stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאוני בלבכן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרל בניש
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ביוגרפיה
 נושא:  שרה שנירר 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת פלדהיים 
 תאריך הוצאה:  2003
 מספר עמודים:  550
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת פלדהיים
 תאריך:  2007
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002567121
 
שאוני בלבכן הוא ספר מאת פרל בניש, המספר את קורות חייה ומורשתה הייחודית של שרה שנירר, מייסדת תנועת "בית יעקב". הספר משמש חומר היסטורי רב השראה לתלמידות "בית יעקב", ונכלל בתוכניות הלימודים של הרשת.
הספר יצא לאור באנגלית בשנת 2003, בשם Carry Me in Your Heart. בשנת 2007 יצא לאור תרגומו לעברית בהוצאת פלדהיים.
תוכן הספר

הספר מתאר את היווסדות רשת "בית יעקב" בקרקוב ואת התפתחותה לכל חלקי פולין ובהמשך לשאר אירופה ולאזורים נוספים בעולם. המחברת מספרת על חייה במחיצת מורתה שרה שנירר בעלת החזון, על מורשתה הדתית ועל הגאווה היהודית שהפיחה בתלמידות למול הזרמים האידאולוגיים שסחפו מסביב. בהמשך הספר מתוארת התמודדותן של התלמידות בשואה והשתתפותן הערה במעשי צדקה וחסד וכן התמיכה שלהן האחת ברעותה ובפליטים נוספים. היא מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח התורה וכמו כן היא מספרת על נשיאה בעול ושותפות בתנאיה האיומים של השואה.
בספר לכל אורכו מכנה בניש את שרה שנירר "פראו שנירר" הכינוי שכינו אותה תלמידותיה, הספר מכיל בנוסף פרטים ביוגרפיים רבים על שנירר עצמה.
השם שאוני בלבכן מבוסס על דבריה של שרה שנירר לתלמידותיה, שאין היא מעוניינת בהנצחה אלא בכך שתשאנה אותה ואת מורשתה בלבן.
הערות שוליים

↑  תקציר הספר. באתר דוסי סטורי
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שאוקי ח'טיב

שאוקי ח'טיב (בערבית: شوقي الخطيب; נולד ב-15 ביוני 1956) הוא יושב ראש ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל לשעבר וראש מועצת יפיע לשעבר.
חייו

שאוקי ח'טיב, מהנדס בניין במקצועו, נכנס אל החיים הפוליטיים בשנת 1988 (בגיל 32) כאשר נבחר לנציג מטעם המפלגה הקומוניסטית הישראלית בבחירות לתפקיד ראש מועצת יפיע, תפקיד לו נבחר ואותו מילא במשך 20 שנה עד לבחירות לרשויות המקומיות בישראל של 2008.
בשנת 2001 מונה לתפקיד יו"ר ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל ויו"ר ועד ראשי הרשויות המקומיות הערביות, תפקיד זה מילא במשך כ-7 שנים עד לשנת 2008, אז הודיע על פרישה מן החיים הפוליטיים.
קרוב לסיום תפקידו כיו"ר ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל, בסוף שנת 2008, הציע שאוקי ח'טיב להכפיל את מספר נציגי ועדת המעקב העליונה של הציבור הערבי בישראל מטעם המפלגות הערביות, זאת על ידי הוספת נציגה מכל מפלגה - כדי ליצור נציגות שווה לנשים ולגברים בוועדה, סוגיה זו יצרה מחלוקת שטרם נפתרה והביאה עליו ביקורת רבה מצד השייח' כמאל חטיב, סגן יו"ר התנועה האיסלאמית הצפונית ואישים נוספים שטענו שמקומן של נשים אינו בוועדה כזו.
בבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב ח'טיב במקום ה-115 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת.
בשנת 2008 הקים יחד עם ג'ידא רינאווי זועבי את עמותת אינג'אז ומשמש כנשיא העמותה.
ב-2013 הקים יחד עם סטף ורטהימר את הגן התעשייתי בנצרת, והחל מאותה השנה משמש כיושב הראש הוועד המנהל של ארגון "אלפאנר" לקידום ושילוב מיעוטים, נשים ומבוגרים בתעשייה.
הערות שוליים

↑  שרון רופא-אופיר, יו"ר ועדת המעקב של ערביי ישראל פורש, באתר ynet, 19 באוגוסט 2008
↑  יואב שטרן, משבר זהות אצל ערביות ישראל: גם לבשל וגם להחליט, באתר הארץ, 2 באוקטובר 2008
↑  רשימת חד"ש לכנסת השמונה עשרה באתר ועדת הבחירות המרכזית.
שלמה זלמן עמריך

| --- | --- |
 לידה:  1714 וינה, ממלכת הבסבורג 
 פטירה:  23 ביוני 1794 (בגיל 80 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב 
 תקופת הפעילות:  ? – 23 ביוני 1794 
 
רבי שלמה זלמן עמריך (תע"ד, 1714, וינה - כ"ה בסיוון ה'תקנ"ד, 23 ביוני 1794, פראג) דיין בפראג בתקופת כהונתו של ה"נודע ביהודה", וראש בית הדין בעיר לאחר פטירתו.
ביוגרפיה

נולד בווינה לרב מרדכי גומפל עמריך, ולמד בישיבתו של רבי נתנאל וייל (ה"קרבן נתנאל") בפראג.
בשנת תק"י (1750) התמנה כדיין ומורה הוראה בבית הכנסת "מייזל" בפראג, ובשנת תקכ"ב התקבל כדיין בבית הדין העירוני. בשבתו בבית דינו של ה"נודע ביהודה", רבי יחזקאל לנדא, רבה של העיר, נחלק עליו בעניין טקס החליצה. לדעתו אין החולצת מרימה את רגלו של גיסה לפני שליפת הנעל, אלא הרגל מתרוממת כפועל יוצא של פעולת החליצה. צדדי המחלוקת ערוכים בספרי שניהם. לאחר פטירת ה"נודע ביהודה" בשנת תקנ"ג, התמנה הוא לעמוד תחתיו בראש בית הדין המקומי, אך שנה לאחר מכן נפטר והוא בן 80, ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב.
הוא היה מעורב בהנהגת הקהילה, וסופר שכאשר נשלח פעם אחת לבקש את סיועה של מריה תרזה לביטול צו כלשהו שפגע בקהילה היהודית, הגביה את קולו באופן החורג מכללי הנימוס. מריה תרזה, שנודעה כקתולית אדוקה (ואף גירשה את יהודי פראג בינואר 1745 ולא איפשרה את שובם עד שאולצה לעשות זאת בידי הסולטן מהמוט הראשון) פנתה אליו בכעס: "מדוע אתה צועק?" עמריך השיב: אין אני מדבר בשם עצמי, קול אחי היהודים כולם זועק מתוך גרוני. סופר כי מריה תרזה נהנתה מתשובתו החדה, והתרצתה לבקשתו.
כתביו

חיבר את הספר "שישה זרעוני ערוגה" על שש סוגיות בתלמוד הבבלי. הספר נדפס לראשונה בחייו בפראג תקמ"ט, ובמהדורה נוספת בווייטצען תר"ע בתוספת חיבורו של בנו רבי בנימין וולף עמריך (נפטר בחיי אביו בי"ג בתמוז תקנ"ג), "אמתחת הקטן" על מסכת כריתות, וחיבורו של נכדו רבי נתנאל עמריך "ספיחי מרים".
שם הספר בראשי תיבותיו: שש זרעוני ערוגה, רומז לראשי התיבות של שמו: שלמה זלמן עמריך. מלבד ספרו זה היו ברשותו כתבים רבים, ובהם: חידושים על כמה ממסכתות הש"ס, חידושים על המשניות, חידושי הלכה על ארבעת חלקי שולחן ערוך ודרשות. בתוכניתו היה לקרוא למכלול כתביו בשם "סעודת שלמה". חידושיו מצוטטים רבות כברי-סמכא, בידי גאוני דורו, כמו הנודע ביהודה, רבי עקיבא איגר והחת"ם סופר.
הערות שוליים

↑  אין לבלבל עם רבי משה שלמה זלמן בן אליהו עמריך, שתדלן ומנהיג קהילת עמריך בסוף המאה ה-16.
↑  תאריך הפטירה ע"פ לאופולד לוונשטיין, נתנאל וייל: רבה הראשי של קרלסרוהה ומשפחתו (במקור: Leopold Löwenstein. Nethanel Weil: Oberlandrabbiner in Karlsruhe und seine Familie) (בגרמנית), עמ' 78 הערה 1. הספר זמין לעיון מקוון ולהורדה.
↑  רבו זה מצטט מחידושיו, סימן ל' בספרו תורת נתנאל, פיורדא תקנ"ה, עוסק ביישוב קושייתו של "תלמידי הוותיק הרב מהור"ר זלמן עמריך דמ"ש בפראג".
↑  ראו דברי הנודע ביהודה, אבן העזר סי' צ"ד: ”להיות שהרב הגדול מו"ה זלמן עמריך חד מבית דיני רצה לחדש דבר חדש במנהג חליצה...”. ותגובת ר"ז עמריך בספרו שישה זרעוני ערוגה, סי' ב'.
↑  ראו: הרב משה נתן יונגרייז, תורת משה נתן, בודפשט תרפ"ג, בהקדמה.
↑  גירוש פראג, שחל לפי הלוח העברי בשנת תק"ה, הביא את ר' זלמן עמריך להפטיר במליצה: "גרשון קה"ת ומררי" ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק י"א, שילוב של שורשי המילים גירוש ומרירות עם השנה העברית. מצוטט אצל פנחס גרייבסקי, מגנזי ירושלים חוברת כ"ה, ירושלים תרצ"ב, עמ' 22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507894405171  VIAF: 44158081   WorldCat (עם VIAF): 44158081
שלמה זלמן שך

| --- | --- |

שלמה זלמן שך
 לידה:  1846 י' בתשרי ה'תר"ז גורז'ד 
 פטירה:  1929 (בגיל 83 בערך) י"ח באב תרפ"ט מוצא, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  הר הזיתים
 מקום פעילות:  גורז'ד, תל אביב
 תקופת הפעילות:  ?–1929 
 תחומי עיסוק:  דיין
 בני דורו:  הראי"ה קוק
 
הרב שלמה זלמן שך (לפעמים בכתיב 'שאך') (יום הכיפורים תר"ז 1846 - י"ח באב תרפ"ט, 1929) היה דיין בבית הדין של תל אביב-יפו וה"מושבות", היישוב העברי המתחדש. מהרוגי פרעות תרפ"ט.
קורות חיים

נולד בגורז'ד שבליטא לר' שרגא פייבוש, מצאצאי הש"ך. אמו הייתה צאצאית של הגאון מווילנה. בילדותו למד מרבי לוי שפירא מקובנה, מחבר שו"ת "בית לוי".
עמד בקשרים עם רבי יוסף זכריה שטרן משאוויל ורבי אלכסנדר משה לפידות מראסיין וסייע להם בהתמודדות עם תנועת ההשכלה. לעיתים מזומנות ביקר גם בישיבת טלז אצל רבי אליעזר גורדון, ומסר שם שיעורים מזדמנים כאורח.
התפרנס ממסחר בעצים ותבואה, ומאוחר יותר ממסחר בעורות. עמד בקשרים טובים עם האצולה הנכרית בעירו.
באלול תרס"ד עלה לארץ ישראל והתיישב בשכונת נוה שלום שביפו. גם כאן ניסה לפתוח עסק לעורות, אך העסק נכשל והוא התקיים משארית רכושו שהביא מחו"ל.
התבקש על ידי הרב קוק לשמש כדיין בבית הדין של יפו והמושבות, ומילא את תפקידו בהתנדבות. במקביל, לימד בישיבה שיסד הרב קוק ביפו.
סביב שנת השמיטה תר"ע היה מתומכי היתר המכירה יחד עם הרב קוק. נוסח שטר המכירה בחתימתו לצד הרב קוק מופיע ב'סיני'. במבוא לספר שבת הארץ מאת הראי"ה מובא חידוש הלכתי בשם הרב שך להצדקת מכירת הקרקע לגוי שכבר יושב בארץ. בסיון באותה שנה גיבה את הרב קוק בפומבי כשהותקף על ידי קנאים.
במלחמת העולם הראשונה עם גירוש תל אביב, גלה לפתח תקווה, וכשהתאפשר הדבר חזר ליפו. כשהתעורר הצורך בעקבות המלחמה לערוך בין תושבי פתח תקווה חלוקה צודקת של נטל המס ושל הסיוע הכלכלי מאת השלטון האנגלי החדש, התמנה הרב ש"ז שך לשבת בבית דין עם הרב ישראל אבא ציטרון והרב יוסף גרשון הורביץ להסדרת הנושא, בחסות הרב קוק והרב יעקב מאיר.
באב תרפ"ט שהה להבראה בבית משפחת מקלף במוצא, ונרצח שם בפרעות. נטמן בהר הזיתים.
קובץ לזכרו יצא לאור בשנת תר"ץ.
משפחתו

נישא לטובה, בת ר' מנחם מן, עשיר ולמדן מהעיירה כווידאן.
נכדתו, חנה ליזרוביץ, נישאה לאברהם וילנציק, פעיל בהגנה.
לקריאה נוספת

מכמני עוזיאל, בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ח"ד עמוד תק-תקב (הספד על הרב ש"ז שך).
קובץ מאמרי הערכה לצורתו הרוחנית של הרב הגאון הקדוש רבנו שלמה זלמן שך זצ"ל, ערוך ומוצא לאור בידי חתנו מ. ליזרוביץ, תל אביב תר"ץ
הערות שוליים

↑  כרך לא עמוד עט.
↑  פרק יב.
↑  אגרות ראי"ה, ח"א עמוד שפג-שפד.
שחף בונפרטה

| שחף בונפרטה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: כרויקוצפלוס
מין:: שחף בונפרטה
שם מדעי
 Chroicocephalus philadelphia ‏אורד, 1815
תחום תפוצה


שחף בתעופה
שחף בונפרטה (שם מדעי: Chroicocephalus philadelphia) הוא מין של עוף ממשפחת השחפיים החי באמריקה הצפונית. הוא קרוי על שם החוקר הצרפתי שארל לוסיאן בונפרטה, בנו של לוסיאן בונפרטה (אחיו של קיסר צרפת נפוליאון בונפרטה), שחקר את השחף במשך 8 שנים.
מאפיינים

שחף בונפרטה הוא הקטן שבשחפים לאחר המינים שחף סיני שחור-ראש ושחף גמדי. הוא מגיע לאורך 28–38 ס"מ, מוטת כנפיים של 76–84 ס"מ ומשקל 180–225 גרם. הזכרים כבדים מעט מהנקבות. הוא בעל נוצות גב וכנפיים אפורות למעט בקצוותיהן השחורות, צידי הגוף והבטן לבנים. הצוואר והראש לבנים ובעונת הרבייה הם הופכים לכהים. המקור דק ושחור והרגליים אדומות ובעלות קרומי שחייה.
שחף זה מעופף ברחבי צפונה של אמריקה הצפונית מאלסקה ועד מערב קנדה ומגיע  עד לגבול ארצות הברית וקנדה. הוא נצפה באיסלנד אך נדיר מאוד באירופה. הוא מתרחק מיערות אך חלק מהאוכלוסיות נפוצות בטייגה של אלסקה. הוא חי סביב אגמים, ביצות, נהרות וגופי מים פתוחים ורדודים. בחורף הוא מצוי סביב החופים המזרחיים או המערביים וגם בימות הגדולות.
שחף זה ניזון בדומה לרוב השחפים ממגוון מזונות. בעונת הרבייה הוא מתבסס על חרקים. להקות שחפים ילקטו יחדיו מאות טרמיטים צעירים מכונפים והם גם מלקטים ביצים של דגי סלמון המוטלות לאורך הנהרות, אותם הם מלקטים בצלילה מתחת למים. לקראת החורף הם ניזונים ממגוון מזונות הכוללים דגים, סרטנים, תולעים וחסרי חוליות נוספים ויגוונו גם באגוזים. הם גם נצפו חוטפים מזון לעופות אחרים כמו חופית אלפינית וחופזי מנומר.
שחף דגים

| שחף דגים |
| --- | --- |
 שחף עיטי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף דגים
שם מדעי
 Ichthyaetus ‏קאופ, 1829

שחף דגים[דרוש מקור] (שם מדעי: Ichthyaetus; מילולית "עיט דגים") הוא סוג במשפחת השחפיים. בעבר שויכו המינים בסוג זה לסוג שחף (Larus), אך הופרדו לסוג הקרוב לכרויקוצפלוס.
אלו שחפים בינוניים בעלי ראשים כהים ומקורים אדומים. הם מצויים לאורך חופים ממוזגים וטרופיים באירופה, אסיה ואפריקה ונודדים לאורך החופים. הם ניזונים בעיקר מדגים אך גם מחסרי חוליות, נבלות וחטיפת מזון מעופות קטנים מהם.
השחפים הם מונוגמיים וחיים עם בן זוג קבוע בעונת הרבייה. הם מקננים בקבוצות מה שמסייע להבריח טורפים.
מינים

שחף לבן-עין (Ichthyaetus leucophthalmus)
שחף כהה (Ichthyaetus hemprichii)
שחף עיטי (Ichthyaetus ichthyaetus)
שחף אדום-מקור (Ichthyaetus audouinii)
שחף שחור-ראש (Ichthyaetus melanocephalus)
Ichthyaetus relictus
שורש 92

שורש 92, או יַה בּוּ (בסינית: 牙部, פיניין: Yá bù) הוא השורש התשעים ושניים של הכתב הסיני. פירושו "שן", או "ניב" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 9 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב כתובות הברונזה,  (גִ'ין וֶן, 金文,פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
הצורה בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
הצורה בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 牙
+8: 牚
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שילינג המלך

שילינג המלך (באנגלית: King's shilling) או שילינג המלכה (Queen's shilling) במקרה שהמונרך היא אשה היה מטבע בערך שילינג שניתן למגויסים טריים לצבא והצי המלכותי הבריטי. הביטוי "לקחת את שילינג המלך" בא להעיד שהאדם התנדב לשרת בצבא או בצי.
מקור המנהג הוא בעובדה שעד 1847 התשלום היומי לחייל או מלח בריטי היה שילינג אחד. קבלת השילינג במעמד הגיוס היה שקול להצהרה של האדם על כך שהוא מתנדב להתגייס לשירות בכוחות המזוינים, שירות הכוחות המזוינים לא נחשב כקריירה מושכת ולכן הרבה פעמים המגייסים היו משתמשים בתחבולות כדי לכפות על המגויסים את השירות - כך לדוגמה הם היו הולכים לפאבים וכשהמועמד לגיוס היה משתכר הם היו שמים את השילינג בכיסו או שמים את השילינג בתחתית ספל הבירה שממנו הוא שתה, לפעמים המגייסים היו נותנים שילינג לאדם כתמורה לביצוע שליחות בשבילו ואז מכריזים שהוא התנדב לשרת.
שאושאן (סין)

| --- | --- |
בית ילדותו של מאו דזה-דונג בשאושאן
בית ילדותו של מאו דזה-דונג בשאושאן
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  חונאן
 נציבות עירונית:  שיאנגטאן (אנ')
 שטח:  249 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בתת-הנציבות העירונית:  103,357 (2020)
  ‑ צפיפות:  415.1 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  27°54′54″N 112°31′36″E﻿ / ﻿27.91500°N 112.52667°E﻿ / 27.91500; 112.52667
 אזור זמן:  UTC+8
 http://www.shaoshan.gov.cn/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשאושאן(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןשאושאן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
שאושאן (בסינית: 韶山; בפין-יין: Sháoshān) היא תת-נציבות עירונית, השייכת לנציבות העירונית שיאנגטאן (אנ') במזרח מחוז חונאן שבדרום הרפובליקה העממית של סין. ע"פ מפקד האוכלוסין משנת 2020 אוכלוסיית הנפה העירונית מנתה 103,357 תושבים. העיר צ'ינגשי היא מושבה.
שאושאן משתרעת על פני 249 קמ"ר בצפון-מערב הנציבות העירונית שיאנגטאן וגובלת עם הנפה העירונית שיאנגשיאנג מדרום וממערב, ברובע יוחו ממזרח ובבירת המחוז צ'אנגשה מצפון.
כמקום הולדתו של מאו דזה-דונג, מייסד הרפובליקה העממית של סין, הייתה שאושאן בסיס חשוב במהלך המהפכה הקומוניסטית הסינית. זהו גם מקום הולדתה של המסעדה המשפחתית של מאו, רשת מסעדות שהתפשטה לערים רבות אחרות. 'תיירות אדומה' לשאושאן ולמקומות אחרים הקשורים לרקע הקומוניסטי של סין הניעו את הכלכלה המקומית, תוך הגברת ההבנה של האנשים בהיסטוריה המהפכנית של סין.
היסטוריה

שאושאן נהנית מהיסטוריה ארוכה. ככל שהאגדה מתרחשת, היה פעם מלך בשם שונדי שבמקרה עבר כאן במהלך ביקורתו דרומה. הוא היה כל כך מוקסם מהנוף כאן שהוא ניגן את מוזיקת שאו (韶 乐), שמשך אליו פיניקס רבים ועופות שונים לבוא ללוות. ושושאן נקרא על כן על שם מוזיקת שאו. זה היה תחת שיפוטה של מדינת צ'ו בימי קדם.
ב־26 בדצמבר 1990 הפכה שאושן לעיר ברמת המחוז שאושרה על ידי מועצת המדינה של הרפובליקה העממית של סין (ממשלת סין).
הערות שוליים

↑  China: Húnán (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534123805171  GND: 4738954-0  LCCN: n2007009394  VIAF: 234349510   WorldCat (עם VIAF): 234349510 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שאריות של החיים

שאריות של החיים הוא סינגל של הפרויקט של עידן רייכל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי אמיר דדון. השיר יצא לאור ב-15 בינואר 2009, כסינגל הרביעי מתוך האלבום "בין קירות ביתי", על ידי חברת התקליטים הליקון.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עידן רייכל והופק על ידי רייכל וגלעד שמואלי, בדומה לשאר שירי האלבום. השיר הוא בסגנון הרוק אשר משלב בתוכו את סגנון המוזיקת עולם.
הסינגל כולל בתוכו את הבי-סייד "Ôdjus Fitxadu" אשר בוצע על ידי הזמרת הכף ורדיאנית מיירה אנדרדה, ונכלל גם כן באלבום.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי גל קציר והועלה לערוץ היוטיוב של עידן רייכל ב-4 באוגוסט 2011.
נכון למאי 2022, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-16 מיליון.
הצלחה

השיר הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של רשת ג' ומדיה פורסט. במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', דורג השיר במקום החמישי. במצעד הפזמונים השנתי של גלגלצ דורג השיר במקום השישי. על פי נתוני מדיה פורסט, השיר היה לשיר המושמע ביותר ברדיו בישראל לשנת 2009.
נכון לאפריל 2020, מונה ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-2 מיליון.
גרסאות כיסוי

ב-2015 הקליטה הזמרת יובל דיין גרסת כיסוי לשיר. השיר נכלל באלבומה, "לאסוף" כרצועת בונוס.
ב-2017 הקליט הזמר היווני ניקוס ורטיס גרסת כיסוי לשיר בשם "Erotevmenos" (בתרגום לעברית: מאוהב). השיר נכלל באלבומו התשיעי של ורטיס הנושא את אותו שם.
ב-2017, הוציא רייכל את אלבום ההופעה "רייכל - פסנתר - שירים", בו נכללה גרסת פסנתר לשיר.
ב-2019 הקליט הזמר לי בירן גרסת כיסוי לשיר עבור סדרת הטלוויזיה המוזיקלית "פוראבר", בה מככב.
רשימת השמעה

המוזיקה לשירים הולחנה על ידי עידן רייכל.
| מס' | שם | מילים | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | שאריות של החיים  | עידן רייכל | 3:03 |
| 2. | Ôdjus Fitxadu  | מיירה אנדרדה | 3:25 |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2008-09)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | רדיו ירושלים | 19 |  |
|  ישראל | רדיו קול רגע | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 6 |  |
הערות שוליים

1 2   The Idan Raichel Project - הפרויקט של עידן רייכל - שאריות של החיים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:03)
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
↑  המצעד השנתי הישראלי תשס"ט, באתר גלגלצ
↑  מצעד ההשמעות השנתי, 2009, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2010
↑  She'eriot Shel Ha'Chaim (Scraps of Life), נבדק ב-2020-04-06
↑   יובל דיין - שאריות של החיים, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:13)
↑  רן בוקר, צפו: עידן רייכל וניקוס ורטיס שרים ביוונית, באתר ynet, 28 ביולי 2016
↑   לי בירן - שאריות של החיים | פוראבר 🎵 השירים | טין ניק, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:45)
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
שורש 93

שורש 93, או ניוּ בּוּ (בסינית: 牛部, פיניין: Niú bù) הוא השורש התשעים ושלושה של הכתב הסיני. פירושו "פרה", והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 233 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
כאשר השורש מרכיב תו סיני יחד עם שורשים ומופיע בצד שמאל, הוא יהיה מהצורה:牜 (שבה גם סדר הקווים משתנה).
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, 甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן (פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, גִ'ין וֶן 金文 (פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
הצורה בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן, 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
הצורה בכתב החותם הקטן או שְׂיָאוגְ'ווָאן (小篆, xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 牛牜רכיב
+2: 牝牞牟
+3: 牠牡牢牣牤
+4: 牥牦SC (=氂->毛)牧牨物牪牫牬
+5: 牭牮牯牰牱牲牳牴牵SC (=牽)
+6: 牶牷牸特牺SC (= 犧)
+7: 牻牼牽牾牿犁
+8: 犀犂(=犁)犃犄犅犆犇犈犉犊SC (=犢)犋
+9: 犌犍犎犏犐犑
+10: 犒犓犔犕犖犗
+11: 犘犙犚犛犟TC וריאנט
+12: 犜犝犞犟SC וריאנט
+13: 犠JP (= 犧)
+15: 犡犢犣犤犥犦
+16: 犧犨
+18: 犩
+20: 犪
+23: 犫
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy: from pictograph to ideogram: the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שורש 88

שורש 88, או פוּ בּוּ (בסינית: 父部, פיניין: Fù bù) הוא השורש השמונים-ושמונה של הכתב הסיני. פירושו "אב" והוא אחד מתוך 34 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים.
במילון קאנגשי יש 10 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת שורש זה.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש (甲骨文; גְ'יָאגוּוֶן; פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
הצורה בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
הצורה בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆 xiǎozhuàn)
תווים נגזרים

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 父
+2: 爷SC (=爺)
+4: 爸
+5: 㸖
+6: 爹
+9: 爺
לקריאה נוספת

Fazzioli, Edoardo (1987). Chinese calligraphy : from pictograph to ideogram : the history of 214 essential Chinese/Japanese characters. calligraphy by Rebecca Hon Ko. New York: Abbeville Press. ISBN 0-89659-774-1.
Lunde, Ken (5 ינו' 2009). "Appendix J: Japanese Character Sets" (PDF). CJKV Information Processing: Chinese, Japanese, Korean & Vietnamese Computing (Second ed.). Sebastopol, Calif.: O'Reilly Media. ISBN 978-0-596-51447-1. {{cite book}}:  (עזרה)
שורש 84

שורש 84, או צִ'י בּוּ (בסינית: 气部, פיניין: Qì bù) הוא השורש השמונים-וארבעה של הכתב הסיני. פירושו "אוויר" או "נשימה" והוא אחד מתוך 35 (מתוך סך הכל 214 שורשי הקאנגשי) שורשים המורכבים מארבעה קווים. בנוסף, הוא מתאר את המושג צ'י, מושג מרכזי ברפואה הסינית ובפילוסופיה הסינית.
במילון קאנגשי יש 17 תווים (מתוך 49,030) שניתן למצוא תחת רדיקל זה, והוא מהשורשים הנפוצים ביותר.
צורת השורש היא פישוט הצורה העתיקה 氣, ומשמשת גם כצורה מפושטת שלה בסינית מפושטת.
התפתחות

השורש בכתב עצמות הניחוש, (甲骨文, גְ'יָאגוּוֶן, פיניין: Jiǎgǔwén) מלפני 3,500 שנה
השורש בכתב כתובות הברונזה, (גִ'ין וֶן; 金文; פיניין: Jīn wén) מלפני 2,500-3,000 שנה
הצורה בכתב החותם הגדול (דָאגְ'ווָאן; 大篆; פיניין: Dàzhuàn) לפני מעל 2,000 שנה
הצורה בכתב החותם הקטן (שְׂיָאוגְ'ווָאן, 小篆, xiǎozhuàn)
דמויות נגזרות

| מספר קווים נוספים | תווים |
| --- | --- |
+0: 气(גם צורה/גרסה עתיקה של 氣)
+1: 氕( 1 H )
+2: 氖( Ne )気JP (= 氣)氘( 2 H )
+3: 氙( Xe )氚( 3 H )
+4: 氛氜氝
+5: 氞氟( F )氠氡( Rn )氢SC (= 氫)
+6: 氣氤氥氦( הליום )氧( O )氨( אמוניה, NH 3)氩SC (=氬)
+7: 氪( Kr )氫( H )
+8: 氬( Ar )氭氮( N )氯( Cl )氰( ציאנוגן, NCCN)
+9: 氱氲SC/HK (= 氳)
+10: 氳
בסינית המודרנית, שורש זה (ראו טבלה לעיל) משמש ליצירת תווים המייצגים יסודות כימיים של גזים ותרכובות.