stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עם ישראל חי
שימוש עכשווי

בשנת 2023 נמל התעופה בן-גוריון הציג לראשונה ציור קיר באורך 50 מטרים בשם "עם ישראל חי", המכסה 4,000 שנות היסטוריה יהודית.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו רשם את המילים "עם ישראל חי" בספר המבקרים של וילה ואנזה בברלין, בה התקיימה ועידת ואנזה שהחליטה על "הפתרון הסופי" להשמדת העם היהודי בשואה.
בביטוי "עם ישראל חי" נעשה שימוש רב במלחמת חרבות ברזל להעלאת המורל הלאומי. הוא הופיע על שלטים וכרזות וכן בגרפיטי ברחבי ישראל. מספר אמנים הקליטו שירים בהם "עם ישראל חי" מופיע כמוטיב מרכזי ואף כשם השיר.
שגרירת ארצות הברית באו"ם, לינדה תומאס-גרינפילד, חזרה על הביטוי בעצרת סולידריות ישראלית במהלך המלחמה.
חברת נקסט סיליקון רשמה את הביטוי ברכיב Maverick-2 בטכנולוגיית 5 ננומטר.
חוקר היהדות ארנולד אייזן כינה את "עם ישראל חי" ה"דת האזרחית של יהדות אמריקה".
הערות שוליים

↑  Where did the Jewish anthem 'Am Yisrael Chai' come from? – The Forward, The Forward, ‏3 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  Harry Coopersmith, Songs of My People - שירי עמי, Chicago: Anshe Emet Synagogue, 1937, עמ' 153-154
↑  הידועה גם בשמות "תזמורת סנט-אוטיליין" ו"תזמורת אסירי מחנות-ריכוז משוחררים"
↑  Emanuella Grinberg, The 1945 'Liberation Concert' Played by an Orchestra of Holocaust Survivors, Atlas Obscura, ‏7 בדצמבר 2018
↑  עם ישראל חי! בפולניה
↑  עם ישראל חי (לחן חסידי) באתר זמרשת.
↑  איתמר אייכנר, דוד המלך, נועה קירל, בנימין נתניהו ועוד: ציור הקיר שיקבל את פני הנוחתים בישראל, באתר ynet, 18 ביוני 2023
↑  רוני סופר, ברלין, נתניהו ביקר בוילה ואנזה: "עם ישראל חי!", באתר ynet, 27 באוגוסט 2009
↑  מאיר אורבך, המתחרה הישראלית של אנבידיה במחשבי העל חושפת שבב חדש, באתר כלכליסט, 30 באוקטובר 2024
שלט בכתב יד עם הכיתוב "עם ישראל חי"; צולם ברמת גן במהלך מלחמת חרבות ברזל.
הלכה ברורה ובירור הלכה

סמלילו של מכון הלכה ברורה
הלכה ברורה ובירור הלכה היא שיטה ללימוד גמרא שפיתח הרב אברהם יצחק הכהן קוק, במטרה לחדש את הקשר בין התלמוד להלכה, והבנת הדרך בה ההלכה והשתלשלותה, לשיטותיה השונות, נובעות מתוך התלמוד ומפרשיו. בהרצאת הרב הוא יצא בקריאה ליישומה של השיטה.
השיטה מורכבת משני חלקים:
הלכה ברורה - סיכום של פסק ההלכה היוצא מסוגיות הגמרא, כפי שהוא מופיע ברמב"ם ובשולחן ערוך. מודפס בתחתית דף הגמרא. חלק זה נכתב על ידי הראי"ה קוק עצמו.
בירור הלכה - מחקר וסיכום של שיטות המפרשים על סוגיות הגמרא שנוגעות לפסק ההלכה, והסבר על השתלשלות ההלכה הנובעת מתוך כך, החל מהגאונים והראשונים ועד לפסק בספרי ההלכה המקובלים. מודפס בנפרד בסוף הגמרא.
לשם פיתוח השיטה, פרסומה ומילוי מטרותיה, ציווה בנו של הרב קוק, הרב צבי יהודה הכהן קוק, את הרב אריה שטרן והרב יוחנן פריד להקים את מכון הלכה ברורה ובירור הלכה. כיום ממוקם המכון בישיבת מרכז הרב, ופעילים בו אברכי הישיבה. בראשותו עומד רבה של ירושלים לשעבר - הרב אריה שטרן.
היסטוריה > עבודת הראי"ה עצמו

מתחילה תכנן הראי"ה לכתוב הלכה ברורה ובירור הלכה לתלמוד הבבלי ולתלמוד הירושלמי, וכן למשניות שאין עליהן תלמוד, אך בימי חייו הספיק לכתוב רק הלכה ברורה על התלמוד הבבלי ועל חלק מהמשניות שאין עליהן תלמוד, וכן דפים בודדים של בירור הלכה. פרויקט "הלכה ברורה" כולל 35 מחברות בכתב היד של הראי"ה, והוא הושלם ביום ח' באלול תרצ"ב, לאחר עשר שנות עבודה. לפי עדויות תלמידיו, כתב הרב קוק את ה"הלכה ברורה" פעמים רבות ללא ספרים לפניו, ומאוחר יותר העביר את הכתבים לבדיקת התלמידים שמצאו שדייק לחלוטין בכתיבת לשונם של הרמב"ם והשולחן ערוך מהזיכרון.
הרב קוק הביא את המקורות על פי ציוני העין משפט, מלבד במקומות שחלק עליו או שסבר שהציון המודפס בו הוא טעות סופר. כמו כן הוסיף ציונים להלכות נוספות הקשורות לסוגיה, והביא גם את השגות הראב"ד על הרמב"ם ואת דברי נושאי כלי הרמב"ם העוסקים בבירור מחלוקתם.
כשתבעו ממנו מה שהוא כ"כ מקריב כוחותיו וזמנו להעתקת ההלכות וכוון לשונן בסדור "ההלכה הברורה", שהרי עבודה זו הייתה יכולה להיעשות ע"י אחרים ... אמר שזהו בנין התורה לדורות, ויש לו עכשיו ללמוד בזה מעבודת החלוצים בבניין הארץ, שבאים אנשים משכילים ומלומדים ועוסקים בעבודה שחורה בסיתות וסלילה לשם בנין הארץ, כן אין לו להתעכב מלעסוק בעבודה שחורה זו של העתקת ההלכות וסדור לשונן לשם בניין התורה (הרצי"ה קוק, לשלשה באלול, תשע"ג, סי' קעט עמ' 72).
והפליא לעשות שמלבד המלאכה הכבירה, ספוג בה הרבה חכמה, שכאשר יזכה העולם לגילוי ש"ס מודפס ומסביבו ההלכה ברורה, או אז ייווכחו על נפלאות העבודה ועד כמה היא נחוצה וכמה היא מביאה תועלת בין בידיעה בין בפתיחת שערים שערי אורה של התורה ההלכתית (הרב יעקב משה חרל"פ)
היסטוריה > בחיי הראי"ה

עוד בחייו של הראי"ה, קיבץ בעזרת אחיו, הרב דב בער הכהן קוק, צוות של תלמידי חכמים במכון הארי פישל שנוסד בעידודו, לשם מימוש החזון המדובר והוצאה לאור של גמרות על פי דרך זו. קבוצה זו חיברה יחד עם אחיו בירור הלכה למסכת ביצה. ואולם לאחר מכן פסקה הכתיבה ולא יצאו עוד מסכתות מפרי עטם.
היסטוריה > הקמת המכון

בשנת ה'תש"ל (1970) הקים הרב צבי יהודה הכהן קוק, בנו של הראי"ה קוק וראש ישיבת מרכז הרב, את "מכון הלכה ברורה ובירור הלכה" על מנת להשלים את המפעל של אביו, למלאות את מטרותיו ולהפיצו. וקרא לתלמידים להרתם לחידוש מפעל זה. בשלב הראשון נענו לקריאתו הרב אריה שטרן, הרב יוחנן פריד, הרב יהושע רוזן, הרב משה גנץ, הרב נפתלי בר-אילן והרב אריה הורוביץ, שהחלו בהוצאת מסכת סוכה. במשך השנים הצטרפו תלמידי חכמים רבים. בייסוד המכון עמדו לצידם הרב שלמה יוסף זווין, הרב אליעזר רבינוביץ והרב אברהם שפירא.
בראש המכון העמיד הרצי"ה את הרב יוחנן פריד ואת הרב אריה שטרן (רב הראשי לירושלים לשעבר), וכמנהל המכון שימש ר' אביב רייך. עם התמנותו של הרב פריד לתפקיד מנהל האגף לתרבות תורנית במשרד החינוך פרש ממשרתו. בהמשך פרש גם אביב רייך, והוחלף על ידי הרב דוד שלם. המכון היה ממוקם בעבר בבית הרב - ביתו של הראי"ה ברחוב הרב קוק בירושלים, עד שעבר למקומו הנוכחי בקומה התחתונה של ישיבת מרכז הרב.
מטרת המכון היא להוציא לאור את התלמוד באופן שיאפשר לימוד אחיד של כל סוגיה בגמרא יחד עם מסקנותיה להלכה, תוך עיון בהשתלשלות ההלכה מתוך הסוגיה ומפרשיה השונים והבנת ההקשר שבין המקורות להלכה הפסוקה.
בשנת תשל"ז זכה המכון בפרס כבוד מטעם פרס הרב קוק לספרות תורנית.
היסטוריה > המכון כיום

כיום כולל המכון שלושים לומדים - חוקרים, ומהווה אחד מחמשת מכוני המחקר הגדולים בארץ. הוא מוכר על ידי משרד התרבות כ"מכון מחקר בעל חשיבות לאומית" ומתוקצב בהתאם. העורך הראשי הוא ראש המכון - הרב אריה שטרן.
עד שנת ה'תשפ"א יצאו לאור בידי המכון עשרים ושש מסכתות. בתוך פחות מעשר שנים מתוכננת השלמת התלמוד הבבלי כולו בהוצאת המכון. במקביל הוציא המכון מאגר ממוחשב של הגמרא עם הלכה ברורה ובירור הלכה, הכולל את כל עשרים ושש המסכתות שהודפסו על ידו, ומשלב יכולות חיפוש מתקדמות. במסכתות המודפסות על ידי המכון תוקנו השינויים שנעשו על ידי הצנזורה.
בעת סיומה של כל מסכת והדפסת הכרך שלה, נערכת במכון חגיגת סיום "לכבודה של תורה" בה משתתפים רבנים רבים ואישי ציבור. בין המשתתפים בסיומים אלו ניתן למנות את הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הרב מרדכי אליהו, הרב זלמן נחמיה גולדברג, הרב חיים דרוקמן, הרב יעקב אריאל,  הרב אליהו בקשי דורון, הרב שלמה משה עמאר, הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא, הרב יצחק יוסף, הרב קלמן בר ועוד.
היסטוריה > המסכתות המבוארות שיצאו לאור

עד היום יצאו לאור הגמרות (המסכתות) הבאות עם ביאור "הלכה ברורה ובירור הלכה":
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברכות  שביעית |  שבת  עירובין  פסחים  ראש השנה  יומא  סוכה  ביצה  תענית  מגילה  מועד קטן  חגיגה |  יבמות  כתובות  נדרים  סוטה  גיטין  קידושין |  בבא קמא  בבא מציעא  בבא בתרא  סנהדרין  מכות  שבועות  עבודה זרה  הוריות |   חולין א'  חולין ב' |
עבודת המכון > הלכה ברורה ובירור הלכה

חוקרי המכון מסדרים לדפוס את ה"הלכה ברורה" שנכתבה במלואה על ידי הרב קוק ומודפסת על דף הגמרא. ועוסקים במחקר מקיף על כל סוגיה, לשם כתיבת ה"בירור הלכה" (המופיע בסוף כל כרך) בו מובאת בתמצית השתלשלות ההלכה וסיכומה באופן עקבי ומסודר. החל מהסוגיה בגמרא, עבור בדברי הגאונים והראשונים, ועד דברי האחרונים והפסיקה בספרי ההלכה.
כתיבת ה"בירור הלכה" נעשתה לאחר עיון בסברות, השוואה לסוגיות מקבילות ובדיקת גרסאות שונות. גם בירורים אלו - כמו ה"הלכה ברורה" שכתב הרב קוק, מובאים לרוב על פי ציוני בעל ה"עין משפט". עם זאת, במקרים שדי בציונים אלו ואין תוספת משמעותית אחרת, לא נכתבו בירורים סביב הציונים. כמו כן, לעיתים נכתבו בירורים גם על הלכות שאינן מופיעות בציונים, כאשר מדובר בנושא משמעותי דיו. הלכות המסתעפות ממסקנות הסוגיה ואינן נוגעות באופן ישיר לסוגיה או לשיטות השונות בפירושה - אינן נכללות בעבודת הבירור הלכה.
עבודת המכון > הערות הרצי"ה

בסופו של כל כרך מודפסות בשנים האחרונות ההערות מכתב ידו של הרצי"ה קוק, שנכתבו על גליונות הש"ס האישי שלו. ההערות מובאות כלשונן ומצורף אליהן ביאור. כן מובאים מראי מקומות שציין אליהם - במלואם.
עבודת המכון > לקט ביאורי אגדות

בחלק מהמסכתות צורף בסוף הכרך "לקט ביאורי אגדות" שנועד לאפשר לימוד מעמיק ומקיף אף בחלקי האגדה שבמסכת. הלקט כולל מדברי ראשונים ואחרונים, תורת החסידות וקבלה, גימטריאות, הגותה של תנועת המוסר ועוד. וכן מובאים בו דבריהם של הראי"ה, הרצי"ה, והרב יעקב משה חרל"פ.
גם מפעל זה נסמך על קריאתו של הראי"ה בהרצאת הרב (אשר בה קרא לייסד את מפעל הלכה ברורה ובירור הלכה) בה קרא לחבר את העמל באגדה עם זה שבהלכה, באמרו שדווקא מתוך כך יאיר ביותר אף חלק ההלכה:
וּלְהַכְשִׁיר אֶת עַצְמֵנוּ לִהְיוֹת מַשְׁפִּיעִים בַּסִּפְרוּת שִׁפְעַת קֹדֶשׁ אַדִּירָה וַחֲסִינָה, הַשְׁפָּעָה מְאִירָה אֶת הַמֹּחַ וּמְחַמֶּמֶת אֶת הַלֵּב, לָזֶה אֲנַחְנוּ צְרִיכִים בֶּאֱמֶת לִהְיוֹת מִתְיַחֲדִים בְּהַכָּרָה פְּנִימִית, לָשׂוּם לֵב אֶל הַמִּקְצֹעַ הַגָּדוֹל שֶׁבַּתּוֹרָה, זֶה הַמִּקְצֹעַ שֶׁל הִלְכוֹת דֵּעוֹת וְחוֹבַת הַמַּחְשָׁבָה וְהָרַעְיוֹן, חוֹבַת הַלְּבָבוֹת, אוֹ בִּכְלָל לְהַמִּקְצֹעַ שֶׁל הָאַגָּדָה בְּכָל רָחְבּוֹ גָּדְלוֹ עָמְקוֹ וְהֶקֵּפוֹ, עָלָיו וְעַל אֲגַפָּיו, עַל כָּל מִקְצְעוֹתָיו סִגְנוֹנָיו וּגְוָנָיו, אֲשֶׁר מִמֶּנּוּ תָּבֹא לָנוּ תּוֹצָאָה שֶׁל הֶאָרַת נְשָׁמָה, וְגַם כָּל פְּרִי עֲמָלֵנוּ בִּנְקֻדַּת חֵלֶק הַהֲלָכָה יַצְמִיחַ עַל יְדֵי זֶה צֶמַח יְשׁוּעָה בְּכִפְלֵי כִפְלַיִם, וְיֵרָאֶה הֲדָרוֹ וּפָעֳלוֹ בָּעוֹלָם, וְהַזְרָחַת אוֹרוֹ עַל נִשְׁמָתֵנוּ בְּאוֹר שִׁבְעָתַיִם עַל יְדֵי הַשְׁפָּעָתָהּ שֶׁל הָאַגָּדָה וְכָל מְאוֹרוֹתֶיהָ עָלָיו וְעַל אֲגַפָּיו.
עבודת המכון > המאגר הממוחשב "הלכה ברורה ובירור הלכה"

לאחרונה יצא לאור מאגר תורני המכיל את ה"הלכה ברורה" ו"בירור הלכה" על המסכתות שכבר יצאו לאור, כולל מפתח נושאים הלכתיים מפורט המקושר לבירורי ההלכה המתאימים. בנוסף לכך במאגר ישנו גיליון הש"ס של הרצי"ה שנדפס בגמרות שבהוצאת המכון.
עבודת המכון > "ספריה וירטואלית"

קישורים לספרי קודש המופיעים באינטרנט בטקסט מלא.
עבודת המכון > ספרים נוספים שיצאו בהוצאת "מכון הלכה ברורה וברור הלכה"

מפתח לפירושים על משנה תורה להרמב"ם - מראי מקומות להלכות הרמב"ם. בעריכת הרב ברוך כהנא, הרב אליהו שלמה רענן הרב יעקב בלום. (ה'תשנ"ה).
בריתו להודיעם - בענייני ברית מילה - מדברי ראשי ישיבת מרכז הרב בתוספת בירורי הלכה בעניין ברית מילה. בעריכת הרב יצחק דדון. (ה'תשס"ד).
ראו גם

תורת ארץ ישראל
לקריאה נוספת

אורה של הלכה ברורה מאמרי הערכה, הוצאת "בית הרב", שבט ה'תש"ן.
הרב אריה שטרן, "'הלכה ברורה ובירור הלכה'", בית הוועד לעריכת כתבי רבותינו, תשס"ג
הערות שוליים

↑  במהדורת מכון הלכה ברורה ובירור הלכה, נדפסו בירורי הלכה מכת"י הראי"ה על הדפים הראשונים הראשונים של מסכתות פסחים וסוכה, בנוסף לבירורי ההלכה של המכון
↑  תערוכת הרב קוק: קטלוג, אלול תשכ"ו, בעריכת הרב ישעיהו הדרי, עמ' 16-17.
↑  תיאור עבודתו באתר הלכה ברורה.
1 2  ראה כאן
↑  ראו כאן
↑  לתמונות מהאירועים
↑  ספריה וירטואלית, באתר מכון הלכה ברורה
ובירור הלכה
| הרב אברהם יצחק הכהן קוק |
| --- | --- | --- |
| כתביו | אגרות הראי"ה • אורות • אורות הקודש • אורות התורה • אורות התשובה • עולת ראיה • עין איה • מאמרי הראי"ה • שמועות ראי"ה • חדריו דעת כהן • משפט כהן • אורח משפט • עזרת כהן • שבת הארץ • כתבים נוספים |  |
| ממשנתו | למהלך האידיאות בישראל • הרצאת הרב • חזון הצמחונות והשלום • מאמר הדור • יסוד כסא השם בעולם • המספד בירושלים |  |
| משיריו | שיר האמונה •  ישמח לבי • לחשי ההוויה • כנפי רוח |  |
| תלמידיו | הרב צבי יהודה הכהן קוק (בנו) • הרב יעקב משה חרל"פ • הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן (חתנו) • הרב יצחק אריאלי • הרב אריה לוין •  הרב שאול ישראלי • האדמו"ר החלוץ • הרב משה צבי נריה • הרב יצחק הוטנר • תלמידים נוספים |  |
| מוסדותיו | הרבנות הראשית לישראל • ישיבת מרכז הרב • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • תנועת דגל ירושלים |  |
| כהונות ברבנות | זיימל • בויסק • יפו • מחזיקי הדת (לונדון) • ירושלים • ארץ ישראל |  |
| הנצחתו | בית הרב קוק • כפר הרא"ה • מוסד הרב קוק • פרס הרב קוק לספרות תורנית • פרס ירושלים לספרות תורנית • קבוצת אברהם |  |
ציונות דתית • תורת ארץ ישראל • מועדי הראי"ה • משפחתו • תלמידי הרצי"ה • עוד
| ספריות דיגיטליות בנושאי יהדות |
| --- | --- | --- |
| ספרות מקור - טקסט | ויקיטקסט • ספריא • על התורה • פרויקט השו"ת • דעת • סנונית • אוצר הספרים היהודי השיתופי • המילון ההיסטורי ללשון העברית • מכון ממרא • פרויקט בן-יהודה • הזמנה לפיוט • Grimoar |  |
| ספרות מקור - סרוקה | היברובוקס • אוצר החכמה • הספרייה הלאומית • ספריית אסיף • אוצרות התורה |  |
| כתבי יד | המכון לתצלומי כתבי יד עבריים |  |
| ספרים סרוקים - כללי | ארכיון האינטרנט • גוגל ספרים • פרויקט גוטנברג |  |
| ביבליוגרפיה | מפעל הביבליוגרפיה העברית • רמב"י • רמבי"ש • הלכה ברורה ובירור הלכה |  |
ספריות דיגיטליות בנושאים נוספים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500885005171  LCCN: nr93030911   WorldCat (עם LCCN): nr93-030911
לני ריפנשטאהל

| --- | --- |

 לידה:  22 באוגוסט 1902 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  8 בספטמבר 2003  (בגיל 101) פקינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 שם לידה:  Helene Bertha Amalia Riefenstahl 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  1926–2002 (כ־76 שנים) 
 עיסוק:  במאית קולנוע, צלמת
 בן או בת זוג:  Horst Kettner (2003–8 בספטמבר 2003)  Peter Jacob (1944–1947) 
 פרסים והוקרה:  Mussolini Cup (1938)  עיטור המשחקים האולימפיים 
 http://leni-riefenstahl.de
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
לני ריפנשטאהל עם אדולף היטלר, 1934
הלנה ברטה אמליה "לני" ריפנשטאהל (בגרמנית: Helene Bertha Amalia Riefenstahl)‏ (22 באוגוסט 1902 – 8 בספטמבר 2003) הייתה במאית קולנוע וצלמת גרמנייה, הידועה בעיקר בסרטי התעמולה הדוקומנטריים שיצרה למען המפלגה הנאצית. חשיבותה ברייך השלישי וחברותה האישית עם אדולף היטלר האפילו לחלוטין על הקריירה הקולנועית שלה, אף שהיה גם בה ייחוד בזכות האסתטיקה וטכניקות הצילום שבהן השתמשה בסרטיה. עם תבוסתה של גרמניה בתום מלחמת העולם השנייה היא נעצרה, אך לאחר מכן שוחררה ללא האשמות.
הסרט "ניצחון הרצון" העניק לריפנשטאהל תהילת עולם יחד עם אות קלון. על אף שביימה רק שמונה סרטים ומתוכם שניים בלבד אשר סוקרו מחוץ לגרמניה, ריפנשטאהל הייתה דמות מוכרת בעולם כל חייה.
הערך התעמולתי של סרטיה שנוצרו במהלך שנות השלושים מסייג את רוב הפרשנים המודרניים[דרושה הבהרה], אך היו היסטוריונים קולנועיים ששיבחו חלק מסרטיה. ב-1970 היא הוציאה לאור צילומים של שבטי הנובה (אנ') בדרום סודאן בכמה ספרים, כגון "Die Nuba". היא הייתה פעילה עד לרגעי חייה האחרונים ואף הוציאה ספרי צילומים תת-מימיים מרהיבים ובעקבותיהם סרט "Impressionen unter Wasser" ב-2002. לאחר מותה, סוכנות החדשות האמריקאית Associated Press תיארה את ריפנשטאהל כ"חלוצה בטכניקות צילום והסרטה". בעיתון הגרמני "Der Tagesspiegel" נכתב:
לני ריפנשטהאל כבשה עולם חדש בקולנוע.
התחלה

ריפנשטאהל נולדה באוגוסט 1902 בברלין למשפחה משגשגת. אביה היה בעליה של חברת חימום ווינטילציה מצליחה וקיווה שבתו תמשיך בעקבותיו, אך אמה האמינה כי עתידה של לני שייך לאור הזרקורים בעסקי השעשועים. ב-1918, בגיל 16, היא החלה לימודי ריקוד בלט בבית הספר לריקוד "Grimm-Reiter" בברלין, והפכה במהרה לתלמידה מצטיינת. ריפנשטאהל צברה שם בחוג הריקוד בברלין ובמהרה עברה גם לשחק בסרטים. היא שיחקה במספר סרטים בבימויו של ארנולד פנק, שאחד מהם היה "The White Hell of Pitz Palu" שנוצר ב-1929. סרט זה פרסם את שמה של ריפנשטאהל כשחקנית אל מחוץ גבולות גרמניה. ב-1932 ריפנשטאהל הפיקה וביימה סרט בשם "Das Blaue Licht" (האור הכחול) יחד עם קרל מאייר והרברט באואר, שזכה במדליית כסף בפסטיבל הסרטים של ונציה. בסרט גילמה ריפנשטאהל נערה כפרית המגנה על מערה הממוקמת על הר. הסרט משך את תשומת לבו של היטלר, שהאמין כי ריפנשטאהל אפיינה בו את האישה הגרמנית המושלמת.
רקדנית ושחקנית

ריפנשטאהל למדה ריקוד מגיל צעיר והחלה את הקריירה שלה כרקדנית בעלת סגנון אישי הידועה בריקוד פרשני. היא הופיעה ברחבי אירופה ועבדה עם הבמאי מקס ריינהרדט במופע שמומן על ידי מפיק יהודי בשם הארי סוקל. בעקבות פציעה בברך במהלך הופעה בפראג, החלה להתעניין באפשרויות קולנועיות של סרטי טבע, לאחר שצפתה בסרט על הרים שקסם לה מאוד. היא נסעה להרי האלפים לפגוש את הבמאי ארנולד פנק בתקווה להבטיח לעצמה את התפקיד הראשי בסרטו הבא, אך במקום זאת פגשה את השחקן לואי טרנקר שמככב בסרטיו של פנק, וזה כתב לבמאי אודותיה.
ריפנשטאהל שיחקה בהרבה מסרטי ההרים של הבמאי ארנולד פנק כאישה צעירה, הרפתקנית ומושכת. במהלך הצילומים רכשה מיומנויות טיפוס, ואף למדה טכניקות עבודה בצילום. היא המשיכה בקריירה פורה בסרטים אילמים, והייתה פופולרית בקרב הקהל הגרמני ומוערכת מאוד בקרב במאים. ב-1930 הפסידה תפקיד ראשי בסרט "המלאך הכחול" בבימויו של יוזף פון שטרנברג למרלן דיטריך. תפקידה האחרון כשחקנית לפני שהפכה לבמאית היה בהפקה משותפת של ארצות הברית וגרמניה בבימויים של ארנולד פנק (בשפה הגרמנית) וטאי גרנט (בשפה האנגלית), בסרט "S.O.S Eisberg". הסרט צולם סימולטנית והופק על ידי "Universal Studios". היה זה סרטה הראשון והאחרון של ריפנשטאהל שבו שיחקה באנגלית. אחד המעריצים האדוקים שלה באותה התקופה היה אדולף היטלר. ריפנשטאהל התלוותה לארנולד פנק למשחקי החורף האולימפיים לשנת 1928 בסנט מוריץ, ושם החלה להתעניין בצילום אתלטי והסרטה.
משניתנה לה ההזדמנות לביים את הסרט "האור הכחול", היא לקחה אותה מיד. היא השתחררה מהסגנון של ארנולד פנק שאופיין בסיפורים ריאליסטיים בסט קסום והררי, ואת הסרט הפיקה וביימה (יחד עם קרל מאייר והרברט באואר) כסיפור רומנטי ומיסטי שהתאים יותר לשטח לדעתה. היא כתבה לתסריט, ביימה, כיכבה והפיקה את הסרט תחת שמה "Leni Riefenstahl Productions". "האור הכחול" זכה במדליית כסף בפסטיבל ונציה והוקרן ברחבי אירופה, אך בשאר העולם לא התקבל בזרועות פתוחות לרווחה, וריפנשטאהל האשימה בכך את המבקרים היהודים. ביציאה המחודשת לאקרנים של הסרט ב-1938, הושמטו מהכתוביות שמם של התסריטאי השותף הרברט באואר, והמפיק הארי סוקל, שניהם יהודים. ישנן טענות המאששות כי זו הייתה פקודתה של ריפנשטאהל. מאוחר יותר העבירה הבמאית את שמו של התסריטאי השותף לתועמלן הנאצי יוליוס שטרייכר. ריפנשטאהל קיבלה הזמנה מהוליווד להגיע וליצור סרטים, אך היא דחתה את ההצעה בטענה שהיא רוצה להישאר בגרמניה עם בן זוגה.
נישואים שניים ומותה

ב-2003, בגיל 101, נישאה ריפנשטאהל לצלם שליווה אותה בסודאן. היא סבלה ממחלת הסרטן ומתה בליל 8 בספטמבר 2003 בשנתה בביתה שבגרמניה. היא נקברה במינכן.
מסרטיה כבמאית

האור הכחול (1932)
ניצחון האמונה (1933)
יום החופש: הצבא שלנו (1935)
ניצחון הרצון (1935)
אולימפיה (1938)
אדמה שטוחה (1954)
Impressionen unter Wasser (2002)
ראו גם

התעמולה הנאצית
לקריאה נוספת

שלמה זנד, הקולנוע - לדמיין ולביים את המאה העשרים, תל אביב, עם עובד, 2002 (עמ' 181, 187-190).
גלעד מרגלית, "'השפֵלה': סרט חתרני, בידוד א-פוליטי, או סרט נאצי?", בתוך: חיים בראשית, שלמה זנד ומשה צימרמן (עורכים), קולנוע וזיכרון: יחסים מסוכנים?, ירושלים: מרכז זלמן שזר, 2004, עמ' 119–132
אנה מריה זיגמונד, נשות הצמרת הנאצית, ספריית פועלים, תשס"ו (2005).
הערות שוליים

↑  סוכנויות הידיעות, מה קרה לצוענים של ריפנשטאהל?, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2002
↑  אביבה אבירם, הניצבים של לני ריפנשטאל, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2002
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267004005171  PLWABN: 9810586666605606  BIBSYS: 90095076  BNE: XX841601  BnF: cb11921941k (data)  CANTIC: a10146118  CiNii: DA01028468  GND: 118600761  ICCU: LO1V087426  ISNI: 0000 0001 2130 2719  LCCN: n78083380  LNB: 000143250  MusicBrainz: d1ed9d97-8827-495c-95c6-6f7d832ab0c1  NARA: 10582623  NDL: 00454197  NKC: jo2002104868  NLA: 49785723  NLG: 75554  NLK: KAC201104945  NSK: 000003725  NTA: 069387281  PIC: 4996  RERO: 02-A003745687  RKD: 218144  SELIBR: 213607  SUDOC: 032344082  Trove: 958087  ULAN: 500094684  VIAF: 44304468   WorldCat (עם VIAF): 44304468 
לני ריפנשטאהל והיינריך הימלר בנירנברג, במהלך יום המפלגה הנאצית לצורך צילומי הסרט "ניצחון הרצון", 9 בספטמבר 1934
פיודור טיוטצ'ב

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1803 (יוליאני) Ovstug, Bryanskiy Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  15 ביולי 1873 (יוליאני) (בגיל 69) פושקין, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  בית העלמין נובודוויצ'יה (סנקט פטרבורג) 
 מקום לימודים:  הפקולטה להיסטוריה ופילולוגיה של אוניברסיטת מוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  שירה לירית 
 זרם ספרותי:  הרומנטיקה 
 תקופת הפעילות:  מ-1813 
 בן או בת זוג:  אלנורה טיוטצ'בה (27 בינואר 1829–27 באוגוסט 1838)  Ernestina Pfeffel (17 ביולי 1839–ערך בלתי־ידוע)   Yelena Denisyeva 
 צאצאים:  איוואן טיוטצ'ב, דריה טיוטצ'בה, פיודור טיוטצ'בה, אנה טיוטצ'בה, מריה טיוטצ'בה, יקטרינה טיוטצ'בה 
 פרסים והוקרה:  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 1  עיטור  ולדימיר הקדוש, דרגה 3 
 חתימה:   
 
פיודור איבאנוביץ' טיוטצ'ב (ברוסית: Фё́дор Ива́нович Тю́тчев; 5 בדצמבר 1803 - 27 ביולי 1873) היה משורר ודיפלומט רוסי.
חייו ויצירתו

פיודור טיוטצ'ב נולד למשפחה אריסטוקרטית ותיקה באחוזה שלה ליד בריאנסק. הוא למד בפקולטה לספרות של אוניברסיטת מוסקבה, לאחר מכן במשך יותר מעשרים שנה שירת כדיפלומט רוסי במינכן, שם נכח בהרצאותיו של פרידריך וילהלם שלינג במינכן וקשר קשרים עם היינה. לאחר מכן היה דיפלומט בטורינו. עם שיבתו לרוסיה התחיל את שירותו כצנזור. הוא תרגם מכתבי פרידריך שילר, היינריך היינה ויוהאן וולפגנג פון גתה לרוסית.
טיוטצ'ב כתב כארבע מאות שירים. שירתו של העשור השני של המאה התשע-עשרה היא שירה מסורתית בסוגת אודה של המאה השמונה-עשרה ברוסיה. בשירים של שנות השלושים נראים מוטיבים רומנטיים, בעיקר רומנטיזם גרמני (תמונת הלילה, כאוס). זאת שירה שגורמת למחשבות. הנושאים העיקריים הם הרהורים על מערכת העולם, גורלו של האדם וטבע. בשנות הארבעים טיוטצ'ב כמעט שלא חיבר שירים, אבל כתב כמה מאמרים על היחסים בין רוסיה והתרבות המערבית.
בשנת 1854 הוצאה לאור אוסף שיריו הראשון על ידי ידידיו, ללא השתתפות המחבר. ב-1860–1870 רווחים בשירתו של טיוטצ'ב המוטיבים הפוליטיים. השיר המפורסם ביותר של טיוטצ'ב הוא "!Silentium".
ב-1850 התאהב באצילה רוסית שירדה מנכסיה – ילנה אלכסנדרובנה דניסייבה. הוא הקדיש לה כמה שירים שנונים, שבהם תיאר את האהבה כאסון גורלי. מאוחר יותר החוקרים והעורכים קיבצו את השירים האלה באוסף 'דניסייבסקיי'. דניסייבה נפטרה ב-1864.
אחד משיריו מתאר את רוסיה:
אֶת רוּסְיָה לֹא תַּבִין בַּשֶּׂכֶל,

אֵין לְאָמְדָהּ בְּקַב אוֹ הִין:

טִיבָהּ שׁוֹנֶה מִכָּל מַמְלֶכֶת –

אֶפְשָׁר בָּהּ רַק לְהַאֲמִין.
הערכה

טיוטצ'ב נחשב לאחד מגדולי משוררי רוסיה במאה ה-19 ושמו מוזכר בהקשר זה בסמיכות לשמו של אלכסנדר פושקין. טיוטצ'ב היה פטריוט רוסי וביחד עם ניקולאי אלכסייביץ' נקראסוב היה ידוע כמבטא העליונות של העם הרוסי, אותו מכנה זאב ז'בוטינסקי האתה בחרתנו של העם הרוסי. אל מול הקדמה המערבית הוא טען את אמרתו המפורסמת ש"בשכל לבדו לא ניתן להבין את רוסיה, שום אמת מידה רגילה אינה מקיפה את גדולתה והיא עומדת לבדה בייחודיותה - ברוסיה ניתן רק להאמין". כן טען טיוטצ'ב לעליונות רוחנית ושליחות משיחית של רוסיה.
רחל כצנלסון-שזר כתבה עליו: "טיוטצ'ב בשיריו, שאין דוגמתם ברוסית לחופש האינטלקט ולחדירה האימפרסיוניסטית ליפי הטבע, כפר במוסריותן הנעלה של הופעות הטבע, וחי בייאוש בטוח של הוגה דעות ושל משורר, השואב את אמתו מכל מעיינות ההכרה".
כתביו שראו אור בעברית

בדור עתיד אמצא קורא (תרגמה: אלה סוד, פתח דבר ומבואות: זויה קופלמן), אנתולוגיה הכוללת תרגומים לשירים נבחרים של ארבעה משוררים רוסים מן המאה ה-19.תל אביב: גוונים, תשע"ז.