stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בר סביר
ביוגרפיה

בר סביר נולדה ברמת אפעל וגדלה ביהוד. אחותה הגדולה היא השחקנית והמדבבת לורן סביר. ובן זוגה הוא השחקן והמנחה טוני ברמן. למדה בתיכון תלמה ילין בגבעתיים.
בגיל 5 החלה לדבב סרטים וסדרות. בשנת 2012 השתתפה בסדרה ממלכת טוביהו בערוץ הופ! לצדו של טוביה צפיר בתפקיד נכדתו גילי, וב-2016 ביצעה קריינות לתוכנית "אני גדול" בערוץ ניק ג'וניור, ושרה את שיר הפתיחה של התוכנית.
בשנת 2015 החלה להשתתף בסדרה "אלישע" המשודרת בערוץ הילדים, בתפקיד רומי סופרסטאר, ילדה מפורסמת שהשתתפה בעברה בתוכנית ריאליטי ולומדת בבית ספר הרצל בכיתתו של אלישע (יובל סמו).
בשנת 2020 השתתפה בסדרה "הבאר" בכאן חינוכית, בתפקיד אלינור הילדה המקובלת.
באפריל 2024 החלה לשחק כתפקיד משני בסדרת הנוער המצליחה של כאן חינוכית; "שקשוקה". סביר השתתפה רק בעונות 5–6 בסדרה, בתור אחותה הגדולה של נאיה.
קריירת דיבוב

בר סביר ביצעה עשרות תפקידי דיבוב בסרטים וסדרות.
| סדרה/סרט | תפקיד |
| --- | --- |
תפוס ת'גלים: פינגווינית קטנה
כוורת בסרט: ילדה קטנה
קונג פו פנדה: ילדה
מדגסקר 2: גלוריה הקטנה
טרמפ לירח: תולעת קטנה
איגור: קולות רקע
עיר הגחלת: פופי
גשם של פלאפל: בילי
פלאנט 51: קולות רקע
מספרי משימה: סוכנת 108
הנסיכה והצפרדע: שרלוט הצעירה
אסטרו-בוי: ויג'ט
סטיץ': ג'יי ג'יי
צעצוע של סיפור 3: בוני
שרק לנצח: פרקל
שמוף
מסביב לעולם ב-50 שנה: קולות רקע
גנוב על הירח: אגנס
קאמפ רוק 2 - הג'אם האחרון: רייצ'ל הסנהפר
הממלכה הקטנה: הולי טיסטל
הרפתקאות זיזי ווינקס: נכדתו של זיזי וינקס
המלך בבר - ההרפתקה של באדו: לולו
ריו: קולות רקע
הדרדסים: קולות רקע
כלבים בחלל: סטרלקה
צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי: בוני / אפונה
צעצוע של סיפור בקיצור: פעמיים באז בבקשה: בוני
פופי החתולה: לורה
רובי הרובוט: אייקיו
אומי זומי: קיילה / אנדי / מיה
רחוב סומסום: הפיה אביגאבי
מר מוכשר: 
סמי וחברים מסביב לעולם: אלה
תפודים קטנים: פוד
מפלצת של מלון: ויני
הרפתקאות בארץ לה לה לופסי: 
פינת הציפורים: נוצית
שומרי האגדות: 
שי-לי
צעצוע של סיפור בקיצור - חיית מסיבות: בוני
קאיו: 
גליית חברי הענק: לילי
בית ספר לפיות: אביגבי
טין טן: 
חבורת הגופים: מולי
ריו 2: 
צעצוע של סיפור: ההסתבכות: בוני
קסם של בית: איזי
מליפיסנט: מליפיסנט הצעירה
ערי הזהב הנסתרות: זיאה
ברבי והדלת הסודית: נולה
צעצוע של סיפור: הזמן שנשכח: בוני
תיק תיק תק: טלולה
הקול בראש: 
לעוף על זה: גיגי
דוזרים: מולי בולט
ברבי דרימטופיה: צ'לסי
מטוסי על: ג'ט
כוח פיג'יי: אמאיה וינשופונת
זאק וקוואק: זאק
קלאופטרה בחלל: קלאופטרה
בית הספר לוויקינגים: אילבה
בית הבובות של גבי: קיטי
קיף: קנדל פוקס
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | מועמדות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | פרסי נבחרי השנה של פרוגי | שחקנית אהובה בסדרת נוער | הבאר | מועמדות |
פסיכולוגיה שיקומית

פסיכולוגיה שיקומית היא ענף בפסיכולוגיה העוסק בטיפול, אבחון ושיקום אנשים המתמודדים עם מוגבלויות גופניות, נפשיות, שכליות וחברתיות או שינויים בתחומים אלה. פסיכולוגיה שיקומית היא טיפול באדם שחווה משבר בגוף ובנפש, כדי להביא אותו למימוש פוטנציאל היכולות שנפגעו בעקבות טראומה, תוך ראיה אינטגרטיבית שכל תחומי החיים של המטופל.
השיקום הוא תהליך דינמי שבו משתתף צוות רב-מקצועי, הכולל רופאים, צוות סיעודי, מרפאים בעיסוק, פיזיותרפיסטים, פסיכולוגים, פסיכיאטרים, עובדים סוציאליים ויועצי תעסוקה. מטרת השיקום היא להביא את האדם למימוש הפוטנציאל האישי בתחום הפיזי, הנפשי, החברתי, המשפחתי, התעסוקתי וכל תחום אחר המשמעותי לאדם.
בישראל, פסיכולוג שיקומי הוא מי שסיים לפחות תואר שני בפסיכולוגיה במגמה טיפולית שיקומית, וכן הוסמך על ידי משרד הבריאות, לאחר שעבר בהצלחה שתי שנות התמחות במשרה מלאה (או ארבע שנים בחצי משרה) ובחינת מומחיות.
הפסיכולוג השיקומי מסייע למשתקם ולבני משפחתו להתמודד עם השינויים שחלו בחייו (האובדן הפיזי, התפקודי, הנפשי) והמוגבלות, כלומר מכלול המכשולים החברתיים והתרבותיים המקשים על האדם בסיפוק צרכיו.
אוכלוסיית המשתקמים כוללת: 
בעלי נכויות פיזיות כגון שיתוק, עיוורון, כוויות, קטיעות, סוכרת, חירשות, מחלות לב, מחלת כליות, מחלת הסרטן; בעלי נכות התפתחותית כגון אוטיזם או פיגור; בעלי מגבלה חברתית-תרבותית כמו נוער בסיכון, עבריינים, מתמכרים לחומרים פסיכואקטיביים כמו סמים ואלכוהול; בעלי נכויות נפשיות-רגשיות כגון נפגעי נפש שאיתם מנסה לעבור תהליך הסתגלות לחיי היום יום, טיפול בנפגעי פוסט-טראומה, ליווי וסיוע בהתמודדות עם אובדן ושכול. אוכלוסיית המטופלים כוללת פעמים רבות אנשים לאחר תאונות דרכים, תאונות עבודה ואנשים המתמודדים עם מחלות ושינויים במצבם הרפואי הן מבחינה אורתופדית ו/או נוירולוגית.
הפילוסופיה של השיקום וההשלכות על פסיכולוגיה שיקומית

הפילוסופיה של השיקום מושתתת על האמונה בכבודו ובערכו של האדם. בשורשי תורת פילוסופית זו טמונות השאיפה והמחויבות לספק הזדמנות לשוויון זכויות והזדמנויות בעבור האדם באשר הוא. הפילוסופיה השיקומית מונעת מתוך תחושת שליחות פנימית להגשים צדק מוסרי הומניסטי זה.
לחברה ישנה מחויבות מוסרית לשקם מתוך הנחה שלכל בני האדם ישנה הזכות לשוויון ולהזדמנות שווה.
כנגזרת מפילוסופיית שיקום זו, אחת ממטרותיו של המטפל השיקומי היא לעזור לאדם בעל הנכות להשיג את מטרותיו תוך כדי ליווי ומתן כלים להעצמתו האישית. המיקוד הוא על הסתגלות והתאמה מנקודת מבט אקולוגית, הממוקדת בהשגת איכות חיים משמעותית. פילוסופיית השיקום מדגישה את זכותו של האדם לבחור את מערכות היחסים ומטרותיו האישיות והמקצועיות.
היבטים נפשיים ופסיכו-חברתיים בשיקום

ההיבט הפסיכו-חברתי בהקשר של התמודדות עם מוגבלות מורכב משלושה ממדים:
תמיכה חברתית והסתגלות לנכות – דפוס היחסים במשפחת המקור ובמשפחה הנוכחית, משברים בעבר וסגנון ההתמודדות, רמת הלכידות בין בני המשפחה, תפקיד כל אחד מבני המשפחה, מקורות תמיכה מחוץ לתא המשפחתי.
רכישת מיומנויות חברתיות.
ישנן אוכלוסיות שפגיעתן יוצרת קושי ספציפי בתחום זה. הדימוי העצמי והביטחון העצמי נפגע, בעיות קוגניטיביות, כמו חוסר עכבות, שמפריעים מאוד מבחינה חברתית. חשוב לפתח מיומנויות חברתיות מאחר שיש קשר בין כישורים חברתיים לתמיכה חברתית. לא נמצא מתאם במחקר בין מאפייני נכות לתמיכה חברתית. כלומר, אין זו הנכות אלא האדם אשר משפיע על התמיכה החברתית. לכן, חשוב שלאדם יהיו כישורים חברתיים על מנת שיוכל לטפח ולהיעזר ברשת תמיכה חברתית.
עמדות החברה כלפי נכים – עמדות שליליות כלפי נכים עשויות לנבוע מגורמים שונים כגון התניה סוציאלית תרבותית, השפעת ילדות והתנסויות מוקדמות עם נכות, תופעת ההתפשטות, שפירושה הכללה של תכונה מסוימת (נכות פיזית) על יתר התכונות של הנכה למרות שאין קשר בין הדברים (למשל: רמתו הקוגניטיבית, הרגשית וכדומה), תפיסות דתיות, איום לשלמות הגוף, דחייה אסתטית למראה נכות קשה, פחד מנידוי חברתי, לחץ חברתי ואף בורות.
היבטים נפשיים ופסיכו-חברתיים בשיקום > גורמים המשפיעים על תגובת האדם למצבו

המוגבלות עשויה לאתגר מספר הנחות יסוד על העולם והעצמי, במיוחד כאשר השינוי פתאומי והתפקוד משתנה בצורה דרסטית.
גורמים המשפיעים על תגובת האדם למצבו ויש לקחתם בחשבון בטיפול באנשים עם מוגבלות:
גורמים אורגניים: חוזק, מצב בריאות כללי, נטייה גנטית מוקדמת ואספקטים אחרים של תפקוד פיזי; פרוגנוזה עתידית של מצב המוגבלות, זמן שעבר מאז הפציעה, כאבים פיזיים או אי נוחות נלווים לפציעה.
גורמים פסיכו-סוציאליים: סגנונות התמודדות עם לחץ, רצון לחיות, ביטחון עצמי, מוטיבציה, יכולת פתרון בעיות, שיפוט, מיקוד שליטה, קבוצות אתניות ותרבותיות, מגדר, כישורים חברתיים, אמינות; סגנון קוגניטיבי ורגשי מלפני הפציעה, מקורות תמיכה חברתיים, משמעות המוגבלות עבור המטופל, המשמעות החברתית למוגבלות בחברה הספציפית, היכולת לשאת ולהתמודד עם האפשרויות הקיימות.
הסביבה שבה גדל וחי האדם: משכורת, משפחה ותמיכה בין אישית, נגישות לתחבורה ולשירותי שיקום נאותים; כלכלית, נגישות, איכות חיים, רשת חברתית וכו'.
ניסיון העבר והמשמעות של המוגבלות בהקשר ההתפתחותי של האדם והסביבה המוקדמת שלו.
בשיקום ישנה חשיבות רבה למושג מסוגלות עצמית (Self Efficacy), הנוגע לשיפוט העצמי של האדם שמשפיע על הסביבות שהאדם בוחר לעצמו, הפעילויות שבהן הוא משתתף וכן ההתמודדות עם מכשולים. התאוריה מספקת מסגרת התייחסות כוללת המסבירה מדוע בעלי מוגבלות מסוימים מצליחים במאמצי השיקום ואחרים לא. תאוריה זו גם מספקת כלי אפקטיבי ביותר בידי המטפלים השיקומיים לעזור למטופליהם להגיע לידי מיקסום הפוטנציאל השיקומי שלהם.
היבטים נפשיים ופסיכו-חברתיים בשיקום > מודל תאורטי מרכזי להתמודדות עם אבדן

בספרות קיימים מודלים רבים המנסים לתאר ולמפות את תהליך ההתמודדות עם אובדן. המודלים נוסחו וגובשו על ידי תאוריות ופרקטיקות רבות, החל מתאוריות קלאסיות (למשל, פרוידיאניות) וכלה במודלים מודרניים יותר הלוקחים בחשבון ממדים סביבתיים והבדלים בינאישיים.
המודל התאורטי המקיף של תגובה פסיכולוגית לאובדן מדבר על תגובה לאובדן – אובדן פיזי, אובדן קרוב או אובדן המולדת והבית. קיימים בו שלושה ממדים, הנמצאים באינטראקציה אחד עם השני:
מימד העיבוד :
הלם – השלב הקצר אך הזכור ביותר, התנתקות מהעצמי. עוצמתו משתנה מאדם לאדם. עשוי להיות מלווה בתחושת קור, ערפול חושים, בלבול ועוד.
אבל – האדם מתכנס פנימה ועסוק בעצמו, ואין לו פנאי ואנרגיה נפשית להשקעה באחרים. הוא תופס בהדרגה את השינויים שחלו בו ומכניס אותם לתפיסת ה"עצמי" שלו. שלב זה שונה מאדם לאדם, והוא שלב חשוב ומשמעותי בדרך להסתגלות, אך אם הוא נמשך זמן רב מדי (יותר משנה) עלול להיעצר תהליך ההסתגלות לאובדן.
הסתגלות – "פיצוי" על מה שאבד, על ידי הרחבת האידיאלים והערכים הקשורים באובייקט שאבד. למשל, לאחר פגיעה פיזית – תחושה מחודשת של חשיבות, ארגון מחדש של חוויות, ערכים ומשאבים  – "קבלה של האובדן". שינוי הערכים נעשה על ידי מספר תהליכים: הכרה בכך שקיימים ערכים נוספים בטווח הערכים, שעבוד ההופעה החיצונית ומתן תשומת לב ליכולות הקיימות ותלויות בגורמים אישיותיים.
מימד התגובתיות :
אבל ודיכאון – כאשר אדם סובל מאובדן, גדול או קטן; למשל, אצל קטועי האיברים הצער הוא כפול (הן על האיבר שנקטע והן על היכולות שנכחדו).
תסמינים פסיכוסומאטיים – תגובות נפוצות: פחד מהתמוטטות עצבים, תחושות של פאניקה, פחד מתמשך, סיוטים ועייפות. התסמינים אמורים לחלוף עד השנה השלישית מאז האובדן. תגובות אלו יכולות להופיע גם נוכח היחס מהסביבה. בתחום השיקום הפיזי יש לבדוק אם התגובות הן תוצאה של הפגיעה או בשל האבל הפסיכולוגי.
אשמה – עשויה להופיע אצל אדם שחווה אובדן של אדם קרוב, אשר עשוי לחוש אשמה על כך שהוא נותר בחיים או שלא עשה מספיק ("אשמת הניצוֹל"), או בשל תחושת ההקלה של אובדן קרוב החולה ממחלה כרונית, לעיתים עולה תחושת האשמה לאחר הופעה של תוקפנות או כעס בשל האובדן.
הכחשה – צורך להכחיש את שאירע, ושיחזר ושימור העבר.
חשיבה מחדש על משמעות החיים – האדם משנה את הגדרת זהותו העצמית.
ממד הגורמים המשפיעים :
תכונות אישיות – הערכת חומרת הפגיעה בהתאם לאישיות האדם מאפשרת ניבוי תגובות האדם והסתגלותו.
 משפחה – לעיתים נוצר ארגון מחדש של תפקידי המשפחה לאחר האובדן, אשר מערער את הסדר המוכר ואת יכולת התמיכה המשפחתית. גורם משמעותי העשוי לתרום למצוקה הן בעיות ביחסים בינאישיים במשפחה או במערכת זוגיות עוד מלפני האובדן. השפעה דומה ניתן לראות כאשר מצד המשפחה או המערכת הזוגי ישנו יחס המתבטא בחוסר הבנה, חוסר אמפתיה, עוינות והתייחסות לאבל כחולשה.
מערך חברתי – בתהליך ההסתגלות ישנה חשיבות לתפקיד הסביבה, ובעיקר לאופן קבלתה את האדם. בתרבויות שונות קיימת דעות קדומות כלפי ליקויים פיזיים או קשיים בקבלת השכול.
מודלים תאורטיים לשיטות טיפול

ההנחה היא כי לכל מטופל ישנה אישיות ייחודית הקודמת לנכות, ולכך ישנה השפעה משמעותית על תהליך השיקום, כמו גם לשירותי הבריאות ולסביבה החברתית. להלן מודל המסכם רציונל להבחנה של טיפול שיקומי מדיסציפלינות רפואיות או פסיכותרפיסטיות. המערכת הזאת כוללת מניעות ראשוניות, שניוניות או שלישוניות.
מניעה ראשונית – פעילות המכוונות למנוע מחלה או נכות. זו מטרתה של מערכת הרפואה הציבורית.
מניעה שניונית – פעילות המכוונת להגביל את האפקטים של המחלה או הנכות. פועלים לשם כך רופאים ופסיכותרפיסטים.
מניעה שלישונית – פעילויות שנועדו למנוע מהשפעות הפגיעה לטווח ארוך, להיות מגבילות יותר מההכרחי. זוהי משימתו של המטפל השיקומי.
קיימות לפחות 3 אוריינטציות לשיטות שיקום פסיכולוגי:
המודל הפסיכו-רפואי – נותן הבנה למצב הבריאותי ותרומתו לשיקום.
המודל הסיסטמטי – היחסים בין הסביבה לאדם מגדירים את סגנון ההתקשרות של האדם. לדוגמה: ייעוץ משפחתי כחלק מהטיפול השיקומי.
המודל האקולוגי – מתאים למודל המניעה השלישוני. נגזר מתאוריה המודדת תכונות באדם וגורמים מקבילים בהקשרים הסביבתיים ושואפת לתאר את היקף החפיפה ביניהם. התכונות הספציפיות שמחליט המטפל השיקומי לבדוק תלויות במטרת הערכה וברלוונטיות ללקוח ולמצוקתו. המטפל מתאים טיפול שיקומי הלוקח בחשבון את מכלול הגורמים המשפיעים. יש לגישה אוריינטציה של למידה חברתית וכבוד לפעילות הגומלין שבין האדם לסביבה.
שיטות טיפול

מתוך שלל הכלים הטיפוליים העומדים בפני הפסיכולוג השיקומי, עומדים הכלים הבאים:
נוירופסיכולוגיה, CBT, קבוצות טיפוליות, ביופידבק, טיפול פסיכודינאמי ארוך טווח או טיפול קצר מועד וממוקד, התערבות בשעת משבר, טיפול נרטיבי, טיפול 12 הפגישות, היפנוזה, הרפיה ודמיון מודרך, טיפול פרטני, זוגי ומשפחתי. כמו כן, יש לקחת בחשבון שכל הסביבה הקרובה משתקמת עם המטופל, ולכן פעמים רבות הדגש הוא מערכתי על מנת לאפשר שינוי ממשי ולאורך זמן.
תפקידי הפסיכולוג השיקומי

הערכה אישיותית ו/או נוירו-פסיכולוגית והאינטגרציה ביניהם. הפסיכולוג השיקומי עושה שימוש רב בכלים הערכה פסיכולוגית שונים אשר קיבל במהלך הכשרתו, ובעיקר נעזר במערכת מבחנים פסיכולוגיים עם נורמות מיוחדות כמו: מדגמי עבודה ושיטות הסתכלות שונות, מבחנים קוגניטיביים לניתוח החשיבה ובסדרת מבחנים נוירופסיכולוגיים, המתארת את המיקום ואת רמת הפגיעה המוחית והשלכותיה ההתנהגותיות והרגשיות, וכדומה.
טיפול:
הכרת גישות טיפוליות שונות, למשל: גישות דינמיות, טיפול ממוקד טראומה, התנהגותיות/דירקטיבות (מנחות), טיפול תמיכתי ועוד. על סמך האבחנה קובע הפסיכולוג השיקומי יעדים ומטרות לטיפול. במהלך הטיפול מתייחס למבנה אישיותו של האדם, לדפוסי האינטראקציה שלו עם בני משפחתו ועם הסביבה וליכולת ההסתגלות של הפרט ושל המשפחה למצב.
סוגי טיפול שונים (טיפול פרטני, זוגי, משפחתי, קבוצתי). כמו כן, תפקידו של הפסיכולוג השיקומי הוא להסתמך ולהתחשב בחוות הדעת הרפואית בזמן שהוא קובע את יעדי השיקום.
הכוונת המטופל לגורמי טיפול נוספים (פסיכיאטר, רופאים מומחים, ייעוץ מיני ועוד).
עבודה בצוות רב-תחומי – כולל הרצאות, הדרכות וייעוץ לאנשי הצוות הטיפולי (רופאים, מרפאים בעיסוק, חונכים ועוד), ולגורמים חיצוניים (חברות ביטוח, עו"ס, ביטוח לאומי וכו').
ניהול מקרה (Case management) ועבודה מול גורמי טיפול הקשורים באופן ישיר ו/או עקיף לטיפול (עובדי שיקום, עובדי השמה תעסוקתית, עורכי דין, מורים, חברות ביטוח וכדומה).
הכרות עם הספרות המחקרית באופן כללי ובתחום הספציפי של המטופל.
הכרות עם נושאים אתיים הקשורים לטיפול.
מחקר.
תחומי עיסוק ומקומות

לפי אתר הסתדרות הפסיכולוגים בישראל, בפסיכולוגיה שיקומית, קיימים הבדלים בתוכן עבודתו של הפסיכולוג בהתאם למקום עבודתו או התמחותו בנושא מסוים:
פסיכולוג שיקומי העובד עם נכים במרכזי שיקום, במכונים או באופן פרטי מעורב בשלב מאוחר יותר – כאשר הנכות והמוגבלות קיימת. מטרת הטיפול היא להביא את האדם להסתגלות מרבית מבחינה אישית, חברתית ותעסוקתית.
פסיכולוג שיקומי העובד בבתי-חולים בא במגע עם החולה בשלב האקוטי – בעת מצב נפשי כתוצאה ממחלה. הוא מכין את החולה ובני משפחתו לקראת מצב של נכות – לדוגמה, לפני ניתוח קטיעה, השתלת איברים או ניתוח לב – ומטפל בחולה כל עוד הוא מאושפז בבתי החולים.
הפסיכולוג השיקומי-תעסוקתי – מאבחן ומטפל בעיקר באנשים החייבים להסב את מקצועם כתוצאה מנכות או מוגבלות. עוזר להם לבנות קריירה תעסוקתית ולהשתלב בתעסוקה. כאשר הדבר בלתי אפשרי, עוזר להם לבנות פעילויות לשעות הפנאי. שיטות הטיפול הן התנהגותיות קצרות טווח.
שיקום פסיכיאטרי
מסלולי הכשרה

בישראל פועלות מגמות שיקומיות עם דגש על נוירופסיכולוגיה – פגיעות ראש וחקר המוח כאשר המיקוד הוא במחקר, אבחון וטיפול. מגמות אחרות שמות דגש על התערבות טיפולית קלינית ותמיכתית.
תחומים משיקים > פסיכולוגיה שיקומית מול פסיכולוגיה רפואית

לצד הפסיכולוגיה השיקומית קיימת דיסציפלינה שלכאורה נראית חופפת אך היא שונה בעיקרה: פסיכולוגיה רפואית. ניתן לזהות אמנם אזורי השקה בין התחומים, כגון טיפול באוכלוסייה של אנשים עם מחלות שונות, כגון מחלות לב, סרטן ועוד, ובנוסף מקומות העיסוק הם בעיקר בבתי חולים. העבודה הטיפולית בפועל עשויה אף היא להיות דומה.
על אף הדמיון ניתן לציין בכל זאת לפחות הבדל אחד. האוכלוסייה השיקומית היא רחבה יותר, וכוללת טיפול באנשים בעלי מוגבלויות שונות ולאו דווקא בהקשר הרפואי, כגון עבריינים, אנשים עם פיגור או אוטיזם, אנשים הסובלים מפוסט-טראומה, קשישים, נפגעי פעולות טרור או איבה, משפחות שכולות ואנשים שחוו אובדן כלשהו.
תחומים משיקים > פסיכולוג שיקומי מול יועץ שיקומי

נראה כי תחום העיסוק המקביל לפסיכולוגיה שיקומית במדינות אחרות הוא תחום הייעוץ השיקומי (Rehabilitation counseling). למעשה פסיכולוגיה שיקומית כוללת בתוכה גם חלקים ייעוציים, ואכן ניתן לראות כי מתקיימת חפיפה רבה מבחינת ההגדרות הכלליות של שני המקצועות, האוכלוסייה העיקרית שפונה לטיפול (אנשים עם מוגבלויות) ומסלולי ההכשרה.
על אף זאת, ניתן לעמוד על מספר הבדלים בין תפקיד הפסיכולוג השיקומי לתפקיד היועץ:
לפסיכולוג אוריינטציה טיפולית במהותה.
היועץ מאבחן בעיקר באמצעות ראיון האינטייק (שלב ההערכה) ושאלוני דיווח, ואילו לפסיכולוג ישנם כלים אבחוניים בעלי היקף רחב יותר, כגון: מבחני אישיות, מבחנים נוירו-פסיכולוגים וכו'.
היועץ השיקומי מתמקד בעיקר בתחום החזרה לעבודה או חיפוש עבודה בהתאם למוגבלות, תפקיד החופף בעיקרו לתפקידו של הפסיכולוג השיקומי-תעסוקתי בארץ.
ראו גם

נכות בישראל
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות
מניעת תאונות
לקריאה נוספת

פלוריאן ודנגור (1999), "סוגיות נבחרות במערכת השיקום בישראל", חברה ורווחה, יט, 2, עמ' 193–214.
Elliot, T. R. (2002). Defining our common ground to reach new horizons. Rehabilitation Psychology, 47, 131-143.
Pledger, C. (2003). Discourse on disability and rehabilitation issues: Opportunities for psychology. The American Psychologist, Vol. 58, Iss. 4; pg. 279.
Wright, B. A. (1980). Developing constructive views of life with a disability.
Rehabilitation Literature, Vol 41(11-12), 274-279.
הערות שוליים

↑  Kaplan, S. (1987). Rehabilitation psychology, Desk reference. Social skills and rehabilitation. (Dunn, M),  pp. 345-362
↑  Langer, K. G. (1994), Depression and Denial in Psychotherapy of Persons with Disabilities. American journal of psychotherapy, 48 (2), 181-194.
1 2  Maki, D. B., & Riggar, T. F. (1997). Rehabilitation counseling: Profession and Practice.  Rehabilitation Counseling: Concepts and Paradigms (Maki and Rigger) pp. 3-31. New York: Springer.
↑  Katz, S. & Florian, V. (1987), A comprehensive theoretical model of psychological reaction to loss. International journal of psychiatry in medicine,16(4), 325-345.
| פסיכולוגיה |
| --- | --- | --- |
פסיכולוג • פסיכותרפיה • פילוסופיה של הפסיכולוגיה
| ענפי מחקר | פסיכוביולוגיה • קוגניטיבית • התפתחותית • חברתית • אישיותית • השוואתית • פסיכופתולוגיה • פסיכופיזיקה • פסיכובלשנות • פסיכולוגיה אבולוציונית • נוירופסיכולוגיה  • פסיכולוגיה תרבותית • פסיכולוגיה בין תרבותית • ראו גם: פסיכיאטריה |  |
| תחומי עיסוק | קלינית • חינוכית • ארגונית/תעסוקתית • שיקומית • רפואית • משפטית • צבאית • ספורט |  |
| אסכולות | סטרוקטורליזם • פונקציונליזם • פנומנולוגיה • פסיכואנליזה • אינדיבידואלית • הומניסטית • ביהביוריזם • אקזיסטנציאליזם • גשטלט • פסיכולוגיה חיובית • פסיכודינמיקה |  |
| מושגים כלליים | תודעה • תפיסה • לא-מודע • זיכרון • למידה • רווחה נפשית • הפרעה נפשית •  טראומה נפשית • מבחני אישיות • אינטליגנציה • מיינד • רגש |  |
הקטגוריה "פסיכולוגיה" במיזמים אחרים של קרן ויקימדיה: ויקימילון • ויקיספר • ויקיציטוט
דפניס

ערך זה עוסק בדמות במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם לירח שבתאי, ראו .
| --- | --- |

פסל פּאן והרועה דפניס, מתוארך לשנת 100 לפנה"ס, נמצא בפומפיי
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 אלים מקבילים:  Daphnis 
 אב:  הרמס
 בן או בת זוג:  Lyce, Echenais 
 
פסל פּאן והרועה דפניס מיוחס לפסל הליודורוס מרודוס, המאה השנייה לפני הספירה בגלריית אופיצי.
{{במיתולוגיה היוונית דפניס או דפני (ביוונית: Δάφνις - Δάφνι - עלה דפנה) היה בנם של הרמס ונימפה מסיציליה. הוא ננטש בילדותו על ידי אמו וגדל על ידי רועה צאן. בנערותו הפך יפה תואר ונחשק על ידי נשים וגברים כאחד. מסופר כי אפילו אפולו חשק בו. על פי המסופר במיתולוגיה, דפניס היה רועה צאן שהתאהבה בו הניאדה נומיה אולם הוא לא שמר לה אמונים, והתאהב באל פאן אשר לימד אותו לנגן בחליל פאן (או, לפי ה-Varia Historia התאהב באל הרמס, ולא היה בנו). המיתולוגיה מספרת שהנימפה נומיה, כנקמה, הפכה אותו לאבן.
זאב יוסיפון

| --- | --- |

זאב יוסיפון, 1962, צלם בוריס כרמי
 לידה:  16 בספטמבר 1896 לודז'
 פטירה:  22 באפריל 1977 (בגיל 80)
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאי ודובר
 סוג כתב:  מייסד אמנות לעם
זאב יוסיפון (יוסקוביץ'; 16 בספטמבר 1896 – 22 באפריל 1977) היה עיתונאי ועסקן תרבות ישראלי, עורך "מבפנים", ומייסד תל"ם (תיאטרון למעברות; לימים אמנות לעם).
תולדות חייו

יוסיפון נולד בלודז' שבפולין הרוסית למשפחה חסידית. בנעוריו נחשף לספרות ההשכלה ולרעיון הציונות בעת לימודיו בוורשה. לאחר ביקור בארץ ישראל בשנת 1920, החליט לעלות לארץ בשנת 1921. בהיותו בקיבוצי עמק הירדן, היה מראשוני נוטעי הבננות בישראל, ובין הפועלים שהקימו את תחנת הכוח של רוטנברג בנהריים.
יוסיפון היה חבר קיבוץ בקיבוצים גשר, אשדות יעקב, תל יוסף ומשמר הים ותושב תל אביב.
היה ממייסדי הדפוס בעין חרוד. עם מעברו של דפוס אחדות לתל אביב הקטנה אחרי מלחמת העולם הראשונה, הצטרף אליו.
לפרנסתו עסק עוד בכתיבה יוצרת ועריכה עיתונאית, פרסם רשימות ב"קונטרס" (ביטאון "אחדות העבודה") וערך את כתב העת "מבפנים" (ביטאון הקיבוץ המאוחד). היה פעיל בענפי הספרות של הקיבוץ המאוחד. בין שאר פעילויותיו, היה הרוח היוזמת והחיה מאחורי פרסום ספר הילדים הידוע של קדיה מולודובסקי: פתחו את השער.
עם קום המדינה שימש כקצין העיתונות של השר דוד רמז כשר התחבורה ושר החינוך, ולאחר מכן גם של דב יוסף. בראשית שנות החמישים הקים יוסיפון את תל"ם (תיאטרון למעברות), שהפך בהמשך ל-"תרבות למעברות", "תרבות לעם", ולבסוף לאמנות לעם.
יוסיפון היה ידוע כחבר ומעריץ של המשורר נתן אלתרמן אשר הקדיש לו את ספרו בלדות ישנות ושירי עם סקוטיים.
ב-1972 התאלמן מאשתו שרה, בתו של ישראל חבס. נקבר בשדרת הסופרים בבית העלמין קריית שאול.
תולדות חייו > מפעלי תרבות

תלם – תיאטרונים למעברות (בהמשך שינה את שמו ל"תיאטרון לעולים"; לעיתים נכתב תל"ם) נוסד בשנת 1953 כשיתוף פעולה של משרד החינוך והתרבות, בראשותו של השר בן-ציון דינור, הסוכנות היהודית והסתדרות העובדים. התיאטרון פעל בשיתוף עם משרד החינוך למען חינוך העם, יצירת תרבות אחידה ושפה אחידה, אולם, שעה שהמחלקה להנחלת הלשון פעלה במסגרת משרד החינוך, נוסד תלם במסגרת ההסתדרות. בין מייסדי תלם וחברי הנהלתו היו יוסיפון, דב בילין וישעיהו אברך, וסייע בידיהם נתן אלתרמן. תלם הביא אל צופים ברחבי הארץ, ובמיוחד בריכוזי עולים, תיאטראות, תזמורות, להקות בידור ואף סרטים בקולנוע נייד. פעולת תלם נתמכה על ידי הגופים המייסדים, על ידי תשלומי צופים וכן תרומות. יש מחזות אשר נכתבו במיוחד לפי הזמנת תלם, בהם "סוף העולם" ו"גם זו לטובה" מאת משה שמיר, ו"קזבלן" מאת יגאל מוסינזון.
יוסיפון ראה כמטרה בפני עצמה להביא שמחה ליושבי המעברות. הוא ארגן עבורם חגיגות פורים, כשהוא עצמו מתחפש בתחפושות שונות, והביא אליהם נגנים, זמרים ושחקנים, ככל שהצליח לשדל ולגרור עמו להופעה במעברות.
עמותת תלם פורקה ב-1966 ובמקומה הוקמה אמנות לעם.
פרס הצילינדר הנודד הנקרא על שמו מוענק מדי שנה עבור קידום האמנות והתרבות בפריפריה.
הערות שוליים

↑  הקואופרטיב הראשון בארץ, דבר, 15 ביולי 1960.
↑  עינת אמיתי, יומן מסע לחקר 100 שנות תרבות לילדים בקיבוץ
↑  "אני נושא כליו של אלתרמן", יוסיפון בראיון לד. ה., מצוי בארכיונו האישי של יוסיפון במכון גנזים, מעטפה 4531 (אוסף 335)
↑  זאב יוסיפון באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  מקור למידע על תלם הוא תיק מסמכי העמותה אשר נשמר בארכיונו האישי של יוסיפון במכון גנזים.
↑  ר' כתבות בנושא זה ברשימת הקישורים החיצוניים.
↑  זאב רב-נוף, תל"ם שובק חיים – יחי "אמנות לעם", דבר, 19 באוגוסט 1966, המשך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009829590405171  VIAF: 37162178755107850830   WorldCat (עם VIAF): 37162178755107850830
ג'סיקה מדסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1992 (בת 32) וסטמינסטר, לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  Notre Dame Preparatory School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'סיקה שירלי מדסן (באנגלית: Jessica Shirley Madsen; נולדה ב-11 באפריל 1992) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה

מדסן נולדה בלונדון לג'נס מדסן וג'וליה טייוול וגדלה בסארי. אביה טיימוול, אמן, נולד, ברודזיה וגדל בדרום אפריקה.  דודתו הגדולה מצד אמה של מדסן הייתה הסופרת הבריטית דורותי וויפל. היא ממוצא דני מצד אביה. היא למדה בבית הספר "נוטרדאם" בקובהם.  בשנת 2013 סיימה לימודי משחק בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | The Fowl | סטף | סרט קצר |
| 2017 | Leatherface | קלריס |   |
| 2019 | Dark Light | אנני נוקס |  |
| 2019 | רמבו 5 - המשחק האחרון | בקי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | Breathless | מיס רופר | פרק אחד |
| 2014 | Playhouse Presents |  | פרק אחד |
| 2014 | בבילון | נינה | פרק אחד |
| 2015 | הולבי סיטי | מינטי קולקוהון | פרק: "Be Bold, Be Bold" |
| 2015 | מר סלפרידג' | פולי מקסוול טיילור | 2 פרקים |
| 2017 | טינה ובובי | ג'ני קוקס / ג'ני סקוויב | מיני סדרה  |
| 2020–הווה | ברידג'רטון | קרסידה קאופר | תפקיד חוזר   |
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

| שנה | פרויקט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2017 | Need for Speed Payback | ג'סיקה מילר |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Swimming | לוסי | The Pleasance, פסטיבל הפרינג' של אדינבורו  |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | פרסי גילדת שחקני המסך | ביצוע יוצא מן הכלל של אנסמבל בסדרת דרמה | ברידג'רטון | מועמדות |  |