stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Assassin's Creed Odyssey
שיווק והוצאה > תוכן להורדה

למרות טבעו של המשחק בקמפיין משימות לשחקן יחיד, חברת יוביסופט אימצה מודל עסקי של "משחק כמוצר שירותי", ושחררה כמות רבה של תוכן להורדה אחרי יציאת המשחק. צוות השיווק התחלק לשלושה צוותים - הראשון אחראי לשינויי איכות חיים (QoL, במונחים של משחקי וידאו, הכוונה לעיצובים ושיפורים שהופכים את המשחק לקל יותר ושניתן יהיה לשחק בו בצורה חלקה וזורמת), השני עבד על תוכן חינמי, והשלישי עבד על שתי חבילות הרחבה בתשלום. לוח הזמנים לשחרורו של התוכן להורדה הושפע ממשחקים אחרים של יוביסופט כדוגמת For Honor, ‏Tom Clancy's Rainbow Six Siege ו-Tom Clancy's The Division.
הכרטיס העונתי של המשחק כלל שני סיפורים מלאים כתכנים להורדה, בנוסף לגרסאות בהפרדה גבוהה של המשחקים "Assassin's Creed III" ו-"Assassin's Creed III: Liberation". שתי חבילות ההרחבה בתשלום היו "מורשת הלהב הראשון" (שכללה שלושה פרקים שיצאו בין דצמבר 2018 למרץ 2019) ו"גורל אטלנטיס" (שגם היא כללה שלושה חלקים, שיצאו בין אפריל ליולי 2019). "מורשת הלהב הראשון" חקר את העימות בין נושאי העיט ודריווש לבין מסדר העתיקים ואת ההיסטוריה של הלהב הנסתר הראשון, כלי הנשק המסורתי של המתנקשים. בכך, חבילת ההרחבה קישרה את "Odyssey" לזיכיון משחקי Assassin's Creed שקדמו לו. חבילת ההרחבה "גורל אטלנטיס" התמקדה במיתולוגיה היוונית וכללה שלושה אזורים חדשים - שדות אליסיום, עולם המתים ואטלנטיס. כל אזור מעניק לנושאי העיט גישה ליכולות חדשות ומציג סדרה של מבחנים שנועדו לעזור להם להבין טוב יותר את תפקידם כשומרי המטה של הרמס.
בנוסף לתכנים בתשלום, יוביסופט הוציאה משימות ממוקדות שנקראו "הסיפורים האבודים של יוון" והוצעו בחינם. מצב "משחק חדש+" שוחרר ב-29 בפברואר 2019. גם מגוון תלבושות חדשות הוצעו בחינם, ביניהם כאלה שמתבססים על דמויות הפרוטגוניסטים אציו אודיטורה דה פירנצה, איווי פריי ובאייק מסיווה. שינויי איכות חיים כללו את האפשרות לשנות את סקאלת הקושי ואת הצגתן של שלבי מומחיות. מצב חדש ליצירת סיפור איפשר לשחקנים ליצור גרסה משלהם למשימות הסיפור, והוא יצא ביוני 2019. בדומה למצב סיורי התגלית ששוחרר למשחק "Origins", יצא בספטמבר 2019 "סיור תגלית: יוון העתיקה" - מצב לימודי שנועד לצורכי חינוך ומעניק לשחקן את האפשרות לבחור בין חקירת העולם של יוון העתיקה לבין ללמוד יותר על ההיסטוריה שלה ועל שגרת יומם של אנשים או השתתפות בסיור מודרך של היסטוריונים.
באוגוסט 2021, חברת יוביסופט הוציאה טלאי תוכנה עבור המשחק, שהגביר את קצב הפריימים של הרזולוציה ל-60fps כדי להתאים לקונסולות המשחקים של הדור הבא, פלייסטיישן 5 ו-Xbox Series X/S.
קבלה וביקורות > מכירות

בשבוע הראשון ליציאתו של המשחק, היקף המכירות ירדו בכ-25% מהיקף המכירות של "Origins", אם כי קצב ההתקדמות שלהם בארצות הברית היה טוב יותר משאר משחקי הסדרה לדור הנוכחי של קונסולות המשחקים. חברת יוביסופט ציינה שהיקף המכירות המקוונות של המשחק עמדו על 45% מסך הרווחים הכולל, כעשרה אחוזים יותר ממכירות המשחק הקודם. בחודש יציאתו, אוקטובר 2018, היה זה המשחק השלישי הנמכר ביותר בארצות הברית, אחרי Call of Duty: Black Ops 4 ו-Red Dead Redemption 2. עד מרץ 2020, יותר מ-10 מיליון עותקים נמכרו מהמשחק, והיקף הרווחים ממיקרו-טרנזקציות שבתוך המשחק היו גדולים בכ-170% מאלה של "Origins".
משחק המשך

משחק ההמשך "Assassin's Creed Valhalla" מתרחש בזמן פלישת הויקינגים ברחבי אירופה, והוא יצא בנובמבר 2020 למחשב האישי, לפלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Xbox One ו-Xbox Series X/S. עדכון נרחב יצא לאודיסיאה ולולהאלה ב-14 בדצמבר 2021, אשר הציע תוכן חינמי להורדה עבור שני המשחקים. החלק הראשון, "אלה שזוכים להוקרה", זמין להורדה עבור אודיסיאה והוא משמש כאפילוג למסעם של נושאי העיט בתקופת יוון העתיקה. החלק השני, "מפגש גורלי" הוא משימת קרוסאובר במשחק ולהאלה שחוקר את הקשרים שבין פרוטגוניסטית המשחק אייבור ורינסדוטיר לבין קסנדרה בתור נושאת העיט הקאנונית בעקבות אירועי "אלה שזוכים להוקרה".
ביאורים

↑  עקב השימוש בדמות פרוטגוניסט ממין זכר או נקבה, התיאור להלן יתבצע בלשון רבים.
↑  במיתולוגיה של הסדרה, קסנדרה נחשבת לנושאת העיט הקאנונית, והיא גם זו שמופיעה בנובליזציה של המשחק באותו שם - דבר שזוכה לאישור במשחק ההמשך "Assassin's Creed Valhalla", שבו היא מופיעה בהופעת אורח בחבילת ההרחבה מפגש גורלי אחרי יציאתו של המשחק.
↑  זהותו של הילד משתנה בהתאם לבחירת השחקן בין אלכסיוס לקסנדרה.
אנדרו קישינו

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1970 (בן 54) טורונטו, קנדה 
 שם במה:  Andrew Kishino 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 בן או בת זוג:  ונסה מרשל (2001–2007) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו קישינו המכונה ביג קאש (באנגלית: Andrew Kishino; נולד ב-20 במרץ 1970) הוא שחקן וראפר קנדי.
ביוגרפיה

קישינו נולד במרץ 1970 בטורונטו, קנדה להורים קנדים ממוצא יפני. הוא החל לעבוד כמוזיקאי שהוציא מספר אלבומים ברשת "Much" הקנדית ובהפקת "RPM".
בהמשך עבר ללוס אנג'לס ועבד כמפיק מוזיקלי של היפ הופ.
הוא ידוע בעיקר במדבב ושחקן של מספר סדרות ותוכניות וכן של משחקי מחשב, שזה עיסוקו העיקרי היום. בין השאר שיחק את הלוחם סו גררה במלחמת הכוכבים: מלחמת המשובטים ומלחמת הכוכבים: הקובץ הרע ודיבב את קווין בסטיבן יוניברס ואת ג'אנג'ה הצבוע במשמר האריות ובמשמר האריות - השאגה חוזרת.
דיבב גם את מארי בסרט באטמן: הבדיחה ההורגת מ-2016.
חיים אישיים

בין 2001 ל-2007 היה נשוי לשחקנית ונסה מרשל והם התגרשו ללא ילדים, כשבנישואיהם הפיקו את חבקת ההפקות "מארש-קיש הפקות".
קישינו סובל מדיסלקסיה והוא חבר בארגון העולמי מנסה.
התחנה המרכזית של מזרח ירושלים

| --- | --- |
מראה כללי של התחנה
מראה כללי של התחנה
 מיקום:  רחוב סולטן סולימאן, מזרח ירושלים
 אתרים סמוכים:  גן הקבר, שער שכם
 שירות אוטובוסים:  לכל חלקי מדינת ישראל
 קואורדינטות:  31°46′59″N 35°13′53″E﻿ / ﻿31.782922°N 35.231465°E﻿ / 31.782922; 35.231465
 he
 
אוטובוס 18 לרמאללה
מוניות ברחבת שער שכם בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20
התחנה המרכזית של מזרח ירושלים היא מרכז תחבורה המשרת את השכונות הערביות בירושלים ובגדה המערבית. היא כוללת שלושה מסופים סמוכים: האחד ברחוב סולטאן סולימאן, ממזרח לגן הקבר, בין שער שכם ושער הפרחים המיועד בעיקר לקווים הבין-עירוניים, השני בדרך שכם ממערב לגן הקבר המשמש את הקווים העירוניים (מסוף דרך שכם) והשלישי בפינת הרחובות הנביאים וסולטאן סולימאן, סמוך לתחנת הרכבת הקלה של הקו האדום (מסוף הנביאים).
היסטוריה

אזור רחבת שער שכם שימש כמרכז תחבורתי החל משנות ה-20 של המאה ה-20, עם התפתחות האזור כמרכז לפעילות מסחרית של תושביה הערבים של העיר. אז החלו להתרכז בו עגלות סוסים ומוניות, בהמשך החלו לפעול מהמקום שירותי אוטובוסים לערי הסביבה (בית לחם, יריחו, רמאללה). בדצמבר 1947 ביצע ארגון צבאי לאומי פיגוע בקהל שעמד ברחבה כאשר אנשיו הטילו שתי פצצות מרכב חולף. חמישה אנשים נהרגו ו-47 נפצעו. בזמן מלחמת העצמאות הופסקה הפעל התחבורה הציבורית באזור וחודשה רק בתום המלחמה.
בתקופת השלטון הירדני בירושלים, הוקמו מגרש חניה ותחנות אוטובוס ברחוב סולטאן סולימאן, על מגרש בבעלות הווקף, ההקדש המוסלמי האחראי על מספר נכסים בעיר העתיקה, בצמוד לשטח בשם חצר המטרה (סמוך לבית קברות מוסלמי וגן הקבר) שהושכר לעיריית ירושלים למשך שלושים שנה. שבועיים לאחר מלחמת ששת הימים, חודשה פעילות מונית השירות שפעלו במקום, ובמסגרת מדיניות הגשרים הפתוחים הותר למונית השירות לפעול בקו בין ירושלים לעמאן בירת ירדן. בנוסף פונו הריסות בתים משטח ההפקר שהיה מול שער שכם והמקום החל לשמש לפעילות לא רשמית של מוניות.
מסוף גן הקבר הוקם על ידי עיריית ירושלים והחל לפעול ביוני 1976, הוא כולל 14 רציפים וכן חדרי משרדים ושירותים. לתחנה זו הועברו קווי האוטובוסים הנוסעים לשועפאט, רמאללה, אל־בירה ושכם. בתחנה הישנה ברחוב סולטאן סולימאן יריחו נשארו קווי האוטובוסים הנוסעים לאזורי בית־לחם וחברון. באותה עת גם הוכשר חניון רשמי לעשרות המוניות שפעלו באזור, בקצה ברחוב הנביאים, מול שער שכם.
באפריל 1984 תכננו חברי המחתרת היהודית לפוצץ חמישה אוטובוסים שחנו במסוף סולטאן סולימאן, אך נתפסו על ידי השב"כ בסמוך להטמנת חומר הנפץ. נגד 29 אנשים הוגשו כתבי אישום בגין השתייכות לארגון, ו-15 מהם הורשעו אחרי שנתיים חנן הנשיא חיים הרצוג את אנשי המחתרת.
לאחר שהעומס בתחנה זו גדל, הציגה עיריית ירושלים ב-1986 תוכנית להקמת תחנה חדשה במגרש שבין שער שכם לשכונת מוסררה, אזור שהיה בשטח ההפקר של הקו העירוני בין 1948 ל-1967. במסגרת אותה תוכנית גם תוכנן קצה שדרות בר-לב ("כביש 1") על חלק מהשטח. לתוכנית הוגשו התנגדויות רבות מצד התושבים ופעילי איכות הסביבה.
ב-1999 אושרה תוכנית חלופית, להקמת מסוף נוסף בדרך שכם המסוף נבנה על ידי החברה לפיתוח מזרח ירושלים, בעלות של 18 מיליון שקל ונחנך ביולי 2003.
בסוף שנות ה-90 של המאה ה-20 החלו לפעול, מרחבת שער שכם, קווי מוניות שירות לתל אביב בסופי שבוע. קווי שירות המשמשים בעיקר את קהילת העובדים הזרים בישראל, הבאים לבקר במקומות הקדושים בעיר העתיקה.
ב-2018 החל לפעול מסוף שלישי (מסוף הנביאים), פחות או יותר במקום שהוצע בתוכנית מ-1986.
ראו גם

התחנה המרכזית של ירושלים
הרכבת הקלה בירושלים
הערות שוליים

↑  רחבת חניה ע"י שער שכם,  הירדן, 1 בדצמבר 1935
↑  5 ערבים נהרגו ר47 נפצעו בפצצות בירושלים, המשקיף, 14 בדצמבר 1947
↑  סוחרים מבקשים לפתוו את שער שכם, הארץ, 7 ביולי 1949
↑  ס. דלת, מה בין ירושלים העברית לירושלים הערבית, הצופה, 17 בספטמבר 1965
↑  דליה שחורי, עיכוב בבניית תחנת האוטובוס בעיר העתיקה, על המשמר, 6 בנובמבר 1967
↑  גבריאל צפרוני, הופעל ה"שירות" לרמאללה ויריחו, מעריב, 22 ביוני 1967
↑  תנועת מטיילים גדולה באיזור יריחו, למרחב, 20 במרץ 1968
↑  מגרשי חנייה זמניים הוכשרו ליד שער שכם ושער יפו, למרחב, 11 באוגוסט 1967
הוגשה תכנית פיתוח של התחבורה בירושלים, דבר, 7 באוגוסט 1967
↑  תחנת אוטובוסים חדשה בדרך שכם בירושלים, דבר, 15 ביוני 1976
↑  תחנת אוטובוסים חדשה במזרח י־ם, על המשמר, 15 באוקטובר 1975
↑  יום שישי, 27 באפריל: זה היה יכול לקרות, כל העיר, 4 במאי 1984
האוטובוסים שכמעט התפוצצו, מעריב, 4 במאי 1984
↑  גזר הדין ניתן בבית המשפט המחוזי בירושלים, על ידי הרכב השופטים בראשות השופט פרופסור יעקב בזק. פסק הדין, במאגר "נבו"
↑  משה הורביץ, איך אונסים נשיא, כותרת ראשית, 24 בספטמבר 1986
↑  שחר אילן, פיל נולד, כל העיר, 30 במאי 1986
↑  שחר אילן, תוכנית שער שכם - הוואקף הגיש התנגדות רשמית, כל העיר, 8 במאי 1987
↑  שחר אילן, קולק: לכל דבר חדש יש התנגדות כמו ממילא, כל העיר, 3 ביולי 1987
↑  שחר אילן, התחנה מפלגת את סיעת הליכוד, כל העיר, 10 ביולי 1987
מתנגדי התחנה יוצאים לרחוב, כל העיר, 10 ביולי 1987}
טובול הוא לשון המאזניים, כל העיר, 10 ביולי 1987
↑  דליה טל, ‏מע"ר מזרח ירושלים: תוספת בנייה של 139 אלף מ"ר, באתר גלובס, 14 בספטמבר 1999
↑  ליאור גרינבאום, ‏התחנה המרכזית המחודשת במזרח ירושלים, בעלות של 18 מיליון ש', תיחנך ב-1 בספטמבר, באתר גלובס, 20 ביולי 2003
↑  דני רובינשטיין, במזרח ירושלים התיירים היחידים כמעט הם הפועלים הרומנים, באתר הארץ, 11 בינואר 2003
ג'רי ברוקהיימר

| --- | --- |

ג'רי ברוקהיימר, 2013
 לידה:  21 בספטמבר 1943 (בן 81) דטרויט, מישיגן, ארצות הברית 
 שם לידה:  Jerome Leon Bruckheimer 
 סוגה מועדפת:  סרט פעולה, דרמה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אריזונה  Mumford High School 
 בן או בת זוג:  Linda Bruckheimer  Bonnie Bruckheimer 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית ריאליטי (2003)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית ריאליטי (2006)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית ריאליטי (2007)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית ריאליטי (2005)  פרס אמי לבידור בפריים טיים לתוכנית ריאליטי (2004)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 http://www.jbfilms.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רום לאון "ג'רי" ברוקהיימר (באנגלית: Jerome Leon "Jerry" Bruckheimer; נולד ב-21 בספטמבר 1943) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה יהודי אמריקאי זוכה עשרה פרסי אמי. הפיק למעלה מ-50 סרטים, אחראי על להיטי קולנוע גדולים, בהם: "ארמגדון", "בלאק הוק דאון", "פרל הארבור", "הפריצה לאלקטרז", "אהבה בשחקים", "פלאשדאנס", טרילוגיית "השוטר מבברלי הילס", סדרת סרטי "שודדי הקאריביים" ו"אוצר לאומי".
קורות חיים

ברוקהיימר נולד בדטרויט, מישיגן לזוג מהגרים מיוצאי יהדות גרמניה. למד ב"תיכון מאמפורד" לפני שעבר ללמוד באוניברסיטת אריזונה, את לימודיו באוניברסיטה סיים עם תואר בפסיכולוגיה. במקביל התעניין בתחום הצילום, ולאחר שסיים את לימודיו עבד בתחום הפרסום בדטרויט ובניו יורק, והפיק מספר פרסומות שהובילו אותו לעבור ללוס אנג'לס למטרת הפקת סרטי קולנוע.
ברוקהיימר נישא פעמיים, נישואיו הראשונים היו לבוני ברוקהיימר. כיום הוא מתגורר בלוס אנג'לס עם אשתו השנייה, הסופרת לינדה ברוקהיימר. לברוקהיימר יש בת חורגת בשם אלכסנדרה.
חברת ההפקה שבבעלותו ממוקמת בעיר סנטה מוניקה.
תחילת הדרך בהוליווד

הסרט הראשון אותו הפיק ברוקהיימר בתחילת שנות ה-70 היה מותחן הפשע "היי שלום אהובתי". בתחילת שנות ה-80 הפיק את "ג'יגולו אמריקאי" ו"קללת אנשי החתול" בהן עבד עם פול שרדר. כן הפיק את "גנב" ואת "פלאשדאנס", להיטו הראשון של ברוקהיימר אשר גרף למעלה מ-200 מיליון דולר ברחבי העולם; בסרט הזה החל לשתף פעולה עם מפיק הקולנוע דון סימפסון.
בשנת 1984 הפיק את קומדיית הפשע "השוטר מבברלי הילס", הסרט הראשון גרף למעלה מ-300 מיליון דולר והביא להפקת שני סרטי המשך, שגרפו למעלה מ-400 מיליון דולר.
לאחר מכן הפיק שני סרטים בכיכובו של טום קרוז ובבימויו של טוני סקוט, "ימי הרעם" ו"אהבה בשחקים", שני הסרטים היו שוברי קופות וקיבלו מועמדויות לפרס אוסקר.
אחרי ארבע שנות הפסקה חזר עם שוברי הקופות "סיכון מחושב" ו"כוננות מיידית", סרט שלישי בו עבד עם טוני סקוט שהיה מועמד לשלושה פרסי אוסקר. 
בשנת 1995 שיתף ברוקהיימר פעולה עם במאי קליפי מוזיקה מייקל ביי בסרט הפעולה "בחורים רעים" בכיכובם של ויל סמית ומרטין לורנס; בשנת 2003 יצרו השניים סרט המשך שהצליח בקופות.
בשנה שלאחר מכן נפטר דון סימפסון, האדם הקרוב ביותר אל ברוקהיימר במהלך שנותיו הראשונות בהוליווד ובהצלחותיו. השניים עבדו ביחד על 11 סרטים, הפרויקט המשותף האחרון שלהם היה "הפריצה לאלקטרז", השני מבית היוצר של מייקל ביי; ברוקהיימר הקדיש את הסרט לזכרו של סימפסון.
סרטו הרביעי עם טוני סקוט היה מותחן הריגול "אויב המדינה", בנוסף הפיק ברוקהיימר את מותחן האקשן של סיימון ווסט "קון אייר".
ההפקות הגדולות

בשנת 1998 הפיק ביחד עם מייקל ביי את סרט האסונות "ארמגדון", לסרט קיבל ברוקהיימר תקציב של 145 מיליון דולר והתוצאה הייתה להיט הקופות הגדול ביותר של שנת 1998, שהכניס למעלה מ-500 מיליון דולר וקיבל ארבע מועמדויות לאוסקר.
בשנת 2000 הפיק את דרמת הספורט "לזכור את הטיטאנים", מותחן הפשע "עקיצה ב-60 שניות" ועם הדרמה המוזיקלית "חופשיות על הבר".
בשנת 2001 חבר למייקל ביי בפעם הרביעית כדי להפיק את דרמת המלחמה הרומנטית "פרל הארבור" אשר מספרת על הרקע למתקפה על פרל הארבור בנמל צי ארצות הברית שבהוואי ועל מתקפת הפתע היפנית עצמה; הסרט גרף בקופות למעלה מ-450 מיליון דולר וקיבל 4 מועמדויות אוסקר, מהן זכה בפרס אחד.
עבודתו הבאה הייתה בדרמת המלחמה "בלאק הוק דאון", שיצר ביחד עם סר רידלי סקוט לצורך עשיית הסרט שמבוסס על קרב מוגדישו, נסעו ברוקהיימר וצוותו לרבאט במטרה להתאים את צילומי הסרט לאותה תקופה בסומליה. הסרט הצליח בקופות וזכה בשני פרסי אוסקר.
הפרויקט הבא של ברוקהיימר היה "שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה", שהכניס למעלה מ-650 מיליון דולר וקיבל חמש מועמדויות לאוסקר. את סט הצילומים בחרו ברוקהיימר וגור ורבינסקי למקם באי סנט וינסנט שבאיים הקאריביים.
סרט ההמשך "שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת" הוא הסרט המכניס ביותר שהפיק (למעלה ממיליארד דולר) והיחיד בסדרה שזכה בפרס אוסקר. החלק השלישי, "שודדי הקאריביים: סוף העולם" הופק בסכום שיא של 300 מיליון דולר, הסכום הגדול ביותר שהוקצה לברוקהיימר, והכניס 960 מיליון דולר.
ב-2004 הפיק את מותחן ההרפתקאות "אוצר לאומי". הצלחת הסרט הובילה לסרט המשך שיצא ב-2007. סך ההכנסות משני הסרטים עומד על כ-800 מיליון דולר.
סרטים נוספים בהפקתו היו: "ורוניקה גארין", "המלך ארתור", "דז'ה וו", "קנגורו ג'ק", "דרך התהילה" ו"כוח ג'י", סרט האנימציה הראשון בהפקתו של ברוקהיימר.
ב-2010 הפיק את "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" ואת סרט הפנטזיה "שוליית המכשף".
בשנת 2022 לקח חלק בהפקת הסרט "אהבה בשחקים: מאווריק", סיקוול לסרט המצליח משנת 1986 "אהבה בשחקים". באותה שנה הפיק את הסרט "מפקדה סודית" בכיכובו של אוון וילסון, והחל להפיק את הסדרה "אוצר לאומי: קצה ההיסטוריה" ברשת דיסני+.
בשנת 2024 הפיק את סרטו של גיא ריצ'י "היחידה ללוחמה לא ג'נטלמנית" והפיק את סרטו של הבמאי הנורווגי יואכים רונינג "אישה צעירה והים".
הפקות טלוויזיוניות

ברוקהיימר התחיל את הקריירה שלו בהפקת פרסומות של מותגים כלל עולמיים, בהם "פפסי".
בשנת 1997 החל להפיק במקביל לסרטים גם סדרות טלוויזיה, ביניהן "כוח מיוחד", "ללא עקבות" ו"פשע מן העבר". הסדרה המצליחה ביותר בהפקתו הייתה סדרת המשטרה "CSI", שזיכתה אותו בשתי מועמדויות לפרס אמי.
בשנת 2001 הפיק את סדרת הריאליטי המצליחה "המירוץ למיליון", אותה הוא עדיין ממשיך להפיק, ובעבורה זכה עד כה בעשרה פרסי אמי. נכון להיום הוא משמש כמפיק לסדרת הפשע-מותחן "מרדף", לסדרה "פרשיות סמויות" ולסדרה "לוציפר".
ספורט

ברוקהיימר הוא אחד מבעלי סיאטל קראקן, קבוצת הוקי קרח מקצוענית בליגת ה-NHL.
ברנדה צ'פמן

| --- | --- |

 לידה:  2 בנובמבר 1963 (בת 61) ביזון, אילינוי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות קליפורניה  לינקולן קולג' 
 בן או בת זוג:  קווין לימה (1982–?) 
 צאצאים:  אמה לימה 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט המונפש הטוב ביותר (2011)  פרס אנני 
 http://brenda-chapman.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
ברנדה צ'פמן (באנגלית: Brenda Chapman; נולדה ב-1 בנובמבר 1962)‏ היא סופרת, אנימטורית ובמאית קולנוע אמריקאית. בשנת 1998, צ'פמן הייתה לאישה הראשונה שביימה סרט אנימציה של אולפן גדול, דרימוורקס אנימציה: הסרט "נסיך מצרים". היא ביימה את סרטי האנימציה של אולפני דיסני, ואת הסרט "אמיצה" של חברת פיקסאר. בנוסף, היא האישה הראשונה שזכתה בפרס האוסקר עבור סרט האנימציה הטוב ביותר.
חייה וקריירה

צ'פמן נולדה בביסון, אילינוי והייתה הצעירה מבין חמישה אחים. היא למדה לימודי תעודה במכללת לינקולן שבלינקולן אילינוי, אשר הקנו לה את התואר הראשון באומנות. מאוחר יותר היא עברה לקליפורניה ולמדה אנימציה ב-California Institute of the Arts. במהלך חופשות הקיץ היא החלה לעבוד באנימציה עבור רשתות טלוויזיה. היא עבדה כאנימטורית בהתמחות באולפני ההנפשה של וולט דיסני בסרט בת הים הקטנה. לאחר מכן, הייתה אחת מהאנימטורים המרכזיים בסרט היפה והחיה, בו עבדה לצד רוג'ר אלרס אשר לימים היה לבמאי אולפני דיסני, ויחדיו הם גיבשו את המוטיבים המרכזיים של הסרט. במלך האריות שימשה בתפקיד במאית (head of story) והיא האישה הראשונה בתפקיד זה בסרט אנימציה באורך מלא.
צ'פמן עבדה כאנימטורית ובפיתוח תסריט בסרטי דיסני שונים כדוגמת ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה, הגיבן מנוטרדאם ופנטסיה 2000 היא הצטרפה לאולפני ההנפשה של דרימוורקס כשאלו הוקמו בסתיו 1994.
צ'פמן שימשה כאחת משלושת הבמאים ששיתפו פעולה בעבודה על הסרט נסיך מצרים לצד סטיב היקנר וסימון וולס.
במסגרת עבודתה באולפני דרימוורקס צ'פמן לקחה חלק בפיתוח סרטים נוספים כגון מרד התרנגולים ואחרים.
בשנת 2003 צ'פמן עברה לחברת פיקסאר בה לקחה חלק משני בסרט מכוניות, לפני שהחלה לעבוד על הסרט "אמיצה". צ'פמן הגתה את רעיון הפרויקט והוכרזה כבמאית של הסרט, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששימשה כבמאית הראשית בפיקסאר. ב-2010, החליף אותה בתפקיד זה מארק אנדרוס, בעקבות חילוקי דעות על רקע מקצועי. על אף שמועות על עזיבתה את החברה, היא נותרה חלק מצוות פיקסאר עד יציאתו של הסרט "אמיצה" לאקרנים. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, ב-2012 היא החלה לעבוד כיועצת בלוקאס פילם, שם סייעה לפתור בעיות בתהליך יצירת הסרט קסם מוזר (Strange Magic). כשנשאלה אודות הפרשה ולגבי הסיכוי שתחזור לעבוד בפיקסאר, הגיבה שאין לה שום רצון לחזור לשם, בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה הבכירה בחברה.
בשנת 2013, חזרה לעבוד באולפני "דרימוורקס" ולהם היא סייעה לפתח את "Rumblewick" בעל הדמות הנשית הדומיננטית, והוגדר כ"מצחיק עם לב קסום". נכון ל-2016 צ'פמן עובדת על פיתוח פרויקטים עבור "צ'פמן לימה הפקות" (Chapman Lima Productions), יחד עם בעלה, קווין לימה.
פרויקטים נוספים בהם לקחה חלק הם: מי הפליל את רוג'ר רביט, שרק, וול-E, רטטוי, למעלה, וצעצוע של סיפור 3.
חיים אישיים

צ'פמן נשואה לבמאי קווין לימה (גופי, טרזן, מכושפת) אשר הכירה בתקופת הלימודים במוסד האקדמי ללימודי אומנות בקליפורניה (California Institute of the Arts). לזוג בת אחת, אמה רוזה לימה, שהיוותה השראה לדמותה של מֶרִידָה בסרט "אמיצה". בשנת 2014, צ'פמן, שמעולם לא התגוררה בסקוטלנד, אך לדבריה, בעלת שורשים סקוטיים, עודדה את העם הסקוטי לדרוש את עצמאותו.
פילמוגרפיה

| שנה | כותר | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1988 | מי הפליל את רוג'ר רביט | מחליפה - אמנית אנימציה |
| 1989 | בת הים הקטנה | story artist |
| 1990 | ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה | אנימטורית |
| 1991 | היפה והחיה | תסריט, יוצרת הסרט |
| 1994 | מלך האריות | יוצרת, תסריטאית ראשית |
| 1996 | הגיבן מנוטרדאם | תסריט |
| 1998 | נסיך מצרים | במאית  עם סטיב היקנר וסיימון ולס |
| 1999 | פנטסיה 2000 | תסריט |
| 2000 | הדרך לאל דורדו | אנימטורית נוספת |
| 2000 | מרד התרנגולים | אנימטורית נוספת |
| 2012 | אמיצה | במאית תסריט/סיפור עם מארק אנדרוז |
| 2015 | Strange Magic | ייעוץ, קולות ל-Imp |
| 2020 | בואו נברח | במאית |
הערות שוליים

↑  Liberatore, Paul (27 בפברואר 2013). "Marin's Brenda Chapman shares Oscar glory for 'Brave' with her teenage daugthter". Marin Independent Journal. אורכב מ-המקור ב-2013-12-02. נבדק ב-23 בנובמבר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chapman, Brenda (1 בנובמבר 2013). "This is amazing!RT @amightygirl:  Remembering: Soviet "Night Witch" pilots flew cropduster planes vs. Nazi invaders". Twitter. נבדק ב-24 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chapman, Brenda (1 בנובמבר 2012). "Thanks for the kind birthday wishes!". Twitter. נבדק ב-23 בנובמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sperling, Nicole (25 במאי 2011). "When the glass ceiling crashed on Brenda Chapman". Los Angeles Times. נבדק ב-11 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mallory, Michael (19 במרץ 2000). "Move Over, Old Men; Disney's fabled favorite artists weren't alone in the male-ruled animation world. Now women are in key jobs, and they aim to stay". Los Angeles Times. p. CALENDAR 8. נבדק ב-14 במאי 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Phil Miller, Brave creator urges Scots to back Yes vote, heraldscotland, ‏14 באפריל 2014
↑  "Surprise! George Lucas Wrote A Disney Animated Movie Called 'Strange Magic' & It Comes Out January 2015". Indiewire. 11 בנובמבר 2014. אורכב מ-המקור ב-2015-01-13. נבדק ב-25 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harris, Jeffrey (23 בינואר 2015). "Strange Magic Review". 411MANIA. נבדק ב-25 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327260605171  PLWABN: 9810617364705606  BIBSYS: 99064489  BnF: cb14086535v (data)  GND: 1162160292  ISNI: 0000 0001 1934 0652  LCCN: no00002316  NDL: 001115242  NKC: xx0136451  NLK: KAC201907612  NTA: 186368372  SUDOC: 194677664  VIAF: 46297631   WorldCat (עם VIAF): 46297631
רוברט לופז (פזמונאי)

| --- | --- |

 לידה:  23 בפברואר 1975 (בן 50) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Robert Joseph Lopez 
 שם במה:  Bobby Lopez
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, Sweetwater High School, תיכון האנטר קולג', ג'ונתן אדוארדס קולג' 
 סוגה:  מחזמר 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  קריסטן אנדרסון-לופז 
 צאצאים:  קייטי לופז, אנני לופז
 פרסים והוקרה:  פרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (2 במרץ 2014)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשיר הטוב ביותר (2013)  פרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב למדיה ויזואלית (2015)  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוברט לופז וג'ף מרקס, לאחר שזכו בפרס הטוני על כתיבת המחזמר אבניו קיו בשנת 2004
רוברט "בובי" לופז (באנגלית: Robert "Bobby" Lopez; נולד ב-23 בפברואר 1975) הוא פזמונאי אמריקאי. ידוע במיוחד בזכות כתיבת השירים במחזות הזמר אבניו קיו וספר המורמונים, וכתיבת השירים בסרטים לשבור את הקרח, לשבור את הקרח 2 וקוקו יחד עם אשתו קריסטן אנדרסון-לופז.
לופז זכה בפרסי האוסקר, אמי, גראמי וטוני. הוא אחד מ-21 האנשים שזכו בארבעת הפרסים, הזוכה שזכה בהם בגיל הצעיר ביותר (38), והיחיד בעל זכייה כפולה בכל אחד מהפרסים.
קריירה

לופז כתב יחד עם ג'ף מרקס בשנת 1999 את המחזמר אבניו קיו, מחזמר המשלב משחק בובות יחד עם שחקנים רגילים, בדומה לתוכנית הטלוויזיה רחוב סומסום. המחזמר החל את דרכו באוף ברודוויי, ומשם עבר לברודוויי, שם הוצג משנת 2003 ועד שנת 2009. המחזמר זכה בפרס הטוני למחזמר הטוב ביותר, ולופז ומרקס זכו בפרס הטוני לפסקול הטוב ביותר.
בשנת 2006 כתב לופז מספר שירים לסדרה וונדר פטס של ערוץ ניקלודיאון, יחד עם אחיו בילי. על שירים אלו הם זכו בפרס אמי.
בשנת 2005 החל לופז לעבוד על המחזמר ספר המורמונים, יחד עם טריי פארקר ומאט סטון, היוצרים של הסדרה סאות' פארק. המחזמר התחיל את הצגותיו בברודוויי בשנת 2011, וזכה בפרס הטוני למחזמר הטוב ביותר. בנוסף זכה לופז יחד עם שני שותפיו בשני פרסי טוני, על הפסקול ועל הטקסט הטובים ביותר, ופרס גראמי על המחזמר המוקלט הטוב ביותר.
בשנת 2011 יצא הסרט פו הדב של אולפני דיסני, שכלל 7 שירים שכתבו לופז ואשתו קריסטן.
בשנת 2013 לופז ואשתו כתבו את השירים לסרט נוסף של דיסני- לשבור את הקרח. שיר הנושא של הסרט, "Let It Go"- "לשחרר", זכה להצלחה גדולה. על שיר זה זכו לופז ואשתו בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, ובכך השלים לופז זכיות בארבעת הפרסים אוסקר, אמי, גראמי וטוני, והיה לאדם ה-12 שזכה בארבעת פרסים אלו. בשנת 2015 זכה לופז ואשתו בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר למדיה ויזואלית על השיר Let It Go.
בשנת 2017 כתבו לופז ואשתו את השיר Remember Me לסרט קוקו של אולפני פיקסאר. השיר זיכה אותם בפרס אוסקר נוסף לשיר המקורי הטוב ביותר.
בשנת 2020 היה שותף בכתיבת מנגינה למיני סדרה ביקום הקולנועי של מארוול - וונדה ויז'ן.