stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גנדלף (מוזיקאי)
רקע

בגיל 14 לימד את עצמו לראשונה לנגן בגיטרה כאוטודידקט, ובגיל 24 לימד את עצמו לנגן בפסנתר. בשנות ה-70 ניגן לראשונה בלהקות רוק מתקדם שונות. באותו זמן, לגנדלף כבר היו שאיפות מוזיקליות משלו, אבל הוא לא יכול היה להגשים אותם עם להקה קונבנציונלית. באמצע שנות ה-70 החל להפיק הקלטות משלו באולפן הביתי הקטן שלו, כאשר הוא מנגן בכל הכלים בעצמו. אלבום הבכורה שלו "מסע לארץ דמיונית" יצא בשנת 1981.
בהשראת קריאת טולקין, שטרובל השתמש גם בשם הבדוי "גנדלף" מאז תחילת שנות השמונים.
גנדלף היה בתחילה נציג טיפוסי של מוזיקת העידן החדש האלקטרונית. הפקותיו הופצו בתחילה בעיקר מחוץ לאוסטריה והוא נסע למדינות רבות, כולל הודו וברזיל. בארצות הברית, המוזיקה שלו הושמעה באופן קבוע בתחנות רדיו רבות. מאז תחילת שנות ה-2000 הוא ניתק את עצמו יותר ויותר ממוזיקה אלקטרונית והסתמך יותר ויותר על כלים אקוסטיים. מאז 2003, רבים מאלבומיו יצאו בלייבל הקליפורני RealMusic.
גנדלף מנגן בעצמו על כלים רבים ושונים (גיטרות אקוסטיות וחשמליות, סיטאר, סאז, צ'ארנגו, בוזוקי, בלאפון (קסילופון אפריקאי), פסנתר, סינתיסייזר, קלידים שונים וכלי הקשה). מוזיקאים נוספים שתרמו או תורמים לאלבומיו או להופעותיו החיות: פיטר אסכנברנר (חליל), אמילי בורידג' (צ'לו), מריק הילמר (צ'לו), כריסטיאן שטרובל (כלי הקשה).
בינואר 2013, לרגל יום הולדתו ה-60, הוענקה לגנדלף "מדליית זהב של כבוד" של עיריית פרסבאום על שירותיו לעיריית פרסבאום ולאזור של יערות וינה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1981 - מסע לארץ דמיונית
1982 - חזיונות
1983 - לאופק אחר
1983 - יותר מסתם שחף
1984 - תיאטרון הקסמים
1985 - סיפור מממלכה נשכחת
1987 - המחזה האוניברסלי
1987 - פנטזיה
1987 - ממקור לים
1989 - כוח בלתי נראה
1990 - מבוך (פסקול)
1990 - נופים סימפוניים
1992 - גלריית החלומות (סטיב האקט)
1992 - אבני החוכמה
1994 - לילדי ילדינו
1994 - צבעי כדור הארץ
1995 - הדים מחלומות עתיקים
1996 - הניצוץ (עם גלדריאל)
1996 - שערים למציאות סודית
1997 - ברקאיה: עצים חיי מים
1999 - אל האור
1999 - סמסרה
2000 - Visions 2001 (CD1: בהשראת טולקין, שר הטבעות. CD2: אוסף "20 Years Gandalf: Rare &; Precious Pieces")
2002 - מעיין הסודות
2003 - בין הארץ לשמיים
2004 - צבעים של שחר חדש
2005 - Der Prophet
2006 - הנהר הקדוש
2007 - ארץ הלוטוס
2009 - מקלט
2011 - Earthsong ו-Stardance
2013 - Dreamweaver
2014 - הנביא - מהדורה אינסטרומנטלית (מוזיקה בהשראת כליל ג'ובראן)
2014 - מסגרת אחר מסגרת
2016 - הכל אחד - אחד זה הכל
2020 - שרי הסודית
2023 - Eartheana
הערות שוליים

↑  Gandalf - Visions 2001, AllMusic
↑  Gandalf & Thomas Klock – Khalil Gibran: Der Prophet, Discogs
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13939236g (data)  GND: 134381173  ISNI: 0000 0001 3153 4062  LCCN: n93005504  MusicBrainz: 0e49cfc8-6c12-426d-8985-5005f9256e18  NKC: xx0281773  VIAF: 49412267   WorldCat (עם VIAF): 49412267
דב ירדן

| --- | --- |

דב ירדן, 1978
 לידה:  17 בינואר 1911
 פטירה:  19 בספטמבר 1986 (בגיל 75)
 ענף מדעי:  בלשנות
 מקום מגורים:  פולין, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 צאצאים:  משה ירדן 
 הערות:  סופר
 תרומות עיקריות
 מהדיר השירה העברית של משוררי תור הזהב בימי הביניים
 
דב ירדן (יוז'וק) (17 בינואר 1911 – 19 בספטמבר 1986) היה בלשן, מהדיר שירת ימי הביניים, מתמטיקאי, וסופר ישראלי.
ביוגרפיה

דב ירדן נולד בעיירה מוטלה שבמחוז פינסק באימפריה הרוסית (ולאחר המלחמה בפולין; כיום בבלארוס), בנם של חיים חלוונה יוז'וק ולאה לבית באייר.
את לימודיו החל בישיבת נובהרדוק שבביאלא פודלסק והמשיך בישיבות פינסק, שדלץ, ברנוביץ' וקוברין. לאחר מכן למד בבית המדרש לרבנים "תחכמוני" בבירה ורשה ובו נסמך לרבנות. בשנת תרצ"ו–1935 עלה לארץ ישראל ובה המשיך את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים, בה קיבל תואר מוסמך למתמטיקה ודוקטור ללשון וספרות עברית.
ירדן לימד במספר בתי ספר יסודיים ותיכוניים בירושלים ובבני ברק, בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי, במכללה ללימודי היהדות בלוס אנג'לס, ובאוניברסיטת חיפה. 
 פרסם עשרות ספרים ומאות מאמרים בספרים, חוברות ועיתונים שונים.
בשנת 1986 נפגע ירדן אנוּשות בתאונת דרכים מפגיעת אופנוע במעבר חצייה. נפטר ב-19 בספטמבר בירושלים. נקבר בהר המנוחות.
חיים אישיים

היה נשוי (משנת 1939) לרחל, אחותו של הרב יצחק אביגדור אורנשטין. לבני הזוג נולדו חמישה ילדים.
בנו הוא משה ירדן (אנ') (יליד 1942) - פרופסור מן המניין למתמטיקה באוניברסיטת תל אביב, מופקד הקתדרה לאלגברה ותורת המספרים ע"ש סיסי ואהרן בר.
אחיו: הרב שמעון יוז'וק - כיהן כדיין בבית הדין הרבני בפתח תקווה ואב בית הדין הרבני בנתניה, ושמואל ירדן - מחבר הספר "סיפורה של מוטלה".
בן דודו הוא העיתונאי אריה אביב"י, אביו של הרב יוסף אביב"י.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  משה אליעזר בייער  משה אליעזר בייער     |  משה אליעזר בייער  משה אליעזר בייער     |  משה אליעזר בייער  משה אליעזר בייער     |  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
| עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין | עץ משפחת אדלשטיין |   |  שרה ביילא  שרה ביילא     |  שרה ביילא  שרה ביילא     |  שרה ביילא  שרה ביילא     |     |  אברהם יצחק גרשונוביץ  אברהם יצחק גרשונוביץ     |  אברהם יצחק גרשונוביץ  אברהם יצחק גרשונוביץ     |  אברהם יצחק גרשונוביץ  אברהם יצחק גרשונוביץ     |   |   |   |   |  מרים  מרים     |  מרים  מרים     |  מרים  מרים     |     |  מתתיהו שציגל  מתתיהו שציגל     |  מתתיהו שציגל  מתתיהו שציגל     |  מתתיהו שציגל  מתתיהו שציגל     | עץ משפחת פינקל | עץ משפחת פינקל | עץ משפחת פינקל |   |  לאה יוז'וק  לאה יוז'וק     |  לאה יוז'וק  לאה יוז'וק     |  לאה יוז'וק  לאה יוז'וק     |   |   |
|  |   |  |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   |  |   |   |     |   |   |   |
|  פסיה  פסיה     |  פסיה  פסיה     |  פסיה  פסיה     |     |  ראובן יוסף גרשונוביץ  ראובן יוסף גרשונוביץ     |  ראובן יוסף גרשונוביץ  ראובן יוסף גרשונוביץ     |  ראובן יוסף גרשונוביץ  ראובן יוסף גרשונוביץ     |   |  חוה אסתר  חוה אסתר     |  חוה אסתר  חוה אסתר     |  חוה אסתר  חוה אסתר     |   |  מיכל יהודה ליפקוביץ  מיכל יהודה ליפקוביץ     |  מיכל יהודה ליפקוביץ  מיכל יהודה ליפקוביץ     |  מיכל יהודה ליפקוביץ  מיכל יהודה ליפקוביץ     |   |  מאשה  מאשה     |  מאשה  מאשה     |  מאשה  מאשה     |     |  נחום לסמן  נחום לסמן     |  נחום לסמן  נחום לסמן     |  נחום לסמן  נחום לסמן     |   |  דב ירדן  דב ירדן     |  דב ירדן  דב ירדן     |  דב ירדן  דב ירדן     |   |  שמעון יוז'וק  שמעון יוז'וק     |  שמעון יוז'וק  שמעון יוז'וק     |  שמעון יוז'וק  שמעון יוז'וק     |
 
|   |   |  מרים  מרים     |  מרים  מרים     |  מרים  מרים     |   |  ירחמיאל אונגרישר  ירחמיאל אונגרישר     |  ירחמיאל אונגרישר  ירחמיאל אונגרישר     |  ירחמיאל אונגרישר  ירחמיאל אונגרישר     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  גיטל  גיטל     |  גיטל  גיטל     |  גיטל  גיטל     |   |  אליעזר יהודה פינקל  אליעזר יהודה פינקל     |  אליעזר יהודה פינקל  אליעזר יהודה פינקל     |  אליעזר יהודה פינקל  אליעזר יהודה פינקל     |   |   |   |  יוסף ישר  יוסף ישר     |  יוסף ישר  יוסף ישר     |  יוסף ישר  יוסף ישר     |
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > מתמטיקה

דפים למתמטיקה ולפיזיקה לנוער הלומד, תש"ד–תש"ז
רבעון למתמטיקה, י"ג כרכים בשנים תש"י–תשי"ט;
(באנגלית) 3 ספרים מתמטיים;
Dov Jarden, Recurring Sequences: A Collection of Papers, Israel: Riveon Lematematika, 1958.
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > מילונאות, בלשנות

אברהם אבן-שושן ודב ירדן (עורכים), מִלון עממי מנֻקד ומצֻיר, ירושלים: קרית ספר, תשי"ד. (באותה שנה ראה אור במקביל גם "מִלון כיס מנֻקד ומצֻיר") (שני המילונים הופיעו בהדפסות ומהדורות נוספות; בהן: "מלון עממי מנֻקד ומצֻיר : ... 10,000 מלים, 1,000 ציורים", תש"מ)
מדרש לשון: ניבים ופתגמים בגלגוליהם, ירושלים: קרית ספר, תשט"ז.
שמואל אשכנזי ודב ירדן, אוצר ראשי תבות בלשון ובספרות מימי קדם ועד ימינו, ירושלים: ר' מס, תשכ"ה. (הופיע ביותר מ-5 מהדורות נוספות)
ד. ירדן, א[ריה] קומיי, מִלון שלם עברי-ספרדי: עם תקציר הדקדוק העברי בספרדית, ירושלים: אחיאסף, תשכ"ז–1966. (הופיע במהדורות נוספות)
בריקות: רעיונים ומכתבים ניבים ופתגמים רובם משלי ...; בעריכת שמואל ירדן, ירושלים: הוצאת המחבר, תשמ"ג.
שימש כעורך מדעי במספר מילונים:
מילון הלשון העברית של אליעזר בן-יהודה
המילון האקדמי-היסטורי, האקדמיה ללשון העברית
מילון חדש, לאברהם אבן-שושן
"אוצר הלשון העברית" ליעקב כנעני.
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > שירת ימי הביניים

לשון המחברות של עמנואל הרומי, דיסרטציה, בהדרכת פרופ' נ. ה. טור-סיני, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשי"ד–1954.
מחברות עמנואל הרומי : מותקנות על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים, עם מבוא, פירוש, מקורות, נספחות ומפתחות, ירושלים: מוסד ביאליק, תשי"ז. הדפסה שנייה בשני כרכים: תשמ"ה–1985:
כרך א': מבוא, מחברות א–טו.
כרך ב': מחברות טז–כח, נספחות, מפתחות.
דיואן שמואל הנגיד , מתוקן על פי כתבי יד ודפוסים ראשונים עם מבוא, פרוש, מקורות, שִנויי נֹסח, רשימות, מפתחות, מלון וביבליוגרפיה, 3 כרכים:
בן תהילים, תשכ"ו–1966. (הוצאה שנייה: תשמ"ה–1985)
בן משלי, תשמ"ג.
בן קהלת, תשנ"ב–1992.
שְׂפוּנֵי שירה: שירים ופיוטים מימי הבינים מכונסים מתוך כתבי יד, ערוכים ומבוארים, ירושלים: הוצאת המחבר, תשכ"ז–1967.
קובץ שירי חול, לרבי שלמה אבן גבירול: על פי כתבי יד מן הגניזה ומקורות אחרים, כונסו ונערכו על ידי נחמיה אלוני ודב ירדן, ירושלים: [חמו"ל], תשכ"ט–1969. (הקובץ מכיל את כל שירי החול החדשים שנדפסו לאחר תרצ"ב)
קבץ שירי קדש, לרבי שלמה אבן גבירול, על פי כתבי יד מן הגניזה ומקורות אחרים, כֻּנסו ונערכו על ידי דב ירדן, ירושלים: [חמו"ל], תשכ"ט–1969.
שירי הקודש לרבי שלמה אבן גבירול , על פי כתבי יד ודפוסים, עם פרוש, מקורות, גרסאות, מבוא, מפתחות, מלון וביבליוגרפיה, ירושלים:
כרך א', ראש השנה ויום הכפורים, תשל"א–1971. (הדפסה שנייה: תשל"ז–1977; הדפסה שלישית עם תוספת שיר חדש: תשמ"ו–1986)
כרך ב', שלש רגלים ויתר השירים, הוצאת האקדמיה האמריקנית למדעי היהדות, תשל"ג–1973. (מהדורה שנייה עם תוספות ותקונים: תש"ם–1980)
שירי החול לרבי שלמה אבן גבירול , על פי כתבי-יד ודפוסים, עם פרוש, מקורות ומקבילות, מבוא, מפתחות, מלון וביבליוגרפיה, ירושלים: (דפוס קרית נוער):
כרך א', תשל"ה–1975. (הדפסה שנייה: תשמ"ה–1984)
כרך ב', תשל"ו–1976. (הדפסה שנייה: תשמ"ה–1984)
שירי הקודש לרבי יהודה הלוי , על פי כתבי יד ודפוסים, עם פרוש, מקורות ומקבילות (מבוא, מפתחות, מלון וביבליוגרפיה), ירושלים: הוצאת המחבר:
כרך א': מועדי החרף, תשל"ח–1978.
כרך ב': מועדי הקיץ, תשל"ט.
כרך ג': יתר השירים, תשמ"ב.
כרך ד': שירי ציון, שירי כלולות, שירי קינות, שירים שונים, שירי הספדים ושירים נוספים, תשמ"ו–1985. (הדפסה שנייה: יורשי דב ירדן, תשמ"ח–1988)
יד לתשורה: שירי ציון לרבי יהודה הלוי, מבֹארים בידי דב ירדן, ירושלים: הוצאת המחבר, תשמ"ב.
שירים חדשים, לרבי אלעזר בן יעקב הבבלי: על פי כתבי יד ודפוסים, עם פרוש ומקורות ללשון ולענין, ירושלים: הוצאת המחבר, תשמ"ד–1984.
שירי קינה לרבי יוסף בן ששת אבן לטימי, ירושלים: תשמ"ו.
בתרגום:
Shelomoh Ibn Gabirol, La corona del regno e poesie religiose; a cura di Eliseo Poli, Roma: Città Nuova Editrice (Tradizione d'Israele), 1990. (תרגום לאיטלקית ממהדורותיו של ירדן מהשנים 1979–1986)
שימש כעורך מדעי של "תיאור כתבי היד העבריים", סינסינטי, אוהיו: היברו יוניון קולג'.
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > ספרות ילדים

בממלכת הדממה: אגדת קדומים; ציֵּר: בנימין גביש, ירושלים: [חמו"ל], תשל"ב.
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > שירה

שירי נעורים, ירושלים: [חמו"ל] (דפוס קרית נוער), תשל"ט.
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > תרגום

שלום עליכם, סִפורים חדשים; מתורגמים בידי דב ירדן ... בלוית ציורים, 2 כרכים, ירושלים: הוצאת המחבר, תשל"ה. (התוכן: כרך א: ימים טובים. – עניים ועליזים; כרך ב. כתריאלים. – מונולוגים. – ספורי רכבת)
שרה שבת, פון היים צו היים / מבית לבית: מנסוז' לבית אלפא: שירים; עברית: דב ירדן, ירושלים: הוצאת המתרגם, תשמ"ו 1986.
סרגי טימופייביץ' אקסקוב (אנ'), הפרח האדמוני: סִפור הסוכנת בלהה, תרגם מן המקור הרוסי: דב ירדן, ירושלים: הוצאת המתרגם, תשמ"ו.
פרסומים, כתיבה והוצאה לאור > עריכה

שמעון דגון, תולדות המתימטיקה הקדומה; בעריכת דב ירדן, תל אביב: דביר ('דביר לעם'), תשט"ז 1955.
א[הרן] ל[ייב] פוליק, חורבן מוטלה; תורגם ועובד על ידי שמעון יוז'וק; בעריכת דב ירדן, ירושלים: ועד יוצאי מוטלה בישראל, תשט"ז.
מרדכי טמקין, שירי ירושלים, מהדורה ב מורחבת ומתוקנת; הובאה לדפוס על ידי דב ירדן, ירושלים: יפה-נוף, תשכ"ט 1969.
לקריאה נוספת

אברהם חיים אלחנני, 'דב ירדן', בספרו ירושלים ואנשים בה, ירושלים: ר. מס, 1977, עמ' 309–312. (פורסם במקור ב"מאזנים")
הערות שוליים

↑  על אביו ראו: אריה אביב"י (יוזוק), זכרון להולכים | ר' חלוונע יוזוק ז"ל: (שלושים למותו), הצופה, 31 בינואר 1954.
↑  ד"ר דב ירדן, מעריב, מודעת אבל, 3 בנובמבר 1986.
↑  הדף של פרופ' משה ירדן, אתר אוניברסיטת תל אביב.
↑  ט. פרשל, מדרש לשון, חרות, 1 באפריל 1956; מ. מרחב, מדרש לשון, הצופה, 15 במאי 1956, המשך; י. זמורה, פרקים קטנים: פרקי-חיים של יצירי-לשון, דבר, טור 2, 12 באוקטובר 1956.
↑  ביקורת: שמואל אשכנזי, ‏מחברות עמנואל הרומי, הוצאת דב ירדן – מאמר ביקורת, קרית ספר, גיליון לה, תש"כ, באתר Academia.edu
↑  ביקורת: פנינה נוה, '"מחברות עמנואל" בלבוש חדש', תרביץ כט, א (תש"ך), 99–111.
↑  י. זמורה, שיר-קודש לרשב"ג, דבר, 12 במרץ 1971.
↑  ביקורות: בנימין בר-תקוה, 'על שירי הקדש של ריה"ל (להופעת מהדורתו של דב ירדן)', סיני פג (תשל"ח), קפד–קפח. Tamani, Giuliano- "דב ירדן (מהדיר), "יהודה הלוי, שירי הקדש" (1978)"
↑  ספרים חדשים – עיון ראשון | אגדת קדומים, מעריב, 20 באפריל 1973.
↑  ביקורת: שולמית קוריאנסקי, שלום עליכם בתרגומים חדשים, דבר, 12 במרץ 1976, המשך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263220305171  PLWABN: 9811260824305606  BnF: cb13487121v (data)  GND: 1055771034  ISNI: 0000 0000 6655 0428  LCCN: n82080193  NLA: 36054106  NTA: 072126574  RERO: 02-A009408354  SUDOC: 152627766  VcBA: 495/111650  VIAF: 66618853   WorldCat (עם VIAF): 66618853
WWK ארנה

| --- | --- |


 על שם:  WWK 
 שמות קודמים:  אוגסבורג ארנה (2006–2009) אימפולס ארנה (2009–2011) SGL ארנה (2011–2015)
 מיקום:  אאוגסבורג, גרמניה גרמניה
 קואורדינטות:  48°19′24″N 10°53′09″E﻿ / ﻿48.3233205°N 10.8859261°E﻿ / 48.3233205; 10.8859261
 תקופת הפעילות:  26 ביולי 2009 – הווה (15 שנים)
 עלות הבנייה:  45 מיליון €
 בעלים:  אאוגסבורג
 מפעיל:  אאוגסבורג
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Bernhard & Kögl
 קבוצות:  אאוגסבורג
 מושבים:  בבונדסליגה: 30,660   במשחקים בינלאומיים: 28,367
 he
 
וֶה.וֶה.קָה (WWK) ארנה (במקור: WWK Arena) שבאאוגסבורג, גרמניה, הוא האצטדיון הביתי של קבוצת אאוגסבורג מהבונדסליגה. אצטדיון זה נפתח בשנת 2009, לאחר שאצטדיונה הקודם של הקבוצה, רוזנאושטדיון, נסגר.
אצטדיון WWK ארנה יכול להכיל עד 30,660 צופים, שמהם 2,293 מקומות עמידה כמקובל בגרמניה. במשחקים בינלאומיים, בהם אסורים מקומות לעמידה בלבד, האצטדיון יכול להכיל עד 28,367 צופים.
האצטדיון היה חלק מהאצטדיונים המארחים בגביע העולם בכדורגל נשים עד גיל 20 לשנת 2010 וגביע העולם בכדורגל נשים 2011.
בשנת 2017 חודשה המעטפת החיצונית של האצטדיון המעטפת המוארת בתאורת LED.
הערות שוליים

↑  Augsburg: WWK Arena lit up for the first time, ‏22 בספטמבר 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל גרמני ובנושא אצטדיונים ומתקני ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דורטמונד

ערך זה עוסק בעיר. אם התכוונתם לקבוצת הכדורגל של העיר, ראו .
דוֹרְטְמוּנְד (בגרמנית: Dortmund) היא עיר בחבל הרוהר שבמדינת נורדריין-וסטפאליה בגרמניה. דורטמונד היא העיר הגדולה ביותר בווסטפאליה – אחת משלושת החלקים המרכיבים את מדינת נורדריין-ריין- וסטפאליה (NRW) שבמערב גרמניה. העיר שוכנת בקצה המזרחי של חבל הרוהר ונחשבת למרכז האדמיניסטרטיבי, המסחרי והתרבותי של האזור. זוהי העיר השמינית בגודלה בגרמניה והמאוכלסת ביותר בחבל הרוהר, עם כ-586,181 תושבים (נכון לסוף 2015).
דורטמונד היא עיר עצמאית הממוקמת ממזרח לאזור הרוהר, אחד האזורים העירוניים הגדולים ביותר באירופה (ראו גם: מגלופוליס), אשר מורכב מ-11 ערים עצמאיות וארבעה מחוזות עם אוכלוסייה כוללת של כ-5.3 מיליון תושבים. אוכלוסיית העיר גדלה בהתמדה הודות לאוניברסיטאות העיר, כשהגיל הממוצע של התושבים החדשים הוא 18 עד 25.
כ-10 קילומטרים מהעיר מצוי נמל תעופה בינלאומי המשרת למעלה ממיליון נוסעים בשנה.
דורטמונד זוהתה בעברה יותר מכל עיר אחרת בחבל הרוהר עם מכרות פחם, מפעלי פלדה, מפעלי רכב ותעשייה כבדה. בעשורים האחרונים הופסקה כריית הפחם והעיר שינתה את עצמה לכיוון של מחקר, היי-טק, ביוטכנולוגיה, שירותים ותרבות. דורטמונד היא אחת מעשרת ערי הסטודנטים הגדולות של גרמניה, עם 51,000 סטודנטים אשר לומדים בשש אוניברסיטאות ו-19 מוסדות מדעיים הפזורים בעיר, ביניהם האוניברסיטה הטכנולוגית של דורטמונד, אוניברסיטת דורטמונד למדעים יישומיים ואמנויות, ובית הספר הבינלאומי למנהל עסקים. לעיר מוזיאונים רבים, כגון מוזיאון Ostwall, המוזיאון לאמנות ותרבות ומוזיאון הכדורגל הגרמני, וכן תיאטראות ומוסדות למוזיקה כגון בית הקונצרטים ובית האופרה של דורטמונד. זאת ועוד, העיר ידועה כ"מטרופולין הירוק" של וסטפאליה, כשכמעט מחצית השטח העירוני כוללת שטחים ירוקים, יערות, נתיבי מים, שטחי חקלאות ופארקים ציבוריים ענקיים, כגון Westfalenpark ו-Rombergpark.
מבחינה ארכיטקטונית, דורטמונד היא עיר מלאה סתירות. הנוף העירוני מושפע מאוד מהסגנון הפוסט-מלחמתי ופוסט-מודרניסטי ויוצר רושם של עיר צעירה. עם זאת, בשל ההיסטוריה הארוכה של העיר, המתפרשת על פני למעלה מ-1125 שנים, קיים בעיר מגוון רב של מבנים מתקופות ארכיטקטוניות שונות.
בדורטמונד ישנן 63 כנסיות קתוליות, 43 כנסיות פרוטסטנטיות ועוד כמה בנייני כנסיות אחרות מתקופות ארכיטקטוניות שונות. בשל כך, דורטמונד היא העיר השלישית בגרמניה, אחרי הערים קלן ורגנסבורג, עם מספר הכנסיות הרומנסקיות הגדול במדינה.
לעיר קבוצת כדורגל מצליחה ומפורסמת: בורוסיה דורטמונד. מגרשה הביתי הוא זיגנאל אידונה פארק.
היסטוריה > התקופה המוקדמת וימי הביניים

עדויות ארכאולוגיות מעידות על כך שהאזור בו ממוקמת דורטמונד היה מאוכלס כבר בתקופה הנאוליתית. דורטמונד מוזכרת לראשונה בכתבים של רודולף קוטצקה ב-882. האזכור הראשון של זכויות השוק של דורטמונד מופיעות בשנת 990. לפי האגדה, במאה ה-11 היה ריינולדוס הקדוש הפטרון והמגן של העיר. ב-1152 התקיים בדורטמונד יום בית משפט תחת המלך פרידריך ברברוסה, שהפך מאוחר יותר לקיסר האימפריה הרומית הקדושה. כתוצאה מכך, החלו סוחרים ובעלי מלאכה להתיישב יותר ויותר סביב הארמון המלכותי ותרמו להתפתחות הדרגתית של העיר. כבר בשנת 1200 הורחב האזור אשר מהווה את מרכז העיר של היום ב-82 דונם וחומות העיר בוצרו. בשנת 1232 התרחשה בעיר שרפה גדולה, אשר נגרמה ככל הנראה על ידי הצתה, וכתוצאה מכך נהרסה העיר כמעט לחלוטין. לא רק בתים ובתי-מלאכה נהרסו בשרפה, אלא גם הארכיון של העיר, ועמו כל המסמכים המשפטיים. זכויות העיר אשר נשרפו בשרפה, חודשו על ידי פרידריך השני בשנת 1236 והעיר הפכה לראשונה לעיר קיסרית. בשנת 1293 הוענקו לעיר זכויות של בישול שכר אשר הביאו לפיתוח חסר תקדים של תעשיית הבירה בעיר. סוחרי דורטמונד שגשגו והיו להם יחסי מסחר מצוינים בכל רחבי אירופה ובמיוחד באנגליה.
בשנת 1389 שרדה העיר את "המצור הגדול על דורטמונד", אותו הובילו הרוזן של המארק והארכיבישוף של קלן ובעלי בריתם. עם זאת, בשלב הזה החלה ההתדרדרות הכלכלית של העיר. מלחמת שלושים השנים מוטטה אותה סופית והפכה את דורטמונד מעיר מסחר שוקקת לעיר חקלאית, אשר מאוחר יותר אף איבדה את חירותה האימפריאלית. עד שנת 1793 צנחה אוכלוסיית דורטמונד והגיעה ל-4,500 תושבים. העיר החופשית לשעבר נהפכה למובלעת בתוך נסיכות אורנג'-נסאו. בשנת 1806 סופחה דורטמונד לחלק מהדוכסית הגדולה של ברג. לאחר ניצחון פרוסיה על נפוליאון, הפכה דורטמונד ב-1815 לחלק ממחוז וסטפאליה הפרוסי. בשנת 1875 זכתה העיר שוב במעמד של "עיר חופשית".
היסטוריה > תקופת התיעוש

לפי הארכיון העירוני של דורטמונד, בשנת 1826 חיו בעיר 4,000 איש ב-940 בתים ו-453 אורוות ואסמים. הנוף העירוני התאפיין ברחובות וסמטאות צרים ובבתים עשויים עץ. רק ארבע הכנסיות הגדולות מימי הביניים וכמה מבנים חילוניים מאבן העידו על המורשת התרבותית הגדולה של העיר. רק עם תחילת המהפכה התעשייתית במאה ה-19, בזכות פיתוח תעשיות כריית פחם ועיבוד הפלדה, נעצרה ההתדרדרות של העיר. עם פתיחת קו מסילות הרכבת קלן-מינדן בשנת 1847 הפכה דורטמונד למרכז תחבורה חשוב באזור הרוהר. תרומה משמעותית נוספת לפיתוח הכלכלי של העיר היוו פתיחתם של נתיב המים "תעלת דורטמונד-אמס" בשנת 1899, ושל נמל דורטמונד. עד לתחילת פרוץ מלחמת העולם השנייה הפכה העיר מעיירה חקלאית קטנה למטרופולין. מרכז העיר השתנה לבלי היכר בתוך כמה שנים, עם בניית מבנים חדשים כגון חנויות הכלבו Krügerhaus ב-1912, ו-Althoff ב-1904 וכן בניית התחנה מרכזית חדשה, בניין הדואר, המרכז המסחרי Löwenhof ורחוב הקניות Hansastraße.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה סבלה העיר מסך של 105 תקיפות אוויריות של בעלות הברית ויותר מ-22,242 טונות של פצצות אשר הרסו את מרבית העיר. 98% מהמבנים במרכז העיר נפגעו, וכל הכנסיות ההיסטוריות נהרסו במהלך ההפגזות. ההתקפה האווירית הגדולה, אשר התרחשה ב-12 במרץ 1945, וכללה 1,108 מטוסים ומעל 5,000 פצצות, נחשבת עד היום להתקפה האווירית קונבנציונלית הגדולה ביותר בעולם. לאחריה כל החיים החברתיים והכלכליים בעיר נעצרו. על פי דיווחים, הוחלט דאז שלא לבנות מחדש את מרכז העיר.
היסטוריה > לאחר המלחמה ועד היום

עבודות השיקום לאחר המלחמה נקבעו בפועל על ידי קווי התשתיות הקיימות והרחובות שמעליהם. התפיסה הייתה לשקם את הקיים, ולא לתכנן ולבנות מחדש. עם זאת, המודעות הציבורית בתקופה שלאחר המלחמה התאפיינה ברצון לא לחזור על התכנון העירוני הישן של ימי-הביניים ושל תקופת התיעוש. מטרת התכנון של שנות השיקום הייתה אפוא להקים דורטמונד חדשה ומודרנית, אשר צריכה להתבדל מן העבר ומהמורשת ההיסטורית העתיקה. למרות ההתנגדות העזה של חלק מאוכלוסיית דורטמונד, הוחלט לא לבנות מחדש בניינים היסטוריים רבים אשר הגדירו בעבר את הנוף העירוני, כגון בית העירייה ובית הכנסת.
השחזור התקדם במהירות ובהצלחה מרובה, כך שבשנת 1950 נולד בעיר התושב ה-500,000. הביקוש העולמי לפלדה ולברזל הביא לכך שבשנת 1951 דורטמונד הפכה לעיר התעשייתית הגדולה ביותר באזור ריין-וסטפאליה. התנאים הכלכליים המצוינים ואחוז האבטלה האפסי משכו לעיר יותר ויותר מהגרים, בעיקר ממזרח גרמניה. בשנת 1956 אוכלוסיית דורטמונד הגיעה ל-624,000 תושבים. ב-1965 הגיעה העיר לשיא היסטורי עם 658,075 תושבים.
תשתיות וכלכלה > כלכלה ותעסוקה

מאז הופסקה כריית הפחם בחבל הרוהר, בסוף המאה הקודמת, העיר שינתה את פניה והפכה למרכז ההיי-טק, רובוטיקה, טכנולוגיה ביו-רפואית, טכנולוגיה למערכות מיקרו, הנדסה, תיירות, כספים, חינוך ושירותים. בשנת 2009 דורטמונד סווגה כ"עיר הצומת" במדד חדשנות הערים שפורסם על ידי 2thinknow. מאות חברות קטנות ובינוניות מבוססות בתוך ומסביב לדורטמונד. העיר היא גם ביתן של מספר חברות בתחום טכנולוגיית המידע, רבות הקשורות לאוניברסיטה המקומית TU Dortmund במרכז הטכנולוגי הראשון בגרמניה בשם "הפארק הטכנולוגי של דורטמונד" שנפתח כאן בשנות ה-80, ונחשב לאחד המוצלחים באירופה, עם כ-280 חברות ויותר מ-8,500 עובדים. בשנים האחרונות גדל ענף השירותים וענף ההיי-טק. חלק מהחברות הבולטות ביותר בתחום זה כוללות את Wilo, Amprion, RWE-Westnetz, Rhenus Logistics, KHS GmbH, Elmos Semiconductor, Signal Iduna ו-ABP Induction Systems - שלכולם יש את המטה שלהם כאן. חברות גדולות עם פעילות בדורטמונד וסביבתה כוללות את Zalando Daimler AG: EvoBus, RapidMiner, Gap Inc. ו-ThyssenKrupp.
דורטמונד מהווה את אחד המרכזים הלוגיסטיים החשובים ביותר בגרמניה, עם יותר מ-900 חברות העוסקות בתחום הלוגיסטיקה, כמו גם מוסדות מדעיים מקומיים ובינלאומיים. זהו גם מושבו של המרכז הדיגיטלי ללוגיסטיקה של המשרד הגרמני הפדרלי לענייני כלכלה ואנרגיה. כמו כן פועלות בעיר חברות סטארטאפ רבות וחברות יזמות המתבססות על תעשייה, כגון המעבדה ההיברידית במעבדות חדשנות לוגיסטית, LogistikRuhr, Industrial Data Space, מרכז דורטמונד מיטלסטנד 4.0 למצוינות ומעבדות שונות. בין החברות הבינלאומיות עם מרכזים לוגיסטיים גדולים עבור גרמניה ואירופה בדורטמונד ניתן למנות את IKEA, Amazon, Rhenus Logistics ועוד.
תשתיות וכלכלה > תיירות

ענף התיירות בדורטמונד מתפתח וצומח במהירות ובכל שנה, החל מאמצע שנות התשעים, נרשמת עלייה הן בכמות המבקרים בעיר והן בכמות בתי-מלון החדשים. מעיר תעשייתית דורטמונד הפכה לעיר תוססת עם הרבה אפשרויות לבילויים ותרבות. בין הצעדים האסטרטגיים אשר נעשו על מנת למנף את העיר, ניתן למנות את בניית אולם הקונצרטים העירוני של דורטמונד; הסבת המפעלים התעשיים הריקים, אשר יצאו מכלל שימוש, כגון Zollern II / IV ו-Dortmund U-Tower למוזיאונים וגלריות לאומנות, וכן הקמת שוק חג המולד של העיר ברחוב הקניות המרכזי, אשר מציע מעל 300 דוכנים סביב עץ חג המולד ענק בגובה 45 מטר, שנחשב לעץ חג המולד הגבוה בעולם.
במרכז המידע החדש לתיירים, אשר נבנה ממש ליד המגדל U, ניתן לקבל סקירה מהירה של כל האטרקציות התיירותיות בעיר ובאזור הרוהר. בשנת 2017 נרשמו בבתי המלון והאכסניות של דורטמונד מעל 1,450,528 ביקורים והעיר מהווה אחד היעדים התיירותיים הפופולריים ביותר באזור נורדריין וסטפאליה. רוב התיירים הם מבקרים מקומיים, המגיעים מרחבי גרמניה. התיירים הבינלאומיים מגיעים רובם מהארצות אנגליה, הולנד, אוסטריה ושווייץ. דורטמונד מושכת אליה גם תיירים אוהדי כדורגל בזכות קבוצת הכדורגל בורוסיה דורטמונד וכן תיירות עסקית בזכות מתקנים כגון אולם הכנסים Westfalenhallen.
חמש האטרקציות המובילות ביותר בעיר הן: שוק חג המולד, עם יותר משלושה וחצי מיליון מבקרים, ואחריו- המוזיאון לכדורגל הגרמני, אצטדיון הכדורגל, המוזיאון לאומנות מודרנית ופארק הכנסים Westfalenpark.