stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלי אסדוב
ביוגרפיה

נולד בנחצ'יבאן, אז בשטחי הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האזרית. בשנת 1974 סיים בית הספר התיכון מספר 134 בבאקו והחל ללמוד באוניברסיטה הרוסית לכלכלה ע"ש פלחנוב (אנ') במוסקבה, שם סיים את לימודיו בשנת 1978. לאחר מכן שירת שנתיים בצבא.
בשנת 1980 החל אסדוב לעבוד כעוזר מעבדה ראשי במכון לכלכלה של האקדמיה למדעים הרפובליקה הסובייטית האזרית (אנ'). בשנים 1981 עד 1984 למד אסדוב לתואר שני בכלכלה במכון לכלכלה של האקדמיה הסובייטית למדעים (אנ') במוסקבה. בין השנים 1989–1995 עבד אסדוב כפרופסור חבר וראש מחלקה במכון באקו למשאבי אנוש ומדעי המדינה.
ב-12 בנובמבר 1995 נערכו הבחירות הראשונות לפרלמנט באזרבייג'ן, במסגרתם נבחר אסדוב, בבשיטה היחסית, לפרלמנט כחבר מפלגת אזרבייג'ן החדשה (אנ').
ב-17 באפריל 1998, מונה ליועץ הכלכלי של נשיא אזרבייג'ן. ב-30 בנובמבר 2012, מונה על ידי הנשיא אילהם אלייב לסגן ראש המנהל הנשיאותי (אנ') ובשנת 2017 מונה שוב ליועץ הכלכלי של הנשיא. אסדוב נחשב למקורבו של הנשיא.
ב-8 באוקטובר 2019, לאחר התפטרותו של ראש הממשלה נוברוז מאמאדוב, נבחר אסדוב לראש הממשלה העשירי אל אזרבייג'ן בהצבעה ברוב של 0–105.
פאקס

ערך זה עוסק באלה מהמיתולוגיה הרומית. אם התכוונתם לטכנולוגיה להעברת מסמכים, ראו .
| --- | --- |

פסלה של האלה פאקס בגן ארמון פאבלובסק.
 תרבות:  רומא העתיקה 
 אלים מקבילים:  אירנה 
 אב:  יופיטר 
 אם:  אלת הצדק 
 
פאקס (בלטינית: Pax – "שלום") הוא שמה של אלה במיתולוגיה הרומית המקבילה לאלה היוונית "אירנה", המהווה האנשה של המושג "שלום".
פולחן האלה החל באימפריה הרומית בתקופת שלטונו של הקיסר אוגוסטוס ותחילת "השלום הרומאי". חגה של האלה נחוג מדי שנה ב-3 בינואר, והוקם לכבודה מקדש ב"שדה מרס" שנקרא "ארה פאקיס", ומקדש נוסף בפורום פאקיס, פורום שנקרא על שמה.
האלה, שעל פי המיתולוגיה היא בתם של יופיטר ויוסטיטיאה, מתוארת כאישה המחזיקה בידה ענף עץ זית, קרן השפע ושרביט.
ראו גם

פאקס רומנה
פאקס אמריקנה
פאולו סרג'יו

פאולו סרג'יו סילבסטרה דו נסימנטו (בפורטוגזית: Paulo Sérgio Silvestre do Nascimento, נולד ב-2 ביוני 1969 בסאו פאולו שבברזיל), ידוע בעיקר כפאולו סרג'יו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת החלוץ, בעיקר בבאייר לברקוזן, ברומא  ובבאיירן מינכן.
לפאולו סרג'יו זכייה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994, ועם באיירן מינכן בליגת האלופות בשנת 2001.
קריירת מועדונים > קורינתיאנס ובאייר לברקוזן

פאולו סרג'יו גדל בקורינתיאנס, ממועדוני הכדורגל הבכירים מעיר הולדתו סאו פאולו, עלה לבוגרים בשנת 1988 והיווה שחקן מפתח בקבוצה. בשנת 1993 הוחתם על ידי באייר לברקוזן על חוזה לארבע שנים. היו בבונדסליגה חלוצים שהבקיעו במספרים גבוהים יותר מפאולו סרג'יו, אך נתוניו הפיזיים היוו שיקול מכריע בזימונו לסגל נבחרת ברזיל למונדיאל 1994. בארבע עונותיו בלברקוזן, צבר פאולו סרג'יו 121 הופעות והבקיע 47 שערים.
קריירת מועדונים > רומא

בקיץ 1997 חתם פאולו סרג'יו ברומא, שם היה חלק ממשולש התקפי יעיל במיוחד, שכלל גם את פרנצ'סקו טוטי ואת מרקו דלווקיו. הגעתו של וינצ'נצו מונטלה לקבוצה בשנת 1999, הייתה האות לשחרורו של פאולו סרג'יו מהמועדון לאחר שנתיים, כשבאמתחתו 64 הופעות ו-24 שערים.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

בקיץ 1999, שררה בבאיירן מינכן אווירת נכאים עקב ההפסד הכואב בגמר ליגת האלופות 1999 למנצ'סטר יונייטד. נדרשה הפקת לקחים שכללה הבאת חיזוק, ופאולו סרג'יו חתם במועדון לשלוש שנים. בעונתו השנייה בקבוצה זכה פאולו סרג'יו בליגת האלופות, לאחר ניצחון על ולנסיה במשחק הגמר, אף על פי שהחטיא את הפנדל הראשון בבעיטות ההכרעה, לאחר שהמשחק הסתיים בתוצאה 1-1. לזכייה זו הוסיף פאולו סרג'יו זכייה בטורניר הגביע הביניבשתי, לאחר ניצחון בגמר על בוקה ג'וניורס, שני תוארי אליפות בבונדסליגה, גביע מקומי אחד ושתי זכיות בסופר קאפ. בתום עונת 2002, שוחרר פאולו סרג'יו מהקבוצה לאחר שלוש עונות, בהן הופיע 77 פעמים וכבש 21 שערים.
קריירת מועדונים > אל ואחדה ובאהיה

פאולו סרג'יו עבר עם שחרורו מבאיירן מינכן לקבוצת אל ואחדה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, ואחר כך עבר לבאהיה הברזילאית, שם סיים את הקריירה בשנת 2003.
קריירה בינלאומית

פאולו סרג'יו צבר 13 הופעות במדי נבחרת ברזיל, וכבש שני שערים, בין השנים 1991–1994. פאולו סרג'יו היה חלק מהסגל של נבחרת ברזיל שזכתה במונדיאל 1994.
עיצורים כיסוי-גרוניים

עיצורים כיסוי־גרוניים (בלעז: אפיגלוטיים) הם עיצורים הנחתכים בין מכסה הגרון (האפיגלוטיס) לבין גב הלוע. אלו נחשבים לא נפוצים במיוחד בשפות העולם, אך זאת כנראה כתוצאה מהקושי של הבלשנים האירופאים לזהות אותם: במקרים מסוימים הסתבר שכאשר דווח על עיצורים לועיים היו אלו למעשה כיסוי־גרוניים.
כאשר מופיעים בטבלה שני עיצורים באותה משבצת, הימני קולי והשמאלי אטום.
| כיסוי־גרוני | קיצוניים> .כיסוי־גרוני | קיצוניים> . |
| --- | --- | --- |
| סותם | ‏ | ʡ |
| חוכך | ʢ | ʜ |
| מקורב | ʢ |  |
| מקיש | ʡ̯ | ʡ̯̊ |
| רוטט | я* | я̥* |
העיצורים הכיסוי־גרוניים

עיצור כיסוי־גרוני, סותם, אטום [ʡ]
עיצור כיסוי־גרוני, חוכך, קולי [ʢ]
עיצור כיסוי־גרוני, חוכך, אטום [ʜ]
הערות שוליים

↑  כִּסּוּי־גְּרוֹנִי במילון תורת ההגה [בלשנות] (תשע"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
עיצורים אפיים

עיצורים אפיים הם עיצורים סותמים אפיים בניגוד לסותמים הפומיים, כלומר בעיצורים האפיים האוויר משתחרר דרך האף ולא דרך הפה אף שחלל הפה עדיין משמש כתיבת תהודה עבור צליל העיצור.
ניתן להבחין בכמה שלבים בהפקת העיצורים האפיים: בשלב הראשון נחסם חלל הפה ליציאת אוויר בבסיס החיתוך, בשלב השני מונמך החך הרך למצב המאפשר שחרור אוויר חופשי דרך האף ובשלב השלישי הסתימה אינה נפתחת והאוויר משתחרר דרך האף ולא דרך הפה.
העיצור האפי אינו נחתך באף כי אם בבסיסי החיתוך השונים בתוך הפה, ושחרור האוויר דרך האף במקום דרך הפה הוא שנותן להם את אופיים המאונפף. העיצורים האפיים קיימים ברוב השפות, ורק במספר שפות מעטות אין אף לא עיצור אפי אחד והנפוצים ביותר הם דו-שפתי, אפי [m] ומכתשי, אפי [n].
העיצורים האפיים חלשים יחסית ולכן כדי שהם יהיו תפיסים יותר לאוזן הם בדרך כלל קוליים.
| ענבלי | אחוריים> .וילוני | אחוריים> .חכי | אחוריים> .מכתשי־חכי | בינוניים> .כפוף | קדמיים> .בתר־מכתשי | קדמיים> .מכתשי | קדמיים> .שיני | קדמיים> .בין-שיני | קדמיים> .שיני־שפתי | שפתיים> .שפתי־שיני | שפתיים> .לשוני־שפתי | שפתיים> .דו־שפתי | שפתיים> . |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אפי | ɴ̊ • ɴ | ŋ̊ • ŋ | ɲ̊ • ɲ | n̠̊ʲ • n̠ʲ | ɳ̊ • ɳ | n̠̊ • n̠ | n̥ • n | n̪̊ • n̪ | n̪͆ | ɱ̥͆ • ɱ͆ | ɱ̊ • ɱ | m̼̊ • m̼ | m̥ • m |
עיצורים אפיים

עיצור ענבלי, אפי [ɴ]
עיצור ענבלי, אפי, אטום [ɴ̊]
עיצור וילוני, אפי [ŋ]
עיצור וילוני, אפי, אטום [ŋ̊]
עיצור חכי, אפי [ɲ]
עיצור חכי, אפי, אטום [ɲ̊]
עיצור מכתשי-חכי, אפי [n̠ʲ]
עיצור מכתשי-חכי, אפי, אטום [n̠̊ʲ]
עיצור כפוף, אפי [ɳ]
עיצור כפוף, אפי, אטום [ɳ̊]
עיצור בתר-מכתשי, אפי [n̠]
עיצור בתר-מכתשי, אפי, אטום [n̠̊]
עיצור מכתשי, אפי [n]
עיצור מכתשי, אפי, אטום [n̥]
עיצור שיני, אפי [n̪]
עיצור שיני, אפי, אטום [n̪̊]
עיצור שיני-שפתי, אפי [ɱ͆]
עיצור שיני-שפתי, אפי, אטום [ɱ̥͆]
עיצור שפתי-שיני, אפי [ɱ]
עיצור שפתי-שיני, אפי, אטום [ɱ̊]
עיצור לשוני-שפתי, אפי [m̼]
עיצור לשוני-שפתי, אפי, אטום [m̼̊]
עיצור דו-שפתי, אפי [m]
עיצור דו-שפתי, אפי, אטום [m̥]
עיצורים אפיים בעברית

האות מ"ם מייצגת דו-שפתי אפי.
האות נו"ן מייצגת מכתשי אפי.
סמית' (אי, איי שטלנד הדרומיים)

ערך זה עוסק באי באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

האי סמית' מדרום-מזרח
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי
 קואורדינטות:  63°00′00″S 62°30′00″W﻿ / ﻿63.00000°S 62.50000°W﻿ / -63.00000; -62.50000
 ארכיפלג:  איי שטלנד הדרומיים
 שטח:  148 קמ"ר
 אורך:  32 קילומטר
 רוחב:  8 קילומטר
 גובה מרבי:  2105 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  ויליאם סמית' 
 מגלה:  ויליאם סמית'
 תאריך גילוי:  1819
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהסמית'(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהסמית'(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהסמית'(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהסמית'
 
סמית' (באנגלית: Smith Island) הוא אי בארכיפלג איי שטלנד הדרומיים, המהווים חלק מהטריטוריה הבריטית באנטארקטיקה, בסמוך לחופי אנטארקטיקה. האי נקרא על שמו של קפטן ויליאם סמית', אשר גילה ומיפה אותו.
גאוגרפיה

האי סמית' נמצא במרחק 72 ק"מ ממערב לאי דספשן.
אורכו של האי הוא 32 ק"מ, רוחבו 8 ק"מ, ושטחו 148 קמ"ר.
במרכזו של האי משתרע רכס אימאון (Imeon Range) שפסגתו הגבוהה ביותר היא הר פוסטר שגובהו הוא 2,105 מטרים מעל פני הים. בין פסגותיו האחרות קיים גם הר פסגה שגובהו 1,860 מטרים. מקור שמו בטעות תרגום נפוצה של הפסוק המתאר את הר נבו בספר דברים.
גאוגרפיה > גילוי ומיפוי האי

רב החובל ויליאם סמית' גילה את איי שטלנד הדרומיים בשנת 1819; ב-16 באוקטובר 1819 הגיע סמית' לאי המלך ג'ורג', קרא לאי על שמו של ג'ורג' השלישי, והכריז על הארכיפלג של איי שטלנד הדרומיים כטריטורייה בריטית.
האי התגלה ומופה לראשונה על ידי ויליאם סמית' באוקטובר 1819.
בשנות העשרים של המאה ה-19 פעלו במקום צידי כלבי ים אמריקאים ובריטים. באי לא פועלות תחנות מחקר והביקורים היחידים בו הם של מדענים ומטפסי הרים.
האי מופה מחדש על יחידת סקר הידרוגרפי של הצי המלכותי הבריטי בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1951–1952.
לקריאה נוספת

• A. G. E. Jones, , The Geographical Journal 141, no. 3 (1975): 445-61. Accessed January 19, 2021. doi:10.2307/1796478.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  מידע היסטורי
↑  תיאור גילוי איי שטלנד הדרומיים
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא איים ובנושא גאוגרפיה של אנטארקטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צידו הדרומי של האי סמית' -מבט ממצר אוסמר
ספונות

כריכת כתב העת ספונות תשי"ז
ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח (או בשמו המקוצר ספונות), הוא כתב עת מדעי, שיצא לאור בשתי סדרות, ביוזמתו של מאיר בניהו, ומטעם מכון בן צבי והאוניברסיטה העברית. נכון ל־2023 יצאו לאור 28 ספרים ב־27 כרכים.
מידע כללי > על הסיבות לייסוד כתב העת ותפקידיו

הסיבות לייסוד כתב העת, פורטו על ידי ראש מכון בן צבי, יצחק בן-צבי, בפתח הכרך הראשון (בחודש אלול התשט"ז):
ספר השנה של מכון בן צבי — ספונות — בא למלא חסרון ניכר בשטח המחקר של ההיסטוריה הישראלית. תחומו הוא תחום עבודתו של המכון — חקר קהילות ישראל מסוף ימי הביניים ועד זמננו, בעיקר בארצות שהיו תחת שלטון האיסלאם והסולטנים העותמאנים ששלטו מגבולות פרס ועד לקצות אפריקה המערביים ומהבלקאנים ועד לתימן. בתחום מחקריו של המכון נכנסות גם ארצות דוברות פרסית והקהילות בהודו.
בהמשך הדברים, ציין בן צבי גם את התפקידים שהועיד המכון לכתב העת:
שלושה תפקידים היו בפני המכון בגשתו ליסד בימה זו: א. לרכז המקורות והמחקרים בבימה אחת. ב. לעודד פירסומם של מקורות חשובים שאינם בעלי היקף של ספר... ג. להכשיר כוחות חדשים לשטח זה של מחקר על ידי נתינת הדרכה ומתן אפשרות לפירסום העבודות בקובץ.
מידע כללי > העורכים של כתב העת, מבנהו, וכותביו העיקריים

את שבעת הספרים הראשונים של הסדרה הראשונה ערכו יצחק בן-צבי ומאיר בניהו. לאחר פטירתו של בן צבי, בשנת 1963, ערך בניהו את שמונת הספרים הנוספים של סדרה זו. כל המאמרים בסדרה הראשונה נכתבו בשפה העברית, ובסוף כל כרך הופיעו תקצירים של המאמרים בשפה האנגלית. חלק מן הספרים בסדרה הוקדשו לנושא מסוים (שבתאות, צפת ויהדות יוון), לכבוד אדם (שניאור זלמן שזר, גרשם שלום) או לזכרו (ישעיהו זנה ויצחק בן-צבי).
הסדרה החדשה נערכה על ידי שאול שקד (כרך אחד), יוסף הקר (שלושה כרכים), מנחם בן ששון (שלושה כרכים) ומאיר בר-אשר (שני כרכים). אף כאן נכתבו מרבית המאמרים בעברית, ונלוו אליהם, בסוף הכרך, תקצירים באנגלית, אם כי לראשונה הופיעו גם מספר מאמרים באנגלית ובצרפתית.
בכתב העת השתתפו רבים מהחוקרים היהודים הבולטים שבאותה העת, לצדם של רבנים וחוקרי יהדות ומחשבת ישראל. מבין המשתתפים הקבועים (שפרסמו שלושה פרסומים לפחות בכתב העת), ניתן למנות את החוקרים הבאים: משה אטיאש, נחמיה אלוני, אברהם שאול אמארילייו, חיים ביינארט, מאיר בר-אשר, דוד בנבנשתי, יצחק בן-צבי, מאיר בניהו, חיים גרבר, חיים זלמן דימיטרובסקי, אברהם הטל, יוסף טובי, יצחק מלכו, יוסף קאפח, יהודה רצהבי, אלכסנדר שייבר, גרשם שלום, שמעון שלם, רבקה ש"ץ אופנהיימר, דוד תמר, וישעיהו תשבי.
חוקרים חשובים נוספים שתרמו לכתב העת היו: אפרים אלימלך אורבך, משה אידל, ישראל בן זאב, נפתלי בן מנחם, שלמה דב גויטיין, אפרים גוטליב, דניאל גולדשמידט, משה גיל, יוסף דן, אברהם מאיר הברמן, אפרים חזן, דב ירדן, ישעיהו ליבוביץ, יהודה ליבס, אהרן מירסקי, יצחק נסים, שלמה סימונסון, יוסף ברוך סרמוניטה, יום טוב עסיס, עזרא פליישר, בצלאל רות, עזריאל שוחט, ועוד.
מידע כללי > תוכן כתב העת

כתב העת מתמקד כאמור בחקר קהילות ישראל בארצות האסלאם, בצפון אפריקה, באימפריה העות'מאנית ובמזרח הרחוק, מסוף ימי הביניים ועד זמננו. בין היתר מכיל כתב העת מחקרים על ההיסטוריה של הקהילות היהודית באותן ארצות, לרבות פרסום וניתוח של מקורות בנושאים אלה, כגון: פנקסי קהילה, הסכמות, אגרות, כיתוב על מצבות, כרוניקות, ותאור מאורעות ועלילות דם כנגד אותן קהילות; השבתאות על שלוחותיה; תיאור מסעות לארץ ישראל וקורות שלוחי ארץ ישראל לקהילות ישראל בחו"ל; אגרות בין רבנים או אישים אחרים; מחלוקות בין רבנים או אישים ידועים בקהילות היהודיות; קטעי תפילה, סליחות ופיוטים; מקורות שונים מן הגניזה הקהירית; רשימות ביבליוגרפיות, בעיקר על הקהילות היהודיות; קבלה, אישים וחיבורים; קטעי הלכה; חיבורים פילוסופיים; מאמרים בנושא ספרות עברית, וכן בלשנות ודקדוק, בעיקר בקשר לשפות יהודיות, ועוד.
מבין המקומות והקהילות להם יוחדו מאמרים רבים, ניתן למנות את צפת, יהדות תימן, יהדות הודו, יהדות ספרד, יהדות איטליה, יהדות מצרים, ויהדות יוון.
מאמרים שנדפסו במקומות אחרים

במסגרת כתב העת הופיעו מאמרים אחדים שיצאו לאור מאוחר יותר גם בספרים אחרים, בקובצי מאמרים או בתדפיסים נפרדים:
מאמרים שנדפסו במקומות אחרים > מאמרים שיצאו לאור בספרים אחרים

שמעון שלם (ערך והתקין מאיר בניהו), רבי משה אלשיך , לחקר שיטתו הפרשנית והשקפותיו בענייני מחשבה ומוסר, ירושלים: מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, על ידי קרית ספר בע"מ, תשכ"ו:
שער ראשון של הספר: "שיטות הפירוש והדרש", עמ' ל"ז - קל"ד, הופיע בספונות, ספר חמישי (תשכ"א): שמעון שלם, "לחקר שיטות הפירוש והדרש של רבי משה אלשיך", עמ' קנ"א - ר"ה.
שער שני של הספר: "מחשבה ומוסר בפירושיו", עמ' קל"ה - רל"ב, הופיע בספונות, ספר ששי (תשכ"ב): שמעון שלם, "מחשבה ומוסר בפירושיו של רבי משה אלשיך", עמ' קצ"ז - רנ"ח.
עמ' רל"ג של הספר: "כתבי מהר"ם אלשיך", הופיע בספונות, ספר חמישי (תשכ"א): שמעון שלם, "כתבי מהר"ם אלשיך", עמ' ר"ו.
המבוא לספר: "חייו וספריו", עמ' כ"א - ל"ה, הופיע בספונות, ספר שביעי (תשכ"ג): שמעון שלם, "לחקר חיבוריו של רבי משה אלשיך", עמ' קע"ט - קצ"ז.
דוד שמואל לוינגר, בדי הארון ומגדל חננאל , לרבי שם טוב בן אברהם בן גאון, הוצאת פקסמיל, על פי כתב יד 840 בספריה הלאומית, פריס, ירושלים: מזרח ומערב, 1977:
המבוא לספר, עמ' ז' - ל"ט, הוא תדפיס מיוחד מתוך ספונות, ספר שביעי (תשכ"ג): דוד שמואל לוינגר, "רבי שם טוב בן אברהם בן גאון", עמ' ז' - ל"ט.
אברהם הטל, יהדות צפון אפריקה, ביבליוגראפיה , ירושלים: מכון בן צבי של יד יצחק בן-צבי והאוניברסיטה העברית, תשל"ג-1973 (מהדורה שנייה מורחבת: ירושלים: תשנ"ג-1993):
גרסה מוקדמת של הפרקים: "צפון אפריקה (כללי)", "אלג'יריה", "תוניסיה" ו"מארוקו" (הספר כולו, למעט הפרק: "לוב", ראו להלן), הופיעה לראשונה בספונות, ספר חמישי (תשכ"א): אברהם הטל, "פרסומים על יהדות צפון אפריקה, רשימה ביבליוגרפית", עמ' תס"ז - תק"ח.
גרסה מוקדמת של הפרק: "לוב", עמ' 41 - 61 (במהדורה השנייה המורחבת: עמ' 107 - 146), הופיעה לראשונה בספונות, ספר שמיני (תשכ"ה): אברהם הטל, "פרסומים על יהדות לוב, רשימה ביבליוגרפית", עמ' שפ"ג - שצ"ח.
מאמרים שנדפסו במקומות אחרים > מאמרים שיצאו לאור בתדפיסים נפרדים

יצחק בן-צבי, "מקורות לתולדות יהודי פרס", תשי"ט, תדפיס מתוך ספונות, ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ספר שני, ירושלים: תשי"ח, עמ' ק"צ - רי"ג.
רבקה ש"ץ, "לדמותה הרוחנית של אחת הכיתות השבתאיות", תדפיס מיוחד מתוך ספונות, ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ספר ג — ד, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי על ידי קרית ספר, תש"כ, עמ' שצ"ה - תל"א.
יצחק מלכו ורבקה ש"ץ, "פירוש 'לך לך' ליהודה לוי טובה", תדפיס מיוחד מתוך ספונות, ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ספר ג — ד, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי על ידי קרית ספר, תש"כ, עמ' תל"ג - תקכ"א.
חיים מזרחי, "עדות נוצרית על תסיסה משיחית בקורפו", תדפיס מיוחד מתוך ספונות, ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ספר ג — ד, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי על ידי קרית ספר, תש"כ, עמ' תקל"ז - תק"מ.
יצחק בן-צבי, "לוחות-האבן מבית הכנסת הקדום בק'אי־פנג־פו", תשכ"א, תדפיס מתוך ספונות: ספר השנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ספר חמישי, ירושלים: תשכ"א, עמ' כ"ז - ס"ו.
מאיר בניהו, יצחק בן־צבי הנשיא, מפעלו המדעי ומחקריו במכון בן־צבי, דברים שאמר מאיר בניהו בעצרת־זיכרון באוניברסיטה העברית ביום השלושים לפטירתו בתשעה ועשרים באייר תשכ"ג (עם תקציר בצרפתית), ירושלים: מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, שנת חמשת אלפים שבע מאות ושלוש עשרים ליצירה (1963). נדפס (ללא התקציר בצרפתית) גם בתוך ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ספר שמיני, ירושלים: תשכ"ד, עמ' י"ט - כ"ז.
מאיר בניהו, "רבי שמואל ברזאני ראש גולת כורדיסתאן: תקנות, אגרות חכמה, שירים ופיוטים משלו ומשל אחיו רבי יצחק", תדפיס מתוך ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, ירושלים: תשכ"ה, עמ' כ"א - קכ"ה.
"רבקה ש"ץ אופנהיימר, "’מראות על רזא דמלכא משיחא’ מקור קדום משבתאי מומר" (כ"י מכון בן-צבי 2262), תדפיס מיוחד מתוך ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח י"ב (ספר יון ב'), ירושלים: תשל"א - תשל"ח, עמ' רי"ט - רנ"ב.
כרכי כתב העת - פרטים ביבליוגרפיים > הסדרה הראשונה

ספר ראשון: ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, בעריכת ראש המכון (יצחק בן-צבי) ומאיר בניהו, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשי"ז-1956. שי"ד + 16 עמודים.
ספר שני: ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, בעריכת ראש המכון (יצחק בן-צבי) ומאיר בניהו, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשי"ח-1958. שע"ו + 16 עמודים.
ספרים שלישי ורביעי: ספר היובל לשניאור זלמן שזר, מחקרים ומקורות לתולדות התנועה השבתאית, בעריכת יצחק בן-צבי ומאיר בניהו, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תש"כ-1960. תקס"ז + 22 עמודים.
ספר חמישי: ספר זיכרון לישעיהו זנה, בעריכת יצחק בן-צבי ומאיר בניהו, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשכ"א-1961. תק"ח + 18 עמודים.
ספר ששי: מחקרים ומקורות על צפת, בעריכת יצחק בן-צבי ומאיר בניהו, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, על ידי "קריית ספר" בע"מ, תשכ"ב-1962. תק"ג + 29 עמודים.
ספר שביעי: מחקרים ומקורות על צפת — ב, בעריכת יצחק בן-צבי ז"ל ומאיר בניהו, ירושלים: הוצאת מכון בן צבי, האוניברסיטה העברית, תשכ"ג-1963. שפ"ג + 25 עמודים.
ספר שמיני: מוקדש לנשיא יצחק בן-צבי זכרונו לברכה, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי באוניברסיטה העברית, תשכ"ד-1964. שע"ה + 28 עמודים.
ספר תשיעי: מוקדש לנשיא יצחק בן-צבי זכרונו לברכה, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי באוניברסיטה העברית, תשכ"ה-1964. שצ"ח + 21 עמודים.
ספר עשירי: ספונות: ספר שנה לחקר קהילות ישראל במזרח, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי באוניברסיטה העברית, תשכ"ו-1966. תרמ"ג + 32 עמודים.
ספר אחד-עשר: ספר יוון — כרך א, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשל"א — תשל"ח, 1971 - 1977. שנ"א + 24 עמודים.
ספר שנים-עשר: ספר יוון — כרך ב, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשל"א — תשל"ח, 1971 - 1978. ר"ע + 20 עמודים.
ספר שלושה-עשר: ספר יוון — כרך ג, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשל"א — תשל"ח, 1971 - 1978. ש"ח + 18 עמודים.
ספר ארבעה-עשר: ספר יוון — כרך ד, התנועה השבתאית ביוון, חיברו מאיר בניהו, מוגש לגרשם שלום במלאת לו ע"ה שנים, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשל"א — תשל"ח, 1971 - 1977. תקנ"ז + 15 עמודים.
ספר חמישה-עשר: ספר יוון — כרך ה, בעריכת מאיר בניהו, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשל"א — תשמ"א, 1971 - 1981. תכ"א + 19 עמודים.
כרכי כתב העת - פרטים ביבליוגרפיים > הסדרה החדשה

ספר ראשון (ט"ז): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת שאול שקד ויוסף הקר, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תש"ם-1980. 495 + XXV עמודים.
ספר שני (י"ז): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת יוסף הקר, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשמ"ג-1983. 398 + XII עמודים.
ספר שלישי (י"ח): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת יוסף הקר, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשמ"ה-1985. 339 + XII עמודים.
ספר רביעי (י"ט): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת מנחם בן ששון, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשמ"ט-1989. 395 עמודים.
ספר חמישי (כ'): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת מנחם בן ששון, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשנ"ב-1992. 246 עמודים.
ספר ששי (כ"א): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת מנחם בן ששון, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשנ"ד-1994. 324 עמודים.
ספר שביעי (כ"ב): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת מאיר מ' בן אשר, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשנ"ט-1999. 398 עמודים.
ספר שמיני (כ"ג): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת מאיר מ' בן אשר, ירושלים: מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, תשס"ג-2003. 608 עמודים.
ספר תשיעי (כ"ד): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת נחם אילן וחגי בן-שמאי (עורך הלשון דוד הרבנד), תשע"ה 2015; 546 עמודים.
ספר עשירי (כ"ה): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת נחם אילן (עורך הלשון דוד הרבנד), תשע"ז 2017; 501 עמודים.
ספר אחד-עשר (כ"ו): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת נחם אילן (עורך הלשון דוד הרבנד), תשע"ט 2019, 459 עמודים.
ספר שנים-עשר (כ"ז): ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח, בעריכת נחם אילן (עורך הלשון דוד הרבנד), תשפ"ב, 532 עמודים.
ראו גם

יד יצחק בן-צבי
פעמים.
קתדרה (כתב עת).
עת־מול.
מרכז תיעוד יהדות צפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.