stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז TM-11
תיאור המשימה

"סויוז TM-11" שוגרה ב-2 בדצמבר 1990 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-4 בדצמבר ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא אגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 7 בפיקוד גנאדי מנאקוב. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 7.
טויוחירו אקיאמה טס לחלל כעיתונאי של רשת יפנית "TBS". כל היום הוא שידר תוכנית של 10 דקות לטלוויזיה ו-20 דקות לרדיו. מכיוון שציוד יפני לא היה תואם את הציוד של התחנה היה צורך להביא לחלל ציוד במשקל של 170 ק"ג.
ב-10 בדצמבר 1990 "סויוז TM-10" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה בנוסף לצוות המראה גם טויוחירו אקיאמה שהגיע בחללית  סויוז TM-11 שבוע לפני זה.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 8 שהחלה בפעלותה הסדירה.
ב-26 במרץ בוצע שינוי מיקום עגינה של החללית בתחנת החלל - היא עברה לתא עגינה במודול "קוואנט 1".
ב-26 במאי 1991 "סויוז TM-11" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה בנוסף לצוות המראה גם הלן שרמן שהגיע בחללית סויוז TM-12 שבוע לפני זה.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 9
סולידריות (גרינלנד)

| --- | --- |

 מדינה:  גרינלנד
 מנהיגים:  אקאלו ירימיאסן
 תקופת הפעילות:  29 באפריל 1978 – הווה (46 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברלית  ליברליזם שמרני  שמרנות יוניוניזם גרינלנדי (איחוד גרינלנד ודנמרק)
 מטה:  נוק
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 צבעים רשמיים:  טורקיז
 נציגויות בפרלמנטים
 הפרלמנט של גרינלנד:  2 / 31
 atassut.gl
 
סולידריות (בגרינלנדית: Atassut, תרגום מילולי: "קורת גג", מתורגם גם כ-"תחושה של קהילה") היא מפלגה שמרנית ליברלית יוניוניסטית גרינלנדית ושותפה של מפלגת ונסטרה (אנ') הדנית.
במקור היא הייתה אחת המפלגות הגדולות והמשפיעות בגרינלנד, והיא ירדה בעקביות מאז אמצע שנות ה-90 של המאה ה-20. בבחירות הכלליות בגרינלנד 2014, היא זכתה רק ב-2 מושבים בפרלמנט של גרינלנד, אך בהמשך שניהם עזבו למפלגת סיומוט.
תוצאות הבחירות

| שנת בחירות | # מספר בוחרים כולל |  % מסך הבוחרים | # מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979 | 7,688 | 41.7 (#2) | 8 / 21 |  |
| 1983 | 11,443 | 46.6 (#1) | 12 / 26 | 4 |
| 1984 | 9,873 | 43.8 (#2) | 11 / 25 | 1 |
| 1987 | 8,105 | 40.1 (#2) | 11 / 26 |  |
| 1991 | 7,536 | 30.1 (#2) | 8 / 27 | 3 |
| 1995 | 7,674 | 30.1 (#2) | 10 / 31 | 2 |
| 1999 | 7,100 | 25.2 (#2) | 8 / 31 | 2 |
| 2002 | 5,780 | 20.2 (#3) | 7 / 31 | 1 |
| 2005 | 5,528 | 19.1 (#4) | 6 / 31 | 1 |
| 2009 | 3,094 | 10.9 (#4) | 3 / 31 | 3 |
| 2013 | 2,454 | 8.1 (#3) | 2 / 31 | 1 |
| 2014 | 1,919 | 6.5 (#5) | 2 / 31 |  |
| 2018 | 1,730 | 5.9 (#5) | 2 / 31 |  |
| 2021 | 1,879 | 7.09 (#5) | 2 / 31 |  |
מנהיגים

2019– אקאלו ירימיאסן
2017–2019 סיוורת ק. היילמן
2017–2017 קולוטאנגואךּ אינוךּ ברתלסן, ממלא מקום אחרי שקנוד כריסטיאנסן עזב את המפלגה
2014–2017 קנוד כריסטיאנסן
2009–2014 גרהרדט פטרסן
2005–2009 פין קרלסן
2002–2005 אוגוסטה סאלינג
1993–2002 דניאל סקיפטה
1989–1993 קונרד סטינהולדט
1985–1989 אוטו סטינהולדט
1979–1984 לארס קמניץ
סמל יפן

| --- | --- |

החותם הקיסרי של יפן
 פרטים
 המחזיק בסמל:  יפן 
 תאריך אימוץ:  1869 
 התקנים
 ציצה:  חרצית
 פרטים נוספים
 מסדרי אבירות:  מסדר החרצית
 
חרטום האונייה מיקאסה מעוטר בסמל היפני
דרכון יפני עם החותם הקיסרי
סמל החרצית משולב ברבים מבולי הדואר שהונפקו ביפן
החותם הקיסרי של יפן (ביפנית: 菊の御紋 - קיקו נו גומון, "סמל החרצית האצילי" או "סמל החרצית הקיסרי") הוא המון והסמל המשמש את המשפחה הקיסרית ביפן ומופיע על המסמכים הרשמיים שלה. לפי חוקת מייג'י משנת 1890 איש לא היה רשאי להשתמש בחותם הקיסרי מלבד הקיסר, שהחותם שלו היה חרצית עם 16 פרחים לשוניים, עד שנת 1947. לכן, לכל חבר במשפחה הקיסרית היה חותם שונה במקצת. מקדשי שינטו השתמשו באותן שנים בחותם כסמלם או השתמשו באלמנטים שונים ממנו לסמל שלהם.
הקיסר גו דאיג'ו (אנ') ניסה בשנת 1333 לשבור את שלטון השוגון ביפן. לאחר שנכשל והוגלה הוא אימץ סמל חרצית עם 17 פרחים לשוניים כדי להבדיל את עצמו מממשיכו, הקיסר קוגון (אנ'), שהמשיך להשתמש בחותם שבו 16 פרחים לשוניים.
הסמל מופיע כפרח חרצית צהוב או כתום, עם קווי מתאר שחורים או אדומים. במרכז מופיע עיגול המוקף ב-16 פרחים לשוניים. מערכת נוספת של 16 פרחים לשוניים של חרצית מוטים ביחס לחזית מופיעה מאחורי המערכת החזיתית, וניתן לראות אותה בקצוות התפרחת. דוגמה לשימוש בסמל ניתן למצוא במסדר החרצית, המסדר הגבוה ביותר ביפן.
שאר חברי המשפחה הקיסרית משתמשים בסמל חרצית בעל 14 פרחים לשוניים. חרצית בעלת 16 פרחים לשוניים משמשת כסיכה לחברי הדיאט של יפן (בית הנבחרים היפני), מסדרים, פקודות רשמיות, דרכונים וכו'.
במהלך ההיסטוריה כל קיסר עיצב לעצמו את חותמו, ולא היה חותם אשר נשמר במהלך הדורות. גם כיום אין חותם קבוע בחוק, אך השימוש הרווח הוא בסמל המופיע על הדרכונים של אזרחי יפן.
ראו גם

המנון יפן
דגל יפן
חותם יפן
חותם הקיסר
ספריית בית ספר

ספריית בית ספר, אשר מקובל להתייחס אליה במאה ה-21 כ"מרכז משאבים" (School Library Media Center), מאגדת בין כתליה אוספים מגוונים באמצעי מדיה שונים ובתחומי עניין רבים המתאימים לתלמידים בגילים וברמות אישיות שונות, לקריאה, עיון, למידה והרחבת אופקים.
על פי תפיסה זו, ספרייה-מרכז משאבים, היא המקום הטבעי לעידוד הקריאה, לרכישת מיומנויות מידע, להרחבת אופקים ולהעשרה תרבותית. מחקרים מוכיחים כי לקיומה של ספרייה-מרכז משאבים בבית הספר ולפעילותה, יש השפעה על ההישגים הלימודיים של התלמידים. ספריות מעין אלה מצוידות בטכנולוגיות מתקדמות, מפתחות ומפעילות תוכניות מקיפות להקניית אוריינות מידע לכל הגילים, ובזיקה לכל תחומי הדעת, והמאפשרות לכל התלמידים להשתמש באופן שיווני בכל טכנולוגיות המידע, ולרכוש מיומנויות מידעניות מתקדמות.
מטרות קיומה של ספרייה בבית-הספר

מאפשרת לתלמידים ולמורים נגישות לאוסף מאורגן של ספרים ומקורות מידע דיגיטליים.
תומכת ומסייעת בהגשמת המטרות החינוכיות של בית-הספר ושל תוכנית הלימודים.
מעודדת יצירת אינטראקציה חברתית, תוך שימוש במיומנויות קריאה, כתיבה, הקשבה וצפייה.
מאפשרת גישה למשאבי מידע מקומיים, אזוריים, לאומיים ועולמיים- חושפת את הלומד למגוון של רעיונות, התנסויות ודעות שונות.
מקדמת ומעודדת קריאה חופשית, למידה עצמית ולמידת חקר לכל קהילת בית הספר ומעבר לה.
מספקת משאבים ופעילויות למידה שייצגו דעות, התנסויות ופרספקטיבות חברתיות ותרבותיות מגוונות, שיתרמו לחברה דמוקרטית.
הנגישות לשירותי ספרייה ולאוספים חייבים להתבסס על הצהרת האו"ם לזכויות האדם וחירותו, ללא הגבלה, צנזורה או לחצים הנובעים מסיבות אידאולוגיות, פוליטיות, דתיות או מסחריות.
ספריית בית-הספר מגשימה את האמור לעיל באמצעות גיבוש של מדיניות ותכנון שירותים, בחירה ורכישה של משאבים, מתן גישה פיזית ואינטלקטואלית למקורות 
המידע המתאימים, אספקת אמצעי הוראה והעסקת צוות מקצועי.
משאבים לספריות בתי הספר בישראל

על ספריות בתי הספר בישראל ממונה המחלקה לספריות בתי ספר במנהל הפדגוגי במשרד החינוך, שתומך בין היתר בספריות באמצעות פרויקט "מצעד הספרים השנתי".
משאבים לספריות בתי הספר בישראל > ציוד

מגוון ספרי עיון ברמות שונות ומסוגים שונים, מגוון גדול ועשיר של ספרות יפה לקריאה חופשית לכל התלמידים.
כתבי-עת: בתחומי דעת שונים וברמות שונות
מאגרי מידע ממוחשבים: כל מאגר הספרייה, לומדות, משחקים, מאגרי מידע בתקליטורים ובאינטרנט; קשר עם מאגרי מידע חיצוניים והציוד הנדרש לשימוש בהם (מחשבים, מדפסות, מודם וכו')
4-10 עמדות מחשב נייחים או ניידים, 2 תלמידים ליד עמדה כולל חיבור לאינטרנט.
חומר אור-קולי: קלטות, סרטים, סרטונים, שקופיות ושקפים, מפות, תמונות והציוד הנדרש לשימוש בהם (טלוויזיה, וידאו, טייפ וכו')
חומר פדגוגי: חוברות, תוכניות לימודים, מדריכים וחומרים אחרים
עיתונות : יומית, שבועונים וספרות פופולרית
ריהוט
מדפים - יש להשתמש במדפים לפי המפרט הבא:
מאפשרים ניידות של כל מדף בנפרד.
מאפשרים התאמת הגובה ביניהם לגובה הספרים.
מסוגלים לשאת את עומס הספרים ללא שקיעה יתירה של המדף
המדף חייב לכלול מצדו האחד (הצמוד לקיר) בליטה כלפי מעלה, למניעת נפילת הספרים.
המדפים חייבים לאפשר התקנת שילוט ועדיף שעל חלקם לפחות יורכב מראש פס שילוט.
שולחנות - השולחן יתוכנן בגובה המותאם לתלמידים בוגרים לפי הנחיות הריהוט של משרד החינוך.
הערות שוליים

1 2  ציפי קרליץ, "ספריית בית-הספר ומקומה בתהליך החינוך, שינויים ותמורות", יד לקורא, כרך כ', חוב' ג'-ד', תשמ"ב, עמ' 125-124
↑  סנונית שהם, "ספרייה - מרכז משאבים התפתחותה של תפיסה". בתוך: ספרייה מרכז משאבים במוסדות חינוך, המכון לפיתוח מבני חינוך ורווחה, 1996
↑  Standard Library Organisation and Equipment for Secondary Schools of Different Sizes. National Education Association, Department of Secondary Education, 1920
↑  Ontario Department. of Education, Toronto., Partners in Action The Library Resource Centre in the School Curriculum., Distributed by ERIC Clearinghouse, 1981
↑  Quo Vadis: South Australia's School Community Libraries - Observations from a 1994 study tour”, Halifax, Canada: Dalhousie University Press, 1994
↑  מנשר אונסקו ספריות בתי-ספר 1998
↑
↑  להיות ספרנית, באתר "ספריות באוויר", המרכז לטכנולוגיה חינוכית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560695805171  BNE: XX525726  BnF: cb11947999r (data)  GND: 4180097-7  LCCN: sh85118345  NDL: 00562179  NKC: ph127808 
ספריית בית הספר הריאלי בחיפה, 1930
ספריית בית ספר סולם צור במועצה האזורית מטה אשר, 2014
סויוז T-9

סויוז T-9 (ברוסית: Союз Т-9) הייתה חללית מסדרת סויוז שהמריאה ב-28 ביוני 1983 מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן לעגינה עם סאליוט 7, כשעל סיפונה משלחת מס' 2 לתחנת החלל.
צוות

ולדימיר ליאחוב - מפקד
אלכסנדר אלכסנדרוב - מהנדס טיסה
צוות > צוות גיבוי

ולדימיר טיטוב - מפקד
גנאדי סטרקאלוב - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

"סויוז T-9" שוגרה ב-27 ביוני 1983 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-T. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.
בהתאם לתוכנית ב-29 ביוני בוצע עגינה בתחנת החלל "סאליוט 7". העגינה עברה ללא תקלות. צוות החללית עבר לתחנת החלל והחל לפעול בהתאם לתוכנית משלחת מס' 2 לתחנת חלל זו.
חללית "סויוז T-9" נותרה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-16 באוגוסט היא שינת המיקום עגינה וחוברה מחדש לתא עגינה קדמי.
ב-23 בנובמבר 1983 החללית נותקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
עם עזיבת צוות חללית של תחנת החלל הסתיימה פעילות משלחת מס' 2 ותחנת החלל עברה למשטר לא מאויש.
פעילות משלחת מס' 2 לתחנת החלל סאליוט 7

כ-25 שעות לאחר השיגור חללית "סויוז T-9" התחברה לתחנת החלל "סאליוט 7". הצוות עבר לתחנת החלל ובכך החלה פעילות סדירה של משלחת מס' 2.
החל מ-10 במרץ לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען לא מאוישת TKS ששוגרה תחת שם "קוסמוס 1443". צוות החללית החל בהעברת הציוד לתחנת החלל. בין היתר יתר הועבר פאנל סולארי.
ב-16 באוגוסט בוצע שינוי מיקום עגינה של חללית "סויוז T-9" במטרה לאפשר עגינת חללית מטען חדשה.
ב-19 באוגוסט לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 17 והיא התחברה לתא עגינה אחורי. עם החללית הגיע כ-2,300 ק"ג מטען.
במהלך תדלוק מערכת מדחפים של תחנת החלל מערכת זו נפגעה. כתוצאה מכך לא היה ניתן להעפיל אותה.
ב-23 באוגוסט תא נחיתה של חללית TKS הועמסה ב-350 ק"ג מסמכים וציוד לא נחוץ ושוחררה לנחיתה בכדור הארץ. הנחיתה עברה בהצלחה.
ב-17 בספטמבר חללית פרוגרס 17 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-19 בספטמבר יחידה מסלולית של חללית "TKS" התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-26 בספטמבר כמה שניות לפני השיגור התרחשה תקלה בחללית מאוישת "סויוז T-10-1". השיגור הופסק. כתוצאה מכך בוטל ביקור של הצוות בתחנת החלל. תוכנית פעילות משלחת מס' 2 עודכנה בהתאם.
ב-22 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית מטען פרוגרס 18 והיא התחברה לתא עגינה אחורי. עם החללית הגיע כ-2,300 ק"ג מטען.
ב-1 בנובמבר ליאחוב ואלכסנדרוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3 שעות. במהלך פעילות זו פורק פאנל סולארי ישן והותקן פאנל סולארי חדש. לאחר התקנתו הספק מיוצר גדל ב-25%.
ב-3 בנובמבר ליאחוב ואלכסנדרוב ביצעו פעילות חוץ רכבית שנמשכה כ-3 שעות. במהלך פעילות זו פורק פאנל סולארי ישן והותקנה יחידה נוספת לפאנל סולארי חדש. לאחר התקנתו הספק מיוצר גדל ב-800 ו"ט נוספים.
ב-4 בנובמבר בוצע שינוי גובה מסלול של תחנת החלל בעזרת מדחפי חללית מטען.
ב-13 בנובמבר חללית פרוגרס 18 התנתקה מתחנת החלל ונשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-23 בנובמבר 1983 חללית "סויוז T-9" נותקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
עם עזיבת הצוות תחנת החלל עברה למשטר לא מאויש.
סויוז TM-14

סויוז TM-14 (ברוסית: Союз TM-14) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-17 במרץ 1992 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה. זו הייתה הטיסה הראשונה שבוצע לאחר התפרקות ברית המועצות.
צוות

אלכסנדר ויקטורנקו - מפקד
אלכסנדר קאלרי - מהנדס טיסה
גרמניה קלאוס-דיטריך פלאדה - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבד)
צרפת מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר (בנחיתה בלבד).
צוות > צוות גיבוי

אנטולי סולוביוב - מפקד
סרגיי אבדייד - מהנדס טיסה
גרמניה אוולד ריינהולד - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבד)
תיאור המשימה

"סויוז TM-14" שוגרה ב-17 במרץ 1992 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-19 במרץ ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 10 בפיקוד אלכסנדר וולקוב. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 10.
קלאוס-דיטריך פלאדה טס לחלל כנציג גרמניה. הוא ביצע מספר רב של מחקרים בתחום הרפואה, ביולוגיה, פיזיקה ותורת החומרים במסגרת תוכנית MIR-92. הוא חזר לכדור הארץ על סיפון חללית סויוז TM-13 (ביחד עם חברי משלחת מס' 10) ב-25 במרץ 1992
אלכסנדר ויקטורנקו ואלכסנדר קאלרי המשיכו בביצוע תוכנית של משלחת מס' 11. חללית שישמה חללית חירום.
ב-9 באוגוסט 1992 "סויוז TM-14" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אלכסנדר ויקטורנקו, אלכסנדר קאלרי ומישל טוניני מצרפת (הגיעה בסויוז TM-15). הנחיתה בוצעה ב-10 באוגוסט בשטח לא מאוכלס במרכז קזחסטן
סולי צמח

שלמה "סולי" צמח (נולד ב-5 ביוני 1981) הוא שחקן כדורגל ישראלי המשחק בעמדת הקשר בהפועל עירוני גדרה מליגה ב' דרום ב'.
קריירה

צמח החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה, וב-24 בנובמבר 2000 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2–0 על הפועל צפרירים חולון. את אותה עונה סיים עם 9 הופעות בקבוצה הבוגרת. בעונת 2002/2003 הפך צמח לשחקן הרכב, וב-24 במאי 2003 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בתיקו 1–1 נגד מכבי נתניה. ב-26 ביוני 2009 עזב את מכבי פתח תקווה לאחר ששיחק במדיה תשע עונות בליגת העל, והושאל לעירוני קריית שמונה ששיחקה אז בליגה הלאומית, עמה העפיל בחזרה של הקבוצה לליגת העל.
ב-12 באוגוסט 2010 חתם צמח בהפועל רמת השרון, אך במדיה ערך רק חמש הופעות בליגה הלאומית, וב-7 בדצמבר 2010 חתם במכבי יפו מליגה א'. בתום העונה העפיל עם הקבוצה לפלייאוף העלייה לליגה הלאומית, אך היא הפסידה להכח עמידר רמת גן ונשארה בליגה א'. בקיץ 2011 חזר לליגה הלאומית כאשר חתם בהפועל הרצליה, אך בסיום העונה ירד עמה לליגה א'. את עונת 2012/2013 התחיל בבית"ר כפר סבא ובנובמבר של אותה עונה חזר למכבי יפו.
בקיץ 2013 שוחרר צמח סופית ממכבי פתח תקווה וחתם על חוזה חדש במכבי יפו. בקיץ 2014 חתם במ.ס. שיכון המזרח, העולה החדשה לליגה א'. בקיץ 2015 הצטרף להפועל מחנה יהודה, גם היא מליגה א'. בינואר 2017 חתם בהפועל בקעת הירדן מליגה א'. בתום העונה עבר חזר לקדנציה שנייה בבית"ר כפר סבא. ביוני 2018 חתם בהפועל מחנה יהודה, עמה ירד בתום העונה לליגה ב'.
ב-18 ביוני 2019 חתם צמח בקבוצת שמשון בני טייבה, אך במדיה ערך רק הופעה אחת בגביע המדינה, ובספטמבר 2019 עבר למכבי עמישב פתח תקווה מליגה ב'.
בדצמבר 2020 צמח חתם בבית"ר פתח תקווה. בדצמבר 2021 הצטרף לספורטינג תל אביב. בדצמבר 2022 הצטרף להפועל עירוני גדרה.
הערות שוליים

↑  עמית גולדשטיין‏, סולי צמח חתם לעונה אחת בקרית שמונה, באתר וואלה, 26 ביוני 2009
↑  איציק יצחקי‏, סולי צמח הושאל לרמת השרון, באתר וואלה, 12 באוגוסט 2010
↑  אופירה אסייג, ‏הנשמה של סולי: צמח ישחק במכבי קביליו יפו, באתר ONE‏, 7 בדצמבר 2010
↑  מיכאל וייסרמן, סולי צמח חתם בהפועל טייבה, באתר דאבל פס, 18 ביוני 2019
סמל טריטוריית הבירה האוסטרלית

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  קנברה 
 תאריך אימוץ:  1928 
 
סמל טריטוריית הבירה האוסטרלית עוצב בשנת 1927 על ידי משרד הפנים והטריטוריות (Commonwealth Department of Home Affairs and Territories), לבקשת משרד ההגנה (Commonwealth Department of Defence) אשר השיקה באותה עת את אוניית הוד מלכותה קנברה, וביקשה סמל עבור הספינה (בהתאם לסמל טריטוריית הבירה).
היסטוריה

ועדת הבירה הפדרלית (ה-FCC) הכריזה על תחרות לעיצוב הסמל עבור הטריטוריה, ובאפריל 1928 נבחרה הצעתו של סי. אר. ויילי (C. R. Wylie). הצעה זו נשלחה למכללת שלטי האבירים שבלונדון לאישור הסמל. באותה עת עוד לא היה בסמל המוטו. לאחר מספר שינויים אשרה מכללת שלטי האבירים את הסמל, והוא הוענק רשמית לטריטוריה ב-7 בנובמבר 1928.
תיאור הסמל

במרכז הסמל - שלט האצולה שרקעו כחול ובמרכזו טירה לה שלושה מגדלים, המסמלים את שלוש הרשויות הממוקמות בטריטוריית הבירה (המבצעת, המחוקקת והשופטת). מעל הטירה מוצלבות באלכסון חרב המסמלת את כוחות ההגנה של אוסטרליה ושרביט המסמל את הפרלמנט האוסטרלי. במרכז החרב והשרביט המוצלבים כתר המסמל את המלוכה האוסטרלית.
מתחת לטירה שושן צחור - סמל דוכס יורק אשר פתח את בניין הפרלמנט האוסטרלי בשנת 1927.
מעל שלט האצולה, כציצה - שער מתרומם המסמל את ארמון וסטמינסטר (מושב הפרלמנט הבריטי) - עליו מתבססת השיטה הפרלמנטרית האוסטרלית. מאחורי השער המתרומם מצויר עץ הסמל את קנברה.
תומכי שלט האצולה הם ברבור שחור אוסטרלי המסמל את האבוריג'ינים של אוסטרליה וברבור לבן המסמל את המתיישבים הלבנים שהגיעו מאירופה.
בראשית שנות ה-30 נוסף המוטו על קלף בתחתית הסמל. במקור נוסף המוטו בלטינית: "Pro Rege, Lege et Grege" (כאשר הכוונה הייתה שהמוטו יציין "עבור המלך, החוק והעם"). בשנת 1935 הוחלף המוטו הלטיני במוטו באנגלית: "For the King, the Law and the People".
| סמלי אוסטרליה |
| --- | --- | --- |
| דגלים לאומיים | סמל אוסטרליה |  |
| סמלי המדינות | אוסטרליה הדרומית • אוסטרליה המערבית • ויקטוריה • טסמניה • ניו סאות' ויילס • קווינסלנד |  |
| טריטוריות | הבירה האוסטרלית • הטריטוריה הצפונית • אי חג המולד • איי קוקוס • נורפוק |  |
סרפנד (לבנון)

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  דרום לבנון
 גובה:  70 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  10,965 (2006)
 קואורדינטות:  33°27′06″N 35°17′27″E﻿ / ﻿33.451666666667°N 35.290833333333°E﻿ / 33.451666666667; 35.290833333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסרפנד(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןסרפנד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סרפנד (בערבית: الصرفند) הוא כפר בלבנון, השוכן על חוף הים התיכון. לפני תחילת מלחמת לבנון השנייה חיו בכפר כ-10,965 תושבים. הכפר שוכן בסמוך לדרך שמובילה מצור לצידון, ומוניציפלית משתייך למחוז דרום לבנון.
השם סרפנד משמר את שמה של העיר הפיניקית העתיקה צרפת, הנזכרת גם במקרא. חורבות צרפת מצויים מצפון לכפר המודרני.
היסטוריה

סרפנד נבנה בסמוך לחורבות העיר הקדומה צרפת, שעדיין עמדה במקום בשנת 1185. עם זאת, מאה שנה לאחר מכן, בורכרד מהר ציון כתב כי צרפת העתיקה חרבה, למעט 7–8 בניינים שעדיין עמדו על תילם. סרפנד משמרת את שמה של העיר הקדומה.
בשנת 1875 המטייל והחוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר בסרפנד וכתב כי מתגוררים במקום 400 מתואלים.
במהלך מלחמת לבנון הראשונה, כוח צה"ל שעבר במקום נקלע למארב. קרב התפתח במקום ובמהלכו נהרגו שני חיילים וחייל אחד נפצע אנושות.
ראו גם

צרפת (עיר פיניקית) – העיר הפיניקית הקדומה ששכנה בסמוך לסרפנד
הערות שוליים

↑  Guérin, 1880, p. 482
↑  Schiff, Ze’ev and Ya’ari, Ehud (1985) Israel’s Lebanon War. George Allen and Unwin Ltd, ISBN 0-04-923078-6 pp.138-139
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012290770105171
סמל טרנסניסטריה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  טרנסניסטריה 
 תאריך אימוץ:  2 בספטמבר 1991 
 
סמל הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה
סמל טרנסניסטריה הוא גרסה מחודשת לסמל הישן של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוטונומית של מולדובה. הסמלים דומים למדי וההבדל העיקרי ביניהם הוא הכיתוב בחזית הסמל.
ראו גם

דגל טרנסניסטריה
סויוז TM-15

סויוז TM-15 (ברוסית: Союз TM-15) הייתה חללית מסדרת סויוז, שהמריאה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור שנמצא בקזחסטן ומופעל על ידי רוסיה במטרה לבצע עגינה בתחנת החלל מיר.
צוות

אנטולי סולוביוב - מפקד
סרגיי אוודייב - מהנדס טיסה
צרפת מישל טוניני - אסטרונאוט חוקר (בהמראה בלבב)
צוות > צוות גיבוי

גנאדי מנאקוב - מפקד
אלכסנדר פולישצ'וק - מהנדס טיסה
צרפת ז'אן פייר אניירה - אסטרונאוט
תיאור המשימה

"סויוז TM-15" שוגרה ב-27 ביולי 1992 מקוסמודרום בייקונור. החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. זו הייתה חללית סויוז מדגם סויוז-TM. השיגור בוצע מכן שיגור מס' 1 בעזרת משגר סויוז U.
עגינה לתחנת החלל מיר בוצע ב-29 ביולי ועברה ללא בעיות. עגינה בוצע לתא עגינה במודול בסיסי של תחנת החלל. בתחנת החלל כבר פעלה משלחת מס' 11 בפיקוד אלכסנדר ויקטורנקו. החל הליך חפיפה לקראת עזיבת משלחת מס' 11.
עם החללית הגיע גם מישל טוניני מצרפת שהחל בביצוע תוכנית ניסויים Antares.
ב-19 באוגוסט צוות משלחת מס' 10 ביחד עם טונייני נכנסו לחללית סויוז TM-14 וחזרו לכדור הארץ.
משלחת מס' 11 החלה בפעילות סדירה. חללית "סויוז TM-15" שימשה חללית חירום.
ב-1 בפברואר 1993 "סויוז TM-15" התנתקה מתחנת החלל מיר וחזרה לכדור הארץ כאשר על סיפונה אנטולי סולוביוב וסרגיי אבדייב. הנחיתה בוצעה ללא בעיות באזור לא מאוכלס בצפון קזחסטן.
אחריות על תחנת החלל עברה למשלחת מס' 12
סמל טריסטן דה קונה

| --- | --- |

 פרטים
 תאריך אימוץ:  2002 
 התקנים
 קסדה:  קסדת אביר מוכתרת בכתר ימי
 מעטה:  טורכיז וכחול
 מגן:  ארבעה אלבטרוסים כחולים ולבנים (למעלה כחול על לבן, צבעים הופכיים למטה)
 תומכים:  זוג סרטנים
 מוטו:  "באמנותנו כוחנו"  (Our faith is our strength)
 
סמל טריסטן דה קונה הוענק לאיים בשנת 2002. קודם לכן, בהיות האיים שטח חסות של סנט הלנה השתמשו האיים בסמל סנט הלנה.
הסמל הוא שלט אצולה שעליו ארבעה אלבטרוסים כחולים ולבנים (בחלקו העליון של הסמל - אלבטרוסים כחולים על רקע לבן, ובחלקו התחתון צבעים הפוכים). תומכי המגן הם שני סרטנים האופייניים לאיים. בראש המגן כתר ימי המסמל את בית המלוכה הבריטי וסירה ארוכה האופיינית לאיים.
מתחת לסמל מופיע מוטו האיים - "באמנותנו כוחנו" (Our faith is our strength).
הסמל מופיע על גבי דגל טריסטן דה קונה שהוא יוניון ג'ק שעליו הסמל, וכן בדגל מושל האיים.
ראו גם

גלריית סמלי הממלכה המאוחדת
סן חואן (ניקרגואה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  192 קילומטרים
 אגן ניקוז:  35,000 קמ"ר 
 מוצא:  אגם ניקרגואה (he) 
 גובה מוצא הנהר:  2 מ' 
 יובלים:  Sarapiquí River, Río Frío, San Carlos River 
 שפך:  הים הקריבי (he) 
 מדינות באגן הניקוז:  ניקרגואה 
 
הנהר סן חואן (בספרדית: Río San Juan) בניקרגואה, הוא נהר באורך 192 קילומטרים הזורם מאגם ניקרגואה אל הים הקריבי. הנהר משמש בחלקו כגבול טבעי בין ניקרגואה וקוסטה ריקה. מסלולה של תעלת ניקרגואה מתוכנן לעבור בנתיב הנהר.
על-פי הסכם שנחתם בין קוסטה-ריקה וניקרגואה בשנת 1858, ניקרגואה בלבד רשאית להשתמש במי הנהר, ולקוסטה-ריקה רשות להשתמש בקטעים מסוימים בו כנתיב מסחר ושיט.
קודם לכריית תעלת פנמה שימש הנהר כנתיב שיט חשוב בקו מהאוקיינוס האטלנטי אל האוקיינוס השקט. עם פרוץ הבהלה לזהב, כשאלפי אנשים מכל רחבי העולם נהרו לקליפורניה, הפעיל קורנליוס ואנדרבילט קו אוניות קיטור במעלה הנהר, לתוך האגם ומשם קו דיליז'נס שהסיע נוסעים אל חוף האוקיינוס השקט.
בנהר חיה אוכלוסיית כריש שורי, שמקורה בים הקריבי. הכרישים אף נכנסים לתוככי האגם, כשהם שטים במעלה הזרם, כדגי הסלמון. "השמורה הביוספרית ריו סן חואן" הוכרה בידי ארגון אונסק"ו בשנת 2003.
סמל טריטוריית האי נורפוק

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  נורפוק 
 תאריך אימוץ:  1980 
 
סמל טריטוריית האי נורפוק (באנגלית: Coat of arms of Norfolk Island) הוא הסמל הרשמי של האי נורפוק, אחד מטריטוריות אוסטרליה.
הסמל הוענק רשמית לאי בצו של המלכה אליזבת השנייה, מלכת אוסטרליה ב-20 באוקטובר 1980.
תיאור הסמל

במרכז הסמל נמצא שלט אצולה שבמרכזו משולש לבן על רקע סגול. על המשולש מצויר עץ אראוקריה רמה המסמל את האי נורפוק, ועל הרקע הסגול, משני צידי המשולש הלבן מצוירים כוכבים לבנים.
בתחתית שלט האצולה הר סלעי, המסמל את האי, וספר פתוח המסמל את התנ"ך.
לשלט האצולה שני תומכים: משמאל אריה המסמל את הקשר לממלכה המאוחדת ומימין קנגורו המסמל את הקשר לאוסטרליה. כפתו השמאלית של האריה תומכת בשלט ובכפתו הימנית הוא אוחז בעוגן. בהתאם כפתו הימנית של הקנגורו תומכת בשלט ובימנית הוא אוחז בעוגן. העוגנים מסמלים את העבר הימי של המתיישבים הראשונים של האי - שורדי המרד על הבאונטי.
בציצת הסמל - אריה האחוז בידיו כוס מכוסה.
בתחתית הסמל מופיע מוטו האי באנגלית: "INASMUCH" ("לכן..." או "היות ש...")
ראו גם

דגל טריטוריית האי נורפוק
| סמלי אוסטרליה |
| --- | --- | --- |
| דגלים לאומיים | סמל אוסטרליה |  |
| סמלי המדינות | אוסטרליה הדרומית • אוסטרליה המערבית • ויקטוריה • טסמניה • ניו סאות' ויילס • קווינסלנד |  |
| טריטוריות | הבירה האוסטרלית • הטריטוריה הצפונית • אי חג המולד • איי קוקוס • נורפוק |  |
| סמלי מדינות אוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה • איי מרשל • איי שלמה • אינדונזיה • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו •  ניו זילנד (איי קוק • ניואה) • סמואה • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| שטחים תלויים | אי הפסחא • אי חג המולד • איי מריאנה הצפוניים • איי קוקוס • בוגנוויל • גואם • הוואי • טוקלאו • ואליס ופוטונה • נורפוק • סמואה האמריקאית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן • קלדוניה החדשה |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית