stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סולטנות ג'והור
נפילת ג'והור > סינגפור והבריטים

בשנת 1818 מונה סר תומאס סטמפורד ראפלס למושל הבריטי במערב סומטרה. הוא היה משוכנע שעל הבריטים לבסס בסיס חדש בדרום–מזרח אסיה כדי להתחרות בהולנדים. למרות שרבים בחברת הודו המזרחית הבריטית התנגדו לרעיון, ראפלס הצליח לשכנע את המושל הכללי של הודו הבריטית, לורד הייסטינגס להוציא משלחת שתחפש בסיס חדש.
כשהמשלחת של ראפלס הגיעה לסינגפור ב-29 בינואר 1819, התגלה בפניהם יישוב מלאי קטן בשפך נהר סינגפור ובראשו עמד טמנגונג עבדול רחמן, שהיה לשליט סינגפור בגלל שאחיו, חוסיין, שהה בפהאנג. למרות שהאזור נשלט רשמית על ידי הסולטנות, המצב הפוליטי שם היה בעייתי. סולטאן ג'והור, בהיותו תחת השפעת הבוגים וההולנדים, סירב להסכים להקמת בסיס בריטי באזור.
בעזרת שליט סינגפור, הצליח ראפלס להבריח את חוסיין, שחי באחד מאיי ריאו, בחזרה לסינגפור, והוא חתם על הסכם עם הבריטים. לפי ההסכם, הבריטים הכירו בחוסיין כשליט הלגיטימי של ג'והור ויעבירו אליו קצבה שנתית. בתמורה, יתאפשר להם להקים בסיס מסחר בסינגפור. ההסכם אושרר ב-6 בפברואר 1819.
בתגובה, הבריטים דרשו מבנדהארה עלי להכיר בחוסיין כשליט, אולם הוא הודיע שאין לו קשר לאירועים בסינגפור וכי נאמנותו נתונה רק לשליט ג'והור שבלינגה.
נפילת ג'והור > ההסכם הבריטי–הולנדי

המתיחות בין בריטניה והולנד ביחס לסינגפור נמשכה עד 1824, אז נחתם הסכם ביניהם. על פי ההסכם, ההולנדים הסירו רשמית את התנגדותם לנוכחות הבריטים בסינגפור. היסטוריונים רבים טוענים שההסכם חילק את אזורי ההשפעה באזור, כך שג'והור חולקה למדינת ג'והור המודרנית ולמדינת ריאו–לינגה, אולם הסכם זה נחתם ללא ידיעת האצולה המקומית ובכך הועלו ספקות ביחס ללגיטימיות שלו.
נפילת ג'והור > מעורבות זרה

רג'א טמנגונג דנג איברהים חתם על הסכם עם פהאנג ב-1861. ההסכם הכיר בגבולותיה של ג'והור, בשושלת טמנגונג ובזכות צאצאיה לשלוט בסולטנות וכן דן בהכרה והגנה הדדית בין שני הצדדים. עם החתימה על ההסכם, הפכו שרידי האימפריה שנשארה לשתי מדינות נפרדות: ג'והור ופהאנג.
ניסיונות לאחות את השברים > אובדן האימפריה

הבריטים, שהיו מודאגים מההתפתחויות, כפו על ג'והור ליישם את הסכם 1855, בו נקבע שעלי יוותר על "כל ג'והור" בתמורה להכרה בו כסולטאן. בכך חוזק מעמדו של טמנגונג איברהים. גם ההולנדים היו מודאגים מהעובדה שהסולטאן לא יציית להם או לבריטים. ב-1857, במהלך ביקור בסינגפור, הודח הסולטאן האחרון של ג'והור על ידי הבוגים.
ניסיונות לאחות את השברים > אובדן האימפריה > ההתפרקות

לאחר הדחתו של הסולטאן לשעבר של ריאו–ג'והור, בחרו האצילים הבוגים בסולימאן בדרול שאה לשמש כסולטאן ממלכת ריאו–לינגה ה"חדשה" שנבנתה על שרידי ריאו שנשלטה על ידי ג'והור. הסולטאן החדש חתם על הסכם עם ההולנדים, בו הכיר בעליונותה של הולנד. בכך, פירק את הסולטנות לשניים וויתר על חלק מהריבונות שלו לטובת ההולנדים. הגבול שנקבע בהסכם מוכר כיום כגבול מלזיה ואינדונזיה.
ניסיונות לאחות את השברים > ג'והור ופהנג

ב-1861 טמנגונג דנג איברהים חתם על הסכם עם פהאנג, לפיו הוסכם על הגנה והכרה הדדית בין הצדדים. ההסכם מהווה את חלוקת האימפריה רשמית לשתי מדינות עצמאיות: ג'והור ופהנג.
העידן המודרני

בשנת 1855 בחר טמנגונג איברהים את טנג'ונג פוטרי, כפר דייגים קטן שהפך ברבות הימים לג'והור בהרו, לשמש כמרכז המנהלי של ג'והור.
בשנת 1885 ביקר הסולטאן אבו באכר בלונדון במטרה לזכות בהכרה מבריטניה בעצמאותה של ג'והור ובשלטונו. הוא התקבל בחום על ידי הממלכה ונחתם בין המדינות הסכם ידידות. לאחר מכן הוא הוכתר באופן רשמי לסולטאן ג'והור. הסולטנות המודרנית של ג'והור שלטה רק על ג'והור גופא, כשיתר מרכיביה, ביניהם סינגפור, ריאו ופהאנג פוצלו ממנה.
אבו באכר זכה לכינוי "אבי ג'והור המודרנית" בשל המודרניזציה שעברה הסולטנות במהלך שלטונו. הוא הציג חוקה חדשה, פיתח מערכת ממשל יעילה והעביר רשמית את הבירה לג'והור בהרו, שנהנתה מפריחה. בנוסף, הביקוש הגובר לפלפל שחור ולמוצרים נוספים הוביל לפיתוח החקלאות ולזרם הגירה מסין, ויצר את הבסיס הכלכלי המודרני של ג'והור.
ב-1914 נאלץ הסולטאן איברהים, יורשו של אבו באכר, לקבל אליו יועץ בריטי, ובכך הפכה הסולטנות למדינת חסות כחלק מכלל מדינות מלאיה.
העידן המודרני > מאז מלחמת העולם השנייה

במהלך שנות שלטונו של הסולטאן איברהים, עברה הסולטנות מספר גלגולים. תחילה היא הייתה פרוטקטורט בריטי, עברה דרך כיבוש יפני במהלך מלחמת העולם השנייה וכלה בהצטרפותה כמדינה לאיחוד המלאי ולבסוף בפדרציית מלאיה.
הסולטנות ממשיכה להתקיים גם כיום כחלק מוועידת השליטים של מלזיה, כחלק ממלזיה. עם זאת, הסולטאנים של ג'והור משמשים כדמויות טקסיות בלבד, ללא סמכויות של ממש.
ראו גם

מלאקה
פרמסווארה
לקריאה נוספת

Borschberg, Peter, “Three questions about maritime Singapore, 16th and 17th Centuries”, Ler História, 72 (2018): 31-54. https://journals.openedition.org/lerhistoria/3234
Borschberg, Peter, "The Seizure of the Santa Catarina Revisited: The Portuguese Empire in Asia, VOC Politics and the Origins of the Dutch-Johor Alliance (c. 1602–1616)", Journal of Southeast Asian Studies, 33.1 (2002): 31–62.
Borschberg, Peter, ed. (2015). Jacques de Coutre's Singapore and Johor, 1595-c.1625. Singapore: NUS Press. ISBN 978-9971-69-852-2. https://www.academia.edu/9672124
Borschberg, Peter, ed. (2015). Journal, Memorials and Letters of Cornelis Matelieff de Jonge. Security, Diplomacy and Commerce in 17th-Century Southeast Asia. Singapore: NUS Press. ISBN 978-9971-69-798-3. https://www.academia.edu/4302783
Borschberg, Peter, ed. (2015). Admiral Matelieff's Singapore and Johor, 1606-1616. Singapore: National Archives of Singapore.
Andaya, Barbara Watson; Andaya, Leonard Y. (2001). A History of Malaysia. University of Hawai'i Press. ISBN 9780824824259.
Borschberg, Peter (2010a). The Singapore and Melaka Straits: Violence, Security and Diplomacy in the 17th Century. ISBN 978-9971-69-464-7.
Borschberg, Peter (2010b). "Ethnicity, language and culture in Melaka during the transition from Portuguese to Dutch rule". Journal of the Malaysian Branch of the Royal Asiatic Society. 83 (2): 93–117.
Borschberg, Peter (2011). Hugo Grotius, the Portuguese and Free Trade in the East Indies. Singapore: NUS Press. ISBN 978-9971-69-467-8.
(Tun) Suzana (Tun) Othman (2003). Institusi Bendahara, Permata Melayu yang Hilang. Pustaka BSM. ISBN 983-40566-6-4.
הערות שוליים

↑  שגרירות מלזיה בסיאול, באתר web.archive.org, ‏2008-04-30
1 2 3 4  (Tun) Suzana (Tun) Othman (2003). Institusi Bendahara, Permata Melayu yang Hilang. Pustaka BSM. ISBN 983-40566-6-4.
↑  Ahmad Fawzi Basri, Johor 1855–1917 : Pentadbiran dan Perkembangannya, Fajar Bakti, 1988, עמ' 33–34, ISBN 9789679337174
↑  Ahmad Fawzi Basri, Johor 1855–1917 : Pentadbiran dan Perkembangannya, Fajar Bakti, 1988, עמ' 33–34, ISBN 9789679337174
הארמון המשמש את סולטאני ג'והור, נבנה ב-1866 במהלך שלטונו של אבו באכר
ברזל

ערך זה עוסק במתכת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ברזל (בלטינית: Ferrum) הוא יסוד כימי מתכתי שסמלו הכימי Fe ומספרו האטומי 26.
ברזל הוא היסוד העיקרי בהרכב כדור הארץ מבחינת מסה, והרביעי בהרכב קרום כדור הארץ. יש לו שימושים רבים בתרבות האנושית עוד מתקופות פרהיסטוריות. שיטות להפקת ברזל ועיבודו התפתחו בעיקר החל מהמאה ה-19 והביאו לפיתוח התעשייה הכבדה, בה הברזל הוא היסוד המופק בכמות הרבה ביותר. בתרבות המודרנית ברזל הוא מרכיב עיקרי בבנייה ובייצור מכונות, כלים ומוצרי צריכה רבים.
הברזל הוא החומר הפרומגנטי הראשון שזוהה, ותכונה זו קרויה על שמו. תכונה זו גורמת לברזל להימשך אל קוטבי מגנט ומאפשרת יצירת מגנטים מברזל.
בבעלי חיים, הברזל הוא מינרל קורט החיוני לבניית התרכובת האורגנית הם, אשר מאפשרת נשיאת חמצן על ידי תאי דם אדומים. כמו כן הברזל משמש בשמירת החמצן בתוך רקמת תא בתוך מיוגלובין.
מחסור בברזל בתזונה יכול לגרום לאנמיה ועייפות, לפגיעה בחוש הטעם, וכן לפגיעה בבריאות המנטלית.
בטבע

הברזל מיוצר כחלק מתהליך נוקליאוסינתזה כוכבית – היתוך גרעיני בכוכבים בעלי מסה גבוהה, והוא היסוד היציב הכבד ביותר והאחרון המיוצר בתהליך זה. בליבה של כוכבים אלה נוצרות כמויות גדולות של ברזל, יחד עם ניקל ויסודות קלים יותר. כוכבים שעברו פיצוץ סופרנובה פיזרו את הברזל שבליבתם ברחבי היקום, וזה מקורו של כל הברזל הקיים מחוץ לשמשות (בכוכבי לכת, אסטרואידים וגופים קטנים יותר). ברזל הוא היסוד השישי הנפוץ ביותר ביקום.
ברזל הוא היסוד המתכתי הנפוץ ביותר בכדור הארץ (כ-5% ממסת קרום כדור הארץ, כ-32% ממסת כדור הארץ הכוללת). בקרום כדור הארץ הוא נמצא כמעט תמיד בצורת תרכובות כמו המטיט (Fe2O3), מגנטיט (Fe3O4) וטקוניט. ברזל במצב מתכתי נמצא על פני כדור הארץ בכמויות קטנות שמקורן במטאוריטים (בסגסוגת עם ניקל). ההנחה המקובלת בגאופיזיקה היא כי ליבת כדור הארץ וכוכבי הלכת הדומים לו מורכבת מסגסוגת דומה.
ברזל מופיע בטבע בארבעה איזוטופים:
54Fe‏ (5.845%, אולי רדיואקטיבי עם מחצית חיים מעל ‎3.1×1022 שנים)
56Fe‏ (91.754%, יציב)
57Fe‏ (2.119%, יציב)
58Fe‏ (0.282%, יציב)
כמו כן ידועים 24 איזוטופים רדיואקטיביים, רובם בעלי זמן מחצית חיים קצר (חלקיקי שנייה עד שנים בודדות) ולכן אינם מצויים בטבע. רק לאיזוטופ 60Fe‏ זמן מחצית חיים ארוך יחסית, כ-2.6 מיליון שנה. איזוטופ זה נוצר בתהליך המתרחש רק במהלך סופרנובה, ומתפרק ל-60Ni‏, איזוטופ יציב של ניקל. קיומו של 60Ni‏ בשיעור גדול מהצפוי באסטרואידים מצביע על כך שההרכב הראשוני של מערכת השמש כלל שיעור ניכר של 60Fe‏, ומכך ניתן להסיק כי נוצרה מכוכבים קדומים יותר.
בתעשייה > הפקה

ברזל ממוצה מעפרותיו (בעיקר המטיט ומגנטיט) כשהוא מחומם עם פחמן בכבשן לטמפרטורה של 2,000 מעלות צלזיוס. לכבשן מוכנס אוויר חם ברציפות ומתרחשת התגובה:
הפחמן החד-חמצני מגיב עם המטיט (או מקור ברזל אחר) כך:
בשנת 2000 הופקו כ-1,100 מיליון טון עפרות ברזל בשווי 25 מיליארד דולר. חמש המפיקות הגדולות ביותר של עפרות ברזל הן סין, ברזיל, אוסטרליה, רוסיה והודו.
בתעשייה > מוצרי תעשיית הברזל

ברזל גולמי (Pig Iron) מכיל בין 5%-4% פחמן וכמויות משתנות של זיהומים כגון גופרית, צורן וזרחן. לברזל זה תכונות ביניים של מחצב ברזל, ברזל יציקה ופלדה.
ברזל יציקה (יצקת) (Cast Iron) מכיל 3.5%-2% פחמן וכמויות קטנות של מנגן. זיהומים כמו בברזל גולמי מסולקים ממנו על מנת למנוע פגיעה בתכונותיו. טמפרטורת ההיתוך שלו נעה בין 1,147–1,197 מעלות צלזיוס.
פלדה (Carbon Steel) שמכילה בין 0.5% ל-1.5% פחמן, עם כמויות קטנות של מנגן, גופרית, זרחן וצורן.
ברזל חשיל (Wrought Iron) מכיל פחות מ-0.5% פחמן. סגסוגת זו רכה, ניתנת לריקוע ויוצרה במיוחד עבור נפחים.
סגסוגות ברזל מכילות לעיתים חומרים כמו כרום, ניקל, מוליבדן, ונדיום טונגסטן ועוד לקבלת תכונות רצויות.
בתעשייה > שימושים

ברזל הוא המתכת השימושית ביותר לאדם (95% מכלל המתכת שמופקת בעולם). המחיר הנמוך ורמת הקשיחות הגבוהה הופכים אותו לחומר מקובל מאוד בבניית מכוניות, אוניות, בניינים וכדומה. שימושים נוספים של ברזל:
מוטות ורשתות ברזל (פלדה) משולבים בתוך יציקות בטון ליצירת בטון מזוין, שלו עמידות גבוהה בפני מאמצים. בטון מזוין הוא חומר עיקרי בבניה של מבנים גדולים בכל העולם, ובישראל הוא משמש גם לבניית בתי מגורים. מחיר הברזל הוא מרכיב עיקרי בעלות הבניה של מבנים אלה.
ברזל הוא מרכיב עיקרי בהתקנים חשמליים המשתמשים בשדות מגנטיים, כגון מנועים, שנאים, גנרטורים ואלקטרומגנטים.
צבענים מבוססי תחמוצות ברזל נפוצים מאוד בצבעים תעשייתיים, צבעי אמנות ואיפור מינרלי, ממקור סינתטי או טבעי. הצבענים אינם רעילים ונוחים לשימוש, ועל כן נפוצים מאוד. לדוגמה אומברה שרופה, או שחור מאדים.
תכונות

לברזל מבנה גבישי קובייתי ממורכז גוף או קובייתי ממורכז פאה. ברזל טהור שאינו מעורב בפחמן הוא חומר רך וקל לריקוע, אולם אפילו כמות קטנה של פחמן (אשר מעורב בברזל בתהליך הפקתו) גורמת עליה ניכרת בחוזק ובקשיות. סגסוגת של ברזל ופחמן ביחסים שונים (הקרויות פלדה) מאפשרות קבלת שילובים שונים של חוזק, גמישות וקשיות.
ברזל בטמפרטורות נמוכות מ-770 מעלות צלזיוס הוא חומר פרומגנטי – הוא נמשך לקטבים של מגנט ויכול להתמגנט בעצמו. בנוכחות שדה מגנטי חיצוני, נוצר בתוך ברזל שדה מגנטי פנימי חזק יותר. תכונה זו שימושית לבניית אלקטרומגנטים ושנאים, בהם השדה המגנטי מוכל ברובו בתוך ליבת ברזל המעוצבת בצורה הרצויה.
ברזל מגיב עם חמצן, בעיקר בנוכחות מים, בתהליך שיתוך (קורוזיה) היוצר תערובת של תרכובות ברזל המוכרת בשם חלודה. בניגוד למתכות אחרות שהתחמוצות שלהן יוצרות שכבת מגן (פסיבציה) העוצרת את תהליך השיתוך, חלודה היא רכה יותר ובעלת צפיפות נמוכה יותר מהברזל ממנו היא נוצרת. כתוצאה מכך החלודה נוטה לפרק את הברזל ולהתקלף ממנו, תוך חשיפת שכבה חדשה של ברזל לחמצן ולמים, כך שתהליך החלודה יכול להמשיך ואף להתגבר, עד להפיכת כל הברזל לתחמוצת. ניתן לעכב את התפשטות החלודה על ידי צביעה בצבע אטום למים, או ציפוי במתכת אחרת כגון אבץ (תהליך הקרוי גלוון מאפשר יצירת שכבה אחידה של ציפוי). בסגסוגת של פלדה עם כרום (פלדת אל-חלד המוכרת גם בשם המסחרי נירוסטה) מתאפשרת פסיבציה המונעת החלדה של הברזל.
יוני ברזל

קיימות ארבע צורות (מצבי חמצון) של יוני ברזל:
Fe+2: מכונה כיום ברזל (II); באנגלית כונה בעבר Ferrous, ובעברית: קט-ברזל.
Fe+3: מכונה כיום ברזל (III); באנגלית כונה בעבר Ferric, ובעברית: רב-ברזל.
Fe+4: מכונה כיום ברזל (IV); באנגלית כונה בעבר Ferryl. צורה זו פחות שכיחה מהקודמות.
Fe+6: מכונה כיום ברזל (VI); באנגלית כונה בעבר Ferrate. צורה זו נדירה מאוד.
על מנת להבין מדוע הצורות ברזל (II) ו-ברזל (III) הן הצורות היציבות יותר יש צורך להסתכל על קונפגורציית האלקטרונים באורביטלות היון. הברזל במצבו הנייטרלי הוא בעל 26 אלקטרונים הפרוסים על פני האורביטלות בקונפיגורציה של:  [1s^{2}2s^{2}2p^{6}3s^{2}3p^{6}]4s^{2}3d^{6}. כאשר מייננים אטום, האלקטרונים נלקחים מהרמה הגבוהה ביותר. במקרה זה מארוביטלת 4s. לכן קונפיגורציה בה אין בכלל רמה 4 היא יציבה יחסית. במצב של ברזל II בדיוק שני אלקטרונים נלקחים ומתירים את רמה 4 ריקה. במקרה של ברזל III האורביטלים לא רק שרמה 4 מבוטלת אלא גם יש בדיוק מילוי של חצי מאורביטלת d. דבר המקנה גם הוא יציבות יחסית.
הברזל נוטה ליצור קשרים יוניים עם אל-מתכות וקשרים מתכתיים עם מתכות ויכול ליצור קשר קוולנטי בצורת יון מורכב.
הברזל ביצורים חיים

לברזל חשיבות עליונה בביולוגיה; הוא חומר חיוני לרוב היצורים החיים. הברזל נמצא בעיקר באתר הפעיל של כמה אנזימים וחלבונים חשובים כמרכיב בתרכובת האורגנית הם.
בבעלי חיים נמצא הברזל בהמוגלובין, החלבון נושא החמצן בכדוריות הדם האדומות אשר בדם ובמיוגלובין הנושא חמצן מהדם לשרירים. החמצן הנקלט בריאות נקשר באופן ישיר אל אטום הברזל, ומועבר באמצעות הדם אל כל תאי הגוף. חוסר ברזל בגוף (עקב תזונה לקויה או מחלה) עלול לגרום לאנמיה. בכל היצורים האווירניים מצוי הברזל במרכזו של החלבון ציטוכרום, חלבון מרכזי בתהליך הנשימה התאית. לברזל חשיבות גם למחזור התא, להפיכה של ריבונוקלאוטידים (המרכיב את ה-RNA) לדאוקסיריבונוקלאוטיד (המרכיב את ה-DNA).
בגוף האדם הבוגר יש בין ארבעה לחמישה גרם של ברזל. כ-65 אחוזים בהמוגלובין, 4–5 אחוזים במיוגלובין, כאחוז אחד במרכיבים שונים של חמצון תוך-תאי, כעשירית האחוז מחובר לחלבון טרנספרין וכ־15–30 אחוזים מאוכסנים בתאי כבד ובמערכת הרטיקולואנדותלית. ברזל מאוחסן בתאים בפריטין או בהמוסידרין (Hemosiderin).
הברזל ביצורים חיים > תזונה

ברזל הוא מרכיב תזונה חשוב לגוף, כמות נמוכה מדי של ברזל גורמת לאנמיה – ירידה בכמות ההמוגלובין בתאי הדם האדומים, כמו גם לירידה במספר תאי הדם האדומים. דבר זה מוביל לירידת כמות החמצן שמגיע לרקמות בגוף ולתפקוד פחות טוב של רקמות אלה. גם כמות גדולה מדי של ברזל עלולה להיות מסוכנת לבריאות.
בממוצע, הכמות היומית המומלצת לגבר בוגר היא 8.7 מיליגרם ולאישה בגיל הפוריות 14.8 מיליגרם. נשים בתקופת הפוריות צריכות כמות גדולה יותר של ברזל מגברים, משום שהן מאבדות דם בווסת.
הברזל מצוי במזונות צמחיים ובמזונות שמקורם בבעלי חיים.
במזונות מן הצומח מצוי הברזל בקטניות, כמו שעועית, אפונה, פול, חמצה, עדשים; מוצרי  סויה (כמו טופו, חלב סויה ועוד), אגוזים, טחינה, ברוקולי, אבוקדו, פירות יבשים; קינואה, דבשה, בורגול ושמרי בירה; ומזון מדגנים מלאים כמו לחם מלא.
במזונות מן החי מצוי הברזל בבשר אדום, בדגים, ובבשר עוף. כבד הוא מקור עשיר לברזל.
קפה ותה מכילים תרכובות פוליפנול שעלולות להקשות על ספיגת הברזל בגוף, לכן מומלץ למי שחושש ממחסור בברזל להימנע משתייתם בזמן הארוחה או עד חצי שעה לאחריה. ויטמין C מסייע לגוף לספוג ברזל, ולכן אכילת ירקות כמו כרוב ניצנים, פטרוזיליה, ברוקולי, פלפל או כרוב הקלח בזמן הארוחה או אכילת פירות כמו תפוז, תות שדה או פפאיה לקינוח עשויות לסייע לספיגת הברזל בגוף.
הברזל ביצורים חיים > מחסור בברזל

מחסור בברזל יכול לגרום לתופעות כגון נשירת שיער, שבירת ציפורניים, עייפות, דיכאון, חרדה ועוד.
מעת לעת במסגרת מעקב רפואי יישלח מטופל לביצוע בדיקות דם, ובנוסף לרמות ההמוגלובין, ייבדקו גם רמות ה-iron (ברזל זמין), פריטין וטראנספרין (Transferrin, מאגרי הברזל ויכולת ניודו).
תורמי דם נמצאים בסיכון מיוחד של רמות ברזל נמוכות בדם. לכן מתבצעת בדיקת המוגלובין למבקשים לתרום דם. רמת ההמוגלובין צריכה להיות לפחות 12 גרם לדציליטר לאישה, ו-13 גרם לדציליטר לגבר. אם הרמה נמוכה יותר, לא לוקחים תרומת דם מאותו אדם.
הברזל ביצורים חיים > עודף ברזל

קליטת ברזל בגוף מווסתת בדרך כלל בזמן העיכול. לגוף אין תהליך לפליטת ברזל ולכן הדרך לוויסות כמות הברזל בגוף היא בקרה על קליטתו.
עודף ברזל בגוף יכול לגרום למחלות כמו המוכרומטוזיס שבה כמות רבה של ברזל נאגרת באיברים. תופעה זו עלולה להתרחש אצל אנשים שבקרת קליטת הברזל שלהם אינה תקינה, בדרך כלל כתוצאה מפגם גנטי תורשתי. מעריכים ששכיחות התופעה היא כ-0.3% עד 0.5% מהאוכלוסייה אצל אנשים לבנים. לכן עדיף להימנע מנטילת תוספי מזון המכילים ברזל ללא המלצת רופא.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. גילוי הברזל (מטאוריטים), אזכורים בתנ"ך.
תקופת הברזל החלה לפני כשלושת אלפים שנה, כשהאדם גילה את הברזל ותכונותיו. הוא השתמש בברזל לייצור כלים שונים (כמו חוד של חנית) ומאוחר יותר למד להפיק פלדה, שהיא סגסוגת של ברזל ופחמן (אחוז הפחמן 0.02%–2.06%) ולפעמים עם מתכות שונות נוספות, כגון כרום או ניקל.
בהודו השתמשו בברזל כבר בשנת 2500 לפנה"ס. סדרת הפסלים המפורסמת "אשוקה פילאר" ליד דלהי עשויה מברזל נקי למדי (98%) שלא החליד או נשחק עד היום. בין השנים 3000–2000 לפנה"ס, גדלו מספר החפצים העשויים ברזל (המקור ככל הנראה בברזל ממטאור) במסופוטמיה, השימושים היו טקסיים וברזל היה מתכת יקרה מאוד, אפילו יותר מזהב. באיליאדה, מתואר שכלי נשק היו עשויים מארד, אבל השתמשו במטילי ברזל בסחר. מספר מקורות מציעים שברזל היה מופק באותו זמן כתוצר נלווה לזיקוק נחושת.
בין השנים 1600–1200 לפנה"ס, גבר השימוש בברזל במזרח התיכון אבל הוא לא החליף את הארד. בין המאה ה-12 לפנה"ס למאה ה-10 לפנה"ס הייתה מגמה להחליף כלי ארד לכלי ברזל במזרח התיכון. באותו זמן התגלתה טכניקת הפחמון (או קרבוניזציה, שבה מעלים את אחוז הפחמן במתכת) שבעזרתה אנשי המזרח התיכון ייצרו ברזל חזק בהרבה ופחות שביר.
בתרבות

הברזל משמש סמל לכוח עקב שימושו הרב ככלי נשק ובתעשייה הכבדה.
טריאתלון איש הברזל הוא תחרות ספורט הדורשת כושר גופני גבוה מאוד ונחשבת לתובענית במיוחד.
איירון מן ("איש הברזל" באנגלית) הוא דמות של גיבור-על שהוא ממציא, מהנדס ותעשיין עשיר החמוש בחליפת שריון טכנולוגית מתקדמת.
בישראל ידועה מערכת ההגנה האווירית כיפת ברזל. מספר עוצבות שריון מכילות "ברזל" או "פלדה" בשמן, הידועה שבהן היא עוצבת עקבות הברזל (חטיבה 401) שהייתה הראשונה להצטייד בטנק מרכבה סימן 4.
ראו גם

תוסף ברזל
פלדה
הערות שוליים

↑  Iron-Deficiency Anemia
↑  Association between psychiatric disorders and iron deficiency anemia among children and adolescents: a nationwide population-based study, ncbi
↑  I. McDonald, G. C. Sloan, A. A. Zijlstra, N. Matsunaga, M. Matsuura, K. E. Kraemer, J. Bernard-Salas, A. J. Markwick, RUSTY OLD STARS: A SOURCE OF THE MISSING INTERSTELLAR IRON?, The Astrophysical Journal 717, 2010-06-18, עמ' L92–L97 doi: 10.1088/2041-8205/717/2/l92
↑  Eric Scerri2013-11-07T00:00:00+00:00, The trouble with the aufbau principle, RSC Education (באנגלית)
↑  FM Torti and SV Torti, Regulation of ferritin genes and protein, Blood Journal, 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560416405171  BNE: XX524497  BnF: cb11975665r (data)  GND: 4014002-7  HDS: 026231  LCCN: sh85068131  NDL: 00572915  NKC: ph127955 
ערימת עפרת ברזל המשמשת כחומר גלם לייצור פלדה
המבנה הכימי של הם b
גרזן ברזל קדום שנמצא בגוטלנד שבשוודיה
המנון סומליה

| --- | --- |
 מדינה:  סומליה סומליה
 שפה:  סומלית
 מילים:  עבדאללהי קארשי
 לחן:  עבדאללהי קארשי
 תאריך מעמד רשמי:  2012
 ‏האזנהקובץ:Somali national anthem, performed by the United States Navy Band.oga‏Ⓘ‏
 
שבחו לדגל (בסומלית: Qolobaa Calankeed) הוא ההמנון הלאומי של סומליה.
מילות ההמנון > בסומלית

Qolobaa calankeedu,
waa ceynoo,
Innaga keenu waa,
Cirkoo kale ee,
aan caadnalahayn,
Ee caashaqayee.
Xidigyahay cadi waad,
Naa ciidamisee,
Carradaa kaligaa
aadow curad ee
cadceeda sideeda
la caan noqo eey
Cishadad dhalataad calooshaydii
Sidii culaygii cidaad marisee
ha ku celin cawoy dhahe ee
בעברית
אף אחד לא יכול עלינו
סומלייה
נשמור עלייך לעד!
אחד בשביל כולם, וכולם בשביל אחד!
סומליה חזקה יותר מכל אחר.
תודה לאל שאנחנו יושבים פה ולא במדינה אחרת
ראו גם

דגל סומליה
המנון סומליה
סמל סומליה
דפוס סלאוויטא

שער מסכת ברכות ש"ס סלאוויטא
שער מסכת בבא קמא ש"ס סלאוויטא שנדפס בזיטומיר
דפוס סלאוויטא, שנודע גם בשם דפוס האחים שפירא, היה בית דפוס עברי בעיירה סלאוויטא שבאימפריה הרוסית וכיום עיירה במחוז חמלניצקי במערב אוקראינה.
בית הדפוס נוסד בשנת ה'תקנ"ב (1792) בידי רב העיירה, רבי משה שפירא בן רבי פנחס מקוריץ, ונוהל על ידיו ועל ידי בניו שמואל אבא ופינחס. הדפוס נועד להדפסת ספרי חסידות, אך נודע במיוחד במהדורות המפוארות של התלמוד הבבלי שהודפסו בו. גם מתנגדים לא היססו להשתמש בהן למרות אופיו החסידי של הדפוס.
הדפסת התלמוד הבבלי הייתה כרוכה בעלויות גבוהות, וכדי לאפשרה קיבלו בני משפחת שפירא בשנת ה'תקס"ז (1807) אישור מרבנים בולטים (בהם רבי שניאור זלמן מלאדי) כי הזכויות להדפסתו יישמרו להם למשך 25 שנה. ש"ס סלאוויטא הוא יקר המציאות בימינו, שכן בניגוד לש"ס וילנה שנדפס במהדורות רבות, נדפס ש"ס סלאוויטא בשלוש מהדורות שלמות בלבד. חוקר התלמוד רבי רפאל נתן נטע רבינוביץ כתב עליו: "...הדפוס הוא נעים ואין ערך ליופיו".
דפים מתוך התלמוד הבבלי בדפוס סלאוויטא
המחלוקת סביב ש"ס סלאוויטא

התלמוד בדפוס סלאוויטא הודפס בשלוש מהדורות שלמות. במהלך הדפסת המהדורה הרביעית, בשנת ה'תקצ"ד (1834), החלו אנשי דפוס ראם בווילנה להדפיס מהדורה מתחרה. הדבר גרם להתלקחות מחלוקת עזה, שכן אמנם חלפו 27 שנים מקבלת אישור הרבנים, אך רק 21 שנים מהוצאת המהדורה השלישית. המחלוקת הפכה למחלוקת בין חסידים למתנגדים.
לצד המדפיס מסלאוויטא עמדו רבני החסידים, רבני גליציה (ובכללם יעקב אורנשטיין, אב"ד קהילת לבוב) ורוב רבני פולין. לצד המדפיס מווילנה עמדו רבני ליטא, ובכללם אריה לייב קצנלבוגן אב"ד בריסק, יעקב קרלינר אב"ד קרלין, רבים מרבני זאמוט (ליטא התחתית) ורבי עקיבא איגר, בנו רבי שלמה איגר, חתנו בעל החת"ם סופר והרב אלכסנדר סנדר קפלן בעל "שלמי נדרים".
מדפיסי סלאוויטא העלו את הטענה כאילו דעתו של רבי עקיבא איגר הוטתה על ידי בנו רבי שלמה איגר, וכינו אותו "בן כוזיבא". רבי עקיבא איגר, שהיה ידוע בדורו כענוותן גדול,[דרוש מקור] יצא מגדרו ובתגובה כתב מכתב חריף כנגד טענה זו:
”מאוד הומה לבי על העזות והחוצפה של מדפיסי סלאוויטא, ודבריהם דברי נאצה הם, לא בלבד על בני הגאון נר"ו שהטה את לבבי, אלא גם עלי, שיכולים לפתות אותי לפסוק שלא כדין..... אינני מוחל להם כלל וכלל, כי על בזיון התורה אי אפשר למחול”.
לאחר דין תורה שהתקיים בבית הדין בהורדנה,הוכרע הדין לצדם של מדפיסי וילנה, בתנאי שייקנו את כל העותקים שנשארו בידי מדפיסי סלאוויטא, אמנם מדפיסי סלאוויטא לא קיבלו עליהם את הדין, ולאחר מכן התקיימה בוררות זבל"א, אך שלושת הרבנים לא הצליחו להגיע לידי דעה מוסכמת ולא הוציאו פסק דין.
העלילה על האחים שפירא

פועל בשם אליעזר פרוטוגין, שהתקבל לעבודה בדפוס סלאוויטא עקב נישואיו לאחת מקרובות משפחת שפירא, לא חי בשלום עם אשתו ואף נהג להשתכר, ועל כן פוטר מעבודתו. ימים אחדים לאחר פיטוריו איבד עצמו לדעת בתלייה. לאחר ניסיון כושל להציל את חייו קבע הרופא את מותו, ופרוטוגין נקבר בסתר. הדבר נתגלה, ובני משפחתו של פרוטוגין העלילו על האחים שפירא כי הם תלו אותו וקברוהו, כדי למנוע ממנו להלשין עליהם על הדפסת ספרים מבלי שעברו את ביקורת הצנזורה.
בעקבות הפרשה הוצא בשנת 1836 צו לסגירת כל בתי הדפוס העבריים בליטא ובבלארוס, פרט לדפוס ראם ולדפוס נוסף בז'יטומיר.
מומרים וכמרים הוסיפו שמן למדורה, והאחים שמואל-אבא ופינחס שפירא הושמו בכלא של קייב. שנים מספר ארכו החקירות, וכל אותו זמן ישבו האחים בצינוק. בסופו של דבר הואשמו רק בהעלמת קטעים מעיני הצנזורים ובהדפסת ספרים אסורים והפצתם, שכן חוקריהם לא יכלו למצוא קשר בינם ובין התאבדותו של פרוטוגין. בקיץ ה'תקצ"ט (1839) נפסק כי כל אחד מהם יולקה 1,500 מלקות ויגורש לסיביר לשארית חייו. לאחר המלקות היה מצבם הגופני של האחים שפירא רעוע, ובמשך 17 שנים הם עברו מבית חולים אחד למשנהו ומבית כלא לבית כלא עד כי בשנת ה'תרט"ז (1856), עקב הכתרתו לצאר, העניק להם אלכסנדר השני חנינה. לאחר ביטול הצו העבירו מדפיסי סלאוויטא את בית הדפוס אל העיר ז'יטומיר.
מסופר כי במהלך שהותם בבית הכלא כתבו האחים ספר תורה קטן. שנים אחר כך נרכש הספר עבור רבי מנחם מנדל שניאורסון מלובביץ' והוא נהג לרקוד עמו בהקפות שמחת תורה.
הרקע לסיפור "שלוש מתנות" לי"ל פרץ

כאשר היה נידון אדם למלקות, נהוג היה להעבירו דרך שתי שורות של חיילים כשידיו כבולות, והחיילים מכים בו בשוט שבידיהם. כך היו אמורים האחים שפירא לעבור בין השורות שלוש פעמים, ואם לא ייפחו את נפשם, יוגלו לסיביר.
בספר "סדר הדורות החדש" מתאר המחבר את האירוע ומספר:
...ויהי בעברם בין הגייסים, נפלה מעל ראש האח הצעיר מצנפתו. עמד על מקומו ולא זז, ולא פסע פסיעה קטנה. לא השגיח במכאוביו ובמכות הגדולות, וקיבל עליו דין שמים באהבה, ולא רצה להקל ראשו בדבר, ואחר אשר הרים את מצנפתו וישם אותה בראשו, הלך בין המכים והמייסרים עד עוברו...
מעשה זה של המדפיס מסלאוויטא שימש לי"ל פרץ כמקור לסיפורו על אודות "המתנה השלישית" – המפתח לכניסת הנשמה לגן עדן.
לקריאה נוספת

רפאל נתן נטע רבינוביץ, מאמר על הדפסת התלמוד, מהדורת א"מ הברמן, ירושלים: ה'תשי"ב.
מנחם מנדל בודק, סדר הדורות החדש, לבוב: ה'תרכ"ה.
ישראל ארליך, ספר יעקב לסלוי -שער ג' העלילה על מדפיסי ש"ס סאלוויטה, ה'תשמ"ה, עמ' 246–252.
הרב י"ל הכהן מימון, שרי המאה, כרך א' פרק כ"א
הערות שוליים

↑  בפרפרזה לבן כוזיבא, שהצליח לגרור אחריו את רבי עקיבא, אמרו הם שבן כוזיבא (=הבן המכזב, ר' שלמה איגר) היטה את דעתו של רבי עקיבא (איגר, אביו).
↑  שאול גינזבורג, הצפה⁩, 5 אוקטובר 1947⁩, באתר www.nli.org.il
↑  ראו כאן, עמ'56-45 (הקישור אינו פעיל)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007507719605171