stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרחים ועצים
הפקה

במאי 1932 הושלמה מצלמת הטכניקולור של שלושת הרצועות הראשונות. הרברט קלמוס רצה לבדוק את זה בתחום האנימציה, לתת לחברה זמן לבנות מספיק מצלמות כדי להציע את כל תעשיית הסרטים, אבל לא הצליח למצוא אנימטורים מעוניינים. לבסוף, וולט דיסני הסכים לנסות את זה כניסוי על פרחים ועצים, שכבר היה בהפקה בשחור-לבן, והורה לחדש את הסרט בצבע. האנימציה הצבעונית גרמה להפקה לחרוג מהתקציב, מה שעלול היה להרוס את דיסני מבחינה כלכלית, אבל הסרט הוכיח כל כך שהרווחים פיצו על חריגות התקציב.
השפעה

כתוצאה מהצלחתו של הסרט, כל הסרטים העתידיים של "סימפוניות טיפשיות" הופקו בטכניקולור של שלוש רצועות. החידוש הנוסף של הצבע עזר להגביר את התשואות המאכזבות של הסדרה בעבר. סדרת הסרטים המצוירת האחרת של דיסני, סרטי מיקי מאוס, נחשבו מוצלחים מספיק כדי לא להזדקק לתוספת של צבע, ונשארו בשחור-לבן עד ל"קונצרט הלהקה" (1935).
החוזה הבלעדי של דיסני עם טכניקולור היה אמור להיות בתוקף עד סוף 1935, לפיכך, דיסני אילץ מפיקי הנפשה אחרים כמו אב אייוורקס, האנימטור הראשי לשעבר של דיסני, וחברו הקרוב, מקס פליישר, להשתמש בתהליך שני הצבעים הנחות של טכניקולור או במערכת שני צבעים מתחרה כגון בתור סינקולור.
פרסים

הסרט היה סרט ההנפשה הראשון שזכה בפרס האוסקר בטקס פרסי האוסקר ה-5 בשנת 1932. הוא זכה בסרט המונפש הקצר הטוב ביותר, קטגוריה שהוצגה לראשונה באותה שנה.
מדיה ביתית

הסרט הופץ ב-4 בדצמבר 2001, באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות - קלאסיקות מוזיקליות היסטוריות.
הערות שוליים

↑  Heraldson, Donald (1975). Creators of Life. Drake. p. 251.
↑  Tartaglione, Nancy (14 בדצמבר 2021). "National Film Registry Adds Return Of The Jedi, Fellowship Of The Ring, Strangers On A Train, Sounder, WALL-E & More". Deadline Hollywood. נבדק ב-14 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kalmus, Herbert (בדצמבר 1938). "Technicolor Adventures in Cinemaland". Journal of the SMPE. doi:10.5594/J17344. נבדק ב-7 בדצמבר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review". DVD Dizzy. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
ציטוקינזה

1. תא אנימלי נחצה בעזרת טבעת סיבים 2. תא צמח נחצה על ידי בנייה של דופן תא במרכזו
ציטוקינזה, חלוקת הציטופלזמה, היא תהליך בו נפרד התא לשני תאי בת בסיום תהליך הפליגה, המיטוזה או באמצע ובסיום תהליך המיוזה.
חלוקת פלזמת התא מותנעת לאחר שהסתיים שכפול החומר התורשתי והעברת עותקיו לשני קצוות מנוגדים של התא, במסגרת תהליך הפליגה בתאים פרוקריוטיים, או המיטוזה בתאים איקריוטיים סומטיים. כעת יש לחצוץ בין שני חלקי תא האם כדי ליצור שני תאי בת. ההפרדה מושגת על ידי כניסה פנימה של קרום התא בקו המשווה של התא וחצייה של הציטופלזמה לשניים, אם התא מוקף בדופן יש לחצוץ גם אותה.
חלוקת קרום התא

בתחילת שלב הטלופאזה מתחילה להיווצר באזור קו המשווה של התא טבעת של סיבים חלבוניים הקרויים מיקרופילמנטים, המשמשים חלק משלד התא. הידרוליזה של סיבי החלבון גורמת לטבעת לקטון ולמשוך איתה את קרום התא. בזמן תהליך זה מתפרקים סיבי המיקרוטובולים העוברים לאורך התא, שסייעו קודם לכן בתנועת החומר הגנטי, ומתארגנים מחדש בשני חלקי התא. בסופו של התהליך נסגר קרום התא בין שני תאי הבת. לאחר ההפרדה יתחיל כל תא בת לגדול, לצבור ציטופלסמה ולבנות אברונים נוספים (בתא איקריוטי) ויתחיל מחזור תא חדש.
בתאי בעלי חיים, תהליך הציטוקינזיס מתבצע על ידי סיבים מקרוניים העשויים אקטין ומיוזין (חלבונים המעורבים בכיווץ השריר ובצורות נוספות של תנועה תאית), סיבים אלו יוצרים טבעות הממוקמות סביב קו האמצע של התא, טבעות אלו צמודות אל ממברנת התא. במהלך תהליך הציטוקינזיס טבעות הסיבים מתכווצות, ומושכות פנימה את קו האמצע של התא (בדומה למשיכת חוט לשם סגירת שקית). כיווץ הטבעות יוצר את "חריץ התלמה". ככל שטבעות הסיבים הולכות ומתכווצות, חריץ התלמה מעמיק, עד שתא האם נצבט כולו ומתחלק, ובכך נוצרים שני תאי בת עצמאיים וזהים לחלוטין.
חלוקת הדופן

דופן התא קשיח יותר מקרום התא ואינו ניתן לכיפוף כמו בתאים חסרי דופן. לכן, בתאים בעלי דופן, במקביל לשלב הטלופאזה מתבצעת חלוקת התא על ידי בנייה של דופן תא בקו המשווה שלו. התהליך מתרחש על ידי התאגדות של סיבים במרכז התא עד ליצירת דופן והפרדה של התא. בדומה לתא חסר דופן, גם תא איקריוטי בעל דופן נדרש להשלים את האברונים והציטופלזמה החסרים לו.
את משימת חלוקת ממברנת התא של הצמחים בקו האמצע לא מבצעים סיבים מיקרוניים, אלא אברוני הגולג'י (אשר הם תאי בת). אברוני הגולג'י יוצרים שלפוחיות המלאות בפחמימות, פחמימות אלו מסתדרות לאורך קו האמצע של תא האם. שלפוחיות אלו מתמזגות זו בזו, ובכך יוצרות את מבנה לוחיות התא, אשר יוצר ממברנת תא חדשה ורציפה לשני תאי הבת. פחמימות השלחופיות יוצרות את שכבת האמצע של דופן התא החדשה בין שתי ממברנות הפלזמה. לאחר מכן, כל אחד מתאי הבת מפריש תאית בתחומי ממברנת התא החדשה (אשר ממוקמת לאורך קו האמצע של תא האם), וזאת כדי ליצור ולעבות את דופן התא העיקרית. כמו כן, במטרה לעבות את הדופן המרכזית, צמחים רבים מפרישים בהמשך מולקולות תאית נוספות (סוג מסוים של חד סוכר), מאחורי הדופן העיקרית.
ציטוקינזה באמנות

בשנת 2019 הציג אמן הנייר רוגן בראון (Rogan Brown) את יצירתו Cytokinesis Variations כל מחצית שלו בגודל 47 אינץ, גזור ביד ובלייזר.
ראו גם

מחזור התא
רבייה תאית
הערות שוליים

↑  Laura Staugaitis, Cytokinesis Variations Show Cell Division in Dramatic 3 Foot=Wide Paper sculptures by Rogan Brown, Colossal, ‏16/10/2019 (באנגלית)
ציטוכרום

ציטוכרום C בירוק בעל קבוצת הם במרכזו
ציטוכרום (באנגלית: Cytochrome) הוא שם כולל לקבוצה של חלבונים המכילים קבוצת הם כקו-פקטור,(שמם נובע מהצבע שהם מקנים לתאים). לקבוצה זו תפקידים חשובים במטבוליזם בתאיהם של כל היצורים החיים.
פעילות מטבולית

ציטוכרום מסוגל לעבור חמצון-חיזור (מסירה וקליטה של אלקטרונים) בעזרת אנזימים, ובכך משמש כנשא אלקטרונים בתהליך הזרחון החמצוני, השלב האחרון של הנשימה התאית. ציטוכרום משמש גם לחמצון וחיזור של חומרים שונים בכבד, בין השאר חומרים זרים המגיעים דרך המזון (אתנול, תרופות ורעלים, למשל), ובכך לניטרולם והפיכתם למזיקים פחות.
תכונות ביוכימיות

האתר הפעיל בחלבוני הציטוכרום, אשר תמיד נמצאים כחלק אינטגרלי של ממברנה כלשהי (ביצורים איקריוטיים: ממברנת המיטוכונדריון), הוא אטום הברזל. הברזל מסוגל להימצא בשני מצבי חמצון שונים: +Fe2 (מחוזר) ו-+Fe3 (מחומצן). במצב הראשון, המחוזר, חסרים לברזל שני אלקטרונים, ולפיכך יש לו מטען חשמלי חיובי כפול, ובמצב השני, המחומצן, חסרים לו שלושה אלקטרונים והוא בעל מטען חשמלי חיובי משולש. הברזל המחומצן מסוגל לקלוט אלקטרון בודד כלומר לחמצן, ואילו הברזל המחוזר - למסור אלקטרון (לחזר); זוהי תמצית יכולתו של הציטוכרום לשמש כנשא אלקטרונים וכחומר מחזר או מחמצן.
אטום הברזל בציטוכרום נמצא במרכזה של קבוצת הם, קבוצת אטומים. בעלת מבנה גאומטרי, המכיל ארבע טבעות מחומשות שבכל אחת מהן אטום חנקן אחד היוצר קשר קואורדינטיבי עם יון הברזל. בנוסף יוצר יון הברזל 2 קשרים נוספים עם ליגנדים שמקורם בשרשרת החלבון: אטום גפרית שמקורו בחומצת האמינו מתיונין ואטום חנקן השייך להיסטידין. כך, בניגוד להמוגלובין יון הברזל שבציטוכרום קשור ל 6 ליגנדים במבנה של אוקטהדר ואינו יכול ליצור קישורים קואורדינטיבים אחרים אלא רק להשתתף בתגובות חמצון-חיזור.
תכונות ביוכימיות > סוגי הם

קיימים כמה סוגי הם הנבדלים בשרשראות הצדדיות המתפרשות בצדי המבנה הטבעתי של הפורפירין. הסוגים השונים מסומנים באות לטינית קטנה ומוטה (הם a, הם b וכן הלאה). הציטוכרומים השונים נבדלים, בין השאר, בסוג קבוצת ההם שהם נושאים, ואף הם מסומנים בהתאם באות לטינית קטנה.
היסטוריה

הציטוכרומים זוהו לראשונה על ידי הרופא האירי צ'ארלס אלכסנדר מאקמון (אנ') בשנת 1884, מאקמון זיהה כי הציטוכרומים משמשים כצִבְעַנֵי נְשִׁימָה מולקולות כדוגמת המוגלובין אשר מגבירות את יכולת הנשיאה המרבית של חמצן בדם. בשנות העשרים האנטומולוג היהודי דוד קיילין (אנ') גילה מחדש את אותם צבעני נשימה, וקרא להם ציטוכרומים או "צבענים תאיים" (cellular pigments). בשנת 2018 קיבלה פרנסיס ארנולד פרס נובל לכימיה על פיתוח שיטה לייצור יעיל ומהיר של אנזימים באמצעות ברירה אבולוציונית במבחנה. באמצעות השיטה במעבדתה של ארנולד פיתחו גרסה של ציטוכרום C, המזרז יצירת קשרי פחמן-סיליקון ביעילות של פי 15 מהזרז התעשייתי לאותה ריקציה.
הערות שוליים

↑  James E. Huhee, 18:Inorganic Chemistry in biological systems, InOrganic Chemistry: Principles of structure and reactivity, Harper & Row, 1983
↑  Mac Munn, C. A (1886). "Researches on Myohaematin and the Histohaematins". Philosophical Transactions of the Royal Society of London. 177: 267–298. doi:10.1098/rstl.1886.0007. JSTOR 109482.
↑  Keilin, D. (1925-08-01). "On cytochrome, a respiratory pigment, common to animals, yeast, and higher plants". Proc. R. Soc. Lond. B. 98 (690): 312–339. doi:10.1098/rspb.1925.0039. ISSN 0950-1193.
↑  יונת אשחר, פרס נובל בכימיה: אבולוציה במבחנה,  באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 3 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529840705171  BnF: cb12267063m (data)  GND: 4148701-1  LCCN: sh87005369  NDL: 00573115  NKC: ph669538
ציקלופרופאן

ציקלופרופאן הוא ציקלואלקאן עם הנוסחה המולקולרית C3H6, המורכב משלושה אטומי פחמן היוצרים טבעת, כאשר כל אחד מהם קשור לשני אטומי מימן. הקשרים בין אטומי הפחמן הרבה יותר חלשים מאשר קשרים אופייניים בין פחמנים, כתוצאה מהזווית בת 60 המעלות בין אטומי הפחמן (הרבה יותר קטנה מהזווית האוקטהדרית הרגילה - 109.5 מעלות).
ציקלופרופאן הוא חומר מרדים בשאיפתו. הוא איננו נמצא בשימוש בשל האקטיביות הקיצונית שלו בתנאים נורמליים: כאשר הוא מתערבב עם חמצן יש סיכוי סביר לפיצוץ.
המתח הזוויתי בין קשרי פחמן-פחמן במולקולה אוצר בה אנרגיה פוטנציאלית רבה הנובעת ממתח טבעתי. בצורה טהורה, ציקלופרופאן יתפרק לפחמימנים קוויים, וביניהם פרופאן רגיל, לא טבעתי. הפירוק הזה יכול להיות כרוך בפיצוץ, במיוחד אם הציקלופרופאן הוא בצורת נוזל, אם מופעל עליו לחץ, או אם מאחסנים אותו במכלים. פיצוצים של ציקלופרופאן וחמצן הם אפילו יותר עוצמתיים. בטמפרטורת חדר, נפחים מספקים של ציקלופרופאן נוזלי יתפוצצו לבדם, בלי התערבות חיצונית. כדי למנוע זאת, הנוזל מובל בצילינדרים ממולאים בצמר טונגסטן, שמונע התנגשויות מהירות בין המולקולות ומשפר בצורה משמעותית את היציבות של הציקלופרופאן. הצינורות שמחזיקים בתוכם את החומר צריכים להיות בקוטר קטן, או ממולאים במתכת לא מגיבה או צמר זכוכית, כדי למנוע פיצוצים. גם אם כל אמצעי הזהירות האלה מבוצעים, ציקלופרופאן הוא חומר מסוכן, שלא משתמשים בו כבר ברפואה להרדמה.
הערות שוליים

↑  [Active Thermochemical Tables https://atct.anl.gov/Thermochemical%20Data/version%201.118/species/?species_number=235]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538312705171  BnF: cb121769798 (data)  GND: 4148622-5  LCCN: sh85035101  NKC: ph184804
צאלק פרחודניק

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1916 אוטבוצק, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1944 (בגיל 27 בערך) ורשה, גנרלגוברנמן 
 מדינה:  פולין 
 
בצלאל (צַאלֶק) פֵּרֵחוֹדְניק (בפולנית: Calel (Calek) Perechodnik;‏ 8 בספטמבר 1916 – 1944) היה יהודי בן העיירה אוטבוצק שליד ורשה, שתיעד את קורות משפחתו בזמן הכיבוש הנאצי בפולין, במסגרת יומן אשר כתב באותה תקופה. בתקופת המלחמה שימש כשוטר במשטרה היהודית של אוטבוצק.
באוקטובר 1944, זמן מועט לפני כניעתם של הגרמנים, נספה צאלק בוורשה, במהלך ההתקוממות הפולנית.
יומן

צאלק כתב את יומנו בזמן שאירועי האימים התרחשו לנגד עיניו. הוא כתב על אודות אובדן אשתו ובתו האהובות שנשלחו לטרבלינקה, תפקידו כשוטר בשירות הגרמנים, והסתתרות הנותרים ממשפחתו בדירת מסתור, ברובע הפולני בוורשה הכבושה. את יומנו כתב צאלק באופן ריאלסטי וחד, ובו ניתח, מתוך הידע המועט שהיה ברשותו, את שהתרחש לנגד עיניו. היומן נמצא על ידי אחיו, פסח פרחודניק, הניצול היחיד מקרב המשפחה, והוצא לאור לאחר המלחמה בשם "התפקיד העצוב של התיעוד".
היומן הוא תיעוד נדיר ממקור ראשוני לחוויותיו ורגשותיו של שוטר יהודי בתקופת השואה. כך הוא תיעד את הבלבול שזרעו הגרמנים, שהוביל לכך שהוא וחבריו השוטרים הובילו את אחיהם להשמדה - ואף את בני משפחתם הקרובים.
הגיע יום ההשמדה. [...] לגרמנים לא היתה בכלל עבודה. הם פנו אל תחנת המשטרה היהודית, שם ציוו על ההמון המצטופף להסתדר בשורות, הודיעו שכולם הולכים למגרש לשם מיון ואז ישוחררו משפחות השוטרים. השוטרים מתרוצצים כמטורפים, איש לא יודע מה לעשות. כל אחד חרד למשפחתו, לעצמו, וכולם רצים ללא מטרה ושורקים במשרוקיות. [...] רצתי הביתה. אשתי איבדה את העשתונות. [...] היא רוצה להתחבא במרתף. משתלטים עלי פחד ואימה. הילדה עלולה לפרוץ בבכי, וכשימצאו אותה לא יעזור לה שהיא אשתו של שוטר. יהרגו אותה ואת הילדה ואת כל האחרים שעוד התחבאו שם. מה לעשות? או   א-לוהים! [...] "אנקה," אני צועק, "קרוננברג הורה להתייצב במגרש, לך לא נשקפת שום סכנה, תשוחררי". [...] אנקה יוצאת מהמרתף [...] אני לוקח את הילדה על הידיים ומוליך את אשתי. לא די שאבדתי אותה, גם נשארתי עם התודעה שהייתי התליין שהובילה למוות [...] 

השמש קופחת על ראשינו. הבת שלי עוד לא אכלה היום שום דבר [...] בתי בתי, היום מלאו לך בדיוק שנתיים, בדיוק היום [...] את מביטה בי, יקירתי, מבעד גדר התיל במבטך הרציני. כבר אינך בוכה ולא מתפנקת. התבגרת תוך שעה אחת, נפלה עלייך זקנה, אולי משום שאת כבר יודעת את גורלך בזכות אינסטינקט נעלם.
ביומן, שנכתב סמוך מאוד למאורעות, לא נראה שיש חיפוי על המעשים הקשים שצאלק נדחק אליהם במהלך השואה והכָּאוֹס שיצרו הגרמנים. הוא מתאר בצורה יבשה ואף בביקורת עצמית נוקבת את מעשיו, כאשר בין השורות עולה תחושת ההפתעה שלו מעצמו, מכך שהוא עצמו הגיע למעשים כאלה:
הגרמנים ניגשים אל נשות השוטרים ומתחילים למיין אותן. ילדים אינם משוחררים! "צאלק, צאלק, מה אעשה?" 

מכל עבר נשמעות קריאות דומות. בערפול חושים אני תופס את אטושקה, בשר מבשרי, ומעמיד אותה בצד. היא עומדת מנומנמת ורעבה ומבט של פליאה על פניה. אולי איננה מבינה מדוע אבא, שתמיד היה כל-כך טוב אליה, עוזב אותה פתאום בחושך. עומדת ואינה בוכה, רק עיניה מבריקות, העיניים הגדולות. 

פתאום מכוונים את הרובים אלינו. נזרקת פקודה: "כל השוטרים לעבור בריצה לקצה המגרש. בשתי דקות להסתדר!" 

נדמה לנו שאנו עומדים במקום. לא ולא, הרגליים, נגד רצוננו, נושאות אותנו לקצה המגרש. השטן הגרמני מגלה את פרצופו האמיתי. כבר אין צורך לשחק משחקים. [...] אני מתרחק לתוך הלילה ללא פרידה. מרחוק אנו רואים רק ענן של אבק וצלליות שאין להבדיל ביניהן. הכל אבוד. [...] שריקה ארוכה, ואת יצאת, אנקה, לדרכך האחרונה.[...] את יושבת ולא מבינה דבר אחד. איך קרה שצאלק שלך, שאהב אותך כל-כך עשר שנים, תמיד נאמן ומנחש את כל משאלותייך וממלא אותן בחפץ לב, פתאום הוא בגד בך והניח לך לעלות לבדך לקרון. [...] אנקה, אנקה, הרימי את עינייך היפות להביט עוד פעם אחת בשמים, בשקיעת השמש, ושלחי לי את ברכתך האחרונה. ברכה או קללה. השמש תאמץ את מבטך ותמסור לי אותו בנאמנות כל יום.
לקריאה נוספת

צאלק פרחודניק, התפקיד העצוב של התיעוד: יומן מחבוא (עברית: אורי אורלב - חלק א, צופיה שיבר (פרופסורסקי) - חלקים ב, ג), ירושלים: כתר, 1993.
הערות שוליים

↑  אביו של איש העסקים אשר רשף וסבם של צלי רשף (הקרוי על שם צלאק פרחודניק) ורפי רשף. בן נוסף של פסח, בצלאל, נהרג במלחמת העצמאות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309518805171  PLWABN: 9810616538505606  BIBSYS: 6054165  BnF: cb12516233g (data)  GND: 119438356  ISNI: 0000 0001 2024 6022  LCCN: n94018819  NKC: ola2011647542  SUDOC: 034403191  VIAF: 41947898   WorldCat (עם VIAF): 41947898
פולה (עיר)

פּוּלה (בקרואטית: Pula) היא העיר הגדולה ביותר במחוז איסטריה שבצפון קרואטיה, אך לא בירת המחוז. לעיר מסורת ארוכה של ייננות, דיג ותיירות. העיר הייתה גם מרכז אדמיניסטרטיבי מאז תקופת רומא העתיקה, והיא ניכרת כיום באתריה הרומיים.
היסטוריה > תקופה מוקדמת

עדות מוכיחה שכבר לפני מיליון שנה חיו באזור קבוצה של בני אדם המשויכים למין הנכחד הומו ארקטוס.
בשנת 177 לפנה"ס נכבשה איסטריה בידי הרומאים, שבין השנים 27 לפנה"ס ו-68 לספירה בנו את האמפיתיאטרון המרכזי בעיר, וביצרו את העיר בחומה עם 10 שערים שכמה מהם עוד שרדו. במהלך תקופת שלטונו של ספטימוס סוורוס בעיר שונה שם העיר לראס פובליקה פולנסיס. ב-354 הייתה העיר למקום הוצאתו להורג של הקיסר קונסטנטיוס גאלוס. בשנת 425 נהייתה העיר למרכז של הבישופות, ומספר מבנים דתיים שנותרו מהתקופה מעידים על כך.
היסטוריה > ימי הביניים

לאחר נפילת האימפריה הרומית המזרחית, העיר וסביבתה הותקפו בידי האוסטרוגותים וכמעט נהרסו בידיו של אודואקר. בין השנים 493–538 שלטו האוסטרוגותים על העיר, ומשנת 540 עד 751 הייתה נתונה העיר לשליטתה של העיר רוונה שבאיטליה, שהייתה המרכז הביזנטי של איטליה באותה העת. במהלך השלטון של רוונה, פולה נהייתה לנמל חשוב של הצי הביזנטי וחלק בלתי נפרד מהאימפריה הביזנטית. במאה ה-6 הביזנטים בנו בעיר את קפלת סנט מרי פורמוזה.
מ-788 הייתה פולה נתונה לשליטת הפרנקים תחת קרל הגדול. ב-1148 נמסרה העיר לוונציאנים ושנתיים לאחר מכן נשבעה אמונים לרפובליקה הוונציאנית, וכך נהפכה לנכס ונציאני. בשנת 1192 נכבשה העיר בידי הפיזנים אך הושבה לוונציה זמן קצר לאחר מכן.
היסטוריה > הרפובליקה של ונציה, נפוליאון ואימפריית הבסבורג

במהלך המאות ה-14, ה-15, וה-16 הותקפה פולה בידי הרפובליקה של ג'נובה, הונגריה ובית הבסבורג ובמהלך המלחמות התושבים חלו בטיפואיד, דבר ומלריה. בסביבות 1750 נשארו רק 3,000 תושבים בעיר פולה, שאדמותיה היו מכוסות בעשבים שוטים ובקיסוסים.
עם תבוסת הרפובליקה הוונציאנית ב-1797, העיר נהייתה לחלק ממונכריית הבסבורג. העיר נפלשה שוב לאחר שהצרפתים הביסו את האוסטרים, והעיר השתייכה לממלכת איטליה, שהייתה מדינת חסות של הקיסרות הראשונה.
היסטוריה > האימפריה האוסטרו-הונגרית והצטרפות לאיטליה

ב-1813 עברה פולה לחיקי האימפריה האוסטרית (מאוחר יותר האימפריה האוסטרו-הונגרית), ובתקופה זו חזרה העיר לשגשג. ב-1859 המעגן הגדול של פולה הפך לבסיס הראשי של חיל הים ולמרכז לבניית ספינות. מעמדה של העיר הפך מעיר קטנה עם אתרים עתיקים ומפוארים לעיר תעשייתית.
במלחמת העולם הראשונה הפכה העיר לבסיס המרכזי של ספינות מלחמה אוסטרו-הונגריות וכוחות נוספים של חיל הים.
ב-1918 ניתנו פולה וכל מחוז איסטריה לאיטליה במסגרת הסכם שלום. צבא גרמניה הנאצית נכנס למלא את החלל שהתרוקן מחיילים איטלקיים שנסוגו., והאזור נכבש בידי הרייך השלישי. במהלך שליטת הצבא הגרמני באזור, פולה הפכה לחלק מהאזור המבצעי החוף האדריאטי בראשותו של אודילו גלובוצניק. במהלך הזמן הזה התנאים באזור היו קשים: אנשים שסייעו לפרטיזנים באזור נעצרו, גורשו ואף הוצאו להורג.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה ועד היום

לאחר 1945, במשך שנים אחדות נוהלה פולה בידי האומות המאוחדות. בין דצמבר 1946 וספטמבר 1947, רוב תושבי העיר האיטלקיים החליטו להגר לאיטליה. לאחר מכן הפך השם פולה לשמה הרשמי של העיר. לאחר התמוטטותה של יוגוסלביה ב-1992, נהייתה העיר לחלק מקרואטיה המודרנית.
אתרי העיר

העיר ידועה בעיקר בשל האתרים העתיקים הרבים שנשתמרו בה, בהם:
אתרי העיר > האמפיתיאטרון הרומי

האמפיתיאטרון הוא האתר העיקרי בפולה והשריד הארכאולוגי המרכזי בקרואטיה, יחד עם סלונה שליד ספליט. האמפיתיאטרון נבנה בין השנים 27 לפנה"ס ו-68 לספירה והוא השישי בגודלו בכל העולם. כיום אנשים רבים מופיעים בקונצרטים שנערכים בתיאטרון. תחילה האמפי נבנה מעץ בשנים 2 עד 14, והוחלף באמפיתיאטרון מאבן.
אתרי העיר > מקדש אוגוסטוס

האתר המרכזי בפורום הרומי של פולה הוא מקדש אוגוסטוס, מקדש שמור היטב המוקדש לקיסר הרומי הראשון אוגוסטוס. האמפי נבנה כנראה בין השנים 2 ו-14 לספירה, ממש כמו הגרסה הראשונה של האמפיתיאטרון. תחת שלטון הביזנטים הפך המקדש לכנסייה ומאוחר יותר לאסם. ב-1944 פצצה של בעלות הברית פגעה במקדש וכמעט הרסה אותו כליל. שלוש שנים לאחר הפגיעה, ב-1947 המבנה שוקם. כיום במקום מוצגים פסלים רומיים.
אתרי העיר > קשת סרגיוס

קשת סרגיוס היא שער הניצחון רומי, ככל הנראה היחיד מסוגו בקרואטיה. הקשת שימשה כאחד מהשערים בחומת העיר. בנייתה מומנה מכספה של סַלביה פּוֹסטוּמה סרגיה, רעייתו של אחד האחים לבית סרגיה (אנ'), הטריבון לפידוס שהשתתף בקרב אקטיום, ומכאן שמו של השער. השער משך את תשומת לבם של אומנים רבים, בהם מיכלאנג'לו.
אתרי העיר > הקתדרלה של פולה וכנסיית ס.מריה דל קאנטו

קתדרלת מריה הקדושה בפולה היא הקתדרלה המרכזית בעיר, ויחד עם הבזיליקה האופרזיאנית בפורץ' היא אחד משני מושביה של ההגמוניה של פורץ' ופולה. הקתדרלת ממוקמת בצד הדרומי של מפרץ פולה למרגלות הגבעה עם המצודה הוונציאנית מהמאה ה-17.
בכנסיית סנטה מריה דל קאנטו (Santa Maria del Canneto) מצוי פסיפס מרשים מהמאה השישית לספירה. הפסיפס מזכיר באופיו את המוזאיקות המוצגות במאוזוליאום על-שם גאלה פלאצ'ידיה ברוונה.
הקהילה היהודית

תיעוד לנוכחות יהודים בעיר פולה קיים מהמאה ה-14 והם עסקו במסחר, בבנקאות ובהלוואות בריבית. ב-1427 הוקם בנק בבעלות יהודית. לעיר היגרו משפחות אמידות מאזור הסן בגרמניה ומהן ניתן לציין את משפחת קומפרינו. עד המלחמות הנפוליאוניות זכו בני הקהילה לרווחה, אך לאחריהן עזבו המשפחות האמידות בעיקר לטריאסטה וגם לערים מרכזיות נוספות בחצי האי האפניני. ב-1900 התגוררו בפולה 112 יהודים ונסמכו על קהילה טריאסטה.
ערים תאומות

אוסטריה גראץ, אוסטריה
הונגריה סגד, הונגריה
איטליה אימולה, אמיליה-רומאניה, איטליה
ראו גם

אוניברסיטת פולה
הערות שוליים

↑  יהדות איסטריה, באתר האנציקלופדיה היהודית (באנגלית).
↑  הקהילה היהודית בפולה, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 276-275.
| הריביירה הקרואטית |
| --- | --- | --- |
| ערים | דוברובניק • ספליט • רוביני • רייקה • טרוגיר • זאדאר • אופטיה • פורץ' • פולה • שיבניק |  |
| איים | צרס • קרק • מלייט • ראב • פאג • ויס • לושין • דוגי אוטוק • בראץ' • הוואר • קורצ'ולה • קורנטי |  |
| ערכים אחרים | מפרץ קוורנר • דלמטיה • הים האדריאטי • ולביט • איסטריה • האלפים הדינריים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559779205171  BnF: cb125232093 (data)  GND: 4103444-2  LCCN: n80125740  MusicBrainz: 6df81079-7615-4d1f-8199-e970c032365c  NKC: ge130551  NSK: 000245104  SUDOC: 034479821  VcBA: 497/767  VIAF: 145417618   WorldCat (עם VIAF): 145417618 
האמפיתיאטרון הרומי בפולה הוא כיום אתר תיירות וארכאולוגיה מרכזי בעיר
קפלת סנט מרי פורמוזה הביזנטית
ספינות מלחמה אוסטרו-הונגריות בפולה
מקדש אוגוסטוס בפורום הרומי של פולה
קשת סרגיוס
קתדרלת מריה הקדושה ומגדל הפעמונים
פסיפס בכנסיית סנטה מריה דל קאנטו בפולה
המרינה של פולה
צאנה צאנה

צֵאנָה צֵאנָה (ידוע גם באנגלית: Tzena, Tzena) הוא שיר עברי מסוף שנת 1941 אשר נכתב על ידי יחיאל חגיז והולחן על ידי יששכר מירון. זהו אחד מהשירים העבריים המוכרים ביותר בעולם, והוא הוקלט בכ-600 ביצועים שונים, רובם באנגלית.
השיר, ולו 4 בתים, מתאר חיילים היוצאים לחופשה במושבה (בבית הראשון) ובעיר (בבית השלישי) תוך שהם קוראים לבנות המקום לצאת לקראתם.
חיבור השיר והתקבלותו

באביב של שנת 1941, בימי מלחמת העולם השנייה, קיבל יששכר מירון (מיכרובסקי), אשר שירת בבאפס של הצבא הבריטי, מילים שכתב יחיאל חגיז – גם הוא מהמתנדבים לצבא הבריטי, שניהל להקת בידור צבאית וחיבר פזמונים רבים, עבור מסיבה של הבאפס. מירון סיים את המנגינה כעבור שש שעות, ובאותו ערב ביצע את השיר לראשונה. השיר נפוץ במהרה, בשל מנגינתו הקליטה, בכל רחבי הבאפס
[דרושה הבהרה]
והיישוב העברי בסוף אותה שנה שודר ברדיו קול ישראל.[דרושה הבהרה]
בשנת 1947 בוצע השיר במחזה מוזיקלי של תיאטרון החיילים המשוחררים "גחלילית" בתל אביב, והוא הוקלט לראשונה באולפן לתקליט על ידי הזמרת שרה יערי בליוויו של מירון בפסנתר.
סכסוך לגבי הזכויות על הלחן

השיר הגיע לארצות הברית בתקליט של שירי ההגנה. כאשר שמע אותו ג'וליוס גרוסמן, מלחין יהודי אמריקני צעיר, עיבד אותו במקצב חדש, והוסיף לו סיומת חדשה אשר הפכה לחלק בלתי נפרד מהגרסה המוכרת של השיר.
השיר בעיבוד החדש זכה להצלחה אדירה והיה לאחד מהשירים העבריים המוכרים ביותר בעולם. עם מבצעיו המפורסמים של השיר נכללים פיט סיגר והוויברז, ג'ודי גארלנד, קוני פרנסיס ובינג קרוסבי, פרי קומו, ארלו גאת'רי, ארת'ה קיט, נט קינג קול והספרינגפילדס (אנ'). השיר זכה לביצועים באנגלית, בצרפתית, בספרדית, באיטלקית, בשוודית, בגרמנית, ביוונית ובשפות נוספות.
ואולם העובדה שהשיר התפרסם בעיבוד החדש של גרוסמן הוביל לשאלה לגבי זכויות היוצרים של המלחין המקורי מירון. הסכסוך הגיע לבית המשפט בארצות הברית, זכה להד תקשורתי רב ובסופו (1954) פסק בית המשפט כי מירון יקבל שני שלישים מהתמלוגים וגרוסמן כשליש.
בעת שנערך המשפט בניו יורק טען המלחין ומנצח המקהלות הישראלי משה ביק כי הוא אחראי ללחן המוכר של הבית הראשון של השיר. ביק היה הראשון שעיבד את הלחן של מירון לקול ולפסנתר, וגם ניצח על השיר בביצוע הבכורה שלו בבאפס. לטענתו, כאשר מירון הציג לו את השיר, כתב לו ליווי כקונטראפונקט שהושמע יחד עם הקול הראשון, אולם לאחר זמן הקונטראפונקט הפך ללחן של פתיחת השיר. מירון הכחיש את הטענות של ביק וטען שהוא בסך הכול כתב גרסת קאנון לשיר. בשנת 1955 הגיש ביק תביעה לבית המשפט המחוזי בחיפה, אשר לאחר שמיעת עדויות פסק נגדו.
הערות שוליים

↑  "צאנה צאנה" כובש את העולם, באתר ישראל היום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 0063e191-9782-4007-9182-090abd98663d
פלטי הכתמים

פלטי הכתמים (שם מדעי: Xiphophorus maculatus) הוא דג נוי ממשפחת גמבוזיים ממרכז אמריקה. דג נוי זה שגדלו אינו עולה על שבעה ס"מ, דומה מאוד לקרובו הסייפן המצוי, אך גופו קצר יותר וגבוה יותר. דג זה שליו ורגוע, וחי בהרמוניה עם שאר דגי האקווריום הקיבוצי, צבעיו עזים ונוכחותו באקווריום מורגשת למרות ממדיו הקטנים יחסית. בטבע חי מין זה בשפכי הנהרות שבאמריקה המרכזית והדרומית, וצבעיו עזים יותר.
תנאי גידול

לתנאי גידול אופטימליים יש לספק לדג הפלטי אקווריום בנפח 50 ליטר לפחות, כאשר במים תגדל צמחית מים עשירה וענפה. כל דג המתאים באופיו לאקווריום הקיבוצי ניתן לשילוב עם הפלטי. טמפרטורת המים לא תעלה על 26 מעלות ולא תפחת מ 18 מעלות.
זיהוי בין המינים

במקום סנפיר השת של הזכר מופיע איבר הזכרות (גונופודיום) הנראה בצורת צינור בולט בתחתית הבטן בחלקה האחורי. הנקבות יותר גדולות ובעלות גוף יותר מעוגל, ולרוב בטנן מלאה יותר בדגיגים כמו אצל משריצי החיים שהנקבה מופרית תמיד.
ריבויו

הפלטי הוא דג משריץ חיים ומסוגל להתרבות כבר בגיל 3 עד 4 חודשים. זכר הפלטי קטן ובהיר יותר מהנקבה, במהלך החיזור שוחה הזכר רוב הזמן לצד הנקבה ונוטה להטרידה רבות ואף לנשכה ולפוצעה, עד שזו נענית לחיזוריו, אז מחדיר הזכר את הזרע באמצעות הגונופודיום אל תוך פתח הביב של הנקבה, לאחר כ-30 עד 35 יום, מגיחים הדגיגונים מן האם כששק המזון תלוי להם בבטנם ונראה כאילו בטנם שסועה ובולטת, כבר בצאת לאוויר העולם יודעים הם להסתתר היטב מדגים אחרים ובפרט מהוריהם אשר ברעבונם מנסים לאכול את צאצאיהם.
מגדלי הדגים מנסים להכליא את הסייפן המצוי עם הפלטי, לקבלת מוטציות ייחודיות. בעבר אף נעשו תחרויות "הדג היפה" בין המגדלים שהוציאו מתחת ידם את הדגים המרשימים ביותר.
מופע הפלטי

המוטציה המוכרת ביותר של הפלטי היא גוף אדום עז וסנפירים שחורים, אך יש גם מוטציות אחרות הנפוצות אצל מגדלי הדגים, כגון גוף כתום וסנפירים אדומים, או, אדום עז כולו, עם נקודות שחורות, וכן מוכרת המוטציה שבה הדג כתמתם עם כתם מעוין בתחילת סנפיר הזנב.