stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפובליקה העממית של אנגולה
הערות שוליים

1 2  "Lei 5/72, 1972-06-23". Diário da República Eletrónico (בפורטוגזית). נבדק ב-2020-05-08.
↑  Rothchild, Donald S. (1997). Managing Ethnic Conflict in Africa: Pressures and Incentives for Cooperation. Washington D.C.: Brookings Institution Press, 1997. p. 116. ISBN 978-0-8157-7593-5.
↑  Tvedten, Inge (1997). Angola: Struggle for Peace and Reconstruction. London. pp. 3. ISBN 978-0-8133-3335-9.
↑  Faria, P.C.J. (2013). The Post-war Angola: Public Sphere, Political Regime and Democracy. EBSCO ebook academic collection. Cambridge Scholars Publishing. p. 271. ISBN 978-1-4438-6671-2. נבדק ב-10 בספטמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Angola – Communist Nations". www.country-data.com.
1 2  "Angola". Angola | Communist Crimes (באנגלית). נבדק ב-2020-09-08.
1 2 3 4  Fernando Andresen Guimaráes, The Origins of the Angolan Civil War : Foreign Intervention and Domestic Political Conflict, Basingstoke & Londres, Houndsmills, 1998.
↑  "African Socialism". www.encyclopedia.com (באנגלית). נבדק ב-2018-09-11.
↑  "Angola - INDEPENDENCE AND THE RISE OF THE MPLA GOVERNMENT". countrystudies.us. נבדק ב-2018-06-03.
↑  Brittain, Victoria (1998). Death of Dignity: Angola's Civil War. London: Pluto Press. pp. 32–38. ISBN 978-0-7453-1247-7.
↑  "Agreement among the People's Republic of Angola, the Republic of Cuba, and the Republic of South Africa (Tripartite Agreement)". United Nations.
↑  French, Howard W. (3 במרץ 2002). "The World; Exit Savimbi, and the Cold War in Africa". The New York Times. נבדק ב-11 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
הלכת הגולגולת הדקה

החוק הישראלי מעניק פיצויים לניזוק רק בשל הנזק הצפוי ממהלכם הרגיל של הדברים, ושנבע כתוצאה ישירה מעוולת המזיק. אולם, במקרה שהנזק נגרם או הוחמר כתוצאה מגורמים בלתי צפויים מראש, האם עדיין יישא המזיק באחריות?
הִלְכַת "הגולגולת הדקה", שמקורה ב"Eggshell Skull Rule" בדין האנגלי, מהווה חריג לדרישת צפיותו של היקף הנזק; ההלכה מכירה באחריות המזיק לנזקים בלתי צפויים שמקורם בחולשותיו המקדמיות והבלתי צפויות של הניזוק. 
ההלכה מורה כי לא תתקבל טענת המזיק שלא חזה מראש את נזקי הניזוק, אשר באו לו כתוצאה מחולשה מיוחדת, עליה לא יכול היה לדעת, שכן על המזיק לקבל את הניזוק כמות שהוא. הלכת הגולגולת הדקה חלה על שני מרכיביו של היקף הנזק – חומרה בלתי צפויה של הנזק הראשוני, וכן על נזקים בלתי צפויים המתפתחים מהנזק הראשוני, המכונים נזקים שניוניים, למשל: התפתחות דלקת חמורה שנגרמה עקב פגיעה קלה בתאונת דרכים (כאשר הדלקת היא הנזק השניוני). ההלכה חלה על היקף הנזק, ואינה חלה על תהליך גרימתו של נזק ראשוני, ולא על סוגו של הנזק הראשוני. למשל: אדם ששם קץ לחייו עקב רגישות נפשית מיוחדת ובלתי צפויה, בתגובה לפיטוריו ממקום עבודתו, נזק ההתאבדות הוא נזק ראשוני שסוגו והליך גרימתו אינם צפויים ועל כן אין מחילים עליו את הלכת הגולגולת הדקה.
מרכיב דומיננטי בהלכת הגולגולת הדקה נוגע למדיניות משפטית, במיוחד כאשר מדובר בנזקים גופניים.
Human bodies are too fragile and life too precarious to permit a defendant nicely to calculate how much injury he might inflict
סקירת הדין- הצגת התשתית הנורמטיבית > הוראות החוק הרלוונטיות

הבסיס הסטטוטורי להתפתחות הלכת הגולגולת הדקה בדין הישראלי, מצוי בסעיף 60(א) לפקודת הנזיקים האזרחיים אשר עניינו "פיצויים". 
כיום, פקודת הנזיקין (נוסח חדש) מסדירה את עניין הפיצויים תחת הוראת סעיף 76:
בסעיף 60(א) הגדיר המחוקק הישראלי את היקף האחריות באמצעות נוסחה אשר אינה מגלה בצורה חד משמעית את המבחן הקובע ואומנם, לדידו של פרופ' אנגלרד, המתייחס לפסיקת בית המשפט העליון, מצטיירות גישות שונות לגבי פירוש הסעיף שכן, מלשונו עולים בד בבד שני מבחנים סותרים לכאורה: מן הרישא - "..שעלול לבוא באורח טבעי.." קרי- מבחן הצפיות, ומן הסיפא: "..שבא במישרין מעוולת הנתבע..." קרי- מבחן הנזק הישיר.
שאלת פירוש הסעיף נדונה לראשונה בהרחבה על ידי השופט אגרנט בפרשת לוי. לדידו, אין להעניק למונחים המופיעים בסעיף משמעות עצמאית שכן, הם באים לשם קביעת הכלל שיש לפצות אדם, עקב עבירה אזרחית כלפיו, רק אם נגרם לו נזק הנובע במישרין כתוצאה מהעוולה הנידונה, ושאינו נחשב בעיני החוק, "רחוק" מדי, ובלשונו: "אין לפרש את המונחים האמורים במובנם הפשוט והרגיל דווקא, אלא יש להניח, כפי שנקבע מפורשות בסעיף 2 לפקודה, כי הביטויים האלה משמשים בה במובן הניתן להם בחוק האנגלי ומן הדין לבארם בהתאם לזאת". הכוונה לכך שהסעיף, שנוסחו מתבסס על הנוסח האנגלי ושאוב ממנו, צריך להתפרש בהתאם לשיטה האנגלית שהיא גישה מעשית, המתחשבת לעיתים בעובדות המיוחדות העומדות לדיון. לפי גישה זו, אין לראות בסעיף כמציע נוסחה חד משמעית.
ההשקפה השלטת בדין הישראלי, בעקבות פרשת מלכה, גורסת כי המחוקק אימץ בסעיף את "מבחן הצפיות" בהקשר של ריחוק הנזק. בצד מבחן זה- נתגבשה הלכה עצמאית הנוגעת לאותם מקרים בהם נגרמו נזקי גוף בלתי צפויים עקב מצבו הגופני המיוחד של הקורבן, היא הלכת "הגולגולת הדקה" אשר מקורה גם הוא במשפט האנגלי.
הצעת חוק דיני ממונות ומבט לעתיד

במשפט הישראלי שלאחר פרשת רינגר, הלכת הגולגולת הדקה אינה שנויה עוד במחלוקת, לפחות בתחום נזקי הגוף. כיוון שסוג הנזק צפוי, אין צורך בצפיות של היקפו, כדי להטיל אחריות על הנתבע ולחייבו לפצות את התובע על כלל היקף הנזק. 
בתזכיר הצעת חוק דיני ממונות, הוחלף סעיף 76(1) בסעיף 458, אשר נכלל בפרק רביעי: פיצויים תחת סימן א': מטרת הפיצויים ומבחן ריחוק הנזק. נראה כי ועדת הקודיפיקציה לא ראתה צורך לשנות את נוסח הסעיף ומכאן אפשר להסיק כי הלכת רינגר אכן השתרשה במשפט הישראלי.
עם זאת, ניתן להצביע על שני כיווני שינוי ופיתוח עתידי המסתמנים באופק, המבטאים מגמה של ריכוך ההלכה מחד, לעומת הרחבתה מאידך.
ראשית, נראה כי על אף עיגון ההלכה בנוסח פרשת רינגר, פרשת קליפורד פתחה פתח לדיון מחודש בסוגיית אופן יישום הלכת הגולגולת הדקה, ויצרה חוסר ודאות מסוים בנוגע לאיזון הראוי בין הטלת האחריות הנזיקית לבין שיקולי ההגינות, הסיבתיות וההרתעה שהוזכרו לעיל.
שנית, לאור מגמת ההתפתחות של הלכת הגולגולת הדקה בשיטות משפט ברחבי עולם המשפט המקובל, כגון החלתה במקרים של נזקים נפשיים, כדוגמת מקרה Page v. Smith בו התפתחה אצל הניזוק, מחלת נפש שנגרמה לו בעקבות לחץ בתנאי העבודה. וכן במקרים של נזקים ממוניים, כדוגמת מקרה Mattocks v. Mann בו נגרם למכונית התובע נזק רב בעקבות רשלנותו של הנתבע. הרכב נזקק לטיפול רציני וממושך אשר במהלכו, השתמש התובע ברכב שכור או לחלופין בתחבורה ציבורית. ביהמ"ש אשר דן בפרשה, קבע שכיוון שפעל התובע באופן סביר מבחינה כלכלית, יש לפצות אותו גם על היקף הנזק הממוני ששכירת הרכב והשימוש בתחבורה ציבורית הסבה לו. מקרה זה, כמו גם מקרים דומים אחרים שהוזכרו לעיל, הם, לדעתנו, אפיקי הרחבה ראויים ליישום הלכת הגולגולת הדקה, שכן מתייחסים למכלול הווייתו של האדם, דהיינו לא רק לגופו אלא גם לנפשו ולרכושו, כתחומים הראויים להגנה תוך הכללתם תחת אחריות המזיק.
ראו גם

ריחוק הנזק
דיני הנזיקין
עוולת הרשלנות
לקריאה נוספת > רשימת מקורות ישראלים

חקיקה
פקודת הנזיקין (נוסח חדש) תשכ"ח-1968, סעיף 76(1).
פקודת הנזיקים האזרחיים 1944, סעיף 60(א).
תזכיר הקודקס האזרחי פרק רביעי: פיצויים, סימן א' סעיף 458.
פסיקה
ע"א 22/49 לוי נגד מוסף פד"י ד' 558.
ע"א 237/55 סטוצ'ינר נגד פומרנצ'יק פד"י י' 1050.
ע"פ 47/56 מלכה נגד היוהמ"ש פד"י י' 1543.
ע"א 60/57 דויטש נגד פרנקו פד"י י"א 1529.
ע"א 390/62 משולם רינגר נגד מואיס ליאון ואח פד"י י"ז 1662.
דנ"א 7794/98 רביד משה נ' דניס קליפורד פד"י נ"ז (4) 721.
מאמרים
יצחק אנגלרד, בעיית ריחוק הנזק בפסיקה הישראלית, מחקרי משפט לזכר אברהם רוזנטל, עמ' 84, 1964 (תשכ"ד).
ישראל גלעד ואהוד גוטל "על הרחבת האחריות בנזיקין בהיבט הסיבתי- מבט ביקורתי" משפטים לד', 385.
רונן פרי, "הכל צפוי והרשלנות נתונה" משפטים לה (תשס"ה) 359.
לקריאה נוספת > רשימת מקורות מהמשפט המקובל

פסיקה אנגלית
Dulieu v. White & Sons [1901], 2 K.B. 669.
Per Lord Wright in Bourhill v. Young [1943], A.C. 92.
Overseas Tankship (UK) Ltd. v Morts Docks Engineering Co Ltd [1961], A.C. 388.
Mattocks v. Mann [1993] RTR 1316.
Page v. Smith [1994] 4 All ER 522.
Walker v. Northumberland County Council [1995] 1 All ER 737.
Barber v. Somerset County Council [2004] UKHL 13.
מקורות ספרותיים מהמשפט המקובל
Richard A. Posner, Economic Analysis of Law, (3rd ed. 1986), Little, Brown and co. p.167.
JG Fleming, The Law of Torts, (9th ed. 1998), p.235.
Clerk & Lindsell, On Torts, (9th ed. 2006) London Sweet & Maxwell, p.117.
Vivienne Harpwood, Modern Tort Law, (6th ed. 2006) Cavendish publishing, p.176.
וילהלם פרידריך, נסיך ויד

וילהלם פרידריך, נסיך ויד (בגרמנית: Wilhelm Friedrich Fürst zu Wied;‏ 27 ביוני 1872 - 18 ביוני 1945), היה נסיך גרמני ואחיו של וילהלם, נסיך אלבניה.
ביוגרפיה

וילהלם פרידריך נולד ב-27 ביוני 1872 בנויוויד, לוילהלם, נסיך ויד ולמריה, נסיכת הולנד, בתם של פרדריק, נסיך הולנד ולואיזה, נסיכת פרוסיה. וילהלם פרידריך היה נינם של פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה ווילם הראשון, מלך הולנד, ואחיינה של אליסאבטה, מלכת רומניה.
ב-29 באוקטובר 1898 התחתן וילהלם פרידריך עם פאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם השני, מלך וירטמברג ומריה, נסיכת ולדק ופירמונט, ממנה היו לו שני בנים. וילהלם פרידריך שירת ברגימנט הדרגונים ה-26 (וירטמברג ה-2 - המלך), ולאחר מכן שירת ברגימנט הדרגונים ה-25 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה). לאחר הנישואין התגוררו בני הזוג בתחילה בפוטסדאם, ובשנת 1902 הם עברו להתגורר בברלין. בשנת 1907 הם עברו לגור בנויוויד, ובאותה שנה מת אביו וילהלם, נסיך ויד, ווילהלם פרידריך ירש את תאריו.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שירת וילהלם פרידריך כאוברסט בפיקוד העליון של קבוצת הארמיות לינסינגן, וב-5 באוקטובר 1916 קיבל מחמיו וילהלם השני, מלך וירטמברג את עיטור הצלב הגדול של מסדר הכתר של וירטמברג עם חרבות.
ב-18 ביוני 1945 מת וילהלם פרידריך בנויוויד, ונכדו פרידריך וילהלם, נסיך ויד ירש את תאריו.
משפחתו

ב-29 באוקטובר 1898 התחתן וילהלם פרידריך עם פאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם השני, מלך וירטמברג ומריה, נסיכת ולדק ופירמונט, ממנה היו לו שני בנים:
הרמן, נסיך ויד (1899–1941)
דיטריך, נסיך ויד (1901–1976)
התעלומה של אודולפו

| --- | --- |

דף מהמהדורה הראשונה
 מידע כללי
 מאת:  אן רדקליף
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1794
 מספר עמודים:  340
 הוצאה בעברית
 תאריך:  2017
 תרגום:  זהבה פישר
התעלומה של אודולפו (באנגלית: The Mysteries of Udolpho) הוא רומן שפרסמה הסופרת אן רדקליף בשנת 1794.
עלילת הרומן מתרחשת בשנת 1584 ומספרת את סיפורה של אמילי סט. רוברט, יתומה צעירה ותמימה החיה אצל דודתה, מאדאם שרון. הדודה נישאת למונטוני והשלושה עוברים לגור באודולפו ובכך מנתקים את סט. רוברט ממחזרה הנאמן ולנקורט. מונטוני מאיים באלימות על רעייתו, כדי שתעביר את רכושה על שמו, במקום שיעבור בירושה לאמילי. אחרי אירועים מפחידים רבים בטירה, מצליחה אמילי להתגבר על המזימה נגדה, משתלטת על רכושה וחוזרת למחזרה ולנקורט.
הרומן היה פופולרי מאוד בזמנו, ונחשב אחד הרומנים החשובים של רדקליף, אך הוא זכור היום בעיקר בזכות הרומן הפרודי של ג'יין אוסטן, "נורת'אנגר אבי," המלגלג על האירועים המסתוריים שגיבורת הספר מסבירה, ממש כאמילי, באופן הגיוני.
הרומן נמנה עם הסוגה של הרומן הגותי, ובמיוחד על תת-הסוגה של סיפורי טירות, שהיה רווח בסוף המאה ה-18, תחילת המאה ה-19. על תת-סוגה זו נמנים גם טירת אוטרנטו של הוראס וולפול, הנזיר של מ.ג. לואיס והאחוזה של א.ת.א. הופמן.
הערות שוליים

↑  יורם ברונובסקי, אוטוביוגרפיה פאנטאסטית, דבר, 21 בדצמבר 1973
דרקולה מדבר עברית, מעריב, 27 באפריל 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb124855200 (data) 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היירספריי (מחזמר)

| --- | --- |

כרזת המחזמר
 מילות השירים:  סקוט ויטמן, מרק שיימן 
 מבוסס על:  סרט הקולנוע "היירספריי" מאת ג'ון ווטרס
 ליברטיסט:  סקוט ויטמן מארק שיימן מארק או'דונל תומאס מיהאן
 דמויות:  תפקיד נשי ראשי: טרייסי טורנבלד תפקיד גברי ראשי: עדנה טורנבלד תפקידי משנה: אינז סטאבס • אמבר וון טאסל • וילבור טורנבלד • ולמה וון טאסל • לינק לארקין • מייבל סטאבס • סיוויד סטאבס • פני פינגלטון • פרודי פינגלטון • קורני קולינס
 מוזיקה:  מארק שיימן
 מקום ההתרחשות:  בולטימור, מרילנד, ארצות הברית
 תקופת ההתרחשות:  יוני 1962
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 סוגה:  מחזמר
 הצגת בכורה:  2002
 מספר מערכות:  2
 שפה:  אנגלית
 פרסים:  8 פרסי טוני 9 פרסי Drama Desk 2 פרסי Theatre World 4 פרסי אוליבייה
 
היירספריי (אנגלית: Hairspray) הוא מחזמר אמריקאי עם מוזיקה מאת מארק שיימן, מילים מאת סקוט ויטמן ומארק שיימן וספרון מאת מארק או'דונל ותומאס מיהאן, המבוסס על סרטו של ג'ון ווטרס משנת 1988 "היירספריי". השירים כוללים מוזיקת ריקודים בסגנון שנות ה-60 ורית'ם אנד בלוז. עלילת המחזמר מתרחשת בבולטימור, מרילנד, ארצות הברית בשנת 1962 - חלומה של הנערה השמנמונת טרייסי טורנבלד הוא לרקוד בתוכנית הטלוויזיה "המופע של קורני קולינס", תוכנית ריקודים בטלוויזיה המקומית, המבוססת על תוכנית "המופע של באדי דין". כאשר טרייסי זוכה בתפקיד בתוכנית, היא הופכת לסלבריטאית בן לילה, פוגשת במגוון של דמויות צבעוניות ומשיקה קמפיין לקידום אינטגרציה גזעית בתוכנית. ההצגה היא פרשנות חברתית על העוולות של חלקים בחברה אמריקנית בשנות ה-60.
ההפקה המקורית בברודוויי נפתחה ב-15 באוגוסט 2002, וירדה לאחר 2,642 הופעות, ב-4 בינואר 2009.‏ בשנת 2003 ההפקה הייתה מועמדת ל-13 פרסי טוני, וזכתה ב-8 פרסים, לרבות המחזמר הטוב ביותר, בימוי מחזמר הטוב ביותר, המוזיקה הטובה ביותר, הספרון הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר והשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר. באותה שנה המחזמר יצא לסיבוב הופעות ברחבי ארצות הברית.
בשנת 2008 עלתה הפקה של המחזר על במת וסט אנד שבלונדון, שהייתה מועמדת לשיא של 11 פרסי אוליבייה, מתוכם זכתה ב-4 פרסים, לרבות המחזמר הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר והשחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר. וגם כאן בישראל הציגו את היירספרי .
רקע

על פי ראיונות שכלולים ב-DVD משנת 2007 של הסרט, מפיקת התיאטרון מרגו ליון הגתה לראשונה את היירספריי כמחזמר בשנת 1998, לאחר שראתה את שידור הטלוויזיה של הסרט המקורי. "הייתי בביתי, וצפיתי ברבה סרטים, ואחד מהסרטים האלה היה היירספריי". היא יצרה קשר עם ג'ון לונווסקי, שנתן לה את ברכתו, ולאחר מכן היא רכשה את הזכויות מניו ליין סינמה. ליון יצר קשר עם אנדרו אמרסון, שהביע עניין בפרויקט, רק אם שותפו סקוט ויטמן יוכל להשתתף, וליון הסכימה. השניים הגישו שלושה שירים - אחד מהם היה "Good Morning Baltimore" - אשר בסופו של דבר הפך לשיר הפותח את המחזמר. בהתבסס על עבודתם הראשונית, ליון הרגישה בטוחה שהיא שכרה את צוות הנכון.
ליון יצרה קשר עם רוב מרשל, והציעה לו לביים את המחזמר. אף על פי שבאותו הזמן מרשל היה בעיצומו של משא ומתן לביים את העיבוד הקולנועי של שיקגו לסרט מוזיקלי, הוא הסכים להיות מעורב בשלבי הפיתוח המוקדמים של היירספריי, בתנאי שיוכל לפרוש אם יביים את הסרט. מרשל נזכרה בשחקנית מריסה ג'ארט וינוקור מההופעה הקצרה שלה בסרט "אמריקן ביוטי" וקבעה להם פגישה עם שיימן וויטמן. השניים מייד הרגישו שהיא הייתה הבחירה הנכונה עבור התפקיד של טרייסי טורנבלד, אבל היססו מלהתחייב מבלי לראות קודם את כל האודישנים האחרים. הם שכרו את וינוקור לעבוד איתם על הפרויקט, עם ההבנה שאולי תוחלף מאוחר יותר. שנה אחת מאוחר יותר, וינוקור אובחנה עם סרטן צוואר הרחם. בהיותה בטוחה שהיא תאבד את התפקיד אם הצוות הקריאטיבי של ההפקה ידע אודות מצבה הרפואי, היא עברה כריתת רחם מבלי לספר לאף אחד, למעט משפחתה הקרובה. הטיפול והניתוח עברו בהצלחה, והיא חזרה לפרויקט. בינתיים, מרשל החל לעבוד על שיקגו, וליון שכרה את ג'ק או'בריאן כבמאי ואת ג'רי מיטשל ככוריאוגרף. וינוקור הייתה אחת מהשחקניות הראשונות שנבחנה באודישן לתפקיד של טרייס טורנבלד, ובמשך השנתיים שלאחר מכן היא התכוננה לתפקיד עם שיעורי פיתוח קול וריקוד. בסרט המקורי אמה של טרייסי מגולמת על ידי דיוויין, ושיימן אהב את הרעיון של שמירת המסורת בליהוק גבר לתפקיד של עדנה טורנבלד. הארווי פירסטיין נבחן לתפקיד, ולאחר מכן נאמר לו: "הם לא רוצים אף אחד אחר לתפקיד".
לדברי שיימן, שיר אחד, "I Know Where I've Been", הפך לשנוי במחלוקת בראשית הדרך:
הפקות > הפקת ברודוויי המקורית

לאחר מספרי מופעי הרצה מוצלחים בתיאטרון 5th Avenue שבסיאטל, התקיימה הצגת הבכורה של היירספריי בברודוויי, בתיאטרון ניל סיימון ב-15 באוגוסט 2002.‏ הבמאי של הפקה זו היה ג'ק או'בריאן, עם כוריאוגרפיה של ג'רי מיטשל, עיצוב במה של דייוויד רוקוול, עיצוב תלבושות של ויליאם אייבי לונג, עיצוב תאורה של קנת' פוזנר, עיצוב סאונד של סטיב ס. קנדי ופאות ייחודיות רבות מאת פול הנטלי. צוות השחקנים המקורי של ברודוויי כלל את מריסה ג'ארט וינוקור והארווי פירסטיין בתפקידים הראשיים, כטרייסי טורנבלד ואימה עדנה, בהתאמה. עוד לקחו חלק בצוות: מת'יו מוריסון בתפקיד לינק לארקין, לורה בל בנדי בתפקיד אמבר, קרי באטלר בתפקיד פני פינגלטון, לינדה הארט בתפקיד ולמה וון טאסל, מרי בונד דייוויס בתפקיד מייבל סטאבס, קורי ריינולדס בתפקיד סיוויד, ג'קי הופמן בתפקיד פרודי פינגלטון ודמויות נוספות, דיק לאטסה בתפקיד וילבור טורנבלד וקלארק ת'ורל בתפקיד קורני קולינס. את "שלישיית הדיינאמייטס" גילמו קמילה מרשל, שיינה סטיל וג'ודית ריצ'רד.
היירספריי קיבל מועמדויות לפרס טוני ב-12 קטגוריות, מתוכן זכה ב-8 פרסים, לרבות המחזמר הטוב ביותר, המחזאי הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר והמלחין הטוב ביותר. וינוקור, פיירשטיין ולאטסה זכו בפרסים עבור ההופעות שלהם. ההפקה רצה במשך יותר משש שנים, עד שירדה ב-4 בינואר 2009, לאחר 2,642 הופעות. ת'ורל חזר לצוות השחקנים במשך עשרת החודשים האחרונים של המופע. גם וינוקור ופיירשטיין שבו לתפקידיהם המקוריים, למשך ההופעות האחרונות, בטרם המופע ירד.
הפקות > הפקת לונדון המקורית

ההפקה בווסט אנד החלה את הצגות ההרצה בתיאטרון Shaftesbury ב-11 באוקטובר 2007, עד לערב הבכורה הרשמי, שהתקיים ב-30 באוקטובר 2007. מייקל בול שיחק את עדנה, עם מל סמית' כווילבור טורנבלד, ליאן ג'ונס כטרייסי, טרייסי בנט כולמה, פול מנואל כקורני קולינס, רייצ'ל וודינג כאמבר, אלינור קולט כפני, ובן ג'יימס-אליס כלינק. הצמד הבמאי ג'ק או'בריאן והכוריאוגרף ג'רי מיטשל, אשר עבדו יחד על ההפקה המקורית בברודוויי, התאחדו לצורך ההפקה בלונדון. המחזמר קבע שיא חדש, כאשר קיבל עשר מועמדויות לפרס אוליבייה, מתוכם זכה בפרס המחזמר החדש הטוב ביותר, וכן בפרסי השחקן והשחקנית הטובים ביותר במחזמר (בול וג'ונס). ההפקה ירדה ב-28 במרץ 2010, לאחר כשנתיים וחצי מאז עלתה, עם למעלה מאלף הופעות.
ההפקה חודשה בשנת 2021, והוצגה בתיאטרון "לונדון קולסיאום" (אנ') שבווסט אנד, לונדון, בין התאריכים 22 ביוני – 22 בספטמבר באותה שנה. מייקל בול שחזר את תפקידו המקורי במחזה, ואל ההפקה צורפה השחקנית-רקדנית לילי לייט (אנ') בתפקיד לו-אן.
הפקות > הפקת אוסטרליה המקורית

הפקה אוסטרלית של היירספריי עלתה במלבורן בתיאטרון הנסיכה ב-2 באוקטובר 2010, וזכתה לביקורות חיוביות. במאי הפקה זו היה דייוויד אטקינס, עם כוריאוגרפיה של ג'ייסון קולמן, שופט בתוכנית מציאות ריקודים אוסטרלית. המחזמר עבר להופיע בסידני החל מ-23 ביוני 2011. צוות השחקנים כלל ג'אז פלאוורס כטרייסי, טרבור אשלי כעדנה, ג'ק צ'יימברס כלינק, עם טווין קמפבל כסיוויד - תפקיד אותו גילם קודם לכן בברודוויי. אטקינס עיצב מחדש את ההפקה תוך שימוש בטכנולוגיות חדשות. עיצוב הבמה כלל מסכי LED ענקיים, שהוצבו על הבמה בשילובים שונים, בעוד הדמויות מתייחסות אל הרקעים המונפשים הנראים על המסכים. המחזמר רץ בסידני עד שירד ב-25 בספטמבר 2011, שבועיים מוקדם מהמתוכנן.
הפקות > סיבובי הופעות

סיבוב ההופעות הראשון ברחבי ארצות הברית החל בספטמבר 2003 בבולטימור והסתיים ביוני 2006.‏ כיכבו בו קרלי גיבסון כטרייסי, ברוס וילאנץ' כעדנה, טרון ברוקס כסיוויד, סנדרה דניס כפני, סוזן סלה כולמה, ורמונה קול (שהוחלפה במהרה על ידי שארלוט קרוסלי) כמייבל סטאבס. כאשר סיבוב ההופעות הגיע אל לוס אנג'לס, שבה וינוקור לגלם את דמותה של טרייסי, יחד עם עמיתה לצוות השחקנים המקורי של ברודוויי מת'יו מוריסון, ששב לגלם את דמותו של לינק.
בחודש יולי 2006, יצא לדרכו סיבוב הופעות נוסף, ברחבי ארצות הברית ואסיה, שהחל בקזינו Harrah שבאטלנטיק סיטי. "גרסת קזינו" קצרה יותר הוצגה באטלנטיק סיטי במשך שישה שבועות, אך כאשר סיבוב ההופעות המשיך הלאה, הגרסה המלאה של המחזמר הוצגה. צוות השחקנים של הפקה זו כלל את ברוקלין פולבר בתפקיד טרייסי, ג'רי או'בויל בתפקיד עדנה, דן פרטי בתפקיד וילבור, קונסטנטין רוסולי בתפקיד לינק, כריסטיאן דנטה ווייט בתפקיד סיוויד, אליסה מאלגרי בתפקיד פני, ג'רט מאלון בתפקיד קורני קולינס, הפי מק'פרטלין בתפקיד ולמה, פרל תומאס בתפקיד אמבר ואיווט קלארק בתפקיד מייבל סטאבס. סיבוב ההופעות הופיע בטוקיו, בשאנגחאי ובבייג'ינג. הופעתו האחרונה הייתה ב-25 באפריל 2010, ב-Fox Performing Arts Center שבריברסייד, קליפורניה.
לאחר שההפקה בוסט אנד ירדה, היירספריי החלה בסיבוב הופעות בבריטניה ובאירלנד, החל ב-Wales Millennium Centre שבקארדיף ב-7 באפריל 2010, לאחר מספר הצגות הרצה, שהחלו ב-30 במרץ. צוות השחקנים של הפקה זו כלל את מייקל בול, בריאן קונלי ומיכאל סטארק, אשר גילמו לסירוגין את דמותה של עדנה, את לס דניס, נייג'ל פלנר ומיקי דולנז, אשר גילמו לסירוגין את דמותו של וילבור, וכן את לורי סקארץ', אשר גילמה את דמותה של טרייסי.
בשנת 2013 נערך סיבוב הופעות נוסף של היירספריי בבריטניה ובאירלנד. ההפקה יצאה לדרך ב-13 בפברואר ב-Lowry Theatre שבמנצ'סטר, עם מארק בנטון כעדנה, לוסי בנג'מין כולמה, מרקוס קולינס כסיוויד ופרייה סאטון כטרייסי. חברת ההפקות MM Musicals העלתה את המחזמר באולם Ashcroft Theatre שבקרוידון, בתאריכים 19–22 בנובמבר 2014, עם קורין מילר כטרייסי, אנדי לינגפילד כעדנה, ונטלי קייב כפני.
בחודש מרץ 2015 פורסם באתר האינטרנט של חברת ההפקות של מארק גאוצ'ר שהיירספריי תצא לסיבוב הופעות נוסף בבריטניה, החל מחודש אוגוסט 2015, עם ליהוק שיפורסם בהמשך, כמו גם המקומות בהן תוצג.
הפקות > הפקות נוספות

הפקה של המחזמר עלתה במלון לוקסור שבלאס וגאס בשנת 2006, בכיכובם של קתרינה רוז דידריקסן כטרייסי ואוסטין מילר כלינק, כאשר דיק לאטסה והארווי פירסטיין חזרו לבצע את תפקידיהם כוילבור ועדנה (בהתאמה). הפקה זו כללה מערכה אחת בלבד, שנמשכה כ-90 דקות. בין השירים שירדו בגרסה זו: "The Big Dollhouse",‏ "The Legend of Miss Baltimore Crabs",‏ "Velma's Revenge",‏ "Good Morning Baltimore ‏(Reprise)",‏ ו-"Cooties".‏
חברת אוניות התענוגות "רויאל קריביאן אינטרנשיונל" הציגה את המחזמר על סיפון האוניה החדשה שלם MS Oasis of the Seas, שעשתה את מסע הבכורה שלה בחודש דצמבר 2009. המחזמר הוצג בתיאטרון בעל 1,350 מושבים שעל האוניה, שלוש פעמים במהלך כל הפלגה שנמשכה שבעה לילות.
הפקה בהוליווד בול רצה ב-5–7 באוגוסט 2011, עם בימוי וכוריאוגרפיה של ג'רי מיטשל. הארווי פירסטיין ומריסה ג'ארט וינוקור, מצוות שחקני ההפקה המקורית בברודוויי, שבו לגלם את דמויותיהן של עדנה וטרייסי. עוד השתתפו קורבין בלו (סיוויד), דרו קארי (וילבור), דיאנה דה גרמו (פני), מו גפני (פרודי ודמויות נוספות), ניק ג'ונאס (לינק), דרלין לאב (מייבל), סוזן אנטון (ולמה), וג'ון סטיימוס (קורני).
הפקות > הפקות בינלאומיות

פרט להפקות בברודוויי ובוסט אנד, היירספריי הוצג ברחבי העולם, הן בשפה האנגלית והן בתרגומים שונים, לשפות מקומיות (בהן: גרמנית, פינית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, איטלקית, פורטוגזית, צרפתית, עברית ועוד). להלן רשימת מדינות בהן הוצג המחזמר (לפי סדר א"ב):
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה אוסטרליה  איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות  איטליה איטליה  איסלנד איסלנד  ארגנטינה ארגנטינה  ברזיל ברזיל  גרמניה גרמניה  דנמרק דנמרק |  דרום אפריקה דרום אפריקה  הולנד הולנד  הפיליפינים הפיליפינים  יפן יפן  ישראל ישראל  מקסיקו מקסיקו  נורווגיה נורווגיה |  הרפובליקה העממית של סין  סין  פינלנד פינלנד  צרפת צרפת  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית  קנדה קנדה  שוודיה שוודיה  שווייץ שווייץ |  |  |  |  |  |
ההפקה הבינלאומית הראשונה עלתה בטורונטו, קנדה, בתיאטרון Princess of Wales, באפריל 2004, ורצה 245 פעמים. ונסה אוליברז, לשעבר מתמודדת באמריקן איידול, כיכבה כטרייסי, וג'יי ברזיו כיכב כעדנה. סטפני פיטסיליידיז, אשר לוהקה לתפקיד המחליפה של ונסה, היא הקנדית הראשונה שגילמה את דמותה של טרייסי טורנבלד.
הפקת דרום אפריקה נפתחה ביוהנסבורג באוקטובר 2007 עם מאט לנץ וגרג גרהם שמשחזרים את הבימוי ואת הכוריאוגרפיה המקוריים. העיצובים החדשים של התפאורה והתלבושות הופקדו בידיהם של מיכאל בוטארי ורולנד קייס. הפקת ארגנטינה נפתחה בבואנוס איירס ב-16 ביולי 2008 בכיכובו של אנריקה פינטי בתפקיד עדנה. התפקיד של טרייסי לוהק דרך תחרות
בתוכנית מציאות בשם "Yo Quiero Ser la Protagonista de Hairspray'" ("אני רוצה להיות גיבורת היירספריי").
ב-14 בנובמבר 2008 יצאה לדרכה הפקה של היירספריי במנילה, הפיליפינים, בכיכובם של מיידל צ'ינג כטרייסי ומייקל דה מסה כעדנה. ההפקה הסתיימה ב-7 בדצמבר 2008.‏ ב-10 ביולי 2009 הפקה ברזילאית נפתחה בריו דה ז'ניירו, בכיכובם של סימון גוטיירז כטרייסי ואדסון סלולרי כעדנה. סיבוב הופעות ברזילאי החל בשנת 2010, וביקר בסאו פאולו, ברזיליה, קוריטיבה ופורטו אלגרה.
הפקה הולנדית רצה במהלך עונת 2009/2010. את עדנה טורנבלד שיחק ארז'ן אדרוין; את לינק גילם ג'ים באקום (זוכה המקום השני בגרסה ההולנדית של אמריקן איידול). ב-6 בדצמבר 2009 הפקה גרמנית נפתחה בקלן. את דמותה של עדנה ביצעו לסירוגין אווה אוכשנקנכט והקומיקאי טטג'ה מיירנדורף. את טרייסי שיחקה על ידי מייט קלי, חברה לשעבר במשפחת קלי, ואת פני גילמה יאנה סטלי. עם זאת, ההפקה הראשונה של היירספריי בשפה הגרמנית התקיימה בשווייץ, בתיאטרון  Theater St. Gallen. שיחזור של הפקת ברודוויי/וסט אנד המקורית הועלה בדובאי בחודש יולי 2010 עם ליאן ג'ונס, מצוות השחקנים המקורי של הוסט אנד, ששבה לגלם את דמותה של טרייסי. את התפקיד של עדנה גילם אנטוני סטיוארט היקס.
הפקות אחרות של המחזמר נפתחו בקנדה, פינלנד, יפן, קוריאה הדרומית, איטליה, סנט גאלן שבשווייץ (בשפה הגרמנית) ובברזיל. המחזמר הועלה גם בשאנגחאי, סין, בתיאטרון Shanghai Grand Theatre ביולי 2008,‏ ובסטוקהולם, שוודיה בספטמבר 2008. הפקות אחרות מתוכננות לצרפת, ישראל, דנמרק, איסלנד, נורווגיה ומקסיקו. היירספריי תורגמה לגרמנית, פינית, ספרדית, יפנית, קוריאנית, איטלקית, פורטוגזית, צרפתית ועברית.
הייתה הפקה שבוצעה ב-Hong Kong Cultural Center, על ידי חברה לאמנויות במה בשם Face Production. הם זכו ב-HK Heckler Award עבור המחזמר הטוב ביותר, השחקנית הטובה ביותר ועיצוב התפאורה הטוב ביותר.
הפקות > הפקת בית-ספר

בחודש אוגוסט 2008,‏ Sky 1, ערוץ הטלוויזיה הבריטי, החל לשדר את תוכנית המציאות Hairspray: The School Musical, שעקבה אחרי התפתחותה של הפקת המחזמר בבית ספר בצפון לונדון, החל משלב האודישנים, ועד להופעה, עם ייעוץ מצד מגוון שחקנים ויוצרים, לרבות שחקנים שלקחו חלק בצוות השחקנים המקורי של ברודוויי ושל הוסט אנד.