stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירוס
שיבה, מערכה ביוון ומפלה (275 עד 272 לפנה"ס) > המצור על ספרטה

לאורך החורף שבין 274 ל-273 לפנה"ס התכונן פירוס לקראת מסע המלחמה שלו בדרום. ידיעות על הכנותיו למלחמה התפרסמו ברחבי יוון. ערים שונות בפלופונסוס, ציפו להזדמנות בה יוכלו להשתחרר מעול ההשפעה הרודנית של אנטיגונוס (בין היתר הייתה העיר קורינתוס במצר קורינתוס מעוז של אנטיגונוס ותומכיו). באתונה התרחשו חילופי שלטון ועלה ממשל חדש, מסויג כלפי אנטיגונוס, בשונה מקודמו. בנוסף הצטרפו ערים נוספות לליגה האכאית בפלופונסוס, צפונית לספרטה. הליגה הייתה בברית עם מצרים התלמיית והתנגדה למעורבות ולהתבססות של אנטיגונוס וכוחותיו באזורה. פירוס נע לעבר פלופונסוס באמתלה שהוא ישחרר את היוונים יושבי המקום מהעריצות המוקדונית. כתוצאה מההתנגדות להתבססות האזורית של אנטיגונוס, עם תחילת תנועת צבאו של פירוס דרומה, קיבלו אותו הערים בשמחה ובחשש כי חשבו שבא לשחרר אותן אולם חששו מפניו.
במהלך מתקפתו של פירוס שהה המלך אראוס בכרתים, ואיתו חלק גדול מהצבא הספרטני. אראוס בן בריתו של אנטיגונוס, מכיוון שכך, העיר ספרטה נראתה עבור פירוס כטרף קלה. קלאונימוס הפציר במלך לתקוף את ספרטה מיד, אך פירוס חשש, כך מסופר לפי פלוטרכוס, מפני ההרס שימיטו שכירי חרבו הגאלים על העיר אם יתקוף בלילה. לפיכך הוא החליט לדחות את ההתקפה ליום המחרת מתוך אמונה שהעיר תיכנע ללא קרב. הימנעותו של פירוס מתקיפה בלילה העניקה לספרטנים המופתעים זמן להתארגן לקראת קרב. הנסיך הספרטני אקרוטאטוס השני פיקד על העיר. עם שחר החל המצור על ספרטה: פירוס עצמו הוביל את ההסתערות הראשונה על החומות, אולם היא נהדפה בשל ההתנגדות הספרטנית העזה. הפילים נעצרו עקב התעלה שהקימו הספרטנים. עם רדת הלילה, נראה היה כי החומות לא יכלו לעמוד בהתקפה. משום כך, פירוס סבור היה כי הוא יוכל לכבוש את העיר למחרת.
שני הצדדים היו עייפים, ופירוס נסוג למחנה שלו. למחרת, הוא ערך מחדש את כוחותיו ופתח בהתקפה מחודשת. הוא הורה למלא את התעלה מה שהוביל את הספרטנים לביצוע גיחה נואשת נגד האפירוטים. בתגובה, פירוס פתח בהתקפה על המסתערים, והוביל אותה בעצמו. עם זאת, במהלך ההסתערות נפצע סוסו האישי של פירוס מכידון שפגע בגופו, ופירוס הושלך ממנו פצוע וחבול. פציעתו עוררה בהלה ובלבול בקרב אנשי המשמר האישי שלו, והספרטנים ניצלו את ההזדמנות כדי להתארגן ולסגת בצורה בטוחה. פירוס עצמו, הובא בשלום למחנה האפירוטי. בליל היום השני קרא אנטיגונוס לאנשיו בקורינתוס להניע חיל מצב לעזרת ספרטה הנצורה. כמו כן, המלך אראוס התקדם בראש צבאו לעבר ספרטה. פירוס היה מודע לכך שבוא הכוחות הטריים משנה לחלוטין את פני התמונה, אולם הוא ערך עוד גיחה נואשת אחרונה על התעלות, שהסתיימה באפס הישגים ובאבדות כבדות. ההפסד במצור על ספרטה היה מר, ופירוס החליט להחנות את צבאו במחנה להמשך החורף בלאקוניה. עם נסיגתם אנשיו בזזו את השדות מסביב לספרטה.
שיבה, מערכה ביוון ומפלה (275 עד 272 לפנה"ס) > מותו בקרב ארגוס

עם חניית הצבא האפירוטי בלאקוניה, הגיע אז אל מחנהו של פירוס אריסטיאס, אזרח רב השפעה מהעיר ארגוס, והפציר בו לפנות עם צבאו אל ארגוס כדי להפיל את שלטונו של הטיראן אריסטיפוס שתמך במוקדונים. פירוס שמח על ההצעה, שחוץ מזה שהבטיחה לו השפעה רבה בפלופונסוס, גם הציעה לו מוצא של כבוד מהתסבוכת הספרטנית שאליה נקלע. הוא נע עם כוחותיו צפונה מלאקוניה אל ארגוליס במטרה לנוע משם אל ארגוס.
הצבא הנסוג שלו הוטרד ברציפות בידי הצבא הספרטני בפיקודו של אראוס, שהציב לו מארבים ותפס עמדות אסטרטגיות לאורך כל מסלול הנסיגה האפירוטי. כאשר הגיע למעבר צר בהרים, שבו היה ברור לפירוס שהוא לא יצליח לעבור בלי שצבאו יושמד בידי הספרטנים, הורה פירוס לבנו תלמי לקחת פיקוד על כוח המאסף ולארגן הסחת דעת בזמן ששאר הכוח ינוע במעבר. הספרטנים תקפו את הכוח של תלמי. בקרב שהתפתח, נהרג תלמי, וחייליו התפזרו. פירוס, עם היוודע על מות בנו בשדה הקרב, כינס את פרשיו, וכנקמה השמיד את כל הכוח הספרטני.
אנטיגונוס ניצל את היעדרותו של פירוס, והשתלט מחדש על כל מוקדון. כאשר הגיע פירוס אל ארגוס הוא הופתע לגלות את צבא מוקדון ממתין לו על הגבעות הסמוכות. שני מנהיגי הסיעות בארגוס הבינו במהירות שלשניהם לא תצמח תועלת מכך שאגרוס תהפוך לשדה קרב בין שני המלכים והם הגיעו להסכמה ביניהם בעניין ממשל קואליציוני. נציגי ארגוס פנו אל המלכים בבקשה ששניהם יניחו לארגוס, ושניהם, אנטיגונוס ממוקדון ופירוס מאפירוס, נשבעו לעשות כן. עם זאת, רק אנטיגונוס הקפיד לקיים את ההבטחה. בלילה, פירוס נכנס אל העיר דרך אחד השערים, שאותו השאירו תומכיו בתוך העיר פתוח בכוונה תחילה. הקרב על ארגוס הפך לקרב רחוב אכזרי.
בנקודה מסוימת בקרב הבין פירוס כי סיכויי הניצחון שלו אפסיים, והורה על נסיגת צבאו. החיילים המוקדונים שנאבקו בו רדפו אחריו אישית במטרה להשיג את היוקרה שבלהרוג את מלך אויביהם. במהלך הנסיגה, כך לפי פלוטרכוס, אישה מקומית שצפתה בקרב מאדן החלון בביתה שמעל לרחוב בו נלחם פירוס, הרימה לבנת בניין וזרקה אותה לעבר פירוס. הלבנה פגעה בראשו של פירוס, חדרה דרך הקסדה שלו ופגעה לו בגולגולת. פירוס שותק כתוצאה מהמכה בראשו, איבד את האחיזה על המושכות ונפל מסוסו. מיד לאחר מכן נתפס בידי החיילים המוקדונים ואלו הרגו אותו. מפלתו של פירוס בקרב ארגוס סיימה את המלחמה, והייתה פגיעה אנושה בממלכת אפירוס, אשר כמעט והתרוששה כתוצאה ממסעות המלחמה הבלתי פוסקים לכל אורך של מלכותו.
מורשת

את פירוס ירש בנו, אלכסנדר השני, מלך אפירוס, אשר ניסה לנקום במוקדונים ובאנטיגונוס גונאטס והתערב בסכסוך הגדול יותר שהיה המלחמה הכרמונידית (אירעה בשנים 268–261 לפנה"ס). גם מסעות המלחמה של אלכסנדר לא הביאו אותו לתוצאה המיוחלת, ואנטיגונוס נחל את הניצחון הסופי במלחמותיו נגד אפירוס. בניגוד לשאר אויביו מיצה אנטיגונוס את הדין עם אפירוס ונטל ממנה מספר חבלי ארץ חשובים באזור האגן העליון של נהר אאוס. פעילותו של פירוס באיטליה זירזה את ההתנגשות הצפויה בין השאיפות המדיניות של רומא לאלו של קרתגו, וחמישים שנה לאחר מותו של פירוס התפוררה ממלכת אפירוס תחת כובד המאבק במוקדון ובליגה האיטולית, ונשאר ממנה רק צל של הממלכה מימי מלוכתו של פירוס. לבסוף נכבשה אפירוס כולה בידי הרפובליקה הרומית, במהלך המאה ה-2 לפנה"ס.
חניבעל, מנהיג קרתגו ואויבה המר של רומא במלחמה הפונית השנייה, דירג את פירוס ואלכסנדר כמצביאים הגדולים אי פעם, כאשר הוא שלישי להם. פירוס היה מצביא ומפקד מוצלח ביותר בשטח, אך הצלחותיו התרכזו בתחום הצבאי בלבד. יכולותיו כמנהיג אזרחי היו פחותות, ושאיפותיו מרחיקות הלכת הובילו אותו למסעות מלחמה ממושכים שעלו בחייהם של רבים מבני ארצו ובסופו של יום גם בחייו שלו. הוא שלט בצורה רודנית והערים שנכבשו בידו קמו נגדו בכל פעם שהייתה תקווה להתנגדות מוצלחת. ניצחונותיו בשדות הקרב היו אך ורק הצלחות צבאיות; הוא לא הותיר אחריו דבר קבוע ויציב ממסדית. פירוס אף הסתכסך עם תומכיו ושותפיו בשדה הקרב, יותר מאחת. טרנטום היא דוגמה לכך, כאשר באמצע המלחמה ברומאים העדיף פירוס להתרכז בשאיפותיו האישיות ולא בברית שעל בסיסה היו הוא וצבאו נוכחים בשטח איטליה, ויצא למסע מלחמה בסיציליה.
הכוח של פירוס היה בסופו של דבר משני לחוסר היעילות שלו. בעוד שהאסטרטגיות שלו בשדה הקרב העניקו לו ניצחונות, ההשפעות המתמשכות שלהן ומורשתו נותרו כמעט ללא חותם. כישלונותיו הרבים של פירוס נבעו ככל הנראה מפגם מובנה ורדיקלי באופיו, שלא היו לו תוכניות או מטרות מסודרות, אלא שהוא יצא למסעות מלחמה אחד אחרי השני ללא הפסק, ולעיתים, כפי שקרה באיטליה, יצא למלחמה בקרתגו בלי להכריע את מלחמתו ברומאים. בהתאם לתפיסה זו של דמותו של פירוס, הוא שינה ללא הרף את תחום פעולתו ממדינה אחת לאחרת, זכה בניצחונות גדולים בכל מקום, והראה בכל פעולותיו - בארגון והרכבת צבאותיו, בצעדותיו, במערומיו, בהתנהלות חייליו בשדה הקרב, ובעיקר בהתנהלותו בתקופת העימות הממשי - מיומנות צבאית ראשונה במעלה. אך עם השגת הניצחון בשדה הקרב, לא היה פירוס מסוגל לפעול כמדינאי, מעבר למצביא, ולנהל מדינה מבחינת תפקוד פנימי, מנהל והנהגה אזרחית.
אנטיגונוס גונאטס התייחס לשיטת פעילותו המדינית של פירוס באומרו עליו: ”שמטיל הוא (פירוס, את הקוביות) תדיר ובאורח נאה, אך לעשות שימוש איננו מבין במהלכיו.”
לקריאה נוספת > מקורות בני העת העתיקה

יוסטינוס, היסטוריקה פיליפיקה, המאה השנייה או השלישית לספירה
דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקֶה - ספרייה היסטורית, המאה הראשונה לפני הספירה
פלוטרכוס, חיי אישים - פירוס, המאה השנייה לספירה
פלוטרכוס, חיי אישים - דמטריוס, המאה השנייה לספירה
לוקיוס אנאוס פלורוס, התגלמות ההיסטוריה הרומית, המאה השנייה לספירה
דיו קסיוס, היסטוריה רומית, כרך 1, ספרים 1 עד 10, המאה השלישית לספירה
לקריאה נוספת > מחקר מודרני

דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי (מתוך סדרת תולדות העולם הקלאסי), הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, ירושלים, 1983
John Boardman, Jasper Griffin, Oswyn Murray, The Oxford History of Greece and the Hellenistic World, Oxford University Press, 2002
Glenn R. Bugh, The Cambridge Companion to the Hellenistic World, Cambridge University Press, 2011
Jeff Champion, Pyrrhus of Epirus, Pen & Sword Books Ltd, 2017
Geoffrey Cross, Epirus, Cambridge University Press, 2015
Peter Green, Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, University of California Press, Berkeley, 1990
Nicholas Hammond, Geoffrey Lemprière, & Guy Thompson Griffith, A history of Macedonia, Oxford: Clarendon Press, 1979
Patrick Alan Kent, A History of the Pyrrhic War, Routladge, 2020
Philip Matyszak, The Rise of the Hellenistic Kingdoms 336-250 BC, Pen & Sword Books Ltd, 2019
Nicholas Sekunda & Peter Dennis, The Army of Pyrrhus of Epirus: 3rd Century BC, Bloomsbury Publishing, 2019
Peter Thonemann, The Hellenistic Age, Oxford University Press, 2016
F. W. Walbank, The Hellenistic World, Harvard University Press, 1981
F. W. Walbank, E. A. Astin, M. W. Frederiksen, R. M. Ogilvie (ed), The Cambridge Ancient history, vol 7, Cambridge university press, 1984
ביאורים

↑  ביוונית עתיקה, "ברברי" (βάρβαρος) היה מונח שהמשמעות המקורית שלו הייתה זר ושומש לתיאורם של עמים זרים ליושבי יוון ובהמשך גם רומא. בהמשך התקבעה גם משמעות זלזלנית למונח.
↑  באריסטוקרטיה ובמסורת המוקדונית פוליגמיה הייתה מקובלת וקודם לנישואיו לאולימפיאס, נישא פיליפוס השני לשלוש נשים אחרות.
↑  במקור יועדה דאידמסיה להינשא לאלכסנדר הרביעי, מלך מוקדון, בנם של אלכסנדר הגדול ואשתו רוקסנה. בעקבות תהפוכות מלחמות הדיאדוכים וההתנקשות בחיי אלכסנדר ב-309 לפנה"ס, דאידמסיה נישאה לבסוף לדמטריוס.
↑  סלאוקוס הראשון פעל לאחד את כל שטחי האימפריה של אלכסנדר הגדול תחת שלטונו שלו, ושאיפותיו המדיניות היו בעלות השפעה מרכזית על מהלך האירועים במלחמות הדיאדוכים.
↑  תלמי השני פנה נגד אנטיגונוס גונאטס כתוצאה מעמדתו הנייטרלית של האחרון נוכח מלחמתה של מצרים התלמיית בממלכת סלאוקיה.
גאולי תימן

| --- | --- |
הרחוב הראשי, רח' המייסדים
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: עמק חפר
גובה ממוצע: ‎14 מטר
תאריך ייסוד: 1948
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 397 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 387 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת נתניה מוגדלת) גאולי תימן(למפת נתניה רגילה) גאולי תימן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גאולי תימן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גאולי תימן32°23′32″N 34°54′06″E﻿ / ﻿32.3923523338759°N 34.9017528866137°E﻿ / 32.3923523338759; 34.9017528866137  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק חפר באדום - גאולי תימן בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

גאולי תימן (גְּאֻלֵּי תֵּימָן) הוא מושב בעמק חפר ליד העיר חדרה השייך למועצה אזורית עמק חפר. שמו של היישוב נבחר משום שמקימיו הם יהודים יוצאי תימן.
מיקום

המושב נמצא ממערב לצומת גאולי תימן שעל כביש 4. מצפון לו – אזור התעשייה עמק חפר; מדרום וממערב – נחל אלכסנדר; ממזרח – כפר הרא"ה.
היסטוריה

בעבר התקיים באזור כפר ואדי אל-חוארת', שאחת משכונותיו ששרדה שולבה ביישוב היהודי. במקום נותרה להתגורר חמולת אבו עיסא הערבית, המקיימת יחסי שכנות טובה עם תושבי המושב היהודים.
היישוב הוקם בשנת 1948 על ידי מפוני מושב כפר יעבץ שבאזור השרון אשר פונו כתוצאה מהקרבות באזור היישוב. אל מפוני כפר יעבץ, יהודים יוצאי תימן בעצמם, הצטרפו להקמת גאולי תימן גם עולים נוספים מתימן.
בשנת 1967 פוצל היישוב למושב ולשיכון, שניהם בשם גאולי תימן. בשנת 1992 הם אוחדו שוב.
הנצחה ביישוב

בכניסה לגאולי תימן, בפינה הצפון-מערבית של צומת הרא"ה, על כביש 4, הוקם גן ויד זיכרון לנועם מליחי. הגן הוקם על שטחו של בית קברות ערבי נטוש בשם אל-שיח' זידאן.
בתוך היישוב, ליד בית הכנסת, הוקם גן ובו אנדרטה לזכר שמואל ערבה שנפל במלחמת העצמאות, וציון אחרק ויהודה חסן, שנפלו במלחמת יום הכיפורים.
ראו גם

שמואל ערבה, באתר ההנצחה של משרד הביטחון
יהודה חסן, באתר ההנצחה של משרד הביטחון
ציון אחרק, באתר ההנצחה של משרד הביטחון
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  מפת חדרה, 1:20,000, 1942.
מבט מדרום-מזרח על המושב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588161405171
זרקורי במה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של זואי אקינס
 בימוי:  סידני לומט
 הופק בידי:  סטיוארט מילר
 תסריט:  רות ואוגוסטוס גץ
 עריכה:  סטיואר גילמור
 שחקנים ראשיים:  סוזן סטרסברג הנרי פונדה כריסטופר פלאמר ג'ואן גרינווד
 מוזיקה:  אלכס נורת'
 צילום:  פרנץ פלנר
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  RKO 
 חברה מפיצה:  RKO
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע 
 הקרנת בכורה:  6 במרץ 1958
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות:  2,800,000 ‏$
 דף הסרט ב־IMDb
 
זרקורי במה (באנגלית: Stage Struck) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1958 בבימויו של סידני לומט, עם סוזן סטרסברג, הנרי פונדה, כריסטופר פלאמר (בהופעה ראשונה בקולנוע) וג'ואן גרינווד בתפקידים הראשיים.
זה רימייק לסרט Morning Glory משנת 1933 בו השתתפה קתרין הפבורן בתפקיד הראשי והמבוסס על מחזה בשם זה מאת זואי אקינס (אנ').
העלילה היא על בחורה צעירה שמגיעה לניו יורק ושואפת להיות שחקנית ולכבוש את בימות ברודוויי
תקציר העלילה

אווה לבלייס (סוזן סטרסברג) היא צעירה המגיעה לניו יורק מוורמונט בתקווה לכבוש את במות ברודוויי. היא פונה למפיקים שונים ונדחית. לבסוף היא מחליטה לפנות ישירת למפיק לואיס איסטון (הנרי פונדה) אף על פי שאין לה כל הזמנה אליו.
לפני דלתו של המפיק היא מזהה את רוברט הדג'ס (הרברט מרשל), שחקן מבוגר, ותיק ומפורסם. היא מתחילה בשיחה איתו והוא מתרשם מהנחישות שלה להצליח. כאשר הדלת נפתחת היא נכנסת איתו והוא מציג אותה בפני איסטון והמחזאי הצעיר שלו, ג'ו שרידן, (כריסטופר פלאמר). ג'ו סיים לכתוב מחזה חדש ובו תפקיד לשחקנית הוותיקה ריטה ורנון (ג'ואן גרינווד) שהיא גם אחת מהמאהבות של איסטון. איסטון שולח אותה לאודישן באחד מהתיאטרונים והיא נכשלת בו.
ג'ו מאוהב בה ובהצגת הבכורה הוא נזמין אותה למסיבה בביתו של איסטון שם היא משתכרת ופוצחת במונולוג מתוך רומיאו ויוליה. איסטון מבחין בכישרונה ומתחיל להתאהב בה אך מחליט לנתק את הקשר אתה בגלל הבדלי הגילים וצורת חייו.
ג'ו כותב מחזה חדש אותו הוא גם מביים ובו יש לריטה תפקיד ראשי אך בחזרות מתברר לו שהיא אינה מתאימה וגם היא טוענת שהמחזה גרוע ומתפטרת. איסטון מחפש את אווה המופיעה בתיאטרון שוליים ומשכנע אותה לשחק בהצגה בהתראה קצרה. היא מהססת אבל לבסוף מסכימה וזוכה לתשואות נלהבות. היא הגיעה לשיא אותו קבעה לעצמה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סוזן סטרסברג | אווה לבלייס | שחקנית מעירה |
| הנרי פונדה | לואיס איסטון | מפיק |
| כריסטופר פלאמר | ג'ו שרידן | מחזאי ובמאי |
| ג'ואן גרינווד | ריטה ורנון | שחקנית ותיקה |
| הרברט מרשל | רוברט הדג'ס | שחקן ותיק |
ארגון

ערך זה עוסק במבנה החברתי הקרוי ארגון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ארגון הוא מאגד-חברה אנושית הפועלת לשם הגשמת מטרה משותפת. הארגון נחקר על ידי תחום המכונה מדע הארגון או התנהגות ארגונית.
הגדרה נוספת למונח ארגון: ישות חברתית מכוונת מטרה, העוסקת בתכנון, בהפקה, בהפצה או בתחזוקה של מוצרים או בהענקת שירותים כדי לספק צרכים.
מאפייני הארגון

ארגון מתאפיין במספר מאפיינים ייחודיים:
רמת מלאכותיות גבוהה: ארגון נוצר באופן מכוון, על-פי רצף החלטות מודעות ומוגדרות מראש.
רמת תכליתיות גבוהה: לארגון קיימות מטרות המגדירות את תפקודו ומהוות את הסיבה לקיומו.
רמת הבניה גבוהה: לארגון תצורות (קונפיגורציות) פורמליות של מרכיביו, המבנה הבסיסי של הארגון (תפקידים, כללים, יחסי עבודה וכו') מוגדר באופן רשמי ותוך שימת דגש רב על סדר. ההבניה באה לידי ביטוי בצורות רבות, ביניהן חלוקה (דיפרנציאציה) והתמחות (ספציאליזציה) בעבודה, תואמות (קורלציה) גבוהה בין הכללים לביצועם בפועל ופורמליזציה. מהות ההבנייה היא בכך שהארגון מתייחס אל עובדיו כאל פונקציות ולא מתייחס לדעתם וייחודם הרגשי.
תלות חזקה בגורמים חיצוניים: ארגון חייב לבצע המרה (טרנספורמציה) של משאבים ושירותים עם גורמים חיצוניים לו באופן היוצר קשרי תלות חזקים במיוחד (בהשוואה לתת-חברות כמו עיר או משפחה), וזאת באמצעות תשומות (כל גורם שהארגון מקבל לתוכו, כגון חומרי גלם, כוח עבודה וציוד) ותפוקות (כל גורם שהארגון מוציא מתוכו, כגון מוצרים ושירות). לארגון חייבת להיות התאמה כלשהי לגורמים חיצוניים אלו.
ארגונים, בדומה לכל תת-חברה, ניתנים להתייחסות נפרדת כאל מערכות בעלות קיום וחוקיות עצמאיים. בתור מערכות נפרדות, ניתן לעסוק בייסוד והתפרקות של ארגונים. כמו כן, יש אפשרות שארגונים התמזגו, ייווצר חיבור בין ארגונים שונים ההופך אותם לארגון אחד, אם בעקבות חיבור זה לא יהיו שינויים פנימיים בארגונים, ואם תהיה הטמעה מערכותיהם אלו באלו.
ב-1978 בחנו החוקרים דניאל כץ ורוברט קהאן ארגונים בסביבה קפיטליסטית המקיימים יחסי גומלין עם הסביבה, ומצאו כי קיימים שבעה מאפיינים הנחוצים לקיומו של ארגון כ"מערכת פתוחה":
קיום גבולות ברורים לארגון
היררכיה ארגונית
אנטרופיה שלילית (כלומר- סדר בארגון) ושיווי משקל דינמי (כלומר- שמירה על רמת רווחיות בארגון)
מנגנוני היזון חוזר (המאפשרים בדיקת הקשר בין הארגון לסביבתו)
מנגנוני שימור (של המבנים המועילים לארגון) ומנגנוני הסתגלות (של המבנים למציאות משתנה)
התמחות וחלוקת עבודה בארגון
קיום מספר דרכים שונות לפתרון בעיות בארגון
לארגונים קיימת נטייה מתמדת למיסוד, בזכות סיבות אחדות, שהעיקריות שבהן:
פורמליזציה מבנית בארגון, המביאה למיסוד התהליכים בו
נטיית הארגונים לשימור עצמי, לשמרנות וליציבות (הן כלפי פנים והן כלפי חוץ) מביאה אותם ליצור מיסוד, המקנה לפעולתם בסיס רחב ויציב.
ארגונים משתמשים במיסוד בשילוב עם יצירת הזדהות ערכית של פרטים בתוכם ומחוצה להם, על מנת לבסס את קיומם העקרוני בחברה.
ארגונים רבים תלויים בארגונים ממוסדים אחרים או באוכלוסיות יציבות, הדורשים מהם מיסוד על מנת לשפר את יחסי החוץ.
מטרות הארגון

ניתן להתייחס אל מטרות הארגון בשתי דרכים:
זיהוי מטרות הארגון עם התכלית שלו, כלומר- הצורך אותו מספקת פעילות הארגון באופן ישיר. לדוגמה: תחבורה עבור חברת הסעות ממשלתית; רווח כספי עבור חברת השקעות.
זיהוי מטרות הארגון כעצם קיומו והמשך שרידתו (בעוד התכלית משרתת את עצם קיום הארגון). גישה זו קיבלה את התייחסותם של הסוציולוגים י' יוכמן וס' סישור, שטענו כי הארגון ותכליתו עשויים להשתנות על מנת לשמר את הישרדותו.
הסוציולוג ג' טומפסון הגדיר ב-1967 (על בסיס הגדרתו של צ' ברנארד מ-1958) בין מועילות, כלומר- מידת ההצלחה במטרות הייצור שעל בסיסן נבנה הארגון, הנמדדת ב"מבחני תכליתיות", לבין יעילות שהיא מידת התועלת שמביא הארגון לעומת מחיר פעולתו, הנמדדת ב"מבחני יעילות".
(טומפסון טען כי בשוק חופשי ארגונים יעדיפו, לפי סדר יורד: מבחני יעילות, מבחני מועילות מוחלטים, מבחני מועילות ביחס לארגונים אחרים, ו"מבחני התייחסות" - מבחנים המבוססים על מחקר של גורמים סובייקטיבים שיעידו לטובת הארגון. ארגונים ישתמשו במבחנים פחות רצויים רק אם מבחנים אחרים אינם ניתנים לביצוע או פועלים כנגדם)
המיון של בלאו וסקוט: הסוציולוגים פיטר בלאו וריצ'רד סקוט סיווגו ב-1962 את הארגונים לארבע קטגוריות על פי הגורם הנהנה מתפוקתם, תוך הנחה כי לגורם זה השפעה רבה על הארגון. לפי חלוקה זו, קיימים ארבעה גורמים שעשוי ארגון לשרת:
ארגוני עזרה הדדית - ארגונים המשרתים את חברי הארגון (כמו מועדון חברים).
ארגונים עסקיים - ארגונים המשרתים את בעלי הארגון (כמו חברת מניות).
ארגוני שירות - ארגונים המשרתים את לקוחות הארגון (כמו חברת תחבורה ציבורית).
ארגונים ציבוריים - ארגונים משרתים את כלל הציבור (כמו המשטרה).
ארגונים פורמליים ובלתי פורמליים

בכל ארגון קיימות קבוצות פורמליות ובלתי פורמלית.
מערכת בלתי פורמלית - מערכת זו עשויה לענות על צורך לגיטימי שהתקנות הפורמליות מתעלמות ממנו. במקרים אחרים מאפשרת קיצורי דרך בביצוע משימות. מערכת זו מלמדת על נטייתם של בני אדם לנסות להקנות צביון אנושי למסגרות חברתיות נוקשות. הנורמות הבלתי - פורמליות עונות על צרכים אנושיים של חברי הארגון.
רשתות חברתיות - מרקם של קשרים חברתיים, המחברים אנשים שיש ביניהם רק מידה מעטה של הזדהות ואינטראקציה. ניתן לראות בכל רשת מעין קבוצה "מטושטשת", המאפשרות מגעים מקריים בין האנשים ללא תחושה של שייכות וגבולות קבוצתיים. האינטרנט היא רשת אלקטרונית נרחבת, המחברת כיום באורח שגרתי בין אנשים החיים בכל קצות תבל.
קהילה - היא קבוצה של אנשים הגרים באותו אזור גאוגרפי תחת אותו שלטון, או קבוצה של אנשים בעלי עניינים משותפים, הפריה הדדית והרגשת שותפות. קהילות מורכבות מקבוצות שונות.
ארגונים פורמליים ובלתי פורמליים > סוגים של ארגונים פורמליים

ארגונים תועלתיים - ארגונים המעניקים גמול חומרי לנמנים עמו.
ארגונים נורמטיביים - וולונטריים - אנשים יכולים להצטרף אליהם או לפרוש מהם באופן חופשי. ההצטרפות היא לא לשם הכנסה, אלא כדי לקדם מטרות שהם מייחסים להן ערך מוסרי. (ועד הורים בבית ספר).
ארגונים כפייתיים - ארגונים שאנשים נאלצים להצטרף לשורותיהם בעל כורחם כצורה של ענישה (בתי כלא) או לשם טיפול (בתי חולים פסיכיאטריים) או לשם צורכי הארגון (צבא, מחנות כפייה).
ארגון כפייתי מאופיין באמצעים פיזיים מיוחדים, כגון דלתות נעולות וחלונות מסורגים, ומנוהלים על - ידי אנשי ביטחון. הם מבודדים אנשים לתקופה מסוימת כ"שוכנים" או כ"חוסים" ולעיתים משנים ביסודיות את עמדותיהם והתנהגותם. 

כל ארגון יכול למעשה להיכלל בכל הקטגוריות. בית חולים פסיכיאטרי, למשל, הוא ארגון כפייתי עבור חוסים בו, ארגון תועלתני עבור הפסיכיאטרים וארגון נורמטיבי עבור מתנדבים המשרתים בו.
משאבי אנוש בארגון

צורת התייחסות עיקרית לחקר ארגונים היא ההתייחסות למשאבי אנוש בארגון, כלומר- לצורה בה יחסי העבודה והארגון משפיעים זה על זה. מאפיין מובהק של משאבי האנוש בארגון הוא המבנה ההירארכי שבו נמצאים העובדים, מבנה המשתקף גם בדרגה של כל עובד.
שינוי מבני

שינוי מבני הוא שינוי מהותי במבנהו של הארגון, כגון:
מיזוגו של הארגון עם ארגון אחר,
מכירת חלק מהארגון,
פיצול הארגון לארגוני משנה אחדים,
סגירת חלק מפעילותו של הארגון.
שינויים אלה מתרחשים בארגונים עסקיים (חברות), ובארגונים הפועלים ללא כוונת רווח.
שינוי מבני מצריך בחינה מעמיקה של סוגיות אחדות:
שיקולי מיסוי הכרוכים בשינוי, ועלולים להשפיע במידת מכרעת על אופיו. פקודת מס הכנסה הישראלית נותנת תשומת לב מיוחדת לסוגיה זו, בפרק העוסק במיזוגים ובפיצולים, ובין השאר מתאפשרת קבלת חוות דעת מקדמית מרשות המיסים, כדי להחליט האם כדאי בכלל לעשות את המהלך הנדון.
שיקולים של יחסי עבודה. בכל ארגון נוצרים יחסי עבודה אופייניים לו, ולעיתים שינוי מבני גורר שינוי מהותי באופי יחסי העבודה, ולכן נדרשת לו הסכמתם של העובדים (ראו, למשל, בג"ץ 8111/96 הסתדרות העובדים החדשה נ' התעשייה האווירית לישראל בע"מ, ניתן ב־2 ביוני 2004, העוסק בסכסוך עבודה שמקורו ברצון המעסיק לערוך שינוי מבני).
שיקולים ארגוניים. שינוי מבני כרוך, מטבעו, בשינויים נרחבים בארגון. מיזוג של שני ארגונים, למשל, מביא בעקבותיו סגירת פעילויות כפולות, ואילו פיצול של ארגון כרוך בהקמת מסגרות תפעוליות שלא היה צורך בהן קודם לכן.
בכל שלבי חיים של הארגון חייבת להיות התאמה בין מבנה הארגון וארכיטקטורה עסקית שלו.
ראו גם

חברה (תאגיד)
עמותה
מלכ"ר
לקריאה נוספת

יהודה שנהב, מכונת הארגון, הוצאת שוקן, 1995.
יצחק סמואל, ארגונים: מאפיינים, מבנים, תהליכים, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 1996.
יצחק סמואל,  המשחק הפוליטי: עוצמה והשפעה בארגונים, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 2002.
יצחק סמואל,  פתולוגיה ארגונית: חייהם ומותם של ארגונים, הוצאת אוניברסיטת חיפה, 2010.
ג'. מורגן, דימויים של ארגון (תרגום: יורם שדה, עריכה מדעית של המהדורה העברית: ניצה ברקוביץ), רעננה, האוניברסיטה הפתוחה, 2010.
הערות שוליים

↑  יצחק סמואל. ארגונים, זמורה, 1996.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550942605171  BNE: XX531507  BnF: cb11951020r (data)  GND: 4043774-7  LCCN: sh85095521  LNB: 000060875  NARA: 10641726  NKC: ph114779
האיש שרצה לדעת הכל (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 מבוסס על:  "האיש שרצה לדעת הכל" מאת דרור משעני
 סוגה:  דרמת מתח
 יוצרים:  דרור משעני ארז קו אל נעם קפלן עודד דוידוף מיכל ויניק
 כותבים:  מיכל ויניק קרן וייסמן שירה פלורנטין
 בימוי:  מיכל ויניק
 שחקנים:  מוריס כהן נטע ריסקין עינת הולנד אימרי ביטון עירית קפלן אורי לייזרוביץ' טום באום קרול וואירס (אנ')
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 תוכנית מקור:  תיק נעדר
 הפקה
 מפיק:  יואב רואה אורית זמיר מתן גידה ג'ייקוב סטארק
 מפיקים בפועל:  יוני אבירם
 חברת הפקה:  גם סרטים
 הפצה:  כאן 11
 עורכים:  מאיה קניג   מיכל כהן   נטע בראון
 צלמים:  רואי רוט
 בעלי תפקידים נוספים:  ליהוק: אמירה בוזגלו
 מוזיקה:  דפנה קינן
 אורך פרק:  29–33 דקות
 שידור
 רשת שידור:  כאן 11
 פורמט (תמונה):  16:9, HDTV
 תקופת שידור מקורית:  19 במאי 2024 – 4 ביוני 2024 (17 ימים)
 קישורים חיצוניים
 אתר הסדרה
 דף התוכנית ב-IMDb
האיש שרצה לדעת הכל היא סדרת דרמת מתח ישראלית המבוססת על ספר באותו שם מאת דרור משעני ומהווה המשכון לסדרה "תיק נעדר". הסדרה שודרה החל מ-19 במאי 2024 עד 4 ביוני 2024 בכאן 11.
עלילה

מלי ברכה (עינת הולנד), עובדת עירייה, נשואה ואם לשתי בנות, יוצאת יחד עם חברותיה לערב חברה של העירייה המתקיים בבית מלון. היא חוזרת לבדה לחדרה במלון. בהמשך הלילה היא נאנסת באכזריות על ידי פורץ בחדרה. לאחר המקרה, היא נלקחת לבית החולים בשביל איסוף ערכת אונס ופוגשת את החוקרת אורנה דניס (נטע ריסקין) שמתשאלת אותה על המקרה. קובי ברכה (אימרי ביטון), בעלה של מלי, מגיע לבית החולים לתמוך באשתו ומגלה עניין רב בחקירה.
עשרה חודשים לאחר מכן, הפשע נותר בלתי מפוענח ומקרה אונס זהה מתרחש באותה רשת מלונות. רב פקד אברהם אברהם (מוריס כהן) מקבל קריאה להגיע לזירה, ופוגש שם את אילנה ליס (עירית קפלן), ראש משרד החקירות בתחנה, שממנה אותו לראש הצח"מ בתיק ומצמידה אליו את החוקרת אורנה. בין השניים שוררים חילוקי דעות על ניהול וכיווני חקירה. קובי, שאינו יכול לקבל את העובדה שהאונס של אשתו לא יפוענח, מחליט לקחת את העניינים לידיים ולבצע חקירה פרטית משלו.