stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה זילברשמידט
ביוגרפיה > במערכה על גוש עציון

לאחר פרישתו של עוזי נרקיס מהפיקוד על גוש עציון, הוחלט למנות את מוש למפקד הגוש במקומו, והוא הוטס אליו ב-16 במרץ 1948. הוא ארגן את יישובי הגוש ככוח הגנה מלוכד, הכין את מגיני הקיבוצים לקראת הקרבות הצפויים להם והקים עמדות מבוצרות. באביב הוטלה על לוחמי גוש עציון המשימה לחבל בדרכי הגישה מחברון לירושלים, וזילברשמידט טבע את הסיסמה שליוותה אותו עד מותו: "נצח ירושלים". לאחר הקרב על המנזר הרוסי ב-4 במאי, אמר זילברשמידט בהספד על הלוחמים שנפלו בקרב:
מה אנחנו ומה חיינו? העיקר הוא המפעל ובו אנו חיים. נכה באויב בכל מקום שנשיגו, נפריע לו לממש את זממו. תשובתנו נחושה - 'נצח ירושלים'
למרות מצבו הנואש של הגוש, הוא עודד את המגינים להילחם ככל יכולתם: "עמידת הגוש קובעת את גורל ירושלים, ולכן יש לעמוד במערכה עד הסוף, ואפילו יהיה מר מכל מר...". ימים ספורים לפני נפילת גוש עציון, כאשר הבין כי מצבו של הגוש אבוד, אמר למגינים שנותרו: "ייתכן והקרב הבא יהיה הקרב האחרון. לפי דעתו צריך זה להיות קרב מצדה - תוך הכרה כי בעמידתנו עד הסוף אנו עוזרים להצלת ירושלים. עלינו לקבל על עצמנו את הדין ולמלא את תפקידנו באמונה".
בפרוץ הקרב ב-12 במאי, הגיע בעצמו (על אף שהיה פצוע) למשלט המנזר הרוסי, החולש על הכביש הראשי ועל דרכי הגישה לגוש. כאשר הוחלט לסגת מן המנזר, חיפה על הלוחמים הנסוגים ודאג לפינויים של הפצועים. הוא נפגע מצרור יריות ונפצע. בשארית כוחותיו הסיט את עצמו אל צדי לתעלה כדי לא לעכב את הלוחמים ולסכנם. הוא הפציר בלוחמים להמשיך ולא להתמהמה כדי לטפל בו, עד שמת מפצעיו.
לאחר מותו הועלה לדרגת רב-סרן. עצמותיו נאספו יחד עם עצמות שאר חללי גוש עציון, ובכ"ה בחשוון ה'תש"י (17 בנובמבר 1949) הובאו לקבורה בקבר האחים לחללי גוש עציון בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
הנצחה

ב-2016 נחנך במוזיאון הטבע בירושלים "גן הגיסים" לזכר מוש זילברשמידט וגיסו אברהם תימור שהיה מפקד גוש נווה יעקב במלחמת העצמאות. באפרת ובאלון שבות קרויים רחובות בשם "נצח ירושלים" המנציח את הסיסמה שטבע.
הערכת דמותו

עם תום המלחמה שמו עלה כמועמד לקבל את אות גיבור ישראל, אך בשל החלטת דוד בן-גוריון להגביל את קבלת האות ל-12 לוחמים בלבד, ההצעה נגנזה. בשנת 2019 הגישו בני משפחתו פנייה לרמטכ"ל אביב כוכבי לבחון מחדש הענקת אות הוקרה לזילברשמידט, בקשה שנבחנה על ידי צה"ל, אך נכון ל-2024 היא טרם נענתה.
ראש אג"ם בזמן המלחמה, יגאל ידין, תיאר את היחס למוש במטה הכללי:
כאשר היה מגיע מברק ממוש, היה מדליק כברק את כל קציני האג"ם והמטכ"ל. בחרדת קודש היו ממהרים לביצוע בקשותיו ועצותיו. מברקיו, שהצטיינו בפשטותם וקיצורם, קלעו תמיד לעיקר ובכך השפיעו עלינו ודרבנו אותנו לעיתים
קרובות יותר מכל מברק אחר, מלא היסטריה והגזמה, שהגיענו ממפקדי המרחבים והחטיבות
בשנת 2023 פרסם ד"ר אורי מילשטיין מאמר שבו טען בין השאר כי זילברשמידט עזב את ירושלים לגוש עציון מסיבות אישיות, וכי "פיקוד על גוש עציון היה גדול עליו בכמה דרגות", וטען כי יחסיו העכורים עם בני הקיבוצים בגוש היו למגיני הגוש לרועץ. כתגובה למאמרו, פרסם לאחר מכן יוחנן בן-יעקב מאמר ובו טען כי זילברשמידט זכה עוד בחייו להערכה רבה הן מצד פקודיו והן מצד מפקדיו, כי יחסיו עם תושבי הגוש היו טובים וכי הוא ניהל את המערכה על הגוש בתבונה ובגבורה, וכי היה "האיש הנכון במקום הנכון ובתפקיד הנכון".
לקריאה נוספת

נצח ירושלים: לדמותו של לוחם וחולם, משה [מוש] זילברשמידט, מפקד גוש עציון בתש"ח, בית ספר שדה כפר עציון, 2018.
יוסי שפנייר, תשובתנו נחושה: נצח ירושלים, עת מול 241 (תשע"ה), עמ' 25 - 28.
הערות שוליים

↑  חנן גרינווד, דרישה: צדק היסטורי לגיבור הגוש, באתר ישראל היום, 23 בדצמבר 2019
↑  אברהם טריינין ואוריאל אופק, "מעוז עציון", עמ' ח
↑  אורי מילשטיין, ‏התבוסה שנגמרה בטבח: הקרב האחרון על גוש עציון ב-1948, באתר מעריב אונליין, 29 באפריל 2023
↑  יוחנן בן יעקב, ‏מי היה מוֹש - מפקדו האחרון של גוש עציון?, באתר מעריב אונליין, 7 ביוני 2023
אקנה

.
| --- | --- |

 תחום:  רפואת עור 
 גורם:  השתנות גנטית 
 תסמינים:  pimple 
 טיפול:  חומצה כל-טראנס-רטינואית  tazarotene  דפסון  דוקסיציקלין  meclocycline sulfosalicylate  קלינדמיצין  דפסון  בנזואיל פראוקסיד  sulfamethoxazole / trimethoprim  azelaic acid  hydrochlorothiazide / spironolactone  demeclocycline  טטרציקלין  חומצה סליצילית  hexachlorophene  oxytetracycline  דזוגסטרל  minocycline  איזוטרטינואין  tazarotene  אריתרומיצין  adapalene  norethindrone 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1069804 
 MeSH:  D000152
 סיווגים
 ICD-10:  L70 
 ICD-11:  ED80 
 
הצטברות שומנים עד ליצירת האקנה
אַקְנֶה (מלועזית: Acne), הנקראת בעברית גם חַטֶּטֶת (בעבר נקראה חֲזָזִית), היא דלקת של בלוטות החלב וזקיקי השערות. היא מופיעה בעיקר בגיל ההתבגרות, כתוצאה מתגובה לקויה להורמון הטסטוסטרון. תגובת הגוף להורמון בדרך כלל מתייצבת עם הזמן, ואיתה נעלמים או נרגעים התסמינים. התופעה ידועה גם בשמות פצעי בגרות, חצ'קונים (כנראה מהמילה חשק) או פִּצְעוֹנִים. את המילה פִּצְעוֹן חידש המילונאי ראובן אלקלעי.
השם "אקנה" אינו אלא שיבוש של המילה היוונית άκμή, "אקמה" - נקודה, פסגה (באנגלית: acme-שלמות. acne-אקנה).
תסמינים

פצעי הבגרות (בלועזית: Acne Vulgaris, אקנה וולגריס) מופיעים בעיקר מגיל ההתבגרות. ישנם מקרים שהאקנה מופיעה בשנות השלושים.
הפרשת שומנים יתרה מבלוטות החלב משתלבת עם תאי עור מתים (או מזהמים אחרים) ומביאה לסתימתם של זקיקי השערות. הפרשות השומן מצטברות תחת הנקבובית הסתומה, ומספקות סביבה נוחה להתרבותו של חיידק האקנה, ה-Propionibacterium acnes. בהמשך מתפתחת תגובה דלקתית בזקיק היוצרת את הפצע המוכר. התופעה של פצעי הבגרות תוקפת בעיקר את עור הפנים, אך עלולה להתפשט גם לעור הכתפיים, הגב והחזה.
פצע אקנה בסיסי נקרא קומדון (Comedo). פצע אקנה שסתום בצורה מושלמת נקרא "פקק לבן" (whitehead). פצע אקנה שאיננו סתום בצורה מושלמת נקרא "פקק שחור" (blackhead). פתיחה של קומדון גורמת להפרשת החומרים והחיידקים על העור הסמוך, וגוררת תגובה דלקתית.
פתופיזיולוגיה

הגורמים המרכזיים להיווצרות אקנה הם ייצור מוגבר של סבום ("סבוריאה דרמטיטיס") כתוצאה מרמות גבוהות של הורמונים אנדרוגניים, היפרקרטוזיס של זקיקי השיער, וכן שינויים בפלורה הטבעית של חיידקים ותהליכי דלקת.
פתופיזיולוגיה > סבוריאה

על פני מרבית שטח הגוף מצויות בלוטות חלב, המפרישות אל פני העור נוזל שומני הקרוי סֶבּוּם, או חֵלֶב. רובן המוחלט נמצא בקרבת זקיקי שיער (למעט בלוטות באזור איברי המין והלחיים). ריכוזן של בלוטות החלב הגדולות נמצא בעיקר באזור הפנים, שם גם בעיקר מתפתח האקנה. הסבום מופרש לאוניות בלוטות החלב (sebaceous lobules) בתהליך של הפרשה הולוקרינית, כך שהוא דולף מתאים סבוציטים (sebocytes; מייצרי סבום) לאחר קרע בממברנת התא שלהם ופירוקם. משם הוא משונע דרך צינוריות ניקוז (ducts) אל זקיק השיער, ונשפך אל פני העור באמצעות צינור משפך (infundibulum). עם תחילת ההתבגרות המינית ייצור האנדרוגנים בבלוטת יותרת הכליה (האדרנל) עולה משמעותית; בד בבד גם ייצור הסבום מתגבר ("סבוריאה"), שכן בלוטות החלב מכילות כמות גבוהה של רצפטורים אנדרוגניים. סריסים, למשל, יפרישו מעט סבום עקב רמות נמוכות של אנדרוגנים, ולא יפתחו אקנה.
דהידרו-אפיאנדרוסטרון סולפט (DHEA-S) הוא האנדרוגן המרכזי האחראי על בקרת ייצור הסבום בבלוטות החלב, ורמותיו זהות בקרב גברים ונשים (ריכוזו בפלזמה בין 1,300-6,800 ננומול לליטר). DHEA-S הוא למעשה אנדרוגן חלש ואין ביכולתו להביא לייצור נרחב של סבום, אלא שהסבוציטים מכילים את כל האנזימים הנדרשים לייצור טסטוסטרון מ-DHEA-S; הטסטוסטרון הוא אנדרוגן חזק, והוא למעשה האנדרוגן המרכזי האחראי להיווצרות אקנה בפועל. אם כך, DHEA-S הוא האנדרוגן החשוב מבחינת בקרת ייצור הסבום, ואילו הטסטוסטרון המסונתז ממנו בהמשך הוא החשוב מבחינת ייצור הסבום בפועל.
לאחר כניסת DHEA-S לסבוציט, מולקולת סולפט מתפרקת ליצירת דהידרו-אפיאנדרוסטרון (DHEA); באמצעות האנזים 3β-הידרוקסיסטרואיד-דהידרוגנאז מסונתז ההורמון אנדרוסטנדיון כתוצר ביניים, ובאמצעות האנזים 17β-הידרוקסיסטרואיד-דהידרוגנאז מסונתז לאחר מכן טסטוסטרון. בהמשך מסונתזת גם אחת מהנגזרות שלו, דיהידרוטסטוסטרון, על ידי פעולתו של האנזים 5-אלפא רדוקטאז מסוג 1 (type-1). איזואנזים זה, הנפוץ מאוד בעור האדם ובייחוד באזורים העשירים בבלוטות חלב (שלא כמו האיזואנזים type-2), הוא הגורם לכך שברוב האנשים הסובלים מסבוריאה קיימת עלייה בייצור הסבום למרות רמות תקינות של אנדרוגנים בדם. הטסטוסטרון והדיהידרוטסטוסטרון נקשרים לרצפטור אנדרוגני בציטופלזמה ויוצרים קומפלקס אנדרוגן-רצפטור, שנודד אל גרעין התא ונקשר לגנים ספציפיים שטרם זוהו, וכתוצאה מכך מתרחש שגשוג מוגבר של תאי בלוטות החלב וייצור הסבום מוגבר גם הוא.
סבוריאה ואקנה מתפתחות לא רק כאשר רמות האנדרוגנים תקינות בדם, אלא גם ברמות גבוהות של אנדרוגנים בדם ("היפראנדרוגנמיה"). היפראנדרוגנמיה יכולה להתרחש עקב שלל גורמים - הן יאטרוגניים (כתוצאה מטיפול רפואי) - במסגרת טיפול בהיפוגונדיזם או בנטילת סטרואידים אנאבוליים על ידי אתלטים ומפתחי גוף, והן אנדוגניים. בין הגורמים האנדוגניים ניתן למנות היפרפלזיה מולדת של האדרנל וכן מגוון גידולים סרטניים המייצרים אנדרוגנים - אדנומה או קרצינומה בבלוטת יותרת הכליה, וכן גידולים בשחלות דוגמת ארנובלסטומה או לוטאומה במהלך היריון; גורמים אנדוגניים נוספים כוללים את תסמונת השחלות הפוליציסטיות, תסמונת קושינג וטריזומיה XYY. כל הגורמים הללו יכולים לגרום להיפראנדרוגנמיה, ולכן גם עלולים לגרום לייצור מוגבר של סבום ובהמשך להיווצרות אקנה.
פתופיזיולוגיה > היפרקרטוזיס של זקיקי השיער

בזקיקי שיער תקינים, קיים איזון בין התאים הקרטינוציטים (מייצרי הקרטין) החדשים, שיוצרו זה עתה, לבין הקרטינוציטים הזקנים שנושרים ונספגים בסבום, ומפוזרים איתו על פני העור; הודות לכך, שכבות הקרטינוציטים מרופדות בצורה משוחררת. באקנה, לעומת זאת, קיים שיעור ייצור גבוה של קרטינוציטים חדשים עד ששכבת הקרטינוציטים עמוסה וצפופה, כך שהאיזון ביניהם לבין הקרטינוציטים הזקנים מופר; האחרונים לא נספגים בסבום וכן לא מועברים אל פני העור במידה מספקת. מצב זה המכונה היפרקרטוזיס, או ייצור קרטין ביתר, גורם בתחילה ליצירת מיקרוקומדונים (microcomedo) בלתי נראים, ובהמשך ליצירת קומדונים הנראים לעין.
קיימים מספר גורמים אפשריים להתפתחות היפרקרטוזיס של זקיקי השיער. בראש ובראשונה שינויים בהרכב השומנים של הסבום; אחת הטענות הרווחות היא שהקרטינוציטים בזקיקי השיער זקוקים לחומצה לינולאית אותה בדרך כלל הם מקבלים באמצעות הסבום. אלא שבאקנה מתפתחת, כאמור, גם סבוריאה והפרשה מוגברת של סבום, בעוד כמות החומצה הלינואלית היא קבועה; דבר זה מביא לירידה בריכוז החומצה הלינואלית בסבום, ולמחסור בקרב זקיקי השיער המקומיים וכתוצאה מכך להתפתחות של היפרקטוזיס. גורמים אפשריים נוספים להתפתחות היפרקרטוזיס הם מטבוליטים בקטריאליים וכן חומרים מתווכי דלקת.
פתופיזיולוגיה > שינויים בפלורה הטבעית

בעקבות התפתחות סבוריאה והיפרקטוזיס של זקיקי השיער בקרב חולי אקנה, חל גם שינוי בפלורה הטבעית של החיידקים המאכלסים את עור האדם. Propionibacterium acnes הוא חיידק מתג גראם חיובי השייך לפלורה הטבעית של העור, ומהווה את אוכלוסיית החיידקים הדומיננטית בזקיקי השיער. הסיבה לכך היא שחיידק זה מעדיף סביבה אנ-אירובית או מיקרואירופילית, ולכן מעדיף לאכלס אזורים העשירים בסבום השומני, המאפשרים סביבה ענייה בחמצן, כמו זקיקי השיער. אם כן, סבוריאה והיפרקטוזיס של זקיקי השיער גורמים לסביבה עשירה מאוד של סבום, המהווה כר נוח לשגשוג של חיידקים אלו וליצירת ביופילם. בקרב אנשים הסובלים מאקנה בני 11 עד 20 נמצאה כמות גדולה פי 4 של חיידקים אלו בהשוואה לבני אותו הגיל שאינם סובלים מאקנה.
שגשוג של חיידקי P. acnes מביא להפרשה מוגברת של המטבוליטים שלהם, שלחלקם נודעת פעילות פרו-דלקתית. ביניהם ניתן למנות את אנזימי הליפאזות המפרקות טריגליצרידים ומשחררות בפעולתן חומצות שומן חופשיות (חומצה פלמיטית וחומצה אולאית), כשמעל ריכוז מסוים חומצות אלו יכולות לקדם תהליכי דלקת. נמצאו גם פרוטאזות, היאלורונידאזות (מפרקי חומצה היאלורונית) וחומרים כימוטקטיים אשר מושכים נויטרופילים להגיע לאזור עד ליצירת תסנין דלקתי בזקיק השיער ובשכבת הדרמיס הסמוכה לו; לאחר הגעתם, הנויטרופילים יבלעו את חיידקי ה-P. acnes, ובמהלך פעולתם ישחררו חומרים הידרוליטיים שיקדמו תגובה דלקתית. כמו כן, קשירתם של חיידקים אלו לתאים שבזקיקי השיער באמצעות הרצפטור TLR2, מביאה להפעלתם של תאים מונוציטים; המונוציטים מפרישים בתגובה את הציטוקין אינטרלוקין 8 המתווך גם הוא הגעה של נויטרופילים לאזור.
חיידקי P. acnes מעוררים גם את תגובתם של מרכיבים שונים של מערכת המשלים, המשתייכת למערכת החיסון המולדת. החומצה הפלמיטית המשתחררת בפעולתן של הליפאזות מגבירה את הקישור של TLR2, וכך מביאות לאקטוב מערכת האינפלמזום; מערכת זו, המשתייכת גם היא למערכת החיסון המולדת, אחראית על אקטיבציה של תהליכי דלקת בגוף. החומצה האולאית המשתחררת מגבירה את האדהזיה בין P. acnes לתאים, וכן מביאה לשגשוג של קרטינוציטים ולתיווך ייצור קומדונים. נוסף על כך, לחיידקים אלו השפעה מיטוגנית על תאי T, דהיינו הם מעוררים חלוקה מוגברת של תאי T. בנגעי אקנה נמצאו תאי T מסייעים שהגיבו ספציפית עם חיידקים אלו.
נכון להיום לא נמצאו עדויות חד משמעיות להשפעתן של אוכלוסיות מיקרואוגניזמים אחרות, מלבד P. acnes, על היווצרות אקנה.
פתופיזיולוגיה > גורמי דלקת וטריגרים חיצוניים

במשך זמן רב הדעה הרווחת הייתה שתהליכי דלקת נוצרים בעקבות שלושת הגורמים הפתוגנטיים האחרים - סבוריאה, היפרקרטוזיס של זקיקי השיער ובעיקר ייצור מוגבר של מטבוליטים בקטריאליים. אך הדעה הרווחת כיום מוסיפה על כך נדבך נוסף ולפיו בקרב חולי אקנה קיימת נטייה מוגברת לתהליכי דלקת בזקיקי השיער מלכתחילה; ככל הנראה תאי דם לבנים (ובעיקר תאי T מסייעים) הנמצאים בקרבת זקיקי השיער מתחילים את התפתחות הקומדונים על ידי שחרור של ציטוקינים ובהם אינטרלוקין 1, ובכך סוללים את הדרך להתפתחות האקנה. לא זו בלבד, התהליכים הדלקתיים הללו יכולים בעצמם להביא לייצור סבום מוגבר, על ידי הפרשתו של הלויקוטריאן מתווך הדלקת B4; האחרון נקשר לרצפטורים הגרעיניים PPAR‏ (Peroxisome proliferator-activated receptor) הנמצאים בסבוציטים ומבקרים מטבוליזם של ליפידים. הבסיס לכך נשען בין היתר על העובדה שלאחר נטילת זילאוטון, תרופה אנטגוניסטית ללויקוטריאן, נמצאו רמות נמוכות יותר של ליפידים בסבום.
ככל הידוע כיום, פעילות פתוגנטים אלו מספיקה להתפתחות אקנה, גם ללא השפעת גורמים חיצוניים. אולם, גורמי טריגר חיצוניים בהחלט יכולים לגרום גם הם להיווצרות אקנה או להחמיר מחלה קיימת. אחד מהגורמי הטריגר החיצוניים הידועים להחמרת אקנה הוא התקופה הטרום-וסתית, אם כי המנגנון לא ברור די צרכו; ייתכן כי האסטרוגן הרב המופרש בתקופה זו גורם למִיוּם של אפיתל זקיקי השיער ולכן להצרה של תעלות הסבום בזקיק, וכך לאי-סדירות בהפרשת הסבום.
כמו כן, תרופות רבות מהוות גם הן טריגר חיצוני להופעת או להחמרת אקנה. בין היתר הן כוללות אקטינומיצין D, דיסולפירם, טטרציקלין, איזוניאזיד, ליתיום, פניטואין, גלוקוקורטיקואידים ועוד. הללו יכולות לגרום למצב הנקרא פריחה דמוית אקנה (acneiform eruptions), ובו ניתן לראות פפולות אדמנתיות אחידות על פני העור. מצב זה נגרם ככל הנראה עקב נזק של התרופה לאפיתל של זקיק השיער, אף ללא התפתחות סבוריאה או היפקרטוזיס של זקיק השיער; כתוצאה מנזק זה, תוכן הזקיק נשפך אל רקמת החיבור הסמוכה לו ומביא להתפתחות דלקת.
סיבוכים

פצעי בגרות בדרגה חמורה עלולים להותיר צלקות קשות על פני העור. במרבית המקרים, טיפול מתאים בפצעים, הימנעות מחיטוט וסחיטת הנגעים, יסייעו במניעת היווצרות צלקות על העור.
מאחר שמדובר בתופעה הגורמת לפגיעה קוסמטית בתקופה משמעותית בחיים (גיל ההתבגרות), מתבגרים שסובלים מאקנה חריפה עלולים לפתח מצבי חרדה או דיכאון, בשל מראה עור הפנים המודלק או המחוטט.
הערות שוליים

↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
↑  Degitz, Klaus, et al. "Pathophysiology of acne." JDDG: Journal der Deutschen Dermatologischen Gesellschaft 5.4 (2007): 316-323.
1 2 3  Tan, Jerry KL, et al.
"Current concepts in acne pathogenesis: pathways to inflammation." Seminars in cutaneous medicine and surgery. Vol. 37. No. 3S. 2018.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293976405171  BnF: cb12007602g (data)  GND: 4132586-2  LCCN: sh85000560  NDL: 00574581  NKC: ph118320 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סודלור (טייפון)

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  29 ביולי 2015 
 תאריך סיום:  13 באוגוסט 2015 
 משך האסון:  29 ביולי 2015 – 13 באוגוסט 2015 (16 ימים) 
 הרוגים:  59 
 נזק:  4,090,000,000 דולר 
 
מסלול הטייפון ועצמתו על פי סולם ספיר-סימפסון
סודלור, כפי שנצפה ב-5 באוגוסט מתחנת החלל הבינלאומית
סוּדְּלוֹר (באנגלית: Soudelor) היה סופר טייפון (סופה טרופית רבת עצמה) אשר התהווה באוגוסט 2015 מעל האוקיינוס הפסיפי והיה לסופה החזקה ביותר בעולם לשנה זו, ה-JTWC (אנ') דווח כי סודלור מייצר רוחות של עד 290 קילומטרים לשעה, ונע לכוון סין וטאיוואן.
הוא צפוי להיחלש כאשר יעלה על היבשה אך עדיין צפוי להיות שווה ערך להוריקן בקטגוריה 3 או 4.
בממוצע נוצרים 4 סופר טייפונים כל שנה אולם סודלור היה החמישי (והחזק שבהם) של שנת 2015 כבר באוגוסט.
פגיעה

למרות שסודלור נחלש משמעותית לפני שחלף מעל טאיוואן צפונית לעיר חוואליין, הוא גרם למותם של 7 אנשים, במסלולו לעבר חופי סין. ב-9 באוגוסט פגע בעיר פוטיין שבמחוז פוג'יין בדרום סין. בערים ונג'ואו ולישואי נהרגו 14 אנשים וגשמים כבדים חוללו מפולות גרמו לקריסת בתים.
מחוז ונצ'נג רשם 645 מילימטרים של גשם ביממה אחת, הכמות הגדולה ביותר ב-100 השנים האחרונות.
הערות שוליים

↑  טייפון מוגדר כ"סופר טייפון" כאשר נמדדות רחות של מעל 241 קילומטרים לשעה
↑  Super Typhoon Soudelor is strongest storm of the year, ‏ באתר CNN, אוגוסט 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי כדור הארץ. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עמוס גזית

| --- | --- |

עמוס גזית - נשיא ומייסד חברת עמוס גזית בע"מ
 לידה:  22 ביולי 1936 (בן 88) תל אביב, פלשתינה (א"י)
 לימודי רפואה:  בית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה 
 תפקידים:  איש עסקים 
 פרסים והוקרה:  2002- יקיר כבוד של האיגוד הישראלי לאורתופדיה 2005- תעודת הוקרה מטעם איגוד המרדימים הישראלים 2019- חבר כבוד של האיגוד הישראלי לאורתופדיה
 מספר צאצאים:  3 
 
עמוס גזית (נולד ב-22 ביולי 1936) הוא הנשיא והמייסד של חברת עמוס גזית בע"מ, המתמחה ביבוא ושיווק של ציוד רפואי וציוד בטיחות בישראל משנת 1958. בשנת 2019 קיבל תעודת חבר של כבוד מטעם האיגוד הישראלי לאורתופדיה. במסגרת פעילותו הבינלאומית וקשריו הענפים בעולם הביא לישראל טכנולוגיות חדשניות כמו תאי לחץ, שתלים אורתופדים, מכונות הנשמה ושאר ציוד מיגון ורפואה מציל חיים.
קורות חיים

נולד בתל אביב, לסוניה ואברהם למברגר. האב היה בעליה ומנהלה של חנות מכולת קטנה ברחוב נחלת בנימין, דבר שהשפיע רבות על דרכו של עמוס כאיש עסקים מצליח בישראל ומחוצה לה. לעמוס שתי אחיות ואח, הוא בן הזקונים.
למד במספר בתי-ספר בישראל, ביניהם בי"ס בילו, הגימנסיה העברית "הרצליה", בית ספר חקלאי עיינות ובית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה.
במסגרת שירותו הצבאי שימש כפקיד ציוד ראשי במפקדת חיל האוויר ברמלה, ולקח חלק במבצע קדש. לאחר שירותו הצבאי והקמת העסק, וכדי לקבל היתר לסחור עם משרד הביטחון נדרש לשנות את שם משפחתו הלועזי לשם עברי ושינה את השם ל״גזית״.
בשנת 1958 הקים את חברת "עמוס אקויפמנט קומפני", שהפכה לימים לחברת "עמוס גזית בע"מ", במטרה לקדם את תחום הרפואה והבטיחות בישראל ובשלהי אותה שנה החל לייבא לראשונה מוצרים של חברת דרגר הגרמנית (Dräger) שאותם הוא ממשיך ליבא ולייצג בישראל עד היום.
בשנת 1964 הביא לראשונה לישראל טכנולוגיה חדישה של ניתוחים אורתופדיים שלא היו קיימים באותה תקופה (נכון לאותה העת היה מקובל לגבס במקום לנתח). טכנולוגיה זו נקלטה בצורה מהפכנית בקרב כלל הרופאים בישראל, ונחשבת לחלק אינטגרלי באורתופדיה עד היום.
בשנת 1968 ייבא לראשונה בישראל מכונות לב-ריאה חדישות ומהפכניות ששינו את אופן העבודה בחדרי הניתוח בצורה משמעותית.
בשנת 1992 לאחר מלחמת המפרץ הקים יחד עם חברת דרגר הגרמנית והתעשייה הצבאית מפעל במצפה רמון שייצר מיליוני פילטרים למסכות גז, שמרטפים וברדסים להגנת ילדים.
בשנת 1999 פרש גזית לגמלאות ומאז ממשיך בפועלו הייצוגי בחברה.
בשנת 2020 ייבאה החברה שהקים ומכרה בישראל ציוד מציל חיים שהובא במיוחד מאירופה כגון מסכות מגן, מכונות הנשמה, סרבלים ושאר ציוד בטיחות ורפואה שהיה הכרחי לישראל בתקופת מגפת הקורונה.
כתב שני ספרים אוטוביוגרפיים על אודותיו ועל אודות החברה – ״עמוס גזית האיש מאחורי השם״ (הוצאת קווים אישיים 2008) ו״חזון, השראה ומה שביניהם״ (הוצאת עודדה יערי 2020).
חיים אישיים

בסוף שנת 1963 הכיר עמוס את עדנה גזית (1944–2018), אז עדנה מאירהוף, והשניים נישאו ב-1964.
לעמוס ולעדנה שלושה ילדים, שתי בנות ובן.
כיום ילדיו של עמוס מנהלים את העסק אותו הקים וממשיכים את הפעילות הענפה בתחומי הרפואה והבטיחות.
לעמוס שבעה נכדים, שניים מהם מתנדבי מגן דוד אדום בכירים.
הערות שוליים

↑  דף הבית, באתר עמוס גזית
קצבת נכות

| --- | --- |
 :  ראו גם – נכות בישראל, ביטוח לאומי, המוסד לביטוח לאומי
קצבת נכות היא קצבה המשולמת על ידי מדינה לאנשים עם מוגבלות המונעת מהם לעבוד ולהשתכר ברמה מינימלית. קצבת הנכות כמעט תמיד מותנית בהיעדר הכנסה משמעותית ממקורות אחרים.
קצבת נכות משולמת במדינות רבות, בהן ישראל וארצות הברית, ובאירופה: בולגריה, אסטוניה, צרפת, יוון, הונגריה, איסלנד, לטביה, הולנד, פולין וסלובניה. במלטה קיימת תוכנית של גמלת נכות הדומה יותר לקצבת נכות מאשר לתוכנית גמלת נכות.
סוגי נכויות המזכים בקצבה

הגדרת הנכות הנדרשת לקבלת הקצבה משתנה ממדינה למדינה. בבולגריה ההטבות מוגבלות לבעלי פגיעה פיזית, פגיעת ראייה או פגיעה שכלית בעלי לפחות 90% אובדן כושר עבודה. בצרפת, לעומת זאת, נדרשת לפחות 50% נכות קבועה וביוון 67% אחוזי נכות.
בארצות הברית בשנת 1961, סבלו 25.7% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 16% מבעיות נוירולוגיות, 9.6% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 8.3% מסרטן, 8.3% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 7.2% ממחלות במערכת הנשימה, 2.5% מסכרת ו-22.4% מבעיות אחרות. בשנת 2011, סבלו 10.6% ממקבלי הקצבה מבעיות לב ושבץ, 8.2% מבעיות נוירולוגיות, 19.2% מבעיות נפשיות והתפתחותיות, 9.2% מסרטן, 33.8% מבעיות גב ובעיות כאב אחרות, 4.1% ממחלות במערכת הנשימה, 3.4% מסכרת, 3.7% מפציעות ו-7.7% מבעיות אחרות.
בישראל, בשנת 2009, סבלו 32% ממקבלי קצבת נכות ממחלות נפשיות, 25% ממחלות פנימיות, 21% ממחלות נוירולוגיות ולוקמוטוריות, 11% מפיגור שכלי ו-7.5% מליקויים חושיים.
שיעור מקבלי הקצבאות

שיעור מקבלי קצבת הנכות משתנה ממדינה למדינה. בשנת 1999 היו ביפן קצת פחות מ-2% מקבלי קצבת נכות או גמלת נכות, בעוד בהולנד היה השיעור מעל 7%. ממוצע ה-OECD עמד על כ-5%. בארצות הברית היה שיעור מקבלי הקצבה בסוף שנות ה-70 כ-2.3%. בעקבות ביקורת ציבורית תוקן החוק בשנת 1980 על מנת להדק את הפיקוח על מבקשי הקצבאות, מרבים נשללה הקצבה ושיעור מקבלי הקצבה ירד באמצע שנות ה-80 אל מתחת ל-2%. צעד זה הביא בשנת 1984 לצעד בכיוון הנגדי, כאשר חוקק ב-1984 חוק הקורא ליחס יותר מקל כלפי מבקשי הקצבה. מאז, עלה שיעור מקבלי הקצבה באופן חד ובשנות ה-2000 עלה מעל ל-3.5%.
ראו גם

קצבת שירותים מיוחדים
חוק לרון
המאבק להשוואת קצבת הנכות לשכר המינימום
הבטחת הכנסה
קשיי קשב
הערות שוליים

↑  Lisa Waddington, Disability Benefits and Entitlements in European Countries, December 2010, University of Leeds, pages 40-43
↑  Lisa Waddington, Disability Benefits and Entitlements in European Countries, December 2010, University of Leeds, page 42
↑  Lisa Waddington, Disability Benefits and Entitlements in European Countries, December 2010, University of Leeds, page 41
↑  Lisa Waddington, Disability Benefits and Entitlements in European Countries, December 2010, University of Leeds, page 49-50
1 2  Avik Roy, How Americans Game the $200 Billion-a-Year 'Disability-Industrial Complex', Forbes, April 8, 2013
↑  שלי לוי, ‏תושבות כתנאי לקבלת קצבת נכות מהמוסד לביטוח לאומי, באתר מרכז המחקר והמידע (ממ"מ) של הכנסת, 16 במרץ 2010
↑  Employment Outlook 2003, OECD Paris, Chapter 4, page 224
↑  Mark Duggan and Scott Imberman, Why are the disability rolls skyrocketing?
מחזור העולם

עמוד מתוך כתב היד
מחזור העולם (באיסלנדית Heimskringla) או סאגות מלכי נורווגיה הוא חיבור היסטורי רחב יריעה מאת סנורי סטורלוסון, הנכלל בימינו בסאגות המלכים. ראשיתו בסאגה על בני אינגלינג ששמה מתייחס לשושלת המלכים השוודית של בני אינגלינג, ואשר מהווה מעין המשך לחלק המיתולוגי באדה. היא מכילה שירים המספקים מידע רב על המיתוסים, האמונות העממיות, ומוצא האלים של עמי הצפון. יתר 15 הסאגות הן היסטוריוגרפיות, ועוסקות במלכי נורווגיה מלפני המאה ה-9 ועד למלכותו של המלך מגנוס ארלינגסון בשנת 1177:
הסאגה על בני אינגלינג
הסאגה של הלפדן השחור
הסאגה של האראלד בהיר השיער
הסאגה של הוקון הטוב
הסאגה של הרלד ה-2
הסאגה של אולף בן טריגווי (טריגווסון)
הסאגה של אולף בן הרלד (הרלדסון)
הסאגה של מגנוס ה-1
הסאגה של הרלד ה-3
הסאגה של אולף ה-3
הסאגה של מגנוס ה-3
הסאגה של סיגורד הצלבן (ראו: מסע הצלב הנורווגי)
הסאגה של מגנוס הרביעי
הסאגה של זיגורד האראלדסון
הסאגה של הוקון השני
הסאגה של מגנוס ארלינגסון
אוניברסיטת תעלת סואץ

| --- | --- |

אין תמונה חופשית
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים) 
 תלמידים
 :  40,317 (נכון ל־4 ביולי 2022) 
 מיקום
 מדינה:  מצרים מצרים
 קואורדינטות:  30°37′22″N 32°16′30″E﻿ / ﻿30.622777777778°N 32.275°E﻿ / 30.622777777778; 32.275
 scuegypt.edu.eg
  (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאוניברסיטת תעלת סואץ(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםאוניברסיטת תעלת סואץ
 
אוניברסיטת תעלת סואץ (בערבית: جامعة قناة السويس) היא אוניברסיטה מצרית הפועלת באזור תעלת סואץ בשלושה קמפוסים, בפורט סעיד, אסמאעיליה ואל עריש.
היסטוריה

האוניברסיטה נוסדה בצו נשיאותי של נשיא מצרים אנואר סאדאת בשנת 1976, והחלה בקליטת תלמידים בשנת 1977.
באוניברסיטה פועלות 28 פקולטות ולומדים בה למעלה מ-20,000 סטודנטים. באוניברסיטה פועלים 53 מרכזי מחקר בתחומי החינוך ופיתוח קהילתי.
בקמפוס איסמעליה פועלות פקולטות להנדסה, חקלאות, מדעים, חינוך, רפואה, רפואה וטרינרית, מסחר, רפואת שיניים, מחשבים ומידע, רוקחות, תיירות ומלונאות, מדעי הרוח וסיעוד.
בקמפוס פורט סעיד, הנקרא אף קמפוס סואץ, פועלות פקולטות לחינוך, הנדסת מכרות ונפט, מסחר, חינוך הנדסי ומדעים.
בקמפוס אל עריש, הנקרא אף קמפוס צפון סיני, פועלות פקולטות לחינוך ולמדעי החקלאות והסביבה.