stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוק ניוקם 3D

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  29 בינואר 1996 (מחשב אישי) 25 במאי 1997 (מקינטוש)  3 בדצמבר 1997 (פלייסטיישן) 
 סוגה:  משחק ירי בגוף ראשון
 פיתוח:  3D Realms
 הוצאה לאור:  Apogee Software
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 סדרה:  דיוק ניוקם 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Build engine 
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, משחק רשת
 דירוג:  ESRB: Mature
 פלטפורמות:  נינטנדו 64, פלייסטיישן 3, אמיגה 1200, macOS, iOS, Sega Saturn, פלייסטיישן, DOS, Microsoft Windows, סגה מגה דרייב, אנדרואיד, לינוקס, Mac OS Classic 
 מדיה:  CD, מחסנית משחק
 המשחק הקודם:  דיוק ניוקם 2 
 המשחק הבא:  דיוק ניוקם לנצח 
 אתר רשמי
 
דיוק ניוקם 3D (באנגלית: Duke Nukem 3D) הוא משחק ירי בגוף ראשון שיצא במקור לשווקים ב-1996. המשחק פותח ידי חברת 3D Realms. זהו משחק המשחק למשחקי הפלטפורמה הדו-ממדיים "דיוק ניוקם"(אנ') ו"דיוק ניוקם 2"(אנ') שפותחו גם הם על ידי 3D Realms. המשחק, אשר שילב פעולה, הומור וסאטירה, קיבל השראה רבה מסרטי הפעולה של שנות השמונים ושנות התשעים.
המשחק היה אחד ממשחקי הווידאו הנמכרים ביותר של שנת 1996 ואחד ממשחקי הירי בגוף ראשון המצליחים ביותר של שנות ה-90. עם זאת, המשחק ספק גם ביקורת רבה בשל האלימות, ובשל השילוב של תוכן אירוטי במשחק. הגרסה הראשונה של המשחק יצאה למחשב האישי למערכת ההפעלה MS-DOS. בעקבות ההצלחה המסחרית הניכרת לה זכה המשחק לאורך השנים הוסב המשחק לפלטפורמות נוספות כולל  Windows, macOS, פלייסטיישן, Sega Saturn ונינטנדו 64.  בנוסף לכך, לאורך השנים יצאו גם גרסאות מחודשות של המשחק.
משחקיות

במשחק, אשר מתרחש בלוס אנג'לס בעתיד הלא רחוק, השחקן שולט בדמותו של שכיר החרב המאצ'ו, השרירן, והקשוח דיוק ניוקם, אשר מדובב על ידי ג'ון סנט ג'ון(אנ'), אשר צריך להציל את כדור הארץ בעקבות פלישת חייזרים. המשחק מכיל שלבים רבים בהם חייבים להילחם באמצעות מגוון כלי נשק באויבים רבים. האויבים כוללים כוחות צבא של החייזרים, שוטרים מוטנטים דמויי חזירי יבלות, וכמו גם מפלצות שונות, כאשר כל אחד מצויד בכלי נשק או ביכולות קטלניות שונות. דיוק עצמו משתמש במהלך המשחק בארסנל של כלי נשק קונבנציונליים ועתידניים, כולל אקדחים, רובי ציד, משגרי רקטות, מטעני צינור, מוקשים שמופעלים בשלט רחוק, וכלי נשק עתידיניים כמו רובים שגורמים להקפאתם של האויבים, ורובים שמכווצים את האויבים. במהלך המשחק דיוק ניוקם צריך להילחם גם במספר בוסים רבי עוצמה, בדרך כלל בסוף של כל שלב. לאויבים הללו בדרך יש גם מגוון רחב של כלי נשק, וחלק מהאויבים גם משתמשים בג'טפק.
המשחק בלט במיוחד בשל כך שהיה אינטראקטיבי יותר ממשחקי ירי בגוף ראשון אחרים מאותה התקופה, ובשל כך שהיה ניתן להרוס פריטים רבים למדיי בכל שלב, לשבור חלונות, להפעיל ולכבות מתגי תאורה וכמו גם להשתמש בפריטים שונים. חידוש נוסף במשחק היה היכולת לכוון עם העכבר ולנוע בזירה תלת-ממדית, כולל לגובה. השלבים במשחק תוכננו באופן בו ניתן יהיה לחוות אותם בצורה לא ליניארית, על ידי מעבר בתעלות אוויר, בדלתות אחוריות ותעלות ביוב במטרה להימנע מאויבים או למצוא מטמונים נסתרים.
ניתן גם לאסוף פריטים שונים במהלך המשחק כמו ערכות רפואיות אשר מרפאות את דיוק, סטרואידים אשר מאיצים את תנועותיו, ציוד צלילה, משקפי ראיית לילה המאפשרים לראות את האויבים בחושך, מכשיר הולוגרמה המאפשר להסיח את דעת האויבים, מגפים מיוחדות המאפשרים לחצות אזורים חמים במיוחד או רעילים במיוחד, וג'טפק אשר מאפשר לרחף באוויר ולהגיע למיקומים שאינם נגישים בצורה אחרת.
המשחק כולל גם מצב מרובה משתתפים בו מסוגלים לקחת חלק עד 8 שחקנים. במצב מרובה משתתפים השחקנים יכולים לשחק בשיתוף פעולה נגד האויבים או להתחרות זה נגד זה בעולם המשחק. המשחק מכיל גם עורך שלבים אשר היה עורך ה-WYSIWYG הראשון אי פעם שיצא למשחק ירי בגוף ראשון. עורך השלבים של המשחק מאפשר ליצור שלבים חדשים מותאמים אישית בהם קבוצות שחקנים יכולים לשחק זה נגד זה במצב מרובה משתתפים. חלק גדול מהשלבים המותאמים אישית שנוצרו לאורך השנים על ידי אנשים רבים ברחבי העולם זמינים להורדה מאתרים שונים באינטרנט.
עלילה

עלילת המשחק ממשיכה מהמקום בו הסתיימה עלילת המשחק "דיוק ניוקם 2". דיוק חוזר לכדור הארץ בחללית שלו, אך החללית מותקפת כאשרה היא מגיעה ללוס אנג'לס. בעקבות כך החללית מתרסקת. דיוק מגלה שישנה פלישה מסיבית של חייזרים בלוס אנג'לס אשר נמצאת בעיצומה. בעקבות כך דיוק נשבע לעשות כל שביכולתו על מנת לסכל את הפלישה.
הפרק הראשון - "L.A. Meltdown"
בפרק הראשון דיוק נלחם בחוצנים ברחבי לוס אנג'לס, כולל בבתי קולנוע, ברובע החלונות האדומים, בבית סוהר, ובמתקן פסולת גרעינית. הוא מגלה בהמשך שהחייזרים לא רק תוקפים את העיר אלא גם חוטפים נשים. הוא מצליח בהמשך לאתר את החללית של החייזרים בקרבת העתק סן אנדראס, הורג את המנהיג של החייזרים, ובסופו של דבר משמיד את החללית ובעשותו כן הוא מסכל באופן זמני את תוכניותיהם.
הפרק השני - "אפוקליפסת הירח"
בפרק השני דיוק נוסע לתחנות חלל בחלל החיצון על מנת להילחם שם בחייזרים.  דיוק מגלה שהנשים שנחטפו מלוס אנג'לס מוחזקות בתחנות החלל הללו באינקובטורים. לאחר קרבות אינטנסיבים ברחבי תחנות החלל הוא מגיע לספינת האם של החייזרים ושם הוא מצליח לבסוף להרוג את המנהיג העליון של החייזרים. עם זאת, הוא מגלה בהמשך שהנשים נחטפו במטרה להסיח את דעתו, ושבינתיים החייזרים פתחו במתקפה רחבת היקף על כדור הארץ.
הפרק השלישי - "שארפנל סיטי"
דיוק חוזר ללוס אנג'לס ונלחם בחייזרים בסביבות עירוניות שונות, כולל בסושי בר, בתחנות הרכבת התחתית ובבתי מלון. בסוף הפרק השלישי דיוק מצליח להביס את מנהיג החייזרים שהוביל את הפלישה.
הפרק הרביעי - "הלידה" (זמין רק ב-Atomic Edition)
בפרק הרביעי מתגלה שהחייזרים השתמשו באישה אותה הם חטפו מכדור הארץ כדי להוליד את מלכת החייזרים שמסוגלת להוליד חייזרים קטלניים רבים. דיוק חוזר ללוס אנג'לס ונלחם שם בהמוני חייזרים בסביבות עירוניות שונות, כולל בין היתר בסניף מזון מהיר בשם "דיוק בורגר", בסופרמרקט, בפארק השעשועים "בייב לנד" (פארודיה על דיסנילנד), במכלית הנפט אקסון ואלדז ובאזור 51. בסוף הפרק החמישי דיוק נלחם במלכת החייזרים במאורה שלה, מצליח להרוג אותה ולסכל שוב את התוכניות של החייזרים.
הפרק החמישי - "Alien World Order" (זמין רק במהדורת ה-20th Anniversary World Tour)
בפרק החמישי דיוק מגלה שהחייזרים החלו שוב מתקפה רחבת היקף על כדור הארץ. בעקבות כך דיוק נלחם בחייזרים בערים מרכזיות שונות ברחבי העולם בהם אמסטרדם, מוסקבה, לונדון, סן פרנסיסקו, פריז, גיזה ורומא. הפרק החמישי מסתיים בלוס אנג'לס, בה דיוק מצליח להביס את המנהיג החדש של החייזרים, ובכף מצליח להביס את החייזרים באופן סופי.
פיתוח

המשחק פותח על ידי חברת 3D Realms, חברת בת של Apogee, אשר השתמשה במנוע משחק שנוצר על ידי המתכנת קן סילברמן. מנוע המשחק תרם לכך שהמשחק היה מתקדם יחסית מבחינה ויזואלית לתקופתו.
ב-1 באפריל 2003 קוד המקור של המשחק פורסם כתוכנה חופשית תחת רישיון GPL ובעקבות כך המשחק הוסב גם לפלטפורמות נוספות כולל  BeOS, FreeBSD, לינוקס, Mac OS X, MorphOS, ו-Windows.
פיתוח > פורטים

בעקבות הפופולריות הרבה לה זכה המשחק לאורך השנים הוא הוסב לפלטפורמות שונות, כולל לקונסולות המשחקים PlayStation, Sega Saturn ו-Nintendo 64. בשלב מאוחר יותר הוסב המשחק גם לקונסולות החדישות יותר Xbox One ו-PlayStation 4.
להלן מספר פורטים פופולרים שיצאו לאורך השנים למחשב האישי:
Duke3d_w32 – גרסה לחלונות שמטרתה לשמר את סגנון המשחק תוך הפעלתו על Windows XP.
Duke3dw – גרסה משופרת לחלונות
xDuke – גרסה לחלונות שמטרתה לשמר את סגנון המשחק תוך הפעלתו על חלונות XP, עם הוספת תפריט נוח בתוך המשחק ומספר אופציות נוספות. מבוסס על קוד המקור של Duke3d_w32.
DukePlus – גרסה שמרחיבה את יכולות המשחק (למשל הוספת שחקנים בוטים שיכולים לעבוד בצוות עם השחקן האנושי) תוך ביסוס על EDuke32
JFDuke – גרסה שמפעילה את המשחק על חלונות. כוללת שיפור מקיף למנוע הגרפי של המשחק ואופציות נוספות.
EDuke32 – מבוססת על JFDuke ודומה לה, אך מאפשרת שינויים גלובליים, תכנות חיצוני של מודים ושינויים מקיפים במשחק.
פיתוח > גרסאות מחודשות

בעקבות הצלחת המשחק נוצרו לאורך השנים מספר גרסאות מחודשות למשחק כולל "Duke Nukem 3D: Atomic Edition" אשר כללה שלבים חדשים, וכמו גם "Duke Nukem 3D: Megaton Edition", ו-"Duke Nukem 3D: 20th Anniversary World Tour" אשר כללו גרפיקה מעודכנת, ושלבים חדשים.
תוכנות להרצת המשחק באינטרנט

Dukonnector – תוכנה המאפשרת לשחק במצב מרובה משתתפים על ידי האינטרנט או רשת ביתית. תומכת בכל הפורטים.
DukesterX – תוכנה להרצת המשחק ברשת. תומכת ב־JFDuke וב־Rancid Meat.
Duke Matcher
NukemNet – תוכנה מבוססת IRC להרצת המשחק ברשת, בנוסף לתמיכה במשחקים רבים אחרים.
Yang
ראו גם

דיוק ניוקם לנצח
הערות שוליים

↑  Siegler, Joe (1 באפריל 2003). "3D Realms News: Duke Nukem 3D Source Code Released". 3D Realms. ארכיון מ-10 בנובמבר 2014. נבדק ב-14 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Duke3d_w32
↑  Duke3dw
↑  xDuke
↑  (xDuke בארכיון Wayback Machine (אורכב 29.10.2006))
↑  DukePlus
↑  JFDuke
↑  EDuke32
↑  NukemNet
↑  Yang
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16598442p (data)  MusicBrainz release group: acade695-41a7-37d6-a066-05d5e2e6a921 
צילום מסך מתחילת השלב הראשון של המשחק
ז'אן-בטיסט מונדינו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1949 (בן 75) אוברווילייה, צרפת 
 jeanbaptistemondino.com
 
ז'אן-בטיסט מונדינו (באנגלית: Jean-Baptiste Mondino;‏ נולד באוברווילארס, צרפת ב-21 ביולי 1949) הוא צלם אופנה צרפתי ובמאי וידאו קליפים. הוא ביים וידאו קליפים עבור מדונה, דייוויד בואי, סטינג, ביורק, דון הנלי, ננה צ'רי, אקסל באואר ולה ריטה מיצוקו. מונדינו צילם את העטיפות האלבומים של מריאן פייתפול ‏Before The Poison, ‏Easy Come, Easy Go ועטיפות אלבומים נוספות.
הווידאו קליפ של השיר "The Boys of Summer" של דון הנלי, שביים מונדינו זכה בפרסי הווידאו של MTV בשנת 1985 בקטגוריות "הווידאו הטוב ביותר", "הבימוי הטוב ביותר", "בימוי האמנות הטוב ביותר" ו-"הצילום הטוב ביותר". בין היתר, ביים את הקליפים של להיטיה של מדונה, "Open Your Heart", ‏"Justify My Love", ‏"Love Don't Live Here Anymore" ו-"Don't Tell Me".
וידאו קליפים שביים

| שנה | שם | אמנ\ית |
| --- | --- | --- |
| 1981 | "Paradis" | אלן שאמפור |
| 1981 | "Little Darlin'" | שילה |
| 1983 | "Quelqu'un comme toi" | טקסי גירל |
| 1983 | "Soleil, soleil" | אחמד פקרון |
| 1983 | "La danse des mots" | מון דינו |
| 1984 | "Cargo" | אקסל באואר |
| 1984 | "Un autre monde" | טלפון |
| 1984 | "The Boys of Summer" | דון הנלי |
| 1985 | "Slave to Love" & "Don't Stop the Dance" | בריאן פרי |
| 1985 | "Downtown Train" | טום וייטס |
| 1985 | "Russians" | סטינג |
| 1986 | "Each Time You Break My Heart" | ניק קמן |
| 1986 | "Open Your Heart" | מדונה |
| 1986 | "Wood Beez" | סקרטי פוליטי |
| 1987 | "C'est comme ça" | לה ריטה מיצוקו |
| 1987 | "You Owe Me Some Kind of Love" | כריס איסאק |
| 1987 | "Never Let Me Down" | דייוויד בואי |
| 1987 | "To Be Reborn" | בוי ג'ורג' |
| 1987 | "Mia Bocca" | ג'יל ג'ונאס |
| 1988 | "Qu'est-ce que t'es belle" | קתרין רינגר & מארק לבוין |
| 1988 | "I Wish U Heaven" | פרינס |
| 1988 | "How to Do That" | ז'אן-פול גוטייה |
| 1989 | "Be" | לני קרביץ |
| 1989 | "Manchild" | ננה צ'רי |
| 1990 | "I've Got You Under My Skin" | ננה צ'רי |
| 1990 | "Justify My Love" | מדונה |
| 1990 | "Tandem" | ונסה פאראדי |
| 1991 | "Sorry About the Weather" | מארק קארי |
| 1991 | "Osez Joséphine" | אלן בשונג |
| 1992 | "Volutes" | אלן בשונג |
| 1992 | "Born on the Wrong Side of Town" | ג'יי מולר |
| 1992 | "Rhythm Is Love" | קשיאה ג'ונאס |
| 1993 | "L'ennemi dans la glace" | אלן שאמפור |
| 1993 | "Buddy X" | ננה צ'רי |
| 1993 | "Natural High" | ונסה פאראדי |
| 1994 | "Ma petite entreprise" | אלן בשונג |
| 1994 | "Violently Happy" | ביורק |
| 1994 | "If That's Your Boyfriend (He Wasn't Last Night)" | מישל נדג'וצ'לו |
| 1994 | "Les amants" | לה ריטה מיצוקו |
| 1994 | "Séquelles" | אם סי סולאר |
| 1995 | "Wonderful Shadow" | טניטה טיקרם |
| 1995 | "Human Nature" | מדונה |
| 1996 | "Love Don't Live Here Anymore" | מדונה |
| 1996 | "Time" | צ'יינה מוזס |
| 1996 | "Kootchi" | ננה צ'רי |
| 1998 | "Tout le monde" | זאזי |
| 2000 | "Naive Song" | מירווה אחמדזאי |
| 2000 | "Don't Tell Me" | מדונה |
| 2003 | "Hollywood" | מדונה |
| 2007 | "Sing Sing" | אולטרה אורנג' & אמנואלה |
| 2007 | "The Operation" | שארלוט גינסבורג |
| 2008 | "Beauty Mark" | שארלוט גינסבורג |
| 2008 | "Dancin' Til Dawn" | לני קרביץ |
| 2008 | "Sur un trapèze" | אלן בשונג |
| 2013 | "L'amour naissant" | סבסטיאן טלייר |
| 2014 | "Everything" | ננה צ'רי |
| 2014 | "The Great Elements" | מהוט מונדינו |
| 2015 | "The Long Game" | מהוט מונדינו |
| 2015 | "Lie to Me" | מהוט מונדינו |
| 2015 | "In Love with a Boy" | קאיה סטיוארט |
| 2017 | "Miss You" | קרלה ברוני |
ראו גם

אופנה
הערות שוליים

↑  M+B : Past and future exhibitions
↑  Credits for the "Boys of Summer" video.
↑  Madonna: Open Your Heart, נבדק ב-2020-05-06
↑  Madonna: Justify My Love, נבדק ב-2020-05-06
↑  Madonna: Love Don't Live Here Anymore, נבדק ב-2020-05-06
↑  Madonna: Don't Tell Me, נבדק ב-2020-05-06
| פרס הווידאו קליפים של MTV לבימוי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1984–2009 | טים ניומן (1984) ‏•‏‏ ז'אן-בטיסט מונדינו (1985) ‏•‏‏ סטיב בארון (1986) ‏•‏‏ סטיבן ר. ג'ונסון (1987) ‏•‏‏ אנדי מוראהן וג'ורג' מייקל (1988) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1989) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (1990) ‏•‏‏ טרסם (1991) ‏•‏‏ מארק פנסקה (1992) ‏•‏‏ מארק פלינגטון (1993) ‏•‏‏ ג'ייק סקוט (1994) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (1995) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (1996) ‏•‏‏ בק (1997) ‏•‏‏ יונאס אקרלונד (1998) ‏•‏‏ טורנס קומיוניטי דאנס דרופ (1999) ‏•‏‏ ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס (2000) ‏•‏‏ ספייק ג'ונז (2001) ‏•‏‏ ג'וזף קאהן (2002) ‏•‏‏ ג'יימי תרבס (2003) ‏•‏‏ מארק רומנק (2004) ‏•‏‏ סמואל באייר (2005) ‏•‏‏ רוברט היילס (2006) ‏•‏‏ סמואל באייר (2007) ‏•‏‏ אריקה באדו ומיסטר רובוטו (2008) ‏•‏‏ מארק וב (2009) |  |
| 2010–הווה | פרנסס לורנס (2010) ‏•‏‏ אדם יאוך (2011) ‏•‏‏ רומיין גברס (2012) ‏•‏‏ דייוויד פינצ'ר (2013) ‏•‏‏ דניאל קוואן ודניאל שיינרט (2014) ‏•‏‏ קולין טילי ודה ליטל הומיס (2015) ‏•‏‏ מלינה מצוקס (2016) ‏•‏‏ דייב מאיירס ודה ליטל הומיס (2017) ‏•‏‏ הירו מוראי (2018) ‏•‏‏ קאלמאטיק (2019) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2020) ‏•‏‏ ליל נאז X וטאנו מוינו (2021) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2022) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2023) ‏•‏‏ טיילור סוויפט (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14028966g (data)  GND: 121644987  ISNI: 0000 0000 4723 3953  LCCN: nr00015488  MusicBrainz: 2a31e472-be49-415f-9597-d6bb9e3230a1  NTA: 189504676  PIC: 292607  RKD: 315403  SUDOC: 129963860  ULAN: 500378824  VIAF: 270471748   WorldCat (עם VIAF): 270471748
צבי מסיני

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1946 (בן 78) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 the-engagement.org
 
צבי מסיני עומד בכניסה למשרדי חברת סאפיינס ברחובות, יחד עם עובדיה, בדואי הטוען שהוא ממוצא יהודי
מסיני יחד עם רבני הסנהדרין החדשה במפגש עם בדואים משבט אל הוזייל ברהט, אוקטובר 2009
צבי מסיני (נולד ב-15 באפריל 1946) הוא מדען מחשבים ויזם ישראלי. מחלוצי תעשיית התוכנה הישראלית, וממייסדי חברת סאפיינס אינטרנשיונל קורפוריישן. מתחילת המאה ה-21 הוא משקיע את מרבית זמנו במחקר ותיעוד השורשים העבריים, שלדעתו משותפים ליהודים ולפלסטינים (כולל ערביי ישראל, הבדואים בישראל וחלק מערביי עבר הירדן).
ביוגרפיה

מסיני נולד בירושלים בשנת 1946 להורים יוצאי טרנופול שבגליציה, שעלו לארץ באוניית מעפילים ב-1939, ביום שבו פרצה מלחמת העולם השנייה. הם התיישבו בתל אביב, אך בעקבות הפצצת חיל האוויר האיטלקי על תל אביב עברו לירושלים. אחר כך, כשפרצה מלחמת העצמאות, עברו לפתח תקווה. אביו אשר שם משפחתו המקורי היה רייכנבך שינה אותו בזמן שירותו בצבא הבריטי כשחצה את סיני, הוא למד הנדסת מכונות בברנו שבצ'כוסלובקיה, והיה בארץ מפקח דודי קיטור במשרד העבודה. מסיני למד פיזיקה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, ושירת בצה"ל בממר"ם, ביחידה של אגף כוח אדם (יא"ל - יחידת אכ"א למחשב)..
ביוגרפיה > קריירה עסקית

בשנת 1972 החל לעבוד ביחידת המחשב של מכון ויצמן למדע, שם פיתח בסיס נתונים למחשבים מרכזיים, שאפשר פיתוח תוכנה בצורה מהירה וקלה יותר. בשנת 1982 הקים עם שותפים את חברת "אומני תוכנה", שעסקה בפיתוח ובשיווק המוצר, שנקרא תחילה DB1, לחברות שהשתמשו במחשבים מרכזיים מתוצרת IBM, עם מערכת ההפעלה OS/360. החברה הצליחה לשווק את המוצר בישראל לחיל האוויר, לבנקים, לחברות ביטוח ולמשרדי ממשלה, ואף החלה לייצא אותו. לאחר סכסוך משפטי בין השותפים השונים, חברת ידע של מכון ויצמן וחברה נוספת שקיבלה את זכויות השיווק, הושג הסכם לבעלות משותפת ב"אומני תוכנה", ושם החברה שונה ב-1986 ל"סאפיינס טכנולוגיות". בשנת 1988 הגיעו מכירות החברה ל-10 מיליון דולר, מתוכם שני מיליון דולר לייצוא. בשלב זה הוחלט להקים חברת אם זרה בשם "סאפיינס אינטרנשיונל קורפוריישן" שתאגד את כל פעילות החברה בישראל ובעולם.
"סאפיינס אינטרנשיונל" הוקמה ב-1990 ונרשמה במקלט מס באיים האנטילים ההולנדיים. מסיני מונה לנשיא החברה. לחברה גויסו משקיעים נוספים, בהם איש העסקים שאול שני, שמונה ליושב ראש החברה. "סאפיינס אינטרנשיונל" גדלה במהירות ומכרה בהצלחה את התוכנה שלה ברחבי אירופה וארצות הברית. בשנת 1992 ביצעה החברה הנפקה ראשונה לציבור בבורסת נאסד"ק בניו יורק. זו הייתה ההנפקה השנייה עד אז של חברת תוכנה ישראלית בארצות הברית (קדמה לסאפיינס רק חברת מג'יק תעשיות תוכנה, שהונפקה שנה קודם). באותה שנה קיבל מסיני את פרס רוטשילד לפיתוח תעשייתי. בשנת 1993 הגיע מחיר המניה של סאפיינס לשיא ששיקף שווי שוק של 340 מיליון דולר. אולם בעקבות פשיטת רגל של מפיץ של מוצרי החברה בארצות הברית הוועדה לניירות ערך ולבורסות (SEC) בחנה את מדיניות רישום ההכנסות של החברה. הממצאים הראו שהדיווח על חלק מההכנסות ומהרווחים היה מוטעה, ולאחר הצגת דו"חות כספיים מעודכנים קוצץ הרווח של 1992 בחצי והרווח של 1993 הפך להפסד. מסיני נאלץ לעזוב את החברה בשנת 1994 לאחר לחץ מצד שותפיו.
בשנת 1995 הקים מסיני את חברת ההזנק NewFrame (שאחר כך שונה שמה ל"קוריג'ין", Corigin). החברה פיתחה מוצר המאפשר גישה ישירה ומהירה משרתי מחשבים של Unix ו-Windows NT למסדי הנתונים של מחשבי מיינפריים באמצעות קישור ישיר למערכת אחסון הנתונים שלהם. מסיני פרש מהחברה ב-2002, והיא נסגרה ב-2005.
ביוגרפיה > מחקר היסטורי

בשנת 2002, לאחר שפרש מעולם המחשבים והעסקים, החליט מסיני להקדיש את זמנו לחקור תאוריה בדבר מוצאם העברי של הפלסטינים, עליה שמע לראשונה שנים רבות קודם לכן מאביו, וממחקרים שערכו ישראל בלקינד, יצחק בן-צבי ודוד בן-גוריון בראשית המאה ה-20. התעניינותו בנושא עלתה מחדש לאחר מלחמת המפרץ בשנת 1991, כאשר פוליטיקאים החלו לדבר על "הסדר החדש במזרח התיכון", ולאחר כישלונם של הסכמי אוסלו שהובילו לתחילת האינתיפאדה השנייה בשנת 2000. מאז הוא משקיע את כל זמנו במחקר, ובשדלנות אצל שרים, שגרירים, מנהיגים דתיים ופעילים בשתי הקהילות. במטרה להביא לסיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני ולשלום באמצעות מיזם שהקים בשם "ההתחברות".
לאחר ארבע שנות מחקר פרסם בשנת 2006 את ספרו "יאמן כי יסופר בעיית ארץ ישראל, שורשיה ופתרונה", ספר רחב היקף, מעל 500 עמודים, ובו טוען מסיני שרוב האוכלוסייה הפלסטינית מורכבת מיהודים שאולצו להתאסלם, ושפתרון הסכסוך לפיכך הוא ראיית ישראל כ"מולדת משותפת: ארץ ישראל השלמה לעם ישראל השלם".
מסיני טוען שרוב העם הפלסטיני, כולל הערבים הבדואים בישראל, הם צאצאי העברים הקדומים, כמו רוב היהודים בעולם. יתר על כן, לטענתו, לפחות מחציתם מודעים לעובדה זו בשקט. לטענת מסיני, בניגוד לאבותיהם של היהודים המודרניים שהיו עירוניים במידה רבה, אבותיהם העבריים של הפלסטינים היו כפריים, והורשו להישאר בארץ ישראל כדי לעבוד את האדמה ולספק לאימפריה הרומית תבואה, ושמן זית. הוא סבור כי הפלסטינים דיברו על המוצא העברי שלהם בגלוי עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, בדומה למצרים או הלבנונים המודעים למקורם במצרים העתיקה ומהפיניקים בהתאמה. כמו אצל "ערבים" אחרים שמוצאם המקומי הלא-ערבי במקור נשכח עם הזמן, כך גם המוצא העברי של הפלסטינים נשכח עם הזמן. אולם עבור הפלסטינים, שובה של הלאומיות העברית בסוף המאה ה-19 הביאה למבוכה ולבלבול האם להכיר או להכחיש את מוצאם המקומי הלא-ערבי. בהקשר של הפלסטינים, נושא המוצא התחרה עם האינטרס הלאומי של הבעלות על האדמה בה התגוררו. הלאומיות הערבית של הפלסטינים שימשה אפוא ככוח נגד מול הלאומיות העברית, שהחלה להיאבק על אותם אדמות. נושא המוצא העברי הקדמון של הפלסטינים, לאחר מכן, עם הקמתה של מדינת ישראל, לאחר שהתרחשה לרעת הפלסטינים, הפכה את נושא המוצא העברי של הפלסטינים לחבוי בנרטיב ההיסטורי עבור כל צד.
כתוצאה מהישארותם בארץ ישראל, אבותיהם של הפלסטינים התנצרו חלקית בתקופה הביזנטית. מאוחר יותר, עם בוא האסלאם, חלקם הגדול אולץ להתאסלם, חלקם התאסלמו למראית עין בלבד (כלומר התאסלמו כדי להפיק תועלת כמוסלמים, ולהימנע ממסים שחייבים מי שאינם מוסלמים בארצות השלטון המוסלמי), וחלקם התאסלמו אולי מתוך שכנוע תאולוגי אמיתי. ההמרה לאסלאם התרחשה בהדרגה לאורך כל התקופות השונות מאז, הן על בסיס אינדיבידואלי והן בקבוצות, החל מהתאסלמות במהלך השושלות של התקופה המוסלמית המוקדמת בארץ ישראל, ובעקבותיהם גם בתקופות השלטון של השושלות המוסלמיות הלא ערביות המאוחרות יותר, האיובים (המוסלמים הכורדים), הממלוכים (המוסלמים המצריים) ולבסוף העות'מאנים (המוסלמים הטורקים).
דוגמה בולטת למוצא העברי של הפלסטינים היא חמולת מח'אמרה מהכפר יטא בדרום הר חברון. החמולה מחזיקה במסורת שלפיה מוצאה משבט יהודי מח'ייבר שגורש על ידי מוחמד מחצי האי ערב. יצחק בן-צבי, שחקר את תולדות עם ישראל וארץ ישראל (ולימים היה נשיא מדינת ישראל השני), ביקר ביטא בשנות ה-20 של המאה ה-20 ותיעד מסורת זו.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

באמצעות תנועת "ההתחברות" מארגן מסיני אירועים לקירוב בין יהודים וערבים, מפיץ גרסה קצרה של ספרו בחינם, אותה גם תרגם לערבית ואנגלית. באוקטובר 2009 ארגן יחד עם רבני הסנהדרין החדשה, מפגש עם בדואים מהדרום במטרה לקרב בין העמים.
בניגוד לשני הפתרונות הנפוצים לדיון בסכסוך הישראלי-פלסטיני - פתרון שתי המדינות ופתרון המדינה האחת (כלומר מדינה דו-לאומית, מדינה אחת לשני העמים), סבור מסיני שהפתרון היחיד לסכסוך הישראלי-פלסטיני הוא אפשרות שלישית: "פתרון מדינה אחת לעם אחד". "מדינה אחת" זו תשלב את מדינת ישראל עם הגדה המערבית ורצועת עזה כיחידה טריטוריאלית אחת, ואילו "העם האחד" יהיה מורכב משתי הקבוצות המאוגדות ומוגדרות מחדש כאומה ישראלית-עברית אחת.
לשם כך, הוא טוען כי חובה שרוב הפלסטינים ישובו למורשתם העברית האתנית, ללא כפייה דתית, וקובע כי אין פירוש הדבר לחזור ליהדות (כלומר לא תהיה "דה-אסלאמיזציה" לפלסטינים המוסלמים, או "דה-נוצריזציה" לפלסטינים הנוצרים), וגם אין פירושו דה-ערביזציה תרבותית. במקום זאת, המשמעות היא אימוץ תודעה לאומית המכירה במוצא העברי המשותף, החובק את כל אלה ממוצא זה, לא משנה מה הדת הנוכחית שלהם, בין אם הם יהודים, מוסלמים, נוצרים או שומרונים, ולא משנה מה תרבותם. על מנת לעשות זאת, הוא מאמין כי יש לתאר מחדש את המושג יהדות, שהייתה הגורם המכונן בציונות, כמוצא אתני, בניגוד למוצא דתי. מסיני מודה ש"התחברות" אולי נראית כמו פרויקט בלתי אפשרי, אך כך גם הייתה הציונות בתחילת דרכה. "התחברות", היא תהליך הדורש השתתפות של שני הצדדים והכרה הדדית ב"אחר" כחלק מעצמך.
ספריו

יאמן כי יסופר בעיית ארץ ישראל, שורשיה ופתרונה, הוצאת ליעד, 2006
ההתחברות - בעיית ארץ ישראל שורשיה ופתרונה, הוצאת ליעד, 2014 (גרסה מקוצרת ועדכנית של הספר מ-2006)
בגדי העם החדשים-פתרון בעיית ארץ ישראל משורשיה, הוצאת ליעד, 2023
הערות שוליים

1 2 3  אביבה לורי, אחים יקרים, באתר הארץ, 27 במרץ 2006
↑  פתרון ישראלי למשבר התוכנה, מעריב, 27 במאי 1984
↑  בארץ, מעריב, 4 בנובמבר 1984
↑  ישעיהו פורת, סקר: מכירות "ספיינס" יגיעו ל-40 מיליון ד' תוך 3 שנים, מעריב, 28 בספטמבר 1986
↑  האתר רשמי של חברת סאפיינס
↑  טל שחף, הפצצה הבאה של עולם המחשבים, מעריב, 19 בדצמבר 1989
↑  הרומן הסוער הסתיים בילד, מעריב, 27 בפברואר 1990
↑  שוקי שדה, גם שאול  במיליארדרים, באתר הארץ, 17 בדצמבר 2009
↑  בועז גילמור, ‏HDS תפיץ את מוצרי קוריג'ין, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2002
↑  בועז גילמור, ‏חברת הסטארט-אפ הישראלית קוריג'ין עומדת להשלים גיוס ראשון של 5 מיליון דולר, באתר גלובס, 1 באוקטובר 2002
↑  עופר לוי, ‏חברת הסטארט-אפ קוריגין נסגרת, 25 העובדים יפוטרו, באתר גלובס, 13 באפריל 2005
↑  ישראל בלקינד, השומרונים והערבים אשר בארץ ישראל, הוצאת המאיר, 1928
↑  יצחק בן-צבי, דוד בן-גוריון, ארץ-ישראל בעבר ובהווה, (מהדורה "מהודרת" מרדכי אליאב ויהושע בן-אריה עורכים), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1979
1 2 3  אורי מילשטיין, מוצאם של רוב הפלשתינים הוא יהודי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 16 בדצמבר 2020
↑  ספרים חדשים, באתר הארץ, 2 בפברואר 2006
↑  עמליה וולף, היהודים של הר־חברון הם באו מסעודיה, כותרת ראשית, 19 בדצמבר 1984
↑  יצחק טסלר, בדואים מהדרום ורבנים מנסים לחבר בין העמים, באתר nrg‏, 14 באוקטובר 2009
↑  צבי מסיני, ההתחברות - בעיית ארץ ישראל שורשיה ופתרונה, הוצאת ליעד, 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304394905171  ISNI: 0000 0000 7152 2325  LCCN: nr2006026854  VIAF: 97346991   WorldCat (עם VIAF): 97346991 
לוגו ארגון התחברות
דיאן ארבוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 במרץ 1923 ניו יורק, ארצות הברית 
 התאבדה:  26 ביולי 1971 (בגיל 48) גריניץ' וילג', ארצות הברית 
 שם לידה:  Diane Nemerov 
 לאום:  אמריקאים לבנים, רוסים 
 מקום לימודים:  בית הספר פילדסטון לאתיקה תרבותית 
 תחום יצירה:  צילום 
 יצירות ידועות:  Child with Toy Hand Grenade in Central Park 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 בן או בת זוג:  אלן ארבוס (1941–1969) 
 צאצאים:  Doon Arbus 
 
דִיאן ארבוס (באנגלית: Diane Arbus;‏ 14 במרץ 1923 – 26 ביולי 1971) הייתה צלמת יהודיה-אמריקאית שנודעה בצילומי הדיוקנאות שלה, שהתמקדו בדמויות דחויות ומוזרות, פריקים ואנשים משולי החברה.
קורות חיים

דיאן ארבוס נולדה כדיאן נמרוב בניו יורק למשפחה יהודית אמידה, שבה בלט דווקא אחיה הגדול, המשורר הווארד נמרוב. כשהייתה בת 14 התאהבה בשחקן-לעתיד אלן ארבוס, וכשמלאו לה 18 הם נישאו, למרות התנגדות הוריה. כשאלן הוכשר כצלם בצבא האמריקאי, הוא חלק עם דיאן את שיעוריו והידע שצבר. לאחר זמן קצר הם הפכו לצוות שעבד ביחד, כשתפקידה של דיאן היה בעיקר לאפר את הדוגמניות ולעזור בתאורה, בעוד אלן הוא שמצלם. ה"ארבוסים" זכו להצלחה רבה בעולם האופנה, ותמונה שצולמה על ידם אף השתתפה בתערוכה היוקרתית משפחת האדם (The Family of Man), שבה השתתפו גם חלק מהצלמים החשובים ביותר באותה תקופה, כגון דורותיאה לאנג, אנסל אדמס, רוברט קאפה ואנרי קרטייה ברסון.
כשדיאן החלה לצלם בעצמה, היא למדה אצל ליזט מודל, ב-New School בניו יורק.
לאלן ודיאן היו שתי בנות: הצלמת איימי ארבוס והסופרת והמעצבת הגרפית דון ארבוס. בני הזוג נפרדו ב-1959.
ביולי 1971, כשהיא בת 48, התאבדה דיאן ארבוס בגריניץ' וילג'. היא נטלה מנת יתר של ברביטורטים וחתכה את הוורידים. שמועה טענה שהיא צילמה את ההתאבדות, אך המשטרה לא מצאה אף תמונה כזאת.