stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אצטדיון פייר מורואה

| --- | --- |
אצטדיון פייר מורואה במשחק הפתיחה
אצטדיון פייר מורואה במשחק הפתיחה
 על שם:  דקטלון 
 כתובת:  Boulevard de Tournai, 59491 Villeneuve-d'Ascq 
 מיקום:  וילנב-ד'אסק, צרפת
 קואורדינטות:  50°36′43″N 3°07′50″E﻿ / ﻿50.611962°N 3.130631°E﻿ / 50.611962; 3.130631
 אבן יסוד:  2009
 תקופת הפעילות:  17 באוגוסט 2012 – הווה (12 שנים)
 עלות הבנייה:  282 מיליון אירו
 בעלים:  Eiffage (עד 2043) Métropole européenne de Lille (אחרי 2043)
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Valode et Pistre
 קבוצות:  ליל
 מושבים:  50,186 במשחקי כדורגל   27,500 בתור ארנה
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת או-דה-פראנס מוגדלת) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תעלת למאנש  בלגיהפייר מורואה(למפת או-דה-פראנס רגילה) ליל אראס קאלה דנקרק ואלנסיין אמיין בווה לאן סן-קנטן גראנד אסט  איל-דה-פראנס נורמנדי תע. למ.  בלגיהפייר מורואה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון פייר מורואה (בצרפתית: stade Pierre-Mauroy) הוא אצטדיון רב-תכליתי הממוקם בעיר וילנב-ד'אסק שבמטרפולין של ליל בצפון צרפת, אשר משמש בתור אצטדיונה הביתי של קבוצת ליל מליגת העל הצרפתית בכדורגל. האצטדיון נקרא גם Grand Stade Lille Métropole (אצטדיון גדול ליל מטרופול) והוא נפתח ביולי 2012.
גג האצטדיון נסגר דבר המאפשר קירוי מלא של האצטדיון בעת הצורך. באצטדיון יש כ-50,000 מושבים בתצורה של אצטדיון כדורגל או רוגבי(הקישור אינו פעיל). האצטדיון בנוי בצורה מודולרית המאפשרת להסיט חלק ממשטח הדשא, לשם יצירת היכל רב-תכליתי למופעים ואירועי ספורט שונים הנערכים באולם. בתצורה זאת יכול האולם להכיל מעל 27,000 צופים באירועי ספורט ומעט יותר מכך במופעים.
עוד לפני שהסתיימה בנייתו, נבחר האצטדיון על ידי התאחדות הכדורגל הצרפתית לארח מספר משחקים במסגרת יורו 2016 שנערך בצרפת. קבוצת הכדורגל ליל עברה לשחק באצטדיון בעונת 2012/13 לאחר ששחקה לפני כן באצטדיון ליל מטרופול.
האצטדיון היה הפרויקט האחרון של פייר מורואה, ששימש בעבר כראש ממשלת צרפת, כיושב ראש Métropole européenne de Lille.
היסטוריה

ב-1975 ליל התחילה לשחק באצטדיון גרימונפרה-ז'ורי בו תכולה של 21,128 מקומות. באמצע שנות ב-90, הקבוצה החלה לבנות את עצמה כקבוצה מובילה בצרפת אולם אצטדיון גרימונפרה-ז'ורי לא עמד בדרישות אופ"א מה שאילץ את ליל לשחק באצטדיון פליקס בולאר של היריבה לאנס בליגת האלופות בשנת 2001. בהתחלה תוכננה בניית אצטדיון בעיר ליל עצמה אולם הפרויקט בוטל בעקבות קרבת המיקום שנבחר למצודת ליל.
ב-2004 עברה ליל לשחק באצטדיון ליל מטרופול אולם האצטדיון היה קטן יותר מאצטדיון גרימונפרה-ז'ורי וגם לא עמד בדרישות אופ"א. מצב זה אילץ את ליל לשחק בליגת האלופות 2005/6 בסטאד דה פראנס שבפרוורי פריז המרוחק 200 ק"מ מליל. בנוסף למרחק, שני אוהדים נהרגו בתוצאה מפגיעת רכבת בדרכם למשחק נגד ליון, כך שהפתרון הזה לא היה מקובל על ראשי הקבוצה.
בעקבות שינויים מבניים בפריז, ליל והערים השכנות לה הוגדרו כמטרופול כך שב-2006 המטרופול האירופאי של ליל (MEL) שלט על יותר שטחים ויכל למצוא פתרון לבעיית האצטדיון. כך שבדצמבר 2006 יצא מכרז לאצטדיון רב-תכליתי המכיל לפחות 50,000 צופים ויכול לארח גם הופעות וגם משחקי ספורט שונים. למכרז נגשו שלוש חברות Eiffage, Bouygues ו-Vinci. ב-2008 הוכרזה Eiffage כזוכה וניתנו לה 45 חודשים לבניית האצטדיון.
ביולי 2009 ניתנו לחברה כל ההיתרים לבנית האצטדיון. בפברואר 2010 צרפת הודיע על הגשת מועמדות לאירוח טורניר יורו 2016 והאצטדיון החדש של ליל היה חלק מתוכנית האירוח. במרץ 2010 בניית האצטדיון החלה בפועל. בקיץ 2012 האצטדיון היה מוכן, בדיוק בזמן לתחילת עונה 2012/3 בליגה הצרפתית. במועד זה האצטדיון היה השלישי בגודלו בצרפת, לאחר הסטאד דה פראנס וסטאד ולודרום במרסיי.
בתחילה האצטדיון נקרא האצטדיון הגדול של ליל מטרופול אולם ב-21 ביוני 2013 שמו שונה להנצחת ראש עיריית ליל לשעבר וראש ממשלת צרפת לשעבר פייר מורואה שנפטר ב-7 ביוני 2013 ונקרא אצטדיון פייר מורואה.
אירועים באצטדיון > אירועי ספורט

האצטדיון הוא רב תכליתי ואירח וכן צפוי לארח אירועים חשובים בקנה מידה צרפתי ואירופאי:
נקודת סיום של היום הרביעי של הטור דה פראנס 2014
אירח את גמר גביע דייוויס 2014 בין נבחרת גביע דייוויס של צרפת לנבחרת גביע דייוויס של שווייץ
אירח את חצי גמר גביע דייוויס 2017 בין צרפת לסרביה וכן את הגמר בין צרפת לבלגיה.
בגביע דייוויס 2018 אירח את חצי הגמר בין צרפת לספרד ואת הגמר בין צרפת לקרואטיה.
אירח את שלב הגמר של אליפות אירופה בכדורסל 2015
אירח שישה משחקים ביורו 2016
אירח מספר משחקים באליפות העולם בכדוריד 2017
אירוח שלב הגמר של ליגת האומות לגברים בכדורעף 2018
האצטגיון צפוי לארח 5 משחקים במסגרת גביע העולם ברוגבי 2023
במסגרת האירוח של אולימפיאדת 2024 בפריז, האצטדיון צפוי לארח מספר משחקי כדורגל, כדורסל וכדוריד בשלב הבתים.
אירועים באצטדיון > קונצרטים

האצטדיון יכול לארח גם קונצרטים והופעות של זמרים. האצטדיון אירח מופע של ריהאנה במסגרת Diamonds World Tour ב-2013 מול 27,000 צופים. האצטדיון היה אמור לארח גם את דפש מור אולם מכיוון שהיה קר באצטדיון, הלהקה בטלה את ההופעה.
גם זמרים צרפתים כמו פטריק ברואל (בספטמבר 2014) וג'וני האלידיי (צפוי להופיע באוקטובר 2015), מופיעים באצטדיון מול עשות אלפי צופים.
שיאי צפייה

להלן חמשת האירועים הספורטיביים עם כמות האוהדים הגבוהה ביותר באצטדיון (נכון לאוגוסט 2023):
| דירוג | כמות צופים | תחרות | קבוצות | תאריך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 49,712 | ליגת העל הצרפתית בכדורגל | ליל - פריז סן-ז'רמן | 14 באפריל 2019 |
| 2 | 49,626 | משחק ידידות | צרפת - ג'מייקה | 8 ביוני 2014 |
| 3 | 49,161 | גמר גביע הליגה הצרפתית | שטרסבורג - גנגאן | 30 במרץ 2019 |
| 4 | 49,132 | ליגת העל הצרפתית בכדורגל | ליל - פריז סן-ז'רמן | 26 בינואר 2020 |
| 5 | 49,082 | ליגת העל הצרפתית בכדורגל | ליל - פריז סן-ז'רמן | 3 בפברואר 2018 |
הערות שוליים

↑  פרסום של האצטדיון, בעמוד 3 מופיע מספר המושבים. (בצרפתית)
↑  Présentation et Historique de la Decathlon Arena Stade Pierre Mauroy, www.stade-pierre-mauroy.com (בצרפתית)
↑  מידע על ההופעה של ריהאנה באתר france3
↑  ביטול ההופעה של דפש מוד באתר lavoixdunord
↑  כתבה על המשחק מאתר deux-zero.com
↑  מידע על המשחק מאתר האצטדיון
↑  מידע על המשחק ושיא הצופים מאתר france3
↑  כתבה על המשחק מאתר lequipe
↑  כתבה על המשחק מאתר lequipe
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: ec6667ab-1ab7-4e55-b902-4abf142d1aba
כאן גימל

| --- | --- |

 פרטי התחנה
 סוג:  רדיו ממלכתי
 שפה:  עברית
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-15 במאי 2017 
 אזורי קליטה ותדרים
 אזור קליטה:  מרכז הארץ, ירושלים והסביבה, דרום הערבה, צפת, הגליל
 נקלט בתדר:  97.8FM
 אזור קליטה:  חיפה, אילת, עמק חפר, צפת והגליל, צפון בקעת הירדן, באר שבע צפון הנגב, לב השרון, כפר יונה, עמק חפר
 נקלט בתדר:  105.5FM
 אזור קליטה:  אצבע הגליל, תל אביב והסביבה, צפון בקעת הירדן, צפון הערבה, מרכז הנגב
 נקלט בתדר:  89.7FM
 אזור קליטה:  אפרת, ירושלים, נצרת והסביבה
 נקלט בתדר:  97.5FM
 
 אתר התחנה
כאן גימל היא תחנת רדיו ישראלית, השייכת לתאגיד השידור הישראלי. התחנה משדרת רק מוזיקה ישראלית, ובכלל זה מוזיקה שיצרו ישראלים, גם אם בשפות שאינן עברית. התחנה החליפה את רשת ג' של קול ישראל שברשות השידור, והחלה את שידוריה ב-15 במאי 2017, עם פתיחת שידורי תאגיד השידור הישראלי.
לאורך שעות היום התחנה משדרת מוזיקה פופולרית ישראלית מכל הסוגים ולכל הגילים.
התחנה ממשיכה את קו היצירה במוזיקה הישראלית שהתחילה עוד בשידורי רשת ג' של רשות השידור, שהחל מנובמבר 1997 משדרת רק מוזיקה ישראלית, גם אם המוזיקה אינה בעברית.
התחנה מקיימת בכל ראש השנה את מצעד השנתי של המוזיקה הישראלית, מצעד המסכם את כלל המוזיקה הישראלית שנוצרה בשנה המדוברת, כולל דירוג שיר השנה, זמר השנה, וזאת על-ידי החלטת המאזינים.
מספר תוכניות מרכזיות מהתחנה משודרות במקביל בשידור חי מאולפן "כאן גימל" בערוץ כאן 11 בטלוויזיה.
כיום מנהל התחנה הוא ברק איצקוביץ' והעורכת הבכירה היא טל ארגמן.
שידורי התחנה

כמה מהתוכניות הבולטות בכאן גימל:
גימלייב – מופע אולפן שבועי של אמן ישראלי, עם הרכב נגנים, המצולם ומועבר בשידור ישיר בימי שני ב-21:00 ברדיו ובדף הפייסבוק של התחנה. התוכנית מוקלטת ומשודרת גם בטלוויזיה, בערוץ כאן 11.
אגן הים התיכון – תוכנית שבועית של מוזיקה ים-תיכונית, שבה מתארח אמן ישראלי להופעה חיה באולפן עם הרכב נגנים. התוכנית מצולמת ומועברת בשידור ישיר (שישי ב-9:00) ברדיו, בטלוויזיה בערוץ כאן 11 ובדף הפייסבוק של התחנה.
סוף שבוע געגוע – רצועה של להיטים ישראלים משנות השישים ועד סוף שנות השמונים, הקונספט הזה החליף בסוף אוקטובר 2019 את שבת רטרו – שבת ישראלית נוסטלגית.
פוקוס – תוכנית העשרה שבועית על אמן ישראלי חשוב או על אלבום ישראלי שהיה אבן דרך במוזיקה הישראלית (שבת ב-19:00).
מאחורי השירים – תוכנית אירוח שבועית שבה מתארח אמן שהוציא אלבום. בתוכנית משודר ריאיון עם האמן, ובין לבין משודרים כל שירי האלבום החדש (רביעי ב-21:00).
פגישה אישית – תוכנית שבועית שבה אמן מגיש במשך שעה את השירים הישראליים האהובים עליו (שלישי ב-21:00).
העשירייה – מצעד שבועי שמשודר מדי יום חמישי בין השעות 12:00–14:00 בו מוצגים עשרת השירים הישראלים שמאזיני התחנה הכי אהבו באותו שבוע. המצעד מורכב לצד ההצבעות של המאזינים גם מהשמעות בשירותי המוזיקה השונים. בנוסף לצד הדירוג נכללות פינות נוספות: "פינת הרדאר" בה מוצגים זמרים חדשים ומתחילים במוזיקה הישראלית ופינת "העשירייה מארחת" בה מתארחים בכל שבוע שני מוזיקאים אהובים המבצעים את שיריהם ומספרים על הקריירה. פינות נוספות במצעד: "נאמבר וואן" (פינה בה מוצג שיר שמצליח מחו"ל) ופינת "המבזק" (עם הידיעות הכי מדוברות בעולם המוזיקה). לקראת השעה 14:00 נחשף "שיר השבוע של ישראל" כפי שהמאזינים בחרו. ההצבעה למצעד מתקיימת בכל שבוע מיום חמישי בשעה 14:00 ועד יום שלישי בשעה 12:00 בשבוע שלאחר מכן.
בחזרה לעתיד – תוכנית יומית המוקדשת למוזיקה ישראלית משנות ה-60 וה-70 (א' עד ד' ב-22:00).
צד גימל – תוכנית יומית המוקדשת למוזיקה ישראלית אלטרנטיבית (א' עד ד' ב-23:00).
שיא גימל – תוכנית שבועית ובה סקירה של כל השירים הישראליים הבולטים והפופולריים של השבוע: השיר הנצפה ביותר ביוטיוב, השיר המושזם ביותר בשזאם, השיר המבוקש ביותר בספוטיפיי וכו' (חמישי ב-14:00).
סטטוס – מגזין מוזיקה שבועי (ראשון ב-21:00).
פנינה שחורה – תוכנית שבועית של מוזיקה ישראלית שחורה (חמישי ב-21:00).
רוק – תוכנית רוק ישראלי שבועית (חמישי ב-22:00).
ארון השירים היהודי – תוכנית בת שעה המשודרת בימי שישי מדי שבוע, שירים עכשוויים וישנים הקשורים למקורות, לאירועי השבוע שחלף ולפרשת השבוע. מוגשת על ידי עומר בן רובי (שישי ב-8:00).
הערות שוליים

1 2 3 4  תדרים וערוצי קליטה
↑    רז שכניק, סוף שבוע געגוע, באתר "ידיעות אחרונות", 30 באוקטובר 2019
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
מרכז קליטה בית קנדה

| --- | --- |

מרכז קליטה בית קנדה במבט מכיכר הנר, 2023
 מידע כללי
 סוג:  מרכז קליטה
 כתובת:  רחוב שבי ציון 1
 מיקום:  רובע א',  אשדוד
 מדינה:  ישראל ישראל
 מפעיל:  עמיגור 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1962–1968 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1968 
 אדריכל:  משה לופנפלד וגיורא גמרמן
 סגנון אדריכלי:  ברוטליזם
 מידות
 קומות:  5
 
 קואורדינטות:  31°48′32″N 34°38′41″E﻿ / ﻿31.808790141225°N 34.644610510651°E﻿ / 31.808790141225; 34.644610510651
  (למפת אשדוד מוגדלת) מרכז קליטה בית קנדה(למפת אשדוד רגילה) מרכז קליטה בית קנדה(למפת השפלה רגילה) מרכז קליטה בית קנדה(למפת השפלה מוגדלת) מרכז קליטה בית קנדה
 
מרכז קליטה בית קנדה הוא מרכז קליטה (הוסטל) לעולים חדשים הפועל מאז 1968 ברובע א' באשדוד.
מרכז זה היה אחד מבין כעשרים מרכזי קליטה שהוקמו מסוף שנות ה-50 ועד ראשית שנות ה-70 ובתכנונם נטלו חלק אדריכלים בכירים. במרכז הוזמנו העולים החדשים להתגורר במשך חודשים אחדים במחיר מסובסד, ובמקביל ללמוד באולפן לעברית ובקורסים והדרכות בנושאים שונים להכרת התעסוקה, הדיור, התרבות והלימודים בישראל.
היסטוריה

עם היווסדה של אשדוד באמצע שנות ה-50 ובמסגרת תכנון השכונה הראשונה בעיר, רובע א', תוכנן מרכז קליטה במרכז השכונה, במפגש של שני הרחובות הראשיים החוצים את הרובע - שבי ציון ורוגוזין. במטרה לשלב ככל הניתן את העולים החדשים בחיי הרובע, הוקם הבניין בסמוך למרכז המסחרי והמנהלתי של הרובע שבשעתו שימש כמוקד עירוני קודם להקמת רובע הקריה ("הסיטי") בשלהי שנות ה-90 ומעבר משרדי הממשלה לרובע, שהפך למרכז העסקים הראשי, ומעבר העירייה לקריית התרבות ע"ש צבי צילקר.
בראשית שנות ה-70, עם התכנון להקמת יד לחללי חיל הים בגן אלישבע הצמוד למרכז, ואליו הוא צופה – היוו עולי העיר, שמרכז הקליטה היה למוקדם בעיר, גורם מכרע להקמתו שם. ראש עיריית חיפה דרש מחיל הים שיקום בעירו, אך ראש עיריית אשדוד צבי צילקר שכנע את נציגיהם כי אשדוד מתאימה יותר מפני שניתן לבנות את היד אל מול לים ללא חוצץ, ומפני שתוכל להוות השראה לעולים החדשים (המשתכנים בסמוך) לתרום למולדת אליה שבו בעלייתם.
בשנת 2017 המבנה שופץ על ידי חברת עמיגור בסך 4.5 מיליון דולר כתרומה מיהדות אמריקה הצפונית והדרומית, כמהלך כולל עם שאר מרכזי הקליטה בארץ.
בשנת 2021 טענה עיריית אשדוד כי הצליחה להניא את עמיגור מתוכניתה להסב את בית קנדה ממרכז קליטה להוסטל שאינו-בלעדי לעולים.
בשנת 2022 הושלמו בבניין שינויים והרחבות כשעל גג חלקו המזרחי הוקם מגדל דירות בן 21 קומות ו-220 יחידות דיור המיועד לשכירות מוזלת לעולים ותיקים מבוגרים. כמו כן, נוספו לבית קנדה עצמו עוד 8 קומות מגורים חלקיות בנות 90 יחידות דיור (נוסף על ה-90 שהיו במקור).
אדריכלות

תרומה שהעמידה המגבית המאוחדת לישראל בקנדה סייעה להקמת המרכז שנקרא הודות לכך על שמה. את הבניין תכננו האדריכלים משה לופנפלד וגיורא גמרמן שפתחו את משרדם המשותף שנים אחדות קודם לכן. ”כמבנה מרכזי כל כך בחיי העיר החדשה, העניקו לופנפלד וגמרמן להוסטל הדר ברוטליסטי ואיכות בנייה מוקפדת, שייחדו אותו מרוב בתי המגורים ומבני הציבור שהוקמו בעיר החולים בשלהי שנות ה-50 ובראשית שנות ה-60”, כתבו צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון על הבניין בספרם "אחרי המודרניזם" המתמקד בעבודותיהם של האדריכלים. לופנפלד וגמרמן תכננו בלוק באורך 58 מטרים הבנוי בנסיגה מקו הרחוב, המתנשא מעליו מעט.
בשונה ממבני השיכונים שנבנו לרוב בארץ באותן השנים, עיצבו האדריכלים את המבנה באופן המעניק לו קלילות ופלסטיות, תוך שימוש בבטון חשוף בכל חלקיו. גישה זו באה לידי ביטוי באמצעות הימנעות מיצירת משטחי בטון, אלא על ידי עמודים דקיקים ועיצוב המרפסות השקועות. כמו כן, נקבעו חצרות פנימיות בעומק הבניין שבהן שולבו גם המדרגות המקשרות בין הקומות. מהלך זה נועד לאפשר אוורור טבעי למעברים והדירות כדוגמת חצרות ים-תיכוניות מסורתיות וכן כדי לעודד קשרים בין הדיירים הזמניים שזה מקרוב באו.
בקומת המסד שולבה אמנות באדריכלות – קיר קרמיקה מהגדולים בארץ, הנמתח לרוחב של עשרים מטרים ומדגיש את מעמדו של מרכז הקליטה כנקודת ציון עירונית. את הקיר עיצבה ויצרה האמנית אביבה מרגלית-ממבוש, המתאר את נוף העיר אשדוד בצבעים עזים.
מרכז הקליטה ממשיך לפעול במתכונתו המקורית גם לאחר השיפוצים שעבר, גם אם איכויותיו האדריכליות המקוריות לא נשמרו ואיכויותיו הברוטליסטיות ופרטי הבטון המרשימים נעלמו תחת שלל חיפויים.
גלריה

בית קנדה בלילה, במבט מגן אלישבע
בית קנדה במבט מרחוב רוגוזין בלילה, 2023
קטע מקיר אמנות שיצרה אביבה מרגלית-ממבוש בחזית הכניסה לבניין
חצר פנימית בבניין
לקריאה נוספת

צבי אלחייני ומיכאל יעקובסון, אחרי המודרניזם: האדריכלות של משה לופנפלד וגיורא גמרמן, הוצאת אסיה, 2021
שמואל יבין ומ. שגיב, הוסטלים - מרכזי קליטה ומעונות עולים, הוצאת הסוכנות היהודית ומשרד השיכון, 1969
הערות שוליים

↑  משה דרור, אריאלה ברמכר (ע), הקדנציה הראשונה, צילקר – אשדוד שאהב, אשדוד: אבי אלעד, 2022, עמ' 88-89
1 2  רבקה יניב, סוכלה תכנית להפוך את מרכז הקליטה בית קנדה לבניין דירות להוסטל, באתר אשדוד10, ‏4 במרץ 2021
1 2  עופר אשטוקר, מרכז הקליטה "בית קנדה" הולך להפוך למגדל מגורים בן 21 קומות, באתר אשדוד נט, ‏25 ביולי 2016
1 2  שמואל סרדינס, בשעה טובה: אושר אכלוסו של הדיור הציבורי מעל בית קנדה באשדוד, באתר אשדוד נט, ‏22 ביוני 2022
↑  שרה שוורץ, אושרו 220 יחידות דיור חדשות באשדוד לדיור הציבורי: שכר הדירה – 300 ש"ח, באתר כאן דרום אשדוד, ‏14 בנובמבר 2017
↑  נועם דביר, יש לאן לעלות, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2009
↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב בבית הכנסת שתכנן יצחק פרלשטיין ברובע א' באשדוד, באתר חלון אחורי, ‏14 בנובמבר 2020
אנדרטת הנר, בעיצובה של מתילדה הלפרין – ממוקמת בכיכר שבין מרכז הקליטה לגן אלישבע
חזית בית קנדה לפני השיפוץ, 2011
יגאל סבטי

| --- | --- |
 מדינה:  איראן איראן
 סוג כתב:  מתרגם, עיתונאי, כתב, עורך ושדרן בקול ישראל בפרסית
 
יגאל סבטי (נולד ב-23 בדצמבר 1944) הוא מומחה לאיראן ולשפה הפרסית, סופר, מתרגם ועיתונאי. כתב, עורך ושדרן בקול ישראל בפרסית.
קורות חייו

יגאל סבטי נולד בעיר המדאן שבאיראן. גדל והתחנך בבית הספר אליאנס שבעיר המדאן וכן בטהראן.
עם סיום לימודי התיכון למד ספרות פרסית ואת השפה העברית בישיבות אוצר התורה שבטהראן ובשיראז שימש כמורה ומחנך למשך כחמש שנים. תוך כדי עבודתו כמחנך באוצר התורה, ויתר על לימודי המשפטים על-מנת שיוכל להמשיך לחנך וללמד במקביל, והחל בלימודי תואר בספרות אנגלית באוניברסיטת טהראן.
עם סיום לימודיו עבד במשך כעשרים ושלוש שנים כמתרגם מומחה בכיר במכס האיראני והוציא לאור מספר ספרי הדרכה ומדיניות של המכס. כמו כן כתב, תרגם והוציא לאור מספר ספרי ילדים ונוער, שזכו להצלחה רבה באיראן.[דרוש מקור] את חלקם המשיכו למכור באיראן עד לשנת 2011.[דרוש מקור]
בשנת 1994 עלה לישראל והחל לעבוד בקול ישראל במחלקת השידורים בפרסית כעורך, מנהל הפקה וקריין. פינתו הקבועה של סבטי הייתה פינת הבריאות, שהפכה לפופולרית ביותר בקרב מאזיני הערוץ. [דרוש מקור][דרושה הבהרה] יצא לגמלאות בשנת 2012.
בשנת 2005, הוציא לאור את תרגומו לפרסית של הספר טביה החולב של שלום עליכם.
סבטי נשוי ואב ל-3.
מספריו

نجات الله سبطی, 1967, قصه های مادر, انتشارات بامداد.(בפרסית)
نجات الله سبطی, 1968, قصه های پدر, نقش جهان.(בפרסית)
نجات الله سبطی, 2005, توبیای شیرفروش.(בפרסית)
ראו גם

קול ישראל בפרסית
הערות שוליים

1 2  קרינה שטוטלנד, ‏המשבר במפרץ הפרסי, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2004
↑  نجات-الله سبطی, 1967, قصه های مادر, انتشارات بامداد.(בפרסית)
↑  نجات-الله سبطی, 1968, قصه های پدر, نقش جهان.(בפרסית)
↑  نجات-الله سبطی, 2003, توبیای شیرفروش.(בפרסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604445605171  VIAF: 153148267980405110463   WorldCat (עם VIAF): 153148267980405110463
ראיין קראוזר

ראיין קראוזר (באנגלית: Ryan Crouser; נולד ב-18 בדצמבר 1992) הוא אתלט אמריקאי. שלוש פעמים ברציפות האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020 ופריז 2024), פעמיים אלוף העולם (יוג'ין 2022, בודפשט 2023), סגן אלוף העולם (דוחה 2019), אלוף העולם באולם (גלאזגו 2024), 6 פעמים אלוף ארצות הברית (2016, 2017, 2019, 2021, 2022 ו-2023) ושיאן העולם (מיוני 2021) בהדיפת כדור ברזל.
ביוגרפיה

קראוזר נולד בפורטלנד, אורגון בן למשפחה של ספורטאים מצטיינים שעסקו באתלטיקה בענפי הזריקות. אביו, מיץ' קראוזר היה מחליף בזריקת דיסקוס באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). דודו, בריאן קראוזר, השתתף בשתי אולימפיאדות (סיאול 1988 וברצלונה 1992) בהטלת כידון, דוד נוסף, דין קראוזר הוא הודף כדור ברזל וזורק דיסקוס מצטיין, בן דוד, סם קראוזר, שיאן ארצות הברית לנוער בהטלת כידון ובן דוד נוסף, היילי קראוזר אף הוא מטיל כידון מצטיין.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברסנונה, איטליה ביולי 2009 זכה קראוזר בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) בשיא אליפות חדש של 21.56 מטר ומדליית כסף, בזריקת דיסקוס (1.5 ק"ג) בתוצאה של 61.64 מטר.
ביוגרפיה > 2016 > אלוף אולימפי

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, אורגון ביולי 2016, ושימשה גם כמבחנים האמריקאיים לאולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016), זכה קראוזר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל, לפני אלוף העולם ג'ו קובץ' (21.95 מטר) ודארל היל (21.63 מטר), תוך שהוא קובע שיא אישי חדש של 22.11 מטר.
במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל, וקבע שיא אולימפי חדש של 22.52 מטר, לפני ג'ו קובץ' (21.78 מטר) ותומאס וולש מניו זילנד (21.36 מטר). כבר בהדיפה השנייה הוא עלה למקום הראשון בתחרות בשיא אישי חדש של 22.22 מטר, אותו שיפר בהדיפה השלישית בתוצאה של 22.26 מטר ובסך הכול קבע ארבע הדיפות טובות יותר מיתר המשתתפים בתחרות.
ביוגרפיה > 2017

באליפות ארצות הברית שנערכה בסקרמנטו, קליפורניה ב-25 ביוני 2017 זכה קראוזר בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש ובתוצאת השנה בעולם של 22.65 מטר, לפני ג'ו קובץ' (22.35 מטר) וראיין ויטינג (21.54 מטר).
באליפות העולם שנערכה בלונדון אוגוסט 2017 סיים קראוזר במקום שישי בהדיפת כדור ברשל בתוצאה של 21.20 מטר.
ביוגרפיה > 2018

באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, איווה בסוף יוני 2018 הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 20.99 מטר, אחרי דארל היל (21.57 מטר) ולפני קרטיס ג'נסן (20.87 מטר).
ביוגרפיה > 2019

בתחרות שנערכה באפריל 2019 בלונג ביץ', קליפורניה, קראוזר קבע בהדיפה החמישית בתחרות שיא אישי חדש של 22.74 מטר. עוד לפני כן, בהדיפה הרביעית, קבע תוצאה של 22.73 מטר.
באליפות ארצות הברית שנערכה בדה מוין, בסוף יולי אותה שנה הוא זכה בפעם השלישית במדליית זהב בתוצאה של 22.62 מטר לפני ג'ו קובץ' (22.31 מטר) ודארל היל (22.11 מטר).
ביוגרפיה > 2019 > סגן אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה בדוחה, קטר ב-5 באוקטובר אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי של 22.90 מטר, אותו קבע בהדיפה השישית והאחרונה שלו, ס"מ אחד בלבד פחות מהמנצח ג'ו קובץ' (22.91 מטר) ולפני תומאס וולש שקבע את אותה תוצאה כמוהו 22.90 מטר. במקרה של שוויון, מדליית הכסף ניתנת להודף בעל התוצאה השנייה הטובה יותר, קרואזר הדף 22.71 מטר לעומת וולש שהדף 22.56 מטר.
ביוגרפיה > 2020

באליפות ארצות הברית באולם שנערכה באלבקרקי, ניו מקסיקו ב-15 בפברואר 2020 זכה קראוזר במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אישי חדש של 22.60 מטר, התוצאה השנייה בטיבה בכל הזמנים, 6 ס"מ אחרי שיא העולם של רנדי בארנס מארצו הברית (22.66 מטר).
בתחרות שנערכה במריאטה אטלנטה, ג'ורג'יה ב-18 ביולי הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא אישי חדש של 22.91 מטר התוצאה השלישית בטיבה בכל הזמנים.
ביוגרפיה > 2021 > שיאן עולם באולם

במסגרת ליגת האתלטיקה בארצות הברית שנערכה באולם בפאייטוויל, ארקנסו, ב-25 בינואר 2021 קבע קראוזר בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 22.88 מטר, שיפור לשיא בן 32 השנים של רנדי ברנס מארצות הברית (22.66 מטר). בתחרות שנערכה באריזונה בחודש מאי, ניצח קראוזר עם שיא אישי חדש של 23.01 מטר, ובכך הפך לאדם השלישי בהיסטוריה שעובר את גבול 23 המטרים.
ביוגרפיה > 2021 > שיאן עולם

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו ביוג'ין, אורגון ב-18 ביוני קבע קראוזר בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 23.37 מטר, שיפור לשיא העולם הוותיק בן 31 השנים של רנדי בארנס מארצות הברית (23.12 מטר). במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בשיא אולימפי חדש של 23.30 מטר, לפני ג'ו קובץ' (22.65 מטר) ותומאס וולש (22.47 מטר).
ביוגרפיה > 2022 > אלוף עולם

באליפות העולם שנערכה ביוג'ין ביולי 2022 הוא זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 22.94 מטר, לפני ג'ו קובץ' (22.89 מטר) וג'וש אווטנד מארצות הברית (22.29 מטר).
ביוגרפיה > 2023

בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס ב-27 במאי 2023 קבע בהדיפת כדור ברזל שיא עולם חדש של 23.56 מטר. באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה הגן על תוארו וזכה במדליית הזהב בשיא אליפות חדש של 23.51 מטר, לפני לאונרדו פאברי מאיטליה (22.34 מטר) ובן ארצו ג'ו קובץ' (22.12 מטר).
ביוגרפיה > 2024 > אלוף עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה בגלאזגו הממלכה המאוחדת במרץ 2024 זכה במדליית זהב בהדיפת כדור ברזל בשיא אליפות חדש של 22.77 מטר, לפני תומאס וולש (22.07 מטר) ולאונרדו פאברי (21.96 מטר).
באולימפיאדת פריז שנערכה ב-3 באוגוסט אותה שנה הוא זכה בפעם השלישית ברציפות במדליית זהב בתוצאה של 22.90 מטר, לפני בן ארצו ג'ו קובץ' (22.15 מטר) ורג'ינדרה קמפבל מג'מייקה (22.15 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

הדיפת כדור ברזל: 23.56 מטר (2023), שיא עולם
זריקת דיסקוס: 63.90 מטר (2014)
שיאים אישיים > אולם

הדיפת כדור ברזל: 23.38 מטר (2023), שיא עולם
הערות שוליים

↑  תוצאות המבחנים האמריקאים
↑  ספורט הארץ, בפעם השנייה בהיסטוריה: ראיין קראוזר שבר את שיא העולם בהדיפת כדור ברזל, באתר הארץ, 28 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14369211
זירת חיזור

זכרים ונקבות של שכווי הלענה בזירת החיזור.
באתולוגיה, זִירַת חִזּוּר או לֶק (שם מקוצר באנגלית: Lek; שם מלא: Lek mating - הזדווגות לק) נועד לציין התנהגות ייחודית לזכרים של מיני בעלי חיים מסוימים אשר מתקבצים באזורים קבועים לצורך חיזור - בדרך כלל לפני או במהלך עונת הרבייה, וזאת על מנת שהנקבה תתרשם מהם ותבחר להזדווג עימם. התנהגות זאת מפורסמת במיוחד בקרב עופות מסדרת התרנגולאים ומהמשפחות עדניים וחובתיים, אך היא מצויה גם אצל עשרות משפחות מסדרת העופות וכן בקרב מיני חרקים, דו-חיים, יונקים ואפילו דגים.
אטימולוגיה

בשפה האנגלית העתיקה, המונח "לק" (lock) התייחס לטקס נישואין, ונִשאל מהשפה השוודית שבה המונח נועד לציין פעילות מהנה, ספורט או משחק של מספר משתתפים. באנגלית המודרנית, משתמשים במילה לֶק המאויתת כ-Lek לצורך תיאור התנהגות מסוימת של חיזור. השם המלא של המונח הוא Lek mating (הזדווגות לק) או Lek breeding (רביית לק). בעל חיים המפגין את התנהגות זאת נקרא מין לקינג (Lekking). על פי מונחי האקדמיה ללשון העברית במילון ביולוגיה כללית, המילה העברית ללק היא "זִירַת חִזּוּר".