stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מים ביאליק
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1987 | היפה והחיה בניו יורק | אלי | פרק: "No Way Down" |
| 1988 | עובדות החיים | ג'ניפר קול | 2 פרקים |
| 1988–1989 | וובסטר | פרידה | 8 פרקים |
| 1989–1990 | קן ריק | לורי קינקייד | 2 פרקים |
| 1989–1990 | מקגייוור | לוסי וודמן | 3 פרקים |
| 1990 | דוגי האוזר | קנדיס | פרק: "Ask Dr. Doogie" |
| 1990 | Molloy | מולוי מרטין | תפקיד ראשי; 7 פרקים |
| 1990 | מרפי בראון | נטלי | פרק: "I Want My FYI" |
| 1990–1995 | בלוסום | בלוסום רוסו | תפקיד ראשי (5 עונות); 114 פרקים |
| 1993 | The Hidden Room | ג'ילי | פרק: "Jillie" |
| 1994 | אל תשתו מהמים | סוזן הולנדר | סרט טלוויזיה של ABC |
| 1994–1995 | המופע של ג'ון לרוקט | רייצ'ל | 3 פרקים |
| 1995–1996 | The Adventures of Hyperman | בריטני רייט | דיבוב; 13 פרקים |
| 1996 | מפלצות אמיתיות | סינדי | דיבוב; פרק: "Wake Me When It's Over" |
| 1996 | The Real Adventures of Jonny Quest | לוסי / ג'וליה | דיבוב; 2 פרקים |
| 1996, 1999 | היי ארנולד! | מריה | דיבוב; 2 פרקים |
| 1997 | ג'וני בראבו | מדריכת תיירים | דיבוב; פרק: "Going Batty" |
| 1997 | Extreme Ghostbusters | נערה מהעתיד | דיבוב; פרק: "Ghost Apocalyptic Future" |
| 1997, 2000 | Recess | קריסטן קרסט | דיבוב; 5 פרקים |
| 1998 | Welcome to Paradox | ריטה | פרק: "Alien Jane" |
| 2001–2002 | Lloyd in Space | סינדי | דיבוב; 6 פרקים |
| 2003 | הרקיע השביעי | קטי | פרק: "Dick" |
| 2004 | קים פוסיבול | ג'סטין פלאנר | דיבוב; פרק: "Partners" |
| 2005 | Fat Actress | עצמה | 2 פרקים |
| 2005, 2007 | תרגיע | ג'ודי פונקהאוזר | 3 פרקים |
| 2009 | להציל את גרייס | אסתר | פרק: "Mooooooooo" |
| 2009 | בונז | ג'יני גורמון | פרק: "The Cinderella in the Cardboard" |
| 2009 | עד המוות | עצמה | 3 פרקים |
| 2010 | סודות ההתבגרות | ד"ר וילמינה בינק | 6 פרקים |
| 2010–2019 | המפץ הגדול | איימי פארה פאולר | תפקיד אורח (עונה 3) תפקיד ראשי (עונות 4- 12); 203 פרקים  מועמדת פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקנית משנה בסדרת קומדיה (אנ') (2012–2015) |
| 2011 | The Dog Who Saved Halloween | מדוזה | דיבוב; סרט טלוויזיה של ABC Family |
| 2014 | Candid Camera | מנחה | תוכנית מתיחות; עונה 38 |
| 2015 | בלייז ומכוניות הענק | ספינקס | דיבוב; פרק: "Race to the Top of the World" |
| 2015 | The Flight Before Christmas | סטפני מישל האנט | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2016 | YidLife Crisis (אנ') | חיה | סדרת רשת; פרק: "The Double Date" |
| 2016 | סטאר נגד כוחות הרשע | וילובי | דיבוב; פרק: "Fetch" |
| 2016 | Nina's World | ג'ניפר | דיבוב; פרק: "Hanukkah Adventure Special" |
| 2017 | Rhett & Link's Buddy System | גלנדה | פרק: "To Kill a Robot” |
| 2020 | ערפדינה | ד"ר ג'ם | דיבוב; פרק: "Fang Ten!/Science Rocks" |
| 2020, 2022 | שלדון הצעיר | איימי פארה פאולר | 3 פרקים |
| 2021–הווה | Call Me Kat | קאט | תפקיד ראשי (2 עונות); 31 פרקים |
| 2021–2023 | ג'פרדי | מנחה | שעשועון  מועמדת פרס אמי האמנותי למנחה תוכנית השעשועים הטוב ביותר (2024) |
הערות שוליים

↑  מתוך ראיון איתה - "he was my great-great-grandfather’s uncle"
↑  יניב חלילי, ידיעות אחרונות, מוסף 7 ימים, גיליון 2725,  ז' בניסן תשע"ו,  15.4.2016, עמוד 80–83, ריאיון עם מים ביאליק
↑  J. Kim Murphy, Mayim Bialik Won’t Return as ‘Jeopardy!’ Host, Variety, ‏2023-12-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  ynet, המפץ הזוגי: מים ביאליק מתגרשת, באתר ynet, 22 בנובמבר 2012
↑  "'Big Bang' star Mayim Bialik helps send bulletproof vests to IDF". The Washington Times. 2013-07-30.
↑  Exclusive: Mayim Bialik Gets Her Eco On At The Go Green Expo In Los Angeles
↑  איתמר אייכנר, מים ביאליק נבחרה להדליק משואה, אך היא לא יכלה להגיע, באתר ynet, 9 באפריל 2018
| המפץ הגדול |
| --- | --- | --- |
| דמויות | שלדון קופר • לאונרד הופסטטר • ראג'ש קוטרפאלי • הווארד וולוויץ • פני • המפץ הגדול - דמויות |  |
| שחקנים | ג'ים פרסונס • ג'וני גאלקי • קונאל נייאר • סיימון הלברג • קיילי קווקו • מים ביאליק • מליסה ראוש |  |
| ערכים נוספים | צ'יזקייק פקטורי • המכון הטכנולוגי של קליפורניה • שלדון הצעיר |  |
| פרקים | פיילוט |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012398956105171  PLWABN: 9810653360905606  BIBSYS: 15004522  BNE: XX5228343  BnF: cb17755258f (data)  GND: 1156760100  ISNI: 0000 0000 3360 4522  LCCN: n92048888  NKC: mzk2017974324  NLK: KAC2020N9045  RERO: 02-A027593126  SUDOC: 233531165  VIAF: 45957199   WorldCat (עם VIAF): 45957199 
ביאליק, 1989
אילת מזר

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1956 ישראל 
 פטירה:  25 במאי 2021 (בגיל 64)
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 הערות:  נכדתו של בנימין מזר
 תרומות עיקריות
 גילוי מבנה האבן הגדול בעיר דוד
 
אֵילַת מזר (10 בספטמבר 1956 – 25 במאי 2021) הייתה ארכאולוגית ישראלית, שהתפרסמה בעיקר בשורת גילויים חשובים של שרידים ארכאולוגיים מתקופת הבית הראשון בירושלים.
ביוגרפיה

מזר הייתה בתו של אורי מזר, בנו של הארכאולוג המקראי ונשיא האוניברסיטה העברית לשעבר בנימין מזר, דודו של הארכאולוג פרופסור עמיחי מזר, אף הוא מהאוניברסיטה העברית.
את הדוקטורט שלה בארכאולוגיה מהאוניברסיטה העברית קיבלה ב-1997.
מזר כיהנה כחוקרת אורחת במכון לארכאולוגיה של האוניברסיטה העברית בירושלים ועבדה במכון שלם.
בין השנים 1986–1988 היא חידשה את החפירות בבית הקברות הדרומי שבאכזיב, בהן נחשפו קברים שלא נתגלו בעבר ובהם ממצאים פיניקיים רבים.
בקיץ 2005 היא חשפה את מבנה האבן הגדול בעיר דוד. על סמך התיארוך, המיקום והגודל, מזר העלתה את האפשרות כי המבנה שימש ארמונו של דוד המלך. התגלית זכתה לסקירה תקשורתית רחבה, בין השאר בגלל השערה זו ובגלל בולה (חותם) שנמצאה באתר הנושאת את השם יהוכל בן שלמיהו (דמות מקראית). ארכאולוגים אחרים הגיבו בהתרגשות לגבי הממצא, אך באופן זהיר יותר לגבי ההשערה שמדובר בארמונו של דוד.
בכנס "חידושים בחקר ירושלים" ה-13 באוניברסיטת בר-אילן שהתקיים בנובמבר 2007 הצהירה כי משלחתה גילתה קטעים מן החומה והמגדל הנזכרים בספר נחמיה. בריאיון להארץ חלק ישראל פינקלשטיין על הזיהוי והתיארוך.
ביולי 2008 מזר מצאה בולה שנייה במתחם מבנה האבן הגדול, הנושאת את שמו של גדליהו בן פשחור, המוזכר בתנ"ך (ספר ירמיהו, פרק ל"ח, פסוק א').
ב-2010 ד"ר אילת מזר הכריזה על חשיפת קטע חומה מסביב לעיר דוד המתוארך לדעתה לימי שלמה המלך, וכנראה נבנה על ידיו. אם התארוך נכון, ממצא זה עולה בקנה אחד עם המתואר במקרא.
ב-2013 במהלך חפירות שניהלה בעופל למרגלות הר הבית התגלה אוצר חפצי זהב וכסף ובו מדליון זהב עם דגם רקוע של מנורת שבעת הקנים, שופר וספר תורה.
ב-2015 מצאה משלחת בראשותה בולה עם טביעת חותמו של חזקיהו המלך באזור העופל. הייתה זו הפעם הראשונה שטביעת חותם של מלך ממלכי יהודה וישראל התגלתה באתרה בחפירה ארכאולוגית מדעית, ומשום כך היא נחשבת לממצא אמין.
מזר הייתה בין אישי הציבור שהקימו את הארגון הא-פוליטי "הוועד הציבורי למניעת הרס העתיקות בהר הבית", בו היו חברים אנשי רוח, אישי ציבור, ארכאולוגים, משפטנים ואנשי ביטחון. היא הייתה אחת הפעילות הבולטות בו.
מזר נפטרה ב-25 במאי 2021. התגוררה בירושלים והייתה אם לארבעה.הובאה למנוחות בבית העלמין של מושב ניר עציון .
ספרים שכתבה

אילת מזר, מנזר הבתולות: התקופה הביזנטית, חפירות הר-הבית בירושלים, הוצאת האוניברסיטה העברית - אוניברסיטת בר-אילן, 1998
אילת מזר, המדריך השלם לחפירות הר-הבית, הוצאת ליאור שרף הפצות, ירושלים: 2000. מהדורה מורחבת ומעודכנת: מדריך כרטא לחפירות הר-הבית, הוצאת כרטא, ירושלים: 2008
אילת מזר, החפירות בעיר דוד 2005, הוצאת שהם, 2007
מאמריה (רשימה חלקית) > בעברית

מזר אילת, ביצורי ירושלים בימי דוד ושלמה, מחקרי יהודה ושומרון כ' (תשעא), 167-172, 2011
מזר אילת, החפירות בראש גבעת עיר דוד ובעופל, 2010-2005, קדמוניות 140 (תשעא), 88-80, 2010
מזר אילת, חפירות העפל בירושלים, 2009-2010, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים וסביבותיה ד' (תשעא), 61-66, 2010
מזר אילת, מנהגי הקבורה הפיניקיים באכזיב, קדמוניות 138 (תשע), 93-103, 2009
מאמריה (רשימה חלקית) > באנגלית

Mazar, Eilat (2006). "Did I Find King David's Palace?". Biblical Archaeology Review. 32 (1) (January/February): 16–27, 70.
Mazar, Eilat (2004). The Phoenician Family Tomb N.1 at the Northern Cemetery of Achziv (10th-6th Centuries BCE). Sam Turner Expedition. Final Report of the Excavations (Cuadernos de Arquelogia Mediterranea 10), Barcelona.
Mazar, Eilat (2003). The Phoenicians in Achziv, The Southern Cemetery. Jerome L. Joss Expedition. Final Report of Excavations 1988-1990 (Cuadernos de Arquelogia Mediterranea 7), Barcelona.
Mazar, Eilat (2003). The Temple Mount Excavations in Jerusalem 1968–1978 Directed by Benjamin Mazar Final Reports Vol. II: The Byzantine and Early Islamic Periods. Qedem. Vol. 43. Jerusalem: Institute of Archaeology, Hebrew University of Jerusalem.
Mazar, Eilat (2002). The Complete Guide to the Temple Mount Excavations. Jerusalem: Shoham Academic Research and Publication. ISBN 965-90299-1-8.
Mazar, Eilat (1999). The Monastery of the Virgins - Byzantine Period - Temple Mount Excavations in Jerusalem. Institute of Archaeology, Hebrew University of Jerusalem.
Mazar, Eilat. with Mazar, B. (1989). "Excavations in the South of the Temple Mount". The Ophel of Biblical Jerusalem, Jerusalem.
הערות שוליים

↑  רן שפירא, מי בנה את החומה, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2007
↑  אוצר זהב ובו דגם מנורת שבעת הקנים התגלה בחפירות הר הבית, באתר רשות הטבע והגנים, ‏2013
↑  ניר חסון, חותמת מימי בית ראשון עם שמו של המלך חזקיהו התגלתה בירושלים, באתר הארץ, 2 בדצמבר 2015
↑   מבט - נמצא חותם חזקיהו מלך יהודה מלפני 2700 שנה, סרטון  באתר יוטיוב
↑  פרוטוקול מס' 110, מישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה מיום שלישי, י"ד בטבת, התשס"א (9 בינואר 2001), באתר נבו.
1 2  ד"ר אילת מזר הלכה לעולמה; "ירושלים מזילה דמעה", באתר ערוץ 7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265128705171  BnF: cb15553033f (data)  GND: 1056088818  ISNI: 0000 0003 8585 4322  LCCN: nr90005411  NTA: 074930419  SUDOC: 075115506  VIAF: 247585642   WorldCat (עם VIAF): 247585642 
אילת מזר מציגה את טביעת החותם של המלך חזקיהו לנשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין
אידה פריבר

| --- | --- |

 לידה:  1902 אסטוניה
 פטירה:  ינואר 1989  (בגיל 87 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
אידה פּרִיבֶר (שם נעוריה: באבסט) (1902 – ינואר 1989) הייתה חלוצה וסופרת ישראלית. עלתה לארץ ישראל ב-1921 ובכך הייתה לחלוצה הראשונה מאסטוניה. הייתה פעילה במספר ארגונים, בהם ארגון אימהות עובדות, ההגנה ומפא"י.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

אידה פריבר נולדה בשנת 1902 בטרטו שבאסטוניה לאביה שמואל באבסט ואימה בלה בת נחמיה באבסט. אביה נהרג, זמן קצר לאחר שהיא נולדה, במלחמת רוסיה–יפן ואמה נתקפה יגון וברחה. היא גודלה על ידי סבה. פריבר למדה בגימנסיה לבנות בטרטו ורפואה באוניברסיטת טרטו, והייתה פעילה בתנועת הנוער הציוני ובאגודת הסטודנטים בעיר מגוריה.
בשנת 1916 השתתפה לראשונה במחאה פוליטית:
"היה זה באחד במאי, בשעות שלפני הצהריים... מאחת הסמטאות יצאה תהלוכה רבת משתתפים. גברים ונשים נעו בשורות מסודרות ודגלים אדומים בידיהם... שירת "האינטרנציונל" נישאה בקול אדיר. הייתה זו תהלוכת אחד במאי... שיצאו להפגין בחג הפועלים הבינלאומי את התנגדותם לשלטון הצאר וקלגסיו...
לפתע קמה בהלה גדולה, השירה נקטעה באמצע, באמצע, והשורות התפרקו. הצעירים התחילו לרוץ באי-סדר, לברוח לכל הכיוונים, מחפשים מסתור... המשטרה הרוסית והקוזאקים, נאמני השלטון, הופיעו והקיפום..."
בימי מלחמת העולם הראשונה, אמה של פריבר חזרה ללא סיבה ברורה, לעבוד במרפאה, מקום עבודתה הקודם. זמן מה לאחר חזרתה, סבה של פריבר נפטר.
ביוגרפיה > העלייה לארץ ישראל

"ידענו שהאנייה קרבה לנמל יפו... החלה תכונה עצבנית לקראת הירידה ליבשה. כעבור רגעים מספר ראינו סירה מתקרבת לספינה... לאחר ביקורת התעודות... ערבים עם סירותיהם נעצרו בסמוך לספינה שנעצרה והטילו עוגן, הערבים עלו על הסיפון. דיבורם הגרוני המוזר וצעקותיהם הפראיות נישאו באוויר. כמה מהם תפסו את המזוודות... ואחרי כן גם את האנשים... וזרקו אותם בתנופה אל סירותיהם, הנשימה נעצרה מעוצם הבהלה... הנוסעים והחפצים נחתו בדיוק לתוך הסירות, ובהן תפסום ידיים מגושמות של ערבים אחרים. המהומה הייתה גדולה והמיית הגלים התערבה עם שכשוך המשוטים שבידי הערבים שבסירות שעלו וירדו בעת החתירה אל החוף. אני הייתי המומה מכל זה. ... בקהל העולים היו כמה עשרות צעירים מהארצות הבלטיות והמון רב של קשישים. יהודים שבאו לארץ הקודש לבלות בה את שנות חייהם האחרונות. נשים לא היו ביניהם, אני ושתי בנות מריגה היינו היחידות... הוכנסנו לקסרקטין לחיטוי שם שפכו עלינו חומר חיטוי נוזלי. לאחר שעה הוביל אותנו פקיד הסוכנות... דרך סמטאות צרות של יפו – לתל אביב הקטנה, למחנה אוהלים שהוקם לא מכבר..."
פריבר עלתה לארץ כחלוצה הראשונה מאסטוניה (ספטמבר 1921). בהגיעה ארצה עבדה בבניין, בפרדסים ובמטבח של בית הספר לאומנות "בצלאל" בירושלים. ב-1922 נישאה לברוך פריבר, ב-1925 עברה משפחתה, בעקבות עבודתו של בעלה ברוך, לטבריה. ב-1929 נסעה לבקר את אימה האלמנה והחולה בטרטו, אך כעבור זמן קצר, נאלצה לחזור ארצה, בגלל מאורעות שפרצו בארץ. שבוע אחרי חזרתה לארץ, אימה נפטרה.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

ב-1930 החלה להתנדב כמרכזת העבודה התרבותית, מטעם הסתדרות העובדים, בה הייתה חברה 12 שנים. ארגנה את הספרייה הראשונה בכפר סבא, טיפלה בעולים החדשים שהגיעו למושבה. הייתה מראשוני המקימים את "ארגון אימהות עובדות" ופעלה ב"הגנה" עד קום המדינה, עת צורף הארגון לצבא ההגנה לישראל.
כאשר קם הארגון של חיל נשים במסגרת הצבא האנגלי (א.ט.ס.), פריבר גייסה נשים בגליל, בנפות שומרון, בעמק חפר ובשרון, התנדבה ל-א.ט.ס?. ושירתה זמן מה בסרפנד (צריפין).
בשנת 1948, כאשר נהרה העלייה הגדולה לישראל, פריבר עבדה כמדריכה במושבי עולים ואחות במחנות עולים ברעננה. ב-1949 הייתה בשליחות הסוכנות היהודית באירופה, במחנות העקורים בגרמניה.
ב-1950 עד 1953 הייתה מדריכה חברתית וארגונית במושבי עולים, צייעה בצעדיהם הראשונים להתיישבותם. פריבר התנדבה כמדריכה ואחות מטפלת עת הוקם השיכון הראשון של עולי תימן "שבזי" בכפר סבא.
ב-1955 הקימה את הספרייה האזורית ב"שיכון סירקין" בכפר סבא על שם אהרן אמיר, וב-1965 ארגנה ספרייה נוספת בשיכון עליה של כפר סבא, בבית החדש של ההסתדרות.
נוסף לפעילותה הציבורית והחינוכית הקימה פריבר משק חקלאי קטן.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית > למען זכויות האישה

באותם ימים בישראל הייתה אפליה נגד נשים ופריבר נאבקה למען זכויותיהן. היא ביקשה מבעלה, ברוך פריבר, לדבר איתה על שינוי בחייהם, אבל הוא דחה זאת:
"...רציתי לפחות הבנה או מילה טובה מפיו - אך הוא הסתכל בי זועם, נוקשה ומוזר ובלי להעמיק חקר בדברי פלט: ' דבר זה לא נוכל לעשות... חיינו הם קודש לכלל האם אינך מבינה זאת? מקומך בבית עם הילדים. כאשר נעצב את דמות הכלל, את החברה העובדת - אז גם הפרט ימצא את מקומו ופתרונו...' "
פריבר סיפרה על ניסיונה למצוא עבודה כדי להתפרנס ועל סיכוייה כאישה:
"...אנו, הבנות, נתקבלנו לעבודת שרות ותו לא. לכן גם קופחנו בסופו של דבר. כל עוד היינו דרושות לבישול ולניקוי הכל היה שפיר... אני החלטתי למצוא לי עבודה בפרדס בכוחות עצמי ולא לסמוך על איש. הבחורים דיברו על"
ביוגרפיה > עבודתה הספרותית

עוד בנעוריה גילתה נטייה לכתיבה ופרסמה את סיפוריה הראשונים במאספים רוסיים שונים באסטוניה. פריבר למדה את השפה העברית בארץ. את סיפוריה העבריים הראשונים החלה לפרסם ב"דבר הפועלת", "אומר" ולאחר מכן ב"דבר", "הפועל הצעיר", "תלמים" ובקבצים שונים כגון: "בית מושב", "עשור למושבי עולים", "העלייה השלישית" ועוד.
בשנת 1951 הופיע ספרה הראשון "אדם חדש נולד", ב-1953 יצא ספרה השני "אורות באופק" וב-1965 יצא ספרה השלישי "בטרם שחר". שלושת ספריה הראשונים זכו לביקורת טובה בעיתונות וברדיו. בנוסף יצאו לאור חמישה ספרים נוספים בכתיבתה, כולל "מעגלי חיים" שהוא רומן אוטוביוגרפי.
ספריה

אידה פריבר, מעגלי חיים, הוצאת יבול, 1982
אידה פריבר, הכמיהה הנועזת, הוצאת אל"ף, 1982
אידה פריבר, בטרם שחר, הוצאת נ. טברסקי, 1965
אידה פריבר, אורות באופק, הוצאת טברסקי, 1996
אידה פריבר, אדם חדש נולד, הוצאת תרבות וחינוך, 1961
אידה פריבר, בין המצרים, הוצאת עמיחי
אידה פריבר, בסערת התקומה, הוצאת נ. טברסקי, 1970
אידה פריבר, מבין ההריסות, הוצאת יבול, 1984
משפחתה

פריבר הייתה אם לשלושה: נחמה, יוסף ואיתן פריבר, וסבתא לשתיים: ליאורה ורונית. אידה התאלמנה בשנת 1983. גיסהּ, אחי בעלה ברוך, אהרן פריבר היה פסל חתן פרס דיזנגוף. אידה נפטרה בינואר 1989.
על כל פועלה למען ולטובת תושבי כפר סבא הוענק לה התואר יקירת העיר כפר סבא.
הערות שוליים

↑  אידה פריבר, באתר עירית כפר סבא : היסטוריה, ‏09 מרץ 1988
↑  אידה פריבר, מעגלי חיים, הוצאת יבול, 1982
↑  אידה פריבר, מעגלי חיים, הוצאת יבול, 1982
↑  דוד תדהר (עורך), אידה פריבר, באתר אנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו , כרך 15, עמוד 4677
1 2  שירה קובלסקי, עבודה סמינריונית לתואר שני אידה פריבר, עבודה סמינריונית, 2006, עמ' 12
↑  אתר עירית כפר סבא, אידה פריבר, באתר www.kfar-saba.muni.il, ‏9 מרץ 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309384105171  ISNI: 0000 0000 6695 3227  LCCN: nr91036029  VIAF: 73712809   WorldCat (עם VIAF): 73712809
אימרה ואש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בדצמבר 1898 מישקולץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 ביולי 1966 (בגיל 67) הג'ווידק, הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שם לידה:  Weinberger Imre 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת פץ', אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא, רופא ריאות 
 
אימרה ואש (במקור עד 1918 ויינברגר, בהונגרית: Vas Imre;‏ מישקולץ, 14 בדצמבר 1898 – בודפשט, 19 ביולי 1966) היה דוקטור לרפואה (MD) רופא ריאות (פולמונולוג), מנהל מחלקה בבית חולים, מנהל בית חולים, קנדידט למדעי הרפואה - "דוקטורט קטן" (.CSc) (1957), מומחה ברמה לאומית לשחפת, מחבר ספרים בנושא מבוססי מחקריו.
קורות חייו

אימרה ויינברגר נולד במשפחה יהודית כבנם של לזאר ויינברגר, נוטריון, ושל רחל מוסקוביץ'. הוא החל את לימודי הרפואה שלו באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא כסטודנט לרפואה. לאחר המלחמה, הוא לא יכול היה לחזור לאוניברסיטת בודפשט (בעיקר בגלל החוק המפלה יהודים הנומרוס קלאוזוס), ולכן השיג את התואר באוניברסיטת פץ' ב-1923. לאחר מכן עבד כרופא פנימי בפוליקליניקה Charité עד 1935, ולאחר מכן בין 1935 לבין 1940 עבד במכון למחלות הריאה של אויפשט (היום רובע 4 של בודפשט). במלחמת העולם השנייה פוטר מעבודתו בגלל מוצאו היהודי, ונשלח למחנות שירות העבודה מספר פעמים (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). אחר כך הוא גורש למחנה הריכוז אושוויץ ב-1944, שרד ולבסוף חזר להונגריה באוגוסט 1945. בשנים 1945–1949 עמד בראש מחלקת השחפת כמנהל מחלקה בבית החולים היהודי לצדקה בבודפשט (בדרך אמריקה). מ-1949 עד 1966, היה מנהל בית החולים הממלכתי לחולי ריאות סבאדשאגהג' (Szabadsághegy). הוא פיתח את העקרונות הבסיסיים של שיקום חולי שחפת. זכותו והישגו העיקרי הוא פיתוח היכולת לגילוי המוקדם של מחלת השחפת והריאות בשלב מוקדם והחזרת החולים ושיקומם החברתי והרפואי לעבודה פורייה.
אשתו הייתה אנה הלאס (1905–?), בתם של פרנץ הֵבֶּר (פירושו בהונגרית "עברי") ואידה מוסקוביץ', לה נישא ב-6 במאי 1928 בבודפשט.
כתביו ומחקריו

שיקום חולי ריאות (בודפשט, 1959)
Hogyan éljen a tüdőbeteg ember? (כיצד יחיה חולה שחפת?)
A munkaköri alkalmasság orvosi elbírálásának irányelvei (הנחיות להערכה רפואית של כושר תעסוקתי -מחבר משותף)
Egészségügyi feladatok a második ötéves tervben (משימות בריאות בתוכנית החומש השנייה - מחבר משותף)
פרסים והוקרה

מדליית הזיכרון של אמיל וייל (1957)
מדליית הזיכרון של פרידייש קוראני (1961)
לקריאה נוספת

Adatai a Petőfi Irodalmi Múzeum katalógusában (נתוניו במאגרי המוזיאון הספרותי פטפי)
Barát Irén, Sirály Ferenc: In memoriam Vas Imre (1966. szeptember 25.) Orvosi Hetilap, 107. évfolyam, 39. szám, 1858-1859. o. (לזכרו של אימרה ואש. שבועון רפואי 1966)
Gergely András: Jeles magyar zsidó orvosok lexikona. Budapest, Makkabi, 2001.(אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001)
Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. כרך השלמה. עורכת ראשית אגנש קניירש)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 111339/1918. Forrás: MNL-OL 30808. mikrofilm 460. kép 3. karton
↑  "Születési bejegyzése a miskolci polgári születési akv. 1448/1898. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-27.
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi állami halotti akv. 1344/1966. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-27.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 650/1928. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-27.
↑  "Dr. Vas Imre kapta az idei Korányi Frigyes emlékérmet". Népszabadság. 1961-09-28. p. 10. נבדק ב-2020-12-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7920 5236  VIAF: 121500523   WorldCat (עם VIAF): 121500523
אירוס הסרגל

| אירוס הסרגל |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: אירוסיים
סוג:: אירוס
תת־סוג:: הרמודקטילואידס
מין:: אירוס הסרגל
שם מדעי
 Iris vartanii ‏פוסטר, 1885
אִירוּס הַסַּרְגֵּל או אִירִיס הַסַּרְגֵּל (שם מדעי: Iris vartanii) הוא מין בסוג אירוס בתת-הסוג הרמודקטילואידס (Hermodactyloides).
מאפיינים

אירוס הסרגל הוא גאופיט רב-שנתי בעל בצל, סביבו מתפתחים בצלי ריבוי קטנטנים - כגרגרי חיטה. עליו בינוניים באורכם - כ-30 ס"מ, חתכם מרובע או דמוי צלב וצבעם ירוק רענן. הפרחים צומחים על עמודי פריחה קצרים המהווים בעצם גלגול של צינור העטיף. צבע הפרח כחול בהיר, עלי העטיף החיצוניים מעוטרים באיור לבן כשבמרכזם כתם צהוב. צידם החיצוני של עלי העטיף מנוקדים ארגמן. במרכז העלה רכס אורך זהוב. יש לו שישה עלי כותרת. השחלה תחתית, ולעיתים קרובות היא נותרת בתוך הקרקע. הפריחה בתחילת החורף, מיד אחרי הגשמים הראשונים. לעיתים הפרחים מציצים עוד קודם לעלים.
אירוס הסרגל אנדמי לארץ ישראל, וגדל בחבל הים תיכוני של הארץ באזורי ההרים שמצפון לבקעת באר שבע. קיימות אוכלוסיות רבות שלו בכרמל. הצמח מוגן על פי חוק.
תואר המין המדעי ניתן לו על שם פקרדוני קלוסט ורטן, רופא מיסיון מנצרת שגילה לראשונה את המין בשנת 1883.
תואר המין העברי מתאר את צורת עליו הישרים.
אירוס הסרגל דומה ביותר לאירוס הלבנון, אך הציור בעלי העטיף החיצוניים חסר עורקים כהים. אף מספר הכרומוזומים שלהם שווה - 2n=20. בין המינים נוצרות צורות כלאיים. אירוס הסרגל ואירוס הלבנון הם שני נציגיה היחידים של הסקציה הרמודקטילואידס (Hermodactyloides) בארץ ישראל.
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א' עמוד 22, עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אירוס הסרגל באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  חדשות - פריחה מקומית nrg - ...הולך ישר: הפרויקט לשימור איריס הסרגל, ד"ר אורי פרגמן-ספיר, 15.12.2011, באתר nrg
אירוס הסרגל
קיליאן מרפי

| --- | --- |

קיליאן מרפי, ינואר 2024
 לידה:  25 במאי 1976 (בן 48) אירלנדדאגלס, קאונטי קורק, אירלנד
 מדינה:  אירלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  הקולג' האוניברסיטאי של קורק  Presentation Brothers College 
 בן או בת זוג:  Yvonne McGuinness (2004–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2023)  פרס גילדת שחקני המסך (2024)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (18 בפברואר 2024)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (10 במרץ 2024)  פרס דרמה דסק להצגת יחיד (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
קיליאן מרפי (באנגלית: Cillian Murphy; נולד ב-25 במאי 1976) הוא שחקן אירי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בסרט "אופנהיימר". ידוע בזכות תפקידו הראשי בסדרה "כנופיית ברמינגהאם" וכן בהופעותיו בסרטיו של כריסטופר נולאן "התחלה", "באטמן מתחיל", "דנקרק" ו"אופנהיימר", ובמותחן האימה "28 יום אחרי". הועמד לפרס גלובוס הזהב על תפקידו בסרט "ארוחת בוקר על פלוטו".
ילדות ונעורים

מרפי נולד בעיירה דאגלס וגדל בפרוור בלינטמפל בקורק שבאירלנד. אביו עובד במשרד החינוך של אירלנד, ואמו מורה לצרפתית. מרפי הוא המבוגר מתוך ארבעה אחים ואחיות. הוא גדל בתור נוצרי קתולי, ולמד במכללה הקתולית לבנים "האחים פרסנטטיון". החל לשחק לראשונה בחברת התיאטרון המקומית "קורסדורסה".
בגיל עשר החל לנגן ולכתוב שירים. כשהתבגר החל לנגן על גיטרה ולהופיע בלהקות רוק מקומיות ביחד עם אחיו פארדרייג. למרפי וללהקתו הוצע חוזה מקצועי, אך הוריו הטילו על כך וטו והתהליך לא יצא לפועל. מרפי למד משפטים ב"אוניברסיטת קורק", ונשר לאחר שנה אחת בלבד מרצון לאחר שנכשל בבחינות.