stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לטויה לאקט
קריירה מוזיקלית > 2014–הווה: Back 2 Life ואלבום רביעי עתידי

בינואר 2014 הכריזה לאקט על שם האלבום הבא שלה ב-The Wendy Williams Show. יציאתו תוכננה לשנת 2016. ב-11 בפברואר אותה השנה הוציאה את "Don't Make Me Wait". רמיקס בהשתתפות הראפר T.I. פורסם ב-10 במרץ 2015. ב-16 בינואר 2015 הוציאה את "Together". ב-7 בדצמבר 2016 פרסמה את הסינגל "Back 2 Life", יחד עם קליפ נלווה שפורסן ב-10 בינואר 2017. ב-10 באפריל הכריזה לאקט כי אלבומה הבא יפורסם ב-12 במאי.
דיסקוגרפיה

LeToya‏ (2006)
Lady Love‏ (2009)
Back 2 Life‏ (2017)
רודריגז אוטולנגי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1861 צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביולי 1937 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
רודריגז אוטולנגי (באנגלית: Rodrigues Ottolengui; ‏15 במרץ 1861 – 11 ביולי 1937) היה סופר ורופא שיניים.
ביוגרפיה

רודריגז אוטולנגי נולד בצ'ארלסטון, דרום קרוליינה, למד רפואת שיניים ולאחר שסיים לימודיו עבר לניו יורק. היה מרופאי השיניים הראשונים בשליש הראשון של המאה העשרים שהשתמשו ברנטגן והיה מומחה לישור שיניים וטיפולי שורש.
כמו כן ערך כתבי עת רפואיים Items of Interest: A Monthly Magazine of Dental Art, Science and Literature, וכתב שני ספרים רפואיים רפואיים
"Table Talks on Dentistry" ו-"Methods of Filling Teeth".
כישרון הכתיבה שלו וההשראה שקיבל מדודו אוקטבוס רוי כהן שגם כתב ספרות פשע דחפו אותו לכתוב ספרים וסיפורי בלשים, בנוסף לעבודתו כרופא שיניים. הסיפורים הקצרים הרשימו מאוד את שני סופרי הבלשים הידועים בשם הספרותי אלרי קווין וצירפו אותו לחבורה שכינסו סביבם בשם Queen's Quorum.
ביבליוגרפיה > ספרים וסיפורי בלשים קצרים

• An Artist in Crime (1892)
• A Conflict of Evidence (1893)
• A Modern Wizard (1894)
• The Crime of the Century (1896)
• Final Proof; or, the Value of Evidence (short story collection; 1898)
• Before the Fact- series of stories 1901 series of stories)
הערות שוליים

↑  1.	Works by Rodrigues Ottolengui at Project Gutenberg
↑  • Works by or about Rodrigues Ottolengui at the Internet Archive
↑  Works by Rodrigues Ottolengui at LibriVox (public domain audiobooks
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283303105171  PLWABN: 9810679066105606  BnF: cb17792802k (data)  GND: 1229850295  ISNI: 0000 0001 1072 7973  LCCN: no95046430  NKC: xx0119150  NLA: 35671509  NLK: KAC201317013  NTA: 207343926  PIC: 304909  RERO: 02-A024514893  SNAC: w68w70v4  SUDOC: 251617165  Trove: 1035925  VIAF: 79523178   WorldCat (עם VIAF): 79523178 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "רודריגז אוטולנגי".
בוקי שיף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בת 70 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר אליאנס תל אביב  אוניברסיטת תל אביב 
 תחום יצירה:  עיצוב במה 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי (2005)  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 www.bukishiff.com
 
האופרה "הטורקי באיטליה", 2008
ההצגה "מחכים לגודו", 2002
האופרה "סיפורי הופמן", 2012
ההצגה "החייל האמיץ שוויק", 1995
האופרה "מפיסטופלה", 2007
ההצגה "חודש בכפר", 2004
האופרה "טנהויזר", 1994
האופרה "לה קליסטו", 2004
האופרה "הכתרתה של פופיאה", 1997
מקט חלון ראווה, 2008
האופרה "רינלדו", 2002
"לולו", האופרה הלאומית האנגלית, 2007
"לולו", האופרה הלאומית האנגלית, 2003
בוקי שיף (נולדה ב-1955) היא מעצבת תפאורה ותלבושות לאופרה, תיאטרון וקולנוע, מרצה בנושא עיצוב במה ותלבושות.
ביוגרפיה

בוקי שיף נולדה בתל אביב לשרה רובינוביץ' ולצבי שיף. שני הוריה עברו את השואה, אביה שירת בצבא האדום כנווט מטוס קרב ואמה נמלטה מגטו לידא והצטרפה כלוחמת לפרטיזנים. בארץ כתבה שרה רובינוביץ-שיף ספר "נערה במלחמה" העוסק בזיכרונותיה מתקופת המלחמה.

צבי שיף היה מהנדס בתחום מדידות וחשמל.
בוקי שיף למדה בבית ספר ממלכתי דן ובתיכון אליאנס ברמת אביב. בצבא שירתה בחיל האוויר. למדה לתואר ראשון במגמת עיצוב תפאורה ותלבושות בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת תל אביב בחוג לתיאטרון. המורים שהשפיעו עליה במיוחד היו לידיה פינקוס-גני ואלי סיני. בשנת 1980 כשלמדה בשנה ד' לידיה פינקוס-גני לקחה אותה להיות אסיסטנטית בתיאטרון באר שבע להצגה "שש נפשות מחפשות מחבר", בבימויו של יורם פאלק ונתנה לה לעצב בעצמה את התלבושות.
בשנת 1989 הזמינה אותה האופרה הישראלית החדשה לעצב תלבושות לאופרה "סיפורי הופמן", בבימויו של במאי האופרה הנודע דייוויד אולדן, עמו שיף ממשיכה לעבוד שנים רבות. ב-1995 צפה הבמאי הגרמני הארי קופפר בהפקת "טנהויזר", שהוקרנה בערוץ ארטה, לה עיצבה שיף את התלבושות והזמין אותה לעצב את התלבושות להפקת "לוהנגרין" בשטאץ אופרה בברלין ב-1996 ומאז היא משתפת עמו פעולה.
בישראל עבדה בוקי שיף בתיאטראות הבימה, הקאמרי, בית ליסין, תיאטרון אורנה פורת, תיאטרון חיפה, צוותא, תיאטרון באר שבע והאופרה הישראלית החדשה.
בין הבמאים עמם עבדה בישראל ניתן למנות את: חנן שניר, חנוך לוין, מיכה לבינסון, אילן רונן, אורי פסטר, נסים אלוני וישראל גוריון.
בין במאי האופרה הנודעים בעולם עמם היא עובדת, אפשר למנות את ריצ'רד ג'ונס (אנ'), בארי קוסקי (אנ'), רוברט קרסון (אנ'), דייוויד אולדן (אנ'), הארי קופפר (אנ'), ז'אן-לואי גרינדה (אנ') וכריסטופר אולדן (אנ'), כריסטיאן שפוק; בבתי האופרה: לה סקאלה במילנו, האופרה העירונית ברלין, בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן לונדון, האופרה הוולשית הלאומית, האופרה של סן פרנסיסקו, האופרה העירונית פרנקפורט (אנ'), אופרה קלן (אנ'), בית האופרה בטוקיו, השטלה פריז (אנ'), האופרה העירונית וינה, האופרה הבווארית מינכן, בית האופרה בברצלונה, התיאטרון המלכותי (מדריד), האופרה של מונטה קרלו, בית האופרה של סידני, דויטשה אופר ברלין, בית האופרה של ציריך ועוד.
בוקי שיף עיצבה גם תפאורות ותלבושות להפקות טלוויזיה, קולנוע וסרטי פרסומת רבים. בשנים האחרונות היא עוסקת גם בעיצוב גופי תאורה. חלונות ראווה בברלין וכן משתתפת בתערוכות אומנות.
מאז 2003 מחלקת שיף את זמנה בין ישראל לאירופה.
אודות עבודתה

מתוך הרצאה של בוקי שיף – מדיטק חולון 2006 :
"המושג עיצוב במה ותלבושות, הוא בעיני קודם כל פרשנות ויזואלית לדרמה, מוזיקה, זמן ומקום התרחשות והוא תוצאה של דיאלוג בין הבמאי ליוצרים השונים כמו מעצב התפאורה, התלבושות, התאורה ולפעמים גם הכוריאוגרף ואיש הסאונד.
עם זאת, מה שמעניין אותי באופן אישי, הוא לא בניית עולם ויזואלי שהוא חיקוי ריאליזם תקופתי של זמן ומקום, אלא יצירת עולם בימתי שהוא חוויה ויזואלית דרמטית המורכבת מצורה, אור, צבע ותנועת השחקנים על הבמה, חוויה שאינה בהכרח כפופה לזמן ותקופת התרחשות.
כך, סגנון העצוב שלי, הן של הבמה והן של התלבושות, מורכב ומושפע מאין סוף דימויים ויזואליים חזותיים: מודרניים וקלאסיים, הבמאים מעולם הציור, הפיסול, הארכיטקטורה, האופנה, הקולנוע, הקרקס והטלוויזיה. גם בבחירת החומרים אני עושה עירוב מוחלט ואני מאוד אוהבת לשלב בין חומרים טבעיים ויקרים לבין חומרים סינתטיים וזולים.
צורת העבודה שלי מאוד אינטואיטיבית, פחות רציונלית ואינה כפופה כמעט לחוקים של "מה נכון ומה לא נכון" ולמרות שתמיד אני מתחילה את תהליך העבודה בקריאת הטקסט ושמיעת מוזיקה, הרי שלא תמיד אני מתחילה עם סקיצת הכנה לרעיון, לפעמים חומר או בד מסוים, גור מים לי להחליט על כיוון שלם בעצוב הפקה מסוימת.
המאפיין את העבודות שלי הוא ניסיון ליצור סינתזה בין עבר להווה, בין חדש לישן, ובין מודרני לקלאסי. כאשר אני כמעט תמיד רוצה לחבר את התוצאה לאסתטיקה של ימינו".
עיצוב תפאורות ותלבושות לתיאטרון בישראל

| שנה | הצגה | מחזאי | תיאטרון | במאי | מעצב תפאורה | מעצב תלבושות | מעצב תאורה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | חודש בכפר | איוואן סרגייביץ' טורגנייב | הבימה | חנן שניר | בוקי שיף | בוקי שיף | פליס רוס |
| 2002 | מחכים לגודו | סמואל בקט | הבימה | אילן רונן | בוקי שיף | בוקי שיף | פליס רוס |
| 1996 | חפץ | חנוך לוין | הקאמרי | אילן רונן | בוקי שיף | בוקי שיף | פליס רוס |
| 1995 | החייל האמיץ שוויק | תרגום ועיבוד של עמוס קינן לירוסלב האשק | הבימה | אילן רונן | בוקי שיף | בוקי שיף | פליס רוס |
| 1993 | M בטרפליי | דייוויד הנרי וואנג | תיאטרון באר שבע | מיכה לבינסון | משה שטרנפלד | בוקי שיף |  |
| 1993 | יתוש בראש | ז'ורז' פדו | תיאטרון באר שבע | אילן רונן | דוד שריר | בוקי שיף |  |
| 1993 | הילדה שאני אוהב | חגית רכבי ניקוליבסקי על פי שיריו של יהודה אטלס | תיאטרון אורנה פורת | חגית רכבי ניקוליבסקי | בוקי שיף | בוקי שיף | חני ורדי |
| 1992 | יהוא | גלעד עברון | הבימה | חנן שניר | רוני תורן | בוקי שיף | בן ציון מוניץ |
| 1991 | הופס והופלה | חנוך לוין | הבימה | אורי פסטר | בוקי שיף | בוקי שיף | אבי-יונה בואנו (במבי) |
| 1991 | הכלה וצייד הפרפרים | נסים אלוני | הקאמרי | נסים אלוני | בוקי שיף | בוקי שיף | פליס רוס |
| 1990 | פנטסטי | אדמון רוסטאן, טום ג'ונס | הקאמרי | ישראל גוריון | בוקי שיף | בוקי שיף | אבי צברי |
| 1990 | המתלבט | חנוך לוין | קופרודוקציה של הקאמרי וחיפה | חנוך לוין | בוקי שיף | בוקי שיף | הת'ר קארסון |
| 1989 | פיטר פן | על פי ספרו של ג'יימס ברי | חיפה, הבימה, טורנר הפקות | אורי פסטר | בוקי שיף | בוקי שיף | יחיאל אורגל |
| 1985 | טרומפלדור 85 | שמעון צימר | הקאמרי | יוסף כרמון | בוקי שיף | בוקי שיף | אבי צברי |
| 1984 | בין הצלצולים | דן אלמגור | בית ליסין | מיכה לבינסון | בוקי שיף | בוקי שיף | פליס רוס |
| 1984 | חברות | רות חזן | צוותא | רות חזן | בוקי שיף | בוקי שיף |  |
| 1983 | העד | מוטי לרנר על פי שולמית הראבן | תיאטרון אורנה פורת | יורם פאלק | בוקי שיף | בוקי שיף |  |
| 1983 | הבלש שלומיאלי | ישראל ויסלר | תיאטרון אורנה פורת | מירה מולדאואר | בוקי שיף | בוקי שיף |  |
| 1983 | סיפורי עגנון | על פי ש"י עגנון | תיאטרון אורנה פורת | מירה מולדאואר | בוקי שיף | בוקי שיף |  |
| 1982 | מסע בכיוון הים | מיקי גורביץ' | הקאמרי | מיקי גורביץ' | בוקי שיף | בוקי שיף | אבי צברי |
| 1982 | אל נקמות | שלום אש | תיאטרון באר שבע | אסתר איזביצקי | אלי סיני | בוקי שיף |  |
| 1982 | חיים בתיאטרון | דייוויד מאמט | תיאטרון באר שבע | יורם פאלק | בוקי שיף | בוקי שיף |  |
| 1981 | שש נפשות מחפשות מחבר | לואיג'י פיראנדלו | תיאטרון באר שבע | יורם פאלק | לידיה פינקוס-גני | בוקי שיף | ג'ודי קופרמן |
ניהול אמנותי ועיצוב תלבושות לקולנוע ולטלוויזיה

| שנה | סרט | חברת הפקות | במאי | מעצב תפאורה | מעצב תלבושות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1989 | המחצבה | סרטי רול | רוני ניניו |  | בוקי שיף |
| 1987 | חנה סנש | גולן גלובוס הפקות | מנחם גולן |  | בוקי שיף |
| 1986 | בגדי המלך החדשים | גולן גלובוס הפקות | דייוויד אירווינג | בוקי שיף | בוקי שיף |
| 1986 | היפה והחיה | גולן גלובוס הפקות | ג'ין מרנר | מרק לוך | בוקי שיף |
| 1985 | סדרת אגדות עמים | סרטי קסטל-BBC | אנדרו גריב | בוקי שיף | בוקי שיף |
| 1983 | הפוני הפראי | סרטי קסטל | סובז' |  | בוקי שיף |
| 1982 | סדרת הנביאים | סרטי קסטל | ראובן מורגן | בוקי שיף | בוקי שיף |
| 1981 | סדרת המשלים | סרטי קסטל | ראובן מורגן | בוקי שיף | בוקי שיף |
| 1979 | רובה חוליות |  | אילן מושנזון | איתן לוי | בוקי שיף |
תערוכות

| שנה | תערוכה | מקום |
| --- | --- | --- |
| 2012 | האם דיוקן עצמי ? תערוכה קבוצתית | הבית האדום גלריה לאמנות |
| 2011 | תערוכת ציורי תלבושות לתיאטרון - תערוכה קבוצתית | הגלריה של מגדל שלום |
| 2011 | עיצוב במה, תערוכת יחיד | גלריה ויטרינה של המכון הטכנולוגי חולון |
| 2010 | בוקי שיף – עיצוב לתיאטרון ואופרה - תערוכת יחיד | האקדמיה לעיצוב ולחינוך ויצו חיפה |
| 9 נובמבר 2008 - 7 פברואר 2009 | הצגת אופנה - תערוכת תלבושות התיאטרון העברי - תערוכה קבוצתית | תיאטרון ירושלים |
| 2008 | בקשר לגוף האישה, תערוכה קבוצתית | גלריית החווה, חולון, במסגרת פסטיבל אשה 2008, חולון |
| דצמבר 2007 - ינואר 2008 | בוקי שיף עיצוב לתיאטרון ואופרה תערוכת יחיד | בית האמנים, תל אביב |
| 2007 | תערוכה קבוצתית אמב"י | הקוואדריאנלה של פראג |
| 2006 | עיצוב במה בישראל - תערוכה קבוצתית | הגלריה של מגדל שלום |
| 2006 | 400 שנה להולדת מוצרט - תערוכה קבוצתית | הגלריה של מגדל שלום |
| 2002 | מתוים (סקיצות לתלבושות) תערוכת יחיד | האופרה של ברלין |
| 2000 | תערוכת מעצבי תיאטרון קבוצתית | בית ציוני אמריקה |
| 1999 | תערוכה קבוצתית אמב"י | הקוואדריאנלה של פראג |
| 1999 | תערוכת מעצבי תיאטרון קבוצתית - מקטים לתפאורה ומתוים לתלבושות | חלל תיאטרון הבימה |
| 1998 | מתוים (סקיצות) לתלבושות תערוכת יחיד | האופרה הבווארית, מינכן |
| 1991 | "מסך עולה בתיאטרון", תערוכה קבוצתית | תיאטרון הנגב, באר שבע |
| 1988 | 40 שנה לעיצוב בישראל, תערוכת מעצבי תיאטרון קבוצתית | תיאטרון ירושלים |
| 1983 | עיצוב במה בישראל תערוכת מעצבי במה קבוצתית | מוזיאון תל אביב |
פרסים

2013 - פרס מעצבת התלבושות המצטיינת לשנת 2013 בטקס פרסי האופרה הבינלאומי (The International Opera Awards) שהתקיים בלונדון.
2006 - פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה.
2005 - ציון לשבח מטעם רשות השידור הבווארית עבור עיצוב תלבושות לאופרה "לה קליסטו" באופרה הבווארית, מינכן.
2005 - פרס התיאטרון הישראלי עבור עיצוב תפאורה להצגה "חודש בכפר" בתיאטרון הבימה.
פרסים להפקות להן עיצבה בוקי שיף תלבושות

2018 - פרס המבקרים של לונדון להפקה הטובה ביותר ל"סמירמיד"
2017 - פרסי האופרה הבינלאומיים לונדון (international opera awards London) - הפקת האופרה הטובה ביותר לשנת 2017 ל"סמירמיד"
2011 - פרס סאות' בנק סקיי לאמנויות (South bank sky arts award) להפקת האופרה הטובה ביותר "המייסטרזינגר" באופרה הממלכתית, ווילס.
2010 - פרס איגוד מנהלי התיאטרונים (The TMA award) להפקת האופרה "המייסטרזינגר" באופרה הממלכתית, ווילס.
2007 - פרס איגוד המבקרים הצרפתי (French critics prize) להפקת האופרה "קנדיד" בבית האופרה שאטלה, פריז.
2005 - פרס איגוד מנהלי התיאטרונים (The TMA award), להפקת האופרה "ווצק" באופרה האנגלית הלאומית, לונדון.
1999 - פרס ה"איבנינג סטנדרד" (The evening standard award) (הפרס ניתן לבימוי ועיצוב תפאורה ותלבושות במשותף) עבור האופרה "הכתרתה של פופיאה" באופרה הממלכתית, ווילס.
לקריאה נוספת

אורנה בן-מאיר, "להצביע על המראה: תיק עבודות של המעצבת בוקי שיף מציג מבחר מעבודותיה בתיאטרונים ובבתי האופרה בישראל ובחו"ל", תיאטרון: רבעון לתיאטרון עכשווי, מספר 26, סתיו 2009, עמ' 73–80.
בוקי שיף עיצוב לתיאטרון ואופרה, קטלוג התערוכה בית האמנים אלחריזי, אוצר: אריה ברקוביץ', דצמבר 2007 - ינואר 2008.
"מעל בימת האופרה" מאת אורנה גטניו-שנייד, מגזין DESIGN ONLY יולי 2008.
רני רדזלי, "מאחורי הקלעים של עיצוב הבמה", נובמבר-דצמבר 2006, Do Design Only Magazine, עמ' 38–44.
"כל העולם במה: תערוכה חדשה המציגה עיצוב תפאורות ותלבושות מעולם התיאטרון", עיצוב: מגזין לתכנון ולעיצוב, יוני 2006, עמ' 62–66.
"תיק עבודות בוקי שיף: מעצבת תפאורה ותלבושות", תיאטרון: רבעון לתיאטרון עכשווי, מספר 5, מאי 2001, עמ' 46–53.
אפרת שקד, "באור הזרקורים" ראיונות עם המעצבים הישראלים איילה צרפתי, בוקי שיף ואלי רוזנברג, מגזין בתים והחיים הטובים HDL, ‏2008, גיליון 15.
ד"ר אורנה בן מאיר, ציורים בתיאטרון :מתוות למחזות תנכיים ,מוזיאון ארץ ישראל תל אביב, שנה 1995 (עמודים 7–26).
ד"ר אורנה בן מאיר: BIBLICAL THEMATICS IN STAGE DESIGN FOR THE HEBREW THEATER ,ASSAPH:STUDIES IN THE THEATER, C:11 1995 (PAGE 141-168).
THE STAGE – ENGLISH MAGAZINE - LULU APRIL 2005 (PAGE 20).
OPERNWELT DAS INTERNATIONALE OPERNMAGAZINE –"LA CALISTO ZARTE MENSCHENGEGENGEILE GOTTER" MAI 2005 (PAGE 8-9).
OPERNWELT :"HERR JEDERZEIT UND SEIN FLITTCHEN" – MONTEVERDIS "POPPEA" SEPTEMBER 1997 (PAGE 12-14).
OPERNWELT ":VOODOO VOR ZIONS TOREN"- RINALDO ALS BUNT-WITZIGES SPEKTAKEL SEPTEMBER- OCTOBER 2000 (PAGE 48-49).
ISRAELI COSTUMEDESIGNER BUKI SHIFF MAKES OPERA SHINE -THE JC – by Melanie abrams - 18.12.17
הערות שוליים

↑  רובינוביץ'-שיף שרה - זכרונות, מכון ז'בוטינסקי
↑  שחר אטואן, פרס מעצבת התלבושות המצטיינת לשנת 2013 הוענק לישראלית בוקי שיף, באתר הארץ, 1 במאי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424443505171  BnF: cb150340144 (data)  GND: 173994199  LCCN: no2006060502  VIAF: 16978357   WorldCat (עם VIAF): 16978357
אלכסיי ווייבודה

אלכסיי איבאנוביץ' ווייבודה (ברוסית: Алексей Иванович Воевода; נולד ב-9 במאי 1980) הוא נהג מזחלות מרוץ לשעבר ומתחרה הורדת ידיים מקצועני רוסי. אלוף אולימפי במרוץ מזחלות לזוגות ובמרוץ מזחלות לרביעיות (אולימפיאדת סוצ'י, 2014), זוכה מדליית כסף במרוץ מזחלות לרביעיות (אולימפיאדת טורינו, 2006), זוכה מדליית ארד במרוץ מזחלות לזוגות (אולימפיאדת ונקובר, 2010), אלוף העולם במרוץ מזחלות לזוגות לשנת 2011 (אנ') וכן שלוש פעמים אלוף העולם בהורדת ידיים.
ביוגרפיה

ווייבודה נולד בצ'רניהיב שבאוקראינה לאם אוקראינית ולאב רוסי. בנעוריו, נהג לשחק עם אביו בהורדת ידיים וכן ניצח את חבריו בבית הספר בתחרות זו. בשנת 1999, בהיותו בן 19, התקיים טורניר הורדת ידיים בעירו סוצ'י. ווייבודה, שהיה באותה עת חובבן, ניצח בתחרות ספורטאי מקצועני שהיה אלוף אירופה בהורדת ידיים.
קריירה > הורדת ידיים

החל להתחרות בענף הורדת הידיים באופן מקצועני בשנת 2000 בקטגוריית משקל כבד. נכון לשנת 2014, הוא שוקל 115 ק"ג והיקף שריר הזרוע הדו-ראשי שלו הוא 52 ס"מ. בין השנים 2002–2004 זכה 3 פעמים ברציפות בגביע העולם של ה-Zloty Tur בקטגוריית משקל כבד. בשנת 2004 זכה באליפות העולם להורדת ידיים (אנ') של הפדרציה העולמית להורדת ידיים (אנ'). בנוסף, זכה מספר פעמים באליפות אירופה ובאליפות רוסיה להורדת ידיים.
קריירה > מזחלות

בשנת 2002 החל לעסוק בענף המזחלות. בשנת 2006, זכה במדליית כסף אולימפית ביחד עם שותפו לענף, אלכסנדר זובקוב (אנ') ובכך זיכה את רוסיה במדליה האולימפית הראשונה שלה בענף המזחלות. בשנת 2010, ווייבודה וזובקוב זכו במדליית ארד אולימפית. בשנת 2011 קבעו שיא עולם באליפות העולם שנערכה בגרמניה. בשנת 2014 זכו בשתי מדליות זהב אולימפיות (במזחלות לזוגות ובמזחלות לרביעיות). בשנת 2017 הענקה זו בוטלה.
בשנת 2015, פרש מענף המזחלות.
חיים אישיים

בשנת 2011 אימץ ווייבודה אורח חיים טבעוני. לדבריו, בחר בטבעונות תחילה מטעמים בריאותיים ולאחר מכן מטעמים מוסריים. בשנת 2014 תמך בקמפיין להפסקת ניסויים קוסמטיים בבעלי חיים ברוסיה.
בשנת 2016 נבחר לדומה וכיהן עד לשנת 2019.
הוקרה

'מאסטר של הספורט'(אנ').
בפברואר 2014, קיבל מידי נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, את 'עיטור ההצטיינות למען המולדת' (אנ').
גלריה

אלכסיי ווייבודה עם שותפו אלכסנדר זובקוב (אנ') במרוץ המזחלות לזוגות - אולימפיאדת סוצ'י (2014)
אלכסיי ווייבודה (קופץ) עם שותפו אלכסנדר זובקוב על הפודיום לאחר שזכו במדליית זהב במרוץ מזחלות לזוגות - אולימפיאדת סוצ'י, 2014
אלכסיי ווייבודה על הפודיום לאחר הזכייה במדליית זהב במרוץ מזחלות לרביעיות - אולימפיאדת סוצ'י, 2014
אלכסיי ווייבודה עם ראש ממשלת רוסיה, דמיטרי מדבדב (2014)
הערות שוליים

↑  Aleksey Voyevoda, Olympics at Sports-Reference
1 2 3  ALEXEY VOEVODA, Olympic
↑  zloty tur, 2011
↑  RESULTS: ZLOTY TUR / NEMIROFF WORLD CUP, PROFESSIONAL ARMWRESTLING WORLD CUP, xsportnews
↑  2004 WAF World Championships, Durban, South Africa, XXVl World Armwrestling Championships, cawf
↑  Armwrestling legends, CROATIAN ARMWRESTLING FEDERATION
↑  Russian Olympic Champion Alexey Voevoda retires, ibsf
↑  INTERVIEW WITH OLYMPIC GOLD MEDALIST ALEXEY VOEVODA, tuckmagazine, December 10th, 2014
↑  ONE OF THE 50 GREATEST ARMWRESTLERS IN HISTORY, armwrestlersonly
↑  Alexey Voyevoda: Russia’s Vegan Olympian, PETA UK
↑  Alexey Voyevoda on Vegan Nutrition, JonasSunshine
↑  Campaign against animal testing, bigheartsfoundation
↑  Notable people of Sochi, visitsochi
↑  Putin hands 'Merit to the Fatherland' awards to Russian Olympic medalists
 The Voice of Russia, 24 February 2014
קורה (יפן)

קוּרֵה (ביפנית: 呉市) היא עיר הנמצאת במחוז הירושימה, יפן.
העיר הוקמה ב-1 באוקטובר 1902. עד לסוף מלחמת העולם השנייה העיר הייתה מרכז צבאי ושימשה כמעגן לאוניות המערכה הגדולות ביותר בעולם, אוניות המערכה מסדרת יאמטו.
ערים תאומות

ארצות הברית ברמרטון, ארצות הברית
Half-Life TV

Half-Life Television (נקראת גם בקיצור: HLTV) היא טכנולוגיה שפיתחה החברה Valve לצפייה ישירה (דרך שירות HLTV) במשחקים הפועלים על המנוע GoldSrc בזמן אמת. השירות הושק בקיץ 2001 ואִפשר בתחילת דרכו הקלטת משחקים מרובי משתתפים במשחק Half-Life. כיום הוא מאפשר לכל משחק המשתמש במנוע GoldSrc להשתמש בשירות זה.
דרכו גם אפשר לצפות במשחקי ליגה בגרסאות "DeathMatch" של המשחק. בשנת 2004 מספר הצופים עמד על 39,500, שצפו בגמר משחק של ליגת CPL.
Half-Life TV נפוץ גם במשחק Counter-Strike, שבו אפשר לצפות בשחקנים המשחקים בליגת ה-ESL. השימוש בשירות זה במשחק נפוץ בארצות הברית, אך יותר מכך באירופה.
השירות Half-Life TV מאפשר להקליט משחקים, להציג שידורים חוזרים והדגמות של קבוצות שהיו במשחקים.
בגלל באג בטכנולוגיה, כאשר רואים שחקן מחליף נשק, האנימציה של ההחלפה לא מוצגת. בעקבות כך הופיעו ברשת קובצי מודלים אשר נקראים HLTV Models, שהם כמו קובצי המודלים הרגלים של המשחק רק ללא האנימציה. הרבה שחקנים מפורסמים בעולם משתמשים במודלים אלו.
מספר הצופים האפשרי במשחק אחד תלוי בסוג החיבור האינטרנטי של השרת שעליה נמצאת HLTV. הטבלה להלן מציגה את מספר הצופים אפשרי לכל סוג חיבור אינטרנטי.
| סוג חיבור אינטרנטי | מהירות חיבור אינטרנטי | מספר צופים מקסימלי |
| --- | --- | --- |
| ISDN | 96Kbps | 2 |
| DSL | 128Kbps | 5 |
| T1 | 1.5Mbps | 75 |
| LAN | 10Mbps | 500 |
| T3 | 75Mbps | 4,000 |
משחקים נתמכים

המשחקים הנתמכים ב-Half-Life TV (במנוע ה-GoldSrc) הם:
Half-Life
Half-Life: Opposing Force
Half-Life: Blue Shift
Deathmatch Classic
Counter-Strike
Counter-Strike: Condition-Zero
Day of Defeat
Team Fortress Classic
Natural Selection
Source Television

Source Television (נקראת גם בקיצור: SRCTV) היא טכנולוגיה שפיתחה החברה Valve שמהווה למעשה המשך של HLTV - השירות מאפשר צפייה במשחקים הפועלים על המנוע Source, בזמן אמת.
הערות שוליים

↑  לקוח מהמסמך הרשמי של HLTV
↑  קצב הנתונים של החיבור האינטרנטי
| יישומי חברת Valve |
| --- | --- | --- |
| תוכנות | סטים • Half-Life TV • Source Filmmaker • Source SDK (Hammer) • Valve Anti-Cheat • PowerPlay • פרוטון • SteamOS |  |
| מנועים גרפיים | GoldSrc • Source • Source 2 |  |
| מודים | GoldSrc modifications • Source modifications |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדוארד היצ'קוק

| --- | --- |

 לידה:  24 במאי 1793 מחוז פרנקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בפברואר 1864 (בגיל 70) מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  בוטניקה 
 מקום קבורה:  Amherst West Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  אקדמיית דירפילד  מידלברי קולג' 
 מוסדות:  קולג' אמהרסט 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 בן או בת זוג:  Orra White Hitchcock (1821–1863) 
 צאצאים:  Charles Henry Hitchcock, Emily Hitchcock Terry 
 
אדוארד היצ'קוק (באנגלית: Edward Hitchcock; 24 במאי 1793 - 27 בפברואר 1864) היה גאולוג אמריקאי והנשיא השלישי של מכללת אמהרסט (1845–1854).
חייו

היצ'קוק נולד להורים עניים. הוא למד באקדמיית דירפילד (Deerfield Academy), שנוסדה מעט לפני כן, ובה שימש לימים כמנהל, מ-1815 עד 1818. בשנת 1821 הוסמך ככומר קהילתי בזרם הקונגרגציונלי הפרוטסטנטי ושימש ככומר של הכנסייה הקהילתית בקונווי (Conway), מסצ'וסטס, בין השנים 1821–1825. הוא עזב את הכמורה והיה פרופסור לכימיה והיסטוריה של הטבע במכללת אמהרסט. הוא כיהן בתפקיד זה מ-1825 עד 1845, וכיהן כפרופסור לתאולוגיה וגאולוגיה טבעית מ-1845 עד מותו ב-1864. משנת 1845 עד 1854 היה נשיא המכללה. כנשיא, היצ'קוק היה אחראי להתאוששות מכללת אמהרסט מקשיים כלכליים. הוא פיתח את המשאבים המדעיים של המכללה וביסס את המוניטין שלה בהוראה מדעית.
בנוסף לתפקידיו באמהרסט, היצ'קוק היה גאולוג ידוע. הוא ניהל את הסקר הגאולוגי הראשון של מסצ'וסטס. בשנת 1830 מונה לגאולוג המדינה של מסצ'וסטס והחזיק בתפקיד עד 1844. הוא השתתף בסקרים הגאולוגיים של ניו יורק וורמונט. הפרויקט העיקרי שלו היה תאולוגיה טבעית, שניסתה לאחד וליישב מדע ודת, תוך התמקדות בגאולוגיה. עבודתו העיקרית בתחום זה הייתה דת הגאולוגיה והמדעים המקושרים שלה (Religion of Geology and Its Connected Sciences משנת 1851). בספר זה, הוא חיפש דרכים לפרש מחדש את התנ"ך כדי שיתאים לתיאוריות הגאולוגיות העדכניות. לדוגמה, מתוך ידיעה שכדור הארץ היה בן מאות אלפי שנים לפחות, מבוגר בהרבה מ-6,000 השנים לפי פרשנויות תנ"כיות מסוימות, היצ'קוק הגה דרך לקרוא את העברית המקורית כך שאות אחת בספר בראשית - "ו", כלומר "לאחר מכן" - מרמזת על טווחי הזמן העצומים שבהם נוצר כדור הארץ. רנדי מור תיאר את היצ'קוק כ"תומך המוביל באמריקה לבריאתנות שמבוססת על פערים שמבוססים על תאוריית הקטסטרופיזם".
היצ'קוק השאיר את חותמו בפלאונטולוגיה. הוא גילה כמה מהדגים המאובנים הראשונים בארצות הברית. הוא פרסם מאמרים על מסלולים מאובנים בעמק נהר קונטיקט, כולל איברונטס (Eubrontes) ואוטוזום (Otozoum, לא לבלבל עם אוטוזום), שהיו קשורים מאוחר יותר לדינוזאורים, אם כי הוא האמין, עם דיוק מסוים, שהם נוצרו על ידי ציפורי ענק עתיקות. הוא הקים אוסף שרידי טביעות רגליים מאובנות. בנו, אדוארד "דוק" היצ'קוק ג'וניור, כינה את אחד הדינוזאורים המוקדמים ביותר שהתגלו בצפון אמריקה ובארצות הברית, מגה דקטילוס פוליזלוס (Megadactylus polyzelus). מאוחר יותר סווג מחדש פרט זה כדגימת אנצ'יזאורוס פוליזלוס (ACM 41109), דמוי זאורופוד. כבוטנאי הוא מסומן על ידי קיצור המחבר E.Hitchc. כאשר מצוטט שם בוטני.
הוא חקר את האגם הגאולוגי שמילא בעבר את אגן נהר קונטיקט, ולימים האגם הפרהיסטורי הזה נקרא על שמו. מאחר שערך מחקר גאולוגי על רכס הוליוק (Holyoke), אחד ההרים שם, הר היצ'קוק, נקרא על שמו.
הוא נבחר לעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1834. מ-1856 עד 1861 היה הגאולוג הממלכתי של ורמונט.
בשנת 1841 נבחר כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית.
אוספיו ופרוטומה שלו נמצאים במוזיאון להיסטוריה של הטבע של מכללת אמהרסט. הארכיון והאוספים באמהרסט מחזיקים את המסמכים שלו.
בשנת 1821, התחתן עם אורה וייט, אחת המאיירות הבוטניות והמדעיות הראשונות בארצות הברית. השתיים עבדו בשיתוף פעולה הדוק, והיא תרמה יותר מ-1,000 איורים לפרסומים המדעיים הרבים שלו.