stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברית פיקוח
היסטוריה

ברית פיקוח נוסדה ב-1934 (בשם ברית פיקוח לקואופרציה החקלאית העובדת בע"מ), על ידי אנשי תנועת העבודה בארץ ישראל. היא נועדה להיות גוף מבקר במסגרת חברת העובדים של ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל כמו גופים דומים שהוקמו על ידי חברת העובדים על מנת לחסוך בהוצאות רואי חשבון. בין בריתות הפיקוח נמנו "ברית הקואופרציה הצרכנית בישראל", "מרכז קופות המלווה - ברית הפיקוח של הקואופרציה האשראית העובדת בע"מ", "ברית הפיקוח לאגודות השיכון" וכדומה. גופים מרכזיים של חברת העובדים ובכלל זה מושבים וקיבוצים, בוקרו במשך עשרות שנים על ידי ברית פיקוח. 
בעקבות תהליכי ההפרטה שעברה חברת העובדים הופרטו גם בריתות הפיקוח.
כיום מועסקים בה כ-300 עובדים, מתוכם כ-80 רואי חשבון. היא מספקת שירותי ראיית חשבון לכ-1,400 לקוחות.
ברית פיקוח מדורגת שמינית לפי דירוג D&B לשנת 2015 של משרדי רואי החשבון הגדולים בישראל.
הערות שוליים

↑  בריתות פיקוח - באתר תנועת העבודה הישראלית
↑  בן-ציון ציטרין, קוסט-פורר במו"מ לרכישת משרד רו"ח של הקיבוצים, באתר הארץ, 4 בפברואר 2004
↑  דירוג משרדי רו"ח
ג'יימס ת'ורנהיל

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1675 או 1676 Melcombe Regis, ויימות', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 במאי 1734 ויימות', הממלכה המאוחדת 
 זרם באמנות:  בארוק 
 יצירות ידועות:  Moor Park 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  Lady Judith Thornhill 
 צאצאים:  John Thornhill, Jane Hogarth 
 
דיוקן של סר אייזק ניוטון שצייר ת'ורנהיל בין 1709 ל-1712.
סר ג'יימס ת'ורנהיל (אנגלית: James Thornhill‏; 25 ביולי 1675 או 1676 – 4 במאי 1734) היה צייר אנגלי שהתמחה בציורי סצנות היסטוריות, ופעל בתקופה שבה הבארוק האיטלקי היה דומיננטי.
ביוגרפיה

ת'ורנהיל היה בנו של וולטר ת'ורנהיל מוורהאם ומארי, בתו הבכורה של קולונל ויליאם סידנהאם, מושל ויימות'.
ב-1689 הוא התמחה אצל תומאס היימור (1660–1720), שהיה מומחה בציור דקורטיבי לא-פיגורטיבי. הוא למד גם אצל אנטוניו וריו ולואי לגר, שהיו ציירים דקורטיביים בולטים שעבדו באותה תקופה באנגליה. ב-1696 הוא השלים את ההתמחות שלו וב-1704 הפך לחבר חופשי באגודת הציירים-צבעים של לונדון. החל מ-1707 הוא עבד בהצלחה עבור המעמד החברתי הגבוה של אנגליה כצייר היסטוריה. ביוני 1718 מינה אותו ג'ורג' הראשון לצייר החצר, ובמרץ 1720 ל-Serjeant Painter. באותה שנה היה לרב-אומן באגודת הצבעים וב-1723 לעמית בחברה המלכותית. בין 1722 ל-1734 הוא אף כיהן בפרלמנט הבריטי. ב-2 במאי 1720 העניק לו המלך תואר אבירות.
ת'ורנהיל קישט את החלק הפנימי של הארמונות שבהם עבד עם ציורים בקנה-מידה גדול. הדמויות בציורי הקיר הללו מוצגות בתנוחות אידיאליזציה ורטוריקה. דוגמאות לכך הן:
קישוטי התקרה והאולם הצבוע בבית החולים של גריניץ' (1707–1727), המתארות את ירושת הכתר בין המונרכים האנגלים, מתקופת ויליאם ומרי ועד ג'ורג' הראשון.
שמונה הסצנות בסגנון הגריזאי הצרפתי, המתארות את חייו של פאולוס ונמצאות בקופולה של קתדרלת סנט פול (1716–1719).
התקרה של האולם הגדול בארמון בלנהיים, שצוירה ב-1716 ומתארת את ניצחונו של הדוכס הראשון ממרלבורו בקרב בלנהיים במסגרת מלחמת הירושה הספרדית.
בדורסט, מקום הולדתו, הוא קישט את המסך שמאחורי המזבח בכנסיית סנט מרי עם ציור של הסעודה האחרונה. בנוסף לכך הוא צייר במקום מספר דיוקנאות.
ב-1718 הוא רכש בית גדול בכיכר קובנט גארדן, וב-1725 בנה את בית ת'ורנהיל בדרום סטולברידג', ליד סטרמינסטר ניוטון שבדורסט. ככל הנראה הוא תכנן את הבית בעצמו בסגנון הפלדיאני.
ב-1711 היה ת'ורנהיל לאחד מ-12 הדירקטורים הראשונים באקדמיה של סר גודפרי נלר, ששכנה ברחוב גרייט קווין בלונדון. ב-1716 הוא החליף את נלר בתפקיד המנהל, והחזיק במשרה זו עד 1720. לאחר מכן הקים בעצמו בית ספר לציור בקובנט גארדן, אך בית הספר נסגר תוך זמן קצר. באוקטובר 1720 פתחו לואיס צ'רון וג'ון ואנרבנק אקדמיה נוספת, בבית תפילה פרסביטריאני ששכן ליד כנסיית סנט מרטין בשדות שברחוב סנט מרטין ליין. האקדמיה הזו הצליחה להתקיים במשך שנים אחדות לפני שנסגרה. אחד מהתלמידים היה ויליאם הוגארת', שהחל ללמוד במקום ב-1720. בנובמבר 1724 ניסה ת'ורנהיל להקים אקדמיה חופשית בפעם השנייה, הפעם בביתו שבקובנט גארדן. ניסיון זה היה מוצלח, וככל הנראה הוגארת' למד במקום כבר מיום הקמתו. ב-23 במרץ 1729 נישא הוגארת' לג'יין, בתו של ת'ורנהיל.
ת'ורנהיל לא הוזמן לבצע עבודות גדולות בשלהי חייו, והחל להעתיק בהמפטון קורט את שטיחי הקיר של רפאל. מלבד ארבעה העתקים בגודל מלא, שהושלמו ב-1731, הוא יצר 162 העתקים בקנה מידה מוקטן של ראשים, ידיים ורגליים, והתכוון לפרסם אותם בדפוס על מנת שישמשו סטודנטים לאמנות. אולם, מותו הותיר את העבודה בלתי גמורה. ההעתקים המקוריים שלו שמורים כיום במוזיאון ויקטוריה ואלברט שבלונדון.
ג'ייק צאקאלידיס

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1979 (בן 45) רוסתווי שבגאורגיה הסובייטית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.18 מטרים
 דראפט:  מקום 25 בסיבוב הראשון, 2000 פיניקס סאנס
 קבוצות כשחקן
 1996–2000   2000–2003   2003–2007   2007   2007–2008:  א.א.ק. אתונה   פיניקס סאנס   ממפיס גריזליס   יוסטון רוקטס   אולימפיאקוס
יאקובוס "ג'ייק" צאקאלידיס (ביוונית: Ιάκωβος Τσακαλίδης, בגאורגית: იაკოვოს წაკალიდას; נולד ב-10 ביוני 1979) הוא כדורסלן ממוצא יווני-פונטי - גאורגי, יליד רוסתווי, גאורגיה.
גובהו של צאקאלידיס 2.18 מטר והוא שוקל 132 קילוגרמים. צאקאלידיס החל לשחק ב-1996 בקבוצת א.א.ק אתונה. נבחר על ידי פיניקס סאנס בסיבוב הראשון (במקום ה-25 הכללי) בדראפט ה-NBA של שנת 2000, ובקיץ של שנה זו עבר לשחק בקבוצה. ב-30 בספטמבר 2003, הועבר צאקאלידיס מקבוצתו הקודמת, הממפיס גריזליס, אל שורות היוסטון רוקטס, ששלחה תמורתו את הפורוורד סקוט פדג'ט. הוא מחזיק באזרחות כפולה, גאורגית (מולדתו) ו-יוונית, היכן שגדל. בקריירת ה-NBA שלו הוא צבר ממוצעים של 4.8 נקודות למשחק ו-3.9 ריבאונדים למשחק, כאשר בעונה החולפת קלע 2.3 נקודות ואסף 3.1 ריבאונדים בלבד בשורות הרוקטס.
בקיץ 2007 החליט לחזור לשחק ביוון וחתם בשורות אולימפיאקוס, בה שיחק במשך עונה אחת בסיומה שוחרר מחוזהו.
בעקבות סוד המגילה

בעקבות סוד המגילה הוא ספר ילדים שיצא לאור בשנת 1992. הספר בעריכת סיגל תירוש (היום סיגל לאה רוה) נכתב על ידי צוות כותבים: סיגל תירוש, לאה טל וישראל פיבקו קומיקס מאת אורי פינק. ראשון בסדרה "בעקבות סוד החגים". הספרים נוצרו בתהליך עבודה של צוות מקצועי. הסדרה זכתה לשבחי הביקורת בעיתונים המובילים בעיתונות החילונית והדתית.  הספר היה בשוק במשך כ-10 שנים ולפי ההערכה נמכרו כמה אלפי עותקים. בעקבות סגירת ההוצאה לאור - לא ניתן כיום להשיג את הספר בחנויות.
מבנה הספר ותוכן העניינים

מבנה הספר שואב את השראתו מדפי התלמוד. בכל דף יש את עלילת הקומיקס, את טקסט מגילת אסתר ושאלות ותשובות המבארות ונותנות מידע ופעמים רבות הסתכלות חדשה על סיפור פורים.
פרק א: ובו מסופר על משתה ועוד משתה ועוד משתה ועוד.
פרק ב: ובו מסופר על נערה יתומה יפהפייה שהופכת למלכה...
פרק ג: ובו מופיע הרשע, הפור מופל ונגזר הגורל...
פרק ד: ובו מסופר על המלכה ועל תוכניתה...
פרק ו: ובו מסופר על נדודי השינה של המלך, ומה שקרה בעקבותיהם...
פרק ז: ובו מסופר על המשתה ועל המלכה הנחלצת לעזרת עמה...
פרק ח: ובו מסופר על הגלגל שהתהפך, על הטוב שעלה ועל הרע שנפל...
פרק ט: ובו מסופר על החלשים המתגוננים ועל חגיגות הניצחון...
פרק י: ובו מסופר על הסוף הטוב...
ועוד על
מה נעלם ומסתתר במגילת אסתר?
המקום והזמן שבהם מתרחש הסיפור
כל מה שרצית לדעת על פורים ולה היה לך את מי לשאול
חידון ושעשועים לפורים
מפתח למילים, למושגים וגם לרגעים הדרמטיים שבקומיקס
לכל המתעניינים הרוצים לדעת יותר על מגילת אסתר (מקורות ציטוטים ומראי מקום).
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > "ויהי בימי אחשורוש..." ממתי קוראים למלך בשמו הפרטי וללא תואר כבוד?

מדוע המספר אינו קורא לו "המלך אחשוורוש" כראוי למלך? זו הפעם היחידה במגילה בה אחשוורוש מוזכר ללא התואר 'המלך'. האם יש כאן נימת זלזול? או אולי מעמדו של אחשוורוש המלך עדיין אינו מבוסס?
רק "בשנת שלוש למלכו" (א2) מתחיל אחשורוש להיקרא "המלך אחשורוש" ייתכן כי כינויי כבוד אלו רומזים על תהליך ההתבססות של שלטון המלך אחשוורוש.
גם במדרש מתייחסים לעניין זה, לפי אחד המדרשים: "אחשורוש מלך ראשית על שבע מדינות, לאחר מכן על עשרים ולבסוף על מאה". ספקות לגבי הדיוק ההיסטורי בתיאור זה עולות מתוך השוואה עם כתבי הרודוטוס.
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > מי היא ושתי?

על מוצאה ומעמדה של ושתי אין המגילה מרחיבה את הדיבור. אך במדרש מסופר כי ושתי היא בתו של המלך בלשצר בן נבוכדנצר. לפי מדרש זה, דריווש הראשון הפרסי ניצח והרג את אביה של ושתי והשיאה לבנו, אחשוורוש. כלומר, בתהליך הכיבוש של בבל על ידי פרס, המעצמה העולה, הושמד בית המלוכה הבבלי, ועל בת המלך המובס היא להינשא לבנו של המלך הכובש. 'שידוך' מעין זה היה דבר מקובל בעולם העתיק.
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > "ותמאן המלכה ושתי לבוא..." איך מעזה המלכה לסרב?

ידיעה מרעישה כזו מזמן לא הייתה בשושן! כותרות סנסציוניות היו בוודאי מדגישות את סירובה של ושתי: המלך פוקד "לְהָבִיא אֶת-וַשְׁתִּי הַמַּלְכָּה, לִפְנֵי הַמֶּלֶךְ--בְּכֶתֶר מַלְכוּת" אחד המדרשים מוסיף כי הדרישה לבוא "בְּכֶתֶר מַלְכוּת" פירושה רק בכתר מלכות, כלומר בעירום.
"אחשוורוש שהיה מלך טפש אמר להן (לשרים) אין נאה כמות ושתי המלכה ואל תאמרו בשביל שהיא לובשת בגדי מלכות היא נאה אלא אין כמותה אמרו לו אם כן תבוא ערומה לכן נאמר בכתר מלכות בלבוש מלכות אין כתוב כאן אלא בכתב מלכות בלבד, כיוון שנכנסו הסרסים (המשרתים) אמרו לה כן אמרה שהן אמרו לו (לאחשוורוש) שוטה אם ביינך יצא לבך, דע לך שאני ושתי המלכה בתו של בלשזר בת בנו של נבוכדנצר שהיה מתקלס (מבורך) במלכים... ולא היית כדאי לרוץ לפני מרכבתו של אבא..." (אגדת אסתר, ז ע"ב)
אבל המלכה, בתוקף תוארה המלכותי, מסרבת לבוא: "ותמאן המלכה ושתי"! זו הפעם הראשונה, והאחרונה, שהתואר "המלכה" בא לפני שמה של מלכה כלשהי במגילה! תואר מלכות לפני שמה מראה על היותה חשובה בזכות עצמה, כשווה למלך.
לפי המדרש, ושתי היא בת מלך, וגאוותה נובעת ממוצאה וממעמדה. היא יודעת כמה מסוכן לסרב למלך, למרות זאת, ושתי מעזה ובוחרת שלא לוותר על כבודה כאשה וכאדם!
על כן, יש נשים שרואות בה את "הפמיניסטית הראשונה".
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > ממוכן הוא המן

על פי אחד המדרשים ממוכן הוא המן. לממוכן (והמן) יש כישרון נדיר להפוך בעיות אישיות לבעיות כלל ממלכתיות. הסכסוך האישי בין ושתי לאחשורוש הופך, בדברי ממוכן, לסכסוך כלל-עולמי בין כל הגברים לכל הנשים.
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > "ותילקח אסתר אל בית המלך" – מדוע צריך לקחת אותה?

אסתר עונה על כל הקריטריונים של 'המכרז' ויותר מכך – היא לא רק "טוֹבַת מַרְאֶה" אלא גם "ַנַּעֲרָה יְפַת-תֹּאַר". אך מי ממליץ עליה לתחרות? אולי מרדכי, המודע לפוטנציאל הטמון באסתר? האם הדוד חושב על התועלת שעשויה לצמוח מקשרים עם השלטון במקרה שאסתר תיבחר למלכה? פרשנים רבים אינם סבורים כך. המדרש אומר כי מרדכי כיהודי, לא רצה כלל כי בת חסותו תילקח אל המלך הגוי. אם כך הדבר, מי מוסר את שמה וכתובתה של היפהפייה היהודייה למארגני התחרות? ואם מרדכי מנסה להסתיר את אסתר, מדוע אין הכתוב מספר על כך? שאלות אלו נשארות בגדר תעלומה.
בראשית רבא, א י"א
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > " וַתִּלָּקַח אֶסְתֵּר אֶל-הַמֶּלֶךְ אֲחַשְׁוֵרוֹשׁ" – האם היא היחידה שנלקחה אל המלך?

על שאר הנערות נאמר "בְהַגִּיעַ תֹּר נַעֲרָה וְנַעֲרָה לָבוֹא אֶל-הַמֶּלֶךְ..." "הַנַּעֲרָה בָּאָה אֶל-הַמֶּלֶךְ" חמש פעמים מופיע הפועל בוא בפסוקים י"ב-ט"ו. מסתבר מתוך הכתוב, כי הנערות באות אל המלך מתוך רצון. דווקא משום כך בולטת העובדה כי אסתר נלקחת אל המלך. שנה שלמה באווירת התחרות העזה לא שינו את הנערה ה" נֹשֵׂאת חֵן, בְּעֵינֵי כָּל-רֹאֶיהָ". אסתר אינה רוצה לבוא אל המלך. דומה שנפשה סולדת מן הרעיון שעליה לנסות לפתות אותו למצוא חן בעיניו. יש לזכור זאת היטב, שכן הבנת יחסה זה של אסתר אל המלך אחשוורוש מסייעת להבין א המשך העלילה.
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > מתי נלקחת אסתר אל המלך?

חלפו שנים. הדחתה של ושתי מתפקידה כמלכה מתרחשת באמצע השנה השלישית למלכת אחשוורוש, ואילו אסתר נלקחת אל המלך, "בִּשְׁנַת-שֶׁבַע, לְמַלְכוּתוֹ" שלוש שנים וחצי המלך עסוק לילה לילה בבחינת הבתולות הבאות לפניו. מקץ שלוש שנים וחצי (ואלך ומאתיים נערות!) מגיע תורה של אסתר.
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > מדוע אוהב המלך את אסתר מכל הנשים?

הכתוב אומר, "וַיֶּאֱהַב הַמֶּלֶךְ אֶת-אֶסְתֵּר מִכָּל-הַנָּשִׁים, וַתִּשָּׂא-חֵן וָחֶסֶד לְפָנָיו מִכָּל-הַבְּתוּלוֹת" היו שראו באסתר את החן – היופי. היו – כמו הגי הסריס המומחה לנשים – שהבחינו בחסד שבאישיותה, אך המלך ראה את השלמות שבה: "וַתִּשָּׂא-חֵן וָחֶסֶד לְפָנָיו". אין מדובר כאן רק על תשוקה אל נערה יפה (הכתוב יכול היה להגיד: ויחשוק בה המלך מכל הבתולות). המלך אוהב את אסתר בשל יופייה ואופיה כאחד. עם זאת עולה מן הפסוק כי אהבתו של המלך לאסתר הייתה חד צדדית. בכל אופן, בשום מקום לא נאמר מה חשה אסתר כלפי אחשוורוש.
מקטעי פרשנויות על מגילת אסתר מתוך הספר > למה קוראים לחג 'פורים'?

שם החג נועד להזכיר לעם ישראל את נס הפורים: "עַל-כֵּן קָרְאוּ לַיָּמִים הָאֵלֶּה פוּרִים, עַל-שֵׁם הַפּוּר" הפור הוא הגורל שהפיל המן כדי לקבוע מתי להשמיד את היהודים. ביום זה התהפך גורל היהודים בממלכה הפרסית ו"נֶהְפַּךְ לָהֶם מִיָּגוֹן לְשִׂמְחָה". השם פורים מתאים לחג גם בגלל תהפוכות הגורל העוברות כחוט השני בסיפור המגילה. ייתכן גם כי שם החג בא להזכיר לכל את גורל היהודים בגלות: חיי היהודים בגולה עלולים להיות תלויים בקוביית גורל הנזרקת על ידי שונא יהודים כמו המן.
ביקורות על הספר

הרב חיים ינון לוי, כ"ט בניסן תשע"ז 25-4-17 פנייה אל ועדת פרס שר החינוך ליוצרים בתרבות יהודית ע"ש אורי אורבך ז"ל על הספרים "בעקבות סוד המגילה" ו"בעקבות סוד ההגדה": "הספרים הנ"ל יונקים משורשי החשיבה היהודית ומהמקורות. בדיאלוג בין דורי הם מעוררים ומלכדים, לאור הגותם של פרשנים מסורתיים, ושל אנשי חינוך בני ימינו... ברור לכל מה כוחה של תרבות משותפת. זהו אתגר ליצור מציאות שבה ילדים ממגוון זרמים ימשיכו לקרוא ספרים מארון הספרים היהודי המשותף, ולחלוק חוויות דומות, גם במסגרת המשפחתית. ההישג שהסדרה זכתה לו, להגיע ולרגש קהלי יעד של חילונים ודתיים בכל הגילאים ראוי לתשומת לב ולהערכה."
במוסף "7 ימים" של ידיעות אחרונות כתבה אודטה א. דנין 30-3-92 "אני עדין מחכה למאיר שלו, שכתב את 'תנך עכשיו' הנפלא שלו – שיטפס על מגילת אסתר, באותו נוסח. כי אין, אין בשום מקום סיפור ג'וסי כזה. ועד שהספר הזה ייצא, אני מסתפקת בספר 'בעקבות סוד המגילה' (הוצאת יקינתון), שהוא יופי של דבר. הראשון, כך אומרים לי, בסדרת 'בעקבות סוד החגים'..." "זהו ספר לכל המשפחה שכל מנעד הגילים ימצא שם משהו כלבבו. גירוי אינטלקטואלי וויזואלי נהדר, שמלמד אותך בלי כאבים 'מסורת'."
הספר קיבל ביקורות משבחות גם ב'מעריב' סמדר שיר 13.3.92 'דבר' 16.3.92
'על-המשמר' 20.3.92
'הצפה' 9.3.92
"היום השישי" 20-3-92 ועוד.
לקריאה נוספת

ד"ר צביה צפריר "'מגילת אסתר' ו'מגילת רות' כטקסטים מיטים, מתוך 'בארי' פרקים במדעי הרוח החברה והחינוך. מכללת בית ברל, תשמ"ט 1988, עמ' 81–90
הערות שוליים

↑  מגילה יא ע"א ד"ה "אמר רב המולך"
↑  רש"י: כשבת המלך אחשוורוש וג'ו' ... כשנתקיים המלכות בידו.
↑  הרודוטוס, ספר שביעי, פסוקים 1–9.
↑  מדרש פנים אחרים נוסח ב'
↑  ילקוט אסתר, סימן תת-ר"נ
↑  מגילה י"ב ע"ב
↑  "7 ימים" ידיעות 30-3-92 אחרונות אודטה א.דנין
↑  מעריב, סמדר שיר   13.3.92 "לפעמים, כשנדמה שאין חדש תחת השמש, נוחתת עליך הפתעה מהממת ומותחת על שפתיך חיוך רחב. החידוש של השנה הוא מגילת פורים עם ציורי קומיקס משגעים של אורי פינק, פרשנות מודרנית וחידודי לשון עכשוויים לצד הנוסח המקורי."
↑  'דבר' 16.3.92 זהו ספר ראשון בסדרה 'בעקבות סוד החגים' ויש לו טעם של עוד".
↑  'על-המשמר' 20.3.92 "הספר נכתב על ידי צוות מקצועי, וזה מורגש".
↑  'הצפה' 9.3.92 "ספר יפהפה ומקורי"
↑  "היום השישי" 20-3-92 "פירוש מקיף וחדשני"
ג'יימס תומפסון

| --- | --- |

ג'יימס תומפסון במדי הפועל חיפה בשנת 2021
 לידה:  18 בינואר 1995 (בן 29) באטון רוז', לואיזיאנה, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08
 מספר:  3
 מכללה:  אוניברסיטת מזרח מישיגן
 דראפט:  לא נבחר, 2019
 קבוצות כשחקן
 2019–2020   2020   2020–2021   2021–:  פודרוסה מונטגרנרו   סיאול סמסונג ת'אנדר   טלקום בון   הפועל חיפה
ג'יימס תומפסון הרביעי (באנגלית: James Thompson IV; נולד ב-18 בינואר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בהפועל חיפה.
קריירה

תומפסון שיחק ארבע עונות באוניברסיטת מזרח מישיגן, כשבעונתו האחרונה הוא העמיד ממוצעים של 13.8 נקודות, 11.0 ריבאונדים ו-1.3 חסימות למשחק. הוא סיים את הקריירה שלו במכללה במקום הראשון בריבאונדים עם 1,452, כשהוא הוביל את הליגה בריבאונדים בשלוש מארבע העונות בהן שיחק במכללה.
בעונתו הראשונה הוא נבחר לרוקי העונה של המחוז ולחמישייה השנייה, שבתואר הזה זכה שוב בשנים 2017 ו-2019. בשנת 2018 הוא נבחר לחמישייה הראשונה. בשתי העונות האחרונות שלו הוא נבחר לחמישיית ההגנה של העונה.
בשנת 2019, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, חתם תומפסון בפודרוסה מונטגרנרו מליגת המשנה האיטלקית. בקבוצה הוא העמיד ממוצעים של 13.4 נקודות ו-9.9 ריבאונדים למשחק, לפני שב-24 בינואר 2020 שוחרר מהקבוצה. שלושה ימים לאחר מכן תומפסון חתם בסיאול סמסונג ת'אנדר מהליגה הקוריאנית, שם שותף בעשרה משחקים בהם העמיד ממוצעים של 6.5 נקודות ו-4.3 ריבאונדים לפני שמגפת הקורונה עצרה את העונה.
ב-24 באוגוסט 2020, חתם תומפסון בטלקום בון מהליגה הגרמנית. בקבוצה תומפסון שותף ב-36 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 7.1 נקודות ו-6.1 ריבאונדים למשחק.
ב-24 ביולי 2021, חתם תומפסון לשנתיים בהפועל חיפה מהליגה הישראלית.
הערות שוליים

↑  חיזוק נוסף להפועל חיפה: ג'יימס תומפסון, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏24 ביולי 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'יימס תומפסון".
ג'ובאני בטיסטה פוג'יני

| --- | --- |

מצבה של גליליאו גליליי מאת פוג'יני בבזיליקת סנטה קרוצ'ה
 לידה:  25 באפריל 1652 פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 פטירה:  12 באפריל 1725 (בגיל 72) פירנצה, הדוכסות הגדולה של טוסקנה 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  בארוק 
 הושפע על ידי:  Ciro Ferri 
 
ג'ובאני בטיסטה פוג'יני (באיטלקית: Giovan Battista Foggini; ‏ 1652, פירנצה – 1725, פירנצה) היה פסל איטלקי שפיסל בסגנון הבארוק.
פוג'יני נשלח על ידי מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, לרומא לאקדמיה הפלורנטינית, התמחה בסטודיו לפיסול של ארקולה פראטה, למד רישום באקדמיה אצל מנהלה הראשון צ'ירו פרי שהיה תלמיד של פייטרו דה קורטונה.
פוג'יני חזר לפירנצה בשנת 1676 והפך לפסל החצר של קוזימו השליש דה מדיצ'י, לאחר מות פרננדו בנו של פייטרו טאקה הפך פוג'יני לפסל המקומי הראשי, פוג'יני קיבל לחזקתו את בית המלאכה של בורגו פינטי שהיה בעבר בית המלאכה של ג'אמבולוניה, דבר שאיפשר לו להתמחות בפסלי ברונזה קטנים בעיקר ליצוא ריווחי, קיבל השראה מפסלי המורים של פייטרו טאקה שהיוו מקור ליצור מחדש בברונזה ובקרמיקה עיסוק נדרש במאה השמונה עשרה.
בין תלמידיו היו פרדיננדו פוגה, אחיינו פיליפו דלה ואל, בלתזר פרמוזר, יואכים פורטיני, ג'ובאני באראטה ומסימיליאנו סולדני בנצי.
גלריה

פרוטומה של קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה במוזיאון ויקטוריה ואלברט
פרוטומה של קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות
פרוטומה של פרדיננדו דה מדיצ'י, בנו הבכור של קוזימו השלישי דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה בגלריה הלאומית לאמנות
פרוטומה של החשמן ג'אן קרלו דה מדיצ'י במוזיאון ויקטוריה ואלברט
מרקוריוס כובל את פרומתאוס במוזיאון ויקטוריה ואלברט
פסל בראש עמוד השפע בכיכר הרפובליקה (פירנצה).
פסל בפאלאצו מדיצ'י-ריקארדי
שבוי קשור, אפריקה במוזיאון בודה
שבוי קשור אסיה במוזיאון בודה
ג'ובאני בטיסטה לוקטלי

| --- | --- |
 לידה:  7 בינואר 1713 מילאנו 
 פטירה:  14 במרץ 1785 (בגיל 72) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 
ג'ובאני בטיסטה לוקטלי (באיטלקית: Giovanni Battista Locatelli‏; 7 בינואר 1713 – 25 באפריל 1770) היה במאי אופרה איטלקי ובעליה של להקת אופרה פרטית.
בשנת 1757 הוזמן עם להקתו לסנקט פטרבורג, רוסיה. הם העלו אופרה מדי שבוע, ופעמיים או שלוש בשבוע הורשו להופיע לפני הקהל הרחב. הרפרטואר הורכב ברובו מאופרות בופה. במשך שלוש השנים הראשונות הציגה הלהקה שבע אופרות של בלדאסארה גאלופי:
"עולם הירח" (ברוסית: Лунный мир), הוצגה לראשונה בוונציה ב-1750.
"חכם הכפר" (ברוסית: Деревенский философ) הוצגה בוונציה ב-1754.
"ארקדיה בברנטה" (ברוסית: Аркадия в Бренте), הוצגה בוונציה ב-1749.
"מרחצאות אבאנו" (ברוסית: Купанье в Абано), נכתבה יחד עם ברטוני, 1753, ונציה
"הרוזן קאראמלה" (ברוסית: Граф Карамелла), הוצגה לראשונה ב-1749, כנראה בוורונה.
"פורענות של הלב" (ברוסית: Сердечное бедствие) הוצגה ב-1752 בוונציה.
"עולמות הפוכים, או שלטון הנשים" (ברוסית: Мир наизнанку, или Женщины командуют) הוצגה ב-1750 בוונציה.
בהמשך הוא פתח תיאטרון במוסקבה אך התיאטרון לא שרד ונסגר. לוקטלי חזר לסנקט פטרבורג והעלה מספר הצגות נוספות. בימיו האחרונים התפרנס משיעורי שפות. נפטר בסנקט פטרבורג.
ראו גם

אופרה רוסית
ג'ייק סטיינפלד

| --- | --- |

 לידה:  21 בפברואר 1958 (בן 66) ברוקלין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  State University of New York at Cortland 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ייק סטיינפלד (באנגלית: Jake Steinfeld; נולד ב-21 בפברואר 1958) הוא שחקן ומאמן כושר אמריקאי.
ביוגרפיה

סטיינפלד נולד בברוקלין וגדל בלונג איילנד באזור סי גייט, הוא התחיל ללמוד בקולג' אך עזב את הלימודים על מנת מעבר ללוס אנג'לס.
במסגרת עבודתו כמאמן כושר אישי בין לקוחותיו נמנים סטיבן ספילברג והאריסון פורד אותם אימן עבור סדרת סרטי אינדיאנה ג'ונס.
ב-1979 הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "Americathon", ב-1981 היה בתפקיד הראשי בסרט הסלאשר "Home Sweet Home", ב-1985 גילם שומר ראש בסרט "Into the Night", בין 1990–1994 שיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "Big Brother Jake" כפעלולן לשעבר בהוליווד החוזר לבית האומנה בה גדל.
הוא דיבב בסרט ההנפשה "רטטוי".
ב-2001 ייסד את ליגת הספורט "Major League Lacrosse", תחת כהונתו של ארנולד שוורצנגר הוא היה חבר "מועצת מושל קליפורניה לספורט וכושר גופני".
הוא כתב מספר ספרים בנושא ספורט וספריו נחשבים לרבי מכר.
הוא נשוי ולו ארבעה ילדים.
ג'ונתן ויינר

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1953 (בן 70) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד (1976) 
 מעסיק:  בית הספר ללימודי מוסמך בעיתונות של אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת המדינה של אריזונה, אוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת רוקפלר 
 בן או בת זוג:  Deborah Heiligman 
 פרסים והוקרה:  פרס לוס אנג'לס טיימס (1994)  מלגת גוגנהיים (2008)  פרס פוליצר לספרי עיון כלליים (1995)  פרס אתניאום לספרות (1999) 
 www.jonathanweiner.com
 
ג'ונתן ויינר (באנגלית: Jonathan Weiner; נולד ב-26 בנובמבר 1953) הוא סופר אמריקאי של ספרי עיון המבוססים על תצפיותיו הביולוגיות, המתמקד במיוחד באבולוציה באיי גלאפגוס, בגנטיקה ובסביבה.
בין ספריו: געגוע לעולם הזה: המדע המוזר של האלמוות (Long for This World: The Strange Science of Immortality) שיצא בהוצאת Ecco ביולי 2010, והוא מבט על החיפוש המדעי אחר מעיין הנעורים.
ויינר זכה בפרס פוליצר לעיון כללי לשנת 1995 ובפרס ספר המדע של לוס אנג'לס טיימס לשנת 1994 על ספרו "מקור הפרוש". בשנת 1999 זכה בפרס מעגל מבקרי הספרים הלאומי ובפרס אוונטיס בשנת 2000 על ספרו "זמן, אהבה, זיכרון" (Time, Love, Memory) על הביולוג המולקולרי סימור בנצר.
ביוגרפיה

ויינר נולד למשפחה יהודית בניו יורק, בנם של פוני (לבית מנש) וג'רום האריס ויינר, מהנדס ומתמטיקאי. ב-1976 סיים את לימודיו באוניברסיטת הרווארד.
ויינר הוא פרופסור בקתדרה על שם מקסוול מ' גפן לעיתונות רפואית ומדעית בבית הספר לעיתונות של אוניברסיטת קולומביה, שם הוא מלמד כתיבה על מדע ורפואה. הוא לימד באוניברסיטת פרינסטון, אוניברסיטת אריזונה ואוניברסיטת רוקפלר.
חיים אישיים

ב-1982 נישא לדבורה הייליגמן בטקס יהודי באלנטאון, פנסילבניה. הליגמן היא סופרת ילדים שכותבת גם ספרי עיון. הם גרים בניו יורק עם שני בניהם, אהרון ובנימין.
ספרה של הייליגמן על אמה דרווין ויחסיה עם צ'ארלס – "צ'ארלס ואמה: קפיצת האמונה של הדרווינים" (הנרי הולט, ינואר 2009) – "לקוראים בגיל נוער וצעירים" – זכה בפרס YALSA למצוינות בתחום ספרות העיון לצעירים מאיגוד הספרנים האמריקאים הצעירים, כספר העיון הטוב ביותר של השנה. ספר זה זכה בפרס השני בתחרות ספרים לבוגרים צעירים בהתבסס על כשרון ספרותי (פרס פרינץ), וכן בפרס הספר הלאומי.
יצירות נבחרות

כדור הארץ (1986), הספר הנלווה לסדרת PBS משנת 1986 באותו שם.
מאה השנים הבאות: מעצבים את גורל כדור הארץ החי שלנו (1990)מסת"ב 9780553352283, ג'ונתן ויינר, באתר OCLC (באנגלית)
מקור הפרוש: סיפור אבולוציה בזמננו (1994) מסת"ב 9780679733379, ג'ונתן ויינר, באתר OCLC (באנגלית)
זמן, אהבה, זיכרון: ביולוג גדול ומסעלו אחר מקורות ההתנהגות (1999); ספר אלקטרוני 2014
שומר אחיו: סיפור מקצה הרפואה (2004)
געגועים לעולם הזה: המדע המוזר של האלמוות (Long for this World: The Strange Science of Immortality, 2010), מסת"ב 9780060765361, ג'ונתן ויינר, באתר OCLC (באנגלית)
הערות שוליים

↑  "Pulitzer Prize winner Jonathan Weiner presents his new book in Sofia", Sofia Echo, June 6, 2011. Retrieved November 24, 2013
↑  Lonsdale, Carol J. & Smith, Harding E. (1994) "15th Annual Los Angeles Times Book Prizes WINNER: JONATHAN WEINER `THE BEAK OF THE FINCH' The Beak That Brings Life", Los Angeles Times, November 13, 1994, p. 7G
↑  Brennan, Elizabeth A.; Clarage, Elizabeth C. (17 בדצמבר 1998). Who's who of Pulitzer Prize Winners. Greenwood. p. 276. ISBN 9781573561112. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "Jonathan Weiner Weds Deborah A. Heiligman", The New York Times, May 30, 1982. Retrieved November 24, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421597905171  PLWABN: 9810625092105606  BIBSYS: 90408203  CiNii: DA04502361  GND: 12238590X  ISNI: 0000 0001 3797 4114  LCCN: n85180943  LNB: 000034002  NDL: 00460467  NKC: xx0272724  NLK: KAC199629551  NSK: 000257149  NTA: 073573558  RERO: 02-A003964589  SNAC: w6v27gcn  SUDOC: 067342191  VIAF: 217964035   WorldCat (עם VIAF): 217964035
ג'ונה לומו

ג'ונה לומו במדי קרדיף בלוז הוולשית
ג'ונה טאלי לומו (אנגלית: Jonah Lomu‏; 12 במאי 1975 - 18 בנובמבר 2015) היה שחקן רוגבי ניו זילנדי. לומו נחשב לכוכב-העל הבינלאומי הראשון של הרוגבי יוניון, וזכה להצלחה רבה שסייעה לפרסם את המשחק ברחבי העולם בשנות ה-90. את פריצתו לתודעה עשה לומו בגביע העולם של 1995, אז הוביל את נבחרתו לגמר, שם הפסידה למארחת דרום אפריקה.
לומו הוא מלך הטריים של גביע העולם בכל הזמנים (15) יחד עם בריאן הבאנה הדרום אפריקאי, אף על פי שהשתתף בשתי אליפויות בלבד. הוא רשם 37 טריים ב-63 משחקי טסט עבור ניו זילנד בין השנים 1994 ל-2002, אך נאלץ לפרוש מהמשחק ב-2003 בעקבות מחלת הכליות ממנה סבל. ב-24 באוקטובר 2011, הוא נבחר כחבר בהיכל התהילה של הרוגבי העולמי.