stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קוסמות קטנות

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  ילדים, הנפשה ממוחשבת, קומדיה, פנטזיה
 יוצרים:  ג'ניפר דודג', איירין וייבל
 בימוי:  ג'ייסון גרו (עונה ראשונה) איאן פרידמן (עונה שנייה)
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  קנדה קנדה
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  57
 הפקה
 חברת הפקה:  Nelvana Enterprises Spin Master Entertainment Atomic Cartoons
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Treehouse TV (קנדה) ניקלודיאון (ארצות הברית)
 רשת שידור בישראל:  ניק ג'וניור
 תקופת שידור מקורית:  12 בינואר 2015 – 15 באפריל 2017
 תקופת שידור בישראל:  2015 – 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
קוסמות קטנות (באנגלית: Little Charmers) היא סדרת טלוויזיה קנדית בהנפשה ממוחשבת לילדים, מסוגת פנטזיה וקומדיה, שהופקה על ידי Nelvana Enterprises,‏ Spin Master Entertainment ו-Atomic Cartoons עבור ערוץ Treehouse TV. הסדרה נוצרה על ידי ג'ניפר דודג' ואיירין וייבל, ובוימה על ידי ג'ייסון גרו (עונה ראשונה) ואיאן פרידמן (עונה שנייה).
הסדרה שודרה במקור בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון החל מ-12 בינואר 2015 עד 15 באפריל 2017. בקנדה הסדרה שודרה במקור בערוץ Treehouse TV החל מ-25 בינואר 2015 עד 17 בינואר 2019. בישראל הסדרה שודרה במקור בדיבוב עברי בערוץ ניק ג'וניור בין השנים 2015–2017. לסדרה הופקו 2 עונות ו-57 פרקים באורך 22 דקות, כאשר כל פרק מחולק לשני פרקים משניים באורך 11 דקות.
בהשראת הסדרה הופק מרצ'נדייזינג הכולל בובות, תחפושות, מצעים ומשחקי מחשב, אשר הופץ, בין היתר, בישראל.
תקציר העלילה

הסדרה עוקבת אחר שלוש קוסמות צעירות, הייזל, לוונדר ופוזי, אשר בכל פרק יוצאות להרפתקה קסומה עם האישיות וכוחות הקסם הייחודיים שלהן.
דמויות

הייזל צ'ארמינג (Hazel Charming) – קוסמת צעירה. אוהבת לעזור לכולם. בעלת שיער ורוד.
לוונדר (Lavender) – קוסמת צעירה. אוהבת אופנה ועיצוב. בעלת שיער סגול.
פוזי (Posie) – קוסמת צעירה. מתרגשת בקלות ורואה את היופי בכל דבר. בעלת שיער צהוב.
מר צ'ארמינג (Mr. Charming) – אבא של הייזל.
גברת צ'ארמינג (Mrs. Charming) – אמא של הייזל.
סאוון (Seven) – חתולה של הייזל.
פלייר (Flare) – דרקונה של לוונדר.
טרבל (Treble) – ינשופה של פוזי.
הנסיך צפרדעי (Prince Ferg) – נסיך שהפך לצפרדע.
גארי (Gary) – גמד.
מדבבים

הדיבוב העברי בוים על ידי אפי בן ישראל, והופק על ידי ענבר שטגר עזרא.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| הייזל | אדיסון הולי | שחר קדוש |
| לוונדר | אלכסה טורינגטון | קטי כהן (2015–2016) אלונה אלכסנדר (2017) |
| פוזי | מטילדה גילברט | אליענה מגון |
| מר צ'ארמינג | אנדרו סביסטון | ערן מור |
| גברת צ'ארמינג | ליזט אס טי. לואי | שרון שחל |
| הנסיך צפרדעי | גייג' מונרו | קובי ליקורמן (2016–2017) |
בנוסף דיבבו בדיבוב העברי דניאל מגון, ברק ברויטמן, סער בדישי ומונה מור, שגם ביצעה את שיר הפתיחה של הסדרה.
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ארצות הברית)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 44 | 44 | 12 בינואר 2015 | 14 באוגוסט 2016 |
|  | 2 | 13 | 13 | 10 באפריל 2017 | 15 באפריל 2017 |
ישראל פלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוקטובר 1981 (בן 43) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  ישיבת חידושי הרי"ם 
 
ישראל פלר (נולד בי"ט בתשרי ה'תשמ"ב, 17 באוקטובר 1981) הוא סופר, עורך ספרותי, רעיונאי, עיתונאי ועורך אקטואליה.
קורות חיים

נולד בתל אביב לשפרה וליהודה, גדל בבני ברק והתחנך במוסדות מסורת אבות, ישיבת חידושי הרי"ם בתל אביב ובית מדרש לתלמוד והוראה בירושלים. לאחר נישואיו למד תקשורת המונים במכון שופר.
פלר התחיל את דרכו בעיתונות במאמרים שפרסם בעיתון המודיע תחת שם העט י. גור אריה. בהמשך הפך לכתב פוליטי בעיתון 'עניינים' (כיום 'מרכז העניינים') תחת שם העט רפאל שילר, עד שהפך לעורכו.
באדר שנת תשס"ט-2009 הצטרף לצוות כותבי חדשות השבועון משפחה ומונה לסגן העורך. מאוחר יותר שימש כסגן עורך המגזין וככותב כתבות מגזיניות וחדשותיות, חלקן בשמו המלא וחלקן תחת שמות עט כמו אריאל שפר ואחרים. לקראת שנת 2019 פרש חלקית מתפקידיו בעיתון לטובת התמקדות בכתיבה ועריכת סיפורת ומאז הוא ממעט לכתוב בשבועון משפחה, מלבד סיפורי חג, ומדי שבוע מביא לדפוס את טורו הפופולרי של הרב יגאל כהן, 'יגל ליבי', שמופיע על דפי המגזין. פלר ממלא כיום בעיתון 'משפחה' תפקידי עריכה במוספים שונים.
פלר הוא עורך האתר הכלכלי החרדי ביזנעס מאז שנת 2018.
במהלך שנת 2022 שימש פלר כעורכו הראשון של מגזין האקטואליה החזותי - השבועון 'רגע', ומשתתף עד היום בין כותבי מאמר המערכת.
בנוסף, פלר היה עורך תורני, והוא בין היתר אחד מעורכי הגיליון השבועי 'מה אהבתי'.
במקביל לכתיבתו הספרותית ולפרסום הסיפור זעם כבוש בהמשכים במגזין השבועון 'משפחה', שימש פלר כעורך ספרותי של ספרים רבים שראו אור תחת ידיו. ביניהם שלשת ספריה של הסופרת רות קפלר, אנוכי מבקש, הנורמלי האחרון (2016) ולחיות וחצי (2018); הוא מתמחה גם בז'אנר המותחנים וערך שישה מתוך סדרת מרגל להשכרה של יונה ספיר: אויב באדמת ידיד (2014), מבוקש (2015), לוחמי הצללים (2016), התנקשות (2017) שתול (2018) וטווח אפס (2019) שערך יחד עם שלמה דודק.
פלר אף ערך את הספר נשמת ירושלים - חיבור משותף של הסופר אריה ארליך עם הצלם ברוך יערי - שיצא לאור ב-2019; וערך את הספר שבי כפול שחיבר שמחה משי.
ב-2022 מונה לעורך ספרותי ראשי במחלקת 'שווה ערך' מבית רשת 'ספרי אור החיים', ובמסגרת זו ערך וליווה סופרים רבים. בין היתר ערך את הספרים מלחמת כריות שחיברה מיכל אופק, באה בלילות שחיברה רחלי רבינוביץ, נקמת דם שחיבר רז לב ארי, הבית על ההר שחיברה עדי אהרון ועוד.
במקביל לעיסוקיו הספרותיים והתקשורתיים פלר פעיל חברתית וחבר בעמותת 'ארגון הקולינריה החרדי' שבין מטרותיה "להכשיר, למסד ולקדם את הקולינריה החרדית על ידי קורסים, סדנאות, תחרויות ושיתופי פעולה, בהובלת צוות היגוי מהמגזר החרדי והכללי".
כמו כן, בין השנים 2013–2017 הקים בבני ברק את חנות היין 'גפנא'.
פעילות תקשורתית

במהלך כתיבתו בעיתון 'עניינים' ו'מרכז העניינים' הוביל פלר (תחת הפסבדון רפאל שילר) קו פוליטי שהיה מזוהה בשעתו עם הסיעה המרכזית שמובילה חצר גור בתוך אגודת ישראל ונחשב באותה עת כמי שמקבל תדרוך קרוב מסביבתו של יעקב ליצמן שאף ליווה אותו משך 24 שעות והוציא מוסף שלם שסיקר את סדר יומו המלא בעודו יו"ר ועדת הכספים. מאמרים שבועיים שפרסם בטורו הפוליטי עוררו סערות רבות. אך לאחר שעזב את סיקור התחום הפוליטי והתקרב לחצר חסידות מודז'יץ הנחשבת מתונה, הוריד פלר פרופיל בסיקור הנעשה בפוליטיקה הפנים-חרדית ועבר לסקר נושאים אחרים.
במהלך כתיבתו בעיתון "משפחה" פרסם פלר במגזין ובחדשות, טורים אישיים, ראיונות, כתבות מגזין ופרופילים על אישים ידועים, וסיפורים אנושיים שפגש במהלך השנים. בין היתר ראיין במשותף עם אליעזר שולמן את דובי וינרוט אחרי מות אשתו, חני וינרוט ע"ה בראיון שעורר הדים במגזר החרדי, וכן חשף לראשונה מעל גבי העיתון את דמותו של הגאון רבי מרדכי ליבר הלוי כהן מחיפה שהייתה בלתי ידועה עד אז לרבים. בכתיבתו בחדשות העיתון עורר את נושא הכרסום בחומת שמירת השבת בערים השונות בישראל ובאזורי המכירה מחוץ לערים, חשף עוולות הטעונות תיקון, ובין היתר עסק בתחומי ההונאה בשוק הסלולר, הילולת הרשב"י במירון בל"ג בעומר על מחדלי ההיסעים ועוד, וחשף את המתרחש בענף הנדל"ן ואת דרכי הפעולה בשיווק קרקעות חקלאיות.
פלר שימש כמנהל מחלקת יחסי ציבור במשרד הפרסום 'אגס' עד שהתמזג למשרד הפרסום 'גל אורן לרנר', אז הקים בעצמו עסק למתן שירותי רכש מדיה וכתיבת יח"צ, במסגרתו ניהל והיה שותף במסעות פרסום עבור מנורה מבטחים, המרכז הרפואי מעיני הישועה, ארגון החסד 'נחזיק חזק', רשת 'פתחיה' שעמדה אז בראשות יצחק גולדקנופף ועוד. כמו כן כתב כפרילנסר מאות מערכי רעיונאות ואלפי ידיעות יח"צ וליווה מקרוב מאות קמפיינים במגזר השלישי והעסקי.
חיים אישיים

נשוי ליהודית, אב לחמישה ילדים, מתגורר בעיר פתח תקווה.
ספריו

זעם כבוש, הוצאת 'קולמוס' (2020)
מכת מחץ, הוצאת 'אור החיים' (2023)
הערות שוליים

↑  אריה ארליך, מאמר מערכת, שבועון משפחה, גיליון פרשת בראשית, תשפ"ב-2021; וראה גם: ישראל פלר, גואל הנשמות, באתר משפחה
↑  בעלי תפקידים בעמותת ארגון הקולינריה החרדי, באתר גיידסטאר
↑  ישראל פלר, גוט שאבעס אשדודים, כדאי שתתעוררו, באתר עו"ד אורי ישראל פז
↑  ישראל פלר, חוגגים בהגבלה, באתר משפחה
↑  ישראל פלר, לא בר השגה, באתר משפחה
↑  דינקיס, אל תעשו לי פרסומי ניסא, באתר פאשקעוויל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594550605171  VIAF: 2160060200635602579   WorldCat (עם VIAF): 2160060200635602579
בנים לגבולם

חברת בנים לגבולם הייתה חברה שהוקמה בשנת 1944 במטרה לעודד ולסייע להתיישבותם של הספרדים ובני עדות המזרח במושבים ברחבי ארץ ישראל.
חברת "בנים לגבולם" הוקמה במאי 1944 מאיחוד של הגורמים הבאים: ארגון "לשדה" של עולי יוון שהקימה את צור משה, "החברה ליישוב עולים מבולגריה" שנוסד בידי מרדכי רומנו ועסקה בביסוס כפר חיטים ובית חנן ו"ועדת ארגנטינה", ונציגי יהדות מצרים. בראש החברה עמד ליאון רקנאטי ונשיאה היה הראשון לציון, הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל. הנהלת החברה מנתה את ליאון רקנאטי, משה קרסו, יצחק ארדיטי, ה. פרץ, חיים קרישפין, עו"ד ב. פרדו, אברהם אסא, יצחק לוי, י. תג'ר, אברהם אלמליח, אבולעפיה ואליהו אלישר. לאחר מותו של רקנאטי החליף אותו משה קרסו בתפקיד יו"ר החברה ויצחק ארדיטי היה לסגנו.
מטרת החברה הייתה לעזור לעולי הבלקן, טורקיה וארצות המזרח להתיישב על הקרקע וכן למשוך את האוכלוסייה הספרדית העירונית אל המשק החקלאי במושבים. שם החברה ניתן לה על פי הצעת הרב עוזיאל.
לאחר הקמתה, החברה לקחה מהסוכנות היהודית הלוואות לצורך ביסוס צור משה, כפר חיטים ובית חנן. לקראת סוף 1944 פעלה החברה להקמת מושב בית הלוי וליישוב ספרדים בהר-טוב. כן סייעה החברה לעולי כורדיסטן שהקימו מחדש את כפר אוריה. בהמשך סייעה החברה לקיבוץ מעברות שכלל גרעין של יוצאי בולגריה, להגושרים, לנחשונים, לחסנה, לאייל, לגזית, לחצור, לאלמגור, לאיתנים, ליקום, למסילות, לארגון ריקנטי ולאורים.
הפעילות של סיוע לספרדים להתיישב בקיבוצים קיימים הייתה למורת רוח לחלק מחברי החברה שבקשו שהחברה תקים יישובים עצמאיים לספרדים והביאה להתרחקותם של אלו מפעילות בחברה.
הערות שוליים

↑  הנקודות החקלאיות של הספרדים בארץ, הד-המזרח, 4 באוגוסט 1944
↑  בנים לגבולם, הד-המזרח, 5 במאי 1944
↑  בנים לגבולם - חברה להתיישבות ספרדים על הקרקע, הד-המזרח, 5 במאי 1944
↑  בנים לגבולם, הד-המזרח, 12 במאי 1944
1 2  מפעולות החברה בנים לגבולם, הד-המזרח, 24 ביוני 1949
↑  בנים לגבולם, הד-המזרח, 12 במאי 1944
↑  צעדים ראשונים, הד-המזרח, 17 בנובמבר 1944
↑  בכפר אוריה, הצופה, 21 בנובמבר 1945
↑  עדות המזרח וההתישבות החקלאית, הד-המזרח, 24 ביוני 1949
↑  חיים דרומי, על החברה "בנים לגבולם", הד-המזרח, 8 ביולי 1949
ברדא (נהר)

| --- | --- |
נהר ברדא בדמשק, אפריל 2009
נהר ברדא בדמשק, אפריל 2009
 מידע כללי
 אורך:  84 ק"מ
 אגן ניקוז:  370 קמ"ר
 מוצא:  מעיין עין אל-פיג'ה בהרי מול הלבנון
 גובה מוצא הנהר:  850 מטרים
 שפך:  נווה מדבר ע'וטה
 מדינות באגן הניקוז:  סוריה
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהברדא(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהברדא
בַּרַדַא (בערבית: بردى) הוא הנהר המרכזי שחוצה את דמשק, בירת סוריה.
אטימולוגיה

בערבית: השורש ب.ر.د. (ב.ר.ד.) מתייחס לקור וייתכן שהשם נובע ממימיו הקרירים המגיעים מההרים למדבר.
ההיסטוריון ואיש הדת עלי אבן עסאכר, בן המאה ה-12 הזכיר את הנהר, בספרו "ההיסטוריה של דמשק" (تأريخه لدمشق) בשם "נהר גן עדן" (نهر باراديوس; תעתיק בעברית: נהר אל-בראדוס) על שם מימיו המחיים את דמשק.
הנהר מוזכר בתנ"ך בשם אמנה או אבנה כמקום בו חשב נעמן להתרפא מצרעתו.[דרוש מקור]
פליניוס הזקן מזכיר את הנהר בחיבורו תולדות הטבע,[דרוש מקור] שם הנהר נקרא אצלו חריסורואס (Χρυσορρόας, Chrysorrhoas) שפירושו ביוונית הוא זרם הזהב. היוונים העניקו לנהר ממד של קדושה.
הערות שוליים

1 2 3  وادي بردى.. منطقة سورية تواجه مصير حلب, الجزيرة نت
↑  איילון, שנער, מילון ערבי עברי, מאגנס, 1972, עמ' 20
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315129699   WorldCat (עם VIAF): 315129699 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של סוריה ובנושא נהרות ונחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הגשר במעבר סוק ואדי ברדא (אנ'); ציור בספרה של קתרין טובין "צללי המזרח", 1855
אלון רותם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 במאי 1984 (בן 40) ל"ג בעומר ה'תשמ"ד
 סוגה:  כתיבה לילדים
 יצירות בולטות:  המעבדה המופלאה שלי  הבלאגן שרצה להיות קטן  Bald Words
 
אלון רותם (נולד ב-20 במאי 1984) הוא מורה, מחנך, מלווה רוחני, סופר, תסריטאי ומחזאי ישראלי.
יצירות > תסריטים

יוצר הסדרה הפלנטונים, יחד עם שני האריס, עבור כאן חינוכית
יוצר הסדרה עלילות ארץ גושן, יחד עם אסי צובל, עבור ערוץ מאיר לילדים
יוצר הסדרה מעמול, עבור ערוץ מאיר
תסריטאי ומפיק "ניגון", בבימוי יוני שלמון, סרט אנימציה קצר זוכה פרסים
יצירות > מחזה

כמו דג במים – מחזה לילדים. בכורה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים 2025
יצירות > ספרים

המעבדה המופלאה שלי – ספר מדעי לנוער, יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים, 2017
שלוש לחצות – ספר מתח, יצא לאור בהוצאת פרדס, 2018
הבלאגן שרצה להיות קטן – ספר ילדים, יצא לאור בהוצאת כתר, 2024
הערות שוליים

↑  ניגון
↑  כמו דג במים
↑  המעבדה המופלאה שלי
↑  23:57 שלוש לחצות
↑  הבלאגן שרצה להיות קטן
וולף דורמשקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1914 
 פטירה:  19 בספטמבר 1944 (בגיל 30) 
 
וולף דורמשקין (בליטאית: Wulf Duhr-MASH-k'n, באנגלית: Wolf Durmashkin; מרץ 1914, ליטא - 18 או 19 בספטמבר 1944 מחנה הריכוז קלוגה, אסטוניה) היה מלחין, מנצח ופסנתרן יהודי בוילנה, ליטא.
חייו האישיים

וולף דורמשקין נולד במרץ 1914 בווילנה שבליטא, בנם של עקיבא דורמשקין, מנהל מוזיקלי ליטורגי ומנהיג מקהלה ובנה של שיינה דורמשקין. אחיותיו היו פניה והניה.
בגיל שבע כבר החל להופיע ברסיטלים בפסנתר. הוא סיים את לימודיו במוזיקה בקונסרבטוריון של וילנה בגיל 23. לאחר זמן קצר הוא עבר לוורשה כדי להמשיך את הכשרתו המוזיקלית אולם כשפרצה המלחמה ב-1939 החליט וולף לחזור לעיר הולדתו ושם מונה למנצח של התזמורת הסימפונית של וילנה, בגיל 25 בלבד.
כיבוש וילנה במלחמת העולם בשנייה

בתחילת המלחמה חיו בווילנה 76,000 יהודים. היא הייתה מרכז רוחני יהודי וחיו שם דורות רבים של יהודים ולכן כינויה היה "ירושלים דליטא".
ביולי 1940, בעקבות הסכם ריבנטרופ-מולוטוב, צורפה וילנה לברית המועצות והמשטר הגביל מאוד את היהודים בתחומי החינוך והכלכלה ויהודים רבים אף הוגלו לברית המועצות. ב-21 ביוני 1941 התחיל "מבצע ברברוסה" ומטרתו היה להכניע את ברית המועצות. וילנה נכבשה על ידי הגרמנים ביוני 1941.
ב־7 בספטמבר הוקם גטו וילנה ברובע יהודי ישן במרכז העיר. הנאצים פיצלו את האזור לשני גטאות לפי כוח העבודה של האנשים: בגטו א', בו שהו כ-30,000 יהודים, נועד לאלו שיכלו לעבוד ושהיו להם "אישורי עבודה" וגטו ב' - בו שהו כ-11,000 נפש, הורכב משאר האסירים, בעיקר זקנים וחולים.
מפעם לפעם היו אקציות בהן הוצאו יהודים מן הגטאות ונורו בבורות הירי ביערות בקרבת פונאר. ב-21 באוקטובר 1941, כ-45 ימים לאחר פלישת הנאצים חוסל גטו ב'.
וולף ורבבות יהודים שלא נרצחו עם חיסול גטו ב' על ידי הנאצים ועוזריהם הליטאים, נאלצו להמשיך לחיות בגטו א' הצפוף.
תרבות בגטו וילנה

למרות מצבם הקשה והמזעזע של היהודים בגטאות וילנה התקיימו בהם חיי תרבות ורוח, כגון, תזמורת סימפונית, תיאטרון מוזיקלי, הרכבי קאמרי, מקהלות, תזמורת מנדולינות, תיאטרון כללי שגם הוא שילב מוזיקה בהצגותיו
עם פלישת הנאצים לווילנה המשיך וולף בעבודתו המוזיקלית, הלחין, ארגן תזמורת ועזר להקים את "איגוד הסופרים והאמנים בגטו וילנה". בכינוס יסוד האיגוד השתתפו כ-100 אנשים. בכנס נקבע שחברי האיגוד יהיו מי שהיו אמנים פעילים, כגון חברי אגודת הסופרים, המוזיקאים, השחקנים, וכדומה. האיגוד עסק בארגון ערבי ספרות ואמנות וקנה מן האמנים והסופרים את הזכויות על יצירותיהם כדי להוציא לאור לאחר המלחמה. קומץ מתושבי הגטו התנגדו לפעילות בתחומי התיאטרון והמוזיקה, והיו אף גופים שהחרימו הצגת בכורה בתיאטרון.
בין הגופים שהתנגדו בגטו לפעילות האיגוד בלטו פועלי ציון והחלוץ, תנועות בעלות אופי ציוני- סוציאליסטית. גם אנשי הבונד החליטו להחרים את ההזמנה. איש מהם לא ילך ל"קונצרט החולה", הכריזו. ברחובות הגטו נתלו כרוזים בהם נכתב (ביידיש):"בבית-קברות אין עושים תיאטרון" (אויף א בית-עלמין מאכט מען נישט טעאטער) וחברי התנועות ניסו לשכנע את תושבי הגטו לא להגיע למופעי התרבות השונים.
היוזמה למופעי אמנות וקונצרטים הייתה של בודדים וקבוצות עוד לפני שהיודנראט הקים מחלקה לטיפול בנושאים אלה. היודנראט והמשטרה היהודית שפעלה בגטו שוכנעו כי התיאטרון יעודד את רוחם של תושבי הגטו וכי הכנסות הקונצרטים יתרמו למטרות סעד. לפני הקונצרט הראשון באולם הגימנסיה הריאלית, התנצל יוסף גלזמן, סגן מפקד משטרת הגטו, על עריכת מופע בגטו הספד לקורבנות. בין המופיעים היו הזמרת ליובה לוויצקה, החזן אידלסון והפסנתרנית סוניה רכטיג בקטע של שופן. לקונצרטים אחדים הוזמנו ובאו גרמנים וליטאים מהמְמשל בווילנה.
מעבר למחנה הריכוז קלוגה

בספטמבר 1943, בגירוש השלישי והאחרון במסגרת חיסול גטו וילנה, נלקח דורמשקין למחנה הריכוז קלוגה, שהיה באסטוניה, בסמוך לעיר טאלין. מחנה קלוגה, שהוקם בקיץ 1943, היה אחד המחנות הגדולים באסטוניה, מסונף מבחינה מנהלית ופיקודית למחנה ואיווארה. בקלוגה היו 2,000-3,000 אסירים יהודים, גברים ונשים. רובם הובאו לשם באוגוסט-ספטמבר 1943 מגטו וילנה, ומיעוטם מגטו קובנה וממקומות אחרים. המחנה התחלק לשני מחנות: מחנה גברים ומחנה נשים, מרוחקים כחצי קילומטר זה מזה. כל אחד מהמחנות כלל מבנה גדול דו-קומתי שבו התגוררו האסירים היהודים. גדר תיל הקיפה את המחנה כולו ואת שני המחנות הפנימיים, משמר המחנה היה מורכב מאנשי ס"ס גרמנים ואנשי ס"ס אסטונים.
בכרטסת של אסירי קלוגה היה רשום ליד כל אסיר מקצועו, שהלה הצהיר עליו, ומקום עבודתו. לא תמיד הצהירו האנשים על מקצועותיהם האמיתיים. כך אנו למדים מן הכרטסת כי וולף דומירשקין עבד כנגר ובבניית צריפים.
אחד הקווים המאפיינים של החיים "החברתיים" במחנות היה "החתירה לשמירת הזהות". כלומר הרצון להישאר גם במחנות האנשים שהיו לפני המחנות, ואם עלה בידי האסיר להישאר במחנה בעיסוקו מלפני המלחמה ראה בזה חשיבות מיוחדת. לאסירים שנשארו במקצועם מלפני המלחמה השתייכו אנשי הסדנאות למיניהם, החשמלאים, הזגגים וכו'. בכרטסת של האסירים היה רשום את כל שמות האסירים וליד כל שם במה עבד לפני הכניסה.
הערות שוליים

↑  כהן, ענבר, וולף, ליאת, קורן, ליאת, הקשר בין ריבוי שעות משחקי מחשב ובין ההישגים הלימודיים והרגלי השינה והאכילה של סטודנטים, Social Issues in Israel, 2020, עמ' 221–246 doi: 10.26351/siii/29-1/7
1 2  קלרק, אלן, 1928-, מבצע ברברוסה : מלחמת גרמניה-רוסיה, 1941-1945, מערכות, 1972
1 2 3 4  משה אוך, קולות מתוך החושך, ירושלים: יד ושם, תשס"ב, עמ' 88
↑  גוטמן ישראל, קלוגה, באתר מטח, ‏1990
1 2  מארק דבורזצקי, מחנות היהודים באסטוניה: 1942-1944, ירושלים: יד ושם, 1970, עמ' 196
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1170154380898130290075   WorldCat (עם VIAF): 1170154380898130290075 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וולף דורמשקין".
המירוץ למיליון (תוכנית טלוויזיה ישראלית)

ערך זה עוסק בתוכנית טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לגרסה האמריקאית של התוכנית, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית מציאות
 מנחים:  רז מאירמן (עונה 1) רון שחר (עונות 2–8) יהודה לוי (עונה 9–)
 זוכים:  שי וגיא (עונה 1) בר ואינה (עונה 2) טליה וקובי (עונה 3) שני ושי (עונה 4) רז ועמית (עונה 5) אוולין וטוהר (עונה 6) טיה ופיי (עונה 7)   יעל ויוסיאל (עונה 8)   לי ואן (עונה 9)
 פרסים:  בעונה 1: מיליון ש"ח ושני רכבים היברידיים לזוכים; חופשה באירופה למקום השני; חופשה בארץ למקום השלישי בעונות 2–3: מיליון ש"ח לזוכים; שני קטנועים למקום השני; חופשה מחוץ לישראל למקום השלישי בעונה 4: מיליון ש"ח וכן "חופשה אקזוטית" לזוכים; פרסים שטיבם לא נחשף בתוכנית למקום השני והשלישי בעונה 5: מיליון ש"ח וכן "חופשה מפנקת" לזוכים; 15 אלף ש"ח ופרס נוסף שטיבו לא נחשף למקום השני; חופשה זוגית מחוץ לישראל למקום השלישי בעונה 6: מיליון ש"ח וכן "חופשה אקזוטית" לזוכים; חופשה זוגית בישראל למקום השני; "חופשה מפנקת" למקום השלישי בעונה 7: מיליון ש"ח לזוכים; פרסים שטיבם לא נחשף בתוכנית למקום השני והשלישי; פרס ל"זוג הספורטיבי ביותר" ופרס ל"זוג האהוב ביותר" בעונה 8: מיליון ש"ח ו"חופשה מפנקת" לזוכים; פרס שטיבו לא נחשף בתוכנית למקום השני בעונה 9: מיליון ש"ח
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  9
 מספר פרקים:  262
 הפקה
 מפיקים בפועל:  איל אלקבץ ורוית ליאור-מנדל (עונות 1–4) עידו ברון (עונות 5–9)
 עורכים:  עורך ראשי: שחר מורד (עונות 1, 4–8) עידו גרינברג (עונות 2–3) רהב לסטיגזון (עונה 9–)
 אורך פרק:  60–100 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 2 (רשת) (עונות 1–5) רשת 13 (עונות 6–8) קשת 12 (עונה 9 ואילך)
 תקופת שידור מקורית:  5 בפברואר 2009 – הווה
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
המירוץ למיליון היא הגרסה הישראלית לתוכנית המציאות האמריקאית "The Amazing Race". שידור הגרסה הישראלית של התוכנית החל בפברואר 2009, בערוץ 2, על ידי הזכיינית "רשת". החל מ-1 ביולי 2024 משודרת העונה התשיעית של התוכנית, והראשונה בקשת 12, בהנחייתו של יהודה לוי.
בטקס פרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לשנת 2014 זכתה העונה הרביעית של התוכנית בפרס "תוכנית המציאות הטובה ביותר".
אופן המשחק

בתוכנית מתקיימת תחרות בין מספר צוותים, אשר עוברים במהלכה במדינות שונות מסביב לעולם. המתחרים שואפים להגיע ראשונים לסוף "קטע המירוץ" בכל תחנה במהלך התוכנית, כדי להימנע מאפשרות של הדחה. בכל קטע של המירוץ, על כל צמדי המתמודדים לבצע משימות מאתגרות שונות. אלה, דורשות מהם כישורים שונים כגון עבודת צוות, ריכוז, תעוזה, זריזות, יכולת שכנוע, כישרון דרמטי ולעיתים גם יכולת ניווט וידע כללי.
בכל קטע מרוץ מודח הצוות שהגיע אחרון. זאת, למעט מספר "קטעי מרוץ ללא הדחה", אשר אותם קבעה הפקת התוכנית מראש. הצוות המודח זוכה לעיתים בפרס כספי קטן, הניתן, בחלק מעונות התוכנית, ככרטיס "חישגד" לגירוד. גם הצוות המגיע ראשון לנקודת הסיום של כל קטע, זוכה ב"פרס מפנק", על עצם הובלתו. לבסוף נותרים שלושה צוותים במשחק והם העולים לשלב הגמר. בנקודה זאת, הצוות שמגיע ראשון לסוף קטע המירוץ זוכה בפרס הגדול, העומד על מיליון שקלים חדשים ובחלק מהעונות, כולל תוספת מעבר לפרס הכספי.
מאפייני התוכנית הישראלית

בתוכנית מתחרים עשרה עד שלושה-עשר זוגות בעלי מאפיינים שונים, על פרס בסך מיליון שקלים חדשים. המרוץ מתבצע במדינות שונות ברחבי העולם. עלות הפקת התוכנית עומדת על יותר מחמישה מיליון ש"ח וככזו, היא אחת מתוכניות הטלוויזיה היקרות ביותר שהופקו בישראל. התוכנית מתבססת על הפורמט האמריקאי, עם שינויים קלים.
מנחה העונה הראשונה של התוכנית היה רז מאירמן, ובעונות 2–8, המנחה היה רון שחר (שהיה נשוי למיה קרמר, שהתחרתה בעונתה הראשונה של התוכנית עם בן זוגה באותה עת). את העונה התשיעית, ששודרה ב"קשת 12", הנחה יהודה לוי.
מפיקי התוכנית, בעונות 1–4 היו איל אלקבץ ורוית ליאור-מנדל (אשר הפיקו בין היתר, את העונה הראשונה של התוכנית "הישרדות") ובעונות 5–9, המפיק הראשי הוא עידו ברון. עורך העונה הראשונה, הרביעית, חמישית, שישית, שביעית והשמינית הוא שחר מורד. בעונות השנייה והשלישית, העורך היה עידו גרינברג.
העונה הראשונה (2009)

העונה הראשונה שודרה החל מה-5 בפברואר ועד ל-18 ביוני 2009, בימי חמישי (ובמשך תקופה, שודרה גם במוצאי שבת).
העונה הראשונה (2009) > צוותי העונה הראשונה

| קבוצה | הוצגו כ: | הדחה / מקום בגמר |
| --- | --- | --- |
| שי כהנא וגיא אוסדון | חברים ושותפים עסקיים | המנצחים במרוץ |
| מיה קרמר ועמיחי גת | בני זוג | מקום שני |
| תום קילמן וגיל כסלו | בת ואביה החורג | מקום שלישי |
| מיכל ורן שביב | נשואים עם שלושה ילדים | הדחה שביעית |
| ענבל שלוי והדס פדרמן | חברות | הדחה שישית |
| אליאנה תורג'מן ויעל אמבר | חברות 18 שנה | הדחה חמישית |
| חנה שחם ומרגלית קניג | חברות קיבוץ בעמק הירדן | פרשו מהמירוץ עקב מחלה של מרגלית - הדחה רביעית |
| אלן ביליג וענבל הראל | אקסים | הדחה שלישית |
| מאור גלאם ואשר דזנשוילי | חברים ללימודים | הדחה שנייה |
| לירן כוהנר וילנה ראלף | מלכות יופי | הדחה ראשונה |
העונה הראשונה (2009) > היעדים בעונה הראשונה

המדינות והערים אליהן הגיעו הצוותים במהלך המירוץ:
דרום אפריקה דרום אפריקה - פורט אליזבת, קייפטאון
וייטנאם וייטנאם - הו צ'י מין סיטי, וונג טאו
יפן יפן - טוקיו
מקאו מקאו
הונג קונג הונג קונג
אוסטרליה אוסטרליה - סידני
ניו זילנד ניו זילנד - אוקלנד, קווינסטאון (הגמר)
העונה הראשונה (2009) > סדר הגעת הזוגות לנקודת הסיום בעונה הראשונה

| קטע המירוץ> נקודת סיוםזוג | 1> נהר הסופות, קייפטאון (ללא הדחה) | 2> אנדרטת רודוס, קייפטאון | 3> מקדש המלך הון, הו צ'י מין סיטי | 4> טיילת לונג לווילה בלאנש, וונג טאו | 5> אגם ימאנקה - הברבור הגדול, יאמאנאקאקו | 6> מלון ונישיאן, מקאו | 7> מנזר עשרת אלפים הבודהות, הונג קונג (ללא הדחה) | 8> הגן הבוטני המלכותי, סידני | 9> פסגת מאונגקיאקיאה, אוקלנד | 10 - הגמר> עמק הסלע השחור, אוטגו |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שי וגיא | 7 | 2 | 2 | 5 | 4 | 1 | 1 | 2 | 2 | 1 |
| מאיה ועמיחי | 1 | 1 | 3 | 1 | 1 | 3 | 4 | 3 | 3 | 2 |
| תום וגיל | 5 | 4 | 4 | 4 | 6 | 2 | 2 | 4 | 1 | 3 |
| מיכל ורן | 3 | 3 | 5 | 2 | 2 | 5 | 3 | 1 | 4 | הדחה שביעית |
| הדס וענבל | 4 | 8 | 7 | 3 | 3 | 4 | 5 | 5 | הדחה שישית | הדחה שישית |
| אליענה ויעל | 2 | 6 | 6 | 6 | 5 | 6 | הדחה חמישית | הדחה חמישית | הדחה חמישית | הדחה חמישית |
| חנה ומרגלית | 9 | 9 | 1 | 7 | 7 | הדחה רביעית | הדחה רביעית | הדחה רביעית | הדחה רביעית | הדחה רביעית |
| אלן וענבל | 8 | 5 | 8 | 8 | הדחה שלישית | הדחה שלישית | הדחה שלישית | הדחה שלישית | הדחה שלישית | הדחה שלישית |
| מאור ואשר | 10 | 7 | 9 | הדחה שנייה | הדחה שנייה | הדחה שנייה | הדחה שנייה | הדחה שנייה | הדחה שנייה | הדחה שנייה |
| לירן וילנה | 6 | 10 | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה | הדחה ראשונה |
העונה הראשונה (2009) > עיכובים בעונה הראשונה

| קטע מרוץ> סוג עיכוב.הזוג המעוכב | 4> עצור.אלן וענבל | 7> סיבוב פרסה.מאיה ועמיחי | 8> סיבוב פרסה.הדס וענבל |
| --- | --- | --- | --- |
| הזוג המעכב | חנה ומרגלית | מיכל ורן | שי וגיא |