חמי רודנר
ביוגרפיה > שנות התשעים

בשנת 1993 יצא אלבום הבכורה של הלהקה, "זמן סוכר", בהפקתו של יובל שפריר. להיטים מאלבום זה, כמו "אמריקה קרובה", "מה שעובר עלי", "העצב שלה", "נפלת חזק", "השמיים הגבול", "אחד אלוהים" הושמעו רבות ברדיו והוקרנו רבות בתוכניות הקליפים של התקופה. התקליט הגיע למעמד של אלבום פלטינה באותה שנה.
האלבום הבא של הלהקה, "שדים", יצא בשנת 1994 האלבום "שדים" וזכה להצלחה גדולה עוד יותר מקודמו. גם אלבום זה הופק על ידי יובל שפריר. באלבום נעשה ניסיון להמשיך את הקו המצליח של האלבום הראשון. כדי לא ליצור את הרושם שרודנר הוא נותן הטון המרכזי וכל שאר החברים פחות חשובים, הודגשה באלבום מעורבותם של הנגנים האחרים בלהקה. מעורבותו של אסף שריג בכתיבה ובהלחנה גדלה מאוד (הוא הלחין שבעה שירים, ביניהם הלהיטים "לבן בחלום שחור", "השדים הירוקים" ו"מישהו שומע אותי") וגם אופיר בר-עמי כתב והלחין שני שירים (ביניהם "אהובה הקטנה"). רודנר המשיך להיות שותף בולט ליצירה: הוא כתב מילים לחלק מהשירים האלה, ויצר עוד שישה שירים, ביניהם "ישראליאנה".
ב-1994 רודנר גם הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של איגי וקסמן, אדום. הוא אף הלחין כמה שירים מהתקליט, וניגן בגיטרת בס בהקלטות האלבום.
בשנה שלאחר מכן נישא רודנר לוקסמן. רודנר תיעד את האירוע בשירו "אנחנו מתחתנים" באלבום "מסעותי עם עצמי", אלבומה השלישי של "איפה הילד". ההפקה המוזיקלית של האלבום הייתה של יובל בנאי, אך האלבום לא המשיך את שרשרת ההצלחות של קודמיו, ונכשל במכירות. ללהקה נגמר החוזה עם הליקון, שבו הליקון התחייבו להפיק עבורה שלושה אלבומים, והליקון לא היו מעוניינים להאריך אותו. בעקבות כישלון זה התפרקה הלהקה. למרות זאת, מאוחר יותר ב-1996 חזרה הלהקה לפעילות ביוזמתו של רודנר, כשהאלבום שיועד ליהות אלבום הסולו הראשון שלו הומר לאלבום נוסף של "איפה הילד?". הלהקה הקליטה את האלבום, שנקרא "איפה הילד?", עם גיטריסט חדש: שיף (שפריר) ערד. רוב השירים באלבום חוברו והולחנו על ידי רודנר, ביניהם "רק בשביל לקבל חיבוק" (שהוקלט בדואט עם איגי וקסמן), "עכשיו אני לא מוותר", "הולך רגל", "לאן לאן", "לילות לבנים" ועוד. בהפקה המוזיקלית של האלבום השתתפו חברי "איפה הילד"" ושי להב (ממופע הארנבות של ד"ר קספר), שגם ניגן בהקלטות בקלידים. האלבום הוקדש לזכרו של יצחק רבין. באותה שנה, הקליטה וקסמן חידוש ללהיטו של אריאל זילבר "בטי בם" בעיבוד חמי רודנר ושי להב.
בשנת 1997 רודנר הפיק מוזיקלית את אלבומה השני של וקסמן, "לא מחכה יותר לדוור". גם באלבום זה הלחין אחד מהשירים וניגן בגיטרות. באותה שנה כתב רודנר את מילות השירים "סיפור קטן פשוט" ו"בדיסקוטק" לאלבום הבכורה של להקת היי פייב, תחת שם העט "נינה שדה" (את שם העט הגה שי להב, שהיה המלחין והמפיק העיקרי של היי פייב). בשנת 1998 רודנר הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה של נמרוד לב, "אין חלום אחר", השתתף בעיבודים באלבום, וניגן בהקלטתו בבס. באמצע 1998, הוחלט לתת תוקף רשמי לפירוק איפה הילד בהופעת פרידה ובאלבום האוסף "מישהו שומע אותי" שכלל את להיטי הלהקה, שירים מהופעות חיות וגם שירים חדשים, כמו "ונוס בטרנינג", "כולם רוצים חבר" ועוד. באותה שנה, חידש רודנר לפרויקט עבודה עברית את שירו של שלום חנוך "לילה".
בשנת 1999 התפרקה להקת "איפה הילד?". באותה שנה התגרש רודנר מאשתו, איגי וקסמן, לאחר ארבע שנות נישואין.
על פירוק הלהקה אמר
רודנר בין השאר כי:
"היינו נוסעים לראשל"צ, לבאר שבע או לקריות, ועדר של ילדות בנות 15 עם פלטה בשיניים ונעלי פלטפורמה, שהיו אז באופנה, היה רודף אחרינו. הן היו נוהרות להופעות שלנו וצורחות בלי שהן באמת יקשיבו לשירים שלנו, אלא פשוט להגיד 'ראינו אותם', כי היינו הדבר החם וה'נכון' להעריץ, על פי התקשורת. זאת אחת הסיבות העיקריות שגרמו ל'איפה הילד' להתפרק אחרי כשנתיים. כשהוצאנו את האלבום השלישי כבר היינו מפורקים מבפנים, ושנה אחר כך, גם מבחוץ".