stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קליף הייגן
מכללות

הייגן נולד וגדל בעיר אוונסבורו שבקנטקי. בשנת 1950 החל ללמוד באוניברסיטת קנטקי, ובעונתו השנייה הוביל את קבוצת הכדורסל שלה, לצד הקלע פרנק רמזי, לאליפות טורניר ליגת המכללות. בשנת 1953 נבחר הייגן בבחירה ה-13 בדראפט ה-NBA על ידי בוסטון סלטיקס, כמו חברו פרנק רמזי שנבחר בבחירה החמישית, אך שניהם החליטו לשחק בקנטקי עונה אחת נוספת. בעונה זו, בה קלע ממוצע של 24 נקודות למשחק, קבוצתו ניצחה בכל 25 משחקיה אך לא השתתפה בטורניר ה-NCAA. לאורך קריירת המכללות קלע הייגן 1,475 נקודות - שלישי בתולדות המועדון - ובסיום לימודיו הפרישה הקבוצה את גופייתו עם המספר 6. בשנת 1993 קראה אוניברסיטת קנטקי לאצטדיון הבייסבול שלה על שמו של הייגן - "קליף הייגן סטדיום".
קריירה מקצועית

בסיום לימודיו בקנטקי שירת הייגן בצבא ארצות הברית במשך שנתיים, והחל לשחק כדורסל מקצועי ב-NBA רק בעונת 1956/1957. לפני תחילת העונה נשלח הייגן בטרייד לסנט לואיס הוקס, יחד עם הסנטר אד מקאולי, בתמורה לזכויות הדראפט על ביל ראסל. בעונת הרוקי שלו, בה קלע 5.5 נקודות למשחק, שיחק הייגן לצד הפאוור פורוורד בוב פטיט והרכז סלייטר מרטין שהוליכו את ההוקס לגמר ה-NBA, בו הפסידו לבוסטון סלטיקס בתוצאה 3–4. בעונת 1957/1958 שיפר הייגן את תפוקתו ל-19.9 נקודות ו-10.1 ריבאונדים למשחק, ועזר לסנט לואיס לזכות באליפות הראשונה בתולדות המועדון, לאחר שגברו על הסלטיקס בסדרת הגמר בתוצאה 4-2. בעונות 1960 ו-1961 הובילו הייגן ופטיט את ההוקס לשתי סדרות גמר נוספות, בהן שוב הפסידו לבוסטון של ביל ראסל. בסדרת הגמר של עונת 1961 הוליך הייגן את קלעי שתי הקבוצות כשהציג יכולת שיא עם 29.4 נקודות בממוצע למשחק. לאורך תקופתו עם ההוקס השתתף עם קבוצתו 9 פעמים בשלב הפלייאוף, נבחר פעמיים לחמישייה השנייה של העונה ולקח חלק בחמישה משחקי אולסטאר.
בשנת 1981 פרסם העיתונאי דייוויד הלברשטאם ספר בשם "The Breaks of the Game", בו הזכיר לטובה את הייגן כשחקן היחיד של ההוקס באותה תקופה אשר התייחס בכבוד לשחקנים האפרו-אמריקאים בקבוצה, בהם חבר היכל התהילה לני וילקינס.
בשנת 1967 עבר הייגן לליגת ה-ABA, כשחתם כמאמן-שחקן בקבוצת דאלאס צ'פראלס. הייתה זו עונת הבכורה של ליגת ה-ABA ושל הצ'פראלס, שהפכו מאוחר יותר לסן אנטוניו ספרס. במשחק הבכורה של הקבוצה קלע הייגן 35 נקודות, בניצחון על "אנהיים אמיגוס", ולאורך העונה רשם ממוצעים של 18.2 נקודות, 6.0 ריבאונדים ו-4.9 אסיסטים למשחק. באותה עונה השתתף במשחק האולסטאר הראשון של ה-ABA, ובכך היה לשחקן הראשון שלוקח חלק בשני משחקי הראווה השנתיים - של ה-NBA ושל ה-ABA. בתחילת עונת 1969/1970 פרש ממשחק, בגיל 38, והמשיך לאמן את הקבוצה עד אמצע אותה עונה. ב-94 משחקיו בדאלאס קלע 15.1 נקודות בממוצע למשחק.
הערות שוליים

↑  דף השחקן, באתר היכל התהילה
1 2  סטטיסטיקות הקריירה של הייגן ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הקלעים המובילים בתולדות ה-NBA, נכון לשנת 1969, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת נבחרי דראפט 1953, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 1958, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות סדרת גמר ה-NBA‏ 1961, באתר basketball-reference.com
↑  דוח המשחק בין דאלאס לאנהיים, באתר basketball-reference.com
גופייתו ה"מופרשת" של הייגן באולם הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי.
קאו

ערך זה עוסק בחותם. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הקאו של טויוטומי הידיושי
קאו (בסינית: kaō ,花押) הוא חותם או חתימה מעוצבת המשמש כתחליף לחתימה רגילה. הקאו הופיע לראשונה בסין בזמן שושלת טאנג, ונכנס לשימוש ביפן במהלך תקופת הייאן. על אף שהשימוש בהם נעשה פחות נפוץ לאחר תקופת אדו, כיום הם ממשיכים לשמש פוליטיקאים ואנשי ציבור. קריאה וזיהוי קאו מסוים דורש לרוב ידע מיוחד, וספרים רבים הוקדשו לנושא זה.
ראו גם

קליגרפיה
טורה
הערות שוליים

↑  Kakusen mochiduki (望月 鶴川) (ביוני 2005). 花押のせかい (The World of Kaō). Chōyōkai. ISBN 4903059037. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Satō Shin'ichi (佐藤 進一) (בספטמבר 2000). 花押を読む (Reading Kaō). Heibonsha Library. ISBN 4582763676. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Yu Kamisima上島 有 (בדצמבר 2004). 中世花押の謎を解く―足利将軍家とその花押 (Cracking the Riddle of Kaō from the Middle Ages: The Ashikaga Shogunate and their Kaō). Yamakawa Publishing. ISBN 4634523302. {{cite book}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00565020
רומיה

| --- | --- |
 מו"ל:  אל-חיאת 
 בעלים:  המדינה האסלאמית 
 תאריכי הופעה:  5 בספטמבר 2016 – 9 בספטמבר 2017 (שנה) 
 שפה:  ערבית, אינדונזית, בוסנית, אויגורית, פשטו, אורדו, רוסית, גרמנית, צרפתית, אנגלית, טורקית 
 
רומיה (בערבית: رومية; באנגלית: Rumiyah) היה מגזין מקוון ששימש את המדינה האסלאמית לצורכי תעמולה וגיוס. המגזין פורסם לראשונה ב-5 בספטמבר 2016 ויצא במספר שפות, כולל אנגלית, צרפתית, גרמנית, רוסית, אינדונזית ואויגורית.
המגזין החליף את המגזינים דאבק ודאר אל-אסלאם (אנ').‏
השם Rumiyah הוא אזכור לחדית' שבו מוחמד אמר כי מוסלמים יכבשו את קונסטנטינופול ואת רומא.
כמו דאבק, כל גיליון נפתח בציטוט שיוחס לאבו איוב אל-מסרי.
הגיליון הראשון יצא לאור ב-5 בספטמבר 2016, לאחר מותו של דובר המדינה האסלאמית, אבו מוחמד אל-עדנאני. בסך הכל, יצאו 13 גליונות, כשהאחרון יצא ב-9 בספטמבר 2017.
באוקטובר 2016, המגזין המליץ לחסידים לבצע פיגועי דקירה וטען כי ג'יהאדיסטים לאורך ההיסטוריה המוסלמית "הכו את צוואר הכופר" (הכופרים) בשם אללה ב-"חרבות, כריתת גפיים וניקוב הבשר הבשרני של אלו שהתנגדו לאסלאם". המגזין יעץ לקוראיו שקל להשיג ולהחביא סכינים ולייצר כלי נשק טובים וקטלניים שבהם ניתן להתייחס בחשדנות למוסלמים.
הערות שוליים

1 2  "In New Magazine 'Rumiyah,' IS Calls for Lone-Wolf Attacks in Australia, West". SITE Intelligence Group. 5 בספטמבר 2016. ארכיון מ-2018-12-14. נבדק ב-10 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McKernan, Bethan (6 בספטמבר 2016). "Isis' new magazine Rumiyah shows the terror group is 'struggling to adjust to losses'". The Independent. ארכיון מ-2019-04-29. נבדק ב-23 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wright, Robin (2 בדצמבר 2016). "After the Islamic State". The New Yorker. Condé Nast. ארכיון מ-2016-12-07. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Joscelyn, Thomas (17 באוקטובר 2016). "Town of Dabiq falls to Turkish-backed forces". The Long War Journal. Public Multimedia Inc. ארכיון מ-2021-02-25. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sengupta, Kim (19 בדצמבר 2016). "Isis indoctrinating children to plan attacks on Big Ben, Eiffel Tower and Statue of Liberty". The Independent. ארכיון מ-2021-05-03. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Gambhir, Harleen (בדצמבר 2016). "The Virtual Caliphate: ISIS'S Information Warfare" (PDF). Institute for the Study of War. ארכיון מ-2019-04-01. נבדק ב-7 בפברואר 2017. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Weiss, Michael (9 באוגוסט 2016). "An ISIS Plot to Blow Up Notre Dame Cathedral—and Rule the World?". The Daily Beast. The Daily Beast Company LLC. ארכיון מ-2017-02-11. נבדק ב-7 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Wright, Robin (26 בנובמבר 2016). "The Hand of ISIS at Ohio State". The New Yorker. Condé Nast. ארכיון מ-2021-04-11. נבדק ב-4 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
צ'נדרה טלפדה מוהנטי

| --- | --- |

 לידה:  1955 (בת 69 בערך) מומבאי, הודו 
 מדינה:  הודו, ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  אוניברסיטת דלהי 
 מעסיק:  אוניברסיטת סירקיוז 
 
צ'נדרה טלפדה מוהנטי (באנגלית: Chandra Talpade Mohanaty; נולדה במומבאי, הודו, בשנת 1955) היא חוקרת פמיניסטית הודית-אמריקאית המלמדת לימודי פמיניזם ולימודי העולם השלישי במכללת המילטון למדעים חופשיים בעיר קלינטון, ניו יורק. היא פרופ' של כבוד בלימודי נשים ומגדר, סוציולוגיה ולימודי תרבות ודיקנית באוניברסיטת סירקוז, עבודתה הידועה ביותר היא המאמר "תחת עיניים מערביות; הגות פמיניסטית ושיחים קולוניאליים" (1988). עבודותיה מתמקדות בתאוריה פמיניסטית רב לאומית, הכרה אנטי קפיטליסטית, חינוך אנטי גזעני ופוליטיקת הידע. היא מציינת שיש לה שליחות רב לאומית ליצור שיתוף פעולה חוצה גבולות המשלב גזע לאום קולוניאליזם מיניות מעמד ומגדר.
חייה והשכלתה

צ'נדרה טלפדה מוהנטי נולדה בשנת 1955 במומבאי שבהודו. היא קיבלה תואר ב.א. באנגלית בשנת 1974, באוניברסיטת דלהי והמשיכה ללימודי מ.א. באנגלית בשנת 1976. בשנת 1980, היא למדה לתואר שני עם התמחות בהוראת האנגלית באוניברסיטת אילינוי. שם המשיכה את לימודיה לתואר שלישי בחינוך אותו קיבלה בשנת 1987. בנוסף קיבלה תואר ד"ר של כבוד בפקולטה של מדעי החברה באוניברסיטת לונד שבשוודיה בשנת 2008 וד"ר של כבוד במדעי הרוח מווסטר קולג' באוהיו בשנת 2012. משנת 2013 היא ראש החוג של לימודי נשים באוניברסיטת סירקוז. קודם לכן שימשה כפרופ' ללימודי נשים במכללת המילטון. היא חברה בוועד המייעץ של: Signs:Signs: A Journal Of Women in Culture and Society, Transformation ,The Journal of Inclusive Pedagogy and Scholarship, Feminist Africa (Feminist Economics, and the Caribbean Review of Gender Studies. מוהנטי חברה בצוות היגוי של פרויקט לשירותים מוניציפליים, מייעצת בקבוצת מחקר רב לאומית המתמקדת בחלופות של הפרטה במרחב כדור הארץ הדרומי, חברה מייסדת של "דמוקרטיית הידע הקולקטיבי" באוניברסיטת סירקוז ובצוות מתאם של פרויקט המחקר בנושא עתיד המיעוטים. היא עבדה עם שלוש התארגנויות חברתיות הפועלות מחוץ למרכזי הכוח הפוליטיים, שתיים בארצות הברית ואחת בהודו. "התארגנות למנהיגות" בצפון קרולינה, "המרכז למשפחות מהגרים" בעיר ניו יורק ו"מודעות" באוריסה, הודו. הייתה חברה במשלחת לרשות הפלסטינית, ביוני 2011, בשם "סולידריות נשים ילידות כהות לפלסטין" ( Indigenous and Woman of Color Solidarity Delegation to Palestine) מוהנטי משמשת כיועצת לאיגוד האמריקאי של המכללות והאוניברסיטאות, קרן פורד ונשות האו"ם. היא עורכת סדרות בשם "לימודי נשים משווים" עבור ההוצאה לאור "Palgrave/Macmillan".
עבודותיה העיקריות

מוהנטי מתמקדת בעבודותיה בנושאים הבאים: תאוריה פמיניסטית רב לאומית, הכרה פמיניסטית אנטי קפיטליסטית, חינוך אנטי גזעני ופוליטיקה של הידע. שליחותה המרכזית קשורה לרב לאומיות והוא הפרויקט של בניית "סולידריות פמיניסטית פוסט קולוניאלית חוצת גבולות". מוהנטי התפרסמה בעקבות מאמרה, בשנת 1988, '"תחת עיניים מערביות; הגות פמיניסטית ושיחים פמיניסטיים"' שבו היא טענה כי פמיניסטיות מערביות הכותבות, על נשים בעולם השלישי, אפילו אם כוונותיהן טובות, הן בעצם משתפות פעולה עם צורות שיח מדכאות הנגועות בגזענות ופטרנליזם, כמו כן מוהנטי מותחת ביקורת על הפמיניזם המערבי ומבנה השיח שלו במיוחד כאשר "נשות העולם השלישי" מובנות כישות הומוגנית אחת. לטענתה של מוהנטי הפמיניסטיות המערביות נוטות להתעלם מן ההבדלים בדיכוי של הנשים מהעולם השלישי ואינן מבחינות שחוויית הדיכוי היא תלוית גאוגרפיה, היסטוריה ותרבות. מכאן שאי אפשר לדבר על נשים מתוך הנחה של זהות או חוויה נשית אחידה ואין "אחוות" נשים, כי הנשים פועלות מתוך מיקומן השונה במערכות של כוח והן שונות זו מזו. טענה זאת מובילה להגדרה מחדש של יחסי הכוחות בין פמיניסטיות מהעולם המערבי לאילו מהעולם השלישי. ספריה עוסקים בנושאים שהמשותף להם הוא העיסוק ברב לאומיות, תאוריות פמיניסטיות, אנטי קפיטליזם חינוך אנטי גזעני ופוליטיקה של ידע (2002) Sage Handbook of Identities עוסק, במחקר של זהויות שהוא לבו של מחקר חוצה דיסציפלינות, הטענה היא שאין דיסציפלינה חברתית עם ישות עצמית "משלה". ספר זה מתאר את ההגות הגלובלית סביב הזהויות בארבעת חלקיו שהם: המסגרת בה מוצג מחקר סביב נקודות המבט של התאוריות והמתודולוגיות העיקריות. התצורה בה נמצא סקירה של רוב הכוחות המגבשים זהויות כגון תרבות, גלובליזציה, צורות של הגירה וביולוגיה. מיון שם אפשר למצוא סקירה של מחקרים בקטגוריות ליבה חברתיות כמו אתניות, מגדר, מיניות, מוגבלות, מעמדות חברתיים וחלוקה פנימית ביניהם; הפרק האחרון שנקרא אתר ותוכן מביא חקר מקרים שהזהות היא חלק מהן, תנועות חברתיות, יחסים וחיי משפחה, מקומות עבודה סביבה ואזרחות.
הספר (Feminism without Borders :Decolonizing Theory, Practicing Solidarity (2004 דן במספר בעיות בוערות ומסובכות העומדות בפני הפמיניזם העכשווי: כמו חישול קשרים בין חיי היום יום ופעולות משותפות ובין התאוריה והפדגוגיה. אוסף מאמרים זה דן בפוליטיקת השוני ושיתוף הפעולה, דה קולוניזציה ופרקטיקות דמוקרטיות של הפמיניסטיות, חציית גבולות והיחסים שבין הידע הפמיניסטי וההגות, כדי לארגן תנועות חברתיות. מוהנטי מציעה בספר זה ביקורת כנגד הגלובליזציה וקוראת לתפיסה מחודשת של פרקטיקות פמיניסטיות רב לאומיות כלפי המאבק באנטי קפיטליזם.
(Feminism and War: Confronting US Imperialism (2008 ספר זה סוקר את התנהלותה של ארצות הברית במלחמותיה והפיכתן למלחמות מגדריות, גזעניות ומיניות. כמו כן המלחמה שהוגדרה כקפיטליסטית נוהלה באמצעות מדיניות כלכלית וצבאית כדי לקדם ולחזק את הרווחים הנגזרים מהשיטה הקפיטליסטית, בתקופת הנשיא בוש.
בספרה (1997) (Genealogies, Colonial Legacies, Democratic Futures (Thinking Gender מוהנטי משרטטת תמונה בה הפרקטיקות הארגוניות השונות של הפמיניזם והנחות היסוד התאורטיות משועתקות אל השיח הקולוניאלי, אימפריאלי, הפוסט קולוניאלי והמדיניות הקפיטליסטית המדכאת. הקובץ בשלמותו מאתגר את התאקלמות המגדר בהתבסס על ההתנסויות ההיסטוריות והפרקטיקות האירופיות אמריקאיות.
(1991) Third World Woman and the Politics of Feminism מכיל מאמרים של כותבות רבות המתעדות ויכוחים, מחלוקות וסתירות בין אילו העוסקים בפיתוח תאוריות ופוליטיקה של הפמיניזם בעולם השלישי.
מעורבותה בשאלה הפלסטינית

בקיץ שנת 2011 ביקרה משלחת של פמיניסטיות לבנות וצבעוניות רב לאומיות, בהזמנת החוג ללימודי מגדר במאדה אל כרמל. במשלחת הייתה גם מוהנטי. מטרת הביקור ברשות הפלסטינית הייתה לחשוף את תפקוד ישראל ומדיניותה בשטחים כמשתתפת בדיכוי הנשים הפלסטיניות והנצחת מעמדן הנחות, לחפש צדק וללמוד על המציאות שבה. בעקבות הביקור כתבה מוהנטי ב-2011 את המאמר "Imperial Democracies, Militarized Zones, Feminist Engagement". כמו כן התגייסה למאבק הפלסטיני ונרתמה לתנועת ה-BDS. נושאים שהמשלחת עסקה בהם בביקורה נגזרו מהאנטי גזענות ואנטי אימפריאליסטיות, הקשורים בפלסטין, ובטאו סולידריות פמיניסטית פוליטית חוצת גבולות כנגד האסטרטגיות של הגלובליזציה הניאו ליברליזם והצבאיות. החזון הפמיניסטי שהוביל לביקור הוא "ביטחון אנושי" כנקודת נגד לרעיון הצבאי-זכרי ביטחוני-הגנתי. "ביטחון אנושי" כולל לטענתה שונות, הגדרה עצמית, חופש מקיפוח וכל צורות של אפליה, חוסר צדק, דיכוי, חופש ביטוי ובניית יחסים חברתיים ואישיים. כדי להשיג זאת מוהנטי במאמרה מצדיקה התקוממות ומגדירה אותה כאסטרטגיה שתשנה את הכלכלה ואי השוויון החברתי ותנוע מלמטה, קבוצות המדוכאים, כלפי מעלה, השלטון, כך שתיווצר מפה פוליטית חדשה וחזון הזדהות עם האחר. התנסות זאת מאפיינת קבוצות שוליים (נשים, נכבשים ועוד). כך, לטענתה, ייווצר עולם אחר באמצעות סולידריות חוצת גבולות המאפשרת ראיה ויצירת דרך אחרת של בניית מערכת יחסים.
פרסומיה

Mohanty, C.T., Torres,Lourdes., & Russo,A. (eds.),(1991). Third World Woman and the Politics of Feminism. Indiana, University Press
Mohanty,C.T., Alexander,M.J., (1997). Feminist Genealogies. New York, Routledge
Mohanty, C.T., (2003). Feminism Without Borders: Decolonizung Theory, Practicing Solidarity. Durham and London: Duke University Press
Mohanty, C. T., Riley,R.,& Partt, M,B.(eds), (2008). Feminism and War: Confronting U.S. Imperialism London: Zed Press
Mohanty, C.T., Wetherell, M. (2010). Sage Handbook of Identities U.K: Sage Publications
הערות שוליים

1 2  ", תרגום: רונה ברייר גארב, ללמוד פמיניזם, מקראה- מאמרים ומסמכי יסוד במחשבה פמיניסטית, סדרת מגדרים בהוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006, עמ' 415-442
↑  Chandra Talpade Mohanty Bio
↑  Margaret Wetherell; Chandra Talpade Mohanty, The SAGE Handbook of Identities, SAGE, 2010
1 2  Chandra Talpade Mohanty, Feminism without Borders: Decolonizing Theory, Practicing Solidarity, Durham and London: Duke University Press, 2003
↑  Robin L. Riley; Chandra Talpade Mohanty; Minnie Bruce Pratt, Feminism and War: Confronting US Imperialism, London: Zed Press, 2008
↑  Mohanty Jacqui Alexander; Chandra Talpade Mohanty, Feminist Genealogies, New York, Routledge, 1997
↑  Chandra Talpade Mohanaty, Imperial Democracies, Militrised Zones, Feminist Engagements, Economic & Political Weekly, 2011, עמ' 1-9
↑  Chandra Talpade Mohanty; Ann Russo; Lourdes Torres, Third World Women and the Politics of Feminism, . Indiana, University Press, 1991
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590138005171  PLWABN: 9810684341805606  BNE: XX848576  BnF: cb14651600p (data)  CiNii: DA05744082  GND: 129692298  ISNI: 0000 0001 1019 824X  LCCN: n90666807  LNB: 000168699  NDL: 001110300  NKC: uk2008347692  NTA: 089554485  SUDOC: 108959643  VIAF: 67552655   WorldCat (עם VIAF): 67552655
קואליציית נשים לשלום

| --- | --- |

 תחום:  תנועת שלום 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  מחסום Watch, בת שלום, נשים בשחור, פרופיל חדש 
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־24 שנים) 
 
קואליציית נשים לשלום היא תנועת שמאל רדיקלי ישראלי. התנועה מגדירה עצמה כ"ארגון פמיניסטי" המחויב "למאבק לסיום הכיבוש וליצירת חברה צודקת, תוך הרחבת מעורבותן והשתתפותן של נשים בשיח הציבורי. התנועה יוזמת קמפיינים ציבוריים ופעילויות הסברה וחינוך, תוך מחויבות לפיתוח והטמעה של שיח פמיניסטי בכל זירות החברה". מטרתה המוצהרת של התנועה היא השגת שלום צודק בישראלפלסטין המבוסס על שתי מדינות לשני עמים, חלוקת ירושלים ופתרון לבעיית הפליטים הפלסטינים על בסיס החלטה 194 של העצרת הכללית של האו"ם.[דרוש מקור]
התנועה קוראת לחרם ולהפעלת סנקציות בינלאומיות, משיכת השקעות וסירוב לשיתוף פעולה כלכלי ותרבותי עם מדינת ישראל. מאחר שלטענתה "מדינת ישראל ממשיכה להפר את הוראות החוק הבינלאומי, וממשיכה את הכיבוש, הרדיפה והדיכוי".
היסטוריה ופעילות > הקמה

הקואליציה הוקמה בנובמבר 2000 עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. היא הוקמה על ידי 9 ארגוני נשים המזוהים עם השמאל בישראל: בת שלום, נשים בשחור, תנועת נשים דמוקרטיות בישראל (תנד"י), הסניף הישראלי של WILPF – ליגת נשים בינלאומית לשלום וחירות, נשים לדו קיום (נל"ד), נגה (כתב עת פמיניסטי), אמהות ונשים למען שלום, פרופיל חדש ומחסום Watch. בהמשך הצטרפו לקואליציה נשים עצמאיות שלא פעלו במסגרות ארגוניות אחרות. שמה המקורי היה קואליציית נשים למען שלום צודק, במהלך הזמן קוצר שם הארגון לקואליציית נשים לשלום.
באותו חודש נוסח, באספה שהתקיימה בנצרת, מניפסט בשם "החזון הפמיניסטי לשלום" ובו עקרונות התנועה: "מאבק לסיום הכיבוש על בסיס שתי מדינות לשני העמים, ירושלים כשתי בירות לשתי המדינות, פתרון צודק לבעיית הפליטים על בסיס החלטות האו"ם, שיתופן המלא של נשים בתהליכי שלום, צמצום המיליטריזם בישראל, צדק חברתי וכלכלי לכול, שוויון אזרחי לפלסטינים אזרחי המדינה והשתלבותה של ישראל במזרח התיכון."[דרוש מקור]
היסטוריה ופעילות > פעילות

בעקבות הקמת גדר ההפרדה הייתה קואליציית הנשים לשלום אחד הארגונים הראשונים שהחלו לקיים סיורים לאורכה בשנת 2004. בשנים אלו השתתפו בסיורים למעלה מ-2,000 ישראלים. בשנים 7–2006 קיימה "קואליציית נשים לשלום" שני כנסים מקבילים לכנס הרצליה אשר נועדו לארגוני החברה האזרחית במטרה "לשנות את המשמעות של תפיסת הביטחון הצבאית-מילטנטית-גברית באמצעות דיון על ביטחון בהקשר פמיניסטי-אזרחי". הכנסים התקיימו בשיתוף עם ארגון "אשה לאשה- מרכז פמיניסטי חיפה" ובעקבותיהם התפרסמה אסופת מאמרים שנקראה "ביטחון וחוסן למי?". בתקופה זו גם שיתפה "קואליציית נשים לשלום" פעולה עם תנועת "אחותי" לקידום "פרויקט השלום החברתי" המיועד לנשים מזרחיות, וקיימה פעילות לדוברי רוסית.
התנועה השתתפה בהפגנות נגד מלחמת לבנון השנייה ו מבצע עופרת יצוקה. בעקבות המבצע פעלה התנועה להגשת תביעות נגד קציני צה"ל ובכירים ישראלים בחו"ל (בהם ציפי לבני) בטענה שביצעו פשעי מלחמה.
מאז 2007 מציינת התנועה את הנכבה ומארגנת פעילויות ביום הנכבה (מאז יום הנכבה ה-59). כך למשל, ציינה את הנכבה ב-2011 על ידי הפרחת בלונים שחורים בכיכר רבין בתל אביב. ולאחר שהצטרפה לקמפיין ה-BDS הקורא להחרמת מדינת ישראל ומוסדות ואישים ישראליים, היא החלה בקמפיין הקרוי "מי מרוויח מהכיבוש?". הקמפיין נועד לעקוב אחר פעילותן של חברות ישראליות וזרות שלטענתה מרוויחות מהשלטון הצבאי וכיבוש השטחים בגדה ובעזה, תוך קריאה להחרימן. בין השאר פעלה להחרמת אלביט מערכות, חברת הקוסמטיקה AHAVA המוכרת מוצרים מים המלח וכן פעלה לכך שאוניברסיטת ברקלי, הכנסייה הפרסביטריאנית וקרן הפנסיה הנורווגית ימשכו השקעות מישראל.
ב-2010 הביעה תמיכה במשט הטורקי לרצועת עזה. בקיץ 2014 ערכה הקואליציה הפגנות נגד מבצע צוק איתן.
ב-2011 השתתפה הקואליציה ב"שבוע האפרטהייד הישראלי" - אירוע אנטי-ישראלי המאורגן על ידי ארגונים פרו-פלסטינים המיועד לקדם יוזמות BDS על ידי הצגת ישראל כמדינת אפרטהייד - וארגנה פעילות בנושא ביפו. באותה שנה ארגנה הפגנת מחאה בעקבות התקרית במג'דל שמס ביום הנכבה 2011, שבה נהרגו על ידי חיילי צה"ל מספר צעירים-סורים שפרצו את גדר המערכת בין ישראל לסוריה.
מימון

לפי אתר NGO Monitor:
בין השנים 2006–2009 הקרן החדשה לישראל (NIF) אישרה מענקים בסך $294,129 לקואליציית נשים לשלום.
תורמים מרכזיים כוללים את שווייץ, הולנד (באמצעות ICCO), נורווגיה (באמצעות Norwegian Church Aid), קרן רוזה לוקסמבורג, קרן היינריך בל (כספים שבמקורם מהממשלה הגרמנית), Oxfam Novib, Kvinna Till Kvinna.
בעקבות תמיכתה בתנועת ה-BDS הודיעה במאי 2011 הקרן החדשה לישראל על הפסקת הזרמת המענקים לקואליציה ודרשה מהארגון להסיר את שמה מרשימת התורמים באתר. בתגובה האשימה הקואליציה את הקרן בכניעה למסע ההסתה שמתנהל נגד ארגוני השמאל וזכויות האדם וקראה לתומכיה להרים תרומה כדי לפצות על הפסקת המימון.
הערות שוליים

↑  אודות הקואליציה, באתר קואליציית נשים לשלום
↑  יעל מרום, קואליציית נשים לשלום: תומכות בקריאה לחרם על ישראל, באתר "שיחה מקומית", 12 ביולי 2015
↑  , סיכום הכנס שנערך ב-2007 קישור לקובץ "ביטחון וחוסן למי?" פרדס הוצאה לאור, 2007 http://www.isha.org.il/upload/File/security%20for%20who(1).pdf
↑  http://ruachtova.ynet.co.il/ynet/orgdetails.asp?id=2742
↑  לילי גלילי, "להפסיק המלחמה המטופשת", דרשו 2,500 מפגינים בתל אביב, באתר הארץ, 23 ביולי 2006
↑  לילי גלילי, "ויינה נייט". "חרב לא", באתר הארץ, 10 באוגוסט 2006
↑  עפרי אילני, מבצע "עופרת יצוקה" | 18 ארגוני נשים: להפסיק את דרך ההרג הגברית, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008
↑  שופט בלונדון הוציא צו מעצר נגד ציפי לבני, באתר גלובס, 14 בדצמבר 2009
↑  ברק רביד, ראש ממשלת בריטניה גורדון בראון התקשר לציפי לבני: מתנצל על הוצאת צו המעצר נגדך, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2009
↑  יהונתן ליס, קואליציית הנשים לשלום ציינה את הנכבה בהפרחת בלונים שחורים בתל אביב, באתר הארץ, 10 במאי 2011
↑   צפי סער, חרם על ישראל זה פמיניסטי?, באתר הארץ, 17 במרץ 2016
↑  ברק רביד, קרן הפנסיה הממשלתית הנורבגית לא תשקיע בחברות שבונות בהתנחלויות, באתר הארץ, 30 בינואר 2014
↑  אינה מיכאלי, הכנסייה הפרסביטריאנית מושכת השקעות מהכיבוש, באתר "שיחה מקומית", 22 ביוני 2014
↑  Coalition of Women for Peace update on the Freedom Flotilla
↑  יעל מרום, הפגנות בתל אביב ובירושלים נגד הלחימה בעזה והגזענות, באתר "שיחה מקומית", 9 ביולי 2014
↑  חגי הוברמן, בשמאל יפגינו בת"א נגד ירי צה"ל במג'דל-שמס, באתר ערוץ 7, 15 במאי 2011
↑  תגובת הקואליציה לקרן החדשה לישראל, באתר קואליציית נשים לשלום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007496207505171  LCCN: n2010064807  VIAF: 158517549   WorldCat (עם VIAF): 158517549
רומיין סאטו

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1981 (בן 43) בימבו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית 
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.95 מטר
 מספר:  10 
 מכללה:  אוניברסיטת זייבייר
 דראפט:  בחירה מספר 52, 2004 סן אנטוניו ספרס
 קבוצות כשחקן
 2004—2005   2005—2006   2006   2006—2010   2010—2012   2012—2013   2013—2017:  סן אנטוניו ספרס   אורורה ג'סי   ברצלונה   סיינה   פנאתינייקוס   פנרבחצ'ה אולקר   ולנסיה
 
רומיין גואסאגבה-סאטו-לבל (צרפתית: Romain Guessagba-Sato-Lebel; נולד ב-2 במרץ 1981 בבימבו, הרפובליקה המרכז-אפריקאית) הוא כדורסלן GCRמרכז-אפריקאי המשחק בעמדות הקלע והסמול פורוורד. גובהו 1.95 מטר.
קריירה

סאטו נולד בבימבו, הרפובליקה המרכז האפריקאית וגדל בדייטון, אוהיו. עקב הגירת משפחתו לארצות הברית. סאטו למד בתיכון האזורי "דייטון כריסטיאן" ואף שיחק בקבוצת הכדורסל הבית ספרית. עם סיום לימודיו, סאטו התקבל לאוניברסיטת זייבייר. קיבל תואר ראשון בצרפתית ושיחק בליגת הכדורסל של ה-NCAA.
סאטו נרשם לדראפט ה-NBA שנערך בשנת 2004 ונבחר על ידי הסן אנטוניו ספרס במקום ה-52. אבל, לא שיחק במדיה כלל ונופה מסגלה ב-24 בפברואר 2005. בעונה שלאחר הספרס, סאטו סיכם אצל אורורה ג'סי, מהליגה האיטלקית השנייה. בעונת 2005/06, סאטו היה שני ללואיס דלגארדו הספרדי בטבלת מדד היעילות של הליגה השנייה, עם 25.5 נקודות, 7.5 כדורים חוזרים וכ-3 אסיסטים למשחק שהובילו את קבוצתו להעפלה למשחקי הפלייאוף.
בסיום העונה, מספר קבוצות יורוליג בכירות התעניינו בסאטו. וב-20 בפברואר 2006 מועדון הכדורסל ברצלונה סיכמה עם סאטו להמשך שנת 2006, והקדימה את פנאתינייקוס, וירטוס רומא וטאו ויטוריה. סאטו עזר לברצלונה להעפיל עד לחצי גמר משחקי הפלייאוף בנוסף להעפלה לשלבים המתקדמים ביורוליג.
סאטו חזר לאיטליה בסיומה של העונה, הפעם לשורותיה של מונטפסקי סיינה. במדי הקבוצה, זכה בשלוש אליפויות רצופות (2006/07, 2007/08, 2008/09). כשבאליפות האחרונה, הוא וקבוצתו מביסים בגמר את ארמאני מילאנו, 4-0 בסדרת הטוב משבעה משחקים. בנוסף לכל, השתתף עימה בפיינל פור היורוליג של עונת 2006/07, והשיג עימה את המקום השלישי המכובד. בסיום העונה, סיכם סאטו לעוד שנתיים במדי סיינה. סאטו עבר לאחר 4 שנים לקבוצת הכדורסל היונית פנאתינייקוס.
סאטו היה חבר בסגל הנבחרות הצעירות של הרפובליקה המרכז אפריקאית (עד 19 ועד 21) וכיום חבר בסגל הנבחרת הבוגרת.
קצין קשר

קצין קשר הוא קצין מטה במפקדה. הוא שאחראי על מערכות הקשר, התקשורת, הרדיו, ההצפנה, המחשבים, הסלולר, הטלפוניה והנל"ן.
במסגרת הצבא הישראלי קצין הקשר אחראי על ביצוע הוראות קשר"ר, רישום הציוד, פריסת הטלפונים הירוקים והאדומים במשרדים השונים, תקינות המרכזיות, חלוקת מכשירי סלולר לבעלי התפקידים השונים, חלוקת המחשבים הנייחים למשרדים השונים, מחשבים ניידים לבעלי התפקידים ומחשבים טקטים, אחראי על מערכות ההצפנה השונות ועל החלפת צופני האבטחה, אחראי למערכות הקשר הנייחות, המוסועות והנישאות, ומערכות רדיו שונות.
קצין הקשר אחראי למכשירי הקשר הנמצאים בחדר המלחמה.
קצין הקשר אחראי גם להכשרות מקצועיות של היחידות ובעלי המקצוע לתפעול מכשירי הקשר השונים.
הערות שוליים

↑  נקודה לנקודה
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.