stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרוז מלכותי
צורה

צורתו של החרוז המלכותי מורכב משבע שורות, בדרך כלל בפנטמטר יאמבי. צורת החריזה היא ABABBCC. בפועל, הבית יכול להיות בנוי או כטרצט ושני קופלטים (ABA BB CC) או כקוורטט וטרצט (ABAB BCC). עובדה זו מאפשרת גיוון, במיוחד כאשר הצורה משמשת לשירים סיפוריים ארוכים יותר.
הודות לריווח הצורה בהשוואה לבתים מרובעים, ותחושת הסיום שמציע צמד החרוזים בשורות השישית והשביעית, היא נחשבת בעלת איכות מחזורית, רפלקטיבית.
היסטוריה > הופעה וקבלה בקהל הרחב

צ'וסר השתמש לראשונה בחרוז המלכותי בשיריו הארוכים "טרוילס וקרסידה" וכן ב"פרלמנט השוטים", שנכתבו במאה הארבע-עשרה המאוחרת. הוא גם השתמש בו במספר מסיפורי קנטרברי. ייתכן שהוא עיבד את הצורה מצורת הבית של הבלדה הצרפתית או מהאוטאבה רימה האיטלקית, עם השמטת השורה החמישית. בן זמנו ומכרו של צ'וסר, ג'ון גואר, השתמש בחרוז מלכותי ב-In Praise of Peace ובחלק קצר אחד, תחינת המאהב, ב-Confessio Amantis . במאה החמש עשרה, החרוז המלכותי ימשיך להפוך לצורת נרטיבית סטנדרטית בשירה האנגלית התיכונה המאוחרת לצד הקופלט.
ג'יימס הראשון מסקוטלנד השתמש בחרוז המלכותי בשירו הצ'וצ'ריאני The Kingis Quair. ייתכן כי מקור שמו של החרוז המלכותי נובע משימוש זה, אם כי ניתן לטעון כי שם זה נובע מהשימוש בשירה למטרת פניה לבני המלוכה בחגים וטקסים. משוררים אנגלים וסקוטיים הושפעו מאוד מצ'וסר במאה שלאחר מותו ורבים עשו שימוש בצורה לפחות בחלק מיצירותיהם. ג'ון לידגייט השתמש בצורה זו ברבים משירי האהבה שלו, ולאורך 36,000 השורות שלו נפילת נסיכים. החרוז המלכותי נבחר גם על ידי משוררים כמו תומאס הוקליב, ג'ון קאפגרייב, ג'ורג' אשבי והמחבר האלמוני של "הפרח והעלה". המשורר הסקוטי רוברט הנריסון השתמש באופן עקבי בחרוז המלכותי לאורך שתי יצירותיו הארוכות ביותר, ה"מורל פביליס " וה"ברית של קרסייד ". כמה רומנים אנגליים מהמאה החמש עשרה משתמשים בצורה זו גם כן: ג'נרידס, אמוריוס וקליפס, והרומאים מפרטנאי .
היסטוריה > שימושים קדם-מודרניים

בתחילת המאה השש עשרה המשיך החרוז המלכותי להופיע ביצירותיהם של משוררים כמו ג'ון סקלטון (למשל ב-The Bowge of Court), סטיבן האווס (בילוי של עונג), תומאס סאקוויל (בהקדמה ל"מראה לשופטים"), אלכסנדר. ברקלי (ספינת השוטים), ויליאם דנבר (The Thrissil and the Rois) ודייוויד לינדסיי (Squyer Meldrum). סר תומאס וייאט השתמש בחורז המלכותי בשירו "They flee from me that sometime did me seek". הבית בן שבע השורות החל לשמש בתדירות נמוכה יותר במהלך התקופה האליזבתנית, אך עדיין בא לידי שימוש בשירהם של ג'ון דייוויס ושל וויליאם שייקספיר.
המשורר מן המחצית השנייה של המאה השש-עשרה אדמונד ספנסר כתב את "מזמור היופי השמימי" שלו באמצעות חרוז מלכותי, אבל הוא גם יצר את הבית הספנסריאני שלו, מחורז ABABBCBCC, בין השאר על ידי עיבוד של החרוז המלכותי. הבית הספנסריאני משתנה מחומש יאמבי בקו הסופי שלו, שהוא קו של הקסמטר יאמבי, או במילים אחרות חרוז אלכסנדרוני אנגלי. במאה השבע-עשרה, ג'ון מילטון התנסה בהרחבת השורה השביעית של בית המלוכה החרוז עצמו חרוז אלכסנדרוני ב"על מותו של תינוק נאה שגוסס משיעול" ולבתי המבוא של "בוקר הולדת ישו". כמו צורות בתים רבות, החרוז המלכותי יצא מהאופנה במהלך הרסטורציה האנגלית המאוחרת של המאה השבע-עשרה, ומאז מעולם לא נעשה בו שימוש נרחב.
היסטוריה > תחייה

במאה השמונה עשרה, תומאס צ'טרטון השתמש בחרוז המלכותי המעודן של מילטון עם חרוז אלכסנדוני עבור כמה משיריו המזויפים באנגלית, כגון "אלינוורה וג'וגה" ו"An Excelente Balade of Charitie". הסופרים הרומנטיים ויליאם וורדסוורת' וסמואל טיילור קולרידג', שניהם דמויות שהושפעו מצ'טרטון, אימצו את החרוז המלכותי המתוקן של מילטון בכמה יצירות, כמו "רזולוציה ועצמאות" של וורדסוורת' ו"פסיכה" של קולרידג'.
במאה התשע-עשרה המאוחרת כתב ויליאם מוריס, שהושפע מאוד מצ'וסר, חלקים רבים של גן העדן הארצי עם ערכת החרוזים הקשורה ABABBCBCC. בארצות הברית, אמה לזרוס כתבה כמה קטעים קצרים משירת המחזור שלה "תקופות" בחרוז מלכותי.
שירים בולטים מהמאה העשרים בחרוז מלכותי אורתודוקסי הם המכתב של ויסטן יו אודן ללורד ביירון (כמו גם כמה מהבתים ב-The Shield of Achilles), A Bronze Head של ויליאם בטלר ייטס ו-Dauber של ג'ון מייספילד .
דוגמאות > אנגלית

"סיפורו של פרח-הכהונה", מתוך סיפורי קנטרברי מאת ג'פרי צ'וסר בתרגום שמעון זנדבק:
בְּמַעֲרָב אִיטַלְיָה, לְרַגְלֵי

הַר וִיזוֹ הַצּוֹנֵן, יֶשְׁנָהּ בִּקְעָה,

וְהִיא דְשֵׁנָה, שׁוֹפַעַת יְבוּלֵי

תְנוּבוֹת, וּבְעָרִים מְשֻׁפָּעָה

אַשֵּׁר נוֹסְדוּ מִקֶּדֶם, וּמְלֵאָה

מִינֵי מַרְאוֹת נָאִים וּמֻפְלָאִים.

סָלוּצוֹ שֵׁם אוֹתוֹ מָחוֹז נָעִים.
דוגמאות > עברית

החרוז המלכותי נדיר למדי בשפה העברית, אך עם זאת ניתן למצוא מספר דוגמאות. אחת מהן היא שירו "הגליל..." של שאול טשרניחובסקי, אשר בו חרוז מלכותי כמעט מושלם, אם כי השורה החמישית שלו היא מחרז A ולא חרז B כמצופה:
צִיּוֹן שַׁלְשֶׁלֶת טְעוּנָה!

בָּהּ הֵיכָלוֹת נֻסָּח-גֶּרְמַנְיָה:

חַסְרֵי כֹּל פֶּסֶל וּתְמוּנָה,

נְטוּלֵי כָּל חֹם, זְבוּל קֻדְשָׁא-עַנְיָא

שֶׁל פְּרוֹטֶסְטַנְט דַּל-אֱמוּנָה.

עַל מַחֲרֹזֶת-מַרְגָּנִית

תְּפִלָּתוֹ שָׂח מָרוֹנִיט
הערות שוליים

↑  "Rhyme royal | poetic form | Britannica".
1 2 3  T Krier, "Rhyme Royal", in The Princeton Encyclopedia of Poetry and Poetics, edited by Roland Greene, 4th edition (Princeton, NJ: Princeton University Press).
↑  James Dean, "Gower, Chaucer, and Rhyme Royal", Studies in Philology 88 (1991), 251–75.
↑  Martin Stevens, "The Royal Stanza in Early English Literature", PMLA 94 (1979), 62–76.
↑  Elizabeth Robertson, "Rhyme Royal and Romance", in The Transmission of Medieval Romance: Metres, Manuscripts and Early Prints, edited by Ad Putter and Judith A. Jefferson (Cambridge: Brewer, 2018), pp. 50–68 (pp. 53–4).
↑  Elizabeth Robertson, "Rhyme Royal and Romance", in The Transmission of Medieval Romance: Metres, Manuscripts and Early Prints, edited by Ad Putter and Judith A. Jefferson (Cambridge: Brewer, 2018), pp. 50–68 (p. 60).
↑  Joseph Berg Esenwein and Mary Eleanor Roberts, The Art of Versification, Revised edition (Springfield, 1921), pp 111–112.
↑  Shimon Sandbank, שמעון זנדבנק, מזשיר: מדריך לשירה, Keter Publishing House Ltd, 2002, עמ' 186-187, מסת"ב 978-965-07-1128-3. (בiw)
טריסטן וילדס

| --- | --- |

 לידה:  15 ביולי 1988  (בן 36) סטטן איילנד, ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  תיכון מייקל ג'. פטריידס 
 פרופיל ב-IMDb
 
טריסטן פול מק וילדס (באנגלית: Tristan Paul Mack Wilds; נולד ב-15 ביולי 1988) הוא שחקן, זמר-יוצר ומפיק מוזיקלי אמריקאי. ידוע בעיקר בשל תפקידיו כמייקל בסדרת הפשע "הסמויה" מבית HBO וכדיקסון בסדרה "90210".
ביוגרפיה

וילדס נולד וגדל בסטטן איילנד, ניו יורק, ניו יורק שבארצות הברית. אימו, מוניק מונקיון, היא אפרו-דומיניקנית והיא ממוצא אירי ואילו אביו, פול וילדס, הוא אפרו-אמריקאי. הוא החל לשחק בגיל 7 בעקבות אחיו הגדול.
קריירה

תפקידו המשמעותי והרשמי הראשון היה ב-2005 בסדרה Miracle's Boys שהציגה בערוץ הנוער של ניקלודיאון.
בשנת 2006 החל לגלם את הדמות של מייקל בסדרת הדרמה של HBO "הסמויה", ולאחר שזו הסתיימה, הוא שיחק בתיאטרון ומיד לאחר מכן החל לגלם את דיקסון וילסון בסדרת הספין אוף של בוורלי הילס 90210, "90210" שמשדרת ברשת The CW.
הוא השתתף בקליפ לשיר "Teenage Love Affair" מ-2007 של הזמרת אלישה קיז בקליפ לשיר "Roc Boys" מ-2009 של ג'יי זי מאלבומו American Gangster, בקליפ לשיר "Ghetto Mindstate" של ליל פליפ, בקליפ לשיר "Pretty Girls" של הראפר וייל, ובקליפ לשיר "How to Love" מ-2011 של ליל ויין בו השמיע גם את קולו, בקליפ לשיר "Hello" מ-2015 של הזמרת אדל בבימויו של קסבייה דולן. הוא הופיע גם בקמפיין אשר קורא לאנשים צעירים לצאת להצביע לצד ג'סיקה אלבה והיידן פנטייר.
הוא הופיע בין היתר בסרטים "חצי נלסון" (2006) ו"החיים הסודיים של הדבורים" (2008), סרט אשר מבוסס על ספר באותו השם מאת סו מונק קיד.
וילדס חתם על חוזה עם חברת התקליטים "Ten2one" ובינתיים הוציא שני שירים: "Fall 4 her" שנכתב על ידי ריקו לאב ו-"Runaround" שנכתב על ידי וילדס וריאן טובי. שני השירים הופקו על ידי Dre & Vidal. שניים משיריו, "2 Girls" ו-"Kim" הופיעו בעונה הרביעית של 90210.
בשנת 2017 החל לשחק במיני-סדרה "יריית פתיחה" ברשת FOX.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | חצי נלסון | ג'מאל |  |
| 2008 | החיים הסודיים של הדבורים | זאק טיילור |  |
| 2012 | זנבות אדומים | ריי גנון |  |
| 2020 | באמת אהבה | ניק |  |
| 2023 | כמו תפילה | פי.ג'יי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Miracle's Boys | אי.ג'יי. | 3 פרקים |
| 2008-2006 | הסמויה | מייקל לי | 22 פרקים |
| 2007 | פשע מן העבר | סקיל ג'ונס | פרק: "8:03 AM" |
| 2008 | חוק וסדר | וויל מאנינג | פרק: "Driven" |
| 2013-2008 | 90210 | דיקסון וילסון | תפקיד ראשי; 5 עונות |
| 2016 | The Breaks | די-וי | סרט טלוויזיה של VH1 |
| 2017 | The Breaks | די-וי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2017 | יריית פתיחה | סמל ג'ושוע בק | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2018 | Dinner for Two | כריס | סרט טלוויזיה |
| 2019 | TALES | קיירון | פרק: "Deep Cover" |
| 2021-הווה | Swagger | אלונזו | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

New York: A Love Story‏ (2013)
AfterHours‏ (2017)
הקרטייקר

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1974 (בן 50) סטוקפורט, אנגליה
 שם לידה:  ג'יימס ליילנד קירבי
 שם במה:  הקרטייקר, V/Vm
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1999 – 2019 (בשם הקרטייקר) 1996 – היום (קריירת סולו)
 סוגה:  מוזיקה ניסיונית, אמביינט, חדר נשפים
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מחשב, דוגם צלילים, פונוגרף
 חברת תקליטים:  V/Vm Test Records, History Always Favours The Winners
 www.brainwashed.com/vvm
 פרופיל ב-IMDb
 
הקרטייקר (באנגלית: The Caretaker) היה פרויקט ארוך שנים של מוזיקאי האמביינט הבריטי ג'יימס ליילנד קירבי (נולד ב-9 במאי 1974). עבודתו תחת השם הקרטייקר מאופיינת כחקירת הזיכרון והידרדרותו ההדרגתית, נוסטלגיה ומלנכוליה. הפרויקט נוצר בהשראת סצנת הריקודים הסלוניים הרדופה בסרט "הניצוץ" משנת 1980. האלבומים הראשונים שלו כללו דגימות של הקלטות פופ של חדרי נשפים משנות ה-30. רוב עטיפות אלבומיו צוירו על ידי אחד מחבריו, איוון סיל. יצירותיו של הקרטייקר זכו לשבחים רבים מצד המבקרים ומכתבי עת שונים.
היסטוריה > 1999–2003: טרילוגיית אולם הנשפים הרדוף

סיימון ריינולדס מתייחס לשלושת האלבומים הראשונים של הקרטייקר כ"טרילוגיית אולם הנשפים הרדוף" ("the haunted ballroom trilogy"), בין השנים 1999–2003: Selected Memories from the Haunted Ballroom, A Stairway to the Stars, We'll All Go Riding on a Rainbow.
ג'ון פלטשר תיאר את הצליל כ:
"הזהות המוזיקלית המזוהה מיד של פופ חדר תה בריטי (להקת דאנס ומוזיקת סווינג משנות העשרים, השלושים והארבעים) חוברה למספר רב של אפקטים כדי ליצור רפליקנט פרוסטיאני הופכי. זהו עבר של אדם זר שנמצא בתוך הזיכרונות שלכם, היסטוריה מחודשת מהעבר הזר. הנדנדה הרומנטית המנומסת של עידן עבר הופכת למוזרה. מהדורות ראשונות אלה נעו מפרצי רעש (ספטמבר 1939) לאווירה גזית (We Cannot Escape The Past) לרגעים ספוגים בעדינות של יופי מוחלט. למרות ההשפעה המוזרה, ולמרות העצבנות, יש משהו מפתה בחום בטריפטיכון הבכורה הזה. סרטו של קובריק, כמו האימה הטובה ביותר, עדיין מזריק ריגוש ויש בו שריד של נחמה בלהיות רדוף, חום מוזר. לגיחות מוקדמות אלה יש את הפיתוי שאתה מוצא בסיפורי רוחות רפאים של ילדות. עם זאת, עד לשחרור השלישי, קשה היה לדמיין מה עוד ניתן לעשות עם הפרויקט. אף פעם לא פחות מיפה, פשוט היה קשה להעלות על הדעת שבאמת צריך עוד מזה".
היסטוריה > 2005–2008: תקופת האמנזיה

Theoretically Pure Anterograde Amnesia יצא בשנת 2005 כסדרה של 72 הורדות MP3 בחינם. האלבום זכה לשבחים. ריינולדס מזהה זאת כשינוי בצליל, "מבלבל בקנה המידה ובהפשטה שלו", כאשר תקופתו 2005–2008 "חוקרת אזורים דומים של אמורפיות מעוררת בחילה". ג'ון דוראן גם רואה באלבום "שינוי כיוון עבור הפרויקט מבחינה קונספטואלית, שכן הוא החל לחקור היבטים שונים של אובדן זיכרון ככל שהמוזיקה עצמה נעשתה מורכבת יותר מבחינה טקסטואלית ומבנית".
ג'ון פלטשר מתאר את האלבום כ"סט המבוך הוא חור K לתודעה. ענני רעש מעורפלים, אותות חיים מהבהבים בקושי, רק עקבות בוטים ביותר של רומנטיקה מן העבר (נוקבת ככל שתהיה) - אין במה להיאחז". מרק פישר משווה את האלבום הזה לאלבום הקודם של הקרטייקר: "אם התקליטים המוקדמים שלו הציעו חללים שהיו טחבים אך עדיין מפוארים - מלונות מפוארים שהפכו לזרעים, אולמות נשפים נטושים מזמן - Theoretically Pure Anterograde Amnesia מעורר אתרים שהתדרדרו להזנחה מוחלטת, שבהם כל רעש בלתי מזוהה הוא בהריון מאיים".
Persistent Repetition of Phrases משלב עניין גלוי באמנזיה ועיוות זיכרון, עם אווירה מלודית יותר הממוקדת בפסנתר, עם פחות דגימות מזוהות מאשר טרילוגיית אולם הנשפים הרדוף: "אחרי כמה דקות אתה מבין שמשהו תקוע... כל שיר הוא לופ הדוק, אירוע אחד, רודף אחרי ההתפטרות שלו. אין התפתחות, אין נרטיב, אין סיפור. לא כל חריץ נעול הוא חסר תקווה לחלוטין. רטרוספקטיבה ורודה מתקבעת על אירוע עם תחושה של נוסטלגיה פחות שכולה - מלכודת הזיכרון שנשענת לכאורה על רגע מאושר". קירבי תיאר אותו כ"הרבה יותר חם ועדין ... לא כל הזיכרונות הם בהכרח זיכרונות רעים או מטרידים". בזמנו, אלבום זה נתפס כיצירת המופת שלו, כאשר קירבי תיאר את עצמו כ"מופתע" מרמת קבלת הפנים, שכן הוא נוצר בתקופה "קודרת" וקשה בחייו.
היסטוריה > 2011: פריצת דרך ו-An Empty Bliss Beyond This World

לאחר 2008, אתר האינטרנט של הקרטייקר הודיע כי "החלה העבודה על מהדורה חדשה לתחילת 2010 אשר תעביר את המיקוד לחלוטין לכיוון תפקוד המוח, היזכרות וטעייה". במהלך תקופה זו, קירבי הוציא את Sadly, the Future Is No Longer What It Was תחת שמו, אשר תואר על ידי פיצ'פורק כ"מוזיקה של קיפאון שלא מכריזה על עצמה כמו שהיא מחלחלת".
קירבי התמקד בשלב זה באלבום אחר, ולא תכנן לעשות עוד אלבום מסוג זה, האלבום נעשה בגלל "סיכוי טהור בפעולה בכל עת". ההשפעה הקריטית של "An Empty Bliss Beyond This World" נחקרת בפירוט בעמוד שלו.
הוא גם השלים את הפסקול לסרטו של גרנט גי "Patience (After Sebald)" בתקופה זו. הפסקול של קירבי לסרט משתמש בתקליט משנת 1927 של יצירתו של פרנץ שוברט לפסנתר וקול בלבד מסע החורף מ-1828 כמקור השמע העיקרי שלו. זה גם שונה מיצירות אחרות של הפרויקט שבהן נעשה שימוש בצלילי שריקה במקום פצפוצים, הלולאות קצרות יותר באורכן, וההיבטים הלא מוזיקליים של כל רצועה (צלילי השריקה) משמשים כחזית המיקס.
היסטוריה > 2016–2019: Everywhere at the End of Time

לאחר הפסקה נוספת, חזר הקרטייקר עם פרויקט הגמר שלו, שנועד לשים קץ לפרסונה של הקרטייקר. הוא כתב שישה אלבומים שלובים, אשר יחקרו את התקדמות הדמנציה שלב אחר שלב עד לסופה. שלבים מאוחרים יותר משחזרים לולאות ומוטיבים משני האלבומים הקודמים בסדרה, ומהדיסקוגרפיה של הקרטייקר. על מנת לסחוף את המאזינים, קירבי הוציא כל אלבום בהפרש של 6 חודשים.
קירבי, שתמיד הונע על ידי חדשנות ותסכול מעברו, אמר "אני לא יכול להמשיך עוד עשר שנים בלולאה של מוזיקה ישנה משנות העשרים" וביקש לעשות הפסקה אחרונה, והביע רצון קישוטי לתסכל את מעריצי יצירותיו המוקדמות, ותיאר אותם כ"סוג מסוים של מאזינים שיקנה את זה עבור סוג מסוים של צליל". Everywhere at the End of Time מושפע גם משינויים טכנולוגיים מאז 1999, בעיקר מההתקדמות בטכנולוגיית ההקלטה והמיקס, ומההזדמנויות החדשות של לקיחת קטעי מוזיקה באינטרנט במקום לחפש בחנות תקליטים פיזית.
"Everywhere at the End of Time" זכה לשבחים מצד המבקרים.
בשנת 2017 הוציא קירבי את Take Care. It's a Desert Out There..., בעקבות התאבדותו של שותפו, מרק פישר, שסבל מדיכאון. השיר כולל רצועה אחת ב-48 דקות בזמן ההרצה שלו, עם מוזיקה שלא פורסמה קודם לכן על ידי הקרטייקר. הכוונה הראשונית של קירבי הייתה לתת את Take Care. It's a Desert Out There... לאנשים שנכחו בהופעה שלו בברביקן קרקוב. עם זאת, הביקוש הגבוה גרם לו לשתף אותו באינטרנט. האלבום יצא לאור בתקליטור, וכלל הודעה לפיה הכנסותיו ייתרמו לארגון הצדקה לבריאות הנפש Mind.
עבודתו האחרונה של קירבי תחת השם הקרטייקר, שיצאה לצד שלב ו' מ-2019, היא Everywhere, an Empty Bliss, אוסף של עבודות ארכיון שלא פורסמו.
השפעות

הקרטייקר מתאר את עצמו כ"מוקסם מהזיכרון ומההיזכרות בו", כמו גם רומז שהפרויקט הוא "סוג של קומדיה שחורה באודיו". בנוסף ל"הניצוץ", הקרטייקר מציין את "Pennies from Heaven" של דניס פוטר כהשפעה, שגם מנכס את המוזיקה של התקופה בדרך חדשה עם "עצב במילים כדי להמשיך לספר את הסיפור", כמו גם את "Carnival of Souls" מ-1962 ואת המוזיקה עצמה:
"רוב המוזיקה הזאת היא על רוחות רפאים ואובדן, כפי שהוקלטה בין שתי מלחמות העולם. זה מתקופה אחרת לגמרי ופחות או יותר נשכח. כותרים היוו השראה לרעיונות חדשים וכך גם האודיו עצמו"
הוא מצטט את אל בולי באופן ספציפי, שהמוזיקה שלו מופיעה באופן בולט ב"הניצוץ", כאבן בוחן מרכזית:
"הוא היה קול הזהב של הדור שלו, אבל הוא נהרג ממוקש מצנח מחוץ לביתו בלונדון. בולי תמיד שר כאילו רדוף, קולו אינו מהעולם הזה. זו מוזיקה מוזרה מאוד מהתקופה שבין שתי מלחמות העולם: אופטימית, אבל גם מאוד על אובדן וגעגועים, רוחות רפאים וייסורים. נראה שהיא רדופה על ידי רוחותיהם של אלה שהלכו לתעלות ולא חזרו"
עבור עבודתו על אמנזיה ודמנציה, הוא גם שאב מספרים ומחקרים בנושא.
האתר המקורי של הקרטייקר הציע אותו ל"מעריצים של יצירות הסביבה הבדלניות האפלות יותר של מלחינים מודרניים כמו ויליאם באזינסקי, Nurse with Wound, אפקס טווין, פנש ובריאן אינו". פישר מציין כי הפרויקט "מושרש בבריטיות", כאשר הקרטייקר בדרך כלל בוחר להתמקד רק בחומר מקור בריטי. פלטשר מציע את "המוזרות המוקדמת של רוקסי מיוזיק".
הקרטייקר רואה את עבודתו כתהליך שיתופי, ומדגיש את החשיבות של המאסטרינג של LUPO, הוויזואליה של weirdcore.tv, ואמן האלבומים הוותיק איוון סיל כחלק מרכזי בתהליך שלו. התאורטיקן מרק פישר ניהל מערכת יחסים סימביוטית עם הקרטייקר, ותרם את הערות אלבום ל-Theoretically Pure Anterograde Amnesia, כמו גם הציב את עבודתו בהקשר ביקורתי, ולעיתים קרובות לקח את הקרטייקר כנקודת זינוק לרעיונותיו הפוליטיים. לאחר מותו של פישר, הקרטייקר הוציא את Take Care, It's a Desert Out There כאלבום זיכרון, על שם אחד הציטוטים של הכותב, כשההכנסות יועברו לארגון הצדקה לבריאות הנפש Mind.
מורשת

ג'ון פלטשר תיאר את הקרטייקר כ"אחד הפרויקטים המוזיקליים החדשניים, שוברי הלב והמפחידים ביותר של העשור הזה, מתנגן לצללים תחת אורות מעומעמים ב-12 השנים האחרונות". פיצ'פורק תיארו את An Empty Bliss Beyond This World כ"מקבילה מוזיקלית לחיוך קבוע".
פרויקט הגמר של הקרטייקר, "Everywhere at the End of Time", הוא בין הידועים ביותר שלו. The Quietus, שמציג לעיתים קרובות מאוד את הפרויקטים של קירבי, דירג אותו בראש רשימת 100 ההנפקות מחדש שלו בשנת 2019. בשנת 2020, Everywhere at the End of Time שהושלם הפך לוויראלי בטיקטוק, כאשר משתמשים אמרו זה לזה להאזין לכל סדרת האלבומים בת שש וחצי השעות בבת אחת.
דיסקוגרפיה > בתור הקרטייקר

1999: Selected Memories from the Haunted Ballroom
2001: A Stairway to the Stars
2003: We'll All Go Riding on a Rainbow
2005: Theoretically Pure Anterograde Amnesia
2006: Additional Amnesiac Memories
2007: Deleted Scenes / Forgotten Dreams
Desolate Fragments Of Thought (בוטל)
2008: Persistent Repetition of Phrases
2008: Recollected Memories from the Museum of Garden History
2009: Recollections from old London town
2009: The Complete Digital Collection (1996 - 2008)
2011: An Empty Bliss Beyond This World
2012: Patience (After Sebald)
2012: Extra Patience (After Sebald)
2016–2019: Everywhere at the End of Time
2017: Take Care. It's a Desert Out There...
2019: Everywhere, an Empty Bliss
דיסקוגרפיה > בתור ליילנד קירבי

2009: Sadly, the Future Is No Longer What It Was
2011: Eager to Tear Apart the Stars
2011: Bonus Tracks 1
2014: Breaks my heart each time
2014: We Drink to Forget the Coming Storm
2014: The Death of Rave (A Partial Flashback)
2015: Intrigue & Stuff
2017: We, So Tired of All the Darkness in Our Lives
2022: We Are in the Shadow of a Distant Fire
דיסקוגרפיה > בתור הסטריינג'ר

1998: The Stranger
2008: Bleaklow
2013: Watching Dead Empires in Decay
2014: Bleaklow (Remastered)
השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים

תקליט הסינגל "White Christmas", של בינג קרוסבי, נחשב לשיר הנמכר ביותר בכל הזמנים.
רשימת השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים מאגדת בתוכה את השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים. כדי להיכלל בה, על השיר להימכר בלמעלה מעשרה מיליון עותקים ברחבי העולם לפחות. השירים והסינגלים שנכללים ברשימה זו מגובים במקורות שפורסמו על ידי אתרי מוזיקה, מאמרים, גופי מוזיקה, איגודי תעשיות הקלטות וכולי.
על פי ספר השיאים של גינס, "White Christmas" של אירווינג ברלין (1942) בביצועו של בינג קרוסבי, הוא השיר הנמכר ביותר בכל הזמנים, עם מכירות מוערכות של למעלה מ-50 מיליון עותקים. אף על פי שעברו 70 שנה מצאתו, נחשב השיר לשיר הנמכר ביותר בכל הזמנים, תוך שהוא יצא מספר פעמים במרוצת השנים. השיר השני הנמכר ביותר בכל הזמנים הוא "Candle in the Wind 1997", של אלטון ג'ון, והשיר השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים היה צריך להיות "In the Summertime", של מונגו ג'רי. עם זאת, הנושא שנוי במחלוקת ולכן השיר "I Will Always Love You" של ויטני יוסטון, הוא השיר השלישי הנמכר ביותר בכל הזמנים.
שלוש רשימות השירים הנמכרים ביותר בכל הזמנים מחולקות ל:
עותקים פיזיים (בעיקר סינגלים שהופצו על גבי תקליטים ותקליטורים)
עותקים דיגיטליים (בעיקר הורדות דיגיטליות)
עותקי סטרימינג (מאז שנת 2015, על סמך נתוני הסטרימינג שלהם)
השירים הפיזיים הנמכרים ביותר > 15 מיליון עותקים או יותר

| אמנ\ית | שיר | שנה | מכירות (במיליונים) | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| בינג קרוסבי | "White Christmas" | 1942 | 50 |  |
| אלטון ג'ון | "Candle in the Wind 1997" | 1997 | 44 |  |
| מונגו ג'רי | "In the Summertime" | 1970 | 30 |  |
| ויטני יוסטון | "I Will Always Love You" | 1992 | 20 |  |
| ביל היילי והקומטס | "Rock Around the Clock" | 1954 | 25 |  |
| אלביס פרסלי | "It's Now or Never" | 1960 | 20 |  |
| USA for Africa | "We Are the World" | 1985 | 20 |  |
| האינק ספוטס | "If I Didn't Care" | 1939 | 19 |  |
| באקארה | "Yes Sir, I Can Boogie" | 1977 | 18 |  |
| סלין דיון | "My Heart Will Go On" | 1997 | 18 |  |
| מריה קארי | "All I Want for Christmas Is You" | 1994 | 16 |  |
| בריאן אדמס | "(Everything I Do) I Do It for You" | 1991 | 15 |  |
| ג'ון טרבולטה ואוליביה ניוטון-ג'ון | "You're the One That I Want" | 1978 | 15 |  |
| סקורפיונז | "Wind of Change" | 1991 | 15 |  |
| גלוריה גיינור | "I Will Survive" | 1978 | 15~ |  |
השירים הפיזיים הנמכרים ביותר > 10–14.9 מיליון עותקים

| אמנ\ית | שיר | שנה | מכירות (במיליונים) | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| האחיות אנדרוז | "Bei Mir" | 1937 | 14 |  |
| לוס דל ריו | "Macarena" | 1995 | 14 |  |
| פרינס ניקו מבארגה | "Sweet Mother" | 1976 | 13 |  |
| קיו סקמוטו | "Sukiyaki" | 1963 | 13 |  |
| טריו | "Da Da Da" | 1982 | 13 |  |
| ג'ין אוטרי | "Rudolph the Red-Nosed Reindeer" | 1949 | 12.5 |  |
| הביטלס | "I Want to Hold Your Hand" | 1963 | 12 | [דרוש מקור] |
| שרה ברייטמן ואנדראה בוצ'לי | "Time to Say Goodbye" | 1996 | 12 |  |
| וילג' פיפל | "Y.M.C.A." | 1978 | 12 |  |
| בנד איד | "Do They Know It's Christmas?" | 1984 | 11.7 | [דרוש מקור] |
| שר | "Believe" | 1998 | 11 |  |
| קארל דאגלס | "Kung Fu Fighting" | 1974 | 11~ |  |
| ג'ורג' מקרי | "Rock Your Baby" | 1974 | 11 | [דרוש מקור] |
| האחים מילס | "Paper Doll" | 1943 | 11 | [דרוש מקור] |
| רוג'ר ויטאקר | "The Last Farewell" | 1975 | 11 |  |
| אבבא | "Fernando" | 1976 | 10 |  |
| רוי אקוף | "Wabash Cannonball" | 1942 | 10 | [דרוש מקור] |
| פול אנקה | "Diana" | 1957 | 10 |  |
| טוני ברקסטון | "Un-Break My Heart" | 1996 | 10 |  |
| ג'ורג' האריסון | "My Sweet Lord" | 1970 | 10 |  |
| מידל אוף דה רואוד | "Chirpy Chirpy Cheep Cheep" | 1971 | 10 |  |
| המאנקיז | "I'm a Believer" | 1966 | 10 |  |
| פנג'בי MC | "Mundian To Bach Ke" | 1998 | 10 |  |
| פטי פייג' | "Tennessee Waltz" | 1950 | 10 |  |
| הפינגווינים | "Earth Angel" | 1954 | 10 |  |
| אלביס פרסלי | "Hound Dog" | 1956 | 10 |  |
| פרוקול הארום | "A Whiter Shade of Pale" | 1967 | 10 |  |
| בריטני ספירס | "...Baby One More Time" | 1998 | 10 |  |
| בינג קרוסבי | "Silent Night" | 1935 | 10~ |  |
רב המכר הדיגיטלי הנמכר ביותר > 15 מיליון עותקים דיגיטליים ומעלה

| אמנ\ית | שיר | שנה | מכירות (במיליונים) | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קשה | "TiK ToK" | 2009 | 25.0* |  |
| טיילור סוויפט | "Love Story" | 2008 | 23.7* |  |
| הצ'יינסמוקרס בשיתוף קולדפליי | "Something Just like This" | 2017 | 21.5 |  |
| אד שירן | "Perfect" | 2017 | 21.4 |  |
| ויז קאליפה בשיתוף צ'ארלי פות' | "See You Again" | 2015 | 20.9 |  |
| אדל | "Rolling in the Deep" | 2011 | 20.6* |  |
| שאקירה בשיתוף וייקליף ז'אן | "Hips Don't Lie" | 2006 | 20.0* |  |
| מארק רונסון בשיתוף ברונו מארס | "Uptown Funk" | 2014 | 20.0 |  |
| אד שירן | "Thinking Out Loud" | 2014 | 19.5 |  |
| ליל נאס X | "Old Town Road" | 2018 | 18.4 |  |
| שאקירה בשיתוף פרשליגראונד | "Waka Waka (This Time for Africa)" | 2010 | 18.2 |  |
| ניקי מינאז' | "Starships" | 2012 | 18.0 |  |
| קארלי ריי ג'פסן | "Call Me Maybe" | 2011 | 18.0 |  |
| אדל | "Someone like You" | 2011 | 17.0* |  |