stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישעיהו וינוגרד
הערות שוליים

↑  אתר אוצר הספר העברי על שמו של וינוגרד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299756805171  GND: 1055685588  ISNI: 0000 0000 8012 3959  LCCN: nr93018937  NTA: 138696721  SUDOC: 228891965  VIAF: 107313708   WorldCat (עם VIAF): 107313708
אתר מורשת

מבנה גימנסיה הרצליה, אתר מורשת אשר לא שומר למען הדורות הבאים. הריסתו היותה זרז להקמת המועצה לשימור אתרים.
אתר מורשת הוא אתר בעל משמעות תרבותית, היסטורית, אדריכלית או חינוכית, אשר יש חשיבות חינוכית-חברתית בשמירתו עבור הדורות הבאים.
לפי אמנת בורה, המשמעות התרבותית, היא ערך אסתטי, היסטורי, מדעי, חברתי או רוחני של דורות העבר, לדור בהווה ולדורות בעתיד. משמעות תרבותית מגולמת במקום עצמו, במבנה שלו, בסביבה, בשימוש, בהקשרים, במשמעויות, בעדויות, ובקשר שלו למקומות ולחפצים. ייתכן שמקום או נכס מסוים יגלם בתוכו מגוון של ערכים עבור פרטים או קבוצות שונות.
הערכת המשמעות של האתר

משמעות המורשת התרבותית וחשיבותה נובעות מערכו התרבותי של אתר לרבות הערכים האסתטיים, ההיסטוריים, החברתיים והמדעיים.
בחינת הערכים המגולמים באתר, משמשת כמסגרת לדיון ציבורי ומקצועי, באשר להחלטה אודות עתידו של אתר, האם הוא יוכרז לשימור או לא, ובאיזו דרגת חשיבות ראוי להתייחס אליו. במסגרת זו מקובל לנסח את 'הצהרת המשמעות התרבותית' על פי ערכי האתר המשמשים כקריטריונים להערכה. הערכת המשמעות משמשת גם כבסיס לתכנון האתר.
אף כי ישנן מילות תואר רבות להגדרת החשיבות והמשמעות התרבותית, המושגים 'אסתטי', 'היסטורי', 'מדעי' ו'חברתי', מכילים את הערכים האחרים. מושגים אלו אינם מבטלים זה את זה; לדוגמה, לסגנון ארכיטקטוני יש היבטים היסטוריים ואסתטיים כאחד.
החלוקה לקטגוריות של ערך אסתטי, היסטורי, מדעי וחברתי היא אחת הגישות להבנת מושג המשמעות והחשיבות התרבותית.
עם זאת, ייתכן שיגובשו קטגוריות מדויקות יותר ככל שהבנת מקום מסוים הולכת ומעמיקה.
סוגי אתרי מורשת

ישנם סוגים שונים של אתרי מורשת:
מבנים היסטוריים
שרידים ארכאולוגיים
אנדרטאות
מוזיאונים
מורשתו של האתר יכולה לנבוע מעצם מיקומו – שבו התרחשה פעילות היסטורית כגון אנדרטה בשדה הקרב, למשל האנדרטאות בסמוך לגשר עד הלום באשדוד, או מצודת יואב.
המורשת יכולה להתקיים באתר מעצם היותו מקום שבו מרוכז זיכרון היסטורי כגון מוזיאון שנבנה הרחק ממקום ההתרחשות, למשל מוזיאון יד ושם או מרכז מורשת בגין בירושלים, או אף מוזיאון שנבנה במקום ההתרחשות עצמה, למשל מוזיאון אסירי המחתרות במגרש הרוסים בירושלים ומוזיאון אסירי המחתרות בעכו.
היסטוריה

השימוש במונח "אתרי המורשת" הוא תופעה מודרנית, המשמשת כלי בידי מדינות ליצירת מכנה משותף בין בני הלאום או תושבי המדינה. הייתה זו צרפת שהשתמשה לראשונה במונח "אתרי מורשת" לצורך בניית הזהות הלאומית הצרפתית, לאחר הפלת המונרך שהיווה הריבון של המדינה במהלך המהפכה הצרפתית.
אתרי מורשת בישראל

בישראל רשות העתיקות אחראית להגנה על אתרים המוגדרים כאתר עתיקות. על פי חוק העתיקות כל אתר שנבנה לפני שנת 1700 הוא אתר שכזה המוגן על פי חוק. אתרים שנבנו לאחר תאריך זה אינה מוגנים.
המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל היא עמותה פועלת להצלה ולשימור של אתרי מורשת בארץ ישראל. המועצה פעלה במסגרת החברה להגנת הטבע, אך ב-2008 נפרדה ממנה ונהייתה לגוף עצמאי. המועצה פועלת לשימורם של כ-30,000 אתרים ברחבי הארץ, שאינם מוגנים על פי חוק העתיקות, והעומדים בקריטריונים להיותם אתרי מורשת.
יש להבדיל בין אתרי מורשת שנקבעו על ידי המועצה לשימור אתרים שהיא גוף לא רשמי, לבין אתרי מורשת לאומית בישראל - רשימה מצומצמת של כ-100 נכסי תרבות שנקבעת על ידי ממשלת ישראל.
אתרי מורשת בישראל > רשימות אתרי המורשת בישראל

רשימת האתרים במחוז ירושלים
רשימת האתרים במחוז תל אביב
רשימת האתרים במחוז חיפה
רשימת האתרים במחוז הצפון
רשימת האתרים במחוז המרכז
רשימת האתרים במחוז הדרום
ראו גם

אתר לאומי בישראל
אתר מורשת עולמית
תוכנית לשימור אתרים
שימור מבנים
חיבור אבוד
הערות שוליים

↑  ראו פירוט הערכים על פי האמנה במילון מונחים בשימור באתר רשות העתיקות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4165967-3  NKC: ph115033 
מצודת יואב כיום, מוזיאון מורשת גבעתי.
אתר המורשת ארמון הפאשא
אתר המורשת כיכר השעון
אסלאמאבאד

| --- | --- |
דגל אסלאמאבאד

פוטומונטז' של אסלאמאבאד
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 ראש העיר:  Sheikh Ansar Aziz
 תאריך ייסוד:  1960
 על שם:  אסלאם, -abad 
 שטח:  906 קמ"ר
 גובה:  490 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,108,872 (2023)
  ‑ צפיפות:  880 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  33°41′56″N 73°02′13″E﻿ / ﻿33.698888888889°N 73.036944444444°E﻿ / 33.698888888889; 73.036944444444 
 אזור זמן:  UTC +5
 http://www.islamabad.gov.pk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פקיסטן מוגדלת) רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביאסלאמאבאד(למפת פקיסטן רגילה) רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביאסלאמאבאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אסלאמאבאד (באורדו: اسلام آباد, תעתיק מדויק: אסלאם אאבאד) היא בירת פקיסטן. העיר ממוקמת בצפון-מזרח המדינה, באזור פנג'אב, בקצה רמת פותוהאר, דרומית לגבעות מארגאלה. במטרופולין העיר מתגוררים למעלה משני מיליון תושבים, השלישית בגודלה במדינה. העיר נבנתה בשנות ה-60 של המאה ה-20 כעיר מתוכננת על מנת להחליף את בירת המדינה באותן השנים, קראצ'י.
אקלים

בקרבת העיר נמצאים שלושה אגמים מעשי ידי אדם (אגם ראוואל, אגם סמלי, ואגם חאנפור) המשפיעים על אקלים העיר. עונת המונסון היא עונת הקיץ ועיקר הגשמים יורדים בחודשים יולי-אוגוסט. בעונת החורף הטמפרטורות נמוכות, ובדצמבר-פברואר אף יורדות מתחת לאפס מעלות צלזיוס.
היסטוריה

אזור אסלאמאבאד נחשב לאחד האזורים המיושבים הראשונים ביבשת אסיה, וישנן עדויות ארכאולוגיות על פעילותו של האדם הקדמון מלפני מאות אלפי שנים. נמצאו אף גולגולות אדם משנת האלף ה-5 לפנה"ס.[דרוש מקור]
במהלך ההיסטוריה שליטים ידועים וחשובים כגון אחמד שאה דוראני, טימור לנג, ג'ינגיס חאן ובאבור נהגו לעבור בסביבת העיר בדרכם לכבוש את תת-היבשת ההודית.
הבריטים כבשו את אזור העיר מן הסיקים בשנת 1849.
החל מעצמאותה של פקיסטן ועד שנת 1958, הייתה העיר קראצ'י, שבמחוז סינד בירת המדינה. בשל רצון למנוע ריכוז ההשקעות במדינה באזור אחד, ומתוך רצון לפתח את צפון המדינה הוחלט לבנות בירה חדשה. שיקולים נוספים בבחירתה של בירה חדשה היו שקראצ'י ליד הים, ולכן קל יותר לתקוף אותה מכיוון הים הערבי, וכי יש צורך לבנות בירה אשר תהיה נגישה לכל המדינה.
בשנת 1958, משאיוב ח'אן ביצע הפיכה והפך לנשיא המדינה, הוא נתן לבניית בירה חדשה עדיפות לאומית. נבחר אתר בנייה צפונית לרוואלפינדי, ורוואלפינדי הפכה לבירה הזמנית של המדינה עד לסיום העבודות. העבודות החלו בשנות ה-60 של המאה ה-20. את העיר תכנן אדריכל הערים היווני קונסטנטינוס א. דוקסיאדיס, שתכנן עיר ובה ארבעה רבעים המופרדים על ידי רצועות פארקים רחבים.
הממשלה עברה לעיר בשנות ה-80. באותה עת עמדה אוכלוסיית העיר על 250,000 תושבים. בשנות ה-90 גדלה האוכלוסייה של העיר, ונבנו שכונות חדשות.
מפקדת הצבא הפקיסטני נותרה ברוואלפינדי הסמוכה ולא עברה לאסלאמאבאד.
ב-8 באוקטובר 2005 התרחשה רעידת אדמה בקשמיר, בדרגה 7.6 בסולם ריכטר, ונגרם נזק מסוים לעיר.
דמוגרפיה

אוכלוסיית אסלאמאבאד במפקדי האוכלוסין האחרונים של פקיסטן:
אסלאמאבאד היא העיר העשירית בגודלה בפקיסטן (לפי המפקד האחרון משנת 2023).
השפה הנפוצה ביותר באסלאמאבאד היא אורדו.
האסלאם היא הדת הדומיננטית בעיר, עם כ-95.53% מאמינים. הדת השנייה בגודלה היא הנצרות, עם 4.07% מהאוכלוסייה.
אתרים בעיר

מסגד פייסל – נבנה ב-1986 – הוא המסגד העיקרי של אסלאמאבאד, ואחד המסגדים הגדולים בעולם.
מגדל סעודי-פאק
אוניברסיטת קאיד-י אעזם
מונומנט פקיסטן
תחבורה

את העיר שירת במשך שנים נמל התעופה בנזיר בוטו אשר משמש כיום כחלק מבסיס חיל האוויר הפקיסטני.
בשנת 2018 נפתח נמל התעופה הבינלאומי החדש של איסלמבאד.
הערות שוליים

1 2  Pakistan: Provinces and Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566867405171  BNE: XX5747818  BnF: cb165938955 (data)  GND: 4245023-8  LCCN: n80162448  NKC: ge414522  SUDOC: 060407522  TDVİA: islamabad  VIAF: 127845974   WorldCat (עם VIAF): 127845974 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פקיסטן ובנושא יישובים באסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיה דרייפוס

| --- | --- |

 לידה:  5 בספטמבר 1975 (בת 49) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש 
 יצירות בולטות:  ביקור חולים
 פרופיל ב-IMDb
 
מיה דרייפוס (נולדה ב-5 בספטמבר 1975) היא במאית, תסריטאית ויוצרת ישראלית, בוגרת אוניברסיטת תל אביב ומרצה לתסריטאות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

דרייפוס החלה לימודי פסיכולוגיה באוניברסיטה העברית, אך עברה לחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2001 ביימה את סרטה הקצר הראשון, "שעווה זה כואב". בשנת 2005 ביימה את "ביקור חולים", סרט הגמר שלה, שהתקבל והוקרן בפסטיבל קאן וזכה במקום השני בתחרות הסרטים הקצרים. הסרט זכה בפרסים בפסטיבלים נוספים ברחבי העולם, בבייג'ינג, בטאיוואן ובתל אביב. לאחר סיום לימודיה החלה ללמד תסריטאות בחוג לקולנוע בתל אביב.
בשנת 2014 יצא סרטה העלילתי הראשון באורך מלא "ההיא שחוזרת הביתה", בכיכובם של טלי שרון, אלון אבוטבול, לאורה ריבלין ואלי כהן. הסרט זכה בפרס סרט הביכורים בפסטיבל הקולנוע ירושלים, בפרס השחקנית לטלי שרון ובפרס הצילום. ריבלין זכתה באותה שנה בפרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על השתתפותה בסרט זה.
דרייפוס ערכה את התסריט של סרטה של הבמאית עילית זקצר "סופת חול", שיצא בשנת 2016 וזכה בשישה פרסי אופיר (בהם פרס הסרט הטוב ביותר), וכן בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל סאנדנס באותה השנה.
עוד בשנת 2016 יצא הסרט "גיבורה", פרויקט קולנועי שיצרה וניהלה אמנותית עם מיכל ויניק. הסרט מורכב מחמישה סרטים קצרים של חמש במאיות צעירות, בוגרות החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
דרייפוס מלמדת תסריטאות ובימוי בבית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש ובמכללה האקדמית בית ברל.
סרטה השני, "כביש הסרגל", אשר זכה במענק "נשים בתמונה" והשתתף בחממת הקולנוע בירושלים 2016 יצא בשנת 2024 וזכה בפרס הראשי של פסטיבל המותחנים Reims Polar בצרפת.
פילמוגרפיה

"שעווה זה כואב" (2001) - תסריט ובימוי
"ביקור חולים" (2005) - תסריט ובימוי
"ההיא שחוזרת הביתה" (2014) - תסריט ובימוי
"סופת חול" (2016) - עריכת תסריט
"גיבורה" (2016) - ניהול אומנותי
"ברש" (2016) - עריכת תסריט
"כביש הסרגל" (2024) - תסריט ובימוי
לקריאה נוספת

פבלו אוטין, שיעורים בקולנוע - שיחות עם יוצרות ויוצרים ישראלים, הוצאת אסיה, 2017, הפרק "ההיא שחוזרת הביתה / שיחה עם מיה דרייפוס", עמ' 98–121.
הערות שוליים

↑  שמוליק דובדבני, "ההיא שחוזרת הביתה": פרובוקציה לפני הכל, באתר ynet, 18 במרץ 2014
↑   אורי קליין, "ההיא שחוזרת הביתה": כעס נשי חד-ממדי, באתר הארץ, 17 במרץ 2014
↑  "כביש הסרגל" זכה בפרס הראשי בפסטיבל ריימוס פולר, באתר arts.tau.ac.il
↑  מרב יודילוביץ', ישראלים בקאן, באתר ynet, 23 באפריל 2001
↑   אורון שמיר, "כביש הסרגל": היה כדאי לחכות יותר מעשור לסרט הזה, באתר הארץ, 24 ביולי 2024
אזרחות עירונית

אזרחות עירונית היא מושג ודרך פעולה אשר מגדירים חברות של אזרחים בקהילה פוליטית עירונית. אזרחות זו מקנה לזכאים לה זכויות מתוקף היותם אזרחי העיר, וגם את היכולת להשתתף בחיים הפוליטיים העירוניים. הקריטריון היחיד לקבלתה של האזרחות הוא מגורים בגבולות העיר.
מאחר שהאזרחות השכיחה בעולם היא אזרחות לאומית, טומן רעיון האזרחות העירונית בחובו יצירת מתח בין המדינה לעיר סביב מגוון נושאים, כגון הזכאות לאזרחות, בידי מי הריבונות בעיר וכיצד היא מתבטאת, מהי חלוקת העבודה והסמכויות בין המדינה והעיר לגבי אזרחי העיר, וכיצד יש לפעול כאשר יש סתירה בין המדיניות העירונית למדיניות הלאומית (לדוגמה: כאשר העיר רואה בתושב כאזרח שלה אך המדינה רואה בו כאזרח זר שהפר את מדיניות ההגירה שלה).
את המתח אשר אזרחות עירונית יכולה ליצור בין המדינה לעיר ניתן למקם גם על ציר הלוקליזם-הגלובליזם, כאשר תומכי הלוקליזם דוגלים בהעברת סמכויות מהמדינה לשלטון המקומי. עם זאת, אי אפשר לנתק את המגמה להתמקד בשלטון מקומי על פני שלטון מרכזי מתהליכים גלובליים אשר מתרחשים בערים רבות בעולם – ביניהם עיור, גלובליזציה, והתפתחותה של התרבות האורבנית.
זכאות

אזרחות עירונית מתבססת על קריטריון המגורים בגבולות העיר ("jus domicili"). כלומר, אדם ייחשב לאזרח העיר מתוקף מגוריו בה, ויוכל לוותר על אזרחות זו אם כבר אינו מתגורר בה. לכן אזרחות עירונית היא נזילה ודינאמית באופיה ומתבססת על מכנה משותף תרבותי רחב הקיים בעצם החיים בעיר. זאת בניגוד לקריטריונים הרווחים לאזרחות במדינת לאום, אשר המנגנונים לקבלתה מורכבים יותר ומתחלקים בדרך כלל לארבע אפשרויות:
לידה בטריטוריה או "דין הקרקע" ("jus soli") – קבלת אזרחות כתוצאה מלידה בשטח המדינה.
הורשה או "דין הדם" ("jus sanguinis") – קבלת אזרחות בגין הורים בעלי אזרחות במדינה.
נישואין ("jus matrimonii") – קבלת אזרחות כתוצאה מנישואין לבן זוג בעל אזרחות במדינה.
התאזרחות. תהליך בו המדינה מעניקה מעמד של אזרח למי שעומד בקריטריונים שהוגדרו עלי ידה (בדרך כלל גם מתגורר בה אופן חוקי למשך מס' שנים).
טבלה 1: השוואה של סממנים בולטים של אזרחות עירונית לעומת אזרחות מדינית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | אזרחות עירונית | אזרחות מדינית |
| זכאות | תושבות | לידה בטריטוריה  הורשה נישואין התאזרחות |
| מעמד חוקי | אין | קיים |
| בירוקרטיה | פשוטה יחסית | מורכבת יחסית |
| זכויות פוליטיות | ניתן לבחור בבחירות מוניציפליות  השתתפות בארגונים אזרחיים | ניתן לבחור ולהיבחר בבחירות ארציות  השתתפות בארגונים אזרחיים |
| חופש תנועה | לעיר המודרנית אין סמכות להחליט מי יבוא בגבולותיה | מאפשרת מעבר בגבולות המדינה |
יחסי עיר – מדינה

ריבונות היא הזכות החוקית והבלעדית של מדינה (ממשלה או סמכות פוליטית) להפעיל סמכות על טריטוריה. כלומר, הריבונות היא ההיתר של מדינה להפעיל כוח כדי להגן על עצמה מפני גורמים עוינים לה מפנים ומחוץ, לאכוף את חוקיה בתוך גבולותיה ועל אזרחיה גם מחוץ לגבולות המדינה (במידה מסוימת).
ערים, בניגוד למדינות, אינן ריבוניות. כלומר אין להן שליטה על הכניסה לגבולותיהן, ולכן כאשר הותר לאדם להיכנס לשטח המדינה, הוא יכול לנוע מעיר לעיר בחופשיות. לאזרחות העירונית אין מעמד חוקי והיא אינה מקנה כל תעודה או מסמך בעל תוקף סטטוטורי (כמו דרכון, לדוגמה), אלא אם המדינה מחליטה על כך (לצורכי מיסוי, למשל).
עם זאת, בערים שונות בעולם התחילו להעניק תעודת תושב עירונית אשר מהווה מסמך חוקי לכל עניין ודבר בתחום השיפוט המוניציפלי (לדוגמה NYCID – תעודת הזהות של העיר ניו יורק). מעמד זה חשוב למשל ליישום של מדיניות הכלה עירונית (inclusion) בערי-מקלט (sanctuary cities) במקרים של מהגרים אשר נחשבים לא חוקיים ברמת המדינה, אך עדיין נחשבים כאזרחים לגיטימיים ברמת העיר.
חלוקת העבודה המסורתית בין המדינה לעיר הפרידה באופן גורף בין המדינה שתפקידה לעסוק בביטחון לאומי, ביטחון חברתי, אכיפת החוקים, שמירה על משאבים, ובין העיר שתפקידה לספק שירותים.
התהליכים המובילים לחיזוק מעמדן של ערים > הגות רלוונטית

בעת העתיקה היה המודל הפוליטי של ערי מדינה נפוץ מאוד, ולאחר מכן עלתה קרנן של מדינות הלאום, שהוא המודל הפוליטי המוביל בעידן המודרני. במאה ה-20, עם חיזוק מעמדן של הערים, התפתחה גם ההגות האורבנית.
אחד ההוגים המשפיעים בנושא האורבניות החדשה היה כריסטיאן נורברג-שולץ (אנ'), אדריכל ואקדמאי נורווגי. שולץ עשה שימוש במושג הרומי גניוס לוקי ("genius loci") (אנ'), שמשמעותו היא הרוח המגנה של מקום. בספרו משנת 1979 השתמש שולץ במושג זה על מנת לתאר את הרוח החיה של העיר, וטען שיש לשים אותה במרכז התכנון האורבני, במקום להתמקד רק בהיבטים המרחביים של העיר.
הפילוסוף והסוציולוג אנרי לפבר (אנ') פיתח את רעיון הזכות לעיר. תפיסה זו רואה באזרחות עירונית כחברות בקהילה פוליטית עירונית, אשר הקריטריון לקבלתה הוא מגורים בעיר והיא אינה כרוכה בסטטוס חוקי רשמי כלשהו. לפי המודל של הזכות לעיר, האזרחות העירונית נותנת לתושבים שתי זכויות עיקריות: הזכות למרחב עירוני ראוי, והזכות להשתתפות בהליך עיצוב המרחב העירוני.
הזכות לעיר נהייתה פופולרית והיא אומצה על ידי מספר תנועות של מחאה עירונית בעולם, בין היתר בוושינגטון, מונטריאול והמבורג. עם זאת, השימוש הפופולרי במונח זה הוביל לביקורות מאחר שהוא מפרש את הזכות לעיר כדרישה לשינוי במסגרת הסדר הקיים לעיר הומאנית ושוויונית יותר, בעוד שהזכות לעיר לפי לפבר חותרת לא רק כנגד הרעיון המסורתי של אזרחות, אלא גם כנגד התפיסה הכלכלית הקפיטליסטית.
מקרי קצה

העיר האפורה: מרחב אפור הוא מושג תאורטי שפותח על ידי הגאוגרף אורן יפתחאל, המסביר את הגורמים והתוצאות של התרחבות מהירה לא פורמלית וארעית באזורי פיתוח עירוניים, הנפוצה מאוד כיום[דרושה הבהרה]. טענה מרכזית במושג זה גורסת כי התרחבות השטחים שאינם מוכרים רשמית משקפת שינוי משמעותי בצורות ממשל מקומיות ואופי האזרחות העירונית. שטחים אפורים כוללים תערובת מגוונת של פרויקטי פיתוח, שטחים, אוכלוסיות ויחסי גומלין, הממוקמות בטווח שבין התחום "המואר" בו הכל חוקי, רשמי ובטוח לבין ה"חושך" המכיל גירוש, הרס ומוות. השטחים האפורים אינם חלק אינטגרלי מהעיר אך גם לא מנותקים ממנה לגמרי, והם מהווים שוליים זמניים-קבועים של האזורים העירוניים של ימינו. העיר האפורה אינה אלתור חד פעמי ספונטני, אלא תופעה בעלת אופי מערכתי, עם השפעות מבניות עירוניות ופוליטיות ארוכות טווח. יפתחאל טוען שהגדרת אזור כ"אפור" הפכה למדיניות מקובלת ודרך לשלוט בקבוצות שוליים, לסמן את התושבים כחריגים ולדון אותם לקיום אורבני ארעי, תחת איום מתמיד של מאסר, אלימות ועקירה.
עיר מקלט (sanctuary city) – ערים (בדרך כלל בצפון אמריקה ובמערב אירופה), המגבילות את שיתוף הפעולה שלהן עם מאמצי המדינה לאכיפת חוקי ההגירה. מטרתה של מדיניות זאת מצד אחד הפחתת החשש מגירוש ופירוק משפחות בקרב מהגרים לא חוקיים, כך שאנשים כאלה יהיו מוכנים יותר לדווח על פשעים, להשתמש בשירותי בריאות ורווחה, ולרשום את ילדיהם למערכת החינוך, ומן הצד השני לאפשר לרשות לדעת כמה ואילו תושבים חיים בשטח השיפוט שלה.
יוזמות של ערים להרחבת מעגל הזכויות של תושביהן

יוזמת C40 Cities Climate Leadership Group היא התאגדות של 96 ערים אשר בחרו לפעול כנגד שינויי האקלים, חלקן בניגוד למדיניות הלאומית של המדינות בהן הן שוכנות. מדובר בהתאגדות של ערים המאכלסות 1/12 מאוכלוסיית העולם ורבע מהכלכלה העולמית, על מנת לשמור על בריאות תושביהן.
העיר ניו יורק מאפשרת לכל תושב מעל גיל 10 לקבל תעודת תושב. תעודה זו מאפשרת לתושב לקבל את השירותים העירוניים – העירייה מצהירה שהיא מספקת את התעודה גם לתושבים אשר מעמדם בארצות הברית אינו מוסדר ואינה מדווחת עליהם לרשויות הפדרליות.
המועצה העירונית בלונדון מאפשרת לתאגידים הפעילים בעיר להצביע בהצבעות שנערכות במועצה ובכך מרחיבה את זכויות התאגידים בעיר.
יוזמות של ערים להרחבת מעגל הזכויות של תושביהן > יוזמות בישראל

בישראל התאגדו העיריות אינן מקבלות מענקי איזון ממשלתיים התאגדו ויצרו את פורום ה-15, במטרה להעצים את סמכויותיהן של הערים החברות בו באמצעות ביזור סמכויות ומתן עצמאות ניהולית רחבה יותר לערים. הפורום מבקש להניח יסודות שיובילו את החברות בו להיות ערים איכותיות ומתקדמות, עם מרחב ציבורי איכותי, שירותים חברתיים וקהילתיים מיטביים, מערך תחבורה יעיל ועוד. בין העיריות החברות בפורום נמצאים מטרופולין חיפה, תל אביב, ובאר שבע. העיריות החברות בפורום משרתות[דרושה הבהרה] כ-80% מהאוכלוסייה בישראל.
עיריית תל אביב מנפיקה לתושביה (הרשומים במרשם האוכלוסין ומבוגרים מ-13 שנים) כרטיס תושב בשם "דיגיתל", אשר מעניק זכויות והנחות בקבלת שירותים עירוניים.
ראו גם

ברית ערים
הפרדת הרשויות - בהיבט של הפרדה אנכית
עיר-מדינה
הערות שוליים

1 2  Rainer Bauböck, Reinventing Urban Citizenship, Citizenship studies, 2003
↑  Aneta Florczyk, Sergio Freire, Thomas Kemper and Martino Pesaresi, Lewis Dijkstra (corresponding author), APPLYING THE DEGREE OF URBANISATION TO THE GLOBE: A NEW HARMONISED DEFINITION REVEALS A DIFFERENT PICTURE OF GLOBAL URBANISATION, the 16th Conference of IAOS OECD Headquarters, 2018.
↑  שחר סמוחה, ‏מנסות להציל את העולם: המגה-ערים לא סופרות ממשלות, באתר גלובס, 3 באוגוסט 2019
↑  KATZ, BRUCE, and JEREMY NOWAK. The New Localism: How Cities Can Thrive in the Age of Populism. Brookings Institution Press, 2017. JSTOR, www.jstor.org/stable/10.7864/j.ctt1vw0rdb. Accessed 27 Apr. 2020.
↑  Historic Cities: Issues in Urban Conservation (Readings in Conservation), Edited by Jeff Cody and Francesco Siravo, Getty Conservation Institute, 2019
↑  Lefebvre, Henri, Lebas, Elizabeth, (editor,) and Kofman, Eleonore., (editor,) Writings on cities. Blackwell Publishing, Malden, MA, 1996.
1 2  Purcell, M. (2003), Citizenship and the right to the global city: reimagining the capitalist world order. International Journal of Urban and Regional Research, 27: 564-590. doi:10.1111/1468-2427.00467
↑  Marcelo Lopes de Souza, Marcelo, Which right to which city? In defence of political-strategic clarity, Interface, 2010
↑  Oren Yiftachel, Epilogue—from ‘Gray Space' to Equal ‘Metrozenship'? Reflections On Urban Citizenship, International Journal of Urban and Regional Research 39, 2015, עמ' 726–737 doi: 10.1111/1468-2427.12263
↑  IDNYC - Growing Up NYC, אתר עיריית ניו יורק
↑  מירב מורן, ‏משפחות הורסות את העיר; מגדלים לא מביאים עסקים, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2013
↑  פורום ה-15, באתר www.forum15.org.il
↑  דיגיתל, באתר עיריית תל-אביב-יפו
הולו

| --- | --- |

צילום מסך של אתר הולו
צילום מסך של אתר הולו
 נתונים כלליים
 מייסדים:  בת' קומסטוק, ג'ייסון קיילר 
 תקופת הפעילות:  29 באוגוסט 2007 – הווה (17 שנים)
 חברת אם:  Disney Media and Entertainment Distribution 
 חברות בנות:  הולו יפן (אנ')
 מיקום המטה:  סנטה מוניקה 
 משרד ראשי:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 בעלות:  NBC Universal  News Corp
 ענפי תעשייה:  וידאו על פי דרישה 
 מוצרים עיקריים:  וידאו על פי דרישה
 מנכ"ל:  ג'ייסון קילאר
  
 hulu.com
 
הלוגו הראשון (2007-2014)
הלוגו השני (2014-2017 וביפן 2014-2021)
הלוגו השלישי (2017-2018)
הלוגו הרביעי (2018-הווה)
הלוגו היפני (2021-הווה)
הוּלוּ (באנגלית: Hulu) היא חברת מדיה אמריקאית, המספקת בידור Over the Top (סטרימינג ו-VOD), המאפשרת למשתמשים לצפות בסרטים ובתוכניות טלוויזיה לפי דרישה, החברה מציעה תוכן מכל רשת שידור גדולה בארצות הברית, כולל תוכן בלעדי ל-הולו. האתר מציע מגוון תוכניות רישום שחלקן כוללות צפייה ללא פרסומות. בשלב זה תוכן האתר זמין למשתמשים מארצות הברית ומיפן בלבד. הווידאו באתר הוא בפורמט פלאש ובעל רזולוציה גבוהה יותר מזו המוצעת ב-YouTube, אך פחותה מאיכות שידורי הטלוויזיה המסורתית (SD)[דרוש מקור]. מספר תוכניות טלוויזיה וסרטים באתר מוצעים לצפייה גם באיכות הבחנה גבוהה. תוכן האתר זמין לצפייה באתרים נוספים כגון AOL, MSN, MySpace, Yahoo ו-Fancast.com.
היסטוריה

הולו היא יוזמה משותפת של חברת NBC Universal וחברת News Corporation, אשר הקמתה מומנה על ידי קרן ההשקעות הפרטית Providence Equity Partners בעלות ראשונית של 100 מיליון דולרים.
המיזם הוכרז לראשונה באופן רשמי במרץ 2007 והשם "Hulu" נבחר בהמשך בסוף אוגוסט 2007, בזמן השקת האתר. בשלב הראשון איפשר האתר למשתמשים להשאיר את כתובות הדוא"ל שלהם בלבד על מנת שיקבלו בהמשך הזמנה לבחון את האתר כאשר תושק גרסת הבטא שלו. באוקטובר 2007 הושקה גרסת הבטא של האתר. משתמשים נבחרים הוזמנו לבחון אותה ואף הורשו להזמין לאתר את חבריהם. ב-12 במרץ 2008 הושק האתר באופן רשמי למשתמשים מארצות הברית בלבד. בספטמבר 2011 הושק האתר גם למשתמשים מיפן, ונכון ל-2023, אילו הן שתי המדינות היחידות עם גישה לאתר.
השם "Hulu" נלקח מביטוי במנדרינית ומשמעותו "מחזיק דברים בעלי ערך".
התוכן

בנוסף לתוכניות של NBC ו-FOX, האתר מכיל גם תכנים של רשתות אחרות, כגון קומדי סנטרל, PBS, USA Network, Bravo, Fuel TV, FX, SPEED Channel, Sci Fi Channel, Style Network, Sundance Channel, E!, G4, Versus, Noggin TV, Nick Jr., PBS Kids Sprout, Disney Channel ו-Oxygen.
הסרטים באתר משתייכים בין היתר לאולפני סרטים כגון יוניברסל, פוקס המאה ה-20, מטרו גולדווין מאייר, ליונס גייט, וסרטי סוני.
סרטים וסדרות באתר המיועדים לצפייה על ידי קהל בוגר בלבד אינם מצונזרים, אך נגישים רק למשתמשים רשומים.
התוכן > סרטים וסדרות טלוויזיה

למעלה מ-100 סרטים אמריקאים זמינים לצפייה בשירות, בהם הן סרטים קלאסיים והן סרטים עכשוויים, בנוסף לקדימונים לסרטים חדשים המיועדים לצאת בקרוב לאקרנים.
מאות סדרות טלוויזיה זמינות לצפייה בשירות, סדרות שירדו משידור וסדרות שעונות שלהן עדיין משודרות.
התוכן > הגבלת הגישה

הסלוגן של הולו, "בכל מקום, בכל עת", התברר במהרה כמוטעה, משום שכל תוכן הווידאו באתר זמין רק למשתמשי האתר אשר נמצאים בארצות הברית. בשל סוגיות הקשורות בזכויות יוצרים וחוזים, למשתמשים הגולשים לאתר ממדינות אחרות ומנסים לצפות בתכנים, מוצגת ההודעה: "למרבה הצער, הווידאו עדיין איננו זמין במדינה או באזור שלך. אנו מתנצלים על אי הנוחות."
אף על פי כן, מבחינה טכנית ניתן כיום לעקוף מגבלה זו באמצעות תוכנות "anonymizers" כגון Hotspot Shield, אשר תכליתן היא להבטיח את פרטיות המשתמשים באינטרנט, וזאת משום שהן אינן מאפשרות לאתר את מיקום המשתמשים הנכנסים לאתר.
התוכן > שידורים חיים

הולו סיפק בעבר גם שידורים חיים באיכות HD של אירועים שונים. ראויים לציון הם הדיבייטים לנשיאות של שנת 2008 וטקס הכניסה הרשמית לתפקיד הנשיא של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Watch Hulu videos outside of the US with Hotspot Shield
↑  Hotspot Shield - CNET Download.com
↑  Hotspot Shield - YouTube
| שירותי וידאו דיגיטליים בולטים |
| --- | --- | --- |
| שירותים פעילים בישראל | אפל TV פלוס ‏•‏‏ דיסני+ ‏•‏‏ נטפליקס ‏•‏‏ פריים וידאו ‏•‏‏ yes+ ‏•‏‏ יוטיוב פרימיום ‏•‏‏ ‏Start.ru |  |
| שירותים פעילים מחוץ לישראל | הולו ‏•‏‏ פרמאונט+ ‏•‏‏ Google TV‏ ‏•‏‏ Max‏ ‏•‏‏ Premier ‏•‏‏ ‏ivi.ru ‏•‏‏ ‏Megogo.net ‏•‏‏ ‏ more.tv ‏•‏‏ ‏Okko ‏•‏‏ ‏Peacock ‏•‏‏‏ קראנצ'ירול ‏•‏‏ סטן |  |
| שירותים לא פעילים | קוויבי ‏•‏‏ קאזה ‏•‏‏ Windows Media Center ‏•‏‏ ג'וסט ‏•‏‏ Megaupload ‏•‏‏ יאנדקס. וידאו ‏•‏‏ יאנדקס. שידור ‏•‏‏ דיסקברי+ |  |
One Battle After Another

| --- | --- |
 מבוסס על:  Vineland 
 בימוי:  פול תומאס אנדרסון 
 תסריט:  פול תומאס אנדרסון 
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו טייאנה טיילור ווד האריס אלונה חיים שון פן רג'ינה הול Junglepussy 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  אולפני האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  2025 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, סרט מתח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
One Battle After Another הוא סרט אמריקאי עתידי בבימויו של פול תומאס אנדרסון, שגם כתב את התסריט והשתתף בהפקה. מככבים בו לאונרדו דיקפריו, רג'ינה הול, אלנה חיים, שון פן, ווד האריס, טייאנה טיילור ובניסיו דל טורו.
הסרט עתיד לעלות לאקרנים ב-8 באוגוסט 2025.
שחקנים

לאונרדו דיקפריו
רג'ינה הול
אלנה חיים
שון פן
ווד האריס
טייאנה טיילור
בניסיו דל טורו
צ'ייס אינפיניטי