stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקת גרמניה
עיקרי החוקה > החוקה כגוף דינמי (Artikel 79)

החוקה ניתנת לשינוי: סעיף 79 קובע כי ניתן לתקן את חוק היסוד, אך לא ניתן לשנות את עקרונותיו המרכזיים, כמו כבוד האדם, הדמוקרטיה, או הפדרליזם. כל תיקון לחוקה חייב להתבצע בהסכמה רחבה.
תיקונים לא חוקתיים: יש מגבלות על תיקונים לחוקה, כך שאין לשנות את האופי הדמוקרטי של השלטון או את עקרונות זכויות האדם.
עיקרי החוקה > הפרדת הרשויות (Artikel 20)

הפרדת רשויות ברורה : החוקה קובעת שהשלטון בגרמניה יחולק לשלוש רשויות: הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת. כל אחת מהרשויות מבצעת את תפקידה באופן עצמאי, ולכל אחת יש מנגנונים של איזון ושליטה (Checks and Balances) המונעים ריכוז כוח בשלטון אחד.
הרשות המחוקקת: הבונדסטאג והבונדסראט אחראים לחוקק חוקים ולהבטיח את פעולתה התקינה של מערכת השלטון.
הרשות המבצעת: הממשלה הפדרלית, בראשות הקנצלר, אחראית ליישום החוקים וההנחות שנקבעות על ידי הבונדסטאג.
הרשות השופטת: מערכת המשפט, עם בית המשפט החוקתי הפדרלי בראשו, מפקחת על חוקיות הפעולות השלטוניות ומבטיחה שהן יהיו תואמות לחוקה.
עיקרי החוקה > הגבלת השלטון

עקרון שלטון החוק: כל פעולה של המדינה חייבת להתבצע על פי החוק. כל רשות לא רשאית לחרוג מהחוק או לפגוע בזכויות האזרח ללא הצדקה משפטית.
החוק יוצר מנגנונים של פיקוח ושליטה על פעולתה של המדינה: עקרונות של פיקוח ובקרה על ידי הגופים השונים — בין אם מדובר בבחירות, עתירות לבית המשפט החוקתי או מערכת פיקוח פנימית של בתי משפט רגילים.
עיקרי החוקה > הזכות לעתור לבית המשפט החוקתי הפדרלי (Artikel 93)

כל אזרח או קבוצת אזרחים זכאים לעתור לבית המשפט החוקתי הפדרלי אם הם חושבים שזכויותיהם נרמסו על ידי פעולה של המדינה.
החוק מאפשר עתירות ישירות לבית המשפט החוקתי גם על פעולות של השלטון המקומי והפדרלי, וזהו מנגנון בקרה חשוב במערכת הדמוקרטית.
המדינות

החוקה הגרמנית, קובעת את המבנה הפדרלי של גרמניה ומסדירה את חלוקתה המנהלית, את מערך היחסים בין השלטון הפדרלי לבין המדינות (הLänder) ואת סמכויותיהם. החוקה מבטיחה שמירה על האופי הפדרלי של המדינה, תוך שהיא מספקת איזון בין השלטון המרכזי (הפדרלי) לשלטון המקומי (המדינות).
הסעיפים הרלוונטיים בחוק היסוד שמסדירים את המערכת הפדרלית, את סמכויות המדינות והשלטון הפדרלי, מרוכזים בעיקר בפרק 20, 30 ו-70 עד 82 של החוקה, בנוסף לעקרונות של שלטון החוק, זכויות האזרח ושלטון החוק.
המדינות > הפדרליזם בחוקה הגרמנית > סעיף 20 - עקרונות המדינה הפדרלית

סעיף 20 של חוק היסוד מגדיר את עקרונות המדינה כמדינה דמוקרטית, רפובליקנית, פדרלית ומשפטית. הפדרליזם (חוקת המדינה הפדרלית) נוגע לארגון המדינה על פי מחוזות או מדינות (ה-Länder).
הסעיף קובע:
שלטון החוק: כל פעולה של המדינה חייבת להיות מבוססת על דין.
הפדרליזם: גרמניה מחולקת ל-16 מדינות (Länder), שכל אחת מהן יש לה חוקה משלה ומסוגלת לקבוע חוקים בתחום סמכותה, כל עוד לא מדובר בנושאים המנוגדים לחוק הפדרלי.
המדינות > החלוקה המנהלית: המדינות (Länder)

גרמניה מחולקת ל-16 מדינות (Länder), שכל אחת מהן בעלת חוקה משלה, אולם יש חובת כפיפות לחוק היסוד הפדרלי.
המדינות > החלוקה המנהלית: המדינות (Länder) > סעיף 30 - סמכויות המדינות

סעיף זה קובע את העיקרון של הסמכות של המדינות. כל סמכות שאינה נמסרה במפורש לשלטון הפדרלי נשארת בידי המדינות.
המדינות יכולות לקבוע חוקים בתחומים שלא נמסרו בלעדית לשלטון הפדרלי, ובכך יש להן אוטונומיה מסוימת בנושאים מסוימים.
לדוגמה, חוקי חינוך וחוקי משטרת מדינה נמצאים תחת סמכות המדינות.
המדינות > החלוקה המנהלית: המדינות (Länder) > סעיף 70 - סמכויות המדינות

הסמכויות לא מוגדרות במפורש בחוקה: כל סמכות שלא ניתנה במפורש לשלטון הפדרלי, שייכת למדינות.
עקרון השמירה על סמכות המדינות: החוק הפדרלי לא רשאי להתערב בסמכויות המקומיות של המדינות אם הסוגיה לא נמסרה באופן ברור לשלטון הפדרלי.
המדינות > החלוקה המנהלית: המדינות (Länder) > סעיף 71 - סמכויות במדינות

מדינה יכולה לשמור על סמכויות ברוב תחום פעילותה, למשל במדיניות חינוך, בריאות, משטרת מדינה, ורווחה, כל עוד נושא זה לא נמסר באופן בלעדי לשלטון הפדרלי.
המדינות > ההשפעה של השלטון הפדרלי על המדינות > סעיף 72 - חוקים פדרליים חלים במדינות

סעיף זה קובע כי השלטון הפדרלי יכול לקבוע חוקים בתחום מסוים שיחייבו את המדינות. לדוגמה, החוקה הפדרלית מחייבת חוקים במדינות בכל הנוגע ל:
מדיניות חוץ
הגנה צבאית
חוקים כלכליים
מדיניות האזרחות
המדינות יכולות לא לקיים את החוקים הפדרליים בנושאים מסוימים אם יש להן מדיניות חוקים עצמאית, אך במקרה כזה נדרשת הסכמה של המוסדות הפדרליים.
המדינות > המוסדות המשותפים: הבונדסראט

הבונדסראט (Bundesrat) הוא המוסד שבו נציגי המדינות פועלים באופן ישיר על החקיקה הפדרלית.
המדינות > המוסדות המשותפים: הבונדסראט > הבונדסראט – מהות ותפקיד

הבונדסראט הוא הגוף שמייצג את המדינות בשלטון הפדרלי. כל מדינה שולחת נציגים (משרדי המדינה) לבונדסראט. ככל שמדינה גדולה יותר, כך יש לה יותר נציגים.
תפקידו של הבונדסראט: לשתף פעולה עם הבונדסטאג (הפרלמנט הפדרלי) בחקיקת חוקים המשלבים את הצרכים הפדרליים והאינטרסים של המדינות.
הבונדסראט יכול להציע חוקים, לדחות חוקים ולספק תובנות במגוון תחומים, במיוחד במקרים של נושאים המשפיעים על המדינות, כמו חינוך, בריאות או מיסוי.
המדינות > המרחב הפדרלי ושיתוף פעולה בין השלטון הפדרלי לבין המדינות > סעיף 91 – שיתוף פעולה בין הממשל הפדרלי לבין המדינות

החוקה הגרמנית מעניקה מימון ושיתוף פעולה בין הממשל הפדרלי לבין המדינות בנוגע לנושאים חברתיים וכלכליים.
המדינה הפדרלית אחראית לתמוך במדינות בניהול תחומים מסוימים, אך המדינות יכולות לקבל סמכויות מלאות בתחום ניהול החינוך המקומי.
המדינות > איזון בין השלטון הפדרלי לשלטון המקומי (Länder)

הפדרליזם הגרמני מבטיח איזון בין השלטון הפדרלי לשלטון המקומי (המדינות), כאשר כל אחד מהם פועל בתחום הסמכויות שניתנו לו בחוקה. ישנם מקרים שבהם:
השלטון הפדרלי מנחה את המדינות במקרים של מדיניות חוץ או ביטחונית.
המדינות נשארות אחראיות למערכת החינוך, למערכת הבריאות ולקביעת תקנות או חוקים הנוגעים לניהול המקומי של המדינה.
כחלק מהאיזון הזה, גם יש מקום לפשרות ופשרות פוליטיות בין השלטון הפדרלי לבין המדינות, במיוחד בהליכי החקיקה, שבהם יש למוסדות הפדרליים ולמדינות השפעה ישירה.
המדינות > פסקי-דין מבית המשפט החוקתי הפדרלי (Bundesverfassungsgericht)

בגרמניה, בית המשפט החוקתי הפדרלי מפקח על החוקה והאחראי להבטיח כי החוקים הפדרליים תואמים את עקרונות החוקה. כל שינוי בסמכויות של המדינות עלול להיבחן על ידי בית המשפט החוקתי הפדרלי, במקרה של טענות שהסמכויות לא מיועדות לחוקי הפדרליזם.
המוסדות חוקתיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המוסדות חוקתיים > בית המשפט החוקתי הפדרלי (Bundesverfassungsgericht)

בית המשפט הפדרלי לחוקה הוא מוסד שתפקידו להבטיח כי נוהלי החקיקה והמשפט עולים בקנה אחד עם החוקה הגרמנית.
המוסדות חוקתיים > המשרד הפדרלי להגנת החוקה (Bundesamt für Verfassungsschutz, BfV)

המשרד הפדרלי להגנת החוקה הוא הארגון הגרמני לביטחון פנים האחראי לפיקוח ומודיעין פנימי. הארגון, הכפוף לקנצלר גרמניה באמצעות משרד הפנים, הוקם ב-1950 כדי לפקח על פעילויות מרגלים מגרמניה המזרחית וסיכול ריגול סובייטי בגרמניה המערבית. מטה הארגון נמצא בברלין הבירה לאחר שהועבר לשם באחרונה מהמטה בקלן, ששימש מרכז הארגון מאז הקמתו ועד 2009.
בכל אחת מ-16 ממדינות הפדרציה הגרמנית קיים משרד ממלכתי להגנת החוקה (Landesamt für Verfassungsschutz), שהוא הסניף האזורי של הארגון.
התיקונים לחוקה

מאז שהחוק הוסמך, הוא עבר תיקונים רבים, שמטרתם להסתגל לשינויים פוליטיים, חברתיים וכלכליים:
תיקונים בעשור הראשון: תיקונים שונים עסקו בבעיות כמו זכויות המיעוטים, זכויות נשים, זכויות ההגירה והפליטים.
איחוד גרמניה (1990): החוקה שונתה כדי לכלול את מדינות גרמניה המזרחית, אשר הפכה לחלק מהרפובליקה הפדרלית.
תיקונים בתחום זכויות האדם והגנת הסביבה: חוקים שהוספו על מנת להדגיש את חשיבות הזכות להליך משפטי הוגן, הגנת זכויות עובדים וחשיבותה של הגנת הסביבה.
ראו גם

פוליטיקה של גרמניה
הערות שוליים

↑  רועי בר, דמוקרטיה על מלא: כיצד זה ארע שבמאי 1949 גרמניה זכתה לחוקה דמוקרטית-ליברלית מתוקנת?, באתר אלכסון, ‏28 בפברואר 2023
1 2  ישי פלג על בסיס ספרו של ג'ורג' פאקר, ‏"שיחה עולמית - גרמניה 1949 : החוקה שאחרי", השילוח, גיליון 15, יוני 2019
| חוקות מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261619905171  GND: 4072133-4  LCCN: n80125135  VIAF: 177404827   WorldCat (עם VIAF): 177404827
Oni (משחק וידאו)

| --- | --- |

עטיפת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  Microsoft Windows   באירופה: 26 בינואר 2001  בארצות הברית: 28 בינואר 2001  ביפן: 27 בספטמבר 2001 פלייסטיישן 2   בארצות הברית: 29 בינואר 2001  באירופה: 9 במרץ 2001 macOS   ביפן: 25 באוקטובר 2001  בארצות הברית: 26 באוקטובר 2001
 סוגה:  משחק פעולה ממוחשב, משחק מכות, משחק ירי בגוף שלישי
 פיתוח:  Bungie West
 הוצאה לאור:  Gathering of Developers 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  Gethering of Developers (Windows & Mac)   Rockstar Games (פלייסטיישן 2)
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  Microsoft Windows   פלייסטיישן 2   מקינטוש
 
 אתר רשמי
 
Oni הוא משחק וידאו מסוגת אקשן מגוף שלישי שפותח על ידי Bungie West, אשר יצא לאור ב-26 בינואר 2001 למחשב האישי, פלייסטיישן 2 ו-macOS. המשחק כולל יריות וקרבות פנים אל פנים בגוף שלישי. המשחק תוכן במקור רק למחשב האישי ולmacOS, אך לבסוף פורט לפלייסטיישן 2 פותח במקביל על ידי חברת Rockstar Canada. סגון המשחק הושפע רבות מהרוח במעטפת וAkira וחולק את אותו הז'אנר, כשהוא מוגדר כעולם סייברפאנק.
משחקיות

בOni ישנם עשרה סוגי כלי נשק הכוללים אקדחים, רובים, משגרי רקטות ונשקי אנרגיה. ניתן למצוא פריטים משפרי כוח כמו "Hyposprays", שמרפאות חיים ומחזקות כוח, מכשירי הלטה, שהופכים את השחקן לבלתי נראה, ותחמושת שמפוזרים במפה או נופלים מאויבים. מכיוון שהשחקן יכול לשאת נשק אחד בלבד בכל פעם ותחמושת דלה, קרבות פנים אל פנים הוא האמצעי היעיל והנפוץ ביותר להביס אויבים. השחקן יכול לאגרף, לבעוט ולזרוק אויבים. התקדמות לתוך שלבים מאוחרים במשחק פותחים מהלכי אגרוף ובעיטות אחרים.
ישנם מספר סוגים של אויבים, שלכל אחד מהם סגנון לחימה משלו. כל סוג אויבים מחולק לתת-סוגים של חוזק הולך וגובר. האויבים מסומנים בצבעים, ירוק (חלש ביותר), כחול (בינוני) ואדום (החזק ביותר). כמו כן, סימוני הצבע מראה את כמות החיים שנותרה לאויב. כאשר השחקן מוריד חיים לאויב נוצרים הבזקים, הבזקים ירוקים מראים שליריב נשארה כמות חיים גדולה, הבזקים אדומים מראים שהאויב קרוב למוות.
המשחק אינו מגביל את השחקן ללחימה בקבוצות אויבים קטנות באזורים קטנים. המשחק כולל בתוכו 14 גדלים שונים, שחלקם גדולים מספיק כדי להכיל בניין שלם. Bungie שכרו שני אדריכלים לתכנון הבניינים.
עלילה

אירועי השחק מתרחשים בשנת 2032 או אחריה. עולם המשחק הוא דיסטופיה, כדור הארץ מזוהם כל כך שכמעט לא נשארו בו אזורי מחיה. כדי לפתור משברים כלכליים בינלאומיים, כל מדינות העולם התאגדו למדינה אחת, "ממשלת הקואליציה העולמית". הממשלה היא טוטליטרית ואומרת לאוכלוסייה שהאזורים הרעילים בעולם הם בעצם שמורות טבע ומשתמשת בכוחות המשטרה שלה, "כוח המשימה לפשעים טכנולוגיים" (הTCTF), כדי לדכא את האופוזיציה. דמות השחקן, בשם הקוד "קונוקו" (שדובב על ידי אמנדה ווין-לי), ששמה האמיתי "מאי הסגאווה" נחשף רק בשלב מאוחר במשחק, מתחילה את המשחק בעבודה עבור ה-TCTF. בשלב מסוים, היא מגלה שמעסיקיה שמרו ממנה סודות על עברה והיא פונה נגדם כאשר יוצאת למסע של גילוי עצמי. השחקן לומד על משפחתה ועל מוצאה בזמן שהוא נאבק הן ב-TCTF והן באויב הגדול ביותר שלו, ארגון הפשע ההמרושע באותה מידה שנקרא סינדיקט. בשיאו של המשחק, קונוקו מגלה את התוכנית של הסינדיקט לגרום ל"מרכזי המרה אטמוספיריים", מפעלי טיפול באוויר הנחוצים כדי לשמור על מרבית אוכלוסיית העולם בחיים, לתקלה קטסטרופלית. היא מצליחה חלקית בסיכול העלילה, ומצילה חלק מהאנושות.
מהדורה מיוחדת

מהדורה המיוחדת של המשחק נוצרה על ידי אוהדים, המשפרת את המשחק, נוצרה שבע שנים לאחר צאתו של אוני, ומכאן שמו המקורי של הפרויקט, "מהדורת יום השנה השביעי".
ביקורות

| ציונים> ציונים כללים.אתר | ציונים> ציונים כללים.ציון |
| --- | --- |
Metacritic: (PC) 73/100 (PS2) 69/100
ציוני סקירה
אתר: ציון
AllGame: 
Edge: 7/10
EGM: 3.33/10
Eurogamer: 7/10
Game informer: 6.5/10
GamePro: 
GameRevolution: B
GameSpot: (PS2) 7.1/10 (PC) 6.9/10
GameSpy: 80%
GameZone: (PC) 9/10 (PS2) 8/10
Hyper: 90/100 (PC)
IGN: (PC) 7.5/10 (PS2) 7.3/10
Next Generation: 
OPM (US): 
PC Gamer (US): 72%
The Cincinnati Enquirer: 
Playboy: 75%
המשחק קיבל ביקורות "ממוצעות" בשתי הפלטפורמות על פי אתר Metacritic. חלק מהסוקרים לא התרשמו מהגרפיקה, חוסר האינטליגנציה של ה־AI במצבים מסוימים והעלילה, שלעיתים ספגה ביקורת כלא מפותחת. הקושי של המשחק בשילוב עם היעדר אזורי שמירה קיבל ביקורות שליליות.
יתרה מזאת, אוהדים רבים הרגישו מרומים מכיוון שהמשחק לא עמד בכל הבטחותיו. החיסרון הבולט ביותר היה ההיעדר מצב משחק מרובה משתתפים, אשר הוצג בדוכני Macworld Expos במהלך הפיתוח של Oni, אך הוסר לפני שחרורו. גם זה תרם לכמה ציונים נמוכים יותר של הסוקרים. חלק מתוכן המשחק נחתך גם כן. זה כלל את "Iron Demon" המיוחל, אויב גדול שמוצג במשחק קדימון אחד. כמו כן, רבים מכלי הנשק המופיעים בקדימון ובעטיפת המשחק לא היו במשחק.
עם זאת, המשחק זכה לשבחים רבים על אנימציית הדמויות החלקה שלו ומערך גדול של מהלכי לחימה, כמו גם, על האופן שבו הוא שילב בין ירי ולחימה. לפיכך, הסוקרים העניקו ל־Oni בעיקר ציונים ממוצעים עד טובים מתוך הכרה בגורם ההנאה מהמשחק. ג'ף לונדגרן ממגזין "Next Generation" אמר על גרסת הפלייסטיישן 2, "אולי הפיתוח לקח זמן רב, אבל היה שווה לחכות. למעשה, במספר דרכים חשובות, זה היה המשחק שThe Bouncer היה צריך להיות."
בארצות הברית, המשחק מכר 50,000 עותקים עד אוקטובר 2001.
פיתוח

יקום המשחק מושפע מאוד מסרט האנימה של מורו אושי, הרוח במעטפת, עם השפעה נוספת מ-Akira ויצירותיו של קניצ'י סונודה . התכנון המקורי היה שקונוקו תהיה סייבורג כמו בסרט הרוח במעטפת, אך לבסוף הוחלט להשאיר אותה אנושית.
במקור Oni היה אמור היה לצאת לאור ברבעון הרביעי של שנת 1999. הפרסום היה ממוקד לקראת התאריך הזה, והמשחק זכה בפרסי מבקרי המשחקים של E3 כמשחק האקשן והרפתקאות הטוב ביותר בשנת 1999. עם זאת, קשיי פיתוח גרמו לדחיקת תאריך השחרור כמה פעמים. רכישת Bungie על ידי מיקרוסופט בשנת 2000 הובילה אז להעברת זכויות היוצרים של Oni ל-Take-Two Interactive (שהחזיקה ב-20% מהאולפן לפני הרכישה של מיקרוסופט). מאחר שעובדי Bungie עברו למשרד חדש במטה מיקרוסופט או עזבו את החברה, הם נאלצו לסיים את העבודה על Oni במהירות האפשרית. בשל חוסר הזמן, לא ניתן היה לסיים את השלבים אשר היו מיועדים למצב משחק מרובה משתתפים והאופצייה הזאת לא הופיעה בגרסה המקורית של המשחק.
משחק המשך היה בפיתוח ב־Rockstar games (שנקראו Angel Studios באותו הזמן) במשך שנתיים ובוטל מסיבות לא ידועות.
מגילת תענית

| --- | --- |

העמוד הראשון של מגילת תענית בתוך המהדורה שנדפסה בשנת ה'ש"ם
 מידע כללי
 מאת:  Anonymous (Scroll of fasting) 
 שפת המקור:  ארמית בבלית 
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  מנטובה רע"ד
 תאריך מהדורה מדעית:  מהדורת ורד נעם, ירושלים תשס"ד
 כתבי יד:  אוקספורד, פרמה
 פרשנים:  פרשנים דתיים: יעקב עמדין, אברהם הלוי סג"ל (מהר"א), יהודה לייב מקראטאשין (תוספות חדשים), אברהם אליהו בורנשטיין (האשל)  פרשנים מחקריים: צבי גרץ, צבי אבנרי, שלמה צייטלין, בן-ציון לוריא, ורד נעם
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  מגילת תענית
 
מגילת תענית (במקורות קדומים כונתה גם סתם המגילה) היא חיבור קצר בשפה הארמית שחובר בסוף ימי בית שני. המגילה היא רשימה של 35 מועדי שמחה (בני יום או כמה ימים), שנקבעו בעקבות ניצחונות או הצלה מגזירה של עם ישראל, בתקופת בית שני. בימי שמחה אלו לפי המגילה אין צמים ואין מספידים בהלוויות. הצום והמספד מסמלים אבל ועצב, ובמגילה נקבע שאין לעשותם במועדים אלו, ובחלק מהמועדים גם בימים שלפניהם ולאחריהם.
המאורעות בהם המגילה עוסקת משתרעים, ככל הנראה, על פני כ־500 שנה, מבניית חומת ירושלים בימי עזרא ונחמיה, במאה ה־5 לפני הספירה, ועד, לכל המוקדם, לביטול גזירותיו של הקיסר קליגולה, סמוך לחורבן בית שני.
בתלמוד הבבלי מובאת מחלוקת תנאים בין רבי מאיר ורבי יוסי ביחס לתוקפם של המועדים הללו לאחר חורבן בית המקדש. להלכה נפסק שמגילת תענית בטלה, והמועדים הנמנים בה אינם נהוגים כיום (חוץ מחנוכה ופורים).
מבנה המגילה

מגילת תענית, כפי שנמצאת בכתבי היד ובדפוסים, מחולקת לשני חלקים: המגילה, הכתובה ארמית, ונספח פרשנות בעברית – הסכוליון ("סכוליון" ביוונית: "פרשנות").
המגילה, המונה את הימים הטובים, היא רשימה של תאריכים, ושל המאורעות המשמחים שקרו בהם (לדוגמה: "בעשרין ותרין ביה (כלומר בתאריך כ"ב באלול) תבו לקטלא משמדיא"). בחלק מהמועדים מצורפת הערה קצרה על אחד משני האיסורים הנהוגים באותו יום: "דלא למספד", או "דלא להתענאה".
סדר המועדים במגילה הוא לפי חודשי השנה, ולא לפי התרחשותם ההיסטורית. המגילה מתחילה בחודש ניסן (החודש הראשון לפי לוח השנה המקראי), ומסתיימת בחודש אדר. בכתיבת התאריכים מופיע בכל מועד ראשון בחודש שם החודש (למשל: בחמישה עשר באב זמן אעי כהניא, דלא למספד) ואילו בהמשך מופיע רק התאריך, באותו חודש (למשל המועד הבא בחודש אב: בעשרין וארבעה ביה תבנא לדיננא).
מבנה המגילה > פיסקאות הפתיח והחתימה של המגילה

בראש המגילה מופיעה פיסקת פתיחה קצרה המתארת את משמעות רשימת התאריכים:
אלין יומיא דלא לאתענאה בהון ומקצתהון דלא למספד בהון [= אלה הימים שלא להתענות בהם ומקצתם שלא לספוד בהם].
בסוף המגילה מופיעה שורה קצרה המסייגת את איסורי המגילה
להן אנש דאיתי עלוהי אסיר בצלו [= לבד איש שבא עליו איסור בתפילתו].
על המשמעות ההלכתית של משפטים אלו, ועל ביטול שימושה ההלכתי של המגילה לאורך הדורות, ראו בהמשך.
מבנה המגילה > נספח הפרשנות – הסכוליון

הסכוליון, שנכתב בשפה העברית, הוא פירוש, הרחבה והסבר של המועדים שבמגילה. הסכוליון נתחבר לאחר כתיבת המגילה (הדעות נחלקו מתי והיכן, ראו להלן בהרחבה), ולא תמיד הפירושים שבו תואמים את המאורע המתואר במגילה עצמה. קטעי ההסבר של הסכוליון יכולים להיות קצרים או ארוכים.
הסכוליון הנמצא בידינו מחולק לשלושה חיבורים שונים. סכוליון נוסח פרמה, סכוליון נוסח אוקספורד, וסכוליון נוסח הכלאיים. נוסח פרמה ונוסח אוקספורד הם חיבורים קדומים, מהמאות הראשונות לספירה, השונים זה מזה בהסברים ובמסורות שהם מצמידים למועדים השונים של המגילה. נוסח הכלאיים הוא חיבור מראשית האלף השני לספירה, שאיחד, לעיתים בצורה גסה, בין המסורות שהיו בשני הנוסח הקדומים, והוסיף עליהם ממקורות אחרים, פעמים רבות מהתלמוד.
במשך דורות רבים לא הכירו את ההפרדה בין המגילה לסכוליון, והלומדים סברו שהמגילה והסכוליון הם יחידה ערוכה אחת, ולכן הסכוליון בעיניהם היה הפירוש המקורי של המאורעות המוזכרים במגילה. ההבדל התברר רק במאה התשע עשרה על ידי רבנים וחוקרים שעסקו במגילת תענית.
מי שחתם מבחינה מחקרית את ההבחנה בין המגילה לסכוליון היה צבי גרץ, שגם ככל הנראה קבע את המילה סכוליון ככינוי לאגדתות הפרשנות למגילה, ולאחר מכן הבחנה זו התקבלה כדבר מובן מאליו, הן בעולם המחקר, והן בעולם הרבני.
בשנת תשנ"ג, במהלך כתיבת עבודת דוקטורט על המגילה, פרסמה ורד נעם מאמר בו קבעה שהסכוליון מתחלק למעשה לשלושה סוגים: שני נוסחי אב – נוסח פרמה (מכונה גם פ) ונוסח אוקספורד (מכונה גם א), ונוסח מעובד – נוסח הכלאיים. הקביעה שישנם שני נוסחים שונים המעורבים בנוסח ההכלאה, נעשתה בעיקר על בסיס ההבדל בין המסורות השונות שמביאים הסכוליונים השונים להסבר של אותם מועדים, ובשינויים נרחבים בניסוח של מסורות הסבר זהות, שינויים שאינם יכולים לנבוע משיבושי העתקה של הסכוליון, אלא בהכרח מורים על קיומו של ענף מסירה נפרד. נוסח הכלאיים, על פי נעם, הוא ”הכלאה מחושבת של החיבורים א ו־פ, לפעמים בתוספת ציטאטים של פסוקים או מקבילות מספרות חז"ל, בעיקר מן התלמוד”. עובדה זו, לדבריה, ”כמעט שאינה צריכה ראָיה, שכן היא ניכרת בכל הביאור, יחידה אחר יחידה”. אבחנתה של נעם באשר לנוסחים השונים של הסכוליון נתקבלה במחקר ללא עוררין.
לשון המגילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
המגילה נכתבה בארמית בינונית שהייתה נפוצה בימי הבית השני ובכך היא נבדלת מכל שאר ספרות התנאים, שנכתבה בעברית, ואף מספרות האמוראים, התלמוד הירושלמי שנכתב בארמית גלילית והתלמוד הבבלי שנכתב בארמית בבלית. אייזיק הירש וייס משער שהמגילה נכתבה במקורה בארמית ”מפני שהיתה להמון העם אשר לשון הארמי היה לשונם הרגיל”.
המועדים במגילה > ימי החומה במגילה

במגילה מצוינים שלושה ימים הקשורים לבניית חומת ירושלים (בארמית: "שוּר") ז' באייר וד' באלול המציינים ימים בהם נגמרה בניית החומה, וט"ז באדר המציין התחלה של בניית חומה או קבלת רישיון לבניית החומה. החוקרים נחלקו עם אילו חומות מזוהות החומות המוזכרות במגילה, והאם יש קשר בין תחילת הבנייה המצוינת באדר, לסיום הבנייה המצוין באחד מהימים האחרים. דעתם של החוקרים המסתמכים על הסכוליון עומדת בערבון מוגבל, כיוון שרוב החוקרים הכירו את נוסח הכלאיים של הסכוליון, שלקח הסברים שהופיעו בסכוליונים המקוריים ביום אחד, והצמיד אותם ליום אחר.

על פי הסכוליון לז' באייר, שני מועדי סיום בניית החומה, מכוונים אחד לסיום בניית חומות נחמיה, ואחד לסיום תיקון החומה בתקופה החשמונאית. מבין החוקרים שקיבלו את הסבר הסכוליון, היו שנטו להתאים את מועד ד' באלול לבניית חומות נחמיה, המתועדות בכתוב בכ"ה באלול, ואת ז' באייר לחומה החשמונאית. לעומתם, היו שזיהו את ז' באייר עם בניית חומת נחמיה, ואת ד' באלול עם חנוכת החומה החשמונאית.
המועדים במגילה > ימי ה"יום טוב" במגילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במגילה ישנם שני ימים בהם לא מופיע נימוק לקביעת היום, אלא מצוין רק התאריך, או התאריך ו"יום טוב". שני הימים הם ז' בכסלו וב' בשבט. על פי הסכוליון, שני הימים מציינים את מיתתם של מלכים רשעים שמשלו בעם ישראל: בז' בכסלו מת הורדוס, ובב' בשבט מת ינאי. בניגוד לנכתב בסכוליון, על פי כתבי יוסף בן מתתיהו עולה שהורדוס לא מת בחורף, אלא יותר לכיוון האביב. לפיכך היו שהציעו שחל בלבול בסכוליון ויש להפוך את המועדים ולומר שבכסלו מת ינאי ובשבט מת הורדוס.
המועדים במגילה > יום טוריינוס

יום טוריינוס לא מופיע בכתבי יד אוקספורד ופרמה של המגילה, ונכנס לנוסח הכלאיים, ככל הנראה, כשאיבה מן המקבילות בתלמודים. על פי המובא בתלמודים, יום טוריינוס בטל, עוד קודם שבוטלה המגילה כולה, בשל צרה שקרתה בו. במקורות השונים ישנם הסברים שונים, ואף סותרים, לשאלה מדוע נקבע יום טוריינוס, ומדוע הוא בטל. על פי התלמוד הבבלי, טוריינוס הוציא להורג את פפוס ולוליאנוס, ונהרג מיד לאחר מכן, וכשמחה על כך שנעשתה בו נקמה נקבע יום חג. על פי הבבלי, יום טוריינוס בוטל כיוון שנהרגו בו "שמעיה ואחיה אחיו". מרבית החוקרים מקבלים תיאור זה, אך סוברים שאין הכוונה לטראיאנוס עצמו, אלא לשליחו ובא כוחו, לוסיוס קווייטוס, מי שהיה הנציב ביהודה מטעמו לצורך דיכוי המרד היהודי הידוע בשם "פולמוס קיטוס".
כתיבת המגילה

מגילת תענית היא המקור החז"לי הקדום ביותר המצוי בכתב, והמקור הכתוב היחיד (מלבד התנ"ך) שעמד בפני התנאים והאמוראים. מכיוון שהמגילה הייתה מקור כתוב, היה לה טקסט מוסמך, וחכמי המשנה והתלמוד יכלו לדקדק בלשונה כמו בספרי המקרא.
כתיבת המגילה > מטרת כתיבת המגילה

ישנם כמה כיוונים העולים בספרות חז"ל ובמחקר באשר לשאלה מדוע נכתבה המגילה.
כיוון ראשון הוא שמטרת כתיבת המגילה היא לציין את הימים שבהם נעשו ניסים לעם ישראל. כך מעיד רבן שמעון בן גמליאל בברייתא במסכת שבת שהמגילה נכתבה על ידי אנשים ”שהיו מחבבין את הצרות”. כך גם לדברי רבי יוסה בתלמוד הירושלמי ”לא באה אלא למנות ימים שנעשו בהן נסים לישראל”.
כיוון שני, הדומה במקצת לראשון, הוא שהמגילה נכתבה בתקופת המרד הגדול על ידי מנהיגי המרד, במטרה לעודד את המורדים ולהראות להם שבעבר ה' הושיע את עם ישראל וסייע להם לנצח, וכך גם להם יש סיכוי לנצח. כיוון זה מתבסס, לרוב, על זיהוי של אלעזר בן חנניה, ממנהיגי המרד, ככותב המגילה.
כיוון שלישי הוא שמטרת כתיבת המגילה היא הלכתית, והיא נועדה לקבוע את הימים המותרים והאסורים בתענית ובהספד. על כך מלמדים למשל, הסידור של המועדים על פי לוח השנה ולא בצורה כרונולוגית של סדר התרחשות האירועים, והתיאור הקצר והסתום של מה שאירע בתאריכים השונים. אולם מרבית החוקרים סברו כי המגילה היא מסמך היסטורי שנכתב מתוך תפיסה קנאית-לאומית-פרושית בימי המרד, בעקבות ניתוחו של צבי גרץ. לדעת אפרים אלימלך אורבך המגילה נכתבה במקור בתור מסמך היסטורי, ובשלב העריכה שלה הוסף לה החלק ההלכתי של איסורי התענית.