stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השואה השקטה
הערות שוליים

1 2  שלמה מירוויס, ‏השואה השקטה: מה אתם עשיתם נגד ההתבוללות?,  באתר כיפה, 1 במאי 2011
↑  יצחק גרינבלט, שואה שקטה!, מכון התורה והארץ
↑  אטילה שומפלבי, סגן שר הדתות: מחמוד ומורל - 'שואה שקטה', באתר ynet, 18 באוגוסט 2014
↑  Ephraim Buchwald, The Holocaust Is Killing American Jews, NJOP
↑  ויקיציטוט- גולדה מאיר.
↑  ענייני דת מיהו יהודי, באתר ארכיון המדינה, עמ' 27
↑  הישיבה הארבעים של הכנסת השלוש-עשרה, ביום שלישי, כ"ז בכסליו התשנ"ג (22 בדצמבר 1992), באתר הכנסת
↑  גיא מולדבסקי, ח"כ אייכלר: "יהדות ארה"ב מושמדת בגלל עבודות בשבת, זו שואה שקטה", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 בדצמבר 2017
↑  Abortion: The Silent Holocaust, By John Powell
1 2  The new face of the anti-abortion movement, Vise
↑  Abortion Advocates Call for Cancellation of Duggar Family’s ’19 Kids and Counting’
↑  Who are the Survivors?, Survivors of the Abortion Holocaust
↑  Mention of Holocaust in SC abortion debate sparks anger, The State
↑  על יהדות רומניה.
על יהדות צפון אפריקה.
על יהדות ברית המועצות.
↑  יניר קוזין, ‏השר פרץ בישיבת הממשלה: "נישואי התערובת - כמו שואה שנייה", באתר מעריב אונליין, 9 ביולי 2019
↑  הליגה נגד השמצה בישראל, השימוש במונח ״שואה״ לתיאור נישואי תערובת פסול ומהווה זילות של השואה. בנוסף, זה תורם למתח הקיים ממילא בין ישראל ליהדות ארה״ב. כשר החינוך וכראש איחוד מפלגות הימין, אנו קוראים ל@realrafiperets לקדם דיאלוג מכבד ולהידרש למחלוקות הקיימות בצורה אחראית.https://m.maariv.co.il/news/politics/Article-707498 …, באתר @adlisrael, ‏2019T11:49
↑  טל שניידר, ‏ערב של חרטות לשר החינוך: התנצל על אמירת "השואה השנייה", באתר גלובס, 16 ביולי 2019
הר בייקר (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,480 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך אולף 
 קואורדינטות:  84°44′18″S 172°21′18″W﻿ / ﻿84.73833°S 172.355°W﻿ / -84.73833; -172.355
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בייקר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר בייקר
 
הר בייקר (באנגלית: Mount Baker) הוא הר בהרי הנסיך אולף בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בחלק הדרום-מזרחי של גבעות גברו, בסמוך לחוף מדף הקרח רוס.
ההר ממוקם 11 קילומטרים ממזרח לפסגת אמפיבול.
גובהו של ההר 1,480 מטרים מעל פני הים; לפי מקור אחר, גובהו של הר בייקר 1,000 מטרים מעל פני הים, והוא ההר ה-2,170 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת חציית מדף הקרח רוס האמריקאית (U.S. Ross Ice Shelf Traverse Party), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1957–1958), בפיקודו של א. פ. קרארי (A.P. Crary).
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שמה של גלאדיס אי. בייקר (Gladys E. Baker), שסייעה בניתוח, סיווג ודיווח על חזזיות עבור משלחת בירד לחקר אנטארקטיקה שנערכה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1933–1935.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  מידע על גובה ההר
הר ביהייב (רכס היי רוק)

ערך זה עוסק בהר בהרי הרוקי הקנדיים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,895 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  קולומביה הבריטית, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס היי רוק 
 קואורדינטות:  50°03′54″N 114°39′47″W﻿ / ﻿50.065°N 114.66305555556°W﻿ / 50.065; -114.66305555556
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ביהייב(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ביהייב(למפת קולומביה הבריטית רגילה) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפ. מע יוקון אלסקה האוקיינוס השקט הר ביהייב(למפת קולומביה הבריטית מוגדלת) ויקטוריה ונקובר סארי קלונה קאמלופס פרינס ג'ורג' ארצות הברית אלברטה הטריטוריות הצפון-מערביות יוקון אלסקה האוקיינוס השקט הר ביהייב
 
הר בִּיהַיִיב (באנגלית: Beehive Mountain; מילולית: חלת דבש) הוא הר שגובהו 2,895 מטרים, ברכס היי רוק, שבהרי הרוקי הקנדיים; על קו פרשת המים של אמריקה, ועל הגבול בין פרובינציית אלברטה ופרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי ג'ורג' מ. דוסון, בשנת 1886, והוא קרוי על שם דמיון צוקיו לחלת דבש.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הראשון שטיפס על פסגת ההר היה מוריסון פ. בריגנד (Morrison P. Bridgland), בשנת 1913, שהיה חלק מוועדת הגבולות הבין-פרובינציאלית.
הערות שוליים

↑  נתונים גאוגרפיים
1 2  מידע היסטורי
↑  מקור שמם של הרים באלברטה, עמ' 17
↑  מידע על הטיפוס על ההר
הרון-T

הרון-T (T - בשביל Tactical) הוא כלי טיס בלתי מאויש (כטב"ם) שפותח על ידי חטיבת מלט של התעשייה האווירית לישראל. הוא מוגדר ככטב"ם טקטי ונועד לשרת בעיקר את כוחות היבשה כמו גם את משמר החופים. ההרון-T קטן ב-30% מההרון 1 וניתן להפעילו מאותו קרון השליטה של ההרון 1 או ההרון TP. להרון-T יכולת המראה ונחיתה אוטומטית (ATOL), בדומה לגרסאות ההרון הגדולות יותר. ההרון-T נחשף לראשונה בסלון האווירי בפריז ב-2019.
מאפיינים > מאפיינים כלליים

אורך: 7.30 מטר
מוטת כנפיים; 10.60 מטר
משקל המראה מרבי: 600 ק"ג
משקל מטען מרבי: 180 ק"ג
מנוע: Rotax 912 iSC (100 כ"ס)
מאפיינים > ביצועים

שהות מרבית באוויר: 24 שעות
סייג רום: 24,000 רגל
מהירות מרבית: 120 קשר
טווח מרבי: 300 ק"מ
הערות שוליים

↑  אור הלר, ‏התעשייה האווירית משיקה מל"ט טקטי חדש: T-Heron, באתר "IsraelDefense‏", 4 ביוני 2019
| כלי טיס מתוצרת התעשייה האווירית לישראל |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | נשר • כפיר • נמר • אריה • לביא • F/A-259 סטרייקר |  |
| מטוסים צבאיים | ערבה •  סי-סקאן • צוקית |  |
| מטוסים אזרחיים | וסטווינד • גאלפסטרים G100 (אסטרה) • גאלפסטרים G200 (גלקסי) |  |
| כטב"מים | בירד-איי • I-View |  |
| כטב"מים טקטיים | מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • תעתוע • הרון-T |  |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • יסעורון ירוק |  |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק |  |
| טילים | שביט (משגר לוויינים) • יריחו • להט • נמרוד • ברק 8 • ברק MX • גבריאל • לורה • חץ 2 • חץ 3 • חץ 4 • ג'אמפר • SkySniper • (אנ') Wind Demon |  |
| כטב"מים תוצרת ישראל |
| --- | --- | --- |
| מזל"טים | בירד-איי • I-View • סקיילרק 1 • סקיילרק 2 • סקיילרק 3 • הרמס 45 |  |
| כטב"מים טקטיים | מסטיף • מוסקיטו • סקאוט • RQ-2 פיוניר • האנטר • סרצ'ר • פנתר • הרמס 90 • הרמס 180 • הרמס 450 • הרמס 650 • הרון-T |  |
| כטב"מים ארוכי טווח | הרון 1 • איתן • סופר הרון • הרון 2 • הרמס 900 • הרמס 1500 • יסעורון ירוק |  |
| חימוש משוטט | הארפי • הארופ • ברקן ירוק • שרקרק • LANIUS |  |
הפארק הלאומי בו-הדמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1980 
 מיקום
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מיקום:  מחוז סידי בוזיד, גפסה 
 קואורדינטות:  34°25′00″N 9°30′00″E﻿ / ﻿34.416667°N 9.5°E﻿ / 34.416667; 9.5
  (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןהפארק הלאומי בו-הדמה(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןהפארק הלאומי בו-הדמה
 
הפארק הלאומי בו-הדמה (בערבית: الحديقة الوطنية جبل بوهدمة) הוא פארק הממוקם במחוז גפסה ובמחוז סידי בוזיד בתוניסיה. הפארק הוקם ב-18 בדצמבר 1980, והוגדר על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית מאז 28 במאי 2008.
הפארק הלאומי חשוב בעיקר בשל החי והצומח שלו. מינים שנמצאים בסכנת הכחדה שמצאו במקום מקלט הם אנטילופת אדקס (Addax nasomaculatus), יען דרום אפריקנית וצבי יחמורי.
בו-הדמה נחשב לאתר ארכאולוגי חשוב בשל שרידים של יישובים רומיים עתיקים שהיו במקום, כגון שרידי כפרים רומאיים, הגשר הרומי של ואדי בוטיסטה, הבריכות הרומיות העתיקות, ושאר האמה הרומית.
הערות שוליים

↑  Bou-Hedma National Park in UNESCO
↑  "Bou-Hedma National Park, TUNISIA". Med-O-Med (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-09-21.
הנציבות הבינלאומית לתאורה

דיאגרמת צבעוניות מרחב הצבע של CIE 1931 עם אורכי גל בננומטרים. הצבעים המתוארים תלויים במרחב הצבעים של המכשיר שבו צופים בתמונה.
הנציבות הבינלאומית לתאורה (באנגלית: International Commission on Illumination; אך בדרך כלל בראשי תיבות CIE על פי שמה הצרפתי: Commission internationale de l'éclairage) היא הסמכות הבינלאומית בנושאי אור, תאורה, צבע ומרחב הצבעים. הנציבות הוקמה בשנת 1913 כיורשת של ה-Commission Internationale de Photométrie, אשר נוסדה בשנת 1900. הנציבות ממוקמת היום בווינה, אוסטריה.
הארגון

ל-CIE יש שש חטיבות פעילות והיו עוד שתים שכבר אינן פעילות, כל אחת מהחטיבת הקימה ועדות טכניות לביצוע תוכניותיה:
חטיבה 1: חזון וצבע
חטיבה 2: מדידה פיזית של אור וקרינה
חטיבה 3: עיצוב סביבה ותאורה פנימית
חטיבה 4: תחבורה ויישומים חיצוניים
חטיבה 6: פוטוביולוגיה ופוטוכימיה
חטיבה 8: טכנולוגיית תמונות
שתי חטיבות שאינן פעילות עוד:
חטיבה 5: תאורה חיצונית ויישומים אחרים
חטיבה 7: היבטים כלליים של תאורה
נשיא ה-CIE משנת 2019 הוא פטר בלאטנר משווייץ.
CIE מפרסם דו"חות טכניים (TRs-Technical Reports), תקנים בינלאומיים (ISs-International Standards) והערות טכניות (TNs-Technical Notes). התקנים הבינלאומיים (ISs) שלה מפותחים לעיתים קרובות יותר כתקנים כפולים עם ארגון התקינה הבין-לאומי-ISO (או עם הנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה-IEC.
אבני דרך

בשנת 1924 הנציבות הקימה את "המשקיף הפוטופי הסטנדרטי" (אנ') המוגדר על ידי פונקציית יעילות האור הספקטרלית (λ V) (אנ'), ואחריו בשנת 1951 את "המשקיף הסקוטופי הסטנדרטי" (אנ') המוגדר על ידי הפונקציה (V λ).
חלקת צבעוניות בתלת מימד של מרחב הצבעים CIELUV בהתבסס על הדו"ח של האגודה האופטית של אמריקה על קולורימטריה ב-1922, ה-CIE כינס את המושב השמיני שלה ב-1931, מתוך כוונה לכונן הסכם בינלאומי על מפרטים קולורימטריים ולעדכן את המלצות ה-OSA משנת 1922 בהתבסס על ההתפתחויות במהלך עשור שקדם לכינוס. הפגישה, שהתקיימה בקיימברידג', בריטניה, הסתיימה בפורמליזציה של מרחב הצבעים של CIE 1931 XYZ והגדרות של הצופה הסטנדרטי של CIE 2° משנת 1931 עם פונקציות התאמת הצבעים המתאימות, וחומרי הארה סטנדרטיים B, A ו-C.
בשנת 1964 נוספו המשקיף הסטנדרטי של 10° CIE ופונקציות התאמת הצבע המתאימות לו, כמו גם תאורת אור היום הסטנדרטית D6500, וכן גם שיטה לחישוב תאורת אור יום בטמפרטורות צבע מתואמות שאינן 6500 קלווין.
בשנת 1976 פיתחה הוועדה את מרחבי הצבע (CIELAB (CIELAB color space ו-CIELUV, שנמצאים בשימוש נרחב כיום.
בהתבסס על CIELAB, נוסחאות הבדלי הצבע CIEDE94 ו-CIEDE2000 הומלצו בשנים המקבילות.
ראו גם

קונסורציום הצבעים הבינלאומי (International Color Consortium)
איגוד הצבעים הבינלאומי (International Colour Association)
הנציבות הבין-לאומית לאלקטרוטכניקה
הארגון התקינה הבין-לאומי
הערות שוליים

↑  "Divisions". נבדק ב-14 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Technical Committees". נבדק ב-14 באוקטובר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Division 1: Vision and Colour". cie.co.at. CIE.
↑  "Division 2: Physical Measurement of Light and Radiation". cie.co.at. CIE.
↑  "Division 3: Interior Environment and Lighting Design". cie.co.at. CIE.
↑  "Division 4: Transportation and Exterior Applications". cie.co.at. CIE.
↑  "Division 6: Photobiology and Photochemistry". cie.co.at. CIE.
↑  "Division 8: Image Technology". cie.co.at. CIE.
↑  CIE Board of Administration (אורכב 16.04.2016 בארכיון Wayback Machine). Retrieved 07/07/2015.
↑  "CIE Publications - Premium Source for Knowledge on Light and Lighting | CIE". cie.co.at. נבדק ב-25 ביוני 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Troland, L. T. (באוגוסט 1922). "Report of Committee on Colorimetry for 1920–21". Journal of the Optical Society of America. 6 (6): 527–96. doi:10.1364/JOSA.6.000527. {{cite journal}}:  (עזרה) The report defined colour as follows: "Color is the general name for all sensations arising from the activity of the retina of the eye and its attached nervous mechanisms, this activity being, in nearly every case in the normal individual, a specific response to radiant energy of certain wave-lengths and intensities."
↑  Jones, L. A. (1943). "Historical background and evolution of the colorimetry report". Journal of the Optical Society of America. 33 (10): 534–43. doi:10.1364/JOSA.33.000534.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301716205171  BIBSYS: 90107095  BnF: cb118687792 (data)  CiNii: DA02974020  GND: 2014918-9  ISNI: 0000 0001 0593 5065  LCCN: n50082441  NLA: 35228248  NSK: 000649256  RERO: 02-A000039601  SUDOC: 026440776  VIAF: 122203718   WorldCat (עם VIAF): 122203718
הסהר האדום

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  1864–הווה (כ־160 שנה) 
 
האריה והשמש האדומים. הסמל שימש באיראן עד 1980.
הקריסטל האדום
הסהר האדום  הוא השם והסמל המקובלים לארגוני סיוע ועזרה ראשונה בארצות מוסלמיות. ארגוני הסהר האדום מקבילים בתפקידיהם לארגוני הצלב האדום בארצות אחרות ולארגון מגן דוד אדום הישראלי. ארגוני הצלב האדום והסהר האדום (ומאז דצמבר 2005 גם מגן דוד אדום) מאוגדים בארגון בינלאומי ששמו "תנועת הצלב האדום והסהר האדום הבינלאומי".
מקורו של סמל הסהר האדום באימפריה העות'מאנית. האימפריה העות'מאנית אמנם הצטרפה לאמנת ז'נבה הראשונה ב-1864 (אמנה הקובעת כללי הגנה על צוותי רפואה, וקובעת שאלה יסומנו בצלב אדום על רקע לבן), אולם במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה, בנובמבר 1876, הודיעה כי תסמן את צוותי הרפואה שלה בסהר אדום במקום בצלב אדום כדי שלא לפגוע ברגשות חייליה שרובם מוסלמים. באותה הודעה נמסר כי הצבא הטורקי יוסיף לכבד את הנייטרליות של סמל הצלב האדום גם אם לא ישתמש בו.
ב-1906 קיבל ארגון הצלב האדום הבינלאומי החלטה, שעל-פיה הצלב האדום ימשיך להיות סמל הארגון הרשמי, אולם בארצות שבהן כבר התקבל בעבר סמל אחר, ימשיכו להשתמש בסמל המקומי. ההחלטה נגעה לטורקיה ולאיראן (באיראן היה נהוג עד המהפכה האיראנית סמל האריה והשמש הלאומי בצבע אדום לסימון צוותים רפואיים). רק בשנת 2005 לאחר לחץ מתמשך בעיקר מצד ישראל שמשתמשת בסמל מגן דוד אדום, קזחסטן שמשתמשת בשילוב של סהר אדום וצלב אדום, אריתראה ועוד, נקבע סמל נוסף סמל המעוין האדום ("הקריסטל האדום") שהוא נייטרלי מבחינה לאומית ודתית, ואשר בתוכו אפשר לשלב סמלים מקומיים.
הסהר האדום הפלסטיני

אגודות של הסהר האדום קיימות במרבית המדינות המוסלמיות, וגם באזורים שבהם חיים מוסלמים, למשל ארגון הסהר האדום הפלסטיני באזור הגדה המערבית (יהודה ושומרון) ורצועת עזה. כנגד הסהר האדום הפלסטיני הועלו טענות עקב הסתרת נשק המיועד לגורמי טרור באמבולנסים, ובדבר מעורבות של גורמי טרור בארגון.
בדצמבר 2005 נחתם הסכם לשיתוף פעולה בין הסהר האדום הפלסטיני לבין ארגון מגן דוד אדום הישראלי. ההסכם מאפשר לסהר האדום הפלסטיני להיעזר בשירותי הארגון הישראלי, שציודו מתקדם יותר, ומסדיר טוב יותר את מעבר האמבולנסים של הסהר האדום בתקופות של מתיחות ביטחונית.
ב-13 בנובמבר 2015, בפיגוע ירי שנערך בסמוך ליישוב עותניאל כחלק מגל הטרור הפוקד את המדינה, נורו למוות שני יהודים תושבי ישראל ממחבלים אשר ירו מטווח קצר על רכבם. לפי תחקיר מד"א, אמבולנס של הסהר האדום הפלסטיני שהגיע לזירת הפיגוע נמנע מלהגיש עזרה לפצועים בניגוד לכללי האתיקה הרפואית, דבר שגרר מחאה חריפה מצד ישראל, כולל הגשת תלונה לצלב האדום. בעקבות כך הורה ראש הממשלה בנימין נתניהו לשגריר ישראל באו"ם, דני דנון, להגיש עתירה למזכ"ל האו"ם כנגד התנהגותם של הסהר האדום. הסהר האדום הכחיש את הדברים וטען שטיפל בפצועים.
הערות שוליים

↑  חדר החדשות - מחבלים משתמשים באמבולנסים לביצוע פיגועים בעשרות מקרים
↑  אלון בן דוד, בעקבות חשיפת חדשות 10: ישראל תגיש מחאה נגד הסהר האדום, באתר nana10‏, 14 בנובמבר 2015.
↑  אריאל כהנא ואמרי סדן, הסהר האדום לפצועים בעתניאל: "תפנו למד"א", באתר nrg.
↑  אסף גבור, הסהר האדום: "לא נטשנו את פצועי הפיגוע", באתר nrg‏, 15 בנובמבר 2015
הפארק הלאומי בנדהאווגרה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1968
 מבקרים בשנה:  108,000
 נתונים ומידות
 שטח:  1,536 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  מאדהיה פרדש, הודו הודו
 מיקום:  Umaria district 
 קואורדינטות:  23°41′58″N 80°57′43″E﻿ / ﻿23.69944444°N 80.96194444°E﻿ / 23.69944444; 80.96194444
 אתר רשמי
  (למפת מאדהיה פרדש מוגדלת) בופאל אינדורהפארק הלאומי בנדהאווגרה(למפת מאדהיה פרדש רגילה) בופאל אינדורהפארק הלאומי בנדהאווגרה(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיהפארק הלאומי בנדהאווגרה(למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיהפארק הלאומי בנדהאווגרה
 
נקבת טיגריס בנגלי עם גוריה בפארק
הפארק הלאומי בנדהאווגרה (באנגלית: Bandhavgarh National Park) הוא פארק לאומי הנמצא במדינת מאדהיה פרדש בהודו אשר הוקמה בשנת 1968. משמעות שם השמורה הוא על שם אחת הגבעות שבהינדואיזם ניתנה מהאל ראמה לאחיו לקשמאנה (Lakshmana) לשמש כמצודה (בסנסקריט: "Bandhavgarh" פירושו - "מצודת האח").
אזור הפארק ידוע כשטח בעל ג'ונגלים ויערות שנשמרו כגנים לאומיים כבר מאות שנים בשל החיות המרשימות והנופים הפופולרים שבהם ומפוזרים בחלקם הרבה פסלים. באזור מצוי ריכוז גדול של נמרים וטיגריסים, לרבות טיגריסים לבנים שמנהיגים הינדים לכדו כבר ב-1951. הפארק הוכר ב-1968 אך רק ב-1972 הפך כחלק מפרויקט הטיגריס לאזור מוגן שכלל רק 105 קמ"ר. כיום ישנה פגיעה ביערות הפארק הקטן, מה שמגביל את אוכלוסיית הטיגריסים.
בפארק מבקרים מעל 108,000 מבקרים בשנה אך רוב הדרכים לפארק הם באמצעות טיסה מהעיר ג'אבלפור (Jabalpur), העיר הקרובה ביותר.
החי והצומח

הפארק המצוי בקצה של רמת דקאן מכיל עמקים בעלי כרי מרעה, בעיקר סביב אזורי נהר. הפארק מוקף ביערות נשירים ויערות של עצי שאלה (Shorea robusta). בכמה אזורים הוא מוקף בסבכי במבוקים.
בפארק ישנם מעל 250 מיני עופות, הבולטים מביניהם הם עגורי סארוס הנודדים בלהקות בעונה היבשה לפארק כדי ליזון משדות המרעה וכן ישנם מיני ציפורי שיר, תוכים, עופות דורסים כמו נשר הודי, תרנגולאים כמו טווס הודי ותרנגול בנקיבה ועופות מים. ישנם על פי הפקחים 80 מיני פרפראים וכמה מיני זוחלים.
מספר היונקים בפארק הוא קטן מאוד, רק 35 מינים נמצאים בפארק וטורפי-העל שבהם כוללים את הטיגריס הבנגלי ונמרים. בפארק שגודלו רק 105 קמ"ר ישנם טיגריסים בטריטוריות שגודלם 4.77 קמ"ר בממוצע. מספר הטיגריסים בפארק על פי תצפיות מ-2012 הוא 42–47 פרטים, מספר צפוף יחסית לפארקים בהודו והוא מכיל טיגריסים גדולים יחסית. לעיתים נדירות הטיגריסים מהשמורה נודדים החוצה ומגיעים לעימות עם אנשים שחלקם נורים בהם.
בפארק ישנם מיני פרסתנים שונים כמו הגאור, הפרה הגדולה בעולם שחי בעדרים קטנים לאורך הפארק. בתחילה היו מספר גאורים קטן אך הם נקטלו בשל מחלה שעברה מפרות. ב-2012 בפרויקט גדול של מספר מיזמים הועברו משמורת הטיגריס קאנהה 50 גאורים. אך הם כנראה שוב נעלמו מהשמורה. בפארק ישנם גם עדרים קטנים של אייל סמבר, אייל נקוד ומונטיאק וכן האנטילופה הגדולה נילגאי, אשר נפוץ באזורים הפתוחים יותר.
מבין הטורפים הקטנים בולטים הזאב ההודי, הצבוע המפוספס והקרקל וכן מצויים בה דוב שפתני, תנים ונמיות. באזור ישנם גם להקות קטנות של מקוקים ולנגורים ומספר חזירי בר משוטטים.
התובע הכללי של מקסיקו

| --- | --- |

 איוש נוכחי:  ראול אנדראדה
 תאריך כניסה לתפקיד:  26 באוקטובר 2016
 תחום שיפוט:  מקסיקו 
 ייסוד המשרה:  1900
 איוש ראשון:  פבלו א. דה לה גרזה
 www.pgr.gob.mx
 
משרד התובע הכללי המקסיקני הידוע יותר בשם הפרקליטות הכללית של הרפובליקה (בספרדית: Procuraduría General de la República, PGR) הוא אגף של הרשות המבצעת הפדרלית במקסיקו האחראית לחקירת פשעים פדרליים ותביעת מבצעיהם. התפקיד נוצר על פי החוקה המקסיקנית ב"חוק ארגון הפרקליטות הכללית של הרפובליקה" (Ley Orgánica de la Procuraduría General de la República) משנת 1900. למשרד מעמד של משרד ממשלתי.
ארגון

משרד התובע הכללי של מקסיקו מאורגן בתת-משרדים שונים, ביניהם:
תת המשרד לעניינים בינלאומיים ומשפטיים
תת המשרד לתהליכי פשיעה ופיקוח אזורי
תת משרד לענייני הפשע המאורגן
תת המשרד לענייני פשעים פדרליים
תת המשרד לשירותי קהילה וזכויות האזרח
המרכז הלאומי לתכנון, ניתוח ומידע למאבק בפשע (Centro Nacional de Planeación, Análisis e Información para el Combate a la Delincuencia, CENAPI)
מחלקת תיאום שיטות חקירה (Coordinación de Métodos de Investigación). הוקמה ב-1 במרץ 2019 כגוף מבצעי וארגון גג לענייני חקירות פשיעה וכולל את תפקידי המשטרה הפדרלית המיניסטריאלית לשעבר, הסוכנות לחקירות פליליות שפורקה והוא גוף מומחים מרכזי לענייני חקירות פליליות במשרד התובע הכללי. הגוף קיבל לידיו גם את סמכויות מחלקת התיאום הכללי של שירותי המומחים והמרכז הארצי לתכנון, ניתוח ומידע למאבק בפשיעה.
הערות שוליים

↑  https://www.elsoldemexico.com.mx/mexico/justicia/fgr-fusionara-la-aic-policia-ministerial-y-servicios-periciales-coordinacion-de-metodos-de-investigacion-3156327.html
ערך זה הוא קצרמרבנושא חוק ומשפט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנציב העליון (ציור)

ערך זה עוסק בציור מאת אריה ארוך. אם התכוונתם לנציג ממשלת המנדט הבריטי בא"י, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אריה ארוך
 תאריך יצירה:  1966 
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן וטכניקה מעורבת על עץ
 ממדים בס"מ
 רוחב:  73 ס״מ 
 גובה:  116 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף מוזיאון ישראל
 
"הנציב העליון" (1966) הוא ציור מאת הצייר הישראלי אריה ארוך.
היסטוריה

העבודה, המצוייה באוסף מוזיאון ישראל נחשבת לאחת מן העבודות החשובות של הצייר. ארוך העניק את הציור במתנה למוזיאון ישראל, לאחר שווידא כי וילם סנדברג ויונה פישר, אוצר המוזיאון, מעריכים את היצירה.
בציור "הנציב העליון" השתמש ארוך בדימוי של הרברט סמואל, הנציב העליון הבריטי הראשון בארץ ישראל. הדימוי מצוטט מתוך שטיח אמנותי שנוצר בקהילה הציונית בעיראק בשנת 1928 והיה מצוי באוספו של הצייר. בשטיח, מופיע הנציב לבוש חליפה כחולה ועליה סרט אדום אלכסוני. על ברכיו הוא מחזיק כובע שעם בהיר. הנציב מתואר כדיוקן כפול, בצבע שחור, על ידי שימוש בסימטרית מראה, כבמעין "שכפול". ארוך מיקם את הדמות בפינתו של ריבוע כחול-שחור, המשורטט בפינתו העליונה של הציור. לצד הריבוע מופיעות שתי צורות דמויות מלבן - בצבע כחול ואדום - וכן שרבוטים וכתמים אחרים בסגנון מופשט.
לציור קיימות שתי גרסאות נוספת, מאוחרות יותר, הדומות זו לזו. האחת, המצויה באוסף משה ורוזיטה סימון, ומכונה "הנציב העליון" או "מתווה לדיוקן סר הרברט סמואל" (1970) ואילו השנייה נמצאת באוסף פרטי. הציורים עשויים בפסטל שמן על גבי גיליון נייר כמעט רבועי, ומופיעה הדמות של הנציב העליון באופן סכמטי פחות וקרוב יותר אל הדמות המתוארת בשטיח. הדמות מתוארת ללא הכפלה כשלצידה קו מתאר כפול של פרופיל בצבע אדום וכחול.
פרשנות

במאמרו "ירושלים של אריה ארוך: בין 'רחוב אגריפס' לבין 'הנציב העליון'" (1989) הציע מרדכי עומר לקשר בין "הנציב העליון" לבין ציור נוסף ומוקדם יותר של ארוך - "רחוב אגריפס" (1964). עומר ציין כי שני הציורים עוסקים בדמות של סמכות זרה בארץ ישראל. "רחוב אגריפס" עושה זאת על ידי הציון האיקונוגרפי לדמותו של אגריפס הראשון - ה"נציב העליון" בשלהי תקופת הבית השני. אגריפס, טוען עומר, מהווה תזכורת ל"שקט שלפני הסערה" של חורבן ירושלים. בנוסף, עומר מביא את הערכתו ההיסטורית של מיכאל אבי-יונה כי ההתרחקות ממורשתו של אגריפס, היא זו אשר שמרה ועיצבה את תודעתו של העם היהודי.
גדעון עפרת הציע בספרו "בספרייתו של אריה ארוך" (2001) קישור איקונוגרפי למוטיב של שילוב הצבע האדום לכחול, המופיע ברבים מציוריו של ארוך. על פי עפרת צירוף זה מאזכר חיבור בין גבר לאשה והוא מלווה גם באסוציאציה של סמכות צבאית. פרשנותו של עפרת אף מרחיקה ומציעה לקרוא את מוטיב הכפלת הדמויות אצל ארוך כביטוי של היחס בין רוח לחומר, הקשורה באיקונוגרפיה הנוצרית לצבעים אלו.
גלריה

שטיח שנטווה על ידי יהודים ציונים מעירק לכבוד הרברט סמואל (1928), 50x70 ס"מ, אוסף יונתן ארוך
"מתווה לדיוקן סר הרברט סמואל" (1970), פסטל שמן על נייר, 27.5x26.5 ס"מ (לשעבר באוסף משה ורוזיטה סימון, ירושלים)
מבקרים מביטים בציור "מחווה לארוך" מאת יזהר פטקין, בפתיחת התערוכה "המוזיאון מציג את עצמו", במוזיאון תל אביב לאמנות, 1 בנובמבר 2011
לקריאה נוספת

גינתון, דוד, "הנציבה העליונה", המדרשה, מס' 3, 2000.
עומר, מרדכי, "בין רחוב 'אגריפס", לבין 'הנציב העליון'", קו, מס' 19, 1989.
הערות שוליים

↑  ראו: עומר, מרדכי, "ירושלים של ארוך: בין אגריפס לבין הנציב העליון", קו, מס' 9, ינואר 1989.
↑  ראו: עפרת, גדעון, בספריתו של אריה ארוך, בבל, 2001, עמ' 185-194; 226.
ואגיו

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  יפן
 מיון
 משפחה:  פריים
 מין:  בקר הבית
פרות ואגיו רועות באוקינאווה.
ואגיו (ביפנית: 和牛 Wagyū, ‏"פרה יפנית") הוא שם כולל לארבעה גזעי פרות מבויתות ביפן, ולפעמים שם קולינרי לנתחי בשר בקר מהם.
באזורים מסוימים ביפן, כל נתח ואגיו מכונה לפי שטח הגידול של הפרה כגון בקר מטסוסאקה, בקר קובה (המוכר ביותר), בקר מישימה, בקר אומי ובקר סאנדה. מתחילת המאה ה-21 הלך בשר הוואגיו ונהיה שמן יותר, שכן הפרות כבר לא מגודלות במרעה פתוח ועוברות תהליך של פיטום לכן בשרן נהיה עבה ושמנוני יותר.
היסטוריה > יפן

ישנם ארבעה גזעים של פרות שמקורם ביפן: "יפנית שחורה" (黒毛和種 Kuroge Washu), "מוקאקו וואשו" (和種 Mukaku Washu), "פרה יפנית חומה" (赤毛和種 Akage Washu), ו"פרה יפנית קצרת קרניים" (日本短角和種 Nihon Tankaku Washu).
הפרה היפנית השחורה מהווה 90% מן הבשר הבקר המפוטם במדינה. לגזע זה של פרות יש תת-מינים: טוטורי, טאג'ימה, שימאנה ואוקויאמה. הפרה היפנית החומה (לעיתים מכונה גם "פרה אדומה") מהווה אף היא נתח נכבד משוק הבקר ביפן. הפרה היפנית קצרת הקרניים מהווה רק אחוז אחד מכל נתח שוק בשר הבקר ביפן.