stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כביש 367
היסטוריה

חלקו הראשון נסלל לפני 1967 וחיבר את כביש 375 עם מושב רוגלית שהיה אז ישוב ספר.
לאחר מלחמת ששת הימים וחידוש היישוב היהודי בגוש עציון הוחלט לסלול את הכביש על מנת לקרב את הגוש לשפלה. הכביש נחנך ביום ה' בשבט תשל"ה (1975) ונקרא לפני תקופת מספור הכבישים בשם "דרך הל"ה".
הכביש סלול על רכס בין נחל גדור מדרום ונחל עציונה מצפון. לוחמי מחלקת הל"ה צעדו בתחילה בנחל גדור המגיע עד לגוש עציון ובנקודה מסוימת נתגלו. הם עלו מהנחל, עברו את הרכס עליו סלול כעת כביש 367, ירדו לנחל עציונה ומשם עלו לקרב האחרון שלהם על גבעת הקרב נ.ג. 573.
הכביש מתחיל בצומת עציונה ומוליך דרומה לנווה מיכאל. לאחר מכן הוא פונה מזרחה ועובר ליד אנדרטה לזכר יהודי צרפת. הכביש ממשיך מזרחה וליד מחסום צה"ל יש נקודת תצפית על גבעת הקרב של הל"ה עם הסבר וקיר שעליו כתובת ברכה לבאים לגוש עציון.
הכביש מטפס ועובר בין הכפרים ג'בעה מצפון וצוריף מדרום, עובר ביער שניטע על ידי קק"ל לאחר 1967, עובר את המסעף לגבעות והמסעפים ליישובי גוש עציון (בת עין, כפר עציון, ראש צורים ואלון שבות) ומגיע לצומת גוש עציון.
אנדרטת האבן שהייתה לציון חנוכת הכביש, חובלה ומצויה כיום בכפר עציון.
מסלול הכביש

| קילומטרים | שם | סוג | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 375 ממערב למזרח
| 0 | צומת עציונה |  | אביעזר |  כביש 375 |
| 1 | מסעף אביעזר |  | אביעזר | כניסה לאביעזר |
| 1.5 | צומת רוגלית |  | נווה מיכאל | כניסה לנווה מיכאל |
| 2.5 | צומת ללא שם |  | גבעות עדן | כניסה לגבעות עדן |
| 6 | הקו הירוק |  | מחסום ג'בעה | מעבר ליהודה ושומרון |
| 8.5 | צומת ללא שם |  | ג'בעה |  כביש 354, כניסה לג'בעה |
| 12 | צומת ללא שם |  | גבעות | כביש 3676 |
| 15 | צומת ללא שם |  | כפר עציון | כניסה לכפר עציון |
| 15.5 | צומת אלון שבות |  | אלון שבות | כניסה מערבית לאלון שבות |
| 16 | צומת מחנה בט"ר עציון |  | אלון שבות | כניסה לחטמ"ר עציון |
| 16.5 | צומת ללא שם |  | אלון שבות | כניסה מזרחית לאלון שבות |
| 17 | צומת גוש עציון |  | גוש עציון |  כביש 60 |
קיר קבלת פנים בכניסה לגוש עציון
אנדרטת דרך הל"ה בכפר עציון
יחסי ערב הסעודית – צ'ילה

| יחסי ערב הסעודית – צ'ילה |
| --- | --- |
ערב הסעודית: צ'ילה


ערב הסעודית: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,149,690: 756,102
אוכלוסייה
34,113,889: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,067,583: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
31,295: 16,956
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי ערב הסעודית–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הממלכה הערבית הסעודית לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

בשנת 2015 צ'ילה וערב הסעודית הסכימו לפתוח בחילופי נושאים טכניים בנושא התפלה ויעילות אנרגטית. באותה שנה, נחתם הסכם בין המדינות אשר הפך את צ'ילה למדינה הראשונה באמריקה הלטינית שאזרחיה יכולים לעבוד כעוזרות בית בסעודיה.
יחסים מסחריים

המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-124 מיליון דולר בשנת 2018. המוצרים העיקריים שמייצאת צ'ילה לסעודיה היו עץ, תפוחים וענבים, ואילו ערב הסעודית מייצאת לצ'ילה בעיקר פוליאתילן, שמנים מן החי ופוליפרופילן.
הגירה

מספר המהגרים מערב הסעודית לצ'ילה התגבר מאז החזרה לדמוקרטיה בשנת 1990. מספר גדל והולך של מתאסלמים נסעו בשנים האחרונות לסעודיה לבצע את מצוות החאג', עלייה לרגל למכה שכל מוסלמי חייב לעשות לפחות פעם אחת בחיים.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מיוצגת בערב הסעודית באמצעות שגרירותה באבו דאבי, איחוד האמירויות הערביות, ובנוסף מחזיקה קונסוליה בג'דה.
ערב הסעודית מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
כיכר טיין-אן-מן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כיכר עירונית 
 על שם:  שער טיין-אן-מן 
 מיקום:  בייג'ינג
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1651–1417
 תאריך פתיחה רשמי:  1417 
 מידות
 שטח:  440 דונם
 קואורדינטות:  39°54′16″N 116°23′29″E﻿ / ﻿39.904567°N 116.391392°E﻿ / 39.904567; 116.391392
 www.tiananmen.org.cn
  (למפת בייג'ינג מוגדלת) חביי טיינג'יןכיכר טיין-אן-מן(למפת בייג'ינג רגילה) חביי טיינג'יןכיכר טיין-אן-מן
 
כיכר טיין-אן-מן, 2004
שער סין שעמד במרכז הכיכר בעבר
כיכר טיין-אן-מן (סינית: 天安門廣場) היא הכיכר העירונית המרכזית בבייג'ינג, בירת סין והכיכר הגדולה בעולם. שמה פירושו "שער השלום השמיימי", והיא קרויה כך על שמו של שער טיין-אן-מן המצוי בצפונה ומפריד בינה ובין העיר האסורה.
השער נבנה בשנת 1417 והכיכר שלידו נבנתה ב-1651 והורחבה ב-1958 פי ארבעה מגודלה המקורי. כיכר טיין-אן-מן היא כיכר רחבת ידיים, אורכה 880 מטר מצפון לדרום ו-500 מטר ממזרח למערב, כלומר שטחה הוא כ-440 דונם.
ההיכל הגדול של העם (משכן הקונגרס הלאומי העממי) נמצא ממערב לכיכר. במזרחה של הכיכר נמצאים מוזיאון ההיסטוריה הסינית ומוזיאון המהפכה הסינית. במרכז הכיכר ניצבת האנדרטה לזכר גיבורי העם, שבנייתה הסתיימה עם גמר השיפוץ של 1958. גובה האנדרטה הוא 38 מטר, כגובהו של הארמון הקיסרי. בדרום הכיכר נמצא המאוזוליאום של מאו שנבנה ב-1977, בו מוצגת גופתו החנוטה של מאו דזה-דונג, המהווה מוקד עלייה לרגל עד היום. שדרת צ'אנג-אן, המשמשת למצעדים וכתוואי לרכבת התחתית מפרידה בין הכיכר לשער לעיר הקיסרית.
ברצפת כיכר טיין-אן-מן, בצד הדרומי של שער זן-יאנג, מוצב תבליט פליז בצורת שושנת הרוחות, המהווה את קילומטר האפס של סין. הכנת התבליט הושלמה בשנת 2006.
שער סין

עד שנת 1954 עמד במרכז הכיכר "שער סין (בייג'ינג)" ששימש בתור שער כניסה ראשי עבור העיר האסורה עד שנהרס לצורך הקמת הכיכר.
הפגנות

עיקר פרסומה מחוץ לסין בא לכיכר עקב הטבח שביצע המשטר בכעשרת אלפים סטודנטים שהפגינו באופן לא אלים למען יישום רפורמות דמוקרטיות.
להלן מספר הפגנות שנערכו בכיכר:
אירועי תנועת ה-4 במאי (1919) מהאירועים המעצבים ביותר של סיום הקיסרות ובניית סין העכשווית.
הכרזת הקמת הרפובליקה ב-1 באוקטובר 1949.
אירועי כיכר טיין-אן-מן (1976), הפגנה נגד "כנופיית הארבעה" לאחר מותו של ג'ואו אנלאי. במהלך דיכוי הפגנה זו נהרגו מאות או אלפים.
אירועי כיכר טיין-אן-מן (1989), הפגנות שנערכו בדרישה ליישום רפורמות דמוקרטיות, ודוכאו על ידי השלטונות הסיניים בצורה אלימה, כולל טבח רחב היקף של כ-10,000 מפגינים.
גלריית תמונות

"המורד האלמוני". התמונה המפורסמת ביותר מההפגנה בכיכר טיין-אן-מן. האיש הבודד בתמונה עצר את טור הטנקים לבדו במשך מחצית השעה.
מונומנט לגיבורי העם בכיכר טיין-אן-מן
מראה הכיכר
חזית המוזוליאום של מאו
קילומטר אפס
הערות שוליים

↑  China's Zero Milestone in Tian'anmen Square - The Beijing Organizing Committee for the Games of the XXIX Olympiad.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536570105171  GND: 7525597-2  LCCN: sh85135290  VIAF: 315145689   WorldCat (עם VIAF): 315145689 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי ערב הסעודית – צרפת

| יחסי ערב הסעודית – צרפת |
| --- | --- |
ערב הסעודית: צרפת


ערב הסעודית: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
2,149,690: 643,801
אוכלוסייה
34,113,889: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,067,583: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
31,295: 45,527
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה

יחסי ערב הסעודית–צרפת הם יחסי החוץ בין צרפת לערב הסעודית. היחסים הדיפלומטיים החלו בשנת 1926. כיום סעודיה היא בעלת ברית של צרפת, עם תיאום כלכלי, צבאי ופוליטי חזק בנושאים רבים כמו תוכנית הגרעין האיראנית והפקרת בשאר אל-אסד. הקשר נקרא שותפות אסטרטגית עולמית. צרפת מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד וקונסוליה כללית בג'דה. ערב הסעודית מחזיקה שגרירות בפריז. שתי המדינות הן חברות ב-G-20.
היסטוריה

צרפת פתחה את הקונסוליה הראשונה שלה בג'דה בשנת 1839.
גם סעודיה וגם צרפת התנגדו למדינות הציר במלחמת העולם השנייה, בה סיפקה סעודיה נפט לבעלות הברית. לאחר מכן, ערב הסעודית התייצבה עם מדינות נאט"ו נגד הקומוניזם.
מאז שהמלך פייסל והגנרל דה גול נפגשו בשנת 1967, התפתחו היחסים הדו-צדדיים באמצעות קשרים אישיים ברמות הגבוהות ביותר.
צרפת הצטרפה לארצות הברית וכוחות קואליציה אחרים במבצע מגן המדבר, פעולה של נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש להגן על הממלכה מפני תוקפנות עיראקית לאחר הפלישה לכווית.
בשנת 2016 גינתה צרפת את מתקפת הטילים הבליסטיים של החות'ים נגד מכה.
ביקורים רשמיים

ביקור רשמי במאי 2015 של נשיא צרפת פרנסואה הולנד היה היסטורי במיוחד כאשר פגש את האפוטרופוס על שני המסגדים הקדושים המלך סלמאן, יורש העצר מוחמד בן נאיף וסגן יורש העצר מוחמד בן סלמאן וכן היה אורח הכבוד במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ. במרץ 2015 ביקר בצרפת יורש העצר מוחמד בן נאיף, סגן ראש הממשלה ושר הפנים, שם קיבל את עיטור לגיון הכבוד, העיטור הגבוה ביותר בצרפת שמקבליו נקבעים על ידי נשיא צרפת.
בשנת 2015 הוזמן נשיא צרפת פרנסואה הולנד על ידי סעודיה לנאום בפסגת מועצת שיתוף פעולה במפרץ בסעודיה, תפקיד שלא ניתן לעיתים קרובות לראש מדינה זרה.
ב-6 במרץ 2016 נמסרה הודעה רשמית משותפת בין סעודיה לצרפת בתום הביקור הרשמי בפריז של יורש העצר מוחמד בן נאיף.
במאי 2016 קיימה משלחת של ועדת הידידות הפרלמנטרית הסעודית–צרפתית של מועצת השורא פגישה עם שר החוץ הצרפתי ז'אן מארק במשרד החוץ הצרפתי בפריז.
יחסים כלכליים

על פי מקורות חדשים באל-ערביה, חוזים אלו, המדגישים את קשריה ההולכים וגדלים של פריז עם ריאד, הם "הסימנים הראשונים לברית סעודית-צרפתית חזקה בהרבה. החודשים הקרובים הולכים להפגין בדיוק עד כמה קרובים שני בעלי ברית אלה כעת."
הוקם פורום להרחבת המסחר הסעודי-צרפתי המכונה פורום הזדמנויות עסקיות בצרפת. הפורום הראשון נערך בהצלחה בפריז באפריל 2013 בחסות BSF, ואורגן על ידי משרד המסחר והתעשייה, בשיתוף של משרד הכלכלה והתעשייה, מועצת לשכות סעודיה, ומועצת העסקים צרפת-סעודיה. פגישה שנייה נערכה ב-12–13 באוקטובר 2015 בריץ-קרלטון ריאד, ובה התאגידים הגדולים בצרפת כמו איירבוס ולגראנד.
יחסים ביטחוניים

צרפת היא ספקית הנשק השלישית לסעודיה (אחרי ארצות הברית ובריטניה) ויש לה פוטנציאל צמיחה בתחומים רבים. ב-24 ביוני 2015, ערב הסעודית וצרפת הסכימו לחתום על עסקאות בסך 12 מיליארד דולר, ושר החוץ הצרפתי לורן פביוס אמר כי עשרת החוזים כוללים 23 מסוקי איירבוס H145 בשווי 500 מיליון דולר. בתוך כך, סוכנות הידיעות רויטרס דיווחה כי משרד ההגנה הסעודי דן גם בחוזה לסירות סיור ימי צרפתיות, שנבנו על ידי DCNS. בשנת 2015 צרפת חתמה על עסקת נשק בסך 10 מיליארד דולר עם סעודיה לאספקת 30 סירות סיור.
בשל המלחמה המתמשכת בתימן, סעודיה חתמה בפברואר 2019 על הסכם ראשוני עם הצי הצרפתי לבניית ספינות מלחמה, פריגטות, קורבטות ופריטים קשורים בסעודיה.
יחסי ערב הסעודית – קוריאה הדרומית

| יחסי ערב הסעודית – קוריאה הדרומית |
| --- | --- |
ערב הסעודית: קוריאה הדרומית


ערב הסעודית: קוריאה הדרומית
שטח (בקילומטר רבוע)
2,149,690: 99,720
אוכלוסייה
34,113,889: 51,704,841
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,067,583: 1,712,793
תמ"ג לנפש (בדולרים)
31,295: 33,126
משטר
מונרכיה אבסולוטית: רפובליקה

יחסי ערב הסעודית–קוריאה הדרומית הם היחסים הבילטרליים שבין ערב הסעודית לקוריאה הדרומית.
היסטוריה

הקשר ההיסטורי בין קוריאה וערב החל כאשר סוחרים ערבים הגיעו לממלכה הקוריאנית המאוחדת שילה במאה ה-7 וה-8. קשר סחר זה הביא לצמיחת המסחר בין קוריאה והעולם הערבי למרות שינויי המשטר בשני הצדדים.
בתקופת שושלת גוריו, היגר השבט דיוקסו ג'אנג הערבי-טורקי לקוריאה, שם הגיע ג'אנג סון-ריונג, מוסלמי ממוצא ערבי, לייצג את בית המלוכה בגוריו.  השבט שרד והשתלב בחברה הקוריאנית, אבל צאצאיו כבר לא יכלו לדבר בשפה הערבית וחדלו לקיים את חוקי האסלאם.
במהלך שלטון שושלת ג'וסון, המלך סג'ונג הגדול בדברי הימים שלו הזכיר ערבים הקוראים את הקוראן ואת תורות האסלאם, אם כי המלך מעולם לא היה מוסלמי במהלך חייו.
יחסים מודרניים

במהלך מלחמת קוריאה, ערב הסעודית, כחלק מהברית המערבית נגד ההתפשטות הקומוניסטית על ידי ברית המועצות, צידדה בקוריאה הדרומית מ-1950 עד 1953, למרות שהיא לא שלחה חיילים לקוריאה.
גם ערב הסעודית וגם דרום קוריאה חוו פריחות כלכליות בשנות ה-70 וה-80, שבהן שתי המדינות תמכו זו בזו; כיום משקיעים דרום קוריאנים הם בין המשקיעים החשובים ביותר בסעודיה. בשנת 1977, מהגרים דרום קוריאנים בערב הסעודית היוו כמעט חמישית מכלל ההגירה הרשומה מדרום קוריאה, מה שהפך אותה ליעד השלישי הפופולרי ביותר עבור מהגרים. ככזה, היחסים בין ערב הסעודית לדרום קוריאה היו בעיקר לבביים ושתי המדינות הן שותפות כלכליות ואסטרטגיות.
במסגרת חזון סעודיה 2030 ('אנג) שהוכרזה על ידי ערב הסעודית ב-2016, דרום קוריאה וסעודיה הגבירו את שיתוף הפעולה הכלכלי ביניהן. שתי המדינות חתמו על הסכם כלכלי של 8.3 מיליארד דולר, כולל עסקה של 6 מיליארד דולר בין עראמקו הסעודית לחברה הקוריאנית S-Oil ב-2019. גם הסחר התרחב מאז 2018.
שיתוף פעולה צבאי

לקוריאה הצפונית, שכנתה של קוריאה הדרומית בצפון, יש מערכת יחסים חזקה עם איראן, היריבה של ערב הסעודית, ולכן הברית של סעודיה עם קוריאה הדרומית הופכת חיונית בעימות הציר האיראני-צפון קוריאה. דרום קוריאה סיפקה את המודיעין של ערב הסעודית על פעילותה של קוריאה הצפונית במזרח התיכון, בעיקר במהלך מלחמת האזרחים התימנים מ-2014.
ביוני 2019, ערב הסעודית וקוריאה הדרומית חתמו על עסקת ייצור נשק, שבה סעודיה וחברות צבאיות של קוריאה הדרומית ישתפו פעולה יחד נגד איומים חיצוניים לצד ייצור משותף של כלי נשק וכלי רכב, כמו גם שיפור הטכנולוגיות הצבאיות בשתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

ערב הסעודית מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול.
קוריאה הדרומית מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד.
לובארוס

| לובארוס |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-בתרן
משפחה:: לובאריים
סוג:: Luvarus
מין:: לובארוס
שם מדעי
 Luvarus imperialis ‏רפינסק, 1810

לובארוס (שם מדעי: Luvarus imperialis) הוא מין של דג גרם ימי מסדרת הדקראים החי ברחבי האוקיינוסים הטרופיים והוא המין היחיד בתוך משפחת הלובאריים (Luvaridae) שבקבוצה דמויי-בתרן.
מאפיינים

דג זה הוא קרוב רחוק של הבתרניים וצעירי הדג דומים לבתרנים בסנפירי הזנב הקוצניים, למרות שהבוגרים חסרים אותם. ואולם הוא גדול מהבתרנים בהרבה: האורך הממוצע הוא 152 סנטימטר והאורך המקסימלי מגיע ל-2 מטר. המשקל הגדול ביותר הגיע ל-150 ק"ג. הדג ורוד ובעל גוף אליפסי עם מצח גדול, לסתות קצרות וסנפירים קוצניים. לדג אין סנפיר גבי במקום יש לו שורה של קוצים קטנים באזור השת והאגן. הזנב גדול ושרירי ועוזר לדג לנוע.
זהו דג המצוי בעומקים של עד 200 מ' ברחבי האוקיינוס הפתוח ומחפש לו טרף בדמות מדוזות, מסרקניות וזואופלנקטון. הוא נידוג רק לעיתים נדירות למטרות מאכל.
הערות שוליים

↑  לובארוס באתר הרשימה האדומה של IUCN
כיכר טיימס 1

| --- | --- |

כיכר טיימס 1 (2010)
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 שימוש:  משרדים
 על שם:  ניו יורק טיימס 
 כתובת:  כיכר טיימס 1, מנהטן, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית
 בעלים:  ג'יימסטאון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1903–1905 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1904 
 חומרי בנייה:  פלדה, זכוכית, אלומיניום 
 אדריכל:  סיירוס אידליץ
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 גובה:  110.6 מטר
 קומות:  25 
 קואורדינטות:  40°45′23″N 73°59′11″W﻿ / ﻿40.75639°N 73.98639°W﻿ / 40.75639; -73.98639
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיכיכר טיימס 1(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיכיכר טיימס 1(למפת מנהטן רגילה) כיכר טיימס 1(למפת מנהטן מוגדלת) כיכר טיימס 1
 
כיכר טיימס 1  (באנגלית: One Times Square), המוכר גם בשמות ברודוויי 1475, בניין ניו יורק טיימס ומגדל טיימס, הוא גורד שחקים הממוקם בצומת רחוב 42 וברודוויי במידטאון מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 110.6 מטרים והוא בעל 25 קומות. הוא תוכנן על ידי האדריכל סיירוס אידליץ עבור עיתון הניו יורק טיימס ושימש כמטה המשרדים הראשי שלו בין השנים 1913-1903. הבניין נקרא על שם העיתון גם לאחר העתקת משרדיו לרחוב 43 ומהווה נקודת ציון מרכזית בעיר.
בשנת 1928 הותקנו בו לראשונה פסנועי חדשות במפלס הרחוב. בשנת 1995 נרכש על ידי ליהמן ברדרס וייעודו, שניצל את מיקומו המרכזי ושינה את ייעודו של הבניין ללוח מודעות עבור שלטי חוצות פרסומיים. בזכות כך נחשב לאחד מלוחות הפרסום הרווחיים ביותר בעולם אולם, פנים הבניין נשאר ברובו ריק.
מבניין זה מורד מדי שנה, בטקס ראש השנה האזרחית, כדור המסמל את השנה החדשה.
היסטוריה

בניית כיכר טיימס 1 הסתיימה בשנת 1904 על מנת לשמש כמשכנו החדש של העיתון "הניו יורק טיימס", שעבר באופן רשמי אליו בינואר 1905. אדולף אוקס, הבעלים של העיתון, הצליח לשכנע באותה עת את עיריית ניו יורק לשנות את שמו של האזור מכיכר לונגאייקר (Longacre Square) לכיכר טיימס. כדי לקדם את המשכן החדש, החליט אוקס לקבל את 1 בינואר 1904 במופע זיקוקין די-נור מגג הבניין. האירוע משך כ-200,000 איש והוגדר כמוצלח. עקב כך הוחלט לשחזר את המופע בכל שנה. בעקבות איסור של עיריית ניו יורק על חגיגה באמצעות זיקוקים, החליט אוקס, לקראת 1 בינואר 1908, לשנות את המסורת להורדת כדור מואר שיסמל את השנה החדשה. הרעיון של הורדת כדור מקורו בשימוש בכדור זמן(אנ') לטובת כיול כרונומטר (מכשיר חשוב לניווט ימי)-הכדור, שהיה מוצב על עמוד בחוף, היה מורד בזמן קבוע מראש וכך ניתן היה לכייל את הכרונומטר. מאז ועד היום - מעל 100 שנים, נוהגים לחגוג מול בניין זה את השנה האזרחית החדשה.
בשנת 1913, כשמונה שנים לאחר סיום בנייתו, עזב הניו יורק טיימס את המבנה ועבר למבנה אחר ברחוב 43, ששירת אותו עד שנת 2007.
ב-6 בנובמבר 1928 הוצב על המבנה שלט אלקטרוני המציג חדשות, בעל 14,800 נורות המונע באמצעות מסוע - אשר הציג לראשונה תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1929, בהן נבחר הרברט הובר וכניעת יפן ב-14 באוגוסט 1945.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופסקה הורדת הכדור על מנת לחסוך בחשמל בשל המצב המלחמתי. חגיגת השנה החדשה בשנים אלה כללה דקת דומייה לזכר הנופלים והשמעת הקלטת פעמוני כנסיות.
היסטוריה > מבניין ללוח מודעות

בשנת 1961 נרכש הבניין על ידי חברת "אלייד כימכיל" אשר החליפה את חזית הבניין (שהייתה עד אז עשויה פסיפס של גרניט וטרה קוטה) בחזית בטון אחידה, וזאת על מנת להפוך את חזית הבניין ללוח מודעות. מלבד הקומה ה-16, בה הייתה בעבר מסעדה (שנסגרה בשנות ה-80) לבניין אין חלונות. בשל היעדר מיזוג אוויר, מרבית הבניין ריק.
הבעלים של הבניין, בריין טרנר, העיר: "מי צריך דיירים כשיש את לוח המודעות הגבוה בעולם?" - נכון לשנת 2000, 26 השלטים שעל הבניין הכניסו לבעליו בין 40,000$ ל-250,000$ לחודש לכל שלט ושלט .
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  כיכר טיימס 1 באתר Emporis.com
↑  כיכר טיימס 1 באתר skyscraperpage.com
↑  כיכר טיימס 1 באתר Emporis.com
↑  "100 Years Ago, an Intersection's New Name: Times Square" ג'יימס ברון, פורסם ב-8 באפריל 2004.
↑  "NYC ball drop goes 'green' on 100th anniversary"‏ CNN מ-31 בדצמבר 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410989405171  LCCN: sh2015000825  VIAF: 246320949   WorldCat (עם VIAF): 246320949 
כיכר טיימס 1 בבנייה (1903)
כביש 375

| --- | --- |

 מידע כללי
 סיווג:  כביש אזורי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  23.5 ק"מ
 מיקום
 נקודת התחלה:  צומת האלה
 נקודת סיום:  צומת אל-חדר
 קואורדינטות:  31°42′51″N 35°03′59″E﻿ / ﻿31.714169156843°N 35.06642067831°E﻿ / 31.714169156843; 35.06642067831
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) כביש 375(למפת הרי ירושלים רגילה) כביש 375(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 375(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 375  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 375 הוא כביש רוחב (ממערב למזרח) המקשר בין כביש 38 בצומת האלה לכביש 60 באזור אל-ח'דר. הכביש מתחיל בעמק האלה בגובה 260 מטר מעל גובה פני הים ומסתיים בהרי ירושלים בגובה 855 מטר. חלק ממנו עובר בתוואי דרך הקיסר, חלק מן הדרך הרומית שהובילה מבית גוברין לחברון וירושלים.
בשנות ה-50 הכביש היה צר וקשה וכמעט לא עברה בו תנועה.
מסלול הכביש

| קילומטרים | שם | סוג | מיקום | דרכים מצטלבות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 375 ממערב למזרח
| 0 | צומת האלה |  | עמק האלה |  כביש 38 |  |
| 2.5 | צומת ללא שם |  | עמק האלה | כניסה לתל שוכה |  |
| 2.9 | צומת ללא שם |  | עמק האלה | כניסה דרומית לבית שמש |  |
| 3.5 | צומת עדולם |  | נתיב הל"ה | כניסה לאדרת, גישה לפארק עדולם |  |
| 3.8 | מסעף נתיב הל"ה |  | נתיב הל"ה | כניסה לנתיב הל"ה |  |
| 5.5 | צומת עציונה |  | אביעזר |  כביש 367 |  |
| 6.8 | כיכר ללא שם |  | בית שמש |  כביש 3855 |  |
| 12.7 | צומת מטע |  | מטע | כניסה למטע |  |
| 15.5 | מסעף צור הדסה |  | צור הדסה | כניסה מערבית לצור הדסה |  |
| 15.8 | צומת צור הדסה |  | צור הדסה |  כביש 386 |  |
| 16.8 | מסעף מבוא ביתר |  | מבוא ביתר | כניסה למבוא ביתר |  |
| 17 | כיכר ללא שם |  | צור הדסה | כניסה מזרחית לצור הדסה |  |
| 17.5 | צומת ללא שם |  | פארק בגין | כניסה לפארק בגין |  |
| 19 | הקו הירוק |  | ביתר עילית | מעבר ליהודה ושומרון |  |
| 20 | צומת ללא שם |  | ביתר עילית | כניסה מערבית לביתר עילית |  |
| 20.9 | צומת ללא שם |  | חוסאן | כניסה מערבית לחוסאן |  |
| 21 | כיכר ללא שם |  | ביתר עילית | כניסה לביתר עילית |  |
| 23.3 | כיכר ללא שם |  | חוסאן | כניסה מזרחית לחוסאן |  |
| 23.5 | צומת אל-ח'דר |  | אל-ח'דר |  כביש 60 |  |
הערות שוליים

↑  "ציר הל"ה - בר גיורא - עין כרם - ירושלים (כביש צר וקשה, הנוהגים בו מתבקשים להקפיד על נהיגה זהירה ואדיבה)" - צו בדבר הגבלת התנועה, דבר, 20 באפריל 1958
↑  דוד גלעדי, ממבשרת ירושלים לנס של הרים, מעריב, 25 במאי 1956
| כבישי יהודה |
| --- | --- | --- |
| כבישי אורך | כביש 60 • כביש 90 • כביש 316 • כביש 354 • כביש 356 • כביש 398 •   כביש 3698 • כביש 3705 |  |
| כבישי רוחב | כביש 1 • כביש 35 (כביש חוצה יהודה) • כביש 317 • כביש 367 • כביש 375 • כביש 417 • כביש 3255 • כביש 3265 • כביש 3269 • כביש 3517 |  |
יחסי ארצות הברית – מוזמביק

| יחסי ארצות הברית – מוזמביק |
| --- | --- |
ארצות הברית: מוזמביק


ארצות הברית: מוזמביק
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 799,380
אוכלוסייה
345,891,750: 34,881,116
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 20,625
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 591

יחסי ארצות הברית–מוזמביק הם היחסים הבינלאומיים, הדו-צדדיים, המדיניים, הפוליטיים והשיתופיים המתנהלים בין ארצות הברית לבין מוזמביק.
היסטוריה

היחסים בין ארצות הברית למוזמביק כיום ומשתפרים בהתמדה. מלבד מדגסקר, מוזמביק הייתה המדינה היחידה במזרח אפריקה שהייתה מעורבת בייבוא עבדים אפריקאים לאמריקה. בשנת 1993 בלט הסיוע האמריקני למוזמביק, בין השאר כתוצאה מסיוע משמעותי בהיבט התזונתי לשעת חירום בעקבות הבצורת בדרום אפריקה בשנים 1991–1993, אך חשוב יותר, בתמיכה בתהליך השלום והפיוס. במהלך התהליך לקראת הבחירות באוקטובר 1994, שימשה ארצות הברית כמממנת משמעותית וחברה בוועדות החשובות ביותר שהוקמו כדי לפקח על יישום הסכמי השלום הכלליים ברומא. ארצות הברית היא התורמת הדו-צדדית הגדולה במדינה והיא ממלאת תפקיד מוביל במאמצי הסיוע למוזמביק.
שגרירות ארצות הברית נפתחה במפוטו ב-8 בנובמבר 1975 והשגריר האמריקני הראשון הגיע במרץ 1976. באותה השנה, ארצות הברית האריכה מענק של 10 מיליון דולר לממשלת מוזמביק כדי לסייע בפיצוי העלויות הכלכליות של אכיפת הסנקציות נגד רודזיה. עם זאת, בשנת 1977, בעיקר כתוצאה מהדאגה מהפרת זכויות אדם, הקונגרס האמריקני אסר על מתן סיוע לפיתוח למוזמביק ללא אישור נשיאותי, כיוון שסיוע כזה יהיה לטובת מדיניות החוץ של ארצות הברית. היחסים נפגעו במרץ 1981, כשממשלת מוזמביק גירשה ארבעה מחברי צוות שגרירות ארצות הברית. בתגובה, ארצות הברית השעתה את התוכניות לספק סיוע בפיתוח ולנקוב בשגריר חדש במוזמביק. היחסים בין המדינות נחלשו באקלים של קיפאון וחשדנות הדדית.
המגעים בין המדינות נמשכו בראשית שנות השמונים כחלק ממאמצי פתרון הסכסוכים של הממשל האמריקני באזור. בסוף 1983 הגיע שגריר אמריקני חדש למפוטו, והשליח הראשון של מוזמביק לארצות הברית הגיע לוושינגטון, ואותת על הפשרת מערכת היחסים הדו צדדית. נשיא מוזמביק סמורה מקל ערך ביקור עבודה רשמי וחשוב באופן סמלי בארצות הברית בשנת 1985, שם נפגש עם נשיא ארצות הברית רונלד רייגן. לאחר אותה פגישה הוקמה משלחת שלמה של הסוכנות האמריקנית לפיתוח בינלאומי (USAID), והחלה לסיוע משמעותית במאמצי הרפורמה הכלכלית של ממשלת מוזמביק. הנשיא ז'ואקים שיסאנו נפגש עם הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בספטמבר 2003; קודם לכן הוא נפגש עם הנשיאים רייגן (אוקטובר 1987), בוש (מרץ 1990) וביל קלינטון (נובמבר 1998), וגם עם מזכירי המדינה קולין פאוול (פברואר 2002) וג'יימס בייקר (יולי 1992). מאז שנכנס לתפקידו בפברואר 2005, ביקר הנשיא ארמנדו גבוזה בארצות הברית חמש פעמים. ביוני 2005 ביקר הנשיא גבוזה בוושינגטון הבירה, כדי להשתתף במיני פסגה של הנשיא בוש באפריקה, יחד עם מנהיגי גאנה, נמיביה, בוטסואנה וניז'ר. מאוחר יותר באותו חודש השתתף בוועידת העסקים של אפריקה (CCA) בבולטימור. הנשיא גבוזה חזר בספטמבר 2005 לאספה הכללית של האו"ם בניו יורק ובדצמבר 2005 השתתף בפורום שיתוף הפעולה הרביעי במרכז קרטר באטלנטה. בשנת 2006 ביקר בניו יורק בעצרת הכללית של האו"ם, וב-2007 ביקר בוושינגטון הבירה (DC) לצורך חתימת אתגר המילניום של מוזמביק.
ייצוג

שגריר ארצות הברית במוזמביק כיום הוא דניס וולטר הירן.
השגרירות האמריקנית במוזמביק ממוקמת במפוטו, עיר הבירה.
שגרירות מוזמביק בוושינגטון הבירה.
יחסי אוסטריה–קולומביה

| יחסי אוסטריה–קולומביה |
| --- | --- |
אוסטריה: קולומביה


אוסטריה: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 1,138,910
אוכלוסייה
9,118,988: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 6,856
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי אוסטריה–קולומביה הם יחסי החוץ בין אוסטריה לקולומביה.
היסטוריה

יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1920, אך קונסוליות כבוד אוסטריות היו קיימות כבר בבוגוטה ובברנקייה מאז שנת 1870. אוסטריה הפעילה שגרירות בבוגוטה עד אוגוסט 2012, ומאז מיוצגת באמצעות שגרירות שווייץ. עם זאת חמש קונסוליות כבוד נותרו פעילות בברנקילה, סנטיאגו דה קאלי, קרטחנה, מדיין וסן אנדרוס. קולומביה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
בפברואר–מרץ 1980, שגריר אוסטריה אדגר סלצר הוחזק כבן ערובה במצור על השגרירות הדומיניקנית בבוגוטה.
הסכמים דו צדדיים

לשתי המדינות הסכם אחד בתוקף מלפני למעלה מ-45 שנה והבנה אחת של הפרוטוקול:
הסכם בין הרפובליקה של אוסטריה לרפובליקה של קולומביה על ביטול אגרות הוויזה, שנחתם בבוגוטה, קולומביה ב-22 באוקטובר 1974.
הבנת הפרוטוקול בנושא התייעצויות פוליטיות ברמה גבוהה בין משרד החוץ של הרפובליקה של אוסטריה לבין משרד יחסי החוץ של הרפובליקה של קולומביה, שנחתם בווינה, אוסטריה ב-5 במרץ 1999.