stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלז מטווידי
הערות שוליים

↑  בגיל 35: בלס מטוידי הודיע על פרישה מכדורגל, באתר וואלה, 23 בדצמבר 2022
| נבחרת צרפת – יורו 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 ראמי •  5 מקסס •  6 קבאי •  7 ריברי •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 נאסרי •  12 מטווידי • 13 רביילרה •  14 מנז • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 אמבילה • 18 דיארה • 19 מרטין • 20 בן ערפה • 21 קוסיילני • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: בלאן |  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 ראמי •  5 מקסס •  6 קבאי •  7 ריברי •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 נאסרי •  12 מטווידי • 13 רביילרה •  14 מנז • 15 מאלודה • 16 מנדנדה • 17 אמבילה • 18 דיארה • 19 מרטין • 20 בן ערפה • 21 קוסיילני • 22 קלישי • 23 קראסו • מאמן: בלאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 וראן •  5 סאקו •  6 קבאי •  7 קאבלה •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 גריזמן •  12 מאבובה • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 סאניה • 16 רופייה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 פוגבה • 20 רמי • 21 קוסיילני • 22 שניידרלין • 23 לנדרו • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 דבושי •  3 אברה •  4 וראן •  5 סאקו •  6 קבאי •  7 קאבלה •  8 ולבואנה •  9 ז'ירו •  10 בנזמה •   11 גריזמן •  12 מאבובה • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 סאניה • 16 רופייה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 פוגבה • 20 רמי • 21 קוסיילני • 22 שניידרלין • 23 לנדרו • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – יורו 2016 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 ז'אלה •  3 אברה •  4 ראמי •  5 קאנטה •  6 קבאי •  7 גריזמן •  8 פאייה •  9 ז'ירו •  10 ז'יניאק •   11 מרסיאל •  12 שניידרלין • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 פוגבה • 16 מנדנדה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 סאניה • 20 קומאן • 21 קוסיילני • 22 אומטיטי • 23 קוסטיל • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 ז'אלה •  3 אברה •  4 ראמי •  5 קאנטה •  6 קבאי •  7 גריזמן •  8 פאייה •  9 ז'ירו •  10 ז'יניאק •   11 מרסיאל •  12 שניידרלין • 13 מנגאלה •  14 מטווידי • 15 פוגבה • 16 מנדנדה • 17 דין • 18 סיסוקו • 19 סאניה • 20 קומאן • 21 קוסיילני • 22 אומטיטי • 23 קוסטיל • מאמן: דשאן | צרפת |
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2018 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 קימפמבה •  4 וראן •  5 אומטיטי •  6 פוגבה •  7 גריזמן •  8 למאר •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 טוליסו • 13 קאנטה •  14 מטווידי • 15 אנזונזי • 16 מנדנדה • 17 ראמי • 18 פקיר • 19 סידיבה • 20 תובאן • 21 הרננדס • 22 מנדי • 23 אראולה • מאמן: דשאן | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb170528941 (data)  ISNI: 0000 0004 5964 0301  LCCN: no2019099155  SUDOC: 197433995  VIAF: 39146824857407630927   WorldCat (עם VIAF): 39146824857407630927
בל איירקראפט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  לורנס דייל בל (אנ')
 תקופת הפעילות:  10 יולי 1935 – 5 יולי 1960 (25 שנים)
 מיקום המטה:  באפלו, מדינת ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית (בעבר הרחוק) תעשיית חלל תעשייה ביטחונית וחימוש.
 מוצרים עיקריים:  כלי טיס, טילים
 עובדים:  50,000 (נכון ל־ינואר 1945) 
 
בל איירקראפט קורפוריישן הייתה יצרנית כלי טיס אמריקאית. החברה בנתה מספר דגמי מטוסי קרב לשימוש בתקופת מלחמת העולם השנייה, כגון P-39 איירקוברה ו-P-63 קינגקוברה (אנ'), אך מפורסמת בעיקר בגלל המטוס בל X-1 מייצורה, שהיה המטוס העל-קולי הראשון בהיסטוריה, וכן מפורסמת מאוד בשל פיתוחם וייצורם של מסוקים אזרחיים וצבאיים רבים. "בל" גם פיתחה את מערכת בקרת התגובה של החללית מרקורי, ה-X-15 וה-Bell Rocket Belt (תרמיל ריחוף). החברה נרכשה בשנת 1960 על ידי טקסטרון וממשיכה להתקיים בשם בל הליקופטר.
מטוס X-14 מתוצרת החברה (שנת 1971)
המפעל הראשי של "בל" בויטפילד (אנ') שבניו יורק, במהלך שנות הארבעים. יחידה זו ייצרה בעיקר את המטוסים P-39 איירקוברה ו-P-63 קינג-קוברה
בית שפרן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  רחוב מלצ'ט 2 
 מיקום:  תל אביב
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1925
 תאריך פתיחה רשמי:  1925 
 קואורדינטות:  32°03′58″N 34°46′30″E﻿ / ﻿32.06604°N 34.77496°E﻿ / 32.06604; 34.77496
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) בית שפרן(למפת תל אביב רגילה) בית שפרן(למפת גוש דן רגילה) בית שפרן(למפת גוש דן מוגדלת) בית שפרן  he בית שפרןhe בית שפרןמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית שפרן הוא בניין שנמצא בכיכר המלך אלברט בתל אביב, בפינת הרחובות מלצ'ט ונחמני.
היסטוריה

בית שפרן נחנך ב-1925. שימש לראשונה כבית מגורים עבור משפחת פרידמן. הוכרז כמבנה לשימור ועבר שיפוץ מקיף, בתכנונו של האדריכל יואב מסר.
אדריכלות

בית שפרן בנוי בסגנון האקלקטי, כינוי לסגנון אדריכלי המשלב קישוטים ממקורות שונים מסביב לעולם. הבניין מושפע גם מאדריכלות הרנסאנס. הבניין תוכנן על ידי האדריכל משה צ'רנר, שתכנן גם את בית העיר תל אביב-יפו.
הערות שוליים

↑  בכל זאת יש בה משהו בתים יפים בתל אביב, באתר "חמושה בעדשה"
↑  תיק מספר 00560230, באתר "עיריית ת"א - ארכיון הנדסי"
↑  שולה וידריך, כיכר המלך אלברט, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
↑  רוני דורי, בתוך חדרי הזמן, באתר כלכליסט, 2 ביולי 2014
בן טילט

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1860 בריסטול, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  27 בינואר 1943 (בגיל 82) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה־35 של הממלכה המאוחדת (30 במאי 1929–7 באוקטובר 1931)  חבר הפרלמנט ה־31 של הממלכה המאוחדת (14 בדצמבר 1918–26 באוקטובר 1922)  חבר הפרלמנט ה־30 של הממלכה המאוחדת (2 בנובמבר 1917–25 בנובמבר 1918)  חבר הפרלמנט ה־32 של הממלכה המאוחדת (15 בנובמבר 1922–16 בנובמבר 1923)  חבר הפרלמנט ה־33 של הממלכה המאוחדת (6 בדצמבר 1923–9 באוקטובר 1924)  חבר מועצת מחוז לונדון 
 מפלגה:  מפלגת הלייבור 
 
בנג'מין (בן) טילט (11 בספטמבר 1860 - 27 בינואר 1943) היה סוציאליסט בריטי, מנהיג איגוד מקצועי ופוליטיקאי. טילט היה ממנהיגי ה-"The New Unionism" של 1889, שהתמקד בארגון עובדים לא מקצועיים. הוא מילא תפקיד מרכזי בהקמת איגוד עובדי הנמל, והיה ממנהיגי השביתות הגדולות בנמלים במהלך 1911–1912. טילט תמך בהתלהבות במאמץ המלחמתי של מלחמת העולם הראשונה, ולאחריה נדחק הצידה מעמדת השפעה בידי סגנו, ארנסט בווין, במהלך האיחוד שיצר את "איגוד עובדי התעבורה והעובדים הכלליים"(אנ') בשנת 1922, ונותר כפוף לבווין.
חייו המוקדמים

טילט נולד בעיר בריסטול, ועבד מגיל צעיר בשורה של עבודות כפיים. בגיל שמונה החל לעבוד בבית חרושת ללבנים. לאחר מכן עבד כילד-אמן בקרקס "ריסלי" וזאת במשך שנתיים. בגיל 12, שירת שישה חודשים על סיפונה של ספינת דיג, ולאחר מכן התמחה בהכנת נעליים כשוליית סנדלר. מאוחר יותר הצטרף לצי המלכותי, ממנו הודח כעבור זמן קצר, היישר אל עבודה באוניית סוחר. לאחר מכן התיישב בלונדון, והחל לעבוד בתור סוור בנמל.
פעילותו כאיש איגוד עובדים

ב -1877 החל טילט את הקריירה שלו כמארגן באיגוד מקצועי של עובדי נמל טילברי. טילט ואיגודו עלו לגדולה במהלך השביתה הגדולה בנמל לונדון ב-1889, זאת למרות העובדה שהשביתה עצמה החלה ללא מעורבות האיגוד. טילט מילא תפקיד בולט כמנהיג השביתה הגדולה של פועלי הנמלים במהלך 1911–1912, ודמותו כמנהיג זכתה להנצחה בסדרה הדוקומנטרית החשובה על ההיסטוריה הבריטית המודרנית שיצר אנדרו מאר(אנ') ב-2009. לצד האבלוק וילסון מאיגוד הימאים, הביא טילט לגיבושה של פדרציית עובדי התחבורה הלאומית(אנ') ב-1910, שהייתה הבסיס ליצירתו של אחד מארגוני העובדים החשובים בתולדות הממלכה המאוחדת, ה-Transport and General Workers' Union - ה-T&G. האיגוד של טילט היה הגדול מבין האיגודים שהתאחדו ב -1922 כדי ליצור את "איגוד עובדי התעבורה והעובדים הכלליים", אבל זה היה דווקא סגנו של טילט, ארנסט בווין, ולא טילט עצמו, אשר מילא את התפקיד המוביל באיחוד. בווין הפך למזכיר הכללי של האיגוד החדש, בעוד טילט מכהן בתפקיד מזכיר בינלאומי ומדיני עד 1931, וממשיך לשבת במועצה הכללית של הקונגרס עד 1932.
קריירה פוליטית

טילט היה חבר בחברה הפביאנית וחבר מייסד של מפלגת העבודה העצמאית (Independent Labour Party), אך לאחר מכן הצטרף לפדרציה הסוציאל-דמוקרטית. עוד קודם לכן, בשנות ה-80 של המאה ה-19, היה חלק מהחברה הסוציאליסטית של בריסטול, בעודו נוסע לביקורים בעיר.
טילט החל את הקריירה הפוליטית שלו במועצת העיר של לונדון ב-1892, וכיהן כחבר פרלמנט מטעם הלייבור כנציג מחוז סלפורד צפון, בין 1917–1924, ושוב מ-1929 עד 1931. עד שנכנס לפרלמנט ב-1917, נחל טילט שורה של הפסדים אישיים בארבע בחירות כלליות: ב-1892, 1895, 1906 ו-1910.
קריירה פוליטית > תמיכתו במלחמת העולם הראשונה

בעקבות הוויכוח סביב המעורבות הבריטית במלחמת העולם הראשונה, שהביא לפילוג בשורות הלייבור, נוצר עימות בין טילט ובין רבים מתומכיו בתנועת הפועלים, על רקע תמיכתו במלחמה. במאמר שפורסם בגיליון ה -3 ביולי 1915 של ה-The Illustrated London News, הציע המחבר צ'סטרטון הסבר לתמיכת טילט במלחמה:
לפני מלחמת העולם הראשונה הגן טילט לא פעם על רעיון שביתה כללית בינלאומית במקרה של מלחמה, אך בדומה לרוב מנהיגי האיגודים המקצועיים, החליט ב-1914 לתמוך במטרות המלחמה של בריטניה. בעלון שהוציא לאור ב-1917 בשם "מי היה אחראי למלחמה ומדוע?", שב והצהיר כי "למרות עמדתנו הפציפיסטית בעבר, תנועת הפועלים באנגליה תמכה בממשלה לאורך כל המלחמה, משום שהבנו שמדובר במאבק על החופש העולמי נגד תוכנית מאורגנת בקפידה להקמתה של אוטוקרטיה עולמית".
הערות שוליים

↑  David Loades, ed., Reader's Guide to British History (2003) 2:1190-91
↑  Chisholm, Hugh, ed. (1922). "Tillett, Benjamin". Encyclopædia Britannica (12th ed.). London & New York
↑  Craig, F. W. S. (1989) [1974]. British parliamentary election results 1885–1918 (2nd ed.). Chichester: Parliamentary Research Services. pp. 81, 316, 463.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007426238005171  BnF: cb16675568p (data)  CiNii: DA08417683  GND: 1055183876  ISNI: 0000 0000 8154 718X  LCCN: n82117066  NKC: skuk0001385  NTA: 071151311  SNAC: w6j82kxf  SUDOC: 157040844  Trove: 1079148  VIAF: 74218388   WorldCat (עם VIAF): 74218388 
בן טילט וג'ון וורד, בקריקטורה מ-1908
ארפאד פאסטור

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1877 אוז'הורוד, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  26 באוקטובר 1940 (בגיל 63) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Pikler Árpád 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 צאצאים:  Miklós Pásztor 
 
ארפאד פאסטור (במקור פיקלר, בהונגרית: Pásztor Árpád; אונגוואר, 12 באפריל 1877 – בודפשט, 26 באוקטובר 1940) היה סופר, עיתונאי, כתב, מתרגם ספרותי יהודי-הונגרי.
הוא עבד עבור העיתונים "יומן בודפשט" (Budapesti Napló) "הונגריה" (Magyarország) ואשט. בדיווחיו סיקר עבור העיתונים אירועים ממדינות רבות ברחבי העולם.
ביוגרפיה

ארפאד פיקלר נולד במשפחה יהודית כבנם של ליפוט פיקלר ושל יוזפה זינגר. הוא שינה את שמו לפאסטור ב-1912. פאסטור היה אחד ממייסדי הדיווח העיתונאי ההונגרי ככתב ברחבי העולם. הוא התגורר ברחוב סנטקיראי Szentkiralyi utca) 22). בתחילת דרכו היה סוציאליסט, הוא כתב את השיר ההונגרי הראשון על לנין ב-1917, אך ב-1920 כתב רומן שביקר את הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. פורסמו כמה כרכי שירה שלו, רומנים וסיפורי מסע שדיווחו על מסעותיו מעבר לים. הוא כתב ותירגם מחזות וטקסטים רבים של אופרטות. בשנת 1944 הוא התווסף לסופרים האסורים לקריאה ולמכירה בשל מוצאו היהודי. פרנץ מולנר עיצב לפי דמותו את "הרועה" הגדול ברומן שלו. פאסטור עסק באתלטיקה ורץ מצוין. הוגו צ'רקה הזכיר בכתביו שפיקלר (פאסטור) ונוימן (שמו הקודם של מולנר) שיחקו יחד בכיכר פה (Fa) (היום שמה כיכר בורארוש)
פאסטור הנציח את חוויות ילדותו ברומן שלו "מוּזי" (קיצור של מוזיאון).
אשתו הייתה ד"ר מריה פרוינד (1888–1951), איתה התחתן ב-16 במאי 1912 בבודפשט.
ביוגרפיה > ספריו

ישו ; זינגר-וולפנר, בודפשט, 1899
נִיוֹבֶּה. מחזר אחרי פארסה אמריקאית, בודפשט, 1902 (תוכנית של תיאטראות הבירה)
שירים. 1899-1902 ; למפל, בודפשט, 1902
אמיל אבראני ג'וניורː מלך הערפל. אופרה פנטסטית ; טקסט מאת ארפאד פאסטור; בית האופרה, בודפשט, 1903
שירים חדשים. 1903-1907 ; A Nap, בודפשט, 1907
מעל הים, מעבר לים ; Grill, בודפשט, 1909 (ספריית הזהב של סופרים הונגרים)
טיבור קורנל-אנדרה נאג'-אישטוואן פאסטורː הומור בפוליטיקה. מאמר ; קורווין, בודפשט, 191? (ספרייה עליזה)
טיבור קורנל-אישטוואן סומאהאזי-אישטוואן פאסטור: כרוניקה של בודפשט ; A Nap, בודפשט, 1910 (ספרייה עליזה)
טיבור קורנל-אישטוואן סומאהאזי-אישטוואן פאסטור: הומור גמדי. 47 מקרים מצחיקים ; A Nap, בודפשט
מבודפשט מסביב לעולם עד בודפשט ; ניוגט, בודפשט, 1911
מיקשה ברודי-אישטוואן סומאהאזי-אישטוואן פאסטור: ליפוטווארוש. סיפור קטן ; A Nap, בודפשט, 1913 (ספרייה עליזה)
סאוויטרי או ניצחון הנאמנות הזוגית. שיר במערכה אחת ; רוז'הוולדי, בודפשט, 1913
הבת שלי. קוֹמֶדִיָה ; רוז'הולדי, בודפשט, 1913
דיולה סיני-אישטוואן סומאהאזי-אישטוואן פאסטור: דמויות ערמומיות. זוטת הומוריסטית ; A Nap, בודפשט, 1914 (ספריית שמח)
דיולה סיני-אישטוואן סומאהאזי-אישטוואן פאסטור: אהבה, נישואים. זה דבר של מה בכך ; A Nap, בודפשט, 1914 (ספרייה עליזה)
ילדים קטנים. רוֹמָן ; דיק, בודפשט, 1915
הפגישה שלי עם אדגר אלן פו שירים, מחקרים ; דיק, בודפשט, 1916
דמויות רומן ; דיק, בודפשט, 1916
שאנדור גות–ארפד פאבטור: וונגרקאש. מחזה; דיק, בודפשט, 1917
חריש סתיוי ; דיק, בודפשט, 1918
נסיכה. סיפור ממפעל בובות ; אתניאום, בודפשט, 1919
הַקֶלֶמֶנִים. רומן קצר משנת 1919 ; אתניאום, בודפשט, 1920
מארי פינטר נוסעת לאמריקה. רומן קצר ; ניו יורק, 1921
ניו יורק. רומן ; דיק, בודפשט, 1922
בעלה של השחקנית. רומן ; דיק, בודפשט, 1923
מַגנֶטִי. מחזה ; מרטון, בודפשט, 1924 (הספרייה של חברת ההוצאה לאור של שאנדור מרטון)
אמריקה מקנדה עד פנמה ; ספרות עולמית, בודפשט, 1924 (שישה חלקי העולם. מסעות ותגליות
וולט ויטמן (בודפשט, 1922)
הטרגדיה של טולסטוי (בודפשט, 1925)
ג'ינה ורוזמונדה (ביוגרפיה של יאנוש ויידה, בודפשט, 1927)
המוזי (רומן, 1930). טקסט מלא
מעגל קטלני (רומן, בודפשט, 1931).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” |  "אתם חושבים שגן המוזיאון הוא גן מוקף בגדר ברזל, שגבולה הוא בולוואר המוזיאון מדרום, רחוב אסטרהאזי (היום: כיכר מיהאי פולק ) מצפון, רחוב המוזיאון ממזרח ורחוב הנסיך הגדול  ממערב (היום: רחוב שאנדור ברודי) - אבל אנחנו, כשהיינו בני העשר, לא ב-1930, אלא בסביבות 1887, יודעים היטב שגן המוזיאון אינו גן מוקף בגדר ברזל, אלא כולו עולם, שגבולו הוא אינסוף מכל עבר". המוזי | “ |
ביוגרפיה > תרגומיו הספרותיים להונגרית

מיצירות אדגר אלן פו:
החתול השחור
הבור והמטוטלת - סיפורי אימה ומסתורין
בגיהנום של מאלסטרום
הרציחות ברחוב מורג
מסכת המוות האדום
חיפושית הזהב
הלב המסגיר
המכתב הגנוב ואחרים
הפנים הסגלגלות
מפלת בית אשר
מדבר עם אמא
חבית האמונטילאדו
Metzengerstein
מיצירות וולט ויטמן:
חדר המתים העירוני
אישה מחכה לי
למהפכן אירופאי כושל
שיר ניצחון למנוצחים
שמעתי אותך: צליל חגיגי ומתוק של העוגב
אתם פורצים לפני החוק
אינסטינקטים עתיקים
ראו גם

"סקירת בפרים מקיפה / ארפאד פאסטור" (PDF). Irodalomtörténet. 17. évfolyam (7–8. szám): 311–320. 1928.
פאל גוייאש (1941). "הלכו לעולמם (הספד)" (PDF). Irodalomtörténet. 30. évfolyam (1. szám): 34–35.
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. ארפאד פאסטור
Magyar életrajzi lexikon II. לקסיקון ביוגרפי הונגרי, עורכת ראשית אגנש קניירש. 1969)
הערות שוליים

↑  Halotti akv-i bejegyzésében Pichler.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 708/1940. folyószáma alatt".
↑  A Belügyminisztérium 1912. évi 59194. sz rendelete.
↑  Ütőfával labdát röptető csapatjáték.
↑  "Pásztor Árpádné Freund Mária halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 190/1951. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 598/1912. folyószáma alatt".
↑  Pásztor, Árpád. Tolsztoj tragédiája. Budapest: Athaeneum Irodalmi és Nyomdai Részvénytársulat. p. 199. ISBN 978-963-417-152-2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135163404  ISNI: 0000 0000 7996 4195  LCCN: no2002107927  NTA: 308180364  SUDOC: 27241915X  VIAF: 53827715   WorldCat (עם VIAF): 53827715
ברקואה

| --- | --- |
סמל ברקואהסמל ברקואה
הקתדרלה של ברקואה
הקתדרלה של ברקואה
 מדינה:  קובה קובה
 מחוז:  מחוז גואנטנמו
 תאריך ייסוד:  1511
 שטח:  977 קמ"ר
 גובה:  5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  78,056 (2022)
  ‑ צפיפות:  83.70 נפש לקמ"ר (2004)
 קואורדינטות:  20°20′55″N 74°30′38″W﻿ / ﻿20.3486111111111°N 74.5105555555556°W﻿ / 20.3486111111111; -74.5105555555556
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.baracoa.org
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קובה מוגדלת) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקוברקואה(למפת קובה רגילה) הוואנה סנטיאגו קמגואיי אולגין סנטה קלרה גואנטנמו ביאמו ויקטוריה דה לאס טונאס סיינפואגוס פינאר דל ריו  איי בהאמה הים הקריבי מפרץ מקסיקוברקואה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סירות בבאייה דה מייל
ברקואה (בספרדית: Baracoa) היא עיר במחוז גואנטנמו במזרח קובה. היא הוקמה ב-1511 והייתה העיר הראשונה שהקימו הספרדים בקובה. העיר שוכנת לחופו של באיה דה מייל (Bahía de Miel, "מפרץ הדבש"), והיא מוקפת הרים שבודדו אותה במשך מאות שנים. למעשה, עד שנות ה-60 של המאה העשרים, הגישה היחידה לעיר הייתה בדרך הים. בשנת 2004 התגוררו בברקואה כ-82 אלף תושבים.
היסטוריה

כריסטופר קולומבוס הגיע לקובה ב-27 באוקטובר 1492, במהלך מסעו הראשון. הוא עגן בנקודה המזוהה כיום כברקואה, וכינה אותו פורטו סאנטו. באותה העת חיו באזור בני הטאינו.
ב-1511 הגיע לקובה דייגו ולאסקס דה קואיאר במטרה לכבוש אותה ולהפכה למושבה ספרדית. ב-15 באוגוסט הוא ייסד את העיר, בשם נואסטרה סניורה דה לה אסונסיון דה ברקואה. היא הייתה לבירתה הראשונה של קובה, עד שב-1515 הועברה הבירה לסנטיאגו דה קובה. ב-1518 קיבלה מעמד של עיר והבישוף הראשון של קובה הקים בה את מושבו.
ספרד שאפה לשמור על כל אוצרות הטבע לעצמה, ואסרה על מסחר בין תושבי קובה לבין מדינות זרות. בשל מיקומה המבודד, התפתח בברקואה, במהלך המאות ה-16 וה-17, סחר בלתי חוקי עם הצרפתים והאנגלים. בסוף המאה ה-18 ובראשית המאה ה-19 הגיעו לאזור צרפתים רבים שנמלטו מהאיטי בעקבות מרד העבדים, והם החלו לפתח גידולי קפה וקקאו. המטעים ננטשו בראשית המאה ה-20, ושרידיהם הוכרזו כאתר מורשת עולמית בשנת 2000.
עד המהפכה הקובנית, הגישה לברקואה הייתה רק דרך הים. בשנות ה-60 נסללה דרך הררית בת 120 ק"מ שחיברה בינה לבין גואנטנמו, ולאורכה הוקמו 11 גשרים. הדרך הוצגה כאחד מהישגיה הגדולים של המהפכה.
כלכלה

כלכלת האזור מבוססת על גידולי קקאו, קוקוס ובננות, וברקואה היא המרכז העיקרי בקובה לייצור שוקולד.
בידודה של העיר עיכב את התפתחותה התיירותית, אך מאז נסללה אליה דרך הגישה, החלו להגיע אליה גם תיירים. עם האתרים הפופולריים בסביבתה נמנים הפארק הלאומי אלחנדרו דה הומבולדט והר השולחן אל יונקה.
אסדרת בינה מלאכותית

אסדרה של בינה מלאכותית או רגולציה של בינה מלאכותית כוללת פיתוח מדיניות וחוקים לקידום והסדרת הפיתוח והשימוש בבינה מלאכותית. זהו חלק מאסדרה של אלגוריתמים באופן כללי. תחום הרגולציה והמדיניות של בינה מלאכותית נחשב תחום מתפתח בתחומי שיפוט ברחבי העולם, בין היתר באיחוד האירופי (שיש לו כוח רגולטורי שלטוני) ובגופים על-לאומיים כמו הארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (OECD), אגודת מהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE) ואחרים.
החל משנת 2016 ישנו גל פרסומים של הנחיות אתיקה של בינה מלאכותית על מנת לשמר יכולת שליטה חברתית על הטכנולוגיה. האסדרה נחשבת הכרחית הן לעידוד בינה מלאכותית והן לניהול סיכונים נלווים. בנוסף לאסדרה, ארגונים העושים שימוש בבינה מלאכותית צריכים למלא תפקיד מרכזי ביצירה והנגשה של בינה מלאכותית בהתאם לעקרונות של בינה מלאכותית מהימנה ובטוחה ולקחת אחריות כדי להפחית את הסיכונים. לפי מדד AI בסטנפורד, המספר השנתי של חוקים הקשורים לבינה מלאכותית שהתקבלו ב-127 מדינות הסקר קפץ מאחד שעבר ב-2016 ל-37 שעברו ב-2022 בלבד.
רקע היסטורי

מומחים ותומכים בבינה מלאכותית אחראית, אתיקה בבינה מלאכותית, הגנת הצרכן וביטחון סייבר קוראים להקים מעקות בטיחות סביב פיתוח הבינה המלאכותית מאז שנות ה-60. בשנת 2017, אילון מאסק קרא לרגולציה של פיתוח בינה מלאכותית. לפי NPR, מנכ"ל טסלה לא היה מרוצה מכך שהוא נאלץ לתמוך בפיקוח ממשלתי שעשוי להשפיע על תעשייתו, אך הוא סבר שהסיכונים שבהיעדר פיקוח כללי גבוהים מדי: "בדרך כלל, רגולציות מוקמות כאשר קורים דברים רעים, יש קריאות ציבור ולאחר שנים רבות מוקמת רשות רגולטורית שמפקחת על אותה תעשייה. זה לוקח הרבה זמן. זה בעבר היה רע אבל לא משהו שהציג סיכון יסודי לקיום הציוויליזציה". בתגובה, חלק מהפוליטיקאים הביעו ספק בלבצע אסדרה על טכנולוגיה שעדיין בפיתוח. בתגובה גם למאסק וגם להצעות מפברואר 2017 של חוקים אירופאים לאסדרה של בינה מלאכותית ורובוטיקה, בריאן קרזניץ, מנכ"ל אינטל, טען שהבינה המלאכותית עדיין בחיתולים ושזה מוקדם מדי לבצע אסדרה בטכנולוגיה. חברות טכנולוגיה רבות מתנגדות לאסדרה קשה על בינה מלאכותית ו"על אף שחלק מהחברות אמרו שהן מברכות על כללים לגבי בינה מלאכותית, הן גם התנגדו לרגולציות קשות כמו אלו שנוצרות באירופה". במקום לנסות לבצע אסדרה בטכנולוגיה עצמה, חלק מהאקדמאים הציעו לפתח נורמות משותפות כולל דרישות לבדיקות ושקיפות של אלגוריתמים, אולי בשילוב עם סוג של אזהרות לגבי מי שיפר זאת.
בסקר של Ipsos משנת 2022, היחסים כלפי בינה מלאכותית השתנו מאוד בין מדינה למדינה; 78% מהסינים, אך רק 35% מהאמריקאים, הסכימו ש"מוצרים ושירותים המשתמשים בבינה מלאכותית מציעים יותר יתרונות מחסרונות". סקר של רויטרס/Ipsos משנת 2023 מצא ש-61% מהאמריקאים מסכימים, ו-22% לא מסכימים, שבינה מלאכותית מהווה סיכון לאנושות. בסקר של פוקס ניוז משנת 2023, 35% מהאמריקאים חשבו שזה "חשוב מאוד", ו-41% נוספים חשבו שזה "די חשוב", שהממשל הפדרלי יבצע אסדרה בבינה מלאכותית, לעומת 13% שענו שזה "לא חשוב במיוחד" ו-8% שענו שזה "בכלל לא חשוב".
גישות שונות לאסדרה (רגולציה)

אסדרה של בינה מלאכותית תעשה על-ידי פיתוח חוקים ומדיניות ציבורית לקידום והסדרת השימוש בבינה מלאכותית, אסדרה שכזו נחשבת הכרחית הן לעידוד בינה מלאכותית והן לניהול הסיכונים הנלווים. שיקולי מנהל ציבורי ומדיניות מתמקדים בדרך כלל בהשלכות הטכניות והכלכליות ובמערכות בינה מלאכותית אמינות וממוקדות באדם, אם כי גם רגולציה של אינטליגנציות-על מלאכותיות נחשבת. הגישה הבסיסית לרגולציה מתמקדת בסיכונים ובהטיות של אלגוריתמים של למידת מכונה - ברמת נתוני הקלט, בדיקות האלגוריתמים ומודל קבלת ההחלטות, כמו גם ביכולת להסביר את הפלט המתקבל.
גישה אחת לכונן אסדרה של בינה מלאכותי היא על ידי חקיקה, הקושי הגדול של גישה זו נובע מהעובדה שהטכנולוגיה מתקדמת במהירות גדולה משמעותית מהיכולת של המחוקק ותהליכי החקיקה ״להדביק את הקצב״, מה שמוביל למערכת חוקים ותקנות מסורתית שאינה מעודכנת ואינה מקיפה דיה. מנגד, גישה ״רכה״ יותר, המתבססת על מדיניות, כללי אתיקה ופרשנות מאפשרת שינוי והתאמה בזמן קצר מה שעונה על הצרכים של טכנולוגיה מתפתחת ויישומים המבוססים עליה. עם זאת, החיסרון של הגישה הרכה הוא החוסר בפוטנציאל אכיפה.
גישה נוספת, היא מינוף זכויות קניין רוחני (כלומר, רישוי copyleft) באובייקטים מסוימים של בינה מלאכותית והאצלת זכויות אכיפה לגורמי אכיפה ייעודיים ממשלתיים או אחרים. למשל, זכויות קניין רוחני על המודלים עצמם או מערכי המידע (דאטה-סט) בעזרתם הם אומנו. לפי גישה זו השימוש בבינה מלאכותית יהיה כפוף לרישיון בתנאים הדורשים הקפדה על כללי אתיקה וקודים התנהגותיים המוגדרים מראש.
בנובמבר 2021 במאמר שפורסם בוול סטריט ג'ורנל קראו הנרי קיסינג'ר, אריק שמידט ודניאל האטנלוצ'ר הצהרה משותפת בשם "להיות אנושי בעידן של בינה מלאכותית", הקוראת לוועדה ממשלתית לאסדרה של בינה מלאכותית.
אסדרה של בינה מלאכותית בעולם > בראייה גלובלית

הרעיון של מועצת ממשל גלובלית להסדרת פיתוח בינה מלאכותית הועלה לפחות כבר ב-2017. בדצמבר 2018, קנדה וצרפת הכריזו על תוכניות לפאנל בינלאומי בנושא בינה מלאכותית בתמיכת G7, לפי מודל של הפאנל הבינלאומי לשינויי אקלים, כדי לחקור את ההשפעות העולמיות של בינה מלאכותית על אנשים וכלכלות וכדי לכוון את פיתוח הבינה המלאכותית. בשנת 2019 שונה שם הפאנל לשותפות הגלובלית בנושא בינה מלאכותית.
השותפות הגלובלית לבינה מלאכותית (GPAI) הושקה ביוני 2020, והצהירה על צורך בפיתוח בינה מלאכותית בהתאם לזכויות אדם ולערכים דמוקרטיים, כדי להבטיח את אמון הציבור בטכנולוגיה. 15 החברים המייסדים של השותפות העולמית לבינה מלאכותית הם אוסטרליה, קנדה, האיחוד האירופי, צרפת, גרמניה, הודו, איטליה, יפן, קוריאה, מקסיקו, ניו זילנד, סינגפור, סלובניה, ארצות הברית ובריטניה.
בשנת 2023, ל-GPAI יש 29 חברים. מזכירות GPAI מתארחת על ידי ה-OECD בפריז, צרפת. המנדט של GPAI מכסה ארבעה נושאים, בינה מלכותית אחראית, ממשל נתונים (data governance), עתיד שוק העבודה, וחדשנות ומסחור. בנוסף GPAI גם חקרה כיצד ניתן למנף בינה מלאכותית כדי להגיב למגפת הקורונה.
יוזמה של איגוד הטלקומוניקציה הבינלאומי (ITU) בשיתוף עם 40 סוכנויות אחיות של האו"ם, AI for Good היא פלטפורמה גלובלית שמטרתה לזהות יישומים מעשיים של AI לקידום יעדי הפיתוח בר-קיימא של האו"ם ולהרחיב את הפתרונות הללו להשפעה גלובלית. זוהי פלטפורמה מכוונת פעולה, גלובלית ומכילה של האומות המאוחדות המטפחת פיתוח של בינה מלאכותית להשפעה חיובית על בריאות, אקלים, מגדר, שגשוג כולל, תשתית בת קיימא וסדרי עדיפויות פיתוח גלובליים אחרים.
צפוי שגם מדינות יתחילו להשתמש בבינה מלאכותית ככלי להגנת סייבר לאומית. לכן, אנשי אקדמיה קוראים למדינות לקבוע תקנות לשימוש בבינה מלאכותית, בדומה לאופן שבו יש תקנות לתעשיות צבאיות אחרות.
ברמת המדינה, מדינות שונות התייחסו לבעיה בדרכים שונות. לגבי שלוש הכלכלות הגדולות, נאמר כי "ארצות הברית נוקטת בגישה מונעת שוק, סין מקדמת גישה מונעת על ידי מדינה, והאיחוד האירופי נוקט בגישה מונעת זכויות".