stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסיכופתולוגיה
הערות שוליים

↑  American Psychiatric Association, Diagnostic and Statistical Manual: Mental Disorders (DSM-I), 1785 MASSACHUSETTS AVE., N. W.
WASHINGTON 6, D. C.: AMERICAN PSYCHIATRIC ASSOCIATION
MENTAL HOSPITAL SERVICE, 1952, עמ' 41
↑  Drescher J., Out of DSM: Depathologizing Homosexuality, Behav Sci (Basel), 2015, עמ' 565–575
↑  F.Kräupl Taylor 1966 עמ' 5
↑  DSM5 APA 2013 עמ' 21
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546288605171  BNE: XX525002  LCCN: sh85108479  NDL: 00570398  NKC: ph124819 
מהדורות DSM-5 ו-DSM-IV-TR
אולג סלנקו

אולג אנטולייביץ' סלנקו (ברוסית: Олег Анатольевич Саленко; נולד ב-25 באוקטובר 1969 בלנינגרד, ברית המועצות) הוא כדורגלן עבר סובייטי ורוסי, שמחזיק בשיא העולם של גביע העולם בכדורגל כשכבש חמישה שערים במשחק אחד לזכות נבחרת רוסיה נגד נבחרת קמרון ב-28 ביוני 1994. סלנקו סיים את מונדיאל 1994 עם שישה שערים וחלק את תואר נעל הזהב (מלך השערים) עם חריסטו סטויצ'קוב.
הקריירה של סלנקו עם קבוצותיו נמשכה מ-1986 עד לשנת 2000 בהן שיחק בזניט לנינגרד, דינאמו קייב, לוגרונייס, ולנסיה, גלאזגו ריינג'רס ואיסטנבולספור.
סלנקו היה שחקן הכדורגל הראשון בברית המועצות שעשה העברה ממועדון כדורגל אחד לאחר, במובן המערבי של המילה, כאשר דינמו קייב שילמה עליו לזניט 36 אלף רובל סובייטי.
באופן מפתיע, סלנקו לא כבש אף לא שער אחד מחוץ למונדיאל 1994 עם נבחרת רוסיה ושיחק רק תשעה משחקים בינלאומיים, אחד מהם בנבחרת אוקראינה בכדורגל.
תארים > קבוצתיים

מקום ראשון באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19 - 1988
אליפות ליגת העל הסובייטית בכדורגל - 1990
הגביע הסובייטי - 1990
אליפות ליגת העל הסקוטית - 1996
תארים > אישיים

מלך השערים של גביע העולם בכדורגל עד גיל 20 - 1989
נעל הזהב - 1994
הערות שוליים

↑  Саленко забил пять голов в одном матче ЧМ. Куда он потом пропал?
| זוכי נעל הזהב של גביע העולם |
| --- | --- | --- |
| מלך השערים | 1930: סטאבילה • 1934: ניידלי • 1938: לאונידאס • 1950: אדמיר • 1954: קוצ'יש • 1958: פונטיין • 1962: גארינצ'ה, ואוה, סאנצ'ס, ירקוביץ', איוואנוב ואלברט • 1966: אאוזביו • 1970: מילר • 1974: לאטו • 1978: קמפס |  |
| נעל הזהב | 1982: רוסי • 1986: ליניקר • 1990: סקילאצ'י • 1994: סלנקו וסטויצ'קוב • 1998: שוקר • 2002: רונאלדו • 2006: קלוזה • 2010: מילר • 2014: רודריגס • 2018: קיין • 2022: אמבפה |  |
| נבחרת רוסיה – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 צ'רצ'סוב •  2 קוזנצוב •  3 גורלוקוביץ' •  4 גליאמין •  5 ניקיפורוב •  6 טרנבסקי •  7 פיאטניצקי •  8 פופוב •  9 סלנקו •  10 קרפין •   11 בסצ'סטניך •  12 טטרדזה • 13 בורודיוק •  14 קורנייב • 15 רדצ'נקו • 16 חרין • 17 צימבלר • 18 אונופקו • 19 מוסטובוי • 20 לדיאחוב • 21 חלסטוב • 22 יוראן • מאמן: סאדירין |  1 צ'רצ'סוב •  2 קוזנצוב •  3 גורלוקוביץ' •  4 גליאמין •  5 ניקיפורוב •  6 טרנבסקי •  7 פיאטניצקי •  8 פופוב •  9 סלנקו •  10 קרפין •   11 בסצ'סטניך •  12 טטרדזה • 13 בורודיוק •  14 קורנייב • 15 רדצ'נקו • 16 חרין • 17 צימבלר • 18 אונופקו • 19 מוסטובוי • 20 לדיאחוב • 21 חלסטוב • 22 יוראן • מאמן: סאדירין | רוסיה |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרזח (טקס)

סעודה כנענית, על מצבת כתמו (אנ') משמאל, המאה ה־8 לפנה"ס.
מרזח הוא טקס סעודה ומשתה פולחני קדום שהיה נהוג בתרבויות הלבנט, ככל הנראה לפולחן מתים, בעיקר בקרב הכנענים והישראלים הקדומים. סעודה זאת הייתה מתקיימת, לעיתים, במערת הקבורה המשפחתית, עם שלדי אבות המשפחה, במטעים ובגרנות, או בבתי מרזח המיועדים לטקסי מתים.
ממצאים אפיגרפיים

עדויות אפיגרפיות למרזח נמצאו בתרבויות רבות בלבנט.
ממצאים אפיגרפיים > באוגרית

בין לוחות שירת אוגרית נמצא לוח העוסק באל הזובח בביתו מצידו ומזמין לסעודה (שהיא ככל הנראה סעודת אבל) אלים נוספים, תוך קריאה לשתות עד שכרה. בסעודה מוגשים בשר, לחם, תירוש ויין. ירח, שלא היה בין הקרואים, מתקבל בברכה על ידי אל מאחר שאל הכירו, אך דמות (ששמה אינו מוזכר) אחרת שאל לא הכיר מוכית על ידו, ודומה שענת ועשתרת עוזרות לו ומכינות לו נשק. אל מתואר "יתֿב במרזחה" (יושב בשל מרזחו, בגלל אבלו) ושותה בעצמו עד שכרה. השדון 'חבי' לועג לו על הפרשותיו הבלתי־נשלטות. מכאן הלוח קטוע ולא ברור מה התרחש בהמשכו. אל מתואר משתכר באבלו במרזח גם בלוח מעלילות בעל וענת, אולם הלוח פגום מאוד ולא ניתן לחדש ממנו מידע על מנהגי המרזח.
בעלילת אקהת, לאחר מותו של אקהת, באה סדרת לוחות הנקראת "לוחות הרפאים". מתוארים הרפאים (הקשורים בעולם המתים) כמוזמנים למשתה על־ידי "אִל מרזעי" (הוא המנצח על טקס המרזח, ומשמעות שמו היא כנראה "אל מרזחי, אל המרזח"), שייתכן שהוא דנאל עצמו, לביתו ולהיכלו של אל מרזעי. לאחר שבוע, מגיעים הרפאים לגרנות ולמטעי דנאל, והוא מציע להם פירות קיץ שונים. הרפאים ודנאל זובחים טלה, ואולי זבחים נוספים. טקס האבל נערך לבעל, ככל הנראה כדי לעזור לו לאחר תבוסה באחת ממלחמותיו. הרפאים הוזמנו בשל כוחם לדרוש במתים ולראות עתידות, וגם ענת נמצאת בטקס ומחזיקה את ידי דנאל, על אף שהיא רצחה את בנו אקהת. אקהת מועלה באוב על־ידי הרפאים, והם רומזים שהפעם דנאל לא יינטש. הרפאים, המתוארים כ"עֿזרמ" (עיזוזים, גיבורי מלחמה) מתבקשים לברך את שם אל, וזובחים אלופים, צאן, שוורים, אֵילים, עגלים וגדיים. אז בא המשפט "ככספ לעברמ זת חֿרצ לעברמ כש", המפורש לעיתים כ"כי כסף לעברים – זית, חרוץ לעברים – אכן שׂה" – עברים הם רפאים, להם מגיע עבור הארץ. הרפאים משתכרים עם דנאל שבעה ימים, וביום השביעי ככל הנראה מופיע בעל, ומכאן הלוחות פגומים ובלתי קריאים. לכל אורך התיאור באים לידי ביטוי מאפייני המרזח, כולל סעודה והזמנת אורחים, זבח, השתכרות ועיסוק במתים.
עדויות למרזח מאוגרית קיימות גם בכתבי אוגרית שמחוץ ללוחות השירה: בלוחות הכתובים באכדית נמצאה המילה ma-ar-zi-ḫi או mar-za-i-ma, תעתיק של מרזח; בתעודות מסופר שהמלך נקמפע בן נקמד העניק לאנשי מרזח בית, המלך עמשתמר בן נקמפע העביר בית מרזח לפולחן האל שתרן לבעלים אחרים, והבעלים הקודמים פוצו ברכוש אחר, וכן שכרם עשתר חולק בין שני בעלי מרזח משתי ערים שונות. עדויות נמצאו גם בלוחות הכתובים באלפבית האוגריתי: בחוזה אחד נכתב "מרזח דקני שמננ ב בתו ושת אִבסנ", כלומר "המרזח אשר יסד שמנן (שם פרטי) בביתו ושם אבוס בו", דבר המעיד שגם אזרח פרטי היה יכול ליסד מרזח משלו; בלוח אחד פגום במיוחד מופיעה המילה "מרזח" כמה פעמים, ככל הנראה בהקשר של נכסים. המלה "מרזח" נזכרת גם בלוח פגום המתעד שדות בבעלות פרטית.
דניס פארדי מטיל ספק בסברה הרווחת הקושרת בין המרזח לפולחן המתים, וסבור כי הממצא האפיגרפי והחומרי איננו תומך בקשר מעין זה.
ממצאים אפיגרפיים > ממצאים אפיגרפיים אחרים > בשפות כנעניות

בין הכתובות הפיניקיות־יווניות האתונאיות מצויה כתובת המרזח, המוקדשת לתרומה שאחד מבני הקהילה תרם למוסד דתי "ביום 4 למרזח בשנת 14 לעם צידון". בכתובת פיניקית ממקדש בעל־צפון מרסיי העוסקת בתעריפי קורבנות, מוזכר "מרזח אלִם", וייתכן שמדובר בחג בדומה לאדוניה (אנ') שנפתחה בבכי והסתיימה בשמחה, או ביום זיכרון לאלים על מותם או תחייתם.
על אוסטרקון פיניקי מהארכיון הפיניקי הגדול מאדיל נכתב”(1) תן לעשתרת ומ(2)לקרת במרזח א(3)כל ספ/ר |”, כלומר "תן לעשתרת ומלקרת במרזח אוכל ספ/סר 1" – ציווי על אדם לתת לאלים עשתרת ומלקרת שנמצאים במרזח סוג אוכל, "ספ" או "סר" אחד. נראה שהשלטון סיפק את האוכל לטקס, אך לא ברור מה היה תפקיד האלים בו, וגם לא ידוע אם הטקס התרחש באדיל או בכתי, בירת הממלכה, בה ידוע היטב פולחן עשתרת ומלקרת.
בכתובת משפטית על פפירוס ממואב, שיש המפקפקים במהימנותה, נכתב: ”(1) כה . אמרו . אלהן . לגרא . לך . המרזח . והרחין . וה(2)בית . וישעא . רחק . מהם . ומלכא . השלש .”, כלומר "כה אמרו האלהים לגרא: לְךָ המרזח והרחיים והבית, וישעא (שם פרטי) ירחק מ (ההחזקה ב)הם, והמלך יהיה צד שלישי (הנאמן על המחלוקת)". הכתובת מזכירה בעלות על מרזח, וייתכן ש"הבית" המוזכר בה הוא בית המרזח.
טקס המרזח מוזכר גם בתנ"ך, בדברי תוכחה בספר ירמיהו:
כִּי כֹה אָמַר ה': אַל תָּבוֹא בֵּית מַרְזֵחַ וְאַל תֵּלֵךְ לִסְפּוֹד וְאַל תָּנֹד לָהֶם כִּי אָסַפְתִּי אֶת שְׁלוֹמִי מֵאֵת הָעָם הַזֶּה, נְאֻם ה', אֶת הַחֶסֶד וְאֶת הָרַחֲמִים. וּמֵתוּ גְדֹלִים וּקְטַנִּים בָּאָרֶץ הַזֹּאת, לֹא יִקָּבֵרוּ וְלֹא יִסְפְּדוּ לָהֶם וְלֹא יִתְגֹּדַד וְלֹא יִקָּרֵחַ לָהֶם. וְלֹא יִפְרְסוּ לָהֶם עַל אֵבֶל לְנַחֲמוֹ עַל מֵת, וְלֹא יַשְׁקוּ אוֹתָם כּוֹס תַּנְחוּמִים עַל אָבִיו וְעַל אִמּוֹ. וּבֵית מִשְׁתֶּה לֹא תָבוֹא לָשֶׁבֶת אוֹתָם לֶאֱכֹל וְלִשְׁתּוֹת.
וכן בדברי עמוס, ו', ז': ”לָכֵן עַתָּה יִגְלוּ בְּרֹאשׁ גֹּלִים וְסָר מִרְזַח סְרוּחִים”. כותבי המקרא התנגדו למנהג זה, כנראה בשל פולחן המתים האלילי שהיה בו, ואיסור דרישה אל המתים (דברים, י"ח, י"א). כמו כן, החיבור אל המת, שנחשב לאבי אבות הטומאה, נחשב לדבר שלילי ובשל כך נאסרה קרבה של כהנים אליו. בתרגום השבעים מתורגם המושג "בית מרזח" בירמיהו ל־θιαξον (תיאקסון) או θίασον (תיאסון), שמשמעותו "סעודת אבלים", ואילו המושג "מרזח סרוחים" מעמוס מתורגם כ־χρεμετισμὸς (כרֶמֶטיסמוס), שמשמעותו "מִצהלות סוסים", משום שכך נשמעה הוללות השיכורים.
ממצאים אפיגרפיים > ממצאים אפיגרפיים אחרים > בארמית

בכתובת מתדמור מוזכרים "בני מרזחא", המתפרשים כבני אגודה או מעמד דתי, בדומה ל"בני הנביאים" המקראיים או "בני שירתא" (בני השירה בארמית) מכתובת אחרת. ראשות המרזח נקרא "רבנות מרזחות" או "רבנות מרזחותא", וראש המרזח נקרא ביוונית συμποσιαρχος (סיפמוסיארכוס).
בכתובות נבטית מוזכר המרזח בהקשרים שונים. השלמת מפעל חקלאי גדול בעבדת בימי רבאל השני נחוגה ב"מרזח אלהא" – חג משתה לדושרא אלוהי הגיא. בכתובות אחרות מוזכר המרזח בהקשרי אבל, קבורה ותרומות למימון המרזח, בהן מוזכרים שמות הכהנים וכן שם האל הנעבד. באחת הכתובות נכתב: "דכירו עבידו בר [...] וחברוה מרזח עבדת אלהא", כלומר "זכורים עבידו בן [...] וחבריו. מרזח אלוהי עבדת". בתעודות מוזכר גם "רב מרזחא", המנצח על המרזח, בדומה ל"אִל מרזעי" מכתבי אוגרית.
בין מכתבי יב נמצא אוסטרקון ארמי בו מבקש ראש אגודת הקברנים ממקבל המכתב לשלם את חלקו למרזח.
במפת מידבא מוזכר היישוב ΒΗΤΟΜΑΡΣΕΑ Η ΚΑΙ ΜΑΙΟΥΜΑΣ (בֵטומַרסֶאה א קאי מאיוּמאס) בקרבת ים המלח, המזוהה ללא ספק עם "בית מרזח" (ΒΗΤΟΜΑΡΣΕΑ הוא תעתיק יווני ל"בית מרזח" בנפילת ה־ח' הגרונית). יש המפרשים שהמקום הוא בעל פעור המוזכר בתורה, המזוהה כאל המוות.
ראו גם

פולחן מתים
מיתולוגיה כנענית
לקריאה נוספת

שמואל אחיטוב, משפט אלוהים – פפירוס משפטי מן המאה הז' לפסה"נ, ארץ-ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כ"ו, 1999, עמ' 1–4. ראו גם תוכן המאמר באתר מט"ח
האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכאולוגיות בארץ ישראל, כרך ב', עמ' 734–735
נשיונל גאוגרפיק הישראלי, גיליון 81, פולחן המתים של קטנה
Philip J. King, the "Marzēaḥ": Textual and Archaeological Evidence, Eretz-Israel: Archaeological, Historical and Geographical Studies 20, 1989, עמ' 98*–106*
הערות שוליים

1 2 3 4 5  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 854.
↑  KTU2 1.114
↑  KTU2 1.1 IV, בעיקר שורות 2–10.
↑  KTU2 1.21, 1.22
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 631.
↑  ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 157.
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 629-645.
↑  KTU2 3.9
↑  KTU2 4.642
↑  Cyrus H. Gordon, Ugaritic Textbook, Pontifical Biblical Institute, 1965, עמ' 281
↑  KTU2 4.399
↑  Dennis Pardee, "’ilu on a Toot (1.97)", in William W. Hallo and K. Lawson Younger Jr. (eds.), The Context of Scripture, Vol. I: Canonical Compositions from the Biblical World (Leiden: Brill, 1997), p. 303.
↑  במקור בכתיב חסר ובסְפרות פיניקיות: "בים 𐤛𐤖 למרזח בשת 𐤗𐤛𐤖 לעם צדן" - KAI 60.
↑  KAI 69 שו' 16.
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 856. הכותבים מזכירים בנושא את אבל אל במות בעל בנו, ההופך לשמחה כאשר הוא רואה בחלומו את הבעל שב לחיים.
↑  Maria Giulia Amadasi Guzzo, José Ángel Zamora López, Pratiques administratives phéniciennes à Idalion, Cahiers du Centre d’Études Chypriotes, 2020, פסקה 21
↑  שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 400-404.
↑  בספר המצוות לרמב"ם, "מצות לאו ל"ח – לא לדרוש אל המתים ולחפש את קרבתם".
↑  ספר ויקרא, פרק כ"א
↑  תרגום השבעים, ירמיהו 16, 5.
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 854; תרגום השבעים, עמוס 6, 7.
↑  ג'ורג' אלברט קוק, A Text-book of North-Semitic Inscriptions, אוקספורד: קלרנדון, 1903, עמ' 302-303
1 2 3  שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 403.
↑  אברהם נגב, עבדת, תת הפרק "תולדות היישוב", ערי הנבטים בנגב, אריאל, 1988
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 856.
↑  בצלאל פורטן, Archives from Elephantine, אוניברסיטת קליפורניה, 1968, עמ' 179-186, ISBN 978-0520010284
↑  ג'ורג' אלברט קוק, A Text-book of North-Semitic Inscriptions, אוקספורד: קלרנדון, 1903, עמ' 122
↑  צבי ושפרה רין, עלילות האלים: כל שירות אוגרית, ענבל, 1996, עמ' 855.
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל (אל קונה ארץ) • אשרה • בעל־הדֻּ/הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד • רפאים |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
כתובת המרזח משנת 96 לפנה"ס. מוזיאון הלובר.
בית המחנה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מבנה היסטורי 
 מיקום:  תל מונד 
 מדינה:  ישראל 
 
 קואורדינטות:  32°14′55″N 34°55′36″E﻿ / ﻿32.248494444444°N 34.926536111111°E﻿ / 32.248494444444; 34.926536111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) בית המחנה(למפת נתניה רגילה) בית המחנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית המחנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית המחנה  he בית המחנהמפת  __ תל מונד [‌למפה דינמית של השרון‌]מצפון, ממזרח ודרום: __ מועצה אזורית לב השרון ממערב: __ מועצה אזורית חוף השרון, __ אבן יהודה מדרום: __ מועצה אזורית דרום השרון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית המחנה בשנת 2020. ניתן לראות בתקרה את שכבת הברזל בזכותה שרד בית המחנה 90 שנים.
בית המחנה (נקרא גם בית הביטחון) הוא מבנה דו-קומתי ואתר מורשת לאומית הממוקם בתל מונד.
בית המחנה הוקם בתל מונד בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי חברת מטעי ארץ ישראל, ביוזמת אלפרד מונד, כחלק מיזמה עסקית-ציונית, המשלבת את פיתוח היישוב לצד גידול הדרים למטרות רווח. בית המחנה היה המבנה המרכזי במתחם שהחל את התיישבות הקבע הציונית בגוש תל מונד.
בית המחנה היה המרכז הניהולי של הפיתוח הציוני באזור, ובהמשך שימש גם יחידות לחימה ציוניות, ומשפחות עולים.
בית המחנה ממוקם לצד רחוב הראשונים בתל מונד, ונמצא בבעלות המועצה המקומית תל מונד.
תיאור המבנה

בית המחנה הוא מבנה בעל 2 קומות, ושטחו 120 מ"ר. הוא ממוקם על גבעה קטנה ובולט בגובהו ביחס לסביבה.
בניית המתחם תוכננה על ידי האדריכל יונתן שלאיין. בית המחנה היה בין המבנים הראשונים שהוקמו בישראל בסגנון הבינלאומי, סגנון שהתפתח מהסגנון המודרניסטי, ובאותם ימים היה בראשיתו.
הבנייה נעשתה באמצעות בטון מזוין. הקירות נבנו חלקים, צבועי לבן ונטולי קישוטים. חלונותיו של בית המחנה גדולים ורחבים.
מבנה בית המחנה הוא חלק ממתחם בשם "מחנה הפרדס", והכולל את מגדל המים הסמוך ושטח ציבורי פתוח.
רקע הקמתו

הקמת בית המחנה ומתחם מחנה הפרדס הייתה יזמה של הלורד היהודי הבריטי, אלפרד מונד, שראה בכך יזמה עסקית-ציונית.
לאחר הצהרת בלפור החל מונד לבחון דרכים לסייע להתפתחות היישוב, ובשנת 1921 ביקר בישראל כדי לבחון את ההזדמנויות העומדות בפניו. מונד שאף להקים יזמות שישלבו גידול הדרים והיאחזות בקרקע, במקביל להתבססות על יסודות מסחריים.
בשנת 1928 הקים מונד יחד עם קבוצת בעלי הון בריטים לא-יהודים מיזם שהשקיע ברכישת קרקעות בארץ ישראל, ולצורך כך הוקמה חברת מטעי ארץ ישראל, שלקחה על עצמה את שיווק התוצרת החקלאית.
היסטוריה

חברת מטעי ארץ ישראל רכשה בשנת 1929 שטח של 1,200 דונם מצפון לכפר סבא, והקצתה אותם לנטיעת פרדסים והתיישבות חקלאית. בתחילה הוקם באזור מחנה צריפים, ובסוף שנת 1930 או בתחילת שנת 1931, הוקם מבנה בית המחנה עצמו, ששימש משרד לחברת מטעי ארץ ישראל. במקביל הושלם המתחם הסובב את המבנה, בו 9 צריפים עם 18 חדרי מגורים, והמבנים הציבוריים שכללו אורווה, מחסן ומטבח ששימש גם כמועדון וכאולם לאסיפות.
מתחם מחנה הפרדס, בו היה בית המחנה המבנה המרכזי, החל את ההתיישבות הציונית בתל מונד. לאחר הקמתו שימש בית המחנה כמרכז לניהול הפעילות החקלאית באזור, ובהמשך, עם התפתחות היישוב, גם כמרכז לניהול התפתחות הבנייה הלא-חקלאית בגוש תל מונד.
במחצית השנייה של שנות ה-30 שימש בית המחנה גם כמפקדה אזורית של משטרת היישובים העבריים ושל פלוגות השדה לפעילותם בגוש תל מונד.
בשנות ה-40 שוכנו במרחב הסמוך לבית המחנה אוהלים של עולים מתימן, ובשלב מסוים החל המתחם לתפקד כמעברה זמנית אותה שימש גם בית המחנה. בית המחנה המשיך לשמש כמרכז לקליטת עולים גם שנות ה-50 וה-60, כאשר בשנות ה-50 הוסב בית המחנה למועדון עבור העולים. בשנת 1963 בנתה חברת מקורות את מגדל המים הסמוך לבית המחנה, במטרה להגדיל את זמינות המים לעולים המסתייעים במתחם.
בשלב מסוים נפסק השימוש בבית המחנה, והוא ניטש ולא תוחזק והגיע על סף סכנת התמוטטות.
תוכניות שימור

במפנה המאה ה-21 עמד האתר נטוש ומתפורר והמתחם לא הוקצה לשימוש. בפועל שימש המתחם כאתר לא חוקי להשלכת פסולת מאתרי הבנייה הסמוכים.
לקראת סוף המאה ה-20 החלו ניסיונות ראשונים של המועצה המקומית תל מונד להסדיר את שימור האתר, והתגבשו לכך תוכניות אדריכליות. לאורך השנים גובשו מספר תוכניות לשימור האתר, הכוללות בין היתר יצירת חלל תערוכה בתוך בית המחנה והקמת מסלול סיור בין האתרים המרכזיים של תל מונד, בהם בית המחנה.
בשנת 2012 נקבע בית המחנה לשימור כאתר מורשת לאומית, והוגדר שימושו לצרכים ציבוריים בלבד. בשנת 2018 קבעה הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה שהאתר הוא בעל חשיבות היסטורית, אישרה במקום פעילות מסחרית חלקית המשולבת במרכז מבקרים, ואסרה במתחם על בנייה באופן שעלול לפגוע בשימורו כאתר מורשת לאומי.
אוסף תמונות

תצלום של בית המחנה משנת 1939
בית המחנה ומגדל המים בשנת 2013
צילום אחורי של בית המחנה בשנת 2013
בית המחנה ומגדל המים בשנת 2020
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אורון טל, עבודה בשימור אתרים ותיירות, אוניברסיטת בר-אילן. העבודה מתויקת בארכיון מרכז תיעוד תל מונד.
1 2 3 4  ראו פרוטוקול 2018005 של הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  נועם דביר, גלריה, יוצקים תוכן למגדל המים, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2010
1 2 3 4  פורט בטופס "אתרי התיישבות והתקומה הציונית" שהוגש לקק"ל על ידי רות גרשטן, מנהלת מרכז תיעוד תל מונד. הטופס שמור בארכיון מרכז תיעוד תל מונד.
1 2  סיפורו של מקום, באתר מרכז תיעוד תל מונד (ארכיון)
↑  מחנה תל מונד, באתר מרכז תיעוד תל מונד (ארכיון)
1 2 3  "מחנה תל מונד" - עלון הסבר בהפקת המרכז לתעוד גוש תל מונד
↑  רונית ורד, מוסף הארץ, מסע קולינרי בגוש תל מונד, באתר הארץ, 21 ביוני 2008
↑  בית הלורד - מרכז תיעוד תל מונד, באתר מועצה לשימור אתרי מורשת בישראל
1 2  הוועדה המקומית לתכנון ובניה שרונים - תיק הצ/5-1/148 (ד) - תל מונד. נמצא בתיקיות המרכז לתיעוד ושימור תל מונד.
↑  המרכז לתעוד גוש תל מונד, עדותו של גולן כדורי
התכנון האדריכלי של בית המחנה שהוכן עבור חברת מטעי ארץ ישראל
בית המחנה לאחר הקמתו, תצלום מהאוויר
בית המחנה בשנת 1944, מוקף באוהלים לעולי תימן
תמונה המוצגת במוזיאון תל מונד, ובה בית המחנה לאחר הקמתו בתצלום מהאוויר.
מספר ראשוני

.
בתורת המספרים, מספר ראשוני הוא מספר טבעי גדול מ-1, שלא ניתן להציגו כמכפלה של שני מספרים טבעיים קטנים ממנו, כלומר הוא מתחלק רק ב-1 ובעצמו. מספר טבעי גדול מ-1 שאינו ראשוני נקרא מספר פריק. המספר 1 אינו נחשב ראשוני, וגם לא פריק.
מקובל להתייחס אל המספרים הראשוניים כאבני הבניין של תורת המספרים, משום שאפשר להרכיב מהם, באמצעות פעולת הכפל, כל מספר טבעי. כבר אוקלידס ידע להוכיח שקיימים אינסוף מספרים ראשוניים. ענפים מרכזיים בתורת המספרים עוסקים בתכונות שונות של המספרים הראשוניים, בצפיפות שבה הם מופיעים, במידת הסדירות של הופעות אלה, ועוד.
הכללות של המספרים הראשוניים לשדות שמעבר למספרים הרציונליים נלמדות במסגרת תורת המספרים האלגברית ותורת החוגים.
המספר 12 הוא פריק משום שניתן להציגו כמכפלה של המספרים 3 ו-4. המספר 11 הוא ראשוני מפני שאינו ניתן להצגה כמכפלה של שני מספרים טבעיים קטנים ממנו.
פירוק יחיד לגורמים

לפי "המשפט היסודי של האריתמטיקה", כל מספר טבעי גדול מ-1 אפשר להציג באופן יחיד כמכפלה של מספרים ראשוניים (למשל:  \ 28=7\times 2\times 2). ההצגה הזו יחידה עד כדי שינוי סדר. ראשוניים אלה נקראים גורמים של המספר. בלשון מודרנית, חוג המספרים השלמים הוא תחום פריקות יחידה.
תהליך מציאת המספרים הראשוניים המרכיבים מספר שלם נתון נקרא פירוק לגורמים. זוהי בעיה קשה מבחינה אלגוריתמית, ולא ידוע עבורה אלגוריתם יעיל (כלומר, בעל סיבוכיות פולינומית). חוזקן של שיטות הצפנה מרכזיות נובע מן הקושי לפרק מספר גדול לגורמיו הראשוניים.
שכיחותם של הראשוניים > התפלגות הראשוניים

קיימים אינסוף מספרים ראשוניים. ההוכחה הראשונה לכך ניתנה בספרו של אוקלידס, "יסודות". זוהי הוכחה בדרך השלילה:
כאשר סופרים את הראשוניים בקטעים ארוכים (כגון: עד 1,000, בין 1,000 ל-2,000, וכן הלאה), מגלים ששכיחותם הולכת ויורדת. גאוס עסק רבות בחישובים בקשר לסוגיה זו, ושיער ששכיחות הראשוניים בין 1 ל-x יורדת, בקירוב, ביחס הפוך ללוגריתם הטבעי של x. כחמישים שנים אחר-כך חקר רימן את פונקציית זטא הקרויה על שמו, במטרה להוכיח את ההשערה של גאוס. על היסודות שהניח רימן, הצליחו לבסוף המתמטיקאים של סוף המאה ה-19 להוכיח את משפט המספרים הראשוניים: מספר הראשוניים הקטנים ממספר נתון  x שווה בקירוב ל- : \ {\frac {x}{\ln(x)}}
כאשר  \ \ln(x) הוא הלוגריתם הטבעי של  \ x.
ממשפט המספרים הראשוניים אפשר להסיק היכן נמצא, בקירוב, הראשוני ה-n-י,  \ p_{n}:
 \ p_{n}\sim n\,{\mbox{ln}}\,n. ליתר דיוק, עבור כל שלם  \ n\geq 6, מתקיים
 \ n\ln n+n(\ln \ln n-1)<p_{n}<n\ln n+n\ln \ln n.
לפי השערת ברטראן (שהוכחה במאה ה-19), יש מספר ראשוני בכל קטע מהצורה  \ [n,2n]. עם זאת, לא ידוע האם לכל n טבעי קיימים ראשוניים בקטע  \ [n^{2},(n+1)^{2}].
ברווח שבין ראשוניים סמוכים עוסקת השערת המספרים הראשוניים התאומים.
שכיחותם של הראשוניים > הצגות של ראשוניים

לא קיים פולינום שאינו קבוע, אפילו בכמה משתנים, המקבל (כאשר מציבים בו מספרים שלמים) רק ערכים ראשוניים. לתוצאה זו יש הכללות רבות. למשל, היא נכונה גם עבור פונקציות אלגבריות (פונקציה F היא אלגברית אם קיים פולינום P כך ש-  \ P(F(z))=0; לדוגמה,  \ F(z)={\sqrt[{3}]{z^{2}+{\sqrt {z}}}} אלגברית). פונקציה מהצורה  \ \sum _{i=1}^{m}P_{i}(x_{1},\dots ,x_{n})a_{i}^{Q(x_{1},\dots ,x_{n})}, שבה הפולינומים  \ P_{i},Q_{i} בעלי מקדמים שלמים, והמספרים  \ a_{i} שלמים, שאינה קבועה, אינה יכולה לקבל רק ערכים ראשוניים כאשר מציבים במשתנים  \ x_{1},\dots ,x_{n} ערכים טבעיים.
לעומת זאת, אפשר להציג מספרים ראשוניים באמצעות פונקציות שאינן אלגבריות. לדוגמה, אם מגדירים את הפונקציה  \ d(x,y)=\max(x-y,0), ו- \ r(y,x) היא השארית של y בחלוקה ל־x (עם  \ r(y,0)=y), אז הראשוני ה-n-י מתקבל מהנוסחה  \ p_{n}=\sum _{i=0}^{n^{2}}d(1,d(\sum _{j=0}^{i}r(d(j,1)!^{2},j),n)). בעזרת טכניקות שפותחו במסגרת פתרון הבעיה העשירית של הילברט, נמצאו פולינומים  \ P(x_{1},\dots ,x_{n}) בעלי מקדמים שלמים, כך שקבוצת הערכים הטבעיים שהפולינום מקבל, כאשר מציבים ב- \ x_{1},\dots ,x_{n} מספרים טבעיים, מתלכדת עם קבוצת המספרים הראשוניים.
משפט מילס קובע כי קיים קבוע  A כך ש- [A^{3^{n}}] ראשוני לכל n טבעי (כאשר  [\cdot ] היא פונקציית הערך השלם).
שכיחותם של הראשוניים > הצגות ויזואליות של ראשוניים

צורה ויזואלית של התפלגות המספרים הראשוניים ניתנת להצגה על ידי ספירלת אולם. אופן הצגה זה מדגיש את הראשוניים המופיעים בסדרות ריבועיות, כמו  \ 4n^{2}+1. את הספירלה גילה המתמטיקאי ומדען האטום סטניסלב אולם.
שכיחותם של הראשוניים > ראשוניים בסדרות חשבוניות

את משפט המספרים הראשוניים הכליל דיריכלה לסדרות חשבוניות:
אם  \ a,n הם מספרים זרים, אז ישנם אינסוף מספרים ראשוניים השקולים ל- \ a מודולו  \ n. דיריכלה הוכיח שבכל  \ n, המספרים הראשוניים מפוזרים באופן אחיד בקירוב, בין  \ \phi (n) השאריות האפשריות מודולו  \ n. אם  \ \pi (x,n,a) מייצג את כל המספרים הראשוניים בטווח  \ [2,x] השקולים ל- \ a מודולו  \ n, כאשר  \ {\mbox{gcd}}(a,n)=1, אזי
לעומת זאת, לא ידוע האם יש אינסוף ראשוניים מצורות שאינן ליניאריות, כגון  \ n^{2}+1.
שכיחותם של הראשוניים > טורים ומכפלות אינסופיות

ידוע שסכום הטור ההרמוני  \ \sum _{n\leq x}{\frac {1}{n}} הוא  \ \ln(x)+\gamma +o(1) (כאשר  \ \gamma  הוא קבוע אוילר-מסקרוני). לעומת זאת, כאשר מסכמים על ראשוניים בלבד,  \ \sum _{p\leq x}{\frac {1}{p}}=\ln \ln(x)+B+o(1), כאשר B קבוע. ובפרט טור ההופכיים של המספרים הראשוניים מתבדר.
באופן דומה, המכפלה  \ \prod _{n=2}^{N}(1-1/n)={\frac {1}{N}}, בעוד ש- \ \prod _{p\leq N}(1-1/p)\sim {\frac {e^{-\gamma }}{\ln(N)}}.