stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנזים הגבלה
סוגים > סוג I

אנזימי הגבלה סוג I היו הראשונים שהתגלו וזוהו לראשונה בשני גזעים שונים (K-12 and B) של E. coli. אנזימים אלו חותכים באתר שונה מאתר ההכרה, במרחק של יותר מ-1,000 זוגות בסיסים. החיתוך מתרחש בעקבות תהליך של טרנסלוקציה DNA. אתר ההכרה הוא אסימטרי ומורכב משני חלקים: אחד הכולל 3–4 נוקלאוטידים, ואחר הכולל 4–5 נוקלאוטידים – המופרדים על ידי כ-6–8 נוקלאוטידים. לאנזימים אלו פעילות מגוונת, והם מבצעים הן פעילות של חיתוך והן פעילות של מודיפיקציה של הרצף, כתלות במצב המתילציה של DNA המטרה. הקופקטורים S-אדנוזיל-L-מתיונין (AdoMet),‏ ATP ויוני מגנזיום (Mg2+‎) נדרשים לצורך פעילותם המלאה של אנזימים אלו. אנזימי הגבלה מסוג I מורכבים משלוש תת-יחידות:
HsdR נדרש לצורך הגבלה (חיתוך)
HsdM נדרש להוספת קבוצות מתיל ל-DNA (פעילות מתילטרנספראז)
HsdS חיוני לספציפיות של אתר ההכרה (DNA-binding) בנוסף לפעילויות ההגבלה והמתילציה
סוגים > סוג II

קיימים מספר הבדלים בין אנזימי הגבלה סוג II לאנזימי הגבלה סוג I. אנזימי סוג II טיפוסיים הם הומודימרים, אתרי ההכרה שלהם הם פלינדרומים ואינם מופרדים, ואורכם 4–8 נוקלאוטידים, החיתוך נעשה באתר ההכרה, והם לא צריכים ATP או AdoMet לפעילותם – לרוב הם צריכים רק Mg2+‎ כקופקטור. אנזימים מסוג זה הם אנזימי ההגבלה הזמינים והנפוצים ביותר.
בשנות התשעים של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-2000, התגלו אנזימים חדשים מסוג זה שאינם עונים לקריטריונים הקלאסיים המגדירים אנזימים אלו, ובעקבות זאת הוגדרו תת-סוגים לחלוקת אנזימים מסוג זה לתת קטגוריות בהתבסס על מאפיינים טיפוסיים. תת-קבוצות אלו מיוצגות על ידי אות סיומת:
| סוג | תיאור | דוגמה |
| --- | --- | --- |
| IIB | הם מולטימרים, המכילים יותר מתת יחידה אחת. הם חותכים את DNA באתר ההכרה משני צידיו. לפעולתם נדרשים הקופקטורים AdoMet ו-Mg2+. | BcgI ו-BplI |
| IIE | חותכים DNA בעקבות אינטראקציה עם שני העתקים של רצף ההכרה שלהם. אתר הכרה אחד משמש כמטרת החיתוך, ואילו השני משמש כגורם אלוסטרי המאיץ או משפר את יעילות החיתוך. | NaeI |
| IIF | דומים לאנזימי IIE, והם פועלים על שני העתקים של רצף ההכרה שלהם, אולם הם חותכים את שני הרצפים במקביל. | NgoMIV |
| IIG | הם בעלי תת-יחידה אחת, בדומה לאנזימי סוג II קלאסיים, אולם לפעולתם נדרש הקופקטור AdoMet. | Eco57I |
| IIM | מסוגלים לזהות ולחתוך DNA שעבר מתילציה. | DpnI |
| IIS | חותכים DNA במרחק מוגדר מאתרי ההכרה הלא פלינדרומים האסימטריים שלהם. אנזימים אלו עשויים לתפקד כדימרים. | FokI |
| IIT | מורכבים משתי תת-יחידות שונות. חלק מהם מזהים רצפים פלינדרומים ואילו לאחרים יש אתרי הכרה אסימטריים. | Bpu10I ו-BslI |
סוגים > סוג III

אנזימי הגבלה סוג III (כדוגמת EcoP15) מזהים שני רצפים לא פלינדרומים נפרדים הפוכים. החיתוך נעשה לאחר כ-20–30 זוגות בסיסים אחרי אתר ההכרה. אנזימים אלו מכילים יותר מתת-יחידה אחת ודורשים AdoMet ו-ATP לצורך מתילציה וחיתוך, בהתאמה. הם חלק ממכניזם ההגבלה-מודיפיקציה של DNA של פרוקריוטיים אשר מגן על האורגניזם מפני פלישת DNA זר. אנזימי סוג III הם חלבונים הטרו-אוליגומטרים המורכבים משתי תת-יחידות:
Mod מזהה את רצף הDNA הספציפי למערכת והיא מתילטרנספראז; ככזו היא דומה מבחינה פונקציונלית לתת יחידות M ו-S של אנזימי הגבלה סוג I.
Res נדרש לצורך הגבלה, אף על פי שאין לו פעילות אנזימטית בפני עצמו.
אנזימי סוג III מזהים רצף DNA קצר באורך של 5–6 זוגות בסיסים וחותכים במורד (downstream; מכיוון 5' לכיוון 3') 25-27 זוגות בסיסים. על מנת שההגבלה תתבצע נדרשים שני אתרי הכרה הפוכים. אנזימים אלו מוסיפים קבוצת מתיל רק לגדיל אחד של ה-DNA, ודי בכך כדי להגן מפני הגבלה.
סוגים > אנזימי הגבלה מלאכותיים

אנזימי הגבלה מלאכותיים נוצרים על ידי איחוד של מתחם קושר DNA טבעי או מהונדס למתחם נוקלאזי (מתחם נוקלאזי לדוגמה הוא זה של אנזים ההגבלה FokI). את אנזימי ההגבלה המלאכותיים ניתן להנדס כך שיקשרו לאתרי DNA ארוכים (עד 36 זוגות בסיסים) ולהיקשר לרצפי DNA רצויים. נוקלאזות אצבעות אבץ הם אנזימי ההגבלה המלאכותיים הנפוצים ביותר ולהם שימושים בתחום ההנדסה הגנטית, אך גם שימושים בשיבוט גנטי סטנדרטי. דוגמה אחרת לאנזימי הגבלה מלאכותיים היא כאלו המתבססים על מתחם קושר DNA של חלבוני TAL שמקורם מהחיידק Xanthomonas.
שימושים

לאנזימי ההגבלה חשיבות עליונה בביולוגיה מולקולרית, בהנדסה גנטית ובביוטכנולוגיה; גילוים חולל מהפכה של ממש בתחומים אלו. החשיבות נעוצה בקצוות הדביקים הנוצרים לאחר חיתוך ה-DNA. בקטע שהוצג לעיל, שבו האנזים חותך את הקטע בקצה, קיימים לאחר החיתוך חמישה נוקלאוטידים חופשיים, אשר אינם מזווגים לנוקלאוטידים אחרים; אם ייפגשו נוקלאוטידים אלו עם נוקלאוטידים מקבילים בקטע DNA אחר (כלומר, A ייפגש עם T ו-C ייפגש עם G), הרי ששני הקטעים יתחברו ליצירת סליל DNA חדש.
זוהי השיטה העיקרית שבה משתמשים הביולוגים לחיבור גדילי DNA. השיטה מאפשרת השתלה של גנים בתוך הגנום הקיים של יצור מסוים, ומכאן חשיבותה הרבה. ניתן, למשל, להשתיל את הגן המייצר את ההורמון אינסולין, החיוני לחולי סוכרת, בתוך תאו של חיידק; הגן ישתלב בחומר התורשתי של החיידק, והחיידק יתחיל לייצר אינסולין. לאחר שהחיידק יתחלק (באמצעות מיטוזה), שני הצאצאים יישאו אף הם את גן האינסולין וייצרו אף הם את ההורמון. אם הגן הושתל לתוך פלסמיד, הרי שהחיידק מסוגל עתה להעביר את הגן לחיידקים אחרים באמצעות קוניוגציה. לאחר זמן קצר מתקבלת מושבת חיידקים ענקית המייצרת כמויות נכבדות של אינסולין.
באמצעות אנזימי הגבלה ניתן גם לזהות קטעי DNA שהרצף שלהם ידוע. ניתן לחפש ברצף ה-DNA שאותו מעוניינים לבדוק אתרי הגבלה לאנזימים ידועים, ולבצע חיתוך בעזרת אנזימים אלו. בנוסף, חיתוך באנזימי הגבלה מאפשר שרטוט מפות הגבלה של מקטע מסוים ב-DNA, המספקות מידע חיוני ביותר למהנדסי ביוטכנולוגיה בעת הנדסה הגנטית. לאחר החיתוך מתקבלים כמה מקטעים בגדלים שונים, שניתן לנתח אותם באמצעות אלקטרופורזה.
דוגמאות

קיימים למעלה מ-3,500 אנזימי הגבלה שנחקרו, ויותר מ-600 מהם נמכרים באופן מסחרי.
להלן טבלה של כמה אנזימי הגבלה מוכרים:
| אנזים | אורגניזם מקור | רצף הכרה | חיתוך |
| --- | --- | --- | --- |
| EcoRI | Escherichia coli |  5'GAATTC 3'CTTAAG |  5'---G AATTC---3' 3'---CTTAA G---5' |
| EcoRII | Escherichia coli |  5'CCWGG 3'GGWCC |  5'--- CCWGG---3' 3'---GGWCC ---5' |
| BamHI | Bacillus amyloliquefaciens |  5'GGATCC 3'CCTAGG |  5'---G GATCC---3' 3'---CCTAG G---5' |
| HindIII | Haemophilus influenzae |  5'AAGCTT 3'TTCGAA |  5'---A AGCTT---3' 3'---TTCGA A---5' |
| TaqI | Thermus aquaticus |  5'TCGA 3'AGCT |  5'---T CGA---3' 3'---AGC T---5' |
| NotI | Nocardia otitidis |  5'GCGGCCGC 3'CGCCGGCG |  5'---GC GGCCGC---3' 3'---CGCCGG CG---5' |
| HinfI | Haemophilus influenzae |  5'GANTCA 3'CTNAGT |  5'---G ANTC---3' 3'---CTNA G---5' |
| Sau3A | Staphylococcus aureus |  5'GATC 3'CTAG |  5'--- GATC---3' 3'---CTAG ---5' |
| PovII* | Proteus vulgaris |  5'CAGCTG 3'GTCGAC |  5'---CAG CTG---3' 3'---GTC GAC---5' |
| SmaI* | Serratia marcescens |  5'CCCGGG 3'GGGCCC |  5'---CCC GGG---3' 3'---GGG CCC---5' |
| HaeIII* | Haemophilus aegyptius |  5'GGCC 3'CCGG |  5'---GG CC---3' 3'---CC GG---5' |
| HgaI | Haemophilus gallinarum |  5'GACGC 3'CTGCG |  5'---NN NN---3' 3'---NN NN---5' |
| AluI* | Arthrobacter luteus |  5'AGCT 3'TCGA |  5'---AG CT---3' 3'---TC GA---5' |
| EcoRV* | Escherichia coli |  5'GATATC 3'CTATAG |  5'---GAT ATC---3' 3'---CTA TAG---5' |
| EcoP15I | Escherichia coli |  5'CAGCAGN25NN 3'GTCGTCN25NN |  5'---CAGCAGN25NN ---3' 3'---GTCGTCN25 NN---5' |
| KpnI | Klebsiella pneumoniae |  5'GGTACC 3'CCATGG |  5'---GGTAC C---3' 3'---C CATGG---5' |
| PstI | Providencia stuartii |  5'CTGCAG 3'GACGTC |  5'---CTGCA G---3' 3'---G ACGTC---5' |
| SacI | Streptomyces achromogenes |  5'GAGCTC 3'CTCGAG |  5'---GAGCT C---3' 3'---C TCGAG---5' |
| SalI | Streptomyces albus |  5'GTCGAC 3'CAGCTG |  5'---G TCGAC---3' 3'---CAGCT G---5' |
| ScaI | Streptomyces caespitosus |  5'AGTACT 3'TCATGA |  5'---AGT ACT---3' 3'---TCA TGA---5' |
| SpeI | Sphaerotilus natans |  5'ACTAGT 3'TGATCA |  5'---A CTAGT---3' 3'---TGATC A---5' |
| SphI | Streptomyces phaeochromogenes |  5'GCATGC 3'CGTACG |  5'---GCATG C---3' 3'---C GTACG---5' |
| StuI | Streptomyces tubercidicus |  5'AGGCCT 3'TCCGGA |  5'---AGG CCT---3' 3'---TCC GGA---5' |
| XbaI | Xanthomonas badrii |  5'TCTAGA 3'AGATCT |  5'---T CTAGA---3' 3'---AGATC T---5' |
* = קצוות חלקים (blunt ends). ‏ N ‏= C או G או T או A. ‏W ‏= A או T
בורנס

| --- | --- |

 לידה:  7 בינואר 1992 (בן 32) מאסקיגן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Garrett Clark Borns 
 שם במה:  Børns 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה פאריס, Muskegon Community College, Grand Rapids Community College, Kendall College of Art and Design, מרכז אינטרלוכן לאמנויות 
 סוגה:  אינדי פופ 
 סוג קול:  קונטרה-טנור 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  אינטרסקופ רקורדס 
 www.bornsmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גארט קלארק בורנס (באנגלית: Garrett Clark Borns; נולד ב-7 בינואר 1992), הידוע בשם הבמה Børns , הוא זמר-יוצר ומוזיקאי אמריקאי.
ביוגרפיה

בורנס נולד בעיירה במדינה מישיגן, ארצות הברית. כבר בגיל 10 הוא היה ידוע כפעלולן וקיבל תשלום על הופעות במסיבות. בגיל 13 הוא קיבל מלגת לימודים בקוג' לאמנויות.
עוד במהלך לימודי בית ספר בורנס הקים להקה. בשנת 2012 הוא היה גיטריסט ומתופף בלהקה והם ביצעו השירים הראשונים שלו. בשנת 2013 בורנס החליט לעזוב את ניו יורק ועבר ללוס אנג'לס. בשנת 2014 הוא הוציא את הסינגל הראשון שלו 10,000 Emerald Pools ב"אינטרסקופ רקורדס" וזמן קצר אחרי זה מיני אלבום Candy.
בשנת 2015 הוא הוציא סינגל Electric Love שזכה להצלחה גדולה. הוא דורג במצעדי פזמונים וקיבל הכרה כ"אלבום פלטינה". השיר שולב באלבום הראשון של בורנס Dopamine. האלבום דורג במקום השני בארצות הברית וקיבל דירוג "אלבום זהב" מאיגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. בשנת 2016 בורנס השתתף בסבב הופעות עולמי של להקת "הלומינירז".
בשנת 2017 הזמר הוציא סינגל "Faded Heart" ששולב במשחק מחשב "FIFA 18" ובסרט "קו הדממה". בשנת 2018 הוא השתתף סבב הופעות LA to the Moon Tour.
בשנת 2020 שוחרר אלבום השני Blue Madonna שהגיע למקום השלישי במצעד בארצות הברית. אלבום זה כלל שיר שבוצע ביחד עם לנה דל ריי שבהמשך שוחרר כסינגל.
בשנת 2020 בורנס היה שותף באלבום שהוצאה לזכר להקת טי רקס.
ב-28 ביולי 2023 הוציא את המיני-אלבום Suddenly.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Dopamine (2015)
Blue Madonna (2018)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

Suddenly (2023)
הערות שוליים

↑  Børns, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Darryl Sterdan, Next Week in Music | July 23-29 • The Long List: 333+ Releases On The Way, Tinnitist, ‏2023-07-23 (ב־Canadian English)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1096473283  ISNI: 0000 0004 6291 9506  LCCN: no2015142606  MusicBrainz: b2befbb4-c585-4b05-8efa-3deebc8e1385  VIAF: 407144782717335850318   WorldCat (עם VIAF): 407144782717335850318 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בוטיק

בוטיק אופנה של המעצב הצרפתי כריסטיאן לקרואה
בוטיק (מצרפתית:  Boutique, מילולי: חנות קטנה) היא חנות מציאות קטנה, המתמחה בפריטים ייחודיים ואופנתיים, כגון בגדים ותכשיטים.
המונח מתייחס גם למגוון רחב של תחומים מלבד אופנה, ומשמשת לעיתים קרובות לתיאור מלון עצמאי, על מנת ליצור הבדלה מהרשתות הגדולות. השימוש במילה מעביר את הרעיון שהמקום ביתי, מתמחה בעיסוקו, ובעל ייחודיות. לאחרונה, המונח "בוטיק" משמש גם לתיאור פריטים בשווקים או בחנויות גדולות, אשר מהווים מוצרי נישה או מיוצרים במספרים קטנים ונמכרים במחירים גבוהים. לדוגמה, לפני שחרור קונסולת המשחקים Wii, מאמר במגזין הטיימס הציע שנינטנדו יכולה להיות "חברת בוטיק משחקי וידאו", בייצור משחקים לקהלי נישה, ומבלי לנסות להתחרות באופן ישיר עם מיקרוסופט וסוני.
המונח נכנס לשימוש יום-יומי בשנות ה-60 המאוחרות, כאשר לתקופה קצרה, לונדון הייתה מרכז סחר האופנה. רחוב קארנבי וקינגס רוד היו במוקד תשומת לב תקשורתי רבה והיוו בית לבוטיקים האופנתיים ביותר של התקופה.
בסוף שנות ה-90 סוחרים קמעונאיים מאירופה פיתחו את הרעיון של התאמת חנות לנושא אורח חיים, בצורה של "חנויות קונספט". חנויות אלו היוו חנויות בוטיק כיוון שעסקו בנושאי נישה צרים, ויצרו מוצרים אשר נעשו לעיתים בעבודת יד, וללא שני פריטים זהים.
ראו גם

מלון בוטיק
יקב בוטיק
הערות שוליים

↑  מה זה בוטיק? באתר wiseGeek
↑  פרדריק ג'ים, The Console Wars: Game On, באתר מגזין הטיימס, 8 בדצמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4203947-2
בואש מפוספס

| בואש מפוספס |
| --- | --- |
 בואש מפוספס
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: בואשיים
סוג:: בואש
מין:: בואש מפוספס
שם מדעי
 Mephitis mephitis ‏שרבר, 1776
תחום תפוצה


בואש מפוספס (שם מדעי: Mephitis mephitis), מין יונק אוכל-כול ממשפחת הבואשיים. מין זה נפוץ ברוב צפון אמריקה, כולל בצפון מקסיקו, בדרום קנדה ובארצות הברית. זהו המין הגדול במשפחת הבואשיים. כמו כל הבואשיים, הבואש המפוספס יכול להפריש נוזל מצחין כדי להרתיע בעלי חיים אחרים.
מראה

צבע גופו של הבואש המפוספס שחור, עם פס לבן לאורך כל אחד מצדדי מגופו; שני הפסים מתחברים יחדיו לאזור לבן רחב באזור העורף. במצחו פס לבן צר. גודלו בערך כגודל חתול ביתי, הוא שוקל בין 2.7 ל-6.3 ק"ג ואורך גופו (ללא הזנב) בין 33 ל-46 ס"מ. זנבו העבה מגיע לאורך של 18 עד 25 ס"מ ולפעמים קצהו לבן.
נוכחותו של בואש מפוספס מתגלה לעיתים קרובות תחילה על פי ריחו. בדומה לכלל הבואשיים, לבואש המפוספס בלוטות ריח מפותחות בפי הטבעת, המסוגלות לפלוט ריח צחנה חזק כאשר הוא חש מאוים מפני בעל חיים אחר.
התנהגות

הבואש המפוספס פעיל בעיקר בלילה. הוא מתחיל לתור אחר מזון זמן קצר לאחר שקיעת החמה, וניזון מעכברים, ביצים, נבלות, חרקים, זחלים וגרגרים. עם הזריחה, הולך הבואש המפוספס למאורה, שעשויה להיות באדמה, תחת בניין או תחת סלע. בעוד שהזכר דר לבדו במאורה, מספר נקבות עשויות לחיות יחדיו. במהלך הסתיו אוגרים הבואשים שומן עודף שישמש אותם במשך תקופת החורף, בה הם פחות פעילים, אף שאינם נכנסים לתרדמת חורף. במהלך החורף עשויים הם להישאר במאורותיהם תחת האדמה זמן רב שיכול להגיע אף ל-100 ימים ברצף. משך התקופה שבה הם פחות פעילים משתנה בהתאם למיקום הגאוגרפי - התקופה קצרה יותר בדרום, וארוכה יותר בצפון.
הבואש המפוספס מועיל כצרכן מכרסמים וחרקים, ורק לעיתים נדירות ניזון מעופות משק.
רבייה

הרבייה נעשית בפברואר או מרץ, ובתחילת מאי, לאחר היריון בן 63 יום, נולדים חמישה או שישה גורים. הגורים נולדים עיוורים וחרשים, ואת עינייהם פוקחים רק בגיל שלושה שבועות. במהלך שמונת עד עשרת השבועות הראשונים לחייהם מניקה האם את גוריה. הזכרים לא משתתפים בטיפול בגורים. תוחלת חייהם של הבואשים המפוספסים בטבע יכולה להגיע לעד שנתיים-שלוש, אולם ברוב המקרים הם לא שורדים את החורף הראשון. בשבי מסוגלים הבואשים לחיות עד 15 שנה.
הערות שוליים

↑  בואש מפוספס באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541336405171  LCCN: sh85129150
ארתור מילר

| --- | --- |

 לידה:  17 באוקטובר 1915 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בפברואר 2005 (בגיל 89) רוקסברי, קונטיקט, ארצות הברית
 שם לידה:  Arthur Asher Miller 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  יהודי אמריקני
 מקום קבורה:  Great Oak Cemetery 
 שם עט:  Jonathan Lovelett 
 מקום לימודים:  בית ספר ע"ש אברהם לינקולן, אוניברסיטת מישיגן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 זרם ספרותי:  ספרות ריאליסטית 
 יצירות בולטות:  מותו של סוכן, כולם היו בניי, מראה מעל הגשר, ציד המכשפות, לאחר הנפילה 
 תקופת הפעילות:  1935–2005 (כ־70 שנה)
 הושפע מ:  הנריק איבסן, ויליאם שייקספיר, סופוקלס 
 בן או בת זוג:  מרילין מונרו (29 ביוני 1956–20 בינואר 1961)  Inge Morath (17 בפברואר 1962–30 בינואר 2002)  Mary Slattery (1940–1956) 
 צאצאים:  רבקה מילר, Jane Ellen Miller, Robert A. Miller 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיך אסטוריאס לספרות (2002)  הרצאת ג'פרסון (2001)  פרס אוליבייה למחזה חדש (1995)  פרס מרכז קנדי (1984)  פרס ירושלים (2003)  פרס ברלין (1998)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מדריד (2003)  המדליה הלאומית לאומנויות (1993)  הפרס הספרותי של סיינט לואיס (1980)  פרס אמי בפריים טיים לתסריט למיני סדרה, לסרט או לספיישל דרמטי (1981)  פרס טוני למחזה הטוב ביותר (1953)  פרימיום אימפריאל (2001)  פרס טוני למחבר הטוב ביותר (1949)  פרס טוני למחבר הטוב ביותר (1947)  פרס טוני למחזה הטוב ביותר (1949)  פרס פוליצר לדרמה (1949)  פרס אוולין פ. ברקי  PEN/Laura Pels International Foundation for Theater Award  עיטור ארבע החירויות - חירות הדיבור  star on Playwrights' Sidewalk 
 www.ibiblio.org/miller/
 חתימה:   
 
ארתור אשר מילר (באנגלית: Arthur Asher Miller; ‏17 באוקטובר 1915 − 10 בפברואר 2005) היה מחזאי ותסריטאי יהודי-אמריקאי, מגדולי המחזאים בארצות הברית בכל הזמנים, חתן פרס פוליצר למחזאות (1949) ופרס הרצאת ג'פרסון (2001).
פרסומיו > מחזות ותסריטים

(1936) Honors at Dawn
(1944) The Man Who Had All The Luck
(1947) כולם היו בניי
(1949) מותו של סוכן
(1953) ציד המכשפות
(1955) A Memory of Two Mondays
(1955) מראה מעל הגשר
(1961) יוצאי הדופן - תסריט לסרט בכיכובה של מי שהייתה אשתו דאז, מרילין מונרו
(1964) After the Fall (אנ')
(1965) Incident at Vichy
(1968) The Price
(1972) The Creation of the World and Other Business
(1977) The Archbishop's Ceiling
(1981) The American Clock
(1982) Elegy For a Lady
(1982) Some Kind of Love Story
(1986) Danger: Memory!: Two Plays (I Can't Remember Anything and Clara)
(1991) The Ride Down Mt. Morgan
(1993) The Last Yankee
(1994) Broken Glass
(1998) Mr. Peters' Connections
(2004) Resurrection Blues
(2004) Finishing the Picture
ארתור מילר, כולם היו בני: מחזה בשלוש מערכות; עברית: בנימין תמוז, תל אביב: מרכז ישראלי לדרמה, [1949]. (הועלה בתיאטרון הקאמרי בבימוי יוסף מילוא)
ארתור מילר, כולם היו בני: מחזה; תרגם לעברית מרדכי הוכברג, תל אביב: [חמו"ל], 1973. ("שיטת הגוונים ללימוד שפות";עברית ואנגלית, עמוד מול עמוד)
ארתור מילר, כולם היו בני: מחזה בשלוש מערכות; מאנגלית: גדעון טורי, תל אביב: מפעלים אוניברסיטאיים להוצאה לאור ('ספרי סימן קריאה'), תשל"ו.
ארתור מילר, כולם היו בני; תרגום: עפרה בן-עמי, רמת גן: בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע "בית צבי", 1982. ("הודפס לצורך תרגיל בבית הספר לאמנות הבמה והקולנוע")
ארתור מילר, כולם היו בני; [מאנגלית: טובה קשת], תל אביב: אור עם, תשמ"ו 1986.
ארתור מילר, מותו של סוכן: שיחות פרטיות מסוימות בשתי מערכות, בתוספת תפילת-אשכבה; תרגם יצחק עברי, תל אביב: נ' טברסקי, תשי"א. (הופיע במהדורות נוספות, בהן אור עם, 1980)
ארתור מילר, מותו של סוכן: מחזה בשתי מערכות; עברית: תרצה אתר, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – הוועד הפועל – מרכז לתרבות ולחינוך – איגוד בימות החובבים, [1967]. (הועלה בתיאטרון זווית בבימוי ראובן מורגן)
ארתור מילר, מותו של סוכן; (מאנגלית: דן אלמגור), מהדורה ב', תל אביב: אור עם, תשמ"ז 1986. (הופיע לראשונה בדפוס סטנסיל: מותו של סוכן: כמה שיחות פרטיות: בשתי מערכות ורקוויאם; עברית: דן אלמגור, [חסר מקום]: [חמו"ל], [197-?])
ארתור מילר, מראה מעל הגשר: מחזה בשני חלקים; עברית: אהרן מגד, תל אביב: ההסתדרות הכללית של העובדים העברים בארץ ישראל – הוועד הפועל – מרכז לתרבות ולחינוך – איגוד בימות החובבים, [1956]. (הועלה בתיאטרון הבימה בבימוי היי קיילוס). הדפסה נוספת: בימות, 1976)
ארתור מילר, מראה מעל הגשר; תרגום: עינת שמיר, תל אביב: אור עם, תשמ"ז 1987.
ארתור מילר, המחיר: מחזה בשתי מערכות; עברית: עדנה קורנפלד, רמת גן: מרכז ישראלי לדרמה מיסודו של מרכז לתרבות ולחינוך של ההסתדרות, [-197?].
ארתור מילר, לאחר הנפילה: מחזה בשני חלקים; עברית: תרצה אתר, תל אביב: מרכז ישראלי לדרמה, [1965]. (הועלה בתיאטרון הקאמרי בבימוי לאונרד שך)
ארתור מילר, לאחר הנפילה; [תרגום: נורית הדר], תל אביב: אור עם, תשמ"ח 1988.
ארתור מילר, ציד המכשפות: מחזה בארבע מערכות; עברית: אהרן אמיר, [רמת גן]: מרכז ישראלי לדרמה, [תשמ"ג].
ארתור מילר, ציד המכשפות; תרגום: אהוד מנור, באר שבע: התיאטרון העירוני, 1991. (הועלה בתיאטרון העירוני באר שבע. מהדורה נוספת: רמת גן: מרכז ישראלי לדרמה ליד בית צבי, 1995)
ארתור מילר, תקרית בווישי; [מאנגלית: אריאלה אנדרסן], תל אביב: אור עם, תשמ"ז 1987.
ארתור מילר, כולם מנצחים; [מאנגלית: גילה וולף], תל אביב: אור עם, תשנ"ב 1992.
פרסומיו > פרוזה

ארתור מילר, נפתולי זמן: אוטוביוגרפיה; מאנגלית - עדי גינצבורג, תל אביב: דביר, תשנ"ג 1992.
ארתור מילר, נוכחות: סיפורים; מאנגלית: דפנה רוזנבליט, אור יהודה : מחברות לספרות, 2009.
לקריאה נוספת

Neil Carson, Arthur Miller, Macmillan Press, 1982 (הספר בקטלוג ULI)
Matthew Charles Roudane, Conversations with Arthur Miller, University of Mississippi Press, 1987 (הספר בקטלוג ULI)
Mel Gussow, Conversations with Miller, Applause Theatre & Cinema Books, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
Arthur Miller, Echoes Down the Corridor: Collected Essays, 1944-2000, Viking Press, 2000 (הספר בקטלוג ULI)
Arthur Miller, On Politics and the Art of Acting, Viking Press, 2001 (הספר בקטלוג ULI)
Martin Gottfried, Arthur Miller: His Life and Work, Da Capo Press, 2003 (הספר בקטלוג ULI)
C. W. E. Bigsby, Arthur Miller: 1915-1962, Harvard University Press, 2009 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  על "הרצאת ג'פרסון" והזוכים בה, באתר NEH, הקרן הלאומית למדעי הרוח
↑  Arthur Miller, Timebends: A Life, A&C Black, 2012. p. 539.
↑  When Marilyn Monroe Became a Jew, Refom Judaism Magzine, 2010.
↑  על הרצאתו מעוררת המחלוקת של המחזאי ארתור מילר, "קפיטל קומנטרי", מרץ 2001
↑  אחת ההתקפות מימין על הרצאת ג'פרסון של ארתור מילר, ג'ורג' ויל, "ג'ואיש וורלד רוויו", 2 באפריל 2001
↑  (3769) Arthurmiller [2.26, 0.11, 4.7] In: Dictionary of Minor Planet Names. Springer. 2006. doi:10.1007/978-3-540-34361-5. ISBN 978-3-540-34361-5.
| זוכי הרצאת ג'פרסון |
| --- | --- | --- |
| 1972–1980 | ליונל טרילינג • אריק אריקסון • רוברט פן וורן • פול א. פרוינד • ג'ון הופ פרנקלין • סול בלו • סי. ון וודוורד • אדוארד שילס • ברברה טוכמן |  |
| 1981–1990 | ג'רלד הולטון • אמילי ורמול • ירוסלב פליקן • סידני הוק • קליאנת' ברוקס • לשק קולקובסקי • פורסט מקדונלד • רוברט ניסבט • ווקר פרסי • ברנרד לואיס |  |
| 1991–2000 | גרטרוד הימלפרב • ברנרד נוקס • רוברט קונקווסט • גוונדולין ברוקס • וינסנט סקלי • טוני מוריסון • סטיבן טולמין • ברנרד ביילין • קרוליין ביינום • ג'יימס מק'פרסון |  |
| 2001–2010 | ארתור מילר • הנרי לואיס גייטס (הבן) • דייוויד מק'קלו • הלן ונדלר • דונלד קגן • טום וולף • הארווי מנספילד •  ג'ון אפדייק • לאון קס • ג'ונתן ספנס |  |
| 2011 ואילך | דרו גילפין פאוסט • וונדל ברי • מרטין סקורסזה • וולטר אייזקסון • אנה דיאוור סמית • קן ברנס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265310005171  PLWABN: 9810673345905606  BIBSYS: 90079562  BNE: XX1721508  BnF: cb11916126g (data)  CANTIC: a10124044  CiNii: DA00114575  GND: 118582496  ICCU: CFIV037864  ISNI: 0000 0001 2130 2540  LCCN: n79045521  LNB: 000043735  NARA: 10582095  NDL: 00450041  NKC: jn19990005721  NLA: 35352207  NLG: 65365  NLK: KAC199618845  NSK: 000065402  NTA: 06890505X  RERO: 02-A003595120  SELIBR: 77080  SNAC: w6xq7v1w  SUDOC: 027029832  Trove: 922298  VcBA: 495/112447  VIAF: 44302716   WorldCat (עם VIAF): 44302716 
מילר ואשתו השנייה מרילין מונרו, 1956
בוררין

תמונת לוויין של בוררין שנערכה לפני השחזור מחדש
בוררין (בדנית: Borrering) הוא אחד מששת מבצרי הטבעת הוויקינגיים לשעבר של דנמרק השוכן סמוך לקיאה (אנ') באי שלן.
החפירות הראשונות במקום נערכו ב-1971 ו-1972. בתחילה תוארך המתחם לתקופת הברזל על סמך ממצאים ארכאולוגיים; בשנת 2014, חפירות ומחקרים דנדרוכרונולוגיים הניבו תיארוך למאה ה-10. לפיכך הוא יכול היה להיבנות בתקופת שלטונו של האראלד הראשון, מלך דנמרק או קודמו או יורשו.
מבצר בוררין צורף יחד עם מבצרי טבעת ויקינגיים אחרים (אגרסבור, פירקט, נונאבגן וטרלבור), לאתר המורשת העולמית "מבצרי הטבעת מתקופת הוויקינגים" של אונסק"ו, שהוכרז במושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית, שהתכנסה בריאד בערב הסעודית בין 10 ל-25 בספטמבר 2023.
מיקום ומבנה

המבצר הוויקינגי נבנה על גבעה, הממוקמת על פיורד שניתן היה לשוט בו עד ימי הביניים. לסוללה המעגלית קוטר חיצוני של 145 מטרים, רוחב הסוללה כ-11.0 מטרים, והיא הושלמה בכלונסאות מחודדים. מצויד בחפיר בצורת V וארבעה שערים (שניים מהם חשופים) - בוררין מתאים למבצרים מסוג טרלבור.
ההיסטוריה של המחקר אודות המבצר

שם השדה המקורי Borrering מגלה כי קיומה של חומת הטבעת היה ידוע עד המאה ה-19. זה כבר תועד על מפה מזמנו של כריסטיאן החמישי, מלך דנמרק ב-1682. ניתן למצוא אותו גם על מפה של ללינגגור משנת 1805. סופוס מילר (אנ'), פרהיסטוריון דני שהחל לתעד באופן שיטתי את עתיקות דנמרק, תיעד את המסדרון במאה ה-19. עם זאת, המסדרון המיועד והמיקום בפועל נבדלים זה מזה בכמה מאות מטרים, משום שהמיקום המדויק כבר לא היה מוכר לבני זמנו באזור.
מ-1971 עד 1972 הוביל תורשילד רמסקו (Thorskild Ramskou) מהמוזיאון הלאומי של דנמרק (אנ') את החפירות. תיארוך מדויק של הסוללה עצמה עדיין לא היה אפשרי באותה עת. עקבות ההתיישבות והמילוי שנמצאו תוארכו לתקופה הקיסרית הרומית הקדומה (המאה ה-1–3).
כארבעים שנה לאחר מכן, בעת שעבד על ספר בנושא אגרסבור, הבחין סרן מ. סינבק (Søren M. Sindbæk) מאוניברסיטת אורהוס שמיקומן של מבצרי הטבעת הוויקינגיים האחרים היה על פי תבנית ברורה: האתרים של המבצרים מסוג טרלבור היו בדרך כלל הליכה של יום, במרחק של כ-30–40 קילומטרים זה מזה. מכאן שבהכרח היה מתחם מבצר שהתעלמו ממנו בעבר במזרח האי שלן.
במאי 2013 החלו סינבק והארכאולוגית ננה הולם (Nanna Holm), מהמרכז הדני לחקר המבצרים, בחיפושים. הולם הצביעה על מקום שבו הצטרפו שתי דרכים ראשיות עתיקות בעמק הנהר Køge Å לעבר פיורד שניתן לשיט בתקופת הוויקינגים ואחד הנמלים הטבעיים הטובים ביותר של שלן. אתר בוררין שהתגלה מחדש נמצא למעשה במרחק המשוער ממבצר טרלבור ליד סליילסה.
בקיץ 2014, סינבק והולם, בסיוע הלן גודצ'יילד מאוניברסיטת יורק באנגליה, חקרו את השטח. ההנחה של סינבק אוששה לבסוף מבחינה גאופיזית: המבנים הארכאולוגיים של החומה תועדו באמצעות מדידות גרדיומטריות של גודצ'יילד עם המגנומטר. תוך מספר ימים נוצר מודל ממוחשב מפורט שסייע לארכאולוגים לקבוע חפירות ממוקדות. החפירות אישרו את השרידים של החומה המעגלית, חיפוי עץ יציב לאורך החזית ושערי עץ מסיביים. שניים מהשערים נחשפו על ידי הארכאולוגים. התגלה שהם הושמדו בשריפה: בשער הצפוני נמצאו עמודי אלון מפוחמים.
חפירות נוספות נערכו בשנים 2015 עד 2018. לפיהן נתגלה בין היתר, שבניגוד למבצרים אחרים מסוג טרלבור, לא היו מבנים בתוך המבצר.