מייקל ל. קורץ
בעקבות רצח קנדי

מייקל קורץ היה סטודנט בן 22 בעת שהנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי נרצח בדאלאס ב-22 בנובמבר 1963. הרצח זיעזע אותו כפי שזעזע את יתר האמריקאים, אך כשהתפרסם כי החשוד ברצח הוא לי הארווי אוסוואלד, העלה בו האירוע גם זכרונות משני מפגשים שהיו לו עם אוסוואלד. האחד במאי 1963 כאשר גאי בניסטר, איש הימין הקיצוני וסוכן ה-FBI לשעבר, בא לאוניברסיטת ניו אורלינס, שביטלה את ההפרדה הגזעית בין תלמידיה כבר בשנת 1958, כדי להיפגש עם הסטודנטים, להטיף להפרדה גזעית באוניברסיטה ולהתווכח עם סטודנטים תומכי האינטגרציה. קורץ זכר כי בניסטר הביא עמו לפגישה אדם צעיר, שאותו הציג בפני הסטודנטים כלי הארווי אוסוואלד, שעמד בדממה בצד ונעלם זמן קצר לאחר מכן מבלי לומר מילה.
קורץ נזכר כי ראה את בניסטר ואוסוואלד ביחד פעם נוספת באותו קיץ בעיר ניו אורלינס ליד המשרד שבו פעל בניסטר כחוקר פרטי.
קורץ פנה ל-FBI ודיווח על אותן שתי פגישות, אך לדבריו נראה היה כי אנשי הבולשת אינם מגלים עניין בדבר. במרוצת הזמן עלה שמו של בניסטר כאחד החשודים בהשתתפות בקשר נגד קנדי (דבר שהובלט בסרטו של אוליבר סטון "JFK תיק פתוח"), אך לדברי קורץ הוא בא לבולשת להעיד על הקשר שבין בניסטר לאוסוואלד, לא כדי לקשור את בניסטר לרצח, אלא כדי להצביע על הפער שבין התחברותו של אוסוואלד עם איש הימין הקיצוני לבין הצגתו כאיש שמאל ואוהד משטרו של פידל קסטרו בקובה.
התעניינותו העמוקה של קורץ ברצח קנדי, שארכה עשרות שנים, ושלה הקדיש את שנותיו הבאות והפך לאחד החוקרים הידועים של פרשת הרצח, גברה עם פרסום דו"ח ועדת וורן, על למעלה מעשרים כרכי העדויות של דברי העדים שהופיעו בפני הוועדה, שפורסמו ביחד עם הדו"ח.
על סמך מסקנותיו מניתוח דו"ח וורן ועל פי התרשמותו כאיש האזור שבו התרחש הרצח והיכרותו את הזרמים הפוליטיים, החברתיים והלכי הרוח באזור זה, הפך מייקל קורץ לאחד ממבקרי הדו"ח. עיקר טענתו נגד מסקנות הדו"ח הייתה כי על פי הראיות אין בסיס לתאוריית "המתנקש הבודד" ואין אפשרות פיזית למסלולו של "כדור הפלא" שפגע לפי מסקנות הדו"ח בנשיא קנדי והמשיך ופגע במושל טקסס ג'ון קונלי, שישב לפניו במכונית בעת ההתנקשות.
כפרופסור באוניברסיטה העביר קורץ, במשך שנים רבות, קורסים על רצח קנדי ופרסם מאמרים רבים בנושא זה. קורץ העלה את השקפותיו וממצאיו בנושא על הכתב, בספר שראה אור בשנת 1982 בשם: "הפשע של המאה - רצח קנדי מנקודת ראותו של היסטוריון". במקור: Crime of the century - The Kennedy assassination from a historian's perspective בספר מפורטות כל העובדות, נכללים בו הממצאים הרפואיים והבליסטיים ויש בו ניתוח פרטני של הסרט שצילם אברהם זפרודר בעת האירוע. כן ניתן בספר רקע היסטורי של כל הכוחות הפוליטיים והחברתיים שפעלו בשטח בעת הרצח. קורץ מנה בספרו את כל התאוריות לגבי הרצח ומניעיו. הוא התנגד למערכה המשפטית והתקשורתית שניהל ג'ים גאריסון, התובע הכללי של ניו אורלינס, בשנת 1967, נגד איש העסקים קליי שאו (אשר שימשה כעבור זמן בשנת 1991 יסוד לסרטו של אוליבר סטון "JFK תיק פתוח"). תאוריה נפוצה אחרת שנסתרה על ידי קורץ היא זו שהעלה דייוויד ליפטון בספרו "הראיה הטובה ביותר" (Best evidence) משנת 1980, לפיה נחטפה גופתו של קנדי ועברה בחשאי טיפול ניתוחי, שקדם לניתוח הרשמי שלאחר המוות, שבוצע בבית החולים של הצי בית חסדא וזאת במטרה להעלים את הראיות כי הנשיא נורה מקדימה.
יחד עם זאת שלל מייקל קורץ את מסקנת ועדת וורן בדבר "היורה הבודד" והעמיד כנגדה את "הקונספירציה" בה האמין. את ההתנגשות בין שתי התאוריות כינה מייקל קורץ בלשונו: Lone Gunman Versus Conspiracy.
קורץ לא הכריע בין התאוריות השונות, אך מסקנתו הייתה כי משקלן המצטבר מכריע ללא עוררין על קשר. בפרק האחרון בספרו "הפשע של המאה העשרים" העלה קורץ 37 שאלות בסיסיות לגבי הרצח ונסיבותיו. על השאלה העיקרית "מי הרג את הנשיא קנדי?" הוא משיב במילים:
This, of course, remains the central mystery in the entire assassination saga. Unfortunately, we do not know the answer. That more than one individual fired shots at the president cannot seriously be doubted. Their identities, however, are unknown.
בשנת 1993 הוציא קורץ מהדורה מורחבת של ספר זה שכללה את הגילויים בפרשה שנוספו בעשור שחלף בין שתי המהדורות.
הספר האחרון של קורץ בנושא רצח קנדי, שראה אור בשנת 2006 הוא: "הוויכוחים על רצח קנדי - היורה הבודד נגד הקונספירציה" The JFK assassination debates - Lone Guneman versus Conspiracy. הביקורת ציינה כי מדובר בספרו של היסטוריון רציני שבדק את הנושא לעומק במשך עשרות שנים וכי הוא אחד מן הבודדים שחקרו את הנושא ושפגשו בפועל באוסוואלד. הביקורת הוסיפה כי בספרו מציג קורץ פרטים חדשים על פעילותו של אוסוואלד בתקופה שלפני הרצח, ומנתח את קשריו עם קהיליית המודיעין, עם הפשע המאורגן, עם קבוצות שתמכו בקסטרו ועם קבוצות שהתנגדו לו. המבקרים הוסיפו כי על השאלה המכרעת - מי רצח את קנדי?, אין לקורץ מענה, אך ספרו מצביע על כיווני חקירה רציניים ומפרט עובדות המערערות מסקנות חוקרים כדוגמת ג'רלד פוזנר בספרו "תיק סגור" (Case Closed) משנת 1993, ואחרים שהתיימרו לחרוץ מסקנות סופיות בדבר זהות הרוצח ומניעיו.