stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזס אלכסנדר
קורות חיים > מושל איידהו

ב-1908 ניסה אלכסנדר את כוחו לראשונה בבחירות לכהונת מושל איידהו. הוא ניצח אמנם בבחירות המקדימות בתוך המפלגה הדמוקרטית, אחרי מאבק קשה, אבל לאחר מכן הפסיד למועמד הרפובליקני ג'יימס בריידי, בבחירות הכלליות. כעבור שש שנים, בנובמבר 1914 רץ אלכסנדר שוב לכהונת מושל איידהו והפעם הוא ניצח כנגד המושל המכהן הרפובליקני ג'ון היינס. בכך היה אלכסנדר למושל ה-11 של איידהו, והיהודי הראשון שנבחר לתפקיד מושל מדינה בארצות הברית. הוא רץ שוב לכהונת המושל ב-1916 וניצח שוב, ברוב הקטן ביותר בהיסטוריה של איידהו.
אלכסנדר כיהן בסך הכל במשך ארבע שנים כמושל איידהו (4 בינואר 1915 - 6 בינואר 1919), במקביל להתנהלותה של מלחמת העולם הראשונה. הוא גייס את המדינה שלו והכין אותה למלחמה ואיידהו תרמה את חלקה ויותר, לטובת ארצות הברית כולה, הן בגיוס חיילים והן בייצור.
בניגוד לדעותיו הליברליות יותר בצעירותו, מדיניותו של אלכסנדר כמושל התאפיינה במשמעת תקציבית הדוקה ובפעולות לצמצום הממשל. הוא איחד משרדים וסוכנויות ממשל מדינתי וביטל אחרים. בלי ליצור גירעון תקציבי הוא הצליח להתחיל במהלך כהונתו תנופת בנייה של רשת דרכים בינעירוניות ברחבי איידהו, העביר חוק לפיצויים לעובדים, ונוספו למדינה עוד שמונה מחוזות חדשים, כאשר מאידך הורדו תשלומי המיסים המדינתיים. אלכסנדר דגל באיסור על שתייה ומסחר באלכוהול (Prohibition) וב-1916 הוא הצליח להעביר במדינתו "חוק יובש", שלוש שנים לפני שהאיסור על האלכוהול נכנס לתוקף בארצות הברית כולה. ועם כל זאת, בצד הליברלי, הוא היה אחד מתומכי התנועה הסופרג'יסטית ופעל למתן זכות בחירה לנשים.
ב-1918 נמנע אלכסנדר מניסיון בחירה נוסף לכהונת המושל, אף שיכול היה לעשות כן חוקית, אולם כעבור ארבע שנים, ב-1922 חזר ורץ למשרת המושל מטעם המפלגה הדמוקרטית. הפעם הוא כשל במירוץ והגיע למקום השלישי אחרי המועמדים הרפובליקני והפרוגרסיבי כאחד. בעקבות זאת הוא החליט להימנע מהשתתפות במערכות בחירות נוספות, אף כי נשאר פעיל פוליטי במפלגה הדמוקרטית במשך כל עשר השנים שלאחר מכן, כמעט עד ליום מותו.
ראו גם

יהדות ארצות הברית
וושינגטון ברטלט
דייוויד עמנואל
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds, Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789-1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978. 4 vols.
הערות שוליים

↑  קדמו לו אמנם דייוויד עמנואל מושל ג'ורג'יה, שלא נבחר אלא מונה לתפקיד בשל התפטרות קודמו, ווושינגטון ברטלט מושל קליפורניה, שהיה ממוצא יהודי
↑  "IDAHO STATE HISTORICAL SOCIETY"
↑  United States Has Two Jewish Governors, שיקגו סנטינל, 17 בנובמבר 1916
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592373005171  GND: 1186318279  LCCN: n2006027971  SNAC: w64j1p8t  VIAF: 36342213   WorldCat (עם VIAF): 36342213 
מוזס אלכסנדר
פארק זריאדיה

| --- | --- |
 מבט מלמעלה  "גשר צף"  אמפיתיאטרון  אולם קונצרטים זריאדיה
 מידע כללי
 על שם:  זריאדיה 
 תאריך הקמה:  9 בספטמבר 2017 
 מבקרים בשנה:  12,000,000
 אדריכל:  ליז דילר 
 נתונים ומידות
 שטח:  13 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מיקום:  טברסקוי ראיון, מוסקבה
 קואורדינטות:  55°45′04″N 37°37′44″E﻿ / ﻿55.751°N 37.629°E﻿ / 55.751; 37.629
 zaryadyepark.ru
 he
 
פארק  "זריאדיה" (ברוסית: Парк Зарядье) הוא פארק עירוני הממוקם ברובע ההיסטורי "זריאדיה"  במרכז מוסקבה ליד הכיכר האדומה. הפארק נפתח ב-9 בספטמבר 2017 במעמד נשיא רוסיה ולדימיר פוטין וראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין.
הפארק נבנה באתר של מלון רוסיה שהיה אחד מבתי המלון הגדולים בעולם לפני שנהרס.  בניית הפארק החלה באפריל 2015 והפארק נפתח לציבור בספטמבר 2017 במלאת 870 שנה לעיר מוסקבה.
הפארק ממוקם על שטח של 13 הקטאר. המאפיין העיקרי של הפארק הוא שרוב האובייקטים שלו  "מוסתרים" מתחת לנוף. כל השטח של הפארק חולק לארבעה אזורי אקלים: יער, ערבה, טונדרה, ומישור הצפה.
בפארק אמפיתיאטרון, אולם קונצרטים, מרכז מדיה, מוזיאון תת-קרקעי, מערת קרח, ו"גשר צף" עם נוף לקרמלין. בפארק יש גם 430 מקומות חנייה בחנייה תת-קרקעית.
פארק זריאדיה נכלל ברשימת 100 המקומות המדהימים ביותר בעולם של מגזין טיים לשנת 2018.
ראו גם

אולם קונצרטים זריאדיה
הערות שוליים

↑  http://time.com/collection/worlds-greatest-places-2018/
הריגת אליעזר שלזינגר

| --- | --- |

אליעזר שלזינגר
 תאריך:  2 ביוני 1988
 תאריך עברי:  י"ז בסיוון ה'תשמ"ח
 מקום:  ישראל גן סאקר, ירושלים, ישראל
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  31°46′50″N 35°12′28″E﻿ / ﻿31.7806°N 35.2077°E﻿ / 31.7806; 35.2077
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  1
 פצועים:  1
 מבצע:  נעמה ג'אבר
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני לאומני
 he
 
הריגת אליעזר שלזינגר התרחשה ב-2 ביוני 1988 בגן סאקר לאחר שפרוצה ערבייה פתחה בירי לעבר אליעזר שלזינגר שמת לאחר מספר שעות.
הפיגוע

בליל שישי 2 ביוני 1988 אליעזר שלזינגר (בנו של הרב משה יהודה שלזינגר) וחברו מישיבת מעלות התורה יצאו לחזור על תלמודם תוך סיבוב בגן סאקר, לפתע פנתה אליהם יצאנית ערבייה בשם נעמה ג'אבר וסיפרה להם שהיא רוצה להתאבד והם ניסו להניא אותה, בתגובה היא ירתה בשלזינגר חמישה כדורים והרגה אותו, ופצעה את חברו. לאחר מכן היא יצאה לרחוב וניסתה לעצור טרמפ, חנן ליברטי עצר לה והסגיר אותה למשטרה.
במשפטה סיפרה שביצעה את הפיגוע ממניע לאומני, אך היא לא הבינה שהיא הורגת, בית המשפט הרשיע אותה בהריגה וגזר עליה שבע שנות מאסר. לאחר ערעור של פרקליטות המדינה הוגדל עונשה ל-12 שנות מאסר. לאחר שמונה שנים ג'אבר שוחררה מהכלא.
במשפט הועלתה השערה שהיא ביצעה את הפיגוע בצל דחייה של ארוסה שטען שהיא קרובה מדי ליהודים, והיא הרגה יהודי כדי לשכנע את משפחתו.
אמה של ג'אבר התנערה מבתה ואמרה ש"בשבילי בתי מתה".
המפגעת גנבה את האקדח מחברה יוסי לוי - נהג מונית, הנהג נקנס ב-400 שקל, לאחר חרם חרדי על חברת המוניות, הנהג הושעה.
מספר חודשים לאחר הפיגוע יצא לאור ספר זיכרון בשם "אש תמיד", בספר הובאו חידושי תורה מהנרצח, ממשפחתו (הרבנים: יחיאל מיכל שלזינגר, אליקים גצל שלזינגר ועוד) וכתבי יד מראשונים ואחרונים.
שלזינגר נקבר בהר הזיתים, הונצח גם באנדרטה בהר הרצל.
הערות שוליים

↑  יוסי לוי, "היא היתה בשבילי כמו בת, לא האמנתי שתיקח את האקדח שלי", מעריב, 3 ביוני 1988
↑  יאיר פידל ואורן כהן, "לא האמנתי שיפה כזו מסוגלת לרצוח, חדשות, 3 ביוני 1988
1 2  ראובן שפירא, סמי פוקול, עמירם כהן, שוחררה מהכלא אנעם ג׳עבר, שרצחה תלמיד ישיבה בירושלים לפני 8 שנים, הארץ, 26 ביולי 1996
↑  רונית אנטלר, 10 שנות מאסר לרוצחת תלמיד ישיבה בירושלים, חדשות, 13 בספטמבר 1989
↑  פוזרו ערבים שהתפרעו ברובע המוסלמי בירושלים, מעריב, 17 במאי 1991; ברוך מאירי, 10 שנות מאסר לתושבת מזרח י-ם שהרגה בן ישיבה, מעריב, 13 בספטמבר 1989
↑  ג'אבר לא שוחררה בהסכם אוסלו ב' מפני שלא תוייגה כאסירה פוליטית אלא פלילית
↑  רן לוי, הזונה שירתה למוות בתלמיד ישיבה בי־ם זוכתה מרצח והורשעה בהריגה, חדשות, 12 ביולי 1989; אורי שטיין, רן לוי, "ג'אבר רצחה ממניעים לאומניים", חדשות, 20 ביוני 1988
↑  אריה בנדר, "אני מבקשת סליחה ממשפחת הנרצח, בשבילי בתי מתה", מעריב, 6 ביוני 1988; אריה בנדר, החשודה ברצח תלמיד הישיבה "אהבה רק יהודים", מעריב, 10 ביוני 1988
↑  אורן כהן, מה עבר על נעמי ג'אבר, חדשות, 10 ביוני 1988
↑  רן לוי, 400 שקל קנס לנהג המונית שבאקדחו רצחה הזונה ג'עבר אברך מירושלים, חדשות, 5 בספטמבר 1988
↑  יאיר פידל, החרדים איימו בחרם ונהג המונית, חברה של הזונה שרצחה ־ הושעה, חדשות, 8 ביוני 1988
↑  ספר זכרון, אש תמיד, באתר אוצר החכמה
↑  לוח מס' 52, ראו: דף לזכר אליעזר שלזינגר, ב"לעד" – אתר לזכר האזרחים חללי פעולות האיבה
תורתו אומנותו

תורתו אֻמָּנותו הוא מונח תלמודי לתיאור אדם שכל זמנו מוקדש אך ורק ללימוד תורה. לפיכך, נאמר על אותו אדם שהתורה היא המקצוע שלו. אדם שתורתו אומנותו מקבל מעמד מיוחד בהלכה.
באמצעי התקשורת בישראל משמש המושג בעיקר בהקשר של "הסדר תורתו אומנותו", שלפיו צעירים שעיסוקם היחידי הוא לימוד בישיבה, מקבלים דחייה של חובת השירות בצה"ל עד לאחר סיום לימודיהם. למעשה, הסדר זה גורם לרוב הגברים מהמגזר החרדי שלא לשרת בצבא כלל, או לשרת שירות מקוצר ביותר (ארבעה חודשי שירות חובה, הנקראים שלב ב'). במשך שנים היה ההסדר מעוגן בתקנה של שר הביטחון, אך בעקבות פסיקת בג"ץ, הוא עוגן בחוק טל, ובעקבות פסיקה נוספת הוא בוטל.
מקור המונח והגדרתו

המונח תורתו אומנותו מתאר בתלמוד יחידי סגולה העוסקים אך ורק בלימוד תורה, ללא הפסקה. כך מופיע במסכת שבת, שם רבי יוחנן מוציא את עצמו מכלל הלומדים ש"תורתם אומנותם": ”...דתניא: חברים שהיו עוסקין בתורה – מפסיקין לקריאת שמע, ואין מפסיקין לתפלה. אמר רבי יוחנן: לא שנו אלא כגון רבי שמעון בן יוחי וחבריו, שתורתן אומנותן, אבל כגון אנו – מפסיקין לקריאת שמע ולתפלה”.
הרמב"ן מביא את דברי הר"י מיגאש בשם הרי"ף: "תלמיד חכם שתורתו אומנותו, כלומר שתורתו קבע ועסקו עראי, אבל לא במי שעסקו קבוע ואין תורתו קבע." בעקבות זאת פסק הטור: "אם יש לו מעט אומנות או מעט משא ומתן להתפרנס בו כדי חייו ולא להתעשר, ובכל שעה שהוא פנוי מעסקיו חוזר על דברי תורה ולומד תדיר, נקרא תורתו אומנותו". דברים אלו נפסקו גם בשולחן ערוך.
הלכה > דעת תורה על תורתו אומנותו

תנו רבנן: "ואספת דגנך" – מה תלמוד-לומר? לפי שנאמר "לא ימוש ספר התורה הזה מפיך". יכול דברים ככתבן?! תלמוד-לומר, "ואספת דגנך" – הנהג בהן מנהג דרך ארץ; דברי ר' ישמעאל.

ר' שמעון בן יוחי אומר: אפשר אדם חורש בשעת חרישה, וזורע בשעת זריעה, וקוצר בשעת קצירה, ודש בשעת דישה, וזורה בשעת הרוח. תורה, מה תהא עליה? אלא בזמן שישראל עושין רצונו של מקום – מלאכתן נעשית על ידי אחרים, שנאמר "ועמדו זרים ורעו צאנכם וגו'". ובזמן שאין ישראל עושין רצונו של מקום – מלאכתן נעשית על ידי עצמן, שנאמר "ואספת דגנך". ולא עוד אלא שמלאכת אחרים נעשית על ידן, שנאמר "ועבדת את אויביך וגו'".

אמר אביי: הרבה עשו כרבי ישמעאל ועלתה בידן; כר' שמעון בן יוחי ולא עלתה בידן.
רבים למדו מדברי אביי שנפסק להלכה לעשות כדברי רבי ישמעאל, ולשלב תורה ועבודה לשם פרנסה.
הרמב"ם מתייחס לכך בהלכות תלמוד תורה, ופוסק באופן גורף שצריך לקיים תלמוד תורה עם דרך ארץ (עבודה). את הטענות ביחס להסכם יששכר וזבולון, שלפיו חלק מן העם עוסקים בתורה וחלקו השני עוסק במסחר ותומך בלומדים, דוחה הרמב"ם בפירושו למשנה וטוען שמדובר רק במי שנותן מממונו לסוחרים כדי שיסחרו בממונו וירוויחו בשבילו, אבל להתפרנס מן הצדקה - אסור.
לעומתו פסקו רבים כי בדורנו, אם תנהג תורה עם עבודה, אין התורה מתקיימת, ולכן יש צורך לקיים את הסכם יששכר וזבולון, וממילא מותר ללמוד בלי להתפרנס, ולהתקיים מן הצדקה.
כיום מעמד "תורתו אומנותו" נחשב לאידיאל של רוב לומדי התורה. בתפילה הנאמרת בסיום לימוד מסכת אומרים "יהי רצון מלפניך שתהא תורתך אומנותנו".
הלכה > הלכות למי שתורתו אומנותו

בטור ובשולחן ערוך נפסק שמי ש"תורתו אומנותו" פטור מתשלומי מיסים ומחובות ביטחוניות, וכן פטור מעבודות חובה קהילתיות כמו חפירת בארות מים (אולם חייב לשלם לפועלים החופרים, אם שכרו כאלה).
בגיוס לצה"ל

באופן פורמלי, ההסדר כולל כל גבר בגילים 18–54 הכשיר לשירות צבאי, ותלמיד בישיבה גבוהה שגילו מעל 16, או סיים לימודים בישיבה תיכונית. על פי החוק הקיים על תלמיד ישיבה, הרוצה להצטרף להסדר, להתחייב להקדיש 45 שעות שבועיות ללימוד תורה בישיבה או 40 שעות שבועיות לאברך הלומד בכולל.. צה"ל מאשר את המעמד לאחר חתימת ראש הישיבה ומזכיר ועד הישיבות ויש לחדשו מדי שנה. בגיל 26 ניתן פטור מלא משירות ביטחון.
ראו גם

גיוס בני ישיבות
חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם
חוק הגיוס
לקריאה נוספת

דפנה ברק-ארז, "גיוס בחורי הישיבות: מפשרה למחלוקת", בספר: דבורה הכהן ומשה ליסק (עורכים), צומתי הכרעות ופרשיות מפתח בישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, 2010
משה גרילק החרדים: מי אנחנו באמת הוצאת כתר (2002) עמוד 137 ואילך
שחר אילן, חרדים בע"מ, הוצאת כתר (2000), עמ' 111–145
שחר אילן, דחיית הגיוס של בחורי ישיבות: הצעת מדיניות, ירושלים: מכון פלורסהיימר למחקרי מדיניות (1999)
דני אשר, כל בחור וטוב לנשק- תולדות מערך הגיוס. יחידת מיטב, משרד הביטחון, 2014.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף י"א, עמוד א'
↑  הרמב"ן, חדושי הרמב"ן, בבא בתרא א', דף ח', באתר היברובוקס
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"ג, סעיף ב'
↑  וראו שימוש מעשי בהגדרה ב:אחד מרבים, השקפה, 29 ביוני 1906
↑  מסכת אבות, ד, ו
↑  הב"י והרמ"א בהערה למעלה, המהרש"ל והש"ך, יורה דעה, רמו, כ
↑  כך גם דעת הרב ישראל מאיר הכהן ראה בספרו ב'ביאור הלכה' על שולחן ערוך, אורח חיים, סימן רל"א, סעיף א' בשם שו"ת 'דבר שמואל'. והרב עובדיה יוסף, שו"ת יביע אומר חלק ז' יורה דעה סימן י"ז.
↑  תורתן אומנותן, הצופה, 8 ביוני 1951; המשך
↑  ארבעה טורים, יורה דעה, סימן רמ"ג
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן רמ"ג.
↑  "יוצא צבא" לפי חוק שירות ביטחון
↑  בקשה לדחיית צו שירות לתלמידי ישיבות
רנואר (מותג)

| --- | --- |

חזית הסניף בקניון ביג פאשן טבריה
חזית הסניף בקניון ביג פאשן טבריה
 נתונים כלליים
 סוג:  קמעונאית אופנה
 מוטו:  Dressed is More
 מייסדים:  אלי ברקוביץ' ויוסי ברוש
 תקופת הפעילות:  1993, ישראל ישראל – הווה
 משרד ראשי:  אריה שנקר 13, ראשון לציון
 בעלות:  אלי ברקוביץ' ויוסי ברוש
 ענפי תעשייה:  אופנה, הלבשה והנעלה
 מוצרים עיקריים:  ביגוד 
 מנכ"ל:  סרג' דרעי
 עובדים:  1,300
  
 https://www.renuar.co.il/he
 
רנואר רשת חנויות אופנה בע"מ היא קמעונאית אופנה ישראלית. הרשת משווקת מוצרי ביגוד, הנעלה, תכשיטים, תיקים ואביזרי אופנה. תחת הקבוצה פועל גם המותג "Twentyfourseven". רנואר היא רשת האופנה החמישית בגודלה בישראל.
היסטוריה

בשנת 1993 הוקמה קבוצת רנואר על ידי אנשי העסקים אלי ברקוביץ' ויוסי ברוש כרשת אופנה לנשים בלבד. שנה לאחר מכן, ב-1994 הצטרף אליהם סרג' דרעי, המחזיק 10% מהחברה ומשמש מאז כמנכ"ל הקבוצה. בתחילת המאה ה-21 נכנסה החברה גם לעולם האופנה לגברים. בשנת 2002 הודיעה הרשת על השקעה של כ-10 מיליון ש"ח בפתיחת 8 סניפים חדשים, שהצטרפו ל-30 הסניפים הקיימים. בנוסף, יושקעו 14 מיליון ש"ח בהרחבת שטחי מסחר קיימים ל-8,000 מ"ר במקום 3,000 מ"ר. שמונת הסניפים נפתחו בקונספט מחודש ובו חנויות רחבות המשתרעות על שטח ממוצע של 150 עד 200 מ"ר.
בשנת 2006 עמדו מכירות החברה על 233 מיליון ש"ח ובשנת 2007 על 280 מיליון ש"ח. באותה שנה החלה בגל שיפוצים ושדרוגים לחנויותיה. כחלק ממיתוגה מחדש של הרשת ובשיתוף המעצב ברוך נאה. תחילה היא פתחה חנות קונספט בקניון עזריאלי בשטח של 200 מ"ר ובהשקעה של מיליון דולר. לאחריה נפתחו בשנת 2007 עוד 8 חנויות קונספט בהשקעה של 8 מיליון דולר. חלק מהחנויות היו חדשות, ואחרות הן שדרוג של סניפים שפעלו זה מכבר. החנויות שנפתחו היו גדולות במיוחד והשתרעו על שטח של 150–400 מ"ר, לעומת שטח של 100–200 מ"ר שהיה נהוג קודם לכן. עוד באותה שנה רנואר נכנסה לתחום אביזרי האופנה (אקססוריז).
בשנת 2019 פתחה הרשת מחלקות להום סטייל (עיצוב הבית) בשם "RENUAR & MORE" ב-15 חנויות הקונספט הגדולות של המותג. אלו מתחרות ברשתות בינלאומיות כמו זארה ו-H&M. במחלקה נמכרים פריטים לבית כמו כריות, מצעים, כלי נוי ונרות.
לקבוצת רנואר סניפים הפרוסים בפריסה ארצית בקניונים הגדולים בישראל. הקבוצה מוכרת הן דרך חנויות בבעלותה והן דרך מערך זכיינות. בשנת 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בישראל והנחיות משרד הבריאות נסגרו סניפי רנואר לחודשים אחדים.
הקבוצה מעסיקה כ-1,300 עובדים; כ-300 עובדים במטה החברה ובמרכז הלוגיסטי אשר בראשון לציון, יתר העובדים מועסקים ב-95 נקודות מכירה ברחבי ישראל. יחד עם המותג שלה הפונה לצעירים וצעירות, "Twentyfourseven", רנואר היא רשת האופנה החמישית בגודלה בישראל, ומחזור המכירות של הקבוצה עומד על כ-500 מיליון ש"ח.
סכסוכים משפטיים

בשנת 2003 תבעה הדוגמנית בר רפאלי חצי מיליון שקל מ"רנואר" בנימוק שהם ביטלו חוזה עמה לאחר שסירבה להצטלם בעירום. באותה תקופה הייתה רפאלי קטינה ותלמידת תיכון. בשנת 2007 הושגה פשרה לפיה תפצה רנואר את רפאלי ב-140 אלף ש"ח, למרות שטענותיה העיקריות נדחו.
בסוף שנת 2004 הוציאה חברת מיקרוסופט בבית המשפט המחוזי בת"א צו מניעה זמני האוסר על רנואר להפר את זכויות היוצרים וסימני המסחר של מיקרוסופט בתוכנות המחשב שלה. בתביעה טענה מיקרוסופט כי עותקים לא חוקיים של תוכנות מחשב שלה הותקנו בכ־100 תחנות מחשב בחברה ומשמשים אותה לצרכים עסקיים. בהתאם לכך דרשה מיקרוסופט כ-300 אלף ש"ח. בית המשפט מינה כונס נכסים שהוסמך לבצע צווי חיפוש ותפיסה אצל רנואר בכל הנוגע לאותן תוכנות. הסכסוך הסתיים בפסק דין בהסכמה, לפיו התביעה של מיקרוסופט נדחתה אך ניתן צו האוסר על רנואר מלעשות שימוש בתוכנות מחשב פרי פיתוחה.
הערות שוליים

1 2  רעות שפיגלמן, קרן אייפקס במו"מ לרכישת מחצית מהאחזקות ברשת האופנה רנואר, באתר כלכליסט, 4 בפברואר 2016
↑  אורנה יפת, כלכליסט, הרשתות נגד הקניונים: קסטרו ורנואר לא פותחות חנויות בקניון TLV, באתר ynet, 2 ביוני 2020
↑  ענת ביין, אופנת רנואר תשקיע 10 מיליון שקל בפתיחת 8 סניפים, באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2002
1 2  הארץ, רנואר ממתגת מחדש: משקיעה 8 מיליון שקל בפתיחת ושדרוג סניפים, באתר TheMarker‏, 11 ביולי 2007
↑  נווית זומר, רנואר מצטרפת לטרנד: נכנסת לתחום העיצוב לבית, באתר ynet, 9 באפריל 2019
↑  רעות שפיגלמן, קרן אייפקס במו"מ לרכישת מחצית מהאחזקות ברשת האופנה רנואר, באתר כלכליסט, 4 בפברואר 2016
↑  יורם ירקוני וצביקה ברוט, בר רפאלי: "הם רצו שאופיע כקטינה בעירום", באתר ynet, 17 בספטמבר 2003
↑  נורית רוט, רנואר תפצה את בר רפאלי ב-140 אלף שקל, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2007
↑  מיקרוסופט נגד רשת האופנה רנואר: "העתיקה תוכנות", באתר גלובס, 15 בדצמבר 2004
↑  הסכסוך בין רנואר לתוכנות מיקרוסופט ואדווב הסתיים בפס"ד בהסכמה, באתר גלובס, 27 ביוני 2005
הראיון ב"טנדו" עם ניסים סרוסי

סרוסי ולונדון בעת הסולחה שנערכה ביניהם בעקבות הסערה התקשורתית, באוקטובר 1975
הראיון ב"טנדו" עם ניסים סרוסי היה ריאיון טלוויזיוני בשנת 1975, במהלכו העיר המראיין ירון לונדון לזמר ניסים סרוסי על מראהו וסגנונו המוזיקלי, באופן שנתפס על ידי רבים כמתנשא ומזלזל.
הראיון

ב-20 בינואר 1975 התקיים ריאיון טלוויזיוני בתוכנית "טנדו", במסגרת שידורי רשות השידור, בין המראיין ירון לונדון לזמר ניסים סרוסי שהתארח בתוכנית, ביחד עם גורית קדמן ואיקא ישראלי. המראיין ועורך התוכנית, ירון לונדון, שאל את המרואיין, ניסים סרוסי, כוכב זמר עולה באותה העת, שאלות שנראו באופן מתנשא ולעגני על מראהו וסגנונו המוזיקלי ועל הדרך בה נהפך לכוכב. היו שראו בכך את תפישתו של לונדון כמתנשא כלפי יהדות המזרח ונתפס בתקשורת ובציבור כחלק מן השסע העדתי בישראל. גם איקא ישראלי שהשתתף בתוכנית לעג לסרוסי על רמת המילים של שיריו ועל הצורך שלו לקבל את הערצת הקהל.
לדברי לונדון עצמו לא הייתה לו כוונה להעליב את סרוסי; לטענתו, שאב השראה מראיון עם שארל אזנבור, שבו מראיין צרפתי שאל אותו שאלות מתגרות. כן הוסיף כי אז לא הייתה לו את ההבנה שלימים התגבשה אצלו לגבי "ישראל השנייה", שרובה הוא יהודים ספרדים, מזרחים ועולים חדשים.
בעקבות הסערה התקשורתית, באוקטובר 1975, נערכה סולחה בין סרוסי ולונדון, ביוזמת המפיק יעקב אגמון, במסגרת תוכנית רדיו "בירה ומצב רוח" שהוקלטה במועדון התיאטרון בתל אביב. השניים התחבקו על הבמה ולונדון אמר שעכשיו הוא מבין את הפופולריות של סרוסי. סרוסי אף ביצעה בתוכנית שיר שאותו הלחין למילים שכתב לונדון. השיר, "הגשר הסנדלים", הופיע באלבום של סרוסי "מטוקיו באהבה", שיצא לאור בסוף אותה שנה.
עם השנים התבססה לה התפישה בציבור כי סרוסי ירד לצרפת כי חש מושפל ונלעג מהראיון. עם זאת, בריאיון לעיתון "חדשות" אמר כי הריאיון נתן לו חשיפה ציבורית רחבה, והסביר: "במשך חודשיים כל הארץ דיברה על נסים סרוסי, ועל איך שירון לונדון פגע בו. יש לי בבית קילוגרמים של עיתונים עם כתבות עלי מהתקופה הזאת. אני מאחל לכל זמר בארץ ׳טנדו׳ אחד כזה". בנוסף הסביר שסיבת העזיבה לצרפת הייתה הרצון לפתח קריירה בינלאומית, ואכן לאחר שהממסד התעלם ממנו עד אז, הוא הוזמן באותה שנה להשתתף ב"פסטיבל שירי משוררים לילדים" ובפסטיבל הזמר 1975, בו זכה במקום הראשון.
לדברי לונדון לידידו, זאב גלילי, לאחר המקרה נוצר רושם מוטעה שלכאורה הוא "האשכנזי המתנשא על פני המזרחי". לונדון סיפר כי קיבל כאלף מכתבים, חלק מהם של אשכנזים יראי שמיים אשר כתבו לו "טוב שדפקת את הפרענק". לדבריו זה מעיד על הגזענות החבויה עמוק של המגזר הדתי האשכנזי, שחש כי הוא נעלה על פני המזרחים, ושהריאיון הזה היווה להם אפשרות "לשחרר את רגשותיהם החבויים". לונדון ציין כי מעולם לא נמנע מלבקר גם זמרים אשכנזים, והדגים בביקורתו על השיר "יושב על הגדר" של אריק איינשטיין. לדברי לונדון, סרט הצילום של הריאיון נשרף במחסני רשות השידור.
ב-16 בפברואר 2016, טען סרוסי בריאיון לתקשורת כי "ירון לונדון לא למד לקח" מהראיון הנודע לשמצה ההוא מעברו והמשיך בהתנהגות פטרונית ומתנשאת כלפי בני עדות המזרח. ב-17 באוגוסט 2016 לונדון ראיין שוב את סרוסי בתוכניתו "לונדון את קירשנבאום" והשניים דנו על הראיון ב"טנדו".
תגובות

בקרב חלק מהציבור המזרחי בישראל נוצר הרושם כי ירון לונדון הוא מתנשא אשר שונא מזרחים[דרוש מקור]. דימוי שהשתמר לו שנים רבות, למשל בחיקויו מצד טל פרידמן ב"ארץ נהדרת", או על ידי ערן זרחוביץ' ושרון טייכר בתוכנית הרדיו "חותרים למגע".
הראיון עובד כשנה לאחר מכן למערכון בסדרה "ניקוי ראש" בו ירון לונדון (בגילומו של דובי גל), מארח את סרוסי (שבתאי קונורטי). המערכון שם ללעג את התנשאותו של לונדון בראיון: "אתה חושב שאתה זמר רק כי כל מיני יצורים בכל מיני עיירות פיתוח, רובם אגב לא אשכנזים, מעריצים אותך?" וכן באמצעות ותנוחות והבעת אי נוחות בקרבתו. המערכון מסתיים כשלונדון מתוודה בדמעות כי הוא בסך הכל מקנא בהערצה לה זכה סרוסי מהמין הנשי.
הראיון גם זכה גם לעיבוד בסרט "שלאגר" (1979) בתור סצנה בהשתתפותו של לונדון עצמו.
הערות שוליים

↑  מערכת, לונדון, ירון, באתר העין השביעית
↑  לוי מקמל, טנדו ־ דברי חכמים, מעריב, 27 בינואר 1975
↑  דורית גפן, ויכוח על שני גלים, על המשמר, 24 בינואר 1975
1 2  זאב גלילי, ירון לונדון ותחיית הזמר המזרחי, היגיון בשיגעון, ‏9 באפריל 1998
↑  השבוע התקיים במועדון התיאטרון טכס סולחה מיוחד במינו. במסגרת התוכנית "בירה ומצב רוח"., "העולם הזה", גיליון 1990 מ-22 באוקטובר 1975, עמוד 20
↑  תקליט חדש הופיע - נסים סרוסי - מטוקיו באהבה, מעריב, 28 בדצמבר 1975
↑  רחלה זנדבנק, רווח בסאלח שבתי (עמ' 26), כותרת ראשית, ‏16 בספטמבר 1987
↑  יעקב בר-און, ‏לא מחכה לכם: ירון לונדון חוזר לתחנות בחייו לרגל יום הולדתו ה-80, באתר מעריב אונליין, 22 באוגוסט 2020
1 2  אמיר פלג, במחשבה שנייה, ירון לונדון עשה לי רק טוב, חדשות, 22 באוגוסט 1988
↑  יוסי חרסונסקי, פסטיבל בחסות פרטית, מעריב, 7 באפריל 1975
↑  יגאל רביד, מראיין את ירון לונדון, בתוכנית "כך היה" ושואל על הראיון עם סרוסי ב"טנדו"
↑  איריס חפץ, איך ארכיון נעלם? כמו תינוק, ‏3 ביוני 2013
↑  אטילה שומפלבי, ניסים סרוסי: "ירון לונדון לא למד לקח", באתר ynet, 16 בפברואר 2016
↑  ירון לונדון וניסים סרוסי, 40 שנה אחרי הראיון המתוקשר: ירון לונדון וניסים סרוסי נפגשו שנית, לונדון את קירשנבאום, ערוץ 10, ‏17 באוגוסט 2016
↑  דובי גל, שבתאי קונורטי, ניקוי ראש | עונה 1 - פרק 19, ארכיון רשות השידור, ‏30 בינואר 1975
אלכס טל

| --- | --- |
מפקד חיל הים אלוף אלכס טל 1997.
מפקד חיל הים אלוף אלכס טל 1997.
 לידה:  28 בינואר 1946 (בן 78) כ"ו בשבט ה'תש"ו ברית המועצות (1923–1955) לבוב, ברית המועצות
 תאריך עלייה:  1958
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1964–2000 (כ־36 שנים)
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד סטי"ל  מפקד פלגת סטי"לים  מפקד בה"ד חיל הים  מפקד בסיס אשדוד  מפקד בסיס חיפה  ראש מספן הים  נספח צבאי בשגרירות ישראל בצ'ילה  מפקד חיל הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה     מלחמת יום הכיפורים     מבצע שלום הגליל     המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל בחברות היי טק
 
אלכס טל (נולד ב-28 בינואר 1946) הוא קצין צה"ל בדימוס, שכיהן כמפקד חיל הים הישראלי בשנים 1996–2000.
ביוגרפיה

נולד בברית המועצות. עלה לארץ ישראל ב-1958, התגייס בשנת 1964 לחיל הים הישראלי. לאחר שסיים את קורס החובלים שירת על ספינת הטילים הראשונה שקיבל חיל הים והשתתף במבצע הברחת הסטי"לים ממספנות שרבורג.
בזמן מלחמת יום הכיפורים השתתף בקרב לטקיה כסגן מפקד אח"י רשף. אחרי המלחמה פיקד על ספינת הטילים אח"י עכו ובהמשך מונה למפקד פלגת ספינות טילים. היה מפקד בה"ד חיל הים (1981–1983 כולל בתקופת מלחמת לבנון הראשונה), מפקד בסיס אשדוד (1984–1987), מפקד בסיס חיפה (1987–1990), ראש מספן הים (1992–1994) וסגן מפקד חיל הים. כמו כן כיהן כנספח צבאי וראש משלחת משרד הביטחון בשגרירות ישראל בצ'ילה.
בשנת 1996 הוענקה לטל דרגת אלוף והוא מונה למפקד חיל הים. בתקופת כהונתו התרחש אסון השייטת ונמצאה הצוללת אח"י דקר שטבעה בדרכה לישראל ומיקומה לא נודע במשך מעל שלושים שנה. לאחר שהוחלף על ידי אלוף ידידיה יערי בפיקוד על החיל פרש מצה"ל בשנת 2000.
לאחר שחרורו טל שימש כמנהל בחברות היי-טק שונות.
טל הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני בגאוגרפיה מאוניברסיטת חיפה.
גלריה

אלכס טל מבקר בפירמידות במסגרת ארוח שייטת ספינות הטילים על ידי הצי המצרי באלכסנדריה, מאי 1980
מפקדים בהפלגה מבצע הצגת תכלית (עומד אלכס טל, יושב אהוד ברק) אפריל 1988
הערות שוליים

↑  ניר דבורי, ‏אסון השייטת: גם סוריה יירטה את תשדורות המזל"ט הצה"לי, באתר ‏מאקו‏, 8 בנובמבר 2010
↑   אמיר אורן, טביעת הדקר || כך חילץ את עצמו חיל הים ממעמקים, באתר הארץ, 10 במרץ 2013
↑  ynet, מפקד חיל הים לשעבר, אלכס טל, מצטרף ל"אשד רובוטק", באתר ynet, 10 ביולי 2000
אוריקלקום

אוֹרִיקָלְקוֹם (Oricalkum), או אוריקלטיום היא מתכת מיתולוגית.[דרוש מקור] היא ידועה בכך שתחת חום היא אינה ניתכת אלא צוברת אנרגיה.[דרוש מקור]
גביש קלציט דמוי אוריקלקום
בעת העתיקה

על פי אפלטון, האוריקלקום יקרה מזהב.
קיימת אגדה על מצפן אוריקלקום שיכול לאתר אוריקלקום.
בעת העתיקה > בנומיסטיקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בתרבות המודרנית

האוריקלקום מופיעה במגוון סרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקים כגון:
Terraria
ערי הזהב הנסתרות
אינדיאנה ג'ונס
מבוכים ודרקונים
מצפן הזהב
Flyff
אקווהמן
לקריאה נוספת

Zhirov, Nicholas F. (2001). Atlantis: Atlantology: Basic Problems. The Minerva Group, Inc.  ISBN 0-89875-591-3.
ריח מטאל

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת ריח מטאל
 יצא לאור:  2005
 הוקלט:  2001-2005
 סוגה:  הבי מטאל ים תיכוני
 שפה:  עברית 
 אורך:  38:44
 חברת תקליטים:  טאלנט הפקות
 הפקה:  ריח מטאל בן צור
 
ריח מטאל הוא אלבום הבכורה משנת 2005 של להקת הבי מטאל ישראלית Metal ScenT, שהיא עצמה באותו הזמן נקראה גם "ריח מטאל". הרעיון שלשמו הוקמה הלהקה היה לשלב בין סגנון המטאל לבין הסגנון הים תיכוני. האלבום מכיל גרסאות כיסוי לשירים ים תיכוניים ידועים בסגנון כבד.
שם הלהקה והאלבום שלה הוא על משקל שם תוכנית הטלוויזיה המתעסקת עם מוזיקה ים תיכונית - ריח מנטה. התוכנית עצמה קידמה את החיבור בין הלהקה לזמרים, ונתנה להם במה. לשם כך, גייסו חברי הלהקה מספר אמנים מתחום הזמר הים תיכוני, ויחד איתם חידשו להיטי זמר ים תיכוני בסגנון הבי מטאל. הלהקה עבדה על האלבום במשך ארבע שנים, ולבסוף ראה האלבום אור בשנת 2005.
באלבום ישנם 10 שירים, כשבכל אחד מהם מתארח זמר ים תיכוני מפורסם אחר בדואט לצד סולן הלהקה, רמי שלמון. בין הזמרים שאיתם שרה הלהקה היו ניסים סרוסי, אביבה אבידן, שלומי שבת ושימי תבורי.