stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איחוד אוסטרליה
כינוסי החוקה הראשונים > הוועידה של 1890

הוועידה של 1890 אורגנה ביוזמתו של פארקס. הדיווחים אודות ארגון הוועידה מתחילים בכך שהלורד קרינגטון, מושל ניו סאות' ויילס, דרבן את פארקס הזקן בארוחת צהריים שהתקיימה ב-15 ביוני 1889. על פי המסופר, התפאר פארקס שהוא "יוכל לאחד את המושבות תוך שנה". קרינגטון השיב, "אז מדוע אינך עושה זאת? יהיה זה סיום מפואר לחייך". למחרת היום כתב פארקס לראש ממשלת ויקטוריה, דאנקן גיליס, והציע לו לקדם את רעיון האיחוד. תשובתו של גיליס הייתה צוננת כצפוי, וגרמה לפארקס להביע את הסתייגותו מצירופה של ניו סאות' ויילס למועצה הפדרלית. באוקטובר נסע פארקס צפונה לבריזביין ופגש את ראש ממשלת קווינסלנד, סמואל גריפית' ואת שר האוצר של המושבה, תומאס מק'אילרית'. בדרכו חזרה הוא עצר מדרום לגבול בין שתי המושבות ונשא את נאום טנטרפילד ההיסטורי שלו ב-24 באוקטובר 1889, בו הוא ציין שהגיע הזמן בו ישקלו המושבות להתאחד.
בסוף שנת 1889 התנהלה חליפת מכתבים בין מושלי המושבות וראשי הממשלות והם הסכימו לקיים פגישה בלתי רשמית. המשתתפים בפגישה היו:
ניו סאות' ויילס: הנרי פארקס (ראש הממשלה) וויליאם מקמילן (שר האוצר).
ויקטוריה: דאנקן גיליס (ראש הממשלה) ואלפרד דיקין (המזכיר הראשי).
קווינסלנד: סר סמואל גריפית' (מנהיג האופוזיציה) וג'ון מקרוסן (מזכיר המושבה).
אוסטרליה הדרומית: דר' ג'ון קוקברן (ראש הממשלה) ותומאס פלייפורד (מנהיג האופוזיציה).
טסמניה: אנדרו אינגליס קלארק (התובע הכללי) וסטאפורד בירד (שר האוצר).
אוסטרליה המערבית: סר ג'יימס ג'ורג' לי סטיר (יושב ראש הפרלמנט).
ניו זילנד: קפטן ויליאם ראסל (מזכיר המושבה) וסר  ג'ון הול (ראש הממשלה לשעבר).
כאשר התכנסה הפגישה בבית הפרלמנט של ויקטוריה במלבורן ב-6 בפברואר, התמודדו הנציגים עם קיץ לוהט של 39.7 מעלות צלזיוס בצל. הדיונים נסובו על השאלה אם הזמן כבר בשל לאיחוד. בעוד שחלק מהנציגים הסכימו שהשעה מתאימה, לא נראתה התלהבות מצדם של המדינות הקטנות. תומאס פלייפורד מאוסטרליה הדרומית ציין ששאלת הגנת המחירים והעדר התמיכה הציבורית מהווים מכשולים לאיחוד. באופן דומה רמזו סר ג'יימס לי סטיר מאוסטרליה המערבית והנציגים מניו זילנד, שקיימת תמיכה מועטה לאיחוד במושבותיהם.
שאלה בסיסית בכינוס מוקדם זה הייתה כיצד להקים את הממשלה על בסיס מסורת הממשל של שיטת וסמינסטר. החוק שעל פיו אוחדה קנדה ושנחקק ב-1867, היווה דוגמה בנוגע ליחסים בין האיחוד לבין הכתר. כלפי הרעיון של ריכוזיות, כפי שהותווה בחוקת קנדה, הייתה התלהבות פחותה, בעיקר מצדם של המדינות הקטנות. לאחר הוועידה של 1890 הפסיקה הדוגמה הקנדית להוות השראה למובילי רעיון איחוד אוסטרליה.
למרות שחוקת שווייץ הייתה גם היא דוגמה שעמדה לנגד עיניהם של קברניטי האיחוד האוסטרלי, היה זה בלתי נמנע שהנציגים ישתמשו בדוגמה של חוקת ארצות הברית כמקור ההשראה העיקרי שלהם בשל היותה של ארצות הברית ארץ דוברת אנגלית. חוקת ארצות הברית נתנה סמכויות מועטות לממשלה הפדרלית והשאירה לטיפולן של המדינות את רוב הנושאים. כמו כן נעשה שימוש בדוגמה האמריקנית בנוגע להיותו של הסנאט גוף שמייצג את המדינות באופן שוויוני ללא קשר לגודל אוכלוסייתן לעומת בית הנבחרים שייצג את המדינות על פי גודל האוכלוסייה. אנדרו אינגליס קלארק, שזה מכבר היה מעריץ של המוסדות הפדרליים של ארצות הברית, הציג את חוקת ארצות הברית כדוגמה של ההגנה על זכויותיהן של המדינות. הוא הציג את האופציה האמריקנית כחלופה למודל הקנדי, וטען שקנדה היא "מייצג של מיזוג יותר מאשר פדרציה". להצגתו של הספר של ג'יימס ברייס "הקהילייה האמריקנית" (The American Commonwealth), הייתה גם השפעה מרחיקת לכת. הכינוס במלבורן הסתיים בהסכמה של הנציגים כי הגיעה העת לאיחוד.
כינוסי החוקה הראשונים > טיוטת החוקה של קלארק

אנדרו קלארק הקדיש מחשבה מרובה על אופי החוקה שתתאים לאוסטרליה. במאי 1890 הוא נסע ללונדון כדי להגיש פנייה בשם ממשלת טסמניה בפני המועצה המלכותית. במהלך מסעו, הוא החל לכתוב טיוטת חוקה, כשהוא מתבסס בעיקר על החוק לאיחודה של קנדה ונספחיו עד לאותה עת, על חוקת ארצות הברית, על חוק המועצה הפדרלית של אוסטרליה ועל החוקות השונות של המושבות האוסטרליות. בדרכו חזרה מלונדון, עבר קלארק בבוסטון, שם הוא קיים דיונים על טיוטת החוקה שחיבר עם אוליבר ונדל הולמס הבן, עם מונקורי קונוויי ועם אחרים.
בסופו של דבר אימץ קלארק מתוך הטיוטה שלו את העקרונות הבאים:
האיחוד של אוסטרליה היא למעשה הקהילייה האוסטרלית.
תתקיים הפרדת רשויות: הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת.
הרשות המחוקקת תכלול את בית הנבחרים ואת הסנאט.
תתקיים הפרדת סמכויות בין הממשלה הפדרלית לבין ממשלות המדינות.
עם שובו להובארט בנובמבר 1890 השלים קלארק את הנוסח הסופי של טיוטת החוקה והדפיס כמה עותקים ממנו. בפברואר 1891 הוא הפיץ את העתקי הטיוטה לפארקס, ברטון וככל הנראה גם לפלייפורד. טיוטה זו הייתה מיועדת להיות נייר עבודה פרטי ומעולם לא פורסמה. ההיסטוריון ג'ון לה נוץ, הכריז שהטיוטה של קלארק היא החוקה שאומצה ב-1900. ואכן, 86 מתוך 128 הסעיפים של חוקת אוסטרליה, מקורם בטיוטה של קלארק.
כינוסי החוקה הראשונים > הוועידה של 1891

מבנה הפרלמנט האוסטרלי כפי שהוצע בוועידה של 1891 התבסס על זה של הקונגרס של ארצות הברית. הבית התחתון של הפרלמנט היה אמור להיבחר על ידי מחוזות בחירה המבוססים על גודל האוכלוסייה ובסנאט תהייה למדינות נציגות שווה ללא קשר לגודל האוכלוסייה. דוגמה אמריקנית זו שולבה עם שיטת וסטמינסטר, שעל פיה ראש הממשלה ושריו ימונו על ידי נציג של הכתר הבריטי מבין חברי המפלגה המהווה את הרוב בבית התחתון . 
בכינוס בסידני זיהה גריפית' בבירור את מה שהייתה הבעיה המרכזית: כיצד תותווה מערכת היחסים בין שני בתי הפרלמנט. במרכזה של הדעה האחת בנושא עמדה גישתו של אלפרד דיקין, שהבית התחתון חייב להיות הקובע מבין השניים. לדעה זו התנגדו אדמונד ברטון ג'ון קוקברן ואחרים, והם טענו שסנאט חזק עם כוחות שקולים בחשיבותם לזה של הבית התחתון, הוא כורח המציאות. גריפית' עצמו המליץ ששאלת אחריותה של הממשלה תישאר פתוחה.
במהלך סוף השבוע של חג הפסחא של 1891, ערך גריפית' את הטיוטה של קלארק כששהה על סיפונה של היאכטה של ממשלת קווינסלנד, ה"לוסינדה". גרסת החוקה לאחר עריכותיו של גריפית' הוגשה לפרלמנטים של המושבות שסירבו לאשר אותה.
הכינוסים הסופיים

תחייתה של התנועה למען האיחוד הונעה מהגידול באיגודים הפדרליסטים והלאומיים שהיו מחויבים לרעיון האיחוד, כמו "אגודת ילידי אוסטרליה" (Australian Natives' Association).  שני כינוסים עממיים התקיימו בעיירה קורואה ובעיר באת'רסט שבניו סאות' ויילס.
ב-1893 ניסח ג'ון קוויק, שהשתתף בכינוס בקורואה, הצעת חוק שתהווה את הבסיס לכינוס באדלייד והיא נחשבת כתרומה העיקרית לנוסח החוקה הסופי.
ב-1895, התקבלה על ידי ראשי הממשלות של המושבות הצעה לקיים ועידה שנציגיה יבחרו בבחירות כלליות ושיערך משאל עם על הנוסח הסופי של החוקה. הוועידה התקיימה בכמה מושבים, בתחילה באדלייד ב-1897, לאחר מכן בסידני ולבסוף במלבורן במרץ 1898. לאחר הכינוס באדלייד, קיימו הפרלמנטים של המושבות דיונים על נוסח החוקה והציעו בו שינויים. העקרונות היסודיים שהונחו ב-1891 אומצו, בנוסף לרעיון של "ממשלה אחראית" (Responsible government), שעל פיו נותנת הממשלה דין וחשבון לפרלמנט על פעולותיה (דבר שעל פי ביצועו בחבר העמים הבריטי בפועל יוצר משטר פרלמנטרי). כמו כן הייתה הסכמה כללית על מבנה חוקתי  דמוקרטי יותר. הוסכם שכל חברי הסנאט ייבחרו בבחירות כלליות כשלצורך זה כל מדינה מהווה מחוז בחירה אחד.
ב-1898 נשלח נוסח החוקה למושבות והועמד למשאל עם שנערך בארבע מהמושבות ביוני אותה שנה. בכל ארבע המושבות אושרה החוקה ברוב קולות. אף על פי כן, נכשל משאל העם, שכן סך כל המצביעים בעד בניו סאות' ויילס לא הגיע לסף של 80,000 קולות. ביוני 1899 התקיים משאל עם חוזר  בכל המושבות למעט אוסטרליה המערבית, שם התקיים משאל העם בשנה שלאחר מכן. בסופו של דבר הושג רוב לאישור החוקה בכל המושבות.
| שנת   משאל העם |  | ניו סאות'   ויילס | קווינסלנד | אוסטרליה   הדרומית | טסמניה | ויקטוריה | אוסטרליה   המערבית | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1898 | בעד | 71,595 |  | 35,800 | 11,797 | 100,520 |  | 219,712 |
| 1898 | נגד | 66,228 |  | 17,320 | 2,716 | 22,099 |  | 108,363 |
| 1899 | בעד | 107,420 | 34,488 | 65,900 | 13,437 | 152,653 |  | 377,898 |
| 1899 | נגד | 82,741 | 30,996 | 17,953 | 791 | 9,805 |  | 142,286 |
| 1900 | בעד |  |  |  |  |  | 44,800 | 44,800 |
| 1900 | נגד |  |  |  |  |  | 19,691 | 19,691 |
לאחר אישור הצעת החוקה במושבות היא הועברה לאשרור בפרלמנט הבריטי.
החוקה הפדרלית

חוקת הדומיניון של אוסטרליה (Commonwealth of Australia Constitution Act) אושרה בפרלמנט הבריטי ב-5 ביולי 1900 והמלכה ויקטוריה נתנה לה את ההסכמה המלכותית ב-9 ביולי. ההכרזה על החוקה ניתנה ב-1 בינואר 1901 בסנטניאל פארק שבסידני. סר אדמונד ברטון הושבע כראש הממשלה הזמני והנהיג ממשלה זמנית שמנתה תשעה חברים.
על פי החוקה הוקם פרלמנט דו-בתי שכלל סנאט ובית נבחרים. המושל הכללי של אוסטרליה הוגדר כנציג המלכה. בתחילה, נחשב בעל תפקיד זה כנציג של ממשלת בריטניה. על פי החוקה כונן גם בית המשפט העליון והוגדרה הפרדת הסמכויות בין הממשלה הפדרלית לבין ממשלות המדינות.
על מיקומה של הבירה הפדרלית התנהל ויכוח קשה בין שתי המועמדות, סידני ומלבורן.  כפשרה, הוחלט על ייסודה של טריטוריה נפרדת, טריטוריית הבירה האוסטרלית, שהיא מובלעת בתוך שטחה של ניו סאות' ויילס. עד להקמתה של הבירה החדשה, קנברה, ישב הפרלמנט האוסטרלי במלבורן.
סר הנרי פארקס, מאבות איחוד אוסטרליה
אנדרו קלארק, מנסח החוקה של אוסטרליה
ההכרזה על האיחוד בבריזביין - 1901
סרט לעידוד ההצבעה במשאל העם על איחוד אוסטרליה
קינג שארק

| --- | --- |

קינג שארק, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Aquaman: Sword of Atlantis #47 מינואר 2007. אמנות מאת דן בראון וג'קסון גויש
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  Superboy Vol.4 #0 (אוקטובר 1994)
 יוצרים:  קארל קסל
 גילום הדמות:  דן פיין, דייוויד הייטר, סטיב אייג' 
 דיבוב:  ג'ון דימאג'יו ("באטמן: מתקפה על ארקהם"), דייוויד הייטר ("הפלאש"), רון פונץ' ("הארלי קווין"), סילבסטר סטאלון ("יחידת המתאבדים")
 מידע
 שם אמיתי:  נאנאווה
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  כריש דמוי-אדם
 מין:  זכר
 מקצוע:  פושע
 כוחות:  כוח וסיבולת על-אנושיים, חוסן ועמידות גבוהים, שיניים וטפרים חדים כתער, ריפוי עצמי, נשימה והסתגלות תת-ימית
 חבר בקבוצה:  N.E.M.O.
 חבר לשעבר בקבוצה:  יחידת המתאבדים, החברה הסודית של נבלי-העל, ששת הסודיים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  צ'ונדראקה (אב, לפני ה-52 החדשים) קאמו (אב במציאות שאחרי ה-52 החדשים, מת)
 אויבים:  אקווהמן, קונר קנט 
 
קינג שארק (באנגלית: King Shark) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיע בחוברות הקומיקס יחידת המתאבדים ביקום DC קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Superboy Vol.4 #0 מאוקטובר 1994, ונוצרה בידי הכותב והמאייר קארל קסל.
קינג שארק הוא האלטר-אגו של נאנאווה, בנו של אל הכרישים האגדי, שמוצאו מקנה לו אינטלקט אנושי ויכולות על-אנושיות. קינג שארק הופיע לראשונה בחוברות "סופרבוי" משנות ה-90 של המאה ה-20, ובהופעותיו הראשונות היה אחראי לגל היעלמויות בהוואי, שנעצר בידי השוטר המקומי סאם מאקוה. נאנאווה שוחרר בידי קרטל "דרקוני הסיליקון", בתקווה שיגמול להם בעזרה, אך הוא נמלט ושב לדרכו בטרם הובס בידי סופרבוי. זמן מה לאחר מכן, נאנווה שובץ בידי אמנדה וולר כחבר ביחידת המתאבדים, כחלק ממשימה נגד דרקוני הסיליקון שכללה את סופרבוי וסאם מאקוה. במהלך הקרב חגורת הנפץ שחוברה לנאנאווה התפוצצה, והוא נחשב למת - עד להופעתו המחודשת, שהובילה לקרבות נוספים נגד סופרבוי. הוא הופיע במטרופוליס כחלק מצבא נבלי-העל של מנצ'סטר בלאק, תקף את ג'ימי אולסן והובס במהירות בידי סופרמן. נאנאווה השתתף במהומותיו של הג'וקר לצד אורקה, ובמשבר האינסופי כחלק מהחברה הסודית של נבלי-העל במתקפה על אטלנטיס.
באירועי "שנה מאוחר יותר", נאנאווה נראה בחוברות "אקווהמן: חרב אטלנטיס" כמדריכו של אקווהמן החדש, ארתור ג'וזף קורי. בגרסה זו קינג שארק אלים פחות, והוא דברן וחברותי יותר לעומת הופעותיו הקודמות. הוא נושא עליו צלקות מקרב קודם נגד אקווהמן המקורי, ומסכים להדריך את מחליפו ברזי המצולות. הוא נראה מאוחר יותר באירועי "המשבר האחרון" במהלכם נפצע קשה, אך התאושש ונראה מאוחר יותר כחבר בקבוצת ששת הסודיים. במשימה בגות'אם סיטי, הוא הביס את סופרבוי והובס בידי סופרגירל. במהלך אירועי "פלאשפוינט" הוא נראה כחבר בקרקס של היילי, ונהרג בידי האמזונות של וונדר וומן כשהגן על דוקטור פיית. בשכתוב המציאות מחדש בידי בארי אלן, נאנווה נראה ככריש פטיש וכחבר ביחידת המתאבדים עד לסילוקו. כמו כן, הוא אולץ להצטרף לחברה הסודית של נבלי-העל באירועי "רוע נצחי".
את דמותו בסרט האנימציה "באטמן: מתקפה על ארקהם" דיבב המדבב ג'ון דימאג'יו. את דמותו בסדרת הלייב אקשן "הפלאש" דיבב השחקן דייוויד הייטר. קינג שארק מופיע כדמות ראשית בסדרת האנימציה "הארלי קווין" בדיבובו של רון פונץ'. בגרסה זו, קינג שארק הוא כריש ידידותי ושוחר שלום, שניחוח דם מצית בו את נטיותיו האלימות. הדמות הופיעה בהופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט היקום הקולנועי של DC "יחידת המתאבדים", בדיבובו של סילבסטר סטאלון.
בארי אלן

| --- | --- |

בארי אלן כפלאש, כפי שהוא מופיע על עטיפת החוברת Flash Vol.4 #1 מנובמבר 2011, אמנות מאת אייבן רייז.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  Showcase #4 (אוקטובר 1956)
 יוצרים:  רוברט קניגר, ג'ון ברום, קרמיין אינפנטינו
 גילום הדמות:  ג'ון וסלי שיפ ("הברק") גרנט גאסטין (יקום החץ) עזרא מילר ("היקום הקולנועי של DC")
 דיבוב:  גרנט גאסטין ("ויקסן")
 מידע
 שם אמיתי:  ברת'ולומיאו הנרי "בארי" אלן
 כינויים:  האדם המהיר ביותר בחיים, מאיץ השני, שביט השני, פאראלקס, הפלאש השחור, הרוכב השחור, אל המוות
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  מדען משפטי, נוסע בזמן, גיבור-על, שוטר
 כוחות:  מהירות-על הודות לכוח המהירות הבין-ממדי, שליטה מולקולרית עצמית, מסע בזמן, כניסה לכוח המהירות בעזרת המחשבה, סיבולת על-אנושית, מעבר בין ממדים
 צורה:  פלאש 
 חבר בקבוצה:  ליגת הצדק
 חבר לשעבר בקבוצה:  חיל הפקחים הכחולים, חיל הפקחים הלבנים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  סנטרל סיטי 
 דמויות קשורות
 משפחה:  הנרי ונורה אלן (הורים) מלקולם ת'ון (אח תאום) אייריס וסט-אלן (אישה) דון ודון אלן (ילדים) וולי וסט (אחיין) בארט אלן (נכד) ג'ני אוגנטס (נכדה)
 אויבים:  איאוברד ת'ון, גל חום, אשף האוויר, Sam Scudder, גולדן גליידר, אברה קדברה, טופ, Cobalt Blue, Girder, מאסטר המראות, קפטן קור, החושב, גורילה גרוד, טריקסטר, זום, החלילן, סביטר, Shade, קפטן בומרנג 
 
הפלאש ביקום החץ, כפי שהופיע בסדרת הטלוויזיה "הפלאש".
ברת'ולומיאו הנרי "בארי" אלן (באנגלית: Bartholomew Henry "Barry" Allen) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס פלאש ביקום DC. אלן הוא השני לשאת את זהותו של הפלאש, ונחשב לפופולרי מכולם. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Showcase #4 מאוקטובר 1956, ונוצרה על ידי צמד הכותבים רוברט קניגר וג'ון ברום והמאייר קרמיין אינפנטינו.
דמותו של בארי אלן נהרגה באירועי המשבר בעולמות האינסופיים של שנת 1986, וחזרה לחיים באירועי המשבר האחרון של שנת 2008, במיני סדרה "פלאש: לידה מחדש". דמותו מדורגת במקום ה-49 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו של בארי אלן בסדרת הלייב אקשן "הברק" משנות ה-90 גילם השחקן ג'ון וסלי שיפ. בסדרות יקום החץ מגלם אותה השחקן גרנט גאסטין, ובסרטי היקום הקולנועי של DC – השחקן עזרא מילר.
ביוגרפיה בדיונית

ברת'ולומיו הנרי "בארי" אלן הוא מדען העובד בשורות המשטרה (אם כי תיאור עבודתו שוכתב מחדש כחוקר זיהוי פלילי לסיפור "פלאש: איירון הייטס") אשר נודע באיטיותו ובנטייתו לאחר, מה שהרגיז את ארוסתו, אייריס וסט. לילה אחד, בשעה שהוא מתכוון לעזוב את מקום העבודה, מכת ברק מנפצת ארונית מלאה בכימיקלים, הנשפכים על בארי. כתוצאה מכך, אלן מגלה שהוא מסוגל לרוץ במהירות-על ויש לו רפלקסים מהירים. אלן עוטה חליפה אדומה עם סמל ברק על החזה וקורא לעצמו פלאש על-שם גיבור ילדותו ג'יי גאריק. הוא נלחם בפשע ועד מהרה הופך למגן עירו סנטרל סיטי. פרופסור איירה וסט (אביה המאמץ של אייריס) מאוניברסיטת סנטרל סיטי יוצר לבארי את התלבושת, שמזכירה את תלבושתו של קפטן מארוול, כמו גם טבעת המחזיקה את החליפה בתוכה בעת שבארי נמצא בבגדיו האזרחיים. הטבעת יכולה לחלץ את התלבושת בזמן שבארי זקוק לה ולכווץ אותה חזרה בפנים בעזרת גז מיוחד. כמו כן, בארי ממציא מסילה קוסמית, מכשיר שמאפשר לו מסע בזמן במרבית מסיפוריו.
ביוגרפיה בדיונית > ליגת הצדק

כאשר לוחמים חייזרים פולשים לכדור הארץ למטרת כיבוש הכוכב בחוברת Justice League of America #9, כמה מגיבורי-העל הגדולים ביותר מאחדים כוחות כדי לעצור אותם, ובארי אלן ביניהם. אותם גיבורי-על מחליטים להקים את ליגת הצדק. במשך השנים, אלן נמשך לגיבורות-העל הקנרית השחורה וזטאנה, אולם הוא לא פותח במערכת יחסים משום שאהבתו הגדולה היא אייריס וסט. אלן נעשה לחברו הטוב של הגרין לנטרן האל ג'ורדן, והשניים מככבים יחדיו בסדרת הכותרים "פלאש וגרין לנטרן: האמיצים והנועזים".
בסיפור "הפלאשים משני העולמות", בארי משתגר לעבר לארץ-2, שם הוא פוגש בג'יי גאריק, הפלאש המקורי מהמשכיות DC. מתברר כי הרפתקאותיו של ג'יי גאריק נלכדו בצורת חוברות קומיקס בארץ-1. הסיפור הוא אירוע הפתיחה שמחל את המולטי-יקום של DC, והוא ממשיך בציוותם של שתי קבוצות-העל ליגת הצדק מארץ-1 וחברת הצדק של אמריקה מארץ-2. בסיפור קלאסי מחוברת The Flash #179, בארי אלן נזרק לתוך יקום הנקרא מאוחר יותר כארץ-פריים - התגלמות היקום המציאותי, שבו הוא מבקש את עזרתו של העורך הראשי של חברת DC, ג'וליוס שוורץ, בבניית מסילת כושר קוסמית שתחזיר אותו למציאותו.
ביוגרפיה בדיונית > טרגדיה

במשך הזמן, בארי אלן נישא לאיירס וסט, אשר לומדת אודות זהותו הכפולה משום שבארי מדבר בשנתו. היא שמרה על סודו, והוא חשף בפניה את זהותו הסודית מרצונו. התגלה כי אייריס נשלחה כילדה מהמאה ה-30 ואומצה.
בשנות ה-80 של המאה ה-20, חייו של בארי אלן מתחילים להתמוטט. אייריס נרצחת בידי הפלאש-ההפוך פרופסור זום (נבל-על מהמאה ה-25 שאהב אותה וקינא באלן), וכאשר אלן מציע נישואין לאחרת, זום מנסה את אותו תכסיס. אלן עוצר בעדו בזמן חתונתם והורג אותו על ידי שבירת מפרקתו. אולם, אי-יכולתו של אלן להיות נוכח בחתונתו שלו גורם לארוסתו להיכנע לשיגעון.
נוסף על כך, אלן עומד למשפט בהאשמות הקשורות למותו של זום, והוא נמצא אשם בידי חבר המושבעים. כאשר נאמר לו בידי אחד המושבעים שפלאש הפוך מהעתיד גרם לשטיפת מוחם של המושבעים, פלאש נמלט מגזר דינו. הוא מותקף בידי פלאש הפוך ומחליט שהתשובות לחפותו מצויות בעתיד, והשניים נוסעים בזמן. הוא מגלה שאברה קדברה התחפש לפלאש ההפוך כדי להרוס את שמו הטוב של פלאש. לאחר הבסתו של קדברה, בארי מחליט להתאחד עם אשתו המנוחה אייריס, שמתגלה כי רוחה נמשכה לעתיד והתאחדה עם גופה החדש. הגיליון האחרון של הדמות הסתיים בנשיקתם של בארי ואייריס וברמזים לאירועים שיקרו בהמשך, כולל מותו הקרב.
ביוגרפיה בדיונית > המשבר בעולמות האינסופיים

לאחר משפטו, בארי נסוג למאה ה-30 וחי עם אשתו אייריס. אולם, לאחר מספר שבועות של אושר, אירועי המשבר בעולמות האינסופיים מפרים את שלוותם. בארי נלכד בידי הנבל אנטי-מוניטור ונלקח חזרה ל-1985. לפי אנטי-מוניטור, הפלאש הוא הישות היחידה שמסוגלת להגיע ליקומים האחרים מרצונו, לכן אנטי-מוניטור לא יכול לשחררו. אלן נמלט ומסכל את תוכניתו של אנטי-מוניטור להשמיד את כדור הארץ בעזרת תותח אנטי-חומר, כאשר הוא יוצר מערבולת מהירות שמכלה את כוחו של התותח. אולם, הוא מת כשגופו אינו יכול יותר לשאת את העומס של המערבולת.
נאמר כי בארי אלן נוסע בחזרה בזמן והופך לברק אשר העניק לו את כוחותיו מלכתחילה, וכן כי נשמתו שוכנת בכוח המהירות, המקור המיסטי והולהאלה לכל אותם מאיצים שמתו, ואשר ממנו שואבים הפלאשים החיים את כוחותיהם המדהימים. לאחר מותו של אלן, אחיינו וולי וסט (שנודע גם כשותפו הצעיר "קיד פלאש"), נוטל את זהותו של הפלאש.
ביוגרפיה בדיונית > לאחר מותו

הכותב מארב וולפמן ציין כי השאיר בחוברות המשבר קצוות עלילה פתוחה שתאפשר את הצגתו המחודשת של בארי אלן להמשכיות DC, ללא כל צורך בשכתוב. קצוות עלילה זו תאפשר למשוך את בארי מריצתו הנואשת להשמיד את תותח האנטי-חומר. אולם, בארי יודע כי עליו להשלים את משימתו הסופית בשלב כלשהו, והוא יהיה נחוש יותר בעזרתו לאחרים. ניתן גם לציין כי הצורה בה "מת" בארי אלן הייתה שרץ כל-כך מהר, שיכל לעצור את התותח של אנטי-מוניטור מלירות בכך שתפס את קרן הטכיון בבסיסו של הנשק. לאחר מעשה זה, לפי חוברת The Flash Secret Origins Annual #2, אלן חוזר בזמן והופך לברק שהכה את מעבדתו ואשר גרם להפיכתו לפלאש.
בסיפור Deadman: Dead Again, דדמן עוזר לרוחו של בארי להגיע לגן עדן, וכן הסיפור "החץ הירוק: אשפת חצים" מציג את אלן בגן עדן. אולם, נשמתו של אלן שוכנת למעשה בכוח המהירות, נוסף למקס מרקורי ומאיצים אחרים.
ביוגרפיה בדיונית > מורשתו

אייריס נמצאת בהריון כאשר בארי מת, ונולדים לה זוג תאומים - תאומי הטורנדו דון (Don) ודון (Dawn) אלן - אשר פוגשים מאוחר יותר בלגיון גיבורי-העל, ולהם יש ילדים בעצמם. האחת, ג'ני אוגנטס, גדלה להיות הלגיונרית XS, ואילו השני, בארט אלן, נולד עם מחלת הזדקנות מהירה ונשלח חזרה למאה ה-20, שם נרפא בידי וולי וסט. הוא נשאר שם כגיבור-העל אימפולס, והופך מאוחר יותר לקיד פלאש השני ומצטרף לקבוצת הטיטאנים הצעירים. שנה לאחר אירועי המשבר האינסופי, בארט הופך לפלאש הרביעי אך נהרג בידי אינרציה וקבוצת הנבלים. הדבר גורם לוולי וסט לנטול מחדש את זהות הפלאש. בארט אלן חוזר לחיים מאוחר יותר בידי לגיון גיבורי-העל במאה ה-31 כדי להילחם נגד סופרבוי פריים.
ביוגרפיה בדיונית > הופעות שלאחר המשבר

וולי וסט נותר שבור לב בעקבות מות ילדיו התאומים שטרם נולדו בידי זום, והוא מתחרט על העובדה שזהותו ידועה בפומבי. בארי אלן מופיע מנקודה מסוימת בזמן ומנחם אותו, ומבקש מהספקטר שיעניק לו את משאלתו. לאחר מכן הוא נעלם, לא לפני שהוא אומר לאחיינו כי הוא יבוא לעזרתו שלוש פעמים בשלושת הימים הקשים ביותר בחייו. למעשה, כאשר זום מגייס את עזרתו של פרופסור זום המקורי להחיות מחדש את כאבו של וסט, אלן כבר נמצא שם ועוצר את הפלאש ההפוך. בפעם השנייה, הוא עוזר לווסט לבטל את הנזק אותו גרם פרופסור זום ובכך להציל את התאומים. בפעם השלישית, הוא מופיע לעזרתו של אחיינו בתקופת המשבר האחרון, ובסופו של דבר חוזר לחיים הודות לפעולותיו הזדוניות של פרופסור זום. בגלל שזו הייתה הפעם השנייה שבה פגש את וולי לאחר מותו, נראה כי בנקודה מסוימת בעתיד הוא יצטרך לחזור לעבר ולדבר עם וולי ועם הספקטר ויבטיח כי יחזור, כדי לסגור סופית את הלולאה בזמן.
ביוגרפיה בדיונית > המשבר האינסופי

בחוברת הרביעית של המשבר האינסופי, בארי אלן יוצא מתוך כוח המהירות יחד עם ג'וני קוויק ומקס מרקורי כדי לעזור לנכדו בארט להילחם נגד סופרבוי-פריים ולקחת אותו בחזרה איתו לכוח המהירות. בארט אלן מופיע בתלבושתו של בארי אלן כפלאש בסוף החוברת החמישית כדי לספר לגיבורי-העל כי סופרבוי-פריים נמלט מכוח המהירות. הוא מופיע בתלבושת זו בשנית בחוברת השביעית להילחם נגדו.
בחוברת השישית של The Flash: The Fastest Man Alive מתואר כיצד בארי אלן חי במשך ארבע שנים בקי-סטון סיטי חלופית יחד עם מקס מרקורי, ג'וני קוויק וג'יי גאריק חלופי, עד אשר פגש בוולי ובבארט, שהצטרפו אליו אחרי הקרב נגד סופרבוי-פריים. כאשר סופרבוי-פריים נמלט, בארי מציע כי מישהו יצטרך לספוג את כל כוח המהירות ולחצות את הגשר הבין-ממדי חזרה לכדור הארץ שלאחר המשבר. כשבארט מתנדב, בארי מעניק לו את חליפתו כדי שתעזור לו לתחום את הכוח, ונשאר מאחור. וולי וסט לא ערך את המסע משום שבכך ישאיר מאחור את אשתו וילדיו.
ביוגרפיה בדיונית > חזרה

עשרים ושלוש שנה לאחר מותו במשבר בעולמות האינסופיים, נשמתו של אלן עשתה את חזרתה הרשמית בחוברת DC universe #0 - ההקדמה לאירועי המשבר האחרון של הכותב גראנט מוריסון.
חוברת זו מציגה דובר לא ידוע, שמשייך עצמו תחילה לכל דבר שקיים. ככל שהסיפור מתמשך, הוא נזכר בעברו ובקשריו עם חברי ליגת הצדק, בעיקר האל ג'ורדן וסופרמן. תיבות הטקסט שבהן הוא מדבר לקורא הן צהובות על רקע שחור, ועם הזמן הרקע משתנה לאדום. בדפים האחרונים, תיבות הטקסט מכילות סמל ברק צהוב. כאשר הדובר נזכר בחברויותיו ובקשריו עם אנשים, מחשבותיו מתחילות להתפקס, בציינו כי "אני מכיר אותו. אני כבר לא כל דבר שקיים. אני אלומת אור שמתפצלת דרך מנסרה". אולם, הוא עדיין מסוגל לראות צל העוטף את הכל בצורתו של נבל-העל דארקסייד. בעמוד האחרון, הירח נמצא על רקע שמיים אדומים, וברק צהוב מכה בו באלכסון, בצורת סמלו של פלאש, בעוד הדובר מציין כי כעת הוא זוכר.
מאמר של הניו יורק דיילי ניוז פורסם באותו יום, וציין את שובו של בארי אלן לחיים. הכותב ג'ף ג'ונס אף הוסיף וציין, כי כאשר הרוע המוחלט חוזר ליקום DC, הגיבור הגדול ביותר גם צריך.
ביוגרפיה בדיונית > המשבר האחרון

חזרתו הגשמית של בארי אלן מתרחשת בחוברת השנייה של אירועי המשבר האחרון. לקראת סוף הגיליון, ג'יי גאריק ווולי וסט מרגישים תנודות, עליהן גאריק מעיר "אתה לא מזהה את התנודות האלה? זה לא יכול להיות... לא אחרי כל כך הרבה שנים... לא אחרי כל הזמן שעבר". בעמוד האחרון מופיע בארי אלן כשהוא במרדף אחר הקליע שהרג את אוריון, משיג את הרייסר השחור וצועק לעבר וסט וגאריק "ברחו!". בחוברת השלישית, גאריק מיידע את אייריס כי בעלה חי וקיים.
בינתיים, וולי ובארי רצים לתוך העתיד, ובעת מנוחתם וולי שואל את בארי אם באמת זה הוא. בארי מצר על העובדה כי לא היה יכול לעצור את מותו של אוריון, ותוהה מדוע חזר לאחר שהיה מת כל כך הרבה שנים. לאחר מכן, הם מתעמתים מול וונדר וומן, באטוומן, קאטוומן וג'יגנטה, שהפכו לאלות הזעם הלוחמות בעקבות שחרורה של משוואת האנטי-חיים. חרף העובדה שגרסה חדשה זו של אלות הזעם מסוגלות לאתר מאיצים, בארי מביסן באמצעות מומחיותו הרבה ורץ לכל אורך כדור הארץ החרב. הוא מוצא את אשתו ומציל אותה מעבדותה של משוואת האנטי-חיים. בראותה בפעם הראשונה מזה שנים, בארי מוצף ברגשות ומנשק אותה, וכוח המהירות שמאגף את גופו משחרר אותה מהשפעתה של משוואת האנטי-חיים. בחוברת מספר 17 האחרונה, בארי ווולי מובילים את הרייסר השחור לדארקסייד ומנציחים עליו מכה, שיחד עם קליע-אל אותו ירה עליו באטמן מבטיחים את תבוסתו האולטימטיבית.