רנה גנון
כתבים נוספים במטפיזיקה, הרמטיקה ובמדעי הקוסמולוגיה > הדוקטרינה ההינדית של מחזורים קוסמיים

גנון מציג כמה היבטים ראשוניים של מדע קוסמולוגי מסוים (ומורכב ביותר): הדוקטרינה ההינדית של מחזורים קוסמיים, לדוגמה במאמר "כמה הערות על הדוקטרינה של מחזורים קוסמיים". הוא כותב כי מתן סקירה כללית של תיאוריה זו ומקבילותיה במסורות שונות היא, באופן כללי, משימה בלתי אפשרית "לא רק משום שהשאלה מורכבת מאוד בפני עצמה, אלא במיוחד בגלל הקושי הקיצוני לבטא דברים אלה בשפה אירופאית, וכן באופן מובן למנטליות המערבית של ימינו, שלא נהגה כלל עם סוג זה של חשיבה". כל מה שאפשר מבחינה זו הוא להבהיר כמה נקודות בהערות "שיכולות להעלות רק הצעות לגבי משמעות הדוקטרינה הנדונה במקום להסביר אותה באמת".
במובנו הרחב של המושג, מחזור חייב להיחשב כ"מייצג את תהליך ההתפתחות של מצב כלשהו של ביטוי, או, במקרה של מחזורים קטנים, של אחד מהאופנים המוגבלים והמיוחדים יותר או פחות של אותו מצב. ". בנוסף לכך, מכוח "חוק ההתכתבות המקשר בין כל הדברים בקיום האוניברסלי, יש בהכרח ותמיד אנלוגיה מסוימת, בין המחזורים השונים מאותו סדר או בין המחזורים העיקריים וחלוקותיהם המשניות". אותו הקשר מאפשר להשתמש באופן ביטוי אחד, אשר יכול להיות, בשפת היומיום, כמתאים יותר לסוג אחד של מחזור, כאשר מדברים על המחזורים, אם כי תכופות יש להבין זאת רק באופן סמלי, והדבר רומז פה במיוחד לצורה ה'כרונולוגית' שבה מוצגת תורת המחזורים: שכן קלפה מייצגת. ההתפתחות הכוללת של עולם, כלומר של מצב או מידה של קיום אוניברסלי, "ברור שלא ניתן לדבר מילולית על משך הזמן שלו, מחושב לפי מידה זמנית כלשהי, אלא אם משך הזמן הזה מתייחס למצב שבו היא אחת הנחישות, כמו בעולם שלנו". בכל מקום אחר, משך הזמן הזה הוא אך סמלי ויש להעבירו בצורה אנלוגית, שכן רצף זמני הוא רק דימוי לוגי ואונטולוגי כאחד, של סדרה 'חוץ-זמנית' של סיבות ותוצאות.
בתוך קלפה, המנבנטרות, או תקופות של מאנוס עוקבות, הן 14 במספר, ויוצרות שתי סדרות משבעות שבהן הראשונה כוללת גם את מנוונטרה בעבר וגם את ההווה, ואת המנבנטרה השנייה העתידית: האנושות הנוכחית נמצאת במנבנטרה השביעית של הקלפה. ניתן לקשר את שתי הסדרות הללו לאלו של שבעת הסווארגאות ושבעת הפטאלות, "אשר, מנקודת המבט של ההיררכיה של דרגות הקיום או של הביטוי האוניברסלי, מייצגות את המצבים הגבוהים והנמוכים מהמצב האנושי בהתאמה". התכתבות נוספת נוגעת לשבעת ה-דוויפה (דוונאגרי : द्वीप) או ה'אזורים' אליהם מחולק העולם. למרות שלפי המשמעות הנכונה של המילה המציינת אותם אלה מיוצגים כאיים או יבשות המופצות בצורה מסוימת בחלל, יש להיזהר לא לקחת זאת מילולית ולהתייחס אליהם כאל חלקים שונים של כדור הארץ של ימינו: גנון כותב שהם 'מגיחים' בתורות ולא בו זמנית, ורק אחד מהם בא לידי ביטוי בתחום ההגיוני במהלך תקופה מסוימת. אם התקופה הזו היא מנבנטרה, יהיה עליך להסיק שכל דוויפה תצטרך להופיע פעמיים בקלפה או פעם אחת בכל אחת מהסדרות השבעות שהוזכרו זה עתה, המתאימות זו לזו באופן הפוך כמו כל המקרים הדומים, במיוחד ה-סווארגאות ו-את הפטאלות, ניתן להסיק שסדר ההופעה של ה-דוויפה יצטרך להיות גם בסדרה השנייה הפוך ממה שהיה בראשונה: זה עניין של 'מצבים' שונים של העולם הארצי ולא 'אזורים' פיזיים. הג'אמבודוויפה מייצגת באמת את כל כדור הארץ במצבו הנוכחי (לא רק בצורתו הגופנית), ואם נאמר שהיא משתרעת לדרום מרו, ההר ה'צירי' שסביבו סובב עולמנו,
"זה בגלל שמרו מזוהה באופן סמלי עם הקוטב הצפוני, כך שכל כדור הארץ נמצא באמת מדרום ביחס אליו. כדי להסביר זאת בצורה מלאה יותר יהיה צורך לפתח את הסמליות של כיווני החלל לפיה ה-דוויפות מופצים, כמו גם התכתבויות הקיימות בין הסמליות המרחבית הזו לבין הסמליות הזמנית שעליה נשענת כל תורת המחזורים".
דרך זו לחזות את ה-דוויפות, כותב גנון, מאוששת גם על ידי נתונים תואמים ממסורות אחרות המדברות גם על 'שבע ארצות', במיוחד אזוטריזם איסלאמי וקבלה עברית. לפיכך, באחרונים, גם בעוד ש'שבע ארצות' אלו מיוצגות כלפי חוץ על ידי חלוקות רבות של ארץ כנען, הן קשורות למלכות 'שבעת מלכי אדום ' המתאימות בבירור לשבעת המאנוסים של הסדרה הראשונה. ; וכולם נכללים ב'ארץ החיים' המייצגת את ההתפתחות השלמה של עולמנו הנחשב כמתממש לצמיתות במצבו העיקרי.
"אנו יכולים לציין כאן את הדו-קיום של שתי נקודות מבט, האחת של רצף, המתייחסת לביטוי בפני עצמו, והשנייה של סימולטניות, המתייחסת לעיקרון שלה או למה שאפשר לכנות 'ארכיטיפ' שלה; ובשורשו. ההתכתבות בין שתי נקודות המבט הללו מקבילה באופן מסוים לזו שבין סימבוליזם זמני לסמליות מרחבית, שאליה רמזנו זה עתה בהקשר לדוויפות של המסורת ההינדית".
"באזוטריה האסלאמית, 'שבע הארצות' מופיעות, אולי אפילו בצורה מפורשת יותר, כמו כל כך הרבה טבאקת או 'קטגוריות' של קיום ארצי, המתקיימים במקביל ובמובן מסוים חודרים זה לזה, אבל רק אחת מהן נגישה כעת לחושים בעוד שה אחרים נמצאים במצב סמוי ויכולים להיתפס רק באופן חריג ובתנאים מיוחדים"; גם אלה באים לידי ביטוי כלפי חוץ בתורם, במהלך התקופות השונות המתחלפות זו את זו במהלך כל משך העולם הזה. מאידך גיסא, כל אחת מ'שבע הארצות' נשלטת על ידי קוטב או 'מוט', אשר תואם אפוא בצורה ברורה מאוד למנו של התקופה שבה מתגלה הארץ; ושבעת האקטב הללו כפופים ל'קוטב' העליון כשם שהמנוסים השונים כפופים לאדי-מנו או למנו הקדמון; אך מכיוון ש'שבע הארצות' הללו מתקיימות במקביל, הן גם ממלאות במובן מסוים את תפקידיהן באופן קבוע ובו-זמני. "אין זה הכרחי", כותב גנון, "להצביע על כך שהכינוי של 'קוטב' קשור קשר הדוק לסמליות הקוטבית של מרו. למרו עצמו יש בכל מקרה את המקבילה המדויקת שלו בהר קף במסורת האסלאמית. שבעת ה'פולנים' הארציים נחשבים כהשתקפויות של שבעת ה'קטבים' השמימיים השומרים בהתאמה על שבעת השמים הפלנטריים, "וזה מעורר באופן טבעי את ההתכתבות עם ה - סווארגות בדוקטרינה ההינדית, המראה בתמצית את הקונקורדנציה המושלמת בזה; התייחסות בין שתי המסורות".
היוגות הם המחלקות של המנבנטרה, והן ארבע במספר, המתאימות, בסמליות המרחבית, לארבע הנקודות הקרדינליות. יש שווי ערך ברור לארבעת היוגות ולארבעת העידנים של זהב, כסף, ברונזה וברזל של העת העתיקה היוונית-הלטינית. גנון כותב שהדמויות הניתנות כמשכי היוגה בטקסטים הודיים שונים צריכות להילקח באופן סמלי, הקביעה המדויקת שלהם זקוקה לידע מעמיק וספציפי שכן מספרים אלה נכתבים לעיתים קרובות, מסיבות מסורתיות שונות, עם מספר לא מוגדר של אפסים נוסף לתמלול שלהם. גנון נותן אינדיקציות לקביעת משכי היוגה: אם משך הזמן הכולל של המנבנטרה מיוצג ב-10, אזי משך הזמן של ארבעת היוגות הם:
קריטה יוגה או סאטיה יוגה : 4, המקביל ל-25,920 שנים.
טרטה יוגה : 3, (19,440 שנים).
Dvapara Yuga : 2, (12,960 שנים).
קאלי יוגה: 1, (6,480 שנים).
כך שהחלוקה של המנבנטרה מתבצעת על ידי הנוסחה: 10 = 4 + 3 + 2 + 1 שהיא, הפוך, זו של Tetraktys פיתגורס. נוסחה אחרונה זו מתאימה למה ששפת ההרמטיקה המערבית מכנה 'הקפת הריבוע' והשנייה לבעיה ההפוכה של ' ריבוע המעגל ' המבטאת בדיוק את היחס של סוף מחזור לתחילתו, כלומר., שילוב הפיתוח הכולל שלה. Guénon כותב: "אנו נמצאים כעת בשלב מתקדם של הקאלי יוגה ".