יעקב מאן
הערות שוליים

↑  על פי ההקדשה לכרך הראשון של ספרו Texts and studies, נפטרה אמו ביום ט' בטבת, תרפ"ח, ואביו נפטר כשנה לאחר מכן, ביום כ' בשבט, תרפ"ט.
1 2 3  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 172.
1 2 3  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 173.
↑  אביו של מאן לא היה מודע שלמד מקצועות כלליים, וקיווה שיהפוך לרב. הוא אף לקחוֹ לביקור בבעלז, אולי בתקווה שיהפוך גם הוא לחסיד בעלזי. ראו א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 173.
1 2 3 4 5 6  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 174.
1 2 3 4 5 6 7  הגרסה העברית של המאמר: דב ניצני (קנופף), "פרופסור ד"ר יעקב מאן (מאנן)", ספר פשמישל, עורך: ד"ר אריה מנצ'ר, הוצא לאור על ידי ארגון יוצאי פשמישל בישראל, תשכ"ד–1964, עמ' 328–330. באתר ספריית העיר ניו יורק; התרגום לאנגלית: D. N. (Dov Nitzani (Knopf)), Professor Dr. Jakob Mann (Mannen), Przemysl Memorial Book, (Poland), translation from Sefer Przemysl; edited by: Dr. Arie Menczer, Israel: Irgun Yotzei Przemysl, 1964, pp. 328–330. From jewishgen web site.
↑  מאן נולד כאמור בגליציה, שהייתה אותה עת ארץ כתר אוטונומית באימפריה האוסטרו-הונגרית. במלחמת העולם הראשונה הייתה האימפריה חלק מגוש מעצמות המרכז, שנלחמו כנגד בריטניה ושאר מדינות ההסכמה. לפרטים נוספים ראו בערכים: גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית ומלחמת העולם הראשונה.
↑  מאן יקדיש לו מאוחר יותר את ספרו The Jews in Egypt and in Palestine under the Fatimid caliphs. ראו ההקדשה בעמוד שלאחר שער הספר וכן בעמ' 7 להקדמה.
↑  ראו דבריו של מאן בעמ' 6 בהקדמה לספרו The Jews in Egypt and in Palestine under the Fatimid caliphs.
↑  המדובר בעיקר באוסף מסמכי הגניזה של אלקן נתן אדלר, המצוי כיום בבית המדרש לרבנים באמריקה. ראו למשל יוסף יהלום, קולה הצלול של מקהלה ענקית, באתר הארץ, 13 בפברואר 2002.
↑  ההקדמה לספר נכתבה על ידי מאן ביולי 1919. ראו גם פרוט בעמוד שלאחר שער הספר.
1 2  Mann, Jacob, in: Encyclopaedia Judaica, second edition; Fred Skolnik, editor in chief; Detroit: Macmillan Reference USA and Keter Publishing House LTD, volume 13, 2008, p. 476, באתר Jewish Virtual Library. הערך נכתב על ידי החוקר אליהו אשתור.
↑  באותה שנה הספיק לפרסם מספר מאמרים, על בסיס תעודות מהגניזה, במספר כתבי עת (ראו למשל מאמריו בכתב העת "הצופה לבית ישראל", בפרק: "קישורים חיצוניים").
↑  מרים פרנקל, "תיבת ההיסטוריה של יהודי ארצות האסלאם בימי הביניים – ציוני דרך וסיכויים", פעמים 92 (תשס"ב), מכון בן צבי, עמ' 23–61, בעמ' 35 (הערת שולים 46).
↑  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 176.
↑  יט"א, בתפוצות הגולה, הרצאותיו של הפרופ. מאן מסינסינאטי באוניברסיטה העברית בירושלים, הצפירה, 20 במאי 1927.
↑  על פועלו של מוסרי בתחום הגניזה, ראו אברהם אלמליח, יעקב (ז'ק) מוצירי ז"ל, דואר היום, 11 ביוני 1934.
↑  כדי לקבל אישור נסיעה ללנינגרד, הוא נאלץ להמתין מספר שבועות בברלין. הוא קיבל אותו לבסוף, רק הודות לסיוע של הקונסול האמריקני. ראו א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 176.
1 2  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 176.
↑  לפי ניצני (קנופף), נסע לגרמניה ושם היו הנישואין.
↑  פאלקור, ד"ר יעקב מן (הודעה על פטירתו), דבר, 29 באוקטובר 1940. ראו גם Obituary, Dr. Jacom Mann, פלסטיין פוסט, 29 באוקטובר 1940.
↑  לפרטים נוספים על הספר ראו בפרק: The Bible as Read and Preached in the Old Synagogue
↑  הגרסה העברית של המאמר: פרופ' יוסף קלוזנר, "ד"ר יצחק מן", ספר פשמישל, עורך: ד"ר אריה מנצ'ר, הוצא לאור על ידי ארגון יוצאי פשמישל בישראל, תשכ"ד–1964, עמ' 331–332. באתר ספריית העיר ניו יורק; התרגום לאנגלית: 
Professor Joseph Klausner, Dr. Izaak (Yitzchak) Mann, Przemysl Memorial Book, (Poland), translation from Sefer Przemysl; edited by: Dr. Arie Menczer, Israel: Irgun Yotzei Przemysl, 1964, pp. 331–332. From jewishgen web site.
1 2 3  The responsa of the Babylonian geonim as a source of Jewish history, Philadelphia: Dropsie College for Hebrew and Cognate Learning, 1917–1921, The Jewish Quarterly Review, New series, volumes 7 (pp. 457–490); 8 (pp. 339–366), 9 (pp. 139–179), 10 (pp. 121–151; 309–365), and 11 (Addenda to "The Responsa of the Babylonian Geonim as a source of Jewish history", pp. 433–471); Tel-Aviv: Zion, 1970.
1 2 3 4  רפאל מאהלער, ביבליאגראפיע פון יעקב מאנס ארבעטן, ײװא בלעטער xvi, ניו יארק: 1940, זז' 178–181, באתר היברובוקס. לפי הברמן, הרשימה הביבליוגרפית של כתביו מאת מאהלר איננה מלאה.
↑  The collected articles of Jacob Mann, 3 volumes, Gedera: M.Shalom, 1971: Volume 1: Studies in ancient and medieval Jewish history; Volume 2: Gaonic studies; Volume 3: Karaitic and Genizah studies.
↑  מקורות נוספים למפעל אוריינס יודאיקוס במכון בן צבי הם: תעודות הגניזה המצרית; צילומים של רשימות המחקר של פרופ' ש"ד גויטיין (המעבדה לחקר הגניזה של גויטיין, שהעתקה ממוקם במכון לתצלומי כתבי יד של בית הספרים הלאומי); כרטסת המחקר של פרופ' אליהו אשתור; וכן העזבון הספרותי של פרופ' דוד צבי בנעט. לפרטים נוספים ראו מנחם בן ששון, יהודי סיצליה 825–1068, תעודות ומקורות, ירושלים: מכון בן צבי, תשנ"א, הקדמה, עמ' 7.
↑  שלושת המאמרים הם: The Observance of the Sabbath and the Festivals in the First Two Centuries of the Current Era, according to Philo, Josephus, the New Testament and the Rabbinic Sources, Jewish Review, January–April, Vol. IV, no. 23–24, London: 1914, pp. 433–456, 498–532; Jesus and the Sadducean Priests: Luke 10. 25–37, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 6, No. 3 (Jan., 1916), pp. 415–422. From JSTOR; 
Oaths and vows in the synoptic Gospels, Reprinted for private circulation from the American journal of theology, vol. XXI, no. 2, April 1917, pp. 260–274. מתוך ארכיון האינטרנט.
↑  "מן, יעקב", האנציקלופדיה העברית, כרך עשרים ושלוש, עורך ראשי: יהושע פראוור, ירושלים ותל אביב: תשל"ג, עמ' 931. הערך נכתב על ידי אליהו אשתור (שכאמור, כתב את הערך עליו גם באנציקלופדיה יודאיקה. ראו פרוט לעיל).
↑  ספרו השלישי של מאן הסתמך גם הוא על תעודות מהגניזה, אולם עסק כבר בתחום אחר, מחזורי קריאת התורה הארצישראלים בבית הכנסת הקדום ויחסם למדרש.
1 2  Shelomo D. Goitein, Preface and reader's guide, The Jews in Egypt and in Palestine under the Fatimid Caliphs, New York: Ktav Publihing House Inc., 1970, pp. XIII–XXXVII.
1 2  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 177.
↑  כאמור, כונסו מרבית מאמריו בשלושה כרכים, בשנת 1971.
↑  ברשימה הביבליוגרפית של מאהלר, מצויים 15 כותרים בעברית, מתוך 60 כותרים בסך הכל. כאמור, לפי הברמן, הרשימה לא כוללת את כל פרסומיו של מאן.
↑  המאמר פורסם בכתב העת התקופה ב', כרך 23, בעמ' 243–261; וכרך 24, בעמ' 335–358.
↑  א. מ. הברמן, "יעקב מאן – האדם והחוקר", אנשי ספר ואנשי מעשה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, תשל"ד–1974, עמ' 172–178, בעמ' 178.
↑  אשכול – אנציקלופדיה ישראלית, יעקב קלקצקין, עורך ראשי; כרך א', ברלין: 1929; כרך ב', ברלין: 1932. ערכים אלה אינם מוזכרים בביבליוגרפיה של כתבי מאן מאת מאהלר.
↑  בכתב העת ײװא בלעטער xvii, מופיע, בתוכן העניינים, המאמר: רפאל מאהלער, הוספות און תיקונים צו: ר. מאהלער, יעקב מאן און זיין לעבנסווערק, ײװא בלעטער xvii, ניו יארק: 1941, זז' 92, באתר היברובוקס; אלא שלא ניתן למצוא את המאמר בכתב העת.
↑  שני העמודים הראשונים של המאמר (עמ' 104–105) לא נסרקו.
| --- | --- |
ערך טוב: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264929905171  BnF: cb127641511 (data)  GND: 1020700653  ISNI: 0000 0001 1026 7540  LCCN: nr94009338  NKC: zmp2016932780  NTA: 071177531  SUDOC: 17798659X  Trove: 912438  VcBA: 495/211933  VIAF: 51816638   WorldCat (עם VIAF): 51816638