stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאט בווין
מסעי הבחירות לסנאט ולמושלות

ב-2011 אמר בווין כי הסנאטור מיץ' מקונל גייס אותו לאתגר את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של קנטקי, ג'ון ירמות' הדמוקרטי, בבחירות לבית הנבחרים שייערכו ב-2012. עם זאת, ראש מטהו של מקונל אמר כי בווין הוא זה שביקש להיפגש עם מקונל, בעוד שהסנאטור מעולם לא ביקש מבווין להיכנס למרוץ. בסופו של דבר, בווין ויועציו החליטו כי ניצחון במחוזו של ירמות' אינו אפשרי עבור רפובליקני, ובווין בחר שלא להתמודד לבית הנבחרים.
מסעי הבחירות לסנאט ולמושלות > מסע הבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2014

ב-24 ביולי 2013 הכריז בווין כי הוא יתמודד בבחירות המקדימות שייערכו במפלגה הרפובליקנית לבחירת נציג המפלגה לסנאט של ארצות הברית קנטקי, מול מיץ' מקונל - מנהיג המיעוט בסנאט וסנאטור בתקופת כהונתו החמישית, משום שלא האמין שמקונל שמרני דיו. בתגובה, עם פתיחת הפריימריז הרפובליקני, השיק מקונל מודעות המאשימות את בווין על שמנע את קריסת עסקיו על חשבון משלם המיסים, בהתייחסו לקבלת המענקים שקיבל מקונטיקט כדי לבנות מחדש את "חברת הייצור האחים בווין". בווין הגיב למקונל גם הוא בהשקת מודעות המטיחות במקונל כי הצביע בעד העלאת מיסים, בעד חילוץ פיננסי מטעם הממשלה, בעד גידול בתקרת החוב של ארצות הברית ובעד מועמדים ליברליים לבתי משפט. תגובת הנגד הבאה של מקונל הציגה את בווין בפני הקהל "מעולם לא הייתה לי בעיית הזנחת מיסים, וגם לעולם לא תהא לי", וטען כי בחברה של בווין לא שילמו מיסים שמונה פעמים, ובווין איחר בתשלום מס על בית החופשה שבגרינווד, מיין, בסך 1.2 מיליון דולר ב-2007.
אחר כך, במשך שבועות רבים, תקף מקונל את בווין בדף ה-LinkedIn שלו על שהשתתף בסמינר המזוהה עם המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. התוכנית בת שלוש השנים, בה השתתף בווין בשנים 2006–2008, מומנה למעשה על ידי פורום "MIT Enterprise", אשר באופן טכני אינה קשורה אל המכון הטכנולוגי. באמצע אוקטובר 2013, במטה הבחירות של מקונל צוין כי מעתה יתעסקו מעבר לבווין ומעבר לגבולות המפלגה הרפובליקנית, וכי תהא התמקדות באליסון לונדגרן גריימס, המועמדת המובילה בבחירות המקדימות הנערכות במפלגה הדמוקרטית, ומקונל כינה אותה "היריבה האמיתית שלי". לאחר שמקונל לקח חלק במשא ומתן על סיום השבתת הממשל בארצות הברית ב-2013 בת 16 הימים, אישרה קרן השמרנים של הסנאט את תמיכתה בבווין.
כאשר בווין, ב-28 באפריל, הודיע לתקשורת כי הוא מתכוון למסור הצהרה בנוגע לבחירות, החלו להתפרסם להן השערות שגרסו כי הוא מתכוון לפרוש מהמרוץ. במקום זאת, בווין הודיע כי הוא מתכוון לפרסם תוכנית עבודתו בהמשך השבוע ויצא נגד התקשורת המקומית על התעסקותה בנושאים אחרים שאינם הכלכלה. ב-1 במאי פרסם בווין את תוכנית העבודה המובטחת, אשר קראה להפחתה הדרגתית של שיעור מס החברות הפדרלי ל-10% במשך חמש שנים, והבטחת הזכות לעבודה בקנטקי. הוא אמר כי תקנות מכבידות מסוכנויות שונות בהן הסוכנות להגנת הסביבה מזיקות ליכולות עסק ליצור מקומות עבודה, אם כי תמך בחוק ה-REINS, אשר מתנה כל תקנה מבצעית בעלת השפעה כלכלית של למעלה מ-100 מיליון דולר באישור הקונגרס של ארצות הברית. הוא גם הציע להחיל מס בשיעור אחיד והתנגד לעלייה בשכר המינימום הפדרלי.
ביום הבחירות זכה בווין ב-125,759 קולות, שהיוו 35.4% מהקולות - לעומת 213,666 הקולות להם זכה מקונל (60.2%), בעוד יתר הקולות פוזרו בין שלושה מועמדים איזוטריים. בנאום ההפסד שלו, בווין סבר כי "יש סיכוי אפסי שהפתרונות להם אנו זקוקים יגיעו מהמפלגה הדמוקרטית", אך עדיין מיאן לתמוך במקונל. הוא הופיע על במה ציבורית לצד מקונל בכמה הזדמנויות במהלך מערכת הבחירות הכללית, אך סירב בעקשנות לתמוך בו במפורש. בבחירות הכלליות ניצח מקונל הוותיק את אליסון לונדגרן גריימס, ורמז לעיתונאים כי הצביע למקונל חרף היריבות בין השניים.
נישואים ומשפחה

בעודו מוצב בפורט פולק, יצא בווין לפגישה עיוורת עם מי שתהא רעייתו לעתיד, גלנה. באותה תקופה הייתה גלנה אם חד הורית לבריטיני בת ה-5, שנולדה במהלך נישואיה הראשונים לבעל מתעלל. השניים נישאו ב-1996 ולהם שישה ילדים. לאחר נישואיה החדשים של אמה, קיבלה בריטיני את שם משפחתו של אביה החדש והחורג. ב -2003, בריטיני בת ה-17 נהרגה בתאונת דרכים בסמוך לבית המשפחה. לזכר בתם ייסד הזוג בווין את "ארגון בריטיני", מוסד ללא כוונות רווח המממן טיולים מקומיים ובינלאומיים לתלמידי בתי ספר תיכוניים, והקים קרן המאפשרת ל"מדרשה הטכנולוגית הבפטיסטית הדרומית" של לואיוויל לפתוח תחתיה את מרכז בווין למשימות גיוס ב-2012.
ב-2011, הוציא בווין את כל ילדיו מבתי ספרם למשך שנה עבור סיור בן 26,000 מיל (42,000 קילומטר) ברחבי ארצות הברית, שכלל ביקור באתרים בעלי עניין חינוכי או היסטורי, בהם מוטל לוריין (כיום מוזיאון זכויות האזרח הלאומי) שבממפיס, טנסי, שם נרצח מרטין לותר קינג; ובית הספר שבטופיקה שבקנזס אשר עמד במרכז פסק דין בראון נגד מועצת החינוך של בית המשפט העליון של ארצות הברית. לאחר שבקשתם לאמץ ילדה ממערכת האומנה של קנטקי נדחתה מאחר שלבני הזוג היו כבר חמישה ילדים, ביוני 2012 אימצו בווין ורעייתו ארבעה ילדים מאתיופיה בגילאי שנתיים עד עשר. ב-2015, הצהיר בווין כי כל ילדיו רוכשים את השכלתם דרך חינוך ביתי. כדי למנוע שיבושים בחינוך הילדים, בחר בווין שלא לעבור לאחוזת מושל קנטקי מיד לאחר בחירתו למושל בנובמבר 2015, אלא להמתין עד לאחר סיום שנת הלימודים באוגוסט 2016. משפחת בווין, בת אחת עשרה נפשות, היא הגדולה להתאכסן באחוזה מאז שנבנתה ב-1914. נוסף על כך, משפחת בווין החליטה לשמור על בית מגוריה בה התגוררה טרם בחירתו של מאט למושל. משפחת בווין משתייכים אל הכנסייה הנוצרית הדרום-מזרחית, כנסייה אוונגליסטית בלואיוויל.
הערות שוליים

1 2  ג'וזף גרת', Senate longshot Matt Bevin touts self-reliance, באתר The Courier-Journal‏, 2 במאי 2014 (באנגלית)
↑  ג'ון גרגורי, Profile: Republican Gubernatorial Candidate Matt Bevin, באתר Insider Louisville‏, 30 באוקטובר 2015 (באנגלית)
1 2 3 4  דבורה יטר, 'Self-made' Bevin on a mission to remake Ky., באתר The Courier-Journal‏, 15 באוקטובר 2015 (באנגלית)
↑  ג'ון צ'ייבס, Gubernatorial profile: Matt Bevin makes case for smaller government, but facts sometimes wrong, באתר Lexington Herald-Leader‏, 10 במאי 2015 (באנגלית)
↑  מערכת העיתון, Integrity Asset Management to be sold, באתר Business First‏, 2 בדצמבר 2010 (באנגלית)
↑  דן וייל, McConnell Ad Rips GOP Primary Opponent: 'Bailout Bevin, באתר ניוזמקס, 24 ביולי 2013 (באנגלית)
↑  ג'ף האנה, Jingle Bells, באתר אוניברסיטת וושינגטון ולי, 23 בדצמבר 2011 (באנגלית)
↑  אדם בים, McConnell challenger: Criticisms are 'just noise', באתר Yahoo!‏, 29 באפריל 2014 (באנגלית)
↑  סקוט וורטמן, Mystery ahead as Matt Bevin takes office, באתר Cincinnati.com‏, 6 בדצמבר 2015 (באנגלית)
↑  אלן בלינדר וריצ'רד פרץ-פנה, Matt Bevin Prevails as James Comer Concedes Kentucky Governor Primary, באתר הניו יורק טיימס, 29 במאי 2015 (באנגלית)
↑  ג'ון גרינברג, Mitch McConnell tags Kentucky primary opponent as tax delinquent, באתר Politifact.com‏, 14 באוגוסט 2013 (באנגלית)
↑  אשלי קילו, McConnell hits opponent over LinkedIn profile, באתר CNN‏, 20 באוגוסט 2013 (באנגלית)
↑  רוג'ר אלפורד, Conservative group endorses Matt Bevin in Ky., באתר סן דייגו יוניון טריביון, 18 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  גלנה בווין, Hot off the desk of Glenna Bevin, באתר Politics in Knobs of Kentucky‏, 21 באוקטובר 2015 (באנגלית)
↑  שריל גאי סטולברג, Kentucky’s Next Governor, Matt Bevin, Rode In on Outsider Status, באתר הניו יורק טיימס, 4 בנובמבר 2015 (באנגלית)
↑  מייקל קאטלני, Who Is Mitch McConnell's Mystery Tea-Party Rival?, באתר נשיונל ג'ורנל, 20 בפברואר 2013 (באנגלית)
↑  מולי רדן, Kentucky Might Finally Turn on Mitch McConnell, באתר The New Republic‏, 22 ביולי 2013 (באנגלית)
1 2  ג'ק בראמר, 11-member Bevin family preparing to move into Governor’s Mansion, באתר Lexington Herald-Leader‏, 14 ביולי 2016 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1256836249  VIAF: 39165264780810192316   WorldCat (עם VIAF): 39165264780810192316
לודוויג הראשון, דוכס בוואריה

לודוויג הראשון, דוכס בוואריה (בגרמנית: Ludwig I, Herzog von Bayern, Pfalzgraf bei Rhein;‏ 23 בדצמבר 1173–15 בספטמבר 1231), היה דוכס בוואריה בין השנים 1183–1231, ורוזן הפלטינט שעל הריין בין השנים 1214–1228.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לודוויג נולד ב-23 בדצמבר 1173 בקלהיים, לאוטו השישי, רוזן הפלטינט של בוואריה ולאגנס מלון, בתם של לודוויג הראשון, רוזן לון ואגנס ממץ. בשנת 1180 הדיח פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את היינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה, ומסר את דוכסות בוואריה לאביו, שהוכתר כאוטו הראשון, דוכס בוואריה.
בשנת 1183 מת אביו אוטו הראשון, דוכס בוואריה, ולודוויג ירש את נחלותיו. בשל היותו קטין, הועמד תחת חסותם של דודו קונרד מוויטלסבאך ופרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, אולם עד מהרה תפסה אמו אגנס מלון את העוצרות, ושלטה בדוכסות עד הגיעו לבגרות בשנת 1189. בעת עלותו לשלטון פרץ סכסוך בינו לרוזן העיר רגנסבורג ולגרהרד השלישי, רוזן זולצבאך, ופרידריך ברברוסה ניצל זאת לסיפוח שטחים על חשבונו.
ביוגרפיה > שלטונו

בשנת 1191 מת פרידריך הראשון במהלך מסע הצלב השלישי, ובנו היינריך השישי עלה לשלטון במקומו. מיד לאחר מכן אוטוקאר הראשון, דוכס בוהמיה ואלברכט השלישי, רוזן בוגן תקפו את נחלותיו של היינריך, וסיפחו את אזור זולצבאך. לודוויג ניסה לתווך בין הצדדים, אך משכשל בהשכנת שלום ביניהם נגרר למלחמה לצד היינריך. כוחותיו של לודוויג נהדפו על ידי כוחותיהם של אוטוקאר ואלברכט, ואף התקפת הנגד של לאופולד החמישי, דוכס אוסטריה וברטולד, דוכס מראניה לא הועילה.
בקיץ 1192 הוסמך לודוויג כאביר על ידי היינריך השישי, ובשנת 1193 תפס היינריך השישי את זולצבאך, גירש את אלברכט השלישי מנחלתו, והדיח את אוטוקאר הראשון משלטונו. לודוויג נותר ביחסים קרובים עם היינריך השישי, ואף ליווה אותו במסעו לאיטליה בשנת 1194 לכיבוש ממלכת סיציליה. לאחר מותו של רוזן שטפלינג נתן היינריך את אדמותיו ללודוויג, מה שגרם לסכסוך בינו לאברהרד, ארכיבישוף זלצבורג וקונרד, בישוף רגנסבורג, אולם לודוויג בפקחותו הביא להחזרת השלום על כנו. בשנת 1197 ליווה לודוויג את היינריך השישי לסיציליה לקראת יציאתם למסע צלב חדש, אולם היינריך השישי מת במפתיע ממלריה והמסע בוטל.
ביוגרפיה > הסכסוך בגרמניה

לאחר מותו של היינריך השישי פרץ מאבק ירושה בין אוטו מבראונשווייג שנתמך על ידי הנסיכים מצפון ומערב גרמניה, לבין פיליפ משוואביה שנתמך על ידי הנסיכים מדרום ומזרח גרמניה, ולודוויג בכללם. באותה שנה מת אלברכט השלישי, ולודוויג טען לזכותו על נחלותיו.
בשנת 1204 התחתן לודוויג עם לודמילה מבוהמיה, בתם של פרידריך, דוכס בוהמיה ואליזבת מהונגריה, דוכסית בוהמיה, כדי ליצור ברית עם דודה אוטוקאר הראשון, וממנה נולד לו ילד אחד - אוטו השני, דוכס בוואריה. באותה שנה ירש לודוויג את מרקיזות ווהבורג.
באותה שנה מת מרקיז חאם ללא יורשים, פיליפ, מלך גרמניה העניק ללודוויג את רוב נחלותיו, אך השאיר בידיו את מרקיזות נורדגאו כנחלה קיסרית. באותה שנה גם ייסד לודוויג את העיר לנדסהוט.
בשנת 1208 נרצח פיליפ משוואביה, מלך גרמניה בבמברג, במהלך חתונת אחייניתו ביאטריס השנייה, רוזנת בורגונדי עם אוטו הראשון, דוכס מראניה, ובעקבות כך הודחו כל בני בית אנדכס משלטונם, ולודוויג השתלט מיידית על מרקיזות איסטריה.
לאחר הרצח העביר לודוויג את תמיכתו לאוטו מבראונשווייג, לאחר שהלה הבטיח לו את נחלות בית אנדכס, את שליטתו בבוואריה, ואת זכותו לרשת את רוזנות הפטינט שעל הריין. בשנת 1211 החזיר לודוויג את תמיכתו לבית הוהנשטאופן וחבר לפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובתמורה נתן לו פרידריך בשנת 1214 את רוזנות הפטינט שעל הריין, לאחר שהיינריך השישי, רוזן הפלטינט שעל הריין מת ללא ילדים.
ב-23 ביולי 1215 פיקח לודוויג על טקס הכתרת פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה באאכן, ואף מונה למפקד הצבא הקיסרי. בשנת 1218 ייסד לודוויג את העיר שטראובינג.
ביוגרפיה > מסע הצלב ואחריתו

בשנת 1221 יצא לודוויג למסע הצלב החמישי, ואף השתתף עם צבאו בקרב אל-מנצורה. בשנת 1224 ייסד לודוויג את העיר לנדאו אן דר איסר. בשנת 1225 מונה לודוויג לאפוטרופוס על היינריך השביעי, מלך גרמניה, אולם לאחר מכן הדרדרו יחסיו עם בית הוהנשטאופן ובשנת 1229 אף נלחם נגדו, אולם לודוויג הובס ונאלץ לסגת לטירת קלהיים.
בשנת 1228 מסר לודוויג את רוזנות הפטינט שעל הריין לבנו אוטו. ב-15 בספטמבר 1231 נרצח לודוויג בקלהיים, ובנו עלה לשלטון במקומו. על אף שהרוצח לא נתפס, יצאו שמועות שנרצח על ידי בית הוהנשטאופן, בשל הסכסוך שהיה לו עמם.
ליגת העל הבלגית בכדורסל

| --- | --- |

 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  1928
 ארגון מפעיל:  מנהלת הליגה הבלגית בכדורסל
 תקופת התחרות:  1928–2021 (כ־93 שנים)
 מספר מתמודדים:  10
 מדינות משתתפות:  בלגיה
 שמות קודמים:  אטיס ליג 1928 - 2014 סקורה ליג 2014- 2016 ליגת הכדורסל המקצוענית ארו מיליונס
 זוכה:  אוסטנדה
 הכי הרבה זכיות:  אוסטנדה (25 זכיות)
 מפעל מקביל:  הגביע הבלגי
 מפעל נמוך יותר:  אליפות בלגיה החצי מקצוענית בכדורסל
 scoooreleague.be
 
ליגת הכדורסל המקצוענית הייתה ליגת הכדורסל הבכירה במדרג הליגות בבלגיה עד שבשנת 2021 התאחדה עם הליגה ההולנדית כדי ליצור את הליגה הבלגית הולנדית. אבל עדיין יש אליפות בלגיה בתוך הליגה הזאת ולכן אליפויות ניתנות לקבוצות בלגיות.
היסטוריה

הליגה נוסדה ב-1928 ומתקיימת ברצף למעט מספר עונות בשנות מלחמת העולם השנייה, אם כי התקיימה עונה אחת ב-1941/42 תחת השלטון הנאצי. מבנה הליגה נותר קבוע באופן יחסי בשיטת ליגה של שנים או ארבעה סבבים עם מספר משתנה של קבוצות בדרך כלל בין 8 ל-11 קבוצות בכל עונה, עד לעונת 2003/04 הקבוצה שסיימה במקום הראשון בסיום הליגה הסדירה זכתה באליפות. החל מעונת 2004/05 מתקיים פלייאוף בסיום העונה הסדירה, כאשר הקבוצות במקומות 1 ו-2 העפילו באופן ישיר לחצי גמר הפלייאוף והקבוצות במקומות 3–4 ושאר הקבוצות באותה עונה (בין 2 ל-6 קבוצות נוספות) העפילו לשלב פלייאוף מוקדם. החל מעונת 2014/15 שונה פורמט הפלייאוף וכל 8 הקבוצות הראשונות העפילו בתום הליגה הסדירה לרבע גמר הפלייאוף בשייטת הטוב מ-3 לכל אורך הפלייאוף. מתכונת זו לא התקיימה בעונת 2019/20 שהופסקה עקב מגפת הקורנה אז נקבע כי הראשונה בטבלה בסיום שני הסבבים שהתקיימו היא האלופה.
היסטוריה > עונת 2020/21

הליגה מורכבת משני בתים בני חמש קבוצות כל אחד בשלב הראשון ומליגה רגילה בשלב השני.
שלב ראשון, כל קבוצה משחקת פעם אחת נגד כל אחת מקבוצות הבית, סך הכל 4 משחקים. בסיום השלב הראשון כלל הקבוצות משני הבתים מצטרפות לליגה הסדירה.
שלב שני, כלל הקבוצות השלב הראשון ממשיכות לליגה סדירה משותפת של 10 קבוצות בהן נספר הניקוד מ-4 המשחקים בשלב הראשון, בשלב זה כל קבוצה פוגשת כל קבוצה לצמד משחקים, סך הכל 18 משחקים בליגה. בסיום עונת הליגה הסדירה מתקיים פלייאוף לקבוצות במקומות 1 עד 8 בשיטת סדרות של הטוב מ-5, הקבוצה שסיימה במקום הראשון וזכתה בפליאוף מוכרזת כאלופה ומעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות, הקבוצה שסיימה במקום השני מעפילה לשלב המוקדמות של ליגת האלופות והשלישית ליורופקאפ. בסך הכל כל קבוצה משחקת כ-22 משחקים במהלך העונה.
היסטוריה > רישיון ליגה

בניגוד לליגות רבות, הקבוצה שמסיימת במקום האחרון לא יורדת לליגת המשנה, הליגה הבלגית מאפשרת השתתפות על פי רישיונות השתתפות מה שגורם לשינוי בכמות הקבוצות בליגה ללא קשר לביצועים בעונה החולפת. קבוצה אשר לא עומדת בתנאי הרישיון או מוותרת על מקומה יורדת לליגה השנייה החצי מקצוענית ואילו על קבוצה שרוצה לקבל רישיון משחק בליגה חייבת לשחק עונה אחת לפחות בליגת המשנה החצי מקצוענית
הליגה מחלקת בכל עונה כ-3 סוגי רישיון השתתפות.
רישיון A:מוענק לקבוצות בעלות תקציב של למעלה ממיליון אירו, הרישיון מאפשר לקבוצות להירשם למפעלים האירופיים.
רישיון B:מוענק לקבוצות בעלות תקציב של למעלה מ-750 אלף אירו אך אינן יכולת להירשם למפעלים האירופיים.
רישיון C:מוענק לקבוצות בעלות תקציב מינימום של 400 אלף אירו, רישיון זה ניתן לקבוצות בשנתיים הראשונות בליגה, לאחר כשנתיים על הקבוצה להחליפו ברישיון B או לרדת לליגת המשנה.
אלופות הליגה לפי זכיות

| מספר זכיות | קבוצה | עונות |
| --- | --- | --- |
| 25 | אוסטנדה | 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1988, 1995, 2001, 2002, 2006, 2007, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 |
| 15 | ראסינג מכלן | 1965, 1966, 1967, 1969, 1974, 1975, 1976, 1980, 1987, 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994 |
| 10 | ספירו שרלרואה | 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2004, 2008, 2009, 2010, 2011 |
| 8 | מועדון הכדורסל אנטוורפן | 1956, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1973 |
| 7 | רויאל בריסל | 1939, 1942, 1952, 1953, 1954, 1957, 1958 |
| 6 | סמאליס | 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951 |
| 4 | פראש איר בריסל | 1937, 1938, 1978, 1979 |
| 4 | אתלטיק בריסל | 1928, 1930, 1931, 1933 |
| 3 | דרניג באסקט | 1929, 1932, 1934 |
| 3 | סטנדרד לייז' | 1968, 1970, 1977 |
| 2 | מועדון הכדורסל ליר | 1971, 1972 |
| 2 | אמיקל ספורטיב | 1935, 1936 |
| 1 | מועדון הכדורסל ברי | 2005 |
| 1 | אנטוורפ ג'יינטס | 2000 |
| 1 | גנט הוקס | 1955 |
בכתב מודגש, הקבוצה זכתה באותה עונה גם בגביע
בכתב מודגש ומוטה, הקבוצה זכתה באותה עונה גם בגביע וגם בסופרקאפ
בכתב מוטה, הקבוצה זכתה באותה עונה בסופרקאפ
הערות שוליים

↑  התפרק ב-1995
↑  המועדון התפרק בסוף עונת 2008/09
ליביה נובי-קסלר

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1938 (בת 86) רומניה 
 
ליביה נובי-קסלר (נולדה ב-21 באפריל 1938) היא ציירת ישראלית, ובעברה דוגמנית, מעצבת אופנה ואשת חברה.
ביוגרפיה

נובי-קסלר נולדה בכפר בוצ'ום שבחבל טרנסילבניה לאב אגרונום ולאם עקרת בית. עקב האנטישמיות ששררה באזורם עברה משפחתה לבוקרשט. כשהייתה בת ארבע הוגלתה עם הוריה לטרנסניסטריה, שם הוריה הועסקו במחנות עבודה. לאחר ששרדו את השואה עלתה לישראל בגיל שתים עשרה.
בעת שהייתה במעברה התנסתה לראשונה בדוגמנות, כשדיגמנה בגדים של תופרת מקומית. צלם שגילה אותה ברחוב ביקש לצלם אותה, והוא תלה את תמונתה בסטודיו שלו. בגיל חמש עשרה השתתפה בתחרות היופי "מיס עולי רומניה", וזכתה בה. בין השופטים בתחרות היה סרג'יו צ'ליבידאקה. היא הופיעה על שערי מספר עיתונים, וביניהם "עולם האישה". היא גם הייתה לדוגמנית מסלול, וזאת בהדרכתה של מארגנת תצוגות האופנה אלזה אופרי‌כט. היא דגמנה לבתי אופנה כמו גוטקס ומשכית.
היא נישאה לראשונה לראובן צליק. בעקבות עבודתו הם עברו לבאר שבע, והיא ילדה את בנם שרון. היא וצליק היו חלק מהבוהמה הישראלית, ובני הזוג היו לחברים קרובים בין היתר של שייקה אופיר, אלי פפושדו, שמוליק קראוס ואילנה רובינא. לאחר גירושיה חזרה לתקופה לבית הוריה, ושבה לעסוק בדוגמנות. היא שימשה כדוגמנית הבית של מפעל הסריגים "אילנית" שביד אליהו, וגם הופיעה בין היתר בפרסומות ליהלומים ולמעילים.
ב-1968 נישאה בשנית לאנדי קסלר, סופר ומחזאי מפורסם ברומניה אשר הגיע לארץ לכבוד העלאת מחזה שלו בישראל. הם עברו יחד ללוס אנג'לס, שם למדה רישום ועיצוב אופנה וגם המשיכה לדגמן. בהמשך התגוררו בגרמניה, שם למדה ליביה ציור בהדרכת הצייר היהודי-גרמני ניצול השואה מנפרד וייל (גר'). בגרמניה גם נולדה בתם דנה, ולאחר מכן עברו להוואי שם התגוררו במשך שנתיים, לפני ששבו לישראל להתגורר בתל אביב.
ליביה נובי-קסלר חברה בקבוצת האמנים שוחרי הטבע "טבע בצבע". היא השתתפה בתערוכות ציור בישראל, בגרמניה ובארצות הברית, ויזמה תערוכות אמנות למבוגרים ולילדים במכון התרבות הרומני בתל אביב. חלק מציוריה קודרים ועוסקים בחוויית הגירוש לטרנסניסטריה אותו חוותה כילדה, אך רבים אחרים עוסקים ביופי ובטבע וניחנים בצבעוניות רבה.
בתם של ליביה ואנדי קסלר היא העיתונאית ומבקרת המוזיקה דנה קסלר.
הערות שוליים

↑  Benny Sgalovich, אמני הקבוצה, באתר color-in-nature.com
מגאפון (חברה)

.
| --- | --- |


מרכז עסקים "אורוז'יני" במוסקבה, מטה החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  Sonera   Telia International AB   Telenor Invest AS
 תקופת הפעילות:  2002–הווה (כ־22 שנים)
 חברת אם:  USM Holdings 
 חברות בנות:  VK  Gars Telecom  סיטימוביל  Start.ru  יוטה (מותג)  NetByNet  Aquafon 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 משרד ראשי:  מוסקבה
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלפונים הניידים, תעשיית הטלקומוניקציה, טלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  שירותי תקשורת סלולרית ספק שירותי אינטרנט
 הכנסות:  373,297,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  57,084,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 רווח:  25,589,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 הון עצמי:  124,123,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 מנכ"ל:  סרגיי סולדטנקוב
 עובדים:  25,000 (דצמבר 2015)
  
 www.MegaFon.ru
 
חברת מגאפון היא חברת תקשורת המפעילה רשת סלולרית ברוסיה ומספקת שירותי טלפוניה מקומית, שירותי גישה לאינטרנט ושיחות בינלאומיות.
בשנת 1993 החברה הוקמה לראשונה בסנקט פטרבורג בשם "GSM צפון-מערב" ובשנותיה הראשונות הייתה בבעלות מפעילות סלולרי מסקנדינביה. במאי 2002 אורגנה מחדש תחת השם מגאפון.
החברה פועלת ב-83 סובייקטים פדרליים של רוסיה וכך גם בטג'יקיסטן ובאבחזיה ודרום אוסטיה. נכון לסוף 2015 היו מנויים בה 100.8 מיליון איש.
במאי 2017 מערך המחשוב של החברה נפגע מתוכנת הכופר "WannaCry".
מאט ביונדי

מתיו ניקולס "מאט" ביונדי (באנגלית: Matthew Nicholas "Matt" Biondi; נולד ב-8 באוקטובר בשנת 1965) הוא שחיין עבר מארצות הברית. הוא אלוף אולימפי בעל 11 מדליות משלוש אולימפיאדות שונות, 8 מהן מזהב, אלוף עולם ושיאן עולם. החזיק בשיא העולם במשחה היוקרתי ביותר, ל-100 מטר חופשי כ-9 שנים.
ביונדי הוא השחיין השני בהיסטוריה אחרי מארק ספיץ שזכה בשבע מדליות באולימפיאדה אחת, חמש מהן מזהב תוך שבירת ארבעה שיאי עולם.
ביוגרפיה

ביונדי נולד בפאלו אלטו, קליפורניה. הוא התחיל את הקריירה שלו בכדורמים. הוא שיחק בעיר מגוריו במורגה, קליפורניה. רק בגיל ההתבגרות הבחינו בכישרונו המיוחד בשחייה למרחקים קצרים. הוא החל להתאמן בשחייה בתיכון קאמפולינדו שבמורגה. בשנה האחרונה ללימודים בתיכון, היה לשחיין המהיר ביותר בתיכונים בארצות הברית, והחזיק בשיא תיכונים ארצי במשחה ל-50 יארד חופשי (20.40 שניות). בשנת 1983 הוא זכה לבמלגת לימודים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי על מנת לשחות ולשחק כדורמים. כבר בשנת הלימודים הראשונה ב-1984 הוא שיחק בגמר התנחומים ב NCAA.
ביוגרפיה > מדליית זהב אולימפית

באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) זכה ביונדי במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם כריס קאוואנו, מייקל הית' וראודי גיינס בשיא עולם חדש של 3:19.03 דקות.
בשנת 1985 הוא השתתף עם קבוצתו בכדורמים בסתיו ובחורף וזכה בתואר הראשון משמונה תוארי NCAA בשחייה. הוא זכה בתואר שחיין השנה ב-NCAA בשנים 1985, 1986 ו-1987.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שחייה שנערכה במישן וייחו, קליפורניה ב-6 באוגוסט 1985 קבע ביונדי במשחה ל-100 מטר חופשי את השיא העולם הראשון בתוצאה של 48.95 שניות ובכך היה לשחיין הראשון בעולם ששחה משחה זה מתחת לגבול 49 שניות. כבר בשלב המוקדמות הוא שיפר את שיא העולם כששחה בתוצאה של 49.24 שניות.
באוניברסיאדה שנערכה בקובה, יפן בסוף אוגוסט 1985 זכה ביונדי ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי (49.14 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי (1:49.52 דקות) ובשני משחי שליחים חופשי. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר.
ביוגרפיה > 7 מדליות באליפות עולם, מהן 3 זהב

במבחנים לאליפות העולם בשחייה שנערכו באורלנדו, פלורידה ב-24 ביוני 1986 קבע ביונדי במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 48.74 שניות. באליפות עצמה שנערכה במדריד, ספרד אותה שנה הוא זכה ב-7 מדליות, מתוכן 3 זהב, אחת כסף ו-3 ארד. שלוש מדליות זהב במשחה ל-100 מטר חופשי בזמן של 48.94 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי 3:19.89 דקות, לפני ברית המועצות ומזרח גרמניה ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בזמן של 3:41.25 דקות, לפני מערב גרמניה וברית המועצות. מדליית כסף במשחה ל-100 מטר פרפר בזמן של 53.67 שניות, אחרי השחיין האמריקאי פאבלו מוראלס ששחה זמן של 53.54 שניות. שלוש מדליות ארד, במשחה ל-50 מטר חופשי בזמן של 22.85 אחרי המנצח האמריקאי טום ג'אגר (22.49 שניות) ושיאן העולם לשעבר השווייצרי דאנו הלסל (22.80 שניות), במשחה ל-200 מטר חופשי (1:49.43 דקות) אחרי המנצח מיכאל גרוס מגרמניה (1:47.92 דקות) והמזרח גרמני סוון לודז'סקי (1:49.12 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר חופשי בזמן של 7:18.29 דקות אחרי המנצחים ממזרח גרמניה (7:15.91 דקות) ומערב גרמניה (7:15.96 דקות).
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא, 7 מדליות מהן 5 זהב

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סיאול (1988) שנערכו באוסטין, טקסס ב-10 באוגוסט 1988 קבע ביונדי במשחה ל-100 מטר חופשי שיא עולם חדש של 48.42 שניות. במשחקים עצמם הוא השתתף בשבעה משחים במטרה להשוות את ההישג של מארק ספיץ, שבע מדליות זהב באולימפיאדה אחת. אמנם הוא זכה בשבע מדליות, אך רק חמש מהן מזהב אחת מכסף ואחת מארד. במשחה ל-50 מטר חופשי הוא זכה במדליית הזהב בשיא עולם חדש של 22.14 שניות, לפני אלוף העולם טום ג'אגר (22.36 שניות). במשחה ל-100 מטר חופשי הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 48.63 שניות, לפני האמריקאי כריס ג'ייקובס (49.08 שניות). בשלושת משחי השליחים הוא עזר לארצות הברית לזכות במדליות זהב ב-4x100 מטר חופשי בזמן של 3:16.53 דקות לפני ברית המועצות ומזרח גרמניה. ב-4x100 מטר מעורב בתוצאה של 3:36.93 דקות לפני קנדה וברית המועצות, וב-4x200 מטר חופשי בזמן של 7:12.51 דקות לפני מזרח גרמניה ומערב גרמניה. במשחה ל-100 מטר פרפר לאחר שהוביל את כל המשחה הוא הפסיד לבסוף בנגיעה, בהפרש של מאית השנייה לשחיין אנתוני נסטי מסורינאם זמנו של ביונדי היה 53.01 שניות לעומת 53.00 שניות. במשחה ל-200 מטר חופשי הוא זכה במדליית ארד בזמן של 1:47.99 דקות אחרי דאנקן ארמסטרונג מאוסטרליה שקבע שיא עולם חדש של (1:47.25 דקות) ואנדרס הולמרץ משוודיה (1:47.89 דקות).
ביונדי קיבל תואר ראשון בכלכלה פוליטית של חברות מתועשות מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 1988.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1991 זכה ביונדי בשלוש מדליות זהב נוספות ב-100 מטר חופשי בזמן של 49.18 שניות, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי זמן של 3:17.15 דקות לפני גרמניה וברית המועצות ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בזמן של 3:39.66 דקות לפני ברית המועצות וגרמניה. בנוסף, הוא זכה במדליית כסף ב-50 מטר חופשי בזמן של 22.26 שניות אחרי תום ג'אגר ששחה 22.16 שניות. כמו כן הוא סיים במקום השישי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 53.97 שניות.
באולימפיאדת ברצלונה (1992) זכה ביונדי בשתי מדליות זהב במסגרת קבוצות השליחים, ב-4x100 מטר חופשי בזמן של 3:16.74 דקות לפני ברית המועצות וגרמניה וב-4x100 מטר מעורב, כששחה במוקדמות (בגמר שחו ארבעה שחיינים אחרים עבור הנבחרת האמריקאית וכל שמונת שחיינים זכו במדליה). הוא זכה במדליית כסף במשחה ל-50 מטר חופשי בזמן של 22.30 שניות אחרי הכוכב העולה אלכסנדר פופוב ששחה 21.91 (שיא אולימפי חדש). במשחה החזק שלו, 100 מטר חופשי הוא סיים רק במקום החמישי בזמן של 49.53 שניות כשאת מדליית הזהב לקח אלכסנדר פופוב בתוצאה של 49.02 שניות.
לאחר פרישתו משחייה תחרותית עובד ביונדי כמורה למתמטיקה בבית ספר פרקר בהוואי.
תארים

בסך הכל שיפר ביונדי 12 שיאי עולם מהם 6 שיאים אישיים. בשנת 1988 היה זה שקבע את כל עשר התוצאות הטובות בעולם במשחה זה. הוא זכה ב-24 תוארי אלוף ארצות הברית במשחים ל-50 מטר, 100 מטר, 200 מטר חופשי ול-100 מטר פרפר.
ביונדי זכה בתואר שחיין השנה בעולם בשנים 1986 ו-1988.
בשנת 1997 זכה ביונדי להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר חופשי