stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ביל קיטינג
ביוגרפיה

בשנת 1952 נולד קיטינג במסצ'וסטס, בנם של לאנה (לבית וולץ') ו-ויליאם ב. קיטינג. הם הגיעו מהערים פוקסבורו ושרון שבמסצ'וסטס, בהתאמה. בתום לימודיו התיכוניים בתיכון שרון נרשם קיטינג ללימודי תואר ראשון בבוסטון קולג', שם היה לבוגר אוניברסיטה ב-1974. בשנת 1982 קיבל תואר שני במנהל עסקים. ב-1985 הוסיף להשלים באוניברסיטת סאפוק לימודי תואר שני נוספים במשפטים, ולאחר מכן התקבל ללשכת עורכי הדין המדינתיים. כעבור זמן מה התקבל לשותף במשרד עורכי הדין "קיטינג ופישמן".
בשנת 1977 נבחר קיטינג לבית הנבחרים של מסצ'וסטס כנציג מחוז הבחירה ה-19 שבנורפוק. במשך שנה ייצג מחוז זה עד שעבר לייצג את מחוז הבחירה השמיני, עד ל-1984. בתום כהונתו בבית הנבחרים המדינתי היה קיטינג סגן יושב ראש ועדת המשפט הפלילי של בית הנבחרים. ב-1984 התפטר ג'וזף פ. טימילטי ממושבו בסנאט של מסצ'וסטס כדי להתמקד בעריכת דין פרטית. קיטינג הודיע על כוונתו להתמודד לסנאט המדינתי, ונבחר ללא התנגדות למועמד המפלגה הדמוקרטית. בבחירות הכלליות ניצב בפני מריון בוץ', מועמדת המפלגה הרפובליקנית, שקידמה תוכניות לקיצוץ דרמטי בשכר ובשעות המחוקקים, תוך שהיא מנצלת את הפופולריות של נשיא ארצות הברית רונלד רייגן בבחירות לנשיאות באותה השנה. קיטינג לעומתה מיקד את המצע שלו בהרחבת המשאבים למיגור הפשע וקידום החינוך, והתאים את מסריו לקהל הבוחרים בבוסטון. בסופו של דבר ניצח את בוץ' וגרף כ-64% מקולות הבוחרים.
בשנתו הראשונה כסנאטור, מונה ליו"ר הוועדה המשותפת לבטיחות הציבור, שם הוביל את פעולת החקיקה לחוק כלל-מדינתי המחייב חגורת בטיחות, בשיתוף עם מושל מסצ'וסטס מייקל דוקאקיס. קיטינג ניסח רפורמה בעונשי עבירות סמים שנחתמה בחוק ב-1988, הורידה את הסף לאישומי החזקה וקבעה עונשי מינימום חדשים, לרבות מאסר מינימום של שנה עבור החזקת קוקאין או פנציקלידין. ההוראה האחרונה זכתה ללעג על ידי רשויות אכיפת החוק כקפדנית מדי ומנוסחת באופן מעורפל. בשנת 1998 בחר שלא להתמודד מחדש לסנאט של מסצ'וסטס בשל ניסונו להיבחר לתובע המחוזי במחוז נורפוק. עם כניסתו לתפקיד בינואר 1999, הוא החליף מיד שני בכירים ושליש מהצוות שנותר מתקופת קודמו הוחלף או עזב מרצונו. דיווחים בעיתונות מתחו ביקורת על המהלך כפוליטי ואגרסיבי מדי, במיוחד משום שהשפיע על משפטים מתמשכים. הוא מילא את תפקיד התובע המחוזי עד 2011.
בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 התמודד קיטינג לראשונה אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס העשירי של מסצ'וסטס. לאחר שנציג ארצות הברית המכהן ביל דלהאנט בחר לפרוש מהחיים הפוליטיים, קיטינג נבחר לקונגרס. במהלך כהונתו נחשב קיטינג לליברלי, ודורג בידי "National Journal" כחבר ה-84 הכי ליברלי בבית הנבחרים האמריקאי, שני רק לסטיב לינץ' במשלחת מסצ'וסטס לקונגרס. הא תמך בביטול מדיניות אל תשאל, אל תספר ובחקיקת חוק הגנת החולה וטיפול בר השגה.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: K000375 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ביל קיטינג".
מייק קוויגלי

מייקל ברוס קוויגלי (באנגלית: Michael Bruce Quigley; נולד ב-17 באוקטובר 1958) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת אילינוי, ברציפות מאז שנבחר בבחירות מיוחדות באפריל 2009. קוויגלי, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז קונגרס בו שוכן רוב החלק הצפוני של שיקגו כמו גם פרוורים מערביים של העיר. טרם היבחרו לקונגרס היה קווייגלי חבר במועצת הנציבים של מחוז קוק.
ביוגרפיה

קוויגלי נולד באינדיאנפוליס בירת אינדיאנה, וגדל בכפר קרול סטרים (Carol Stream) שבאילינוי. ביישוב זה סיים בשנת 1977 את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון גלנברד נורת'. לאחר מכן למד באוניברסיטת רוזוולט, שם השלים לימודי תואר ראשון. קוויגלי עבר לאזור לייקוויו שבשיקגו ב-1982, והיה מעורב בפעילות קהילתית. הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת שיקגו לויולה, שם קיבל תואר שני במשפטים, ובאוניברסיטת שיקגו קיבל תואר שני נוסף במדיניות ציבורית.
קוויגלי נבחר לראשונה למועצת המפקחים של מחוז קוק בשנת 1998, במקומה של מריה פאפאס שנבחרה לגזברית המחוז. במהלך כהונתו יצא לו מוניטין של רפורמטור, משום שהתנגד להעלאות מסים אותן יזם נשיא מועצת מחוז קוק, ג'ון סטרוגר, ובהמשך נתמכו בידי בנו ויורשו טוד סטרוגר. לטענת קוויגלי, המחוז יכול היה לפעול בצורה יעילה יותר, והוא הציג דו"חות התומכים בעמדתו. קוויגלי גם ערער על המנהג למצוא מקומות עבודה לפקידי ציבור דמוקרטיים בשמורת היערות של המחוז.
בראשית 2009 התפטר רם עמנואל, חבר בית הנבחרים האמריקאי ממחוז הקונגרס החמישי של אילינוי, לשם מינויו לראש סגל הבית הלבן בממשלו החדש של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. המושב הריק שנותר אחרי עמנואל גרר קיום בחירות מיוחדות. קוויגלי היה אחד מתריסר מועמדים שהגישו מועמדותם בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית, מה שהיה התחרות האמיתית במעוז דמוקרטי זה. קוויגלי זכה לתמיכת העיתון "שיקגו סאן-טיימס", שכינה אותו "תומך מתמיד באחריות פיסקלית וכלב שמירה נגד בזבוזים ושחיתות". בנוסף, גם העיתון "שיקגו טריביון" יצא לתמיכתו של קוויגלי. תמיכות משמעותיות אלה סייעו למסע הבחירות של קוויגלי, והוא ניצח בבחירות המקדימות עם 22% מהקולות. ביום הבחירות מיוחדות גבר בקלות על רוזאנה פולידו, מועמדת המפלגה הרפובליקנית, וגרף 69% מקולות הבוחרים.
ב-7 באפריל 2009 קוויגלי הושבע לתפקידו בקונגרס. בבחירות אמצע הכהונה ב-2010 נבחר לתקופת כהונה מלאה בת שנתיים. במאי 2011 העניק קוויגלי את חסותו לתיקון חוק הפטריוט, האוסר על מכירת כלי נשק לאנשים ברשימת מעקב הטרור של ה-FBI. קוויגלי האמין שההגבלות הרפובליקניות על זכויות אזרח מכוח חוק הפטריוט סותרות את חוסר נכונות הרפובליקנים להגביל את הזכות לשאת נשק. הצעת חוק זו ספגה ביקורת נוקבת מחברי בית הנבחרים ג'ים סנסנברנר ולואי גומהרט, שגרסו כי ההצעה מהווה פגיעה בזכויות התיקון השני לחוקת ארצות הברית בקרב אנשים שנכנסו בשוגג לרשימת המעקב של ה-FBI. בסופו של דבר הצעת החוק לא עברה את אישור ועדת המשפט בבית הנבחרים.
קוויגלי תומך בהפלות ובהרחבת זכויות להט"ב בארצות הברית. מאז היותו תלמיד תיכון הוא חבר במועדון סיירה, ותמיכתו בסביבתנות אף דרבנה אותו להיות מעורב בפוליטיקה. ב-12 ביולי 2017 הציג קוויגלי את חוק COVFEFE, הצעת חוק שתחייב את הארכיון הלאומי של ארצות הברית לשמר ולאחסן פוסטים ברשתות החברתיות של נשיא ארצות הברית. הצעת החוק הועברה אל ועדת הפיקוח והרפורמה של בית הנבחרים באותו היום, אולם לא ננקטו צעדי חקיקה נוספים.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  ג'ודי הרבדיס, FOR ELVIS' FANS, IT WILL BE A JELLY DOUGHNUT KIND OF DAY, באתר שיקגו טריביון, 8 בינואר 1998 (באנגלית)
↑  סוכנויות הידיעות, רם עמנואל, ראש הסגל המיועד של אובמה: הנשיא הנבחר יעמוד בהבטחותיו, באתר TheMarker‏, 9 בנובמבר 2008
↑  Mike Quigley Wins Democratic Primary To Replace Rahm Emanuel In Congress, באתר הפינגטון פוסט, 4 במרץ 2009 (באנגלית)
↑  דינה בלנדי, Democrat wins Rahm Emanuel’s Ill. Congress seat, באתר סן דייגו יוניון-טריביון, 7 באפריל 2009 (באנגלית)
↑  מייק ליליס, Judiciary Republicans kill bill blocking gun sales to suspected terrorists, באתר The Hill‏, 13 במאי 2011 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6v51m8q  US Congress: Q000023
ג'ן קיגאנס

ג'ניפר אן קיגאנס (באנגלית: Jennifer Ann Kiggans; נולדה ב-18 ביוני 1971) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של קהיליית וירג'יניה. קיגאנס, חברת המפלגה הרפובליקנית, היא לשעבר טייסת מסוק בצי ארצות הברית.
ביוגרפיה

קיגאנס נולדה בטמפה שבפלורידה, ולמדה בבית ספר תיכון באורלנדו. במהלך לימודיה התיכוניים עבדה בדיסניוורלד. לאחר מכן למדה באוניברסיטת בוסטון, ובשנים 1993 ו-1994 לימדה אנגלית ביפן במסגרת תוכנית "JET Programme" של ממשלת יפן. כמו כן, במשך חמש שנים התגוררה ביפן על תקן בת זוג של משרת בצי האמריקאי. בשנים 1993–2003 שירתה קיגאנס בצי ארצות הברית כטייסת מסוקי בואינג ורטול CH-46 אביר הים ומסוק לוחמה נגד צוללות מסוג Sikorsky SH-3 Sea King.
לאחר שירותה הצבאי, למדה קיגאנס בבית ספר לסיעוד באוניברסיטת אולד דומיניון ובבית הספר לאחיות של אוניברסיטת ואנדרבילט. היא אחות גריאטרית בוגרת בבית הספר לרפואה של מזרח וירג'יניה (EVMS). בשנת 2019 התמודדה קיגאנס לסנאט המדינתי של וירג'יניה במחוז הבחירה השביעי, שהתפנה בידי חבר הסנאט המכהן פרנק ואגנר. בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית גברה קיגאנס על חברת מועצת בית הספר של וירג'יניה ביץ' קרולין וימס עם 52% מהקולות. בבחירות הכלליות ניצבה בפני המועמדת הדמוקרטית שריל טרפין, במחוז שנחשב לתחרותי במיוחד בבחירות 2020. כל אחת מכן הוציאה למעלה מחצי מיליון דולר על תעמולה טלוויזיונית. קיגאנס ניצחה עם 50.4% מקולות הבוחרים.
במהלך בחירות 2022 הייתה קיגאנס מועמדת המפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס השני של וירג'יניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. היא גברה על נציגת המחוז המכהנת איליין לוריא ביום הבחירות, והושבעה לתפקידה בראשית ינואר 2023.
קיגאנס תומכת באיסור על הפלות לאחר 15 שבועות היריון – למעט במקרים של אונס, גילוי עריות או לצורך הגנת חיי האם. ביוני 2022 הביעה תמיכה בפסק דין דובס נגד הארגון לבריאות נשים בג'קסון של בית המשפט העליון, אשר ביטל את פסק דין רו נגד וייד. במרוצת השנים מיאנה קיגאנס להצהיר בבירור אם היא מאמינה שג'ו ביידן נבחר באופן לגיטימי לנשיא ארצות הברית, וקראה לבצע ביקורת חוזרת על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 בווירג'יניה בשווי כ-70 מיליון דולר, אף על פי שביקורת קודמת על תוצאות אלה לא הצביעה על הונאת בחירות כלשהי. היא הוסיפה לטעון כי פשיטת ה-FBI על מאר-א-לאגו לא הייתה מוצדקת.
הערות שוליים

↑  לורה ווזלה, Virginia Senate gains two political outsiders and friends, באתר וושינגטון פוסט, 27 בדצמבר 2019 (באנגלית)
↑  מאט הול, Interview: Veteran Jen Kiggans Runs for 7th State Senate District, באתר Bearing Drift‏, 3 בנובמבר 2019 (באנגלית)
↑  לין ר. מיטשל, Veteran Navy Pilot Jen Kiggans Enters Race for 7th Senate District, באתר Bearing Drift‏, 1 באפריל 2019 (באנגלית)
↑  מרג'י אלביג'ס, School board member, Navy pilot face off in Virginia Beach Senate GOP primary, באתר The Virginian-Pilot‏, 3 ביוני 2020 (באנגלית)
↑  ג'ימי או'קיף, Va. Senate Candidates Ramp Up Attack Ads Ahead Of Election Day, באתר WHSV-TV‏, 24 באוקטובר 2019 (באנגלית)
↑  מייגן פלין, GOP state senator seeks to challenge Luria for Virginia congressional seat, באתר וושינגטון פוסט, 12 בינואר 2021 (באנגלית)
↑  בן פינלי ומת'יו ברקט, Kiggans gives GOP 1 of 3 House wins it sought in Virginia, באתר AP‏, 9 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  מייגן פלין, Trump’s influence casts shadow in the Virginia 2nd District race, באתר וושינגטון פוסט, 30 במרץ 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: K000399
ג'ו קורטני

ג'ו דארן קורטני (באנגלית: Joseph Darren Courtney; נולד ב-6 באפריל 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השני של מדינת קונטיקט, ברציפות מאז 2007. קורטני, חבר המפלגה הדמוקרטית, מייצג מחוז קונגרס המכסה את מרבית השליש המזרחי של קונטיקט, בו הערים נורוויץ' וניו לונדון. בשנים 1987–1995 היה חבר בית הנבחרים המדינתי של קונטיקט ואחר כך שירת כתובע העירוני של ורנון מ-2003 עד להיבחרו אל הקונגרס של ארצות הברית בשנת 2006.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  Joe Courtney (D-Conn.), באתר וושינגטון פוסט (באנגלית)
↑  ג'ניפר מדינה, Democrat Wins House Seat After Recount in Connecticut, באתר הניו יורק טיימס, 16 בנובמבר 2006 (באנגלית)
↑  ג'ו קורטני, Two-Headed Iraq Policy Sends Terrible Message (Rep. Joe Courtney), באתר The Hill‏, 10 במרץ 2008 (באנגלית)
↑  Where lawmakers stand on the Iran deal, באתר וושינגטון פוסט, יולי 2018 (באנגלית)
↑  Bill hopes to reverse declining milk consumption in schools, באתר Feed Stuffs‏, 25 באוקטובר 2017 (באנגלית)
↑  בריאן דולינג, Courtney Faults 'Lincoln,' Says Spielberg Goofed On CT Slavery Vote, באתר Hartford Courant‏, 5 בפברואר 2013 (באנגלית)
↑  Rep. Joe Courtney gets lesson in Oscar politics in debate over 'Lincoln' accuracy, באתר וושינגטון פוסט, 12 בפברואר 2013 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012103828  SNAC: w63s1k6s  US Congress: C001069  VIAF: 259528265   WorldCat (עם VIAF): 259528265
איבט קלארק

איבט דיאן קלארק (באנגלית: Yvette Diane Clarke; נולדה ב-21 בנובמבר 1964) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת ניו יורק, ברציפות מאז 2007. בשנים 2007–2013 ייצגה את מחוז הקונגרס ה-11 של ניו יורק, והחל מ-2013 היא נציגת מחוז הקונגרס התשיעי הנמצא רובו ככולו ברובע ברוקלין. טרם היבחרה לקונגרס הייתה בשנים 2002–2006 חברת מועצת העיר ניו יורק כנציגת מחוז הבחירה ה-40.
ביוגרפיה

קלארק נולדה בשכונה פלטבוש שבברוקלין בשלהי נובמבר 1964, בתם של לזלי קלארק וחברת מועצת העיר לשעבר אונה קלארק, שניהם היגרו לארצות הברית מג'מייקה. היא סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ע"ש אדוארד ר. מרו וזכתה במלגה שאפשרה לה להירשם ללימודים גבוהים באוברלין קולג', שם למדה בין השנים 1982–1986. במהלך לימודיה באוהיו, את עונות הקיץ העבירה בוושינגטון הבירה כמתמחה במשרדו של חבר הקונגרס מייג'ור אוונס (אנ') בגבעת הקפיטול, ולימים סיפרה לעיתון "Roll Call" שהתמקדה בסוגיות חקיקה הקשורות לסחר באזור הקריביים.
בטרם נכנסה לחיים הפוליטיים עבדה קלארק כמומחית לרפואת ילדים והכשירה את תושבי הקהילה להעניק טיפול רפואי לילדים. מאוחר יותר שימשה כעוזרת עבור ולמאנט מונטגומרי (אנ'), חברת הסנאט של מדינת ניו יורק, ועבור חברת האספה המדינתית ברברה קלארק, שתיהן נציגות קווינס בבית המחוקקים. קלארק עבדה גם כמנהלת פיתוח עסקי ב"תאגיד הכלכלי לפיתוח כלכלי של הברונקס" והתמקצעה בתחום העסקים. בשנת 2001 נבחרה קלארק לנציגת מחוז הבחירה ה-40 במועצת העירייה של ניו יורק. היא החליפה בתפקיד את אמה, שייצגה את ברוקלין במועצה. היא נתנה את חסותה להחלטות של העירייה אשר התנגדו ליציאה אל מלחמת עיראק, מתחה ביקורת על חוק הפטריוט וקראה לביטול פדרלי של עונש המוות בארצות הברית. קלארק נודעה כמבקרת חריפה של ממשל הנשיא ג'ורג' ווקר בוש, והתנגדה לקיצוצי הממשל בתקציבי תוכניות ומיזמים ששמו פעמיהם לזכויות נשים ולמיגור העוני. היא המשיכה לדבוק בהתנגדותה למדיניותו של בוש גם כשנבחרה לקונגרס, כאשר הצביעה נגד הרחבת הוראות חוק הפטריוט לאחר היבחרו של ברק אובמה לנשיאות.
ב-2004 התמודדה קלארק נגד אוונס בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית אך היא הפסידה כשגרפה כ-29% בלבד. לאחר בחירות אלה פרש אוונס מהחיים הפוליטיים, ובמאי 2006 התגברו סיכוייה של קלארק להחליף את אוונס אחרי שמועמד אחר ממוצא קריבי פרש מהמירוץ לקונגרס. באוגוסט אותה שנה דיווחו העיתונים "Crain Communications" ו"ניו יורק דיילי ניוז" כי מסמכים של אוברלין קולג' הצביעו על כך שקלארק לא השלימה את לימודיה הגבוהים, בניגוד לדברי מטה הבחירות שלה. קלארק טענה תחילה כי חשבה שהרוויחה מספיק נקודות זכות על מנת לסיים את לימודיה באוברלין, ואז מאוחר יותר גרסה כי השלימה את לימודי התואר תוך השתתפות בקורסים במכללת מדגר אוורס. ב-12 בספטמבר זכתה במועמדות המפלגה הדמוקרטית, וביום הבחירות גברה על סטיבן פינגר, מועמד המפלגה הרפובליקנית, עם כ-89% מקולות הבוחרים. ב-3 בינואר 2007 קלארק הושבעה לתפקידה.
קלארק תומכת בפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני באמצעות רעיון שתי מדינות לשני עמים. חלק מעמדותיה כלפי הסכסוך העמידו אותה בפני ביקורת ציבורית מצד קהל בוחריה במחוז אותו היא מייצגת, שכ-20% מאוכולסייתו הם יהודים (לפי הערכות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית). בשנת 2010 חתמה קלארק על שתי עצומות שקראו לנשיא אובמה ללחוץ על מדינת ישראל לפתור את הסגר על רצועת עזה, חתימה ממנה הסתייגה בהמשך. בשנת 2009 היא הצביעה נגד הצעת חוק שגינתה את הדו"ח הסופי של ועדת גולדסטון. ב-2015 הודיעה קלארק כי תתמוך בהסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית חרף פניותיהם של בוחריה היהודים וקבוצות הסברה מקומיות להצביע נגדו. באותה שנה נכחה בנאומו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בפני הקונגרס של ארצות הברית, על אף שתחילה הביעה חוסר ודאות לגבי יחסה לנאום.
הערות שוליים

↑  אלכס גנגיטנו, Clarke Knows the ‘Tricks of the Trade’ From Her Internship, באתר Roll Call‏, 20 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  ג'ונתן פ. היקס, In Her Mother’s Footsteps, and Now in Shirley Chisholm’s, Too, באתר הניו יורק טיימס, 14 בספטמבר 2006 (באנגלית)
↑  ג'נין רמירז, Brooklyn mother and daughter's political path was a first for city, באתר ny1.com‏, 19 בפברואר 2018 (באנגלית)
↑  פטריק הילי, Yvette Clarke's Oberlin Education, באתר הניו יורק טיימס, 23 באוגוסט 2006 (באנגלית)
↑  Yvette Clarke takes Step Against Israel, Again, באתר Crown Heights‏, 1 בפברואר 2010 (באנגלית)
↑  אדם דיקטר, Clarke Gets An Earful On Israel, באתר The Jewish Week‏, 11 בפברואר 2010 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449819305171  ISNI: 0000 0001 1593 6563  SNAC: w6fv9b8m  US Congress: C001067  VIAF: 10072209   WorldCat (עם VIAF): 10072209
מייקל קלאוד

מייקל ג'ונתן קלאוד (באנגלית: Michael Jonathan Cloud; נולד ב-13 במאי 1975) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של מדינת טקסס. קלאוד, חבר המפלגה הרפובליקנית, נבחר לראשונה אל הקונגרס בבחירות מיוחדות שנערכו בשלהי יוני 2018.
ביוגרפיה

קלאוד נולד בבאטון רוז', עיר הבירה של מדינת לואיזיאנה. בשנת 1997 השלים קלאוד באוניברסיטת אוראל רוברטס, השוכנת בטלסה, לימודי תואר ראשון בתקשורת המונים. ממאי 2010 עד מאי 2017 היה קלאוד יושב ראש המפלגה הרפובליקנית במחוז ויקטוריה.
בראשית אפריל 2018 התפטר בלייק פרנהולד, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-27 של טקסס, מהקונגרס על רקע שערורייה ציבורית בדבר הסדרת תביעה בגין הטרדה מינית בכספי ציבור. בעקבות זאת החלה מערכת בחירות מיוחדות, בהן התמודד קלאוד. קודם לכן קלאוד כבר זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית לבחירות הרגילות, בעזרת תמיכות ממועדון הצמיחה ומרון פול, שייצג בעבר חלקים מהמחוז בקונגרס. ב-30 ביוני 2018 נבחר קלאוד למלא את מקומו של פרנהולד בקונגרס לאחר שכבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית אריק הולגווין ברוב של 55% מקולות הבוחרים. לאחר מכן ניצבו השניים זה מול זה פעם שנייה ביום בחירות אמצע הכהונה ב-2018, בהן ניצח פעם נוספת קלאוד.
בדצמבר 2020 נמנה קלאוד בין 126 חברי בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית שחתמו על מכתב ידידי בית המשפט לשם הבעת תמיכה בתיק "טקסס נגד פנסילבניה", תובענה ייצוגית שהוגשה לבית המשפט העליון של ארצות הברית בניסיון לערער על תוצאות הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 במספר מדינות מתנדנדות, בהן ג'ו ביידן ניצח את הנשיא המכהן דונלד טראמפ. בית המשפט העליון מיאן לדון בתיק על סמך שלטקסס אין זכות עמידה לערער על תוצאות בחירות במדינה אחרת, על סמך פרק 3 לחוקת ארצות הברית.
בקונגרס ה-117 קלאוד חבר בוועדת המדע, הטכנולוגיה והחלל ובוועדת הפיקוח והרפורמה.
הערות שוליים

↑  Michael Cloud wins special election to fill U.S. Rep. Blake Farenthold's seat, באתר The Texas Tribune‏, 1 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  Lawmaker behind secret $84K sexual harassment settlement unmasked, באתר פוליטיקו, 1 בדצמבר 2017 (באנגלית)
↑  שון סאליבן, Republican wins Texas special election for House seat, באתר וושינגטון פוסט, 1 ביולי 2018 (באנגלית)
↑  מייקל ר. בלוד וניקולס ריקרדי, Biden officially secures enough electors to become president, באתר AP‏, 5 בדצמבר 2020 (באנגלית)
↑  הניו יורק טיימס, ביהמ"ש העליון בארה"ב דחה את התביעה של טקסס נגד תוצאות הבחירות, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: C001115
קן קלוורט

קנת' סטנטון קלוורט (באנגלית: Kenneth Stanton Calvert; נולד ב-8 ביוני 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 1993. בעשור הראשון לכהונתו (2003-1993) ייצג את מחוז הקונגרס ה-43, ובעשור שלאחר מכן (2013-2003) את מחוז הקונגרס ה-44. בשנים 2023-2013 ייצג את המחוז ה-42. מאז התכנסות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית מייצג את מחוז הקונגרס ה-41.
ביוגרפיה

קלוורט נולד בקורונה שבקליפורניה, בנם של מרסלין המבלן ואיירה די. קלוורט הבן, ועודנו מתגורר בעיר הולדתו. בשנת 1970, זמן קצר לאחר תום לימודיו התיכוניים, הצטרף למסע הבחירות של חבר האספה המדינתית של קליפורניה לשעבר ויקטור וייסי (אנ'), שהתמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית. קלוורט עבד במשרד של וייסי בוושינגטון הבירה, ולאחר ניצחונו הנוסף של וייסי ב-1972 היה למתמחה בגבעת הקפיטול. בשנת 1973 השלים קלוורט לימודי תעודה במכללה הקהילתית צ'אפי, וב-1975 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת סן דייגו סטייט. בסיום לימודיו הגבוהים ניהל את המסעדה של משפחתו בקורונה וכעבור חמש שנים התמקצע בתחום הנדל"ן עד שנבחר לקונגרס.
בשנת 1982, קלוורט בן ה-29 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית כדי לייצג מחוז בחירה שזה עתה נוסד לאחר מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-1980. הוא הפסיד בהפרש זעום בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית למפקח מחוז ריברסייד אל מקנדלס (אנ'), שהיה יקיר הממסד הרפובליקני. קלוורט נבחר לראשונה לקונגרס האמריקאי בבחירות 1992, כאשר מקנדלס נבחר מחדש במחוז אחר. קלוורט ניצח בבחירות הכלליות עם 47% מקולות הבוחרים, וגבר על מועמד המפלגה הדמוקרטית מארק טאקאנו ב-519 קולות בלבד.
בראשית ינואר 1993 קלוורט הושבע לתפקידו כחבר הקונגרס. באותה השנה נמצא קלוורט בידי שני שוטרי סיור בקורונה מתרועע עם יצאנית ששהתה במכוניתו. הוא טען בפני השוטרים שהוא והאישה "סתם מדברים". מאוחר יותר פנתה מערכת העיתון "The Press-Enterprise" לבית המשפט בבקשה לאלץ את משטרת עיריית קורונה לפרסם את הדו"ח המשטרתי על המקרה. לאחר פרסום הדיווח, הודה קלוורט שקיים יחסי מין עם האישה במכוניתו; למשטרה לא היו די ראיות כדי לעצור אותו, שכן לא היו עדויות לחילופי כספים בין השניים. ב-1994 נבחר מחדש לכהונתו השנייה אחרי שגבר פעם נוספת על טאקאנו.
לקראת בחירות אמצע הכהונה ב-2022 הודיע קלוורט כי יתמודד במחוז הקונגרס ה-41 של קליפורניה בעקבות שינוי במחוזות הבחירה במדינתו. רוברט גרסיה נבחר במקומו כנציג מחוז הקונגרס ה-42.
הערות שוליים

↑  סאטייאם קאנה, Calvert Caught In The Act With Prostitute, Lied, Attempted To Run From Police, באתר Think Progress‏, 12 במאי 2007 (באנגלית)
↑  טום גורמן, Scandal Imperils Young Political Career : Politics: After months of denial, a Riverside congressman admits sexual relations with a known prostitute. ‘I was feeling intensely lonely,’ he says., באתר לוס אנג'לס טיימס, 27 באפריל 1994 (באנגלית)
↑  טום קולטר, GOP Rep. Ken Calvert will seek re-election in new district that includes Palm Springs, באתר Palm Springs Desert Sun‏, 27 בדצמבר 2021 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4635 9829  LCCN: no97050790  SNAC: w68636x3  US Congress: C000059  VIAF: 38982726   WorldCat (עם VIAF): 38982726
מישל פישבאך

מישל לואיז הלן סנט מרטין פישבאך (באנגלית: Michelle Louise Helene St. Martin Fischbach; נולדה ב-3 בנובמבר 1965) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת מינסוטה מאז ינואר 2021. טרם היבחרה לקונגרס, כיהנה פישבאך כסגנית מושל מינסוטה, וכאישה הראשונה בתפקיד נשיאת הסנאט של מינסוטה.
ביוגרפיה > תחילת דרכה וקריירה בסנאט

פישבאך גדלה בעיר וודברי (Woodbury) שבדרום-מזרח מינסוטה. לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר התיכון וודברי, למדה במכללת סנט בנדיקט השוכנת בסנט ג'וזף בין השנים 1984–1986. בהמשך למדה באוניברסיטת סנט קלאוד סטייט שבסנט קלאוד (אנ'), שם השלימה ב-1989 לימודי תואר ראשון בכלכלה ובמדע המדינה. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה למועצת עיריית פיינסוויל, וכיהנה שם בין השנים 1995 עד 1996. בשנת 2011 השלימה פישבאך את לימודיו בבית הספר למשפטים ע"ש ויליאם מיטשל בסיינט פול.
ב-1996 נבחרה פישבאך נבחרה לראשונה אל הסנאט של מינסוטה, הבית התחתון של בית המחוקקים במדינה. היא נבחרה בבחירות מיוחדות שנערכו לאחר התפטרותו של הסנאטור הדמוקרטי ג'ו ברטרם, שהודה אז בגניבה מחנות. פישבאך נבחרה מחדש חודשים לאחר מכן לתקופת כהונה מלאה בבחירות הכלליות ב-1996, ומחדש כל שנתיים עד 2018. היא כיהנה כעוזרת מנהיג המיעוט בין השנים 2001–2002 ושוב במשך שנה מ-2007 עד 2008, וכסגנית מנהיג המיעוט בשנים 2009–2010. נוסף על כך, פישבאך ישבה בראשות ועדת ההשכלה הגבוהה של הסנאט.
בשנת 2011, לאחר בחירות בהן זכתה המפלגה הרפובליקנית לרוב המושבים בסנאט המדינתי לראשונה מאז 1976, נבחרה בידי עמיתיה לסנאט לנשיאה הראשונה של הסנאט במינסוטה, תפקיד אותו מילאה עד 2013. לאחר שהרפובליקנים שוב נטלו את הרוב בסנאט לאחר בחירות 2016, הושבעה פישבאך כנשיאת הסנאט מחדש ב-3 בינואר 2017.
ביוגרפיה > סגנית מושל מינסוטה

בינואר 2018 נהפכה פישבאך לסגנית המושל ה-49 של מינסוטה, כאשר סגנית המושל טינה סמית' מונתה לסנאט של ארצות הברית בעקבות התפטרותו של אל פרנקן. פישבאך הגיעה לתפקיד זה לא דרך מינוי אלא בשל היותה נשיאת הסנאט, קבעה כי תישאר חברה בסנאט ותפשה את תפקידה כ"סגנית המושל בפועל".
פישבאך עמדה על דעתה כי היא מתכוונת לשמש כסגנית מושל תוך שמירה על מושבה הסנאט. בעקבות זאת, החוקתיות של איוש שני תפקידים אלה הפכה לסוגיה משפטית. פישבאך נימקה את עמדתה דרך היועץ המשפטי הלא-מפלגתי של הסנאט, שציטט את החלטת בית המשפט העליון של מינסוטה משנת 1898, כתקדים משפטי מבחינתה למלא את שני התפקידים. פשיבאך הוסיפה ואמרה כי תפקידיו של סגן המושל הם טקסיים במידה רבה, ולא תהא לה שום בעיה למלא במקביל את שני התפקידים. היא סירבה ליטול את השכר של סגן המושל, ובחרה להמשיך להתשכר כסנאטורית בלבד. חוות דעת מייעצת של התובע הכללי במינסוטה העלתה מחלוקת על כשירותה המשפטית של פישבאך לאייש במקביל את שני התפקידים, בה צוטט תיקון לחוקת המדינה מ-1972 ותקדימים היסטוריים אחדים כמו התפטרותו של אלק אולסון מהסנאט עם כניסתו לתפקיד סגן המושל ב-1976 (בחוקת מינסוטה נכתב ”שום סנאטור או חבר בית הנבחרים לא יכהן בשום תפקיד אחר תחת סמכות ממשלת ארצות הברית או זו של מינסוטה, למעט זה של מנהל הדואר או של נוטריון.”)
ההכרעה בסוגיה של פישבאך נתפסה כבעלת השלכות משמעותיות על הפוליטיקה של מינסוטה, מכיוון שהרפובליקנים החזיקו ברוב של שני קולות בלבד בסנאט המדינתי. בדצמבר 2017, כדי להימנע ממצב של תיקו אפשרי בסנאט לו פישבאך תתפטר ממושבה שם, שלחו מנהיג הרוב בסנאט פול גזלקה ויו"ר בית הנבחרים קורט דאודט מכתב למושל דייטון ובו ביקשו כינוס מיוחד של בית המחוקקים לשם בחירה זמנית של נשיא דמוקרטי לסנאט. דייטון והדמוקרטים המחוקקים דחו מיד את הרעיון, כאשר מנהיג המיעוט בסנאט, טום באק, הכריז על כך שיגיש תביעה נגד הניסיון להכריח את פישבאך לפרוש מהסנאט אם תנסה לכהן בשני המשרדים, באומרו כי "מאזן הכוחות של הסנאט יעמוד למחטף.
ב-25 במאי 2018, התפטרה פישבאך מהסנאט והושבעה כסגנית המושל. במאי 2018 הודיע מושל מינסוטה הרפובליקני לשעבר, טים פולנטי, כי פישבאך תהא עמיתתו למירוץ בהתמודדותו לתקופת כהונה שלישית. פולנטי ופישבאך הובסו בבחירות המקדימות הרפובליקניות על ידי ג'ף ג'ונסון ודונה ברגסטרום. פישבאך הוחלפה כסגנית המושל בפגי פלאנגן, עמיתתו למרוץ של טים וולז, שהושבעו ב-7 בינואר 2019.