stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט ג'ון ווקר
מזכיר האוצר

בהמלצתו של סגן הנשיא ג'ורג' דאלאס, מינה הנשיא הנבחר ג'יימס פולק את ווקר כמזכיר האוצר של ארצות הברית ועמיתיו בסנאט אישרו את המינוי. בתפקיד זה כיהן ווקר במשך כל תקופת נשיאותו של פולק בשנים 1845–1849 והיה אחד המשפיעים ביותר מבין חברי הקבינט של פולק.
ווקר היה מעורב בדוח חשוב של מחלקת האוצר שהוגש בדצמבר 1845 ותקף את מערכת הגנת המחירים לתעשיינים אך עדיין תמך בהטלת מכסים. מערכת המכסים של ווקר לשנת 1846 התבססה על העקרונות של הדוח והייתה בעיקר פרי עבודתו של ווקר. הוא גם ניסח את הצעת החוק משנת 1849 להקמת מחלקת הפנים של ארצות הברית. ווקר גם תמך במערכת אוצר עצמאית והקים מערכת מחסנים לטיפול ביבוא בעל השפעה ארוכת טווח.
כמזכיר האוצר היה ווקר האחראי על מימון הוצאות מלחמת ארצות הברית-מקסיקו, אך עיסוקו בכך לא היה מלא. במהלך מלחמה זו סבל אוצר ארצות הברית ממחסור בכספים. סכום עצום של שישה מיליון דולר נמשך ממחלקת הכספים של הצבא. חקירה העלתה שכ-1.1 מיליון דולר מתוך סכום זה הופקדו בבנק "קורקורן וריגס", שהשקיע אותו בשוק המניות. הנשיא פולק, שהתנגד לכל פעילות בנקאית, כתב ביומנו שזה היה הרגע המטריד ביותר בתקופת נשיאותו. העימות שלו עם ווקר הניב רק תשובות סתמיות ומעורפלות. פולק הורה על עריכת חקירה, אך ווקר עדיין לא היה מסוגל לספק לו את התשובות שלהן הוא נזקק. בסופו של דבר אמר ווקר לפולק ש-600,000 הדולרים שנשארו בידי הבנק הועברו לידי הצבא ופולק איבד את העניין בפרשה. עוד לפני שהחקירה הופסקה לא הוכח שום מעשה נוכלות. עם זאת, עוד לפני מינויו של ווקר כמזכיר האוצר, הזהיר אנדרו ג'קסון את ווקר "שווקר לא היה אדם שניתן לבטוח בו בנוגע לכספי האומה".
לאחר סיום כהונתו כמזכיר האוצר ב-1849, חידש ווקר את עיסוקו בעריכת דין בוושינגטון. יחד עם אדווין סטנטון הוא ייצג את העיר פיטסבורג בהתדיינות מול חברת הגשר התלוי וילינג בבית המשפט העליון של ארצות הברית. עסקיו כללו עסקי קרקעות ומכרות.
מושל טריטוריית קנזס

בתחילה התנגד ווקר לפשרת 1850, אך בסופו של דבר שוכנע בעקבות טיעוניו של הסנאטור מאילינוי סטיבן דאגלס. במאי 1857 הוא מונה כמושל טריטוריית קנזס על ידי הנשיא ג'יימס ביוקנן, אך בדצמבר אותה שנה הוא התפטר בשל התנגדותו לחוקת לקומפטון. במכתב ההתפטרות שהוא הגיש למזכיר המדינה לואיס קאס, הוא דיבר על הונאת בחירות ברורה ועל לחץ פוליטי פסול מצד הממשל. עם זאת, הוא לא ניתק באופן מידי את קשריו עם מפלגתו ותמך ב"חוק האנגלי" (אנ') בין השאר בשל השפעתו של ווקר, הצביעו מספיק חברי המפלגה הדמוקרטית שהתנגדו לחוקת לקומפטון עבור חוק זה.
מלחמת האזרחים ושנותיו האחרונות

אף על פי שווקר היה סנאטור לשעבר של מיסיסיפי, הוא תמך באיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית. בנו הבכור, דנקן סטיבן ווקר, הוצב בתחילת המלחמה כקצין בדרגת קפטן בכוח המתנדבים של צבא האיחוד והתקדם בסולם הדרגות עד שהגיע לדרגת ייצוג של בריגדיר גנרל שהוענקה לו על גבורתו ועל מעשיו הראויים לשבח במהלך המלחמה. בתחילת המלחמה הוא שירת כשליש במטהו של הגנרל נתניאל בנקס, בהמשך במטהו של בריגדיר גנרל ויליאם אמורי ולבסוף במטהו של מייג'ור גנרל וינפילד סקוט הנקוק. ווקר האב הפליג ב-1863 לאירופה כסוכן פיננסי של ארצות הברית, שם הוא טיפח את אמונם של האירופאים במשאבים הפיננסיים של ארצות הברית. הוא דאג למתן הלוואה בסכום של 250 מיליון דולר תמורת איגרות חוב.
עם שובו מאירופה בנובמבר 1864 חידש ווקר את עיסוקו בעריכת דין בוושינגטון וכן המשיך לפרסם מאמרים בנושאים פיננסיים עד למותו. הן במהלך מלחמת האזרחים והן אחריה הוא כתב מאמרים לעיתון Continental Monthly, ולזמן קצר הוא גם ערך אותו יחד עם ג'יימס ר. גילמור.
מותו והנצחתו

רוברט ג'ון ווקר נפטר בוושינגטון די. סי. ב-11 בנובמבר 1869. הוא נטמן בבית הקברות אוק היל שבוושינגטון.
בתחילה נקרא על שמו מחוז בטקסס, אך בשל תמיכתו במלחמת האזרחים באיחוד, החליטה המועצה המחוקקת של טקסס שהמחוז יקרא על שם סמואל המילטון ווקר, איש הטקסס ריינג'רס, שבינו לבין רוברט ווקר לא היו שום קשרי משפחה. על שמו של ווקר נקראה גם ספינת מחקר של סוכנות סקר החופים של ארצות הברית (כיום חלק ממנהל האוקיינוסים והאטמוספירה הלאומי), שהייתה בשירות בשנים 1848–1860.
הערות שוליים

↑  Bellefonte Academy: Notable Alumni
1 2  Guide to the Robert J. Walker Papers, 1833-1848 DAR.1937.42, ULS Archives & Special Collections, University of Pittsburgh
1 2 3 4  Appleton's Cyclopedia of American Biography 1600-1889, vol 6, p. 329
1 2  Robert J. Walker, Kansapedia, Kansas Historical Society.
↑  Hietala, Thomas (2003). Manifest Design, American Exceptionalism and Empire. Cornell University Press. p. 29.
↑  Merry, Robert (2009). A Country of Vast Designs. Simon and Schuster. pp. 376–380.
↑  מכתב ההתפטרות של ווקר כמושל טריטוריית קנזס
↑  Walker County - Stephen F. Austin State University
↑  NOAA History, A Science Odyssey: Tools of the Trade: Ships: Coast and Geodetic Survey Ships: Robert J. Walker
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462880105171  GND: 1055264914  ISNI: 0000 0001 0798 9374  LCCN: n50020849  NARA: 10581433  SNAC: w6057jcr  SUDOC: 07974091X  Trove: 1484253  US Congress: W000067  VIAF: 34326200   WorldCat (עם VIAF): 34326200 
תחריט של ווקר כמזכיר האוצר
ראמסוואמי אייר

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1879 Vandavasi, הודו 
 פטירה:  26 בספטמבר 1966 (בגיל 86) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הודו, הראג' הבריטי, הדומיניון של הודו 
 השכלה:  Presidency College  אוניברסיטת מדראס 
 מעסיק:  Annamalai University 
 מפלגה:  הקונגרס הלאומי ההודי 
 השקפה דתית:  הינדואיזם 
 פרסים והוקרה:  אביר מפקד במסדר האימפריה ההודית 
 
צ'טפוט פאטבריהאמאן ראמסוואמי אייר (באנגלית: Sir Chetput Pattabhiraman Ramaswami Iyer; במלאיאלאם: ചെട്പുട് പട്ടാഭിരാമൻ രാമസ്വാമി അയ്യർ;‏ 12 בנובמבר 1879–26 בספטמבר 1966) היה משפטן ופוליטיקאי הודי שכיהן כראש ממשלת טרוונקור.
ביוגרפיה

ראמסוואמי אייר נולד למשפחה אצילה מאזור מדרס. סבו עבד בחברת הודו המזרחית הבריטית. אביו היה שופט. ראמסוואמי אייר למד בבית הספר במדרס. בהמשך הוא למד משפטים וסיים את הלימודים בהצטיינות. הוא רצה להמשיך בקריירה אקדמית אך אביו לחץ אליו להיות משפטן. הוא הצטרף למשרד עורכי דין ופעל בבית המשפט העירוני.
בשנת 1917 אייר הצטרף לפעילות של הקונגרס הלאומי ההודי ומונה לתפקיד ניהולי בארגון. בהמשך לאור חילוקי דעות עם מהאטמה גנדי הוא הפסיק את פעילותו בארגון.
בשנת 1920 ראמסוואמי אייר מונה ליועץ המשפטי של הממשל המקומי במדרס. בשנים 1926–1927 הוא היה חבר משלחת הודית לחבר הלאומים. בשנת 1932 הוא השתתף בשיחות על רפורמות בהודו שנערכו בלונדון עם הממשל של הממלכה המאוחדת.
בשנת 1931 לאור גילו הצעיר היה קושי לאשר מינוי של מהראג'ה טרוונקור לבנו של השליט שנפטר. סוכם שראמסוואמי אייר יהיה יועץ ליד השליט הצעיר. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1936. בשנת 1936 הוא מונה לראש ממשלת טרוונקור. באותה שנה יצאה צו ממשלתי שבכל האזור הודים מכל קאסטות יהיו שווי זכויות. הצהרה זו קיבלה תמיכה נרחבת מגנדי ופעילים הודים נוספים. בשנת 1937 הוא מינה לשופטת את אנה צ'אנדי, לראשונה בהודו. במשך כל הכהונה הוא קידם פיתוח תעשייתי וחקלאי של האזור.
ב-3 ביוני 1947 הודו קיבלה עצמאות. ב-18 ביוני 1947 הממשל המקומי של טרוונקור הכריז על עצמאותו. לאחר שיחות ממושכות סוכם שהאזור יהיה חלק של מדינת הודו החדשה.
בעקבות השינויים הפוליטיים ראמסוואמי אייר התפטר מכל תפקידיו. הוא סייר מספר שנים ברחבי העולם. בשנים 1949–1950 הוא היה פרופסור אורח באקדמיה ללימודי אסיה בקליפורניה.
בשנת 1954 הוא חזר להודו וכיהן במספר משרות ציבוריות.
בספטמבר 1966 אייר נסע ללונדון במטרה לאסוף חומר לספרו "A History of My Times". ב-26 בספטמבר במהלך שיחה עם עיתונאי הוא התמוטט ומת.
במהלך פעילותו אייר קיבל מספר עיטורים. הוא היה חבר פעיל בארגון הבונים החופשיים.
אייר קידם מספר רב של רפורמות בממשל וכלכלה במהלך כהונתו כראש הממשל. בשנת 1946 הוא פעל נחרצות נגד התקוממות קומוניסטית באזור.
חיים אישים

אייר התחתן בשנת 1896 ולזוג נולדו מספר בנים. בנו הבכור היה פעיל בהקונגרס הלאומי ההודי ובשנים 1966–1967 כיהן כשר בממשלה.
רד בול ארנה (זלצבורג)

| --- | --- |

 שמות קודמים:  בולן ארנה
 מיקום:  זלצבורג שבאוסטריה
 קואורדינטות:  47°48′59″N 12°59′54″E﻿ / ﻿47.81625°N 12.998222222222°E﻿ / 47.81625; 12.998222222222
 תקופת הפעילות:  מרץ 2003 – הווה (כ־21 שנים)
 בעלים:  רד בול זלצבורג
 משטח:  סינתטי
 קבוצות:  רד בול זלצבורג
 מושבים:  31,895
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 אתר רשמי
 he
 
היציע עם סמל רד בול
רד בול ארנה (גרמנית: Red Bull Arena) הוא אצטדיון כדורגל בואלס זיצנהיים, פרבר של זלצבורג, אוסטריה. האצטדיון נחנך רשמית במרץ 2003 והוא משמש כמגרשה הביתי של קבוצת הכדורגל רד בול זלצבורג.
תכולתו המקורית של האצטדיון הייתה 18,200 מקומות, אולם לקראת משחקי יורו 2008 הורחבה תכולתו ל-30,000 מקומות.
רד בול ארנה הוא האצטדיון היחיד בבונדסליגה האוסטרית שיש בו משטח סינתטי.
יורו 2008

במהלך יורו 2008, אירח האצטדיון שלושה ממשחקי בית ד' בשלב הבתים.
יורו 2008 > טבלת המשחקים באצטדיון

| תאריך | שלב | קבוצות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 ביוני 2008 | בתים - משחק ראשון | יוון יוון - שוודיה שוודיה | 2-0 |
| 14 ביוני 2008 | בתים - משחק שני | יוון יוון - רוסיה רוסיה | 1-0 |
| 18 ביוני 2008 | בתים - משחק שלישי | יוון יוון - ספרד ספרד | 2-1 |
רבקה גורפיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 ביולי 1908 ז'רנובה, גליציה 
 פטירה:  11 באפריל 1983 (בגיל 74) עין שמר, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת, מורה, מתרגמת, עורכת ומבקרת
 מקום לימודים:  האוניברסיטה היגלונית 
 שפות היצירה:  עברית 
 יצירות בולטות:  אבל הדברים היפים 
 בן או בת זוג:  עזריאל אוכמני 
 פרסים והוקרה:  1964- פרס אוסישקין על ספרה "כוכבים מעל הגן". 1979 - פרס ראש הממשלה ליצירה
 
רבקה גוּרפיין-אוכמני (י"ח בטבת תרס"ח, 17 ביולי 1908, ז'רנובה, גליציה – כ"ח בניסן תשמ"ג, 11 באפריל 1983, עין שמר) הייתה סופרת עברייה, סופרת ילדים, מורה, מתרגמת, עורכת ומבקרת.
ביוגרפיה

רבקה גורפיין נולדה בכפר ז'רנובה שבגליציה, אז בשליטת האימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה), בשנת 1908. סיימה את בית הספר התיכון בעיר סאנוק, גליציה, הצטרפה בנעוריה לתנועת "השומר הצעיר" והכשירה עצמה לעלייתה לארץ ישראל. היא יצאה לקרקוב, והשלימה באוניברסיטה את לימודיה בפקולטה לחקלאות.
בשנת 1932 עלתה גורפיין לארץ ישראל והצטרפה לקיבוץ עין שמר, שבו ישבה כל חייה. בקיבוץ עשתה שנים רבות בחינוך, החלה כגננת, והמשיכה כמורה בבית הספר וכמדריכת חברות נוער. בד בבד עם עבודתה החינוכית הייתה פעילה במועצות הפועלות, בשומר הצעיר ולאחר מכן במפ"ם. כן החלה לפרסם מסיפוריה בכתבי העת השונים של תנועת העבודה והקיבוץ הארצי. בצד סיפוריה לילדים שנדפסו בשבועון "משמר לילדים", פרסמה סיפורים קצרים מחיי הנשים בקיבוץ, שנדפסו ב"דבר הפועלת" ובבמות נוספות.
גורפיין השלימה לימודי חינוך באוניברסיטה העברית בירושלים.
גורפיין גם כתבה בדבר הפועלת כמעט מעת היווסדו וכמו כן כתבה ביקורות ספרים בעיתון דבר ועם הקמת העיתון על המשמר של הקיבוץ הארצי, עברה לכתוב בו, בעיקר ביקורת ספרים. עם זאת, היא המשיכה לכתוב ב"דבר הפועלת", הייתה מקורבת לעורכת רחל שזר וכיהנה בו כחברת מערכת. ציטטות מהתייחסויותיה לספרים פורסמו במודעות על הספרים. בשנות ה-70 כתבה ביקורות ספרים במאזנים.
במהלך מלחמת העצמאות שירתה גורפיין כקצינת תרבות והסברה בצה"ל. לקראת סוף 1948 יצאה עם בעלה, עזריאל אוכמני, לשליחות מטעם משרד החוץ, לשגרירות ישראל בפולין.
בשנת 1964 זכתה בפרס אוסישקין על ספרה "כוכבים מעל הגן". ב-1979 זכתה בפרס ראש הממשלה ליצירה. מכל התחומים בהם עסקה, ספרות הילדים שכתבה, סיפורים מחיי הקיבוץ, היה התחום המועדף גם עליה, וגם על קוראיה.
גורפיין הייתה נשואה למשורר עזריאל אוכמני.
היא נפטרה בקיבוץ עין שמר, בשנת 1983, בגיל 75.
מספריה של רבקה גורפיין

לילדים:
ודי יוצא לעבודה, לילדים, מספורי עין שמר, ציורים יצחק פולקביץ, ספרית פועלים, 1944.
החסידה הסקרנית, לילדים, ציורים אבי מרגלית, ספרית פועלים, 1972.
הבאנו בוקר טוב, לילדים, ציורים שמואל כץ, מסדה, 1964.
סמדז’ה בן הנגב בארץ הפלאות, צייר יחזקאל קמחי, ספרית פועלים, 1958.
כוכבים מעל לגן, לילדים, רישומים אביטל גבר (גבע), ספרית פועלים, 1964. - כולל סממנים אוטוביוגרפיים מובהקים
ספרי עיון ופרוזה:
אבל הדברים היפים, מסות על ספרות עברית חדשה, ספרית פועלים, תל אביב, 1980.
אל מלים ומעבר להן, שירים, משוררים, ספרים, מסדה, 1975.
טעם של בחירה, מסות ספרותיות, ספרית פועלים, 1975.
לאור הכתוב, סופרים ומשוררים בישראל, מסות, הקיבוץ המאוחד, 1972.
לאור פנסים דולקים, ציורים יחזקאל קמחי, ספרית פועלים 1969.
לעבר חוף עלום, מסות ורשימות, הקיבוץ המאוחד, 1981.
עם שנים עם רגעים, ערך דוד הנגבי, ספרית פועלים, 1982.
נעורים בשמש, רומן, צייר ועיטר יחזקאל קמחי, ספרית פועלים, 1954.
כתריסר מאמרים שכתבה רבקה גורפיין בענייני ספרות וסופרים רשומים בקטלוג של בית הספרים. בין השאר היא עוסקת ביצירתם של: חיים גורי, יוכבד בת מרים, לאה גולדברג, נתן אגמון, ישראל אפרת, זרובבל גלעד, גיטל מישקובסקי ואחרים.
הערות שוליים

↑  לדמותו של שופמן, דבר, 12 בדצמבר 1937; המשך
↑  רבקה גורפיין, עם קריאת הנוצרי לשלום אש, דבר, 7 במאי 1943; המשך
↑  מן התוכן, משמר, 29 בספטמבר 1943
↑  פגישה בהשרון, דבר, 12 בספטמבר 1978
↑  בצל הדורות, דבר, 29 ביולי 1941

ממחוז הילדות, דבר, 23 בינואר 1940
↑  מאזנים, דבר, 9 בספטמבר 1977
↑  ע. אוכמני (שוורץ) נתמנה יועץ הצירות בפולין, על המשמר, 8 בספטמבר 1948
↑  פרס אוסישקין הוענק למשורר א. גלבוע ולסופרת ר. גורפיין, דבר, 20 בספטמבר 1964
↑  הוענקו פרסי יצירה לששה משוררים וסופרים, דבר, 22 ביולי 1979
↑  גיטה אבינור, שנות נעורים והכרעה, מעריב, 22 במאי 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307967105171  PLWABN: 9810530512205606  GND: 1158819161  ISNI: 0000 0000 2274 8651  LCCN: n82147337  SUDOC: 181699974  VIAF: 29941741   WorldCat (עם VIAF): 29941741 
קברה של רבקה גורפיין בקיבוץ עין שמר
רקורד ריפורט

| --- | --- |
 תחום:  תעשיית המוזיקה 
 מדינה:  ונצואלה 
 מטה הארגון:  קראקס 
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים) 
 www.recordreport.com.ve
 
רקורד ריפורט (באנגלית: Record Report) הוא ארגון האחראי על מצעדי המוזיקה בוונצואלה. הארגון, נוסד ב-1990, מדרג שירים על סמך השמעות איירפליי מ-22 תחנות רדיו ברחבי וונצואלה.
הארגון מפרסם מדי שבוע שישה מצעדי מוזיקה:
מצעד 100 הסיגלים
מצעד המוזיקה העממית (מצעד 25 שירי פולקלור או מוזיקה עממית ונצואלית)
מצעד הלטינו (מצעד 20 השירים הלטיניים)
מצעד הסלסה (מצעד 20 שירי הסלסלה)
מצעד הפופ רוק (מצעד של 20 שירים מהז'אנר פופ, רוק, דאנס, R&B עכשווי וכו')
מצעד השירים האנגליים (מצעד של 25 שירים באנגלית)
הערות שוליים

↑  "Nosotros" (בספרדית). Record Report. ארכיון מ-2016-03-15. נבדק ב-2012-04-25.
↑  GARCIA-NAVARRO, LOURDES (18 ביוני 2006). "Venezuela Moves to Promote Its Culture" (באנגלית). NPR. ארכיון מ-2020-09-29. נבדק ב-14 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
רקוסנס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  לויד רקוסנס
 תקופת הפעילות:  1900–הווה (כ־124 שנים)
 מיקום המטה:  לידס
 בעלות:  אנדרו סימפסון
 ענפי תעשייה:  כשרות 
 מוצרים עיקריים:  מצות, קרקרים, מרקים, שעועית, מרגרינה
  
 http://www.rakusens.co.uk
 
רקוסנס (מאנגלית: Rakusen's) היא חברה בריטית המייצרת אוכל כשר. החברה הוקמה ב-1900 בלידס. החברה ידועה בעיקר בזכות המצות שהיא מייצרת, אך יש לה מוצרי מזון נוספים כגון קרקרים, מרקים, שעועית, מרגרינה ועוד.
החברה נוסדה על ידי השען לויד רקוסן שאפה מצות בביתו בחדרו האחורי, שהפך במרוצת הזמן למפעל שהקים בלידס. החברה המשיכה לשגשג גם לאחר מותו ב-1944, ונשארה בחזקת המשפחה.
החברה נמצאת כיום בבעלות אנדרו סימפסון, שקנה שליטה בחברה ב-2015.
מוצרי החברה מאושרים על ידי בית הדין הרבני בלונדון. ברוב המרכולים הבריטיים ניתן למצוא את מוצרי החברה בכל השנה, ובמיוחד מצות בפסח.
הערות שוליים

↑  Rakusens Traditional Matzos 200G
↑  Matzah price wars: it's Rakusen's vs Tesco
↑  Rakusens Traditional Matzos 300 g (Pack of 10)
↑  MR ANDREW DOUGLAS SIMPSON
ערך זה הוא קצרמרבנושא הממלכה המאוחדת ובנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רקורד וורלד

| --- | --- |
 תאריכי הופעה:  1946 – 10 באפריל 1982 (כ־36 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
רקורד וורלד (באנגלית: Record World) היה מגזין אמריקאי שסיקר את תעשיית המוזיקה.
המגזין נוסד ב-1946 תחת השם Music Vendor. ב-1964, שם המגזין שונה ל-Record World. הגיליון האחרון של המגזין פורסם ב-10 באפריל 1982.
המגזין היה אחד משלושת המגזינים האמריקאיים העיקריים של תעשיית המוזיקה שפרסמו מצעדי מוזיקה.
הפעם הראשונה שפורסם מצעד מוזיקה במגזין היה בגיליון של 4 באוקטובר 1952.
בשנת 2012, הארגון Record Research של ג'ואל ויטבורן פרסם את ההיסטוריה של נתוני מצעד השירים של המגזין, אשר מכסים מ-1954 עד ל-1982.
הערות שוליים

↑  "RECORD WORLD 1982 (Defunct 4/10/82)". אורכב מהמקור ב-20 באוגוסט 2009. נבדק ב-2016-05-16. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link) Record World. Geocities.com.
↑  "Barry's Hits of All Decades". ארכיון מ-2021-10-24. נבדק ב-2022-08-02.
↑  The Comparison Book 1954-1982, Record Research (באנגלית אמריקאית) (ארכיון)
רקון (רכב תצפית)

רכב איסוף ותצפית רקון
רקון (באנגלית: Stalker) הוא מערכת תצפית לאיסוף מודיעין המותקנת על כלי רכב מסוג האמר המקנה לה ניידות ועבירות גם בשטחים קשים. המערכת עצמאית לגמרי ומכילה את כל המרכיבים לתנועה, תצפית, וניתוח המידע שנאסף.
המערכת פותחה ומיוצרת על ידי רפאל - מערכות לחימה מתקדמות, והיא כוללת מכ"ם קרקעי בעל יכולת להבחין בבני אדם ממרחק של כ-10 קילומטרים ומצלמה מדגם POP לאיסוף מודיעין חזותי, המורכבים על תורן טלסקופי המתנשא לגובה של עד תשעה מטרים. בנוסף מותקן על התורן אמצעי מדויק למציאת הצפון (north finder) המערכת מופעלת על ידי צוות של שלושה אנשים, היושבים בתא סגור וממוזג בחלקו האחורי של הרכב.
המערכת פועלת משנת 2001 בשירות חיל האיסוף הקרבי, ומאוחר יותר גם בשירות משמר הגבול ומשטרת ישראל. ב-2010 נכנס לשירות צבאי אב טיפוס של ה"גרניט" שאמור בסופו של תהליך להחליף את הרקון המיושן. במשטרה משמשת המערכת לזיהוי מרחוק של פעילות עבריינית, ובמשמר הגבול משמשת המערכת לאיתור מסתננים וכן סיוע לפעילות היחידות המיוחדות של מג"ב.
ראו גם

נגמפו"פ
שביל קליפות התפוזים

| --- | --- |

עטיפת הספר שביל קליפות התפוזים
 מידע כללי
 מאת:  נחום גוטמן
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 מקום התרחשות:  תל אביב-יפו 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת "יבנה"
 תאריך הוצאה:  1958
 מספר עמודים:  136 (הדפסה חמישית - 1978)
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990018450280205171, 990010459900205171, 990026154490205171, 990025743650205171, 990038509370205171, 990024664330205171
 
שביל קליפות התפוזים, (או בשמו המלא: שביל קליפות התפוזים: הרפתקאות מראשית ימי תל אביב) הוא רומן היסטורי לילדים ונוער שנכתב על ידי נחום גוטמן. הספר מגולל את הסיפור של גירוש תל אביב במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואת ראשית ימי השלטון הבריטי בארץ. כבכל ספריו, גוטמן אייר את הספר, והציורים מהווים חלק בלתי נפרד מהעלילה. הספר יצא לאור לראשונה בשנת 1958 בהוצאת "יבנה", ומאז הודפסו גרסאות מתוקנות רבות. הספר זיכה את גוטמן בעיטור כבוד על שם אנדרסן לספרות ילדים ונוער.
בהקדמה הקצרה, הדגיש גוטמן כי אירועי הספר התרחשו במציאות, וכי התיאורים הציוריים באים להמחיש לקורא את האווירה של התקופה.
רקע היסטורי לספר

במלחמת העולם הראשונה התעורר החשש אצל השלטונות העות'מאנים מפני פלישה ימית של הצי הבריטי לארץ ישראל. על כן, הוצאו צווים לפינוי ערי הנמל בארץ לכל אורכו של חוף הים התיכון. בין הערים הללו הייתה יפו והשכונה תל אביב הסמוכה. הן פונו רשמית מתושביהן, אך בפועל הפינוי יושם רק אצל התושבים היהודים ולא אצל הערבים. תושביה היהודים של השכונה הצעירה נאלצו לנדוד בכל רחבי היישוב היהודי בארץ, כאשר היעדים המרכזיים למפונים היו המושבות העבריות ובכלל זה פתח תקווה, יישובי הגליל וירושלים.
לבסוף, הבריטים לא פלשו לארץ ישראל מן הים כי אם דרך מדבר סיני. הגייסות הבריטים הלמו בטורקים וכבשו את כל ארץ ישראל. בעקבות הכיבוש הצבאי הורשו גם תושבי תל אביב לשוב לבתיהם.
עלילה

הספר מסופר בגוף ראשון בידי דמותו של נחום, נער כבן 15 שגר בשכונה תל אביב. בעקבות הגירוש, הוא ומשפחתו היו לפליטים בסוכות ארעיות בפאתי המושבה פתח תקווה. בזמן זה קרבות נערכים לכל רוחבה של הארץ בין הצבא הבריטי ובין הטורקים, והאחרונים מחפשים מגויסים חדשים לכוחותיהם ותופסים צעירים ברחובות ובדרכים. בהפצרת סבתו, נחום בורח דרך הפרדסים כדי שלא יגויס.
במהלך הבריחה, נחום נפגש בנער נוסף (אלמוני עד סוף הספר), שצריך להגיע לתל אביב לרגל שליחות חשובה ביותר. כדי להגיע לעיר, הוא עוקב אחרי שביל של קליפות תפוזים שהשאירו חבריו. נחום והנער נקלעים אל חזית הקרב המשתולל, אך מצליחים בסופו של דבר להסתנן דרך החזית לתוך העיר.
בהגעתם לעיר, נפצע הנער מבקבוק סודה ומאושפז בבית החולים הקטן של תל אביב. תוך כדי מתגלה גם מטרת שליחותו של הנער - לפני שגורשו מן העיר, החביאו פרנסי העיר את ארכיונה מתחת לרצפת אחד הבניינים בתקווה לשוב לשם ביום מן הימים. אחד התיקים נשא את  השם "ככלות כל הקיצים", ובו מטבעות זהב שנאספו מיהודי התפוצות, ואמור היה לסייע להישרדות היישוב היהודי בימי המלחמה. הבעיה היא שהצבא הבריטי קבע את מפקדתו באותו בניין, ולכן אי אפשר להוציא את התיקים מהרצפה.
הילד הפצוע ונחום נעזרים בחברם גן גנין, שקשר קשרים עם אחדים מאנשי הצבא, כדי לארגן מסיבה לכבוד החיילים הבריטיים, בהשתתפות רבים מתושבי העיר. תוך כדי המסיבה, כאשר החיילים עסוקים בחגיגות, זכריה פונימיו, המכונאי של מגדל המים אשר ניצב בתחילת שדרות רוטשילד, נכנס בחשאי לתוך הבניין ומוציא את התיק מהרצפה. לאחר שהאוצר הגנוז בידיהם, מבריחים הנערים את התיק באמצעות מכונית צבאית של הכוחות האוסטרליים, אשר מביאה אותם לפתח תקווה ולמפגש עם מנהיגי היישוב היהודי.
מוטיבים מרכזיים בספר

מושם דגש על ההבדל הגדול בין השלטון הטורקי לבין השלטון הבריטי בארץ. החיילים הטורקים מתוארים כפראים אשר הורסים ורוצים כל דבר הבא בהישג יד. כך למשל, בראשית הספר, חיילים טורקים מתנפלים על הכוורן של פתח תקווה. הכוורן מפציר בהם שייקחו את הדבש מתוך הכוורות אך שלא יהרסו את בתי הדבורים, אך החיילים אינם נענים והורסים את פרי עמלו של הכוורן. לעומת זאת, החיילים הבריטיים, וכן החיילים האוסטרלים מתוארים כאצילי נפש ונדיבים. הם נותנים צדקה לקבצנים ברחוב, ואומרים תודה לפקידים יהודים שמסייעים להם, דבר שלא היה עולה על הדעת תחת שלטון טורקי.
במהלך הספר מגלה המחבר על קיומה של הצהרת בלפור. הוא מתחבט רבות בשאלה מה משמעותה של ההצהרה, והאם בעקבות כך מובטח קיומו של היישוב היהודי בארץ. בתגובה לכך, הוא נענה כי אמנם יש הצהרה אבל העובדות בשטח הן שיקבעו בסופו של דבר מה יעלה בגורלה של ארץ ישראל.
במהלך הספר המחבר מבטא לא פעם געגועים לראשית ימיה של תל אביב. פעמים רבות, כאשר מוזכרת נקודת ציון מתקופת הסיפור, כמו מגדל המים הישן של העיר, הוא קובל על התעלמות העירייה ממונומנטים היסטוריים אלו, ועל כך שמקומות כאלו אף נהרסו, לכאורה כדי לאפשר את צמיחתה של העיר.
השפעה

בהשראת הספר הוקם ב-1997 פארק "שביל התפוזים" בפרדס הסמוך לקיבוץ גן שמואל ולעיר חדרה.
בתרבות

לאלבום הבכורה של להקת "טיפקס" קראו "שביל קליפות הגרעינים" שזו פרפרזה על שם הספר, ושיר הנושא של האלבום נקרא "ירון זהבי בשביל קליפות הגרעינים".
ראו גם

תל אביב הקטנה
גירוש תל אביב
עיר קטנה ואנשים בה מעט - ספר נוסף של גוטמן העוסק בראשית ימי תל אביב
הצהרת בלפור מבחינת אנשי היישוב היהודי
הערות שוליים

↑  IBBY, IBBY Honour List (1956-1980), 1.1.2004, p.11.
↑  שמו הספרותי של דן דנין מנערי תל אביב, בן למשפחת דנין.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n79076900  VIAF: 178614328   WorldCat (עם VIAF): 178614328
רבטיקו

רֶבֶּֿטִיקוֹ, לפעמים גם רמבטיקו (ביוונית: Ρεμπέτικο; ברבים: רֶבֶּֿטִיקָה, ביוונית: Ρεμπέτικα), הוא שם כוללני לכמה סוגים של מוזיקה עירונית יוונית, שהתפתחה החל משלהי המאה ה-19 באסיה הקטנה (טורקיה של ימינו), ופרחה בתחילת המאה ה-20, בעיקר בטברנות שבשכונות העוני של מספר ערי נמל חשובות ביוון: פיראוס, סלוניקי ו-וולוס. בהמשך, נפוץ סוג מוזיקה זה גם לערים נוספות ביוון.
הרבטיקו הובא ליוון על ידי בני משפחות של פליטים שהיגרו מאסיה הקטנה, חצי האי של מערב טורקיה דהיום.
ברבטיקו קיימות מספר אסכולות, השתיים החשובות שבהן מקורן באיזמיר, שלחופי אסיה הקטנה, ובפיראוס שביוון:
אסכולת איזמיר: שירים בעלי מנגינות מזרחיות, ששרו בעיקר זמרות, כשהמפורסמת בהן הייתה היהודיה רוזה אשכנזי (בתמונה מצד שמאל). זמרת ידועה אחרת הייתה ריטה אבאדזי, אותה ליוותה להקה מזרחית קטנה שכללה: עוד, כינור, קאנון ותוף.
אסכולת פיראוס: צמחה בנמל של פיראוס והייתה שונה מאסכולת איזמיר; כלי הנגינה של אסכולה זו כוללים: בוזוקי, בגלמה וגיטרה. השירים הושרו בפי גברים, ותיארו את קשיי החיים אותם חוו המנגס, אנשי השוליים, בני המעמד העירוני הנמוך באותה תקופה ביוון. הדמויות הכי בולטות באסכולה זו הן נגן הבוזוקי והזמר מרקוס ומוואקאריס, ויורשו - וסיליס ציצאניס.