stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכוס מוריס
קריירה ב-NBA > לוס אנג'לס קליפרס

בפברואר 2020, לאחר 43 משחקים בלבד בניקס, הועבר מוריס ללוס אנג'לס קליפרס כחלק מטרייד משולש עם וושינגטון ויזארדס. לקראת עונת 2020/2021 חתם על הארכת חוזה בקליפרס ל-4 עונות נוספות, עבור כ-64 מיליון דולר.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | יוסטון | 17 | 0 | 7.4 | 0.296 | 0.118 | 0.750 | 0.9 | 0.2 | 0.1 | 0.1 | 2.4 |
| 2012/2013 | יוסטון | 54 | 17 | 21.4 | 0.428 | 0.381 | 0.653 | 4.1 | 0.9 | 0.5 | 0.3 | 8.6 |
| 2012/2013 | פיניקס | 23 | 6 | 16.1 | 0.405 | 0.308 | 0.405 | 2.5 | 0.7 | 0.8 | 0.2 | 5.7 |
| 2013/2014 | פיניקס | 82 | 1 | 22.0 | 0.442 | 0.381 | 0.761 | 3.9 | 1.1 | 0.9 | 0.2 | 9.7 |
| 2014/2015 | פיניקס | 81 | 35 | 25.2 | 0.434 | 0.358 | 0.628 | 4.8 | 1.6 | 0.8 | 0.2 | 10.4 |
| 2015/2016 | דטרויט | 80 | 80 | 35.7 | 0.434 | 0.362 | 0.749 | 5.1 | 2.5 | 0.8 | 0.3 | 14.1 |
| 2016/2017 | דטרויט | 79 | 79 | 32.5 | 0.418 | 0.331 | 0.784 | 4.6 | 2.0 | 0.7 | 0.3 | 14.0 |
| 2017/2018 | בוסטון | 54 | 21 | 26.7 | 0.429 | 0.368 | 0.805 | 5.4 | 1.3 | 0.6 | 0.2 | 13.6 |
| 2018/2019 | בוסטון | 75 | 53 | 27.9 | 0.447 | 0.375 | 0.844 | 6.1 | 1.5 | 0.6 | 0.3 | 13.9 |
| 2019/2020 | ניו יורק | 43 | 43 | 32.3 | 0.442 | 0.439 | 0.823 | 5.4 | 1.4 | 0.8 | 0.4 | 19.6 |
| 2019/2020 | קליפרס | 19 | 19 | 28.9 | 0.425 | 0.310 | 0.818 | 4.1 | 1.4 | 0.7 | 0.7 | 10.1 |
| 2020/2021 | קליפרס | 57 | 29 | 26.4 | 0.473 | 0.473 | 0.820 | 4.1 | 1.0 | 0.6 | 0.3 | 13.4 |
| 2021/2022 | קליפרס | 54 | 54 | 29.0 | 0.434 | 0.367 | 0.872 | 4.4 | 2.1 | 0.5 | 0.3 | 15.4 |
| 2022/2023 | קליפרס | 65 | 65 | 28.1 | 0.426 | 0.364 | 0.782 | 4.0 | 1.8 | 0.6 | 0.3 | 11.2 |
| קריירה |  | 783 | 502 | 27.2 | 0.434 | 0.376 | 0.773 | 4.5 | 1.5 | 0.7 | 0.3 | 12.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015/2016 | דטרויט | 4 | 4 | 36.0 | 0.468 | 0.389 | 0.870 | 3.3 | 2.5 | 0.5 | 0.0 | 17.8 |
| 2017/2018 | בוסטון | 19 | 4 | 29.6 | 0.368 | 0.417 | 0.712 | 5.4 | 1.1 | 0.4 | 0.3 | 12.4 |
| 2018/2019 | בוסטון | 9 | 4 | 28.2 | 0.519 | 0.450 | 0.742 | 8.1 | 1.2 | 0.1 | 0.6 | 13.7 |
| 2019/2020 | קליפרס | 13 | 13 | 29.8 | 0.505 | 0.475 | 0.929 | 4.8 | 1.6 | 0.8 | 0.1 | 11.8 |
| 2020/2021 | קליפרס | 19 | 18 | 31.8 | 0.430 | 0.375 | 0.750 | 4.3 | 1.5 | 0.5 | 0.5 | 12.2 |
| 2022/2023 | קליפרס | 3 | 2 | 22.7 | 0.345 | 0.167 | 1.000 | 4.0 | 0.0 | 0.3 | 0.3 | 8.7 |
| קריירה |  | 67 | 45 | 30.1 | 0.431 | 0.407 | 0.773 | 5.1 | 1.4 | 0.5 | 0.3 | 12.6 |
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המכללות של מוריס, באתר sports-reference.com
↑  מוריס נבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות, באתר הספורט של אוניברסיטת קנזס
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2011, באתר הרשמי של ה-NBA
↑  מוריס נשלח בטרייד לפיניקס, באתר הרשמי של פיניקס סאנס
↑  דוח המשחק בין פיניקס לסקרמנטו, באתר basketball-reference.com
↑  האחים מוריס חותמים על הארכת חוזה בפיניקס, באתר sportando.com
↑  סיכום המשחק בין פיניקס לפילדלפיה, באתר הרשמי של ה-NBA
↑  דוח המשחק בין פיניקס ליוטה, באתר basketball-reference.com
↑  מוריס נשלח בטרייד לדטרויט, באתר הרשמי של דטרויט פיסטונס
↑  דוח המשחק בין דטרויט לפורטלנד, באתר ESPN.com
↑  בוסטון רוכשת את מרכוס מוריס, באתר הרשמי של הסלטיקס, 7 ביולי 2017
↑  הניקס מחתימים את בולוק ומוריס, באתר הקבוצה, 16 ביולי 2019
↑  הקליפרס מצרפים את מוריס, באתר הקבוצה, 6 בפברואר 2020
↑  מוריס סיכם על הארכת חוזה בקליפרס, באתר ספורטס אילוסטרייטד, 21 בנובמבר 2020
מרכז תקשו"ב

| --- | --- |

תג היחידה
 פרטים
 כינוי:  מרכז תקשו"ב
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  צה"ל צה"ל,  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 סוג:  יחידת מחקר ופיתוח
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1999–2018 (כ־19 שנים)
 מלחמות:    מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  מהנדסים, תוכניתנים וטכנאים בשירות סדיר
 פיקוד
 יחידת אם:   מספן הציוד,  חיל הים הישראלי
 דרגת המפקד:   אלוף-משנה
 מפקדים:  ראו להלן
מרכז תקשו"ב הייתה יחידה טכנולוגית במספן הציוד של חיל הים הישראלי. המרכז הווה בית תוכנה לפיתוח מערכות לחימה מבצעיות, פיתוח מערכות שו"ב (שליטה ובקרה), מערכות תקשורת מבצעיות ומערכות סימולציה וסימולטורים.
במרכז תקשו"ב פותחו מערכות עתירות תוכנה למערך הלוחם בחיל הים: סטי"לים, צוללות, כלי בט"ש, מערך חופי, מסוקים ומטוסים, לוחמה זעירה והדרכה כגון מערכות לוחמה אלקטרונית, מערכות REAL TIME עתירות תוכנה, מערכות נשק, תקשורת, מערכות לחימה תת-מימיות, מערכות דימוי ואימון, מערכות שילוב וניטור תהליכים מבצעיים.
היחידה הורכבה מענפי תוכנה, אלקטרוניקה ושילובים.
ביחידה היו צוותי פיתוח עצמאיים וצוותי פיתוח בתעשייה העוסקים בפיתוח תוכנה בפרויקטים בחזית הטכנולוגיה.
ענפי התוכנה והשילובים ביחידה הורכבו מעתודאים בוגרי הנדסת מחשבים/מדעי המחשב/הנדסת תוכנה ובוגרי קורס תכנות.
בענפי האלקטרוניקה שירתו עתודאי אלקטרוניקה וחשמל אשר מפתחים בשיתוף עם התעשייה את מערכות התקשורת המבצעיות, כלים בלתי מאוישים, תוכניות תקשו"ב למים כלכליים ועוד.
היחידה הייתה כפופה למספן הציוד (מצ"ד), ובראשה עמד קצין בדרגת אלוף-משנה. היחידה שכנה בבסיס מחנה החותרים הסמוך לחיפה.
היסטוריה

"מרכז תקשו"ב" הוקמה בשנת 1999 כפיצול של יחידת ממח"י לשתי יחידות תוכנה: מרכז תקשו"ב (מערכות מבצעיות), וממת"ם (יחידת מערכות מידע, תהליכים ומחשוב). עם פיצול היחידות הפך אל"ם נתן ברק, שהיה מפקד ממח"י, למפקדה הראשון של תקשו"ב.
בשנת 2018 אוחדה היחידה חזרה עם ממת"ם למרכז מפת"ח.
מפקדי היחידה

אל"ם נתן ברק
אל"ם אהרון הוברמן
אל"ם עודד פישר
אל"ם אסף שפי
אל"ם גיל בן-עמי
אל"ם משה קנזין
משה ברק

| --- | --- |

 לידה:  1951 (בן 73 בערך) אשקלון, ישראל 
 ענף מדעי:  הוראת המדעים, טכנולוגיה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1986) 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
משה ברק (נולד ב-1951) הוא חוקר ישראלי בתחום החינוך, פרופסור מן המניין באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. לשעבר ראש התוכנית הוראת המדעים והטכנולוגיה באוניברסיטה זאת.
ביוגרפיה

ברק גדל בשכונת מגדל, שכונת עולים באשקלון, הוריו היו עולים חדשים מרומניה חסרי השכלה, אביו פועל אינסטלציה ואימו עקרת בית. את לימודי התיכון עשה בבית ספר המקצועי אורט אשקלון במגמת חשמל אשר בסופם קיבל "תעודת גמר מורחבת", הרחבה חריגה של תעודת גמר תיכון שניתנה בבית הספר המקצועי ואפשרה להירשם לאוניברסיטה. בראיון שנתן לכתב העת הד החינוך אמר כי אילולי היה מתקבל לבית הספר המקצועי היה הולך לעבוד מיד אחר כיתה ט'. ברק השלים תואר ראשון בהוראת המדעים עם התמחות בהנדסת חשמל, ותואר שני בהוראת המדעים שניהם בטכניון. בשנת 1986 קיבל תואר דוקטור D.Sc בהוראת מדע וטכנולוגיה מאותו מוסד. בהמשך שימש שם גם כמרצה וכעמית מחקר בכיר. ב-1991 מונה למרצה בכיר באוניברסיטת בן-גוריון, ולאחר מכן התקדם עד לדרגת פרופסור מן המניין. בשנים 2011-2015 שימש כראש התוכנית להוראת המדעים באוניברסיטת בן-גוריון. כמו כן ברק עסק בהערכת תוכניות לימוד, ובפיתוח השתלמויות מורים ותוכניות לימוד לאוניברסיטאות, מכללות ובתי ספר.
מחקרו מתמקד בהשפעת לימודי מדע וטכנולוגיה על פיתוח מיומנויות קוגניטיביות גבוהות אצל תלמידים. פיתוח יצירתיות בפתרון בעיות, קידום למידה עצמאית בשיעורי מדע וטכנולוגיה, ויצירת אינטגרציה בין מדע, טכנולוגיה, הנדסה ומתמטיקה (STEM) בחינוך. כמו כן ברק מתעניין בפיתוח מומחיות מקצועית במקום העבודה בתחומי הטכנולוגיה וההנדסה. שימוש במידע ובטכנולוגיות ממוחשבות (ICT) ללימוד ולמידה. הערכת תוכניות חינוך במדעים, טכנולוגיה והנדסה. נוסף לזאת ברק חוקר גם את ההשלכות של למידת מושגים טכנולוגיים על יכולות למידה וחשיבה של התלמידים. תחום נוסף במחקריו של ברק הוא דרכים לשיפור החינוך למדע וטכנולוגיה באמצעות השתלמויות למורים.
השקפה

לדעתו של ברק החינוך טכנולוגי הוא האמצעי הטוב ביותר להגשמת מטרת החינוך: פיתוח יכולת לחקור, לפתור בעיות, ליצור, להמציא ולשתף פעולה. כמו כן, לדעתו בית הספר הראוי ביותר הוא בית ספר מקיף. כזה המשלב את לימודי המקצוע בתוך הלימודים הכללים. בהתאמה לכך הוא ממתנגדי בתי הספר הטכנולוגים-מקצועיים נפרדים. לדידו בתי ספר אלה גורמים להסללת תלמידים, והם מהולים באינטרס למילוי מכסות, כך שבגללם נפגע האינטרס הציבורי ומשלובים בבזבוז כספים אדיר שלא לצורך.
פרסים והוקרה

ברק זכה למענקים והכרה מהמועצה הבריטית, FCO המשותפת מלגות קרן קלור (1991); הטכניון למחקר ופיתוח פרס הקרן למצוינות מחקר במימון (1995); אפסילון פאי טאו, כבוד בינלאומי לאנשי מקצוע טכנולוגיה (1998); רש"י-Gustalla מלגה לקידום הוראת המדעים, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב (2002).
פרסומים > מאמרים נבחרים

ברק מ. ופלג, ר. (1998). מחינוך מקצועי לחינוך טכנולוגי: מהותו, נחיצותו ויוקרתו של החינוך הטכנולוגי בעיני תלמידים, עיונים בחינוך, (2)3, 111-114.
ברק, מ. פלג, ר. ואברהמי, מ. (2000). החינוך המדעי-טכנולוגי כמוקד התחדשות של בית הספר הערבי-דרוזי בישראל, עיונים בחינוך, (2)4, 51-76.
ברק, מ. (2002). חשיבה המצאתית שיטתית בפתרון בעיות ופיתוח מוצרים חדשים – השלכות מהתעשייה לחינוך, כנס האגודה הישראלית לחקר החינוך (איל"ה) מספר 13, אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, אוקטובר,  2-3.
ניטצקי, א. וברק, מ. (2004). למידת נושא מדעי-טכנולוגי בשיעור מתוקשב ברשת: מהתאוריה למציאות, כנס האגודה הישראלית לחקר החינוך (איל"ה) מספר 14, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע, אוקטובר,  12
Awad, N. & Barak, M. (2015). Projects in Information System Design and Fostering Learning in Israeli High Schools: A Pilot Study.
(2), 85-95.
Barak, M., Watted, A., & Haick, H. (2016). Motivation to learn in massive open online courses: Examining aspects of language and social engagement. Computers & Education, 94, 49-60.
Awad, N., & Barak, M. (2018). Pre-service science teachers learn a science, technology, engineering and mathematics (stem)-oriented program: The case of sound, waves and communication systems. Eurasia Journal of Mathematics, Science and Technology Education, 14(4), 1431-1451.
Shakhman, L., & Barak, M. (2019). The Physics Problem-Solving Taxonomy (PPST): Development and Application for Evaluating Student Learning. EURASIA Journal of Mathematics, Science and Technology Education, 15, 11.
פרסומים > ספרים

Barak, M. & Hacker, M. (Eds.) (2011), Fostering Human Development through Engineering and Technology Education, Rotterdam: Sense Publishers.

Szewczyk, R., Kastelan, I., Temerinac, M., Barak, M. & Sruk, V. (Eds.) (2016).  Heidelberg, Germany: Springer.
לקריאה נוספת

הרפז י' (פברואר 2014). חינוך טכנולוגי הוא אמצעי לא מטרה, הד החינוך, תל אביב: הסתדרות המורים בישראל.
מתרומם

מפגין חבר הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו מחזיק שלטים שעליהם "אלוהים שונא מתרוממים".
מתרומם (באנגלית: Faggot או Fag) הוא כינוי גנאי לתיאור גברים הומוסקסואלים. כיום, המונח משמש כעלבון רחב יותר הקשור לגבריות ולמבנה כוח קבוצתי. בסלנג הלהט"בי המילה "תרימי" היא תשובה מחאתית לכינוי הגנאי.
המונח הופיע רבות בתרבות הפופולרית, בין היתר בתיאטרון, ספרות, מוזיקה, קולנוע וטלוויזיה, בדרך כלל כהתייחסות לגברים הומוסקסואלים וביסקסואלים. הסרט התיעודי מ-1995, כוכבים בארון, המבוסס על ספרו של ויטו רוסו בעל אותו השם, מציין את השימוש במונח הזה לאורך ההיסטוריה של הקולנוע ההוליוודי.
ראו גם

פאג האג
חופש הביטוי
הסתה
לקריאה נוספת

Pascoe, C. J. Dude, You're a Fag: Masculinity and Sexuality in High School, University of California Press, 2007.
Kramer, Larry. Faggots, Grove Press, 2000.
Ford, Michael Thomas. That's Mr. Faggot to You: Further Trials from My Queer Life, Alyson Books, 1999.
הערות שוליים

↑  The American Heritage Dictionary of the English Language, Fourth Edition. Houghton Mifflin. 2000. ISBN 0-618-70172-9.
↑  2008, Paul Ryan Brewer, Value war: public opinion and the politics of gay rights, page 60
↑  Pascoe, C. J. (2007), Dude, You're a Fag: Masculinity and Sexuality in High School, Berkeley and Los Angeles, California: University of California Press
↑  The Celluloid Closet; (1995) Rob Epstein and Jeffrey Friedman.
ערך זה הוא קצרמרבנושא להט"ב ובנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרכזי

| --- | --- |
מסגד של קהילת נארג' (Narāgh), בפרובינציית מרכזי (Markazi) העשירה במורשת היסטורית ואדריכלית
מסגד של קהילת נארג' (Narāgh), בפרובינציית מרכזי (Markazi) העשירה במורשת היסטורית ואדריכלית
 מדינה:  איראן איראן
 נפות בפרובינציה:  11
 בירת הפרובינציה:  אראכ 
 שפה רשמית:  פרסית
 שטח:  29,127 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בפרובינציה:  1,429,475 (2016)
  ‑ צפיפות:  46 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  34°37′07″N 49°56′39″E﻿ / ﻿34.618611111111°N 49.944166666667°E﻿ / 34.618611111111; 49.944166666667 
 אזור זמן:  UTC +3:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרובינציית מַרְכַּזי (בפרסית: استان مرکزی) היא אחת מ-31 פרובינציות איראן, ובירתה היא העיר אראכ. שטח הפרובינציה 29,130 קמ"ר.
הפרובינציה נמצאת במערב איראן. אוכלוסייתה מונה כ-1.35 מיליון איש. גבולות הפרובינציה נקבעו ב-1980 כאשר היא התפצלה לפרובינציית מרכזי (הנוכחית) ופרובינציית טהראן. משמעות המילה "מַרְכַּזי'" בפרסית היא "מרכזי".
גבולות

פרובינציית מרכזי גובל עם הפרובינציות: טהראן, קום, אלבורז, קזווין, המדאן, לורסטאן ואספהאן.
אקלים

החורף במחוז זה קר ויבש כיוון שהמחוז מוקף בהרים.
מן (מחוז)

מן (בצרפתית: Maine) הוא אחד המחוזות המסורתיים של צרפת. הוא תואם לרוזנות מן לשעבר, שבירתה הייתה גם העיר לה מאן. האזור, מחולק כעת למחוזות סארת ומאיין, ומונה כ-857,000 תושבים.
היסטוריה > ימי קדם

השבט הגאלי Aulerci Cenomani חי באזור בתקופת הברזל והתקופה הרומית. מחוז מן נקרא על שמם, במאה ה-6 לספירה כמו ב-Cinomanico (ב- pago Celmanico ב-765, *Cemaine, ואז Le Maine מהמאה ה-12).
היסטוריה > ימי הביניים המוקדמים

במאות ה-8 וה-9 התקיימה דוכסות שנומאני (ducatus Cenomannicus), שכמה מהמלכים הקרולינגים השתמשו בה כאפאנז'. הדוכסות הזו הייתה מרקיזות שכללה כמה מחוזות כולל מן, והתרחבה לנורמנדי תחתית, עד לסן. בשנת 748, פפין הקצר, שהיה המאיורדומוס ולפיכך האיש החזק ביותר בפרנקיה אחרי המלך, נתן את הדוכסות הזו לאחיו למחצה גריפו. בשנת 790 קרל הגדול נתן אותה בתורו לבנו הצעיר, שארל הצעיר. נכדו של קרל הגדול, לעתיד שארל הקירח, ובנו לואי המגמגם ירשו את התואר. חתנו של קרל הגדול, רורגון, היה הרוזן של מן בין 832 ל-839. במחצית האחרונה של המאה ה-9, מן קיבלה חשיבות אסטרטגית בגלל פלישות מנורמנדי וברטאן. בנו של רורגון גאוזפריד בתורו הפך לרוזן מן. הוא נלחם נגד סלומון, מלך ברטאן ובשנת 866 השתתף בקרב בריסארט לצד רובר החזק, המרקיז הפרנקי של נוסטריה. כשגאוזפריד מת, שארל הקירח העניק את התואר, כמו גם את הרוזנות והמרקיזות הנוסטריאנית הרחבה יותר לרג'נולד מנוסטריה,  משום שילדיו של גאוזפריד היו צעירים מכדי לפעול בתפקיד זה. רג'נולד, שאולי היה בנו של רנו ד'הרבוז', מת בשנת 885 כשהוא נלחם בוויקינגים שבזזו את רואן.
מסופר כי ראול, מלך צרפת נתן את מן לאציל הנורדי רולו, דוכס נורמנדי, בשנת 924.
היסטוריה > שיא ימי הביניים > תקופת האנגווינים (בערך 1000–1063)

מן הגובלת במחוז אנז'ו מדרום ובדוכסות נורמנדי מצפון, הפכה לסלע מחלוקת בין שליטי הנסיכויות החזקות יותר הללו. איג השלישי ממן (שלט בסביבות 991–1015 לערך) נאלץ להכיר בפולק השלישי, רוזן אנז'ו כאדון שלו.
מתישהו בין 1045 ל-1047 איג הרביעי התחתן עם ברטה, בתו של אודו השני, רוזן בלואה ואלמנתו של אלן השלישי, דוכס ברטאן. האנגווינים לא רצו שמן תיכנס להשפעתה של בלואה, והרוזן ג'פרי מרטל פלש למן. אבל הנורמנים לא רצו שמין תחזור להשפעת האנגווינים, ולכן נמשכו לסכסוך. הכרונולוגיה המדויקת שנויה במחלוקת, אך ברור שבשנת 1051 מת איג הרביעי ואזרחי לה מאן פתחו את שערם לאנגווינים. אנז'ו סיימה עם שליטה יעילה ברוב המחוז, אבל הנורמנים אכן כבשו כמה מעוזים חשובים בגבול מן-נורמנדי.
היסטוריה > שיא ימי הביניים > כיבוש ושלטון נורמני (1062–1070)

בנו של איג הרביעי ארבר השני ברח לחצר הנורמנית (אם כי כמה היסטוריונים אומרים שהוא היה תחת שליטה של האנגווינים תחילה כמה שנים) ומותו ב-1062 זירז משבר ירושה. ארבר מת ללא ילדים בשנת 1062 לאחר שהכריז על ויליאם הממזר, אז דוכס נורמנדי, כיורשו. אחותו מרגריט הייתה מאורסת לבנו הבכור של ויליאם, ורובר קורתוז וארבר מצאו מקלט בחצר ויליאם בשנת 1056 כאשר ג'פרי מרטל, דוכס אנז'ו, פלש ללה מאן.
בזמן שהרוזנות הייתה בידי האנגווינים, לאנז'ו הייתה בעיית ירושה משלה. הדוכס ויליאם מנורמנדי תבע את הרוזנות בשמם של אחותו הצעירה של ארבר מרגריט, שהייתה מאורסת לבנו רובר קורתוז. התובע השני הייתה דודתו של ארבר ביוטה, אחותו של איג הרביעי, ובעלה וולטר, רוזן הווקסין. ויליאם פלש למן בכוח בשנת 1063 ולמרות התנגדות עזה של פולק הרביעי, רוזן אנז'ו ושל ברונים מקומיים כמו ג'פרי ממיין ואיבר דה סן-סוזן, הוא שלט ברוזנות עד תחילת 1064. ביוטה ווולטר נלכדו בעת השתלטות על לה מאן. הם מתו זמן מה מאוחר יותר בשנת 1063, מורעלים, כך נאמר, אם כי אין הוכחות מוצקות לכך. השליטה הנורמנית במן הבטיחה את הגבול הדרומי של נורמנדי נגד אנז'ו והיא גורם אחד שאיפשר לוויליאם להשיק את הפלישה המוצלחת שלו לאנגליה ב-1066.
בשנת 1069 מרדו אזרחי לה מאן נגד הנורמנים. עד מהרה הצטרפו כמה מהברונים של מאנסו למרד, הנורמנים גורשו ב-1070, ואיג החמישי הצעיר הוכרז כרוזן מן.
היסטוריה > שיא ימי הביניים > תקופה עצמאית (1070–1129)

איג היה בנם של אצו ד'אסטה ואשתו גרסנדיס, אחותו השנייה של הרוזן איג הרביעי. אצו חזר לאיטליה והותיר את גרסנדיס בראש. הכוח האמיתי, לעומת זאת, היה אחד מברוני מאנסו, ג'פרי ממיין, שאולי היה גם מאהבה של גרסנדיס. לאחר התקפות נורמניות ב-1073, 1088, 1098 ו-1099, אליא הראשון ירש את בן דודו איג החמישי, שמכר לו את מן ב-1092 תמורת עשרת אלפים שילינג. בתו נישאה לפולק החמישי, רוזן אנז'ו, שהשתלט על מן בשנת 1110 לאחר מותו של אליא. הנרי בוקלרק, הסכים להכיר בו כרוזן מן כל עוד יכיר בדוכס נורמנדי כאדון שלו.
היסטוריה > שיא ימי הביניים > תקופת פלנטג'נט (1129–1204)

בנו של פולק ג'פרי פלנטג'נט, רוזן אנז'ו ירש את מן. כשג'פרי מת ב-1151, הרוזנות עברה לבנו, הנרי השני, מלך אנגליה. כיוון שהנרי היה דוכס נורמנדי מאז 1150, אנז'ו, מן ונורמנדי היו כולם תחת אותו שליט בפעם הראשונה. מאוחר יותר הקים הנרי את בית פלנטג'נט באנגליה.
כאשר ריצ'רד לב הארי, שליט אנגליה, נורמנדי, אקוויטניה, אנז'ו, ברטאן, מן וטורן, המכונים ביחד האימפריה האנגווינית, מת בשנת 1199, זה עורר מלחמת ירושה שנמשכה עד 1204. בעוד ג'ון לקלנד הצליח להיות מוכר כמלך אנגליה, נחלות פלנטג'נט בנורמנדי, טורן, אנז'ו ומן נפלשו ונכבשו על ידי פיליפ השני, מלך צרפת.  במהלך הפלישה, הסנשל הצרפתי גיום דה רושה כבש את טורן, אנז'ו ומן בשם המלך הצרפתי.
היסטוריה > ימי הביניים המאוחרים

בשנת 1331 הפך הרוזן ממן לאחד מאצילי הממלכה.
לאחר קרב ורנויל ב-1424, האנגלים כבשו את מן, וג'ון מלנקסטר לקח את התואר דוכס. האנגלים החזיקו בלה מאן עד 1448 ובפרסני עד 1449. בשנת 1481, שארל הרביעי, דוכס אנז'ו, הוריש את אדמותיו ללואי האחד עשר, מלך צרפת, ובכך החזיר את הרוזנות לכתר.
היסטוריה > המהפכה הצרפתית

בתחילת הדרך, חלק מאוכלוסיית מן תמך במהפכה הצרפתית שהתרחשה בפריז. התרחבות המהפכה וההתנגדות הכללית של מדינות אירופה האחרות עוררו מלחמה, שאילצה את שלטונות הרפובליקה הצרפתית החדשה שנוסדה להעסיק חיילים להילחם נגד אויביה האירופים. לצורך הגובר של חיילים היו השלכות רעות במן, בדרום נורמנדי ובחלק המזרחי של ברטאן: צעירים סירבו להצטרף לצבא והעדיפו להיעלם ולהסתתר. הם ארגנו מעין צבא סודי והם קיבלו את שמו של צ'ואן, מהכינוי של המפקד שלהם, ז'אן קוטרו. עם מנהיגים כאלו, מן הפכה במהירות למרכז מהפכת הנגד של צ'ואן. הם מצאו תמיכה מקומית בכל מקום בקרב האיכרים, שהזדעזעו מהאופן שבו הממשל והצבא התייחסו לכמרים ולדת הקתולית.
היסטוריה > זמנים מודרניים

במהלך המהפכה הצרפתית מן הפכה למחוזות החדשים שנוצרו מאיין וסארת, כעת הם משולבים יחד באזור פיי דה לה לואר.
גלריה

הדולמנים של אוורה 4000 לפני הספירה
טירה גאלו-רומאית וימי ביניימית בלה מאן
טירת לאסי המאה ה-12 עד המאה ה-15
טירת לאוואל והעיר
נוף של לאוואל
טירת תוואלה
מן, המשוכות של הבוקאז'
בית חצי עץ מימי הביניים בשאטו-גונטייר
נוף פנורמי של טירת סן-סוזאן, מאיין
הערות שוליים

↑  Nègre, Ernest (1990). Toponymie générale de la France. Librairie Droz. p. 153. ISBN 978-2-600-02883-7.
↑  Elisabeth Deniaux, Claude Lorren, Pierre Bauduin, Thomas Jarry, la Normandie avant les Normands, de la conquête romaine à l'arrivée des Vikings, Rennes, Ouest-France, 2002, p. 276 et p.389
↑  Les Annales de Flodoard explique que Rollon reçut Cinomannis et Baiocae que les historiens ont traduit par le Bessin et le Maine. Parmi eux, Lucien Musset estime peu probable que le Maine fut concédé. Il pense qu'il s'agissait juste de la partie du Maine que les Normands contrôlaient déjà, en l'occurrence l'Hiémois. En tout cas, selon l'historien normand François Neveux, "cette hypothétique cession du Mans et de sa région aux Normands servit cependant plus tard, dans le courant du xie siècle, à étayer les prétentions des ducs sur le Maine (François Neveux, La Normandie des ducs aux rois, Rennes, Ouest-France, 1998, p.31)
↑  Seel, Graham E. (2012). King John: An Underrated King. London: Anthem Press. pp. 39–52. ISBN 9780857282392. נבדק ב-16 בנובמבר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564668605171  BnF: cb11979028v (data)  GND: 4114928-2  LCCN: n84083916  NKC: ge134334  SUDOC: 027833798  VIAF: 130234829   WorldCat (עם VIAF): 130234829 
מפה של מן
מאז 1791, מן מהווה את החלק הגדול ביותר של שני מחוזות: מאיין וסארת
נאומטוארתרוס

| נאומטוארתרוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון-עליון, 109–99 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: צבים
תת־סדרה:: צבים חבויי-צוואר
משפחה:: פרוטוסטגיים
סוג:: נאומטוארתרוס
מין:: Pneumatoarthrus peloreus
שם מדעי
 Pneumatoarthrus peloreus ‏קופ, 1870

נאומטוארתרוס (שם מדעי: Pneumatoarthrus) הוא סוג נכחד של צב ים נכחד ממשפחת הפרוטוסטגיים, אשר חי בקרטיקון במימי אמריקה הצפונית במשך המאסטריכט שלפני 70 עד 68 מיליון שנה מזמננו. הסוג כולל מין בודד, Pneumatoarthrus peloreus.
תיאור

סוג זה ידוע ממאובנים שהתגלו בתצורות הר לאורל (אנ') שבניו ג'רזי ותוארו למדע ב-1870 על ידי החוקר אדוארד דרינקר קופ.
במקור אלה נחשבו לעצמות הדרוזאורוס בידי החוקר ג'וזף ליידי, אם כי קואפ בדק את מבנה העצמות שלו לעומת עצמות של פרוזאורופודים כמו האנצ'יזאורוס והניח על קרבה מסוימת.
עם זאת ב-1875 הוא הניח שממצאי החוליות דומות ביותר לאלה של הפרוטוסטגה והניח שהסוג המדובר הוא צב ימי ענקי. לא כל החוקרים סברו כמותו וחלקם הניחו שהיה זה דינוזאור הקרוב להדרוזאוריים או לתרופודים.
צב זה היה גדול יחסית ודומה במראהו לארכלון, כשאולי היה לו שריון עבה כמותו. הוא היה כנראה שחיין חזק ששגשג במימי הסוף הקרטיקון.
הערות שוליים

↑  Leidy, 1865. Memoir on the extinct reptiles of the Cretaceous formations of the United States. Smithsonian Contributions to Knowledge. 14(6), 135 pp
↑  Baird, D., 1979. Pneumatoarthrus Cope, 1870, not a dinosaur but a sea-turtle. Proceedings of the Academy of Natural Sciences, Philadelphia, 129(4):71-81.
מרשל הפדרציה הרוסית

הפורמט עד 2010
הפורמט בשימוש משנת 2013
כוכב מרשל רוסיה
מרשל הפדרציה הרוסית (רוסית: Маршал Российской Федерации) היא הדרגה הצבאית הבכירה ביותר ברוסיה. הדרגה נוצרה ב-11 בפברואר 1993 לאחר פירוק ברית המועצות והקמת הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית. הדרגה היא יורשת הדרגה הסובייטית מרשל ברית המועצות. הדרגה מקבילה לדרגת גנרל הצבא בצבא האמריקאי ולדרגת פילדמרשל בצבאות אחרים.
הדרגה נחשבת לדרגת כבוד והרמטכ"ל הרוסי הוא בדרגת "גנרל ארמייה", שהיא דרגה אחת מתחת למרשל. מאז קיומה של הדרגה, רק אדם אחד החזיק בה - שר ההגנה לשעבר איגור סרגייב, שכיהן כשר ההגנה בין 1997 - 2001 והדרגה הוענקה לו ב-11 בנובמבר 1997.
סמל הדרגה הוא סמל הפדרציה הרוסית ומתחתיו כוכב, סמל שנהוג להשתמש בו בצבא הרוסי, ירושה מברית המועצות. חייל המחזיק בדרגת מרשל הפדרציה הרוסית עונד גם סמל בשם כוכב המרשל, כוכב משובץ יהלומים, אותו יש לענוד על דש העניבה.
ראו גם

מרשל ברית המועצות - הדרגה המקבילה בתקופת ברית המועצות
גנרל הצבא - הדרגה המקבילה בצבא ארצות הברית
מרכזי צעירים בישראל

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 tzeirim.org.il
 
מרכזי צעירים הוא שרות הפועל בכ-170 רשויות מקומיות בישראל, שנועד לספק מענה לצרכים שונים של צעירים וצעירות בין הגילים 18-40. מרכזי הצעירים נותנים מענה לצעירים בתחומי ההשכלה, התעסוקה, והמעורבות החברתית ברשויות השונות: עיריות ומועצות אזוריות או מקומיות.