ערימות השחת
אודות היצירה

מונה התיישב בז'יברני ב-1883. רוב הציורים שלו עד מותו היו בהשראת הנוף של ביתו. כצייר הוא אהב לקחת נושא מסוים ולבחון אותו בשינויים באטמוספירה, בצבע, באור וכדומה. הערימות המתוארות בציורים הן של חיטה, תבואה ושחת. אולם, הערימות נועדו להכין לחם, על כן הן כנראה מכילות חיטה, שעורה ושיבולת-שועל. בנוסף, הערימות הגבוהות נועדו כדי להפריד בין הגרעינים למוץ בתהליך של דישה. מכונות דישה מיוחדות היו עוברות מכפר אחד לשני, ולכן על אף שהתבואה נקצרה ונערמה כבר ביולי היה לוקח כמעט שנה שלמה עד להגעת המכונה. ההליך הארוך הזה איפשר למונה לצייר את הערימות בתקופות שונות. צורת העבודה הזאת הייתה שכיחה במאה ה-19, והיא קוצרה באמצעות המצאת קומביין התבואות. אף על פי שלכל אזור היה צורה מיוחדת של סידור הערימות, מונה צייר אותן בצורה כללית – ערימה עגולה עם גג מחודד.
הערימות בסדרה היו שייכות לשכנו של הצייר, אדון קוויל. כשמונה ראה את השינויים הרבים שפוקדים את הערימות, הוא ביקש מנכדתו להביא לו שני קנבסים עבור מזג אוויר מעונן ומזג אוויר שמשי. הוא גילה ששני קנבסים לא יספיקו לו כדי לתאר את כל השינויים שפוקדים את הערימות, לכן הוא ביקש ממנה להביא כמה שיותר קנבסים. שגרת יומו של מונה כללה החלפת קנבסים באופן שבו הוא ניסה לצייר את הסצנה הנוכחית על הקנבס שבו הציור שהכי קרוב לאותה סצנה עכשווית. אף על פי שהוא התחיל לצייר את הסדרה בחוץ, הוא שב לסטודיו שלו כדי להשלים את היצירות במטרה להגיע להרמוניה בין הפרטים בסדרה.
מונה יצר מספר רב של גרסאות של ציורי הערימות. חמש גרסאות התמקדו בחציר כאובייקט המרכזי (יצירות מספר 1213–1217), והן נוצרו בעת הקציר בשנת 1888. בגרסאות המוקדמות יותר בסדרה הוא צייר את הערימות כאובייקט עזר לציורי נוף (יצירות מספר 900–995, 1073). הקונצנזוס הכללי הוא שרק הציורים של הקציר משנת 1890 (יצירות מספר 1266–1290) נכללים בסדרת ערימות החציר. אולם, יש המחשיבים יצירות נוספות כחלק מהסדרה. למשל, מוזיאון היל-סטיד (אנ') מחשיב את שתי היצירות של ערימות החציר המוחזקות אצלו כחלק מהסדרה, על אף שאחד מהציורים מתאר את הקציר משנת 1890.
היבט שמונה רצה לבחון ביצירותיו היה הארעיות של האור בחילופי עונות, במזג אוויר ובשעות ביום. הוא החל לצייר את הערימות בסוף ספטמבר או בתחילת אוקטובר של שנת 1890, והוא המשיך לצייר את הנושא במשך שבעה חודשים. מונה היה הצייר הראשון שצייר כל כך הרבה ציורים ההתמקדות על נושא אחד. בשנות ה-80 וה-90 במאה ה-19, מונה עבד על כמה סדרות של ציורים, כגון חבצלות המים, בית הפרלמנט, הסן וכדומה. על מנת להשלים כמה שיותר ציורים הוא היה קם לפני זריחה. מונה היה לעיתים מצליח להשלים בין עשרה לשנים-עשר ציורים ביום. עקב השינוי המהיר של האור, היו ציורים בסדרה שניתן היה לעשותם רק בכמה דקות במהלך היום. יתר על כן, היה תקופות שאור היום בזריחה היה שונה מהיום הקודם לו.
ציירים רבים כמו אנדרה דרן, מוריס ולאמנק ו-וסילי קנדינסקי הושפעו מסדרת הציורים של מונה. האחרון אף אמר כי עד אותה יצירה הוא לא הבין את משמעותה של פלטת הצבעים. סדרת הציורים הייתה הצלחה כלכלית. במאי 1891, חמישה-עשר ציורים הוצגו על ידי פול דוראן-רואל, וכולם נמכרו תוך מספר ימים בודדים. ציירים ומבקרי אומנות, ובכללם אוקטב מירבו וקאמי פיסארו, היללו את יצירותיו של מונה וכינו אותן כ-"משביעות רצון" וכ-"פנים של הנוף". רוב הציורים נמכרו בסכום של בערך 1,000 פרנקים, אך בעקבות ההצלחה המחירים החלו להאמיר. בעקבות ההצלחה הכלכלית, מונה קנה בית באזור ז'יברני ובנה בו בריכה עם נופריים, ששימשה אותו כנושא ליצירות אחרות.
מונה היה ידוע כפרפקציוניסט, ועבודתו האינטנסיבית על סדרת ערימות החציר ממחישה זאת. הצייר השמיד בעבר סדרות שלמות של ציורים שהוא מצא כלקויות, אך סדרת ערימות החציר לא הייתה אחת מהן.