stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרבות חג המולד
תחילת העימות

ב-23 בדצמבר הגיעו מפקדי הדיוויזיה לפגישה עם מועצת צירי העם בלשכת קנצלר הרייך. הפגישה הסתיימה ללא תוצאות. הפוליטיקאים דרשו מחיילי הדיוויזיה להעניק להם את מפתחות הארמון, והמפקדים עזבו את הקנצלרייה. כעבור כמה שעות חזרו המפקדים עם המפתחות, אך גם עם קבוצת חיילים חמושים שהתבצרה מול הקנצלרייה. הם סגרו את כל הגישות למתחם וחתכו את קווי הטלפון. כל ששת חברי מועצת צירי העם הפכו לשבויים. החיילים המשיכו וצעדו אל משרדו של ולס. שומריו פתחו באש והרגו שלושה מאנשי הדיוויזיה. השומרים הצליחו לחדור פנימה ולחטוף את ולס ושניים מקציניו. הם גררו אותם אל אורוות הארמון והתעללו בהם. כמו כן הם בזזו את הקופה של ולס ולקחו את המשכורת שהובטחה להם.
אברט השתמש בקו טלפון סודי שלא עבר דרך המרכזייה כדי להתקשר למפקדת הצבא הגרמני בקאסל. הגנרל קורט פון שלייכר ענה לו והבטיח לשלוח כוחות צבא כדי לדכא את המרד. כוחות צבא מפוטסדאם ובבלסברג נקראו במהירות לבוא לברלין כשהם מצוידים בכמה קני ארטילריה. לחיילי הדיוויזיה נודע על התקרבות החיילים, אולם מסיבות שאינן ברורות עד ימינו, לא פרץ קרב באותו יום. חיילי הדיוויזיה חזרו לארמון, בעוד החיילים הסדירים התמקמו בטירגארטן. לפנות בוקר הורה אברט לחיילים להתחיל במתקפה. לימים טען אברט שעשה זאת כדי להציל את חייו של ולס, אולם ישנן עדויות שבשלב הזה ולס כבר שוחרר והתייצב במשרדו של אברט. לימים נטען כי אברט קיבל שיחת טלפון מאיימת מווילהלם גרנר שאיים להפסיק את שיתוף הפעולה של הצבא עם הממשלה אם לא יינתן לצבא לדכא את המרד.
הקרב

החיילים הציבו את קני הארטילריה בשלוספלאץ ופתחו באש על הארמון. 50 פגזים נורו והמבנים ספגו נזק כבד. עם זאת חיילי הדיוויזיה איבדו אנשים בודדים והחזירו אש באמצעות מקלעים. בשעה תשע החלו להתאסף באזור המוני אזרחים חמושים מרבעי הפועלים שקראו לחיילים להפסיק להילחם. בסביבות השעה עשר החליטו שני הצדדים על שביתת נשק כדי לפנות את הנשים והילדים מאזורי הקרב. מיד לאחר מכן התחדש הקרב ביתר אכזריות.
חיילי הדיוויזיה קיבלו תגבורת משמעותית מאזרחים חמושים שהצטרפו אליהם, כמו גם ממיליציות רדיקליות נוספות. לפי דיווחים מסוימים, אפילו חלק מהחיילים חצו את הקווים והצטרפו למורדים. לקראת הצהריים התעייפו שני הצדדים. החיילים קיבלו הבטחה שיוכלו לסגת בלי שיזנבו בעורפם, והמורדים המשיכו להחזיק בארמון אולם נסוגו מעמדות הקרב אל המגורים. שני הצדדים לקחו עמם את מתיהם ופצועיהם, כך שאין הערכות מדויקות באשר למספר הנפגעים. עם זאת, הדעה המקובלת גורסת ש-23 חיילים נהרגו ו-53 נפצעו, לעומת 11 מורדים שנהרגו ו-23 נפצעו.
אחרית

אברט הזדעזע מתוצאות הקרב והחליט להגיע למשא ומתן עם המורדים. סוכם כי הדיוויזיה לא תפורק, ותצורף בשלמותה לצבא הגרמני החדש שיוקם. כמו כן הסכים אברט להעניק לחיילי הדיוויזיה את המשכורת שדרשו. עם זאת, חיילי הדיוויזיה הסכימו לעזוב את הארמון.
המרד היווה גם מכה פוליטית חמורה עבור אברט. אף על פי שחיילי הדיוויזיה היו אלו שהחלו באלימות, דווקא אברט נתפס כמי שהשתמש באלימות מופרזת וספג ביקורת רבה מצד גורמי השמאל הקיצוני בגרמניה. ב-29 בדצמבר ויתרו נציגי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית העצמאית של גרמניה - שעד אז היו בני בריתו הטבעיים של אברט, על חברותם במועצת צירי העם. הספרטקיסטים מצדם הכריזו על הקמת המפלגה הקומוניסטית של גרמניה. לנוכח הפילוג העמוק בשמאל הגרמני, אברט נאלץ לחפש בני ברית דווקא בימין. המרידה גם הבהירה לאברט שהצבא הגרמני המפורק של אחרי מלחמת העולם הראשונה, אינו מסוגל לשמר את הרפובליקה הטרייה, ומעתה הוא נאלץ להסתמך על המיליציות של הימין הקיצוני.
בינואר 1919 פתח השמאל הקיצוני במרד נוסף "מרד הספרטקיסטים". דיוויזיית הצי העממית הצטרפה גם למרד הזה. הצבא, בסיוע הפרייקור, דיכא את המרד באגרסיביות. דיוויזיית הצי העממי פורקה וחלק מאנשיה נרצחו בידי הפרייקור.
לקריאה נוספת

אוטו פרידריך, לפני המבול, ברלין 1933-1918, ירושלים: הוצאת כרמל, 2010
Scott Stephenson: The Final Battle: Soldiers of the Western Front and the German Revolution of 1918. Cambridge University Press, 2009
Heinrich August Winkler: Von der Revolution zur Stabilisierung. Arbeiter und Arbeiterbewegung in der Weimarer Republik 1918 bis 1924. Berlin, Bonn, 1984
הקרב בשיאו
משה שלמה אנטלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בינואר 1933 י"ב בטבת ה'תרצ"ג קמדן, ניו ג'רזי, ארצות הברית ארצות הברית
 פטירה:  12 באוקטובר 2013  (בגיל 80) ח' בחשוון ה'תשע"ד ישראל ישראל
 מקום קבורה:  נחם, ישראל
 תאריך עלייה:  1983
 השכלה:  ישיבה יוניברסיטי
 מקום פעילות:  ארצות הברית, ישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 11 בספטמבר 2013 
 השתייכות:  ציונות דתית
 תחומי עיסוק:  דיינות
 בת זוג:  צביה שמחה (סילביה ג'ויס) אנטלמן
 
 תפקידים נוספים:  כימאי
 
הרב משה שלמה אנטלמן (באנגלית: Marvin Stuart Antelman, מרווין סטיוארט אנטלמן; ‏ 10 בינואר 1933 – 12 באוקטובר 2013) היה רב, דיין, פוסק הלכה, ד"ר לכימיה והוגה תאוריות קשר אמריקני-ישראלי.
חייו

אנטלמן נולד בי"ב בטבת ה'תרצ"ג (10 בינואר 1933) בקמדן שבניו ג'רזי להארי (אהרון לייב) ואנה (חנה) אנטלמן, יוצאי רומניה. את השכלתו האקדמית עשה בישיבה יוניברסיטי בשנות ה-50.
עלה לישראל ב-1983. ב-1990 חזר לארצות הברית והתגורר בפרובידנס שברוד איילנד, וב-2000 עבר להתגורר בוימות' (אנ'),פרבר של העיר בוסטון שבמסצ'וסטס. לאחר מכן חזר לישראל והתגורר בה עד לפטירתו בח' בחשוון ה'תשע"ד (12 באוקטובר 2013).
קריירה > כמדען

על שמו של אנטלמן רשומים כ-15 פטנטים הקשורים לכימיה ולרפואה במשרד רישום הפטנטים בארצות הברית. רבים מהפטנטים עוסקים בתחמוצות מתכתיות בעלות קשר ערכי (Mixed-valence complex metal oxides) ובשימושיהן בריפוי מחלות עור (לרבות מחלות עור ממאירות), בחיטוי מפני מיקרואורגניזמים ובטיהור מים.
אנטלמן חיבר שתי אנציקלופדיות בנושא כימיה: The analytical encyclopedia of thermoplastic materials (1974), העוסקת בחומרים תרמופלסטיים, ו-The encyclopedia of chemical electrode potentials (1982) העוסקת באלקטרודות.
ב-1996 הגיש אנטלמן בקשה לפטנט במספר 5,676,977 ובה טען כי ניתן לרפא את מחלת האיידס תוך שימוש בזריקה בודדת המכילה את תחמוצת המתכת כסף (I,III) חמצני (אנ'). לטענת אנטלמן, הניסויים הקליניים בוצעו בהונדורס. ב-2001 הגיש אנטלמן הצעת שיפור לפטנט המקורי, בטענה כי הצליח לנטרל חלק מתופעות הלוואי של הטיפול ובפרט את אלו המשפיעות לרעה על הכבד. הפטנט זכה לתשומת לב תקשורתית רבה ולממים רבים באינטרנט בשנים שלאחר פרסומו. ההתייחסות לספר הגיעה מקרב אלו שטענו כי עצם הרישום כפטנט לא אומר בהכרח שהתרופה אכן עובדת, לבין אלו שטענו כי זוהי אכן תרופה אמיתית לאיידס שמצונזרת ומושתקת על ידי חברות התרופות הגדולות, ואלו שהפיצו דיסאינפורמציה לפיה פטנט מס' 5,676,977 הוא הפטנט של וירוס האיידס עצמו ו"הוכחה" לכך שמגפת האיידס היא מגפה מהונדסת.
קריירה > כרב וכהוגה דעות

ב-1961 היה אנטלמן אחד ממייסדיו של סניף ניו אינגלנד של תנועת הצעירים האורתודוקסית NCSY (אנ'). עד ל-1971 היה חבר אנטלמן גם בליגה להגנה יהודית מייסודו של הרב מאיר כהנא, אז בחר לפרוש מהארגון ולהקים (יחד עם אליהו (אלן) מנלבאום) את תנועת "הליגה להישרדות יהודית" ששם לו למטרה להגן על חיי יהודים ולסייע להם, אך במסגרת חוקית ונאותה.
ב-1976 עמד אנטלמן בראש "בית הדין הרבני העליון של אמריקה" (SRCA) ובמסגרת זו הטיל, יחד עם ארבעה דיינים נוספים, עונש חרם על הנרי קיסינג'ר בעוון "פעילות אנטי-יהודית ואנטי-אמריקאית". ב-1982 הטיל בית הדין של אנטלמן עונש נידוי על כ-100 יהודים-אמריקאים נוספים, וביניהם נועם חומסקי, שחתמו על עצומה שפורסמה בניו יורק טיימס ב-20 ביוני אשר תמכה בזכויות ההומוסקסואלים וזכויות הפלסטינים החברים באש"ף, בעוון "הפצת דעות מרקסיסטיות על ישראל ועל יחסי אישות, ושיתוף פעולה עם אויבי היהדות". בכתבה שהתפרסמה בוושינגטון פוסט נטען כי מרבית הזרם המרכזי ביהדות ארצות הברית לא מתייחס ברצינות לטקס הנידוי שהוטלו בידי בית הדין של אנטלמן. כמו כן, חידש בית הדין של אנטלמן את חרם ועד ארבע ארצות שהטיל רבי יעקב עמדין (יעב"ץ) על יהונתן אייבשיץ באשמת שבתאות, ואסר על קריאה בכתביו, ובנושא זה חיבר גם ספר בשם "בכור שטן: יהונתן אייבשיץ, מסית ומדיח" שיצא לאור ב-1992.
אנטלמן קידם פסק דין חדשני המאפשר לבית דין להתיר גירושין לאישה במקום שהגירוש מועיל לזוג והגבר אינו מסכים, על בסיס שבית דין רשאי לעשות טובה לאדם, ואף חיבר ספר בנושא בשם "לפדות מחכי גט" (הוצאת י' גולן, תל אביב ה'תשנ"ד).
קריירה > כרב וכהוגה דעות > ספרו "להתעורר מהתרדמה"

ב-1974 הוציא אנטלמן לאור כרך ראשון מתוך ספרו To Eliminate the Opiate (בתרגום חופשי מאנגלית: "להתעורר מהתרדמה". שם הספר נלקח מהאמרה של קרל מרקס "הדת היא אופיום להמונים"). בכרך בן 185 העמודים, חוקר אנטלמן את התפתחות השבתאות, הפרנקיזם ותנועת ה"אילומינטי" (האילומינטי הבווארי) ואת הקשר (ההדוק, לטענתו) שביניהן, ומסביר כיצד רעיונותיהם השפיעו על התפתחות תנועת ההשכלה היהודית, המרקסיזם, הקומוניזם, היהדות הרפורמית ואף תנועת העבודה הציונית וכיצד כל הגורמים האלו חוברים לטענתו ליצירת סדר עולמי חדש שמטרתו היא השמדת הדת המסורתית - ובמיוחד היהדות והנצרות - לצורך הקמת דיקטטורה חילונית מרקסיסטית כלל-עולמית בנוסח "המדינה" של אפלטון. ב-2002, לאחר מאבקים משפטיים בהם היה מעורב אנטלמן בעקבות הוצאת הספר, יצא לאור הכרך השני.
ספרו זכה להתייחסות מקרב גורמים מכל קצוות הקשת הפוליטית, החל מגורמים בציונות הדתית בישראל שראו עצמם נבגדים על ידי מוסדות המדינה על רקע אירועי האינתיפאדה השנייה וכישלון תהליך השלום שהחל עם הסכמי אוסלו, דרך העיתונאי והוגה תאוריות הקשר הבריטי דייוויד אייק (אנ') ועד לתנועות עליונות לבנה כמו הקו קלוקס קלאן. העיתונאי הישראלי ברי חמיש, הידוע כהוגה אחת מתאוריות הקשר על רצח רבין, הרבה להסתמך על עבודותיו של אנטלמן בספריו, ואף טען כי "אנו חייבים חוב עצום לרב מרווין אנטלמן, היהודי הראשון שניסה לפצח את המזימה האמיתית שנוצרה כדי להשמיד את היהודים ואת היהדות".
בעבודתו על הספר התבסס אנטלמן רבות על מחקריו של פרופ' גרשם שלום. עוד קודם לפרסום הספר, שלח אנטלמן אליו מכתבים רבים הנוגעים לנושא השבתאות ואף הזכיר אותו ישירות בספרו "בכור שטן" כבר סמכא שעליו ביסס את מחקרו. שלום עצמו לא התייחס ברצינות לכתביו, ובכריכת העותק של הכרך הראשון מ"להתעורר מהתרדמה" ששמור בספריית גרשם שלום מצוינת הערה בכתב ידו: "הבלים שמבוססים עליי (=על עבודתי)!!!".
ביבליוגרפיה

The analytical encyclopedia of thermoplastic materials, הוצאת Sadtler Research Laboratories, ארצות הברית 1974
The encyclopedia of chemical electrode potentials, הוצאת Springer, ארצות הברית 1982, בשיתוף עם פרנקלין ג'יי. האריס
Why Jews Oppose Abortion, הוצאת Review of the News, בלמונט, מסצ'וסטס, ארצות הברית 1974
To Eliminate the Opiate :
כרך ראשון, הוצאת Zahavia, ניו יורק, ארצות הברית 1974
כרך שני, הוצאת The Zionist Book Club, ארצות הברית 2002
The excommunication of Henry A. Kissinger, הוצאת Review of the News, בלמונט, מסצ'וסטס, ארצות הברית 1976
ועד ארבע-ארצות הכריזו עליו בכ' בסיון 1756 שהוא בכור-שטן : יהונתן אייבשיץ מסית ומדיח, הוצאת י' גולן, תל אביב ה'תשנ"ב
לפדות מחכי גט, הוצאת י' גולן, תל אביב ה'תשנ"ד
הערות שוליים

↑  רישום הסטודנטים לשנים 1953-1955 (קובץ PDF להורדה)
↑  Marvin S. Antelman Inventions, Patents and Patent Applications - Justia Patents Search, patents.justia.com
↑  The analytical encyclopedia of thermoplastic materials | WorldCat.org, search.worldcat.org (באנגלית)
↑  The encyclopedia of chemical electrode potentials | WorldCat.org, search.worldcat.org (באנגלית)
↑  Method of curing AIDS with tetrasilver tetroxide molecular crystal devices, נבדק ב-2024-11-04
↑  Improvements in curing aids with tetrasilver tetroxide molecular crystal devices, נבדק ב-2024-11-04
↑  Debunked: "AIDS Cure Patent" (US Patent #5676977), Metabunk
↑  AIDS CURE FOUND! U.S. Patent # 5676977: AIDS Industry Hidding Cure For AIDS From America And World ?, web.archive.org, ‏2018-03-08
↑  Fact check: List of US patents is not evidence that viruses are manmade, רויטרס, ‏27 באוקטובר 2020
↑  Jewish Survival Legion Formed to Aid Jews; Splits from Jdl; to Work Within the Law, Jewish Telegraphic Agency, ‏2015-03-20 (באנגלית אמריקאית)
↑  The excommunication of Henry A. Kissinger / by Marvin S. Antelman, הספרייה הלאומית
1 2  Joanne Omang, Three Rabbis Excommunicate Hundreds, וושינגטון פוסט, ‏24 בנובמבר 1982 (כתבת ארכיון)
↑  משה שלמה אנטלמן, ועד ארבע-ארצות הכריזו עליו בכ' בסיון 1756 שהוא בכור-שטן : יהונתן אייבשיץ מסית ומדיח / מאת הרב משה שלמה אנטלמן., באתר הספרייה הלאומית
↑  לפדות מחכי גט / משה שלמה אנטלמן - אב"ד, באתר הספרייה הלאומית
↑  דייוויד אייק, The Trigger, 2019. פרק "What The Censors Don't Want You To Know."
↑  Chamish - Rabbi Antelman Is Back, rense.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453387205171  BnF: cb12433936z (data)  ISNI: 0000 0001 0997 4803  SUDOC: 129548693  VIAF: 91234692   WorldCat (עם VIAF): 91234692
פרנק צ. קרלוצ'י

פרנק צ'ארלס קרלוצ'י השלישי (באנגלית: Frank Charles Carlucci III;‏ 18 באוקטובר 1930 – 3 ביוני 2018) היה פוליטיקאי ודיפלומט אמריקאי ששימש כמזכיר ההגנה של ארצות הברית בין השנים 1987–1989, בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן.
קרלוצ'י שירת במגוון של משרות ממשלתיות בכירות, כולל ראש "המשרד להזדמנויות כלכליות" (Office of Economic Opportunity) בממשלו של הנשיא ריצ'רד ניקסון, סגן ראש ה-CIA בממשלו של הנשיא ג'ימי קרטר וכסגן מזכיר ההגנה וכיועץ לביטחון לאומי בממשל רייגן.
ראשית חייו

קרלוצ'י נולד בסקרנטון, פנסילבניה כבנם של רוקסן לבית בייקון ושל פרנק צ'ארלס קרלוצ'י הבן, סוכן ביטוח ממוצא איטלקי-שווייצרי. סבו הגיע לארצות הברית מהעיירה סנטומנה שבמחוז קמפניה שבאיטליה. את לימודי בית הספר התיכון שלו סיים פרנק קרלוצ'י ב-1948 בסמינר וויומינג שבפנסילבניה, בית ספר מתודיסטי וב-1952 סיים את לימודיו באוניברסיטת פרינסטון, שם חלק את חדרו במעונות עם דונלד רמספלד, שלימים כיהן הן לפניו והן אחריו כמזכיר ההגנה. לאחר שנתיים בהן שירת כקצין בצי ארצות הברית, הוא המשיך ללימודי התואר השני בבית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת הרווארד בין השנים 1954 – 1955. ב-1956 הוא הצטרף לשירות החוץ ועבד במחלקת המדינה עד שנת 1969.
קריירה דיפלומטית בקונגו

ב-1961 מונה קרלוצ'י כמזכיר שני בשגרירות ארצות הברית בקונגו, תפקיד שהיה כיסוי לתפקידו האמיתי, סוכן ה-CIA. בתקופת שירותו שם הוצא להורג ראש ממשלת קונגו, פטריס לומומבה בינואר 1961, במהלך משבר קונגו.
על פי מסמכים ממשלתיים שנחשפו לאחר מכן, הורה נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאור ל-CIA לחסל את לומומבה. פרוטוקולים מאוגוסט 1960 של ישיבה של המועצה לביטחון לאומי מאשרים שהנשיא אייזנהאור הורה לראש ה-CIA לחסל את המנהיג הקונגולזי. ב-1975 העיד על כך רושם הפרוטוקולים הרשמי, רוברט, ה. ג'ונסון, לפני  ועדת המודיעין של הסנאט. עם זאת, חקירות מאוחרות יותר הראו שלומומבה הוצא בסופו של דבר להורג על פי הוראה של יריבו הפוליטי, מואיז צ'ומבה ממדינת קטנגה בסיוע בלגי.
על פי ג'יימס ר' שלזינגר, החל מי שכיהן לאחר מכן כראש ממשלת קונגו, סיריל אדולה, את פגישתו בבית הלבן עם הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי בשאלה "Où est Carlucci?" (בצרפתית: "איפה קרלוצ'י?"). בתחילה השיב הנשיא קנדי: "מיהו לעזאזל קרלוצ'י?" ואז שלח את מזכיר המדינה דין ראסק למצוא אותו.
סרט ביוגרפי בדיוני משנת 2000 אודות לומומבה, בבימויו של ראול פק, מתאר את קרלוצ'י כמי שהיה מעורב במהלך שירותו בקונגו ברציחתו של לומומבה. קרלוצ'י דחה בזעם את ההאשמות ובעקבות תביעה מוצלחת שהגיש לבית המשפט עלה בידו למנוע את אזכור שמו בסרט כאשר זה הוצג בארצות הברית.
תפקידים בממשל הפדרלי

ב-1969, כאשר שכנע הנשיא ריצ'רד ניקסון את חבר הקונגרס דונלד רמספלד לעזוב את מושבו ולהתמנות למנהל "המשרד להזדמנויות כלכליות" (Office of Economic Opportunity), סוכנות ממשלתית שהוקמה על ידי סרג'נט שרייבר כדי לנהל את מלחמתו של הנשיא לינדון ג'ונסון בעוני, הועברו אליה רמספלד וקרלוצ'י ממחלקת המדינה לעמוד בראש "תוכנית הפעולה הקהילתית" (Community Action Program). קרלוצ'י היה לסגן מזכיר הבריאות, החינוך והרווחה כשוויינברגר היה המזכיר במהלך תקופת ממשלו של ניקסון.
בין השנים 1974 – 1977 כיהן קרלוצ'י כשגריר ארצות הברית בפורטוגל. הוא ייזכר בפורטוגל בתור מי שזכה לרווח פוליטי מניסיון ההפיכה הצבאית של ה-25 בנובמבר 1975. בית הספר האמריקאי בליסבון, הוותיק ביותר בחצי האי האיברי, קרוי על שמו.
בין השנים 1978 – 1981 היה קרלוצ'י סגן מנהל ה-CIA, תחת ניהולו של מנהל ה-CIA, סטנספילד טרנר.
מחלקת ההגנה

בין השנים 1981 – 1983 היה קרלוצ'י סגן מזכיר ההגנה. מאוחר יותר, בין השנים 1986 – 1987 הוא כיהן בתפקיד היועץ לביטחון לאומי.
ב-1987, בעקבות התפטרותו של קספר וינברגר מתפקידו כמזכיר ההגנה בשל מעורבותו בפרשת איראן-קונטראס, החליף אותו קרלוצ'י. במהלך כהונתו הוא בלט בדחיפתו לבניית הכוח כדי להחיש את סיומה של המלחמה הקרה, מדיניות שהנשיא רונלד רייגן הוביל.
לאחר פרישתו > פעילות עסקית

בין השנים 1992 – 2003 שימש קרלוצ'י כיושב ראש מועצת המנהלים של "קבוצת קרלייל" ולאחר מכן עד שנת 2005 כיושב ראש אמריטוס של החברה. היו לו אינטרסים עסקיים בחברות הבאות: "אשלנד אחזקות עולמיות", "ג'נרל דיינמיקס", "וסטינגהאוס", "נוירוגן", "CB נכסי נדל"ן", "נורטל", BDM, Quaker Oats, ו-Kaman. לתקופה מסוימת הוא היה המנכ"ל לשל חברת האבטחה הפרטית Wackenhut והיה המייסד השותף ומנהל בכיר בקבוצת ההשקעות Frontier Group. הוא גם היה חבר במועצה המנהלת של G2 Satellite Solutions ויושב הראש לשעבר של חברת נורטל רשתות.
לאחר פרישתו > פעילות ארגונית

קרלוצ'י היה מקושר ל"פרויקט למען מאה אמריקאית חדשה" (Project for the New American Century), צוות חשיבה שמרני. הוא היה יושב הראש לשעבר של "המועצה העסקית ארצות הברית-טאיוואן" לאחר שכיהן כיושב הראש בין השנים 1999 – 2002 והוחלף בויליאם כהן. קרלוצ'י היה חבר במועצת הנאמנים של מכון ראנד ויושב ראש-מייסד שותף של המועצה המייעצת למכון ראנד למדיניות המזרח התיכון. הוא גם היה חבר במועצת הכבוד של "ברית מדיניות הסמים" (Drug Policy Alliance), גוף שמקדם לגליזציה של סמים קלים.
חיים אישיים

קרלוצ'י היה נשוי לבילי ג'ין אנתוני משנת 1954 ועד לגירושיהם בשנת 1974 ולאחר שנולדו להם שני ילדים. משנת 1976 ועד למותו הוא היה נשוי למרסיה מקמילן מאיירס. נולדה להם בת אחת.
פרנק קרלוצ'י מת ב-3 ביוני 2018 כתוצאה מסיבוכים של מחלת פרקינסון בביתו שבמקלין, וירג'יניה בגיל 87.
הערות שוליים

1 2  "Frank C. Carlucci - Ronald Reagan Administration". Office of the Secretary of Defense - Historical Office.
↑  Mazur, Suzan (June 30, 2005). "Suzan Mazur: Frank Carlucci I, "Sublime Prince"". Scoop News.
↑  Santomenna: sui sentieri della memoria (באיטלקית)
↑  Nelan, Bruce (June 4, 2018). "Frank Carlucci, defense secretary and tamer of federal bureaucracies, dies at 87". The Washington Post.
↑  "Frank Carlucci, Carlyle chairman who led Pentagon, dies at 87". Pensions and Investments. June 4, 2018.
↑  PHILIP SHENON, Frank Carlucci: The Shrewdly Low-Key Defense Secretary, Politico Magazine, December 30, 2018
1 2 3  David Akerman (October 21, 2000). "Who Killed Lumumba?". BBC.
↑  Michael S. Mayer (2009). The Eisenhower Years. Infobase Publishing. p. 44.
↑  Kettle, Martin (August 10, 2000). "President 'ordered murder' of Congo leader". The Guardian. London.
↑  Witte, Ludo de (2002). The Assassination of Lumumba. Verso. p. 78.
↑  OBITUARY Frank Charles Carlucci III, Dignity memorial
1 2  Shorrock, Tim (March 14, 2002). "Company Man". The Nation. Archived from the original on September 21, 2002.
1 2  ""Carlucci" bleeped from HBO version of Lumumba". WSWS. March 15, 2002.
↑  Frank Carlucci parecia "um típico mafioso italiano" Archived July 7, 2012, at Archive.today, João Pedro Henriques, 13 de Novembro 2008 (בפורטוגזית)
↑  B.W.Holmes (December 2004). "Partial list of people associated with the Project For The New American Century". Reasoned spirituality.
↑  "About the Council". US-Taiwan Business Council.
↑  "Frank Charles Carlucci III". SourceWatch.
↑  "Frank Carlucci". NNDB.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007316581705171  GND: 171025733  ISNI: 0000 0000 8480 6327  LCCN: n81019937  NARA: 10569959  NTA: 323969046  SNAC: w6b9372z  SUDOC: 130726273  VIAF: 117859954   WorldCat (עם VIAF): 117859954
זה עולם קטן

"זה עולם קטן" - 1983
"זה עולם קטן" - 1995
"זה עולם קטן" - 2004
"זה עולם קטן" (באנגלית: "It's a Small World" - באות ראשונה קטנה - ובציטוט) היא אטרקציה בפארקי השעשועים של חברת וולט דיסני.
האטרקציה נמצאת בדיסנילנד בקליפורניה; בממלכת הקסם בדיסניוורלד, בדיסנילנד שבפריז, בדיסנילנד שבטוקיו ובדיסנילנד שבהונג קונג.
אטרקציה זו הכוללת נסיעה בסירה הופעלה לראשונה ביריד העולמי של ניו יורק בשנת 1964. לאחר מכן הועברה לדיסנילנד.
חזית האטרקציה, הממוקמת ב"עולם האגדות" היא שעון גדול שסביבו צועדות בובות המסמלות תרבויות שונות. בגן סביב החזית הצמחייה גזומה בצורות של בעלי חיים.
אטרקציה זו נחשבת לאחת האטרקציות הפופולריות ביותר בפארקי דיסני.
בחודשים נובמבר ודצמבר מקושטות הבובות בלבוש מיוחד לקראת חג המולד. ונוספים שירים מיוחדים של חג מולד לפסקול.
מבנה

בתוך האטרקציה נוסעים המבקרים בסירות המושטות בתעלות, וסביבם שרות בובות אודיו - אנימטרוניקס הלבושות בתלבושות לאומיות שונות בשפות שונות.
הסירות שטות דרך מספר חדרים:
החדר הארקטי - המייצג את קנדה וסקנדינביה - הבובות שרות בשוודית.
חדר אירופה - בו הבובות שרות בגרמנית, אנגלית במבטא בריטי, צרפתית ואיטלקית.
חדר אסיה - בו שיר הנושא מושר באנגלית וביפנית.
חדר אמריקה הלטינית בו שיר הנושא מושר בספרדית.
חדר אפריקה - בו שיר הנושא מושר באנגלית עם מקצב תופים.
חדר אוסטרליה ואוקיאניה - בו שיר הנושא מושר באנגלית במבטא אוסטרלי.
חדר יערות הגשם - בו השיר מושר בלווי תופים מפולינזיה.
החדר האחרון מציג בובות מכל תרבויות העולם. מספר בובות בלבוש בוקרים ואינדיאנים מייצג את ארצות הברית.
שיר הנושא

שיר הנושא נכתב באנגלית על ידי האחים שרמן (אנ'):
שיר הנושא > תרגום לעברית

לעברית תורגם השיר בשתי צורות.
הנוסח של דוני ענבר (הושר בין היתר על ידי סקסטה):

זה עולם של צחוק ועולם דמעות

זה עולם של צער והנאות

כה הרבה משותף לכולם ומובן

העולם מאוד קטן



פזמון:

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

העולם קטן



ידידות בינינו שווה זהב

בחיוך אחד את כולם נאהב

כי למרות הפסגות ועומקו של הים

העולם מאוד קטן



פזמון:

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

העולם קטן
הנוסח של תלמה אליגון-רוז:

זה עולם של צחוק ועולם דמעות 

זה עולם תקוות ועולם פחדים

כל כך הרבה אנו חולקים

זה הזמן להיות מודעים

שזה עולם קטן מאוד



פזמון:

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

זה עולם - קטן



יש רק ירח אחד

ושמש מוזהבת אחת

וחיוך משמעו חברות בכל העולם

ואף שיש הרים המפרידים

ואוקיינוסים רחבים

זה עולם קטן מאוד



פזמון:

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

זה עולם קטן מאוד

זה עולם - קטן
בתרבות

השיר עצמו מופיע בכמה סרטים של דיסני כגון "מלך האריות" ו"שובו של ג'אפר".
באחד הפרקים של "שלום סומסום" השיר מבוצע בגרסה דו לשונית של עברית וערבית.
בפרק "שיר מעצבן" של "הקונצונים" המשפחה לא הצליחה להפסיק לשיר את השיר וניסו להיגמל ממנו.
השיר "דולוק היא מקום מושלם" מתוך הסרט "שרק" מהווה מעין פרודיה לשיר. שני השירים אינם חולקים מלודיה או הרמוניה משותפת, אולם שניהם מושרים בסול מז'ור וחולקים משקל חריזה דומה.
הערות שוליים

↑  הקונצונים - שיר מעצבן - הופ! קלאסי, באתר יוטיוב, 11 במאי 2019
|  אטרקציות בפארקי דיסני |
| --- | --- | --- |
| הרחוב הראשי של ארצות הברית | פנטזיה בשמים • התהלוכה החשמלית של הרחוב הראשי •  משאלות |  |
| ארץ הפנטזיה | טירת סינדרלה • מזחלות מטרהורן • הפילהרקסם של מיקי • המסע הפרוע של מר קרפד •  מעופו של פיטר פן • דרך השמים • טירת היפהפייה הנרדמת • זה עולם קטן • הרפתקאותיו הרבות של פו הדוב • מסעות הקסם |  |
| ארץ המחר | מסע דרך החלל הפנימי • אמריקה שרה • אוטופיה • משגרי החלל של באז שנות אור • קפטן איו • קרוסלת הקידמה • מעוף החלום של דלתא • מסע הצוללת בעקבות נמו • אם היו לך כנפיים • חדשנות • פיפלמובר / רשות התחבורה של ארץ המחר • סילוני הטילים / אסטרו אורביטר • מטות הטילים • הר החלל • סטאר טורס • הבריחה הגדולה של סטיץ' |  |
| ארץ המערב הפרוע | רכבת הר הרעם הגדול • אינדיאני עץ האורן • נהרות אמריקה • הר הרסס |  |
| ארץ ההרפתקאות | הרפתקאות אינדיאנה ג'ונס • מסע בג'ונגל • שודדי הקאריביים • רוחות שוצפות / אינדיאנה ג'ונס ומקדש הסכנה • חדר הטיקי הקסום |  |
| מתקנים ואזורים נוספים | מועדון 33 • ג'מבורי דובי הכפר • ארץ החיות הקטנות • פנטזמיק! • הטירה המכושפת • כיכר ניו אורלינס • שומר הזמן • כיכר החרות • עיר ההנפשה של מיקי • משלחת אוורסט |  |
SpaceX Crew-7

SpaceX Crew-7  היא המשימה המבצעית השלישית של החללית קרו דרגון אנדורנס מתוצרת SpaceX כחלק מהתוכנית המאוישת המסחרית של נאס"א. המשימה שוגרה ב-26 באוגוסט 2023 על גבי משגר הפאלקון 9 מכן שיגור 39A שבמרכז החלל קנדי.
הצוות הצטרף למשלחת מס' 69 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סרגיי פרוקופייב.
צוות

| תפקיד | אסטרונאוט |
| --- | --- |
מפקדת החללית: ארצות הברית ג'סמין מוגבלי, נאס"א   טיסת חלל ראשונה
טייס: דנמרק אנדראס מוגנסן, סוכנות החלל האירופית   טיסת חלל שנייה
מומחה משימה 1: יפן סאטושי פורוקוואה, הסוכנות היפנית לחקר החלל   טיסת חלל שנייה
מומחה משימה 2: רוסיה קונסטנטין בוריסוב, רוסקוסמוס   טיסת חלל ראשונה
צוות > צוות גיבוי

ארצות הברית מתיו דומיניק - מפקד טיסה
ארצות הברית מייקל באראט
ארצות הברית ג'נט ג' אפס
רוסיה אלכסנדר גרבנקין
משימה

המועד המקורי לשיגור היה 15 באוגוסט. הוא נדחה מספר פעמים.
ב-26 באוגוסט 2023, חללית קרו דרגון אנדורנס ובה ארבעת חברי צוות המשימה שוגרה בעזרת משגר פאלקון 9 מכן השיגור 39A שבמרכז החלל קנדי. השלב הראשון של משגר הפאלקון 9 (מספר סידורי B1081.1) נחת בחזרה במסלול נחיתה מס' 1 בקייפ קנוורל. כ-30 שעות לאחר השיגור, עגנה חללית אל מודול הרמוני שבתחנת החלל הבינלאומית. צוות החללית הצטרף למשלחת מס' 69 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סרגיי פרוקופייב ולאחר סיום פעילותה הם היו חלק של משלחת מס' 70 בפיקוד אנדראס מוגנסן.
לאחר השלמת התוכנית חללית חזרה לכדור הארץ ב-12 במרץ 2024.
קרו דרגון אנדוור

קרו דרגון אנדוור (C206ׂ) היא קפסולת חלל שמיועדת להעברת אנשים לתחנת החלל הבין-לאומית. החללית נבנתה בעקבות זכיית SpaceX במכרז של נאס"א לתוכנית מאוישת מסחרית. הטיסה הראשונה בוצעה בשנת 2020. החללית קיבלה את שמה לזכר מעבורת החלל אנדוור, בה טסו לראשונה לחלל חלק מחברי הצוות הראשון של קרו דרגון אנדוור.
החללית מתוכננת ל-7 אנשי צוות, אך בטיסות רגילות משובץ צוות של 4 אנשים. כל השיגורים מבוצעים מכן שיגור 39A במרכז החלל קנדי בעזרת משגר פאלקון 9 Block 5 שמתואם לשימוש חוזר. חזרת החללית מבוצעת למפרץ מקסיקו.
החללית מצוידת במערכת עגינה מסוג NDS (NASA Docking System) המאפשרת לה לעגון באופן עצמאי ואוטומטי בתחנת החלל הבין-לאומית.