דימום וגינלי
אבחנה מבדלת > טרום גיל המעבר

דימום וגינלי תקין מתרחש כחלק מן המחזור החודשי אשר קורה בערך אחת לחודש (בממוצע 28 יום) ואורכו נע בין 2–7 ימים במשך כל תקופת הפוריות. לעומת זאת, קיימים גורמים רבים לדימום וגינלי וסתי חריג. על מנת למנוע חוסר דיוק במינוח, הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות (International Federation of Gynecology and Obstetrics) החליטה, עם תמיכתם של מומחים בינלאומיים, להמליץ על תיאור פשוט לדימום וסתי חריג שמחליף מושגים בלתי מדויקים כמו מנורגיה, מטרוראגיה, היפרמנוריאה ודימום רחמי לא תקין עם תיאורים פשוטים שמתארים את הדימום הוגינלי במונחים של עוצמה, תדירות, נפח וסדירות.
הגורמים לדימום וגינלי חריג אצל נשים שלא בהריון סווגו על ידי שיטת PALM-COEIN של הפדרציה הבינלאומית לגינקולוגיה ומיילדות, ראשי התיבות PALM-COEIN מייצגים פוליפים, אנדומיוזיס, שרירני רחם, ממאירות והיפרפלזיה, הפרעות קרישה, שיבושים בביוץ, הפרעות ברירית הרחם, הפרעות יאטרוגניות ובלתי מסווגים. גורמי ה-PALM (פוליפים, אנדומיוזיס, שרירני רחם, ממאירות והיפרפלזיה) קשורים למבנה, אנטומיית הרחם וגורמים היסטולוגיים שניתנים להערכה על ידי אמצעי דימות כמו אולטרסאונד או באמצעות ביופסיה, אם קיים נגע. פוליפים רחמיים הם שפירים אך, לעיתים רחוקות עלולים להפוך לממאירים. לרוב הם מזוהים בבדיקת אולטרסאונד או על ידי היסטרוקופיה. יתר על כן, פולפים אלו ניתנים גם לזיהוי על ידי בדיקה גניקולוגית עם ספקולום. הסרתם מתבצעת בניתוח זעיר פולשני ללא הרדמה. אנדומיוזיס הוא מצב רפואי שבו רירית הרחם חודרת לתוך שריר הרחם. הגורמים להיווצרות מצב רפואי זה אינם ידועים. לכן, קשה מאוד לאבחן ולטפל בו. שרירני רחם, הנקראים גם מיומות הם גידולים שפירים אסימפטומטיים השכיחים ביותר בקרב נשים, גידול זה מתפתח מתוך רקמת שריר הרחם כפי שמרמז שמו. ממאירות והיפרפלזה לרוב נדיר בקרב נשים בגיל הפוריות אך, יכול להופיע. בקטגוריה זו נכללים מחלות ממאירות כמו סרטן הפות, נרתיק, רחם וצוואר הרחם. היפרפלזה זהו מצב שבו ישנה התרבות וגדילה של תאים ברקמה בריאה, שיכול לגרום לגדילה של האיבר. מצב זה נפוץ בנשים אשר סובלות מן השמנת יתר או שיש להן היסטוריה של שיבושים בביוץ.
גורמי ה-COEIN (הפרעות קרישה, שיבושים בביוץ, הפרעות ברירית הרחם, הפרעות יאטרוגניות ובלתי מסווגים) אינם קשורים לבעיות מבניות. הפרעות קרישה מתאר מצב שבו יכולת הדם להיקרש נפגעת. בעיה זו נפוצה בקרב נשים עם דימום וסתי מוגבר. מחלת פון וילברנד היא הפרעת קרישה התורשתית הנפוצה ביותר המתבטאת בדימום ממושך כתוצאה מפגיעה בפקטור קרישה. למעשה, כ-20% מן הנשים אשר סובלות מדימום וסתי מוגבר יסבלו גם מבעיות בקרישה. הפרעות בתפקוד הביוץ הוא גורם שכיח לדימום וגינלי חריג, לרוב מתבטא בדימום לא סדיר וכמות זרימה משתנה. שיבושים בביוץ עלולים להיגרם כתוצאה מבעיות הורמונליות וכוללים בתוכם הפרעות כגון: תסמונת השחלות הפוליצסטיות, בעיות בתפקוד בלוטת התריס ועוד. הפרעות ברירית הרחם מאובחנות בדרך כלל כאשר מתרחש דימום וגינלי חריג שבו הוסת וביוץ תקינים וסדירים, ללא גורמים אחרים שמצביעים על בעיה אחרת. הפרעות ברירית הרחם כוללות זיהומים, דלקות ברירית הרחם, אנדומטריאוזיס, מחלות מין ועוד. הפרעות יאטרוגניות לרוב קשורות לטיפולים הורמונליים שונים כמו: גלולה למניעת היריון, דפו פרוברה, טבעת וגינלית והתקן תוך רחמי ועוד. דימום לא סדיר יכול להתרחש כתוצאה מלקיחה לא סדירה של טיפול ההורמונלי ולפעמים גם מלקיחה סדירה. הסיכוי לדימום לא סדיר בשימוש אוראלי של אמצעי מניעה הוא גדול יותר, מכיוון שישנה אפשרות לפספס גלולה. הקטוגוריה הלא מסווגת של PALM-COEIN כוללת מצבים שעשויים להיות נדירים, שאינם שייכים לקטגוריה אחרת או שעדיין אין מספיק ידע עליהם.