stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכונית
מבנה המכונית > שלדה

בעבר, עד אמצע המאה ה-20 לערך, המבנה הבסיסי של המכונית היה השלדה (בלועזית שאסי) שעליה הורכב מרכב הרכב. השלדה היא מבנה פלדה המורכב משתי קורות אורך ומספר קורות רוחב. כיום למרבית המכוניות אין שלדה נפרדת אלא המרכב אחוד עם רצפת הרכב. מתחת לקורות הרוחב הקדמיות הורכבו קפיצים קדמיים, ותחת קורות הרוחב האחוריות קפיצים אחוריים. הסרן הקדמי והסרן האחורי שוככו באמצעות קפיצים אלו ובולמי זעזועים, המנוע היה לרוב בתצורה אורכית, מאחוריו תיבת הילוכים ותיבת ההעברה שהעבירה את כח המנוע לסרן האחורי. בחצי השני של המאה החלו להופיע כלי רכב שבהם המרכב אחוד עם השלדה, המנוע מותקן רוחבית עם תיבת ההילוכים לצידו וממנה ציריות מניעות ישירות את הגלגלים הקדמיים. מאז, זהו הסידור הנפוץ בכלי רכב פרטיים ורק כלי רכב מסחריים ורכבי שטח נותרו עם שלדה נפרדת המאפשרת חוזק רב יותר.
מבנה המכונית > מרכב המכונית

האצ'בק (Hatchback)
סדאן (Sedan)
קופה (Coupé)
מיניוואן (Minivan)
סטיישן (Station)
קבריולה (Cabriolet)
מרכב מציין את צורת הרכב החיצונית. קיימים מספר סוגי מרכבים נפוצים:
מרכבים של רכב פרטי:
קופה – לרוב 2 דלתות ומבנה ספורטיבי עם גג משופע.
סדאן (Sedan) – לרוב 4 דלתות עם תא מטען מופרד מתא הנוסעים, מבנה המכונה גם "שלוש קופסאות".
האצ'בק (Hatchback) – לרוב 3 או 5 דלתות עם תא מטען מחובר לתא הנוסעים.
סטיישן (Station) – לרוב 5 דלתות, גרסה ארוכה עם תא מטען גדול.
פנאי שטח – דומה למרכב האצ'בק אך גבוה יותר.
קבריולה (Cabriolet) – גרסה בעלת גג נפתח.
מיניוואן (Minivan) – רכב גדול יותר שמתאים למשפחה גדולה או לצרכים מסחריים בסיסיים.
SUV – כלי רכב המשלב מספר מושבי נוסעים וגודל תא מטען הזהים לאלה של מכוניות סטיישן או מיניוואן, בנוסף לתכונות של רכב שטח.
קרוסאובר – רכב שיש בו מאפייני עיצוב של SUV, ללא תכונות של רכב שטח.
מכונית מיקרו – היא סוג של כלי רכב מנועי בעל ממדים קטנים במיוחד.
המכונית בישראל

| --- | --- |
 :  ראו גם – תעשיית הרכב בישראל, כבישי ישראל
המכונית בישראל > לפני הקמת המדינה

בשנת 1908 נסעה לראשונה "עגלה-מכונית" בירושלים. בשלהי מלחמת העולם הראשונה ובימי המנדט הבריטי החל שימוש נרחב יותר במכוניות, אך קצב הגידול בכמות הרכבים היה גבוה בצורה דרסטית מקצב בניית הכבישים, כאשר בשנת 1922 עמד מספר הרכבים האזרחיים על 400, ובשנת 1933 על 6,126 כלי רכב, בעוד אורכי הכבישים הוכפלו פי 2 בלבד. ייבוא הרכבים עלה בשנות המנדט בצורה דרסטית, כאשר מרבית המכוניות יובאו מארצות הברית ומהממלכה המאוחדת. באותה תקופה קמו בארץ מועדונים עבור חובבי מכוניות.
בארץ ישראל, הנסיעה ברכב החליפה בשלב מוקדם יחסית את הנסיעה ברכבת, כאשר גודלה הקטן של הארץ גרם לרבים להעדיף את אפשרות הנסיעה המהירה יותר. בשל הצורך להגן על תעשיית הרכבת, הממשל הבריטי הטיל מס בשיעור 25 אחוז על כלי רכב מיובאים, ומס של 100 אחוז על בנזין מיובא. האכיפה על תאונות הדרכים הייתה גבוהה, כאשר שיעורי הקנסות על נהגים היו בין הגדולים בעולם.
המכונית בישראל > במדינת ישראל

| שנה | כמות כלי רכב פרטיים | גידול באחוזים לעומת עשור קודם |
| --- | --- | --- |
| 1960 | 23,980 |  |
| 1970 | 147,785 | 539% |
| 1980 | 409,518 | 178% |
| 1990 | 803,021 | 96% |
| 2000 | 1,396,947 | 73% |
| 2010 | 2,053,248 | 47% |
| 2020 | 3,173,293 | 54% |
מכוניות נוסעים מפורסמות

אלו מכוניות נוסעים אשר נחשבות כמכוננות בעולם הרכב
פורד מודל T: יוצרה בשנים 1908–1927, ממנה יוצרו כ-14 מיליון מכוניות. המכונית הראשונה שיוצרה בייצור המוני, והיא המכונית הראשונה אשר הייתה בהישג של מעמד הביניים, וזאת לאור המעבר של פורד לפס ייצור, במקום עבודת יד בודדת.
פולקסווגן חיפושית: יוצרה בשנים 1938–2003, ממנה יוצרו כ-21 מיליון מכוניות. המכונית הראשונה באירופה אשר יוצרה בייצור המוני.
טויוטה קורולה: מיוצרת החל מ-1969: המכונית הנמכרת ביותר בכל הזמנים עם יותר מ-50 מיליון יחידות שיוצרו ב-12 דורות שונים. מסמלת את מעמדה של תעשיית הרכב היפנית החל מאמצע שנות ה-70 של המאה ה-20 המייצרת כלי רכב פשוטים בעמידות גבוהה.
טויוטה פריוס: מיוצרת החל מ-1997. היא המכונית ההיברידית הראשונה שיוצרה בייצור המוני. בעשור הראשון והשני של המאה ה-21 נחשבה לסמל למכונית ידידותית לסביבה בעלת צריכת דלק נמוכה.
טסלה מודל 3: מיוצרת החל מ-2017: המכונית החשמלית הראשונה אשר יוצרה בייצור המוני. מכונית זו סימנה את המעבר של תעשיית הרכב, למכוניות חשמליות, בעלי טווח של מאות קילומטרים.
חיפושית (שנות ה-30 של המאה ה-20)
טויוטה קורולה מודל 1969 (שנות ה-60 של המאה ה-20)
סובארו ליאונה DL1600 סדאן, מודל 1987 (שנות ה-80 של המאה ה-20)
סוזוקי בלנו מודל 1998 (שנות ה-90 של המאה ה-20)
מאזדה 3 (העשור הראשון של המאה ה-21)
תעשיית הרכב

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
תעשיית הרכב > פרסים

פרסים בתעשיית הרכב:
"מכונית השנה באירופה" (מוענק משנת 1964) – פרס שניתן מדי לרכב על ידי מגוון מגזיני רכב מכל רחבי אירופה.
"מכונית השנה בעולם" (באנגלית: World Car of the Year) (מוענק משנת 2005) – פרס שניתן מדי שנה לרכב הנבחר על ידי חבר שופטים המורכב מ-48 עיתונאי רכב המגיעים מ-22 מדינות ברחבי העולם.
"מכונית השנה בצפון אמריקה (מוענק משנת 1989) – פרס שניתן על ידי מגזינים מרחבי אמריקה הצפונית לרכב.
תעשיית הרכב > סטטיסטיקות ייצור

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החברות הגדלות בתעשיית המכוניות נכון ל-2009 (לפי מספר המכוניות המיוצרות) הן ג'נרל מוטורס, טויוטה ופורד.
טויוטה צפויה להגיע למקום הראשון ב-2009. החברה בעלת הרווחים הגבוהים ביותר למכונית היא פורשה, עקב תג מחיר גבוה והצלחתו הרבה של רכב הכביש – שטח פורשה קיאן, ממנו נמכרו למעלה מ-40 אלף יחידות.
ייצור מכוניות וכלי רכב מסחריים (1,000 יחידות – 2009)
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
15 החברות המובילות בייצור לשנת 2009. ייצור מכוניות וכלי רכב מסחריים (1,000 יחידות – 2009)
קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
תעשיית הרכב > ייצור מכוניות בישראל

תעשיית הרכב בישראל לא זכתה להצלחה רבה. חברת "אוטוקרס", ייצרה במהלך שנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 מכוניות מדגמים שונים בישראל תחת השמות "סוסיתא" "כרמל" "סברה". כיום מורכבים בישראל אוטובוסים במפעלי מרכבים והארגז; רכבי שטח מיוצרים (למעט מנוע תוצרת חוץ) במפעל תעשיות רכב נצרת עילית, שהדגם המפורסם שלהם הוא הג'יפ "סופה".
מרוצי מכוניות

בנוסף לשימושים הפרטיים והעסקיים של המכונית קיים גם ענף ספורט שלם השייך לכלי רכב זה. מרוצי מכוניות התחילו להתקיים זמן קצר מאוד לאחר המצאת המכונית. כך שמרוץ המכוניות הראשון בעולם נערך בפריז בשנת 1894 על ידי המגזין "לה פטי ג'ורנל" כמבחן אמינות למכוניות התקופה.
לקראת שנות ה-30 של המאה ה-20 החלו להופיע מכוניות על שנועדו להצטיין במרוצים. הן צוידו במנועי 8 עד 16 צילינדרים בעלי מאות כוח סוס והוגבלו למשקל של עד 750 קילוגרם לפי תקנות שונות (המכונות פורמולה). מכוניות אלו יוצרו בידי יצרנים גרמניים כדוגמת אוטו יוניון ומרצדס בנץ וצרפתים כדוגמת בוגאטי, דליי ודלהיי. במחצית השנייה של העשור הגיעו היצרנים הגרמנים לשליטה מוחלטת במרוצי הפרס הגדול, כנראה בעידוד השלטון הנאצי.
בעשור הראשון של המאה ה-21 ישנו עניין ציבורי רב בענף מרוצי המכוניות. מדי שנה נערכים מאות מרוצי מכוניות ברחבי העולם, בהם הפורמולה 1, הראלי, אליפות העולם למכוניות באינדורו, נאסקאר, אינדי 500, ועוד רבים אחרים.
ההבדלים הבולטים בין מכוניות מרוץ למכוניות רגילות הם: המנוע הרבה יותר חזק, הצמיגים יותר רחבים וחזקים, המכונית פחות מתמקדת בנוחות ויותר במהירות (בהשוואה למכוניות רגילות) והאווירודינמיקה. על מכוניות מרוץ לרוב נמצאת כנף אחורית (ראו בתמונה) שמטרתה לגרום לאוויר לפגוע בה – האוויר ניתז למעלה – ובהתאם לחוק השלישי של ניוטון, דוחף את הגלגלים האחוריים לכביש – דבר שיוצר יותר אחיזה בפניות, שכן יותר מדי לחיצה על הגז ביציאה מפניות יכולה לגרום בקלות להסתחררות.
מכונית חשמלית

מכונית חשמלית היא מכונית המונעת על ידי מנוע חשמלי אחד או יותר, תוך שימוש באנרגיה המאוחסנת בסוללות נטענות. מכוניות חשמליות יכולות להטען בתחנות טעינה ציבוריות או בעמדות טעינה ביתיות.
יצור מכוניות חשמליות בייצור המוני החל משנות העשרים של המאה ה-21, כאשר השאיפה היא להיגמל באופן מוחלט לבסוף ממכוניות הממונעות על ידי דלק ולעבור למכוניות חשמליות.
מכוניות יוקרה

בנוסף לקטגוריות הרכבים המחולקות זו מזו בדרך כלל על פי מבנה ואופי השימוש, מקובל להגדיר מכוניות מסוימות (או מותגים מסוימים) כ"מכוניות יוקרה". אלו מכוניות שאינן שונות מהותית מאחרות אולם הן בדרך כלל בעלות עיצוב יוצא דופן, גדולות יותר, מאובזרות ונוחות יותר ובעיקר יקרות יותר.
ישנן מכוניות אשר מטרתן היא למתוח את גבולות היכולת ההנדסית ולהשיג ביצועי שיא, בעיקר בתאוצה (בפרט: האצה מ-0 ל-100 קמ"ש בכמה שפחות זמן), מהירות בישורת ומהירות במסלול סגור (הקפה מהירה). מכוניות אלו נמצאות בקטגוריה של מכונית-על. מחירן יכול להגיע למיליוני דולרים ומספר היחידות המיוצרות מוגבל. יצרני מכוניות בונים מכוניות-על בעיקר למטרות שיווק, יחסי ציבור, פרסום ותדמית.
השפעת מכוניות על החברה והכלכלה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

מכונית אוטונומית
מכונית חשמלית
סיווג מכוניות
מכונית ירוקה
טרנטה
ריח של מכונית חדשה
כביש 8967

| --- | --- |

 מידע כללי
 כינוי:  כביש הצפון הישן
 סיווג:  כביש מקומי
 ציר:  כביש רוחב
 אורך:  11 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  מועצה אזורית הגליל העליון 
 נקודת התחלה:  יער ברעם
 נקודת סיום:  אביבים
 
 קואורדינטות:  33°04′48″N 35°26′40″E﻿ / ﻿33.080060459213°N 35.444414479456°E﻿ / 33.080060459213; 35.444414479456
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אצבע הגליל מוגדלת) כביש 8967(למפת אצבע הגליל רגילה) כביש 8967(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 8967(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כביש 8967  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כביש 8967, הידוע ככביש הצפון הישן, הוא כביש רוחב מקומי במזרח הגליל העליון, העובר בצמוד לגבול ישראל-לבנון. אורכו של הכביש הוא 11 ק"מ. הכביש היה בעבר חלק מכביש הצפון, אולם בעקבות הסכנה הביטחונית הנובעת מקרבתו לגבול, נבנה קטע כביש מדרום לתוואי הישן.[דרוש מקור]
בשנת 1970 בסמוך לקיבוץ ברעם, התרחש על הכביש הפיגוע באוטובוס ילדי אביבים.[דרוש מקור]
כוחות צה"ל לעיתים מגבילים תנועת כלי רכב בכביש ואף סוגרים אותו לפרקים בעקבות המצב הביטחוני בגבול.
כביש 8967 המתחיל מכביש 899 בגן לאומי ברעם, עובר בסמוך לקברי צדיקים, קבר מר זוטרא, קבר נחמן קטופא, ציון המיוחס לעובדיה הנביא, וכן עובר בסמוך לאנדרטה לזכר אל"ם יצחק רחימוב.
צמתים לאורך הכביש

| ק"מ | שם | סוג מפגש | מיקום | דרכים מצטלבות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
כביש 8967 ממערב למזרח
| 0 | צומת ללא שם |  | יער ברעם |   כביש 899 |
| 1.8 | צומת ללא שם |  | דוב"ב | כניסה למושב דוב"ב |
| 3.5 | צומת ללא שם |  | ברעם | כניסה לקיבוץ ברעם |
| 6.5 | צומת ללא שם |  | יראון | כניסה לקיבוץ יראון |
| 9.8 | צומת ללא שם |  | אביבים | כניסה למושב אביבים |
| 11 | צומת ללא שם |  | אביבים |   כביש 899 |
ראו גם

הגליל העליון
כבישי ישראל
הערות שוליים

↑  עדי חשמונאי ואמיר בוחבוט‏, קטע בכביש הצפון הישן נסגר לתנועת מבקרים, באתר וואלה, 20 בינואר 2015
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פטריית תה

| פטריית תה |
| --- | --- |

מיון מדעי

פטריית תה בגידול מסורתי
פטריית התה היא צורת חיים סימביוטית הבנויה ממארג סימביוטי של שמרים וחיידקים. הסימביוזה נקראת SCOBY שהם ראשי תיבות של "Symbiotic Culture Of Bacteria and Yeast". התוצר של התססה עם SCOBY הוא משקה פרו-ביוטי מסורתי בשם קוֹמְבּוּצָ'ה. קמבוצ'ה מזכירה שמפניה מבחינת הבעבוע העדין שלה. לקמבוצ'ה יכולת להכיל מגוון של טעמים מורכבים ומעודנים. קמבוצ'ה צוברת הכרה בעולם המערבי כמשקה מרענן בטעמים בעל תכולת סוכר נמוכה התומך בבריאות מערכת העיכול. פטריית התה ניזונה מתה וסוכר. הסוכר מפורק כמעט כולו במהלך ההתססה. התוצר הסופי מכיל כמויות קטנות מאוד של סוכר ואלכוהול והוא משופע בנוגדי חמצון ובוויטמינים. נחשבת לאחת מפטריות המרפא הידועות.
תהליך ההתססה של הקמבוצ׳ה

רכיבי הבסיס של הקמבוצ'ה הם: תה, סוכר, וסימביוזה המורכבת משמרים ומחיידקים פרו-ביוטיים. תהליך התסיסה מזכיר תהליכי תסיסה\החמצה אחרים כגון החמצת חלב ליוגורט, אולם הוא מורכב יותר כי מדובר בתסיסה דו-שלבית. השלב הראשון מבוצע על ידי השמרים בעוד השלב השני מבוצע על ידי החיידקים הפרו-ביוטיים. בשלב הראשון של התסיסה הסוכרוז הופך, בעזרת השמרים, לגלוקוז ופרוקטוז. בשלב השני, החיידקים הפרו-ביוטיים הופכים את הגלוקוז והפרוקטוז לחומצות (Gluconic acid, Acetic acid) והשמרים הופכים את הגלוקוז והפרוקטוז ל-CO2 שנותן למשקה את הבעבוע האופייני ולאתאנול. בהכנה שגרתית קמבוצ'ה לא מכילה יותר מ-1% אלכוהול והיא בטוחה לצריכה גם על ידי ילדים. החיידקים הפר-ביוטיים יוצרים גם צלולוז שיוצר שכבה צמיגית על פני הנוזל. שכבת הצלולוז הזו נקראת pellicle. פעמים רבות אנשים טועים לחשוב שה-pellicle היא פטריית התה עצמה.
אופן הכנת הקמבוצ׳ה

ישנם 2 שיטות נפוצות להכנה ביתית:
התססה מתמדת (continuous brewing) או התססה דו-שלבית.
בהתססה מתמדת ה-SCOBY חשוף לאוויר כל הזמן והמגדל מוציא נוזל קמבוצ'ה ממכל הגידול ומוסיף במקומו תערובת תה וסוכר. היתרונות של תהליך זה הם הפשטות שלו והתחזוקה הקלה. החסרונות של תהליך זה הם חוסר יכולת להוסיף טעמים וכן איכות המשקה וטעמו הירודים בהשוואה להתססה דו-שלבית או להתססה תעשייתית.
בהתססה דו-שלבית מתקיים השלב הראשון בנוכחות אוויר יחד עם ה-pellicle בדומה להתססה מתמדת. שלב זה נקרא F1. השלב השני מבוצע במכל אטום עם טעמים נוספים וללא ה-pellicle. מטרת שלב זה לתת טעמים ולשמר את הבועות הנוצרות. שלב זה נקרא F2.
מקור

פטריית התה משמשת מזה מאות שנים להפיכת תה ממותק למשקה חמצמץ ולעיתים תוסס בשם "קומבוצ'ה". מנהג זה נפוץ במזרח הרחוק במשך לפחות אלפיים שנה, וכן במזרח אירופה במשך המאות האחרונות. מסורות של העמים המגדלים את הפטרייה מייחסות למשקה סגולות בריאותיות. פטריית התה הובאה גם לישראל עם העולים מחבר המדינות ומגדלים אותה לשימוש ביתי.
הערות שוליים

↑   רוני קשמין, שותים לבריאות: סוד קסמה המסתורי של פטריית הקומבוצ'ה, באתר הארץ, 29 בספטמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551641505171  BNE: XX552301  BnF: cb150033530 (data)  GND: 4125906-3  LCCN: sh96005234  LNB: 000331437  NKC: ph165203  SUDOC: 090263200 
צנצנת קומבוצ'ה
ערך (אתיקה)

באתיקה ובמדעי החברה, המונח ערך מתייחס למדד של הערכת טיבו המוסרי של מעשה מסוים, תוך בחינת אמות מידה אידיאליות המבוססים על השקפות עולם ביחס לשאלות של צדק, מוסר, אמת, אסתטיקה וסוגיות נוספות. הערכים החברתיים קובעים מה נכון וראוי בחברה מסוימת.
לכל אדם ולכל חברה יש ערכים שבהם הם מאמינים. אדם הדבק בערכים בהם הוא מאמין ורואה בהם מטרה עליונה/תכלית, עשוי לחוות תחושות של משמעות, סיפוק ואושר.
תחום הידע העוסק בערכים נקרא "תורת הערך", או "אקסיולוגיה" (אנ').
הגדרת הערכים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: חובבנות.
זיהוי ערכים יכול להיעשות בשלוש רמות; ברמה הראשונה תפקידו לסייע בהערכת מעשים שיסייעו ליכולת האדם לשרוד, לאור ההנחה המרכזית שהחיים הם ערך ראשון במעלה; ברמה השנייה תפקידו לסייע בהערכת מעשים שיסייעו ליכולתו של האדם להתקיים בכבוד; וברמה השלישית תפקידו לסייע בהערכת המאוויים אשר יסייעו ליכולתו של האדם לשגשג.[דרוש מקור]
לאחר הגדרת הערכים, נבחרים כללי התנהגות המיועדים לקדם את השגתם של הערכים הללו. מאחר שכללים אלה מאפשרים את השגתם של הערכים, חובה לעשותם כנגזרת מהחובה לקיים את הערכים עצמם.
ערך זה קריטריונים נתונים שנועדו להשוות בין טוב לרע.
כך או כך, עולם האקסיולוגיה (הלוגיה/לוגיקה של הערכים) זר לנו מאוד ומחקרו על גבול הבלתי אפשרי (ע"ס פרופ' י. ליבוביץ, קובץ מכתבים ותשובות).
ערך מול אידיאל ונורמה

לא בכל מקרה מוצמד ערך לאידיאל, משום שאידיאל הוא על-ערכי והוא אשר מכתיב את הערכים. לדוגמה: האידיאל "האדם המושלם" עשוי להתבטא בערך "ואהבת לרעך כמוך", האידיאל הסוציולוגי עשוי להתבטא בערך שוויון, וכולי.
הערך מכתיב את מטרות העל, ואלו מכתיבות את הנורמות, שהן כללי התנהגות מחייבים. ערך נחשב על-זמני ונצחי, והוא מהווה את היסוד עליו מושתתת החברה. לעומתו, נורמות יכולות להשתנות, והן משתנות מחברה לחברה, ומתקופה לתקופה. הערך מכתיב לנו מה רצוי ומה לא רצוי בחברה, כלומר אילו התנהגויות רצויות ואילו לא.
שמירה על ערכים בחברה

החיברות הוא התהליך שבו האדם לומד את הערכים של התרבות והתקופה שבה הוא חי ואת הצורך לפעול על פיהם.
כאשר אדם מפר ערך חברתי לרוב מצופה ממנו להפגין חרטה על מעשיו. כמו כן, החברה עשויה לנקוט בענישה כלפי אנשים המפרים ערכים בעלי חשיבות ולתגמל אנשים התורמים לערכים אלו.
ראו גם

נורמה
לקריאה נוספת

Mario Bunge. (1989). “Treatise on Basic Philosophy”, Vol 8. Ethics: The Good and the Right. Dordrecht: D. Reidel Publishing Company
חרדל (ממרח)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  parivyaya, רוטב לתיבול, food paste, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  זרעי חרדל 
 
פרוסת לחם מרוחה בחרדל
חרדל (מכונה גם קרם חרדל או ממרח חרדל) הוא ממרח שרכיבו העיקרי הוא זרעים של צמח החרדל.
הכנה

הממרח עשוי זרעי החרדל טחונים המעורבבים עם מים, חומץ או נוזלים אחרים, וכן עם חומרי טעם ותבלינים אחרים, ויוצרים עיסה צמיגה בגוון צהוב. ערבוב זרעי החרדל עם נוזל קר גורמת לשחרור האנזים מירוזין ומקנה לחרדל טעם חריף ואת צבעו הצהוב.
בחרדל דיז'ון יעורבבו הזרעים עם יין או מיץ ענבים חמוץ (תחמיץ ענבים).
בחרדל אנגלי יעורבבו הזרעים עם קמח וכורכום.
שימושים

חרדל פופולרי בכריכים, בדרך כלל עם בשרים וגבינות, עם המבורגרים ונקניקיות ומשמש גם כמרכיב במילויים רבים, מרקים ותחמיצים. כמו כן הוא עשוי לשמש כמטבל במטבח האסיאתי וכבסיס לרוטב חרדל.
אחסון וחיי מדף

חרדל נמכר בצנצנות זכוכית, בקבוקי פלסטיק או שפופרות מתכת. הודות לתכונותיו האנטי-בקטריאליות, הוא לא דורש קירור, והוא לא יגדל עובש או בקטריות מזיקות.
כאשר מרטיבים ומרסקים זרעי חרדל שלמים מופעל אנזים אשר משחרר תרכובות גופריתיות חריפות, אולם הן מתנדפות במהירות. הוספה של נוזל חומצי כגון יין או חומץ עוזרת לממרח לשמר את החריפות לזמן ארוך יותר, אך החריפות עדיין נחלשת בסופו של דבר. ניתן להאט זאת על ידי שמירת החרדל במכל אטום במקום קריר או במקרר.
חרדל יכול להחזיק מעמד לתקופה בלתי מוגבלת ועדיין להישאר אכיל ולא מזיק. עם זאת הוא עלול להתייבש, לאבד טעם או להשחים עקב חמצון. הוספה של מעט יין או חומץ יכולה לשפר חרדל שהתייבש. אחרי אחסון ממושך, חרדל עלול לקבל טעם מעט מריר.
תכונות בריאותיות

חרדל עלול לגרום לתגובות אלרגיות: מאז שנת 2005, מחייב האיחוד האירופי תיוג מוצרים כאלרגנים פוטנציאליים אם הם מכילים חרדל.
היסטוריה

חפירות ארכאולוגיות באזור עמק האינדוס גילו ששם תורבת החרדל. תרבות עמק האינדוס התקיימה עד שנת 1800 לפני הספירה. הרומאים היו כנראה הראשונים שהתנסו בהכנת החרדל כממרח באמצעות ערבוב של מיץ ענבים לא מותסס עם זרעי חרדל טחונים. מתכון לחרדל מופיע ב"דה רה קוקווינאריה", ספר בישול רומאי מסוף המאה ה-4 או מתחילת המאה ה-5 לספירה. המתכון מצריך תערובת של זרעי חרדל טחונים, פלפל, קימל, עירית, זרעי כוסברה צלויים, שמיר, סלרי, טימין, אורגנו, בצל, דבש, חומץ, רוטב דגים ושמן, והוא יועד במקור כזיגוג לחזיר בר צלוי.
הרומאים ככל הנראה ייצאו זרעי חרדל לגאליה, ועד סוף המאה ה-10 לספירה, נזירים מכנסיית סן ז'רמן דה פרה בפריז למדו את סודות הכנת החרדל מהרומאים והחלו לייצר חרדל משלהם. חרדל מופיע לראשונה ברישומים המלכותיים בפריז בשנת 1292. העיר דיז'ון התפרסמה כמרכז לייצור חרדל במאה ה-13. הפופולריות של הממרח ניכרת בתיעוד משנת 1336 של אירוע שערך הדוכס מבורגונדי ובו האורחים כילו כ-265 ליטרים של ממרח חרדל בארוחה אחת. ב-1777 נוסדה אחת מחברות החרדל המפורסמות ביותר, גריי-פופון, כשותפות בין מוריס גריי, יצרן חרדל עם מתכון ייחודי שכלל יין לבן, לבין אוגוסט פופון, התומך הכספי שלו. להצלחתם סייעה המצאתה של המכונה האוטומטית הראשונה לייצור חרדל. בשנת 1937 הוענק לחרדל דיז'ון תו התקן של כינוי מקור מבוקר. הודות למסורת הארוכה של ייצור חרדל בדיז'ון, היא נחשבת כיום לבירת החרדל העולמית.
התיעוד הראשון של שימוש בחרדל כממרח באנגליה מופיע בספר The Forme of Cury (מילולית: שיטת הבישול) משנת 1390, שנכתב על ידי טבחיו הראשיים של המלך ריצ'רד השני. המתכון הוא לכדורי חרדל - זרעי חרדל בטחינה גסה, מעורבבים עם קמח וקינמון, אותם מרטיבים קלות, מגלגלים לכדורים ומייבשים. הכדורים היו נוחים לאחסון, ובמידת הצורך ניתן היה להוסיף להם חומץ או יין ליצירת ממרח חרדל. העיר טיוקסבורי הייתה מפורסמת בכדורי החרדל האיכותיים שלה, שיוצרו במקור מחרדל טחון וחזרת. הם אף מוזכרים במחזה הנרי הרביעי, חלק שני מאת ויליאם שייקספיר.
אלומת יונים

טיל אלומת יונים קטן, אשר נבנה על ידי נאס"א.
אלומת יונים היא סוג של קרן המורכבת מחלקיקים טעונים-יונים. יון הוא אטום בעל מטען חשמלי (חיובי או שלילי). אלומת יונים משמשת לטכניקות רבות בתעשייה האלקטרונית ובתעשיות נוספות. בעבר שימשו אלומות היונים לייצור מסכי מחשב וטלוויזיה (קרן היונים פגעה במסך רגיש אשר זיהה אותה ובתגובה לכך זהר, כך התקבלה התמונה הרצויה. בנוסף, באמצעות אלומת היונים התקבלה תמונה ברזולוציה רוחבית גבוהה). אלומות היונים הנפוצות ביותר הן של יונים טעונים יחידים.
יחידות

אנו נוהגים למדוד את אלומת היונים באמצעות צפיפות אלומת יונים, אשר נמדדת ביחידות mA/cm^2 ואנרגיית אלומת היונים נמדדת ביחידות eV.
השימוש ב-eV נוח להמרה בין מתח ואנרגיה, במיוחד כשמדובר ביון יחיד, כמו גם להמרה בין אנרגיה לטמפרטורה [eV = 11600 K 1].
מקורות לאלומת היונים

מקור היונים השכיח ביותר הוא ממתכות במצב צבירה נוזל כמו גליום (Ga), זהב (Au), ואירידיום (Ir).
שימושים > מכשיר FIB

מכשיר זה דומה בעיקרון פעולתו למיקרוסקופ אלקטרונים, אך פועל באמצעות אלומת יונים – הוא מורכב מקרן יונים בעלת אנרגיה קינטית גבוהה הפוגעת במשטח הרצוי. המכשיר משמש לעיבוד חומרים ויצירת אובייקטים קטנים בשיטות נידוף, התזה וחריטה באמצעות אלומת יונים. בעזרת שדה חשמלי ניתן להאיץ את היונים באלומה (ובכך לשלוט על כיוונם) ובדרך זו מתאפשרת התזה (טכניקה להיפטרות ממטרות מסוימות באמצעות אטומים בודדים בקרן, בדומה להתזת מים בעזרת צינור לניקיון), חריטה (באמצעות הקרן ניתן לחרוט צורות מורכבות), נידוף (תהליך בו משתמשים באנרגיה הקינטית הגבוהה של היונים בקרן על מנת "להדוף" אטומים מפני השטח – מעין "כרסום" בחומר) וניתוח אלומת יונים ממוקדת.
שימושים > ביולוגיה

ברדיולוגיה, אלומות יונים (ממוקדות ורחבות) משמשות לחקר הולכת אותות, פגיעה ותיקון ב- DNA ומנגנונים של תקשורת בין-תאית. בנוסף, שיטות החריטה באמצעות אלומת יונים משמשות לייצור חורים בקנה מידה מולקולרי (שיכולים לשמש לריצוף גדיל שלם של DNA), והליכים נוספים בננו-ביולוגיה.
שימושים > מוליכים למחצה

קרני היונים תופסות חלק משמעותי בתהליך הייצור של מוליכים למחצה – במהלך הייצור נוצרים מעגלים חשמליים קטנים ביותר המורכבים מחלקיקים בודדים שלא ניתן לראותם בעין בלתי מזוינת וכן לא באמצעות מיקרוסקופ אופטי. על מנת לוודא שתהליך הייצור נעשה בצורה תקינה, יש צורך להשתמש בכלי שיאפשר לעין האנושית לראות את הליך זה. צפייה באלמנטים זעירים אלו, מתאפשרת על ידי מכשיר ה-FIB.
שימושים > רפואה

בתחום תרפיית בחלקיקים, משתמשים באלומות יונים, במיוחד לטיפולים בסרטן. נוסף על כך, קרני יונים משמשות כמעכב קורוזיה במפרקי ירך וברך מלאכותיים, העשויים ממתכת. שיטה זו יעילה מאחר שהתהליך אינו דורש שימוש בטמפרטורה גבוהה וכך נמנעת פגיעה במפרק המלאכותי (טכניקה זו מיושמת גם בתעשיית המתכות).
שימושים > חלל

אלומות יונים משמשות להעברת אינפורמציה ותקשורת בין חלליות בחלל. כמו כן, אלומות יונים משמשות להנעת חלליות. כדי שמסה תנוע בוואקום (ריק), היא זקוקה לשינוי תנע שיוביל אותה לנוע. בחלל, שינוי תנע זה נוצר על ידי פליטת מסה מהחללית, ובדרך זו חלליות מצליחות לנוע. אלומת יונים יכולה לשמש תחליף למסה הנפלטת על ידי החללית – ובכך לאפשר לה לנוע בחלל, להתחמק מאסטרואידים ומפסולת השרויה במרחב.
שימושים > שימוש באלומות יונים בעלות אנרגיה גבוהה

באלומות יונים משתמשים במאיצי חלקיקים לטובת חקר תחום פיזיקת החלקיקים. ממקור חלקיקים (כגון מכל גז מימן) משחררים את אטומי המקור ומייננים כדי לקבל את היונים. לאחר מכן מאיצים את היונים בשדה חשמלי ובכל מעניקים להם אנרגיה קינטית. בהמשך ניתן להאיץ את היונים בעזרת שדה מגנטי או חשמלי בהתאם לצורך. את אלומת היונים מרכיבים בשלבי ההאצה השונים, כלומר מאטומים הנפלטים מהמכל לקבוצות של חלקיקים המהווים את אלומת היונים, בעזרת שדות חשמליים ומגנטיים המשנים את מהירותם בגודל או בכיוון וגם שומרים עליהם כקבוצה – מגנטים הגורמים להם לנוע יחד למרות כוחות הדחייה החשמליים (רכיב המבצע זאת נקרא מגנטי ארבע-קוטבי).
שימושים > שימוש צבאי

באופן תאורטי, השימוש באלומת יונים כנשק חלקיקי אפשרי אך מעולם לא הוכח באופן מעשי. בתחילת המאה ה-20 חיל הים האמריקאי ביצע ניסויים על מנת להוכיח את יעילות הנשק, אך חוסר היציבות של האלומה מונעת את הדיוק והאמינות של ניסויים אלה במרחק העולה על 30 אינץ'.
הערות שוליים

↑  C.A.Volkert and A.M. Minor, Focused Ion Beam
Microscopy and
Micromachining, MRS BULLETIN
↑  Jiali Li, Derek Stein, Ciaran McMullan, Daniel Branton, Ion-beam sculpting at nanometre length scales, Nature 412, 2001-07, עמ' 166–169 doi: 10.1038/35084037
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph430279