יעקב עורי
קורות חיים

עורי נולד באונגני, שהייתה אז חלק מחבל בסרביה באימפריה הרוסית, להוריו וולף (זאב) ולאה לדרמן (עורי), משפחה ציונית ששלחה אותו בגיל 13 לארץ ישראל להתחנך בגימנסיה הרצליה, כמקובל בקרב ציוני רוסיה אז. משפחתו עלתה בעקבותיו ב-1920.
באביב שנת 1917, במהלך מלחמת העולם הראשונה, העות'מאנים גירשו מתל אביב את כל תושביה, ביניהם גם תלמידי הגימנסיה. עורי חזר עם חבריו לעיר לאחר כיבושה בידי הצבא הבריטי, וסיים את לימודיו בגימנסיה כבוגר המחזור השישי תרע"ח - 1918.
לאחר סיום לימודיו התגייס ב-1918 ל"גדוד הארצישראלי" של הגדודים העבריים. במסגרת השירות, יחידתו השתתפה בחפירות ארכאולוגיות באשקלון, שבוצעו על ידי משלחת בראשות פרופסור ג'ון גרסטנג. מייד עם שחרורו מהשירות ב-1920, בעקבות התנסותו המעשית בארכאולוגיה, התקבל לעבודה כסגן מפקח באזור הגליל במחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי שנוהלה על ידי גרסטנג. ב-1925 חפר בבית הכנסת העתיק בכורזים. ב-1929 מונה למפקח מחוז יפו. בהמשך היה מפקח העתיקות הארצי. דוחות חפירותיו פורסמו בכתב העת של מחלקת העתיקות המנדטורית ‏"Quarterly of the Department of Antiquities in Palestine".
עורי ניהל את חפירת ההצלה הראשונה בתל אפק (אנטיפטריס) בין השנים 1934–1936, בעת הקמת קו המים ירקון-ירושלים. בחפירה נחשפו שרידי חומת העיר מתקופת הברונזה הקדומה 1 ומתקופת הברונזה התיכונה 2 וכן שרידי מבנים מהתקופה הביזנטית.
ניהל חפירות באל-ג'יסר בוואדי רובין בשנים 1927, 1935, 1941-1944 ובתל נפוליאון (תל ג'רישה) ב-1934. ב-1936 חפר קבר מצויר מהתקופה הרומית ליד אור הנר. בשנות השלושים ניהל חפירה בתל מיכל (שכונה אז בשמו הערבי "מכמיש").
בשנות הארבעים ניהל חפירה בד'הרת אל חומרייה (הסמוך לגבעת חומרה), בחפירה נמצאו קברים עם ממצאים מתקופת הברונזה התיכונה ומתקופת הברונזה המאוחרת. ב-1942 חפר קבר מתקופת הברונזה ביאזור. ב-1946 חשף נקרופוליס מהתקופה הכלקוליתית בבני ברק.
בתום המנדט הבריטי, הוקמה מחלקת העתיקות הישראלית (שקדמה לרשות העתיקות). ניהול המחלקה הוטל על ד"ר שמואל ייבין, סגנו היה ד"ר עמנואל בן דור, למפקחי העתיקות המחוזיים מונו מיכאל אבי־יונה - במחוז ירושלים, רות עמירן במחוז הצפון ויעקב עורי במחוז הדרום.
ב-1949 ביצע חפירת הצלה בח'ירבת אבריכתאס באזור חדרה, באתר שכלל ארבע מערות קבורה. נמצאו ממצאים מתקופות הברזל ומהתקופה האסלאמית הקדומה. ב-1950 חפר בנחל שחם קבר מקמרים מהתקופה הביזנטית וחשף קברים מתקופת הברזל ליד נען. ב-1952 חפר באתר מערת קבורה ברמת גן, כנראה מהתקופה העות'מאנית, וחפירת הצלה של מבנה ביזנטי בכפר סירקין.
עורי חפר בתל מלוט בשנים 1952–1953 יחד עם שמואל ייבין. בחפירה נמצאו שרידי ישוב מתקופת הברזל 1 הכוללים מספר קירות לבנים ורצפות עפר כבוש. ב-1953 חפר גם בח'רבת אלרוקדיה, בה נמצאו פסיפסים, כתובות וחרסים.
ב-1954 קיימו ראש הממשלה משה שרת ופמלייתו סיור ייעודי בן שלושה ימים לדרום ולנגב, לצורך היכרות בלתי אמצעית עם בעיות האזור. עורי אירח אותם בעתיקות אשקלון, הרצה על תולדות החפירות ועל הקושי להתקדם במחקר בהיעדר תקציב מתאים.
ב-1954 חפר עורי חפירת הצלה באתר "ברנע" באשקלון בו התגלתה כנסייה, באל-הדאר בתל אביב, חפירת הצלה בקיבוץ המעפיל וחפירה בתל מור. באותה שנה חקר ממצא של כתובת שומרונית שהתגלתה באתר אל-עצפיר ברחובות. נשיא המדינה יצחק בן צבי שעסק במחקרים אודות השומרונים, שילב ממצאים אלו במאמר שפרסם על תולדות השומרונים באזור.
ב-1955 חפר בתל מלחתה, בחפירה נמצאו 148 מטבעות ברונזה. באותה שנה חפר גם כנסייה בבחן. בתחילת 1956 ניהל חפירת הצלה באשקלון, באתר בנייה של בית הבראה של ההסתדרות. במקום התגלה מבנה רומי מהמאה השלישית. באותה שנה ניהל גם חפירת הצלה באזור מושב עוצם, בה נתגלו שרידי כנסייה ביזנטית. בנובמבר 1956 ניהל יחד עם יוחנן הוושי חפירת בדיקה באתר קבורה ביזנטי באשקלון.
עזבונו שמור בארכיון רשות העתיקות.