stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיטת השקשוקה
הערות שוליים

↑  הוכרזו הזוכים בפרסי הקולנוע הדוקומנטרי, באתר ynet, 3 בספטמבר 2009
↑  צבי לביא, האחים עופר: מוכנים להשתתף בדיון על הון ושלטון, באתר ynet, 9 ביוני 2009
↑  הילה רז, הסדר בתביעה על "שיטת השקשוקה": עידן עופר ימשוך את התביעה - מיקי רוזנטל לא יתנצל, באתר TheMarker‏, 15 בפברואר 2010
↑  ניר גלעד מונה למנכ"ל החברה לישראל, באתר ynet, 3 ביוני 2007
↑  ח"כ פינס: לחקור מתן ההטבה החריגה לאחים עופר, באתר ynet, 8 באוקטובר 2003
↑  המדינה לבג"ץ: עתירת התנועה לאיכות השלטון נגד מינוי ניר גלעד בחברה לישראל - לא מן העניין, באתר TheMarker‏, 18 בספטמבר 2006
↑  ניר בכר עתר נגד פיטוריו, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2005
↑  מזוז החליט לפתוח בחקירה נגד אלי לנדאו, באתר ynet, 13 בנובמבר 2005
↑  עורך "ידיעות אחרונות" רפי גינת פיטר את עורך מוסף "7 ימים", ניר בכר, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2005
↑  האחים עופר: סרט מלחמה, באתר ynet, 19 באוגוסט 2008
↑  מיקי רוזנטל: אני פוחד, באתר nrg
↑  גם אני מיקי רוזנטל
↑  שקשוקה, הון ותקשורת - הטלוויזיה החברתית
1 2  יוסי דהאן, נסיונות הסיכול של "מבצע שקשוקה", באתר "העוקץ", 20 באוגוסט 2008
↑  מרב יודילוביץ', שקלאר: נשדר את "שיטת השקשוקה", באתר ynet, 15 בספטמבר 2008
↑  ענת קם‏, השקשוקה על האש, באתר וואלה, 16 ביולי 2009
↑  יחימוביץ' לגושן: האם מותר לחברה לישראל לממן את סרט התגובה ל"שיטת השקשוקה"?, באתר גלובס, 8 בספטמבר 2009
↑  רותה קופפר, הערב: "שיטת השקשוקה" מול "מסודרים", באתר הארץ, 28 ביולי 2009
↑  "התקשורת עושה דמוניזציה למשפחת עופר", באתר הארץ, 4 בספטמבר 2009
↑  ענת קם‏, רוזנטל ועופר ממשיכים להתקוטט, באתר וואלה, 15 ביולי 2009
↑  אופיר בר-זהר, משפחת עופר תשלם למיקי רוזנטל 40 אלף שקל הוצאות בית משפט בתוספת מע"מ, באתר TheMarker‏, 13 בספטמבר 2009
↑  יואב יצחק, רוזנטל הטעה והסתיר מידע מתורמיו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 ביוני 2015; גידי וייץ, מדוע שילמו יצחק תשובה ועידן עופר מאות אלפי שקלים לרונאל פישר?, באתר הארץ, 25 ביוני 2015
↑   נתי טוקר, ח"כ רוזנטל תובע את יואב יצחק: "משמיץ ומבקש לרצות את מפרסמיו", באתר TheMarker‏, 26 באוגוסט 2015
↑  קובי אריאלי, שיטת השקשוקה מעוררת שאלות, באתר nrg‏, 5 בספטמבר 2008
| פרס אופיר לסרט התיעודי הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות התשעים של המאה העשרים | שאנן שיא (1991) • שנת 66' הייתה טובה לתיירות (1992)  • סנג'ין (1993)  • אל תגעו לי בשואה (1994)  • באבא לובה (1995)  • בית שאן: סרט מלחמה (1996)  • האולימפיאדה הראשונה של אמא (1997)  • יומן ראש הממשלה (1998) • הקומדיאנטים (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה העשרים ואחת | רשימת אהבה (2000) • תומר והשרוטים (2001) • מייק ברנט - לס מואה ט'מה (2002) • ההרוג ה-17 (2003) • את שאהבה נפשי (2004) • 18 קילו אהבה (2005) • סובנירים (2006) • מרגל השמפניה (2007) • ילדי השמש (2008) • שיטת השקשוקה (2009) |  |
| העשור השני של המאה העשרים ואחת | חיים יקרים (2010) • הדירה (2011) • הצלמניה (2012) • שומרי הסף (2013)  • הנסיך הירוק (2014) • שיח לוחמים. הסלילים הגנוזים (2015) • פרינסס שואו (2016) • בן-גוריון, אפילוג (2017) • ארץ זרה (2018) • יונתן אגסי הציל את חיי (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה העשרים ואחת | לאה צמל, עורכת דין (2020) • שפר בדרך להוליווד (2021) • מחברות שחורות (2022) • אם זה נגמר - ענבל פרלמוטר (2023) • הדונם של סבתא (2024) |  |
ועד בית

ועד בית הוא גוף הפועל בבית משותף כדי ליצור מנגנון של כללים שיהיו מוסכמים על רוב הדיירים ויפעלו במקרים שבהם נדרשת הכרעה של מחלוקות, או התנהלות כללית של בית דירות. ועד בית פועל כעמותה קהילתית.
ועד בית יכול להיות מורכב מדיירי הבניין ומנציגות מתנדבת. במקרים שבהם דיירי הבניין לא מעוניינים לנהל את הוועד בעצמם, הם יכולים לשכור שירותים של חברה לניהול בתים שתעשה במקומם את הסידורים הדרושים.
כמו כן, כדי שוועד הבית יענה על צורכי הדיירים, הם נדרשים לשלם תשלום סמלי עבור השירותים, לרוב בהמחאה שנתית. למשל, במרבית ממשקי הבית, הוועד הוא שאחראי על ניקיון חדר המדרגות, על גינון והדברה, ולרוב גם על תיקון ליקויים של הרכוש המשותף.
בישראל

בישראל, ועד בית מוגדר בחוק המקרקעין, התשכ"ט 1969 כ"נציגות הבית המשותף". לכל בית משותף תהיה נציגות לשם ניהול ענייני הבית המשותף; הנציגות תיכון ותפעל לפי הוראות התקנון. ועד הבית מוסמך ומחויב לייצג את כלל דיירי הבניין המשותף אליו נבחרו "להתקשר בחוזים ולהיות צד בכל הליך משפטי ובכל משא ומתן אחר בשם כל בעלי הדירות." ועד הבית הוא גוף משפטי נפרד ופעולתו מוגבלת רק לעניינים הנוגעים להחזקתו התקינה ולניהולו של הרכוש המשותף. כשהחברות בוועד יכולה להיעשות בהתנדבות או בתשלום סמלי. הוועד אחראי על אחזקת הבניין, גביית תשלומי ועד והפקדה בחשבון המשותף, ניהול אסיפות דיירים אחת לשנה (אלא אם נקבע אחרת), ניהול חשבון הבנק של ועד הבית.
במקרה של אי עמידה או מעבר על אחד מכללי בחירת ועד הבית, ניהול בקשות דיירים או ניהול הבית המשותף לרבות ייצוג אינטרסי הדיירים והבית המשותף כלפי חוץ ביכולת כל אחד מדיירי הבניין לתבוע את הוועד בתביעה כספית, ביכולת הוועד לגבות כסף לביטוח עצמי למקרה שכזה.
בישראל > כללי בחירת ועד בית

בחירת ועד בית חייבת להיעשות בתיעוד פרוטוקול. יכולים להיות בוועד עד 5 נציגים נבחרים, שיכולים לשאת בתפקידי מטלות שונות. אין לכפות תואר נציג ועד על דייר שאינו מעוניין בכך.
בחירת ועד הבית – מתבצע במסגרת אספת דיירים שהיא המוסד היחיד בו יכול להיבחר ועד הבית. כדי לבחור נציגות מספיק להשיג רוב רגיל באספת הדיירים. בסמכות אספת הדיירים השנתית או אספת דיירים שלא מן המניין להחליף את ועד הבית או לשנות את הרכב חברי הוועד ובתנאי שהתכנסה באופן חוקי.
משך הקדנציה של ועד הבית – הוועד שנבחר ישמש בתפקידו למשך שנה עד לבחירת ועד חדש באספת הדיירים בשנה הבאה. "תקופת כהונתה של הנציגות, כולל חבריה שנבחרו לפי סעיף קטן (ב), היא עד לבחירת הנציגות החדשה באספה הכללית הרגילה הבאה".
ועד בית זמני – המפקח רשאי למנות לבית נציגות זמנית עד שתיכון הנציגות הראשונה לפי התקנון; הרכב הנציגות הזמנית יהיה בהתאם להמלצת הבעלים של מחצית הדירות; באין המלצה כזאת, ימנה המפקח נציגות זמנית לפי שיקול דעתו מבין בעלי הדירות שבבית, או – אם לא הייתה אפשרות מעשית לעשות כן – שלא מבין בעלי הדירות, ורשאי הוא לקבוע שכר שישלמו לה בעלי הדירות. דינה של נציגות שנתמנתה כאמור בסעיף קטן (א) יהא לכל דבר כדין נציגות שנכונה לפי הוראות התקנון.
אין חובה למנות ועד בית לבניין משותף. אולם אם אין מינוי או מחליף לאחר עזיבת ועד בית, אין לשום גוף (לרבות המפקחים על רישום מקרקעין או האחראים על הבתים המשותפים) אפשרות לכפות מינוי פנימי או חיצוני. כמו כן, במצב שכזה גביית תשלומים על תקלות, תיקון נזקים וכדומה יעשה בצורה וולנטרית, ואין שום אפשרות חוקית לכפות על שום דייר תשלום, שלא בהסכמה רצונית. ניסיון שכזה יהווה קבלת דבר במרמה, ואף התחזות.
בישראל > כללי בחירת ועד בית > תשלום לוועד

כברירת מחדל כל דייר אמור לשלם דמי חבר ועד בית, באופן יחסי לרכוש הבית המשותף: כלומר X מ"ר בית פרטי / Y מ"ר שטח כלל הבניין (כחלוקה הוגנת). אלא אם הדבר שונה מאוחר יותר באספת דיירים: לדוגמה לאופן חלוקה שווה כך שכלל בעלי הדירות בבניין המשותף, משלמים תשלום זהה, שווה בשווה. אין אפשרות לסרב לשלם תשלומי ועד בית (גם לא בתשלום חלקי) - אחרת ביכולת הוועד לתבוע בתביעה אזרחית או קטנה.
לאחר בחירת ועד הבית ניתן להגיע להסדר "תקנון בית משותף מוסכם" באישור רוב של 2/3 מבעלי הדירות שהרכוש המשותף צמודים לדירותיהם. שינוי התקנון מתאפשר בחוק רק כל עוד לא מתקיימת פגיעה בזכויות בעלי דירות בבניין, לא מתווספים לבעלי הדירות תשלומים שלא אישרו או שלא נקבעו בחוק, התקנון החדש לא מנדב חלק מהרכוש המשותף לדירה מסוימת, ורק אם כל בעלי הדירות הסכימו לעניין.
במקרה של השכרת דירה על ידי בעל דירה בבנין המשותף האחריות לתשלומים מוטלת על בעל הדירה. הקביעה על מי יהיה תשלום דמי הוועד או הוצאות חריגות של הוועד, תקבע במעמד חוזה השכירות (חוק השכירות והשאילה) בין בעל הדירה לשוכרים. שוכרים רשאים להגיע ולקבל החלטות באספת דיירים רק באישור בעלי הדירה.
ועד הבית מחויב לפתוח חשבון בנק לעניין ההפקדות ותיעודם. כספי הוועד ישמשו לתשלום לספקים שונים, רכישת ציוד נדרש ואחזקת השטחים המשותפים במבנה. הוועד אחראי על ניהול ספר הכנסות והוצאות מפורט והצגת הנתונים לדיירים בדו"ח מפורט אחת לחצי שנה.
בישראל > ניהול בקשות דיירים

הצבת לוח מודעות ותיבת פניות במקום בו עוברים תדיר כלל דיירי הבניין.
ייצוג בעלי הדירות בהליכים משפטיים הקשורים לרכוש הבית המשותף או אחזקת הבית. לרבות ביצוע תיקונים ברכוש המשותף, שאי ביצועם עלול לפגוע בערך הדירות בבניין המשותף או בדירה ספציפית. כדוגמת: שינוי חזות הבניין או שינוי מבני (לרבות הוספה או פתיחת מרפסת) באחת הדירות ללא היתר עירוני.
ניהול וגישור סכסוכי שכנים בבית המשותף. כדוגמת התקנת מצלמות לכיוון שטחי או דירת אחד מהדיירים, לרבות שטחי מעבר משותפים לא הסכמת כלל הדיירים. התקנת מצלמות אבטחה חייבת להתבצע לכיוון דלת המתקין בלבד כחלק מחוק הגנת הפרטיות.
בישראל > ניהול הבית המשותף

אין להטיל על דיירי הבניין הוצאות שלא נקבעו בחוק או אושרו באספה הכללית. כדוגמת: הצבת מצלמות, מנעולי אבטחה מתקדמים, שער חשמלי וכו.[דרוש מקור: דרוש מקור נוסף לפירוט לעיל] ניסיון שכזה מהווה הטרדה מאיימת.
הקמת תוכנית חירום למקרי שריפה, הצפה, רעידת אדמה וכו' לרבות הכנת המקלט המשותף למצב חירום ביטחוני (כמו אטימות המקלט, שירותים כימיים ופרגוד, נייר טואלט, מים, מזון, מזון לתינוקות, כיסאות, מזרנים, פעילות לילדים).
בישראל > ייצוג אינטרסי הדיירים והבית המשותף כלפי חוץ

ועד הבית מחויב לשמור על אינטרסי הדיירים של הבית המשותף גם כלפי גופים חיצוניים כוועדות התכנון והבנייה או ועדות פיזיות של מנהלה מקומית, תוך שמירה על איכות החיים הקהילתיים. במטרה לוודא שמירת ערך דירות הבניין והרכוש המשותף וקידום האינטרסים שלהם בתוכניות פינוי בינוי או תמ"א 38. לרבות מעקב אחר שינויים אורבנים תכנוניים (תכנון ערים ואזורים) במטרה לוודא המשך נוחיות הדיירים במרחב הבניין. כדוגמת: שינוי הסדרי נסיעה, כביש או חניה ציבורית חדשה במקום לא נח; לרבות חיזוי בעיות בטיחותיות באזור הבניין המשותף.
ראו גם

האגודה לתרבות הדיור
הערות שוליים

↑  סעיף 65, חוק המקרקעין התשכ"ט 1969
↑  פרוטוקול בחירת ועד בית וקבלת החלטות - המוכר על ידי האגודה לתרבות הדיור
↑  תוספת, חוק המקרקעין התשכ"ט 1969
↑  סעיף 15 (ב), התקנון המצוי
↑  סעיף 77ד, חוק המקרקעין התשכ"ט 1969
↑  שכנים, באתר מאמרים בנושא ניהול הבית המשותף
1 2  תשלומי ועד בית, באתר כל זכות
↑  תקנון בית משותף, באתר כל זכות
1 2  ועד הבית, באתר כל זכות
↑  שינויים ותיקונים יזומים בדירה בבית משותף, באתר כל זכות
↑  דפנה גבור-חייבי, התקנת מצלמות ברכוש המשותף, באתר כלכליסט, 30 בדצמבר 2021
↑  אלון אבלה, בית האח הגדול: מותר לשכן להתקין מצלמה?, באתר ynet, 23 באוקטובר 2012
↑  הכנת המקלט המשותף לחירום, באתר פיקוד העורף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565424305171  GND: 4117682-0  LCCN: sh85061732
יש לנו אפיפיור (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  נני מורטי 
 הופק בידי:  נני מורטי, Domenico Procacci, Jean Labadie 
 תסריט:  נני מורטי, Federica Pontremoli, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 שחקנים ראשיים:  מישל פיקולי צ'צ'ילייה דאצ'י Enrico Ianniello Roberto De Francesco Francesco Brandi Maurizio Mannoni Ulrich Dobschütz Teco Celio Dario Cantarelli רוברטו נובל נני מורטי פטר בום ג'רזי שטהר פרנקו גרציוסי רנאטו סקארפה קמילו מילי לאונרדו דלה ביאנקה בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  פרנקו פירסנטי 
 צילום:  אלסנדרו פשי 
 מדינה:  צרפת, איטליה 
 חברת הפקה:  Sacher Film Fandango Le Pacte France 3 Cinéma
 חברה מפיצה:  01 Distribution 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בדצמבר 2011 
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  איטלקית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  קריית הוותיקן 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 תקציב:  8 מיליון יורו
 הכנסות באתר מוג'ו:   wehaveapope
 www.habemuspapam.it
 דף הסרט ב־IMDb
 
יש לנו אפיפיור (במקור: Habemus Papam; הַבֶּמוּס פּאפּאם) הוא סרט דרמה-קומית איטלקי-צרפתי משנת 2011, בבימויו של נני מורטי ובכיכובם של מישל פיקולי ומורטי. שם הסרט במקור הוא "הבמוס פאפאם", הביטוי הלטיני "יש לנו אפיפיור", שמשמש להכרזתו של אפיפיור חדש. הסיפור נסוב סביב קרדינל שבניגוד לרצונו נבחר לאפיפיור. פסיכואנליטיקאי נקרא כדי לעזור לאפיפיור להתגבר על הפאניקה שלו. הסרט הוקרן בבכורה באיטליה באפריל 2011 והוקרן בתחרות בפסטיבל קאן ה-64.
עלילה

ביום מותו של האפיפיור, הקונקלווה מתכנסת ברומא. הפתקים הראשונים מסתיימים בעשן שחור, מכיוון שאף אחד מהמועמדים העיקריים לא מגיע לרוב הדרוש של 77 קולות. לאחר מספר סבבי הצבעה, הקרדינל מלוויל נבחר, אם כי קודם לכן לא נחשב כמתמודד פוטנציאלי לתפקיד.
ברגע ההכרזה בציבור, כשהמאמינים נאספים בכיכר פטרוס הקדוש והחשמן הבכיר מוכן להכריז על שמו של האפיפיור החדש, האפיפיור שנבחר שזה עתה סובל מהתקף חרדה ואינו מופיע במרפסת.
דובר הכס הקדוש מתחמק משאלות מהעיתונות וסקרנות העולם החיצון בכך שדיווח שהאפיפיור החדש חש צורך להכין את עצמו בתפילה לפני היכרותו בפני הציבור, ומסביר שהוא יופיע תוך מספר שעות, אך זה לא קורה.
בהתאם לחוקי הכנסייה, עד להכרזתו בפומבי של זהות האפיפיור החדש, טקס הבחירה לא הסתיים ואף אחד ממשתתפי הקונקלווה לא מורשה לעזוב את הוותיקן.
מועצת הקרדינלים (אנ'), המודאגת עמוקות מהמשבר ומהדיכאון שממנו נראה שהאפיפיור החדש סובל, קוראת לפסיכואנליטיקאי פרופסור ברצי. הקרדינלים מגיבים לפסיכואנליטיקאי בחשדנות מסוימת, אך עדיין מאפשרים לו לבחון את האפיפיור החדש. ברצי, בנוכחות הקרדינלים, מנסה ליזום פגישת פסיכותרפיה, עם זאת, לא מצליח לחשוף כל דבר שמסביר את הדיכאון וחוסר האונים של האפיפיור.
ברצי מגלה כי אשתו לשעבר היא גם פסיכואנליטיקאית והאפיפיור שנבחר לאחרונה נלקח בסתר לראות אותה. לאחר שנפגש עמה הוא בורח ממחשבותיו ובורח במהלך טיול. לא מודעים להיעדרו, הקרדינלים מעבירים את זמנם במשחקים, החל בקלפים וטורניר כדורעף בין-לאומי שאורגן על ידי ברצי.
הדובר גורם לכולם להאמין שהאפיפיור נמצא במגורים שלו בתפילה, ובסופו של דבר הקרדינלים מוצאים את מלוויל ונותנים לו הזדמנות נוספת להודיע על קבלתו. מלוויל יוצא למרפסת וטוען "אני לא המנהיג שאתם צריכים", מבקש מהקהל להתפלל "למה שהוא עומד לעשות" ואז נסוג חזרה לבזיליקת פטרוס הקדוש.
שחקנים ודמויות

מישל פיקולי כקרדינל מלוויל / האפיפיור
נני מורטי כפסיכואנליטיקאי
ג'רזי שטהר כדובר
מאסימו דוברוביץ' כשומר השווייצרי
רנאטו סקארפה בתפקיד הקרדינל גרגורי
מרגריטה קנה כפסיכואנליטיקאית
פרנקו גרציוסי בתפקיד הקרדינל בולטי
לאונרדו דלה ביאנקה כילד
קמילה רידולפי כנערה
קמילו מילי בתפקיד הקרדינל פסקארדונה
רוברטו נובל בתפקיד הקרדינל סבסקו
ג'אנלוקה גובי כחייל המשמר השווייצרי
אולריך פון דובשיץ בתפקיד הקרדינל ברמר
הפקה

במאי 2009 הוכרזה הפקה משותפת בין Sacher Film, RAI Cinema והחברה הצרפתית לה פקט. פנדנגו הצטרף כמפיק-שותף בהמשך השנה. תקציב ההפקה עמד על שמונה מיליון אירו. השחקן הצרפתי מישל פיקולי לוהק לתפקיד הראשי באוגוסט 2009. שמה של הדמות, מלוויל, נוצר בהשראת הקולנוען הצרפתי ז'אן-פייר מלוויל. כמה מדמויות המשנה גולמו על ידי חברי צוות ההפקה, אותם מצא מורטי מתאים לתפקידים כשעבד על הסט.
הצילומים החלו ב-1 בפברואר 2010 והסתיימו בסוף מאי.  צילומי הפנים נערכו באולפני סינצ'יטה ברומא וכללו בניית העתקים של סלה רג'יה והקפלה הסיסטינית. סצנות אחרות צולמו בפלאצו פרנזה ובווילה מדיצ'י, שמאכלסות את שגרירות צרפת ואת האקדמיה הצרפתית ברומא, בהתאמה.
נושאים > הצגת הליכי ההצבעה

הסרט חושף את רתיעתו המוחצת של האפיפיור להסכים לבחירתו לתפקיד. הבמאי נני מורטי הסביר את מטרתו עם הסרט במסיבת העיתונאים אחרי הקרנה לעיתונאים ברומא: "רציתי לתאר אדם שברירי, הקרדינל מלוויל, שמרגיש לא מספיק חזק ומתאים לתפקיד שהוא נקרא למלא (...) אני חושב שתחושת חוסר הנוחות הזו קורה לכל הקרדינלים שנבחרים לאפיפיור, או לפחות זה מה שהם אומרים."
הנוהל של בחירת האפיפיור מחייב הצבעה של שני שלישים כדי לבחור אפיפיור חדש. אז, כשהקרדינל הבכיר שואל את האפיפיור אם הוא מקבל את בחירתו, האפיפיור הנבחר חופשי לדחות את ההצעה, אם כי בדרך כלל הקרדינלים שמתכוונים לסרב לבחירתם מציינים זאת במפורש לעמיתיהם לפני שמגיע שלב ההצבעה. האפיפיור נכנס מיד לתפקידו ומסיים את הקונקלווה ברגע שהוא מקבל את בחירתו. כל הטקסים הנוגעים להשבעתו הם טקסיים בלבד.
שחרור

הסרט יצא באיטליה ב-15 באפריל 2011 באמצעות חברת ההפצה האיטלקית 01 Distribution בשיתוף פעולה עם Sacher Distribuzione. הסרט הוקרן ב-460 בתי קולנוע. עם הכנסות של 1,298,524 אירו במהלך סוף השבוע הראשון, הסרט היה משוברי הקופות באיטליה. הוקרן גם בפסטיבל קאן 2011.
הערות שוליים

↑  Smith, Ian Hayden (2012). International Film Guide 2012. p. 153. ISBN 978-1908215017.
↑  Scarpa, Vittoria (2011-04-14). "Moretti's Pope suffers from stress". Cineuropa. נבדק ב-2011-04-15.
↑  Marco, Camillo de (2009-05-21). "Le Pacte re-teams with Moretti for Abbiamo il Papa". Cineuropa. נבדק ב-2011-03-06.
↑  Marco, Camillo de (2009-12-15). "Piccoli to play Pope for Moretti". Cineuropa. נבדק ב-2011-03-06.
1 2 3  Scarpa, Vittoria (2011-04-14). "Moretti's Pope suffers from stress". Cineuropa. נבדק ב-2011-04-15.
1 2  Scarpa, Vittoria (2011-04-21). "Interview with Nanni Moretti". Cineuropa. נבדק ב-2011-04-29.
↑  "We Have A Pope (Habemus Papam)". Screenbase. Screen International. נבדק ב-2011-03-06.
↑  Benedict XVI (11 June 2007). De aliquibus mutationibus in normis de electione Romani Pontificis (in Latin). Motu proprio. Vatican City: Vatican Publishing House.
↑  "Italy Box Office: April 15–17, 2011". Box Office Mojo. Amazon.com. נבדק ב-2011-04-21.
↑  "Festival de Cannes: Official Selection". Cannes. נבדק ב-2011-04-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 5543151433046456420001   WorldCat (עם VIAF): 5543151433046456420001 
מישל פיקולי בפסטיבל קאן בהקרנת הסרט.
מקס פיין (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  משחק ירי בגוף שלישי
 פיתוח:  Remedy Entertainment, רוקסטאר לונדון, רוקסטאר ונקובר 
 הוצאה לאור:  3D Realms 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  MaxFX 
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 3, פלייסטיישן 2, Xbox, מקינטוש, אנדרואיד, Microsoft Windows, iOS, Xbox 360, Game Boy Advance 
 
 אתר רשמי
 
מקס פיין (באנגלית: Max Payne) הוא זיכיון משחקי פעולה מגוף שלישי שנוצר על ידי החברה הפינית Remedy Entertainment. המשחק הראשון בסדרה, מקס פיין, יצא-1 ביולי 2001, פותח בידי Remedy, הופק בידי 3D Realms והופץ על ידי חברת Gathering of Developers. בשנת 2002 זכויות היוצרים לזיכיון נרכשו על ידי Rockstar Games. ב-15 באוקטובר 2003 יצא משחק המשך, מקס פיין 2, וב-17 באוקטובר 2008 יצאה לאקרנים עיבוד קולנועי למשחק הראשון באותו השם. כתשע שנים לאחר צאת המשחק השני בסדרה, יצא ב-15 במאי 2012 המשחק השלישי בסדרה, מקס פיין 3, הפעם תחת פיתוחה של Rockstar. ב-6 באפריל 2022, Rockstar הכריזו ש-Remedy תפתח גרסה מחודשת לשני המשחקים הראשונים בסדרה.
המשחקים הופצו לקונסולות המשחקים ובנוסף גם למערכת ההפעלה Microsoft Windows. נכון ל-2011, זיכיון המשחקים מכר למעלה מ-7.5 מיליון עותקים ברחבי העולם.
סקירה

ההשפעה הבולטת ביותר למשחקי מקס פיין היא הסגנון הקולנועי הרווח בסרטי הפעולה ההונג קונגים ככלל, וסגנון בימויו של הבמאי ג'ון וו בפרט: סצנות ירי בהילוך איטי וכוריאוגרפיית קרבות המדומה לבלט. המשחק היה בין הראשונים שהשתמשו באפקט זמן קליע שפרץ לתודעה בסרט הקולנוע "מטריקס".
סגנון הצילום והכוריאוגרפיה משולב לרוב עם השפעות מפילם נואר והספרות הזולה, בהם באים לידי ביטוי הדמויות והדיאלוג. סצנות העלילה העיקריות אינן משלבות שחקנים תלת־ממדיים או בעלי תפאורה קולנועית, כי אם איורים בנוסח רומן גרפי וקריינות. סגנון המשחק העיקרי הוא יריות כאשר נקודת מבטו של השחקן היא מגוף שלישי.
המשחק שואב השראה מהמיתולוגיה הנורדית, בעיקר מסיפור אחרית הימים, כמו גם שמות הגיבורים והמקומות שבסיפור, אשר מקבילים לשמות האלים במיתולוגיה. העלילה האפלה והקודרת עוקבת אחר מקס פיין, שוטר ה-DEA במשטרת ניו יורק שאשתו וביתו נרצחו והוא מחליט לקחת את החוק לידיו ולמצות את הדין עם רוצחיהם. אט אט הוא נלכד באמצעה של מזימה להשתלט על מקורות הסם והשליטה בעיר.
עלילה > מקס פיין

מקס פיין חוזר ערב אחד לביתו ומגלה כי אשתו וביתו שאך נולדה נרצחו בידי סוחרי סמים המכורים לסם בשם "ולקיר". לאחר לוויית משפחתו, מקס מועבר למחלק הסמים. שלוש שנים לאחר מכן, מקס עובד כסוכן סמוי וחוקר את העברת משלוחי הולקיר בידי משפחת המאפיה פנצ'ינלו. בי בי הנסלי, חברו למחלק, משאיר לו הודעה להיפגש עם שותפו וחברו הטוב אלכס בלדר ברכבת התחתית. כאשר מקס מגיע למקום, שותפו נרצח בידי מתנקש אנונימי. כתוצאה מכך, המשטרה מחשיבה את מקס לחשוד העיקרי ברצח, ובנוסף משפחת פנצ'ינלו מגלה כי מקס הוא שוטר ורוצה במותו.
עלילה > מקס פיין 2: נפילתו של מקס פיין

שנתיים לאחר מאורעות המשחק הראשון, מקס פיין הוא בלש במשטרת ניו יורק. תוך חקירת שורה של רציחות בידי קבוצת מתנקשים הידועים בשם "המנקים", הוא נתקל ברוצחת השכירה מונה סאקס - אותה חשב למתה. בחוזרו למטה המשטרה, הוא שומע שיחת טלפון המתבצעת בין שותפתו, ואלרי וינטרסון, לבין גורם לא ידוע בעניין מונה. זמן קצר לאחר מכן, אל המקום מסתננים מתנקשים המחפשים את מונה. לאחר שמקס עוצר אותם, הוא מחליט לחקור בנושא המתקפה הפתאומית.
עלילה > מקס פיין 3

כתשע שנים לאחר אירועי המשחק הקודם, מקס פיין פרש מעבודתו במשטרת ניו יורק ועבר להתגורר בהובוקן, ניו ג'רזי. הוא החל לפתח התמכרות לאלכוהול ולמשככי כאבים. הוא נקלע לעימות עם אנתוני ד'מארקו ג'וניור, בנו של מאפיונר מקומי, אך אדם בשם ראול פזוס מתערב ומקווה לשכור את מקס לעבודת אבטחה פרטית בדרום אמריקה. מקס מתנגד בתחילה, אך לאחר שהוא הופך למטרה בידי מתנקשי המאפיה בעקבות הריגתו של אנתוני בקטטת ברים, מסכים ללוות את פזוס לברזיל.
עלילה > הגרסה הקולנועית

בשנת 2003, פוקס המאה ה-20 קנתה את הזכויות לסדרת המשחקים.
הסרט, שיצא לאקרנים ב-17 באוקטובר 2008 בארצות הברית (וב-6 בנובמבר 2008 בישראל), מבוים על ידי ג'ון מור ("טיסת הפניקס", "אות משמיים", "מאחורי קווי האויב") ומככבים בו מרק וולברג כמקס פיין, מילה קוניס כמונה סאקס, בו ברידג'ס כבי בי הנסלי, אמאורי נולסקו כג'ק לופינו, נלי פורטדו ככריסטה בלדר, קייט ברטון כניקול הורן, כריס אודונל כג'ייסון קולווין - יד ימינה של ניקול הורן, אולגה קורילנקו כנטשה סאקס והראפר לודאקריס כג'ים בראוורה.
בסוף השבוע הראשון להקרנתו זכה הסרט להכנסות של 18 מיליון דולר. נכון לאפריל 2009, סכום ההכנסות לסרט נאמדים בקרוב ל-85.5 מיליון דולר. למרות הצלחה קופתית, הסרט ספג ביקורות קשות. מבין הביקורות שהופנו כלפיו, "הסרט סובל מעלילה לא הגיונית למרות היותו מושקע מבחינת אקשן מסוגנן". עוד הובעה אכזבה מהמעבר של משחק המחשב לקולנוע שאינו נאמן למקור, וביצוע כושל של צוות השחקנים.
דמויות > דמויות ראשיות

מקס פיין - שוטר במשטרת העיר ניו יורק שמועבר לסוכנות ה-DEA בעקבות רציחתן של אשתו וביתו התינוקת בידי סוחרי סם הולקיר. מקס מסתנן במסווה לתוך משפחת המאפיה פונצ'ינלו כדי לפקח על אופן העברת הסמים. חודשיים לאחר מכן, מקס מואשם על לא עוול בכפו במותו של סוכן ה-DEA אלכס באלדר, והמשטרה מוציאה נגדו צו מעצר. הוא הופך לבסוף לפורע חוק ולצבא של איש אחד במלחמתו האישית נגד הפשע. הוא הורג מאות חברי כנופיה ואנשים שקשורים לתאוריית הקשר סביב מות משפחתו, בו בעת שהוא נמצא במנוסה מהמשטרה שמבקשת לעצור אותו. הדמות משתמשת במטפורות ובמשחקי מילים כדי לתאר את העולם בו היא נמצאת דרך מונולוגים פנימיים, אשר לפעמים סותרים את הדרך בה הוא מתנהג כלפי חוץ.
מונה סאקס - מתנקשת להשכרה. נתקלת לראשונה במקס לאחר שהרג את ג'ק לופינו. היא גורמת ללכידתו ולחקירתו בידי המאפיה. השניים נפגשים מאוחר יותר כאשר היא מבקשת לנקום ברצח אחותה. אולם היא נורית ונחשבת למתה. במשחק השני, מקס נתקל בה כאשר הוא חוקר רציחות סדרתיות. הם מפתחים מערכת יחסים רומנטית. במשימה האחרונה, מונה נהרגת ומותירה את מקס שבור לב או שורדת (ברמה הכי קשה היא שורדת).
ג'ים בראוורה - מפקד המשטרה שמנהל מצוד אחר מקס במשחק הראשון, לאחר שזה האחרון הפך לנמלט. במשחק השני, הוא הוריד את עצמו בדרגה ומשמש כמפקדו של מקס במקוף.
ולדימיר לם - גנגסטר רוסי נעים הליכות מהדור הישן. במשחק הראשון הוא היה במלחמה עם המאפיה, ואף על פי שהיה מכותר הצליח להכות חזרה בג'ק לופינו. הוא עורך עסקה עם מקס כדי להשיג ידו על מכלית משא שמכילה כלי נשק צבאיים ואשר נמצאת בחזקתו של דון פונצ'ינלו.
ויני גוגניטי - מאפיונר במשפחת פונצ'ינלו. במשחק הראשון הוא משמש כסגנו של ג'ק לופינו. מתואר כאדם אינטליגנט אך פחדן, שנוהג להתעלל בשותפותיו למיטה, לרוב נערות ליווי קטינות. מקס פוצע אותו ורודף אחריו עד אשר הוא מוצא את מקום מחבואו של לופינו. במשחק השני, הוא מקודם לדרגת קאפו, כנראה בגלל האבדות הרבות מהן סבלה משפחת הפשע פונצ'ינלו. הפעם הוא מהווה איום נמוך ונמצא במלחמה עם המאפיה הרוסית.
אלפרד וודן - סנאטור אמריקני. במשחק הראשון הוא מתואר כחבר בכיר בחוג הפנימי, אשר מסכים לחלץ את מקס מגזר דינו בתמורה לניטרולו של יריב משותף. במשחק השני הוא חוזר, כעת חולה במחלת הסרטן ומרותק לכיסא גלגלים ומעורב בתאוריית הקשר המרכזית של הסיפור.
החוג הפנימי - אסופה של אישים בכירים ורבי השפעה אשר שולטים בכל, החל מפשע מאורגן וכלה ברמות הגבוהות של ממשלת ארצות הברית. נאמר שהם קיימים מאז ימי כתות הבונים החופשיים. מבין חבריו נמנים סנאטור אלפרד וודן, סנאטור סבסטיאן גייטס, ולדימיר לם ומר קורקרן.
קירה סילבר - בשעה שהיא לא נפגשת פנים מול פנים עם יתר הדמויות, דמותה מהווה קשר חיוני לגיבור עם העולם החיצון. עיתונאית אשר נראית במבזקי חדשות במהלך שני המשחקים, ואשר מקריאה ידיעות על מקס פיין ומעשיו.
דמויות > דמויות נוספות מהמשחק הראשון

ג'ק לופינו - קאפו של משפחת פונצ'ינלו. מטורף אשר מאמין בתורת הנסתר הודות לשימוש תכוף בסם הולקיר.
אלכס באלדר - סוכן DEA וחברו של מקס פיין.
בי בי הנסלי - סוכן DEA מושחת וחבר של מקס. מקבל שוחד מניקול הורן, ומבקש ממקס לפגוש בסוכן באלדר ברכבת התחתית, שם הוא יורה למוות בבאלדר ומפליל את מקס. לקראת סוף המשחק הוא פוגש במקס ומתגלה כי הוא בוגד שעובד עבור הורן. נורה על ידי מקס בקרב יריות.
אנג'לו פונצ'ינלו - הסנדק של משפחת פונצ'ינלו. מתעלל בנשים וסדיסט. מתגלה כי הוא משמש ככלי משחק בידי אחרים.
ניקול הורן - טייקון ואשת עסקים. אשת מפתח שעומדת מאחורי פרויקט ולהאלה, שהוקם בימי מלחמת המפרץ כדי לפתח סמים המשפרים את המורל ואת הסיבולת. כאשר הפרויקט נכשל היא סירבה לסגור אותו, ושנים לאחר מכן הפיצה את הסמים תחת השם ולקיר.
דמויות > דמויות נוספות מהמשחק השני

ולרי וינטרסון - בלשית וחוקרת מכובדת במשטרת ניו יורק, אותה מעדיף ברוורה על פני מקס. גרושה ואם לילד עיוור. נמצאת ברומן חשאי עם ולדימיר לם.
דמויות > דמויות נוספות מהמשחק השלישי

ראול פזוס - שוטר לשעבר שנשכר בידי ויקטור ברנקו להתחבר למקס ולהתל בו להסכים להצעת עבודה כבלש עבור משפחת ברנקו.
רודריגו ברנקו - טייקון נדל"ן עשיר ואיש עסקים שמקס עובד עבורו.
פביאנה ברנקו - אשתו של ברנקו שנחטפת בידי הקומנדו סומברה ("פיקוד הצללים").
ויקטור ברנקו - פוליטיקאי, אחיו של רודריגו.
מרצ'לו ברנקו - הצעיר מבין האחים למשפחת ברנקו. פלייבוי חובב מסיבות.
סראנו - מנהיג הקומנדו סומברה, הכנופיה שחטפה את פביאנה.