stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמואל אבא, מלך הונגריה
עלייתו לכס המלכות

שמואל היה יליד צפון הונגריה. נולד בטירת גונצה - באבאאויוואר ("מצודת אבא החדשה") במחוז (רוזנות) אבא.
נשא לאשה את אחת הבנות של הנסיך גזה מבית ארפאד ושל הנסיכה שרולטה, אחות קטנה של המלך אישטוואן הקדוש. דרך נישואי אחותו לשמואל אבא, השיג המלך אישטוואן שליטה על אזורים במזרח הונגריה. הוא העניק לשמואל אבא את התואר "אישפאן", אחר כך "נאדור אישפאן", כלומר "רוזן פאלאטין" של הונגריה. אחרי מותו של אישטוואן הוכתר כמלך נכדו, פטר אורסאולו.
פטר סילק את שמואל מהחצר והוביל מדיניות של התקרבות לאימפריה הרומית הקדושה.
חוגים שהתנגדו להתחזקותם של הכנסייה ושל בעלי האחוזות הגדולות תמכו בשמואל, שבגלל יחוסו למלך אישטוואן, היה לטוען לכתר. אכן בשנת 1041 הצליח שמואל אבא להדיח את פטר מכס המלכות ולעלות לשלטון.
פטר אורסאולו ברח אל בן בריתו, הקיסר הגרמני היינריך השלישי, בעוד שמואל הוכתר כמלך השלישי של הונגריה בכנסייה בצ'נאד, בחבל באנאט.
מדיניות הפנים

בהגיעו לשלטון, המלך שמואל הוציא להורג ועינה את תומכיו של פטר אורסאולו וביטל גזרות שהטיל פטר על האיכרים. בשבוע הקדוש של חג הפסחא באפריל 1044 כרת בצ'נאד את ראשם של חמשים אצילים, מול עיני הבישוף גלרט הקדוש, שנוא נפשו.
נטען שלתמיכה רבה זכה המלך בקרב המעמדות הנמוכים שעדיין דבקו באמונות פגאניות ונצרותם הייתה עדיין חלשה. משום כך עורר את זעמם של ראשי הכנסייה הקתולית הצעירה בארצו ובראשה, הבישוף ממוצא ונציאני גלרט (גררד) שישב בצ'נאד. 
בכתביו, כינה אותו גלרט "אבא חסר האמונה", "איש שפל" (hominem cimicis) וצבוע (hypocritam hominem).
נוצר רושם כי המלך החזיר את ההונגרים לחברה השבטית של פעם על חשבון החברה הפאודלית החדשה.
ביטול המיסים על האיכרים יחד עם ההתחייבות לשלם לגרמניה מס שנתי תמורת שלום, גרמו להתרוקנות אוצר הממלכה. החליט אז להטיל מיסים על הבישופים ודרש בחזרה מהכנסייה את התרומות שקיבלה בעבר מבית המלוכה. ביטל, בדומה לקודמו פטר, את ההטבות שקיבלו הנזירים הבנדיקטינים מהמלך אישטוואן הקדוש. 
מחוות הוקרה לכנסייה כמו בניית המנזר החדש באבאשוואר, לא יכלו לכפר בעיני אנשי הכנסייה על הנזק הרב שגרם להם. בהדרגה קמה נגד שמואל אבא חזית מאוחדת של הכנסייה ושל מעמד האצילים.
מדיניות חוץ

שמואל אבא חיפש שלום עם הקיסר הגרמני על מנת להרחיק את סכנת ההתערבות הגרמנית לטובת יריבו, פטר אורסאולו. בשנת 1043 עלה בידו להשיג הסכם שלום עם היינריך השלישי אבל במחיר כבד של ויתור על שטחים ותשלום מס שנתי לאימפריה.
כשמעמדו התכרסם מבפנים בעקבות האופוזיציה החזקה של האצילים והכנסייה, גם הקיסר היינריך השלישי הביע זעם על אי עמידתו של שמואל אבא בתנאי ההסכם והחליט לתמוך ללא סייג בהחזרת השלטון לידי פטר אורסאולו.
מותו

כוחות המתנגדים ובראשם המלך המודח, פטר אורסאולו, בסיוע גרמני, תקפו את צבא המלך והביסו אותו בקרב מנפו על יד העיר גיור. המלך שמואל ברח מזרחה. יש גרסאות שונות לגבי נסיבות מותו: גרסה אחת טוענת שנפל בשבי והוצא להורג בפקודתם של פטר

והקייסר היינריך, לפי הגרסה השנייה הגיע בבריחתו ל גדת הנהר טיסה, שם נרצח בחניקה בתוך מחסן
 על ידי אויבים מקרב המקומיים. 
לא ידוע מה היה גורלם של אשתו ובניו, אבל שבט אבא המשיך גם אחר כך לתפוס מעמד משפיע בצפון הונגריה. שמו נשמר גם בשם המחוז אבאוּי - טורנה, שהוא כיום מחולק בין הונגריה (חלק ממחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן) ובין סלובקיה - המחוז אבוב) ובשמות מספר יישובים.
קברו

שמואל אבא הובא לקבורה בהתחלה בכנסייה ביישוב פלדברה בחבל חווש. לפי אגדה, כעבור שנים אחדות כשפתחו את קברו, מצאו שבגדיו נשמרו ללא פגע ושפצעיו הגלידו. הדבר פורש כנס מן השמיים ובהמשך הועברה גופתו למנזר ב-אבאשאר, שהוקם על ידו (Abasári monostor), ואינו קיים עוד בימינו.

קברו של המלך נתגלה מחדש במאה ה-18 ביקב בורוזו שבישוב אבאשאר. במרתף שנבנה בתוך סלעים. בפקודת הברון שמואל האלר הונחה מעליו מצבה משיש (תוצרת שיטו Süttő) וכתובת עם אותיות מנחושת.
בני ביתו

גיזלה, אשתו, בת של גזה ושרולטה (בתו של גיולה השני, שליט טרנסילבניה)
הנצחה

1984 - ביישוב אבאשאר הוקם פסל לזכרו - בחזית הכנסייה הקתולית
מאי 2002 - נחנך בעקב בבולטטה שבאבאשאר המרכז לזכר המלך שמואל אבא הכולל את קברו, שהתגלה במאה ה18
מקורות מודפסים

Gyula Kristó Histoire de la Hongrie Médiévale, tome I Le temps des Arpads, Presses Universitaires de Rennes, 2000 (בתרגום לצרפתית מאת שנטאל פיליפ) (בצרפתית)
לקריאה נוספת

Kristó, Gyula - Makk, Ferenc: Az Árpád-ház uralkodói (IPC Könyvek, 1996)
(גיולה קרישטו, פרנץ מאק - השליטים מבית ארפאד, הוצאת אי.פ.צ. 1996)
Korai Magyar Történeti Lexikon (9-14. század), főszerkesztő: Kristó, Gyula, szerkesztők: Engel, Pál és Makk, Ferenc (Akadémiai Kiadó, Budapest, 1994)
(הלקסיקון להיסטוריה ההונגרית המוקדמת - המאות 9-14, בעריכת גיולה קרישטו, פרנץ מאק, פאל אנגל, הוצאת האקדמיה ההונגרית, בודפשט 1994)
Siebmachers Wappenbuch Die Wappen des Adels von Ungarn
(הספר של זיבמאכר לסמלי המשפחות האצילות של הונגריה)
קורות חיים באתר של אבשאר
György Pray Annales regum Hungariae: ab anno Christi CMXCVII ad annum 
MDLXIV, פרק Samuel alias Aba ע' 46-49
Georg Ludwig Schultz, Vienna 1763
,
הערות שוליים

↑  בהיגוי הונגרי "אבא שָׁמואֶל" עם דגש על ההברה הראשונה, בלטינית: Samuel alias Ovo
↑  במקורות זרים נקרא "המלך אבא", בעוד שעל מטבעותיו מוזכר כ"מלך שמואל"
↑  2000 G.Kristó עמ' 42
↑  2000 G.Kristó עמ' 42
↑  בכרוניקה "גסטה הונורום והונגארורום": de Corosminis orta erat. המילה "קורוזמיני" פורשה לפעמים כ"חוורזמי".
↑  2000 Gyula Kristó עמ' 47
↑  Kristó ‏.G עמ' 42
↑  יחד עם אשתו ובניו cum uxore et filiis- לפי הכרוניקה של ברנולד -המצוטטת באתר גנאלוגי על גזה, נסיך ההונגרים -connected bloodlines
↑  באתר "מלכים הונגרים" - לפי "גסטה הונגרורום" של קזאי שימון - ראו הערה 368
↑  כנסיות שבהן נקברו מלכי הונגריה
היסטוריונים סלובקים אחדים טוענים ששמואל אבא היה בין השנים 1038-1041 שליט של הנסיכות ניטרה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810665807005606  GND: 12852734X  ISNI: 0000 0000 1740 9292  LCCN: no2013086105  VIAF: 72446596   WorldCat (עם VIAF): 72446596 
הקרב במנפו ורציחתו של שמואל אבא. מצד ימין - המלך החוזר פטר, בקצה השמאלי האיכרים שבצבא של שמואל אבא, 1044
הכנסייה בפלדברה, שבו נקבר בהתחלה המלך שמואל אבא, במאה ה-11
פסל דיוקן של שמואל אבא בפארק הזיכרון ההונגרי באוֹפוּסְטָאסֶר Ópusztaszer
קייט מרסדן

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1859 אדמונטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  26 במאי 1931 (בגיל 72) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 נושאי כתיבה:  מסעות בסיביריה
 פרסים והוקרה:  עמיתת החברה הגאוגרפית המלכותית, 1892
 חתימה:   
 
קייט מרסדן בצאתה מיאקוטסק, 1891
קייט מרסדן באחת מהרצאותיה במערב, לבושה בבגדי המסע בסיביריה; ברקע - מפת רוסיה
קייט מרדסן (Kate Marsden; ‏13 במאי 1859, לונדון – 26 במאי 1931, לונדון) הייתה אחות רחמניה בריטית, מגלה ארצות וסופרת. ב-1890 נסעה לרוסיה בחיפוש תרופה למחלת הצרעת ובסיביריה ייסדה מרכז לטיפול במצורעים. מרסדן נמנתה עם הנשים הראשונות שנבחרו ב-1892 כעמיתות החברה הגאוגרפית המלכותית.
כתביה

Kate Marsden, On Sledge and Horseback to Outcast. https://archive.org/details/b24866568, London: Record Press, 1893
Kate Marsden: "The Leper", In: Mary Kavanaugh Oldham Eagle (ed.), The Congress of Women: Held in the Woman's Building, World's Columbian Exposition, Chicago, U. S. A., 1893, Chicago: Monarch Book Company, 1894, pp. 213–216
Kate Marsden, My Mission in Siberia: A Vindication, London: Edward Stanford, 1921
הערות שוליים

↑  נתיב מסעה של מרסדן ממוסקבה ליקוטסק (מוצג בקווי אוויר בין יעדים)
↑  המוסד נסגר סופית ב-1962
↑  ב-1892 צורפו כעמיתות 15 נשים, ובשנה שאחריה נבחרו שש נוספות, אבל החברה נמנעה מקבלת נשים לשורותיה עד שנת 1913
↑  On Sledge and Horseback to Outcast Lepers in Siberia, London: Record Press, 1893
↑  Mary Kavanaugh Oldham Eagle (ed.), The Congress of Women held in the Woman's Building, World's Columbian Exposition, Chicago, U.S.A., 1893, Chicago: Monarch Book Company, 1894
1 2 3  Saint Francis Leprosy Guild: History
↑  Henry Johnson, The life of Kate Marsden, 1895
↑  Mission in Siberia: a Vindication
1 2  Nikolai Tatarinov, "Miss Mercy", Yakutia Today, April 25, 2012
↑  The Kate Marsden Museum in Vilyuisk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5207462  GND: 132255812  ISNI: 0000 0000 8078 5207  LCCN: nr89011510  NTA: 073408514  SNAC: w6tz44j8  VcBA: 495/304343  VIAF: 21988551   WorldCat (עם VIAF): 21988551
פגישה עם המוות (סרט)

| --- | --- |

פיטר יוסטינוב (משמאל) וסר ג'ון גילגוד בעת צילומי הסרט בישראל (צילום: יוני המנחם)
 מבוסס על:  פגישה עם המוות 
 בימוי:  מייקל וינר 
 הופק בידי:  מייקל וינר, מנחם גולן, יורם גלובוס 
 תסריט:  אנתוני שאפר 
 עריכה:  מייקל וינר 
 שחקנים ראשיים:  פיטר יוסטינוב (הרקול פוארו) קארי פישר היילי מילס ג'ני סיגרוב ג'ון גילגוד פייפר לורי דייוויד סול לורן באקול מייקל קרייג 
 מוזיקה:  פינו דונגיו 
 צילום:  דוד גורפינקל 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  קנון גרופ 
 הקרנת בכורה:  27 במאי 1988 
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט בלשי, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   appointmentwithdeath
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ני סיגרוב בעת צילומי הסרט
פגישה עם המוות (באנגלית: Appointment with Death) הוא סרט קולנוע על פי ספרה של אגאתה כריסטי משנת 1938, שעלילתו מתרחשת בעיקר בירושלים. הסרט הופק על ידי גולן גלובוס הפקות וקנון גרופ, וצולם בישראל בשנת 1987. הסרט היה אחת מהפקות הקולנוע הגדולות ביותר שנעשו בישראל, בתקציב של 6 מיליון דולר, ובכיכובם של פיטר יוסטינוב, לורן באקול, קארי פישר, ג'ון גילגוד, פייפר לורי, היילי מילס וג'ני סיגרוב. בנוסף שיחק בסרט בתפקיד משנה דייוויד סול, כוכב הסדרה "סטארסקי והאץ'".
עלילה

אמילי בוינטון, אם חורגת לשלושת ילדי בוינטון - לנוקס, ריימונד וקרול - ואמא לג'ינברה, סוחטת את סנגורו של עורך הדין המשפחתי, ג'פרסון קופ, וגורמת לו להשמיד צוואה שנייה של בעלה המנוח שהיה משחרר את הילדים משליטתה ומעניק להם ירושה של 200,000$ כל אחד. היא לוקחת את עצמה, את הילדים ואת כלתה המשמשת כאחות, נדין לחופשה באירופה ובארץ הקודש. בטריאסטה, הבלש הרקול פוארו נפגש עם ידידתו, ד"ר שרה קינג, שמתאהבת בריימונד בוינטון למורת רוחה.
ליידי ווסטהולמה, המזכירה שלה שהיא גם ארכאולוגית, העלמה קווינטון ועורכת הדין, קופ, עוקבים אחריהם גם הם. הילדים מגלים את הצוואה השנייה מאז שאבא שלהם סיפר לנוקס לפני מותו ואמילי מצליחה להסתכסך עם השאר ולגרום לשנאה רבה כלפיה. בחפירה, אחרי שהילדים יוצאים לטיול, אמילי נמצאת מתה עם סימני סיכה על פרק כף היד, מה שמרמז שהוזרקה לה באותה עת מזרק מלא רעל. בעזרת חברו הוותיק, קולונל קרברי, פוארו חוקר ומתחיל לתשאל את הילדים, נדין, ד"ר קינג, ליידי ווסטהולמה, מר קופ ומיס קווינטון. כאשר נמצא בקבוק תרופה ריק ומזרק השייך לד"ר קינג, פוארו מסיק כי לגברת בוינטון הוזרק מינון גבוה וקטלני של תרופה, המקביל לתרופה שלקחה לעיתים קרובות וניתנה על ידי נדין עקב בריאותה הרופפת.
הפקה

מרבית צילומי הסרט נעשו בישראל בקיץ 1987, באתרים ביפו, בירושלים ובים המלח. החלקים הראשונים של העלילה צלמו בטריאסטה, שבאיטליה.
בין חברי הצוות הישראלים היו, הצלם דוד גורפינקל, הארט דיירקטור אבישי אביבי וצלם הסטילס יוני המנחם.
הסרט יצאה לאקרנים ב-15 באפריל 1988 ונכשל בקופות.
שחקנים

פיטר יוסטינוב בתפקיד הרקול פוארו
לורן באקול בתפקיד ליידי ווסטהולמה
קארי פישר בתפקיד נדין בוינטון
ג'ון גילגוד בתפקיד הקולונל קרברי
פייפר לורי בתפקיד אמילי בוינטון
היילי מילס בתפקיד העלמה קווינטון
ג'ני סיגרוב בתפקיד ד"ר שרה קינג
דייוויד סול בתפקיד ג'פרסון קופ
ניקולס גאסט בתפקיד לנוקס בוינטון
ולרי ריצ'רדס בתפקיד קרול בוינטון
ג'ון טרלסקי בתפקיד ריימונד בוינטון
ענבר בזר בתפקיד ג'ינברה בוינטון
דאגלס שלדון כקפטן רוג'רס
מייק סרן בתפקיד הילי
מייקל קרייג בתפקיד לורד פיל
הערות שוליים

↑  אבי כצמן, התאים האפורים של פיטר יוסטינוב, כותרת ראשית, 1 ביולי 1987
↑  יובל ניב, המעריצים לא שכחו את האץ׳, חדשות, 22 במאי 1987
↑  סימפטיה במקום הנמוך בעולם, מעריב, 21 ביוני 1987
↑  קוקטייל הוליוודי בהילטון, מעריב, 4 ביוני 1987
כלוב הזכוכית (סרט, 1965)

| --- | --- |
 בימוי:  פיליפ ארטואיס 
 הופק בידי:  שלמה נוימן ויאיר פקר
 שחקנים ראשיים:  ז'ורז' ריבייר
 מוזיקה:  פיליפ ארטהויס
 מדינה:  צרפת, ישראל 
 הקרנת בכורה:  9 ביולי 1965
 שפת הסרט:  עברית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  600 אלף ל"י
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלוב הזכוכית (בצרפתית: La cage de verre) הוא סרט דרמה משנת 1965, קופרודוקציה צרפתית-ישראלית בבימויו של פיליפ ארטהויס וז'אן לואי לוי-אלווארס, על פי תסריט שנכתב על ידי ארטהויס. הסרט נבחר כמועמד הישראלי לסרט הזר הטוב ביותר בטקס האוסקר ה-38, אך לא התקבל לטקס. הוא גם השתתף בפסטיבל הסרטים הבין-לאומי במוסקבה, בפסטיבל הקולנוע בקאן, ובפסטיבלים נוספים.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת על רקע השואה ומשפט אייכמן ועוקבת אחרי שישה דמויות. במרכז העלילה ניצבים מהנדס יהודי, ניצול שואה שמנסה לשכוח בכל כוחו את ימי האימה שעברו עליו, ואשתו, הצרפתייה נוצרייה האוהבת את בעלה ומנסה להבין את אותה נכות רוחנית. כל אחד מהם סגור כביכול בכלוב הזכוכית שלו, כלוב שהתממש עם העמדת אייכמן לדין (ושהושב בכלוב זכוכית במהלך המשפט) ועם העלאת הזיכרונות מהם ניסה הבעל להימלט. לצידם של השניים, מזכירתו של המהנדס, שגם היא הייתה במחנות הריכוז, אך למדה לחיות עם עובדה זו, עיתונאי צרפתי המסקר את המשפט באופן קר ועיתונאי צעיר, המכיר את הנאצים מסיפורי משפחתו, ועומד בפעם הראשונה בפני העובדות. בסרט שולבו גם קטעים דוקומנטריים ממשפט אייכמן.
הפקה

צילומי הסרט החלו באוגוסט 1964, בתקציב של 600 אלף ל"י, ונערכו ברחובות תל אביב, בבית הספר אליאנס תל אביב בשבטה וביפו. בספטמבר נערכו צילומים גם בבית העם בירושלים (שם נערך משפט אייכמן) ובבית לוחמי הגטאות, לשם הובא כלוב זכוכית ממשפט אייכמן.
חברת ההפקה הישראלית הייתה חברת "סרטי נוי" של המפיקים שלמה נוימן ויאיר פקר. תקציב הסרט גויס מקבוצת משקיעים צרפתים וישראלים במאי הסרט פיליפ ארטהויס היה מוזיקאי שהיה זה סרטו הראשון שביים, הוא גם כתב את המוזיקה לסרט. הקרנת הבכורה של הסרט נערכה ב-9 ביולי 1965, בקולנוע אורנע בירושלים.
שחקנים

ז'ורז' ריבייר - בתפקיד קלוד
ז'אן נגרוני - בתפקיד פייר
פרנסואז פרובוסט -
מוריס פולי - בתפקיד אנטואן
דינה דורון - בתפקיד סוניה
עזריה רפפורט - כעיתונאי
רינה גנור - בתפקיד תמר
נתן כוגן - בתפקיד דוקטור
הערות שוליים

1 2  דן פיינרו, היסטוריה שקשה להסריטה - "כלוב הזכוכית" בקולנוע אורנע בירושלים ובקולנוע ארמון דוד בתל-אביב, הארץ, 16 ביולי 1965
↑  "כלוב הזכוכית" ־ לפסטיבאל במוסקבה, קול העם, 4 במאי 1965
הסרט הישראלי 'כלוב הזכוכית' זכה בהצלחה בפסטיבל מוסקוה, דבר, 21 ביולי 1965
↑  "כלוב הזכוכית" - פסטיבל קאן, על המשמר, 19 באפריל 1965
↑  נתן גרוס, כלוב הזכוכית בעיני מבקר צרפתי, על המשמר, 17 ביוני 1966
↑  ,כלוב הזכוכית" סרט על רקע השואה, קול העם, 17 באוגוסט 1964
1 2  יאיר קוטלר, מה חדש? כלוב הזכוכית – סרט על פרשת אייכמן, הארץ, 23 במרץ 1964
↑  600 אלף ל"י יושקעו בסרט ,כלוב הזכוכית', הארץ, 17 באוגוסט 1964
↑  תא הזכוכית יוסרט בלוחמי הגיטאות, הארץ, 1 בספטמבר 1964
↑  מתחילים בהפקת כלוב הזכוכית, הארץ, 10 באוגוסט 1964
↑  "כלוב הזכוכית" - סרט סביב משפט אייכמן, על המשמר, 17 באוגוסט 1964
↑  במוצ"ש ־ הצגת הבכורה של "כלוב הזכוכית" בירושלים, קול העם, 9 ביולי 1965
אלמקה

כיתוב סבאי המופנה לאל אלמקה, ומזכיר חמישה אלים תימניים קדומים, שני ריבונים מכהנים ושני מושלים,   המֵאָה ה-7 לפני הספירה
אלמקה או אלמוקה (בשבאית: 𐩱𐩡𐩣𐩤𐩠; בערבית: المقه) היה אל הירח של הממלכה התימנית העתיקה סבא. סגדו לו גם בממלכת דעמת וקיסרות אקסום באריתריאה וצפון אתיופיה.
Jacques Ryckmans states,
Almaqah is considered a moon god, but Garbini and Pirenne have shown that the bull's head and the vine motif associated with him may have solar and dionysiac attributes. He was therefore a priest of Ra, the male counterpart of the sun goddess Shamash / Ishtar / Isis, who was also venerated in Saba, but as a tutelary goddess of the royal Egyptian dynasty.
השושלת השלטת של סבא ראתה את עצמה כזרעו של האל. אלמקה מיוצג באנדרטאות על ידי צרור של ברקים המקיפים נשק מעוגל דמוי מגל. שוורים היו קדושים עבורו.
מקדשיו

גם מקדש בראן וגם מקדש אוואם נועדו לאלמקה.
הערות שוליים

↑  Ryckmans, Jacques (1992). "South Arabia, Religion of".  In Freedman, D.N. (ed.). The Anchor Bible Dictionary. Vol. 6. p. 172.
↑  Ryckmans, Jacques (1989). "Le Panthéon de l'Arabie du Sud préIslamique: Etat des problèmes et brève synthèse". Revue de L'Histoire des Religions. 206 (2): 163.
↑  For similar comments also see Ryckmans, Jacques (c. 1987). "The Old South Arabian Religion".  In Daum, W. (ed.). Yemen: 3000 Years of Art and Civilization in Arabia Felix. p. 107.
מארי שיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 
 פטירה:  דצמבר 2017 (בגיל 77 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ברוקלין 
 השכלה:  ברוקלין קולג' 
 
מארי מייסלמן שיר (1940 – דצמבר 2017), הידועה גם בשם מארי שייס מייסלמן, הייתה סופרת אמריקאית ופעילה פמיניסטית, הידועה בהגדרתה לפמיניזם כ"התובנה הרדיקלית שנשים הן בנות אדם".
חייה המוקדמים

מארי שיר מייסלמן למדה בחוג לאנגלית במכללת ברוקלין, סיימה את לימודיה בשנת 1964.
קריירה

מארי שיר תיארה את עצמה כ"סופרת ועורכת בלתי מעורערת מאוד ". היא הייתה חברה פעילה באיגוד הסופרים הלאומי (אנ') ובסניף ברוקלין בארגון הלאומי לנשים (אנ').
במשך שמונה שנים כתבה שיר טור סאטירי בכיוונים חדשים לנשים שכותרתו "השוביניזם של שיר". היא גם כתבה מאמרים של חוות דעת וייעוץ למגזין Ms. ולמגזין San Francisco Examiner (אנ'), ותרמה ל-The Women's Review of Books (אנ')
שיר טבעה את הביטוי "פמיניזם הוא התובנה הרדיקלית שנשים הן בנות אדם". בסקירה שכתבה על A Feminist Dictionary בשנת 1986. משפט זה מופיע כאחד משלושים הגדרות נוספות שנוצרו על ידי שיר כ"הרמת כוסית" ליוצרות של המילון, עובדה זו הובילה לייחוס שגוי של הביטוי לעורכות עצמן (צ'ריס קרמרי, פאולה א. טרייכלר ואן רוסו). (Cheris Kramarae, Paula A. Treichler ואן רוסו).
חיים אישיים

נפטרה בסוף דצמבר 2017, בשנות השבעים לחייה.
לקריאה נוספת

"Top Students Receive Awards". Kings Courier. December 22, 1962. p. 3. Retrieved May 9, 2020 – via Newspapers.com.
"Simply Topping Students". Daily News. December 11, 1963. p. 587. Retrieved May 9, 2020 – via Newspapers.com.
Thaler-Carter, Ruth E. (2018). "Marie Shear, 1940–2017". Editorial Freelancers Association. Retrieved January 31, 2019.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי שיר".
עונת 2023/2024 בבונדסליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  18 באוגוסט 2023 – 18 במאי 2024 (275 ימים)
 מספר משתתפות:  18
 הזוכה:  באייר לברקוזן
 מספר משחקים:  306
 מספר שערים:  985 (3.22 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  12,083,936 (39,490 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אנגליה הארי קיין  (36 שערים)
 → 2022/20232024/2025 ←
 
עונת 2023/2024 הייתה העונה ה-61 של הבונדסליגה הגרמנית. העונה נפתחה ב-18 באוגוסט 2023 והסתיימה ב-18 במאי 2024.
באייר לברקוזן זכתה באליפות הראשונה בתולדותיה, ועשתה היסטוריה נוספת בכך שסיימה את העונה ללא הפסדים.
בסיום העונה דרמשטאדט 98 ופ.צ. קלן ירדו לבונדסליגה השנייה. בוכום שסיימה במקום ה-16 ניצחה בדו-קרב פנדלים את פורטונה דיסלדורף שסיימה שלישית בבונדסליגה השנייה, לאחר 3–3 בסיכום שני המשחקים וכך הבטיחה את הישארותה בליגה.
הארי קיין מבאיירן מינכן זכה בתואר מלך השערים עם 36 כיבושים. אלחנדרו גרימלדו מבאייר לברקוזן סיים כמלך הבישולים עם 13 בישולים.
קבוצות ואצטדיונים

מתוך 18 הקבוצות שהשתתפו בבונדסליגה, 16 המשיכו מהעונה שעברה. שתי המסיימות הראשונות בבונדסליגה השנייה. דרמשטאדט 98 ופ.צ. היידנהיים. העפילו לליגה במקומן של הרטה ברלין ושאלקה 04 שסיימו בשני המקומות האחרונים בעונת 2022/2023 בבונדסליגה. שטוטגרט שסיימה במקום ה-16 בעונת 2022/2023 ניצחה  6–1 בסיכום שני המשחקים את המבורג שסיימה במקום השלישי בבונדסליגה השנייה וכך הבטיחה את הישארותה בליגה.
קבוצות ואצטדיונים > הקבוצות

| קבוצה | מאמן | קפטן | יצרנית תלבושת |
| --- | --- | --- | --- |
| אאוגסבורג | דנמרק יס ת'ורפ | בוסניה והרצגובינה ארמדין דמירוביץ' | מיזונו |
| אוניון ברלין | קרואטיה ננאד בייליצה | אוסטריה כריסטופר טרימל | אדידס |
| איינטרכט פרנקפורט | גרמניה דינו טופמולר | גרמניה סבסטיאן רודה | נייקי |
| באייר לברקוזן | ספרד צ'אבי אלונסו | פינלנד לוקאש הרדצקי | קסטור |
| באיירן מינכן | גרמניה תומאס טוכל | גרמניה מנואל נוייר | אדידס |
| בוכום | גרמניה הייקו בוטשר | צרפת אנתוני לוסילה | מיזונו |
| בורוסיה דורטמונד | גרמניה אדין טרזיץ' | גרמניה אמרה ג'אן | פומה |
| בורוסיה מנשנגלדבך | שווייץ ג'רארדו סאואנה | שווייץ יונאס אומלין | פומה |
| דרמשטאדט 98 | גרמניה טורסטן ליברקנכט | גרמניה פביאן הולנד | קראפט |
| הופנהיים 1899 | ארצות הברית פלגרינו מטאראצו | גרמניה אוליבר באומן | ג'ומה |
| וולפסבורג | אוסטריה ראלף האזנהיטל | גרמניה מקסימיליאן ארנולד | נייקי |
| ורדר ברמן | גרמניה אולה ורנר | אוסטריה מרקו פרידל | הומל |
| מיינץ 05 | דנמרק בו הנריקסן | שווייץ סילבן וידמר | יאקו |
| פ.צ היידנהיים | גרמניה פרנק שמידט | גרמניה פטריק מאינקה | פומה |
| פ.צ. קלן | גרמניה טימו שולץ | אוסטריה פלוריאן קיינץ | הומל |
| פרייבורג | גרמניה כריסטיאן שטרייך | גרמניה כריסטיאן גינטר | נייקי |
| ר.ב. לייפציג | גרמניה מרקו רוזה | הונגריה וילי אורבן | נייקי |
| שטוטגרט | גרמניה סבסטיאן הנס | גרמניה ולדמאר אנטון | יאקו |
קבוצות ואצטדיונים > שינויי מאמנים

| קבוצה | מאמן יוצא | סיבה | תאריך | מיקום בטבלה | מאמן נכנס | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איינטרכט פרנקפורט | אוסטריה אוליבר גלסנר | הסכמה הדדית | 9 במאי 2023 | טרום עונה | גרמניה דינו טופמולר | 12 ביוני 2023 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | גרמניה דניאל פארקה | פוטר | 2 ביוני 2023 | טרום עונה | שווייץ ג'רארדו סאואנה | 6 ביוני 2023 |
| אאוגסבורג | גרמניה אנריקו מאסן | פוטר | 9 באוקטובר 2023 | 15 | דנמרק יס ת'ורפ | 15 באוקטובר 2023 |
| מיינץ 05 | דנמרק בו סוונסון | הסכמה הדדית | 2 בנובמבר 2023 | 18 | גרמניה יאן סיוורט | 2 בנובמבר 2023 |
| אוניון ברלין | שווייץ אורס פישר | הסכמה הדדית | 15 בנובמבר 2023 | 18 | גרמניה מרקו גרוטה (זמני) | 15 בנובמבר 2023 |
| אוניון ברלין | גרמניה מרקו גרוטה | מאמן זמני | 26 בנובמבר 2023 | 17 | קרואטיה ננאד בייליצה | 26 בנובמבר 2023 |
| פ.צ. קלן | גרמניה שטפן באומגארט | הסכמה הדדית | 21 בדצמבר 2023 | 17 | גרמניה טימו שולץ | 4 בינואר 2024 |
| מיינץ 05 | גרמניה יאן סיוורט | פוטר | 12 בפברואר 2024 | 17 | דנמרק בו הנריקסן | 13 בפברואר 2024 |
| וולפסבורג | קרואטיה ניקו קובאץ' | פוטר | 17 במרץ 2024 | 14 | אוסטריה ראלף האזנהיטל | 17 במרץ 2024 |
| בוכום | גרמניה תומאס לטש | פוטר | 8 באפריל 2024 | 15 | גרמניה הייקו בוטשר | 9 באפריל 2024 |
קבוצות ואצטדיונים > אצטדיונים

| קבוצה | עיר | מדינה פדרלית | אצטדיון | תכולה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אאוגסבורג | אאוגסבורג | בוואריה | WWK ארנה | 30,660 |
| אוניון ברלין | ברלין | ברלין | שטאדיון אן דר אלטן פרסטראיי (אנ') | 22,012 |
| איינטרכט פרנקפורט | פרנקפורט | הסן | קומרצבנק ארנה | 57,500 |
| באייר לברקוזן | לברקוזן | נורדריין-וסטפאליה | באיי ארנה | 30,210 |
| באיירן מינכן | מינכן | בוואריה | אליאנץ ארנה | 75,000 |
| בוכום | בוכום | נורדריין-וסטפאליה | וונוביה רוהרשטדיון | 27,599 |
| בורוסיה דורטמונד | דורטמונד | נורדריין-וסטפאליה | זיגנאל אידונה פארק | 81,360 |
| בורוסיה מנשנגלדבך | מנשנגלדבך | נורדריין-וסטפאליה | בורוסיה פארק | 54,010 |
| דרמשטאדט 98 | דרמשטאדט | הסן | אצטדיון בולנפלטור | 17,650 |
| הופנהיים 1899 | זינסהיים | באדן-וירטמברג | ריין-נקר ארנה | 30,150 |
| וולפסבורג | וולפסבורג | סקסוניה התחתונה | פולקסווגן ארנה | 30,000 |
| ורדר ברמן | ברמן | ברמן | וזרשטדיון | 42,100 |
| מיינץ 05 | מיינץ | ריינלנד-פפאלץ | אופל ארנה | 34,000 |
| פ.צ היידנהיים | היידנהיים | באדן-וירטמברג | פויט ארנה | 15,000 |
| פ.צ. קלן | קלן | נורדריין-וסטפאליה | אצטדיון ריין אנרגי | 49,698 |
| פרייבורג | פרייבורג | באדן-וירטמברג | אצטדיון אירופה פארק | 34,700 |
| ר.ב. לייפציג | לייפציג | סקסוניה | רד בול ארנה | 42,959 |
| שטוטגרט | שטוטגרט | באדן-וירטמברג | מרצדס-בנץ ארנה | 60,441 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | באייר לברקוזן | 34 | 28 | 6 | 0 | 89 | 24 | 65+ | 90 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 2 | שטוטגרט | 34 | 23 | 4 | 7 | 78 | 39 | 39+ | 73 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 3 | באיירן מינכן | 34 | 23 | 3 | 8 | 94 | 45 | 49+ | 72 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 4 | ר.ב. לייפציג | 34 | 19 | 8 | 7 | 77 | 39 | 38+ | 65 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 5 | בורוסיה דורטמונד | 34 | 18 | 9 | 7 | 68 | 43 | 25+ | 63 | העפלה לשלב הליגה בליגת האלופות |
| 6 | איינטרכט פרנקפורט | 34 | 11 | 14 | 9 | 51 | 50 | 1+ | 47 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 7 | הופנהיים | 34 | 13 | 7 | 14 | 66 | 66 | 0 | 46 | העפלה לשלב הליגה בליגה האירופית |
| 8 | פ.צ. היידנהיים | 34 | 10 | 12 | 12 | 50 | 55 | 5– | 42 | העפלה לשלב הפלייאוף בקונפרנס ליג |
| 9 | ורדר ברמן | 34 | 11 | 9 | 14 | 48 | 54 | 6– | 42 |  |
| 10 | פרייבורג | 34 | 11 | 9 | 14 | 45 | 58 | 13– | 42 |  |
| 11 | אאוגסבורג | 34 | 10 | 9 | 15 | 50 | 60 | 10– | 39 |  |
| 12 | וולפסבורג | 34 | 10 | 7 | 17 | 41 | 56 | 15– | 37 |  |
| 13 | מיינץ | 34 | 7 | 14 | 13 | 39 | 51 | 12– | 35 |  |
| 13 | בורוסיה מנשנגלדבאך | 34 | 7 | 13 | 14 | 56 | 67 | 11– | 34 |  |
| 14 | אוניון ברלין | 34 | 9 | 6 | 19 | 33 | 58 | 25– | 33 |  |
| 16 | בוכום | 34 | 7 | 12 | 15 | 42 | 74 | 32– | 33 | פלייאוף ירידה לליגה השנייה |
| 17 | פ.צ. קלן | 34 | 5 | 12 | 17 | 28 | 60 | 32– | 27 | ירידה לליגה השנייה |
| 18 | דארמשטאדט | 34 | 3 | 8 | 23 | 30 | 86 | 56– | 17 | ירידה לליגה השנייה |