stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ויליאם נולס

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1917 טאונטון (מינסוטה), ארצות הברית 
 פטירה:  13 ביוני 2012 (בגיל 95) צ'סטרפילד, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד (1939)  אוניברסיטת קולומביה (1942)  בית ספר ברקשייר  אקדמיית פיליפס 
 מנחה לדוקטורט:  רוברט אלדרפילד 
 מוסדות:  מונסנטו 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (2001)  פרס חלוצי הכימיה (1983)  ACS Award for Creative Invention (1982) 
 הערות:  נולס חלק חצי מפרס נובל עם ריוג'י נויורי; בחצי השני זכה קרל בארי שארפלס
 תרומות עיקריות
 פיתח תהליכי ייצור של תרופות בעזרת זרזים כיראליים
 
ויליאם סטאנדיש נולס (באנגלית: William Standish Knowles) ‏ (1 ביוני 1917 – 13 ביוני 2012) היה כימאי אמריקאי וחתן פרס נובל לכימיה בשנת 2001 (במשותף עם ריוג'י נויורי ולצד קרל בארי שארפלס). הוא היה הראשון שהצליח ליצור במעבדה סינתזה אסימטרית מזורזת, כלומר תגובה סטריאוסלקטיבית בעזרת זרז כיראלי. פריצת דרך כימית זו מצאה יישום נרחב בתעשיית התרופות.
חייו ועבודתו

נולס נולד במדינת מסצ'וסטס בארצות הברית. בשנת 1939 הוא סיים את לימודי התואר הראשון בכימיה באוניברסיטת הרווארד, ומשם המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת קולומביה. הוא סיים את לימודיו ב-1942 ופנה לעבוד בחברה קטנה שבמהרה התמזגה עם חברת מונסנטו.
במהלך מלחמת העולם השנייה השקיעה התעשייה האמריקאית מאמץ רב בייצור אמצעי לחימה ועזרים אחרים לצבא. תחילה עסק נולס בסינתזה של חומר בשם הקסמתילנטטרמין המשמש לייצור חומר הנפץ RDX, ולאחר שנתיים הוא החל לעסוק בסינתזה של בנזיל בנזואט שנשלח לחיילים בחזית בתור חומר דוחה קרדיות. פרויקטים נוספים שבהם השתתף נולס בתקופה זו היו ייצור סינתטי של ונילין וייצור של האנטיביוטיקה כלורמפניקול.
לאחר המלחמה החלה חברת מונסנטו לנסות לשווק קורטיזון סינתטי כתרופה, ולשם כך נשלח נולס למספר חודשים, בשנת 1951, לעבוד במעבדתו של פרופ' וודוורד באוניברסיטת הרווארד. הוא הצליח לפשט את תהליך הסינתזה שפותח במעבדה זו מחמישים שלבים לשלושים ושישה, אולם מבחינה כלכלית הפרויקט כשל, ולא עמד בתחרות עם הפקת הסטרואיד מהצמח יאם מקסיקני.
בסוף שנות ה-50 היה נולס מעורב בפרויקט מוצלח שמטרתו הייתה שיפור תהליכי ייצור של חומרים כימיים. במסגרת פרויקט זה, ערך נולס מחקר קינטי שייעל את ייצורן של מולקולות ארומטיות פשוטות. באמצע שנות ה-60 של המאה ה-20 החל נולס לעסוק בסינתזה אסימטרית, והמשיך לעבוד על אותו נושא במשך עשרים שנה. הוא פרש לגמלאות בשנת 1986, ובשנים שלאחר מכן המשיך לעסוק בייעוץ.
סינתזה אסימטרית מזורזת

בשנות ה-60, השיטות לסינתזה של חומרים כיראליים היו מסורבלות ויקרות. הן כללו שיטות ביוכימיות, או שיטות כימיות של יצירת תערובת רצמית והפרדה של האיזומר בדרך יקרה ומרובת שלבים. בתקופה זו, התעורר צורך כלכלי לפישוט ולהוזלת השיטות.
נולס, שעסק בסטריאוכימיה כבר בפרויקטים קודמים, למשל בסינתזה של קורטיזון, החליט לנסות להשתמש בזרז שיאפשר ייצור סלקטיבי של האננטיומר הרצוי. שיטה זו, הקרויה "סינתזה אסימטרית מזורזת" מדמה את פעולתם של האנזימים בטבע. הוא הראה בשנת 1968 שזרז כיראלי המבוסס על מתכת מעבר יכול להעביר את הכיראליות שלו לסובסטרט אכיראלי. בתגובה כימית כזו יכול להתקבל תוצר כיראלי עם אננטיומר אחד בעודף.
בעקבות מחקר של קבוצה אחרת שנערך בשנים אלו, ידע נולס שזרז המבוסס על רודיום ופוספינים יעיל בתגובות הידרוגנציה. כמו כן שמע נולס על מחקר נוסף שהראה כי ניתן להכין פוספינים כיראליים. הוא החליט להשתמש בשתי התוצאות ולהכין זרז המבוסס על רודיום ועל פוספינים כיראליים. התוצאות הראשוניות נתנו יעילות נמוכה, כלומר התקבלה כמות נמוכה מהתוצר הרצוי. בהמשך המחקר הוא שיפר את מולקולת הזרז, והצליח להגדיל את היעילות במידה ניכרת.
היישום התעשייתי הראשון של שיטת נולס, היה בסינתזה של החומצה האמינית הנדירה L‏-4,3-דיהידרוקסיפנילאלנין, המוכרת בשם L-DOPA. בתקופה זו התגלה שהחומר, הנדיר מאוד בטבע, מגביר את ייצור הדופמין אצל חולי מחלת פרקינסון, והייתה דרישה גדולה לייצורו. בשלב הראשון של הסינתזה מיוצר אננטיומר L בעודף אננטיומרי (enantiomeric excess) של 95% (מסומן כ-95%ee), בעזרת זרז כיראלי המכיל רודיום ופוספינים. השלב השני הוא שלב הידרוליזה פשוט. כיום, שיטתו של נולס, ושיטות נוספות המבוססות עליה משמשות לייצורן של תרופות שבהן רק אחד האננטיומרים מבצע את פעולת הריפוי.
ראו גם

כיראליות
סטריאוסלקטיביות
יצירת החומצה האמינית L-DOPA לפי שיטתו של ויליאם נולס
השתקת גנים

בביולוגיה מולקולרית השתקת גנים היא הרגולציה האפיגנטית (רגולציה אשר אינה נובעת מהקוד הגנטי) על ביטוי הגנים. מונח זה מתייחס אל היכולת של התא למנוע ביטוי של גן מסוים. השתקת הגנים יכולה לקרות במהלך השעתוק או התרגום לחלבון והיא טכניקה נפוצה במחקר בסיסי וקליני. טכניקות להשתקת גנים נפוצות לאחרונה במחקרים קליניים במטרה להילחם בסוגי סרטן שונים ומחלות זיהומיות ונוירודגנרטיביות (של מערכת העצבים).
לעיתים מבלבלים בין השתקת גנים לנוקאאוט גנטי. בהשתקת גנים, ביטוי הגן בגוף או בקבוצת תאים מופחת ברמה כזו או אחרת. בניגוד לכך, בנוקאאוט גנטי הגן עצמו נמחק לחלוטין מהגנום של האורגניזם ולפיכך לא יתבטא בכלל. לדוגמה, בשיטות של השתקת גנים כמו RNAi, ביטוי הגנים יורד בלפחות 70% אבל לא מושתק לחלוטין. שיטות אלו נחשבות לפעמים לטובות יותר למחקר מאשר שיטות של נוקאאוט מכיוון שהן מאפשרות לחוקרים לחקור את הפעילות של גנים חיוניים במודלים חייתיים או תאיים. גנים אלו הדרושים לשרידות האורגניזם, בלעדיהם הוא לא היה נולד או שורד ולכן לא ניתן להוציא אותם לחלוטין. לפיכך, מודלים של השתקת גנים מספקים כלים חשובים לחקר של מחלות והתפתחותן מכיוון שמחלות ופתולוגיות רבות קשורות לביטוי מוגבר או מופחת של גנים וחלבונים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph579350 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וירג'יניה הבילנד

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1911 רוצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בינואר 1988 (בגיל 76) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קורנל 
 שפות היצירה:  צרפתית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מדליית רג'ינה (1976)  American Library Association Honorary Membership (1982) 
 
ויג'יניה הבילנד (באנגלית: Virginia Haviland;‏ 21 במאי 1911, רוצ'סטר – 6 בינואר 1988, וושינגטון די. סי.) הייתה סופרת וספרנית אמריקאית.
ביוגרפיה

ויג'יניה הבילנד נולדה ברוצ'סטר, אך רוב ילדותה עברה במסצ'וסטס. בשנת 1933 היא קיבלה תואר במתמטיקה וכלכלה  מאוניברסיטת קורנל והחלה לעבוד בספרייה ציבורית בבוסטון. היא עבדה בספריות העיר עד לשנת 1963. באותה תקופה היא למדה פולקלור באוניברסיטת הרוורד.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20 וירג'יניה הבילנד החלה להשתתף בצוות השופטים של פרסים ספרוטיים שונים. בחלק מהמקרים היא הייתה יושב ראש הצוות.
בשנת 1962 הבילנד הוזמנה לספריית הקונגרס במטרה להקים מרכז לספרות ילדים. בשנת 1963 היא הועמדה בראש המרכז והייתה בתפקיד זה עד לשנת 1981.
בשנת 1976 הוענק לה פרס על התרומה ארוכת שנים לספרות ילדים.
בשנת 1959 היא פרסמה ספר Favorite Fairy Tales Told in France עם איורים של רוז'ה דיוואזן. זה היה ספר ראשון בסדרה של 22 ספרים עם סיפורי עם של המדינות השונות. בשנת 1985 פורסם כרך נפרד של אוסף סיפורי עם נבחרים מהסדרה.
בנוסף לסדרה וירג'יניה הבילנד הוציאה לאור ספרים נוספים של סיפורי עם ועל מחברי ספרות ילדים כמו ויליאם פן, מארק טוויין ועוד.
הר בר (אלסקה)

ערך זה עוסק בהר באלסקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  4,520 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  אלסקה, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  רכס סנט אליאס 
 קואורדינטות:  61°17′02″N 141°08′31″W﻿ / ﻿61.2839°N 141.142°W﻿ / 61.2839; -141.142
  (למפת אלסקה מוגדלת) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר בר(למפת אלסקה רגילה) ג'ונו אנקורג' פיירבנקס סיטקה קטצ'יקן אנאלסקה בארו נום קוצביו קנדה רוסיה האוקיינוס השקט ים ברינג ים צ'וקצ'י ים בופורהר בר(למפת יוקון רגילה) וייטהורס דוסון סיטי ווטסון לייק אלסקה הטריטוריות הצפון-מערביות  קולומביה הבריטית ים בופורהר בר(למפת יוקון מוגדלת) וייטהורס דוסון סיטי ווטסון לייק אלסקה הטריטוריות הצפון-מערביות  קולומביה הבריטית ים בופורהר בר
 
הר בר (באנגלית: Mount Bear) הוא הר גבוה, שכיפתו מכוסה קרחון, בהרי סנט אליאס במדינת אלסקה שבארצות הברית.
גאוגרפיה

ההר ממוקם בשטח הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס, כ-6.4 קילומטרים מערבית לגבול בין אלסקה לבין טריטוריית יוקון שבקנדה.
גובהו של ההר 4,520 מטרים מעל פני הים, והוא מתנשא לגובה של 1,540 מטרים מעל סביבתו. ההר הוא ההר ה-20 בגובהו באמריקה הצפונית, ה-9 בגובהו בארצות הברית, וה-9 בגובהו באלסקה.
קרחון ברנארד זורם ממורדותיו הדרום-מערביים של ההר, וקרחון קלוטלן זורם ממדרונותיו הצפוניים של ההר.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הסוקרים שהתוו את הגבול בין קנדה וארצות הברית בשנים 1912 - 1913.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
השתקפות (אלבום)

השתקפות הוא האלבום השלישי של הלהקה הישראלית סינרגיה. האלבום מכיל 12 שירים, בהם הסינגלים "מתי את חוזרת", "תאמין" ,"טוב לי לבד" ו"בוער".
שירים נוספים בולטים מהאלבום הם: "תאמין", שנכתב כהקדשה לילדים של חברי הלהקה רון הופמן, רועי גפן ועירון שבתאי, "לא הספקתי לומר", שנכתב לזכרו של צח לביא, בן דודו של רועי גפן, ו"הקרב האחרון", שנכתב כדי לתאר את רגעיו האחרונים של חייל בשטח הקרב.
| שם השיר | זמן | מילים | לחן |
| --- | --- | --- | --- |
| "הולך ונעלם" | 4:16 | בנואה ורון הופמן | בנואה ורון הופמן |
| "מתי את חוזרת" | 3:45 | רון הופמן ובנואה | רון הופמן |
| "תאמין" | 5:05 | רון הופמן ורועי גפן | רון הופמן |
| "טוב לי לבד" | 5:02 | בנואה ורון הופמן | בנואה ורון הופמן |
| "בוער" | 4:04 | בנואה,תומר מייזנר ורון הופמן | רון הופמן |
| "לקבל ולשתוק" | 4:14 | רון הופמן ובנואה | רון והופמן ובנואה |
| "לא הספקתי לומר" | 3:38 | רועי גפן ועירון שבתאי | רון הופמן |
| "נכנע" | 4:40 | בנואה ורועי גפן | בנואה, רון הופמן ורועי גפן |
| "מושך אותך" | 4:27 | רון הופמן | רון הופמן |
| "הקרב האחרון" | 5:20 | עירון שבתאי ורון הופמן | רון הופמן |
| "רוחות מהעבר" | 4:26 | בנואה ורון הופמן | בנואה ורון הופמן |
| "להשלים" | 4:06 | רועי גפן ורון הופמן | רועי גפן ורון הופמן |
טירת קנוטסתורפ

| --- | --- |

טירת קנוטסתורפ
 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 כתובת:  טירת קנוטסתורפ
 מיקום:  Svalöv Municipality 
 מדינה:  שוודיה
 מייסדים:  אוטה ברהה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה-16
 תאריך פתיחה רשמי:  1551 
 אדריכל:  אוטה ברהה
 קואורדינטות:  55°58′46″N 13°08′05″E﻿ / ﻿55.97942612933211°N 13.134729266166687°E﻿ / 55.97942612933211; 13.134729266166687
 http://www.knutstorp.se
  (למפת שוודיה מוגדלת) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי קנוטסתורפ(למפת שוודיה רגילה) סטוקהולם אופסלה גטבורג האלמסטד מאלמה אומאו יבלה קירונה קרלסטד ויסבי נורווגיה פינלנד לטביה ליטא אסטוניה דנמרק האוקיינוס האטלנטי  הים הבלטי קנוטסתורפ(למפת מחוז סקונה רגילה) מאלמה יסטאד הלסינגבורג קריסטיאנסטאד קטגט הים הבלטי ארסונד ד נ מ ר ק  ב. בלקיניה קרונוברי הלנדקנוטסתורפ(למפת מחוז סקונה מוגדלת) מאלמה יסטאד הלסינגבורג קריסטיאנסטאד קטגט הים הבלטי ארסונד ד נ מ ר ק  בורנ. בלקיניה קרונוברי הלנדקנוטסתורפ
 
טירת קנוטסתורפ (מאנגלית: Knutstorp Castle, משוודית: Knutstorps slott) היא טירה בסקונה בדרום שוודיה, המרוחקת כ-60 קילומטרים ממאלמה.
היסטוריה

הטירה נבנתה במאה ה-16 ובנייתה נשלמה בשנת 1550 בידי אוטה ברהה. הטירה הייתה מקום הולדתו של בנו, האסטרונום טיכו ברהה.
לפני שהטירה נבנתה, עוד באמצע המאה ה-14, אדמות הטירה שימשו כקרקע חקלאית. לקראת סוף ימי הביניים קרקע זו נרכשה על ידי משפחת ברהה, שנמנתה עם מעמד האצולה. בשנת 1551 בנה אוטה ברהה סכר על מקורות מים מקומיים ובכך יצר אגם. בתוך האגם נוצר אי, ועליו בנה אוטה את הטירה.
כדי להרחיב את טירתו, שרף אוטה את שדותיהם של 7 איכרים והבריח אותם אל מעבי היערות הסמוכים.
בעלות על הטירה

טיכו ברהה ירש חצי מהטירה. כאשר עזב לדנמרק בשנת 1546 הוא מכר את חלקו לאחיו סטין ברהה. סטין נפטר בשנת 1620 והוריש את טירת אביו לבנו השני - אריק ברהה שמכר בתורו את הטירה לאחיו יורגן ברהה, שבנו היה האחרון מבני משפחת ברהה ששהה בטירת קנוטסתורפ. הטירה נלקחה ממנו כאשר סקונה עברה לשליטת שוודיה, אבל הוא קיבל אותה בחזרה בהסכם קופנהגן. הטירה הייתה שייכת למשפחת ברהה עד שנת 1663. ליורגן ברהה הייתה רק בת בשם סופי סטינסטדאטר ברהה שנישאה לקנוד אוטסן ת'וט (מאנגלית: Knud Ottesen Thott) ולהם נולדו שלושה ילדים (הקישור אינו פעיל). מכאן ואילך הייתה הטירה רכושה של משפחת ת'וט במשך תקופה מסוימת, שלאחריה עברה לקצין בצבא השוודי בשם Åke Henriksson Tott ולאחר מכן למשפחה האצילה Ankarstierna.
ב-1771 נמכרה הטירה לרוזן פרדריק ג'ורג' קארל האנס אוברווכטמייסטר. מאז ועד היום הטירה שייכת למשפחתו. כיום הטירה היא בית פרטי ואינה משמשת כאתר תיירותי.
שריפות בטירה

במלחמת סקונה שהתחוללה בין השנים 1675 ל-1679 תגבר קרל האחד עשר, מלך שוודיה את הטירה בחיל מצב. כוחות הדנים הסתערו על הטירה ב-23 ביוני 1678 והעלו אותה באש. טירת קנוטסתורפ שוקמה בשנת 1728. הרוזן קלאס אדם אוברווכטמייסטר ואשתו אמלי לבית פון וראנגל נטעו גינה, ובשנת 1830 נתבקש האדריכל קרל גיאורג ברוניוס לשחזר ולהרחיב את הבניין. האדריכל הוסיף לטירה שני אגפים, ואלה הושמדו בשרפה בשנת 1956, כך שנותר רק הבניין הראשי.
אדריכלות הטירה

גבולות גג הטירה בנויים בסגנון האופייני לתקופה הנקרא "משולש מדרגות".
האולם הגדול מחולק לחדרים. האגף המערבי מקומר והוא שומר על כמה מאפיינים של הבניין המקורי. המבנה העיקרי באגף המזרחי הוא חדר האוכל של הטירה. חדר האוכל מכוסה בטפט בד גדול המכיל ציורי שמן המתארים נופים.
ראו גם

אוטה ברהה
ביטי בילי
טיכו ברהה
טירת טוסתרופ
הפריחה וההחמרה של מצב היהודים בהונגריה

פריחה והחמרה במצב היהודים בהונגריה חלו במצב יהודי הונגריה מאמצע המאה ה-19 עד לשואת יהודי הונגריה וכן בהמשך עד ימינו.
מספר היהודים בהונגריה ב-2020 כקהילה, מוערך ב-75 עד 100 אלף. רובם גרים בבודפשט. יהדות הונגריה היא קהילה דתית-תרבותית ואינה שייכת לאחת הלאומים שמוכרים רשמית על ידי המדינה ההונגרית. המספר איננו משקף במדויק יהדות במובן ההילכתי המחמיר, אלא קהילת בני אדם שרואים עצמם בעלי שורשים ומוצא יהודי.
סקירה היסטורית > המאה ה-19

בתקופת הרפורמות בהונגריה (1825–1848) יהדות הונגריה הייתה קבוצה אתנית עירונית אמידה מאוד. עם זאת, משנות ה-30 של המאה ה-19 ואילך הקבוצות הראשונות של יהודי מזרח אירופה העניים הרבה יותר הופיעו במדינה (כתוצאה מהתנועה החופשית בשטחי האימפריה האוסטרית שהונגריה הייתה חלק ממנה.
ב-17 במרץ 1848 בירכה "נציגות יהודי הונגריה וטרנסילבניה" את מהפכת 1848 בהונגריה. גם יהודים השתתפו בהקמת "ועדת השקט הציבורית" ו"המשמר הלאומי". משפחות יהודיות עשירות סייעו למלחמת העצמאות בתמיכה כספית משמעותית. מספר היהודים ששירתו בצבאות המהפיכה נאמד בכ-20,000, כלומר השתתפות הרבה מעבר לשיעורם באוכלוסייה הכללית. כהוקרה לכך ראתה ממשלת סמרה חובה באספה הלאומית, בימים האחרונים של מלחמת העצמאות, ב-28 ביולי 1849 בסגד להחליט על הצהרת שוויון אזרחי ופוליטי של היהודים בהונגריה. עם זאת, החלטה זו לא הייתה יכולה להיכנס לתוקף בשל תבוסת הונגריה במלחמת העצמאות והכניעה שלה לאוסטריה בווילאגוש.
חלק הארי בהגירה יהודים לתוך הונגריה היה הגעתה של יהדות מזרח אירופה, שהפכה להגירה מסיבית במחצית השנייה של המאה ה-19. המהגרים החדשים היו עניים מאוד, ניהלו בעיקר אורח חיים כפרי ועסקו גם בחקלאות. היהודים האשכנזים דוברי היידיש הגיעו מחלקיה השונים של האימפריה האוסטרו-הונגרית (שהוקמה בשנת 1867) מגליציה אך גם משטחי האימפריה הרוסית. המהגרים נמשכו להונגריה בשל האווירה הפוליטית והחברתית הליברלית שהתבססה אחרי המורשת של "עידן הרפורמות", מלחמת העצמאות ב-1848, ההתפתחות הכלכלית העצומה והפרנסה הטובה יותר. על פי נתוני המפקד אוכלוסין משנת 1891 אוכלוסיית היהודים בכל שטחה של ממלכת הונגריה הייתה 612,803 בעת שאוכלוסיית ממלכת הונגריה כולל קרואטיה הייתה אז 17,318,794 איש. הפזורה היהודית היוותה כבר 3.54% מהאוכלוסייה.
סקירה היסטורית > המאה ה-19 > הטמעה

בסוף המאה ה-19 התחזקה המגמה בהונגריה של רצון קבוצות אנשים במדינה הרב לאומית שחיו בשטחה "להפך להונגרים". בפרט בחרו בני המיעוטים היהודי והגרמני להיטמע תרבותית בהונגרים. במדינות אירופאיות אחרות לא היה מיזוג כזה של יהדות עם חברה נוצרית לרוב, ובמקומות רבים אחרים הם נותרו מיעוט דתי ואתני מופרד מאוד. אמנם תהליך התבוללות דומה החל מוקדם יותר בגרמניה ובאוסטריה, במדינות אלה תגובת החברה הנוצרית הייתה לרוב מזלזלת ובמידה מסוימת שאפה להפרדה המסורתית של היהודים מהחברה הנוצרית. לעומת זאת בהונגריה, ההתפתחות המטרופוליטית שהחלה באותה התקופה, היחס המכיל של חברת הרוב, המדיניות הרשמית של יצירת מדינת לאום מודרנית באמצעות הטמעה המונית של לאומים, סיפקו ליהודים אפשרות לקידום חברתי שווה והרגשת שייכות לאומה ההונגרית (הרגשה שהתבררה בראייה היסטורית שהייתה בחלקה הגדול מדומה, כפי שאכן התברר שנים לאחר מכן). לאחר הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867, אחת הרפורמות הליברליות הראשונות של שר הדתות דאז, יוז'ף אטווש, הייתה חוק משנת 1867 לשוויון זכויות מלא בין ההונגרים לבין היהודים. אטווש גם הקים את "הקונגרס היהודי" כדי שיהודים יוכלו לקבל לידם את ניהול ענייני הדת, בתי הכנסת ובתי הספר שלהם.
באווירה הליברלית של סוף המאה ה-19, יהודים רבים בהונגריה באמת הפכו להונגרים, הם הרגישו שהם שייכים לאומה. הדת היהודית בזרם הניאולוגי נולד כתופעה ייחודית בעולם. שירותי הפולחן (לא התפילות) נערכו בהונגרית בבתי הכנסת הניאולוגיים. משנת 1895 היהדות הפכה על פי החוק לאחת העדות הדתיות במדינה ההונגרית, כך שמישהו יכול היה להיות הונגרי בעל דת יהודית כמו גם הונגרי בעל דת קתולית או קלוויניסטית. רק חלק קטן מיהדות ההונגריה ובמיוחד העירונית, נשאר שייך לזרם המסורתי האורתודוקסי שברבות הימים הפכה למעשה לזרם חרדי ושמרה על הפרדתה הדתית כזרם מימים ימימה. הרוב המכריע הצטרף לזרם הניאולוגי, כמעט שלושה רבעים מיהדות בודפשט, למשל. בתחילת המאה ה-20 בחרו רבים בנישואי תערובת עם בני/בנות זוג הונגרים.
סקירה היסטורית > המאה ה-19 > יהודי הונגריה המפורסמים במאה ה-19

היהודים המפורסמים ביותר בהונגריה דאז כללו את לאופולד לעף, הרב הראשי של סגד, הרב משה טייטלבוים משאטוראליאויהיי, בנימין זאב הרצל, מייסד התנועה הציונית, הבלשן מור בלאגי, המוזיקאי מרק רוז'אוולדי, הסופר ארמין ואמברי, הסופרת וילמה בק והמשורר יוז'ף קיש ולבסוף הברון מנפרד וייס מייסד מפעלים באי צ'פל (לימים תשלובת הפלדה והמתכת מנפרד וייס).
סקירה היסטורית > המאה ה-19 > אנטישמיות במאה ה-19

הביטוי הראשון לאנטישמיות שמשך תשומת לב לאומית היה עלילת טיסאסלר. המקרה היה עוזרת נוצרייה צעירה שנעלמה ב-1 באפריל 1882. היהודים המקומיים הואשמו בעלילת דם (אישומי רצח פולחניים). התביעה התקיימה בשנת 1883. כתוצאה מהמאבק של קארוי אטווש וחבריו עורכי הדין, הסתיימה התיק בזיכוים של הנאשמים.
סקירה היסטורית > המאה ה-20 > שיעור היהודים באוכלוסייה

|  | 1890 | 1900 | 1910 |
| --- | --- | --- | --- |
| הונגריה ללא קרואטיה | 15,162,988 | 16,838,255 | 18,264,533 |
| אוכלוסייה יהודית ללא קרואטיה | 707,961 | 831,162 | 911,227 |
| שיעור האוכלוסייה היהודית | 4.67% | 4.94% | 4.99% |
המספר הכולל של יהודים בכל שטחה של ממלכת הונגריה היה 932,458. אוכלוסיית ממלכת הונגריה, יחד עם קרואטיה, הייתה בת 20,836,681 איש. הפזורה היהודית היוותה אפוא 4.47% מהאוכלוסייה. 75.7% מהיהודים סימנו את ההונגרית כשפת האם שלהם, שעברה בהרבה את השיעור של הקתולים דוברי ההונגרית, למשל.
61% מהסוחרים, 58% מהמדפיסים, 48.5% מהרופאים, 42% מבעלי בתי המרזח, 24% מהאופים, 24% מהקצבים, 21% מהחייטים, 9% מהסנדלרים היו יהודים בשנת 1910. בתקופה 1893–1913 20% מתלמידי התיכון הרגילים ו-37% מתלמידי הגימנסיות הריאליות היו יהודים. בשנת 1913, 34.1% מהסטודנטים של אוניברסיטת בודפשט ו-31.9% מהסטודנטים של האוניברסיטה הטכנית של בודפשט היו יהודים. (על פי נתוני 1920, 34% מהעיתונאים ב"הונגריה המוקטנת" שלאחר חוזה טריאנון, 24.5% מהזמרים, 23% מהשחקנים ו-17% מהציירים והפסלים של הונגריה היו יהודים. נתון נוסף משנת 1920 ש-40.5% מהתעשיינים ו-19.6% מבעלי האחוזות הגדולות מ-5,000 דונם היו יהודים.
בחתך אחר: 3.1% מהאוכלוסייה היהודית היו תעשינים או בעלי קרקעות של יותר מ-500 דונם, 3.2% היו בעלי קרקעות של פחות מ-500 דונם, 34.4% היו פועלים ו-59.3% היו עצמאיים, פקידים, סוחרים וכדומה.
סקירה היסטורית > המאה ה-20 > ריכוזי יהודים

להלן רשימת הערים ורשויות מקומיות בהם מספר היהודים עלה על 5 האחוזים מהאוכלוסייה.
(אם העיר לא הייתה שייכת להונגריה בזמן השואה בשנת 1944, מצוין השתייכותה לפי SK = סלובקיה, RO = רומניה, HR = קרואטיה, AU = אוסטריה)
מוקצ'בו 44.4%
סיגט 37.4%
אוז'הורוד 31.4% ברדיוב (SK) 30.4% ברהובה 30.2%
שאטוראליאויהיי 28.7%
אוראדיה 23.6%, בודפשט 23.1%, ניטרה (SK) 22.4%
שימלאו סילבאניי 20.9%, הואדין (Huedin) 20.7%, סאטו מארה 20.6% מישקולץ 20.0%
דז' 18.9%, אויפשט, כיום חלק מבודפשט 18.4%
טרנצ'ין SK) 16.7%), קז'מארוק (SK) 16.6%, לוצ'נץ (SK) 16.5% פרשוב (SK) 16.4%, ז'ילינה (SK) 16.0%,
קאריי 15.5%, פאפה 15.3%, קושיצה 15.2%
לויצה 14.3%, טרנבה (SK) 14.0%
קאפושוואר 13.9% אלבה יוליה (RO) 13.7%, סבינוב (SK) 13.3% פופרד (SK) 13.0%
נג'קניז'ה 12.7%, גיור 12.6%, ג'נג'ש 12.6%, זאלאגרסג 12.4%, ספישסקה פודהרדייה (SK) 12.4%
הטסג 11.8% באנסקה ביסטריצה 11.7%, קלוז'-נאפוקה 11.6, גרלה 11.3% ואץ 11.2%
ביסטריצה 10.9%, באיה מארה 10.9%
רגין 10.8%, קומרנו 10.7%, ברטיסלאבה (SK) 10.5% נירג'האזה 10.2% סומבטהיי 10.1%, ארד (RO) 10.0%, רימבסקה סובוטה 10.0%
באיה 9.9%, אגר 9.5% נובה זמקי 9.5% לבוצ'ה (SK) 9.5% לוגוז' (RO) 9.5%, טימישוארה (RO) 9.3% טרנבני (RO) 9.2%, דברצן 9.1%, דבה (RO) 9.1%
טרגו מורש 8.7% רוז'מברוק (SK) 8.7% וספרם 8.6% סקשפהרוואר 8.3%, פץ' 8.1%
פוגאראש (RO) 7.8%, רוז'ניאבה 7.5% ילשאבה 7.5%, פזינוק (SK) 7.5%, סולנוק 7.2%
נובי סאד 6.9% זוליום (SK) 6.9%, שופרון היידוננש 6.0%
סגד 5.8% מאקו 5.5%, אייזנשטדט (AU) 5.5% סקסארד 5.6% אסטרגום 5.1%.
מחוזות שבהם שיעור האוכלוסייה היהודית הגיע ל-4%
מרמורש 18.4%, ברג 14.2%, אוגוצ'ה 12.9%, אונגוואר 10.9%,
זמפלן 9.6%, סאבולץ' 7.9%, סאטו מארה 7.4%, שארוש 7.1%, אבאוי-טורנה 7.1%,
ביהאר 6.4%, היידו 6.0%, ברטיסלאבה 5.8%, בעסטריצה נסאוד 5.7%, ניטרה 5.0%, סולנוק-דובוקה 5.1%,
סילאג' 4.3%, קלוז' 4.3%, ספש 4.3%.
סקירה היסטורית > המאה ה-20 > אחרי 1945

כמה ניצולי שואה עלו לישראל או היגרו לארצות הברית ולמדינות נוספות, אך מספר לא מבוטל בחר להישאר בהונגריה. במהלך שנות הסטליניזם, בלחץ המדינה האתאיסטית, חיי הדת נסוגו והפעולות האנטי-ציוניות הפכו לרציפות. הדת הייתה מוגבלת רק לטקסים לזכר הקורבנות, וגידול ילדים על פי המסורת היהודית הפך לכמעט בלתי אפשרי. חלק ניכר מהיהדות נקט באסטרטגיות שונות להטמעה (קומוניזם, תנועת העבודה הבינלאומית, נשואי תערובת, הסתתרות וקיום מצוות הדת (בדומה לאנוסים בזמנו) וניתוק מהמסורת היהודית.
אנשים רבים ממוצא יהודי השתתפו במרד ההונגרי של 1956 ובמלחמת החמושים לעצמאות בעקבות הפלישה הסובייטית (אישטוואן אנדייל, טיבור דרי, זולטאן זלק, דיולה האי, אוטו סירמאי, וכו'). אף על פי שביטויים אנטישמיים ופוגרומים התרחשו באופן ספורדי בלבד, היו יהודים שחשבו שעתידם בהונגריה שוב בסכנה, כך שחלק ניכר מ-200,000 האזרחים שברחו מהונגריה בתקופת המרד היו יהודים. בתקופת יאנוש קאדאר חיה יהדות הונגריה בשלום יחסי. שאלת היהודים הפכה לנושא טאבו. הנהגת קאדאר העדיפה התבוללות שלווה ושקטה וכתוצאה מכך יהדות הונגריה הפכה לחילונית יותר ויותר, מספר הנישואים הבין-דתיים גדל, התפרקות חזקה פקדה את הקהילות היהודיות והניכור למסורות היהודיות גדל.
סקירה היסטורית > המאה ה-20 > אחרי 1989

יהודים אינטלקטואליים ליברליים ודמוקרטים נטלו חלק פעיל בשינוי המשטר בשנת 1989. הארגון היהודי החלופי הראשון במזרח אירופה היה איגוד התרבות היהודי-הונגרי, שהוקם בבודפשט בשנת 1988. לאחר השינוי במשטר, השפעת ההתאוששות החברתית והדתית של כ-100 עד 120 אלף יהודי הונגריה מוזכרת כרנסאנס של יהדות הונגריה. על פי סקר שנערך בשנת 2017, יותר מ-80% מיהודי הונגריה נולדו והתגוררו בבודפשט. הם משכילים יותר מהממוצע. שיעורם מיוצג יותר במקצועות אינטלקטואליים כמו גם בתחום היזמות.
חיים יהודיים במאה ה-21

כיום יש ארבע קבוצות של קהילות יהודיות בהונגריה:
התאחדות הקהילות היהודיות בהונגריה (MAZSIHISZ)
הקהילה הסטטוס קוו אנטה (EMIH, Statusquo Ante)
הקהילה האוטונומית היהודית האורתודוקסית של הונגריה
שים שלום - הקהילה היהודית המתקדמת
שלוש הראשונות מבין ארבע הנ"ל הן בין 14 הקבוצות הדתיות בהונגריה שהוכרו אוטומטית במסגרת החוק משנת 2011. בהונגריה יש רשימה ארוכה של בתי כנסת פעילים, כולל רחוב דוהני בית הכנסת הגדול של בבודפשט, שהוא בית הכנסת הגדול באירופה.
בהונגריה פועלים כמה בתי ספר יהודיים:
בית הספר של הקרן האמריקאית, הידוע יותר בשם וושלני
גימנסיית אנה פרנק - בית ספר שאנדור שייבר
האקדמיה JMPoint - מדעים יהודיים ללא גבולות - הכשרה מבוססת eLearning
בית הספר הקהילתי היהודי לאודר יבנה
בית המדרש לרבנים בבודפשט - האוניברסיטה היהודית (ORZSE)
בית ספר יסודי עברי-הונגרי בית מנחם
מרכז חינוך חב"ד לובביץ'
חתני פרס נובל יהודים-הונגרים

מבין 15 חתני פרס נובל שנחשבים הונגרים, הבאים היו יהודים (10)ː
אברהם הרשקו (פרנץ הרשקו), פרס נובל לכימיה, 2004
רוברט באראני, פרס נובל לרפואה, 1914
דניס גאבור, פרס נובל לפיזיקה, 1971
ג'ון הרסני, פרס נובל לכלכלה, 1994
ג'ורג' דה הוושי, פרס נובל לכימיה, 1943
אימרה קרטס, פרס נובל לספרות, 2002
מילטון פרידמן, פרס נובל לכלכלה, 1976
ג'ון פולני, פרס נובל לכימיה, 1986
יוג'ין ויגנר, פרס נובל לפיזיקה, 1963
אלי ויזל, פרס נובל לשלום, 1986
ראו גם

רשימת הרבנים הראשיים של טרנסילבניה
ההיסטוריה של יהודי הונגריה
סופרים אסורים (הונגריה 1944)
לקריאה נוספת

Erényi Tibor: A zsidók története Magyarországon (Változó Világ 9., Budapest, 1996)
Erős Ferenc, szerk.: Zsidóság, identitás, történelem (T-Twins, Budapest, 1992)
Gonda László: A zsidóság Magyarországon 1526–1945 (Budapest, 1992)
Gyurgyák János: A zsidókérdés Magyarországon (Osiris, Budapest, 2001)
Karády Viktor: Zsidóság, modernizáció, asszimiláció (Cserépfalvi Kiadó, Budapest, 1997)
Karády Viktor: Túlélők és újrakezdők. Fejezetek a magyar zsidóság szociológiájából 1945 után (Múlt és Jövő, Budapest, 2002)
Gerő András: A zsidó szempont (PolgART, Budapest, 2005)
Balog Szidónia: A magyarországi zsidók kamaraszolgasága és igazságszolgáltatása a középkorban. Bp, 1907. Archive.org
Sebők László: A magyarországi zsidók a számok tükrében. Rubiconline (Hozzáférés: 2018. okt. 31.)