stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסה קורדובה
הערות שוליים

↑  Левски подписа нов договор с Хосе Кордоба באתר הרשמי של לבסקי סופיה, 5 באפריל 2022 (בבולגרית)
| נבחרת פנמה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קורדובה •  4 אד. אנדרסון •  5 אייארסה •  6 מרטינס •  7 רודריגס •  8 קראסקייה •  9 גררו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 ולץ' • 15 דוויס • 16 הארווי • 17 פחארדו • 18 ולנסיה • 19 אי. אנדרסון • 20 קאמינגס • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 פאריניה • 25 מילר • 26 לניס • מאמן: כריסטיאנסן |  1 מחייה •  2 בלקמן •  3 קורדובה •  4 אד. אנדרסון •  5 אייארסה •  6 מרטינס •  7 רודריגס •  8 קראסקייה •  9 גררו •  10 ברסנאס •   11 דיאס •  12 סאמודיו • 13 גונדולה •  14 ולץ' • 15 דוויס • 16 הארווי • 17 פחארדו • 18 ולנסיה • 19 אי. אנדרסון • 20 קאמינגס • 21 יאניס • 22 מוסקרה • 23 מורייו • 24 פאריניה • 25 מילר • 26 לניס • מאמן: כריסטיאנסן | פנמה |
זוהר גלילי

זוהר גלילי (נולד ב-19 באוגוסט 1966) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בעבר שהתמחה בסגנון הגב. הוא השחיין הראשון בישראל ששחה 100 מטר גב מתחת לדקה בבריכה אולימפית.
ביוגרפיה

זוהר גלילי נולד וגדל בקיבוץ איילת השחר. בגיל 15 עבר עם משפחתו לחופית ושם החל להתאמן לראשונה בהדרכתו של שמריהו נאבל במשך כשנה. לאחר מכן, עבר לגבעת חיים והתאמן בקבוצת השחייה של הפועל גש"ם בהדרכתו של גרשון שפע.
ביוגרפיה > 1984

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט בסוף חודש אוגוסט 1984 זכה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:15.10 דקות, אחרי טל משקיף (2:13.69 דקות) ולפני יזהר שנהר (2:16.50 דקות). במשחה ל-100 מטר גב הוא קבע בשלב המוקדמות שיא ישראלי חדש של 1:01.85 דקות, אך הפסיד במשחה הגמר למשקיף שזכה במדליית זהב בשיא ישראלי חדש של 1:01.55 דקות. במסגרת משחה שליחים 4x100 מטר מעורב הוא שחה את סגנון הגב וקבע שיא ישראלי חדש של 1:00.48 דקות, שיפור לשיאו הטרי של משקיף.
ביוגרפיה > 1985 > המכביה ה-12

בתחרויות השחייה של המכביה ה-12 שנערכו באוניברסיטת תל אביב ביולי 1985 סיים במקום רביעי בתוצאה של 1:01.95 דקות
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1985 זכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:01.34 דקות, לפני טל משקיף (1:02.01 דקות) וערן גרומי (1:02.21 דקות) ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:13.93 דקות, לפני גרומי 2:15.72 דקות ומשקיף (2:18.27 דקות). כשחיין ראשון במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש נוסף של 1:01.29 דקות.
ביוגרפיה > 1986

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1986 זכה ב-3 מדליות אישיות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:00.75 דקות, שיפור לשיאו בן ה-4 חודשים של ערן גרומי (1:00.93 דקות), לפני גרומי (1:01.91 דקות) וטל משקיף (1:02.69 דקות), מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:13.16 דקות, אחרי גרומי (1:12.08 דקות) ולפני משקיף (2:17.18 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר פרפר, אחרי חן שכטר ממכבי תל אביב (2:10.78 דקות) וגרומי (2:12.53 דקות).
ביוגרפיה > 1987

בתחרות שמונה האומות שנערכה באנטוורפן, בלגיה ביולי 1987 זכה במדליית ארד, במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, ביחד עם אייל שטיגמן, נדב שנל ורזיאל רימר בתוצאה של 3:56.92 דקות. כשחיין ראשון הוא קבע תוצאה של 1:00.29 דקות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:10.85 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:01.34 דקות.
ביוגרפיה > 1987 > השחיין הישראלי הראשון ששחה 100 מטר גב מתחת לדקה

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בווינגייט באוגוסט 1987 זכה במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:11.25 דקות, אחרי ערן גרומי שקבע שיא ישראלי חדש של 2:08.45 דקות, שיפור לשיא של גלילי (2:10.13 דקות). הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 59.95 שניות, בשלב המוקדמות ובכך היה לשחיין הראשון בישראל ששחה משחה זה מתחת לדקה. הוא לא התייצב למשחה הגמר כמו שחיינים רבים אחרים שהחרימו את משחי הגמר. המחאה הייתה כנגד החלטת איגוד השחייה לבטל את הניקוד הקבוצתי. בגמר עצמו שבר לו גרומי את השיא והעמיד אותו על 59.90 שניות.
ביוגרפיה > 1989

בתחרות שמונה האומות שנערכה בקיאסו, שווייץ בתחילת יולי 1989 סיים במקום שמיני בכל שלושת המשחים בהם השתתף, במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:03.93 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:20.11 דקות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:12.02 דקות.
חיים אישיים > קריירה כמאמן שחייה

לאחר שפרש משחייה תחרותית למד גלילי במכללה האקדמית בווינגייט והוכשר כמאמן שחייה. הוא עבד בתחילת דרכתו כמאמן שחייה בהפועל גליל עליון בצוותא עם נדב שנל ואחר כך עבר להתגורר בקיבוץ ניר אליהו ולאמן את בקבוצת השחייה של הפועל הוד השרון בית ברל (ה.ה.ב.ב). כיום, הוא מאמן ראשי ומנהל מקצועי באגודת השחייה הפועל עירוני הוד השרון אותה הקים בשנת 2006 ומאמן שחייני מאסטרס בבית ברל.
בין השחיינים שאימן וטיפח במשך השנים ניתן למנות את השחיינים האולימפיים: גל כהן גרומי. נוסף להם הוא אימן את מיכל ליברמן, ערן זוסמן, אלון שמי, אוריאן גבלן ועוד.
חיים אישיים > אופנועי שטח

הוא עוסק בענף אופנועי שטח בו זכה באליפות ישראל באנדורו ב-2002, ובענף האופניים כחלק מבוחני שטח של עיתון M.B.A במהדורתו הישראלית.
חיים אישיים > אופני שטח

בשנת 2010 החל להתמקצע באופני הרים וזכה באליפות ישראל למאסטרס לגיל 40 ומעלה באופני קרוס קאנטרי (Cross Country, XC).
חיים אישיים > Epic Israel

גלילי זכה בשנת 2019 באליפות Epic Israel בקטגוריית גראנד מאסטרס לגיל 50 ומעלה.
הערות שוליים

↑  אלכס פרסלמן, "מלכת הבריכה" הגיעה לסוף הדרך, מעריב, 23 באוגוסט 1984
↑  אלכס פרסלמן, בבוקר: זוהר גלילי בערב: טל משקיף, מעריב, 21 באוגוסט 1984
↑  אלכס פרסלמן, רביעיית יזרעאל שיפרה השיא במשחה המעורב, מעריב, 22 באוגוסט 1984
↑  אלכס פרסלמן, טרגדיה ישראלית בבריכה אמריקנית, מעריב, 18 ביולי 1985
↑  עמי כברי, גלילי החזיר לעצמו השיא ב-100 גב, מעריב, 22 באוגוסט 1985
↑  עמי כברי, גלילי: שוב מציל תורן, מעריב, 23 באוגוסט 1985
↑  אלכס פרלסמן, חן שכטר - זהב עם יד אחת, מעריב, 7 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, שיא ישראלי כמתנת פרידה מהחברים, מעריב, 8 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, אליפות השחייה - כל התוצאות, מעריב, 8 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, זוהר בריכה - גלילי שבר השיא ב-100 גב, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  סוף השבוע בבריכה, מעריב, 10 באוגוסט 1986
↑  אלכס פרלסמן, גרומי:פרפר על הגב, מעריב, 28 באוגוסט 1987
↑  אלכס פרלסמן, השחיין ערן גרומי - מגדלור במים עכורים, מעריב, 30 באוגוסט 1987
זכויות להט"ב בנורווגיה

| --- | --- |

נורווגיה
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1972
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה בשינוי מגדר מאז 2016 ללא חיוב הערכה פסיכיאטרית או פסיכולוגית, אבחון או כל סוג של התערבות רפואית
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת
 הגנה מפני אפליה:  הגנה מוחלטת מפני אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בנישואים חד-מיניים מאז 2009
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד מיניים מאז 2009
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
זכויותיהם של לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בנורווגיה כמו בשאר מדינות סקנדינביה, מוגדרות מהמתקדמות ביותר בעולם. בשנת 1981 הפכה נורווגיה לאחת המדינות הראשונות בעולם שחוקקו חוק נגד אפליה הכולל במפורש נטייה מינית. אימוץ, נישואים חד מיניים והפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות הפכו לחוקיים מאז 2009. בשנת 2016, נורווגיה הפכה למדינה הרביעית באירופה שהעבירה חוק המתיר את החלפת מגדרם החוקי של טרנסג'נדרים רק על בסיס הגדרתם העצמית ללא חיוב הערכה פסיכיאטרית או פסיכולוגית, אבחון או כל סוג של התערבות רפואית.
בדומה לשאר המדינות הנורדיות, נורווגיה מכונה לעיתים קרובות כאחת המדינות הידידותיות ביותר ללהט"ב בעולם. חמישה סקרים שונים שנערכו על ידי "Gallup Europe", "Sentio", "Synovate MMI", "Norstat" ו-"YouGov" בשנים 2003, 2005, 2007, 2008, 2012 ו-2013 הגיעו למסקנה כי 61%, 63%, 66%, 58%, 70% ו-78%, בהתאמה, מהאוכלוסייה הנורווגית תמכה בחוקי נישואין המוגדרים כנייטרליים מבחינת מגדרם של בני הזוג.
במאי 2015, "PlanetRomeo", רשת חברתית להט"ב, פרסמה את אינדקס האושר הראשון שלה (GHI). גברים הומוסקסואלים מלמעלה מ-120 מדינות נשאלו על איך הם מרגישים לגבי השקפת החברה כלפי הומוסקסואליות, איך הם חווים את הדרך שבה הם מיוחסים על ידי אנשים אחרים ועד כמה הם מרוצים מחייהם. נורווגיה דורגה במקום השני, מעט מעל דנמרק במקום השלישי ומתחת לאיסלנד במקום הראשון.
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בין גברים הפכה לחוקית בנורווגיה מאז 1972, בעוד הומוסקסואליות בין נשים לא הופללה מעולם. גיל ההסכמה הושווה באותה שנה לזוגות הומוסקסואלים והטרוסקסואלים כאחד - 16 שנים.
הכרה במערכות יחסים חד מיניות

נורווגיה התירה איחוד אזרחי (השווה במעמדו החוקי לנישואים) לזוגות חד-מיניים  ב-1 באוגוסט 1993. החוק הוצע ב-11 בינואר 1993 על ידי המשרד לענייני ילדים ומשפחה. הוא קיבל את אישור הסטורטינג ב-29 במרץ. מלך נורווגיה האראלד החמישי נתן את הסכמתו המלכותית לחוק ב-30 באפריל, והחוק נכנס לתוקף ב-1 באוגוסט. נורווגיה הפכה למדינה השנייה בעולם שמספקת צורה כלשהי של הכרה לזוגות חד מיניים, אחרי דנמרק שיישמה חוק שותפות רשומה ב-1989.
ב-18 בנובמבר 2004, שני חברי פרלמנט מהמפלגה הסוציאליסטית הציגו הצעת חוק לביטול חוק השותפות הרשומה הקיים, והפיכת חוק ההכרה בנישואים לנייטרלי מבחינת מגדרם של בני הזוג. המהלך בוטל והוחלף בבקשה שהקבינט יבדוק את הנושא. הקבינט השמרני של אז לא בדק את הנושא. עם זאת, הקבינט השני של סטולטנברג הכריז על אקט נישואין משותף ומאוחד כחלק ממסמך היסוד שלו, הצהרת סוריה מוריה. שימוע פומבי נפתח ב-16 במאי 2007.
ב-29 במאי 2008, סוכנות הידיעות "AP" דיווחה כי שתי מפלגות אופוזיציה נורווגיות יצאו בעד הצעת החוק החדשה, מה שמבטיח את העברתה בסטורטינג. לפני כן, היו מספר חילוקי דעות עם חברי קואליציית שלוש המפלגות הנוכחית בשאלה האם יש להצעת החוק מספיק קולות לעבור.
ב-14 במרץ 2008 הציעה ממשלת נורווגיה הצעת חוק לנישואים אשר תעניק לזוגות לסביות והומוסקסואלים את אותן הזכויות כגון להטרוסקסואלים, לרבות חתונות דתיות (אם הכנסייה תבחר בכך), אימוץ והריונות בסיוע (הפריה חוץ-גופית). הדיון הראשון בפרלמנט נערך ב-11 ביוני 2008, שם אושרה הצעת החוק ברוב של 84 קולות מול 41 בעוד החקיקה החדשה הפכה את ההגדרה של נישואים אזרחיים לנייטרליים מגדריים. לשכת המחוקקים העליונה של נורווגיה (Lagtinget) העבירה את הצעת החוק בהצבעה של 23 מול 17. מלך נורווגיה העניק הסכמה מלכותית לאחר מכן להצעה בעודה נכנסה לתוקף ב-1 בינואר 2009. בכך, הפכה נורווגיה למדינה השישית בעולם אשר מכשירה נישואים חד-מיניים בשטחה לאחר הולנד, בלגיה, ספרד, קנדה ודרום אפריקה.
לפני כניסתו לתוקף של חוק ההכרה בנישואים חד-מיניים, חוק השותפות הרשומה היה בתוקף מאז 1993 אשר העניק זכויות נישואים רבות לזוגות חד מיניים, רק מבלי להכיר בשותפות כנישואים (אשר היווה את נורווגיה כמדינה השנייה בעולם המכירה בשותפויות רשומות עבור זוגות חד מיניים לאחר דנמרק השכנה). משנת 1991, חיים משותפים חד מיניים לא רשומים הם הוכרו על ידי המדינה למתן זכויות מוגבלות, בהן החשבה כמקורבים להחלטות רפואיות, ובמקרה של מוות שלא כדין של אחד מבני הזוג היה זכאי השותף השני לפיצויים.
בשנת 2014, המועצה הלאומית של כנסיית נורווגיה הצביעה נגד הצעה לקיים נישואים חד מיניים בכנסיותיה. עם זאת, בשנת 2015, הפכה את החלטתה והצביעה להכרה בקיום נישואים חד מיניים בכנסיות שלה. ההחלטה אושררה בכנס השנתי ב-11 באפריל 2016.
הורות ואימוץ

זוגות חד מיניים נשואים רשאים לאמץ על פי החוק הנורווגי. אימוץ חורג של ילד של בן או בת הזוג מותר לשותפים רשומים מאז 2002. זכויות אימוץ מלאות הוענקו לזוגות חד מיניים בשנת 2009 לאחר כניסתו לתוקף של חוק ההכרה בנישואים חד-מיניים אשר התיר אימוץ משותף. בנוסף, לזוגות לסביות ישנה גישה להזרעה מלאכותית. על פי החוק, כאשר אישה הנשואה לאישה אחרת או בקשר יציב עם אישה אחרת נכנסת להריון באמצעות הזרעה מלאכותית, יהיו לבת הזוג השנייה את כלל הזכויות וחובות ההורות.
הגנה מפני אפליה

בשנת 1981, נורווגיה הפכה למדינה הראשונה בעולם לחוקק חוק למניעת אפליה נגד להט"ב על ידי תיקון סעיף 349א לחוק העונשין שלה, אשר אסר על אפליה על רקע נטייה מינית במתן סחורות או שירותים וגישה למפגשים ציבוריים. באותה שנה תוקן סעיף 135א לחוק העונשין כדי לאסור דברי שטנה בשל נטייה מינית. המדינה אסרה על אפליה על רקע נטייה מינית בתעסוקה מאז 1998. מאז 2013, ישנו חוק האוסר על אפליה על בסיס זהות מגדרית וביטוי מגדרי, בעוד נורווגיה היא מוגדרת כאחת המדינות הבודדות בעולם שמגינות באופן מפורש על אינטרסקסים מפני אפליה. סעיף 5 לחוק על איסור אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי, שנחקק ב-2013, קובע כדלקמן:,
חל איסור על אפליה על רקע נטייה מינית, זהות מגדרית או ביטוי מגדרי. האיסור יחול על אפליה על רקע ממשי, משוער, נטייה מינית קודמת או עתידית, זהות מגדרית או ביטוי מגדרי. "אפליה" משמעה יחס שונה ישיר ועקיף שאינו כדין, [...], והנובע מנטייה מינית, זהות מגדרית או ביטוי מגדרי.
הגנה מפני אפליה > דברי שנאה על רקע הסתה ואלימות

על פי סקר משנת 2013 שכותרתו "נטייה מינית ותנאי חיים" מאוניברסיטת ברגן, תשעה מתוך עשרה נשאלים המוגדרים כחלק מקהילת הלהט"ב, דיווחו שלא נחשפו לאפליה או הטרדה במקום עבודתם בעוד כי רק מיעוט קטן ציינו כי הותקפו פיזית. התאבדויות בקרב להט"ב ירדה משמעותית מאז שנות ה-90. אף על פי כן, בנים הומוסקסואלים דיווחו על מופע גבוה פי שישה של בריונות בבתי ספר מאשר כלפי בנים הטרוסקסואלים.
לפי מחוז משטרת אוסלו, 238 פשעים על רקע הטיה התרחשו באוסלו בשנת 2018, מתוכם 20 אחוז קשורים למעמד להט"ב; השאר נוגע למוצא אתני (57%), דת (17%), נכות (3%) או אנטישמיות (3%).
המכון הנורווגי למחקר חברתי דיווח בשנת 2019 כי חברי קהילת הלהט"ב היו בסיכון גבוה יותר לחוות דברי שטנה בעוד 15% מהמשיבים דיווחו שהיו יעד לאיומים אישיים, בעיקר באינטרנט, לעומת 4% בקרב האוכלוסייה הכללית. בנובמבר 2020, הסטורטינג תיקן את חוק דברי השטנה במדינה כדי להגן על אנשים ביסקסואלים וטרנסג'נדרים בעוד כי תוכנו כלל הגנה על הומוסקסואלים ולסביות מאז 1981.
שירות צבאי

לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בכוחות המזוינים של נורווגיה לצד הגנות מפני אפליה מאז 1979.
זהות מגדרית

ב-18 במרץ 2016, ממשלת סולברג הציגה הצעת חוק להתרת שינויים מגדריים משפטיים ללא כל צורה של הערכה פסיכיאטרית או פסיכולוגית, אבחון או כל סוג של התערבות רפואית, על ידי אנשים בני 16 לפחות. קטינים בגילאי 6 עד 16 יכולים לעבור תהליך זה לצד ליווי הורים בהסכמה. הצעת החוק אושרה בהצבעת רוב של 79–13 בפרלמנט ב-6 ביוני, הוכרזה ב-17 ביוני ונכנסה לתוקף ב-1 ביולי 2016. חודש לאחר כניסת החוק לתוקף, כ-190 אנשים הגישו בקשה לשנות את מינם.
אינטרסקס

תינוקות אינטרסקסים (בעלי מאפייני מין זכרים ונקביים כאחד) בנורווגיה עשויים לעבור התערבויות רפואיות כדי לשנות את מאפייני המין שלהם. ארגוני זכויות אדם רואים יותר ויותר בניתוחים אלה לקויים, אשר לטענתם, יש לבצעם רק אם הפונה הוא מסכים לביצוע הניתוחים. סקר משנת 2019 מבית החולים האוניברסיטאי באוסלו הראה כי שניים מתוך שלושה אנשי מקצוע רפואיים היו מוכנים לבצע ניתוחים אלה, וההורים תמכו באופן כללי במהלך.
במרץ 2019, המנהלת הנורווגית לענייני ילדים, נוער ומשפחה פרסמה שני דוחות, הממליצים לדחות התערבויות רפואיות אלה בקטינים אינטרסקסים עד שיוכלו להסכים לביצועם.
טיפול המרה

בשנת 2000, האגודה הפסיכיאטרית הנורווגית הצביעה ברוב מכריע עבור הצהרת העמדה לפיה "הומוסקסואליות אינה הפרעה או מחלה, ולכן אינה יכולה להיות כפופה לטיפול. יש להתייחס ל-'טיפול' שמטרתו היחידה לשנות נטייה מינית הומוסקסואלית להטרוסקסואלית כרשלנות אתית, שאין לה מקום במערכת הבריאות".
החל מדצמבר 2019, הסטורטינג הוא שוקל על חקיקת איסור על קיום טיפול המרה בחוק.
בריאות ותרומת דם

באוקטובר 2016, שר הבריאות והשירותים, בנט הואי, הודיע כי התרופה "PrEP" למניעת מחלת ה-HIV, תוצע בחינם כחלק ממערכת הבריאות של נורווגיה. בכך, הפכה נורווגיה למדינה הראשונה בעולם אשר מציעה את התרופה בחינם לאזרחיה.
בנורווגיה, כמו במדינות רבות נוספות, גברים המקיימים יחסי מין עם גברים (MSM) לא הורשו בעבר לתרום דם. ביוני 2016, המנהלת הנורווגית לבריאות ורווחה הודיעה כי תסיים את תוקף האיסור, ותיישם במקום זאת תקופת דחייה של 12 חודשים, לפיה "MSM" יותרו לתרום את דמם בתנאי שלא קיימו יחסים במשך כשנה. תקופת הדחייה החדשה יושמה ב-1 ביוני 2017.
תנאי מחיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – מצעד הגאווה בלפלנד
נורווגיה מוגדרת כמדינה ידידותית מאוד עבור אזרחי להט"ב בעולם, בעוד את הקהילה הפתוחה ביותר ניתן למצוא בעיר הבירה, אוסלו, בה ממוקמים אירועים ומקומות רבים ידידותיים ללהט"ב, בהם גביע הספורט "Raballder" ומצעד הגאווה של אוסלו (הידוע כפסטיבל). אירועים נוספים כוללים את: "Scandinavian Ski Pride", "Trondheim Pride", ו-"Regnbuedagene" בברגן.
בשנים 2005 ו-2014, אירחה נורווגיה בשטחה את אירועי הגאווה האירופיים "Europride". במהדורתו של מצעד הגאווה בבירה אוסלו לשנת 2019, נרשמה השתתפות של כ-45,000 איש, בעוד כ-250,000 נוספים הוגדרו כמי שהשתתפו וצפו באירוע, על פי המארגנים.
בנורווגיה קיימות עמותות להט"ב רבות, בהן נכללות האגודה "Foreningen for kjønns - og seksualitetsmangfold", שהוקמה בשנת 1950 כארגון הלהט"ב הראשון בנורווגיה, "Queer Youth (Skeiv Ungdom), Gay & Lesbian Health Norway", מרכז השוויון "Likestillingssenteret" ועמותת הטרנסג'נדרים "Forbundet for Transpersoner". קבוצות אלו מציעות באופן שונה קווי סיוע וייעוץ לבני נוער, מקדמות בריאות ומאבק במחלת ה-HIV ודוגלות בזכויות חוקיות שוות עבור זוגות חד מיניים וטרנסג'נדרים נורווגים. בצפון הרחוק של נורווגיה מתקיים מצעד הגאווה בחבל הארץ של לפלנד, אשר מתחלף מדי שנה בין המדינות הסקנדינביות של פינלנד, שוודיה ונורווגיה. במרץ 2019, נורווגיה זכתה בתואר יעד הטיולים הידידותיים ביותר בעולם עבור להט"ב במקום הרביעי לצד דנמרק, איסלנד ופינלנד במקומות העליונים.
בשנת 2015, כלי תקשורת דיווחו כי היו קריאות להעביר תחנת מוניות ליד הכניסה לפאב הלהט"ב הוותיק ביותר באוסלו לאחר שמספר מוסלמים טענו כי תמונות שלהם צולמו בעודם נכנסים לפאב על ידי נהגי מוניות שחנו בתחנה, אשר הופצו מאוחר יותר בקהילות מוסלמיות.
ב-1 בספטמבר 2016, האראלד החמישי, מלך נורווגיה נשא נאום נלהב בעד זכויות להט"ב ברחבי העולם. עד 7 בספטמבר, נאומו זכה לכמעט 80,000 סימוני לייקים בפייסבוק ונצפה יותר משלושה מיליון פעמים בו כלל את המשפט, "הנורווגיות הן בנות שאוהבות בנות, בנים שאוהבים בנים ובנות ובנים שאוהבים זה את זה". ביולי 2020, ממשלת נורווגיה הודיעה כי תעניק עדיפות לפליטי להט"ב לצד נשים וילדים פגיעים הכוללת את העברת הפליטים ממדינת מקלט אחת לאחרת לצורך יישוב קבע. בספטמבר 2020 הודיעה אי מארי אריקסן סורייד, שרת החוץ הנורווגית, כי עיריות פולניות שהציגו בשטחן את הצהרות "אזור חופשי מלהט"ב", ישללו מהן מענקי "EEA" (מענקים המייצגים את התרומות של איסלנד, ליכטנשטיין ונורווגיה לצמצום פערים כלכליים באזור הכלכלי האירופי (EEA) וחיזוק היחסים הדו-צדדיים עם 15 מדינות האיחוד האירופי במרכז ודרום אירופה) בעוד שפולין היא המרוויחה הגדולה ביותר מכספים אלו ועלולה להפסיד מיליוני יורו של סיוע.
טבלת סיכום

| --- | --- |
פעילות הומוסקסואלית חוקית:  (מאז 1972)
גיל הסכמה שווה לזוגות הטרוסקסואלים (16):  (מאז 1972)
חוקים נגד אפליה בתעסוקה:  (מאז 1998)
חוקים נגד אפליה במתן סחורות ושירותים:  (מאז 1981)
חוקים נגד אפליה בכל התחומים האחרים (כולל אפליה עקיפה, דברי שטנה):  (מאז 1981)
חוקים נגד אפליה הכוללים זהות מגדרית:  (מאז 2013)
נישואים חד מיניים:  (מאז 2009)
הכרה בזוגות חד מיניים (איחוד אזרחי, נישואי חוזה, ידועים בציבור):  (מאז 1993)
הורות אוטומטית בתעודות לידה לאחר לידה לשני ההורים:  (מאז 2009)
אימוץ משותף של זוגות חד מיניים:  (מאז 2009)
אימוץ ילד חורג על ידי זוגות חד מיניים:  (מאז 2002)
לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בצבא:  (מאז 1979)
זכות לשינוי מגדר בחוק:  (אין חיוב להערכה פסיכיאטרית, פסיכולוגית או כל סוג של התערבות רפואית מאז 2016)
גישה להפריה חוץ-גופית לזוגות לסביות:  (מאז 2009)
טיפולי המרה אסורים בחוק:  (מאז 2024)
פונדקאות מסחרית לזוגות גברים הומוסקסואלים: (לא חוקי עבור זוגות הטרוסקסואלים גם כן)
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים רשאים לתרום דם: / (לאחר שנה של דחייה מאז 2017)
חוק סחר העבדים 1807

חוק סחר העבדים 1807 (באנגלית: Slave Trade Act 1807) חוק לביטול סחר העבדים, הייתה חקיקה של הפרלמנט הבריטי האוסרת על סחר העבדים באימפריה הבריטית. אף על פי שהוא לא ביטל את העבדות, הוא אכן עודד פעולות בריטיות ללחוץ על מדינות לאום אחרות לבטל את סחר העבדים שלהם.
רבים מהתומכים חשבו כי החוק יביא לסיום העבדות. העבדות על אדמת אנגליה לא נתמכה בחוק האנגלי ועמדה זו אושרה במקרה של סומרסט בשנת 1772, אך היא נותרה חוקית ברוב האימפריה הבריטית עד לחוק ביטול העבדות בשנת 1833.
רקע

מרטין מרדית' קובע כי "בעשור שבין 1791 ל־1800 אוניות בריטיות ביצעו כ-1,340 מסעות לרוחב האוקיינוס האטלנטי, והביאו איתן כמעט 400,000 עבדים. בין 1801 ל־1807 הם העבירו עוד 266,000 עבדים. סחר העבדים האטלנטי נותר אחד העסקים הרווחיים ביותר של בריטניה." לפי הערכות נוספות, בין 1662 לבין 1807 אוניות השייכות לבריטניה ולקולוניות שלה רכשו כ-3.4 מיליון עבדים אפריקאים. מתוכם כ-2.9 מיליון שרדו את "מסע הביניים" ונמכרו לעבדות במדינות אמריקה הדרומית והצפונית. How did the slave trade end in Britain? | Royal Museums Greenwich, www.rmg.co.uk (באנגלית)
על ידי החוקים נגד עבדות בשנת 1793, ביטל הפרלמנט של קנדה העליונה בצפון אמריקה הבריטית את סחר העבדים.
הקמת האגודה לביטול סחר העבדים

ב-1783, 300 קווייקרים מאזור לונדון הגישו לפרלמנט הבריטי עצומה חתומה נגד סחר בעבדים. הקווקרים ראו זה מכבר את העבדות כפעולה בלתי מוסרית. והיו כוח מניע חזק בתנועה לביטול העבדות הן בבריטניה והן בצפון אמריקה. עם זאת הקווקרים היו מוגבלים ביכולתם להיבחר לפרלמנט.
תומאס קלארקסון היה מתנגד עבדות שפעל בבריטניה כקמפיינר מרכזי נגד סחר העבדים באימפריה הבריטית. בשנת 1785, בגיל 25, השתתף קלרקסון בתחרות כתיבת מאמרים בלטינית בקיימברידג'. נושא המאמר, היה "האם זה חוקי לשעבד ללא הסכמה?", ושאלה זו הובילה את קלרקסון לתהות בשאלת הסחר בעבדים. הוא קרא כל מאמר שיכל למצוא בנושא, כולל עבודותיו של המורה הקווקרי אנתוני בנזט], וכן תאורים מגוף ראשון של סחר העבדים האפריקאי כמו מסעותיו של הגאוגרף פרנסיס מור על תוך חלקיה הפנימיים של אפריקה. לאחר שזכה בפרס בתחרות, קלרקסון חווה את מה שתיאר כ'התגלות רוחנית מאלוהים',והגיע למסקנה שעליו להקדיש את חייו למאבק למען ביטול הסחר בעבדים. קלארקסון תרגם את המאמר מלטינית לאנגלית כדי שקהל רחב יותר יוכל לקרוא אותו, ופרסם אותו בשנת 1786 בשם as An essay on the slavery and commerce of the human species, particularly the African, translated from a Latin Dissertation ומאמר זה זכה לפרס מטעם אוניברסיטת קיימברידג'. המאמר היה בעל השפעה, והוביל לכך שקלארקסון נפגש עם תומכים אחרים במאבק נגד העבדות, שחלקם כבר פעלו בתחום. אלו כללו אנשים בעלי השפעה כמו James Ramsay ו־Granville Sharp, קווייקרים רבים ופעילים נוספים. התנועה צברה כוח מזה מספר שנים לאחר שנוסדה בידי קווייקרים מבריטניה ומארצות הברית, וכן תמיכה של זרמים אחרים כמו מתודיסטים ובפטיסיטים.
ב-1783 החל לפעול גם אולאודה אקוויאנו שהיה היה עבד משוחרר שחור שקנה בכספו את חירותו. אקוויאנו יידע פעילי ביטול עבדות כגון גראנוויל שארפ (Sharp) על סחר בעבדים. באותה שנה הוא גם היה הראשון ליידע את שארפ על הטבח בספינת העבדים זונג, מקרה מפתח בהתפתחות התנועה לביטול העבדות, שבו השלכת עשרות עבדים לים נידונה בבית המשפט כתביעת ביטוח על אובדן רכוש. התביעה חשפה כיצד בעלי ספינות זרקו למים עבדים כדי לזכות בכספי ביטוח. בשנת 1786, בלונדון, אקוויאנו החל להיות מעורב בתנועה לביטול העבדות והיה חבר בולט ב"בני אפריקה", קבוצה של 12 גברים שחורים שפעלו לביטולה.
James Oglethorpe (אנ') שהיה נדבן, איש פרלמנט ופעיל החברתי בבריטניה, היה בין הראשונים שניסחו טיעונים בשם הנאורות נגד העבדות. כמייסד של מושבת ג'ורג'יה, הוא אסר על העבדות שם מטעמים הומניטריים. הוא גם טען נגד העבדות בפרלמנט הבריטי. הוא גם עודד את חבריו Granville Sharp (אנ') והאנה מור לתמוך במאבק זה. זמן קצר לאחר מותו, ב-1785, שארפ ומור איחדו כוחות עם ויליאם וילברפורס ואחרים והקימו את Clapham Sect, קבוצת רפורמיסטים נוצרים ששאפו לבטל את העבדות כמו גם רפורמות נוספות.
ב-22 במאי 1787 קמה בלונדון "האגודה להשפעה על ביטול סחר העבדים" (אנ') האגודה כללה את Granville Sharp שכיהן יושב ראש, תומאס קלארקסון, ואת Josiah Wedgwood. האגודה הוקמה ידי קבוצה של פרוטסטנטים אנגלים אוונגליסטים שהיו קשורים בקוויקרים, כדי להתאחד בהתנגדותם המשותפת לעבדות ולסחר העבדים. החברה שלא הייתה בעלת צביון דתי וחבריה היו אנגליקנים שניסו להשפיע ישירות על הפרלמנט.
קלארקסון גם פנה אל ויליאם וילברפורס שהיה אנקליגן וחבר פרלמנט מקושר. וילברפורס היה אחד הפרלמנטרים הבודדים שהביע תמיכה בעצומה הקוויקרית, והוא כבר הציג שאלה לגבי סחר העבדים בפני בית הנבחרים הבריטי ונודע כאחר המתנגדים הראשונים לעבדות בבריטניה.
השפעה על מדינות אחרות

לאחר אימוץ חוק ה-1807, בריטניה השתמשה בהשפעתה ובכוחו של הצי הבריטי הכדי ללחוץ על מדינות אחרות לסיים את סחר העבדים שלהן. כנו כן בריטניה הפעילה לחץ על צרפת ובהמשך גם ארצות הברית להצטרף למאמצי האכיפה נגד אוניות שהובילו עבדים במסגרת סחר העבדים האטלנטי.
1810 נחתמה האמנה האנגלו-פורטוגזית, שגרמה לכך שפורטוגל הסכימה להגביל את סחר העבדים במושבותיה. לדבר זה היה משמעות גדולה בהמשך שכן מושבות פורטוגול אפשרו את היצוא של עבדים במרכז אפריקה. בשנת 1813 אסרה שוודיה את סחר העבדים שלה. ובאמנת פריז משנת 1814, לפיה צרפת סיכמה עם בריטניה כי סחר העבדים "מנוגד לעקרונות הצדק הטבעי", הסכימה לבטל את סחר העבדים תוך חמש שנים. בהסכם האנגלו-הולנדי בשנת 1814 הפסיקה הולנד את הסחר בעבדים שלה, והאמנה האנגלו-ספרדית משנת 1817 קראה לספרד לדכא את הסחר בשנת 1820.
ארצות הברית אימצה את החוק שלה לאיסור יבוא עבדים ב־2 במרץ 1807, באותו חודש ובשנה שבה ננקטה הפעולה הבריטית. הדבר ייצב את ביטול סחר העבדים האטלנטי אך לא שינה את הסחר הפנימי בעבדים. סעיף 1, סעיף 9, לחוקת ארצות הברית, אסר על ביטול סחר העבדים במשך עשרים שנה, עד 1808. החוק המתוכנן התקבל שנה קודם לכן, ועם התמריצים הכלכליים, סחר העבדים הגיע לסופו.