stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טלסקופ החלל קפלר
יעדים

היעד המדעי העיקרי של משימת קפלר היה חקר מבנה מערכות כוכבי לכת, דבר אשר ממומש על ידי סקירת מספר גדול של כוכבים במטרה להשיג מספר יעדי משנה:
קביעת כמות כוכבי הלכת דמויי-ארץ וגדולים יותר הנמצאים בתוך או ליד אזור ישיב של מגוון ספקטרלי גדול של כוכבים.
הגדרת תחומי גדלים וצורות של מסלולי כוכבי לכת אלה.
הערכת כמות כוכבי הלכת הנמצאים במערכות מרובות כוכבים.
הגדרת תחומים עבור גודל מסלול, בהירות, גודל, מסה וצפיפות של כוכבי לכת ענקיים קצרי מחזור.
מציאת כוכבי לכת נוספים במערכות כוכבי הלכת שיתגלו, בשיטות אחרות מלבד ליקוי.
אפיון תכונות כוכבים בעלי מערכות כוכבי לכת.
ההסתברות האקראית של מסלול כוכב לכת להיות על קו הראיה בין כדור הארץ לכוכב האם שלו היא קוטר כוכב האם מחולק בקוטר מסלול כוכב הלכת. עבור כוכב לכת בגודל כדור הארץ, במסלול ברדיוס יחידה אסטרונומית אחת, אשר מלקה (מלשון ליקוי) כוכב דמוי-שמש, ההסתברות היא כ-0.47%, או 1 ל-210. הסתברות זו גדלה ל-0.65% עבור מסלול ברדיוס 0.72 יחידות אסטרונומיות, כרדיוס מסלולו של נוגה). כוכבי לכת אלה יהיו דמויי-ארץ מבחינת התנאים השוררים בהם אם כוכב האם היה בעל סיווג ספקטרלי G, כמו טאו סטי לדוגמה. בנוסף, מכיוון שכוכבי לכת במערכת שמש נתונה נוטים לנוע במישורים דומים, הסיכויים לגילוי מערכת מרובת כוכבי-לכת הם למעשה די גבוהים. לדוגמה, אם משימה דמוית קפלר הייתה מגלה את כדור-הארץ מלקה את השמש, היה לה סיכוי של כ-12% לגלות גם את נוגה.
עם הטכנולוגיה הנוכחית, משימת קפלר היא בעלת הסיכויים הגבוהים לגילוי כוכבי לכת דמויי-ארץ, כאשר אחד היתרונות המשמעותיים שלה היה היכולת לצפות ביותר מ-100,000 כוכבים בו זמנית, דבר המגדיל את הסיכוי לצפות בליקויים.
בנוסף לחיפוש כוכבי לכת, משמש המידע מהטלסקופ לחקר כוכבים משתנים מסוגים שונים ומחקר אסטרוסייסמולוגי, במיוחד על כוכבים בעלי תנודות הדומות לאלה של השמש.
פרטי משימה > מסלול

טלסקופ החלל מוקם במסלול סביב השמש, מסלול דומה למסלול כדור הארץ סביב השמש. תוך כדי כך היה עוקב אחרי כדור הארץ. מסלול כזה מונע מכדור הארץ להסתיר כוכבים שנמצאים תחת תצפית באופן רציף, והפוטומטר אינו מושפע על ידי אור תועה מכדור הארץ. כמו כן, נמנעות הפרעות כבידתיות אשר היו בלתי נמנעות בסביבת כדור הארץ, ומתאפשרת יציבות גבוהה יותר לגשושית. הפוטומטר מכוון לשדה כוכבים בקבוצת הכוכבים ברבור, אשר נמצאת הרחק ממישור המילקה, כך שגם אור השמש לעולם לא נכנס לשדה הראיה של הטלסקופ. הברבור היה בחירה טובה לתצפית גם מכיוון שהיה לא מוסתר על ידי עצמים מחגורת האסטרואידים או חגורת קוויפר.
פרטי משימה > מבנה הטלסקופ

לטלסקופ מסה של 1,039 קילוגרם, מפתח של 0.95 מטר ומראה ראשית בקוטר 1.4 מטר, השנייה הגדולה ביותר בטלסקופ שאינו במסלול סביב כדור הארץ, לאחר טלסקופ החלל הרשל שלו מראה של 3.5 מטר. גודל שדה הראיה יהיה 105 מעלות רבועות, קוטר של כ-12 מעלות. הפוטומטר היה בעל מיקוד רך, במטרה לאפשר פוטומטריה באיכות גבוהה, ולא חדות תמונות מרבית.
מישור מוקד הטלסקופ מורכב מ-42 חיישני CCD בעלי רזולוציה של 1024X2200 פיקסלים כל אחד, עם פיקסלים בגודל 27 מיקרומטר, מה שהופך את החיישן כולו למצלמה הגדולה ביותר שבחלל. מידע מהחיישן נקרא כל 3 שניות ומצטבר על הגשושית במשך 15 דקות. רק הפיקסלים המעניינים של הכוכבים הנצפים נשמרים ומשודרים לכדור הארץ.
עלות המשימה מוערכת בכ-437 מיליון דולר.
פרטי משימה > תפעול המשימה

משימת קפלר מנוהלת על ידי המעבדה לפיזיקת אטמוספירה וחלל (LASP) בבולדר, קולורדו, ממרכז המבצעים שממוקם בקמפוס המחקר של אוניברסיטת קולורדו. LASP גם מבצעת תכנון בסיסי של המשימה ואחראית על איסוף ראשוני והפצת המידע.
תגליות

במהלך 60 הימים הראשונים שלאחר הפעלתו, התגלו באמצעות הטלסקופ חמישה כוכבי לכת מסוג ענק גז, אחד מהם גדול מנפטון וארבעה הגדולים מצדק. אחת התגליות של משימה זו היה כוכב הלכת קפלר-22b, אשר נצפה לראשונה בתאריך 12 במאי 2009 והוכרז רשמית ככוכב לכת ב-5 בדצמבר 2011. הרדיוס של כוכב לכת זה היה בערך פי 2.4 מרדיוס כדור הארץ והיה נמצא באזור ישיב אשר בו מסוגלים להתפתח חיים. כמו כן, ב-20 בפברואר 2013 התגלה באמצעות הטלסקופ כוכב-הלכת קפלר-37b, שהיה כוכב הלכת הקטן ביותר שהתגלה עד כה.
מידע חריג שהתקבל מהטלסקופ כשחיפש שינויים בבהירות כוכבים הסב את תשומת לב החוקרים אל הכוכב KIC 8462852. המידע מהטלסקופ העיד על שינויים גדולים, לא מחזוריים ולא אופייניים בבהירות הכוכב. מספר השערות הועלו כדי להסביר את התופעה, אך אף השערה לא מספקת באופן מלא הסבר לתצפיות.
תקלות

תקלה מכנית שאירעה ב-11 במאי 2013, לאחר ארבע שנות פעילות, גרמה לטלסקופ להפסיק לאסוף נתונים. התקלה הייתה בשני גירוסקופים ששימשו לייצוב הטלסקופ.
מהנדסי נאס"א ניסו לתקנו, אך לבסוף נאלצו להרים ידיים, במטרתם לתקן את מערכת הכוונון, וכך הפכו את השליטה בו לבלתי אפשרית. לא היה ניתן לשלוח רובוט או צוות תיקון, ולכן הודיעו כי לא ניתן לתקן אותו. לא היה ניתן עוד לאסוף מידע מהטלסקופ בתצורתו המקורית, ולכן משימתו המקורית לחיפוש כוכבי לכת חוץ-שמשיים דמויי ארץ הסתיימה. נאס"א פנתה אל קהילת חוקרי החלל לצורך מציאת משימות חלופיות שיוכלו לעשות שימוש בטלסקופ, על אף מגבלותיו, לאיתור כוכבי לכת מרוחקים תוך שימוש בשני הגירוסקופים הנותרים.
משימת המשך K2

ב-18 בנובמבר 2013 דיווחה נאס"א על ההצעה "K2 אור שני", העושה שימוש בטלסקופ לאיתור כוכבי לכת היכולים לקיים חיים הסובבים סביב ננסים אדומים. ב-14 במאי 2014 הודיעה נאס"א על קבלת הרחבת המשימה.
בקטלוג של מועמדים פוטנציאליים שפורסם ב-2015 נמנו 4,302 מועמדים. במאי 2016 הכריז צוות משימת קפלר על אימות של 1,248 כוכבי לכת חוץ שמשיים, כשבסך הכל הטלסקופ גילה 2,325 כוכבי לכת. ביוני 2017, עודכן הקטלוג ובו אימות של 219 כוכבי לכת חוץ שמשיים נוספים.
נכון לינואר 2016, משימה K2 גילתה 100 כוכבי לכת חוץ-שמשיים, עד סיום המשימה התגלו 2,662 כוכבי לכת חוץ שמשיים ודאיים ועוד 2000 המחכים לאישור נוסף.
במרץ 2016 תועדה לראשונה באמצעות הטלסקופ תחילת התרחשות סופרנובה.
סיום המשימה

ב־30 באוקטובר 2018 הודיעה נאס"א על סיום משימתו של טלסקופ החלל קפלר, עקב סיום הדלק במיכלי הגשושית. סיום הדלק מונע אפשרות כיוון הטלסקופ וביצוע משימותיו.
קפלר פעל במשך 9.6 שנים, ועד לרגע הפסקת המשימה הצליח לגלות 2,662 כוכבי לכת חוץ שמשיים, לתעד 61 סופר נובות ולצפות ב-530,506 כוכבים. הנתונים הרבים שהשאיר עדיין דורשים פיענוח, והותירו משימות מדעיות רבות לעתיד.
ראו גם

תוכנית דיסקברי
קפלר-11
הערות שוליים

1 2   ציוץ של NASA Kepler and K2 ברשת החברתית אקס (טוויטר), 30 באוקטובר 2018 אודות תגליות טלסקופ החלל קפלר עם סיום המשימה
↑  לשם המחשה, כף יד מושטת למרחק זרוע מהגוף היא ברוחב של כ-6 מעלות
↑  אבי בליזובסקי, טלסקופ החלל קפלר, שגילה כוכבי לכת מחוץ למערכת השמש - התקלקל, 17 במאי 2013, באתר הידען
↑  NASA's Kepler Mission Announces Largest Collection of Planets Ever Discovered, אתר נאס"א, 11 במאי 2016
↑  אליסף קוסמן, ‏טלסקופ החלל קפלר מצא 219 כוכבי לכת נוספים וחשף פער ברור בין כוכבי לכת ארציים ומיני-נפטונים, באתר "הידען", 20 ביוני 2017
↑  שרה לוין, Nasa's kepler comes roaring back with 100 new exoplanet finds, ‏5 בינואר 2016
1 2  NASA Retires Kepler Space Telescope, Passes Planet-Hunting Torch, נאס"א, 30 באוקטובר 2018, הצהרה לעיתונות מס' 18-092
↑  טלסקופ החלל קפלר תיעד כוכב שהתפוצץ, באתר ynet, 22 במרץ 2016
↑  טלסקופ החלל שגילה כוכבי לכת דומים לכדור הארץ - חדל לפעול, באתר ynet, 1 בנובמבר 2018
| תוכנית דיסקברי |
| --- | --- | --- |
| פעילים | ASPERA-3‏ (רכיב במארס אקספרס) • לוסי • פסיכה |  |
| מתוכננים | VERITAS ‏• ‏DAVINCI |  |
| הושלמו | NEAR Shoemaker • מארס פאת'פיינדר • לונר פרוספקטור • סטארדאסט / NExT • ג'נסיס •  MESSENGER • פגיעה עמוקה / EPOXI  • ‏Moon Mineralogy Mapper •‏ GRAIL ‏ • Dawn • טלסקופ החלל קפלר • InSight |  |
| נכשלו | CONTOUR |  |
אזור החיפוש של קפלר, על גבי איור אמן של שביל החלב
שיגורו המוצלח של טלסקופ החלל קפלר ב-6 במרץ 2009 על ידי משגר מסוג דלתא 2
טיפול פוטודינמי

התמונה התוך ניתוחית מציגה את המנתח מקרין את האזור בטיפול באמצעות סיב אופטי. הסיב מחובר לקרן לייזר הפועלת באורך הגל המתאים (נראה אדום במקרה זה). החולה מקבל תחילה חומר רגיש לאור (למשל פוטופרין) אשר נספג באופן מועדף על ידי תאים סרטניים. במהלך הטיפול, הקרן היוצאת מהסיב ממוקמת ליד הגידול ומתופעלת על ידי המנתח בצורה מתאימה, כך האור מפעיל חומרים המסוגלים להרוג רק את התאים הסרטניים עם פגיעה מינימלית בסביבה.
טיפול פוטודינמי (באנגלית: Photodynamic therapy-PDT) הוא טיפול בסרטן הכולל שלושה מרכיבי מפתח: חומר רגיש לאור, אור ו"חמצן רקמות".
היסטוריה

PDT נבדק לטיפול בפסוריאזיס ואקנה, ומאושר לטיפול בצורות שונות של מקולופתיה ניוונית (המונח מקולופתיה מזהה שורה שלמה של מחלות עיניים שעלולות להשפיע על המקולה: המקולה היא חלק מהעין הממוקמת במרכז הרשתית ואחראית לראייה ברורה ומפורטת). הרופא הגרמני פרידריך מאייר-בץ ביצע את המחקרים הראשונים על מטופלים אנושיים בשנת 1913 עם מה שהיה ידוע בתחילה כטיפול פוטוגרפי (FRT) תוך שימוש בפורפירין (Porphyrin) כחומר רגיש לאור. מאייר-בץ חווה את ההשפעות של המטופורפירין -FRT על העור שלו. תומאס דוהרטי ממרכז הסרטן ברוזוול פארק, כמו אחרים ברחבי העולם, הפך לתומך ומחנך בולט של PDT.
הטכנולוגיה

PDT הבשיל כטכנולוגיה רפואית בת קיימא בסביבות שנות ה-80 במוסדות שונים ברחבי העולם. החולים הראשונים טופלו במרכז הסרטן המקיף ברוזוול פארק, בבית החולים לילדים בלוס אנג'לס, (Roswell Park Comprehensive Cancer Center) בבית החולים המחוזי של לוס אנג'לס ובמרפאות ובתי חולים נוספים בארצות הברית ובמדינות אחרות. אבל ג'ון טות' (Toth), מנהל Cooper Medical Devices Corp/Cooper Lasersonics, היה אחראי ללייזרי הארגון הקליניים הראשונים, שבזכותם הוכרה ההשפעה הכימית-פוטודינמית של הטיפול. Toth כתב את הדו"ח התפעולי הראשון של PDT וכינה אותו "טיפול פוטודינמי" כדי לתמוך טוב יותר במאמצים להכין עשרה אתרים קליניים ביפן, שבהם למונח "קרינה" היו קונוטציות שליליות. PDT זכה להתעניינות רבה עוד יותר כתוצאה מהמאמצים של תומאס דהרטי להרחיב את הניסויים הקליניים והקמת "האגודה הבינלאומית לפוטודינמיקה" ב-1986 (International Photodynamic Association).
יחסי אזרבייג'ן–רומניה

| יחסי אזרבייג'ן–רומניה |
| --- | --- |
אזרבייג'ן: רומניה


אזרבייג'ן: רומניה
שטח (בקילומטר רבוע)
86,600: 238,391
אוכלוסייה
10,351,953: 18,988,203
תמ"ג (במיליוני דולרים)
72,356: 351,003
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,990: 18,485
משטר
רפובליקה

יחסי אזרבייג'ן–רומניה הם יחסי החוץ בין אזרבייג'ן ורומניה. נשיא אזרבייג'ן ביקר ברומניה באוקטובר 2004 ושתי המדינות חתמו עד כה על למעלה מחמישים הסכמים נפרדים.
היסטוריה

רומניה הכירה רשמית בעצמאותה של אזרבייג'ן ב-11 בדצמבר 1991. שגרירות רומניה באזרבייג'ן נפתחה ב-3 בנובמבר 1998, ושגרירות אזרבייג'ן ברומניה ב-19 במאי 2001.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-19 ביוני 1992. בעוד שהשתיים חולקות תחומים הדדיים במספר תחומים, ההתמקדות העיקרית הייתה בקשרי סחר ואנרגיה, עם משלחות סחר ושיחות תכופות בנוגע להמשך פיתוח קשרים כאלה והגדלת הסחר הדו-צדדי. הסחר שמקורו באזרבייג'ן גדול פי חמישה (161 מיליון דולר) המסחר שמקורו מרומניה (31.83 מיליון דולר).
כחברה קיימת, רומניה היא תומכת חזקה בחברות העתידית של אזרבייג'ן בארגון האמנה הצפון-אטלנטית (NATO), תוך שהיא מציינת את החשיבות האסטרטגית של המדינה עבור סחר וספנות, במיוחד במבט לעבר אפגניסטן.
הסכמים

בשנת 2000, אזרבייג'ן ורומניה חתמו על הסכם על שיתוף פעולה ביטחוני ביטחוני, ואחריו הסכם דומה על שיתוף מידע בשנת 2004. בדצמבר 2007 ביקרה באזרבייג'ן משלחת אנרגיה רומנית. שני הצדדים דנו בצינור גז והדגישו את חשיבות שיתוף הפעולה של שתי המדינות על מנת לספק "ביטחון אנרגטי באירופה".
ביקורים רשמיים

בשנת 2004 ערך נשיא אזרבייג'ן ביקור ממלכתי בן יומיים ברומניה, ובמהלכו קיימו שני המנהיגים פגישות פרטיות במגוון נושאים, לרבות, בין היתר, היחסים בין שתי המדינות והזדמנויות לשיתוף פעולה בנושא מלחמה בטרור. 11 הסכמים נפרדים נחתמו כתוצאה מפגישות אלה. כמו כן במהלך ביקור זה פתח הנשיא באופן רשמי בניין שגרירות חדש, תוך שימת דגש על תפקידה של השגרירות בהמשך ופיתוח היחסים בין העמים.
נציגויות דיפלומטיות

אזרבייג'ן מחזיקה ברומניה שגרירות בבוקרשט.
רומניה מחזיקה באזרבייג'ן שגרירות בבאקו.
יונקרס Ju 87

יונקרס Ju 87 "שטוּקה" (בגרמנית : Sturzkampfflugzeug, "מפציץ צלילה") היה מפציץ הצלילה הנפוץ ביותר של הלופטוואפה במלחמת העולם השנייה, צלליתו קלה לזיהוי בשל כנפי השחף ההפוכות שלו וכן הנסע הקבוע.
בתכנונו של מפציץ השטוקה יושמו כמה מערכות ועקרונות חדשניים לתקופתו; בהן מערכת להדיפת הפצצה הרחק מהמטוס, מערכת אוטומטית ליציאה מצלילה המונעת מהמטוס התרסקות במקרה של עלפון רגעי של הטייס (מצב נפוץ למדי בשל ההשפעה הפיזיולוגית של משקל עצמי רגעי גבוה מאוד, המתפתח בצלילה חריפה), צופרים שהותקנו במכוון על בתי הגלגלים, על-מנת ליצור חרדה והלם בקרב המותקפים וכן נסע קבוע וקשוח שאפשר למטוס המראה ונחיתה ממנחתים מאולתרים בקרבת החזית. [דרוש מקור]
השטוקה היה מטוס דו-מושבי חסון, מדויק ויעיל מאוד. עם זאת, הוא היה גם איטי, בעל יכולת תמרון גרועה, בלתי חמוש כמעט ופגיע ביותר למטוסי יירוט. במהלך מלחמת האזרחים בספרד והקרב על בריטניה למדו הגרמנים כי אין להפעיל מטוס זה בטרם הושגה עליונות אווירית. לפיכך, מיעטו להשתמש בשטוקה לאחר הקרב על בריטניה בשמי מערב אירופה, והמטוס פעל בעיקר בדרומה, היכן שמטוסי בעלות הברית היו פחותים במספריהם (ובייחוד במלטה ובכרתים). במזרח אירופה נעשה בו שימוש נרחב יותר, אם כי גם שם לקראת סוף המלחמה האבדות בשטוקות היו כבדות בשל התחזקות מיירטי הצבא האדום.
ה"שטוקה" היה למעשה המטוס הראשון במלחמת העולם השנייה שהטיל פצצה, ובמקביל, גם המטוס הראשון שהופל במלחמה.
למעלה מששת אלפים מטוסי שטוקה נבנו בין 1936 ואוגוסט 1944. הנס אולריך רודל (מכנף תקיפה קרקעית 2) היה אלוף הטיס המפורסם ביותר במטוס השטוקה, והחייל הגרמני המעוטר ביותר במלחמה (היחיד שזכה לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון מוזהבים, חרבות ויהלומים).
מטוס מדגם ה-Ju 87R לטווח ארוך בעל מכלי דלק נתיקים מתחת לכנפיו.
מאפיינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Ju 87A | Ju 87B | Ju 87D | Ju 87G |

| ייצור | 1936-1938 | 1938-1941 | 1941-1944 | שיפור של Ju 87D |
| תפקיד | תקיפת קרקע | תקיפת קרקע | תקיפת קרקע | מפצח טנקים |
|  אורך (מטר) | 10.8 | 11.1 | 11.1 | 11.1 |
מוטת כנפיים (מטר): 13.8
גובה (מטר): 3.9
שטח כנף (מ"ר): 31.90
| משקל ריק (ק"ג) | 2273 ק"ג | 2760 ק"ג | 2810 ק"ג | 3600 ק"ג |
| משקל מרבי (ק"ג) | 3324 ק"ג | 4400 ק"ג | 5720 ק"ג | 5100 ק"ג |

| מנוע | יונקרס יומו 210D |  יונקרס יומו 211Da | יונקרס יומו 211J | יונקרס יומו 211J |
| הספק מרבי (כ"ס) | 720 כ"ס | 1200 כ"ס | 1410 כ"ס | 1410 כ"ס |
| הספק מרבי (kW) | 530 kW | 883 kW | 1037 kW | 1037 kW |
| מהירות מרבית (קמ"ש) | 310 קמ"ש | 340 קמ"ש | 354 קמ"ש | 344 קמ"ש |
|   מהירות צלילה (קמ"ש) | 550 קמ"ש | 600 קמ"ש | 600 קמ"ש |  |
| טווח עם פצצות (ק"מ) | 800 ק"מ | 600 ק"מ | 1165 ק"מ | 1000 ק"מ |

| סייג רום (מטר) | 9430 | 8100 | 9000 | 7500 |
| טיפוס |  | 3000 מ' ב 8.8 דקות | 3000 מ' ב 14 דקות | 3000 מ' ב 13.6 דקות |
| תותחים קדמיים | 1×7.92 מ"מ MG 17 | 2×7.92 מ"מ MG 17 | 2×7.92 מ"מ MG 17 | 2×7.92 מ"מ MG 17 2×37 מ"מ BK 37 |
|  תותחים אחוריים | 1×7.92 מ"מ MG 15 | 1×7.92 מ"מ MG 15 | 1×7.92 מ"מ MG 81Z (MG 81 כפול) | 1×7.92 מ"מ MG 81Z (MG 81 כפול) |
|  מטען פצצות מרבי (ק"ג) | 250 ק"ג | 500 ק"ג | 1800 ק"ג | אין |
|  פצצות טיפוסיות (ק"ג) | 1×250 ק"ג | 1×250 ק"ג + 4×50 ק"ג | 1×500/1000 ק"ג  + 4×50 ק"ג | אין |
הערות שוליים

↑  לופטוואפה
↑  משקלו של גוף איננו גודל קבוע, והוא תלוי בתאוצת הגוף ובכיוונה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012430932605171  GND: 4285027-7  LCCN: sh85129335  NKC: ph331138 
מטוס מדגם ה-Ju 87D בברית המועצות, 1943.
חזב א-תחריר

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון 
 מייסד:  תקי א-דין א-נבהאני
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־71 שנים) 
 אידאולוגיות:  אסלאמיזם, פאן-אסלאמיזם 
 מטה:  ביירות, לבנון
 
חזב א-תחריר הוא ארגון טרור פאן-אסלאמי ופונדמנטליסטי שמטרתו המוצהרת היא הקמתה מחדש של הח'ליפות האסלאמית, אשר לטענת הארגון תאחד את העולם המוסלמי, וכן החלת השריעה בכל רחבי העולם.
היסטוריה

חזב א-תחריר נוסד בשנת 1953 כארגון פוליטי במזרח ירושלים שהייתה תחת שליטה ירדנית, על ידי תקי א-דין א-נבהאני, מלומד מוסלמי מחיפה שהתחנך במצרים ושימש כקאדי בימי המנדט הבריטי. א-נבהאני פיתח תוכנית ו"טיוטה לחוקה" עבור הח'ליפות. הארגון פעיל במעל ל-50 מדינות, ומעריכים שמספר חבריו בין עשרות אלפים עד מיליון. הארגון פעיל במדינות מערביות, כולל בריטניה, וגם במספר מדינות ערביות ומדינות מרכז אסיה, אם כי הארגון הוצא מהחוק במספר מדינות. החברים נפגשים בדרך כלל במעגלי לימוד פרטיים קטנים. במדינות שבהן הארגון איננו בלתי חוקי, חברי הארגון פעילים גם באמצעי התקשורת ומארגנים עצרות וכנסים.
הארגון כיום אינו חוקי בבנגלדש, בריטניה, סין, גרמניה, רוסיה, טורקיה, אינדונזיה, ובכל מדינות ערב מלבד לבנון, תימן ואיחוד האמירויות הערביות.
ראו גם

דמוקרטיה אסלאמית
האחים המוסלמים
הערות שוליים

↑  חיים איסרוביץ, ‏ארגון אסלאמי קיצוני שקרא למדינות ערביות לפלוש לישראל הוצא מחוץ לחוק בבריטניה, באתר מעריב אונליין, 25 בינואר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262636205171  GND: 6013401-X  ISNI: 0000 0001 2114 110X  LCCN: nr92020711  SUDOC: 158516001  TDVİA: hizbut-tahriril-islami  VIAF: 158509103   WorldCat (עם VIAF): 158509103 
הפגנה של הארגון בקופנהגן
יחיאל אורגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 (בן 85 בערך) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של ניו יורק  בסמ"ת 
 
יחיאל אוֹרגָל (נולד ב-1939) הוא מעצב תאורת תיאטרון ישראלי. שימש כמעצב תאורה במספר תיאטרות, ביניהם תיאטרון חיפה, בית ליסין, האופרה הישראלית, פסטיבל עכו, תיאטרון יידישפיל, התיאטרון הלאומי הפלמי בבלגיה, ועוד. אורגל עבד בתיאטרון חיפה החל מהקמתו ב־1961 עד שנת 2001, והיה אחראי על התאורה במרבית הצגות התיאטרון. כמו כן, עבד אורגל במשך 25 שנה כמנהל טכני באותו תיאטרון, וביים תאורה למעל 700 מופעים בתיאטראות בארץ ובאירופה.
קורות חיים

מגיל צעיר התעניין אורגל בתיאטרון, כאשר עוד בתנועת הצופים ביים וכתב מספר הצגות חובבים, וכן פקד מספר רב של ההצגות שהגיעו לחיפה, עיר מגוריו. בשנת 1958 סיים אורגל לימודי חשמלאות בבסמ"ת, אותם התחיל, לטענתו, בשל אהבתו לתיאטרון בלבד. בהמשך עסק אורגל בתיאטרון בובות ובבניית תפאורה, וכן ביים מיצג אור קולי עבור בית הספר הריאלי, ובמהלך הכנתו פגש את אברהם טוכהנדלר, החשמלאי הראשי של קולנוע ארמון בחיפה, שהכניסו אל עולם התיאטרון. דרכו, ודרך התאורן אריה שטייניץ, פגש אורגל את יוסף מילוא, שייסד באותם ימים את תיאטרון חיפה, והציע לו לתכנן את התאורה בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי".
בהמשך, ביים אורגל את התאורה בהצגות רבות בחיפה, כאשר תפקודו בהצגות "ימים של זהב" (1965) ו-"נער הקסמים" (1962) זכה לשבחי הביקורות. בשנת 1967 ביים אורגל את התאורה בעיבוד של תיאטרון אהל לריצ'רד השלישי. כמו כן ביים אורגל את התאורה באירועים רשמיים שונים של צה"ל, עיריית חיפה והממשלה. בשנת 1970 ביים תאורה בתיאטרון בימות, עבור ההצגה "עולמו של ז'אק ברל". כמו כן, החל אורגל לעסוק בתאורה להצגות ילדים, וגם עבור הקאמרי, תיאטרון באר שבע, להקת מחול בת דור, להקת ענבל, פסטיבל ישראל ועוד. באותה תקופה, נסע אורגל ל"סטייט יוניברסיטי" בניו יורק, על מנת להשתלם בעיצוב תאורה לתיאטרון.
במהלך שנות השבעים, ניהל את תיאטרון חיפה עודד קוטלר, בתחילה כמנהל אמנותי ולאחר מכן כמנהל כללי. אורגל לא הסכים עם דרכו הניהולית של קוטלר, אשר לטענתו שמה דגש גדול מדי על סניף התיאטרון בתל אביב, תוך התרחקות ממרכזו בחיפה. בשנת 1980 פוטר אורגל מן התיאטרון. תגובתו הייתה פנייה להסתדרות, שהכריזה סכסוך עבודה בתיאטרון בטענה כי פיטוריו היו ללא כל סיבה. עם זאת, הפיטורים בוטלו זמן קצר לאחר מכן, עם התפטרותו של קוטלר בסוף 1980, כאשר אורגל חזר לביים תאורה עבור תיאטרון חיפה כבר באוקטובר של אותה שנה. בשנות השמונים עיצב אורגל את התאורה בכמה עשרות הצגות של תיאטרון חיפה. כמו כן השתתף אורגל במספר הפקות של תיאטרון באר שבע. כמו כן עיצב את התאורה להצגה "מזמור לדוד", עליה זכה בפרס לעיצוב התאורה בפסטיבל עכו, בו זכתה בשנת 1990 גם ההצגה "רעולים" של הקאמרי, אף היא עם תאורה בבימוי אורגל.
בשנות התשעים המאוחרות ביים אורגל תאורת מספר הצגות עבור בית ליסין, וכן בהצגה "לילות הקציר" בתיאטרון בית הגפן, זוכת פרס פסטיבל עכו 1996, ועבד לסירוגין עבור תיאטרון הבימה. בשנת 2001 עזב אורגל את תיאטרון חיפה, ולאחר מכן ביים מספר פעמים תאורה עבור האופרה הישראלית והמשיך לעצב עבור הקאמרי, בית ליסין ופסטיבל תיאטרונטו. בנוסף, השתתף אורגל בהצגות " קנדיד" ו־"שבת ראשון ושני" של התיאטרון הלאומי הפלמי, וכן במספר הצגות של תיאטרון "ראם" באנטוורפן, ובתיאטרון יידישפיל. בנוסף מעצב אורגל את תאורת ה"מדעטק" בחיפה.
הערות שוליים

1 2 3 4  יחיאל אורגל, באתר "הבמה"
1 2  יחיאל אורגל, תיאטרון חיפה
1 2  תוכניות - תיאטרון בית ליסין - 2000–2009, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  תנועת הצופים, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  ראשית קריירה, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
1 2  קובי מנדל, חיליק אורגל: להדליק את הדמיון בקרני־אור, קול חיפה, 1983
↑  מסמכי הכשרה, ארכיון יחיאל אורגל, באתר הספרייה הלאומית, ‏25.06.1973
1 2  אוריאלה וויט, האור של אורגל, כל בו:שבועון חיפה 947, 1987
↑  תיאטרון, ילד השעשועים "המקסים", אתגר (כתב עת לשירה), 4 באוקטובר 1962
↑  הגר אנוש, ביקורת משוחדת, אתגר (כתב עת לשירה), 22 ביולי 1965
↑  תיאטרוני ישראל, מעריב, 27 בינואר 1967
↑  ערב הזדהות עם הכפר והספר, דבר, 9 באוקטובר 1968
1 2  מכתבי המלצה, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  תיאטרון בימות, מעריב, 3 ביולי 1970
↑  התיאטרון לילדים ונוער, מעריב, 1 בנובמבר 1972
"בצל הפלא" בתיאטרון הילדים, הארץ, 1 בפברואר 1973
↑  תוכניות - התיאטרון הקאמרי - 1968-1971, ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  תוכניות - התיאטרון העירוני באר שבע, ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  רסיטל של מורין פורסטר, דבר, 6 באוגוסט 1978
↑  ענבל תיאטרון מחול, מעריב, 6 בדצמבר 1979
↑  תוכניות - פסטיבל ישראל - 1965-1990
↑  עמירם ברוטמן, איזכורים - יחיאל אורגל, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית, ‏09.02.1977
↑  שמואל האוזר, "במת השחקנים" תשולב בחיפה, על המשמר, 16 בדצמבר 1969.
↑  משה בן שאול, פרידה מ"במת השחקנים", מעריב, 18 בדצמבר 1969.
↑  סכסוך עבודה בתיאטרון העירוני, דבר, 22 ביולי 1980
↑  סכסוך עבודה הוכרז בתיאטרון העירוני בחיפה, מעריב, 22 ביולי 1980
↑  עודד קוטלר פורש מתיאטרון חיפה, מעריב, 18 בפברואר 1980
↑  אפטר דיוטי, מות המוסר הבורגני, מעריב, 16 באוקטובר 1980
↑  תכניות - התיאטרון העירוני חיפה 1980–1984, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
תכניות - התיאטרון העירוני חיפה 1985–1989, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  תכניות - התיאטרון העירוני באר שבע 1980–1988, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  בממלכת העליזים, חדשות, 22 באוקטובר 1986
↑  יחיאל אורגל, באתר ארכיון הבימה
↑  אורגל יחיאל, מעצב תאורה, באתר האופרה הישראלית
↑  תוכניות - התיאטרון הקאמרי - 1991–2012, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
↑  תיאטרונטו, באתר ארכיון יחיאל אורגל, הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450722005171  VIAF: 76148874717349622677   WorldCat (עם VIAF): 76148874717349622677
יוסיף פאשיל

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  17 בספטמבר 1877 בוקרשט, ממלכת רומניה 
 פטירה:  29 במרץ 1966 (בגיל 88) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 מוקד פעילות:  רומניה 
 שפה מועדפת:  רומנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
יוסיף פאשיל (או יוזף פאשיל) (ברומנית: Iosif Paschill; בגרמנית: Joseph Paschill;‏ 17 בספטמבר 1877, בוקרשט – 29 במרץ 1966 בוקרשט) היה מלחין, פסנתרן ונגן עוגב, ומנצח מקהלה ומורה רומני, בן למיעוט הגרמני. ממייסדי המוזיקה לעוגב ברומניה.
ביוגרפיה

בין השנים 1901–1902 השתלם פאשיל אצל גבריאל פורה בפריז. נודע כנגן עוגב – בין השאר, בבית הכנסת קורל של בוקרשט - שבו פעל שנים רבות עד שנת 1924 ובקתדרלה הרומית-קתולית "ספנטול יוסיף" (יוסף הקדוש) בעיר. בצעירותו איחד את האגודות לשירה מקהלתית האוסטרית והגרמנית בבוקרשט לאגודה אחת - "אגודת השירה הגרמנית של בוקרשט - החברה הכוראלית הגרמנית קונקורדיה" Deutscher Gesangverein Eintracht - Societatea corală germană Concordia, כמו כן ניהל את ה - Deutsche Liedertafel בבוקרשט.
יוסיף פאשיל היה ידוע גם כמורה לפסנתר והרמוניה ועם תלמידיו נמנה מלחין הרומאנסות יונל פרניק. הוא היה גם המורה הראשון לפסנתר של דינו ליפאטי.
יוסיף פאשיל עצמו הלחין רומאנסות שנשארו נכסי צאן ברזל בתולדות המוזיקה הקלה הרומנית, כמו:
"תחת עץ הדובדבן המלבלב" (Sub vişinul înflorit) (מילים: קרול סקרוב),
"בקרחת היער על יד הכרם" ( În rariştea de lângă vii), "מה את רוצה?" (Ce vrei?) ,(מילים י. דוריאנו), Ochii tăi frumoşi şi limpezi ("עיניך היפות והבהירות") ואחרות.
פאשיל יצר מוזיקה לעוגב, מוזיקה מקהלתית, לתזמורת כלי נשיפה, האופרה ""מריוארה" לפי לברית של המלכה אליסאבטה של רומניה, קנטטת חג המולד, פנטזיה רפסודית, "אווה מריה", פוט פורי של מוזיקה עממית רומנית "הפרח של רומניה", מוזיקה ליטורגית קתולית.
הלחין גם קטעי חזנות כמו היצירה "מגן אבות" (1919) אותה הקדיש לחזן ארנולד וקר, לזיכרון עבודתם המשותפת בבית הכנסת הקורל בבוקרשט.
לקריאה נוספת

Metz, Franz, "Die Musikkultur der österreichischen Kolonie in Bukarest. Josef Paschill und die Bukarester Deutsche Liedertafel", Monographie, in Eckhard Grunewald - Berichte und Forschungen 10/2002, Tom 10, "Bundes Institut für Kultur und Geschichte der Deutschen im östlichen Europa" Oldenbourg
הערות שוליים

↑  Catherine Imbert
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: mzk2010615885  VIAF: 160654566   WorldCat (עם VIAF): 160654566
יחיאל באסאן

| --- | --- |
 לידה:  1550 (בקירוב) ה'ש"י (בקירוב) רודוס
 פטירה:  1625 (בקירוב) ה'שפ"ה (בקירוב) קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  קונסטנטינופול, האימפריה העות'מאנית (טורקיה של ימינו)
 תקופת הפעילות:  ?–1625 
 רבותיו:  הרב חיים באסאן, הרב חיים אלפואל
 תלמידיו:  הרב זרחיה גוטה, הרב יהודה לירמה
 חיבוריו:  שו"ת מהר"י באסן
 
הרב יחיאל באסאן (ידוע בכינוי: מהר"י באסאן; 1550, ה'ש"י בקירוב, רודוס – 1625, ה'שפ"ה בקירוב, קונסטנטינופול) היה ראש רבני טורקיה בתחילת המאה ה-17. פעל בקונסטנטינופול שבאימפריה העות'מאנית (טורקיה של ימינו).