stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלנה ברמובה
גלריית תמונות

אלנה ברמובה בתור טורנדוט
אלנה ברמובה כליידי מקבת - האופרה הלאומית של סופיה
אלנה ברמובה בתפקיד אביגיל - נבוקו - תיאטר ויילקי - האופרה הלאומית הפולנית
אלנה בראמובה כדונה אלווירה –דון ג'ובאני– סולתורן – שווייץ
אלנה ברמובה בתור אליזבטה –דון קרלו– האופרה הממלכתית Stara Zagora
אלינור רודניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באפריל 1923 בייקרספילד, ארצות הברית 
 פטירה:  25 במאי 1996 (בגיל 73) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
אלינור ה. "ג'וני" רודניק (באנגלית: Elynor H. "Johnnie" Rudnick;‏ 2 באפריל 1923 – 25 במאי 1996) הייתה נדבנית וחלוצת תעופה אמריקאית, שניהלה במחתרת קורס טיס של "ההגנה" בקליפורניה, השתתפה באיסוף חלפים למטוסים שהוברחו לארץ ישראל, פעולה שבעקבותיה הועמדה לדין פלילי. שימשה הנשיאה הראשונה של איגוד המסוקים באמריקה (HAA), הנשיאה הראשונה של איגוד המסוקים הבינלאומי, בעלת בית ספר לטיסה, מדריכת טיס, בעלת עסק תעופתי, טייסת ומשחזרת מטוסים. ייסדה את פארק האוויר של בייקרספילד ואת קרְן קופטרס בע"מ וסייעה בארגון איגוד המסוקים הבינלאומי. נחשבה למומחית לריסוס חקלאי בעזרת כלי תעופה.
ראשית חייה וחינוכה

רודניק נולדה לאוסקר רודניק (1892–1959) ולליבי ברמן רודניק (1892–1951) בעיר בייקרספילד, בירת מחוז קרן במרכז קליפורניה. היא הייתה החמישית מבין אחד עשר ילדיהם של בני הזוג. אביה הגיע לארצות הברית כפליט מרוסיה הצארית. הוא החל את דרכו הכלכלית כסוחר כלי בית בניו יורק. משם עבר לקליפורניה ונישא לליבי ברמן. בני הזוג הקימו, פיתחו וניהלו חוות בקר גדולה. אוסקר רודניק, שהיה בהמשך בעליהן של בארות נפט ושטחי חקלאות עצומים ברחבי ארצות הברית, נחשב לאחד מעשרת האנשים העשירים בארצות הברית והיה מהתורמים הגדולים למוסדות הציוניים. כנערה, בלטה אלינור בכשרונה כרוכבת סוסים ואף זכתה בפרסים: פעמיים, בשנים 1939 ו-1940 הוכתרה בתואר "מיס מחוז קרן".
אביה של רודניק, כמו רבים מבני דורו, לא האמין שנשים צריכות לרכוש השכלה ולכן סירב לממן לבתו לימודים אקדמיים. אלינור, שנרשמה – למרות התנגדות אביה – לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס – UCLA, חיפשה עבודה שתעזור לה לממן את לימודיה. היא הייתה בת 19 כאשר החלה לעבוד במטוסי דאגלס בלוס אנג'לס, בבניית מטוסים צבאיים. גם באוניברסיטה למדה קורס במכונאות תעופה, ושני אלה יחד הביאו אותה לנסות להצטרף לטייסות שירות חיל האוויר לנשים (WASP), חיל טיס צבאי למחצה שהטיס מטוסים ומטענים במהלך מלחמת העולם השנייה, כדי לשחרר את הטייסים הגברים לפעילות קרבית. בשל גילה הצעיר (מתחת לגיל 21), לא יכלה אלינור להצטרף ל-WASP ללא חתימה מהוריה. אביה התנגד, עד שלא עמד בלחציה הבלתי פוסקים. אלינור הספיקה אמנם להצטרף לקורס טיס בלון פיין וסילברלייק, אולם עד שהשיגה את רישיון הטיס הסתיימה המלחמה וה-WASP פורק. כנחמה, החליטה רודניק לרכוש, בשותפות עם שניים מאחיה, מסלול טיסה ולהקים את שדה התעופה של בייקרספילד.
עסקיה

בשנת 1945, בגיל 22, קיבלה רודניק את אישור מועצת המפקחים של מחוז קרן לפתוח שדה תעופה פרטי משלה – "פארק האוויר של בייקרספילד". שדה התעופה היה ממוקם בסמוך לכביש 99, על פני 485 דונם. באותה שנה, תוארה אלינור רודניק בעיתונות המקומית כך: "ככל הנראה האישה הצעירה ביותר בארצות הברית שפתחה שדה תעופה פרטי ובין הראשונות שהשיקו פרויקט כזה." הכתבה דיווחה גם כי היא "קנתה מטוסים צבאיים שהוצעו למכירה, תיקנה אותם ומכרה אותם ברווח" וכי רודניק "מייצגת יוזמה נשית בפיתוח תעופה ויש לה האומץ לממש את חלומותיה."
בהמשך, ייסדה רודניק שתיים מחברות המסוקים הראשונות בעולם "קרְן קופטרס בע"מ" בבייקרספילד, ו"רודניק מסוקים בע"מ" בניו זילנד. ב-1948 הקימה בשדה התעופה שלה בית ספר לטיסה .
בשנת 1947 (או קודם לכן), הפכה רודניק לחברה ב-Ninety-Nines Inc, הארגון הבינלאומי לנשים טייסות. גם בארגון הנשים טייסות ההליקופטרים, Whirly-Girls International, הייתה חברה.
בשנת 1955 הפכה רודניק לנשיאה האישה הראשונה אי-פעם של איגוד המסוקים הבינלאומי.
קורס הטיס של "ההגנה" בבייקרספילד

בשנת 1948 פגשה רודניק, ציונית בהשקפתה, את טדי קולק, אז שליח "ההגנה" בארצות הברית, והוא שכנע אותה לקחת חלק פעיל בבניית חיל אוויר למדינה שבדרך. יחד, תכננו לקיים בשדה התעופה של רודניק קורס טיס לישראלים, שישמשו בהמשך טייסי קרב במלחמת העצמאות שפרצה חודשים ספורים קודם לכן. במרץ 1948 התייצבו בבייקרספילד, קליפורניה, 13 ארץ ישראלים צעירים, ששהו לצורך לימודים בארצות הברית (בהם שתי נשים – זהרה לביטוב ושרה גוברמן). הקורס נמשך 4 חודשים בלבד, ונערך במתכונת של קורסי הטיס שהתנהלו בימי מלחמת העולם השנייה – קורס מרוכז, ביום התנסות בטיסה מעשית ובלילה לימודי תיאוריה. הקורס נערך בחשאיות כדי שלא יתגלה ל-FBI. בסופו של דבר ה-FBI אכן הבחין במתרחש, ורודניק העניקה לכל אחד מן החניכים כנפי טיס ודאגה שיצליחו להתחמק בשלום.
במרץ 1948, במקביל לתחילת הקורס, שיתפה רודניק פעולה עם אל שווימר, בהקמת צי מטוסים שהועמד לרשות ההגנה בארץ. היא רכשה מטוס מעודפי המלחמה, פירקה אותו מחלקיו החיוניים, ואלה הועברו לצי המטוסים שהבריח שווימר לעזרת "שירות האוויר" בארץ ישראל. בכך, עברה רודניק על חוק הנייטרליות (אנ'), וב-1949 הועמדה לדין פלילי יחד עם שותפיה למעשה. כולם הורשעו ונקנסו בגין העבירה. רודניק נידונה לאלף דולר קנס וליום מאסר אחד.
חיים אישיים

אלינור רודניק הייתה נשואה לדייוויד פאלק, חובש לשעבר בחיל הרפואה של צבא ארצות הברית, שהפך לרופא לאחר מלחמת העולם השנייה, והיה ראש המחלקה לאורולוגיה בבית החולים הכללי של מחוז קרן בבייקרספילד.
פרסים וכבוד

ב-1986 העניק מפקד חיל האוויר, אלוף עמוס לפידות, מדליית הוקרה לאלינור רודניק, על תרומתה ל"שירות האוויר", שקדם להקמת החיל.
ארכיון הנשים היהודיות הקדיש את כל הפרק הראשון בפודקאסט שלהן Can We Talk?לרודניק ולטייסת זוהרה לויטוב; הפרק נקרא "הטייס של הטייס". (2016)
מוות ומורשת

רודניק נפטרה בשנת 1996 בגיל 73. היא קבורה בבית העלמין גרינלאון בבייקרספילד. על גב המצבה שלה נכתב "רוח חופשית".
במהלך חייהם הרבו רודניק ובעלה, דייוויד פאלק, לתרום למטרות פילנתרופיות, וקרנות שהקימה ממשיכות בכך עד היום, בעיקר בסיוע לסטודנטים לתארים מתקדמים.
הערות שוליים

1 2  Pickering, Jeff. "Faces of Philanthropy: Estate gift gives bright students a chance to follow in dynamic family's footsteps | Bakersfield Life". bakersfield.com. נבדק ב-2020-01-18.
↑  דודי חורי, בטאון חיל האוויר 161 "הקורס של אלינור", ‏2.02.05
↑  Olen Dallas Budke, [https://repository.library.fresnostate.edu/bitstream/handle/10211.3/203031/Budke_csu_6050N_10501.pdf?sequence=1 PRIVATE WAR: ILLEGAL ACTIONS, PRIVATE CITIZENS,
AND THE ORIGINS OF THE U.S.-ISRAEL SPECIAL
RELATIONSHIP] (עמ' 56-55), ‏2018
↑  "A History of Helicopter Association International". www.rotor.org.
1 2  Green, Virginia (בדצמבר 2010). Allan Hubbard: A Man Out of Time - Virginia Green - Google Books. ISBN 9781869794835. נבדק ב-2020-01-18. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5  "Episode 1: The Pilot's Pilot (Transcript) | Jewish Women's Archive". Jwa.org. 1948-08-03. נבדק ב-2020-01-18.
↑  Gandt, Robert (3 באוקטובר 2017). Angels in the Sky: How a Band of Volunteer Airmen Saved the New State of Israel - Robert Gandt - Google Books. ISBN 9780393254785. נבדק ב-2020-01-18. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  "David Falk '39: Giving back | Union College News Archives". Muse.union.edu. 2008-09-17. נבדק ב-2020-01-18.
↑  "Elynor Rudnick Newspaper Clipping | Jewish Women's Archive". Jwa.org. 1948-04-01. נבדק ב-2020-01-18.
↑  csubedocent (2015-02-20). "Elynor Rudnick | CSUB Library Archives eDocent". Csubedocent.wordpress.com. נבדק ב-2020-01-18.
↑  "David M. Falk '43 - A Lifetime of Giving Inspires Others | Albany Med Foundation". Amc.planmygift.org. נבדק ב-2020-01-18.
1 2 3 4  "Elynor Rudnick Article | Jewish Women's Archive". Jwa.org. 1945-04-10. נבדק ב-2020-01-18.
1 2  Peat, Neville (2013-12-16). Hurricane Tim: The Story Of Sir Tim Wallis - Neville Peat - Google Books. ISBN 9781775531951. נבדק ב-2020-01-18.
↑  ⁨- OSCAR RUDNICK . DIES AT 70 i IN BAKERSFIELD ⁩ | ⁨B'nai B'rith Messenger⁩ | 2 October 1959 | Newspapers | The National Library of Israel, www.nli.org.il (באנגלית)
↑  דודי חורי, בטאון חיל האוויר 161 "הקורס של אלינור", ‏22.2.05
↑  "Data" (PDF). repository.library.fresnostate.edu. נבדק ב-2020-01-18.
↑  "1955 - Kern Copters, Inc. president Elynor Rudnick confers with a pilot at Bakersfield Air Park in California. - Stock Video Footage". Dissolve. 2019-03-19. נבדק ב-2020-01-18.
↑  Elynor Rudnick Article, Jewish Women's Archive (באנגלית)
1 2  "StackPath" (PDF). Ninety-nines.org. נבדק ב-2020-01-18.
↑  "Departments of State and Justice, the Judiciary, and Related Agencies ... - United States. Congress. House. Committee on Appropriations - Google Books". 1957. נבדק ב-2020-01-18.
1 2  "StackPath" (PDF). Ninety-nines.org. נבדק ב-2020-01-18.
↑  "Israeli Air Force 1948". Histomil.com. נבדק ב-2020-01-18.
↑  "StackPath" (PDF). www.ninety-nines.org.
↑  דודי חורי, בטאון חיל האוויר 161 "הקורס של אלינור", ‏22.02.05
↑  קורס הטיס בבייקרספילד - מרקיע שחקים, ‏2020-12-31
↑  "Clipped From The Bakersfield Californian". 12 במאי 1949. p. 2. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ⁨UNKNOWN⁩ | ⁨B'nai B'rith Messenger⁩ | 24 March 1950 | Newspapers | The National Library of Israel, www.nli.org.il (באנגלית)
איימי פוסטר

"איימי פוסטר" הוא סיפור קצר מאת ג'וזף קונרד שנכתב ב-1901, פורסם לראשונה ב- Illustrated London News (דצמבר 1901), ונאסף ב- Typhoon and Other Stories (1903).
מהגר עני ממרכז אירופה המפליג מהמבורג לאמריקה טובע עם ספינתו מול חופי אנגליה. תושבי הכפרים הסמוכים, בתחילה לא מודעים לטביעה, ומכאן לאפשרות של ניצולים. לכן הם רואים בו נווד ומטורף מסוכן. הוא לא מדבר אנגלית; שפתו הזרה המוזרה מפחידה אותם, והם אינם מציעים לו סיוע.
בסופו של דבר, "יאנקו גוּראל" (כפי ששמו מבוטא באנגלית) מקבל מחסה ועבודה על ידי זקן מוזר מקומי, מר סווָפר. יאנקו לומד מעט אנגלית. הוא מסביר שהשם שלו, "יאנקו", משמעותו "יוחנן הקטן" וכי הוא היה תושב ההרים (תושב אזור הרי, גוּראל).
יאנקו מתאהב בעובדת הבית איימי פוסטר, שהייתה אדיבה כלפיו. למרות חוסר האישור מצד הקהילה, הם מתחתנים. הזוג גר בקוטג' שמר סווָפר נתן ליאנקו אחרי שהציל את נכדתו. ליאנקו ולאיימי יש בן שאיימי קוראת לו ג'וני (על שם יוחנן הקטן). איימי, אישה פשוטה, מוטרדת מהתנהגותו של יאנקו, במיוחד מניסיונותיו ללמד את בנם להתפלל בשפה "מפחידה" שלו.
כמה חודשים מאוחר יותר, יאנקו חולה במחלה קשה ומתחיל להזות בשפתו המקורית בעת הזיית השפעת. איימי, נבהלת, לוקחת את ילדם ובורחת על חייה. למחרת, יאנקו מת מאי ספיקת לב. מתברר שהוא פשוט ביקש במילותיו - מים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012616155305171
אמיליה קובאצ'ובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 בפברואר 1931 ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 פטירה:  31 בדצמבר 2020 (בגיל 89) ברטיסלאבה, סלובקיה 
 ענף מדעי:  כלכלה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הכלכלית של ברטיסלבה 
 מוסדות:  האוניברסיטה הכלכלית של ברטיסלבה 
 בן או בת זוג:  מיכל קובאץ' 
 
אמיליה קובאצ'ובה (בסלובקית: Emília Kováčová; נולדה ב-8 בפברואר 1931 - 31 בדצמבר 2020) הייתה כלכלנית סלובקית, לשעבר הגברת הראשונה של סלובקיה.
ביוגרפיה

קובאצ'ובה נולדה בברטיסלבה, היא נישאה למיכל קובאץ' ונולדו להם שני ילדים, היא שימשה כפרופסור להתפתחות חברתית ויחסי עובד-מעביד באוניברסיטת ברטיסלבה לכלכלה (Ekonomická univerzita v Bratislave).
ב-1993 עם פירוק צ'כוסלובקיה התמנה בעלה לנשיא המדינה והיא נהפכה לגברת הראשונה, עקב היותה הראשונה לכהן בתפקיד זה במדינה היא יצרה כללי הטקס מקובלים לתואר הגברת הראשונה.
היא גם פיקחה על שחזורו ושיקומו של ארמון גרסאלקוביץ', מעון הנשיאות הרשמי בזמן שגרה בביתה הפרטי, בנוסף היא ייסדה קרן ששמה לה למטרה לקדם הזדמנויות בתחום החינוך בסלובקיה.
בזמן כהונתה היא המשיכה ללמד באוניברסיטה עד לפרישתה מ-1998.
אי המלך ויליאם

| --- | --- |

תמונת לוויין של אי המלך ויליאם
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אוקיינוס הקרח הצפוני 
 קואורדינטות:  69°00′N 97°30′W﻿ / ﻿69.000°N 97.500°W﻿ / 69.000; -97.500﻿ (King William Island)
 ארכיפלג:  הארכיפלג הארקטי הקנדי
 שטח:  12516 קמ"ר
 אורך:  175 קילומטר
 גובה מרבי:  137 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  קנדה קנדה
 אוכלוסייה:  1,324
 עיר ראשית:  אוקסוקטוק (אנ')
 על שם:  ויליאם הרביעי 
 תאריך גילוי:  1830 
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אי המלך ויליאם(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי אי המלך ויליאם(למפת נונאווט רגילה) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןאי המלך ויליאם(למפת נונאווט מוגדלת) איקאלואיט רנקין אינלט קיימברידג' ביי פורט אינלט גרינלנד קוויבק אונטריו מניטובה ססקצ'ואן הטריטוריות הצפון מערביות  ים בופור מפרץ הדסון מפרץ באפיןאי המלך ויליאם
 
אי המלך ויליאם (באנגלית: King William Island, בצרפתית: Île du Roi-Guillaume, באינוקטיטוט: Qikiqtaq. קודם לכן נקרא ארץ המלך ויליאם) הוא אי במחוז קיטיקמאוט של נונאווט, שהוא חלק מן הארכיפלג הארקטי הקנדי. שטחו מקיף בין 12,516 קמ"ר ל-13,111 קמ"ר, שטח המציב אותו במקום ה-61 בגודלו בעולם ובמקום ה-15 בגודלו בקנדה. נכון ל-2016, באי מתגוררים 1,324 נפש, כולם אינואיטים החיים בקהילה היחידה באי, אוּקְסוּקְטוּק (Uqsuqtuuq).
במהלך החיפושים אחר המעבר הצפון-מערבי, ביקרו חוקרים ארקטיים רבים באי, או חרפו בו.
גאוגרפיה

בין האי לבין חצי האי בותיה מפריד מצפון-מזרח מצר ג'יימס רוס, ומצר רה ממזרח. ממערב נמצא מצר ויקטוריה ומעבר לו האי ויקטוריה. בתוך מצר סימפסון, מדרום לאי, שוכן האי טוד, ומעבר לו, עוד דרומה, חצי האי אדלייד. מפרץ המלכה מוד נמצא דרומית-מערבית לשם.
אלה הם אתרים אחדים על החוף: (בניגוד לכיוון השעון מן הקצה הצפוני) כף פליקס, ויקטורי פוינט וגור פוינט בפתח המפרצון, פואן לה ויקונט, מפרץ ארבוס, כף קרוזייה, (מדרום) מפרץ טרור, איי אירווינג, מפרץ וושינגטון, כף הרשל, גלדמן פוינט, הכניסה למצר סימפסון, איוני טוד, (ממזרח) גיואה הייבן, חצי האי מאתסון, מפרץ לאטרוב, כף מורטון בפי מפרצון פיל, האי מאטי, איי טנט, איי קלארנס, כף פליקס.
חיות בר

האי נודע באוכלוסיות גדולות של קאריבו, שעושים שם את עונות הקיץ לפני שהם נודדים בסתיו בצעידה דרומה על פני קרח הים.
תפקיד האי בחקר הארקטי > ג'ון רוס

האי היה מיושב שנים רבות על ידי אינואיטים, שאורח חייהם הותאם לתנאי הסביבה הקיצוניים. בשנת 1830 כינה חוקר הארצות הבריטי ג'ון רוס את האי בשם "ארץ המלך ויליאם" על שם המלך הבריטי ויליאם הרביעי; בשעתו סבר רוס, שמדובר בחצי אי. בשנת 1834 צפה ג'ורג' בק, גם הוא חוקר האזור הארקטי, בחופו הדרומי ממפרצון שאנטרי והבין שמדובר באי.
תפקיד האי בחקר הארקטי > ג'ון פרנקלין

עוד חוקר בריטי, ג'ון פרנקלין, יצא במשלחת ארקטית כעשר שנים לאחר מכן; שתי ספינותיו קפאו ונלכדו בשנת 1846 בקרח ים צפונית-מזרחית לאי. אחרי שנטשו את ספינותיהם, מתו רוב אנשי הצוות ברעב או קפאו למוות בניסיון לצעוד דרומה סמוך לקו החוף המערבי. שניים מאנשיו של פרנקלין נקברו בהול פוינט על חופו הדרומי של האי. הספינות נחשבו לאבודות לבלי השב, לאחר שמשלחות רבות ניסו בזו אחר זו לאתר אותן, לשווא.
ב-9 בספטמבר 2014 הכריז ראש ממשלת קנדה סטיבן הרפר, שמשלחת מצר ויקטוריה איתרה אחת משתי הספינות של פרנקלין מתחת למים רדודים דרומית לאי המלך ויליאם. הספינה השתמרה במצב מצוין; הסונאר הצליח לאתר את קרשי הסיפון. בתחילת אוקטובר זוהתה הספינה הטרופה כ"ארבוס". הספינה השנייה של המשלחת, "טרור", נמצאה ב-2016 במפרץ טרור, סמוך לחוף הדרום-מערבי של אי המלך ויליאם.
הערות שוליים

↑  דארן קיית, ג'רי ארגוויג, החברה למורשת קיטיקמאואט, "שינויים סביבתיים, דובי קוטב והסתגלות בקיטיקמאוט המזרחי: הערכה ראשונית, דו"ח סופי", 23 בנובמבר 2006
↑  "The Final Days of the Franklin Expedition: New Skeletal Evidence" תמונה 1 בעמ' 2 אצל קינליסייד, ברטולי ופריק, 1997. "הימים האחרונים של משלחת פרנקלין: ראיית שלד חדשה" ארקטיק, 50, מס' 1: 36
↑  טורונטו סטאר: נמצאה ספינה ממשלחת פרנקלין האבודה בים הארקטי 9 בספטמבר 2014
↑    Agencies, ‏Canada identifies long lost British explorer ship, The Telegraph, 1 October 2014
↑  הגרדיאן: ספינה נמצאה 168 אחרי הניסיון הכושל לאתר את המעבר הצפון-מערבי 12 בספטמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4509144-4  VIAF: 247377050   WorldCat (עם VIAF): 247377050
אילנה בצרי

| --- | --- |

אילנה בצרי, 1987
 לידה:  11 במרץ 1931 (בת 93) כ"ב באדר ה'תרצ"א עיראק (1921–1959) עמארה, עיראק
 תאריך עלייה:  16 בינואר 1950
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  שדרנית רדיו
אילנה בצרי (נולדה בכ"ב באדר ה'תרצ"א, 11 במרץ 1931) היא שדרנית רדיו לשעבר בקול ישראל בערבית, הקרויה גם רשת ד', ערכה והגישה את תוכנית הרדיו הפופולרית "רופא מאחורי המקרופון". התוכנית שודרה למדינות ערב מתחילת שנות השבעים עד סוף המאה העשרים ובמסגרתה הגיעו חולים ממדינות ערב לטיפולים רפואיים בארץ.
קורות חיים

אילנה בצרי נולדה ב-1931 בשם קלרייט טוויג בעיר עמארה עיראק.
היא בתם הרביעית של רוזה וכדורי למשפחת טוויג. קדמו לה שתי אחיות ואח.
מקורה של משפחת טוויג הוא בעיר בגדאד. בעקבות מגפת הדבר שפקדה את העיר בשלהי המאה ה-19 והתפרצויות המשנה שאירעו מידי כמה שנים המשפחה היגרה לעמארה בתחילת המאה העשרים.
משפחת טוויג הייתה מהמשפחות יהודיות האמידות בעיר שהתגוררה באחוזה על גדות החידקל.
סבה, עבודי טוויג, היה ידוע ברחבי עיראק כאיש רב חסד ועניו. הוא קשר קישרי מסחר כקבלן לאספקת מזון עם הצבא הטורקי וזכה להערכת רבה על עבודתו. הערכה זו קיבלה ביטוי רשמי עם הענקת אות הכבוד "פשה" מטעם הסולטאן הטורקי עבדול חמיד השני.
לאחר נסיגת הטורקים ראשי כח הכיבוש הבריטי מינו אותו, במשותף עם ג'בורי חנא אל שייח', מנכבדי הקהילה הנוצרית בעיר, למנהל סוכנות הנפט העיראקית Rafidain Oil Company. לאחר פטירתו של עבודי, קיבל אביה, כדורי את ניהול חברת הנפט.
לאחר סיום התיכון ב־1947 הצטרפה לתנועת "החלוץ" המחתרתית.
בצרי עלתה לארץ בעליה הבלתי לגאלית. היא ברחה במסע רגלי בן 11 לילות וימים מעמארה בעיראק אל הגבול עם איראן. בגבול עלתה על רכבת לטהראן ומשם ב־16 בינואר 1950 עלתה לארץ בטיסה.
מיד עם הגיעה לארץ הצטרפה לעולים צעירים נוספים לגרעין שנשלח לקיבוץ כפר גלעדי ושם שהתה קרוב לשנה.
לאחר מכן עברה להתגורר במושב בית עזרא ושם עבדה כמורה לעברית.
היא נישאה לעזרא בצרי ב-1952 והזוג עבר למעברת תלפיות בירושלים שבה התגוררו שש שנים.
לאחר לידת בנה, אלי, בשנת 1955, עבדה בעבודות שונות, כטלפנית בדואר ובבנק לאומי. ב-1960 החלה לעבוד בקול ישראל בערבית, תחילה ככתבנית, ולאחר מכן ב-1962 מזכירת מערכת החדשות, וב - 1965 עוזרת למנהל קול ישראל בערבית.
השם אילנה

במסגרת "החלוץ" נחשפה בצרי לצילום בעיתון דבר השבוע ובו נראים זוג שט בסירה. כותרת הצילום הייתה "אילנה ושלמה בלב ים". השם אילנה שבה את ליבה והיא החליטה לאמצו כשמה הפרטי במקום השם שניתן לה בלידתה קלרייט.
רופא מאחורי המיקרופון > לידתה של התוכנית

הרעיון לתוכנית "רופא מאחורי המיקרופון" נרקם במוחה של בצריבשנת 1971. בעקבות דופק לב בלתי סדיר שממנו סבלה היא נשלחה להתאשפז ביחידה לטיפול נמרץ. יחידה זו הייתה החדישה מסוגה באותה תקופה ובצרי הייתה הראשונה להתאשפז בה. בזמן אשפוזה היא התבוננה במוניטור שעליו הכיתוב "Made in Israel" עם דגל המדינה. היא נזכרת שבילדותה שייח' ערבי מעיר הולדתה עמארה נסע לטיפול בית החולים הדסה. כשחזר מהטיפול היה נפעם מהרופאים היהודים. השילוב של חדשנות הרפואית שאותו היא חווה באשפוזה יחד עם אותו זיכרון ילדות העלה בראשה רעיון: תוכנית על חידושים בתחום הרפואה שתשודר לעולם הערבי. היא סברה שכשם שלמחלות אין גבולות, כך גם התוכנית הזו תפרוץ את הגבולות. כך, בעודה מאושפזת ביחידה היא פנתה עם הרעיון לרופאים בבית החולים, והללו מצידם הבטיחו לסייע לה.
עם שחרורה מבית החולים חזרה למקום עבודתה בקול ישראל בערבית, שבו עבדה עד אז כפקידה. היא פנתה למנהליה בבקשה לממש את חזונה לתוכנית רדיו בנושאי חידושים רפואיים. בקול ישראל בערבית נעתרו לבקשתה ובשנת 1971 החלה לערוך ולהגיש את התוכנית "רופא מאחורי המיקרופון".
רופא מאחורי המיקרופון > התוכנית

פורמט התוכנית היה כזה שהיא נחלקה לשני חלקים.
בחלקה הראשון התראיין רופא מומחה מאחד מבתי חולים השונים בארץ, וכל אחד סיפר על החידושים בטיפול ובאבחון שבתחומו. בחלקה השני רופאים השיבו לשאלות המאזינים. התוכנית שודרה אחת לשבוע משך 30 דקות מדי יום ששי בשעה שלוש.
כשבועיים מפתיחת התוכנית החלו להגיע מכתבים לתוכנית עם שאלות ובקשות לקבלת טיפול בישראל. הם הגיעו מכל מדינות ערב כולל ארצות אחרות שאין לישראל קשרים דיפלומטיים איתן. המכתבים הגיעו דרך ארץ זרה או דרך גשר אלנבי.
מתוך הרצון לסייע לחולים הללו שהיו בעצם אזרחי מדינות אויב, יזמה בצרי פניה למשרד הפנים. הפניה הייתה על מנת קבל הסכמה עקרונית שניתן יהיה להגיש בקשות למתן אשרות הכניסה לסוג זה של קהל חולים.
עם הגיעם בצרי תרגמה את המכתבים והעבירה אותם לרופא אליו הופנתה השאלה. לעיתים, בעקבות השאלות, נתבקשו החולים לשלוח תוצאות של בדיקות רפואיות שעשו וכגון בדיקות המטולוגיות, צילומי רנטגן וכדומה. הרופא היה בוחן את המצב ומחליט האם ניתן לטפל במקרה הזה.
כאשר הייתה מגיעה תשובה חיובית של הרופא שניתן לטפל בחולה, היא הייתה פונה למחלקת האשרות במשרד הפנים כעבור זמן מה, ולאחר שהחולה\מאזין סיפק את פרטי הדרכון שלו, הוצאה לו אשרת כניסה.
עם קבלת האשרה, הייתה בצרי מודיעה למאזין מעל גלי האתר על קבלת האשרה. ההודעה נעשתה ברמזים מוכמנים על-מנת לא לחשוף זהותו של המאזין. האשרה חיכתה לחולה בגשר אלנבי או בנתב"ג והייתה תקפה לחודש ימים.
עם הגעת החולה לארץ הייתה בצרי מקבלת אותו באופן אישי ומלווה אותו לקבלת הטיפול הרפואי. היה חשוב מאוד לבצרי לעזור לכולם ללא הבדל דת, גזע ולאום וכך היא נהגה במשך כל השנים בהם עבדה.
התוכנית צברה פופולריות גדולה בארצות ערב ובעולם כולו ואף זכתה לסיקור בעשרות עיתונים, מגזינים ותוכניות טלוויזיה.
בצרי המשיכה לעבוד כעורכת התוכניות והמגישה במשך שלושים שנה, עד לאחר יציאתה לגמלאות ב-2002.
משמרים את השפה העיראקית

בצרי פעילה כיום בקבוצת הפייסבוק "משמרים את השפה העיראקית" ששמה לה למטרה לשמר את השפה העיראקית בניב היהודי.
ראו גם

קול ישראל בערבית
הערות שוליים

1 2 3 4 5   אילנה בצרי על "רופא מאחורי המיקרופון" 3.2.19, סרטון בערוץ "Shem Rivers", באתר יוטיוב (אורך: 08:21)
1 2 3 4   מפעל החיים של אילנה בצרי, מתוך הסרט "גשר בלבן" מ-1978 וכתבות מהעולם, סרטון בערוץ "Masada Institute", באתר יוטיוב (אורך: 37:24)
1 2 3 4  משה דבורי, עמארה – עיר בין הדקלים: סיפורה המופלא של קהילה עתיקת יומין בעירק, עמודים 49–50 / משה דבורי | דבורי, משה (מורד, עזרא, 1933-2020 | מורד, עזרא, 1933-2020 ;שוחט, ניר | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il, ‏1999
↑  מגפה בבגדאד בסוף המאה ה-19, באתר מרכז מורשת יהדות בבל, ‏23 באפריל 2020
↑  המשמרים – משמרים את השפה העיראקית, פייסבוק
עבודי סלמן טוויג, סבה של אילנה בצרי, ברבע השני של המאה העשרים
אילנה בצרי מגישה את תוכניתה "רופא מאחורי המיקרופון", 1975
Wannabe

"Wannabe" (בעברית: "רוצה להיות") הוא הסינגל הראשון של להקת הבנות הבריטית ספייס גירלז. את השיר הוציאה לאור חברת התקליטים וירג'ין רקורדס ב-8 ביולי 1996, והוא נכלל כרצועה הראשונה באלבום הבכורה של הלהקה, Spice. את המילים והלחן חיברו חברות הלהקה לצד מאט רו וריצ'רד סטנרד, שגם הפיקו את השיר. תחילה נכתב, הולחן והוקלט השיר בחיפזון, אך עקב איכותו הירודה, נשלח לעיבוד מחדש אצל המוזיקאי דייב ויי. חברות הלהקה לא היו מרוצות מעיבודו של ויי, ולכן השיר עובד בשלישית על ידי מארק "ספייק" סטנט.
"Wannabe" הוא שיר דאנס-פופ קצבי. השיר, שמחזק ומאדיר קשר של "אחוות נשים" על פני קשר רומנטי הטרוסקסואלי, הפך לסמל של העצמה נשית ולשיר המוכר ביותר של הלהקה. ב-1997 זכה השיר בקטגוריות "הסינגל הטוב ביותר שנכתב בממלכה המאוחדת" ו"הסינגל הבריטי הטוב ביותר" בטקס פרסי אייבור נובלו. הוא קודם מאוד בהשוואה לשאר שירי הלהקה. בנות הלהקה רואיינו אודותיו למספר רב של מגזינים למוזיקה, ביצעו את השיר בהופעות חיות ובתוכניות טלוויזיה והצטלמו למגזינים של מוזיקה לנוער. הקליפ של השיר צבר שידורים רבים ברשת הכבלים הבריטית "The Box" ועורר עניין בעיתונות הבריטית. הוא הושמע פעמים רבות בתחנות רדיו בממלכה המאוחדת וצבר פופולריות גם באירופה כולה ובארצות הברית.
השיר יצא לאור בבריטניה זמן רב לפני יציאת האלבום Spice.‏ "Wannabe" ניצב בראש מצעד הסינגלים הבריטי במשך שבעה שבועות והוסמך לפלטינה כפולה על ידי איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי. בינואר 1997 יצא השיר לאור בארצות הברית, והגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 במשך ארבעה שבועות ברציפות. השיר הגיע למקום ראשון ב-22 מצעדי מוזיקה בעולם בסוף 1996, ולראש 37 מצעדי מוזיקה במרץ 1997. "Wannabe" הוא השיר הנמכר ביותר של הלהקה, עם כ-1,400,000 עותקים ממנו שנמכרו בממלכה המאוחדת עד 2015, כ-2,900,000 עותקים שנמכרו בארצות הברית עד 2014, וכשבעה מיליון עותקים שנמכרו ממנו ברחבי העולם עד 1997. בשנת 2020 פרסם שירות המוזיקה הדיגיטלי ספוטיפיי כי "Wannabe" הוא השיר בעל מספר ההשמעות הגבוה ביותר אצלם לזמרת או ללהקת בנות מאז שנות ה-90 של המאה ה-20.
רקע

במרץ 1994 רצו האב והבן כריס ובוב הרברט להקים להקת בנות שתתחרה בלהקות הבנים הפופולריות באותה עת. השניים הוציאו הודעה לעיתונות, בה כתבו שהם מחפשים בנות 18 עד 23, עם יכולות ריקוד ושירה. מאות מתמודדות הגיעו למבחני הקבלה, ולבסוף נבחרו ויקטוריה אדמס, מלאני בראון, מלאני צ'יסהולם, ג'רי האליוול ומישל סטיבנסון. הלהקה, שנקראה אז "טאץ'" ("מגע"), עברה לגור יחדיו וערכה חזרות רבות לקראת הוצאת סינגל בכורה. במהלך החודשיים הראשונים עבדה הלהקה על הקלטות דמו ועל כוריאוגרפיה. אולם במהלך החזרות חלתה אימה של מישל סטיבנסון בסרטן השד, וסטפנסון נאלצה לעזוב את הלהקה. אמה בנטון החליפה אותה זמן קצר אחר כך. הלהקה החלה לעבוד עם כותבים ומפיקים בריטיים באולפני "נומיס" שבלונדון, ושמה הוחלף ל"ספייס גירלז". העבודה על השיר ״Wannabe״ החלה בינואר 1995. מאט רו, אחד מכותביו, סיפר שתהליך הכתיבה היה "מרתק, מעייף ומתיש", ושהתוצאה המוגמרת עלתה על ציפיותיהם של בנות הלהקה ושל צוות ההפקה.