אסאטה שאקור
בתרבות > באקדמיה, בפוליטיקה ובמשפט

בדצמבר 2006, הורה יו"ר מערך אוניברסיטת העיר ניו יורק מתיו גולדשטיין לנשיא סיטי קולג', גרגורי ויליאמס, להסיר שלטים והתייחסויות "לא מאושרים ולא נאותים" מן האזור הקרוי "מרכז קהילה וסטודנטים ע"ש גיירמו מורלס/אסאטה שאקור" (Guillermo Morales-Assata Shakur Community Center, או MSCC). ‏MSCC היה מרחב בתוך בניין בקמפוס, אשר נקרא כך על ידי סטודנטים ב-1989 לאחר שזכו בשימוש אוטונומי בו במסגרת מאבק מול האדמיניסטרציה שנבע מתוך התנגדות להעלאת שכר לימוד. לאחר שהוסר השלט, תבעה קבוצת בוגרים את האוניברסיטה, ואחר מספר החלטות וערעורים, הסטודנטים המשיכו להשתמש במרכז, והעלו מחדש את השלט. MSCC, הקרוי על שם שאקור ופעיל למען עצמאות לפוארטו ריקו שגם הוא נמלט לקובה, שימש להתארגנויות סטודנטים בנושאי גזע, להט"ב, מאבקים מול האוניברסיטה, ומאבקים פוליטיים אחרים. היחסים עם האדמיניסטרציה המשיכו להיות מתוחים, וב-2013 בהחלטה חד-צדדית, ומבלי לקיים דיון בוועדה שכללה חברי סגל, ניהול, וסטודנטים לתכנון ושימוש הבניין – שלחה האוניברסיטה כוחות משטרה ל-MSCC כדי להוציא משם בכוח את הסטודנטים ולהחרים מסמכים ותיקים השמורים בו. לפחות סטודנט אחד נעצר. פעולות האוניברסיטה גררו גל של הפגנות ומחאות מצד סטודנטים, כולל ארגונים שלא היו קשורים למרכז, כשעמדתם היא שהאוניברסיטה מרחיקה לכת בחסימת התארגנות מצד סטודנטים וחברי סגל, ומשתיקה מחאה, באופן גורף ולא תקין.
ב-1995, לאחר מאבק מעורר מחלוקת, שונה שם של מלגה שהייתה קרויה על שמה של שאקור במכללת מנהטן. ב-2008, באוניברסיטת באקנל, נכללה שאקור בקורס בשם "גיבורים אפרו-אמריקאים", שבין הדמויות שנלמדו בו היו הארייט טאבמן, סוג'ורנר טרות', מלקולם אקס ואנג'לה דייוויס. האוטוביוגרפיה שלה נלמדת בתוכניות ללימודים שחורים ולימודי נשים לצד אלו של אנג'לה דייוויס ואיליין בראון – הנשים היחידות מתנועת הכוח השחור שפרסמו ספרי אוטוביוגרפיה. פרופסור ה. ברוס פרנקלין מאוניברסיטת ראטגרס, אשר כולל קטעים מספרה בקורס שלו "פשיעה וענישה בספרות אמריקאית", קורא לשאקור "לוחמת מהפכנית נגד אימפריאליזם".
קמפיין "Hands Off Assata" (לא לגעת באסאטה) קם כקואליציה של מגוון ארגונים ופעילים בתחילת שנות ה-2000 כדי להתנגד למאמצים של מדינת ניו ג'רזי והממשלה הפדרלית להביא להסגרתה של שאקור. ב-2005, כשהוספה שאקור לרשימת הטרוריסטיים של ה-FBI, ההתארגנות גברה בהנהגת הארגון Black Radical Congress משיקגו. התנועה חוותה תחייה מחודשת עם הפשרת היחסים בין ארצות הברית וקובה, וההתדרדרות בבריאותו של פידל קסטרו, כאשר עלה בין פעילים החשש שהסכמים בין המדינות יכללו את הסגרתה. בין התומכים בקמפיין יש ארגונים, חברות מסחריות ואינדיבידואלים, ובהם האגודה הלאומית של עורכי דין שחורים, חברת התקליטים מוס דף, המרכז הלאומי לחינוך זכויות אדם, אנגלה דייוויס וסוזן טיילור.
ב-2015, כתב המייסדת-שותפה של Black Lives Matter אלישה גרזה: "כשאני משתמשת בדרישתה העוצמתית של אסאטה בהתארגנות הפוליטית שלי, אני תמיד מתחילה בשיתוף המקור של הדרישה, בשיתוף חשיבותה של אסאטה לתנועת שחרור השחורים, ואת המטרה והמסר הפוליטיים של הדרישה, ולמה היא כה חשובה בהקשר שלנו". הטקסט לו התייחסה של שאקור היה מתוך מכתב שלה "אל עמי" ("To My People"), וספציפית לסיומת:
It is our duty to fight for our freedom.

It is our duty to win.

We must love each other and support each other. 

We have nothing to lose but our chains.
הארגון "בנותיה של אסאטה" (Assata's Daughters) המבוסס בשיקגו קרוי על שמה. הארגון, של נשים צעירות ונערות שחורות, קם להתנגד לאלימות משטרתית, והוא חלק מקואליציה של התארגנויות שחורות ברחבי ארצות הברית שנקרא "Movement for Black Lives" (התנועה למען חיים שחורים). באפריל 2017, תרמה הקרן של קולין קאפרניק, הספורטאי שעורר סערה בהתנגדות שלו לעמוד בעת ההמנון הלאומי במחאה על אלימות כלפי שחורים, לקבוצה סכום של $25,000.
ביולי 2017, חגג חשבון הטוויטר הרשמי של מצעד הנשים 2017 את יום הולדתה של שאקור, מה שעורר ביקורת מצד מספר ערוצי תקשורת שמרנים, ושבחים מצד תומכי מאבקים שחורים.