stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלישה להמן
מועדונים > וסטהאם יונייטד

ב-2018 התרשם מאט בירד (אנ'), מאמן קבוצת וסטהאם נשים, שהייתה חדשה בסופר ליג האנגלית לנשים, מהופעות להמן באליפות אירופה עד גיל 19 שאירחה שווייץ. באוגוסט 2018 החתימה וסטהאם את להמן על חוזה, והיא עברה אליה מיאנג בויז נשים.
ב-20 בפברואר 2019 כבשה להמן את שני השערים בניצחון קבוצתה 2–1 על רדינג נשים. באפריל 2019 האריכה וסטהאם את חוזה להמן, לאחר שכבשה תשעה שערים ב-30 הופעות בכל התחרויות. ב-14 באפריל 2019 סייעה לקבוצתה להעפיל לגמר הגביע האנגלי, כשהבקיעה שער שוויון בדקה ה-57 במשחק חצי הגמר נגד רדינג, וניצחון וסטהאם נקבע בדו-קרב פנדלים.
ב-3 בנובמבר 2019 כבשה להמן שער בדקה ה-75 נגד רדינג שהפסידה 1–0, והעלתה את קבוצתה לשלב הנוקאאוט (הגמר) בגביע הליגה האנגלית לנשים (גביע הליגה של קונטיננטל) 20–2019.
ב-19 בינואר 2020, כשווסטהאם הייתה בפיגור של 1–0 נגד ברייטון, כבשה להמן שני שערים בדקות ה-80 וה-83, והעניקה לקבוצתה ניצחון 2–1. היא הייתה מועמדת לפרס ה-BBC העונתי לשחקנית הצעירה בסופר ליג לנשים לעונת 20–2019.
מועדונים > אברטון

בינואר 2021 עברה להמן בהשאלה לקבוצת אברטון נשים עד סוף העונה. משחקה הראשון בקבוצה היה ב-14 בפברואר נגד רדינג, ואת שערה הראשון הבקיעה ב-11 במרץ בדקה ה-45 נגד ברמינגהאם סיטי נשים, במשחק שהסתיים בתוצאת 4–0 לטובת אברטון.
מועדונים > אסטון וילה

בעונת 22–2021 הצטרפה להמן לקבוצת אסטון וילה נשים. ב-5 בדצמבר 2021 הבקיעה את שני שעריה הראשונים במשחק נגד המארחת סנדרלנד נשים, וסנדרלנד הפסידה 0–7. במשחק נגד לסטר סיטי נשים ב-23 בינואר 2023, התוצאה הייתה 1–1 עד שלהמן כבשה שער בדקה ה-93 וניצחה 2–1. אגודת התומכים בכדורגלניות אסטון וילה בחרה בה לשחקנית העונה לעונת 22–2021.
ביולי 2022 חתמה להמן על הארכת חוזה עם אסטון וילה לעונת 23–2022, לאחר שביצעה 23 הופעות וכבשה ארבעה שערים בעונה הראשונה שלה במועדון.
ב-26 במרץ 2023 כבשה להמן שני שערים נגד לסטר סיטי, השלימה את כל כדרוריה במאה אחוז, סייעה בניצחון 5–0, ודירוגה במשחק נקבע ל-9.1 על ידי אתר Fotmob האנגלי. בסיום עונת 23–2022, לאחר שביצעה 54 הופעות באסטון וילה, האריכה להמן את החוזה שלה עד יוני 2026, עם אופציית הארכה לשנה נוספת.
נבחרת שווייץ > נבחרת נערות

ב-11 באפריל 2015 ביצעה להמן את משחק הבכורה שלה בחולצה 10 בנבחרת שווייץ לנשים עד גיל 17, שניצחה 8–1 את נבחרת סרביה במוקדמות לאליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 17 ל-2015. חמישה ימים לאחר מכן הבקיעה בדקה ה-61 את שערה הראשון (והאחרון במשחק) נגד פינלנד, שהפסידה 0–4. בטורניר הגמר שיחקה בחמישה מתוך שישה משחקים, הבקיעה את שער הניצחון 1–0 נגד אירלנד, וסייעה לנבחרתה לסיים ראשונה בבית שלה. במשחק הגמר באיסלנד הפסידה שווייץ לספרד 2–5.
להמן זומנה על ידי מאמנת הנבחרת מוניקה די פונזו (אנ') למוקדמות אליפות אירופה עד גיל 17, 2016, שבה שיחקה בכל שלושת המשחקים המקדימים בבית התשיעי, הבקיעה נגד ליטא (דקה 60) ונגד סרביה (דקה 83), ושיחקה בכל שלושת המשחקים הסופיים בבית הראשון, שבהם הודחה שווייץ ממשחקי הגמר של אליפות אירופה לנשים עד גיל 17, 2016 .
להמן נבחרה על ידי המאמנת נורה האופטל למוקדמות של אליפות אירופה לנשים עד גיל 19, 2017. ב-18 באוקטובר 2016 ביצעה את הופעת הבכורה בנבחרת הנשים עד גיל 19 במשחק נגד אסטוניה, וכבשה את שערה הראשון במשחק זה. במשחק הבא כבשה להמן שלושער נגד קרואטיה, ושלושה שערים נוספים נגד צ'כיה במשחק שהסתיים בתיקו 3–3. היא שיחקה גם בכל המשחקים בשלב הסופי, אך שווייץ לא העפילה לגמר.
במוקדמות לאליפות אירופה עד גיל 19 בשווייץ ביולי 2018, כבשה להמן את שער השוויון בדקה ה-80 במשחק נגד צרפת שהסתיים בתיקו 2–2. לאחר הפסד 2–0 לספרד, הבקיעה שוב בדקה ה-90 בניצחון 3–1 על נורווגיה. להמן שיחקה בכל שלושת המשחקים המקדימים, ושווייץ יצאה מהמוקדמות עם ארבע נקודות.
נבחרת שווייץ > נבחרת בוגרת

להמן כבשה את שערה הראשון במדי נבחרת שווייץ הבוגרת ב-22 באוקטובר 2017 במשחק ידידות מול יפן, כשנכנסה בדקה ה-55 כמחליפה לשחקנית אסאוסה איבוגון (אנ'). ב-2 במרץ 2018 במשחק בגביע קפריסין 2018, הבקיעה את שערה הבינלאומי הראשון בדקה ה-17 נגד פינלנד, שהפסידה 4–0. את משחקה הרשמי הראשון שיחקה ב-5 באפריל 2018 בחולצה 23 נגד סקוטלנד שהפסידה 1–0, ושווייץ עלתה לגביע העולם בכדורגל נשים 2019. במאי 2019 נפצעה בקרסול באימוני הנבחרת ועברה ניתוח.
ב-22 בספטמבר 2020 שיחקה להמן בנבחרת שהעפילה לאליפות אירופה בכדורגל נשים 2022, ובדקה ה-63 הבקיעה שער בניצחון 2–1 נגד בלגיה. ב-13 באפריל 2021 במשחק האחרון של שווייץ נגד צ'כיה, שהסתיים בתיקו 1–1 לאחר 120 דקות, הבקיעה להמן שער בקרב הפנדלים, צ'כיה הפסידה 2–3 ושווייץ עלתה ליורו הנשים 2022. ביורו 2022 לא השתתפה להמן עקב חוסר מוכנות נפשית. ב-3 ביולי 2023 נבחרה לשחק בנבחרת שווייץ בגביע העולם בכדורגל נשים 2023, והשתתפה בשניים מתוך שלושה משחקים בשלב הבתים, כשבשתי הפעמים נכנסה כמחליפה. בשמינית הגמר הפסידה שווייץ 1–5 לספרד, שזכתה באליפות.
מחוץ לכדורגל

נכון ל-29 במרץ 2024, יש ללהמן 16.6 מיליון עוקבים באינסטגרם, והיא הכדורגלנית הנעקבת ביותר בעולם.
חיים אישיים

להמן היא ביסקסואלית מוצהרת, והייתה בזוגיות עם כדורגלנית נבחרת שווייץ, רמונה בכמן (אנ'). אחרי בכמן, הייתה במערכת יחסים עם דוגלאס לואיז, קשרה הברזילאי של יובנטוס, והם חזרו אחד לשנייה אחרי שנפרדו.
ביאורים

↑  להמן לא איבדה את הכדור עד תום כל כדרוריה.
הארישנה

הארישנה (סביב 480 – 510) היה השליט הידוע האחרון של ענף ואטסגולמה של שושלת וקאטאקה. הוא ירש את אביו דוואסנה (אנ'). הארישנה היה פטרון גדול של האדריכלות, האמנות והתרבות הבודהיסטית, כאשר אתר המורשת העולמית של מערות אג'אנטה היא המורשת הגדולה ביותר שלו. לזכותו גם כיבושים רבים. סופה של שלטונו של הארישנה וגורלו הסופי של ענף ואטסגולמה אפוף מסתורין, שכן נראה ששושלת וקאטאקה הגיעה לקיצה זמן לא רב לאחר מותו של הארישנה.
שלטון

הארישנה היה החזק ביותר מבין שליטי שושלת וקאטאקה של ענף ואטסגולמה. הכתובת במערת אג'אנטה של וראהדווה, שר של הארישנה, מתארת את השפעתו של המלך על פני מדינות רבות כולל קונטאלה (אנ') (הכוונה כנראה לממלכה של שושלת קדאמבה (אנ')), אוונטי (אנ') (אזור מערב מאלווה), קאלינגה (אנ'), קושלה (אנ'), לאטה (אנ'), אנדרה וטריקוטה (הכוונה לשטחי הממלכה של שושלת טראיקוטקה (אנ') סביב צפון קונקן). במערב, נראה כי שושלת טראיקוטקה הגיעה לקיצה בסביבות שנת 495 בעקבות מותו של וייאגראסנה, שלא היו לו יורשים ידועים, וייתכן שסיומו של קו שליטים זה נבע מכיבוש על ידי הארישנה. בצפון, נראה שחלק מאזור אנופה (אנ') נכלל בממלכת הארישנה, שכן מערות באג של אזור זה קשורות קשר הדוק לאלו של אג'נאטה בסגנון ובתיארוך. היקף האימפריה של וקאטאקה תחת הארישנה היה אפוא גדול אפילו יותר ממה שהיה בתקופת שלטונו של הקיסר פראווראסנה הראשון (אנ').
בן זמנו של הארישנה בענף ננדיווארדאנה-פרוואראפורה של שושלת וקאטאקה היה פריתיווישנה השני (אנ'), המלך האחרון של הענף הזה. שום דבר לא ידוע על היחסים בין מלכי ענף ואטסגולמה של שושלת וקאטאקה לבין ענף ננדיווארדאנה-פרוואראפורה של שושלת זו בתקופה זו. עם זאת, נראה כי הארישנה קיבל על עצמה את ההנהגה על שני הענפים של שושלת וקאטאקה לאחר מותו של פריתיווישנה השני. העושר והחשיבות הגדולים יותר של ענף ואטסגולמה בהשוואה לענף ננדיווארדאנה-פרוואראפורה באים לידי ביטוי בתיעוד הארכאולוגי של תקופה זו. בעוד שבששת העשורים הראשונים של המאה החמישית יש שפע של חומר מממלכת ננדיווארדאנה-פרוואראפורה, יש מעט מאוד שניתן לייחס לתקופה המאוחרת. בניגוד גמור, בתקופה שאחרי שנות ה-460 ייצרה ממלכת ואטסגולמה אמנות וארכיטקטורה מדהימות משלה, שעלו על זו של בני דורה בענף ננדיווארדאנה-פרוואראפורה.
מערות אג'אנטה

המערות המונומנטליות החצובות באג'אנטה כוללות את הדוגמאות הטובות ביותר לאמנות וארכיטקטורה של שושלת וקאטאקה. מערות אג'אנטה ידועות בעיקר בזכות ציורי הקיר שלהן, שהם מהמפוארים ביותר ששרדו מהודו העתיקה; הם תוארו כמייצגים את "פסגת המסורת העתיקה". לפי היסטוריון האמנות וולטר ספינק (אנ'), כל המונומנטים החצובים בסלע של אג'אנטה למעט המערות 9, 10, 12, 13 ו-15A נבנו בתקופת שלטונו של הארישנה, אם כי השקפתו אינה מקובלת בכל העולם. וראהדווה, שר של הארישנה, חפר את הוויהארה החצובה של מערה 16 באג'אנטה. שלוש מהמערות הבודהיסטיות באג'אנטה, כולל שתי ויהארות (מערות 16 ו-17) וצ'איטיה (מערה 19) נחפרו וקושטו בציור ופסלים בתקופת שלטונו של הארישנה.
יורשים וקץ שושלת וקאטאקה

נראה כי את הקיסר הארישנה ירשו שני שליטים ששמם אינו ידוע. למרות הכוח וההשפעה מהם נהנה הארישנה במהלך חייו, נראה כי התפוררותה והתמוטטותה של ממלכת וקאטאקה התרחשו במהירות רבה לאחר מותו של הארישנה בערך בשנת 510. הנסיבות סביב נפילת ממלכת וקאטאקה נותרו לא ברורות. בסביבות שנת 550, כבשו מלכי שושלת צ'לוקייה את החלק הגדול ביותר של שטחי ממלכת וקאטאקה לשעבר. עם זאת, מכיוון שהרישומים של ממלכת צ'לוקייה אינם מתייחסים לסכסוך עם ממלכת וקאטאקה, נראה כי שושלת וקאטאקה כבר איבדו את כוחה לפני התפשטות שושלת צ'לוקייה. מלכי הצ'לוקייה המוקדמים ניהלו מלחמה נגד ממלכת שושלת נאלה (אנ') בווידארבהה (אנ') ובחלקים הדרומיים של מאדהיה פרדש, וכך ייתכן שממלכת נאלה הרחיבה את שליטתה על שטחי וקאטאקה לשעבר במזרח. נראה כי גם הממלכה של שושלת קלאצ'ורי (אנ') בצפון וממלכת שושלת קדאמבה (אנ') בדרום הרחיבו את שליטתם על אדמות שהיו בעבר תחת ריבונות וקאטאקה בתקופת שלטונם החלש של יורשיו של הארישנה.
הערות שוליים

1 2 3  R.K. Pruthi, The Classical Age, Discovery Publishing House, 2004, ISBN 9788171418763, Pages 41-49
↑  Ramesh Chandra Majumdar, Anant Sadashiv Altekar, The Vakataka - Gupta Age Circa 200-550 A.D., Motilal Banarsidass Publ., 1986, ISBN 9788120800267
↑  Ring, Trudy; Watson, Noelle; Schellinger, Paul (2012). Asia and Oceania. Routledge. p. 17. ISBN 978-1-136-63979-1.
↑  Spink, Walter, M. (2009). Ajanta: Defining Features, in Indica, Vol.46, No.1, Mumbai: Heras Institute of Indian History and Culture, pp.3–38
↑  Nashik district e-gazetteer – History, ancient period (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine)
רבים מהמונומנטים במערות אג'אנטה (בתמונה למעלה) מתוארכים לתקופת שלטונו של הארישנה
רולף פאולס

רולף פרידמן פאולס (גרמנית: Rolf Friedemann Pauls‏; 26 באוגוסט 1915 - 4 במאי 2002) היה דיפלומט גרמני ששירת כשגריר הראשון של מערב גרמניה בישראל, בין השנים 1965–1968.
תולדות חייו > שירות צבאי ותחילת הקריירה הדיפלומטית

פאולס נולד בשנת 1915 בעיירה הקטנה אקרטסברגה שבמדינת סקסוניה-אנהלט, אביו היה כומר פרוטסטנטי. לאחר שסיים את לימודי התיכון בשנת 1934 התגייס לוורמכט, היה לקצין חיל רגלים והגיע לדרגת מיור (מקביל לדרגת רב-סרן בצה"ל). הוא נלחם בשורות הוורמכט בחזית המזרחית, נפצע בקרב ואיבד את יד שמאל. בשנת 1942 נשלח לשגרירות גרמניה הנאצית באנקרה, בירת טורקיה, שם שירת כנספח צבאי תחת השגריר פרנץ פון פאפן עד לסיום המלחמה. בחודש דצמבר 1944 הוענק לו עיטור צלב האבירים של צלב הברזל, עיטור צבאי גרמני על גילוי גבורה עילאית בשדה הקרב. על פי דברי גנרל הנס שפיידל, שנמנה עם הקושרים נגד היטלר בקשר העשרים ביולי 1944, אף פאולס היה בין החברים בקשר, וניצל רק הודות לעובדה שאלה מבין החברים שנתפסו בידי השלטון, לא גילו את שמו. פאולס לא היה חבר המפלגה הנאצית.
עם תום מלחמת העולם השנייה החל פאולס בלימודי משפטים וסיים לימודי דוקטורט בשנת 1949 בנושא "שיטת הממשל לאור חוקי היסוד של בון". בטרם התמנה לשגריר בשירות החוץ של מערב גרמניה, עבד במספר משרות ממשלתיות: במשרד קנצלר גרמניה, כנספח לנציבות העליונה של כוחות הברית (אנגלית: Allied High Commission), כעוזרו האישי של מזכיר המדינה ולטר האלשטיין וכן כסגן הקונסול בשגרירות גרמניה בלוקסמבורג. בין השנים 1963 עד 1965 היה מנהל מחלקה במשרד החוץ הגרמני בבון.
תולדות חייו > שגריר בישראל

בשנת 1965 החליטו ממשלות ישראל וגרמניה לחדש ביניהן את היחסים הדיפלומטיים ולפתוח באופן הדדי שגרירויות. פאולס התמנה לשגרירה הראשון של גרמניה בישראל והחל בתפקידו ב-19 באוגוסט 1965. שיגור השגריר היה מלווה בהיסוסים משני הצדדים. גרמניה עמדה תחת לחץ של מדינות ערב שלא לקיים יחסים דיפלומטיים עם ישראל, ואילו ישראלים רבים לא ראו בעין יפה קיום יחסים דיפלומטיים עם גרמניה שני עשורים בלבד לאחר השואה. במאי 1965 קיבלה הכנסת החלטה על כינון היחסים. ישראל שלחה לבון את השגריר אשר בן נתן, וגרמניה שלחה לתל אביב את השגריר פאולס. מינויו לשגריר בישראל גרר גל נרחב של מחאות בציבור הישראלי, חלק מההפגנות כנגד מינויו היו סוערות ואלימות. ביטויי המחאה בישראל הבליטו את היותו של פאולס קצין בצבא הוורמכט הנאצי, את עיטורו בצלב הברזל הנאצי ואת שירותו כנספח צבאי בשגרירות גרמניה הנאצית בטורקיה. נתונים אלה מעברו שמשו בסיס לטענה כי מינויו כשגריר גרמניה לישראל הוא מינוי בלתי ראוי.
פאולס התקבל אצל הנשיא זלמן שזר ומסר לו את כתב האמנתו ב־19 באוגוסט 1965. השגריר החדש התקבל ברגשות של כאב וזעם. מכוניתו הותקפה באבנים, ואלפי מפגינים הפגינו כנגדו. מנחם בגין נשא נאום שבו האשים את ישראל כי בקבלה את האמנתו של פאולס כשגריר היא בוגדת בזכרם של קדושי השואה.
פאולס הוכיח בתפקידו רגישות ודיפלומטיה. פעולתו הראשונה כשגריר הייתה ביקור במוסד "יד ושם". במהלך כהונתו פעל פאולס לנורמליזציה של היחסים. פאולס שימש כשגריר אף בימי מלחמת ששת הימים וסיים את תפקידו בשנת 1968.
תולדות חייו > המשך הקריירה הדיפלומטית

לאחר תום שרותו בישראל מונה פאולס לשגריר גרמניה המערבית בארצות הברית, שם שירת בין השנים 1968–1973. הוא שירת כשגריר גרמניה בסין בין השנים 1973–1976 ושגריר גרמניה בנאט"ו בין השנים 1976–1980. פאולס חיבר ספר על מקומה של גרמניה בנאט"ו (גרמנית: Die atlantische Allianz: Zukunftsaufgaben, Möglichkeiten, Gefährdungen; Rettet uns die Rüstungspolitik? und Deutschlands Standort in der Welt. Beobachtungen eines Botschafters).
רולף פאולס נפטר בשנת 2002 בבון.
ראו גם

יחסי גרמניה–ישראל
עמוד מתוך עלון מחאה על מינויו של פאולס לשגריר גרמניה בישראל. העלון הופץ בהפגנה שהתקיימה בתל אביב באוגוסט 1965.
נישואים בדת הבהאית

הדת הבהאית רואה במוסד הנישואין דבר קדוש שמטרתו לאחד את התא המשפחתי. הבהאים אינם מאמינים בכפיית אמונתם על מי שאינו חבר דת ומשתדלים שלא להגביל את בני הדת בבחירת בן הזוג, מעבר לחוקים האזרחיים של המדינה שבה הוא גר. כתוצאה מכך, הבהאים רשאים לערוך כל טקס דתי או אזרחי של נישואין אך הם מחויבים גם בעריכת טקס בהאי. בישראל בני הדת הבהאית יכולים להתחתן בנישואים בהאים אך הדת אינה מוכרת באופן רשמי.
גישה לנישואין

הדת הבהאית רואה במוסד הנישואין כדבר קדוש המחבר בין גבר ואישה, בצורה שווה. הם הראשונים שהכירו בשוויון בין גבר ואישה בנישואין. הנישואין כה חשובים בדת כיוון שהם מהווים בסיס לחיים מוצלחים של הילדים. המצב האידיאלי של בהאי הוא בחיי הנישואין וזוהי השאיפה שלהם. מכיוון שזוגות חד מיניים לא יכולים להקים משפחה בצורה טבעית, הבהאיים לא תומכים בנישואין חד-מיניים. זהו קשר נצחי שניתן להפירו רק בתנאים מיוחדים וקיצוניים.
הבהאים מאמינים שבין זוג נשוי צריך להתקיים חיבור של שתי הנשמות. חיבור ״אמיתי״ הבא לידי ביטוי בעולם הזה. כלומר החיבור שיש בניהם הוא חיבור של אהבה אמיתית ואיתנה, הוא חיבור שעובר את העולם הזה. לכן הם מאמינים שהנישואין הם לא זמניים רק לעולם הזה אלא נצחיים ועוברים איתם לעולם הבא. מתוך אמונה זו נובעת הגישה שלהם לגירושין והצורך באישור של ההורים.
על פי הדת הבהאית, מכיוון שהנישואים הם זהו מוסד קדוש ונצחי ניתן להתיר את הנישואין רק בנסיבות מיוחדות:
היעדרות הבעל
מוות
גירושין מותרים רק במקרים מיוחדים (לפני קיום יחסי אישות ניתן להתגרש בלי קושי מיוחד).
בעת היפרדות הזוג בגירושין ייקבעו המשמרות והמזונות בהתאם לדין האזרחי של המדינה בה חיים הזוג.
גישה לנישואין > הכרה בנישואין במדינת ישראל

הדת הבהאית מוכרת בישראל באופן חלקי. אין בית דין רשמי המנוהל על ידי אנשי הדת בישראל השופט את הקהילה המקומית בדבר נישואין וגירושין. אולם, קיימת מחלקה בהאית במשרד הדתות האחראית לתקצוב הדת וטיפול בסוגיות הנוגעות לדת.
כמו כן, לאנשי הדת אשר מגיעים להתגורר במדינה מתוקף תפקיד דתי זכויות מיוחדות. אנשי דת  המתגוררים במדינה ורוצים להינשא בישראל יכולים לבקש היתר מיוחד ממשרד הדתות ולערוך את טקס נישואין במרכז הבהאי בחיפה. את הזכויות הללו ניתן לראות על ידי כך שהמדינה מביאה טפסים לאישור נישואין למרכז הבהאי בחיפה.
מאפיינים של הנישואין > בחירת בן הזוג

בן הזוג נבחר בשידוך לאחר גיל 15 (במדינות בהן גיל הנישואין גבוה מ-15, הבהאים יתנהלו על פי הדין המקומי ויתחתנו רק לאחר הגיל המותר בחוק). חייבת להתקיים הסכמה של שני הצדדים ושל ההורים לשידוך. ניתן להתחתן עם אדם שאינו חבר בדת הבהאית אך ישנו קושי לעשות כן. זאת, משום שההורים של בן הזוג השני צריכים להסכים אף הם לנישואין, ולא כל הדתות האחרות מקבלות נישואים בין בני דתות שונות בקלות. דרגת הקרבה המותרת אינה קבועה על פי החוק הבהאי. הסוגיה נמצאת בדיונים בבית הצדק העולמי, עד להחלטתו בני הדת נוהגים ללכת לפי מנהג המקום שבו הם מתגוררים. הנישואין הם מונוגמיים. על פי ההלכה מותר לגבר לשאת שתי נשים אך מובהר בהלכה שמצופה מגבר להסתפק באישה אחת.
מאפיינים של הנישואין > הלכות

תקופת האירוסין או שידוכין לא תעלה על 95 ימים ואם לא התחתנו בתום התקופה יהיה עליהם להתארס מחדש. חובה זאת קיימת על מאמינים שהגיעו מפרס וממשיכים את המסורות הפרסית. מאמינים במערב אינם מחויבים להלכה זאת. אם הזוג מעורב הלכה זאת אינה מחייבת על מנת לא לכפות על בן הזוג המערבי את התרבות הפרסית.
אין איסור על קיום טקס נישואים אזרחי או טקס נישואין של דת אחרת אבל קיימת חובה לבצע את הטקס הבהאי בנוסף.
מאפיינים של הנישואין > זכויות בני הזוג

אישה וגבר שווים זה לזה בזכויותיהם. קיים איסור על הבעל להכות את אשתו. שניהם יכולים להגיש בקשה להפסקת הנישואין (גירושין). הגבר יכול להתחתן עם אישה נוספת, אבל פוליגמיה אינה מומלצת על פי ההלכה ועליו להסתפק באישה אחת. לעומת זאת האישה אינה יכולה להינשא לגבר נוסף.
מאפיינים של הנישואין > מוהר

הגבר צריך לשלם לאישה סכום מינמלי של 19 "מת'קאל" כסף טהור אם הם גרים בכפר או 19 "מת'קאל" זהב טהור אם הם גרים בעיר. הוא יכול לשלם עד 95 "מת'קאל" אך הבהאים מעודדים לשלם את הסכום המינימלי. מטרת התשלום היא לסמן את הפורמליות של טקס הנישואין. אם הגבר לא יכול לשלם מיידית את הסכום הוא יכול לתת לה כתב התחייבות לתשלום עתידי. הגבר יכול להתנות את המוהר בבתולין של אשתו. במקרה שהוא עושה כן ולאחר הנישואין מתברר שאשתו אינה בתולה כפי שטענה הוא זכאי לקבל את הכסף בחזרה.
מאפיינים של הנישואין > טקס הנישואין

לפני הטקס בני הזוג צריכים ליצור קשר עם המועצה הבהאית המקומית על מנת לקבל אישור לחתונה, כאשר הם ניגשים למועצה עליהם להביא עימם:
אישור אזרחי לנישואין במקומות בהם קיים מוסד של נישואין אזרחיים.
חוזה חתום על ידי ההורים החיים של בני הזוג, שמאשר את הסכמתם לחתונתם (ניתן להביאו בכתב או בע"פ).
שני עדים מעל גיל 21 אותם בחרו הזוג או לחלופין להסכים לעדים שנבחרו על ידי המועצה. על העדים להיות אנשים אמינים שניתן לסמוך על השבועה שלהם. תנאי זה נקבע על ידי שני דברים; המוניטין שלהם בחברה והאמונה שלהם באלוהים (של כל דת) על מנת שהשבועה שלהם תהיה נאמנה.
הוכחה לתשלום המוהר או כתב התחייבות לתשלום עתידי.
הטקס במקומות שבהם ניתן נערך מול מועצה של 9 אנשים (נשים וגברים) ובנוכחות של שני עדים כשרים. במקומות בהם אין מועצה הוא נערך מול שני עדים כשרים ואם יכול להגיע נציג של המועצה. הטקס עצמו הוא קצר ביותר, עורך הטקס מבקש מבני הזוג להגיד את תפילת הנישואין והם עונים על כך:
"אנו, כולנו, באמת נציית לרצון האל"

הם נשאלים האם הם מוכנים להינשא זה לזו ועל שניהם להשיב על השאלה בחיוב על מנת להינשא. לאחר מכן שואלים שוב את ההורים החיים או האפוטרופסיים של שני בני הזוג האם הם מאשרים את הנישואים. לאחר מכן עליהם לחתום על חוזה הנישואין ולתת אותו לנציגי המועצה שנמצאים בטקס. את תעודת הנישואין מנפיקה המועצה לאחר מכן בשלושה עותקים; אחד לבעל, אחד לאישה ואחד למועצה.
במקרה של נישואין עם מישהו שאינו בהאי, ניתן לערוך את הטקס הבהאי במקום הפולחן של הדת האחרת. בנוסף ניתן לקיים את טקס הנישואין של הדת השנייה כל עוד הבהאי לא צריך להתחייב שהוא אינו מאמין בדת אחרת כחלק מהטקס. במקרה של עריכת הטקסים בזה אחר זה צריך להיות ברור שהופסק הטקס של הדת הראשונה והתחיל הטקס הבהאי ואין לשלב את שני הטקסים ביחד. שני הטקסים צריכים להתקיים לפני מימוש הנישואין אבל אין זה משנה איזה טקס הוא ראשון. הגשת אלכוהול מותרת בחתונה מעורבת בלבד אם מי שאינו בהאי רוצה בכך, אך קיים איסור להגיש אותו למשתייכים לדת הבהאית.
פקיעת נישואין > מוות

בן הזוג שמתאלמן יכול להינשא מחדש ללא הגבלות שונות מאלה שקיימות על אדם רווק. מהאישה מצופה לחכות את כמות הזמן הנהוגה על פי מנהג המקום אך לא קיים פרק זמן אליו היא מחויבת.
פקיעת נישואין > היעדרות הבעל

עזב את העיר ולא חזר במועד שאמר - על האישה לחכות 9 חודשים ולאחר מכן היא יכולה להינשא בשנית אלא אם היא יודעת שהוא בחיים.
הגיעה ידיעה על ידי שני עדים נאמנים שהוא לא בחיים - על האישה לחכות 9 חודשים ולאחר מכן היא יכולה להינשא בשנית.
נסע ולא אמר מתי ישוב, ולאחר מכן נעלם - על האישה לחכות שנה ולאחר מכן היא יכולה להינשא בשנית.
פקיעת נישואין > גירושין > עילות גירושין

רצון לגיטימי של בני הזוג בהתאם לשיקול הדעת של המועצה המקומית.
פקיעת נישואין > גירושין > זכויות וחובות בני הזוג

שניהם זכאים להגיש בקשה לגירושין במועצה המקומית. אם הבקשה מגיעה לאחר שהתקיימו יחסי אישות עליהם להמתין שנה כאשר הם חייבים בנפרד לנסות להגיע לשלום בית, לאחר תום השנה הם יוכלו להתגרש אם עדיין ירצו בכך, כאשר מספיק רצון של אחד מן הצדדים על מנת שהגירושין יתקיימו. אם הבקשה היא טרם קיומם של יחסי אישות, בני הזוג יכולים להתגרש במיידית.
פקיעת נישואין > גירושין > חתונה לאחר הפסקת הנישואין

שני בני הזוג יכולים להינשא בשנית לאחר הגירושין מבלי שקיימות מגבלות מיוחדות, אך הרצון להינשא לאחר לא יכול להיות העילה לגירושין של בני הזוג. אם ישנו נוהג במקום מגוריהם של בני הזוג מקובל לקיים אותו.
פקיעת נישואין > גירושין > טקס הגירושין

לא קיים טקס גירושין אך ישנה חובה להתייצב מול המועצה המקומית הבהאית בתום השנה ולהכריז שהם עדיין רוצים להתגרש.
מזונות ומשמורת > מזונות אישה

הבעל צריך לשלם לאישה מזונות במשך השנה בה הם פרודים, אלא אם הפירוד הוא רצון האישה וסיבתו אינה לגיטימית. מזונות אלו נוצרו על מנת שהאישה תוכל להתקיים בתקופה בה היא אינה נשואה לאף אדם בחברות שבהן אסור לאישה לעבוד.
מזונות ומשמורת > מזונות ומשמורת ילדים

אין חוקים בהאים בנוגע למזונות ומשמרות, ואלו נקבעים על ידי המועצה האזורית כאשר השיקול המרכזי הוא טובת הילד ותוך התחשבות ביכולת ההשתכרות של שני ההורים. בגיל בגרות יכול הילד להיות לבחור היכן הוא רוצה לגור. מכיוון שהסכם הגירושין כולל את המזונות והמשמורת ועליו לעבור אישור של בית משפט במדינות המערב, ניתן להניח שהסכם זה יהיה תואם את הערכים של המדינה בה מתגורר הזוג. אין קביעה הלכתית על חובה במזונות ילדים על פי החוק הבהאי.
אויגן אוט (שגריר)

| --- | --- |
אויגן אוט (1933)
 לידה:  8 באפריל 1889 Rottenburg am Neckar, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 בינואר 1977 (בגיל 87) טוטצינג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 תפקיד:  שגריר ביפן (19 במרץ 1938) 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
אויגן אוט (בגרמנית:  Eugen Ott ; ‏8 באפריל 1889 – 22 בינואר 1977) היה שגריר גרמניה הנאצית ביפן בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה ובשנותיה הראשונות. נודע בשל כך ששימש מקור לידיעותיו של המרגל הסובייטי ריכרד זורגה.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

אויגן אוט נולד בשנת 1889 כבנו של עובד מדינה בכיר בקיסרות הגרמנית. לאחר סיום לימודיו התיכוניים בעיר שטוטגרט התגייס לצבא כצוער ביחידת ארטילריה. השתתף כקצין מוערך בחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1917, בהיותו בדרגת סרן, הוצב לשרת במטה הכללי. לאחר המלחמה המשיך לשרת בצבא רפובליקת ויימאר. בשנת 1923 נתמנה לעוזרו ואיש סודו של הגנרל קורט פון שלייכר, מי שלימים יירצח על ידי הנאצים בליל הסכינים הארוכות.
ביוגרפיה > ביפן

לאחר עליית הנאצים לשלטון נשלח אויגן אוט ב-1 ביוני 1934 לטוקיו כנספח צבאי בדרגת קולונל בשגרירות גרמניה הנאצית. עוד קודם לכן, ב-6 בספטמבר 1933, הגיע ליפן ריכרד זורגה, כתב חוץ נאצי של העיתונות הגרמנית. זורגה היה למעשה סוכן של המודיעין הצבאי של ברית המועצות, ה-GRU. דרכיהם של שני האנשים הצטלבו. זורגה בנה ביפן רשת ריגול, יצר קשרים עם פוליטיקאים יפנים וחבר לעיתונאי יפני שהיו לו קשרים עם ראש ממשלת יפן, שהעביר לזורגה מידע מסווג וצילומי מסמכים חשאיים. באוגוסט 1938 הצטרף אויגן אוט למפלגה הנאצית ובאביב 1939 נתמנה לשגריר ביפן והועלה לדרגת גנרל מיור. כגרמני נאצי צורף זורגה לצוותו של השגריר אוט. בלא יודעין העביר אוט למעשה, באמצעות זורגה, מידע רב ערך לסובייטים. המידע הפנימי שהעביר זורגה למוסקבה במשך תקופתו ביפן היה מידע אסטרטגי רב ערך. המידע הקריטי ביותר שהעביר זורגה למוסקבה, אשר שינה את פני המערכה, הגיע ממנו באוגוסט 1941, כאשר דיווח למוסקבה כי היפנים מעדיפים לערוך את ההתקפה שלהם בכיוון דרום, באוקיינוס השקט ובדרום-מזרח אסיה, ולא לבצע מתקפה על ברית המועצות מכיוון מזרח, ממנצ'וריה. על סמך מידע זה העביר סטלין עתודות של אוגדות מסיביר וממזרח ברית המועצות לאזור מוסקבה, דבר שהכריע לבסוף את הקרב על מוסקבה ומנע את כיבושה בידי הצבא הגרמני.
בה בעת היו לאוט קשרים הדוקים גם עם איבר ליסנר, עיתונאי גרמני ממוצא יהודי, שהיה מרגל של האבווהר, שירות המודיעין הצבאי של גרמניה הנאצית. ליסנר הגיע לטוקיו בשנת 1938 ככתב של העיתונות הנאצית. הוא דיווח על המתרחש במנצ'וריה הכבושה על ידי יפן וסיקר את הקרבות המתחוללים בין הצבא היפני לבין הצבא האדום בגבול קוריאה–ברית המועצות. רשימותיו על הקרבות היו מדויקות ומפורטות והביאו לו יוקרה ביפן. השגריר אוט ערך את רשימותיו של ליסנר ושלח אותן לברלין כדו"חות רשמיים שהוא עצמו ערך. אוט הזמין את ליסנר להתיעצויות ולאחר מכן צירף אותו אל סגל עובדי השגרירות ומינה אותו לנספח לענייני תעמולה בשגרירות. פעילותו העיתונאית הענפה הביאה לו פרסום בגרמניה ואף העמידה אותו בסכנה. היה זה כשאחד מחבריו לספסל הלימודים קרא בספטמבר 1939 את רשימותיו והשתומם על כך שיהודי מעז לכתוב בעיתון נאציונל-סוציאליסטי, ופנה לברר את העניין בסניף המפלגה הנאצית. בעקבות זאת החל הגסטפו לחקור את עברו ושורשיו של ליסנר. החקירה העלתה כי אביו של ליסנר זייף את תעודת הלידה שלו ונרשם כארי טהור. האב נאסר וליסנר סולק מתפקידו כנספח בשגרירות, פוטר מהעיתונים שבשליחותם יצא ליפן והחלו הליכים להוציאו מן המפלגה הנאצית. השגריר אוט פרש עליו את חסותו. הוא הציע למשרד החוץ בברלין להמשיך להעסיק את ליסנר אך לשלול ממנו את מעמדו הרשמי. הצעתו נתקבלה על ידי שר החוץ ריבנטרופ ואוט הרחיק את ליסנר מיפן ושלח אותו בינואר 1940 למנצ'וריה. במנצ'וריה המשיך ליסנר בפעילות הריגול שלו בשירות האבווהר.
בראשית ספטמבר 1940 נטל אוט חלק במגעים עם שלטונות יפן בכינון הסכם הציר, שהיה הברית צבאית שנחתמה בברלין ב-27 בספטמבר 1940 בין האימפריה היפנית, גרמניה הנאצית ואיטליה הפאשיסטית.
ב-7 בנובמבר 1941 הצליח הריגול הנגדי היפני לחשוף את רשת הריגול של זורגה והוא נאסר. מאז מאסרו ובמשך יתר ימי המלחמה נשאר זורגה במאסר, ולבסוף, לאחר שהסובייטים סירבו שלוש פעמים להחליפו, בטענה כי אינו מוכר להם, הוציאו היפנים את זורגה להורג בתלייה ב-7 בנובמבר 1944.