stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעד השירים הקצביים
הערות שוליים

↑  Freeman, Kim (28 בפברואר 1987). Hot 30 Crossover Chart Tracks New Breed Of Radio. Billboard magazine. pp. 1, 83. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Billboard Charts Legend". Billboard. נבדק ב-15 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Drake Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rihanna Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Drake & Rihanna Rule Rhythmic Songs Chart With 'Too Good'". Billboard.
↑  "Lil Wayne Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anderson, Trevor (22 בנובמבר 2019). "Chris Brown & Gunna 'Heat' Up Rhythmic Songs Chart With New No. 1". Billboard. נבדק ב-31 בדצמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bruno Mars Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-9 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Weeknd Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Beyoncé Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jay-Z Rhythmic Songs Chart History". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-25 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Drake Bests Rihanna for Most Weeks Atop Rhythmic Songs as 'In My Feelings' Hits No. 1". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-12 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Anderson, Trevor (22 ביוני 2018). "Kanye West Earns 50th Rhythmic Songs Chart Hit As 'Watch' Debuts". billboard.com. Billboard Music. נבדק ב-22 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי

מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי (באנגלית: The Trans-Atlantic Slave Trade Database) הוא מסד נתונים המקבץ את מרבית המידע המוכר על עשרות אלפי מסעות סחר העבדים שחצו את האוקיינוס האטלנטי בין המאות ה-16 וה-19.
מסד הנתונים הראשון הוא פרי עבודתם המשותפת של כמה מגדולי חוקרי סחר העבדים הטרנס-אטלנטי שאספו, אימתו וערכו את הנתונים על 27,233 מסעות בין השנים 1993–1997 במסגרת מכון דו בויז (Du Bois) למחקר אפריקאי ואפרו-אמריקאי באוניברסיטת הרווארד. מסד נתונים זה ראה אור בשנת 1999 בידי הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' בעריכתם של דייוויד אלטיס (Eltis) ואוגו נוקג'י (Nwokeji) על גבי תקליטור. המידע הכלול במסד הנתונים הוא על מספר האפריקנים שהובלו בדרכם לשיעבוד, מספר אנשי הצוות ושמות רבי החובל ובעלי הספינות, שמות הספינות ונפחן, הנמלים בהם התבצע הסחר הן באפריקה והן באמריקות וכן תאריכי היציאה וההגעה. מידע זה אינו מלא עבור כל הרשומות. מסד הנתונים מאפשר חיפוש וסינון המידע בהתאם למשתנים רבים, ביניהם אזורים, אישים, תקופות ונמלים וכן לחולל סטטיסטיקות על תמותה, זמן המסע והתפלגות דמוגרפית של האפריקאים המשועבדים.
בסוף 2008, במלאת 200 שנה לביטול סחר העבדים בבריטניה ובארצות הברית, עלתה לרשת האינטרנט גרסה מעודכנת של מסד הנתונים, ובה מידע על כ-35,000 מסעות, המוערכים כמהווים כ-82% מנפח כלל סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, בממשק רב לשוני ובשימוש חופשי. נוסף על נתוני הסחר כגון מסעות, מטען אנושי, דמוגרפיה, בעלות וכדומה כולל מסד הנתונים מפות, תמונות, מידע על ספינות ומסמכים מקוריים. אתר מסד הנתונים כולל גם מערכי שיעור מוצעים לרמות לימוד שונות וכן מסד נתונים של כ-67,000 שמות של אפריקאיים שנסחרו. נוסף על כך הממשק החדש מאפשר הוספת מידע חדש לעדכונו המתמיד של מסד הנתונים.
מימון הגרסה השנייה ופרויקט המקוון נעשה בעיקר בידי אוניברסיטת אמורי, אוניברסיטת הרווארד והקרן הלאומית למדעי הרוח של ממשלת ארצות הברית.
סטטיסטיקות עיקריות

על פי מסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס-אטלנטי, התחלקו העבדים שהובאו מאפריקה בין החלקים השונים באמריקה כדלקמן:
אפריקאים שעזבו את חופי היבשת במסגרת סחר העבדים הטרנס-אטלנטי לעבדות בתקופה שבין 1501 ו-1866
| תקופה | אירופה | צפון אמריקה | הקאריביים הבריטיים | הקאריביים הצרפתיים | אמריקה ההולנדית | איים דניים | אמריקה הספרדית | ברזיל | אפריקה | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המאה ה-16 | 903 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 241,917 | 34,686 | 0 | 277,506 |
| המאה ה-17 | 3,639 | 19,956 | 405,117 | 50,356 | 145,980 | 22,610 | 313,301 | 910,361 | 4,312 | 1,875,631 |
| המאה ה-18 | 6,256 | 358,845 | 2,139,819 | 1,178,518 | 339,559 | 81,801 | 175,438 | 2,210,931 | 3,451 | 6,494,619 |
| המאה ה-19 | 0 | 93,581 | 218,475 | 99,549 | 28,654 | 25,455 | 860,589 | 2,376,141 | 171,137 | 3,873,580 |
| סה"כ | 10,798 | 472,381 | 2,763,411 | 1,328,422 | 514,192 | 129,867 | 1,591,245 | 5,532,118 | 178,901 | 12,521,336  |
כ-15% מהעבדים לא שרדו את המסע הכרוך בחציית האוקיינוס האטלנטי. על פי המחקר, בסה"כ הגיעו לאמריקה 10,702,656 עבדים, או 85.48% מהיוצאים לדרך. למעלה ממחצית העבדים הגיעו לנמלי היעד בברזיל ואילו בריטים היו הקבוצה הגדולה ביותר המעורבת בארגון ומימון הסחר, והיוו כשליש מנפחו הכולל.
מפלגת קומייטו החדשה

| --- | --- |

 מדינה:  יפן 
 מנהיגים:  נצואו ימגוצ'י
 תקופת הפעילות:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות סוציאל-דמוקרטיה בודהיזם
 מטה:  רובע שינג'וקו, טוקיו
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז
 http://www.komei.or.jp/en/
 
מפלגת קומייטו החדשה (ביפנית: 公明党), או בשמה המקוצר NKP, היא מפלגת מרכז ביפן שהקימו חברי הארגון הבודהיסטי סוקה גקאי. אף על פי שקיימת הפרדה בין הנהגת המפלגה להנהגת הארגון, תומכים רבים מחברי סוקה גאקאי במפלגה.
משמעות שלוש סימניות הקאנג'י המרכיבות את שם המפלגה הן "ציבור\ממשלה" (公, קוֹ), "קל\בהיר" (明, מֶיי) ו"מפלגה פוליטית" (党, טוֹ). פירוש הצירוף קומיי (公明) הוא לרוב צדק או הגינות. המילה "חדשה" אינה מופיעה בשם היפני, והיא באה על מנת להבחין בין מפלגה זו למפלגת עבר בעלת שם זהה. מפלגת קומייטו החדשה נוצרה ממיזוג של מפלגת קומייטו ומפלגת השלום החדש ב-7 בנובמבר 1998.
מצע

מפלגת קומייטו החדשה הכריזה שמטרתה היא להוביל פוליטיקה המכוונת כלפי האנשים, המבוססת על הומניטריות המתייחסת לחיי אדם בכבוד ובדאגה הרבים ביותר. מראייה פנימית, דוגלת המפלגה בצמצום סמכותה של הממשלה, בהקטנת הבירוקרטיה, בהגברת השקיפות בנושאים ציבוריים וחיזוק אוטונומיית המחוזות, בהן המגזר הפרטי ממלא תפקיד מרכזי. בנושאי מדיניות החוץ, דוגלת המפלגה בפירוק נשק גרעיני ומתנגדת לעימותים באופן גורף. אף על פי שרבים מחברי המפלגה משתייכים לארגון הבודהיסטי סוקה גקאי, לא מעלה המפלגה נושאים דתיים.
היסטוריה

קודמתה של מפלגת קומייטו החדשה הייתה בעלת אידאולוגיות דומות, אך המפלגה הנוכחית, השמרנית יותר, נוסדה ב-1998, עם מיזוגן של מפלגת קומייטו ומפלגת השלום החדש. היא תמכה במפלגה הליברלית-דמוקרטית (יפן) השולטת אז, וכן בבחירות הכלליות של 2000.
בבחירות הכלליות של 2003 הצליחה מפלגת קומייטו החדשה באופן יחסי, הודות לתמיכה הנרחבת בקרב ארגון סוקה גקאי. המפלגה חולקת את התמיכה הציבורית בה עם המפלגה הליברלית-דמוקרטית, ובסיס המצביעים שלה מכיל ברובו ביורוקרטים צווארון לבן וחקלאים, אך גם מנהיגים דתיים נוטים להביע תמיכה במפלגה. לאחר שהפסידה הקואליציה בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית בבחירות הכלליות של 2009, איבדה מפלגת קומייטו החדשה את מעמדה בקואליציה השולטת.
לאחר מכן, היא נהגה להיות שותפה זוטרה בקואליציות בראשות המפלגה הליברלית-דמוקרטית.
ראו גם

מפלגות פוליטיות ביפן
פוליטיקה של יפן
הערות שוליים

↑  אתר המפלגה.
↑  Reiji Yoshida, LDP charges back, vows to regain voter confidence, The Japan Times, ‏2012-12-18 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594741005171  GND: 217208-2  ISNI: 0000 0001 0662 0292  LCCN: n80008793  NDL: 00288758  VIAF: 132516814   WorldCat (עם VIAF): 132516814
מריון דונובן

| --- | --- |

 לידה:  15 באוקטובר 1917 צ'ילה 
 פטירה:  4 בנובמבר 1998 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Marion O'Brien 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ייל  בית הספר לאדריכלות של ייל  רוזמונט קולג' 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2015) 
 
מריון או'בריאן דונובן (באנגלית: Marion Donovan;‏ 15 באוקטובר 1917 - 4 בנובמבר 1998) הייתה ממציאה ויזמית אמריקאית. היא רשמה 20 פטנטים על המצאותיה ובשנת 2015 זכתה להיכלל בהיכל התהילה הלאומי לממציאים. המצאתה הבולטת ביותר היא יצירת חיתול עמיד במים שהיה דגם מוקדם לחיתולים החד-פעמיים.
קורות חיים

מריון דונובן נולדה ב-15 באוקטובר 1917 בסאות' בנד אינדיאנה. אביה שהמציא מחרטה תעשייתית וניהל יחד עם אחיו התאום את בית החרושת לייצור למחרטות, סאות' בנד ליית' וורקס (South Bend Lathe Works), גידל אותה מאז שאימה נפטרה כשהייתה בת שבע. דונובן בילתה שעות רבות בבית החרושת אחרי שעות הלימודים ואביה, כמהנדס וחדשן בעצמו, עודד אותה לחדשנות מגיל צעיר. עוד כשלמדה בבית ספר יסודי, יצרה בסיוע אביה, אבקת ניקוי שיניים מסוג חדש.
בשנת 1939 קיבלה דונובן תואר ראשון באנגלית מרוזמונט קולג' בפנסילבניה. בשנת 1958 קיבלה את התואר השני באדריכלות מאוניברסיטת ייל, שם הייתה אחת משלוש נשים במחזורה.
לאחר קבלת התואר הראשון, עבדה דונובן שנים אחדות כעוזרת עריכה מדור היופי במגזין "ווג" בניו יורק, עד שעזבה את עבודתה על מנת להקים משפחה ועברה לווסטפורט, קונטיקט. ב-1942 נישאה דונובן לג'יימס פ' דונובן, ונולדו לה שלושה ילדים. מאוחר יותר, ב־1981 נישאה לג'ון פ' באטלר.
המצאות

כשנולדו ילדיה, נתקלה מריון בבעיה מתסכלת, והיא האמינה שבעיה זו משותפת לאימהות רבות. בזמנו חיתולים היו עשויים מבד ולכן, כשהתינוקות עשו את צורכיהם בזמן שישנו, התלכלכו גם בגדיהם וגם המצעים שלהם. דונובן החליטה להתמודד בעצמה עם אי-הנוחות הגדולה שזיהתה. היא ניסתה ליצור חיתול עמיד למים שישמש אימהות וימנע מהמצעים להתלכלך. לאחר יצירת אבות טיפוס רבים באמצעות וילונות מקלחת, היא הגיעה לבסוף ל"בואטר" (Boater) שנתפר מבד מצנח מניילון על מנת לצמצם את בעיית תפרחות העור שהטרידה אותה בגרסאות האחרות שיצרה. כדי למנוע את בעיית דקירות התינוקות או אימהותיהם בזמן ההחתלה, היא החליפה את סיכות הביטחון ששימשו בחיתולים המסורתיים, ברצועות פלסטיק. מכיוון שאף יצרן לא היה מעוניין במוצר שלה, היא החליטה לייצרו בעצמה. ב-1949 הוצג ה"בואטר" לראשונה בחנות הכולבו "סאקס פיפת' אווניו" בניו יורק והפך מייד להצלחה. בשנת 1951 הוענקו לה ארבעה פטנטים על ה"בואטר" ומאוחר יותר באותה השנה מכרה את זכויותיה עליו ל"קקו קורפוריישן" (Keko Corporation) תמורת מיליון דולר.
מטרתה הבאה של דונובן הייתה ייצור חיתולים חד-פעמיים. ליצירת אב טיפוס, היא השתמשה בהרכב נייר מיוחד, בעל יכולת ספיגה גבוהה ועם זאת בעל יכולת הרחקת לחות מעור התינוק, למניעת תפרחות עור. על אף שמעולם לא הצליחה למצוא את היצרן המתאים, בעיקר בגלל סקסיזם, ההמצאה שהובילה לבסוף ליצירת החיתולים החד פעמיים שחברת "פרוקטר אנד גמבל" הציגה לראשונה בארצות בשנת 1961, נזקפת לזכותה.
כבר בגיל צעיר הוחדרה במריון דונובן רוח החדשנות. היא הייתה ממציאה שהציעה פתרונות פרקטיים רבים ואף תכננה את ביתה בעצמה. בין המצאותיה - קולב קומפקטי שמשמש לתליית שלושים פרטי לבוש, ה"ביג האנגאפ" (“Big Hangup”), סבוניה שהנוזלים בה מתנקזים לכיור וה"זיפיטי-דו" ("Zippity-Do"), מיתר אלסטי שמתחבר לרוכסן בגב השמלה מעבר לכתף ומאפשר ללובשת השמלה לרכוס את הרוכסן בגב השמלה בעצמה. מוצר נוסף שהמציאה הוא ה"דנטאלופ" ("DentaLoop"), אביזר לניקוי שיניים באמצעות חוט דנטאלי שייצרה ושיווקה בעצמה.
דונובן מתה ב-4 בנובמבר 1998 בגיל 81 בבית החולים לנוקס היל במנהטן, ניו יורק.
ב-15 במרץ 2018 הוצגה דונובן בפרק של התוכנית האירוח הקומית-סאטירית "הדיילי שואו".
מחוות והכרות

בשנת 2015 נבחרה דונובן להיכל התהילה הלאומי לממציאים ותמונתה תלויה על קיר היכל התהילה.
הערות שוליים

1 2  National Inventors Hall of Fame Inductee Marion Donovan, Who Invented Diapers, www.invent.org (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7  Marion Donovan (1917-1998), Inventor of the Disposable Diaper, America Comes Alive, ‏2013-03-07 (באנגלית אמריקאית)
1 2 3 4 5  Lemelson Center: Article: First Papers of a Woman Inventor Acquired by Archives Center, web.archive.org, ‏2010-03-11
↑  Marion Donovan | Lemelson, lemelson.mit.edu
↑  Jr, Robert Mcg Thomas (1998-11-18). "Marion Donovan, 81, Solver Of the Damp-Diaper Problem". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-06-22.
↑  Shafted: Marion Donovan's Trailblazing Diapers - The Daily Show with Trevor Noah | Comedy Central US, Comedy Central (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 9947 4256  LCCN: n2018006770  VIAF: 4774151837990820520002   WorldCat (עם VIAF): 4774151837990820520002
מלך הרומאים

אוטו השלישי, הראשון בשליטי האימפריה הרומית הקדושה שנשא בתואר " מלך הרומאים".
מלך הרומאים (בלטינית: Romanorum Rex; בגרמנית: Römisch-deutscher König) היה התואר של שליטי האימפריה הרומית הקדושה ממועד היבחרם ועד הכתרתם לקיסרים.
רקע

האימפריה הרומית הקדושה הייתה מונרכיה נבחרת שבה המלך היה נבחר ולא קיבל את תפקידו בירושה מבן משפחתו (כך לפחות להלכה, אולם לא תמיד בפועל). השליטים נבחרו על ידי בכירי האצולה (החל מ-1356 שבעת "הנסיכים הבוחרים") למלכים, ובשלב שני הוכתרו לקיסרים על ידי האפיפיור. בתואר "מלך הרומאים" נשאו בתקופה בין בחירתם למלך עד הכתרתם לקיסר. תקופה זו ארכה לעיתים שנים רבות, וחלק מהשליטים מעולם לא הוכתרו לקיסרים ונשארו "מלך הרומאים" עד סוף ימיהם.
שלבי השימוש בתואר

השימוש בתואר "מלך הרומאים" החל בסוף המאה העשירית. הראשון שנשא בו היה אוטו השלישי, שנבחר למלך בשנת 983 והוכתר לקיסר בשנת 986.
בשלב מאוחר יותר, כאשר השלטון בקיסרות עבר בירושה, "מלך הרומאים" היה התואר של יורש העצר.
התואר התיישן מבחינה תפקודית עם ביטול הדרישה שהקיסר יוכתר על ידי האפיפיור בשנת 1508 אך המשיך לשמש כחלק מהתארים הפורמליים של הקיסר עד סוף האימפריה בשנת 1806.
התואר בפועל השתנה עם הזמן. בתקופה השושלת האוטונית הוא היה מלך הפרנקים (בגרמנית: König der Franken; בלטינית: Rex Francorum), מתקופת השושלת הסליאנית המאוחרת היה זה המלך הרומי (Römischer König) או מלך הרומאים (בגרמנית: König der Römer; בלטינית: רקס רומנורום).
בתקופה המודרנית, נכנס לשימוש התואר מלך בגרמניה (בגרמנית: König in Germanien; בלטינית: Germaniae Rex). הוא מעולם לא שימש כתואר ראשי. מי שהוסיף את התואר היה מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, שבימיו בוטלה את הדרישה שהקיסר יוכתר על ידי האפיפיור.
לבסוף, ההיסטוריוגרפיה הגרמנית המודרנית קבעה את המונח המלך הרומאי-גרמני (Römisch-deutscher König) כדי לבדל אותו הן קיסר האימפריה הרומית, כמו גם מן הקיסרות הגרמנית.
נפוליאון חידש את השימוש בתואר והעניק אותו לבנו נפוליאון השני.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ממפיס בליק

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1978 (בן 46) ברוקלין, ניו יורק ארצות הברית
 שם לידה:  Malik Thuston Patrick Cox 
 שם במה:  Memphis Bleek 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון איסטרן דיסטריקט 
 סוגה:  ראפ והיפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Get Low Records Mass Appeal Entertainment
 פרופיל ב-IMDb
 
מליק טוסטון קוקס (אנגלית: Malik Thuston Cox; נולד ב-23 ביוני 1978) ידוע יותר בכינויו ממפיס בליק (Memphis Bleek) או בליק הוא ראפר ומפיק מוזיקלי בעל חברת תקליטים גט לואו רקורדס. נכון ל-2024, בליק הוציא ארבעה אלבומים. פירוש שמו של ממפיס הוא: "Making Easy Money Pimping Hoes In Style".
קריירה

בליק הוא חבר ילדות של ג'יי זי. הוא היה אחד האמנים הראשונים לחתום ברוק-א פלה, חברת התקליטים שג'יי זי ייסד. הוא הופיע לראשונה באלבומו הראשון של ג'יי זי, "Reasonable Doubt" שיצא בשנת 1996. באלבום זה ג'יי זי כתב לו את הטקסטים. בשנת 1998 בליק הקים לייבל משלו, "Get Low Records". לאחר הצלחת האלבום "Hard Knock Life" של ג'יי זי קיבלה חברת התקליטים שלו חשיפה, מה שנתן את האפשרות לשחרר את אלבום הבכורה של בליק "Coming of Age". האלבום הצליח מאוד, מכר 118,000 העתקים בשבוע הראשון והגיע למקום השביעי במצעד הבילבורד. האלבומים הבאים שלו,, "The Understanding" שיצא בשנת 2000 ו-"M.A.D.E." שיצא בשנת 2003 מכרו זהב. בין שני האלבומים עברו שלוש שנים בהן הוא השקיע את מירב זמנו בטיפול באחיו שנפצע קשה לאחר שהתרסק עם אופנוע. האלבום הרביעי שלו, "534" שנקרא על שם מס' הבית בו הוא וג'יי-זי גדלו לא הצליח כמו קודמיו. זה היה האלבום האחרון שלו בחברת התקליטים של ג'יי זי, רוק-א פלה. השניים החליטו שבליק יכול לצאת לעולם החופשי ולא להישאר תחת חסותו של ג'יי זי. זמן קצר לאחר מכן בליק חתם במס אפיל אנטרטיינמנט. האלבום הבא שלו, "The Process" אמור לצאת בשנת 2010.
במהלך הקריירה שלו הקליט שירים עם DMX, ג'ה רול, טריק דאדי, מיסי אליוט ואמנים החתומים ברוק-א פלה כמו בני סיגל, פריוואי, קמרון, אמיל, יאנג גאנז ועוד.
דיסקוגרפיה

1999- Coming of Age
2000- The Understanding
2003- M.A.D.E.
2005- 534
משה הירש (עסקן ספורט)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 בולגריה בולגריה
 פטירה:  24 בנובמבר 2002 (בגיל 58 בערך) חיפה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מקום מגורים:  חיפה
 עיסוק:  תעשיין עסקן ספורט
 תפקיד:  יושב ראש אגודת מכבי חיפה   יושב ראש איגוד השחייה בישראל
 
משה הירש (1944 – 24 בנובמבר 2002) היה ספורטאי ועסקן ספורט ישראלי, יושב ראש אגודת מכבי חיפה ויושב ראש איגוד השחייה בישראל.
ביוגרפיה

הירש עלה לארץ ב-15 בדצמבר 1948 מבולגריה. היה שחקן קבוצת הנוער של מכבי חיפה בכדורגל.
יזם והקים את גביע חיפה הבינלאומי בשחייה. כיו"ר מחלקת השחייה (איגוד השחייה בישראל) במכבי חיפה טיפח בין היתר את השחיינים: איתן אורבך ואניה גוסטומלסקי. בין השנים 1994–1999 היה יו"ר אגודת מכבי חיפה, במסגרת תפקיד זה היה אחראי על מעל עשר מחלקות ספורט של מכבי. בין השנים 1999–2002, שימש כגזבר ומ"מ יו"ר האגודה. בנובמבר 2000 הוא התמנה לתפקיד יו"ר איגוד השחייה בישראל.
בנו, ערן הירש, היה אלוף ושיאן ישראל בשחייה.
ב-24 בנובמבר 2002 נפטר מדום לב.
הערות שוליים

↑  אסף מדיני, יו"ר איגוד השחייה: "אין תוצאות בלי כסף", באתר ynet, 15 בנובמבר 2000
מסד (קבוצה אמנותית)

כרזה לתערוכה הראשונה של קבוצת מסד, אוסף הספרייה הלאומית
"מסד" הייתה קבוצה של ציירים ארץ-ישראלים צעירים שפעלה בשנים 1929–1930 בתל אביב.
הציירים, רובם היו תלמידיו של הצייר יצחק פרנקל ומכיריהם,  שעמם נמנו אביגדור סטימצקי, אהרן פריבר, ישראל פלדי, צבי שור, מרדכי לבנון, אהרון אבני, יצחק סנקובסקי ויוסף קוסונוגי, שהתארגנו על מנת להציג את יצירותיהם. במידה רבה התארגנות זו באה אל מול קבוצת "אגד", שחבריה היו מבוססים יותר. בין התאריכים 26 בדצמבר 1929 ועד 10 בינואר 1930 הציגה הקבוצה תערוכה ובה כ-70 יצירות בדירה בשדרות רוטשילד מס' 4 בתל אביב. בפתיחת התערוכה הוקראו מכתבי ברכה מאת בוריס שץ ונתן ביסטריצקי. באותה תקופה הציגה אף קבוצת "אגד" תערוכה.
תערוכה שנייה של הקבוצה, שנקראה גם "התערוכה המשותפת" או "בני מסד ואורחיהם", נערכה במרץ-אפריל 1930 בגימנסיה הרצליה וכללה 54 יצירות. בנוסף לחברי הקבוצה הצטרפו אל התצוגה גם יוסף זריצקי, מנחם שמי ועוזר שבת.
ידיעה על פתיחת תערוכת "מסד", עיתון הארץ, 27 בדצמבר 1929
הערות שוליים

↑  אליעזר פרנקל, כרונולוגיה 1930-39 (עמ' 616), באתר סדנא פרנקל
↑  ראו: תל אביב, דבר, 23 בדצמבר 1929.
↑  ראו: ד.א. פרידמן, מראה עינים, דבר, 15 באפריל 1930; וגם: תל אביב, דבר, 28 במרץ 1930.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה הירשביין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1894 לודז', האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1940 (בגיל 46 בערך) גטו לודז', גרמניה הנאצית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, פולין 
 
משה הירשביין (הירשביין, הירשביין, הירשביין; 1894 – 1940) היה שחמטאי יהודי-פולני בדרגת אמן.
ביוגרפיה

הירשביין נולד למשפחה יהודית, והתגורר בלודז'. הוא התחרה בטורנירים מקומיים רבים. בשנת 1912, הוא הגיע למקום השביעי (יפים בוגוליובוב זכה), פעמיים הגיע למקום הרביעי בשנת 1913 ובשנים 1916–1917 (בשנים אלו ניצח גרז סלווה, וניצח במשחק נגד שמואל פקטור (4 -2 = 4) ב-1917. לאחר מלחמת העולם הראשונה הוא הגיע למקום הרביעי בשנת 1920/21, הגיע למקום השלישי בשנת 1925, והוא השתתף באליפות פולין השנייה בשחמט, (עקיבא רובינשטיין ניצח) בשנת 1927.
הוא נפטר במהלך השואה בגטו לודז'.
הערות שוליים

↑  http://www.anders.thulin.name/SUBJECTS/CHESS/CTCIndex.pdf Name Index to Jeremy Gaige's Chess Tournament Crosstables, An Electronic Edition, Anders Thulin, Malmö, 2004-09-01
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2007-11-09. נבדק ב-2009-05-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Litmanowicz, Władysław & Giżycki, Jerzy (1986, 1987). Szachy od A do Z. Wydawnictwo Sport i Turystyka Warszawa. ISBN 83-217-2481-7 (1. A-M), ISBN 83-217-2745-X (2. N-Z).
מנזומה

מנזומה הוא הכינוי לסגנון מזמורי הלל אסלאמיים אתיופיים, שהתפתח בצפון-מזרח אתיופיה, במחוז וואלו. מזמורי מנזומה מבוצעים על ידי סולן המלווה במקהלה ובכלי הקשה או מחיאות כפיים. המזמורים מכילים אזכורים חוזרים של אללה והילול של הנביא מוחמד במבנה הומופוני. שירת מנזומה נפוצה בכל רחבי אתיופיה, בה מושרש עדיין הזרם הסופי, ומהווה סוג של 'דיקר' (ערבית: ذکر, היזכרות, זיכרון של האל) - פעולת התמסרות או דבקות איסלמית הכוללת חזרה על שמות האל, תחינות או שורות מן הכתבים הקדושים לאסלאם, שמטרתה התקרבות אל האלוהות. שירי מנזומה, בשפה האמהרית, התפשטו דרומה אל הרר וג'ימה. כיום ניתן למצוא שירי מנזומה באמהרית ובאורומו. בין מבצעי המנזומה הבולטים של ימינו נמצא שייח מוחמד אוול.
מלך השדות

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יצחק בשביס-זינגר
 שפת המקור:  יידיש
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1988
 מספר עמודים:  187
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת זמורה ביתן
 תאריך:  1992
 תרגום:  משה זינגר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001230362
מלך השדות (ביידיש: דער קעניג פון די פעלדער) הוא ספרו האחרון של חתן פרס נובל יצחק בשביס-זינגר. הרומן מתרחש בפולין של שלהי העת העתיקה ותחילת ימי הביניים. הספר ראה אור באנגלית בשנת 1988, ותורגם לעברית בשנת 1992 על ידי משה זינגר (אין קשר משפחתי לסופר).
הרומן המתאר את קורותיו של ציבולה, מנהיג מחנה פגני של ציידים-לקטים, שצופה על תהפוכות דרמטיות המתרחשות לנגד עיניו, מחורבן אורח החיים שאליו נולד, התפתחות הערים, לידת הלאומנות, היחשפות לרעיונות ודתות חדשות (יהדות, ולאחר מכן נצרות). לאחר כל אלה, מוצא ציבולה גאולה בדבר אחד בלבד – המוות.
הדמויות העיקריות בספר הן:
ציבולה – מנהיג הלֶסְניקים, התוהה ללא הרף על טיבם של אלים ואנשים.
קורה – אשה מלאת להט, סתירות וניגודים, המלווה את ציבולה.
בן דוסא – יהודי נודד, גולה מבבל שנחטף ונלקח אל פולין כעבד.
קרול רודי – מנהיג הוויאקים, שבט לוחם של עובדי אדמה, אשר מכניע את הלסניקים.
נוסק – וויאק משכיל, הומוסקסואל, אשר משרת את המנהיגים המתחלפים של המחנה.
בישוף מייצ'יסלב – מיסיונר פולני, המגיע אל המחנה במטרה לעשות נפשות לדת החדשה.
קוסוקה – שפחה טטארית שנרכשת על ידי ציבולה ונוסק, שואפת לעבור גיור ולהינשא לבן-דוסא.
הנושאים ברומן

הנושאים שבהם עוסק הרומן הם רבים. בראשית מתוארים חייהם של הלֶסְניקים – הציידים-לקטים החיים חיי חופש בהרים. המהפכה החקלאית אשר מגיעה גם לאזורים נידחים אלה בפולין באה לידי ביטוי במלחמה עם הוויאקים, אשר כובשים, בוזזים, אונסים ורוצחים בשבטים השכנים על מנת להרחיב את שטח שליטתם. הוויאקים מציגים עצמם כפולנים ("פּוֹלֶה" = עובד אדמה), ומייצגים את אורח החיים החקלאי. מאבק זה, בין אורח החיים הישן לאורח החיים החדש הוא עקוב מדם.
ציבולה, שנולד כצייד-לקט, משועבד על ידי הוויאקים וחי תחת שליטם קְרוּל ("המלך") רודי. במסעותיו מגיע ציבולה לעיר, וצופה על המהפך בסגנון חייו של האדם. העיר, על צפיפותה, זוהמתה וסוחריה החלקלקים, מהלכת קסם על השבטים הברברים ששומעים אודותיה. מן העיר נלקח אל המחנה עבד יהודי בשם בן דוסא, המלמד את הילדים קרוא-וכתוב, מציף אותם בסיפורי תנ"ך, גמרא ותלמוד. דבקותו בקנאות במצוותיו והאיסורים שמטיל על עצמו מעוררים את פליאתם של עובדי האלילים. ציבולה נפעם מהשקפותיו וסיפוריו של בן דוסא, וניצני האתאיזם שהופיעו בו משכבר הולכים ומתחזקים. היחשפות עובדי האלילים ליהדות והסקרנות המתעוררת בהם סופגים מכה קשה בהופעתו של מיסיונר נוצרי, אשר הופעתו מלאת הפאר והדר, והקלות שבה הוא ממיר את דתם של בני המחנה, נמצאים בניגוד מוחלט לעוניו ומעמדו של בן דוסא, אשר מוציא את עובדי האלילים מאפשרות כניסה לחוג היהדות. ניגוד זה, יחד עם האשמותיו של המיסיונר את היהודים במותו של ישו שליח האלוהים, מרמזים על ניצניה של האנטישמיות האירופית.
פרט לדרמות ההיסטוריות הנוגעות לאורחות חיים, מוסר ואמונה, עוסק המחבר כל העת, בעזרתו של ציבולה, בגאולה. אט אט מתחזקת בלבו של הגיבור המסקנה כי הגאולה היחידה הקיימת, היא המוות. המוות אינו עונש, אומר ציבולה, אלא פתרון, סוף לכל מכאוב ומצוקה. את יקיריו הוא מנחם בבואו של המוות, האל היחיד אותו מוכן ציבולה לעבוד.
לקריאה נוספת

מלך השדות (תרגם: משה זינגר), זמורה ביתן, 1992.
מנז'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון, חדר תערוכות, סימן נוף 
 מיקום:  טברסקוי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1817
 תאריך פתיחה רשמי:  1817 
 אדריכל:  אוסיפ בובה, Agustín de Betancourt, Pavel Andreyev 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 קואורדינטות:  55°45′12″N 37°36′44″E﻿ / ﻿55.753333333333°N 37.612222222222°E﻿ / 55.753333333333; 37.612222222222
 moscowmanege.ru/ru/
 he
 
מנז' המוסקבאי (ברוסית: Московский Манеж) הוא מבנה היסטורי, הנמצא בכיכר מנז' במרכז מוסקבה.
הבניין נבנה ב-1817 כהוקרה ליום השנה החמישי לניצחון במלחמה להגנת המולדת.
בשנים 1824–1825 אוסיפ בובה עיצב את חזיתות המנג' בסגנון האמפירי.
מאז 1831 החלו להתקיים תערוכות וחגיגות בבניין, ואחר כך - קונצרטים ונשפים. לאחר המהפכה הקימו הבולשביקים צריף בשטחיה, ואז מוסך למכוניות ממשלתיות. בשנת 1957 קיבל הבניין מעמד של אולם התערוכות המרכזי, ותערוכות ואירועים ציבוריים אחרים נערכו בו באופן קבוע.
הערות שוליים

↑  https://www.moscovery.com/manege-architecture/
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449186705171  LCCN: nr98018815  ULAN: 500303190  VIAF: 132979864   WorldCat (עם VIAF): 132979864
מלך השירים

מלך השירים הוא משחק חברה העוסק בניחוש של שירים.
המשחק נהוג לעיתים בתנועות נוער ובמסיבות, ועשוי לשמש גם כמשחק במהלך נסיעות ברכב. המשחק מיועד לבני נוער ומבוגרים, מכיוון שהוא דורש היכרות עם שירים רבים.