מאוריסיו ארוס
קריירת משחק

ארוס החל את קריירת המשחק בקבוצת הנוער של דפורטס קונספסיון. בעונת 1994 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת, שעלתה באותה העונה לליגת העל הצ'יליאנית.
בעונות 1995 ו1996 החל להשתלב ברוטציה של הקבוצה, שהצליחה לשמור על עצמה מעל לפלייאוף הירידה, ובסך הכול בשתי עונותיו הראשונות בליגה הבכירה כבש שער אחד ב-36 הופעות. עונת 1997 התחלקה בשיטת אפרטורה וקלאוסורה, ובה כבר הפך ארוס לשחקן משמעותי יותר בקבוצה. דפורטס סיימה את עונת האפרטורה במקום השישי, אך בטורניר הקלאוסורה סיימה במקום ה-16 והאחרון. ארוס סיים את העונה הכפולה עם שני שערי ליגה ב-27 הופעות מתוך השלושים של קבוצתו, שסיימה במקום ה-12 בטבלה המצטברת של העונה.
בסך הכול ערך ארוס 64 הופעות ליגה במדי קבוצת נעוריו, בהן כבש שלושה שערים.
לקראת עונת 1998 עבר לקבוצת הפאר הצ'יליאנית, אוניברסידד דה צ'ילה. כבר בעונת הבכורה שלו במועדון התקרב לזכייה באליפות צ'ילה, כשקבוצתו סיימה כסגנית האלופה מרחק נקודה מהאלופה קולו-קולו. ארוס עצמו כבש שער ליגה בודד ב-22 הופעות באותה העונה. כמו כן, באותה העונה סייע לקבוצתו לזכות בגביע בפעם השנייה בתולדותיה, והראשונה מזה 19 שנים, עם 1–3 על אאודקס איטליאנו בסיכום שני המפגשים.
בעונת 1999, בה התחלקה העונה לליגה סדירה ולפלייאוף עליון ותחתון, זכה ארוס עם קבוצתו באליפות צ'ילה הראשונה בקריירה שלו. ארוס היה לשחקן משמעותי בסגל האלופה, עם 36 הופעות מתוך ה-44 של קבוצתו באותה העונה. בעונת 2000 זכה ארוס עם קבוצתו בדאבל הצ'יליאני, לאחר ששותף ב-22 מתוך שלושים משחקי הליגה של קבוצתו. במקביל, סייע לקבוצתו לזכות בגביע הצ'יליאני לאחר ניצחון 1–2 במשחק הגמר על סנטיאגו מורנינג בזכות שער הזהב בדקה ה-118. ארוס פתח בהרכב למשחק הגמר, ושיחק לכל אורכו.
עונת 2001 הייתה האחרונה של ארוס בקבוצה, שאיבדה את תוארה וסיימה שלישית בלבד בטבלת הליגה. ארוס כבש פעמיים ב-23 הופעות ליגה במדי הקבוצה, וסיים את הקדנציה בת ארבע העונות בקבוצה עם שלושה שערי ליגה ב-103 הופעות.
בינואר 2002, במהלך חלון ההעברות החורפי של עונת 2001/2002, עזב ארוס את צ'ילה ועבר לפיינורד ההולנדית, תחת המאמן בארט ואן מרוויק. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ההולנדית ערך ארוס ב-10 במרץ 2002, כאשר פתח בהרכב בניצחון 1–4 על א.ז. אלקמאר. עד לתום העונה ערך ארוס חמש הופעות ליגה, והוסיף שתי הופעות בצמד משחקי חצי גמר גביע אופ"א מול אינטר מילאנו. במשחק הראשון בחוץ עלה כמחליף שתי דקות לסיום ההתמודדות, בה ניצחה פיינורד 0–1. בגומלין הביתי פתח ושיחק תשעים דקות בדרך לשוויון 2-2 ולכרטיס לגמר גביע אופ"א 2002. ארוס נותר על הספסל במשחק הגמר, שהסתיים בניצחונה של פיינורד, 3-2 על בורוסיה דורטמונד, ובזכייתה בגביע אופ"א.
לקראת עונת 2002/2003, הושאל ארוס למכבי תל אביב של המאמן ניר קלינגר. ארוס שיחק בתפקיד ברוטציה עם סאלם אבו סיאם, ואת הופעת הבכורה שלו ערך בניצחון הביתי 0–1 על בואבישטה במסגרת גביע אופ"א. ארבעה ימים אחר כך ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד החוץ 0–1 להפועל באר שבע. ארוס לא הצליח להשתלב היטב בקבוצה, ועל אף הזכייה באליפות המדינה עם הצהובים, סיים את דרכו בקבוצה בתום העונה עם 15 הופעות ליגה בלבד (27 בכל המסגרות). את שעריו היחידים במדי מכבי כבש במסגרת גביע הטוטו, שם כבש פעמיים, בשני משחקיה של מכבי מול מכבי הרצליה.
בעונת 2003/2004 שיחק ארוס באל-הילאל הסעודית, במדיה כבש שער ליגה בודד ב-12 הופעות, וממנה חזר לצ'ילה, שם שיחק עד לתום עונת 2004 במדיה של ואצ'יפאטו מהליגה הבכירה. משם, המשיך לשנתיים מלאות בקוברלואה. בינואר 2007 הצטרף לאוניברסידד דה קונספסיון, ובטורניר הקלאוסורה של אותה העונה, העפיל עמה עד לגמר הפלייאוף, שם הפסידה 0–4 לקולו-קולו בסיכום שני מפגשים. במדיה של אוניברסידד דה קונספסיון זכה ארוס בגביע הצ'יליאני השלישי בקריירה והראשון בתולדות המועדון, לאחר שפתח ושיחק לאורך כל תשעים הדקות בניצחון קבוצתו 1–2 במשחק הגמר על דפורטס אובאז'ה. בעונת 2010 שיחק במדיה של או'היגינס, שם כבש שישה שערי ליגה ב-32 הופעות.
את הקריירה סיים ארוס במדיה של אוניון טמוקו מליגת המשנה, במדיה שיחק במשך שתי עונות, וכבש שישה שערים ב-57 הופעות ליגה. בנובמבר 2012 פרש ארוס ממשחק פעיל בגיל 36.