מערכת קבצים
מערכות קבצים ומערכות הפעלה > מערכות קבצים תחת MVS (מיינפריים של IBM)

שמות קבוצות מידע (DSNs - Data set names, המונח במיינפריים עבור שמות קבצים) מאורגנים בהיררכיה ברמות אשר מופרדות עם נקודות, למשל "DEPT01.SYSTEM01.FILE01". כל רמה בהיררכיה יכולה להכיל עד שמונה תווים ואורכו הכולל (כולל הנקודות) המרבי של שם קובץ הוא 44 תווים. מקובל להשתמש ברכיבים המופרדים בנקודות בצורה הדומה לארגון הקבצים בספריות במערכות הפעלה אחרות. לדוגמה קיימות תוכניות שירות אשר מבצעות פונקציות דומות לאלו המעטפת של Unix (בדרך כלל העיבוד נעשה במצב אצווה) - הוספה, שינוי שם או מחיקת אלמנטים חדשים ודיווח את כל התוכן של רכיב מסוים. אולם, בניגוד למערכות רבות אחרות, רמות אלו אינן ספריות בפועל אלא רק מוסכמה למתן שמות (כמו במערכת קבצים של מקינטוש המקורי - MFS, שבו היררכית התיקיות הייתה אשליה שנוצרה על ידי Finder)‏. ממשק TSO תומך בקידומת ברירת המחדל עבור קבצים (בדומה להגדרת "הספרייה הנוכחית"), ואילו תת-המערכת RACF תומכת בהגדרת בקרות גישה המבוססות על דפוסי שמות קבצים, יכולת האנלוגית לבקרות גישה על ספריות בפלטפורמות אחרות.
כמו המערכות האחרות מאותה משפחה, MVS היא מערכות נתונים מכוונת רשומות. MVS ירשה שלושה סוגי קבצים עיקריים מקודמותיה:
קבצים סדרתיים שבדרך כלל נקראים רשומה אחת בכל פעם מההתחלה ועד הסוף
קובצי BDAM (גישה ישירה), תוכניות ניגשות אליהם על ידי ציון של המיקום הפיזי של הנתונים אליהם הן רוצה לגשת (בדרך כלל על ידי ציון ההיסט מתחילת הנתונים)
קובצי ISAM שבהם הוגדר מפתח עבור כל רשומה אשר יכול לשמש לחיפוש רשומות ספציפיות. המפתח כולל לעיתים קרובות שדות מרובים אבל אלה חייבת להיות סמוכים ובסדר הנכון וכל רשומה חייבת להיות בעלת ערך ייחודי עבור המפתח ולפיכך לכל קובץ ISAM יכול להיות רק מפתח אחד, השקול להמפתח הראשי של טבלה במסדי נתונים יחסיים, ואין תמיכה במפתחות זרים.
קבצים סדרתיים ו־ISAM יכולים לאחסן רשומות באורך קבוע או באורך משתנה ומכיוון שכל סוגי הקבצים משתמשים במבנה VTOC על הדיסקים הרי הם יכולים להתפשט על יותר מדיסק אחד. מערכות ניהול מסדי נתונים מוקדמות של IBM השתמשו בשילובים שונים של קובצי BDAM ו־ISAM, בדרך כלל ב־BDAM לאחסון נתונים בפועל וב־ISAM עבור אינדקסים.
בשנות ה-70 המוקדמות מערכות הפעלה של IBM שהשתמשו בזיכרון וירטואלי הציגו רכיב ניהול הקבצים חדש, VSAM, אשר סיפק יכולות דומות אך:
קובץ סדרתי עם כניסות (ESDS) מספק יכולות דומות לאלה של קבצים סדרתיים ו־BDAM, מאחר שניתן לקרוא אותו גם מתחילתו ועד סופו וגם ישירות על ידי ציון ההיסט מתחילת הקובץ
קובץ מפתח-סדרתי (KSDS) המהווה שדרוג גדול של ISAM: תומך במפתחות משניים עם ערכים לא ייחודיים ומפתחות שהם שילוב של שדות בלתי רציפים בכל סדר שהוא; קבצים אלו הקטינו באופן משמעותי את בעיות הביצועים הנגרמת על ידי שכפול רשומות ב־ISAM וכן הקטינו באופן משמעותי את הסיכון כי כשל בתוכנה או בחומרה באמצע עדכון אינדקס ישחית את האינדקס
תכונות אלו הפכו את VSAM לבסיס של מערכות של IBM לניהול מסדי נתונים, IMS/DB ו־DB2 - שבדרך כלל ESDS משמש לאחסון נתונים עצמם ו־KSDS משמש לאחסון האינדקסים.
VSAM כולל גם רכיב קטלוג ששימש כקטלוג הראשי של MVS.
קובצי נתונים עם מחיצות (Partitioned datasets) הם קבצים רציפים שהיו לחלק לתוך "חברים" אותם ניתן לעבד כמו קבצים רציפים נפרדים. השימוש החשוב ביותר של PDS הוא עבור ספריות תוכניות - מנהלי מערכת משתמשים ב־PDS הראשי כדרך להקצות שטח דיסק לפרויקט ולאחר מכן צוות הפרויקט יוצר ועורך את החברים.
קבוצות נתונים דוריות (Generation Data Groups - GDGs) תוכננו במקור כדי לתמוך בהליכי גיבוי של סבא-אבא-בן - אם קובץ שונה, הגרסה החדשה הפכה ל"בן", ה"בן" הקודם הפך ל"אבא", ה"אבא" הקודם הפך ל"סבא" וה"סבא" הקודם נמחק. אבל משום שניתן להגדיר GDG-ים עם הרבה יותר מ־3 דורות הרי כמה יישומים משתמשים בהם כדי לאסוף נתונים ממקורות שונים ולהכניס את המידע לתוכנית אחת - כל תוכנית איסוף יוצרת דור חדש של הקובץ והתוכנית הסופית קוראת את כל הקבוצה כקובץ אחד רציף (על ידי השמטת ציון הדור ב־JCL).
גרסאות מודרנית של MVS (כלומר z/OS) תומכת בתאימות למערכות קבצים מסוג POSIX (כאלו הדומות ל־Unix ומשתמשות ב-/) יחד עם יכולות לשילוב שני סוגי מערכות הקבצים. כלומר, מערכת ההפעלה יכולה להשתמש במערכי נתונים של MVS כקובץ בתת-מערכת או תוכנית POSIX. מערכות קבצים אלו כוללות מערכת קבצים היררכית חדשה HFS (איננה קשורה לזו של אפל) ו־ZFS (אין קשר ל־ZFS של Sun).