stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלסנדרו פאבוליני
קידומו הפוליטי

לאחר שהתקבל למנהיגות הארצית של המפלגה הפאשיסטית ב-1932, החל לפעול בשדה הפוליטיקה הלאומי והפך למנהיג הקונפדרציה הארצית של האומנים והאמנים הפשיסטים. עמדה זו נחשבה למנהיגות בקורפורציה, השיטה הכלכלית שייסד מוסוליני, והוא הצטרף למוסד החשוב "מועצת הקורפורציות". במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה לחם בדרגת סגן, בפלוגה עליה פיקד גליאצו צ'אנו, וכתב על חוויותיו עבור ה"קוריירה דלה סרה". כן המשיך בכתיבת מאמרים בעלי אופי תרבותי. ב-1939 מונה על ידי מוסוליני לשר התרבות העממית ובתפקידו זה שירת עד לשנת 1943.
לאחר הדחתו של מוסוליני, בשנת 1943 על ידי המועצה הפאשיסטית העליונה, שהביאה להשתלטות גרמניה הנאצית על צפון איטליה, והקמת ממשלת בובות בראשות מוסוליני, שכונתה הרפובליקה של סאלו, קודם פאבוליני למשרת מזכיר המפלגה הפאשיסטית, שעברה "טיהור" ונקראה עתה "המפלגה הרפובליקנית הפשיסטית". פאבוליני היה הראשון והיחיד שנשא במשרה זו. פאבוליני קנה לו שם של פאשיסט קנאי וחסר רחמים. על אף שהיה מנסחו של "מניפסט ורונה" בן 18 הנקודות, מנובמבר 1943, שהבטיח לעם האיטלקי בחירות חופשיות ודמוקרטיה, היה בין הפעילים ברדיפת אויבי המשטר. בין היתר נטל חלק פעיל במשפטי ורונה, בהם הוצאו להורג 5 מחברי המועצה הפאשיסטית העליונה שנטלו חלק בהדחת מוסוליני, ובהם גליאצו צ'אנו, מפקדו לשעבר וחתנו של מוסוליני. פאבוליני לקח חלק פעיל בהקמת "הבריגדות השחורות" מיליציה פאשיסטית שנטלה חלק במלחמת האזרחים שפרצה בשטחי הרפובליקה, והייתה אחראית למעשי טבח כלפי התנועה הפרטיזנית שקמה בשטחים אלו.
עם התמוטטות הרפובליקה של סאלו, נתפס על ידי הפרטיזנים, והוצא להורג בדונגו.
מימין לשמאל: גופותיהם של אקילה סטראצ'ה, אלסנדרו פאבוליני, קלרה פטצ'י, בניטו מוסוליני וניקולה בומבצ'י תלויות בפיאצלה לורטו במילאנו
Lowe's

| --- | --- |


חזית חנות טיפוסית של Lowe's בסנטה קלרה, קליפורניה (חנות מס #2211)
 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (LOW) 
 תקופת הפעילות:  25 במרץ 1921 – הווה (103 שנים) 
 מיקום המטה:  מורסוויל 
 ענפי תעשייה:  hardware store 
 מוצרים עיקריים:  מכשירי חשמל ביתיים 
 שווי שוק:  139.88 מיליארד דולר (22 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  97,059,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח תפעולי:  10,159,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  6,437,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 מנכ"ל:  Marvin Ellison 
  
 lowes.com
 
Lowe's Companies או בקיצור Lowe's היא חברת קמעונאות אמריקאית, המתמחה בציוד לשיפוץ ביתי. מטה החברה נמצא במורסוויל, צפון קרוליינה, ומפעילה רשת חנויות קמעונאיות בארצות הברית ובקנדה. נכון לפברואר 2021 מפעילה Lowe's כ-2,197 חנויות שיפוץ וחומרי בניין בצפון אמריקה ומעסיקה מעל 300,000 עובדים.
Lowe's היא רשת הקמעונאות השנייה בגודלה בארצות הברית (אחרי הום דיפו). זוהי גם רשת הקמעונאות השנייה בגודלה בעולם, (גם אחרי הום דיפו, אך לפני ענקיות הקמעונאות האירופיות Leroy Merlin, B&amp;Q ו-OBI).
Lowe's, חנות מספר #487 בצ'אפל היל, צפון קרוליינה
הערות שוליים

↑  "Lowe's". Fortune (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2016-08-07.
↑  "Lowe's targets Canada, No. 2 U.S. home retailer plans 420 store openings to tap into expanding, $39 billion market". Toronto Star. 20 ספט' 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Team, Trefis. "Lowe's vs Home Depot: Home Improvement Or Stock Improvement?". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2020-04-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0544 5439
שן זהב

אשה עם שן זהב מטג'יקיסטן - מקום שבו הם נחשבים לסמל של עושר.
שן זהב היא תחליף מלאכותי, שנקבע בפה תחת שן טבעית שנשרה או נעקרה. לעיתים, שיני זהב משמשות למטרות קוסמטיות.
שיקום שיניים

רופאי השיניים, השתמשו בזהב (לפני שתערובת הכספית הפכה למצויה) לשם מילוי חללים, יצירת כתרים סביב השיניים ולמטרות נוספות. יתרונות השימוש בזהב על-פני מתכות אחרות, הם משום שזהב היא מתכת נזילה, חסינה כמעט לחלוטין מפני שיתוך (תהליך כימי הרסני במתכת), קשה מספיק כדי לאפשר משטח נשיכה ויכולה להחזיק במשך שנים רבות. בתקופה העתיקה התייחסו אל שיניים חסרות כאל פגם אסתטי בלבד, ולפיכך הייתה תכלית תיקונן על ידי תותב מלאכותי לשם שיפור ההופעה. כיום יש להשלמת שיניים חסרות, גם הבטים מכניים וביולוגיים. לאחר 1980, השימוש בשיבוצי זהב הפך לנדיר ברחבי העולם המערבי.
שימוש קוסמטי

באזורים מסוימים בעולם, במיוחד במזרח אירופה, מדינות ברית המועצות לשעבר, מרכז אסיה ובקווקז, שיני זהב נחשבות כסמל לעושר[דרוש מקור]. השימוש בזהב נעשה לפעמים במקום שן מקורית או ככתר על שיוף שן בריאה. מרבית האנשים המשתמשים בשיני זהב למטרות אסתטיות, עושים זאת על ידי שימוש בציפוי מזהב הנשלף, המיוחד לשן. כיום השימוש בשיני זהב נשלפות, הפך לפופולרי בעולם ההיפ-הופ בארצות הברית.
שימוש כמוטיב בקולנוע ובספרות

השימוש בשיני זהב, מופיע רבות בקולנוע ובספרות. כאשר סופר או במאי של סרט, משתמש בדמות בעלת 'שן מזהב' - לרוב יהיה מדובר בדמות מפוקפקת עם נטייה לעבריינות.
ראו גם

תותב
אברהם קלויזנר

| --- | --- |
 לידה:  1341 
 פטירה:  1408 או 1409 ה'קס"ט או ה'ק"ע
 כינוי:  מהרא"ק
 מקום פעילות:  האימפריה הרומית הקדושה וינה, דוכסות אוסטריה
 תקופת הפעילות:  ?–1409 
 השתייכות:  חכמי אשכנז
 תחומי עיסוק:  הלכה ומנהג
 תלמידיו:  מהר"י טירנא, מהרי"ל, שלום מנוישטאדט
 בני דורו:  מהר"ם ס"ל
 חיבוריו:  ספר מנהגים; הלכות שחיטה ובדיקה
 בת זוג:  רבקה
 
רבי אברהם קלויזנר (סביבות ה'ק' - ה'קס"ט/ה'ק"ע; מכונה גם מהרא"ק) שימש כרב, וככל הנראה גם כראש ישיבה בווינה במאה ה-14. על פי עדות תלמידו רבי אייזיק מטירנא המהרא"ק חיבר הגהות לספר מנהגים קדום יותר המסודר לפי לוח השנה החל מראש חודש אלול. בנוסף חיבר המהרא"ק ספר העוסק בהלכות שחיטה ובדיקה. תלמידיו המהר"י טירנא והמהרי"ל חיברו את ספרי המנהגים המפורסמים והמשפיעים ביותר במאות השנים שלאחר מכן, בשניהם מובא רבות מתורתו של רבם המובהק, המהרא"ק. פסיקותיו מובאות גם בכתבי חכמי אשכנז אחרים, ובהם המהר"י וייל.
חייו

נולד לרבי חיים. בארכיון העיר וינה המהרא"ק מכונה בתואר כבוד "מייסטער" ומופיע כנשוי לרבקה, שמופיעה כאלמנה ברישומים מחורף ה'ק"ע, דבר המעיד על מותו מאז השנה שלפני בה עוד הופיעו כנשואים. על פי דברים שהובאו בלקט יושר משמו של רבי ישראל איסרלן, וכן מדברי המהרי"ל בשו"ת שלו, משתמע שהמהרא"ק כיהן כראש ישיבה בווינה לצד מהר"ם ס"ל, והמשיך לכהן גם לאחר מותו של המהר"ם.
חיבוריו

ספר מנהגים - מחבר הגהות רבות מתוך ספר המנהגים המכונה לעיתים "מנהגי מהרא"ק" בשל זאת, הוהדר על ידי הרב חיים יהודה ארנרייך, ושנית על ידי מכון ירושלים.
ספר שחיטות ובדיקות - הגהות על ספר ל"ו שערים לרוקח נדפס מכתב יד על ידי מכון משנת אפרים ירושלים ה'תשפ"א, בתוך 'רבינו מנחם ממירזבורק' חלק ב.
חיבוריו > ספר המנהגים

ספר המנהגים עליו חיבר רבי אברהם את הגהותיו הוא ככל הנראה קובץ קדום שקיבץ מנהגים מאזור צרפת ואשכנז לאורך כמה מאות שנים שבהן נוספו הגהות על ידי רבנים שונים, על חלק מהתוכן חתום חיים פלטיאל (בתוספת כינויים שונים, "הבחור/תולעת/רבי"), אליו מיוחס התוכן עליו חוברו הגהות המהרא"ק, אך לעיתים רבות מובאים דבריו של רבי חיים בצורה ויכוחית ואף סותרת תוכן קודם, מה שמעיד על מחברים נוספים. כמו כן, נראה שחלק מההגהות חוברו אף לאחר המהרא"ק.
ההגהות בספר מביאות מסידור רש"י ומחזור ויטרי, מנהגי מהר"ם מרוטנבורג, התשב"ץ, המרדכי, הרא"ש, הגהות אשרי, הגהות מיימוניות, טור אורח חיים ועוד. סגנונו של המהרא"ק הוא בעיקר לצטט את לשון המקורות אותם הוא מביא לעדות על המנהג, כך שפעמים רבות לא ברורה דעתו האישית בנדון, פרט שחשוב במקרים בהם מביא שני מקורות סותרים. מאידך, סגנון זה מהווה לעיתים עדות קדומה על נוסח שונה בספר הפסיקה האשכנזיים הקדומים.
ספר המנהגים היווה ככל הנראה את ההשראה לתלמידיו המהר"י טירנא והמהרי"ל, לחבר ספרי מנהגים נוספים ולהפיץ את תורתם. דבריו ומנהגיו של המהרא"ק מובאים רבות בספרי תלמידיו.
ראו גם

מהר"י טירנא
מהרי"ל
לקריאה נוספת

מבואו של יוסף מיכל יוסקוביץ, נימוקי רבינו מנחם מירזבורק - נימוקים ותשובות, עמ' 20, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

1 2 3  ספר מנהגים: לרבינו אברהם קלויזנר, הוצאת מכון ירושלים: מפעל תורת חכמי אשכנז, ה'תשל"ח, במבוא.
↑  ספר מנהגים: לרבינו אברהם קלויזנר, הוצאת מכון ירושלים: מפעל תורת חכמי אשכנז, ה'תשל"ח, עמ' 14.
↑  מכון משנת אפרים, נימוקי רבינו מנחם מירזבורק - נימוקים ותשובות, עמ' רמח-שכט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יעקב אלאמשאטי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311493605171  LCCN: n81009169  VIAF: 88359275   WorldCat (עם VIAF): 88359275 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פספורטכארד

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  אלון קצף
 תקופת הפעילות:  2014–הווה (כ־10 שנים)
 משרד ראשי:  נתניה
 בעלות:  אלון קצף 46.2%, וייט מאונטיינס 53.8%
 ענפי תעשייה:  ביטוח
 עובדים:  700
 
פספורטכארד היא חברת ביטוח בריאות וביטוח נסיעות לחו"ל בינלאומית עם סניפים וסוכנויות בגרמניה, אוסטרליה, קפריסין וישראל. החברה היא חלק מקבוצת דיוידשילד.
לקוחות המבוטחים בפספורטכארד משתמשים בכרטיס נטען מראש כדי לשלם לספקי שירותי הבריאות במעמד קבלת השירות ובכך מייתרים את הצורך בהגשת חשבוניות.
היסטוריה

פספורטכארד נוסדה בשנת 2014 בידי אלון קצף כחברת בת של סוכנות ביטוח החיים דיוידשילד, שהוקמה בשנת 2000 בידי קצף וגד חיטרון.

פספורטכארד גרמניה נוסדה ב-2020 בהמבורג והיא מציעה מוצרי ביטוח רפואי פרטי.
קדם לה שיתוף פעולה עם אליאנץ שהחל ב-2015.

פספורטכארד אוסטרליה (TravelCard) נוסדה ב-2018 כשיתוף פעולה עם קבוצת הולארד (אנ').
ב-2015, רכשה קבוצת הביטוח וייט מאונטיינס (אנ') 50% מפספורטכארד תמורת 21 מיליון דולר במיזם משותף עם דיוידשילד. ב-2018, וייט מאונטיינס רכשה את חלקו של חיטרון בדיוידשילד תמורת 42 מיליון דולר. וייט מאונטיינס המשיכה להחזיק 50% מפספורטכארד/דייוידשילד, ואלון קצף 50%.
ב-2020 וייט מאונטיינס השקיעה 15 מיליון דולר בפספורטכארד/דייוידשילד והגדילה את אחזקתה בהן ל-53.8%.
 בסוף 2019 היו לדיוידשילד ופספורטכארד 2.1 מיליון לקוחות עם פרמיות של 159 מיליון דולר ורווח של 17 מיליון דולר, לעומת 1.6 מיליון לקוחות בסוף 2017 עם פרמיות בהיקף של 134 מיליון דולר ורווח של 16 מיליון דולר.
וייט מאונטיינס נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק ושווי השוק שלה עמד בינואר 2020 על כ-3.5 מיליארד דולר.
פספורטכארד היא סוכנות ביטוח הנסיעות הגדולה בישראל. ב-2018, TheMarker דיווח שהיא מחזיקה ב-40% מביטוח הבריאות בשוק הישראלי.
בינואר 2020, דיוידשילד קיבלה אישור מבטח בישראל. יחס הלימות ההון של החברה (סולבנסי) עמד ביולי 2021 על 241%.
בראשה מכהן כמנכ"ל רן מזרחי; עד אותה עת חברות הקבוצה תיפקדו כסוכנויות ביטוח והמבטחת הייתה הפניקס חברה לביטוח.
משנת 2014 מנכ"ל סוכנויות ביטוחי הנסיעות פספורטכארד ודיוידשילד ישראל היה יואל אמיר,

בפברואר 2021 התמנתה לתפקיד רונית סגל.

ב-2020 הוגשה בקשה לתובענה ייצוגית בבית המשפט נגד פספורכארד והפניקס בגין אי-תשלום כספים ללקוחות שנסיעתם בוטלה בשל מגפת הקורונה.
טכנולוגיה

המערכת מאפשרת תשלום הוצאות רפואיות בזמן אמת, המגנה על כספי ותקציבי המטיילים. כשהלקוח נזקק לטיפול רפואי, הוא משלם עבורו באמצעות הכרטיס.
טרם יציאתם לחו"ל מונפק למבוטחים כרטיס המקובל בידי המוסדות הרפואיים הסולקים כרטיסי ויזה או מאסטרקארד. אם המבוטחים נזקקים לטיפול רפואי, הם מפעילים את כרטיס התשלום באמצעות אפליקציה ייעודית ומשלמים לספק השירות הרפואי במעמד קבלת השירות. בעת הצורך, ניתן להשתמש בכרטיס למשוך כסף מהכספומט כדי לשלם לספק הרפואי או לשפות את הלקוח עבור תביעה מסוימת המפורטת בחוזה הביטוח.
הערות שוליים

1 2  דו"ח שנתי וייט מאונטיינס לשנת 2020, עמ' 12/10
↑  שיטת דיוידשילד/פספורטכארד נרשמה אצל רשם הפטנטים בארצות הברית
↑  רחל בית־אריה, בייג'ינג, דיוויד שילד נכנסת לסין, באתר כלכליסט, 3 בספטמבר 2009
↑  פספורטכארד משיקה ביטוח בריאות בינלאומי בגרמניה, מגזין iPMI, ‏14 באפריל 2020
↑  דיוידשילד-פספורטכארד משיקה את פספורטכארד גרמניה, בשיתוף אליאנס, באתר אנשים ומחשבים, 20 באפריל 2020
↑  פספורטכארד ואליאנץ נכנסות לגרמניה, Business Wire,‏ 21 באפריל 2015
↑  ביטוח נסיעות שמשלם על המקום, באתר latteluxurynews, ‏10 באוגוסט 2018
↑  רון שטיין, ‏ווייט מאונטיינס ואלון קצף יקימו חברת ביטוח חדשה בישראל?, באתר גלובס, 29 באוגוסט 2018
↑  הדו"ח של וייט מאונטיינס לשנת 2019, באתר של וייט מאונטיינס, עמ' 15/14
↑  רון שטיין, ‏חברת ביטוח דיגיטלית חדשה בדרך לשוק: דיוידשילד-פספורטכארד, באתר גלובס, 15 בינואר 2020
↑   אסא ששון, "לשלם מהר ובלי להתווכח": כך בנינו את פספורטכארד - חברת ביטוח הנסיעות הגדולה בישראל, באתר TheMarker‏, 9 באוקטובר 2018
↑  חברות הביטוח הגדולות הציגו שיפור ביחס כושר הפירעון ב-2020 בהשוואה ל-2019 ;יתר החברות רשמו ירידה, במגזין פנסיה - חדשות הביטוח הפנסיה והפיננסים, 4 ביולי 2021 עמ' 2
↑  רון שטיין, ‏נחשף ב"גלובס": דיוידשילד הופכת לחברת ביטוח; בן שלוש יכהן כיו"ר, באתר גלובס, 19 בינואר 2020
↑   אסא ששון, חברת דיויד שילד קיבלה רישיון מבטח מרשות שוק ההון, באתר TheMarker‏, 19 בינואר 2020
↑   ג'ניה וולינסקי, מנכ"ל פספורטכארד, יואל אמיר, פורש מתפקידו, באתר TheMarker‏, 3 בספטמבר 2020
↑   ג'ניה וולינסקי, מנכ"לית חדשה לסוכנויות ביטוחי הנסיעות פספורטכארד ודיויד שילד, באתר TheMarker‏, 17 בפברואר 2021
↑   ג'ניה וולינסקי, אז מתי בעצם התחילה הקורונה? לפי פספורטכארד, רק באמצע מארס, באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2020
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פספורטכארד".
גת שמנים

חזית "כנסיית כל העמים" בגת שמנים
גן עצי הזית בגת שמנים
גת שמנים (ביוונית: Γεθσημανή, גֶתְסֵמַנֵה; בסורית: ܓ݁ܶܕ݁ܣܺܡܰܢ, גֶּדּ־סִמַן) הוא הגן בו, על פי המסורת הנוצרית והמתואר בברית החדשה, התפלל ישו בלילה שלפני צליבתו את תפילתו האחרונה והתייסר, קודם להסגרתו לידי הרומאים על ידי יהודה איש קריות. הגן נמצא במורדות הר הזיתים בירושלים, ומשקיף על נחל קדרון שלמרגלותיו ועל הר הבית שלמולו. במקורות המקראיים היהודיים מזוהה המקום כעמק יהושפט.
שם האתר

שם האתר מוכר מהברית החדשה:
וַיָּבֹאוּ [ישו ותלמידיו] אֶל־חָצֵר אַחַת, וּשְׁמָהּ גַּת־שְׁמָנֵי, וַיֹּאמֶר [ישו] אֶל־תַּלְמִידָיו: "שְׁבוּ־לָכֶם פֹּה, עַד אֲשֶׁר אֶתְפַּלָּל."
המקור ביוונית קוינה
Καὶ ἔρχονται εἰς χωρίον οὗ τὸ ὄνομα · καὶ λέγει τοῖς μαθηταῖς αὐτοῦ, Καθίσατε ὧδε, ἕως προσεύξωμαι.
השם גת שמנים רומז על האפשרות שבתקופת בית שני פעלה במקום גת לייצור יין ובעיקר בית בד לייצור שמן זית. גם היום עתיר הגן וסביבתו עצי זית. על פי הסבר אחר, השם גת שמנים הוא שיבוש של השם "גד שמני" שמשמעו הוא מדרון, והכוונה היא למדרונו של נחל קדרון או לעליותיו של הר הזיתים.
אתרים

בגת שמנים שוכנת כנסיית כל העמים (הידועה גם ככנסיית היגון או ככנסיית הייסורים), פרי תכנונו של האדריכל האיטלקי אנטוניו ברלוצי אשר בנה כנסיות רבות בירושלים וארץ ישראל במחצית הראשונה של המאה ה-20. בסמוך לכנסייה נמצא קבר מרים ובו מזהה אחת המסורת הנוצריות את מערת הקבורה של מרים, אם ישו. ליד קבר מרים נמצאת מערת הבגידה הנקראת גם מערת השליחים או מערת היגון, והנמצאת בחזקת המסדר הפרנציסקני. האתר מקודש לנצרות, ופוקדים אותו מדי שנה מאות אלפי צליינים נוצרים מרחבי העולם.
בעקבות פיתוח תיירותי באזור, החלה חפירה ארכאולוגית שבמסגרתה נמצאו מקווה טהרה מתקופת בית שני ושרידי כנסיות מהתקופות הביזנטית והצלבנית. עמית ראם, ארכאולוג רשות העתיקות, טוען שהימצאות מקווה הטהרה בשטח פתוח ולא בסמוך למבני ציבור, מעידה בסבירות גבוהה על קיום תעשייה חקלאית במקום לפני כאלפיים שנה, ובכך מאששת את שם המקום העתיק, גת שמנים. דיני הטהרה ביהדות חייבו את העוסקים במלאכת ייצור השמן והיין להטהר.
לקריאה נוספת

מיכל ביטון, "הגן כטבע מקודש וככנסייה: שינויי עיצוב ותפקוד בגן של גת שמנים 1959-1800", קתדרה 146, תשע"ג.
הערות שוליים

↑  פסוק מקביל, זהה כמעט, קיים גם בבשורה על פי מתי (פרק כ"ו, פסוק ל"ו). על פי הגישה המקובלת כיום בחקר הברית החדשה, בשורה זו היא מאוחרת יותר, ונחשבת "סינופטית" למרקוס, כלומר שפסוקים רבים בה (לרבות פסוק זה) נלקחו ממרקוס.
↑  מקווה טהרה בן 2,000 שנה נחשף מתחת לכנסייה בירושלים, באתר ynet, 21 בדצמבר 2020
↑  אתר "הידען": בגת שמנים נחשפה עדות ארכיאולוגית לתקופת הבית השני וימיו של ישו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493933705171  GND: 4093450-0  VIAF: 131141799   WorldCat (עם VIAF): 131141799
תומאס סטורק

תומאס מור סטורק (באנגלית: Thomas More Storke‏; 23 בנובמבר 1876 – 12 באוקטובר 1971) היה עיתונאי, פוליטיקאי, מנהל דואר ומוציא לאור אמריקאי. הוא זכה בפרס פוליצר בשנת 1962.  סטורק כיהן גם כחבר הסנאט של ארצות הברית באופן זמני, בין התפטרותו של ויליאם גיבס מקאדו בנובמבר 1938 לבין השבעתו של שרידן דאוני בינואר 1939, שנבחר לרשת את מקאדו.
ביוגרפיה > ראשית חייו וקריירה עיתונאית

סטורק שנולד ב-23 בנובמבר 1876 בסנטה ברברה, קליפורניה, היה בן יחיד שגדל דו-לשוני בספרדית ואנגלית, ונולד לפוליטיקאי הבולט המקומי צ'ארלס א. סטורק ולמרתה סטורק. דרך אמו הוא היה צאצא של משפחות אורטגה ואוליברה. בילדותו למד בבתי ספר ציבוריים ועבר לאוניברסיטת סטנפורד שנה אחת מוקדם עם תואר בכלכלה. סטורק סיים את לימודיו בשנת 1898 בגיל 22.
בשנת 1900, סטורק לווה 2,000 דולר וקנה את "סנטה ברברה דיילי אינדיפנדנט", העיתון הפחות מועדף בעיר. בשנת 1909 הוא מכר את העיתון כדי להיכנס לעסקי הנפט ומאוחר יותר רכש את Santa Barbara Daily News בשנת 1913. לפני האביב, הוא מונה למנהל הדואר של סנטה ברברה. סטורק אימץ מחדש את ה-Daily Independent ושילב את זה עם ה-Daily News והוליד את ה-Santa Barbara Daily News & Independent. שנים מאוחר יותר, סטורק קנה את Morning Press, העיתון השלישי של סנטה ברברה. מאוחר יותר הוא שילב את השניים כדי ליצור את <i id="mwGw">Santa Barbara News-Press</i>. לאחר 23 שנים, הוא נמכר בכמעט 10 מיליון דולר למוציא לאור של The Philadelphia Bulletin‏.
ביוגרפיה > מאוחר יותר בחיים וקריירה פוליטית

סטורק, חבר המפלגה הדמוקרטית, מונה לכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית על ידי מושל קליפורניה הרפובליקני פרנק פ. מריאם ב-9 בנובמבר 1938, כדי למלא את המושב שהתפנה כתוצאה מהתפטרותו של ויליאם גיבס מקאדו יום קודם לכן. מקאדו הפסיד במרוץ למועמדות מחדש, והוא התפטר מיום הבחירות הכלליות, שבהן ניצח שרידן דאוני, שניצח את מקאדו בפריימריז. סטורק לא היה מועמד בבחירות למושב וכיהן עד תחילת כהונתו של דאוני ב-3 בינואר 1939. סטורק טס לוושינגטון והושבע על ידי אדווין ה. האלסי, מזכיר הסנאט. עם זאת, הקונגרס לא התכנס בזמן כהונתו, כך שסטורק מעולם לא חיבר שום חקיקה או הצביע בסנאט.
הוא חזר הביתה וחזר לעבוד בתקשורת, מיזג את עיתונו Santa Barbara News עם Morning Press כדי ליצור את Santa Barbara News-Press. הוא גם הקים את תחנת הרדיו AM KTMS. הוא היה חבר בוועדת הפשע של קליפורניה בין השנים 1951–1952, ובמועצת העוצרים של אוניברסיטת קליפורניה מ-1955 עד 1960.
ב-1958 כתב סטורק את California Editor, ספר זיכרונות ארוך עשיר בהיסטוריה המקומית של סנטה ברברה.
אגודת ג'ון ברץ' תקפה את ממשל אייזנהאואר ואת השופט הראשי של ארצות הברית ארל וורן כקומוניסטים ב-1961. סטורק הגיב בסדרה קאוסטית של מאמרי מערכת ב-News-Press שזכתה בו לשבחים פופולריים וכן במספר פרסים. אלה כללו את פרס פוליצר בעיתונאות, עבור כתיבת מערכת בשנת 1962, פרס אליהו פאריש לאבג'וי ותואר דוקטור לשם כבוד מקולבי קולג'.
סטורק מת משבץ מוחי ב-12 באוקטובר 1971 בגיל 94, לאחר שהיו לו 10 נכדים ותשעה נינים.
תרומות

סטורקה השתמש בכוחו הפוליטי כדי לעזור להשיג את הקמפוס הנוכחי של UCSB, מעל 900 דונם על חוף הים (3.6 קמ"ר) ומתקן צבאי לשעבר, מממשלת ארצות הברית במסגרת תוכנית מענקי הקרקע של הקולג'.
חלק מהמורשת המתמשכת של סטורק הוא Storke Tower, מבנה בגובה 190 רגל במרכז הקמפוס של UCSB, בהיותו המגדל הגבוה ביותר במחוז, כמו גם מערכת הפעמונים הכרומטית היחידה של חמש אוקטבות.
מתחת למגדל סטורק נמצאת Storke Communication Plaza, שבה נמצאים המשרדים של עיתון הקמפוס Daily Nexus והאולפנים של תחנת הרדיו הקהילתית KCSB-FM.
הערות שוליים

↑  "The 1962 Pulitzer Prize Winner in Editorial Writing".
1 2  "Thomas More Storke Is Dead; Editor Attacked Birch Society". The New York Times. 13 באוקטובר 1971. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Pandell, Lexi (31 במאי 2011). "The Legacy of Thomas M. Storke". {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 8198 8866  LCCN: n97111994  NTA: 255719221  SNAC: w6nv9tk9  US Congress: S000973  VIAF: 11598423   WorldCat (עם VIAF): 11598423
טרטוס

ערך זה עוסק בעיר בסוריה. אם התכוונתם למחוז, ראו .
| --- | --- |
חותם טרטוסחותם טרטוס

 מדינה:  סוריה סוריה
 מחוז:  מחוז טרטוס
 נפה:  נפת טרטוס
 שפה רשמית:  ערבית 
 על שם:  ארוד 
 שמות קודמים:  אנטי־ארדוס
 שטח:  20 קמ"ר
 גובה:  22 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  458,327 (2023)
 קואורדינטות:  34°53′00″N 35°53′00″E﻿ / ﻿34.883333333333°N 35.883333333333°E﻿ / 34.883333333333; 35.883333333333 
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.tartous.gov.sy
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהטרטוס(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהטרטוס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כנסיית "גבירתנו מטורטוסה" אשר נבנתה על ידי הצלבנים בשנת 1123 ומאז ששופצה בתחילת המאה ה-20 משמשת כמוזיאון
טַרְטוּס (בערבית: طرطوس) היא עיר נמל על חוף הים התיכון בסוריה. זוהי עיר הנמל השנייה בגודלה בסוריה (אחרי לטקיה), והעיר הגדולה ביותר במחוז טרטוס. העיר כונתה גם אנטרדוס (Antaradus) בלטינית או אנטרטוס (Antartus) וטורטוסה (Tortosa) על ידי הצלבנים. טרטוס נמצאת 220 ק"מ צפונית-מערבית לדמשק ופחות משעת נסיעה מדרום ללטקיה, 25 ק"מ מהגבול עם לבנון.
עד שנות ה-70 של המאה ה-20, העיר טרטוס הייתה תחת השלטון של מחוז לטקיה, ומאז הפך למחוז נפרד. האוכלוסייה מונה 458,327 (הערכה לשנת 2023). בחודשי הקיץ, זהו מקום נופש עבור סורים רבים. מתחמי נופש ואתרי נופש רבים ממוקמים באזור. בנמל ממוקם בסיס של הצי הרוסי.
היסטוריה

תחילתו של היישוב באזור טרטוס הוא באלף השני לפנה"ס ביישוב הפיניקי בשם ארוד, השוכנת על אי המרוחק כ-3 ק"מ מן העיר טרטוס. לארוד היו מספר ערי־בת כפופות לה על היבשה, ביניהן קרן, מרת (אנ'), אנידרה, בלנאיה, פלטוס (אנ') וטרטוס – שנקראה "אנטי־ארדוס", "מול־ארוד" ביוונית (שם זה התגלגל לשם "טרטוס").
האי המשיך להיות מיושב בתקופת האימפריה הביזנטית, הכיבוש המוסלמי ותקופת הצלבנים. בתקופת הצלבנים מופיע שמו של היישוב שעל החוף: אנטרטוס, ואף טורוסה. הוא נכבש לראשונה על ידי רמון הרביעי, רוזן טולוז בשנת 1102, ובמותו ב-1105 הונחלה לבנו אלפונס ז'ורדן. בשנת 1123 בנו הצלבנים בעיר את כנסיית גבירתנו מטורטוסה (אנ'), העומדת על תילה עד היום ומהווה מוקד לעלייה לרגל. עם הכיבוש המוסלמי הפך מבנה הכנסייה למסגד, ואחר כך לקסרקטין לכוחות האימפריה העות'מאנית. בתקופת המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, שופצה הכנסייה והיא משמשת מאז כמוזיאון המכיל עתיקות שנמצאו באזור.
למשך תקופה קצרה במאה ה-12 כבש את העיר נור א-דין, אולם הצלבנים שבו והשתלטו עליה. בשנת 1152 נמסרה טורטוסה לידי הטמפלרים שקבעו בה מטה צבאי. הטמפלרים בנו בעיר מספר רב של מבנים, כולל מבצר ובו כנסייה גדולה, המוקף חומות כפולות. מטרת הטמפלרים הייתה להגן מפני התקפות מוסלמיות על העיר והאזור סביבה, אשר בחלקו היה מיושב בנוצרים. בשנת 1188 כבש את העיר צלאח א-דין ומטה הטמפלרים הועבר לקפריסין. אולם חלק מן הטמפלרים הצליחו לסגת אל תוך המבצר, אשר לא נכבש ונותר בשליטה צלבנית למשך מאה שנים נוספות, תוך שהם מוסיפים ומחזקים כל העת את ביצוריו. המבצר נפל לידי המוסלמים בשנת 1291. טורטוסה הייתה המאחז האחרון של הטמפלרים על אדמת סוריה, וממנה נסוגו אל האי ארווד הסמוך שבו החזיקו מעמד עשר שנים נוספות.
אוכלוסייה

טרטוס היא עיר הנמל הגדולה ביותר בחוף הסורי והעיר הגדולה ביותר במחוז טרטוס, אוכלוסייתה נאמדת (נכון ל-2023) בכ-458,327 תושבים. מרבית האוכלוסייה היא ערבית, אך ישנם גם כ-3,000 אנשים ממוצא יווני-מוסלמי מהאי כרתים (אנ') המתגוררים בעיקר בעיירה אל-חמידיה (אנ') (ביוונית "חמידיה"), הנמצאת דרום לטרטוס.
כלכלה

טרטוס משמשת כמרכז כלכלי בולט בסוריה ובה פועל אחד משני הנמלים העיקריים במדינה. בתחילת המאה ה-20 ידעה העיר תנופת התפתחות מהירה, לאחר שהפכה לנתיב ראשי ליבוא סחורות לעיראק, כחלק מן המאמצים לשיקומה לאחר המלחמה.
טרטוס היא אף מוקד תיירות בולט בסוריה. בסביבות העיר חופי ים חוליים יפים ומספר אתרי נופש. בתחילת המאה ה-21 משכה העיר משקיעים הבונים בה מוקדי תיירות על חוף הים.