stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד אקסלרוד
חברות הייעוץ של אקסלרוד

שירות הייעוץ הפוליטי של אקסלרוד פועל דרך החברה שלו AKP&D Message & Media ("איי. קיי.פי, אנד די. מסר ותקשורת"). הוא גם מפעיל עסק נוסף מאותו משרד, ASK, אשר עוסק בתכנון אסטרטגיה עבור קמפיינים פרסומיים לחברות . השותפים בחברה, אריק סדלר (ה-S בראשי התיבות של שם החברה ASK), בן 39, מנהל יחסי ציבור לשעבר בחברת הטלפונים AT&T, ומומחה במונטין תאגידי בחברת פי.אר ג'יאנט אידלמן והמנהל השותף של החברה, וג'ון קופר (ה-K בראשי התיבות של שם החברה ASK), בן 51, מנהל תקשורת בקונגרס של ארצות הברית ויועץ לתעשיית הפרסום.
רשימת הלקוחות ומבצעי הפרסום של חברת ASK היא חסויה, אבל הרקורד הציבורי מצביע כי החברה הריצה קמפיינים פרסומיים לחברות כגון AT&T וחברות נחשבות אחרות, וסייעה לארגונים נחשבים שרשומים כממני קמפיינים לנושאים ציבוריים, פרקטיקה שמכונה "אסטרוטורפינג" (פרסום נושא ציבורי במטרה לקדמו כתנועה שורשית למען הנושא).
ב-2006, חברת החשמל קום-אד שכרה את ASK כדי שתיצור עבורה מעין קבוצה-תנועה שורשית כ-CORE (תנועה מתקופת הלחימה לזכויות האזרח באמריקה), אשר תיארה את עצמה באתר האינטרנט שלה כ"קואליציה של אינדיבידואלים, אנשי עסקים וארגונים", התומכים בהעלאת מחירים. אחרי הגשת תלונה לאחראי הרגולציה של מדינת אילינוי, קום-אד הכירה בכך שהיא השקיעה מאמץ שהסתכם ב-15 מיליון דולר שלמים.
ב-2004, חברת הכבלים קייבלויז'ן שכרה את ASK גם כן למטרת הקמת מעין קבוצה-תנועה שורשית בסגנון CORE, על מנת לסייע לבנות אצטדיון חדש לקבוצת הפוטבול הניו יורק ג'טס במנהטן. העמלה בסך של 1.1 מיליון דולר נרשמה כ"חוזה הלובי הגדול ביותר" של השנה בדו"ח השנתי של ועדת לנושא הלובי של מדינת אילינוי.
ב-2007, בית החולים של אוניברסיטת שיקגו שכר את ASK לסייע בשיווק תוכנית להכוונת חולים שאין להם ביטוח רפואי למוסדות רפואיים אחרים. התוכנית ספגה ביקורת מצד אנשים מהקהילה באזור, אולם, יש הרואים בתוכנית דרך להפטר מחולים שעולים הרבה כסף ובכך להעלות שרותי בית החולים.
הערות שוליים

↑  קארו בוהן, היועץ הקרוב לאובמה אקסלרוד הולך לבית הלבן, סוכנות רויטרס, 19 בנובמבר 2008
↑  ג'ון מקורמיק וקריסטי פארסונס, אובמה לוקח את אקסלרוד לתפקיד יועץ בכיר לבית הלבן, שיקגו טריביון, 19 בנובמבר 2008
1 2  כריסטופר הייז, מומחה התקשורת של אובמה, עיתון "דה ניישן", 6 בפברואר 2007
1 2 3  רוברט ג'י קייזר, שחקן המחבט, עיתון וושינגטון פוסט, 2 במאי 2008
↑  איי. קיי.פי מסר ותקשורת, אתר החברה של אקסלרוד, לשונית שותפים
1 2  פטריק טי. רירדון, הייסורים והיסורים, 24 ביוני 2007
↑  דייוויד מונטגומרי, איש נקודת-המסר של אובמה, עיתון וושינגטון פוסט, 15 בפברואר 2007
↑  בן וולאס-ווילס, הנארטור של אובמה, הניו יורק טיימס, 1 באפריל 2007
↑  ג'ו בקר וכריסטופר דרו, פוליטיקה פרגמטית חודרת לצד המערבי, עיתון הניו יורק טיימס, 11 במאי 2008
↑  ג'ני סקוט, הסיפור של אובמה, הכתוב בידי אובמה, עיתון ניו יורק טיימס, 18 במאי 2008
↑  בן וולאס-וולס, הכוכב האסטרטגי מציע לדמוקרטים חזון חדש, עיתון הניו יורק טיימס, 30 במרץ 2007
1 2  קנדי קרולי, אובמה מנצח את אייווה כמועמד של שינוי, CNN, פורסם ב-4 בינואר 2008
↑  טים דיקנסון, מכונת התקווה, מגזין רולינג סטון, 20 במרץ 2008
↑  הטכנולוגיה של האובמניה:בנק-טלפונים מקוון, שליחת מסרונים מאסיבית ובלוגים, אתר weird.com, פורסם ב-14 בפברואר 2008
↑  רוג'ר סיימון, הדמוקרטים הופכים לקשוחים -- אחד כלפי השני, אתר politico.com, פורסם ב-20 במרץ 2007
↑  קרי בודוף בראון, אובמה נותר ללא טלטלה, אתר politico.com, פורסם ב-27 באפריל 2008
↑  מישל פאוול וג'ודי קנטור, קשר אובמה-ראייט המתוח סוף סוף נשבר, עיתון ניו יורק טיימס, 1 במאי 2008
1 2 3 4 5 6  הווארד וולינסקי, הצד הסודי של דייוויד אקסלרוד, עיתון הביזנסוויק, 14 במרץ 2008
↑  מייקל איסיקופ, הקשר הלוביסטי של אובמה, מגזין ניוזוויק, 2 ביוני 2008
↑  טים נובאק וכריס פאסקו, אוניברסיטת שיקגו מנדה חולים עניים?, 23 באוגוסט 2008
↑  שאל את האסטרטגים הציבוריים, Sourcewatch: פרויקט של המרכז לתקשורת ודמוקרטיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007322068705171  BIBSYS: 15025554  GND: 1069186449  ISNI: 0000 0000 7157 5320  LCCN: no2009158151  NARA: 179033829  NTA: 392504022  SNAC: w6hg34rz  SUDOC: 189029064  VIAF: 101480313   WorldCat (עם VIAF): 101480313
משה דוד בקשט

| --- | --- |

הרב משה דוד בקשט
 לידה:  1902 ה'תרס"ב איביה, בלארוס
 פטירה:  1 באוקטובר 1982 (בגיל 80 בערך) י"ד בתשרי ה'תשמ"ג
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 1 באוקטובר 1982 
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, קבלה התמחה בנושאי: סדר "טהרות" וסדר "זרעים"
 רבותיו:  הרב ברוך דב לייבוביץ, הרב אברהם יצחק הכהן קוק
 חיבוריו:  "למד דעת"
 בת זוג:  רבקה לבית שפירא
 צאצאים:  הרב חיים מנחם בקשט. הרב יהושע בקשט. הרב מאיר בקשט
 
הרב משה דוד בקשט ה'תרס"ב, 1902 – י"ד בתשרי ה'תשמ"ג, 1 באוקטובר 1982 היה אחד מראשוני התלמידים בישיבת "מרכז הרב" ומעשרת התלמידים הבולטים בישיבה שבחר הרב אברהם יצחק הכהן קוק כדי שיהוו את הגרעין הראשון של "מכון הרי פישל". השתתף בכתיבת ערכים במפעל האנציקלופדיה התלמודית בכרכים ה'-ח', במשך תקופה קצרה כיהן גם ככותב-תורני במערכת "אוצר הפוסקים". נישא לרבקה (לבית שפירא) שהייתה בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מ"הענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א.
תולדות חייו

נולד באיביה שברוסיה הלבנה. התייתם בגיל 4 מאביו. בתקופת מלחמת העולם הראשונה למד בישיבת כנסת בית יצחק בראשות הרב ברוך דב לייבוביץ בגלותה בקרמנצ'וג שבאוקראינה. עקב האיסור על לימוד תורה שם ניסה לברוח לפולין, אך נעצר והושם במאסר במינסק. בסופו של דבר הגיע לפולין. גם שם נאסר יחד עם בני ישיבות אחרים, כשהשלטונות רצו להחזירם לברית המועצות. הרב אברהם קלמנוביץ, ראב"ד ראקוב, פעל לשחרורם וגזרת הגירוש התבטלה. משה דוד הגיע בסופו של דבר לווילנה ושם למד שוב בישיבת "כנסת בית יצחק". בתקופת שהותו בווילנא היה מבקר לעיתים תכופות בביתו של הרב חיים עוזר גרודז'ינסקי שאף הוא היה יליד עיירתו איביה והרב גרודז'נסקי קירב אותו מאד ואף סייע לו רבות בכל הקשור לנסיעתו לארץ ישראל.
בט"ו בשבט ה'תרפ"ה עלה לארץ ישראל באמצעות "סרטיפיקט" (דרישת עליה) ששלח אליו הרב קוק והיה בקבוצת התלמידים הראשונה שהגיעה ללמוד בישיבת מרכז הרב, יחד עם הרב שמואל אליעזרי והרב יוסף בורובסקי. בה'תרצ"ב היה אחד מעשרת התלמידים הבולטים בישיבת מרכז הרב שבחר הרב קוק כדי שיהוו את הגרעין הראשון של "מכון הרי פישל". השתתף בכתיבת ערכים במפעל האנציקלופדיה התלמודית בכרכים ה'-ח'. במשך תקופה קצרה השתתף ככותב-תורני במערכת "אוצר הפוסקים".
נישא לרבקה (לבית שפירא) שהייתה בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מ"הענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א. והיא הייתה דור שמיני אליו.
למד קבלה מפי הרב קוק ועסק בנושאים אלה גם עם המקובל הרב שלמה אלישיב בעל ה"לשם שבו ואחלמה".
נפטר בערב סוכות ה'תשמ"ג ונטמן בהר הזיתים.
בשנת ה'תש"ן יסדו בני משפחתו בית מדרש ללימוד הדף היומי בשכונת בית וגן בירושלים על שמו והוא נקרא "למד דעת" על שם חיבורו.
חיבוריו

למד דעת : ... חדושי תורה בהלכה, אגדה, מוסר, בהוצאת "למד דעת - בית מדרש ללימוד הדף היומי", ירושלים תשנ"ג.
משפחתו

היה נשוי לרבקה, בתו היחידה של הרב יהודה זרחיה שפירא מה"ענף האשכנזי" של צאצאי החיד"א.
בנו הרב חיים מנחם בקשט - סגן הרב הראשי לצה"ל (1980-2000).
בנו הרב יהושע כיהן כמנהל תיכון רמ"ז בניו יורק.
נכדו הרב שלמה בקשט - רבה של אודסה.
נכדו הרב דב בקשט - ראש בית המדרש "למד דעת" בירושלים וחבר לשכת הרבנות האזורית "מטה יהודה"
לקריאה נוספת

הרב משה צבי נריה, 'בשדה הראי"ה', כפר הרא"ה תשנ"א, אור צנוע, עמ' 473–482
ראש האופוזיציה (ישראל)

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  יאיר לפיד
 תאריך כניסה לתפקיד:  2 בינואר 2023
 דרכי מינוי:  סיעות האופוזיציה
 תחום שיפוט:  ישראל ישראל
 מושב המשרה:  הכנסת
 משך כהונה קצוב:  כהונת הכנסת
 ייסוד המשרה:  17 ביולי 2000
 איוש ראשון:  יצחק טבנקין (איוש לא-רשמי)  אריאל שרון (איוש רשמי)
 
ראש האופוזיציה בכנסת (מכונה לעיתים בשגגה: יושב-ראש האופוזיציה) הוא חבר הכנסת מהסיעה הגדולה באופוזיציה שעליו הודיעה אותה סיעה ליושב ראש הכנסת, או חבר כנסת אחר מסיעות האופוזיציה שזכה לתמיכה בכתב של יותר ממחציתם. בדרך כלל ממלא את התפקיד מי שעומד בראשות הסיעה הגדולה מבין סיעות האופוזיציה. לראש האופוזיציה בישראל לא היה מעמד מוגדר בחוק עד שנת 2000, אז שינתה הכנסת את חוק הכנסת (תיקון מספר 8), והתפקיד הפך למשמעותי יותר.
היסטוריה

עד שנת 2000 תפקיד ראש האופוזיציה לא היה תפקיד רשמי אלא תפקיד של כבוד. ראש המפלגה הגדולה ביותר שלא השתתפה בקואליציה כיהן כראש האופוזיציה. במשך למעלה מיובל שנים (למעט פעמיים) הוקמה ממשלה על ידי הליכוד (בגלגוליה השונים) או על ידי מפלגת העבודה (בגלגוליה השונים) בלא שהמפלגה השנייה תכהן בה, וכך יצא שלמעט בתקופת ממשלות האחדות של לוי אשכול וגולדה מאיר (1967–1970) ובתקופת ממשלות האחדות של שמעון פרס ויצחק שמיר (1984–1990), בהן ישבו הליכוד והעבודה לממשלה אחת, תמיד עמד בראשות האופוזיציה יושב ראש הליכוד או יושב ראש העבודה, ואף מקובל לומר שבאותן השנים בהן הליכוד והעבודה ישבו בממשלה אחת, לא היה לכנסת ראש אופוזיציה בקנה מידה רחב.
במהלך 52 השנים הראשונות של המדינה, לא היה לראש האופוזיציה תפקיד מוגדר בחוק, ולכאורה ראש הממשלה לא היה מחויב להתייחס אליו במישור הפרלמנטרי. על אף זאת, היו ראשי הממשלות מעדכנים את ראשי האופוזיציה ומתייעצים עמם בהחלטות מרכזיות בחייה של המדינה (למשל, זכור כי טרם תקיפת הכור הגרעיני בעיראק ב-7 ביוני 1981, התייעץ ראש הממשלה בגין עם ראש האופוזיציה פרס, אף שלא היה חייב בכך), וכן היה לו איזשהו תפקיד מסורתי מסוים בדיוניה של הכנסת.
אמנם, גם בהיעדר חוק, היה קיים נוהג של פגישות עדכון ודיווח של ראש הממשלה לראש הסיעה הגדולה שאינה מיוצגת בממשלה, אך הדבר נעשה בהתאם לרצונו של ראש הממשלה, בלי שמוטלת עליו חובה של דיווח תקופתי. כמו כן, בעת קיום ממשלת אחדות לאומית לא היה מנהיג אופוזיציה מוכר. השאלה האם לקיים את חובת הדיווח או את הנוהל של עדכון ודיווח לראש האופוזיציה או לא הייתה לפי דעתו ורצונו של ראש הממשלה.
האופוזיציה, שמורכבת בדרך כלל ממספר מפלגות שהדבר היחיד המשותף ביניהן הוא שאינן חברות בקואליציה, אינה בהכרח מאוחדת סביב ראש האופוזיציה, וראש האופוזיציה אינו נדרש לייצג את האינטרסים של כל אחת מהמפלגות. הדבר הגיע לידי ביטוי, למשל, כאשר שינוי "הופרשה" מהקואליציה של ממשלת אריאל שרון, ומפלגת העבודה נכנסה במקומה. כתוצאה מכך התמנה יוסף לפיד ב-10 בינואר 2005 לראש האופוזיציה, על אף שהסיעות החרדיות (יהדות התורה וש"ס) לא הכירו במרותו, וטענו כי אינו מייצג אותן.
מעמד חוקתי > תיקון מספר 8 לחוק הכנסת

ב-1999 יזם שר המשפטים יוסי ביילין את הצעת חוק ראש האופוזיציה, שנועדה לעגן את מעמדו של ראש האופוזיציה בחוק ולחזקו כמנגנון בקרה על העשייה הממשלתית. בראשית שנת 2000 הוגשו שתי הצעות חוק לתיקון מעמדו של ראש האופוזיציה, האחת הצעת חוק ממשלתית, והשנייה הצעת חוק פרטית של ח"כ עוזי לנדאו. שתי הצעות החוק מוזגו על ידי ועדת הכנסת להצעת חוק אחת, וב-17 ביולי 2000 קיבלה הכנסת את תיקון מס' 8 לחוק הכנסת, התשנ"ד–1994, בו תוקן פרק ו' לחוק, שעסק בתפקידו של ראש האופוזיציה.
בעקבות התיקון לחוק, התפקיד – שהיה עד אז תפקיד של כבוד בלבד – קיבל תוקף חוקי, שמעניק לבעליו הן זכויות מיוחדות והן שכר מוגדל.
להלן נוסח חוק הכנסת (תיקון מספר 8) התש"ס­ שנת 2000.
תנאים נלווים

ראש האופוזיציה מאובטח בידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות של שירות הביטחון הכללי כחלק מהיותו אחד משבעת סמלי השלטון במדינת ישראל.
ראש־האופוזיציה זכאי ל־3 יועצים פרלמנטריים, ראש מטה, תקציב ליצירת קשר עם הציבור בסכום של 55 אלף שקל בשנה, תקציב כיבוד שנתי של 27 אלף שקל, 10 ימי שהייה בחו"ל עם עוזר ושכר חודשי של 50 אלף שקל ברוטו חודש.
ראו גם

יו"ר הכנסת
ראש הקואליציה
מצליף
הערות שוליים

↑  לפי המוגדר בפרק ו' בחוק הכנסת
↑  זהו אינו הנוסח העדכני של החוק; כדרכו של חוק, החוק תוקן ושונה מאז.
↑  בעקבות המשבר הפוליטי בשנים 2019–2020, במהלכו לא הוקמה ממשלה לאורך כל ימיהן של הכנסות ה-21 וה-22 ולא מונה ראש אופוזיציה. עם זאת, ח"כ בני גנץ שימש ראש האופוזיציה דה-פקטו, שכן הוא היה ראש הסיעה הגדולה ביותר שלא יוצגה בממשלת המעבר, כחול לבן.
↑  בחירות 1981 - לאחר תקיפת הכור בעיראק, בלשונית "ערב הבחירות", באתר הספרייה הלאומית.
↑  הדס מגן, ‏הצעת חוק: ימונה "ראש אופוזיציה" שיקבל שכר של שר, באתר גלובס, 26 בספטמבר 1999
↑  הצעת חוק - ראש האופוזיציה, באתר המכון הישראלי לדמוקרטיה, ‏19 בינואר 2000
1 2 3  חוק הכנסת (תיקון מס' 8), התש"ס­ 2000, באתר הכנסת
↑  פרק ו׳: ראש האופוזיציה – נוסח עדכני, מתוך חוק הכנסת, בספר החוקים הפתוח
↑  צבי זרחיה, נתניהו לא ראוי לשתי לשכות, באתר כלכליסט, 19 באוקטובר 2021
| ראשי האופוזיציה של מדינת ישראל |
| --- | --- | --- |
| ראשי אופוזיציה לא רשמיים | מאיר יערי • פרץ ברנשטיין • מאיר יערי • פרץ ברנשטיין • מנחם בגין • יצחק מאיר לוין • מנחם בגין • שמעון פרס • יובל נאמן • שולמית אלוני • שמעון פרס • יצחק שמיר • בנימין נתניהו • שמעון פרס • אהוד ברק • אריאל שרון |  |
| ראשי אופוזיציה רשמיים | אריאל שרון • יוסי שריד • בנימין בן אליעזר • עמרם מצנע • דליה איציק • שמעון פרס • יוסף לפיד • עמיר פרץ • בנימין נתניהו • ציפי לבני • שאול מופז • שלי יחימוביץ' • שאול מופז • שלי יחימוביץ' • יצחק הרצוג • ציפי לבני • שלי יחימוביץ' • יאיר לפיד • בנימין נתניהו • יאיר לפיד |  |
ז' באדר

ז' באדר הוא היום השביעי בחודש השישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום השביעי בחודש השנים עשר 
למניין החודשים מניסן.
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בז' אדר א', או שבר המצווה שלו חל בשנה פשוטה, היא ברוב השנים פרשת תצוה. אבל אם בר המצווה חל בשנה חסרה המתחילה בשבת (שנה מקביעות זחא או זחג) פרשת בר המצווה היא פרשת תרומה. עבור ילד שנולד באדר ב' או בשנה פשוטה ובר המצווה חל בשנה מעוברת, פרשת בר המצווה, ברוב השנים, היא פרשת ויקרא. אבל אם בר המצווה חל בשנה שלמה המתחילה ביום חמישי (שנה מקביעות השג) פרשת בר המצווה היא פרשת צו.
חגים ואירועים

יום פטירת משה רבנו
יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל שמקום קבורתם לא נודע
בהרבה קהילות, יום צום של חברי החברה קדישא
אירועים היסטוריים

ה'תרמ"ו (אדר א') – עיתון יומי ראשון בעברית, "היום", החל להופיע בסנקט פטרבורג
ה'תרצ"ג – בבחירות שנערכו בגרמניה חודשיים לאחר עליית היטלר לשלטון וימים ספורים לאחר שריפת הרייכסטאג, זוכה המפלגה הנאצית ל-44% מהקולות
ה'תש"ב – אניית המעפילים סטרומה טובעת בים השחור לאחר פגיעת טיל טורפדו רוסי
ה'תש"ט – דוד בן-גוריון מציג את ממשלת ישראל הראשונה בפני הכנסת. היא מקבלת את אמון הכנסת כעבור יומיים
ה'תש"ם – השקל (הישן) הונהג כיחידת המטבע בישראל במקום הלירה, 1 שקל = 10 לירות ישראליות
ה'תשנ"ט – מוקמת מפלגת המרכז
ה'תשס"ה (אדר א') – הכנסת מאשרת בקריאה שלישית את חוק יישום תוכנית ההתנתקות
נולדו

ב'שס"ח – משה רבנו
ה'תקי"ז – רבי יהודה ליב אדל, המגיד מסלונים, למדן ליטאי ומומחה לאגדות חז"ל ולסדר טהרות. (נפטר בי"ח בתמוז ה'תקפ"ח)
ה'תקמ"ה – נחמן קרוכמל, היסטוריון והוגה דעות, מראשי תנועת ההשכלה בגליציה (נפטר ה'ת"ר)
ה'תקפ"ח – מיכה יוסף לבנזון (מיכ"ל), משורר יהודי מתנועת ההשכלה (נפטר ה'תרי"ב)
ה'תרי"ג (אדר ב') – הרב ד"ר דוד יעקב הלוי סג"ל סימונסן רבה הראשי של דנמרק, ביבליופיל (נפטר י"א בסיון ה'תרצ"ב)
ה'תרל"ד – משה סמילנסקי, משורר ופובליציסט עברי (נפטר ה'תשי"ד)
ה'תרמ"ז – הרב יהודה מאיר שפירא, מייסד ישיבת חכמי לובלין ולימוד הדף היומי (נפטרה ה'תרצ"ד)
ה'תרמ"ח – רחל כהן-כגן, פוליטיקאית ישראלית (נפטרה ה'תשמ"ג)
ה'תרנ"ה – רבי משה פיינשטיין, הפוסק החשוב של יהדות ארצות הברית (נפטר ה'תשמ"ו)
ה'תרס"א – אהרן ציזלינג, שר החקלאות הראשון של ישראל וחבר הכנסת מטעם מפ"ם (נפטר ה'תשכ"ד)
ה'תר"ע (אדר א') – מרים רות, סופרת ילדים ישראלית (נפטרה ה'תשס"ו)
ה'תרע"ג – הרב רפאל עבו, דיין בבית הדין הרבני הגדול (נפטר ה'תשמ"ג).
ה'תרפ"א (אדר ב') – מאיר עמית, אלוף בצה"ל ומדינאי ישראלי, כיהן כראש "המוסד" וכשר בממשלת ישראל (נפטר בה'תשס"ט)
ה'תש"ב – ג'ו ליברמן, פוליטיקאי אמריקאי והיהודי הראשון שהיה מועמד לתפקיד סגן הנשיא
ה'תש"ה – עמרם מצנע, אלוף בצה"ל, ראש עיריית חיפה ויו"ר מפלגת העבודה
ה'תשכ"ה (אדר א') – שולי מועלם-רפאלי, פוליטיקאית ישראלית
נפטרו

ב'תפ"ח – משה רבנו (על-פי המסורת)
ה'שע"ט – רבי שלמה אפרים מלונטשיץ, דרשן, ראש ישיבה ואב"ד פראג, מכונה על שם ספרו "כלי יקר".
ה'תקפ"ו (אדר א') – רבי מאיר וייל, רב העיר ברלין. (נולד ה'תק"ד)
ה'תרמ"ב – מוריץ דניאל אופנהיים, צייר יהודי (נולד ה'תק"ס)
ה'תר"ס (אדר א') – רבי אליהו בן-אמוזג, רב מקובל ופילוסוף איטלקי. רב העיר ליבורנו.
ה'תשי"ז (אדר א') – ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי (נולד ה'תרס"ד)
ה'תשל"ב – פאול גרינינגר, מחסידי אומות העולם (נולד ה'תרנ"ב)
ה'תשל"ה, הרב אשר רוזנבוים - רב שכונת נורדיה בתל אביב
ה'תשנ"ה (אדר א') – הרב חיים יעקב גולדוויכט, ראש ישיבת ההסדר הראשונה – ישיבת כרם ביבנה (נולד ה'תרפ"ה)
ה'תשנ"ה (אדר ב') – רבי חיים צימרמן הלוי, מגדולי הרבנים בארצות הברית בדור שאחרי השואה (נולד ה'תרע"ה)
ה'תשע"ב – הרב יעקב ישכר בער רוזנבוים. אדמו"ר חסידות נדבורנה (נולד ה'תר"ץ)
ו' באדר – ח' באדר
אדר
הציור "משה והלוחות" של רמברנדט, 1659
בן רודס

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1977 (בן 47) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת רייס  Collegiate School 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 
בנג'מין ג'יי. "בן" רודס (באנגלית: Benjamin J. "Ben" Rhodes; נולד ב-14 בנובמבר 1977) הוא איש צוות לשעבר בבית הלבן, ששירת כסגן ראש המועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית עבור תקשורת אסטרטגית תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנים 2009–2017, ושימש כיועץ בכיר במסגרת השיחות להסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית ולחידוש היחסים עם קובה. הוא כיהן ככותב הנאומים הבכיר לאובמה מאז תחילת הקמפיין שלו ב-2007 ועד לסיום נשיאותו. רודס יהודי במוצאו.
קורות חיים

רודס נולד במנהטן, ניו יורק לאם יהודייה מניו יורק ולאב אפיסקופלי מטקסס. הוא סיים תואר ראשון באנגלית ובמדע המדינה באוניברסיטת רייס. ב-2002 סיים תואר שני בכתיבה קריאטיבית באוניברסיטת ניו יורק.
הוא נשוי לאן נוריס ולהם ילדה אחת, אלה הרפר. אחיו, דייוויד רודס, הוא נשיא CBS News.
ג'ק סטרו

ג'ון ויטאקר "ג'ק" סטרו (אנגלית: John Whitaker "Jack" Straw ; נולד ב-3 באוגוסט 1946) הוא פוליטיקאי ממפלגת הלייבור הבריטית. בין השנים 1997–2001 כיהן כשר הפנים של בריטניה ובין השנים 2001–2006 כשר החוץ של בריטניה. בין השנים 2006–2007 כיהן כמנהיג בית הנבחרים (אנ'). בשנים 2007 עד 2010 כיהן כלורד צ'נסלור.
קורות חיים > שנים ראשונות

סטרו נולד במחוז אסקס וגדל במשפחה חד הורית עם אמו בדיור ציבורי, לאחר שאביו עזב את הבית. הוא למד בבית ספר תיכון פרטי בברנטווד. ישנם דיווחים שכבר אז הביע שאיפות פוליטיות ובחר בכינוי ג'ק, המשמש ככינוי פופולרי של ג'ון, כדי ששמו יהיה כשמו של אחד ממנהיגי מרד העניים האנגלי בשנת 1381. בבית הספר הוא סירב להשתתף בפעילות מעין גדנ"עית שמשרד הביטחון ארגן, על רקע מצפוני. בהמשך למד משפטים באוניברסיטת לידס, בה הוא הצטרף למפלגת הלייבור ובשנת 1966 נבחר לראש ארגון הסטודנטים של לידס בתמיכת קואליציית שמאל. במסגרת פעילותו הפוליטית הפגין כנגד משלחת סטודנטים לצ'ילה, באופן שהביא את משרד החוץ להגדיר אותו כעושה צרות. בשנת 1969 נבחר ליושב ראש ארגון הסטודנטים של בריטניה.
קורות חיים > תחילת הקריירה הפוליטית (1979–1997)

בשנת 1971 הוסמך כעורך דין ועסק במשפט פלילי. שימש יועץ פוליטי של ברברה קסטל בשנים 1974–1976, ושל פיטר שור בשנים 1976–1977. בשנת 1977, עם פרישת ברברה קסטל, ניסה להתמודד במחוז שלה בלנקשייר לבית הנבחרים. הוא נבחר לבית הנבחרים בשנת 1979 וחבר בו מאז.
קורות חיים > שר הפנים (2001–1997)

לאחר ניצחון מפלגת הלייבור בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-1 במאי 1997(אנ') מונה ג'ק סטרו לשר הפנים. בתקופה זו פעל לאסדרת פעולות חקירה(אנ'), נושא שהסדיר את פעולות החקירה של רשויות החוק השונות, בעיקר בנושאי טרור וביטחון פנים.
קורות חיים > שר החוץ (2001–2006)

סטרו מונה לשר החוץ ב-8 ביוני 2001, בממשלתו של טוני בליייר, במקום רובין קוק. לאחר מתקפת הטרור של 11 בספטמבר 2001 בארצות הברית נטל חלק כשר בממשלת בריטניה כחלק מקואליציה רחבה של מדינות בראשות ארצות הברית במלחמה העולמית בטרור.
כחלק מהמלחמה בטרור היה אחראי להכנת הסכם הסגרה חדש בין בריטניה לארצות הברית, מתוך כוונה לזרז הסגרת חשודים בפעילות טרור בין שתי המדינות.
במהלך כהונתו כשר החוץ היו נגדו מספר טענות על התנהלות בעייתית. כך היה בשנת 2004, בעקבות ניסיון הפיכה כושל בגינאה המשוונית נטען כנגדו שידע על ההפיכה מראש ולא פעל ליידע את הממשלה המכהנת בגינאה
טענה נוספת נגדו הייתה על התבטאותו בזמן מלחמת לבנון השנייה בשנת 2006
בתאריך 4 במאי 2006 נחלה מפלגת הלייבור מפלה בבחירות לרשויות המקומיות. כתוצאה מכך ביצע טוני בלייר מיד למחרת, ב-5 במאי, שינויים פרסונליים נרחבים של השרים בממשלה, במסגרת השינויים הועבר ג'ק סטרו מתפקיד שר החוץ לתפקיד מנהיג בית הנבחרים
קורות חיים > מנהיג בית הנבחרים (אנ') (2006-2007)

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קורות חיים > השנים האחרונות

ב-2013 התבטא סטרו בצורה אנטישמית כאשר טען ש"המכשול לשלום במזרח התיכון הוא כסף יהודי בלתי מוגבל ששולט בממשל ובקונגרס האמריקאיים ומעוות את רצון הציבור".
לסטרו סב יהודי, אבי אביו, דבר ששימש בטענות נגד טוני בלייר כאילו הוא מוקף ביועצים יהודים.
הערות שוליים

↑  דניאל סובלמן, שר החוץ החדש של בריטניה: ג'ק סטרו, באתר הארץ, 9 ביוני 2001
↑  Secretary of State for Justice and Lord Chancellor - Jack John Whitaker Straw
↑  Mark Sanders,‏ Straw comments reflect Cabinet unease, באתר חדשות BBC,‏ 30 ביולי 2006
↑  Barnett, Antony, How much did Straw know and when did he know it?, www.theguardian.com, ‏28 November 2004
↑  BBC News, Straw warning on Israeli action, news.bbc.co.uk, ‏29 July 2006
↑  אורן פרסיקו, ברוח מילולית, באתר העין השביעית, 27 באוקטובר 2013
↑  Dalyell's 'Jewish cabal' remarks denied, באתר חדשות BBC,‏ 4 במאי 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009841557605171  BnF: cb13630711t (data)  GND: 1033140384  ISNI: 0000 0000 0124 0023  LCCN: n94080820  NTA: 277321832  SUDOC: 077233719  UKPARL: 191FW2uo  VIAF: 64183282   WorldCat (עם VIAF): 64183282 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קובי שבתאי

יעקב (קובי) שבתאי (נולד ב-11 בנובמבר 1964, ו' בכסלו ה'תשכ"ה) הוא קצין משטרה בדימוס, שכיהן כמפכ"ל ה-19 של משטרת ישראל. קודם לכן כיהן כמפקד משמר הגבול.
ביוגרפיה

שבתאי נולד וגדל בשכונת "שיכונים" באשקלון, השלישי מבין ארבעת ילדיהם של תקווה וששון שעלו מעיראק. כנער היה פעיל במשמר האזרחי והיה מפקד בסיס הפעלה הצעיר ביותר במשטרה. ב-1982 התגייס לצה"ל, עבר טירונות והחל ללמוד טכנאות מכונות באורט סינגאלובסקי במסגרת העתודה הטכנולוגית. הוא בחר לעזוב את המסלול הטכני ולעבור לשירות קרבי. במאי 1983 התגייס לגדוד 202 של חטיבת הצנחנים, ובהמשך שירותו פיקד על מחלקה ופלוגה בצנחנים. השתחרר משירות הקבע ב-1987. במאי 1991 התגייס למשמר הגבול. היה ממקימי יחידת המסתערבים של משמר הגבול ברצועת עזה ושימש מפקדה. כאשר פיקד על כוח היחידה במהלך התפרעויות באזור מחסום ארז ביולי 1994, הוא נפצע מירי בעת שניסה לחלץ אזרח שנקלע לאזור. לאחר טיפול רפואי שב לזירת ההתרחשויות. על פועלו עוטר בעיטור המופת של משטרת ישראל. בתפקידיו הבאים שימש מפקד בית הספר ללוחמה בטרור של משמר הגבול ומפקד יחידת ברק, יחידה ללוחמה בפשיעה במחוז תל אביב שאותה הקים. ב-2001 מונה למפקד מג"ב בית לחם, ובהיתקלות עם מחבלים בבית לחם נפצע פעם נוספת.
ב-2002 מונה לקצין אג"ם של מג"ב צפון. ב-12 בינואר 2003 ניהל מרדף אחר חוליית מחבלים שחדרה ליישוב גדיש ורצחה את סייר הביטחון של מועצה אזורית גלבוע. תוך כדי הלחימה נפצע מירי. על פועלו עוטר עם עמוס יעקב, מאיר אליהו ואופיר סולימאן בעיטור האומץ. בהמשך שירותו פיקד על תחנת עירון עמקים ושימש קצין תיאום ומבצעים במנהלת תאום פעולות האכיפה.
ב-2010 מונה למפקד מרחב שומרון במחוז ש"י ושירת בתפקיד עד ספטמבר 2013. לאחר מכן קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב שרון במחוז מרכז. בפברואר 2016 מונה למפקד משמר הגבול והועלה לדרגת ניצב.
ביוגרפיה > מפכ"ל המשטרה

ב-15 בדצמבר 2020 נבחר לתפקיד המפכ"ל בידי השר לביטחון פנים אמיר אוחנה. ב-17 בינואר 2021 אישרה הממשלה את מינויו הקבוע, והוא הועלה לדרגת רב-ניצב וזאת לאחר שהחל מ-1 בינואר 2021 שימש כממלא מקום המפכ"ל.
ביוגרפיה > מפכ"ל המשטרה > אסון מירון והמהומות ב-2021

שבתאי נכנס לתפקידו כמפכ"ל לאחר שעבודת המטה של מחוז הצפון בנושא ההכנות להילולה בהר מירון כבר החלה, וב-19 באפריל אישר את התוכניות, על אף סכנת הצפיפות בהר שעולה לכדי סכנה לחיי אדם. בליל ל"ג בעומר, י"ח באייר ה'תשפ"א, 30 באפריל 2021 אירע אסון בהר, ובתדחוקת קהל נספו 45 גברים וילדים, ונפצעו 102 בני אדם. זהו האסון האזרחי הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל.
תפקוד המשטרה באסון הועבר לחקירת מח"ש. ב-30 באוגוסט 2022 שלחה ועדת החקירה הממלכתית לחקר אסון הר מירון, שהוקמה בעקבות האסון אזהרה לשבתאי, כי אישר את תוכנית המבצע שגובשה במחוז צפון של המשטרה, וזאת על אף שידע שמתחם ההר, והמתחמים המשמשים בו להדלקות, אינם יכולים להכיל בבטחה את כמות המבקרים הצפויה במקום במהלך ההילולה, ותוך התעלמות מהסכנות הנלוות לכך ולא נתן מענה ישים להתמודדות עם כמות הקהל והצפיפות באתר הרשב"י. ב-6 במרץ 2024 פרסמה הוועדה את הדו"ח המסכם, שבו הטילה על שבתאי אחריות אישית והמליצה על פיטוריו, עם סייג בנוגע למועד בשל מלחמת חרבות ברזל.
בחודשיו הראשונים בתפקיד אירעו גם המהומות בישראל – רצף של אירועים אלימים במהלך בחודש מאי 2021, בזמן מבצע שומר החומות. במרץ, אפריל ומאי 2022 התמודדה המשטרה עם גל טרור פלסטיני שבו נרצחו 19 בני אדם. בתחילת 2023 התמודדה המשטרה עם גל טרור נוסף, שבו נרצחו 14 בני אדם.
בחודשים הראשונים של 2023 הוביל עם השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר סבב מינויים שכלל את העברת מפקד מחוז תל אביב, ניצב עמיחי אשד, לתפקיד ראש אגף ההדרכה. היועצת המשפטית לממשלה, גלי בהרב-מיארה, הקפיאה את המהלך מ"חשש כבד ביחס לחוקיות ולתקינות ההליך". בתגובה הודיע שבתאי: "טעיתי בשיקול הדעת, בעיתוי ובדרך... אני מכבד ומקבל את החלטת היומע"שית לגבי הקפאת המינוי".
באפריל 2023 הביע התנגדות לתוכנית להקמת משמר לאומי שיהיה כפוף ישירות לשר לביטחון לאומי.
באפריל 2023 הועברה עליו ביקורת, בייחוד לאור מחדלי המשטרה בטיפול בפשיעה בחברה הערבית, לאחר שנתפרסמו הקלטות שלו בשיחה עם בן גביר אומר: "(הערבים) רוצחים אחד את השני. זה הטבע שלהם. זו המנטליות של הערבים".