stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סימון דנקוביץ

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הרב סימון דנקוביץ
 לידה:  28 בפברואר 1834 צ'נסטוחובה,  פולין הקונגרסאית
 פטירה:  8 במאי 1910 (בגיל 76) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בווינה 
 תקופת הפעילות:  1863 – 8 במאי 1910 (כ־47 שנים) 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תפקידים נוספים:  הרב הראשי ליהודי בולגריה
 רבותיו:  זכריה פרנקל, דב בר מייזלש
 בני דורו:  מוריץ גרינוולד
 בת זוג:  מארי לבית שרמסר
 צאצאים:  3
 
הרב ד"ר סימון (שמעון) דנקוביץ (בגרמנית: Simon Dankowitz, בפולנית: Simon Dankowicz;‏ 28 בפברואר 1834, צ'נסטוחובה, פולין הקונגרסאית – 8 במאי 1910, וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית היה הרב הראשי לנסיכות בולגריה.
הערות שוליים

↑  סימון דנקוביץ, באתר "Find a Grave" (באנגלית).
1 2 3 4  Alicja Maślak-Maciejewska, Progressive preacher Szymon Dankowicz (1834-1910), באתר האוניברסיטה היגלונית (באנגלית).
↑  חיים קשלס, היהודים בבולגריה בעשרים השנים הראשונות לאחר השחרור מעול העותומנים (1898-1878), בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמודים 63–71, 83.
1 2  נתן מיכאל גלבר, הקהילה היהודית בטרנופול, בתוך: אנציקלופדיה של גלויות - סדרת פולין, ירושלים, 1955, עמודים 105–107.
↑  הקהילה היהודית בטרנופול, באתר הספרייה היהודית המקוונת, אוחזר ב-7 במאי 2015 (באנגלית).
↑  צילום המצבה בבית העלמין בווינה, אוחזר ב-8 במאי 2015.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260286305171  PLWABN: 9810660348105606  GND: 1038596475  ISNI: 0000 0004 0229 7100  LCCN: n2016005452  NKC: zmp2014838233  NTA: 408831111  VIAF: 297424690   WorldCat (עם VIAF): 297424690
ניופלן מגלינר

| --- | --- |

Neoplan Megaliner
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Neoplan" (אנ') (שם מלא: "Neoplan Bus GmbH")
 שנות ייצור:  1983–2000
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  Neoplan Jumbocruiser (אנ')
 חברת אם:  מאן
 מרכב:  "Rear-engine design" (אנ')
 אורך:  14.99 מטר
 רוחב:  2.49 מטר
 גובה:  4.0 מטר  3.79 מטר (ביפן)
 משקל:  19,600 ק"ג (ריק)  29,000 ק"ג (ברוטו)
 מפרט טכני
 מנוע:  V12   צילינדרים, 14,618 סמ"ק המפיק 503-523 כ"ס (מנוע דיזל, מתוצרת מרצדס בנץ מסוג "OM442 LA")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 8 מהירויות מתוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ') מסוג "8S 180"
 מהירות מרבית:  100 קמ"ש
 צריכת דלק:  44 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע סקאניה)
ניופלן מגלינר (בגרמנית: Neoplan Megaliner) הוא אוטובוס דו-קומתי מהודר, מתוצרת יצרנית האוטובוסים  והטרילובוסים הגרמנית Neoplan (אנ') (שם מלא: Neoplan Bus GmbH), חברה בת של מאן אשר יוצר בין השנים 1983–2000.
ניופלן מגלינר

מנוע מרצדס בנץ.
מנוע אורכי אחורי.
2 שורות גלגלים - מקדימה.
תמונות

"ניופלן מגלינר"
"ניופלן מגלינר"
"ניופלן מגלינר"
"ניופלן מגלינר"
"ניופלן מגלינר"
"ניופלן מגלינר"
"ניופלן מגלינר"
לקריאה נוספת

"ניופלן מגלינר" - תמונות
הערות שוליים

↑  "ניופלן מגלינר" דגם N128/4, יוצר בין השנים 1994-2000 autowp.ru/neoplan/megaliner
↑  "ניופלן מגלינר" omnibusarchiv.de/include
↑  Où il doit affronter son compatriote Setra S431 DT, et le belge Van Hool TD925-927
↑  "ניופלן מגלינר" - תמונה glassdoor.ca/Photos/MAN-Office-Photos
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניופלן מגלינר".
ניופורט (בלגיה)

ניופורט (בהולנדית: Nieuwpoort; בצרפתית: Nieuport; ניופור) הוא עיר בצפון-מערב בלגיה, המשויכת למחוז פלנדריה המערבית שבאזור פלנדריה.
הרשות המקומית ניופורט מכילה, מלבד העיר ניופורט, את העיירות רמסקפלה וסינט-יורס ועל פי מפקד האוכלוסין של שנת 2017, מונה אוכלוסייתה 11,351 תושבים. בניופורט זורם הנהר איזר אשר מוביל לים הצפוני.
היסטוריה

בשנת 1163, פיליפ הראשון, רוזן פלנדריה, העניק ליישוב מעמד של עיר וזכויות עירוניות. בשנת 1600, נערך קרב ניופורט בין ההולנדים והספרדים. בסוף המאה ה-17 ובמחצית הראשונה של המאה ה-18, ניופורט הייתה חלק מהערים המבוצרות אשר היוו את המחסום בדרום הרפובליקה ההולנדית.
במחצית השנייה של המאה ה-19 נבנתה מסילת רכבת מניופורט לבריסל וב-15 באוגוסט 1869 הגיעה לתחנה הרכבת הראשונה ועליה לאופולד השני, מלך הבלגים. בניית מסילת הרכבת תרמה להתפתחות ניופורט ולהפיכתה לעיירת חוף תיירותית. בקרב איפר הראשון, כחלק ממלחמת העולם הראשונה, נערך בין היתר קרב בצידי נהר האיזר בסמוך לניופורט. בקרב זה עצרו הכוחות הבלגים את התקדמות הגרמנים.
לאחר מלחמת העולם השנייה, בשנת 1949, סופחו הכפרים הקטנים לומברדסיידה, ווסטנדה ורמסקפלה אל ניופורט. בתוך כך, ניופורט הגדילה את גודלה כמעט פי ארבעה מ-2.05 ל-8.11 קמ"ר. עם התרחבות היישוב גדלה התיירות ואיתה הנמל המקומי. בשנת 1977 סופחו אל ניופורט היישובים סנט-יורס ורמסקפלה באופן מלא וכך גדלה ניופורט ל-29.67 קמ"ר. בשנת 1977, הבסיס הצבאי שבלומברדסיידה הוסף גם הוא לניופורט שהגדילה את שטחה ל-31 קמ"ר.
גלריה

תצלום אווירי של נהר איזר היוצא מניופורט אל הים הצפוני
כיכר השוק, מגדל הפעמונים, העירייה והכנסייה ביישוב
המזח וחוף הים של ניופורט
המרינה בניופורט
ערים תאומות

לקרוזון ההסכם ערים תאומות עם:
הולנד ניופורט, הולנד
גרמניה רודגאו, גרמניה
בלגיה דורבי, בלגיה
ראו גם

אנדרטת ניופורט
סוציאליזם (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  לודוויג פון מיזס 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  עיון 
 נושא:  ביקורת הסוציאליזם 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת גוסטב פישר, קרן ליברטי, מכון מיזס 
 תאריך הוצאה:  1922 
 
סוציאליזם: אנליזה כלכלית וסוציולוגית (באנגלית: Socialism: An Economic and Sociological Analysis) הוא ספר מאת הכלכלן והוגה הדעות הליברלי, לודוויג פון מיזס מהאסכולה האוסטרית, שפורסם לראשונה בגרמנית על ידי הוצאת הספרים הידועה "Gustav Fischer Verlag" (גרמנית), בעיר הגרמנית ינה בשנת 1922 תחת השם "Die Gemeinwirtschaft: Untersuchungen über den Sozialismus".
"סוציאליזם" של לודוויג פון מיזס הוא הביקורת הקריטית החשובה ביותר על הסוציאליזם שנכתבה בתקופה בה האידאולוגיה תפסה תאוצה בארצות הברית, והתחרתה בדעת הקהל האמריקאי נגד הקפיטליזם.
"סוציאליזם" ידוע בעיקר בגלל 'טיעון החישוב הכלכלי' הנוקב של מיזס. שם הוא טען כי חישוב כלכלי רציונלי צריך לעמוד במבחן רווח והפסד. אם חברה מסחרית מפסידה, היא איננה משתמשת במשאביה הכלכליים ביעילות, ואם היא מרוויחה, אז היא אכן משתמשת בהם ביעילות. במדינה סוציאליסטית, אמצעי הייצור נמצאים בבעלות משותפת ולכן אין אפשרות לקנות טובין המיוצרים באמצעות הון וכך, אין יכולת לשוק לתמחר אותם. במילים אחרות, ה'אתתים' החיוניים למחיר אינם קיימים במדינה סוציאליסטית, ולגורם הפועל בתחום הכלכלי אין דרך לבחון אם החלטותיו נכונות מבחינה כלכלית או לא. מכאן נובע, מיזס טוען, כי קניין פרטי הוא נחוץ כדי לקבל מחירים ועלות, הדרושים לחישוב הכלכלי.
עם זאת, הספר מכיל הרבה יותר. מיזס לא רק מראה את אי-ההתכנות החישובית של הסוציאליזם: הוא מגן על הקפיטליזם מפני הטיעונים העיקריים שסוציאליסטים ומבקרים אחרים העלו כנגדו - טיעונים מוסריים ותועלתניים ביחד. הוא טוען כי מערכת של כלכלה מתוכננת אינה יכולה להציג חלופה אחרת לחישוב הכלכלי במחירי השוק - כי לא קיימת חלופה כזו. לטענתו, קפיטליזם הוא "דמוקרטיה ישירה כלכלית", משום שכל אדם "מצביע" עם כספו למוצר או שירות כלשהו, וכי אין צורך בנציגים/מתווכים של "הדמוקרטיה הייצוגית", הנמשלת לכלכלה הסוציאליסטית הריכוזית.
הספר מתייחס גם לסוגיות עכשוויות של אי-שוויון כלכלי, וטוען שעושר יכול להתקיים לתקופות ארוכות רק במידה שהיצרנים והיזמים בעלי ההון יצליחו לספק את רצונותיהם של הצרכנים. בספר מיזס מראה שאין נטייה להיווצרות מונופול במערכת של שוק חופשי.
בנוסף, בספר מיזס מנתח רפורמות סוציאליסטיות, כמו ביטוח לאומי וחוקי יחסי-עבודה, שלמעשה משמשים לטענתו לעכב את מאמצי המערכת הקפיטליסטית לשרת את ההמונים.
ביקורות

Van Sickle, John V (1923). "Review of Ludwig von Mises, Die Gemeinwirtschaft, Untersuchungen über den Sozialismus". The American Economic Review. 13 (3): 533–536. JSTOR 1804583.
Stamp, J. C. (1937). "Review of Ludwig von Mises, Socialism – An Economic and Sociological Analysis". Economica. New Series. 4 (14): 223–225. doi:10.2307/2548660. JSTOR 2548660.
Knight, Frank H. (1938). "Review of Ludwig von Mises, Socialism: An Economic and Sociological Analysis". The Journal of Political Economy. 46 (2): 267–269. doi:10.1086/255208. JSTOR 1827341.
Heimann, Eduard (1938). "Review of Ludwig von Mises, Socialism: An Economic and Sociological Analysis". Annals of the American Academy of Political and Social Science. 195: 233–235. doi:10.1177/000271623819500163. JSTOR 1021166.
Hayes, H. Gordon (1937). "Review of J. Casey, The Crisis in the Communist Party and L. von Mises, Socialism: An Economic and Sociological Analysis". The American Economic Review. 27 (3): 624–625. JSTOR 1802093.
ראו גם

סוציאליזם
קפיטליזם
האסכולה האוסטרית
לקריאה נוספת

גרסאות טקסט מלאות של "סוציאליזם " , מהדורת 1951:
הספר המלא ב-HTML
הספר המלא ב-PDF
הספר המלא ב-EPUB
נסיכות רגנסבורג

נסיכות רגנסבורג (בגרמנית: Fürstentum Regensburg) הייתה מדינת לוויין של צרפת בתחומי הקונפדרציה של הריין, שכללה את השטחים של בישופות רגנסבורג לשעבר יחד עם העיר החופשית רגנסבורג, וסופחה בשנת 1810 לממלכת בוואריה.
היסטוריה

לאחר פירוק נסיכות הבוחר ממיינץ בעקבות חילוק נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, קיבל הארכיבישוף של מיינץ קרל תאודור אנטון מריה פון דלברג (אנ') בתור פיצוי את שטחי בישופות רגנסבורג והעיר החופשית רגנסבורג כנסיכות בוחר, שהפכה לאחר פירוק האימפריה הרומית הקדושה לנסיכות. בשנת 1806 הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה של הריין, ובשנת 1809 קיבלה את קוד נפוליאון.
במהלך מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית נכבשה הנסיכות על ידי הכוחות האוסטרים, וכעבור שלושה ימים נכבשה מחדש על ידי הכוחות הצרפתיים. בשנת 1810 סופחה הנסיכות לממלכת בוואריה, ובתמורה קיבל פון דלברג את הדוכסות הגדולה של פרנקפורט.
סמי סוסה

| --- | --- |

סמי סוסה חובט במדי בולטימור אוריולס, 2005
 לידה:  12 בנובמבר 1968 (בן 55) סן פדרו דה מקוריס, הרפובליקה הדומיניקנית 
 עמדה:  ימין השדה 
 מספר:  17, 21, 25
 קבוצות כשחקן
 1989 1989–1991 1992–2004 2005 2007:  טקסס ריינג'רס שיקגו וייט סוקס שיקגו קאבס בולטימור אוריולס טקסס ריינג'רס
 הישגים כשחקן
 7 השתתפויות במשחק האולסטאר (1995, 1998–2002, 2004) זכייה בתואר ה-MVP של העונה (1998) 2 זכיות בתואר מלך ההום ראן (2000, 2002)
 
סמואל קלווין פרלטה "סמי" סוֹסה (באנגלית: Sammy Sosa, נולד ב-12 בנובמבר 1968) הוא שחקן בייסבול ממוצא דומינקני אשר שיחק במייג'ור ליג בייסבול בתפקיד שחקן שדה ימני בין השנים 1989–2007. סוסה חבר במועדון חובטי 500 הום ראנס, השחקן המוביל מבחינת חבטות הום ראן בכל הזמנים בקרב השחקנים הזרים בליגה ואחד משני שחקנים בנשיונל ליג מאז שנת 1900 שהשיגו 160 RBI בעונה אחת, הישג אותו השיג בשנת 2001. סוסה הוא השחקן היחיד בכל הזמנים שאי פעם הצליח לחבוט 60 חבטות בעונה, במשך שלוש עונות רצופות.
קריירה

סוסה נולד במחוז סן פדרו דה מקוריס שברפובליקה הדומיניקנית.
במהלך הקריירה שלו שיחק בארבע קבוצות מקצועניות שונות. הוא החל את דרכו בליגה המקצוענית בקבוצת טקסס ריינג'רס בשנת 1989. במהלך העונה עבר לקבוצת שיקגו וויט סוקס שם שיחק עד שנת 1991. בשנים 1992 - 2004 שיחק בשיקגו קאבס בה כיכב כאחד החובטים הטובים ביותר בליגה. ב-2005 שיחק בבולטימור אוריולס. ב-2007, שיחק שוב בקבוצת "טקסס ריינג'רס" שם חבט את חבטת ההום ראן ה-600 שלו במהלך הקריירה, והיה לשחקן החמישי בתולדות הליגה שהגיע להישג הזה.
ב-1998 נבחר יחד עם מרק מקגווייר לספורטאי השנה של ספורטס אילוסטרייטד. כמו כן נבחר ל-MVP של ה-MLB.
שמו של סוסה נקשר עם שימוש בסמים משפרי ביצועים ולכן טרם נבחר להיכל התהילה.
סטטיסטיקות קריירה

ממוצע חבטות: 27.3%
חבטות מוצלחות: 2,408
חבטות הום ראן: 609
RBI: ‏1,667
סאן צ'יאנג

סאן צ'יאנג (נולד ב-15 בינואר 1982) הוא כדורגלן עבר סיני ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים

סאן התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים של שאנגחאי קבל 02 מהליגה השלישית. בשנת 2002 הצטרף לשאנגחאי שנחווה אלייה הצטרף עם אחיו התאום סאן ג'י. עד מהרה הצליחו השתיים לבסס את מעמדם בקבוצה ואף זכו עימה באליפות בעונת 2003 בינואר 2007 הושאל לפ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית עד לסיום העונה עם אופציה לרכישת כרטיס השחקן שלו ל-3 שנים. ב-17 בפברואר 2007 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי איינדהובן במשחק הליגה נגד הראקלס אלמלו וכך הפך לכדורגלן הסיני הראשון בליגה ההולנדית. למרות זאת, סאן לא הצליח להשתלב בהרכב של המועדון ובתום העונה בליגה ההולנדית חזר לשאנגחאי. ב-1 ביולי 2008 הושאל לאוסטריה וינה לעונה אחת עם אופציה לעונה נוספת ובכך הפך לכדורגלן הסיני הראשון בליגת העל האוסטרית.
ב-28 באפריל 2010 סאן הודיע כי הוא חתם ל-5 שנים בגואנגג'ואו אוורגראנד מהליגה הסינית השנייה. ב-21 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי גואנגג'ואו בניצחון 0-10 נגד נאנג'ינג יויו. ב-18 בספטמבר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בניצחון 1-2 נגד ינביאן. בתום העונה עלה עם המועדון לליגה הראשונה והיה שותף לאליפויות ב-4 השנים שלאחר מכן ואף לזכייה ההיסטורית של המועדון בליגת האלופות האסיאתית בשנת 2013.
ב-5 בינואר 2015 עבר לשאנגחאי SIPG. בסיום עונת 2016 שוחרר מהמועדון ומאז משחק בקבוצת המילואים שלו.
קריירה בינלאומית

בשנת 2002 ערך סאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סין. הוא השתתף עם הנבחרת גם בגביע אסיה בכדורגל 2004 וגביע אסיה בכדורגל 2007. ב-19 ביוני 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 2-2 נגד קוסטה ריקה.
תארים

הסופר קאפ הסיני: 2002
אליפות הולנד: 2006/2007
הליגה הסינית השנייה: 2010
אליפות סין: 2011, 2012, 2013, 2014
גביע ה-FA הסיני: 2012
הסופר קאפ הסיני: 2012
ליגת האלופות האסיאתית: 2013
אליפות מזרח אסיה בכדורגל: 2005, 2010
נבחרי העונה בליגה הסינית: 2005, 2010
נבחרת החלומות של ליגת האלופות: 2013
הערות שוליים

↑  בפברואר 2013 נשללה האליפות מהמועדון לאחר פרשת שחיתות
סמד בהרנגי

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1939 תבריז, איראן 
 נהרג:  31 באוגוסט 1968 (בגיל 29) תבריז, איראן 
 מדינה:  איראן 
 לאום:  איראני
 מקום קבורה:  Kavanaq 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תבריז, איראן.
 שפות היצירה:  פרסית ואזרית
 תחום כתיבה:  סיפורים קצרים
 סוגה:  סיפורי ילדים
 יצירות בולטות:  דג שחור קטן
 
סָמַד בֶּהְרַנגי (בפרסית صمد بهرنگی; 24 ביוני 1939 – 31 באוגוסט 1967) היה סופר, מתרגם ואיש חינוך איראני. הוא התפרסם בזכות פעילותו החינוכית וסיפוריו הקצרים, וביניהם נודע במיוחד הסיפור דג שחור קטן. פעילותו החינוכית וסיפוריו הושפעו מאידאולוגיות חברתיות שמאליות אשר רווחו בקרב האינטליגנציה האיראנית בת דורו. ספריו תיארו בדרך כלל את מציאות חייהם של ילדי העניים שחיו בערי איראן, ועודדו את הפרט לגלות יוזמה כדי לשנות את נסיבות חייו.
חייו

בהרנגי נולד בתבריז למשפחה אזרית ממעמד הפועלים. להוריו עזאת ושרה, היו עוד שני בנים ושלוש בנות. אביו היה עובד עונתי והכנסתו לא הספיקה לכלכלת המשפחה. לפיכך הוא עזב בשלב מסוים את איראן ונסע לקווקז במטרה למצוא אפשרויות תעסוקה טובים יותר, כמו מיליוני עובדים איראניים אחרים. האב הותיר את משפחתו מאחור, ולא חזר מעולם. בהרנגי סיים לימודים בבית הספר היסודי ושלוש שנות בית ספר תיכון. לאחר מכן הוא נרשם לבית ספר להכשרת מורים. הוא סיים את הכשרתו בשנת 1957, בעודו בן 18, והחל לעבוד כמורה לפרסית בבתי ספר כפריים במחוז מזרח אזרבייג'ן. הוא נשאר ללמד במחוז זה כל חייו. במקביל, במשך אחת-עשרה השנים הבאות, בהרנגי השלים את לימודי התואר הראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת תבריז. הוא החל לפרסם סיפורים בשנת 1960 ותרגם מאנגלית ואזרית לפרסית ולהפך.
בתקופת עבודתו של בהרנגי כמורה הנהיג משטר השאה מדיניות לפיה בכל בתי הספר באיראן ילמדו התלמידים מאותו ספר לימוד בפרסית, אפילו אם הם דוברי אזרית, טורקית או כל שפה אחרת. מדיניות זו יצרה פערים גדולים בין תלמידים ששפת אמם פרסית לתלמידים מקבוצות אתניות שונות, ששפת אמם אחרת. סמד בהרנגי היה איש החינוך הראשון שהעז להפגין נגד המדיניות הזאת, בטענה שהיא יוצרת פערים חברתיים ומפלה לרעה בין אוכלוסיות שונות באיראן. הוא הציע להכניס לספרי הלימוד טקסטים שנכתבו לא רק בידי אנשי רוח דוברי פרסית מהערים המרכזיות של איראן, אלא גם כאלו שנכתבו בידי כפריים או שנכתבו בשפות אחרות המדוברות באיראן. כן הציע שהתלמידים ילמדו בשפות המקומיות השונות, בהתאם למדינת המחוז בו נלמד הספר. בהרנגי טען כי רוב אוכלוסיית איראן היא כפרית ושרוב ילדי איראן יתקשו להזדהות עם הטקסטים הקיימים בספרי הלימוד. בהרנגי הביע את הדעות הללו במניפסט שכתב ובהפיץ, ואשר העלה עליו את חמת המשטר. במניפסט שאל למשל: "מדוע ילדים הגרים הרחק מהעיר, במדבר, צריכים ללמוד על בית הקולנוע – כאשר בתי קולנוע כלל לא קיימים בכפר או אפילו במחוז בו הם גרים? ומדוע צריכים מורים ללמד את המילה "קולנוע" כאשר המורה עצמו מעולם לא היה בקולנוע או ראה אי פעם סרט?" (בהרנגי 1965).
משטרו של השאה לא רק כפה ספרי לימוד אחידים לכל תלמידי מערכת החינוך במדינה, אלא גם כפה את השפה הפרסית על כל הקבוצות האתניות הרבות המרכיבות את איראן המודרנית. בהרנגי ראה כיצד מורים דוברי פרסית מוצבים בבתי הספר העירוניים במחוז אזרבייג'ן (שם דיברו בשפה האזרית), ומחה על כך. הוא הצביע על כך שבבתי הספר בכפרים לא מוצבים מורים כאלה, וכך גדלים הפערים בין התלמידים גם בתוך המחוז עצמו. הפתרון שהציע בהרנגי היה ללמד את התלמידים באזורים הכפריים טקסטים בשתי שפות זו לצד זו, פרסית והשפה המקומית (לרוב ניב טורקי), ושהמורים בכיתה ינהלו את השיעור בפרסית בסיסית תוך תרגום לשפה המקומית. בהמשך, בטענה שהוא גס רוח, הוא פוטר מתפקידו בהוראה בבית הספר התיכון והועבר ללמד בבית ספר יסודי. ככל שגברה מעורבותו החברתית ועבודותיו הביעו ביקורת על המשטר, גברה רדיפתו על ידי המשטר, עד שבסופו של דבר הושעה מן ההוראה. בהמשך הוא חזר לעסוק בהוראה אולם לא חדל מלהביע ביקורת ואף השתתף בהפגנות סטודנטים נגד משטר השאה ובעד דמוקרטיה באיראן.
מותו

בהרנגי טבע בנסיבות עלומות במימי נהר אראס, ויש שחושדים שמדובר בהתנקשות בחייו על ידי שליחי משטר השאה. עדויות מספרות כי קצין צבא השאה בשם חמזה פראהתי נראה אתו כאשר טבע בנהר, אולם קצין זה היה חברו הקרוב של בהרנגי וחלק עימו השקפות פוליטיות דומות. פראהתי בספרו ובריאיון לתחנת רדיו בארצות הברית, טען כי בהרנגי טבע ולא נרצח על ידי השירות החשאי של משטר השאה (סאוואכ). לעומתו, מכרים של בהרנגי, דוגמת אנשי הרוח ג'לאל אל-י אחמד, גולהם חוסיין-סעדי ובהרוז דואלט-עבאדי, הצביעו על העובדה שבהרנגי לא ידע כלל לשחות, ולכן הטילו ספק באפשרות שנכנס מיזמתו לשחות בנהר. נסיבות מותו לא נחקרו באופן רשמי מעולם.
יצירותיו הספרותיות

בהרנגי כתב סיפורי ילדים רבים בפרסית ובאזרית, ביניהם:
דג שחור קטן (1969)
אולדוז והבובה המדברת (1967)
אולדוז והעורבים (1967)
24 שעות בין חלום ומציאות (1998)
אפרסק אחד ועוד אלף אפרסקים (1969)
כל סיפוריו של בהרנגי (2004)
כמו כן חיבר בהרנגי מאמרים פדגוגיים, וביניהם "מחקר הבעיות החינוכיות של איראן" (کندوکاو در مسائل تربیتی ایران). כמו כן הוא אסף והעלה על הכתב סיפורי-עם אזריים שעברו מדור לדור בעל פה. מחקרי הפולקלור שלו נערכו בדרך כלל בעזרת עמיתו בהרוז דהגאני, שסייע לפרסם כמה מיצירותיו של בהרנגי לאחר מותו בטרם עת. בהרנגי גם תרגם מפרסית לשפה האזרית פואמות מאת המשוררים פרוע פרח'זאד ומהדי אכוואן סלס.
ציטוטים

"המוות יכול להיות כל כך קרוב אבל אני צריך להמשיך לחיות כל עוד אני יכול. עם זאת, אם הוא יגיע בקרוב, לי זה לא באמת ישנה. מה שכן משנה הוא האפקט של חיי ומותי על הזולת."
לקריאה נוספת

לקריאת הסיפור דג שחור קטן (אנגלית)
WorldCat Identities
הערות שוליים

↑  Hillmann, Michael. "Samad Behrangi". Encyclopaedia Iranica.
↑  Hillmann.
↑  Brad Hanson, The "Westoxication" of Iran: Depictions and Reactions of Behrangi, al-e Ahmad, and Shariati, International Journal of Middle East Studies 15, 1983, עמ' 1–23
↑  M. Hussein Fereshteh, International Rural Education Teachers and Literary Critics: Samad Behrangi's Life, Thoughts, and Profession, 1993/00/00. (באנגלית)
1 2  M. H. Fereshteh, Samad Behrangi's Experiences and Thoughts on Rural Teaching and Learning, Journal of Thought 30, 1995, עמ' 61–74
↑  Persian Language & Literature: Samad Behrangi, www.iranchamber.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274366505171  BIBSYS: 3088086  BnF: cb13185898c (data)  CiNii: DA11468558  GND: 123358876  ICCU: CFIV021217  ISNI: 0000 0000 8356 1196  LCCN: n80079688  MusicBrainz: 8c4f2a72-127e-4674-8f23-f96df9c9c518  NKC: jx20060316008  NLA: 35753337  NLG: 314951  NLK: KAC201952505  NSK: 000667322  NTA: 069076669  RERO: 02-A013485483  SNAC: w6sc9xr6  SUDOC: 108147533  Trove: 1071955  VIAF: 9987953   WorldCat (עם VIAF): 9987953
נשים ו-HIV

HIV הוא נגיף אשר גורם, בהיעדר טיפול, למחלת האיידס. בשנת 2020 נרשמו כ-1.5 מיליון מקרים חדשים, מתוכם חצי בקרב נשים. לפי הערכות יש כ-37.7 מיליון בני אדם בעולם החיים עם HIV, מתוכם כ-53% הן נשים. למרות זאת HIV ואיידס מזוהים לאורך השנים כתופעה גברית, ובעיקר כזו שפוגעת בהומוסקסואלים ובגברים ששוכבים עם גברים. מחקרים סוציולוגים מראים כי היחס ל-HIV/איידס בתחומים רבים מושפע מהטיות על בסיס מעמד, מגדר וזהות מינית. להדרה של נשים מהשיח והמודעות ל-HIV השפעות רחבות במגוון תחומי החיים, ביניהן סיכון מוגבר להידבקות, אופן הטיפול, המניעה, והיבטים נפשיים וחברתיים נוספים הקשורים לחיים עם HIV/איידס. בממוצע, נשים חיות עם הנגיף זמן רב יותר לפני שמתגלות כנשאיות ומטופלות, הן בסיכון גבוה יותר לסבול מבעיות נפשיות לאחר ההדבקה וזוכות לתשומת לב מועטה יותר מגופי רווחה, ממשלה ורפואה. כך למשל, ייצוגן במחקרי HIV אינו תואם את יחסן באוכלוסיית הנשאים.
היסטוריה

המקרה הראשון של HIV בקרב נשים בארצות הברית דווח בשנת 1981. בדצמבר 1982, נרשמו המקרים הראשונים של העברת HIV מאם לילד. מספר הילדים שנדבקו בנגיף גדל במהלך העשור. בסוף שנות ה-80 נעשה שימוש בזידובודין (ZDV) או בשמה הנוסף, אזידותימידין (AZT) (אנ') כתרופה לטיפול ב-HIV, שמפחיתה עד 70% את הסיכוי להעברת הנגיף מאם לילד.
שנות השמונים היו שנים של הכחשה ועיכוב, ואופיינו בתסכול מהיעדר תגובה ממשלתית או קלינית לבעיות הייחודיות העומדות בפני נשים שחיות עם HIV ונמצאות בסיכון ל-HIV. בתחילת מגפת האיידס ב-1981, קהילות רפואיות ומדעיות לא הכירו בנשים כקבוצת מחקר. נשים לא נכללו בניסויים קליניים של תרופות ואמצעי מניעה, ונחסמו לעיתים קרובות מהאפשרות להיות נבדקות במחקרים קליניים. סוכנות המכונים הלאומיים לבריאות דחתה מענקים שנועדו לחקירת HIV בקרב נשים מקבוצות מיעוט אתניות ובעלות מיצב חברתי־כלכלי נמוך. חוסר תשומת לב זה מיוחס לעיתים לפעילותה הבולטת של התנועה לזכויות הומואים בתחום ה-HIV/איידס. התסמינים הקליניים של HIV שונים בין גברים לנשים, וההתמקדות בתסמינים גבריים גרמה לאנשי מקצוע רפואיים להתעלם מתסמינים אצל נשים. אף על פי כן, בעידן זה החלה ההתפתחות של ארגוני תמיכה של נשים למאבק ב-HIV ואיידס.
בשנות ה-90 החלה התעוררות במודעות, שבאה לידי ביטוי בזרם ראשוני של מימון מחקר ושיח סביב הסברה הן בארצות הברית והן בעולם, וזאת במקביל לכך שה-CDC דיווח כי איידס הוא סיבת המוות העיקרית בקרב נשים אפרו-אמריקאיות בגילאי 25–44 שנים. לאחר שנים בהן לא ראו צורך במחקרים ממוקדי נשים, הוענק מימון פדרלי למחקרים בקנה מידה גדול על נשים עם HIV. הופעת הטיפול האנטי-ויראלי שינתה את פני המגפה אך, באופן לא מפתיע, נשים לא נכללו בניסויים מוקדמים ולעיתים קרובות ניחושים קליניים ליוו את השימוש בתרופות חדשות אלו בנשים.
אפידמיולוגיה

מאז המקרים הידועים הראשונים של מגפת האיידס בשנות ה-80, ישנה עליה משמעותית באחוז הנשים מתוך כלל האנשים החיים עם הנגיף בעולם, מ-35% בשנת 1985 ליותר מחצי נכון ל-2022. בשנים הראשונות של פרוץ המגפה נשים כלל לא נחשבו כקבוצות סיכון ואף נטען, למשל, שלנשים לסביות ודו מיניות ישנה חסינות בפני הנגיף. כתוצאה ממגמה מתמשכת של חוסר הכרה בנשים כאוכלוסייה בסיכון, מקרים רבים לא זוהו וטופלו, וקיים העדר של מידע על שכיחות הנגיף בקרב נשים ועל השפעתו עליה.
אפידמיולוגיה > הדבקה

ארגוני הבריאות מצביעים על שתי דרכי הדבקה עיקריות בקרב נשים: דרך יחסי מין הטרוסקסואלים (מעל 80%) ודרך הזרקת סמים. ידוע כי יעילות ההדבקה (transmission efficiency) ב-HIV גבוהה יותר בקרב נשים, כך שהסיכוי שלהן להידבק במהלך קיום יחסי מין הטרוסקסואלים עם נשא גבוה פי 8 מאשר עבור גברים. הפגיעות המוגברת לנגיף היא תוצר של שילוב מורכב בין גורמים ביולוגים, התנהגותיים וחברתיים, אך המשקל של כל אחד מהגורמים והשפעותיו אינם ברורים. גורמים ביולוגים הקשורים בסיכוי הדבקה גבוה בקרב נשים כוללים את המבנה האנטומי של הנרתיק, מבנה הרקמות בו וכן הבדלים במערכת החיסון. גורמי סיכון התנהגותיים וחברתיים כוללים התנהגות מינית, דפוסי שימוש באמצעי מניעה, חשיפה לאלימות, מיצב חברתי־כלכלי ועוד.
אפידמיולוגיה > תפוצה גאוגרפית

האחוז הגבוה ביותר של נשים נשאיות בולט במדינות אנדמיות (בהן אחוז הנשאים גבוה מ-1) ובמיוחד במדינות אפריקאיות שמדרום לסהרה, שם מעל 60% מההדבקות החדשות ב-2020 הן של נשים. במדינות אלו, נשים צעירות (גילאי 14–24) הן האוכלוסייה שנמצאת בסיכון הגבוה ביותר להידבק בנגיף, כאשר הן מהוות רבע ממקרי ההדבקה החדשים, בעוד הן מונות רק 10% מהאוכלוסייה. מלבד מדינות אפריקה שמדרום לסהרה, אחוזי הנשאות וההדבקה של נשים בעולם משתנים ונעים בין 19 ל-38 אחוז. בישראל, על פי דוח אפידמיולוגי תקופתי של HIV/ איידס, נכון לשנת 2020 חיים בישראל 7,851 נשאים מדווחים, מתוכן כ-30% הן נשים. בשנת 2020 דווח על 362 מקרים חדשים, כאשר גם מתוכם 29% הן נשים. זו בירידה לעומת שנה קודמת בה מנו 35% .
| --- | --- |
אסיה ומדינות האוקיינוס השקט: 30%
מזרח אירופה ומרכז אסיה: 36%
המזרח התיכון וצפון אפריקה: 33%
אפריקה שמדרום לסהרה: 60%
הקריביים: 38%
אמריקה הלטינית: 23%
מערב אירופה, מרכז אירופה וצפון אמריקה: 19%
ישראל: 35%
אתגרים ייחודיים לנשים > גורמי סיכון מוגבר בנשים

אל הגורמים הביולוגים לסיכוי מוגבר להידבקות שהוזכרו מצטרפים מגוון משתנים חברתיים, כלכליים ותרבותיים הקשורים למגדר. על פי תיאוריה של הסוציולוגית ריוון קונל בנוגע לכוח ומגדר, אי אפשר להפריד בין הגורמים והם משתלבים זה בזה ובכך מעצימים את החשיפה והפגיעות של נשים לנגיף. בין גורמי הסיכון הלא ביולוגים ניתן למנות:
אתגרים ייחודיים לנשים > גורמי סיכון מוגבר בנשים > אלימות מינית/פיזית

יכולה להוות גם גורם וגם תוצאה של HIV. נשים וילדות שחוו אלימות מצויות בסיכון של פי 1.5 להידבק בנגיף ומקרים רבים של הדבקה הם כתוצאה ממין לא מוגן בכפייה, בתוך מערכת יחסים ומחוצה לה. בנוסף, נשים נשאיות נמצאות בסיכון גבוה יותר לחוות אלימות בעקבות חשיפת הסטטוס או דרישה לשימוש בקונדום, ובמקרים רבים נמנעות מקבלת טיפול בשל כך.
אתגרים ייחודיים לנשים > גורמי סיכון מוגבר בנשים > העדר/מיעוט גישה לשירותי רפואה

במדינות רבות קיימים חסמים בגישה של נשים לשירותי רפואה המספקים אבחון, מניעה וטיפול ב-HIV בפרט, ובמיניות נשית בכלל. בנוסף, התמקדות במחקר HIV/איידס בגברים מתבטא במיעוט ידע ומענים רפואיים מותאמים לנשים.