stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לואיס קפארלי
מחקרו

בשנת 1977 פורסם מחקרו פורץ הדרך "The regularity of free boundaries in higher dimensions". מאז הוא נחשב למומחה בבעיות שפה חופשית (אנ'), שהן בעיות במשוואות דיפרנציאליות חלקיות שבהן השפה אינה קבועה מראש, ומשוואות דיפרנציאליות חלקיות לא ליניאריות (אנ'). הרים תרומה בולטת לחקר משוואות דיפרנציאליות חלקיות אליפטיות לא-ליניאריות לחלוטין, כולל משוואת מונז'-אמפּר (אנ'). יחד עם לואיס נירנברג ורוברט קוהן פרסם מאמר חשוב על רגולריוּת חלקית של הפתרונות של משוואות נאוויה-סטוקס.
הוקרה

בשנת 1991 נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאקול נורמל סופרייר, מאוניברסיטת נוטרדאם, מהאוניברסיטה האוטונומית של מדריד (אנ') ומהאוניברסיטה הלאומית של לה פלאטה (אנ').
בשנת 1984 קיבל את פרס בוכר (אנ').
בשנת 2003 קיבל את פרס קונקס (אנ').
בשנת 2005 קיבל את פרס רולף שוק.
בשנת 2009 קיבל את פרס לירוי סטיל (אנ') למפעל חיים.
בשנת 2012 קיבל את פרס וולף למתמטיקה. ונבחר לעמית של האגודה האמריקאית למתמטיקה.
בשנת 2018 נבחר לעמית SIAM וקיבל את פרס שאו למתמטיקה.
בשנת 2023 קיבל את פרס אבל על תרומותיו לחקר משוואות דיפרנציאליות חלקיות.
כתביו

בנוסף ליותר ממאתיים מאמרים בכתבי עת מדעיים, קפארלי השתתף בכתיבתם של שני ספרים:
Fully Nonlinear Elliptic Equations (יחד עם קסאווייר קברה), 1995.
A Geometric Approach to Free Boundary Problems (יחד עם סנדרו סלסה), 2005.
הערות שוליים

↑  Caffarelli, Luis (1977), "The regularity of free boundaries in higher dimensions", Acta Mathematica, 139: 155–184, doi:10.1007/bf02392236
↑  Caffarelli, Luis; Kohn, Robert; Nirenberg, Louis (1982), "Partial regularity of suitable weak solutions of the navier-stokes equations", Communications on Pure and Applied Mathematics, 35 (6): 771–831, doi:10.1002/cpa.3160350604
↑  לואיס א' קפארלי, באתר פרס וולף
↑  "SIAM Announces Class of 2018 Fellows", SIAM News, 29 במרץ 2018 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Shaw Prize 2018". אורכב מ-המקור ב-2018-09-02. נבדק ב-2018-05-14.
↑  "Citation - Luis A. Caffarelli". THE ABEL PRIZE (באנגלית).
↑   גרדיאן, הזוכה בפרס אבל לשנת 2023 הוא המתמטיקאי הארגנטינאי לואיס קפארלי, באתר הארץ, 23 במרץ 2023
| זוכי פרס אבל |
| --- | --- | --- |
| 2003–2009 | ז'אן-פייר סר (2003) • מייקל עטיה ואיזדור זינגר (2004) • פיטר לקס (2005) • לנארט קרלסון (2006) • סריניוסה ואראדהאן (2007) • ג'ון תומפסון וז'ק טיץ (2008) • מיכאיל גרומוב (2009) |  |
| 2010–2019 | ג'ון טייט (2010) • ג'ון מילנור (2011) • אנדרה סמרדי (2012) • פייר דלין (2013) • יעקב סיני (2014) • ג'ון נאש ולואיס נירנברג (2015) • אנדרו ויילס (2016) איב מאייר (2017) • רוברט לנגלנדס (2018) • קארן אולנבק (2019) |  |
| 2020–היום | הלל פורסטנברג וגרגורי מרגוליס (2020) • אבי ויגדרזון ולסלו לובאס (2021) • דניס סאליבן (2022) • לואיס קפארלי (2023) |  |
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431775205171  BIBSYS: 90753075  BnF: cb14585436j (data)  CANTIC: a11078674  CiNii: DA00986608  dblp: 27/9162  GND: 1081049367  ISNI: 0000 0001 1562 6215  LCCN: n82252952  LNB: 000164308  MGP: 33926  NTA: 181767112  RERO: 02-A003068332  SUDOC: 072242213  VIAF: 24847301   WorldCat (עם VIAF): 24847301
כור המצרף

כור המצרף בספר השעות העשירות מאוד של ז'אן, דוכס ברי. האיור מתאר נשמות מתייסרות בייסורים שונים (באמצעות מים, אש, סלעים וכדומה) ומלאכים נושאים נשמות שמורקו
אחד מאיוריו של גוסטב דורה לכור המצרף של דנטה אליגיירי
על פי הנצרות הקתולית, כור המצרף (בלטינית: Purgatorium) הוא מקום או מצב בו מתבצע מירוק נשמתו של מי שלא חטא חטאי מוות (peccatum mortale). בכור המצרף הנשמה נענשת על החטאים בני הכפרה (peccatum veniale) שחטא האדם בחייו, לפני המעבר לגן העדן. אדם שחטא בחטא מוות לא זכאי למירוק נשמתו בכור המצרף, ונשמתו נדונה לייסורי נצח בגיהנום.
ניתן למצוא אזכורים מוקדמים למקום בו מתבצע מירוק נשמות כבר בכתביו של אמברוזיוס הקדוש. היסודות לאמונה בכור המצרף המתואר כאן הופיעו לראשונה במאה החמישית, בכתביו של אוגוסטינוס. כבר בשלהי המאה השישית, הדוקטרינה (שהתפתחה מעט מאז ימי אוגוסטינוס) אומצה על ידי האפיפיור גרגוריוס הראשון. למרות זאת, היא קיבלה אישור כנסייתי והגדרה רשמית רק בימי הביניים, בשנת 1274, בוועידת ליון השנייה (אנ').
האמונה בכור המצרף הייתה בעלת השפעה רבה בימי הביניים. הנוצרי הממוצע האמין כי באמצעות תפילות, עריכת מיסות, וקניית שטרי מחילה, ביכולתו להציל את עצמו ואת יקיריו מייסורי כור המצרף. הכנסייה טיפחה אמונה זו באמצעות דרשות וספרות ענפה. מוכרות דוגמאות רבות לתיאורי העולם הבא, הכוללות גם את הייסורים העוברים על הנשמות בכור המצרף. אחת היצירות הספרותיות הבולטות ביותר אשר נכתבו בימי הביניים, "הקומדיה האלוהית" מאת דנטה אליגיירי, עוסקת בהרחבה בתיאור כור המצרף.
במהלך ימי הביניים ועד לעת החדשה עמדה האמונה בכור המצרף במוקדן של מספר מחלוקות תאולוגיות. כתות מינות מסוימות אף הכחישו בשלב מסוים את קיומו של כור המצרף (למשל הוולדנזים והקתרים). בתקופת הרפורמציה, שהתלקחה עקב מחאה על מכירת שטרי מחילה שנועדו לחלץ נשמות מכור המצרף, מתקני הכנסייה דחו את האמונה כנעדרת בסיס בכתבי הקודש.
תאולוגיה

הדוקטרינה של כור המצרף נתמכת במספר פסוקים בברית הישנה ובברית החדשה. הפרשנות הקתולית לפסוקים אלו עברה מספר גלגולים לאורך ההיסטוריה, אולם כולם מביעים את הרעיון הבסיסי של מקום או מצב לאחר המוות, בו עדיין ניתן לכפר על חטאים בדרכים מסוימות.
תאולוגיה > ספרות בית שני

הציטוט אשר בו נעשה השימוש הנרחב ביותר להוכחת הדוקטרינה של כור המצרף נמצא בספר חשמונאים ב, ספר מן הספרים החיצוניים אשר שייך על פי הנצרות הקתולית לברית הישנה.
ויקח מהם תרומה לה' אלפים דרכמונים כסף, וישלח אותם ירושלימה להקריב מהם קרבן אשם לה', ולכפר על נפשות המתים. ותחשב לו לצדקה, כי לולא האמין כי יעיר אלוהים את רוחו על כל ישני עפר, כי עתה תפילתו תועבה לכפר בעד המתים. ובזאת הזכירם כי נוצר ה' את חסדו לכל המתים באמונתו ולמייחלים לחסדו, ויצו להקריב אשם בעדם לנקותם מפשעם.
על פי פרשנותה של הכנסייה הקתולית, ניתן להבין מפסוקים אלו כי קיים מצב לאחר המוות, אשר בו ניתן עדיין לכפר על חטאי המתים באמצעות תפילה וקרבנות.
תאולוגיה > הברית החדשה

באיגרת הראשונה אל הקורינתיים נכתב:
כִּי לֹא־יוּכַל אִישׁ לָשִׁית יְסוֹד אַחֵר זוּלָתִי הַמּוּסָּד שֶׁהוּא יֵשׁוּעַ הַמָּשִׁיחַ׃ וְאִם־יִבְנֶה הַבּוֹנֶה עַל־הַיְסוֹד הַזֶּה זָהָב אוֹ כֶסֶף אוֹ אֲבָנִים יְקָרוֹת אוֹ־עֵץ אוֹ חָצִיר אוֹ קָשׁ׃ יִגָּלֶה מַעֲשֵׂה כָל־אִישׁ כִּי־הַיּוֹם הוּא יְבָרֲרֵהוּ כִּי־בָאֵשׁ יֵרָאֶה וּמַה־מַּעֲשֵׂה כָּל־אִישׁ וָאִישׁ הָאֵשׁ תִּבְחָנֶנּוּ׃ אִם־יַעֲמֹד מַעֲשֵׂה אִישׁ אֲשֶׁר בָּנָה עָלָיו יְקַבֵּל שְׂכָרוֹ׃ וְאִם־יִשָׂרֵף מַעֲשֵׂהוּ יַפְסִידֶנּוּ וְהוּא יִוָּשֵׁעַ אַךְ כְּאוּד מֻצָּל מֵאֵשׁ׃
מפסוקים אלו הסיקו התאולוגים הנוצרים כי קיימת אש מטהרת, אשר ביכולתה למרק את חטאי האדם.
בבשורה על-פי מתי נכתב:
עַל־כֵּן אֲנִי אֹמֵר לָכֶם כָּל־חֵטְא וְגִדּוּף יִסָּלַח לָאָדָם אַךְ־גִּדּוּף הָרוּחַ לֹא יִסָּלַח לָאָדָם׃ וְכֹל אֲשֶׁר יְדַבֵּר דְּבַר חֶרְפָּה בְּבֶן־הָאָדָם יִסָּלַח לוֹ וְהַמְחָרֵף אֶת־רוּחַ הַקֹּדֶשׁ לֹא יִסָּלַח לוֹ לֹא־בָעוֹלָם הַזֶּה וְלֹא־לָעוֹלָם הַבָּא׃
ניתן לפרש פסוקים אלו כהוכחה לכך שקיימים חטאים שניתן לכפר עליהם לאחר המוות, וקיימים חטאים שעליהם לא ניתן לכפר, גם לאחר המוות.
התפתחות היסטורית

המילה פורגטוריום (המונח הלטיני לכור המצרף), קיבלה את משמעותה המוכרת רק במהלך ימי הביניים המרכזיים. מילה זו נכנסה לדוגמה הקתולית באופן רשמי רק לאחר ועידת ליון (בשנת 1274). למרות זאת, כבר מראשית ימיה של הדת הנוצרית ישנן התייחסויות למקום או מצב ביניים בו מתבצע מירוק חטאים. מונח זה לא קיבל את משמעותו התאולוגית בבת אחת, אלא התפתח לאורך הדורות.
התפתחות היסטורית > ראשית הנצרות

כבר במסורת הנוצרית המוקדמת מחברים שונים התייחסו לאותו מקום או מצב ביניים שזכה מאוחר יותר לכינוי כור המצרף.
טרטוליאנוס, מחבר בן המאה השנייה לספירה, דן בחיבורים שונים בצורך בתפילה עבור נשמות המתים.
במאה השלישית, אוריגנס מדבר על "אש מטהרת" אשר תפריד את "הקש והתבן מהאבנים הטובות" (בדומה לאיגרת אל הקורינתיים).
אמברוזיוס, בתפילתו לאחר מותו של תאודוסיוס הראשון, מביע את האמונה כי תפילות לאחר המוות מסייעות למירוק נשמת הנפטר.
היסודות לתפיסת כור המצרף אשר הייתה מקובלת בימי הביניים הונחו לראשונה כבר במאה החמישית, על ידי אוגוסטינוס. אוגוסטינוס כותב שגורל הנשמה מוכרע מיד ברגע המוות, ומגדיר בפירוש ייסורים מטהרים המתרחשים לאחר המוות.
קאיסריוס הקדוש מארל כבר מבדיל בין סוגי חטאים שונים. הוא מדבר על "חטאים חמורים", אשר מובילים ישירות לגיהנום, ולעומתם על "חטאים קלים", אשר ניתנים למירוק על ידי מעשים טובים בעולם הזה, או לאחר המוות.
גרגוריוס הראשון היה האפיפיור הראשון שאימץ את התפיסה התאולוגית העומדת בבסיסה של האמונה בכור המצרף, כחלק מהדוקטרינה הכנסייתית. הוא אף הרחיב את התפיסה, ותיאר את מניעת הזכות לחזות בפני האלוהים (על פי התפיסה הנוצרית, אחד מתענוגות גן העדן) כאחד מהייסורים המשמשים למירוק החטאים.
פרשנותו של איזידור מסביליה לפסוקים המובאים מעלה טוענת כי חטאים מסוימים ייסלחו וימורקו לאחר המוות על ידי אש מטהרת כלשהי.
במקביל להתפתחות התאולוגית של מושג כור המצרף על ידי אבות הכנסייה, ניתן היה לראות גם התפתחות טקסים אשר כללו תפילות למען נשמות המתים. ההתפתחות של טקסים אלו מראה כי התפיסה אשר עומדת בבסיסו של כור המצרף לא נותרה נחלתם של התאולוגים בלבד, אלא חלחלה לתוך האמונות והפרקטיקות הדתיות של קהל המאמינים.
ראו גם

לימבו
הערות שוליים

↑  De Civitate Dei, 21, 13, על פי ODC, בערך "כור המצרף"
↑  De Ordine Creaturarum, C. 14, N. 6, על פי הערך "כור המצרף" באנציקלופדיה הקתולית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550906505171  BNE: XX526679  BnF: cb119634018 (data)  GND: 4135409-6  LCCN: sh85109182  NDL: 00576036  NKC: ph123894  SUDOC: 027634779  TDVİA: araf
לז אוליס

| --- | --- |
סמל לז אוליססמל לז אוליס

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס
 מחוז:  אסון
 ראש העיר:  מאוד אוליביה
 תאריך ייסוד:  19 בפברואר 1977
 שטח:  5.18 קמ"ר
 גובה:  155 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  170
  ‑ הנקודה הנמוכה:  87
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,253 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  4,807 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  48°40′54″N 2°10′10″E﻿ / ﻿48.681667°N 2.169444°E﻿ / 48.681667; 2.169444
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.mairie-des-ulis.fr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לז אוליס(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי לז אוליס(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מולז אוליס(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מולז אוליס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לז אוליס (בצרפתית: Les Ulis) היא קומונה צרפתית באזור איל-דה-פראנס. לז אוליס ממוקמת בפרוורים הדרום-מערביים של פריז, בירת צרפת. בשנת 1977 נוסדה הקומונה, לאחר רכישת שטחים מקומונות סמוכות. ב-1999, נמנו בעיר כ-26,000 תושבים. נכון לשנת 2020, בקומונה מתגוררים 25,165 תושבים.
בלז אוליס אין תחנות של ה-RER או של המטרו של פריז. תושבי הקומונה משתמשים בתחנות שבקומונה השכנה.
בלז אוליס נמצא חלק גדול מהאזור התעשייתי הגדול באירופה. באזור יש מעל לאלף חברות המעסיקות 24,500 עובדים. חברות גדולות רבות, בהן מיקרוסופט ואפל, הקימו באזור זה את משרדי ההנהלה של הסניף הצרפתי שלהן.
כדורגלן העבר תיירי הנרי, ששיחק במדי נבחרת צרפת, נולד וגדל בלז אוליס.
לולאת זמן

לולאה דמוית-זמן היא מסלול סגור במרחב-זמן, כלומר מסלול שבו נקודת המוצא ונקודת הסיום זהות. מסלול כזה אפשרי בתורת היחסות הכללית במקרים מיוחדים. קיומה של לולאה דמוית-זמן מצביע על אפשרות של מסע אחורה בזמן, משום שתנועה כזו מתחייבת במסלול סגור שבו נקודת ההתחלה ונקודת הסיום נמצאות בזמן זהה.
מטריקת גדל, שאותה הגה המתמטיקאי קורט גדל בשנת 1949 מאפשרת את קיומן של לולאות דמויות-זמן. מטריקה זו מתארת יקום שאיננו מתרחב ואיננו מתכווץ, אלא מסתובב סביב צירו. גליל טיפלר הוא אפשרות אחרת שמאפשרת את היווצרותן של לולאות דמויות זמן. פרנק טיפלר הציע בשנת 1974 לחבר מספר כוכבי נייטרונים מסתובבים זה לזה, כך שייווצר מבנה מסתובב דמוי גליל. מבנה כזה יאפשר תנועה אחורה בזמן.
ראו גם

מסע בזמן
אפקט הפרפר
פרדוקס הסבא
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לז אבים

| --- | --- |
הכיכר המרכזית של העיר
הכיכר המרכזית של העיר
 מדינה:  צרפת צרפת
 קולוניה:  גוואדלופ גוואדלופ
 ראש העיר:  Éric Jalton
 שטח:  81.23 קמ"ר
 גובה:  0 - 120 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  52,118 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  730 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  16°16′27″N 61°30′13″W﻿ / ﻿16.27408793756164°N 61.50373935699463°W﻿ / 16.27408793756164; -61.50373935699463
 אזור זמן:  UTC-4
 https://www.abymes.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוואדלופ מוגדלת) באס-טר גראן-בור סנט-רוז לה דזיראד פואנט-א-פיטר הים הקריבילז אבים(למפת גוואדלופ רגילה) באס-טר גראן-בור סנט-רוז לה דזיראד פואנט-א-פיטר הים הקריבילז אבים  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
לז אבים (בצרפתית: Les Abymes) היא קומונה בגוואדלופ, מחוז צרפת מעבר לים. העיר נמצאת בצפון מערב האי גרנד טר והיא העיר המאוכלסת ביותר בגוואדלופ.
האזור יושב עוד לפני עידן הקולוניאליזם באי. כאשר נמצאה התיישבות חשובה בשטח נוכחי של האי ומתוארכת למאה העשירית. ההתיישבות הקולוניאליסטית הצרפתית התחילה ב-1691 והתפתחה מאוד בעקבות התפתחות החקלאות באזור שכללה קנה סוכר, קקאו וקפה.
ליד העיר נמצא נמל התעופה העיקרי של גוואדלופ, נמל תעופה גוואדלופ - פול קראייב.
ערים תאומות

צרפת קרטיי, צרפת
לונא אבו נסאר

| --- | --- |

לונא אבו נסאר בהופעה בפסטיבל מוסררה בירושלים
 לידה:  1990 (בת 34 בערך) נצרת, ישראל
 מוקד פעילות:  תל אביב-יפו
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  זמרת-יוצרת
 סוגה:  פולק, סול
 כלי נגינה:  גיטרה, עוד
 שיתופי פעולה בולטים:  סיסטם עאלי
לונא אבו נסאר (בערבית: لونا ابو نصار; נולדה ב-1990 בנצרת שבישראל) היא זמרת-יוצרת וגיטריסטית ערביה-ישראלית, השרה בעברית ובערבית שירי פולק וסול, לשעבר חברת ההרכב סיסטם עאלי.
ביוגרפיה

אבו נסאר נולדה בנצרת וחיה ביפו. בוגרת בית הספר Muzik ליצירה והפקה, במסגרתו השתתפה באלבום מחווה לאהוד בנאי והפליטים בביצוע לשיר "ממשיך לנסוע" שיצא כסינגל ראשון מתוך האלבום ונכנס לרשימת ההשמעה של גלגלצ. במהלך לימודיה השלימה את אלבומה הראשון, "אספר לך أحكيلك", אשר יצא ב-2013 וזכה בפרס אקו"ם לאלבום בכורה.
בביקורת על אלבום זה כתב יואב קוטנר: ""אספר לך", אלבום הבכורה של לונא אבו נסאר, הוא יצירה נפלאה, מפתיעה, מרעננת ששווה את תשומת הלב שלך בגלל הסיבות הנכונות. היא רק בתחילת הדרך, והדרך נראית מרתקת".
אבו נסאר חברה בהרכב ההיפ הופ היפואי "סיסטם עאלי" וחלק מהמיזם החינוכי של ההרכב, והשתתפה באלבום הבכורה של ההרכב שיצא גם הוא ב-2013.
ב-2017 הוציאה את אלבומה השני, "מערבולת دوامة". כמו אלבום הבכורה גם אלבומה השני הופק על ידי דרור רותם, וגם בו יש שירים בערבית לצד שירים בעברית.
ב-2019 הוציאה את אלבום ההופעה "לילה ביער", שהוקלט וצולם ביער הפיות בבית אורן, ובאותה שנה השתתפה בהקלטת האלבום השני של סיסטם עאלי, "מהרג'אן". באותה שנה הופיעה במסגרת פסטיבל "יערות מנשה" לצד אלה רונן, פלורה, מירב הלינגר, אסף אמדורסקי, אביגיל קובארי, גיל בר הדס, יעל קראוס ואחרים.
דיסקוגרפיה

אספר לך أحكيلك - 2013
מערבולת دوامة - 2017
לילה ביער ليلة بالغابة (אלבום הופעה) - 2019
הערות שוליים

↑  יואב קוטנר, נא להכיר: לונא אבו נאסר
↑  פסטיבל יערות מנשה, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: fccf3832-e60f-4075-bf95-49fc4b40e516
מאזיר (מחוז משנה)

| --- | --- |
סמל מאזירסמל מאזיר
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  הומל (מחוז) הומל
 מושל:  Aliena Paŭliečka
 רשות מחוקקת:  Mazyr District Council of Deputies 
 בירת המחוז משנה:  מאזיר 
 תאריך ייסוד:  17 ביולי 1924 
 שטח:  1,603.47 קמ"ר
 גובה:  167 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  highest point of the Homiel Region 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז משנה:  126,601 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  52°03′00″N 29°14′00″E﻿ / ﻿52.05°N 29.233333333333°E﻿ / 52.05; 29.233333333333 
 mozyrisp.gov.by
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום מחוז-משנה מאזיר על מפת מחוז הומל, ומפת בלארוס כולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז משנה מאזיר (בבלארוסית: Мазырскі раён) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז הומל בבלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר מאזיר.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה מאזיר 128,817 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 90.11% בלארוסים,  6.20% רוסים ו-1.94 אוקראינים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (56.86%) ורוסית (39.76%).
כריס מאלין

כריסטופר פול מאלין (באנגלית: Christopher Paul Mullin; נולד ב-30 ביולי 1963 בברוקלין ניו יורק) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בעמדת הסמול פורוורד בליגת ה-NBA והיה אחד הקלעים הטובים בליגה.
ביוגרפיה וקריירה

את הקריירה שלו החל באוניברסיטת סנט ג'ון, ועד היום הוא שיאן המכללה כאשר בעונתו האחרונה היה שחקן העונה במכללות. בסוף אותה עונה בחרה בו גולדן סטייט ווריורס במקום השביעי בדראפט 1985. התחלת הדרך לא הייתה חלקה - הקבוצה דשדשה ומאלין התמכר לאלכוהול. כל זה השתנה כאשר מונה דון נלסון למאמן הקבוצה ולקבוצה הצטרפו טים הארדוויי ומיץ' ריצ'מונד. השלישייה זכתה לכינוי Run TMC, שהתחרז עם שמו של הרכב הראפ ראן די אם סי, שהחל לצבור תהילה ופופולריות באותה תקופה. בהנהגתם הקבוצה הפגינה כדורסל אטרקטיבי שהביא את גולדן סטייט לחצי גמר המערב ב-1991, ולמקום השני בבית הפאסיפי (אחרי פורטלנד טרייל בלייזרס) ב-1992. בשנה זו אף היה חלק מהדרים טים הראשונה, נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת ברצלונה. בסוף עונת 1997 עבר מאלין לאינדיאנה פייסרס וסייע לה להגיע לגמר המזרח בשנים 1998 ו-1999 ואף להגיע לגמר ה-NBA בעונת 2000 שם הפסידו ללוס אנג'לס לייקרס.
מאלין שהפך לסמלה של גולדן סטייט חזר אליה לעונה אחת ב-2001 ולאחריה פרש ממשחק. מאז אפריל 2004 הוא משמש כנשיא הקבוצה.
ב-2011 נבחר להיכל התהילה של הכדורסל.
כתב קרי

מקטע טקסט בגופן קרי, בתעתיק לטיני ובתרגום לאנגלית
כתב קרי הוא כתב הברות המשמש לכתיבת שפות ילידיות בקנדה, ביניהן שפת קרי. הכתב כולל כמה גרסאות, ובהן כתב ההברות המקורי שהומצא עבור שפת קרי ועבור שפת אוג'יבווה. שתי הגרסאות העיקריות הן הגרסה שהותאמה לניבי קרי המערביים וזו עבור ניבי קרי המזרחיים. מאוחר יותר, הכתב הותאם גם לכמה שפות ילידיות אחרות. ההערכה היא שמעל 70,000 דוברי שפות אלגונקוויות משתמשים בכתב קרי, מפרובינציית ססקצ'ואן במערב קנדה ועד מפרץ הדסון במזרחה, ועד הטריטוריות הצפון-מערביות ונונאווט בצפון.
היסטוריה

כתב ההברות קרי פותח עבור שפת אוג'יבווה על ידי האנגלי-הקנדי ג'יימס אוונס, מיסיונר ובלשן שעבד באזור שכיום הוא מניטובה בשנות ה-30 של המאה ה-19. במקור, אוונס שקד על התאמת האלפבית הלטיני לשפת אוג'יבווה, אך לאחר שנודע על הצלחתו של כתב ההברות של שפת צ'רוקי, הוא עבר להתנסות בהמצאת כתב בהתבסס על היכרותו עם כתב הקצרנות האנגלי ועם האלפבית הדוונאגרי.
מאוחר יותר עבר אוונס לעבוד על פיתוח כתב עבור שפת קרי, הקרובה מאוד לאוג'יבווה, אך נתקל בבעיות כשניסה להתאים לקרי את האלפבית הלטיני. בנקודה זו, בחר לחזור לכתב שפיתח עבור אוג'יבווה, ובשנת 1840 התאים אותו בהצלחה עבור קרי. כתב קרי שיצר כלל רק תשע צורות-יסוד (גליפים), כל צורת-יסוד מייצגת עיצור, ואילו סיבוב הצורה בכיוון מסוים קובע את התנועה המצטרפת לעיצור. לאחר פרסום ספר מזמורים בכתב ההברות החדש ב-1841, התפשט השימוש בכתב במהירות. אנשי הקרי העריכו אותו כי ניתן היה ללמוד אותו תוך שעות ספורות וכי הוא היה מובחן מבחינה חזותית מהכתב הלטיני של השפות הקולוניאליות. כמעט כל בן-קרי הפך יודע קרוא וכתוב בכתב ההברות החדש תוך כמה שנים. אוונס לימד את כתיבתו על קליפת עץ שדר באמצעות פיח, והוא נודע בתור "האדם שגרם לעץ השדר לדבר".
מבנה הכתב

כתבי ההברות הקנדיים-הילידיים ייחודיים בין כתבי האבוגידה בעולם בכך שהכיוון של הסמל – ולא שינויים בצורתו או בסימנים הדיאקריטיים שלו – קובע את התנועה בהברה. כל צורה בסיסית מתאימה לעיצור מסוים; זה מתהפך או מסוּבב לציון התנועה הנלווית.
כמו באלפבית הלטיני, כתב קרי נכתב משמאל לימין, שורה מתחת לשורה.
| עיצור ↓ // תנועה ← | a | e | i | o |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| - | ᐊ | ᐁ | ᐃ | ᐅ |
| p | ᐸ | ᐯ | ᐱ | ᐳ |
| t | ᑕ | ᑌ | ᑎ | ᑐ |
| k | ᑲ | ᑫ | ᑭ | ᑯ |
| ch | ᒐ | ᒉ | ᒋ | ᒍ |
| m | ᒪ | ᒣ | ᒥ | ᒧ |
| n | ᓇ | ᓀ | ᓂ | ᓄ |
| s | ᓴ | ᓭ | ᓯ | ᓱ |
| y | ᔭ | ᔦ | ᔨ | ᔪ |
גרסאות

כתב ההברות ממשיך לשמש בכתיבת ניבים של שפת קרי ממערב לגבול מניטובה–אונטריו בגרסת כתב קרי המערבי. בשנות ה-50 של המאה ה-19 בוצעה ההתאמה לגרסה המזרחית יש הבדלים מקומיים מינוריים יותר בכתיב, בצורות האותיות, בסגנונות הכתיבה ובסימני הפיסוק, כאשר חלק מהכותבים משתמשים בנקודות או ברווחים בין מילים, ואילו אחרים אינם מציינים הפרדת מילים.
שימוש מודרני

אף ששימשו לכתבי יד, למכתבים ולרישומים אישיים מאז המאה ה-19, הצורך בגופן מיוחד הגביל זמן רב את הדפסת כתב ההברות לפרסומים מיסיונריים בלבד. עם זאת, יחד עם התפתחותן של מכונות כתיבה המותאמות לכתב הברות, ומאוחר יותר, הופעתן של תוכנות עיבוד תמלילים, התגברה השליטה בכתב בקרב דוברים ילידיים, וכיום הוא משמש בספרי לימוד, בכתבי עת ובמסמכים רשמיים.
ראו גם

שפת אינוקטיטוט
לקריאה נוספת

Barber, F. Luis: James Evans and the Cree Syllabic. In: Victoria Library Bulletin Toronto. July 1940. vol. 2. No. 2. 16 p.
Burwash, Nathaniel: The Gift to a Nation of Written Language. S.l., 1911. 21 p.
Evans, James: Cree Syllabic Hymn Book. Norway House, 1841. In: Bibliographical Society of Canada; Facsim. Series 4. Toronto, 1954. 23 p.
Ray, Margaret: The James Evans Collection. In: Victoria Library Bulletin Toronto. July 1940. vol. 2. No. 2. 16 p.
לקריאה נוספת > ספרים בשפת קרי שנכתבו בכתב קרי

Hundreds of Eastern James Bay Cree books were published by the Cree School Board of Quebec, Canada. See the catalogue.
Swampy Cree Hymn Book = ᓇᑲᒧᐏᓇ ᐅᒪᐢᑮᑯᐘ ᐅᑎᑘᐏᓂᐘᐤ. (By James Evans) Norway House, 1841. (Peel 209)
The Psalter, or Psalms of David = ᑌᕕᑦ ᐅ ᓂᑲᒧᐎᓇᕽ. (By John Horden) London, 1875. (Peel 738)
The New Testament, translated into the Cree language = ᐅᔅᑭ ᑎᔅᑌᒥᓐᑦ ᑭ ᑎᐯᓕᒋᑫᒥᓇᐤ ᓀᔥᑕ ᑭ ᐱᒪᒋᐃᐌᒥᓇᐤ ᒋᓴᔅ ᒃᣅᔅᑦ. (By John Horden) London, 1876. (Peel 782)
Catechism. (Transl. James Evans) Rossville, É.N.
The Holy Bible. (Transl. John Sinclair, Henry Steinhauer) London, 1861.
Bunyan: Pilgrim´S Progress. (Transl. John Sinclair) Toronto, 1900.
Cree Hymn Book. (By John Mcdougall) Toronto, 1888.
Cree Hymn Book. (By Robert Steinauer, Egerton Steinauer) Toronto, 1920.
The Epistle of Paul The Apostle To The Galatians. (Transl. Joseph Reader) Oonikup (Northwest Territory), S.A.
The Acts of The Apostles And The Epistles. London, 1891.
The Books of The New Testament. London, 1859.
The Epistle of Paul the Apostle to the Ephesians; the Epistle of Jacob; the First Epistle General of John. (Transl. Thomas Hullburt) Rossville, 1857.
The Travellers´ Spiritual Provision (Calendar) S.L., S. A.
The Handbook to Scripture Truth: Words of Admonition, Counsel and Comfort. Toronto, 1893.
Prières, cantiques, catéchisme, etc. en langue crise. Montréal, 1886.
The Book of Common Prayer, (Transl. John Horden) London, 1889 (Addl. Printings Through 1970).
הערות שוליים

1 2 3 4  Nichols, John (1996). "The Cree Syllabary".  In Peter Daniels (ed.). The World's Writing Systems. New York: Oxford University Press. pp. 599–611.
1 2 3  Campbell, George (1991). Compendium of the World's Languages, 2nd ed. pp. 422–428.
↑  ["Plains Cree History". אורכב מ-המקור ב-2018-08-17. נבדק ב-2016-01-17.
↑  Mona Baker, Kirsten Malmkjær (2001:364) Routledge Encyclopedia of Translation Studies
↑  "Online Cree Dictionary, Cree Language Resource Project, Maskwacis Plains Cree, Saskatchewan Cree, Woods Cree". www.creedictionary.com. נבדק ב-2015-12-06.