חוסיין בן עלי
תולדות חייו

חוסיין בן עלי נולד באיסטנבול בסביבות 1853–1854 למשפחה שאבות-אבותיה שימשו מאז המאה ה-13 כשָׁרִיפים, מנהיגי הערים הקדושות מכה ומדינה. בשנת 1856, ביקר במכה את סבו מוחמד, שהחל לכהן בשנית כשריף. לאחר מות אביו עלי עבר למכה לחיות עם דודו.
בשנת 1893 נקרא חזרה לאיסטנבול, לאחר שהגיעו שמועות לסולטן שחוסיין בן עלי מחזיק בדעות מסוכנות. בנובמבר 1908 מונה בידי הסולטאן עבדול חמיד השני לשריף ואמיר של מכה. על פי חלק מהמקורות, הגם שהסולטאן לא בטח בחוסיין בן עלי, הוא העדיף אותו על פני המועמד האחר, שנחשב מקורב לטורקים הצעירים והצליח להעביר את המינוי שלו לשריף. על פי מקורות אחרים, כולל ספרו של לורנס איש ערב, מונה חוסיין בן עלי לשריף על פי דרישות הטורקים הצעירים למרות מחאותיו של הסולטאן הטורקי עבדול חמיד השני.
לאחר הצטרפות האימפריה העות'מאנית למעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, נקט חוסיין בן עלי בטקטיקת השהיה אל מול הלחצים עליו לסייע בגיוס הבדואים לעזרת האימפריה, בעת שהתלבט באיזה צד לתמוך. בשנת 1916, עם התעצמות מלחמת העולם הראשונה בזירת המזרח התיכון, כרת השריף חוסיין ברית עם בריטניה נגד האימפריה העות'מאנית. בתמורה למרידתו בטורקים, הידועה בכינויה "המרד הגדול במדבר", הובטחה לשריף חוסיין השליטה באזורים שישוחררו על ידי מדינות ההסכמה. הבטחות אלו הועלו על הכתב במכתבי חוסיין-מקמהון. חשיבותו של המרד הערבי במדבר בהנהגתו של השריף חוסיין שנויה במחלוקת. המרד לא סחף את ההמון הערבי אלא רק את בני השבטים הבדואים של חג'אז שהיו נאמנים לשריף. בני השבטים האלה עסקו בעיקר בלוחמה זעירה ותקיפת שיירות, דבר שחייב את הממלכה העות'מאנית לרתק כוחות גדולים סביב חצי האי ערב. על אף שכוחות ערביים בהנהגתו של השריף חוסיין השתתפו במספר קרבות גדולים נגד הטורקים, בכללם הקרב על עקבה, תרומתם למאמץ המלחמתי בזירה המזרח-תיכונית היו זניחות ביחס למאמץ הבריטי.
לאחר המלחמה, הומלך חוסיין כמלך על חג'אז ובניו הומלכו על עבר הירדן ועיראק. במרץ 1918 פרסם עיתונו הרשמי, "אל-קיבלה", הצהרה המביעה את נכונות הערבים לקבל בברכה את אחיהם היהודים השבים לארץ ישראל.
בינואר 1924 ביקר חוסיין את בנו עבדאללה בעבר הירדן, בביקור שהיה להפגנת-כוח של המשפחה ההאשמית. באותו חודש נפגשו עמו הראשון לציון הרב יעקב מאיר, הקולונל פרדריק קיש ודוד ילין, בניסיון ליצור יחסים טובים בין הערבים לציונים. בפגישה אמר חוסיין שהערבים מרדו בטורקים רק כדי להגן על זכויותיהם ועל היהודים לעזור להם בכך, וכי "כל השמועות באירופה בנוגע למטרות הערבים הן בדויות, הערבים שואפים רק להגן על זכויותיהם הלאומיות, ומוכנים לקבל את עזרת היהודים בשביל מטרה זו". חוסיין טען שאינו מבדיל בין יהודי לשאינו יהודי, ושחשש היהודים מהערבים אינו נכון - "הערבים יעמדו תמיד לצד היושר"... "אלוהים אמר בספרו "היו עוזרים איש לרעהו במעשה הטוב והצודק", וזוהי חובתנו, העם הערבי נכון תמיד להושיט יד עזרה לאלה החפצים לעבוד איתו"... "ליבי וארצי פתוחים לקבל את היהודים, אני מוכן לתת ליהודים אדמה במתנה, בתנאי שהם ייכנסו דרך הפתח ולא יפרצו פרץ בקיר לבוא פנימה. העתיד יוכיח ליהודים שאין להם שום סיבה לפחד מן הערבים" כמו כן הוא נפגש עם משלחת חרדית בראשות הרב יוסף חיים זוננפלד, שארגן יעקב ישראל דה האן; המשלחת הייתה משקל-נגד למשלחת הציונית. משלחתו של דה האן הגישה תזכיר לפיו אגודת ישראל היא גוף עצמאי המייצג יהודים רבים ברחבי העולם ולכן יש לקבל ממנו חוות דעת נפרדות בשאלות העומדות על הפרק. עוד הביע התזכיר רצון בשלום ובשיתוף פעולה בין כל התושבים לבניין הארץ. במעמד זה הוא השיג מהמלך חוסיין סכום נכבד לעניי העדה החרדית.
חוסיין בן עלי הכריז על עצמו כ"מלך כל הערבים". ב-5 במרץ 1924, בעת שחנה בבקעת הירדן, התבשר שטורקיה בהנהגת אטאטורק ביטלה את הח'ליפות, ומיהר להכריז על עצמו כח'ליפה החדש.
מיד אחר כך החלו חוסיין וחכמי הדת בחצרו בהכנת קונגרס אסלאמי, שיבטא הסכמה מוסלמית כללית. הקונגרס התכנס במכה ביולי 1924, אולם היה דל בנוכחים, שהיו ברובם אנשי חצרו, ועובדה זו ביטאה דווקא אי-הסכמה והבליטה את בידודו.
הכרזת הח'ליפות גרמה לחיכוך עם המשפחה הסעודית שלא ראתה עצמה כפופה למשפחה ההאשמית. למרות עליית קרנה של השושלת ההאשמית ברחבי הסהר הפורה אחרי מלחמת העולם הראשונה, חצי האי ערב היה עדיין מפולג ושבטי וחוסיין התקשה לשמר את שלטונו. למשפחת סעוד הייתה היסטוריה ארוכה של סכסוך עם המשפחה ההאשמית עוד מימי הטורקים. בתום מאבק בין השבטים הובס חוסין בספטמבר 1924. בעקבות התבוסה מסר את תאריו ותפקידיו לבנו הבכור עלי בן חוסיין מחיג'אז ועבר מחג'אז למעאן וממנה לעיראק. באמצע 1925 עבר לעקבה. בלחץ משפחת סעוד, שראו בעקבה חלק מערב הסעודית במסגרת סכסוך גבולות על הגבול בין עבר הירדן וערב הסעודית, דרשו הבריטים מחוסיין לעזוב את עקבה, והוא עבר לקפריסין, בה שכרו עבורו הבריטים בית מלון בניקוסיה. בעיתונות נטען שחוסין נמצא בעצם בשבי הבריטים בקפריסין אשר אינם מעוניינים בשובו לעיראק או עבר הירדן שמא יעורר מלחמה עם משפחת אבן סעוד על השלטון בחג'אז. חוסיין הכחיש טענות אלו וטען שהוא חופשי ללכת לאן שיחפוץ אך טוב לו בקפריסין. בסוף שנת 1930, לאחר שהמלכים ההאשמים הכירו בשלטון הסעודים בחג'אז, עבר חוסיין לעבר הירדן, שם שלט בנו האמיר עבדאללה הראשון.