די אידישע שטימע
הערות שוליים

כפי שניתן לשים לב העיתון עלה 60 פפֶניג (pfennig), חלוקת-משנה של המטבע הגרמני העיקרי מארק - מורשת של הכיבוש הגרמני של ליטא. יצוין, כי אף שליטא זכתה בעצמאות ב-1918, המטבע הרשמי שלה, ליטאס, נכנס לראשונה למחזור רק ב-1922.
↑  כפי שניתן לשים לב העיתון עלה 60 פפֶניג (pfennig), חלוקת-משנה של המטבע הגרמני העיקרי מארק - מורשת של הכיבוש הגרמני של ליטא. יצוין, כי אף שליטא זכתה בעצמאות ב-1918, המטבע הרשמי שלה, ליטאס, נכנס לראשונה למחזור רק ב-1922.
↑  מטעם הסיעה היהודית בסיים (פרלמנט) הליטאי. ראה אור בין ה-22 בינואר 1924 ל-1 במאי 1925. נועד לקרב בין היהודים לליטאים
↑  החל להופיע בשנת 1923 ביוזמת פעילים ציונים כתוספת ספרותית ל"די אידישע שטימע", בעריכתם של נתן גרינבלט-גורן, משה כהן וזלמן טראוב. אך פרסום עברי זה נסגר כעבור שנתיים בגלל קיצוצים בתקציב. ראו אזכור של "הד ליטא" גם ב: קובנה Kaunas, באתר המרכז העירוני להנצחה, תיעוד, חקר ולמידת השואה בפתח תקווה (טקסט 15 שנכתב על ידי יוסף רוזין)
↑  החל מ-1925 הודפס בברלין בהשתתפותו של ישעיהו קלינוב
↑  מוסף זה פורסם בשנת 1925 ביחד עם ההתאחדות של ה"פאלקסבאנק" ('הבנק העממי [היהודי]'), ראו: Dov Levin, The Litvaks, Yad Vashem, 2000, p. 152
↑  עיתון או מהדורת הצהריים (צהרון) של "די אידישע שטימע" שראה אור לראשונה ב-1934. זכה בהצלחה ותפוצה גדולה ובמשך כשנתיים (עד 1939) הופיע בשם "לעצטע נייס" ('חדשות אחרונות'). עורכו של "היינטיקע נייס" היה שמואל גולדשמידט, ראו: אריה כנרתי, "לתולדות העיתונות היהודית בליטא", העיתונות שלנו (האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים) 13 (1995), עמ' 24.
↑  ב-1935 הופיעו חמש מהדורות של מוסף זה, ראו: ד"ר עדינה בר-אל, "עיתונות הילדים בגולה", באתר הספרייה הלאומית
↑  עיתון או מהדורת הערב של "די אידישע שטימע", ראו: Žydų periodiniai leidiniai tarpukario Lietuvoje, Žydai Lietuvoje (בליטאית)
↑  קודם לכן המערכת הייתה ממוקמת ברח' אוז'שקו (קורובסקה לשעבר), בית ברמסון
↑  גרפונקל (1896–1976; גם "גורפינקל", או "Levas Garfunkelis" בליטאית), מראשי צעירי ציון, לימים חבר הסיים (פרלמנט) הליטאי הראשון (מאז 1922), ומראשיה המוכרים של יהדות ליטא מתחילת כינון האוטונומיה
↑  שמואל גולדשמידט שהיה עורך לילה במערכת העיתון מעיד על הופעתו במערכת בשנות ה-30 של יעקב אולייסקי, מי שהיה לא ציוני (עד למלחמת העולם השנייה) ומנכ"ל רשת "אורט" בליטא, והבעת דאגותיו בפניו לגורל מאמריו על "אורט". גולשמידט הרגיעו שלא ייגרע חלקה של "אורט" ביומון. ראו: שמואל גולדשמידט, "ללמד את בני ישראל מלאכה...", בתוך: יצחק פוזנר (עורך) [הלינה אולייסקי, מאיר ילין, שלמה ליפשטיין - חברי המערכת], ספר יעקב אולייסקי, תל אביב: אורט ישראל ואיגוד יוצאי ליטא בישראל, תשמ"ו/1986, עמ' 202.
↑  יצוין, כי פולין כבשה את וילנה באוקטובר 1920. כל מאמצי התיווך (מטעם חבר הלאומים, האפיפיור, ועוד) נכשלו, ווילנה נשארה בתחום שיפוטה של פולין עד לאוקטובר 1939, שעה שהסובייטים החזירו את העיר לליטא. כל אותה התקופה שימשה קובנה כ'בירתה הזמנית' של ליטא, לפי המינוח הליטאי, להבדיל מווילנה שנחשבה בעיני הליטאים כבירתם ההיסטורית. ליטא ניתקה את יחסיה הדיפלומטיים עם פולין בגלל סוגיית וילנה והם חודשו רק ב-1938 לאחר האולטימטום הפולני. ראו פירוט: Robert A. Vitas, "The Polish-Lithuanian Crisis of 1938: Events Surrounding the Ultimatum," Lituanus, Vol. 30, No. 2 Summer 1984
↑  קרי, ענה לשאלותיהם בבעיות אזרחיות, כלכליות ומשפטיות
1 2  יעקב רובינזון, "דובר יהדות ליטא", בתוך: אברהם ליס (עורך), ספר ראובן רובינשטיין, תל אביב: בהוצאת איגוד יוצאי ליטא בישראל, תשל"א/1971, עמ' 11–12
↑  ל. גרפונקל, "אביר העט", בתוך: אברהם ליס (עורך), ספר ראובן רובינשטיין, תל אביב: בהוצאת איגוד יוצאי ליטא בישראל, תשל"א/1971, עמ' 14
1 2 3  היומון היידי 'עיתון העם' היה במקורו ביטאון הפאלקיסטים (מפלגת העם) והיידישיסטים (צידדו בלשון יידיש כשפת הלאום; באופן רשמי הוצא לאור על ידי "אידישע בילדונג געזעלשאפט" - 'החברה היהודית להשכלה'), והוא נוסד ב-15 בפברואר 1930. בראש הנהלתו עמדו עם היווסדו: עו"ד עוזר פינקלשטיין, ד"ר מנדל סודרסקי, ד"ר מתתיהו סולובייצ'יק. העורך הטכני עם היווסד היומון היה אליעזר שבולת שעבר מ"די אידישע שטימע", ועמו גם הכתב הצעיר זליג בק. בדצמבר 1940, בעקבות הכיבוש הסובייטי, הוחלף שמו ל"עמעס" ('אמת'), ולאחר מספר שבועות ל"דער עמעס" ('האמת')
↑  דב לוין, "ה'עמעס' האחרון וסופו; העיתונות היומית ביידיש בליטא הסובייטית, 1941-1940", שבות (יהדות ברית-המועצות ומזרח אירופה: בירורים - רשומות - מחקרים") 5 (תשל"ז/1977), עמ' 39–40
↑  בשנת 1928 ביקר בארץ ישראל ופרסם מרשמי מסעו סדרת כתבות ביומון. ראו: 'חסמן, רפאל בה"ר יהודה-לייב', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 168 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1366).
↑  'בלוך, משה-יצחק', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 120 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1318).
↑  הספר "קולות פון דער ווייט" ('קולות מרחוק') יצא בשנת 1933. ראו כאן
↑  'טבריס, חיים (חיימל)', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 169 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1367)
↑  דוד תדהר (עורך), "זאב - וואלף לאצקי - ברתולדי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך טו (1966), עמ' 4721.
↑  'פרנק, אהרן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 215 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1412).
↑  'יעקב-דוד קמזון' ב: רפאל חסמן, 'הספרות והעיתונות היהודית בליטא', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ב: "היהודים בליטא מ-1918 עד 1941", תל אביב: עם הספר, תשל"ב, עמ' 253 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 999)
↑  דוד תדהר (עורך), "ישעיהו קלינוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1515.
↑  'רוזנסון, ר' ישראל-שלמה ב"ר ניסן-עובדיה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 94 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1292).
↑  דוד תדהר (עורך), "אלכסנדר רוזנפלד", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1408.