stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב מוצב כרם שלום
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ,'"`UNIQ--nowiki-00000014-QINU`"'סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
1 2  יובל חנינוביץ','"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'תאג"ד, גרסת המציאות: "טייסת מתקשרת, אני שולח לה מיקום בוואטסאפ", באתר ynet, 23 באוקטובר 2023
↑  זמן אמת עונה 7 | פרק 14 - הצצה לאגף הנוחבה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 בפברואר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012737165505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קרבות ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לשון הים של פורת'

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  לשון ים
 מידע נוסף
 נהר מזין:  לבן, קארון, אסק, אבון, אלמונד, פורת' 
 מדינות באגן הניקוז:  סקוטלנד 
 קואורדינטות:  56°10′00″N 2°45′00″W﻿ / ﻿56.166666666667°N 2.75°W﻿ / 56.166666666667; -2.75
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים לשון הים של פורת'(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים לשון הים של פורת'(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני לשון הים של פורת'(למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני לשון הים של פורת' 
 
מראה השפך מטירת אדינבורו
לשון הים של פורת' (אנגלית: Firth of Forth) היא שפך נהר הפורת' בדרום-מזרח סקוטלנד, אשר דרכה זורם הנהר ממערב למזרח אל הים הצפוני.
גאוגרפיה

מבחינה גאולוגית הלשון היא פיורד, אשר נוצר על ידי קרחון הפורת'. אורכה הוא כשמונים קילומטרים, בין מחוז פייף מצפון למחוזות לות'יאן מדרום. רוחבה במקום הישפכה אל הים הוא כ-28 קילומטרים.
לחופיה של הלשון שוכן מספר רב של ערים וישובים, לרבות אדינבורו, עיר הבירה של סקוטלנד. לחופיה מצויים גם מפעלי תעשייה ואתרי מעגנים ומספנות רבים.
חמישה גשרים מחברים בין שתי גדותיה של הלשון, לרבות גשר פורת' ההיסטורי. האחרון שבהם נפתח לתנועה בשנת 2017. הפעלת ניסיון של שירות רחפות לרוחב הלשון ב-2007 עלתה יפה, וניתנה הערכה שהשירות יוכל לשאת 870 אלף נוסעים בשנה ולהקטין את עומס התנועה על הגשרים, אך המיזם בוטל ב-2011.
הלשון הוכרזה בבריטניה כאתר בעל עניין מדעי מיוחד (Site of Special Scientific Interest) בשל חיי הטבע שבה. מצויים בה מספר איים, בעיקר בשטחה שממזרח לאדינבורו, אשר הוכרזו כשמורת טבע. מדי שנה חולפות דרכם למעלה מ-90,000 ציפורי ים. בגדול שבאיים, מיי (Isle of May), ששטחו 450 דונם, ממוקם מרכז לצפייה בציפורים אלו.
הערות שוליים

↑  Council 'kills off' hovercraft plan for Firth of Forth‏, 9 בדצמבר 2011, באתר ה-BBC
ארנור סיגורדסון

ארנור סיגורדסון (באיסלנדית: Arnór Sigurðsson; נולד ב-15 במאי 1999) הוא כדורגלן איסלנדי שמשחק כקשר עבור מאלמו.
קריירת מועדונים > איסלנד

סיגורדסון תואר כשחקן מפתח עבור נורשפין (IFK Norrköping) בעונת 2018, שם הוא שיחק כקשר התקפי.
קריירת מועדונים > רוסיה

ב-31 באוגוסט 2018, סיגורדסון חתם על חוזה ל-5 שנים עם מועדון צסק"א מליגת העל הרוסית. דמי ההעברה עמדו על כ-40 מיליון קרונות שוודית (כ-4,4 מיליון ליש"ט), דמי שיא שקיבל מועדון IFK Norrköping. סיגורדסון עשה את הופעת הבכורה שלו עבור צסק"א ב-19 ספטמבר 2018 במשחק נגד ויקטוריה פלזן והפך לשחקן האיסלנדי הצעיר ביותר אי פעם להופיע במשחק ליגת האלופות. הוא הבקיע את השער הראשון שלו עבור צסק"א ב-7 בנובמבר 2018 במשחק ליגת האלופות נגד רומא. ארבעה ימים לאחר מכן, הוא הבקיע שער הבכורה שלו בליגה הרוסית בניצחון 0–2 על זניט. את הדאבל הראשון שלו הבקיע בדרבי של מוסקבה, בניצחון 0–2 על ספרטק ב-6 באפריל 2019.
ב-21 ביוני 2023 הושאל סיגורדסון אל בלקברן רוברס. ב-26 בדצמבר 2023 חתם במועדון בהעברה קבועה.
ב-17 בפברואר 2025 חתם במאלמו.
קריירה בנבחרת

הוא עשה את הופעת הבכורה שלו עבור איסלנד ב-15 בנובמבר 2018 בליגת האומות במשחק נגד בלגיה. ב-14 באוקטובר 2019 כבש שער בכורה עבור הנבחרת בניצחון נגד נבחרת אנדורה. ב-2 ביוני 2022 כבש שער בתיקו נגד נבחרת ישראל באיצטדיון סמי עופר.
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000011-QINU`"'"AVSLÖJAR: Norrköping har fått rekordbud" (בשוודית). נבדק ב-2018-08-16.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000013-QINU`"'"IFK Norrköping har nobbat bud på Arnór Sigurdsson" (בשוודית). נבדק ב-2018-08-16.
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000015-QINU`"'"Арнор Сигурдссон перешел в ПФК ЦСКА из Норрчепинга" [Arnór Sigurðsson moves to PFC CSKA from Norrköping] (ברוסית). PFC CSKA Moscow. 31 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000017-QINU`"'"Bekräftat: Sigurdsson lämnar IFK" [Sigurdsson leaves IFK] (בשוודית). IFK Norrköping. 31 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000019-QINU`"'"Arnór Sigurðsson (@arnorsigurdsson) has made his debut for @PFCCSKA_en". Total Football Iceland. 19 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-0000001B-QINU`"'"CSKA v Roma game report". UEFA. 7 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-0000001D-QINU`"'"CSKA v Zenit game report" (ברוסית). Russian Premier League. 11 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  FC, Blackburn Rovers (21 ביוני 2023). "Arnor arrives!". Blackburn Rovers FC. נבדק ב-22 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sigurdsson signs permanent Rovers deal". Blackburn Rovers. 22 בדצמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000024-QINU`"'"Belgium v Iceland game report". UEFA. 15 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 2947152139981311100007   WorldCat (עם VIAF): 2947152139981311100007
משה מיינץ

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1805 ה' באדר שני תקס"ה האימפריה הרומית הקדושה פרנקפורט, העיר החופשית פרנקפורט
 פטירה:  25 ביוני 1886 (בגיל 81) כ"ב בסיון תרמ"ו הקיסרות הגרמנית פרנקפורט, הקיסרות הגרמנית
 השכלה:  ישיבות פרנקפורט
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית בגרמניה
 רבותיו:  הדיינים אליעזר וואלוי ומשה שוורצילד
 בני דורו:  הרב יצחק דב במברגר, הרש"ר הירש הרב צבי בנימין אוירבך
 חיבוריו:  הגהות והערות לשולחן ערוך, הגהות ליוסף אומץ
 
 חתימה:  
מצבתו בבית העלמין הישן בפרנקפורט
הרב משה מיינץ (בכתיב מיושן: מענץ; בגרמנית: Moshe Mainz; ה' באדר שני תקס"ה, 6 במרץ 1805 – כ"ב בסיון תרמ"ו, 25 ביוני 1886) היה דיין, מוהל ובנקאי עשיר בפרנקפורט במאה ה-19. היה תלמיד חכם והתכתב בהלכה עם רבני דורו, הכתב סופר והגרי"ד במברגר. נודע במיוחד במעורבותו בפולמוס הפרדת הקהילה בפרנקפורט כאשר היה הראשון לחלוק על דעת רש"ר הירש שסבר כי על האורתודוקסים לפרוש מהקהילה הכללית בכל מצב. נחשב לאחרון הלמדנים בגרמניה בנוסח הישן.
ביוגרפיה

מיינץ נולד לאביו ר' יהודה לייב הלוי מיינץ בפרנקפורט בה' באדר תקס"ה. הוא למד בישיבות פרנקפורט אצל ר' אליעזר וואלא (ואלוי) ור' משה שווארצילד אשר שימשו כראשי בתי הדין בקהילה. כשגדל, הלך בדרך אביו ועבד כסוחר ובנקאי ובעקבות עושרו נודע כאחד מדמויות המופת בפרנקפורט שהתאחדו על שולחנם תורה וגדולה. נשא לאשה את פאני בת ר' ליפמן בער דוקטור, מהמשפחות הוותיקות בפרנקפורט. בגלל היותו תלמיד חכם ולמדן מופלג, הוא שימש כדיין בבית דינו של הרב טרייר ומוהל, וכיום נמצאו מסמכים אשר חתם עליהם כדיין וכן פנקס המילות שלו אשר מתעד את הבריתות שמל בשנים תק"פ-תרמ"ד. הוא שימש כראש "חברת ש"ס", חבורה שלמדה גמרא מידי ערב. עם הזמן הוא הפך להיות הסמכות העליונה בקהילה והוא מתואר כ"גדול הפוסקים בפרנקפורט", "ראש המדברים שם". ההיסטוריון מרדכי ברויאר מביא את הרב מיינץ יחד עם הרב יוסף אלטמן כדוגמה ללמדן בגרמניה שהתפרסם למרחקים בלי לשאת במשרה רבנית. בנוסף לכך הוא היה מומחה למנהגי הקהילה והגרי"ד במברגר היה מברר דרכו על הנהוג בפרנקפורט. כמו כן הדיין ר' שלמה זלמן גייגר מביא בשמו בספרו דברי קהלת. בין הרבנים שכתבו אליו: הכתב סופר, השבט סופר, הגרי"ד ובנו ר' שמחה במברגר ומחותנו ר' שמואל בונדי ממיינץ. בסביבות 1850 הוא בנה בביתו בית כנסת קטן שבו המשיכו את מנהגי ר' פנחס הלוי הורוויץ בעל ההפלאה.
ביוגרפיה > הפרדת הקהילה

בשנת תר"ח, לאחר שהרפורמים השתלטו על הקהילה בפרנקפורט, הרב מיינץ ועוד עשרה בעלי בתים אורתודוקסים פנו לסנאט וקבלו אישור להקים אגודה אורתודוקסית פרטית הכפופה בענייני דת לוועדה בת חמישה חברים, ביניהם הרב אהרן פולד אך הם פרשו בפועל רק שנה לאחר מכן. בשנת תרי"א הם קיבלו אישור למנות רב ומינו את רש"ר הירש לרבם. משעלה ביסמרק לשלטון ואוטונומיית הקהילות ("הכנסייה") נחלשה, הרש"ר הירש פעל לחקיקת חוק המתיר ליהודים לפרוש מהקהילה הכללית, חוק אשר עבר בתרל"ו. הרפורמים, שהבינו כי פרישת החרדים וצמצום חברי הקהילה תפגע משמעותית בתקציב הממשלתי של קהילתם, הציבו תנאים מחודשים הבאים לקראת החרדים. הרב מיינץ, שראה מצווה בקבלת תנאים אלו עזב את האגודה של רש"ר הירש ובעקבותיו עזבו גם החסידים שלו, ביניהם רוב הלמדנים שבקהילה, מה שפגע בקהילה הפורשת. לאחר שהרש"ר הירש פרסם מאמרים הלכתיים והשקפתיים בעניין והרב מיינץ נותר בשלו, חסידי הרב הירש, נסעו לגרי"ד במברגר שהיה מוסכם על כולם כדי שיורה לרב מיינץ לפרוש. הגרי"ד במברגר חשש להתעמת ישירות עם הרב מיינץ שהיה למדן מופלג, ולאחר לחצים מצד חסידי הרב הירש, ביניהם ר' זליגמן פרום חתנו, הוא הסכים להפגש עם הרב מיינץ. בפגישה הרב מיינץ שכנע את הגרי"ד במברגר בצדקת דרכו והגרי"ד פרסם את דעתו בעיתון המקומי מה שגרם לעימות פומבי בינו לרב הירש.
משרבו האורתודוקסים בקהילה הכללית הם קיבלו אישור למנות רב משלהם. לאחר שפנו להילה וכסלר והוא סירב, המועמד המתאים היה הרב מרדכי הורוויץ, אך הוא חשש להמרות את פי רבו, ר' עזריאל הילדסהיימר אשר תמך ברב הירש. לאחר שלא ידע כיצד לנהוג, הורו לו הרב במברגר והרב מיינץ לקבל את הרבנות והוא החליט לעבור לפרנקפורט שם הרב מיינץ סייע לו לבסס את מעמדו כרב הקהילה.
הרב מיינץ נפטר בכ"ב בסיון תרמ"ו, ובנו ר' יצחק כיהן בתפקידים חשובים בקהילה. על מצבתו נחקק: ”צדיק ותמים במעשיו בקי בכל חדרי התורה אשר בה הגה יומם ולילה וגם דלה דלה לאחרים ובמקום גדולתו שם עמדה ענוותנותו ויצו את בניו שלא להרבות בשבחו והאיר עיני חכמים בהלכה”.
כתביו הידועים הם הגהותיו לספר "יוסף אומץ" שנדפסו בפרנקפורט תרפ"ח ואחר כך בירושלים תרכ"ה, וכן הגהותיו לשו"ע, שם הוא מביא שמועות חשובות מרבני העיר הקודמים, נדפסו בקובץ "זכור לאברהם", חולון תש"ן.
משפחתו

משפחת מיינץ הייתה משפחת בנקאים עשירה מעמודי התווך של קהילת פרנקפורט ורבים מבניה שימשו כפרנסי הקהילה. המשפחה נמצאת בפרנקפורט לפחות מראשית המאה ה-17, ומנתה תלמידי חכמים מופלגים. אביו של ר' משה, יהודה לייב ב"ר הרץ מיינץ (נפטר 1849) היה סוחר מכובד וניהל חנות לממכר מוצרים מבית החרושת שבביתו, הבנים מיכאל ומשה קיבלו על עצמם את ניהול העסק אך בפועל ר' משה הקדיש את זמנו ללימוד תורה ומיכאל ניהל את העסק. לאחר מכן בן אחר, שמואל, ניהל את העסק יחד עם אחד מאחייניו, ואילו שאר הבנים של ר' לייב עסקו בבורסת פרנקפורט.
משפחתו > בניו

לרב מיינץ נולדו 11 ילדים. ביניהם:
מיכאל (נפטר 25 בדצמבר 1927 בן 86) החליפו כיו"ר הוועדה הדתית של הקהילה. הוא היה בעל תפקיד מפתח בבורסת פרנקפורט, והוא ואחיו ר' יצחק שימשו היועצים הראשיים של משפחת רוטשילד בפרנקפורט.
יצחק (25 באוגוסט 1845- 3 באפריל 1931), נחשב למומחה מובהק של מנהג פרנקפורט, נודע כנדיב ועבד בהתנדבות בבית החולים של הקהילה. לאחר פטירתו העניק לו רד"ץ הופמן תואר "מורנו".
בתרבות

עגנון מביא בסיפורו "גיטה": ”אספרה נא דבר נאה שסיפר לי ר' אליעזר מאיר ליפשיץ זכרונו לברכה משמו של הדר' גדליה גומפרץ שיחיה. גיטה בימי גדולתו בא לבקר את עיר מולדתו פרנקפורט על נהר מיין, רעשה כל פרנקפורט מכבודו של בן עירם הגדול ואף רבים מיהודי פרנקפורט נדחקו לראותו. שאלו את הרב ר' משה מיינץ, אם כבר ראה את גיטה. אמר ר' משה, מה אחזה בו, גוי ככל הגוים.” (ש"י עגנון, תכריך של סיפורים, הוצאת שוקן תשס"א עמ' 195.)
ראו גם

פולמוס הפרדת הקהילה בפרנקפורט
לקריאה נוספת

הגהות והערות מרבי משה מיינץ זצ"ל מפפד"ם, הרב אביגדור ברגר, קובץ זכור לאברהם תש"ן, עמודים עד- עח.
יעקב כץ, הקרע שלא נתאחה, מרכז זלמן שזר תשנ"ה, עמ' 266–269.
קטלוג קדם 27 עמ' 26.
יודאיקה ירושלים תשמ"ט ב' עמ' 80.
.Paul Arnsberg (גר'), Die Geschichte der Frankfurter Juden, Band 3, Biografisches Lexikon עמ' 291- 293.
הערות שוליים

↑  לעיתים נכתב: Rabbi Moses (Löb) Mainz. ובעבר המשפחה נקראה "מענץ", Menz.
↑  יודאיקה ירושלים תשמ"ט ב' עמוד 80.
1 2  הרב משה לוונטל, שררה שהיא עבדות, סוגיות ברבנות הקהילה, חלק א' ירושלים תשע"ב, עמ' 573.
↑  תלמיד מובהק של ר' נתן אדלר. תק"ב- ר"ח ניסן תקפ"א. ראב"ד וראש ישיבה בפרנקפורט.
↑  ראב"ד וראש ישיבה בפרנקפורט, נפטר תקצ"ד.
↑  מכון מורשת אשכנז, ירושתנו ב' עמ' שעג, ישנו פרוזבול מפרנקפורט החתום על ידי ר' משה מיינץ, רש"ר הירש ור' זלמן פוזן, רבני הקהילה הפורשת.
↑  קטלוג רפאלי 19, מכירה 133.
↑  הרב ד"ר יוסף אונא, "הרב מרדכי הורוויץ- חייו ופעלו", בתוך "רבני פרנקפורט", מוסד הרב קוק ירושלים תשל"ב, עמ' 334.
↑  מרדכי ברויאר, עדה ודיוקנה, ירושלים תשנ"א, עמ' 211-210.
↑  כתבי אבינו הר"ר יונה עמנואל זכרונו לברכה, ירושלים תשע"א עמ' 306.
↑  שו"ת כתב סופר, או"ח סי' ט"ו; יו"ד סי': ל',נ'. התארים לרב מיינץ מביעים הערכה מופלגת.
↑  שו"ת שבט סופר או"ח ל"ג.
↑  מוזכר בשו"ת יד הלוי חלק א': או"ח סי' ה'; יו"ד סי': ה', צ"ז, ק"ס. חלק ב' או"ח סי' ג'.
↑  שו"ת נטיעה של שמחה יו"ד סי': ל"ו, ע"ט.
↑  שמואל גליק, קונטרס התשובות החדש כרך א' תשס"ו, עמ' 52.
↑  יעקב כץ, הקרע שלא נתאחה, מרכז זלמן שזר תשנ"ה עמ' 35.
↑  יצחק היינמן, מחקרים על רש"ר הירש, סיני כד תש"ט, עמ' 268.
↑  ישעיהו אביעד (וולפסברג), דיוקנאות, מוסד הרב קוק תשכ"ב, עמ' 28. בין הת"ח בקהילה הכללית, הרב שלמה זלמן גייגר והרב יעקב פוזן (השני).
↑  תורגמו ונדפסו בעברית ב"אוסף כתבי רש"ר הירש" חלק ו' בהוצאת קרן ברייער.
↑  הרב במברגר סיפר את השתלשלות העניינים במכתבו הפומבי לרשר"ה. אוסף כתבי רש"ר הירש בהוצאת קרן ברייער ניו יורק חלק ו' עמ': קלט, קעא.
↑  למען האחדות והייחוד, ירושלים תשל"ה עמ' 13.
↑  שער הספר יוסף אומץ ירושלים תשכ"ב (מהדורת צילום של מהדורת פרנקפורט תרפ"ה).
↑  קטלוג קדם 27 עמ' 26.
↑  קטלוג קדם 27 עמוד 26.
↑  הפירמה נקראה: L. H. Mainz Sohne ולאחר מכן .Mainz &co.
↑  Paul Arnsberg (גר'), Die Geschichte der Frankfurter Juden, Band 3, Biografisches Lexikon, p. 290-292.
↑  מחבר הספר "מבטאי שפתינו".
בדז'יך נוימן

| --- | --- |

בדז'יך נוימן
 לידה:  3 באפריל 1891 טרביחוביצה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  15 ביולי 1964 (בגיל 73) לונדון, בריטניה בריטניה
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי  צבא צ'כוסלובקיה
 תקופת הפעילות:  1912–1948 (כ־36 שנים)
 דרגה:  גנרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 סגן ראש המטה הכללי מפקד הדיוויזיה ה-5 מפקד הדיוויזיה ה-1 מפקד הבריגדה המעורבת מפקד הבריגדה הצ'כוסלובקית העצמאית
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 Commemorative Decoration of the Second National Rising (1947)  מסדר האריה הלבן 
 
בדז'יך נוימן (בצ'כית: Bedřich Neumann‏; 3 באפריל 1891 – 15 ביולי 1964) היה מייג'ור גנרל בצבא צ'כוסלובקיה, אשר פיקד על כוחות של הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נוימן נולד בטרביחוביצה ב-3 באפריל 1891. ב-1912 הוא התגייס להצבא האוסטרו-הונגרי, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה. ב-1916 הוא ערק לשירות הלגיונות הצ'כוסלובקים ולחם בשורותיהם עד 1918. עם סיום המלחמה, הוא חזר למולדתו צ'כוסלובקיה, שהכריזה בינתיים על עצמאות. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש, והתקדם במהירות בסולם הפיקוד. בין 1931–1935 הוא שימש כסגן ראש המטה הכללי. ב-1935 הוא הועבר לפקד על הדיוויזיה ה-5.
בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, נוימן הצטרף לארגון המחתרת "אובראנה נארודנה" ("הגנה על האומה"). בפברואר 1940, הצליחו הגרמנים לחסל את מרבית הנהגת הארגון, ונוימן נאלץ להימלט לצרפת. הוא הצטרף אל הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה, ומונה לראש המטה הכללי של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. ב-12 ביוני 1940 הוא הועבר לתפקיד מפקד הדיוויזיה ה-1 של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. בעקבות נפילת צרפת, הוא נמלט יחד עם ההנהגה הצ'כוסלובקית לבריטניה. בבריטניה, התארגן מחדש הצבא הצ'כוסלובקי הגולה, ונוימן מונה למפקד "הבריגדה המעורבת". ב-1 ביולי 1941 הוא הועבר לפקד על הבריגדה הצ'כוסלובקית העצמאית.
ב-15 בינואר 1943 הוא מונה למפקח על הבנייה מחדש של הצבא הצ'כוסלובקי. ב-19 בספטמבר 1944 הוא חזר לתפקיד ראש המטה הכללי עד 17 באפריל 1945. עם סיום המלחמה, הוא חזר לצ'כוסלובקיה ומונה לסגן מפקד המחוז הצבאי ה-1. בפברואר 1948 השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה, ונוימן סולק מהצבא. הוא נמלט מהארץ וחזר לבריטניה. בהיעדרו, הוא הורד לדרגת טוראי, ונשללו ממנו כל עיטוריו.
נוימן השתקע בלונדון, ובשארית ימיו עבד כמנהל פנסיון. הוא שמר על קשר עם גולים פוליטיים מצ'כוסלובקיה, ועם משרד המודיעין הצ'כוסלובקי – ארגון שפעל להחדיר סוכנים מערביים לצ'כוסלובקיה במטרה לערער את יציבות המשטר הקומוניסטי. בפנסיון שלו, הוא נהג לארח סוכנים מערביים לפני שנשלחו למשימות בצ'כוסלובקיה.
הוא נפטר בלונדון ב-15 ביולי 1964.
סרגיי אינגר

| --- | --- |

סרגיי אינגר
 לידה:  2 בספטמבר 1894 ולקוש, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  17 ביוני 1956 (בגיל 61) פריז, צרפת צרפת
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי  צבא האימפריה הרוסית  צבא צ'כוסלובקיה
 תקופת הפעילות:  1913–1945 (כ־32 שנים)
 דרגה:  גנרל ארמייה
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-3
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה המלחמה ההונגרית-הרומנית מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 הצלב הגדול של מסדר האריה הלבן (2024)  Commemorative Decoration of the Second National Rising (1947)  מדליית הניצחון  participant in the resistance and resistance against communism  לגיון ההצטיינות של ארצות הברית בדרגת לגיונר  קצין במסדר העיט הלבן  מפקד במסדר אולב הקדוש  מפקד בלגיון ההצטיינות  אביר מפקד במסדר האמבט  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
יאן סרגיי אינגר (בצ'כית: Jan Sergěj Ingr‏; 2 בספטמבר 1894 - 17 ביוני 1956) היה גנרל ארמייה צ'כוסלובקי, אשר שימש כשר ההגנה של הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

אינגר נולד בעיירה ולקוש ב-2 בספטמבר 1894. אביו היה ראש העיר. ב-1913 הוא התגייס לצבא האוסטרו-הונגרי. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא נשלח להילחם בחזית המזרחית. בסתיו 1915 הוא נפל בשבי הרוסי, והתגייס מרצונו לדיוויזיה הסרבית ה-1 שלחמה לצד הרוסים. הוא לחם בחזית המקדונית, וב-1916 התגייס ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחמו למען עצמאות ארצם. ב-1917 הוא נשלח לחזית המערבית והשתתף בקרבות נגד הגרמנים בצרפת ובארדנים.
בדצמבר 1918 חזר אינגר לצ'כוסלובקיה שזכתה בינתיים בעצמאותה, והתגייס לצבא הצ'כוסלובקי החדש. הוא השתתף במערכה נגד הונגריה (חלק מהמלחמה ההונגרית-הרומנית), ולאחר מכן טיפס במהירות בסולם הדרגות. ב-1938 הוא מונה למפקד הקורפוס ה-3. במרץ 1939, בעקבות כיבוש צ'כוסלובקיה בידי הגרמנים, נמלט אינגר מהארץ ומצא מקלט בצרפת. בהוראתו האישית של הנשיא אדווארד בנש, הוא החל להקים צבא צ'כוסלובקי גולה שהיה נאמן לממשלה הצ'כוסלובקית הגולה.
במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, לחם אינגר לצד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה כנגד הגרמנים. לאחר נפילת צרפת, נמלט אינגר יחד עם הממשלה הגולה לבריטניה, וב-21 ביולי 1940 מונה לשר ההגנה שלה. ב-19 בספטמבר 1944 הוא הודח מהתפקיד בעקבות דרישת ברית המועצות, אולם מונה במקום זאת למפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. ב-5 באפריל 1945 הוא הודח גם מתפקיד זה.
ב-6 ביולי 1945 אינגר עזב את הצבא בדרגת גנרל ארמייה, ומונה לשגריר צ'כוסלובקיה בהאג. בהיעדרו, בפברואר 1948, השתלטו הקומוניסטים על צ'כוסלובקיה, ואינגר ניתק את קשריו עם הממשל החדש. הוא עבר לפריז, וב-1949 הקים את "מועצת צ'כוסלובקיה החופשית" גוף שנועד להוות אלטרנטיבה לממשל הקומוניסטי. הוא נפטר ב-17 ביוני 1956 מאי ספיקת לב.
ירוסלב צ'יהאק

| --- | --- |

ירוסלב צ'יהאק
 לידה:  24 ביולי 1891 קרטונוהי, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית
 פטירה:  30 באפריל 1944 (בגיל 52) לונדון, בריטניה בריטניה
 מדינה:  צ'כוסלובקיה 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי  צבא צ'כוסלובקיה
 תקופת הפעילות:  1912–1944 (כ־32 שנים)
 דרגה:  גנרל של דיוויזיה
 תפקידים בשירות
 ראש מטה משרד ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הרוסית מלחמת העולם השנייה
 
ירוסלב צ'יהאק (בצ'כית: Jaroslav Čihák‏; 24 ביולי 1891 - 30 באפריל 1944) היה מייג'ור גנרל בצ'כוסלובקי, אשר פיקד על כוחות במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

צ'יהאק נולד בקרטונוהי ב-24 ביולי 1891. ב-1912 הוא התנדב לשירות בן שנה אחת בצבא האוסטרו-הונגרי. לאחר מכן הוא הועבר למילואים. הוא החל לעבוד כפקיד בנק בעיר חרודים. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא גויס לשירות פעיל. הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה, ומונה למפקד מחלקה. הוא לחם בחזית המזרחית, נפצע פעמיים, ובספטמבר 1916 נפל בשבי הרוסי. בשבי, הוא הצטרף ללגיונות הצ'כוסלובקיים שלחו לצד הצבא הרוסי למען עצמאות ארצם. בעקבות מהפכת אוקטובר, לחמו הלגיונות לצד הצבא הלבן במלחמת האזרחים הרוסית.
לאחר סיום המלחמה, חזר צ'יהאק לצ'כוסלובקיה, שזכתה בינתיים בעצמאותה. הוא התגייס לצבא הצ'כוסלובקי. הוא הועלה לדרגת מאיור ומונה למפקד גדוד. ב-1926 הוא החל ללמד באקדמיה הצבאית בפראג. ב-1929 החל ללמד בבית הספר למפקדים בפראג. בין 1931 ל-1939 הוא פיקד על גדודים שונים לפני שמונה למפקד בית הספר לחי"ר במילוביצה.
בעקבות הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה במרץ 1939, צ'יהאק הצטרף לארגון המחתרת "אובראנה נארודנה" ("הגנה על האומה"). בפברואר 1940, הצליחו הגרמנים לחסל את מרבית הנהגת הארגון, וצ'יהאק נאלץ להימלט לצרפת. הוא הצטרף אל הממשלה הצ'כוסלובקית הגולה, ומונה לסגן מפקד הדיוויזיה ה-1 של הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. יחד עם הדיוויזיה הוא השתתף קרבות נגד הגרמנים בצרפת. לאחר נפילת צרפת, הוא נמלט יחד עם ההנהגה הצ'כוסלובקית לבריטניה. בבריטניה, התארגן מחדש הצבא הצ'כוסלובקי הגולה, וצ'יהאק מונה לראש מטה משרד ההגנה - תפקיד שהפך אותו בפועל למפקד הצבא הצ'כוסלובקי הגולה. הוא כיהן בתפקיד עד 13 בינואר 1941. בפברואר 1942 הוא מונה לחבר במועצת המדינה של הממשלה הגולה. כמו כן, הוא שימש כיו"ר הצלב האדום הצ'כוסלובקי.
הוא נפטר בלונדון ב-30 באפריל 1944.
ניתוק קשר (סיינטולוגיה)

ניתוק קשר במדורי הסיינטולוגיה, הוא ניתוק מוחלט של כל קשר בין אדם לחבר, עמית, או אף בן משפחה הנחשב כאנטגוניסט כלפי הכנסייה הסיינטולוגית. ביצוע ניתוק קשר בסיינטולוגיה הוא סוג של ריחוק חברתי. ניתוק הקשר נחשב כשיטה חשובה להסרת מכשולים לצמיחה הרוחנית של האדם. במקרים מסוימים, ניתוק הקשר בא לידי ביטוי בקרב הנישואים, מה שמפריד ילדים מהוריהם.
יצירה צ'יליאנית מתחילת המאה ה-20, בה מיוצג זוג נפרד מנישואין.
צו הרחקה מויליאם ווייט נגד וויליאם שייקספיר, 1596
ראו גם

צו הרחקה
גירושים
סיינטולוגים עצמאיים
סיינטולוגיה
ליאה רמיני
המרכז הישראלי לנפגעי כתות
הערות שוליים

↑  Wallis, Roy(1977). הדרך לחופש מוחלט: ניתוח סוציולוגי של סיינטולוגיה . הוצאת אוניברסיטת קולומביה. ISBN 0231042000. OL  4596322M
↑  Jacobsen, Jonny (28 בינואר 2008). "אחיינית של מנהיג סיינטולוגיה תומכת בביוגרפיה של קרוז". סוכנות הידיעות הצרפתית . בארכיון מהמקורב-7 במרץ 2008
↑  Robert Farley (24 ביוני 2006). "הבלתי אדם". St. Petersburg Times . עמ' 1א, 14א. בארכיון מהמקורב-16 במרץ 2018. אוחזר ב-25 ביוני 2006
↑  "סיינטולוגיה ואני: תמליל". חדשות ה - BBC במאי, 2007. אוחזר ב-22 בדצמבר 2009
↑  "פקידי בריטניה חששו 'רוע' של הכנסייה". חדשות BBC .BBC. 1 ביוני 2007. אוחזר ב-22 ביוני 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קהילת יהודי ורפלט

קהילת יהודי ורפלט בעיירה ורפלט (בהונגרית: Verpelét, ביידיש: ווערפעלעט) שבצפון הונגריה במחוז הווש הוקמה במאה ה-15 או מוקדם יותר, בתקופת שהאזור היה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית והייתה קיימת עד לקרב מוהאץ' לקראת סוף המאה ה-17, שאז גורשו היהודים מהאזור. בממחצית השנייה של המאה ה-18 שבו יהודים לעיר, וחיו בה עד למלחמת העולם השנייה.
העיירה נמצאת מזרחית להרי מאטרה, 50 ק"מ דרומית-מערבית למישקולץ, ו-13 ק"מ מאגר.
היסטוריה > התקופה העותומנית

העדות הראשונה הכתובה להתיישבות יהודים במחוז הווש, היא מהמאה ה-15. במאות ה-16 וה-17, תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, חיו יהודי הונגריה בתנאים בטוחים יחסית ונהנו מסובלנות דתית, אם כי אין תיעוד ליהודים שחיו בורפלט באותה תקופה. לאחר קרב מוהאץ' (1687), בתקופת מלוכת הבסבורג הופלו היהודים לרעה, ובין ההגבלות הרבות נאסר עליהם לגור בעיירות כורים ובמחוז הווש. אז גורשו רבים מיהודי האזור, ויש להניח שכך היה גם עם יהודי ורפלט. בית הקברות היהודי בעיר, שהשתמר, מכיל כ-40 קברים, כשהעתיק שבהם הוא משנת 1628.