אספות העם ברומא העתיקה
האספות > אספת הקנטוריות

אספת הקנטוריות (comitia centoriata) הייתה בתחילתה אספה צבאית בה נכחו והצביעו רק אנשי צבא. האספה התחלקה ל־193 קנטוריות, יחידות של מאה חיילים, שנבדלו אחד מהשני ברמת הציוד ובתחמושת בו השתמשו החיילים. על פי חלוקה זו הגיעו אנשי הצבא להצביע באספה. בעקבות רפורמה שמיוחסת למלך סרוויוס טוליוס עברה והפכה האספה להיות מבוססת שומת רכוּש. עדיין נשמרה החלוקה ל־193 יחידות אולם מספר חבריה לא היה קבוע ונקבע על פי הונו האישי של האזרח. הסיבה שהאספה הועברה מהיות מבוססת ציוד צבאי להיות מבוססת הון אישי היא כיוון שבצבא הרומי היה על החייל לקנות בעצמו את ציודו, משמע כל ציוד שונה דרש הון תואם.
מטרת הרפורמות של סרוויוס טוליוס הייתה לייצר גוף פוליטי מאוחד בעיר רומא. הוא חילק את כלל האזרחים לשישה מעמדות רכוש ו־193 קנטוריות. הרפורמה ביקשה לצרף את הפלבאים, האזרחים הלא מיוחסים, לגוף המצביעים אך בלי לתת להם השפעה ישירה. על כן, חילק המלך את העם לחמש מחלקות עיקריות, מבוססות על שוּמת רכוּש וייצוגם לא התחלק בשווה – שוּמת הרכוש התקיימה במפקד האוכלוסין, הקֶנְסוּס. כך זכו שני המעמדות הבכירים בעושרם, הפרשים והסנאטורים, ברוב בין הקנטוריות (98 מתוך 193) ובזכות להצביע ראשונים. ולכן אם הייתה הסכמה ביניהם לא ניתן היה לדחות הצעה הרצויה למעמדות המובילים או לקבל החלטה שאינה לרוחם. מאוחר יותר, כאשר אוחדה אספת הקנטוריות עם אספת השבטים, נקבע סדר ההצבעה על פי גורל. מספר החברים במעמדות הגבוהים היו נמוך בהרבה ממספר החברים במעמדות הנמוכים, דבר שהגביר את חוסר הייצוג של העם הפשוט.
החלוקה באספת הקנטוריות הייתה דמוית חלוקה צבאית, כשבצד אחד הפרשים (equites) ובצד שני חיל הרגלים (pedites), כשחיל הרגלים מחולק לחמישה מעמדות בהתאם למס המלחמה, הטריבוטום, ששילמו כמו גם השירות שלהם בצבא והשריון שלהם. כל קבוצה חולקה למאות (קנטוריות) שחציין מבוגרים (seniores) מעל גיל 46 וחציין צעירים (juniores) בין גיל 17 ל־46.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
חלוקת ההצבעה באספת הקנטוריות
| מחלקה | דרג הכנסה | מספר קנטוריות | הערות |
| פרשים |  | 18 | מצביעים ראשונים |
| ראשונה | 100,000 איסר | 80 | 40 קנטוריות מבוגרים ו־40 צעירים |
| שנייה | 75,000 איסר | 22 | 10 קנטוריות מבוגרים, 10 צעירים ו־2 קנטוריות של נפחים ונגרים המצביעות אחת עם הבכירים והשנייה עם הצעירים |
| שלישית | 50,000 איסר | 20 | 10 קנטוריות מבוגרים ו־10 צעירים |
| רביעית | 25,000 איסר | 20 | 10 קנטוריות מבוגרים, 10 צעירים |
| חמישית | 11,000 איסר | 32 | 15 קנטוריות מבוגרים, 15 צעירים נוספות ו־2 קנטוריות של חצוצרנים המצביעות אחת עם הבכירים והשנייה עם הצעירים |
| פרולטריים | חסרי רכוש | 1 |  |
| סה"כ |  | 193 |  |
אספת הקנטוריות כללה גם פטריקים וגם פלבאים, שתי הקבוצות שהרכיבו את אזרחי רומא. האספה לא כללה את העבדים, הנשים, הפרגריני, והאיררי. אספות הקנטוריות נערכו לביצוע מספר משימות עיקריות:
בחירת מגיסטראטים: אחרי העלאת מועמדותו של מגיסטראט בסנאט, הוא הועמד לבחירת האספה. באספה שנתית נבחרו הקונסולים, הפראיטורים, הטריבונים הצבאיים, הקנסורים (שנבחרו אחת לחמש שנים) והדקמוירי. לעיתים נבחרו באספה גם פרוקונסולים.
חקיקה: הקנטוריות יכלו בתחילה לאשר או לדחות צעדים וחוקים שהועלו בפניהם על־ידי מגיסטראטים בדמות "ייעוץ סנאטוריאלי". הצעה שאושרה הפכה לחוק (lex).
מלחמה ושלום: על בסיס ייעוץ סנאטוריאלי הייתה אספת הקנטוריות מוסמכת להחליט בנושאי יציאה למלחמה, אם כי אישור של האספה להסכמי שלום לא התקבל באספה, לפחות לא בשלב המוקדם.
בית משפט עליון: האספה הייתה הסמכות העליונה להכריע בענייני עונש מוות שהוטל על אזרח רומי.
עם הזמן, חלו מספר התפתחויות במעמד אספת הקנטוריות. החל בשנת 482 לפנה"ס כל אזרח מעוניין היה רשאי להעמיד את עצמו לבחירה לתפקידי מגיסטראט, גם בלי ייעוץ הסנאט. חוקים הוצגו משך 17 יום, כדי שהנאספים יוכלו לעיין בהם ולעמוד על טיבם, ואילו סמכות אספת הקוריות כערכאת וטו נשחקה בהדרגה והפכה סמלית בלבד.