stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האנטישמיות החדשה
ביטויי האנטישמיות החדשה > היפוך וזילות השואה > הכחשת השואה

הטענה כי מדיניות ישראל זהה לזו של גרמניה הנאצית נקראת "היפוך השואה". חלק מהותי מהאנטישמיות החדשה היא הכחשת השואה או ממדיה, יחד עם העללות עלילות נגד ישראל. לפיהם ישראל עושה שימוש בשואה למטרות השגת רווח פוליטי דרך מניפולציה והשפעה על דעת הקהל להצדקת קיומה וקיום הציונות; זאת תוך הצדקת היחס השלילי, שלילת זכויות לאומיות, וקיום רצח עם פלסטיני. פעמים רבות מושווים הפלסטינים ליהודים בתקופת גרמניה הנאצית, והישראלים לנאצים. השוואות רווחות הן השוואת עזה לגטו ורשה והשוואת רייצ'ל קורי לאנה פרנק ופרימו לוי. זאת תוך העלאת סבל הפלסטינים מעל לזו שעברו היהודים בשואה ושילוב אלמנטים של אנטישמיות נוצרית קלאסית לצורך השגת מטרה זו. לפי מנפרד גרסטנפלד המטרה הישירה בהאשמה הכוזבת את ישראל בביצוע פשעי מלחמה ורצח עם בפלסטינים היא הכרח קיומי שנועד "להלבין ולכבס את חטאי העבר של היבשת כמו גם את פגעי ההווה. עבור אחדים הפטנט הזה משמש ככלי לכסות על פשעי אבותיהם במובן הפשוט ביותר".
ביטויי האנטישמיות החדשה > שלילת זהותם ההיסטורית של היהודים

| --- | --- |
 :  ראו גם – תאוריות הקשר על הכוזרים והיהודים
ז'אן לוק ננסי ופיליפ לאקו־לבארת' ורבים אחרים טענו כי "יהודים" אינם סובייקט, אלא "מושג־על" לכל המנושלים באשר הם ולכן אין אפשרות שתתקיים להם זהות פוליטית שלמה. מודל היהודי "החדש" בעל הריבונות, המדינה וה"חזק" לא מתאים למודל הקורבני, ההיסטורי, הבינלאומי, המוכר והמקובל של היהודים, ולכן אין להעלות על הדעת שמודל מדינת ישראל הוא מודל יהודי או שקשור אליו.
בעשורים האחרונים נעשים מאמצים לשלול את זהותם האתנית וקשרם ההיסטורי של היהודים והישראלים לבני ישראל התנ"כים. זאת במטרה לבסס את רעיון "היהודים של היום כבית הכנסת של השטן", הנוצרי הקלאסי. תוך שילובו בחזונות אחרית הימים האסלאמיים, שלפי חלק מהפרשנויות מלחמת גוג ומגוג תתקיים מול עם אירופאי. שבנוסף נועדו לשלול את זהותם ההיסטורית של היהודים ומכאן את תביעתם על שטחי ארץ ישראל. שכן בסוף המאה העשרים נעשה התפתח הרעיון כי כמעט ולא נותרו כיום בעולם יהודים אמיתיים וכי רוב אלו הקוראים לעצמם ככאלו הם ממקור כוזרי שהתייהד ולכן "כיום, אין כמעט יהודים בכלל ושטח פלשתינה כבוש (לאחר שנכבשה) בידי כוזרים, שהומרו על ידי יהודים בין המאה השמינית לעשירית, וכעת מוציאים לפועל תוכנית לכיבוש הכוכב הלכת." כש"עם פרזיטי" זה פועל כחלק ממטרת "הציונות העולמית". כש"הכוזרים ומספר צאצאי יהודים.. מחזיקים בידיהם בכל רשתות התקשורת הרוסיות".
קרן "Holy Land Trust" היא מבין הקרנות המארגנות את הכנס השנתי "ישו במחסום" בבית-לחם המעביר תכנים אנטישמים החל מ-2010. בין התכנים העיקריים המועברים בכנס הם נושאי גזע ומוצא הישראלים החיים כיום בישראל, כשמקורותיהם האמיתיים אינם יהודים אלא אירופאים, כוזרים. כפי שטען מיטרי ראהב, כומר מבית-לחם: "הנשיא הישראלי נתניהו הוא לא באמת יהודי עם קשרים לישראל, משום שהוא מגיע במקור משבט מזרח אירופאי שהמיר את דתו ליהדות בימי הביניים".
ב-16 באפריל 2016, לבקשת הרשות הפלסטינית, העביר אונסק"ו החלטה השוללת את הקשר הדתי וההיסטורי של היהודים להר הבית והחליטה שמעתה ייקרא אל-אקצא בפרסומי הארגון. ההחלטה ספגה גינוי חריף מישראל. באוקטובר 2016 העבירה אונסק"ו שתי החלטות נוספות השוללות זיקה בין העם היהודי להר הבית והכותל המערבי. בתגובה להחלטה ספגה אונסק"ו גינויים רבים וישראל החליטה להשעות את קשריה עם הארגון.
ביטויי האנטישמיות החדשה > ישראל כסמל המערב וחטאיו

ליברלים שמאליים מציגים את ישראל כמדינה שנולדה מתוך "חטא קדמון" תוך נישול וגירוש אוכלוסייה "ילידית" לא אירופאית ולבנה.
בסביבות שנות השישים ישראל החלה להיות מוצגת בחברה הקתולית, בעידוד הכנסיות האורתודוקסיות מברית המועצות, כ"גוליית קולוניאלי" תוקפן המתאווה לאדמת שכניו הערבים השלווים. הפלסטינים. כשמאבק הפלסטינים נגד ישראל הפך בהתאם לסמל מאבק העולם השלישי והילידים המדוכאים והמנוצלים נגד הקולוניאליזם המערבי אירופי. הרבה פעמים המיקוד האובססיבי כלפי ישראל קשור לתיעוב ולטינה כלפי ארצות הברית ולמערב ה"נאו-הקולוניאליסטי". כשעומדים בחוד החנית בקישור ישראל לאלו הם השמאל הבריטי "האנטי-גזעי", שבאופן מודע מבקש ליחס ליהדות, לציונות ולישראל את הנאציזם ומשווים בניהם. תוך ייחוס החטאים הגדולים ביותר של המערב - גזענות, טיהור אתני, "פשעים נגד האנושות" ואף רצח עם ליהודים ולמדינת ישראל. בכנסיות האנגליקניות והמתודיסטיות חלה הקצנה אנטי-יהודית, אנטישמיות ואנטי-ציונית שמעורבת בחרם על ישראל, תוך האשמת ישראל ב"עליונות יהודית", כבהיותה שלוחת האימפריאליזם המערבי.
לפי רוברט ויסטריך יש קשר רציף בין האנטישמיות הקלאסית לחדשה ובמיוחד לחרם על ישראל. כשרוב הביקורות כלפי ישראל אינן באמת ביקורת אלא הצורה העיקרית והמורשת לדמוניזציית ישראל. כשהיא בתורה הצורה העיקרית של האנטישמיות החדשה כיום. בשנים האחרונות הפכה הממלכה המאוחדת למרכז למתקפות דה-לגיטימציה לקיומה של מדינת ישראל כמו למרכז הפצת האנטישמיות המוסלמית ודמוניזציית ישראל. התקפות המבוססת על אידאולוגיה ערבית ואסלאמית, המקודמת על ידי השמאל הפוליטי. שלרוב מקושרת בקיצוניות ג'יהאדיסטית אנטי-אמריקאית ואנטישמית אלימה ששזורה בעמדות השמאל. כשלטרוצקיזם, שתמיד זיהו עם הציונות עם הקפיטליזם המתפורר והחל מ-1945 את ארצות הברית עם האימפריאליזם, היה חלק משמעותי בגיבוש אידאולוגיית השמאל בממלכה המאוחדת החל מ-1967. בשנת 1970 הוקמה מפלגת הפועלים הסוציאליסטים (אנ') שהחלה לפעול באופן שיטתי להכפשת ותקיפת ישראל בהיותה "כלב התקיפה" והסוכן של ארצות הברית באזור המזרח התיכון. תוך תקיפת ישראל כתחליף לזעם האנטי-האמריקאי שלהם, כגורם פגיע, מבודד וקל יותר לדמוניזציה.
ביטויי האנטישמיות החדשה > אנטישמיות במלחמת חרבות ברזל

טבח שבעה באוקטובר והלחימה הישראלית ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל עוררו גל של אנטישמיות בעולם שהתבטא בתקריות ותקיפות אנטישמיות רבות נגד יהודים וישראל. מחאות רבות נגד ישראל נשאו אופן אנטישמי מובהק וקריאות להשמדתה של ישראל ואף לרצח כל היהודים. כמות התקריות האנטישמיות זינקה במאות אחוזים בכל רחבי העולם. ניתן לראות בכך המשך לתופעת האנטישמיות החדשה, שהחלה בעקבות האינתיפאדה השנייה בשנים 2000–2005, גם אז נלחמה ישראל בטרור הפלסטיני.
כבר במהלך טבח שבעה באוקטובר והימים הראשונים שאחריו, פרסמו ארגוני סטודנטים פרו-פלסטינים בראשות סטודנטים למען צדק בפלסטין הצהרות המשבחות את הטבח ומצדיקות אותו, לצד תמיכה בחמאס ובהשמדת ישראל. הצהרות אלו לוו בהפגנות אלימות בקמפוסים של אוניברסיטאות ומכללות. ההפגנות האנטישמיות בקמפוסים ברחבי ארצות הברית, קנדה ואירופה נמשכו לכל אורך המלחמה. האוניברסיטאות ספגו ביקורת רבה על כך שלא פעלו נגד האנטישמיות בתחומן ונגד חלקן אף ננקטו צעדים (כגון השימוע בקונגרס האמריקאי בדבר אנטישמיות בקמפוסים ומשיכת תרומות).
ב-8 באוקטובר נופצה זכוכית של חנות כשרה בלונדון ורוססה הכתובת "Free Palestine". ב-26 אוקטובר מספר סטודנטים יהודים נעלו עצמם בספריית מכללת Cooper Union במנהטן עקב חשש לפגיעה מידי מוחים פרו-פלסטיניים במכללה.
דגומה לתקרית אלימה הייתה ב-29 באוקטובר בנמל תעופה בדאגסטן (רוסיה), בה המון מתפרע חיפש אחרי יהודים שאמורים היו לנחות במדינה. נשמעו קריאות אללה אכבר, נצפו דגלי פלסטין ושלטים עם כיתוב ברוסית נגד ישראל ויהודים.
בפריז רוססו גרפיטי של מגן דוד על בתים פרטיים ובתי עסק שכיבול נמצאים בבעלות יהודית. ב-4 בנובמבר נדקרה אישה יהודייה בביתה בליון, התוקף צייר צלב קרס על הדלת שלה לאחר התקיפה.
ב-6 בנובמבר נהרג פול קסלר, יהודי-אמריקאי, לאחר שהוכה בראשו על ידי מפגין פרו-פלסטיני.
ב-13 בנובמבר שיחקה קבוצת הכדורגל ז’רינסקי מוסטאר מהליגה הבוסנית בבעלותו של הישראלי אמיר כבירי כנגד ולז’ מוסטאר. אוהדי ולז’ מוסטאר מחו כנגד הקבוצה בבעלותו של הישראלי והניפו שלטים אנטישמיים כולל שימוש בצלבי קרס.
באוקטובר 2024 מוחים פרו-פלסטינים בקמפוס האוניברסיטה היגלונית בפולין תלו שלט "יהודים לגז".
בסיום משחק הכדורגל בין אייאקס למכבי תל אביב שהתקיים ב-7 בנובמבר 2024 באמסטרדם הותקפו אוהדים ישראלים על ידי עשרות פורעים פרו-פלסטיניים ותושבים ממוצא מרוקאי וטורקי שתיאמו את ההתקפה יממה לפני המשחק. התקיפה המאורגנת תוארה כפוגרום אנטישמי על ידי גורמים ישראליים והולנדיים.
בדצמבר 2024 בארבע בבוקר זמן מקומי הוצת בית הכנסת "עדת ישראל" שבמלבורן. שני חברי הקהילה ששהו במבנה למרות השעה המוקדמת נמלטו והזעיקו את המשטרה, אך נגרם נזק כבד למבנה ולספרי התורה שהיו בו. המשטרה המקומית טרם קבעה סופית שמדובר בהצתה על רקע אנטישמי, אך ראש ממשלת אוסטרליה וראש ממשלת מדינת ויקטוריה יצאו בהצהרות כי מדובר בתקרית אנטישמית. מאוחר יותר הוכרז האירוע כפיגוע טירור על מנת להקצות לו משאבים רבים יותר.
ביטויי האנטישמיות החדשה > חרמות

האנטישמיות החדשה התבטאה לא רק נגד יהדות התפוצות אלא גם בהפליה ופעולות נגד מדינת ישראל. לפי אנתוני ג'וליוס ואלן דרשוביץ "החרם היה כלי חיוני לאנטישמים לפחות למשך אלף שנים" וכך הביטויים הנפוצים ביותר של פעולות כנגד ישראל הם ניסיונות להטיל חרמות ובפרט חרם כלכלי, חרם תרבותי וחרם אקדמי כנגד ישראל. הקמפיין הבולט והשיטתי ביותר להחרמת ישראל הוא קמפיין ה-BDS ("חרם, משיכת השקעות וסנקציות") ששם לו למטרה לפגוע בישראל עד שתיכנע לדרישות רבות כמו זכות השיבה שמשמעותן בפועל הן חיסולה של מדינת ישראל. גם בכנסיות האנגליקניות והמתודיסטיות חלה הקצנה אנטי-יהודית, אנטישמיות ואנטי-ציונית שמעורבת בחרם על ישראל, תוך האשמת ישראל ב"עליונות יהודית", כבהיותה שלוחת האימפריאליזם המערבי.
קמפיין החרם המרכזי הוא ה-BDS המאורגן על ידי למעלה מ-171 ארגונים פרו-פלסטינים וארגוני שמאל רדיקלי בעולם, ומשתתפים בו אף מספר תנועות שמאל רדיקלי ואזרחים ישראליים. תנועת סטודנטים למען צדק בפלסטין היא אחד מארגוני ה-BDS המרכזיים בארצות הברית ופעילה בעיקר בקמפוסים של מכללות ואוניברסיטאות. לתנועה זו יש חלק גדול בחרמות נגד ישראל ובתקריות אנטישמיות בקמפוסים, הכוללים אלימות פיזית וחרמות נגד סטודנטים יהודיים. גם לתנועת הסולידריות הבינלאומית חלק גדול בחרם הבריטי על ישראל.
קמפיין ה-BDS ספג ביקורת קשה על היותו אנטישמי ומפלה, ובמספר מדינות אף נחקקו חוקים נגדו. גם מדינת ישראל רואה בו תנועה אנטישמית שפועלת להשמדת ישראל ונאבקת בו באמצעות הסברה ופעילות דיפלומטית. עורך הדין אלן דרשוביץ ביקר את הקמפיין והאשים את תנועת ה-BDS בכך שהיא מעודדת טרור כנגד ישראל, בקמפיין השנאה והחרם שלה. עמותת שורת הדין, שלוחמת משפטית בטרור ואנטישמיות, הגדירה את קמפיין ה-BDS כאנטישמיות. סטיבן הרפר, ראש ממשלת קנדה, גינה את החרם על ישראל, אותו הגדיר כ"פנים של האנטישמיות החדשה".
תגובות לאנטישמיות החדשה

לפי אלי ויזל יהודים אירופאים רבים כבר לא שואלים האם עליהם לעבור לישראל, אלא מתי. עליית יהודי אירופה לישראל מתגברת בשנים האחרונות לאור התגברות תדירות מעשי האיבה נגדם באירופה. פיליס צ'סלר (אנ'), פסיכולוגית אמריקאית שפרסמה ספר על אנטישמיות, מאמינה כי כיום הסכנה ליהודים "חמורה ומורכבת הרבה יותר ממה שהיה בימי הביניים הפגאנים או בעולם נוצרי, או במלחמת העולם השנייה." היא טוענת שהמצב באירופה כיום חמור משהיה בשנת 1930: "שונאי יהודים יוצרים מצב בו – האם אני מעזה לומר זאת? כן, אני חייבת לומר – עוד רצח המוני – אולי אפילו רצח המוני של יהודים דמוי שואה יהיה אפשרי. אכן, לדעתי, זה כבר החל, בוודאי לא באמריקה, ועדיין לא באירופה – .. אלא בישראל".
המאבק באנטישמיות החדשה

בעשור האחרון האיחוד האירופי עשה מספר מאמצים בניסיון לנטרל את האנטישמיות הקלאסית וכיבויה. אך ניסיונות אלה נתקלו בקשיים, לאור הגינויים התכופים החד-צדדים שהפילו על ישראל לאורך השנים, גינויים שהביאו להצתת, התפרצות ולגיטימיציית עליית האנטישמיות על פני השטח.
כתגובה לאנטישמיות החדשה ולהסתה האנטי-ישראלית בעולם הקימה ממשלת ישראל את הפורום לתיאום המאבק באנטישמיות ומאוחר יותר את משרד ההסברה והתפוצות. מרכז המידע למודיעין וטרור, ארגון הקשור לוותיקי קהילת המודיעין הישראלית, הקים אתר אינטרנט במספר שפות ובו מידע רב, הכולל מסמכים שנתפסו במוקטעה, לגבי הטרור הפלסטיני וההסתה הערבית כנגד ישראל. מכוני המחקר MEMRI ו-Palestinian Media Watch מפעילים אתרי אינטרנט העוקבים אחרי התקשורת במדינות ערב, ברשות הפלסטינית ואיראן, ומציגים בין השאר פרסומים אנטישמיים וכתבי הסתה כנגד ישראל, שפורסמו בכלי התקשורת הערביים או האסלאמיים. פרסומים אלה זכו להתעניינות בעיקר בארצות הברית של אחרי פיגועי 11 בספטמבר.
פעילים יהודים ברחבי העולם הקימו ארגוני הסברה שנועדו לספר את האמת על ישראל והעימות עם הפלסטינים ולחשוף את השקרים של התעמולה הפלסטינית והסילופים בתקשורת המוטית כנגד ישראל. הבולט בארגונים אלה הוא Honest Reporting הפועל בארצות הברית, הממלכה המאוחדת (בריטניה) וקנדה.
מספר מדינאים וידידי ישראל בעולם, בהם פרופסור ארווין קוטלר, ראש ממשלת ספרד לשעבר חוסה מריה אסנאר, עו"ד פרופסור אלן דרשוביץ והפילוסוף אלן פינקלקראוט, התגייסו לצד מדינת ישראל ופעלו להסבירה ולהצדיקה, להגן על הלגיטימציה שלה ועל זכותה להגן על עצמה מפני הטרור וכן להגן עליה, על זכותה להתקיים מפני המתקפות והדה-לגיטימציה שנעשית לה בדעת הקהל העולמית ובתקשורת. נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש העניק לישראל גב מדיני וסייע לה להילחם באנטישמיות במוסדות הבינלאומיים, ובפרט באו"ם, על ידי הטלת וטו במועצת הביטחון של האומות המאוחדות כנגד החלטות אנטי-ישראליות וכן על ידי פרישה והחרמה של ועידת דרבן ב-2001 וועידת האו"ם נגד הגזענות ב-2009 שהפכו לזירת הסתה גזענית אנטי-ישראלית חריפה.
ביולי 2010 ייסדו חוסה מריה אסנאר, ראש ממשלת ספרד לשעבר, ואצלב האוול ראש ממשלת צ'כיה לשעבר, פיאמה נירנשטיין סגנית יו"ר ועדת החוץ של הפרלמנט האיטלקי, מרצ'לו פארה לשעבר יו"ר הסנאט האיטלקי, אלחנדרו טולדו נשיא פרו לשעבר, דייוויד טרימבל זוכה פרס נובל לשלום ותומכי ישראל אחרים ממנהיגי אירופה, ארצות הברית והעולם, את "יוזמת ידידי ישראל" - "Friends of Israel Initiative", ארגון שמטרתו להילחם בניסיונות לעשות דה-לגיטימציה למדינת ישראל ולפעול למען זכותה של ישראל לחיות בשלום בגבולות מוכרים ובטוחים.
ב-2014 פרסמה הליגה נגד השמצה (ADL) את מדד האנטישמיות בעולם, מחקר שנתי שבודק את רמת האנטישמיות בעולם ובודק מגמות ופילוחים שונים.
בעקבות שורה של הפגנות פרו-פלסטיניות נגד מבצע צוק איתן ב-2014, שהפכו למהומות אנטישמיות אלימות נגד יהודים, אסרה ממשלת צרפת על קיום הפגנות פרו-פלסטיניות מחשש לשלום הציבור.
בעקבות גל תקריות אנטישמיות בצרפת ב-2019 אמר נשיא צרפת עמנואל מקרון שצרפת "תגדיר אנטי-ציונות כצורה מודרנית של אנטישמיות". ב-3 בדצמבר 2019 אישר הפרלמנט הצרפתי החלטה הקובעת שאנטי-ציונות ושנאת מדינת ישראל הן סוג של אנטישמיות.
באפריל 2023 נשיא ארצות הברית, ביידן, התחייב להציג תוכנית לאומית למאבק באנטישמיות.
ביקורת

הדעות חלוקות לגבי מקורה ויסודותיה הרעיוניים של האנטישמיות החדשה, ולגבי היותה המשך רציף של האנטישמיות המודרנית במסווה חדש, מטמורפוזה רעיונית של האנטישמיות המודרנית, או תופעה נפרדת לחלוטין שצמחה מיסודות שונים.
כמו כן, קיימת התנגדות פוליטית למונח בטענה שישראל ותומכיה משתמשים בתווית האנטישמיות כדי להשתיק ביקורת לגיטימית על ישראל ומדיניותה, על ידי תיוגה כאנטישמיות והצגת המבקרים כאנטישמים, בפרט בכל הנוגע לסכסוך המתמשך עם הפלסטינים. לטענתם, ביקורת על ישראל ואפילו אנטי ישראליות ואנטי ציונות אינן התבטאויות אנטישמיות כי אינן כוללות שנאת יהודים אלא ביקורת פוליטית על מעשים של גופים פוליטיים.
ביקורת > "אנטישמיות החדשה כדרך להשתיק ביקורת על ישראל"

נורמן פינקלשטיין טוען שארגונים כמו הליגה נגד השמצה העלתה האשמות על אנטישמיות מספר פעמים מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 "לא כדי להילחם באנטישמיות אלא לנצל את הסבל ההיסטורי של היהודים כדי לחסן את ישראל מפני ביקורת כלפיה." הוא כותב שרוב הראיות המעידים על אנטישמיות חדשה נלקחו מארגונים הקשורים באיזשהי צורה לישראל, או "בעלי עניין בלהפריז בממצאי האנטישמיות", ושתקריות אנטישמיות שדווחו בשנים האחרונות לא התרחשו או לא זוהו נכון. כדוגמה לשימוש לא-ראוי במונח "אנטישמיות" הוא מצטט את הדו"ח מ-2003 של ה-European Monitoring Centre on Racism and Xenophobia (המרכז האירופאי למעקב אחר גזענות וקסנופוביה), שכלל הצגת דגלי פלסטין, תמיכה באש"ף והשוואת ישראל לאפרטהייד ברשימת הפעולות והתפישות האנטישמיות.
בנוסף הוא כותב שמה שנקרא "האנטישמיות החדשה" מורכב משלושה רכיבים:
"הגזמה וזיוף"
"תיוג שגוי של ביקורת לגיטימית על מדיניות ישראל"
"המעבר הלא מוצדק אך צפוי מביקורת כלפי ישראל לביקורת כנגד כלל היהודים."
הוא טוען שהמצדיקים של ישראל שללו יחס סיבתי בין המדיניות הישראלית לעוינות כלפי יהודים, מאחר ש"אם מדיניות ישראלית, ותמיכה רחבה בה בקרב היהודים, גרמה לעוינות כלפי יהודים, זה אומר שישראל ותומכיה היהודיים הם אלה שאולי גורמים לאנטישמיות; ושזה ייתכן שהם עושים זאת כי ישראל ותומכיה היהודיים הם בצד הלא נכון."
טאריק עלי, היסטוריון ופעיל פוליטי בריטי-פקיסטני, טוען שהמושג של האנטישמיות החדשה הוא לא יותר מניסיון לאלף את השפה לצורכי האינטרסים של מדינת ישראל. הוא כותב שהקמפיין "האנטישמיות החדשה לכאורה" באירופה המודרנית הוא "תרמית צינית של ממשלת ישראל לחסום המדינה הציונית מכל ביקורת על הברוטליות הרגילה והעקבית שלה כנגד הפלסטינים... ביקורת על ישראל היא לא ואינה צריכה להיות מושווה עם אנטישמיות." הוא טוען שרוב הקבוצות הפרו-פלסטיניות ואנטי-ציוניות שהופיעו אחרי מלחמת ששת הימים היו זהירים כדי לשמור על ההבחנה בין אנטי-ציונות לאנטישמיות.
על פי ההיסטוריון הישראלי עמר ברטוב, לממשלת ישראל ולתומכיה יש "אינטרס גדול לטשטש את ההבחנה שבין ביקורת כלפי ישראל לבין אנטישמיות, על מנת לצבוע כל ביקורת מהותית כלפי יחסה של מדיניות ישראל לפלסטינים", וכי הם סבורים ש"ביקורת על הציונות היא אנטישמית ובית הדין הבינלאומי הוא כמובן וכמובן אנטישמי". לטענתו, תומכי ישראל כבר הגיעו למצב בו "כמעט כל ביקורת נגד ישראל יכולה להיות מוגדרת כאנטישמית".
לפי קרולינה לנדסמן, עיתונאית "הארץ", הטענה כי אנטי-ציונות היא בהכרח אנטישמית גורמת להצגה של הכיבוש כלגיטימי, על ידי "שחרור מוחלט מאחריות של אותו קורבן היסטורי, גם כאשר הוא רחוק מלהיות קורבן, גם כאשר הוא בעמדת כובש".
ביקורת > "אנטישמיות, אבל לא חדשה"

יהודה באואר, פרופסור ללימודי השואה באוניברסיטה העברית בירושלים, מחשיב את התפישה של "אנטישמיות חדשה" כשגויה, שכן זו למעשה האנטישמיות הישנה שנשארה וצצה על פני השטח בכל פעם כאשר יש לה תירוץ להתפרץ. לפי תפישתו, התירוץ הנוכחי הוא המצב הישראלי, ואם פשרה הייתה מושגת אז האנטישמיות הייתה דועכת אך לא נעלמת. באואר רואה בגל החדש של האנטישמיות סכנה אמיתית, מאחר שהשמאל האירופאי חובר בגלוי לאסלאם הקיצוני ולאחמדינז'אד בקריאה להשמיד את ישראל, דבר שעלול לגרום לחיסול רוב האוכלוסייה היהודית בה.
דינה פורת, פרופסור באוניברסיטת תל אביב אומרת שבזמן שבעיקרון אין אנטישמיות חדשה, אפשר לדבר על אנטישמיות בתלבושת חדשה. למעט הבחנה זו, פורת מדברת על צורה חדשה ואלימה של אנטישמיות באירופה המערבית שהתחילה אחרי האינתיפאדה השנייה.
הווארד ג'ייקובסון, סופר ועיתונאי בריטי, קורא לתופעת "האנטישמיות החדשה" בשם "שנאת יהודים פשוטו כמשמעו, שנאת היהודים שרבים מאיתנו חשדו בה הוא ההסבר היחיד לגועל שמעוות את הפנים כאשר המילה ישראל עולה בשיחה."
ביקורת > "אנטישמיות חדשה, לא המשך של האנטישמיות המודרנית"

דני גוטוויין רואה באנטישמיות החדשה תולדה של ההבניה התודעתית של הנאו-ליברליזם. לדבריו, כחלק ממאבקו במדינת הרווחה, פועל הנאו-ליברליזם לשחוק את הלגיטימציה של המדינה כמווסת של השוק, דבר המוביל אותו לשלילת מדינת הלאום, כגילוי בולט של מדינת הרווחה ושל ויסות השוק כאחד. בשלהי המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21, ישראל היא אחד הגילויים הבולטים של עקרון מדינת הלאום, ותמיכת היהודים בארצות המערב מאשררת את עקרון הלאומיות, אותו חותר הנאו-ליברליזם להחליף ברב-תרבותיות. המתקפה על ישראל ועל היהודים במדינות המערב מזינה אפוא את המאבק הנאו-ליברלי בעקרון המדינה.
לדברי גוטוויין האנטישמיות החדשה אינה גילוי נוסף של האנטישמיות המודרנית, אלא תופעה חדשה שיש להסבירה מתוך נסיבות התפתחותה, ובעיקר הכלכלה הנאו-ליברלית ופירוק מדינת הרווחה, והפוסט-מודרניזם כ"הגיון התרבותי של הקפיטליזם המאוחר". על העדר הרציפות מלמדות, לדבריו, שתי תופעות בולטות: האחת, האנטישמיות המודרנית התפתחה לאחר שכשני דורות לאחר השואה נחשבה האנטישמיות ללא תקינה פוליטית במערב, והשנייה, התקבלותה הרעיונית הנרחבת של האנטישמיות החדשה בקרב חוגי השמאל הביקורתי, השולל את האנטישמיות המודרנית.
ראו גם

מבחן שלושת ה-D לאנטישמיות
מדד האנטישמיות בעולם
לקריאה נוספת

אלכסנדר יעקובסון ואמנון רובינשטיין, ישראל ומשפחת העמים: מדינת לאום יהודית וזכויות האדם, הוצאת שוקן, 2003
אלחנן יקירה, פוסט-ציונות, פוסט-שואה, הוצאת עם עובד, 2006
בן-דרור ימיני, תעשיית השקרים, הוצאת ידיעות ספרים, 2014
טוביה טננבום, תפוס ת'יהודי, הוצאת סלע מאיר, 2014
אלווין הירש רוזנפלד, Anti-Zionism and Antisemitism: The Dynamics of Delegitimization (Indiana University Press; 2019).
מגי אזרזר

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1986 (בת 38) בת ים, ישראל
 שם לידה:  מרגלית אזרזר 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  שחקנית וזמרת
 מקום לימודים:  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 בן זוג:  קותי סבג
 מספר צאצאים:  2
 פרסים והוקרה:  זוכת פרס התיאטרון הישראלי כשחקנית המבטיחה של השנה (2014) 2 פרסי האקדמיה לטלוויזיה: השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה/דרמה יומית, השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית (2017)
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגלית "מָגי" אזרזר-סבג (נולדה ב-10 בספטמבר 1986) היא שחקנית וזמרת ישראלית. זוכת פרס התיאטרון הישראלי ובשני פרסי האקדמיה לטלוויזיה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה

אזרזר נולדה בבת ים לאבא ממוצא מרוקאי ולאמא ממוצא סורי. בגיל תשע עברה עם משפחתה לנתניה שם גדלה, למדה בבית הספר "אורט גוטמן". היא השנייה במשפחה בת שישה ילדים. בנעוריה למדה משחק בבית הספר לאומנויות "הבוסתן" בנתניה.
בתום שירותה הצבאי השתתפה בסדנה בת ארבעה חודשים אצל ששי סמוכה, ללוצ'קה ואמיתי מילוא בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין. לאחר מכן, למדה במסלול התלת-שנתי בסטודיו למשחק ניסן נתיב (2007–2010), אותו סיימה בהצטיינות. ב"ניסן נתיב" שיחקה בתפקיד הראשי בהצגה "ז'אק ואדונו" בבימויו של מישה לוריה וכן בהצגות "שוב צלצלו בדלת" בבימויו של אילן תורן, "הרומן שלי עם גאיה" מאת ובבימויו של מיכאל גורביץ' וב"קרום" בבימויו של יובל זמיר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ביוני 2019 נישאה לקותי סבג. ב-17 במרץ 2022 הפכו להורים לתאומות.
בן דודה הוא השחקן גיל כהן ששיחק לצידה בסדרה "חברות".
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | הצגה | תפקיד | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012–2010 | אדיפלית |  | פסטיבל ישראל |
| 2012–2010 | האונייה שוקעת | המתורגמנית | סטודיו למשחק ניסן נתיב, צוותא |
| 2012–2011 | קברט וולטייר | ליידי מג׳נטה | פסטיבל בת-ים |
| 2013 | עושת הנפלאות | אן סאליבן | תיאטרון המדיטק |
| 2014 | לחנך את ריטה | ריטה | תיאטרון בית ליסין |
| 2015 | על אהבה וחברות | ראשי | תיאטרון בית ליסין |
| 2016 | האורחת | רוני | תיאטרון בית ליסין |
| 2017–הווה | הזוג המוזר - הגרסה הנשית | אוליב | תיאטרון בית ליסין |
| 2018 | אנשים, מקומות ודברים | אמה | תיאטרון בית ליסין |
| 2019–הווה | אפס ביחסי אנוש | זוהר | תיאטרון בית ליסין |
| 2023 | הדה גאבלר | הדה גאבלר | תיאטרון בית ליסין |
| 2025 | הכל אודת איב | מרגו קריין | תיאטרון בית ליסין |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | ערוץ |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | מי זאת? | דמויות שונות | כאן 11 |
| 2024 | אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו | איריס אברמוב | קשת 12 |
| 2024 | טיטו ורוחו | עדן | HOT3 |
| 2018 | יש לה את זה | שירז אוחיון | קשת 12 |
| 2017 | ויקי ואני | ויקי זערור | ערוץ 10 |
| 2016 | בטיפול | רחליאל | סדרת רשת |
| 2015 | כפולים | נטלי אלפסיה | שידורי קשת בערוץ 2 |
| 2014–2019 | בתולות | שלי רג'ואן | HOT3 |
| 2013–2018 | חברות | שני שחר | ערוץ 10 |
| 2013 | חסמבה דור 3, עונה 2 | סאני זורקין | HOT3 |
| 2013 | הפיג'מות | פקחית | ערוץ הילדים |
| 2016–2012 | החממה | מיקי סיוון | ניקלודיאון (yes) |
| 2014–2012 | נויורק | שמרית מעוז | yes |
| 2012 | אלנבי | ריקי | ערוץ 10 |
| 2012 | תא גורדין | אורלי טייטל | yes |
| 2012 | המיוחדת | רינת מסיקה | ערוץ 2, רשת |
| 2011 | השועלים | יעל | yes |
| 2011 | סרוגים | בחורה | yes |
| 2011 | מטר שבעים | מאיה | ערוץ 2 (קשת) |
| 2010 | מתלהבת | עינת בוקובזה | ערוץ 10 |
| 2017 | אלישע | דפי קדאפי | ערוץ הילדים |
| 2018 | יש לה את זה | שירז אוחיון | קשת 12 |
פילמוגרפיה > סרטים

| שנה | סרט | תפקיד | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מורעלים (סרט סטודנטים) | רונה | דידי לובצקי |
| 2015 | המילים הטובות | אסנת | שמי זרחין |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקנית ראשית בסדרת דרמה | "אף אחד לא עוזב את פאלו אלטו" | בהמתנה |  |
| פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה | 2024 | שחקנית ראשית בסדרת דרמה | "טיטו ורוחו" | בהמתנה |  |
הערות שוליים

↑  רתם איזק, "אני פאקינג מרגלית אזרזר מנתניה", באתר "את", 28 בדצמבר 2015
↑  ניר סלונים, ‏אזרזר סופרסטאר: "לחנך את ריטה" – ממתק שמתאים לכל חך, באתר ‏מאקו‏, 20 בנובמבר 2014
↑  מערכת הבמה, זוכי פרס התיאטרון 2015, באתר הבמה פורטל התרבות הישראלי, ‏21 ביוני 2015
↑  ניר סלונים, ‏"אנשים, מקומות ודברים": מגי אזרזר עוצרת נשימה בתפקיד חייה, באתר ‏מאקו‏, 9 באוקטובר 2018
↑  טל ספיבק, מגי אזרזר וקותי סבג יככבו בקמפיין זוגי ראשון לפרויקט צוותא בחריש, באתר מנהל שיווק מצייצים, ‏31 לינואר 2019
↑  עברי לידר - המזרח התיכון, באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2020
↑  עילי בוטנר ומגי אזרזר - יפה לך שמח, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2020
↑  יוליה ורנר, מגי אזרזר, הפנים החדשות של מותג הקוסמטיקה - גרנייה, באתר מגזין פרימדונה, ‏28 במאי 2018
↑   כמו שני נמרים: החיבור המפתיע של טיפקס עם מגי אזרזר, באתר וואלה, 18 בפברואר 2025
↑  מזל טוב: מגי אזרזר וקותי סבג הורים לתאומות!, באתר וואלה, 17 במרץ 2022
↑  יפעת הללי אברהם, ‏לא רק רעות אלוש: הייחוס המשפחתי של פרטוק מתאג"ד, באתר ‏מאקו‏, 10 בנובמבר 2016
↑   המועמדות והמועמדים לפרסי הטלוויזיה 2024, סרטון בערוץ "האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה", באתר יוטיוב, 2 במרץ 2025
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2016 - נלי תגר ("האחיות המוצלחות שלי") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - השחקנית הטובה ביותר בסדרה קומית 2017 - מגי אזרזר ("ויקי ואני") | הבא: 2018 - תיקי דיין ("סטוקהולם") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008370575605171  LCCN: no2017042465  VIAF: 509149198318974940002   WorldCat (עם VIAF): 509149198318974940002
בויאן שראנוב

בויאן שראנוב (בסרבית: Бojaн Шapaнoв; נולד ב-22 בספטמבר 1987 בורשאץ שבסרביה) הוא כדורגלן עבר סרבי המשחק בעמדת השוער בקבוצת לאמיה מליגת העל היוונית.