stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פקטוליט
שימושים > לרימר > היסטוריה

ב-22 בנובמבר 1916 ביקש האב מיגל דומינגו פוארטס לורן (Miguel Domingo Fuertes Loren), הכומר של קהילת באראהונה (Barahona), רשות ממשרד המכרות של הרפובליקה הדומיניקנית להקים מכרה שתפקידו לחקור ולנצל סלע כחול מסוים שגילה. כיון שאיש לא ידע על מה מדבר הכומר, הבקשה נעלמה בנבכי הבירוקרטיה וגילוי האבן הכחולה נדחה.
היה זה רק ב-1974, כאשר ניצוץ כחול על החוף למרגלות רכס הרי באהורוקו (Bahoruco) לכד את תשומת לבם של נורמן רילינג (Norman Rilling), אמריקני מתנדב מחיל השלום ומקומי בשם מיגל מנדס (Miguel Méndez) והם התכופפו לבחון את מקורו על מנת "לגלות מחדש" את הלרימר. המקומיים שהאמינו שהאבן הגיעה מהים כינו את אבן החן "אבן כחולה". מיגל מנדס החליט לכנות את האבן על ידי תחילת שמה של בתו (לריסה) והמילה בספרדית לים (mar) וטבע את המונח "לרימר". במהרה התברר כי האבנים שנתגלו בחוף הוא תוצאה של סחף והאבנים נשטפו לחוף על ידי הנהר באהורוקו. חיפוש במעלה הנהר גילה את המקור האמיתי של האבנים, מחשוף סלעי בשם "לוס צ'ופדרוס" (Los Chupaderos), האתר היחיד בעולם, נכון ל-2009, בו יש לרימר.
"לוס צ'ופדרוס" – הוא מחשוף סלעי, כעשרה קילומטרים דרומית מערבית לעיר באראהונה, באזור הדרומי מערבי של הרפובליקה הדומיניקנית. צלע ההר מנוקב כיום בכ-2,000 פירים אנכיים. ההר מוקף ביערות ופסולת מכרות בגוון כחול.
שימושים > לרימר > גאולוגיה

סלעים געשיים, אנדזיט ובזלת שנוצרו בתקופת המיוקן התפרצו בתוך סלעי הגיר של החוף הדרומי של האי. סלעים אלו הכילו חללים שהתמלאו מאוחר יותר במגוון מינרלים כולל בפקטוליט הכחול. מילוי זה היה אירוע שניוני בתוך הזרמים הגעשיים והדייקים. כאשר סלעים אלו עברו בליה נסחפו גושי הפקטוליט במדרון והגיעו עד לחוף. הנהר באהורוקו סחף את המשקעים נושאי הפקטוליט לים. זרם המים שגלגל את האבנים על קרקעית הנחל ליטש את הלרימר הכחול וגרם לאבנים אלו לבלוט בינות לחצץ הכהה שעל קרקעית הזרם.
שימושים > לרימר > שימוש בתכשיטנות

תכשיטים בהם משובץ לרימר נמכרים ברפובליקה הדומיניקנית, ובמקומות נוספים באיים הקריביים. לרוב משבצים את הלרימר בתכשיטים מכסף, ובמקרים נדירים יותר בזהב.
איכות האבן נקבעת על פי צבעו. בתחתית הסקאלה מצוי הלרימר הלבן הנחשב באיכות נמוכה, ובקצה הסקאלה הלרימר בגוון כחול געשי. תכשיטים יקרים מנצלים אבנים בגוון שנע מכחול-שמיים ועד כחול געשי, לעיתים קרובות תוך שילוב ביניהם. גוונים ירוקים מוכרים גם הם, אבל הם מורידים מאיכות האבן אלא אם כן מדובר בירוק עז. תכלילים אדומים בלרימר מעידים על כמויות זעירות של ברזל.
מקור ותפוצה

הפקטוליט הוא מינרל עיקרי בסיאניט נפליני, כמו כן תוצר של פעילות הידרותרמית בחללים בבזלות ובסלעי דיאבז, בסלעי סרפטיניט ובפרידוטיט. הפקטוליט מופיע כמעט תמיד יחד עם זאוליטים.
הפקטוליט הוא מינרל נפוץ מאוד. מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את הר באלדו (Baldo) בנפת טרנטו שבמחוז טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); חצי האי קולה ברוסיה; לנדאפלוט (Lendalfoot) באיירשייר (Ayrshire) שבסקוטלנד; ברגן היל (Bergen Hill) במחוז הדסון (Hudson), במילינגטון שבמחוז מוריס שבניו ג'רזי, ובמגנט קוב (Magnet Cove) שבמחוז גרלנד (Garland) שבארקנסו שבארצות הברית; ואת הר סנט-אילר באזור מונטרז'י (Montérégie) שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה.
שני סוגים של פקטוליט מצויים כל אחד רק במקום אחד בעולם. הפולימורף הטבעי "פקטוליט-M2abc" מצוי רק במכרה ראושרמלה (Rauschermühle) בסמוך לכפר נידרקירכן (Niederkirchen) במדינת ריינלנד-פפאלץ שבגרמניה, והלרימר מצוי כאמור אך ורק ב"לוס צ'ופדרוס", כעשרה קילומטרים דרומית מערבית לעיר באראהונה, באזור הדרומי מערבי של הרפובליקה הדומיניקנית.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman (1978) Rock-forming minerals, (2nd edition), vol. 2A, single-chain silicates, 564-574
Hammer, V.M.F., Libowitzky, E., and Rossman, G.R. (1998) Single-crystal IR spectroscopy of very strong hydrogen bonds in pectolite, NCa2[Si3O4(OH)], and serandite, NaMn2[Si3O4(OH)]. American Mineralogist: 83: 569-576
הערות שוליים

↑  הגדרת המונח במילון של ה-IUCr
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
לרימר
קולטור

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  61°59′21″N 6°58′35″W﻿ / ﻿61.9891°N 6.9763°W﻿ / 61.9891; -6.9763
 שטח:  2.5±0.1 קילומטר רבוע
 גובה מרבי:  קולטורשאמאן
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איי פארו איי פארו
 אוכלוסייה:  2
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת איי פארו מוגדלת) טורסהאבן קלאקסוויק סאנדורקולטור(למפת איי פארו רגילה) טורסהאבן קלאקסוויק סאנדורקולטור
 
קולטור (בפרואזית: Koltur) הוא אי הממוקם באיי פארו, מערבית לסטריימוי וצפונית להסטור.
גאוגרפיה

באי יישוב אחד בלבד הקרוי על שם האי. ביישוב התגוררו מגדלי צאן שרעו את עדריהם על מורדותיו הדרומיים של האי, אולם היישוב נעזב בשנות ה-80 של המאה ה-20. בשנת 1994 שבו לאי שני מתיישבים.
באי הר אחד בלבד - קולטורשאמאן (478 מטרים).
צ'רקסית

| --- | --- |
 מדינות:  רוסיה, טורקיה, ירדן, סוריה, גרמניה, ישראל, וארצות הברית
 אזורים:  אין
 דוברים:  1,500,000
 שפת אם:  לא ידוע
 כתב:  אלפבית קירילי
 משפחה:  קווקזית צפונית צפון-מערבית צ'רקסית
 לאום:  צ'רקסים
 מוסד:  אין
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
צֶ'רְקֶסִית (בצ'רקסית: Адыгэбзэ; באנגלית: Circassian) היא שפתם של הצ'רקסים והיא שייכת למשפחת השפות הקווקזיות הצפון-מערביות. ישנם שני ניבים עיקריים של צ'רקסית, אדיגית המכונה גם צ'רקסית מערבית המדוברת על ידי כ-500,000 אנשים בעולם, וקברדינית המכונה גם צ'רקסית מזרחית המדוברת על ידי כ-1,000,000 אנשים בעולם. לפעמים משתמשים במילה צ'רקסית כשם כולל לכל השפות הקווקזיות צפון-מערביות כולל אבזית ואבחזית. הצ'רקסים בישראל דוברים בניב אדיגית.
ניבים

צ'רקסית מערבית (אדיגית)
ניבים של חוף הים השחור
נאתוחאית (באדיגית: Нэтхъуадж)
שפסוגית (באדיגית: Шапсыгъабзэ)
שפסוגית הגדולה (השפסוגים הצפוניים והשפוסוגים ליד חבל קובאן)
שפסוגית של כפר כמא
שפסוג-צ'מגוי (השפסוגים שהיו ליד ארץ הצ'מגויים)
שפסוגית הקטנה (השפסוגים הדרומיים והשפסוגים שהיו ליד חופי ים השחור)
ניבים של חבל קובאן
בז'אדוגית (מדוברת בפי הצ'רקסים באדיגיה) (באדיגית: Бжъэдыгъубзэ)
צ'מגוית (גם מדוברת בפי הצ'רקסים באדיגיה, אדיגית ספרותית) (באדיגית: КӀэмыгуябзэ)
אבזאחית (מדוברת בפי הצ'רקסים בריחאניה בישראל, סוריה וירדן) (באדיגית: Aбдзэхабзэ)
צ'רקסית מזרחית
קברדינית
מערב קברדאי
קובאן
מרכז קברדאי
בקסאן (קברדינית ספרותית)
מאלקה
מזרח קברדאי
טרק
מוזדוק
צפון קברדאי
מולקה
בסלאנית (באדיגית: Бэслъыныйбзэ)
אלפבית

אדיגית (מכונה גם צ'רקסית מערבית) — הניב של השבטים הצ'רקסים המערבים: שפסוגים, בז'דוגים, אבחאזים, צ'מגויים. האדיגית הספרותית מבוססת על ניב הצ'מגים.
אלפבית אדיגית
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а   [aː] | Б б   [b] | В в   [v] | Г г   [ɡ/ɣ] | Гу гу   [ɡʷ] | Гъ гъ   [ʁ] | Гъу гъу   [ʁʷ] | Д д   [d] |
| Дж дж   [d͡ʒ] | Дз дз   [d͡z] | Дзу дзу   [d͡zʷ] | Е е   [ja/aj/e] | Ё ё   [jo] | Ж ж   [ʒ] | Жъ жъ   [ʐ] | Жъу жъу   [ʒʷ] |
| Жь жь   [ʑ] | З з   [z] | И и   [jə/i] | Й й   [j] | К к   [k] | Ку ку   [kʷ] | Къ къ   [q] | Къу къу   [qʷ] |
| Кӏ кӏ   [t͡ʃʼ/kʼ] | Кӏу кӏу   [kʷʼ] | Л л   [l/ɮ] | Лъ лъ   [ɬ] | Лӏ лӏ   [ɬʼ] | М м   [m] | Н н   [n] | О о   [o/wa] |
| П п   [p] | Пӏ пӏ   [pʼ] | Пӏу пӏу   [pʷʼ] | Р р   [r] | С с   [s] | Т т   [t] | Тӏ тӏ   [tʼ] | Тӏу тӏу   [tʷʼ] |
| У у   [w/u] | Ф ф   [f] | Х х   [x] | Ху ху   [xʷ] | Хъ хъ   [χ] | Хъу хъу   [χʷ] | Хь хь   [ħ] | Ц ц   [t͡s] |
| Цу цу   [t͡sʷ] | Цӏ цӏ   [t͡sʼ] | Ч ч   [t͡ʃ] | ЧI чI   [t͡ʃʼ] | Чъ чъ   [t͡ʂ] | Ш ш   [ʃ] | Шъ шъ   [ʂ] | Шъу шъу   [ʃʷ] |
| Шӏ Шӏ   [ʃʼ] | Шӏу шӏу   [ʃʷʼ] | Щ щ   [ɕ] | Ъ ъ   [ˠ] | Ы ы   [ə] | Ь ь   [ʲ] | Э э   [a] | Ю ю   [ju] |
| Я я   [jaː] | ӏ   [ʔ] | ӏу   [ʔʷ] |  |  |  |  |  |
קברדינית (מכונה גם צ'רקסית מזרחית) — הניב של השבטים הצ'רקסים המזרחיים: קברדינים, בסלאנים. הקברדינית הספרותית מבוססת על ניב הקברדינים.
אלפבית קברדינית
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а   [äː] | Э э   [ä] | Б б   [b] | В в   [v] | Г г   [ɣ] | Гу гу   [ɡʷ] | Гъ гъ   [ʁ] | Гъу гъу   [ʁʷ] |
| Д д   [d] | Дж дж   [d͡ʒ] | Дз дз   [d͡z] | Е е   [ja/aj/e] | Ё ё   [jo] | Ж ж   [ʒ] | Жь жь   [ʑ] | З з   [z] |
| И и   [jə/i] | Й й   [j] | К к   [k] | Ку ку   [kʷ] | Къ къ   [q] | Къу къу   [qʷ] | Кхъ кхъ   [q͡χ] | Кхъу кхъу   [q͡χʷ] |
| Кӏ кӏ   [t͡ʃʼ/kʼ] | Кӏу кӏу   [kʷʼ] | Л л   [l/ɮ] | Лъ лъ   [ɬ] | Лӏ лӏ   [ɬʼ] | М м   [m] | Н н   [n] | О о   [o/wa] |
| П п   [p] | Пӏ пӏ   [pʼ] | Р р   [r] | С с   [s] | Т т   [t] | Тӏ тӏ   [tʼ] | У у   [w/u] | Ф ф   [f] |
| Фӏ фӏ   [fʼ] | Х х   [x] | Ху ху   [xʷ] | Хъ хъ   [χ] | Хъу хъу   [χʷ] | Хь хь   [ħ] | Ц ц   [t͡s] | Цӏ цӏ   [t͡sʼ] |
| Ч ч   [t͡ʃ] | Чӏ чӏ   [t͡ʃʼ] | Ш ш   [ʃ] | Щ щ   [ɕ] | Щӏ Щӏ   [ɕʼ] | Ъ ъ   [ˠ] | Ы ы   [ə] | Ь ь   [ʲ] |
| Ю ю   [ju] | Я я   [jaː] | ӏ   [ʔ] | ӏу   [ʔʷ] |  |  |  |  |
אותיות של ניבים שונים
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Гь гь   [ɡʲ] | Джь джь   [ɡʲ] | Кь кь   [kʲ] | Сӏ сӏ   [sʼ] | Чу чу   [t͡ʃʷ] | ӏь   [h] |
לקריאה נוספת

Кумахов М. А. Адыгские языки // Языки мира. Кавказские языки. М., 1999. (in Russian)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286430705171  GND: 4120367-7  NKC: ph524431
קלייד טומבו

| --- | --- |

 לידה:  4 בפברואר 1906 סטריטור, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בינואר 1997 (בגיל 90) לאס קרוסס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קנזס  אוניברסיטת צפון אריזונה  אוניברסיטת המדינה של קנזאס 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 פרסים והוקרה:  מדליית ג'קסון-גווית (1931) 
 הערות:  על שמו האסטרואיד 1604 טומבו
 תרומות עיקריות
 גילוי כוכב הלכת הננסי פלוטו
 
קלייד ויליאם טומבו (באנגלית: Clyde William Tombaugh‏; 4 בפברואר 1906 – 17 בינואר 1997) היה אסטרונום אמריקאי, שגילה את מה שנודע ככוכב הלכת פלוטו וכן אסטרואידים רבים.
טומבו קנה את פרסומו בגילוי כוכב הלכת הננסי פלוטו ב-1930. נוסף לפלוטו טומבו גילה אסטרואידים רבים ותמך במחקר מעמיק בנושא עצמים בלתי מזוהים.
בנעוריו רכש טלסקופ ואייר מראות רבים מבעד לו. טומבו שלח כמה מאיוריו של צדק ומאדים למצפה לואל ובעבורם הוצעה לו משרה במקום. בשנים 1929–1945 עבד טומבו במצפה לוול ולאחריהן המשיך בעיקר במשרות הוראה באוניברסיטאות שונות ובמכוני מחקר צבאיים. במהלך חיפושיו אחר פלוטו גילה טומבו 14 אסטרואידים וקרא לחלקם על שם אשתו, ילדיו ונכדיו. ב-1931 קיבל את מדליית ג'קסון-גווית מהאגודה האסטרונומית המלכותית בבריטניה.
גילוי פלוטו

מצפה הכוכבים לואוול בפלאגסטף אריזונה הוקם על ידי פרסיוול לוול אשר השתמש בו לחקירת תעלות מאדים וחיפוש אחר כוכב הלכת X. קלייד טומבו נשכר לצורך ביצוע סריקה שיטתית של אזורים שונים בשמיים לצורך חיפוש אחר כוכב הלכת X בהתאם לתחזיות שניתנו על ידי פרסיוול לואל וויליאם פיקרינג. טומבו השתמש באסטרוגרף בקוטר "13 וצילם את אותם אזורים בשמיים בהפרש של מספר לילות זה מזה, גרם שמימי הנמצע במערכת השמש יראה במקומות שונים באותו צילום בגלל תנועתו סביב לשמש. בעוד שלואוול הקדיש את העשור האחרון לחייו לחיפוש כוכב הלכת X, חיפוש שהתמשך מ-1905 ועד לבואו של טומבו, זה מצאו כחצי שנה בלבד לאחר תחילת עבודתו במקום. בעת שהשווה תמונות שצולמו בליל ה-18 בפברואר 1930 עם אלו שצולמו בינואר באותה שנה נוכח שאחת הנקודות בתצלום משנה את מקומה, לנקודה זו אנו קוראים כיום פלוטו.
עוד במהלך חייו טומבו נלחם על זכותו של פלוטו לשמור על מעמדו ככוכב לכת, אולם, בהתאם להחלטה של האגודה האסטרונומית הבינלאומית מ-2006 הגדרתו שונתה לכוכב לכת ננסי. החלטה נוספת מ-2008 הגדירה מחדש את פלוטו כראשון במעמד חדש: פלוטואיד.
אזכורים והקדשות

על שמו נקרא האסטרואיד 1604 טומבו.
בספרו של רוברט היינליין "חליפת חלל" מוזכר בסיס טומבו על שם המדען הראשי באותו בסיס שמטרתו לצלם את פלוטו.
בסדרת המדע הבדיוני "מסע בין כוכבים" מוזכרת החללית USS טומבו.
מעט מאפרו נישא בחללית "ניו הורייזונס" במסעה אל פלוטו וקצוות מערכת השמש.
קונסטנס

קונסטנס ידוע גם כ"קונסטנס הראשון" ובשמו המלא פלביוס יוליוס קונסטנס אוגוסטוס (Flavius Julius Constans Augustus) היה שליט רומא (אנ'), ונשא בתואר אוגוסטוס משנת 337 עד לשנת 350. הוא היה חלק משושלת הקיסר קונסטנטינוס, הגדול ושלט באימפריה הרומית ביחד עם אחיו קונסטנטיוס השני וקונסטנטינוס השני. השלטון המשותף לא האריך ימים, סכסוך בין קונסטנס לקונסטנטינוס השני הסתיים בניצחונו של קונסטנס, שביסס את שלטונו בחלק המערבי של האימפריה, אך אכזריותו וקוצר רוחו קוממו עליו את הלגיונות, שהכתירו אוגוסטוס חדש והרגו את קונסטנס.
קורות חייו

קונסטנס נולד באיטליה בשנת 320. בנו השלישי והצעיר של הקיסר קונסטנטינוס הגדול ואשתו פאוסטינה. בשנת 333 קיבל קונסטנס את התואר קיסר מאביו. עם מותו של קונסטנטינוס התחולל מאבק איתנים על הירושה ובעיקר על השלטון בין צאצאי הקיסר.
קורות חייו > עלייתו לשלטון

אף על פי שהמקורות של התקופה לא מצביעים על היוזם של מרחץ הדמים כאין ספק כי הוא (ואחיו בניו של קונסטנטינוס הגדול) היו המנצחים והמרוויחים הגדולים מתוצאותיו. אין ספק כי קונסטנטיוס השני היה מעורב בעקיפין או ישירות בטיהור במטרה להסיר איומים פוטנציאליים על שלטונו. בטבח נרצחו שניים מדודיו ו 6 מבני דודיו ובהם חניבליאנוס (Hannibalianus) גיסו של קונסטנס מנישואים לאחותו קונסטנטינה ובסופו נותרו בחיים 3 האחים ו3 מבני דודיו קונסטנטיוס גאלוס (Constantius Gallus), יוליאנוס הכופר ונפוטיאנוס (Nepotianus). ככל הנראה גילם הצעיר של הניצולים ומעמדם השולי בהיררכית הכוח הרומאית מנעו את הצורך להוציאם להורג.
קורות חייו > מינוי לאוגוסטוס

משהתגבשה אחיזתם בשלטון קונסטנס ואחיו נפגשו בעיר סירמיום זמן קצר לאחר מכן וסיכמו על חלוקת שטחי האימפריה ביניהם. קונסטנטיוס קיבל את הפרובינציות המזרחיות ובהן תרקיה, סוריה ומצרים וקבע את מושבו בקונסטנטינופול. קונסטנטינוס השני קיבל את השליטה על בריטניה וגאליה היספניה והיה עוצר לקונסטנס שרשמית שלט על איטליה אפריקה איליריקום פאנוניה ומקדוניה.
קורות חייו > מאבק וניצחון על קונסטנטינוס השני

למרות החלוקה הברורה של השלטון ולמרות הכוח היחסי שניתן לקונסטנטינוס השני הוא לא הסתפק בנכסים שבידיו, הוא ראה עצמו כשליט הבכיר בשלישייה ופעל לדחוק את רגליו של קונסטנס. בשנת 340 יצא צבא בפיקודו של קונסטנטינוס השני ופלש מגאליה אל צפון איטליה במטרה לתפוס את השלטון על איטליה ואפריקה. הצבאות של האחים נפגשו בסמוך לעיר אקוויליה, צבאו של קונסטנטינוס השני נכנס למארב ורובו הושמד, קונסטנטינוס עצמו נהרג וגופתו הושלכה לנהר. קונסטנס ניצל את ההזדמנות ובמהלך מהיר וללא התנגדות נטל את השלטון על כל האימפריה המערבית. כאשר הסופר הרומאי ליבאניוס רצה לכתוב שיר הלל לקיסרים לבית קונסטנטינוס הוא התקשה למצוא זכר לקונסטנטינוס השני ברשומות הרשמיות, כאילו מעולם לא היה קיים וזכרו נמחה כמעט לחלוטין.
קונסטנס קבע את מושבו בעיר טריר וממנה ערך מסעות מלחמה כנגד פולשים גרמאניים מעבר לריין. היסטוריונים רומאיים מתארים את קונסטנס כאימת אלמאניים ומאדירים את שמו כמי שפלש לבריטניה אך ייתכן ויש הגזמה בתיאורים אלו, ההיסטוריה מתעדת קרב מכריע מול הפרנקים ופשיטה מינורית אל בריטניה שלא השיגה תוצאות טריטוריאליות או אחרות.
קורות חייו > נפילתו

קונסטנס החל לאבד את אחיזתו בגאליה - מרכז שלטונו, משהחלו התושבים להתמרמר על העול הכלכלי של המערכות הצבאיות השונות ומשהחלו הלגיונות לגלות סימני אי שקט כנגד המשמעת הצבאית הנוקשה והמאמץ שנדרש על מנת לשמור על ביטחון גבולות הפרובינציה. שני התהליכים אלו הם שבסיכומו של דבר הביאו לנפילתו של קונסטנס. ההיסטוריונים הרומאיים בני התקופה מתארים באופן סכימתי למדי את קונסטנס כמי שהקיף עצמו בחברה רעה ולא שמע לעצות טובות. ההיסטוריונים הרומאיים ממשיכים ומתארים את אחרית ימיו של קונסטנס כמי שהתמסר לחיי שחיתות ופריצות. על פי מקורות אלו שמר קונסטנס לעצמו "הרמון" של שבויים ברבריים שנועדו לספק את תאבונו המיני. המחקר המודרני מטיל ספק בטענות אלו. הסיבות המדויקות לנפילתו מעורפלות אך ברור כי הוא הצליח לעורר כנגדו את מפקדי הצבא בפרובינציה שהיו ברובם חייבים לו חוב של כבוד כמי שהעלה אותם לדרגתם הבכירה והצליח לעורר כנגדו את ראשי הפקידות האזרחית של הפרובינציה.
בינואר 350, בעוד קונסטנס נמצא מחוץ לארמון, התאחדו המורדים תחת הנהגת מפקד הצבא מגניניטיוס (Magnentius) שבמהלך סעודה משותפת הופיע לבוש בבגדי ארגמן והכריז על עצמו כאוגוסטוס. שאר מפקדי הלגיונות ומושלי המחוזות הכירו במורד כשליט בלעדי. היקף המרידה הותיר את קונסטנס ללא תומכים כלל והוא נמלט על נפשו מלווה בבני משפחתו. הוא מצא את מותו בחודש פברואר 350 בהגיעו לעיר המבצר אלנה (Elne) שנקראה על שם סבתו הלנה הקדושה.
עם מותו נקרעה האימפריה המזרחית משליטת שושלת קונסטנטינוס. השליט שנותר משושלת זו קונסטנטיוס השני הייתה כבול במאבק במזרח מול האימפריה הסאסאנית ונזקק לזמן רב ומשאבים מרובים על מנת לדכא את המרד.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות הקיסרות הרומית, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2002 (הספר בקטלוג ULI)
אדוארד גיבון, שקיעתה ונפילתה של הקיסרות הרומאית, עברית: אריה ענבי, הוצאת "ספרי זהב", תל אביב, 1955.
The Cambridge Ancient History. Volume 13: The Late Empire, AD 337–425 Edited by Averil Cameron, University of Oxford, Peter Garnsey, University of Cambridge
הערות שוליים

↑  The Cambridge Ancient History. Volume 13: The Late Empire, AD 337–425 Edited by Averil Cameron, University of Oxford, Peter Garnsey, University of Cambridge page 2-4
↑  Cambridge Ancient History. Volume 13: The Late Empire, AD 337–425 Edited by Averil Cameron, University of Oxford, Peter Garnsey, University of Cambridge page 5
↑  The Cambridge Ancient History. Volume 13: The Late Empire, AD 337–425 Edited by Averil Cameron, University of Oxford, Peter Garnsey, University of Cambridge page 10
| קיסרי רומא |
| --- | --- | --- |
| תקופת הפרינקיפט | אוגוסטוס קיסר • טיבריוס קיסר • קליגולה • קלאודיוס קיסר • נירון קיסר • גלבה • אותו • ויטליוס • אספסיאנוס • טיטוס • דומיטיאנוס • נרווה • טראיאנוס • אדריאנוס • אנטונינוס פיוס • לוקיוס ורוס • מרקוס אורליוס • קומודוס • פרטינקס • דידיוס יוליאנוס • ספטימיוס סוורוס • קרקלה (עם גטה) • מקרינוס • אלאגבאלוס • אלכסנדר סוורוס |  |
| תקופת משבר המאה השלישית | מקסימינוס תראקס • גורדיאנוס הראשון עם גורדיאנוס השני • פופיאנוס ובלבינוס • גורדיאנוס השלישי • פיליפוס הערבי • דקיוס עם הרניוס אטרוסקוס • טרבוניאנוס גאלוס עם הוסטיליאנוס • טרבוניאנוס גאלוס עם וולוסיאנוס • איימליאנוס • ולריאנוס עם גליאנוס • גליאנוס • קלאודיוס השני גותיקוס • קווינטילוס • אורליאנוס • טקיטוס • פלוריאנוס • פרובוס • קארוס • קארינוס עם נומריאנוס |  |
| תקופת הדומינט | דיוקלטיאנוס עם מקסימיאנוס • קונסטנטיוס כלורוס • גלריוס • פלביוס ולריוס סוורוס • מקסימינוס דאיה • מקסנטיוס • ליקיניוס • קונסטנטינוס "הגדול" • קונסטנטיוס השני עם קונסטנס ועם קונסטנטינוס השני • יוליאנוס • יוביאנוס • ולנטיניאנוס הראשון עם ואלנס • גרטיאנוס עם ולנטיניאנוס השני • תאודוסיוס הראשון |  |
האימפריה הרומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812800675905606  BNE: XX6106634  GND: 1047495465  ISNI: 0000 0000 6215 3580  LCCN: no2015090472  NTA: 37111716X  SUDOC: 111591198  ULAN: 500355674  VIAF: 89202717   WorldCat (עם VIAF): 89202717
קולט שמש

ערך זה עוסק בחלק מדוד שמש. אם התכוונתם למתקן שממיר אור לחשמל, ראו .
קולטי שמש על גג רעפים
קולט שמש היברידי לאספקת חשמל ומים חמים לבית, בנוי מפאנל פוטו-ולטאי BIFACIAL PV אליו מחוברת שכבת זכוכית וביניהם עוברים מים שמקררים את הפאנל ומייעלים את נצילות ייצור החשמל, והמים החמים עוברים לדוד שמש
קולט שמש הוא חלקו של דוד שמש המשמש להמרת אנרגיית האור לחום, לחימום מים.
קולטי שמש בנויים בדרך כלל בצורת מלבן שמידותיו כ-80 ס"מ על 180 ס"מ וצבעו שחור, כדי להשיג בליעה מרבית של אור השמש. בתוך המלבן נמצא צינור מתכת (מנחושת או מברזל) ארוך ומפותל כך שהוא מכסה את רוב שטחו. המים בצינור מתחממים הן ישירות מאור השמש והן מחום שפולט המשטח השחור שבמגע איתם, ומהאוויר החם הנוגע בצינור. המים החמים עולים מעלה, שם מורכב בדרך כלל הדוד, והם נאגרים בו, והתהליך נמשך במחזור סגור (כל עוד אין שימוש במים החמים) כך שבהדרגה כל המים שבדוד מתחממים. את הקולטים מציבים כך שיקלטו את כמות האור המרבית.
מערכות חימום המים באמצעות קולטי השמש אומצו יותר ויותר במשקי הבית הפרטיים. השימוש במערכת מהווה 20% מצריכת האנרגיה העולמית של משקי הבית. לפי מחקר מטא-אנליזה הכדאיות הכלכלית היא הגורם המכריע לאימוץ רחב יותר בשימוש קולטי השמש.
לפי תקן של מכון התקנים הישראלי - ת"י 579 חלק 5 העוסק במערכות סולאריות לחימום מים - מערכות מרכזיות בבניינים, קולטי שמש יוצבו לכיוון דרום, כאשר הסטייה המותרת מהדרום היא 15 מעלות וזווית ההצבה של הקולטים כלפי האופק תהיה בין 31 מעלות ל-50 מעלות.
בנוסף, במרץ 2022 נכנס לתוקף בישראל התקן הישראלי לבנייה ירוקה, ת"י 5281. התקן עוסק בכל תחומי הבנייה הירוקה (אנרגיה, מים, חומרים, פסולת, בריאות, תחבורה ועוד) המחייבים שימוש בקולטי השמש בבנייני מגורים.
ראו גם

ננו-נוזלים בקולטי שמש
הערות שוליים

↑  Khagendra P. Bhandari, Jennifer M. Collier, Randy J. Ellingson, Defne S. Apul, Energy payback time (EPBT) and energy return on energy invested (EROI) of solar photovoltaic systems: A systematic review and meta-analysis, Renewable and Sustainable Energy Reviews 47, 2015-07-01, עמ' 133–141 doi: 10.1016/j.rser.2015.02.057
↑  דף תקן - מכון התקנים הישראלי, באתר www.sii.org.il
↑  תקני בנייה ירוקה בישראל, באתר GOV.IL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553391805171  BnF: cb119776328 (data)  GND: 4058500-1  LCCN: sh85124495  NKC: ph624205 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קולטורפורום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מכלול מבנים 
 כתובת:  טירגארטן 
 מיקום:  מיטה 
 מדינה:  גרמניה 
 קואורדינטות:  52°30′30″N 13°22′04″E﻿ / ﻿52.5083°N 13.3678°E﻿ / 52.5083; 13.3678
 אתר רשמי
  (למפת ברלין מוגדלת) קולטורפורום(למפת ברלין רגילה) קולטורפורום
 
הגלריה הלאומית החדשה
הקולטורפורום (בגרמנית: Kulturforum) של ברלין הוא מתחם מבני תרבות המצוי בין תעלת הלנדווהר וכיכר פוטסדאם שבמרכז ברלין, בסמוך לפארק הטירגארטן.
הקמת המתחם

השטח שעליו נבנה הקולטורפורום היה חלק מהטירגארטן, ויועד לבנייה כבר בתקופת השלטון הנאצי, כחלק מעבודות הפיכת ברלין לעיר הבירה בשם "גרמניה". בתקופת מלחמת העולם השנייה סבל האזור נזקים נרחבים בעת הפצצות בעלות הברית.
בעקבות חלוקת העיר לעיר מזרחית ועיר מערבית נערכה בשנת 1958 תחרות אדריכלים לצורך הקמת מרכז התרבות עבור מערב העיר, שנותקה ממרכזי התרבות שבמזרח העיר. במסגרת הקמת המתחם הוחלט לבנות אותו ממערב לגבול שעבר בין שני חלקי ברלין, בקצה החלק ההיסטורי של מרכז ברלין בתקווה לאיחוד העיר וחיבור בין אתרי התרבות המרכזיים של העיר. בתחרות זכתה תוכניתו של האנס שארון. עבודות הבנייה החלו בשנת 1963, והמבנים נבנו בנפרד בסגנון מודרני. במסגרת התוכנית הוחלט בשנת 1959 לבנות במקום גם את אולם הפילהרמונית של ברלין.
הגלריה הלאומית החדשה נבנתה בשנת 1965 על פי תוכניתו של לודוויג מיס ון דר רוהה.
בשנת 1966 מונה רולף גוטברוד לתכנן את מבני המוזיאונים במתחם. גוטברוד תכנן מתחם ובו מספר מבנים סביב חצר פתוחה. למבנים הייתה כניסה אחת שהובילה לאגפים השונים. בשל התנגדות לתוכנית זו שונתה התוכנית, ובשנים 1978–1985 הוקם המוזיאון לאמנות שימושית.
בניית בניין הספרייה הלאומית החלה בשנת 1967 על פי תוכניתו של שארונס. לאחר מותו של שארונס בשנת 1972 המשיך אדגר ויסניווסקי את העבודות עד השלמת הבנייה בשנת 1976.
בשנים 1979–1984 נבנה מוזיאון כלי הנגינה ברלין ובשנים 1984–1988 נבנה היכל הקונצרטים על פי תוכניות של האדריכל אדגר ויסניווסקי. 
בשנת 1987 נערכה תחרות לבניית הגמאלדֶ-גאלרי ונבחרה התוכנית החדשנית של היינץ הילמר וכריסטוף סאטלר. המבנה נבנה בין השנים 1988–1998. בשנת 1994 נחנך משכנו החדש של הקופפרשטיך-קבינט, המוזיאון הלאומי להדפסים ורישומים.
לאחר איחוד העיר קושר המתחם לפוטסדאמר פלאץ הסמוכה ולמבנים המודרניים שנבנו בה, בהם מרכז סוני.
מבני הקולטורפורום

בקולטורפורם מספר מוזיאונים ומבני תרבות, כולם יוצאי דופן באדריכלות המודרנית שלהם:
הגלריה הלאומית החדשה (1965–1968 - לודוויג מיס ון דר רוהה)
בניין התזמורת הפילהרמונית של ברלין (1960–1963 - האנס שארון)
ספריית המדינה בברלין (1967–1976 - האנס שארון)
המוזיאון לאמנות שימושית (1978–1985 - רולף גוטברוד)
מוזיאון כלי הנגינה ברלין (1979–1984 - אדגר וייסינסקי)
הגמלדה-גאלרי (1988–1998 - הנץ הילמר וכריסטוף סאטלר)
קופפרשטיך-קבינט ברלין
האדריכלות המודרנית של הקולטורפורום עוררה ביקורות רבות
מודל של קולטורפורום
בניין התזמורת הפילהרמונית של ברלין
קלייד לי

| --- | --- |
 לידה:  14 במרץ 1944 (בן 80) נאשוויל, טנסי, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  34, 43
 מכללה:  אוניברסיטת ואנדרבילט
 דראפט:  בחירה שלישית, 1966 סן פרנסיסקו ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1966–1974 1974 1974–1976:  סן פרנסיסקו/גולדן סטייט ווריורס אטלנטה הוקס פילדלפיה 76'
 הישגים כשחקן
 בחירה למשחק האולסטאר של ה-NBA‏ (1968)
קלייד ויין לי (באנגלית: Clyde Wayne Lee; נולד ב-14 במרץ 1944) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1966–1976. בעונת 1967/1968 השתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן סן פרנסיסקו ווריורס, ולאורך 10 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 7.7 נקודות ו-10.3 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות

לי נולד בנאשוויל שבטנסי, ובין השנים 1962–1966 למד באוניברסיטת ואנדרבילט. בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1964/1965, הוביל אותה לשלב רבע גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Elite Eight), לראשונה בתולדותיה. במשחק רבע הגמר מול אוניברסיטת מישיגן הצטיין עם 28 נקודות ו-20 ריבאונדים, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 85–87. בעונת 1965/1966 זכה בתואר שחקן העונה של מחוז SEC בפעם השנייה ברציפות, ונבחר לחמישיית העונה בליגת המכללות (First-team All-American). לאורך 3 עונותיו בליגת המכללות העמיד ממוצעים כוללים של 21.4 נקודות ו-15.5 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 1966 נבחר לי על ידי קבוצת סן פרנסיסקו ווריורס בבחירה השלישית, אחרי קאזי ראסל ודייב בינג. בעונת הרוקי שלו העפיל עם הווריורס לגמר ה-NBA, אולם קבוצתו הפסידה בסדרת הגמר מול פילדלפיה 76', בתוצאה 2–4. בעונת 1967/1968 הפך לשחקן חמישייה קבוע, רשם ממוצעים של 11.9 נקודות ו-13.9 ריבאונדים למשחק, ונבחר להשתתף במשחק האולסטאר במקומו של חברו לקבוצה נייט ת'ורמונד הפצוע, לצדם של שחקני הווריורס רודי לרוסו וג'ים קינג. בפלייאוף של אותה עונה הודחה סן פרנסיסקו בסדרת גמר המערב, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בשש העונות הבאות המשיך לי להציג יכולת טובה עם הווריורס, ולאורך התקופה תרם 8.1 נקודות ו-11.1 ריבאונדים למשחק.
לקראת עונת 1974/1975 הועבר בטרייד לאטלנטה הוקס, ולאחר תשעה משחקים במדיה הועבר בטרייד נוסף לפילדלפיה 76', בתמורה לטום ואן ארסדייל. בשתי עונותיו בפילדלפיה רשם 4.8 נקודות ו-7.6 ריבאונדים בממוצע למשחק, ובסיום עונת 1975/1976 פרש ממשחק, בגיל 32.