stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליאוני ריזאנק
קול ותפקידים

קולה של ליאוני ריזאנק הקיף את הסופרן הלירי והדרמטי. היא סווגה אומנם בקצה העליון של הקטגוריה הלירית או בקטגוריה של ה-jugendlich-dramatisch ברפרטואר הגרמני, אך קולה היה דרמטי במושגי האופרה האיטלקית. באוקטבה שמעל הדו האמצעי, היה קולה מועד לצליל יבש ואינטונציה בלתי יציבה, אבל בקצה העליון של החמשה נפתח כפרח לאחד הקולות המזהירים ביותר של המאה ה-20. יכולת ההתמדה שלה במנעד הגבוה של טורנדוט ובאופרות של ריכרד שטראוס ווגנר הייתה לאגדה.
ליאוני ריזאנק הצטיינה במוזיקה של ריכרד שטראוס. בייחוד הצליחה בתפקיד הקיסרית ב"האישה ללא צל", בתפקיד הראשי ב"סאלומה", כמרשלין באביר הוורד וככריזותמיס ב"אלקטרה". מדי פעם שרה אריאדנה/פרימה דונה ב"אריאדנה בנקסוס" ותפקידי נשים באופרות של שטראוס המבוצעות לעיתים רחוקות על הבימה ("הלנה המצרית" ו"אהבת הדנאים"). עם זאת, זהירה שלא לחרוג מגבולות יכולתה, לא ניסתה את כוחה ב"סאלומה" עד 1972, כשהייתה בת 46, אם כי את תפקיד זיגלינדה שמרה ברפרטואר הפעיל שלה מראשית שנות ה-20 לחייה עד גיל 62. היא דחתה הצעות לשיר את איזולדה בטריסטן ואיזולדה של וגנר על אף השערה, שהתפקיד יתאים בדיוק לקולה.
זמרות סופרן של שטראוס מצליחות לעיתים קרובות להפליא בפוצ'יני וריזאנק אכן שרה הרבה טוסקה ומעט טורנדוט. גם כליאונורה בפידליו של בטהובן הייתה שירתה ראויה לציון.
מיצירות וגנר, שרה פעמים רבות את אליזבת בטנהויזר ואת אלזה בלוהנגרין ולמשך שני עשורים ניכסה, פחות או יותר, לעצמה את תפקיד סנטה בהולנדי המעופף, אך התפקיד שזיכה אותה בהתפעלות הרבה ביותר, יחד עם תפקידי הקיסרית וכריזותמיס של שטראוס, היה זיגלינדה באופרה הוולקירה.
קול חזק, ארוך ועתיר-מבע כל כך כשל ריזאנק איפשר לה לשיר הרבה תפקידי ורדי ראשיים, החשובים ביניהם דזדמונה באותלו, ליידי מקבת, אמליה בנשף המסכות, אליזבטה ב"דון קרלוס", ליאונורה בכוחו של גורל ואאידה.
כאוסטרית, ילידת מרכז אירופה, התעניינה ריזאנק גם במוזיקה מארצות סלביות, הן רוסית (צ'ייקובסקי) והן צ'כית (סמטנה, לאוש יאנאצ'ק).
מבין חמשת תפקידי הסופרן הידועים כ"גדולים ביותר", ריזאנק שרה את טורנדוט ונהנתה מהצלחה כקונדרי ב"פרסיפאל" במטרופוליטן אופרה ובפסטיבל ביירוית. כמי שהחלה את הקריירה שלה כשקירסטן פלגסטד היה עדיין בחיים ובירגיט נילסן ואסטריד ורניי עמדו בשיא יכולתן הווקאלית, הבינה ריזאנק שאל לה לנסות את כוחה באיזולדה של וגנר או בכל אחת משלוש הברונהילדות שלו. ואולם בשנת 1981 שכנע אותה קרל בהם לשיר את אלקטרה לסרט קולנוע, לא בהפקה חיה בבית אופרה. היא נענתה מתוך התחשבות במנצח הדגול ואמון בשיפוטו, ולא הייתה עושה זאת למען שום אדם אחר.
בשנותיה המאוחרות, כמו הרבה קולות סופרן "גדולים", בחרה ריזאנק לשיר תפקידי מצו סופרן דרמטיים כמו אורטרוד ב"לוהנגרין" של וגנר, הרודיאס ב"סאלומה" של שטראוס וקליטמנסטרה ב"אלקטרה" שלו.
הקלטות רשמיות

"הוולקירה", מערכה שלישית ריכרד וגנר, בתפקיד זיגלינדה, 1951, מנצח הרברט פון קאראיין, EMI
"הוולקירה", מערכה שלישית, זיגלינדה, 1954, מנצח וילהלם פורטוונגלר, EMI
"האישה ללא צל", ריכרד שטראוס, 1955, הקיסרית, קרל בהם,DECCA
"פידליו", לודוויג ואן בטהובן, 1956, ליאונורה, פרנץ פריצ'אי, דויטשה גרמופון
אריות מתוך אופרות, 1958, ארטורו באזיל, RCA
"אריאדנה בנקסוס", ריכרד שטראוס, 1958, פרימדה דונה/אריאדנה, אריך ליינסדורף, DECCA
"מקבת", ג'וזפה ורדי, 1959, ליידי מקבת, אריך ליינסדורף, RCA
"אותלו", ורדי, 1960, דזדמונה, טוליו סראפין, RCA
רקוויאם, ורדי, 1960, סופרן, קאראיין, RCA
"ההולנדי המעופף", וגנר, 1961, סנטה, אנטל דוראטי, DECCA
"האישה ללא צל", שטראוס, 1964, הקיסרית, קאראיין, דויטשה גרמופון
"הוולקירה", וגנר, 1967, זיגלינדה, בהם, פיליפס
"מדיאה", לואיג'י כרוביני, 1972, מדיאה, הורסט שטיין, RCA
"סאלומה", שטראוס, 1972, סאלומה, בהם, RCA
"האישה ללא צל", שטראוס, 1977, הקיסרית, בהם, דויטשה גרמופון
"אלקטרה", שטראוס, 1981, בהם, אוניטל (וידאו)
"ינופה", לאוש יאנאצ'ק, 1988, קוסטלניקה, איב קוולר, BIS
"סאלומה", שטראוס, 1990, הרודיאס, ג'וזפה סינופולי, דויטשה גרמופון
"אלקטרה", שטראוס, 1995, קליטמנסטרה, פרידמן לאייר, ACTES SUD
הקלטות אחרות

סנטה ב"הולנדי המעופף": פסטיבל ביירוית 1959, מנצח וולפגנג זאוואליש
זיגלינדה ב"ולקירה": פסטיבל ביירוית 1958, מנצח הנס קנאפרטסבוש
סאלומה: Chorégies d'Orange של 1974, מנצח רודולף קמפה
ג'וקונדה ב"לה ג'וקונדה": האופרה של ברלין, 1974, מנצח ג'וזפה פאטאנה
תפקידים רבים שריזאנק הייתה בהם משכמה ומעלה לא הוקלטו או לא התפרסמו מעולם בהקלטה רשמית. אלה כוללים, בין היתר:
כריזוסתמיס ב"אלקטרה": רדיו קלן 1953, מנצח ריכרד קראוס; האופרה הממלכתית של בוואריה, מנצח קרל בהם.
אליזבת ב"טנהויזר": פסטיבל ביירוית 1964, מנצח אוטמר זויטנר וב-1966, מנצח קרלוס מלס.
אלזה ב"לוהנגרין": פסטיבל ביירוית 1958, מנצח אנדרה קלויטנס
דנאה ב"אהבת הדנאים" (ריכרד שטראוס): האופרה הממלכתית של בוואריה 91953, מנצח קורט אייכהורן
הלנה ב"הלנה המצרית" (ריכרד שטראוס): האופרה הממלכתית של בוואריה 1956, מנצח יוזף קיילברת
אאידה (ג'וזפה ורדי): האופרה של וינה 1955, מנצח רפאל קובליק
אמליה ב"נשף המסיכות" (ג'וזפה ורדי): מטרופוליטן אופרה 1962, מנצח מלו סאנטי
מאי פן

| --- | --- |

מרכז העיר
 מדינה:  ג'מייקה ג'מייקה
 מחוז:  קלרנדון
 שפה רשמית:  אנגלית
 תאריך ייסוד:  המאה ה-17
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  49,471 (2012)
 קואורדינטות:  17°57′54″N 77°14′42″W﻿ / ﻿17.965°N 77.245°W﻿ / 17.965; -77.245
 אזור זמן:  UTC -5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ג'מייקה מוגדלת) קינגסטון בלאק ריבר מונטיגו ביי סבנה לה מאר  מנדוויל סנט אנ'ס ביי פורט מריה הים הקריבימאי פן(למפת ג'מייקה רגילה) קינגסטון בלאק ריבר מונטיגו ביי סבנה לה מאר  מנדוויל סנט אנ'ס ביי פורט מריה הים הקריבימאי פן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מאי פן (באנגלית: May Pen) היא עיר הבירה והעיר הגדולה ביותר במחוז קלרנדון שבג'מייקה. העיר שוכנת על גדות נהר מינו, שהוא הארוך ביותר בג'מייקה והיא מהווה את המרכז המסחרי של המחוז. אוכלוסיית העיר מונה כ-50,000 תושבים ויחד עם הפרברים הסובבים אותה היא מונה 82,000 תושבים.
מאי פן הוקמה כיישוב מטעים על ידי הבריטים בין השנים 1660 – 1683 על נקודת חצייה של נהר מינו (Rio Minho). היא מהווה מרכז מנהלי של אזור חקלאי נרחב ויושבת על אם הדרך בין קינגסטון לבין מנדוויל.
אחד הענפים הכלכליים החשובים בעיר הוא אריזת הדרים, כולל תפוזים ופרי כלאיים מקומי המכונה "אגלי" (אנ').
הערות שוליים

↑  World Gazetteer
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 88a5677d-620c-4a7a-acd6-763e32550ae3
מוטי יברבאום

מוטי יברבאום (נולד ב-23 באוגוסט 1973) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

יברבאום נולד בלוד ובגיל 13 עבר לכפר סבא. הוא החל לשחק כדורגל בהפועל כפר סבא ובגיל 17 הצטרף לקבוצה הבוגרת.
הוא היה שותף לעלייתה של הקבוצה לליגה הבכירה בעונת 1992/1993. כעבור עונה נשרה הקבוצה חזרה לליגת המשנה, אולם שבה לליגת הבכירה עונה לאחר מכן. בשנת 1995 שימש בתור קפטן הקבוצה.
בנובמבר 1996 חתם בהפועל טייבה. בסיום העונה חזר לכפר סבא, כאשר בקנדציה זו רק רשם רק 4 הופעות. זמן קצר לאחר מכן פרש יברבאום מכדורגל, עקב פציעה בבטן, כשהוא בן 24. בסה"כ כבש יברבאום 39 שערים ב-7 שנות קריירה.
חיים אישיים

יברבאום נשוי ואב לשלושה בנים. בנו, עמית יברבאום, הוא כדורגלן אשר משחק בהפועל ניר רמת השרון.
כיום עוסק יברבאום בתיווך נדל"ן.
הערות שוליים

↑  אשר אטדגי, המשפחה שלנו: משפחת יברבאום מכפר סבא מדברת על הכול, באתר mynet‏ כפר סבא, 21 באוקטובר 2021
מגדל רום

| --- | --- |

המגדל בעת הבנייה (מצד שמאל)
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מגורים
 כתובת:  ניסים אלוני 10
 מיקום:  תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2016–2021 (כ־5 שנים)
 יוצר:  ישראל קנדה
 מידות
 גובה:  173.1 מטר
 קומות:  50
 קואורדינטות:  32°05′16″N 34°47′46″E﻿ / ﻿32.08778°N 34.79611°E﻿ / 32.08778; 34.79611
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מגדל רום(למפת תל אביב רגילה) מגדל רום(למפת גוש דן רגילה) מגדל רום(למפת גוש דן מוגדלת) מגדל רום  he מגדל רוםhe מגדל רוםמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגדל רום הוא מגדל מגורים, הגבוה ביותר והאחרון שנבנה בשכונת פארק צמרת. יוזמת הבנייה היא חברת ישראל קנדה והוא מגדל המגורים השלישי בגובהו בישראל.
היסטוריה

המגרש שעליו נבנה המגדל נרכש על ידי החברות ישראל קנדה ובסר ביוני 2014, תמורת 220 מיליון שקל. זה היה המגרש ה-12, והאחרון שנותר לבנייה, במתחם מגדלי היוקרה פארק צמרת. המגדל נבנה במתכונת של קבוצת רכישה. פיתוח המגרש, ששטחו כ-5 דונם, התעכב במשך שנים רבות עקב מחלוקות בין בעלי המגרש, קבוצת של 50 בעלים, שחלקם התקשרו עם חברת בסר וחלקם עם חברת קנדה ישראל. המחלוקות שהגיעו אף להליך פירוק שיתוף בבית המשפט, נפתרו לאחר ששתי הקבוצות החליטו לשתף פעולה ולהקים את הפרויקט ביחד. אולם לאחר שסוכמה מכירת המגרש, חברת אאורה, בשליטת איש העסקים יעקב אטרקצ'י, ערערה לבית המשפט המחוזי כנגד ההסכם, ודרשה כי בית המשפט יורה על עיכוב הליכים בפרויקט, אך בקשתה נדחתה. ערעורה של אאורה לבית המשפט המחוזי הוגש כחודש לאחר החלטת בית המשפט השלום בתל אביב, אשר נתן תוקף לסיום הסכסוך המשפטי בין בעלי המגרש. במסגרת הליכי פירוק השיתוף שהתנהלו קודם לכן, פורסמה הזמנה להגשת הצעות לרכישת המגרש, שאליה ניגשה חברת אאורה והציעה 200 מיליון שקל. הסכם רכישת המגרש נחתם לבסוף ביוני 2015.
הקמת הבניין החלה ב-2016, על ידי חברת "אלקטרה בנייה". בסוף 2020 הגיע המגדל לגובהו המרבי והוא התאכלס במהלך שנת 2021.
המבנה

המגדל תוכנן על ידי משרד ישר אדריכלים והוא כולל 50 קומות מעל הקרקע וארבע קומות תת-קרקעיות, כ–190 דירות, בריכת שחייה, ספא וחדר כושר.
הערות שוליים

↑   רז סמולסקי, בסר וקנדה ישראל רוכשות את המגרש האחרון בפארק צמרת ב–220 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 11 ביוני 2014
↑  שלומית צור, ‏המגרש האחרון בפארק צמרת: מגדל בן 50 קומות ו-189 דירות, באתר גלובס, 10 ביוני 2014
גיא ימין, ‏נדחתה ההתמחרות על המגרש האחרון בפארק צמרת בת"א, באתר גלובס, 26 בדצמבר 2005
↑  יעל דראל, אאורה דרשה לעכב בניית המגדל האחרון בפארק צמרת – ביהמ"ש דחה את בקשתה, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2015
↑  אורי חודי, ‏מגדל אחרון בפארק צמרת: בסר וקנדה ישראל מימשו אופציה, באתר גלובס, 24 ביוני 2015
מונאג'ים באשי

אסטרונומים ואסטרולוגים (מונג'ים) של המצפה העות'מאני ובראשם "מונאג'ים באשי" (אסטרולוג ראשי) המשתמשים בסקסטנט.
מונאג'ים באשי (בערבית: منجم باشي; בטורקית: Müneccimbashi, Müneccimbasi,‏ Munejjimbashi או Munejjim-bashi) היה התואר שניתן לאסטרולוג החצר הראשי באימפריה העות'מאנית. התואר ניתן ברצף מהמאה ה-15 ועד להתפרקות האימפריה. הסולטאן העות'מאני באיזיד השני, שהיה חובב אסטרולוגיה, ייסד את משרת אסטרונום החצר, שתפקידו היה להכין לוחות קלנדריים (תקווים) ולקבוע את המועדים המתאימים מבחינה אסטרולוגית לקיום פעולות מיוחדות. גם תחת השושלת הספווית באיראן התקיימה משרת המונג'ם-באשי, עליו היו מוטלות המשימות הבאות: קביעת מועדים לאירועים חשובים, כתיבת "מפה אסטרולוגית" לשליט (בלידתו ומדי שנה), רישום צווים מלכותיים, חיזוי מאורעות אסטרונומיים.
אישים מפורסמים

"מונאג'ים באשי" אחמד בן לוטף אללה דהדה (1631–1702) התפרסם גם כהיסטוריון ואיש מכתבים ומכיוון שהוא מצוטט יחד עם התואר שלו ביחס ליצירותיו, השתמשו במונח בכמה מקורות אך ורק למונאג'ים באשי אחמד דהדה.
מונג'ם-באשי מוסטפא בן עלי אל-מווקת (מת 1571)
הערות שוליים

↑  William E. Burns, Astrology through History: Interpreting the Stars from Ancient Mesopotamia to the Present, ABC-CLIO, 2018, 96-97.
↑  Stephen P. Blake, Time in Early Modern Islam: Calendar, Ceremony, and Chronology in the Safavid, Mughal and Ottoman Empires, Cambridge University Press, 2013, 54.
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מאיאצטוס

| מאיאצטוס |
| --- | --- |
שלד של מאיאצטוס  איור אפשרי של מאיאצטוס
תקופה
אמצע אאוקן, 47.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: פרוטוצטיים
סוג:: מאיאצטוס
מין:: Maiacetus inuus
שם מדעי
 Maiacetus

מאיאצטוס (שם מדעי: Maiacetus; מילולית: "אמא לווייתן") הוא סוג של לווייתן נכחד מהמשפחה פרוטוצטיים. הוא חי בתקופת האאוקן שלפני 47.5 מיליון שנה. המאובנים שלו התגלו בפקיסטן בחבל בלוצ'יסטן לצד סוגי לווייתנים דומים. הסוג הוגדר ב-2009 ונכלל בו מין אחד - Maiacetus inuus.
מאפיינים

המאיאצטוס הוא סוג לווייתנאי קדום שהגיע לאורך 2.6 מטר ולמשקל של 280 עד 390 קילוגרמים. בדיקה של מבנה השלדים שהתגלו הראתה הבדלים בין הזכרים לנקבות, שהיו כבדים יותר ב-12% בערך. הוא היה בעל ארבע גפיים מתפקדות ובעל זנב ארוך ללא אונות סנפיר. החרטום שלו היה רחב והלסתות היו מלאות בשיניים חדות שעוצבו לתפיסת דגים. הוא דמה במראהו לאמבולוצטוס מאותו אזור וכנראה חי באורח דומה.
ממצאי לווייתן זה שימרו נקבה עם עובר מתקדם בבטנה, הגילוי הראשון של עובר לווייתן קדום. ממצא זה הוכיח שהמאיאצטוס המליט את צאצאיו ביבשה, מאחר שפניהם הופנו קדימה דבר שיכול לגרום לטביעת הצאצא הנולד מתחת למים. כך הלווייתנים והדולפינים המודרניים ממליטים כשזנב העובר כלפי חוץ ורק לבסוף מגיח ראשו. מספר חוקרים חלקו על המסקנה וטענו שמדובר בפרט שנטרף בידי הבוגר, אך מאחר שאין עליו סימני שיניים אין הוכחות חותכות לכך.
בצורתו הלווייתן הותאם לאורח חיים אמפיבי וחי כמו לוטרה או תנין הן על היבשה והן במים, אך ככל הנראה הוא ניזון מדגים אחריהם רדף בתוך המים.
השרידים שהשתמרו במאובן המאיאצטוס
מוטי כהן

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1962 (בן 62) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1987–2020 (כ־33 שנים)
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 קצין אג"מ מרחב דן  מפקד תחנת מסובים  קצין אג"מ מחוז תל אביב  מפקד מרחב יפתח  מפקד מרחב ירקון  סגן מפקד מחוז מרכז  סגן מפקד מחוז תל אביב  מפקד מחוז מרכז  מפקד מחוז דרום  ממלא מקום מפכ"ל משטרת ישראל
 → רוני אלשייך קובי שבתאי ← 
 
מרדכי (מוטי) כהן (נולד ב-2 בספטמבר 1962) הוא קצין משטרה בדימוס בדרגת ניצב, ששימש ממלא מקום מפכ"ל משטרת ישראל. מכהן מפברואר 2022 כמנכ"ל עיריית רמת-גן.
ביוגרפיה

מוטי כהן, בנם השלישי של יצחק ולבנה, נולד בגבעתיים. אמו נולדה ביוון ועלתה לארץ ישראל בשנת 1934. אביו נולד בבולגריה ועלה לארץ בסוף מלחמת העולם השנייה, במהלך השנים שירת במשטרת ישראל במגוון תפקידים בתחום השיטור במחוז תל אביב. משפחתו של כהן עברה לבני ברק וסיים את לימודי התיכון בבית הספר אורט רמת גן.
כהן התגייס לצה"ל בפברואר 1981, שירת בפלוגת ההנדסה של חטיבת גולני, יצא לקורס קצינים ובהמשך לקורס מ"פ. במהלך שירותו הצבאי לחם ביחד עם פלוגת הנדסה במלחמת לבנון הראשונה. בתפקידו האחרון בשירות הצבאי שימש כמפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. השתחרר מהצבא בדצמבר 1986.
כהן התגייס למשטרת ישראל בפברואר 1987 ושירת כמפקד יחידת סיור וקצין מבצעים מחוז תל אביב. בשנת 1992 מונה לקצין אגף המבצעים של מרחב דן, ושימש בתפקיד זה במהלך רצח יצחק רבין. בתפקידו נדרש לטפל באירועי הסדר הציבורי שהתרחשו על רקע הרצח.
ב-1997 מונה למפקד תחנת מסובים. בשנת 2002, תקופת האינתיפאדה השנייה, הועלה לדרגת ניצב משנה ומונה לקצין אגף המבצעים של מחוז תל אביב. בתקופה זו היה אחראי על המוכנות המבצעית ופרישתם של כלל שוטרי המחוז. בשנת 2005 פיקד על מרחב יפתח ובמסגרת תפקידו הקים את תחנת השכונות. ב-2007 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה למפקד מרחב ירקון. בשנת 2009 מונה לסגן מפקד מחוז מרכז והביא להקמת תחנת שדות בשנת 2012. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז תל אביב. באוקטובר 2014 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד מחוז מרכז. במסגרת זו הביא להקמת תחנת משטרה ביבנה. בינואר 2018 מונה למפקד מחוז דרום.
ב-2 בדצמבר 2018, לאחר שרוני אלשיך סיים את כהונתו כמפכ"ל ובעקבות פסילתו של משה אדרי על ידי הוועדה למינוי בכירים, מונה כהן כממלא מקום המפכ"ל על ידי השר לביטחון הפנים, גלעד ארדן. בנוסף לניהול השוטף, התמודדה המשטרה עם אכיפת ההנחיות הקשורות למאבק במגפת הקורונה בישראל. במהלך כהונתו התעמת עם השר לביטחון הפנים, אמיר אוחנה, ודרש "הפרדה מוחלטת בין הליכי חקירה לבין הדיווח לדרג המיניסטריאלי, זאת בכדי למנוע חשש להתערבות פוליטית בחקירות".
ב-15 בדצמבר 2020 הודיע על פרישתו מהמשטרה לאחר שהוחלט שלא לבחור בו כמפכ"ל הבא. ב-31 בדצמבר 2020 סיים כהן את תפקידו. בינואר 2021 החליט ראש עיריית רמת גן כרמל שאמה הכהן למנות אותו למנכ"ל העירייה ומינויו אושר בפברואר 2022.
השכלה וחיים אישיים

כהן הוא בעל תואר ראשון בקרימינולוגיה ותואר שני בחינוך. הוא נשוי ואב לשלושה, ומתגורר במושב שתולים. אחיו הוא דודי כהן, המפכ"ל ה-16.
הערות שוליים

↑  טקס חילופי מפקדים במשטרת מרחב ירקון באתר מקומונט, 26 ביולי 2007
↑  מינויים חדשים בצמרת המשטרה
↑  יונתן אוריך, ניצב מוטי כהן נכנס לתפקידו כמפקד מחוז מרכז, באתר nrg‏, 21 באוקטובר 2014
↑  אלון חכמון, ‏ועדת גולדברג פסלה את מינוי אדרי למפכ"ל; ארדן: אבקש להופיע בפני הוועדה, באתר מעריב אונליין, 30 בנובמבר 2018
↑  אריאל כהנא ואיציק סבן, הממשלה אישרה את מינוי מוטי כהן למ"מ המפכ"ל, באתר ישראל היום, 2 בדצמבר 2018
↑  עמרי מניב, המכתבים של מוטי כהן לאוחנה: "הפסק להתערב בעבודת המשטרה", באתר חדשות 13, 13 ביולי 2021
↑  מ"מ המפכ"ל פורש: "אי מינוי מפכ"ל קבוע נבע גם משיקולים זרים", באתר חדשות 13
↑  אביחי טבק, מפכ"ל? לא - מנכ"ל! כרמל שאמה החליט למנות את ניצב מוטי כהן למנכ"ל העירייה, באתר מקומון רמת גן, ‏2021-01-24
לואי מאונטבאטן

אדמירל הצי, הלורד לואי פרנסיס אלברט ויקטור ניקולאס ג'ורג' מאונטבאטן, הרוזן הראשון מבורמה, (Louis Francis Albert Victor Nicholas Mountbatten, 1st Earl Mountbatten of Burma;‏ 25 ביוני 1900 - 27 באוגוסט 1979) היה מדינאי, אדמירל בריטי וראש מטה ההגנה של בריטניה, בן משפחת המלוכה (נינה של המלכה ויקטוריה). נרצח על ידי המחתרת האירית.
ביוגרפיה > בצעירותו

לואי מאונטבאטן נולד בטירת וינדזור כבן השני למשפחת אצולה ולכן לא היה זכאי לרשת את התואר "המרקיז של מילפורד הייבן", שאותו נשא אביו, הנסיך לודוויג פון באטנברג. פון באטנברג, אשר נולד באוסטריה, עבר לאנגליה לאחר נישואיו לנסיכה ויקטוריה, נכדתה של המלכה ויקטוריה. בעת מלחמת העולם הראשונה החליף פון באטנברג את הסיומת הגרמנית "ברג" שבשם משפחתו לתחילית "מאונט" שמשמעותה זהה ("הר"), וכך הפך למאונטבאטן.
מבחינת ייחוסו המשפחתי, לואי מאונטבאטן היה נין של המלכה ויקטוריה, בן דוד בדרגה שלישית  של ג'ורג' השישי, מלך הממלכה המאוחדת, אחיה של לואיזה, מלכת שוודיה, דודו (אחי אימו) של הנסיך פיליפ, דוכס אדינבורו (בעלה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת) ואחיינה של אלכסנדרה פיודורובנה, אשתו של ניקולאי השני, קיסר רוסיה.
קריירה צבאית

בתום לימודיו בבית הספר המכין Lockers Park (אנ') עבר לואי בשנת 1914 ללמוד באקדמיה המלכותית של הצי. בשנת 1916, במהלך מלחמת העולם הראשונה, הצטרף לואי מאונטבאטן כצוער לצי המלכותי הבריטי. בתום המלחמה יצא ללימודים גבוהים באוניברסיטת קיימברידג' וחזר לשרת בצי.
בשנת 1922 ליווה את אדוארד, נסיך ויילס (דודנו מדרגה שלישית) במסעו המלכותי להודו, שם פגש לואי את אדווינה אשלי שהייתה ממוצא יהודי-פרוסי (סבה של אדווינה, סר ארנסט קאסל, היגר מפרוסיה לליברפול באמצע המאה התשע־עשרה וצבר הון רב) ונשא אותה לאישה עוד באותה שנה. לזוג נולדו שתי בנות.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה היה מפקד צי המשחתות הקטן החמישי. המשחתת שלו HMS Kelly השתתפה בקרבות הימיים בנורווגיה כשפלשו אליה הגרמנים ב-1940. במאי 1940 הוביל שיירה דרך ערפל כבד שפינתה את כוחות בנות הברית שהשתתפו במבצע נמסוס. ב-1941 הוטבעה המשחתת קלי בקרב ימי ליד חופי כרתים בעת הקרב על כרתים. יותר ממחצית מאנשי ציוותה אבדו, והיתר, כולל מאונטבטן, חולצו והגיעו לאלכסנדריה.
באוגוסט 1941 נתמנה מאונטבאטן למפקד נושאת המטוסים אה"מ אילוסטריוס שהייתה בתיקונים בנמל נורפוק בווירג'יניה. בתקופה זו של חוסר פעילות טס מאונטבאטן לפרל הארבור בהוואי וביקר בבסיס הצי האמריקאי שם. הוא לא התרשם מהמוכנות של הצי למלחמה, מה שאכן התברר כנכון לאחר ההתקפה על פרל הארבור.
ב-27 באוקטובר 1941 התמנה מאונטבאטן לראש מטה מבצעים משולבים ויזם מבצעי קומנדו נועזים ובהם את הפשיטה על דייפ הרת האסון ב-19 באוגוסט 1942. מאונטבאטן טען כי הלקחים מכישלון זה נלמדו ויושמו בפלישה לנורמנדי, אך מספר היסטוריונים חולקים על כך שהפשיטה אכן הייתה נחוצה. בקנדה, שמספר רב מבניה נפלו בפשיטה הכושלת, הפך מאונטבאטן לדמות דחויה ורבים סירבו להיפגש עמו גם מאוחר יותר בקריירה שלו.[דרוש מקור]
בסוף 1942 מונה מאונטבאטן למנהל פרויקט חבקוק לבניית נושאת מטוסים עשויה מלבני קרח. הפרויקט לא הגיע מעולם לידי סיום.
באוקטובר 1943 מונה מאונטבאטן לעמוד בראש פיקוד דרום-מזרח אסיה, וקבע את מפקדתו בארמון המלכותי בקאנדי שבציילון (כיום סרי לנקה). במהלך תפקידו זה שוחררו בורמה וסינגפור מידי היפנים.
מאונטבאטן היה מושל הודו האנגלי האחרון ששלט בהודו. בעת הענקת העצמאות להודו וחלוקתה לשתי מדינות, הודו ופקיסטן, היה האחראי מטעם הבריטים לסדרי העברת השלטון לשתי המדינות ונשא לאחר העצמאות בתואר "המושל הכללי של הודו".
בשנים 1952 עד 1955 שירת כמפקד העליון של הצי הבריטי במזרח התיכון. בשנים 1959 עד 1965 כיהן כלורד הים הראשון, המפקד הראשי של הצי הבריטי. בתקופה זו כיהן מאונטבאטן גם כראש מטה ההגנה. כהונתו במשך שש שנים נחשבת עד היום הכהונה הארוכה ביותר בתפקיד זה. בשנת 1965 פרש מהשירות.
רציחתו

בעת שנפש בטירת קלאסיבואן, מעון הנופש שלו ברפובליקה האירית, יצא למסע דיג בספינתו הפרטית בליווי רבים מבני משפחתו. בעת שהספינה הפליגה התפוצץ מטען נפץ במשקל 23 ק"ג שהוטמן בה. מאונטבאטן נפגע קשה בשתי רגליו ואיבד דם רב. הוא נמשה מהספינה בעודו חי בידי דייגים שהיו בקרבת מקום, אך מת בדרך אל החוף. בפיצוץ נהרגו גם שניים מנכדיו וסבתם, והאחרים נפצעו קשה.
המחתרת האירית נטלה את האחריות להטמנת הפצצה. רצח הלורד שהיה בן 79 במותו ומזה שנים רבות שלא שימש בשום תפקיד רשמי, היה מכוון לפגוע באיש משפחת המלוכה שהפך לסמל בבריטניה.
באותו יום עצמו רצחה המחתרת האירית 18 חיילים בריטיים בצפון אירלנד, באירוע שכונה "אמבוש ווארנפוינט" (Warrenpoint ambush). אירועים אלה גרמו לזעזוע קשה ברפובליקה האירית ולמחוות הזדהות של ממשלתה. איש המחתרת האירית בשם תומאס מקמהון (Thomas McMahon) הואשם בהשתתפות בהתנקשות ונדון למאסר עולם אולם הוא שוחרר בשנת 1998 במסגרת הסכם יום שישי הטוב.
הנצחתו

בנם של ויליאם וקתרין נסיך ונסיכת ויילס, הנסיך לואי נקרא על שמו. בארץ, ארגון קק"ל אנגליה נטע לזכרו יער במגדל העמק, סמוך ליער בלפור, בצמוד ליער אותו הקדיש הארגון בשנת 1961 לזכר רעייתו.
אזכורים בתרבות

דמותו של מאונטבטן מופיעה בתפקיד מרכזי בסדרה הכתר מהעונה הראשונה והשנייה (שנות החמישים והשישים - בגילומו של גרג וייז) ועד העונה השלישית ותחילת העונה הרביעית בה נרצח (משנות השישים עד סוף שנות השבעים - בגילומו של צ'ארלס דאנס).
ראו גם

חלוקת הודו
ליז'נסק

| --- | --- |
סמל ליז'נסקסמל ליז'נסק

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודקרפצקיה פודקרפצקיה
 מחוז:  ליז'נסק
 ראש העיר:  תדיאוש אלכסנדר טרבץ'
 תאריך ייסוד:  1397
 שטח:  20.29 קמ"ר
 גובה:  178 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  13,164 (31 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  697.8 נפש לקמ"ר (2008)
 קואורדינטות:  50°16′N 22°25′E﻿ / ﻿50.267°N 22.417°E﻿ / 50.267; 22.417
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.lezajsk.um.gov.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיליז'נסק(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיליז'נסק(למפת פרובינציית פודקרפצקיה רגילה) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטו. לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהליז'נסק(למפת פרובינציית פודקרפצקיה מוגדלת) ז'שוב פשמישל סטאלובה וולה מיילץ שוויינטוקז'יסקיה לובלין פולין קטן  סלובקיה אוקראינהליז'נסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ליז'נסק (ביידיש: ליזשענסק; בפולנית: Wolne Królewskie Miasto Leżajsk תעתיק: "העיר המלכותית החופשית ליז'נסק") היא עיירה בדרום-מזרח פולין ובה 14,127 תושבים (2008).
העיר שוכנת בבקעת סנדומיר בגדה המערבית של נהר הסן במחוז ליז'נסק. בתקופת הממשל הפולני השתייכה למחוז לנצוט. פרנסת תושבי העיר הייתה קשורה לתעשיית הטקסטיל. סריקת כותנה, צביעתה ואריגת אריגים וכן למסחר בדגנים. בשנות ה-80 של המאה ה-19, בתקופת השלטון האוסטרי, נסללה מסילת הרכבת פשבורסק-רוזבדוב-דמביצה שעברה דרך העיר אולם תרומתה הכלכלית של הרכבת לעיר הייתה זניחה.
ב-1397 הפך הכפר לזנאיסקו לעיר בשם קרולובומייסטו שנמסרה למשפחת ישינסקי. ולדיסלב יגיילו בנה בה כנסייה שהבזיליקה שלה מהווה מוקד תיירותי עד היום. במסמך מ-1494 מופיע שם העיר כליזאיסקו. הטטרים כבשו את העיר והרסו אותה. זיגמונד הראשון החליט להקים את העיר במרחק קטן ממקומו של הכפר המקורי, על גבעה שניתנת להגנה, אולם העיר נכבשה פעם נוספת על ידי הטטרים, אחר כך על ידי השוודים שהחריבו אותה ב-1672 וגם אחרי ששוקמה סבלה ממספר שריפות.
עם חלוקת פולין הראשונה ב-1772 עברה העיר לשלטון האימפריה האוסטרית. בין שתי מלחמות העולם, על פי הסכם ריגה צורפה לפולין כחלק ממחוז לבוב. ב-1939 נכבשה על ידי הגרמנים, וב-1945, אחרי הסדרי הגבול בין פולין לברית המועצות נכללה בפולין.