יחסי החוץ של תוניסיה
יחסים על פי מדינה > אסיה

| שם המדינה | שנת ייסוד היחסים | הערות |
| --- | --- | --- |
| ישראל ישראל | 1956 (לא רשמי), 1996–2000 |   ערך מורחב – יחסי ישראל–תוניסיה  חברי מקהלת הילדים של ירושלים במהלך ביקור בג'רבה ראשית היחסים בין ישראל לתוניסיה בשנת 1956, אז הוקמה תוניסיה. אמנם, עם הקמתה לא קיימו המדינות יחסים רשמיים, אלא רק חסויים. תוניסיה נעזרה בישראל מספר פעמים התקופה זו; באותה שנה יעקב צור, שגריר ישראל בצרפת, קיים פגישה עם שר האוצר התוניסאי ועם נשיא תוניסיה חביב בורגיבה, אשר ביקש את סיועה של ישראל בהקמת יישובים חקלאיים שיתופיים, בהשראת מודל הקיבוץ הישראלי. בשנת 1985, במבצע רגל עץ, הפציצו מטוסי חיל האוויר הישראלי את מפקדות אש"ף בתוניסיה. על פי דיווחי הטייסים הפגיעות היו מדויקות ולשכת ראש אש"ף ומשרדים שונים של אש"ף ושל ארגון פורשי א־סאעקה נהרסו או נפגעו קשה. על פי פרסומי צה"ל, נהרגו בתקיפה 60–75 אנשי ארגוני טרור ו־70 נוספים נפצעו. לטענת ממשלת תוניסיה ואש"ף, נהרגו בהפצצה גם מספר אזרחים. בשנים אלו התדרדרו מעט היחסים בין המדינות אך שוקמו ברוח השלום ששררה במזרח התיכון במסגרת הסכמי אוסלו. משום שתוניסיה הייתה ביתם של ראשי אש"ף לאחר גירושם מלבנון, היא טוענת כי היה לה תפקיד מפתח בהסכמי השלום שעמדו להיחתם. אולם הסכמים אלו לא נחתמו מעולם עקב רצח יצחק רבין. בשנת 1996 הפכו היחסים לרשמיים כאשר מעט קודם לכן, בשנת 1995, נפגשו שר החוץ התוניסאי חביב בן יחיא, ושר החוץ הישראלי אהוד ברק בברצלונה על מנת להרחיב את הקשרים בין המדינות ולייסד לראשונה יחסים רשמיים בין שתי המדינות, מאחר שעד אז היחסים היו מוגבלים ל"שני ערוצי תקשורת בשגרירויות הבלגיות, האחת בתוניס והשנייה בתל אביב". ב־22 בינואר 1996, מסר מזכיר המדינה האמריקאי וורן כריסטופר כי בפעם הראשונה ישראל ותוניסיה יקימו משרדי אינטרסים רשמיים בשתי המדינות, אשר ישמשו כשגרירויות דה פקטו. עם זאת, היחסים הרשמיים לא החזיקו זמן רב. בשנת 2000, פרוץ האינתיפאדה השנייה, הופעל לחץ כבד על תוניסיה לנתק את היחסים עם ישראל. לבסוף נכנע הנשיא זין אל־עאבדין בן עלי ללחצים וביטל את היחסים על ישראל בעקבות "האלימות בשטחים הפלסטיניים". משרד החוץ הישראלי הביע צער על העניין, ובאתר משרד החוץ נכתב כי "ישראל מקבלת בפליאה את ההחלטה התוניסאית, בה נראה שתוניסיה העדיפה לוותר על תפקידה כמדינת גשר להידברות בין ישראל לשכנותיה ובכך יש משום פגיעה במאמץ החיוני להשגת שלום אזורי". בשנים הבעות העמיק הסכסוך בין תוניסיה לישראל כחלק מהסכסוך הישראלי-ערבי, ותוניסאים רבים הפגינו כנגד נרמול היחסים עם ישראל כמחאה על הסכסוך הישראלי-פלסטיני והכיבוש הישראלי בגדה המערבית. אף על פי כן, ובניגוד להמלצת משרד הביטחון שהוציא אזהרת מסע לישראלים, תיירים ישראלים מגיעים לתוניסיה במספרים גדולים יחסית מדי שנה, וקיימים שיתופי פעולה מסחריים ותיירותיים בלתי רשמיים. בפברואר 2020 הסכימה נבחרת תוניסיה לשחק מול נבחרת הפדרציה של ישראל במסגרת בית 2 האירופי-אפריקני בהלסינקי, חרף הכחשות שפורסמו על ידי עיתונאים במדינה שטענו כי הנבחרת שוקלת להחרים את המשחק. ב־22 בדצמבר 2020 הודיע משרד החוץ התוניסאי כי היחסים בין המדינות לא ינורמלו, עקב הנורמליזציה של ישראל עם איחוד האמירויות הערביות, סודאן, בחריין ומרוקו. |
| אינדונזיה | 1951 והלאה |   ערך מורחב – יחסי אינדונזיה–תוניסיה  היחסים בין אינדונזיה לתוניסיה כוננו בשנת 1951, מעט לפני שתוניסיה קיבלה את עצמאותה מצרפת. באותה שנה, חביב בורגיבה, נשיא תוניסיה לשעבר, ביקר באינדונזיה כחלק מהקמת השגרירות של תוניסיה באינדונזיה, שנפתחה רשמית בשנת 1952. מטרת הקמת השגרירות הייתה בעיקר לגרום למדינות אסייתיות לתמוך בעצמאות תוניסיה. אינדונזיה פעלה רבות על מנת שתוניסיה תוכל לקבל את עצמאותה, בין המדינות נחתמו 47 הסכמים דיפלומטיים שרובם עוסקים במגזר הכלכלי. בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאינדונזיה לתוניסיה הגיעה לסך 56.2 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה שמן דקלים, שמן קוקוס, מרגרינה, בגדי טקסטיל, קינמון, מחשבים ועוד. באותה שנה, שווי הסחורה שיוצאה מתוניסיה לאינדונזיה הגיעה לסך 21.8 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה פירות טרופים, טלפונים, פוספטים ועוד. תוניסיה מיוצגת באינדונזיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בג'קרטה, בירת אינדונזיה. אינדונזיה מיוצגת בתוניסיה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בתוניס, בירת תוניסיה. |