stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיבור אבוד

חיבור אבוד הוא יצירה ספרותית או עיונית שידוע כי התקיימה, אך לא שרדה. עדויות לקיומה של היצירה הן אזכורים ביצירות אחרות שכן שרדו, ולעיתים שרד רק חלק מהיצירה שמלמד על שאר חלקיה.
חיבורים אבדו מכל מיני סיבות. לפעמים איבדו אותם במשבר או אסון היסטורי (כגון שריפת הספרייה הגדולה של אלכסנדריה), לפעמים הם הושמדו בכוונה בגלל תוכנם (כסוג של צנזורה, למשל באמצעות שריפת ספרים) ולעיתים, כותבי החיבורים עצמם החליטו להשמידם, מסיבות שונות (אם כי לא תמיד הצליחו - הפואמה האפית "אינאיס" נשמרה על ידי אוגוסטוס, על אף שיוצרה, ורגיליוס, ציווה להשמידה, וכך גם יצירותיו של פרנץ קפקא פורסמו למרות בקשתו שיושמדו).
לעיתים, שורדים חלקים מחיבורים אלה כציטוטים בחיבורים אחרים. למשל, האנציקלופדיה "תולדות הטבע", מאת פליניוס הזקן, מצטטת חיבורים קדומים יותר. בין היתר, התבססה האנציקלופדיה על כתביו של מרקוס טרנטיוס וארו - מלומד וסופר רומאי, שחי ופעל כ-100 שנים לפני פליניוס. מקור אחר הוא מרקוס ויפסניוס אגריפס, שעל מפותיו הסתמך פליניוס בחלק מהכרכים הגאוגרפיים. בערכים זואולוגיים הסתמך פליניוס על אריסטו, ובתחום הבוטני על תאופרסטוס.
כמו כן, לעיתים שורדים חיבורים אבודים כעתיקות, או כאשר הדפים עליהם הם נכתבו משמשים כמצע לכתבים מאוחרים יותר (פלימפססט). דוגמה לחיבור שנחשב כאבוד, אך נמצא, הוא "הפלימפססט של ארכימדס", ששרד מתחת לטקסט של ספר תפילה.
רוב החיבורים האבודים החשובים ביותר נכתבו בעידן הקלאסי, מאחר שלפני המצאת הדפוס היו עותקים מעטים מכל כתב יד, אך ישנן דוגמאות מכל תקופות ההיסטוריה, למשל, גם במאה ה-20 אבדו סרטי ראינוע רבים (כ-80% מהם) מאחר שצולמו על חומר בלתי יציב הנוטה להתלקחות, שדרש טיפול מסור על מנת לשמרו.
חיבורים אבודים חשובים > העולם הקלאסי

"ענייני אסיה", "ענייני אירופה", "על ים האירתריאני" מאת אגאתרכידס.
ספר פילוסופיה מאת אנכסגורס. רק קטעים מפרק הראשון שרדו.
"על עשיית ספירות" מאת ארכימדס.
ספר על אסטרונומיה מאת אריסטרכוס מסאמוס, שבו הוא תיאר את התאוריה ההליוצנטרית שלו.
"חיי" (דה וויטא סואה) מאת אוגוסטוס קיסר.
"היסטוריה של בבל" מאת ברוסוס.
תשעה ספרים מאת יוליוס קיסר, וכן מכתבו ושירי אהבתו שנכתבו בנערותו.
היסטוריה של מסעי צבאו של אלכסנדר הגדול, היסטוריה של יוון, והיסטוריה של המלחמה הפיניקית מאת קליסתנס.
זכרונות של סולה, צוטט אצל פלוטרכוס.
מילון השפה האטרוסקית, היסטוריה של קיסרות אוגוסטוס, היסטוריה של קרתגו, ופולמוס בעד קיקרו מאת קאטו הזקן.
היסטוריה של פרס וסוריה ועוד היסטוריה של הודו מאת קטסיאס.
שלושה ספרים על מתמטיקה ואחד על לוגיקה מאת אוקלידס.
ספר על כתבי קאטו הזקן, סאטורנוס שעוסק בטקסי הדת של רומא, אנציקלופדיה שלמה, וספר על הנביאות מאת ווריוס פלאקוס.
"על הטבע" ו"האפיטאפוס" מאת גורגיאס.
"המרגיטס" מאת הומרוס.
שלושה-עשר הספרים מאת לוקאנוס, שאחד מהם חלק ממעגל האפיקות הטרויאנית.
"מדיאה" מאת אובידיוס, רק שני חלקים שרדו.
"היסטוריה של המלחמות בגרמניה", "סטודיוסוס" על הרטוריקה, ו"היסטוריה של תקופתו" מאת פליניוס הזקן. הספרים הראשון והאחרון צוטטו על ידי טקיטוס.
"היסטוריה של קונסטנטינוס הגדול" מאת פראקסאגורוס.
ארבעה ספרים פילוסופים מאת פרוטגורס.
"על גורמי הרהיטות המושחתת" מאת קווינטיליאנוס.
ספרי הסיבילות, שהיו בסיסה של הדת של רומא הפגנית.
אגיפטיקה, מאת מנתון.
"ההיסטוריה" מאת סטראבון.
שלושה-עשר ספרים על היסטוריה, דקדוק, ספרות, פילוסופיה, ומשקי יוון העתיקה מאת סווטוניוס.
ספרים של ההיסטוריון אסיניוס קוודראטוס.
ספריהם של כל משוררי המעגל האפי, לבד מהומרוס. אלה כללו את ששת ספרי מעגל האפי: "סיפריה", "איתיופוס", "האיליאדה הקטנה", "ביזת טרויה", "נוסטוי", וה"טלאגוני".
חיבורים אבודים חשובים > חיבורים רבים

מחזות אייסכילוס. מתוך 90 שרדו עד ימינו רק שישה. קטעים מהמחזה "אכיליוס" נתגלו על ידי ארכאולוגים בשנות ה-90 של המאה ה-20 במצרים.
מחזות אגאתון. כולם אבודים.
שירי אלקאיוס. מתוך עשר מגילות שרדו רק כמה ציטוטים.
שירי אלקמן. רק 100 בתים שרדו. בשנות ה-60 נתגלו חלקים רבים על ידי ארכאולוגים.
מחזות אריסטופאנס. רק 11 מתוך 40 שרדו.
שבעה-עשר המחזות שיוחסו לאאופוליס.
חיבורי אריסטו. מומחים מניחים שרק חמישית מתוך כל עבודתו שרדה.
חלק מעבודותיו של אריאנוס ההיסטוריון.
שירי קאלימאכוס. רק שישה מתוך כמעט 800 שרדו, כולל כמה חלקים קצרים.
ספרי קיקרו. רק שישה מהם שרדו. הם עוסקים ברטוריקה. חלקים משבעה ספרים אחרים על הפילוסופיה קיימים היום.
חיבוריו של דמוקריטוס. הוא כתב הרבה על האתיקה. רק קטעים שרדו.
מחזות אוריפידס. 18 מתוך 90 שרדו, וכן קטעים ארוכים מעוד כמה מהם.
חיבורי הרקליטוס. כתביו שרדו רק בציטוטים.
מחזות מנאנדרוס. הוא כתב יותר מ-100 קומדיות. אחת מהן שרדה.
שירי פינדארוס. רק שירי הניצחון שלו שרדו. רוב השאר ידוע מציטוטים ומפפירוסים שנתגלו במצרים בעת החדשה.
מספר חיבורים של פילון האלכסנדרוני (למשל, בסדרת "נגד פלאקוס והמשלחת לגאיוס").
שירים ונאומים מאת פליניוס הצעיר.
מחזות סופוקלס. רק שבעה שרדו מתוך 123.
שירי סאפפו. רק אחד מהם שרד בצורה מלאה. יש קטעים מעוד כמה שירים שעדיין קיימים.
חיבורי פיתגורס. אין טקסטים שנכתבו על ידיו.
חיבורי זנון מאליאה. פילוסוף פרה-סוקרטי רק מושפע. אף-אחד מכתביו לא שרד בגרסה מלאה.
כתריסר כתבי פרשנות פילוסופיים של מטרודורוס מלמפסקוס על דעותיו של אפיקורוס
בין יצירותיה של היפאטיה, שאבדו כולן, פירוש לספרו של דיופנטוס, "אריתמטיקה", פירוש לספרו של אפולוניוס על החרוט, והערות על עבודתו של תלמי.
ידיעותינו על סוקרטס מגיעות מתיאורים חיצוניים, בעיקר מתיאוריו כפי שהוא מופיע ביצירותיו של תלמידיו, אפלטון וקסנופון.
חיבורים אבודים חשובים > חיבורים סיניים מוקדמים

צ'ין שה-חואנג, הקיסר הראשון של סין שרף את רוב הספרים שנכתבו לפני זמנו כחלק מעלייתו לשלטון.
"הקלסיקה של המוזיקה" מאת קונפוציוס.
ספריית אקדמיה בהנלין נהרסה ב-1900 במהלך מרד הבוקסרים ומסמכים עתיקים ייחודיים רבים הושמדו.
טקסטים דתיים > טקסטים מקראיים

מספר ספרים שהוזכרו בתוך ספרי התנ"ך, כמו "ספר הישר", "ספר מלחמות ה'" ומדרשי נביאים שונים.
לפי כמה דעות, נכתבה נבואתו של בלעם בן בעור על ידי משה בספר מיוחד שאבד, בנוסח ארוך יותר מזה המובא בספר במדבר.
"הקספלה", אוסף תנ"כי מאת אוריגנס.
טקסטים דתיים > טקסטים נוצריים

מסמך ה-Q - מסמך היפותטי ששימש כאב-טקסט לברית החדשה.
חמישה מספרי הברית החדשה.
אחד עשר ספרים מהבשורות האפוקריפיות של הברית החדשה, בהן בשורת חווה ובשורת העברים.
טקסטים דתיים > המאה ה-2

זכרונות הגסיפוס והיסטוריה שלו על כנסייה הנוצרית.
ה"אנטיתזות" (Antitheses) מאת מרקיון. כתביו הושמדו בגלל כפירתו בעיקרי הנצרות האורתודוקסית. כמה ציטוטים מהספר קיימים בפולמוסים שנכתבו נגדו על ידי אנשי הכנסייה.
טקסטים דתיים > המאה ה-3

חיבורי טרטוליאנוס. 15 כתביו ביוונית ובלטינית.
טקסטים דתיים > המאה ה-4

שני חיבורים מאת אוסביוס מקיסריה, אחד מאבות הכנסייה.
חלקים מקודקס סינאיטיקוס.
טקסטים דתיים > המאה ה-9

כ-30 עמודים מהספר של קלס
טקסטים דתיים > מניכאיזם

ה"ארז'נג" - הספר הקדוש של המניכאיזם.
טקסטים דתיים > זורואסטריות

האווסטה - הספר הקדוש של הדת הזורואסטרית, המאגד בתוכו את כתביה הקדושים אשר נכתבו בשפה האווסטית.
ראו גם

כתבי יד אבודים בתולדות ישראל
שריפת ספרים
יצירות בלתי גמורות
ריקבון ביטים
סרט אבוד
הערות שוליים

↑  בבא בתרא דף י"ד עמוד ב', וכפירוש הריטב"א שם ועוד.
אליזבת הולמס

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1984 (בת 41) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Elizabeth Anne Holmes 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  פאלו אלטו 
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  בית ספר סנט ג'ונס 
 מעסיק:  תראנוס 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס הורשיו אלג'ר (2015) 
 
אליזבת אן הולמס (באנגלית: Elizabeth Anne Holmes; נולדה ב-3 בפברואר 1984) היא יזמת אמריקאית. ייסדה וניהלה את חברת תראנוס שמטרתה הייתה פיתוח ערכות לבדיקת דם, אך נסגרה לאחר שנחשף שדיווחיה היו מבוססים על תרמית.
הולמס ייסדה את תראנוס ב-2003, בגיל 19. החל מ-2013 החלו החברה והולמס עצמה לזכות בתהודה תקשורתית נרחבת. שווייה של תראנוס הוערך ב-9 מיליארדי דולרים בשיאה, ב-2014, ושירותיה ניתנו בבתי מרקחת בארצות הברית. ב-2015 נחשף שדיווחי החברה היו שקריים. ב-2018 היא נסגרה, ונגד הולמס הוגשו תביעות אזרחיות ואישומים פליליים בעוון הונאה. משפטה הפלילי נפתח בבית משפט בקליפורניה בספטמבר 2021 והתנהל עד ינואר 2022, אז הורשעה במספר סעיפי מרמה.
ילדותה

הולמס נולדה בפברואר 1984 בוושינגטון די. סי. למשפחה אמידה ומיוחסת. אביה, כריסטיאן רסמוס הולמס הרביעי, היה סגן-נשיא בתאגיד האנרגיה הענק אנרון, ולאחר מכן כיהן בתפקיד בכיר בסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID). במסגרת תפקידו הוא נסע לעיתים קרובות לסין ולמדינות באפריקה. אמה, נואל אן, עבדה בתפקידי סגל בקונגרס של ארצות הברית. אחיה של אליזבת הולמס, כריסטיאן הולמס החמישי, הועסק כמנהל מוצר בחברת תראנוס.
כילדה, התעניינה ברפואה, בעיקר לאחר שקראה את הביוגרפיה של הסבא-רבא שלה, כריסטיאן רסמוס הולמס, שייסד את בית הספר לרפואה של אוניברסיטת סינסינטי בשנות ה-20 של המאה ה-20, ובית חולים של האוניברסיטה קרוי על שמו.
לימודים אקדמיים

הולמס סיימה את לימודיה התיכוניים ביוסטון, והחלה ללמוד הנדסת כימיה באוניברסיטת סטנפורד בשנת 2002. הצטיינה בלימודיה וקיבלה מלגת מחקר בסך 3,000 דולר, אותם השקיעה במעבדה של המרצה שלה, צ'אנינג רוברטסון.
הולמס נסעה למכון לחקר הגנום של סינגפור, שם פותחו שיטות חדשות לגילוי נגיף הסארס באמצעות מטליות דם או ממחטות אף. הולמס המציאה בעקבות ניסיונה זה, בהנחייתו של רוברטסון, ערכה בשם "מכשיר רפואי לניטור אנליטי ואספקת תרופות". הולמס רשמה פטנט על המצאתה בספטמבר 2003. במרץ 2004, כשהייתה בת 20, פרשה מלימודי ההנדסה בסטנפורד והשתמשה בשכר הלימוד כדי להקים את החברה שלה, תראנוס.
עלייתה ונפילתה של חברת תראנוס

הולמס הקימה את חברת תראנוס (השם הוא הלחם של תרפיה ודיאגנוזה) בפאלו אלטו בשנת 2003. המנחה רוברטסון שימש כיועץ. החברה גייסה השקעה התחלתית מקרן הון הסיכון דרייפר פישר ג'וברסטון ובהמשך כ-400 מיליון דולר מקרנות הון סיכון כגון טאקו של לארי אליסון ומשקיעים פרטיים. הולמס שמרה על השליטה בחברה ובבעלותה 50% ממנה. על פי ההשקעות הפרטיות שווי החברה הוערך בשיאה ב-2014 בכ-9 מיליארד דולר, וב-2016 בכ-800 מיליון דולר. במועצת המנהלים שלה כיהנו מספר רב של אנשים בעלי רקע פוליטי וניסיון בממשל כמו הנרי קיסינג'ר וג'ורג' שולץ, ומספר קטן של אנשים בעלי רקע רפואי.
מוצרי החברה פותחו תחת מעטה של סודיות, כדי למנוע מאחרים פיתוח מוצרים דומים. בשנת 2007 תבעה החברה שלושה עובדים לשעבר בטענה שהדליפו סודות מסחריים. מוצרי החברה לא עמדו בביקורת עמיתים.
החברה הציעה כ-200 סוגי בדיקות, אם כי רובן ככולן לא על בסיס מיקרופלואידיקה, ושירותיה ניתנו בבתי מרקחת בארצות הברית (בעיקר אריזונה וקליפורניה) באמצעות רשת בתי המרקחת וולגרינס. בחברה עבדו כ-500 עובדים. להולמס 18 פטנטים רשומים בארצות הברית ו-66 פטנטים רשומים בארצות אחרות. היא מופיעה כשותפה במאות בקשות לפטנטים.
החברה שמרה על פרופיל תקשורתי נמוך עד 2013, אז פורסמו כמה כתבות אודותיה כשהולמס וסיפורה במרכזן. היא הופיעה בשער של כתבי העת פורבס, פורצ'ן ואינק (Inc.). היא הוצגה בתור סטיב ג'ובס של דורה ואף נהגה להופיע בתלבושת דומה לשלו. על פי פורבס, הולמס היא האישה הצעירה ביותר בעולם שהפכה למיליארדרית בכוחות עצמה. היא מוקמה במקום ה-111 ברשימת 400 עשירי ארצות הברית שלו שפורסמה בספטמבר 2014. שווי ההון העצמי שלה הוערך ב-4.6 מיליארד דולר על בסיס ההשקעות הפרטיות בחברת תראנוס. כשנתיים לאחר מכן, לאור הקשיים שהחברה נקלעה אליהם והתהיות אודות הטכנולוגיה שפיתחה, העריך פורבס את שווי אחזקתה בחברה כאפס.
עלייתה ונפילתה של חברת תראנוס > נפילת תראנוס

באוקטובר 2015 חשף ג'ון קרירו (John Carreyrou) בסדרת כתבות בוול סטריט ג'ורנל כי לא נעשה שימוש בטכנולוגיה ובמוצרי הבדיקה שפיתחה החברה כפי שפורסם על ידה. חשיפה זו הובילה לנפילת החברה ולהגשת תביעות אזרחיות ואישומים פליליים נגד הולמס, שהואשמה בהונאת המשקיעים והלקוחות של החברה.
ה-FDA ומחלקת הבריאות של מדינת ניו יורק פתחו בחקירה נגד החברה בסוף 2015. שותפים עסקיים, בהם רשת וולגרינס, ניתקו עם החברה קשר. על הולמס נאסר בידי הרשות הפדרלית המפקחת על מעבדות רפואיות לנהל מעבדה במשך שנתיים. ב-2016 סירבה הולמס להודות בהאשמות נגד החברה, ואף הציגה פיתוחים חדשים בתחום בדיקות הדם. באוקטובר 2016 סגרה החברה את שירותי בדיקות הדם, ובאוגוסט 2018 הודיעה שהיא מפסיקה את כל פעולותיה ותפורק.
במרץ 2018 הגישה הוועדה לניירות ערך ולבורסות תביעה אזרחית נגד תראנוס והולמס בגין גיוס כסף בהונאה ממשקיעים. כחלק מהסכם פשרה בתביעה זו הסכימה הולמס לשלם קנס של חצי מיליון דולר, וויתרה על כ-19 מיליון ממניות החברה ועל השליטה בחברה. כמו כן נאסר עליה לכהן בדירקטוריון או בתפקיד בכיר בחברה ציבורית למשך עשר שנים.
ביוני 2018 הוגש כתב אישום פלילי בגין הונאה נגד הולמס ובן-זוגה לשעבר, ראמש בלוואני (שהיה בעבר נשיא ומנכ"ל תראנוס). בינואר 2022 הורשעה בארבעה מתוך 11 סעיפי אישום על הונאת משקיעים, וב-18 בנובמבר באותה השנה נידונה ל-11 שנים ושלושה חודשי מאסר. היא החלה בריצוי עונשה בבית סוהר בשמירה מינימלית לנשים מחנה הכלא הפדרלי, בריאן בטקסס לאחר שבמאי 2023 דחה בית המשפט לערעורים בסן פרנסיסקו את בקשת הערעור שהגישה.
במקביל החליט בית המשפט המחוזי בסן חוזה כי על הולמס ובלוואני לשלם פיצויים של 452 מיליון דולר לקורבנות ההונאה, מתוכם פיצוי של 125 מיליון דולר למרדוק, וסכומים נמוכים יותר ל-13 משקיעים אחרים. השניים אמרו בבית המשפט כי אין באפשרותם לשלם סכומים אלה.
בתרבות

בשנת 2022 שודרה המיני-סדרה "עלייתה ונפילתה של אליזבת' הולמס" של חברת החדשות האמריקנית ABC, המבוססת על סיפורה של הולמס.
לקריאה נוספת

Bad Blood: Secrets and Lies in a Silicon Valley Startup, John Carreyrou, 2018
הסכם בין צרפת לספרד לגבי מרוקו

| --- | --- |
 חותמים:  צרפת, ספרד
 מקום חתימה:  מדריד
 תאריך אשרור:  27 בנובמבר 1912
 
האמנה בין צרפת וספרד בעניין מרוקו נחתמה ב-27 בנובמבר 1912 בשם ראשי המדינות הצרפתי והספרדי, וכוננה דה יורה אזור השפעה ספרדי בצפון ובדרום מרוקו, שני האזורים היו דה פקטו בשליטה ספרדית, בעוד שצרפת עדיין נחשבה לכוח המגן שכן היא הייתה הכוח הכובש היחיד שחתמה על הסכם פאס.
החלק הצפוני היה אמור להפוך לאזור מדינת החסות הספרדית במרוקו עם בירתו בתטואן, בעוד שהחלק הדרומי נשלט מלעיון כאזור חיץ בין המושבה הספרדית ריו דה אורו למרוקו הצרפתית.
חתימה

האמנה נחתמה על ידי מזכיר המדינה הספרדי הספרדי גרסיה פרייטו והשגריר הצרפתי לאון ז'ופרה בארמון סנטה קרוס במדריד ב-27 בנובמבר 1912.
הערות שוליים

↑  Treaty Between France and Spain Regarding Morocco, in: The American Journal of International Law, vol.7, no.2, Apr. 1913
↑  Marchat, Henry (1971). "La France et l'Espagne au Maroc pendant la période du Protectorat (1912-1956)". Revue des mondes musulmans et de la Méditerranée. 10 (1): 81–109. doi:10.3406/remmm.1971.1122.
לוק ביינס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 ביוני 1990 (בן 34) Hyde, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  קולג' מקדונלד 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוק ביינס (באנגלית: Luke Baines; נולד ב-8 ביוני 1990) הוא שחקן אוסטרלי יליד אנגליה, הידוע בעיקר בזכות מתפקידו בתור ג'ונתן מורגנשטרן בסדרה "ציידי הצללים".
ביוגרפיה

ביינס נולד בעיירה הייד במנצ'סטר, אנגליה. הוא גדל בפרוור של העיר סידני, אוסטרליה. ביינס החל להשתתף בשיעורי משחק כבר בהיותו בן חמש ואף למד מוזיקה וריקוד.
ביינס למד בתיכון לאמנויות הבמה בצפון סטראטפילד, ניו סאות' ויילס באוסטרליה, שם למד דרמה, מוזיקה וריקוד.
קריירה

את הקריירה שלו החל בגיל צעיר, בשנת 2004 הופיע במספר פרקים בסדרה האוסטרלית קרוב רחוק.
ביינס הופיע גם בסרטים "מעגל הזהב" של מייקל קינג ובסרט להציל את מיסטר בנקס.
בשנת 2013, ביינס כיכב בסרטו של ריצ'רד צלניקר "כשהלילה מגיע". הסרט עוקב אחר שון הולוואי (מיקו אוליבייה) בן ה-17 שנקלע לקבוצת מנודים מתבגרים בשם 'המיספיטים', שמנהיגו הכריזמטי והלא מתפקד ריקי גלדסטון (ביינס), לוקח אותו תחת כנפיו.
ב־2014 הופיע בסרט "The Ever After" של מארק וובר וטרזה פאלמר. הוא צולם בלוס אנג'לס ובניו יורק בין יולי לאוגוסט 2013.
בשנת 2015 הוא הופיע כרוצח סדרתי בסרט "הנערה בתמונה" שהופק על ידי וס קרייבן, והוקרן לראשונה ב-Midnight Madness בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, קנדה. הופעתו זכתה לשבחים רבים[דרוש מקור].
בשנת 2016 הצטרף לאנדרו גארפילד וריילי קיוך בסרט "תעלומה בסילבר לייק" של דייוויד רוברט מיטשל.
ביינס הופיע בכמה תוכניות טלוויזיה, כולל "ציידי הצללים", שם גילם את ג'ונתן מורגנשטרן, אחיה של קלרי, בחלק השני של העונה השלישית.
בשנת 2020 הוא הופיע בדמותו של רוניקום בפרק מתוך הסדרה "סוכני S.H.I.E.L.D." וגילם טייס מעבורת אימפריאלית בסדרה "המנדלוריאן" בשירות הסטרימינג של דיסני+.
בשנת 2021 ביינס כתב וכיכב בסרט קומדיית האימה "Untitled Movie Horror Movie", שצולם מרחוק על ידי השחקנים במהלך מגפת הקורונה.
חיים אישיים

ביוני 2022 הצהיר ביינס כי הוא הומוסקסואל, וכי הוא נמצא במערכת יחסים עם גבר. יצא בעבר עם השחקנית מירנדה ריי מיו.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | להציל את מיסטר בנקס | מלצר |  |
| 2014 | As Night Comes | ריקי גלדסטון |  |
| 2014 | The Possession of Michael King | אליאס |  |
| 2014 | The Ever After | עצמו |  |
| 2015 | The Girl in the Photographs | טום |  |
| 2018 | American Fright Fest | מייסון |  |
| 2018 | תעלומה בסילבר לייק | ישו |  |
| 2019 | A Dark Place | אלכס |  |
| 2021 | Untitled Horror Movie | דיקלאן | גם תסריטאי |
| TBA | No Tears in Hell | אלכס |  |
| TBA | Bunker | קורט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | קרוב רחוק | קמרון | 4 פרקים |
| 2017 | אמת או חובה | קרטר בויל | סרט טלוויזיה של Syfy |
| 2019 | ציידי הצללים | ג'ונתן מורגנשטרן | תפקיד חוזר (עונה 3); 12 פרקים |
| 2020–2021 | ננסי דרו | ג'ון "מק" מקדונלד | 2 פרקים |
| 2020 | סוכני S.H.I.E.L.D. | לוק | פרק: "The New Deal (Agents of S.H.I.E.L.D.)" |
| 2020 | המנדלוריאן | טייס | פרק: "Chapter 16: The Rescue" |
הערות שוליים

↑  'Shadowhunters' Luke Baines Comes Out: 'I've...Been in Love Twice', Gay Pride - LGBT & Queer Voices, ‏2022-06-27 (באנגלית)
בעלי חיים בשימוש צבאי וביטחוני בישראל

נוהג וכלב מיחידת עוקץ
נוהגים וכלבים מיחידת עוקץ
לוחמי יחידת ימ"מ לצד כלב משטרתי
אימון יחידת הכלבנים, שפרעם, 1969
לוחמי יחידת ספיר של משמר הגבול, המתמחה בפיזור הפגנות ומהומות, לצד פרשים
רכבי צה"ל נושאים שובכים ניידים במהלך מצעד צבאי, 1949
יונת דואר על תותח מוסווה במבצע חורב, 1948
גדוד נהגי הפרדות (צה"ל) בחנוכת כביש הגבורה
בישראל שימוש נרחב בבעלי חיים לצורכי צבא וביטחון נעשה במהלך ההיסטוריה וגם כיום. בין המינים ששירתו ומשרתים בצבא ובמערכת הביטחון נמצאים כלבים, סוסים, יונים ועוד.
בצה"ל

בצה"ל שירתו ומשרתים מינים רבים של בעלי חיים, עליהם אחראי "מערך הווטרינריה בצה"ל". נכון ל-2018, מונה המערך כ-30 רופאים וטרינרים, רובם לאחר מסלול עתודה, המשרתים בתפקידים שונים.
בצה"ל > כלבים

| --- | --- |
 :  ראו גם – יחידת עוקץ
עיקר השימוש הצבאי של צה"ל בבעלי חיים הוא בכלבים. נכון ל-2012, שירתו בצבא כאלף כלבים, רבים מהם ביחידת "עוקץ". בצהל משמשים הכלבים גם ככלבי אבטחה, ששומרים בבסיסי חיל האוויר, כלבי מרדף, כלבי איתור חומר נפץ, כלבי תקיפה ועוד.
שימוש נוסף של כלבים בצה"ל הוא בסיירת אלון של חטיבת החילוץ בה מוכשרים כלבים לאיתור לכודים באתרי הרס.
בצה"ל > בהמות משא > לאמות

בזכות כך שהלאמות רגילות לתנאי אקלים קיצוניים, שקטות, ממושמעות ומסוגלות לשאת משקלים כבדים, בצה"ל נעזרים בהן בתרגילים ואימונים לצורך נשיאת ציוד בזמן לחימה.[דרוש מקור]
במלחמת לבנון השנייה, השתתפו מספר לאמות באחד המבצעים במלחמה.[דרוש מקור]
בצה"ל > אנטילופות

במהלך השנים הספארי ברמת גן שיתף פעולה עם צה"ל ותרם מספר בעלי חיים. ב-1988 נתרמו מהספארי ראמי סהרה אל אחד ממחסני הנשק של חיל האוויר במטרה ללחך את העשב ולהקטין את הסיכוי לשריפות באזור.
כמו כן, ב-2005 נתרמו כ-30–40 אילנדים אל מחנה נעורה ומרכז התחמושת נחל שורק על מנת שיאכלו את הצמחייה באזור, ובכך יקטינו את הסיכוי לשריפות באזור.
בצה"ל > בעלי חיים לשימוש ניסויים

בצה"ל ובמערכת הביטחון ביצעו במשך 2017–2020 ניסויים בקרוב ל-1,000 בעלי חיים שונים, לטובת הכשרות רפואיות ופיתוחי אמצעי לחימה. בין בעלי החיים נמצאים: 40 כלבים, 25 עזים, 10 כבשים, 154 חזירים, 25 שרקנים, 160 פסמונים, 10 עכברים ו-186 חולדות.
במשטרת ישראל

במשטרת ישראל קיים "מדור מפעילי בעלי חיים" האחראי לביצוע הכשרות טקטיות למפעילי בעלי חיים בתחום ביטחון הנפש, הרכוש, הפנים והסדר הציבורי בהתאם לאיומים והיעדים של משטרת ישראל.
בין תפקידי המדור נמצאים: קביעת נהלים והנחיה להפעלת בעלי החיים בהתאמה לדרישות המבצעיות ומשימות משטרת ישראל; איתור, מיון והסמכת כוח אדם המיועד להפעלת בעלי החיים; אפיון, רכש, הכשרה ואישור בעלי חיים והאמצעים להפעלתם המבצעית; פיקוח, בקרה ושמירה על הכשירות המבצעית של המפעילים ובעלי החיים; שותפות במחקרים לאומיים ובינלאומיים עם גורמי אקדמיה בתחומי המדע והטכנולוגיה; שיתוף פעולה עם יחידות משטרה מקבילות ברחבי העולם.
במשטרת ישראל > סוסים

תפקידי הסוסים והפרשים במשטרת ישראל הם בין היתר:
שמירה על הסדר הציבורי וטיפול בהפרות סדר
חיפוש נעדרים
סיורים במגזר הכפרי
החייל אדלר זאב (וילי) מגדוד מובילי הפרדות במצעד צה"ל הראשוןהשתתפות באירועים ממלכתיים או ציבוריים
במשטרת ישראל > כלבים

כלב משטרה בישראל מוגדר כ"כלב שסיים את תהליך ההכשרה וההסמכה".
בין סוגי הכלבים במשטרת ישראל נמצאים:
כלב שמירה - מאומן לשמור על תווי שטח, להתריע על התקרבות אדם לא מורשה ולהרתיע בעת הצורך. כלב השמירה הוא חלק ממערך האבטחה במתקני המשטרה.
כלב שיטור - מאומן לבצע סיורים עם נוהג/סייר, להגן על נוהגו ולהרתיע.
כלב שירות (הרחה) - כלב המאומן למשימות גילוי באמצעות חוש הריח.
כלב לגילוי גוויות - מאומן לגילוי גוויות, יכול לפעול בתוך מבנה, בהריסות של מבנה ובשטח פתוח.
כלב גישוש - מאומן לגילוי אדם על פי מהירות ההתקדמות, עקבות, טביעות כפות רגליים, ריח ועוד.
כלב לזיהוי ריח אדם - מאומן לגילוי קשר בין ריח אדם לבין ריח של חפץ שנחשב שייך לאותו אדם או לגילוי קשר בין ריח של שני חפצים שנחשבים שייכים לאותו אדם.
כלב לגילוי סמים - מאומן לגילוי סמים מסוגים שונים.
כלב לגילוי אמצעי לחימה - מאומן לגילוי אמצעי לחימה שונים.
כלב לגילוי חומרי נפץ - מאומן לגילוי חומרי נפץ מסוגים שונים.
כלב לזיהוי חומרי דלק - מאומן לזיהוי חומרי דלק בזירת דליקה, פועל בשיתוף עם חוקר דליקות.
בנוסף לרשות משמר הכנסת עומדים מספר כלבים.
בתרבות

ב-1972 יצא הסרט הישראלי "עזית הכלבה הצנחנית", המבוסס על ספרו של מרדכי גור "עזית הכלבה הצנחנית", ומספר על עזית הכלבה, שמסייעת לצה"ל בפעילויות שונות.
ראו גם

דולפינים לוחמים
כלב נגד טנקים
תוכנית היונקים הימיים של חיל הים האמריקני
סוסים במלחמת העולם הראשונה
צבא הגנה לטבע
הערות שוליים

↑   הכירו את האנשים שדואגים ללוחמים שלנו על 4, באתר צה"ל, 26 באוגוסט 2018
↑   נעה שפיגל, בשנות ה-80 הביאו אותן לבסיסי צה"ל כדי למנוע שריפות. הן עדיין שם, באתר הארץ, 13 באוקטובר 2020
↑  יואב זיתון, כלבים, כבשים ופסמונים: בעלי החיים שמשמשים לניסויי צה"ל ומערכת הביטחון, באתר ynet, 20 ביוני 2020
↑  מדור מפעילי בעלי חיים במשטרת ישראל, באתר משטרת ישראל
יצחק שטיינר

| --- | --- |

יצחק שטיינר בתוכנית "מה הרעש" – כאן ארכיון
 לידה:  25 ביולי 1952 תל אביב-יפו, ישראל
 פטירה:  6 במאי 2023 (בגיל 70)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין
 עיסוק:  פסנתרן, מנצח ומלחין
 כלי נגינה:  פסנתר
 
יצחק שטיינר (25 ביולי 1952 – 6 במאי 2023) היה פסנתרן, מלחין ומנצח ישראלי, הידוע בעיקר בזכות סגנון נגינתו הייחודי ששילב מוזיקה קלאסית עם אימפרוביזציה.
קריירה

נולד בתל אביב, בן בכור לתמר ושמואל. שירת בצה"ל כמתכנת בממר"ם. בוגר האקדמיה הישראלית למוזיקה ע"ש סמואל רובין בהדרכתו של פרופ' ליאון שידלובסקי.
ניצח על התזמורת הפילהרמונית הישראלית, תזמורת הגדנ"ע, תזמורת נתניה הקאמרית הקיבוצית, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, הסינפונייטה הישראלית באר שבע, התזמורת הסימפונית חיפה, התזמורת הסימפונית הצעירה חיפה ועוד.
בשנת 1968 הופיע כפסנתרן בהיכל התרבות בתל אביב. בערב אמני עולם בשזירת פרחים ובחירי אמני ישראל בתחומים שונים.
בשנת 1974 ניגן בתוכניות "טנדו", בהנחיית ירון לונדון. בסוף אוגוסט אותה שנה ניצח על תזמורת הגדנ"ע בקונצרט החגיגי לסיום השנה, במוזיאון תל אביב
בדצמבר 1980 ניצח באופרה הישראלית על "לה בוהם" מאת פוצ'יני.
בשנת 1982 הופיע בקדם אירוויזיון כמופע האומנותי של אותה שנה והלחין את המוזיקה לסרט "נועה בת 17".
בשנים 1982–1987 ניצח בתוכנית "אלגרו", בהנחיית יצחק שמעוני. בשנת 1987 שימש כיו"ר חבר השופטים בתחרות כישרונות צעירים במוזיקה קלאסית.
באוגוסט 1985 חזרה תזמורת הגדנ"ע להופיע תחת שרביטו של שטיינר, בזכות יוזמתו וארגונו, לאחר ש-17 שנים קודם לכן היה נגן בתזמורת עצמה ובשנות ה-70 אף זכה לנצח עליה. הוא בנה את התזמורת מחדש: הוא משך נגנים צעירים מתזמורות אחרות, בהן תזמורת בני הקיבוצים ותזמורת מתא"ן ומהמרכז למוזיקה ירושלים. בתזמורת המחודשת היו 77 נגנים בגילאי 12–18, בהם 19 נגניות.
בשנת 1988 ניצח על התזמורת הסימפונית חיפה בתוכנית "סיבמולדו", בהנחיית יצחק שמעוני.
בשנות ה-80 הופיע בפינה המוזיקלית "קצת מוזיקה" בתוכנית "זהו זה!"
בשנת 1990 ייסד את ה"סינפו-פופ", תזמורת סימפונית של 50 נגנים עולים מברית המועצות.
בשנת 1992 ניצח והיה היועץ המוזיקלי של "מה הרעש" בהשתתפות אורי גוטליב, יואב צפיר ואלי גורנשטיין.
בשנת 2000 העלה בבית האופרה של פראג את האופרה "דוריאן" המבוססת על סיפורו של אוסקר ויילד, "תמונתו של דוריאן גריי", בבימוי נתן דטנר ובהשתתפות ששי קשת ורפי ויינשטוק.
במהלך השנים לימד באופן פרטי ובשיעורי מאסטרקלאס קומפוזיציה ואימפרוביזציה.
חייו האישיים

היה נשוי לפסנתרנית הישראלית אירית רוב, לאחר מכן נישא בשנית ולו ילדה מנישואים אלו.
יצחק שטיינר נפטר ב-6 במאי 2023, בעקבות דימום מוחי ספונטני.
הערות שוליים

↑  חנוך רון, גל חדש של מלחינים צעירים, דבר, 15 בספטמבר 1972
1 2  ברוך דגון, תזמורת הגדנ"ע הופיעה בפני חיילי צה"ל, דבר, 1 בספטמבר 1974
1 2  צפנת ירון-לוי, גאלה, תזמורת הגדנ"ע. בסיס צבאי אי שם, חדשות, 25 באוגוסט 1985
↑  הצד הפתוח של הסורגים, מעריב, 23 באוגוסט 1987
↑  אמני עולם בשזירת פרחים ובחירי אמני ישראל במופע חד־פעמי, מעריב, 30 באוגוסט 1968
↑  האופרה הישראלית - לה בוהם, מנצח יצחק שטיינר (בכורה), דבר, 19 בדצמבר 1980
↑  תחרות לגילוי כשרונות צעירים, מעריב, 2 בדצמבר 1987
↑  צחי שמעוני יוצא לצייד, מעריב, 12 בינואר 1988
↑  חנה ידור, סינפו-פופ, מעריב, 2 בדצמבר 1990
↑  מה הרעש | כאן ארכיון - תאגיד השידור הישראלי
↑  New Opera Takes On Wilde's 'Dorian Gray' - MTV