stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יגון (סיפור קצר)
האקספוזיציה של הסיפור

במצג הסיפור מתוארים:
זמן הסיפור – הסיפור מתרחש בחורף, יורד שלג. הסיפור מתחיל בשעות אחר הצהריים ולעת דמדומים פנסי הרחוב נדלקים.
מקום הסיפור – לב ליבה של עיר גדולה ברוסיה. יונה וסוסתו עברו מהכפר לעיר הגדולה.
דמויות – מתוארות שתי דמויות:
דמותו של יונה - מקצועו: יונה הוא עגלון שמסיע אנשים ממקום למקום ובעבר היה חקלאי. מצבו הכלכלי: קשיי פרנסה, אין עבודה, כבר כמה שעות אין נוסעים. מצבו הנפשי: דיכאון. אפשר לראות זאת בכך שהוא אדיש לשלג שיורד עליו, הוא לא מנער אותו ובקושי זז.
דמות הסוסה - הסוסה דומה מאוד לעגלון, גם היא לבנה מהשלג, לא זזה בגלל השלג, באה מהכפר ולא רגילה לעיר הגדולה. יש ביניהם אנלוגיה.
אפיזודה ראשונה- המפגש עם איש הצבא

איש הצבא היה הנוסע הראשון של יונה והניסיון הראשון של יונה למצוא אוזן קשבת. נוסע זה מתנהג ליונה בצורה מזלזלת ולא אכפתית הוא צועק עליו ומאיץ בו שהוא שכמעט דורס מישהו. וכשיונה מנסה לספר לו על מצוקתו הוא בהתחלה מראה עניין, ובנוסף הוא שואל ממה בנו מת ואחר כך יונה ממשיך את הסיפור הוא נרדם בספסל האחורי בכרכרה ומנתק קשר. איש הצבא מייצג את הממסד והשלטון המורם מעם, שלא אכפת לו מהאדם הקטן ומהקושי שלו. איש הצבא מתנהג כאילו יונה הוא יצור שנברא במיוחד כדי לשרתו. המפגש עם איש הצבא נותן לנו מבט על החברה שלנו שלכל אחד בחברה אכפת רק מעצמו לא קיימת אהבת חינם, עזרה לזולת. כל אחד רוצה שיעזרו רק לו אבל הוא אינו תורם מעצמו לחברה כלל וכך ניתן לראות את המעמד בחברה.
אפיזודה שנייה- המפגש עם שלושת הבחורים השיכורים

שלושה בחורים שיכורים מנסים לנצל את יונה להסעה בסכום מגוחך. יונה מסכים ומאמין שכך ישיג קרבה אנושית ומעט הקשבה.
בדרך השלושה לועגים לו, מקללים אותו, מאיצים בו לנסוע ואף מכים בעורפו. יונה מוכן לסבול את יחסם המעליב ואף מנסה להשתתף בצחוק שלהם. הוא מנסה לספר להם על מות בנו, אך הם לועגים לו ואינם מקשיבים ואף עונים לו בזלזול "כולנו נמות".
שלושת הבחורים שעולים הם שניים גבוהים והשלישי נמוך וגיבן, יחסו של הגיבן ליונה בולט במיוחד, כאדם שמצוי בתחתית הסולם החברתי ונאלץ לעמוד במהלך הנסיעה לאחר שחבריו הגבוהים והחזקים ממנו דחו אותו – הוא מתגלה כדמות אטומה ובלתי רגישה.
זוהי סיטואציה אבסורדית מכיוון שדווקא הוא, שאמור להיות רגיש וקשוב יותר ליונה, לא רגיש לבעיה האנושית שלו ונוהג בו בזלזול מופגן במיוחד ואף באלימות.
המפגש עם שלושת השיכורים מלמד עד כמה יונה בודד ונואש לחברה.
אפיזודה שלישית- המפגש עם החצרן

יונה העגלון נתקל בצד הדרך בחצרן. יונה הבודד ניגש אל החצרן האלמוני ומנסה לפתח עימו שיחה, על ידי השאלה "מה השעה?". הניסיון נכשל כיוון שהחצרן לא נותן ליונה לגשת אליו. החצרן מאבד את עשתונותיו, נוזף ומצווה עליו לסור מן מקום המפגש.
אפיזודה רביעית- המפגש עם העגלון הצעיר בפונדק

לאחר שיונה לא מצליח למצוא אף אחד שיקשיב לו, הוא הולך בשעות הלילה ומוצא עגלון צעיר בפונדק, ומנסה להעיר אותו כדי לספר לו את הסיפור על בנו ולפרוק את יגונו. העגלון מכסה את ראשו בשמיכה, לא מוכן להקשיב ליונה וחוזר לישון. יונה בדומה לפעמים קודמות לא מצליח לשחרר את יגונו.
אפיזודה חמישית- יונה והסוסה

לאחר שיונה ניסה לספר את סיפורו מספר פעמים לכל אחד ואחת מהדמויות בסיפור, הדמויות אשר לא הקשיבו לו. יונה ממשיך לסחוב עמו את יגונו עד שהוא כבר לא היה מסוגל, לכן מחליט לדבר אל סוסתו. בשיחתו עם הסוסה הוא פורק את יגונו וכך משתפר מצבו הנפשי. יונה מרגיש שסוסתו באמת מקשיבה לו ומהווה שותפה הולמת לשיח עימו. יונה ביקש מהסוסה שתדמיין את כאביו אשר הוא חווה ואיך היא הייתה מרגישה אילו הייתה מאבדת את הסייח שלה. בעת שיחתו עם הסוסה, היא מראה לו סימני תגובה שונים. 
כגון: ניצוץ בעיניה, הסוסה נראית קשובה כאשר היא נושפת על ידיו ובפיה לועסת קש.
יונה חש שסוסתו מזדהה עימו ומרגיש שנוצר חיבור גדול ביניהם בכך שהיא מבינה את כאבו.
מוטיבים > יגון

מוטיב היגון חוזר לאורך כל הסיפור ומופיע כבר בכותרת שמקבלת משמעות כפולה. מבחינה עלילתית הכותרת מייצגת את היגון של יונה עקב מות בנו. מבחינת המסר של היצירה היא מתכוונת ליגון שנובע מהכישלונות החוזרים של יונה ליצור קשר אנושי. הכוונה ביגון היא לעצב, כאב, אבל בדידות ומועקה. המוטיב חוזר כיגון מעיק, לוחץ ללא גבול, יגון נורא ועוד. מטרת החזרה היא להראות את המצב הקשה של יונה. יגונו נובע: ממות בנו, מחוסר ההקשבה של האנשים ומהקושי לחיות בחברה מנוכרת וקרה. יונה מנסה להתמודד עם קשיים אלו ולכן הוא כמה לתמיכה נפשית אנושית. הוא משתוקק למצוא מישהו שיסכים להקשיב לדבריו אבל כשניסיונותיו נכשלים, יונה מרגיש שהיגון סוגר על ליבו וממלא את עולמו "ויגונו היה עולה על גדותיו, דומה שהיה מציף בו עולם ומלואו" יש לו צורך עז לפרוק את יגונו אבל הוא לא מצליח למצוא מישהו שיקשיב לו באמת. רק בסוף הסיפור, בפואנטה, יונה מצליח לפרוק את יגונו באמצעות הפנייה אל הסוסה. הסוסה מקשיבה לו בעניין כשהיא מגלה סימני תגובה אנושיים כמו עיניים בורקות. יונה שואל את הסוסה איך הייתה מרגישה אילו הייתה מאבדת את הסייח שלה כדי שתחווה את תחושת היגון והאובדן שהוא חש בעת מות בנו. הסוסה מתגלת כאנושית ביחס לכל האנשים בעיר הגדולה.
מוטיבים > מוטיב העיניים

העיניים הן ראי נפש. הן משקפות את רגשות האדם, מבטאות את השוני בין יונה לסביבתו. יונה עומד כואב וקפוא בשלג ומאפשר לפתיתי השלג לכסות את ריסיו וליצור מחיצה לבנה בינו לבין סביבתו. בהמשך יונה מנסה ליצור קשר עם הזולת מנסה לספר על אסונו לאיש הצבא. איש הצבא שנראה ידידותי בתחילת הנסיעה מהר מאוד עוצם את עיניו ומתנתק מיונה. יונה שהפנה את מבטו לעבר איש הצבא במושב האחורי של העגלה כמעט פוגע בעובר אורח ברחוב, ולכן הוא נאלץ להתמודד עם כעס וקללות ההמון הזועם וגם עם הדרישה לפקוח עיניים ולהכיר במציאות הקשה ובניכור החברתי. גם בפונדק אף אחד לא מעוניין להקשיב לו. העגלון הצעיר מכסה את עיניו בשמיכה ומנתק את עיניו ומבטו מיונה. אבל כאבו של יונה כבד מנשוא הוא מרגיש כי הוא חייב לפרוק את יגונו. לכן הוא יוצא לאורווה לבדוק את מצבה של הסוסה. באורווה הוא מוצא לעצמו מרגוע. הוא מספר את סיפורו לסוסה ושואל אותה איך הייתה מרגישה אם בנה הסייח היה מת. יונה מרגיש שהסוסה קשובה לסיפורו ובניגוד לעיניי איש הצבא והעגלון הצעיר, עיניה בורקות.
מוטיבים > מוטיב הבדידות

בדידות היא מצב חברתי-רגשי המבטא חוסר השתייכות וכמיהה עזה להתחברויות עם אחרים. ההרגשה הזאת מלווה את יונה לאורך כל העלילה והיא מוזכרת מספר פעמים בסיפור. יונה עובר אל העיר הגדולה כדי להגשים את חלום בנו להיות עגלון ומגלה שאפשר להיות בודד גם בעיר גדולה וצפופה. האנשים סביבו מתעלמים מקיומו ולפעמים גם מקללים ומגדפים. היחס המחפיר שמקבל יונה מצד ההמון (המתואר "כגוש אפל") ומצד הנוסעים שהוא מסיע מעצים את תחושת היגון והבדידות. מאחר שבנו מת, יונה מקדיש את עצמו לנוסעיו כדי למצוא מישהו לדבר אתו, לפרוק את יגונו ולספר לו על מר ליבו. עצם נוכחות הנוסעים מקלה על הבדידות של יונה, אך כאשר ניסיונות אלו נכשלים, הוא נשאר לבדו, מבלי לחשוב הבדידות ומובילה אותו אל סוסתו, הוא מאכיל ומשוחח אתה עד הוא חש את עיניה הבורקות. וכך הסוסה מקשיבה לו ומקלה על כאבו.
מוטיבים > תיאורי הטבע

שלג, קור, אורות מפלצתיים. כל אלה מטונימיים לקור ולאטימות האנושית המוצגת על ידי יגונו ביצירה.
הביקורת החברתית ומשמעות הסיפור

צ׳כוב מביע בסיפורו ביקורת על החברה בתקופת סוף המאה ה-19 בה התרחשו תהליכי התיעוש והעיור. 
הביקורת מופנית כלפי החברה האטומה לבעיות הפרט – כל אחד עסוק בעניינו ואין חמלה בין בני האדם. הקור והקיפאון מסמלים מטפורה לחוסר השייכות של בני האדם בעיר הגדולה, ומדגישים את בדידותו לעומת הקרירות של החברה. 
המפגשים עם אנשי העיר מכל שכבות החברה מסמלים ניכור וחוסר אכפתיות לזולת שמדגישה את הביקורת על החברה האטומה והמנוכרת.
סיפורו של צ׳כוב מסב את תשומת לבו של הקורא בניסיון לפתרון הבעיה החברתית באותה תקופה. המצוקה של יונה מציגה את התקווה לחברה בה אנשים מכל המעמדות יגלו אכפתיות אחד כלפי השני.
תרגומים עבריים

תרגום דבורה בארון – הפועל הצעיר, ו, 35 (20 ביוני 1913), עמ' 10–12 (לא נרשם שם המתרגמת); התרגום נכלל לאחר מותה בקובץ: דבורה בארון, אגב אורחא: אסופה מעזבונה, מרחביה: ספרית פועלים ('לכל'), 1960, עמ' 90–96.
תרגום לאה גולדברג – בקובץ סיפוריו של צ'כוב סיפורים, מרחביה: ספרית פועלים ('דורון'), תש"ד-1944.
תרגום זאב זמירי – בקובץ מבחר סיפורי צ'כוב: לבתי הספר התיכוניים, תל אביב: נ' טברסקי תשכ"ו.
תרגום עמנואל ביחובסקי – בקובץ א. פ. צ'כוב, הגברת עם הכלבלב: ועוד סיפורים, מתורגמים בידי מ. ז. וולפובסקי, עמנואל ביחובסקי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ב 1982.
הערות שוליים

↑  א. צ'כוב, יגון, הפועל הצעיר, 20 ביוני 1913, המשך.
↑  ראו נורית גוברין, המחצית הראשונה: דבורה בארון – חייה ויצירתה, תרמ"ח–תרפ"ג, ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ח 1988, עמ' 323.
↑  ראו יגון באתר "פרויקט הסיפור הקצר".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1679158792870239040004   WorldCat (עם VIAF): 1679158792870239040004
Accelerated Graphics Port

| AGP |
| --- | --- |
 Accelerated Graphics Port
  אפיק AGP (למעלה) ושני אפיקי PCI על לוח אם
 תאריך המצאה:  1997
 פותח על ידי:  אינטל
 הוחלף על ידי:  PCI Express (2004)

 רוחב אפיק:  32 סיביות
 מספר התקנים:  1
 מהירות אפיק:  עד 2133MBps (בגרסת AGP 8x)
 סוג אפיק:  מקבילי
 חיבור ללא אתחול:  לא
 אפיק חיצוני:  לא
Accelerated Graphics Port (בראשי תיבות: AGP; בתרגום חופשי: יציאת גרפיקה מואצת) הוא ממשק היסטורי לחיבור התקן בודד (לרוב כרטיס גרפי) אל לוח האם של המחשב, וזאת במטרה להאיץ ביצועי גרפיקת תלת-ממד.
רקע

על כל לוח אם קיימים חריצי הרחבה שנועדו להתקנת כרטיסים שונים כמו כרטיס מסך, כרטיס קול, כרטיס רשת ועוד.
במחשבי יבמ הראשונים ותואמיהם היו חריצי Industry Standard Architecture או בראשי תיבות ISA.
במחשבי PC של יבמ היו חריצים בתקן Micro-Channel.
במחשבי 386 ו־486 הותקנו בנוסף לחריצי ISA גם חריצי Vesa Local Bus (או בראשי תיבות VLB) שהיו הראשונים בתקן 16 ביט.
מאוחר יותר הותקנו חריצי EISA.
במחשבי פנטיום הותקנו חריצי Peripheral Component Interconnect (או בראשי תיבות PCI) שהיו הראשונים בתקן של 32 ביט.
כאשר תוכנן הפנטיום 2, הסתבר כי מהירות העברת הגרפיקה של כרטיסי PCI איטית מדי יחסית למהירות העבודה של המחשב, ולכן פותח ערוץ ה־AGP.
פיתוח ראשוני

AGP מקצה דינמית חלק מזיכרון הגישה האקראית הרגיל של המחשב האישי כדי לאחסן את תמונת המסך ולתמוך במיפוי טקסטורות, Z-Buffering וערבול אלפא. זיכרון זה מיוחס כפתח ה־AGP.
AGP פותח על ידי אינטל והיה חלק מערכת השבבים (chipset) למעבד הפנטיום 2 ב־1997. בדרך כלל כרטיסי AGP ארוכים מעט מכרטיסי PCI. ה־AGP הפך לנפוץ במערכות פופולריות ב־1998, אולם כרטיסי מסך ל־PCI המשיכו להיות מיוצרים גם מספר שנים לאחר מכן.
הגרסה הראשונה של ה־AGP, אשר כיום נקראת AGP 1.0 או AGP 1x, משתמשת בערוץ 32 ביט אשר פועל במהירות שעון של 66 מגהרץ, אשר מביא לקצב העברת נתונים מקסימלי של 266 מגהבייט לשנייה של חריץ AGP 1.0 בודד. למען ההשוואה, אפיק PCI סטנדרטי של 32 ביט בתדירות שעון 33 מגהרץ מגיע לקצב תעבורה מקסימלי של 133 מגהבייט לשנייה.
גרסאות חדשות של AGP

נכון ל־2003, גרסאות חדשות של AGP מגדילות את קצב התעבורה מפי 2 עד פי 8. גרסאות חדשות אשר קיימות בשוק כיום כוללות את:
AGP 2x - ערוץ ברוחב 32 ביט ובתדירות שעון 66 מגהרץ. הערוץ מעביר נתונים גם בעליית שעון וגם בירידת שעון, דבר המכפיל את התדירות האפקטיבית ל־133 מגהרץ ומאפשר קצב תעבורה מקסימלי של 533 מגהבייט לשנייה.
AGP 4x - ערוץ ברוחב 32 ביט ובתדירות שעון 133 מגהרץ. הערוץ מעביר נתונים גם בעליית שעון וגם בירידת שעון, דבר המכפיל את התדירות האפקטיבית ל־266 מגהרץ ומאפשר קצב תעבורה מקסימלי של 1066 מגהבייט לשנייה.
AGP 8x - ערוץ בקצב תעבורה מקסימלי של 2133 מגהבייט לשנייה.
בנוסף, קיימים כרטיסי AGP Pro מסוגים שונים. כרטיסים אלה צורכים יותר חשמל ולרוב הם ארוכים יותר מכרטיסי AGP תקניים. לרוב משתמשים בכרטיסים אלה כדי להאיץ יישומי תכנון ועיצוב ממוחשבים מקצועיים המשמשים בתחומי האדריכלות, מכונות, הנדסה וכדומה.
גרסאות חדשות של AGP > הבדלים בין חריצי AGP

בניגוד לדעה המקובלת, לצורת החריץ אין קשר לקצב הנתונים שהוא מעביר. ההבדל הוא בעיקרו חשמלי, מה שמאפשר או מונע התקנה של כרטיסים בעלי מתח שונה מהמתח שהחריץ יכול לקבל.
הלוחות הראשונים שהגיעו עם חריצי AGP, הגיעו עם חריץ שיכל לקבל כרטיסים הפועלים במתח של 3.3 וולט. כרטיסים כאלו הגיעו עם רווח קטן (נקרא notch key) בשליש השמאלי של ממשק החיבור שלהם ללוח האם, ותקן זה הפך להיות מזוהה עם כרטיסי ה-AGP המוקדמים, עד גרסת AGP x2. בשלב יותר מאוחר, בגרסאות AGP 4x ומעלה, יצרניות כרטיסי המסך החלו לפתח כרטיסים שפועלים במתח נמוך יותר של 1.5V, וכדי למנוע מהמשתמש להתקין אותם על חריץ מיושן יותר, הן העבירו את מיקום החריץ לשליש הימני של החיבור ללוח האם, ויצרניות לוחות האם, בהתאמה, הוציאו לוחות אם חדשים עם ממשק AGP 4x שמתאים לכרטיסים שכאלו. לוחות אם רבים הגיעו באותו זמן עם אפיק אוניברסלי, ללא חריצים כלל, שאיפשר למשתמשים להתקין עליהם גם כרטיסים שפועלים במתח של 3.3V וגם של 1.5V.
סדרות כרטיסי המסך TNT, TNT2, ו-GeForce עד סדרה 6 מתוצרת NVIDIA, וכרטיסי ATI Radeon עד סדרה 9000, הגיעו עם ממשק חיבור שתמך גם במתח של 1.5V וגם במתח של 3.3V, וכתוצאה מכך ניתן למצוא שני חריצים על ממשק החיבור.
פרטי המימוש

רבים מחשיבים את AGP כאפיק מידע באופן מוטעה, כיוון שאפיקים מאפשרים לחבר מספר התקנים, ואילו ה־AGP לא. אולם, ישנם מחשבים אשר נבנים עם מספר חריצי AGP נפרדים.
AGP מאפשר שימוש יעיל יותר בזיכרון אוגר מסגרות (frame buffer), בזאת הוא משפר גם את ביצועי הגרפיקה הדו-ממדית. למעשה, מערכות RAID לשרתים "חסרי ראש" (כלומר, שרתים חסרי מסך) מתחברות לחריץ AGP הריק כדי לנצל את המהירות הגבוהה של ה־AGP לעומת ה־PCI.
AGP מספק תכנון של ניהול זיכרון קוהרנטי אשר מאפשר קריאה של מידע מפוזר מזיכרון המערכת בצרורות מהירים. AGP תוכנן כדי להוריד את העלות הכוללת של יצירת תת-מערכות גרפיות עם יכולות גבוהות על ידי שימוש בזיכרון המערכת הקיים. אולם זיכרון המערכת, אף על פי שהוא זול, מתפקד הרבה יותר לאט מאשר זיכרון RAM ייעודי אשר נמצא על הכרטיס, ולכן גם הכרטיסים בעלי יכולות בינוניות וגם אלה הגבוהות מסתמכים על זיכרון RAM מובנה לביצועים. כרטיסים זולים בעלי ביצועים נמוכים עם מעט זיכרון RAM מובנה הרוויחו בתחילת חייה של טכנולוגיית ה־AGP, אולם ירידת המחירים של הזיכרון מאז שנת 2000 הובילו אף כרטיסים אלה להטבעת זיכרון מובנה של 64 או 128 מגהבייט, לכן כיום כרטיסים גרפיים אשר מנצלים את זיכרון המערכת הם נדירים.
סוף עידן ה־AGP

כיום, לאחר מעבר מסיבי של יצרני לוח האם להחלפת יציאות ה-AGP ביציאות PCI Express, שוק כרטיסי המסך בחיבור AGP הולך וקטן. עיקר המכירות בשוק זה הן של כרטיסי מסך המחליפים כרטיסים קיימים.
היע"ג (יחידת עיבוד גרפית) NV40 של חברת NVIDIA והיע"מ R420 של חברת ATI היו למעבדים הגרפיים האחרונים שתוכננו עבור ממשק ה־AGP.
שתי החברות לא תכננו עוד מעבדים גרפיים ל־AGP, אף על פי שהן מימשו הסבות מ־PCI Express ל־AGP של חלק מכרטיסי המסך שלהן.
הכרטיס האחרון של חברת NVIDIA שהיה תואם AGP היה GeForce 7800 משנת 2005.
הכרטיסים האחרונים של ATI שתאמו ל־AGP היו Radeon HD 3850, 3650, 3450, 4650 ו-4670 שכולם נוצרו בין 2008 ל-2009, ואלו גם כרטיסי המסך היחידים שתומכים ב-DirectX 10 ופועלים בממשק AGP.
הבדלים בין חריצי AGP
כרטיס מסך מדגם NVIDIA GeForce FX5600, בעל ממשק AGP אוניברסלי
מנחם מנדל קלויזנר

| --- | --- |
 השתייכות:  יהדות אשכנז
 תחומי עיסוק:  הלכה
 בני דורו:  רבי שלום מנוישטאדט
 חיבוריו:  הגהות והערות על קיצור פסקי הרא"ש, ועוד
 
רבי מנחם מנדל קלויזנר (מכונה גם רבי מנדל קלויזנר, רבי מעדלין קלוזנר, או בראשי תיבות: "הרמ"ק") היה מגדולי יהדות אשכנז בסוף המאה ה-14 – תחילת המאה ה-15), בשלהי תקופת הראשונים.
ביוגרפיה

על חייו כמעט ואין מידע. התגורר ככל הנראה בשטחה של אוסטריה כיום (באזור אוסטריה תחתית). מוזכר על ידי רבי שלום מנוישטאדט, ששניהם עיינו יחד למצוא טעם לפסק הלכה של רבי יצחק מווינה (בעל הספר אור זרוע). כמו כן מוזכר בפסק הלכה שניתן לסופר שהעתיק את מנהגי רבי אברהם קלויזנר על ידו ועל ידי רבי יום טוב ליפמן מילהויזן.
חיבוריו

חיבר הגהות והערות על קיצור פסקי הרא"ש, מהם רק אלו שעל מסכת עירובין הודפסו בתוך הגהות אשרי על אותה המסכת, ומובאות בסיום המילה "מהרמ"ק". בחיבורו הוא מרבה להביא מראשוני אשכנז שקדמו לו, מהם: רבי ברוך בן יצחק – בעל ספר התרומה, רבי יצחק מווינה – בעל "אור זרוע", רבי חיים אור זרוע, רבי מאיר הכהן מרוטנבורג – בעל הגהות מיימוניות, הרא"ש, רבי משה מקוצי – בעל הסמ"ג (ספר מצוות גדול), ורבי יצחק מקורביל – בעל ספר מצוות קטן. פסקיו מצוטטים אצל חכמי אשכנז שבתקופת המעבר בין הראשונים לאחרונים ונפוצים יותר בספרות מתחילת תקופת האחרונים. בתקופה מאוחרת יותר מופיע רק בציטוטים, שכן חיבורו נותר בכתב יד ולא נמצא.
פסקיו על מסכתות שבת, עבודה זרה וחולין הוצאו לאור על פי כתב יד מספריית אוניברסיטת אוקספורד, והודפסו בתוך ספר "שיטת הקדמונים", ניו יורק תשמ"ז-תשנ"א.
לקריאה נוספת

רבי נפתלי יעקב הכהן, אוצר הגדולים אלופי יעקב, אות מ', ערך ר"ט (מוהר"ר מנחם מענדל קלויזנער ז"ל), כרך ו', חיפה תשכ"ז-תש"ל, עמ' ר"ב-ר"ג.
אברהם מאיר וייס, שמות חכמים, ערך ק"י, הע' 229, בני ברק תשס"ט, עמ' שע"ה.
יוסף מיכאל יוסקוביץ, תולדות רבי מנחם מנדל קלויזנר, בתוך: מבוא לילקוט מפרשים – שבת, הוצאת עוז והדר, ירושלים תשפ"א.
הערות שוליים

↑  רבי שלום מנוישטאדט, הלכות ומנהגי מהר"ש, אות תע"ט, מכון ירושלים, ירושלים תשנ"ז, עמ' קמ"ה.
↑  רבי אברהם קלויזנר, מנהגי מהרא"ק, אות קמ"ה.
↑  ראה אצל רבי ישראל ברונא, שו"ת מהר"י ברונא, סימן י', סימן נ"ח וסימן ס"ו; רבי יוסף יוזפא אוסטרייכר (תלמידו של רבי ישראל איסרלן), לקט יושר, חלק א', עמ' מ"ב; חלק ב', עמ' כ"א ועמ' ע"ה.
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מנחם מנדל קלויזנר".
מחוזות סרי לנקה

מבחינה מנהלית סרי לנקה מחולקת ל-9 מחוזות (පළාත, פַּלָאטַה) אשר מחולקים לנפות.
מפת מחוזות סרי לנקה
| שם | שם בסינהלית | בירה | אוכלוסייה  נכון לשנת 2021 | שטח, קמ"ר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז המרכז | මධ්‍යම | קנדי | 2,811,000 | 5,674 |
| מחוז המזרח | නැගෙනහිර පළාත | טרינקומלי | 1,783,000 | 9,996 |
| מחוז צפון-מרכז | උතුරු මැද පළාත | אנוראדפורה | 1,402,000 | 10,714 |
| מחוז הצפון | උතුරු පළාත | ג'פנה | 1,165,000 | 8,884 |
| מחוז הצפון-מערב | වයඹ පළාත | קורונגלה | 2,592,000 | 7,888 |
| מחוז סבראגמובה | සබරගමුව පළාත | רטנאפורה | 2,088,000 | 4,968 |
| מחוז הדרום | දකුණු පළාත | גאלה | 2,696,000 | 5,544 |
| מחוז אובה | ඌව පළාත | בדולה | 1,400,000 | 8,500 |
| מחוז המערב | බස්නාහිර පළාත | קולומבו | 6,219,000 | 3,684 |
בסיס הצי המלכותי קלייד

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  בסיס ימי 
 מיקום:  הממלכה המאוחדת פסליין, הממלכה המאוחדת
 תקופת הבנייה:  ?–1964
 בשימוש פעיל:  1940 - הווה
 נשלט על ידי:  הצי המלכותי הצי המלכותי
 בעלות נוכחית:  משרד ההגנה הבריטי
 מפקד נוכחי:   קומודור שרון מלקין
 קואורדינטות:  56°03′58″N 4°49′01″W﻿ / ﻿56.066°N 4.817°W﻿ / 56.066; -4.817
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים קלייד(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים קלייד
 
בסיס הצי המלכותי קלייד (באנגלית: His Majesty's Naval Base Clyde או בראשי תיבות: HMNB Clyde) הוא אחד משלושת בסיסי הצי המלחמתי הבריטי בבריטניה (השניים האחרים נמצאים בפורטסמות' ובדבונפורט). הוא שוכן לחופי לוך גר, צפונית לשפך נהר הקלייד והעיר גלאזגו. שמו השני של הבסיס אה"מ נפטון (באנגלית: HMS Neptune), משום מיקומו סמוך לעיירה פסליין, הבסיס מוכר בתוך הצי המלכותי גם בשם בסיס פסליין.
בבסיס קלייד מוצבים כ-6,200 משרתים והוא מקום מושבו בין היתר של כוח ההרתעה הגרעיני של הממלכה המאוחדת (5 צוללות מסדרת ואנגארד) ושירות הצוללות של הצי המלכותי.
יחידות מוצבות בבסיס

הבסיס כולל את מפקדת הצי המלכותי בסקוטלנד האמונה על כלל יחידות הצי וחיל הנחתים המלכותי בהם גדוד הקומנדו 45 של חיל נחתים (מוצב באברות'), שתי יחידות המילואים של הצי בסקוטלנד ומפקדת המילואים (מוצבות בגלאזגו, דנדי, ורוסית' בהתאמה). מעבר למפקדת הצי בסקוטלנד, הבסיס כולל את היחידות הבאות:
שירות הצוללות
הצוללות מסדרת ואנגארד - 5 צוללות, כוח ההרתעה הגרעיני של הממלכה המאוחדת.
הצוללות מסדרת אסטיוט - 5 צוללות תקיפה (2 נוספים בבניה).
קבוצת קומנדו 43 הגנת הצי - 3 מחלקות נחתים ו-3 סירות סיור.
שולות מוקשים מסדרת סנדאון - 3 אוניות.
שייטת סיור פסליין - 2 ספינות סיור מסדרת ארצ'ר.
קבוצת הצלילה הצפונית
יחידות אבטחה ואכיפה של משטרת משרד הביטחון
היחידה הימית קלייד - 6 סיירות משטרתיות מסדרת אילנד
תחנת פסליין של המחלק הגרעיני
קבוצת הסיוע המרכזית
פעולות מחאה ליד הבסיס

בסמוך לבסיס מתקיימות לעיתים קרובות פעולות מחאה של התנועה לפירוק נשק גרעיני וארגונים דומים, המוחים נגד השימוש בצוללות גרעיניות. בשנת 1982 הוקם מאהל מחאה ליד שער הבסיס, שבו מתקיימות הפגנות באופן קבוע. בפעולות המחאה משתתפים גם נציגים פוליטיים, בהם אנשי המפלגה הלאומית הסקוטית, חלקים ממפלגת הלייבור והשדרן ג'ורג' גאלאוויי.
תמונות

פריגטות הולנדיות ובריטיות עוגנות בקלייד אל מול משחתת אמריקאית
שולת המוקשים אה"מ ברוקלסבי בקלייד
צה"מ אסטיוט מגיעה לקלייד
סירת סיור של משטרת משרד הביטחון מלווה צוללת גרעינית טריידנט
מספר אוניות מסוגים שונים עוגנות בבסיס
הערות שוליים

↑  בהתאם למסורת הצי המלכותי, כל מתקני הצי היבשתיים מקבלים גם שם של כלי שיט. בדומה לכלי השיט של הצי השם מקבל את התואר "אוניית הוד מעלתו" (אה"מ, או באנגלית: HMS).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2013019402  VIAF: 2061147270409835700002   WorldCat (עם VIAF): 2061147270409835700002
חיל הקשר המלכותי

| --- | --- |

 Certa Cito  (מהיר ווודאי)
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי צבא יבשה
 סוג:  חיל קשר
 בסיס האם:  מחנה בלנדפורד, דורסט
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1920–הווה (כ־104 שנים)
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד כוחות היבשה
חיל הקשר המלכותי (באנגלית: Royal Corps of Signals) או בראשי תיבות R SIGNALS הוא החיל המהווה את מרכיב הקשר בכוחות היבשה של הצבא הבריטי ומשרת את כלל הכוחות המזוינים של בריטניה.
החיל כולל 13 רגימנטים סדירים המשרתים את יחידות השדה של הצבא הבריטי, בנוסף למספר יחידות קטנות ויחידות זירה, וארבעה רגימנטי מילואים. צבעי החיל הם כחול בהיר ולבן, חיילי החיל עונדים סימול טקטי (TRF) על המדים בצבעים אלו. חיל הקשר והתקשוב של צה"ל שהוקם על בסיס החיל הבריטי, כולל צבעים מאוד דומים.
היסטוריה

שורשיו של חיל הקשר המלכותי במחלקת הטלגרף "C" של חיל ההנדסה המלכותי שהוקמה ב-1870 תחת פיקודו של קפטן מונטיגיו למברט. מחלקת "C" הייתה הכוח הבריטי הסדיר הראשון שסיפק שירותי תקשורת ליחידות השדה, היא עשתה זאת באמצעות איתות ויזואלי, שליחים רכובים וקווי טלגרף. מספר חודשים לאחר הקמתה המחלקה הכפילה את גודלה לכדי 245 חיילים וחמישה קצינים, וב-1879 עברה את טבילת האש הראשונה שלה כשלקחה חלק במלחמת הזולו בדרום אפריקה.
ב-1884 מחלקה "C" אוחדה עם פלוגה 22 ו-34 של חיל ההנדסה המלכותי לכדי גדוד הטלגרף של חיל ההנדסה המלכותי, בשנת 1908 מרכיב האיתות הועבר לשירות האיתות של חיל ההנדסה המלכותי החדש שהוקם, בעוד גדוד הטלגרף המשיך לסייע בתשתיות טלגרף ושליחים. במהלך מלחמת העולם הראשונה הגדוד היה אמון על התמעה וניהול רשתות תקשורת אלחוטית שזה עתה פותחו וניהול מערך שליחים רכובים על אופנוע. ב-28 ביוני 1920 גדוד התלגרף הפך לחיל הקשר בצו מלכותי ושישה שבועות לאחר מכן ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת העניק לחיל את התואר "מלכותי".
מבנה וייעוד > חטיבות

חטיבת הקשר הראשונה - קורפוס התגובה המהירה של הברית
חטיבת הקשר ה-11 - הדיוויזיה השלישית