stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נבו עמרני
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2017, במהלך שירותו הצבאי, התפרסם עמרני בזכות דמויות שיצר ושיחק בסרטוני רשת הומוריסטיים שפרסם באפליקציית סנאפצ'ט ואחריה באינסטגרם. עמרני פעיל גם באפליקציית "טיקטוק".
במהלך חופשת הקיץ ב-2019 הנחה את "נבונינג'ה", תוכנית רשת לילדים בערוץ היוטיוב של "סלקום tv", תוכנית ריאלטי תחרות שהפגישה בינו לבין משתתפי נינג'ה ישראל ילדים, התכנית ליוותה את התכנית ששודרה בערוץ הילדים. השתתף במופע "פלייקון", פסטיבל כוכבי הרשת בישראל, הופיע במופע "לא לדאוגוסט" ברחובות שהופק על ידי משרד התרבות והספורט, והשתתף במופע הילדים "TikTok Show" עם כוכבי רשת נוספים.
במהלך שנת 2019 זכה בתואר "פריצת השנה" במצעד נבחרי הרשת של אתר פרוגי. באותו השנה, הנחה את העונה השנייה של תוכנית האודישנים והכישרונות צעירים "דה בוקס" בערוץ KidZ. תוכנית הרשת "נבונינג'ה" ליוותה את שידורי נינג'ה ישראל ילדים בערוץ הילדים.
ב-2020 הצטרף לנבחרת ה"יאנג טים" של ערוץ הניו-מדיה של סופר פארם. באותו השנה, השתתף בתוכנית "דין ואנג'ל".
ב-7 ביוני 2021 הנחה את טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" השני לצידה של בל אגם. במהלך הטקס זכה בפרס 'הרגע המרגש', על סרטון בו יצא מהארון וכן בפרס משפיען השנה. במסגרת חודש הגאווה לשנת 2021 נבו לקח חלק בהפקת אופנה של חברת Reebok.
ב-2022 דיבב את קארדז בסרט "עולם מוזר" של אולפני ההנפשה של וולט דיסני.
פעילות חברתית

עמרני לקח חלק בפרויקט מחנה הקיץ של עמותת גדולים מהחיים לעידוד ילדים ולמתן תמיכה נפשית וחברתית. ב-2020 השתתף בפרויקט העלאת המודעות לבריונות רשת של משרד החינוך ונשיא מדינת ישראל, ראובן ריבלין, "#לאעומדיםמהצד".
פילמוגרפיה

| שנה | פרויקט | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | דה בוקס – עונה 2 | מנחה |  |
| 2019 | נבונינג'ה | מנחה | ליוותה את שידורי נינג'ה ישראל ילדים |
| 2022 | עולם מוזר | קארדז | דיבוב |
פרסים > פעילות ברשת

| שנה | שם הפרס | זכייה בתואר |
| --- | --- | --- |
| 2019 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | פריצת השנה |
| 2021 | טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" | משפיען השנה |
| 2021 | טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" | הרגע המרגש של השנה |
הערות שוליים

↑  אביעד ברטוב, בסוכות יופיעו כל הטיק-טוקרים על במה אחת – ואיתם גם הכפר סבאי נבו עמרני!, מקומונט כפר סבא, 22 בספטמבר 2019
1 2 3 4 5  אדם גלס, 60 שניות זוז: הכירו את כוכבי ה"טיק טוק" של השרון שהפכו לסנסציה ברשת, באתר mynet‏ רעננה, 11 באוקטובר 2019
1 2  דניאל שירין, נבו, די! כוכב הרשת יצא מהארון, באתר ישראל היום, 22 בספטמבר 2020
1 2   נבו חושף הכל לראשונה Yng talk || פרק 5, ראיון  באתר יוטיוב, 24 בספטמבר 2020
↑  כשמיה דגן ונבו עמרני נפגשו..., נבדק ב-2020-11-16
↑  שבוע ההבנה מגיע לדימונה!, באתר practical.ravpage.co.il
↑  כוכבי הרשת שהופכים את היוטיוב למקצוע, באתר חדשות 13, 18 באוגוסט 2019
↑  בידור – רכילות בקטנה: נבו עמרני מקבל תוכנית חדשה, באתר פרוגי, ‏2019-10-11
↑   סרטונים בערוץ של נבונינג'ה, באתר יוטיוב
↑  פלייקון LIVE, באתר Expo Tel Aviv
↑  משרד התרבות והספורט מציג לראשונה: "לא לדאוגוסט" – שבועיים שלמים, 24 שעות ביממה של פעילויות תרבות וספורט חינם לכל המשפחה, באתר GOV.IL
↑  לא לדאוגוסט ברחובות, רחובות NEWS,‏ 18 באוגוסט 2019
↑  דיגיטל – אתם בחרתם: אלו נבחרי הרשת של השנה, באתר פרוגי, ‏2019-09-23
↑   דה בוקס 2 – פרק 1 המלא!, סרטון  באתר יוטיוב, 29 ביולי 2019
↑  בר זגה, בל אגם: "יש שינוי במעמד של הקהילה הטרנסית בישראל", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 8 ביוני 2021
↑  נטע צ'חנובסקי, ‏"ילדים ניגשו אלי בטקס ואמרו שכשיצאתי מהארון עזרתי להם", באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2021
↑  סטייל - איזה בושות! האם הכוכבים שרדו את הכתבת החדשה שלנו?, באתר פרוגי, ‏2021-06-16
↑  עידן יוסף-ימין, ‏מותגים - נמאסתם: תפסיקו לרכוב על הקהילה הגאה, באתר ‏מאקו‏, 3 ביוני 2021
↑  אביעד ברטוב, גדול מהחיים, באתר מקומונט כפר סבא, ‏2019-07-15
↑  לא עומדים מהצד! | הטיפ של נבו עמרני – YouTube, באתר www.youtube.com
↑  שושי חתוקה גל חן, ‏"לא עומדים מהצד": הנשיא ריבלין ונועה קירל ביוזמה חדשה נגד ביריונות, באתר ‏מאקו‏, 16 בפברואר 2020
נרדו זלקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941 
 פטירה:  2011 (בגיל 70 בערך) 
 
נרדו זלקו (בספרדית: Nardo Zalko; ‏1 באוקטובר 1941 – 2 ביוני 2011)
היה עיתונאי, סופר, חוקר והיסטוריון של טנגו יהודי ארגנטינאי-צרפתי, שכתב ופרסם ספרים ומאמרים המהווים סימוכין למושגים המיוחדים למוזיקה ולריקוד זה, אשר את קורותיהם חקר לאור יחסי-הגומלין בין בואנוס איירס ופריז. תרם תרומה נרחבת לחקר האקדמי של תולדות הטנגו.
קורות חיים

נרדו זלקו היה בנם של פרידה ואברשה זלקו, זוג מהגרים יהודים שהגיעו מליטא לארגנטינה. הוא נולד וגדל ברובע סאן קריסטובל, ערש הטנגו בבואנוס איירס.
בגיל 19 הפליג בגפו לישראל והצטרף לקיבוץ עין שמר. לישראל הגיע כעיתונאי והיה מפרסם כתבות בשבועון בעל ההשפעה, מארצ׳ה, שיצא באורוגוואי, עבורו סיקר את משפט אייכמן
שנפתח בירושלים באפריל 1961. בשנת 1967 השתתף כצנחן במלחמת ששת הימים, בקו החזית של הקרב על גבעת התחמושת בירושלים.
קריירה

בשנת 1970, עם אשתו ובנו בן השלוש, הגיע זלקו לפריז, חלומו מאז ומתמיד. בשנת 1979 התקבל כעיתונאי בסוכנות הידיעות הצרפתית (AFP),
שם נכנס לאגף AmSud אמריקה הדרומית ונעשה במהירות מנהל משמרת. בשנת 2006 סיים את עבודתו כראש האגף כאשר פרש לגמלאות.
בשנת 1996 זלקו התמנה לעורך ראשי של עיתון האקדמיה לטנגו בצרפת
.Tango, Le Bulletin de l'Académie Française de Tango
הוא צבר אוסף של מסמכים נדירים, תקליטים, תווי-נגינה, פרטיטורות, ספרים, תמונות, צילומים הקשורים לנושא הטנגו וראיין מוזיקאים, הנגנים, הזמרים והרקדנים שבזכותם מתקיימת אמנות הטנגו, מאסטור פיאצולה ועד סוזאנה רינאלדי. אוסף זה נמצא כיום
במרכז הלאומי למחול (CND) בצרפת.
בשנת 1998 פרסם זלקו את ספרו "פריז – בואנוס איירס, מאה שנות טנגו" בצרפתית,
Paris – Buenos Aires, Un Siècle de Tango
(הוצאת דה פלאן), בו תיעד בהרחבה את המוזיקה, הריקוד, השירה והתרבות של הטנגו, ואת יחסי ההשפעה ההדדית שנוצרו בין שתי הבירות הנזכרות בספר.
הספר הוצא לאור בספרדית בשם
Paris – Buenos Aires, Un Siglo de Tango
בשנת 2001.
לטנגו שצמח בבתי הבושת של עיר-הנמל בואנוס איירס, הסביר זלקו בספרו, היה צורך להצליח בפריז על מנת שיוכל לשוב אל ארץ מולדתו עטור תהילה וספוג מוניטין של העולם הגדול. בספר 357 עמודים (316 עמודים בהוצאה השנייה), ובהם 66 אילוסטרציות, כמה מהן נדירות ויקרות ערך, מתוך האוסף הפרטי של זלקו שכלל שירי טנגו, תווי נגינה, גלויות, רישומים, קריקטורות וצילומים המשלימים את הטקסט הכתוב.
הספר נבחר על ידי משרד החינוך הצרפתי בשנת 2015 להיות אחד מנושאי בחינות הבגרות הכלליות במגמת-אמנויות.
ספרו הבא, "טנגו, תשוקה של הגוף והנפש",
Le Tango, Passion du Corps et de l’Esprit
התפרסם בצרפתית בשנת 2001 בהוצאת מילן.
לדברי ההיסטוריון חוליו נודלר, זלקו היה הסופר הראשון שהתייחס ברצינות למחקר אודות התפתחות הטנגו בפריז.
זלקו נחשב כיום למומחה בשטח מחקר הטנגו; עבודתו, ובמיוחד ספרו "פריז - בואנוס איירס, מאה שנות טנגו" מצוטטים בספרים
מאמרים

ואתרים במרשתת.
בפריז, מטעם מרכז ז'ורז' פומפידו, זלקו ליווה והדריך סדרת סיורים במקומות שהיה להם קשר לטנגו.
בשנת 2005 התמנה נרדו זלקו, לשגריר
אקדמיה פורטניה דה לונפארדו בפריז.
נרדו זלקו נפטר בפריז ב-2011 ונקבר בבית הקברות מונפרנאס.
הותיר אחריו אלמנה, דר' הגר שמי זלקו, דוקטור לתולדות האמנות;
בן, דר' דניאל זלקו, דוקטור לטוקסיקולוגיה ומנהל מחקר -INRAE
Institut national de recherche pour l'agriculture, l'alimentation et l'environnement
ובת, אלין זלקו, אמנית, מאיירת ובוגרת האקדמיה הגבוהה לאמנויות ויזואליות
 École nationale supérieure des Arts Décoratifs
על מצבתו נחרט: "בואנוס איירס – ירושלים – פריז", כתובת המעידה על חשיבותם של מקומות אלו בחייו. בסתיו של אותה שנה הקדישה שגרירות ארגנטינה בפריז ערב לזכרו.
ספרים

"דמדומים בהבנה", בואנוס איירס הוצאת קטלוגוס (ספרדית), 1993
Crepusculo en La Habana, Buenos Aires: ed. Catalogos, 1993
״פריז – בואנוס איירס, מאה שנות טנגו״, פריז הוצאת ׳דה פלאן׳ (בצרפתית), 1998
Paris – Buenos Aires, Un Siècle de Tango, Paris: Éditions du Félin, 1998
הוצאה שנייה - 2004, ISBN 2-86645-569-X
הספר יצא בהוצאה שלישית - 2016 במהדורת ספרי-כיס, מסת"ב 978-2-86645-4
''טנגו, תשוקה של הגוף והנפש'', אובן (צרפת) הוצאת מילן, 2001
"Le Tango, Passion du Corps et de l’Esprit", Aubin, France: Milan 2001,
ISBN 2-7459-0196-6
פריז בואנוס איירס, מאה שנות טנגו", בואנוס איירס: הוצאת קורחידור (ספרדית), 2001
"Paris Buenos Aires un Siglo de Tango", Buenos Aires:
Corregidor, 2001, ISBN 950-05-1313-7
עיתונות:
כתב השבועון מארצ׳ה מונטווידאו, בישראל 1961 עד 1970
כתב מארצ׳ה בפריז 1970 עד 1974
כתב מאמרים לעיתונים:
"קלארין", בואנוס איירס;
"מונדו נואבו", קראקס; "לה וואנגארדיה", מדלין; "ידידות צרפת ישראל", פריז 1974 עד 1979
"אל אוניברסל", "אל נסיונל"
"אל נסיונל", מקסיקו סיטי; "אל הראלד", מיאמי;
"אל קאראבובניו", ולנסיה; "אל טיאמפו", בוגוטה, 1980 עד 1991
עורך ראשי של "טנגו, ירחון האקדמיה הצרפתית לטנגו", פריז, 1996
עיתונות

כתב השבועון "מארצ׳ה" מונטווידאו, בישראל 1961 עד 1970
כתב "מארצ׳ה" בפריז 1970 עד 1974
כתב מאמרים לעיתונים "קלארין", בואנוס איירס; "מונדו נואבו", קראקס; "לה וואנגארדיה", מדלין; "ידידות צרפת ישראל", פריז 1974 עד 1979
כתב מאמרים לעיתונים "אל אוניברסל", "אל נסיונל", מקסיקו סיטי; "אל הראלד", מיאמי; "אל קאראבובניו", ולנסיה; "אל טיאמפו", בוגוטה, 1980 עד 1991
עורך ראשי של "טנגו, ירחון האקדמיה הצרפתית לטנגו", פריז, 1996
הערות שוליים

↑  Nardo Zalko (1941-2011), data.bnf.fr (בצרפתית)
↑  https://www.elmercuriodigital.net/2011/10/paris-recuerda-al-fallecido-periodista.html
Tango, Cultura (21 October 2011). "París recuerda al fallecido periodista e historiador de tango Nardo Zalko". El Mercurio (בספרדית). Retrieved 2021-02-09.
↑  https://www.knesset.gov.il/lexicon/eng/aichman_eng.htm
↑  https://www.pagina12.com.ar/1998/suple/radar/noviembr/98-11-15/nota3_a.htm
↑  "Nardo Zalko". BiblioMonde (בצרפתית). Retrieved 2021-02-01.
↑  "Baccalaureat General - Culture Musical et Artistique" (PDF) (in French). Ministère de l'Éducation nationale, de l'Enseignement supérieur et de la Recherche. June 2015. p. 4/4.
Série L du baccalauréat général en France
↑  Nudler, Julio (15 November 1998). "Porteño, Paracaidista, Periodista, Poseído". RADAR Ocio, Cultura y Estilos en Página/12. Retrieved 2021-02-09.
↑  https://catalog.library.vanderbilt.edu/discovery/fulldisplay/alma991035281599703276/01VAN_INST:vanui%7CLe Grand Tango: The Life and Music of Astor Piazzolla By María Susana Azzi, with forward by Yo-Yo Ma; p. 54: "Nardo Zalko, noted historian of the tango" "נרדו זלקו, היסטוריון בולט של הטנגו"
↑  http://www.memoria.fahce.unlp.edu.ar/trab_eventos/ev.323/ev.323.pdf%7C Article containing nine extensive citations in Journal of Universidad Nacional de La Plata, Argentina
↑  Promenades littéraires. Centre Pompidou (in French). 2001-10-20. Retrieved 2021-02-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011530267705171  BnF: cb13335577w (data)  GND: 1025521676  ISNI: 0000 0001 0938 9487  SUDOC: 035774150  VIAF: 117511031   WorldCat (עם VIAF): 117511031
קליף האנגר

קליף האנגר (מאנגלית: Cliffhanger וגם Cliff-Hanger, מילולית: "תלוי/ה מצוּק") הוא סיום מותח ובלתי פתור של פרק ביצירת סיפורת בהמשכים, כגון סדרת ספרים, סדרת סרטי קולנוע או סדרת טלוויזיה.
סיום מסוג זה נועד ליצור מתח שיביא להתעניינות בפרק הבא של היצירה, לכשיופץ. הדימוי מרמז על סיום שבו דמות נותרת תלויה מקצהו של צוּק, ורק מי שיצפה או ירכוש את הפרקים הבאים של הסדרה ידע מה עלה בגורלה. המונח נפוץ במיוחד בסדרת דרמה המשכית ובסרטי קולנוע עם תכנון להמשכון. ישנן סדרות טלוויזיה המסיימות עונה אחת ב"קליף האנגר" בפרק האחרון כדי למשוך את הקהל לצפות בעונה הבאה של הסדרה.
אטימולוגיה

כמקור למונח נחשב הרומן "A Pair of Blue Eyes" (אנ') של תומאס הארדי, שפורסם בהמשכים בין ספטמבר 1872 ליולי 1873, בכתב העת "Tinsleys' Magazine", שבו הארדי משאיר בסוף אחד הפרקים את הנרי נייט, אחת הדמויות הראשיות, סוקר את ההיסטוריה של העולם כשהוא תלוי מעל צוק, ומביט למטה.
עם זאת, כתב העת "קולייר'ז" (אנ') פרסם בשנת 1946 שהמונח הופיע לראשונה בדפוס תשע שנים קודם לכן, ב-1937. לפי הפרסום, מקור המונח מיוחס לסרט בהמשכים "The Perils of Pauline" (אנ') (מילולית" "הסכנות של פולין") משנת 1914. פרקי הסרט (20 פרקים בני כ-20 דקות כל אחד) הסתיימו ברובם כאשר הגיבורה, פולין, נתלית על חבל שחוק מצוק, בעוד הנבל מנסה לחתוך את החבל בסכין קהה.
שימוש מודרני > קולנוע

דוגמה ידועה לשימוש באמצעי זה היא סרט הקולנוע מסוגת המדע הבדיוני, "בחזרה לעתיד 2", הסרט השני בטרילוגיה. בסיום הסרט, מרטי מקפליי משלים את המשימה בשנת 1955 ומתקן בכך נזק חמור שקרה ב-1985. המדען אמט בראון מנסה לאסוף אותו עם הדלוריאן, אבל במהלך סופת ברקים חזקה, הדלוריאן נפגעת מברק ושולחת את בראון בחזרה בזמן 70 שנה, ומרטי נתקע בשנות ה-50, כמעט ללא תקווה לחזור להווה.
שימוש מודרני > טלוויזיה

לעיתים, סדרת טלוויזיה מתבטלת לאחר עונה שפרקה האחרון הסתיים באמצעי זה, ולכן נשארות שאלות פתוחות אצל הקהל. לעיתים רחוקות יוצא לאור פרק, סרט טלוויזיה או סרט קצר הסוגר את העלילה, ובדרך כלל מופץ ישירות ל-DVD או לאתר סטרימינג.
הערות שוליים

↑  Diniejko, Adrzej et. al., Thomas Hardy's A Pair of Blue Eyes As a Cliffhanger with a Post-Darwinian Message. In: English Literature and Culture, University of Warsaw; Contributing Editor, Poland. archived from the original in February 2, 2017. Retrieved January 26, 2022
↑  cliff-hanger (n.). Etymonline.com. Retrieved January 26, 2022
פלסטין הגדולה

מפת "פלסטין הגדולה" הכוללת את ירדן, ישראל (לרבות רמת הגולן), הרשות הפלסטינית ואף את חצי האי סיני.
פלסטין הגדולה (בערבית: فلسطين الكبرى, בתעתיק מדויק: פלסטין אלְכֻּ֫בְּרָא) היא מושג אירדנטיסטי המשמש לאומנים פלסטינים המבקשים להקים מדינה פלסטינית על כל שטחי המנדט הבריטי לשעבר, שטחים שכיום נמצאות בהם ישראל והרשות הפלסטינית (הגדה המערבית ורצועת עזה). מספר פקידים של אש"ף הרחיבו את המונח וכללו בו גם את ירדן ואת חצי האי סיני.
המונח סותר את המונחים סוריה הגדולה וארץ ישראל השלמה.
היסטוריה

במאה ה-2 לספירה הוקמה הפרובינקיה הרומית "סוריה פלשתינה", שכללה את שטחי הגולן, צפון ירדן, הרשות הפלסטינית, ישראל ודרום לבנון. לאחר התפרקות האימפריה הרומית פוצל השטח לשלושה מחוזות שונים: פלשתינה פרימה בשטח מישור החוף, הכרמל, השפלה ויהודה ושומרון, פלשתינה טרטיה בשטח שכיום נמצא בשליטת מצרים (חצי האי סיני), בשליטת ישראל (הנגב) ואף בשליטת ירדן (עבר הירדן הדרומי), והמחוז השלישי היה פלשתינה סקונדה בשטח עמק יזרעאל, חלק מיהודה ושומרון והגליל התחתון.
ב-1920, לאחר התפרקות האימפריה העות'מאנית והכיבוש הבריטי באזור הוקם המנדט הבריטי שחפף חלקית את השטחים שמזוהים עם "פלסטין הגדולה". גם אמירות עבר הירדן הוקמה מתוקף המנדט הבריטי באזור אך תנאי הצהרת בלפור לא חלו עליה, בניגוד לשטחי המנדט מעבר לירדן, שם הם כן חלו.
היסטוריה > ירדן

במסיבת עיתונאים הכריז יושב הראש הראשון של אש"ף, אחמד שוקיירי, כי "ירדן היא מולדתו של הארגון לשחרור פלסטין ואנשי ירדן הם אנשיה", מלבד זאת הוא גם הצהיר כי "חזרת הגדה המזרחית לארץ האם היא צעד בסיסי בדרך להחזרת המולדת הגנובה".
במהלך מלחמת האזרחים הירדנית שפרצה בירדן בין מספר קבוצות גרילה לצבא הירדני בספטמבר 1970, הצליחו הפלסטינים להשתלט על כמה ערים במדינה, בהן אירביד וג'רש. עם זאת באמצע 1971 הובסו כוחות אש"ף וחברי הארגון גורשו ללבנון. הסכסוך נתפס כניסיון להשתלט על כל ירדן וזאת כצעד ראשון לשחרור שאר "פלסטין ההיסטורית" כפי שרצה אש"ף.
הוועידה השמינית של המועצה הלאומית הפלסטינית, שהתקיימה בפברואר–מרץ 1971, החליטה, בין היתר, כי: ”מה שמקשר את ירדן לפלסטין הוא מערכת יחסים לאומית ואחדות לאומית שנוצרו על ידי ההיסטוריה והתרבות מאז ימי קדם, ויצירת ישות מדינית במזרח ירדן ואחרת בפלסטין אינה מבוססת על שום לגיטימציה או על מרכיבי ישות מקובלים, אלא נקבעה במסגרת תהליך הפיצול שבו הקולוניאליזם קרע את אחדות אומתנו הערבית ואחדות מולדתנו הערבית לאחר מלחמת העולם הראשונה.”
עד סוף שנות ה-80 של המאה ה-20 המשיכו אנשי אש"ף להביע את רצונם שירדן תהיה חלק מהמדינה הפלסטינית שתוקם, אך כבר בשנות ה-70 החלו להתגבר הסטריאוטיפים על הפלסטינים בירדן.
היסטוריה > מהנהר עד לים

מהנהר עד לים היא סיסמה פוליטית פופולרית שבה משתמשים לאומנים פלסטינים ומנהיגים ערבים. היא מבטאת את התפיסה כי כל האדמה השוכנת בין נהר הירדן לים התיכון אמורה להיות תחת שלטון פלסטיני ולא תחת שלטון ישראלי. הסיסמה נשמעת לעיתים קרובות מפיהם של מנהיגים ערבים ומפיהם של פעילים בהפגנות פרו-פלסטיניות ומחאות נגד ישראל.
ראו גם

ארץ ישראל השלמה
לאומיות ערבית
הערות שוליים

↑  Pipes, Daniel (26 במרץ 1992). Greater Syria: The History of an Ambition. Oxford University Press. ISBN 9780195363043 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Massad, Joseph A. (11 בספטמבר 2001). Colonial Effects: The Making of National Identity in Jordan. Columbia University Press. ISBN 9780231505703 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Migdal, Joel S. (18 בפברואר 2014). Shifting Sands: The United States in the Middle East. Columbia University Press. ISBN 9780231536349 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  المجلس الوطني الفلسطيني، الدورة الثامنة: البرنامج السياسي المرحلي للثورة الفلسطينية - 5 آذار 1971 (نص تاريخي), الموسوعة التفاعلية للقضية الفلسطينية (בערבית)
↑  Massad, Joseph (26 במאי 2009).  Heacock, Roger (ed.). Temps et espaces en Palestine : Flux et résistances identitaires. Presses de l’Ifpo. pp. 273–292 – via OpenEdition Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Massad, Joseph (26 במאי 2009).  Heacock, Roger (ed.). Producing the Palestinian as Other : Jordan and the Palestinians*. Presses de l’Ifpo. pp. 273–292 – via OpenEdition Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  אבי יששכרוף, משעל בעזה: פלסטין שלנו מהנהר עד הים ולעולם לא נכיר בישראל, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2012
↑  בן לאדן: נשחרר את פלסטין, מהירדן ועד הים, באתר ynet, 29 בדצמבר 2007
↑  סדאם חוסיין: נפציץ מדי יום את ישראל עד לשחרור הפלשתינים, באתר גלובס, 17 בינואר 2001
↑  Barry Rubin (25 במאי 2010). The Muslim Brotherhood: The Organization and Policies of a Global Islamist Movement. Palgrave Macmillan. p. 124. ISBN 978-0-230-10687-1. Thus, the MAB slogan "Palestine must be free, from the river to the sea" is now ubiquitous in anti-Israeli demonstrations in the UK... {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Alan Dowty (2008). Israel/Palestine. Polity. p. 160. ISBN 978-0-7456-4243-7. One exception was Faysal al- Husayni, who stated in his 2001 Beirut speech: "We may lose or win [tactically] but our eyes will continue to aspire to the strategic goal, namely, to Palestine from the river to the sea."
↑  Ron Rosenbaum (18 בדצמבר 2007). Those Who Forget the Past: The Question of Anti-Semitism. Random House Publishing Group. p. 85. ISBN 978-0-307-43281-0. Only two years ago he [Saddam Hussein] declared on Iraqi television: "Palestine is Arab and must be liberated from the river to the sea and all the Zionists who emigrated to the land of Palestine must leave." {{cite book}}:  (עזרה)
אורן שחור

| --- | --- |

 לידה:  25 במאי 1946 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  28 בינואר 2022 (בגיל 75) ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי קריית שאול
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה  אוניברסיטת חיפה  המכללה לביטחון לאומי 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–1997 (כ־33 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 ראש חוליה באמ"ן מחקר  ראש חוליה במחלקת המודיעין של פיקוד המרכז  קצין המודיעין של עוצבת לביא  קצין המודיעין של חטיבה 14  מדריך בקורס קציני מודיעין בבה"ד 15  קצין מודיעין במפקדת השריון במילואים 179  ראש מדור במחלקת המודיעין של פיקוד המרכז  לימודים במכללה לפיקוד ומטה  קצין המודיעין של אוגדה 162  סגן קצין המודיעין הפיקודי של פיקוד הדרום  קצין המודיעין הפיקודי של פיקוד הדרום  לימודים במכללה לביטחון לאומי  ראש זירה צפונית בחטיבת המחקר באגף המודיעין  סגן ראש חטיבת המחקר באגף המודיעין  מפקד יחידת הקישור לכוחות זרים  קצין מודיעין ראשי  סגן מבקר מערכת הביטחון  מתאם פעולות הממשלה בשטחים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 יו"ר עמידר, נשיא קבוצת חברות קצא"א, נשיא לשכת המסחר הבינלאומית בישראל, מגיש רדיו וטלוויזיה
 
אורן שחור (25 במאי 1946 – 28 בינואר 2022) היה אלוף בצה"ל. כיהן כקצין מודיעין ראשי וכמתאם פעולות הממשלה בשטחים. היה יו"ר ומנכ"ל עמידר ויו"ר ונשיא קצא"א. עד מותו שימש כנשיא ICC ישראל (לשכת המסחר הבינלאומית), סגן-נשיא איגוד לשכות המסחר בישראל וסגן-יו"ר בלשכת המסחר דרך המשי בסין.
ביוגרפיה

שחור נולד בתל אביב. הוא היה בוגר המכללה לביטחון לאומי, בוגר פו"מ ארוך במכללה הבין זרועית לפיקוד ומטה, בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב ולימודי תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה > שירותו הצבאי

התגייס לצה"ל בשנת 1964, ומילא שורה ארוכה של תפקידים בצה"ל, במודיעין קרבי ובאגף המודיעין. בין השאר היה קצין המודיעין של פיקוד הדרום ואת רוב תפקידי השדה מילא בגזרה הדרומית וברמת הגולן. השתתף במלחמת ששת הימים ובמלחמת ההתשה בגזרת צפון בשנות השבעים, שם גם נפצע במהלך הקרבות. השתתף במלחמת יום הכיפורים, בתעלת סואץ וברמת הגולן, וכן השתתף במבצע שלום הגליל.
בין השנים 1982–1986 מילא תפקידים מרכזיים בחטיבת המחקר באמ"ן, שם היה, בין השאר, אחראי למחקר הצבאי והמדיני של סוריה, לבנון ועיראק, וכיהן כסגן ראש אמ"ן למבצעים.
במאי 1986 קיבל דרגת תת-אלוף, ומונה למפקד יחידת הקישור לכוחות זרים. בתוקף תפקידו זה שימש גם כיו"ר הוועדה המשותפת לישראל ומצרים וכן שימש כנציג מערכת הביטחון בכל הקשור למשא ומתן ולבוררות הבינלאומית בסוגיית טאבה, וסיכם וחתם על הנספח הביטחוני של הבוררות בטאבה.
באוגוסט 1988 התמנה לקצין מודיעין ראשי, תפקיד בו שירת כשלוש וחצי שנים. במהלך תפקידו זה פיקד על החיל בזמן מעורבות ישראל במלחמת המפרץ, ארגן מחדש את חיל המודיעין, והפך אותו ל"משק סגור" עתיר משאבים, טכנולוגיות ואנשים, במתכונת של "מיני זרוע".
החל מאפריל 1992 שימש בתפקיד הסגן הצבאי למבקר מערכת הביטחון. בתפקיד זה היה אחראי על תיאום ועריכת הביקורת הצבאית במערכת הביטחון.
בפברואר 1995 הועלה לדרגת אלוף, ומונה על ידי שר הביטחון וראש הממשלה, יצחק רבין, והרמטכ"ל רא"ל אמנון ליפקין-שחק, למתאם פעולות הממשלה בשטחים במסגרת תפקידו זה ארגן מחדש את המנהל האזרחי ומינהלות התיאום ביהודה, שומרון וחבל עזה, במתכונת התייעלות וצמצום תקנים משמעותי.
במהלך תפקידו זה נתמנה לראש הוועדה האזרחית במשא-ומתן להסכם הביניים מול הפלסטינים. שחור היה אחראי במסגרת תהליך השלום הישראלי-פלסטיני לניהול ולסיכום המשא-ומתן, ולגיבוש ארבעה הסכמים הקשורים להסדר הביניים (הסכם להעברת "שמונה סמכויות אזרחיות", סיכום הנספח האזרחי של הסכם הביניים, ההסכם המקדים ביחס לשדה התעופה דהנייה וההסכם האזרחי במסגרת הסכם חברון). כל זאת בנוסף לשותפותו בצוות המצומצם והבכיר, שעסק במכלול המגעים מול הפלסטינים.
במסגרת תפקידו היה האלוף שחור אחראי גם על ניהול החיים הכלכליים השוטפים של הפלסטינים ביהודה שומרון וחבל עזה. הוא ניהל משא-ומתן מול הפלסטינים ומול גורמים בינלאומיים בכל הקשור לפרויקטים כלכליים רחבי היקף וארוכי טווח, כגון הכביש העילי המחבר בין עזה לאזור יהודה ושומרון, אזורי תעשייה, נמל ימי, שדה תעופה ועוד.
שחור סיים את שירותו הצבאי בעקבות פגישה עם שמעון פרס (ראש האופוזיציה דאז), כאשר ראש הממשלה המכהן היה בנימין נתניהו. נתניהו שחרר אותו מתפקידו בצוות ההידברות מול הפלסטינים, בטענה שנתפס כקצין צבא המתערב בעניינים פוליטיים. נוכח פגיעה זו בכוחו ובסמכויותיו, בחר שחור להשתחרר מצה"ל ביוני 1997, לאחר 33 שנות שרות.
ביוגרפיה > עסקים פרטיים ופעילות ציבורית

אורן שחור שימש מ-1999 ועד יוני 2000 כיו"ר מועצת המנהלים של קבוצת C.S.I אחזקות, קבוצת חברות פרטיות בתחומי הייעוץ הביטחוני. כמו כן, שימש עד אוקטובר 2000 כדירקטור ב"קואופ הריבוע הכחול" ובדצמבר 1999 אושר כיו"ר דירקטוריון של "הרבוע הכחול נכסים והשקעות", שם שימש כיו"ר עד אוקטובר 2000. במאי 2000 מונה כחבר במועצת המנהלים של "עמידר", החברה הלאומית לשיכון בישראל, ובאוגוסט 2000 מונה ליו"ר מועצת המנהלים של "עמידר". במאי 2003 סיים קדנציה של 3 שנים ב"עמידר", כאשר במהלך רוב התקופה שימש גם כמנכ"ל עמידר, לאחר שהשלים הסכם עם הממשלה, ראשון מסוגו מאז שנת 1958, אשר הפך את חברת "עמידר" מחברה גירעונית לחברה שמתפקדת על פי עקרונות "קוסט פלוס", עם היתר ליזום רכישה ובנייה סוציאלית ולהרחבת הדיור הציבורי. במהלך תקופתו שופרו יחסי העבודה עם העובדים, וזאת תוך הליכי התייעלות משמעותיים.
בדצמבר 2002 מונה כחבר במועצת המנהלים של "טמבור" ובפברואר 2003 מונה כחבר מועצת המנהלים ב"טמבור אקולוגיה". הוא סיים תפקידיו אלו על פי בקשתו במהלך 2004. בין השנים 2011–2017 היה בחבר המנהלים ויו"ר ועדת הביקורת של חברת "דור כימיקלים".
ביולי 2003 מונה על ידי שר האוצר בנימין נתניהו כנשיא ויו"ר קצא"א (קו צינור הנפט אילת אשקלון), תפקיד בו שימש עד יולי 2008. במהלך תקופה זו שימש גם כיו"ר דוראד, תחנת כוח המונעת על ידי גז, אשר הוא יזם את הקמתה.
בדצמבר 1999 נבחר על ידי האספה הכללית ה-41 של איגוד לשכות המסחר בישראל כחבר נשיאות ושימש עד למותו כסגן-נשיא האיגוד, כחבר נשיאות, כחבר ההנהלה המצומצמת ויו"ר ועדת העבודה של איגוד לשכות המסחר. שימש נשיא ICC ISRAEL, לשכת המסחר הבינלאומית, מספטמבר 2003 ועד למותו, וכיהן כחבר מועצת המנהלים העולמית של ICC במשך כשתי קדנציות. עד למותו כיהן כסגן יושב-ראש לשכת המסחר דרך המשי בסין, אשר הוקמה בהונג-קונג בשנת 2015 וחברות בה כ-60 מדינות מרחבי העולם.
יחד עם ד"ר חיים משגב הנחה שחור את תוכנית הטלוויזיה "באש צולבת" ואת תוכנית הרדיו "שחור ולבן". עיקר התוכניות היה עימות בין משגב, המוגדר כבעל דעות ימניות, לשחור, אשר ייצג בתוכנית את הצד השמאלי של המפה הפוליטית.
כיהן בחבר הנאמנים של אוניברסיטת אריאל בשומרון (משנת 2006 ועד למותו), בחבר הנאמנים הישראלי של הדסה אינטרנשיונל (משנת 2015 ועד למותו) וכחבר הוועד המנהל של המוסד לבוררות עסקית מייסודו של איגוד לשכות המסחר. בין השנים 2004–2014 כיהן כנציג ציבור (מעסיקים) בבית הדין הארצי לעבודה.
באוקטובר 2008, כחודש בלבד לפני מועד הבחירות לרשויות המקומיות בישראל (2008), החל שחור בהתמודדות על ראשות עיריית תל אביב-יפו. הוא זכה בכ-11% מקולות הבוחרים, המייצגים כ-20,000 מצביעים בקירוב. עם זאת לא השיג שחור כמות קולות שתספיק לו להיות חבר מועצת העיר.
לקריאה נוספת

חיים משגב, "אורן שחור - מחוץ לקופסה"; הוצאת קונטנטו נאו, 274 עמ', 2018.
אורן שחור וחיים משגב, באש צולבת, בהוצאת "הד ארצי"