stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתר האימפריה הממלכתי
היסטוריה ושימושים

הכתר נחבש בסיום טקס ההכתרה בעת שהמונרך החדש יוצא ממנזר וסטמינסטר - ולא במהלך טקס ההכתרה עצמו. המלכה ויקטוריה והמלך אדוארד השביעי חבשו את כתר האימפריה הממלכתי במהלך טקס ההכתרה עצמו בשל משקלו הרב של כתר אדוארד הקדוש.
המונרך נוהג לחבוש את כתר האימפריה הממלכתי בטקס פתיחת הפרלמנט השנתי. על פי המסורת, הכתר ושאר תכשיטי הכתר מוסעים לארמון בקינגהאם בכרכרה משלהם משם הם מובלים בשעה שהמלכה מגיעה בכרכרה לארמון וסטמינסטר, ומובאים אל חדר הגלימות של הארמון בו לובשת המלכה את הגלימה ואת הכתר.
כתר האימפריה הנוכחי הוא כתר שיוצר עבור הכתרת ג'ורג' השישי בשנת 1937. הכתר יוצר על ידי חברת היהלומנים ג'ררד ושות' והוא העתק מדויק של כתר האימפריה הממלכתי שיוצר עבור המלכה ויקטוריה - אולם קל יותר במשקלו ויותר נוח ללבישה.
הן כתר האימפריה הממלכתי והן שרידי הכתר המקורי בו עשתה שימוש המלכה ויקטוריה, שמורים בבית התכשיטים שבמצודת לונדון.
כתר האימפריה הממלכתי המקורי
כתר האימפריה הממלכתי הנוכחי
כד וספל

| --- | --- |

לוגו של "כד וספל" המוטבע בתחתית כלי מתוצרתו
 נתונים כלליים
 מייסדים:  חוה סמואל ופאולה אהרונסון
 תקופת הפעילות:  1934–1979 (כ־45 שנים)
 מיקום המטה:  ראשון לציון
 ענפי תעשייה:  קרמיקה
 
"כד וספל" בתצלום מאת זולטן קלוגר (1935)
"כד וספל" היה מפעל לייצור קרמיקה אמנותית, שהוקם בראשון לציון בשנת 1934 ופעל עד שנת 1979. היה זה המפעל הראשון לייצור שיטתי של פריטים קרמיים ביישוב היהודי בארץ ישראל במאה ה-20, מחלוצי תעשיית הקרמיקה בישראל.
"כד וספל" הוקם בראשון לציון על ידי חוה סמואל ופאולה אהרונסון לאחר שהשתיים קיימו סדנה לייצור קרמיקה בירושלים בשם "היוצר". התנור הראשון של המפעל לא היה תקין ועל כן השתיים נעזרו במהנדס הייצור של מפעל הזכוכית "גביש" בראשון כדי לבנות תנור חדש, שפעל על בסיס סולר והיה בעל שני מבערים ומדחס אוויר.
בשנת 1936 הפסיקה אהרונסון את עבודתה במפעל בעקבות המצב הביטחוני שנוצר בעקבות המרד הערבי הגדול, ושלא אפשר לה לנסוע בין תל אביב לראשון. סמואל המשיכה להפעיל את "כד וספל" בעזרת מירה ליבס והדסה אופנבכר, שעבדו כאסיסטנטיות במפעל עד שנות הארבעים ואחר-כך פעלו בסטודיו נפרד בירושלים. סמואל המשיכה להפעיל את "כד וספל" לבדה עד שנת 1955, אז חזרה אהרונסון לעבודה חלקית במפעל שנמשכה ארבע שנים. סמואל סגרה את המפעל בשנת 1979.
בתקופה שלפני הקמת מדינת ישראל זכתה תוצרת המפעל להצלחה אמנותית שהתבטאה בהצגה של תוצרת המפעל בתערוכות שונות, כגון בבית הנכות בצלאל (1933), תערוכה בבית ורנר סנטור בירושלים וביריד המזרח (1936) ותערוכה ב"קבינט האומנויות- שלוסר-גלסברג" בירושלים (1944). תוצרת המפעל נמכרה באופן קבוע במקומות כגון חנויות של ויצו ובמשכית.
תוצרת המפעל כללה מגוון של כלים שימושיים וחפצי נוי, שנעשו בטכניקות שונות שהמרכזיות בהן היו יציקה קרמית בתבנית ועיצוב ועיטור כלים העשויים באובניים. בעוד אהרונסון התמחתה בשימוש באובניים ויצרה כלים שונים, בהשפעת הפונקציונליות של תנועת הבאוהאוס, סמואל התמחתה בעיטורם בסצנות בעלות גוון מזרחי. בין העיטורים ניתן למצוא דמויות של חיות, נגנים ורקדניות, חלקן בהשפעת דגמים של ממצאים ארכאולוגיים שהתגלו בארץ ישראל. העיטור של סמואל עשה שימוש בזיגוגים מגוונים ושימוש בקווים חופשיים לתיאור הדימוי. דמויות הפסלונים מתוצרת המפעל עשויות בתבניות יציקה והן מאופיינות בצביעה חופשית ובחוסר בהבעה ותווי פנים.
לקריאה נוספת

גדעון עפרת, "ראשית הקראמיקה הישראלית 1962-1932", אגודת אמני הקרמיקה בישראל. (ראו הטקסט המלא באתר "המחסן של גדעון עפרת").
ניר פלדמן, "חומר מן הרוח, חוה סמואל חלוצת הקרמיקה הישראלית", מוזיאון ראשון-לציון, ראשון לציון, 2011.
כד קבורה (לידיה זבצקי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  לידיה זבצקי
 תאריך יצירה:  1993
 טכניקה וחומרים:  אבנית בעבודת אובניים ובבניית-יד, חפוי טרה סיגילטה, פח עופרת
 ממדים בס"מ
 גובה:  160
 נתונים על היצירה
 מיקום:  בניין מועצת העירייה, קריית עיריית ירושלים, ירושלים
"כד קבורה" הוא פסל מאת האמנית הישראלית לידיה זבצקי.
תיאור

"כד קבורה" הוא חלק מסדרת פסלי כדים גדולי ממדים שיצרה לידיה זבצקי בין השנים 1992–1994. הכד, בנוסף לארבעה כדים נוספים, הוצב בשנת 1994 בתצוגת קבע בבניין עיריית ירושלים. הכד מורכב ממבנה מדורג בן שלושה גופים המתכנסים זה על גבו של זה. מעל למבנה ניצב מכסה גדול שבו ידית, החושפת את ממד העשייה הקרמי בעזרת סימני העבודה באובניים. מבנה הכד מחופה בטרה סיגילטה שבה פיגמנט שחור. סביב הכד הוסיפה האמנית פסים של פח עופרת חשוף, בעוביים שונים, הנראים כאילו הם מאחים את הכד. פסים אלו אינם נמצאים כיום במצבם המקורי והם נצבעו בשלב מסוים בצבע שחור.
לוהנגרין

ערך זה עוסק בגיבור של אגדה גרמנית. אם התכוונתם לאופרה מאת ריכרד וגנר, ראו .
לוהנגרין (גרמנית: Lohengrin) הוא גיבורהּ של אגדה גרמנית שנפוצה בימי הביניים, ושמתבססת על מעשייה קדומה לה בשם אביר הברבור.
הנוסח הקדום מופיע לראשונה בבית האחרון של הפואמה "פרציפל" (Parzival) מאת וולפרם פון אשנבך. בין השנים 1283–1290 הרחיב משורר אנונימי, שנמנה עם תלמידיו של פון אשנבך, את הסיפור לאפוס בן 8,000 שורות בקירוב. קורותיו של לוהנגרין מסופרים מפיו של פון אשנבך, בעת תחרות המשוררים שנערכה בטירת וארטבורג.
לוהנגרין, בנו של פארסיפל, מאבירי הגביע הקדוש, חש בסירה רתומה לברבור לעזרתה של אלזה, הדוכסית מברבנט, על מנת לגונן עליה מפני אויביה. הוא נושא אותה לאשה, בתנאי שלא תשאל לשמו ולמוצאו. כשהיא מפרה את בקשתו הוא משיב אמנם על שאלתה, אך נעלם כלעומת שבא, בסירתו הרתומה לברבור. באפוס זה מסופרים גם מלחמותיו של לוהנגרין, לצידו של המלך הגרמני היינריך כנגד הכופרים.
ריכרד וגנר הלחין בין השנים 1846–1848 את האופרה "לוהנגרין".
גלריה

גלויה עם ציור של לוהנגרין, מסביבות שנת 1900, צייר לא ידוע
לוהנגרין, בציורו של פרדיננד ליק
ראו גם

אביר הברבור
לאון העתיקה

לֲאון העתיקה (בספרדית: Viejo León) או בשמה המלא Santiago de los Caballeros de León ("יעקב הקדוש של אבירי לאון") הייתה עיר בדרום-מערב ניקרגואה כ-30 ק"מ צפונית-מערבית לחופי  האוקיינוס השקט. העיר נוסדה בתחילת המאה ה-16, הגיעה לשיאה בסופה של המאה, ושקעה וננטשה שנים מעטות לאחר מכן. חורבותיה הוכרו בשנת 2000 כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

אף שלא נערך סקר ארכאולוגי ממצה בלאון, לפי הכתבים המוקדמים של האימפריה הספרדית היה המקום מיושב בצפיפות באינדיאנים, שהיו מאוגדים בחברה עובדת אדמה הכפופה למבנה היררכי שבראשו ניצבה מועצת זקנים נבחרת.
העיר הספרדית נוסדה ב-19 ביוני 1524 על ידי פרנסיסקו הרנאנדס דה קורדובה (Francisco Hernández de Córdoba) שנשלח מפנמה, והיא נוסדה כערים קולוניאליות רבות באמריקה הלטינית, סביב כיכר ששכנה בצידו הצפון-מזרחי של אגם מנגואה. הרננדס הוצא להורג ב-1526, ופדרו אריאס דווילה (Pedro Arias Dávila) הגיע לעיר שנתיים לאחר מכן כמושל ניקרגואה. באותה שנה, 1528, הוקם המנזר הראשון בעיר, רעב קשה גבה את חייהם של אלפי אינדיאנים, ובסוף השנה הוקמה מטבעה בפקודת הכתר, אשר נועדה לנצל את זהב, הכסף (מתכת) והמתכות האחרות של האזור.
למרות תפקידה כמרכז שלטוני, לאון מעולם לא כללה אלא צבר מבנים כפריים, שנבנו בעיקר מחומרים מסורתיים - עץ, בוץ וחזרן. רק הקתדרלה שהוקדשה ל"מריה הקדושה של החסדים" (Santa María de la Gracia), המנזר, בית המושל וקומץ בתי עשירים היו מתוחכמים יותר. המצודה שנבנתה בכניסה לעיר התדרדרה ונהרסה תוך עשרים שנה מהקמתה, תוך שהיא מעידה על הרגיעה באזור. בית המטבעה נבנה מחומרים פשוטים בדומה ליתר הבתים, והיה יעד לשריפות חוזרות ונשנות.
ב-1545 הגיע העיר לשיאה בעת תקופת שלטונו של רודריגו דה קונטררס (Rodrigo de Contreras), אך רצח הבישוף המקומי חמש שנים לאחר מכן שינה את עתידה, שכן היא נתפסה כמקום שהוטלה עליו קללה, דבר שהתבטא באסונות ובמשבר כלכלי. ב-1578 התפרץ הר הגעש הסמוך, מומוטומבו (Momotombo), והבריח את המתיישבים האמידים מהמקום. ב-1603 נותרו רק עשרה בתים בעיר, וב-11 בינואר 1610 הושמדו אלה ברעידת אדמה. לאון ננטשה כליל ובחומרי הבנייה של בתיה נעשה שימוש לבניית העיר לאון החדשה, כ-30 ק"מ מערבית לה.
אתרי העיר

תוואי העיר המקורי לא הונצח בכתובים וטרם שוחזר על סמך מידע ארכאולוגי מאז התגלה האתר ב-1968. נראה כי לעיר הייתה צורת מלבן, אך היא הייתה קטנה בהרבה מערים אחרות בנות זמנה. על המבנים החשובים שהתגלו באתר נמנית הקתדרלה שבה היו שלוש ספינות ובקצה המזרחי שלה היו מדרגות שהובילו אל מזבח מרכזי. הסברה היא כי שטח בנוי מחוץ למבנה שימש כבסיסו של מגדל פעמונים. מנזר "לה מרסד" (La Merced) היה עשוי מחמישה חדרים וחובר ישירות אל הכנסייה. כל המבנים באתר, ובכלל זה בתי העשירים ובניין גדול במיוחד ובו 11 חדרים, נבנו בפשטות ומחומרים מקומיים.
כד פרנסואה

"כד פרנסואה" (באנגלית: François Vase) הוא כד יווני בגובה של כ-66 ס"מ מטיפוס קארטר, המתוארך לשנת 570 לפנה"ס. הכד, אשר נקרא על שם מגלו, אלסנדרו פרנסואה (Alessandro François), מוצג כיום במוזיאון הארכאולוגי בפירנצה, איטליה. הכד נמצא בשנת 1844 בקבר אטרוסקי בנקרות של פונטה רוטלה (Fonte Rotella), ליד העיר קיוזי (Chiusi), איטליה. בשנת 1900 נופץ הכד ל-638 חתיכות חרס על ידי אחד משומרי המוזיאון, אשר זרק שרפרף על ארון התצוגה שהכיל את הכד. הכד שוחזר בשנת 1904. שיחזור נוסף נערך בשנת 1974.
כד פרנסואה מעוטר בסגנון קדרות הדמות השחורה. עיטוריו מציגים מעל 200 דמויות שונות. הכד נושא את הכתובת "ארגוטימוס (Ergotimos) עשה [אותי]; קליטיאס (Kleitias Κλειτίας) צייר [אותי]". למרות שאי אפשר לזהות בציורי הכד נראטיב עקבי, הדמויות המוצגות בו קשורות לסיפורי המיתולוגיה היוונית הקשורים למיתוס חתונתם של פלאוס (ביוונית: Πηλεύς) ותטיס (ביוונית: Θέτις), הוריו של אכילס ולמלחמת טרויה.
סגנון תיאור הכד מראה עדיין את ההשפעה המזרחית על עיצוב הקדרות היוונית במילוי כל משטח הכד. אופי מילוי כזה נקרא בידי חוקרי האמנות כ"אימת הריק". הכד מחולק לרצועות לכל אורכו. רצועות אלו מלאות בדמויות. בפס העליון מצויר סצנת ציד מורכבת ורבת משתתפים של ציד חזיר הבר על ידי פלאוס ומלאגרוס. בצידו האחר של הכד מופיעים בני אתונה היוצאים משבי בכרתים אל דלוס. בפס השני מתואר מרוץ מרכבות אשר התקיים בהלווית פאטרוקלס וכן קרב לאפיתים וקנטאורים. הפס השלישי מתוארים האלים הבאים לחתונתם של תטיס ופלאוס ואילו הרביעי מציג אכילס הרודף אחר טרואילוס ואת החזרתו של הפיסטוס להר האולימפוס.
מיכאל אבי-יונה, ההיסטוריון וחוקר תולדות האמנות, מוצא בתאורי הכד ביטויים של סדר חברתי כמו בתיאור בתהלוכת האלים באולימפוס, לצד ביטויים סאטיריים בהוספת דמויותיהם של דיוניסוס והסילאנים בסצנת החזרתו של הפיסטוס לאולימפוס.
הערות שוליים

1 2  ראו: אבי-יונה, מיכאל, תולדות האמנות הקלאסית, מוסד ביאליק, ירושלים, 2004, עמ' 60.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007414006105171  BnF: cb166129873 (data)  LCCN: n2008026847  VIAF: 182836889   WorldCat (עם VIAF): 182836889
מאנדו

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים ואדן 
 קואורדינטות:  55°17′00″N 8°33′00″E﻿ / ﻿55.283333333333°N 8.55°E﻿ / 55.283333333333; 8.55
 שטח:  7.63 קמ"ר
 אורך:  3.2 קילומטר
 רוחב:  2.6 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  דנמרק 
 אוכלוסייה:  40 (2018)
 אזור זמן:  UTC+1
  (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהמאנדו(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהמאנדו
 
מאנדו (בדנית: Mandø) הוא אי בדנמרק הנמצא באזור החוף הדרום מערבי של יוטלנד. האי משתרע על פני 7.63 קילומטרים רבועים וחיו בו 40 תושבים נכון לינואר 2018.
ניתן להגיע אל מאנדו כאשר יש גאות על פני מסלול לא סלול באורך של כארבעה קילומטרים המחבר את האי ליבשת.
שטחי ביצות עשב רבים מקיפים את האי והם מספקים בין היתר אזורי רבייה לציפורים ואורגניזמים אחרים.
לוק בלאק

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1992 (בן 32) צ'אצ'אק, סרביה סרביה 
 מוקד פעילות:  סרביה סרביה
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 עיסוק:  זמר
 שפה מועדפת:  סרבית, סרבו-קרואטית, אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק גרופ 
 lukeblackmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לוקה איבנוביץ' (בסרבית: Лука Ивановић; נולד ב-18 במאי 1992), הידוע יותר בשם לוק בלאק, הוא זמר ויוצר סרבי.
הוא ייצג את סרביה באירוויזיון 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת עם השיר "Samo mi se spava".
ביוגרפיה

בלאק נולד בשם לוקה איבנוביץ' ב-18 במאי 1992 בצ'אצ'אק, סרביה ומונטנגרו. הוא החל להתעניין במוזיקה בגיל 12 כשהחל לכתוב שירים, וכעבור כמה שנים גם החל ליצור ולהפיק מוזיקה. איבנוביץ' עבר לבלגרד על מנת ללמוד שפה וספרות אנגלית, בנוסף, הוא סיים גם תואר שני בהפקה מוזיקלית.
קריירה

ההופעה הפומבית הראשונה שלו הייתה במאי 2014 בפסטיבל Gruvlend כאשר הציג לראשונה את הסינגל שלו "D-Generation". אז הבחינו בו נציגי יוניברסל מיוזיק גרופ שקראו לו למשרדם בבלגרד. הוא הופיע ללא הדגמות. במקום זאת שר את אשר על ליבו ללא הכנה מוקדמת, והפך לאמן הפופ הראשון בסרביה שהוחתם בלייבל גדול בינלאומי.
מלבד יצירות המוזיקה שלו, הוא גם מפיק ומביים בעצמו את המוזיקה שלו. הוא מחפש את הביטוי האמנותי שלו, ומתנסה ומנסה צורות וסגנונות חדשים ובלתי צפויים. לפני שחתם ביוניברסל מיוזיק גרופ, הוא הוציא לאור בנובמבר 2014 את הסינגל "Nebula Lullaby", באופן עצמאי באמצעות שירות הפצת המוזיקה הדיגיטלית המקוונת Spinnup. בלאק כתב את השיר יחד עם קריסטיאן מג'יץ', והשיר הוקלט בשירות ה-VoIP הפופולרי סקייפ. בסוף 2014, רדיו B92 כלל את "D-Generation" כמועמד פוטנציאלי לסינגל השנה שלהם. לדבריו, השיר מייצג את דור ה-D, חברה בתוך חברה שלא מתאימה לשום מצב רוח.
ב-18 בדצמבר 2016 הוציא לאור את הסינגל הכפול שלו "Jingle Bell Rock / Nebula Lullaby".
בפברואר 2016, על פי עיתון Blic, רדיו וטלוויזיה של סרביה קבעו ארבעה אמנים לייצג את המדינה בתחרות אירוויזיון 2016 וביניהם היה לוק בלאק. לוק בלאק לא השתתף בסופו של דבר בקדם של 2016, אבל העיתונות הסרבית חשפה שהסינגל הקרוב שלו "Demons" היה אמור להיות השיר שלו לתחרות האירוויזיון. ב-20 במאי, ביום יציאת הסינגל החדש שלו "Demons", לוק בלאק אישר עבור פורטל מקוון סרבי Tračara שהוא אכן נקרא על ידי הרדיו וטלוויזיה של סרביה לייצג את סרביה באירוויזיון 2016 עם הסינגל שיצא זה עתה. מיד עם יציאת הסינגל החדש, יצא בלאק לסיבוב ההופעות הראשון שלו בסין בו הופיע בבייג'ינג, שאנגחאי וגואנגג'ואו.
באפריל 2021, הוציא לאור באופן עצמאי את "A House On The Hill".
בינואר 2023 הוכרז בלאק כאחד המתמודדים בתחרות הבחירה הלאומית של סרביה לאירוויזיון 2023 עם השיר "Samo mi se spava". ב-1 במרץ הופיע בלאק במהלך חצי הגמר הראשון, שם הגיע למקום השישי ובכך העפיל לגמר. בגמר, ב-4 במרץ, "Samo mi se spava" קיבל את מירב הנקודות מתוך שישה עשר פיינליסטים מה שהפך את לוק בלאק למנצח בתחרות ולנציג סרביה לתחרות האירוויזיון 2023 שהתקיימה במאי 2023 בליברפול שבממלכה המאוחדת. ב-11 במאי 2023 ביצע בלאק את "Samo mi se spava" על בימת חצי הגמר הראשון של אירוויזיון 2023. עם הקראת התוצאות של שלב זה הוא נמנה בין האמנים שהעפילו לגמר. ב-12 במאי פורסם סדר ההופעות של הגמר, שנקבע פעם נוספת על ידי מפיקי התחרות. סרביה הופיעה חמישית, לפני צרפת ואחרי פולין. בגמר האירוויזיון בלאק הגיע למקום ה-24 עם 30 נקודות.
הערות שוליים

↑  Ko je Luke Black, koji će predstavljati Srbiju na Evroviziji 2023? - Scena - Dnevni list Danas, ‏5 במרץ 2023 (ב־)
↑  Luke Black predstavlja dupli singl "Jingle Bell Rock/Nebula Lullaby" – Vesti — MTV Srbija, web.archive.org, ‏20 בינואר 2016
↑  N.M./Tračara, Ovo je pesma koja je trebalo da nas predstavlja na Evroviziji, Tračara, ‏12 במאי 2016 (ב־)
↑  Pero Jovović, Srpski "pop alhemičar" ima novi singl koji morate čuti, NOVA portal, ‏15 במאי 2021 (ב־)
↑  RTS, Radio televizija Srbije, Radio Television of Serbia, Свет можда гори, али у Ливерпул сигурно не идемо да спавамо, www.rts.rs
↑  Eurovision 2023 Semi-final 1 Results
↑  Eurovision 2023: Running order in the Grand Final
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1289479569  ISNI: 0000 0004 9146 4846  MusicBrainz: 51f2dada-f815-4539-8404-183f93ac2338  VIAF: 8789168517323071980008   WorldCat (עם VIAF): 8789168517323071980008
לאונרדו לאו

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1694 סאן ויטו דאי נורמני, איטליה 
 פטירה:  31 באוקטובר 1744 (בגיל 50) נאפולי, ממלכת נאפולי 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריו דלה פיאטה די טורצ'יני 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 www.leonardoleo.com
 
לאונרדו לאו (באיטלקית: Leonardo Leo; ‏5 באוגוסט 1694 - 31 באוקטובר 1744), ששמו המלא והמדויק יותר הוא ליונארדו אורונצו סאלוואטורה דה לאו, היה מלחין בארוק איטלקי.
חייו

לאו נולד בסאן ויטו דליי סקיאבוֹני (כיום סאן ויטו דאי נורמני, במחוז ברינדיזי), שהייתה אז חלק מממלכת נאפולי.
בשנת 1703 התקבל ללימודים בקונסרבטוריון דלה פייאטה דאי טורצ'יני בנאפולי, שם למד תחילה אצל פרנצ'סקו פרובנצאלה ואחר אצל ניקולא פאגו. היו שסברו, כי היה תלמידם של פיטוני ואלסנדרו סקרלטי, אבל לא ייתכן שלמד אצל המלחינים הללו, אף כי אין ספק בהשפעה שהייתה ליצירותיהם עליו. יצירתו המוכרת המוקדמת ביותר הייתה דרמה דתית, L'infedeltà abbattuta שביצעו חבריו ללימודים בשנת 1712.
ב-1714 העלה בתיאטרון החצר אופרה בשם Pisistrato, שהתקבלה בתשואות. לאו כיהן במשרות שונות בקאפלה המלכותית והמשיך לכתוב לבימה, לצד הוראה בקונסרבטוריון. אחרי שהוסיף ב-1722 תמונות קומיות ל-Bajazette של פרנצ'סקו גספאריני, לביצוע בנאפולי, חיבר ב-1723 אופרה קומית בשפה הנפוליטנית, La’mpeca scoperta.
האופרה הקומית המפורסמת ביותר שלו הייתה Amor vuol sofferenze משנת 1739, הידועה יותר בשם La Finta Frascatana, שזכתה לשבח מפיו של דה ברוס. לאו התבלט לא פחות כמלחין של אופרות רציניות, Demofoonte 
משנת 1735 ו-L'Olimpiade משנת 1737, שתיהן לליברית של המשורר מטאסטאזיו, יצירותיו הנודעות ביותר בתחום זה. עם זאת, לאו מוכר יותר כמלחין מוזיקת קודש. הוא מת כתוצאה מאירוע מוחי תוך כדי חיבור אריות חדשות לביצוע מחודש של "לה פינטה פראסקטאנה".
סגנון כתיבתו

לאו היה הראשון באסכולה הנאפוליטנית שהשיג שליטה מלאה בקונטרפונקט הרמוני מודרני. במוזיקת הקודש שלו באות לביטוי מיומנות והדרת כבוד; ההגיון גובר בה על להט הרגשות ואין בה שמץ מן הרגשנות שביצירותיהם של דוראנטה ופרגולזי. האופרות הרצינות שלו סובלות מן הצינה והחומרה שבסגנון כתיבתן, אבל באופרות הקומיות שלו גילה חוש הומור שנון. פרקי האנסמבל שלו נמרצים ומלאי התלהבות, אך אינם מגיעים לשיא חזק.
דוגמה נאה ואופיינית למוזיקת הקודש שלו היא "דיקסיט דומינוס" בדו מז'ור, בעיבוד סטאנפורד ובהוצאת נובלו. מספר שירים מתוך אופרות כלולים בהוצאות מודרניות.
לקריאה נוספת

Leonardo Leo באנציקלופדיה בריטניקה, מהדורה אחת-עשרה
לולה קבב

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בשר
 מטבח:  אזרי
 אזור מוצא:  קווקז
 מוצא:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן
 אופן הגשה:  חם
 מרכיבים עיקריים:  בשר טחון
לולה קבב (באזרית: Lülə Kabab) הוא מאכל אזרי העשוי מבשר בקר או מבשר כבש ונחשב לנפוץ במדינות הקווקז ומרכז אסיה.
המאכל מורכב מבשר בקר או כבש המעורבבים יחד עם שומן ונצלים על רוטיסרי אנכי.
נהוג להגיש את המאכל חם כשהוא בליווי תבלין סומאק, פלפל חריף, ירקות טריים, לוואש ויוגורט.
למאכל גרסאות שונות ומלבד הגרסה האזרית, קיימת גרסאות שונות נפוצות בעיקר בארמניה, קזחסטן וקירגיזסטן.
פירוש השם "לולה" נגזר מהמילה הערבית "לולו" שפירושה "צינור" או "צורת גליל", המתארת את צורת הבשר על השיפוד.
הערות שוליים

↑  Sheryl Julian Globe Staff, September 23, 2014, 6:00 p m Share on Facebook Share on TwitterView Comments, Noor’s Armenian specialties are made with care - The Boston Globe, BostonGlobe.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Dwin – DW – 05/24/2017, dw.com (באנגלית)
↑  Azernews.Az, Explore amazing diversity of Azerbaijani food, Azernews.Az, ‏2018-08-29 (באנגלית)
↑  Jeanne Jacob, Michael Ashkenazi, The World Cookbook for Students, Greenwood Press, 2006, ISBN 978-0-313-33454-2. (באנגלית)
כד עם דמות פרש

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
כד עם דמות פרש (מימין)
 מידע כללי
 פַּסל:  חוה סמואל
 טכניקה וחומרים:  חומר בעבודת אובניים, אנגוב וזיגוג
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון ארץ ישראל, תל אביב-יפו
"כד עם דמות פרש" הוא כד שיצרה האמנית הישראלית חוה סמואל.
תיאור

הכד, שנעשה בעבודה על אובניים ושאיננו מתוארך, מעוצב בצורה של כד מים בעל ידית אחיזה דקה. שפת הכד מעוטרת בפסי צבע ובחזיתו מופיע עיטור של פרש, המצויר במשיכות מכחול חופשיות. הכד הוא דוגמה לעבודות הקדרות של חוה סמואל, שהושפעו מן ההאמנות העממית ומן הארכאולוגיה. כד דומה הוצג בתערוכה של סמואל שהתקיימה בשנת 1960 בגלריה "אטליה 97" בתל אביב-יפו.
הכד הוצג בתערוכה שהתקיימה במסגרת "בסיס בריא ליצירת הדור הצעיר" במסגרת ביאנלה לקרמיקה ישראלית (2004) שנערכה במוזיאון ארץ ישראל והיא נמצאת באוספו של מוזיאון זה.
הערות שוליים

↑  ראו: א. לרנר, תערוכות: חוה סמואל, דבר, 4 במרץ 1960
↑  ראו: הביאנלה השלישית לקרמיקה ישראלית, מוזיאון ארץ-ישראל, תל אביב, 2005, עמ' 108
כד שבור

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אריה רוטמן 
 תאריך יצירה:  1963 
 טכניקה וחומרים:  תצריב, שעווה רכה, הליוגרפיה 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  35 ס״מ 
 גובה:  50 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  B64.03.3510 (מספר מוזיאון)
 מיקום:  אוסף מוזיאון ישראל
 
"כד שבור" (1963) הוא הדפס מאת האמן הישראלי אריה רוטמן.
תיאור

ההדפס "כד שבור", נוצר על ידי אריה רוטמן בשנת 1963. הוא נדפס במהדורה של 10 עותקים, כנראה, בסטודיו של האמן בקיבוץ עין המפרץ. הוא מציג דימוי של צורות ביו-מורפיות המסמלות חלקים של כד שבור. בין החלקים מופיע כתם אדום. חלקי הכד מעוטרים בסמנים מופשטים הכוללים קווים חופשיים וסימנים דמויי כתב, בסגנון שיאפיין את יצירתו של רוטמן בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20. בנוסף, ברקע של חלקי הכד מופיע דימוי תצלום של אשה, שהועבר לפלטת התצריב בטכניקה צילומית של הליוגרבור (Heliograveur).
הערות שוליים

↑  ראו: מלר-ימגוצי, שיר (אוצרת), אריה רוטמן: אמן התחריט, מוזיאון הכט, אוניברסיטת חיפה, חיפה, 2013, עמ' 27-26
↑  הליוגרבור היא צורה של דפוס שקע שמקורה במאה ה-19 ומשמשת לשעתוק תצלומים.
לולה פורנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 1960 (בת 64) אליקנטה, ספרד 
 מדינה:  ספרד 
 פרופיל ב-IMDb
 
לולה פורנר (בספרדית: Lola Forner; נולדה ב-6 ביוני 1960) היא שחקנית ספרדייה.
ביוגרפיה

פורנר נולדה באליקנטה, ב-1979 היא הוכתרה כמיס ספרד והתחרתה בתחרויות מיס עולם 1979 ומיס אירופה 1980.
היא ידועה בכך ששיחקה בסרטי ג'קי צ'אן וביניהם "פרויקט א" כבתו של אדמירל בריטי, "ארוחות על גלגלים" כקייסת, ב-1987 שיחקה בסרט הספגטי "האפאצ'י הלבן" לצד צ'ינציה דה פונטי, ב-1990 גילמה את איזבלה מאורגון, מלכת פורטוגל, המלכה רעיה של מנואל הראשון, מלך פורטוגל בסרט היסטורי שהוקרן בפסטיבל קאן.
מ-2008 עד 2009 שיחקה תפקיד משני בטלנובלה המקסיקנית "בשם האהבה".
ב-1980 ו-1988 הייתה חברה בצוות השיפוט הספרדי באירוויזיון.
פורנר נשואה ואם לבן.
כתר דמשק (1260)

ערך זה עוסק באחד מכתרי דמשק. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
כתר דמשק, ה'ך' (1260)
עמודים מתוך כתר דמשק
כתר דמשק (Ms. Heb. 790=24) הוא כינוי לכתב יד מעוטר של התנ"ך, אחד מכתרי דמשק, המצוי בספרייה הלאומית בגבעת רם שבירושלים.
כתב יד זה הוא הראשון מקבוצת כתרי דמשק שהגיע לידי הספרייה הלאומית והיה חשוף לציבור, ולכן היה ידוע בתור "כתר דמשק". כיום משתמשים בשם זה לרוב ביחס לחומש כתר דמשק.
היסטוריה

על פי הקולופון שלו, כתר דמשק נכתב בשנת 1260 על ידי מנחם בן רבי אברהם ו' מאלך, בעיר בורגוס שבקסטיליה (ספרד של ימינו). הספר הועבר לבית הכנסת חוש-אל-באשה אל-ענאבי בדמשק שבסוריה, ומכאן שמו של הכתר כיום.
בכל שנה ביום ט' באב היו בני הקהילה קוראים את ספר איוב מתוך ה"כתר".
בשנת 1940 נגנב הכתר מבית הכנסת. הספר התגלה שוב בשנת 1962 עת נרכש עבור הספרייה הלאומית.
אחד מעמודי הכתר (המכיל איור) נמכר ביוני 1987 במכירה פומבית, ונרכש על ידי המוזיאון היהודי בטולדו שבספרד.
תיאור הספר

הכתר כולל את כל ספרי התנ"ך, כשהוא מנוקד ומכיל טעמים והערות מסורה גדולה ומסורה קטנה. המסורה הגדולה בכל עמוד כתובה עם קישוטי מיקרוגרפיה.
בין כל אחד מחלקי התנ"ך מצוי דף איור צבעוני. סימוני הסדרים והפרשיות מעוטרים בצבע זהב וצבעים נוספים.
לקריאה נוספת

עידו ברונו, טמיר ונדיר מבחר מאוצרות הספרייה הלאומית, הספרייה הלאומית
יוסף עופר, כתרי תורה, לשוננו לעם 40-41, תשמ"ט-תש"ן, עמ' 107-110
עמודים מתוך כתר דמשק
לוו-יאנג
ערים תאומות

בולגריה פלובדיב, בולגריה
ארצות הברית לה קרוס, ויסקונסין, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  China: Hénán (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
↑  Jowet P. and
Andrew S., Chinese civil war armies 1911-49, Osprey Publishing
(1997), p.8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010362967205171  BnF: cb11973868v (data)  GND: 4249839-9  LCCN: n2007078357  MusicBrainz: e7052a20-7936-4c8a-a3eb-fe640bfe89d6  NDL: 00647718  NKC: ge1031638  SUDOC: 027766462  VIAF: 129228752   WorldCat (עם VIAF): 129228752
לאונרדו פאבולטי

לאונרדו פַּאבוֹלֵטִי (באיטלקית: Leonardo Pavoletti; נולד ב-26 בנובמבר 1988) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ בקליארי.
ביוגרפיה

פאבולטי נולד ב-26 בנובמבר 1988 בליבורנו שבאיטליה לפאולו, מאמן טניס. גם פאבולטי עצמו שיחק טניס עד גיל 10, אז החל לשחק כדורגל.
ב-25 באוגוסט 2019, במחזור הראשון של עונת 2019/2020, קרע את הרצועה הצולבת.
תארים > מועדונים

אליפות הסרייה ב': 2012/2013
תארים > תארים אישיים

מלך השערים של הליגה השלישית: 2011/2012
סגן מלך השערים של הסרייה ב': 2013/2014
הערות שוליים

↑  Prima Squadra - SSC Napoli, www.sscnapoli.it
↑  Menicucci, Paolo (3 בינואר 2017). "Who is Napoli's new signing Leonardo Pavoletti? - UEFA Champions League - News - UEFA.com". UEFA.com. UEFA. נבדק ב-4 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "L. Pavoletti". Soccerway. נבדק ב-26 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bomber Lega Pro, Le Noci e Pavoletti capocannonieri della Prima Divisione B davanti a Evacuo" (באיטלקית). Lega Pro. 8 במאי 2012. נבדק ב-26 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Italian Serie B Stats: Top Goal Scorers – 2013–14". ESPN. נבדק ב-27 ביוני 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים איטלקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאנדה (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  הודו
 אזורים:  אסיה
 שפת אם:  4,040 (2000)
 משפחה:  דראווידית דרומית - מרכזית גונדי - קואי מאנדה-פנגו מאנדה
 לאום:  הודו הודו
 קוד ISO 639-3:  mha 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
מאנדה (באנגלית: Manda) היא שפה דראווידית דרומית-מרכזית שבטית. השפה מדוברת באזור אודישה שבהודו. עד לשנת 1964 מוסדות האקדמיה המערביים כלל לא ידעו על קיומה של השפה.