stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טורקיה
דמוגרפיה

בטורקיה נערך מפקד אוכלוסין מדי עשור. נכון למפקד של שנת 2020, חיים כ־82 מיליון תושבים ב-81 פרובינציות של המדינה. היא אחת המדינות המאוכלסות בעולם, והשלישית בגודלה באירופה, אחרי רוסיה וגרמניה. שיעור גידול האוכלוסייה הוא 1.5% בשנה וממוצע הילודה הוא 2.01 לאישה. לפי נתוני הממשלה, תוחלת החיים במדינה עומדת על 78.2 שנים בממוצע.
סעיף 66 לחוקה הטורקית מגדיר "טורקי" כ"מישהו הקשור למדינה הטורקית בקשר אזרחות", ולפיכך, המינוח המשפטי והאתני "טורקי" אינם זהים זה לזה. רוב אזרחי המדינה הם טורקים אתנים (כ-80%). המיעוטים האתניים העיקריים במדינה הם הכורדים, הערבים, האלבנים, הארמנים, היוונים הגאורגים ולאחר מלחמת האזרחים הסורית נוספו למדינה כשלושה מיליון פליטים סוריים. גופים בין-לאומיים מעריכים כי הכורדים, המתגוררים בעיקר בדרום מזרח המדינה, הם המיעוט הגדול במדינה, כ-20%, אולם נתון זה שנוי במחלוקת. המילה "מיעוט" מהווה סוגיה בעייתית בפני עצמה. טורקיה מכירה בקהילות המוזכרות באמנת לוזאן (בעיקר יוונים אורתודוקסים, ארמנים ויהודים) כמיעוטים, אך בשל העיקרון החוקתי המשתית את המדינה על שוויון ואי הבחנה בין גזעים, אין לבני קהילות אלה זכויות מיוחדות. מספר מיעוטים ניסו להשיג זכויות, בין אם באמצעות טרור (דוגמת PKK) ובין באמצעים פוליטיים.
טורקית היא השפה הרשמית היחידה בטורקיה. לא קיימים נתונים אמינים עבור חלוקה לשונית באוכלוסייה, אך רשת הטלוויזיה הציבורית TRT משדרת מספר שעות בשבוע בערבית, בבוסנית, באדיגית ובכורדית.
99.8% מהאוכלוסייה בטורקיה הם מוסלמים, סונים ברובם, והשאר (0.2%) הם בעיקר נוצרים ויהודים. טורקיה היא מדינה חילונית, ויש בה הפרדה מוחלטת בין דת למדינה מימיו של אטאטורק. עובדה זו הופכת את טורקיה למדינה ייחודית מאוד ביחס למדינות הסובבות אותה. יתר על כן, עובדה זו חשובה מאוד ליחסים בין טורקיה למערב בכלל ולישראל בפרט, ולתכנונים אסטרטגיים ושיתוף פעולה בין המדינות.
שיעור האוריינות בטורקיה הוא 99.08% אצל גברים ו-94.42% אצל נשים, ובממוצע 96.74%. בשנים האחרונות חל גידול משמעותי באחוז הנשים אשר יודעות קרוא וכתוב.
דמוגרפיה > יהדות טורקיה

יהדות טורקיה הייתה בעבר אחת הקהילות היהודיות העתיקות והמשפיעות ביותר באזור הבלקן ובאזור המזרח התיכון, שני אזורים שטורקיה מהווה חלק מהן. כבר בימי הבית השני התיישבו יהודים באסיה הקטנה ויש על כך עדויות היסטוריות. שרידי בית כנסת מהמאה ה-4 לפנה"ס נמצאו בעיר סרדיס, בירתה של ממלכת לידיה הקדומה. שמה של סרדיס היה "סְפָרַד", ואולי היא זו המוזכרת בשם זה בספר עובדיה. בתקופה הביזנטית הייתה באסיה הקטנה ובארצות הבלקן קהילה יהודית של רומניוטים, שמקורה מארץ ישראל.
האימפריה העות'מאנית הזמינה את היהודים שגורשו מספרד ומפורטוגל, בימי הסולטאן באיזיט השני. הם היו במשך 300 שנה לגורם דומיננטי ומכריע בחיי המסחר, התרבות והרפואה. שלוש ערים בטורקיה המודרנית, איסטנבול, אדירנה, איזמיר, היו למרכזים ראשיים של יהדות ספרד. בשנת 1900 מנתה יהדות טורקיה 300,000 נפש (בעיקר יהודים-ספרדים), אולם מאז רובם היגרו ממנה: ליבשת אמריקה, לארצות המזרח התיכון ולארץ ישראל. נכון ל-2022 חיים בטורקיה 14,500 יהודים, בתוך אוכלוסייה של 86 מיליון איש.
לאחר מלחמת העולם השנייה הייתה מדיניות השלטונות בטורקיה ליברלית וסובלנית לגבי עליית יהודים לישראל, ובמשך עשור מסוף המלחמה ניתנו כמאה אלף אישורי הגירה מטורקיה לישראל.
לאחר שני הפיגועים בבית הכנסת "נוה שלום" שבאיסטנבול, בשנים 1986 ו-2003, גבר החשש לביטחון האישי, והקהילה היהודית מציבה אבטחה כבדה. נכון ל-2016, המיעוט היהודי במדינה מונה כ-18,000 יהודים. קיימים בה 23 בתי כנסת, מהם 16 באיסטנבול. לקהילה היהודית באיסטנבול בית ספר יסודי ועל יסודי ובאיזמיר – בית ספר יסודי.
ראו גם

הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין
לקריאה נוספת

אריק יאן צורשר, תורכיה: היסטוריה מודרנית, אוניברסיטת תל אביב ההוצאה לאור, 2005
תיאטרון קרתאי סירקל

התיאטרון ביום הבכורה של "חייו של אמיל זולא", 1937
תיאטרון קרתאי סירקל (באנגלית: Carthay Circle Theatre) היה אחד מבתי הקולנוע המפורסמים ביותר בתקופת תור הזהב של הוליווד. התיאטרון ממוקם בשדרות סן ויסנטה (אנ') בלוס אנג'לס, קליפורניה. הוא נפתח לציבור הרחב ב-18 במאי 1926 ונהרס ב-1969.
האודיטוריום עצמו עוצב בצורת עיגול מושלם, הממוקם בתוך ריבוע שהשלים את יתר בניין התיאטרון. בשל כך הוא נקרא תיאטרון קרתאי סירקל בשל עיצובו הייחודי.
הערות שוליים

↑  Carthay Circle Theatre in Los Angeles, CA, Cinema Treasures
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nr2002020958  VIAF: 124791416   WorldCat (עם VIAF): 124791416
דייוויד צ'יפרפילד

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1953 (בן 71) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  David Alan Chipperfield 
 מקום לימודים:  בית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלות בלונדון  אוניברסיטת קינגסטון  בית הספר ולינגטון 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  גלריית ג'יימס סימון, המוזיאון החדש (ברלין)
 פרסים והוקרה:  פרס סטירלינג (2007)  פרס סיקנס (2015)  פרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית (2011)  המעצב המלכותי לתעשייה (2006)  דב ברלין (2010)  Heinrich Tessenow Medal (1999)  European Heritage Awards / Europa Nostra Awards (2010)  פרימיום אימפריאל (2013)  מדליית הזהב המלכותית (2011)  פרס וולף לאדריכלות (2010)  פרס פריצקר (2023)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  Knight Bachelor  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 
דיווויד אלן צ'יפרפילד (באנגלית: David Alan Chipperfield) הוא אדריכל בריטי זוכה פרס פריצקר לשנת 2023.
ביוגרפיה

צ'יפרפילד נולד בלונדון ב-1953, וסיים את לימודיו ב-1980 בבית הספר לאמנות קינגסטון בלונדון. ובבית הספר לאדריכלות של איגוד האדריכלים (AA) בלונדון. לאחר מכן עבד תחת מספר אדריכלים בולטים, ביניהם דאגלס סטיבן, נורמן פוסטר וריצ'רד רוג'רס. הקים את משרדו, דיוויד צ'יפרפילד אדריכלים, ב-1985.
צ'יפרפילד כיהן כפרופסור לארכיטקטורה באקדמיה הממלכתית לאמנויות יפות בשטוטגרט בין השנים 1995 ל-2001. בנוסף, צ'יפרפילד נשא את הקתדרה על שם מיס ון דר רוהה ב- Escola Técnica בברצלונה, ספרד. צ'יפרפילד הוא פרופסור אורח באוניברסיטת לונדון לאמנויות ונאמן של מוזיאון סר ג'ון סואן בלונדון.
צ'יפרפילד הוא הזוכה בפרס פריצקר לשנת 2023. קודם לכן זכה בפרסים רבים ביניהם פרס וולף לשנת 2010, מדליית הזהב המלכותית לשנת 2011, ופרס הפרמיום אימפריאלה לשנת 2013.
עבודות נבחרות > מוזיאון הנהר והחתירה, הנלי-און-תמז, בריטניה (1989–1997)

מוזיאון הנהר והחתירה בהנלי-און-תמז המוקדש לענפי ספורט החתירה. הבניין בנוי בשילוב של צורות וחומרים מודרניסטיים ומסורתיים, ונוצר בהשראת הצורה של מחסני סירות ואסמים מסורתיים של אוקספורדשייר . הבניין מתפרס על שטח של 2,300 מ"ר ומורם מעל פני הקרקע על עמודי בטון כדי למנוע הצפה. חלקו החיצוני וחלק מחלל הפנים מחופים בקרשי עץ אלון לא מעובד, התואמים את האדריכלות הכפרית המקומית.
עבודות נבחרות > הספרייה הציבורית של דה מוין, איווה, ארה"ב (2002–2006)

הספרייה הציבורית של דה מוין, איווה, הוא מבנה דו קומתי ללא חזיתות מוגדרות אלא נפח בעל שלושה אגפים. מנהרת זכוכית מאפשרת לעוברים ושבים לטייל בספרייה. הבניין בולט בזכות חיפוי רשת הנחושת על גבי קירות המסך. הרשת חוסמת שמונים אחוז מאור השמש, תוך שהיא מאפשרת מבט החוצה אל הפארק שמסביב לספרייה. בראיון לניו יורק טיימס אמר צ'יפרפילד: "הארכיטקטורה היא ניטרלית ואמורפית; כמעט ללא ארכיטקטורה בכלל, ורשת הנחושת היא ניסיון להסוות את הבניין כמה שיותר תוך מתן אפשרות מבחוץ פנימה".
עבודות נבחרות > המוזיאון לספרות מודרנית, מרבאך, גרמניה (2002–2006)

המוזיאון לספרות מודרנית ממוקם בעיירה מרבאך, ונהנה מנוף פנורמי של נהר נקאר. הוא ממוקם סמוך לבניין האמנויות היפות של מוזיאון שילר הלאומי, שנבנה ב-1903, ולבניין מודרני יותר של ארכיון הספרות הגרמני, משנות ה-70. המבנה נבנה בסגנון מודרניסטי. המבקרים נכנסים דרך ביתן בקומה העליונה ויורדים לחדרי הקריאה למטה. בעוד התאורה בפנים היא מלאכותית לחלוטין, כדי להגן על כתבי היד, לכל מפלס יש מרפסת המשקיפה על האזור הכפרי. הבניין זכה בפרס סטירלינג בשנת 2007.
עבודות נבחרות > בניין גביע אמריקה (Veles e Vents), ולנסיה, ספרד (2005–2006)

צ'יפרפילד זכה בתחרות בשנת 2005 לבניית מטה חדש עבור גביע אמריקה על החוף בולנסיה, ספרד. הבניין מורכב משלושה מפלסים אופקיים העולים על המרפסת שמתחת ב-15 מטרים, ומספקים צל ונוף לים ללא הפרעה. וצבע לבן השולט מבפנים ומבחוץ.
עבודות נבחרות > המוזיאון החדש, ברלין, גרמניה (1997–2009)

ב-1997 זכה צ'יפרפילד, יחד עם ג'וליאן הראפ, בתחרות לשחזור המוזיאון החדש בברלין שנפגע קשות במהלך מלחמת העולם השנייה. המשימה הייתה לשחזר את המבנה המקורי של המוזיאון, הן על ידי שחזור חללים מקוריים והן על ידי הוספת חללים חדשים שיכבדו את המבנה ההיסטורי של המבנה. בטון חשוף משמש לגלריות החדשות ולגרם המדרגות המרכזי החדש, בעוד לבנים ממוחזרות משמשות בחללים אחרים, בעיקר באגף הצפוני ובכיפה הדרומית. כמו כן, השתמרו חלק מפגעי המלחמה על קירות המבנה כחלק מהותי מההיסטוריה שלו. כפי שהסביר צ'יפרפילד, כך ש"החדש ישקף את מה שאבד, מבלי לחקות אותו". הבניין קיבל את פרס האיחוד האירופי לאדריכלות עכשווית בשנת 2011. בשנת 2018, השלים צ'יפרפילד את גלריית ג'יימס סימון הסמוכה.
עבודות נבחרות > גלריית Hepworth Wakefield (2003–2011)

The Hepworth Wakefield היא גלריה המוקדשת לעבודתה של הפסלת ברברה הפוורת'. הוא מורכב מעשרה בלוקים טרפזיים, כשהגלריות במפלס העליון מוארות באור טבעי החודר דרך חלונות גדולים בגגות המשופעים. חזית הבניין מכוסה בבטון מיוחד שנעשה במקום, החומר נועד להדגיש את המראה הפיסולי של הגלריה. ביקורות הושמעו על המבנה בשל מראהו האטום הדומה ל"בונקר".
עבודות נבחרות > הגלרייה העכשווית טרנר, מרגייט, בריטניה (2006–2013)

הגלריה העכשווית טרנר ממוקמת ליד חוף במרגייט, בחוף הצפוני של קנט, אנגליה. הוא מוקדש ליצירותיו של הצייר ויליאם טרנר, בני דורו ותלמידיו. המוזיאון מורכב משש גלריות זכוכית זהות, המכונות "קריסטלינים", המחוברות ביניהן. אור השמש מדרום מרוכך על ידי מערכת תריסים מעל התקרה, והמבנים מוגבהים על עמודים כדי למנוע הצפות מהים הקרוב. החזיתות עשויות זכוכית חלבית על מנת לעמוד בהשפעת הקורוזיה המגיעה מן הים.
עבודות נבחרות > גלריית ג'יימס סיימון, ברלין, גרמניה (2007–2018)

גלריית ג'יימס סימון נבנתה כיצירה האחרונה בתוכנית האב שצ'יפרפילד הגה עבור אי המוזיאונים של ברלין ב-1999. הוא משמש כשער המבקרים לאי, ומחבר פיזית בין מוסדות אחרים לרבות הפרגמון ומוזיאון החדש. הבנין שואב השראה מעבודות בסביבה של אדריכלים כמו קארל פרידריך שינקל ופרידריך אוגוסט שטילר. האלמנט העיקרי בחזית הוא שורה של שבעים עמודים יצוקים בבטון לבן, המתנשאים לגובה תשעה מטרים אך עוביים פחות משלושים סנטימטרים. ביקורות על גלריית ג'יימס סיימון בגרדיאן ובמקומות נוספים שיבחו את הבניין, אך ציינו את הדמיון של מבנה העמודים לאתר הכינוסים של המפלגה הנאצית שתוכנן על ידי אלברט שפר.
סגנון אדריכלי

בעוד שצ'יפרפילד נמנע מלהגדיר עצמו כאדריכל בסגנון מסוים וגם לא ניתן לתאר את הבניינים שלו ככאלה, עבודתו המודרניסטית נתפסת לפעמים כתגובה לפרויקטים היותר ראוותניים של פרנק גרי, זהא חדיד וכדומה. ב-2005 הוא אמר לכריסטופר הול מהניו יורק טיימס, "אני מאוד מעוניין לעשות בניינים שאנשים אוהבים, אבל עם כל פרויקט אני גם מנסה לפרוץ את הגבולות, לעשות משהו מוכר אבל שונה. אני לא כל כך מעוניין לשכנע את הקהילה האדריכלית שאני גאון".
בראיון לאנדי באטלר ב-2014 הצהיר צ'יפרפילד: "הדבר היחיד שאתה לא יכול לעשות באדריכלות, לפחות לדעתי, הוא להגביל את דרך החשיבה שלך לסגנון, או לחומר, אתה צריך להיות קשוב לנסיבות של הפרויקט". והכריז כי הוא מתנגד לגלובליזציה של האדריכלות מכיוון שהיא חייבת להתנות בהתאם לתרבות של העיר. "עם כמה שאנחנו מרגישים עכשוויים, אנחנו עדיין רוצים למצוא מאפיינים שונים במקומות שונים. כשאנחנו בונים בעיר יש לנו אחריות בצורה מסוימת להצטרף ולהבין למה הבניינים הם כפי שהם בעיר הזאת. אני מוצא את זה לא ראוי עבור אדריכל להתעלם מההיסטוריה ומהתרבות של העיר ולומר 'יש לי סגנון בינלאומי'".
הערות שוליים

↑  סר דייוויד צ'יפרפילד, באתר פרס פריצקר
↑  Thompson, Max (2014-04-16). "Chipperfield becomes trustee of Soane's Museum". The Architects' Journal (באנגלית). נבדק ב-2022-12-16.
↑  דיוויד צ'יפרפילד, באתר קרן וולף
↑  Ivor Richards, River and Rowing Musem in Henley by David Chipperfield Architects, The Architectural Review, ‏24 בינואר 1997
1 2  Christopher Hall, A Briton's Vision Takes Hold in the Heartland, הניו יורק טיימס, ‏30 ביולי 2005
↑  Museum of Modern Literature / David Chipperfield Architects, ArchDaily, ‏3 באוקטובר 2016
↑  Americas Cup Building, Architectuul
↑  Barbara Hepworth Wakefield, Barbara Hepworth.org, נבדק ב-19 ביולי 2010 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "David Chipperfield: master of permanence | Interview". הגרדיאן (באנגלית). 2011-02-06.
↑  Turner Contemporary's Building, Turner Contemporary (באנגלית בריטית)
↑  Block, India (17 בדצמבר 2018). "David Chipperfield completes colonnaded stone gallery at entrance to Berlin's Museum Island". Dezeen. נבדק ב-4 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wainwright, Oliver (8 ביולי 2019). "David Chipperfield's Berlin temple: 'Like ascending to the realm of the gods'". The Guardian. נבדק ב-4 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bucknell, Alice (8 ביולי 2019). "David Chipperfield Explains His Design for Berlin's James Simon Gallery". Architectural Digest. נבדק ב-4 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Butler, Andy (30 באפריל 2014). "interview with architect david chipperfield". Designboom. נבדק ב-4 בדצמבר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431385905171  BIBSYS: 90689257  BNE: XX887751  BnF: cb150786733 (data)  CANTIC: a11467952  CiNii: DA11458871  GND: 119206439  ICCU: VEAV027399  ISNI: 0000 0000 8121 8300  LCCN: n87871311  NKC: jx20090313003  NTA: 14776923X  RERO: 02-A005680250  SUDOC: 122004655  ULAN: 500016597  VIAF: 42642925   WorldCat (עם VIAF): 42642925 
מוזיאון הנהר והחתירה
הספרייה הציבורית של דה מוינס
המוזיאון לספרות מודרנית במארבך
בניין גביע אמריקה
המוזיאון החדש
The Hepworth Wakefield
הגלרייה העכשווית - טרנר
גלריית ג'יימס סימון
שרית דנה

אין תמונה חופשית
שרית דנה (נולדה ב-1962) הייתה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי) ויו"ר מועצת שמאי המקרקעין בין השנים 2006–2013.
ביוגרפיה

דנה נולדה ברומניה ועלתה לישראל בשנת 1970, בהיותה בת שמונה ועברה להתגורר עם הוריה בשכונת אפרידר באשקלון.
את שירותה הצבאי עשתה בנח"ל בגרעין בקיבוץ נטור. לאחר שירותה הצבאי פנתה ללימודי משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחתה בבית המשפט העליון אצל השופטת מרים בן-פורת לאחר שהתמנתה בן פורת לתפקיד מבקר המדינה נענתה דנה להצעתה והחלה את דרכה בשירות הציבורי כעוזרת ליועץ המשפטי למבקר המדינה. לאחר מכן שימשה כיועצת משפטית לוועדות התכנון המחוזיות תל אביב והמרכז. בשנת 1999 מונתה לתפקיד היועץ המשפטי למשרד הפנים.
בשנת 2005 מונתה למשנה ליועץ המשפטי לממשלה (אזרחי). ב-10 בינואר 2006 מונתה על ידי שרת המשפטים ציפי לבני לכהונה בת שלוש שנים בתפקיד יו"ר מועצת שמאי המקרקעין. עם כניסתה לתפקיד נטלה חלק פעיל בגיבוש התקינה השמאית שאושרה בקצב מזורז בוועדה לתקינה שמאית ובמועצת השמאים. בשנת 2008 הובילה את השינוי בהכרעה בסכסוכים שומתיים והקימה את מאגר השמאים המכריעים חרף התנגדות נמרצת של שחקנים בשוק הנדל"ן. נטען כי השינוי שיזמה הביא לשיפור בשקיפות ובמקצועיות של ההכרעות.
בשנת 2010 מונתה על ידי ראש הממשלה כראש הצוות לגיבוש רפורמה בתחום התכנון והבניה.
מנכ"ל משרד המשפטים, גיא רוטקופף תיאר את תקופת כהונתה כמשנה ליועץ המשפטי לממשלה וכיו"ר מועצת שמאי המקרקעין כמוצלחת ביותר, שבה הובילה רפורמות ותהליכי שינוי מגוונים, וביניהם חקיקה והשקה מוצלחת של מערך השמאים המכריעים. בתאריך 10 בינואר 2009 פגה תקופת כהונתה כיו"ר מועצת שמאי המקרקעין, אך היא המשיכה לשמש בו מבלי שחודש כתב המינוי בשנים 2009–2012, עקב טעות משרדית במשרד המשפטים. בסוף שנת 2012 החלטה ועדת חריגים לא להאריך את כהונתם של בכירים שתקופת כהונתם קצובה ובהם דנה, אך בפברואר 2013 אושרה כהונתה הזמנית לחודשיים נוספים ולאחריהם הוחלפה על ידי עו"ד ארז קמיניץ ופרשה משירות המדינה.
דנה נשואה ואם לשלוש בנות. משפחתה מתגוררת ברעננה.
הערות שוליים

↑  שוקי שדה, רנית נחום-הלוי, הכירו את האשה מאחורי הרפורמה הכי מושמצת בישראל, באתר TheMarker‏, 5 באפריל 2012
↑  עו"ד שרית דנה נבחרה הערב לתפקיד המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, באתר גלובס, 30 בנובמבר 2004
↑  שנה לעבודת השמאי המכריע מסתיימת יפה, באתר גלובס, 24 במאי 2010
↑  רק שרית דנה מסוגלת, באתר גלובס, 1 במרץ 2010
1 2  חיים לוינסון, משרד המשפטים נגד משרד רה"מ בגלל אי הארכת כהונת המשנה ליועמ"ש, באתר הארץ, 10 בינואר 2013
↑  שי פאוזנר, מסתמן: עליזה קן תמלא את מקומה של שרית דנה, באתר כלכליסט, 13 בינואר 2013
↑  משה גורלי, פשרה: כהונתה של המשנה ליועמ"ש שרית דנה תוארך בחודשיים, באתר כלכליסט, 7 בפברואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313137505171
ערן צור

| --- | --- |
ערן צור בהופעה, 2015.
ערן צור בהופעה, 2015.
 לידה:  11 ביולי 1965 (בן 59) קריית ביאליק, ישראל ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 עיסוק:  זמר-יוצר, סופר
 סוגה:  רוק ישראלי, רוק אלטרנטיבי
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, גיטרה
 שיתופי פעולה בולטים:  כרמלה גרוס ואגנר, טאטו, רביעיית מסנר
 erantzur.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
ערן צור (נולד ב-11 ביולי 1965 בקריית ביאליק) הוא זמר רוק, יוצר וסופר ישראלי הפועל מאז סוף שנות ה-80. צור היה חבר בלהקות "טאטו", "כרמלה גרוס ואגנר" ו"רביעיית מסנר".
ביוגרפיה

נולד בקריית ביאליק למשפחה בת ארבעה ילדים. גדל בשכונה של ניצולי שואה. אמו הייתה גננת ואביו מורה. כשהיה בן 15 נפטר אביו.
ביוגרפיה > שנים ראשונות ולהקת "טאטו"

צור החל את חייו המוזיקליים עוד בצעירותו. בתיכון ניגן עם אייל שכטר ואמיר בן-דוד (לימים חברי להקת אבטיפוס) ובלהקה בשם "Mother Brain Crazy". שתי הלהקות לא שלחו לרדיו שירים ולא הקליטו שום אלבום.
ב-1986 בסיום לימודיו בבית הספר למוזיקה "רימון" הצטרף צור כבסיסט ללהקת "טאטו", של חבריו ללימודים יובל מסנר, אורי בלק והסולנית אלונה דניאל. באלבום היחיד של הלהקה "חתוך תוכן", שיצא ב-1988, כתב צור ארבעה שירים. הוא גם היה סולן בשיר "בחצרות בחושך" שהוא הלחין. השיר נפסל לשידור ברדיו בגלל תוכנו, המציג תיאור מעשה אונס מנקודת מבטו של האנס. בקליפ לשיר הנושא של האלבום ב"להיט בראש", הלהקה הגיבה על הפסילה בכך שצולמה חותכת סרטי הקלטה ומגניבה לפריים שלט עליו כתוב "בחצרות בחושך", כשהם חותכים אותו. "טאטו" התפרקה ב-1989.
ביוגרפיה > "כרמלה גרוס ואגנר"

ביוני 1991 החל צור להופיע עם להקתו החדשה "כרמלה גרוס ואגנר", אשר כללה את אורי בלק, אורי פרוסט ואבשלום כספי, הלהקה נקראה על שם שכניו של צור, עליהם גם כתב שיר באותו שם. באותה תקופה צור ניגן גם בהקלטות והופעות של אמנים אחרים, כמו גדעון כפן וקורין אלאל, אך את עיקר מרצו הפנה ללהקתו החדשה.
אלבומה הראשון של הלהקה נקרא "פרח שחור" ויצא באוגוסט 1991. באלבום צור כתב והלחין את רוב השירים, מלבד חידוש ל"נשל הנחש" של מאיר אריאל; שיר זה הושמע ברדיו כסינגל והופיע בביצועו של צור בסרט שורו שנה קודם לכן. השירים "עדות", "נשים כותבות שירה" ו"תמונה אימפרסיוניסטית" נכתבו על ידי עמליה זיו. "תמונה אימפרסיוניסטית" היה להיט הרדיו הגדול מהאלבום. בשיר זה וכן ב"נשים כותבות שירה" התארחה קורין אלאל בשירה.
ב-1992 לאחר פרישתו של פרוסט מהלהקה והחלפתו בדרור אורגד, הקליטה הלהקה חידוש לשירו של זוהר ארגוב "אלינור", לתוכנית "שוב יוצא הזמר" בגלי צה"ל. באותה שנה הצטרפו ללהקה גם ירונה כספי כבסיסטית שנייה וזמרת ליווי, וכן רם אוריון שהחליף את אורגד. כספי הפכה בהמשך לזמרת בזכות עצמה אחרי פירוק הלהקה.
ב-1994 תרם צור את קולו לשני שירים באלבום "רדיו בלה בלה" של "החברים של נטאשה" - "סוטה מיץ" ו"ליזה". באותה שנה הוקלט בהפקת ארקדי דוכין "עיוור בלב ים" - אלבומה השני של "כרמלה גרוס ואגנר", תחת השם "ערן צור - כרמלה גרוס ואגנר". צור כתב את רוב הטקסטים באלבום (למעט "מה את עושה?" מאת ישראל ויישבה ו"המנון לאדישות" שכתב והלחין ארקדי דוכין). הלחנים היו ברובם של צור, וכן של מסנר, דוכין וקורין אלאל. האלבום זכה לביקורות טובות וכלל את הלהיטים "ערב ב' כסלו" ו"קיץ" (שהולחנו על ידי מסנר). ב-1995 התפרקה הלהקה.
חיים אישיים

צור ואשתו אביטל, מנהלת חשבונות נישאו ב-2001 ולשניים נולדו שני בנים. רעייתו סבלה מדיכאון לאחר שפרשה מעבודתה ולבסוף התאבדה באוגוסט 2019. מתגורר בתל אביב.
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

חתוך תוכן (טאטו) - 1988
פרח שחור (כרמלה גרוס ואגנר) - 1991
עיוור בלב ים (ערן צור - כרמלה גרוס ואגנר) - 1995
רביעיית מסנר (רביעיית מסנר) - 2004
טריפולי (טריפולי) - 2021
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

אתה חברה שלי - 1997
תכלית בתחתית - 2000
חותך בחתך זהב - 2006
כל מה שאנושי - 2010
המסלול המואר - 2016
סימנים מקדימים - 2025
דיסקוגרפיה > שונות

פרפרי תעתוע (אוסף) - 2001
עיוור בלב ים - גרסאות ראשונות (EP)‏ - 2011
ערן צור ואנסמבל מיתר - 2013
דיסקוגרפיה > קולנוע

פסקול "כוסות רוח לאבא" (2008)
פסקול "טליה. דייט. קום" (2011)
דיסקוגרפיה > תיאטרון

מוזיקה להצגה "משחקים בחצר האחורית"
מוזיקה למחזה "ילדים רעים"
מוזיקה למחזה "החדר האחורי"
ספריו

בית אשמן, הוצאת כתר (2004).
החיה בבטן, הוצאת כנרת זמורה ביתן דביר (2019).
לקריאה נוספת

Padva, Gilad (2006). 'Hey, Man, You're My Girlfriend!' Poetic Genderfuck and Queer Hebrew in Eran Zur's Performance of Yona Wallach's Lyrics. In Whiteley, Sheila and Rycenga, Jennifer (Eds.), Queering the Popular Pitch (pp. 101-113). London and New York: Routledge.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה שפורסמה באתר הרשמי, עותק שנשמר בארכיון האינטרנט
↑  ערן צור מספר על שירי האלבום:"כל מה שאנושי", באתר הארץ, 25 ביולי 2010
↑  ערן צור (2024-12-21), ערן צור - תגלי לי, נבדק ב-2025-01-05
↑  יובל אראל‏, ערן צור – כל זה היה נכון, בבלוג של יובל אראל, מגזין מוזיקה ותרבות, 7 בינואר 2025
↑  וואלה! תרבות‏, רעייתו של ערן צור הלכה לעולמה בגיל 52, באתר וואלה, 16 באוגוסט 2019
↑  ערן צור, "טוב לשלושתנו יחד על הבמה": ערן צור על המופע עם בניו, באתר ynet, 21 בנובמבר 2019
↑  חי בגימל מהיכל התרבות | שלומי שבן מארח את ערן צור, נבדק ב-2021-11-02
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304686705171  BnF: cb15010201z (data)  GND: 140637567  ISNI: 0000 0000 8395 7596  LCCN: no2004092508  MusicBrainz: aedba678-1a92-418b-ae55-637c72d34e3f  NKC: xx0200923  RERO: 02-A011865421  SUDOC: 079064515  VIAF: 76592770   WorldCat (עם VIAF): 76592770 
ערן צור בהופעה, 2007. מימין: אפרת בן צור
פירות טרופיים

פירות טרופיים שונים:קרמבולה, דוריאן, רמבוטן, מקדמיה, תפוח הוורד, גויאבה, מנגוסטין, פפאיה, פסיפלורה, אננס, עץ הלחם.
פרי טרופי הוא פרי הגדל באזורי אקלים טרופיים או סובטרופיים. לפירות הטרופיים יש מכנה משותף לרוב הפירות, שאינם גדלים באזור בו ישנם משך השנה טמפרטורות נמוכות, קרוב או מתחת ל–0° צלזיוס, והם רגישים מאד לקור, המקשה על עמידותם לצורך שיווק, שלא כמו פירות אחרים הגדלים באקלים ממוזג או קר. לפיתוח וכן כאשר הטמפרטורה יורדת אל מתחת ל-°4 צלזיוס, נפגע הגידול ואינו מתפתח כראוי. הפירות מתאפיינים בדרך כלל כמתוקים ועסיסיים, מה שהופך אותם פופולריים לאכילה טרייה או לשימוש בקינוחים ומשקאות. הם גם עשירים בוויטמינים ומינרלים, התורמים לתזונה בריאה.
המדינות המייצאות פירות טרופיים נמצאות במזרח הרחוק, באמריקה הלטינית, באיים הקריביים ובמידה מועטה גם באפריקה. ארבעת הפירות המובילים בענף היצוא הם מנגו, אננס, פפאיה ואבוקדו.
פירות טרופיים נקראים לעיתים קרובות "פירות אקזוטיים" במדינות שאליהן הם מיובאים ונצרכים.
בית גידול

על פי ההגדרה, אקלים טרופי הוא אקלים הנמצא בהאזור הטרופי, בין חוג הסרטן (23.5° צפון) וחוג הגדי (23.5° דרום), אך פירות טרופיים אינם מוגבלים רק לאזורים אלה. וישנם אזורים בקווי רוחב גבוהים יותר, שתנאי האקלים בהם דומים לתנאים שבאזורים הטרופיים. ובמקומות מסוימים האקלים הטרופי משתרע עד לקו הרוחב שלושים.
מה שמאפיין את הפירות הטרופיים הוא לא האזור הגאוגרפי שבו הם גדלים, אלא האקלים המתאים. עם זאת, לחלק מהפירות הטרופיים יש אפשרות להתפתח גם בטמפרטורות נמוכות יותר, והם גדלים באזורים פחות חמים שאינם מסווגים כאזורים טרופיים או סובטרופיים, אך יש בהם טמפרטורות חמות יותר כ-27° צלזיוס בממוצע. חלקם נחשבים גם פירות של האקלים הים תיכוני.
גידול ושיווק

98% מהמדינות המגדלות פירות טרופיים הן מדינות מתפתחות, בעוד שהמדינות המפותחות מהוות כ-80% מהצרכנים של הפירות.
הפירות הטרופיים, כולל האננס, המנגו, האבוקדו והפפאיה, המתורבתים ביותר, מהווים כ-75% מיצוא התוצרת הטרופית הטרייה.
בשנת 2004, הייצור העולמי של פירות טרופיים נאמד ב-67.7 מיליון טון, מתוכם ארבעה מינים המכונים "פירות טרופיים עיקריים" מהווים את הנתח הגדול ביותר:
מנגו 24.3 מיליון טון, 36% מהייצור);
אננס (15.5 מיליון טון ו-23%);
פפאיה (8.5 מיליון טון ו-12.6%);
אבוקדו (3.3 מיליון טון ו-4.8%).7
כך שארבעת הפירות הללו מהווים מעל 75% מתפוקת הפירות הטרופיים העולמית וכ-90% מהיצוא. שאר הייצור, המתואר כ"מוצרים טרופיים מינוריים", כולל רמבוטן, ליצ'י, דוריאן, גויאבה ופסיפלורה בסכום כולל של כ-16 מיליון טון.
הפירות הטרופיים ברובם מבשילים במהירות לאחר הקטיף, בגלל כמות הורמון האתילן הגבוה שנמצא בהן, תכונה היוצרת חיי מדף יחסית קצרים, וישנם פתרונות שונים לציפוי ולאחסנת הפירות לצורך שיווקם.
בריאות

לרבים מהפירות הטרופיים יש מרכיבים תזונתיים החשובים לגוף, לדוגמה: אגוז ברזילאי, המכיל כמות סלניום גבוהה, אסאי עשיר בוויטמינים C ו־A ובנוגדי חמצון, הגויאבה מכילה הרבה זרחן, הקיווי מכיל ויטמין C ברמה גבוהה, ועוד פירות רבים, המכילים את כל סוגי הויטמינים והמינרלים החיוניים לגוף.
רשימת פירות טרופיים (חלקית)

קטגוריה ראשית
אבוקדו
אגוז ברזילאי
אנונה
אננס
אסאי
אקי
בננה
ג'קפרוט
גוארנה
גויאבה
גויאבת קוסטה ריקה
דובדבן פנמה
דוריאן
לונגן
ליצ'י
מנגו
מנגוסטין
מקדמיה
עץ הלחם
פיג'ואה
פיטאיה
פיטנגו
פפאיה
קוקוס
קיווי
קניסטל
קרמבולה
קשיו
רמבוטן
שעונית
הערות שוליים

1 2  טכניקות לשימור פירות טרופיים Elizabeth Baldwin, המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי במחקר חקלאי, צרפת (בצרפתית)
1 2  מחקר סחר - פירות טרופיים על ידי ארגון הסחר העולמי, רומא, מרץ 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph116327 
עצי קשיו בברזיל
פרי הפיטאיה הבננה והאנונה בשוק
פרי האננס מזן 'ויקטוריה'
סווינגינג

סווינגינג (מאנגלית: Swinging) היא פעילות מינית שנערכת בין שלושה אנשים או יותר. סווינגינג יכול לכלול צפייה באחרים מקיימים יחסי מין, קיום יחסי מין עם בן/בת הזוג בעוד שאחרים צופים, או קיום יחסי מין עם אנשים שאינם בני/בנות הזוג (ההגדרה הנפוצה ביותר). זוגות העוסקים בסווינגינג נוטים להימנע מקשרים רומנטיים עם האנשים האחרים, ובכך הם מבדילים את עצמם מאנשים העוסקים בפוליאמוריה.
אנשים העוסקים בסווינגינג לעיתים קרובות נפגשים במועדוני סווינגינג, אשר הם מקומות בילוי שמכוונים למפגשים ארוטיים מסוג זה.