stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משוואת לנז'בן
אפיון כללי של גישת לנז'בן

ניתן לתת למשוואות לנז'בן פורמליזם כללי יותר. בהנחה וישנה מערכת שהתנהגותה המקרוסקופית ידועה, וניתן לראות כי חייב להתקיים בה תנודות מסוימות. בשביל תיאור מלא של התנודות הללו יש לבצע את שלושת הצעדים הבאים:
צעד ראשון: יש לרשום את משוואות התנועה המקרוסקופיות של המערכת.
צעד שני: יש להוסיף כוח לנז'בן, המקיים את התכונות הבאות (חלקן אופיינו מוקדם יותר בפיתוח המקרה של תנועה בראונית):
במשוואת הכוחות ישנו גורם דטרמיניסטי, ליניארי עם מקדם ריסון, וגורם אקראי סטוכסטי ( R(t)) . הגורם הסטוכסטי הוא אי-רגולרי, אך תכונותיו הממוצעות כאנסמבל חלקיקים פשוטות, בצורה שאפשר להניח: שהמרחקים בין החלקיקים המרכיבים אותו הוא גדול כך שאין אינטראקציה ביניהם או שהמדידות שנלקחות הם בפרקי זמן גדולים מספיק ביניהן.
התכונות הסטוכסטיות של  R(t) ניתנות ללא קשר למהירות החלקיק, כך שהוא מתפקד ככוח חיצוני. בצורה זו, הממוצע שלו מתאפס  <{\displaystyle R(t)}>=0
הכוח הסטוכסטי מתבטא עקב שינויים מהירים מאוד בפרקי הזמן הנתונים, ולכן ניתן להתייחס לפונקציית הקורלציה שלו:  <R(t)R(t')>\Gamma \delta (t-t') . בתצורה זו  \Gamma  הוא קבוע. באופן מעשי, פונקציית הדלתא צריכה להיות פונקציה של  |t-t'| עם רוחב המתאים לזמן של התנגשות/ שינוי יחיד. ניתן להתייחס לפונקציה זו כפונקציה זו כל פעולה זו קצרה משמעותית בכמה סדרי גודל מכל שאר סדרי הגודל הזמניים בבעיה.
R(t) היא פונקציה עם התפלגות גאוסיאנית, כך שהמומנטים החיוביים שלה מקיימים:  <R(t_{1})R(t_{2})><R(t_{3})R(t_{4})>+...=\Gamma ^{2}[\delta (t_{1}-t_{2})\delta (t_{3}-t_{4})+\delta (t_{1}-t_{3})\delta (t_{2}-t_{4})+\delta (t_{1}-t_{4})\delta (t_{2}-t_{3})] באופן זה, R(t) מאופיינת כרעש לבן גאוסיאני.
צעד שלישי: יש לדרוש שהקבוע מתאים כך שהפתרון עבור תהליך סטוכסטי סטציונרי, ונותן בחזרה את ערכי ממוצע של התנודות כפי שהן ידועות ממכניקה סטטיסטית (או משיקולים פיזיקליים נוספים).
שלושת צעדים אלו מרכיבים את גישת לנז'בין, בה משתמשים בתחומים רבים בפיזיקה, כימיה וביולוגיה. התנודות אינן בהכרח צריכות לנבוע מתנודות תרמיות או מטבעם הדיסקרטי של חלקיקים. התנודות הסטוכסטיות יכולות לנבוע ממידול אות אקראי הנכנס לקו תמסורת, גדילה של מין ביולוגי תחת השפעת מזג אוויר, עומס אקראי על גשרים וכו'.
דוגמאות > משוואת לנז'בן עבור פוטנציאל הרמוני

עבור חלקיק בעל מסה  m בממד אחד, הנע תחת פוטנציאל הרמוני ( U(x)={kx^{2} \over 2}) משוואות לנז'בן הם:
{dx(t) \over dt}=v
{dv \over dt}=-{\xi  \over m}v-\omega _{0}^{2}x+{1 \over m}R(t)
כאשר  \omega _{0}^{2}={k \over m} . הכוח האקראי הוא תהליך אקראי גאוסיאני, עבורו:
<{\displaystyle R(t)}>=0
<R(t_{1})R(t_{2})>=2\xi k_{B}T\delta (t_{1}-t_{2})
בהסתכלות על צפיפות ספקטרום התדרים בהתמרת פורייה, נקבל:
S_{R}(\omega )=\textstyle \int \limits _{-\infty }^{\infty }dte^{i\omega t}<R(t)R(0)>=2\xi k_{B}T
המאופיין כרעש לבן. אם נבצע את התמרת פורייה על משוואות לנז'בין ולא רק על קשר הקורולציה שלנו:
-{i\omega x(\omega )}=v(\omega )
-{i\omega v(\omega )}=-{\xi  \over m}v(\omega )-\omega _{0}^{2}x(\omega )+{1 \over m}R(\omega )
מכן ניתן לפתור עבור  x(\omega ) :
x(\omega )={1 \over m}{R(\omega ) \over \omega _{0}^{2}-\omega ^{2}-{\xi  \over m}i\omega }
צפיפות ספקטרום התדרים היא פרופורציונלית ל-  |x(\omega )^{2}| ולכן :
S_{x}(\omega )={1 \over m^{2}}{S_{R}(\omega ) \over {|\omega _{0}^{2}-\omega ^{2}-{\xi  \over m}i\omega }|^{2}}={2\xi k_{B}T \over m^{2}[(\omega _{0}^{2}-\omega ^{2})^{2}+({\xi  \over m}\omega )^{2}]}
בהתמרה חזרה למרחב הזמן נקבל:
C_{x}(t)={1 \over 2\pi }\int \limits _{-\infty }^{\infty }d\omega e^{-i\omega t}S_{x}(\omega )={2\xi k_{B}T \over 2\pi m^{2}}\int \limits _{-\infty }^{\infty }d\omega e^{-i\omega t}{1 \over [(\omega _{0}^{2}-\omega ^{2})^{2}+({\xi  \over m}\omega )^{2}]}
אינטגרל זה ניתן לפתור במישור המרוכב, תוך שימוש במשפט השאריות. תוצאתו הסופית תהיה:
C_{x}(t)={k_{B}T \over m\omega _{0}^{2}}e^{-{\xi  \over 2m}t}[cos({\sqrt {\omega _{0}^{2}-{\xi ^{2} \over 4m^{2}}}}t)+{\xi  \over 2m{\sqrt {\omega _{0}^{2}-{\xi ^{2} \over 4m^{2}}}}}sin({\sqrt {\omega _{0}^{2}-{\xi ^{2} \over 4m^{2}}}}t)]
נשים לב שעבור  t=0, נקבל חזרה את חוק החלוקה השווה -  {1 \over 2}m\omega _{0}^{2}<x_{0}^{2}>={1 \over 2}k_{B}T .
דוגמאות > תנודות במעגל חשמלי RC

אם נסתכל על מעגל חשמלי RC עם התנגדות ליניארית  R. המטען  Q על קבל (באופן מאקרוסקופי) חווה ריסון עקב ההתנגדות, אליו נוסיף חלק אקראי של רעש  L(t).
{dQ \over dt}=-{Q \over RC}+L(t)
בשיווי משקל תרמי, האנרגיה האלקטרוסטטית הפוטנציאלית ידועה, כמו כן מחוק החלוקה השווה נקבל:
{<Q^{2}> \over 2C}={k_{B}T \over 2}
הטמפרטורה  T היא של המעגל כולו, אך ניתן להניח שזוהי הטמפרטורה של הנגד בלבד, שכן רק שם מיוצר הרעש התרמי. אם כן, אפשר להסתכל על הנגד כמקור לתנודות בזרם  \Delta I המתווספות לזרם המקרוסקופי הכולל. ניתן לראות כי  \Delta I=-L(t) ושקבוע  \Gamma  צריך להיות שווה ל-  {2k_{B}T \over R}.ולכן נוכל לראות את הקשר:
<\Delta I(t)\Delta I(t')>={2k_{B}T \over R}\delta (t-t')
באופן דומה ניתן לבצע עבור המתח כך ש- \Delta V=-RL(t) משם ניתן לראות:
<\Delta V(t)\Delta V(t')>={2k_{B}TR}\delta (t-t')
ואנחנו מקבלים באופן מיידי רעש ג'ונסון-נייקוויסט.
הקשר לאינטגרלי איטו וסטרטונוביץ'

כפי שהוזכר, קשר הקורלציה עבור  R(t) הוא פרופורציונלי לפונקציית דלתא של דיראק, אך אינו בהכרח פונקציית דלתא, אלא פונקציה בעלת עליה חדה עם רוחב המתאים לפרק זמן קצר ביותר ( \tau _{c}\rightarrow 0) . באופן כללי יותר,  R(t) היא פונקציה סטוכסטית מוגדרת היטב, כך שנוכל להגדיר את משוואת לנז'בן גם בצורה לא ליניארית. כל עוד  R(t) אינה סינגולרית- ניתן לקחת את הגבול ללא בעיה. כאשר פונקציית הדלתא בקשר הקורלציה, אשר מפורשת עבור קפיצה קטנה אך לא אינסופית, ניתן להשתמש באינטגרלי סטרטונוביץ'. עבור שימוש באינטגרלי איטו, יש לדרוש מפורשות שפרק זמן זה הוא אפס. (למידע נוסף ראה הלמה של איטו).
יתרונות

ישנם יתרונות לשימוש בגישת לנז'בן על פני שיטות דומות, כגון משוואת פוקר-פלאנק:
באופן כללי, קל יותר להבין באופן אינטואיטיבי את שיטה זו, שכן היא מבוססת על התפתחות בזמן של משתנה אקראי- במקום התפתחות בזמן של פונקציית צפיפות הסתברות של משתנה כלשהו.
לפעמים יש קושי מסוים בהפרדת משתנים במשוואות כגון משוואת פוקר-פלאנק, ויש צורך בהרחבה עם פונקציות אורתוגונליות המהוות פתרון (למשל פולינומי פורייה -הרמיט)
ראו גם

משוואת מסטר
משוואת פוקר-פלאנק
תהליך ווינר
תהליך סטוכסטי
ביבליוגרפיה

The Langevin Equation: With Applications to Stochastic Problems in Physics, Chemistry and Electrical Engineering (Third edition), World Scientific Series in Contemporary Chemical Physics - Vol 27.
van Kampen, Stochastoc Processes in Physics and Chemistry
Progress of Theoretical Physics Supplement, Volume 130, January 1998, Pages 17–27,https://doi.org/10.1143/PTPS.130.17
; reviewed by D. S. Lemons & A. Gythiel: Paul Langevin’s 1908 paper "On the Theory of Brownian Motion" [...], Am. J. Phys. 65, 1079 (1997),
Reif, F. Fundamentals of Statistical and Thermal Physics, McGraw Hill New York, 1965. See section 15.5 Langevin Equation
הערות שוליים

↑  Einstein, A, "On the movement of small particles suspended in stationary liquids required by the molecularkinetic theory of heat.", Ann. d. Phys
↑  Langevin, P. (1908), "Sur la théorie du mouvement brownien [On the Theory of Brownian Motion]". C. R. Acad. Sci. Paris. 146: 530–533.; reviewed by D. S. Lemons & A. Gythiel: Paul Langevin’s 1908 paper "On the Theory of Brownian Motion" [...], Am. J. Phys. 65, 1079 (1997), https://doi.org/10.1119%2F1.18725
↑  N.G van Kampen, Stochastic Processes in Physics and Chemistry, Elsevier, 2007
אדולף האמן

| --- | --- |

אדולף האמן
 לידה:  3 בספטמבר 1885 גרוס-לאש, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 הוצאה להורג:  30 בדצמבר 1945 (בגיל 60) בריאנסק, ברית המועצות ברית המועצות
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1901–1944 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל לויטננט
 תפקידים בשירות
 מושל צבאי של העיר אוריול   מושל צבאי של העיר בוברויסק    מפקד הדיוויזיה ה-383
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה קרב קורסק  מבצע בגרטיון
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
אדולף האמן (בגרמנית: Adolf Hamann‏; 3 בספטמבר 1885 – 30 בדצמבר 1945) היה גנרל גרמני במלחמת העולם השנייה ופושע מלחמה. עליו כתב נתן אלתרמן את השיר "גנרל המן" בטור השביעי.
קורות חייו

אדולף האמן נולד בשנת 1885 בגרוס לאש שבמקלנבורג-שוורין. ב-1901 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית ובשנת 1908 הועלה לדרגת סמל. לחם במלחמת העולם הראשונה ולאחר סיומה המשיך את שירותו ברייכסווהר, הצבא של רפובליקת ויימאר. בשנת 1919 הועלה האמן לדרגת קצין. ב 15 בינואר 1921 הועלה האמן לדרגת אובר-לויטננט. ב-1 באפריל 1923 הוא הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד פלוגה. ב-1 באפריל 1933, זמן קצר לאחר עליית הנאצים לשלטון, הועלה האמן לדרגת מיור והוצב לתפקידי מטה. ב-1 ביולי 1934 נתמנה האמן למפקד גדוד. ב-1 במרץ 1936 הועלה לדרגת אוברסט-לויטננט וב-1 באוגוסט 1938 הועלה לדרגת אוברסט.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, מיד לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, קיבל האמאן את הפיקוד על הגנת אזור הגבול עם פולין. במהלך השנים 1940 – 1941 הוצב האמן ביחידות שונות בגרמניה ובין היתר הוצב במשך תקופה מסוימת בעתודה הפיקודית, לה השתייכו קצינים שהמתינו להצבתם מחדש. ב-1 באפריל 1941 הוצב האמן לשרת באזור הכבוש של צרפת. לאחר שישה שבועות הוחזר ליחידת המעבר, בה הוצב עד אשר כשנה לאחר תחילת מבצע ברברוסה, ב 1 ביוני 1942, הועלה האמן לדרגת גנרל-מיור ונשלח להיות מפקד העיר אוריול השוכנת כ-360 ק"מ דרום-מזרחית למוסקבה. בקרב קורסק שנערך ביולי 1943 פיקד האמן על עוצבה שנקראה "קבוצת האמן". ב-4 באוגוסט 1943 לאחר שאוריול שוחררה על ידי הצבא האדום הוא נתמנה למפקד העיר בריאנסק, וכאשר הצבא האדום שחרר גם עיר זאת, זמן לא רב לאחר מכן, נתמנה האמן למפקד העיר בוברויסק במחוז מוהילב בבלארוס. בעת פיקודו על בריאנסק ובוברויסק בוצעו בהן על ידי פיקודיו מעשי טבח ופשעי מלחמה.
שבי ומשפט

ב-1 ביוני 1944 ניתנה פקודה להעלות את האמן לדרגת גנרל-לויטננט, אך המינוי לא יצא אל הפועל עקב שטף המאורעות. ב-22 ביוני 1944 פתחו הסובייטים במבצע בגרטיון לשחרור בלארוס. הצבא האדום הלם בכוחות הגרמנים המוצבים ליד בוברויסק, והקיף את העיר. ב-28 ביוני 1944, נפלו הגנרל האמן וכוחותיו בבוברויסק בשבי. ב-17 ביולי, הוצעד הגנרל האמן עם 57,000 שבויים גרמנים, ביניהם קצינים בכירים וגנרלים, במצעד השבויים הגרמנים ברחובות מוסקבה. העלאתו לדרגת גנרל-לויטננט התרחשה ב-20 באוגוסט 1944, בהיותו בשבי הסובייטים.
הגנרל האמן הועמד לדין בפני בית דין צבאי סובייטי בבריאנסק, בשל פשעי מלחמה שביצע בבריאנסק ובבוברויסק. ב-30 בדצמבר 1945 גזר עליו בית משפט עונש מוות והוא הוצא להורג בתלייה עוד באותו יום. גופתו נקברה בבית קברות לשבויי מלחמה גרמנים בבריאנסק.
שירו של אלתרמן

כשנתפרסם בעיתונות העברית ב-2 ביולי 1944 כי בכיבוש בוברויסק נפל בשבי הסובייטים גנרל נאצי המבוקש כפושע מלחמה בשם "האמן", נקשר שמו של הגנרל בלבו של המשורר נתן אלתרמן עם שמו של המן האגגי. אלתרמן פרסם ב-7 ביולי 1944 שיר ב"טור השביעי" בעיתון דבר, בו העניק לגנרל את שמו של הצורר ממגילת אסתר. השיר נקרא "גנרל המן" ובו מפגיש אלתרמן את הגנרל עם דמות דמיונית של קצין יהודי צעיר, שגם שמו מקושר למגילת אסתר – מרדכי אסתרזון, צירוף שמותיהם של מרדכי היהודי ושל אסתר המלכה. בשיר מרדכי הוא עוזרו של חוקר שבויים רוסי בשם פיוטר שויסקי, אליו הובא הגנרל לחקירה. אלתרמן מתאר את המפגש של מרדכי עם הגנרל, כמפגש של שני אנשים שכבר נפגשו זה עם זה בנבכי העבר; ובלשונו הפיוטית של אלתרמן:
"......נכנס גנרל

פרוע בֶגֶד.

רואה: החוקר יושב מנגד.

דפי פרוטוקול החשמל מאיר.

ולימין החוקר - 

קצין צעיר.



שואל החוקר שאלות כמסומן.

ועונה לחוקר

גנרל המן. 

אך אליו לא יפנה, כי יביט ככבול

רק אל פני הקצין הצעיר שמִמוּל. 



ופתאום השבוי בכיסא נאחז

ואומר: מהו שם הקצין הלז?

לי נדמה שנפגשנו כבר מזמן, מזמן...

לי נדמה כי היה כבר בינינו עניין...

כך אומר גנרל המן.



ומשיב החוקר

פיוטר שויסקי:

דמיון שוא. 

הקצין הוא בחור בבורויסקי,

שמו מאום לא יוסף לך. אך ברצון...

שמו הוא

סגן-לֵיטֶנַּנְט מרדכי אסתרזון.



ויקמט את מצחו גנרל המן:

מרדכי? מרדכי?... לא מוכר... לא מובן....."
ולסיום המפגש עובר אלתרמן למישור המיסטי:
"אז אמר מרדכי לחוקר וכה סח:

הן ידעת היטב. איני מיסטיקן, אח.

אולם שמע! לא ידעתי מה פשר הרז...

גם ליבי לי אומר כי נפגשנו אי-אז.

ורואה אנוכי - או הלב לי חלם? -

עץ גבוה נישא, עץ גבוה ורם...

על בוברויסק,

על מינסק,

על הומל,

ומעלה!

עלי גרודנו,

על ורשה,

על וילנא,

והלאה!

על הפרוט,

על הדנובה,

על ויסלה,

על דון!

על כל עיירה,

ועל בית קטון!

והעץ לי צועק: הביאהו אלי!

הביאהו לי, סגן-ליטננט מרדכי!



ורואה אני עומק מרחב וזמנים

והאיש ואני שם – פנים אל פנים!...

איני מיסטיקן, לא! אך צמרמורת של קור...

אנא, סלח נא, חבר, והמשיכה לחקור.



אז ענה החוקר בבדיחות: טוב, חבר.

כנראה נפגשתם

בגלגול אחר....
אלתרמן, שהיה חילוני ורחוק ממיסטיקה יהודית ומאמונה בגלגול נשמות, בחר בשיר זה לתת ביטוי מיסטי לדיאלוג של הגנרל הנאצי המן עם הקצין היהודי מרדכי. הוא נקט בסגנון זה גם בשירו "גנרל חסיד" על הגנרל ויקטור בוריסוביץ' חסיד המנהל דיאלוג עם אבותיו החסידים.
מריה דרם

| --- | --- |

דיוקן של מריה דרם, שנת 1894, כמייסדת "זכות האדם", שנה לפני מותה
 לידה:  17 באוגוסט 1828 פריז, צרפת 
 פטירה:  6 בפברואר 1894 (בגיל 65) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Marie-Adélaïde Deraismes 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מקצוע:  סופרת, עיתונאית
 מעסיק:  לה נאן ז'ון, Le Droit des femmes 
 חתימה:   
 
מרי אדלייד דרם (בצרפתית: Marie Adélaïde Deraismes;‏ 17 באוגוסט 1828 - 6 בפברואר 1894) הייתה פמיניסטית, נואמת, ואישה של מילים. דרם הייתה האישה הראשונה שהושבעה לתנועת "הבונים החופשיים" בצרפת, בסוף המאה ה-19, והיוזמת של המסדר המעורב הראשון של הבונים החופשיים הבינלאומי שנקרא "זכות האדם".
ביוגרפיה > תולדות חייה

מרים דרם גדלה במשפחה בורגנית, ליברלית, מבוססת, ברובע ה-17 בפריז. אביה, שהיה סוחר, הלך שבי אחרי רעיונותיו של וולטיר, במיוחד ככל האמור בהתנגדות לכנסייה ועוינות כלפי זרם הישועים. עם זאת חי בשלום עם הליכת אשתו למיסה פעמיים-שלוש בשנה ולהטבלת בתו בכנסייה. למרות נטייתו האנטי כנסייתית של אביה, ואמונתה השטחית של אימה, דרם הרגישה צורך ללמוד את התנ"ך, ואת סיפורי אבות הכנסייה, ולנסות להבין את דתות המזרח. היא למדה יוונית ולטינית כדי להבין את הכתבים העתיקים, והתעמקה בחיבורי הפילוסופים של תקופת ההארה במאה ה-18 כתומס הובס, ג'ון לוק, הברון ממונטסקיה, דקארט, ז'אן ז'אק רוסו ואחרים. כבר בגיל עשרים הייתה משכילה מאוד, מסורה לאידיאלים, שואפת לשלמות ומאמינה ביכולת לבנות חברה על יסודות של חופש והחתירה לשוויון. דרם האמינה בשינוי חברתי מדורג ואיטי יותר מאשר במהפכות. בפעילותה הפוליטית חיפשה דרכים להובלת רפורמות מתקדמות שיקדמו שינוי כזה.
דרם הייתה משוכנעת בחשיבות החינוך בפתיחת חסמים חברתיים, ובהעברת רפורמות באמצעות חקיקה. לאחר מותו של אביו בשנת 1852, המשיכה את פעילותה לצד אימה ואחותה הגדולה. החלה לכתוב והשתתפה בפרסומים בעיתון ספרותי בעל גוון פוליטי שנקרא "הגמד הצהוב" ובעיתון נוסף. מוקדם בחייה גילתה גם את אמנות הנאום, וראתה את השפעת המילה הנאמרת כגוברת על זו הכתובה. בכל זאת, לאחר פטירת הוריה, השתמשה במשאביה הכלכליים כדי להמשיך גם בקריירה העיתונאית שלה.
ביוגרפיה > הבונים החופשיים

בזמן שבו רעיונות פמיניסטיים הסעירו את חיי הרוח בתקופתה והבליטו את הניגודים בין הרפובליקנים לבין השמרנים, איפשרו לה השכלתה ורהיטותה להפגין את כישוריה כנואמת.
בשנת 1866, כתגובה למסע הכפשה כלפי הבונים החופשיים הצרפתים, החליט העיתון Grant Orient de Paris לארגן "כנסים פילוסופיים" במשכנו ב-rue Cadet שבפריז. ליאון רישר (Léon Richer), הוגה ליברל חופשי בדעותיו, רפובליקני, שהיה חבר בעל השפעה
ב"בונים החפשיים הצרפתיים", הזמין גם את מריה דרם. בהיותו פמיניסט מושבע העריך את כשרונותיה ורעיונותיה בדבר הצורך באמנציפציה של נשים, והיא הסכימה לתת הרצאה בנושא "המוסר" ; לאור הצלחתה בפני קהל שאינו מכיר אותה, המשיכה לתת הרצאות בנושאים כמו עצמאות, ההנאה, המחלוקת, חיים פרטיים, חינוך, ההשפעה של הרומן ועוד, מנקודת ראות פמיניסטית.
ב-1869, יסדה מריה דרם, יחד עם הפמיניסטית פול מינק (Paule Mink), האנרכיסטית לואיז מישל (Louise Michel) וליאון רישר את "החברה לתביעת זכויות אזרח לנשים", (Société pour la Revendication du Droit des Femmes) ולאחר מכן בשנת 1870, את "האגודה לזכויות נשים" (L'Association pour le droit des femmes), שהייתה נשיאתה. לקחה חלק בכתב העת זכויות נשים, שנוסד על ידי לאון רישר. יחד איתו, בזמן השתתפותה בבונים החפשיים, יזמה פעולות למען נשים, תוך שילוב צעדים להגנה על חילוניות. בשנת 1874, עם וירז'יני גריס טראוט (Virginie Griess-Traut), הוברטין אוקליר (Hubertine Auclert), ואלין ולט (Aline Valette) כולן פמיניסטיות פציפיסטיות, הקימה את החברה למען שיפור גורלה של האישה (la Société pour l'amélioration du sort de la femme).
באותן שנים תמכה גם באופן פעיל בקבוצה של לואיז מישל, אנדרה ליאו, ואליזה רקלוז, ששאפה להקים מערך חינוך עבור בנות. לאחר מלחמת 1870, הייתה מריה דרם מהדוברות הנלהבות של הרפובליקה הצעירה והגנה על הרעיונות הדמוקרטיים שבסיסה. דרם יזמה סדרה חדשה של כנסים על זכויות הילד, זכות הצבעה כללית, וכו'. ב-1878, ביחד עם לאון רישר יזמו את האמנה הבינלאומית בדבר זכויות נשים, אשר עסקה בחמישה נושאים עיקריים: היסטוריה, חינוך, כלכלה, מוסר וחקיקה. ב-1881 מקבלת על עצמה ניהול העיתון Le Republicain de Seine et Oise.
ביוגרפיה > רעיונות

דרם הייתה הוגת דעות ליברלית, התנגדה לקתוליות ולמוסדותיה, שלדעתה הובילו לבורות ומיזוגניה. דגלה בחילוניות וחינוך. כתבה על פמיניזם ו"שחרור האישה", עיגנה את תפיסותיה גם באספקט החוקי של זכויות - במיוחד זכות ההצבעה. טענה כי גברים ונשים שותפים בתהליך ההתרבות ולפיכך שווים. טענה כי תפיסת האישה כנחותה אינה נגזרת מן הטבע אלא הומצאה על ידי אנשים והיא פיקציה חברתית שיש לשנותה. יצאה כנגד התפיסה הרומנטית והסוגדת לדמות האישה כפי שהשתקפה בציור בספרות ובתיאטרון וכן כלפי הוגי דעות כמו זאן ז'אק רוסו, בשל תפיסות לא שוויוניות שהם מקדמים כלפי נשים. 8,9,10,11,12.
נלחמה להכחדת הזנות. בהיות הזנות ממוסדת על ידי המדינה, ראתה בה את אחד הביטויים המובהקים לדיכוי גברי, והגורמים ליצירת אנטגוניזם בין גברים לנשים. איחדה כוחות במאבק זה עם פמיניסטית אנגליה - ג'וזפין באטלר.
האמינה ברפובליקה המתהווה אך התקשתה ליצור ברית עם גברים אשר לא האמינו בשוויון נשים.
ביוגרפיה > פעילותה ב"בונים החופשיים"

לנוכח סירובן של רוב לשכות הבונים החפשיים לקבל אליהן נשים, החליט הסניף של אזור פק בפריז לנקוט יוזמת נגד והשביע את מריה דרם כחברה בו בינואר 1888. צעד זה גרם זעזוע בתנועת ה"בונים החופשיים הצרפתים" והסניף הושעה מן הארגון עד ששמה הוסר מן הרשימה.
אחת עשרה שנים לאחר מכן, ב-1 ביוני 1892, אספה דרם 16 נשים רפובליקניות והכריזה כי הן מקבלות על עצמן את עקרונות התנועה. ביחד עם ג'ורג' מרטין, בונה חופשי, התכנסו וקיימו טקסים וישיבות ברוח הארגון. תוך מספר חודשים עלו בדרגות המקובלות בו עד לרמה בה נדרשו לשאת את הרצאת הכניסה הרשמית שלהן, שמתקבלת בהצבעה. כך נולד המסדר המאסוני המעורב הראשון-שנקרא בשם "זכות אנוש". דרם יצרה סדק בחומת המיזוגניה בתנועה. בזכות פעילותה היא נחשבת כדמות שמגלמת את רוח שנות הרפובליקה השלישית הראשונות: השאיפה לחירות, חילוניות של מוסדות המדינה ובחינוך, וחתירה לשוויון זכויות בין נשים וגברים. דרם נפטרה לפני שהושלמה מלאכת שילוב הנשים בבונים החופשיים.
אנדרטה לזכרה נחנכה בשנת 1898, ברובע ה-17 של פריז וכללה פסל של לואי ארנסט בריאס. הפסל נהרס ב-1943 על ידי הגרמנים ושוחזר ב-1983. אחד הרחובות הגובלים בכיכר נקרא על שמה. היה לה בית בפונטואז, ברובע סיין א-אואז. גם שם הועמד פסל לזכרה וגם הוא נהרס במלחמה. שוחזר בשנת 2000 על ידי אגודת הידידים לזכרה. ב-1894 נקרא רחוב על שמה ברובע ה-17, וב-1980 הוקם גם בית ספר מקצועי ברובע ה-19 על שמה.
ביבליוגרפיה > מאמרים שנכתבו עליה

Françoise Jupeau-Réquillard, La Grande Loge Symbolique Écossaise 1880-1911 ou les avant-gardes maçonniques, Éditions du Rocher, 1998, 316 p.
Daniel Ligou et al.,, vol. 2, Privat, 2000
Jean-Louis Debré et Valérie Bochenek,, Paris, Arthème Fayard, 2013, 374 p., p. 101-115
Tristan Bourlard, Le Petit Abécédaire du féminisme selon Maria Deraismes, 2015 Lire en ligne [archive]
Maria Deraismes: journaliste pontoisienne : une féministe et libre-penseuse au xixe siècle, actes du colloque Maria Deraismes, organisé par la Fédération Nationale de la Libre Pensée et l'Association laïque des Amis de Maria Deraismes, en partenariat avec la municipalité de Pontoise, le 14 mars 2009, sous la direction de Claude Singer, Karthala, 2001, 208 pages + 8 pages de cahier de photos.
Fabienne Leloup, Maria Deraismes, riche, féministe et franc-maçonne, Paris, éditions Michel de Maule, 2016 (roman historique).
ביבליוגרפיה > עבודות של מריה דרם בהוצאות מחודשות

Françoise Jupeau-Réquillard, La Grande Loge Symbolique Écossaise 1880-1911 ou les avant-gardes maçonniques, Éditions du Rocher, 1998, 316 p.
Eve dans l'humanité, articles et conférences de Maria Deraismes, Préface d'Yvette Roudy, éd. Abeille et Castor, Angoulême, 2008
Les Droits de L'enfant : Conférence de Maria Deraismes, Éd. Mario Mella, Lyon, 1999
Ce que veulent les femmes, articles et discours de 1869 à 1894, éd. Syros, 1980 Œuvres complètes de Maria Deraismes (éditeur Félix Alcan, 108 boulevard Saint-Germain à Paris):
1895 Volume 1 : France et progrès ; Conférence sur la noblesse, en octobre Volume 2 : Eve dans l'Humanité ; Le Droits de l'Enfant, en janvier 1896
Volume 3 : Nos Principes et nos Mœurs ; L'ancien devant le Nouveau, en janvier 1897 .
Volume 4 : Lettre au clergé français ; Polémique religieuse, en 1898. Ouvrages de Maria Deraismes en éditions originales
ביבליוגרפיה > עבודות של מריה דרם בהוצאות מקור

Nos principes et nos mœurs, éd. Michel Lévy frères, Paris, 1868
L’Ancien devant le nouveau, Librairie nationale, Paris, 1869
Lettre au clergé français, éd. E.Dentu, Paris, 1879
Les Droits de l’enfant, éd. E.Dentu, Paris, 1887
Épidémie naturaliste [Émile Zola et la science, discours prononcé au profit d’une société pour l’enseignement en 1880] par Maria Deraismes, éd. E.Dentu, Paris, 1888
Ève dans l’humanité, éd. L. Sauvaitre, Paris 1891
Le Théâtre de M. Sardou, conférence faite le 21 janvier 1875, à la salle des Capucines, Paris : E. Dentu, 1875 .
Ligue populaire contre l'abus de la vivisection : Discours prononcé par Mlle nati
Maria Deraismes, à la conférence donnée le 23 septembre 1883, au Théâtre des
ביבליוגרפיה > מאמרים נלווים

Ordre maçonnique mixte international « le Droit humain ». Fédération française du « Droit humain » Le Droit des femmes
Fédération française du « Droit humain »
Le Droit des femmes
לקריאה נוספת

↑ Le Petit Parisien [archive], 7 février 1894, page 2, 3e colonne. La date de naissance indiquée ici est erronée.
↑ Le féminisme sous la troisième république: 1870-1914 [archive] Klejman Laurence, Rochefort Florence, Matériaux pour l'histoire de notre temps. 1985, N. 1. Histoire des femmes et du féminisme. p. 8-11, doi : 10.3406/mat.1985.403977.
↑ Debré et Bochenek 2013, p. 101-103.
↑ Léon Richer et Maria Deraismes [archive] Litterama, janvier 2011
↑ a, b et c Maria Deraismes, Ève dans l’humanité [archive] Jean-Claude Caron, Revue d'histoire du xixe siècle, éditions Abeille et Castor, 2008. )
↑ Debré et Bochenek 2013, p. 101-105.
↑ Claude Maignien et Charles Sowerwine,, Paris, Les Éditions ouvrières, 1992 (lire en ligne [archive]), p. 65
↑ Debré et Bochenek 2013, p. 104-110
↑ La critique féministe de Rousseau sous la Troisième République [archive] Tanguy L’Aminot, C.N.R.S.–UMR 8599 de Paris IV-Sorbonne, 1995
↑ Destins de femmes. Religion, culture et société (France, [archive] xixe et xxe siècles) Letouzey et Ané, Anne Cova, Bruno Dumons (éd.), Paris,, coll. «Mémoire chrétienne au présent», 2010
↑ Le gender est-il une invention américaine ? [archive] Karen Offen, Éditeur Presses univ. du Mirail, Clio 2006/2 (no 24)
↑ Les hommes pro-féministes : compagnons de route ou faux amis? [archive] Francis Dupuis-Déri, Recherches féministes, vol. 21, no 1, 2008, p. 149-169
↑ a et b (Daniel Ligou et al. 2000, p. 154-155)
↑ Debré et Bochenek 2013, p. 111-115
↑ La signature du fondeur et la date de la fonte sont lisibles sur le socle de la statue.
הערות שוליים

↑  Le féminisme sous la troisième république: 1870-1914 Klejman Laurence, Rochefort Florence, Matériaux pour l'histoire de notre temps. 1985, N. 1.
↑  Le féminisme sous la troisième république: 1870-1914 Klejman Laurence, Rochefort Florence, Matériaux pour l'histoire de notre temps. 1985, N. 1. Histoire des femmes et du féminisme. p. 8-11, doi : 10.3406/mat.1985.403977.
↑  Léon Richer et Maria Deraismes Litterama, janvier 2011
↑  Jean-Louis Debré, Ces femmes qui ont réveillé la France, Fayard, 2013, עמ' 101-115
↑  La signature du fondeur et la date de la fonte sont lisibles sur le socle de la statue
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810642326005606  BNE: XX5009148  BnF: cb11899662x (data)  GND: 142775037  ISNI: 0000 0001 0717 9857  LCCN: n81033651  NLA: 36206236  NTA: 133304124  SUDOC: 026825236  Trove: 1229108  VIAF: 14768692   WorldCat (עם VIAF): 14768692 
מודעת האבל של מריה דרם שפורסמה בעיתון בשנת 1894 ב Le Petit Parisien.
הקבר של מריה דרם
(בית הקברות של מונמארטר, חלקה 31).
אנדרטת מריה דרם, פריז, כיכר אפינט. (שחזור)