גיורא רום
שירותו בצה"ל

בשנת 1962 התגייס לצה"ל והצטרף לקורס טיס מס' 43, שם נחשב לחניך מבטיח. החל לטוס במטוסי אורגן וסופר מיסטר, ואחר כך הפך לטייס הצעיר ביותר שצורף לטייסת מיראז'ים בצה"ל.
במלחמת ששת הימים שירת כסגן צעיר בטייסת העטלף תחת פיקודו של רן פקר, והשתתף במבצע מוקד לתקיפת שדות התעופה וחילות האוויר של מדינות ערב בשעות הראשונות של המלחמה. ב-5 ביוני 1967 הפיל רום שני מטוסי מיג-21 מעל אבו סוור במצרים כשהיה במשימת ליווי מבנים להפצצה במהלך מבצע מוקד. בהמשך אותו יום הפציץ את שדה התעופה הסורי T-4, ולאחר שהטיל את פצצותיו הפיל מטוס מיג-21 מעל השדה. למחרת נפגע מטוסו באש נ"מ בתקיפת מוצב סורי ליד בית המכס העליון ברמת הגולן; הוא נפצע ברגלו, אך הצליח להנחית את מטוסו בשלום. רום אושפז בבית החולים העמק, אך נמלט משם כעבור יממה כדי להצטרף שוב לטייסת. בסוף אותו יום, 7 ביוני, הפיל שני מטוסי מיג-17 מצריים. כשלזכותו חמש הפלות הפך רום לאלוף הפלות ונחשב לטייס הקרב המצטיין של המלחמה. במסיבה במלון דיפלומט שערך חיל האוויר לרגל הניצחון הועלה רום בדרגה לאחר שמפקד החיל, מוטי הוד, ציין בטעות את דרגתו כסרן וקהל הטייסים הנוכח דרש בקול את העלאתו המיידית לדרגה זו. הרמטכ"ל, יצחק רבין, שנכח במסיבה, הנהן בראשו להוד כאות הסכמה להעלאתו בדרגה. אשר שניר הסיר מכותפותיו את דרגות הסרן, מסר אותן למפקד הטייסת רן פקר, ואלה הוענקו לרום באותו מעמד. אחרי המלחמה שירת כמדריך בבית הספר לטיסה.
עם הגעת מטוסי הפנטום החל לעבור הסבה להטיסם. במהלך הקורס, ב-11 בספטמבר 1969, השתתף בקרב אוויר המוני במלחמת ההתשה כטייס בטייסת העטלף, והמיראז' של רום הופל על ידי מיג-21 מצרי ששיגר לעברו טיל אטול שפגע בו מעל דלתת הנילוס במצרים. רום, שהיה בגובה רב של כ-20 אלף רגל ובמהירות גבוהה של כאלף קמ"ש, הצליח לנטוש את המטוס אך נפגע ברגלו ובמרפקו במהלך ההפלטה. הוא צנח בסביבת אל-מנצורה לידי כפריים, ולאחר כמה שעות העבירו אותו לידי השלטונות. הוא נותח ולאחר מכן הוחזק בתנאים קשים ועונה בכלא עבאסיה שבפאתי קהיר כשהוא סובל מהשפלות, מהרעבה ומשהות ארוכה בצינוק. רק שבעה שבועות לאחר נפילת מטוסו הותר לו להיפגש עם אנשי הצלב האדום. ב-5 בדצמבר 1969, לאחר כשלושה חודשי שבי, שוחרר רום תמורת כ-70 שבויים מצריים וסוריים. איתו שוחררו גם הטייס נסים אשכנזי ושני נוסעי מטוס ישראלים שנחטפו לדמשק. לאחר שחרורו עבר סדרה של ניתוחים ושיקום, ולאחריהם שב בהדרגה לטוס, תוך שהוא משלב במאמץ לימודי תואר ראשון ושיקום רפואי. בינואר 1971 ערך את טיסת הסולו המחודשת שלו במיראז'. ב-1972 מונה לסגן מפקד טייסת 113, טייסת מטוסי אוראגן שעסקה בהכשרת בוגרי קורס טיס, והכין אותה לקליטת מטוסי נשר.
יומיים לפני פרוץ מלחמת יום הכיפורים קיבל רום את הפיקוד על טייסת הדרקון המעופף בבסיס תל נוף, שמפקדה, עמי גולדשטיין, נהרג בתאונה. לרום לא היה ניסיון קודם בהטסת מטוסי סקייהוק, אך עם פרוץ המלחמה סירב מפקד הבסיס, רן פקר, לשחרר אותו מפיקוד על הטייסת, כך שטיסותיו הראשונות בסקייהוק היו גיחות תקיפה במצרים, בין היתר במבצע תגר בו תקף את בונקר מפקדת חטיבת ההגנה האווירית המצרית בבסיס מנצורה, שהייתה אחראית על הגנת צפון מזרח הדלתא. במהלך המלחמה הוביל רום עשרות גיחות תקיפה, בעיקר במצרים. במהלך 1974 המשיך להשתתף בגיחות הפצצה במלחמת ההתשה במובלעת הסורית ברמת הגולן.
אחרי המלחמה המשיך להתקדם במערך הקרב של חיל האוויר, ופיקד על בסיס חיל האוויר רמון. בין השנים 1984 ו-1987 היה מפקד בסיס חיל האוויר הגדול תל נוף. באוקטובר 1985 השתתף כטייס F-15 ("בז") במבצע רגל עץ - תקיפה ארוכת טווח על מפקדות אש"ף בתוניסיה אותה הוביל מפקד טייסת 106, אבנר נווה. בשנים שלאחר מכן שימש כראש חטיבת המחקר בלהק המודיעין של חיל האוויר, כעוזר ראש אג"ם, כסגן מפקד וראש מטה חיל האוויר. בשנת 1992 היה מועמד לתפקיד מפקד חיל האוויר, וכאשר מונה הרצל בודינגר לתפקיד, מונה רום לנספח צבאי של ישראל בארצות הברית ובקנדה בדרגת אלוף.