ברתלמי בוגנדה
קורות חייו > הפעולה הקואופרטיבית והתנועה להתפתחות החברתית של אפריקה השחורה

בשנת 1946 הוקמה בכל מושבה מועצה ייצוגית. במועצה של אובנגי-שארי השתתפו 25 נציגים, מתוכם 10 אירופים ו-15 ילידים. בוגנדה לא נכנס בעצמו אך פרש את חסותו על רשימות הפעולה הכלכלית והחברתית שבהנהגת ז'ורז' דרלאן. רשימות אלה זכו ב-15 בדצמבר 1946 בכל המושבים של הקולגיום השני. מצדה, בחרה המועצה הייצוגית את נציגיה במועצת הרפובליקה (אנ'), באספת האיחוד הצרפתי ובמועצה הגדולה של אפריקה המשוונית הצרפתית. שני מועמדים - ממוצא מולטי, ג'יין ויאל (שנבחרה כסנרטורית ב-6 במרץ 1947) ואנטואן דרלאן (שנבחר כנציג באספת האיחוד הצרפתי ב-19 באוקטובר נהנו מתמיכת בוגנדה.
באוגוסט 1947 הקים בוגנדה את הסיעה הפוליטית "האיחוד האובנגי" l'Union oubanguienne והפקיד את ניהולו בידי ז'ורז' דרלאן, שהתגורר באופן קבוע בבנגי. במקביל הקדיש את עצמו למיזם נוסף: "הפעולה הקואופרטיבית".
בעיניו יצירת קואופרטיבים מקומיים הוא אמצעי לגייס את הכפריים האפריקאיים להגנת האינטרסים הכלכליים שלהם. ב-22 במאי 1948 הקים בוגנדה את "החברה הקואופרטיבית של אובנגי-לובה-לסה" (Oubangui-Lobaye-Lessé), בקיצור
SOCOULOLÉ. בקשתו לסבסוד אל מועצת הנציגים נדחתה. על מנת להכשיל אותו נשאו ונתנו הנבחרים האירופיים עם חבריהם מהקולגיום השני
בשנת 1950 הקים את מפלגתו, התנועה להתפתחות החברתית של אפריקה השחורה " MESAN, שנועדה לקדם את התפתחותה של אפריקה שחורה, להפיל את מחסומי השבטיות והגזענות ולהחליף את היחסים הקולוניאליים המשפילים ביחסי אחווה ושיתוף פעולה.
החלטה זו הביאה לניתוק היחסים בין בוגנדה לראש הילידים במועצת הנציגים, ז'ורז' דרלאן. ב-15 באוקטובר התפטר בוגנדה מ"האיחוד האובנגי" וב-28 בספטמבר 1949
הקים מפלגה חדשה - התנועה להתפתחות החברתית של אפריקה השחורה
Mouvement d'évolution sociale de l'Afrique noire, בקיצור MESAN.
הוא מינה את עצמו יושב ראש המפלגה שאימצה מצע בעל צביון משיחי. סיסמתה הייתה:
"להזין, להלביש, לרפא, לחנך, לשכן". הוא ביקש לשחרר את בני עמו על ידי הקניית ערכים מערביים בשפה פשוטה ומובנת.
על אף זיקתה הבין אפריקאית, התנועה הצליחה לנטוע ממש שורשים אף ורק באובנגי-שארי..
ההידרדרות ביחסיו עם הכנסייה התחילה אחרי מותו הפתאומי בתאונה של הבישוף מרסל גרנדן. בוגנדה לא מצא שפה משותפת עם הבישוף החדש ז'וזף קישרוסה (Cucherousset). הוא כתב לוותיקן מכתב ארוך שבו קבל על עקרון רווקות הכמרים, אותו ראה כאבסורדי ומסכן את עתיד הכנסיות האפריקאיות. בשלהי 1949 הודיע בוגנדה לממוניו על כוונתו להתחתן עם מזכירתו הפרלמנטרית הצרפתייה מישל ז'ורדאן. התגובה לא אחרה לבוא: ב-25 בנובמבר 1949 הושהה מכל תפקידיו בכנסייה על ידי הבישוף קישרוסה. אף נאסר עליו ללבוש יותר את גלימת הכמורה. ואכן מאז הופיע בישיבות האספה הלאומית בבגדים אזרחיים. טקס חתונתו האזרחית התקיים ב-13 ביוני 1950 במונמורנסי (ואל ד'אואז) בצרפת, כשכלתו בהריון.
עם זאת עדיין ראה בוגנדה את עצמו מנהיג של הנצרות האפריקאית.
המיסיונרים הצטרפו ליריביו - הלובי הקולוניאלי בראשות רנה מלבראן.(Malbrant), חסידי ראש המועצה המנהלית ז'ורז' דרלאן והמינהל הקולוניאלי. הרשויות התחילו להתנכל לו. ארגונו של בוגנדה - סוקולולה הואשם שיצר תחרות בלתי חוקית ובלתי נסבלת עם החברה הילידית לביטחון סוציאלי Société indigène de prévoyance) SIP) שבניהולו של רנה בוסקרול, ראש האזור לוביי. בוסקרול שלח לביתו של בוגנדה אנשים חמושים לשם חקירה. הם עצרו את מזכירו וכמה מעובדי הקואופרטיב שלו בעילת עבירות מינוריות, כמו מכירתן של כמה חתיכות בשר ציד מעושן. בנובמבר 1950 פנה התובע הכללי לבית המשפט לערעורים עם בקשה להסרת החסינות הפרלמנטרית של בוגנדה על מנת לפתוח בהליכים נגדו בגין ארגון התאספות פומבית בלתי חוקית. באותה שנה יזם הלובי הקולוניאלי נגד בוגנדה מערכת השמצות בריש גלי.