stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בל 47
שירות מבצעי > המסוק בחיל האוויר הישראלי

חיל האוויר הישראלי הכיר את המסוק דרך חיל האוויר הצרפתי, שהפעיל 180 מסוקי בל 47 מדגמי D,‏ G ו-G-2. כחלק מהפריחה ביחסי שתי המדינות רכשה ישראל ב-1965 13 מסוקים מעודפי חיל האוויר הצרפתי: 7 מתוצרת אוגוסטה בל, מדגם AB 47G-2, וששה נוספים מדגם 47G, מתוצרת ארצות הברית. המסוקים הגיעו לישראל בספטמבר אותה שנה. לאחר הגעת המסוקים וסיום הכשרת הטייסים נקלטו המסוקים בטייסת 123 אשר הוקמה עבורם בבסיס תל נוף.
משימתם של המסוקים בעת שגרה הייתה לאימון במסגרת בית הספר לטיסה, להכשרה בסיסית להטסת מסוקים וכהסבה להטסת מסוקי סיקורסקי S-58. בשעת חירום נועדו המסוקים לבצע משימות נוספות: תצפית וסיור, קישור והטסת מפקדים, תצפית והכוונת ארטילריה, וכן חילוץ נפגעים, הובלת מטענים עד 200 ק"ג במתלה מטען ולוחמה נגד טנקים באמצעות טילי נ"ט מדגם SS-10, רקטות ומקלע 0.5 אינץ'. שלוש המשימות האחרונות לא הגיעו לידי ביצוע ממשי במשימות מבצעיות.
חשיפתם הראשונה של המסוקים לציבור הרחב הייתה במסדר הכנפיים שהתקיים ב-7 ביולי 1966. במלחמת ששת הימים הוקצו כמה מסוקים לאוגדות שפעלו בחזית הדרום, אוגדה 38, בפיקוד האלוף אריאל שרון ואוגדה 84, בפיקוד האלוף ישראל טל. המסוקים ביצעו משימות סיור ותצפית, טיווח ארטילריה, תובלת מפקדים, חילוץ נפגעים, ועוד. זו הייתה המערכה הראשונה שבה הופעלו מסוקים בצמוד לכוחות הקרקע, אך יחסית למספרם לא הופעלו המסוקים בצורה מלאה. זאת, מכיוון שהטייסים בעת חירום לא היו טייסים קבועים בטייסת אלא טייסים שהושאלו מטייסות מסוקים אחרות, וכן בשל העובדה שהטסת המסוק למשך זמן ארוך הייתה קשה פיזית.
מסוקי הבל 47 סבלו מבעיות תחזוקה שונות, שהגיעו לשיאם בתאונה קטלנית ב-2 בנובמבר 1967 בה התרסק מסוק עקב כשל ברוטור הראשי, שגרם לתלישת אחד מלהביו. שני הטייסים, סגן יעקב ישראלי ורב-סרן רמי גיל (מוגילניק), נהרגו. בעקבות התאונה ולקחי המלחמה הוחלט בפיקוד חיל האוויר על הוצאת המסוקים משירות. ב-1968 הושבתו המסוקים והוחל במכירתם: שלושה מסוקים נמכרו ב-1968 לגופים אזרחיים באיטליה וששה אחרים נמכרו באותה שנה לחברה בארצות הברית, שמכרה אותם לאיראן כמסוקי ריסוס אווירי. ב-1969 נמכרו שלושת הנותרים לחברה אזרחית בגרמניה המערבית. את המסוק החליף בחיל האוויר מסוק האלואט II.
גרסאות > גרסאות אזרחיות

בל 47
בל 47A
בל 47B
בל 47B-3
בל 47C
בל 47D
בל 47D-1
בל 47E
בל 47F
בל 47G
בל 47G-2
בל 47G-2A
בל 47G-2A-1
בל 47G-3
בל 47G-3B
בל 47G-4
בל 47G-5
בל 47H-1
בל 47J ריינג'ר
בל 47K
גרסאות > גרסאות שנבנו ברישיון

אוגוסטה A.115
מרידינולי/אוגוסטה EMA 124
קוואסקי KH-4
גרסאות > הסבות

קרסון C-4
אל טומקט סימן II
מאפיינים

הנתונים לדגם 47G-2
צוות: 1
נוסעים: 1
אורך: 9.62 מטר
גובה: 2.90 מטר
קוטר רוטור: 10.70 מטר
משקל ריק:: 710 ק"ג
משקל מרבי: 1110 ק"ג
מהירות מרבית: 165 קמ"ש
מהירות שיוט: 135 קמ"ש
קצב נסיקה: 240 מטר לדקה
סייג רום: 3,850 מטר
טווח טיסה: 380 ק"מ
הנעה: מנוע בוכנה יחיד TVO-435-A1F‏בעל 6 צילינדרים מתוצרת "לייקומינג", בעל הספק מופחת של 200 כ"ס.
לקריאה נוספת

* Bill Gunston:
. Exeter Books, New york, 1980.
Michael J. H. Taylor, Editor and Compiler: Jane's Encyclopedia of Aviation. Danbury, Connecticut, USA, 1980.
יהודה בורוביק ונעם הרטוך: מסוקים של חיל האוויר: בל 47, ביעף - כתב עת לתעופה וחלל, גיליון 57, תשמ"ו - 1985, עמ' 41 -45.
דני שלום: מטוסי חיל האוויר : מהטייגר מות' עד הסופה, באוויר - פרסומי תעופה וחלל, 2006, עמוד 109.
עמוס דור: IAF Light Helicopters: The IAF Aircraft Series, עמ' 24 - 28. מאוחזר באתר הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר.
הערות שוליים

↑  (בחיל האוויר הישראלי)
↑  ביעף 57, עמ' 41.
1 2 3 4 5 6  The BELL 47 Helicopter Family - Models A thru K, באתר bell47.net.
1 2 3  ביעף 57, עמ' 42.
↑  HELI-EXPO: 1950s-era Bell Model 47 helicopter to return to production באתר flightglobal.com, 6 במרץ 2013.
↑  ביעף 57, עמ' 42 - 43.
↑  ביעף 57, עמ' 43.
↑  ביעף 57, עמ' 44.
↑  ביעף 57, עמ' 44 - 45.
↑  ביעף 57, עמ' 45.
↑  עמוס דור, IAF Light Helicopters, AD Graphics, 2000, עמוד 27.
| מסוקים של חיל האוויר הישראלי |
| --- | --- | --- |
על פי שנת הכניסה לשירות
| 1950-1959 | הילר 360 • איירוספסיאל אלואט II • סיקורסקי S-55 • סיקורסקי S-58 |  |
| 1960–1969 | בל 47 • איירוספסיאל סופר פרלון צרעה • בל 205 • סיקורסקי CH-53 סי סטליון יסעור |  |
| 1970–1979 | בל 206 סייפן • בל 212 אנפה • בל AH-1 קוברה צפע • יוז MD 500 דיפנדר להטוט |  |
| 1980–1989 | יורוקופטר HH-65 דולפין |  |
| 1990 - 1999 | סיקורסקי UH-60 בלאק הוק ינשוף • יורוקופטר AS-565 פנתר עטלף • יוז AH-64 אפאצ'י פתן |  |
| 2000 - 2009 | בואינג AH-64D אפאצ'י שרף |  |
| 2020 - 2029 | אגוסטה וסטלנד AW119 קואלה עופר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10664583 
בל 47B
בל 47G
בל 47J של חיל האוויר של ארצות הברית בנחיתת אימון על מדשאות הבית הלבן
מסוק בל H-13G של צבא ארצות הברית בגיחת פינוי פצועים. האלונקות מותקנות במנשאים על מגלשי המסוק
בל 47 של הצי המלכותי הקנדי, אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20
בל 47G-5 בשדה התעופה סטאונינג (Stauning), דנמרק, יוני 2007
בל 47J-2 עם מצופים
אוגוסטה בל 47G-2, בשירות הכוחות המזוינים של מלטה
בל 47, 2015
אולפני אשל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  אולפן הקלטות 
 כתובת:  ריב"ל 18 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1969
 תאריך פתיחה רשמי:  1969 
 קואורדינטות:  32°03′45″N 34°46′58″E﻿ / ﻿32.062472319225°N 34.782903454821°E﻿ / 32.062472319225; 34.782903454821
 www.eshelstudios.co.il
  (למפת תל אביב מוגדלת) אולפני אשל(למפת תל אביב רגילה) אולפני אשל(למפת גוש דן רגילה) אולפני אשל(למפת גוש דן מוגדלת) אולפני אשל
 
אולפני אשל הוקמו בשנות השישים על ידי מאיר אשל, מראשוני טכנאי הקול בארץ, שהיה בין מקימי גלי צה"ל בשנות ה-40, ומאוחר יותר, רצה ליזום משהו חדש בתחום הקלטת הקול, שייתן מענה לאמנים ישראלים רבים, אשר חיפשו בית שבו יוכלו ליצור מוזיקה. בתחילה הקליט אשל את האמנים באולמות, שנשכרו במיוחד לצורך ההקלטה, וב-1969 חנך את האולפנים ברחוב פרוג בתל אביב, יחד עם שמעון ויסמן. ב-1991 עברו האולפנים למשכנם הנוכחי ברח' ריב"ל 18 בתל אביב, ושם הם פועלים עד היום בניהולו של רפי אשל – בנו של מאיר אשל.
האולפנים זכו להצלחה רבה בהפקת עשרות תקליטי זהב, והיו ועודם בית מוזיקלי למיטב האמנים בישראל, בהם אמנים מבצעים כמו אריק איינשטיין, ריקי גל, שלום חנוך, שלמה גרוניך, יפה ירקוני, שלמה ארצי, מתי כספי, הדודאים, יוסי בנאי, שייקה אופיר, אחינועם ניני,  אסף נגל, הפרברים, הגבעטרון, זהר ארגוב, אריק לביא, שושיק שני, צביקה פיק, אושיק לוי, צעירי תל אביב, דודו פישר, גליקריה, סי היימן, אהוד בנאי, נורית גלרון, הגשש החיוור, אהובה עוזרי, אסתר רדא, יהורם גאון ורוני דלומי וליוצרים כמו סשה ארגוב, אהוד מנור, נעמי שמר, עידן רייכל ושלמה יידוב ועוד רבים.
שנות החמישים

בתחילה, בטרם הוקמו האולפנים, נהג אשל לשכור ציוד בסיסי והיה מקליט מוזיקאים שעסקו בסוגות שונות. התקליטים הראשונים של גדולי האמנים הישראלים הוקלטו אצלו, ביניהם אריק איינשטיין, בני אמדורסקי, בצל ירוק, התרנגולים ואריק לביא. בבקרים המשיך מאיר לעבוד באולפני קול ישראל, ובערבים נסע בעקבות האמנים לאולמות שנשכרו לצורך ההקלטה. במהרה התבססו המוניטין שלו, וכדי שיוכל להציע לאמנים הרבים שרצו לעבוד עמו מגוון רחב של שירותים, היה עליו להצטייד במכשור/ציוד נוסף.
שנות השישים והשבעים

כאשר נוסדה הטלוויזיה הישראלית, בסוף שנות השישים, עלתה הדרישה לשירותי אולפן. לצד הטלוויזיה, גם הקולנוע הישראלי, שהיה עדיין בתחילת דרכו, פתח הזדמנויות חדשות למלחינים, ואלה חיפשו מקום ליצור ולהקליט את המוזיקה שלהם. על רקע כל אלה החליט אשל לייסד את אולפני ההקלטה. האולפנים הוקמו ברחוב פרוג בתל אביב ונחנכו ב-1969, כשהבעלים והמנהלים הראשונים שלו היו מאיר אשל עצמו יחד עם שמעון ויסמן, לאחר שהשניים עזבו את רשות השידור. בתחילה נקראו האולפנים "ישראקול", כמשחק מילים על רשות השידור שנקראה אז "קול ישראל". בהמשך צירפו אשל וויסמן אליהם את בן-ציון גול כשותף. לאחר זמן לא רב פרשו ויסמן וגול מן השותפות ואשל נותר לנהל את האולפנים לבדו.
שנות השישים והשבעים > מהקלטה מונופונית להקלטה בערוצים

האולפנים החלו עם ציוד בסיסי של הקלטה מונופונית, אך לאט לאט השתכללו (כשהחלה תחרות עם אולפנים נוספים) ועברו בעזרת ציוד חדיש יותר להקלטה בשני ערוצים (סטריאו) ובהמשך לארבעה ערוצים. עם התפחתות הטכנולוגיה, עברו האולפנים להקליט בשמונה ערוצים, בהשפעת הקלטות מחו"ל, ומאוחר יותר אף בשישה עשר ערוצים.
שנות השמונים

בתחילת שנות ה-80 התחוללה מהפכה של ממש: אולפני אשל ייבאו מאנגליה מכונת הקלטה וקונסולה חדישות של עשרים וארבעה ערוצים. חדר העריכה שופץ אף הוא והפך לאולפן העריכה המצויד והמבוקש בישראל, ודרך המכונה לחיתוך תקליטים עברו רוב האלבומים שיצאו בישראל באותה תקופה – תקליטים מקומיים וכן תקליטים לועזיים בהדפסה מקומית.
שנות התשעים

בתקופה זו, התקשו האולפנים לעמוד בעומס הגובר של הלקוחות ובצרכים הטכנולוגיים החדשים. נוסף על התזמורות הגדולות צמחו מסביב גם הרכבים קטנים יותר. במצעדי הפזמונים שלטה המוזיקה האלקטרונית, וההקלטה הדיגיטלית החלה להתפתח. בעקבות כך עברו אולפני אשל למשכנם החדש ברחוב ריב"ל, קומפלקס מרווח ומפואר הרבה יותר, והוא מעונם מאז. בשנים שלאחר מכן אירחו אולפני העריכה הדיגיטליים את מיטב הקלאסיקות העבריות, ערכו יצירות מחדש (re-mastering) ושלחו אותן לחנויות על גבי תקליטורים.

לאולפן A – האולפן הראשי הצטרף כעת גם מיקסר ממוחשב, ובעזרתו נעשתה העבודה בערוצים רבים נוחה ומאורגנת הרבה יותר. מערכות ההקלטות הדיגיטליות הייחודיות החליפו אט-אט את מכשירי ההקלטה האנלוגיים, ורכישת הציוד מתעדכנת תדיר עם ההתפתחויות הטכנולוגיות.
שנות האלפיים עד היום

האולפנים התרחבו – שטחם גדל כמעט פי שניים, ונוספו אולפנים חדשים. עם התפתחות הטכנולוגיה, השתכלל גם הציוד והורחבו גם תחומי העשייה. אחד העיסוקים העיקריים של האולפנים, עיסוק שהחל למעשה עוד בשנות ה-90 ותפס תאוצה בשנות האלפיים הוא הקלטות חוץ: הקלטות מופעי רוק לצד קונצרטים קלאסיים, תוך עבודה עם גדולי המנצחים והמבצעים בעולם. בין היתר האולפנים עובדים תדיר עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית.

כיום אולפני אשל מספקים שירותים לחברות תקליטים, תחנות טלוויזיה, משרדי פרסום, מופעי במה, תזמורות סימפוניות, הרכבים קאמריים וסולניים, גופים פוליטיים, אמנים ומוזיקאים מכל העולם.

מלבד הקלטות ועריכות, האולפנים מתמחים גם בשחזור הקלטות ישנות, שכפול והעברת הקלטות למדיות שונות, וכן נותנים שירותי ייעוץ ואף משכירים ציוד על בסיס קבוע.
הינדואיזם בישראל

ההינדואיזם בישראל מתייחס לאוכלוסייה ההינדואית בישראל.
בישראל גרים כ-17,000 עובדים זרים ממדינות תת-היבשת ההודית (בעיקר הודו, נפאל וסרי לנקה) אשר דת חלקם היא הינדואיזם. עם זאת, חלק מזערי מהמקיימים אורח חייהם הינדואי בישראל הם ישראלים שאימצו את הדת כשגרו או טיילו מחוץ לישראל[דרוש מקור].
ארגון סאי בישראל הוקם רשמית בישראל בשנת 2001 ומאז[דרוש מקור] מקיים פעילויות דתיות ונסיעות להודו. חגיגות קרישנה ג'אנמאשטמי הן חגיגות לכבוד לידתו של האל קרישנה בחודשים אוגוסט וספטמבר. בחגיגות מועלים מחזות הנוגעים לסיפורי ילדותו של קרישנה, וכן שירה וריקודים. האירוע מלווה בסעודה גדולה[דרושה הבהרה]. חגיגות אלו החלו בישראל לפני כמספר שנים[דרושה הבהרה].
הערות שוליים

↑  ביקור עבודה מוצלח של משלחת ישראלית בינמשרדית מקצועית להודו, בהזמנת גורמי ממשל הודים, לקידום הסכם לגיוס עובדים זרים מהודו לענפי הסיעוד הביתי והבניין, באתר GOV.IL
↑  sathyasaiisrael, sathyasaiisrael
↑  "Sathya Sai Israel - סאתיה סאי באבא". Satya Sai.org. 2012-12-18. אורכב מ-המקור ב-2012-12-18. נבדק ב-2021-04-11.
| הינדואיזם ומיתולוגיה הינדואית |
| --- | --- | --- |
| טרימורטי (האלים הראשיים) | הבורא: ברהמה • המגן והמשמר: וישנו • ההורס והבורא-מחדש: שיווה |  |
| אלים נוספים | אינדרה • גאיטרי • גנש • דנוונטרי • הנומאן • לקשמי • סראסווטי  • פרוואטי • קאלי • קרישנה • ראמה • שאקטי |  |
| כתבים | אופנישדות • בהגווד גיטא • ודות (ריג • סמא • יג'ור • אתהרוה) • מהאבהארטה • ראמאיאנה • פוראנות |  |
| מושגים בהינדואיזם | מנטרה (אום • הרא קרישנה) • אטמן • ארבע הווארנות • ברהמן • יוגה • פוג'ה • פרה קדושה • ודאנטה • סמסרה • מוקשה |  |
| חגים ומועדים | דיוואלי • הולי • מהא שיוורטרי • קומבה מלה |  |
| קטגוריות | אלים הינדואים • הינדואיזם • מיתולוגיה הודית |  |
חיל האוויר המלכותי

.
| --- | --- |
 סמל חיל האוויר המלכותי  
דגל חיל האוויר המלכותי
 Per Ardua ad Astra
 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:   הכוחות המזוינים של בריטניה
 סוג:  חיל אוויר וחיל חלל
 בסיס האם:  Ministry of Defence Main Building 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1918 – הווה (106 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת המפרץ, מלחמת קוסובו, מלחמת אפגניסטן, מלחמת עיראק
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  33,200 לוחמים בסדיר 3,300 אנשי מילואים 1,310 "אישים אחרים"
 ציוד עיקרי:  יורופייטר טייפון, לוקהיד מרטין F-35B לייטנינג II
 פיקוד
 דרגת המפקד:  מרשל אוויר ראשי
 מפקד נוכחי:  סר סטפן היליאר
 
| --- | --- |

 
 זרועות
  חיל האוויר המלכותי
  הצבא הבריטי
  הצי המלכותי
  חיל הנחתים המלכותי
 עיטורים ומבנה פיקודי
 מבנה הצבא, חיל האוויר המלכותי והצי המלכותי
 מדי הכוחות המזוינים של בריטניה
 דרגות הכוחות המזוינים הבריטיים
 מדליות ועיטורים בכוחות המזוינים הבריטיים
 היסטוריה צבאית
 היסטוריה צבאית של בריטניה
 היסטוריה של בריטניה
רונדל חיל האוויר המלכותי
רונדל לראות נמוכה
חיל האוויר המלכותי (באנגלית: Royal Air Force; בראשי תיבות: RAF) הוא הזרוע האווירית של הכוחות המזוינים של בריטניה.
חיל האוויר המלכותי נוסד ב־1 באפריל 1918 מה שהופך אותו לחיל האוויר העצמאי הוותיק בעולם. החיל מילא תפקיד מרכזי לאורך ההיסטוריה הצבאית הבריטית ובאופן ניכר במהלך מלחמת העולם השנייה, בעת שהצליח לבלום את הלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני) במהלך הקרב על בריטניה. נכון ל־2021, עם כוח המונה כ־738 מטוסים ומסוקים וכוח אדם של כ־37,810 איש, חיל האוויר המלכותי הוא אחד מחילות האוויר הגדולים והמתקדמים בעולם.
היסטוריה > מהיווסדו ועד מלחמת העולם השנייה

חיל האוויר המלכותי נוסד מאיחוד גיס התעופה המלכותי ושירות האוויר של הצי המלכותי ב־1 באפריל 1918 על ידי ויסקונט טרנצ'רד. המשימה המבצעית הראשונה בוצעה באותו היום על ידי טייסת 22. בנוסף לייסודו של חיל האוויר המלכותי נוסד גם חיל האוויר המלכותי לנשים (WRAF). בסוף מלחמת העולם הראשונה היה חיל האוויר המלכותי לחיל האוויר הגדול בעולם עם 22,647 מטוסים ו־103 ספינות אוויר[דרוש מקור].
במהלך מרץ־מאי 1925 ביצע חיל האוויר המלכותי את הפעולה האווירית העצמאית הראשונה, הפצצת מעוזים של בני שבט מאהסוד בווזיריסטן. ב־23 בדצמבר 1928 ביצע חיל האוויר המלכותי את הפינוי האווירי הראשון בעולם, באפגניסטן. באפריל־יוני 1932, בעקבות התקוממות בקנה מידה קטן של השייח' אחמד ברזני בצפון מזרח עיראק, הוביל החיל מבצעים אוויריים קונבנציונליים ופסיכולוגיים שהובילו לכניעת השייח'.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב־3 בספטמבר 1939, בעקבות הכרזת המלחמה של בריטניה על גרמניה, ביצע החיל צילומי איסוף מידע של בסיס הצי הגרמני בוילהלמסהאפן. ב־29 בנובמבר יירטו מטוסי ספיטפייר של החיל מפציץ היינקל He 111 מעל לותיאן, הייתה זו ההפלה הראשונה של מטוס גרמני מעל בריטניה.
ב־10 ביולי 1940 החל הקרב על בריטניה. ב־13 באוגוסט החל הלופטוואפה במבצע נשר להשגת עליונות אווירית על בריטניה, אולם הניסיון כשל ומאזן ההפלות היה לטובת הבריטים באופן ניכר. בנאום שנשא ראש הממשלה הבריטי וינסטון צ'רצ'יל ב־20 באוגוסט, אמר על הטייסים הצעירים אשר הקריבו קורבן דמים נורא על מנת לנצח בקרב על בריטניה:
"מעולם, בשדה מאבקי אנוש, לא חבו רבים כל כך, הרבה כל כך, למעטים כל כך."
ב־15 במאי 1941 בוצעה טיסת הבכורה של מטוס הסילון הבריטי הראשון ה־Gloster E.28/39. ב־24 בדצמבר 1941 נכנס לשירות האוורו לנקסטר, המפציץ העיקרי של החיל במחצית השנייה של מלחמת העולם השנייה.
המאמץ המרכזי של חיל האוויר המלכותי במהלך המלחמה היה מבצעי הפצצות אסטרטגיות בגרמניה. ב־30 במאי 1942 יצאו למעלה מ־1,000 מפציצים של החיל להפצצות על קלן שבגרמניה וגרמו לעיר נזק קשה. ב־1 ביוני יצאו כ־1,000 מפציצים להפצצות על אסן, אולם צוותים רבים הפציצו בשגגה גם ערים אחרות. ב־25 ביוני יצאו כ־1,000 מפציצים להפצצת ברמן, הפצצה שהסבה לעיר נזק קשה והצליחה לפגוע במפעל המטוסים פוקה וולף. ב־5 במרץ 1943, כחלק מניסיון להשמיד חלק ניכר מהבסיס התעשייתי הגרמני, החל פיקוד המפציצים בהפצצת חבל הרוהר. ב־16 במאי יצאו מפציצים מסוג לנקסטר מטייסת 617, בפיקודו של מפקד הכנף גאי גיבסון, למבצע להשמדת סכרי הרוהר וגרמו נזק כבד לתעשייה הגרמנית. ליל 18 בנובמבר היה הלילה הראשון של מבצע הפצצות בן ארבעה חודשים על ברלין. קיימת מחלוקת היסטורית על האתיות של המתקפות האוויריות הגדולות נגד הערים הגרמניות במהלך החודשים האחרונים של המלחמה, כדוגמת הפצצת דרזדן.
בין מטוסי החיל הבולטים בזמן המלחמה היה הדה הבילנד מוסקיטו, מטוס קרב־מפציץ מהיר עשוי עץ.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה > בארץ ישראל

בימי מלחמת העולם השנייה התקרבו צבאות רומל לתעלת סואץ ממערב ובצפון, ובסוריה ולבנון, שלטו אנשי וישי ששיתפו פעולה עם הגרמנים. ארץ ישראל הייתה אז בבחינת מבצר בריטי. שהו בה מאות אלפי אנשי צבא מבריטניה ומן האימפריה הבריטית ובסיסי חיל האוויר ברמת דוד ובדרום הארץ שימשו את מטוסי חיל האוויר המלכותי. במסגרת התנדבותם של בני היישוב לצבא הבריטי גויסו חלקם לחיל האוויר המלכותי ואחדים, כריצ'רד לוי־הארשר, עזר ויצמן ואהרן רמז, היו לטייסים בחיל האוויר המלכותי.
בימי מלחמת העצמאות, כאשר הממשלה הבריטית גילתה אהדה למדינות ערב במלחמתן, ניתן לציבור הבריטי חומר למחשבה לגבי הקו של ממשלתו ביחסה למדינת ישראל, באירוע שהתרחש ימים אחדים לפני פתיחת השיחות ברודוס לשם כינון הסכמי שביתת הנשק. ב־7 בינואר 1949 הפיל חיל האוויר הישראלי 4 מטוסי קרב של חיל האוויר המלכותי, שחדרו לתחומה האווירי של ישראל בכוונה לבלוש על המצב בגבול הישראלי־מצרי. האירוע עורר הד רב בדעת הקהל הבריטית, שהגיעה להכרה גוברת כי כוחותיה של המדינה הצעירה אכן סיכלו ניסיון לפגוע בתחומה הריבוני.
היסטוריה > המלחמה הקרה

לאחר מלחמת העולם השנייה בוצע ארגון מחדש בחיל בעקבות התקדמויות טכנולוגיות בלוחמה האווירית.
לאחר פיתוח הנשק הגרעיני על ידי בריטניה נטלו טייסות מפציצי V אחריות בלעדית לנשיאת ההרתעה הגרעינית הבריטית עד לפיתוח הצוללות נושאות טילי הפולריס של הצי המלכותי. בעקבות הכנסת צוללות הפולריס ב־1968 הצטמצם תפקידו האסטרטגי הגרעיני של חיל האוויר המלכותי והפך יותר לתפקיד טקטי, עם פצצות WE177. התפקיד הטקטי נמשך על ידי מפציצי ה־V במהלך שנות השמונים ועד 1998 על ידי מטוסי טורנדו GR1.
התפקיד המרכזי של חיל האוויר המלכותי במהלך שנות המלחמה הקרה היה הגנה על אירופה נגד התקפה פוטנציאלית מצד ברית המועצות. עם שקיעת האימפריה הבריטית פחת הצורך במבצעים עולמיים, וב־31 באוקטובר 1971 פורק חיל האוויר המלכותי של המזרח הרחוק.
למרות זאת, חיל האוויר המלכותי לחם בקרבות רבים במהלך תקופת המלחמה הקרה. היה לו תפקיד משני במלחמת קוריאה ותפקיד חשוב במהלך מלחמת סיני, כשמטוסים המריאו בעיקר מקפריסין וממלטה. ב־31 באוקטובר 1956 ביצעו מטוסי קנברה של החיל גיחות איסוף מידע ושדות תעופה מצריים הופצצו בלילה הפותח של המערכה האווירית הבריטית־צרפתית של מלחמת סיני.
במלחמת פוקלנד ב־1982 לחמו בעיקר הצי והצבא הבריטי עקב ריחוק שדה הקרב משדות תעופה של מדינות ידידות לבריטניה. עם זאת נפרסו מטוסי חיל האוויר המלכותי באי אסנשן שבדרום האוקיינוס האטלנטי ועל סיפונן של נושאות מטוסים של הצי. פעולתו המפורסמת ביותר של חיל האוויר המלכותי במהלך המלחמה הייתה מבצע אייל שחור, שבמסגרתו יצאו מפציצי אוורו וולקן מהאי אסנשן להפצצות נגד עמדות ארגנטיניות באיי פוקלנד. בנוסף ביצע החיל פעולות נוספות רבות במהלך המלחמה וסייע לוגיסטית למאמצי המלחמה.
היסטוריה > 1990 – היום

ב־1991 השתתפו למעלה מ־100 מטוסי חיל האוויר המלכותי במלחמת המפרץ. במהלך המלחמה השתמש החיל לראשונה בכמויות גדולות של נשק מונחה. חיל האוויר המלכותי השתתף גם במבצע שועל המדבר ב־1998, שבמסגרתו הופצצו מטרות צבאיות בעיראק.
מאוחר יותר הביאה מלחמת קוסובו ב־1999 לפריסתו של חיל האוויר המלכותי באירופה, לראשונה מאז מלחמת העולם השנייה. החיל סייע לארצות הברית במלחמת אפגניסטן ב־2001.
במלחמת עיראק ב־2003 הייתה פריסה גדולה של חיל האוויר המלכותי במפרץ. האבדות היחידות לחיל היו מתקרית אש ידידותית, כשטיל פטריוט אמריקני הפיל בשוגג מטוס טורנדו של חיל האוויר המלכותי, והטייס ומפעיל מערכות הנשק נהרגו, וכאשר מטוס תובלה הרקולס הופל על ידי נ"מ ועשרת אנשי הצוות שהיו עליו נהרגו.
החל מ־2007 שוכנת מפקדת פיקוד האוויר של חיל האוויר המלכותי (RAF Air Command) בבסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב.
לציון 100 שנים של פעילות החיל בשנת 2018 נערך מטס יובל המאה לחיל האוויר המלכותי.
מבנה > פיקוד האוויר של חיל האוויר המלכותי

חיל האוויר המלכותי מורכב כיום מחמישה להקים תחת פיקוד האוויר, מתוכם שני להקים מבצעיים (להק 1 ו-2), להק ארגוני (להק 11), להק הכשרות (להק 22) ולהק משלוח אווירי (להק 83).
להק 1 - בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב
בסיס חיל האוויר המלכותי קונינגסבי - טייסת 3, טייסת 11, טייסת 12, טייסת 29, וגף הזיכרון לקרב על בריטניה
בסיס חיל האוויר המלכותי לימינג - טייסת 100 וטייסת 607
בסיס חיל האוויר המלכותי לוסימות' - טייסת 1, טייסת 2, טייסת 6, טייסת 9, וטייסת 602 (העיר גלאזגו)
בסיס חיל האוויר המלכותי מרהאם - טייסת 207, וטייסת 617
בסיס חיל האוויר המלכותי וודינגטון - החיצים האדומים
להק 2 - בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב
כוח המנעה אווירית - כולל תשע טייסות תובלה המבוססים על דגמים שונים של מטוסי תובלה
כוח אבטחה אווירית - כולל שלוש כנפות משטרה ואבטחה
כוח ניהול מרחב הקרב - כולל שש טייסות פיקוד ושליטה ובקרה קרקעית
כוח מוכנות ולחימה - כולל ארבע כנפות של כוחות אבטחה המשמשים לאבטחת מתקנים ולחימה קרקעית, הם כוללים גם את האסקדרונים של רגימנט חיל האוויר המלכותי
שירותי רפואה של חיל האוויר המלכותי
כוח סיוע - כולל מספר אסקדרוני סיוע, לוגיסטיקה, שירות חילוץ והצלה, קשר, מוזיקה ומודיעין.
להק 11 - בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב. להק שהוקם ב-2018 בתור מסגרת ארגונית רב-אזורית וכולל יחידות שליטה ופיקוד, מרכז מבצעים אוויר וחלל, ומטווח לוחמה אלקטרונית.
להק 22 - בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב. להק האמון על יחידות ההכשרה והאימון של חיל האוויר המלכותי. הוא כולל מנהלת הכשרה יבשתית, מנהלת הכשרה אווירית, מנהלת הכשרה טכנית, מנהלת ספורט, מכללת חיל האוויר המלכותי קרנוול, ומפקדת שוחרי חיל האוויר המלכותי.
להק המשלוח האווירי 83 - בסיס חיל האוויר אל-עודייד (קטר). הלהק כולל ארבע כנפות המוצבים במזרח התיכון, בהם כנף המשלוח האווירי 901 (אל עודייד, קטר); כנף המשלוח האווירי 902 (מוסאנה, עומאן); כנף המשלוח האווירי 903 (אקרוטירי, קפריסין); וכנף המשלוח האווירי 906 (אל מינאד, איחוד האמירויות הערביות).
מבנה > פיקוד החלל של הממלכה המאוחדת

מרכז המבצעים של פיקוד החלל - בסיס חיל האוויר המלכותי היי ויקומב
טייסת מבצעי החלל 1
טייסת התרעת החלל 2 (בסיס חיל האוויר המלכותי פילינגדיילס)
מכללת החלל - מכללת ההגנה של הממלכה המאוחדת
כלי טיס > מטוסי קרב

כיום מפעיל חיל האוויר המלכותי מטוסי קרב מהסוגים יורופייטר טייפון וF-35B לייטנינג II שנקלט ב־2018.
כלי טיס > תובלה ותדלוק

חיל האוויר המלכותי מפעיל מטוסי תובלה מדגם C-130J סופר הרקולס, איירבוס A400M,‏ British Aerospace 146,‏ בריטן נורמן איילנדר ובואינג C-17 גלובמאסטר III. הוא מפעיל מטוסי תדלוק מדגם Airbus A330 MRTT
כלי טיס > מודיעין ותצפית

חיל האוויר המלכותי מפעיל מטוסי שליטה ובקרה מדגם בואינג E-3 סנטרי, מטוסי מודיעין אותות מדגם RC-135, ומטוסי סיור ימי מדגם P-8 פוסידון ומל"טים מסוג MQ-9.
כלי טיס > מסוקים

חיל האוויר המלכותי מפעיל מסוקים, בעיקר למשימות תובלה. בין המסוקים שהוא מפעיל CH-47 צ'ינוק, וסטלנד פומה, אגוסטה וסטלנד AW109, ווסטלנד סי קינג ובל גריפין.
כלי טיס > מטוסי אימון

חיל האוויר המלכותי מפעיל מטוסי אימון מסוגים שונים לשלבי האימון השונים ביניהם: T-6 טקסאן II, הוק, גרוב G120TP ועוד.
ראו גם

הקרב בנחל תרצה
מרשל של חיל האוויר המלכותי
רגימנט חיל האוויר המלכותי
הערות שוליים

↑  מוטו חיל האוויר המלכותי בלטינית שמשמעותו "דרך הקושי (או המצוקה), אל הכוכבים" או "דרך המאבק, אל הכוכבים". ראו ערך בויקי-אנגלית.
1 2 3  "Quarterly service personnel statistics 1 April 2021" (PDF). GOV.UK (באנגלית). p. 4.
↑  מפת שדות התעופה של חיל האוויר המלכותי בארץ ישראל, 1937, באתר אוסף המפות ע"ש ערן לאור, הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261904105171  BnF: cb13906255d (data)  GND: 34802-8  ISNI: 0000 0001 2164 6511  LCCN: n80125861  MusicBrainz: 3f20fb46-a6dd-43bc-baef-687ef39fbfb1  NARA: 10444028  NKC: xx0007999  SNAC: w6f51f5k  SUDOC: 028377761  VIAF: 1528149198360774940003   WorldCat (עם VIAF): 1528149198360774940003 
כרזת תעמולה בריטית מתקופת הקרב על בריטניה
מפציץ אסטרטגי אוורו וולקן וצוותו בבסיס חיל האוויר המלכותי וודינגטון לפני יציאה לפעולה מבצעית כחלק ממלחמת פוקלנד, 1982.
זוג מטוסי יורופייטר טייפון מטייסת 6 באימון מעל שמי סקוטלנד.
Associated Press

.
| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  22 במאי 1846 – הווה (178 שנים) 
 חברות בנות:  Associated Press Television News  Associated Press-NORC Center for Public Affairs Research 
 מיקום המטה:  ניו יורק, ארצות הברית ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  מדיה חדשותית, תעשיית התקשורת 
 מוצרים עיקריים:  חדשות 
 מנכ"ל:  Louis Boccardi 
  
 ap.org
 
Associated Press (תעתיק: אסוֹשייטד פְּרס; מוכרת גם בראשי התיבות: AP, "איי-פי") היא סוכנות ידיעות אמריקאית. במאה ה-21, זוהי סוכנות הידיעות הגדולה בעולם.
הסוכנות מנוהלת על ידי תאגיד של עיתונים, ופועלת כקואופרטיב שלא למטרות רווח. השותפים בה הם מספר רב של עיתונים וגופי תקשורת, אשר חולקים ביניהם את התוכן שהם מייצרים. גופי תקשורת אחרים, שאינם שותפים, יכולים לרכוש ממנה את התוכן שהיא מייצרת. הסוכנות זכתה ב-53 פרסי פוליצר, בהם 31 לצילום, מאז החלה חלוקת הפרס בשנת 1917. בין השאר זכה בפרס עובד הסוכנות, הצלם הישראלי עודד בלילטי.