stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התנגדות לזכויות להט"ב
התנגדות על רקע אמונה דתית > יהדות

ההלכה אוסרת על יחסי מין בין גברים, על נישואים חד מיניים, וכן על יחסי מין בין שתי נשים, אם כי ברמה פחותה. ההלכה אינה עוסקת בנטייה המינית עצמה או בזהות ההומוסקסואלית. איסור משכב זכר האוסר על קיום יחסי מין אנאלים בין גברים מסווג במניין המצוות ביהדות כמצוות לא תעשה. מניינו בתרי"ג המצוות הוא מצווה ר"ט לפי מניין ספר החינוך, והלאו ה-ש"נ למניין הרמב"ם. על פי ההלכה בתורה שבעל פה, העונש לעובר על איסור זה במזיד בפני שני עדים ולאחר שהתרו בו הוא מיתת בית דין בסקילה. משכב זכר נחשב בהלכה כגילוי עריות, שהוא אחד משלושת האיסורים עליהם אדם צריך ליהרג ולא לעבור, והוא חל גם על בני נוח.
מימוש הנטייה המינית הלסבית לא נאסר במפורש בתורה, אולם הוא אסור על פי ההלכה וזאת בהתבסס על דרשת הספרא על הפסוק "כמעשה ארץ מצרים וכמעשה ארץ כנען לא תעשו". במאה ה-12 הגדיר הרמב"ם את מעשה "נשים המסוללות זו בזו" כאיסור לאו, וכך פסקו למעשה פוסקים לאורך הדורות.
החל מהעשור הראשון של המאה ה-21 מתקיים בציבור הדתי שיח ער בנושא להט"ב יהודים דתיים, ונראה כי יש תהליך של הגדרה מחדש של היחס ללהט"ב הן בקרב מנהיגים בציבור הדתי והן בקרב חלק מהקהל הדתי.
ביהדות האורתודוקסית, לא השתנה איסור התורה החל על משכב זכר, האיסורים המיניים הכלולים בציווי "ונשמרת מכל דבר רע", לרבות הרהור עבירה, והאיסורים מדרבנן.
התנגדות על רקע אמונה דתית > נצרות

הזרמים השונים בנצרות מחזיקים בדעות מגוונות בנוגע להומוסקסואליות, ואלה נעות מגינוי מוחלט לקבלה מוחלטת. מרבית הזרמים מקבלים הומואים ולסביות, אך מלמדים כי יחסים חד מיניים הם בגדר חטא. בין אלה נכללים התנועה המתודיסטית, הנצרות האורתודוקסית, והנצרות הקתולית, כמו גם תתי-זרמים של הנצרות הפרוטסטנטית.
נוצרים המתנגדים לזכויות להט"ב והתנהגות הומוסקסואלית מבססים את התנגדותם על התנ"ך, ובמיוחד על ספר ויקרא בו יש איסור על יחסים הומוסקסואליים.
מלומדי נצרות אחדים מפרשים גם את ספר בראשית כאינדיקציה לכך שהומוסקסואליות הביאה להרס סדום ועמורה. מקורות תנכיים נוספים המתייחסים להומוסקסואליות הן איגרת יהודה, האיגרת אל הרומאים והאיגרת הראשונה אל הקורינתים.
התנגדות על רקע אמונה דתית > אסלאם

התייחסות האסלאם להומוסקסואליות מושפעת מפסיקות הקוראן ומלימודי הנביא מוחמד. הפרשנות הרווחת של אוסף הלכות החדית' מגנה יחסי מין בין בני אותו מין, ובקוראן מוזכרת מהפכת סדום ועמורה שהתרחשה, בין היתר, בגלל יחסים חד-מיניים. מלומדי אסלאם בכירים ובולטים כגון השייח' מוחמד אבן אידריס א-שאפעי ומאליק בן אנס, פסקו כי האסלאם אוסר על הומוסקסואליות ומורה על עונש מוות למי שנמצא אשם בכך. הומוסקסואליות נחשבת לפשע ברוב המדינות המוסלמיות, והעונשים נעים מקנסות ומאסרים עד להוצאות פומביות להורג. ארגוני זכויות אדם כמו אמנסטי אינטרנשיונל ומשמר זכויות האדם מגנים חקיקה הקובעת כי הוסקסואליות היא פשע, אך ממשלות המדינות מתעקשות כי חוקים אלה הכרחיים על מנת לשמר את המוסר והצדק האסלאמי. מבין כל המדינות בעלות רוב מוסלמי, רק בלבנון נעשים מאמצים פנים-ממשלתיים להתיר בחוק הומוסקסואליות.
מדינות המתנגדות להענקת זכויות ללהט"ב הובילו יוזמת נגד הצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית אשר הוקראה על ידי נציג סוריה בעצרת הכללית של האו"ם, ובה תמכו 57 מהמדינות - בכללן כל מדינות הליגה הערבית. את ההצעה הוביל ארגון המדינות האסלאמיות והיא דוחה את הרעיון לפיו נטייה מינית היא עניין ביולוגי, וקובעת כי ההצעה להצהרת האו"ם בדבר נטייה מינית וזהות מגדרית מאיימת להחליש את עקרונות זכויות האדם. בהצעה הנגדית מצוין כי ההצעה "יורדת לעומקם של נושאים אשר נופלים במהותם לתחום שיפוטן הפנימי של מדינות" ושהדבר עלול להוביל ל"נורמליזציה חברתית וייתכן אף הכרה בחוק של מגוון מעשים נתעבים לרבות פדופיליה".
התנגדות על רקע הומופובי, ביפובי, וטרנספובי > הומופוביה

המונח הומופוביה מתאר סלידה, רתיעה ופחד משולל היגיון מהומוסקסואלים ולסביות והבאתן של תחושות אלה לידי ביטוי באפליה, דחייה, שנאה, זלזול, תוקפנות או אלימות כלפי נטייתם המינית, כלפי מימושה של הנטייה המינית, כלפי זוגות בני אותו המין, וכלפי גילויי חיבה בין בני אותו המין, גברים או נשים. הסיבות לשנאת הומוסקסואלים הן בדרך-כלל תרבותיות. בתרבויות ובדתות שונות, נתפשת הומוסקסואליות כטאבו. כלומר, במסגרת הנורמות המגדירות את המותר והאסור, הנכון והסוטה בקשרים רומנטיים ומיניים בין בני אדם, הומוסקסואליות נתפשת סטייה חמורה. חלק מהאנשים המאמצים תפישות אלו, מגלים עוינות כלפי אלו המתנהגים באופן שונה מהנכון והמקובל בעיניהם. הומופוביה נובעת גם מדעות קדומות שנקשרו בהומוסקסואלים.
תעמולה הומופובית משמשת התנגדות לזכויות להט"ב על רקע הומופובי, והיא עושה שימוש בהנצחת דעות קדומות וסטריאוטיפים על להט"ב, כמו כן בסטיגמציה של קבוצה חברתית זו על מנת להביא לשלילת זכויות והוקעה חברתית - ובמקרים קיצוניים גם לביצוע פשעי שנאה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית.
בכמה מדינות כגון רוסיה פרופוגנדה הומופובית העושה בשימוש בנאום שטנה נגד קבוצה חברתית כלהט"ב אסורה על-פי חוק.
התנגדות על רקע הומופובי, ביפובי, וטרנספובי > טרנספוביה

טרנספוביה, הנובעת לעיתים מיחס מגדריסטי הגורס שישנם רק שני מגדרים, הקבועים על פי מין ביולוגי ואינם ניתנים לשינוי, היא גישה שמובילה לאפליה ולאלימות כלפי אנשים טרנסג'נדרים. לפי גישה זו, מי שחורג בנראותו, הזדהותו, או התנהגותו מהתכתיבים החברתיים של המגדר המיוחס לו, מהווה חריגות (גן מבחינה רפואית ופסיכולוגית) לא מקובלת, ואפילו איום. שיעורי האלימות נגד טרנסג'נדרים הם כה גבוהים שכתוצאה, מספר ההתאבדויות וניסיונות ההתאבדות בקרב אנשים טרנסג'נדרים הוא הגבוה מבין זהויות הלהט"ב, והאפליה בשוק העבודה היא מן החמורות שיש.
התנגדות על רקע הומופובי, ביפובי, וטרנספובי > ביפוביה

ביפוביה היא פחד, רתיעה, ביטול או אפליה נגד ביסקסואלים, הנובעת מסטריאוטיפים שונים. סטריאוטיפים אלו יכולים להדמות לתפיסות לגבי הומוסקסואלים כאשר מדובר ספציפית במשיכה או בזוגיות עם אדם אחר מאותו מין או מגדר, אך ישנם סטריאוטיפים רבים שהם ספציפיים לביסקסואליות, הכוללים הפקרות מינית, פיזור מחלות, חוסר בגרות או אי-החלטיות, תאוותנות, ועוד. תפיסות אלו - שבאים הן מן העולם ההטרוסקסואלי והן מתוך קהילות להט"ביות - גורמות לתוצאות ייחודיות לאנשים ביסקסואליים, כגון שיעורי דיכאון קליני מוגברים, בריאות מוחלשת, ועוני מוגבר (לעומת הומוסקסואלים, לסביות, והטרוסקסואלים)[דרוש מקור].
התנגדות במישור הפוליטי

התנגדות ואקטיביזם פוליטי בנושא זכויות להט"ב קיימת בשני מישורים: האחד הוא פעילות למען צמצום זכויות קיימות וביטול חוקים פרו-להט"בים יחד עם מניעה של חקיקה נוספת, והשני הוא פעילות במישור התודעתי וההסברתי מתוך תפיסה לפיה להט"ב אינם קבוצה חברתית ועל כך הם אינם זכאים מסיבות שונות להגנות בחוק כגון אלו הניתנת לקבוצות חברתיות אחרות.
התנגדות במישור הפוליטי יכולה לנבוע ממניעים שונים, כגון שמרנות, אמונה דתית, הומופוביה או השגת רווח פוליטי - והיא לרוב מתבטאת בשלילה או הגבלה של זכויות אזרח ובמקרים קיצוניים גם זכויות אדם, או ביטול הגנה מפני אפליה. פעילות פוליטית אנטי-להט"בית הוא התנגדות לזכויות להט"ב במישור הפוליטי מאפיינת מפלגות דתיות (כמו ש"ס בישראל, או המפלגה הנוצרית בבריטניה) ומפלגות שמרניות כמו המפלגה השמרנית הבריטית, או המפלגה הרפובליקנית בארצות הברית.
התנגדות במישור הפוליטי > ארצות הברית

בשנות ה-70 בארצות הברית התחזקה התנועה המתנגדת לזכויות להט"ב, ואת הקמפיין בנושא זה הובילה אניטה בראיינט אשר עמדה בראש הארגון "הצילו את ילדינו". התנועה הביאה בשנת 1977 לביטול חוקים שהגנו על להט"ב מפני אפליה. ניסיונות התנועה לאסור על הומואים ולסביות ללמד בבתי ספר כשל במסגרת יוזמת בריגס בשנת 1978.
מאז שנות ה-70 חלה מגמת ירידה בהתנגדות לזכויות להט"ב בארצות הברית. לפי המכון לסקרי דעת קהל "גאלופ" אחוז האמריקאים שסבורים כי הומוסקסואליות צריכה להיות חוקית עלה מ-43% בשנת 1977 ל-59% בשנת 2007. בשנת 1977 חשבו 56% שלהומואים ולסביות מגיע שוויון זכויות בתחום הזדמנויות העבודה, ובשנת 2007 עלה מספר זה ל-89%. בשנת 1997 חשבו 27% שנישואים חד מיניים צריכים להיות מעוגנים בחוק, ובשנת 2007 עלה המספר ל-46%.
התנגדות במישור הפוליטי > בריטניה

בבריטניה בשנת 1998 העבירה המפלגה השמרנית הבריטית את סעיף 28 לחוק הממשל המקומי 1988, אשר אוסר על כל רשות מקומית לקדם נושאים שקשורים בזכויות הומוסקסואלים - לרבות בתחום החינוך. ההחלטה הביאה לסגירת ארגונים שעסקו בתחום זה, ולהפסקת הסברה בנושא. ההחלטה בוטלה בשנת 2002 על ידי מפלגת הלייבור.
התנגדות במישור הפוליטי > ישראל

בשנת 2004 דנה ועדת העבודה, הרווחה והבריאות ישיבה שעסקה בנושא אימוץ על ידי להט"ב. בישיבה התעוררה מחלוקת בנושא בין משרד הפנים למשרד המשפטים, שהתנגד להכיר באימוץ ילדים שנעשה על זוגות ישראלים מחוץ לישראל. דרישת משרד המשפטים הייתה שלא לשנות את המצב בו צווי האימוץ מוכרים ידי המדינה ניתנים רק לבני זוג הטרוסקסואלים. באותו נושא, הוגשה במאי 2009 לכנסת הצעת תיקון לחוק האימוץ (1981) מאת חבר הכנסת נסים זאב מש"ס, שמטרתה למנוע אפשרות של אימוץ ילדים על ידי זוגות חד מיניים.
בינואר 2008 דנה ועדת חוקה, חוק ומשפט בהצעת תיקון לחוק יסוד: ירושלים בירת ישראל, לפיה ייאסר קיומו של מצעד הגאווה בירושלים. חודש לאחר מכן, הציע חבר הכנסת שלמה בניזרי כי הכנסת תבדוק כיצד למנוע משכב זכר.
התנגדות במישור הפוליטי > פולין

בשנת 2005 נערך בפולין סקר לפיו 89% מהאוכלוסייה רואה את ההומוסקסואליות כפעילות שאינה נורמלית, ומחצית מהאוכלוסייה סבורה כי יש להתנגד לכך בתקיפות. בשנים שעברו מאז השתנו הדעות, ובחלקים המערביים של המדינה ישנה סובלנות רבה יותר כלפי להט"ב. עם זאת, באזור הכפרי בדרום-מזרח פולין עדיין מחזיקים בדעות שמרניות, חלקן בהשפעת הכנסייה הקתולית, וקיימת שם התנגדות רבה לזכויות להט"ב הן במישור האישי והן במישור הפוליטי. הרשויות המחוזיות והמקומיות מגבילות לעיתים קרובות פעילויות של הקהילה, בהן מפגשים ומצעדים. התנגדות זו הגיעה לשיא בחודשים ינואר-פברואר 2020 כאשר כ-80 מחוזות בפולין הכריזו על עצמן "אזור חופשי מלהט"ב", או "אזור נטול אידאולוגיה להט"בית". הצהרות אלו זכו לגינוי מגורמים פוליטיים שונים, וכן מהפרלמנט האירופי.
ראו גם

זכויות להט"ב
הומופוביה ברחבי העולם
הערות שוליים

↑  רמב"ם, משנה תורה, הלכות מלכים ומלחמות, פרק ט הלכה ה
↑  ספרא אחרי מות, פרשה ט. ראו גם תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ס"ה
↑  משנה תורה, הלכות איסורי ביאה, פרק כ"א, הל' ח-ט.
↑  כך, למשל, כותב פרופ' אדמיאל קוסמן על ”צעירים הומוסקסואלים עדיני נפש, השואפים לבניית זוגיות יהודית על טוהרת חיי הקדושה” אדמיאל קוסמן, כשאדם רע קורים אותו סדומי, אבל לא הומו, באתר הארץ, 11 ביוני 2010.
↑  הרבי מליובאוויטש במכתב מכ"ה שבט תשמ"ו, וב'שיחה' שנאמרה בהתוועדות פורים ה'תשמ"ו; גישת הרב רון יוסף מייסד ארגון הו"ד
↑  "Abrahamic Religions" (PDF). William A. Percy. נבדק ב-2008-05-16.
↑  "Human Sexuality". The United Methodist Church. נבדק ב-2008-05-16.
↑  "Catechism of the Catholic Church"
↑  "Human Sexuality". The United Methodist Church. נבדק ב-2008-05-16.
↑  "Stances of Faiths on LGBT Issues: African Methodist Episcopal Church". The Human Rights Campaign. נבדק ב-2009-11-25.
↑  "The Christian Life – Christian Conduct". Free Methodist Church. אורכב מ-המקור ב-2002-11-25. נבדק ב-2008-05-16.
↑  "British Methodists reject blessing of same-sex relationships". The United Methodist Church. אורכב מ-המקור ב-2016-09-14. נבדק ב-2007-05-16.
↑  On Marriage, Family, Sexuality, and the Sanctity of Life
↑  Catechism of the Catholic Church, § 2357 ,Criteria for the Discernment of Vocation for Persons with Homosexual Tendencies
1 2 3  http://www.leaderu.com/jhs/dallas.html
↑  http://www.citizenlink.org/FOSI/homosexuality/theology/A000008030.cfm
↑  Leviticus 20:13; NIV - “‘If a man has sexual relations - Bible Gateway
↑  Leviticus 18:22; NIV - “‘Do not have sexual relations with - Bible Gateway
↑  "Genesis 19". New International Version. BibleGateway.com. נבדק ב-2007-03-08.
↑  Homosexuality and Lesbianism: Sexual Perversions Fatwa on Homosexuality from IslamOnline.net
↑  "UN divided over gay rights declaration". Reuters. 18 December 2008. Retrieved 2008-19-12.
↑  MacFarquhar, Neil (18 December 2008). "In a First, Gay Rights Are Pressed at the U.N.". New York Times. Retrieved 20 December 2008.
↑  הומופוביה על-פי המילון dictionary.com
↑  "The Constitution of Russian Federation". Az-libr.ru. 2009-04-11. נבדק ב-2009-11-21.
1 2  The Gallup Poll | Tolerance for Gay Rights at High-Water Mark | May 27, 2007
↑  אייל הראובני, עיכוב בהכרה באימוץ ילדים על ידי הומואים ולסביות, באתר ynet, 22 ביוני 2004
↑  "הומואים ולסביות לא כשירים לאמץ", באתר GoGay, ‏13/5/2009
↑  שני מזרחי, ח"כ זאב: לטפל בהומואים כמו בשפעת עופות, nrg, ‏29/1/2008
↑  אריק בנדר, בניזרי: רעידות האדמה בארץ - בגלל ההומואים, nrg,‏ 20/2/2008
שלט בגנות הומוסקסואליות ומצעד הגאווה שנתלה סמוך לאוניברסיטת ת"א.
מפגין חבר הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו הנושא שלט "אלוהים שונא מתרוממים" (כינוי גנאי)
הארגון "הצילו את ילדינו" היה מהבולטים בארצות הברית שפעלו לביטול חוקים שהגנו על להט"בים מפני אפליה, ולצמצום זכויות האזרח שלהם. בתמונה: עטיפת עלון הסברה שיצא בשנת 1977 מטעם הארגון וקרא לבטל חוק כזה בפלורידה.
אולדריץ' איימס

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1941 (בן 83) ריבר פולס, ויסקונסין, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם לידה:  Aldrich Hazen Ames 
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון אוניברסיטת שיקגו תיכון מקלין 
 בן או בת זוג:  Rosario Casas Dupuy 
 
אולדריץ' הייזן "ריק" איימס (באנגלית: Aldrich Hazen "Rick" Ames; נולד ב-26 במאי 1941), בכיר בריגול הנגדי של המודיעין האמריקאי שמכר סודות והסגיר סוכנים לסובייטיים.
תולדות חייו

אולדריץ' איימס נולד במדינת ויסקונסין בשנת 1941. הוא היה תלמיד מצטיין בבית הספר התיכון, ולאחר מכן למד היסטוריה באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. בשנת 1959, בהיותו בן 18 ובטרם השלים את לימודיו, נתקבל כטירון לשירות סוכנות הביון המרכזית ה-CIA. בשנת 1962 קיבל מעמד של סוכן והיה לאחד הסוכנים הצעירים ביותר בתולדות הסוכנות.
איימס, ששלט בשפה הרוסית, התמחה בשירותי הביון הסובייטיים ונשלח לבירת טורקיה אנקרה על מנת לגייס סוכני מודיעין סובייטים לשירות האמריקאים כסוכנים כפולים. בהמשך מילא תפקידים בניו יורק ובמקסיקו סיטי. ב-1972 חזר למפקדת ה-CIA בלאנגלי ובילה את ארבע השנים הבאות בחטיבה הסובייטית-מזרחית (SE). הביקורות על הביצועים שלו היו "בדרך כלל נלהבות", כנראה משום שהוא היה טוב יותר בניהול ניירת ותכנון שדה פעולות מאשר גיוס סוכנים. אף על פי כן, צוין בתיקו גם שתייה מופרזת, ושני תזכירים "לעיניך בלבד" הונחו בתיקו.
במרוצת השנים שבין 1985 ל-1991 מכר איימס לסובייטים מידע מודיעיני רגיש ביותר, כדוגמת פרטים על כמאה מבצעי מודיעין אמריקאים, והסגיר 12 סוכנים - שהוצאו להורג בעקבות לכידתם. תמורת המידע שמסר לסובייטים במשך תקופה זו שילמו לו הסובייטים מיליוני דולר, והוא קיבל את הסכום הגבוה ביותר ששולם למרגל מאז ומעולם. הסכום המדויק שקיבל אינו ברור. ה-BBC דיווחו שאיימס הודה שקיבל 2.5 מיליון דולר וכי נאמר לו שהפקידו עבורו בחשבון בנק עוד שני מיליון דולר. חזי כרמל נקב בסכום "קרוב לארבעה מיליון דולר" ואחרים כתבו 4.6 מיליון דולר. את מעשיו ביצע איימס בעזרת אשתו רוסריו, שהייתה במוצאה מקולומביה.
אנשי ה-CIA, שעמדו על כך שסודותיהם דולפים לסובייטים, החלו לחפש את מקור הדליפה. חשדם באיימס התעורר עקב רמת החיים הגבוהה שבני הזוג איימס סיגלו לעצמם, שהייתה מעבר ליכולתם. איימס נבדק בפוליגרף, אך הבדיקה לא אימתה את החשד נגדו ועניינו הועבר לחקירת לשכת החקירות הפדרלית, ה-FBI, שהחלה במעקב צמוד אחריו עד שהצליחה לחשוף את בגידתו.
איימס ואשתו נעצרו ב-22 בפברואר 1994 והועמדו לדין. איימס נדון למאסר עולם ללא זכות לחנינה, ואילו אשתו נידונה ל-5 שנות מאסר.
הערכה

ישנם הטוענים שאיימס לא היה אחראי להסגרת כל הסוכנים של ה-CIA שנעצרו על ידי הסובייטים בשנות ה-80 של המאה ה-20. ספר שנכתב על ידי איש CIA בכיר שפרש מהשירות טען שלפחות ארבעה מהסוכנים נתפסו לפני שאיימס החל לעבוד עבור הסובייטים.
חזי כרמל, שכתב ספר על איימס, טען שבשלב מסוים ייחסו השלטונות בארצות הברית את נפילת רשת סוכני ה-CIA לידי הקג"ב לפעילותו של יונתן פולארד, אשר העביר מידע לישראל, ולהערכתם משם דלף לקג"ב. לדברי כרמל, העונש החמור שהושת על פולארד נובע מייחוס מוטעה של תוצאות בגידתו של איימס למעשיו של יונתן פולארד, וייתכן שאיימס היה המקור לייחוס זה. פולארד עצמו הכחיש את הדברים מכל וכל בראיון שנתן לישראל היום. לדבריו, איימס הציג לשופט מסמך שמאשים אותו בנפילת רשת הסוכנים כדי להבאיש את ריחו בעיני הציבור.
לקריאה נוספת

פיט ארלי - "ריגול - כרוניקה של בגידה"
הערות שוליים

↑  1994: CIA double agent jailed for life
1 2  חזי כרמל, הסי.איי. איי נגד ג'ונתן פולארד. הקנוניה הגדולה, nrg, 8 בדצמבר 2000
↑  David Wise, Nightmover: How Aldrich Ames Sold the CIA to the KGB for $4.6 Million
↑  CHRISTOPHER DREW, Book Suggests Fourth Player Helped K.G.B., May 4, 2003
↑  בועז ביסמוט, אריאל כהנא, קרולין גליק, פולארד בראיון בלעדי: "לא מתחרט שעזרתי לעם שלי ולארץ שלי, לא היתה לי ברירה אחרת", באתר ישראל היום, 25 במרץ 2021.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257626405171  PLWABN: 9810613502505606  BnF: cb125260245 (data)  GND: 119401282  ISNI: 0000 0001 1444 0697  LCCN: no94042592  NKC: jn20020307003  NTA: 142706035  SNAC: w6133jcv  SUDOC: 034510958  VIAF: 52498237   WorldCat (עם VIAF): 52498237
פרשת אילן גרפל

המפגש בלשכת ראש הממשלה לאחר שחרור אילן גרפל, במצולמים (מימין לשמאל): דן שפירו שגריר ארצות הברית בישראל, עו"ד יצחק מולכו, ראש הממשלה בנימין נתניהו, אילן גרפל, חבר הכנסת ישראל חסון, איירין גרפל, וחבר הקונגרס האמריקאי גארי אקרמן
המפגש בין ראש הממשלה בנימין נתניהו לאילן גרפל בעת שובו לישראל לאחר שחרורו מן השבי.
פרשת אילן גרפל היא פרשה שבה עצרו שלטונות מצרים אזרח ישראלי-אמריקני בשם אילן גרפל ב-12 ביוני 2011, והאשימו אותו בפעילות חשאית כסוכן "המוסד" בעקבות ההפיכה במצרים. הממשל המצרי לא סיפק ראיות שתומכות בהאשמות, והשלטונות בישראל ומשפחתו של גרפל דחו אותן בתוקף.
לאחר ארבעה חודשים וחצי במעצר, במסגרת עסקה שעשתה ממשלת ישראל עם מצרים, שוחרר גרפל והושב לישראל ב-27 באוקטובר 2011, תמורת שחרור 25 עצירים ואסירים פליליים מצריים שהוחזקו בבתי הכלא בישראל.
רקע

אילן גרפל נולד וגדל ברובע קווינס שבניו יורק, והוא בעל אזרחות ישראלית ואמריקנית.
בקיץ 2002 גרפל עבד ברובע קווינס כמתמחה במשרדו של חבר הקונגרס הדמוקרטי גארי אקרמן, שבהמשך פעל למען שחרורו של גרפל ממצרים.
בשנת 2005 סיים גרפל את לימודיו באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבבולטימור, מרילנד וקיבל תואר ראשון. לאחר מכן עלה לישראל ושירת בצה"ל בגדוד 101 של חטיבת הצנחנים. במהלך מלחמת לבנון השנייה נפצע בהיתקלות עם אנשי חזבאללה בכפר טייבה. בתום שירותו הצבאי חזר לארצות הברית, שם התקבל לבית הספר למשפטים באוניברסיטת אמורי בג'ורג'יה.
בקיץ 2010 התנדב בישראל בבית המשפט העליון אצל השופט חנן מלצר.
במאי 2011 נכנס למצרים באמצעות דרכונו האמריקני, כשליח מטעם אוניברסיטת אמורי שבג'ורג'יה במטרה לסייע לפליטים הנמצאים בקהיר.
מעצרו של גרפל וההאשמות בדבר ריגול והסתה

ב-12 ביוני 2011 נעצר גרפל על ידי שלטונות מצרים בחשד לריגול לטובת ישראל, וכן בחשד שניסה לפגוע בביטחונה של מצרים ולגייס צעירים כדי ללבות סכסוך בין עדתי.
בישראל הכחישו בתוקף את ההאשמות נגד גרפל ואת הטענה שפעל כסוכן חשאי ישראלי. חבריו וקרובי משפחתו ציינו בתקשורת כי הוא למעשה סטודנט למשפטים בעל עניין אישי רב במזרח התיכון, ואינו סוכן "המוסד" שניסה לתמוך בהפיכה במצרים, כפי שטענו השלטונות המצריים. אמו ציינה שהוא הגיע לקהיר במהלך מאי 2011 ודחתה בתוקף את ההאשמות לפיהן היה מעורב בפעולות מחאה כבר בפברואר 2011. מעצרו של גרפל עורר חששות בישראל לגבי עתידו לנוכח ההרעה ביחסים בין ישראל למצרים כתוצאה מההפיכה במצרים ומהדחתו של חוסני מובארכ.
לאחר מעצרו התפרסמו בתקשורת המצרית תמונות של גרפל שנלקחו ממחשבו האישי, שבהן הוא נראה משתתף בהפגנות של ההפיכה במצרים, ליד הפירמידות במצרים וגם תמונות שלו במדי צה"ל.
ממשלת מצרים לא סיפקה מעולם ראיות כלשהן שתומכות בטענות הקשות שהפנו נגד גרפל, ואפילו במצרים הפך מעצרו המפוקפק של גרפל במהרה מושא ללעג רב במדיה המצרית.
בתחילת אוקטובר 2011, לאחר שהתקשורת החלה לדווח בהרחבה על כך שגרפל ישוחרר בקרוב, הודה גורם מצרי בכיר בעיתון הלונדוני אל-חיאת כי גרפל לא היה מרגל. הגורם הרשמי הבכיר ציין כי "מה שעשה גרפל בימי המהפכה לא הגיע עד לכדי ריגול, ומתוך ההגיון הזה ניתן לשחררו בתמורה להשגת רווחים כלכליים שיועילו למצרים".
עסקת השחרור

בעקבות ביצוע מוצלח של יישום השלב הראשון של עסקת שליט ב-18 באוקטובר 2011, ישראל ומצרים הגיעו להסכמה על שחרורו של גרפל תמורת 25 אסירים ועצירים מצרים. ב-25 באוקטובר 2011, את ישראל ייצגו במגעים אלה עו"ד יצחק מולכו וח"כ ישראל חסון.
הקבינט הביטחוני הישראלי אישר פה אחד את עסקת החילופים. לאחר חתימת העסקה ראש הממשלה בנימין נתניהו הודה לארצות הברית על הסיוע בהשגת עסקת גרפל. ממשלת ישראל הצהירה כי אף אחד מהמשוחררים המצריים שישוחררו במסגרת העסקה אינו אסיר ביטחוני, אך עיתון מצרי טען שיש מחבלים בין המשוחררים.
ח"כ מיכאל בן ארי ואחרים עתרו לבג"ץ נגד העסקה, אך העתירות נדחו, בנימוק:
עסקת חילופי האסירים בוצעה בהצלחה ב-27 באוקטובר כאשר אילן גרפל הועבר ממצרים לישראל, בליווי מולכו וחסון, ובמקביל שחררה ישראל את האסירים והעצירים המצרים. לאחר שגרפל נחת בישראל ונפגש עם משפחתו הוא נסע לירושלים לפגוש את ראש הממשלה נתניהו, שבירך אותו.
התייחסות לעסקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בחוגי הימין הקיצוני בישראל היו התנגדויות לעסקה בטענה שגרפל היה פעיל שמאל קיצוני שהשתתף בהפגנות בנעלין, בבילעין ובשייח ג'ראח. מנגד, ידידיה מאיר, בטורו השבועי בעיתון "בשבע", חלק על קביעתם וטען שגרפל הוא אדם דתי ובעל קשר עמוק עם מדינת ישראל ועם ישראל. מאיר גם טען שגרפל העיד על עצמו שהוא אינו שמאלני או אנרכיסט אלא אדם השואף לתקן את העולם.
הערות שוליים

1 2 3 4  שירות "גלובס", ‏הישראלי העצור: אילן גרפל, באתר גלובס, 13 ביוני 2011
1 2  רונן מדזיני ואביאל מגנזי, הקונסול האמריקני נפגש עם "המרגל" אילן גרפל, באתר ynet, 13 ביוני 2011
↑  "Israel approves swap deal for jailed US-Israeli". The Wall Street Journal. Associated Press. 25 באוקטובר 2011. נבדק ב-25 באוקטובר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  רועי נחמיאס, "גורם מצרי: גרפל לא ריגל, פאנטה יאסוף אותו", באתר ynet, 2 באוקטובר 2011
↑  אביאל מגנזי, "הוריו של גרפל עודכנו על העסקה: "תודה לרה"מ"", באתר ynet, 24 באוקטובר 2011
↑  עמית כהן, דיווח: בין המשוחררים בעסקת גרפל ישנם מספר מחבלים, באתר nrg‏, 24 באוקטובר 2011
↑  בג"ץ 7793/11 מיכאל בן ארי ואחרים נ' ראש ממשלת ישראל ואחרים, ניתן ב-26 באוקטובר 2011
↑  ברק רביד, יהונתן ליס, נטשה מוזגוביה, רפל שוחרר מהכלא המצרי ונחת בנתב"ג, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2011
↑  מעריב nrg ח"כ בן ארי נגד עסקת גרפל: "הוא אנרכיסט" 24 באוקטובר 2011.
↑  ידידיה מאיר, הילד של כולנו, באתר ערוץ 7, 15 בדצמבר 2011
ניקולוז צכיטישווילי

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1983 (בן 41) טביליסי, ברה"מ 
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר 
 גובה:  2.13 מטרים
 מספר:  22 
 דראפט:  בחירה חמישית, 2002 דנוור נאגטס
 קבוצות כשחקן
 2002–2005   2005   2005–2006   2006   2006–2007   2007–2008   2008–2009   2009   2009–2010   2010–2011   2011–2012   2012   2012–2013   2013–2014   2014–2015   2015   2015–2016   2016   2016–2017   2017   2017–2018:  דנוור נאגטס   גולדן סטייט ווריורס  מינסוטה טימברוולבס   פיניקס סאנס   קחאסול סביליה  טראמו באסקט   פואנלברדה   פאניוניוס   פואנלברדה   גיפוסקואה באסקט   אל מנאמה   מהראם טהראן   פולאד מאהאן איספהן   צ'מפוילה   אל שרג'א   צ'מפוילה   לינקס טוצ'יגי ברקס   צ'מפוילה   צ'מידור טהראן   אל מנאמה   בייבלוס קלאב
 
ניקוֹלוֹז צְכּיטישווילי (בגאורגית: ნიკოლოზ ცქიტიშვილი; נולד ב-14 באפריל 1983) הוא כדורסלן גאורגי, ששיחק כפאוור פורוורד. הוא נבחר במקום החמישי בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA על ידי דנוור נאגטס, ושיחק מספר שנים בליגת ה-NBA.
היסטוריה

צכיטישווילי נולד בטביליסי שבגאורגיה הסובייטית (כיום גאורגיה). כבר בצעירותו הוא בלט עקב גובהו המתנשא ל-2.13 מטר. בהיותו בגיל 18 בלבד, בינואר 2002, הוא עבר לשחק בליגת העל האיטלקית בקבוצת בנטון טרוויזו, כאשר מאמנה מייק ד'אנטוני הוא מאמן NBA שאימן את בנטון זמנית, וזכה עימה באליפות הליגה האיטלקית. הוא שיחק 13 משחקים העמיד ממוצע של 6.6 נקודות למשחק (השיא למשחק היה 15 נקודות), אף על פי ששיחק מעט. הוא הרשים בזכות יכול הקליעה שלו מבחוץ (יחסית לשחקן גבוה).
בקיץ 2002 נבחר צכיטישווילי בדראפט ה-NBA על ידי דנוור נאגטס, כשהוא אחד משני הזרים שנבחרו בעשיריה הראשונה. בעונתו הראשונה בקבוצה, בה נחשב לשחקן הצעיר ביותר בליגה, שיחק דקות מעטות בלבד. בשנתיים שבאו לאחר מכן המשיך לדשדש, לא קלע יותר מארבע נקודות למשחק ולא הוריד מעל שני ריבאונדים למשחק.
ב-25 בפברואר 2005 מכרו דנוור נאגטס את הכרטיס של צכיטישווילי לגולדן סטייט ווריורס יחד עם רודני וייט, בתמורה לאדוארדו נאחרה ולואיס פלורס. לאחר ששיחק 12 משחקים במדי הווריורס הוא חתם באופן עצמאי במינסוטה טימברוולבס. בינואר 2006 הוחלף צכיטישווילי, לאחר שעבר עונה מאכזבת, והועבר לפיניקס סאנס, שמאמנה מייק ד'אנטוני כבר הכיר אותו מתחילת דרכו בבנטון טרוויזו. באותה שנה בחן צכיטישווילי אפשרות להצטרפות למכבי תל אביב כאשר המאמן הנכנס נבן ספאחיה רצה בהצטרפותו, אולם לאחר שסיים את שירותו במדי נבחרת גאורגיה בכדורסל, הודיע כי פניו מועדות למחנה האימונים של סיאטל סופרסוניקס. באוגוסט 2007 הושלמה החתמתו של צכיטישווילי בטראמו האיטלקית.
בקיץ 2016 חתם צכיטישווילי בקבוצת אל מנאמה, המשחקת בליגה הבחריינית הבכירה. בספטמבר 2017 חתם בדינמו טביליסי. בדצמבר 2017 חתם בבייבלוס קלאב מהליגה הלבנונית.
הערות שוליים

↑  ערן סורוקה, NBA: ניו ג'רזי ויתרה על שאריף עבדור ראחים, 10.8.2005, nrg
↑  ערן סורוקה, מינסוטה ובוסטון החליפו 7 שחקנים, מיאמי נוצחה בבית, 27.1.2006, nrg
↑  גידו רן ואמיר בוגן, דוואן ואגנר חתם בגולדן סטייט, באתר ynet, 23 בספטמבר 2006
↑  שי לוי, ארמאני מילאנו שוב הפסידה, הפעם לטראמו, 10.10.2007, ONE
שלומי ארבייטמן

שלומי ארבייטמן (נולד ב-14 במאי 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה > נבחרת ישראל

בנבחרת הנוער של ישראל רשם ארבייטמן 5 הופעות, ובמדי הנבחרת הצעירה הופיע ב-17 משחקים וכבש ארבעה שערים.
ב-18 בפברואר 2004 ערך ארבייטמן הופעת בכורה בהרכב נבחרת ישראל הבוגרת במסגרת משחק ידידות שנערך באצטדיון רמת גן נגד נבחרת אזרבייג'ן ובו ניצחה ישראל 0:6. במשחק הבכורה כבש ארבייטמן שלושער. לאחר מכן הופיע במשחק אחד במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006, אך לא זומן שוב לנבחרת עד שנת 2010, עת הופיע בשני משחקים במסגרת מוקדמות יורו 2012.
תארים

גביע הטוטו: 2004/2005
אליפות: 2005/2006, 2008/2009
גביע הטוטו: 2005/2006
מלך השערים של ליגת העל: 2009/2010