stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קומאיאגואה
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הלאומית הפדגוגית פרנסיסקו מורסאן וקמפוס של האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של הונדורס.
קמרון הצרפתית

| --- | --- |
דגל

 מנדטים של חבר הלאומים במזרח התיכון ובאפריקה; קמרון היא מנדט מס' 9 במפה
 המנון לאומי:  המנון צרפת 
 ממשל
 שפה נפוצה:  צרפתית
 עיר בירה:  יאונדה
 גאוגרפיה
 יבשת:  אפריקה 
 היסטוריה
 הקמה:  כיבוש קמרון
 תאריך:  1916
 פירוק:  עצמאות
 תאריך:  1960
 ישות קודמת:   קמרון הגרמנית
 ישות יורשת:  קמרון קמרון
 
קמרון הצרפתית (בצרפתית: Cameroun) הייתה שטח המנדט של חבר הלאומים במרכז אפריקה. כעת היא מהווה חלק מהמדינה העצמאית של קמרון.
היסטוריה > רקע היסטורי

האזור של קמרון של ימינו הוכפף לריבונות גרמנית במהלך "המרוץ לאפריקה" בסוף המאה ה-19. פרוטקטורט גרמני החל בשנת 1884 עם אמנה עם ראשי מקומיים באזור דואלה, ובמיוחד נדמובה אונה בל, ולאחר מכן בהדרגה הוא הורחב לפנים הארץ. בשנת 1911, ויתרה צרפת על חלקים משטחה לקמרון הגרמנית, כתוצאה ממשבר אגאדיר, והשטח החדש כונה מעתה קמרון החדשה. במהלך מלחמת העולם הראשונה, מדינת החסות הגרמנית נכבשה על ידי כוחות בריטיים וצרפתיים, ומאוחר יותר נמסרה כמנדט לבריטניה וצרפת על ידי חבר הלאומים ב-1922. המנדט הבריטי היה ידוע כקמרון הבריטית והמנדט הצרפתי כקמרון. לאחר מלחמת העולם השנייה כל אחד משטחי המנדט הפך לשטח אמון של האו"ם. התקוממות בראשותו של רובן אום ניובה ואיחוד עמי קמרון (UPC) פרצה בשנת 1955, שדוכאה בחוזקה על ידי הרפובליקה הצרפתית הרביעית. קמרון הצרפתית הפכה עצמאית כרפובליקת קמרון בינואר 1960 ובאוקטובר 1961 הצטרף אליה החלק הדרומי של קמרון הבריטית כדי להקים את הרפובליקה הפדרלית של קמרון. החלק הצפוני המוסלמי של קמרון הבריטית בחר באיחוד עם ניגריה במאי אותה שנה. הסכסוך עם ה-UPC נמשך עד שנות השבעים.
היסטוריה > תקופת בין המלחמות

לאחר מלחמת העולם הראשונה, קמרון הצרפתית לא שולבה באפריקה המשוונית הצרפתית (AEF) אלא הייתה שטח עצמאי תחת מנדט צרפתי. צרפת נקטה מדיניות התבוללות במטרה לשכח את הנוכחות הגרמנית, על ידי לימוד צרפתית על כל השטח והטלת החוק הצרפתי, תוך שמירה על "הפוליטיקה הילידית", שכללה שמירה על השליטה במערכת המשפט ובמשטרה, ואילו לסבול סוגיות משפטיות מסורתיות. הממשל הקולוניאלי גם עקב אחר מדיניות בריאות הציבור (אז'ן ז'אמוט עשה מחקר על מחלת השינה) וכן עודד את הפרנקופוניה. שארל אטנגאנה, שמונה לראש הצוות הראשי על ידי הגרמנים, וראשי שבטים מקומיים אחרים הוזמנו לצרפת, ופול סופו פריסו מונה לנשיא JEUCAFRA (נוער צרפתי בקמרון). שארל אטנגאנה ביקר בתערוכת המושבות בפריז בשנת 1931 והשתתף בכנס הקולוניאלי הצרפתי בשנת 1935. צרפת דאגה להעלים את כל שרידי הנוכחות הגרמנית וכוונה למגר כל זכר לגרמנופיליה. הגזענות הצרפתית נפוצה די מהר בכל המושבה, והסנטימנט האנטי-צרפתי עקב אחר כך וחוזק בסוף שנות הארבעים.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

בשנת 1940 הצטרפה קמרון הצרפתית לצרפת החופשית כאשר הגנרל פיליפ לקלרק נחת בדואלה, לכד אותה ב-27 באוגוסט ואז עבר ליאונדה, שם נאלץ המושל מטעם צרפת של וישי, רישאר ברונו למסור את הממשל האזרחי של קמרון הצרפתית.
היסטוריה > לאחר המלחמה

לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה קמרון הצרפתית לשטח נאמנות של האו"ם ואוחדה באיחוד הצרפתי. מתחילת שנות הארבעים עודדו הרשויות הקולוניאליות מדיניות של פיזור חקלאי לגידולים חד-תרבותיים: קפה במערב, כותנה בצפון וקקאו בדרום. הקמת כבישים אפשרה ניצול גדול יותר של עץ. מתוך סך של שלושה מיליון תושבים, שטח קמרון הצרפתי מנה 10% מתנחלים, רבים שהיו תושבים עשרות שנים, וכ-15,000 איש המקושרים לממשל הקולוניאלי (עובדי מדינה, סוכנים פרטיים, מיסיונרים וכו').
בשנת 1946 הוקמה אספה מייצגת של קמרון הצרפתית (ARCAM). פול אז'ולאט ואלכסנדר דואלה מנגה בל נבחרו לנציגי האספה הלאומית הצרפתית. כמה בתי ספר פרטיים וציבוריים נפתחו, בעוד שהתלמידים הטובים ביותר נשלחו לדקר (סנגל) או לצרפת ללמוד בקולג'. הממשל הקולוניאלי בנה גם תשתיות חשמל ומים בערים גדולות. בשנת 1952 הפכה האספה המייצגת לאספה הטריטוריאלית של קמרון (ATCAM).
האיחוד של עמי קמרון (UPC), מפלגה אנטי-קולוניאליסטית שהוקמה בשנת 1948, ונאבקה לאיחוד של שתי מדינות הקמרון ולעצמאות הוצאה מחוץ לחוק בשנת 1955. אז החלה מלחמה קולוניאלית אשר נמשכה לפחות שבע שנים, כאשר הרפובליקה הצרפתית הרביעית הובילה דיכוי קשה של התנועה האנטי-קולוניאליסטית. הסכסוך מצא את שורשיו באופוזיציה בין המתנחלים לבין אנשי האיגודים המקצועיים בקמרון בערים. לאחר ועידת בראזוויל בינואר 1944, שבמהלכה ממשלת הרפובליקה הצרפתית (GPRF) הוציאה כמה הבטחות הנוגעות לשלטון עצמי פרוגרסיבי, התארגנו המתיישבים בשנת 1945 ב"אחוזות קולוניזציה כלליות" (Etats généraux de la colonization).
A Cercle d'études marxistes (מעגל לימוד מרקסיסטי) נוצר על ידי קמרונים ב-1945, זמן קצר לאחר מכן על ידי הקמתה של ברית האיגודים המקצועיים של הקונפדרציה של קמרון (Union des syndicats confédérés du Cameroun‏, USCC) ביוזמת של קונפדרציית העבודה הצרפתית. עימותים פרצו בספטמבר 1945, כאשר המתיישבים התדיינו באלימות עם המושל הצרפתי. חברי ה-USCC נעצרו. בשנת 1948 הפך רובן אום ניובה לראש תנועת ההתנגדות, עם תוכנית לאומנית ומהפכנית. ה-UPC של ניובה היה בהתחלה רק החלק המקומי של העצרת הדמוקרטית האפריקאית שהוקמה בשנת 1946. עם זאת, היא סירבה להתפצל, וכך גם המפגש הדמוקרטי באפריקה עם המפלגה הקומוניסטית הצרפתית (PCF) בשנת 1950. לאחר כמה מרידות ומתחים הולכים וגוברים עם הממשל הקולוניאלי, הוצא ה-UPC מחוץ לחוק ב-13 ביולי 1955 על ידי המושל רולאן פרה, מה שאילץ את ניובה להסתתר, משם הוביל מלחמת גרילה נגד הממשל הצרפתי.
היסטוריה > שלטון עצמי בשנת 1956 והמשך המלחמה

בשנים 1957–1958 החל פייר מסמר, גוליסט וראש הנציב הקומוניירי של קמרון (הרשות המבצעת של ממשלת צרפת) בתהליך דה-קולוניזציה שהלך רחוק יותר מ-Loi-Defferre (חוק דפרפר) מ-1956. במקביל, הרפובליקה הרביעית הסתבכה במלחמת העצמאות של אלג'יריה (1954–1962). היא הצליחה להשיג תמיכה של בריטניה בקמרון.
צרפת העניקה אוטונומיה פנימית בשנת 1956, וה-ATCAM הפך לאספה המחוקקת של קמרון (ALCM). אנדרה מארי בידה הפך לראש הממשלה לקראת 1957, ואחמדו אהידג'ו לסגן ראש הממשלה. למרות בקשותיו של רובאן אום ניובה, ראש ה-UPC, הממשלה החדשה סירבה להכשיר את ה-UPC. אנדרה בידה ויתר בשנת 1958, והוחלף על ידי אחידחו, ואילו אום ניובה נהרג על ידי קומנדו צרפתי ב"מאקי" ב-13 בספטמבר 1958. בעקבות מותו התפצל ארגון ה-UPC, בעוד מנהיגים מתחרים, שהעדיפו את מהפכת המרקסיזם, הקצינו את התנועה. החל משנת 1959, המלחמה הקולוניאלית הפכה למלחמת אזרחים, ואחמדו אחידחו תפס את מקומה של צרפת בלחימה ב-UPC. יורשו של ניובה, פליקס-רולאן מופיה, נרצח בשנת 1960 בז'נבה על ידי SDECE, השירותים החשאיים הצרפתיים.
המרד נמשך לאחר הענקת העצמאות, אף על פי ש-UPC פורק רשמית. המרד דוכא באמת רק בשנות ה-70, לאחר מותו של לוחם הגרילה Ossendé Afana במרץ 1966 ובהוצאה להורג של ארנסט Ouandié, מנהיג היסטורי של UPC, בינואר 1971.
ההערכות לגבי מספר קורבנות המלחמה נעו בין כמה עשרות אלפי הרוגים, בעיקר לאחר העצמאות. המלחמה כללה הפרות זכויות אדם על ידי חמושים ב-UPC וכוחות קמרון וצרפת. למרות מאמציו של הסופר מונגו בטי, המלחמה והשיטות האכזריות שהשתמשה ממשלת צרפת הוחלו בצרפת על ידי מלחמת אלג'יריה. היעדר העניין יוחס לשימוש בחיילים מקצועיים בסכסוך, למספר הנמוך של המהגרים הקמרונים בצרפת שביקשו הכרה בפשעים שבוצעו במהלך המלחמה, ולאחרונה גם בנפילת הקומוניזם.
קמרון הצרפתית הפכה עצמאית ב-1 בינואר 1960 והפכה לרפובליקה של קמרון. מלחמת האזרחים עם ה-UPC נמשכה שנים לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  Encyclopædia Britannica, 1910 edition, Volume 5, p 112 (Cameroon article)
↑  Mokake, John N. (2006). Basic Facts on Cameroon History Since 1884. Limbe, Cameroon: Cure Series. pp. 76–77. ISBN 978-9956-402-67-0. OCLC 742316797.
1 2  Marc Michel, "La guerre oubliée du Cameroun", in L'Histoire n°318, March 2007, pp.50-53
↑  Johnson, Willard R. 1970. The Cameroon Federation; political integration in a fragmentary society. Princeton: Princeton University Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10046653 
קמרון בין 1901–1972   קמרון הגרמנית   קמרון הבריטית   קמרון הצרפתית   רפובליקת קמרון
אנדרטת הגנרל לקלרק בדואלה
מיקובקטריום

| מיקובקטריום |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: Bacillati
מערכה:: Actinomycetota
מחלקה:: Actinomycetes
סדרה:: Mycobacteriales
משפחה:: Mycobacteriaceae
סוג:: מיקובקטריום
שם מדעי
 Mycobacterium ‏Lehmann & Neumann, 1896

מיקובקטריום (Mycobacterium) הוא סוג של אקטינובקטריה (Actinobacteria), עם משפחה משלו: מיקובקטריצאה (Mycobacteriaceae). מעל 190 מינים מוכרים בסוג זה. סוג זה כולל פתוגנים הידועים כגורמים למחלות קשות ביונקים, כולל שחפת (Mycobacterium tuberculosis) וצרעת (Mycobacterium leprae) בבני אדם. הקידומת היוונית "myco" פירושה "פטריות", ומרמזת על הדרך שבה נצפתה המיקובקטריה בצורה דמוית עובש על משטחי תרביות. המיקובקטריום נצבע באופן יציב-לחומצה (acid fast) ולא נצבע בצביעת גראם.
תכונות מיקרוביולוגיות > מטבוליזם ומורפולוגיה

מיקובקטריה הם אירוביים. הם מתגיים בצורתם, לפחות ברוב השלבים אשר משכו תשומת לב אנושית מיקרוביולוגית עד כה; בנויים כמוטות ישרים או מעוקל מעט ברוחב שבין 0.2-0.6μm ואורך שבין 1.0-10μm. הם בדרך כלל חיידקים חסרי תנועה, למעט המינים מיקובקטריום מארינום (Mycobacterium marinum), שהוכח כי הם נעים בתוך מקרופאגים. למיקובקטריה יש קרום חיצוני, הם מכילים קפסולות, ורובם אינם יוצרים נבגים (אנדוספורות). מיקובקטריום מרינום ואולי גם מיקובקטריום בוביס הוצגו כיוצרי נבגים; עם זאת, מחקרים נוספים הביאו למחלוקת על כך. המאפיין הייחודי של כל מיני המיקובקטריום הוא שדופן התא שלהם עבה משל חיידקים רבים אחרים, בהיותו הידרופובי, שעוותי ועשיר בחומצות מיקוליות / מיקולטים. דופן התא מורכב משכבת מיקולטים (mycolates) הידרופובית ושכבת פפטידוגליקנים המוחזקים יחד על ידי רב-סוכר, ערבינוגלקטאן (arabinogalactan). דופן התא תורם משמעותית לקשיות של המיקובקטריה. המסלולים הביו-סינתטיים של רכיבי דופן התא הם מטרות פוטנציאליות עבור תרופות חדשות לשחפת.
הערות שוליים

↑  King HC, Khera-Butler T, James P, Oakley BB, Erenso G, Aseffa A, Knight R, Wellington EM, Courtenay O (2017) Environmental reservoirs of pathogenic mycobacteria across the Ethiopian biogeographical landscape. PLoS One 12(3):e0173811. doi: 10.1371/journal.pone.0173811
1 2  Ryan KJ, Ray CG, eds. (2004). Sherris Medical Microbiology (4th ed.). McGraw Hill. ISBN 0-8385-8529-9.
↑  James H. Kerr and Terry L. Barrett, "Atypical Mycobacterial Diseases", Military Dermatology Textbook, p. 401.
↑  "Mycobacterial outer membranes: in search of proteins". Trends in Microbiology. 18 (3): 109–16. 2010. doi:10.1016/j.tim.2009.12.005. PMC 2931330. PMID 20060722.
↑  Ghosh, Jaydip; Larsson, Pontus; Singh, Bhupender; Pettersson, B M Fredrik; Islam, Nurul M; Nath Sarkar, Sailendra; Dasgupta, Santanu; Kirsebom, Leif A (2009). "Sporulation in mycobacteria". Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America. 106 (26): 10781–10786. doi:10.1073/pnas.0904104106. PMC 2705590. PMID 19541637.
↑  Traag, BA; Driks, A; Stragier, P; Bitter, W; Broussard, G; Hatfull, G; Chu, F; Adams, KN; Ramakrishnan, L (ינו' 2010). "Do mycobacteria produce endospores?". Proc Natl Acad Sci U S A. 107 (2): 878–81. doi:10.1073/pnas.0911299107. PMC 2818926. PMID 20080769. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Bhamidi S (2009). "Mycobacterial Cell Wall Arabinogalactan". Bacterial Polysaccharides: Current Innovations and Future Trends. Caister Academic Press. ISBN 978-1-904455-45-5.
מיקובקטריום, באתר ITIS (באנגלית)
מיקובקטריום, באתר NCBI (באנגלית)
מיקובקטריום, באתר האנציקלופדיה של החיים (באנגלית)
מיקובקטריום, באתר GBIF (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555873805171  BNE: XX534428  BnF: cb119776192 (data)  GND: 4676293-0  LCCN: sh85089183  NKC: ph123065
קונון (מצביא)

איור משנת 1553
קונון, (ביוונית: Κόνων; נולד ב-444 לפנה"ס - מת ב-394 לפנה"ס) היה אדמירל אתונאי מוכשר. לקח חלק במלחמה הפלופונסית, ובמלחמה הקורינתית.
ביוגרפיה

בשנת 406 לפנה"ס פשט המצביא הספרטני קליקרטידס על לסבוס בעלת בריתה של אתונה. קונון יצא ללסבוס עם 70 ספינות שם נתקל ב-140 ספינות ספרטניות. הוא איבד שלושים ספינות ועם הארבעים שנותרו נמלט לנמל מיטילנה שם הטיל עליו קליקרטידס מצור. הוא הצליח לשגר ספינה לאתונה שהודיעה על מצבו הקשה. שייטת של 12 ספינות נשלחה לסייע לו, אולם הובסה ו-10 ספינות טובעו. האתונאים מיהרו לצייד צי חדש של 110 ספינות, רבים מאנשי הצוות של ספינות אלו היו עבדים או מלחים לא מנוסים. אליהם הצטרפו בסאמוס עוד 40 ספינות, והצי בן ה-150 ספינות יצא להציל את קונון. הספרטנים השאירו 50 ספינות לשמור על קונון, וקליקרטידס יצא עם השאר להיפגש עם האתונאים בקרב ארגינוסאי. הקרב נמשך כל היום ובסופו ניצחו האתונאים. 70 ספינות ספרטניות הוטבעו, וקליקרטידס נהרג. אולם האתונאים איבדו 25 ספינות, וחלק מהצי הספרטני עוד עגן בנמל מיטילנה. הסטרטגים תרמנס, ותרסיבולוס, נשלחו עם 47 ספינות להציל את הניצולים מבין הספינות שטובעו. והשאר יצאו להשמיד את הספרטנים. אולם סערה כבדה מנעה את הגשמת התוכניות, הספרטנים נמלטו לכיוס, והניצולים טבעו. הכישלון התקבל בזעם באתונה. חלק ממפקדי הכוח האתונאי הוצאו להורג והשאר נמלטו. קונון לעומת זאת לא נענש.
בשנת 405 לפנה"ס יצאו 180 ספינות ספרטניות תחת פיקודו של ליסנדרוס אל למפקוס. האתונאים שלחו 200 ספינות תחת פיקודם של קונון, פילוקלס, ואדיימנטוס, כדי לעצור אותו. הם קראו תיגר יום יום על הספרטנים ולאחר שהתייאשו מהתקפה היו מורידים את הצוותים לחוף לקנות מזון. בהדרגה החלו האתונאים מזלזלים בספרטנים והיו מתפזרים לכל עבר כאשר ירדו אל החוף. ליסנדרוס הבחין בכך ופעם תקף את הספינות האתונאיות הלא מוכנות בקרב אייגוספוטמוי. 150 ספינות אתונאיות, ו-3,000 איש נפלו בשבי. קונון הבחין מבעוד מועד בספרטנים מתקרבים, ונמלט מהמערכה עוד לפני שהתחילה יחד עם 8 ספינות. יחד איתו נמלטה אוניית קודש בשם "פאראלוס" שהייתה תמיד מוכנה להפלגה. קונון חשש לחזור לעירו ולכן נמלט אל אואגורס מלך סלמיס שבקפריסין שהיה בעל ברית של אתונה.
לאחר סיום המלחמה הפלופונסית, הפכה ספרטה למעצמה החזקה ביותר ביוון. אחד ממלכי ספרטה אגסילאוס השני פלש לממלכת פרס האחמנית אל תחומי שלטונו של הסטרפ טיספרנס. זה האחרון ניסה לעצור אותו אולם נכשל ומת. יורשו טיתראוסטס הצליח להגיע להסכם עם אגסילאוס לפיו עד שיגיעו שני הצדדים למשא ומן יעבור אגסילאוס אל הסטרפיה של פרנבזוס השני. פרנבזוס שרצה לסלק את האורחים הלא קרואים שלח את טימוקרטס מרודוס להתסיס מרד ביוון נגד ספרטה. המרד גרר בסוף את המלחמה הקורינתית. בינתיים קונון שסבל ממחסור בכסף לשלם לאנשיו, מונה למפקד צי פרסי שהורכב מספינות מקיליקיה, קפריסין, ופיניקיה. יחד איתו פיקד על הצי פרנבזוס. סך הכל היו בצי 200 ספינות, ובראשית שנת 394 לפנה"ס פשטו על רודוס, והחליפו את האוליגרכיה הפרו ספרטנית באי בדמוקרטיה. לאחר מכן יירט קונון צי שהביא אספקת דגן ממצרים. אגסילאוס שלח את גיסו פייסנדרוס לעצור את קונון. אולם פייסנדרוס שהיה חסר ניסיון בקרב ימי הובס בקרב קנידוס ונהרג. קונון ופרנבזוס עברו מאי לאי בים האגאי והכניעו את כולם. אז חש קונון בטוח לחזור לאתונה. הא תרם 50 כיכרות כסף לשיפוץ החומות הארוכות. באותה שנה הוא נשלח שוב בשליחות דיפלומטית לפרס, לאחר שנודע שהסטרפ החדש טיריבזוס יוזם מגעים עם הספרטנים. קונון יחד עם שאר חברי המשלחת נעצרו והושמו במאסר. אולם קונון הצליח להימלט ולהגיע לקפריסין שם מת.
בנו היה המצביא המפורסם טימותיאוס.
לקריאה נוספת

משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת מאגנס, תשס"ב (הספר בקטלוג ULI)
Diodorus Siculus. Library of History. Translated by C.H. Oldfather, R.M. Geer, C.L. Sherman, F.R. Walton and C.B. Welles. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1933-1967.
Pausanias. Description of Greece. Translated by Jones, W. H. S. and Omerod, H. A. Loeb Classical Library. Cambridge, MA, Harvard University Press; London, William Heinemann, 1918. Digitized copy in: Theoi.
Plutarch. Lives. Translated by Bernadotte Perrin. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann, 1914-1926. 11 vols. Digitized copy in: penelope.uchicago.edu
Xenophon. Hellenica. Translated by Carleton L. Brownson. Loeb Classical Library. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann. vol. 1:1918, vol. 2: 1921. Digitized copy in: Perseus
קלאו זהוב

| קלאו זהוב |
| --- | --- |
 קלאו זהוב זכר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קלאונאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלאוניים
סוג:: Rhyticeros
מין:: קלאו זהוב
שם מדעי
 Rhyticeros plicatus ‏פורסטר, 1781

קלאו זהוב (שם מדעי: Aceros plicatus או Rhyticeros plicatus) הוא מין במשפחת הקלאוניים. הוא בין המינים הכי גדולים במשפחה.
הקלאו הזהוב נפוץ ביערות באיי שלמה, מאלוקו ובגינאה החדשה, באזורים עד לכ-1,500 מ' מעל פני הים.
קלאו זהוב הוא בין המינים הגדולים ביותר במשפחה. אורך הקלאו עד 91 ס"מ. יש הבדל רב בין הזכר לנקבה.
צבע הגוף של הזכר שחור, וצבע זנבו חום בהיר. הצוואר בצבע זהבהב-כתום וצבע הסנטר לבן. העין בצבע ורוד, ומסביבה יש עיגול כחול. המקור בצבע חום-צהבהב, וליד העין יש כתם שחור גדול. לעומתו צבע גופה של הנקבה שחור, וצבע זנבה חום כהה יחסית. הצוואר בצבע שחור והסנטר בצבע לבן. העין בצבע חום, ומסביבה יש עיגולים כחולים-לבנים. המקור בצבע כתום.
הקלאויים בונים את קיניהם גבוה על העץ ביער הגשם, בגובה של 18-30 מ'. בעת הדגירה, נכלאת נקבת הקלאו בקן שבו רק פתח קטן המיועד להעברת מזון. התנהגות זו מגוננת על הביצים והגוזלים מפני טורפים, נחשים וכדומה.
גלריה

ראשו של הזכר
זכר
עוד תמונה של זכר
נקבת קלאו זהוב
הערות שוליים

↑  קלאו זהוב באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיל (יחידת מידה תלמודית)

מִיל הוא יחידת מידה תלמודית, המשמשת למדידת מרחק. לפי המקובל בפוסקים, המיל שווה ל-2,000 אמות (כקילומטר אחד).
בחז"ל

המיל מוזכר פעמים רבות בתלמוד ובספרות חז"ל, הן כמדד למרחקים בין נקודות, והן כמדד לזמנים המוגדרים על פי שיעור הילוך מיל.
בין המרחקים המצוינים בחז"ל:
בין חמתן לטבריה - מיל אחד. הדרך בין שני המקומות, שהייתה מסלול הליכה קבוע ומוכר באותם ימים, משמשת בדברי חז"ל כהמחשה לשיעור מיל למי שאינו בקי במדידה אך מכיר את הדרך.
בין מודיעים לירושלים – מרחק 15 מילין.
בין כזיב לסולמא דצור – מרחק שלושה מילין.
בין ציפורי לטבריה – מרחק 18 מילין.
בין לוד לאונו – מרחק שלושה מילין.
בהלכה

חז"ל שיערו מספר דינים על פי שיעור 'מיל':
בהלכות נטילת ידיים נקבע כי מי שאין לו מים לנטילה, עליו ללכת עד מיל כדי למצוא מים, או עד ארבעה מילין במקרה שהוא הולך ממילא לאותו הכיוון. דין דומה נאמר לגבי תפילה במניין.
בהלכות פורים, יישוב שרחוק מעיר מוקפת חומה פחות ממיל אחד נחשב "סמוך" לעיר ודינו בתנאים מסוימים כעיר מוקפת חומה.
בהלכות פסח, בצק ששהה ללא לישה שיעור כדי הילוך מיל, הופך לחמץ.
בהלכות מליחה נקבע שהבשר צריך לשהות במלח כדי הילוך מיל.
שיעור המיל

שיעור המיל באמות לא מוזכר במפורש בתלמוד, אך במדרש נאמר שמיל הוא 2,000 אמות, שהן בין 912 ל-1152 מטרים, וכך היא הדעה המקובלת בראשונים ובפוסקים. מפיוט שכתב רבי אלעזר הקליר נראה שסבר שמיל הוא 1425 אמות בלבד.
חוקרים בעת החדשה טענו כי לא מסתבר שחז"ל חידשו מידה של 2,000 אמות בשם "מיל", בעוד שבזמנם היה נפוץ השימוש במיל הרומי, ששיעורו כ-2,800 אמות. לדעתם המיל המוזכר בחז"ל הוא המיל הרומי. גם המרחקים בין היישובים המוזכרים בחז"ל, מתאימים יותר לשיעור המיל הרומי. יש שכתבו שגם אם בציון מרחקים השתמשו חז"ל במיל הרומי, בעניינים הלכתיים הכוונה היא למיל של 2,000 אמות.
טבלת המרה

| שיטה | באמות | במטרים |
| --- | --- | --- |
| רבי חיים נאה | 2,000 | 960 |
| החזון אי"ש | 2,000 | 1,152 |
| שיטת "דרהם קטן" | 2,000 | 912 |
| מיל רומי | כ-2,500 – 3,000 | כ-1,479 |
ראו גם

מיל (יחידת מידה)
כדי הילוך
תחום שבת
לקריאה נוספת

יואל שילה, מדת מיל, האוצר מב' ה'תש"פ, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
שיעור מיל לדעת הקליר, חילופי מכתבים בין הרב יצחק אדלר לרב יונה מרצבך, ירושתנו א' ה'תשס"ז, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
הערות שוליים

↑  למשל תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף צ"ג, עמוד ב' "אמר עולא מן המודיעים לירושלים חמשה עשר מילין הויא"
↑  למשל תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף צ"ג, עמוד ב' "מעלות השחר עד הנץ החמה חמשת מילין"
↑  מסכת מגילה דף ב ע"ב
↑  הרב שי עילם, בית יער הלבנון, מגילה שם
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף צ"ג, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ד, עמוד ב'
↑  תלמוד ירושלמי מסכת סנהדרין פרק ג' הלכה ב' לפי גרסת בעל העיטור הלכות חליצה
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף קי"א, עמוד ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר אהבה, הלכות תפילה וברכת כהנים, פרק ד', הלכה ב'
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן צ', סעיף ט"ז
↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן תרפ"ח, סעיף ב'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות חמץ ומצה, פרק ה', הלכה י"ג
↑  שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ס"ט, סעיף ו'
↑  במדבר רבה ב' ט'
↑  רש"י על תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ז, עמוד א'
↑  יואל אליצור, 'מקום בפרשה', עמ' 72
↑  עידוא אלבה, ירחון האוצר כרך כ"א ה'תשע"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
| מידות, שיעורים ומשקלות בהלכה |
| --- | --- | --- |
| מידות אורך | אצבע • סיט • טפח • זרת • אמה • ריס • מיל • פרסה |  |
| מידות נפח | כור • לתך • איפה • סאה • הין • עשרון • קב • לוג • מלוא לוגמיו • רביעית • כביצה • ככותבת • כגרוגרת • כזית • משורה • קורטוב • כעדשה |  |
| מידות מטבעות | כיכר של קודש • כיכר של חול • מנה • דינר זהב • סלע • שקל • זוז (דינר כסף) • סלע מדינה (טרפעיק) • מעה • פונדיון • איסר • מסמס • קונטרק • פרוטה |  |
| מידות שטח | בית כור • בית לתך • בית סאה • בית קב • בית רובע |  |
| מידות זמן | חלק • שיתין נשמין • תוך כדי דיבור • כדי אכילת פרס • כדי הילוך • שעה זמנית • מעת לעת |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מייבשים את הביצה

"מייבשים את הביצה" היא תוכנית רדיו שבועית בהגשת שרון כידון ושי גולדן המשודרת בתחנת הרדיו 102FM ("רדיו תל אביב") מאז שנת 2010, בין השעות 8:00 ל-10:00 מדי יום שישי.
התוכנית עוסקת בסקירה אקטואלית של תחום התקשורת בעולם ובישראל על היבטיו השונים - פוליטיים, טכנולוגיים, מסחריים, תרבותיים ועוד.
כל תוכנית מורכבת משיחות טלפון עם מרואיינים (כ-10 בכל תוכנית), כשלחלקם פינות קבועות, כמו: יהודה נוריאל, אפי טריגר, גיא פינס, אבנר הופשטיין ועוד. בין המגישים המחליפים לאורך השנים: דנה ספקטור וטלי בן עובדיה.
חוץ מהשיחות עם המרואיינים, כידון וגולדן גם מנהלים ביניהם דיאלוגים תוך הבעת פרשנות ודעה, כשבתחילת התוכנית מוקדשת לכך פינת "הספוט".
ב-2011 זכתה התכנית בפרס תוכנית המלל הטובה ביותר לשנת 2011 מטעם אגודת העיתונאים בתל אביב.
נכון ל-2020 עורכת התכנית היא מילה סביטלמן.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, רק שהביצה לא תתייבש: מאחורי הקלעים בתכנית הברנז'ה של שרון כידון ושי גולדן, באתר אייס
↑  אלכסנדר כץ, מתחברים: דנה ספקטור תגיש השבוע את 'מייבשים את הביצה' לצידו של שי גולדן, באתר אייס
↑  הזוכים בפרסי הרדיו: רזי ברקאי, חיים הכט, שי גולדן ושרון כידון, באתר גלובס, 22 בנובמבר 2011
מייבש שיער

מייבש שיער
ייבוש שיער
מייבש שיער הוא מכשיר חשמלי המזרים אוויר חם או קר במטרה לייבש שיער רטוב. ייבוש השיער הרטוב נעשה במטרה לאפשר שליטה בעיצובו וליצירת תסרוקות הנשמרות זמן רב יותר. הייבוש יוצר קשרי מימן זמניים בתוך השיער ובכך שומרים על הצורה הנדרשת לצורך עיצוב השיער.
ישנם מייבשי שיער לשימוש ביתי, ומייבשי שיער ניצבים גדולים לשימוש מסחרי (במספרות).
מייבשי השיער הומצאו בשלהי המאה ה-19 על ידי אלכסנדר גודפרי, והשימוש המסחרי הראשון בהם היה בחנותו, בצרפת בשנת 1890. מייבש שיער זה היה מייבש ניצב, והלקוחה ישבה תחתיו בעת ששערה יובש. מייבש השיער הביתי הומצא בשנות ה-20 של המאה ה-20.
מייבש השיער משתמש במאוורר המזרים אוויר דרך גוף חימום ובכך מחמם את האוויר ומזרים אותו לפתח יציאת האוויר החם המכוון לעבר השיער. לרוב נעשה שימוש בתיל ניכרום (סגסוגת של ניקל, ברזל וכרום) אשר הוא מוליך בעל התנגדות גבוהה.
בשנות ה-90 של המאה ה-20 התקבלה חקיקה בארצות הברית שדרשה כי במייבשי השיער יותקנו הגנות מפני התחשמלות במקרים בהם נרטב מייבש השיער.
ראו גם

מסרק
מברשת שיער
מיקו טאשירו

מיקו טאשירו (ביפנית: 田代未来; נולדה ב-7 באפריל 1994) היא ג'ודוקא יפנית אשר מתחרה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג, סגנית אלופת העולם (2018 ו-2019).