stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית כנסת בית שלום (בודפשט)
תולדות בית הכנסת הישן בלאג'מאנוש (Lágymányos) > תולדות בית הכנסת לאג'מאנוש והקהילה היהודית בדרום בודה

גודלה של הקהילה היהודית בדרום בודה הוכח בבירור בכך שבשנות ה-30 של המאה ה-20 היו ארבעה בתי תפילה בלאג'מאנוש ובקלנפלד, ולכן התעורר הצורך לבנות בית כנסת. בשנת 1936 נמסר בית הכנסת החדש לידי הקהילה. מתחילת שנות ה-40 ירד משמעותית מספרם של חברי בית הכנסת עקב לקיחתם למחנות שירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי) בשנים 1943–1944, בנוסף לתפקידו כבית תפילה, שימש בית הכנסת גם כמקום לימוד של בית הספר היסודי קארוי באראץ'. ב-1944, זמן קצר לאחר הכיבוש הגרמני, (מבצע מרגרטה) השתמשו השלטונות בבית הכנסת כמחסן, ולכן נאלצה קהילת בית הכנסת לקיים תפילות בבניין בית הספר היסודי היהודי ברחוב ואלי. בתקופה זו מילא את תפקידו של הרב ד"ר פאל טקאץ'. בשנים 1944–1945 השתמש הצבא הגרמני במבנה כאורווה. עוצמתם של המאמינים התבטאה בכך שלאחר השחרור, בספטמבר 1945, פתח בית הכנסת שוב את שעריו. סופו של בית הכנסת היה ההלאמה ב-1950. בשנת 1966 רכשה החברה להפצת המדע (TIT) את הבניין. במקום בית הכנסת סידר TIT סטודיו למדעי הטבע. הרכישה שללה מהמבנה לא רק את ייחודו האדריכלי, אלא גם את אופיו הדתי. עבור המספר ההולך ופוחת של המאמינים שימש ועדיין משמש כבית התפילה בניין וילה ישן בכיכר קארוי גאשפאר (Károli gaspár) בבודה, הנקרא כיום בית הכנסת בית שלום.
תולדות בית הכנסת הישן בלאג'מאנוש (Lágymányos) > חנוכת בית הכנסת לאג'מאנוש

בטקס פתיחת בית הכנסת בשנת 1936 התכבדו חברי הקהילה בברכות חגיגיות, של פקידים נחשבים, אדריכלים ומנהיגים דתיים מוכרים. גם נציגי הממשלה, נציגי עיריית בודפשט ונציגי הכוחות המזוינים חלקו כבוד בטקס. בין מנהיגי הקהילה היה "יועץ החצר", שאמו שטרן, נשיא הקהילת היהודית של פשט ונציג המשרד הלאומי של היהודים, אדולף ורטהיימר. נכחו גם נשיא "הקהילה היהודית של בודה", אדולף קריסהבר ועוד. יתר על כן השתתפו גם נשיא המוזיאון והארכיון היהודי-הונגרי ונשיא האגודה הספרותית היהודית-הונגרית. הופיעו גם שניים מחברי הבית העליון היהודים של הפרלמנט ההונגרי ינה וידה ושאנדור פלייסיג, בין נכבדי החיים הציבוריים השתתפה "התאחדות לוחמי החזית הלאומית", ולאירוע הגיעו גם נציגי הצופים היהודים. המקהלה המשולבת של בתי הכנסת בבודה, בראשות איגנץ אלפאר, שרה פרקי תהילים באירוע. שאנדור סירוטה, חזן ראשי, וארנולד פרלמן, חזן המחוז, השמיעו תפילות. את נאום הפתיחה נשא ד"ר הרב ארנולד קיש, הרב הראשי המוביל של בודה, ולאחר מכן ד"ר הרב אימרה בנושופסקי, הרב הראשי, הדליק את נר התמיד. נשא דברים גם הרב הראשי של בית הכנסת ברחוב ז'יגמונד, ד"ר הרב פאל וידור ספרי התורה הובאו לבית הכנסת מבית כנסת אחר. הטקס הסתיים בשירת ההמנון הלאומי.
תולדות בית הכנסת הישן בלאג'מאנוש (Lágymányos) > חנוכת בית הכנסת החדש בית שלום

בית הכנסת בית שלום המשופץ והמורחב נחנך ב-27 במרץ 2012 במסגרת חגיגית. בטקס השתתפו, אילן מור, שגריר ישראל בהונגריה, וטמאש הופמן (פוליטיקאי). במשך 80 שנים בחיי יהודי בודפשט (אחרי השואה), לא קרה שקהילה הזדקקה להרחבת מקום התפילה. שיפוץ בית הכנסת לא היה מתאפשר ללא תמיכת עיריית אויבודה (Újbuda), הקהילה היהודית ואנשים פרטיים. פטר פלדמייר וגוסטב זולטאי, נשיא ומנכ"ל התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה, הרב הראשי הלאומי בדימוס יוז'ף שווייצר, וברוך אוברלנדר, רבה של תנועת חב"ד, היו בין המשתתפים בחנוכת בית הכנסת. הקרדינל פטר ארדו, נשיא ועידת הבישופים ההונגרים הקתולים, השתתף בטקס כנציג העולם הנוצרי. לפני החנוכה הרשמית, החגיגית, ב-24 במרץ 2012, התקיימה בבית הכנסת גם קביעת מזוזה, שגם אותה ערכה הקהילה בפאר חגיגי.
תולדות בית הכנסת הישן בלאג'מאנוש (Lágymányos) > בית הכנסת בית שלום המשופץ

הקהילה החליטה לשפץ את בית הכנסת בשנת 2009. התמיכה הכספית בהרחבה ניתנה על ידי כספי מענקים ותרומות. הבנייה ארכה כחצי שנה ושילשה את החלל הפנימי, ויצרה את הסביבה המתאימה לתוכניות חינוכיות ותרבותיות.
חיי דת בבית הכנסת > זמני תפילה

בבית הכנסת מתקיימות תפילות בימי חול שבת וחגים.
חיי דת בבית הכנסת > לימוד תלמוד

אפשר ללמוד תלמוד באינטרנט בהרצאתם של זולטאן רדנוטי והרב אישטוון דרוואש בקישור זה.
חיי דת בבית הכנסת > יסודות היהדות

בבית הכנסת מקיים הרב זולטאן רדנוטי הרצאות על הדת היהודית, התרבות והמסורת היהודית לפי תוכנית לימודים למתעניינים בימי ראשון מסוימים בין השעות 18:00–19:30.
חיי דת בבית הכנסת > לימוד הלכה

לאחר תפילת שבת בבוקר, מתקיימים לימודי הלכה יהודית בהונגרית, בראשות הרב הראשי זולטן רדנוטי.
חיי קהילה בבית הכנסת > קורס שפה

בבית הכנסת בית שלום ניתן ללמוד גם עברית מודרנית למבוגרים. הקורס מתקיים בימי שלישי, במקביל, בשתי רמות: קבוצות מתחילים ובינוניים. לימוד עברית מתאפשר על ידי הרב זולטאן רדנוטי והמורה ללשון אירן קנדה-וואשה. ילדים יכולים לקחת חלק בלימוד השפה באמצעות משחקים בכל יום שישי.
ראו גם

רשימת בתי הכנסת בהונגריה
ג'ובר

| --- | --- |

מפת הרשויות המקומיות המסונפות לדמשק
 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז דמשק
 ערים ברשות המקומית:  דמשק
 גובה:  680 מטרים
 קואורדינטות:  33°31′00″N 36°19′00″E﻿ / ﻿33.51666667°N 36.31666667°E﻿ / 33.51666667; 36.31666667 
 אזור זמן:  UTC +2
 www.damascus-online.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת  he   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהג'ובר(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהג'ובר tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ג'וֹבָּר (בערבית: جوبر) או ג'ובאר, היא אחת מ-15 הרשויות המקומיות ('בלאדיה') המסונפות לעיר הבירה, דמשק. בעבר הרחוק ג'ובר היה כפר בפאתי דמשק, כיום הוא פרבר של עיר הבירה. הנמצא כ־2 ק"מ צפונית-מזרחית מחומות העיר העתיקה. בפרבר נמצא אתר חשוב ביותר עבור יהודי סוריה, בית כנסת קדום בן אלפיים שנה בשם בית כנסת אליהו הנביא לזכרו של הנביא המקראי אליהו. המקום היה מקום עלייה לרגל יהודי במשך מאות שנים. כיום 93% מפרבר ג'ובר הפך לחורבות בגלל הקרבות ממושכים שנערכו בו בין צבא סוריה לבין קבוצות מורדים שונות החל מפברואר 2013 עד 23 במרץ 2018. ג'ובר היה מקום לחימה קשה ועקשנית במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, כולל מתקפת ג'ובר בשנת 2017 (אנ').
השם ג'וֹבָּר

השם ג'וֹבָּר נובע משיח הדפנה (ער אציל) בה הסתתר נביא האלוהים אליאס. השיח גדל ליד תעלה קטנה ובאר מים ומסביב כל האזור היה שומם. המקום נקרא (ג'בר) השם התפתח לג'ובר. הבאר הזאת נמצאת בתוך בית הכנסת היהודי העתיק שבפרבר. יהודים, מבקרים סורים ומבקרים דיפלומטיים נהגו לפקוד את המקום.
היסטוריה > מאז ומקדם

אחד המקורות הראשונים שהזכירו את קיומו של הכפר הוא התלמוד, הקובע כי הכפר היה אחד מעשרה כפרים שמסביב לדמשק, המאוכלס על ידי יהודים. הרב רפרם בר פאפא מוזכר כמי שהתפלל בבית הכנסת אליהו הנביא בג'ובר.
ג'ובר, היה למעשה הריכוז השני בגודלו של יהודים בעולם אחרי חייבר בימי הנביא מוחמד ובמהלך הכיבושים האסלאמיים של הלבנט, במיוחד בתקופת שלטונו של הח'ליף עומר בן אלח'טאב.[דרוש מקור]
בתקופת ימי הביניים הייתה בג'ובר קהילה יהודית חשובה ביותר שהתקיימה שנים רבות מחוץ לחומות העיר העתיקה של דמשק. מטייל יהודי אנונימי שהגיע כמה שנים לאחר גירוש ספרד בשנת 1522 מצא 60 משפחות יהודיות המתגוררות בכפר ג'ובר, שהיה להן "בית כנסת יפה מאוד". איבן טולון (נפטר 1546) מזכיר כי "ג'ובר הוא כפר יהודי עם נוכחות מוסלמית." ב"כרוניקה "דברי יוסף" של ר' יוסף סמברי שנפטר בשנת 1672 נכתב כי הקהילה היהודית בדמשק התגוררה בעיקר בג'ובר ובשנת 1735 אוכלס הכפר אך ורק ביהודים.
מסמכים מתחילת המאה ה-19 מתארים נכסים בכפר שהיו שייכים לקהילה היהודית הוחכרו לבני קהילות אחרות. בשנת 1839 תואר הכפר כ"ממוקם במקום יפה, פורה וירוק", שהיווה חלק מהגן שמקיף את דמשק. התושבים דווחו כי הם מונים 1,000 נפש ושהם "במצב משגשג נסבל". באותה תקופה אוכלוסיית הכפר הייתה "עברית לחלוטין" ונשלטה על ידי מוסדות יהודיים מקומיים עם "היררכיה מועטה של שליטים ונתינים". בשנת 1840 התחוללה עלילת דם (עלילת דמשק) כנגד היהודים בדמשק וסביבותיה כולל בג'ובר. במהלך ההתפרעויות התנפל המון רב על בית הכנסת בזז אותו והשמיד ספרי תורה שהיו בארון הקודש ותשמישי קדושה. בעקבותיה החלה הגירת היהודים מהכפר ומסוריה בכלל. עם זאת במחצית השנייה של המאה ה-19 תנאי החיים בעיר השתפרו, הוקמו בתי ספר חדשים והייתה סובלנות דתית רבה יותר. בשנת 1860 חיו בעיר דמשק וסביבותיה כ-4,000 יהודים.
ישנם דיווחים סותרים מאמצע המאה ה-19 ואילך על אופן ההתפלגות האתנית דתית של הכפר. בשנת 1839 דווח כי הכפר "מאוכלס כולו על ידי יהודים." מאידך כמה שנים מאוחר יותר בשנת 1847 דווח כי בכפר מתגוררים שלושה עד ארבעת אלפים מוסלמים, למעט משפחה יהודית אחת שדאגה לבית הכנסת, לדברי התייר מר גרהם, "הכפר, האנשים, בית הכנסת והמשפחה המאכלסת אותו, עלובים ואומללים באופן קיצוני." בשנת 1869, אורח שביקר בכפר ובבית הכנסת הישן שאל, בעודו מכיר בקיומו של בית הכנסת הישן, האם הייתה אי פעם נוכחות יהודית קבועה בכפר? בהמשך אותו אורח מדווח שהכפר היה, "אתר נופש מועדף על יהודים עשירים... זה הפארק ובית הקפה שלהם. שם הם מבלים את שעות אחר הצהריים בימים הארוכים של הקיץ שלהם, לעיתים קרובות כל הלילה, תחת גפן ויסמין." פרסום משנת 1874 טוען להפך כי הכפר הוא "בעיקר מושבה של יהודים". סביר להניח כי האוכלוסייה היהודית וודאי התדלדלה, מכיוון שעד 1893 כותב ריצ'רד פרנסיס ברטון "זהו כפר מוסלמי עם בית כנסת המוקדש לאליהו והוא מקום עלייה לרגל ליהודי דמשק". מהדורת 1907 של קוק במדריך לפלסטינה וסוריה נכתב כי "ג'ובר הוא רק כפר מוסלמי." עם זאת, בשנים אלה נמשכו ביקורי היהודים בכפר, ובימי מועדי ישראל התאספו רבים מיהודי דמשק בבית הכנסת כדי להתפלל.
היסטוריה > קבר רבי שמואל אלבז אבוחצירא

רבי שמואל אלבז בן המאה ה-16, אבי שושלת הרבנים אבוחצירא, נקבר בחצר בית הכנסת ג'ובר.
צמוד לבית הכנסת נמצא קברו של רבי שמואל אלבז (רבי שמואל אבוחצירא) אבי משפחת הרבנים אבוחצירא, שנחשב מקום קדוש אף הוא. עד שנת 2012 לא הייתה מצבה במקום, כדי שלא להחשיב את מקום קבורתו יותר מבית הכנסת ושני המקומות עם המסורת הקשורה לאליהו הנביא (משיחת אלישע, והסתתרותו במערה). בביקורו המתוקשר במקום, הרב מאיר גבאי הציב על הקבר מצבה זמנית.
היסטוריה > בין השנים 1948–2011

לאחר הקמת מדינת ישראל, יהודי סוריה התמודדו עם רדיפה ואפליה רבה ביותר כאשר ממשלת סוריה אוכפת עליהם מגבלות מחמירות. לא ניתן היה למכור רכוש יהודי והוא שננטש והוחרם. ערבים פלסטינים השתלטו על הרכוש היהודי ובית הכנסת הישן הוסב לבית ספר לערבים עקורים.
בשנת 2011 הכריז הנשיא בשאר אל-אסד על תוכניות לשיפוץ בית הכנסת בג'ובר. הדבר לא יצא לפועל בגלל מלחמת האזרחים שפרצה בסוריה.
ב־28 ביולי 2010, הכריזה עיריית דמשק על פרויקט שימור במקום ואז הוסרו מספר צלחות לווין של הטלוויזיה על ידי עובדי העירייה שאכפו את פרויקט השימור ברובע.
היסטוריה > מלחמת האזרחים

בתחילת מלחמת האזרחים נפל רובע ג'ובר לידי המורדים, במיוחד לידי לגיון אל-רחמן. בין התאריכים 14 עד 18 ביוני 2017 הפציץ חיל האוויר הסורי את הרובע.
יומיים לאחר מכן, ב־20 ביוני, רובע ג'ובר הותקף על ידי כוחות יבשה ומהאוויר על ידי כוחות חיל האוויר הרוסי. ההתקפות בין שני הצדדים נמשכו עד סוף ספטמבר, אז המתקפה הופסקה, מכיוון שלא היה מנצח ברור. אף על פי שהמורדים המשיכו להגן על ג'ובר, הם למעשה הגנו על שדה חורבות, שכן השכונה הייתה שוממה כי כל האזרחים שנותרו בחיים ברחו מהמקום.
גורלו של בית הכנסת וכל תכולתו המפוארת נותר במחלוקת. במהלך מלחמת האזרחים בסוריה יש המדווחים שבית הכנסת חרב עד היסוד. מאידך מניתוח צילומים שהגיעו בשנת 2014 נראה שלא כל בית הכנסת חרב אלה רק אגף אחד בלבד.
תיאור הרובע ג'ובר > רחובות, מסגדים ושווקים

רחוב חראר מתחיל מכיכר הפרלמנט בצפון ומסתיים מאחורי המוסכים העבאסיים ובאמצעו נמצא "בית הספר היסודי עאישה אל-באוני". הוא נקרא רחוב אל-חראר בהתייחס לנהר חראר, ממנו מתחיל הרחוב בצפון. לאורך הרחוב ישנן חנויות רבות (חנויות מכולת, בשרים וכו').
רחוב ושוק אל-אסמעאי, שהוא הרחוב הראשי והמפורסם ביותר בג'ובר, המהווה שוק ומתחם מגורים בשתי קומות, שבמרכזו כיכר המובילה לארבעה כיוונים. דרך הצד המזרחי ניתן להגיע לרחוב בית הספר ומהצד המערבי של שכונת אל-סאוואן. ניתן להגיע לרחוב אלחרר שמסתיים במסגד ג'ובאר הגדול (מסגד אל-אסמאי נקרא על שם עבד אל-מלכ אל-אסמאי). זהו אחד המסגדים העתיקים ביותר בג'ובר. מאחורי המסגד נמצאו בית הקפה ג'ובר, בו ראש העיר ונכבדי העיר נהגו להיפגש כדי לדון בענייני העיר ולפתור את בעיותיה ובית הקברות הישן. רחוב בית הספר: בקצהו, לכיוון דרום, נמצא בית הספר על שם הג'יהאד הערבי, בית הספר אונרא המיועד לילדי פלסטינים המתגוררים באזור ובהמשך בית הכנסת היהודי (מדווחים כי וורן כריסטופר ביקר בו בשנת 1990 בביקוריו בסוריה כדי לקדם את תהליך השלום).
בג'ובר ישנם מסגדים ומקדשים רבים, והמפורסם שבהם הוא המסגד הגדול של ג'ובאר (אל-אסמעאי), לידו נמצא ההיכל הקדוש והמפורסם אל-עסמאי והמסגד הגדול של איבן אל-וואליד הרמלאת. איבן אל-וואליד, היה בן דודו של הנביא מוחמד. מסגד אמאדיה, שהוא אחד המסגדים העתיקים עם הצריחים הרבים שלו. יש בו שווקים רבים, והחשוב שבהם הוא שוק המנטו, שהוא אחד משווקי המנטו ואו הג'ילבאב (הג'ילבאב היא גלימת בד ארוכה המהווה חלק מלבוש מסורתי של נשים מוסלמיות) החשובים ביותר בדמשק, שמובילות אותו נשים מכל האזורים. בשוק מספר רב של מפעלים המייצרים מנטוסים וסוחרים ותעשיינים בשוק מייצאים את המנטוסים למדינות ערב ולכמה מדינות אירופה. בשוק יש הרבה חנויות, מותגי-על וחנויות של מכשירי חשמל ביתיים וכדומה.
אוכלוסייה

תושבי הרובע הם בעיקר מוסלמים ורק חלק קטן ביותר הן ממשפחות נוצריות. הרובע נחשב לאחד האזורים השמרניים, מכיוון שאנשיו עדיין מחויבים למנהגים ולמסורות שהיו נהוגים בלבנט. רוב הנשים לובשות מנטו או ג'ילבאב (جلباب) ושמלות שחורות. בעבר נשים לבשו גם עבאיה (בערבית: أباءة, عَبَاءَة או عَبَايَة) וחג'אב (حجاب) כיסוי שחור לשמירה על הצניעות בשעה שיצאו לשווקים, במיוחד בדמשק. בין בתים סמוכים הן לובשות כיסוי קליל, קל ללבישה.
בשנת 2008 חיו בג'ובר 300,000 תושבים מרביתם מוסלמים מעט נוצרים אבל אף לא יהודי אחד נשאר בג'ובר.
ראו גם

דמשק
יהדות סוריה
ע'וטה
הערות שוליים

↑  Ross Burns. Damascus: A History, Routledge, 2007. pg. 13. ISBN 0-415-41317-6.
↑  Josef W. Meri. The cult of saints among Muslims and Jews in medieval Syria, Oxford University Press, 2002. Pg. 33. ISBN 0-19-925078-2.
↑  Cyril Glassé, Huston Smith. The new encyclopedia of Islam, Rowman Altamira, 2003. pg. 110. ISBN 0-7591-0190-6.
↑  https://www.bbc.com/news/world-middle-east-43155105
↑  Josef W. Meri. The cult of saints among Muslims and Jews in medieval Syria, Oxford University Press, 2002. Pg. 33. ISBN 0-19-925078-2ISBN 0-19-925078-2.
↑  Berakhot 50a.
↑  Damascus, Jewish Encyclopedia.
↑  Jean Baptiste Labat. Mém. du chevalier d'Arvieux, contenant ses voyages à Constantinople, dans l'Asie, la Syrie, etc, Volume 2, 1735. [University of Lausanne, 18 Sep 2009.] "Il n'est habité que par des juifs sans mêlange d'aucune autre Nation."
1 2  The Christian reformer, or, Unitarian magazine and review, Volume 6, Sherwood, Gilbert and Piper, 1839. [Harvard University, June 17, 2008.] pg. 558.
↑  Damascus affair, Jewish Encyclopedia.
↑  Ross Burns, Damascus: A History, Psychology Press, 2005. עמודים 249-250
↑  Wilson, John. The lands of the Bible: visited and described in an extensive journey undertaken with special reference to the promotion of Biblical research and the advancement of the cause of philanthropy, Volume 2, William Whyte, 1847. [University of Michigan, Nov 8, 2008.] pg. 331.
↑  Josias Leslie Porter. The giant cities of Bashan and Syria's Holy places, T. Nelson, 1869. [University of California, November 27, 2007]. pg. 340.
↑  Isabel Arundell Burton. The life of Captain Sir Richard F. Burton, Volume 1 Chapman & Hall Ltd., Oxford, 1893. [Adegi Graphics LLC, 2006.] pg. 483. ISBN 1-4021-1339-0.
↑  Cook's handbook for Palestine and Syria, Thos. Cook & Son, 1907. [University of Michigan, August 25, 2008]. pg. 232.
↑  Malta Protestant College. Journal of a deputation sent to the East by the committee of the Malta Protestant college, in 1849: containing an account of the present state of the Oriental nations, including their religion, learning, education, customs, and occupations, Volume 2, J. Nisbet and co., 1854. [Harvard University, 20 Dec 2005] pg. 483.
↑  Norman De Mattos Bentwich. A wanderer in the Promised land, Soncino Press, 1932. pg. 234.
↑  ג'ובאר - המקום הקדוש ליהודי סוריה מתוך סדרת כתבות 'האיש שחזר מסוריה', ירחון "משם"
↑  James A. Paul. Human rights in Syria, Middle East Watch. pg. 92.
↑  Zwy Aldouby, Jerrold Ballinger. The shattered silence: the Eli Cohen affair, Coward, McCann & Geoghegan, 1971. pg. 285.
↑  Thousands of years old synagogue in Damascus destroyed. In: Spiegel Online. April 1, 2013
↑  Indiscriminate removal of satellite dishes at Jouber, 28-a de julio 2010.
↑  Convoy of aid to besieged area is attacked in Syria, VOA, June 18, 2017
↑  Syrian regime forces launch assault on Jobar, dozens of casualties. Iraqi News
↑  "The case for Jobar: Syria, synagogues and subterfuge (17 January 2014) | Adam Blitz | The Blogs | The Times of Israel". blogs.timesofisrael.com. נבדק ב-2014-09-25.
↑  Adam Blitz, Who will save the remains of Syria’s ancient synagogue?, Haaretz, 2 June 2014.
כוחות המורדים בג'ובר בשנת 2015
קארוי באל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בספטמבר 1894 ניול, הונגריה 
 פטירה:  17 בספטמבר 1947 (בגיל 53) יוז'פווארוש (רובע 8), הונגריה 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא פנימי, רופא ילדים 
 
קארוי באל (בהונגרית: Baál Károly;‏ ניול, 7 בספטמבר 1894 – בודפשט, 17 בספטמבר 1947) היה דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, רופא פנימי ורופא ילדים, רופא ראשי בסנטוריום, יועץ שר הבריאות, רופא פורץ דרך בתחום הטיפול המתמשך בילדים חולים בסנטוריום הראשון בהונגריה לילדים שפתח בבעלותו ובניהולו.
קורות חיים

קארוי באל נולד במשפחה יהודית כבנם של יוז'ף באל (1860–1943), מפקח רכבת, ושל לאדל פישר (1870–1936). הוא סיים את בחינות הבגרות בבית הספר המלכותי הממלכתי הריאלי בשופרון (1912), ולאחר מכן למד בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא שירת כלוחם במלחמת העולם הראשונה וקיבל מספר עיטורים. ביולי 1914 הצטרף לגדוד חיל הרגלים ה-18 של צבא היבשה, משם הועבר לגדוד הרגלים ה-29, באוקטובר אותה שנה וסיים את בית הספר לקצינים. עם גדוד 306 נשלח לחזית המזרחית הרוסית בינואר 1915. ב-15 בדצמבר אותה השנה הוא סבל מפגיעת ראש קשה ונאלץ לקבל טיפול בבית חולים צבאי במשך שנה. מינואר 1917 היה מפקד בית ההבראה וחנופש לקצינים בקובלנץ. בינתיים, בפברואר 1917, קיבל את התואר שלו.
בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא ברח לווינה, לאחר חזרתו עבד בבית החולים סנט אישטוואן ובבית החולים סנט לאסלו. ב-1929 ייסד את בית ההבראה לילדים היבשוולג', שזכה לתהילה לאומית בניהולו. במאי 1937 העביר את המוסד לשוואבהג' (Svábhegy), שמאז ואילך נשא את השם "הסנטוריום לילדים בשוואבהג' על שם ד"ר באל" (Dr. Baál Svábhegyi Gyermekszanatórium). הוא ערך סיורי לימודים ארוכים מחוץ למולדתו, באוסטריה, אנגליה וצרפת. הוא פרסם מספר רב של מאמרים, בעיקר בתחום רפואת הילדים, בכתבי עת רפואיים. מותו נגרם כתוצאה מפקקת בעורקים הכליליים.
אשתו הייתה אילונה קומור, בתם של מיקשה קראוס ושל פאולינה שיצר, עמה התחתן ב-1926 בסקשפהרוואר. בתו הייתה ד"ר יהודית באל.
לקריאה נוספת

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944, 1990–2002)
De Sgardelli Caesar (1936). A magyar királyi budapesti 29. honvédgyalogezred és a magyar királyi 29. népfölkelő gyalogezred hadtörténeti emlékkönyve. (סיזר דה סגארדלי. ספר הזיכרון להיסטוריה הצבאית של רגימנט חיל הרגלים המלכותי ההונגרי ה-29 של בודפשט ושל רגימנט חיל הרגלים המלכותי ההונגרי ה-29 (1936)
Szentmiklóssy Géza, ed. (1930). A magyar feltámadás lexikona. (לקסיקון התחייה ההונגרית)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a győrszentmártoni izraelita hitközség születési akv. 18/1894. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-05.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 1864/1947. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-05.
↑  "Az ország gyermeküdülőhelye". Pécsi Napló. 1937-05-16. p. 4.
↑  A Svábhegy tetején, Budapest legszebb helyén

nyílt meg az ország legtökéletesebb gyermeküdülőhelye, a dr. Baál-féle Svábhegyi Gyermekszanatórium
↑  "Házasságkötési bejegyzése a székesfehérvári polgári házassági akv. 158/1926. folyószáma alatt". נבדק ב-2022-11-05.
גטו סמביר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה, גרמניה הנאצית 
 מחוז:  סמביר 
 נתונים
 קואורדינטות:  49°31′00″N 23°12′00″E﻿ / ﻿49.5166666667°N 23.2°E﻿ / 49.5166666667; 23.2
 
גטו סמביר (בפולנית: getto w Samborze, באוקראינית: Самбірське гето) היה גטו נאצי שהוקם במרץ 1942 על ידי האס אס בסמביר שבמערב אוקראינה. בין שתי מלחמות העולם סמביר הייתה חלק מהרפובליקה הפולנית השנייה ונכבשה על ידי הורמאכט ב-1941 במסגרת מבצע ברברוסה. על פי מפקד האוכלוסין הפולני ב-1931, היהודים היוו כמעט 29 אחוז מתושבי העיירה, ורובם נרצחו במהלך השואה. אין לבלבל את סמביר עם סטארי סמביר שממוקמת גם היא במערב אוקראינה.
רקע

כאשר הרפובליקה הפולנית השנייה הוקמה בשנת 1918, סמביר וסטארי סמביר הפכו לכפרים בגמינות נפרדות. ב-1932 התחברו המחוזות לאזור מינהלי אחד. האוכלוסייה היהודית גדלה בהתמדה בשנים אלו. השגשוג כלל הקמת בתי ספר חדשים ובהם גימנסיה יהודית וסמינר בית יעקב, וכן מפעלי תעשייה חדשים, איגודים, ארגוני סיוע יהודיים וסניף של הכנסייה הגדולה של אגודת ישראל. יהודים רבים עסקו במסחר, מלאכה וחקלאות. מוסדות התרבות היהודיים כללו ספרייה גדולה ומועדון ספורט. בתאריכים 8–11 בספטמבר 1939 סמביר נכבשה על ידי דיוויזיית ההרים הראשונה של הוורמאכט במהלך המערכה על לבוב. השטח הועבר לברית המועצות בהתאם להסכם הגבול הגרמני-סובייטי שנחתם ב-28 בספטמבר.
לאחר ההשתלטות הסובייטית, היהודים הפולנים העשירים והבינוניים נעצרו על ידי הנ.ק.ו.ד. והוגלו לסיביר יחד עם אינטלקטואלים פולנים נוספים. מספר יהודים פרו-סובייטים קיבלו משרות ממשלתיות. הכלכלה המקומית הולאמה ומאות אזרחים הוצאו להורג על ידי המשטרה החשאית כ"אויבי העם". סמביר הפכה לחלק ממחוז דרוהוביץ' ב-4 בדצמבר
ב-22 ביוני 1941 פלשה גרמניה לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה. במהלך הפינוי של הכלא הפוליטי בסמבור, ירה הנ.ק.ו.ד. בכ-600 אסירים.בגלל מהירות הפינוי כ-80 גופות נותרו לא קבורות. סמביר נכבשה על ידי הוורמאכט ב-29 ביוני. העיר הפכה לאחת מתריסר יחידות אדמיניסטרטיביות של מחוז גליציה - המחוז החמישי של הגנרלגוברנמן שבירתו לבוב.
לאחר הכיבוש נערכו פוגרומים רבים באזור. ב-1 ביולי הרגו לאומנים אוקראינים כ-50–100 יהודים פולנים בסמביר.
הגטו

השלטונות הגרמניים אילצו את כל היהודים המבוגרים לענוד את הטלאי הצהוב. ביולי 1941 הוקם בסמבור יודנראט בפקודה גרמנית, כשיושב ראשו היה ד"ר שמשון שניידשר. בחודשים הבאים גורשו יהודים מכל המחוז לגטו הפתוח בסמבור. ב-17 ביולי, גזר היינריך הימלר על הקמת ה-שוצמאנשאפט מקרב האוקראינים המקומיים. באותו הקיץ החלו להתבצע פוגרומים קטלניים שונים בקרב יהודי העיר. לאחר מכן הוקמה שירות הסדר היהודי בראשות הרמן שטאל. היהודים נצטוו למסור את הפרוות, מכשירי הרדיו, הכסף והזהב שלהם.
בין הלכודים בגטו סמביר היו אלפי פליטים שברחו מהכיבוש הגרמני במערב פולין, וחלקם ניסו לחצות את הגבול לרומניה והונגריה. הגטו עצמו נאטם מבחוץ ב-12 בינואר 1942 . יהודים רבים מהאזור הועברו לגטו עד מרץ 1942 והוטל עוצר שהעבירה עליו היא ירי.
גירושים למחנות ההשמדה וחיסול הגטו

ביולי 1942 החל שלב ההשמדה השני במחנה ההשמדה בבלז'ץ (כ-100 קילומטרים מסמביר). זאת עם תאי גזים חדשים לגמרי הבנויים מלבנים. הגירוש הראשון מהגטו התרחש ב-4–6 באוגוסט עם כ-6,000 איש. כ-600 יהודים נשלחו למחנה הריכוז יאנובסקה הסמוך. מערך הרכבות השני עם 3,000–4,000 יהודים יצא ב-17–18 וב-22 באוקטובר 1942. במקביל לגירוש התרחש גם ירי המוני ביהודים. בינואר 1943 אספו הגרמנים יחד עם משטרת העזר האוקראינית 1,500 יהודים לבורות ירי בסמוך לעיר, ורצחו אותם. במקביל, אלה שעדיין חיו בגטו גססו מרעב וטיפוס.
לאחר החורף הארוך, התרחשו במרץ-אפריל חיפושים, רציחות ורדיפות של יהודים בגטו. בחודשים אלו נמצאו ונרצחו בגטו כ-1,500 יהודים. רוב היהודים נרצחו בבורות ירי. לאחר מכן הגטו לא היה עוד וסמביר הוכרזה כ"יודנריין". הצבא האדום כבש את סמביר כשנה לאחר מכן תוך קרבות קשים עם הגרמנים הנסוגים, בסביבות 7 באוגוסט 1944.
מספר יהודים הצליחו לחפור מנהרה המובילה לביוב מחוץ לגטו ונמלטו אל הפרטיזנים ביער. כמספר גויים מקומיים סייעו לחלק מהבורחים והוכרו כחסידי אומות העולם.
ב-1943 הוציאה להורג המשטרה הנאצית לפחות 27 בני אדם בסמביר בגין ניסיון להסתיר יהודים. בסך הכל שרדו מהגטו כ-160 יהודים, בעיקר בזכות הסתתרות אצל פולנים ואוקראינים בעיירה או באזור הכפרי שמסביב.
לאחר מלחמה

כמה מחברי המינהל האזרחי ומנגנון הביטחון הגרמני של העיירה קיבלו עונשי מאסר. אחרים התחמקו מעונש.
מאז 1991, סמביר היא חלק מאוקראינה הריבונית. בשנת 2000 הופסק הניסיון לשמר את מקום הירי ההמוני ביהודים. בשנת 2019 הושגה עסקה עם הכפר המקומי כדי לאפשר הקמת אנדרטה לזכר הנרצחים.
סלמאן מולא

סלמאן מולא (בערבית: سلمان ملا; נולד ב-7 באוקטובר 1967) הוא ראש המועצה המקומית ירכא.
ביוגרפיה

נולד וגדל בירכא. למד בבית ספר יסודי "אל אמאל" ובתיכון "אחווה" ירכא.
בשנת 1985 התגייס לצה"ל לגדוד חי"ר 299 ושירת כחובש קרבי. לאחר מכן יצא לקורס קצינים עבר למערך הלוגיסטיקה ושימש במגוון תפקידים: קצין לוגיסטיקה בחטיבה המערבית. קצין לוגיסטיקה בחטיבת הערבה. קצין אספקה באוגדת עזה. קצין אספקה באוגדת מילואים. השתחרר מצה"ל בדרגת סגן-אלוף בשנת 2012.
בשנת 1998 למד לתואר ראשון בהמזרח התיכון ולימודי ארץ ישראל באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2007 למד לתואר שני לביטחון לאומי ומינהל ציבורי באוניברסיטת חיפה.
בשנת 2012 למד לימודי תעודת הוראה במכללת אורנים. ולימודי תעודה לנוער בסיכון במכללה האקדמית גליל מערבי.
בשנת 2019 עבר קורס למנהלים במכון אבני ראשה.
בשנים 2013–2019 היה מורה לאזרחות, רכז משמעת וביטחון ורכז אגף שחר בית ספרי. בבית ספר "אחווה" ירכא.
בשנים 2020–2024 שימש מנהל בית ספר "אחווה" ירכא.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול אנואר סלאמה וחמוד מוח'לס וניצח עם 63.8% מהקולות.
הוא נשוי לענת ואב לשבעה. מתגורר בירכא.
הערות שוליים

↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12205, התשפ"ד, 17 במרץ 2024, עמ' 5828
↑  סלמאן מולא נבחר לראש מועצת ירכא, באתר פורטל הכרמל, ‏28 בפברואר 2024