stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פייריה הנרי
קריירה מקצועית > טופאש בורסה (2017-2018)

ב-21 ביוני 2017 חתם הנרי בקבוצת טואפש בורסה הטורקית לעונת 2017–2018. ב-15 בנובמבר 2017, הנרי רשם שיא עונתי של 26 נקודות, כשהוא יורה 5 מתוך 8 לשלוש, יחד עם 7 אסיסטים וחמש חטיפות בניצחון 100-84 על קבוצתו לשעבר רטיופראם אולם.
הנרי עזר לטופאש להגיע לגמר הליגה הטורקית 2018, שם הפסידה בסופו של דבר לפנרבחצ'ה. ב -53 משחקים שנערכו בעונת 2017-18 (כולל היורוקאפ וכל התחרויות הטורקיות) הוא קלע 10.4 נקודות, 4.1 ריבאונדים, 5.6 אסיסטים ו -1.7 חטיפות למשחק, וקלע %40.4 אחוז משלוש.
קריירה מקצועית > אוניקס קאזאן (2018-2019)

ב-29 ביוני 2018, הנרי הצטרף לבוסטון סלטיקס לליגת הקיץ, שם קלע 10 נקודות, 4.8 ריבאונדים, 4.5 אסיסטים ו -2.1 חטיפות בשישה משחקים. ב-16 ביולי 2018, חתם הנרי על חוזה לשנה עם אוניקס קאזאן. ב-24 בדצמבר 2018, הנרי נבחר ל-MVP של העונה הסדירה של היורוקאפ, עם ממוצע מדד של 19.4, שהיה הגבוה ביותר מבין כל השחקנים בקבוצה. ב-2 במרץ 2019 השווה הנרי את שיא הקריירה שלו עם 34 נקודות, תוך שהוא קלע 14 מתוך 18 מהשדה, יחד עם שבעה אסיסטים וארבע חטיפות בהפסד 98–95 לאסטנה.
הנרי עזר לקאזאן להגיע לחצי גמר היורוקאפ 2019, שם הפסידו בסופו של דבר לולנסיה.
קריירה מקצועית > באסקוניה ויטוריה (2019-)

ב-17 ביולי חתם הנרי בבאסקוניה הספרדית.
פרס רובינס

| --- | --- |
 תיאור:  עבודת מחקר באלגברה, קומבינטוריקה או מתמטיקה דיסקרטית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האגודה האמריקאית למתמטיקה, האיגוד האמריקאי למתמטיקה
 תקופת הפרס:  2005–הווה (כ־19 שנים)
 נקרא על שם:  דייוויד פטר רובינס
 
פרס רובינס (באנגלית: The David P. Robbins Prize או בשם המלא: The David Peter Robbins Prize, פרס דייוויד פטר רובינס) הוא פרס המוענק עבור מאמרים המדווחים על מחקר חדש באלגברה, קומבינטוריקה או מתמטיקה דיסקרטית. הפרס מוענק הן על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה (AMS) והן על ידי האיגוד האמריקאי למתמטיקה  (MAA). פרס ה־AMS מכיר מאמרים עם מרכיב ניסיוני משמעותי בנושא נגיש באופן נרחב המספק הצהרה פשוטה על הבעיה ותצוגה ברורה של המאמר. מאמרים הזכאים לפרס ה־MAA נשפטים על פי איכות המחקר, בהירות החשיפה והנגישות לבוגרי תואר ראשון. המאמר חייב להתפרסם בתוך שש שנים מרגע הענקת הפרס והוא חייב להיות כתוב באנגלית. במקרה של מחברים משותפים, הפרס יחולק באופן שווה ביניהם. הזוכה בפרס, לא צריך להיות חבר באיגוד. שני הפרסים מורכבים מ־5,000 דולר כל אחד ומוענקים אחת לשלוש שנים בכנס המפגשים המשותפים במתמטיקה. הם נקראים על שמו של דייוויד פטר רובינס ונוסדו לכבודו בשנת 2005 על ידי בני משפחתו.
זוכים (פרס AMS רובינס)

2007 - סמואל פ' פרגוסון ותומאס קליסטר האלס עבור המאמר "הוכחה להשערת קפלר", Annals of Mathematics, 162:1065–1185, 2005.
2010 - איליאנה שטרינו עבור המאמר "פסאודו-משולשים, קשיחות ותכנון תנועה", 34(4):587–635, 2005., Discrete & Computational Geometry
2013 - אלכסנדר רזבורוב עבור המאמר "על הצפיפות המינימלית של משולשים בגרפים", Combinatorics, Probability and Computing, 17(4):603–618, 2008.
2016 - מנואל קוארס, כריסטוף קוטשאן ודורון ציילברגר, עבור המאמר ""הוכחה להשערתו של ג'ורג' אנדרוז ודוד רובינס q-TSPP", ‏  (PNAS) 108(6) pp. 2196–2199).
2019 - רוג'ר בהרנד, אילזה פישר, ומטג'ז קונוולינקה עבור המאמר "מטריצות סימנים מתחלפות באלכסון ובאנטי-אלכסוני", פורסם בשנת 2017 ב־Advances in Mathematics (כרך 315, עמ' 324–365).
זוכים (פרס MAA רובינס)

2008 - ניל סלואן על "האנציקלופדיה המקוונת של סדרות של מספרים שלמים", Notices of the American Mathematical Society, 50:912–915, 2003.
2011 - מייק פטרסון, יובל פרס, מיקל ת'ורופ, פיטר וינקלר ואורי צוויק על המאמרים:  "Overhang”, The American Mathematical Monthly, 116:19–44, 2009, and "Maximum Overhang”, The American Mathematical Monthly, 116:763–787 2009
2014 - פרדריק הנל וג'ימס הנל על המאמר "בריבוע המטוס",  The American Mathematical Monthly, 115:3–12, 2008.
2017 - רוברט האף על המאמר "פתרון בעיית המודול המינימלי לכיסוי מערכות", Annals of Mathematics, 181: 361-382, 2015
2020 - אוברי דה גריי על המאמר "המספר הכרומטי של המישור הוא לפחות 5", Geombinatorics, 28: 18-31, 2018.
פרוטון (סדרת משגרים)

פרוטון (ברוסית: Протон) היא סדרת משגרי לוויינים כבדים שפותח בברית המועצות ושיגורים נמשכים ברוסיה. הפרוטון משמש לשיגור לוויינים ממשלתיים רוסיים, שיגורים מסחריים ללקוחות מחוץ לרוסיה וכן לשיגור חלקים של תחנת החלל הבינלאומית. בעבר שימש המשגר פרוטון לשיגור תחנות החלל הסובייטיות מסדרת סאליוט ואת רוב רכיבי תחנת החלל מיר. כינויו הרשמי של המשגר ברוסיה הוא UR-500. שיגור הבכורה של הפרוטון במתכונת דו־שלבית התקיים בשנת 1965. החל מ־10 במרץ 1967  משגרים את המשגר במתכונת תלת־שלבית. טילי פרוטון נבנים במפעלי חברת חרוניצ'ב שליד מוסקבה. כל השיגורים של משגר זה מתבצעים מקוסמודרום בייקונור שבקזחסטן.
היסטוריית הפיתוח של המשגר

הפרוטון פותח על ידי משרד התכנון של ולדימיר צ'לומיי, מתחרהו העיקרי של סרגיי קורוליוב. בראשית ימי הפרויקט, תוכנן המשגר לנשיאת ראשי נפץ גרעיניים בעוצמה אדירה של 10 מגטון TNT, לטווח של עד 13,000 קילומטר. עקב מורכבותו הרבה של המשגר, גודלו הפיזי וההכנות הארוכות והמסובכות שלהן נזקק, אבד הרעיון להשתמש בו כטיל בליסטי בין יבשתי את היתכנותו המבצעית ונזנח.
היסטוריית הפיתוח של המשגר > פרוטון כחלק מהתוכנית הסובייטית להנחתת אדם על הירח

במסגרת ההכנות למשימות חלל מאוישות לירח, פותח בברית המועצות המשגר הכבד N-1. אולם עקב בעיות ועיכובים בפיתוחו, נשקלה האפשרות להטיס צוות של קוסמונאוטים לטיסה סביב הירח (ללא נחיתה על פניו), טיסה שדמתה לטיסה המאוישת הראשונה של אסטרונאוטים אמריקניים לירח במסגרת משימת אפולו 8. חללית מסוג סויוז הותאמה לטיסה על גבי המשגר פרוטון, במסגרת תוכנית זונד. ארבעת השיגורים הראשונים כשלו מסיבות שונות, ואילו החמישי, שנשא את החללית זונד 5, שוגר בהצלחה לעבר הירח ב־15 בספטמבר 1968, ללא צוות (בחללית היו מספר בעלי חיים, כולל צבים, שחזרו בשלום). החללית הקיפה בהצלחה את הירח וחזרה לנחיתה בכדור הארץ ב־21 בספטמבר 1968. החשש הסובייטי מאובדן קוסמונאוטים במשימה זו גרם לברית המועצות לאבד את הבכורה בהטסת אדם לירח, הישג שנזקף לזכות ארצות הברית עם משימת אפולו ב־8 בדצמבר 1968. הדגם של המשגר פרוטון שהוסב לשיגור חלליות מאוישות כונה פרוטון K, ומעולם לא נעשה בו שימוש לשיגור בני אדם לחלל.
אמינות

במהלך שירותו של המשגר פרוטון ככלי לשיגור לוויינים וחלליות, חווה כישלונות שיגור רבים, במיוחד בשנות פעולתו הראשונות. עם השנים הפך פרוטון למשגר אמין ביותר עם שיעור הצלחה של 96% (נכון ל־2009).
דלק

טיל הפרוטון מתודלק ב־UDMH (דימתיל הידרזין אסימטרי) ודו חנקן ארבע־חמצני (אנ') (N2O4). אלו דלקים היפרגולים (אנ') שבוערים במגע ביניהם, ובכך נמנע הצורך במערכת הצתה. את הדלקים ניתן לאחסן בנפרד בטמפרטורת החדר בניגוד לדלקים קריוגניים (אנ') (לרוב מימן וחמצן נוזליים) שרותחים לאיטם, וכך הטיל יכול לעמוד בלתי מתודלק בכן השיגור לזמן ארוך ביותר. עם זאת, דלקים היפרגוליים הם קורוזיביים ורעילים ביותר, עד כדי כך שיש צורך בטיהור השטח בו נפלו השלבים הראשון והשני.
פעילות מסחרית של המשגר פרוטון

תאגיד חרוניצ'ב הרוסי חבר לחברת לוקהיד מרטין האמריקנית לשם הקמת מיזם שישווק את הפרוטון כמשגר לוויינים בעולם. כיום, מחזיקה החברה הרשומה בארצות הברית, ILS, בזיכיון בלעדי לשיווק שיגורים מסחריים באמצעות המשגר פרוטון.
גרסאות

הגרסה הראשונה בשם "פרוטון" היה משגר דו-שלבי שפותח על בסיס טיל בליסטי. השיגור הראשון בוצע ב-16 ביולי 1965.
תוך זמן קצר החל פיתוח גרסת "פרוטון K" שהייתה תלת שלבית ומשגר היה יכול להביא מטען למסלול לכיוון הירח. השיגור הראשון בוצע ב-10 במרץ 1967. בתחילת שימוש במשגר היו תקלות רבות אך בסופו של דבר מתכננים התגברו על הבעיות שהיו.
בשנת 2001 החל ניצול גרסת "פרוטון M". שיפורים כללו שימוש במערכת בקרה דיגיטלית, שיפורים סביבתיים ושימוש במאיץ חדש. כתוצאה משיפורים אלו הוגדל היקף המטען שניתן לשגר.
החל משנת 2016 היה קידום תוכניות לייצור גרסה משופרת. תוכניות אלו בוטלו בעקבות החלטה על קידום תכנון משגרים חדשים במסדרת "אנגרה".
פיאט 524

| --- | --- |

Fiat 524L, שנת 1933
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Fiat-Polski 524 (בפולין)
 יצרן:  פיאט (יוצר באיטליה)  "Państwowe Zakłady Inżynierii" (אנ') (יוצר בפולין)
 שנות ייצור:  1931–1934
 הרכבה:  איטליה איטליה  פולין פולין
 מודל קודם:  פיאט 525, פיאט 521 
 מודל אחריו:  פיאט 2800
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,680 מ"מ
 רוחב:  1,730 מ"מ
 גובה:  1,740 מ"מ
 משקל:  1,400-1,595 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,070-3,323 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2,516 סמ"ק המפיק 55 כ"ס ב-3,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  95 קמ"ש
 צריכת דלק:  18 ליטר ל-100 ק"מ
 
פיאט 524 (באיטלקית: Fiat 524) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט אשר יוצרה בין השנים 1931–1934 באיטליה ובפולין (הדגמים שיוצרו בפולין היו קרויים "Fiat-Polski 524") ויוצרו באמצעות יצרנית הרכב הפולנית "Państwowe Zakłady Inżynierii" (אנ').
סך הכול יוצרו 12,799 יחידות, מהן 2,275 יחידות באיטליה, ו-10,524 יחידות בפולין (דגמי: "524L", "524C").
דגמים

4 דלתות - קבריולה.
4 דלתות - סלון.
4 דלתות - לימוזינה (דגם 524L).
מפרט טכני

4 דלתות
דלתות קדמיות - "דלתות התאבדות" (ציר פתיחת הדלת מנוגד לכיוון התנועה של הרכב)
מנוע בנזין קדמי, מנוע הנעה אחורית
בלמים: הידראולים
מערכת חשמל - 12 וולט
מכל דלק - 51 ליטר
תמונות

"פיאט 524"
"פיאט 524L", שנת 1931
"פיאט 524L", שנת 1931
"פיאט 524C", שנת 1931
ראו גם

פיאט
פיאט 519
פיאט 522
פיאט 525
הערות שוליים

↑  "פיאט 524" מפרט autogallery.org.ru/m/fiat524c
↑  פיאט 524 revolvy.com/page/Fiat-524
↑  דגמי "פיאט 524" autoevolution.com/cars/fiat-524-c
פתח אל-בארי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אבן חג'ר אל-עסקלאני
 שפת המקור:  ערבית
 נושא:  חדית' 
 הוצאה
 הוצאה בשפת המקור:  فتح الباري
 תאריך הוצאה:  1372 
 
פתח אל-בארי (בערבית: فتح الباري) הוא ספר רב כרכים שנכתב על ידי אבן חג'ר אל-עסקלאני, ובו ניתנים הסברים וביאורים לספר צחיח אל-בוח'ארי.
ראו גם

חדית'
אסלאם
מוחמד אל-בוח'ארי
פנדמיק (משחק קופסה)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  משחק קופסה 
 מספר שחקנים:  2–4
 פיתוח:  מאט ליקוק
 הוצאה לאור:  Z-Man Games ארצות הברית הקוביה ישראל
 סדרה:  Pandemic 
 זמן למידת המשחק:  10 דקות
 זמן המשחק:  45 דקות
 אתר רשמי
 
פנדמיק (באנגלית: Pandemic) הוא משחק לוח שיתופי, שתוכנן על ידי מאט ליקוק, ופורסם לראשונה על ידי חברת המשחקים האמריקאית Z-Man Games בשנת 2008  ובגרסה עברית בשנת 2014. 
בעלילת המשחק נפוצו בעולם ארבע מחלות, שכל אחת מהן מאיימת למחוק אזור מסוים בעולם. המשחק מיועד לשניים עד ארבעה שחקנים, שכל אחד מהם ממלא אחד מבין שבעה תפקידים אפשריים: אחראי היערכות לשעת חירום, מדענית, חוקרת, פרמדיק, מומחית לרפואה מונעת, קצין מבצעים וקצין תעבורה. המטרה במשחק היא לגלות את כל ארבע התרופות למחלות לפני שמפסידים למשחק. למשחק יצאו שלוש הרחבות שלא תורגמו לעברית:
Pandemic: On the Brink
Pandemic: In the Lab
Pandemic: State of Emergency
פנדמיק נחשב לאחד מהמשחקים השיתופיים המצליחים ביותר שהגיעו למכירות בשוק הזרם המרכזי, ונחשב למשחק שעיבד את סוג האסטרטגיה שמציעים משחקי שיתוף פעולה מוקדמים יותר, כמו ארקם האימה, למשחק שניתן לשחק בזמן מוגבל על ידי מספר שחקנים גדול יותר.
מלבד ההרחבות שוחררו כמה ספין אופים של המשחק. הספין-אוף הבולט ביותר הוא מורשת הפנדמיק: עונה 1 שהוסיף למשחק עלילה מתמשכת ושינויים קבועים במשחק וזכה לציון גבוה יחסית של האתר Board Game Geek בדירוג משחקי הלוח.
לקוק החל לעצב את המשחק בשנת 2004, לאחר שהבין שמשחקים תחרותיים פוגעים במערכת היחסים שלו עם אשתו וביסס אותו על התפרצות הסארס בשנים 2002–2004.
חוקי המשחק

המטרה של פנדמיק היא שהשחקנים, בתפקידים שנבחרו באופן אקראי, יפעלו בשיתוף פעולה כדי לעצור את התפשטותן של ארבע מחלות ולמצוא תרופה לכל אחת מהן. המשחק מורכב מלוח משחק המייצג רשת המחברת 48 ערים על מפת העולם, שתי ערימות קלפים (כרטיסי משחק וכרטיסי זיהום), ארבעה צבעי קוביות כאשר בכל צבע יש 24 קוביות (כל צבע מייצג מחלה שונה), שש תחנות מחקר, וכלי משחק בצבעים של כרטיסי התפקידים. כרטיסי המשחק כוללים כרטיסים עם שמות ערים (זהים לאלה שעל הלוח), כרטיסי אירוע שניתן לשחק בכל עת (למעט אירועים בהרחבות) ועוזרים בנקיטת פעולות מועילות וכרטיסי מגפה. כרטיסי זיהום מורכבים מכרטיס אחד לכל עיר על הלוח וצבע המחלה שחלה בעיר זו. בתחילת המשחק, קלפי זיהום נמשכים באופן אקראי כדי לאכלס את הלוח בזיהומים, מ-1 עד 3 קוביות למספר ערים. השחקנים מתחילים באטלנטה, היכן שנמצאים המרכזים לבקרת מחלות ומניעתן.
בתורו, שחקן יכול לבצע עד 4 פעולות, המורכבות מכל שילוב של 8 הפעולות האפשריות (שחלקן דורשות קלפים). לאחר ביצוע פעולותיו, השחקן לוקח אליו שני קלפי משחק, ומצמצם את ידיו לשבעה קלפים במידת הצורך. אם אחד מהקלפים ששלף הוא כרטיס מגפה, השחקן לוקח כרטיס מתחתית ערימת קלפי הזיהום ומניח שלוש קוביות על אותה עיר. לאחר מכן הוא מכניס את הקלף לערמת קלפי הזיהום המשומשים, מערב את הערימה הזו ומניח אותה על גבי ערימת קלפי הזיהום כך שהקלפים פונים כלפי מטה. בנוסף, עליו לשנות את מיקומו של סמן הזיהום (הקובע את מספר קלפי הזיהום הנשלפים בסוף כל תור). אחרי ששני קלפי המשחק נמשכים, על השחקן למשוך מספר כרטיסי זיהום (בהתאם לרמה שמראה סמן הזיהום), וקוביה אחת מהצבע המצוין מונחת על כל עיר שנרשמה בקלף הזיהום. אם כבר יש לעיר שלוש קוביות ויש להוסיף קובייה חדשה, מתרחשת התפרצות, וכל עיר המחוברת לעיר זו זוכה לקוביה אחת בצבע זה.
המשחק נגמר אם השחקנים מנצחים (על ידי גילוי ארבע התרופות) או שהם מפסידים כתוצאה מכך שאחד המקרים הבאים מתקיים: התרחשו 8 התפרצויות, כל קוביות המחלה בצבע מסוים הונחו, או שערימת קלפי המשחק נגמרה לפני שהספיקו לגלות את ארבע התרופות.
מהדורות

מהדורה שנייה של Pandemic יצאה בשנת 2013, עם יצירות אמנות חדשות ושתי דמויות חדשות. בחלק מההדפסים של המהדורה השנייה אירעה שגיאה בשורה חסרה בין לאגוס לסאו פאולו.
מהדורה שנייה של הרחבת On the Brink יצאה גם היא בשנת 2013.
ביולי 2018 הוכרז כי מהדורת מיוחדת תשוחרר בהמשך. על פי ההכרזה, מהדורה זו תכלול מיניאטורות מפורטות המייצגות את התפקידים האישיים, כרטיסי תפקיד מעודכנים, לוח גדול יותר וקוביות מחלות מעץ. כל הרכיבים יכללו בקופסת מתכת המיוצרת לייצוג ערכת עזרה ראשונה מראשית המאה העשרים. המהדורה הזו תהווה גרסה מחודשת של המשחק המקורי, אך תכלול מקום נוסף בתוך הקופסה לאחסון הרחבות.
פרסים

פנדמיק זכה בפרס המקורי לשנת 2008 כ"משחק הלוח הטוב ביותר"
מגזין GAMES - המשחק המשפחתי החדש והטוב ביותר 2009
הערות שוליים

↑  "Pandemic". BoardGameGeek.
↑  Chabris, Christopher (10 באפריל 2015). "The Rise of Cooperative Games". The Wall Street Journal. נבדק ב-10 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hune-Brown, Nicholas (25 באוגוסט 2016). "This Man Will Change the Way You Play Board Games". Slate. נבדק ב-29 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anderson, Nate (12 במרץ 2016). "Pandemic Legacy is the best board game ever—but is it 'fun?'". Ars Technica. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leacock, Matt (25 במרץ 2020). "No Single Player Can Win This Board Game. It's Called Pandemic". The New York Times. נבדק ב-2 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ihnat, Gwen (28 בספטמבר 2017). "Break free from the screen: The best card and board games for your kids". The A.V. Club. נבדק ב-29 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "(20140113) Pandemic rulebook" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-13 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "5 years of Pandemic: the virus is growing stronger!". Z-Man Games. 2013-01-14. אורכב מ-המקור ב-14 בספטמבר 2013. נבדק ב-2013-09-25. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Why is everyone talking about a misprinted Pademic board game? BoardGameGeek
↑  Plunkett, Luke (24 ביולי 2018). "Pandemic Getting A Very Fancy Re-Release For Its 10th Birthday". Kotaku. אורכב מ-המקור ב-25 ביולי 2018. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "35th Origins Awards". GAMA. 2009. אורכב מ-המקור ב-14 ביוני 2012. נבדק ב-6 באוגוסט 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GAMES Game of the Year". אורכב מ-המקור ב-2013-11-03. נבדק ב-11 ינו' 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
הכנת הלוח
משחק בעיצומו
פיאט 519

| --- | --- |

Fiat 519 A Sedan, שנת 1924
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Fiat 519 Tourer
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1927–1922
 יחידות שיוצרו:  2,411
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  Fiat Tipo 3
 מודל אחריו:  פיאט 525
 חברת אם:  פיאט
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,365 מ"מ
 משקל:  2,348 ק"ג (דגם "519S" אשר יוצר בין השנים 1922–1924)
 בסיס גלגלים:  3,800-3,000 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 4,766 סמ"ק המפיק 78.1 כ"ס ב-2,600 סל"ד, מנוע קירור מים
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  127 קמ"ש
פיאט 519 (באיטלקית: Fiat 519, קרוי גם: Fiat 519 Tourer) הייתה סדרה של מכוניות סלון מסוג "טורפדו" (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב האיטלקית פיאט, אשר יוצרו בין השנים 1927–1922 באיטליה.
נתונים

יוצרו 2,411 יחידות
תצורות: 4 דלתות - סדאן, 4 דלתות - לימוזינה (לנדולט), 4 דלתות - קבריולה.
מנוע בנזין 6 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 4,766 סמ"ק.
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2.
דגם ה- "519 S" הציע יותר מסתם מקום לארבע וארבע דלתות. למרות המרכב בסגנון הטורפדו הוא היה המקבילה ל- GT פתוח מודרני עם גישה קלה יותר למושבים האחוריים. האגפים הקמורים והזנב הקעור שלו הפכו אותו לייעל ומתאים יותר למהירויות גבוהות יותר.
דגמים

"519"
"519A" - בדגם ה-519A היה רדיאטור גבוה יותר ושינויים מפורטים במנוע. -משאבת מים גדולה יותר, הזנת שמן נדנדה למעמד המרכזי ומאחור "עלה נגד גלגול" שהושמט והעניק מתלה אחורי קונבנציונלי.
"519B" - הפעיל בלם קדמי שונה לחלוטין
"519C" (קולוניאלי) - הגדיל את פינוי הקרקע.
"519S" - תצורה 4 דלתות, 4-5 מושבים. בסיס הגלגלים היה קצר יותר: 3,000 מ"מ
"519S 4/5S Tourer" - תצורה 2+2 מושבים
גלריה

"פיאט 519" דגם "S Torpedo", שנת 1922
"פיאט 519" סדרה "Coupe-de-Ville", שנת 1922 - לנדולט
"פיאט 519" דגם "S Torpedo"
"פיאט 519" דגם "S Torpedo"
"פיאט 519" דגם "S Torpedo"
"פיאט 519" דגם "S Torpedo" - מבט לתא הנהג
ראו גם

פיאט 520
פיאט 521
פיאט 522
פיאט 524
פיאט 525
פיאט 527
הערות שוליים

↑  פיאט 519-tourer, שנת 1924 supercars.net/blog/1924-fiat-519-tourer
↑  Fred Steiningen, Fiat Personenwagen 1994. ISBN 3-923448-37-6
↑  פיאט 519S - מפרט carfolio.com/fiat-519-s
↑  דגם "519S" טורפדו-ספורט, שנת 1925 classicdriver.com/en/car/fiat/519/1925
↑  פיאט 519-s, שנת 1922-1924 autoevolution.com/cars/fiat-519-s-1922
פטר מולנאר גל

| --- | --- |

 לידה:  11 ביולי 1936 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  27 ביולי 2011 (בגיל 75) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 השכלה:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1961) 
 בן או בת זוג:  Mária Ronyecz 
 
פטר מולנאר גל (בהונגרית: Molnár Gál Péter (MGP); בודפשט, 11 ביולי 1936 – בודפשט, 27 ביולי 2011) היה מבקר תיאטרון, עיתונאי, דרמטורג, והיסטוריון תיאטרון יהודי-הונגרי. אשתו הייתה השחקנית מאריה רונייץ.
ביוגרפיה

פטר מולנאר גל "גדל" בתיאטרון הלאומי של בודפשט כשעוד היה בכיכר לואיזה בלהה. אמו הייתה מזכירתו של השחקן והבמאי הדגול טמאש מיור. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע ב-1961, ולאחר מכן הפך לדרמטורג של תיאטרון פטפי בבודפשט. בין 1961 לבין 1978 היה עיתונאי בעיתון החשוב ביותר בהונגריה דאז, ב"נפסבדשאג" (Népszabadság). (לפי טמאש קולטאי, זו רק אגדה שהוא היה בעל טור התרבות בעיתון). ב-1963 גייס אותו שירות הביטחון של הונגריה כסוכן-מודיע באמצעות סחיטה (בשל היותו הומוסקסואל), והוא כתב דו"חות עבורם במשך 15 שנים.
בשנת 1978 נמצא אצלו בנמל התעופה Ferihegy מיקרופילם של יצירת סופר אופוזיציה שמולנאר גל ניסה להבריח לחו"ל. הוא הודח מעבודתו בעיתון וגם עבודתו כסוכן הסתיימה. מ-1978 עד 31 באוגוסט 1980 עבד כחוקר בכיר במכון התיאטרון ההונגרי. לאחר מכן שוב היה דרמטורג.
בשנים 1980–1981 בתיאטרון הלאומי של העיר פץ'
בשנים 1981–1982 בתיאטרון על שם מור יוקאי של מחוז בקש
בשנים 1982–1983 בתיאטרון פטפי של העיר וספרם.
מ-1983 עד 1989 היה עמית בכיר ב"מוזגו קפק" (Moving Images) ולאחר מכן שוב בנפסבדשאג.
הוא פרסם כמה כרכים ממחקריו, שבהם ניתח את המצב ואת הבעיות של התיאטרון ההונגרי ואת הקריירה של כמה אמני תיאטרון. לאחר שבשנת 2004 הורחק שוב מהעיתון נפסבדשאג בשל גילוי עברו כסוכן, הוא המשיך את כתיבתו בכתב העת האינטרנטי Színház.hu. הוא כתב ביקורות גם בכלי תקשורת אחרים מאז 2006, ופרסם מחדש גם בנפסבדשאג מ-2009 ועד מותו.
עברו כסוכן

בנובמבר 2004 הוא הודה שחתם על הצהרת הגיוס כסוכן-מודיע ב-1963. בדצמבר 2004 יצא לאור הספר "בצל אור היריבות". בספר זה כינס פטר פוניודי, חוקר מדעי (ומתופף לשעבר של אנסמבל קורבינה), את הדיווחים הסודיים של פטר מולנאר גל, שכתב תחת השם הבדוי רוברט לוז'ניאנסקי בין 1963 לבין 1978 מולנאר גל לא התבייש בגילוי, הוא לא התנצל בפני איש על הדיווחים שלו על כ-90 שחקנים. הוא נתן דין וחשבון רק למצפונו.
אף על פי שמספר מאמרים בישרו את פרסומו הקרוב, ספרו Coming out על גיוסו כסוכן הופיע רק בשנת 2020.  מהיצירה בהשראה אוטוביוגרפית השתמע שמבקר התיאטרון הסכים לשתף פעולה עם קבוצה III/III (בין 1962 לבין 1990, III/III היה חלק משירות הביטחון הממלכתי ומהמשטרה הפוליטית של הרפובליקה העממית ההונגרית שעסק בהרתעה פנימית. מבחינה ארגונית, השתייכה הקבוצה למשרד הפנים אגף III) מפני שנסחט בשל ההומוסקסואליות שלו.
חייו הפרטיים

מולנאר גל קיבל על עצמו בגלוי את ההומוסקסואליות שלו ואת מערכות היחסים שלו עם גברים. כך גויס כסוכן-מודיע בשנת 1963 באמצעות סחיטה לאחר פגישה שלו עם גבר. הוא ביצע פשע, נאמר לו. למעשה, בתקופה זו יחסים הומוסקסואליים כבר לא היו פשע בהונגריה. עם זאת, הוא נשא לאישה את השחקנית מאריה רונייץ מתוך אהבה. אף על פי שהתגרשו מאוחר יותר, כאשר התגלתה מחלת הסרטן של רונייץ, מולנאר גל התחתן איתה בשנית וטיפל בה עד מותה ב-1989. לאחר מותה של רונייץ, אישטוואן שבשי היה בן זוגו עד מותו של מולנאר ב-2011; הוא גם היה ליורש שלו.
יצירותיו > ספריו

הנה הונטי ותקופתה ; הוצאת University Press, בודפשט 1967 (תיאטרון של מאות אלפים, 3)
מבחן קריאה. דיוקנאות של שחקנים ;הוצאת ספרות יפה בודפשט 1968
מבחן הגשה. בסדנה של טמאש מיור, אנדרה מרטון וזולטאן וארקוני ; ספרות, בודפשט, 1972 (סדנה)
מרי טרצ'יק ; המכון ההונגרי ללימודי קולנוע וארכיון הסרטים - המכון לתרבות עממית ותעמולה, בודפשט 1975 (ספרייה קטנה של חברים לקולנוע)
תיאטרון איזגאגא, בודפשט 1974
דברים תיאטרליים; Cosmos Books בודפשט 1976
ניסיון הנצחה; בודפשט, 1977
מקומנו על הקרשים. כתבי תיאטרון מאת אנדרה גלרט ; פטר מולנאר גל; 1982
הלטבארים. שושלת שחקנים בתולדות התיאטרון ההונגרי ; המכון לתרבות עממית ותעמולה, בודפשט, 1983
פטר מולנאר גל – Sándor Pál: רק קולנוע. תרחיש טכני ; Hunnia, Bp., 1984
מקרה הביפר ; חברת פאלאס העיתונים וההוצאה לאור, Bp., 1988
לטינוביץ' ; Szabad Tér, בודפשט 1990
פרנץ מולנאר: יומנו של הדברה ; ור., לאחר מילה פטר מולנאר גל ; מועדון פרסום - סוף המאה, בודפשט 1993 (Ars scribendi)
איך עושים תיאטרון רע? בודפשט. סוף המאה, 1994
BI – MGP [איבאן בכר – פטר מולנאר גל: מקומות ; גנצל, בודפשט 1998
אימרה אק והבלט פץ' ; הווה, פץ', 2000 (Teatrum mundi)
מועדוני הלילה בפשט. הקדמה לסיפור תיאטרון ; Helikon, Bp., 2001
איבאן בכר – פטר מולנאר גל : מקומות ; גנצל, בודפשט 2005
לטינוביץ' ; Budapest-Print, בודפשט 2005
פרנץ זנטה; Duna, בודפשט, 2006
פטר מולנאר גל – זולטאן מרקוש: הקברט של פשט 40 שנה לבימת המיקרוסקופ ; הוצאת קושוט, בודפשט, 2007
Coming Out ; בודפשט, 2020 ( עובדות ועדים)
יצירותיו > תסריטיו לסרטים

רוח רפאים בלובלון (1976)
הטירה האנונימית (1981)
פונדק ל"אור נצחי" (1982)
לינדה (1984)
רק קולנוע (1985)
לקריאה נוספת

Magyar színházművészeti lexikon. (לקסיקון הונגרי לאמנות הבמה. עורך ראשי ג'רג' סקיי. בודפשט 1994). ISBN 963-05-6635-4
Péter Molnár Gál באתר IMDb
הערות שוליים

↑  Elhunyt Molnár Gál Péter
↑  Bächer Iván: MGP, Népszabadság Online, 2011. július 27. – 2011. július 28.
1 2  http://webcache.googleusercontent.com/search?q=cache:AhDszvUhuJ4J:esdev.pirin.hu/print.php%3Fnid%3D29240+coming+out+MGP&cd=21&hl=hu&ct=clnk&gl=hu&lr=lang_hu
↑  Index, Beismerte ügynökmúltját Molnár Gál Péter, index.hu, ‏2004-11-19 (בהונגרית)
↑  "Archivált másolat".
↑  Tavasszal comingoutol MGP, index.hu, ‏2004-12-12 (בהונגרית)
↑  HOLMI - A folyóirat online kiadása » László Ferenc: EMLÉKPRÓBA. Molnár Gál Péter (1936–2011)
↑  Homoszexualitásával zsarolták Molnár Gál Pétert, Index, 2005. április 20.
↑  Melegségével zsarolták, besúgó lett, végül megírta a történetét. Index, 2020. május 22.
↑  Az a lényeg, hogy az írásait olvassák. szinhaz.org, 2019. február 23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1055748490  ICCU: RMSV904829  ISNI: 0000 0000 7835 2939  LCCN: n82248187  VIAF: 27192917   WorldCat (עם VIAF): 27192917 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטר מולנאר גל".
פלטינה (אלבום)

פלטינה הוא אלבום הסולו השני במספר של הראפר הישראלי לוקץ'. האלבום יצא לאור ב-6 ביולי 2011 דרך היי פידליטי.
האלבום כולל 13 רצועות שהופקו על ידי אורי שוחט, יאן לובין ומיכאל כהן.
באלבום מתארחים אקסטרה ג'י, אקסום, נצ'י נצ', כהן@מושון, רועי ויטו פלג ועתליה לוי.
מתוך האלבום בלט השיר "אצלנו בשכונה" ונכון ל-4 באפריל 2021, הגיע השיר למיליון וחצי צפיות באתר יוטיוב.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אצלנו בשכונה  | 3:17 |
| 2. | ברנדון וולש  | 3:13 |
| 3. | כיפים (עם אקסטרה ג'י)   | 2:57 |
| 4. | החיים יפים כמו סביבון  | 3:48 |
| 5. | תן ת'כדור  | 3:12 |
| 6. | מוכרת אשליות  | 2:51 |
| 7. | מביא לה טקילה  | 3:01 |
| 8. | כמו דג  | 2:44 |
| 9. | לוקה לוקה לוקה (עם אקסום ונצ'י נצ')   | 4:11 |
| 10. | 1988 (עם כהן@מושון)   | 3:32 |
| 11. | נעלי ריצה  | 3:05 |
| 12. | סיבוב אחרון (עם רועי ויטו פלג ועתליה לוי)   | 3:24 |
| 13. | המחסל  | 5:13 |
הערות שוליים

↑  פלטינה | לוקץ’ | דיסק אלבום, באתר דיסק סנטר
↑   לוקץ - אצלנו בשכונה (קליפ רשמי!!!), סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:41)