stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חזון הגאולה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הראי"ה קוק
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  האגודה להוצאת ספרי הראי"ה קוק ז"ל
 תאריך הוצאה:  ה'תש"א, 1941
 מספר עמודים:  שמג
 עורך:  הרב מאיר בר-אילן והרב יהושע הוטנר
 
חזון הגאולה הוא חיבור מכתבי הראי"ה קוק בן חמישה מדורים, בו מובאים מאמרים, איגרות וכרוזים אודות ארץ ישראל, גאולת עם ישראל, יישוב ארץ ישראל ועוד. הקובץ יצא לאור בשנת ה'תש"א (1941), בעריכת הרב מאיר בר-אילן והרב יהושע הוטנר.
הוצאה לאור

הספר יצא לאור בקיץ ה'תש"א (1941), לקראת יום השנה השישי לפטירת הראי"ה קוק בג' באלול. הוא נדפס בהוצאת "האגודה להוצאת ספרי הראי"ה קוק ז"ל", בעריכת הרב מאיר בר-אילן (אז: ברלין) והרב יהושע הוטנר (בהתאמה, יו"ר האגודה ומזכירהּ), ובסיוע הקרן הקיימת לישראל. הספר כולל 343 עמודים. בשנת ה'תשל"ד יצאה לאור בניו יורק מהדורת צילום דלת עותקים של המהדורה הראשונה.
תוכן הספר

בעמוד השער מוגדר הספר: "ילקוט דברים של רבנו אברהם יצחק הכהן קוק זצ"ל על תחית עם ישראל ובנין הארץ". עמודיו הראשונים מוקדשים ל"דברי פתיחה" מאת הרב בר-אילן אודות הרב קוק, אופיו, כתיבתו ופועלו הציבורי, ופרק "תולדותיו" – ביוגרפיה קצרה אודות הראי"ה בת תריסר עמודים. הביוגרפיה נכתבה בעילום שם. לימים נתגלה כי מחברה היה הרב יהושע הוטנר, אחי כלתו של הראי"ה, והיא נחשבת ראשונית, אמינה ומדויקת. בביוגרפיה צוינו חיבורים מכתבי הרב קוק שטרם ראו אור, דוגמת "אורות עולמים" ("הדרכה למעשה בתורה, תפילה, מצוות, כנסת-ישראל, ארץ ישראל, נתיבות הנפש והחיים ועוד, בשלושה כרכים") ו"מורה נבוכים חדש" (כיום מכונה: לנבוכי הדור).
החיבור עצמו נושא חמישה מדורים, בהם מובאות קצרות וארוכות מכתבי הראי"ה: א – קדושת הארץ (15 פרקים ו-5 מאמרים). ב – תחיית ישראל (27 פרקים ו-6 מאמרים). ג – פעמי הגאולה (23 פרקים, שני מאמרים וקטעי מכתבים). ד – דרך הבניין (5 מאמרים), ותתי-מדורים המוקדשים לקשרי הראי"ה עם תנועת המזרחי (7 איגרות, כרוזים ונאומים), הקרן הקיימת לישראל (5 – איגרות וכרוזים) והציבור הכללי (3 איגרות), וכן תת-מדור תחת הכותרת "פירורים" בו 11 מובאות בנושאים שונים (לדוגמה נאום ותפילה בעת פתיחת האוניברסיטה העברית, פרסומים בזמן מאורעות תרפ"ט ורצח ארלוזורוב, ועוד). ה – נספחות: על אודות תנועת דגל ירושלים (מאמר מאת הרב בר-אילן אודותיה, וכן 6 איגרות ופרסומים). הספר נחתם במדור "מקורות וציונים" ובו ציוני מקורות מהם נשאבו קטעי הספר, וכן הבהרות היסטוריות אודות נסיבות פרסומים שונים.
תוכן הספר > מאמרי הראיה

בכרך הראשון של הספר מאמרי הראיה (ירושלים ה'תש"ם) ציינו עורכיו הרב אלישע אבינר והרב דוד לנדאו, שלא הכלילו בספר "את המאמרים שראו אור ב'חזון הגאולה', מכיוון שהספר מצוי ורבים המאמרים המופיעים שם". עם זאת, מאמרי חזון הגאולה שראו אור בעיתונות אולם לא הובאו בספרי הראי"ה הנדפסים, הוכללו בכרך השני של "מאמרי הראיה" (ירושלים ה'תשמ"ד), "לאחר שנתברר לנו שאין הוא זוכה לתפוצה הראויה לו".
הערות שוליים

↑  חזון הגאולה: ספר חדש מהרב קוק זצ"ל, העולם, 7 באוגוסט 1941; קורא וותיק, ביבליוגרפיה, העולם, 21 באוגוסט 1941.
↑  עוד על אודות האגודה והעורכים ראו: הרב פרופ' נריה גוטל, 'פרוטוקול האגודה להוצאת כתבי הרב קוק', סיני קכו-קכז, ניסן-אלול תש"ס – תשרי-אדר תשס"א, עמ' שמ-שנג. במקורות אחדים צוין רק שמו של הוטנר כעורך (לדוגמה: הרב ישעיהו הדרי, תערוכת הרב קוק: קטלוג, אלול תשכ"ו, עמ' 50).
↑  ראו: הרב משה צבי נריה, ליקוטי הראי"ה ב, כפר הרואה תשנ"א, עמ' 245. לימים הושלמה הביוגרפיה בספר זיכרון ראי"ה, ירושלים תשמ"ו, עמ' קז-קכב.
↑  ראו: צבי ירון, משנתו של הרב קוק, ירושלים תשל"ד, עמ' 22 הע' 4; הרב ד"ר שחר רחמני, החיבור 'לנבוכי הדור', בתוך: לנבוכי הדור, הוצאת ידיעות אחרונות 2014, עמ' 264-265.
| הרב אברהם יצחק הכהן קוק |
| --- | --- | --- |
| כתביו | אגרות הראי"ה • אורות • אורות הקודש • אורות התורה • אורות התשובה • עולת ראיה • עין איה • מאמרי הראי"ה • שמועות ראי"ה • חדריו דעת כהן • משפט כהן • אורח משפט • עזרת כהן • שבת הארץ • כתבים נוספים |  |
| ממשנתו | למהלך האידיאות בישראל • הרצאת הרב • חזון הצמחונות והשלום • מאמר הדור • יסוד כסא השם בעולם • המספד בירושלים |  |
| משיריו | שיר האמונה •  ישמח לבי • לחשי ההוויה • כנפי רוח |  |
| תלמידיו | הרב צבי יהודה הכהן קוק (בנו) • הרב יעקב משה חרל"פ • הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן (חתנו) • הרב יצחק אריאלי • הרב אריה לוין •  הרב שאול ישראלי • האדמו"ר החלוץ • הרב משה צבי נריה • הרב יצחק הוטנר • תלמידים נוספים |  |
| מוסדותיו | הרבנות הראשית לישראל • ישיבת מרכז הרב • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • תנועת דגל ירושלים |  |
| כהונות ברבנות | זיימל • בויסק • יפו • מחזיקי הדת (לונדון) • ירושלים • ארץ ישראל |  |
| הנצחתו | בית הרב קוק • כפר הרא"ה • מוסד הרב קוק • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • קבוצת אברהם |  |
ציונות דתית • תורת ארץ ישראל • מועדי הראי"ה • משפחתו • תלמידי הרצי"ה • עוד
| כתבי הראי"ה |
| --- | --- | --- |
| בהלכה וש"ס | דעת כהן • משפט כהן • אורח משפט • עזרת כהן • שבת הארץ • חבש פאר • עץ הדר • עיטור סופרים • טוב ראי |  |
| בהגות | עין איה • עולת ראיה • מאמרי הראי"ה • אדר היקר • ראש מילין • לנבוכי הדור • מדבר שור • מוסר אביך • מידות הראי"ה • עקבי הצאן • ארץ חפץ • חזון הגאולה |  |
| סדרת ה"אורות" | אורות (אורות ישראל) • אורות הקודש • אורות התורה • אורות התשובה • אורות הראי"ה • אורות התפילה • אורות האמונה |  |
| כתבים | למהלך האידיאות בישראל • הרצאת הרב • חזון הצמחונות והשלום • מאמר הדור • אגרות הראיה • שמונה קבצים • פנקסי הראי"ה • משנת הרב • המספד בירושלים • חדריו |  |
| שירים | נכתבו על ידו כשירים: שיר האמונה  • ישמח לבי • לחשי ההויה קטעים ופיסקאות שהולחנו: כנפי רוח • יסוד כסא השם בעולם |  |
הערה: חלק מספרי ה"אורות" הם ליקוטים מאוחרים ממשנתו סביב נושאים שונים, שהשתמשו אף הם בשם "אורות".
זרון השדות

| זרון השדות |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: זרון
מין:: זרון השדות
שם מדעי
 Circus macrourus ‏גמלין, 1770
תחום תפוצה
 ירוק בהיר - אזורי קינון; ירוק כהה - אזורי מחיה לאורך כל השנה; כחול - אזורי מחיה בעונת החורף.

זרון שדות באזור המחיה
זרון שדות (שם מדעי: Circus macrourus) הוא דורס יום השייך לתת משפחת הזרונים שבמשפחת הנציים. זרון השדות הוא הקטן בזרונים המבקרים בישראל, עדין מאוד ודק גזרה. זרון השדות הוא אחד מארבעה מיני זרון המגיעים לישראל: זרון סוף, זרון תכול וזרון פס. זרון השדות הוא הנדיר מבין הזרונים המופיעים בישראל, וכיום מוגדר בסכנת הכחדה עולמית.
ביצת זרון שדות
פירושי שמו בשפות שונות

השם בערבית: מורזה בע'ת'א - "המתנפל המפתיע", מרמז על שיטת הציד האופיינית לו ולשאר הזרונים.
השם המדעי: Circus - "עוף מיתולוגי" שעף במעגלים. macrourus - ארך זנב.
השם האנגלי: Pallid Harrier, מתייחס לצבעם הבהיר של הזכרים.
השם העברי: מעיד על בית גידולו העיקרי - שדות וערבות עשב.
תיאור

הזכר קל לזיהוי בזכות לבושו הבהיר, כמעט לבן בחלקים התחתונים ואפור-תכלכל בחלקים העליונים והוא למעשה הדורס הבהיר ביותר באזורנו, עם כתם שחור מצומצם, דמוי מעוין צר, בקצה הכנף, באברות היד המרכזיות. הנקבות והצעירים בגוון כללי חום-אפור מפוספס, והם קשים להבדלה מהנקבות והצעירים של זרון תכול ובמיוחד של זרון פס. הנקבות גדולות וכבדות מהזכרים, אך כנפיהן מחודדות יחסית, ובקצותיהן ארבע "אצבעות" חופשיות, לעומת כנף מעוגלת ורחבה יותר, עם חמש "אצבעות" חופשיות, של זרון תכול.
תיאור > מידות

אורך גופו 40 - 49 ס"מ, מוטת כנפיו 102 - 109 ס"מ אצל זכרים, 109 - 119 ס"מ אצל הנקבות. ומשקלו 230 - 465 גרם.
אזור מחיה

זרון השדות חי במישורים פתוחים של דשא ושיחים, ואף בערבות ובסואנות. בישראל ניתן לצפות בו בצפון מערב הנגב, עמק החולה, עמק בית שאן ורמת הגולן.
אזור מחיה > נדידה

תקופת הנדידה של זרון שדות היא בסתיו מסוף אוגוסט ועד לסוף נובמבר, כשהשיא הוא בין 20 בספטמבר ל-10 באוקטובר. באביב מתחילת מרץ עד סוף מאי, כשהשיא בין אמצע מרץ לתחילת אפריל. באביב ככל הנראה חולפים יתר זרונים מאשר בסתיו והם עפים דרך הנגב המערבי. הזרון הוא חולף נדיר למדי, במספרים קטנים ובחזית רחבה, כמה מאות פרטים חולפים בשתי עונות הנדידה. זרוני שדות נצפו בסקרי הסתיו בעמקים הצפוניים בשנת 1994. כמו כן, זוהו 129 זרוני שדות ועוד 352 פרטים זוהו כזרון שדות או כזרון פס.
סכנות ואיומים

זרון שדות מאוים על ידי מגוון של גורמים, המרכזי ביניהם הוא הסבת שטחי ערבה לשטחים חקלאיים אינטנסיביים. כמו כן נפגע משינוי בתי הגידול על ידי רעייה ושרפות, משימוש ברעלים בחקלאות ומציד והוא מוגדר כיום כמין הנמצא בסכנת הכחדה עולמית. ברחבי העולם, הזרון חולף במזרח אירופה, רוסיה, רומניה ואוקראינה, מהים השחור ומזרחה עד לימת באיקל. האוכלוסייה העולמית כיום מוערכת ב-9,000 עד 15,000 זוגות.
תזונה

זרון השדות ניזון מיונקים קטנים ומציפורים. את הציפורים הוא מפתיע ממעוף נמוך ואיטי, כשהוא עט עליהם מלמעלה. בנוסף, לעיתים הוא תופס את הציפורים באוויר לאחר שהחרידן ממקומן, כשהן מתרוממות לעברו או לאחר מרדף קצר. זרון השדות מסתמך גם על שמיעתו בעת הצייד[דרוש מקור].
הערות שוליים

↑  זרון השדות באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3 4 5 6 7  זרון שדות, באתר הצפרות הישראלי
↑  זרון שדות, באתר ציפורי ישראל על בולים
↑  זרון שדות, באתר תצפית לעולם הטבע - הדרכת טיולי צפרות וטבע על ידי ליאור כסלו
זרון שדות בתעופה
חבורת גרותנדיק

באלגברה ובגאומטריה אלגברית, חבורת גרותנדיק היא חבורה אבלית המותאמת לחוג נותרי ומאפשרת לרכז מידע על מבנה המודולים הפרויקטיביים מעליו. באופן כללי יותר, החבורה מוגדרת לגבי מונואידים (המקרה הקודם מתקבל על ידי בחירה של מונואיד של מודולים מסוימים מעל החוג) ולגבי קטגוריות מדויקות. את חבורת גרותנדיק ניתן לראות כפונקטור (בין הקטגוריות המתאימות).
החבורה נקראת על שמו של אלכסנדר גרותנדיק.
חבורת גרותנדיק של מונואיד אבלי

כל מונואיד אבלי עם צמצום ניתן לשכן בחבורה אבלית. הדבר נעשה באופן אנלוגי למקרה בתורת החוגים, בו משכנים תחום שלמות בשדה. חבורת גרותנדיק של מונואיד אבלי (לאו דווקא עם צמצום)  M היא החבורה האוניברסלית כך שכל הומומורפיזם (של מונואידים) מן המונואיד  M לחבורה אבלית מתפצל דרכה.
חבורת גרותנדיק של חוגים נותריים

יהי  R חוג נותרי. נתבונן באוסף מחלקות האיזומורפיזם של המודולים הנוצרים סופית מעליו ונתאים לכל אחת מהן סמל, כלומר למחלקה של המודול  M נתאים את הסמל  [M]. נגדיר את  C בתור החבורה האבלית החופשית הנוצרת על ידי הסמלים הללו, ואת  D בתור תת-החבורה הנוצרת על ידי כל הסמלים מן הצורה  [N]-[M]+[K] עבור מודולים מסדרה מדויקת קצרה  0\rightarrow N\rightarrow M\rightarrow K\rightarrow 0. המנה  C/D היא חבורת גרותנדיק, המסומנת בלשון תורת  K בתור  K_{0}.
החוג  K_{1}(R)

כהמשכת הרעיון של חבורת גרותנדיק מגדירים את החוג  K_{1}(R). כחבורה חבורית,  K_{1}(R) נבנה בתהליך דומה לזה שבו נבנית החבורה  K_{1}(R), אלא שכאן מתבוננים מלכתחילה באוסף המודולים השטוחים הנוצרים סופית. הדבר מאפשר להגדיר על  K_{1}(R) מבנה של חוג קומוטטיבי, בעזרת פעולת המכפלה הטנזורית מעל חוג הבסיס  R. 
מאחר שמכפלה טנזורית במודולים שטוחים שומרת על סדרות מדויקות, פעולת הכפל מוגדרת היטב. באופן זה, חבורת גרותנדיק הופכת למודול מעל  K_{1}(R) (פעולת המודול היא מכפלה טנזורית).
לקריאה נוספת

M. F. Atiyah, I. G. MacDonald, "Introduction to Commutative Algebra"
הערות שוליים

↑  אסוציאטיביות ודיסטריבוטיביות על הסכום הישר הן תכונות רגילות של המכפלה הטנזורית.
↑  כלומר, כל מיקום באידיאל ראשוני הוא חוג מקומי רגולרי.
ז'אן-בטיסט לאבא

| --- | --- |

דיוקן בתחריט מ-1742 מאת אנדרה בואי וס. מאטה
 לידה:  5 בספטמבר 1663 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  6 בינואר 1738 (בגיל 74) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 
ז'אן-בטיסט לאבא שנודע כ"אב לאבא" (בצרפתית: Jean-Baptiste Labat או Père Labat ‏ 1663 - 6 בינואר 1738) היה נזיר ומיסיונר קתולי צרפתי, בעל מטעים, בוטנאי וסופר מסע.
קורות חייו > שנותיו הראשונות בצרפת

לאבא נולד 1664 על יד פריז. ב-1684 נכנס למסדר הדומיניקני וב-11 באפריל 1685 הוסמך לנזיר. עשה בהמשך לימודי תאולוגיה ופילוסופיה ובמשך שנים אחדות לימד פילוסופיה ומתמטיקה במסגרת לא דתית בנאנסי. לאחר מכן ב-1693 החליט להקדיש את חייו לפעילות מיסיונרית. זמן מה הטיף בכנסיות שונות ברחבי צרפת.
קורות חייו > באנטילים הצרפתיים

לאבא התלהב אחר כך מרעיון ניצור האינדיאנים ובברכת ראש המסדר שלו נסע כמיסיונר לאיי הודו המערביים בהם נשאר שלוש עשרה שנים. ב-29 בינואר 1694 התיישב במרטיניק.
הוא התמנה בה לאחראי על פרוכיית מקובה. הוא פיתח אותה, הוסיף לה בניינים, כולל כנסייה חדשה. ב־1696 נסע לגואדלופ ולדומיניקה.
אחר כך בשובו למרטיניק התמנה ל"פרוקורטור כללי" (Procureur syndic des îles d'Amérique) של מנזרי הדומיניקנים באנטילים הצרפתיים. בעזרת עבדים גידל מטעים ונודע בייצור משקה חריף שקיבל את השם "רום".
בזכות הידע המדעי הרחב שלו מינה אותו הממשל הצרפתי כ"מהנדס".
בתוקף התפקיד הזה ביקר לאבא באנטילים הצרפתיים, ההולנדיים והאנגליים מגרנדה ועד היספניולה. הוא סיפר על רשמיו מחיי החברה הקריבית, כולל על שודדי הים הקאריביים (בצרפתית:flibustiers) ועל העבדות.
בדו"ח משנת 1698 סיפר על העבדים במרטיניק:
הריקוד הוא עיסוקם האהוב ביותר.אינני חושב שקיים עם על פני הארץ הקשור אליו יותר מהם. כשאדונם אינו מרשה להם לרקוד באחוזתו,  איך שנגמרת עבודתם במטעי קני הסוכר ביום ראשון, הם יסעו שלוש וארבע ליגות  כדי להגיע למקום שבו יודעים שיוכלו לרקוד
האב לאבא לא היה צופה פשוט של תופעת העבדות. כבעל אחוזת פון-סן-ז'אק (Fonds-Saint-Jacques)
בצפון מרטיניקה, לאורך הנהר בעל אותו השם, וכמייסד פרוכיות רובר ופרנסואה, הוא היה מעורב בעצמו במודרניזציה ופיתוחו של ענף הסוכר בכלכלת האי והיה בעל עבדים. החוקרת הצרפתייה סוזאן טוצ'יסקי
הצביעה על גישתו הדו-משמעית, שחייבה עבדות ובעלות על עבדים כרכוש ואף עונשים קשים, מחד, והערכתו את השחורים כנציגי תרבות מעניינת ומקור פוטנציאלי לידע, מאידך. אחוזתו נחשבה זמן רב למעין מופת שיש לחקות.
כמהנדס בגואדלופ השתתף לאבא באופן פעיל בהגנת האי מפני ההתקפה הבריטית ב-1703. הוא בעצמו ירה כמה פעמים בתותח. באותה שנה הוא קיבל מהכנסייה את התפקיד "סגן-פרפקט אפוסטולי".
קורות חייו > החזרה לאירופה

ב-1705 הוא חזר למנזר טול בצרפת. מאוחר יותר ב-1706 קרא לו המסדר לבוא לאיטליה. אחרי מפגש דומוניקנים בבולוניה שבו הציג דו"ח על עבודתו, התכונן לחזור לאמריקה. אך לא קיבל רשות לנסוע והושאר ברומא מספר שנים. בתקופה זו ערך את יומני המסע שלו באיי הודו המערביים.
ב-1708 בפקודת מסדרו נסע למשך שלוש שנים בספרד ואיטליה.
לאחר מכן חי עד סוף חייו במנזר הדומיניקנים שנקראו גם "היעקובינים" או "האחים המטיפים" ברחוב סנט-אונורה בפריז.
שם התחיל להעלות בכתב בפרטי פרטים את יומני המסע שלו. הם הופיעו בשישה כרכים והפכו למעין רב מכר למשך תקופה ארוכה. יש בכתביו ערך רב כעדות על החיים בקאריבים בתקופתו.
לאבא כתב גם כן בשמונה כרכים רשמים ממסעותיו באיטליה וספרד אבל הם פחות ידועים. הוא הצטיין בהם בחושי התבוננות מחודדים ובבקורתיות כלפי מדינת האפיפיור.
ב-1716 שב לפריז וחי עד סוף חייו במנזר הדומיניקני ברחוב סנט-אונורה, שמבנהו הפך לימים למועדון היעקובינים בימי המהפכה הצרפתית.
בשנותיו במנזר - 1716–1738 - הוא שקד על כתיבת ההיסטוריה של איי הודו המערביים.
הספר פורסם לבסוף בשישה כרכים ב-1722 בפריז, מלווה בשפע של איורים שצייר בעצמו.
Nouveau Voyage aux isles Françoises de l'Amérique, Paris, 1722)
לאבא מת בפריז בינואר 1738 בגיל 75 ונקבר במנזר ברחוב סנט-אונורה.
מורשתו > בתחום תעשיית הסוכר

במרטיניקה המציא לאבא שיטות חדשות לעיבוד הסוכר, שנותרו בשימוש זמן רב.
מורשתו > במדעי הטבע

לאבא נודע כאיש אשכולות, מתמטיקאי ומומחה במדעי הטבע של תקופתו.
הוא עזר לבוטנאי שארל פלומייה בעת שהותו של זה באיי הודו המערביים.
בכתביו ציין לאבא את ממצאי תצפיותיו המדעיות ודן באופן מקיף וקפדני בסוגיות הקרקע, העצים, הצמחים, הפירות והעשבים באיים האלה.
בנוסף הוא נתן פרטים על המלאכות שהתפתחו באזור והצביע על אפשרויות לנצלן בפיתוח יחסי המסחר.
הנצחה

זכרו של האב לאבא שרד במרטיניק באוצר המלים המקומי
שמות של מקומות:
המגדל של האב לאבא La Tour du père Labat- כלומר, טחנת קמח
"הדודים ע"ש האב לאבא" (les chaudières Père Labat )
מושגים טכניים:
שיטת זיקוק האלכוהול על שם האב לאבא (Père Labat)
שמו שימש בקראולית המטריניקית גם כמילה נרדפת ל"אדם מרושע" - pèrlaba
בתחום הבוטניקה:
סוג של פרי טרופי שתואר ב-1788 כונה Sapotaceae Labatia לפי שמו.
הוא נשמר כישות נפרדת עד לשנות ה-1930 כשנכלל במין פוטריה (Pouteria)
1972 - הוכר סוג חדש בשם Neolabatia הכולל ששה מינים שנודעו בעבר כ־Labatia, אולם סיווג חדש זה שנוי במחלוקת.
ספריו

Nouveau Voyage aux isles Françoises de l'Amérique
(מסע חדש אל האיים הצרפתיים של אמריקה) ששה כרכים, פריז 1722 עם איורים שיצייר בעצמו.
Voyage du Chevalier Demarchais en Guinee, iles voisines, et a Cayenne,
(מסעו של האביר דמרשה בגינאה, באיים הסמוכים ובקאיין1722, 1725, 1727; 4 כרכים 1730
Nouvelle relation de l'Afrique occidentale (דו"ח חדש על אפריקה המערבית) פריז 1728
Relation historique de l'Ethiopie occidentale (דו"ח היסטורי של אתיופיה המערבית - על קונגו, אנגולה, מטמבה, לפי האב קוואצי האיטלקי) פריז 1732
לאבא, שלא נסע מעולם לאפריקה, כתב את ספר המסע לאפריקה המערבית תוך הסתמכות על זיכרונותיו של אנדרה ברי (André Brue) מסביבות 1725. לפי פרוספר קילטרי (Cultru) הוא העתיק בו סיפורים מתוך ספר של מיסיונר אחר בשם מישל ז'ז'ולה דה לה קורב (Michel Jajolet de la Courbe) שפורסם ב-1685 תחת הכותרת " Premier voyage du Sieur La Courbe fait à la Coste d' Afrique (מסעו הראשון של האדון לה קורב לחוף אפריקה) וייחס את הרפקתאותיו של ז'ז'ולה לאנדרה ברי.
גם ספר המסע כביכול ל "אתיופיה המערבית" (גם כן במובן של אפריקה מערבית) מבוסס על סיפורים של מיסיונרים אחרים.
Voyage en France, Espagne, Portugal et Italie
(8 כרכים -1730, פריז)
לקריאה נוספת

Marcel Châtillon - Le Père Labat à travers ses manuscrits. Société d’histoire de la Guadeloupe, Basse-Terre 1979
Aurélia Montel - Le Père Labat viendra te prendre… Maisonneuve et Larose, Paris, 1996, 37
Heinrich Pleticha (her.) Pater Labats Sklavenbericht, abenteuerliche Jahre in der Karibik 1690–1705, Edition Erdmann 1984, ISBN 3-522-60220-X.
Heinrich Pleticha, Siegfried Augustin: Lexikon der Abenteuer- und Reiseliteratur von Afrika bis Winnetou. Edition Erdmann in K. Thienemanns Verlag, Stuttgart, Wien, Bern 1999, ISBN 3-522-60002-9
Everild Young, Kjeld Helweg-Larsen: The pirates’ priest: the life of Père Labat in the West Indies, 1693–1705. Jarrolds, London 1965.
הערות שוליים

1 2 3  I.Smith 1910
↑  S.Toczyski עמ' 4
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307462205171  PLWABN: 9810584074705606  BIBSYS: 2028645  BNE: XX1335002  BnF: cb119103613 (data)  CiNii: DA04142867  GND: 100169805  ISNI: 0000 0001 0858 5531  KulturNav: 154748dd-ef82-4331-a229-db27afd74a14  LCCN: n81015642  NDL: 00941201  NKC: ola2004235451  NLG: 221823  NTA: 070630771  SNAC: w6d80bxj  SUDOC: 026957108  Trove: 898235  VcBA: 495/102439  VIAF: 73855725   WorldCat (עם VIAF): 73855725 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'אן-בטיסט לאבא".
זעם הטיטאנים

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  "התנגשות הטיטאנים" (1981)
 בימוי:  ג'ונתן ליבסמן 
 הופק בידי:  בזיל איוואניק   פולי כהן ג'והנסן
 תסריט:  דיוויד לסלי ג'ונסון, דן מאזאו 
 עריכה:  מרטין וולש 
 שחקנים ראשיים:  סאם וורת'ינגטון, רוזמונד פייק, ביל ניי, אדגר רמירז, טובי קבל, דני יוסטון, רייף פיינס וליאם ניסן
 מוזיקה:  חביאר נאברטה 
 צילום:  בן דייוויס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Legendary Pictures
 חברה מפיצה:  Warner Bros. Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 30 במרץ 2012
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט פעולה, סרט חרבות וסנדלים 
 תקציב:  150 מיליון דולר
 הכנסות:  301,970,083 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   clashofthetitans2
 סרט קודם:  התנגשות הטיטאנים
 www.wrathofthetitans.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
זעם הטיטאנים (במקור: Wrath of the Titans) הוא סרט פנטזיה אמריקני משנת 2012 בבימויו של ג'ונתן לייבסמן ובכיכובם של סאם וורת'ינגטון, רוזמונד פייק, ביל ניי, אדגר רמירז, טובי קבל, דני יוסטון, רייף פיינס וליאם ניסן.
תקציר העלילה

עשור לאחר שניצח את הקראקן, פרסאוס (מגולם על ידי סאם וורת'ינגטון), מנסה לחיות חיים שקטים כדייג יחד עם בנו בן 10 הליוס (מגולם על ידי ג'ון בל). בינתיים, מתנהל מאבק בין האלים לטיטאנים. האלים אשר נחלשים במידה רבה בשל העדר המסירות של המין האנושי ובעקבות כך מאבדים שליטה על הטיטאנים ועל המנהיג הכלוא האכזרי שלהם קרונוס אשר הוא אביהם של זאוס, האדס ופוסידון. שלושת הבנים הצליחו להדיח את אביהם לפני זמן רב, וכלאו אותו במעמקי טרטרוס.
פרסאוס מחליט לצאת לעזרתו של אביו לאחר שהאדס וארס מחליטים לחבור לקרונוס ומנסים ללכוד את זאוס. כוחם של הטיטאנים מתחזק לאחר שיתר כוחות העל של זאוס נלקחים ממנו, והכאוס פורץ עלי אדמות. פרסאוס מגייס את עזרתה של אנדרומדה (מגולמת על ידי רוזמונד פייק), אגנור (מגולם על ידי טובי קבל), והפיסטוס (מגולם על ידי ביל ניי) ויחד הם יוצאים למסע מסוכן אל עבר השאול כדי להציל את זאוס, להביס את הטיטאנים ולהציל את האנושות.
צוות השחקנים הראשי

סאם וורת'ינגטון בתפקיד פרסאוס
רוזמונד פייק בתפקיד אנדרומדה
ביל ניי בתפקיד הפיסטוס
אדגר רמירז בתפקיד ארס אל המלחמה.
טובי קבל בתפקיד אגנור
דני יוסטון בתפקיד פוסידון אל הים
רייף פיינס בתפקיד האדס אל השאול
ליאם ניסן בתפקיד זאוס מלך האלים ושליט הר האולימפוס
חזון יוחנן

.
| --- | --- |

מלאך נגלה לעניי יוחנן מפטמוס, ציור מהמאה ה-9
 
 מידע כללי
 מאת:  יוחנן מפטמוס 
 שפת המקור:  קוינה 
 סוגה:  ספרות אפוקליפטית 
 
חזון יוחנן, ציור מהמאה ה-15
חזון יוחנן, הנקרא לעיתים גם ההתגלות של יוחנן או ספר ההתגלות, הוא הספר האחרון בברית החדשה. הוא מתאר את אירועי אחרית הימים שיתרחשו לפי האמונה הנוצרית לפני שישו ישוב לעולם וידון את כל החיים והמתים ביום הדין. משמו היווני של הספר, "אפוקליפסי טו יואני" (Αποκάλυψη του Ιωάννη, "חזון יוחנן" ביוונית), נגזרת המילה המודרנית "אפוקליפסה", המציינת את סוף העולם. לתוכנו של הספר ולצורת כתיבתו השפעה פרסית.
מחבר הספר

לפי המסורת הנוצרית, מחבר הספר הוא יוחנן כותב הבשורה, המזוהה על פי המסורת הנוצרית עם יוחנן בן זבדי, אחד משנים-עשר השליחים, שכתב גם את הבשורה על-פי יוחנן ואת איגרות יוחנן שבברית החדשה. לפי המסורת, הוא חיבר את הספר בעת גלותו על האי פטמוס שבים האגאי, בימי הקיסר הרומי דומיטיאנוס, בשנת 95 לערך. בפרט תומך בגישה זו אירנאיוס, מאבות הכנסייה הקדומים ביותר.
עם זאת, ביקורת המקרא, בהתבסס על ניתוח הכתובים של הבשורה על פי יוחנן מחד וההתגלות מאידך, שוללת את הגישה הנוצרית המסורתית ומבחינה בין מחבר הבשורה על פי יוחנן ובין מחבר חזון יוחנן, הנקרא בביקורת המקרא "יוחנן מפטמוס". המחבר, נציג כיתה נוצרית מוקדמת אפוקליפטית, כיוון את הניסוחים הקשים המופיעים בטקסט, כמו "הָאֹמְרִים יְהוּדִים אֲנַחְנוּ וְאֵינָם כִּי אִם־כְּנֵסֶת הַשָּׂטָן", כלפי כיתות נוצריות מוקדמות מתחרות. ככל הנראה התנגד לקבלת נוכרים שלא נימולו ולא קיבלו את שמירת המצוות על ידי הנוצרים הפאולינים כחברים בקהילתם: החיבור נכתב בשלביו המוקדמים ביותר של הפילוג היהודי-נוצרי, והכיתה היוחננית עדיין התקיימה בעולם מושגים יהודי.
תוכן

חזון יוחנן מתחיל בדבריו של ישו, שנגלה אל המחבר, המכוונים לשבע הכנסיות (קהילות) של אסיה הקטנה: אפסוס, סמירנה, פרגמון, תיאטירה, סרדיס, פילדלפיה ולאודיקה על הליקוס:
"ויאמר אני האלף ואני התו הראשון והאחרון, ואת אשר אתה ראה כתב על־ספר ושלחהו אל־הקהילות אשר באסיא לאפסוס ולזמירנא ולפרגמוס ולתיאטירא ולסרדיס ולפילדלפיא וללודקיא"
דברים אלה מופיעים בשלושת הפרקים הראשונים של הספר.
בשאר הספר מתוארים אירועי אחרית הימים, ארמגדון (הר מגידו), יום הדין ומלכות האל (מלכות שמיים) שתבוא אחריו, והוא רווי שפה ציורית, סמלים ומטאפורות, המקשים על פירושו. רבים מהסמלים המוזכרים בו מוכרים מאוד בתרבות הפופולרית, וכוללים את:
ארבעת הפרשים, המסמלים – על פי המסורת הנוצרית וכנרמז מהכתוב – מגפה, מלחמה, רעב ומוות;
הקרבת השה;
נהר האש;
אשת קץ הימים;
שני העדים;
שבע הקערות של זעמו של האל, המציינות שבע פורענויות שהאל ימטיר על הארץ החוטאת;
שבעת החותמות;
שבעת השופרות;
בבל הגדולה;
החיה, ומספרה: 666;
וכן המלאך מיכאל.
מחלוקת על הכללתו בקאנון

בשל אופיו המיסטי של חזון יוחנן, במרוצת השנים התנגדו רבים להכנסתו לקאנון הכתובים הנוצריים. עוד במאה ה-4 יוחנן כריסוסטומוס טען נגד הכללת הספר בברית החדשה, מחשש שמא לשונו הציורית תשמש קרקע פורייה לפירושים לא-נכונים של הנצרות וקביעותיה. גם הנוצרים שבסוריה שללו את אלוהיותו של חזון יוחנן, בעיקר משום שהמונטאניסטים הסתמכו עליו. מאוחר יותר, במאה ה-9, הוא נמנה עם ה"ספרים שבמחלוקת" ב"סטיכומטריה" של ניקיפורוס מקונסטנטינופוליס. גם כיום, אף שחזון יוחנן הוא חלק מהקאנון הנוצרי, הוא לא נקרא כחלק ממחזור הקריאה בכנסייה האורתודוקסית.
בתקופת הרפורמציה, הן מרטין לותר והן ז'אן קלווין התלבטו בעניין יחסם לספר. קלווין גרס כי חזון יוחנן הוא אכן ספר אלוהי וקאנוני, אך נמנע מלכתוב עליו פירוש. לותר סבר בתחילה כי הספר אינו אלוהי ואינו נבואי, אך שינה את דעתו.
ראו גם

הבשורה על-פי יוחנן
הערות שוליים

↑  שאול שקד. איראנו-יודאיקה; לחקר פרס והיהדות: קובץ מחקרים בתחומי המגע בין יהודים ותרבות פרס במשך הדורות. מכון בן צבי. ירושלים: תשמ"ב. אנגלית: עמ' 12-76.
↑  ראו למשל: David Frankfurter, Jews or Not? Reconstructing the "Other" in Rev 2:9 and 3:9.‏The Harvard Theological Review,  כרך 94, אוקטובר 2001, עמ' 403-425.
↑  נקראת כיום איזמיר
↑  נקראת כיום אקהיסאר (Akhisar)
↑  נקראת כיום אלאשהיר (Alaşehir)
↑  נקראת כיום אסקיהיסר (Eskihisar) ליד דניזלי
| ספרי הברית החדשה |
| --- | --- | --- |
| הבשורות | הבשורה על-פי מתי • הבשורה על-פי מרקוס • הבשורה על-פי לוקאס • הבשורה על-פי יוחנן |  |
| מעשי השליחים | מעשי השליחים |  |
| איגרות פאולוס | אל הרומאים • הראשונה אל הקורינתים • השנייה אל הקורינתים • אל הגלטים • אל האפסים • אל הפיליפים • אל הקולוסים • הראשונה אל התסלוניקים • השנייה אל התסלוניקים • הראשונה אל טימותיוס • השנייה אל טימותיוס • אל טיטוס • אל פילימון • אל העברים |  |
| האיגרות הכלליות (קתוליות) | איגרת יעקב • איגרת פטרוס הראשונה • איגרת פטרוס השנייה • איגרת יוחנן הראשונה • איגרת יוחנן השנייה • איגרת יוחנן השלישית • איגרת יהודה |  |
| חזון יוחנן (ההתגלות) | חזון יוחנן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265941805171  PLWABN: 9810539390305606  BNE: XX3589627  BnF: cb120083157 (data)  GND: 4073055-4  LCCN: n78095796  NDL: 01081932  NKC: unn2006374709  NLG: 186887  SUDOC: 02819957X  VcBA: 492/85786  VIAF: 173880729   WorldCat (עם VIAF): 173880729