stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האספה הכללית של קנטקי
הערות שוליים

↑  Klotter, James. "The General Assembly: Its History, Its Homes, Its Functions". Kentucky Legislative Research Commission. אורכב מ-המקור ב-3 במרץ 2016. נבדק ב-26 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Powers, James C. (1992).  John E. Kleber (ed.). The Kentucky Encyclopedia. Lexington, Kentucky: The University Press of Kentucky. pp. 323–324. ISBN 0-8131-1772-0. נבדק ב-11 במרץ 2010. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Talbott, Tim (31 ביולי 2013). "Kentucky's Neutrality during the Civil War". history.ky.gov. By Laura Forde, Bismarck High School, Bismarck, ND. National Endowment for the Humanities, Kentucky Historical Society. אורכב מ-המקור ב-8 ביוני 2016. נבדק ב-10 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| בתי מחוקקים בארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| הקונגרס | בית הנבחרים של ארצות הברית • הסנאט של ארצות הברית |  |
| מדינות | אוהיו (בית הנבחרים • הסנאט) • אוקלהומה (בית הנבחרים • הסנאט) • אורגון (בית הנבחרים • הסנאט) • איווה (בית הנבחרים • הסנאט) • איידהו (בית הנבחרים • הסנאט) • אילינוי (בית הנבחרים • הסנאט) • אינדיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלבמה (בית הנבחרים • הסנאט) • אלסקה (בית הנבחרים • הסנאט) • אריזונה (בית הנבחרים • הסנאט) • ארקנסו (בית הנבחרים • הסנאט) • ג'ורג'יה (בית הנבחרים • הסנאט) • דלאוור (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • דקוטה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • הוואי (בית הנבחרים • הסנאט) • וושינגטון (בית הנבחרים • הסנאט) • ויומינג (בית הנבחרים • הסנאט) • ויסקונסין (אספת המדינה • הסנאט) • וירג'יניה (בית הנבחרים • הסנאט) • וירג'יניה המערבית (בית הנבחרים • הסנאט) • ורמונט (בית הנבחרים • הסנאט) • טנסי (בית הנבחרים • הסנאט) • טקסס (בית הנבחרים • הסנאט) • יוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • לואיזיאנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מונטנה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיזורי (בית הנבחרים • הסנאט) • מיין (בית הנבחרים • הסנאט) • מינסוטה (בית הנבחרים • הסנאט) • מיסיסיפי (בית הנבחרים • הסנאט) • מישיגן (בית הנבחרים • הסנאט) • מסצ'וסטס (בית הנבחרים • הסנאט) • מרילנד (בית הנבחרים • הסנאט) • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי (האספה הכללית • הסנאט) • ניו המפשייר (בית הנבחרים • הסנאט) • ניו יורק (האספה • הסנאט) • ניו מקסיקו (בית הנבחרים • הסנאט) • פלורידה (בית הנבחרים • הסנאט) • פנסילבניה (בית הנבחרים • הסנאט) • קולורדו (בית הנבחרים • הסנאט) • קונטיקט (בית הנבחרים • הסנאט) • קליפורניה (אספת המדינה • הסנאט) • קנזס (בית הנבחרים • הסנאט) • קנטקי (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הדרומית (בית הנבחרים • הסנאט) • קרוליינה הצפונית (בית הנבחרים • הסנאט) • רוד איילנד (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| אחרים | מחוז קולומביה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי מריאנה הצפוניים (בית הנבחרים • הסנאט) • גואם • סמואה האמריקנית (בית הנבחרים • הסנאט) • פוארטו ריקו (בית הנבחרים • הסנאט) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597125705171  GND: 130063-5  LCCN: n79109294  SNAC: w64b6w67  VIAF: 137196768   WorldCat (עם VIAF): 137196768
הילד חולם

הילד חולם הוא מחזה מאת חנוך לוין, שהוצג לראשונה בשנת 1993 כהפקה משותפת של הבימה, תיאטרון חיפה ופסטיבל ישראל. בשנת 2010 הועלה באופרה הישראלית החדשה עיבוד של המחזה לאופרה, שנעשה על ידי גיל שוחט. האופרה עלתה בפסטיבל ויסבאדן בשנת 2012 וזכתה להצלחה רבה. הוא עלה שוב בשנת 2018 בהפקה משותפת של תיאטרון הבימה והקאמרי, ובבימוי עמרי ניצן.
המחזה בהבימה 1994. על הספינה רב החובל (יוסף שילוח) ומאחוריו נוסעים, למטה האם (ג'יטה מונטה) מתחננת שירשה לה ולבנה לעלות. משמאל הילד (דינה בליי)
עלילה

המחזה מתחיל בבית ובו אב, אם וילדם הישן. הילד חולם וההורים מאושרים משלוותו. אומרת האם:
האידיליה המשפחתית נקטעת כאשר כנר פצוע מתפרץ לבית המשפחה, דם ניגר מבגדיו ואחריו מחלקה של חיילים פורצת ומקבצת את התושבים אל תוך הבית. אתם מגיעה חברתו של המפקד, "אשה שנולדה לאהבה", שנהנית מכך שהיא רואה לראשונה בחייה גווייה - גווייתו של הכנר, ומתחושת הכוח שיש לה: "איך נעוצות בי כל העיניים! אני זוקרת אצבע - משמעות; אני פוסעת צעד - פרשנות". הכנר משמיע קול, והחברה מתקנת עצמה מיד: "הגסיסה הראשונה בחיי!" המפקד מביא למותו של הכנר, ושואל את חברתו: "נהנית להזדעזע?"
האם מסבירה למפקד שהם אינם יכולים להיענות לפקודה לבוא אתו: "הילד שלנו ישן. אסור לכם להעיר אותו". המפקד, עם זאת, מחליט להעיר את הילד כאשר החיילים מחופשים לליצנים על מנת שלא להפחידו, ואכן לאחר שהילד מתעורר הוא מרוצה:
חברתו של המפקד מאיימת על האב, מצמידה את אקדחו של המפקד אל בין רגליה ודורשת שימצוץ את האקדח, ולאחר מכן יורה באב ורוצחת אותו לעיני המשפחה והתושבים. המפקד מרשה לילד ולאם ללכת לחופשי, אך האם רוצה להיפרד מבעלה המת. חייל מזרז אותה ללכת ולהציל אותה ואת בנה, והיא שואלת: "איזה עולם זה, שבו יש זמן למות, אבל לבכות זו התפנקות?!". על כך מגיבה שכנה אופטימית:
האם והילד בורחים במהרה, הם רצים לנמל ומתחננים לרב החובל שייתן להם לעלות לספינתו. בתחילה הוא אינו מסכים, אך לבסוף הוא סוחט מהאם קיום יחסי מין אתו, בתמורה לעלייתם של השניים לספינה.
הספינה מפליגה עד שהיא מגיעה לאי ועוגנת לחופו, אך חיילי האי אינם נותנים לאנשים לרדת ממנה. בנוכחות אמצעי התקשורת מושל האי מוכן לעשות מחווה ולתת לילד לרדת מהספינה. לבקשת האם להצטרף אל הילד משיב המושל:
הילד מסרב להיפרד מאמו וחוזר לספינה.
במערכה האחרונה של המחזה רואים ערימה של ילדים מתים, שמחכים בקוצר רוח לעוד ילד אחד שימות על מנת להשלים את המכסה לילדים מתים, ואז צפוי להגיע המשיח ולהקים את הילדים לתחייה. האם מביאה את הילד המת אל הערימה, אך גם שם הוא מסרב להיפרד ממנה, ואומר: "בסוד אגלה לך: בזרועותייך - אני מלא תקווה". לאחר דיון ביניהם האם מניחה את הילד בערימת הילדים המתים.
לעולם המתים מגיע איש הנושא איתו שתי מזוודות גדולות, והילדים משוכנעים שזהו המשיח. האיש מוציא מתוך מזוודותיו שעונים ומחלק אותם לילדים, אך הילדים כועסים על כך שזה אינו עסוק בהחייאתם. לבמה נכנסת מחלקת החיילים, ואנשיה מבחינים באיש החי בין כל הילדים המתים. האיש נותן לחיילים שעונים שהוא מוציא מתוך ערימת הילדים, והחיילים מסכימים שייברח. בתחילה הוא בורח, אולם מהר מאוד מתחרט, מסתובב וחוזר אל הילדים. המפקד יורה בראשו והוא מת על גבי ערימת הילדים.
בסופו של המחזה, הילדים המתים מנסים להתעודד בשירה. הילד המת אומר: "לעולם לא אחדל לרצות לחיות", אך ילד שהתפורר לעפר אומר לו: "אתה תחדל, הירגע".
הדמויות

האב
האם
הילד
אנשים נרדפים
שותת-דם
צופה מבוהל במוות
חיילים
מפקד
אשה שנולדה לאהבה
אשה מייבבת
חייל שחוח-גב
שכנה אופטימית
רב-חובל
מלחים
מפליגים בספינה
נותרים על החוף
מקנא בחיים
בעל היגיון
נוסעת מנחמת
נוסע משולהב
נוסע מאוכזב
מלח פיקח
שומרי נמל
נער פיסח
פקיד הגירה
תושבי אי
מגחך חסר-שיניים
ילדים רעבים
נוסע מאמין
נוסעת פוחדת
מושל האי
אשת המושל
פמליית המושל
עיתונאים וצלמים
בטלן
ילדים מתים
ילד מת חוזה
ילד מת רגיש
ילד מת וכחן
ילד מת קצר-רוח
ילד מת צופה
"משיח"
חייל נועז
ילד שהתפורר לעפר
על כתיבת המחזה

מחקר שערך יצחק לאור, תוך התבססות על ארכיונו של חנוך לוין, העלה שלוין החל בכתיבת המחזה בשנת 1986, חמש שנים קודם שפורסם בדפוס, שבע שנים קודם שהוצג לראשונה.
טיוטה ראשונה של המחזה, בשם "סנט לואיס", נולדה מסיפורה של האונייה "סנט לואיס", שהובילה בשנת 1939 936 פליטים יהודים מגרמניה לקובה, אך נוסעיה לא הורשו לרדת בקובה ובארצות הברית, ונאלצו לשוב לאירופה. טיוטה של חלק אחר התבססה על סיפור חנה ושבעת בניה, ובה תיאור התעללות בילדים לעיני אמם. שתי טיוטות אלה הפכו מאוחר יותר, בשינוי ניכר, למחזה "הילד חולם". בטיוטת "סנט לואיס" האירועים ממוקמים במפורש בתקופת השואה. בגרסה הסופית האירועים מתרחשים בעת החדשה, אך לא בזמן ממוקד כלשהו. לאור העיד על שיחה שקיים עם לוין:
"ממנו שמעתי על סירובו להציג את המחזה ב'סביבה של השואה', משום שמה שכתב תאם את יכולתו להתמודד עם ההיסטוריה רק במונחים מטאפוריים".
ניתן למצוא הקבלות מסוימות עם המחזה "ציפור התכלת" מאת הסופר הבלגי זוכה פרס נובל מוריס מטרלינק, גם סיפור זה מתחיל בחלום של ילד ההופך לספק מסע גילוי עצמי ספק סיוט (פגישה עם מלכת הלילה הנועלת את המגפות, המחלות והרשע מאחורי דלתות סגורות, פגישה עם קרובי משפחתו המתים). הסיפור מתאפיין בקווים מורבידיים למרות מסרו החיובי, ועובד לסרטים בשנת 1940 בהשתתפות שירלי טמפל ושוב בשנת 1976 בהשתתפות אליזבת טיילור, סופו של המסע בציפור התכלת מסתיים בגן עדן של ילדים שעוד לא נולדו בעוד 'הילד החולם' מסתיים בגן עדן לילדים שמתו ומחכים לישועה.
התיאטרון הקאמרי רכש את הזכות להעלות את המחזה, אך ההפקה התעכבה במשך ארבע שנים, ולבסוף עברה לתיאטרון "הבימה", ובו הועלתה בשנת 1992 בבימויו של לוין.
פרשנות > רעיונות עיקריים

גיל שוחט תיאר את תמצית מהותו של המחזה:
"במחזה חסר פשרות, המשתרע במחוזות שבין שיאי התעלות הנפש ובין ברבריזם קמאי, מתאר לוין מסע אלגורי של פליטים המחפשים מקלט לנפשם, אשר אינם רצויים באף מקום, משל "ספינת הארורים", והעוברים דרך המובילה אל מותם. מעל כולם עולה דמותו האניגמאטית, הסימבולית, הנאיבית ורבת ההיבטים של הילד. על רקע הליכתו של הילד אל מותו בוחן לוין לא רק את היחסים בין אם לבן, בין גבר לאישה, בין שלטון לאזרח ובין אכזריות וחמלה, אלא את הגבול הדק שבין הייצוג המופשט של ריאליזם מול פנטסיה, של "נאיביות" אמנותית מול סנטימנטליזם אמורפי."
פרשנות > שמות הדמויות

במרבית מחזותיו של לוין, לכל אחת מהדמויות יש שם, בדרך כלל שם לא שגרתי, כגון כלמנסע, פפכץ, טרומפצ'ה, יאקיש, פופצ'ה ועוד. במחזה "הילד חולם" בחר לוין בשיטה אחרת, לפיה כל דמות קרויה בשם המתאר את תפקידה במחזה. הדמויות הפותחות את המחזה הן האב, האם והילד, ובהמשכו מגיעות דמויות בעלות שמות מורכבים יותר, כגון צופה מבוהל במוות, אשה שנולדה לאהבה, שכנה אופטימית, מגחך חסר שיניים וכדומה. שיטה זו שימשה את לוין במחזות נוספים שלו, כגון "הוצאה להורג" ו"פעורי פה".
פרשנות > עיצוב המחזה והאופרה

המחזה מעביר מסר אוניברסלי של מלחמה, מוות, פליטות ועולם ללא תקווה. בהפקה הראשונה בשנת 1993, היו מוטיבים רבים שנראו לקוחים מהשואה - לחיילים היו מדים שנראו כמו מדים של נאצים, הפליטים נראו בלבושם ובמזוודותיהם כפליטים שמגיעים מן השואה על פי הזיכרון הקולקטיבי של החברה הישראלית-יהודית, והתמונה האחרונה בה רואים ילדים מתים מתרחשת על פסי רכבת המרמזים לשואה.
גיל שוחט התייחס לכך באומרו: "רבים רואים במחזה זה אלגוריה על השואה. עבורי, אלגוריה זו, שאיננה מחויבת לדבר, לא עוסקת במישרין בשואה היהודית, אלא במבנה אישיות האדם, מהותו ומשמעות חייו". ואכן, בהפקת האופרה ב-2010, לחיילים ישנם מדים שחורים שיכולים להיות חלק מכל צבא, מושל האי שלא מקבל את הפליטים מסתובב עם חליפה ועניבה, ומלווה בשומר ראש שנראה כמו מאבטח אישים ישראלי. התמונה האחרונה מתרחשת בחלל נקי מפרטים נוספים מלבד הילדים המתים, כך שלא ניתן לזהות באיזה מקום מדובר.
הפקה ראשונה - 1993

המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון "הבימה" בשיתוף תיאטרון חיפה ופסטיבל ישראל, במאי 1993 בבימויו של חנוך לוין.
צוות המחזה:
תפאורה ותלבושות: רוני תורן
מוזיקה: פולדי שצמן
משתתפים: האב - דודו בן-זאב; האם - ג'יטה מונטה; הילד - דינה בליי; אנשים נרדפים - אליעזר אפלבוים, פלורנס בלוך, דבי ג'ובאני, נועה גולדברג, יסמין גירא, תחיה דנון, אסי הנגבי, שמואל וולף, ליביה חכמון-איילי, אלכס כהן, מיכאל כורש, אורה מאירסון, יורם מגד, ג'וש שגיא, יונת מתן, ששי סעד, מיכל רובין; שותת דם - ח'ליפה נאטור; צופה מבוהל במוות - אילן חזן; חיילים - יהונתן אנוש, מלניק דוברבוב, אביטל לבני, אשר רינסקי; מפקד - חיים חובה; אשה שנולדה לאהבה - טלי עצמון/כרמית בן-ישראל; אשה מייבבת - אמירה פולן; חייל שחוח-גב - עמנואל חנון; שכנה אופטימית - ליליאן ברטו; רב-חובל - יוסף שילוח; מלחים - מלניק דוברבוב, יורם מגד; מפליגים בספינה - אליעזר אפלבוים, דבי ג'ובאני, נועה גולדברג, יסמין גרא, תחיה דנון, שמואל וולף, שמעון מימרן, יונת מתן, אמונה צבי; נותרים על החוף - יעל אמיתי, פלורנס בלוך, מיכאל כורש; מקנא בחיים - מיכאל כורש; בעלת הגיון - יעל אמיתי; נוסעת מנחמת - תחיה דנון; נוסע משולהב - שמעון מימרן; נוסע מאוכזב - אליעזר אפלבוים; מלח פיקח - יורם מגד, ג'וש שגיא; שומר נמל - אסי הנגבי; נער פיסח - אורה מאירסון; פקיד הגירה - אלכס כהן; מגחך חסר שיניים - פלורנס בלוך; נוסע מאמין - אליעזר אפלבוים; נוסעת פוחדת - תחיה דנון; מושל האי - ששי סעד; אשת המושל - ליביה חכמון-איילי; פמליית המושל - יהונתן אנוש, אשר רינסקי; בטלן - אסי הנגבי; ילדים מתים - יעל אמיתי, ליליאן ברטו, דבי ג'ובאני, נועה גולדברג, יסמין גרא, יונת מתן, אמירה פולן, אמונה צבי, מיכל רובין; "משיח" - שמואל וולף
נגנים: אמה זסלבסקי, שימרית כרמי, שוש לגיל - זמרות סופרן; דפנה בן-דוד, חני שפירא - זמרות אלט; חיים גרינשפן/פולדי שצמן - פסנתר; מיקו נרונסקי - סינתסייזר.
מבקר התיאטרון מיכאל הנדלזלץ כתב על הפקה זו:
שוש אביגל סברה כי זהו המחזה הפיוטי והמרוכז ביותר שיצר חנוך לוין. היא אומרת על המסר של ההצגה: "זה אולי המסר האנושי-אירוני של לוין בהצגה הזאת - משהו כמו, תמיד יהיו ילדים, שעדיין אינם יודעים, והם יוסיפו לחלום."
בשנת 1994 ביים רם לוי את המחזה לסרט קולנוע, שהוקרן בטלוויזיה הישראלית ולאחר מכן בסינמטקים.
האופרה

בשנת 1997 הציע חנוך לוין לגיל שוחט להלחין את המחזה "הילד חולם". התוצאה עלתה על הבמה בשנת 2010, בדמות האופרה "הילד חולם" באופרה הישראלית.
צוות האופרה:
ליברית: גיל שוחט ועמרי ניצן על פי המחזה "הילד חולם"
מלחין: גיל שוחט
במאי: עמרי ניצן
מנצח: דייוויד שטרן
מעצב תפאורה ותלבושות: גוטפריד הלנויין
מעצב תאורה: אבי-יונה בואנו (במבי)
כוריאוגרף: גרגור זייפרט.
תזמורת: התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון.
גיל שוחט תיאר את תהליך הפיכת המחזה לאופרה:
הפיכת המחזה לאופרה הייתה עבורי האתגר של סינון מה של המקורות הסרקאסטיים והציניים של היצירה וזיקוק היסודות הפואטים והאוניברסליים שבה, ויש כאלה למכביר. מעמוד הפרטיטורה הראשון, התרכזתי בשאלת מושג הדימוי של הילד, עצם מהות תהליך היצירה האמנותית, שתמיד מגיע מהמקום של הילד הפנימי של היוצר, קרי – מהנאיביות שלו, מהמחוז הטהור ביותר באישיותו. היחסים הטראגיים של הילד עם המציאות הפכו באופרה שלי ליחסים הגסים שבין היצירה והעולם החיצוני. מותו של הילד הופך באופרה לקתארסיס של התעלות, שכן זהו כוחה של היצירה האמנותית, שהיא מתעלה בסופו של דבר מעבר ל"מותה" שלה או של גיבוריה.
לקריאה נוספת

חנוך לוין, "הילד חולם", בתוך מלאכת החיים ואחרים - מחזות, ספרי סימן קריאה והוצאת הקיבוץ המאוחד, 1991.
"הספינה סנט לואיס: הטיוטה הראשונה של 'הילד חולם', 1986", מטעם 19, ספטמבר 2009.
זהבה כספי, "הקלישאי וההיסטורי - בין דימויים תקשורתיים לזיכרון אותנטי: קריאה במחזה 'הילד חולם' מאת חנוך לוין", איגוד; מבחר מאמרים במדעי היהדות, כרך ג: לשונות, ספרויות, אמנויות, בעריכת תמר אלכסנדר ואחרים, עמ' 353–359, האיגוד העולמי למדעי היהדות, תשס"ח.
זהבה כספי, "יקיצה וזיכרון ב'ילד חולם' מאת חנוך לוין", מחקרי ירושלים בספרות עברית יח, תשס"א, עמ' 309–319 (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
הערות שוליים

↑  דוד רוזנטל‏, "הילד חולם" מעט מתישה, אך מוכיחה כמה גאון היה חנוך לוין, באתר וואלה, 27 במרץ 2018
↑  יואב בירנברג, עם הפנים לקלסיקה, חדשות, 1 באפריל 1992
↑  גיל שוחט, מלחין העורף האנושי, דברי הקדמה לאופרה מפי המלחין, אתר האופרה הישראלית החדשה
↑  מיכאל הנדלזלץ, "שירה על מות ילדים", בספרו: חנוך לוין על פי דרכו, הוצאת ידיעות אחרונות, 2001 (פורסם לראשונה ב"הארץ", 24.5.1993).
↑  שוש אביגל, שיר על מות ילדים, חדשות, 24 במאי 1993המשך
↑  מרב יודילוביץ', הילד כבר לא חולם, באתר ynet, 2 בנובמבר 2009
| מבחר ממחזות חנוך לוין |
| --- | --- | --- |
| 1968–1969 | את ואני והמלחמה הבאה (1968) • קטשופ (1969) • סולומון גריפ (1969) |  |
| 1970–1979 | מלכת אמבטיה (1970) • יעקובי ולידנטל (1972) • קרום (1975) • סוחרי גומי (1978) |  |
| 1980–1989 | יסורי איוב (1981) • הזונה הגדולה מבבל (1982) • הפטריוט (1982) • אורזי מזוודות (1983) • יאקיש ופופצ'ה (1986) • ההולכים בחושך (1989) • מלאכת החיים (1989) |  |
| 1990–1999 | הילד חולם (1993) • האשה המופלאה שבתוכנו (1994) • הזונה מאוהיו (1996) • רצח (1997) • מוריס שימל (1998) • הבכיינים (1999) • אשכבה (1999) |  |
| 2000–2009 | הרטיטי את לבי (2007) |  |
ביבליוגרפיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 7d6ff83d-e67e-4357-9df5-2c7a71a57828
אלה לי להב

| --- | --- |

אלה לי להב, 2023
 לידה:  2 ביוני 2003 (בת 21) שוהם, ישראל ישראל
 שם לידה:  אלה להב
 שם במה:  אלה לי
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2019
 עיסוק:  זמרת • שחקנית
 סוגה:  פופ • קיי-פופ
 סוג קול:  סופרן
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  טדי הפקות
 בן או בת זוג:  פיליפ שאולוב (2022–יולי 2024) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלה לי להב (נולדה ב-2 ביוני 2003), הידועה בשמה הפרטי אלה לי, היא זמרת ושחקנית ישראלית. בשנת 2019 התפרסמה בעקבות השתתפותה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". בשנת 2020 הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "זוט עני", שגרר ביקורות מעורבות, הפך תוך ימים ספורים ללהיט והגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, ואף למקום החמישי במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet, בו זכתה גם בתואר "פריצת השנה", ולמקום ה-13 במצעד הפזמונים העברי השנתי של תחנת הרדיו כאן גימל.
ביוגרפיה

נולדה בשם אלה להב בשוהם, לינאי ולחגית שהכירו ברימון בית ספר למוסיקה. נכדתה של עדה ירדני, חוקרת פליאוגרפיה ומעצבת פונטים, ונינתו של חוקר הפיוט והשירה העברית מנחם זולאי. למדה בבית הספר היסודי הדמוקרטי שחף, ולאחר מכן בחטיבת הביניים יהלו"ם שבשוהם. לקראת השתתפותה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" ולאחר התייעצות עם נומרולוגית, שינתה את שמה לאלה לי להב. בשנת 2020 עזבה את בית ספר התיכון בו למדה ועברה ללימודים אקסטרניים, על מנת להתרכז בקריירה המוזיקלית שלה.
ב-15 בפברואר 2022 התגייסה לצה"ל. שירתה בלהקה צבאית.
קריירה > 2019–2020: הכוכב הבא לאירוויזיון

בשנת 2019 השתתפה בעונה השביעית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". באודישן, ביצעה את השיר "You Don't Own Me", וקיבלה 96% על ביצועה, שנחשב לשיא של התוכנית בכל העונה, עד שנשבר על ידי אור עמרמי ברוקמן באותה העונה. כמו כן, זכתה להב לשבחים רבים משופטי התוכנית ומבקריה והושוותה פעמים רבות למשתתף העונה החמישית של התוכנית, הזמר יהונתן מרגי. בין הביצועים האחרים שלה ניתן למנות את הדואט עם אור עמרמי ברוקמן לשיר "Señorita", שזכה לאהדה רבה משופטי התוכנית, צופיה ומבקריה. בסופו של דבר, העפילה לגמר והגיעה למקום השני עם 182 נקודות מול עדן אלנה – עם 260 נקודות, שזכתה. בעקבות הצלחתה הרבה בתוכנית, הוחתמה להב בחברת טדי הפקות, שמפיקה את התוכנית.
קריירה > 2020–הווה: סינגל הבכורה ופרויקטים נוספים

במרץ 2020 הצטלמה יחד עם יוצא העונה השביעית של התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", אור עמרמי ברוקמן לפרסומת של חברת בזק. באפריל הופיעה יחד עם עמרמי ברוקמן בטקס הדלקת המשואות שנערך בהר הרצל.
ב-2 ביוני, ביום הולדתה ה-17, הוציאה את סינגל הבכורה שלה, "זוט עני". השיר הופק על ידי יונתן גולדשטיין והווידאו קליפ הנלווה לו בוים על ידי רומן בוצ'אצקי. השיר זכה לביקורות מעורבות, תוך שצבר מאות אלפי צפיות תוך יממה, ואף לאחר מכן מיליון צפיות תוך כשבוע. כמו כן, התעוררה ביקורת רבה בגופי התקשורת על דמיון בין השיר לשיר של להקת הבנות הקוריאנית מאמאמו,‏ "Hip". ימים ספורים לאחר צאתו, הפך ללהיט תוך שנכנס אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט, ובמצעד שירי הספוטיפיי הישראליים.
ב-25 ביוני 2020 זכתה בקטגוריית "הפריצה הגדולה בתוכנית טלוויזיה" בטקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" של ארגון הנוער איגי - ארגון נוער גאה. בספטמבר 2020 זכתה גם בתואר "פריצת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ו-ynet. באותו המצעד, הגיע שירה, "זוט עני" למקום החמישי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של כאן גימל הגיע השיר למקום ה-13. בנובמבר, הוציאה את הסינגל השני שלה, "מה אתה רוצה?". השיר הגיע היישר אל המקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
במאי 2021 עלה לאקרנים בישראל הסרט "נשמה", בו היא דיבבה בדיבוב העברי את קוני. בחודש העוקב, הוציאה עם עדן חסון את שיר הגאווה "שימי פס", בליווי וידאו קליפ.
בינואר 2022 הוציאה לאור יחד עם אביב גפן את הסינגל "ורוד מבריק".
ביוני 2022 הוציאה לאור את הסינגל "מסיבת פיג'מות". באוקטובר, עלתה בערוץ TeenNick הסדרה שומקום בכיכובה, וכן שרה את שיר הנושא של הסדרה ושירים נוספים שמושמעים במהלכה. במקביל, יצא אלבום הפסקול של הסדרה.
בשנת 2023 השתתפה בתוכנית הריאליטי רוקדים עם כוכבים והודחה בהדחה הארבע עשרה. ביוני של אותה השנה הוציאה את השיר "לחגוג ומגוג" יחד עם שחר סאול והפשוטע. ב-1 באוגוסט הוציאה את הסינגל "לקום" יחד עם קווין רובין.
ב-20 במאי 2024 הוציאה לאור את השיר "אין אף אחד" כסינגל ראשון מתוך מיני-אלבום חדש. להב תיארה את השיר כמשקף את מערכות היחסים הקודמות שלה ומבטא את זהותה הנוכחית.
בשנת 2024 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "סברי מרנן" בתור D.C, מתכנת מחשבים גאונה והשותפה לעבודה של משה. באותה שנה להב גם החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "דרימארס" בעונתה השנייה בתפקיד גבי.
בינואר 2025 להב נבחרה להחליף את אגם בוחבוט בתפקיד פרזנטורית של מותג ההלבשה "אורבניקה".
חיים אישיים

להב מתגוררת בבית הוריה בשוהם.
באוקטובר 2020 נשאלה בראיון למגזין סוף השבוע של מאקו על נטיותיה המיניות, ואמרה: "אני לא מגדירה את עצמי, אני יכולה להתאהב באישה, אני יכולה להתאהב בגבר. אני מתאהבת בנשמה של בן אדם, לא במגדר שלו. אני לא מחפשת מגדר, אני מחפשת נשמה, ואני יכולה להתאהב בהכול".
בשנת 2021 הייתה בזוגיות עם מאיה ג'ריס, אושיית רשת ערבייה-ישראלית-הולנדית. בשנים 2022–2024 הייתה בזוגיות עם השחקן פיליפ שאולוב.
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שנה | שם | מיקומי שיא> מדיה פורסט  | מיקומי שיא> גלגלצ | מיקומי שיא> היטליסט  | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | "זוט עני" | 1 | 1 | — | סינגל ללא אלבום |
| 2020 | "מה אתה רוצה?" | 1 | 2 | — | סינגל ללא אלבום |
| 2021 | "שימי פס" (ביחד עם עדן חסון) | 3 | — | — | אלבום 2 |
| 2021 | "פקה פקה" | 1 | — | — | סינגל ללא אלבום |
| 2022 | "ורוד מבריק" (עם אביב גפן) | 1 | 9 | — | סינגל ללא אלבום |
| 2022 | "מסיבת פיג'מות" | 6 | — | — | סינגל ללא אלבום |
| 2022 | "מרי לו" (עם רד אקסס ואסף אמדורסקי) | — | — | — | סינגל ללא אלבום |
| 2022 | "שומקום" (עם עילי צ'פמן) | — | — | — | שומקום – פסקול הסדרה |
| 2023 | "רציתי שתעוף" | — | — | — | סינגל ללא אלבום |
| 2023 | "לחגוג ומגוג" (עם שחר סאול והפשוטע) | 18 | — | 56 | סינגל ללא אלבום |
| 2023 | "לקום" (עם קווין רובין) | — | — | — | סינגל ללא אלבום |
| 2024 | "אין אף אחד" | 20 | — | — | סינגל ללא אלבום |
דיסקוגרפיה > סינגלים > השתתפות בסינגלים

| שנה | שם | מיקומי שיא> מדיה פורסט | מיקומי שיא> גלגלצ | אלבום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | "השמיים נעולים" (דולי ופן, עברי לידר ופלד בהשתתפות אלה לי) | 2 | 4[דרוש מקור] | צעירים לנצח |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020 | טקס פרסי הנוער הגאה "איגי LOVE" | הפריצה הגדולה בתוכנית טלוויזיה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | המצעד העברי השנתי של מאקו | זמרת השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2020 | המצעד העברי השנתי של מאקו | שיר השנה | "זוט עני" | מועמדות |  |
| 2020 | המצעד העברי השנתי של מאקו | פריצת השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | המצעד השנתי של כאן גימל | שיר השנה | "זוט עני" | מועמדות |  |
| 2020 | המצעד הישראלי השנתי של גלגלצ ו-ynet | שיר השנה | "זוט עני" | מועמדות |  |
| 2020 | המצעד הישראלי השנתי של גלגלצ ו-ynet | פריצת השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | מצעד המוזיקה השנתי של מעריב | שיר השנה | "זוט עני" | מועמדות |  |
| 2020 | מצעד המוזיקה השנתי של מעריב | פריצת השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2020 | נבחרי ישראל בידור | פריצת השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | נבחרי ישראל בידור | זמרת השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2020 | נבחרי ישראל בידור | שיר השנה | "זוט עני" | מועמדות |  |
| 2020 | נבחרי השנה של עורכי פרוגי | פריצת השנה | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | נבחרי השנה של פרוגי | זמרת השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2020 | נבחרי השנה של פרוגי | שיר השנה | "זוט עני" | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית ראשית בסדרת נוער | שומקום | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זמרת השנה | עצמה | מועמדות |  |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | זוג השנה | אלה לי להב ופיליפ שאולוב | מועמדות |  |
בית הנבחרים של קנטקי

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 הרכב
 מספר מושבים:  100 
  
 משכן
  
 Kentucky State Capitol 
 אתר אינטרנט
 www.lrc.ky.gov/home.htm
 
בית הנבחרים של קנטקי (באנגלית: Kentucky House of Representatives) הוא הבית התחתון של האספה הכללית של קנטקי. הוא מורכב מ-100 נציגים שנבחרו במחוזות חד-חבריים. לכהונה של שנתיים ללא הגבלת כהונה. בית הנבחרים של קנטקי מתכנס בקפיטול המדינה בבירת המדינה פרנקפורט.
הבחירות האחרונות לכלל חברי הבית נערכו בנובמבר 2024. השכר היומי של הנציגים הוא 188.22 דולר למי שנבחר לפני 1 בינואר 2023 ו-203.28 דולר למי שנבחר לאחר מכן. נכון לינואר 2025 למפלגה הרפובליקנית יש רוב של כ-80 נציגים אל מול 20 נציגי המפלגה הדמוקרטית.
היסטוריה

הכינוס הראשון של בית הנבחרים של קנטקי הייתה בלקסינגטון בשנת 1792, זמן קצר לאחר הקמת המדינה. במהלך מושב החקיקה הראשון, המחוקקים בחרו בפרנקפורט לשמש כבירת המדינה הקבועה.
לאחר שנשים קיבלו זכות בחירה בקנטקי, מרי אליוט פלנרי נבחרה כחברה הראשונה בבית הנבחרים והחלה לכהן בינואר 1922.בכך היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לבית מחוקקים של אחת ממדינות דרום ארצות הברית.