stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה ואלך
הערות שוליים

↑  קרבות משלטי הצומת, מאתר חטיבת גבעתי.
↑  כיבוש גבעה 113 וגבעה 100, מאתר חטיבת גבעתי.
↑  כיבוש משלט הצומת הצפוני, מאתר חטיבת גבעתי.
↑  כיבוש משלט הצומת הדרומי, מאתר חטיבת גבעתי.
↑  אורי דרומי, אוגדונר ראשון של צה"ל, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2008.
↑  אורי דרומי, איש במדים שוחר שלום, באתר הארץ, 17 באפריל 2009.
↑  ר' כתבתו של אורי דרומי
↑  מלחמת סיני ביד לשריון
↑  מינויים והעלאות בדרגה באוניברסיטת תל-אביב, דבר, 24 באפריל 1973
↑  ר' כתבתו של אורי דרומי, לעיל.
↑  ביקורת: סטיוארט כהן, ‏פתרונים זהים לבעיות דומות?, קתדרה 89, אוקטובר 1998, עמ' 176-175
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300235905171  PLWABN: 9810691360305606  BIBSYS: 90648724  BNE: XX965343  BnF: cb123999323 (data)  CiNii: DA0125805X  GND: 108800903  ISNI: 0000 0001 0922 4519  LCCN: n82080114  NSK: 000128915  NTA: 068415893  RERO: 02-A003955526  SUDOC: 033098360  VIAF: 87962078   WorldCat (עם VIAF): 87962078
תלוליות ע'סול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ירדן 
 קואורדינטות:  31°48′N 35°36′E﻿ / ﻿31.8°N 35.6°E﻿ / 31.8; 35.6
  (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלתלוליות ע'סול(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלתלוליות ע'סול
 
תלוליות ע'סול או תוּלֵילַאת אל-עַ'סוּל (בערבית: تليلات الغسول) הוא אתר ארכאולוגי בירדן, באזור ערבות מואב, 14 ק"מ צפונית מזרחית לים המלח ליד הכפר כפריין. האתר מורכב מקבוצה של תלוליות קטנות ומכאן שמו.
האתר נחפר ונמצאו בו שרידים מהתקופה הכלקוליתית. הוא נחשב לאתר הגדול מסוגו ועל שמו מכונה התרבות הכלקוליתית בשם "התרבות הע'סולית", כשם המקום בערבית. בין היתר נמצאו באתר ציורי קיר מרהיבים שמקצתם נפגעו קשות בעת הוצאתם מהאתר.
מציאת האתר

האתר התגלה לראשונה על ידי שני כמרים ישועים שהתעניינו בארכאולוגיה תנ"כית, אלכסיס מאלון (Alexis Mallon) ורוברט קפל (Robert Koeppel) מהמכון האפיפיורי למקרא בירושלים. הם גרו בירושלים בשנות ה-20 של המאה ה-20. סופר להם שבאזור שהיה צפון מזרחית לים המלח יש שרידים רבים על פני הקרקע. הם חיפשו את סדום ועמורה שהיו בין חמש "ערי הכיכר" (בראשית פרק י"ט). לצורך כך ארגנו שיירה לבדיקת האתר. מאלון וקפל ראו שהקרמיקה של המקום שונה וכי יש לתת לה שם חדש. מאלון וקפל זיהו שמדובר בתקופת מאוחרת לנאוליתית, הם נתנו לתקופה את השם התקופה הכלקוליתית.
האתר נחפר על ידם, בשיתוף הפרהיסטוריון רנה נוויל (Neuville), בין השנים 1929–1938, חפירות נוספות התנהלו על ידי רוברט נורת' (Robert North) בין השנים 1959 – 1960, ובשנת 1967 בראשות הארכאולוג האוסטרלי הֶנֶסי (Hennessy).
האתר והמבנים

באתר קבוצה של 40 תלוליות קטנות המהוות את היישוב הקדום, מתוכן 3 עיקריות. שטחו המשוער של האתר הוא לפחות 60 דונם. באתר נמצאה ארכיטקטורה חדשה. הארכיטקטורה התחלקה ל:
מבנה בודד
קומפלקס – מכלול של מספר מבנים באתר קיים.
טיפוס הבית האופייני נקרא בית רוחב. הבית חולק בפרופורציות של 2/3 ו-1/3, כאשר החלק הגדול שימש למגורים ואילו החלק הקטן שימש לאחסון. הכניסה נעשתה מהצד הרחב. לא הייתה דלת כניסה מהבית למחסן. ההשערה היא שהכניסה למחסן נעשתה באמצעות סולם עץ, וזאת כדי להקשות על הכניסה למחסן. במחסן נמצאו כדים גדולים מאוד אשר שימשו לאחסון. לכל בית הייתה חצר צמודה. החצר הייתה פתוחה ומרוצפת בעפר כבוש. בחצרות נמצאו מתקנים להבערת אש, תנורים, בורות, ממגורות, משטחי עבודה וכלי כתישה קטן לקרמיקה, או בסיס הכדים שנמצאו היו גדולים בגובה של 2.0-1.8 מטר, הם היו מעוטרים בעיטורי חבל. הימצאות הכדים הגדולים מצביעה על התיישבות קבע, הכד הגדול אינו נייד. כדים גדולים גם מצביעים על אגירת מזון, ייצור מזון בכמות הגדולה מצרכי האכילה והזריעה.
לא נמצאו באתר מבני ציבור. כל המבנים היו שווים בגודלם.
הבתים נבנו על יסודות מאבן ועליהן לבני חומר לא שרופות. הגג היה עשוי מענפים ועל הענפים אדמה כתושה אשר מנעה מהגשם לחדור פנימה. התמיכה לגג הייתה מעמוד עץ שהוצב במרכז החדר. הרצפות בחדרים היו מאדמה כתושה קשה.
מכלול הבתים כלל מבנים שהיו מחוברים אחד לשני במכלול של עיגול אשר יצרו מתחם הגנה שאי אפשר להיכנס אליו. למתחם היו שתי כניסות.
נמצא כי הפרט האחד החורג מרמת הבניה הפשוטה של הבתים, הוא הטיח הלבן שבו טויחו הבתים מבפנים וציורי הקיר שצוירו עליו. היישוב לא היה מוקף חומה באף שלב של קיומו, באתר לא נמצאו סימני חורבן, והאתר ננטש.
ציורי הקיר והכוכב מע'סול

הממצאים באתר כוללים ציורי קיר בבתי המגורים שחלקם נמצאו במצב גרוע. קטעי הפרסקו השתמרו בחדרים רבים. השערת החוקרים הייתה שאלו ציורים של אנשים פרטיים בבתיהם. הציורים לא היו יצירה חד פעמית, נמצאו ציורים שכוסו בטיח לבן שעליו צוירו ציורים חדשים. נמצאו קטעי טיח שנשתמרו עליהם למעלה מעשרים שכבות של ציורים. הממצאים לא כללו קירות שלמים אלא שברים שחוברו על ידי החופרים לקטע גדול יותר.
הקטע המפורסם ביותר הוא "הכוכב מע'סול". הכוכב הוא ציור פרסקו על גבי טיח בצבע קרם בקוטר 1.84 מטר. הכוכב צויר בצבעי אדמה: אדום, שחור, אפור וצהוב. זהו כוכב פולחני. הכוכב בעל שמונה קרניים. בעיגול המרכזי 3 כוכבים זה בתוך זה. חלקי הפרסקו נמצאו נפולים באתר. יש הטוענים שהציור מסמל שמש – אלוהות אחרת. בין קרני הכוכב ומימינו ציורי מבנה המזכירים מבנה כלקוליתי. הציור כולל ראש עם כובע ומסכה, חיה מיתולוגית עם כנפיים, צבי וחיות מרקדות סביב שמאן. כל הסצנות מזכירות טקס פולחני שקשור לכוכב ולמקדשים. הביצוע של הציור מדויק מאוד, וקצות הקרניים החיצוניות יוצרות מעגל מושלם.
סביב הכוכב מצוירים קטעים שאינם מצטרפים לתמונה שלמה, ייתכן והם שייכים לשכבה אחרת של ציורים. משמאל לכוכב נמצא בעל חיים עם כנף ומולו חלק מבעל חיים בעל זוג קרניים, לשניהם עיניים גדולות, אף ארוך וניבים ארוכים ואדומים.
ממצאים אחרים

מתחת לרצפות הבתים נמצאו צלמיות משני סוגים: צלמית של נשים הרות (לשם פריון), וצלמיות של בעלי חיים כלבים או כבשים.
הכלים נעשו מחרס פשוט ביד והוחלקו באמצעות גבעולי עשבים. לפי טביעות מחצלות על הכלים עולה כי הניחו אותם על רצפת הטין. אחד הכלים שנמצאו היה הבזיך שהפך לכלי המסמל את הקרמיקה הע'סולית בגלל חריגותו. באתר התגלה שימוש נרחב באבני צור, כלים העשויים מצור, במיוחד אבן צור שצידה האחד היה רחב וצידה השני צר עם להב מושחז. הם קראו לכלים גרזנים, כן נמצאו להבים, אזמלים, נקרים, מגרדות ומרצעים, מאבן – אבני רחיים, עליים ומכתשים, ראשי אלות, אבני משקולת לנולי אריגה, וכן מכורכר, בזלת, על פני השטח כמות מועטה של חתיכות נחושת.
כלכלת האתר

על פי העצמות שנמצאו היו ביישוב בקר וצאן, צבאים וחזירים. שרידי גרעינים נמצאו מהצמחים: חיטה, שעורה, אפונה, שעועית, בצל, שום וכן גרעיני זיתים, ענבים ותמר. הימצאות הזיתים והענבים מצביעה על קשר שהיה עם אנשי ההר שם מגדלים גידולים אלה.
התמונה שהתקבלה היא של תרבות חקלאית המייצרת מזון ואוגרת אותו, עושה כלי חרס מפותחים.
התרבות הע'סולית

לפי הקראמיקה שנמצאה באתר הוגדרה התקופה הכלקוליתית בארץ ישראל.
תחילת התקופה הכלקוליתית הוגדרה לפי השכבות התחתונות בתלוליות ע'סול. ניתן לכנותם בדרום הארץ כ"התרבות הבשורית" שהתחילה בסביבות 4,700 לפנה"ס. היא כוללת גם אתרי הבשור וצפון-מזרח סיני, אתרי שכונת רמות בבאר שבע וחלק מממצאי האתר גילת.
התרבות העיקרית של התקופה הכלקוליתית בדרום היא "התרבות הע'סולית" שאותה ניתן לחלק לתרבויות משנה שלהן תפוצה גאוגרפית וזמנים שונים. בהקשר זה ראויה במיוחד לציון העובדה שבאתרי באר שבע (ביר אבו מטר, ביר א-ספאדי, חורבת בתר, תל שבע) התקיים יישוב בערך בין השנים 4,200–4,000.
תצוגה של הממצאים

הממצאים העיקריים שנמצאו באתר מוצגים במוזיאון של המכון האפיפיורי למקרא בירושלים. על קיר המוזיאון מצויר העתק הכוכב מע'סול וכן מגוון של כלי חרס שנמצאו באתר. כוכב ע'סול המקורי נטמן ב-1939 במחסני מוזיאון רוקפלר בירושלים ולא הוצג במשך שנים רבות. לאחר שיקום ביוזמת רשות העתיקות הוצג הכוכב לראשונה בשנת 2016 בבניין הקריה הלאומית לארכאולוגיה של ארץ ישראל, וכיום הוא מוצג במוזיאון רוקפלר.
לקריאה נוספת

זאב ח. ארליך (ז'אבו), "עוצמתה של תרבות קדומה", "ארץ מקרא" – מוסף השבת, מקור ראשון, 11 ביולי 2008
תומאס לוי, "ע'סול, תלוליות", בתוך: אפרים שטרן, עורך, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, ירושלים, כרך רביעי, עמ' 1244–1249 ולוח צבע מול עמ' 1,344
דוד אוסישקין, "התקופה הכאלקוליתית בארץ-ישראל", קדמוניות, שנה ג, חוברת 4 (12), תשל"א–1970, עמ' 110–125
רבקה גונן, מבוא לארכאולוגיה של תקופת המקרא, יחידה 3, האוניברסיטה הפתוחה, 1989, עמודים 162–163
הערות שוליים

↑  Ilan Ben Zion, Mysterious 6,000-year-old star mural sees first daylight in Jerusalem, The Times of Israel, ‏November 13, 2016
↑  דוד אוסישקין, "ארץ ישראל בתקופה הכאלקוליתית", תולדות ארץ ישראל (בעריכת יואל רפל), משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1986, כרך א', עמ' 47–60
↑  עופר בר־יוסף ויוסף גרפינקל, הפריהיסטוריה של ארץ ישראל תרבות האדם לפני המצאת הכתב, הוצאת אריאל, 2008, עמ' 280
↑  רבקה גונן, מבוא לארכאולוגיה של תקופת המקרא, יחידה 3, האוניברסיטה הפתוחה, 1989, עמוד 162
↑  ניר חסון, "ממצא ארכאולוגי חשוב ונדיר שב מן המתים", הארץ, 16 בנובמבר 2016
↑  מוצג מיוחד: הכוכב מע'סול, מוזיאון רוקפלר לארכאולוגיה, ‏7 באוקטובר 2021

הכוכב מע'סול
ציור קיר מתלוליות ע'סול המתאר פרצוף כעין מסכה
הפנתר הוורוד: משימה בינלאומית

|  כללי |
| --- | --- |
 תאריך הוצאה:  31 באוקטובר 1996 
 סוגה:  משחק הרפתקה ממוחשב, משחק חינוכי ממוחשב
 הוצאה לאור:  BMG Interactive 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows 
 המשחק הבא:  הפנתר הורוד - הוקוס פוקוס 
 
הפנתר הוורוד: משימה בינלאומית (באנגלית: The Pink Panther: Passport to Peril) הוא משחק הרפתקה ממוחשב משנת 1996, אשר מבוסס על סדרת הטלוויזיה "הפנתר הוורוד", שמלמד שחקנים על הגאוגרפיה והתרבויות של שש מדינות שונות - אנגליה, מצרים, סין, בהוטן, הודו ואוסטרליה - בעת שהפנתר הוורוד חוקר את המדינות הללו על מנת לפתור תעלומה.
בשנת 1997 יצא משחק המשך למשחק זה בשם "הפנתר הוורוד - הוקוס פוקוס".
בישראל המשחק תורגם לעברית על ידי אולפני נ.ל.ס.
עלילה

המשחק מתחיל שהפנתר מוזמן על ידי הבוס שלו "המפקח קלוזו" אשר מספר לו כי משימתו היא לשמור ולהגן על ילדים ממדינות שונות בעולם אשר מתארחים במחנה קיץ הנקרא "מחנה צ'ילי וואה וואה". הילדים נמצאים במחנה כדי לדון בסוגיה כיצד לקדם את השלום בעולם ולכן חשוב שהפנתר יהיה שם לוודא שהעניינים מתקדים ללא הפרעות וכמובן לשמור על הילדים שמחים ומאושרים.
כאשר הפנתר הוורוד משתגר על ידי המפקח למחנה הסודי הוא פוגש שם את חברו פרופסור פון שמראטי הממציא המצאות גדולות, את מנהל המחנה אף חוטם וכמובן את הילדים המחוננים במחנה.
הפנתר פוגש שם גם את כלב הבוס ועוזריו פאג ולואי אשר מתחפשים לפקחים של משרד המחנות הראשית ומנסים למצוא תירוצים למה לסגור את המחנה.
בלילה השני למחנה העניינים מתחילים להשתבש והילדים הופכים לעצובים ורוצים לחזור הביתה, כעת הפנתר חייב למצוא פתרונות כדי לגרום להם לשוב להיות שמחים כדי שמשימתו תצליח.
בכל חלק ממשימתו טס הפנתר לכל אחת מהארצות שמהן הגיעו הילדים המחוננים ובכל מדינה הוא עובר הרפתקה גדולה, פוגש דמויות חדשות ולומד על התרבויות השונות וזאת כדי למצוא דרך לשמח את הילדים אך ככל שהטיול מסביב לעולם מתקדם, מבין הפנתר שאולי הבעיה הגדולה של מחנה צ'ילי וואה וואה היא אינה חוסר השמחה של הילדים אלא המזימה הערמומית של הכלב בוס להפוך את המחנה למסעדת המבורגרים לכלבים.
על הפנתר להצליח במשימתו להציל את הילדים ולמנוע מהכלב לסגור את המחנה.
מהלך המשחק

כל שלב מתחיל במדינה מסוימת (אנגליה, מצרים, סין, בהוטן, הודו, ואוסטרליה) ולכן צריך הפנתר לאסוף את החפצים כדי להמשיך במשחק, בכל שלב יש שיר שקשור למדינה, בלחיצה על העוזר הדיגיטלי הפנתר לומד על המדינות השונות (על המבנים הדגלים ואפילו החיות), בסוף המשחק מציל הפנתר את הילדים ואת פרופסור שמארטי מהבועה שהייתה מתחת לבוץ ומחזיר את המחנה לקדמותו.
דמויות

הפנתר הוורוד - פנתר בצבע ורוד אשר יש לו כיס מיוחד שבו הוא יכול לאסוף דברים ולהוציא אותם כדי להמשיך במשחק.
המפקח קלוזו - הבוס של הפנתר אשר מופיע בתחילת וסוף המשחק.
פרופסור פון שמארטי - ממציא דגול וחברו של הפנתר אשר ביום השלישי של מחנה צ'ילי ווא ווא הוא הוחלף לרובוט.
הבוס אף גדול - היה מקים המחנה אבל בסוף המשחק הצטרף לכלבים.
הכלב - הנבל הראשי במשחק, רוצה להרוס ולסגור את מחנה צ'ילי ווא ווא ולבנות רשת המבורגרים משלו.
פאג ולואי - העוזרים של הכלב, רודפים אחרי הפנתר לכל מדינה כדי להכשיל אותו.
מדבבים לעברית

הדיבוב נוצר בשנת 1997 באולפני נ.ל.ס את השירה ביצע עוזי פוקס וגם הפיק את הדיבוב והבמאית הייתה ענת ניב.
המדבבים והדמויות הם:
חנן גולדבלט - הפנתר הוורוד
דני בסן - פרופסור פון שמארטי / פה / דמויות שונות
עמי מנדלמן - הכלב / ג'קסון / דמויות שונות
גיורא קנת - פאג / לואי / הבוס אף גדול / המפקח / דמויות שונות
ענת ניב - יונה / ג'ון / דראני / דמויות שונות
יובל סגל - נייג'ל / קומוקן / דמויות שונות
יהויכין פרידלנדר - דמויות שונות
שירים

"גאי פוקס" (לונדון) - שירה וקולות: עמי מנדלמן.
"חניטה" (מצרים) - שירה וקולות: עוזי פוקס.
"סין" (סין) - שירה וקולות: מיכל מלאכי.
"בהוטן" (בהוטן) - שירה וקולות: עוזי פוקס; קולות: ענת ניב.
"שיטת המעמדות" (הודו) - שירה וקולות: עוזי פוקס, ענת ניב.
"הטאג' מאהל" (הודו - ואראנסי) - שירה וקולות: עוזי פוקס, ענת ניב.
"זמן החלום" (אוסטרליה) - שירה וקולות: עוזי פוקס, דני בסן, ענת ניב.
מרד שייז

מצבת זיכרון למרד
מרד שייז היה מרד איכרים אלים במרכז ומערב מסצ'וסטס, ארצות הברית. המרד פרץ ב-29 באוגוסט 1786 עד לינואר 1787 עם מעצרם של למעלה מ-1,000 מורדים. המרד נקרא על שמו של סרן דניאל שייז (1747 - 1825), ותיק מלחמת העצמאות האמריקאית, שהיה אחד מראשי המרד. 

האיכרים מחו על הנטל שהוטל עליהם בעקבות מלחמת העצמאות האמריקאית, נטל שנבע מאובדן הכנסות בזמן הלחימה והכספים אותם הם השקיעו בלחימה נגד אנגליה. כוונת המרד הייתה להקל במיסים והחובות ובעיקר על חוסר מימוש של איגרות החוב אותן הנפיקה הנהגת המושבות בזמן המלחמה באנגליה. האיכרים עלו לבית המשפט בבוסטון במטרה לשרוף את רישומי החובות שבו אולם המיליציות המקומיות של בוסטון דיכאו את המרד, לאחר מספר התקפות על בתי משפט ותחנות משטרה.
במהלך מלחמת העצמאות האמריקאית מכרה הממשלה המרכזית איגרות חוב לתושביה כדי לממן את המאמץ המלחמתי. לאחר המלחמה התברר שהמדינה אינה יכולה לעמוד בתשלום איגרות החוב, שכן לא הייתה לה הסמכות לגבות מיסים מתושבי שלוש-עשרה המושבות העצמאיות. המוני תושבים החזיקו באיגרות חוב שלא ניתנו למימוש. רוב התושבים מכרו אותם לבסוף לספסרים בחצי חינם. ספסרים אלו עשו הון רב כאשר קמה ארצות הברית כפדרציה, ואז יכלה לשלם את ערכן הנקוב של איגרות החוב.
המרד התרחש בזמן כינוס ועידת אנאפוליס במרילנד. בוועידה התכנסו ראשי הקונפדרציה של אמריקה למען ויסות הסחר והמסחר בין המושבות. כאשר הגיעה אליהם הידיעה על המרד, דרש ג'ורג' וושינגטון, לימים נשיאה הראשון של ארצות הברית, לדכא את המרד בכוח. אולם על פי הסכם הקונפדרציה האמריקאית לממשלה המרכזית לא הייתה הזכות להתערב בעניינים שבתוך המושבות. לאחר המרד קיבלו את ההחלטה ובראשם ג'ורג' וושינגטון שהקונפדרציה חלשה מדי מכדי להתמודד עם בעיות המושבות ולכן יש צורך בהחלפת התשתית ובהקמת גוף ריכוזי חזק יותר. לשם כך התאספה ועידת הקונגרס שכונתה 'הוועידה המהוללת' בה הוחלט על כינון חוקה וממשלה מרכזית 'של העם, בידי העם ולמען העם'. לפי היסטוריונים רבים, המרד היה זרז להקמת ארצות הברית כפדרציה וכינון החוקה האמריקאית.
למרות דיכויו של המרד משתתפיו כמעט ולא נענשו, והמושל שפיקד על דיכוי המרד הובס בבחירות שנערכו אחריו.
עד מחר

"עד מחר" הוא שיר שנכתב, הולחן ובוצע על-ידי הזמר הישראלי אביתר בנאי. השיר יצא לאור ב-24 במאי 2009 כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, לילה כיום יאיר (2009). השיר זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ט.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
משמעות השיר

השיר "עד מחר" מספר על אישה שיש לה מחשבות עצובות ומפחידות שממלאות את ליבה ומזיקות לה. נוסף לכך, השיר מספר על טיולים בשעת זריחה אחרי לילה בלי שינה, על הליכות מהירות בפארק הירקון שמטרתן להרפות את המתח המכאיב ועל ציפייה גדולה לחסד ולאהבה.
הרגש של אביתר בנאי מועבר דרך מנגינה מעוררת געגועים. הוא פונה לאישה כמי שמציע את האפשרויות האחרות בחייה שהן להשתחרר או לברוח, בריחה ספונטנית לאור הזריחה בלי שמישהו ירדוף אחריה. למעשה השיר מתאר את הבריחה מהדברים הפנימיים שגורמים לעייפותה, עד שתחזור חזרה לחייה הרגילים. הפזמון, שכולל שלוש מילים בלבד "בוא עד אליי", מספק פתרון רגשי, שאומר כמו שם השיר "עד מחר" אבל שוב, בצורה פחות מפורשת. מי בא אל מי? לא ברור. ככל הנראה זה בנאי שקורא לעצמו.
פרסים

האלבום לילה כיום יאיר קיבל תואר של אלבום פלטינה. "עד מחר" זכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ לשנת תשס"ט.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 17 |  |
|  ישראל | היטליסט | 28 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2009)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2009)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2009)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2009)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 3 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
הערות שוליים

1 2  עד מחר (אביתר בנאי) – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  אביתר בנאי - "עד מחר", באתר וואלה, 24 במאי 2009
1 2  המצעד השנתי הישראלי תשס"ט, באתר גלגלצ
↑  אסף נבו, ‏קליפ חדש לאביתר בנאי - "עד מחר", באתר ‏מאקו‏, 2 ביוני 2009
1 2  אסף נבו, ‏אביתר בנאי בשיר חדש: "עד מחר", באתר ‏מאקו‏, 24 במאי 2009
↑  אביתר בנאי, באתר פייסבוק
↑  בן שלו, אביתר בנאי מקבל את החטא, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2013
↑  אסף נבו, ‏לילה כיום, יאיר כפלטינה בוהקת, באתר ‏מאקו‏, 11 בינואר 2010
| אביתר בנאי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | "אביתר בנאי" (1997) • "שיר טיול" (1999) • "עומד על נייר" (2005) • "לילה כיום יאיר" (2009) • "יפה כלבנה" (2013) • "לשונות של אש" (2017) • "החיים מתחילים לנגן" (2021) • "עוגן במים" (2023) • שיחות שלום (2024) |  |
| אלבומי הופעה | "Live at TEDER" ‏(2022) • "בחזרה לאלבום הראשון" (2023) |  |
| שירים נבחרים | "מתי נתנשק" • "שמתי לי פודרה" • "תיאטרון רוסי" • "כלום לא עצוב" • "תחרות כלבים" • "אבא" • "אותיות פורחות באוויר" • "לילה כיום יאיר" • "עד מחר" • "יפה כלבנה" • "פרגולה" • "עד האהבה" |  |
אימוג'ן רובינסון מורל

| --- | --- |

 לידה:  1828 אטלבורו, ארצות הברית 
 פטירה:  21 בנובמבר 1908 (בגיל 80 בערך) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 הושפעה על ידי:  Adolf Schrödter, וילהלם קמפאוזן 
 
אימוג'ן רובינסון מורל, באנגלית:Imogene Robinson Morrell (1828 - 21 בנובמבר 1908) הייתה ציירת דיוקן וציירת היסטורית אמריקאית, שזכתה במדליות ובדיפלומות רבות.
ביוגרפיה

נולדה באטלבורו, מסצ'וסטס, אימוג'ן רובינסון הייתה בתם של אוטיס ושרה דין (ריימונד) רובינסון. היא למדה אמנות בניוארק, ניו ג'רזי וניו יורק ולאחר מכן לימדה אמנות בעיירות צ'ארלסטאון ואובורנדייל במסצ'וסטס. בשנות ה-50 לימדה בבית הספר לעיצוב בווסטר, מסצ'וסטס עם חברתה והאמנית אליזבת ג׳יין גרדנר. ב-1856 היא נסעה לאירופה, שם למדה אמנות בדיסלדורף אצל אדולף שרודר ו-וילהלם קמפהאוזן  ובפריז.
ב-1869 היא נישאה לקולונל אברם מורל אך המשיכה לגור עם גרדנר. בשנת 1879 היא התאלמנה. בשנת 1876 עברה לוושינגטון הבירה. היא הייתה חברה פעילה מאוד בקהילת האמנות. בהיותה בוושינגטון הבירה הייתה חברה מייסדת באקדמיה הלאומית לאמנויות יפות. היא הייתה מנהלת האקדמיה הלאומית לאמנויות יפות במשך עשר השנים הבאות.
ביוגרפיה > קריירה

אימוג'ן רובינסון מורל היה ציירת היסטוריה. ציוריה היו פטריוטים והכילו תמונות של דמויות היסטוריות, לעיתים קרובות עם סוסים. שניים מציוריה המהוללים ביותר -הקרב הראשון של הפוריטנים, וושינגטון, הוצגו ב-1876 באקדמיה הלאומית לעיצוב בניו יורק.  היא ציירה פורטרטים של מספר אנשים מפורסמים, ביניהם גנרל ג'ון א. דיקס, ג'ון סי ספנסר,  קוליס פ. הנטינגטון, נשיא ארצות הברית גארפילד.  דיוקנו של הגנרל ג'ון א. דיקס תלוי בבניין הקפיטול של ארצות הברית
בשנת 1876, העיתון "בוסטון ז'ורנל" אמר על ציוריה, "הם זוכים להערצה הגבוהה ביותר על ידי אמנים ומבקרי אמנות, הן מבית והן באירופה. הם תוצאה של שנים ארוכות של לימוד ועבודה, אצל המאסטרים הראשונים. בצרפת ובגרמניה, ומפגינים גאונות רבה, בהשראת התלהבות פטריוטית...הקומפוזיציה מקורית בהחלט על כל פרטיה: כל דמות וכל חיה צוירו מדגם חי, לפי הכללים המחמירים ביותר של אמנות אמיתית."[10 ] באותה שנה, כתב העת אחר- "לתמונות של גברת מורל יש יתרונות גדולים וחיוביים. הם צריכים להביא תהילה לאמן. זה נראה קצת מעורר רחמים לומר שהם נפלאים עבור אישה. בוא נעדיף לומר שהן יצירות מבוצעות ביושר ובנאמנות; שהן אינן מעל לביקורת, ושהן זוכות להערצה באמנות אמריקאית."
ביוגרפיה > שנים מאוחרות

ב-1896 יותר מ-200 מציוריה במחסן בוושינגטון נהרסו בשריפה, והותירו אותה חסרת כל. לאחר השריפה היא נתמכה על ידי חברתה, אליזבת גרדנר בוגרו.
מורל מתה בוושינגטון הבירה ב-1908.
הערות שוליים

1 2  "Morrell, Imogene Robinson". District of Columbia: Concise Biographical Dictionary of Its Prominent and Representative Contemporary Citizens: 334. 1908.
↑  Imogene Robinson Morrell, essay by David Sellin
1 2 3  Calvin, Paula E.; Deacon, Deborah A. (2011). "Imogene Robinson Morrell". American Women Artists in Wartime, 1776–2010. Jefferson, NC: McFarland. pp. 60–61.
↑  Singer, Sandra L. (2003). Adventures Abroad: North American Women at German-speaking Universities, 1868-1915. Greenwood Publishing Group
↑  "Two Historical Paintings". Scribner's Monthly. 11 (6): 903.
↑  U.S. Senate: Dix, John Adams
↑  Leonard, John William; Marquis, Albert Nelson (1908). "Morrell, Imogene Robinson". Who's Who in America. Vol. 5, 1908–1909. p. 1339.
↑  Holland, Josiah Gilbert; Gilder, Richard Watson (1876). The Century Illustrated Monthly Magazine. Scribner & Company; The Century Company.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2003019499  ULAN: 500358426  VIAF: 19622238   WorldCat (עם VIAF): 19622238 
הקרב הראשון של הפוריטנים
יעקב שרת

ערך זה עוסק בעתונאי ופזמונאי. אם התכוונתם לסבו, ראו .
| --- | --- |
יעקב שרת במדי הבריגדה היהודית, 1945
יעקב שרת במדי הבריגדה היהודית, 1945
 לידה:  26 ביולי 1927 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  19 במאי 2022 (בגיל 94) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1959–2022 (כ־63 שנים)
 בן או בת זוג:  רנה שרת 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר תל אביב-יפו 
 
יעקב (קובי) שרת (26 ביולי 1927 – 19 במאי 2022) היה עיתונאי, מתרגם, מוציא לאור ופזמונאי ישראלי. בנו בכורו של משה שרת, ראש הממשלה השני של ישראל, מנהל "העמותה למורשת משה שרת" והמוציא לאור של כתבי אביו.
ביוגרפיה

יעקב שרת למד בבית הספר התיכון בית הכרם בירושלים. עם מוריו נמנו דוד בנבנישתי וישעיהו ליבוביץ'.
ב-1944, במסגרת הכשרה של הפלמ"ח, שהה ביישוב בית הערבה.
בגיל 17 התגייס לבריגדה היהודית, שאביו היה בין מקימיה.
היה בין מייסדי קיבוץ חצרים שבנגב.
אחר כך למד היסטוריה רוסית בלונדון, וב־1960 שימש כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל בברית המועצות וגורש ממנה ב-1961, באשמת ריגול.
ספריו

בשנת 1989, תקופת האינתיפאדה הראשונה, הוציא לאור את ספרו "מדינת ישראל לבית אלטנוילנד איננה", ובו הוא ניבא את מותו של המפעל הציוני, משום שאם ה'כיבוש והדיכוי' לא ייפסקו, מרחץ הדמים במזרח התיכון לא יסתיים, דבר שחשב שיסכן את המפעל הציוני.
מפעלו הגדול היה הוצאתם לאור של יומני משה שרת, שפורסמו ב-1978 ועוררו הדים רבים.
כן הוציא לאור ספרים המבוססים על מכתביו של אביו.
ב-2012 יצא לאור ספרו "פניני קדם" בהוצאת ידיעות ספרים, אסופת פתגמים וניבים עבריים קדומים.
שיריו

בין פעילויותיו חיבור פזמונים להם כתבו לחנים טובי המלחינים בזמר העברי. בין הידועים שבהם נמנים "נגן לי ירדן", "אהבה פשוטה" ו"כנרת אחרת".
את שירו "נמה יפו" עיבד גיל אלדמע, למילים של יוסף מילוא וליצירה של יוני רכטר.
שרת היה מתרגם פורה ומגוון מאנגלית ומרוסית. בין היתר תרגם את ספרו של בני מוריס "קורבנות: תולדות הסכסוך הציוני - ערבי", את ספרו של דזמונד מוריס, "הקוף העירום", וכן ספרי ילדים קלאסיים כספרי ההרפתקאות של פרידריך וילהלם מדר והספר "מונפליט" של ג'ון מיד פוקנר.
פרסים

בשנת 2019 הוענק לו תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
העמותה למורשת משה שרת

בשנת 1993 הקים יעקב שרת את "העמותה למורשת משה שרת" ועמד בראשה עד 2022. איתו עבדה אשתו רנה שרת, גיסתו תמי גדרון (בת רבקה ודב הוז) ובנו יורם שרת כאחראי על אתר העמותה. בהמשך הצטרף גם אחיו הצעיר חיים שרת.
מטרת הקמת העמותה הייתה לרכז, לקטלג ולהוציא לאור את כתבי משה שרת בצורה מסודרת ומוערת. העמותה הוציאה לאור כ-20 ספרים, כולל הסדרה "דבר דבור", הכוללת 5 כרכים 1948-1952 שמרכזים את נאומי שרת ומשנתו באותה התקופה של קום המדינה. באתר האינטרנט של העמותה אפשר לעיין חינם ב-30 מספריו, כולל אלה שיצאו לאור בחייו ולפני הקמת העמותה, ובכללם שמונת כרכי "היומן האישי" שהוציא יעקב שרת בשנת 1978. בשנים האחרונות, יצא לאור "היומן האישי" בשפה האנגלית.
חיים אישיים

יעקב שרת נפטר בתל אביב ב-19 במאי 2022, ל"ג בעומר, בגיל 94. הותיר אחריו אישה, רנה שרת, מורה למחול, כוריאוגרפית וחוקרת מחול, שלושה ילדים, יורם שרת, אורית שרת פורטר ונורית שרת, חמש נכדות ושמונה נינים. תרם את גופו למדע.