זרעו ירבה כעפר הארץ והם יהיו ברכה לכל האנושות. בנוסף מבטיח אלוהים לשמור על יעקב בכל מקום שילך, להשיב אותו אל הארץ שבה הוא נמצא, ומצהיר שלא יעזוב אותו עד קיום כל הבטחותיו.
יעקב מקיץ משנתו נפעם מכך שלא ידע ש"יש ה' במקום הזה", ומכריז שהמקום הוא "בית אלוהים" ו"שער השמיים". בבוקר הוא מקים כמצבה את האבן עליה הניח את ראשו בלילה, קורא למקום "בית אל", ונודר שאם אלוהים יגן עליו בדרכו וישיב אותו בשלום לבית אביו, הוא יקבע את המקום כבית אלוהים ויתן מעשר לאלוהים מכל מה שהאחרון יתן לו.
לפי ספר היובלים, הגיע יעקב למקום בשנת 2,115 לבריאת העולם, באחד בחודש הראשון, שהוא תחילת שנה חדשה בלוח השנה במגילות קומראן, ומקביל לא' בניסן (ראש השנה למלכים ולרגלים) בלוח העברי.
פרשנות

המילה "סולם" מופיעה במקרא פעם אחת בלבד, ב"חלום יעקב". שורש המילה עשוי להיות ס-ל-מ, ובאכדית יש לשורש זה משמעות של גֶרֶם מדרגות, ההולם את ההקשר. מספר חוקרים קישרו את מראה גרם המדרגות המגיע השמימה עם מבני הזיקוראת שהיו נפוצים במסופוטמיה, גבעות מלאכותיות גבוהות שבראשן מקדש, עם גרמי מדרגות ארוכים בהם עלו וירדו הכהנים, וכונו לרוב "שער השמים". עם זאת, לא מן הנמנע שהמילה נגזרת מהשורש ס-ל-ל, ומשמעותה "דרך סלולה". בלשון חז"ל ובעברית מודרנית משמעות המילה סולם היא מתקן לטיפוס לגובה העשוי שלבים.
בפרשני המקרא ישנן מספר גישות באשר לסמליות החלום:
חלק מהפרשנים סוברים שהחלום מסמל את ההיסטוריה של עם ישראל וארץ ישראל: כל מלאך מסמל מעצמה אחת, והמלאכים "עולים ויורדים" - לכל מעצמה ישנה תקופה של עליה, אך אחריה תבוא תקופה של ירידה.
לפי פרשנים אחרים, החלום מסמל את הקשר בין ה' לבין האדם, באמצעות הקרבנות, התפילה או הנבואה; המלאכים העולים מסמלים את התפילות או הקרבנות העולים מבני האדם אל ה', והמלאכים היורדים מסמלים את הברכה האלהית או את הנבואה היורדת מה' אל בני האדם. (דעת מקרא)
חלק מהפרשנים קשרו בין העלייה והירידה של המלאכים בסולם למסע שהחל יעקב אל מחוץ לארץ ישראל, כהבטחה שעוד ישוב אליה, ואף ליציאתו העתידית של עם ישראל לגלות ולשובה ממנה.
יאיר זקוביץ ואביגדור שנאן מציגים את סיפור ראשיתו של מקום הפולחן בבית אל כהיפוך הסיפור המקראי על ראשיתה של בבל – סולם יעקב כסיפור חלופי למסורת הבבלית, שהייתה רווחת גם בעם ישראל, בדבר בניית מגדל בבל, המעביר את "שער האל" (משמעות השם "בבל") לארץ ישראל, מרכז האמונה באל אחד.  חוקרים אחרים ציינו שמגדל בבל נבנה מהארץ אל השמים, בעוד בחלום יעקב הסולם "מוצב ארצה", כלומר יורד מהשמים אל הארץ.
במדרשי חז"ל > המקום

בבראשית רבה מובאת מחלוקת בין אמוראים על מיקום הסולם עליו חלם יעקב: לדעת רבי יהודה בר סימון "הסולם הזה עומד בבית המקדש ושיפועו מגיע עד בית אל", ומדבריו עולה כי המקום בו התרחש הסיפור היה הר המוריה. לעומת זאת, לדעת רבי אלעזר בשם רבי יוסי בן זמרא הסולם עמד בבאר שבע: "רבי אלעזר בשם רבי יוסי בן זמרא אמר הסולם הזה עומד בבאר שבע ושיפועו מגיע עד בית המקדש". מדברי התלמוד הבבלי עולה שהמקום בו התרחש חלום יעקב הוא הר המוריה.
במדרשי חז"ל > האבנים

במסכת חולין מתייחס התלמוד לסתירה בין תחילת הסיפור, ממנה נראה שיעקב שם מראשותיו יותר מאבן אחת – ”וַיִּקַּח מֵאַבְנֵי הַמָּקוֹם וַיָּשֶׂם מְרַאֲשֹׁתָיו” (כ"ח, י"א), לבין סוף הסיפור, בו כתוב שיעקב לקח את ”הָאֶבֶן אֲשֶׁר שָׂם מְרַאֲשֹׁתָיו” (כ"ח, י"ח). התלמוד פותר את הסתירה באמצעות דברי רבי יצחק, שיעקב אכן לקח כמה אבנים, אלא שבשנתו התאחו האבנים לאבן אחת, כיוון שכולן רצו לזכות שיעקב יניח עליהן את ראשו, "וכל אחת ואחת אומרת עלי יניח צדיק זה ראשו".
בבראשית רבה מובאות דעות שונות בנוגע למספר האבנים שלקח יעקב, אולם לכל הדעות התאחות האבנים מסמלת את העתיד שאלוהים מייעד ליעקב:
לדעת רבי יהודה יעקב הניח מראשותיו שתים עשרה אבנים, אשר מסמלות את שנים עשר השבטים שהקב"ה רוצה להעמיד. כאשר התאחו האבנים הוא ידע ששנים עשר השבטים עתידים להיוולד ממנו.
לדעת רבי נחמיה יעקב נטל שלוש אבנים כדי לייצג את שלושת האבות. והתאחותן הודיע לו שהוא אינו שונה מאבותיו אברהם ויצחק, וגם עליו יְיַחד האל את שמו.
לדעת 'חכמים' היו אלו שתי אבנים בלבד, והתאחותן גילתה לו שבעוד מאבותיו יצאה 'פסולת' – מאברהם יצאו ישמעאל ובני קטורה, ומיצחק יצא עשו, ממנו לא תצא פסולת, אלא כל בניו יהיו חלק מעמו של אלוהים.
לפי פרקי דרבי אליעזר, יעקב לקח שתים עשרה אבנים מאבני המזבח עליו נעקד יצחק.
במדרשי חז"ל > הסולם והמלאכים

במדרש רבה מובאות מספר דעות לגבי מה מסמלים הסולם והמלאכים שעולים ויורדים בו.
לפי בר קפרא, הסולם מסמל את הכבש של המזבח במקדש, והמלאכים מסמלים את הכהנים שעולים ויורדים בכבש כדי להקריב את הקרבנות.
לפי רבנן (חכמים), הסולם מסמל את הר סיני והמלאכים מסמלים את משה ואהרון.
לפי דעה נוספת במדרש, המלאכים שעולים בסולם, הם מלאכי ארץ ישראל שליוו את יעקב בדרכו עד כה, וסיימו את תפקידם. והמלאכים שיורדים הם מלאכי חוצה לארץ שיורדים על מנת ללוותו בדרכו לחרן.
התייחסויות בברית החדשה

בבשורה על פי יוחנן אומר ישו לנתנאל: ”"אמן אמן אני אומר לכם, אתם תראו את השמים פתוחים ומלאכי אלהים עולים ויורדים על בן-האדם."” (הבשורה על פי יוחנן, פרק א, 50). ישו מנצל את הקרבה הגאוגרפית לבית אל ומתייחס לעצמו כסולם שעליו יעלו מלאכי האלוהים כמו בחלומו של יעקב.
התייחסויות בתרבות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  אין התייחסות כלל לאמנות פלסטית.
התייחסויות בתרבות > מוזיקה

האורטוריה לא גמורה "סולם יעקב" (Die Jakobsleiter) מאת ארנולד שנברג
1869 - המוטט "Locus iste" מאת אנטון ברוקנר, מבוסס על סיפור החלום של יעקב
1974 היצירה "חלום יעקב" - Als Jakob erwachte  -לתזמורת גדולה מאת קשישטוף פנדרצקי
במוזיקה הכנסייתית - סיפור החלום והסולם של יעקב מופיע בכוראל
Nearer, My God, to Thee"  שמילותיו נכתבו ב-1841  על ידי שרה פלאואר אדמס והמספר  על חלומו של יעקב
המוטיב מופיע בשירי ספיריטואלס, למשל We are climbing Jacob's ladder  ו  Climb up (Jacob dreamed, he saw a ladder)
הסיפור על חלום יעקב מופיע בשיר "יעקב" שכתב יאיר שדה והולחן על ידי גרי ולודבסקי. השיר בוצע במקור על ידי להקת "ללדין" ב-1994. בווידאו קליפ עצמו השתתף השחקן והמנחה שי אביבי.
אזכור לחלום יעקב מופיע בשיר "מלאך מסולם יעקב" שכתב יורם טהרלב והלחינה נורית הירש.
יהודה פוליקר הוציא את היצירה "סולם יעקב" בשיתוף מקהלת "פרחי בית שאן", שהופיעה באלבום "לעיניך הכחולות" בשנת 1992.
גם השיר "שער השמים" של ביני לנדאו מבוסס על סיפור חלום יעקב.
הפואמה הסימפונית "סולם יעקב" מאת המלחין הישראלי ברוך ברלינר
התייחסויות בתרבות > אמנות פלסטית > ציור

הנושא מופיע באמנות הציור באופן נרחב.
סולם יעקב הוא מוטיב נפוץ באמנות הנוצרית הקדומה.
הוא מופיע בפרסקו בבית הכנסת דורה אורופוס (בסביבות שנת 250)
כמו כן בקטקומבות רומאיות, כמו קטקומבה אפרוניאנו (או של הוויה לטינה)
הציור "סולם יעקב" מאת ז'אן-ז'וזף טיסו - משנות ה-1890
הצייר מארק שאגאל צייר מספר יצירות הנוגעות לנושא זה, ועונות לשם "סולם יעקב". המפורסמת ביניהן הוא הציור "סולם יעקב" שנגנב ונמצא לאחר כ-20 שנה.
ציור מאת לודוביקו קראצ'י
סולם יעקב ציור מאת ויליאם בלייק
ציור-פרסקו בכנסיית סן-סולפיס בפריז
התייחסויות בתרבות > אמנות פלסטית > פיסול

במנזר באת',באנגליה, משני צדי החלון הראשי בצד המערבי של החזית מיוצג סולם יעקב עם מלאכים עולים ויורדים
בעקבות פיגוע ההתאבדות הכפול בבאר שבע, בשנת 2004, הוקמה ברחבת בית עיריית באר שבע אנדרטה לזכר 16 חללי הפיגוע. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל יעקב כהן והיא מבטאת את סולם יעקב, דרכו עולים המלאכים לשמים. גוף האנדרטה הארוך מרמז על שילדת אוטובוס חרוך. בימין האנדרטה כתוב ציטוט מתוך התיאור המקראי של חלום יעקב.
בצ'כיה - האנדרטה "השער מבלי שוב" לזכר הטרנספורטים של היהודים מתחנת הרכבת פראג-בובני אל מחנות השמדה בימי השואה מעוצבת בצורת סולם יעקב.
למרגלות שכונת גבעת מרדכי בירושלים מצוי הפסל "מעלות", הידוע יותר בשמו העממי "סולם יעקב", של הפסל עזרא אוריון.
אנדרטת "החלום של יעקב" בקמפוס האוניברסיטה הנוצרית באבילין, טקסס
התייחסויות בתרבות > אמנות פלסטית > טקסים

"אבן הגורל", גוש אבן ששימש בטקסי הכתרה  בממלכה המאוחדת, זוהה על ידי אחדים כאבן ששימשה במקום כרית ליעקב.
ראו גם

פרשת ויצא
סולם יעקב (סנט הלנה)
לקריאה נוספת

דורון לוריא, מלכים בשר ודם: התנ"ך באמנות המאות ה־16 עד ה־19, מוזיאון תל אביב לאמנות, 2005, חלום יעקב, עמ' 53-49
יאיר זקוביץ, יעקב: הסיפור המפתיע של אבי האומה, הוצאת דביר, 2012, עמ' 50–64
מרדכי ברויאר, פרקי בראשית, הוצאת תבונות, תשנ"ט, עמ' 510–518
הלוויית שירי, אריאל וכפיר ביבס

המוני ישראלים מלווים את בני משפחת ביבס בדרכם האחרונה
אזרחי ישראל עם דגלים לצד הכביש
הלוויית שירי, אריאל וכפיר ביבס הייתה הלוויה שהתקיימה ב-26 בפברואר 2025, ובה הובאו לקבורה שירי ביבס ושני ילדיה אריאל וכפיר שנחטפו מקיבוץ ניר עוז לרצועת עזה במהלך הטבח בניר עוז ונרצחו בשבי חמאס מספר שבועות לאחר מכן. כעבור מעל 500 יום גופותיהם הושבו לישראל במסגרת הסכם חמאס–ישראל בינואר-פברואר 2025, ומספר ימים לאחר מכן נערכה הלוויתם.
רקע

במהלך הטבח בניר עוז במתקפת שבעה באוקטובר ב-7 באוקטובר 2023, מחבלים פלסטינים חדרו לביתה של משפחת ביבס חטפו ממנו את שירי, עם ילדיה הקטנים אריאל בן ה-4 וכפיר בן ה-9 חודשים. כפיר היה הצעיר ביותר מבין אלו שנחטפו מישראל לרצועת עזה במהלך המתקפה. אב המשפחה, ירדן, נחטף קודם לכן בשטח הקיבוץ. במהלך הטבח נרצחו הוריה של שירי, יוסי ומרגיט סילברמן, גם הם בני קיבוץ ניר עוז, וגופותיהם זוהו שבועיים אחר כך.
לאחר יותר מ-500 יום בשבי חמאס, גופותיהם של שירי ושני ילדיה הושבו לישראל במסגרת הסכם חמאס–ישראל בינואר-פברואר 2025. גופות הילדים הוחזרו ב-20 בפברואר, לצד גופה של אישה תושבת עזה. ב-22 בפברואר הושבה לישראל גופתה של שירי. חמאס טענו שהם נהרגו מאש צה"ל, אולם בדיקות שנערכו במכון לרפואה משפטית באבו כביר העלו שהם נרצחו בידי שוביהם. דבר הירצחם של האם ושני בניה עורר תגובות רבות ברחבי העולם.
ההלוויה

ב-26 בפברואר 2025 נערכה הלווייתם של בני המשפחה. מסע ההלווייה יצא לדרך מחברה קדישא בראשון לציון והסתיים בבית העלמין ביישוב צוחר שבחבל אשכול. את השיירה ליוו רבבות ישראלים עם דגלי ישראל, דגלים כתומים וצהובים, סמלי החטופים וכרזות תמיכה במשפחת ביבס. שירי וילדיה נקברו בארון קבורה אחד משותף. הלווייתם לוותה באלמנטים בצבע כתום, כצבע שיערם הג'ינג'י של ילדי משפחת ביבס. במקומות רבים הופרחו לשמיים בלונים כתומים לזכר בני משפחת ביבס, שכן בלונים מתקשרים עם ילדוּת, והפרחתם מסמלת עלייה השמיימה.
ההלוויה והאירועים שסביבה סוקרו בכלי תקשורת ברחבי העולם, בהם העיתון הגרמני בילד, העיתון הבריטי דיילי מייל והעיתון הצרפתי לה מונד. באתר ה"לה רפובליקה" האיטלקי העבירו בשידור חי את מסע ההלוויה.
במהלך הטקס ירדן ביבס בחר להקדיש למשפחתו שלושה שירי הבי מטאל: לשירי, את השיר Roman Sky של להקת אוונג'ד סוונפולד ולכפיר ואריאל את השיר I Thank you Child של זאק ויילד. בסיום ההלוויה הושמע השיר Hold on to Memories של להקת דיסטרבד. סולן להקת דיסטרבד דייוויד דריימן הביע את תנחומיו בתגובה.
ישראלים רבים מלווים את שיירת משפחת ביבס מחברה קדישא בראשון לציון
תגובות המערכת הפוליטית בישראל

ב-24 בפברואר 2025, שר החינוך יואב קיש פנה במכתב למנהלי התיכונים, בו הדגיש את החשיבות בהשתתפות תלמידי התיכון במסע ההלוויה של שירי, אריאל וכפיר ביבס, שנחטפו ב-7 באוקטובר ונרצחו בשבי חמאס. השר קיש הציע לבתי הספר לארגן השתתפות מאורגנת של התלמידים, אך הדגיש את הצורך לכבד את בחירתם של אלו שאינם מעוניינים להשתתף, ולאפשר לכל תלמיד לפעול בהתאם ליכולתו ורצונו. בנוסף, הוא המליץ לקיים שיחות הכנה לפני ההלוויה ושיחות עיבוד לאחריה, כדי לסייע לתלמידים להתמודד עם העומס הרגשי הנובע מהאירוע.
בית הנשיא הואר בצבע כתום כאות זיכרון לשירי, אריאל וכפיר ביבס ז"ל. בהודעה רשמית שפרסם בית הנשיא נכתב כי "היום, לאחר 509 ימים, מובאים שירי וילדיה הקטנים למנוחת עולמים ולקבר ראוי בישראל. בשעה בה עם ישראל כואב ומרכין ראשו, בית הנשיא אבל יחד עם ירדן ובני משפחת ביבס". היוזמה להארת המבנה בצבע כתום, המזוהה עם קמפיין החזרת החטופים, נועדה להביע הזדהות עם המשפחה ולסמל את האבל הלאומי על אובדנם.
בכנסת נפתחו דיוני המליאה ב-26 בפברואר בדקת דומיה.
ראש הממשלה בנימין נתניהו הביע מחווה אישית לזכר בני משפחת ביבס, במקביל לדיון בעדותו במשפטו. נתניהו פתח את יום עדותו כשהוא עונד עניבה כתומה, ובזמן הלוויית בני המשפחה החליף לעניבה נוספת באותו הצבע, שהפך לסמל המזוהה עמם ולמאבק להשבתם.
אירועים עולמיים נלווים

ב-24 בפברואר נערך בבואנוס איירס בירת ארגנטינה טקס לזכרם של בני משפחת ביבס, בו השתתפו אלפי בני אדם, רבים מהם הניפו סרטים כתומים. בטקס השתתפו בני משפחות חטופים. כמו כן, נשיא ארגנטינה חאבייר מיליי הכריז על יומיים של אבל לאומי לזכרם של אריאל וכפיר ביבס.
ב-24 בפברואר נערך טקס לזכרם של בני משפחת ביבס ועודד ליפשיץ במטה האו"ם בהשתתפות עשרות שגרירים, נציגי הקהילה היהודית ובכירים בקהילה הבינלאומית.
בימים שלפני ההלוויה מבנים ברחבי העולם הוארו באור כתום לזכרם של בני משפחת ביבס. 108 הנציגויות של ישראל ברחבי העולם הונחו על ידי משרד החוץ להאיר את מבני השגרירויות והקונסוליות, ולפעול על מנת להאיר מבנים ציבוריים נוספים. בארגנטינה הוארו מבנים ציבוריים רבים, בהם האובליסק בבואנוס איירס. פסל ישו בריו דה ז'ניירו, מגדל אייפל בפריז, פירמידת טרנסאמריקה בסן פרנסיסקו, בניינים בבלגראד שבסרביה, משרד החוץ של איטליה ועוד.
ביום הלוויה שער ברנדנבורג הואר בצבע כתום. נרות עם תמונות של שירי, אריאל וכפיר הונחו לפני השער וכן פרחים ובלונים כתומים. עיתון הבילד סקר בהרחבה את מסע הלוויה
קבוצת הכדורגל מכבי ברלין בגרמניה עלתה למשחק הליגה שלה מול ספרטק ליכטנברג עם מדים כתומים, כאשר במקום שמות השחקנים, הופיע באותיות גדולות השם "ביבס".
הקומות העליונות של בניין אמפייר סטייט בילדינג הואר בכתום. בחשבון הטוויטר של הבניין נכתב: ” Shining in orange tonight to honor the memories of Shiri, Ariel, and Kfir Bibas”
בניין עיריית לוס אנג'לס הואר בכתום והתקיימה שם עצרת. קונסול ישראל בלוס אנג'לס נשא דברים.
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, איתמר אייכנר, שילֹה פריד, צה"ל: אריאל וכפיר ביבס נרצחו בשבי, הגופה הנוספת שנמסרה - אינה של שירי, באתר ynet, 21 בפברואר 2025
↑  רוני גרין שאולוב, שיירת הלוויה של משפחת ביבס עברה בצומת יד מרדכי: "הגענו לחלוק כבוד אחרון", באתר ynet, 26 בפברואר 2025
↑  כתבי ynet, "ירדן, סליחה": רבבות ליוו את שירי, אריאל וכפיר ביבס בדרך ללוויה, באתר ynet, 26 בפברואר 2025
↑  יניר יגנה‏, שירי, אריאל וכפיר ביבס הובאו למנוחות. ירדן נפרד: "אוהב ומתגעגע הכי בעולם", באתר וואלה, 26 בפברואר 2025
↑  ניסן שטראוכלר, "אומה שלמה בוכה": בעולם סיקרו את הלוויית משפחת ביבס, באתר ישראל היום, 26 בפברואר 2025
↑  סולן הלהקה שירדן ביבס השמיע משירה במסר מחזק: ״אני משתתף בצערך״, באתר ynet, 26 בפברואר 2025
↑  נועם (דבול) דביר, שר החינוך: "לכבד את בחירתם של תלמידים שבוחרים לא להשתתף במסע הלוויה של משפחת ביבס", באתר ישראל היום, 24 בפברואר 2025
↑  צוות אפוק, המונים הגיעו ללוות את שירי ביבס וילדיה כפיר ואריאל בדרכם האחרונה, באתר אפוק, ‏26 בפברואר 2025
↑  יוני גבאי, ‏דיוני הכנסת נפתחו בדקת דומיה ופרקי תהילים | צפו בתיעודים, באתר כיכר השבת, 26 בפברואר 2025
↑  לירן וינשטיין, ‏בזמן העדות: המחווה של נתניהו לבני משפחת ביבס, באתר "סרוגים", 26 בפברואר 2025
↑  טקס מרגש בבירת ארגנטינה: אלפי בני אדם בעצרת לזכרם של בני משפחת ביבס, באתר ‏מאקו‏, 25 בפברואר 2025
↑  נטע בר, ארגנטינה: הנשיא הכריז על יומיים של אבל בעקבות רצח משפחת ביבס, באתר ישראל היום, 21 בפברואר 2025
↑  דור מלול, כתבנו בארה"ב, הטקס לזכר החטופים החללים: "חמאס חטף אם ושני ילדיה - האו"ם ממשיך לשתוק", באתר ישראל היום, 24 בפברואר 2025
↑  יואב איתיאל‏, כל העולם כתום: המחווה הבינלאומית לזכר בני משפחת ביבס, באתר וואלה, 22 בפברואר 2025
↑  ברלין לובשת כתום: שער ברנדנבורג הואר לזכר שירי, אריאל וכפיר ביבס, ישראל היום, ניסן שטראוכלר, 26 בפברואר 2025
↑  עדי רובינשטיין, מרגש: המחווה של הקבוצה הגרמנית למשפחת ביבס, באתר ישראל היום, 27.2.2025
↑  חשבון הטוויטר Empire State Building
↑  מקווה שקניה ווסט ראה, באתר ישראל היום, ‏27 בפברואר 2025
לאיוש מרק

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

דיוקן עצמי
 לידה:  25 באוגוסט 1867 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, רומניה 
 פטירה:  18 במרץ 1942 (בגיל 74) ניו יורק, ארצות הברית 
 הושפע על ידי:  ויליאם אדולף בוגרו, טוני רובר-פלורי 
 
איור מאת לאיוש מרק לרומן של שאנדור ברודי "אביר השמש" (מהדורת 1906)
לאיוש מרק (בהונגרית: Márk Lajos; באנגלית: Louis Marc; רטג, 25 באוגוסט 1867 – ניו יורק, 18 במרץ 1942) היה צייר וגרפיקאי יהודי-הונגרי. הוא עבד בהצלחה רבה בכמה ז'אנרים, בהיותו צייר דיוקנאות מעולה, מאייר ספרים, קריקטוריסט ויוצר כרזות. הוא היה אחד ממייסדי גילדת מונקאצ'י ונשיאה.
הנצחה

לאחר 1945 המסגרות והגבולות האמנותיים נקבעו על ידי יחסים פוליטיים-כלכליים. עבודתו של לאיוש מרק לא התאימה למדיניות התרבותית הרשמית. חייו ופועלו כמעט ולא הוזכרו בכתבי עת תרבותיים רשמיים, בעיתונות המקצועית ובלקסיקונים ביוגרפיים.
חלק מיצירותיו של לאיוש מרק נעלמו או נהרסו במהלך מלחמת העולם השנייה. כיום, בנוסף למוזיאון הלאומי של הונגריה והגלריה הלאומית של הונגריה, מוזיאון ברוקלין, מועדון מנהטן (Manhattan Club) וגלריית האמנות אלברי-נוקס (Albrigh-Knox Art Gallery) בבאפלו משמרים חלק מיצירותיו בארצות הברית.
פרסים והוקרה > בינלאומי

1897 Mention Honorable פריז.
1900 במדליית כסף ביריד העולמי בפריז ב-1900.
1906 "מכתב לשבח" בתערוכה הבינלאומית במילאנו.
מדליית ארד ב-1908 בתערוכת האמנות ההונגרית הראשונה בלונדון.
מדליית זהב 1908 בתערוכה הבינלאומית במינכן.
1911 "Diploma di Honore" ביריד העולמי בטורינו.
מדליית הזהב הגדולה ב-1915 ביריד העולמי בסן פרנסיסקו.
פרסים והוקרה > בהונגריה

פרס האגודה הלאומית לאומנויות הונגריה ב-1902 4,000 כתרים (דיוקן של אנגלה הבשי, אשתו של קלמן רוז'אהדי, "דיוקן נשי").
פרס הקזינו של ליפוטווארוש 1904,
מדליית זהב קטנה של הונגריה 1912 (לציורו "טואלט").
לקריאה נוספת

פטר אורוש: חייו ופועלו של הצייר לאיוש מרק. בודפשט, 2007. ISBN 9789638036988
לוח זיכרון של לאיוש מרק על קיר בית הספר היסודידיולה דרקוביץ'
שאנדור פראגו (סופר)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במאי 1899 הונגריה 
 פטירה:  27 בנובמבר 1957 (בגיל 58) סטוקהולם, שוודיה 
 שם לידה:  Frankfurter Sándor József 
 מדינה:  שוודיה, הונגריה 
 שם עט:  Alexander Faragó 
 שפות היצירה:  הונגרית 
 צאצאים:  קטינקה פראגו 
 
שאנדור פראגו (במקור פרנקפורט עד 1905, בהונגרית: Faragó Sándor; בודפשט, 16 במאי 1899 – סטוקהולם, ינואר 1958) היה סופר, עיתונאי יהודי-הונגרי. הדודים שלו היו ינה פראגו סופר ועיתונאי וגזה פראגו צייר וגרפיקאי. אחיו היה ג'רג' דז'ה פראגו, תסריטאי. בתו קטינקה פראגו היא במאית סרטים שוודית.
ביוגרפיה

שאנדור פרנקפורטר נולד במשפחה יהודית כבנם של אלפרד פרנקפורטר (1870–1922), פקיד, ושל אדל שטיין (1875–1943). בתום לימודיו הקים תחילה שבועון בשם קרוניקה (Krónika) ולאחר מכן הפך לכתב של השבועון "עולם התיאטרון" (Színházi Világ). בשנת 1921 בהיותו בן עשרים ואחת, הקים את תיאטרון ספרותי בשם "תיאטרון חדש" ביחד עם ז'יגמונד שומלאר (מקודם שטיין) ועם שאנדור אימרה (מקודם שנפלד). שלושת מהפכני התיאטרון שכרו את מבנה "תיאטרון פלד" בפארק העירוני של בודפשט והציגו את "בלדת החורף" (Winterballade (1917)) של גרהרט האופטמן. התיאטרון חי שלושה חודשים. לאחר כישלון הניסוי, פראגו יצא לחו"ל וסייר בערים הגדולות באירופה. הוא היה אומלל, חי במחסור וסבל הרבה. לפרנסתו היה ניצב בסרטים, עוזר צלם, חבר במקהלה, סוכן ושחקן. הוא ניסה הכל. לבסוף, בשנת 1922 קיבל עבודה בעיתון הונגרי בברטיסלאבה. שם עבד כעוזר עורך והתבלט עם כתביו ההומוריסטיים. משם נקרא ליומן קושיצה לתפקיד עורך. משנת 1926 התגורר שוב בבודפשט, שם העלה אנדרה נאג' את מחזה הקברט הראשון שלו ולאחר מכן הוצגו שנים עשר מחזות קברט שלו על במות שונות. ב-5 באוקטובר 1928 הציג "התיאטרון החדש" (Új Színház) את הקומדיה הטרגית בת חמש המערכות שלו "אגף בניין השכירות" בהצלחה רבה. כמו כן הוצגה הדרמה שלו "נערה חדשה בקופה". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח מהונגריה עם משפחתו והתיישבו בשוודיה. כמה מיצירותיו צולמו שם, כלומר הוא עצמו כתב כמה תסריטים. בתו, קטינקה פראגו הייתה מפיקה שוודית ידועה, זמן רב עבדה עם אינגמר ברגמן.
מתסריטיו:
אנטון הביישן (שוודיה, 1940)
קח את הבת של הבוס! (ארצות הברית, עם אלכסנדר קנדי 1941)
טקסט מילולי (שוודיה, תסריטאי, 1945)
רפלקס המראה (שוודיה, עם ארנה מהרנס, 1948)
עבודות סיפורת עיקריות

הנביא הקניבל (רומן, ברטיסלבה, 1924)
הקיסר קלמנט בעל הריח הטוב (רומן סאטירי, קושיצה, 1926)
אנה בעלת הרגליים היפות (רומן, 1928)
שלושה מתחת לשלג (רומן קצר, 1933, 63 עמודים)
רומנים קצרים בסדרת רומני הכרך

בין השנים 1932–1937
Halott a volánnál, 9. szám, 1932
200.000 pengő, 14. szám, 1932
A kék Rolls-Royce, 20. szám, 1932
A kutyás ember, 37. szám, 1932
Wallenstein koponyája, 50. szám, 1933
A cárnő napernyője, 125. szám, 1934
Miksa herceg megszületik, 225. szám, 1935
A borotva, 235. szám, 1935
Linch, 291. szám, 1936
Mary és a gengszterek, 298. szám, 1936
Az ellopott szerelem, 307. szám, 1936
Az első éjszaka, 317. szám, 1936
A fekete ember, 330. szám, 1936
A házasságközvetítő, 342. szám, 1936
Kati, 374. szám, 1937
La Carmencita, 391. szám, 1937
A sánta kutya, 405. szám, 1937
Ördögsziget, 413. szám, 1937
תרגומיו

סיפורו של חייל, משחק מוזיקלי במערכה אחת. הטקסט נכתב על ידי F.C. Ramaz. תרגם ביחד עם קארוי קרישטוף, הלחן של איגור סטרווינסקי; הבכורה: 28 במרץ 1929 ב"תיאטרון העיר".
ראו גם

לקסיקון של הספרות הונגרית הצ'כית / סלובקית 1918–1995. עורך ראשי. זולטן פונוד. ברטיסלאבה, 1997
לקסיקון ההומור. עורך מיקלוש קפושי. בודפשט, הוצאת טרשוי, 2001
Magyar életrajzi lexikon לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש
צ'אבה נאג': לקסיקון של ספרות מהגרים הונגרי. 2000
לקסיקון העולם החדש של טולנאי. בודפשט, טולנאי, 1926-1933
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו בקטלוג המוזיאון הספרותי פטפי)
לקסיקון אמנות הבמה ההונגרי: האנציקלופדיה של המחזאות וספרות הדרמה ההונגרית. עורך אלדאר שופפלין. כרך א'. בודפשט: איגוד השחקנים הלאומי ומכון הפנסיה. (1929).
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. שאנדור פראגו
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári születési akv. 1457/1899. folyószáma alatt".
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 463/1898. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515154105171  ISNI: 0000 0000 8020 8442  NKC: xx0159406  VIAF: 121402001   WorldCat (עם VIAF): 121402001