stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמת
היסטוריה של תפיסת האמת > התקופה המודרנית (המאה ה־17 - המאה ה־20) > דמויות מרכזיות

רנה דקארט: נחשב לאבי הפילוסופיה המודרנית. דקארט קידם את הרציונליזם הקיצוני והציע את המתודה הספקנית, שהגדירה "אמת" הנסמכת על ידע ודאי. משפטו המפורסם "אני חושב, משמע אני קיים" משקף את חיפושו אחר יסוד ודאי.
גוטפריד לייבניץ: פילוסוף גרמני שפיתח את ההנחה לפיה "העולם הוא הטוב ביותר מכל העולמות האפשריים". הוא גם תרם תרומות משמעותיות למתמטיקה וללוגיקה.
ג'ון לוק: פילוסוף אמפיריסטי בריטי שהדגיש את תפקיד החושים והניסיון בהשגת האמת. הוא טען שהתודעה היא לוח חלק בתחילת החיים, והידע נרכש באמצעות החושים והרפלקסיה.
דייוויד יום: פילוסוף סקוטי שהמשיך את המסורת האמפיריסטית. הוא הטיל ספק ביכולתנו להוכיח את קיומו של עולם חיצוני וטען שכל מה שאנחנו יודעים הוא תוצאה של חוויות חושיות וזאת האמת שלנו.
עימנואל קנט: פילוסוף גרמני שקישר בין הרציונליזם לאמפיריציזם. הוא טען שהשכל מעצב את התפיסות שלנו את העולם והידע שלנו מוגבל על ידי מבנה השכל שלנו. לכן עלינו להיזהר בהגדרות מוחלטות של האמת.
היסטוריה של תפיסת האמת > התקופה המודרנית (המאה ה־17 - המאה ה־20) > שיטות חקר האמת בפילוסופיה המודרנית

אפיסטמולוגיה: תורת ההכרה. הפילוסופים המודרניים חקרו את מקורות הידע, את אמינותו ואת טבעו.
מטאפיזיקה: תורת היסודות של המציאות על-ידי פירוש קיומו של "כח עליון" כמקור לתבונה המהווה בסיס לחוקי הטבע ואת היחס בין הנפש לגוף.
אתיקה: תורת המוסר. חקירת מקורות המוסר, הגדרת ה"טוב" ו"הרע" והמוסר האנושי.
פילוסופיה פוליטית: בחינת המוסר בארגון המדינה, מקור הסמכות של השלטון ואת הזכויות הטבעיות של האדם.
האקזיסטנציאליזם הוא זרם פילוסופי העוסק בשאלות יסודיות על הקיום האנושי. במקום להתמקד בשאלות אוניברסליות על העולם או על האמת, האקזיסטנציאליזם חוקר את החוויה הסובייקטיבית של האדם בעולם, את בחירותיו, את האחריות שלו ואת המשמעות שהוא נותן לחייו.
היסטוריה של תפיסת האמת > מאה ה-20 והלאה: פוסט-אמת ורלטיביזם

המאה ה-20 וה-21 הביאו עימם אתגרים חדשים לתפיסת האמת. פיתוח טכנולוגיות תקשורת, איסוף מידע אגירתו ושיתופו במדיה החברתית יצרו אפשרות לפייק ניוז ולתופעת "הפוסט-אמת", שבה האמת נתפסת כעניין יחסי וסובייקטיבי. הפוסט-מודרניזם טען כי אין אמת אחת ואבסולוטית אלא מגוון של נרטיבים מתחרים. האמת בתקופה זו היא מושג מורכב ורב-פנים, המעוצב על ידי טכנולוגיה מתקדמת ונגישות חסרת תקדים למידע ומשלבת בין עובדות אובייקטיביות, פרשנויות סובייקטיביות ומידע העובר סינון ומניפולציה ולכן דורשת חשיבה ביקורתית וזהירות.
הטכנולוגיה המודרנית יצרה מהפכה באופן בו אנו תופסים את האמת. היא העניקה לנו גישה חסרת תקדים למידע, אך גם הציבה אתגרים חדשים בהבנת מהי אמת וכיצד ניתן להבחין בינה לבין שקר. חשוב להיות מודעים להשפעות אלו ולפתח כלים קוגניטיביים ודיגיטליים שיאפשרו לנו לנווט בעולם המידע המורכב של ימינו.
הטכנולוגיה המודרנית השפיעה עמוקות על תפיסת ה"אמת" במספר דרכים משמעותיות, ולעיתים סותרות. להלן כמה מההשפעות המרכזיות:
היסטוריה של תפיסת האמת > מאה ה-20 והלאה: פוסט-אמת ורלטיביזם > נגישות חסרת תקדים למידע

בעבר: גישה למידע הייתה מוגבלת למקורות סמכותיים כמו ספרים, מוסדות אקדמיים ומדיה כתובה.
כיום: האינטרנט, טלוויזיה, מנועי החיפוש ואינטליגנציה מלאכותית הפכו את המידע לזמין כמעט לכל אדם. נוצרו מקורות ידע זמינים ומגוונים אך גם מציפים את האנושות בכמות עצומה של מידע, לעיתים סותר ולעיתים לא אמין.
היסטוריה של תפיסת האמת > מאה ה-20 והלאה: פוסט-אמת ורלטיביזם > ריבוי נקודות מבט ופרספקטיבות

בעבר: נרטיבים מרכזיים עוצבו על ידי קבוצות כוח מסוימות. ניתן היה להצביע על תפיסת האמת המוצגת בדיון כך שניתן היה לדון, לקבל או לדחות את ההצהרות.
כיום: הרשתות החברתיות והבלוגים מאפשרים לאנשים מכל העולם לבטא את דעותיהם וחוויותיהם וליצור נרטיבים אלטרנטיביים. ולפלורליזם של דעות. האמת שוב איננה רק רלטיבית וסובייקטיבית, אלא גם מוטלת בספק אם קיימת בכלל. לעיתים ההבחנה בין עובדות לפרשנות הסובייקטיבית ולעיתים אף ל"פייק ניוז" קשה ולעיתים בלתי אפשרית.
היסטוריה של תפיסת האמת > מאה ה-20 והלאה: פוסט-אמת ורלטיביזם > יצירת "בועות מידע" (Echo Chambers)

אלגוריתמים של רשתות חברתיות ומנועי חיפוש נוטים להציג למשתמשים מידע שתואם ומחזק את הדעות הקדומות שלהם. זה יוצר "בועות מידע" שבהן אנשים נחשפים רק למידע המחזק השקפה קיצונית ומחליש את היכולת לנהל דיון ביקורתי ולבחון נקודות מבט שונות. וכך נוצר הבסיס להתנגשות בין אידאולוגיות המובילות גם להתגבשות כתות חברתיות ודתיות המהוות לעיתים מרכזי כח ואלימות. מתוך בועות אלה צומחת חזרה לתפיסת העולם הדתית הקיצונית הלעומתית לסדר הקיים בחברה הדמוקרטית. וכך נוצר עימות בין תפיסת האמת האבסולוטית ותפיסת האמת הפוסט מודרנית. התנגשות כזאת בהכרח גוררת אלימות.
היסטוריה של תפיסת האמת > מאה ה-20 והלאה: פוסט-אמת ורלטיביזם > פייק ניוז ודיסאינפורמציה

טכנולוגיות הפצת המידע מכל מקום לכל מקום ובכל זמן מאפשרת גם הצפה של מידע שקרי ומסולף. הצהרות שקריות שחוזרים עליהן שוב ושוב מתקבלות כאמת ואפילו כעובדה ומציאות. ההבחנה בין אמת לשקר נתונה לוויכוח ועלולה להוביל להטיות קוגניטיביות ולפגיעה באמון במוסדות מדינה ובמקורות מידע. ההשפעה על ההתנהגות החברתית והדיון הערכי בסוגיות החיים הרבות חובקת עולם וגורמת לזעזועים וחוסר ביטחון בחברה האנושית. הגישה המיידית למידע עלולה להחליש את הזיכרון ואת היכולת לחשיבה רציונלית. הזיכרון המלאכותי הנפוץ ונגיש לכל בהכרח מבטל את הצורך ללמוד, להבין ולזכור פרטים או תובנות המהווים את הליבה של השכלה והחינוך וכך נוצר " רעש" של אינפורמציה שעשוי להשפיע על גיבוש הערכים שהיו מושרשים כתפיסות עולם בסיסיות עליהן התחנכו הדורות הקודמים.כמו כן היא משפיעה על תפיסת הזמן שלנו ויוצרת תחושה של דחיפות וצורך בתגובה מיידית ומכאן ללחץ פסיכולוגי המגביר גם אלימות ומתח של הפרט ושל החברה כולה. פיתוח מציאות מדומה ומציאות רבודה הן טכנולוגיות המטשטשות את הגבולות בין המציאות הפיזית למציאות הווירטואלית ויוצרות חוויות מלאכותיות וקשי קוגניטיבי לעכל אותן. זה מעלה את השאלות מה היא טבעה של המציאות ומה היא "אמת". האפשרות לייצר מציאות שלא קיימת מהווה אתגר על קיום התבונה והפרספציה האנושית כבר בשנים הקרובות.
היסטוריה של תפיסת האמת > מאה ה-20 והלאה: פוסט-אמת ורלטיביזם > האתיקה של האמת

איסוף מידע אישי על ידי חברות טכנולוגיה יוצר שאלות אתיות הנוגעות לפרטיות ושימוש במידע. מידע שהוא אמיתי או שיקרי על חיי הפרט נותן כח רב למחזיקים בו וליכולתם להשפיע גם על הפרט וגם על החברה. באווירה שבה השליטה בתקשורת ובידע המצטבר במאגרים, מאפש יצירת אמת אלטרנטיבית משפיע על האמון בטכנולוגיה בקהילה ומוסדותיה ועל תפיסתנו את האמת והיושר.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה

לפני היות הפילוסופיה היוונית, ההסברים שניתנו לתופעות העולם היו מיתיים.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > פילוסופיה קדם-סוקרטית

בפילוסופיה הקדם-סוקרטית, ניתן להבחין בשני זרמים:
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > פילוסופיה קדם-סוקרטית > פרמנידס

- עבור פרמנידס (510-450 לפנה"ס) כמו עבור טאלס, אנקסימנדר, פיטגורס – שאלת היסוד של 'האמת' קשורה במהות הדברים ובהרכבם. על־פי התפיסה שמציג פרמנידס - המציאות היא אחת, נצחית, בלתי נעה ובלתי משתנה – ו"מה שישנו ישנו, ומה שאיננו איננו". מה שישנו לא יכול היה להתהוות או להיווצר ממה שאיננו, שכן מה שאיננו איננו. כמו כן מה שישנו אינו יכול להיעלם, להשתנות או לנוע. מה שנתפס בעינינו כשינוי או כתנועה, אם כן, אינו אלא אשליה. כמו כן, פרמנידס היה מבין הראשונים שהדגישו את ההבחנה החדה, שקיימת בין המציאות או הממשות כפי שהיא באמת, לבין התופעות כפי שהן נתפסות באמצעות החושים. פרמנידס קבע כי ידיעה אמיתית של הממשות נתפסת באמצעות השכל בלבד, מבלי שימוש בחושים.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > פילוסופיה קדם-סוקרטית > הרקליטוס

- בניגוד לפרמנידס, במסתו 'על הטבע' הרקליטוס (535-475 לפנה"ס) מניח, שידיעת האמת היא פנימית ואינטואיטיבית, ואין לה צורך בתימוכין במסורת. כמו כן, 'השינוי' הוא מרכיב יסודי ומחויב של המציאות. מעולם מה שהיה אינו מה שיהיה – ואינך יכול להיכנס לאותו הנהר פעמים. המציאות היא בת חלוף וכל עצם הוא הרמוניה של מתחים מנוגדים. האחדות מתקיימת מהניגודים הנמצאים בה.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > פילוסופיה קדם-סוקרטית > הספקנים

האסכולה הספקנית נוסדה בידי פירון מאליס (360-270 לפנה"ס) ותלמידו טימון מפליוס. הם גרסו כי הידיעה האובייקטיבית אינה אפשרית. היות שאין להשיג ודאות או ידיעה מוחלטת, הדרך לשלוות הנפש היא באמצעות ההימנעות מחריצת משפט. האסכולה הספקנית כפרה בכל המוסכמות, בטענה שאין אדם היכול לדעת הכול ולכן צריך לחקור כל נושא ולא לקבל דבר כמובן מאליו. הם סברו כי הוודאות לא ניתנת להשגה משום שאין בכוחם של החושים ושל הבינה לספק לנו ידע ודאי. החושים מסלפים את הדברים שבהם אנו חשים, והתבונה משועבדת לתשוקה. לכל טיעון קיים טיעון שכנגד, ואין בנמצא אמת מוחלטת. לכן, על החכם להימנע מלחרוץ משפט על דבר לחיוב או לשלילה. עליו לחתור להגיע למצב של שלוות נפש במקום לנסות להגיע לחקר האמת. היות שכנראה כל הדעות שגויות, מוטב לקבל את מוסכמות הזמן והמקום.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > המורשת הסוקרטית: אפלטון, אריסטו

סוקרטס (469-399 לפנה"ס) היטה את הפילוסופיה מן העיון הפיזיים של הקדם-סוקרטיים אל תורת המוסר. השיטה הסוקרטית גורסת גילוי סתירות בדעות המקובלות, באמצעות העלאת שאלות. הוא עצמו לא כתב ספרים, אבל תלמידיו – לרבות אפלטון ואריסטו – הפיצו את רעיונותיו ועיבדו אותם.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > המורשת הסוקרטית: אפלטון, אריסטו > אפלטון

אפלטון (429-347 לפנה"ס) התנגד לסופיסטים, שקידמו תמונה יחסית של האמת. כנגד השימוש המטעה של הלשון, הוא מציג 'שיח אמיתי' – ומנסח את תורת האידיאות שלו. אידיאות אלו הן ממשויות מושלמות, נצחיות ובלתי משתנות; ואילו, החפצים אינם אלא העתקים בלתי מושלמים של אותן האידיאות. בעולם החושים, העצמים אותם אנו רואים סביבנו דומים אך במעט לאידאות שלהם; כמשל, אנו רואים רק את צלליהן של אידאות על קירה של מערה בה אנו כלואים, שהן אך ורק ייצוג של המציאות שמחוץ למערה, אשר מוארת על ידי השמש (משל המערה).
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > המורשת הסוקרטית: אפלטון, אריסטו > אריסטו

ב'מטפיזיקה' (I, XIII, XIV), אריסטו טוען שאין אפשרות להפריד בין הממשות לאידיאה. על מנת לדעת את האמת, יש לחקור את העולם המוחשי, במטרה להבין את הסיבה לתופעה. אריסטו מבחין בין חומר - מה שממנו הדבר עשוי - וצורה - שאפשר לאפיין, תוך הפשטה, בתור המתכונת בה החומר פועל. הוא טוען כי דברים קיימים מתוקף ארבע סיבות שהן למעשה ארבעה סוגים של הסברים: הסיבה החומרית עונה על השאלה "ממה הדבר עשוי", והיא מתייחסת הן לחומר הפיזי שממנו מורכב הדבר והן לחלקים שמהם הוא עשוי. הסיבה הצורנית עונה על השאלה "מה זה להיות הדבר הזה" והיא מתייחסת הן לתבנית לפיה מעוצב החומר והן לפעולה שלו בעולם. הסיבה הפועלת עונה על השאלה "מי יצר את הדבר" ומתייחס למי שהביא אותו לידי קיום. הסיבה התכליתית עונה על השאלה "לאיזו מטרה משמש הדבר" ומתייחסת למטרה שלשמה הוא קיים. הכיסא קיים כדי שישבו עליו ולכן זו תכליתו.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > המורשת הסוקרטית: אפלטון, אריסטו > אוגוסטינוס

אוגוסטינוס (354–430) הושפע מהאידיאליזם של אפלטון, ויישם אותו על הנצרות. הוא תופס את האמת כחוויה האולטימטיבית של החיים הרוחניים. האמת הנצחית מצויה באל, והיא הלוגוס שלו – הוא ישו. כיוון שבמהלך חייו שינה אוגוסטינוס את חשיבתו התאולוגית לכאן ולכאן, ניתן למצוא סתירות רבות בין חיבוריו המוקדמים לאלו המאוחרים. בימי נעוריו כתב מסה שנקראה 'על הבחירה החופשית' – De Libere Arbitrio, בה הציע, על פי התורה המניכאית, שהרוע הוא תוצאת הבחירה החופשית: האל רצה שתהיה לאדם בחירה חופשית ולכן נתן לו את הטוב והרע. אולם ב'עיר האלוהים' שינה אוגוסטינוס את השקפותיו: הוא טען, בעקבות פאולוס, שהעולם והאדם נבראו טובים, אבל החטא הקדמון שהוא יצר הגאווה, הסית את האדם לחשוב שהוא האדון וכך הוא נהיה משועבד לתאוותו ואין אפשרות לשנות את המצב הזה, אף ללא קיום מצוות ומעשים טובים. מאידך, לאדם יש אפשרות בחירה בין הטוב ובין הרע ואלוהים רק צופה ברוח קודשו בבחירה של האדם. הוא מבחין בין האמת החיצונית, לאמת הפנימית הנוצרית.
הפילוסופיה של מושג האמת > בעת העתיקה > המורשת הסוקרטית: אפלטון, אריסטו > תומאס אקווינס

תומאס אקווינס (1225–1274) ניסה ליישב בין תורתו של אוגוסטינוס – שהושפע מאפלטון – לבין תורתו של אריסטו. מבחינה פילוסופית, תמך אקווינס בגישה של שילוב הרמוני בין אמונה לשכל. כממשיך דרכו הפילוסופית של אריסטו, באמונתו לפיה "הצורה" נותנת לחומר את "ישותו", הוא אף הרחיק לכת וסבר שאלוהים הוא התמצית הקיימת במדרג הצורות כולן. הוא התייחס לרצון חופשי כאל שורש האתיקה, כשהוא מציין שבני האדם הם חופשיים ביחס לאמצעים אבל לא ביחס למטרה ולכן רצון חופשי הוא רק אמצעי להשגת המטרה. אקווינס האמין כי כוחות שמימיים וכוחות טבע אינם סותרים אלה את אלה, אלא פועלים בצורה הרמונית זה לצד זה. בספרו "שמות שמימיים" כתב כי "אלוהים ניכר באמצעות כל הדברים, ועם זאת אין הוא חלק מן הדברים; אלוהים נודע בדרך הידע, ודרך הבערות היא העדר חכמה." אחת מתרומותיו היותר משמעותיות לדרך החשיבה המערבית, הייתה אמונתו כי להתפתחות הציוויליזציה האנושית יש משמעות אמיתית, וכי לחיים רוחניים ואינטלקטואליים יש ערך רב, במיוחד בהקשר זה.
הפילוסופיה של מושג האמת > רנה דקרט

יש הרואים בדקארט (1596–1650) את ההוגה המודרני הראשון אשר סיפק מסגרת פילוסופית למדעי הטבע כאשר אלו החלו להתפתח. כדי לנסות לומר דבר בעל משמעות על העולם, ביקש דקארט לצאת מנקודת מוצא כלשהי שעליה יוכל להישען בבואו לדון במהותו של העולם. נקודת מוצא זו, הוא קבע, תהיה אמת ודאית שלא ניתן להטיל בה ספק. את אותה נקודת מוצא גולל בספרו "ההגיונות". כדי להשיג זאת, הוא הפעיל שיטה (מתודה) הידועה בשם ספקנות מתודולוגית: הטלת ספק בכל רעיון שניתן להטיל בו ספק. מטרת הספקנות המתודולוגית היא להגיע לנקודת-הוודאות, וזאת בניגוד לספקנות המנסה לערער על תמונת-המציאות (כגון הספקנות הפירוניסטית, או הסטואית, אשר מטרתה להביא את הספקן לשלוות-הנפש). לפי דקארט, העובדה הראשונית היחידה בה הוא יכול להיות בטוח היא שהוא עצמו קיים, וחושב. זאת מהסיבה הבאה: הוא טוען תחילה שהוא קיים וחושב. אם נטען שהוא טועה, ניאלץ לטעון עם זאת שהוא קיים (כדי שיוכל לטעות), וגם שהוא חושב. מכאן מוכרח שהוא קיים וחושב.
אמת ומוסר

לאורך ההיסטוריה, היו מושגי האמת והמוסר כרוכים זה בזה. בשפה העברית למשל, ניתן בקלות להבחין בבסיס האטימולוגי והשורשי המשותף של המילים "צודק" ו"צדק", וכן קיימת המילה (העתיקה) "צידקה" (בצורה "צידקתו" למשל), שמציגה תפיסה שרואה באמת ובמוסר יחידה אחת.
עם זאת, כיום נפוצה ההפרדה בין אמת ומוסר, שרואה באמת "עובדות קרות" אובייקטיביות, ובמוסר ערכים סובייקטיביים. את ההפרדה הזו ניתן לקשר לעיסוק הפילוסופי בבעיית הראוי-מצוי.
האמת במשפט הפלילי

הוכחת האמת במשפט הפלילי היא תהליך מורכב ומאתגר, שכן האמת המשפטית אינה בהכרח זהה לאמת האובייקטיבית. המטרה של הליך משפטי היא להגיע למסקנה הטובה ביותר שניתן להגיע אליה על סמך הראיות שהוצגו, תוך התחשבות בכללים ובהליכים המשפטיים.
מטרה: המטרה של האמת העובדתית היא לתאר את המציאות כפי שהיא. המטרה של האמת המשפטית היא להגיע להחלטה צודקת ולהבטיח צדק.
אמת עובדתית היא מה שקרה בפועל במציאות. היא תיאור מדויק של אירועים, אנשים, חפצים ומקומות כפי שהתקיימו.
דוגמה: "הנאשם ירה בקורבן." זו אמירה שמנסה לתאר עובדה אובייקטיבית. על מנת להוכיח אמת עובדתית, יש להציג ראיות קונקרטיות כגון עדויות, מסמכים, תצלומים או חפצים פיזיים.
אמת "משפטית" היא האמת כפי שהיא מתבטאת בפסק הדין על ידי בית המשפט, בהתבסס על הראיות שהוצגו, עדויות, חוות דעת ובמסגרת החוקים, כאשר הגדרת האמת תואמת יותר לתיאוריה הפרגמטית.
דוגמה: "הנאשם הורשע ברצח." זו קביעה משפטית המבוססת על הליך משפטי מלא שבו הוגשו ראיות והתקיים דיון. כדי להוכיח אמת משפטית, יש לעמוד בדרישות ההליך המשפטי, להציג ראיות קבילות ולשכנע את השופטים או המושבעים מעבר לספק סביר.
האמת במשפט הפלילי > כלים ושיטות שמשמשים להוכחת האמת במשפט

ראיות הן הבסיס להוכחת האמת במשפט. הן יכולות להיות מגוונות מאוד, כגון עדויות, מסמכים, תצלומים, הקלטות, ראיות פורנזיות (ממצאים שנאספים ממקום הפשע).
עדויות של עדים הן כלי חשוב להוכחת העובדות. העדים נחקרים על ידי התביעה וההגנה, והשופטים או המושבעים שוקלים את אמינות העדות שלהם.
חוות דעת מומחים: במקרים מסוימים בית המשפט יכול להיעזר בחוות דעת של מומחים בתחומים שונים כגון רופאים, מהנדסים או כלכלנים.
הנחות יסוד: בית המשפט מקבל הנחות יסוד מסוימות, כגון הנחת החפות (כלומר הנאשם נחשב חף מפשע עד שהוכחה אשמתו) והנטל להוכחה (הנטל להוכיח את האשמה מוטל על התביעה).
כללי הראיות: קיימים כללים קפדניים לגבי אילו ראיות יכולות להתקבל בבית המשפט וכיצד הן צריכות להיות מוצגות.
הליך השיפוט מעוצב כך שיקדם ביעילות קבלת החלטה המבוססת ככל האפשר האמת, אבל גם מתחשב בנסיבות האירוע. שלבי חקירת העדים, טיעוני הצדדים וההכרעה הסופית מנוהלים בתהליך משפטי מסודר.
האמת במשפט הפלילי > האמת המשפטית אינה בהכרח האמת המוחלטת.

מגבלת הראיות: לא תמיד ניתן למצוא את כל הראיות הרלוונטיות או שהראיות הקיימות אינן ברורות או חד משמעיות.
טבע האדם: עדויות של בני אדם יכולות להיות מושפעות מאינטרסים, זיכרון לקוי או הטיות.
נסיבות האירוע: החלטת השופט מתייחסת גם לנסיבות בהן התרחש אירוע ולא רק לאירוע עצמו. התמונה הכוללת היא ה"אמת המשפטית"
הליך משפטי אינו מדע מדויק: ההחלטה המשפטית מתבססת על שיקול דעת אנושי, ולא על נוסחה מתמטית.
רעש בהליך המשפטי: ראיות או עדויות שאינן מאמתות או מכחישות את הטענות במשפט מפריעות לשופט בקבלת תמונת אמת של האירוע.
הטייה בהליך המשפטי: ראיות או עדויות סוביקטיביות או חד צדדיות המטות את החלטת השופטים לתמונה מוטה מהאמת העובדתית.
סובייקטיביות מול אובייקטיביות: האמת העובדתית שואפת להיות אובייקטיבית, כלומר תיאור מדויק של המציאות ללא השפעות סובייקטיביות. האמת המשפטית, לעומת זאת, היא סובייקטיבית במידה מסוימת, שכן היא מושפעת מפרשנות של הראיות, החוקים וההליך המשפטי.
מגבלות: האמת העובדתית מושפעת ממגבלות אנושיות כגון זיכרון, פרשנות והטיות. האמת המשפטית מושפעת ממגבלות נוספות, כגון כללי הראיות, הליך השיפוט והחוקים החלים.
השפעת המדע על הוכחת האמת המשפטית

כלי מחקר חדישים ששימשו לחקירה מדעית מאפשרים שימוש בטכנולוגיות חדשות כגון זיהוי אדם לפי שרידי DNA, אמצעי הדמיה כמו MRI,זיהוי כימי של רעלים, חומרי נפץ ושרידי מזון מאפשרים לקבל ראיות מדויקות ואמינות יותר. במסגרת ניתוח פורנזי משתמשים במגוון טכניקות כדי לנתח ראיות פיזיות כגון טביעות אצבעות, סיבי בד ושערות. ניתוח זה מאפשר לקשר בין חשוד לזירת הפשע.
חקירות פתולוגיות: רופאים פתולוגים מבצעים נתיחות לאחר המוות כדי לקבוע את סיבת המוות ומנגנון הפגיעה. מידע זה חיוני בחקירות רצח.
ממצאים דיגיטליים ואלקטרונים המופקים ממכשירי טלפון או מאגרי מידע משמשים ראיות קבילות במשפט הפלילי.
דוגמאות היסטוריות להבדלים בין האמת המשפטית לאמת העובדתית

ההיסטוריה שופעת דוגמאות למקרים בהם האמת המשפטית סתרה את האמת העובדתית (משפט שקר).הסיבות לכך מגוונות, בעיקר סיבות דתיות וחברתיות וכוללות מגבלות טכנולוגיות, לחצים חברתיים, שגיאות אנושיות והשפעה פוליטית.
משפט המכשפות : באירופה ובמושבות האנגליות באמריקה,(1692) נשים רבות הואשמו בכישוף ונשפטו למוות. ההאשמות התבססו על עדויות מפוקפקות, היסטריה המונית ואמונות תפלות. האמת העובדתית היא ככל הנראה שהן היו חפות מפשע, והתנהגותן נבעה מהרעלה. אך החלטת השופטים קבעה אחרת.
משפטים פוליטיים : משטרים טוטליטריים רבים השתמשו במערכת המשפט כדי לחסל את מתנגדיהם הפוליטיים. משפטים אלה היו לעיתים קרובות משפטים מהירים וחסרי הוכחות, והאמת המשפטית הותאמה לצרכים הפוליטיים של המשטר. כמו משפט פראג ומשפט דרייפוס, כאשר אין הפרדה ברורה בין הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת והרשות השופטת, גם במדינות דמוקרטיות צפויה השפעה פוליטית על פסקי הדין.
תיקי הרשעה שוטים: לאורך ההיסטוריה היו מקרים רבים של אנשים שהורשעו בפשעים שלא ביצעו. במקרים רבים, ההרשעה התבססה על עדויות שווא.
דוגמאות היסטוריות להבדלים בין האמת המשפטית לאמת העובדתית > סיכום: האמת בבית המשפט

האמת במשפט הפלילי מנוסחת בהחלטת פסק הדין. היא לפעמים שונה מהאמת כפי שתורות האמת המצוינות למעלה קובעות. אבל באמצעות כלים המסייעים לשופטים היא שואפת לקבל החלטה צודקת המבוססת על האמת הפרגמטית.
ראו גם

שקר
אמינות
מציאות
בדיקת עובדות
שקר אין לו רגליים
כנות
צופי ים

צופי ים הם חלק מתנועת הצופים הבינלאומית המתמקדת בשיט ופעילויות במים. פעילויות אלו יכולות להיות בים, בנהרות או באגמים. צופי הים מספקים הזדמנות להפליג, לשוט בסירות, ללמוד ניווט, ללמוד איך לעבוד על המנועים ולהתחרות בתחרויות. לצופי הים לעיתים קרובות יש מדים ייחודיים. בחלק מהמדינות או ארגוני הצופים, צופיות ימית היא תוכנית לצופים מבוגרים בלבד.
היסטוריה

אחד האזכורים הראשונים של "צופי ים" הוא במגזין Chums המתייחס ל"צופי ים" בחודש יולי 1909. צופי-ים אלה, היו חלק מצופי Chums ומהצופים הבריטיים.
צי חטיבת הבנים הבריטיים, צוערי חיל הים הלאומי, נקראו "Scouts of the Sea" במהדורת המגזין מתאריך ה-14 ביולי 1909, ולאחר מכן נקראו "Sea Scouts of the Empire" במהדורת ה-28 ביולי 1909.
מאוחר יותר, צופי הים הצטרפו לארגון הצופים של באדן פאוול. במהדורה הראשונה של הספר "צופיות לבני הנעורים", הזכיר באדן פאוול ש"כל צופה צריך להיות מסוגל לנהל את הסירה, כדי להביא אותו כראוי לצד ספינה או מזח...". בחודש דצמבר 1908, הונפק תג הימאות הראשון כאחד מתגי הבקיאות הראשונים של תנועת הצופים. מחנה צופים התקיים ב-Buckler's Hard (אנ'), המפשייר, באוגוסט 1909, כאשר פעילויות השייט התקיימו במוקד המחנה.
בשנת 1911, באדן פאוול כתב את החוברת Sea Scouting for Boys. מדי צופי ים מיוחדים אושרו בשנת 1910 ובשנת 1912 השם "Sea Scouts" אומץ באופן רשמי לארגון הצופים של באדן פאוול.
במשך הזמן התרחבה פעילות צופי הים לשאר העולם. וכיום מונים בישראל כשמונה שבטים. (חיפה, כנרת, הרצליה, נתניה, יפו, תל אביב, בת ים וראשון לציון)
סמינרי Eurosea

סמינר Eurosea הוא סמינר צופי ים רשמי של צופי אירופה, שבעבר התקיים מידי שלוש שנים, ובשנים האחרונות מתקיים מדי שנתיים. מטרות הסמינר הם לאפשר לארגוני צופים לאומיים לחלוק רעיונות וחוויות למען פיתוח הצופיות הימית או פיתוח של תוכניות חינוכיות מבוססות מים בכלל.
משתתפי הסמינרים הם צופים פעילים ברמה הארצית או האזורית בצופי הים או בתחומי ההדרכה הימית, כמו גם נציגי עמותות המעוניינות להכיר ולקחת חלק בפעילות של צופי ים ברחבי אירופה.
סמינר Eurosea 1, שנת 1985 – בסלוניקי, יוון
סמינר Eurosea 2, שנת 1988 – ב-Harderhaven, הולנד
סמינר Eurosea 3, שנת 1992 – ב-Vässarö, שוודיה
סמינר Eurosea 4, שנת 1994 – בלונדון, בריטניה
סמינר Eurosea 5, שנת 1997 – באוסלו, נורווגיה
סמינר Eurosea 6, שנת 2000 – ב-Olsztynek, פולין
סמינר Eurosea 7, שנת 2003 – ב-São Jacinto, Aveiro, פורטוגל
סמינר Eurosea 8, שנת 2006 – ב-Korpo, פינלנד
סמינר Eurosea 9, שנת 2008 – ב-Larch Hill, אירלנד
סמינר Eurosea 10, שנת 2010 – ב-Plzeň, צ'כיה
סמינר Eurosea 11, שנת 2012 – בקופנהגן, דנמרק
סמינר Eurosea 12, שנת 2014 – ב-Brugge, בלגיה
סמינר Eurosea 13, שנת 2016 – ב-Olsztynek, פולין
צופי ים בתנועת הצופים העבריים בישראל

מגזר צופי הים הוא מגזר בתוך תנועת הנוער הצופים העבריים.
כמו בצופים כך גם בצופי ים, המטרה היא חינוך הנוער והכנתו לחיים. ההבדל העיקרי בין צופי ים לצופים הרגילים הוא אופן העברת הערכים לחניכים. בניגוד לצופים, אשר מאמינים כי בעזרת מחנאות, שהייה בטבע, משחקי חברה ועוד, ניתן ליצור קבוצות ילדים מגובשות הנשענות על ערכי הצופה, צופי ים משתמשים בסירות חתירה ומפרשים, לשם השגת אותן מטרות. זאת בשילוב עם שיטות ההדרכה של תנועת הצופים.
צופי ים היא תנועת נוער קטנה באופן יחסי לצופים, אך ייחודית יותר. גילאי החניכים הם מכיתה ה' ועד כיתה י"ב, כאשר ברוב השבטים קיימת קבוצה של הורים, המשתתפים בפעילות. כיום פועלים בישראל תשעה שבטים: הרצליה, יפו, חיפה, תל אביב, במושבה כנרת, בת ים, נתניה, ראשון לציון ואשדוד.
לצופי ים ארבעה סוגי סירות, עליהן פועלים החניכים: קרוול, סייפן, סנונית ולווייתנית. לחלק מן השבטים יש סוגי סירות נוספים כגון קטמרן, לייזר, 420, 470, אופטימיסט, טופז, סירות מנוע וקיאקים. עקב היותה תנועת נוער מחנכת, צופי ים דוגלת בתחזוקת הסירות על ידי החניכים, למען החניכים, בחניכת הסגל.
צופי ים בתנועת הצופים העבריים בישראל > מבנה השבט

שבט צופי ים מורכב משכבות גיל. מכיתה ה' עד ט', השכבה מחולקת לגדודים וקבוצות. לכל קבוצה מדריך בכיתה י'-י"ב, ולכל שכבה רכז המשתייך לכיתה י"ב, ש"ש (מתנדב בשנת שירות), או רכז בוגר. בכיתה ח', עוברת השכבה תהליך של מעבר לשכבה מגובשת, ובו עוברים החניכים שני שלבים: הראשון הוא ערבוב הקבוצות, שבו לוקחים את הקבוצות הקיימות ומערבבים אותם, לא לפי הקבוצות המקוריות (שבדרך כלל מחולקות על פי בתי ספר) ומשנים את המדריכים. השלב השני הוא הכרזת השכבה שמתקיים כמה חודשים אחרי הערבוב. השכבה מבטלת את קבוצתיה, ונשארת כשכבה אחת מאוחדת עד סוף כיתה י"ב. ברוב השבטים בארץ קיימת גם פעילות מסודרת וקבועה של קבוצת הורי החניכים בשבט, שכמו בניהם ובנותיהם, לומדים להפליג, לחתור ולמצות את ההנאה מהפעילות הימית.
בנוסף לשכבות, קיימים צוותי הדרכה לכל שכבה, רכזים, רכזי הדרכה, מרכז השבט וראש השבט, הגורם ההתנדבותי בשבט. שבט צופי ים מתפקד כחלק מההנהגה האזורית של הצופים, ומזכירות צופי ים הארצית.
צופי ים בתנועת הצופים העבריים בישראל > תוכני הדרכה על פי שכבות

שכב"צ (שכבה צעירה) – יסודות החתירה, קבוצתיות, יסודות ההפלגה בסירות גדולות וקטנות, וסיירות, ניווט ומחנאות מעשית.
כיתות ט'-י' – בניגוד לצופים, קורס ההדרכה בצופי ים מורכב יותר, מכיוון שהוא כולל תכנים ימיים בנוסף לתוכני ההדרכה הסטנדרטיים. בשנים אלו מתקיים קורס ההדרכה, יחד עם נגיעה בתכני הפלגה מורכבים, והחשוב בהם הוא פיקוד על סירה. בתחילת כיתה י' מצטרפים החניכים לשכב"ג כמדריכים ופעילים בשבט.
שכב"ג – עיקר התכנים הם להעשרה, כאשר המשקל המרכזי בשנים אלה נתון להדרכה וריכוז.