stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אור שרגא
קורות חייו

נולד בתחילת המאה ה-18 ביזד שבאיראן. אביו היה ר' שמואל בן מולא ע'יאת' (נהגה גיאס/קיאס בפרסית) מהעיר סבזוואר (אנ') הסמוכה למשהד.
מסתבר שאבותיו של אור שרגא היגרו ליזד מהעיר סבזוואר שבצפון פרס. ייתכן שיהודי סבזוואר היגרו לשם ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב העיר קזווין. ידוע שנאדיר שאה (שמלך בשנים 1736–1747) ביקש להעביר מספר רב של יהודים ממחוז גילאן ומהיישובים שמסביב לקזווין לעיר כלאת נאדרי (אנ'), כמאתיים ק"מ צפונית למשהד. טרנספר זה אירע כנראה בשנת 1747, וחלק מן העקורים נתקעו בעיר סבזוואר והתיישבו שם, חלק הגיעו למשהד וחלק לכלאת נאדרי. אולי זאת הסיבה לקשרים ההדוקים בין יהודי יזד לבין יהודי משהד.
מקום אחר מופיע שא' מאבותיו מצאצאי דוד המלך עלה מפולין דרך דרום רוסיה לאיראן.
הרב שרגא למד תורת הנגלה והנסתר, ושימש מוהל, שוחט ובודק ודיין ביזד. שמו התפרסם בקרב היהודים והמוסלמים כאחד עקב מעשי ניסים שנקשרו לדמותו. הוא זכה לכינוי "מֻלָּא", כתוארם של החכמים השיעים.
למד בקביעות עם שני ידידיו – ר' דרוויש מהעיר שיראז ור' משה מהעיר כאשאן, כל מפגש נערך בעיר אחרת לסירוגין. נודע כמתמיד גדול כאשר היה מתעייף היה מנמנם מעט וממשיך ללמוד. כדי לא להירדם לזמן ממושך, היה מניח סיר נחושת הפוך על השולחן ותחתיו נר, ועליו היה מניח את ראשו. כעבור זמן מה הסיר היה מתחמם עד שהיה מאלץ אותו להרים את ראשו וידיו ולהמשיך בלימודו.
נפטר בכ"ח במרחשוון ה'תקנ"ד (31 באוקטובר 1793), ונקבר בפאתי העיר יזד. על קברו נבנה מאהל קטן שבו נהגו יהודים וגויים להתפלל. בשנת תשס"א שופץ מבנה הקבר על ידי מוסלמי שציפה לילדים שנים רבות, ונפקד אחר תפילה בציון, כפי שיעצו לו תושבי העיר יזד.
בין צאצאיו נמנים רבנים רבים, ביניהם הרב יוסף שרגא - רב למקהלות הפרסים והרב ברוך שרגא - אב בית דין בבית הדין לממונות של המועצה הדתית בירושלים.
כתביו

לא ידוע על כתבים ששרדו ממנו, מלבד שתי איגרות:
האחת נכתבה בשנת ה'תקמ"ב (1782) ובה פנייה ליהודי משהד לסייע לשד"ר חכם אליהו מהעיר חברון.
האיגרת השנייה נכתבה בשנת ה'תקמ"ג (1783), גם היא ליהודי משהד. באיגרת בקשה לאלץ יהודי בשם יצחק בן יהודה כהן לדאוג לפרנסת אשתו שננטשה ללא עזרה בעיר יזד. באיגרת זו הרב אור שרגא מבקש, שבמקרה שאין הסיוע אפשרי, ישלח הבעל גט לאשתו.
הנצחתו

על שמו נקראו מספר מוסדות תורה וחינוך, ביניהם ישיבת 'אור השלום' בשכונת גאולה, תלמוד תורה אור שרגא בשכונת הבוכרים בירושלים ובית הכנסת היזדים.
בצפון שכונת רמות (רמות ד') בירושלים, נקרא רחוב על שמו.
מדי שנה באזכרה נוהגים אנשי קהילת יזד לשיר את השיר שחיבר בנו (רבי שמואל שרגא).
ראו גם

יזד
בית כנסת היזדים
יוסף שרגא
לקריאה נוספת

גיורא פוזיילוב, חכמיהם של יהודי פרס ואפגניסטן, ירושלים: הוצאת משרד החינוך, תשנ"ו, עמ'25–37.
אביאל חיים חורי, ידיד במרחקים, תיאור חייו של מולא אור שרגא, על רקע מצב היהודים באיראן. מוסף תור הזהב של עיתון הדרך, גיליון 63, א' כסלו תשע"ט
הערות שוליים

↑  הרב הרצל חודר, סיפורי צדיקים: רבי מולא אור שרגא, באתר יוטיוב, ‏4 בנובמבר 2018
↑  המקובל רבי אור שרגא, באתר my צדיק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313443505171  LCCN: nr2001000641  VIAF: 7313925   WorldCat (עם VIAF): 7313925 
בית כנסת היזדים בירושלים על שם הרב מולא אור שרגא.
תלמוד תורה אור שרגא בירושלים.
בית כנסת על שמו בירושלים.
אהל שרה (עמותה)

| --- | --- |
סמל עמותת אהל שרהסמל עמותת אהל שרה
בית אהל שרה בבני ברק
בית אהל שרה בבני ברק
 פעילות:  הענקת שירותי חינוך, תעסוקה, דיור ופנאי לילדים ובוגרים עם מוגבלות שכלית התפתחותית (מש"ה) מגיל 6 ועד שיבה
 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  בני ברק. רחוב צפת 15
 מייסדים:  הרבנית רבקה גינזבורג
 מנהל פעילות:  גב' מלכה וינברג
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים)
 אתר אהל שרה
אהל שרה מרכז לחינוך ולשיקום הילד המיוחד היא עמותה ישראלית המפעילה רצף שירותי חינוך, תעסוקה, דיור ופנאי לילדים ובוגרים עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה.
הקמה

אהל שרה הוקמה בשנות ה-70 על ידי הרבנית רבקה גינזבורג ובעלה הרב גרשון שמואל מבני ברק. בתקופה של נידוי חברתי לילדים ובוגרים עם צרכים מיוחדים, זיהתה גינזבורג את הצורך במסגרות מקצועיות טיפוליות ומקדמות עבור אוכלוסייה עם מוגבלות שכלית התפתחותית. עד אז, שהו אנשים עם מוגבלות בביתם, חסרי מעש, כשמשפחתם מתקשה לטפל בהם ומסתירה את היותם.
משפחת גינזבורג שכרה עבורם כיתות, מורים ומטפלים מוסמכים עבור ילדים ובוגרים עם מש"ה, וכן החלה להפעיל עבורם מסגרת חינוכית ותעסוקתית. עם השנים גייסה הגברת גינזבורג כספים ואישורים ופעילות העמותה התרחבה. הוקמו בתי ספר ומסגרות חינוך מותאמות מגיל 6 ועד 21, הוסטלים ומערך דיור מקיף לפי רמות תפקוד שונות, ומרכזי תעסוקה ייעודיים. מייסדי העמותה נפטרו בשנת 2004. ב-2005 מלכה וינברג מונתה למנכלי"ת העמותה.
.
פעילות

אהל שרה עוסקת במתן שירותי חינוך שיקום ורווחה לאוכלוסיות עם מוגבלות שכלית התפתחותית מגיל 6 ועד שיבה. העמותה מפעילה 4 בתי ספר בבני ברק לפי הנחיות משרד החינוך, לתלמידים מכל רחבי הארץ, מרכזי תעסוקה לבוגרות ולבוגרים לפי הנחיות משרד הרווחה הכוללים תעסוקה נתמכת ומוגנת לצד הכשרה וליווי לתעסוקה בשוק החופשי, וכן הוסטלים ומערך דיור לפי רמות תפקוד שונות.
כיום נהנים למעלה מ-650 תלמידים, חניכים ודיירים מרצף השירותים שמעניקה אהל שרה כבר קרוב ל-50 שנה. העמותה עוסקת גם בליווי ותמיכה למשפחות עם בן/בת עם מוגבלות שכלית התפתחותית, ומעניקה שירותי ייעוץ והכוונה בתחומים נלווים.
עם תחילת ניהול העמותה על ידי גב' מלכה וינברג בשלהי שנת 2005 הרחיב הארגון את היקף פעילותו ומונה כיום מאות עובדים. במהלך השנים האחרונות שופצו בתי הספר לבלי הכר, שולבו אנשי מקצוע מומחים בתחומים ייעודים, דוגמת: מוגנות, תזונה ועוד, ונוספו מבנים חדשים כמו: בתי ספר לבנות, מרכזי תעסוקה ודירות חלוציות לילדים. בנוסף, הקים הארגון את מיזם 'בלב אחד' העוסק בהכשרת נשים וגברים עם צרכים מיוחדים לקראת נישואין, ומספק ליווי, הכנה ותמיכה בכל תחומי החיים הנדרשים לזוגות מיוחדים.
בניין המטה המרכזי של העמותה בבני ברק, הושלם ב-2015 ונקרא "באר בת שבע" על שם הרבנית בת-שבע קניבסקי.
פרסים

ב-2019 נבחר בית הספר של העמותה "גשרים" מכלל בתי הספר לחינוך מיוחד בישראל, וזכה בפרס החינוך למצוינות ולמקצועיות.
ב-2020 קיבלה העמותה אות נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות מטעם משרד המשפטים, על הפקת והפצת סדרת הספרונים 'השלושה מרחוב השלושה' - מיזם לשינוי תפיסות חברתיות לקבלה ושילוב אנשים עם מוגבלויות בקרב ילדים במגזר החרדי.
הערות שוליים

↑  שמחת בית השואבה של "אוהל שרה": "הרגשתי כמו בבית המקדש".
אחד על אחד (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  מתן יאיר
 כותבים:  מתן יאיר
 בימוי:  מתן יאיר
 שחקנים:  תומר קאפון נמרוד הוכנברג יפתח קליין לליב סיון שירה גפן מרק רוזנבאום
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר פרקים:  10
 הפקה
 חברת הפקה:  גרין פרודקשנס
 מוזיקה:  אסף תלמודי 
 אורך פרק:  30 דק' 
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11 
 תקופת שידור מקורית:  2020–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אחד על אחד היא סדרת טלוויזיה ישראלית מסוגת דרמה שעלתה לשידור בערוץ כאן 11 ב-21 בדצמבר 2020. הסדרה בכיכובו של תומר קאפון, זכתה לשבחים רבים בקרב מבקרי הטלוויזיה באתרים השונים ולנתוני צפייה מרשימים.
הסדרה בת 10 הפרקים נכתבה ובוימה על ידי מתן יאיר.
תקציר העלילה

מוטי, מורה בן 28, חווה שורה של אירועים שמשנים את חייו – אמו שהולכת לעולמה, אחיו שיורד מהארץ, אחותו שמתחתנת ועוברת לגור עם בעלה. הוא מרגיש שהתא המשפחתי שלו מתפרק וכדי להתמודד עם קשייו, הוא מתחיל לעסוק במתן שיעורים פרטיים ועוזר לנערים הן בלימודים והן בחיים עצמם ודרך כך הוא מקבל משמעות לחייו. בנוסף לשיעורים הפרטיים, מוטי מתחיל לעבוד בבית קפה, שם הוא פוגש את מעיין, צעירה לקראת נישואין, ומפתח איתה קשר רומנטי.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| תומר קאפון | מוטי מור | מורה פרטי |  |
| שירה גפן | שושי מור | אחותו של מוטי |  |
| יפתח קליין | יוני מור | אחיו של מוטי |  |
| לליב סיון | מעיין |  |  |
| מרק רוזנבאום | אביגדור | אביו של מוטי |  |
| נמרוד הוכנברג | דני | תלמיד בן 18 |  |
| נעמה כהן | אביב | תלמידה בת 16 |  |
| דניאל מויאל | שימי אזולאי | תלמיד בן 19 |  |
| אסף אמר | איתמר | תלמיד בן 16 |  |
| נעמה שמואלי | שירה | עובדת עם מוטי בקפה |  |
| אלון בן לולו | אלון | אבא של אביב |  |
| סתו בן לולו | סתו | תלמידת תיכון |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  אודישן לסדרה אחד על אחד בבימת הנוער, באתר "בימת הנוער סטודיו למשחק"
1 2  ערן סויסה, תפקיד מסקרן: הסדרה הבאה של תומר קאפון, באתר ישראל היום, 16 בינואר 2020
| תוכניות תאגיד השידור הישראלי  |
| --- | --- | --- |
| חדשות ואקטואליה | חדשות הערב • חדשות הלילה • חדשות שישי • חדשות השבת • ערב ערב • העולם היום • שרון ואורי • מהצד השני עם גיא זהר • משחקי הכיס • עצם העניין • הכול פוליטי • שבע עם איילה חסון • הזמן הירוק |  |
| תוכניות תחקירים | זמן אמת • שטח הפקר • האזרח גואטה • דו"ח רולניק |  |
| דוקו ותעודה | וואי וואי וואי • יוצאים מהכלל • המהפכה הגאה • לבנון • אויבים • שרון • שופטים בשר ודם • לוחמים • הבלתי חשובים • המנדט • בשם האב • מדורות השבטים • חילוניות • 3 שירים |  |
| מציאות תיעודית | טיול אחרי צבא • בואו לאכול איתי • רילוקיישן • סליחה על השאלה • 80 וארבע • מתחילים מאפס • עוד ניפגש • סיפורים מהכורסה • יומני היקר • פרויקט משפחות • היהודי החדש • עולם קטן |  |
| שעשועונים | המרדף • האחוזון העליון |  |
| תרבות וראיונות | סוכן תרבות • פגישה עם רוני קובן • חדר 101 • קארפול קריוקי • פשוט בבית • ארון השירים היהודי • שאלה תשובה • מה שתגידו |  |
| סאטירה, בידור ואירוח | עד כאן! • הלילה עם לוסי וגורי • זהו זה! • ערב עם שי שטרן • ערוץ אפס |  |
| עלילתיות | קופה ראשית • היהודים באים • שב"ס • שטוקהולם • אבא משתדל • מתיר עגונות • טהרן • מנאייכ • שעת נעילה • חזרות • אחד על אחד • מותק בול באמצע • המפקדת • החנות שיש בה הכל • עלומים • שישו ושמחו • קרתגו • שישה אפסים • סובייצקה • הצבי • תיק נעדר • האיש שרצה לדעת הכל • האמת |  |
| סדרות רשת (כאן דיגיטל) | סוף הדרך • הטרמפיסטים • עלייתו ונפילתו של שם טוב האבי • פגום • משפחת פנסטה |  |
| רדיו והסכתים | חיות כיס • שיר אחד • אגן הים התיכון • המעבדה • לך תזכור |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגרת הקודש

ערך זה עוסק בחיבור המיוחס לרמב"ן. אם התכוונתם להחלק הרביעי בספר התניא, ראו .
| --- | --- |

שער האגרת דפוס רומא ה'ש"ו
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1546 
 עורך:  חיים דוב שעוועל
 קישורים חיצוניים
 ויקיטקסט:  אגרת הקודש
 היברובוקס:  52559
 הספרייה הלאומית:  990001700180205171
 
אגרת הקודש היא חיבור בענייני קדושת הזיווג מחברה אינו ידוע, רבים מייחסים אותה לרמב"ן.
היסטוריה

האגרת נדפסה לראשונה ברומא ה'ש"ו ואחריה במהדורות רבות.
החיבור הוכנס למספר חיבורים קדומים: מנורת המאור הקדמון, שבילי אמונה לרבי מאיר אבן אלדבי, ספר המוסר לרבי יהודה כלץ וספר ראשית חכמה, האגרת תורגמה ללטינית וגרמנית ונדפסה פעמים רבות.
שמו המקורי של הספר אינו אגרת הקודש, הספר נודע גם בשמות נוספים: 'חבור האדם אל אשתו', 'חופת חתנים', 'מלמד לאדם לדעת', 'פתח הקודש', 'שער הקדושה', 'שערי צדק'.
הרצי"ה קוק המליץ שלא לקרא את החיבור בדור הזה בנימוק שאינו מתאים לדור.
תוכן האגרת

היחס ליחסי מין ביהדות בתקופת חיבור הספר היה כדבר טכני הנצרך לצורך הבאת ילדים וכדבר מאוס ובזוי באדם, כך למשל כתב הרמב"ם בספר מורה נבוכים (חלק ב פרק לג): ”החוש המשוש אשר בא אריסטו במדות ואמר שזה החוש חרפה לנו, ומה הטוב מה שאמר! כי באמת הוא חרפה, מפני שהוא לנו מאשר אנחנו בעלי חיים לא דבר אחר כשאר הבהמות ואין בו דבר מענין האנושות”.
בתורת הקבלה שהמקור הקדום לנושא זה הוא בספר אגרת הקודש היחס ליחסי מין הוא כדבר קדוש ונשגב, וכלשון המחבר בפרק א:
"והנה סוד ידיעה שאני רומז לך הוא סוד היות האדם כלול בסוד החכמה והתבונה ודעת כי האדם הוא סוד החכמה והאשה סוד התבונה והחיבור הטהור הוא סוד הדעת וזהו סוד איש ואשה בסוד דרכי הקבלה הפנימית ואם כן הנה החיבור הוא ענין עלוי גדול כשהוא כפי הראוי"
האגרת מתחלקת לחמישה פרקים, הקדמה וחמש דרכים:
הקדמה למהות הספר ושיר פתיחה
דרך א במהות החיבור – ביאור ענייני החיבור על פי תורת הסוד
דרך ב בזמן החיבור – המלצות המחבר לזמן קיום החיבור
דרך ג במזון החיבור – המחבר ממליץ על מאכלים המועילים לחיבור
דרך ד בכוונת החיבור – המלצות על מחשבות קדושות בעת הזיווג
דרך ה באיכות החיבור – המחבר ממליץ שאדם ישמח את אשתו בעת הזיווג
מחבר האגרת

זהות מחבר האגרת אינה ברורה, הדעה המקובלת בעבר הייתה שמחבר האגרת הוא רמב"ן וכך כתב גם רבי ישראל אלנקווה בספר מנורת המאור.
כיום הוכח שמחבר האגרת אינו רמב"ן, במחקר הועלו מספר טענות לכך:
גרשום שלום העלה מספר טענות. הראשונה, שהאגרת עושה שימוש נרחב במילה "סוד", בעוד הרמב"ן אינו נוהג לבאר את סודותיו אלא רק בקיצור. עוד טען שהריקאנטי אשר בכל מקום שמצטט מהרמב"ן מביאו בשם אומרו, אך בהביאו את איגרת הקודש אינו מציין שהיא לרמב"ן.
טענתו העיקרית של רח"ד שעוועל היא שיחס המחבר ליחסי מין הוא כדבר קדוש וזה הבסיס העיקרי של האגרת, ויתרה מכך מתקיף את הרמב"ם שטען שהמין הוא חרפה לאדם ודבר מאוס, אך רמב"ן עצמו מסכים עם הרמב"ם וכותב בפירושו "כי המשגל דבר מרוחק ונמאס בתורה".
כך טען גם שדרך רמב"ן לצטט את דברי חז"ל בצורה מדויקת מה שלא נראה באגרת הקודש, ואף הלשון "הקבלה הפנימית" המופיעה בספר אינה לשונו הרגילה של רמב"ן.
מחבר האגרת > אחד מהאחים רבי עזרא ורבי עזריאל

שעוועל יחס את האיגרת לאחד מהרבנים עזרא ועזריאל זאת מדברי הריקאנטי בספר טעמי המצוות אשר מביא קטע מאיגרת הקודש ולאחר מכן מביא קיצור של קטע זה בשם רבי עזריאל. כך הוכיח גם שרגא אברמסון מתוך מובאה בשם רבי עזרא בדרשות רבי יהושע אבן שועיב אשר נמצאת באיגרת.
יהונתן גארב טען שמחבר האגרת הוא בן חוגם אך לא בהכרח הם עצמם.
מחבר האגרת > רבי יוסף ג'יקטליה

גרשם שלום שיער באופן לא ודאי שמחברה הוא רבי יוסף ג'יקטיליה, מתוך הסתמכות על דימויים בין האיגרת לספר טעמי המצוות, אך חזר בו בספרו פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה. יהודה ליבס כתב שמחקרו של שלום שנדפס מחדש לאחר מותו לא רלוונטי לאחר שהוכח שמחבר ספר טעמי המצוות הוא רבי יוסף הבא משושן הבירה.
יהודה זייבלד כתב על השערות אלו שבאותה מידה ניתן לייחס את הספר לרבי יצחק החסיד שהשתמש בביטוי הנדיר לתקופתו "ריבונו של עולם" בדומה למחבר האגרת.
לקריאה נוספת

רויטל טויטו, איגרת הקודש - נוסחה המדוייק וזהות מחברה (עבודה לתואר שני), ירושלים: טורו קולג', 2000
הערות שוליים

↑  נר ג' פרק ד' כלל ו' חלק ו'
↑  נתיב ג' שביל ב' שער ד'
↑  פרק ו
↑  הרב שלמה אבינר, אחותי כלה, עמ' 71
↑  רן כלילי, תכלית הנישואין, מעליות כו, תשס"ו
↑  חלק ד עמ' פז – קיב
↑  פרשת כי תצא
↑  תחילת פרק ב
↑  מורה נבוכים חלק ב פרק לג
↑  פירוש הרמב"ן לתורה ספר ויקרא, פרק י"ח, פסוק ו'
↑  מצוות פריה ורבייה
↑
שרגא אברמסון, אגרת הקודש המיוחסת לרמב"ן, סיני צ (ה-ו) עמ' 42 - 63, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  יהונתן גארב, הופעותיו של הכוח במיסטיקה היהודית : מספרות חז"ל עד קבלת צפת, ירושלים: הוצאת מאגנס 2005, עמ' 77
↑  גרשום שלום, "האם חיבר הרמב"ן את ספר אגרת הקודש?", קריית ספר כא 179–186.
↑  גרשום שלום, פרקי יסוד בהבנת הקבלה וסמליה, ירושלים תשל"ו, עמ' 149 הערה 72
↑  יהודה ליבס, ביקורת על מחקרי קבלה וראו עוד רויטל טויטו, איגרת הקודש - נוסחה המדוייק וזהות מחברה (עבודה לתואר שני), ירושלים: טורו קולג', 2000
↑  יהודה זייבלד, שערי תשובה לרבינו יונה מהדורת הגניזה, בית אהרן וישראל, שנה לט גיליון ו (רלד)
| רמב"ן |
| --- | --- | --- |
| כתביו | פירוש הרמב"ן לתורה • חידושי הרמב"ן לתלמוד • מלחמות ה' • תורת האדם • השגות לספר המצוות לרמב"ם • דרשות הרמב"ן • איגרת הרמב"ן • אגרת הקודש • איגרת הרמב"ן לחכמי צרפת |  |
| אירועים בולטים | ויכוח ברצלונה (פבלו כריסטיאני • חיימה הראשון, מלך אראגון) • פולמוס הרמב"ם |  |
| רבותיו | רבי יהודה בר יקר • רבי נתן בן מאיר |  |
| חבריו | הרבנים עזרא ועזריאל בני שלמה • בן בלימה • רבי יונה גירונדי • משפחת רמב"ן |  |
| מתלמידיו | רא"ה • רשב"א • רבי שמואל הסרדי • רבי יצחק דמן עכו • רבי יצחק בן טודרוס • רבי ששת דסמרקדיל • רבי יצחק בן אברהם מנרבונה • רבי דוד בונפיד • רבי מאיר המעילי • רבי נתן בן יוסף • רבי משה דאשקולה גירונדי |  |
| חוקרי הרמב"ן | שרגא אברמסון • משה הלברטל • שלם יהלום • יהונתן יעקבס • עודד ישראלי • יעקב שלום ליכט • מרים סקלרץ • חביבה פדיה • עמוס פונקנשטיין • חיים דוב שעוועל • יצחק אונא |  |
| אתרים על שמו | בית כנסת הרמב"ן (הרובע היהודי) • בית כנסת הרמב"ן (קטמון) • קבר הרמב"ן • מערת הרמב"ן • רחוב רמב"ן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 54157523289727031273   WorldCat (עם VIAF): 54157523289727031273
אטרומאוס

| אטרומאוס |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: סרדינאים
תת־סדרה:: Clupeoidei
משפחה:: דוסמריים
סוג:: אטרומאוס
שם מדעי
 Etrumeus ‏בליקר, 1853

אטרומאוס (שם מדעי: Etrumeus) הוא סוג של דג ממשפחת הדוסמריים החי באזור האינדו פסיפי- כולל מפרץ אילת, וחדר גם לים התיכון בהגירה הלספסית.
אורכם של דגים בסוג נע בין 13 ל-14 סנטימטרים והם דומים לסרדינים. דגים אלה ניזונים בעיקר מזואופלנקטון והם נחשבים לדגי מאכל.
מינים

Etrumeus acuminatus
Etrumeus golanii
Etrumeus makiawa
Etrumeus micropus
Etrumeus sadina
Etrumeus whiteheadi
Etrumeus wongratanai
אטרטה

| --- | --- |
סמל אטרטהסמל אטרטה
חוף אטרטה
חוף אטרטה
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  נורמנדי נורמנדי
 מחוז:  סן-מריטים
 שטח:  4.07 קמ"ר
 גובה:  0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  1,233 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  360 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  49°43′N 0°13′E﻿ / ﻿49.71°N 0.21°E﻿ / 49.71; 0.21
 אזור זמן:  UTC +1
 https://www.etretat.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אטרטה(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי אטרטה(למפת נורמנדי רגילה) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  א.ד. פר.  א.ד.פ. תעלת למאנשאטרטה(למפת נורמנדי מוגדלת) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  איל-דה פראנס  א.ד.פ. תעלת למאנשאטרטה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אטרטה (בצרפתית: Étretat) היא קומונה בצרפת, במחוז סן-מריטים בנורמנדי עילית, 32 ק"מ צפונית ללה האבר, לחוף תעלת למאנש.
המקום מפורסם בזכות רצועת החוף המורכבת מצוקי קירטון מתקופת הטורון המתנשאים לגובה 90 מטר (Les Falaises à Étretat) ובהם תצורות של קשתות.
מהחוף אפשר לצפות על Porte (Falaise) d'Amont מצפון ועל Porte (Falaise) d'Aval מדרום שבסמוך לו נמצא סלע גבוה עם קצה חד המכונה "המחט" (Aguiile). מדרום לו נמצא צוק Manneporte שכדי לצפות עליו יש לעלות על הרכס מעל Porte d'Aval.
הגרמנים ביצרו את החוף ובנו בונקר תותח גדול כחלק מהחומה האטלנטית. לשם כך הרסו חלק מבתי החוף בעיירה.
הצוקים משכו אליהם ציירים רבים כמו קלוד מונה, גוסטב קורבה, אז'ן בודן ווסילי פולנוב.
הסופר גי דה מופאסן גדל באטרטה עד גיל 13. הסופר מוריס לבלן התגורר אף הוא באטרטה. ספרו "המחט החלולה" (1911) מתרחש בצוקי אטרטה בו מנסה הפורץ המפורסם ארסן לופין, למצוא מטמון החבוי בתוך סלע "המחט" בחוף אטרטה. ביתו של לבלן משמש כיום כמוזיאון לחייו ויצירותיו (Le Clos Lupin - Maison Maurice Leblanc).
גלריה

Porte d'Aval
קשת Manneporte
צוק "המחט" באטרטה
Porte d'Amont
צוקי אטרטה
בונקר גרמני בחוף אטרטה
שלט בכניסה למוזיאון מוריס לבלן
מרכז אטרטה
איל ביל

| --- | --- |

 לידה:  14 ביולי 1972 (בן 52) ברוקלין, ארצות הברית 
 שם לידה:  ויליאם בראונשטיין
 שם במה:  Ill Bill 
 מוקד פעילות:  ברוקלין, ניו יורק, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  תיכון קאנארסי, South Shore High School 
 סוגה:  היפ הופ
 חברת תקליטים:  Uncle Howie
 merchdirect.com/ILLBILL
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם בראונשטיין (באנגלית: William Braunstein; נולד ב-14 ביולי 1972) הידוע יותר בכינוי איל ביל (Ill Bill) הוא ראפר ומפיק יהודי-אמריקאי מברוקלין, ניו יורק. תחילה שר בלהקת ההיפ הופ המחתרתית 'נון פיקסיאון'. ידוע בשיריו בעלי האופי הפוליטי וכמפיק, המגלה והמנכ"ל של חברת "Uncle Howie Records". גם אחיו רון הוא ראפר ומפיק, והוא ידוע בשם שלו נקרו.
אוזאבס, קיסר אקסום

אוזאבס היה קיסר אקסום לקראת סוף המאה ה-4. הוא ידוע בעיקר מן המטבעות שהוא טבע בתקופת מלכותו.
המטבעות שטבע בתקופתו נמצאו מתחת להריסות האסטלה הגדולה באקסום, מה שמצביע על כך שהאסטלה נפלה לפחות לפני תקופת מלכותו של אוזאבס. לדעת מאנרו-האי אסטלה זו גם הייתה האחרונה שנבנתה, וש-"עם תפוצת הנצרות ייתכן שזנחו את האסטלות לטובת הרעיונות החדשים של הנצרות בנושאי קבורה".
אוזאבס טבע על מטבעותיו את המוטו שהיה בשימוש בימי אזנה ביוונית המוטו TOYTOAPECHTHXWPA-"שיכול לשמח את האנשים". מאנרו האי מציין שהמוטו "זר מאוד לסיסמאות על מטבעותיה של אקסום, אך נותנת הרגשה של דאגה מלכותית ואחריות על אזרחי הממלכה ושלווה".
הערות שוליים

↑  סטוארט מאנרו-האי, אקסום: ציוויליזציה אפריקנית לקראת סוף העת העתיקה, עמוד 82.
↑  סטוארט מאנרו-האי, אקסום: ציוויליזציה אפריקנית לקראת סוף העת העתיקה, עמוד 192.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מהדיס | קיסר אקסום | הבא: און |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אובדה (ספרד)

אובדה (בספרדית: Úbeda) היא עיר בדרום ספרד, במחוז חאאן (Jaén) שבקהילה האוטונומית של אנדלוסיה. העיר נמצאת 56 ק"מ צפון מזרחה מחאאן ו-120 ק"מ צפונה מגרנדה. אובדה יחד עם העיר השכנה באיסה מהוות דוגמה אופיינית לבנייה ספרדית בסגנון הרנסאנס במאה ה-16. בשל כך הוכרזה ב-2003 כאתר מורשת עולמית.
גאוגרפיה

אובידה ממוקמת במרכזה של פרובינציית חאאן. היא נמצאת בגובה 748 מטר מעל פני הים, ברמת אובדה (Loma de Úbeda). רמה המפרידה עמקי נהר הגואדלקיווויר מצפון ונהר הגוודלימאר בדרום.
היסטוריה

בחפירות ארכאולוגיות באובדה נמצאו שרידים מהתקופה האיברית. בהמשך היו במקום הרומאים והויזיגותים. היישוב הוקם מחדש במחצית הראשונה של המאה התשיעית, על ידי האמיר של קורדובה, עבד-א-רחמן השני (عبد الرحمن الثاني). הוא קרא למקום אובדת אל ערב (أُبَّدَة الْعَرَب).
בשנת 1212 נכבשה על ידי הנוצרים, אולם כעבור שנתיים המוסלמים השתלטו עליה מחדש. התקופה המוסלמית של אובדה הסתיימה סופית ב-1233 עם כיבוש העיר על ידי פרננדו השלישי.
המאה ה-16 הייתה "תור הזהב" של אובדה. בתקופה זו נבנו הבניינים שבזכותם הוכרזה לאתר מורשת עולמית.
אתרים בעיר

|
מרכזה המונומנטלי של אובדה היא כיכר ואסקס דה מולינה (Plaza Vázquez de Molina). הכיכר מוקפת ארמונות וכנסיות מרשימות. ביניהן:
כנסיית אל סלבדור (Sacra Capilla del Salvador del Mundo) - כנסייה מהמאה ה-16.
כנסיית סנטה מריה (Santa María de los Reales Alcázares) - כנסייה מהמאה ה-13, שנבנתה על חורבות מסגד.
הפרדור שהיה בעבר ארמון הדיקאן אורטגה.
בית קדנאס (Palcio de las Cadenas- ארמון השלשלאות), משמש כיום כבית העירייה.
ועוד בעיר:
"בית הכנסת של המים" (Sinagoga del Agua) בניין משוחזר שהיה כנראה מרכז החיים היהודיים. כלל גם מקווה ומאפיה.
בית החולים סנטיאגו (Hospital de Santiago) המשמש כיום כאולם כנסים.
כנסיית סן פאבלו (Iglesia de san Pablo).
חזית כנסיית אל סלבדור.
כנסיית סנטה מריה.
הפרדור וכנסיית אל סלבדור.
בית קדנאס המשמש כיום כבית העירייה.
בית החולים סנטיאגו.
כנסיית סן פאבלו.
כנסיית אל סלבדור וארמון הדיקאן אורטגה
אייפיקמלוס

| אייפיקמלוס |
| --- | --- |
 שחזור של אייפיקמלוס
תקופה
מיוקן 20.4–4.9 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: גמליים
סוג:: אייפיקמלוס
מינים
 Aepycamelus alexandrae  Aepycamelus bradyi  Aepycamelus elrodi  Aepycamelus giraffinus  Aepycamelus latus  Aepycamelus major  Aepycamelus priscus  Aepycamelus proceras  Aepycamelus robustus  Aepycamelus stocki
שם מדעי
 Aepycamelus ‏1956
תחום תפוצה

שמות נוספים
 Alticamelus

איור מ-1920 של אייפיקמלוס
אייפיקמלוס (שם מדעי: Aepycamelus; מילולית: "גמל גבוה") הוא סוג נכחד של גמל ענקי שחי באמריקה הצפונית בתקופת המיוקן.
מאפיינים

גמל זה היה גבוה בהרבה מהגמלים הקיימים, בזכות צווארו הארוך אך היה בעל רגליים דומות בצורתם וב"כריות" שבתחתית הרגל שדמו לפרסות גדולות. גובהו הגיע ל-3 מטר ומשקלו הממוצע ל-360–720 ק"ג. הוא חי בצורה שהזכירה את הג'ירפה וכנראה ניזון מעלים בצמרות העצים. ייתכן שרעה בחבורות קטנות בדומה לג'ירפות.
הוא חי לאורך הפרריה של אמריקה הצפונית בתקופת המיוקן ומאובניו נמצאו ממונטנה עד לפלורידה וקליפורניה. לצידו נמצאו מיני קרנפים פרהיסטוריים, גומפותריומיים, סוסיים שונים וטורפים גדולים כמו ההאינודון.
היצור נכחד לפני הפליוקן, ייתכן שבשל שינויי אקלימיים קשים שייבשו את הפרריות.
אהלי אל-ח'ליל

אהלי אל ח'ליל (בערבית:  أهلي الخليل - "אהלי" פירושו לאומית) היא קבוצת כדורגל מהעיר חברון, המשחקת בליגת העל הפלסטינית.
היסטוריה

אהלי אל ח'ליל הוקמה בשנת 1974 וקרויה של שם קבוצת אל-אהלי המצרית. כאשר הוקמה ליגת העל הפלסטינית על ידי הרשות הפלסטינית בשנת 1998 הצטרפה לליגה. אל-אהלי הוא המועדון הראשון בליגת העל הפלסטינית שהעסיק מאמן אירופאי, בשנת 2014 אימן את הקבוצה סטפנו קוזין האיטלקי.
בעונת 2014/2015 הקבוצה זכתה לראשונה בגביע פלסטין, לאחר שזכתה בגביע הגדה והתמודדה בגמר נגד מחזיקת גביע מחוז עזה, אל איתיחאד שג'עיה וניצחה אותה בסיכום שני המשחקים 2:1. בעונת 2015/2016 שוב זכתה הקבוצה בגביע פלסטין לאחר שניצחה את שבאב ח'אן יונס מחזיקת הגביע במחוז עזה 2:1 בסיכום שני המשחקים.
בעונת 2016/2017 הצטרף לקבוצה כמאמן סלמאן עמר, קפטן הפועל ירושלים לשעבר. הקבוצה זכתה בגביע הגדה המערבית לאחר ניצחון על שבאב אל-ח'ליל בפנדלים אך הפסידה בגמר גביע פלסטין לשבאב רפיח.
בינואר 2016 חתם באהלי שאדי שעבאן, לשעבר שחקן מכבי חיפה.
אצטדיון

הקבוצה משחקת באצטדיון אל-חוסיין אבן אל-עלי. באצטדיון כ-12,500 מקומות ישיבה.
הישגים

גביע הגדה המערבית
2014/2015
2015/2016
2016/2017
גביע פלסטין
2014/2015
2015/2016
השתתפות במפעלים הקבוצתיים של ההתאחדות לכדורגל של אסיה

ליגת העל הפלסטינית מסונפת להתאחדות לכדורגל של אסיה (באנגלית: Asian Football Confederation, ראשי תיבות AFC). אהלי אל-ח'ליל השתתפה בתחרות גביע AFC של ההתאחדות בשנת 2017.