stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אינטר רא"ו
פעילות > הנדסה

Inter RAO מפתחת את עסקיה ההנדסיים כמרכיב מרכזי במודל העסקי המשולב שלה. החברה מתכננת להתמקד בתכנון תשתיות אנרגיה, תיאום הקמתם, מסירה והתקנת ציוד; שירותי התקנה, תצורה ותחזוקה; וייצור ציוד לדודים וטורבינות. החברה טוענת כי יוזמות אלה של עסקי ההנדסה שלה יעזרו לה להבטיח שליטה על לפחות 20% משוק ההנדסה, הבנייה והציוד של תחנות כוח תרמיות.
רשימת עסקים הנדסיים ראשיים בקבוצת Inter RAO:
| נכס | מקום | פרופיל |
| --- | --- | --- |
| INTER RAO - הנדסה | רוסיה | תיאום פרויקטים הנדסיים |
| קבוצת קוורץ | רוסיה | הקמת מתקני תשתית, כל סוגי תיקוני ציוד האנרגיה |
| קבוצת דומיננטה | רוסיה | הקמה ותפעול של גנרטורים קטנים |
| מיזם משותף עם ג'נרל אלקטריק וחברת UK DOK | רוסיה | ייצור ומכירות של טורבינות גז |
| מיזם משותף עם WorleyParsons | רוסיה | יבוא טכנולוגיות מובילות לרוסיה |
הערות שוליים

↑  "Belarus talks 2011 electricity import volume with Russia, Ukraine". Kyiv Post. Interfax-Ukraine. 2010-12-16. אורכב מ-המקור ב-2010-12-18. נבדק ב-2011-01-01.
↑  Inter Rao Ues OAO (IRAO:RU) Stock Quote & Analysis - Bloomberg
↑  "Archived copy" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-03-17. נבדק ב-2012-05-28. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "RUSTOCKS.com/Home/Issuers' Corner/Press Releases". www.rustocks.com. אורכב מ-המקור ב-2016-06-01. נבדק ב-2016-04-29.
↑  "The state will increase its stake in Inter RAO to 82". Rusmergers.com. 2010-04-14. אורכב מ-המקור ב-2011-07-15. נבדק ב-2011-01-01.
↑  Shiryaevskaya, Anna (2010-12-28). "Inter RAO Seeks European Power Assets From E.ON, RWE and Enel". Bloomberg. אורכב מ-המקור ב-2011-01-10. נבדק ב-2011-01-01.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-09-08. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Luca, Ana Maria (20 ביוני 2018). "Russia Accuses Moldovan of Spying for Romania". Balkan Insight. A Moscow court has approved the arrest of a Moldovan-born executive of the Russian energy company Inter RAO, for allegedly spying for Romania, Russia’s state news agency Tass reported. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Reports: Russian Energy Executive Arrested On Spying Charges". Radio Free Europe/Radio Liberty. 19 ביוני 2018. The Interfax and TASS news agencies quoted a spokesperson at Moscow's Lefortovo district court as saying Karina Tsurkan had been detained by agents of Russia's Federal Security Service (FSB). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-06-28. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-06-02. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-06-28. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-09-17. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-06-28. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2012-06-28. נבדק ב-2012-06-01. {{cite web}}:  (עזרה)
תחנת הכוח התרמית הצפון-מערבית, סנקט פטרבורג.
תחנת הכוח GRES-2 Ekibastuz, קזחסטן
דיאקון

דיאקון יווני-אורתודוקסי בכנסיית המולד בבית לחם
דיאקון (מיוונית: Διακονος, דִיאָקוֹנוֹס) הוא שמה של אחת משלוש המשרות של הכמורה הנוצרית בכנסייה הקתולית, האורתודוקסית והאנגליקנית. שתי המשרות האחרות הן הכומר והבישוף (או הארכיבישוף).
מקורה של המילה דיאקון הוא מהמילה היוונית דיאקונוס, אותה אפשר לתרגם בתרגום חופשי למילה "משרת". מקור המשרה, לפי המסורת הנוצרית, הוא בבחירתם של שבעה אנשים שיעזרו במשימות של הכנסייה הנוצרית הקדומה כמו דאגה וחלוקת נדבות לעניים (מעשי השליחים ו' 1–6). בכנסייה הקתולית הקדומה הדיאקונים עזרו לכומר או לבישוף בביצוע המיסה ובקבלת תרומות המתפללים בסופה. עם אישור מיוחד הם יכלו לעסוק גם במתן חלק מהסקרמנטים, כמו טבילת תינוקות. בכל כנסייה שרתו מספר דיאקונים ובכנסיות הגדולות נמצא גם ממונה על הדיאקונים הוא הארכידיאקון (אנ') הכפוף ישירות לבישוף. גם בחצר האפיפיור שרתו דיאקונים (בתקופות רבות מספרם היה שבעה) שנקראו קרדינלים-דיאקונים. במשך הדורות פחתה חשיבותה של מישרה זו עד למצבה הנוכחי של שלב ביניים לפני קבלת המינוי לכמורה.
כיום, בכנסיות הקתוליות, אנגליקניות ואורתודוקסיות, תפקידם של הדיאקונים הוא לשמש כעוזרי הכמרים במטלותיהם הרוחניות והמנהליות. יש להם תפקיד מוגדר בקריאת ספרי הקודש הנוצריים, ביצוע חלק מטקסי הדת הנוצריים (הסקרמנטים). בכנסייה האורתודוקסית הם אחראים גם על פיזור הקטורת, קריאה לקהל המאמינים לבוא לתפילה, וניהול תפילות מסוימות. הדיאקונים מזוהים על ידי תשמישים ולבוש טקסי המיוחד להם.
בכנסייה האנגליקנית יכול דיאקון להינשא, ואילו בכנסיות האורתודוקסיות והקתוליות, אדם נשוי יכול להתמנות לדיאקון, אך לדיאקון אסור להינשא.
בכנסיות הקתוליות והאנגליקניות המודרניות הסמכה לדיאקון מהווה בדרך כלל שלב מעבר לפני ההסמכה לכמורה. עם זאת בשנים האחרות ישנו תהליך של יצירת מעמד דיאקונים קבועים, שתפקידם מוכר על ידי הכנסייה.
תפקיד הדיאקון מופיע גם במספר זרמים בכנסייה הפרוטסטנטית, אולם שם התפקיד לא מהווה שלב רשמי בדרך לכמורה, ולרוב מסתכם בחובות מנהליות ותקציביות.
דיארק

| דיארק |
| --- | --- |
 השוואה של מוטת כנפי ה
תקופה
יורה תחתון, 166 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
משפחה:: רמפורינקוסיים
סוג:: דיארק
מין:: Dearc sgiathanach
שם מדעי
 Dearc

דיארק (בשמו המדעי: Dearc) הוא סוג של פטרוזאור ממשפחת הרמפורינקוסיים אשר התקיים במשך תור היורה שלפני 166 מיליון שנה בסקוטלנד. הסוג תואר למדע ב-2022 בידי Natalia Jagielska וצוותה ונכלל בו מין יחיד - Dearc sgiathanach. משמעות השם המדעי הוא מגאלית סקוטית ופירושו הוא דו-משמעי: "זוחל מכונף" ו"זוחל מסקיי".
המאובנים שלו התגלו בתצורות לילט שייל (אנ') שעל סקאי בסקוטלנד ואלה הכילו במרבצי אבן גיר שרידים של רוב הגוף למעט קצה הזנב, הגפיים האחוריות, הכנפיים וקצה המקור. השרידים מצויים כיום באוניברסיטת אדינבורו.
הדיארק היה הגדול שברמפרורינקיים והפטרוזאורים בתקופתו והוא הגיע למוטת כנפיים של 2.5 עד 3 מטרים, דומה מאוד למוטה של אלבטרוס נודד. במראהו דמה לרמפורינקוס ונחשב לקרוב גם לסוגים: אנגוסטינריפטרוס וסריקיפטרוס. ככל הנראה היה צייד של טרף קטן אותם תפס בלסתותיו החדות ושיניו החרוטיות, כייתכן שדאה מעל החופים של האוקיינוס האטלנטי.
הערות שוליים

↑  "Fossil of largest Jurassic pterosaur found on Skye". BBC News. 22 February 2022. Retrieved 22 February 2022.
אמה סנדיס

| --- | --- |

 לידה:  1843 נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  נובמבר 1877 (בגיל 34 בערך) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  האחווה הפרה-רפאליטית 
 
אמה סנדיס (באנגלית: Emma Sandys‏; 1843 – 1877) הייתה ציירת אנגלית פרה-רפאליטית מהמאה ה-19.
ביוגרפיה

אמה סנדיס נולדה בנוריץ', שם העביר לה אביה, אנתוני סנדס (1806–1883) שיעורי אמנות מוקדמים.
היא הושפעה מאחיה פרדריק סנדיס (1829–1904), מהאחים הקדם-רפאליים, ומחברו דנטה גבריאל רוזטי.
הציור המוקדם ביותר שלה מתוארך לשנת 1863. היא הציגה את עבודותיה בלונדון ובנוריץ בין השנים 1867 ו-1874.
עבודותיה היו דיוקנאות בעיקר בצבעי שמן וגיר של ילדים ושל נשים צעירות, לרוב בלבוש תקופתי או מימי הביניים, על רקע של פרחים צבעוניים.
סנדיס עשתה את רוב עבודתה סביב נוריץ', וייתכן שבילתה בסטודיו של אחיה, פרדריק סנדיס, בלונדון.
היא נפטרה בנוריץ' בנובמבר 1877.
גלריה

אמה ג'ונס
פימטה
יופי של ימי הביניים
אשה אופנתית
ההכנות לנשף
הערות שוליים

↑  Christopher Wright, Catherine May Gordon, British and Irish Paintings in Public Collections: An Index of British and Irish Oil Paintings by Artists Born Before 1870 in Public and Institutional Collections in the United Kingdom and Ireland, Yale University Press, 2006, ISBN 978-0-300-11730-1. (באנגלית)
↑  Serena Trowbridge, The mysterious Emma Sandys, Culture and Anarchy, ‏2014-07-15 (באנגלית)
↑  "Portrait of a Girl" by Emma Sandys, 1843-1877, www.victorianweb.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 69620  ULAN: 500029242  VIAF: 95862180   WorldCat (עם VIAF): 95862180
אירוטמנדואה

| אירוטמנדואה |
| --- | --- |
 מאובן Eurotamandua joresi
תקופה
תחילת אאוקן 47 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פנגולינאים
משפחה:: Eurotamanduidae
סוג:: אירוטמנדואה
שם מדעי
 Eurotamandua ‏Storch, 1981

בהשוואה לאדם
אירוטמנדואה (שם מדעי: Eurotamandua; מילולית: "טמנדואה אירופי") הוא סוג של יונק קדום שחי לפני 47 מיליון שנה בתקופת האאוקן וחי באירופה.
ממאובן שנמצא בבור מסל בדרום גרמניה ניתן להניח שיצור זה הגיע לאורך 90 ס"מ. המראה שלו מזכיר דוב נמלים, בעיקר בזכות זנבו הארוך והלופתני, ומכאן שמו המדעי (טמנדואה הוא סוג של דובי נמלים בינוניים שוכני עצים), אך מבנה הפרקים שלו שונה משלהם והוא כנראה היה קרוב יותר לפנגולינאים, אף על פי שלא היו לו קשקשים קשיחים על עורו. הוא היה מראשוני קבוצה זו שהחלו לפתח את העור המשוריין שלהם, בדומה לאאומאניס שחי באותו אזור. חוקרים אחרים מעריכים שהוא היה קרוב יותר לקבוצה אפרותריה בה הפילים והשנבוב.
לאירוטמנדואה היו כמה מאפיינים המשותפים לכל אוכלי הנמלים: טפרים ארוכים, חוטם מוארך חסר שיניים וייתכן שהייתה לו לשון ארוכה ודביקה כמו לדובי הנמלים והפנגולינים. ייתכן מאוד שתזונתו הייתה על כן מנמלים וטרמיטים שחיו ביערות אירופה הקדומים.
אינטראקציה כובדית של אנטי חומר

אינטראקציה כובדית של אנטי חומר (באנגלית: Gravitational interaction of antimatter) מתארת כיצד פועל כוח הכבידה על חלקיקי אנטי חומר.
אינטראקציה זו טרם נמדדה בידי פיזיקאים ונחקרת כיום במקומות שונים. מציאת הפוזיטרון, שהוכיחה את התאוריה של דירק (אנ') ב-1932, החלה עידן חדש בפיזיקה של חלקיקים מסוג אחר. בעשרות שנים האחרונות קהילת החוקרים העולמית מראה מגמת עלייה בחקר המרכיבים של החומר והאנטי חומר, השפעותיהן על הסביבה ואחד על השני.
מאיץ חלקיקי אנטי חומר במרכז לחקר פיזיקת חלקיקים CERN. במאיץ זה יוצרים את חלקיקי האנטי חומר ובונים אנטי-מימן על מנת לחקור את תכונותיו.
מבוא

כדי להוכיח את קיומה של האינטראקציה הגרביטציונית פיזקאים מכל רחבי העולם עושים עבודה תאורטית רבה יחד עם פיתוח ניסויים גדולים כדי למצוא את המודל התאורטי המתאים ביותר לתיאור האטום בפרט והעולם כולו בכלל.
יש חוקרים הסוברים כי כפי שחלק מהתכונות של החומר הפוכות מתכונות החומר של אנטי חומר, כך גם שדה הכבידה של האנטי חומר יהיה הפוך לעומת שדה הכבידה של החומר. לאנטי שדה כבידה העולה מהשערה זו יש השפעות עמוקות על התאוריות המוכרות לנו כיום. אחת הבעיות הקשות ביותר בקוסמולוגיה כיום שניתנת לפתרון על ידי הוכחת הסברה היא מדוע היקום מורכב מחומר ולא אנטי חומר, והאינטראקציה הגרביטציונית יכולה להיות בלב התאוריה שתענה על השאלה.
בשנים האחרונות תוכננו ונערכו הרבה ניסויים על מנת לבדוק את התאוצה של אנטי חומר בשדה כבידה. עד כה, אף ניסוי לא הצליח לאשש או להפריך את ההבדל בין שדה הכבידה של אנטי חומר לבין שדה הכבידה של חומר, אף כי הושגה התקדמות ניכרת בנושא. בדרך כלל אטומי אנטי מימן משמשים כבסיס למחקרים שמנסים כיום כדי להשיג תשובה בשנים הקרובות. קבוצת המחקר ALPHA שממוקמת ב-CERN הייתה הראשונה ללכוד אטומי אנטי מימן ולהפיל אותם בריק על מנת למדוד את האינטראקציה הגרביטציונית שלהם. כיום קבוצת מחקר זו היא המתקדמת בעולם שמדדה את תכונות האנטי מימן בדיוק הרב ביותר.
תאוריות שונות

כיום, ישנן שלוש תאוריות עיקריות בנושא השפעת האנטי חומר על חומר מבחינה גרביטציונית:
תאוריות שונות > תאוריה 1

ההשערה הרווחת כיום היא שחומר ואנטי חומר משפיעים מבחינת שדה הכבידה בצורה זהה.
תאוריות שונות > תאוריה 2

יש הטוענים שאנטי חומר משפיע על חומר באותו גודל כפי שחומר משפיע על עצמו.
תאוריות שונות > תאוריה 3

בעיות שעלו מניסיון פיתוח תאוריה קוונטית המשלבת כבידה הביאו חוקרים לרעיון ששדה הכבידה של אנטי חומר יכול להשפיע בגודל שונה משדה הכבידה של חומר.
הקושי הגדול במדידת שדה הכבידה של אנטי חומר הוא נדירותו והתכלותו ברגע מגע עם חומר שיוצר את העולם. רוב השיטות ליצירת אנטי חומר קשורות באנרגיה גבוהה של חלקיקים ואטומים בעלי אנרגיה קינטית גבוהה, מצב זה לא מאפשר מחקר בכל נושא שדה הכבידה.
טיעונים נגד שוני בין השפעת כבידה על חומר ועל אנטי חומר > עקרון השקילות

לפי עקרון השקילות שהוא אחד מאבני היסוד של תורת היחסות מסה בתאוצה שווה למסה בשדה כבידה, מסיבה זאת ובגלל שהמסה של חלקיק חומר שווה למסה של חלקיק אנטי חומר התאוצה של שניהם תהיה שווה תחת השפעה של אותו שדה כבידה.
טיעונים נגד שוני בין השפעת כבידה על חומר ועל אנטי חומר > סימטריית CPT

סימטריית CPT שהיא חלק מפיזיקה תאורטית ופיזיקת חלקיקים אומרת שגם אם יתהפך סימנו של המטען הוא לא ישפיע על התכונות האחרות של החלקיק למשל: תנע, ספין ומסה. מפני ששינוי הסימן לא משפיע על המסה חוקרים טוענים שהוא לא ישפיע גם על שדה הכבידה של החלקיק.
ניסויים > סופרנובה 1987A

אחד המקורות עבור הכבידה הייתה התצפית על חלקיקי ניוטרינו מסופרנובה 1987A. בשנת 1987, שלושה גלאי ניוטרינו מרחבי העולם צפו בו זמנית בכמות אדירה של חלקיקי ניוטרינו שנבעו מסופרנובה בענן מגלן הגדול (במרחק 164,000 שנות אור). בתצפית נראה כי התגלו אנטי ניוטרינו וניוטרינו, אך אין לדעת זאת בוודאות. הגלאי אינו יכול להבדיל באופן מושלם ביניהם, על כן אם השניים אכן נצפו אז ההבדל באינטראקציות הכבידתיות הוא קטן מאוד.
ניסויים > הניסוי של פיירבנק

הפיזיקאי ויליאם פיירבנק עשה ניסוי על מנת למדוד באופן ישיר את התאוצה הכובדית של אלקטרון ופוזיטרון. אבל היחס בין המסה למטען החשמלי של חלקיקים הוא גדול מדי לכן הכוח האלקטרו-מגנטי גדול מדי ומקשה מאוד את הניסוי.
קשה מאוד למדוד את האינטראקציה הכובדית ברמת החלקיקים, מפני שהמסה קטנה מאוד ולכן הכוח הכובדי קטן מאוד, בנוסף עבור חלקיקים טעונים הכוח האלקטרו-מגנטי חזק הרבה יותר.
ניסויים > ניסוי באנטי מימן קר נייטרלי

משנת 2010 התאפשרה יצירת חלקיק אנטי מימן קרים במאיץ חלקיקי אנטי חומר ב-CERN. בגלל שחלקיקי אנטי מימן הם נייטרלים מבחינה חשמלית ניתן בעזרתם למדוד את האינטראקציה הכובדית של אנטי חומק ביחס לחומר.
ב-2013 פורסמו תוצאות  ניסוי שנעשה ב-ALPHA, בניסוי אנטי מימן שוחרר לנפילה חופשית ונמדד האינטראקציה הכובדית שלהם. אך תוצאות הניסוי לא מדויקות מספיק כדי להכריז על הצהרה ברורה, אפילו לא ניתן עדין להכריז על סימן התוצאה. המחקר ב-CERN נמשך על ידי מספר שיטות שונות נוספות.
מפעל האנטי חומר במרכז לחקר פיזיקת חלקיקים CERN, שווייץ. במקום זה יוצרים וחוקרים חלקיקים אנטי חומר, כגון אנטי-מימן. החקר מתרכז בהשפעת כוח כבידה על חלקיקי אנטי חומר ומבנה אטום אנטי-מימן (רמות האנרגיה של האטום).
סופרנובה 1987A
אליס פייק בארני

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1857 סינסינטי, ארצות הברית 
 פטירה:  16 ביולי 1931 (בגיל 74) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלנד 
 תחום יצירה:  ציור 
 בן או בת זוג:  אלברט קליפורד בארני  Christian Dominique Hemmick 
 צאצאים:  נטאלי קליפורד בארני, לורה קליפורד ברני 
 
אליס פייק בארני (באנגלית: Alice Pike Barney ;‏ 1857 – 1931) הייתה ציירת אמריקאית. היא הייתה פעילה בוושינגטון, D.C. ופעלה כדי להפוך את וושינגטון למרכז אמנויות. שתי בנותיה היו הסופרת נטלי קליפורד בארני והסופרת הבהאית לורה קליפורד בארני.
ביוגרפיה

אביה של בארני סמואל נפתלי פייק, שעשה הונו כמזקק ויסקי של המותג מגנוליה, היה פטרון של האמנויות בסינסינטי, אוהיו, שם בנה את בית האופרה. אביה היה יהודי גרמני. אמה של אליס פייק בארני הייתה ממוצא צרפתי. [2] לאחר שהמשפחה עברה לעיר ניו יורק בשנת 1866, הוא בנה את מה שיהפוך לבית האופרה הגדול ברחוב עשרים ושלוש ושדרה השמינית. בארני הייתה הצעירה מבין ארבעה ילדים והיחידה שהשתלבה באופן מלא עם האינטרסים התרבותיים של אביה, בילדותה גילתה כישרון כזמרת ופסנתרנית.
בגיל 17 התארסה לחוקר הנרי מורטון סטנלי. אמה של אליס ראתה את השידוך לא מתאים בגלל הפרש הגילאים - היא הייתה בת 17, הוא בן 33 - והתעקשה שהם יחכו עם החתונה. בזמן ששהה במסע לשלוש שנים באפריקה (הוא כינה את הסירה בה הקיף את אגם ויקטוריה הגברת אליס), היא התחתנה במקום זאת עם אלברט קליפורד בארני, בנו של יצרן עשיר של קרונות רכבת בדייטון, אוהיו.
בשנת 1882 בילתה בארני ומשפחתה את הקיץ במלון לונג ביץ' בניו יורק, שם דיבר אוסקר ווילד בסיור ההרצאות האמריקני שלו. ווילד בילה את היום עם אליס ובתה נטלי על החוף. השיחה שלהם שינתה את מהלך חייה של אליס, והעניקה לה השראה להמשיך באמנות ברצינות למרות הסתייגותו של בעלה.
ככל שהזדמנויות החינוך הועמדו לרשותן יותר במאה ה-19, הפכו נשים אמניות לחלק מהאמנים המקצועיים, כולל הקמת עמותות אמנות משלהן. יצירות אמנות שנעשו על ידי נשים נחשבו לנחותות, וכדי לסייע להתגבר על כך נשים הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר" בקידום עבודות נשים, והפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האישה החדשה" המשכילה, המודרנית והחופשייה יותר. אמנים "מילאו תפקידים מכריעים בייצוג האישה החדשה, הן על ידי ציור תמונות של הסמלים המייצגים אותן, וכן הדגימו את התעוררותן לדרך חייהם החדשה".
ביוגרפיה > לימוד אמנות

בשנת 1887 נסעה לפריז כדי להיות קרובה יותר לשתי בנותיה בזמן שהן למדו בלה-רושה פנימייה צרפתית שהוקמה על ידי המחנכת הפמיניסטית מארי סובסטר. כשהייתה שם למדה ציור אצל קרולוס-דוראן. היא חזרה לפריז בשנת 1896 - הביאה את בתה לורה לבית חולים צרפתי לטיפול בכאבי רגליים מפציעה בילדותה - וחידשה את לימודיה אצל קרולוס-דוראן וכן לקחה שיעורים אצל הצייר הספרדי קלאודיו קסטלוצ'ו. כשג'יימס אבוט מקניל ויסלר פתח את האקדמיה כרמן בשנת 1898, היא הייתה בין התלמידים הראשונים. ויסלר איבד במהרה עניין בהוראת אמנות ובית הספר נסגר, אך הוא היה בעל השפעה מכוננת.
בשנת 1899 החלה לארח בסלון בבית השכור שלה בשדרת ויקטור הוגו. האורחים הקבועים כללו את הציירים הסימבוליסטיים לוסיין לוי-דהורמר, ג'ון ווייט אלכסנדר ואדמונד אמן-ז'אן, ואמנותה החלה להפגין השפעה סימבוליסטית.
כשנטלי כתבה ספר שירה צרפתי, סונטות על נשים, בארני שמחה להכין את האיורים. היא לא הבינה את השלכות של שירי האהבה בספר שפנו לנשים. לא היה לה שום מושג ששלוש מארבע הנשים שדגמנו עבורה היו מאהבות של בתה. בעלה אלברט, שנחשף למהות הספר דרך סקירה ספרותית בעיתון בארצות הברית, מיהר לפריז, שם קנה והשמיד את מלאי הספרים ואת לוחות הדפסה שנותרו אצל המו"ל והתעקש כי בארני ונטלי יחזרו איתו לבית הקיץ של המשפחה שבארצות הברית. מצב רוחו רק הלך והחמיר כאשר חברים העבירו לו קטעי עיתונים מ"וושינגטון מירור"
העיר וושינגטון, התחילה להיות מרובדת חברתית, והרקע של בארני כבתו של מזקק ויסקי ונכדתו של מהגר יהודי, הפכה אותה לנושא רמיזות מעורפלות בדפי העיתונות הצהובה. לרכילות לא תהיה השפעה מתמשכת על מעמדה החברתי של אליס בארני, אך בעלה אלברט ראה בכך אסון, והוא התמכר לשתייה. שתייתו גברה, בריאותו התדרדרה וחודשיים לאחר מכן הוא לקה בהתקף לב. מצבו הבריאותי המשיך לרדת, והוא נפטר בשנת 1902.
אליס בארני הציגה תערוכות יחיד בגלריות הגדולות כולל גלריית קורקורן לאמנות. בשנים מאוחרות יותר היא המציאה ורשמה פטנט על מכשירים מכניים, כתבה והופיעה בכמה מחזות ואופרה, [13] ופעלה לקידום האמנויות בוושינגטון הבירה, רבים מציוריה נמצאים כעת באוסף של מוזיאון האמנות האמריקני סמיתסוניאן.
היא המירה דתה לאמונה הבהאית בסביבות 1900.
בשנת 1911, בגיל 53, התחתנה אליס בארני עם בחור בן ה-23. נשואיהם משכו תשומת לב עיתונאית ברחבי העולם, אך הם התגרשו ב־1920.
הערות שוליים

↑  "Alice Pike Barney: Biography", americanart.si.edu
↑  Kling, Jean L. (1994). Alice Pike Barney: Her Life and Art. Washington, DC: Smithsonian Institution Press
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1300279  BnF: cb16994220j (data)  GND: 119197456  ISNI: 0000 0000 6631 7212  LCCN: n84199487  NLA: 35665312  NTA: 074267280  RKD: 4554  SNAC: w6m65ccv  SUDOC: 082026750  Trove: 1033001  ULAN: 500011419  VcBA: 495/91753  VIAF: 77120407   WorldCat (עם VIAF): 77120407 
אליס פייק בארני, חבצלת המים, איור לספר השירים של ביתה, 1900
אחיס פייק בארני, דיוקן ביתה נטלי בת שבע שנים
אליס פייק בארני, אשה באדום, 1895
אליס פיק בארני, גבר עם מנוקול, 1887
אנה הייוורד טיילור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בנובמבר 1879 קולומביה, ארצות הברית 
 פטירה:  4 במרץ 1956 (בגיל 76) צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אלמווד 
 מקום לימודים:  מכללת רדקליף 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  הרנסאנס של צ'רלסטון 
 הושפעה על ידי:  ויליאם מריט צ'ייס 
 
אנה הייוורד טיילור (באנגלית:Anna Heyward Taylor‏:  13 בנובמבר 1879 – 4 במרץ 1956) הייתה ציירת ומאיירת שנחשבת לאחת האמניות המובילות בתקופת הרנסאנס של צ'ארלסטון.
ביוגרפיה

אנה הייוורד טיילור נולדה ב-13 בנובמבר 1879 בקולומביה, דרום קרוליינה, אחת משמונת ילדיהם של בנג'מין ולטר טיילור - רופא ומנתח ששירת במלחמת האזרחים בצבא צפון וירג'יניה - ומריאנה (הייוורד) טיילור. משפחת טיילור בלטה בתעשיית הכותנה ובפיתוח העיר קולומביה. אחיה הגדול תומאס טיילור יבנה מאוחר יותר את בית טיילור, שהפך למקום הראשון של מוזיאון קולומביה לאמנות.
טיילור קיבלה השכלה במכללת דרום קרוליינה לנשים, וסיימה את לימודיה ב-1897. היא נסעה להולנד ב-1903 כדי ללמוד אצל הצייר ויליאם מריט צ'ייס, לאחר מכן טיילה ברחבי אירופה וכן נסעה לסין ויפן ב-1914. טיילור שירתה שמונה עשר חודשים בצלב האדום האמריקני בצרפת ובגרמניה במהלך מלחמת העולם הראשונה, ובילתה את רוב השנים 1917–1919 בצרפת.
עם שובה לאמריקה, טיילור הלכה לקולג' רדקליף ובילתה את הקיץ של 1915 ו-1916 בפרובינסטאון, מסצ'וסטס, ולמדה הדפס. שם היא הפכה למומחית בטכניקה שהרבתה להשתמש בה, הדפסת עץ בקו לבן, שבו רוב ההדפס הוא בצבע אחיד כשהדימוי נוצר על ידי קווים לבנים (לא מכוסים בדיו). טכניקה זו מאפשרת לאמן להדפיס מספר צבעים מאותו בלוק במקום לייצר בלוק נפרד לכל צבע.
קריירה

כאמנית בוגרת ציירה טיילור בשמנים ובצבעי מים, אך היא העדיפה הדפסים, בעיקר חיתוכי עץ. הסגנון שלה הוא ציורי עם קווים גרפיים חזקים המראים את השפעת המודרניזם ומסעותיה באסיה כאחד. התמונות שלה הודפסו בדרך כלל בצבעים עזים או בשחור-לבן, עם פרספקטיבה שטוחה, שטחי צבע גדולים ופרטים מוגבלים.
ההדפסים של טיילור הושפעו מאמנים כמו ויליאם סלצ'ר רייס, ומיצירותיו של אנרי מאטיס. היא גם עבדה מדי פעם בטקסטיל.
ב-1916, טיילור ליוותה את המשלחת של ויליאם ביבי לגיאנה הבריטית כמאיירת מדעית, והיא חזרה שוב לשם ב-1920. [6] במסעות האלה ערכה מחקרים בוטניים שהשפיעו רבות על עבודתה, כשתרגמה את רשמיה להדפסים ולטקסטיל בטיק. בחלק מהעבודות הללו, היא הוסיפה לציור חלקי הצמחים הגלויים גם חתכים מיקרוסקופיים של גבעולים, שחלות וכו'. הם הוצגו במוזיאון לתולדות הטבע בניו יורק ובגנים הבוטניים של ברוקלין ב-1922, וייתכן שהם מייצגים את הפעם הראשונה שבה נעשה שימוש בפרטים מיקרוסקופיים של צמחים באמנות דקורטיבית.
טיילור עברה לניו יורק ב-1920, נשארה שם עד סוף העשור, אז שבה לדרום קרוליינה, והתיישבה בצ'ארלסטון. בצ'ארלסטון, טיילור נודעה בזכות ההדפסים שלה הממחישים את החיים בדרום קרוליינה, כולל נושאים חקלאיים בעבר ובהווה, חי וצומח מקומיים, ארכיטקטורה, סצנות רחוב ואנשי המסחר של העיר. היא הכינה הדפסים של נשים אפרו-אמריקאיות הקוצרות אורז (1930) שהייתה אחת מחמש העבודות שנבחרו לייצג את העיר ביריד העולמי בניו יורק בשנת 1939.
יחד עם אליס רוונל הוגר סמית', אליזבת אוניל ורנר ואלפרד האטי, טיילור נחשבת היום לאחד מארבעת האמנים המובילים של הרנסאנס של צ'ארלסטון.
עבודותיה נמצאות באוספים של מוזיאון קולומביה לאמנות, מוזיאון מחוז גרינוויל לאמנות, מוזיאון ג'יבס לאמנות בצ'ארלסטון, מוזיאון מוריס לאמנות באוגוסטה, המוזיאון האמריקאי להיסטוריה של הטבע, הגנים הבוטניים של ברוקלין ועוד.
בשנת 2010 האחיין שלה, אדמונד רט טיילור, יחד עם אלכסנדר מור, פרסם אוסף ממכתביה על ידי הוצאה לאור באוניברסיטת דרום קרוליינה.
טיילור מתה ב-4 במרץ 1956.
הערות שוליים

↑  Jim Stephens June 12, 2013 April 16th, 2020, An Introduction to Charleston Renaissance Art | The Florence County Museum (באנגלית אמריקאית)
↑  The Charleston Renaissance, www.tfaoi.com
↑  South Carolina Historical and Genealogical Magazine, vol. 8, p.112.
↑  Anna Taylor :, The Johnson Collection, LLC (באנגלית)
↑  University of South Carolina Press, uscpress.com
↑  Severens, Martha R. "To Sell the City of Charleston: The Visual Arts and the Charleston Renaissance." In James M. Hutchisson and Harlan Greene, eds. Renaissance in Charleston: Art and Life in the Carolina Low Country, 1900–1940. University of Georgia Press, 2003, pp. 35–46.
↑  Brooklyn Botanic Garden Record, vols. 10–12, pp. 61, 106.
↑  Charleston Renaissance, www.tfaoi.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1057758477  ISNI: 0000 0000 7746 3936  LCCN: n2010019160  NTA: 331254239  SNAC: w62n6grx  VIAF: 107967724   WorldCat (עם VIAF): 107967724
איזבל פאוסט

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1972 (בת 52) אסלינגן אם נקר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  פרס אקו-קלאסיק: נגן השנה (2012) 
 חתימה:  
 
איזבל פאוסט (בגרמנית: Isabelle Faust;‏ נולדה ב-19 במרץ 1972, אסלינגן אם נקר, גרמניה המערבית) היא כנרית גרמנייה, בין המפורסמות ביותר בדורה. לזכותה מספר רב של הקלטות והופעות עם טובי המנצחים והתזמורות.
ביוגרפיה

פאוסט נולדה ב-1972 בעיר אסלינגן ליד שטוטגרט בגרמניה. בגיל 5 התלוותה אל אביה, עורך דין שהחליט ללמוד נגינה בכינור. התקדמותו הייתה בינונית, אך בתו התקדמה מהר מאוד. בהמשך יצרה המשפחה רביעיית כלי מיתר בהם השתתף גם אחיה בוריס, כיום ויולן מפורסם.
בשנות העשרה לחייה למדה אצל כריסטוף פופן ודנז זיגמונדי, סולנים ומורים ידועים לכינור. בשנת 1987 זכתה בפרס הראשון בתחרות ע"ש ליאופולד מוצרט במוצרט באאוגזבורג, למרות היותה המתחרה הצעירה ביותר. לאחר מכן זכתה במספר פרסים ראשונים בתחרויות באירופה ובשנת 1996 עברה להתגורר בפריז, שם התגוררה במשך תשע שנים.בשנת 2004 מונתה פאוסט לפרופסור לכינור באוניברסיטת ברלין לאמנויות. היא גרה בברלין ואם לבן מתבגר. מאז 1996 היא מנגנת בכינור סטרדיוואריוס המכונה "היפהפייה הנרדמת" משנת 1704, בהשאלה מ-Landesbank בבאדן-וירטמברג. היא מנגנת בכינורות וקשתות בסגנון הבארוק.