stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיה (עיר)
הערות שוליים

↑  Guillem Rosselló i Antoni Mut, La Remembrança de Nunyo Sanç, Palma 1993, עמ' 64
↑  Diccionari Català-Valencià-Balear, Antoni Maria Alcover i Francesc de Borja Moll
↑  The Deià Archaeological Museum and Research Centre
↑  Ca n'Alluny
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533217805171  BnF: cb13184812k (data)  GND: 4456234-2  LCCN: n95098649  MusicBrainz: efd6019e-22b6-4458-a7a0-caee42bd89d3  VIAF: 146743523   WorldCat (עם VIAF): 146743523
שטפן קונץ

שטפן קונץ (בגרמנית: Stefan Kuntz; נולד ב-30 באוקטובר 1962 בנוינקירכן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום מאמן נבחרת טורקיה.
קונץ הבקיע 179 שערים ב-449 הופעות בליגת הבונדסליגה, והוא מדורג במקום השביעי בטבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה בכל הזמנים, כאשר הוא הוכתר פעמיים כמלך השערים, בשנים 1986 ו-1994.. את עיקר הצלחתו ככדורגלן עשה קונץ במדי קייזרסלאוטרן, בה גם כיהן במשך שמונה שנים כיושב ראש לאחר פרישתו. כמאמן, קונץ השיג הישגים רבים, בעיקר עם נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21, עמה זכה פעמיים באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21.
קריירת מועדונים > בורוסיה נוינקירכן, בוכום ובאייר אורדינגן

קונץ גדל במועדון בורוסיה נוינקירכן מעיר הולדתו, שם עלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1980. בעונתו הראשונה בקבוצה ירד מהבונדסליגה השנייה אל הליגות האזוריות, שם נשאר שתי עונות נוספות. בשנת 1983 עבר קונץ לבוכום, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה. בבוכום קונץ הפך עד מהרה לשחקן מפתח, והבקיע 41 שערים במאה הופעות, כשבעונת 1985/86, שהייתה האחרונה של קונץ בקבוצה, הוא הבקיע 22 שערים והוכתר למלך השערים של הבונדסליגה. בתום עונה זו עבר קונץ לבאייר אורדינגן מהבונדסליגה, שם שיחק שלוש עונות, והבקיע 32 שערים ב-94 הופעות.
קריירת מועדונים > קייזרסלאוטרן

בעונת 1989/90 החל קונץ לשחק בקייזרסלאוטרן, שם העביר שש עונות, בהן הבקיע 75 שערים ב-170 הופעות, נתון הממקם אותו במקום השני בדירוג המבקיעים של המועדון בכל הזמנים, לאחר קלאוס טופמולר. קונץ זכה עם הקבוצה בגביע הגרמני כבר בעונתו הראשונה, לאחר ניצחון 2–3 בגמר על ורדר ברמן, בו כבש קונץ את השער השלישי לטובת קייזרסלאוטרן. בעונת 1991 זכה קונץ עם קייזרסלאוטרן באליפות הבונדסליגה, כאשר הוא מבקיע 11 שערים, ומהווה חלק מחוליית התקפה איכותית עם ברונו לאבאדיה ודמיר הוטיץ'. בסיום עונה זו נבחר קונץ לכדורגלן השנה בגרמניה. בעונת 1994 הבקיע קונץ 18 שערים, והוכתר בפעם השנייה בקריירה כמלך השערים של הבונדסליגה, הפעם לצד טוני יבואה מאיינטרכט פרנקפורט.
קריירת מועדונים > בשיקטש, ארמיניה בילפלד וחזרה לבוכום

בעונת 1995/96 עבר קונץ לבשיקטש, מליגת העל הטורקית, שם הבקיע תשעה שערים ב-30 הופעות, אך עזב בתום עונה אחת בלבד. קונץ חזר לגרמניה, שם עבר לתחנה החמישית שלו, ארמיניה בילפלד, שם שיחק שתי עונות והבקיע 25 שערים ב-65 הופעות. עונת 1998/99 הייתה האחרונה של קונץ בקריירה המקצוענית שלו, והוא חזר לבוכום בה שיחק בתחילת הקריירה, שם הבקיע שישה שערים בעשרים הופעות. בסיום עונה זו פרש מכדורגל מקצועני, אך חזר מאוחר יותר לשחק כדורגל בקבוצות חובבניות.
קריירה בינלאומית

קונץ זומן לראשונה לנבחרת גרמניה בשנת 1993, והבקיע שישה שערים ב-25 הופעות, מתוכן ניצחה הנבחרת ב-20 וסיימה חמש בתיקו, ולמעשה, הנבחרת הגרמנית לא הפסידה מעולם כאשר קונץ שיחק. נתון זה מהווה שיא גרמני לכמות הופעות בנבחרת ללא הפסד. קונץ נכלל בסגל גרמניה למונדיאל 1994 בו הודחה הנבחרת ברבע הגמר מול נבחרת בולגריה, אך הוא לא נחשב לשחקן משמעותי, ונכנס פעם אחת בלבד כמחליף בשמינית הגמר מול נבחרת בלגיה, במשחק בו ניצחה גרמניה בתוצאה 2–3. ביורו 1996 חלקו של קונץ היה משמעותי הרבה יותר, כאשר הוא היה אחד מהשחקנים המובילים של גרמניה בדרכה לזכייה בטורניר. קונץ הבקיע את שער השוויון נגד נבחרת אנגליה בחצי הגמר, במשחק שהסתיים בתוצאה 1-1 לאחר 120 דקות, ובבעיטות ההכרעה קונץ הבקיע בבעיטה שלו, וסייע לנבחרתו להעפיל למשחק הגמר מול נבחרת צ'כיה. במשחק זה קונץ פתח בהרכב, וגרמניה ניצחה בתוצאה 1–2, לאחר שער זהב של אוליבר בירהוף בהארכה. בשנת 1997 ערך קונץ את הופעתו האחרונה במדים הלאומיים.
לאחר הפרישה

קונץ אימן מספר מועדונים כבורוסיה נוינקירכן, קרלסרוהה, וולדהוף מנהיים ורוט-וייס אהלן. בשנת 2016 מונה קונץ כמאמן נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21.
קונץ כיהן כמנהל ספורטיבי בקובלנץ ובבוכום, בין השנים 2008–2016 כיהן קונץ כיושב הראש של קייזרסלאוטרן.
בשנת 2016 מונה קונץ כמאמן נבחרת גרמניה בכדורגל עד גיל 21. עם נבחרת זו הגיע קונץ להישגים רבים – כאשר זכה עמה באליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 בשנים 2017 ו-2021, והגיע עמה לגמר האליפות בשנת 2019. בשנת 2021 קונץ אימן גם את נבחרת גרמניה האולימפית במשחקי אולימפיאדת טוקיו, אך נבחרת זו כשלה לעבור את שלב הבתים.
בספטמבר 2021 מונה קונץ כמאמן נבחרת טורקיה.
תארים

עם קייזרסלאוטרן:
הגביע הגרמני: 1989/1989
אליפות הבונדסליגה: 1990/1991
עם נבחרת גרמניה:
אליפות אירופה בכדורגל: 1996
תארים אישיים:
מלך השערים של הבונדסליגה (2): 1985/1986, 1993/1994
כדורגלן השנה בגרמניה: 1991
הערות שוליים

↑  טבלת שיאני המבקיעים של הבונדסליגה באתר worldfootball.net
↑  טבלת שיאני המבקיעים של קייזרסלאוטרן באתר worldfootball.net
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 אילגנר •  2 שטרונץ •  3 ברמה •  4 קולר •  5 הלמר •  6 בוכוואלד •  7 מולר •  8 הסלר •  9 רידלה •  10 מתאוס •   11 קונץ •  12 קפקה • 13 פלר •  14 ברטולד • 15 גאודינו • 16 זאמר • 17 ואגנר • 18 קלינסמן • 19 קירסטן • 20 אפנברג • 21 באסלר • 22 קאן • מאמן: פוגטס |  1 אילגנר •  2 שטרונץ •  3 ברמה •  4 קולר •  5 הלמר •  6 בוכוואלד •  7 מולר •  8 הסלר •  9 רידלה •  10 מתאוס •   11 קונץ •  12 קפקה • 13 פלר •  14 ברטולד • 15 גאודינו • 16 זאמר • 17 ואגנר • 18 קלינסמן • 19 קירסטן • 20 אפנברג • 21 באסלר • 22 קאן • מאמן: פוגטס | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – אלופת אירופה 1996 (תואר שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 קפקה •  2 רויטר •  3 בודה •  4 פרוינד •  5 הלמר •  6 זאמר •  7 מולר •  8 שול •  9 בוביץ' •  10 הסלר •   11 קונץ •  12 קאן • 13 באסלר •  14 באבל • 15 קולר • 16 שניידר • 17 ציגה • 18 קלינסמן • 19 שטרונץ • 20 בירהוף • 21 איילטס • 22 רק • 23 טוט • מאמן: פוגטס |  1 קפקה •  2 רויטר •  3 בודה •  4 פרוינד •  5 הלמר •  6 זאמר •  7 מולר •  8 שול •  9 בוביץ' •  10 הסלר •   11 קונץ •  12 קאן • 13 באסלר •  14 באבל • 15 קולר • 16 שניידר • 17 ציגה • 18 קלינסמן • 19 שטרונץ • 20 בירהוף • 21 איילטס • 22 רק • 23 טוט • מאמן: פוגטס | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 מולר •  2 הנריכס •  3 ראום •  4 אודווקאי •  5 פייפר •  6 אכה •  7 ריכטר •  8 ארנולד •  9 טויכרט •  10 קרוזה •   11 אמירי •  12 ברודרסן • 13 מאייר •  14 יאקובס • 15 טורונריגה • 16 שלוטרבק • 17 שטאך • 18 לוון • 22 פלוגמן • מאמן: קונץ |  1 מולר •  2 הנריכס •  3 ראום •  4 אודווקאי •  5 פייפר •  6 אכה •  7 ריכטר •  8 ארנולד •  9 טויכרט •  10 קרוזה •   11 אמירי •  12 ברודרסן • 13 מאייר •  14 יאקובס • 15 טורונריגה • 16 שלוטרבק • 17 שטאך • 18 לוון • 22 פלוגמן • מאמן: קונץ | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1228607826  VIAF: 1963161514240370750003   WorldCat (עם VIAF): 1963161514240370750003
רקוויאם לחלום (ספר)

| --- | --- |

עטיפת המהדורה הראשונה של הספר
 מידע כללי
 מאת:  הוברט סלבי הבן
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  טרגדיה מודרנית
 נושא:  התמכרות לסמים 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הוצאה
 הוצאה:  פלייבוי פרס
 תאריך הוצאה:  1978
 מספר עמודים:  288
 סדרה
 ספר קודם:  The Demon 
 הספר הבא:  The Willow Tree 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0-87223-510-6
 
רקוויאם לחלום (באנגלית: Requiem for a Dream) הוא ספר טרגדיה מודרנית מאת הוברט סלבי הבן (אנ') שיצא לאור ב-1978.
הספר עוסק בארבעה תושבי ניו יורק שחייהם מתפרקים כשהם נכנעים להתמכרות לסמים.
עלילה

הספר עוקב אחר שרה גולדפרב, בנה הארי, חברתו מריון סילבר וחברו הטוב טיירון סי לאב, ובניסיונם לאזן בין ההתמכרות לסמים ובין הדחף להגשים את חלומותיהם.
שרה, אמו האלמנה של הארי, היא מכורה לטלוויזיה, וכשהיא מקבלת שיחה מחברת ליהוק שבחרה בה להשתתף בתוכנית ריאליטי - היא מתחילה לקחת כדורים על מנת להיכנס לדיאטה ולהוריד ממשקלה בטרם תופיע בטלוויזיה. הכדורים שהיא מקבלת מהרופא הם כדורי אמפטמין, ולבסוף היא נכנסת לפסיכוזה ומאושפזת בבית חולים פסיכיאטרי, שם היא מטופלת בעל כורחה בנזעי חשמל.
הארי, מריון וטיירון מתאמצים ממושכות על מנת להשיג כסף לקניית הירואין, וכשהסם הופך לנדיר, הם מנסים דרכים שונות ומסוכנות כדי להשיג אותו. מריון מתדרדרת לזנות והארי וטיירון מושלכים לכלא, כשהארי מאבד את זרועו עקב זיהום שנוצר מזריקות ההירואין וטיירון מתמודד עם התעללות בשל מוצאו האפרו אמריקאי.
עיבוד לקולנוע

בשנת 2000, הבמאי דארן ארונופסקי, שהעריץ את יצירותיו של סלבי הבן רכש את זכויות הספר תמורת 1,000 דולר.
בסרט כיכבו ג'ניפר קונלי, ג'ארד לטו, מרלון ויינס ואלן בורסטין. בורסטין הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר עבור הופעתה בסרט זה והסרט הפך להצלחה מסחררת.
הערות שוליים

↑  Lucas, John (2010-09-16). "Treasuring Hubert Selby Jr". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-04-29.
↑  DePalma, Anthony (27 באפריל 2004). "Hubert Selby Jr., Who Wrote `Last Exit to Brooklyn,' Dies at 75". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BBC - Films - interview - Darren Aronofsky". www.bbc.co.uk. ארכיון מ-26 באפריל 2019. נבדק ב-2020-03-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Erbland, Kate (2012-02-24). "32 Things We Learned From the 'Requiem For a Dream' Commentary". Film School Rejects (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-03-14.
↑  Lyman, Rick (4 במרץ 2001). "OSCAR FILMS/ACTORS: An Angry Man and an Underused Woman; Ellen Burstyn Enjoys Her Second Act". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 183152503035510800003   WorldCat (עם VIAF): 183152503035510800003
לא להתאבסס

"לא להתאבסס" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית אנה זק. את השיר הוציאה ב-29 באוקטובר 2024 לאור חברת התקליטים D-Music כסינגל שלא מתוך אלבום אולפן.
רקע וכתיבה

"לא להתאבסס" נכתב והולחן על ידי זק, בר אלמליח, ים רפאלי, עמית מרדכי ועידו נצר. השניים האחרונים, מרדכי ונצר המוכרים כצמד "Triangle", הפיקו אותו מוזיקלית. השיר בעל מסר ברור, הנוגע לאתגרים רגשיים אחרי פרידה. בטקסט, מציעה זק לחברה (או לעצמה) לשכוח את העבר, להימנע מפיתוח אובססיה ולבחור להתקדם, עם הומור חד וציניות. ביטויים כמו "טוסט לא יחזור להיות לחם" מדגישים שדברים לא יכולים לחזור למצבם הקודם ולכן עדיף להפסיק להילחם במציאות.
ברקע, השיר מלווה ברמזים עוקצניים, שנראה כמכוון אל נועה קירל. הוא נפתח בשורה "קומי תעשי לך נס", כמעין עקיצה לשיתוף הפעולה בין קירל לקפה נמס עלית, שאף נתנה חסות רשמית לווידאו קליפ של "אני". בשורות "משנה בחור משנה מזל / את אמרת I do כשהוא לא שאל" מתייחסת זק לבן זוגה לשעבר של קירל, יהונתן מרגי, לשאר אהוביה לשעבר, ולארוסה הטרי דניאל פרץ.
הצלחה מסחרית

"לא להתאבסס" הושמע רבות בתחנות הרדיו השונות בישראל. הוא הגיע בשיאו למקום השני במדיה פורסט, המבוסס על נתוני איירפליי שבועיים במדינה. כמו כן, במצעד הרשמי של גלגלצ דורג במקום החמישי בהתאם להחלטת המצביעים. במצעד ה"היטליסט", המורכב מנתוני השמעות בפלטפורמות הסטרימינג השונות וביוטיוב, הגיע "לא להתאבסס" למקום ה-46.
השיר שולב במופע "SING פסטיגל" שהתקיים בחנוכה 2024 כחלק ממחרוזת שהורכבה משיריה של זק בחלקו האומנותי של המופע. בעקבות כך הורדו כמה שורות מהשיר ונעשתה התאמה במיוחד למחרוזת, זאת בעקבות כך שהפסטיגל מיועד לילדים ולכל המשפחה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 2 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |  |
|  ישראל | היטליסט | 46 |  |
הערות שוליים

↑  וואלה תרבות‏, "את צריכה טיפול במכות חשמל, מאמי לא להתאבסס": אנה זק עוקצת את נועה קירל?, באתר וואלה, 29 באוקטובר 2024
↑  כל העקיצות של אנה לנועה, מערכת ForReal, 29 באוקטובר 2024
| אנה זק |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| מיני-אלבומים | רצה סולו |  |
| סינגלים | "Money Honey"‏ •  "My Love"‏ • "Bang Bang"‏ • "Tik Tok"‏ • "Call It Out"‏ • "Hola Mamacita"‏ • "בלוק" • "קוביות" • "כל החברים שלך" • "שמור על העולם" • "בוקר טוב עולם" • "גבר בפוראבר" • "כל הבאז" • "לך לישון" • "מי זאת" • "מה נשאר לי ממך" • "ראשון בבוקר" • "Hoodie" • "אולסטאר וגופיות" • "כולם מזיזים" • "לא להתאבסס" |  |
| סינגלים שיוקיים | "סימן שאנחנו מגזימים" • "שמור עליי" • "סוף אחר" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Gravity" |  |
גלעד שלמור

| --- | --- |

שלמור בפברואר 2020
 לידה:  6 ביוני 1983 (בן 41) רמת השרון, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  חברת החדשות
 סוג כתב:  טלוויזיה ורדיו
 תחום סיקור:  משטרה, מגזין, תיעודי
 בן או בת זוג:  אדוה דדון (2017–אפריל 2022) 
 מספר צאצאים:  1
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  GiladShalmorNews
 טוויטר:  siladshnewsdesk
 
גלעד שלמור (נולד ב-6 ביוני 1983) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כתב בחברת החדשות של קשת 12 ומגיש תוכנית רדיו ב־FM103.
ביוגרפיה

שלמור נולד וגדל ברמת השרון כבן בכור ליועצת התקשורת אירינה ולרמי, יו"ר איגוד הפרסומאים וממקימי משרד הפרסום שלמור אבנון עמיחי. בנעוריו ייצג את עירו בתוכנית להכשרת מנהיגים צעירים "LEAD". את שירותו הצבאי עשה כלוחם ביחידת דובדבן.
בתום שירותו הצבאי שימש שליח הסוכנות היהודית בארצות הברית. בשנת 2006 עסק בהדרכה ובהוראה של בני נוער צעירים מארצות הברית בבית הספר "אלכסנדר מוס" שבהוד השרון.
לשלמור תואר ראשון בלימודי אפריקה ובתוכנית הרב־תחומית באוניברסיטת תל אביב. בשנת 2019 השלים תואר שני במסלול המחקרי בחוג לפוליטיקה ולממשל באוניברסיטת בן-גוריון, והתמקד בחקר אפריקה. בשנת 2020 הגיש את עבודת התזה שלו, שבה חקר את האופן שבו קובעי מדיניות ההגירה הישראלית קיבלו את ההחלטות העוסקות במבקשי המקלט מאריתריאה.
את דרכו העיתונאית החל כתחקירן בתוכנית הבוקר של "קשת". לאחר מכן, עם הקמת דסק האינטרנט של חדשות 2, מונה לכתב האתר באזור המרכז. בין היתר, היה שלמור העיתונאי היחיד שהצליח לראיין את דודו טופז לאחר מעצרו בחשד לפלילים ובטרם התאבדותו. במהלך הריאיון הודה טופז במעשיו והתנצל.
בשנת 2010 החליף שלמור את דנה סומברג בתפקיד כתב הפלילים של חדשות 2. בכל יום רביעי שלמור משדר תוכנית רדיו ב-103FM, לצד דורון הרמן.
ביולי 2017 סיקר את הלווייתו של נער בן 16 שנורה בידי שוטר ביפו. במהלך הסיקור תקפו אותו עשרות אנשים. לאחר האירוע אושפז בבית החולים איכילוב, ושם אובחנו לו שברים בצלעות וקרעים בשרירי הכתפיים.
באוקטובר 2018 נשלח לסקר את השתתפות ישראל בטורניר ה"גראנד סלאם" בג'ודו באבו דאבי. זמן קצר לאחר הגעתו נעצר ונכלא בידי השירות החשאי בחשד לריגול למען ישראל. לאחר חקירה צולבת של 26 שעות והתערבות משרד החוץ, שוחרר בחזרה לישראל.
בשנת 2021 סיים את תפקידו ככתב פלילים והחל ליצור סדרות של כתבות דוקומנטריות, במסגרתן הוא מבלה במשך שבוע בקרב קבוצות ואוכלוסיות שונות ברחבי ישראל.
במבצע שומר החומות ב-2021 נכנס שלמור לבית באשקלון שנפגע קשות מפגיעת רקטה, וראיין את דייריו בשידור חי, למרות בקשתם שייצא.
ביוגרפיה > פרויקטים תיעודיים

ביוני 2015 שודר הפרויקט התיעודי "מסע השיקום של מג"ד 12", שליווה במשך שנה את התמודדותו של מפקד גדוד 12 שי סימן טוב עם פציעתו האנושה ממבצע צוק איתן.
במאי 2015 שודר הפרויקט התיעודי "אפליה בכל מקום". במיזם תיעד שלמור צעירים ממוצא אתיופי מנסים להתקבל לעבודות ולשכור דירות, ולאחר מכן תיעד ישראלים בהירי עור מנסים להתקבל לאותם המקומות. התחקיר הראה כיצד בהירי העור זוכים לעדיפות בדיור, בעבודה ובכניסה למועדונים.
במרץ 2016 הוקרן סרטו התיעודי "כל האמת על הפוליגרף". הסרט, בעריכתה של נעה הוכרמן, חשף שיטות שבהן ניתן לתעתע במכונת הפוליגרף והצביע על כשלים מהותיים בשימוש בכלי זה בחקירות פליליות.
ב־2018 שודר הפרויקט התיעודי "הצעד הראשון של לוחם מגלן", אשר ליווה את הלוחם עילי חיות לאחר שנפצע קשה בטקס חניכה של יחידת מגלן. לאורך שנה תועד חיות מתמודד עם ההשלכות הפיזיות והנפשיות של פציעתו, לצד התמודדותם של בני משפחתו, קצינים ולוחמים, שנאלצו להתעמת עם העובדה שצה"ל הוא שהביא לפציעת בנם. החלק השני של פרויקט זה שודר בינואר 2020.
ביוני 2020 שודר הפרויקט התיעודי "26 שעות", שבו התלווה שלמור למשמרת של מתמחי רפואה בבית החולים איכילוב, מתחילתה ועד סופה. הרופאים הצעירים נראו מתמודדים עם סיטואציות מורכבות כשהם נאבקים בעייפות ובתנאים קשים.
באפריל 2021 שודר הפרויקט התיעודי "ההומלסים" ב-2 חלקים, במהלכו התגורר שלמור ברחובות התחנה המרכזית ובמשך שבוע תיעד את חיי מחוסרי הדיור.
באוגוסט 2021 שודר הפרויקט התיעודי "ארץ הגבעות" ב-2 חלקים, שבו שהה שלמור במשך שבוע ברמת מגרון והתלווה לפעילות של נוער הגבעות.
בדצמבר 2021 שודר הפרויקט התיעודי "גדר חיה" ב-2 חלקים, שבו שלמור התלווה במשך שבועיים לשב"חים, ועבר איתם את גדר ההפרדה.
במאי 2022 שודר הפרויקט התיעודי "דובדבנים" ב-2 חלקים, במהלכו חזר שלמור ליחידת דובדבן בה שירת וליווה את הלוחמים במבצעים ובאימונים.
ביולי 2024 שודר הפרויקט התיעודי "צבא השמים" ב-3 חלקים, שבו התלווה שלמור לחלקים שונים בחברה החרדית בניסיון לעמוד על ההתנגדות החרדית לגיוס לצה״ל בין השאר ליווה את ישיבת אור ישראל וישיבת פוניבז'.
באוקטובר 2024 שודר סרטו "משטרה - סרט מלחמה" בשידורי קשת. בסרט הובאו תיעודים בלעדיים ממצלמות הגוף של שוטרים שנכחו באירועים שונים בטבח שבעה באוקטובר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שלמור היה נשוי לאדוה דדון, כתבת התחקירים ומגישת הפינה "הנוכלים" במהדורת החדשות המרכזית של חברת החדשות, ולשניים בת.
מעבר לעשייתו העיתונאית, גלעד שלמור מנגן במגוון כלים ובשנים 2017–2020 שימש סולן וגיטריסט של הלהקה "אלכסנדריה".
הערות שוליים

↑  ""אני לא יכולה לסבול את כל ה'מאמי' וה'כפרה' וה'נשמה' שמסביב" - גלובס". 2023-06-29. אורכב מ-המקור ב-2023-06-29.
1 2  גלעד שלמור, ‏הרגעים והזכרונות שהיום הם אהוד, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2012
1 2   דודו טופז מתוודה על מעשיו בריאיון עם הכתב גלעד שלמור, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:05)
1 2  ערן סויסה, תחום אפור, באתר nrg‏, 6 בספטמבר 2010
1 2  מערכת ישראל היום, גלעד שלמור על האירוע האלים ביפו: "עברנו לינץ'", באתר ישראל היום, ‏30 ביולי 2017
1 2  גלעד שלמור משחזר את החקירה באבו דאבי: "האוכל היה מורעל", באתר מעריב אונליין, 29 באוקטובר 2018
↑  ליאור שלו, ‏אני לא אשקר, אני קצת נהנה, באתר ‏מאקו‏, 1 באפריל 2021
↑  מיכאל בירנהק וטל מורס, שלום לכם, אנחנו בשידור חי, באתר העין השביעית, 13 במאי 2021
↑   יובל קרניאל, גם התקשורת צריכה לשמור על אנושיות, באתר הארץ, 13 במאי 2021
↑  גלעד שלמור, ‏שנה לצוק איתן: מסע השיקום של מפקד גדוד 12 של גולני, באתר ‏מאקו‏, 13 ביוני 2015
↑  גלעד שלמור, ‏דירה או עבודה: אפליה בכל מקום, באתר ‏מאקו‏, 6 במאי 2015
↑  גלעד שלמור, כל האמת על הפוליגרף לצפייה ישירה
↑  גלעד שלמור, ‏לחיות עם ההומלסים: כך נראה שבוע לצד דרי הרחוב בתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 4 באפריל 2021
↑  גלעד שלמור, ‏"אני בעל הבית כאן": החיים של נערי הגבעות - והשיטה לגיוס צעירים נוספים, באתר ‏מאקו‏, 12 באוגוסט 2021
↑  גלעד שלמור, ‏"אני לא נכנס לדקור, למה שיפחדו ממני?": גדר חיה - חייהם של השב"חים, באתר ‏מאקו‏, 6 בדצמבר 2021
↑  גלעד שלמור, גלעד שלמור עם לוחמי יחידת דובדבן, באתר N12, ‏23/5/2022
↑  גלעד שלמור, ‏"מבחינתי, למדתי שורה - הצלתי חייל": צבא שמיים, החלק הראשון, באתר ‏מאקו‏, 1 ביולי 2024
↑  משטרה, סרט מלחמה - הסרט המלא לצפייה ישירה, באתר 12+
↑   גיל משעלי, אדוה דדון וגלעד שלמור התחתנו, באתר רשת 13, 4 ביוני 2017
גיררדלי

| --- | --- |
קובץ:Ghirardelli Chocolate Company Logo.svg

 נתונים כלליים
 סוג:  חברת בת של לינדט ושפרינגלי
 מייסדים:  דומניקו גיררדלי
 תקופת הפעילות:  1852–הווה (כ־173 שנים)
 חברת אם:  לינדט ושפרינגלי 
 מיקום המטה:  סן ליאנדרו 
 משרד ראשי:  סן ליאנדרו, קליפורניה
 מוצרים עיקריים:  שוקולד, ממתקים
  
 www.ghirardelli.com
 
חברת השוקולד גִירָרְדֶלִי (באנגלית: Ghirardelli Chocolate Company) היא חברה אמריקאית המייצרת שוקולד. כיום החברה היא חברת בת של התאגיד השווייצרי לינדט ושפרינגלי.
גיררדלי נוסדה על ידי השוקולטייר האיטלקי דומניקו גיררדלי בשנת 1852. החברה היא יצרנית השוקולד השנייה הוותיקה ביותר בארצות הברית (אחרי בייקר'ס שוקולד).
היסטוריה

דומניקו גיררדלי נולד בראפולו שבאיטליה בשנת 1817, והתמחה אצל יצרן ממתקים מקומי. בהיותו בן 20 הפליג לאורוגוואי עם רעייתו והחל לעסוק בסחר בקפה ובשוקולד. שנה לאחר מכן עבר ללימה, בירת פרו ופתח בה חנות ממתקים. בשנת 1847, ג'יימס ליק, שכנו של גיררדלי עבר לסן פרנסיסקו והחל למכור בה שוקולדים שייצר גיררדלי.
בשנת 1849 בעקבות הבהלה לזהב הגיע גיררדלי לסן פרנסיסקו, ופתח חנות מזון בסטוקטון. החנות הייתה החנות היחידה באזור נרחב בו חיפשו זהב. בעקבות הצלחת החנות פתח גיררדלי בשנת 1852, חנות נוספת בפינת הרחובות ברודוויי ובאטרי בסן פרנסיסקו.
החנות נשרפה בשריפה שפרצה ב-3 במאי 1852, ומספר ימים לאחר מכן נשרפה גם החנות בסטוקטון. גיררדלי פתח את "בית הקפה קהיר" בסן פרנסיסקו, אולם זה לא זכה להצלחה, וגיררדלי פתח חנות מזון בשם "גיררדלי וגירארד" (Ghirardely & Girard) בפינת הרחובות וושינגטון וקירני. זמן קצר לאחר מכן שונה השם של החנות ל"ד. גיררדלי ושות'" (D. Ghirardelli & Co.). בשנת 1852 ייבא גיררדלי 200 ליברות של פולי קקאו והחל לייצר שוקולד.
בשנת 1853 עבר המפעל לפינת הרחובות ג'קסון ומייסון. השוקולד זכה להצלחה ובשנת 1855 פתח גיררדלי מפעל לייצור שוקולד בפינת הרחובות גריניץ' ופאוול. ומבנה המפעל הקודם הפך למבנה משרדים עבור החברה. בשנת 1866 ייבאה החברה 1,000 אונקיות של פולי קקאו בשנה, מהם ייצרה שוקולד וליקרים. בשנת 1864 הפסיקה החברה לייצר ליקרים, ועסקה בייבוא קפה ותבלינים ובשיווקים ברחבי ארצות הברית, סין, יפן ומקסיקו. עסקי החברה וייצור השוקולד גדלו, ובשנת 1885 ייבאה החברה 450,000 ליברות של פולי קקאו בשנה.
בשנת 1892 פרש גיררדלי מניהול החברה, ושלושת בניו החליפו אותה בניהולה.
בשנת 1900 הפסיקה החברה לייבא ולשווק קפה ותבלינים והתמקדה בייצור שוקולד וחרדל. החברה הגדילה את מפעליה, ובשנת 1965 הכריזה עיריית סן פרנסיסקו על כיכר גיררדלי והמבנה שסביבה כאתר מורשת רשמי של העיר. שנתיים לאחר מכן, בשנת 1967, עברו מפעלי הייצור של החברה לסן ליאנדרו.
בשנת 1963 נרכשה החברה על ידי חברת גולדן גריין מקרוני (Golden Grain Macaroni Company) וזו נרכשה בשנת 1986 על ידי חברת "קווייקר אואטס" (Quaker Oats). בשנת 1992 מכרה קווייקר אואטס את גיררדלי לחברת השקעות וזו מכרה את החברה בשנת 1998 לחברת השוקולד לינדט ושפרינגלי.
כיכר גיררדלי, סן פרנסיסקו, קליפורניה
שלט המפעל בסן פרנסיסקו
חנות השוקולד של גיררדלי בכיכר גיררדלי, שבסן פרנסיסקו
Sennacieca Asocio Tutmonda

| --- | --- |
 סמל הארגון - הכוכב הירוק שהוא סמל האספרנטו בתוך עיגול אדום המסמל את מעמד הפועלים
 מדינה:  צרפת 
 מטה הארגון:  פריז 
 חברים:  525 (נכון ל־2015) 
 תקופת הפעילות:  1921–הווה (כ־104 שנים) 
 satesperanto.org
 
סֶנְנַצִיאֶצַה אָסוֹצִיאוֹ טוּטמוֹנְדַה (אספרנטו: Sennacieca Asocio Tutmonda, המוכר בקיצור SAT – קרי: אגודת מחוסרי הלאום העולמית) הוא ארגון עצמאי עולמי, בעל תפיסת עולם שמאלית-סוציאליסטית ואנטי-לאומית, המבקש לקדם את רעיונות תנועת הפועלים באמצעות שפת האספרנטו - כשפה שוויונית ונייטרלית עבור חילופי רעיונות בין עובדים ואנשי שמאל מכל העולם. הארגון הוציא לאור את המילון המוכר והמקיף ביותר בשפת האספרנטו - ה-Plena Ilustrita Vortaro de Esperanto (PIV - "מילון האספרנטו המאויר השלם").
היסטוריה

הארגון הוקם ב-1921 על ידי יוג'ין לנטי (שם העט של יוג'ין אדם) ופעילים נוספים מתנועת העבודה האספרנטית. הוא הגיע לשיא גודלו בתקופה שבין מלחמות העולם. בשנים 1929–1930 היו חברים בו 6524 איש מ-1674 קהילות ב-42 ארצות. הוא הצטמצם משמעותית זמן לא רב לאחר מכן, כשברית המועצות החלה להתנכל לפעילים בפעילות 'קוסמופוליטית' לאחר עליית הסטאליניזם וכן לאחר עליית הנאצים לשלטון בגרמניה והאיסור על תנועת האספרנטו ב-1933. ברית המועצות וגרמניה היו שני המעוזים המשמעותיים ביותר של הארגון. גם ויכוחים פנימיים בארגון בין כוחות אנרכיסטיים, קומוניסטיים וסוציאל-דמוקרטיים תרמו להתחלשותו. עם זאת, הארגון מכיל גם כיום חברים פעילים ממגוון תפיסות עולם שמאליות, ואיננו משתייך לזרם ספציפי מביניהן.
מטרות

בקונגרס המכונן של SAT נקבעו לו המטרות הבאות:
להשתמש בפועל בשפה הבינלאומית אספרנטו לקידום מטרות של המעמד העובדים הגלובלי.
להקל עד כמה שניתן את הקשרים המיטיבים והמכבדים בין החברים ובכך לטפח בהם תחושה חזקה של סולידריות אנושית.
ללמד, להשכיל ולהרחיב את אופקיהם של חבריו כך שיהיו בעלי היכולת והמצוינים מבין המכונים 'אינטרנציונליסטים'.
לשמש מתווך ביחסיהן של ארגונים חסרי לשון משותפת, שמטרותיהן קרובות לאלו של SAT.
לעשות ככל הנית על מנת לסייע ליצירתה של ספרות, מתורגמת ומקורית, המשקפת את רעיונות האגודה.
בהצהרה של הארגון משנת 1928 נקבע כי הארגון, "בהיותו ארגון לא פוליטי, כי אם חינוכי, הסברתי ותרבותי, מטרתו לפתח בקרב חבריו סובלנות והבנה כלפי מערכות פוליטיות או אסכולות פילוסופיות עליהן נשענות מפלגות הפועלים השונות ותנועות האיגודים המקצועיים. באמצעות בחינת עובדות ורעיונות על ידי דיון חופשי, היא נועדה למנוע מחבריה לפתח דוגמטיזם או להתקבע ברעיונות שספגו בסביבתם הספציפית. SAT מכוונת באמצעות השימוש בשפה שהומצאה באופן רציונלי לשימוש עולמי, לסייע ליצירת נפשות בעלות חשיבה רציונלית, המסוגלות לבחון היטב, להבין ולשפוט רעיונות, תזות ונטיות, ולכן מסוגלות לבחור לעצמן את הדרך הנראית הישרה ביתור או האפשרית ביותר - לשחרור מעמדי ולהעלאת האנושות לרמה הגבוהה ביותר האפשרית של תרבות והתפתחות".
מבנה ארגוני ופעילות

משרדי הארגון הם בפריז. על אף של-SAT יש מבנה ארגוני המחולק לאזורים, החברות בארגון היא ישירה ואיננה משויכת לאזור מסוים. מבנה קבלת ההחלטות הרשמי של הארגון מחייב תיקוף החלטות הוועדה הנבחרת שלו באמצעות משאלים בקרב כלל החברים, אולם החלטות רבות של הוועדה הנבחרת אינן מוגשות בפועל למשאל כללי. הארגון מנוהל ברמה השוטפת על ידי ועד מנהל בן 8 חברים.
SAT מפרסמת מדי חודש את הירחון 'סננציאולו' (Sennaciulo - חסר הלאום) וכן מגזין שנתי לענייני תרבות סננציאצה רֶבוּאוֹ (Sennacieca Revuo). לצד זאת היא מוציאה גם ספרים, חלקם בעלי אופי חינוכי, דוגמת מילון PIV. זאת, לצד ספרות פוליטית מגוונת באספרנטו. מדי שנה עורך הארגון קונגרס בינלאומי, המתקיים בנפרד מקונגרס האספרנטו העולמי.
בשנת 2003 היו בארגון 883 חברים; בשנת 2006 היו בו 724 חברים; ובשנים 2015–2016 היו בו 525 חברים.
קונגרס SAT במוסקבה 1925
קונגרס SAT בשנת 2014
הוצאות שונות של ה-Plena Ilustrita Vortaro - מילון האספרנטו המקיף והמוכר ביותר, היוצא בהצאת SAT