stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה בגנו
כהונתו כראש העיר > מדיניות של רב תרבותיות > הבטחת הזכות לדיור

כחלק מתפיסת עולמו למיזוג הגלויות בארץ ישראל קידם משה בגנו את פירוק המעברה בפרדס כץ שהוקמה בשנת 1949 ואת שיקום האוכלוסייה שמנתה 900 איש בדירות קבע. לשם כך, חתם חוזה עם אגף השיכון הממשלתי אשר בו התחייבה העירייה להשתתף בעלות רכישת דירה בסך 400 לירות לכל משפחה מדיירי השכונה.
משה בגנו קרא לשיתופם המלא של האזרחים בחיי העיר:
תקוותנו היא, איפוא, שתוך שנה או שנתיים תחוסל המעברה כליל וכל תושביה יעברו סוף סוף לדירות ראויות לשמן, שגם לתוכן תזרח קרן אור ותפצה אותם על שנות הסבל שעברו בבדונים, בפחונים, ובצריפונים. או אז יתמזגו תושבי המעברה של עכשיו עם יתר תושבי העיר, יתערו בה ויחיו את חייה.
כהונתו כראש העיר > שיוך מפלגתי

משה בגנו, שעמד בראש מפלגת הפועל המזרחי, קבל תמיכה רחבה מכל שדרות הציבור אשר נתנו בו את אמונם לניהול העיר. הוא הנהיג נוהל של שקיפות בדרך ניהולו את העיר.  החלטות אשר היו מתקבלות בפגישות השבועיות של הנהלת העיר הובאו לאישור מדי חודש בפני מועצת העיר, והוצגו בפני חברי הקואליציה והאופוזיציה אשר היו מעורים בנעשה בעירייה באופן רציף.
כהונתו כראש העיר > שיוך מפלגתי > הרכב מועצת העיר

הקואליציה בראשותו של משה בגנו הייתה מורכבת מארבע סיעות הקשת הפוליטית: מפלגת הפועל המזרחי, מפלגת הגוש האגודאי, מפלגת פועלי ישראל ומפלגת אחדות העבודה, ומנתה 12 מתוך 15 חברי המועצה.
ההרכב המפלגתי של חברי מועצת העירייה השביעית בין השנים 1955–1959 כלל את נציגי המפלגות בקואליציה : הפועל המזרחי - משה בגנו, יחיאל רוזביץ, אהרן מיכלזון, יצחק צימרינג, הגוש האגודאי - ראובן אהרונוביץ / פועלי אגודת ישראל, משה שרייבר / חוג חתם סופר, שמעון סירוקה / גוש חרדי, שרגא גרוס / אגודת ישראל, מפלגת פועלי ישראל - זלמן מילשטיין, יוסף ברק, אלחנן מינצברג, מפלגת אחדות העבודה - פנחס אפשטיין, ונציגי המפלגות באופוזיציה: חרות - נתנאל גרובר, נחמיה פיזם, ציונים כלליים - תנחום הרשמן.
כהונתו כראש העיר > שיוך מפלגתי > תפקידים בפוליטיקה העירונית

בתחילה היה סגן ראש עיר, בינואר 1953 התמנה לממלא-מקום ראש העירייה לאחר פרישתו של ראש העירייה גרשטנקורן לחופשה וביוני 1954 התמנה לראשונה לראש העירייה. ערב הבחירות לעירייה ב-1955 הודח בגנו מראשות רשימת המפד"ל ובמקומו הוצב אליעזר גואלמן, מזכיר הוועד הפועל של המזרחי. במהלך הקדנציה הבאה חזר לכהן כסגנו של אהרונוביץ', והתמנה לראש העיר במסגרת הסכם רוטציה בספטמבר 1957. לאחר הבחירות ב-1959 שוב לא כלל ההסכם הקואליציוני רוטציה בתפקיד ראש העיר ובגנו הסתפק בתפקיד ממלא מקום ראש העיר לכל אורך הקדנציה.
בבחירות 1965 נחלשה המפד"ל וירדה מארבעה לשלושה מנדטים. בעקבות זאת חתם ראש העירייה ראובן אהרונוביץ' הסכם קואלציוני עם המערך והותיר את בגנו והמפד"ל באופוזיציה. אולם באוגוסט 1966 עם התפטרות אהרונוביץ' גובש הסכם קואליציוני חדש ובגנו שב לתפקיד ממלא מקום ראש העיר. במרץ 1968 פרש מטעמי בריאות מתפקיד סגן בפועל אותו העביר לישראל גוטליב ונותר סגן בתואר בלבד עד הבחירות בסוף 1969.
ביולי 1970 הוכר כאזרח כבוד של בני ברק.
לאחר מותו הונצח על ידי עיריית בני ברק בקריאת רחוב בעיר על שמו, בסמוך לבניין העירייה. כמו כן נקרא על שמו המתנ"ס העירוני "בית בגנו".
בית בגנו

בשנת תשמ"ג חנך משה בגנו את "בית בגנו", מרכז קהילתי אשר נתרם על ידי המשפחה מארצות הברית ומהווה משכן המגלם בתוכו את מורשתו לדורות הבאים.
"בית בגנו" מכיל בית כנסת, בית מדרש, בית יד לבנים, מתנ"ס חוגים לקהילה, אכסניה עבור ארגונים התנדבותיים שונים, כגון, יד שרה. שאיפתו הייתה שכשם שהעיר בני ברק מהווה מרכז עוצמתי של לימוד תורה, כך תהיה מופת ודגל לגמילות חסדים.
בית בגנו > פעילות חסד

משה בגנו נאלץ לסיים את כהונתו בעיריית בני ברק בשל העיוורון בו לקה, אך המשיך בפעילות ציבורית למען טובת תושבי בני ברק. הוא עמד בראש שלשה ארגוניים התנדבותיים: האגודה למען החייל, האגודה למלחמה בסרטן, וארגון אילן. משה בגנו האמין שאנשים עם מוגבלות זכאים לתנאי מחיה אשר יאפשרו להם למצות את כישוריהם, ועשה כל אשר לאל ידו לקדם את איכות חייהם.
בית בגנו > הוקרה לחיילי צה"ל

לאורך כל שנות פעילותו הציבורית פעל בגנו להביע את הוקרתו לחיילי צה"ל בכל המסגרות הרשמיות במערכת העירונית. הוא הקים את גן העצמאות ובו מצבת זיכרון לחיילי מלחמת העצמאות, הנציח את שמות הנופלים בפרסומים של העירייה, קיים טקס זיכרון קבוע של קברניטי העירייה ביום הזיכרון בגן העצמאות, וטקס של תלמידי העיר ברחבת העירייה ביום העצמאות.
במרכז הקהילתי "בית בגנו" ייחד משה בגנו קומה רחבת ידיים עבור "יד לבנים" להנצחת בני העיר אשר נפלו במאבק על תקומת המדינה בפעולות המחתרות ובמלחמות ישראל. המרחב כולל יד זיכרון, רחבה לטקסים ומאגר ממוחשב של סיפורי הגבורה אודות הנופלים.
לקריאה נוספת

יצחק מאיר, על חומותייך בני ברק.
רענן לרים (עורך), בני ברק - 4 שנות יצירה תשט"ו-תש"כ הוצאת עיריית בני ברק, 1960.
טוביה חורב (עורך), . by Witold Medykowski (Author), Anetta Glowacka-Penczynska (Author), Tomasz Kawski (Author) The First to be Destroyed: The Jewish Community of Kleczew and the Beginning of the Final Solution  הוצאת academicstudiespress, 2015.עמודים 84–104.
הערות שוליים

↑  רשימות המועמדים לוועידה השמינית של הפועל המזרחי בארץ ישראל, הצופה, 14 בספטמבר 1941
↑  ישעיהו אביעם, ה"טריאמוויראט" החולש על בני ברק, מעריב, 19 בינואר 1960
↑  מ. בגנו - מ"מ ראש עיריית בני ברק, הצופה, 14 בינואר 1953.
↑  בבני ברק, מעריב, 8 ביוני 1954
↑  אליקים פדרמן, ראש עיריית בני-ברק "נמלט" על מנת לחזור; מהפכה בסניף מפד"ל, בגנו הודח, חרות, 19 בספטמבר 1965
↑  חלופים בראשות בני ברק, מעריב, 2 בספטמבר 1957
↑  ישעיהו אביעם, ראש עירית בני ברק שבע רצון מהבחירות - ומשותפיו עד כה, מעריב, 9 בנובמבר 1965
↑  ישעיהו אביעם, סערת רוחות ב"ישיבה החגיגית" בה נבחר ראש עירית בני ברק, מעריב, 30 בנובמבר 1965
↑  ביום חמישי ייבחר ש. וינברג כראש עירית בני ברק, מעריב, 7 באוגוסט 1966
↑  י. גוטליב סגן ראש עיריית בני ברק בפועל, דבר, 18 במרץ 1968
↑  י. עשת, משה בגנו אזרח כבוד, מעריב, 16 ביולי 1970
1 2  ניצן צבי כהן, ‏בני ברק חוגגת 100: מושבת החקלאים הציונית שהייתה לאחת הערים הצפופות בעולם, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 13 ביוני 2024
| דגל העיר ראשי מועצת ועיריית בני ברק |
| --- | --- | --- |
| ראשי ועד המושבה | יצחק גרשטנקורן 1924–1934 • רב העיר הרב נחמן שמואל יעקב מיודסר 1937–1934 |  |
| ראשי מועצה מקומית | יעקב פרבשטין 1939–1937 • יצחק גרשטנקורן 1949–1954 |  |
| ראשי עירייה | יצחק גרשטנקורן 1949–1954 • משה בגנו 1954 • ראובן אהרונוביץ' 1957–1954 • משה בגנו 1957–1959 • ראובן אהרונוביץ' 1959–1966 • שמואל וינברג 1966–1968 • שמעון סירוקה 1968–1969 • ישראל גוטליב 1969–1974 • יצחק מאיר 1974–1976 • ישראל גוטליב 1976–1978 • שמואל וינברג 1978–1983 • משה אירנשטיין 1983–1991 • ירחמיאל בויאר 1991–1993 • משה אירנשטיין 1993–1995 • עמוס מר-חיים (יו"ר ועדה קרואה) 1995–1998 • מרדכי קרליץ 1998–2003 • ישכר פרנקנטהל 2003–2008 • יעקב אשר 2008–2013 • אברהם רובינשטיין (מ"מ) 2013 • חנוך זייברט 2013–2018 • אברהם רובינשטיין 2018–2024 • חנוך זייברט 2024–מכהן |  |
קבוצת החשמונאים, קן השומר הדתי, אלול תרצ"ד, קלצ'ב פולין.
משה בגנו (מחזיק בברז השני) בעת חנוכת באר המים בבני ברק. (1954-1957)
חברי המועצה השביעית בראשות משה בגנו בישיבה ה-41 בעירית בני ברק, 1959.
בית בגנו בבני ברק
בית הכנסת בית בגנו
בית יד לבנים בבית בגנו
בת עין

ערך זה עוסק בהתנחלות בגוש עציון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
מראה כללי של היישוב, 2006
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: גוש עציון
גובה ממוצע: ‎810 מטר
תאריך ייסוד: 1989
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 1,869 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 1,863 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בת עין(למפת הרי ירושלים רגילה) בת עין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בת עין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בת עין31°39′31″N 35°06′02″E﻿ / ﻿31.6585122836086°N 35.1004817709247°E﻿ / 31.6585122836086; 35.1004817709247  heמפת היישובים של מועצה אזורית גוש עציון באדום - בת עין בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10
http://www.bat-ayin.org
עין משואות (עין חובילה) המשמש כמקווה פעיל ליד היישוב.
בית הכנסת המרכזי של היישוב
אתר העתיקות חורבת חכלילי השוכן בכניסה ליישוב, בו נתגלה יקב ביזנטי ומקווה מתקופת בית שני




בַּת עַיִן (מגדל עדר) היא התנחלות ויישוב קהילתי כפרי דתי חסידי במערב גוש עציון, מערבית לכפר עציון. ההתנחלות שוכנת על גבעה נישאה בגובה של כ-870 מטר, בגבול בין השטח ההררי של גוש עציון ושפלת בית שמש. בבת עין מתגוררות כ-300 משפחות. היא נקראת על שם המעיינות סביבה: עין חובלה, עין ליבנה ועין סג'מה.
בת עין מורכבת מחוזרים בתשובה, מזרם החסידות החדשה, ומחסידות ברסלב, חסידות חב"ד תלמידי הרב יצחק גינזבורג ודתיים לאומיים.
היסטוריה

היישוב שוכן על הרכס שמדרום לכפר עציון, בסמוך לעיירה הפלסטינית צוריף. היישוב נקרא על שם ספרו של הרב אברהם דב מאבריטש. הגרעין הראשון שלו שכן בתחילה במקום שבו הייתה קודם לכן היאחזות הנח"ל "צורף". בכניסה ליישוב ישנה עדות ליישוב יהודי קדום מתקופת בית שני, "חרבת חכלילי". בעתיקות במקום נמצאו גת עתיקה עם פסיפס ומקווה טהרה גדול.
היישוב הוקם ב-ב' באייר ה'תשמ"ט (7 במאי 1989) בידי תלמידי הרב יצחק גינזבורג ובסיוע תנועת אמנה, על אדמות כפר עציון ועל אדמות נוספות שנרכשו מפלסטינים באזור. המייסדים ביקשו לשלב בין אורח חיים דתי לבין עבודת האדמה. הם כינו את עצמם "חסידות במגפיים". היישוב נקרא תחילה בשם מגדל עדר, על שם מגדל עדר, היישוב היהודי הראשון בגוש עציון ששכן באותו מקום, ובהמשך שונה השם לשמו הנוכחי, בת עין.
טקס העלייה על הקרקע היה ביום העצמאות ה-41 למדינה והשתתף בו אריק שרון.
בשנותיו הראשונות כיהן הרב יצחק גינזבורג כרב היישוב.
בתי היישוב בולטים בצניעותם ביחס לשאר יישובי גוש עציון. בהתאם לתקנון היישוב, התושבים מקפידים על צניעות, רבים נמנעים משימוש במוצרים מתוצרת גרמניה ומשימוש בטלוויזיה, ומקפידים על עבודה עברית ואי העסקת גויים. היישוב מונע כניסת גויים לתוכו, הן ערבים והן אחרים.
מצפון לבת עין שוכנים שרידי היישוב משואות יצחק שנחרב על ידי הלגיון הירדני במהלך מלחמת העצמאות. מהיישוב נשארו רק בית ההארחה, חדר האוכל (שהפך לבית חולים בחודשי הלחימה) ומגדל השמירה שניצב סמוך למעיין "עין חובילה". כיום מתגוררים במשואות יצחק שתי משפחות, ופועלת בה מסעדה חלבית כשרה בשם "גוונא".
כלכלה

רבים מן התושבים עוסקים בתחומי אמנות ואומנות: חקלאות אורגנית, עבודות קרמיקה, כתיבת מזוזות וספרי תורה, חינוך ותורת הנפש, פיסול, אריגה, תפירת טליתות ויודאיקה, ציור, משחק, כתיבת שירה וספרות, ריקוד, בימוי, ויטראז', מוזיקה, רקמה ועוד.
בקצה היישוב ישנם כרמים ולידם הוקם יקב אורגני שמשתמש בגתות עתיקות שהתגלו במקום. במקום גם צימרים.
ביישוב נוצרה והתפתחה הכיפה "כיפת בת עין", כיפה גדולה ומעט גבוהה בעבודת יד שבאה במקור מכיפות שהיו לובשים החסידים (ומלבד זה הייתה כיפה דומה לרב אלעזר מנחם מן שך). הכיפה זכתה לפופולריות רבה בקרב הציבור הדתי לאומי והפכה בכללי לאחד מסמלי המתנחלים.
חינוך

ביישוב תלמוד תורה ממלכתי-דתי אזורי ברוח חסידית, לבנים ולבנות, שבו לומדים כמה מאות תלמידים. המוסד נקרא "שלמה נתיב", על שם אחד התלמידים שנרצח בסמוך, בגיל 13.
במקום פועל סניף בני עקיבא נפרד.
חינוך > לימוד תורה

ביישוב ישנה ישיבה חסידית ארץ ישראלית לבעלי תשובה, "ישיבת בת עין", המחנכת ללמדנות וחסידות בדגש על דרכו של רבי נחמן מברסלב, בישיבה לומדים כ-50 בחורים ואברכים, חלקם חוזרים בתשובה. ראש הישיבה הוא הרב נתן גרינברג.
ביישוב פועלות שתי מדרשות, מדרשת בארות המיועדת לעולות חדשות, גיורות, ובנות הנמצאות בתהליך גיור, ומדרשת 'זהר' לחוזרות בתשובה ודתיות מבית בראשות הרבנית בתיה כהן.
רב היישוב הוא הרב דניאל כהן.
בת עין בסכסוך הישראלי-פלסטיני

על אף קרבתה למספר כפרים פלסטיניים, בת עין לא הייתה מוקפת גדר מטעמים אידאולוגיים במשך שנים, בדומה להתנחלויות ומאחזים נוספים, בהם סוסיא, חוות מעון, יצהר, מצפה יאיר וחוות יאיר.
בשנת 2013 תושבי הכפר ח'ירבת סאפא עתרו לבג"ץ בדרישה להקיף את בת עין בגדר, בטענה שתושבי היישוב פוגעים ברכושם ומהווים סכנה לתושבי הכפר. בשנת 2014 נבנתה גדר שמקיפה חלק מהיישוב.
בשנת 2003 נעצרו שלושה מתושבי היישוב יחד עם מתנחל מיישוב אחר, שהואשמו בהתארגנות ותכנון מעשי טרור נגד פלסטינים. הקבוצה כונתה מחתרת בת עין, ושלושה מחבריה הורשעו ונגזרו עליהם עונשי מאסר כבדים.
בפברואר 2007 נדקר למוות תושב היישוב, ארז לבנון - בעת שהתבודד בחורשה במרחק של כ־200 מטרים מביתו. רוצחיו, שני צעירים פלסטינים תושבי הכפר ח'ירבת סאפא הסמוך, נתפסו עוד באותו לילה לאחר שהתפארו במעשיהם בגלוי. השניים שוחררו בעסקת שליט. הואדי בו התבודד ארז לבנון קרוי על שמו, ואדי ארז לבנון.
באפריל 2009 חדר מחבל תושב ח'ירבת סאפא ליישוב, רצח בגרזן את שלמה נתיב בן ה-13 ופצע ילד בן 7.
באוקטובר 2013, לאחר תקרית שבה רעולי פנים תקפו נהג משאית פלסטיני באלות וריססו חיילי צה"ל בתרסיס פלפל, החליט צה"ל להוציא את חייליו משטח היישוב.
בפברואר 2015 הותקף פלסטיני תושב ג'בעה בזמן שעיבד את אדמתו. בשעות הלילה של אותו יום בוצעה בכפר פעולת תג מחיר שבמהלכה הוצת מסגד ורוססו סיסמאות. בעקבות אירועים אלה פעלו בבת עין כוחות משטרה וצבא. במהלך פעילות המעצרים תקפו תושבי היישוב את כוחות הביטחון, ובאחד המקרים נאלצו חיילים לבצע ירי באוויר.
בשנת 2022 הקימו תושבי היישוב בליווי מספר חסידים מכפר חב"ד וכמה נערי גבעות את המאחז גבעת אוהבי יה במחאה על גל הטרור באותה שנה ועל אירועי מבצע שומר החומות לזכרו של תושב היישוב אהוביה סנדק. בניסן תשפ"ג נשרפו בגבעה בתים, לרבות בית המדרש על ספרי הקודש שבו. על פי עדות כמה תושבים השורפים הם מהכפר צוריף. שנעצרו ושוחררו ללא ענישה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ספי בן-יוסף, מדריך ישראל, כרך 9 בערך "בת עין".
↑  נדב שרגאי, "טרור זה לא המקצוע שלנו", אמר תושב בת עין, באתר הארץ, 12 במאי 2002
↑   The Settlers (Les Colons) - Extract 1, סרטון בערוץ "Les Films du Poisson", באתר יוטיוב (אורך: 01:42)
↑  יוגב כרמל, ‏הטרנד מבת עין שחוצה את הקו הירוק: "רוצים להלביש את עם ישראל לגאולה", באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2023
↑  חיים לוינסון, רכז הביטחון של בת עין דרש להקים גדר, ראשי ההתנחלות החליטו לפטרו, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2010
↑  לאחר 25 שנה: גדר בבת עין, באתר הקול היהודי, ‏2 בנובמבר 2014.
↑  אפרת וייס, הותר לפרסום: נלכדו רוצחיו של ארז לבנון, באתר ynet, 26 בפברואר 2007
↑  יהושע בריינר‏, צה"ל מפסיק לאבטח את בת עין לאחר שחייליו הותקפו, באתר וואלה, 31 באוקטובר 2013
↑  נועם אמיר, ‏חייל צה"ל מואשם בריגול וגילוי ידיעות: "מעל באמון בצורה חמורה", באתר מעריב אונליין, 13 באפריל 2015
↑  בפעם השישית: הרס ופינוי בגבעת אוהבי-יה, באתר "סרוגים", 26 באפריל 2022
↑    שילה פריד, ‏הרס בגבעת אוהבי-יה; לאחר הפינוי הגיעו ערבים לחרוש בשטח, בעיתון מקור ראשון, 20 ביוני 2022
↑  אלחנן טולדנו, ‏נקמה? התקפה ערבית על הגבעה בגוש עציון – מאות ספרי קודש עלו באש, באתר JDN‏, י״ב בניסן ה׳תשפ״ג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588167605171  VIAF: 150635523   WorldCat (עם VIAF): 150635523
חיל המתנדבים הרוסי

| --- | --- |
 
סמל ודגל הקורפוס
 "תהילה לרוס", "תהילה לאוקראינה"
 פרטים
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 שיוך:  הכוחות המזוינים של אוקראינה הכוחות המזוינים של אוקראינה
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  מרץ 2022 – הווה (כ־3 שנים)
 מקים היחידה:  דניס קפוסטין
 מלחמות:  מלחמת אוקראינה–רוסיה
 פיקוד
 יחידת אם:  הלגיון הבין-לאומי להגנה טריטוריאלית של אוקראינה
 מפקד נוכחי:  Denis Nikitin 
 מפקדים:  דניס קפוסטין
 
תג אותו עונדים אנשי הצבא, שהיה תג צבא השחרור הרוסי.
חיל המתנדבים הרוסי (ברוסית:  Русский добровольческий корпус; באוקראינית: Російський добровольчий корпус) הוא קורפוס שמורכב ממתנדבים רוסים, לאומנים ברובם, שלוחם לצד אוקראינה במהלך מלחמת אוקראינה–רוסיה.
רקע

בניגוד ללגיון "חירות לרוסיה", המורכב לכאורה מחיילים רוסים שנתפסו בשבי, החיל מגייס מהגרים רוסים אתניים המתגוררים בשטחה של אוקראינה, כמו גם במספר מדינות אחרות באירופה.
באוגוסט 2022, החיל החל לשתף פעולה עם הכוחות המזוינים של אוקראינה, אך לא הוכר כיחידה של הצבא האוקראיני. לדברי מייסד החיל, דניס קפוסטין, "הייתי צריך להגיע לנשיא אוקראינה כדי להכריז על עצמי ולבקש הזדמנות להילחם באופן רשמי".
בנובמבר 2022 הודיעה "המועצה האזרחית", גוף שמורכב מנציגי האופוזיציה הרוסית, על גיוס מתנדבים לשורות היחידות הלאומיות בתוך הכוחות המזוינים של אוקראינה, כולל חיל המתנדבים הרוסי.
זיהוי

מרבית אנשי היחידה הם לאומנים רוסים, אשר בנוסף לסמל הרשמי של החיל, עושים שימוש בדגל אוקראינה וחלק מהלוחמים עוטים תג על החזה בצורת התג ההיסטורי של צבא השחרור הרוסי.
לדברי אחד המפקדים, את לוחמי החיל "אפשר לייחס דווקא לקשת הפוליטית השמרנית הימנית". באחד מפרסומי הטלגרם של היחידה, מצוין כי האידאולוגיה מבוססת גם על "עקרון אי-הפשרה – דחיית כל צורה של שיתוף פעולה עם יורש המשטר הסובייטי, משטר פוטין ונציגיו", ולדעתם "פוטין וחניכיו הורסים את הרוסים כעם".
ב-21 באוקטובר 2022, במסיבת עיתונאים של סוכנות הידיעות אינטרפקס-אוקראינה, התפרסם מזכר של חיל המתנדבים הרוסי. בדצמבר 2022, החיל קיבל כמתנת מורשת את הדגל של יחידות צבא המתנדבים ההיסטורי ודגל יחידות התנועה הלבנה.
מבצעים

בראיון לרדיו Polskie אמר אלכסנדר "פורטונה", ממפקדי היחידה, שחייליו השתתפו בכל קווי החזית במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה.
ב-2 במרץ 2023, אנשי החיל הכריזו כי הגיעו לכפר ליובצ'אנה שבמחוז בריאנסק, רוסיה.
במאי 2023 לוחמי החיל היו מעורבים בפלישה לרוסיה, תוך השתלטות על כמה כפרים במחוז בלגורוד בגיבוי לגיון חירות לרוסיה.
ראו גם

הצבא הרפובליקני הלאומי (רוסיה)
לגיון חירות לרוסיה – גדוד המשרת לצד צבא אוקראינה ומורכב מעריקי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית
צבא השחרור הרוסי – חיל מתנדבים רוסי בשירות הנאצים.
הערות שוליים

↑  "«Русский добровольческий корпус» — это подразделение ВСУ? Российские партизаны? Или агенты ФСБ? Что известно, а что нет о «диверсии» в пограничных сёлах Брянской области". Meduza (ברוסית).
↑  Меморандум Русского добровольческого корпуса, Интерфакс-Украина (ברוסית)
↑  Преемственность поколений Русского Добровольческого движения в Украине., Telegraph, ‏2022-12-23
↑  Росіяни проти росіян! / Хто атакував Брянську область ?/ Руський добровольчий корпус, נבדק ב-2023-03-04
↑  Русский добровольческий корпус и его война против Путина
↑  ""Русский добровольческий корпус" заявил, что вошёл в село на Брянщине". Радио Свобода (ברוסית). 2023-03-02. נבדק ב-2023-03-04.
↑  Националисты, но не украинские. Что мы знаем о рейде диверсантов в Брянской области, Медиазона (ברוסית)
↑  ynet והסוכנויות, המורדים הרוסים שנלחמים בפוטין: "החיילים שלו מפחדים, נמשיך עד שהמדינה תשוחרר", באתר ynet, 24 במאי 2023
המנהיג

ערך זה עוסק בדמות בדיונית. אם התכוונתם לספר מתקופת הראשונים, ראו .
| --- | --- |

המנהיג, כפי שהופיע על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Hulk Vol.5 #13 ממרץ 2023, אמנות מאת אלכס רוס.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Tales to Astonish #62 (דצמבר 1964)
 יוצרים:  סטן לי סטיב דיטקו
 גילום הדמות:  טים בלייק נלסון ("הענק הירוק", "קפטן אמריקה: עולם אמיץ חדש")
 מידע
 שם אמיתי:  סמואל סטרנס
 כינויים:  המנהיג האדום
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  ללא כוחות-על אינטלקט על-אנושי, מהונדס גנטית ברמה גאונית, אשף מוחות.
 חבר בקבוצה:  ההומנואידים אינטליג'נסיה החדשה
 חבר לשעבר בקבוצה:  אינטליג'נסיה ת'נדרבולטס (צוות תקיפה)
 דמויות קשורות
 משפחה:  פיל סטרנס (אח, מת)
 אויבים:  הענק הירוק, בטי רוס 
 
המנהיג (באנגלית: Leader) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס הענק הירוק ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Tales to Astonish #62 מדצמבר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו.
המנהיג הוא האלטר אגו של סמואל סטרנס, עובד במפעל לכימיקלים בבויסי, איידהו שהתפוצץ עליו חומר רדיואקטיבי והוא נספג בקרינת גמא ששינתה את מראהו באופן קיצוני, הפכה את צבע עורו לירוק והגדילה את המוח שלו בתוך הגולגולת המתנשאת. כמו הקודמים לפניו שנחשפו לקרינת גמא, סטרנס רכש מספר מאפיינים כתוצאה מהחשיפה לקרינה הרדיואקטיבית, מאפיינים שנבעו מתאווה עמוקה וחבויה בתוכו. מאחר ששאיפתו הגדולה ביותר לפני השינוי הייתה להיות חכם יותר, התאונה גרמה לכך שרמת האינטלקט שלו גדלה לאין שיעור. הוא החל לקרוא לעצמו "המנהיג" ותכנן מספר פשעים שאפתניים, כשהענק הירוק היה לאויבו הגדול ביותר. הוא גייס לשורותיו צבא של הומנואידים חזקים אותם בנה וניסה לשכתב מחדש את ההיסטוריה של כדור הארץ על ידי הדבקת הבריאה בקרינת גמא ויצירת החברה האנושית בצלמו והוא בראשה.
דמותו של המנהיג מדורגת במקום ה-63 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו של סמואל סטרנס גילם בסרט הלייב אקשן "הענק הירוק" השחקן טים בלייק נלסון, ששב לגלם את הדמות בסרט "קפטן אמריקה: עולם חדש מופלא".
ביוגרפיה בדיונית > שנות ה-60

בתחילת קריירת הפשע שלו ככובש בפוטנציה, המנהיג יצר טבעת מרגלים מתוך מטרה להפיל את הממשל הפדרלי של ארצות הברית. הוא שלח מרגל לגנוב רובוט אותו פיתח באנר, שהופך לענק הירוק ויוצא בעקבותיו. בהמשך, המנהיג שולח את בן בריתו הזיקית כדי ללכוד את הענק על ידי התחזות לבאנר. הזיקית אמנם נכשל, אך המנהיג שלח אחרי הענק את ההומנואידים שלו, שהכניעו אותו. הוא גם גנב מכשיר שאותו המציא באנר, אשר יכול לספוג אנרגיה של פיצוץ גרעיני, ומאפשר לכל אומה שמחזיקה בו להיות חסינה בפני התקפה גרעינית. לבסוף, הענק הצליח להשמיד את מעבדתו של המנהיג ואת המכשיר, אך המנהיג עצמו נמלט. לאחר מכן, המנהיג שאף למכור את צבא ההומנואידים שלו לאומות יריבות וערך הדגמה של תקיפת בסיס טילים - תוכנית אותה סיכל הענק הירוק. המנהיג היה סקרן לגבי כוחותיו של הענק, והציל אותו ממוות בטוח מידי ההומנואידים שלו. לאחר שערך בו ניתוח שהציל את חייו, הוא הזכיר לו שבעקבות כך הענק חייב לו. המנהיג ניצל את העובדה הזאת כדי לשלוח את הענק לעולם ביתו של הצופה ולגנוב מכשיר שמכיל את הידע של כל היקום. אולם, מידע זה היה יותר מדי בשביל המנהיג, שנפל לקרקע מחוסר הכרה, והענק שיער שהוא מת מהלם. עד מהרה, גנרל רוס מצא את מפקדתו הנטושה של המנהיג והפעיל הומנואיד ענק הנקרא בשם "הורג הענק" כדי להביס את הענק הירוק.
ביוגרפיה בדיונית > שנות ה-70

המנהיג צץ מחדש כאשר הציע לגנרל רוס עזרה בניטרולו של הענק, ושלח את הסופר-הומנואידים שלו כדי לעזור לרוס להשתלט על הנשק הגרעיני של אמריקה. הוא המשיך לזמום מזימות, כאשר בין היתר שחרר את ריינו משבי ושלח אותו בעקבות הענק. בהמשך, המנהיג יצר שכפולים אנדרואידים של אישים בכירים בממשל האמריקני במטרה לחטוף את נשיא ארצות הברית ואת סגן הנשיא. המנהיג גם השתלט לזמן מה על בסיס גמא שבו באנר עבר את התאונה שגרמה לו להפוך לענק הירוק.
ביוגרפיה בדיונית > שנות ה-80

המנהיג זיהם את מקורות המים של מנהטן בקרינת גמא במטרה לגרום לאנושות לעבור מוטציה בדמותו. עם הזמן, קרינת הגמא שבגופו החלה להתפוגג. בתחילה, הוא חשב שמדובר במאמץ ובריכוז יתר על כך שניסה למצוא דרכים לתפוס את הענק הירוק. עד שהוא הבין מה התרחש, רוב האינטליגנציה שלו שהייתה יכולה לעזור לו למצוא פתרון לכך אזלה, וכעת כתבי יד שהיו עבורו משחק ילדים בעבר הם מעבר ליכולתו המוגבלת. בתקופה זו, הוא גייס כספים בדרכים שונות, חוקיות ושאינן חוקיות, עד שהצליח לשכנע את הענק האפור לעזור לו להחזיר את האינטליגנציה שלו בכך שהבטיח לו לשמר את צורתו כענק לזמן ממושך יותר (בסיפורים המוקדמים, באנר היה יכול להפוך לענק האפור רק בשעות הלילה).
ריק ג'ונס הושפע מקרינת גמא, והענק השתמש בזכרונותיו של באנר על העברת אנרגיית גמא כדי לבנות מכשיר שיעביר את קרינת הגמא ממנו אל המנהיג. אולם, התהליך היה מעט שונה מקודם, והותיר מאחריו את המנהיג עם מראה גולגולת כשל מוח גדול ומנופח מאשר מצח מתנשא לגובה. בנוסף, העברה זו גרמה לקישור מחשבתי בין השניים. מיד לאחר מכן, המנהיג תיכס תוכנית לפוצץ פצצת גמא בעיירה קטנה באריזונה, כאשר מעטי התושבים ששרדו שימשו כנושאי מחקר ליצירתם של אוכפי חוק על-אנושיים בשם "יחידת ההפגנות". בעזרתם, הוא הקים חברה המכלכלת את עצמה באזור הארקטי, לה קרא "המאחז החופשי", שמאוכלסת בידי תושבים שגוססים מהרעלת קרינה. הוא נתן לענק מידע כיצד לאתר את אחיו פיליפ, שנודע בכינוי האיש המטורף, כדי לגאול אותו מייסוריו, שכן אישיותו המטורפת כמעט וכילתה אותו.
ביוגרפיה בדיונית > שנות ה-90

אחרי שריק ג'ונס סבל מטראומה נפשית חמורה כתוצאה ממותה של חברתו מרלו צ'נדלר, הכאב שהוא חש גרם למנהיג חוסר נוחות וסיפק לו מוטיבציה להחיות אותה מחדש. באותו זמן, קבוצת טרוריסטים של ארגון הידרה שמה לעצמה מטרה להתקיף את "המאחז החופשי", והמנהיג פלש לארגון הפנתאון החשאי בו הענק היה חבר כדי לאלץ אותם להגן על המאחז. הענק, תחת השפעתו של מנהיג הפנתאון אגממנון, התקיף את המאחז באותו זמן שבו ארגון הטרור הסתער עליו, מה שהוביל לקרב בין הצדדים המשתתפים. הענק המשיך לתקוף את המנהיג, שלכאורה מת בחילופי האש. המכשיר שעזר להחיות את מרלו הושמד, וכתוצאה מכך היא נכנסה למצב תרדמתי, ממנו הצליחה לצאת מאוחר יותר.
מותו של המנהיג השאיר את "המאחז החופשי" תחת שליטתו של אומניבוס חסידו. אומניבוס השתמש בשליטת מוחות כדי להפעיל מניפולציות על בכירים מהממשל האמריקני ועמד מאחורי התקפות טרור רבות כדי לחרחר מלחמה. לפי תכנונו, האצת מרוץ החימוש יאפשר את הישרדותו של "המאחז החופשי". לבסוף, אומניבוס נחשף בידי תושבי המאחז, שהותירו אותו למות בקור העז ולהיאכל בידי דוב קוטב.