stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוניה בת השודד
הערות שוליים

↑  Holmlund, Christine (2003). "Pippi and Her Pals". Cinema Journal. 42.2 (Winter 2003): 4.
↑  "Awards for Ronja Rövardotter (1984)". נבדק ב-2008-07-07.
↑  "Box office / business for Ronja Rövardotter (1984)". נבדק ב-2008-07-08.
↑  "NHKアニメワールド 山賊の娘ローニャ" (ביפנית). NHK. אורכב מ-המקור ב-2020-03-14.
↑  Hodgkins, Crystalyn (2014-01-30). "Goro Miyazaki to Direct Ronia the Robber's Daughter TV Anime". Anime News Network. נבדק ב-2020-05-02.
↑   עופרה רודנר, "רוניה בת השודד": אסטריד לינדגרן מציגה מודל נשי שמצפצף על הפמיניזם הליברלי, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16259424n (data)  GND: 4558444-8  VIAF: 190452886   WorldCat (עם VIAF): 190452886
חבר העמים הבריטי

| --- | --- |


 
 מטה הארגון:  בית מרלבורו 
 חברים:  56 מדינות (מדינות החברות בארגון)
 יושב ראש:  צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  הצהרת בלפור (1926) 19 בנובבמר 1926 חוק וסטמינסטר 11 בדצמבר 1931 – הווה
 https://thecommonwealth.org/
 קואורדינטות:  51°30′18″N 0°08′09″W﻿ / ﻿51.505°N 0.135833°W﻿ / 51.505; -0.135833
 he
 
חבר העמים הבריטי (באנגלית: The Commonwealth of Nations; "חבר העמים") הוא ארגון בינלאומי וולנטרי. בארגון חברות 56 מדינות עצמאיות, שכולן, למעט שתיים (מוזמביק ורואנדה), היו חלק מהאימפריה הבריטית.
מאז שהפכה הודו לרפובליקה בינואר 1950, לא כל המדינות החברות בחבר העמים הבריטי מכירות במלך צ'ארלס השלישי כזה העומד בראשן. מדינות אלו הן בחלקן רפובליקות, וחלקן מונרכיות מקומיות. המדינות בחבר העמים הבריטי אשר רואות בצ'ארלס השלישי גם את מלכן, מכונות "ממלכות חבר העמים" (Commonwealth Realms). כל המדינות החברות, ללא קשר לשיטת המשטר ולזהותו של ראש המדינה, מכירות במלך צ'ארלס השלישי כראש חבר העמים.
יום שני השני של חודש מרץ הוא יום חגו של הארגון.
מטרות הארגון ופעילותו

מטרותיו של הארגון פורטו לראשונה במסגרת הצהרת סינגפור משנת 1971. על פי ההצהרה מטרות הארגון כארגון המיועד לקדם שלום עולמי ויחסי שלום בין המדינות החברות בו, היא לקדם דמוקרטיה ייצוגית וזכויות אדם ברחבי העולם, לקדם שוויון ולהתנגד לגזענות, להילחם כנגד העוני, הבורות והמחלות, ולקדם סחר חופשי. בהצהרת לוסקה משנת 1979 נוספה מטרה נוספת לארגון – להתנגד לאפליה על בסיס מגדרי.
בשנת 1989 במסגרת הצהרת לאנגקאווי נקבע כי הארגון יקדם קיימות אקולוגית.
מטרות הארגון האמורות הוצהרו מחדש והוגדרו מחדש בהצהרת הארארה משנת 1991.
בהצהרת אסו רוק משנת 2003 הוצהר כי המטרה המרכזית של הארגון היא לקדם דמוקרטיה ופיתוח בקרב מדינות מתפתחות. ההצהרה מציינת את יתר מטרות הארגון: קידום דמוקרטיה, כלכלה, השכלה, שוויון מגדרי, ממשל יעיל, זכויות אדם, חקיקה לזכויות אדם, קידום מדינות קטנות, קידום הספורט, קיימות כלכלית ואקולוגית, וקידום בני נוער.
ב-2011 הוצעה מגילת חבר העמים הבריטי, צ'ארטר חוקי המציג את ערכי חבר העמים, בו מחויבות 53 המדינות החברות בו לזכויות שוות, דמוקרטיה ועוד. המגילה נחתמה על ידי אליזבת השנייה ב-11 במרץ 2013.
זכויות אזרחי חבר העמים הבריטי

אזרחי חבר העמים הבריטי הם אזרחי כל אחת מהמדינות החברות בארגון. כל מדינה חברה רשאית לקבוע אילו זכויות היא מעניקה, אם בכלל, לאזרחי חבר העמים הבריטי שאינם אזרחיה.
זכויות אזרחי חבר העמים הבריטי > בבריטניה

בבריטניה אזרחי חבר העמים הבריטי שאינם אזרחים בריטיים אינם נחשבים לזרים, והם נהנים כמעט מכל הזכויות האזרחיות מהן נהנים האזרחים הבריטיים: הזכות להצביע בכל הבחירות הנערכות במדינה (בחירות פרלמנטריות, בחירות מקומיות, בחירות ארציות) הזכות להיבחר לבית הנבחרים הבריטי, הזכות לשרת בתפקיד ציבורי (שופט, שר וכו') ועוד. ישנן זכויות מעטות, אולם חשובות ביותר, שאינן מוענקות לאזרחי חבר העמים הבריטי, ובהן הזכות לשהות בבריטניה באופן בלתי מוגבל ולעבוד. עם זאת, חוקי ההגירה הבריטיים מעניקים מספר יתרונות לאזרחי חבר העמים הבריטי על-פני מהגרים אחרים, והם נהנים מתנאים מקלים בכל הנוגע להגירה, שהייה בבריטניה, ועבודה.
זכויות אזרחי חבר העמים הבריטי > במדינות אחרות

מדינות חברות רבות מעניקות לאזרחי חבר העמים הבריטי שאינם אזרחיהן זכויות דומות לאלו הניתנות להם בבריטניה. מספר מדינות אף מעניקות זכויות נוספות: הקלות במתן אשרת כניסה, אפשרות לקבל אזרחות בתנאים מקלים ובזמן קצר יותר, אפשרות לקבל מלגה (Commonwealth Scholarship) ועוד.
מדינות החברות בארגון

חלוקה של מדינות לפי יבשת (בסוגריים: שנת ההצטרפות):
אירופה
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (1931)
מלטה מלטה (1964)
אמריקה הצפונית ואמריקה המרכזית
קנדה קנדה (1931)
ג'מייקה ג'מייקה (1962)
טרינידד וטובגו טרינידד וטובגו (1962)
ברבדוס ברבדוס (1966)
בהאמה בהאמה (1973)
גרנדה (מדינה) גרנדה (1974)
דומיניקה דומיניקה (1978)
סנט לוסיה סנט לוסיה (1979)
סנט וינסנט והגרנדינים סנט וינסנט והגרנדינים (1979)
אנטיגואה וברבודה אנטיגואה וברבודה (1981)
בליז בליז (1981)
סנט קיטס ונוויס סנט קיטס ונוויס (1983)
אמריקה הדרומית
גיאנה גיאנה (1966)
אפריקה
דרום אפריקה דרום אפריקה (1931, עזבה ב-1961 וחזרה ב-1994)
גאנה גאנה (1957)
ניגריה ניגריה (1960, הושעתה ב-1995 והוחזרה ב-1999)
סיירה לאון סיירה לאון (1961)
טנזניה טנזניה (1961)
אוגנדה אוגנדה (1962)
קניה קניה (1963)
מלאווי מלאווי (1964)
זמביה זמביה (1964)
גמביה גמביה (1965, עזבה ב-2013 וחזרה ב-2018)
בוטסואנה בוטסואנה (1966)
לסוטו לסוטו (1966)
מאוריציוס מאוריציוס (1968)
אסוואטיני אסוואטיני (1968)
סיישל סיישל (1976)
נמיביה נמיביה (1990)
מוזמביק מוזמביק (1995)
קמרון קמרון (1995)
רואנדה רואנדה (2009)
טוגו טוגו (2022)
גבון גבון (2022)(הושעתה באופן חלקי ב-2023)
אסיה
הודו הודו (1947)
קפריסין קפריסין (1961)
האיים המלדיביים האיים המלדיביים (1982, עזבה ב-2016, חזרה ב-2020)
סרי לנקה סרי לנקה (1948)
מלזיה מלזיה (1957)
סינגפור סינגפור (1965)
בנגלדש בנגלדש (1972)
ברוניי ברוניי (1984)
פקיסטן פקיסטן (1947, עזבה ב-1972, חזרה ב-1989, הושעתה ב-1999 והוחזרה ב-2004, הושעתה בשנית ב-2007 והוחזרה בשנית ב-2008)
אוקיאניה
אוסטרליה אוסטרליה (1931)
ניו זילנד ניו זילנד (1931)
סמואה סמואה (1970)
טונגה טונגה (1970)
פיג'י פיג'י (1970, עזבה ב-1987, חזרה ב-1997, הושעתה ב-2000 והוחזרה ב-2001, הושעתה בשנית ב-2006 והוחזרה בשנית ב-2014)
פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה (1975)
איי שלמה איי שלמה (1978)
ונואטו ונואטו (1980)
טובאלו טובאלו (1978)
קיריבטי קיריבטי (1979)
נאורו נאורו (1999)
מדינות החברות בארגון > חברות לשעבר בארגון

אירלנד אירלנד (עזבה ב-1949)
ניופאונדלנד (הפכה למחוז של קנדה ב-1949)
זימבבואה זימבבואה (הושעתה ב-2002, עזבה ב-2003, הגישה בקשת לחזרה ב-2018)
מדינות החברות בארגון > חברות פוטנציאליות

סורינאם סורינאם (ב-2012 הודיעה על כוונתה להצטרף)
סומלילנד סומלילנד (ב-2009 הגישה בקשה לקבלה כחברה משקיפה)
מדינות מועמדות

הצטרפות של כל חברה חדשה לארגון מותנת באישור כל החברות הקיימות.
מדינות מועמדות > דרום סודאן

פוליטיקאים מדרום סודאן הביעו התעניינות בהצטרפות לחבר העמים הבריטי, אך גם רעיון זה לא יצא לפועל והמדינה לא הגישה בקשה להצטרף.
מדינות מועמדות > ישראל

בשנת 1950, במהלך פגישה עם קצין בריטי בשם בריאן רוברטסון, העלה דוד בן-גוריון ראש ממשלת ישראל את ההצעה להצטרפות ישראל לחבר העמים הבריטי. הדבר הפתיע את הנוכחים בשיחה מאחר שלא נרמז על הצעה כזו.
ב-2006 הציע המזכיר הכללי של חבר העמים הבריטי שישראל תצטרף לארגון.
ראו גם

חבר העמים של אנגליה
ראש חבר העמים הבריטי
פגישות ראשי ממשלות חבר העמים הבריטי
היסטוריה של הממלכה המאוחדת
משחקי חבר העמים הבריטי
הערות שוליים

↑  בעבר היה שם הארגון The British Commonwealth ("חבר העמים הבריטי"), שם זה שונה באפריל 1949, אך השתרש בעברית
↑  Afua Hirsch, Gambia quits the Commonwealth, הגרדיאן, ‏3 באוקטובר 2013
↑  The Gambia rejoins the Commonwealth, ‏8 בפברואר 2018
1 2  לא הייתה מעולם חלק מהאימפריה הבריטית, ולא דוברת אנגלית
↑  חבר העמים הבריטי מתרחב: רואנדה הצטרפה, באתר ynet, 29 בנובמבר 2009
1 2  West African states Gabon and Togo join Commonwealth, France 24, ‏25 ביוני 2022 (באנגלית)
↑  Gabon partially suspended from Commonwealth after coup, BBC, ‏20/09/23
↑  Michael Safi, Maldives quits Commonwealth over alleged rights abuses, הגרדיאן, ‏13 באוקטובר 2013
↑  Commonwealth lifts Pakistan suspension, ‏12 במאי 2008
↑  Derek Ingram, Commonwealth update, Tandfol Online
↑  Derek Ingram, Commonwealth update 2, Tandfol Online
↑  Editorial: CHOGM 2003, Abuja, Nigeria
↑  Suriname eying membership of Commonwealth, Stabroek News, ‏14 ביוני 2014
1 2    Andrew alderson, Chief Reporter, ‏Israelis and Palestinians could join Commonwealth, The Telegraph, 17 December 2006
↑  "South Sudan Launches Bid to Join Commonwealth". gurtong.net.
↑  מיכאל בר זהר (2013). "י"ח- השנים הגדולות". בן גוריון-האיש מאחורי האגדה. p. 343–344. ISBN 978-965-545-766-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007511403405171  BIBSYS: 1070855  BnF: cb11941137j (data)  GND: 4010437-0  ISNI: 0000 0000 9755 4421  LCCN: n92054696  NDL: 00563985  NKC: ge207251  NLA: 35646862  NLG: 150766  SUDOC: 027350460  VIAF: 144390698   WorldCat (עם VIAF): 144390698 
חברות בארגון (נכון לשנת 2022) מסומנות לפי סוג המשטר הקיים בהן. בכחול: ממלכות חבר העמים הבריטי, בוורוד: רפובליקות, בירוק: מונרכיות שהעומד בראשן איננו ראש חבר העמים הבריטי.
ג'ו קוקר

ערך זה עוסק באמן הרוק והבלוז ג'ו קוקר. אם התכוונתם לאלבום בשם "!Joe cocker", ראו .
| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1944 שפילד, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 בדצמבר 2014 (בגיל 70) Crawford, מחוז דלתא, ארצות הברית 
 שם לידה:  John Robert Cocker 
 מקום קבורה:  Garden of Memories Cemetery 
 מוקד פעילות:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  1960–2014 (כ־54 שנים) 
 סוגה:  בלוז, רוק 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, מפוחית פה 
 חברת תקליטים:  ריגל זונופון רקורדס, דקה רקורדס, IL, קריסליס רקורדס, איילנד רקורדס, A&M רקורדס, קפיטול רקורדס, דה רוקט רקורד קומפני 
 בן או בת זוג:  Pam Baker 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 www.cocker.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קוקר בשנת 1969
ג'ו קוקר (באנגלית: Joe Cocker‏; 20 במאי 1944 - 22 בדצמבר 2014) היה זמר רוק ובלוז בריטי. קוקר נודע בשירתו העוצמתית, בקולו הצרוד והמחוספס ובתנועות הגוף העוויתיות שלו בעת הופעותיו.
ביוגרפיה > ילדות ונעורים

קוקר נולד ב-20 במאי 1944 בעיר שפילד שבאנגליה. הוא היה בנו הצעיר של עובד מדינה, הרולד נורמן קוקר (1907–2001), בזמן לידתו שירת אביו בחיל האוויר המלכותי. על פי סיפורים משפחתיים שונים, קוקר קיבל את הכינוי שלו ג'ו ממשחק ילדות בשם "קאובוי ג'ו", או ממנקה חלונות מקומי בשם ג'ו.
ההשפעות המוזיקליות העיקריות של קוקר בילדות היו ריי צ'ארלס ולוני דוניגן. הניסיון הראשון של קוקר בשירה בפני קהל היה בגיל 12, כאשר אחיו הבכור ויקטור הזמין אותו לבמה לשיר במהלך הופעה של להקת הסקיפל שלו. בשנת 1960, יחד עם שלושה חברים, קוקר הקים את הלהקה הראשונה שלו, "הקאבלירס". להופעה הראשונה של הקבוצה במועדון נוער, הם נדרשו לשלם את מחיר הכרטיס לפני הכניסה לאולם. "הקאבלירס" נפרדו בסופו של דבר לאחר שנה וקוקר עזב את בית הספר כדי להיות מתלמד כמתקין גז עבור מועצת הגז של איסט מידלנדס, לימים תאגיד הגז הבריטי, ובמקביל המשיך בקריירה במוזיקה.
קוקר אינו קשור למוזיקאי יליד שפילד, ג'ארוויס קוקר, למרות שמועה בעניין זה, למרות שג'ו היה חבר של המשפחה ואפילו עשה בייביסיטר לג'רוויס כשהיה תינוק
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

ב-1961, תחת שם הבמה "ואנס ארנולד", קוקר החל להופיע עם להקה בשם "ואנס ארנולד והנוקמים". השם היה שילוב של וינס אוורט, דמותו של אלביס פרסלי בסרט Jailhouse Rock (שקוקר שמע לא נכון בתור ואנס), וזמר הקאנטרי אדי ארנולד. הקבוצה ניגנה בעיקר בפאבים של שפילד, וביצעה שירים של צ'אק ברי וריי צ'ארלס. קוקר פיתח עניין במוזיקת בלוז באותה תקופה. בשנת 1963, הם הופיעו בהופעה המשמעותית הראשונה שלהם, כאשר היו להקלת חימום של ה"רולינג סטונס" באולם בית העירייה של שפילד.
ב-1964 קוקר חתם על חוזה הקלטות עם חברת דקה רקורדס והוציא את הסינגל הראשון שלו, הקלטה של "I'll Cry Instead" של הביטלס (בה ביג ג'ים סאליבן וג'ימי פייג' מנגנים בגיטרות). התקליט נכשל מסחרית וחוזה ההקלטות שלו עם דקה פג בסוף 1964. לאחר שקוקר הקליט את הסינגל, הוא הפסיק להשתמש בשם הבמה שלו והקים קבוצה חדשה, "להקת הבלוז של ג'ו קוקר". יש רק הקלטה אחת ידועה של הלהקה.
ביוגרפיה > להקת "גריז" ופריצת הדרך

ב-1966, לאחר הפסקה של שנה מהמוזיקה, קוקר יחד עם כריס סטיינטון, אותו פגש מספר שנים קודם לכן, הקימו את להקת "גריז". היא נקראה על שם שקוקר קרא בראיון עם קלידן הג'אז ג'ימי סמית', שם סמית תיאר בחיוב מוזיקאי אחר כ"יש לו הרבה גריז". כמו "הנוקמים", להקת "גריז" הופיעה בעיקר בפאבים בשפילד וסביבתה. להקת גריז הגיעה לידיעתו של דני קורדל, המפיק של פרוקול הארום והמודי בלוז, וקוקר הקליט את הסינגל "Marjorine" עבור קורדל באולפן בלונדון. לאחר מכן הוא עבר ללונדון עם כריס סטיינטון, ולהקת "גריז" פורקה, והוקמה להקת גריז "חדשה" בלונדון עם סטיינטון והקלידן טומי אייר.
להיטו הראשון שזכה להצלחה מסחרית היה גרסת הכיסוי לשירם המפורסם של הביטלס, "With A Little Help From My Friends", ("עם מעט עזרה מחבריי") ב-1968. הסינגל נשאר בעשירייה הראשונה של מצעד הסינגלים הבריטי במשך שלושה עשר שבועות לפני שהגיע בסופו של דבר למקום הראשון, ב-9 בנובמבר 1968. הגרסה ראתה אור באלבום הבכורה של קוקר שנשא את שם הלהיט, ניגן בה הגיטריסט ג'ימי פייג' והיא אף שימשה כשיר הנושא של הסדרה שנות הקסם. האלבום יצא לחנויות בשנת 1969. עוד באותה שנה השתתף קוקר בפסטיבל וודסטוק, והתארח בתוכנית האירוח האמריקאית המצליחה של אד סאליבן המופע של אד סאליבן. קוקר המשיך במסורת גרסאות הכיסוי לשירי הביטלס כשלהיטו הבא היה גרסת כיסוי לשירם "היא באה דרך חלון האמבטיה" (She Came in Through the Bathroom Window).
ביוגרפיה > כוכב בינלאומי

בסוף 1969 יצא קוקר למסע הופעות בארצות הברית בליווי להקה גדולה שכללה כ-30 מוזיקאים, בהם: ליאון ראסל, ריטה קולידג' ונגנים מפורסמים אחרים. המופע שכלל 48 הופעות נקרא "Mad Dogs & Englishmen" (כלבים שוטים ואנגלים) על פי שם שיר של נואל קאוורד. הקלטה חיה של המופע יצאה על גבי אלבום שזכה להצלחה גדולה. בנוסף הופק סרט של המופע שיצא לאקרנים ב-1970.
אלבומיו הבאים המשיכו לזכות להצלחה מסחרית והפיקו עוד כמה להיטים. בשנת 1970, זכתה גרסת הכיסוי המוצלחת שלו ללהיטם של ה"בוקס טופס" "המכתב" (The Letter) להיכנס לעשרת הגדולים במצעד המכירות האמריקאי. היה זה להיטו הראשון שזכה לעשות זאת בארצות הברית. הופעתו המפורסמת של קוקר שכללה הנפת זרועותיו באוויר, היו לסימן ההיכר שלו.
התמכרותו לסמים ואלכוהול בתחילת שנות ה-70 השפיעה לרעה על הקריירה המוזיקלית שלו וגרמו לו לא פעם לבטל הופעות מתוכננות. ג'ו קוקר חזר לבמה בתחילת שנות ה-80. ב-1982 הוציא לאור את האלבום "פלדת שפילד" ("Sheffield Steel"), שזכה להצלחה מסחרית, ואת הלהיט שניכתב על ידי המוזיקאי ג'ק ניטשה "למעלה היכן שאנו שייכים" (Up Where We Belong), שבוצע יחד עם הזמרת האמריקאית ג'ניפר וורנס. השיר זכה בפרס האוסקר תחת קטגורית שיר הנושא הטוב ביותר של הסרט קצין וג'נטלמן.
ב-1984 הוציא לאור את האלבום "איש מתורבת", הפקה של גרסאות כיסוי לשירי בלוז בעיבוד חדש.
ב-1986 הוציא לאור את האלבום "קוקר", שכלל את הלהיט "You Can Leave Your Hat On", שירו של רנדי נוימן שהופיע גם בפסקול הסרט "תשעה וחצי שבועות של שכרון חושים".
ביוני 1988 השתתף במופע מחווה לנלסון מנדלה באצטדיון ומבלי.
ב־1991 הקליט גרסה ל־"Sorry Seems to Be the Hardest Word" של אלטון ג'ון, לרגל הוצאת אלבום המחווה "Two Rooms: Celebrating the Songs of Elton John & Bernie Taupin".
קוקר נפטר ב-22 בדצמבר 2014, מסרטן הריאה.
הופעות בישראל

ג'ו קוקר הופיע מספר פעמים בישראל. בפעם הראשונה הופיע ביולי 1983 בבנייני האומה בירושלים, בהיכל התרבות בתל אביב ובאמפי קיסריה. במרץ 1984 חזר לישראל במסגרת אותו סיבוב להופעות נוספות. לקראת הביקור הוציאה חברת התקליטים "הד ארצי" שלושה מאלבומיו, "עם מעט עזרה מידידי״ (1969), "ג׳ו קוקר!" (1970) ו״קפטיין חלל״ (1982) לראשונה בהדפסה מקומית.
באוגוסט 1985 היה אומר להופיע בפסטיבל רוק באצטדיון רמת גן, אך ביטל את הופעתו יחד עם מספר אמנים אחרים.
באוגוסט 1991 הופיע בפסטיבל "רוק ונשמה" שנערך בכרמיאל, ובפארק הירקון.
ההופעה האחרונה של קוקר בישראל הייתה בפסטיבל הגלבוע, באוגוסט 2008.
דיסקוגרפיה

| שנת יציאה | שם האלבום |
| --- | --- |
1969: With a Little Help from My Friends
1969: Joe Cocker!‎
1972: Joe Cocker (a.k.a. Something to Say)‎
1974: I Can Stand a Little Rain
1975: Jamaica Say You Will
1976: Stingray
1978: Luxury You Can Afford
1982: Sheffield Steel
1984: Civilized Man
1986: Cocker
1987: Unchain My Heart
1989: One Night of Sin
1991: Night Calls (US – 1992)‎
1994: Have a Little Faith
1996: Organic
1997: Across from Midnight
1999: No Ordinary World (US – 2000)‎
2002: Respect Yourself
2004: Heart & Soul (US – 2005)‎
2007: Hymn for My Soul (US – 2008)‎
2010: Hard Knocks (US – 2012)‎
2012: Fire It Up
הערות שוליים

↑  Will Hodgkinson, Soundtrack of my life: Jarvis Cocker, The Guardian, ‏במרץ 2009
↑  ענת רונקו, עכבר העיר, 5 הקאברים הכי טובים לפול מקרטני, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2008
↑  נדב הולנדר, סיפורו של פסטיבל וודסטוק, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2009
↑  קולנוע - לאוהבי הפופ בלבד, "העולם הזה", גיליון 1794 מ-19 בינואר 1972, עמוד 35
↑  יוסי חרסונסקי, קולות קלים - ג'ו קוקר "ברזל שפילד", מעריב, 19 באוקטובר 1982
↑  רן דביר, ג'ו קוקר - זינוק בישראל לסיבוב עולמי, דבר, 19 ביוני 1983
↑  דני בלושטיין, תקליטים חדשים - בלוז ובוסה־נובה -  ג׳ו קרקר - "איש מתורבת" סי.בי.אס, חדשות, 25 באפריל 1984
↑  דב אלפון, 'קוקר' - תקליט חדש של ג'ו קוקר - סי. בי. אס, כותרת ראשית, 13 באוגוסט 1986
↑  סטינג פתח את הקונצרט המיוחד במלאת 70 לנלסון מנדלה, חדשות, 12 ביוני 1988
↑  שרון מולדבי, ג'ון היקר, חדשות, 8 בנובמבר 1991
↑  דפנה ארד, מת הזמר ג'ו קוקר, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2014
↑  שמעון פרנס, מיתקפת־קיץ: אחד אס, השני ג'וקר, כותרת ראשית, 9 ביוני 1983
↑  גידי אביבי, ארוחה סינית עם זמר - ג'ו קוקר מגיע, כותרת ראשית, 14 במרץ 1984
↑  אילן וירצברג, תקליטים - שלישיית קוקרים ג'ו קוקר, "קפטיין חלל" JOE COCKER, ‘SPACE CAPTAIN” הד־ארצי, כל העיר, 16 במרץ 1984
↑  רק כ־6OOO צופים כאו אמש לאיצטדיון רמת־גן, חדשות, 7 באוגוסט 1985
↑  12 אלף ילדי פרחים קיבלו בהיסטריה את ג'ו קוקר, חדשות, 8 באוגוסט 1991
↑  רון מיברג, המחממים ניצחו בנוק־אאוט, חדשות, 11 באוגוסט 1991
↑  ענת רונקו, עכבר העיר, ג'ו קוקר הקפיץ את הגלבוע, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436789605171  PLWABN: 9810672676805606  BIBSYS: 2023449  BNE: XX841553  BnF: cb13892607c (data)  GND: 118832034  ICCU: TO0V263782  ISNI: 0000 0001 0907 8187  LCCN: nr89010528  LNB: 000097082  MusicBrainz: 32f2d6bd-c22b-42cf-a7bc-0c4b48cd2bcb  NKC: ola2002151718  NLA: 35864691  NSK: 000048022  NTA: 070655723  SNAC: w68m4wn9  SUDOC: 155031686  Trove: 1121913  VIAF: 61731346   WorldCat (עם VIAF): 61731346
יחסי טונגה–ישראל

| יחסי טונגה–ישראל |
| --- | --- |
טונגה: ישראל


טונגה: ישראל
שטח (בקילומטר רבוע)
747: 22,072
אוכלוסייה
103,957: 10,023,983
תמ"ג (במיליוני דולרים)
500: 509,901
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,812: 50,868
משטר
מונרכיה חוקתית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי טונגה–ישראל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שמתקיימים בין ממלכת טונגה לבין מדינת ישראל אשר נכונו לראשונה בשנת 1977.
לישראל אין נציגות דיפלומטית קבועה בטונגה ושגרירות ישראל בניו זילנד אמונה על טונגה. לטונגה אין שגרירות בישראל, אם כי רון קליימן מתפקד כקונסול כבוד מטעם המדינה בישראל.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נכונו ב-1977, שבע שנים לאחר קבלת עצמאותה של טונגה. ביקור רשמי בין שתי המדינות התקיים לראשונה ב-21 בדצמבר 1980, עת הגיע לישראל הנסיך טופואטואה, יורש העצר של טונגה. טופואטואה התקבל בהגיעו לנמל התעופה בן-גוריון בידי נשיא מדינת ישראל יצחק נבון ובהמשך ביקורו נועד עם שר החוץ יצחק שמיר ועם סגן שר הביטחון מרדכי צפורי.
ב-13 בספטמבר 2010 נחתם הסכם בין ממשלת ישראל לבין ממשלת טונגה בדבר ביטול החיוב באשרת שהייה לבעלי הדרכונים של שתי המדינות.
בשנת 2011, השגריר הישראלי בולינגטון שמי צור הגיש את כתב האמנתו לג'ורג' טופו החמישי, מלך טונגה. באותה השנה ביקר יושב ראש הכנסת ראובן ריבלין בטונגה במטרה לקידום העזרה שמעניקה ישראל בטיפול במחלת הסוכרת הנפוצה בטונגה. בסוף אותה שנה משלחת פרלמנטרית מטונגה ביקרה בישראל.
בשנת 2012 ביקרה בישראל משלחת רשמית בראשות ראש ממשלת טונגה לורד טואי'ואקאנו. הוא לווה בידי מנכ"ל משרדו ושרי החינוך והבריאות של המדינה. המשלחת הטונגאית נפגשה בין היתר עם ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו. המשלחת ביקרה גם בבית הספר לרפואה של המרכז הרפואי הדסה.
במאי 2023 ביקר השגריר הישראלי רן יעקובי בטונגה, ביקור רשמי ראשון בטונגה לאחר הגשת האמנתו וירטואלית בזמן מגפת הקורונה העולמית, כבר ב-2021.
לאורך השנים, ישראל סייעה לטונגה בעיקר במישורי הבריאות והפיתוח.
אל-הרמל

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  בעלבכ-אלהרמל
 שטח:  136.4 קמ"ר
 גובה:  780 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  23,604 (2008)
 קואורדינטות:  34°23′29″N 36°23′45″E﻿ / ﻿34.3913888888889°N 36.3958333333333°E﻿ / 34.3913888888889; 36.3958333333333
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןאל-הרמל(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןאל-הרמל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אל-הֶ֫רְמֶל (בערבית : الهرمل) היא העיר הגדולה ביותר בנפת אל-הרמל במחוז בעלבכ-אלהרמל שבבקעת הלבנון. העיר ממוקמת על הר בגובה 780 מטר מעל פני הים, 15 ק"מ מהגבול הסורי.
האוכלוסייה

מרבית תושבי אל-הרמל הם מתואלים שיעים, שמוצאם בשבטים ערבים שיעים אשר היגרו בעיקר מחצי האי ערב עקב רדיפות דתיות מצד הסונים. יש חילוקי דעות רבים בנוגע למספר התושבים באל-הרמל במיוחד בשל היעדר נתון רשמי ממשלתי. מקורות שיעים נוטים להפריז במספר התושבים וטוענים שהוא נע בין 50 ל־80 אלף תושבים, לעומת מקורות נוצריים הממעיטים במספר התושבים וטוענים שהוא מגיע לעד 25 אלף תושבים. לשיעים חשוב להגדיל את מספר התושבים על מנת לזכות בסובסידיות ממשלתיות לאזור שנחשב לאחד האזורים העניים והמבודדים בלבנון ועל מנת להגדיל את כוחם בזירה הפוליטית הלבנונית.
מקור השם

יש שני הסברים למקור השם אל-הרמל והם נובעים גם מאידאולוגיה לאומית ופוליטית. ההסבר הלאומי-ערבי גורס שפירוש "הרמל" בערבית הוא הפירמידה (הרם) של איל (שם אדם). לפי הסבר זה, המקום נקרא על שם קברו של נסיך סורי שחי במאה הראשונה לפני הספירה ואשר נבנה בצורת פירמידה בגובה 27 מטר ועדיין נשמר בצורה טובה. ההסבר הפיניקי ובעיקר המרוני הוא שפירושו של "הרמל" בפיניקית הוא הבושם (הרם) של האל (אל). לפי הסבר זה, הקבר אשר במקום שייך לראשוני הנוצרים בלבנון אשר הפיצו את הנצרות בלבנון. כהוכחה להסבר זה מביאים את ההימצאות של מנזר נוצרי מהתקופה הביזנטית ביישוב.
היסטוריה פוליטית בעת החדשה

תושבי העיר אל-הרמל הם ברובם ממוצא שבטי שלא תמיד היו ביחסים טובים עם הכפרים הסמוכים ובמיוחד עם היישוב הנוצרי הסמוך אל-קאע. מרבית הסכסוכים נבעו ממאבקים בלתי פוסקים על מקורות מים ועל הרחבת שטחי המרעה שלפעמים היו על חשבון האדמות החקלאיות של הנוצרים. אולם נראה שהשפעת הדת על הסכסוכים האלה הייתה גדולה. עוד בסוף שנות הארבעים של המאה העשרים פרץ מאבק אלים בין שבטי העיר הרמל ובין הכפרים הנוצרים באזור. הפטריארך המרוני מובארך אשר נודע כתומך נלהב ברעיון המדינה הלאומית הנוצרית התייחס למאבקים האלה באומרו "שעיראק היא לשיעים, וחצי האי ערב הוא לסונים ולבנון היא לנוצרים". ההצהרה הזאת על ידי איש דת נוצרי המקושר לממשל הלבנוני הביאה לתגובה חריפה מצד חכמי הלכה שיעים ידועים כמו עבד אל-חוסיין שרף א-דין אשר איים להפוך את המאבק בין שבטי העיר הרמל ובין הנוצרים בסביבה למאבק דתי בין כלל השיעים ובין המרונים. בשנות ה-60 של המאה העשרים, התחיל המנהיג הרוחני השיעי מוסא א-סדר לגייס את תושבי העיר למחנה הפוליטי אשר הקים. א-סדר יחד עם המועצה השיעית העליונה פעלו על מנת לאחד את השבטים השיעיים בעיר על בסיס אידאולוגיה שיעית. עוד בשנות ה־60 הוקמו בעיר מוסדות דת שיעיים רבים, ביניהם מכללה אסלאמית ללימודי ההלכה והתאולוגיה השיעית בהתאם למצעו הפוליטי והחברתי של א-סדר. חזבאללה ניצל את התשתית הפוליטית והדתית אשר כבר הקים מוסא א-סדר על מנת לחזק את אחיזתו בעיר. בתקופתו של הארגון הוקמו מסגדים רבים אשר שימשו כבימה עיקרית להפצת האידאולוגיה של חזבאללה בקרב התושבים. כמו כן בנה הארגון בתי חולים וגשרים, סלל כבישים חדשים והעניק סיוע נרחב לאוכלוסיות החלשות בעיר. בכך הפכה העיר לאחת הערים התומכות ביותר בארגון.
כלכלה ופרנסה

מרבית התושבים מתפרנסים בעיקר מחקלאות. מאגרי מים רבים והסכרים ליד נהר אל-עאסי משמשים כמקור עיקרי לאספקת המים ובמיוחד בגלל אפקט צל הגשם (כתוצאה מהר הלבנון) שממעיט את הגשמים בצורה ניכרת עד 200 מ"מ לשנה. בשנים האחרונות נעשו מאמצים מצד הממשלה הלבנונית ומצד חזבאללה, לפתח את התיירות באזור על מנת לספק מקומות תעסוקה לאוכלוסייה הגדלה. פותחה תיירות סביב האתרים ההיסטוריים באזור. כמו כן היה ניסיון לפתח תיירות אקולוגית וספורטיבית במיוחד סביב מפל א-דרדארה של נהר אל-עאסי שמושך אליו תיירים רבים ממדינות המפרץ הפרסי. כמו כן קיימת בעיר תיירות דתית ובמיוחד בקרב נוצרים אשר עולים לרגל למנזר ביזנטי שלתפיסתם טמונים בו קדושים נוצרים אשר הפיצו את הנצרות בלבנון.