stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש 754
הערות שוליים

↑  אלי אשכנזי, נצרת עילית מתכננת כביש עוקף כפר כנא, באתר הארץ, 11 ביולי 2012
אלי אמינוב, עקיפה מסוכנת, באתר "העוקץ", 8 באוגוסט 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיטר רוט

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1974 (בן 50) בת ים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 סוגה:  רוק
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה, תופים, בס
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 שיתופי פעולה בולטים:  מוניקה סקס, דן תורן, הזבובים, מאור כהן, אריק איינשטיין
 בן או בת זוג:  נטע גרטי (18 במאי 2007–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 peteroth.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
פיטר רוֹט (נולד ב-17 בספטמבר 1974) הוא זמר, גיטריסט, מוזיקאי, פזמונאי, מלחין, מפיק ומעבד מוזיקלי ישראלי. התפרסם לראשונה כחבר להקת מוניקה סקס ואחריה פיתח קריירת סולו משלו לצד הפקה מוזיקלית לזמרים אחרים, ביניהם מאור כהן, אריק איינשטיין, הראל סקעת, שלומי שבת, אלישע בנאי, טל שגב, ברי סחרוף.
ראשית חייו

רוט נולד בבת ים לזוג הורים מוזיקלי ובגיל 11 עבר להתגורר בחולון שם גדל והתחנך. אביו, פאול רוט, שהיה חבר בלהקת פיקוד צפון, לימד אותו לנגן על גיטרה מגיל צעיר. סבו, לסלו רוט, היה מנצח תזמורת רשות השידור בשנים הראשונות להקמתה וכן ניצח על מקהלת צדיקוב. בתיכון נרשם רוט למגמת כדורסל, אך מכיוון שצמיחתו לגובה נעצרה מוקדם מדי עבר למגמת המוזיקה של תיכון קריית שרת בחולון. רוט השתתף במספר להקות נעורים, בהן "ועד הבית", "פידבק" ו"הבן של השכן" שבה היה חבר גם אייל אבן צור, שדרכו הכיר רוט את אחיו של אייל, שחר אבן צור.
להקת "פידבק" זכתה בשנת 1989 במקום הראשון בתחרות הכישרונות "קולות וצלילים" של השבועון "מעריב לנוער", ובמסגרת זו הופיע רוט בטלוויזיה לראשונה.
חיים אישיים

ב-18 במאי 2007 נישא רוט לשחקנית נטע גרטי, ולהם בת ובן.
דיסקוגרפיה

פיטר רוט (2005)
רגעים (במשותף עם אריק איינשטיין) (2006)
שר צ'יזיק (2010)
סינגלים (2020)
דיסקוגרפיה > עם מוניקה סקס

לדיסקוגרפיה המלאה של מוניקה סקס ראו: מוניקה סקס
ולטר נהרינג

| --- | --- |

גנרל ולתר נהרינג (מימין) עם גנרלפלדמרשל ארווין רומל (במרכז) ופריץ ביירליין (משמאל)
 לידה:  15 באוגוסט 1892 שטרצין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  20 באפריל 1983 (בגיל 90) דיסלדורף, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1911–1945 (כ־34 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל השריון (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד דיוויזיית הפאנצר ה-18   מפקד קורפוס אפריקה   מפקד הקורפוס ה-90   מפקד קורפוס הפאנצר ה-24   מפקד ארמיית הפאנצר הרביעית   מפקד קורפוס הפאנצר ה-48   מפקד ארמיית הפאנצר הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון וחרבות   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גנרל ולתֶר נֶהרִינְג (בגרמנית: Walther Nehring;‏ 15 באוגוסט 1892 – 20 באפריל 1983) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

נהרינג נולד ב-15 באוגוסט 1892 בשטרצין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1911 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-152 (מרינבורג ה-8). במלחמת העולם הראשונה לחם במסגרת הרגימנט בחזית המזרחית, ונפצע במהלך הקרבות. בנובמבר 1914 מונה לקצין מטה בגדוד התחלופה הממונע ה-148, ובדצמבר 1914 חזר לרגימנט ה-152. ב-16 ביוני 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט, ובאביב 1916 הועבר לבקשתו לחיל האוויר הקיסרי. לאחר 14 ימים ב-23 ביוני 1916 במהלך תרגיל טיסה התרסק נהרינג, ושבר את לסתו ואולי אף לקה בזעזוע מוח. לאחר החלמתו, מונה למפקד פלוגה 1 (מקלעים) ברגימנט הרגלים ה-22, ולחם עמו חזית המערבית. ב-1 ביולי 1918 נפצע נהרינג באורח קשה מפגיעת כדור בבטנו, ואושפז עד סוף המלחמה בבית החולים. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, אות הפציעה בכסף, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף נהרינג בשנת 1921 לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1923 הועלה נהרינג לדרגת האופטמן, וב-1 באוקטובר 1926 מונה לקצין מטה במטה הכללי. בשנת 1929 הקים נהרינג את היחידה הממונעת הראשונה של הצבא הגרמני, וב-1 במרץ 1932 מונה לקצין מטה במשרד המלחמה. בשלוש השנים הבאות הוא סייע בבניית הטנקים הגרמניים, וב-1 בספטמבר 1934 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1936 יצא נהרינג ללימודים באקדמיה הצבאית בברלין, וב-1 במרץ 1937 הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 באוקטובר 1937 מונה למפקד רגימנט הפאנצר ה-5, וב-1 ביולי 1939 מונה לראש מטה הקורפוס ה-19.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

עם פרוץ המלחמה היה נהרינג ראש מטה הקורפוס ה-19, ולחם עימה במהלך המערכה בפולין כחלק מהארמייה הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון, ובמהלך המערכה על צרפת כחלק מקבוצת הפאנצר קלייסט במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-1 באוגוסט 1940 הועלה נהרינג לדרגת גנרל מיור, וב-26 באוקטובר 1940 מונה למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-18. במהלך מבצע ברברוסה ובמהלך הקרב על מוסקבה פיקד נהרינג על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה חלק מהקורפוס הממונע ה-47 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וב-24 ביולי 1941 קיבל על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בפברואר 1942 הועלה נהרינג לדרגת גנרל לוטננט, וב-9 במרץ מונה למפקד קורפוס אפריקה.
ב-31 באוגוסט 1942 נפצע קשה במהלך קרב עלם חלפה, וב-10 בספטמבר הוטס לגרמניה. ב-15 בנובמבר 1942 מונה למפקד הקורפוס ה-90, שהוטל עליו להחזיק את ראש הגשר הגרמני בתוניסיה. לאחר שנחל כמה הצלחות הועבר נהרינג ב-9 בדצמבר 1942 לעתודת המילואים. ב-9 בפברואר 1943 מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-24 שהיה חלק מפלגת הארמייה לאנץ במסגרת קבוצת ארמיות B. ב-2 באוגוסט 1943 נפצע נהרינג בפעם החמישית, ועל כך קיבל ב-2 בספטמבר את אות הפציעה בזהב. ב-8 בפברואר 1944 קיבל נהרינג על פעולותיו בקרבות תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-2 ביולי 1944 מונה למפקד ארמיית הפאנצר הרביעית שהייתה חלק מקבוצת ארמיות צפון אוקראינה. ב-4 באוגוסט 1944 מונה נהרינג למפקד קורפוס הפאנצר ה-48 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות צפון אוקראינה, וב-15 באוקטובר לאחר שהחלים ממחלה קשה, מונה שוב למפקד קורפוס הפאנצר ה-24 שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה ולאחר מכן חלק מארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות A. ב-22 בינואר 1945 קיבל נהרינג על פעולותיו בקרבות תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-21 במרץ 1945 מונה למפקד ארמיית הפאנצר הראשונה שהייתה חלק מקבוצת ארמיות מרכז בשלזיה העילית, ופיקד עליה עד כניעתו בסוף המלחמה לכוחות האמריקניים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

נהרינג שוחרר מהשבי ב-31 במאי 1948. לאחר שחרורו כתב נהרינג כמה ספרים, והתגורר בדיסלדורף עד למותו ב-20 באפריל 1983.
לואיס פלמה

לואיס אנריקה פלמה אוסגרה (בספרדית: Luis Enrique Palma Oseguera; נולד ב-17 בינואר 2000 בלה סייבה שבהונדורס) הוא כדורגלן הונדורסי המשחק בעמדת קשר כנף בקבוצת אולימפיאקוס מליגת העל היוונית ובנבחרת הונדורס.
קריירת מועדונים

פלמה גדל במחלקת הנוער של וידה. הוא ערך 70 הופעות ליגה במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של הונדורס, בהן הבקיע 23 שערים.
ב-12 בפברואר 2019 הושאל פלמה לריאל מונרכס מה-USL. הוא ערך 13 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-19 בינואר 2022 חתם פלמה על חוזה לארבע שנים וחצי באריס סלוניקי מליגת העל היוונית. ב-14 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-0 לפאס יואנינה במסגרת המחזור ה-23 בליגה לעונת 2021/2022. ב-10 באפריל הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על א.א.ק. אתונה במסגרת הליגה.
ב-30 באוגוסט 2023 חתם על חוזה לחמש שנים בסלטיק מליגת העל הסקוטית.
ב-1 בפברואר 2025 הושאל לאולימפיאקוס עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

פלמה היה חלק מסגל נבחרת הונדורס עד גיל 20 לטורניר גביע העולם עד גיל 20 בשנת 2019.
הוא היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של הונדורס לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שלוש הופעות בטורניר, בהן הבקיע שער אחד.
ב-7 באוקטובר 2021 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונדורס, בתיקו 0-0 נגד נבחרת קוסטה ריקה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2022 - אמריקה הצפונית.
הערות שוליים

↑  Real Monarchs SLC Acquires Luis Palma on Loan from C.D.S. Vida באתר הרשמי של ריאל סולט לייק, 12 בפברואר 2019 (באנגלית)
↑  Ο LUIS PALMA ΣΤΟΝ ΑΡΗ! באתר הרשמי של אריס סלוניקי, 19 בינואר 2022 (ביוונית)
↑  Celtic delighted to sign Honduras internationalist, Luis Palma באתר הרשמי של סלטיק, 30 באוגוסט 2023 (באנגלית)
ברנטפורד (כדורגל)

סמל המועדון הקודם
מועדון הכדורגל ברנטפורד (באנגלית: Brentford Football Club) הוא מועדון כדורגל אנגלי מברנטפורד אשר ברובע האונסלו הלונדוני, המשחק בפרמייר ליג.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-1889. משחקי הבית של המועדון נערכו באצטדיון גריפין פארק עד לעונת 19/20, והחל מעונת המשחקים 20/21 מארח את משחקיו באצטדיון "קומיוניטי פארק". התקופה הטובה ביותר בתולדות המועדון הייתה בשנות ה-30, שבמהלכן שיחק במשך שש עונות רצופות בליגה הבכירה. ברוב השנים שלאחר מלחמת העולם השנייה המועדון שיחק בליגה השלישית והרביעית של הכדורגל האנגלי. המועדון הגיע ארבע פעמים לרבע-גמר גביע ה-FA, ופעמיים לגמר טורניר פרס הפוטבול ליג.
בשנת 2016 חשפה הקבוצה את סמל המועדון החדש אשר שם את ציור הדבורה במרכז, על חשבון סמל מחוז מידלסקס, שמורכב מכתר ושלוש חרבות, וכן ציור הכוורת, שהוסרו מהסמל.
בסיום עונת 2020/2021 העפילה ברנטפורד לראשונה בתולדותיה לפרמייר ליג לאחר שגברה במשחק הפלייאוף 2–0 על סוונסי סיטי. בתום עונת 2021/2022 סיימה במקום ה-13. בעונת 2022/2023 סיימה במקום ה-9.
כינוי הקבוצה

הכינוי של ברנטפורד הוא "הדבורים". הכינוי נוצר בלי כוונה על ידי סטודנטים בשנות ה-90 של המאה ה-19, כשהם נכחו במשחק וצעקו את המשפט "Come on you, Bs" (נשמע כמו המילה Bees שהתרגום שלה הוא דבורים) לעודד את חבר שלהם אשר שיחק בברנטפורד ומאז הכינוי נדבק. עם זאת, דבורה לא הופיעה בסמל המועדון עד שנת 1971.
סגל הקבוצה

נכון ל-6 בפברואר 2025
הערות שוליים

↑  Harris, Jay. "A date error and a four-legged bee - the story of Brentford's badge". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-06-22.
↑  Brentford, premierskillsenglish.britishcouncil.org, ‏2021-07-27 (באנגלית)
↑  Official website of Brentford Football Club - First Team, www.brentfordfc.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2004119878  VIAF: 124691645   WorldCat (עם VIAF): 124691645
שלזוויג-הולשטיין

שלזוויג-הולשטיין (Schleswig-Holstein; לעיתים רחוקות בעברית: שלזיה-הולשטיין) היא אחת מ-16 המדינות המהוות את גרמניה. זוהי אחת המדינות הקטנות בגרמניה, בשטח ובאוכלוסייה כאחד: על פני 15,799 קמ"ר (מקום 12 בגרמניה) מתגוררים (נכון ל-2018) כ-2.9 מיליון תושבים (מקום תשיעי בגרמניה).
גאוגרפיה ואוכלוסייה

שלזוויג-הולשטיין היא המדינה הצפונית ביותר בגרמניה, והיחידה הגובלת בדנמרק. שלזוויג, האזור הצפוני במדינה, עבר במרוצת הדורות פעמים רבות בין גרמניה ודנמרק. במדינה מיעוט פריזי (רוב הפריזים מתגוררים בצפון הולנד) ומיעוט דני, רובו מתגורר לאורך הגבול. החוקה של שלזוויג-הולשטיין מדגישה את האוטונומיה התרבותית של מיעוטים אלו; פריזית ודנית הן שפות רשמיות במדינה (וכמו כן - סקסונית תחתית, השפה המדוברת בסקסוניה התחתונה). הולשטיין, האזור הדרומי של המדינה, בעל רוב כמעט מוחלט של גרמנים. הגבול בין הולשטיין לשלזוויג עובר בנהר האידר (אנ'), והולשטיין נתחמת בדרום על ידי נהר האלבה.
בשלזוויג-הולשטיין שיעור הזרים הנמוך ביותר מבין מדינות מערב גרמניה - 5% בלבד. טורקים מהווים את עיקר הזרים (42,000). בנוסף להם מתגוררים במדינה 14,000 פליטים לשעבר מיוגוסלביה. ב-1996 נערך פיגוע טרור חמור נגד מעון לפליטים בליבק,
בו נהרגו עשרה פליטים ועשרות נפצעו קשה. עד היום לא נמצאו האחראים למעשה.
כ-64% מתושבי המדינה פרוטסטנטים. רק כ-6% קתולים, השיעור הנמוך ביותר בכל מדינות גרמניה.
ערים

בירת המדינה והעיר הגדולה בה היא קיל. עריה של שלזוויג-הולשטיין קטנות, אך לרבות מהן חשיבות היסטורית ותיירותית גדולה, כשבראשן עומדת ליבק, אשר הייתה העיר הראשית של ברית ערי הנזה והעיר השנייה בגודלה בכל גרמניה של סוף ימי הביניים, לאחר העיר קלן.
פלנסבורג (Flensburg), העיר הגדולה הצפונית בגרמניה, שוכנת על הגבול הדני ומהווה את מרכז המיעוט הדני; היא ידועה בגרמניה גם בשל סיבה טריוויאלית למדי: שם נמצא המרכז המנהל את ה"נקודות השחורות" הנצברות על ידי עברייני תנועה; העיר הפכה שם נרדף לנקודות אלו. ערים גדולות נוספות בשלזוויג-הולשטיין הן נוימינסטר (Neumünster) ונורדרשטדט (Norderstedt). למקומות רבים בשלזוויג-הולשטיין שמות דניים לצד השמות הגרמניים, במיוחד לאורך הגבול הדני; לחלק מהמקומות שמות פריזיים. העיר הצפונית ביותר בגרמניה שוכנת על האי זילט שבתחומי שלזוויג-הולשטיין; באופן אירוני היא נקראת וסטרלנד (Westerland, "ארץ המערב"; בפריזית נכתב שם העיר Wäästerlön).
בעיר איטרזן נמצא גן וורדים מהגדולים בגרמניה שהוקם בשנת 1929.
בקרבת ליבק ממוקמת העיירה איסראלסדורף שלמרות שמה אין לה שום קשר לעם ישראל.
פוליטיקה וכלכלה

ראש ממשלת שלזוויג-הולשטיין (נכון ל-2021) הוא דניאל גינתר (Daniel Günther) מהמפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית (CDU) שנבחר ב-2017. כמו כן יש בממשלתו ייצוג למפלגת הירוקים ולמפלגה הדמוקרטית החופשית (FDP).
בשלזוויג-הולשטיין מפלגה ייחודית - איגוד הבוחרים של דרום שלזוויג (אנ') - התומכת במתן אוטונומיה מוגברת למיעוט הדני והפריזי. אחוז החסימה לא חל על המפלגה, בשל היותה מפלגת מיעוט, ולכן היא מיוצגת כיום בלנדטאג של שלזוויג הולשטיין עם 3 מושבים.
שלזוויג-הולשטיין היא מהמדינות החלשות כלכלית במערב גרמניה, בעיקר בשל בידודה הגאוגרפי. שיעור החקלאים במדינה הוא מהגבוהים בגרמניה. שיעור האבטלה במדינה ממוצע (12% נכון ל-2005). אוכלוסיית המדינה גדלה בקצב גבוה יחסית לשאר אזורי גרמניה (כשברובם האוכלוסייה דווקא מתכווצת).
התיירות מהווה מקור הכנסה חשוב בשלזוויג-הולשטיין. לצד ליבק שהוזכרה לעיל, תיירים רבים נוהרים לחופיה ולאייה של המדינה. האי זילט הוא אתר גלישה ושיט אהוב. שלזוויג-הולשטיין היא אחת מארבע המדינות היחידות בגרמניה השוכנות לחוף הים, והמדינה היחידה השוכנת לחופי הים הצפוני והים הבלטי כאחד. תיירים גרמניים רבים עוצרים בערי המדינה בדרכם לקופנהגן ולשוודיה.
שער הולסטן בכניסה לליבק
הצבים

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1965–1971 (כ־6 שנים)
 סוגה:  רוק פסיכדלי   פולק רוק
 חברת תקליטים:  White Whale Records
 theturtles.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 מארק וולמן הווארד קיילן 
 חברים לשעבר
 ג'ים פונס ג'ון ברבטה ג'ון סייטר צ'יפ דאגלס 
 
הצבים (באנגלית: The Turtles) הייתה להקת רוק אמריקאית מהעיר לוס אנג'לס, שפעלה בשנות ה-60 של המאה ה-20.
היסטוריה

הלהקה הוקמה בשנת 1961 על ידי מארק וולמן והווארד קאילן ששמו המקורי היה הווארד קפלן. בהתחלה הם קראו לעצמם The Nightriders ולאחר מכן The Crossfires ותחת השם הזה הקליטו ב-1963 שלושה סינגלים שלא נכנסו למצעד. בשנת 1965 הם שינו את שמם ללהקת הצבים ובתחילת דרכם התרכזו בעיקר בלהיטי פולק רוק. הלהיט הראשון שלהם, It Ain’t Me Babe של בוב דילן, הגיע למקום השמיני במצעד האמריקאי ושני הלהיטים הבאים היו של פי. אף. סלואן וזכו להצלחה בינונית בלבד. באלבום הראשון שלהם הקליטו הצבים להיט נוסף של פי. אף. סלואן Eve Of Destruction שהפך ללהיט ענק בביצוע של בארי מקגווייר (אנ'). שנת 1966 הייתה לא מוצלחת מבחינת הלהקה, שהחליפה סגנון בשנת 1967. בתחילת השנה הם הקליטו שיר של בונר וגורדון מלהקת הקוסמים. הלהיט Happy Together כבש את פסגת המצעד האמריקאי והפך אותם ללהקה מפורסמת. She’d Rather Be With Me, הלהיט הקצבי שבא בעקבותיו הגיע למקום השלישי בארצות הברית והצליח מאוד גם במצעד הבריטי. בשנת 1968 החלו וולמן וקאילן לנגן מוזיקה ניסיונית וחברת התקליטים החלה לרטון. והתוצאה - הלהיט Elinore שהגיע למקום השישי ואחריו שיר ישן של להקת הבירדס עוד לפני שהתפרסמו - You showed me שגם הוא הגיע למקום השישי. המשך דרכה של הלהקה היה בסימן ירידה. בשנת 1969 הפיק להם ריי דייוויס מהקינקס את האלבום Turtle soup שבקושי הצליח. בשנת 1970, לאחר שסירבו להשלים לחברת התקליטים את האלבום Shell Shock בהפקת ג'רי יסטר, הצבים התפרקו (האלבום הלא גמור יצא ב-1984 ונכשל). וולמן וקאילן הצטרפו ללהקת The Mothers Of Invention של פרנק זאפה, והחל מ-1972 הופיעו כצמד Flo and Eddie.
בשנת 1992 השיר Elinore זכה לגרסה עברית בביצועה של להקת אור כשדים. את המילים לגרסה העברית של השיר כתב סולן הלהקה, רונן בן-טל והוא מופיע באלבום הלהקה אחד מול אחד.
דיסקוגרפיה > אלבומים

1963 – Out of Control – (יצא בזמן שהלהקה נקראה The Crossfires. שיר הנושא של אלבום זה נכלל בפסקול הסרט פוקס פייר משנת 1996).
1965 - It Ain’t Me Babe
1966 - You Baby
1967 - Happy Together
1968 - The Turtles Present the Battle of the Bands
1969 - Turtle Soup
1969 – Wooden Head
דיסקוגרפיה > להיטי הלהקה

It ain’t me babe #8US 09/65
Let me be #29US 11/65
You baby #20US 03/66
Grim reaper of love #81US 06/66
Outside chance 09/66
Can I get to know you better #89US 11/66
Happy together #1US #12UK 03/67
She’d rather be with me #3US #4UK 06/67
You know what I mean #12US 09/67
She’s my girl #14US 12/67
Sound asleep #57US 03/68
The story of rock and roll #48US 07/68
Elinore / Surfer Dan #6US #7UK 11/68
You showed me #6US 03/69
You don’t have to walk in the rain #51US 07/69
Love in the city #91US 10/69
Lady-O #78US 12/69
Who would ever think that I Would Marry Margaret 02/70
Is it any wonder 04/70
Eve of destruction #100US 06/70
Me about you 09/70
יעקב פרובנציאלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1450 
 פטירה:  1514 (בגיל 64 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
יעקב בן עמנואל פרובינצאלי (בלועזית: Bonet de Lattes). היה אסטרולוג, רופא ואסטרונום בחצר האפיפיור. פעל בצרפת ואיטליה בסוף המאה ה-15 ותחילת המאה ה-16. נודע בעיקר בשל המצאתו של כלי מדידה אסטרונומי (astronomical ring-dial), המאפשר את מדידת מיקומם של השמש והכוכבים על מנת לקבוע את השעה המדויקת אף בשעות הלילה בהיעדר השמש.
אין לבלבל בינו, לבין רבי יעקב בן דוד פרוונצלי, המופיע כנותן 'הסכמה' בפתחו של ספר הלכתי (ספר האגור) בדפוס שונצינו.
חייו

נולד בפרובאנס למשפחה יהודית שמוצאה ביישוב לאטס (אנ') הסמוכה למונפלייה. לאחר סיפוח פרובאנס למלכות צרפת וגירוש יהודי פרובאנס (בשנים 1498–1501), התיישב בקרפנטרץ (אנ') בדרום-מזרחה של צרפת. משם עקר לרומא, שם הפך לרופא ואסטרונום-החצר של האפיפיורים אלכסנדר השישי ולאו העשירי. במקביל שימש יעקב פרובינציאלי רבה של קהילה יהודית במה שיהפוך כמה עשורים לאחר מכן (בשנת 1555) לגטו היהודי של רומא, קשריו הפוליטיים סייעו רבות לרווחתה של הקהילה.
גם ההומניסט וההבראיסט הנוצרי הידוע יהנס רויכלין נעזר בקשריו הפוליטיים של יעקב פרובינציאלי וכתב לו (בעברית) מכתב המבקש ממנו לנצל את קשריו בחצר האפיפיור על מנת למנוע מהדומיניקנים של קלן (בימה"ב נקראה: קולון) המבקשים למנוע את הדפסת חיבורו (רויכלין עצמו למד עברית מפיו של רופא הקיסר, יעקב בן יחיאל לואנס).
ביתו של רבי יעקב פרובינציאלי שימש כבית הכנסת בקומתו העליונה. אשתו רגינה הייתה בתו של הרופא היהודי במרסיי, קומפרט משה (Comprat Mossé) מהיישוב AIX. נולדו להם שני בנים: יוסף ועמנואל. אחד מבניו של פרובינציאלי מתואר כעוסק בבית הכנסת הביתי של אביו בלימוד הפילוסופיה. שני הבנים המשיכו אף הם לעבוד בשירותו של האפיפיור ברומא.
בשנת 2017 פרסמה (בצרפתית) דניאל ינקו-אגו מן הארכיונים תכתובות בין בני הזוג רבי יעקב, (לאחר שכבר הגיע לרומא עם קבלת משרתו החדשה כאסטרונום בחצר האפיפיור), אל אשתו רגינה, (המצוייה עדיין בצרפת).
חיבוריו

בימי שבתו בקרפנטרץ כתב רבי יעקב חיבור לטיני המתאר את כלי המדידה האסטרונומי שהמציא: Boneti de Latis, Medici Provenzalis, Annuli per eum Composti Super Astrologiæ Utilitate. החיבור הזה צורף כנספח לספר הבא משנת 1493 שהופיע ברומא: Calculatio Composta in Rima de Juliano de Dati, והוקדש לכבודו של האפיפיור אלכסנדר השישי. בסוף החיבור מתנצל רבי יעקב פרובינציאלי על הלטינית הגרועה שלו, ומסביר כי הוא יהודי.
חיבור זה שב ונדפס (ביחד עם פירושו של מלומד אחר לספר גאומטריה מאת אוקלידס) בפריז בשנת 1500. לאחר מכן זכה החיבור למהדורות דפוס נוספות ותכופות: בשנים 1507, 1521, 1534 ולאחריהן שוב, הפעם בעיר מרבורג בשנים 1537 ו-1557.
חיבור אחר של רבי יעקב הוא בעל עניין דתי ויהודי, הגם שיצא לאור ברומא (1498), פורסם בלטינית (גרועה) והוקדש לקרדינל ואלנטיניאני ולקרדינל דה בורג'ה (העתיד להפוך לאפיפיור אלכסנדר השישי): היצירה נקראת Prognosticum ועיקרה תחזית אסטרולוגית ולפיה בשנת 1505 יבוא המשיח. דיון וסקירה עברית של היצירה הזו מופיעים ב"מגן אברהם" (ויכוח הדת), ספרו של אברהם פריצול.
הערות שוליים

↑  מרבים לצטט את דבריו של רבי יעקב בן דוד פרוונצלי בשבח לימוד המדעים: "כל חכמה מהשבע חכמות המדעיות היא משובחת בעיני חכמינו ואהבו אותה אהבה גמורה. ומעולם לא תמצא בשום הגדה בעולם, לא בבבלי ולא בירושלמי ולא בשום מדרש, שגינו הם ז"ל שום חכמה".
↑  והיה זה מסלול חיים דומה למדי לזה של מקבילו ובן זמנו, רופא האפיפיור, שמואל צרפתי, המכונה Gallo.
↑  Danièle Iancu-Agou, Régine Catherine et Bonet de Lattes, Cerf, 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810674121405606  BNE: XX4707291  BnF: cb12548008t (data)  CANTIC: a11922072  GND: 102826471  ICCU: BVEV017396  ISNI: 0000 0000 3332 1725  LCCN: n89665406  RERO: 02-A027094722  SELIBR: 372191  SUDOC: 114501084  VcBA: 495/55686  VIAF: 37314420   WorldCat (עם VIAF): 37314420
כיכר אתרים

| --- | --- |

מבנה הקולוסיאום בכיכר אתרים
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1975
 מיקום
 עיר:  תל אביב
 רובע:  3
 שכונה:  הצפון הישן
 רחובות מסתעפים:  רחוב אליעזר פרי, רחוב הירקון, שדרות בן-גוריון, טיילת שלמה להט
 אתרים:  מרינה תל אביב
 
 קואורדינטות:  32°05′08″N 34°46′10″E﻿ / ﻿32.08555556°N 34.76944444°E﻿ / 32.08555556; 34.76944444
  מפת מיקום  מפה מפורטת  תבנית:לשוניות2  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המפלס העליון בכיכר ומבנה המלון
מראה כללי של כיכר אתרים וסביבתה
כיכר אתרים חניית אופנועים ואופניים בחורף
כיכר אתרים ומלון לאונרדו
כיכר אתרים (נקראה בעבר בשם: "כיכר מרדכי נמיר") בתל אביב היא מכלול של מבנים וכיכר ציבורית בתכנונם של האדריכלים יעקב רכטר וורנר יוסף ויטקובר ומשקפת את אחד משיאיו של סגנון הברוטליזם בישראל. כיכר אתרים סמוכה לשפת הים, בנויה מעל רחוב אליעזר פרי, ומקושרת לטיילת ולמרינה תל אביב ממערב, ואל שדרות בן-גוריון ורחוב הירקון ממזרח. ממערב לכיכר נמצאת בריכת גורדון. מלון קרלטון תל אביב ממוקם בצמוד לכיכר מצד צפון.
כיכר אתרים נבנתה כמבנה רב תכליתי בן מספר מפלסים, אשר ניצל את הפרשי הגבהים בין מצוק הכורכר שהיה במקום לבין חוף הים. המפלס התחתון כולל מגרש חניה ותחנת דלק. המפלס שמעליו כולל כביש ראשי מקורה (רחוב פרי). מעליו שני מפלסי חנויות מקורים, והמפלס העליון (גג המבנה) הוא רחבה, הכוללת מספר מבני מסעדות, אמפיתיאטרון ומבנה עגול מצופה זכוכית (המוכר כ"מבנה הקולוסאום") הידוע בתור סמלה של הכיכר. בחלקו הצפוני של הכיכר קיים מבנה נוסף הקרוי בית כלל על שם חברת כלל שבנתה אותו, המבנה כולל את מלון מרינה (כיום לאונרדו גורדון ביץ׳) ומספר מפלסים של חנויות.
הכיכר כיום

שמה של כיכר אתרים הוסב בשנות ה-70 לכיכר נמיר, על שמו של ראש עיריית תל אביב יפו מרדכי נמיר. עם המשך כישלונה של הכיכר, ביקשה אלמנתו, אורה נמיר, להחזיר את השם הקודם לכיכר ולקרוא על שם בעלה אתר אחר בעיר. ואכן, לאור בקשתה, שמה של דרך חיפה הוסב לדרך נמיר.
באפריל 2017 הוסרו, במבצע הנדסי שסוקר תקשורתית, הפטריות שעוצבו על ידי רכטר בטענה שהייתה בהם סכנה לציבור.
מלון מרינה הסמוך שופץ ב-2011, ועל גגו, הצופה לכיכר, החלו לערוך מסיבות בריכה בשבתות. בפברואר 2012 חזר המבנה העגול לפעול, ונפתח בו מועדון חשפנות בשם "פוסיקט". במרץ 2017 נשלל ממנו רישיון העסק, בעקבות עתירה של המטה למאבק בסחר בנשים ובזנות נגד עיריית תל אביב ומשטרת ישראל. כנגד בעלי המקום נפתחה חקירה משטרה בחשד שבמקום ניתנו שירותי מין, אך התיק נסגר מחוסר ראיות. יזמי פרויקט השיקום בכיכר אתרים הודיעו לבעלי המקום כי אין בכוונתם להאריך את חוזה השכירות שלהם. ביולי 2019 נסגר המקום לאחר סיום תקופת שכירות ואי חידושה.
בניגוד לפרויקט דיזנגוף סנטר שהוקם במקביל, כיכר אתרים נחשבת לאחד הפרויקטים הכושלים ביותר בתל אביב, יחד עם פרויקט התחנה המרכזית החדשה הדומה לו מבחינות רבות. היא מהווה סמל לכשלונה של תפיסת הבינוי המסיבי של חוף הים, הבאה על חשבון שמירת החוף הטבעי, ולניתוק העיר מהים. הכיכר בנויה בסמיכות לחוף, באופן שלא היה מתאפשר לאחר חקיקת חוק שמירת הסביבה החופית. ביקורת על כך נשמעה כבר כשתוכננה הכיכר, בייחוד על ניתוקה של שדרות בן-גוריון מהים. התכנון המקורי של רכטר שאף דווקא לחבר את השדרה עם הכיכר כך שהים יראה ממנה, אך בשל אילוצים שנבעו מכך שהכביש התחתי לא יכול היה להיות נמוך מגובה פני הים, הוגבהה הכיכר מעט, והנוף לים נחסם.
ראו גם

רצועת חוף תל אביב-יפו
לקריאה נוספת

עופר רגב, טיול קטן בעיר גדולה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור
יעקב שביט, גדעון ביגר, ההיסטוריה של תל אביב: עיר מטרופולין 1974–1993, הוצאת רמות אוניברסיטת תל אביב
אריאל חוברת מספר 48–49: תל אביב ואתריה (מרץ 1987)
הערות שוליים

↑  למעלה מ-40 מיליון ל"י יושקעו לפיתוח חוף ת"א כמרכז תיירות, מעריב, 28 ביוני 1971
↑  הילה ציאון, הוועדה המקומית ת"א אישרה סופית את תוכנית המגדלים החדשה בכיכר אתרים, באתר ynet, 14 בנובמבר 2024
↑  על השיפוץ של מלון מרינה בתל אביב - אוסף האמנות של משפחת שיף וצילומי המקום (אתר אקסנט)
↑  אילן ליאור, כיכר אתרים מחכה לשיפוץ, או לסקאד, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2012
ולס (עיר)

ערך זה עוסק בעיר באוסטריה. אם התכוונתם לעיר במקדוניה, ראו .
| --- | --- |
סמל ולססמל ולס

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  אוסטריה עילית אוסטריה עילית
 מחוז:  עיר סטטוטורית
 ראש העיר:  פטר קויטס
 תאריך ייסוד:  התקופה הנאוליתית
 שטח:  45.92 קמ"ר
 גובה:  317 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  65,303 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°09′00″N 14°01′00″E﻿ / ﻿48.15°N 14.016666666667°E﻿ / 48.15; 14.016666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.wels.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהולס(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.ולס(למפת אוסטריה עילית רגילה) לינץ שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגולס(למפת אוסטריה עילית מוגדלת) לינץ שטייר בראונאו באד אישל גמונדן גרמניה צ'כיה אוסטריה תחתית  שטיריה זלצבורגולס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ולס (בגרמנית: Wels) היא עיר במדינה האוסטרית אוסטריה עילית על גדות נהר הטראון. העיר היא עיר סטטוטורית (אנ') מאז ה-18 בינואר 1964, ונמצא בה מושב מועצת מחוז ולס שמקיף אותה. מספר תושביה הוא 61,233 נכון ל־2018. העיר ידועה כמקום קניות מרכזי.
גאוגרפיה

ולס ממוקמת במרכז אוסטריה עילית ומוקפת במחוז ולס בגובה של 317 מ'. אורך העיר מצפון לדרום הוא 9.5 ק"מ, וממזרח למערב 9.6 ק"מ. 3.4% משטחה מכוסה יער, ו-23.5% משטחה משמש לחקלאות.