זכויות להט"ב בקוסטה ריקה
תנאי מחיה

זכויות להט"ב בקוסטה ריקה מוגדרות כיום כמי שעשו התקדמות תרבותית, חברתית ומשפטית משמעותית מאז שנות ה-70. בעוד שפוליטיקאים מסוימים, כמו הנשיא אוסקר אריאס הביעו תמיכה בקידום זכויות להט"ב במדינה, תושבי קוסטה ריקה נטו להיות שמרנים חברתית בכל הנוגע לנטייה מינית וזהות מגדרית, במידה רבה בשל העוצמה החזקה של הכנסייה הרומית-קתולית ומסורות תרבותיות של מאצ'יסמו.
בעוד שהומוסקסואליות הייתה חוקית מבחינה טכנית, הטרדות משטרתיות ופשיטות כלפי להט"בים ומפעלים פרטיים היו בעבר דבר שבשגרה. בשנת 1990 הודיע שר הפנים, המשטרה וביטחון הפנים אנטוניו אלוורז דסנטי כי לא יאפשר לנשים זרות להיכנס לקוסטה ריקה כדי להשתתף ב-"Encuentro", מפגש בינלאומי של לסביות. הוא הורה לקונסוליות של קוסטה ריקה לא להעניק אשרות לנשים הנוסעות ללא ליווי גברים, והזהיר שכל הנשים "ייעצרו בשדה התעופה". דסנטי הודיע בנוסף לחברות תעופה שאם ימכרו כרטיסים לנשים הנוסעות לבדן, או שנראה כי ישתתפו בפגישה, הן יידרשו לספק את חזרתן המיידית של "הלסביות החשודות". כאשר נלחץ להסביר כיצד ניתן לזהות לסביות בשדה התעופה, טען כי נשים בעלות שיער קצר, לבושות במכנסיים או נסעות לבדן יכולות להיות מזוהות כלסביות. המארגנים שינו את התאריכים והמיקום של הפגישה והיא לבסוף התקיימה. יתר על כן, ממשלת קוסטה ריקה סירבה במספר הזדמנויות להעניק הכרה משפטית לארגונים המבקשים לשפר את מעמד זכויות הלהט"ב במדינה. מדיניות זו החלה להשתנות בשנות ה-90, כאשר בית המשפט העליון של קוסטה ריקה קבע כי החוקה מעניקה ללהט"בים את הזכות להתאסף בדרכי שלום, להתאגד, ליצור מפעלים פרטיים משלהם, כמו גם אגודות למען שיפור מעמדי זכויות משלהם.
בשנת 1993, התברר כי לאוניברסיטה הבינלאומית דה לאס אמריקה הייתה מדיניות של גירוש סטודנטים להט"בים ופיטורי סגל וצוות המזוהים כחברי הקהילה. כאשר איגוד חינוך מכון אמריקה הלטינית לחינוך ומניעת HIV/איידס, הגיש תלונה למשרד החינוך, המשרד קבע כי מדיניות זו מפרה את הסעיפים 20, 33 ו-70 של החוקה.
בשנת 1998 בוטל פסטיבל גאווה בקרב חברי קהילת הלהט"ב המתוכנן מחשש לאפשרות של אלימות על רקע הומופובי. במהלך התכנון הראשוני של האירוע, הנשיא מיגל אנחל רודריגס ממפלגת האחדות הנוצרית-חברתית השמרנית, התנגד בפומבי למתן היתרים לקיומו. בשנת 1999, עיריית סן חוסה, עיר הבירה של קוסטה ריקה, ניסתה לסגור סאונה אשר הייתה ידועה בפופולריות בקרב חברי הקהילה, אם כי בית המשפט העליון בשנת 2000 הורה לעיר לאפשר לסאונה להישאר פתוחה בטענה כי "לקריטריונים סובייקטיביים של מוסר והתנהגות נאותה אין בסיס חוקי", וקבע כי מעשי העירייה "מייצגים הפרה של זכויות היסוד המוענקות על ידי חוקת המדינה".
ב-27 במרץ 2008, הנשיא אוסקר אריאס חתם על צו ביצוע הקובע את ה-17 במאי כיום הלאומי נגד הומופוביה המחייב את קוסטה ריקה להצטרף למדינות נוספות ברחבי העולם בפעילות למיגור אלימות כלפי להט"ב.
בשנת 2008, בית המשפט העליון פסק נגד התרה עבור אסיר הומוסקסואלי בבית סוהר לקבל ביקורים מאת בן זוגו. עם זאת, באוקטובר 2011, בית המשפט הפך את פסיקתו והתיר שוויון לזוגות חד מיניים בקבלת ביקורים.
בשנת 2012, מפלגת הפעולה האזרחית הציגה הצעת חוק להכריז על האספה המחוקקת כ-"מרחב נטול הומופוביה", אשר עברה מאוחר יותר ברוב קולות בעוד המפלגות הנוצריות-שמרניות היו למתנגדות היחידות. ב-21 באפריל 2013, כרמן מוניוז (PAC) הפכה לחברת הפרלמנט הלסבית הגלויה הראשונה באספה המחוקקת של קוסטה ריקה. ב-1 במאי 2018, אנריקה סאנצ'ז הפך לחבר הקונגרס ההומו הגלוי הראשון בקוסטה ריקה.
ב-15 במאי 2014, לציון היום הבינלאומי נגד הומופוביה, טרנספוביה וביפוביה, הנשיא לואיס גיירמו סוליס הציב דגל גאווה בבית הנשיא אשר לדבריו היה "מעשה סמלי לתמיכה בכל מגוון מיעוטים, במיוחד עבור קבוצה שהופלה בצורה חמורה". המעשה עורר תגובות משבחות לרוב אם כי ספג ביקורת מצד מגזרים דתיים.
בדצמבר 2018, הנשיא קרלוס אלברדו חתם על מספר צווים ביצועיים הנוגעים לזכויות דיור, הגירה ומימון טיפול הורמונלי חלופי באמצעות מערכת הבריאות הממלכתית לזוגות חד מיניים, בין היתר. ביוני 2019, הפך אלברדו לנשיא קוסטה ריקה הראשון שהשתתף במצעד הגאווה השנתי בבירה סן חוסה לצד כ-100,000 איש. באירועים המוקדמים בסוף שנות ה-2000 ברחבי העיר, בעת ציון המצעד השתתפו כ-20 איש אשר לווה לצד עלבונות מעוברי אורח.