stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאול רויטמן
ביוגרפיה

פאול רויטמן נולד ב-29 בינואר 1920 בעיירה טרלוב שבפולין, בקהילה חסידית קטנה, כבכור בחמישה ילדים. בשנת 1925 קשיים כלכליים הביאו את הוריו יחיאל ורוזה להגר לצרפת ולהתיישב במֵץ, שבה נשארו עד למלחמה. כעשר שנים לאחר מכן, בגיל 15 ייסד רויטמן עם כמה חברים את קבוצת "ברית הנוער" במץ. בשנת 1936 רויטמן החל לנהל יחד עם משה שיינבך, ראש הקבוצה בשטרסבורג, את מחנה הקיץ הראשון שלו לכל מזרח צרפת. כשנה לאחר מכן התחיל לימודי רפואה בנאנסי.
בשנת 1940 בהיותו פליט בטולוז, ייסד חוג ללימודי יהדות, שמתוכו יגויסו המנהיגים הראשונים של "הצבא היהודי". פעל בשורות הצבא היהודי. רויטמן לימים יקבל לאחר המלחמה תעודת לוחם וכן תעודת לוחם-מתנדב של הרזיסטנס. שנה אחר כך, ב-1941 בגלל הנומרוס קלאוזוס, נאלץ לנטוש את לימודיו. בדצמבר 1942 רויטמן נעצר על ידי הגרמנים במהלך משימה ונכלא בפור דו הא (Fort du Hâ) שבקרבת בורדו. משם הועבר למחנה במריניאק (Mérignac) ושוחרר לאחר שלושה חודשים בערב פורים בעקבות התערבותו הנועזת של אחיו הצעיר לאון (אריה) רויטמן, שהיה גם הוא פעיל ברזיסטנס היהודי.
בינואר 1945 הוא נשא לאישה את לאה שליידר, עובדת סוציאלית צעירה שפעלה לצדו ברזיסטנס. הזוג התיישב בפריז.
באותה שנה רויטמן החליט לוותר על לימודי הרפואה ולהקדיש את חייו לעם היהודי. הוא נרשם לבית הספר לרבנים ברחוב ווקלן (Vauquelin) שבפריז, מתוך כוונה להתמנות לרב האחראי על הנוער, על פי הסכם עם נשיא הקונסיסטואר, איגוד הקהילות בצרפת. ייסד בפריז סניף של תנועת בני-עקיבא (צרפת). בסוף שנת 1945 נולד בנו ז'וליאן, הבכור בשלושה ילדים.
ב-1947, לאחר שהתחלף נשיא הקונסיסטואר וההסכם לא מומש, סירב פאול רויטמן למשרה שהוצעה לו כרב קהילה. הוא עזב את הרבנות הרשמית כדי להקדיש את עצמו לחינוך הבלתי פורמלי ולנוער. בשנים 1947-1948 סייע לפעילות מחתרתית לעלייה לישראל. זכה בעיטור ממשלת ישראל "אות הלוחם בנאצים" ("על"ה"). כמו כן בשנת 1948 החל לנהל את תנועת בני-עקיבא בצרפת.
ביוגרפיה > שנות ה-60

בשנת 1950 מונה על ידי הסוכנות היהודית למנהל המדור הדתי של מחלקת הנוער והחלוץ לאירופה וצפון אפריקה (תפקיד שאותו מילא עד 1970). עקב כך הפך ל"רב נודד" וסייר בכל היבשת. בכל אחת מהמדינות הוא ייסד תשתיות, הקים סניפים והחזיק קהילות. במהלך הסמינרים, המחנות, הפעולות והמפגשים שאורגנו על ידו, בא במגע עם כ-20,000 חניכים. הוא הכיר אותם אישית והטביע עליהם את חותמו.
עם הגעתם של הפליטים היהודים הראשונים מאלג'יריה, בשנת 1958, יזם רויטמן בניגוד לעמדת הממסד היהודי,[דרושה הבהרה] מבצע נרחב של איתור המהגרים מצפון אפריקה, העקורים מקהילותיהם. הוא ביקש לארגן אותם מחדש ולשם כך הפעיל, על בסיס התנדבותי, מאות אינטלקטואלים יהודים צעירים. מדי יום ראשון, שלח את הצעירים לפרברי פריז במשימה לחפש אחרי אחיהם. תוך עשר שנים תנועת "תורה וציון" איתרה ומארגנה בקהילות קרוב למאה אלף יהודים.
בשנת 1965 הקים הרב רויטמן עבור תושבי הפרובינציה והפרברים תנועת נוער חדשה, הדור הצעיר של "תורה וציון", בשם "תקוותנו". מתוך שורותיה עלו לישראל מאות חברים.
ב-1969 זכה רויטמן  על פעלו למען אוכלוסיית המהגרים למדליית הכסף של עיריית פריז.
ביוגרפיה > בישראל

בשנת 1970 עלה לישראל עם אשתו ושתי בנותיו הצעירות, בטי ואליאן ועבד במרכז העולמי של המזרחי. ב-1971 נבחר בירושלים לנציג איגוד הקהילות של פריז ואיגוד הקהילות של צרפת. באותה שנה ייסד את הסניף הישראלי "תורה בציון", תנועה חינוכית וחברתית הנושאת אופי ציוני-דתי ומתמקדת בנוער של שכונות המצוקה. נוסף על כך, הודות לנדיבותו של הברון אלן דה-רוטשילד, רויטמן פעל להקמת בית הכנסת "פאר ירושלים" במושבה הגרמנית.
רויטמן ארגן מדי שבוע במרתף היכל שלמה בירושלים סעודות ליל שבת לכ-100 סטודנטים ועולים בודדים. בשנים 1971-1973 בסיוע רעייתו של הרב הראשי לצרפת שאספה את הסכומים הדרושים, פעל רויטמן לכינונם של שלושת מרכזי "פאני קפלן", בעלי ייעוד חינוכי, דתי וקהילתי. מרכזים אלה, שנפתחו בירושלים (1973), בחיפה (1977) ובבאר שבע (1979), משמשים גם כמוקד הפעילות של תורה בציון. הרב רויטמן ריכז את כלל הפעילויות בשלושת המרכזים. בשנת 1974 רויטמן היה שותף לייסוד "מעיינות", בית ספר למדריכים בהנהלת לאון אשכנזי (מָנִיטוּ).
בשנת 1976 זכה בתואר אביר בלגיון הכבוד מטעם ממשלת צרפת.
בשנת 1982 נפתח "בית פרנקפורטר" לגיל השלישי בבקעה (ירושלים), שעל בנייתו פיקח רויטמן. מ-1985 עד 1989 שימש נשיא "אגודת פרנקפורטר", אגודת עזרה לקשיש על שם זכריה ולאה פרנקפורטר.
בשנת 1985 ייסד את תנועת הנוער "צד"ק" (ראשי תיבות של ציוני, דתי, קהילתי) בחסות "תורה בציון".  במרוצת השנים תקלוט התנועה למעלה מעשרים אלף ילדים; רבים מהם עולים מאתיופיה וממדינות חבר העמים.
ב-21 באוגוסט 2007 (ז' באלול תשס"ז) הרב פאול רויטמן נפטר בירושלים, בגיל 87.
אותות כבוד והוקרה

1985: חתן פרס ירושלים לחינוך מטעם הסוכנות היהודית.
1987: זכה בתואר קצין לגיון הכבוד מטעם ממשלת צרפת.
1992: פרש מתפקידו כנשיא ארגון וותיקי המחתרת היהודית בצרפת.
1993: מדליק משואה ביום השואה ביד ושם, בשם לוחמי המחתרת היהודית בצרפת.
1999: זכה בתואר "יקיר ירושלים".
2003: הועלה על ידי איגוד הקהילות בפריז לדרגת "רב בכיר" (grand rabbin).
2016: עיריית ירושלים קראה על שמו כיכר בירושלים, במפגש בין רחוב הפלמ"ח לבין הרחובות שופן והנשיא.
ביבליוגרפיה

Paul Roitman, Le problème du Sanhédrin, d’après le Rav Maïmon, Paris,  Biblieurope, 2009, 55 p.
David Knout, La Résistance Juive en France, Paris, éditions du Centre (Centre de Documentation Juive Contemporaine), 1947, 168 p.
Claude Vigée, La lune d’hiver, Paris, Flammarion, 1970, p. 49 -72.
Betty Rojtman, Les débuts du Bné Akiba en Europe. L’action de Paul Roitman, Paris, A. J. presse, 2006, 247 p.
Alain Michel, A la recherche de mes frères. Histoire de Thora VeZion, Préface de Moïse Cohen, Président du Consistoire de Paris, Paris, éditions du Nadir de l’Alliance Israélite Universelle, 2000, 105 p.
בטי רויטמן, ראשיתה של תנועת בני עקיבא באירופה. מפעלו של הרב פאול רויטמן, תרגם יונתן סטבסקי, ירושלים, הוצאת הספרייה הציונית, ההסתדרות הציונית העולמית, 2009, ע' 172.
דמויות מופת בציונות הדתית: אישים ופועלם
בעריכת צבי שינובר, מכון מופ"ת, תשס"ח (לציון ששים שנה למדינת ישראל), ע' 49-44.
הרינה והתפילה
ניגונים וקטעי תפילה לימים הנוראים, מפי הרב פנחס (פאול) רויטמן, 2011 (קישור לפריט בספרייה הלאומית)
הערות שוליים

↑  הכרזה על קריאת הכיכר על שם רויטמן באתר אבלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305761005171  BnF: cb16123563k (data)  ISNI: 0000 0000 7105 2669  LCCN: no2020003678  VIAF: 95365489   WorldCat (עם VIAF): 95365489 
כיכר פאול (פנחס) רויטמן בתחילת רחוב הפלמ"ח
ניו ליין סינמה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה להפקת והפצת סרטי קולנוע
 מייסדים:  רוברט שיי
 תקופת הפעילות:  1967 – 2008 (מוזגה אל תוך האחים וורנר)
 חברת אם:  וורנר מדיה
 חברות בנות:  Fine Line Features 
 מיקום המטה:  לוס אנג'לס
 שליטה בחברה:  האחים וורנר דיסקברי (אנ')
 בעלות:  האחים וורנר דיסקברי (אנ')
 ענפי תעשייה:  בידור
 מוצרים עיקריים:  סרטי קולנוע משחקי וידאו
 יו"ר:  רוברט שיין 
 מנכ"ל:  רוברט שיין 
  
 http://www.warnerbros.com/studio/divisions/new-line-cinema
 
ניו ליין סינמה (מאנגלית: New Line Cinema), או בשמה המלא ניו ליין סינמה הפקות סרטים בע"מ, היא אולפן קולנוע אמריקאי, אשר הוקם בשנת 1967 על ידי רוברט שיי כחברה להפצת סרטים ובהמשך הפכה לאולפן קולנוע עצמאי. היא הפכה לחברת הבת הראשונה של "טרנר שידורים" (דאז טיים וורנר) ב-1996 ומוזגה עם האחים וורנר ב-2008.
היסטוריה

ניו ליין סינמה הוקמה בשנת 1967 על ידי רוברט שיי, אז בן 27, כחברה להפצת סרטים ולאספקת סרטים זרים וסרטי אומנות לקמפוסים בארצות הברית. המשרדים הראשונים היו מחוץ לדירתו של שיי בניו יורק. אחת ההצלחות המוקדמות של החברה הייתה הפצת סרט תעמולה מ-1936 נגד חשיש, "טירוף החשיש", אשר הפך לסרט פולחן בקמפוסים אמריקאיים בתחילת שנות השבעים. בתחילת הדרך החברה אף הפיצה סרטים זרים קלאסיים כגון "הישאר כמו שאתה" (איטליה), "סיפורים לא מוסריים" (צרפת) ו-"צא מהממחטות שלך" (צרפת), האחרון הפך לסרט הראשון שהחברה הפיצה שזכה בפרס אוסקר. האולפנים גם הוציאו סרטים רבים של ג'ון ווטרס בתחילת הדרך.
בשנת 1976 החברה השיגה מימון ליצירת סרט ראשון באורך מלא - Stunts, בכיכובו של רוברט פורסטר. הסרט היה מותחן פעולה על רצח של מספר להטוטנים בהוליווד. הסרט בוים על ידי מארק לסטר ויצא בשנת 1977. אף על פי שהסרט קיבל ביקורות לא טובות על ידי מבקרים מקצועיים הוא הראה הצלחה בקולנוע ובהמשך בטלוויזיה.
החברה הייתה שותפה בהפקה של שלושה סרטים בשנים 1981–1983, "לבד בחשיכה", סרט אימה על בורחים מבית משוגעים, "Xtro", סרט מדע בדיוני ופנטזיה ו-"פוליאסטר", בבימויו של ג'ון ווטרס. "פוליאסטר" היה אחד הסרטים הראשונים בקולנוע אשר הציגו ניסוי קולנועי חדש אשר כונה "אודורמה", במסגרתו הקהל קיבל כרטיסי גירוד שכאשר מגרדים אותם ניתן להריח את מה שקורה בסצנה.
בשנת 1984 החברה הפיקה ושחררה את הסרט סיוט ברחוב אלם. סרט זה היה הסרט המצליח הראשון של החברה לאחר תקופת שפל כלכלי. עלות הייצור של הסרט הייתה 1.8 מיליון דולר והוא גרף 25.5 מיליון דולר בקופות בארצות הברית. שנה לאחר מכן יצא סיוט ברחוב אלם 2: נקמתו של פרדי. הסרט השני בסדרה גרף 3.3 מיליון דולר בשלושת הימים הראשונים ולמעלה משלושים מיליון דולר בקופות. סיוט ברחוב אלם 3: לוחמי החלומות שוחרר בשנת 1987 וגרף כמעט 45 מיליון דולר בקופות בארצות הברית.
בנובמבר 1990, החברה רכשה את 52% מחברת הפקות הטלוויזיה RHI Entertainment (כיום Sonar Entertainment) ובהמשך מכרה אותם ל-Hallmark Cards. במאי 1991, החברה רכשה זכויות יוצרים של 600 סרטים זרים של קבוצת נלסון בידור (Nelson Entertainment Group) שהיו שייכות לחברת סולטן בידור (Sultan Entertainment Holdings), עסקה אשר כללה גם הפצה של 11 סרטים עם קאסל רוק אנטרטיינמנט. בנובמבר של אותה שנה השלימה החברה את הרכישה של כל חברת סולטן.
ב-28 בינואר 1994, החברה נרכשה על ידי טד טרנר והפכה לחלק מקבוצת Turner Broadcasting System, אשר מוזגה ב-1996 עם טיים וורנר. בעוד האולפנים בבעלות טרנר, האנה-ברברה, וקאסל רוק אנטרטיינמנט הפכו לחלק מ-"האחים וורנר", ניו ליין סינמה נשמרה כסטודיו נפרד עד ל-28 בפברואר 2008. בשנת 2007 ניו ליין סינמה וקאסל רוק אנטרטיינמנט שיתפו פעולה לראשונה מאז שנות התשעים ויצרו את "Fracture", מותחן פשע אמריקאי-גרמני בבימויו של גרגורי הובליט ובכיכובם של אנתוני הופקינס וראיין גוסלינג.
היסטוריה > מיזוג עם האחים וורנר

ניו ליין סינמה מוזגה עם חברת האם שלה, האחים וורנר, בשנת 2008. האכזבה שנחל הסרט מצפן הזהב היוותה גורם מרכזי במיזוג. ניו ליין סינמה הוציאה בהפקת הסרט 180 מיליון דולר והכניסה רק 70 מיליון דולר. לאחר המיזוג, ניו ליין סינמה העבירה את המטה המרכזי שלה למשרדי האחים וורנר.
הסרט האחרון שיצא באמצעות ניו ליין סינמה כחברה נפרדת היה סרטו של ויל פרל, Semi-Pro.
היסטוריה > חטיבות של ניו ליין סינמה

ניו ליין סינמה הפעילה מספר חטיבות לרבות הפצת תיאטרון, שיווק, ווידאו ביתי. בנוסף, ניו ליין סינמה הייתה שותפה בחברת ההפצה פיקצ'רהאוס (Picturehouse).
פיקצ'רהאוס, שהתמחתה בקולנוע עצמאי, הוקמה על ידי בוב בארני (שעזב את חברת ההפצה ניומרקט פילמס (Newmarket Films)), ניו ליין סינמה (ששילבה את חטיבת "פיין ליין" (Fine Line Features) שלה בפרויקט) ו-HBO סרטים (חטיבה של HBO וחברת בת של טיים וורנר). המטרה שלהם הייתה להיכנס לתחום של סרטים תיאטרליים.
ב-8 במאי 2008, הוכרז כי פיקצ'רהאוס תיסגר בסתיו של אותה שנה. בהמשך, בארני קנה את הסימנים המסחריים של פיקצ'רהאוס מהאחים וורנר והשיק את החברה מחדש בשנת 2013.
היסטוריה > פרשות כספיות

חברת ההשקעות סאות' קנטרברי, לשעבר חברת ההשקעות הגדולה ביותר בניו זילנד, השקיעה בטרילוגיית שר הטבעות 30 מיליון דולר רק כדי לקבל חשבוניות תוצרת ניו ליין סינמה שמראות כי הסרטים עשו "הפסדים נוראיים", לדברי מנכ"ל החברה, אלן האברד. "מצאנו את עצמנו מופתעים כיוון שמדובר באחת ההצלחות הקופתיות של כל הזמנים" (שלושת הסרטים הגיעו למקומות 7, 25 ו-33 ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בזמנם).
15 שחקנים תבעו את ניו ליין סינמה בטענה כי הם מעולם לא קיבלו הכנסות ממזכרות שמכרה החברה של הדמויות שלהם בסרטי החברה.
חברת ההפקה של פיטר ג'קסון סרטי ווינגנאט בדקה את החשבוניות של ניו ליין סינמה באמצעות מבקר חיצוני. לאחר הבדיקה, ג'קסון תבע את ניו ליין סינמה. מנהלה של ניו ליין סינמה, רוברט שיי הודיע לאחר מכן כי הם לא יעבדו יותר עם ג'קסון.
למפיק סול זאנץ הייתה גם מחלוקת ממושכת עם ניו ליין סינמה על רווחים מסרטי שר הטבעות. המחלוקת החלה זמן קצר לאחר שחרור הסרט לקולנוע. מגזין וראייטי דיווח בדצמבר 2007 כי גם זאנץ תובע את ניו ליין סינמה בטענה כי האולפן סירב להפוך את הדוחות הכספיים שלו לזמינים כדי שזאנץ יוכל לאשר את ההכנסה המדויקת שהיה אמור לקבל.
הפצה

ניו ליין סינמה משמשת חברת הפצה לאולפנים ברחבי העולם בנוסף להיותה חברת הפצה של סרטים לבית (וידאו, DVD ועוד).
בקנדה ניו ליין סינמה הייתה חברת ההפצה של סרטי אליאנס (Alliance) בין השנים 1989–2010 והיא חברת ההפצה של האחים וורנר שם מאז 2010.
בבריטניה ניו ליין סינמה הייתה חבהת ההפצה של סרטי בידור דיסטריביוטורס (Distributors) בין השנים 1990–2009, היא חברת ההפצה של האחים וורנר מאז 2009. בנוסף היא הייתה שותפה בבריטניה של "אפקט הפרפר" ו"אפקט הפרפר 2" בשיתוף פעולה עם אייקון פרודוקשנס (Icon Productions) ועם פוקוס פיצ'רס (Focus Features), חברת הסרטים של NBC.
ניו ליין סינמה היא גם חברת ההפצה של האחים וורנר באוסטרליה ובניו זילנד. בדומה לבריטניה, גם באוסטרליה ובניו זילנד היא הפיצה את שני הסרטים של אפקט הפרפר. בנוסף, ניו ליין סינמה מהווה חברת הפצה באוסטרליה לוילאג' רודשוו פיקצ'רס (Village Roadshow Pictures).
הפצה > ניו ליין בידור ביתי

"ניו ליין בידור ביתי", שנקראה גם "ניו ליין וידאו ביתי", הייתה חטיבת ההפצה של הווידאו הביתי של ניו ליין סינמה בין השנים 1990–2010. היא הייתה אחראית על ההפצה של כל הסרטים הביתיים של ניו ליין סינמה ל-DVD ובלו ריי. מיזרי בבימויו של רוב ריינר ובכיכובם של ג'יימס קאן וקתי בייטס היה הסרט הראשון שהופץ לבתים על ידי החברה.
בנוסף להפצה הביתית של סרטי ניו ליין סינמה, החברה הפיצה גם סרטים של אולפני פיקצ'רהאוס, שהיה מיזם משותף של ניו ליין סינמה ו-HBO. בנוסף היא הפיצה סרטים שלא היו קשורים לניו ליין סינמה בצורה ישירה.
במאי 1991, ניו ליין סינמה רכשה זכויות יוצרים של סרטים ביתיים וזרים של חברת נלסון בידור, אשר כללו גם סרטים של אמבסי פיקצ'רס, תמורת 15 מיליון דולר ובכך העשירה את הספרייה הביתית שלה בעוד כ-600 סרטים כולל הבוגר והבריחה מניו יורק. בנוסף היו לה כבר את סרטי חברת קסטל רוק. כל הסרטים הללו הועברו בהמשך ל-MGM. לפני הקמת החטיבה רבים מסרטי החברה שוחררו בווידאו על ידי מפיצים שונים כגון MGM, מגנטיק וידאו ווויזארד וידאו. בהמשך, הסרטים הופצו על ידי חטיבת הווידאו הביתי של סוני, על ידי מדיה הום ועל ידי ארטיסאן. ב-1995, כאשר טד טרנר רכש את ניו ליין סינמה הסתיים שיתוף הפעולה עם סוני והסרטים הביתיים של ניו ליין סינמה הופצו על ידי "טרנר אנטרטיינמנט".
בין השנים 1997–2010 ניו ליין וידאו ביתי הופצה על ידי "וורנר וידאו ביתי", חטיבת הבידור הביתי של האחים וורנר, אך עדיין עם הסמל של ניו ליין. בינואר 2008, הודיעה ניו ליין כי בהתאם למדיניות של חברת האם שלה, האחים וורנר, מעתה הם מפיצים סרטים רק בבלו ריי וזונחים את טכנולוגיית ה-HD DVD. הסרט היחיד של ניו ליין שיצא בגרסת HD DVD היה המבוך של פאן.
החטיבה של ניו ליין בידור ביתי נסגרה בשנת 2010 והפכה לחלק מ-"וורנר וידאו ביתי", הסרט הביתי האחרון שניו ליין השתמשה בסמלה היה יעד סופי.
הסרטים הרווחיים ביותר

| # | כותר | שנה | רווח | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שר הטבעות: שיבת המלך* | 2003 | $377,845,905 |  |
| 2 | שר הטבעות: שני הצריחים* | 2002 | $342,551,365 |  |
| 3 | שר הטבעות: אחוות הטבעת* | 2001 | $315,544,750 |  |
| 4 | ההוביט: מסע בלתי צפוי | 2012 | $303,003,568 | הופץ על ידי האחים וורנר. בבעלות משותפת של האחים וורנר ו-MGM. |
| 5 | ההוביט: מפלתו של סמאוג | 2013 | $258,366,855 | הופץ על ידי האחים וורנר. בבעלות משותפת של האחים וורנר ו-MGM. |
| 6 | ההוביט: קרב חמשת הצבאות | 2014 | $253,161,689 | הופץ על ידי האחים וורנר. בבעלות משותפת של האחים וורנר ו-MGM. |
| 7 | שעת שיא 2 | 2001 | $226,164,286 |  |
| 8 | אוסטין פאוורס - גולדממבר | 2002 | $213,307,889 |  |
| 9 | לדפוק חתונה | 2006 | $209,255,921 |  |
| 10 | אוסטין פאוורס: המרגל שתקע אותי | 1999 | $206,040,086 |  |
| 11 | Elf | 2003 | $173,398,518 |  |
| 12 | Straight Outta Compton | 2015 | $155,712,600 | הופץ על ידי סרטי יוניברסל. |
| 13 | סן אנדריאס | 2015 | $154,673,239 | הופץ על ידי האחים וורנר. |
| 14 | סקס והעיר הגדולה | 2008 | $152,647,258 | הופץ על ידי האחים וורנר. |
| 15 | אנחנו המילרים | 2013 | $150,394,119 | הופץ על ידי האחים וורנר. |
| 16 | שעת שיא (סרט) | 1998 | $141,186,864 |  |
| 17 | שעת שיא 3 | 2007 | $140,125,968 |  |
| 18 | לזמן את הרוע | 2013 | $137,400,141 | הופץ על ידי האחים וורנר. |
| 19 | צבי הנינג'ה | 1990 | $135,265,915 |  |
| 20 | טיפשים בלי הפסקה | 1994 | $127,175,374 |  |
| 21 | מר דידס | 2002 | $126,293,452 | הופץ על ידי סרטי קולומביה. |
| 22 | המסכה | 1994 | $119,938,730 |  |
| 23 | היירספריי | 2007 | $118,871,849 |  |
| 24 | איך להיפטר מהבוס | 2011 | $117,538,559 | הופץ על ידי האחים וורנר. |
| 25 | יום האהבה | 2010 | $110,485,654 | הופץ על ידי האחים וורנר. |

כולל רווחים מתיאטרון.
סרטים

לניו ליין סינמה מספר חטיבות סרטים - קולנוע, טלוויזיה, פיקצ'רהאוס (חטיבה שעשתה סרטים בשיתוף עם HBO) ופיין ליין (סרטים עצמאיים).
סרטים > קולנוע

להלן רשימת סרטי הקולנוע שהופקו, הופקו במשותף או הופצו על ידי ניו ליין סינמה.
סרטים > קולנוע > שנות ה-60

| תאריך הוצאה | שם הסרט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 18 ביולי 1967 | סוף אוגוסט במלון אוזון | הסרט הראשון של ניו ליין סינמה. |
| 26 בדצמבר 1967 | Magical Mystery Tour | סרט בריטי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. הופק על ידי אפל (שכעת מחזיקים בזכויות) ו-BBC סרטים. סרט בכיכובם ובבימויים של הביטלס. |
| 1968 | הנשיא הבתול |  |
סרטים > קולנוע > שנות ה-70

| תאריך הוצאה | שם הסרט | הערות |
| --- | --- | --- |
| 10 באפריל 1970 | Multiple Maniacs | הופק על ידי Dreamland. במאי: ג'ון ווטרס. שחקן ראשי: דיוויין. |
| 8 ביולי 1971 | Mississippi Summer |  |
| 15 בדצמבר 1971 | גם גמדים התחילו בקטן | סרט גרמני, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. במאי ומפיק: ורנר הרצוג. |
| 17 במרץ 1972 | פינק פלמינגוס | במאי: ג'ון ווטרס. שחקן ראשי: דיוויין. |
| 1973 | Reefer Madness | הוצאה מחודשת להצגת תיאטרון. |
| 1 באוקטובר 1974 | המנסרים מטקסס | הוצאה מחודשת להצגת תיאטרון. |
| 4 באוקטובר 1974 | Female Trouble | במאי: ג'ון ווטרס. שחקן ראשי: דיוויין. |
| 6 בנובמבר 1974 | נאדה | סרט צרפתי-איטלקי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. במאי: קלוד שברול. |
| נובמבר 1974 | לוחם הרחוב | סרט יפני, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. |
| מאי 1975 | Nuits Rouges | סרט צרפתי-איטלקי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. |
| 3 בדצמבר 1975 | Return of the Street Fighter | סרט יפני, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. |
| פברואר 1976 | Sister Street Fighter | סרט יפני, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. |
| 10 במרץ 1976 | סיפורים לא מוסריים | סרט צרפתי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. גרסה עם כתוביות. |
| יוני 1976 | המכוניות שאכלו את פריז | סרט אוסטרלי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. בהמשך נערך מחדש ושמו שונה ל-המכוניות שאכלו אנשים. במאי: פיטר ויר. |
| ינואר 1977 | Tattooed Hit Man | סרט יפני, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. |
| 27 במאי 1977 | חיים נואשים | במאי: ג'ון ווטרס. |
| יוני 1977 | Stunts | זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. שחקן ראשי: רוברט פורסטר. |
| 1978 | ליל המתים החיים | שחקן ראשי: דווין ג'ונס. הסרט הראשון בקולנוע האמריקאי בו השחקן הראשי הוא אפרו-אמריקאי. |
| 15 באפריל 1978 | The Scenic Route |  |
| 7 ביוני 1978 | Servant and Mistress |  |
| 17 בדצמבר 1978 | צא מהממחטות שלך | סרט צרפתי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. גרסה עם כתוביות. |
| 1979 | The Street Fighter's Last Revenge | סרט יפני, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. |
| 24 באוקטובר 1979 | Wise Blood | במאי: ג'ון יוסטון. שחקנים ראשיים: בראד דוריף, ג'ון יוסטון. |
| 21 בדצמבר 1979 | הישאר כמו שאתה | סרט איטלקי, זכויות הפצה בארצות הברית בלבד. גרסה עם כתוביות. שחקנים ראשיים: נסטסיה קינסקי, מרצ'לו מסטרויאני. |
סרטים > קולנוע > שנות ה-90

| 15 בנובמבר 1999 | הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו | סרט המשך לסרט משנת 1996. שחקנים ראשיים: גבריאל תומסון (פינוקיו), מרטין לנדאו (ג'פטו, גילם אותו גם בסרט הקודם). |
| 17 בדצמבר 1999 | מגנוליה | במאי: פול תומאס אנדרסון (אף הפיק וכתב). שחקנים ראשיים: ג'ייסון רוברדס, ג'ון סי. ריילי, אפריל גרייס, טום קרוז, לואיס גוזמן, פיליפ בייקר הול, פיליפ סימור הופמן, ויליאם ה. מייסי, אלפרד מולינה, ג'וליאן מור. |
צרעת

ערך זה עוסק במחלת עור כרונית. אם התכוונתם לנגע הצרעת בהלכה היהודית, ראו .
| --- | --- |

אדם בן 24 החולה בצרעת
 תחום:  מחלות זיהומיות 
 גורם:  Mycobacterium leprae, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 תסמינים:  דיסטרופיה, mutilation, nasal septal perforation, lagophthalmos, דלקת הקרנית, דימום מהאף, contracture, נמלול, דלדול שרירים, hypoesthesia, דפיגמנטציה, פולינוירופתיה 
 טיפול:  דפסון  אזיתרומיצין  clofazimine  minocycline  ריפמפיצין  DL-ofloxacin  קלריתרומיצין  פרדניסולון 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/220455 
 DiseasesDB:  8478
 MeSH:  D007918
 MedlinePlus:  001347
 OMIM:  246300
 סיווגים
 ICD-10:  A30
 ICD-11:  1B20 
 
צרעת, הידועה גם בשם מחלת הנסן, היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי החיידק ממין Mycobacterium leprae ויכולה להוביל לעיוותים בגוף ולפצעים אדומים על העור. המחלה קרויה על שם החוקר הנורווגי גרהארד ארמור הנסן (Hansen), שבשנת 1873 זיהה את החיידק הגורם למחלה, המופיע בריכוזים גבוהים מאוד בפצעי הצרעת.
טיפול

מחלת הצרעת נחשבה כמחלה חשוכת-מרפא לאורך ההיסטוריה. הכימאית האמריקאית אליס בול פיתחה תרופה שנתנה תוצאות טובות במספר מקרים והייתה בשימוש עד לשנות ה-40 של המאה ה-20. החל משנת 1946 טופלו חולי הצרעת בתרופה דפסון (Dapsone), אולם המינון התרופתי היה חייב להילקח לאורך חודשים ולעיתים שנים, דבר שהיקשה מאוד על החולים. בשנות השישים פותחו תרופות חדשות לטיפול במחלה וכעת הטיפול הוא בקוקטייל MDT ‏(Multi Drug Therapy) הכולל שלוש תרופות:
דפסון
קלופזימין (למפרן)
ריפמפיצין (ריפדין).
הטיפול יעיל ככל שניתן בשלב מוקדם של המחלה ולכן חשובה האבחנה המוקדמת. בשלבים מאוחרים יש כבר פגיעה עצבית בלתי הפיכה.
בישראל מטופלים מדי שנה כ-20 חולי הנסן, רובם מארצות אנדמיות באפריקה ובמזרח הרחוק. הטיפול נעשה ב"מרפאת הנסן" השוכנת בבית הבריאות שטראוס בירושלים והוא באחריות בית החולים הדסה עין כרם, ולמעשה הוא המרכז הארצי למחלת הנסן, ומנהלת המרכז היא ד״ר קרן אולשטיין-פופס. הטיפול הוא חינם והתרופות מסופקות על ידי ארגון הבריאות העולמי. מיד לאחר התחלת הטיפול החולה כבר אינו מדבק ולכן אין צורך עוד בהסגר.
לרוב החולים במחלה בצורתה הקלה, די בטיפול תרופתי לאורך שישה חודשים להשגת מרפא. הטיפול במקרים הקשים ביותר אורך כשנתיים. אלה המטופלים תרופתית בטרם הופיעו תסמינים גופניים של המחלה, לא יסבלו מנכות כלשהי. לאלה הסובלים מהתופעות המגבילות הנגרמות מהצטברות רעלני חיידקים מתים בגוף, ישנו טיפול סטרואידי המקל על התסמינים.
הכחדת מחלת הנסן מהעולם היא אתגר שבפניו ניצבים מספר מכשולים: הצורך להגיע לאוכלוסיות שעדיין אינן מקבלות את קוקטייל התרופות למחלה, שיפור באמצעי אבחון המחלה, הבאת חולים במחלה לשירותי בריאות ברמה מתאימה ובמחיר נמוך, וכן שינוי דעת הקהל והסרת חסמים תרבותיים (טאבו) ארוכי-שנים כלפי מחלה שחוליה נחשבים ל"מזוהמים", מוחרמים ומקוללים. חולים המתגוררים בקהילות שבהן קיים יחס מפלה לחולים במחלה, גורם להם להסתיר את מחלתם ובכך נמנע איתורם והטיפול בהם. מאז 1995 מספק ארגון הבריאות העולמי (WHO) את קוקטייל התרופות לטיפול במחלה לכל המדינות שבהן קיימים מקרי צרעת. בדצמבר 2005, נחתם הסכם בין ארגון הבריאות העולמי לבין חברת התרופות נוברטיס, ולפיו החברה תספק את הקוקטייל חינם לפחות עד סוף 2025.
צרעת הוגדרה על ידי ארגון הבריאות העולמי כאחת מתוך 17 מחלות טרופיות מוזנחות שיש למגר מהעולם.
היבטים קליניים

מחלת הנסן מתפתחת באופן איטי ביותר בגוף, תקופת ה"דגירה" של החיידק בגוף היא בדרך כלל חמש שנים, אולם יכולה לארוך אף עשרים שנה. מחלה זיהומית כרונית זו פוגעת בדרך כלל בעור, בקצות העצבים ובקרומים הריריים בגוף, אולם יש לה מגוון רחב של ביטויים בגוף. החיידק פוגע בעיקר בעצבים הפריפרים. באבחנה הקלינית יש להתרכז בשלושה דברים:
נגעים בעור – חולי צרעת מסווגים לשני סוגים צרעת טוברקולואידית (שחפתית) (tuberculoid leprosy) או צרעת לפרומטוזואית (lepromatous leprosy). צרעת שחפתית היא קלה יותר ומאופיינת בנגע עור בעל צבע שונה, בודד או בודדים. צרעת לפרומטוזואית מאופיינת בנגעי עור מפושטים, תפיחות בעור, קילופי עור, התעבות העור ומעורבות של רירית האף, הגורמים לסתימת האף ולדימומים. הנגע הקלסי הוא לבן בעור שחום-שחור ואדום בעור לבן. באזור הנגע התחושה העצבית ירודה.
עצבים מעובים – החיידק תוקף את העצבים הפריפרים ומעבה אותם. הוא פועל בעיקר בעצבים הקרובים לעור שבהם הטמפרטורה יותר נמוכה. בבדיקה אפשר למשש "חבלים" של העצב האולנרי במרפק וכן בעצבים אחרים.
פגיעה בתחושה – הפגיעה בעצבים הפריפרים גורמת לירידה בתחושת הכאב ולנזק רקמתי בלי שהחולה ירגיש כאב. לכן יכול להתפתח זיהום שיצריך כריתת חלק מהגפה. בניגוד לאמונה עממית מקובלת, מחלת הנסן אינה גורמת לנשירת איברים, אלא לתופעות זיהומיות הגורמות לעיוותים בגוף ונמק רקמות.
אבחנה

החיידק "מיקובקטריום לפרה" המחולל את מחלת הנסן, הוא מתג גראם-חיובי הנצבע בצביעת ציל-נילסן. זה חיידק תוך-תאי הנודד בגוף בתוך תאי מקרופאגים ומתרבה בתאים היסטיוציטים. זה החיידק היחיד המסוגל להתרבות בתאי שוואן במעטפת העצבים ההקפיים. הוא מתרבה בטמפרטורות נמוכות בלבד (22–37 מעלות צלזיוס) ולכן עיקר ביטויי המחלה הם בעור ובעצבים ההקפיים. הוא מתחלק באופן איטי כל 12–16 שעות דבר המסביר את הקצב האיטי של התפתחות המחלה.
אין אפשרות לגדלו בתרבית במעבדה. האבחנה נקבעת על ידי:
בדיקת כל העור לגילוי הנגעים ובדיקת התחושה בהם, מישוש העצבים ההיקפיים ובדיקת תפקודם.
לקיחת משטח מהעור למציאת החיידק מיקרובקטריום לפרה בצביעות המיוחדות או בבדיקת PCR.
ביופסיה מנגעים או עצבים היקפיים מוגדלים.
דרכי הדבקה

אף היום אין כל מידע ודאי באשר לדרך שבה מחלת הנסן עוברת מאדם לאדם. רוב החוקרים מאמינים כי החיידק מדביק בדרך של תרסיס הנפלט מדרכי הנשימה (בשיעול או התעטשות). עובדה אחת ידועה באשר להדבקה, שיעור ההדבקה נמוך מאוד. כ-95% מן האוכלוסייה מחוסנים באופן טבעי כנגד חיידק המחלה.