stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואלי אור
ביוגרפיה

נולד וגדל בעכו. לאחר לימודים בפנימייה הצבאית לפיקוד בחיפה, התגייס בנובמבר 1982 לצה"ל לחטיבת גולני ושובץ בגדוד 51. בגולני עבר אור הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. בתום הקורס שב לחטיבה כמפקד מחלקה ובהמשך שימש כמפקד פלוגה. לאחר מכן שימש כמפקד גדוד 13 (גדעון) בשנים 1994–1996 בלחימה בדרום לבנון. בתפקידו הבא שימש כמפקד בסיס האימונים החטיבתי בשנים 1996–1998. בשנת 1998 נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות ביום העצמאות. לאחר מכן מונה ב-1999 לסגן מפקד חטיבת גולני, ושימש בתפקיד זה בין היתר במהלך הנסיגה מלבנון.
לאחר סיום תפקידו, מונה בשנת 2000 לפקד על חטיבת החרמון, בשנת 2001 הודח לאחר חטיפת חיילי צה"ל בהר דב. לאחר מכן הדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים, ובתפקידו הבא פיקד על בא"פ אליקים ובמקביל על חטיבת כרמלי בין השנים 2002–2005. במילואים משמש אור כראש מטה חטיבת גולני, בין היתר במבצע צוק איתן. בתפקידו האחרון שימש כנספח צה"ל בצ'ילה.
לאחר שחרורו שימש כמנכ"ל חברת "hoy". הוא הקים יחד עם אלון קלוס ומשה קיפניס את חברת cando המתמחה ברחפנים.
ב-21 בנובמבר 2019 הועלה לדרגת תא"ל במילואים, כהערכה על פעילותו הרבה כראש מטה חטיבת גולני וכמנכ"ל עמותת החטיבה. במילואים משמש כמפקד מנהלת התרגילים הלאומית.
לקריאה נוספת

דן מרגלית ורונן ברגמן, הבור - הסודות האפלים מאחורי משבר המנהיגות החמור בתולדות צה"ל, כנרת, זמורה-ביתן, 2011.
הערות שוליים

↑  יואל אור, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  אביחי בקר, "שילם את המחיר", הארץ, ‏ 16.02.2001.
↑  נדב שרגאי, "חלקי הפאזל הישראלי", הארץ, ‏ 28.04.1998.
↑  משה (צ'יקו) תמיר, מלחמה ללא אות, הוצאת מערכות - משרד הביטחון, 2005, עמוד 217.
↑  עמוס הראל, אורי אס, בין הסקי לקטיושות, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2002.
↑  עמוס הראל, מח"ט שהודח בשל חטיפת החיילים בהר דב יוחזר לתפקיד פיקודי, באתר הארץ, 20 במרץ 2002.
↑  רועי עמוס, "שומרי הצפון", במחנה, ‏ 19.11.2010.
↑   עמוס הראל, האיומים המלאכותיים של ראש הממשלה, באתר הארץ, 29 ביוני 2013.
↑  אמיר בוחבוט‏, כשצה"ל לא הכריז על נוהל חניבעל, באתר וואלה, 22 באוגוסט 2014.
↑  אמיר בוחבוט‏, מיוחד: פרטים מיומן המבצעים מאסון הנגמ"ש בשג'אעיה נחשפים, באתר וואלה, 7 באפריל 2015
↑  ניר חסון, חברה המתמחה בנגמ"שים תתכנן תחבורה ציבורית במז' י-ם, באתר הארץ, 22 במאי 2012
ישנו קוצר ומוות שמו

איור בספר שירה גרמנית משנת 1660
ישנו קוצר ומוות שמו (בגרמנית: Es ist ein Schnitter, heißt der Tod) הוא מזמור גרמני עממי מן המאה ה-17.
המזמור מתאר את עוצמתו המיידית של המוות (המואנש בדמותו של קוֹצֵר) אל מול אפסותם והבלותם הארעית של בני האנוש.
ישנו קוצר ומוות שמו 

מאל עליון רוחו 

גזירת המאכלת טורפת אוכלת 

תחתוך מהרה 

ואנו נשעה 

הוי היזהרה נא
רקע היסטורי

על פי זיגפריד בֶּקֶר מהפקולטה למדעי החברה והפילוסופיה באוניברסיטת מרבורג, המזמור נכתב על רקע זוועות מלחמת שלושים השנים והמגפות שהתפשטו ברחבי אירופה ההרוסה בשנים שבמהלכה ולאחריה, כתוצאה מתנועות מאסיביות של אוכלוסייה מוכת רעב ומחלות מידבקות מאזורים שנכבשו לאזורים אחרים. תנועות אוכלוסייה מאסיביות אלה גרמו להמשך הפצה של המגפות בערים הצפופות, חסרות אמצעי היגיינה, וקיבועו בתודעה של המוות כנמצא בכל מקום ובכל זמן. תיאורים של מלאך המוות כאוחז בחרמש וקוצר פרחים כאלגוריה לבני האדם משלבת תיאורי כתבים מן המאה ה-14 עם תיאורים מן המקרא והברית החדשה.
תיאורים תקופתיים של גופות מרוטשות אכולות רימה וחולדות שימשו בסיס לטקסט המפורש והקשה המופיע במזמור. עם זאת, בסופו של המזמור מובעת התקווה לעתיד של ניצחון החיים על המוות במהלך הדורות הבאים.
גרסאות

הגרסה המוקדמת ביותר של המזמור הוא עלון כנסייתי מודפס משנת 1638 שנכתב לכבוד מותו של אציל צעיר מרגנסבורג בשנת 1637, אשר הכיל 16 בתים. כבכל הפואמות העממיות, אורך הטקסט משתנה, וכך גם מספר הבתים במזמור בהתאם לגרסאות שונות של המשכתבים. כך למשל הגרסה משנת 1640 מחזיקה שמונים בתים.
הטקסט מופיע גם בספרי מזמורים קתוליים מן המאה ה-17 וה-18 בעיקר בספרי המזמורים של הכומר מרטין מקוכם (Martin von Cochem) אך גם של אחרים ובשמות שונים ("המוות של הקוצר", "שיר הקוצר" – "Schnitterlied").
פרסום המזמור בשנת 1806 באסופה הספרותית של שירה גרמנית עממית, קרן הפלא של הנער החזירה אותו לתודעה הציבורית במהלך המאה ה-19, ובמהלכה פרסמו מתרגמים נוספים גרסאות ועיבודים נוספים של הטקסט המקורי. מוזיקאים רבים ובהם מנדלסון, שומאן בראהמס ואחרים, חיברו לחנים למילות המזמור.
בסקירתו אודות קרן הפלא של הנער מתאר גתה את המזמור כ"שירת מוות של הכנסייה הקתולית שראויה להיות פרוטסטנטית".
המשורר והסופר הגרמני בן התקופה הרומנטית קלמנס ברנטנו הרבה לצטט את המזמור בעבודותיו כבר בתחילת המאה ה-19, תוך ביצוע עריכה ושיכתוב משמעותיים של הטקסט אך בשנים שלאחר מכן חזר להשתמש בגרסאות מדויקות יותר של המקור.
קטעים מן המזמור ממשיכים להיות מצוטטים גם ביצירות מודרניות מו למשל ב"ברלין אלכסנדרפלאץ" של ריינר ורנר פאסבינדר משנת 1980 או בסדרת ספרי הפשע הגרמנית "המפקח קלופטינגר" משנות האלפיים.
המזמור תורגם לעברית על ידי יוסף אחאי וגרסה שלו על פי לחן של יוהנס בראהמס בוצעה בשנת 1954 על ידי מקהלת קיבוץ בארי.
יאו מינג

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
יאו מינג (בסינית: 姚明, בפין-יין Yáo Míng; נולד ב-12 בספטמבר 1980) הוא כדורסלן עבר סיני ששיחק בקבוצת יוסטון רוקטס ובנבחרת סין בעמדת הסנטר. באפריל 2016 הוכרז כי נבחר להיות חבר בהיכל התהילה של הכדורסל, והוא הוצג כחבר בו בספטמבר 2016.
יאו נולד בעיר שאנגחאי. כילד החל לשחק במועדון המקומי, שאנגחאי שארקס. בשנת 1997 הצטרף לקבוצה הבוגרת, במדיה שיחק במשך חמש שנים. לאחר שהיה שותף לזכייתה של קבוצתו באליפות סין ב-2002, נבחר על ידי יוסטון רוקטס במקום הראשון בדראפט ה-NBA. הקריירה שלו נקטעה פעמים רבות עקב פציעות קשות ומסובכות, שאילצו אותו לעבור ניתוחים רבים ולבסוף אילצו אותו לפרוש ממשחק בשלב מוקדם, בשנת 2011.
הוא השתתף עם נבחרת סין בשלוש אולימפיאדות ובשתי אליפויות עולם. הוא הוביל את נבחרתו לרבע הגמר באולימפיאדת אתונה ובאולימפיאדת בייג'ינג. כיום ובמשך הרבה שנים הוא יו"ר האיגוד הסיני בכדורסל.
קריירה בסין > ילדות וקריירה ב-CBA

יאו נולד בשאנגחאי ליאו ז'יואן ולפנגדי פאנג, כדורסלנית בעברה וקפטן לשעבר של נבחרת הנשים של סין. הוריו של יאו היו הזוג הגבוה ביותר בסין בעת היוולדו.
בילדותו חלם להיות ארכאולוג, אך לאחר ששוכנע להפוך לכדורסלן הוא הלך לאימונים פרטיים עם מאמן אישי, שהחלו כבר בגיל 9.‏ כתלמיד בבית ספר לא הפגין יאו עניין מרובה בכדורסל, בעיקר בשל כושר גופו הירוד וגובהו החריג שהוביל למבנה גוף מגושם שהקשה עליו לשחק. מאוחר יותר הוריו החלו לאמנו, ובעקבות זאת החל יאו לפתח את כישוריו ולאהוב את משחק הכדורסל. בגיל 13 נבחן לראשונה במחלקת הנוער של הקבוצה המקומית שאנגחאי שארקס, והתאמן 10 שעות ביום על מנת להתקבל לקבוצה. יאו שיחק במשך ארבע עונות בקבוצת הנוער של המועדון, ובקיץ 1997 הוא השתתף במחנה כדורסל מיוחד לזיהוי כישרונות של נייקי, לאחר שמשך תשומת לב בשל הצטיינותו בכדורסל. הוא הצטרף לקבוצה הבוגרת בגיל 17, וקבע ממוצעים של 10 נקודות ו-8 ריבאונדים בעונת הרוקי שלו, 1997/1998. בשנות ה-90 התגברה הפופולריות של הכדורסל בסין, בין היתר כתוצאה מהפופולריות האישית שזכה בה, וכתוצאה מכך הוקמה ליגת ה-CBA‏.
עונתו השנייה נקטעה עקב שבר ברגלו, שלדברי יאו הפחית את יכולת הניתור שלו ב-10 עד 15 סנטימטרים. בקיץ 1999 השתתף יאו עם נבחרת סין לראשונה באליפות אסיה, וזכה עמה במדליית הזהב הראשונה שלו. לאחר מכן, שאנגחאי שארקס העפילה פעמיים לגמר אליפות ליגת ה-CBA בעונות 1999/2000 ו-2000/2001, אך הפסידה בשתי הפעמים לקבוצת באיי רוקטס. בעונה שלאחר מכן, עונת 2001/2002, עזב ואנג ג'ג'ה את באיי רוקטס ועבר ל-NBA. כתוצאה מכך, הפך יאו לכדורסלן המוביל בסין, והוביל את שאנגחאי שארקס לאליפותה הראשונה מזה 25 שנים. במהלך משחקי הפלייאוף בעונתו האחרונה בשאנגחאי הגיע יאו לממוצעים של 38.9 נקודות ו-20.2 ריבאונדים למשחק, ול-76.6 אחוזי קליעה מהשדה. באחד ממשחקי סדרת הגמר קלע לסל בכל זריקותיו (21 זריקות).
קריירה בסין > דראפט ה-NBA

לי יאומין, סגן המנהל הכללי של שאנגחאי שארקס, עודד את יאו ללכת להיבחן בדראפט ה-NBA של שנת 1999, בגיל 19.‏ אולם יאו החליט להישאר מספר שנים נוספות בסין. כאשר יאו החליט להירשם לדראפט ה-NBA של 2002, קמה קבוצת יועצים שהייתה ידועה בכינויה "Team Yao" (בתרגום חופשי: קבוצת יאו). הקבוצה הורכבה ממנהל המשא ומתן של יאו, אריק ז'אנג, סוכן ה-NBA שלו, ביל דאפי, הסוכן הסיני שלו לו האו, הפרופסור לכלכלה מאוניברסיטת שיקגו ג'ון הויזינגה, וסגן נשיא מחלקת השיווק של "BDA Sports Management", ביל סאנדרס. הופצו תחזיות רבות שלפיהן יאו ייבחר במקום הראשון בדראפט.‏ עם זאת, היו שהטילו ספק ביכולת של יאו להיבחר במיקום גבוה, עקב יציאתו המאוחרת מדי לכאורה מליגת ה-CBA.‏
ראשי ליגת ה-CBA, יחד עם הנהלת שאנגחאי שארקס והבירוקרטיה הסינית הקשו על מעברו של יאו ל-NBA והיה עליו לקבל שחרור מיוחד. לבסוף, לאחר משאות ומתנים רבים, קיבל יאו אישור לעבור לארצות הברית. יאו נבחר ראשון בדראפט על ידי יוסטון רוקטס, ובכך הפך לשחקן הזר הראשון שנבחר במקום הראשון בדראפט, והשחקן הראשון שעושה זאת מבלי ששיחק קודם לכן בליגת המכללות האמריקנית.
קריירה ב-NBA > השנים הראשונות (2002–2005)

יאו לא לקח חלק במחנה האימונים של טרום-העונה של יוסטון רוקטס עקב השתתפותו באליפות העולם עם נבחרת סין. מספר פרשני ספורט, כדוגמת ביל סימונס ודיק ויטאל, חזו כי ייכשל בליגה.‏ התחזיות נבעו מהעובדה שיאו לא היה שחקן בעל יכולת פיזית גבוהה, עובדה שהייתה עלולה לפגוע בסיכוייו להשתלב ב-NBA. במשחק הראשון שלו, נגד אינדיאנה פייסרס, הוא שותף ב-11 דקות בהן לא קלע אף נקודה והוריד שני ריבאונדים. בשבעת משחקיו הראשונים הוא שיחק 7 דקות בלבד וקלע 4 נקודות בממוצע למשחק. עם זאת, יאו השתפר בהמשך העונה, וסיים את עונת הרוקי שלו ב-NBA עם ממוצעים של 13.5 נקודות ו-8.2 ריבאונדים למשחק, ואף זכה במקום השני בבחירת רוקי השנה ב-NBA אחרי אמארה סטודמאייר. הוא נבחר פה אחד לחמישיית הרוקיז ב-NBA,‏ וזכה גם בתואר רוקי השנה מטעם "Sporting News" ובפרס Laureus ל"פריצת הדרך של השנה בספורט".
לאחר שמאמן יוסטון החדש ג'ף ואן גאנדי פיתח את יכולת ההתקפה אצל יאו, הצליח יאו לקבוע ממוצעי נקודות וריבאונדים גבוהים יותר בעונתו השנייה בליגה, כולל שיא קריירה של 41 נקודות ו-7 אסיסטים במשחק הניצחון בשלוש הארכות מול אטלנטה הוקס בפברואר 2004. הוא נכלל בפעם השנייה ברציפות כסנטר הפותח במשחק האולסטאר של ה-NBA ‏2004. יאו סיים את העונה עם ממוצעים של 17.5 נקודות ו-9 ריבאונדים למשחק. הוא העפיל עם יוסטון למשחקי הפלייאוף הראשונים שלו, וקלע בסדרת הסיבוב הראשון, בה הפסידה יוסטון ללוס אנג'לס לייקרס, 15 נקודות בממוצע למשחק.
בקיץ 2004 רכשה יוסטון את כרטיס השחקן של טרייסי מקגריידי מאורלנדו מג'יק, בעסקה שכללה שבעה שחקנים ובמסגרתה הועברו סטיב פרנסיס וקוטינו מובלי לאורלנדו. מגריידי השלים יחד עם יאו צמד שחקנים מובילים ביוסטון. יאו נבחר למשחק האולסטארס של ה-NBA ‏2005, כשהוא שובר את שיא הקולות בהצבעה למשחק האולסטאר, שהיה שייך עד אותה עת למייקל ג'ורדן, עם 2,558,278 קולות בסך הכול. בפלייאוף, במשחק השני בסדרת הסיבוב הראשון מול דאלאס מאבריקס, קלע יאו 13 מ-14 זריקותיו, אחוז הקליעות הטוב ביותר במשחקי הפלייאוף בהיסטוריה של יוסטון. עם זאת, ולמרות ממוצע של 21.4 נקודות בממוצע למשחק בסדרה, הוא לא הצליח למנוע את הדחתה של קבוצתו.
נבחרת לאומית

יאו שיחק לראשונה במשחקים האולימפיים עבור נבחרת סין באולימפיאדת סידני 2000. נבחרתו לא זכתה להצלחה באולימפיאדה, והודחה כבר בשלב הבתים. במהלך הטורניר הוא הפתיע רבים, כאשר במשחק מול ארצות הברית הציג יכולות חסימה ולקיחת ריבאונדים מצוינות, והתמודד בכבוד מול כוכבי היריבה וינס קרטר ואלונזו מורנינג. אולימפיאדה זו היוותה בכך את מקור החשיפה שלו ברחבי העולם.
באליפות העולם בשנת 2002 שנערכה באינדיאנפוליס הוא היווה גורם משמעותי בנבחרתו ושיחק נגד כוכבי NBA אחרים כדוגמת מאנו ג'ינובילי, דירק נוביצקי ופרדראג סטויאקוביץ'. עם זאת, גם הפעם נבחרת סין לא נחלה הצלחה מרובה, וסיימה במקום האחרון בשלב הבתים השני. למרות הכישלון, נבחר יאו לסנטר המצטיין של הטורניר.
בטקס הפתיחה של אולימפיאדת אתונה 2004 נשא יאו את דגל סין, ואמר שהיה זה "חלום ישן שהתממש". לפני פתיחת הטורניר נתלו בו תקוות שיהיה השחקן המוביל של נבחרתו. במשחק הראשון יאו קלע 39 נקודות בניצחון נבחרתו על ניו זילנד. יאו קלע 27 נקודות ולקח 13 ריבאונדים, כולל שתי זריקות מקו העונשין 28 שניות לסיום המשחק, שהבטיחו לנבחרתו את הניצחון על סרביה, שבזכותו עלתה הנבחרת לשלב הבא. בזכות הופעותיו בטורניר, בהן קבע ממוצעים של 20.7 נקודות תוך דיוק של 55.9% מהשדה ו-9.3 ריבאונדים למשחק, הוא נכלל בסיומו ב"חמישיית הטורניר".
באליפות אסיה 2005, ששימשה גם כמוקדמות אליפות העולם, זכה יאו עם סין בטורניר, לאחר ניצחון במשחק הגמר 61–77 על לבנון. הוא זכה בתואר ה-MVP של הטורניר בפעם השלישית ברציפות, לאחר שזכה בתואר גם ב-2003 וב-2001. הייתה זו מדליית הזהב הרביעית בה זכה יאו עם נבחרת סין.
פציעתו של יאו בסיום עונת 2005/06 ב-NBA גבתה ממנו שישה חודשים של היעדרות, והעמידה את השתתפותו באליפות העולם 2006 בסימן שאלה. אף על פי כן, הוא החלים לפני פתיחת הטורניר, ובמשחק האחרון בסיבוב המוקדם הוא קלע 36 נקודות ולקח 10 ריבאונדים בניצחון נבחרת סין על סלובניה, ניצחון שהעלה אותה לשמינית הגמר. עם זאת, נבחרתו הובסה במשחק שמינית הגמר 64–95 על ידי נבחרת יוון, שהעפילה לבסוף עד לגמר הטורניר. יאו זכה בתואר מלך הסלים של הטורניר עם 25.3 נקודות למשחק, ואף סיים רביעי בדירוג מלך הריבאונדים עם 9 בממוצע למשחק.
בשנת 2007, על אף ששיחק במספר משחקי ידידות במדי הנבחרת, נעדר יאו ממשחקי אליפות אסיה, עקב ההעפלה האוטומטית לאולימפיאדת בייג'ינג. ראשי הנבחרת רצו לשמור על כושרם של שחקני הנבחרת המובילים עבור ההצלחה באולימפיאדה, ועל כן הם לא לקחו חלק באליפות כדי שלא להתעייף או להיפצע. עקב כך, איבדה הנבחרת את תואר אלופת אסיה וסיימה רק במקום העשירי הכללי בטורניר.
לאחר שעבר ניתוח על מנת לחזק את רגלו השבורה, אמר יאו שאם לא יוכל לשחק באולימפיאדת בייג'ינג 2008, "זה יהיה ההפסד הגדול ביותר בקריירה שלי". למרות הניתוח, חזר להתאמן עם נבחרת סין ב-17 ביולי 2008. ב-6 באוגוסט נשא יאו את הלפיד האולימפי לתוך כיכר טיין-אן-מן, כחלק מטקס מסירת הלפיד. הוא אף נשא את דגל המשלחת הסינית במהלך טקס הפתיחה של האולימפיאדה. לאחר שני הפסדים של נבחרת סין, יאו קלע 30 נקודות בניצחונה של סין על אנגולה ו-25 נקודות בניצחונה על גרמניה. כתוצאה מכך, העפילה סין לרבע גמר הטורניר האולימפי בפעם השלישית בהיסטוריה שלה. ברבע הגמר הפסידו יאו ונבחרתו לנבחרת ליטא בתוצאה 94-68; יאו קלע 19 נקודות ולקח 7 ריבאונדים במשחק זה.
סגנון משחק

יאו, שהיה בזמנו השחקן הגבוה ביותר ב-NBA, מיתמר לגובה של 2.29 מטר. בהתאם לגובהו, הוא שיחק בעמדת הסנטר, וגובהו העניק לו יתרון על פני יריביו במאבקים מתחת לסל, בלקיחת ריבאונדים, ובקליעת נקודות. ממוצעי הנקודות שלו גבוהים מאוד ביחס לשחקנים אחרים בעמדת הסנטר. הוא היה מלך הסלים באליפות העולם ב-2006, והקולע המוביל מבין השחקנים בעמדתו בעונת 2006/07. עם זאת, הוא לא הצטיין בזריקות מטווח השדה או מטווח שלוש נקודות (לאורך כל הקריירה שלו ב-NBA קלע רק שלוש שלשות).
החל מאולימפיאדת סידני, בה הופיע לראשונה על הבמה הבינלאומית, התגלה יאו כבעל יכולות אתלטיות טובות וכחוסם מצטיין. עם זאת, בעת הגעתו ל-NBA היו פרשנים שחזו כי הוא לא יצליח להשתלב בליגה עקב יכולת פיזית לא טובה. במהלך שנותיו הראשונות בליגה הוא שיפר את יכולתו הפיזית מתחת לסל ואת האומץ שלו במאבק מול שחקנים יריבים. גם יכולת ההתקפה שלו השתפרה, לאחר הגעתו של המאמן ג'ף ואן גאנדי לקבוצה. דרך קבע היה יאו שחקן הגנה מצטיין, וממוצעי החסימות שהשיג היו בין הגבוהים בליגה. אולם דווקא גופו הגדול וכושרו הגופני היווה גורם לפציעותיו הרבות.
מחוץ לכדורסל > חייו האישיים

יאו התחתן עם יי לי, כדורסלנית בנבחרת הנשים של סין, אותה פגש לראשונה כבר בהיותו בן 17. הקשר ביניהם נחשף כאשר הם הופיעו יחד בטקס הסיום של אולימפיאדת אתונה, וב-6 באוגוסט 2007 הם התחתנו בטקס פרטי ללא נוכחות התקשורת.
ב-2004, כתב הספורט של ESPN ריק בוצ'ר שימש כסופר צללים עבור האוטוביוגרפיה של יאו בשם "יאו: חיים בשני עולמות" (Yao: A Life in Two Worlds). הספר מתאר את מהלך הקריירה של יאו עד לעונת הרוקי ב-NBA, את קשיי השתלבותו בארצות הברית, ואת הפיכתו לסמל ספורט לאומי בסין.‏ באותה שנה הוסרט סרט תיעודי שנקרא "השנה של יאו" (The Year of the Yao), ועסק בעונת הרוקי שלו ב-NBA.‏ הסרט סופר על ידי חברו של יאו, קולין פיין, ששימש כמתורגמנו לאורך שלוש שנותיו הראשונות בארצות הברית. בשנת 2005 הוציא ברוק לארמר, כתב העבר של השבועון "ניוזוויק", ספר בשם "מבצע יאו מינג", בו חשף כי הוריו של יאו שוכנעו להינשא זה לזה על מנת שילדם יהפוך לספורטאי דומיננטי. במהלך ילדותו, היה יאו נתון בטיפול מיוחד על מנת לסייע לו להפוך לכדורסלן מצטיין.
לאחר פרישתו של מינג מכדורסל מקצועני בשנת 2011 בעקבות פציעה, למד כלכלה וניהול באוניברסיטת ג'יאו טונג שאנגחאי. בשנת 2012 הצטרף לגוף המייעץ של הרשות המחוקקת בשאנגחאי.
מחוץ לכדורסל > חייו הציבוריים

יאו הוא אחד מהספורטאים הסינים המפורסמים ביותר, לצדו של האתלט ליו שיאנג. הוא הוביל את דירוג 100 הידוענים המובילים בסין של מגזין פורבס מבחינת הכנסה ופופולריות, עם הכנסה של 54.6 מיליון דולר (387.8 מיליון יואן) ב-2007. חלק ניכר מהכנסותיו מגיע מהסכמי החסויות שלו: יאו חתם עם חברת נייקי עד לסיום עונת הרוקי שלו ב-NBA; כאשר נייקי החליטה שלא לחדש את חוזהו, הוא עבר לחברת ריבוק. הוא היה חתום בחוזה גם עם חברת פפסי. ב-2003 תבע את חברת קוקה-קולה, לאחר שזו השתמשה בתמונתו על הבקבוקים שלה ללא הסכמתו והגיע להסדר פשרה מחוץ לכותלי בית המשפט. מספר שנים לאחר מכן, חתם עם קוקה קולה על חוזה עבור אולימפיאדת בייג'ינג. הסכמי הפרסום האחרים שלו כוללים את החברות ויזה, אפל, גרמין ומקדונלד'ס.
יאו השתתף באירועי צדקה רבים במהלך הקריירה שלו, ביניהם התוכנית כדורסל ללא גבולות. בסיום עונת ה-NBA בשנת 2003 הוא אירח תוכנית לאיסוף תרומות, שאספה 300,000 דולר על מנת לעזור בעצירת התפשטות מחלת הסארס. בספטמבר 2007 קיים מכירה פומבית שגרפה 965,000 דולר (6.75 מיליון יואן), והשתתף במשחק צדקה שבו נאסף כסף עבור ילדים מעוטי יכולת בסין, יחד עם עמיתיו, כוכבי ה-NBA סטיב נאש, כרמלו אנתוני ובארון דייוויס, וכוכב הקולנוע ג'קי צ'אן. לאחר רעידת האדמה בסצ'ואן 2008 תרם יאו 2 מיליון דולר לסיוע לעבודות החילוץ והקים קרן מיוחדת שנקראה "קרן יאו מינג" על מנת לסייע בהקמתם מחדש של בתי הספר שנהרסו ברעידת האדמה. יאו משמש דובר הקמפיין הסיני להגברת המודעות למחלת האיידס ושל הקמפיין להגנת חיות בסכנת הכחדה, במסגרתו קרא לסינים להימנע מאכילת מאכלים מסורתיים כגון מרק סנפירי כרישים.
באוגוסט 2008, לאחר שהדליק את הלפיד האולימפי באולימפיאדת בייג'ינג, נבחר יאו להוביל קמפיין מיוחד מטעם ארגון האומות המאוחדות שמטרתו לשפר את איכות הסביבה על אף משבר האנרגיה. לדברי יאו, "כספורטאי, אני מאמין שלספורט תפקיד מרכזי בקידום הנושאים הסביבתיים". ביולי 2009 רכש יאו את הבעלות על קבוצתו לשעבר שאנגחאי שארקס, שהייתה מצויה בקשיים כלכליים, תמורת כ-3 מיליון דולר.
השפעתו

ליאו השפעה רבה על הכדורסל בסין, והוא תרם רבות לפיתוח הספורט והכדורסל במדינתו. מאז הצטרפותו ליוסטון רוקטס ב-NBA בשנת 2002 גדלה הפופולריות של הכדורסל בסין במידה רבה. הצלחתו של יאו הביאה את ארצות הברית לשים לב לשחקנים סינים כישרוניים, כדוגמת אי ג'יאנליאן שנכנס ל-NBA מספר שנים לאחר כניסתו של יאו. פציעתו בעונת 2007/08 ב-NBA שסיכנה את השתתפותו באולימפיאדת בייג'ינג, גרמה לדאגה רבה בקרב מארגני האולימפיאדה. עקב כך עבר יאו טיפולים רפואיים מיוחדים, ולאחר שנודע שיוכל להשתתף הוקל למארגני האולימפיאדה ולאנשי סין עקב הרייטינג הגבוה שמביא יאו למגרשים.
יאו הוא גורם עיקרי בתרומתה הגדולה של סין לפיתוח הכלכלי של ה-NBA – ‏20 אחוז מהכנסות הליגה השנתיות מגיעות ממדינות אחרות, ובסין למעלה מ-20,000 חנויות המוכרות סחורה של ה-NBA. על אף שליטתה של נבחרת ארצות הברית בענף, שהתבטאה בניצחונה הגבוה על סין באולימפיאדת בייג'ינג, ישנה מעין שותפות בין המדינות, המסייעת לפיתוחה הכלכלי והעסקי של ה-NBA. יאו אמר בסיום המשחק מול ארצות הברית: "אוצר בשבילי, כולי תקווה שזה יהיה סימן ליותר סינים שמשחקים את המשחק". בנוסף, יש הרואים בו גורם לפיתוחו הרב של הכדורסל האולימפי לעומת משחקי כדור אחרים, כדוגמת הכדורגל האולימפי.
הצלחתו של יאו ב-NBA משפיעה גם על הפוטבול האמריקני, כאשר ניכרים שיפורים בענף ברחבי סין וליגת ה-NFL, ליגת הפוטבול האמריקנית המובילה בעולם, מחפשת כישרונות סינים חדשים. שחקני פוטבול צעירים נמשכים לענף ומתקדמים בעקבות השיפורים. יאו נערץ מאוד על ידי אנשים רבים בסין ומשפיע על התרבות הסינית; בסין ראו בו כוח לפיתוח של ספורטאים סינים רבים, ופתחו בפרויקט הנקרא "תוכנית יאו מינג".
יאו נתפס גם כסמל פוליטי; העובדה שסין אפשרה לו להתחיל בקריירה עצמאית מחוץ למדינה נתפסה כניסיון סיני ליצור קשרים טובים עם ארצות הברית, ולהיתפס כמדינה פתוחה יותר לעולם.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת ה-CBA

| עונה | קבוצה | משחקים | ריבאונדים | אסיסטים | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997/1998 | שאנגחאי שארקס | 21 | 8.3 | 1.3 | 615. | 485. | 10.0 |
| 1998/1999 | שאנגחאי שארקס | 12 | 12.9 | 1.7 | 585. | 699. | 20.9 |
| 1999/2000 | שאנגחאי שארקס | 33 | 14.5 | 1.7 | 585. | 683. | 21.2 |
| 2000/2001 | שאנגחאי שארקס | 22 | 19.4 | 2.2 | 679. | 799. | 27.1 |
| 2001/2002 | שאנגחאי שארקס | 24 | 19.0 | 1.9 | 721. | 759. | 32.4 |
| קריירה |  | 122 | 15.4 | 1.8 | 651. | 723. | 23.4 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002/2003 | יוסטון | 82 | 72 | 29.0 | 498. | 500. | 811. | 8.2 | 1.7 | 4. | 1.8 | 13.5 |
| 2003/2004 | יוסטון | 82 | 82 | 32.8 | 522. | 000. | 809. | 9.0 | 1.5 | 3. | 1.9 | 17.5 |
| 2004/2005 | יוסטון | 80 | 80 | 30.6 | 552. | 000. | 783. | 8.4 | 8. | 4. | 2.0 | 18.3 |
| 2005/2006 | יוסטון | 57 | 57 | 34.2 | 519. | 000. | 853. | 10.2 | 1.5 | 5. | 1.6 | 22.3 |
| 2006/2007 | יוסטון | 48 | 48 | 33.8 | 516. | 000. | 862. | 9.4 | 2.0 | 3. | 2.0 | 25.0 |
| 2007/2008 | יוסטון | 55 | 55 | 37.2 | 507. | 000. | 850. | 10.8 | 2.3 | 4. | 2.0 | 22.0 |
| 2008/2009 | יוסטון | 77 | 77 | 33.6 | 548. | 1.000 | 866. | 9.9 | 1.8 | 4. | 2.0 | 19.7 |
| 2009/2010 | יוסטון | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – | – |
| 2010/2011 | יוסטון | 5 | 5 | 18.2 | 486. | 000. | 938. | 5.4 | 8. | 0. | 1.6 | 10.2 |
| קריירה |  | 486 | 476 | 32.5 | 524. | 200. | 833. | 9.2 | 1.6 | 4. | 1.9 | 19.0 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003/2004 | יוסטון | 5 | 5 | 37.0 | 456. | 000. | 765. | 7.4 | 1.8 | 4. | 1.4 | 15.0 |
| 2004/2005 | יוסטון | 7 | 7 | 31.4 | 655. | 000. | 727. | 7.7 | 7. | 3. | 2.7 | 21.4 |
| 2006/2007 | יוסטון | 7 | 7 | 37.1 | 440. | 000. | 880. | 10.3 | 9. | 1. | 7. | 25.1 |
| 2008/2009 | יוסטון | 9 | 9 | 35.9 | 545. | 000. | 902. | 10.9 | 1.0 | 4. | 1.2 | 17.1 |
| קריירה |  | 28 | 28 | 35.3 | 519. | 000. | 833. | 9.3 | 1.0 | 3. | 1.5 | 19.8 |
↑  יאו לא שיחק כלל בעונת 2009/2010 בשל פציעה.
ראו גם

נבחרת סין בכדורסל
יוסטון רוקטס
היכל התהילה של הכדורסל
לקריאה נוספת

Yao Ming: The Road to the NBA ‏(2000), ק.פ. צ'יאו מסת"ב 1592650023
Yao Ming ‏(2004), מיכאל ברדלי מסת"ב 0761417583
ישנונן פסיפי

| ישנונן פסיפי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: קוצנאים
משפחה:: ישנוניים
סוג:: ישנן
מין:: ישנונן פסיפי
שם מדעי
 Somniosus pacificus ‏ביגלו ושרודר, 1944
תחום תפוצה


ישנונן פסיפי (שם מדעי: Somniosus pacificus) הוא מין של כריש גדול מהסוג ישנן המצוי במימי האוקיינוס השקט סמוך לחופי אמריקה הצפונית וסיביר, יפן ובאיי צפון האוקיינוס השקט.
מאפיינים

אורכו מגיע עד 4.4 מטר ומשקלו עד 888 ק"ג. משקלו הממוצע הוא 318–363 ק"ג. כריש זה איטי ומצוי במים קוטביים.
העור אפור, חסר קשקשים וגיבנת על גבו. הראש גדול, העיניים קטנות והאף גדול ומעוגל.
כריש זה מצוי רוב זמנו במצולות האוקיינוס עד לעומק 2,000 מ'. הוא צד את טרפו במצולות וניזון גם מנבלות. הוא טורף בעיקר תמנונים פסיפיים ובנוסף טורף מיני טרף איטי כמו סוליתאים שונים כמו סוליתיים, שטחנוניים וכו', שיבוטיים, דגי ורדון, סרטני נזיר, חסילונים ואף על חלזונות ים. לעיתים הוא יתקוף יצורים מהירים יותר כמו דיונונים או דגי סלמון ואף על דגי סחוס אחרים ויונקים ימיים כמו פוקנת המפרץ או על גורי אריה ים שטלר.
לכריש זה טורף אחד היכול לטרוף אותו - האורקה.
הערות שוליים

↑  ישנונן פסיפי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532759305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסף סערוני

יוסף סערוני בחצר ביתו
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יוסף סערוני (מאטוב) (1901 – 1 במרץ 1990) היה מתרגם, סופר, מבקר ספרותי ועיתונאי ישראלי.
ראשית דרכו

סערוני נולד בעיירה פופלנאסטויה, שבאוקראינה, לרחל ושלום מאטוב. לבני הזוג הייתה גם בת בשם איטה שחיה בסיביר אך הקשר עימה נותק. אביו של סערוני עסק במסחר בעץ ונעדר מביתו תקופות ארוכות. האב נפטר בדרכים במהלך נסיעת עסקים. בנערותו נחשב סערוני לעילוי בתורה והוריו אף שכרו עבורו מורה לעברית. הוא החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטת חארקוב שם למד בלשנות וספרות.