stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה לוונשטיין
מספריו

בין ספריו בולטת סדרת הספרים 'ומתוק האור', ספרים המסודרים על פי נושאים, וכוללים משלים, סיפורים, הנהגות ופנינים אודות גדולי הדור.
בסדרת ומתוק האור (הוצאת "יפה נוף", בעריכת יעקב ישראל פוזן) יצאו עשרות ספרים:
חמישה חומשי תורה על פי סדר פרשת השבוע
הגדה של פסח
מגילת אסתר
ראש השנה
יום הכיפורים
חג השבועות - 2 כרכים
ספירת העומר
מגילת איכה ובין המצרים - 2 כרכים
חנוכה - 2 כרכים
שבת קודש - 2 כרכים
ימים נוראים - 2 כרכים
סוכות - 2 כרכים
יציאת מצרים - 2 כרכים (תשע"ח, 2018)
נישואין (תשע"ח, 2018)
פניני הגראי"ל שטיינמן זצוק"ל (תשע"ח, 2018)
ברית מילה (תשע"ט, 2019)
דוד המלך - 2 כרכים (תשפ"א, 2020)
אברהם אבינו (תשפ"א, 2020)
יצחק אבינו ויעקב אבינו (תשפ"א, 2020)
שמיטה (תשפ"א, 2021)
יוסף הצדיק
פניני רבי חיים קנייבסקי (תשפ"ב, 2022)
סדר תפילתנו - סליחות ותפילות ראש השנה (אלול תשפ"ב, 2022)
לאור הנר - פירושים וביאורים על הגדה של פסח
אש-דת - אסופת עלוני פרשת השבוע (5 כרכים)
חיים של תורה - רמזים וגימטריות על התורה (2 כרכים)
עלי ורדים - ביאורים ופירושים על מסכת ברכות (יחד עם הרב צבי קריזר)
עלי ורדים - ביאורים ופירושים על מסכת מגילה (יחד עם הרב צבי קריזר)
קובץ לחג השבועות - ליקוטים וביאורים לחג השבועות ומגילת רות
אדוננו דוד עבד ה' - תיאור תולדות חייו של דוד המלך לאור פרשנות חז"ל
שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תחום שיפוט:  נשיא רוסיה 
 משרד אחראי:  נשיא הפדרציה הרוסית
 סוכנות אם:  רוסיה 
 סוכנות בת:  שירות הביטחון הנשיאותי
 תאריך הקמה:  27 במאי 1996
 סוכנות קודמת:  מינהל האבטחה הראשי
 מנהל:  דמיטרי קוצ'נב
 מטה מרכזי:  מוסקבה
 www.fso.gov.ru
 
שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה (ברוסית: Федеральная служба охраны, בראשי תיבות ФСО, אף.אס.או) הוא גוף ממשלתי פדרלי, האחראי לאבטחת אישים בכירים ברוסיה ולאבטחת התשתיות והתקשורת הממשלתית.
השירות נוסד ב-27 במאי 1996 תוך איחוד שירותים אחרים מכוח החוק "על אבטחת המדינה" ומופקד על אבטחת אישים כנשיא רוסיה, ראש ממשלת רוסיה, שרי הממשל, יו"ר מועצת הפדרציה והדומה הממלכתית ובכירי דת כמו הפטריארך של מוסקבה ורוסיה כולה וכן מבנים בעלי חשיבות אסטרטגית, כמו משרדי ממשלה ואחרים.
הארגון נחשב ליורש המינהל הראשי התשיעי בק.ג.ב. הסובייטי, שהפך ב-1991 לשירות הביטחון הנשיאותי שנוהל בידי אלכסנדר קורז'אקוב, ראש האבטחה של בוריס ילצין. ארגון זה היה חלק ממינהל האבטחה הראשי (Главного управления охраны Российской Федерации).
שירות האבטחה הפדרלי נחשב למקבילה הרוסית של היחידה לאבטחת אישים הישראלית ושל השירות החשאי של ארצות הברית.
תולדות אבטחת אישים ברוסיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – משטרת הארמון (רוסיה)
ב-1555 גויסו חיילים לשמור על ארמון הצאר וזהו האזכור הראשון ברוסיה לקבוצת אנשים שהתאספו למען מטרת אבטחה על אישים בכירים ברוסיה. ארגון אבטחת אישים במתכונתו המודרנית הוקם לראשונה ב-18 במאי 1811 בתור חיל הפרשים של הוד מעלתו הקיסרי. ב-3 בספטמבר 1881 הוקם ארגון בשם אבטחת הוד מעלתו הקיסרי שהוקם בעקבות רצח הקיסר אלכסנדר השני במרץ אותה שנה. הארגון התקיים עד מרץ 1917 וכלל משמר נחתים, חיל פרשים, פיקוד משטרת הארמון, פיקוח הרכבות, גדוד הרכבות הראשון, ומשמר הארמון.
ב-1917 הוקמה המחלקה המבצעית בצ'ה-קה שעסקה באבטחה והמשיכה להתקיים כמחלקה מבצעית בגפא"ו ובנקוו"ד, בתקופת שלטונו של סטלין המחלקה פוצלה למחלקה 1 - שהייתה אחראית לאבטחת סטלין בלבד ומחלקה 2 - שהופקדה על שאר בכירי המפלגה. ב-18 במרץ 1954 משימת אבטחת אישים הוטלה על המינהל התשיעי הראשון - מינהל 9 בקג"ב. ב-1990 היא הפכה לשירות האבטחה של נשיא ברית המועצות וב-1991 ארגוני האבטחה אוחדו תחת מינהל האבטחה הראשי של הפדרציה הרוסית. עד 1991 עמדו בראש שירות האבטחה גנאדי בשקין וולדימיר רדקובורודי, שהמשיך לעמוד בראש האבטחה הנשיאותית עד מאי 1992.
ב-1993 הוקם שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה שהופקד על אבטחת הנשיא בלבד כשבראשו הועמד אלכסנדר קרז'אקוב. ביולי 1996 מונה יורי קראפיווין לראש שירות הביטחון הנשיאותי ותחת ניהולו אוחד הארגון לתוך שירות האבטחה הפדרלי, שנוסד ב-27 במאי 1996 וכלל בתוכו גם את שירות הביטחון הנשיאותי, משמר הקרמלין ויחידות נוספות.
בשנת 2004 הורחבו סמכויות הארגון וכללו גם תפקידי אבטחת תשתיות לאומיות ותקשורת ממשלתית. בשנת 2018 נוספו לו גם תפקידי מאבק במתקפות האקרים על תשתיות ממשלתיות.
במהלך מגפת הקורונה ברוסיה נודע על התאבדותו של מאבטח במתחם הקרמלין, זאת אחרי שעות עבודה ארוכות, תנאי שירות קשים ואי טיפול בתלונותיו אחרי שאולץ לעבוד 15 שעות ברציפות. הסיפור חשף שחיקה בקרב מאבטחי השירות ומכך שהארגון סובל ממחסור בכוח אדם, בייחוד עם פרוץ המגפה אחרי שמאבטחים רבים שנדבקו בנגיף הוכנסו לבידוד, מה שיצר עומס על שאר מאבטחי השירות. זה מקרה ההתאבדות השני בשירות במהלך השנה, אחרי שב־15 במרץ, צלף בן 24 מהמשמר הנשיאותי נמצא מת במוסקבה: סיבת המוות הייתה פצע ירי בראשו. גופתו נמצאה על ידי מכר שהגיע לבדוק מדוע המנוח לא יצר קשר במשך מספר ימים. ליד גופת הצלף היה אקדח מדגם "אוקה". הלוחם שירת ביחידה הצבאית 11488, בה משרתים צלפים האחראים לאבטחת הנשיא. במקרה נוסף, ב־5 בדצמבר 2019, התקשורת הרוסית דיווחה שקצין השירות איים על מפקדו בנשק לאחר שהאחרון שינה את לוח הזמנים לחופשה שלו. הסכסוך התרחש במחלקת התקשורת המיוחדת והמידע במחוז הפדרלי של וולגה ב־31 באוקטובר 2018.
מבנה

השירות למידע ותקשורת מיוחדת - אבטחת קשר, אבטחת אתרי האינטרנט הממשלתיים ומודיעין אלקטרוני, שולב בשירות האבטחה הפדרלי באוגוסט 2004 על בסיס פאפס"י שפורק.
שירות הביטחון הנשיאותי - אחראי באופן אישי לאבטחת הנשיא. שולב בשירות האבטחה הפדרלי ביולי 1996 על בסיס ארגון עצמאי שהיה אחראי על הנושא.
המוסך למטרות מיוחדות - אחראי לתפעול הרכבים הממשלתיים.
שירות מפקד הקרמלין של מוסקבה.
משמר הקרמלין - אבטחת מתחם הקרמלין, שולב בשירות בשנת 1993.
התזמורת הנשיאותית.
מועדון הספורט של שירות האבטחה הפדרלי של רוסיה.
מרכז העיתונות.
ראשי הארגון

| שם> מינהל האבטחה הראשי | תקופת כהונה> מינהל האבטחה הראשי | הערות> מינהל האבטחה הראשי |
| --- | --- | --- |
| ולדימיר רדקובורודי | 31 באוגוסט 1991 — 12 ביוני 1992 |  |
| מיכאיל ברסוקוב | 12 ביוני 1992 — 24 ביולי 1995 |  |
שירות האבטחה הפדרלי
| יורי קראפיווין | 24 ביולי 1995 — 18 במאי 2000 |  |
| יבגני מורוב | 18 במאי 2000 — 26 במאי 2016 |  |
| דמיטרי קוצ'נב | 26 במאי 2016 — מכהן |  |
ראו גם

שירות האבטחה הפדרלי של מקסיקו
שירות הביטחון הנשיאותי של רוסיה
שירות הביטחון של נשיא בלארוס
שירות האבטחה הממלכתי של אוקראינה
היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות
השירות החשאי של ארצות הברית
שירות הביטחון הדיפלומטי
הערות שוליים

↑  הצו הנשיאותי המפרט את סמכויות הארגון (ברוסית)
↑  Сотрудник ФСО покончил с собой в Кремле
↑  שימש במגוון תפקידים במינהל 9 בק.ג.ב. ואחר כך כראש מינהל האבטחה הראשי של נשיא ברית המועצות
↑  שימש לאחר מכן כראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
↑  שימש גם כשירות הביטחון הנשיאותי ושימש הם כראש מינהל האבטחה הראשי והן כראש שירות האבטחה הפדרלי לאחר מכן.
| קהילת המודיעין הרוסית |
| --- | --- | --- |
| יחידות מודיעין בצבא ובמשרד ההגנה | המודיעין הצבאי (ספצנאז) • מודיעין ימי (הקומנדו הימי) • מודיעין האוויר |  |
| ממשלת רוסיה | הביון החיצוני • הביטחון הפדרלי • משרד הפנים • מאבק באלכוהול הלא חוקי • פספ"ם |  |
| נשיא הפדרציה הרוסית | מועצת הביטחון • האבטחה הפדרלית (התקשורת המיוחדת) • ביטחון הנשיא • ועדת החקירות |  |
| ארגונים לשעבר באימפריה הרוסית, ברית המועצות ורוסיה | הלשכה לעניינים סודיים • הלשכה החשאית • הלשכה המיוחדת • הז'נדרמריה • אוכרנה • ג.פ.או. • או.ג.פ.או. • ביטחון המדינה • המודיעין הצבאי הסובייטי • פאפס"י • סוכנות הביטחון הפדרלית • שירות הביטחון הבין-רפובליקני • משרד הביטחון • פס"ק • משטרת הסמים הפדרלית |  |
רוי סארי

רוי אלן סארי (באנגלית: Roy Allen Saari;‏ 26 בפברואר 1945 – 30 בדצמבר 2008). היה שחיין אמריקאי, אלוף אולימפי (טוקיו 1964) במשחה שליחים 4x200 מטר ושיאן עולם במשחה ל-1500 מטר חופשי. היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-17 דקות.
ביוגרפיה

סארי נולד בבאפלו, מדינת ניו יורק. אביו, יורהו סארי ("וייטי"), היה מאמן כדורמים ואימן את נבחרת הכדורמים של ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו (1964) שסיימה במקום התשיעי. גם אחיו הצעיר (נולד בשנת 1948), רוברט סארי, ייצג את ארצות הברית באולימפיאדת טוקיו בכדורמים. רוי, למד ושחה באוניברסיטת דרום קליפורניה וסיים את לימודיו בשנת 1967. בשנת 1973 קיבל את תעודת עריכת הדין מאוניברסיטת לויולה מרימאונט.
ביוגרפיה > אלוף ארצות הברית הצעיר ביותר בהיסטוריה

באליפות ארצות הברית שנערכה בשנת 1959 זכה סארי במדליית זהב במשחה ל-1500 מטר חופשי ובכך היה לשחיין האמריקאי הצעיר ביותר בהיסטוריה שזכה באליפות, בגיל 13 וחצי, כמו ג'יימס מקליין.
ביוגרפיה > אלוף המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בסאו פאולו, ברזיל בשנת 1963 זכה סארי בשתי מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:19.3 דקות, לפני בן ארצו דון שולנדר (4:23.3 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:26.2 דקות.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בטוקיו, יפן ב-17 באוגוסט 1963 קבע סארי במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 17:05.5 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-3 שנים של ג'ון קונרדס מאוסטרליה (17:11.0 דקות).
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו (1964) שנערכו בניו יורק ב-2 בספטמבר קבע סארי במשחה ל-1500 מטר חופשי שיא עולם חדש של 16:58.7 דקות ובכך היה לשחיין הראשון בהיסטוריה ששחה משחה זה מתחת ל-17 דקות. הוא סיים ראשון במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:13.5 דקות ושני במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:51.5 דקות. במשחקים עצמם הוא זכה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה שליחים 4x200 מטר ביחד עם, סטיב קלארק, גארי אילמן ודון שולנדר בשיא עולם חדש של 7:52.1 דקות, לפני גרמניה (7.59.3 דקות) ויפן (8:03.8 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש של 4:47.1 דקות, אחרי בן ארצו דיק רות' שקבע שיא עולם חדש של 4:45.4 דקות וגרהרד הץ מגרמניה (4:51.0 דקות). סארי סבל מהצטננות קשה, רות' סבל בלילה שלפני מכאבי בטן עזים, בשל דלקת התוספתן. הוא נידרש לניתוח דחוף אך הוא סירב וביקש מרופאיו להמתין עד לאחר סיום המשחה והץ הגרמני סבל מדלקת ריאות. נוסף לכך, הוא סיים במקום רביעי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:16.7 דקות ובמקום שביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 17:29.2 דקות.
ביוגרפיה > אלוף האוניברסיאדה

באוניברסיאדה שנערכה בבודפשט, הונגריה בשנת 1965 זכה סארי בשתי מדליות זהב במשחי שליחים, ב-4x100 מטר חופשי וב-4x200 מטר חופשי.
ב-30 בדצמבר 2008 נפטר סארי מאי-ספיקת לב.
תארים והישגים

סארי זכה במהלך הקריירה שלו ב-17 תוארי אליפות ארצות הברית ו-9 תוארי NCAA‏, 3 תארים ב-3 שנים ברציפות.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  OLYMPIC TRIALS RESULTS - 1964 Olympic Trials-Swimming
שפה אם

ערך זה עוסק בשפה שממנה נובעת משפחת שפות. אם התכוונתם לשפה שאדם לומד ראשונה, ראו .
עץ אבולוציוני של השפות הסלאביות, ששורטט בהתאם להשערות על קיומן של הפרוטו-שפות "פרוטו-סלאבית" ו"פרוטו-בלטו-סלאבית"
שפה אם, שפה קמאית, או פרוטו-שפה (מיוונית Πρωτογλώσσα – "שפה ראשונה") היא שפה, שממנה נבעו שפות קרובות, המהוות משפחת שפות. ברוב המקרים, השפה האם איננה ידועה מראיות וממצאים ישירים והיא משוחזרת באמצעות השוואת הפריטים המרכיבים את משפחת השפות. במחקר שחזורי כזה, עוסקת הבלשנות ההיסטורית. שחזור לפי שפות עכשוויות אינו מאפשר לחשוף את כל מאפייניה של השפה האם וככל שזו עתיקה יותר ביחס לצאצאיה, המידע עליה חלקי יותר. בין השפות האימהות המשוחזרות מונים את הפרוטו-הודו-אירופית, הפרוטו-שמית, הפרוטו-בנטו.
שפה אם עשויה להתייחס גם למשפחת שפות מצומצמת או לענף שפות מסוים ואז ייתכן ויש לגביה תיעוד היסטורי. דוגמאות לכך יש בלטינית המהווה את השפה האם של השפות הרומאניות, ובנורדית עתיקה ממנה התפתחו שפות הענף הגרמני הצפוני (שוודית, נורווגית, דנית, איסלנדית ופארואזית).
השיטה המקובלת לשחזור מאפייניה של שפה אם מבוסס על ההנחות המסורתיות של הבלשנות המשווה: התפתחותן של שפות במודל אילן היוחסין וחוקיותם של מעתקי הגאים. כיום קמו עוררין על הנחות אלה ואין מייחסים להן עוד תוקף מוחלט. עם זאת, הנחות אלה הן עדיין בעלות ערך רב, שכן הן מספקות בסיס תאורטי מוצק לשחזורים ואפשרות לדחות סברות שאינן עולות אתן בקנה אחד.
ראו גם

משפחת שפות
בלשנות היסטורית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4233569-3 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שפה אוליגוסינתטית

שפה אוליגוסינתטית (מיוונית ὀλίγος שפירושו מעט, קצת) היא כל שפה שמשתמשים בה במספר קטן של מורפמות (עד מאה) שמתחברות בצורה סינתטית כדי ליצור היגדים. אוליגוסינתטיות היא כמעט תאורטית לחלוטין ותלויה במידה רבה ביצירת מילים מורכבות ארוכות, במידה העולה על זו של שפות פוליסינתטיות טבעיות.
מאחר שלא זוהו תכונות אוליגוסינתטיות בשום שפה טבעית, כמה בלשנים מתייחסים לאוליגוסינתזה אמיתית כבלתי אפשרית או בלתי מעשית לשימוש פרודוקטיבי אצל בני אדם. השימוש בה מוגבל לשפות מתוכננות, כגון "שיחדש", סונה, טוקי פונה ו-aUI. לגבי השפות האינדיאניות הילידיות נאוואטל ושפת שחורי הרגל, נטען בעבר (בעיקר על ידי בנג'מין לי וורף) כי הן מציגות תכונות אוליגוסינתטיות. בשפות כאלה, וורף טען, "אוצר המילים מורכב מפונמות ורעיון רחב או מערכת מורכבת של רעיונות הקשורים זה בזה המתאימים להתנהגות זו". עם זאת, הקהילה הבלשנית דחתה במידה רבה טענות אלה, והעדיפה לסווג את נאוואטל ושפת שחורי הרגל כפוליסינתטיות.
הערות שוליים

↑  Gullunuo Leronnr, Benjamin L. Whorf and the idea of linguistic relativity
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שון האניטי

| --- | --- |

שון האניטי, 2016
 לידה:  30 בדצמבר 1961 (בן 62) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Sean Patrick Hannity 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת אדלפי 
 מעסיק:  Citadel Broadcasting, פוקס ניוז, Premiere Networks 
 בן או בת זוג:  Jill Rhodes (1993–2019) 
 פרסים והוקרה:  Marconi Awards (2003, 2007)  Radio Hall of Fame (2017)  טיים 100 (2018) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  SeanHannity
 טוויטר:  SeanHannity, seanhannity
 www.hannity.com
 
שון האניטי (באנגלית: Sean Hannity; נולד ב-30 בדצמבר 1961) הוא מנחה רדיו וטלוויזיה אמריקאי, סופר ופרשן פוליטי שמרני. [דרושה הבהרה]
האניטי נולד בניו יורק, למשפחה ממוצא אירי. למד באוניברסיטת ניו יורק אך לא סיים את הלימודים.
החל את דרכו ברדיו בתחנת סטודנטים בשנת 1989. כיום מנחה תוכנית רדיו יומית בת 3 שעות בשם The Sean Hannity Show, תוכנית שהחלה את שידוריה ב-10 בספטמבר 2001. התוכנית משודרת בסינדיקציה ברחבי ארצות הברית, במעל ל-500 תחנות.
בשנים 1996–2009 הגיש האניטי בערוץ פוקס ניוז את תוכנית הטלוויזיה היומית "האניטי וקולמס", יחד עם אלן קולמס. התוכנית עסקה בפוליטיקה ואקטואליה. האניטי היה על תקן המגיש השמרן, לצד קולמס הליברל. התוכנית הייתה הפופולרית ביותר בערוץ לאחר תוכניתו של ביל או'ריילי. בשנים 2007–2009 הגיש בערוץ גם תוכנית אירוח שבועית בשם Hannity's America.
החל משנת 2009 מנחה האניטי את תוכנית הטלוויזיה היומית Hannity בערוץ פוקס ניוז.
האניטי כתב שלושה ספרים שהגיעו לרשימת רבי המכר של הניו-יורק טיימס.
במהלך קמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, זכה האניטי לתשומת לב רבה בזכות הקידום של המועמד הרפובליקאי דונלד טראמפ, שלימים הפך לנשיא ארצות הברית.
בפברואר 2020, בזמן תחילת מגפת הקורונה בארצות הברית אמר האניטי כי אנשי שמאל משתוקקים כי נגיף הקורונה יזרע הרס בארצות הברית כדי לצבור נקודות פוליטיות. במרץ של אותה שנה הוא טען כי הווירוס הוא "מתיחה" ואמר "שאולי זה נכון" שהתפרצות הקורונה היא מזימה שתוכננה על ידי ה"Deep state".  מאוחר יותר באותו חודש, לאחר שהתפרצות המחלה הפכה למגפה וטרמפ הכריז על מצב-חירום לאומי, האניטי החל לתייחס לווירוס ברצינות גדולה יותר, והכחיש כי התייחס כי טען שהמגפה היא מתיחה.
האניטי נשוי ואב לשני ילדים.
שאלון פרוסט

שאלון פּרוּסט הוא סדרה של 30 שאלות אישיות, שהתפרסם בשם זה בשל התשובות שנתן לשאלון הסופר הצרפתי הנודע מרסל פרוסט.
פרוסט גילה את השאלון בסוף המאה התשע עשרה, בעודו נער. השאלון הופיע בספר וידויים בשפה האנגלית משנת 1860 בשם "אלבום לרישום מחשבות, רגשות", שהיה שייך לחברתו אנטואנט, בתו של הנשיא לעתיד פליקס פור. מרסל הצעיר התבקש למלא את השאלון בשני אירועים חברתיים בחייו: הראשון במסיבת יום ההולדת של אנטואנט כשהיה בן 13, ופעם נוספת כשהיה בן 20, אז סיפק תשובות מעט שונות. באנגליה של אותה תקופה נפוצו משחקי מסיבה מסוג זה, שנועדו לחשוף טעמים ושאיפות אישיות. כתב היד המקורי של תשובותיו משנת 1890 שהתגלה בשנת 1924, נמכר במכירה פומבית שנערכה במאי 2003 עבור 102,000 אירו.
מנחה הטלוויזיה ברנרד פיבו נהג להציג את השאלון בפני אורחיו בתוכניתו "אפוסטרוף". בהשראת פיבו, אימץ את השאלון מנחה התוכנית "סטודיו למשחק" ג'יימס ליפטון, והוא נוהג להציג לאורחיו גרסה מותאמת של השאלון. ליפטון מתייחס לפעמים בטעות לשאלון כהמצאה של מרסל פרוסט. בעקבות ליפטון נוהג גם עמנואל הלפרין להציג כמה מהשאלות הבולטות בשאלון, בתוכניתו "סדנה למשחק" המשודרת בערוץ 8. שאלון דומה מופיע באופן קבוע בעמוד האחורי של המגזין וניטי פייר, והוא הפך לסימן ההיכר של המגזין. באוקטובר 2009 השיק המגזין גרסה אינטראקטיבית של השאלון, שעורך השוואה בין התשובות שנתנו ידוענים שונים. המנחה הרוסי ולדימיר פוזנר נוהג גם כן להציג את השאלון לאורחיו בתוכנית הראיונות שלו.
השאלות

פרוסט לא אימץ את השאלון המקורי באנגלית באופן מדויק. בנוסף לתרגום השאלון לצרפתית, הוא הפריד בין השאלות, התעלם מכמה מהן והוסיף אחרות. להלן השאלות והתשובות שנתן בשנת 1890 והוא בן עשרים:
| השאלות המקוריות | גרסתו של פרוסט | תשובותיו של פרוסט |
| --- | --- | --- |
| התכונה החביבה עליך | ההיבט המרכזי באישיותי | הצורך להיות נאהב, או ליתר דיוק, הצורך בלטיפה ופינוק - הרבה יותר מאשר הצורך להיות אהוד |
| התכונות החביבות עליך בגבר | התכונה שאני חושק בגבר | קסם נשי |
| התכונות החביבות עליך באשה | התכונות שאני חושק באשה | מעלות גבריות, כנות בידידות |
המאפיין העיקרי שלך: ----
| מה הנך מעריך מאוד אצל חבריך | מה אני מעריך מאוד אצל חברי | To have tenderness for me, if their personage is exquisite enough to render quite high the price of their tenderness |
| הפגם העיקרי שלך | הפגם העיקרי שלי | אי ידיעה, חוסר יכולת "לרצות" |
| העיסוק החביב עליך | העיסוק החביב עלי | לאהוב. |
| מהו אושר עבורך? | החלום שלי לגבי אושר | אני מפחד שהוא לא מספיק נפלא, אינני מעז לדבר עליו, אני חושש להרוס אותו בכך שאדבר עליו |
| מהי אומללות עבורך? | מה יכול היה להיות האסון הגדול ביותר שלי? | לא להכיר את אמי או את סבתי |
| אלמלא היית אתה, מה היית רוצה להיות? | מה הייתי רוצה להיות | אני עצמי, כפי שהאנשים שאני מעריץ רוצים שאהיה |
| היכן היית רוצה לגור? | המדינה שעלי לרצות לגור בה | במדינה שבה הדברים שאני רוצה שיקרו יתגשמו כבמטה קסם, ושהרכות בה תהיה תמיד הדדית |
| מהו הצבע והפרח החביב עליך | הצבע החביב עלי | היופי אינו נמצא בצבעים, אלא בהרמוניה שלהם |
| ---- | הפרח שאני אוהב | שלו\שלה, ולאחר מכן את כל הסוגים. |
| ---- | הציפור החביבה עלי | הסנוניתיים |
| סופרי הפרוזה החביבים עליך | סופרי הפרוזה החביבים עלי | נכון לעכשיו, אנטול פראנס ופייר לוטי |
| המשוררים החביבים עליך. | המשוררים החביבים עלי | שארל בודלייר and אלפרד דה ויניי |
| הגיבורים החביבים עליך בסיפורת | הגיבורים החביבים עלי בסיפורת | המלט |
| הגיבורה החביבה עליך בסיפורת | הגיבורה האהובה עלי בסיפורת | ברניקי. |
| הציירים והמלחינים החביבים עליך | המלחין האהוב עלי | בטהובן, ואגנר, שומאן. |
| ---- | הציירים החביבים עלי | לאונרדו דה וינצ'י, רמברנדט. |
| הגיבור שלך בחיים האמיתיים | הגיבור שלי בחיים האמיתיים | מר דארלו, מר בוטרוקס. |
הגיבורה החביבה עליך בחיים האמיתיים: ----
אלו הן הדמויות ההיסטוריות שאתה הכי לא אוהב: ----
| הגיבורה שלך בהיסטוריה | הגיבורה שלי בהיסטוריה | קלאופטרה. |
המאכל והמשקה החביב עליך: ----
| השמות החביבים עליך | השמות החביבים עלי | כל פעם יש לי רק שם אחד |
| מה אני הכי שונא | מה אני שונא יותר מכל | מה שרע בי |
| דמויות מההיסטוריה העולמית שאני הכי שונא | דמויות מההיסטוריה העולמית שאני הכי מתעב | אני לא משכיל דיי |
| האירוע הצבאי שאני הכי מעריץ | האירוע הצבאי שאני הכי מעריץ | השירות הצבאי שלי! |
| הרפורמה שאני הכי מעריץ | הרפורמה שאני הכי מעריץ | ---- |
| הכישרון הטבעי שהייתי רוצה להיות מחונן בה | מתנת הטבע שהייתי רוצה שיהיה לי | כוח הרצון, ופיתוי. |
| כיצד אני רוצה למות | כיצד אני רוצה למות | מתוקן ואהוב |
| מה מצב הרוח הנוכחי שלך | מצב הרוח הנוכחי שלי | שעמום מכך שהיה עלי לחשוב על עצמי כדי לענות על כל השאלות הללו |
| לאיזה חולשות הנך מגלה הכי הרבה סובלנות | חולשות שכלפיהן אני מגלה הכי הרבה סובלנות | אלו שיש לי הבנה כלפיהן |
| המוטו החביב עליך | המוטו שלי | עלי לחשוש מאוד שזה יביא לי מזל רע |
הערות שוליים

↑  מהמקור בצרפתית לא ניתן לדעת בוודאות למה כוונתו
שורשי החילון

שורשי החילון, מתירנות וספקנות ביהדות המאה ה-18 הוא ספרו של פרופ' שמואל פיינר מאוניברסיטת בר-אילן.
 הספר הוא פרי מחקריו על התמורות בתודעה ואורח החיים היהודי בעת החדשה; תמורות אלו הובילו אל תפיסות עולם חדשות ושונות על המותר והאסור להלכה ולמעשה, ובכלל זאת אל חילון, ביהדות במאה ה-19 ו-20.
 תופעת החילון ביהדות, שהחלה במערב אירופה, שונה במהותה ובהתנהלותה מהחילון בתרבויות ודתות אחרות; ועם זאת, היא הושפעה מהחברה האירופאית הסובבת, יצרה עמה זיקה והתכתבות תרבותית מסועפת.
פרקי הספר ותכניו > „מבוא: 'מה תהא עלינו? הרי חדלנו להתפלל' - חטאים וספקות”

א. „חילון במאה ה-19? התעוררות החשדות”
ב. „הדת באירופה תחת מתקפה”
ג. „הטרודוקסיה יהודית מוקדמת”
ד. „תירבות ומרידה בדת: אפיקים ומונחים של חילון”
פרקי הספר ותכניו > „חלק ראשון: חירות וכפירה 1760-1700”

„פרק ראשון: 'כת דאיסטית' בבית היין - תענוגות ופיקוח הדת”
א. „מלעיבים ב'מלאכי אלוהים': 'הלוא הם אנשים כמונו'!”
„פרק שני: 'מנהגי הפוקרים' - פיתויי האופנה והתשוקה”
בפרק סוקר המחבר את תרבות ההנאות של חלקים בחברה היהודית מאז המאה ה-18; אשר זכו גם להתייחסותם המפורטת של רבנים מובילים, השפעות של הוגי דעות והלכי רוח כלליים, והמגמות בחברה היהודית.
פתיחת שערי התעבורה הבינלאומית, גרמה להופעתם באירופה של מוצרים חדשים שצריכתם מסבה הנאה; אחד מהם היה משקה הקפה, שהגיע כבר במאה ה-16, אבל הפך לאהוד לאחר שתי מאות; והפופולריות הביאה לפתיחתם של בתי קפה רבים בערים המרכזיות של אירופה. לשומרי כשרות הייתה השתייה בבית קפה רגיל, אסורה להלכה, גם בשל השימוש בחלב נוכרי; בעיקר בשל החברה הנהנתנית לכאורה שישבה בבתי הקפה האופנתיים החדשים. רבנים, כגון יהונתן אייבשיץ ויעקב עמדן, ניסו למנוע את הישיבה, על ידי שביקרו בחריפות את הישיבה בהם, בצוותא חדא עם גויים ויהודים הלבושים בראוותנות יתרה או בחוסר צניעות.
ב. „'נשים מגולות': פיתויי הארוס”
אופנת הלבוש החדשה במאה ה-18 הטרידה את הרבנים, בין השאר בשל חשש "מפני טשטוש ההבדל המגדרי בין נשים לגברים". כך למשל, קבל הרב יעקב עמדן "על 'המראה הנשי' של אותם גברים אופנתיים שלחייהם חלקות: 'הזכרים, הנקראים בשם יהודים המגלחים את פאותיהם להדמות לנקבות' ואילו לנשים המתהדרות באביזרי האופנה החדשה הייתה לעמדן תוכחה "בדברים חמורים ובאיומים קשים אף יותר מן הגברים", כגון שבשל לבושן המודרני הן עלולות למות בעת לידתן. ואל תוכחת הנשים הצטרפה שורת רבנים, כגון הרב צבי הירש קיידנובר בפרנקפורט, הרב צבי הירש לוין בלונדון, והרב יונתן אייבשיץ במץ.
 באותה עת, התברר כי תופעת הריונות מחוץ לנישאים ויחסי מין בין נשים וגברים פנויים או נשואים לאחרים הפכו לתופעה נפוצה, הגם שאסורה על פי ההלכה. התמודדות ההנהגה הרבנית עמה נעשתה בשני קטבים; האחד, גינוייה במילים קשות, והשנייה, היתרים, כגון ההיתר לגברים נשואים לחיות עם פילגש, שהציע הרב יעקב עמדן.
ג. „הדוניזם ושכחת אלוהים”
„פרק שלישי: 'שתי כתות ארורות' - חתרנות שבתאית”
א. „'תורה חדשה להתיר האיסורים': מחיון ועד אייבשיץ”
להתהוות החילון ביהדות הסברים אחדים ומגוונים; פרופ' גרשם שלום הראה במחקריו, "בניגוד להיסטוריונים שקדמו לו", על פי פיינר, "ובסתירה גמורה לזיכרון הקולקטיבי היהודי", כי התמורה ביחסם של היהודים למצוות, להלכה, למהותה של היהדות ולהיררכיה התרבותית ביהדות כדת וכתרבות לאומית, ובמיוחד התפוררותם של אלה במגזרים רחבים בעת החדשה, הושפעה עמוקות מן התנועה השבתאית, שפרצה בשנות השישים של המאה ה-17. גם לאחר המרת דתו לאסלאם של שבתאי צבי ודיכוייה של השבתאות בקרב המוני היהודים על ידי הממסד הרבני, המשיכה השבתאות לתסוס במסתרים; ופרצה באדרת חדשה בתנועתו של יעקב פרנק במזרח אירופה. על פי גרשם שלום, למדנים ובעלי תפקידי רבנות שמו את לבם למגמות אלו, כבר מראשית השבתאות, לאחר משברי האמונה שגררו גם משברים נפשיים וכלכליים שהתחוללו בעטיָה; והחלו לרדוף כל גילוי שלה, אמיתי או מדומיָן, או כל תופעה רוחנית-תרבותית שנתפסה כשבתאית. כך למשל, נרדפו במאה ה-18, על שבתאיותם, שלכאורה, רבי נחמיה חיון על ידי רבי משה חגיז, רבי משה חיים לוצאטו (רמח"ל), והרב יהונתן אייבשיץ על ידי הרב יעקב עמדן.
ב. „'אני ארמוס את כל החוקים': אנטינומיזם וליברטיניות”
„פרק רביעי: 'שתי כתות ארורות' - נאו־קראים ודאיסטים”
א. „'פוקרים מתפלספים': איומי התבונה”
ב. „'אמר נבל בלבו אין אלוהים': ספקנות וזהות יהודית”
פרקי הספר ותכניו > „חלק שני: בעולם חדש 1780-1760”

„פרק חמישי: אלוהים במבחן - האצה בתהליך החילון”
א. „שנות השישים: שאלות מתריסות על טיבו של הבורא”
ב. „להסיר את 'אזיקי' המצוות: ניכור ומתירנות”
ג. „'נגד מכחישי הדת': מאבקם של המשכילים המוקדמים בכפירה”
„פרק שישי: 'הכול ביד הטבע' - דאיסטים בשוליים”
בשלהי המאה ה-18, בשנת 1770 ראה אור חיבורו המשפיע של הברון הגרמני ד'אולבאק: שיטת הטבע; טענתו העיקרית הייתה כי האל הוא המצאה אנושית, המנצלת את "פחדיו הקמאיים" של האדם; ובנוסף, טען כי המוסר ואהבת הזולת טבעית לאדם, ולכן מיותרים "כתבי הקודש" וכוהניהם הנהוגים בדתות השונות. באותה תקופה יצא לאור ספרו (שחובר שני עשורים לפני כן) של דייוויד יום: דיאלוגים על הדת הטבעית, אשר העלה "שאלות נוקבות המעמידות בספק את האפשרות להוכיח את קיומו של אלוהים". החיבורים שהיו נושא לדיון ציבורי כללי, בוקרו על ידי הוגי דעות יהודים כגון הפרשן התלמודי הרב יהודה לייב מרגליות והרב יחזקאל לנדא, כאפיקורסות של "המאמינים בטבע".
א. „שנות השבעים: 'דור של חולין, דור ללא דת”
בתקופה זו, התחזקה "האמונה בטבע כתחליף לאמת המטאפיזית". מגמה זו קבלה תמיכה אצל חלק מהוגי הדעות של "הנאורות".
ב. „דאיסטים במחתרת: מ'שפינוזה השני' לאפיקורוס הביולוגי”
ג. „ספקני הדת: 'העברי הפרמיטיבי' ומחלל הקודש”
„פרק שביעי: 'הלא אנחנו בשר' - הגוף משתחרר מכבליו”
א. „'עולם חדש': יהודים אופנתיים בחוצות אמסטרדם והמבורג”
ב. „האישיות החופשית: שערות ראשן של הנרייטה ופאני”
פרקי הספר ותכניו > „חלק שלישי: בעולם הפוך 1790-1780”

„פרק שמיני: 'לוקחים חגורה של מכנסיים וקושרים על היד' - שערוריות ומתחים”
א. „שנות השמונים: גוברות הציפיות לסובלנות דתית”
ב. „'כת הרשעים' חושפת את פניה”
ג. „'גל הגרוטאות של המצוות הטקסיות': הטרודוקסים בברסלאו וברלין”
„פרק תשיעי: 'חוקי החופש' במקום 'חוקי משה' - משבר הדת היהודית”
א. „'כת הגרמנים' מתעצמת בפרוסיה”
ב. „הצצה אל חיי היהודים בלונדון”
ג. „'דע מה שתשיב לאפיקורוס': השמרנים מווירג'יניה עד ליטא”