stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנשוגייראס
קריירה

חברות טנשוגייראס התפרסמו כשווידאו בו הן מופיעות לצד "Banda das Crechas" בהופעתם בגלאזגו הופץ בשלהי 2016 והפך לוויראלי ברשתות החברתיות.
בשנת 2018 הוציאה הלהקה לאור את האלבום הבכורה שלה, Tanxugueiras, שזכה בפרס MIN בקטגוריית "האלבום הגליסיני הטוב ביותר". באותה השנה, לאחר כמה שיתופי פעולה עם אמנים רבים דוגמת NAO וסונדארואה, יצאה לסיבוב הופעות עולמי במדינות כמו קובה, הודו, שווייץ וסקוטלנד.
בשנת 2019 קיבלו חברות טנשוגייראס את פרס Martín Codax da Música. בנובמבר אותה השנה יצא אלבומן השני, Contrapunto.
בשנת 2021 הכריזה רשות השידור הספרדית כי הלהקה תשתתף בקדם הלאומי לאירוויזיון 2022, בנידורם פסט. שירה לאירוע, "Terra", יצא לאור ב-21 בדצמבר. ב-26 בינואר 2022 ביצעה הלהקה את "Terra" בחצי הגמר הראשון של הקדם. היא הגיעה למקום השני עם 93 נקודות, והעפילה לשלב הגמר. עם תום ספירת הקולות בגמר הגיעו חברות טנשוגייראס למקום השלישי עם 90 נקודות.
דיסקוגרפיה

2018: Tanxugueiras
2019: Contrapunto
הערות שוליים

↑  Las gallegas Tanxugueiras se vuelven virales desde Escocia
↑  Tanxugueiras comeza a xira de presentación do seu primeiro disco
↑  Tanxugueiras gaña o Premio MIN de disco en galego do 2018
↑  Edicións anteriores
↑  "Benidorm Fest: Estos son los 14 artistas y canciones de la preselección de España para Eurovisión 2022". rtve.es (בספרדית). RTVE. 10 בדצמבר 2021. נבדק ב-21 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Escucha todas las canciones del Benidorm Fest, en exclusiva en RTVE Play". rtve.es (בספרדית). RTVE. 21 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6057160  MusicBrainz: 9e7a1b59-c834-465c-bc58-0f39053b7648
טקס-מקס

מנות ומרכיבים טיפוסיים לטקס-מקס - תירס, צ'יפס טורטייה, גבינה, טאקו, סלסה, צ'ילי ומנות בקר.
טקס-מקס (באנגלית: Tex-Mex, הלחם של המילים "טקסני" ו"מקסיקני") הוא מונח המתאר סגנון בישול הנפוץ בארצות הברית המכיל שילוב של אלמנטים מהמטבח האמריקאי ומהמטבח המקסיקני, אשר אותו פיתחו במקור תושבי טקסס שהיו ממוצא ספרדי או מקסיקני. מטבח הטקס-מקס נפוץ בעיקר במדינות דרום ארצות הברית כמו טקסס, ניו מקסיקו, יוטה וקולורדו, אשר ממוקמות בסמוך לגבול עם מקסיקו. לאורך השנים מאכלי הטקס-מקס זכו לפופולריות רבה בכל ארצות הברית.
באזורים רבים ברחבי העולם נוטים לעיתים רבות לבלבל בין המטבח המקסיקני ל"טקס-מקס", בעוד שבמקסיקו טקס-מקס נתפס כסגנון בישול אמריקאי שכן חלק גדול מהמנות של טקס-מקס שונות באופן מהותי מהמאכלים הקיימים במטבח המקסיקני המסורתי ומופקות לעיתים רבות גם עם מרכיבים שלא נעשה בהם שימוש במטבח המקסיקני.
טקס-מקס מאופיין בשימוש נרחב בגבינה מגורדת, שעועית, בשר (בעיקר עוף, בקר וחזיר), פלפלים ותבלינים, בנוסף לטורטיות מקמח.
מאכלים מובהקים

פהיטה
צ'ילי קון קרנה
נאצ'וס
גלריה

צ'ילי עם טורטייה וירקות קצוצים
פהיטה (Fajita) המוגשת בטורטיות עשויות חיטה
מרכיבים נפוצים בסגנון הבישול טקס-מקס
נאצ'וס עם גואקמולה
צ'ילי קון קרנה
וריאנט של המאכל טאקו המוגש בקונכייה פריכה אשר פופולרית בסגנון בישול זה
פהיטה
ראו גם

המטבח האמריקני
המטבח המקסיקני
יאקה לאקוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1978 (בן 46) ליובליאנה שביוגוסלביה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.86 מטר
 מספר:  5 
 קבוצות כשחקן
 1996–2001   2001–2002   2002–2006   2006–2011   2011–2013   2013–2014   2014–2015   2015–2016:  סלובן ליובליאנה  נובו מסטו  פנאתינייקוס   ברצלונה   גלאטסראיי   אבלינו   גזיאנטפ בסקטבול   ברצלונה ב'
 
יאקה לאקוביץ (סלובנית: Jaka Lakovič; נולד ב-9 ביולי 1978 בליובליאנה, יוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סלובני ששיחק בעמדת הרכז בקבוצות רבות באירופה ובנבחרת סלובניה. גובהו 1.86 מטר. לאקוביץ' נחשב לאחד השחקנים הטובים בתפקידו באירופה.
בשנת 1996, בגיל 18, החל את הקריירה המקצועית שלו בסלובן ליובליאנה לאחר שהוקפץ מקבוצת הנוער לקבוצת הבוגרים. תוך זמן קצר, הפך לשחקן החמישייה הפותחת ולאחד הגארדים הטובים בסלובניה. לאחר חמש עונות עזב את סלובן ועבר לנובו מסטו. בעונתו היחידה במועדון זה הוביל אותו לגמר הפלייאוף בסלובניה, כשבדרך זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה.
הישג זה הוביל אותו לצעד גדול בקריירה כשחתם במועדון הפאר היווני, פנאתינייקוס. במשך ארבע עונותיו במועדון זכה ארבע פעמים באליפות יוון ושלוש פעמים בגביע היווני.
לאקוביץ' משתייך לסגל הנבחרת הלאומית של סלובניה משנת 2002. במשך שנותיו בנבחרת השתתף עם נבחרתו באליפויות אירופה של 2003, של 2005, של 2007 ושל 2009 וכן גם בהעפלה היסטורית לאליפות העולם 2006, מה שנחשב כהישג השיא של הנבחרת בשנים האחרונות.
יוסי לז'ה

יוסף (יוסי) לז'ה (30 בדצמבר 1948 – 8 באוקטובר 2024) היה כדורסלן ישראלי. גובהו היה 2.02 מטר, והוא שיחק בעמדת הפורוורד, בין היתר במכבי תל אביב בשנות ה-60 וה-70. זכה ב-8 אליפויות ו-5 גביעי מדינה. כן שיחק בנבחרת ישראל.
ביוגרפיה

לז'ה החל את דרכו בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב. לקראת עונת 1966/1967 העלה המאמן יהושע רוזין את לז'ה לקבוצת הבוגרים. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות ה-9 בתולדותיה במאזן 2–24. לז'ה הצעיר השתתף במשחק ליגה אחד.
בעונה הבאה, 1967/1968, השתתף לז'ה במשחק הראשון אי פעם מול ריאל מדריד. במשחק הראשון הפסידה הקבוצה במדריד ב-10 הפרש ולז'ה נתן משחק שהוגדר לאחר מכן כמשחק חייו במשחק השני הפסידה מכבי ב-8 הפרש והודחה בסיכום. בזירה המקומית, זכתה מכבי תל אביב באליפות המדינה ה-10 בתולדותיה, עם מאזן של 1–25. האליפות הושגה לאחר ניצחון במשחק העונה על הפועל תל אביב ביד אליהו, 2 מחזורים לסיום העונה, בתוצאה 76:65, כאשר ערב המשחק היה הפער בין הקבוצות נקודה בלבד. לז'ה השתתף ב-4 משחקים וקלע בממוצע של 5 נקודות למשחק.
עונת 1968/1969 הייתה העונה היחידה בה לז'ה לא זכה באליפות במדי מכבי תל אביב. הפועל תל אביב אשר הציגה באותה עונה חמישית יהודים אמריקאים (שכללה בין היתר את מרק טורנשיין ובארי ליבוביץ') זכתה בדאבל - אליפות, עם יתרון של שלוש נקודות בטבלה לפני מכבי תל אביב; וגביע המדינה, לאחר שהפועל הביסה בגמר הגביע את מכבי תל אביב 70:88. לז'ה השתתף ב-14 משחקים וקלע בממוצע של 6.4 נקודות במשחק.
בהמשך שיחק לז'ה בעוד 6 עונות במכבי תל אביב כאשר הוא שותף לזכייה ב-6 אליפויות וארבעה גביעי מדינה. עונת השיא שלו הייתה עונת 1971/1972 כאשר קלע בממוצע של 11.4 נקודות למשחק. כן במדי נבחרת ישראל השתתף לז'ה באליפות אירופה בכדורסל 1971, ובטורניר הקדם אולימפי 1972. כן בשנת 1969 שיחק לז'ה במדי נבחרת ישראל במכביה השמינית, ובשנת 1970 שיחק לז'ה במדי נבחרת צה"ל.
בעונת 1975/1976 עבר לז'ה למכבי רמת גן, שם שיחק 2 עונות, והיה כוכב הקבוצה כאשר קלע בממוצעים של 14.5 ו-17.1. בעונת 1977/1978 עבר למכבי דרום תל אביב, שיחק שם שתי עונות ובסיומן נשרה הקבוצה לליגה השנייה ולז'ה פרש מכדורסל.
סך הכל שיחק לז'ה 13 עונות בליגה הבכירה בהן רשם 208 משחקי ליגה וקלע 2,331 נקודות, והוא מדורג במקום ה-39 בקלעי מכבי תל אביב בכל הזמנים. במדי מכבי תל אביב היה שותף לז'ה ל-8 אליפויות ו-5 גביעי מדינה. במדי נבחרת ישראל רשם לז'ה 32 הופעות.
לאחר פרישתו, עבד כמנהל מפעל לעיבוד בשר.
הערות שוליים

1 2 3 4  יוסי לז'ה, קלעי כל הזמנים באתר מנהלת הליגה
↑  רון עמיקם, חשופים בצריח, nrg, 28 בפברואר 2008
↑  יעקב פתאל, נבחרת צה"ל תשתתף בטורניר כדורסל לזכרו של אל"ם בנדל, דבר, 8 בינואר 1970
↑  מכבי תל אביב, קלעי כל הזמנים, אתר מנהלת הליגה
↑  בוקי נאה, הכדורסלן יוסי לז'ה בהפגנת חרדים בבני ברק, מעריב, 29 במאי 1986
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1971 (מקום אחד עשר) |
| --- | --- | --- |
|  1 לז'ה •  2 טייכנר •  3 ברודי •  4 טורנשיין •  5 קרן •  6 שוורץ •  7 שטרקמן •  ‏8‏ ‏ענבר‏‏  •‏ 9 ברזילי • 10 מרזל • 11 זוכמן • 12 ינאי • מאמן: שלח  |  1 לז'ה •  2 טייכנר •  3 ברודי •  4 טורנשיין •  5 קרן •  6 שוורץ •  7 שטרקמן •  ‏8‏ ‏ענבר‏‏  •‏ 9 ברזילי • 10 מרזל • 11 זוכמן • 12 ינאי • מאמן: שלח  | ישראל |
יוסי לוי (איש תקשורת)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1960 (בן 64 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  כל העיר, מעריב 
 
יוסי לוי (נולד ב-1960) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי, אשר שימש כיועץ התקשורת של ראש הממשלה בנימין נתניהו.
ביוגרפיה

לוי הוא יליד ירושלים, דור רביעי בעיר מצד אמו, שלחמה בפלמ"ח. אביו עלה לארץ ישראל מעיראק בשנת 1932. עם גיוסו לצה"ל התנדב לצנחנים והתקבל לפלוגת העורב בחטיבת הצנחנים. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ושימש כסמל מחלקה ומפקד צוות. שירת במילואים כמפקד צוות ביחידה מיוחדת במשך כ-30 שנה, ולחם במלחמת לבנון הראשונה והשנייה. לאחר מלחמת לבנון השנייה היה לוי חלק מהגרעין הקשה של מחאת המילואימניקים, שקראו להתפטרותם של ראש הממשלה אהוד אולמרט, שר הביטחון פרץ והרמטכ"ל חלוץ.
את הקריירה המקצועית החל לוי כעיתונאי במקומון "כל העיר". לאחר מכן עבד ככתב ב"מעריב" במשך קרוב ל-20 שנה. שימש, בין היתר, ככתב לענייני משטרה, ככתב הצבאי, ככתב לענייני משפט, ובמקביל כמנהל מערכת העיתון בירושלים. הוא קיבל הצעה לעבור ל"ידיעות אחרונות", אך ארבעה ימים לפני מועד כניסת החוזה לתוקף, ביטל העיתון את ההתקשרות. לוי תבע את העיתון וזכה ברבע מיליון שקל.
לאחר מכן שימש כיועץ תקשורת של שר המדע, התרבות והספורט, אופיר פינס, ושל השר לנושאים אסטרטגיים, אביגדור ליברמן.
בשנים 2008–2010 שימש כיועץ התקשורת של בנימין נתניהו. הוא התמנה לעוזר בכיר ליו"ר האופוזיציה נתניהו בעת שהליכוד מנה 12 מנדטים. לוי מילא תפקיד מרכזי לצד נתניהו בבחירות לכנסת בפברואר 2009, בסופן זכה הליכוד ב-27 מנדטים ונתניהו שב לראשות ממשלת ישראל לאחר עשור שנים.
בתחילת 2010 פרש ועבר לייעוץ אסטרטגי ותקשורתי באופן פרטי. בינואר 2013 שימש כמנהל התקשורת וההסברה של אריה דרעי ותנועת ש"ס. בנובמבר אותה שנה עמד בראש מערך הדוברות וההסברה במטה משה ליאון, שהתמודד על ראשות עיריית ירושלים מול ניר ברקת.
מאז 2015 מפרסם לוי, מפעם לפעם, מאמרי דעה באתר "וואלה! NEWS" ובעיתון "הארץ".
ב-2022 יצא לאור ספרו "רק ביבי".
הערות שוליים

↑  יוסי לוי, בוגי יעלון מנווט - הכיוון: לישכת הרמטכ"ל, מעריב מסוף שבת, ‏ 22.12.1995, עמוד 3, כפי שהועלה באתר "פרש"
↑   חיים ביאור, "ידיעות" יפצה את יועץ התקשורת של נתניהו לשעבר ברבע מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 31 בינואר 2013
↑  אורי בלאו, הבוסית, באתר הארץ, 4 באפריל 2007
↑  מזל מועלם, יועץ תקשורת חדש ליו"ר הליכוד נתניהו, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2008
נתן ליפסון ומזל מועלם, זעזוע נוסף בלשכת נתניהו: יועץ התקשורת, אופיר אקוניס, עוזב, באתר הארץ, 15 ביוני 2008
↑  ג'וב חדש ליועץ של נתניהו, באתר הארץ, 15 במרץ 2010
↑  אבי בר-אלי, חשיפת TheMarker מי שילמה 400 אלף שקל ליועץ לשעבר של נתניהו וליברמן, ומה עושה היועץ של כחלון ברכבת הקלה, באתר הארץ, 31 במרץ 2015
↑   חגי עמית, שוקי שדה, האדישות ניצחה - "אנשים מגיעים לקלפי בלי לדעת בכלל מה קורה בעיר", באתר TheMarker‏, 25 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011662975605171  VIAF: 109166717383027150002   WorldCat (עם VIAF): 109166717383027150002
יוהנה לנגפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 במרץ 1900 Kupferdreh, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  26 בינואר 1974 (בגיל 73) אאוגסבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
יוהנה לנגפלד (בגרמנית Johanna Langefeld;‏ 5 במרץ 1900 – 26 בינואר 1974) הייתה שומרת ומפקדת גרמנייה בתקופת השואה, בשלושה מחנות ריכוז נאציים: ליכטנבורג, ראוונסבריק ואושוויץ.
ביוגרפיה

נולדה בקופרדרה (כיום אסן, גרמניה), וגדלה במשפחה לותרנית, לאומנית. אביה היה נפח.
ב-1924 היא עברה למילהיים על הרוהר ונישאה לווילהלם לנגפלד, שמת ב-1926 ממחלת ריאות.
ב-1928 הרתה לנגפלד מאדם אחר, ועזבה אותו זמן קצר לאחר מכן ועברה לדיסלדורף, שם נולד בנה באוגוסט.
לנגפלד הייתה מובטלת עד גיל 34, ואז התחילה ללמד כלכלת בית במפעל של העיר נויס. משנת 1935 ואילך, עבדה כשומרת במה שנקרא Arbeitsanstalt בבראווילר, שהיה למעשה בית סוהר לזונות, נשים מובטלות, הומלסיות ולנשים אחרות שהוגדרו כ"אנטי-חברתיות".
משנת 1937 ואילך הייתה לנגפלד חברה במפלגה הנאצית.
כשומרת מחנה

במרץ 1938, לנגפלד הגישה מועמדות לעבודה כשומרת למחנה הריכוז לנשים הראשון בליכטנבורג. כעברו שנה היא התמנתה למפקדת המחנה, שם שהתה עד העברת אוכלוסיית המחנה לראוונסבריק במאי 1939.
בתקופה זאת היא הייתה אחראית על הסלקציות בראוונסבריק במהלך "מבצע 14f13". במרץ 1942 הוטל על לנגפלד לבנות מחנה נשים חדש באושוויץ. שם היא מיינה אסירות לתא הגזים.
רודולף הס, מפקד אושוויץ טען שלנגפלד לא התאימה לתפקיד, וביצעה את עבודתה ברשלנות, וניסה לפטר אותה. במהלך ביקורו של היינריך הימלר ב-18 ביולי 1942, הוא דיבר עם לנגפלד, והוא גיבה אותה. רודולף הס הודה לאחר המלחמה כי "הרייכספיהרר סירב לחלוטין" לפקודתו, וכי הוא רוצה ש"מחנה נשים יפוקד על ידי אישה". הימלר הורה שלנגפלד תישאר אחראית על מחנה הנשים, ושבעתיד לא ייכנס איש אס אס למחנה הנשים.
באותו חודש הועבר מחנה הנשים אושוויץ למחנה אושוויץ-בירקנאו במרחק שלושה ק"מ משם. שבועיים לאחר מכן, נפצעה לנגפלד במניסקוס שלה, ונזקקה לניתוח סחוס בסנטוריום Hohenlychen ליד ראוונסבריק. במהלך שהותה שם, היא נפגשה עם אוסוולד פוהל, ראש המשרד הראשי לממשק ומנהל של ה-SS, בברלין-ליכטרפלד, ושכנעה אותו להעביר אותה בחזרה לראוונסבריק, והיא אכן הועברה לשם, במקומה מריה מנדל הפכה ל"אובראופסהרין" החדשה של מחנה האסירים באושוויץ.
מרגרט בובר-נוימן, שהייתה העוזרת של לנגפלד ברוונסבריק, כתבה גרסה אחרת לאירוע, לנגפלד פוטרה בגלל אהדה יתרה לאסירים פולנים; היא הופרדה מבנה, ונלקחה במעצר לורוצלב, שם בית דין של ה-SS תכנן משפט נגדה. לנגפלד מעולם לא עמדה למשפט, ושוחררה מתפקידיה במחנה. לאחר מכן היא עברה למינכן והחלה לעבוד במפעל ב.מ.וו.
מעצר ומוות

כמה חודשים לאחר תום מלחמת העולם השנייה ב-20 בדצמבר 1945 נעצרה לנגפלד על ידי צבא ארצות הברית, ובספטמבר 1946 הוסגרה למערכת המשפט הפולנית לקראת משפט בקרקוב, אך ב-23 בדצמבר 1946 היא ברחה מהכלא. מכיוון שהאסירים הפולנים העדיפו אותה על פני מחליפתה מנדל, ככל הנראה הם סייעו לה לברוח. לאחר הבריחה היא הסתתרה במנזר, ועבדה בבית פרטי. בסביבות 1957, היא חזרה באופן בלתי חוקי לגור עם אחותה במינכן.
היא מתה באוגסבורג, גרמניה ב-26 בינואר 1974, בגיל 73.
לקריאה נוספת

Johannes Schwartz, Das Selbstverständnis Johanna Langefelds als SS-Oberaufseherin, in: Ulrich Fritz, Silvija Kavčič, Nicole Warmbold (ed.): Tatort KZ, Neue Beiträge zur Geschichte der Konzentrationslager, Ulm 2003, pp. 71–95.
Johannes Schwartz, Geschlechterspezifischer Eigensinn von NS-Täterinnen am Beispiel der KZ-Oberaufseherin Johanna Langefeld, in: Viola Schubert-Lehnhardt (ed.),Frauen als Täterinnen im Nationalsozialismus, Protokollband der Fachtagung vom 17.-18. September 2004 in Bernburg, im Auftrag des Kultur - und Bildungsvereins Elbe-Saale e.V. in Sachsen-Anhalt, Gerbstadt 2005, pp. 56–82, ISBN 3-00-017407-9.
Johannes Schwartz, Handlungsoptionen von KZ-Aufseherinnen. Drei alltags - und geschlechtergeschichtliche Fallstudien, in: Helgard Kramer (ed.), NS-Täter aus interdisziplinärer Perspektive, Martin Meidenbauer Verlag, München 2006, S. 349-374.
הערות שוליים

↑   אבנר שפירא, למה ההיסטוריה התעלמה מהרוצחות הנאציות הסדיסטיות?, באתר הארץ, 14 באפריל 2015
↑  ונדי לוור, רוצחות בשירות היטלר, מאנגלית: עפר קובר, הוצאת מטר, 2014, עמ' 86
↑  Albert Langen—Georg Müller, Milena—Kafkas Freundin, Verlag, Munich, 1977
↑  יוליה שקודובה, שלוש שנים ללא שם אושוויץ 1942 - 1945, הוצאת ידיעות ספרים ויד ושם, עמוד 36 הערה 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012859069205171  PLWABN: 9810552956905606  GND: 12974705X  VIAF: 60170651   WorldCat (עם VIAF): 60170651
יואל משה לנדא מיאברוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1816 
 פטירה:  1893 (בגיל 77 בערך) יבוריב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 תקופת הפעילות:  ?–1893 
 אב:  מרדכי זיסקינד מסטריא 
 צאצאים:  נפתלי הירץ לנדא מסטרליסק 
 
רבי יואל משה סג"ל לנדא מיאברוב (ה'תקע"ז, 1816 - ג' בטבת ה'תרנ"ד, 1893) היה רב בערים ליז'ענסק מאגרוב ויאברוב, תלמיד אביו רבי מרדכי זיסקינד מסטריא ורבי שלום רוקח מבלז.
ביוגרפיה

יואל משה נולד בשנת ה'תקע"ז לרבי מרדכי זיסקינד לנדא. בנעוריו למד תורה אצל אביו. בהגיעו לפרקו נישא לבת אחד מרבני העיר זאלקווא ועבר לגור שם. שם נשא ונתן בדברי תורה עם רבי שלמה קלוגר, ועם רב העיר רבי צבי הירש חיות.
בתחילה כיהן ברבנות העיר מאגרוב, בשנת תרכ"ה עבר לכהן ברבנות ליז'ענסק, ובשנת תרל"ה נתמנה לרב בעיר יאברוב, בעיר זו תיקן הרבה פרצות בענייני הדת, כן מינה לראשי הקהל רבנים אשר היו מעורים בין העם ומתריעים בפניו על כל הצריך תיקון. כאביו המשיך אף הוא להילחם בעוז נגד המשכילים, וחתם על קול קורא נגד הרפורמה וההשכלה יחד עם גדולי גליציה, כמו כן פרסם מכתב הקורא להתרחק מעליהם. עד בואו לעיר היו מתפללים בכל בתי הכנסת בנוסח אשכנז, והוא הנהיג להתפלל בנוסח ספרד.
בעת אשר החלו משתמשים בטכנולוגיות המבוססות על חשמל, נוצר פולמוס בין גדולי ישראל האם עשייה על ידי מכונה חשמלית נחשבת כעשייה 'לשמה' או לא, נידון זה היה בעיקר לגבי מצות מכונה וטויית ציצית לשמה. רבי יחזקאל משינוואה שנשא ונתן בעניין שלח את דעתו לאביו רבי חיים מצאנז, ששלח את השאלה לרבי יואל משה אשר הכריע לאיסור, ומכח זה פסק רבי חיים מצאנז בספרו שו"ת דברי חיים, לאסור.
בנו מספר כי היה לומד תורה בקדושה, והיה יודע על חידושי תורה שנאמרו לפניו, האם המחדש הוא יהודי ירא שמים אם לאו, אף שאותו אדם לא היה לפניו.
נפטר במוצאי חנוכה ג' בטבת תרנ"ד ונקבר בבית הקברות העתיק בעיר יאברוב.
משפחתו

בנו, רבי נפתלי הירץ סג"ל לנדא מסטרליסק מחבר הספרים אהבת ציון וחקר הלכה.
חתנו, רבי דוד מנחם מאניש באב"ד רבה של טרונופול מחבר שו"ת חבצלת השרון.
חתנו, רבי משה הורשובסקי.
חתנו, רבי דוד רוטמן.
חתנו, רבי עזריאל זושא הלוי קארענרייך.
הערות שוליים

↑  ראו שו"ת נדרי זריזין, וכינויי נדרים
↑  עיתון מחזיקי הדת - גאליציה.
↑  ראו קובץ נחלת מאיר  - נארול
↑  הקדמת ספר אהבת ציון - לבנו רבי נפתלי הירץ מסטרעליסק.
טקנומטיקס

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  שאול שני, עודד פלג ושלמה דוברת
 תקופת הפעילות:  1983–2005 (כ־22 שנים) 
 חברת אם:  סימנס 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  הרצליה
 שליטה בחברה:  סימנס
 ענפי תעשייה:  תוכנה
 מוצרים עיקריים:  מערכות תוכנה לתכנון וניהול של קווי ייצור
 הכנסות:  כ-100 מיליון דולר בשנת 2004
 עובדים:  כ-600 (2005)
  
 www.tecnomatix.com
 
טקנומטיקס טכנולוגיות בע"מ (באנגלית: Tecnomatix Technologies) היא חברת תוכנה ישראלית, המתמחה בפיתוח ושיווק תוכנות לתכנון וייצור באמצעות מחשב (תיב"מ). טקנומטיקס הייתה עד שנת 2005 חברה ציבורית שמניותיה נסחרו בנאסד"ק. ב-2005 היא נמכרה לחברת התוכנה האמריקאית UGS, שנרכשה ב-2007 בידי התאגיד הגרמני סימנס. טקנומטיקס ממשיכה לפעול כחלק מחטיבת מוצרי התוכנה של סימנס.
היסטוריה

טקנומטיקס נוסדה בשנת 1983 כחברת בת של חברת עוש"פ טכנולוגיות, על ידי אנשי העסקים שאול שני ועודד פלג ( "עוש"פ" הייתה ראשי תיבות של "עודד ושאול פרטנרס"). עוש"פ התמחתה בשיווק והטמעה של מערכות אוטומציה ורובוטיקה לקווי ייצור של חברות תעשייתיות בישראל. החברה החלה כפרויקט פנימי של עוש"פ לפיתוח תוכנת תיב"מ לתכנון והדמיה של קווי ייצור במפעלים בשם "רובקאד" (Robcad). שלמה דוברת מונה למנכ"ל החברה, והוא החל בשיווק התוכנה בעולם. התוכנה נמכרה בהצלחה לחברות רכב, דוגמת פורד, רנו, קיה, קבוצת פז'ו סיטרואן, ופולקסווגן, לחברות תעשיית התעופה והחלל דוגמת איירבוס, וליצרני ציוד תקשורת ואלקטרוניקה דוגמת וואווי ושניידר אלקטריק.
בפברואר 1993 הונפקו לראשונה מניות החברה בבורסת נאסד"ק בניו-יורק, לאחר שמחזור המכירות השנתי הגיעה לכ-20 מיליון דולר. החברה הרחיבה את סל המוצרים שהציעה כך שכלל פתרון שלם לתכנון וניהול קווי ייצור, במספר אתרים. תחום שקיבל את השם - Computer Aided Process Engineering (CAPE) - הנדסת ייצור בעזרת מחשב. מוצר הדגל של החברה קיבל את השם eMPower, והוא הציע מערכת מקיפה לניהול תהליכי ייצור (MPM Manufacturing process management).
בשנת 1999 נמכרה עוש"פ טכנולוגיות לחברת "סאנגארד" (SunGard) ב-220 מיליון דולר בעסקת חילופי מניות, כולל ההחזקה במניות טקנומטיקס שהמשיכה לפעול כחברה עצמאית. בשנת 2001 נשחקו מניות טקנומטיקס בצורה ניכרת בשל תוצאותיה העסקיות עקב התפוצצות בועת הדוט-קום. שלמה דוברת ניצל את מחיר המניה האטרקטיבי וקנה חזרה את השליטה בטקנומטיקס מסאנגארד יחד עם מנכ"ל החברה, הראל בית-און, וקבוצת האחים עופר. בשנת 2004 הגיעה החברה להכנסות שיא בסך 100.6 מיליון דולר. בשנת 2005 נמכרה טקנומטיקס שוב, הפעם לחברת UGS האמריקאית תמורת 228 מיליון דולר במזומן.
רכישות ומיזוגים

טקנומטיקס גדלה גם באמצעות שורה של רכישות ומיזוגים:
בשנת 1997 רכשה חברה גרמנית בשם AESOP בתמורה לכ-9.1 מיליון דולר. AESOP פיתחה מערכת תוכנה המבצעת תכנון, הדמיה, ואופטימיזציה של תהליך הייצור.
בשנת 1999 רכשה חברה צרפתית בשם פאבמאסטר ( FABMASTER ) תמורת 12 מיליון דולר. פאבמאסטר פיתחה תוכנה לבדיקה של תהליכי ייצור במפעלי אלקטרוניקה.
בשנת 2002 רכשה קו מוצרי תוכנה לשוק האלקטרוניקה בשם CIMBridge מחברת טרדיין (Teradyne) האמריקאית.
בשנת 2003 רכשה את חברת התוכנה האמריקאית USData, שפיתחה פתרונות לניהול הייצור, בעסקת מניות בשווי של 10.3 מיליון דולר. טקנומטיקס הקצתה מיליון מניות ל-USData, שעברו בפועל לקרן SCP, שהייתה בעלת השליטה בחברה. כך ש-SCP החזיקה ב-8% ממניות טקנומטיקס. קרן SCP רכשה את השליטה ב-USData ב-2001, ועם השותפים בה באותה עת, נמנה אהוד ברק, ראש ממשלת ישראל לשעבר.
הערות שוליים

↑  גתית פנקס, ‏טקנומטיקס נמכרה ל-UGS - שנמכרה לסימנס; בישראל מבטיחים לעובדים: "לא יהיו שינויים", באתר גלובס, 21 במאי 2007
↑  עוש"פ טכנולגיות, מעריב, 25 בנובמבר 1986
בארץ, מעריב, 22 באפריל 1984
↑  טל שחף, עוש"פ זכתה במכרז של הברת המכוניות פורד, מעריב, 11 באוקטובר 1989
עמי גינזבורג, ‏טקנומטיקס קיבלה חוזה מפורד שעשוי להגיע ל-30 מיליון דולר ב-3 שנים, באתר גלובס, 6 באפריל 1997
↑  רנו תבסס את כל קווי הייצור שלה  על מערכת ה-eMPower של טקנומטיקס, באתר הארץ, 17 ביולי 2002
↑  גל אשד, קאיה הודיעה על השלמת השלב הראשון בהטמעת פתרונות ניהול תהליכי הייצור empower של חברת טקנומטיקס, באתר TheMarker‏, 22 בינואר 2002
↑  הארץ, טקנומטיקס חתמה על חוזה בכמה מיליוני דולרים עם פז'ו סיטרואן, באתר TheMarker‏, 27 ביולי 2004
↑  מאת סופי שולמן, באופנהיימר מצפים להתייעלות בטקנומטיקס, באתר הארץ, 17 במרץ 2003
↑  גתית פנקס, טקנומטיקס תספק פתרונות בקרת ייצור ליצרנית מכוניות יפאנית בחוזה של מיליוני דולרים, באתר הארץ, 9 באוגוסט 2004
↑  רוני ליפשיץ, ‏איירבס רכשה תוכנות ייצור מטקנומטיקס - ב-2.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 26 ביולי 1998
↑  איי אונליין, Huawei הסינית בחרה בתוכנת ה-eMPower של טקנומטיקס  לבניית מערכת לתכנון ייצור משותף, באתר TheMarker‏, 14 במאי 2001
↑  גתית פנקס, טקנומטיקס קיבלה הזמנה ראשונית בהיקף של מיליון דולר מחברת שניידר עבור פתרונות ייצור אלקטרוניים, באתר TheMarker‏, 6 במרץ 2001
↑  ליהמן ברד'רס צופה עלייה של 25% ברווחי חברת טכנומטיקס, חדשות, 10 ביוני 1993
עלייה ריאלית של 43% ברווחי טכנומטיקס, חדשות, 3 באוגוסט 1993
↑  יונתן נשיא, ‏טקנומטיקס: נקודת האור של עוש"פ, באתר גלובס, 11 בדצמבר 1996
↑  פורד חתמה הסכם עם טקנומטיקס ליישום אסטרטגיה כוללת המבוססת על פתרונות eMPower, באתר גלובס, 11 בפברואר 2002
↑  דודי שני-גבאי, טקנומטיקס משיקה גירסה חדשה ל-eMPower; משמשת לניהול תהליכי ייצור ומתאימה ל-Windows NT, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2001
↑  מסע הרכישות של סאנגארד מתחיל עכשיו, באתר גלובס, 6 באוגוסט 2000
↑  האחים עופר קנו 5.5% ממניות טקנומטיקס במסגרת העברת השליטה בחברה, באתר הארץ, 12 ביולי 2001
}בועז לוי, רומן מחודש בין שלמה דוברת לטקנומטיקס, באתר TheMarker‏, 3 ביולי 2001
↑  עמי גינזבורג, בהפרש של חמש שנים מוכר שלמה דוברת את טקנומטיקס בפעם השנייה, באתר הארץ, 5 בינואר 2005
שירלי יום-טוב, טקנומטיקס נמכרת ל-UGS: שלמה דוברת יקבל 19 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 14 בינואר 2005
↑  עמי גינזבורג, ‏טקנומטיקס רכשה חברה גרמנית תמורת 9 מיליון דולר במזומן, באתר גלובס, 26 באוקטובר 1997
↑  איי אונליין, טכנומטיקס רוכשת % 78 מחברת תוכנה צרפתית בכ- 12 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 23 בדצמבר 1999
↑  טקנומטיקס רוכשת קו מוצרי תוכנה  עם הכנסות שנתיות של 2 מיליון דולר, באתר הארץ, 17 באוקטובר 2002
↑  הארץ, טקנומטיקס קונה את USData ב-10.3 מ' ד', באתר TheMarker‏, 31 ביולי 2003
↑  עודד חרמוני, קרן SCP שבה שותף אהוד ברק רכשה את השליטה בחברת קיו, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2004
יוהנה בישיץ

| --- | --- |

 לידה:  1827 טטה, הונגריה 
 פטירה:  28 במרץ 1898 (בגיל 71 בערך) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 
יוהנה בישיץ (לפני נישואיה פישר, בהונגרית: Bischitz Johanna; טטה, 8 במרץ 1827 – בודפשט, 28 במרץ 1898) הייתה יהודייה-הונגרייה מפורסמת בזכות פעילות הצדקה הנרחבת וארוכת השנים שלה.
ביוגרפיה

יוהנה פישר נולדה במשפחה יהודית בעיר טטה שבהונגריה. לאביה, מור פישר, היה מפעל חרסינה בעיר הרנד בהונגריה (תעשיית החרסינה של הרנד), שבביתו מצאו החיילים הפצועים במהפיכת 1848 בהונגריה (המכונה שם מלחמת העצמאות בשנים 1848–1849) בית ובדמותה של יוהנה אחות קפדנית. בשנת 1852 היא נישא לסוחר דוד בישיץ, שלצידו הייתה לה הזדמנות נרחבת לעסוק בצדקה. לאחר מספר שנים של עבודה מאומצת, יחד עם הרב הראשי דאז של הקהילה היהודית של פשט, פרקש אליוש מייזל, הצליחה להקים את איגוד הנשים היהודיות של פשט בשנת 1866. היא גייסה חברות כמעט לבד. בהנהגתה צמחה העמותה לאחד מארגוני הצדקה הבולטים בהונגריה. תוצאה של מאמציה האישיים הייתה בית היתומים היהודי שהקימה איגוד הנשים בשנת 1867, שזכה לכבוד בביקור אליזבת, נסיכת בוואריה (סיסי) שהייתה מלכת הונגריה, אשתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה בשנת 1871. יוהנה בישיץ הקימה גם מקלט לילדים יתומים למחצה, על שם מור הירש. בעזרתה נוסד איגוד גני הילדים בבודפשט, המטבח העממי (מנזה), שנפתח בשנת 1870, שבו כל העניים (מכל דת ועדה) זכו למזון חם. היא הפכה לנשיאת משרד הצדקה שנפתח על ידי מור הירש, ארגון שחילק 120,000 פורינט בשנה לעניים נזקקים, ללא קשר להשתייכות דתית או עדתית. היא סיירה במטבחים העממיים, במרתפים, במקלטים לחסרי בית. היא הייתה מעורבת כמעט בכל פעילות הצדקה במדינה וביקרה בכל מקום של קני האומללות כדי לעזור. יוהנה בישיץ הקדישה מאמצים מיוחדים במיוחד להציל בעלי המלאכה, תעשיינים והסוחרים שהגיעו לסף פשיטת רגל.