אוניות המערכה מסדרת קינג אדוארד השביעי
היסטוריית שירות

כאשר אוניות הסדרה נכנסו לשירות החל משנת 1905, הם הצטרפו לצי האטלנטי, שם שימשה קינג אדוארד השביעי כאוניית הדגל של הצי, לפי הגדרתה שהאונייה תשמש תמיד כאוניית דגל. בשנת 1907 הועברו אוניות הסדרה לצי התעלה, כאשר קינג אדוארד השביעי שוב שירתה כאוניית הדגל של הצי. קינג אדוארד השביעי ואפריקה הועברו לצי הבית ב-1908, ושאר אוניות הסדרה הגיעו אחריהן לשם בשנה הבאה. שמה של ניו זילנד שונה לזילנדיה בשנת 1911 כדי לאפשר את השימוש בשמה המקורי עבור סיירת המערכה ניו זילנד. החל משנת 1912, אורגנו האוניות מחדש כשייטת אוניות המערכה השלישית, מרכיב בצי הבית.
באמצע 1912, אפריקה והיברניה היו מעורבות בניסויים עם המטוס דו-כנפי שורט המשופר S.27 "S.38" שהוטס על ידי קומנדר צ'ארלס סמסון; הראשונה הייתה ספינת המלחמה הבריטית הראשונה ששיגרה מטוס, והאחרונה הייתה הראשונה שעשתה זאת תוך כדי הפלגה. הבדיקות הוכיחו את התועלת של כלי טיס המשמשים לאיתור נפילת פגזים ולחפש כלי שיט עוינים, אך גם חשפו את חוסר הביצוע של הציוד שהיה זמין באותה עת. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה במהלך 1912–1913 נשלחו אוניות שייטת אוניות המערכה השלישית לים התיכון כדי לייצג את האינטרסים הבריטיים באזור; הם היו מעורבים במצור בינלאומי על מונטנגרו כדי למחות על הכיבוש המונטנגרי של סקוטארי, שהיה אמור להיות חלק מהמדינה החדשה של אלבניה. אוניות הסדרה חזרו למים הבריטים ב-1913, שם הם עברו את השנה הבאה ללא תקלות.
לאחר כניסת בריטניה למלחמת העולם הראשונה ב-5 באוגוסט 1914, שייטת אוניות המערכה השלישית הוקצתה לצי הגדול, הצי הבריטי העיקרי במהלך המלחמה. האוניות נותקו זמנית כדי לתגבר את צי התעלה בנובמבר לפני שחזרו לצי הגדול בסוף החודש. תוך כדי שירות בצי הגדול, הוטל על השייטת לבצע פעולות סביב סקוטלנד והים הצפוני כחלק מהסיורים הצפוניים. שייטת אוניות המערכה השלישית הייתה מעורבת גם בסיורים של כל הצי הגדול במרכז הים הצפוני עד אמצע 1915, כולל בתגובה לפשיטה הגרמנית על סקרבורו, הרטליפול וויטבי בדצמבר 1914 וכדי לתמוך בשייטת אוניות המערכה הראשונה במהלך קרב שרטון דוגר בינואר 1915. עם זאת, שייטת אוניות המערכה השלישית לא ראתה פעולה נגד הכוחות הגרמניים בתקופה זו. בינואר 1916, תוך כדי הפלגה לאירלנד לשיפוץ, פגעה קינג אדוארד השביעי במוקש שהונח על ידי סיירת העזר הגרמנית מווה; אוניית המערכה טבעה לאט עד כדי כך שכל הצוות שלה הורד, למעט אדם אחד שנפל אל מותו במהלך הפינוי.
ב-1916 נותקה השייטת לפיקוד נור כדי לשמור על החוף הדרומי הבריטי, וכמה אוניות הוקצו לפעולות אחרות במקומות אחרים. היברניה וזילנדיה נשלחו למזרח הים התיכון בסוף 1915 כדי להשתתף במערכת גליפולי, אם כי הם ראו פעילות מועטה שם מלבד במהלך פינוי כוחות מדינות ההסכמה מחצי האי בתחילת 1916. זילנדיה חזרה לשייטת אוניות המערכה השלישית לאחר סיום מערכת גליפולי. באותה שנה, בריטניה נשלחה לים האדריאטי כדי לתגבר את הרג'ה מרינה (הצי המלכותי) האיטלקי נגד הצי האוסטרו-הונגרי, למרות שהיא לא ראתה שום פעולה שם. אפריקה צורפה לשייטת הסיירת ה-9 לשירות בסיורים האטלנטיים בשנת 1917, שהופקדה על ליווי שיירות בין סיירה לאון לקייפטאון, דרום אפריקה. הצוות של אפריקה לקה בשפעת הספרדית כשהייתה בסיירה לאון ב-1918, עם כ-476אנשי צוות שחלו ו-52 אנשי צוות שנפטרו.
באותה שנה, קומונוולת' וזילנדיה עברו מודרניזציה רבה, כאשר הראשונה שימשה לזמן קצר בסיורי הצפון ב-1918 לפני ששימשה כספינת אימונים של תותחנים. זילנדיה מעולם לא שימשה למעשה כספינת אימונים, אך היא הייתה מעורבת בניסויים בקרת אש ומאוחר יותר שימשה כספינת בסיס. דומיניון והינדוסטן שימשו כספינות בסיס כדי לתמוך בפשיטה על זבריחה ב-1918. בריטניה טורפדה על ידי הצוללת UB-50 הגרמנית מול כף טרפלגר ב-9 בנובמבר, יומיים בלבד לפני שביתת הנשק עם גרמניה שסיימה את הלחימה; היא הייתה אחת מספינות המלחמה הבריטיות האחרונות שאבדו במהלך המלחמה. הטורפדו הצית שריפה רצינית באחד ממחסני התחמושת בקוטר 9.2 אינץ' שלה, אבל כמו קינג אדוארד השביעי, היא נשארה על פני המים מספיק זמן כדי שהצוות שלה ירד מהאונייה, אם כי כחמישים אנשי צוות נהרגו בטורפדות ובאש שלאחר מכן. ששת אוניות הסדרה ששרדו נמכרו לגריטת ספינות בין השנים 1920 ל-1923, ולאחר מכן פורקו לגרוטאות.
הסוללה המשנית של תותחי 8 אינץ' על סיפון USS ג'ורג'יה שהשפיעה על עיצוב סדרת קינג אדוארד השביעי
אחד מצריחי התותחים בקוטר 9.2 אינץ' של קינג אדוארד השביעי
חיילים אוסטרלים מסיירים באה"מ קומונוולת' ב-1919; שימו לב לתותח ה-6 אינץ' שנמצא כעת במתקן ציר פתוח בסיפון העליון
דומיניון, בערך 1909
ניו זילנד בשלב מסוים בין 1905 ל-1911