stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיטלשמרץ
גורמים

קיימים מספר גורמים אפשריים למיטלשמרץ, עם זאת עדיין לא ברור בדיוק מה גורם לאותו כאב.
נפיחות הזקיקים: נפיחות של זקיקי השחלות לפני הביוץ. אף על פי שרק ביצית אחת או שתיים מבשילות עד כדי שחרורן, מספר זקיקים גדלים במהלך השלב הפוליקולרי של המחזור החודשי. זהו השלב בו מתרחש ניוון הזקיקים הלא דומיננטיים לפני הביוץ. הזקיקים מתפתחים בשני הצדדים של הבטן, לכן התאוריה הזו מסבירה מדוע המיטלשמרץ עלול להתרחש בשני הצדדים של הבטן.
קרע בדופן השחלה: השחלות אינן מכילות פתחים, ועל מנת שהביצית תשתחרר בזמן הביוץ היא פורצת דרך דופן השחלה. תהליך זה עלול לגרום בעצמו לכאב עבור נשים מסוימות.
התכווצות חצוצרות הרחם: לאחר הביוץ אחת החצוצרות מתכווצת ומתרחבת בדומה לתנועה הפריסטלטית של הוושט. תהליך אשר עלול לגרום כאב לחלק מהנשים.
התכווצות של תאי השריר החלקים: בזמן הביוץ הכאב עשוי להיות קשור להתכווצות של תאי השריר בשחלה וברצועות עצמן. התכווצויות מתרחשות בתגובה לרמה מוגברת של פרוסטגלנדין F2-אלפא, שהוא בעצמו מתווך על ידי גל של הורמון מחלמן (LH) .
גירוי: בזמן הביוץ דם או נוזלים אחרים משתחררים מתוך הזקיק אשר מכיל את הביצית. נוזל זה יכול לגרום לגירוי של רירית הבטן.
טיפול

הכאב הוא לא מזיק ולא מסמל על נוכחות של מחלה. בדרך כלל, שום טיפול אינו הכרחי. משככי כאבים עשויים להיות נחוצים במקרים של כאב אינטנסיבי או ממושך. טיפול הורמונלי למניעת הריון יכול להילקח כדי למנוע ביוץ, וכתוצאה מכך הכאב נמנע גם כן- זו הדרך היחידה הידועה כיום למניעה של הכאב.
תועלת

נשים בעלות מודעות לפוריות עשויות למצוא את המיטשמרץ מועיל כסימן משני בזיהוי ביוץ. עם זאת, זמן החיים הנורמלי של הזרע הוא עד חמישה ימים, ולכן מיטלשמרץ לבדו אינו מספק התראה מספיקה כדי למנוע הריון. כמו כן, כאב מינורי באזור הבטן הוא כאב שכיח שקיימים לו מגוון סיבות וגורמים. על כן, כאמור מיטלשמרץ לבדו לא יכול לשמש כאישור על התחלה של תקופת הפוריות שלאחר הביוץ.
תסמינים אחרים לביוץ

נשים עשויות לשים לב לתסמינים פיזיים הקשורים למיטלשמרץ במהלך או קרוב לביוץ. הסימן הנפוץ ביותר הוא הופעה של רירית צוואר הרחם הפורייה בימים שלפני הביוץ. רירית צוואר הרחם הוא אחד הסימנים הראשונים שבהם משתמשים שיטות שונות של מודעות לפוריות. תסמינים אחרים נקראים לעיתים תסמיני פוריות משניים להבדיל אותם משלושת התסמינים הראשוניים .
בזמן אמצע המחזור או בזמן הביוץ בשלב הדימום לעיתים צונחת רמת האסטרוגן בגוף, צניחה זו מתרחשת אך ורק לפני הביוץ. צניחה זו של ההורמונים יכולה לגרום להסתלקות הדימום באותה הדרך אשר גלולות למניעת הריון פועלות. העלייה בהורמונים אשר מתרחשת לאחר הביוץ מונעת מדימום לא צפוי באמצע המחזור, שנעשה כבד ונמשך זמן ארוך יותר מווסת אופייני.
הפות של האישה עשוי להתנפח רק לפני הביוץ, במיוחד בצד שבו הביוץ מתרחש.
אחת מבלוטות הלימפה באותו הצד שבו הביוץ מתרחש מתנפחת לגודל של אפון ונעשית רכה.
ראו גם

ביוץ
המחזור החודשי
וסת
שחלה
חצוצרה (איבר)
תנועה פריסטלטית
בטן
מערכת הרבייה הנקבית
לקריאה נוספת

Ovulation side and occurrence of mittelschmerz in spontaneous and induced ovarian cycles.Marinho, A O ; Sallam, H N ; Goessens, L ; Collins, W P ; Campbell, S British Medical Journal (Clinical research ed.), 27 February 1982, Vol.284(6316), p.632-מחקר העוסק במיקום המיטלשמרץ
Mittelschmerz mimicking appendicitis(הקישור אינו פעיל, 21 בינואר 2019) Durai, Rajaraman ; Ng, Philip C H, British journal of hospital medicine (London, England : 2005), July 2009, Vol.70(7), p.419-דו"ח מקרה העוסק באבחנה מבדלת של מיטלשמרץ
הערות שוליים

1 2  Mittelschmerz, PubMed Health, ‏April 12,2009
1 2 3  Silber,Tomas J, Acute Abdomen Due to Mittelschmerz, Clinical Pediatrics, 1984, Vol.23(11), pp.655-657
1 2  Marinho, A O ; Sallam, H N ; Goessens, L ; Collins, W P ; Campbell, S, Ovulation side and occurrence of mittelschmerz in spontaneous and induced ovarian cycles, British Medical Journal (Clinical research ed.), 27 February 1982, Vol.284(6316), p.632
1 2  מחלות-כאב ביוץ, באתר infomed
↑  Durai, Rajaraman ; Ng, Philip C H, Mittelschmerz mimicking appendicitis, British journal of hospital medicine (London, England : 2005), July 2009, Vol.70(7), p.419
1 2 3 4 5 6 7 8  Weschler, Toni, Taking charge of your fertility : the definitive guide to natural birth control, pregnancy achievement, and reproductive health, Rev. ed, New York: HarperCollins, 2002, עמ' pp. 65–68, 228
1 2  Kippley, John F., The art of natural family planning, 4th ed, Cincinnati, OH: Couple to Couple League International, 1996, עמ' pp. 83–84
↑  Ross, Michael H., Histology : a text and atlas : with correlated cell and molecular biology, 5th ed, Baltimore, MD: Lippincott Wiliams & Wilkins, 2006, עמ' p. 788
↑  פורום-קשר בין כאבים בבטן התחתונה לבין ביוץ, באתר infomed
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
רם מואב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  24 ביוני 1930
 פטירה:  30 בינואר 1984 (בגיל 53)
 ענף מדעי:  גנטיקה
 מקום קבורה:  רחובות
 עיסוק:  גנטיקאי
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  אוניברסיטת ברקלי
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים  מכון וולקני  המדען הראשי של משרד החקלאות
 בת זוג:  יהודית גלסנֶר
 צאצאים:  עומר מואב 
 מספר צאצאים:  5
 
רם מואב (מילשטיין; 24 ביוני 1930 – 30 בינואר 1984) היה גנטיקאי ישראלי, ראש המחלקה לגנטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, המדען הראשי של משרד החקלאות וראש מכון וולקני. מואב היה יו"ר הליגה למניעת כפייה דתית.
ביוגרפיה

מואב נולד בשם רם מילשטיין ב-1930 בקיבוץ אפיקים, בנם של אברהם, חלוץ שעלה ארצה מרוסיה, ושרה לבית מילירוביץ, בת אחותה של רחל המשוררת, ממייסדי הקיבוץ. אביו היה מתנדב בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ואמו הייתה גננת נודדת.
התחנך בחוות הלימוד בירושלים ובבית הספר החקלאי כדורי (מחזור י"ב). ב-1948, בעת מלחמת העצמאות, התגייס ולחם בארבעים קרבות במסגרת המחלקה של רחבעם זאבי (גנדי) בגדוד הראשון של הפלמ"ח (חטיבת יפתח), בהם קרב מלכיה הראשון (הוא אחד מגיבורי הרומן של יצחק טישלר, "אחרונים על הרכס") וקרב חרבת מעין (הוא המקלען בהתרחשות שתוארה בספרו של ס. יזהר "ימי צקלג").
ב-1950 השתחרר מצה"ל ונסע לארצות הברית ללימודים אקדמיים. ב-1953 קיבל תואר בוגר במדעי החקלאות מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, וב-1957 קיבל תואר מוסמך בסטטיסטיקה ותואר דוקטור בגנטיקה של תכונות מורכבות (Quantitative genetics) מאוניברסיטת ברקלי; הדיסרטציה שלו עסקה בנושא "Somatic Chromosome Instability in Nocotiana Hybrids".
בשנת 1958 שב לישראל והצטרף לסגל האוניברסיטה העברית בירושלים כמרצה בכיר במחלקה לגנטיקה.
בשנת 1963 הקים יחד עם שניים מעמיתיו את המכון למחקר החי בקיבוץ להב, העוסק במחקר של בעלי חיים לצורך יישומים שונים בשרות האדם, בעיקר בתחומי החקלאות והרפואה.
בשנת 1968 התמנה לראש המחלקה לגנטיקה באוניברסיטה.
ב-1974, בעקבות מלחמת יום הכיפורים, לקח חופשה מהאוניברסיטה והתנדב לעבוד במשך כחצי שנה ביחידה לשיפור שיטות מחקר ופיתוח במשרד הביטחון. כששב לאוניברסיטה לא מצא עוד עניין בעבודה אקדמית תאורטית. מואב לקח חופשה נוספת, הצטרף למכון וולקני, ובמשך שנתיים, בשנים 1976–1978, היה ראש המחלקה לחקר בעלי חיים במכון.
בשנת 1978 התמנה לסגן מנהל המכון. ב-1979, בעקבות פרישתו של יואש ועדיה, התמנה לראש המכון ולמדען הראשי של משרד החקלאות.
במשך שנות פעילותו המדעית יזם ופיתח פרויקטים רבים, ובהם: טיפוח הקרפיון, טיפוח עופות לבשר, פיתוח ענף העזים, הנדסה גנטית של עצי פרי סובטרופיים ופיתוח המדגה בנגב תוך ניצול אנרגיית השמש.
לצד פעילותו המדעית היה פעיל ציבור, ובשנות ה-60 עמד בראש הליגה למניעת כפייה דתית בירושלים. במסגרת זאת ארגן הפגנה נגד סגירת רחוב המלך ג'ורג' לתנועה בעת תפילות השבת וארגן הסעות בשבת לבית החולים הדסה עין כרם. בסוף שנת 1962 הוכה ומשקפיו נשברו בעת שהחתים על עצומה בעד נישואין אזרחיים.
פרסם שני רומנים שבהם הציג את הגותו על עתיד האנושות והמדע: "זרמת חכמים" (שאת הרעיון לו עיצב עם אחיו, אורי מילשטיין) ו"לונה".
זמן-מה התגורר ברמת מוצא שבירושלים, ולאחר מכן היה חבר מושב בית אלעזרי.
ב-1979 חלה בעמילואידוזיס. מואב נפטר בשנת 1984, בגיל 53. הוא נקבר ברחובות.
משפחתו

סבתו מצד אמו הייתה אחותה של רחל המשוררת. אחיו הוא ההיסטוריון הצבאי אורי מילשטיין, ואחותו היא הפרופ' לאמנות איסלאמית רחל מילשטיין.
מ-20 במרץ 1958 ועד מותו היה מואב נשוי ליהודית לבית גלסנֶר, והיה אב לחמישה. בנו עומר מואב הוא פרופסור לכלכלה. בתו יעל מואב היא מורת דרך ופעילה חברתית, בעברה מנהלת ומייסדת מרכז ערבסק בירושלים להוראת המחול המזרחי, אליו התוודעה בעקבות דודתה פרופ' רחל מילשטיין, שהיא מחלוצות תחום זה בישראל.
ספריו

יסודות האנליזה הסטטיסטית, מהדורה ב, ירושלים: האוניברסיטה העברית – הפקולטה למדעי הטבע, תשי"ט 1958. (הופיע במהדורות נוספות; החל במהדורה ה (1964) תחת השם "יסודות הניתוח הסטטיסטי")
זרמת חכמים: רומן, תל אביב: ביתן, תשמ"ב 1982.
לונה: גן העדן הגנטי, תל אביב: ביתן, תשמ"ה 1985.
לקריאה נוספת

השדה סד, ז (1984):
עמרם אשרי, יוסי הלל, גיורא וולפרט, "פרופ' רם מואב ז"ל (חוקר, מורה, מנהיג והוגה)", 1493–1495;
שמואל אלחנן, "רם חברנו", 1496;
"רם האדם", 1496–1497.
'Moav, Rom, in: Who's Who in World Jewry, 1972, p. 629.
הערות שוליים

↑  שלמה גבעון, פירצה בחוק קוראת ל...חזיר, מעריב, 2 באפריל 1964
↑  תגרה בירושלים, דבר, 1 ביולי 1962
↑  הפגנה ללא פרופורציה, מעריב, 4 במרץ 1962
ד"ר רם מואב, לא מועדון מפ"ם, מעריב, 12 במרץ 1962
↑  יחדשו הנסיון להסעת נוסעים בשבת להדסה, דבר, 6 ביולי 1962
↑  נח סביר, שלושה טנדרים יצאו וחזרו, מעריב, 17 ביולי 1962
↑  הליגה נפצעה אך לא מתה, מעריב, 5 בדצמבר 1962
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278880905171  ISNI: 0000 0001 0861 9332  LCCN: n88263810  SUDOC: 112922503  VIAF: 418627   WorldCat (עם VIAF): 418627
דיפנהידראמין

| --- | --- |

 שם IUPAC
 2-(diphenylmethoxy)-N,N-dimethylethanamine
 שמות מסחריים בישראל
 ברונכו D, ברונכולט פלוס, דקסמול PM, אופטריל, אקמול לילה ועוד
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C17H21NO 
 מסה מולרית:  255.355 g/mol
 נתונים פרמוקוקינטיים
 הפרשה:  6% דרך שתן, 94% דרך צואה
 בטיחות
 מעמד חוקי:  Over-the-counter
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון A (אוסטרליה), קטגוריית סיכון B 
 מזהים
 קוד ATC:  R06AA02, D04AA32 
 מספר CAS:  58-73-1
 PubChem:  3100
 ChemSpider:  2989
 
דיפנהידרמין (Diphenhydramine) הוא נוגד היסטמינים המשמש בעיקר לטיפול באלרגיות. כמו כן הוא משמש לטיפול בנדודי שינה, סימפטומים של הצטננות, רעד בפרקינסוניזם ובחילות. דיפנהידרמין הוא נוגד היסטמינים דור ראשון מסוג H1 ועובד על ידי חסימת השפעות מסוימות של היסטמינים.
דיפנהידרמין נוצר על ידי ג'ורג' ריויצ'ל (אנ') ונכנס לשימוש מסחרי ב-1946 והוא זמין כתרופה גנרית. מחיר סיטונאי ב-2014 הוא כסנט אמריקאי אחד לכל מנה.
שימוש למטרות הנאה קיים גם הוא, זאת משום שבכמויות גדולות נטילת דיפנהידרמין יכולה לגרום להזיות.
דיפנהידרמין ניתן לנטילה דרך הפה, בהזרקה לתוך הווריד, והזרקה לתוך השריר. אפקט מקסימלי הוא בדרך כלל שעתיים לאחר נטילה, וההשפעה יכולה להימשך עד שבע שעות.
תופעות לוואי כוללות יובש בפה, באף או בגרון, אדמומיות בפה, פריחה, הפרעות עיכול, בחילה או הקאה, ישנוניות, קואורדינציה לקויה או סחרחורת וקשיים במתן שתן. תופעות לוואי המחייבות התייחסות מיוחדת, בדרך כלל נובעות ממינון יתר: כאשר תופעות הלוואי שפורטו לעיל מופיעות בצורה ניכרת, או כאשר יש הפרעות בראיה, בלבול, הפרעות בשינה או הזעה - יש לפנות לרופא. עם הופעת חולשה, כאב גרון, חום, דימום, קוצר נשימה, עויתות, ירידה בלחץ הדם (הרגשה של עילפון) או דפיקות לב - יש להפסיק טיפול ולפנות לרופא מייד. השימוש בו אינו מומלץ לתינוקות. אין סיכון לנזק בנטילה במהלך ההריון, עם זאת, אין להשתמש במהלך הנקה.
שימושים רפואיים > אלרגיות

דיפנהידרמין הוא יעיל בטיפול כנגד אלרגיות.
על ידי הזרקה הוא משמש לעיתים קרובות בנוסף לאפינפרין עבור אנפילקסיס. השימוש בו לצורך זה לא נחקר עד 2007. השימוש בו מומלץ רק לאחר שהסימפטומים החריפים השתפרו.
צורות שונות של דיפנהידרמין זמינות, כולל קרמים, ג'לים, ותרסיסים. אלה משמשים כדי להקל על גירוד, ומונעות תגובות מערכתיות (למשל, נמנום) מאשר נטילה דרך הפה.
שימושים רפואיים > הפרעות תנועה

דיפנהידרמין משמש לטיפול במחלת פרקינסון.
שימושים רפואיים > שינה

בגלל השפעתו המרגיעה, דיפנהידרמין נמכר כעזר נגד לנדודי שינה. דיפנהידרמין יכול לגרום לתלות פסיכולוגית נמוכה. דיפנהידרמין יכול לגרום להרגעה ומשמש גם בתור טיפול בחרדות.
שימושים רפואיים > בחילות

לדיפנהידרמין יש גם יכולת לטיפול נגד בחילות, ובחילות שנגרמות מורטיגו.
הערות שוליים

↑  "Diphenhydramine Hydrochloride". Drugs.com. American Society of Health-System Pharmacists. 6 בספטמבר 2016. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  סם-און, עלון לצרכן - ברונכו-ד סירופ (עמ' 1), באתר מאגר התרופות - משרד הבריאות, ‏אוגוסט 2007
↑  "Diphenhydramine Pregnancy and Breastfeeding Warnings". Drugs.com. נבדק ב-28 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Banerji, A; Long, AA; Camargo CA, Jr (2007). "Diphenhydramine versus nonsedating antihistamines for acute allergic reactions: a literature review". Allergy and asthma proceedings : the official journal of regional and state allergy societies. 28 (4): 418–26. doi:10.2500/aap.2007.28.3015. PMID 17883909.
↑  Young WF (2011). "Chapter 11: Shock". CURRENT Diagnosis and Treatment Emergency Medicine,. LANGE CURRENT Series (Seventh ed.). McGraw-Hill Professional. ISBN 0-07-170107-9.
↑  Sheikh, A; ten Broek, Vm; Brown, SG; Simons, FE (24 בינואר 2007). "H1-antihistamines for the treatment of anaphylaxis with and without shock". The Cochrane database of systematic reviews (1): CD006160. doi:10.1002/14651858.CD006160.pub2. PMID 17253584. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Aminoff MJ (2012). "Chapter 28. Pharmacologic Management of Parkinsonism & Other Movement Disorders". Basic & Clinical Pharmacology (12th ed.). The McGraw-Hill Companies, Inc. pp. 483–500. ISBN 978-0-07-176401-8.
↑  Kristi Monson; Arthur Schoenstadt (8 בספטמבר 2013). "Benadryl Addiction". eMedTV. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Risk of abuse of diphenhydramine in children and adolescents with chronic illnesses". J. Pediatr. 133 (2): 293–5. באוגוסט 1998. doi:10.1016/S0022-3476(98)70240-9. PMID 9709726. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Zachary Flake; Robert Scalley; Austin Bailey (1 במרץ 2004). "Practical Selection of Antiemetics". {{cite web}}:  (עזרה)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פיתול החגורה הקדמי

| --- | --- |
 שיוך:  פיתול החגורה 
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  birnlex_936 
 מזהה נרוניימס:  161 
 
מיקום פיתול החגורה הקדמי (ACC) במוח האנושי.
תמונת MRI של פיתול החגורה הקדמי
פיתול החגורה הקדמי (Anterior Cingulate Cortex - ACC) הוא אזור של פיתול החגורה הממוקם בקליפת המוח הלימבית.
תפקוד

פיתול החגורה הקדמי מחולק אנטומית לארבעה אזורים בהתבסס על תפקידם: ביצוע (קדמי), הערכה (אחורי), קוגניציה (גבי) ורגש (גחוני). פיתול החגורה הקדמי הוא חלק מהמערכת הלימבית של המוח.
הוא מקבל מהתלמוס מידע מעובד אודות גירויים בסביבה ותורם לעיבוד המידע הקוגניטיבי והרגשי.
בנוסף, פיתול החגורה הקדמי מקבל מידע מהטגמנטום הגחוני כחלק מהמערכת המזולימבית.
פיתול החגורה הקדמי מגיב לחשיבות המוטיבציונית של המצב. הוא לוקח חלק בקביעת הערך של תוצאות פעולה מסוימת ביחס למאמץ שנדרש כדי להשיג אותן.
פיתול החגורה הקדמי מופעל בעקבות עיסוק במטלות סטרופ.
מבנה

פיתול החגורה הקדמי אינו אחיד באופן התפקוד שלו ובחיבורים שלו לאזורים מוחיים אחרים.
תהליך עיבוד המידע בפיתול החגורה הקדמי מתבצע באופן נפרד עבור מידע קוגניטיבי ומידע רגשי. היבט זה בא לידי ביטוי גם באופן מבני, בחלוקה לשני אזורים עיקריים על בסיס הבדלי התפקוד ביניהם.
פיתול החגורה הקדמי העליון dACC dorsal Anterior cingulate cortex - אחראי על הפן הקוגניטיבי ועל תהליכי קשב. אזור זה מקושר לקליפת המוח הקדם-מצחית.
פיתול החגורה הקדמי התחתון ACad rostral–ventral Anterior cingulate cortex - אחראי על הפן הרגשי. אזור זה מקבל מידע מהאמיגדלה.
היחסים התפקודיים בין שני אזורים אלו יוצרים את המנגנון הביולוגי לאינטגרציה ההתפתחותית בין סוגי ידע ספציפיים ותהליכי שליטה עצמית בילדות.
מנגנון זה יכול להיות אחראי להבדלים בין אישיים בתהליך האינטגרציה הרגשית-קוגניטיבית בתקופת ההתפתחות המוקדמת. הבדלים אלו משקפים תהליכים תורשתיים וסביבתיים. הם משפיעים על יחסי גומלין בין רגש וקוגניציה.
גלריית תמונות

פיתול החגורה הקדמי ביחס לגולגולת האנושית
פיתול החגורה הקדמי
הערות שוליים

↑  George Bush, Phan Luu, Michael I. Posner, George Bush, Cognitive and emotional influences in anterior cingulate cortex, Trends in Cognitive Sciences 4, 2000-06-01, עמ' 215–222 doi: 10.1016/S1364-6613(00)01483-2
1 2 3 4 5  Bush, G., Luu, P., & Posner, M. I. (2000). Cognitive and emotional influences in anterior cingulate cortex. Trends in cognitive sciences, 4(6), 215-222.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
↑  By Vaidya, Chandan J.; Gordon, Evan M. ROLE OF DOPAMINE IN THE PATHOPHYSIOLOGY OF ATTENTION׳DEFICIT/HYPERACTIVITY DISORDER Kar, Bhoomika Rastogi (Ed), (2013). Cognition and brain development: Converging evidence from various methodologies. APA human brain development series., (pp. 105-125). Washington, DC, US: American Psychological Association, xiii, 328 pp.
↑  Madden, Gregory J. (Ed); Bickel, Warren K. (Ed), (2010). Impulsivity: The behavioral and neurological science of discounting. Washington, DC, US: American Psychological Association, xvi, 453 pp.
↑  Rueda, M., Checa, P., & Rothbart, M. K. (2010). Contributions of Attentional Control to Socioemotional and Academic Development. Early Education And Development, 21(5), 744-764.
↑  Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
| המערכת הלימבית |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | קליפת המוח הלימבית: פיתול החגורה (פיתול החגורה הקדמי, פיתול החגורה הקדמי העליון), הפיתול הפארהיפוקמפאלי (אנ') • קליפת המוח הארובתית-מצחית • היפוקמפוס • פורניקס • אמיגדלה •  גרעין האקומבנס • היפותלמוס • הגופים הדדיים • תלמוס |  |
| תפקודים | רגשות • מוטיבציה • זיכרון • למידה • הרחה • תגובת הילחם או ברח • ויסות של מערכת העצבים האוטונומית |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דלקת רירית הרחם

| --- | --- |

מיקרוגרפיה של דלקת כרונית של רירית הרחם
 שמות נוספים:  אנדומטריטיס
 תחום:  גינקולוגיה, מיילדות
 מיקום אנטומי:  רירית הרחם
 שכיחות:  2% לאחר לידה נרתיקית, 10% לאחר ניתוח קיסרי שנקבע מראש, וכ-30% בעקבות ירידת מים לפני ניתוח קיסרי אם לא ניתנה אנטיביוטיקה מונעת
 סיבות:  בעיקר זיהום
 גורמי סיכון:  הפלה, וסת, לידה, התקנה של התקן תוך רחמי, היוותרות שאריות שליה ברחם, שטיפה, גיל המעבר, בעיות פוריות
 תסמינים:  חום, כאב בבטן התחתונה ודימום נרתיקי או הפרשה נרתיקית לא רגילות, עצירות
 אבחון:  בדיקה פיזית, היסטולוגיה, ביופסיה
 טיפול:  אנטיביוטיקה
 מניעה:  שימוש בכלים סטריליים, אנטיביוטיקה מונעת במהלך ניתוח קיסרי או מיד לפני תחילת ניתוח, קיום יחסי מין בטוחים ובדיקה תקופתית למחלות מין
 סיבוכים:  אי פוריות, דלקת הצפק, הצטברות של מוגלה או אבססות באגן או ברחם, אלח דם ושוק ספטי
 פרוגנוזה:  טובה, עם טיפול
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  med/676 ped/678
 DiseasesDB:  4283
 MeSH:  D004716
 MedlinePlus:  001484
 סיווגים
 ICD-10:  N71
דלקת רירית הרחם (באנגלית: Endometritis) היא דלקת של הקרום הרירי שמרפד את פנים הרחם. זוהי מחלה דלקתית של האגן והגורם הנפוץ ביותר לזיהום לידה. זהו לא מצב מסכן חיים, אך חשוב להתחיל לטפל בו בעזרת אנטיביוטיקה מהר ככל הניתן. תוצאות טיפול כזה על פי רוב טובות. יש שני סוגים של דלקת רירית הרחם: דלקת חריפה ודלקת כרונית. המצב יחסית נפוץ גם בחיות אחרות, כמו פרות.
גורמים וגורמי סיכון

דלקת רירית הרחם היא תת-סוג של מחלה דלקתית של האגן. . בין גורמי הסיכון ניתן למנות הפלה, לידה (בעיקר אחרי לידה ארוכה או ניתוח קיסרי), מעבר של הליך ניתוחי שכלל כניסה לרחם דרך האגן, היסטרוסקופיה והתקנת התקן תוך רחמי.
סימפטומים ואבחנה

נפיחות בבטן, דימום וגינלי לא רגיל, הפרשה וגינלית לא רגילה, עצירות, חוסר נוחות בעת יציאה, חום, תחושת מחלה וכאב באגן, בבטן התחתונה או באזור הרקטלי.
לשם אבחנה, יש לבצע בדיקה פיזית, וכן בדיקה לכלמידיה וזיבה. בנוסף, נהוג לבצע ביופסיה של רירית הרחם. ניתן גם לבצע בדיקת דם. ניתן לאשש את האבחנה על ידי ביופסיה, וכן ניתן להשתמש באולטרסאונד על מנת לאשר שלא נותרו שאריות רקמה ברחם.
טיפול וסיבוכים אפשריים

הטיפול הוא על ידי מתן אנטיביוטיקה. ייתכן שהפרטנר המיני של החולה יצטרך גם הוא לקבל טיפול במידה ומעורבות מחלות מין. במקרים מסוימים יש לתת עירוי ואף לנוח בבית חולים (נכון במיוחד לאחר לידה). סיבוכים אפשריים הם אי-פוריות, דלקת הצפק, הצטברות של מוגלה או אבססות באגן או ברחם, אלח דם ושוק ספטי.
מניעה

וידוא שהרופא משתמש בכלים סטרילים, ולעיתים לקיחת אנטיביוטיקה מונעת במהלך ניתוח קיסרי או מיד לפני תחילת ניתוח. ניתן להפחית את הסיכון גם על ידי קיום יחסי מין בטוחים וקיום בדיקות תקופתיות למחלות מין.
אפידמיולוגיה

2% לאחר לידה נרתיקית, 10% לאחר ניתוח קיסרי שנקבע מראש, ו-30% בעקבות ירידת מים לפני ניתוח קיסרי אם לא ניתנה אנטיביוטיקה מונעת.
סוגים > דלקת חריפה של רירית הרחם

דלקת חריפה מאופיינת על ידי זיהום, שמתפשט באגן בעקבות הפלה ולאחר לידה שלא בוצעו בתנאים אופטימליים או בעזרת מכשור רפואי שאינו טוב דיו. הדלקת יכולה להיגרם גם בעקבות היוותרות של חלקי שליה ברחם לאחר לידה, במהלך וסת, לאחר שטיפה (douching) או לאחר התקנה של התקן תוך-רחמי. גורמי סיכון לדלקת קרום הרחם כתוצאה מלידה הם ניתוח קיסרי ופקיעה של הקרומים לפני התחלת הלידה.
התסמינים השכיחים הם חום גבוה והפרשה נרתיקית מוגלתית. וסת לאחר דלקת חריפה תהיה משמעותית יותר מבדרך כלל. באוכלוסיות מסוימות נמצא קשר בין דלקת חריפה ובין Mycoplasma genitalium ומחלה דלקתית של האגן. מבחינה היסטולוגית, ניתן לראות פלישה נויטרופילית של רירית הרחם.
הטיפול הוא על פי רוב על ידי מתן אנטיביוטיקה. לאחר לידה, ההמלצה היא על מתן קלינדמיצין וגנטמיצין בעירוי. לרוב המצב ייפתר תוך שבועיים. דלקת כרונית עשויה להיות גורם לאי-פוריות בעד 40% מהמקרים של הסובלות מהיעדר פוריות מסיבה בלתי מוסברת.
סוגים > דלקת כרונית של רירית הרחם

זוהי דלקת מתמשכת שהסיבה השכיחה ביותר לה היא זיהום, אך לעיתים גם סרטן צוואר הרחם או סרטן רירית הרחם הם הגורמים. דלקת כרונית נפוצה יותר לאחר גיל המעבר. התסמין העיקרי הפרשות עם דם. דלקת כרונית מאופיינת בעזרת אחת משלוש שיטות: היסטרוסקופיה, תרבית חיידקית וביופסיה של רירית הרחם. האבחנה בביופסיה היא על ידי הימצאות של תאי פלזמה ולימפוציטים, אאוזינופילים וקשרי לימפה במשתית. הימצאות של תאי פלזמה חיונית לשם ההבחנה ההיסטולוגית, משום ששלושת האחרונים מופיעים בעד 10% מהביופסיות שנעשו לרירית הרחם בעקבות דימום בלתי רגיל. האורגניזמים השכיחים ביותר בביופסיות מסוג זה הם כלמידיה טרכומטיס (כלמידיה), ניסריה גונוריאה (זיבה), סטרפטוקוק מקבוצה B, מיקופלזמה הומיניס ושחפת. רוב הגורמים הללו מסוגלים לגרום למחלה דלקתית של האגן. הטיפול הוא על פי רוב על ידי מתן דוקסיציקלין, והוא על פי רוב יעיל ומביא להקלה בסימפטומים לאחר 2–3 ימים.
סוגים > דלקת כרונית של רירית הרחם > דלקת כרונית מסוג גרנולומה

דלקת כרונית מסוג גרנולומה נגרמת על פי רוב על ידי דלקת שחפתית של קרומי המוח. הגרנולומות קטנות, מפוזרות וללא התגבנות. לוקח להן עד שבועיים להיווצר, ומאחר שרירית הרחם נושרת כל 4 שבועות, הן לא נוצרות כראוי.
סוגים > דלקת כרונית של רירית הרחם > פיומטרה

בנשים מבוגרות, פיומטרה נחשבת לסוג של דלקת כרונית של רירית הרחם, שגורמת להיצרות צוואר הרחם ולאגירת הפרשות וזיהום מוגלתי. התסמינים הם כאב בבטן התחתונה, צמרמורת חריפה, חום והפרשה מוגלתית. הטיפול הוא על ידי מתן אנטיביוטיקה.
ראו גם

זיהום לידה
רירית הרחם
מחלה דלקתית של האגן
לקריאה נוספת

Deutchman, Mark E., and Kristina J. Hartman. "Postpartum pyometra: a case report." Journal of Family Practice, Apr. 1993, p. 449+. Gale Academic Onefile, Accessed 4 Jan. 2020.
Czernobilsky, B. (1978). Endometritis and infertility. Fertility and sterility, 30(2), 119-130
Paavonen, J. O. R. M. A., Aine, R. I. S. T. O., Teisala, K. L. A. U. S., Heinonen, P. K., Punnonen, R. E. I. J. O., Lehtinen, M. A. T. T. I., ... & Grönroos, P. (1985). Chlamydial endometritis. Journal of clinical pathology, 38(7), 726-732.