stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היא לא תשוב

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אתניX
 מתוך האלבום פופ
 יצא לאור:  1996
 סוגה:  פופ רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  3:30
 כתיבה:  זאב נחמה
 לחן:  זאב נחמה ותמיר קליסקי
"היא לא תשוב (הבלדה על עמליה וגל)" הוא שיר של להקת אתניX שיצא בשנת 1996 כחלק מהאלבום פופ.
רקע לשיר

בפרויקט של אתר ynet לקראת צאת האלבום "בטוח" סיפר זאב נחמה על השיר:
"זה שיר שבעצם מספר סוף של סיפור אהבה. לקחתי את זה מתוך סיפור של זוג חברים שלי שנפרדו בדיוק. אבל הקטע המצחיק הוא שאחרי שנה ישבנו בשידור ברדיו, ואחד השדרנים אמר לי 'תגיד, למה לא כתבת את 'היא עוד תשוב' כמו שיר תקווה?'. חזרתי הביתה וחשבתי לעצמי 'יא חתיכת טמבל, למה באמת לא כתבת את זה וסיימת עם תקווה?' אבל הקטע הוא שהבחור בשיר מחכה לבחורה וכלום לא קורה. זה סיפור אהבה כמו בסרטים של פליני, אהבה מטורפת שהם לא יכולים לממש".
"איזה חזרו? הם בכלל לא המשיכו את הסיפור. הבית שלישי הוא כבר תמונה אופטימית שאני דמיינתי".
במצעדים

במצעד הפזמונים השנתי תשנ"ו הגיע השיר למקום ה-9.
הערות שוליים

↑  אחרי האיחוד המרגש: אתם בוחרים - זהו השיר הכי גדול של אתניקס, באתר מעריב אונליין, 5 בנובמבר 2022
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הפופ הטוב ביותר

| --- | --- |

טיילור סוויפט, הזוכה בפרס לשנת 2024
 מדינה:  ארצות הברית
 הגוף המעניק:  MTV
 תקופת הפרס:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  בריטני ספירס וטיילור סוויפט (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  בריטני ספירס (7)
 www.mtv.com/ontv/vma/
פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הפופ הטוב ביותר הוענק לראשונה בשנת 1999 תחת השם של קליפ הפופ הטוב ביותר, כש-MTV החלו לשדר מספר אמני פופ. עם זאת, המועמדויות לא היו מוגבלות רק לאמני פופ, שכן גם אמני דאנס, R&B, פופ/רוק ורגאטון קיבלו מועמדויות לאורך ההיסטוריה. בשנת 2007, MTV ביטלו את הפרס הזה יחד עם כל קטגוריות הז'אנר, אך הוא חזר בשנת 2008.
בריטני ספירס היא שיאנית הזכיות והמועמדויות בקטגוריה זו, וזכתה בשלושה פרסים מתוך שבע מועמדויות. אן סינק וספירס הם האמנים היחידים שזכו בפרס במשך שנתיים רצופות.
שיאני זכיות ומועמדויות

| שיאני זכיות> מספר זכיות | שיאני זכיות> אמן | שיאני זכיות> קליפים |
| --- | --- | --- |
| 3 | בריטני ספירס | "Piece of Me" ‏•‏‏ "Womanizer" ‏•‏‏ "Till the World Ends" |
| 3 | טיילור סוויפט | "Blank Space" ‏•‏‏ "Anti-Hero" ‏•‏‏ "Fortnight" |
| 2 | אן סינק | "Bye Bye Bye" ‏•‏‏ "Pop" |
| 2 | נו דאוט | "Hey Baby" ‏•‏‏ "It's My Life" |
| 2 | אריאנה גרנדה | "Problem" ‏•‏‏ "No Tears Left to Cry" |
שיאני מועמדויות
| מספר מועמדויות | אמן | קליפים |
| 7 | בריטני ספירס | "...Baby One More Time" ‏•‏‏ "Oops!...I Did It Again" ‏•‏‏ "Stronger" ‏•‏‏ "Toxic" ‏•‏‏ "Piece of Me" ‏•‏‏ "Womanizer" ‏•‏‏ "Till the World Ends" |
| 6 | אריאנה גרנדה | "Problem" ‏•‏‏ "Into You" ‏•‏‏ "No Tears Left to Cry" ‏•‏‏ "thank u, next" ‏•‏‏ "Rain on Me" ‏•‏‏ "Positions" |
| 6 | טיילור סוויפט | "Blank Space" ‏•‏‏ "You Need to Calm Down" ‏•‏‏ "Lover" ‏•‏‏ "Willow" ‏•‏‏ "Anti-Hero" |
| 5 | ברונו מארס | "Nothin' on You" ‏•‏‏ "Grenade" ‏•‏‏ "Locked Out of Heaven" ‏•‏‏ "Uptown Funk" ‏•‏‏ "Please Me" |
| 5 | אד שירן | "Thinking Out Loud" ‏•‏‏ "Shape of You" ‏•‏‏ "Perfect" ‏•‏‏ "Shivers" ‏•‏‏ "Eyes Closed" |
| 5 | פינק | "Lady Marmalade" ‏•‏‏ "Get the Party Started" ‏•‏‏ "Stupid Girls" ‏•‏‏ "What About Us" ‏•‏‏ "Trustfall" |
| 4 | אן סינק | "Tearin' Up My Heart" ‏•‏‏ "Bye Bye Bye" ‏•‏‏ "Pop" ‏•‏‏ "Girlfriend" ‏(Remix) |
| 4 | כריסטינה אגילרה | "What a Girl Wants" ‏•‏‏ "Lady Marmalade" ‏•‏‏ "Dirrty" ‏•‏‏ "Ain't No Other Man" |
| 4 | ביונסה | "Single Ladies (Put a Ring on It)" ‏•‏‏ "Video Phone" (Extended Remix) ‏•‏‏ "7/11" ‏•‏‏ "Formation" |
| 4 | ליידי גאגא | "Poker Face" ‏•‏‏ "Bad Romance" ‏•‏‏ "Video Phone" (Extended Remix) ‏•‏‏ "Rain on Me" |
| 4 | ג'סטין ביבר | "Boyfriend" ‏•‏‏ "Sorry" ‏•‏‏ "Intentions" ‏•‏‏ "Peaches" |
| 4 | אוליביה רודריגו | "Good 4 U" ‏•‏‏ "Traitor" ‏•‏‏ "Vampire" |
| 3 | נו דאוט | "Hey Baby" ‏•‏‏ "Underneath It All" ‏•‏‏ "It's My Life" |
| 3 | קייטי פרי | "California Gurls" ‏•‏‏ "Last Friday Night (T.G.I.F.)" ‏•‏‏ "Chained to the Rhythm" |
| 3 | האחים ג'ונאס | "Burnin' Up" ‏•‏‏ "Sucker" ‏•‏‏ "What a Man Gotta Do" |
| 3 | שון מנדס | "Treat You Better" ‏•‏‏ "In My Blood" ‏•‏‏ "Wonder" |
| 3 | הארי סטיילס | "Sign of the Times" ‏•‏‏ "Treat People with Kindness" ‏•‏‏ "As It Was" |
| 3 | בילי אייליש | "bad guy" ‏•‏‏ "Therefore I Am" ‏•‏‏ "Happier Than Ever" |
| 3 | מיילי סיירוס | "We Can't Stop" ‏•‏‏ "Malibu" ‏•‏‏ "Flowers" |
| 2 | בקסטריט בויז | "I Want It That Way" ‏•‏‏ "The Call" |
| 2 | דסטיניז צ'יילד | "Say My Name" ‏•‏‏ "Survivor" |
| 2 | אבריל לאבין | "Sk8er Boi" ‏•‏‏ "Don't Tell Me" |
| 2 | קלי קלרקסון | "Miss Independent" ‏•‏‏ "Since U Been Gone" |
| 2 | שאקירה | "Whenever, Wherever" ‏•‏‏ "Hips Don't Lie" |
| 2 | פאן | "We Are Young" ‏•‏‏ "Carry On" |
| 2 | ג'סטין טימברלייק | "Cry Me a River" ‏•‏‏ "Mirrors" |
| 2 | איגי אזליה | "Problem" ‏•‏‏ "Fancy" |
| 2 | מארון 5 | "Payphone" ‏•‏‏ "Sugar" |
| 2 | אדל | "Rolling in the Deep" ‏•‏‏ "Hello" |
| 2 | BTS | "On" ‏•‏‏ "Butter" |
| 2 | דמי לובאטו | "Sorry Not Sorry" ‏•‏‏ "Swine" |
| 2 | דואה ליפה | "Dance the Night" |
| 2 | קמילה קביו | "Havana" |
ראו גם

פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הפופ הטוב ביותר
מותה של דיאנה, נסיכת ויילס

דיאנה, נסיכת ווילס
מותה של דיאנה, נסיכת ויילס התרחש ב-31 באוגוסט 1997 בו נספתה דיאנה, נסיכת ויילס יחד עם ידידה המיליונר ומפיק הסרטים המצרי, דודי אל-פאיד בתאונת דרכים שהתרחשה לאחר שמכוניתו של אל-פאיד התנגשה בקיר של מנהרה מתחת לנהר הסן.
התאונה עוררה גלים רבים מאחר שהנסיכה הייתה אהובה על אנשים רבים ברחבי העולם.
התאונה והאירועים שקדמו לה

ביום שבת, 30 באוגוסט 1997, הנסיכה דיאנה יצאה עם מפיק הסרטים המצרי דודי פאיד, בנו של איש העסקים מוחמד אל-פאיד מנמל התעופה אולביה סרדיניה במטוס פרטי והגיעה לנמל התעופה לה בורז'ה בפריז. הם עצרו שם בדרך ללונדון, לאחר שבילו יחד את תשעת הימים הקודמים על סיפון היאכטה של מוחמד "ג'וניקל" בריביירה הצרפתית והאיטלקית. כוונתם הייתה להישאר שם ללילה. מוחמד היה ונשאר הבעלים של מלון ריץ פריז והתגורר בדירה במרחק קצר מהמלון, בקרבת שדרת השאנז אליזה.
אנרי פול, סגן ראש האבטחה בריץ, קיבל הוראה לנהוג במרצדס בנץ S280 סדאן (W140 S-Class) שנת 1994 משוריין בצבע שחור כדי לחמוק מהפפראצי; רכב הטעיה יצא מהמלון ראשון מהכניסה הראשית בכיכר ונדום, ומשך אליו המון צלמים. לאחר מכן דיאנה ופאיד יצאו מהכניסה האחורית של המלון, בסביבות השעה 00:20 ב-31 באוגוסט CEST (22:20 ב-30 באוגוסט UTC), לכיוון דירת פאיד. ההטעיה נעשתה כדי להימנע מכמעט שלושים צלמים שהמתינו מול המלון. דיאנה ופאיד היו הנוסעים מאחור; טרבור ריס-ג'ונס, חבר בצוות ההגנה האישית של משפחת פאיד, ישב במושב הנוסע הקדמי (הימני). היושבים לא חגרו חגורות בטיחות. לאחר שעזבו את המלון מהכניסה האחורית ב־Rue Cambon וחצו את כיכר קונקורד, הם נסעו לאורך דרך המלכה (אנ') ודרך אלברט (Cours Albert 1er) - כביש הסוללה לאורך הגדה הימנית של נהר הסיין - לתוך מעבר התחתי של כיכר de l'Alma.
התאונה והאירועים שקדמו לה > ההתרסקות

בשעה 00:23 איבד פול שליטה על המכונית בכניסה למעבר התחתי. המכונית בה נסעו פגעה במכונית פיאט חולפת, סטתה שמאלה לכביש הדו-נתיבי והתנגשה חזיתית בעמוד השלושה-עשר שתמך בגג, מכיוון שלא היו במקום מעקות בטיחות. הוא נסע במהירות משוערת של 105 קמ"ש (65 מייל לשעה) - יותר מפי שניים מהמהירות המותרת של 50 קמ"ש (31 מייל לשעה). הוא הסתובב, פגע בקיר האבן של המנהרה לאחור ונעצר. הפגיעה גרמה לנזק משמעותי, במיוחד לחציו הקדמי של הרכב. עדים שהגיעו זמן קצר לאחר ההתרסקות דיווחו על עשן. עדים דיווחו גם כי צלמים רכובים על אופנועים "הקיפו את המרצדס לפני שנכנסה למנהרה".
התגובות > משפחת המלוכה

המלכה אליזבת השנייה הביעה עצב על מותה של דיאנה. הנסיך צ'ארלס העיר את בניו לפני עלות השחר כדי לחלוק את החדשות. עם ההודעה על המוות, האתר של משפחת המלוכה הסיר באופן זמני את כל תוכנו והחליף אותו ברקע שחור, והציג תמונה של דיאנה בליווי שמה ותאריכי לידתה ומותה. כמו כן, הומצא באתר ספר תנחומים מקוון כדי שהציבור יוכל לפרסם את המחווה האישית שלו. ביום ראשון בבוקר לאחר מותה של דיאנה, המלכה, הנסיכים צ'ארלס, ויליאם והארי לבשו כולם שחורים לטקסים בכנסייה בקרתי קירק ליד טירת בלמורל. מאוחר יותר פרסמה משפחת המלוכה הצהרה, ואמרה שצ'ארלס, וויליאם והארי מחוזקים, נרגשים עמוקות ואסירי תודה על התמיכה הציבורית. הנסיכים אנדרו ואדוארד פגשו את האבלים מחוץ לארמון קנסינגטון כאמצעי זהירות כדי לבחון את מצב הרוח הציבורי, ואדוארד ביקר בארמון סנט ג'יימס כדי לחתום על ספר התנחומים. בדרכם מקראתי קירק לבלמורל, המלכה, הנסיך פיליפ, צ'ארלס, ויליאם והארי צפו במחווה הפרחונית ובהודעות שהשאיר הציבור.
צ'ארלס ובניו חזרו ללונדון ביום שישי, 5 בספטמבר. הם ערכו ביקור ללא הודעה מוקדמת כדי לראות את המחוות הפרחוניות שנותרו מחוץ לארמון קנסינגטון. המלכה, שחזרה ללונדון מבלמורל מלווה בנסיך פיליפ, המלכה האם והנסיכה מרגרט, הסכימה לשידור טלוויזיה לאומה. היא צפתה במחווה הפרחונית מול ארמון בקינגהאם וביקרה בקפלה המלכותית בארמון סנט ג'יימס, שם נשארה גופתה של דיאנה, ופגשה המונים שעמדו בתור לחתום על ספרי התנחומים. גם אחיה של דיאנה, ארל ספנסר, וגיסתה לשעבר, שרה, הדוכסית מיורק, ביקרו בארמון סנט ג'יימס.
משפחת המלוכה ספגה ביקורת על עמידה נוקשה בפרוטוקול, ומאמציהם להגן על פרטיותם של בניה האבלים של דיאנה התפרשו כחוסר חמלה. במיוחד הסירוב של ארמון בקינגהאם להניף את הדגל המלכותי בחצי התורן עורר כותרות נזעמות בעיתונים. עמדתו של הארמון הייתה של פרוטוקול מלכותי: שום דגל לא יכול היה להתנוסס מעל ארמון בקינגהאם, שכן הדגל המלכותי מתנוסס רק כאשר המלך נמצא במגוריו, והמלכה הייתה אז בסקוטלנד. בנוסף, הדגל המלכותי אף פעם לא מתעופף בחצי התורן מכיוון שהוא דגל הריבון ואף פעם אין מצב בו אין שלטון, שכן המלך החדש מחליף מיד את קודמו. לבסוף, כפשרה, דגל הממלכה המאוחדת הונף בחצי התורן כשהמלכה יצאה למנזר וסטמינסטר ביום ההלוויה. זה יצר תקדים, וארמון בקינגהאם הניף לאחר מכן את דגל זה גם כשהמלך לא נמצא במגוריו.
קרע בין הנסיך צ'ארלס למזכירה הפרטי של המלכה, סר רוברט פלוז (גיס של דיאנה) על אופי ההלוויה, דווח בתקשורת, כאשר צ'ארלס דרש הלוויה ציבורית ופלוז תמך ברעיון של הלוויה פרטית. מאוחר יותר פרסם הארמון הצהרה המכחישה שמועות כאלה. ועדת ההלוויה בארמון בקינגהאם רצתה שלוויליאם ולהארי יהיה תפקיד גדול יותר בהלוויה של אמם. גורמים רשמיים ברחוב דאונינג הציעו שהם יוכלו להיות בכרכרת ההלוויה, אך נתקלו בהתנגדות של הנסיך פיליפ, שלפי הדיווחים הצהיר "הם בדיוק איבדו את אמם. אתה מדבר עליהם כאילו הם סחורות". הנסיך הארי אמר ב-2017 כי מותה של אמו גרם לדיכאון ואבל חמורים. ויליאם היה בן 15 והארי היה בן 12 כשדיאנה מתה.
התגובות > פוליטיקאים

ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר אמר כי הוא "הרוס לחלוטין ממותה של הנסיכה". נשיא ארצות הברית ביל קלינטון אמר כי הוא ואשתו, הילרי קלינטון, היו "עצובים מאוד" כשנודע להם על מותה. קופי אנאן, מזכ"ל האו"ם אמר כי מותה "גזל מהעולם קול עקבי ומחויב לשיפור חייהם של ילדים סובלים ברחבי העולם". באוסטרליה, סגן ראש הממשלה, טים פישר, גינה את הפפראצי על סיקור נלהב יתר על המידה של דיאנה. נשיא רוסיה בוריס ילצין שיבח את עבודת הצדקה של דיאנה בהצהרה שאמרה: "כולם יודעים על תרומתה הגדולה של הנסיכה דיאנה לעבודת צדקה, ולא רק בבריטניה הגדולה". בין פוליטיקאים נוספים ששלחו הודעות תנחומים היו ראש ממשלת אוסטרליה ג'ון הווארד, נשיא דרום אפריקה נלסון מנדלה, ראש ממשלת קנדה ז'אן כרטין, ראש ממשלת ניו זילנד ג'ים בולגר וראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. גם בית הנבחרים האוסטרלי ובית הנבחרים של ניו זילנד העבירו הצעות תנחומים פרלמנטריות. ממשלת קנדה, כמו גם מחוזות בודדים במדינה, הקימה ספרי תנחומים מקוונים ובאופן אישי בבנייני הפרלמנט שלהם, וטקסים אזכרה נערכו ברחבי המדינה.
לאחר מותה, נציגים בוועידה בינלאומית באוסלו לאיסור מוקשים ספדו את דיאנה, שהייתה פעילה נלהבת לאיסור מטעני החבלה. אמנת אוטווה, שיצרה איסור בינלאומי על שימוש במוקשים נגד אדם, אומצה באוסלו, בספטמבר 1997 ונחתמה על ידי 122 מדינות באוטווה ב-3 בדצמבר 1997. עבודתה של דיאנה בנושא המוקשים תוארה כבעלת השפעה בחתימה על האמנה.
התגובות > ציבורי

בלונדון, אלפי אנשים נשאו זרי פרחים ועמדו מחוץ לארמון בקינגהאם לאחר הידיעה על מותה. אנשים התחילו להביא פרחים תוך שעה לאחר החדשות. ה-BBC הניף את דגליו בחצי התורן. הן הרדיו והן הטלוויזיה שידרו את ההמנון הבריטי, "אלוהים נצור את המלכה", בתגובה למותה של דיאנה, כתקדים למותו של בן משפחת המלוכה. אלגיה פורסמה על ידי טד יוז לציון מותה. אירועי הספורט בבריטניה אורגנו מחדש, עם דרישות למנכ"ל התאחדות הכדורגל של סקוטלנד להתפטר עקב תגובתם המאוחרת לשינוי מועד מוקדמות המונדיאל של סקוטלנד.
אנשים בארצות הברית היו בהלם ממותה. בסן פרנסיסקו, כ-14,000 אנשים צעדו בעיר בתהלוכה ב-5 בספטמבר כדי לחלוק כבוד לדיאנה, וכיבדו אותה על עבודתה למען חולי איידס. בלוס אנג'לס, יותר מ-2,500 אנשים הפכו מגרש בייסבול למזבח מואר נרות בטקס זיכרון שהוכן על ידי ארגון איידס. בפריז, אלפי אנשים ביקרו באתר ההתרסקות ובבית החולים בו מתה דיאנה, והשאירו זרי פרחים, נרות והודעות. אנשים הביאו פרחים וגם ניסו לבקר במלון ריץ. ערב ההלוויה השתתפו 300 מבני הקהילה הבריטית בפריז בטקס הנצחה. גם קורבנות מוקשים באנגולה ובבוסניה כיבדו את דיאנה, והצביעו על האופן שבו מאמציה סייעו להעלות את המודעות לגבי הנזק שנגרם על ידי מוקשים. בבוסניה, ניצול מוקשים, יסמינקו בייליץ', שפגש את דיאנה רק שלושה שבועות קודם לכן, אמר: "היא הייתה חברה שלנו". במצרים, מולדתו של דודי פאיד, ביקרו אנשים בשגרירות בריטניה בקהיר כדי לחלוק כבוד ולחתום על ספר תנחומים. בעקבות מותה סלבריטאים רבים כולל שחקנים וזמרים האשימו את הפפראצי וגינו את התנהגותם הפזיזה.
האם תרזה, שפגשה את דיאנה כמה חודשים לפני מותה, הביעה את צערה והתפילות נערכו במיסיונרי הצדקה למען דיאנה. הבישוף של ברדפורד דייוויד סמית' ומועצת המסגדים של ברדפורד ערכו תפילות על ידי הקהילה הנוצרית והמוסלמית. הרב יונתן זקס ניהל תפילות על ידי הקהילה היהודית בבית הכנסת המערבי מארבל ארץ', והקרדינל באזיל הום ניהל את מיסת הרקוויאם הרומית-קתולית שהתקיימה בקתדרלת וסטמינסטר.
התגובות > ציבורי > השפעה חברתית וכלכלית

במהלך ארבעת השבועות שלאחר הלווייתה, שיעור ההתאבדויות באנגליה ובוויילס עלה ב-17% ומקרים של פגיעה עצמית מכוונת ב-44.3% בהשוואה לממוצע בתקופה זו בארבע השנים הקודמות. חוקרים מציעים שהדבר נגרם על ידי אפקט ה"ההזדהות", שכן העלייה הגדולה ביותר בהתאבדויות הייתה על ידי אנשים הדומים ביותר לדיאנה: נשים בגילאי 25 עד 44, ששיעור ההתאבדויות שלהן עלה ביותר מ-45%. מחקר נוסף הראה ש-50% מהבריטים ו-27% מהאמריקאים הושפעו מאוד ממותה בדומה למקרה בו מישהו שהם מכירים מת. המחקר גם הגיע למסקנה שבאופן כללי נשים נפגעו יותר מגברים בשתי המדינות. אותו מחקר הראה כי "מאמצי הצדקה" ו"היכולת להזדהות עם אנשים רגילים" של דיאנה היו בין הגורמים העיקריים שגרמו להערצה ולכבוד על ידי אנשים. בשבועות שלאחר מותה שירותי הייעוץ דיווחו על עלייה במספר שיחות הטלפון של האנשים שביקשו עזרה עקב אבל או מצוקה.
מותה של דיאנה השפיע בעיקר על אנשים שכבר היו פגיעים ויכלו להזדהות איתה כ"אישיות ציבורית שנתפסה כבעייתית פסיכולוגית, אך נראה כי ביצעה התאמה בונה". מחקר אחר תיאר את מותה והלוויה של דיאנה כגורמי לחץ טראומטיים בעלי השפעות פסיכולוגיות שניתן "להשוות לגורמי לחץ מסורתיים המזוהים בספרות חקר הטראומה". בימים שלאחר הלווייתה נצפתה עלייה במספר האשפוזים הבלתי הולמים בבתי חולים, בעוד שמספר האשפוזים בגין פציעות טראומטיות ירד במשך שלושה חודשים לפחות, מה שמראה על שינוי אפשרי בהרגלי הנהיגה של אנשים. מותה נקשר גם ל"ירידה של 30% בקריאות למשטרה וירידה של 28% בעבירות הסדר הציבורי", אך למרות השפעתו על הגברת הדיכאון והלחץ הטראומטי, לא נצפתה עלייה משמעותית במספר מקרי החירום הפסיכיאטריים באדינבורו.
לאבל הלאומי על דיאנה היו השפעות כלכליות. בטווח הקצר, המרכז לכלכלה ומחקר עסקי (CEBR) העריך כי המכירות הקמעונאיות ירדו ב-1% באותו שבוע. עומסי תנועה במרכז לונדון כשהמונים הלכו לארמונות כדי לחלוק כבוד השפיעו לרעה על הפריון, וה-CEBR העריך שזה יעלה לעסקים 200 מיליון ליש"ט, או הפסד כולל של 0.1% מהתוצר המקומי הגולמי ברבעון השלישי של 1997. עם זאת., בטווח הארוך ה-CEBR ציפה שזה יקוזז על ידי הגדלת מכירות התיירות ומזכרות.
התגובות > ציבורי > ביקורת

חלק מתחו ביקורת על התגובה למותה של דיאנה באותה תקופה כ"היסטרית" ו"לא הגיונית". כבר ב-1998 זיהה הפילוסוף אנתוני או'הר את האבל כנקודה מכוננת ב"סנטימנטליזציה של בריטניה", תופעה מונעת בתקשורת שבה דימוי ומציאות מטושטשים. מנהיג להקת אואזיס, נואל גלאגר, הגיב לתגובה: "האישה מתה. שתוק. תתגבר על זה". הביקורות הללו חזרו על עצמם ביום השנה העשירי להתרסקות, כאשר העיתונאי "ג'ונתן" פרידלנד מהגרדיאן הביע את הדעה כי, "זה הפך לזיכרון מביך, כמו רישום מתבגר מכוער ומרחם על עצמו ביומן... אנחנו מתכווצים מלחשוב על זה". בשנת 2010, תיאודור דאלרימפל הציע "סנטימנטליות, הן ספונטנית והן שנוצרה על ידי תשומת הלב המוגזמת של התקשורת, שהייתה הכרחית כדי להפוך את מותה של הנסיכה לאירוע בסדר גודל כזה, ובכך שירתה מטרה פוליטית, כזו שהייתה מטבעה חוסר הגינות בצורה המקבילה לחוסר הגינות שעומד מאחורי הסנטימנטליות הרבה עצמה".
התגובות בעקבות מותה של דיאנה היו נתונות לביקורת של כריסטופר היצ'נס. סרטו התיעודי "Princess Diana: The Mourning After" משנת 1998 האשים את התקשורת הבריטית בתפקיד חיוני ביצירת פולחן אישיות לאומי, בלתי ניתן לערעור ולעיתים היסטרי סביב דיאנה, בעוד שלפני כן הם מתחו ביקורת רבה כלפיה וכלפי המלוכה לאחר שנפרדה והתגרשה מצ'ארלס, וניהלה רומן עם דודי פאיד. היצ'נס טען שהציבור התנהג בצורה לא הגיונית ושנראה שרבים כלל לא יודעים מדוע הם מתאבלים. הוא גם בדק את רמת הצנזורה נגד הביקורת על דיאנה והמונרכיה, אך הואשם בביקורת של "האינדיפנדנט", של הגזמה בנקודה זו. המכירות של "Private Eye" ירדו בשליש לאחר שהציג שער שכותרתו "תקשורת להאשים", אשר ניסה לבקר את המעבר המיידי בתקשורת ואת דעת הקהל על דיאנה לאחר מותה מביקורתי למחמיא.
דעותיו של היצ'נס נתמכו מאוחר יותר על ידי ג'ונתן פרידלנד מ"הגרדיאן", שגם הטיל ספק בסיבה מאחורי "התפרצות ההיסטריה ההמונית" בעקבות מותה של דיאנה ותיאר זאת כ"פרק שבו הציבור הבריטי איבד את קור רוחו האופייני ועסק בשבעה ימים של זיוף. רגשנות, שהתקשורת ייבבה, ושקיפותה הוכחה כשהיא נעלמה במהירות כפי שהופיעה". בהשוואה בין הלווייתה של דיאנה לזו של וינסטון צ'רצ'יל, פיטר היצ'נס הבחין ב"הבדל במשמעת העצמית של האנשים ובעמדותיהם" בשני האירועים ההיסטוריים, כשהם מאופקים יותר בהלוויה של צ'רצ'יל אך "לא אנגליים" אצל דיאנה.
כמה מנתחי תרבות לא הסכימו. הסוציולוגית דבורה שטיינברג ציינה כי בריטים רבים קשרו את דיאנה עם שינוי חברתי וחברה ליברלית יותר ולא עם משפחת המלוכה: "אני לא חושבת שזו הייתה היסטריה, אובדן של איש ציבור יכול להיות אבן בוחן לנושאים אחרים". קרול וואלאס מהמגזין "פיפל" אמרה כי הקסם ממותה של דיאנה קשור ל"סיפור האגדה שלא נגמר באושר - פעמיים, תחילה כשהיא התגרשה ועכשיו כשמתה".
בפרק The Me You Can't See בסדרה התיעודית של Apple TV+ משנת 2021, בנה של דיאנה, הנסיך הארי, אמר שהוא הופתע מהמידה שבה הציבור הגיב למותה של אמו. בהתייחסו ליום הלווייתה, הוא אמר: "אני פשוט הולך ועושה את מה שציפו ממני, מראה את העשירית מהרגש שכולם הראו. זו הייתה אמא שלי, אפילו לא פגשת אותה.
התגובות > אנדרטאות

בשנים שלאחר מותה הוקדשו לה אנדרטאות רבות. כאנדרטת זיכרון זמנית, הציבור הצטרף ל-"Flamme de la Liberté" ("להבת החירות"), אנדרטה ליד מנהרת פונט דה ל'אלמה הקשורה לתרומה הצרפתית של פסל החירות לארצות הברית. הודעות התנחומים הוסרו מאז והשימוש בה כאנדרטת דיאנה הופסק, אם כי המבקרים עדיין משאירים הודעות לזכרה. אנדרטה קבועה, מזרקת הזיכרון של דיאנה, הנסיכה מוויילס, נפתחה על ידי המלכה בהייד פארק בלונדון ב-6 ביולי 2004, ואחריה פסל בגן השקוע של ארמון קנסינגטון, אשר נחשף על ידי שני בניה ב־1 ביולי 2021.
לאחר מותה, חבר מועצת המנהלים של כיפת המילניום הציע לעצב מחדש ולהרחיב את הפרויקט "כדי להכיל, למשל, בית חולים, עסקים, ארגוני צדקה, בתי מגורים פרטיים, בשם 'מרכז הנסיכה דיאנה' ". הרעיון בוטל מאוחר יותר.
תיאוריות קונספירציה

אף על פי שהחקירה הצרפתית הראשונית מצאה שדיאנה מתה כתוצאה מתאונה, הועלו כמה תיאוריות קונספירציה. מאז פברואר 1998, אביו של פאיד, מוחמד אל-פאיד, טען כי ההתרסקות הייתה תוצאה של קשר, ומאוחר יותר טען כי ההתרסקות בוצעה על ידי MI6 בהוראת משפחת המלוכה. טענותיו נדחו על ידי חקירה משפטית צרפתית. ב-7 באפריל 2008, החקירה של לורד השופט בייקר לגבי מותם של דיאנה ופאיד הסתיימה בכך שחבר המושבעים הגיע למסקנה שהם קורבנות של "הרג בלתי חוקי" על ידי אנרי פול ונהג הרכב הבא מנגד. גורמים נוספים היו "פגיעה בכושר השיפוט של נהג המרצדס באמצעות אלכוהול" ו"מוות המנוח נגרם או תרם לו מהעובדה שהמנוח לא חגר חגורת בטיחות, העובדה שהמרצדס פגעה בעמוד במנהרה במקום להתנגש במשהו אחר". ב-17 באוגוסט 2013, הסקוטלנד יארד חשפו שהם בוחנים את מהימנות המידע ממקור שטען שדיאנה נרצחה על ידי חבר בצבא הבריטי.
בני זוג שחזו בתאונה טענו כי התאונה בוימה.
הערות שוליים

↑  "Timeline: How Diana died" (באנגלית בריטית). 2006-12-14. נבדק ב-2022-09-14.
↑  הזוג שחזה במותה של הנסיכה דיאנה חושש לחייו, באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019
Mercedes-Benz S-Class W140
הכניסה המזרחית למעבר התחתי בו התרחשה התאונה
הכניסה המערבית למנהרה
נשיא ארצות הברית ביל קלינטון מגיב למותה של הנסיכה דיאנה
אברהם חיים נאה

| --- | --- |

הרב נאה בעת שהותו בבוכרה, לבוש בבגדים המסורתיים של יהודי בוכרה
 לידה:  1890 י"ג באייר ה'תר"ן חברון, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1954 (בגיל 64 בערך) כ' בתמוז ה'תשי"ד ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  ישיבת תורת חיים 
 תקופת הפעילות:  ?–1954 
 מספר צאצאים:  9 
 פרסים והוקרה:  פרס הרב קוק לספרות תורנית (1949) 
 
בתקופת חייו בירושלים
רבי אברהם חיים נאה (י"ג באייר ה'תר"ן – כ' בתמוז ה'תשי"ד, 3 במאי 1890 - 21 ביולי 1954) (מכונה "הגרא"ח נאה" ו"בעל השיעורים") היה רב, דיין, בעל שיטה הלכתית חשובה ויסודית בנוגע למידות ושיעורי תורה ומחשובי רבני חב"ד. חתן פרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תש"ו-תש"ז.
תולדות חייו

נולד בחברון למוסיא והרב מנחם מנדל שהיה מראשי קהילת חב"ד בחברון. בגיל 11 נכנס ללמוד בישיבת "מגן אבות" בחברון שהוקמה על ידי רבי חיים חזקיהו מדיני והייתה בראשותו של אביו, רבי מנחם מנדל. בעודו בן 12 שנים בלבד נבחן על פה על מסכתות יבמות, חולין ונדה עם פירושי התוספות.
בסביבות שנת ה'תרס"ה עברה משפחת נאה לגור בירושלים, ומאז למד אברהם חיים בישיבת "אוהל משה" ואחר כך בישיבת תורת חיים בירושלים שבין החומות. אברהם חיים נסמך להוראה על ידי רבי יצחק ירוחם דיסקין, רבי יעקב אורנשטיין [דרושה הבהרה] ורבי יצחק וינוגרד. כשהיה בן 15 בלבד התחתן עם דבורה, בתו של שאול יצחק פניגשטיין, מקים שכונת בתי ורשה ביפו.
בסביבות שנת ה'תר"ע נסע ללובביץ' לאדמו"ר הרש"ב מחב"ד, וזה בקשו שישמש ראש ישיבה שם, אך עקב התנגדות אביו לא יצא הדבר אל הפועל. בשנת ה'תרע"א, בעודו בן 21, עזב את ארץ ישראל על מנת לאסוף כספים לטובת עניי ארץ ישראל והגיע לבוכרה. הוא התקרב ליהודי בוכרה, בעיקר בעיר סמרקנד, ולימד שם תורה. במהלך שהותו שם, חיבר סיכום מפורט בשפה הבוכרית של הלכות תפילין בשם "חנוך לנער" עבור הנערים הבאים לכלל מצוות. בבוכרה כונה "אברהם חיים מנדלוב נאה" והוא לבש את הבגדים המיוחדים ליהודי בוכרה.
לאחר שנתיים של פעילות שב לארץ ישראל, אך אז פרצה מלחמת העולם הראשונה והוא גורש לאלכסנדריה שבמצרים משום שהיה נתין זר (אזרח רוסי). הוא הקים שם את "ישיבת ארץ ישראל", שבה למדו כ-200 בחורים ואברכים, ואף חיבר חיבור בשם "שנות חיים" העוסק בהלכות שימושיות שגם תורגם לערבית לצורך יהודי מצרים.
בתום המלחמה חזר הרב נאה לירושלים, והתמנה לספרא דדיינא (סופר) בבית הדין של העדה החרדית בירושלים (ייתכן שבמשך השנים גם היה חבר בבית הדין של העדה החרדית שכן בשנת תשי"ב הוא חתום כדיין על פרוזבול שנמסר על ידי החזון איש). מכאן ואילך היה שקוע בחיבוריו ובהדפסת ספריו הרבים. שימש כרבה של שכונת הבוכרים בירושלים שבה התגורר. התאלמן מאשתו בשנת ה'תרצ"ח. נפטר בכ' בתמוז תשי"ד לאחר שלקה בלבו והובא לקבורה בהר המנוחות.
פעילותו הציבורית

היה מראשי כולל חב"ד וממקימי ישיבת תורת אמת של חסידות חב"ד. היה תלמיד קרוב של שלושת האדמו"רים האחרונים של חב"ד. ליווה את האדמו"ר הריי"צ בביקורו בארץ ישראל בשנת תרפ"ט, ואף ליווה אותו בפגישתו עם הרב הראשי הראי"ה קוק. היה פעיל בהנהגת היהדות החרדית בארץ ישראל, ובין השאר השתתף בפגישה של רבי יוסף חיים זוננפלד ואחרים עם האמיר עבדאללה (לימים המלך עבדאללה הראשון מירדן) בירדן, אותה יזם יעקב ישראל דה האן בה הגישו לו תזכיר ובו הם מצהירים שאגודת ישראל היא גוף בפני עצמו המייצג יהודים רבים ברחבי העולם, ואינו כפוף להסתדרות הציונית, ולכן יש לקבל ממנו חוות דעת נפרדות בשאלות העומדות על הפרק, ומביעים את רצונם של היהודים בשלום, ובשיתוף פעולה בין כל התושבים לבניין הארץ. בעת הפילוג בין אגודת ישראל לבין העדה החרדית הירושלמית על רקע היחס למדינה ומוסדותיה, צידד בעמדת אגודת ישראל, היה בין תומכיה החשובים ופעל רבות למען המפלגה. היה חבר בוועד הרבנים שלה, ואף נאם עבורה בכנסי בחירות. היה בין מקימי ועד הכשרות של אגודת ישראל. בתקופה מאוחרת יותר השתתף בישיבת מועצת גדולי התורה שעסקה בהתנגדות לגיוס בנות לצה"ל.
בשנת ה'תרפ"ד התעורר בארץ ישראל פולמוס נרחב סביב חליבת פרות בשבת. חלק מרבני הארץ נטו להיתר באופנים שונים ואחרים פסקו לאיסור. הרב נאה התנגד מאוד להיתר ופרסם קונטרס רחב שבו בירר את האיסור לדעתו.