stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לזלי קליף
ביוגרפיה

קליף נולדה בוונקובר, שבקולומביה הבריטית.
במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסנטיאגו דה קאלי, קולומביה בשנת 1971 זכתה קליף בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:30.03 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:13.31 דקות .
ביוגרפיה > סגנית אלופה אולימפית

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה קליף במדליית כסף במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 5:03.57 דקות, תוצאה טובה משיא העולם בן ה-4 שנים של קלאודיה קולב מארצות הברית (5:04.7 דקות), אחרי גייל ניל מאוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 5:02.97 דקות ולפני נובלה קליגאריס מאיטליה (5:03.99 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.83 דקות, במקום שמיני במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:25.80 דקות, במקום 23 במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 1:09.29 דקות, במקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:03.83 דקות, כשחיינית אחרונה היא קבעה תוצאה ב"זינוק שליחות" של 1:00.41 דקות ובמקום שביעי במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:31.56 דקות.
במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בקרייסטצ'רץ', ניו זילנד בשנת 1974 זכתה קליף בשתי מדליות זהב במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:24.13 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:01.35 דקות .
מאלוקה

מאלוקה מסורתית של שבט הטוקאנה. צילום מ-1931
ה"ממבאה" במאלוקה: הכנה ממבה בג'ונגל ליד לטיסיה
מאלוקה (באנגלית: Maloca) היא מבנה מסורתי גדול של האינדיאנים ביער האמאזונאס, בקולומביה ובאזורים הגובלים בה בברזיל ופרו. למושג יש לעיתים פירושים שונים בהתאם לשפה המקומית ולמאלוקה שימושים שונים בעבר ובהווה, ובהתאם לאופי השבט. בעבר היא שימשה למגורים של חברי הקבוצה במתחם, וכללה גם מרחב מקודש להתכנסות ולטקסים יומיים ועונתיים. כיום היא משמשת בעיקר כמבנה קהילתי וכמרחב המקודש.
אטימולוגיה

משמעותה המקורית של המילה "מאלוקה" בפורטוגזית היא "פשיטה עוינת". עם העמקת הכיבוש האירופי-לטיני בדרום אמריקה, המושג "מאלוקה" ציין פשיטה במעבה הג'ונגל על קבוצת ילידים, ובהקשר אחר את ההתקפות הילידים האינדיאנים על האירופים בארגנטינה וצ'ילה. המבנה המסורתי הגדול שימש מתחם הגנה לכלל השבט. בפורטוגזית המושג החל לציין גם "בקתה אינדיאנית" וגם "מקלט", ומאלוקה בברזיל היא גם מילה נרדפת כללית ל"בקתה". בקולומביה, בה המבנה המסורתי הגדול הוא השכיח יותר, השם הפך למסמן של מתחם הקבוצה ביער, כשבמרכזו עמד המבנה שכיום נקרא "מאלוקה" בספרדית.
המאלוקה בתרבות של ילידי האמזונאס

המאלוקה המסורתית שימשה לעיתים כמקום המגורים לעשרות נפשות, אך יחסי המין נעשו מחוץ למאלוקה, הרחק ביער. כיום, עם מעבר רוב הקהילות למתחמים כפריים, המאלוקה היא לרוב מבנה ציבור, המשמר את התפקיד החברתי והטקסי כחלק משימור המסורת, אולם יש מקומות בעומק הג'ונגל שבהם השתמר גם השימוש המקורי.
המאלוקה בנויה מחומרי הג'ונגל שמסביב. המבנה מגלם בחומריו, בעיצובו ובתפקודיו את תפיסת העולם הייחודית של הקבוצה, החל בתפישה אודות מבנה היקום והמיתוס המתאר את מקור השבט, דרך הנורמות החברתיות, תפקידי החברים בקהילה ופעולות החיים היומיומיות. לדוגמה, הכיוון של המאלוקה הוא בדרך כלל ממערב למזרח במקביל לכיוון הזרימה של האמזונאס מהאנדים אל הגונג'ל. הכניסה הראשית ממזרח, מיועדת לגברים ואילו הפתח המערבי מייצג את האלמנט הנקבי ודרכו נכנסות הנשים. במאלוקה ישנו מתחם ייעודי בו נערך מידי ערב טקס הממבאה. בטקס הגברים מכינים מעלי קוקה ואפר של צמחים נוספים את אבקת ה"ממבה", שלה מיוחסת היכולת לרכך את המחשבה והדיבור. בטקס שיכול להימשך מספר שעות אל תוך הלילה, הגברים לועסים את הממבה ומעלים נושאים שונים במעין דינמיקה קבוצתית ודיאלוגים של חונכות. בדרך זו מנחילים את המורשת והידע לצעירים, ומציפים את הרגשות והקונפליקטים שעלו במשך היום. באמצעות הממבה והדיבור המרוכך יוצרים מחדש את ההרמוניה בסביבה ובין חברי הקבוצה, ומתכננים את יום המחרת.
לקריאה נוספת

Hugh-Jones, Stephen, "Inside-Out and Back-to-Front: The Androgynous House in North-West Amazonia" from Carsten, Janet & Hugh-Jones, Stephen(Ed),  pp.226-252, 1995, Cambridge: Cambridge University Press ©
הערות שוליים

↑  Maloca -Encyclopedia of Latin American History and Culture, https://www.encyclopedia.com/
↑  Uncontacted Amazon Tribe Revealed For The First Time In Vale do Javari - Brazil, youtube, סרטון שמראה מאלוקה בשימוש המקורי שלה, בשבט שהתגלה ב-2017, ‏Aug 23, 2018
↑  הסבר על הממבאה
↑  Mambe הערך בוויקיפדיה בספרדית
מאלוקה כחלק מיישוב כיום ליד האמאזונאס בקולומביה
ליווינגסטון (חברת תעופה)

ליווינגסטון (באיטלקית: Livingston) או בשמה המלא ליווינגסטון אנרג'י פלייט (Livingston Energy Flight) הייתה חברת תעופה איטלקית. החברה הפעילה טיסות מתוזמנות וטיסות שכר ליעדים באיים הקריביים, אמריקה המרכזית, דרום אמריקה, אזור האוקיינוס ההודי, אפריקה והמזרח התיכון. בסיסה הראשי היה נמל התעופה מלפנסה, במילאנו. החברה נוסדה ב-13 בינואר 2003 והחלה להפעיל טיסות במאי 2003.
מאז הקמתה השלימה אלטאוויר מעל 8 מיליארד דולר בעסקאות חכירה של מטוסים מסחריים עם 61 לקוחות ב -28 מדינות המייצגות למעלה מ -200 מטוסי בואינג ואיירבוס בודדים, כולל הזמנות ישירות מהיצרנים ו -17 החלפות מטוסים.
חברת התעופה השעתה זמנית את פעילותה ב-9 באוקטובר 2010, ובסופו של דבר רישיון המפעיל האווירי בוטל ב-14 באוקטובר 2010.
צי המטוסים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| איירבוס A321 | 3 | 210 |  |
| איירבוס A330 | 3 | 297 |  |
| בואינג 737-800 | 1 |  | הופעל על ידי מאלב, נתיבי אוויר הונגריים |
הערות שוליים

↑  About Altavair, altavair.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות תעופה ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ליונל שרייבר

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1957 (בת 67) גסטוניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Margaret Ann Shriver 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  קולג' ברנרד, אוניברסיטת קולומביה, בית ספר לאמנות של אוניברסיטת קולומביה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  חייבים לדבר על קווין 
 בן או בת זוג:  ג'ף ויליאמס 
 פרסים והוקרה:  פרס לסיפורת מאת נשים (2005) 
 
ליונל שרייבר (באנגלית: Lionel Shriver; נולדה ב-18 במאי 1957) היא סופרת ועיתונאית אמריקאית.
ביוגרפיה

ליונל שרייבר נולדה בשם מרגרט אן שרייבר בגסטוניה שבקרוליינה הצפונית, לאב שהיה כומר פרסביטריאני. בגיל 15 שינתה את שמה הפרטי לליונל, משום שלא אהבה את השם שניתן לה, וכטומבוי הרגישה ששם גברי תואם אותה יותר. למדה בבארנארד קולג' ולאחריו באוניברסיטת קולומביה, שבה קיבלה תואר ראשון ותואר שני. התגוררה בניירובי, בבנגקוק, בבלפסט ובישראל (בקיבוץ דפנה, בתל אביב ובירושלים), ומאז שנות ה-90 היא מתגוררת בלונדון. נשואה לנגן הג'אז ג'ף ויליאמס.
כעיתונאית כתבה בעיתונים וול סטריט ג'ורנל, Financial Times, הניו יורק טיימס וגארדיאן, ולשבועון האקונומיסט.
ספריה

שרייבר כתבה שבעה רומנים, שמהם שישה יצאו לאור (לאחד לא נמצא מו"ל), קודם שכתבה את הרומן "חייבים לדבר על קווין" (We Need to Talk About Kevin), שהביא לה את פרסומה. ספר זה יצא לאור בשנת 2003, ובשנת 2005 זיכה אותה בפרס אורנג'. זהו מותחן הבוחן את האמביוולנטיות האִמהית וחלקה בהחלטתו של גיבור הספר, קווין, לרצוח תשעה אנשים בבית הספר התיכון שבו למד.
בשנת 2010 יצא לאור ספרה "עד כאן" (So Much for That)
בספריה היא מעדיפה לעצב דמויות ש"קשה לאהוב אותן".
רשימת ספריה:
The Female of the Species‏ (1986)
Checker and the Derailleurs‏ (1987)
The Bleeding Heart‏ (1990)
Ordinary Decent Criminals‏ (1992)
Game Control‏ (1994)
A Perfectly Good Family‏ (1996)
Double Fault‏ (1997)
We Need to Talk About Kevin‏ (2003) עברית: "חייבים לדבר על קווין". בשנת 2011 עובד לסרט באותו שם
The Post-Birthday World‏ (2007) עברית: "העולם שאחרי יום ההולדת"
So Much for That‏ (2010) עברית: "עד כאן".
The New Republic‏ (2012)
עמדותיה

בספרה "עד כאן" מתחה ביקורת חריפה על מערכת הבריאות בארצות הברית. עמדה דומה הביעה גם בריאיון שנתנה. שרייבר חברה בארגון הבריטי Population Matters, החותר לצמצום הריבוי הטבעי.
ביחס ל"משבר ההגירה באירופה", שרייבר סבורה כי אין זה משבר אלא "הנורמה החדשה".
הערות שוליים

↑  Lionel Shriver
↑  Shute, Jenefer. "Lionel Shriver". BOMB Magazine. Fall 2005. 26 July 2011.
↑  דניאל ג'ונסון  (עורך כתב העת הבריטי Standpoint) , ‏"להגן על בשורת החירות המערבית", השילוח, גיליון 1, אוקטובר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310671005171  PLWABN: 9810631033005606  BNE: XX4614813  BnF: cb129283187 (data)  CiNii: DA0424799X  GND: 131359967  ICCU: PUVV283772  ISNI: 0000 0001 2144 9462  LCCN: n86006080  MusicBrainz: 6ab989b0-e0d5-4356-a0ba-6c96fcb5921b  NDL: 001114807  NKC: xx0035345  NLK: KAC201230926  NTA: 073230111  SELIBR: 342524  SNAC: w6fp3f6z  SUDOC: 091251885  VIAF: 99194665   WorldCat (עם VIAF): 99194665
מאפה קרלי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פירוגי רוסי, מנה על בסיס תפוח אדמה 
 מטבח:  Karelian cuisine, המטבח הרוסי 
 מוצא:  רוסיה, פינלנד 
 מרכיבים עיקריים:  לחם שיפון, ספר מתכונים/אורז, תפוח אדמה, שעורה, שיפון, תפוח אדמה, פודינג אורז, מלח שולחן 
 גבינות
 תו תקן:  התמחות מסורתית מובטחת 
 
מאפה קרלי מסורתי
מאפים קרליים, פשטידות קרליות או פירוגים קרליים (בקרלית: Kalittoja; בפינית: Karjalanpiirakat; בשוודית: Karelska piroger) הם מאפים או פירוגים פיניים מסורתיים שמקורם באזור קרליה. הם נצרכים ברחבי פינלנד, כמו גם באזורים סמוכים כמו אסטוניה וקרליה הרוסית.
מאפיינים

לבצקים המסורתיים העתיקים ביותר היה בדרך כלל קרום שיפון, אך הגרסאות הקרליות הצפוניות ואזור לדוגה הכילו גם חיטה כדי לשפר את איכות הקרום. המילויים הרגילים היו שעורה, וקאמה. במאה ה-19, תחילה הוצגו גרסאות תפוחי אדמה ולאחר מכן כוסמת כמילויים, ומאוחר יותר אורז מבושל ודוחן.
כיום, לגרסה הפופולרית ביותר יש קרום שיפון דק עם מילוי של אורז. גם מילוי מחית תפוחי אדמה ואורז וגזר זמינים בדרך כלל. חמאה, לעיתים קרובות מעורבת עם ביצה מבושלת קצוצה, נמרחת על המאפים החמים לפני האכילה.
מעמד מוגן

למאפים קרליאניים יש מעמד התמחות מסורתית מובטחת (TSG) באירופה מאז 2003. זה אומר שכל יצרן שלא עוקב אחר המתכון המסורתי לא יכול לקרוא להם karjalanpiirakka ובמקום זאת, יצטרך לקרוא להם riisipiirakka, כלומר "מאפי אורז", או perunapiirakka, כלומר "מאפי תפוחי אדמה" וכו' תלוי במילוי.
הערות שוליים

↑  EU Profile-Karjalanpiirakka (accessed 06/01/2021)
↑  Food Safety Authority Evira (אורכב 26.01.2016 בארכיון Wayback Machine) (accessed 1/19/2016)
מאלי איג'וש

| --- | --- |
סמל מאלי איג'ושסמל מאלי איג'וש
הכנסייה על שם אנה הקדושה שהוקמה ב-1788 במאלי איג'וש
הכנסייה על שם אנה הקדושה שהוקמה ב-1788 במאלי איג'וש
 מדינה:  סרביה סרביה
 פרובינציה:   וויבודינה
 מחוז:  באצ'קה הצפוני
 שטח:  87.3 קמ"ר
 גובה:  98 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  4,890 (2011)
  ‑ במטרופולין:  11,926 (2011)
  ‑ צפיפות:  63 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  45°42′25″N 19°39′52″E﻿ / ﻿45.70694°N 19.66444°E﻿ / 45.70694; 19.66444
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.opstinatitel.rs
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סרביה מוגדלת) בלגרד ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי מאלי איג'וש(למפת סרביה רגילה) בלגרד ניש קראגויבאץ סובוטיצה זרניאנין פנצ'בו צ'אצ'אק נובי פאזאר  קראלייבו קוסובו רומניה בולגריה מקדוניה הצפונית  אלבניה מונטנגרו בוסניה והרצג.  קרואט. הונגריה הים האדריאטי מאלי איג'וש  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מָאלִי אִיג'וֹש (בסרבית קירילית: Мали Иђош, בסרבית בכתב לטיני: Mali Iđoš', בהונגרית: Kishegyes) הוא כפר ורשות מקומית בסרביה השוכן במחוז באצ'קה הצפוני אשר בפרובינציית וויבודינה. עד מלחמת העולם השנייה התגוררה בכפר קהילה יהודית בת כמה עשרות נפשות אשר הושמדה בשואה.
היסטוריה

תיעוד בכתובים ליישוב במקום קיים מ-1476 עת נשלט האזור על ידי מתיאש הראשון, מלך הונגריה. לאחר קרב מוהאץ' עבר האזור לחזרת האימפריה העות'מאנית ובמהלך הקרבות חרב הכפר והועלה באש על ידי העות'מאנים. מתעודות עות'מאניות העוסקות בגביית מסים עולה, כי לקראת סוף המאה ה-16 שבו תושבים להתגורר בכפר אשר שכן באזור ספר שבין האימפריה העו'תמאנית לממלכת הונגריה. בשלהי המאה ה-17 ננטש הכפר מיושביו. ב-1769 חודשה ההתיישבות במקום כאשר 81 משפחות קתוליות היגרו מאזור בקש והתיישבו באזור הכפר. ב-1788 הוקמה הכנסייה על שם אנה הקדושה. הכפר התרחב ובתיו נבנו לאורך גדת הנהר קריוואיה. במהלך מהפכת 1848 בהונגריה התחולל באזור הכפר קרב מכריע בין כוחות המדינה ההונגרית העצמאית תחת לאיוש קושוט לצבא האימפריה האוסטרית שהסתיים בניצחון ההונגרים. בהמשך, עבר היישוב לחזקת האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכלל בשטח ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים מכח חוזה טריאנון.
באפריל 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה פלשה גרמניה הנאצית לממלכת יוגוסלביה והכניעה את צבאה תוך ימים אחדים. אזור באצ'קה נמסר לחזקת ההונגרים שהיו בעלי בריתם של הגרמנים. לאחר המלחמה נכלל היישוב בשטח הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה ולאחר התפרקות יוגוסלביה עבר לחזקת סרביה.
דמוגרפיה

מלאחר מלחמת העולם השנייה ועד לראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 היה קיטון מתון ויציב במספר תושבי הכפר. בין 1948 ל-1991 קטנה האוכלוסייה ב-17 אחוזים ב-43 שנים. החל משנות ה-90 של המאה ה-20 התגברה מגמת הקיטון. מספר התושבים בכפר ירד מ-5,803 ב-1991 ל-4,890 ב-2011, קיטון של 15.73 אחוזים ב-20 שנים. 54 אחוזים מתושבי העיירה הם ממוצא הונגרי וכ-20 אחוזים הם סרבים.
הקהילה היהודית

תיעוד לקהילה יהודית אשכנזית קיים מראשית המאה ה-19. במהלך מהפכת 1848 בהונגריה, נבזזו בתי הקהילה. ב-1900 נמנו במאלי איג'וש 145 יהודים שהיוו 2.5 אחוזים מכלל התושבים בכפר. במקום הוקמה חלקת בית קברות יהודי. ב-1926 הוקם בית הכנסת הקהילתי. מספר התושבים במאלי איג'וש קטן בהדרגה. ב-1931 התגוררו במאלי איג'וש 67 יהודים וב-1940 נמנו 30. יושב ראש הקהילה היה שאנדור קֶרְטֶס. בני הקהילה הובלו למחנות ההשמדה במקביל לשואת יהודי הונגריה. ב-1948 נהרס מבנה בית הכנסת על ידי השלטונות היוגוסלביים. ב-1955 הוקמה בכפר אנדרטה לזכר הנרצחים בשואה. ב-2000 הועברו המצבות מבית העלמין היהודי הנטוש בכפר לבית העלמין בסובוטיצה.
לקהילה זו השתייכו יהודי הכפר פֶקֶטִיץ'(אנ'). קהילה נוסדה שם בסוף המאה ה-19 וב-1900 הוקם בית כנסת. הקהילה חרבה בשואה. ב-1948 הרסו השלטונות את מבנה בית הכנסת.
הערות שוליים

↑  , מפקד האוכלוסין בסרביה (2011), באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בסרביה, אוחזר ב-7 באפריל 2018 (בסרבית).
↑  הקהילה היהודית במאלי איג'וש, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 169.
↑  מאלי איג'וש, באתר International Jewish Cemetery Project (באנגלית).
↑  תמונות בית העלמין כפי שצולמו ב-2000 לפני העברת המצבות, באתר המרכז לאמנות יהודית.
↑  אתרי מורשת יהודית בסרביה, באתר jewish-heritage-europe.eu (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471622505171
ליולמוס פביאנס

| ליולמוס פביאנס |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: ליולמיים
סוג:: Liolaemus
מין:: ליולמוס פביאנס
שם מדעי
 Liolaemus fabiani ‏Valenzuela & Núñez, 1983

ליולמוס פביאנס (שם מדעי: Liolaemus fabiani) היא מין לטאה מהמשפחה ליולמיים, החיה בטבע בצ'ילה ומצויה בסכנת הכחדה בטבע.
לטאה זו ייחודית ואנדמית לשטחי מדבר המלח "Salar de Atacama" שבאנטופגסטה, צ'ילה והיא חיה במדבר אטקמה היבש.
תיאור

הלטאה תוארה בשנת 1983 בידי החוקרים: José L. Yáñez ו-Herman Núñez in על פי דגימה שנאספה בגובה 2,450 מטרים סמוך לסן פדרו דה אטקמה ומצויה כיום במוזיאון הטבע הלאומי של צ'ילה (אנ'). השם הספציפי של הלטאה קרוי להוקרת האקולוג הצ'ילינאי פביאן מ. ג'קסיק (Fabian M Jaksic).
אורך הלטאה הוא כ-12 עד 16 ס"מ, כאשר הזנב מהווה מחצית ממנו. צבעה אפרפר עם נקודות וכתמים אדומים עד שחורים-לבנים. היא בעלת ראש משולש ובעלת קשקשים גב חלקים ומשולשים. הגפיים ארוכות וחזקות והזנב ארוך. לטאה זו משריצה צאצאים חיים.
הלטאה חיה בטבע רק במדבר אטקמה בגבהים של: 2,300 עד 3,000 מטרים מעל פני הים. היא מצויה סמוך למקווי מים מלוחים ונצפתה שוחה אחרי טרף. מזונה העיקרי הוא יתושים, זבובים וחרקים אחרים שהיא לוכדת בזריזות.
הערות שוליים

↑  ליולמוס פביאנס באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Species Liolaemus fabiani at The Reptile Database www.reptile-database.org.
ליוזנה

ליוזנה (בבלארוסית: Лё́зна; בפולנית: Łoźna, לוז'נה; ברוסית: Лиозно, ליוזנו; ידועה גם כליאזני) היא עיירה במחוז ויטבסק שבבלארוס, בסמוך לגבול רוסיה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה. העיירה הייתה ערש חסידות חב"ד.
תולדות היישוב

ליוזנה החלה כיישוב בבעלות מלוכה, ובסוף המאה ה-17 הוענקו לה זכויות עיר. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכללה העיירה בתחום האימפריה הרוסית.
יהודי ליוזנה

בעיר חי ברוך פוזנר וכן בנו, שניאור זלמן מליאדי, שהתגורר בעיר עד למאסרו בפעם השנית בשנת תקס"א.
בתחילת המאה ה-20 נמנו בעיירה כ-1,600 יהודים, כשני שלישים מתושביה. בתקופה הסובייטית עזבו את העיירה יהודים רבים, ופעל בה בית ספר יידי.
ב-17 ביולי 1941 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, תוך שוד רכושם. תוך זמן לא רב רוכזו יהודי העיירה בגטו קטן שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים מיישובי הסביבה, ואשר בו נשדדו ונרצחו מעת לעת יהודים בידי שוטרים בלארוסים. כתוצאה ממגפת טיפוס הבהרות מתו רבים מיושבי הגטו.
בסוף פברואר 1942 נרצחו כ-360 היהודים שנותרו בגטו שבעיירה בידי גרמנים ובלארוסים במפעל סמוך.
בעיירה נולד בשנת 1887 הצייר היהודי מארק שאגאל.
ליוטניצה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  ממרח
 מטבח:  בולגרי
 מוצא:  בולגריה בולגריה
 אופן הגשה:  קר
 מרכיבים עיקריים:  עגבניות ופלפלים
ליוטניצה (בבולגרית: лютеница) הוא ממרח בולגרי אדום מתוק או חריף הנפוץ במדינות חבל הבלקן.
הממרח מורכב מעגבניות, פלפלים, חצילים, גזר, שום, מלח, סוכר ושמן, שאותם מערבבים יחדיו ומבשלים.
נהוג להגיש את הממרח כשהוא חם או קר כמתאבן או כליווי למנה עיקרית.
ראו גם

אג'יקה
מטבוחה
זקוסקה
צ'אטני
הערות שוליים

↑  Gulfood 2016 - Lyutenitsa (Ayvar and Pindzhur), web.archive.org, ‏2015-09-13
↑  Lyubomira, Red Pepper And Tomato Spread Lutenitsa Recipe, Cooking LSL, ‏2020-10-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  Как приготовить Болгарская лютеница, ЕдимДома.ру
↑  Claire, Easy Lutenitsa Recipe: How To Make The Best Bulgarian Spread, ‏2021-12-05 (באנגלית אמריקאית)
מאפי

מאפי (Mafic) הוא כינוי בגאולוגיה למינרלים סיליקטיים, מאגמה, סלעים פלוטוניים וסלעי פרץ דלים יחסית בצורן דו-חמצני – 45-52% – המכילים ריכוזים גבוהים של יסודות כבדים כברזל ומגנזיום. המונח הוא הלחם של ההברות הראשונות – Ma ממגנזיום ו-Fe מ-Ferrum, ברזל בלטינית. למרות השם, מאגמה מאפית עשירה גם בסידן ובנתרן. המונח "סלעים מאפיים" מקביל פחות או יותר למונח הקודם "סלעים בסיסיים". סלעים המכילים אחוז נמוך יותר של צורן דו-חמצני נקראים אולטרה-מאפי.
צבעם של מינרלים מאפיים הוא בדרך כלל כהה ומשום כך הם מכונים גם "מינרלים מֶלנוֹקרטיים" (בעלי צבע כהה) והם בעלי משקל סגולי גדול מ-3. מינרלים יוצרי סלעים מאפיים נפוצים כוללים אוליבין, פירוקסן, אמפיבול, ביוטיט ונציצים אחרים. הסלעים המאפיים הנפוצים הם בזלת וגברו.
מבחינה כימית מצויים הסלעים המאפיים בקצה אחד של ספקטרום הסלעים, ואילו בקצה השני מצויים הסלעים המכונים "סלעים פלסיים" – סלעים "חמוצים".
לבה מאפית

לבה מאפית דלה יחסית בסיליקה ועשירה במגנזיום ובברזל. צמיגותה נמוכה מאחר שבשל תכולת הסיליקה הנמוכה טמפרטורת הפליטה שלה המגיעה ל-1,100°C נוטה לפגוע בקשרי הפולימר וליצור דיפוזיה בתוך הנוזל. מים וחומרים נדיפים אחרים יכולים להשתחרר בקלות יותר ובצורה מדורגת מלבה מאפית, לכן פליטתה נוטה להיות נפיצה פחות מהרי געש הבנויים מלבה פלסית.
בלבה מאפית ניתן למצוא פנוקריסטים גדולים שצמיחתם מתאפשרת בגלל התקררות איטית. לבה מסוג זה אופיינית להרי געש תת-ימיים, לרכסים מרכז אוקייניים – דוגמת הרכס המרכז-אטלנטי הנחשף באיסלנד – ולאזורים המצויים מעל נקודות חמות – דוגמת קו התלים הישראלי והאיים הגעשיים של הוואי). הלבה נפלטת בהתפרצויות הוואיות דרך צינורות הזנה או ממערכת סדקים, ונוטה לזרום למרחק רב. זרימה זו יוצרת חרוטי טוף, חרוטי מגן ורמות געשיות. מבנים אופייניים לסוג זה של לבה הם "לבת אא" מחוספסת, "לבת פהויהוי" חלקה ובזלת כרים. הסלעים הנוצרים מלבה זו נוטים להיות כהים: בזלת, טוף, סקוריה, טרכיט ופלגוניט.
סלעים מאפיים

מאגמה ולבה מאפיות יוצרות מגוון של סלעים:
| מרקם הסלע | שם הסלע המאפי |
| --- | --- |
פגמטיטי: גברו פגמטיטי
גס גרגיר (פנריטי): גברו
גס גרגיר ופורפירי: גברו פורפירי
דק גרגיר ואפינטי: בזלת
דק גרגיר ופורפירי: בזלת פורפירית
פירוקלסטי: בזלת, טוף
נקבובי: בזלת וסיקולרית
שקדי: בזלת אמיגדלואידית
וסיקולות (נקבוביות) רבות: סקוריה
זגוגיתי: טרכיט, פלגוניט
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
פטרולוגיה
דיאגרמת QAPF
מאגמה
לבה
לבת "אא"
משושי בזלת
מגדל השמיים היגאשיאמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל תצפית ותקשורת
 שימוש:  תצפית, תקשורת ואדמיניסטרציה
 כתובת:  1-8 קאמרי, תשירוחו, צ'יקוסאקו, נגויה, איצ'י 464–0803
 מיקום:  Tashiro-chō 
 מדינה:  יפן 
 מפעיל:  נגויה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 11 ביולי 1898
 תאריך פתיחה רשמי:  1989 
 חומרי בנייה:  בטון מזוין, פלדה וזכוכית
 אדריכל:  ניסוקן אדריכלים
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית
 מידות
 גובה:  134 מטר
 שטח:  2,929 מ"ר 
 קומות:  7 
 קואורדינטות:  35°09′24″N 136°58′44″E﻿ / ﻿35.1568°N 136.979°E﻿ / 35.1568; 136.979
 www.higashiyamaskytower.jp
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מגדל השמיים היגאשיאמה(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מגדל השמיים היגאשיאמה
 
מגדל השמיים היגאשיאמה (ביפנית: 東山スカイタワー, השם הרשמי הוא מגדל התצפית של פארק היגאשיאמה) הוא מגדל תצפית הממוקם בגן החיות היגאשיאמה והגנים הבוטניים, ברובע צ'יקוסה, נגויה בירת מחוז אאיצ'י, חבל צ'ובו, באי הונשו, יפן. המגדל, שבנייתו הסתיימה ביולי 1989, לציון 100 שנה לארגון העירוני של נגויה, מתוכנן בסגנון אדריכלות מודרנית. המגדל מתנשא לגובה של 134 מטר. עם זאת, מכיוון שהמגדל ממוקם על גבעה שגובהה 80 מטרים, הגובה הכולל של המגדל מעל פני הים הוא 214 מטר. המגדל בנוי מבטון מזוין וקונסטרוקציית פלדה עם מעטפת קירות מסך, ומעוצב כמו "עיפרון" החצוי לשני חלקים זהים לכל גובהו ובראשו פירמידה. המגדל משמש כמגדל תקשורת (תחנת ממסר אלחוטית עם אנטנות פרבוליות), סיפון תצפית פנורמית בגובה 96 ו-100 מטר ומסעדה הממוקמת בגובה 110 מטר. בנוסף משמש המגדל למצלמות בעלות רגישות גבוהה, המותקנות על סיפוני האנטנות בצפון ובדרום. הן משמשות את מרכז הפיקוד למניעת אסונות, שמפקח על העיר כולה במשך 24 שעות. במגדל מותקן גם מכשיר בקרה סייסמי במרכז חדר התצפית בקומה הרביעית, כדי לצמצם את ההתנודדות בסיפוני התצפית ובמסעדת סקיי.
גלריה

מבט מלמטה
מבט על המרפסת וצלחות התקשורת של הסיפונים במגדל
תאורה בפירמידה של המגדל
קומת התצפית במגדל
מרפסת התצפית במגדל
המגדל מואר בלילה
הכניסה למגדל
מראה כללי של המגדל מפארק הייווה
מאעת מונס

תמונה תלת־ממדית של מאעת מונס כתוצאה מעיבוד תמונות הגששושית מגלן
מאעת מונס או הר מאעת או מאט מונס (בלטינית: Maat Mons) הוא הר געש מסיבי מסוג חרוט מגן. זהו ההר השני בגובהו, והר הגעש הגבוה ביותר, בכוכב הלכת נוגה.
גובהו של ההר הוא 8,000 מטרים
מעל הרדיוס הפלנטרי הממוצע (הגובה שמודדים גבהים ביחס אליו) של נוגה, והוא מתנשא 5,000 מטרים מעל המישורים שסביבו.
קוטרו של ההר הוא 395 קילומטרים.
מקור השם

ההר נקרא על שמה של מאע'ת, אלת האמת והצדק מהמיתולוגיה המצרית.
תיאור ההר

בפסגתו של ההר מצויה קלדרה גדולה, ששטחה הוא 28 × 31 קילומטרים. בתוך הקלדרה ישנם לפחות חמישה מכתשי קריסה קטנים יותר, שקוטרם אינו עולה על 10 קילומטרים.
שרשרת של מכתשים קטנים שקוטרם נע בין 3 ל-5 קילומטרים משתרעת על פני כ-40 קילומטרים לאורך המדרון הדרומי-מערבי של הר הגעש. תמונות ברזולוציה גבוהה שצולמו על ידי הגשושית מגלן לא מעידות על זרימת לבה ממכתשים אלה.
פעילות געשית

בדיקת מכ"ם שבוצעה על ידי הגשושית מגלן גילתה עדויות לפעילות געשית שאירעו לאחרונה יחסית (במונחים גאולוגים) במאעת מונס, הכוללת זרימת אפר בסמוך לפסגה ולמדרון הצפוני של ההר.
מחקרים אטמוספיריים שבוצעו במסגרת פרויקט פיוניר-ונוס בתחילת שנות השמונים חשפו שוני ניכר בריכוזים של דו־תחמוצת הגופרית (SO 2 ) ומתאן (CH 4 ) באטמוספירה האמצעית והגבוהה של נוגה. אחד ההסברים האפשריים לכך היה התפרצות געשית של גזים לאטמוספירה ממאעת מונס.
מחקרים עדכניים יותר העלו כי מבנה הר הגעש, התפלגות זרמי הלבה, מכתשי הבור, מורפולוגיית הפסגה מעידה על פעילות געשית לאחרונה במאעת מונס.
הערות שוליים

1 2  Robinson, Cordula A.; Thornhill, Gill D.; Parfitt, Elisabeth A. (25 ביוני 1995). "Large‐scale volcanic activity at Maat Mons: Can this explain fluctuations in atmospheric chemistry observed by Pioneer Venus". Journal of Geophysical Research. doi:10.1029/95JE00147. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  גובה זה לפי הרשום באתר photo journal באתר NASA, לפי מאמרים אחרים הגובה הוא 9.17 ק"מ
↑  מאעת מונס באתר שמות פלנטריים, באתר האיגוד האסטרונומי הבינלאומי IAU
מוגמע א-תחריר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין מנהלה 
 מיקום:  מחוז קהיר 
 מדינה:  מצרים 
 בעלים:  The Sovereign Fund of Egypt 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1952
 תאריך פתיחה רשמי:  1952 
 אדריכל:  Mohamed Kamal Ismail 
 סגנון אדריכלי:  מודרניזם 
 קואורדינטות:  30°02′35″N 31°14′06″E﻿ / ﻿30.0431°N 31.235°E﻿ / 30.0431; 31.235
  (למפת קהיר מוגדלת) מוגמע א-תחריר(למפת קהיר רגילה) מוגמע א-תחריר he
 
מוגמע א-תחריר או המוֹגַמַע (בערבית: مجمع التحرير, בתרגום חופשי: "מתחם השחרור") הוא בניין ממשלתי בקהיר שבמצרים. המוגמע היה תוצאה של סדרה של תוכניות אב לכיכר איסמעאיליה (כיום כיכר תחריר), שבעבר שימשה על ידי הבריטים לצריפים צבאיים. בשנת 1945, כאשר המלך פארוק הורה להרוס את הצריפים עם יציאת החיילים הבריטים מהאזור, נוצרה שורה של הצעות לתכנון עירוני. הרעיון לבניין ממשלתי אדמיניסטרטיבי מרוכז, "הכל באחד", עלה מהתוכניות של 1945. הבנייה החלה ב-1946, והסתיימה ב-1949. סגנון הבניין משקף מודרניזם טיפוסי של שנות ה-40, וניתן למצוא בנייני ממשלה באותו סגנון בבפאלו, ניו יורק (בניין העירייה), ובפריז. בניגוד לאמונה הרווחת, אין אסוציאציה או השראה סובייטית, והבניין לא נבנה על ידי ממשלתו של הנשיא השני של מצרים, גמאל עבד אל נאצר. ואכן, נאצר הפך למנהיג מצרים רק בנובמבר 1954, מספר שנים לאחר השלמת הבניין.
המוגמע ממוקם במרכז העיר קהיר, מדרום לכיכר תחריר, שהייתה בזמנו "כיכר השחרור" החדשה.