stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נתיבות השלום
עריכת החיבור והוצאתו לאור > סכסוך רמ"ד–רש"ד

במהלך העבודה על הביאור, לאחר שהושלמו כרכי בראשית ושמות, התגלע סכסוך בין מנדלסון לבין שלמה דובנא. בעקבות הסכסוך, חדל רש"ד להשתתף במפעל הביאור ועזב את ברלין. הסיבות לסכסוך אינן ברורות לחלוטין. ישנן עדויות לחילוקי דעות מקצועיים ביניהם, אך גם טענות ללחץ שהופעל על דובנא מטעם רבנים מתנגדי תנועת ההשכלה.
בספטמבר 1780, מספר חודשים לפני שעזב, שלח רש"ד למנדלסון מכתב שבו הוא מבקש להדפיס בשלמותה את ההקדמה שכתב לחומש, בנוסף תבע רש"ד תשלום על שלוש השנים שעבד לצדו בכתיבת "הביאור", והתלונן על שאול אחיו של משה מנדלסון שחשד בו שמעל בכספי המנויים. בפועל, בכרך השני של החומש שנדפס ב-1781, הודפסה הקדמת דובנא כשהיא קטועה. ב"אור לנתיבה" כתב מנדלסון שרש"ד הפסיק את עבודתו באמצע כתיבת ההקדמה "כי טרם כלותה רוח אחרת עברה עליו, לא ידעתי מה היה לו כי עזבני והלך לו אל ארצו. אולי... בראותו כי המלאכה ארוכה וכבדה... אזי רפו ידיו וחלף כחו ונתייאש מן השכר לגמרי". רש"ד לעומת זאת כתב בספרו "ברכת יוסף" על הסיבות לעזיבתו: "כי הפסיקוני עוברי דרכים... זה בעבור חמדת הממון שאינו שלו, וזה בפה חנף יעשה מדחה, וזה ישחית רבים בחלקלקות".
לאחר עזיבתו, התחיל רש"ד להסתובב בעיירות ולהחתים מנויים על חומש מתחרה ל"נתיבות השלום", שבו יודפס תרגום אונקלוס לצד הביאור במקום התרגום לגרמנית. בין השנים ה'תקמ"ג–ה'תקמ"ח הוא החתים למעלה מ-1,200 פרענומעראנטן וקיבל עשרות הסכמות מגדולי הרבנים, בהם שאול מאמסטרדם וחיים מוולוזין, ואף ממתנגדי תרגום מנדלסון, הנודע ביהודה וההפלאה. בהקדמה שכתב לחומש שתכנן להוציא, טען ששיווק התרגום של מנדלסון נכשל בשל התעקשותו של מנדלסון שברצותו "לבקש גדולות" התיימר שתרגומו יחליף את התרגום המקובל בקריאת שניים מקרא ואחד תרגום, וסירב להדפיס בחומשים את תרגום אונקלוס. הוא טען שסולק מעבודתו בזרוע ובאלימות כיוון שביקש שכר. את מחליפיו בכתיבת "הביאור" ו"תיקון סופרים" האשים שעבודתם שטחית וחסרה, באופן שגובל באונאה של הרוכשים.
במכתב שכתב דוד פרידלנדר למארחו של רש"ד, מספר פרידלנדר שרב העיר ברלין צבי הירש לוין עשה פשרה בין רש"ד למנדלסון, אך רש"ד החליט לעזוב בכל זאת. ממכתב מאוחר שפורסם בשם רש"ד עולה כי בתחילת שותפותו של רש"ד בביאור הוכיח אותו רבו נפתלי הירץ מדובנא על כך שהתחבר לחבורת המשכילים. במכתב הוא מציין שמקצת האנשים שעסקו במלאכת הביאור הם "אנשים חשודים כי פרקו מעליהם עול תורה" ולכן החליט להיבדל מהם, אך יש שפקפקו באמינות המכתב. לפי שמועה אחרת, הרב רפאל זיסקינד מהמבורג נפגש עם רש"ד ושכנעו לעזוב את השותפות עם מנדלסון. בהסכמה שכתב הרב שאול מאמסטרדם לרש"ד הוא רומז שיש לו חלק בעזיבת רש"ד.
עריכת החיבור והוצאתו לאור > לאחר עזיבת רש"ד

| --- | --- |
כותבי "הביאור"





משה מנדלסון, שלמה דובנא, נפתלי הרץ וייזל והרץ הומברג
אחרי עזיבת רש"ד, ביקש מנדלסון מנפתלי הרץ וייזל, שבאותה תקופה היה מחוסר פרנסה, להמשיך את כתיבת הביאור. וייזל כתב את הביאור לספר ויקרא, והדפסתו הושלמה באוגוסט 1781. מנדלסון לא היה מרוצה לגמרי מפירושו של וייזל והוא הוסיף עליו הערות שבהם לעיתים סותר את דבריו. את הביאור לספר במדבר כתב אהרן פרידנטאל(אנ') מירוסלב, ואת הביאור ל-22 פרקים האמצעיים מספר דברים – הרץ הומברג. את שאר פרקי ספר דברים ביאר מנדלסון עצמו.
את "תיקון סופרים" לחומשים ויקרא, במדבר ודברים כתב שלום ממעזריטש. אך חיבור זה אינו דומה ל"תיקון סופרים" של רש"ד. הוא קצר בהרבה ועיקרו ליקוט מספרים אחרים.
בנובמבר 1782 (ראש חודש כסליו ה'תקמ"ג), לקראת סיום הדפסת החומשים, הדפיס מנדלסון את הקדמתו "אור לנתיבה". בהקדמה סקר היסטורית את תרגומי התנ"ך, סיפר על מניעיו לכתיבת התרגום החדש והוסיף גם כללים בדקדוק. בסוף ההקדמה נדפסה רשימת הפרענומעראנטן של הביאור. באפריל 1783 (ניסן ה'תקמ"ג), עם הדפסת הכרך האחרון של הביאור, הודפסה ההקדמה מחדש בפורמט שהתאים לכריכתה עם החומשים.
לדברי שמשון בלוך, הוצאת "הביאור" לא הייתה משתלמת למנדלסון מבחינה כלכלית, ועל אף המנויים הרבים הוא הפסיד בגללה כ-3,000 רייכס-טאלר.
ביקורת > ביקורות אחרות

גם בקרב המשכילים נמתחה ביקורת על הספר. פרץ סמולנסקין במאמרו "עת לטעת", האשים את מנדלסון שבתרגומו פעל בכוונה תחילה למחיקת הלאומיות של היהודים ולזניחת השפה העברית. פרנץ רוזנצווייג כתב מאמר נגד חידושו של מנדלסון שתרגם את השם יהוה ל-"Der Ewige" ("הנצחי"), במקום "Der Herr" ("האדון") שהיה מקובל עד אז. ומשה מנדלסון מהמבורג, העיר על "הביאור" לספר בראשית שהסתמך על ספר הישר כאילו היה ספר קדמון.
ביקורת > ביקורת באוכלוסייה הנוצרית

בסקירה שפרסם יוהאן דודרליין(אנ') לאחר הוצאת "עלים לתרופה", כתב כי לפי התרשמותו רק מעטים מהיהודים יהיו מסוגלים להבין את התרגום שנכתב בשפה גרמנית גבוהה. יוהאן ברנהרד קוהלר(גר') ביקר את התרגום על כך שנכתב בגרמנית לא מספיק "טהורה", ויש בו ביטויים שמשמשים רק את היהודים. מאידך, על תרגומו של מנדלסון לתהילים כתב יוהאן דוד מיכאליס ששפתו נעימה כל כך עד שכמעט לא ניתן להבחין בה במאפיינים לא גרמניים.
תפוצה והשפעה

לתרגומו של מנדלסון הייתה השפעה רבה באירופה במאות ה-18 וה-19. הוא נחשב במשך שנים לתרגום המקובל וכמעט הקאנוני של התורה, בעיקר בחוגי המשכילים. שמעון ברנפלד כתב כי מימי תרגום השבעים לא היה תרגום שעשה רושם גדול כל כך על השכלת ישראל. עד לסוף המאה ה-19 הוא נדפס לפחות ב-28 מהדורות. מלבד לשימוש פרטי, הוא היה נפוץ גם בבתי כנסת וכחומר לימודי בבתי ספר. הוא הגדיל את ההתעניינות במקרא, ובד בבד – כחשש מתנגדיו – הגביר את לימוד השפה הגרמנית בקרב האוכלוסייה היהודית, וגרם לדחיקתם של המלמדים הפולנים. המוטיב של בחור ישיבה באירופה שמחזיק בסתר כרך של "הביאור" ולומד דרכו גרמנית, היה במאה ה-19 לקלישאה ספרותית.
הביאור התפשט גם מחוץ לגבולות אירופה, וישנם אזכורים ללימוד בו גם במצרים ובבגדד.
לקראת סוף המאה ה-19 דעך העניין ב"ביאור". את מקומו תפסו תרגומיהם של רש"ר הירש ושל וולף היידנהיים שהודפסו בגרמנית תקנית. תרגומו של מנדלסון נדפס מאז פעמים בודדות בלבד.
התרגום והביאור לנ"ך

מנדלסון שקל להמשיך את התרגום והביאור לכל התנ"ך, אך מלבד תרגום לתהילים, שיר השירים ושירת דבורה וביאור לקהלת הוא לא הספיק להשלים את המלאכה, וממשיכיו ה"ביאוריסטים" עשו זאת לאחר מותו. בין המתרגמים והמבארים לנ"ך היו: יואל ברי"ל, דוד פרידלנדר, יצחק אייכל, אהרן האלה-וולפסון, שמואל ישראל מולדר ויצחק שמואל רג'יו.
הפירוש לקהלת יצא בעברית כבר בשנת 1770. התרגום לשירת דבורה צורף לחומש בראשית שיצא לאור באותיות גותיות ב-1780 במקביל ל"נתיבות השלום". התרגום לתהילים שאותו התחיל מנדלסון לכתוב עוד ב-1770, החל לצאת לאור באותיות עבריות רק ב-1785 לאחר השלמת התרגום לחומש. והתרגום לשיר השירים הודפס רק ב-1788 לאחר מותו של מנדלסון. מהדורות בולטות של כל התנ"ך עם תרגום וביאור הודפסו בווינה בדפוס אנטון שמיד ובווילנא בדפוס ראם.
לקריאה נוספת

פרץ סנדלר, הביאור לתורה של משה מנדלסון וסיעתו, התהוותו והשפעתו, הוצאת ראובן מס, ירושלים, ה'תש"א-1940. (מהדורה שנייה, ירושלים: הוצאת ראובן מס, ה'תשמ"ד-1984 - עם ראשית דבר מאת דב סדן.)
מאיר קייזרלינג, Moses Mendelssohn. Sein Leben und sein Wirken לייפציג 1862, עמודים 284–326. (לקריאה בגוגל בוקס)
ורנר וינברג(אנ'), Language questions relating to Moses Mendelssohn's Pentateuch translation בתוך Hebrew Union College Annual 55 סינסינטי  1984 עמודים 197–242
ורנר וינברג, Moses Mendelssohns Übersetzungen und Kommentare der Bibel בתוך Zeitschrift für Religions- und Geistesgeschichte כרך 41 מס' 2 (1989) עמודים 97–118
מאיר הילדסהיימר, Moses Mendelssohn in Nineteenth-Century Rabbinical Literature, Proceedings of the American Academy for Jewish Research 55, 1988, in JSTOR
מרדכי אליאב, החינוך היהודי בגרמניה בימי ההשכלה והאמנציפציה עמודים 34–48, באתר אוצר החכמה
Safe & Sound

ערך זה עוסק בשיר של טיילור סוויפט. אם התכוונתם לשיר סינת'פופ באותו השם, ראו .
| --- | --- |

 סינגל שיווקי בביצוע טיילור סוויפט בהשתתפות דה סיביל וורס
 מתוך האלבום The Hunger Games: Songs from District 12 and Beyond
 יצא לאור:  26 בדצמבר 2011
 תאריך הקלטה:  2011
 סוגה:  פולק • קאנטרי אלטרנטיבי
 שפה:  אנגלית
 אורך:  4:01
 חברת תקליטים:  ביג משין
 כתיבה:  כותבים שונים
 הפקה:  טי בון ברנט
"Safe & Sound" (בעברית: "בטוחה ומוגנת" או "בריאה ושלמה") הוא סינגל שיווקי שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, בהשתתפות דה סיביל וורס, מתוך פסקול הסרט "משחקי הרעב" (2012). השיר יצא לאור ב-26 בדצמבר 2011, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל שיווקי רשמי מתוך הפסקול. השיר נכתב על ידי סוויפט עצמה, ג'וי ויליאמס, ג'ון פול וייט וטי בון ברנט, אותו כתבו במשך שעתיים והוא הופק על ידי ברנט גם כן. מבחינה מוזיקלית הוא משלב סוגות מוזיקליות כמו פולק וקאנטרי אלטרנטיבי.
לאחר שיצא בפורמט של הורדה דיגיטלית, הוא נשלח לרדיו להיטים עכשוויים בבריטניה. הוא זכה לשבחים רבים מטעם מבקרי המוזיקה, שציינו לשבח את "קולה העוצמתי של סוויפט, את פשטות המוזיקה ואת מילות השיר", וחלקם כינו אותו כ"קאמבק מבורך" של הזמרת. השיר הגיע למקום ה-30 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע

השיר נכתב על ידי טיילור סוויפט, ג'וי ויליאמס, ג'ון פול וייט וטי בון ברנט. בקיץ 2011, חברת ההפקות ליונס גייט אנטרטיינמנט דרשה מברנט לכתוב שירים עבור הפסקול, The Hunger Games: Songs from District 12 and Beyond, ובעקבות כך ברנט החל לחשוב על אמנים שישתתפו בפסקול וביניהם חשב על סוויפט ודה סיביל וורס עצמם. בסתיו 2011, ברנט וצוות ההפקה, כמו גם סוויפט ודה סיביל וורס, הגיעו לביתו של ברנט בלוס אנג'לס כדי לכתוב את המילים לשיר. אחרי שעתיים כתיבת השיר הסתיימה. סוופט דיברה על היום של כתיבת השיר והצהירה כי: "דה סיביל וורס היו בהופעה באותו הלילה בלוס אנג'לס, אז הם רצו ממש להיפגש בבית של ברנט. יש כל כך הרבה דברים שהוא יכול היה לעשות בהפקה כדי להפוך את השיר הזה לגדול יותר ווקאלית, אבל אני חושבת שייתכן שזו הייתה טעות. מבחינתי להשאיר את השיר כשיר ערש זה מבריק".
ב-22 בדצמבר סוויפט פרסמה את מילות השיר בחשבון הטוויטר שלה וארבעה ימים לאחר מכן השיר הופץ באופן רשמי.
הרכב

השיר נחשב לשינוי מוזיקלי של סוויפט מכיוון שהוא לא מכיל מוזיקת קאנטרי פופ בדומה לשירים קודמים שלה. מבחינה מוזיקלית, "Safe & Sound" הוא שיר פולק וקאנטרי אלטרנטיבי. ברולינג סטון דובר על סוגת הקאנטרי האלטרנטיבי שהשיר לטענתם מכיל. הוא נכתב בסולם סול מז'ור והולחן בקצב של 72 פעימות בדקה. קולה של סוויפט משתרע בין סולם G3 ל-D5.
בשיר יש שילוב של גיטרה אקוסטית ומבחינה לירית על פי סוויפט, הנושא של "Safe & Sound" מייצג את "האמפתיה והחמלה שקטניס אוורדין חשה כלפי רו, פיטה מלארק ופרימרוז "פְּרִים" אוורדין בחלקים שונים של משחקי הרעב". מילותיו לפי Genius עוסקות בקטעים מתוך הסרט, תוך ששתי השורות הראשונות בו, עוסקות באחת מהסצנות הראשונות בספר של "משחקי הרעב".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי פיליפ אנדלמן והוקרן בבכורה עולמית ב-13 בפברואר 2012 בשעה 19:54 ב-MTV. נכון לאוגוסט 2020 מונה הצפיות שלו עומד על למעלה מ-170 מיליון צפיות ביוטיוב. חלקים מהקליפ צולמו בבית קברות כאשר באחת מהסצנות נראית סוויפט יושבת ליד קבר של זוג שנפטר בשנת 1853. הוא נחשב לקליפ ה-25 הנצפה ביותר של סוויפט, ולאחד מהקליפים הנצפים ביותר בשנת 2012.
וידאו קליפ > תקציר

הקליפ מציג את סוויפט, הולכת יחפה דרך יער בווטרטאון, טנסי, כשהיא לובשת שמלה לבנה ארוכה. במקביל ישנה סצנה בה היא ודה סיביל וורס יושבים מול קמין בתוך בית קוטג' ושרים את השיר. הקליפ מכיל גם סצנות המתייחסות לסרט "משחקי הרעב", ואחת מהן מציגה את סוויפט ודה סיביל וורס כשהם מוצאים סיכת עורבני חקיין.
ביקורת

"Safe & Sound" ספג שבחים בכל העולם מטעם מבקרי המוזיקה. ג'ודי רוזן מרולינג סטון העניק לו ציון של 4 כוכבים מתוך 5 בסך הכול, כשהוא מכנה אותו כ"בלדה היפה ביותר שלה". הת'ר פארס מ-AllMusic בחרה בשיר כאחד מהשירים הטובים ביותר מתוך הפסקול. באתר Idolator שיבחו את השיר וכינו אותו כ"עוצר נשימה". ג'ייסון ליפשוטז מבילבורד הפנה ביקורת שלילית כלפי השיר, כאשר טען כי הוא לא "המנון" כמו שירים אחרים של הזמרת ושהוא נשמע "מתאמץ" אך שיבח את ההשתתפות של דה סיביל וורס בו. דארך פראניץ' מאנטרטיינמנט ויקלי לא התרשם מהמילים ומהשירה של סוויפט. הוא כתב כי השיר לא "מעניק תחושת ניצחון" כפי שהיה אמור להיות ושהוא נשמע כמו שיר "להלוויה" והוסיף שצלילי כלי ההקשה בו נשמעים כמו "חיילים שהולכים לאבדון". כריסטופר ג'ון מוול סטריט ג'ורנל כתב כי לשיר יש "אווירה כפרית" אך הוא לא מרגיש כמו "שיר קאנטרי מיינסטרימי". בשנת 2019 בביקורת נוספת שנכתבה באתר Idolator הכתב מייק ואס שיבח את ההפקה של השיר ובנוסף לכך, שיבח את הקול של סוויפט ואת מילות השיר וטען כי הוא היה צריך להיות להיט גדול יותר.
בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי לשנת 2012, "Safe & Sound" היה מועמד בקטגוריית "האירוע המוזיקלי של השנה". הוא גם קיבל מועמדות לפרס המוזיקה של CMT בקטגוריית "שיתוף הפעולה של השנה". השיר היה מועמד בקטגוריית "השיר המקורי הטוב ביותר" בטקס פרסי גלובוס הזהב ה-70 בשנת 2013, אך הפסיד ל-"Skyfall" של אדל. בטקס פרסי גראמי ה-55 שהתקיים בשנת 2013, הוא קיבל מועמדות בקטגוריית "ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר של צמד/להקה", אך הפסיד ל-"Pontoon" של ליטל ביג טאון, וזכה בקטגוריית "השיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית".
ביקורת > רשימות כל הזמנים וסוף שנה

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| רולינג סטון | כל 206 השירים של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 49 |  |
| BuzzFeed | 167 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 43 |  |
| NME | השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 39 |  |
| Paste | 158 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 35 |  |
| Vulture | 179 השירים הטובים ביותר של טיילור סוויפט, לפי דירוג | 32 |  |
הצלחה מסחרית

במצעד השירים הדיגיטליים של בילבורד "Safe & Sound" הגיע למקום ה-19 ונמכר בלמעלה מ-136 אלף עותקים באותו השבוע בו יצא לאור. במצעד הבילבורד הוט 100 הוא הגיע בשיאו למקום ה-30, אך בסופו של דבר הגיע למעמד פלטינה על מכירות של 1.9 מיליון עותקים. לאחר מכן קיבל את תואר הפלטינה הכפולה. בשבוע יציאתו של The Hunger Games: Songs from District 12 and Beyond, השיר זכה להצלחה מחודשת.
בקנדה הוט 100 השיר הגיע בשיאו למקום ה-31. בשאר העולם הגיע למקום ה-28 במצעד הסינגלים האוסטרלי ושהה בו במשך שלושה שבועות. בניו זילנד השיר זכה להצלחה רבה יותר כאשר הגיע בשיאו למקום ה-11 ונשאר במצעד חמישה שבועות. במצעד הסינגלים הבריטי הגיע בשיאו למקום ה-67, ובמצעד 50 שירי הדאנס שבפולין הגיע למקום ה-44. בנוסף לכך, דורג במצעד השירים הבינלאומיים שבקוריאה הדרומית.
הופעה

סוויפט הוסיפה את השיר לרשימת השירים של סיבוב ההופעות "Speak Now World Tour" החל מההופעות שהתקיימו באוסטרליה. סוויפט ביצעה את השיר בעת שישבה על ספה באמצע הבמה, לבושה בשמלה נוצצת באורך הרצפה, שלדברי בריטני קופר מטעם Taste of Country הזכירה מעט את בל מ"היפה והחיה" של דיסני משנת 1991. קופר הפנתה ביקורת חיובית כלפי ההופעה, וכתבה כי "[סוויפט] לקחה את השיר והוסיפה לו מיסטיקה מתאימה בעת הביצוע שלו".
רשימת השמעה

הורדה דיגיטלית
"Safe & Sound" –‏ 4:01
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2011–2012)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 38 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 30 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 19 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 67 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 11 |  |
|  פולין | ZPAV | 44 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 62 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 42 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 31 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 2× | 2,000,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 26 בדצמבר 2011 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | ביג משין |  |
| הממלכה המאוחדת | 28 במרץ 2012 | רדיו להיטים עכשוויים | ביג משין |  |
אלק ג'פריס

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1950 (בן 74) אוקספורד, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 ענף מדעי:  גנטיקה
 מקום לימודים:  מרטון קולג'  Luton Sixth Form College 
 מוסדות:  אוניברסיטת לסטר 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1986)  Knight Bachelor (1994)  מדליית ביילי (1997)  מדליית דייווי (1987)  מדליית אדינבורו (2010)  פרס לואי-ז'נטה לרפואה (2004)  פרס לואי-ז'נטה לרפואה (2004)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2018)  מדליית מנדל (1987)  Clarivate Citation Laureates (2006)  הרצאת קרוניאן (2010)  עמית כבוד (2017)  פרס ויליאם אלן (1992)  הפרס העולמי למדע על שם אלברט איינשטיין (1996)  מדליית ליניאוס (1994)  המדליה המלכותית (2004)  מדליית קופלי (5 באוגוסט 2014)  פרס היינקן לביוכימיה וביופיזיקה (2006)  מדליית קולוורת' (1985)  Lord Lloyd of Kilgerran Award (1993)  פרס לסקר-דיבייקי למחקר קליני (2005)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2005)  Bicentenary Medal of the Linnean Society (1987)  Australia Prize 
 
סֵר אלק ג'ון ג'פריס (באנגלית: Sir Alec John Jeffreys; נולד ב-9 בינואר 1950) הוא גנטיקאי בריטי הידוע בפיתוח טכניקות לטביעות אצבע גנטיות ופרופיל DNA אשר משמשות כיום ברחבי העולם במדעי הזיהוי הפלילי כדי לסייע בעבודת בילוש משטרתית ולפתור סכסוכי אבהות והגירה.
ג'פריס הוא פרופסור לגנטיקה באוניברסיטת לסטר. בשנת 1994, הוא נבחר לקבל תואר אבירות על ידי המלכה אליזבת השנייה עבור שירותים לגנטיקה.
ילדותו ולימודיו

ג'פריס נולד למשפחה ממעמד הביניים באוקספורד, שם בילה את שש השנים הראשונות לחייו עד 1956 כשהמשפחה עברה ללוטון, בדפורדשייר. כשהיה בן שמונה, אביו נתן לו ערכת כימיה. אביו קנה לו גם מיקרוסקופ פליז מהתקופה הוויקטוריאנית, שבו השתמש כדי לבחון דגימות ביולוגיות.
ג'פריס היה תלמיד בבית הספר לוטון ולאחר מכן במסגרת שנות התיכון המתקדמות במכללת לוטון. הוא זכה במלגה ללימודים במרטון קולג' באוניברסיטת אוקספורד בתוכנית בת ארבע שנים, שם סיים את לימודיו ב-1971 בהצטיינות יתרה בביוכימיה. ג'פריס השלים את הדוקטורט שלו בנושא המיטוכונדריה של תאי יונקים מתורבתים, במעבדה לגנטיקה באוניברסיטת אוקספורד.
קריירה ומחקר

לאחר שסיים את הדוקטורט, עבר לאוניברסיטת אמסטרדם, שם עבד כעמית מחקר על גנים של יונקים, ולאחר מכן הצטרף לאוניברסיטת לסטר ב-1977. בלסטר גילה ב-1984 שיטה להצגת שונות בין ה-DNA של פרטים שונים באוכלוסייה והמציא ופיתח את רעיון טביעות האצבע הגנטיות.
קריירה ומחקר > טביעת אצבע גנטית

ג'פריס אומר שהיה לו "רגע אאוריקה" במעבדה שלו בלסטר לאחר שהסתכל בתמונת סרט הרנטגן של ניסוי DNA ב-10 בספטמבר 1984, שהראה באופן בלתי צפוי הן קווי דמיון והן הבדלים בין ה-DNA של בני משפחתו של טכנאי. הוא הבין את ההשלכות האפשרי של טביעת אצבע של DNA, המשתמשת בווריאציות במידע הגנטי כדי לזהות פרטים. השיטה הפכה חשובה בזיהוי פלילי כדי לסייע בעבודת הבילוש המשטרתית, והיא הוכיחה את עצמה גם בפתרון סכסוכי אבהות והגירה. ניתן ליישם את השיטה גם על מינים לא אנושיים, למשל במחקרי גנטיקה של אוכלוסיות חיות בר.
לפני שהשיטות שלו הפכו למסחריות ב-1987, המעבדה שלו הייתה המרכז היחיד בעולם שביצע טביעות אצבע של DNA, וכתוצאה מכך הייתה עסוקה מאוד וקיבלה פניות מכל רחבי הגלובוס.
שיטת השוואת ה-DNA של ג'פריס הוכנסה לשימוש לראשונה בשנת 1985 כאשר הוא התבקש לסייע בתיק הגירה שנוי במחלוקת כדי לאשר את זהותו של נער בריטי שמשפחתו במקור מגאנה. המקרה נפתר כאשר תוצאות ה-DNA הוכיחו שהילד היה קרוב לבני המשפחה האחרים.
שימוש ראשון בטביעת אצבע גנטית בחקירה פלילית נעשה כדי לזהות את הרוצח של שתי בנות נוער, לינדה מאן ודאון אשוורת', שנאנסו ונרצחו בנארבורו, לסטרשייר, ב-1983 וב-1986 בהתאמה. המשטרה עצרה חשוד, ריצ'רד בקלנד, שהתוודה שביצע את אחת הרציחות והכחיש את מעורבותו בשנייה. המשטרה ביקשה את עזרתו של ג'פריס שהתפרסם בעקבות יישוב טענת הנער המהגר. הוא קבע כי שתי הרציחות נעשו על ידי אותו אדם וכי לא מדובר בבקלנד. בעקבות זאת בקלנד שוחרר והמשטרה החליטה לבדוק את כל הגברים בסביבת הקורבנות. קולין פיצ'פורק, שניסה להתחמק מהבדיקה, זוהה והורשע ברציחתן לאחר שדגימות שנלקחו ממנו התאימו לדגימות זרע שנלקחו משתי הבנות המתות. זיהוי זה חשוב במיוחד: השלטונות הבריטיים מאמינים שבלעדיו אדם חף מפשע היה מורשע בהכרח. לא רק שעבודתו של ג'פריס, במקרה הזה, הוכיחה מי הרוצח האמיתי, אלא היא שחררה את ריצ'רד בקלנד, שהיה בתחילה חשוד מרכזי, וכנראה היה מבלה את חייו בכלא אחרת. הסיפור שמאחורי החקירות מסופר בספר רב המכר של ג'וזף וואמבו משנת 1989 The Blooding: The True Story of the Narborough Village Murders and the
ב-1992 נעשה שימוש בשיטותיו של ג'פריס כדי לאשר את זהותה של גופתו של יוסף מנגלה, שמת מטביעה בברזיל ב-1979, על ידי השוואה של DNA שהתקבל מעצם הירך של השלד עם DNA מאשתו ובנו, באופן דומה לבדיקת אבהות.
קריירה ומחקר > פרופיל DNA

פרופיל DNA, המבוסס על מעקב על מספר אתרים בעלי שונות גבוהה ב-DNA האנושי (מיקרוסטלייט), פותח גם הוא על ידי אלק ג'פריס וצוותו בשנת 1985, כאשר המונח (טביעת אצבע של DNA) נשמר עבור הבדיקה הראשונית הבודקת אתרים רבים בּוֹ זְמַנִית. על ידי התמקדות רק בכמה מהמיקרוסטלייט המשתנים מאוד, פרופיל DNA הפך את המערכת ליותר רגישה, ניתנת לשחזור וניתן להשתמש בה במאגרי מידע ממוחשבים. עד מהרה היא הפכה למערכת ה-DNA הפורנזית הסטנדרטית המשמשת בעבודת תיק פלילי ובדיקות אבהות ברחבי העולם.
הפיתוח של הגברה של DNA על ידי תגובת שרשרת הפולימראז (PCR) אפשר גישות חדשות לבדיקות DNA פורנזיות, ובפרט אוטומציה, רגישות מוגברת מאוד, ומעבר למערכות סמנים חלופיות. הסמנים הנפוצים ביותר כיום הם מיקרוסטלייטים משתנים, הידועים גם כחזרות טנדם קצרות (STR), שג'פריס ניצל לראשונה ב-1990 במקרה של מנגלה.
פרופיל ה-STR שוכלל עוד יותר על ידי צוות מדענים בראשות פיטר גיל בשירות המדע המשפטי בשנות ה-90, מה שאיפשר את השקת מסד הנתונים הלאומי של בריטניה (NDNAD) ב-1995. עם ציוד אוטומטי ומתוחכם במיוחד, ניתן לעבד מאות דגימות בכל יום. הסטנדרט של המערכת הנוכחית שפותחה עבור ה-NDNAD מורכב מ־16 מיקרוסטלייטים, בתוספת סמן לקביעת מין. כוח ההבחנה שלה הוא אחד למיליארד. על פי החוק הבריטי, כל מי שנעצר באנגליה, בוויילס או בצפון אירלנד פרופיל ה-DNA שלו נלקח ומאוחסן במסד הנתונים בין אם הוא מורשע ובין אם לאו (כללים שונים חלים בסקוטלנד). המאגר הלאומי בשנת 2020 הכיל מידע DNA של כ-5.6 מיליון אנשים. ג'פריס התנגד לשימוש הנוכחי בפרופיל DNA, שבו לממשלה יש גישה למסד הנתונים הזה, ובמקום זאת הציע מסד נתונים של כל ה-DNA של האנשים, שהגישה אליו תהיה בשליטת צד שלישי בלתי תלוי.
קריירה ומחקר > פרסים והצטיינות

נבחר לחברה בריטית המלכות ב-1985
נבחר כאביר על שירותיו לגנטיקה
קיבל את פרס לסקר-דבייקי למחקר קליני רפואי בשנת 2005, יחד עם אדווין סאת'רן, ממציא תספיג DNA.
חיים אישיים

ג'פריס הכיר את אשתו לעתיד, סו מיילס, במועדון נוער במרכז לוטון, בדפורדשייר, לפני לימודיו באוניברסיטה, והם נישאו ב-28 באוגוסט 1971. לג'פריס יש אח אחד ואחות אחת. לו ולאשתו שתי בנות, ילידות 1979 ו-1983.
הערות שוליים

1 2  DNA pioneer's 'eureka' moment BBC. Retrieved 14 October 2011
1 2  Zagorski, Nick (2006). "Profile of Alec J. Jeffreys". Proceedings of the National Academy of Sciences. 103 (24): 8918–8920. Bibcode:2006PNAS..103.8918Z. doi:10.1073/pnas.0603953103. PMC 1482540. PMID 16754883.
↑  "Staff pages: Professor Sir Alec J. Jeffreys FRS". University of Leicester. אורכב מ-המקור ב-26 באוקטובר 2009. נבדק ב-15 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "List of persons upon whom the honorary freedom of the city has been conferred". Leicester City Council. אורכב מ-המקור ב-14 באפריל 2009. נבדק ב-15 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jeffreys, A. J. (2013). "The man behind the DNA fingerprints: An interview with Professor Sir Alec Jeffreys". Investigative Genetics. 4 (1): 21. doi:10.1186/2041-2223-4-21. PMC 3831583. PMID 24245655.
↑  "Jeffreys reflects on DNA finding". BBC News. 11 בספטמבר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Hodgson, J. (2006). "Ten years of biotech gaffes". Nature Biotechnology. 24 (3): 270–273. doi:10.1038/nbt0306-270. PMID 16525384.
1 2 3  "The Gene Genius" (PDF). University of Leicester. בספטמבר 2004. אורכב מ-המקור (PDF) ב-9 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Newton, Giles (4 בפברואר 2004). "Discovering DNA fingerprinting: Sir Alec Jeffreys describes its development". Wellcome Trust. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2010. נבדק ב-23 בדצמבר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שאול אדר, המפצח, באתר זמן ישראל, 19 ביוני 2021
↑  Identification of the skeletal remains of josef mengele by DNA analysis
↑  Jeffreys, A.; Wilson, V.; Thein, S. (1985). "Hypervariable 'minisatellite' regions in human DNA". Nature. 314 (6006): 67–73. Bibcode:1985Natur.314...67J. doi:10.1038/314067a0. PMID 3856104.
↑  Jeffreys, A.; Wilson, V.; Thein, S. (1985). "Individual-specific 'fingerprints' of human DNA". Nature. 316 (6023): 76–79. Bibcode:1985Natur.316...76J. doi:10.1038/316076a0. PMID 2989708.
↑  Jeffreys, A.; Allen, M.; Hagelberg, E.; Sonnberg, A. (1992). "Identification of the skeletal remains of Josef Mengele by DNA analysis". Forensic Science International. 56 (1): 65–76. doi:10.1016/0379-0738(92)90148-P. PMID 1398379.
↑  National DNA Database Strategy Board Biennial Report 2018 – 2020 (PDF). UK Home Office. Her Majesty's Stationery Office. בספטמבר 2020. p. 10. ISBN 978-1-5286-1916-5. ארכיון (PDF) מ-2022-08-10. נבדק ב-6 בנובמבר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Debrett's People of Today 2005 (18th ed.). Debrett's. 2005. p. 857. ISBN 1-870520-10-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007357785905171  ISNI: 0000 0000 2715 7586  LCCN: n87883062  S2AuthorId: 84320413  VIAF: 53217680   WorldCat (עם VIAF): 53217680
סו ג'ונסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בדצמבר 1947 צ'טהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  23 באפריל 2024 (בגיל 76) ויקטוריה, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 השכלה:  אוניברסיטת האל (1968)  אוניברסיטת קולומביה הבריטית (1984) 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוטווה 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר קנדה 
 
סו ג'ונסון (באנגלית: Sue Johnson;‏ 19 בדצמבר 1947 – 23 באפריל 2024) הייתה פסיכולוגית קלינית, מטפלת זוגית וסופרת קנדית. היא הייתה ידועה בעבודתה בתחום הפסיכולוגיה בנושא קשרים רומנטיים, וכן בתחום ההתקשרות. הייתה אחת ממייסדות שיטת טיפול זוגי ממוקד רגש.