stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוטפירוס

| פרוטפירוס |
| --- | --- |
 
תקופה
תחילת אוליגוקן- תחילת מיוקן 33.9–20.6 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: טפיריים
סוג:: פרוטפירוס
מינים
 Protapirus aginensis  Protapirus bavaricus  Protapirus cetinensis  Protapirus douvillei  Protapirus gromovae  Protapirus obliquidens  Protapirus priscus  Protapirus simplex
שם מדעי
 Protapirus ‏פילהול, 1877

פרוטפירוס (שם מדעי: Protapirus; מילולית: "לפני טפיר") הוא סוג נכחד של מפריט פרסה ממשפחת הטפיריים, אשר חי באמריקה הצפונית ואירואסיה בין תחילת האוליגוקן לתחילת המיוקן שלפני 33.9 עד 20.6 מיליון שנה מזמננו. הוא נחשב לעיתים לאחד מראשוני הטפירים האמיתיים.
המין העתיק ביותר בסוג הוא P. simplex שמאובניו התגלו בתצורות הנהר הלבן (אנ') שבמישורים הגדולים של ארצות הברית ואחריו המין P. obliquidens שגם חי באמריקה הצפונית. מינים מאוחרים יותר עברו את ברינגיה לעבר אירואסיה, כשבין האוליגוקן למיוקן ידועים מין אחד מקזחסטן (P. gromovae) ועוד חמישה מינים מאירופה.
טפיר זה היה דומה בגודל לטפירים המודרניים אך בעל מאפיינים פרימיטיביים יותר, כמו מבנה קדם-טוחנות בעלות מבנה חריצי יותר, לסתות צרות יותר ונסיג אף, אשר אולי לוותה בחדק האופייני לטפירים מודרניים, אך היה קצר ופחות בולט בהרבה. מבנה השיניים התאים לאכילת עלים, אותם תלש באמצעות חרטומו.
טפיר זה נכחד בתחילת המיוקן, ייתכן שבשל שינויי האקלים שייבשו יערות רבים לאורך אמריקה ואירואסיה.
הערות שוליים

↑  "Glossary. American Museum of Natural History". Archived from the original on 20 November 2021.
↑  Journal of Vertebrate Paleontology: Volume 18, Issues 1-2 1998. University of Oklahoma. 1998.
פליקס ין

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1994 (בן 30) המבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  פליקס קורט ין
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין, Point Blank Music College 
 סוגה:  דיפ האוס, טרופיקל האוס, מוזיקת דאנס אלקטרונית 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ, Spinnin' Deep 
 felix-jaehn.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פליקס קורט ין (בגרמנית: Felix Kurt Jähn; נולד ב-28 באוגוסט 1994), הידוע בשמו המקצועי פליקס ין (Felix Jaehn), הוא די ג'יי ומפיק גרמני.
ביוגרפיה

ין נולד ב-28 באוגוסט 1994 בהמבורג שבגרמניה.
ב-19 במאי 2014, הוא הוציא גרסת רמיקס לסינגל "Cheerleader" של OMI (אנ').
ב-15 בינואר 2016 הוציא את המיני-אלבום הראשון שלו, "Felix Jaehn".
ב-16 בפברואר 2018 הוציא את אלבום המוזיקה הראשון שלו, "I".
ב-2 בנובמבר 2018, הוציא, בשיתוף פעולה עם NOTD, קפטין קאטס (אנ') וג'ורג'יה קו, את הסינגל "So Close".
ב-28 ביוני 2019, הוציא, בשיתוף פעולה עם קאלום סקוט, את הסינגל "Love on Myself".
ב-22 בנובמבר 2019, הוציא, בשיתוף פעולה עם VIZE ומיס לי, את הסינגל "Close Your Eyes".
ב-13 במרץ 2020, הוציא, בשיתוף פעולה עם גאשי (אנ') ו-FAANGS (אנ'), את הסינגל "Sicko".
בשנת 2020 פליקס ין הוציא ביחד עם באו אנדרסון וצ'יט קודס את השיר "I Just Wanna", שקיבל יותר מ-8 מיליון השמעות בספוטיפיי.
ב-21 באוגוסט 2020, הוציא יחד עם הזמרת השוודית, ניאה, והזמר הבריטי, ברין כריסטופר, את הסינגל "No Therapy".
במרץ 2021 הכין רימיקס לשיר "Anxious" של הזמר הישראלי דניס לויד.
ב-20 באוגוסט 2021, הוציא, בשיתוף פעולה עם רובין שולץ וג'ורג'יה קו, את הסינגל "I Got a Feeling".
ב-1 באוקטובר 2021, הוא הוציא את אלבום המוזיקה השני שלו, Breathe.
ב-25 בפברואר 2022, הוציא, בשיתוף פעולה עם The Stickmen Project (גר') וקאלום סקוט, את הסינגל "Rain in Ibiza".
ב-27 במאי 2022, הוציא, בשיתוף פעולה עם זואי ויס, את הסינגל "Do It Better".
ב-3 בפברואר 2023, הוציא, בשיתוף פעולה עם ג'ונאס בלו, את הסינגל "Weekends".
חיים אישיים

בריאיון לשבועון הנמכר והנקרא ביותר בגרמניה, "די צייט", הוא יצא מהארון כביסקסואל.
בראיון לתחנת הרדיו Energy של NRJ Group (אנ') הודיע כי הוא בזוגיות עם גבר מאז קיץ 2020.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2018: I
2021: Breathe
דיסקוגרפיה > אלבומי רמיקס

2018: I Remixed
2020: Felix Jaehn: Pride 2020
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2016: Felix Jaehn
הערות שוליים

↑  Stichting Nederlandse Top 40, Felix Jaehn, Top40.nl (בהולנדית)
↑  Felix Jaehn - austriancharts.at, austriancharts.at
↑  Deutsche Welle, Star DJ Felix Jaehn releases his debut album, DW.COM, ‏16.02.2018 (באנגלית)
↑  I by Felix Jaehn on iTunes (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2019-07-04
↑  I Just Wanna (feat. Bow Anderson), נבדק ב-2021-04-05
↑  Felix Jaehn, Cheat Codes & Bow Anderson Share New Single + Music Video For "I Just Wanna", Elicit Magazine, ‏2020-12-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  No Therapy, listen.tidal.com (באנגלית)
↑  "Innerer Konflikt: Felix Jaehn bestätigt Bisexualität". bigFM (בגרמנית). 2018-02-23. נבדק ב-2018-02-23.
↑  DJ Felix Jaehn on coming out, finding love, and the next generation of LGBT artists, Attitude.co.uk, ‏2018-11-02 (באנגלית)
↑  'Cheerleader' Remix DJ Felix Jaehn Comes Out as Bisexual, Billboard
↑  Music - Wismar - Felix Jaehn met a friend through "Tinder" - culture, World Today News, ‏2021-02-27 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17003890v (data)  GND: 1106403266  ISNI: 0000 0004 6315 789X  MusicBrainz: 930448f9-a67a-402f-bc73-2bf6b279afaa  VIAF: 9144928026954341466   WorldCat (עם VIAF): 9144928026954341466 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרחיה בק

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1931 סוקל, פולין
 פטירה:  28 באוגוסט 1998 (בגיל 67) תל אביב, ישראל
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס פרשיה שימל (1993) 
 תרומות עיקריות
 חוקרת אמנות קדומה
 
פרחִיה בֶּק (Pirhiya Beck;‏ 11 במרץ 1931 – 28 באוגוסט 1998) הייתה חוקרת אמנות קדומה ופרופסור בחוג לארכאולוגיה ותרבויות המזרח הקדום באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

בק נולדה ב-11 במרץ 1931 בסוקל שבפולין וגדלה בטרטקוב (Tartakow). בגיל ארבע הגיעה עם אמה לארץ ישראל, וכעבור שנתיים עלה גם אביה והמשפחה התיישבה בהרצליה. פרחיה למדה בבית ספר יסודי בהרצליה ובתיכון חדש בתל אביב. עם סיום התיכון שירתה כחצי שנה בשירות לאומי בקיבוץ ארז. אחר כך למדה בסמינר גורדון להוראה בחיפה. בהמשך למדה לתואר שני בלימודי מקרא וארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ולפרנסתה עסקה בהוראת עברית במעברת הר טוב שליד בית שמש.
בשנת 1955 נטלה חלק בחפירות השניות שנערכו בחצור. בין השנים 1958–1960 השתתפה עם עוזה זבולון ורות עמירן בכתיבת הספר "הקראמיקה הקדומה של ארץ-ישראל" (יצא בהוצאת מוסד ביאליק). בשנת 1961 השתתפה בחפירה הראשונה שנערכה בערד. בין השנים 1962–1963 עבדה במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב.
בשנת 1963 החלה את לימודי הארכאולוגיה באוניברסיטת שיקגו, אולם נאלצה להפסיק את לימודיה בעקבות מחלה. שנה לאחר מכן המשיכה את לימודיה באוניברסיטת קולומביה אצל אדית פורדה (Edith Porada), היסטוריונית ידועה של אמנות המזרח הקדום. בשנת 1967 סיימה שם את הדוקטורט, שכותרתו הייתה "Problems in the Glyptic Art of Palestine". עם חזרתה ארצה החלה ללמד באוניברסיטת תל אביב.
בשנות ה-70 השתתפה בחפירות תל אפק (אנטיפטריס), במתחם לביאה (ח'רבת לַוִיֶה) וב"פרויקט ארץ גשור", מיזם ארכאולוגי שנערך בראשותו של הארכאולוג משה כוכבי, מטעם אוניברסיטת תל אביב, ששם לו למטרה לחקור את ארץ  ממלכת גשור בחמישה אתרים מרכזיים מתקופות הברונזה והברזל (מתחם לביאה, גלגל רפאים, תל הדר, תל עין גב ותל סורג).
בין השנים 1985–1989 שימשה כראש החוג לארכאולוגיה. בשנת 1991 הוענק לה פרס שימל על תרומתה לארכאולוגיה.
הערות שוליים

↑  מנפרד ביטאק, כשהנסיך האמורי ינכאל היה מלך באפק, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2001
↑  רן שפירא, החומות האדירות לא מנעו את הכיבוש, באתר הארץ, 6 ביולי 2004
↑  דוד רפ, חתול הבר מרמת הגולן, באתר הארץ, 1 במאי 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258313005171  BnF: cb158221023 (data)  GND: 129030945  ISNI: 0000 0000 7988 6588  LCCN: n82149291  NTA: 071225404  SUDOC: 07708019X  VIAF: 29864790   WorldCat (עם VIAF): 29864790
קביעת מוט

קשר מוט
קשר מוט, או קביעת מוט הוא קשר-קביעה של חבל על מקל או מוט. הוא בנוי כך שהחבל יישאר קבוע למקומו ולא יחליק לאורך המוט.
ניתן ליצור קשר מוט בשני אופנים, התוצאה זהה:
קשר מוט מולבש - כאשר "מלבישים" את הקשר על גבי המוט מאחד מצדדיו בהשחלה. יוצרים שתי לולאות - כאשר היתר של האחת מעל הלולאה, ושל השנייה מתחת, מצליבים את שתי הלולאות ומשחילים את המוט באמצע.
קשר מוט פשוט (מכונה לעיתים קשר מוט בנוי) - יוצרים לולאה סביב למוט, כאשר היתר הקצר מוצלב מעל ליתר הארוך. מעבירים את היתר הקצר מתחת למוט, ומתחת להצלבה, ולבסוף מותחים.
את קשר המוט מסיימים על ידי קשר בוהן או קשר שטוח.
קשר המוט הוא הקשר הבסיסי המשמש להתחלת רוב הכפיתות.
קבוצת הארמיות אלברכט

| --- | --- |

סמל המטה הכללי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  7 במרץ 1917 – 11 בנובמבר 1918 (שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  אלברכט, דוכס וירטמברג 
 מפקדים:  אלברכט, דוכס וירטמברג
 
קבוצת הארמיות אלברכט (או קבוצת הארמיות D), הייתה קבוצת ארמיות גרמנית שפעלה במלחמת העולם הראשונה בחזית המערבית.
היסטוריה

ב-7 במרץ 1917 הוקמה קבוצת הארמיות בפיקודו של אלברכט, דוכס וירטמברג, והוצבה בחלק הדרומי של החזית המערבית. מכיוון שהאזור היה שקט וכמעט ללא לחימה, הורכבו יחידות קבוצת הארמיות בעיקר מלוחמים קשישים ומאנשי הלאנדווהר. ב-11 בנובמבר 1918 נחתם הסכם הכניעה של הקיסרות הגרמנית למעצמות ההסכמה, ובעקבות כך פורקה קבוצת הארמיות.
סדר הכוחות

תחת קבוצת הארמיות פעלו היחידות הבאות:
פלגת הארמייה A
פלגת הארמייה B
פלגת הארמייה C
הארמייה ה-19
ראו גם

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
פילווישוק

| --- | --- |
סמל פילווישוקסמל פילווישוק

תחנת הרכבת בפילווישוק
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז מריאמפולה
 מחוז משנה:  וילקובישק
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,305 (2011)
 קואורדינטות:  54°43′20″N 23°13′20″E﻿ / ﻿54.72222222°N 23.22222222°E﻿ / 54.72222222; 23.22222222 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פילווישוק(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פילווישוק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פִּילוִוישוֹק (ביידיש: פילווישאָק; בליטאית: Pilviškiai; בפולנית: Pilwiszki; בגרמנית: Pulwischken) היא עיירת נפה במחוז משנה וילקובישק, ליטא. דרומית מערבית לקובנה על הדרך הראשית לפרוסיה המזרחית, בקרבת העיר סאקיאי. באזור בו יובל הפילווי, נשפך לנהר השאשופ.
היסטוריה

כבר במאה ה-16 היה קיים במקום כפר קטן בשם זה, הכפר התפתח לעיירה, אשר בשנת 1792 הוענקו לה זכויות מגדבורג.
עד לשנת 1795 הייתה פילווישוק, חלק מממלכת ליטא. אך בשנת 1807 לאחר חלוקת פולין השלישית, עברה לשליטת ממלכת פרוסיה. עם תבוסת הפרוסים בידי נפוליאון וחתימת חוזה טילזיט, הוקמה הדוכסות הגדולה של ורשה ופילווישוק, ביחד עם שטחים פולניים אחרים שהיו מוחזקים בידי פרוסיה, עברו לשליטת הדוכסות. בשנים 1807 - 1813 הייתה פילווישוק עיירה קטנה המונה 338 נפשות. ב-1815 עם תבוסת נפוליאון, סופחה ליטא לרוסיה והשתייכה למחוז אוגוסטוב. בשנת 1827 גדלה אוכלוסיית העיירה ל-888 נפש. בשנת 1862 הוקמה מסילת הרכבת מסנקט פטרבורג לברלין. תחנה הוקמה ליד פילווישוק, אשר כתוצאה מיידית מכך החלה להתפתח באופן משמעותי.
תחת שלטון רוסיה, הייתה פילווישוק חלק מפולין ועל כן יהודיה היו רשאים לקנות קרקעות ולהתפרנס מחקלאות. עם זאת, מבחינה כלכלית ותרבותית, היו אנשי פילווישוק מסונפים לקובנה. לקובנה הובאה התוצרת החקלאית של פילווישוק וסביבותיה מקובנה הובאו הסחורות שנמכרו בפילווישוק. גם במנהגים ובנוסח התפילה נהגה פילווישוק כמנהג ליטא.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר על ידי הגרמנים. הגרמנים שלטו במקום, משנת 1915 עד שנת 1918, השנה בה זכתה ליטא לעצמאות מדינית. בשנות ליטא העצמאית 1918 - 1940, שימשה פילווישוק כעיר הנפה במחוז וילקובישק, וכך גם בתקופת שלטון ברית המועצות בשנים 1940 - 1941.
ב-23 ביוני 1941, (מלחמת העולם השנייה), נכנס הצבא הגרמני לעיר ושלט בה, תוך ביצוע פשעי מלחמה. ביולי 1944, כאשר הצבא האדום נכנס לעיר, היה מרכז העיר הרוס לחלוטין.
יהודים

יהודים התיישבו בפילווישוק במחצית השנייה של המאה ה-18, והתפרנסו בעיקר ממסחר, חכירה ומלאכה. עם הקמת מסילת הרכבת מסנקט פטרבורג לברלין החלו היהודים לעסוק ביצוא הם מכרו לגרמניה תבואה, פשתן, בהמות ואווזים, ופרנסתם הייתה מצויה.
בעיירה היה בית הספר העברי, שהוחזק על ידי משרד החינוך הממלכתי, ושפת ההוראה בו הייתה עברית. תוכנית הלימודים הייתה מלאה וגדושה, והלימודים ברמה גבוהה.
בשנת 1940 סופחה פילווישוק יחד עם שאר ערי ליטא לברית המועצות, ותחת השלטון הקומוניסטי נפגעו החיים הקהילתיים, דתיים, כלכליים של היהודים. ב-23 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיירה ששכנה על הגבול הגרמני, ונגזרו גזרות נגד היהודים. ב־27 באוגוסט 1941 נרצחו כל הגברים הבוגרים בעיירה, על ידי הליטאים, בכפר הסמוך טילצ'יוס. כשבועיים וחצי לאחר מכן נרצחו גם הנשים והילדים.
יהודים > רבני פילווישוק

למרות היותה עיר קטנה ולא עתיקת יומין התפרסמה פילווישוק ברבניה.
הרב אהרון וואלקין מחבר ספר מצח אהרן נרצח בפינסק, (נכדו הרב חיים ואלקין).
הרב יעקב מאיר לוין - רבה של פילווישוק עד 1906.
הרב ד"ר יחיאל יעקב וינברג מנהל בית המדרש לרבנים בברלין, מחבר ספר שו"ת שרידי אש
הרב קלמן פילוישקער.
הרב אברהם אבא רזניק רבה של פילווישוק משנת ה'תרפ"ד ועד הירצחו עם בני קהילתו בשואה. חבר מרכז המזרחי בליטא. מחבר ספר "כלי שרת".
הרב פרופ' שמואל ביאלובלוצקי (חברו של ש"י עגנון) שהיה מרצה באוניברסיטה בגיסן, ולאחר מכן באוניברסיטת בר-אילן.
הלל בבלי אשר נולד וגדל בעיירה, וכשהיגר לארצות הברית הוא ייסד את בית המדרש לרבנים באמריקה, ואף נודע כמשורר עברי.
הערות שוליים

↑  A Typical Lithuanian Shtetl - by Rav Yechiel Yaakov Weinberg
↑  ספר אהלי שם, פינסק, 1912, עמוד 151
↑  כלי שרת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524771205171  VIAF: 306374303   WorldCat (עם VIAF): 306374303
קבוצת האפידוט

קוורץ ואפידוט, פקיסטן
קבוצת האפידוט היא קבוצה של מינרלים סורוסיליקטיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל אפידוט, המינרל הנפוץ ביותר, והראשון מקבוצה זו שזוהה.
נוסחת המבנה הכימי הכללית של המינרלים בקבוצת האפידוט היא (x2y3(SiO4)3(OH, F. כאשר היון x יכול להיות סידן, צריום, עופרת, סטרונציום, או איטריום, והיון y יכול להיות אלומיניום, ברזל, ונדיום, מגנזיום ו/או מנגן. במקרים אחדים מחליף חמצן את יוני ההידרוקסיל בארבעונים של הסיליקט ואז הנוסחה הכללית מקבלת את הצורה x2y3Si3O11(OH,F)2. למרות שכמות הארבעונים של SiO4 זהה לכמות קבוצות ה-Si2O7 במינרלים שבקבוצת האפידוט, המינרלים מסווגים בקבוצת הסורוסיליקטים ולא הנזוסיליקטים בשל המבנה המורכב יותר של ה-Si2O7.
המבנה של המינרלים בקבוצה הוא שרשרות של תמניונים המחוברים בקצוות לאורך ציר ה-y. השרשרות הן משני סוגים. סוג אחד מכיל תמניונים הבנויים מארבעונים של סיליקט (M1) המחוברים באמצעות אטום חמצן לאטום אלומיניום, והסוג השני מכיל תמניונים מהסוגים M1 ו-M3 המחוברים בקצוות מתחלפים לאורכם. התמניונים מהסוג M3 מכילים את עיקר קטיוני ה-Fe++3 והמגנזיום. השרשרות של התמניונים מחוברות בכיוון ציר ה-z באמצעות ארבעון אחד של SiO4 וקבוצה כפולה של Si2O7. החללים הגדולים יחסית שבסורג זה מתמלאים על ידי קטיונים גדולים, בדרך כלל סידן.
לרוב המינרלים בקבוצת האפידוט יש סימטריה מונוקלינית, אבל יש חברים בקבוצה המתגבשים בסימטריה אורתורומבית (זואיסיט) או מונוקלינית (קלינוזואיסיט).
סביבת ההיווצרות של מינרלים מקבוצת האפידוט מגוונת. למרות שהמינרלים מקבוצה זו נוצרים בדרך כלל כתוצאה מהתמרה אזורית הם נוצרים גם בהתמרה הידרותרמית כמו גם בהתגבשות של סלעי יסוד חומציים.
מכל החברים בקבוצה רק האפידוט מצוי בשפע. טנזניט (סוג של זואיסיט) הוא סוג של אבן חן יקרה ומבוקשת בגוון כחול. גם את הזואיסיט שיש לו גם גוון ירקרק מקובל לשבץ יחד עם אודם או להשתמש בו כאבן לקישוט. מינרלים נוספים מקובלים שניתן למצוא באוספים הם הקלינוזואיסיט, הפיימונטיט והאלניט.
המינרלים בקבוצת האפידוט

אלניט – (Ca(Ce,La,Y,Ca)Al2(Fe2+,Fe3+)(SiO4)(Si2O7)O(OH. האגודה הבינלאומית למינרלוגיה מכירה בשלושה סוגים של אלניט, אלניט-Ce, אלניט-Y ואלניט-La, תלוי איזה עפרה נדירה דומיננטית בהרכב.
אנדרוזיט (La)‏ - (Mn,Ca)(La,Ce,Ca,Nd)AlMn+++Mn++(SiO4)(Si2O7)O(OH)
אפידוט - (Ca2(Al, Fe)3(SiO4)3(OH
דולאסאיט (Ce)‏ – CaCeMg2AlSi3O11(OH,F)2
דיססקיסיט – נוסחת ה"דיססקסיט (Ce)" היא (Ca(Ce,REE)(Mg,Fe++)(Al,Fe+++)2Si3O12(OH‏, ונוסחת הדיססקיסיט (La) היא (Ca,Fe,Th)(REE,Ca)(Al,Cr,Ti)2(Mg,Fe,Al)Si3O12(OH,F)
הנקוקיט - (Ca,Pb,Sr)2(Al,Fe+++)3(SiO4)(Si2O7)O(OH)
זואיסיט - (Ca2Al3(SiO4)(Si2O7)O(OH)
כריסטוביט (Ce)‏ - (Ca,REE)(Ce,REE)(Mg,Fe,Cr,Ti,V,Al)Mn++Al(SiO4)(Si2O7)(OH)(F,O)
מוקיניט – (Ca2Al2V+++(SiO4)3(OH
פיימונטיט – (Ca2(Al,Mn,Fe)3(SiO4)3(OH
סטרונציופיימונטיט או פיימונטיט (Sr)‏ - (Ca,Mn++)(Sr,Ca)Mn+++(Al,Mn+++,Fe+++)2 (SiO4)(Si2O7)O(OH)
קלינוזואיסיט – (Ca2Al3(SiO4)3(OH
לקריאה נוספת

T. Armbruster, P. Bonazzi, M. Akasaka, V. Bermanec, C. Chopin, R. Gieré, S. Heuss-Assbichler, A. Liebscher, S. Menchetti, Y. Pan und M. Pasero: Recommended nomenclature of epidote-group minerals. European Journal of Mineralogy 18 (2006), Pages 551-567.
הערות שוליים

↑  הקיצור REE הוא ראשי התיבות של Rare Earth Element, כלומר עפרה נדירה
פרחים בקנה

| --- | --- |
 סינגל בביצוע להקת חיל התותחנים
 יצא לאור:  1970 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  דודו ברק 
 לחן:  אפי נצר 
 
"פרחים בקנה" הוא שיר שכתב דודו ברק, הלחין אפי נצר ועיבד בני נגרי. את השיר ביצעה לראשונה להקת חיל התותחנים ב-1970, והוא היה לשיר המזוהה ביותר עמה.
היסטוריה

ברק כתב את השיר בעקבות מלחמת ששת הימים, והוא מבטא את תחושת האופטימיות שאחזה אז, בציפייה לתום עידן המלחמות ("בשדות האש ייתם הקרב האחרון", "וכל אשר אתמול ידע מכאוב ושכול לא עוד ידע שלכת וקרב"). סולנית הלהקה יהודית שוורץ ביצעה את השיר כשהיא חולה, וכדי להתגבר על צרידותה הרימה את קולה, באופן שנשמע לעיתים כצעקה, ומזוהה מאוד עם השיר. חבר נוסף בלהקה בעת שביצעה את השיר היה יוני רכטר שניגן על האורגן.
השיר צעד במקום הראשון בגל הקל במצעדים השבועיים בנובמבר 1970 במשך שבועיים ומאוחר יותר הגיע למקום ה-14 במצעד הפזמונים של קול ישראל לשנת תשל"א. במצעד שירי הלהקות הצבאיות שערך אתר MOOMA לרגל יום העצמאות 2004 הגיע השיר למקום החמישי, אחרי "חורף 73", "שיר לשלום", "הרעות" ו"מה אברך".
לאורך השנים ביצעו אמנים נוספים גרסאות כיסוי לשיר. אתניX ביצעו גרסת כיסוי לשיר באלבומם אתה. רותי נבון ביצעה אותו בשנת 2002, כשיר הנושא של הסדרה התיעודית "ירוקות" שעסקה בטירוניות במחנה 80, הביצוע של נבון הגיע למקום ה-39 במצעד הפזמונים של רשת ג' לשנת תשס"ב. כמו כן ביצעו אותו מחדש סאבלימינל, הצל ומשפחת תאקט לכבוד מצעד שירי הלהקות הצבאיות שערך אתר MOOMA והתוכנית של דודו טופז "הראשון בבידור" לרגל יום העצמאות. הביצוע של סאבלימינל, הצל ומשפחת תאקט הגיע למקום ה-13 במצעד הפזמונים של גלגלצ בשנת תשס"ד ולמקום ה-14 במצעד של רשת ג'. בכך היה השיר לשיר הראשון ששלושה ביצועים שונים שלו מגיעים למצעדי הפזמונים העבריים השנתיים. גרסת כיסוי נוספת של השיר, בביצוע שחקני החמישייה הקאמרית, היא גרסה סאטירית, כאשר במהלך ביצוע השיר הופכת נימת הביצוע מעדינה ואופטימית לאגרסיבית.
הערות שוליים

↑  היום היום: מיטב שירי הזמר של דודו ברק, הוצאת פרינטיב, ירושלים תשס"ט; עמוד 101
צ'וני

ערך זה עוסק באייל. אם התכוונתם לפיל שהוצא להורג, ראו .
| צ'וני> מצב שימור |
| --- | --- |
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
תת־משפחה:: איילי העולם החדש
סוג:: מזאמה
מין:: צ'וני
שם מדעי
 Mazama chunyi ‏הרשקוביץ, 1959
תחום תפוצה


הצ'וּנִי (שם מדעי: Mazama chunyi), הוא מין של אייל קטנטן וננסי בסוג מזאמה החי במרכז הרי האנדים שבאמריקה הדרומית. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1959, על ידי הזואולוג האמריקני פיליפ הרשקוביץ, ואין לו תת-מינים. באנגלית, הוא מוכר יותר כמזאמה גמדית (Dwarf brocket) אף ששם זה שגוי למעשה שכן המין מעולם לא חווה גמדות איים, והשם "ננסי" הולם אותו יותר. מכונה לעיתים גם מזאמה ננסית פרואנית כדי להבדילו מקרובותיו המזאמה הננסית האקוודורית, והמזאמה הננסית הברזילאית. הצ'וני הוא המין הקטן ביותר בסוגו, ולמעשה, הוא האייל הקטן ביותר בעולם לאחר מיני הפודו אשר קטנים ממנו במעט. בין הפודו הצפוני לצ'וני שורר דמיון יוצא דופן מבחינה מורפולוגית ואנטומית, וניתן ללמוד זאת מכך, שבטרם ההכרה בצ'וני כמין בפני עצמו, הוא נחשב לפודו צפוני.
גילוי וטקסונומיה

עד תחילת המאה ה-20, נראה היה שחוקרי הטבע גילו כבר את כל מיני המזאמה. מבין איילי העולם החדש שהיו אנדמיים לדרום אמריקה, בלטו מלבד המזאמה, אייל הפמפס, המאכלס את הסוואנות הארגנטינאיות, אייל הביצות המאכלס את האזורים הביצתיים של ברזיל, והסוגים אייל האנדים, ופודו אשר מצויים על מורדות הרי האנדים. בסוג פודו התגלו עד אז שני המינים בעלי טווח נפרד לחלוטין: הפודו הדרומי המאכלס את דרום הרי האנדים בין צ'ילה וארגנטינה, והפודו הצפוני המאכלס את צפון הרי האנדים בקולומביה, אקוודור וצפון פרו.
הפרט הראשון של הצ'וני נאסף בשנת 1926 על ידי זואולוג אמריקני, על מורדות הרי האנדים בגובה 3,200 מטר מעל פני הים באזור מאפירי הסמוך ללה פאס בירתה של בוליביה. אותו זואולוג היה משוכנע שמדובר בתת-מין של מזאמה מרידאנית, ועל כן הוא שלח אותו עבור המוזיאון להיסטוריה של הטבע בשיקגו תחת השם המדעי Mazama bricenii chunyi. עקב הדמיון היוצא דופן שלו לפודו הצפוני, כאשר הזואולוגים במוזיאון ראו את הצ'וני לראשונה הם היו משוכנעים שמדובר באוכלוסייה נוספת של הפודו הצפוני שכן הגודל והצבע של שניהם די זהה. החוקר הראשון שגילה שהצ'וני מהווה מין בפני עצמו, היה הזואולוג האמריקני פיליפ הרשקוביץ; הרשקוביץ היה אוצר במוזיאון להיסטוריה של הטבע בשיקגו, וכאשר הגיעו אליו ב-1959 4 דגימות של "פודו צפוני" מדרום פרו, הוא ביצע עליהם מחקר יחד עם הדגימה המקורית שנאספה בבוליביה. אף על פי שהדגימות דמו מאוד לפודו צפוני, הרשקוביץ שם לב שתכונות מורפולוגיות מסוימות כמו מבנה הלסת והשיניים, דמו יותר למינים בסוג מזאמה. הוא הגיע למסקנה שמדובר במין חדש אשר מהווה את המין הקטן ביותר בסוג, ובדיקות של חוקרים מאוחרים תמכו במחקרים שלו.
כיום הצ'וני נחשב רשמית כמין בסוג מזאמה, לצד 10 מינים נוספים. הוא משויך לתת-משפחת איילי העולם החדש שבמשפחת האייליים, ויש לו דמיון רב לשני מינים בסוגו: מזאמה מרידאנית ומזאמה ביצתית הנמצאות בצפון הרי האנדים, ומזאמה ננסית החיה בשפלה של ברזיל. מבחינה גנטית הוא קרוב ל-3 המזאמות הנזכרות, אך הן קרובות יותר אחת לשנייה מאשר אליו.
תיאור ואנטומיה

הצ'וני הוא מעלה גירה קטנטן וננסי - מבין האיילים הקטנים בעולם. מבנה הגוף שלו שונה לחלוטין מקרובותיו המזאמות: הוא בעל מבנה גוף גוץ, מוצק וקומפקטי בקיצוניות, כשהאיברים קטנים, דקים ומכווצים יותר. במבט כללי, הוא נראה שמנמן ועגלגל, והרגליים קצרות יחסית למזאמות האחרות. האוזניים עגלגלות וקטנות, והזנב קצר ורחב. הראש המשלוש רחב במצח וצר בחרטום, והקרקפת עגלגלה. העיניים קטנות, האף גדול והלוע קצר ורחב. פרופיל הגוף הנמוך של הצ'וני דומה יותר למכרסמים גדולים כמו האגוטי מאשר לאייל אמיתי, והדמיון שלו למיני הפודו יוצא מן הכלל. פלג הגוף שלו גבוה באופן ניכר מפלג הגוף הקדמי: גובה הכתף הוא 38 ס"מ בלבד, לעומת גובה העכוז אשר נמצא סביבות 42 ס"מ; הגורם העיקרי לכך הוא הרגליים האחוריות שארוכות באופן ניכר מהקדמיות. אורך הראש והגוף הוא 60–70 ס"מ, והמשקל הכולל של גופו נע בין 8 ל-12 ק"ג בלבד. אורך הגולגולת של פרט בוגר הוא 15 ס"מ. הפרסות שלו חדות וארוכות. לזכרי הצ'וני זוג קרניים קטנות, חדות ודמויות פגיון קצרצר, אשר אורכן אינו עולה בדרך כלל על 3.5 ס"מ והן בקושי בולטות מעל קו השיער של המצח.
הפרווה של הצ'וני קצרה, צפופה ורכה. צבע הפרווה דומה במידה רבה לפודו הצפוני ולמזאמה הביצתית. המראה הכללי שלה בדרך כלל שילוב של חום קינמון ואדום עמוק (במיוחד בצלעות ובגב), אך היא עשויה לעיתים להיות עם גוון חום כהה, כתמתם, וסגלגל עד שחרחר מבריק. הגרון, החזה, והבטן בצבע כתמתם אפרסק בהיר עד צהבהב, והחזית של הרגליים בצבע כהה. פנים הרגליים והמפשעה לבנים. זנב הצ'וני אינו מוסתר בתוך העכוז, וצבעו התחתון לבן בוהק. הראש בצבע שחרחר מבריק והלחיים סגלגלות יותר, ועקב כך, הסנטר שצבעו כתמתם בהיר בולט במיוחד אצל הצ'וני. יש לעיתים טבעות בהירות סביב העיניים, ופס שחרחר על הסנטר. האוזניים שחורות, ובקצוות יש להן כתמים לבנים. על המצח של הצ'וני יש משטח שיער קצר וסבוך עם צבע שחור מבריק.
תפוצה וביולוגיה

הצ'וני הוא יונק תת-אנדמי למרכז האנדים, וטווח התפוצה שלו נופל בדרום פרו וצפון בוליביה. בפרו, הוא מצוי במחוזות: קוסקו, פונו, אוקיאלי, ומדרה דה דיוס, ובוליביה הוא מצוי במחוזות: לה פאס וקוצ'הבמבה. הטווח הגאוגרפי נמצא בין יער האמזונס למורדות של הרי האנדים.
בית הגידול של הצ'וני ממוקם במרומי הרי האנדים בגבהים של 4,000-1,000 מטר מעל פני הים, והוא בין האיילים הבודדים בדרום אמריקה המאכלסים אזורים גבוהים כאלו (הטריוקה הוא היחיד שחי באזורים גבוהים יותר). בתי הגידול באזור כוללים יערות עננים, יערות ננסיים, יערות הרריים, וביצות פאראמו. בבוליביה, בית הגידול כולל גם את "סז'ה דה סלבה" - סוג של פסיפס יער ושטחי מרעה. הוא מצוי גם בכרי דשא תת-אלפיניים עם אדמה טרשית וכן בסמוך לאגם טיטיקקה, ובתי הגידול כוללים בדרך כלל גם שיחים וסלעים. הטמפרטורות בתחומי המחייה שלו עשויות להיות מתחת לאפס אף שלרוב האקלים לח, וכמות המשקעים הממוצעת נעה בין 1,400 ל-1,800 מילימטר לשנה.
אין מידע רב על האקולוגיה של הצ'וני, עקב היותו מין זהיר וביישן שנראה רק לעיתים רחוקות ובנוסף פעיל בבדידות. ככל הנראה הוא אוכל פירות שנפלו לקרקעית היער על ידי בעלי חיים אחרים או מעלווה של שיחים נמוכים בגובה הקרקע. השיירים של הצמחייה בצואה שלו קטנים יותר משל רוב האיילים, ועל בסיס זאת, ניתן ללמוד שתזונתו מורכבת מפריטי מזון קטנים למדי ומותאמים להאכל על ידי הלסת הקטנה. הוא מן הסתם טריטוריאלי, ופעיל לאורך שבילים קבועים בצמחייה הנוצרים על ידי הצעידה שלו באותו מקום לאורך זמן עד יצירת מעבר קטן בסבך. הוא פעיל בשעות היום ובשעות הלילה, אך בעיקר פעיל דמדומים. פריסות של מצלמות בתחומי בית הגידול שלו, מצביעות על כך שצפיפות האוכלוסייה של המין נמוכה מאוד. סביר להניח שטורפיו רבים יותר ממינים אחרים עקב גודלו, בראשם הפומה ההררית, חתול האנדים וחתול הפמפס. אף על פי שלא ידוע מאומה על הרבייה של הצ'וני, היא עשויה להיות דומה לזו של מיני מזאמה אחרים: מתרחשת בכל השנה ללא עונה קבועה, והמלטה של עופר יחיד וזעיר לאחר תקופת הריון ארוכה של 218 עד 228 ימים. הנקבות מסוגלות להתרבות כבר בגיל 11 חודשים. תוחלת החיים הממוצעת בטבע נמוכה למדי: בסביבות 4.5 שנים.