מנזר מאולברון
שטחי המנזר ואדריכלות

מנזר מאולברון נבנה בסגנון רומנסקי, שאז היה מקובל בשוואביה. מוטיבים מ"סגנון מנזר הירסאו" הם עמודים אחידים והמסגרות המלבניות סביב הקשתות הרומנסקיות. לקראת סוף המאה ה-12 הושפעה האדריכלות של הציסטרציאנים מהאדריכלות הגותית, שדרשה פחות אבן מהסגנון הרומנסקי, והמסדר החל להפיץ אותה מצפון-מזרח צרפת. אדריכל אנונימי שהוכשר בפריז הקים בגרמניה את הדוגמה הראשונה של אדריכלות גותית בגרמניה בנרתקס של מנזר מאולברון, החלק הדרומי של הקלויסטר שלו, ואת הרפקטוריום של הנזירים. הגותיקה המאוחרת הגיעה למאולברון מסוף המאה ה-13 ועד אמצע המאה ה-14, ושוב בעידן הרומנטיציזם הגרמני (אנ') של סוף המאה ה-19.
אף על פי שמעט מאוד מהבנייה מהמאה ה-12 השתמר, כמו השער ודלתותיו המקוריות, המנזר בכללותו שרד בעיקר בגלל דוכסי וירטמברג. ההיסטוריה האדריכלית של המתחם עדיין לא לגמרי מובנת.
המנזר היה מוגן על ידי חומת אבן, גשר מתרומם וחמישה מגדלים. הכניסה למתחם היא עדיין דרך בית השער בפינה הדרומית-מערבית, אם כי הגשר כבר אינו קיים. הבניין מקורות העץ מאחורי בית השער נבנה בסביבות 1600, והגג הנוכחי הוא בארוקי, נבנה בשנת 1751. ממש מאחורי בית השער נמצא בית מרקחת, במקור פונדק הבנוי גם הוא בסגנון הבארוק. צמוד לבית המרקחת הישן שוכן ה-Frühmesserhaus (בית הבוקר המוקדם), מקום מגוריו של הנזיר האחראי על מיסת בוקר מוקדמת לאורחי המנזר. פנים המבנה מחולק לאח גדול ופתוח ולאולם הכניסה. לבית המרקחת הישן מצורף גם בית הכרכרות (אנ') מהמאה ה-19, כיום מוזיאון, הניצב על גבי קפלה שנבנתה בסביבות שנת 1480. הבסיס לבית המקהלה של הקפלה הזו עדיין קיים מאחורי בית הכרכרות, כמו גם שרידי שער בסגנון רומנסקי שנהרס בשנת 1813. צינור העופרת במקום מעיד על כך שבעבר הייתה באר מים באזור. ממזרח לשער נמצא ה-Fruchtkasten ("קופסת פירות"), היום אולם קונצרטים. הוא נבנה במאה ה-13 ואז נבנה מחדש והוגדל לחלוטין בשנת 1580 לאחסון ושימוש בציוד לייצור יין.
מצפון לשער נמצאים בנייני המנהל והכלכלה של המנזר. לאורך הקיר המערבי של המנזר נמצא מה שהיה בעבר בית המלאכה של יצרן גלגלי המרכבות. מזרחית לנפחייה נמצאים בניין האורוות ומגורי הסייסים לשעבר, בית העירייה של מאולברון מראשית המאה ה-19. הבניין הוסב בשנת 1600 מהמראה הגותי המקורי שלו למבנה בסגנון הרנסאנס הנוכחי. צפונית לבניין העירייה נמצא הברקסטן (Haberkasten), ששימש כאסם, ובצמוד אליו נמצא מקום עבודתו ומעונו של האופה הראשי של המנזר. לבסוף, ישנם שלושה בנייני קורות עץ. הראשון הוא מבנה ההסעדה (Speisemeisterei), ליד המנסרה, והשלישי הוא בורסריום (Bursarium, מַעֲנָק), שנבנה בשנת 1742 כמשרד בית הקברות אך שימש כתחנת משטרה ומשרדי נוטריון החל משנת 2019. הבניין האמצעי, שנבנה בשנת 1550, היה מגורי המשרתים וכיום הוא מסעדה איטלקית.
בשנת 1588, בנה לודוויג השלישי, דוכס וירטמברג ארמון נופש מעל מרתף הבניין הקודם, ככל הנראה בית אב המנזר. במהלך קיומו של מחוז מנזר מאולברון היה ארמון הנופש של לודוויג השלישי המשרד המנהלי שלו. בקרבת מקום נמצאים חורבות פפרינדהאוס (Pfründhaus, "בית המוטבים"), שם התגוררו תורמים שרכשו קצבה לכל החיים מהמנזר. המבנה הוקם בשנת 1430 ושימש כבית מגורים לעניים (Armenhaus) במאה ה-19 עד שנהרס בשריפה בינואר 1892. בפינה הדרומית-מזרחית של המתחם נמצא הפאוסטורם (Faustturm), המגדל בו התגורר לכאורה יוהאן גאורג פאוסט (אנ') בעת ששהה במנזר בשנת 1516.
על מנת להפעיל את המנזרים שלהם הורשה המסדר הציסטרציאני להחזיק ברכוש כמו גופי מים, כרמים ויערות. בראשית המאה ה-12 הקיפו את מנזר מאולברון 17 חוות של המנזר (Grangie), שהופעלו על ידי האחים החילוניים.
בגנים סביב המנזר, בקלויסטר שלו וממזרח לכנסייה, גידלו פירות וצמחי מרפא.