stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל הגרמנית בכדורסל
היסטוריה

הליגה נוסדה בשנת 1939 כליגה חובבנית, וב-1966 הפכה לליגה מקצוענית.
בתחילה חולקה לבית צפוני ודרומי כל אחד עם 8–10 מועדונים. בהמשך אוחדו הבתים ובעונת 1966/67 החלו גם משחקי הגביע הגרמני.
מאז שנת 2009 הספונסר הרשמי של הליגה היה "Beko", למשך שש שנים. נכון לעונת 2022/2023 הספונסר הראשי הוא easyCredit.
הליגה משחקת תחת חוקי הכדורסל של פיב"א. במהלך העונה הסדירה כל קבוצה משחקת פעמיים נגד כל קבוצה אחרת בשיטה של בית חוץ, הווה אומר שבעונה הסדירה יש 34 משחקים. 8 הקבוצות המסיימות ראשונות עולות לסדרות פלייאוף של הטוב מחמישה משחקים כאשר בסופן מוכתרת האלופה.
האלופה משחקת במפעל היורוליג, הקבוצות המסיימות במקומות 2–3 וזוכת הגביע הגרמני משחקות במפעל היורוקאפ, וכן הקבוצה המסיימת במקום 4–5 משחקת במפעל היורוצ'לנג'.
קבוצות הליגה

נכון לעונת המשחקים 2022/2023:
| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
אולדנבורג
אלבה ברלין: ברלין
באיירן מינכן: מינכן
ברוזה במברג: במברג
גטינגן
המבורג טאוורס: המבורג
היידלברג
ס.אוליבר וירצבורג: וירצבורג
טלקום בון: בון
לובן בראונשווייג: בראונשווייג
מדי ביירוית: ביירוית
מיטלדויטשר: וייסנפלס
ניינרס קמניץ: קמניץ
סקיליינרס פרנקפורט: פרנקפורט
קריילסהיים מרלינס: קריילסהיים
רוסטוק סיוולבס: רוסטוק
רטיופארם אולם: אולם
ריזן לודוויגסבורג: לודוויגסבורג
היסטוריית אלופות

1939: LSV שפנדאו
1947: MTSV שוובינג
1948: טורנרבונד היידלברג
1949: MTSV שוובינג
1950: דיגרלוך שטוטגרט
1951: טורנרבונד היידלברג
1952: טורנרבונד היידלברג
1953: טורנרבונד היידלברג
1954: באיירן מינכן
1955: באיירן מינכן
1956: ATV דיסלדורף
1957: טורנרבונד היידלברג
1958: טורנרבונד היידלברג
1959: טורנרבונד היידלברג
1960: טורנרבונד היידלברג
1961: טורנרבונד היידלברג
1962 טורנרבונד היידלברג
1963: אלמניה אאכן
1964: אלמניה אאכן
1965: גיסן 1846
1966: טורנרבונד היידלברג
1967: גיסן 1846
1968: גיסן 1846
1969: VfL אוסנברוק
1970: באייר ג'יינטס לברקוזן
1971: באייר ג'יינטס לברקוזן
1972: באייר ג'יינטס לברקוזן
1973: טורנרבונד היידלברג
1974: האגן SSV
1975: גיסן 1846
1976: באייר ג'יינטס לברקוזן
1977: טורנרבונד היידלברג
1978: גיסן 1846
1979: באייר ג'יינטס לברקוזן
1980: גטינגן SSC
1981: ריינאנרג'י קלן
1982: ריינאנרג'י קלן
1983: גטינגן ASC
1984: גטינגן ASC
1985: באייר ג'יינטס לברקוזן
1986: באייר ג'יינטס לברקוזן
1987: ריינאנרג'י קלן
1988: ריינאנרג'י קלן
1989: ביירוית באסקט
1990: באייר ג'יינטס לברקוזן
1991: באייר ג'יינטס לברקוזן
1992: באייר ג'יינטס לברקוזן
1993: באייר ג'יינטס לברקוזן
1994: באייר ג'יינטס לברקוזן
1995: באייר ג'יינטס לברקוזן
1996: באייר ג'יינטס לברקוזן
1997: אלבה ברלין
1998: אלבה ברלין
1999: אלבה ברלין
2000: אלבה ברלין
2001: אלבה ברלין
2002: אלבה ברלין
2003: אלבה ברלין
2004: סקיליינרס פרנקפורט
2005: ברוזה במברג
2006: ריינאנרג'י קלן
2007: ברוזה במברג
2008: אלבה ברלין
2009: באסקטס אולדנבורג
2010: ברוזה במברג
2011: ברוזה במברג
2012: ברוזה במברג
2013: ברוזה במברג
2014: באיירן מינכן
2015: ברוזה במברג
2016: ברוזה במברג
2017: ברוזה במברג
2018: באיירן מינכן
2019: באיירן מינכן
2020: אלבה ברלין
2021: אלבה ברלין
2022: אלבה ברלין
2023: רטיופארם אולם
2024: באיירן מינכן
ליגת העל ההאיטית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל של האיטי בכדורגל
 כינוי:  ליגת האיטי
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של האיטי 
 מדינות:  האיטי האיטי
 קונפדרציה:  CONCACAF
 קבוצות:  18
 תקופת הפעילות:  1937–הווה (כ־87 שנים)
 אלופה נוכחית:  ויולט איי סי (אוברטור 2020/2021) 
 מירב הזכיות:  ראסינג האיטי (14 זכיות)
 מפעל מקביל:  קופ דה האיטי
 מפעל נמוך:  דוויזיון 2
 
ליגת העל ההאיטית (בצרפתית: Ligue Haïtienne) היא הליגה העליונה בכדורגל בהאיטי, שמאורגנת על ידי התאחדות הכדורגל של האיטי, והיא נוסדה בשנת 1937.
הליגה משוחקת בשני חלקים, בשיטת אפרטורה וקלאוסורה, רק שבהאיטי השם הוא "אוברטורה ופרמטורה" (השם המקביל בצרפתית) מיולי עד דצמבר האפרטורה, והפרמטורה מינואר עד מאי.
הקבוצה הבולטת ביותר בליגה היא קבוצת ראסינג האיטי (שמקורה בעיר גונאיב) ולה 14 אליפויות. שנייה בדירוג היא קבוצת פיק"א, מהעיר קאפ-האיסיין ולה 8 אליפויות, ובמקום השלישי קבוצת ויולט איי סי, מעיר הבירה פורט-או-פרנס, ולה 7 אליפויות המדינה.
היסטוריה

משחק הכדורגל הראשון אי פעם בהאיטי נערך ככל הנראה בשנת 1905 (מקור אחר אומר ב-1908) בין יוניון ספורטיב האיטיין לבין אתלטיק דה פורט-דה פריז, כאשר יו אס האיטיין ניצחה 1-0 משערו של קונסטנטין הנריקז.
הטורנירים שהתקיימו מ-1912 עד 1914 (ואולי אף עד 1926) נחשבו ככל הנראה כאליפויות מקומיות בלבד למרות שהרמה העליונה כללה מועדונים רק מפורט-או-פרנס, כאשר מועדונים מחוזיים התחרו רק ברמה השנייה; לאחר הפרעה בסוף שנות העשרים, האליפות של פורט-או-פרינס הוכנסה מחדש ב-1930 ושיחק ב"Coupe Pradel" (קופה פראדל), בעוד האלופות הלאומיות שיחקו בתחרות גביע שנקראה "Coupe Vincent" (קופה וינסנט).
הליגה הלאומית הראשונה נוסדה בשנת 1937, תחת הקבוצות ששיחקו בקופה פראדל, וזאת בניהול פדרציית "הייטיאן דה פוטבול", הגוף המנהל הרשמי של הכדורגל במדינה. קבוצות האלופה וסגנית אלופת הטורנירים של הליגה מעפילות להשתתף בליגת האלופות של CONCACAF מהסיבוב הראשון של ליגת האלופות של הקאריביים. ב-1987 הליגה החלה להקרא "צ'מפיונאט נסיונל" ("הליגה הלאומית") והפכה ליותר מקצוענית.
כיום 18-20 קבוצות משתתפות בליגה זו ומתמודדות על התואר הלאומי. ראסינג האיטי, עם 14 תארים לאומיים, הוא המועדון המצליח ביותר בליגה עד כה.
מאז 2002 (למעט 2012 ו-2013), הליגה מפעילה עונה דו-שלבית עם אלופים נפרדים לשני השלבים, שיטה שנמצאת במדינות רבות באמריקה הלטינית. בהאיטי, מדינה שהיא דוברת צרפתית, "O" מייצג Ouverture (פתיחה), המקביל לאפרטורה הספרדית, ו-"F" מייצג Fermeture או "C" מייצג Clôture (סגירה), המקביל לקלאוסורה הספרדית.
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע "קופ דה האיטי" באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אלופות הליגה לפי עונות > תחילת עונות האפרטורה/קלאוסורה

↑  עקב מחאות אזרחיות
↑  בעקבות השפעת התפרצות נגיף הקורונה הוחלט לבטל את העונה.
טבלת אלופות

| אלופות> קבוצה | אלופות> אליפויות | אלופות> שנות זכייה | אלופות>  | אלופות>  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ראסינג האיטי | 14 | 1937/1938, 1941, 1946, 1947, 1953/1954, 1958, 1962, 1963, 1966, 1967, 1969, 2000, 2002 פרמטור, 2009 פרמטור |  |  |
| פיק"א | 8 | 1988/1989, 1989/1990, 1990/1991, 1993/1994, 1998, 2001, 2015 קלוטור, 2016 קלוטור |  |  |
| ויולט איי סי | 7 | 1939, 1957, 1968, 1983, 1994/1995, 1999 2020/2021 אוברטור |  |  |
| טומפאט | 5 | 1992/1993, 2008 אוברטור, 2009 אוברטור, 2010 אוברטור, 2011 קלוטור |  |  |
| דון בוסקו | 5 | 1971, 2003 אוברטור, 2014 קלוטור, 2015 אוברטור, 2018 קלוטור |  |  |
| בלטימור | 4 | 2004/2005 פרמטור, 2005/2006 אוברטור, 2007 אוברטור, 2011 אוברטור |  |  |
| איגל נויר | 4 | 1952/1953, 1955, 1970, 2005/2006 פרמטור |  |  |
| אטויה היאטין | 3 | 1942, 1944, 1961 |  |  |
| אקסלסיור | 3 | 1948, 1950, 1951 |  |  |
| ראסינג גונאיב | 3 | 1996, 2008 פרמטור, 2016 אוברטור |  |  |
| א.ס. קאפויס | 3 | 1997, 2017 קלוטור, 2018 אוברטור |  |  |
| מירבאלס | 2 | 2004/2005 אוברטור, 2013 |  |  |
| האטויה בקארדי קלוב | 2 | 1940, 1945 |  |  |
| רולאדו | 2 | 2002 אוברטור, 2003 פרמטור |  |  |
| אמריקה דה קאיה | 1 | 2014 אוברטור |  |  |
| ארכיאה | 1 | 2019 אוברטור |  |  |
| ארסנל | 1 | 1943 |  |  |
| קבאלי | 1 | 2007 פרמטור |  |  |
| ג'ונס פטיו-ויל | 1 | 1956 |  |  |
| ריל-הופ | 1 | 2017 אוברטור |  |  |
| ויקטורי | 1 | 2010 קלוטור |  |  |
| ולנסיה | 1 | 2012 |  |  |
| איגלה רוז' דה גונאיב | 1 | 1988 |  |  |
לנין (הר געש)

| --- | --- |
הר הגעש לנין
הר הגעש לנין
 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש
 גובה:  3,747
 מדינה:  ארגנטינה, צ'ילה 
 מיקום:  ארגנטינה צ'ילה
 רכס הרים:  הרי האנדים
 מספר הר געש:  1507-122
 קואורדינטות:  39°38′00″S 71°30′00″W﻿ / ﻿39.63333°S 71.50000°W﻿ / -39.63333; -71.50000
  (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט לנין(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט לנין(למפת נאוקן רגילה) נאוקן סן מרטין דה לוס אנדס  ספלה קוטראל קו צ'וס מלל מנדוסה לה פמפה  ריו נגרו צ'ילהלנין(למפת נאוקן מוגדלת) נאוקן סן מרטין דה לוס אנדס  ספלה קוטראל קו צ'וס מלל מנדוסה לה פמפה  ריו נגרו צ'ילהלנין
 
לַנין (בספרדית: Lanín) הוא הר געש בגבול ארגנטינה וצ'ילה, כ-50 ק"מ צפונית לסן מרטין דה לוס אנדס שבארגנטינה, וכ-50 ק"מ דרומית-מערבית לפוקון שבצ'ילה.
גאוגרפיה

שלושה רבעים מההר הם בריבונות ארגנטינאית, וההר מצוי בתחומי הפארק הלאומי לנין. הרבע שבריבונות צ'ילה מצוי בתחומי הפארק הלאומי ויאריקה. גובהו של ההר 3,747 מטר מעל פני הים, וצדה הדרומי של פסגתו מכוסה קרחונים דרך קבע. עד שנות ה-80 של המאה העשרים, היה קרחון גם בצד הצפוני, אך קרחון זה נמס כמעט לחלוטין. הר הגעש לנין נחשב הר געש פעיל, אם כי הפעילות הוולקנית האחרונה בו הייתה במאה ה-18.
הר הגעש בולט לעומת המישורים הפטגוניים שממזרח לו, וביום בהיר ניתן לראותו אף מפיידרה דל אגילה, המרוחקת כ-200 ק"מ ממנו.
הר הגעש מופיע על דגלה ועל סמלה של פרובינציית נאוקן הארגנטינאית, שבתחומה הוא מצוי, ואף מוזכר בהמנונה.
הערות שוליים

↑  אתר Global Volcanism Program
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007537337505171  LCCN: sh2002003723  VIAF: 242768112   WorldCat (עם VIAF): 242768112 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הרים ובנושא גאוגרפיה של ארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לעמעלע

לעמעלע (ביידיש: גדי, שה קטן) הוא אלבום שירי עם ביידיש של המוזיקאית והזמרת הישראלית חוה אלברשטיין, שיצא בשנת 2006. שירי האלבום, שנכתבו על ידי משוררים יידיים בתקופה המודרנית (בשנות ה-40), הולחנו עבור האלבום על ידי אלברשטיין. האלבום כולל שירים העוסקים בשואה ושמו של שיר הנושא "לעמעלע" מתייחס לשה מסיפור עקדת יצחק.
סקירה כללית

"לעמעלע" כולל עיבוד עשיר המעניק נפח לשירים היידיים האישיים. הוא הופק בידי המוזיקאי הצ'כי אלס ברזינה ששיתוף הפעולה איתו החל לאחר שברזינה שילב קטעים מתוך אלבומה של אלברשטיין "The Well" בפסקול שיצר לסרט "Divided We Fall", שהיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר ב-2001. האלבום הוקלט באולפן הקלטות נחשב בצ'כיה, בו הקליט גם דייוויד בואי, ומנגנת בו תזמורת קלאסית גדולה וכן נגני ג'אז ומוזיקה עממית מצ'כיה, סרביה וקרואטיה. האלבום הופץ באירופה החל מ-2007 על ידי חברת התקליטים הנחשבת "Naïve". חוברת השירים המצורפת כוללת תרגומים של המילים לעברית (בני מר), אנגלית וצרפתית.
האלבום זכה בישראל לתשומת לב רבה יותר מאשר אלבומיה הקודמים של אלברשטיין ביידיש, הגיע בשבוע הראשון לצאתו אל צמרות מצעדי המכירות העבריים, ושהה זמן רב במצעדים. הוא יצא כמעט במקביל להוצאתו המחודשת של האלבום "כמו צמח בר". "לעמעלע" זכה לביקורות משבחות בישראל. אמיר עמרמי מ"נענע 10" כינה אותו "יצירת מופת" וכתב כי "מעטים הם האלבומים מהתקופה האחרונה, שהצליחו להוציא סאונד קלאסי טהור כל כך חם ואמיתי של תזמורת מלאה".
רשימת השירים

כל הלחנים: חוה אלברשטיין
גוטער זיכרון (מילים: בינם הלר)
תפילה (מילים: קדיה מולודובסקי)
מלכהלע (מילים: איציק מאנגער)
לעמעלע (מילים: בער שנאפער)
דער זומער אוונט (מילים: איציק מאנגער)
וייסע יארן (מילים: יוסף פפירניקוב)
א געזינד זאלבע אכט (מילים: אברהם ריזין)
דריי שומרים (מילים: מני לייב)
אוי מיידל מיידל (מילים: אברהם ריזין, מני לייב)
דער ים (מילים: יהואש)
וויגליד (מילים: אהרן ליילס)
א טאג פארגייט (מילים: קדיה מולודובסקי)
מיין ליבער (מילים: איציק פפר)
הערות שוליים

↑  נורית כרמל, הודעה מטעם אן-אם-סי מוסיקה בע"מ, לעמעלע - אלבום חדש לחוה אלברשטיין, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 באפריל 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8a8c0c2c-910e-4762-add9-21b4e4e34d63
לינגן

לינגן (בגרמנית: Lingen), רשמית לינגן (אמס), היא עיירה בסקסוניה התחתונה, גרמניה. בשנת 2008 מנתה אוכלוסייתה 52,353, איש, ובנוסף היו כ-5,000 איש שרשמו את העיר כמקום מגוריהם המשני. לינגן, ספציפית "לינגן (אמס)" ממוקמת על נהר האמס בחלק הדרומי של מחוז אמלנד, הגובל בנורדריין-וסטפאליה בדרום ובהולנד במערב.
היסטוריה

לינגן הוזכרה לראשונה בימי הביניים (975 לספירה). מ-804 עד 1180 האזור היה חלק מדוכסות סקסוניה בתוך האימפריה הקרולינגית, ולאחר מכן נשאר חלק מהאימפריה הרומית הקדושה דוברת הגרמנית עד 1806. רוזנות לינגן הוקמה כישות עצמאית ("Grafschaft Lingen") ב-1388 ונשארה כך עד 1713, אז השתלטה עליה פרוסיה. הרוזנות והעיר נכבשו במהלך המאות ה-17 וה-18 שוב ושוב על ידי חיילים הולנדים וספרדים: בתחילה על ידי קתוליים, מ-1541 ב-1547 האזרחים נאלצו להמיר דתם ללותרניות, ואז כבשו חייליו הקתולים של קרל החמישי את הרוזנות והעיר. בשנת 1550 נתן אותה קרל לאחותו מריה, מושלת ארצות השפלה ההבסבורגיות. מ-1555 עד 1597 הייתה לינגן הנקודה המזרחית ביותר של האימפריה הספרדית של פליפה השני והפכה לחלק ממלחמת שמונים השנים. מ-1597 עד 1605 נכבשה לינגן על ידי האיחוד הקלוויניסטי וההולנדי של אוטרכט, לאחר מכן נכבשה מחדש על ידי החיילים הספרדים הקתולים ומ-1632 עד 1672 שוב הייתה חלק מהאיחוד הקלוויניסטי של אוטרכט. במשך שנתיים כבש הנסיך-בישוף של מינסטר את העיר, שבין השנים 1674 עד 1713 הייתה שוב חלק מהאיחוד הקלוויניסטי של אוטרכט, ולאחר מכן פרידריך הראשון, מלך בפרוסיה ירש את הרוזנות. מ-1807 עד 1813 היו כוחותיו של נפוליאון בונפרטה באזור, ומ-1810 עד 1813 הייתה לינגן חלק מצרפת. ב-1814 היא שוב הייתה חלק מפרוסיה, וב-1815 הפכה לחלק מממלכת הנובר שזה עתה נוסדה. כתוצאה מלחמת אוסטריה–פרוסיה ב-1866 סופחו ממלכת הנובר וגם לינגן לממלכת פרוסיה, ובשנת 1871 הפכו לחלק מהקיסרות הגרמנית.
כלכלה וחינוך

לינגן ידועה באנרגיה גרעינית שלה (תחנת הכוח הגרעינית Emsland). האוניברסיטה למדעים שימושיים אוסנבריק הקימה קמפוס סניף, הממוקם במרכז לינגן, עם שלושת המכונים לניהול והנדסה, ניהול תקשורת והוראת תיאטרון. בשנת 2000 התאחדו המכונים בלינגן לפקולטה לחברה וטכנולוגיה. בשנת 2010 למדו בפקולטה כ-2,000 תלמידים.
אקלים

ב-25 ביולי 2019, לינגן קבעה את שיא הטמפרטורה החמה ביותר שנרשמה אי פעם בגרמניה עם טמפרטורה גבוהה ביום של 42.6 מעלות צלזיוס (109 מעלות פרנהייט) במהלך גל חום שהשפיע על רוב אירופה.
ערים תאומות

לינגן מקיימת ברית ערים תאומות עם:
פולין ביילבה, פולין
הממלכה המאוחדת בורטון על הטרנט, אנגליה, הממלכה המאוחדת
צרפת אלבף, צרפת
גרמניה מאריינברג, גרמניה
ספרד סאלט, ספרד
הערות שוליים

↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2007-09-27. נבדק ב-2006-12-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Die Partnerstädte der Stadt Lingen (Ems)". lingen.de (בגרמנית). Lingen (Ems). נבדק ב-2021-02-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552694405171  GND: 4035836-7  LCCN: n82166279  MusicBrainz: 1915ff70-1ac2-4e2e-bd2d-cf47000d3ae9  NKC: ge674050  VIAF: 138403862   WorldCat (עם VIAF): 138403862
לינגליפטין

| --- | --- |

 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C25H28N8O2 
 מסה מולרית:  472.234 יחידת מסה אטומית מאוחדת 
 בטיחות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון B 
 מזהים
 קוד ATC:  A10BH05 
 מספר CAS:  668270-12-0
 PubChem:  10096344
 ChemSpider:  8271879
 
לינגליפטין (באנגלית: Linagliptin) היא תרופה לטיפול בסוכרת המוכרת גם בשם טרג'נטה (Tragjenta), שייכת לקבוצת מעכבי DPP4. התרופה עובדת על ידי העלאת רמות האינסולין והפחתה של רמות הגלוקגון המופרשים מהלבלב ובכך מסייעת לאיזון רמות הסוכר בדם.
תרופה זו נמכרת תחת השם המסחרי tradjenta. תרופה זו משמשת לטיפול בסוכרת מסוג 2, אך לא משמשת עבור טיפול בסוכרת מסוג 1. נטילתה מתאפשרת גם במסגרת ירידה במשקל ודיאטה. לרוב פחות עדיפה מאשר מטפורמין, וסולפוניל-אוראה כטיפול ראשוני בסוכרת מסוג זה. צורת המתן היא דרך הפה.
תופעות לוואי כוללות זיהומים באף ובגרון. תופעות לוואי משמעותיות יותר יכללו אנגיואדמה, פנקראטיטיס וכאבי פרקים.
התרופה מאושרת לשימוש בארצות הברית, יפן, האיחוד האירופאי, קנדה ואוסטרליה משנת 2011. בשנת 2020 חולקו מעל למליון מרשמים עבור תרופה זו בארצות הברית.
מנגון פעולה

תרופה זו משוייכת לקבוצת מעכבי DPP4. קבוצת מעכבים אלו מעכבים את האנזימים המפרקים הורמונים אינקרטינים ובכך שומרים על ריכוזם הגבוה. אינקריטיניים אלו משפיעים על תאי בטא ותאי אלפא בלבלב וגורמים לעליה בהפרשת האינסולין ולירידה בהפרשת הגלוקגון בהתאמה - וכתוצאה מכך מורידים את רמות הסוכר בדם.
פינוי התרופה איננו כלייתי.
שימוש רפואי

לינגליפטין משמשת כתרופה לוויסות רמות הסוכר בחולי סוכרת מסוג 2 וגם ניתנת כתרופה להרזיה.
צורת מתן ומינון תרופתי

המינון המומלץ עבור חולי סוכרת מסוג 2 הוא טבליה אחת (5 מ"ג) דרך הפה פעם ביום. הטיפול יכול להיות כטיפול יחיד או בשילוב עם תרופות נוספות לאיזון סוכרת כגון מטפורמין, סולפוניל-אוראה ועוד.
תופעות לוואי

זיהומים באף ובגרון 4.3%

היפרליפידמיה 2.8%

שיעול 2.4%

עליה במשקל 2.3%

היפוגליקמיה 7.6%

השימוש בהריון ובהנקה אינו מומלץ.
פרמקוקינטיקה

זמינות ביולוגית- (30%~) 

מטבוליזם - מינימלי (10% ~)

אלימינציה - 24 שעות

הפרשה - הרוב מופרש בצואה (80%), שתן (5%)
הערות שוליים

↑  Dipeptide Peptidase 4
↑  Trijardy XR (empagliflozin/linagliptin/metformin HCl) dosing, indications, interactions, adverse effects, and more, reference.medscape.com
↑  בורינגר אינגלהיים ישראל בע"מ, טרג'נטה - עלון לצרכן, באתר מאגר התרופות - משרד הבריאות, ‏09/2022
ליתופיזה

ליתופיזה פתוחה באובסידיאן שחור, מרופדת בגבישי קריסטובליט ופאיליט
"ביצת רעם"
ליתופיזה היא חלל קטן, נקבובית הנוצרת בזרמי לבה ובכיפות געשיות בהרכב ריוליטי, ונמצאת בסלעים געשיים דוגמת ריוליט, אובסידיאן ופרליט. מקור השם ביוונית: λίθος, ליתוֹס – סלע + ϕῦσα, פּוּסָה – מפוח, ופירושו: בועת סלע.
היווצרות

ליתופיזות מצויות בתוך ספרוליטים – גופים כדוריים הנוצרים בעיקר בסלעים געשיים עתירי סיליקה דוגמת ריוליט ובזכוכית געשית. הליתופיזות נוצרות כאשר הלחץ החיצוני נמוך דיו לאפשר לגזים המומסים בלבה הנוזלית להתרחב וליצור חלל. שוליו של חלל זה מתמצקים והופכים לקליפות קונצנטריות – דוגמת עלי כותרת בפרחים. קליפות אלה בעלות מרקם עדין – אמורפי או מכילות גבישים מיקרוסקופיים – כתוצאה מהתקררות מהירה של הנתך, שאינה מאפשרת צמיחת גבישים גדולים.
היווצרות > התמלאות בגבישים

ליתופיזות עשויות להתמלא בתמיסות סיליקטיות היוצרות גבישי מינרלים שונים – אופאל וסוגים שונים של קוורץ, בעיקר כלקדון לסוגיו: אגט וג'ספר. ליתופיזה שעל דפנותיה הפנימיות צמחו גבישים אך נותרה חלולה נקראת גאודה, וליתופיזה שהתמלאה במלואה בגבישים נקראת ביצת רעם.
לקריאה נוספת

Encyclopedia of Volcanoes, ‏ ISBN 0-12-643140-X, Academic Press, עמ' 591
הערות שוליים

↑  מקור השם
לפנים מן החומה (סיפור)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ש"י עגנון 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1975 
 
לפנים מן החומה הוא סיפור מאת ש"י עגנון שיצא לאור בשנת 1975, ומתאר טיול רגלי של המספר עם ידידתו לאה בירושלים, ובעיקר בעיר העתיקה.
הסיפור פורסם כחמש שנים לאחר פטירתו של עגנון, בכרך הקרוי אף הוא "לפנים מן החומה", על פי כתב יד שנמצא בעזבונו של עגנון, והותקן לדפוס על ידי בתו, אמונה ירון. ירון ציינה שהסיפור "נכתב לפני שחרור העיר העתיקה, בשנים שלא הייתה לנו דריסת רגל לפנים מן החומה".
תמצית הסיפור

המספר, שפרטים ביוגרפיים אחדים שלו תואמים את הביוגרפיה של עגנון עצמו, מטייל בירושלים שבין החומות יחד עם נערה ששמה לאה. "וכך היינו מהלכים מרובע לרובע ומרחוב לרחוב וממבוי למבוי בין הרחובות העקומים שמתפתלים והולכים ונכנסים זה בתוך זה וזה בתוך זה וחוזרים חלילה, שדרך כניסתם שכחו היאך נכנסו ואינם יודעים היאך לצאת".
במהלך הטיול מרבה המספר לספר ללאה מזכרונותיו, החל מילדותו בחוץ לארץ. הוא מציין "שכבר לפני שבע שמיטות עליתי לירושלים". הוא מאריך בסיפור טיולו ביפו עם אלכסנדרה, ריבה שבאה ממוסקבה לבקר אצל קרוביה ביפו, וטיולו בירושלים עם תמר, ריבה ירושלמית שהייתה נאה וחיננית וצנועה. בתוך שני סיפורים אלה נשזרים סיפורים נוספים על חוויותיו של המספר.
במהלך הטיול השניים מגיעים לנקודה המתוארת: "עמדנו ושתקנו ועמדנו והבטנו על ההר ועל הבניין שבהר. אחר כך העבירה לאה את ידה על עיניה ומחתה את דמעתה ואמרה, כאן עמד ביתנו". לאה ממשיכה ואומרת: "כאן עמד ביתו של אבא". בשלב זה מבין הקורא שמדובר באלגוריה, שבה אביה של לאה הוא הקדוש ברוך הוא והבית הוא בית המקדש, ומכאן שלאה, "שמרגישין את יופיה בלב יותר ממה שרואים בעיניים", היא עם ישראל. ידיעה זו מתחזקת כאשר בהמשך לאה "חזרה ודיברה וסיפרה לי את כבוד הבית ואת כליו ועל משרתיו ועל כל הבאים שהיו באים לבית ועל שמחת אביה על באי הבית ואין צריך לומר בחגים שהיו באים מכל הארץ".
לאחר שטיילו הרבה שכבה לאה לנוח על ספסל אבן, והמספר מתאר: "הטיתי עצמי כלפי פיה ונתתי פי על פיה ונשקתי לה". בסוף הטיול, לאחר שלאה הסתלקה ממנו, משכנע המספר את עצמו שהיה זה חלום: "הפכתי את מעשה היום לחלום חזיון לילה, כאילו כל המוצאות אותי עם בת לווייתי בחלום היו, שהרי אם הלכנו בעיר לפנים מן החומה משמע שעדיין השנים כתיקונן ועדיין הארץ שלימה הייתה ולא נחלקה ירושלים ואדם מישראל יכול להתהלך בארץ לארכה ולרחבה ואינו מתיירא שמא יבואו עליו להורגו."
בשלב זה מפרש המספר את חלומו: "בת לווייתי זו הנשמה. לפנים מן החומה, זה מקום משכנה ומקום חיותה." והוא מוסיף: "בן לווייתה של הנשמה זה הגוף שנעשה נרתיק לנשמה".
פרשנות > הסיפור כחלום

באחדים מסיפוריו של עגנון מופיעים חלומות שאותם חולמים גיבורי הסיפור. דוגמאות לכך הם חלומו של הרופא בסיפור "הרופא וגרושתו" וחלומו של הרטמן בסיפור "פנים אחרות". בסיפורים אלה מסופר החלום, אך את פרשנותו משאיר המספר לקורא (ואכן פרשנים רבים טרחו על כך).
בסיפור שלפנינו פועל עגנון אחרת. רק בסוף הסיפור קובע המספר שכל קורותיו קודם לכן היו בגדר חלום: "הפכתי את מעשה היום לחלום חזיון לילה, כאילו כל המוצאות אותי עם בת לווייתי בחלום היו". הוא אינו מסתפק בכך, אלא נותן לקורא את פשר החלום, אך קודם לכך הוא מסתייג: "עשיתי את אשר לא עשיתי עד עתה. הפכתי חלומי לסמל אשר שונא אני לא מכל דבר אשר אשנא". הסתייגות זו אינה מפתיעה את הקורא, שבשלב מוקדם יותר קרא מפי המספר על חברו "שיצא לחוצה לארץ ללמוד תורה אצל פרויד או אצל יונג או אצל אחר מאותם שביקשו לקעקע את חיינו".
אלחנן שילה מציין:
פרשנות > זמנו של הסיפור

זמנו של הסיפור מערבב בין שתי תקופות: רוב טיולם של המספר ולאה בעיר העתיקה מתרחש בתקופת המנדט, כפי שנאמר במפורש בסיפור: "אי אתה יודע מה נעשה בארץ. הולך לו יהודי לתומו פוגע בו כדור של בעלי הכנופיות והרי הוא נופל מת, וממשלת המנדט רואה ושותקת כדרכה", אך לקראת סופו חושב המספר: עלתה על דעתי פתאום שאנו יושבים לפנים מן החומה וקרוב לכאן יושב עם אחר שנלחם בנו ומבקש לטרדנו מן העולם, ואם ימצא אותנו איש מהם ייקח אותנו בשבי, או אל אפתח פה לשטן קשה מזה. ראיתי שאנו נמצאים במקום סכנה ואולי בית זה שאנו נמצאים בו בחלקו של האויב הוא" – תיאור זה תואם את מצבה של ירושלים המחולקת, שבו העיר העתיקה הייתה בשליטת ירדן. מובן שראיית הסיפור כולו כחלום מאפשרת ערבוב זמנים זה.
לקריאה נוספת

אלחנן שילה, "סימבוליקה לאומית ומוטיבים קבליים: דמותה של לאה בסיפור 'לפנים מן החומה' לשי עגנון", דפים למחקר בספרות 18, תשע"ב, עמ' 165–188. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
אלחנן שילה, הקבלה ביצירת ש"י עגנון, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2011, הפרק "לאה גיבורת 'לפנים מן החומה'", עמ' 148–169.
שלמה דוד גולדפרב, "מפתגמיו של ש"י עגנון: לקט מתוך 'לפנים מן החומה'", לשוננו לעם כז, תשל"ו, עמ' 154–158.
שחר ארזי, בעקבות אהבה אבודה – לטייל בירושלים עם ש"י עגנון, הוצאת ידיעות אחרונות, 2004, הפרק "עד לשמי רום וכוכביהם ואולי למעלה מהם – הר הבית". עמ' 158–163.
מלכה שקד, הקמט שבעור הרקיע: קשרי קשרים ביצירת ש"י עגנון, הוצאת מאגנס, 2000, הפרק "הקמט שבעור הרקיע: עמדת עגנון בשאלת העימות היהודי-ערבי", עמ' 91-49.
יוסף דן, "עגנון וירושלים של מעלה, הסיפור 'לפנים מן החומה' ומקורותיו בתורת הסוד", ידיעות אחרונות, 1 באפריל 1977.
הערות שוליים

↑  אמונה ירון, לפנים מן החומה, הוצאת שוקן, 2001, עמ' 295
↑  ש"י עגנון, לפנים מן החומה, הוצאת שוקן, 2001, עמ' 5
↑  לפנים מן החומה, עמ' 8
↑  לפנים מן החומה, עמ' 41
↑  לפנים מן החומה, עמ' 6
↑  לפנים מן החומה, עמ' 42
↑  לפנים מן החומה, עמ' 50
1 2  לפנים מן החומה, עמ' 53
1 2  לפנים מן החומה, עמ' 54
↑  דבורה שריבוים, פשר החלומות ביצירותיו של ש"י עגנון, תל אביב: הוצאת פפירוס, 1993
↑  לפנים מן החומה, עמ' 18
↑  אלחנן שילה, הקבלה ביצירת ש"י עגנון, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2011, הפרק "לאה גיבורת 'לפנים מן החומה'", עמ' 151.
↑  לפנים מן החומה, עמ' 45
↑  לפנים מן החומה, עמ' 50
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
לידיה קפוליקיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1964 (בת 60) בורוס, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  ByLydia
 www.lydiacapolicchio.se
 
לידיה פאולה קפוליקיו (בשוודית: Paola Lydia Capolicchio; נולדה ב-7 בינואר 1964) היא עיתונאית ומנחת טלוויזיה שוודית.