ממלכת הוונדלים
היסטוריה > שנים מאוחרות יותר

ביזת הוונדלים של רומא, הפיראטיות בים התיכון והצורך הרומי לחדש את השליטה בסחר התבואה הפכו את הרס ממלכת הוונדלים לעדיפות של האימפריה הרומית. הקיסר הרומאי המערבי מיוריאנוס החל לארגן מתקפה בקיץ 458. כוח ימי שנבנה בקרטחנה בהיספניה יכבוש את מאורטניה ולאחר מכן יצעד לקרתגו, בעוד שתקיפה בו-זמנית, בפיקודו של מרקלינוס, תכבוש מחדש את סיציליה. הקיסר כינס את הצי שלו בשנת 460, אך לגאיזריק נודע על המתקפה הממשמשת ובאה והוא "הוציא לפועל מדיניות אדמה חרוכה במאוריטניה - סריקת הארץ והרעלת הבארות לפני המתקפה האימפריאלית המתוכננת". בנוסף, גאיזריק הוביל את הצי שלו נגד כוחו של מיוריאנוס והביס את הרומאים בקרטחנה.
בשנת 468, גם האימפריה המערבית וגם האימפריה המזרחית ניסו לכבוש שוב את אפריקה עם "המערכה השאפתנית ביותר שהושקה אי פעם נגד מדינת הוונדלים". מקורות ראשוניים מצביעים על כך שהצי מנה 1,113 ספינות ונשא 100,000 איש, אך נתון זה נדחה על ידי ההיסטוריוגרפיה המודרנית, כאשר הת'ר מציע 30,000 חיילים ו-50,000 חיילים ומלחים ביחד, בהתבסס על 16,000 חיילים רומיים שהועברו ב-500 ספינות ב-532. אנדי מרילס וריצ'רד מיילס טענו כי המבצע היה ללא ספק נרחב ו"ראוי להערצה על הברק הלוגיסטי שלו".  בקרב ימי בכף בון, תוניסיה, השמידו הוונדלים את הצי המערבי וחלק מהצי המזרחי באמצעות ספינות אש. בעקבות ההתקפה, הוונדלים ניסו לפלוש לפלופונסוס אך נהדפו על ידי המניוטים בקניפוליס עם אבדות כבדות. כנקמה, הוונדלים לקחו 500 בני ערובה בזקינתוס, ביתרו אותם לחתיכות, והשליכו את החלקים מעל הסיפון בדרך חזרה לקרתגו.
בשנות ה-470, נטשו הרומאים את מדיניות המלחמה שלהם נגד הוונדלים. הגנרל הגרמני המערבי ריקימר הגיע להסכם עם הוונדלים, ובשנת 476 הצליח גאיזריק לסכם על "שלום תמידי" עם קונסטנטינופול. היחסים בין שתי המדינות הניחו פורניר של נורמליות. משנת 477 ואילך, הוונדלים ייצרו מטבעות משלהם, אם כי הוא הוגבל למטבעות ברונזה וכסף בעלי ערך נמוך. למרות שהכסף הקיסרי בעל הערך הנמוך הוחלף, הערך הגבוה לא הוחלף, מה שממחיש במילותיו של מרילס "חוסר רצון לגזול את הפררוגטיבה האימפריאלית".
גאיזריק מת ב-25 בינואר 477, בן 88. על פי חוק הירושה שהוא פרסם, הגבר המבוגר ביותר בבית המלוכה היה אמור לרשת אותו. כך ירש אותו בנו הונריק (477–484), אשר סבל תחילה את הנוצרים הניקים, בשל פחדו מקונסטנטינופול, אך לאחר 482 החל לרדוף את המניכאים והניקנים. הוא גם רצח חברים יריבים רבים מהשושלת הוונדלית. הברברים ילידי צפון אפריקה שנותרו באזור בזמן שלטונו של גאיזריק החלו עד מהרה במרידות ופלישות נגד הוונדלים בעקבות מותו של גאיזריק וחוקיו הדתיים הנוקשים של הונריק. הוונדלים החלו לאבד במהירות טריטוריה במערב אלג'יריה של ימינו לממלכת אלטבה, ובסוף שלטונו של הונריק הוא איבד לחלוטין את השליטה על הרי אורס למלך מאסטיס, שהקים את ממלכת האורס בשנים 483–484.
גונת'מונד (484–496), בן דודו ויורשו, חיפש שלום פנימי עם הניקנים והפסיק את הרדיפות פעם נוספת. כלפי חוץ, כוחם של הוונדלים ירד מאז מותו של גאיזריק; גונת'מונד איבד חלקים נרחבים מסיציליה לאוסטרוגותים בראשות תיאודריך ונאלץ לעמוד בלחץ הגובר מצד הברברים הילידים, שפשטו על כל מה שבפנים הארץ עד לחוף.
יורשו של גונת'מונד תרסמונד (496–523) היה קנאי דתי ועוין לניקאים, אך הוא הסתפק ברדיפות ללא שפיכות דמים. בשנת 510 שבט הברברים פרקסנסס תחת המלך גואנפאן תפס חלק מהשטח דרומית לתוגה והקים את ממלכת דורסייל, תוך שהוא דוחק את הוונדלים אל מחוץ לגבולות הארץ. בסביבות שנות ה-510, ברברים שהיגרו ללאגוטן תחת המלך קבאון כבשו את אואה (טריפולי המודרנית) ואת סברתה והקימו שם ממלכה, החלו לבזוז שטחים ונדלים והרסו יישובים ונדלים שונים. תרסמונד ניסה למחוץ אותו ולהשתלט מחדש על הטריטוריה שלו, אך המשלחת בשנת 523 הסתיימה בתבוסה ונדלית הרת אסון. הוא גם כונן ברית עם הוויזיגותים, אך למרות ברית זו, תרסמונד לא הצליח לסייע לתיאודריך כאשר הצי הביזנטי הרס את חופי דרום איטליה, ומנע ממנו לבוא לעזרתו של מלך הוויזיגותים אלאריק השני בקרב וואיל, מה שתרם לתבוסה של אלאריק.