stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גריגורי לבנפיש
קורות חיים

לבנפיש נולד ב-1889 בפולין הרוסית. מרבית שנותיו הראשונות בילה בבירת רוסיה, סנקט פטרבורג, שם למד באוניברסיטה הנדסה כימית. לראשונה הוכר כשחמטאי מוביל כאשר ניצח באליפות השחמט של סנקט פטרבורג בשנת 1909, בשנת 2010 הוא סיים בתיקו דו-קרב עם פאול ליסט ולאחר מכן שיחק בתחרות החזקה בקרלסבד (כיום קרלובי וארי) בשנת 1911 (ניצח: ריצ'רד טייכמן). רמת משחקו בעת ההיא הוערכה כשקולה לאמן מיכאל צ'יגורין. בעשור של שנות העשרים המשיך לבנפיש להצליח היטב בתחרות מקומיות ובפרט זכה באליפות לנינגרד בשנים 1922, 1924 ו-1925.
ברמה הארצית היו לו תוצאות מצוינות באליפות השחמט הסובייטית: מקום שלישי בשנת 1920, שני ב-1923, חלק מקום ראשון בשנת 1934 עם איליה רבינוביץ ומקום ראשון באליפות 1937 עם 12.5/19.
בתחרות חזקה מאוד שהתקיימה במוסקבה בשנת 1935 חלק לבנפיש מקום 6-7 עם 10.5/19 ניצחו: מיכאל בוטביניק וסאלו פלור. באליפות סובייטית בעיר לנינגרד בשנת 1936 הגיע למקום השלישי עם 8.5/14. בתחרות ההכנה של לנינגרד-מוסקבה בשנת 1939 חלק לבנפיש מקום 3-6 עם 10/17, אחרי המנצחים סאלו פלור ושמואל רשבסקי. לבנפיש ניצח פעמיים באליפות ברית המועצות בשחמט.
לבנפיש סיים בתיקו דו-קרב עם מיכאל בוטביניק בשנת 1937 6.5:6.5 וניצח את ולדימיר אלאטורצב בשנת 1940.
למרות הצלחותיו התעלמו שלטונות השחמט הסובייטיים מלבנפיש. הם תמכו בעקביות ביריבו הגדול בוטביניק, ולא עודדו מתחרים שלו. לבנפיש היה שייך לדור הישן של האמנים, מבוגר ב-22 שנים מבוטביניק. כתוצאה מהתעלמות זו היו חייו טרגיים במידה מסוימת, שכן היה האמן החזק היחיד שלא קיבל מלגת קיום. משמעות הדבר הייתה בין היתר שהוא גר בחדר קר ברובע גרוע, הממשלה סרבה לתת לו אשרת יציאה שתאפשר לו להתחרות בתחרויות כגון AVRO 1938 הגם שהיה אלוף ברית המועצות באותה עת. סירוב זה ערער את מעמדו עוד יותר והשפיע גם על מצב רוחו, שלא לדבר על האפשרות להתפתח כשחמטאי. שחקנים אחרים שנולדו לפני המהפכה כגון אלכסנדר אלכין, יפים בוגוליובוב, עקיבא רובינשטיין ואהרון נימצוביץ' הורשו כולם לנסוע וכולם גם השתקעו במערב. נטול אפשרויות אלו לבנפיש שיחק אך ורק בתוך גבולות ברית המועצות והשלים את הכנסתו בעבודה כמהנדס בתעשיית הזכוכית. לבסוף נאלץ לפרוש משחמט לחלוטין.
בסבב הראשון של חלוקת תארים בינלאומיים על ידי פיד"ה, בשנת 1950, קיבל לבנפיש תואר רב אמן.
מורשתו

גנאדי סוסונקו בספרו "צלליות רוסיות" משמיע הד של מחשבותיהם של רבי אמנים שהכירו את לבנפיש. הם דברו על אדם עם יושרה ועצמאות, שמעולם לא התלונן על תנאי חייו הקשים. בוריס ספסקי פגש אותו בתחנת רכבת תחתית במוסקבה, ימים אחדים לפני מותו. לבנפיש נראה גרוע מאוד, החזיק מטפחת צמודה לפיו וסיפר שזה עתה עקרו לו שש שיניים. וסילי סמיסלוב מספר על הביקור של לבנפיש בביתו, כארבע שנים לפני מותו, כאשר הגיע עם ערימה גדולה של ניירות. התברר שזה כתב יד שמפרט מחקר של סיומי צריחים שבו השקיע עשרות שנים. לבנפיש ביקש מסמיסלוב להגיה את הניירות, ולאחר מספר תיקונים מינוריים פורסם הספר "תאוריה של סיומי צריחים" בשנת 1957 עם שמות שני המחברים. סמיסלוב מודה שכל העבודה הקשה נעשתה על ידי לבנפיש.
לבנפיש כתב גם מספר ספרים למתחילים וערך ספרי פתיחות בשחמט בשם "פתיחות מודרניות". לאחר מותו, בשנת 1967, פורסמה אוטוביוגרפיה שלו הכוללת 79 משחקים מנותחים על ידו.
עיון במשחקים הנבחרים ממחיש כי לבנפיש ניצח למעשה את כל גדולי השחמט ברוסיה ובברית המועצות משנות העשרה של המאה העשרים ועד לשנות החמישים המוקדמות, כולל ניצחונות על אלופי העולם אלכסנדר אלכין ועמנואל לסקר. לפאול קרס ולדוד ברונשטיין היה יתרון עליו, אך הם היו צעירים בהרבה והמפגשים נגדו היו כאשר לבנפיש לא היה בשיאו. לבנפיש שיחק בעוצמה את ההגנה הצרפתית ואת ההגנה הסלאבית בשחור, ובדרך כלל שיחק פתיחות קלסיות, למרות שלעיתים שיחק גם את הגנת גרינפלד ההיפרמודרנית ואת ההגנה הנימצו-הודית.
באשר ליכולת משחקו, סוסונקו מצביע על הבנתו העמוקה במשחק ועל יכולתו לזהות מסעים מבריקים ורבי דמיון. כטקטיקן לבנפיש הצטיין, ובמשחקיו ישנן תחבולות אלגנטיות ומכות טקטיות לא צפויות, שרבים חשבו שהן שאפתניות במידה בלתי אפשרית. לבנפיש היה גם תיאורתיקן של פתיחות, פיתח את התקפת לבנפיש, הסתעפות חריפה בהגנה הסיציליאנית שנועדה להילחם במבנה הדרקון הפופולרי. עד היום נותרה הסתעפות זו בשימוש המודרני.
התקפת לבנפיש בהגנה הסיציליאנית.
משחקים מפורסמים > לבן: עקיבא רובינשטיין שחור:  גריגורי לבנפיש  קרלסבד 1911

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Karlsbad"]
[Site "Karlsbad (Karlovy Vary) AUH"]
[Date "1911.09.12"]
[Round "17"]
[White "Akiba Rubinstein"]
[Black "Grigory Levenfish"]
[Result "1-0"]
[ECO "C14"]
[PlyCount "57"]
[EventDate "1911.08.21"]
1. d4 e6 2. e4 d5 3. Nc3 Nf6 4. Bg5 Be7 5. e5 Nfd7 6. Bxe7 Qxe7 7. Qd2 O-O 8.
f4 c5 9. Nf3 f6 {נכון יותר 9...פג6 או 9...א6. נימצוביץ' בניתוחו למשחק ממליץ על 9...ג:ד4}
10. exf6 Qxf6 11. g3 Nc6 12. O-O-O a6 13. Bg2 Nb6 14. Rhe1 {ללבן המשך חזק עוד יותר אך מחייב חישובים רבים. ייתכן שהעדיף מסע שמפתח את הצריח ומבטיח לו יתרון יציב על פני ההרפתקאה הבאה: 14. ד:ג5 פג4 15. מהד3 פב4 16. מהד4 מהו5 17. מהו2 פה3 18. צד2 וללבן יתרון מכריע}
Nc4
15. Qf2 b5 16. dxc5 Nxb2 17. Kxb2 b4 18. Nd4 bxc3+ 19. Ka1 Nxd4 20. Qxd4 Rb8
21. Re3 g5 22. Rxc3 gxf4 23. gxf4 Bd7 24. c6 Qxd4 25. Rxd4 Be8 26. Bh3 Rf6 27.
c7 Rc8 28. Rxd5 Rxc7 29. Bxe6+ 1-0
הערות שוליים

↑  Genna Sosonko, Russian Silhouette, New In Chess 2005. ISBN 90-5691-078-7.
↑  Grigory Levenfish and Vasily Smyslov, Rook Endings, Batsford 1971. ISBN 0-7134-0449-3.
↑  Akiba Rubinstein vs Grigory Levenfish (1911) Shining Ruby, www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810621843705606  BIBSYS: 90337028  BNE: XX999841  BnF: cb170044993 (data)  GND: 1089439881  ICCU: CFIV127804  ISNI: 0000 0000 6303 5412  LCCN: n87923545  LNB: 000175444  NKC: jx20081025006  NLA: 35130371  NTA: 068645686  Trove: 835638  VIAF: 21212941   WorldCat (עם VIAF): 21212941
דיגיטל ספיי

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  1999–הווה (כ־25 שנים) 
 בעלות:  סוכנות הידיעות הרסט 
 www.digitalspy.com
 
דיגיטל ספיי (באנגלית: Digital Spy) הוא פורום ואתר חדשות בריטי המפרסם חדשות על בידור, טלוויזיה וקולנוע.
היסטוריה

האתר הוקם על ידי איאן צ'פמן בתחילת ינואר 1999 בשם digiNews.
ב-28 בפברואר 1999, האתר התמזג יחד עם אתר החדשות הבריטי ONfaq.
ב-9 באפריל 2008, הוכרז שהאתר נרכש על ידי Hachette Filipacchi UK, חברת בת של לגרדר.
מאז 2008, האתר אחראי על פרסי Digital Spy.
במרץ 2011, העיתונאי הבריטי, דייוויד מויניהן, החליף את ניל ווילקס כעורך אתר החדשות.
ב-1 באוגוסט 2011, הבעלות על Hachette Filipacchi UK נמכרה לסוכנות הידיעות הרסט (אנ').‏
ב-2 במאי 2013, Digital Spy זכה בפרסי המדיה הבריטית בקטגוריית צוות העריכה של השנה. ב-3 ביולי 2014, Digital Spy זכה בפרסי הפרסום הדיגיטלי של "AOP" בקטגוריית אתר הצרכנים של השנה.
בנובמבר 2015, עורך Heat (אנ') לשעבר, ג'וליאן לינלי, מונה לעורך הראשי. בנובמבר 2016, העיתונאי הבריטי מאט היל, מונה לעורך אתר החדשות.
באוקטובר 2017, Digital Spy זכה בפרסי PPA Digital בקטגוריית צוות התוכן הדיגיטלי של השנה, והיה מועמד בקטגוריות אתר השנה וראש צוות התוכן של השנה של פרסי PPA Digital. במרץ 2018, Digital Spy היה מועמד לפרסי המצוינות בעריכה של Hearst בקטגוריית האתר הבין-לאומי של השנה.
באוקטובר 2018, Digital Spy זכה בפרסי PPA Digital בקטגוריית צוות התוכן הדיגיטלי של השנה.
ב-22 במרץ 2021, הודיעה Digital Spy באתר שלה כי פורומים שאינם קשורים לסרטים, בידור וטלוויזיה (כגון פוליטיקה) ייסגרו. פורומים אלו אכן נסגרו 24 שעות לאחר מכן.
הערות שוליים

↑  "Lagardere buys UK web portal Digitalspy.co.uk". Forbes. Thomson Financial News. 9 באפריל 2008. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2008. נבדק ב-9 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Byrne, Ciar (28 באפריל 2008). "Hachette spies a good match with a digital duo". The Independent. London. ארכיון מ-2011-08-12. נבדק ב-29 באפריל 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kilkelly, Daniel (24 בדצמבר 2014). "EastEnders sweeps the board in 2014 Digital Spy Reader Awards". Digital Spy. ארכיון מ-2018-12-02. נבדק ב-2 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Halliday, Josh (17 בדצמבר 2010). "David Moynihan to edit Digital Spy". The Guardian. ארכיון מ-2018-03-09. נבדק ב-8 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rusche, Dominic (28 במרץ 2011). "Hearst buys Elle rights in $651m Lagardère deal". The Guardian. ארכיון מ-2022-04-18. נבדק ב-2022-08-01. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  InPublishing. "British Media Awards 2013 – the winners" (באנגלית בריטית). ארכיון מ-2018-03-10. נבדק ב-9 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  InPublishing. "AOP Digital Publishing Awards – the winners" (באנגלית בריטית). ארכיון מ-2018-03-10. נבדק ב-9 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Mark Sweney. "Digital Spy hires ex-Heat editor in battle with BuzzFeed and Mashable". The Guardian. ארכיון מ-2022-04-18. נבדק ב-2022-08-01.
↑  "Digital Spy names Matt Hill as Editor - ResponseSource". ResponseSource (באנגלית בריטית). ארכיון מ-2018-02-01. נבדק ב-8 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Digital Awards 2017 2017 Winners". PPA Digital Awards 2017. ארכיון מ-2018-03-08. נבדק ב-8 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Letter from David Carey on Hearst Magazines Editorial Excellence Awards Finalists". ארכיון מ-2018-08-16. נבדק ב-16 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Digital Awards 2018 Winners". PPA Digital Awards 2018. ארכיון מ-2018-11-26. נבדק ב-26 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Digital Spy announcement (ארכיון)
דני גולן (מאמן)

דניאל (דני) גולן (14 באוקטובר 1959 – 18 בפברואר 2024) היה מאמן כדורגל ישראלי.
קריירה

גולן היה בצעירותו כדורגלן ושיחק בתפקיד הבלם, אך פרש בגיל צעיר, היגר לברצלונה ושימש כבעלים של מסעדה. במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 חזר לישראל, עשה קורס מאמנים, ובשנת 2000 מונה לעוזרו של ניר קלינגר בבית"ר באר שבע.
בשנת 2003 מונה למאמן הפועל מגדל העמק, שהייתה קבוצת הבוגרים הראשונה שלו, אך כעבור זמן קצר סיים את תפקידו. במהלך עונת 2003/2004 מונה למאמן מכבי צור שלום בה אימן שנה. לאחר מכן אימן את מכבי עירוני קריית אתא, ולאחר מכן אימן בשני קדנציות את הפועל נצרת עילית. בין שני הקדנציות התאחד עם קלינגר, כאשר האחרון שימש כעוזר מאמן בנאה סלמיס פמגוסטה הקפריסאית. בקיץ 2013 חתם בהפועל אשקלון, אותה אימן עד ינואר של אותה שנה. כעבור שנה מונה למאמן הפועל רמת גן, שהייתה אז במקום הלפני האחרון בליגה, אולם לאחר שגולן לקח את המושכות, סיימה הקבוצה במקום ה-6, והמשיך לאמן את הקבוצה גם בעונה שאחריה.
במרץ 2016 עבר לאמן את מכבי פתח תקווה מליגת העל עד לסיום העונה.
בדצמבר 2016 התאחד בשלישית עם קלינגר, כאשר שניהם חתמו בהפועל חיפה, אולם הפעם גולן כמאמן ראשי וקלינגר כמנהל מקצועי. משחק השיא שלו היה הניצחון 3–0 בדרבי, שהיה הראשון של הפועל, אחרי שלוש שנים ומאז המעבר לאצטדיון סמי עופר. במרץ 2017 סיים את תפקידו במועדון.
בנובמבר 2017 מונה למאמן הפועל פתח תקווה, אותה אימן 3 חודשים בלבד, וכעבור ימים אחדים חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת גן.
חיים אישיים

גולן התגורר ברמת ישי. בנו הוא הכדורגלן עידן גולן, אותו ליווה דני בשנותיו האחרונות כאשר האחרון שיחק ברומניה.
ב-18 בפברואר 2024 הלך לעולמו לאחר שלקה בדום לב.
הערות שוליים

↑  ארז נעמן, ‏לא יורדים עם הגולן? הכירו את מאמן מכבי פ"ת, באתר ONE‏, 5 במרץ 2016
↑  רועי זריהן, ‏דני גולן סיכם את תנאיו כמאמן מכבי פתח תקווה, באתר ערוץ הספורט, 1 במרץ 2016
↑  מיקי שוורץ, רשמית: קלינגר וגולן חתמו בהפועל חיפה, באתר ynet, 13 בדצמבר 2016
↑  מאור רחמני, ‏רשמית: דני גולן מונה למאמן הפועל פתח תקווה, באתר ONE‏, 7 בנובמבר 2017
↑  גידי ליפקין, ‏הפועל רמת גן מינתה את דני גולן לתפקיד המאמן, באתר ONE‏, 24 בפברואר 2018
↑  מערכת ONE, ‏אבל בכדורגל הישראלי: דני גולן נפטר בגיל 64, באתר ONE‏, 19 בפברואר 2024
דיגבי הדרקון

| --- | --- |
 סוגה:  הנפשה / קומדיה
 יוצרים:  סאלי האנטר
 כותבים:  טים ביין מיילס מקלאוד סטיב קאנון סאלי האנטר
 בימוי:  אדם שו אדיטיה גופטיה
 מדבבים בעברית:  גיא רוזן, סיון סבג, דן קיזלר, דור צויגנבום, אורנה כץ, סער בדישי, קטי כהן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית; דובבה לנוספות, ביניהן עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 מפיק:  מרגו מרצ'נט
 חברת הפקה:  Blue-Zoo Productions
 הפצה:  אולפני ארדמן, נטפליקס 
 עורכים:  ג'ודית אלן
 מוזיקה:  דייוויד שווייצר ריץ' האוז דאג ווקר
 אורך פרק:  11 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניק ג'וניור
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  4 ביולי 2016 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דיגבי הדרקון (באנגלית: Digby Dragon) היא סדרת הנפשה ממוחשבת בריטית לילדים שיצרה סאלי האנטר, שעלתה לשידור ב-4 ביולי 2016. הסדרה מופקת בממלכה המאוחדת על ידי חברת Blue-Zoo Productions בעבור ניק ג'וניור. בישראל משודרת הסדרה בערוץ הופ!.
עלילה

דיגבי הוא דרקון מואנש שחי בארץ קסומה בשם קריית תפוח (במקור: Applecross Wood, "יער אפלקרוס"), יחד עם חבורת ידידים. עם הידידים נמנים יצורים הנמצאים לרוב ביערות אמיתיים, וכן גם מגוון של טרולים קסומים.
דמויות

דיגבי - דרקון שלא יודע לנשוף אש או לעוף, מעריץ את רופוס האדום.
פיזי איזי - פיה ורודה, וחברתו של דיגבי, מגושמת בקסמיה.
צ'יפס - סנאי אשר אוהב מאוד אגוזים, חברו של דיגבי.
קוטר - גובלין עצבני וחבר של דיגבי אשר יש לו שבלולי מחמד, גר בקרון של הרכב שלו - סקוטי.
גריזל - שדונה גאוותנית ורשעית והבוסית של מונגו.
מונגו - ינשוף שמן וכחול והעוזר של גריזל.
אלברט - גירית זקן המנהל מכולת.
ארצ'י - עכבר והעוזר של אלברט.
דיפאליה

| --- | --- |

 סיווגים
 ICD-10:  Q55.6 
 
דיפאליה כפי שתועדה בילד אינדונזי בן 12, מעליה גידול דמוי לולאת מעיים
class=notpageimage|הצגה
דיפאליה (באנגלית: Diphallia) היא מום מולד זכרי הבא לידי ביטוי בקיומם של שני פינים בזכר אחד.
הדיפאליה נדירה מאוד, בארצות הברית נמצא מקרה אחד על כל חמישה וחצי מיליוני גברים. התופעה תוארה לראשונה ב-1609 על ידי הרופא השווייצרי Johannes Jacob Wecker. צעיר אמריקאי בעל דיפאליה פרסם ספר אלקטרוני בשם "ראש כפול: חיי עם שני פינים" (Double Header).
במקרים רבים דיפאליה מלווה במומים נוספים בחוט השדרה, במערכת הכליות, במעיים, בפי הטבעת ובאיברים נוספים. בעלי דיפאליה נמצאים בסיכון גבוה לתמותה בשל זיהומים החודרים גם למערכת הכליות והעיכול.
דאהלם

ערך זה עוסק בעיירה בסקסוניה התחתונה. אם התכוונתם לשכונה בברלין, ראו .
| --- | --- |
סמל דאהלםסמל דאהלם
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה פדרלית:  סקסוניה התחתונה סקסוניה התחתונה
 מחוז:  לינבורג
 ראש העיר:  ראלף בוטכר
 שטח:  16.99 קמ"ר
 גובה:  54 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  645 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  53°12′13″N 10°44′53″E﻿ / ﻿53.203702777778°N 10.748041666667°E﻿ / 53.203702777778; 10.748041666667 
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.dahlenburg.de/home/ihre-samtgemeinde/rathaus/mitgliedsgemeinden/dahlem.aspx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונידאהלם(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונידאהלם(למפת סקסוניה התחתונה רגילה) הנובר אוסנבריק אולדנבורג גטינגן וולפסבורג זלצגיטר הילדסהיים וילהלמסהאפן דלמנהורסט שלזוויג-הולשטיין ה. מקלנבורג מערב פומרניה  בר. סקסוניה אנהלט  תורינגיה הסן נורדריין וסטפאליה  הולנדדאהלם(למפת סקסוניה התחתונה מוגדלת) הנובר אוסנבריק אולדנבורג גטינגן וולפסבורג זלצגיטר הילדסהיים וילהלמסהאפן דלמנהורסט שלזוויג-הולשטיין ה. מקלנבורג מערב פומרניה  בר. סקסוניה אנהלט  תורינגיה הסן נורדריין וסטפאליה  הולנדדאהלם  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דאהלם (Dahlem) הוא יישוב במחוז לינבורג שבמדינת סקסוניה התחתונה שבגרמניה. היישוב ממוקם בקצהו המערבי של שמורת הטבע אלבונן-ונדלנד.
ביישוב הוקם בשנת 1923 על ידי מקס בונדי בית ספר יהודי-חקלאי, שבין בוגריו היה שלמה דיק.
דאהלם (ברלין)

ערך זה עוסק בשכונה בברלין. אם התכוונתם לעיירה בסקסוניה התחתונה, ראו .
| --- | --- |

הקמפוס הראשי של האוניברסיטה החופשית של ברלין
 מידע
 עיר:  ברלין ברלין
 שטח:  8.39 קמ"ר
 אוכלוסייה:  16,678 (2016)
 קואורדינטות:  52°27′29″N 13°17′15″E﻿ / ﻿52.458056°N 13.2875°E﻿ / 52.458056; 13.2875
    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה   
 
כנסיית סט. אנה, המבנה העתיק ביותר בדאהלם (תחילתה במפנה המאה ה-14)
דאהלם (גרמנית: Berlin-Dahlem) היא שכונה בברלין ברובע שטגליץ-צלנדורף שבדרום-מערב העיר. השכונה מפורסמת, בין השאר, בזכות האוניברסיטה החופשית של ברלין והגן הבוטני של ברלין השוכנים בה.
גאוגרפיה

בדאהלם מספר רב של מוזיאונים ומוסדות מדעיים, בהם המוזיאון האתנולוגי, מוזיאון אמני "הגשר", מכון מקס פלאנק, המכון הארכאולוגי הגרמני ועוד.
בשכונה מתגוררים (נכון ליוני 2016) 16.678 תושבים ושטחהּ מקיף 8.39 קמ"ר.
בתקופת גרמניה הנאצית עברו כמה וכמה מאנשי צמרת השלטון להתגורר בחווילות של תושביה העקורים. באותה תקופה פעלו בשכונה הלמוט ואנמרי זל.
לאחר מלחמת העולם השנייה נכללה דאהלם בשטח הכיבוש האמריקני, ומפקדת הכוחות האמריקנים מוקמה בה (הבניין משמש כיום את השגרירות האמריקנית). ב-1998 הוקם בשכונה מוזיאון בעלות הברית.
גת רימון

ערך זה עוסק במושב בבקעת אונו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
שלט הכניסה לגת רימון
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: דרום השרון
גובה ממוצע: ‎67 מטר
תאריך ייסוד: 1926
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 298 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-6.3% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גת רימון(למפת גוש דן רגילה) גת רימון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גת רימון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גת רימון32°04′06″N 34°52′48″E﻿ / ﻿32.068471843147°N 34.8800553043082°E﻿ / 32.068471843147; 34.8800553043082  heמפת היישובים של מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) באדום - גת רימון בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

גַּת רִימּוֹן הוא מושב בבקעת אונו, ששייך למועצה אזורית דרום השרון וממוקם בין שטח העיר גני תקווה והעיר פתח תקווה.
שם היישוב

בתחילה נקרא היישוב "התחייה" ומאוחר יותר הוחלף שמו לשם התנ"כי "גת-רימון" - כשמה של עיר הלויים גת רימון.
היסטוריה

היישוב הוקם בשנת 1926 כמושב פועלים, על ידי פועלים בני המעמד הבינוני מפתח תקווה בתקופת העלייה הרביעית. לטענת התושבים, המתיישבים הראשונים שילמו כמחצית מעלות הקרקע במושב, אך הקרקעות נרשמו על שם הקרן הקיימת.
בעלייה הראשונה לקרקע עלו כשלושים משפחות שקיבלו כל אחת חלקה בת ארבעה-עשר דונמים במרכז היישוב ועוד חלקת-עיבוד בת כשמונה דונמים לצורך נטיעת פרדס. בשנים הראשונות גרו התושבים באוהלים ולא עמד לרשותם מקור מים. עם השנים נחפרה באר ונבנו בתי אבן ומספר התושבים גדל. כן ניטע יער אקליפטוס קטן שנעקר בשנת 1939 לצורך הסקה ועצים. חלק מתושבי המושב מכרו חלק מנחלתם באופן שפצלה אותו לשניים ונציג הקרן הקיימת הביע הסכמה לפיצול בשנת 1942.
ליד המושב הוקם בשנת 1945 על אדמת הקרן הקיימת מחנה של גרעין משואות יצחק של הפועל המזרחי. לאחר עלייתם להתיישבות בגוש עציון התיישבו במחנה גרעין התחייה.
בשנת 1960 צורפה גת רימון למועצה אזורית מפעלות אפק.
אופיו של המושב עצמו הלך והפך לעירוני יותר עם השנים בעקבות הקרבה לעיר, כאשר בתיו צמודים כמעט לשכונת כפר גנים. מינהל מקרקעי ישראל ראה בגת רימון יישוב של משקי עזר ולא מושב של נחלות חקלאיות.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 ניסתה עיריית פתח תקווה פעמים רבות להגיע להסדר פינוי עם התושבים, שנותרו בחלקו המזרחי של המושב, על מנת להשלים את סלילת כביש 471 אשר עד שנת 2007 לא הושלמה סלילתו, בגלל סירוב תושבי גת רימון להתפנות. התושבים התנגדו בתוקף להתפנות וטוענים שעיריית פתח תקווה מיררה את חייהם על מנת לגרום להם לעזוב. בשנת 2007 נפתח הכביש במסלול עוקף וללא מחלף בצומת גת רימון. הכביש מפריד בין בתיה של גת רימון ושכונת כפר גנים בפתח תקווה. בשנת 2010 פונו הדיירים מבתיהם ורוב הבתים הישנים בחלק זה של היישוב נהרסו, על מנת להקים במקום מחלף. בשנת 2015 הביעו תושבים במושב התנגדות לסלילת כביש חיבור לכביש מכבית, באופן שיפגע במשקיהם.
בשנות ה-2000 ניסו בגת רימון לקדם תוכנית לבניית 1,960 יחידות דיור בשטח המושב, אולם לא הצליחו להעביר את התוכנית בוועדות התכנון והבנייה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מפא"י לקראת הבחירות, דבר, 14 ביולי 1933
↑  מפה 'אדמות צפון לתל אביב' עם סימון היישוב, בתוך חוברת בהוצאת הקרן הקימת לישראל, 1928 (עמוד סריקה 5), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  רון פז, ‏תושבי גת רימון תובעים פיצוי גבוה מהרגיל לפי סעיף 197 בטענה שהמייסדים השתתפו ברכישת הקרקע, באתר גלובס, 5 ביוני 2005
↑  במושב התחיה, דבר, 29 בנובמבר 1926
↑  בלה דבשי, גת רימון, דבר, 31 ביולי 1934
↑  באבטובוס, הצופה, 17 באוקטובר 1939
↑  הפ (מחוזי תל אביב) 293/02, דוד ורנר נגד אביבה נוימן
↑  קבוצת "משואות" בפתח תקווה, הצופה, 25 ביוני 1945
↑  קבוצת תחייה בגת רימון, הצופה, 8 באוקטובר 1947
↑  גת רימון סופחה למועצה האזורית מפעלות אפק, הצופה, 5 במאי 1960
↑  הפ (מחוזי תל אביב) 148/07
↑  עסק כביש, 22 במאי 2015, ידיעות פתח תקווה
↑  החלטה של הוועדה המחוזית לתכנון ובנייה, 2004
↑  דליה טל, ‏גת רימון: המחוזית דחתה הדיון בתוכנית לבניית 1,960 יח"ד, באתר גלובס, 4 ביולי 2004
↑   נמרוד בוסו, מהפכת הבנייה במרכז: היישובים שיגדלו באלפי דונמים - על חשבון שטחים ירוקים, באתר TheMarker‏, 28 במאי 2013
| בקעת אונו |
| --- | --- | --- |
| עיריות | קריית אונו • יהוד-מונוסון • גני תקווה • אור יהודה (רמת פנקס) • רמת גן (תל השומר, רמת אפעל וכפר אז"ר) |  |
| מועצות מקומיות | סביון (גני יהודה) |  |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון |  |
| מועצה אזורית דרום השרון | מגשימים • כפר מעש • גת רימון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471249005171
דנאה (רמברנדט)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רמברנדט
 תאריך יצירה:  1636, השלמת העבודה מאוחר יותר (בין 1642 ל-1650).
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  202.5 ס״מ 
 גובה:  185 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  תור הזהב של הולנד 
 מספר יצירה:  ГЭ-723 (ארמיטאז') 
 מיקום:  מוזיאון הארמיטאז' סנקט פטרבורג שברוסיה
 קואורדינטות:  59°56′25″N 30°18′50″E﻿ / ﻿59.940353°N 30.313811°E﻿ / 59.940353; 30.313811
 
דנאה (בהולנדית: Danaë) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר רמברנדט ואן ריין משנת 1636 לערך המתאר את דנאה. היצירה מוצגת במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג.
הסיפור המיתולוגי

הציור מתאר בגודל טבעי את הרגע במיתולוגיה היוונית שבו דנאה, האסורה בידי אביה בתא תת-קרקעי, מברכת את זאוס מלך האלים (יופיטר בגרסת המיתולוגיה הרומית) המתגנב אל חדרה בדמות גשם של זהב. הוא מעבר אותה, וזמן קצר לאחר מכן נולד בנם פרסאוס.
היסטוריה

זהו ציור העירום הראשון של רמברנדט בגודל טבעי, ואין ספק שמלכתחילה התכוון ליצור יצירת מופת. הבחירה בדנאה מעידה על כוונתו להציב את ציורו מול ציורי דנאה של גדולי הרנסאנס כגון אנטוניו דה קורג'ו וטיציאן.
הדוגמנית המקורית הייתה אשתו ססקיה ואן אוילנבורך, אך מאוחר יותר, כששב להשלים את הציור לאחר מותה, החליף את הפנים באלו של חרצ'ה דירקס (Geertje Dircx) שהייתה אז בת זוגו. זהו אחד הציורים הגדולים והמרשימים של רמברנדט והוא עדיין היה בחזקתו כאשר הכריז על פשיטת רגל בשנת 1656. ייתכן שגודלו הקשה על מכירתו, מה גם שסביר להניח שרמברנדט הוקיר את הציור.
הציור מוצג מאז המאה ה-18 במוזיאון הארמיטאז' בסנקט פטרבורג, רוסיה. הוא סבל מוונדליזם קשה בשנת 1985 כאשר אחד המבקרים, אזרח סובייטי ממוצא ליטאי, השליך לעברו חומצה גופרתית וחתך את הבד פעמיים בסכין. הציור ניזוק באופן חמור ומאמצי השיקום, שהחלו עוד באותו היום, נמשכו עד 1997.
תיאור היצירה

רמברנדט, ככל הנראה, לא ראה את ציורי דנאה של אנטוניו דה קורג'ו וטיציאן, אבל כן נחשף לציורו משנת 1603 של בן ארצו הנדריק גולציוס (Hendrick Goltzius), שהושפע מציורי הרנסאנס אחרי ביקור באיטליה. ישנם קווי דמיון בין ציורו של רמברנדט לזה של גולציוס: מידת העירום, תנוחתה של דנאה, רגלה הימנית אשר מורמת מעט, תיאור המיטה, הוילונות בצד ימין והכריות
המעוגלות, תיאור קופידון כילד מכונף המעופף מעל ראשה של דנאה, והצגת נעלי הבית ליד המיטה.
דנאה בציורו של רמברנדט נראית מברכת את יופיטר, המגיע בדמות גשם של זהב, אשר בציור זה נראה כמו אור מוזהב המגיע מצד שמאל בזווית נמוכה וזורם מבעד לוילונות, אשר נפתחים למחצה בידי אישה זקנה. קווי המתאר העגלגלים של דנאה מקבלים תשומת לב מיוחדת, עם שינויים עדינים של אור וצל. רמברנדט רצה להדגיש שהוא מצייר אישה אמיתית גם בתיאור העצמים בסביבתה: המזרן השוקע תחת כובד גופה והסדין המכסה את רגליה.
הערות שוליים

↑  "Danaë". מוזיאון הארמיטאז'. (באנגלית)
1 2 3  Sluijter, 221
↑  Crenshaw, Paul (2006). Rembrandt's Bankruptcy: The Artist, his Patrons and the Art Market in Seventeenth-Century Netherlands. Cambridge University Press. p. 72. ISBN 0-521-85825-9.
↑  Sluijter, 239
↑  Sluijter, 241
| רמברנדט |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אחשוורוש והמן במשתה אסתר • אישה צעירה במסגרת תמונה • אנדרומדה כבולה אל הסלעים • ארטמיסיה • אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס • בת שבע במקלחת • דיוקן עצמי בגיל 63 • דנאה • הוועד של אגודת הדרייפרים • הכלה היהודייה • המלומד מעל דוכן הדרשות • חטיפת אירופה • יעקב מברך את בני יוסף • ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים • משה שובר את לוחות הברית • משמר הלילה • משתה בלשאצר • סערה בים כנרת • סקילתו של סטפנוס הקדוש • עקדת יצחק • פטרוס הקדוש בכלא • שובו של הבן האובד • שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ |  |
| ראו גם | בארוק • מאוריצהאוס • מוזיאון בית רמברנדט • רייקסמוזיאום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKDimages ID: 40824 
Hendrick Goltzius 1603