stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אות מלחמת יום הכיפורים
הזכאות לאות

את האות קיבלו האנשים הבאים:
חיילים ששירתו בצה"ל בסדיר או במילואים לתקופה של שלושה ימים לפחות, בזמן המלחמה - מ-6 באוקטובר עד 24 באוקטובר 1973.
חיילים שנהרגו, נפצעו או נעדרו ואבדו עקבותיהם עקב שירותם ובשל סיבה זאת לא השלימו שלושה ימים של שירות בזמן המלחמה.
חיילים שנהרגו או נפצעו עקב שירותם מיום סיום המלחמה עד יום הפרדת הכוחות (בחזית הדרום: ב-18 בינואר 1974; בחזית הצפון: ב-31 במאי 1974).
אזרחים עובדי צה"ל ששירתו בתקופת המלחמה.
אזרחים שהתנדבו לשרת כנהגים של רכב אזרחי מגויס.
אזרחים בעלי פטור משירות מילואים שהתנדבו לשירות פעיל.
עובדי משרד הביטחון בזמן המלחמה.
עובדי התעשייה הצבאית בזמן המלחמה.
עובדי רפא"ל בזמן המלחמה.
עובדי התעשייה האווירית בזמן המלחמה.
עובדי האגודה למען החייל שפעלו בסיוע לדרגי השדה בזמן המלחמה.
עובדי שק"ם שפעלו בסיוע ישיר לדרגי השדה בזמן המלחמה.
עובדי מערך מל"ח בזמן המלחמה.
חברי ועדת הביטחון של ההתיישבות העובדת.
מתנדבי מגן דוד אדום בזמן המלחמה.
בני משפחה של זכאים שנפטרו יכלו להגיש בקשה ולקבל את העיטור בשמם.
האות

במרכז האות פס אדום רחב סמל לחללים הרבים של המלחמה, משני צדדיו פסים בתכלת ובלבן המזכירים את פסי הטלית, המרמזת ליום הכיפורים בו פרצה המלחמה.
ככל אותות המערכה בישראל, האות מעוצב בצורת סרט בגודל 40×10 מ"מ המחובר באמצעות סיכות לבגד. האות יוצר מבד ארוג, לאחר מלחמת לבנון השנייה החל ייצור האות ממתכת מצופה אמייל.
האות > ענידת האות

האות נענד על מדי א' בצד שמאל של החזה מעל לכיס. חייל שקיבל צל"ש במהלך המלחמה עונד אותו על גבי האות.
אלברט מוסה

אלברט מוסה
איזק אלברט מוֹסֶה (בגרמנית: Isaac Albert Mosse;‏ 1 באוקטובר 1846 – 31 במאי 1925) היה שופט יהודי-גרמני ומומחה למשפט חוקתי ומשפט אזרחי-קונטיננטלי. סייע לקיסרות יפן בכתיבת חוקת מייג'י.
תולדות חייו

מוסה נולד ב-1846 בעיר גרֶץ (Grätz) שבדוכסות פוזנן, ממלכת פרוסיה, בנו של הרופא מרקוס מוסה. למד משפטים באוניברסיטת ברלין, תוך סיוע כספי של אחיו, רודולף מוסה, שעשה את הונו בתחום הפרסום והוצאה לאור. ב-1876 התמנה לשופט בשפנדאו ולאחר מכן התקדם למשרה הגבוהה ביותר אליה יכל יהודי להגיע במערכת המשפט הגרמנית, שופט בבית משפט של המדינה (Landgerichtsrat) בברלין.
ב-1882, בהמלצת משרד המשפטים הגרמני, נפגש עם איטו הירובומי, ראש ממשלת יפן וראש משלחת שנשלחה מיפן לאירופה על מנת לאתר מערכת חוקתית שתוכל להתאים לארצו. מוסה שכנע את היפנים שחוקת ממלכת פרוסיה והקיסרות הגרמנית יכולה להתאים במיוחד לקיסרות היפנית ושקד על כתיבת טיוטות החוקה. בהמשך עבר ליפן ושימש כיועץ לראש הממשלה יאמגאטה אריטומו בכתיבת חוקים ומערכות משפט ומנהל. בסך הכל חי מוסה ביפן בין 1886 ל-1890.
עם שובו התמנה לשופט עליון בקניגסברג ומ-1904 כיהן כפרופסור למשפט פרוצדורלי באוניברסיטת קניגסברג. ב-1907 פרש ועבר לברלין, שם כיהן כחבר מועצת העיר וכיועצה המשפטי.
בתו, מרתה מוסה, הייתה האשה הראשונה בפרוסיה שכיהנה כמפקחת משטרה, היא שרדה את גטו טרזיינשטט והעידה במשפטי נירנברג.
אווה מארי סיינט

| --- | --- |

אווה מארי סיינט
 לידה:  4 ביולי 1924  (בת 100) ניוארק, ניו ג'רזי
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1946–2021 (כ־75 שנים) 
 מקום לימודים:  אולפן השחקנים  בית הספר למשחק סטלה אדלר  Bethlehem Central High School  אוניברסיטת המדינה באולינג גרין  סטודיו אייץ' בי 
 בן או בת זוג:  ג'פרי היידן (1951–2016) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (30 במרץ 1955)  פרס עולם התיאטרון (1954)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או בסרט טלוויזיה (1990)  אביר מסדר האמנויות והספרות (2001)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
אווה מארי סיינט בסרט "מזימות בינלאומיות", 1959
אווה מארי סיינט (באנגלית: Eva Marie Saint; ‏נולדה ב-4 ביולי 1924) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית זוכת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1954 על הופעתה בסרט "חופי הכרך".
ביוגרפיה

סיינט נולדה בעיר ניוארק שבניו ג'רזי לאווה מארי ולג'ון מרל סיינט. למדה משחק לראשונה ב"אוניברסיטת בולין גרין" שבאוהיו.
קריירת משחק > קולנוע

סיינט פרצה לתודעה העולמית בשנת 1954 בזכות הופעת בכורה קולנועית מוצלחת בדרמה הקלאסית של איליה קאזאן "חופי הכרך". בסרט הופיעה לצדו של הכוכב מרלון ברנדו בתפקיד אדי דויל וזכתה על תפקידה הקולנועי הראשון בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ההצלחה המסחררת של הסרט הזניקה את הקריירה של סיינט לגבהים חדשים ואחרים משהכירה. היא הופיעה במותחן הריגול של אלפרד היצ'קוק "מזימות בינלאומיות" בתפקיד אווה קנדול; בדרמה "כובע מלא גשם" של פרד זינמן בתפקיד סלה פופ, עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב; ובסרט "אקסודוס" של אוטו פרמינגר בתפקיד קתרין פרימונט.
בשנות ה-60 הופיעה סיינט בקומדיה של נורמן ג'ואיסון "הרוסים באים! הרוסים באים!" בתפקיד אלספת' ויטקר; בדרמה של וינסנט מינלי "אהבה למבוגרים בלבד" (The Sandpiper), לצדם של אליזבת טיילור וריצ'רד ברטון; ובסרטיו של ג'ון פרנקנהיימר "הפרס הגדול" בתפקיד העיתונאית לואיס פרדריקסון ו"כולם נפלו".
מאז שנות ה-60 מיעטה סיינט להופיע בהפקות קולנועיות. היא שיחקה במספר מצומצם של סרטים: "יחסים פשוטים" של גארי מרשל בתור לוריין, אמו של מעצב הפרסום דייוויד בסנר (טום הנקס); בסרט גיבורי-העל של בריאן סינגר "סופרמן חוזר" בתפקיד מרתה קנט, אמו המאמצת של סופרמן (ברנדון ראות'); "וין דיקסי" ו"אגדת חורף" של עקיבא גולדסמן.
קריירת משחק > טלוויזיה

סיינט הצליחה לעצב לעצמה קריירה טלוויזיונית ענפה ומגוונת. היא הועמדה לארבעה פרסי אמי בין היתר על תפקידיה במיני סדרה "כיצד נכבש המערב" ובסרט "!!!Taxi" לצדו של מרטין שין. היא זכתה לבסוף בפרס אמי בשנת 1990 על הופעתה בסרט הטלוויזיה "People Like Us".
סיינט שיחקה בהופעות אורח בסדרת הדרמה הקומית "בלשים בלילה" בתפקיד וירג'יניה, אמה של מאדי הייז (סיביל שפרד), לצדו של ג'ורג' סי. סקוט בסרט "ימיו האחרונים של פטון" בתפקיד ביאטריס, אשתו של הגנרל ג'ורג' פטון, ובמיני סדרה "טיטאניק" בשנת 1996.
דיבבה את קטרה במספר פרקים בסדרת ההנפשה "האגדה של קורה".
חיים אישיים

סיינט הייתה נשואה לבמאי ג'פרי היידן משנת 1951 עד למותו ב-2016. לזוג שני ילדים, דארל ומפיקת הטלוויזיה לורט היידן.
פילמוגרפיה נבחרת

חופי הכרך (1954)
הרגשה בטוחה (1956)
כובע מלא גשם (1957)
עץ החיים (1957)
מזימות בינלאומיות (1959)
אקסודוס (1960)
כולם נפלו (1962)
36 שעות (1965)
הרוסים באים, הרוסים באים (1966)
הפרס הגדול (1966)
הירח העוקב (1968)
לאהוב (1970)
פאר בעשבים (1981)
יחסים פשוטים (1986)
לאחר ג'ימי (1996)
חלומות על אפריקה (2000)
הכל בגלל סופר-מר (2005)
אל תבוא להקיש (2005)
סופרמן חוזר (2006)
אגדת חורף (2014)
סדרות טלוויזיה בהן הופיעה

כיצד נכבש המערב (סדרה) (1977)
בלשים בלילה (1986–1988)
חיזיון פאטלי (1984)
שנה בחייך (1986)
ימיו האחרונים של פייטון (1986) - סרט טלוויזיה
טיטאניק (1996)
האגדה של קורה (2012–2013)
אוטו קורווין

| --- | --- |

אוטו קורווין (מימין), יחד עם יוז'ף צ'רני, ממפקדי נערי לנין בהונגריה, צילום משנת 1919
 לידה:  24 במרץ 1894 וליקי ביצ'קיב, אוקראינה 
 הוצאה להורג:  28 בדצמבר 1919 (בגיל 25) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 שם לידה:  Klein Ottó 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות קרפשי 
 תפקיד:  member of National Assembly of Soviets (Hungary) (14 ביוני 1919–23 ביוני 1919) 
 מפלגה:  המפלגה הקומוניסטית ההונגרית 
 
אוטו קורווין (במקור עד 1919 אוטו קליין, בהונגרית: Korvin Ottó; וליקי ביצ'קיב, 24 במרץ 1894 – בודפשט, 29 בדצמבר 1919) היה תחילה עובד בנק יהודי-הונגרי, פוליטיקאי קומוניסטי, אחיו של קומיסר העם יוז'ף קלן, אחיינו של פאל היידו, גיסו של יולן קלן שלושתם היו חברים בחוג גליליאו.
ביוגרפיה

אוטו קליין נולד במשפחה יהודית אמידה ונאורה, אמו הייתה ברתה אייזנשטאדט, אביו היה ז'יגמונד קליין, בעל חנות שהתיישב בנג'בוצ'קו בסוף המאה ה-19 אז בתחומי ממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרו-הונגרית. נולדו להם שני ילדים: יוז'ף קליין (לימים יוז'ף קֶלֶן) ואוטו. בהמשך המשפחה עברה לסיגט, שם למדו הילדים בבית הספר ומשנת 1906 התגוררו בבודפשט. שם הצטרף אוטו לחוג גלילאו. הוא רצה להיות משורר ושינה את שמו לקורווין בעצת אחד העורכים. בתחילת שנות ה-10 של המאה ה-20 התוודע לסופר זולטאן פרניו, להיסטוריון האמנות הוגו קֶנצלר ולטיבור סמואלי. בשנת 1912 פרסם ספרון לירי בשם "חיוורון". בינתיים, אביו חכר יער באוסאטלפ והקים חוות גידול עצים לכריתה ומכירה, הוא הזמין את בנו אוטו (בשנת 1912) ומינה אותו למנהל החווה. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה אוטו התייצב לגיוס, אך לא התקבל בגלל בעיה בעמוד השדרה שלו. הוא שב לחווה והמשיך בעבודתו עד 1917.
ביוגרפיה > משת 1917 עד הכרזת הרפובליקה

בתחילת 1917 הגיע קורווין לבודפשט. למד מדעי חברה והתוודע למרקסיזם. כעובד בבנק העצים של בודפשט הצטרף לקבוצת השמאל של "האיגוד הלאומי של עובדי המוסדות הפיננסיים" והשתתף בהרצאות של ארווין סבו בחוג הגלילאו. ב-1 במאי באותה השנה השתתף בהפגנת הפועלים הראשונה במהלך המלחמה. הוא היה מעורב גם בתנועה האנטי מיליטריסטית, ארגן את הגלילאיסטים, ואחרי שמנהיגי חוג גלילאו נעצרו בינואר 1918, הפך קורווין למנהיג התנועה האנטי מיליטריסטית הבלתי חוקית שכונתה ה"סוציאליסטים מהפכניים". בעלונים שלו דחק בפועלי המפעלים להקים מועצות פועלים. לאחר ניצחונה של המהפכה האזרחית-דמוקרטית באוקטובר 1918, מהפיכת החרציות, הוא הפך למנהיג הקבוצה של ה"סוציאליסטים מהפכניים", שפעלו כבר כחוק באותה עת. הוא היה אחד ממקימי מפלגת הקומוניסטים של הונגריה ה-KMP והיה חבר בוועד המרכזי שלה. הוא התפטר מהבנק והמשיך לעבוד כגזבר של המפלגה הקומוניסטית ו"בעיתון האדום" (Vörös Ujság), כאשר לא ניתן היה להשיג נייר, הוא השיג מהשוק השחור. ב־20 בפברואר 1919 נעצר. ב־21 במרץ הקליד מהכלא את נוסח הסכם המיזוג של שתי המפלגות (MSZDP ו-KMP). בשנת 1919 שינה קליין את שם משפחתו לקורווין.
ביוגרפיה > תחת הרפובליקה הסובייטית

לאחר ההכרזה על הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, הוא הפך לראש המחלקה המסחרית במפקדת הייצור הסוציאליסטי והוציא צו על הסוציאליזציה של העסקים (הלאמה, החרמה). בית הדין המהפכני בבודפשט גזר מוות על אנשים רבים בהוראתם של אוטו קורווין ויאנוש לאסלו בגין התנהגות בלתי-מהפכנית. (בתי הדין המהפכניים ברפובליקה הסובייטית ההונגרית (21 במרץ 1919 - 1 באוגוסט 1919) היו גופי שיפוט אזוריים, שהחליפו את בתי המשפט הישנים והפעילו כוח שיפוטי. לא ניתן לקרוא להם בתי משפט מסורתיים מכיוון שהם לא היו נייטרליים פוליטית ולא היו עצמאיים מהרשות המחוקקת והמבצעת). קורווין גם ארגן את מנגנון ההגנה של הרפובליקה הסובייטית. באמצע מאי 1919, לאחר פירוק הנשק מקבוצת צ'רני, הוקצו לקורווין 43 אנשים למחלקת החקירות הפוליטית של קורווין בפיקודו הישיר של צ'רני. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ב־2 באוגוסט, בזמן שקומיסרי העם עזבו את הונגריה ברכבת, הוא עבד במחלקת החקירות הפוליטיות להשמדת המסמכים במחלקה. ב-7 באוגוסט נתפס ונעצר ונכלא.
ביוגרפיה > ימיו האחרונים

משפטו של אוטו קורווין החל ב־3 בדצמבר 1919, תחת נוהל תביעה מזורז על פי צו ME 4039/1919. מיום 12 בדצמבר 1919 עד 18 בדצמבר 1919 הוא כתב יומן בכלא. אף שרק בקשר נגד המלך ניתן היה להטיל עונש מוות על פי החוק הפלילי של אותה תקופה, צו מיוחד של ממשלת אישטוואן פרידריך שינה את החוק, מה שהביא לגזר דין מוות ב־19 בדצמבר 1919 של קורווין ושמונה מחבריו. אשתו ילדה את ילדתם ב־21 בדצמבר. את יומנו בכלא סיים קורווין ב־28 בדצמבר 1919.עונש המוות בוצע בבוקר ה-29 בדצמבר 1919.
כתביו

בשפת המקור:
Sápadások. Elbeszélések. Békéscsaba, 1912, Tevan
Börtönnapló. 1919. XII. 12.-1919. XII. 18. Visszaemlékezés. [A szöveget gond. és a jegyzeteket írta Simor András, Zalai Katalin]. [Bp.], [1990], MSZMP KB (Csillag füzetek)
„... a gondolat él...". [Válogatta és szerkesztette Simor András]. [Jegyzetanyagot készítette Márton János]. Budapest, 1976, Magvető Kiadó
בתרגום לעברית:
חיוורון. סיפורים. Békéscsaba, 1912, Tevan
יומן הכלא. 1919 XII. 12-1919 XII. 18 . זכירה. [טקסט הוא בעיה. ופתקים שנכתבו על ידי אנדראש שימור, קטלין זלאי]. [Bp.], [1990], MSZMP KB (חוברות כוכבים)
"... המחשבה ממשיכה להתקיים. . . " . [נבחר ונערך על ידי אנדראש שימור]. [החומר הוכן על ידי יאנוש מרטון]. בודפשט, 1976, מוציא מגבטה.
ראו גם

Gellért László: A Magyar Tanácsköztársaságért. Kun Béla, Szamuely Tibor és Korvin Ottó életéből. Bp., 1961, Tankönyvkiadó.
Árkus József: Lenin fiúk. Budapest, 1960, Zrínyi Kiadó.
A vörös lobogó alatt. Bp., 1955, Ifjúsági Kiadó.
Gárdos Miklós: Két ősz között. Bp., 1959, Kossuth Kiadó.
Kelen Jolán: Töretlen úton. Korvin Ottó élete. Bp., 1955.
Kelen Jolán: Hősök voltak. Bp., 1957, Móra Kiadó.
Lengyel József: Visegrádi utca. Bp., 1968.
Máté György: Távirat éjfélkor. Bp., 1962, Móra Kiadó.
Péntek Gyula: Beszélő Kövek. Bp., 1960, Nyomdaipari Tanulóintézet.
Simor András: Így élt Korvin Ottó. Budapest, 1977, Móra Ferenc Könyvkiadó. ISBN 9631108139
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי Magyar életrajzi lexikon I. (A–K). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest, 1967, Akadémiai
Kelen Jolán: Töretlen úton. Korvin Ottó élete. Budapest, 1955, 196 o.
ג'רג' לוקאץ'. אוטו קורווין Lukács György: Korvin Ottó. Proletár, 1920. augusztus 19
Simor András: Így élt Korvin Ottó. Budapest, 1977, Móra Ferenc Könyvkiadó. ISBN 9631108139)
T. Szerémi Borbála: A szabadság vértanúi. Budapest, 1960, Kossuth Könyvkiadó, 46–53. o.
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1919. évi 19579. sz. rendelete. MNL-OL 30798. mikrofilm 626. kép 1. karton.
↑  HU BFL VII.5.c 10303/1919
↑  A helység előbb Szászóka, majd Hankovica külterületi lakott helye volt.
↑  A rettegett Korvin. Pesti Hírlap, 41. évf. 118. sz. (1919), 8. o.
↑  A Fővárosi Szabó Ervin könyvtár katalógusa.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16666231j (data)  GND: 1188050346  ISNI: 0000 0000 7901 5344  LCCN: n78007839  VIAF: 8638484   WorldCat (עם VIAF): 8638484
אוקולופלסטיקה

אוקולופלסטיקה הוא תחום רפואי העוסק בכירורגיה פלסטית באזור העיניים.
רופא מומחה לאוקולופלסטיקה הוא לרוב רופא מומחה ברפואת עיניים שעבר התמחות נוספת ברפואה פלסטית ושיקומית הקשורה לאזור העיניים. לעיתים נדירות יותר יהיה זה רופא פלסטי שהתמחה התמחות נוספת ברפואת עיניים.
תחום רפואי זה כולל בין היתר:
טיפול בבעיות הקשורות לשברים או גידולים בארובות העין כולל שחזור אחרי עקירת עין.
טיפולים כירורגיים בגבות.
ניתוחים בעפעפיים, למשל ניתוח להרמת העפעפיים או שחזורי עפעפיים, עם או בלי הוצאת גידולים.
ניתוחי מעקף לחסימות בדרכי הדמעות, בעיקר אצל ילדים וכן ניתוחים להסרת גידולים בדרכי הדמעות.
הסרת שעורה כרונית.
טיפולים בחלק העליון של הפנים.
אירוויזיון 1965

| --- | --- |

 מספר התחרות:  10 
 גמר:  20 במרץ 1965
 מנחים:  רנאטה מאורו 
 מנצח ראשי:  Gianni Ferrio
 רשת השידור המפיקה:  RAI
 מיקום האירוע:  איטליה אודיטוריום RAI, נאפולי, איטליה
 השיר הזוכה:  לוקסמבורג לוקסמבורג – "Poupée de cire, poupée de son" ("בובת קש, בובת שעווה"), פראנס גל
 שיטת הניקוד:  לכל מדינה חבר שיפוט בן 10 שופטים, כל חבר שיפוט מעניק 5, 3 ו-1 נקודות, או שילובים ביניהן לשלושת השירים שהוא הכי אוהב.
 מספר משתתפות:  18 
 מדינות שמשתתפות לראשונה:  אירלנד אירלנד
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  שוודיה שוודיה
 סיימו עם 0 נקודות:  בלגיה בלגיה  פינלנד פינלנד  גרמניה המערבית גרמניה המערבית  ספרד (1945-1977) ספרד
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות
 → אירוויזיון 1964 אירוויזיון 1966 ← 
 
תחרות הזמר של האירוויזיון 1965, העשירית במספר, נערכה ב-20 במרץ 1965 בנאפולי, איטליה, שאירחה את התחרות לאחר זכייתה בשנה שעברה עם השיר "Non ho l'età".
בשנה זו ארבע מדינות קיבלו אפס נקודות: בלגיה, ספרד, גרמניה ופינלנד.
כמו כן הייתה זו השתתפותה הראשונה של אירלנד. בתוך חמש שנים הייתה עתידה אירלנד להפוך למדינה דומיננטית בתחרות, ולהפוך לשיאנית הזכיות בתחרות (7 זכיות).
השירים המשתתפים

| סדר | מדינה | שפה | שם המבצע | שם השיר | תרגום | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | הולנד הולנד | הולנדית | קוני ואנדנבוס | t Is genoeg' | זה מספיק | 11 | 5 |

| 2 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | אנגלית | קייטי קירבי | I belong | אני שייכת | 2 | 26 |

| 3 | ספרד (1945-1977) ספרד | ספרדית | קונצ'יטה באוטיסטה | Qué bueno, qué bueno | כמה טוב, כמה טוב | 15 | 0 |
| 4 | אירלנד אירלנד | אנגלית | בוץ' מור | Walking the streets in the rain | הולך ברחובות בגשם | 6 | 11 |

| 5 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית | גרמנית | אולה וייזנר | Paradies, wo bist du | גן עדן, איפה אתה | 15 | 0 |
| 6 | אוסטריה אוסטריה | גרמנית | אודו יורגנס | Sag ihr, ich laß sie grüßen | ספר לה ששלחתי לה את אהבתי | 4 | 16 |
| 7 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | קירסטי ספרבו | Karusell | קרוסלה | 13 | 1 |

| 8 | בלגיה בלגיה | הולנדית | ליז מארק | Als het weer lente is | כאשר זו תקופת האביב | 15 | 0 |
| 9 | מונקו מונקו | צרפתית | מרג'רי נואל | Va dire à l'amour | דבר על אהבה | 9 | 7 |
| 10 | שוודיה שוודיה | אנגלית | אינגבר ויקסל | Absent friends | חברים נעדרים | 10 | 6 |

| 11 | צרפת צרפת | צרפתית | גי מרדל | N'avoue jamais | מעולם לא ידעתי | 3 | 22 |
| 12 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | סימוני דה אוליביירה | Sol de Inverno | שמש של חורף | 13 | 1 |
| 13 | איטליה איטליה | איטלקית | בובי סולו | Se piangi, se ridi | אם את בוכה, אם את צוחקת | 5 | 15 |
| 14 | דנמרק דנמרק | דנית | ברג'יט ברואל | For din skyld | למענך | 7 | 10 |

| 15 | לוקסמבורג לוקסמבורג | צרפתית | פראנס גל | Poupée de cire, poupée de son | בובת שעווה, בובת קש | 1 | 32 |

| 16 | פינלנד פינלנד | פינית | ויקטור קלימנקו | Aurinko laskee länteen | השמש שוקעת במערב | 15 | 0 |
| 17 | יוגוסלביה יוגוסלביה | קרואטית | ויצה ווקוב | Čežnja | געגועים | 12 | 2 |
| 18 | שווייץ שווייץ | צרפתית | יובאנה | Non, à jamais sans toi | לא, לעולם לא בלעדיך | 8 | 8 |
מבצעים חוזרים בתחרות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מבצע | מדינה | שנים קודמות |
| קונצ'יטה באוטיסטה | ספרד (1945-1977) ספרד | 1961 (מקום 9) |
| ויצה ווקוב | יוגוסלביה יוגוסלביה | 1963 (מקום 11) |
| אודו יורגנס | אוסטריה אוסטריה | 1964 (מקום 6) |
אופנה בת קיימא

אופנה בת קיימא היא תנועה, תפיסה צרכנית ותהליך לעידוד שינוי של תעשיית האופנה ומוצריה, לטובת הפחתת השפעות סביבתיות שליליות, התנהלות סביבתית יותר וצדק חברתי. תעשיית האופנה כוללת מערכות חברתיות, תרבותיות, אקולוגיות-סביבתיות וכלכליות. משמעות נוספת היא התייחסות לאופנה מנקודות המבט של הצרכנים והיצרנים, בעלי חיים, מערכות אקולוגיות וקהילות בהווה ובעתיד. אופנה בת קיימא דורשת אחריות מצד האזרחים, המגזר הציבורי והפרטי. מצד הצרכן, היא כוללת בין השאר אימוץ גישה צרכנית אתית המודעת להשפעות הסביבתיות והחברתיות של תעשיית האופנה, פריטי הלבוש, טיפול נאות בבגדים (תיקונים וניקוי), צמצום פסולת על ידי מסירה, החלפה ומכירה של פריטי לבוש, אימוץ ארון מינימלסטי, רכישת פריטים מיד-שנייה, מיחזור משביח והעדפת רכישה מיצרנים מקומיים. מצד היצרנים והמשווקים, השינוי דורש בין השאר מעבר לתהליכי ייצור בני קיימא יותר, חומרי גלם ידידותיים לסביבה, תנאי העסקה הוגנים ועוד. מצד קובעי מדיניות מדובר בקידום ואימוץ מערך אסדרה מתאים.
מטרות

התנועה עוסקת במגוון רחב של נושאים כמו איכות הסביבה, זכויות עובדים, תרבות הצריכה, אתיקה ושימור מלאכות ומסורות מקומיות. מטרת התנועה היא יצירת איזון בין התעשייה, הסביבה וקהילות מקומיות.
התנועה בעד הגברת הייצור המקומי, הארכת חיי המוצר וחומרי הגלם, שקיפות בשרשרת האספקה, צמצום צריכה, הפחתת ייצור יתר, הפחתת פסולת, צמצום הפגיעה בסביבה בתהליך ייצור ובמהלך השימוש ובשלב סיום חיי המוצר. השיח על צרכנות אחראית נועד לעודד צרכנים לקנות פחות אופנה מהירה, להאריך את השימוש הבגדים הקיימים, לקנות תוצרת מקומית, למחדש - להשתמש בבגד באופנים שונים (למשל להפוך מכנסים לתיק), לקנות בגדים יד שנייה ולהחליף בגדים בין אנשים, במקום לקנות בגדים חדשים.
פגיעות אקולוגיות בייצור אופנה

לטענת התנועה, תעשיית האופנה היא אחת המזהמות הגדולות בעולם, היא צורכת משאבים, כמו מים ואנרגיה, משתמשת בכימיקלים מזיקים, מצריכה שינוע למרחקים ארוכים, מייצרת כמויות גדולות של פסולת ומפרה זכויות אדם ועובדים. הגלובליזציה מאפשרת ייצור זול, בעיקר בדרום ומזרח אסיה ומכירת הפריטים בכל העולם. תרבות הצריכה מעודדת את הציבור לרכוש מוצרים, ביניהם פרטי אופנה, מעבר לצורך. מלתחה ממוצעת במאה ה-21 כוללת פי שלושה יותר בגדים מאשר בשנות ה-80. הפריטים זולים וישנם צרכנים המתחייסים לעיתים לבגד כלמוצר חד-פעמי. בגדים אלו נמצאים ברוב הרשתות ובקניונים הגדולים בעולם.
פגיעות אקולוגיות בייצור אופנה > מפגעים סביבתיים

לתעשיית האופנה יש השפעות על הסביבה. שימוש במים, זיהום מטיפולים כימיים המשמשים בצביעה ושימוש רב בדלק ובאנרגיה, הם רק חלק מהגורמים להשפעות אלו. בנוסף, פריטים שאינם נמכרים מושמדים על ידי המותגים בשריפה או בהטמנה. יותר מ-30% מהבגדים מגיעים בסוף דרכם למטמנה. גם אם הבגדים לא נקברים ומועברים לתרומה, ההשפעה הסביבתית שלהם לא מסתיימת. כך, למשל, הכמויות העצומות של בגדים שמועברים מדי שנה על ידי ארגוני צדקה למדינות שונות באפריקה יצרו שם שורה של בעיות כלכליות, חברתיות וסביבתיות. קניה לבדה מייבאת בכל שנה 100 מיליון טונות של בגדים, נעליים ואביזרים מיד שנייה, רובם מגיעים מארגוני צדקה במערב. לפי נתוני הארגון ההומניטרי Oxfam, כ-70 אחוז מהבגדים שנתרמים במערב מגיעים לאפריקה. תופעה זו זכתה לכינוי מיטומבה (MITUMBA חבילה, או צרור בשפה הסווהילית). מספר מדינות אפריקאיות המנסות לבלום את התופעה באמצעות חקיקה או מיסוי.
ככל שתפוקת הייצור גוברת, כך גם השימוש במים. עבור ייצור חולצת טריקו אחת נדרשים 2,700 ליטר מים. כמות השימוש הנוכחית (כ-79 מיליארד מ"ק בשנה) מדאיגה את התנועה, מכיוון שייצור טקסטיל מתרחש בעיקר באזורים הנמצאים במחסור במים. על פי Earth Pledge, ארגון ללא מטרות רווח המחויב לקידום פיתוח בר-קיימא, "לפחות 8,000 כימיקלים משמשים להפוך חומרי גלם לטקסטיל. בין 15% ל-20% מחומרי ההדברה בעולם משמשים לגידול כותנה לא אורגנית. שימוש בחומרים אלו גורם לנזק בלתי הפיך לאנשים ולסביבה. עדיין רוב פליטת הפחמן של הבגד תתרחש לאחר רכישתו" זיהום סביבתי נוסף הקשור לתעשיית האופנה הוא מיקרו-סיבים הנתלשים מבגדים סינתטיים במהלך הכביסה. מיקרו-סיבים אלה קטנים מכדי להילכד במערכות סינון של מפעלי טיהור שפכים, ובסופו של דבר הם נכנסים למערכות המים הטבעיות וכתוצאה מכך מזהמים את שרשרת המזון. מחקר שערך ה-IUCN מצא כי 34% מהמיקרו-פלסטיק שנמצא באוקיינוסים מגיעים מתעשיית הטקסטיל, רובם היו עשויים מפוליאסטר, פוליאתילן, אקריליק וואלסטן. הפסקת שימוש בחומרים סינתטיים המשמשים בתעשיית האופנה יכולה למנוע מחלקיקים מזיקים אלו מלפגוע בסביבה.
ההשפעה הסביבתית של תעשיית האופנה פוגעת גם בתושבים החיים בקרבת אתרי הייצור. יש מעט מאוד גישה למידע על פגיעה זו, אך יודעים בבירור שהכימיקלים בהם נעשה שימוש להפקת צבעים המיועדים לטקסטיל רעילים ופוגעים במי השתייה ובאדמה של אלה החיים בקרבת המפעלים. ברמה הגלובלית, תעשיית האופנה תורמת לשינויי אקלים ומאיימת על המגוון הביולוגי.
סוגיות חברתיות בתעשיית האופנה

אחת הסוגיות החברתיות המרכזיות הקשורות לתעשיית האופנה נוגע לסוגיית כח אדם. מאז פריצת השריפה במפעל החולצות טריאנגל, בשנת 1911, זכויות עובדים בתעשיית האופנה, היא נושא מרכזי בסוגיית כח האדם בתעשייה. קריסת מפעל במתחם רנה פלאזה בבנגלדש בשנת 2013 החזיר את הזרקור אל תנאי העבודה הירודים במפעלי ייצור אופנה. והוביל לשינוי בבטיחות בחלק מן הפעלים אך לא בתנאי ההעסקה. לכל אורך כל מחזור ייצור האופנה, הולכת וגוברת תשומת הלב לנושא הפרות זכויות העובדים, החל מייצור הטקסטיל ותהליכי עיבודו, דרך קמעונאות, הפצה, דוגמנות, ועד מיחזור הטקסטיל.
בשעה שמרבית ייצור הטקסטיל והאופנה מתרחשת במדינות אסיה ומרכז אמריקה עדיין ניתן למצוא יצרנים ברחבי אירופה, וגם שם זוהו תנאי עבודה נצלניים, כמו בלסטר, בריטניה ובמרכז ומזרח אירופה. אי שיויון חברתי מגדרי ואתני, עבודת ילדים כמו גם הלחץ ממותגים וקמעונאים המתבטא במחירים נמוכים וזמן תגובה קצר, תורמים לתנאי עבודה נצלניים ושכר נמוך. גם ייצור מקומי, כמו פריטי לבוש עליהם מופיע תווית תוצרת איטליה למשל, מעורב מיקור גלובלי ונצלני של עובדים, עוקף איגודים מקצועיים והסכמים מחייבים.
מספר העובדים המועסקים בתעשיית הטקסטיל, ההלבשה והנעלה איננו ידוע בגלל מדדים סטטיסטיים שונים ומשתנים בין מדינה למדינה. ההנחה הרווחת היא שלפחות 60 מיליון אנשים, ברובם נשים, מועסקים תעשיית ההלבשה ולמעלה מ-300 מיליון אנשים בתעשיית הכותנה. בשנת 2017, הוצע אומדן של 300 מיליון מועסקים בשרשרת הערך בתעשיית הביגוד. עם זאת, קשה לאמוד בדיוק את מספר האנשים המועסקים בכל חלקי שרשרת הייצור, השימוש והמחזור. אף האומדן המועסקים במגזר היצרני, אינו חד משמעי זאת מפני שקיימות בתעשייה חברות ייצור וקבלני משנה הפועלות באופן בלתי חוקי.
סוגיות חברתיות בתעשיית האופנה > שקיפות

נושא השקיפות של שרשרת הייצור בתעשיית האופנה הפך לחלק מהשיח מאז שספרה של נעמי קליין, NO LOGO, יצא לאור. השקיפות מקודמת על ידי ארגוני העובדים בתעשייה, ועל ידי קמפיינים שונים למשל של רשת הפעילים הארגונים הבינלאומית Clean Clothes Campaign ותנועת מהפיכת האופנה. למרות פעולות של קבוצות אלו ודומות להם רמת השקיפות ועקיבות (Traceability) לא מלאה ואף חלקית מאוד. אף על פי שמעל 100 חברות אופנה חתמו על מסמך המחייב אותן לשקיפות ב-2018 אך מעט נעשה בפועל.
סוגיות חברתיות בתעשיית האופנה > שונות, מעורבות והכללה

מרכיב נוסף בשינוי פני תעשיית האופנה הוא שילוב של דוגמניות במידות, גילאים, מגדר ומוצאים אתניים מגוונים. ביקורת רדיקלית יותר ביחס לאי-שיויון חברתי באופנה נוגעת בהדרה ובעליונות אסתטית מובנית ומודגשת. בעוד שחלק השדות התרבותיים הבחירה מה "מקובל" (in) ומה "לא מקובל" (out) עשויות להראות שרירותיות, התוצאות של שלהן אינן. במקום זאת הן הופכות ליסודות המוטיבציה להדרה ולדחייה רחבים יותר שבהם האופנה משחקת תפקיד משמעותי ביותר. עליונות אסתטית מגידרה מי ומה ונתפס כאליטה מריטוקרטית. הדיון על ההדרה והדחייה שמייצרת אופנה עדין אינה חלק מהשיח האתי-סביבתי בתעשיית האופנה.
מעניין לציין שבעוד "הכללה" חברתית הפכה לנורמה כמעט בקרב מותגים המשווקים אופנה אתית ובת קיימא, הנורמה לגבי מה נחשב "יפה" ו"בריא" ממשיך להצטמצם לכדי מה שחוקרים מכנים "סינדרום השלומות". היום, עם החשיבה החיובית סביב סוגיית ההכללה, ההנחה היא שאדם יכול להיות מי שיחפוץ, ולכן אם הוא לא ממלא אחר האידיאלים, האחריות היא עליו בלבד. התפיסה הזו מסתירה למעשה את הדיקטטורה של אסתטיקת השלומות, אשר הופך את ההכללה לחובה להיראות טוב ואופנתי, מעין דרישה "דמוקרטית" לשלמות אסתטית ומוסרית, כפי שטוענת הפילוסופית הת'ר ווידוס.