יוהאן פרידריך קוטה
ביוגרפיה

על כתפיו של בנו הצעיר של כריסטוף פרידריך, יוהאן פרידריך, הוטלה המשימה לקומם את החברה. יוהאן פרידריך קוטה, שנולד בשטוטגרט, למד בגימנסיה (חטיבת ביניים ותיכון) של מקום הולדתו (Eberhard-Ludwigs-Gymnasium), ובמקור נועד ללמוד תאולוגיה. עם זאת, הוא התקבל לאוניברסיטת טובינגן כסטודנט למתמטיקה ומשפטים, ולאחר שסיים את לימודיו שהה זמן ניכר בפריז, למד צרפתית ומדעי הטבע ושהה בחברת אנשי ספרות מכובדים. לאחר שעבד כעורך דין באחד מבתי המשפט הגבוהים, לקח קוטה על עצמו את ניהול עסקי ההוצאה לאור בטובינגן, בהתאם לבקשתו הנמרצת של אביו. הוא התחיל בדצמבר 1787, ועמל ללא הרף כדי לרכוש היכרות עם כל הפרטים. מ-1793 עד 1794 הדפיסה הוצאת הספרים אורל פיסלי (אנ') בציריך את המגזין "Die Einsiedlerinn aus den Alpen" ("הנזיר מהאלפים") של מריאנה ארמן (אנ'), המגזין הראשון שיצא לאור על ידי אישה בשווייץ; מותה המוקדם עצר את המהדורות הבאות. מכיוון שההוצאה העצמית לא יכולה הייתה להתמודד עם הצלחת המגזין הקודם שלה, סיכמו מריאנה ובעלה על השתלטות של קוטה על המגזין, אבל ב-1793 התרחשו סכסוכים בלתי ניתנים לגישור; קוטה הקים את כתב העת Flora עם בסיס המנויים, ומריאנה ארמן המשיכה את המגזין Einsiedlerinn aus den Alpen. הקשרים של ההוצאה לאור התרחבו במהירות; וב-1794 תוכנן היומון אלגמיינה צייטונג (אנ') ("העיתון הכללי"), שפרידריך שילר היה אמור להיות עורכו. שילר נאלץ לוותר על התפקיד בגלל בריאותו; אך ידידותו עם קוטה העמיקה מדי שנה, והייתה יתרון גדול למשורר ולמשפחתו. הקשר בין קוטה לשילר היה משמעותי, שכפי שהיינריך דורינג (אנ') מספר לנו בביוגרפיה "חייו של שילר" (1824). מוציא לאור הציע לשילר מחיר גבוה יותר מקוטה עבור זכויות היוצרים של טרילוגיית המחזות ולנשטיין (אנ'), דחה אותו המשורר בתוקף, והשיב "קוטה ישר בעסקים איתי, ואני איתו". ב-1795 ייסדו שילר וקוטה את "הורן" (Horen "להקשיב"), כתב עת חשוב מאוד לתלמידי הספרות הגרמנית. המשורר התכוון, באמצעות יצירה זו, להחדיר רעיונות גבוהים יותר לחייהם המשותפים של בני האדם, על ידי הקניית תרבות אנושית אצילה יותר, ו"לאחד מחדש את העולם הפוליטי המפוצל תחת דגל האמת והיופי". ההורן הביא את גתה ושילר ליחסים קרובים זה עם זה ועם קוטה; וגתה, בעודו מצר על כך שכבר הבטיח את היצירה וילהלם מייסטר למוציא לאור אחר, תרם את ה-Unterhaltung deutscher Ausgewanderten ("בידור ליוצאי גרמניה"), האלגיות הרומיות ומאמר על סנקילוטיזם ספרותי. יוהאן גוטליב פיכטה שלח אליו את מאמריו הראשונים, וגם שאר הסופרים הגרמנים הבולטים של אותה תקופה היו מיוצגים. בשנת 1798 הופיע ה-Allgemeine Zeitung בטובינגן, נערך תחילה על ידי פוסלט (Posselt) ולאחר מכן על ידי הובר (Huber). עד מהרה הועברה מערכת העיתון לשטוטגרט, ב-1803 לאולם, וב-1810 לאאוגסבורג; ולבסוף למינכן.
בשנת 1799 נכנס קוטה לפוליטיקה, ונשלח לפריז מטעם נסיכות הבוחר מווירטמברג כנציגה. כאן הוא יצר חברויות שהוכיחו את עצמן כמועילות מאוד עבור ה-Allgemeine Zeitung. בשנת 1801 ערך ביקור נוסף בפריז, גם בתפקיד פוליטי, כאשר חקר את מדיניותו של נפוליאון בונפרטה, ואצר מידע רב שהיה שימושי עבורו במפעליו הספרותיים.
עם זאת, הוא עדיין הקדיש את רוב תשומת ליבו לעסק שלו, ובמשך שנים רבות, ערך את כל הרישומים בספר החשבונות במו ידיו. הוא היה מיודד מאוד עם שילר, הובר וגוטליב קונרד פפל (אנ') (1736–1809); והוא גם היה חברם של הרדר, שלינג, פיכטה, ריכטר, ווס, הבל, טייק, תרזה הובר, מתיסון, האחים וילהלם ואלכסנדר פון הומבולדט, יוהאן מילר, שפיטלר ואחרים, שאת כול יצירותיהם או את חלקן פרסם. בהתכתבות של אלכסנדר פון הומבולדט עם ורנהגן פון אנזה (אנ') שפורסמה בשני כרכים אפשר לראות את היחסים החמים שבין הומבולדט למשפחת קוטה. ב-1795 הוא הוציא לאור את ה-Politischen Annalen and the Jahrbücher der Baukunde (שנתון פוליטי וספר השנה של מדע הבנייה), וב-1798 את Damenalmanach (אלמנך הגבירות), יחד עם כמה יצירות בעלות חשיבות פחותה. ב-1807 הוציא לאור את ה-Morgenblatt (עיתון בוקר), שאליו נוספו לאחר מכן ה-Kunstblatt (עיתון האומנות) של שורן ו-Literaturblatt (עיתון הספרות) של מנצל.
בשנת 1810 הוא עקר לשטוטגרט. הוא השתתף בקונגרס וינה (1815), ובשנת 1815 הוא נבחר לפרלמנט של וירטמברג. ב-1819 הפך לנציג האצולה; לאחר מכן הוא התקדם לתפקיד של חבר הוועדה וסגן הנשיא (1824) של הבית השני של וירטמברג. הוא קיבל את התארים גהימרט (אנ') של פרוסיה, ואביר מסדר כתר וירטמברג. וילהלם הראשון, מלך וירטמברג החיה מחדש את האצולה העתיקה במשפחתו בכך שהעניק לו את התואר פרייהר (Freiherr, ברון) קוטה פון קוטנדורף. בשנים 1828–1829 הופיעה ההתכתבות המפורסמת בין שילר לגתה. קוטה תמך בצעירים בעלי כישרון בראשית דרכם.
בנוסף למעמדו הרם כמו"ל, הוא פעל בתחומים נוספים. הוא היה חקלאי שפעל בשיטות מדעיות, וקידם רפורמות רבות בחקלאות. הוא היה בעל האדמות הראשון של וירטמברג שביטל את הצמיתות באחוזותיו. בפוליטיקה הוא היה כל חייו ליברל מתון. בשנת 1824 הקים בית דפוס שפעל על קיטור באאוגסבורג, ובערך באותו זמן ייסד מכון ספרותי במינכן. בשנת 1825 הוא הפעיל ספינות קיטור, לראשונה, באגם קונסטנץ, ובשנה שלאחר מכן על נהר הריין. ב-1828 הוא נשלח לברלין, בירת ממלכת פרוסיה מטעם ממלכת בוואריה וממלכת וירטמברג, ושם זכה לתואר מידי שלושת המלכים. הוא נפטר ב-29 בדצמבר 1832 בשטוטגרט, והותיר בן ובת כיורשים משותפים.