stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקרבת
היסטוריה

בתקופת בית שני הייתה עקרבת אחד מאחד עשר הפלכים של יהודה, מדרום לשומרון.
המסע הראשון שערך יהודה המקבי לאחר טיהור המקדש (164 לפנה"ס) היה לסביבות עקרבה, אולם בספר מקבים א' נכתב שזה באדום, דבר שאינו מתיישב עם המיקום המוכר לנו.
בתקופת הנציב קומאנוס (48–52 לספירה) פשטה מפלך זה חבורת ה"ליסטים" היהודית של אלעזר בן דינאי על השומרונים, כנקמה על רצח עולה רגל יהודי מהגליל בדרכו לירושלים.
במהלך המרד הגדול פעל בה שמעון בר גיורא שמוצאו היה מהעיר הסמוכה גרשה.[דרוש מקור]
יוחנן בן חנניה מונה לשר הצבא של הפלך על ידי מנהיגי המרד בירושלים, ולבסוף נכבשה העיר על ידי אספסיאנוס.
במשנה נזכרת העיר בהקשר למעשרות שהובאו לירושלים: ”כרם רבעי עולה לירושלים מהלך יום לכל צד, ואיזה הוא תחומה - אילת מן הדרום, עקרבת מן הצפון, לוד מן המערב, והירדן מן המזרח”.
העיר גם נמצאה מוזכרת בשטר יהודי מימי מרד בר כוכבא, בו הוזכר כפר בת שלה בשם "גלוד". כפר זה מזוהה כיום עם הכפר ג'אלוד, כ-7 ק"מ דרומית מערבית לעקרבה.
אוסביוס באונומסטיקון (תחילת המאה ה-4 לספירה) ציין כי מיקומה של העיר הוא דרומית מזרחית לשכם, תוך שקישר בטעות בינה ובין העיר המקראית שבנגב "מַעֲלֵה עַקְרַבִּים", והעיר נזכרת כך גם במפת מידבא.
הערות שוליים

↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 62.
↑  מלחמת היהודים, ספר ג' פרק ג' פסקה ה'.
↑  מלחמת היהודים, ספר ג' פרק ג' פסקה ד'.
↑  לדיון אודות זיהוי המיקום ראו: היסטוריה של עם ישראל, (עורכי הסדרה מיכאל אבי יונה ואברהם שליט), התקופה ההלניסטית, (עורך: אברהם שליט), תל אביב: הוצאת עם עובד, תשמ"ג-1983, עמ' 114.
↑  מלחמת היהודים ספר ב', פרק י"ב, פסקה ד'.
↑  יוסף בן מתתיהו, תולדות מלחמת היהודים ברומאים, פרק ד', 504-503.
↑  מלחמת היהודים, ספר ג' פרק כ' פסקה ד'.
↑  מלחמת היהודים, ספר ד' פרק ט' פסקה ט'.
↑  משנה, מסכת מעשר שני, פרק ה', משנה ב'.
↑  ואדי מורבעאת, DJD 2, טקסט 115, שורות 3, 22.
↑  י' אליצור, שמות מקומות קדומים בארץ ישראל השתמרותם וגלגוליהם, הוצאת יד יצחק בן-צבי והאקדמיה ללשון העברית, עמ' 62.
↑  אונומסטיקון 14, 10.
פול פאריי

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1886 לה טרפור, צרפת 
 פטירה:  10 באוקטובר 1979 (בגיל 93) מונטה קרלו, מונקו 
 שם לידה:  Paul Marie Adolphe Charles Paray 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 פרסים והוקרה:  צלב גדול של לגיון הכבוד (1975)  קצין גבוה במסדר גרימלדי (1967)  פרס רומא (1911)  הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות הלאומי (1971) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פול פאריי (בצרפתית: Paul Paray; ‏24 במאי 1886 – 10 באוקטובר 1979) היה מנצח, נגן עוגב ומלחין צרפתי.
קורות חייו

פול פאריי נולד בלה טרפור, צרפת, לאב פסל ונגן עוגב בכנסיית סן ז'אק, וראש אגודת מוזיקאים חובבים. הוא הכניס את פול הצעיר לתזמורת האגודה כמתופף. בהמשך נסע פאריי לרואן ללמוד מוזיקה אל הנזירים בורז'ואה ובורבון, ונגינה בעוגב אצל הלינג. לימודים אלה הכינו אותו לכניסה לקונסרבטואר בפריז. בשנת 1911 זכה פול פאריי בפרס רומא על קנטטה יאניצה שלו.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה התגייס פול פאריי לצבא צרפת. בשנת 1914 היה שבוי מלחמה במחנה דרמשטדט, שם חיבר רביעיית מיתרים.
אחרי המלחמה עבר פאריי מתזמורת לתזמורת בתפקיד מנהל מוזיקלי. בשנת 1922 חיבר פאריי את הבלט Adonis troublé ובשנת 1931 כתב מיסה ליובל ה-500 לשריפת ז'אן ד'ארק על המוקד, שבוצעה בהשמעת בכורה בקתדרלה ברואן. בשנת 1935 כתב את הסימפוניה הראשונה ב-דו מז'ור, ובשנת 1940 את הסימפוניה השנייה ב-לה מז'ור.
פאריי ניצח לראשונה על הפילהרמונית של ניו יורק בשנת 1939. בשנת 1952 התמנה למנהל מוזיקלי של תזמורת דטרויט, שעליה המשיך לנצח עד 1963. בתקופתו גם הרבה להקליט עם התזמורת.
פבריס אולינגה

פבריס אולינגה אסונו (בצרפתית: Fabrice Olinga Essono; נולד ב-12 במאי 1996) הוא כדורגלן קמרוני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת בוטושאן מליגת העל הרומנית בכדורגל.
קריירה

אולינגה התחיל את הקריירה שלו באקדמיה לכדורגל של סמואל אטו. בשנת 2009 הצטרף למחלקת הנוער של מיורקה, וכעבור שנתיים הצטרף למחלקת הנוער של מאלגה. בעונת 2012/2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד סלטה ויגו והבקיע את השער היחיד במשחק שהפך אותו לשחקן הצעיר ביותר שכובש בלה ליגה כאשר הוא רק בן 16 ו-98 ימים. ב-20 בינואר 2014 הושאל לזולטה ורכם עד לסיום העונה, ועם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו בסיום העונה.
ב-2 באוקטובר 2012, זומן אולינגה לראשונה לסגל נבחרת קמרון. עשרה ימים לאחר מכן הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בה גם הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 2–1 נגד כף ורדה במסגרת מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2013. אולינגה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014 והיה השחקן הצעיר ביותר שהשתתף בטורניר, אולם הודח עם נבחרתו כבר בשלב הבתים.
הערות שוליים

↑  Fabrice Olinga, worldfootball.net
↑  El RCD Mallorca ficha a dos cameruneses de la Fundación Samuel Eto´o, joinfutbol.com, ‏19 ינואר 2009
| נבחרת קמרון – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 פוג'ו •  2 אסו-אקוטו •  3 נקולו •  4 דג'אוגו •  5 נונקאו •  6 סונג •  7 אנגמו •  8 מוקאנדג'ו •  9 אטו •  10 אבובקאר •   11 מאקון •  12 בדימו • 13 צ'ופו-מוטינג •  14 צ'דיו • 15 וובו • 16 איטאנדז'ה • 17 מביה • 18 איינו • 19 אולינגה • 20 סאלי • 21 מאטיפ • 22 ניום • 23 נדג'וק • מאמן: פינקה |  1 פוג'ו •  2 אסו-אקוטו •  3 נקולו •  4 דג'אוגו •  5 נונקאו •  6 סונג •  7 אנגמו •  8 מוקאנדג'ו •  9 אטו •  10 אבובקאר •   11 מאקון •  12 בדימו • 13 צ'ופו-מוטינג •  14 צ'דיו • 15 וובו • 16 איטאנדז'ה • 17 מביה • 18 איינו • 19 אולינגה • 20 סאלי • 21 מאטיפ • 22 ניום • 23 נדג'וק • מאמן: פינקה | קמרון |
עונת 1987/1988 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  22 בספטמבר 1987
 תאריך סיום:  9 במרץ 1988
 מספר משתתפות:  49 
 זוכה:  ספרד ריאל מדריד (זכייה ראשונה)
 סגנית:  יוגוסלביה ציבונה זאגרב
 → 1986/19871988/1989 ←
 
עונת 1987/1988 בגביע קוראץ' הייתה המהדורה ה-17 של תחרות פיב"א לקבוצות כדורסל אירופיות, שנערכה בין 22 בספטמבר 1987 ל-9 במרץ 1988.
ריאל מדריד מספרד ניצחה בגמר את ציבונה זאגרב מיוגוסלביה וזכתה בטורניר בפעם הראשונה.
סיבוב ראשון

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה פלקנסטרו וארזה | 229–150 | לוקסמבורג דודלאנז' | 115–61 | 114–89 |
| בלגיה מכבי בריסל | 188–191 | צרפת ראסינג פריז | 90–102 | 98–89 |
| צ'כוסלובקיה אינטר ברטיסלאבה | 271–112 | קפריסין אולימפיה ניקוסיה | 153–58 | 118–54 |
| בולגריה (1971–1990) צ'רנו מורה וארנה | 145–156 | טורקיה בשיקטאש | 86–75 | 59–81 |
| קפריסין אכילאס קאימקלי | 90–217 | ישראל מכבי חיפה | 49–96 | 41–121 |
| שווייץ ניון | 158–163 | בלגיה פלורוס | 69–93 | 89–70 |
| מערב גרמניה שרלוטנבורג | 228–159 | שווייץ וויי | 104–60 | 114–99 |
| צרפת אולימפיק אנטיב | 178–168 | שווייץ לוזאן | 103–77 | 75–91 |
| בלגיה קסטרוס בריין | 209–155 | פורטוגל איליאבום קלוב | 112–76 | 97–79 |
| אוסטריה מטרסבורג | 163–225 | צ'כוסלובקיה אוסטרבה | 88–100 | 75–125 |
| יוון היראקליס | 181–148 | בולגריה (1971–1990) ספרטק פלבן | 101–65 | 80–83 |
| ישראל הפועל חיפה | 139–138 | יוון פנאתינאיקוס | 77–69 | 62–69 |
| ישראל אליצור נתניה | 193–163 | יוגוסלביה שיבנקה שיבניק | 91–76 | 102–87 |
| מערב גרמניה גיסן 46' | 181–217 | צרפת מונקו | 87–101 | 94–116 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 145–142 | יוון פאניוניוס | 77–66 | 68–76 |
| הונגריה (1957–1989) בודפשט הונבד | 142–205 | יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 78–102 | 64–103 |
| פינלנד קוטקה באסקט | 181–175 | מערב גרמניה ברוזה במברג | 109–79 | 72–97 |
סיבוב שני

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| איטליה פלקנסטרו וארזה | 181–194 | צרפת ראסינג פריז | 98–98 | 83–96 |
| צ'כוסלובקיה אינטר ברטיסלאבה | 163–210 | ישראל הפועל תל אביב | 86–111 | 77–99 |
| יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 218–155 | טורקיה בשיקטאש | 104–80 | 114–75 |
| ישראל מכבי חיפה | 178–182 | צרפת אסוול ליון-וילרבאן | 103–89 | 75–93 |
| ספרד ריאל מדריד | 182–135 | בלגיה פלורוס | 98–74 | 84–61 |
| מערב גרמניה שרלוטנבורג | 153–163 | ספרד סרגוסה | 88–64 | 65–99 |
| צרפת אולימפיק אנטיב | 189–209 | יוון פאוק סלוניקי | 82–98 | 107–111 |
| איטליה פלקנסטרו קאנטו | 194–186 | בלגיה קסטרוס בריין | 117–93 | 77–93 |
| צ'כוסלובקיה אוסטרבה | 144–199 | איטליה וירטוס בולוניה | 63–89 | 81–110 |
| יוון היראקליס | 167–199 | ספרד אסטודיאנטס מדריד | 100–98 | 67–101 |
| ישראל הפועל חיפה | 167–189 | איטליה יובקזרטה באסקט | 91–103 | 76–86 |
| ישראל אליצור נתניה | 149–135 | בלגיה אוסטנדה | 77–66 | 72–69 |
| טורקיה אפס פילזן | 123–126 | צרפת מונקו | 69–67 | 54–59 |
| אנגליה מנצ'סטר יונייטד | 178–177 | ספרד באסקט מנרסה | 94–80 | 84–97 |
| יוגוסלביה יוגופלסטיקה ספליט | 224–156 | טורקיה בסלנספור | 114–73 | 110–83 |
| יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 265–211 | פינלנד קוטקה באסקט | 138–110 | 127–101 |
שלב הבתים

שלב הבתים נערך בארבעה בתים בני ארבע קבוצות, והקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
חצי גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה הכוכב האדום בלגרד | 154–170 | ספרד ריאל מדריד | 82–89 | 72–81 |
| ישראל הפועל תל אביב | 182–204 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 93–103 | 89–101 |
גמר

| קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | סיבוב ראשון | סיבוב שני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ריאל מדריד | 195–183 | יוגוסלביה ציבונה זאגרב | 102–89 | 93–94 |
ישראל בתחרות

אליצור נתניה, מכבי חיפה, הפועל תל אביב והפועל חיפה, שסיימו בסדר זה במקומות 4–7 בעונת 1986/1987 בליגה הלאומית בכדורסל, ייצגו את ישראל בתחרות.
אליצור נתניה הוגרלה בסיבוב הראשון מול שיבנקה שיבניק וניצחה 193–163 (91–76 בנתניה ו-102–87 בשיבניק), ובסיבוב השני מול אוסטנדה וניצחה 149–135 (77–66 בנתניה 72–69 באוסטנדה). בשלב הבתים הודחה לאחר שסיימה במקום השלישי בבית עם מונקו (הפסד 82–88 בבית וניצחון 95–81 בחוץ), ריאל מדריד (הפסד 67–80 בבית וניצחון 100–86 בחוץ) ווירטוס בולוניה (הפסדים 81–90 בחוץ ו-86–92 בבית).
מכבי חיפה הוגרלה בסיבוב הראשון מול אכילאס קאימקלי וניצחה 217–90 (96–49 בניקוסיה ו-121–41 בחיפה), אך הודחה בסיבוב השני לאחר שהפסידה לאסוול ליון-וילרבאן 178–182 (ניצחון 103–89 בחיפה והפסד 75–93 בווילרבאן).
הפועל תל אביב הוגרלה בסיבוב השני מול אינטר ברטיסלאבה וניצחה 210–163 (111–86 בברטיסלאבה ו-99–77 בתל אביב), ובשלב הבתים סיימה במקום הראשון בבית עם פלקנסטרו קאנטו (הפסד 78–94 בחוץ וניצחון 101–86 בבית), סרגוסה (ניצחונות 102–86 בבית ו-80–79) ויוגופלסטיקה ספליט (הפסד 83–86 בחוץ וניצחון 77–65 בבית). בחצי הגמר הודחה הקבוצה על ידי ציבונה זאגרב בתוצאה 182–204 (93–103 בתל אביב ו-89–101 בזאגרב). זהו הישג השיא של קבוצה ישראלית בגביע קוראץ', שהושג על ידה רק פעם אחת נוספת, בעונת 1979/1980.
הפועל חיפה הוגרלה בסיבוב הראשון מול פנאתינאיקוס וניצחה 139–138 (ניצחון 77–69 בחיפה והפסד 62–69 באתונה), אך הודחה בסיבוב השני לאחר שהפסידה ליובקזרטה באסקט 167–189 (91–103 בחיפה ו-76–86 בקזרטה).
עונת 1987/1988 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  4 בספטמבר 1987 – 21 במאי 1988 (261 ימים)
 מספר משתתפות:  14
 הזוכה:  הפועל תל אביב
 מספר משחקים:  225
 מספר שערים:  518 (2.3 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל זאהי ארמלי (25 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל אלי כהן
 → 1986/19871988/1989 ←
 
עונת 1987/1988 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-32 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. לעונת 1987/1988 לליגה הלאומית עלתה קבוצת צפרירים חולון זאת בעקבות ההחלטה להקטין את הליגה הלאומית ל-14 קבוצות. לאחר שני סיבובים הליגה פוצלה לבית העליון (בית האליפות) ובית התחתון (בית המעבר). בתום העונה סיימה הפועל תל אביב במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה זאהי ארמלי ממכבי חיפה שכבש 25 שערים.
בסיום העונה הפועל לוד ומכבי פתח תקווה ירדו ליגה. לעונת 1988/1989 לליגה הלאומית עלו הפועל ירושלים והפועל טבריה.
טבלת הליגה > הבית העליון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | הפועל תל אביב | 33 | 19 | 9 | 5 | 43 | 23 | 20 | 66 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 2 | מכבי נתניה | 33 | 16 | 12 | 5 | 56 | 35 | 21 | 60 |  |
| 3 | הפועל באר שבע | 33 | 13 | 13 | 7 | 33 | 22 | 11 | 52 |  |
| 4 | שמשון תל אביב | 33 | 13 | 11 | 9 | 35 | 33 | 2 | 50 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 5 | הפועל פתח תקווה | 33 | 12 | 10 | 11 | 47 | 41 | 6 | 46 |  |
| 6 | הפועל כפר סבא | 33 | 11 | 12 | 10 | 33 | 31 | 2 | 45 |  |
| 7 | בית"ר תל אביב | 33 | 9 | 13 | 11 | 38 | 40 | 2- | 40 |  |
| 8 | צפרירים חולון | 33 | 9 | 13 | 11 | 32 | 34 | 2- | 40 |  |
טבלת הליגה > הבית התחתון

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 9 | מכבי חיפה | 31 | 13 | 8 | 10 | 56 | 33 | 23 | 47 |  |
| 10 | בני יהודה תל אביב | 31 | 11 | 11 | 9 | 28 | 23 | 5 | 44 |  |
| 11 | בית"ר ירושלים | 31 | 10 | 9 | 12 | 38 | 42 | 4- | 39 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 12 | מכבי תל אביב | 31 | 8 | 12 | 11 | 43 | 43 | 0 | 36 |  |
| 13 | הפועל לוד | 31 | 3 | 9 | 19 | 17 | 69 | 52- | 18 | ירדו ליגה |
| 14 | מכבי פתח תקווה | 31 | 3 | 8 | 20 | 19 | 49 | 30- | 17 | ירדו ליגה |
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פבריס נואל

פבריס נואל (צרפתית: Fabrice Noël; נולד ב-21 ביולי 1985) הוא כדורגלן מהאיטי.
קריירה

נואל התחיל לשחק כדורגל כבר בגיל 5. אמו ואחיו לימדו אותו את המהלכים הראשונים עם כדור הסמרטוטים, והוא שיחק בו 12 או 13 שעות ביום. כבר בגיל 12, היה השחקן הבולט בנבחרת האיטי עד גיל 15, וכשהיה בן 16 כבר היה לכדורגלן הטוב בארצו. בגיל 16 החל נואל לככב בקבוצת ראסינג קלאב האיטי. היריבות המושבעות של הקבוצה, ביניהן ויולט, ניסו לפתות אותו לעבור אליהן. לאחר שסירב, הפוליטיקאים הקשורים לויולט החלו לאיים עליו ועל משפחתו.
נואל נסע עם קבוצתו למסע משחקים בארצות הברית. יומיים לפני חזרתו, אימו התקשרה אליו וסיפרה לו שרצחו את שני אחיו הגדולים, ולכן אסור לו לחזור לביתו. קבוצתו של נואל חזרה להאיטי והוא קיבל מקלט מדיני בארצות הברית. אמריקאי בעל שורשים מהאיטי אסף אותו לביתו, רשם אותו לתיכון פאלם ביץ', פלורידה, ושכנע אותו להיבחן בקבוצת הכדורגל של התיכון. נואל התקבל לקבוצה והחל לשחק בה.
במקביל ללימודים בתיכון ולמשחקים בקבוצה, נואל ניקה שולחנות במסעדות. בכסף שהרוויח קנה שקי אורז ושעועית, אותם שלח למשפחתו. בשנתיים וחצי בפאלם ביץ' הבקיע 130 שערים. קבוצות הכדורגל של ה-MLS מיהרו להחתימו, אבל החוקים לא איפשרו לו לשחק בליגה, עד שיקבל תעודת בגרות.
בקיץ 2005, לאחר שסיים את לימודיו, החתימה אותו קבוצת קולורדו ראפידס. לאחר חצי שנה בקבוצה, בגיל 19, זכה בתואר רוקי השנה של הקבוצה.
פול פאנק

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בן 64 בערך) פורט הוד, טקסס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת מרכז מישיגן  אוניברסיטת מונטנה  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1982–2022 (כ־40 שנה)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד החטיבה הראשונה בדיוויזיית הפרשים הראשונה  מפקד דיוויזיית החי"ר הראשונה  מפקד הקורפוס השלישי  מפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (2)   מדליית השירות המצוין (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (4)   כוכב הארד (4)
 
פול א. פאנק השני (באנגלית: Paul E. Funk II) (נולד ב-1960) הוא קצין בדימוס בדרגת גנרל, כיהן כמפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית.
ביוגרפיה

פאנק נולד בפורט הוד שבטקסס. אביו פול "בוטש" פאנק שירת כלוטננט גנרל בצבא ארצות הברית, פיקד על הדיוויזיה המשוריינת השלישית בתקופת מלחמת המפרץ ועל הקורפוס ה-3.
התגייס לצבא ב-1982 והחל את שירותו כמפקד מחלקה בגדוד השני של רגימנט הפרשים השמיני. שירת כמפקד פלוגה בגדוד השני של הרגימנט המשוריין ה-32 בדיוויזיה המשוריינת השלישית שהוצבה בגרמניה המערבית. בתקופת מלחמת המפרץ לחם כמפקד פלוגת המפקדה של הגדוד הרביעי ברגימנט המשוריין ה-67 של הדיוויזיה המשוריינת השלישית. בשנים 1992–1994 הדריך במרכז האימונים הלאומי בפורט ארווין שבקליפורניה. שימש קצין אג"ם ברגימנט הפרשים המשוריין השלישי בפורט קרסון שבקולורדו. בשנים 1998–2000 שירת כראש ענף אימונים משותפים בפיקוד הגנת האוויר והחלל של צפון אמריקה.
בשנים 2000–2002 פיקד על גדוד הסיור הראשון ברגימנט הפרשים השביעי במסגרת החטיבה הרביעית של דיוויזיית הפרשים הראשונה. בתקופת מלחמת עיראק שירת כעוזר ראש מטה של דיוויזיית הפרשים הראשונה. בשנים 2005–2008 פיקד על החטיבה הראשונה דיוויזיית הפרשים הראשונה. במאי 2008 מונה לראש מטה הקורפוס ה-3. באפריל 2009 מונה לסגן מפקד מרכז האימונים המשולב בפיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית. במהלך תפקידו זה, קודם באוגוסט 2010 לדרגת בריגדיר גנרל.
בשנת 2011 מונה לסגן לנושאי תמרון של מפקד דיוויזיית החי"ר הראשונה ובמסגרת זו שירת כסגן מפקד הגזרה המזרחית באפגניסטן. באפריל 2013 קודם לדרגת מייג'ור גנרל ובמאי 2013 מונה למפקד הדיוויזיה ומפקד פורט ריילי שבקנזס. כמפקד הדיוויזיה פיקד עליה בעת שהוצבה בעיראק כחלק מהכוח ללחימה במדינה האסלאמית בסוריה ובעיראק. ביולי 2015 מונה לעוזר קצין אג"ם ותכנון במטה צבא ארצות הברית.
באפריל 2017 קודם לדרגת לוטננט גנרל והחליף את שון מקפרלנד כמפקד הקורפוס ה-3 של הצבא בבסיס פורט הוד.. הוא פיקד עד לשנת 2017 כאשר במקומו מונה פט וייט. בספטמבר 2017 הוא מונה למפקד כוח משימה משותף משולב - מבצע נחישות טבועה למלחמה בארגון המדינה האסלאמית. ביוני 2019 מונה למפקד פיקוד האימונים וההדרכה של צבא ארצות הברית בדרגת גנרל. שירת בתפקיד עד פרישתו בספטמבר 2022.
פאנק בוגר תואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של מונטנה ובעל תואר שני בניהול מאוניברסיטת מרכז מישיגן. הוא בוגר המכללה לפיקוד ומטה של הצבא בפורט לוונוורת' ותוכנית העמיתים למשרתים בכירים באוניברסיטת טקסס באוסטין.
פאנק נשוי לבת', בתו של לוטננט גנרל ג'ון יוסק שפיקד על הארמייה השלישית בתקופת מלחמת המפרץ. הם הורים לשלושה ילדים.
הערות שוליים

1 2  Funk promoted to brigadier general, ‏ftleavenworthlamp.com, ‏ אוגוסט 2010
1 2  Combined Arms Center-Training leader Paul E. Funk II promoted to Brigadier General, אתר צבא ארצות הברית, 12 באוגוסט 2010
↑  II Corps colors pass on, ‏forthoodsentinel.com, ‏13 באפריל 2017
פול פוזישן

מכוניות פורמולה 1 על הגריד בגרנד פרי הסיני בעונת 2008. העמדה הצמודה לקו הזינוק (בה עומדת המכונית הרחוקה בצילום) היא הפול פוזישן
פול פוזישן (באנגלית: pole position) הוא מונח המתאר את העמדה הטובה ביותר לזינוק במרוצים מסוגים שונים.
מקור המונח במרוצי סוסים, בהם המתחרה שזינק מהעמדה המובילה היה מתחרה במסלול הפנימי, בסמוך למעקה (pole) סביבו היו מתחרים. כיום משתמשים במונח זה בעיקר במרוצי מכוניות, בהם העמדה הקדמית ביותר בזינוק נקראת פול פוזישן. סדר הזינוק נקבע בדרך כלל על ידי מקצי דירוג, בהם מנסים הנהגים לקבוע את ההקפה המהירה ביותר, או בהתבסס על תוצאות המרוץ (או המרוצים) הקודמים. שיטה זו נועדה להבטיח הגינות, שכן הזינוק מעמדת הפול מהווה יתרון משמעותי.
בענפי הספורט המוטורי משתמשים בשיטות שונות כדי לקבוע את סדר הזינוק, המכונה גריד (grid). המשתתף שזוכה בעמדת הפול ממוקם בשורה הראשונה בגריד. שורות הגריד הן בדרך כלל אלכסוניות יחסית לקו הזינוק והעמדה הקדומנית ביותר בשורה הראשונה היא עמדת הפול.
פורמולה 1

במהלך השנים הונהגו בפורמולה 1 שיטות שונות לקביעת סדר הזינוק. מהמרוצים הראשונים בעונת 1950 ועד לעונת 1995, התקיימו שני מקצים בני שעתיים. אחד התקיים יומיים לפני המרוץ והשני יום לפני המרוץ, כאשר ההקפה הקובעת הייתה המהירה ביותר בין שני מקצי הדירוג ועל פיה נקבע המיקום בזינוק.
בין עונת 1996 עד עונת 2002 התקיים מקצה דירוג יחיד בן שעה שהתקיים יום לפני המרוץ, בו לכל נהג הותרו 12 הקפות של המסלול וההקפה המהירה ביותר נלקחה. כל הקפה שהחלה לפני תום הזמן נלקחה בחשבון, גם אם הסתיימה אחרי תום הזמן.
בעונות 2003 ו-2004 הונהגה שיטה בה ניתנה לכל נהג הקפה אחת בלבד, על פיה נקבע מיקומו בזינוק, וזאת על מנת לאפשר יותר זמן מסך לקבוצות הקטנות. במשך תקופה קצרה בעונת 2005 נקבע סדר הזינוק על פי סיכום שני מקצי דירוג בני הקפה אחת, אך לאחר מספר מועט של מרוצים בוטלה השיטה, וסדר הזינוק נקבע שוב על פי השיטה שהונהגה ב-2004.
החל מעונת 2006 שוב הוחלפה השיטה. מקצה הדירוג מחולק לשלושה מקצים בני רבע שעה, כולל הפסקות בין המקצים לטובת פרסומות. במקצה הראשון (Q1) מתחרים כל המשתתפים, וששת האחרונים נושרים ולא מעפילים למקצה הבא. מיקומם של הנושרים נקבע על פי תוצאותיהם, בשלוש השורות האחרונות של עמדות הזינוק. במקצה השני (Q2) מתחרים 16 הנותרים ומתוכם נושרים שישה שתופסים את שורות 6-8 בזינוק. במקצה האחרון (Q3) מתחרים עשרת המשתתפים הנותרים, ומיקומם בזינוק נקבע על פי תוצאותיהם באותו מקצה. מקצה זה ארך במקור 20 דקות, אך קוצר ל-15 דקות. בכל אחד מהמקצים נחשבת כל הקפה שהחלה לפני תום הזמן החוקי, גם אם הסתיימה אחריו. המעבר ל-22 מכוניות על המסלול היווה את הגורם המרכזי להנהגת שיטה זו, כיוון שבשיטות הקודמות נוצרה צפיפות מתחרים על המסלול, שפגעה בזמני ההקפה.
מרוצי אופנועי גרנד פרי

במשך שנים התקיימו במרוצי אופנועי גרנד פרי שני מקצי דירוג, יום ויומיים לפני המרוץ. לרוכבים ניתן מספר בלתי מוגבל של הקפות על מנת לקבוע את הזמן המהיר ביותר והתוצאה הקובעת הייתה התוצאה הטובה ביותר בין שני המקצים. אורך המקצה השתנה בהתאם לקטגוריה ונע בין חצי שעה לקטגוריית 125 לשעה בקטגוריית ה-500. כשהקטגוריה הבכירה הוסבה למוטו GP השתמרו כללי הדירוג של ה-500, אך החל מעונת 2006 התקיים מקצה דירוג בודד בן שעה ביום שלפני המרוץ. בשאר הקטגוריות נותרו שני מקצי דירוג נפרדים.
ב-2013 הונהגה שיטת דירוג חדשה במוטו GP. זמני ההקפה של הרוכבים בשלושת מקצי האימון הראשונים נספרים על מנת לקבוע את עשרת הרוכבים המהירים ביותר. מקצה האימון הרביעי לא משפיע על הדירוג ולאחריו מתקיים מקצה דירוג בן 15 דקות בשם Q1, שבו לא משתתפים עשרת הרוכבים המהירים. בסיום מקצה Q1 ידוע סדר המזנקים החל מהמקום ה-13 ושני הרוכבים המהירים ב-Q1 מצטרפים לעשרת הרוכבים האחרים על מנת לקבוע את סדר הדירוג של 12 המקומות הראשונים במקצה Q2 שגם אורך 15 דקות.
עקרבנוניים

| עקרבנוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דגי גרם
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: עקרבנונאים
משפחה:: עקרבנוניים
שם מדעי
 Scorpaenidae ‏ריסו, 1826

עַקְרַבְנוּנִיִּים (שם מדעי: Scorpaenidae) היא משפחת דגי מי ים בעיקר, הכוללת רבים ממיני הדגים הארסיים בעולם. כפי שמלמד שמם, לדגים ממשפחת העקרבנוניים קוצים חדים המכוסים בריר ארסי. משפחת דגים זו גדולה, ומכילה מאות מינים. תפוצתם בימים טרופיים וממוזגים, אולם בעיקר באזור האינדו-פסיפי שבין האוקיינוס ההודי לאוקיינוס השקט.
מגוון ביולוגי

למינים מסוימים במשפחה מראה מרהיב, כגון הזהרון, הם ארסיים מאוד ונחשקים כדגי נוי באקווריומים. לעיתים דגים אלו מכונים דגי האש, דגי דרקון ודגי העוקץ.
מאפייניהם של משפחת דגים זו הם גוף דחוס, חריצים ו\או קוצים על ראשם, קוץ אחד או שנים על מכסה הזימים, ו-3 עד 5 קוצים באזור הלחי. סנפיר הגב מכיל 11 עד 17 קוצים, לרוב ארוכים ונפרדים אחד מהשני, וסנפירי החזה יהיו מפותחים מאוד. הקוצים של סנפירי הזנב, השת ואחורי השת מכילים בלוטות ארס בבסיסם.
רוב המינים הם שוכני קרקעית, הניזונים מסרטנאים ודגים קטנים. רבים מהם שוכני מים רדודים, אולם חלק מהם חיים במים עמוקים עד 2,200 מטר. רוב העקרבנוניים, כגון האבנון, ימתינו לטרפם ממקום מחבואם כאשר הם מוסווים וימתינו לטרף שיחלוף על פניהם ואז יבלעו אותו בהתקפה מהירה וקצרה, כאשר הזהרון לרוב יארוב לטרפו. כאשר הזהרון לא אורב לטרפו, הוא עשוי לקבץ את טרפו, דגים, חסילונים וכדומה, לפינה כל שהיא לפני שיבלע אותם. העקרבנוניים ניזונים באמצעות פעירת פיהם, ולאחר מכן את הזימים שלהם בהפרש של חלקיק השנייה, דבר היוצר יניקה. רבים מהדגים הטורפים ניזונים בדרך זו כגון הבס, הדקר וכדומה אולם העקרבנוניים, הם מבין הבודדים אשר להם מלתעות בעלות שיניים.
מיון

מיון משפחת העקרבנוניים הוא מורכב ועדיין לא הסתיים. מערכת מיון אחת בשם "Fishes of the World" מכירה ב-10 תתי-משפחה ו-388 מינים, כאשר מערכות מיון אחרות מכירות ב-3 תתי משפחה, 25 סוגים ו-201 מינים, כאשר יתר המינים שויכו למשפחה אחרת.
סוגי עקרבנוניים מודרניים:
עַכְשׁוּבִית (Brachypterois)
זְהוֹרִית (Dendrochirus)
Ebosia
מין יחיד Hoplosebastes armatus
Idiastion
מין יחיד Iracundus signifer
Neomerinthe
מין יחיד Neoscorpaena nielseni
Parapterois
Parascorpaena
Phenacoscorpius
מין יחיד Pogonoscorpius sechellensis
Pontinus
Pteroidichthys
זַהֲרוֹן (Pterois)
Rhinopias
עַקְרַבְנוּן (Scorpaena)
חֲרוּלָן (Scorpaenodes)
עַקְרַבָּן (Scorpaenopsis)
עַקְרַבִּית (Sebastapistes)
מין יחיד - Taenianotus triacanthus
מין יחיד -Ursinoscorpaenopsis kitai
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563096805171  LCCN: sh85118786 
עקרבן מהמין Scorpaenopsis oxycephala
זהורית ממין Dendrochirus biocellatus
עקרבנון מדובלל
זהרון הדור