stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרים מרגוליס
הערות שוליים

↑  תואר אבירות לבן קינגסלי ולבמאי אלן פרקר, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2001
↑  "הארץ", מאות אמנים בריטים הכריזו חרם על ישראל: "עד שהכיבוש יסתיים", באתר הארץ, 14 בפברואר 2015
↑  Guardian staff reporter, Jeremy Corbyn and antisemitism claims, The Guardian, ‏20 Aug 2015
↑  יובל אור, הוליווד אל מול גולן, מעריב, 29 בינואר 1981
↑  תחזית שבועית - המשולש והשוקולד, דבר, 11 ביוני 1982
↑  נסים דיין, צידו הבהיר של הירח, חדשות, 15 בדצמבר 1988
יפתח אילן, דיקנס הישן והטוב - "דוריט הקטנה" (בריטניה, 1988), במאית: כריסטין אדזארד, שחקנים: אלק גינס, דרק ג'קובי, שרה פיקרינג, ג'ואן גרינווד, סיריל קיינאק, כל העיר, 3 במרץ 1989
↑  תמי לוביץ, סבתא של מישל פיפר יוצאת היום לעזה, חדשות, 19 במאי 1992
↑  רותה קופפר, שפת החיות, באתר הארץ, 8 באפריל 2001
↑  אורי קליין, נפשו המתבגרת של קוסם צעיר, באתר הארץ, 20 בנובמבר 2002
↑  אורי קליין, "הארי פוטר ואוצרות המוות, חלק 2", באתר הארץ, 18 ביולי 2011
↑  אורי קליין, המלצות, באתר הארץ, 4 בינואר 2005
↑  כוכבת הוליוודית תשתתף בסרט המבוסס על מחזה מאת ענת גוב, באתר מעריב אונליין, 17 בנובמבר 2021
↑   Miriam Margolyes Australian Citizenship Ceremony January 26, 2013, סרטון בערוץ "Miriam Margolyes", באתר יוטיוב (אורך: 02:51)
| זוכות פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד משנה |
| --- | --- | --- |
| 1968–1979 | בילי וייטלו (1968) • סיליה ג'ונסון (1969) • סוזאנה יורק (1970) • מרגרט לייטון (1971) • קלוריס ליצ'מן (1972) • ולנטינה קורטז (1973) • אינגריד ברגמן (1974) • דיאן לאד (1975) • ג'ודי פוסטר (1976) • ג'ני אגאטר (1977) • ג'רלדין פייג' (1978) • רייצ'ל רוברטס (1979) |  |
| 1982–2000 | מורין סטייפלטון/רואהני האטאגאדי (1982) • ג'יימי לי קרטיס (1983) • ליז סמית' (1984) • רוזנה ארקט (1985) • ג'ודי דנץ' (1986) • סוזן וולדרידג' (1987) • אולימפיה דוקאקיס (1988) • מישל פייפר (1989) • וופי גולדברג (1990) • קייט נליגן (1991) • מירנדה ריצ'רדסון (1992) • מרים מרגוליס (1993) • קריסטין סקוט-תומאס (1994) • קייט וינסלט (1995) • ז'ולייט בינוש (1996) • סיגורני ויבר (1997) • ג'ודי דנץ' (1998) • מגי סמית' (1999) • ג'ולי וולטרס (2000) |  |
| 2001–היום | ג'ניפר קונלי (2001) • קתרין זיטה-ג'ונס (2002) • רנה זלווגר (2003) • קייט בלאנשט (2004) • טנדי ניוטון (2005)  ג'ניפר הדסון (2006) • טילדה סווינטון (2007) • פנלופה קרוז (2008) • מוניק (2009) • הלנה בונהם קרטר (2010) • אוקטביה ספנסר (2011) • אן האת'וויי (2012) • ג'ניפר לורנס (2013) • פטרישה ארקט (2014) • קייט וינסלט (2015) • ויולה דייוויס (2016) • אליסון ג'ני (2017) • רייצ'ל וייס (2018) • לורה דרן (2019)  • יון יו-ג'ונג (2020) • אריאנה דבוז (2021) • קרי קונדון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007327506005171  PLWABN: 9810671139305606  BIBSYS: 4010985  BNE: XX1305479  BnF: cb14203222n (data)  GND: 139056831  ISNI: 0000 0001 1450 2536  LCCN: no95034229  MusicBrainz: 48979e94-4bf9-4b04-90b0-a4ce6716d334  NKC: pna2007418501  NTA: 243086814  SNAC: w6gs22fh  SUDOC: 129581127  VIAF: 85126430   WorldCat (עם VIAF): 85126430
לילי סימונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1993 (בת 31) קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lili Marie Simmons 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  Canyon Crest Academy 
 פרופיל ב-IMDb
 
לילי סימונס (באנגלית: Lili simmons; נולדה ב-23 ביולי 1993) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית, ידועה בעיקר בתפקידה כרבקה באומן בסדרת הפשע "באנשי" של רשת הטלוויזיה סינמקס ובתור ליילה סטנטון בסדרת האימה של רשת הטלוויזיה USA; "הטיהור" המבוססת על סדרת סרטי האימה "הטיהור".
ביוגרפיה

סימונס נולדה וגדלה בעיר החוף אנסיניטאס בסן דייגו, קליפורניה ובגיל 15 אותרה על ידי מנהלת הכישרונות קייט לינדן.
קריירה

סימונס התחילה את הקריירה כדוגמנית בסוכנויות פורד מודל, ביבי סטורז וברוקסי. כמו כן הופיעה בפרסומות ותשדירים של החברות ג'יי.סי. פני וסאטורן.
את קריירת המשחק שלה היא התחילה בשנת 2010 בסדרת הרשת "Hollywood Is Like High School with Money" המבוסס על ספר באותו השם, שם גילמה את קווין ויטאקר.
בהמשך גם הופיעה בערוץ דיסני בפרק בקומדיית המצבים "זיק ולותר" ובסרט "חנון מהסרטים" שיצא בשנת 2011. באותה השנה גילמה תפקיד קטן בסדרה "מר סאנשיין".
בשנת 2012, סימונס כיכבה בסרט "ילד שמן שולט בעולם" והשתתפה כאורחת בפרק של הסדרה "ג'ין באמצעות עיצוב".
בשנת 2013 הופיעה בפרק של הסדרה "וגאס" ובמקביל החלה לשחק כרבקה באומן בסדרת הפשע "באנשי" של רשת "סינמקס". במקור, סימונס התמודדה על תפקיד "דווה הופוול", אך לדברי ההפקה, הייתה בוגרת מדי בשביל דמות זו. במרץ אותה השנה הופיעה סימונס במגזין "מקסים".
בשנת 2014 קיבלה סימונס תפקיד בסדרת הדרמה המשטרתית הוואי חמש-אפס ובסדרת הדרמת פשע "בלש אמיתי" של רשת HBO.
באפריל 2016 הצטרפה לצוות השחקנים של הסדרה "ווסטוורלד" וקיבלה תפקיד משני במהלך העונה הראשונה.
בפברואר 2017, גילמה את "נטלי ג'יימס" הצרפתייה בעונה החמישית של סדרת הדרמה "ריי דונובן" של רשת "Showtime".
ב-2019, גילמה את דמותה של קאטוומן, סלינה קייל, הגרסה המבוגרת בפרק האחרון בסדרה "גות'האם".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Fat Kid Rules the World | איזבל |  |
| 2015 | בון טומהוק | סמנת'ה אוד'וייר |  |
| 2016 | Dirty Lies | מישל |  |
| 2017 | Bad Match | ריילי |  |
| 2021 | Sound of Violence | מארי סוטקר |  |
| 2024 | Double Down South | דיאנה |  |
| TBA | Clive Boomer's Success | ריטה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | זיק ולותר | מיה | פרק: "Sludge" |
| 2011 | מיסטר סאנשיין | נערה לוהטת | פרק: "Employee of the Year" |
| 2011 | חנון מהסרטים | לולה | סרט מקורי של ערוץ דיסני |
| 2012 | Jane by Design | פייפר גרייס | פרק: "The Teen Model" |
| 2013 | וגאס | פיי בינדר | פרק: "Road Trip" |
| 2016–2013 | באנשי | רבקה באומן | תפקיד ראשי (4 עונות); 37 פרקים |
| 2014 | בלש אמיתי | בת' | 2 פרקים |
| 2017–2014 | הוואי חמש-אפס | אמבר ויטאלי / מליסה ארמסטרונג | 6 פרקים |
| 2017 | ריי דונובן | נטלי ג'יימס | 8 פרקים |
| 2016, 2018 | וסטוורלד | קלמנטיין החדשה | 2 פרקים |
| 2018 | חוק וסדר: מדור מיוחד | ג'ינה גורדיש | פרק: "Accredo" |
| 2018 | הטיהור | לילה סטנטון | תפקיד ראשי (עונה 1); 8 פרקים |
| 2019 | גות'האם | סלינה קייל | פרק: "The Beginning..." |
| 2022–הווה | Power Book IV: Force | קלאודיה "קלאוד" פלין | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
מייקל טינסלי

מייקל טינסלי (באנגלית: Michael Tinsley; נולד ב-21 באפריל 1984) הוא אתלט אמריקאי, סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012) וסגן אלוף עולם (מוסקבה 2013) בריצת 400 מטר משוכות.
ביוגרפיה

טינסלי נולד בליטל רוק שבארקנסו. למד באוניברסיטת המדינה בג'קסון שבמיסיסיפי והתחרה בנבחרת האוניברסיטה. הוא סיים שלישי בריצת 400 מטר משוכות באליפות ה-NCAA ב-2005 בזמן של 48.55 שניות וזכה באליפות ב-2006 עם שיא אישי של 48.25 שניות. במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת בייג'ינג ב-2008 סיים במקום הרביעי. ב-2010 סיים שלישי באליפות ארצות הברית באתלטיקה.
באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית כסף בשיא אישי של 47.91 שניות, לאחר המנצח פליקס סאנצ'ס (47.63 שניות). באליפות העולם באתלטיקה 2013 קבע שיא אישי של 47.70 שניות וסיים שני לאחר ג'הו גורדון שקבע 47.69 שניות.
ב-2014 זכה באליפות ליגת היהלום עם ניצחונות בתחרויות בשאנגחאי, פריז וסטוקהולם, מקום שני בלוזאן ובניו יורק ושלישי בגלאזגו.
טינסלי הוא אב לבן משותף עם האתלטית ניה אלי.
סיסיים

| סיסיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: סיסאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: סיסיים
שם מדעי
 Apodidae ‏הארטרט, 1897

סיס דקלים אפריקני (Cypsiurus parvus)
סיסיים (שם מדעי: Apodidae) היא משפחת עופות מסדרת הסיסאים, והיא המשפחה היחידה בסדרה זו שמיניה נפוצים באירופה ובישראל.
מאפיינים

הסיסיים הם עופות דקי גזרה ובעלי כנפיים ארוכות ומחודדות. יש להם ראש שטוח והצוואר שלהם קצר. המקור של הסיסיים מכופף כלפי מטה במידה מועטה. הלוע שלהם רחב וגם מפתח הפה שלהם רחב. רגליהם אינן מותאמות להליכה או לעמידה על ענפים, אך מותאמות לאחיזה בקירות. השרשכף, כף הרגל והאצבעות קצרות.
הזכרים והנקבות דומים במראם החיצוני.
הסיסיים מעופפים מיומנים ביותר ומבלים את מרבית חייהם בתעופה. הם ניזונים מחרקים מעופפים, ישנים ואף מזדווגים בתעופה באוויר. הם מקננים בסדקי מבנים ובמצוקים.
בישראל

בישראל יש רק סוג אחד ממשפחה זאת: הסיס.
מיון

מיון המשפחה:
תת־משפחה Apodinae
סוג סיס קיני־המאכל (Aerodramus)
סוג סיס לבן גרון (Aeronautes)
סוג סיס (Apus)
סוג סיס קשה־זנב (Chaetura) - בו סיס ואוקס
סוג סיס פפואה (Collocalia)
סוג סיס חד־זנב (Hirundapus)
סוג בו מין יחיד סיס המפלים (Hydrochous gigas).
סוג סיס חמרתי (Mearnsia)
סוג סיס עטלפי (Neafrapus)
סוג סיס זנב סנונית (Panyptila)
סוג סיס כסוף שת (Rhaphidura)
סוג סיס קונגו (Schoutedenapus)
סוג סיס דקלים אמריקני (Tachornis)
סוג סיס הררי (Tachymarptis) - בו המין סיס הרים.
סוג סיס נקוד (Telacanthura)
סוג סיס האיים (Zoonavena)
סוג סיס דקלים (Cypsiurus)
תת־משפחה Cypseloidinae
סוג סיס שחור (Cypseloides) - בו סיס שחור גדול
סוג סיס לבן קולר (Streptoprocne)
יש הרואים את הסיסיים כמקורבים לסנוניתיים בשל מראם ומעופם המהיר, אולם מדובר באבולוציה מתכנסת. הסיסיים מקורבים גנטית לקוליבריים. ניתן לראות דמיון במבנה הראש והגוף, בכנפיים וביכולות התעופה המרשימות.
הערות שוליים

1 2 3 4  ראובן ענבר, מדריך לציפורי ישראל, אחיאסף, תשמ"א, עמ' 153
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553545205171  GND: 4180691-8  NKC: ph125221
אלכס או'לאפלין

| --- | --- |
אלכס או'לאפלין
אלכס או'לאפלין
 לידה:  24 באוגוסט 1976 (בן 48) קנברה, אוסטרליה אוסטרליה
 שם לידה:  Alexander O’Lachlan 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 מקום לימודים:  המכון הלאומי לאמנות דרמטית 
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכס או'לאפלין (באנגלית: Alex O'Loughlin, נולד ב-24 באוגוסט 1976) הוא שחקן אוסטרלי, הידוע בעיקר בזכות גילומו של סטיב מקגרט בסדרת המשטרה המצליחה הוואי חמש אפס של CBS.
ביוגרפיה

או'לאפלין נולד בקנברה לאב אשר במקצועו הוא מורה לפיזיקה ולאם אחות. בתור ילד סבל או'לאפלין מאסתמה, הפרעת קשב, ריכוז והיפראקטיביות והפרעה טורדנית-כפייתית. עקב הקשיים שנוצרו ממצבו הבריאותי התקשה בלימודיו ועזב את בית הספר בגיל 14. בשנת 1999 החל את לימודיו באוניברסיטה לדרמה ואומנויות (NIDA) בסידני, אוסטרליה וסיים בשנת 2002 עם תואר ראשון במחלקת לימודי דרמה.
קריירה

בתור נער עבד או'לאפלין בתיאטרון פרינג' בסידני. לאחר סיום לימודין ב-NIDA השתתף בפרסומות והחל לקבל תפקידים משניים בסדרות אוסטרליות. הסרט הראשון בו שיחק היה "Oyster Farmer" אשר יצא בשנת 2004. שנה לאחר מכן שיחק בסרט "המסע המופלא של מארי בריינט" בתפקיד ראשי ועל תפקיד זה היה מועמד לפרס האקדמיה האוסטרלי לקולנוע (AACTA Awards). שנה לאחר מכן היה גם מועמד לפרס "Logie Awards".
ב־2005 נבחן או'לאפלין לתפקיד ג'יימס בונד ואף ביצע אודישן עם הבמאי מרטין קמפבל אך לבסוף נבחר דניאל קרייג לתפקיד. בשנת 2007 הצטרף לצוות השחקנים בסדרה "המגן". באותה שנה עזב את הסדרה לאחר שקיבל תפקיד ראשי בסדרה "Moonlight". הסדרה זכתה לביקורות מעורבות ולא חודשה לעונה שנייה. ב-2008 הוכרז כי רשת CBS חתמה חוזה עם או'לאפלין שישחק בסדרה אשר בפיתוח אך החוזה לא יצא לפועל ולמרות זאת שיחק או'לאפלין בסדרה אחרת של הרשת אשר נקראה "Three Rivers". באפריל 2009 ביצע הופעת אורח בסדרה "מחשבות פליליות". ב-2010 שיחק לצדה של השחקנית ג'ניפר לופז בסרט "תוכנית גיבוי".
החל משנת 2010 מגלם או'לאפלין את תפקידו של סטיב מקגארט בחידוש לסדרה "הוואי חמש-אפס". הסדרה החלה את שידוריה ב-20 בספטמבר 2010 ולה יצאו כבר עשר עונות. הסדרה גורפת הצלחה רבה ברחבי העולם.
אתר האינטרנט BuddyTV דירג אותו במקום ה-11 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה לשנת 2009, במקום השני לשנת 2010 ובמקום התשיעי לשנת 2011. ב-2012 דורג במקום ה-35 וב-2013 ירד בדירוג למקום ה-63 ברשימת הגברים הסקסיים בטלוויזיה. בשנת 2014 דורג במקום ה-40 ושנה לאחר מכן ירד בדירוג למקום ה-94.
חיים אישיים

לאו'לאפלין יש ילד ממערכת יחסים בעברו. בשנת 2009 נפרד מחברתו הולי ואלנס, זמרת ושחקנית אוסטרלית. ב-18 באפריל 2014 נישא או'לאפלין למליה ג'ונס בהוואי, לזוג יש בן.
או'לאפלין מתגורר במערב הוליווד אשר במחוז לוס אנג'לס אך במהלך צילומי הוואי חמש אפס התגורר בהוואי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Oyster Farmer |  |  |
| 2005 | Man-Thing |  |  |
| 2005 | המסע המופלא של מארי בריינט |  | תפקיד ראשי; מועמדות לפרס האקדמיה האוסטרלי לקולנוע |
| 2005 | Feed |  |  |
| 2007 | הנעלם |  |  |
| 2007 | ריקוד לאור ירח |  |  |
| 2009 | מחוקה |  |  |
| 2010 | תוכנית גיבוי | סטן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | White Collar Blue |  |  |
| 2007 | המגן |  |  |
| 2007–2008 | Moonlight |  | תפקיד ראשי |
| 2009 | מחשבות פליליות |  | תפקיד אורח |
| 2009–2010 | שלושה נהרות |  |  |
| 2010–2020 | הוואי חמש-אפס | סטיבן "סטיב" מקגארט | תפקיד ראשי |
הארת דין

| --- | --- |

 סוג:  כתב עת משפטי
 מו"ל:  אוניברסיטת חיפה 
 בעלים:  אוניברסיטת חיפה 
 שפה:  עברית 
 אתר רשמי
 
הארת דין הוא כתב עת משפטי מקוון של הפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. כתב העת נוסד בשנת 2004 והוא מפרסם בעיקר הערות פסיקה וחקיקה של סטודנטים למשפטים, לצד מאמרים קצרים של חוקרים ישראליים על סוגיות משפטיות אקטואליות.
חברי מערכת כתב העת הם סטודנטים והוא משמש כסמינר המצטיינים של הסטודנטים אשר לומדים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת חיפה. בכתב העת מתפרסמות הארות והערות על פסקי דין ו/או על דברי חקיקה אקטואליים.
העורכת הראשית היא ד"ר קארין כרמית יפת. עורכים בעבר הם פרופ' אמנון ריכמן ופרופ' דורון מנשה .
סקוט קאן

| --- | --- |
סקוט קאן
סקוט קאן
 לידה:  23 באוגוסט 1976 (בן 48) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית ארצות הברית
 שם במה:  Scott Caan 
 שם לידה:  Scott Andrew Caan 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
סקוט אנדרו קאן (באנגלית: Scott Andrew Caan; נולד ב-23 באוגוסט 1976) הוא שחקן אמריקאי ממוצא יהודי. ידוע בעיקר בשל גילום דמותו של דניאל "דנו" ויליאמס (אנ') בחידוש לסדרת הטלוויזיה "הוואי חמש-אפס" (2010- 2020); על תפקיד זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר.
ביוגרפיה

קאן נולד בלוס אנג'לס, קליפורניה; בנם של שחקן הקולנוע ג'יימס קאן ושל שילה מארי ריאן, שחקנית ודוגמנית לשעבר. סבו וסבתו מצד אביו היו יהודים שהיגרו מגרמניה לארצות הברית. יש לו אחות-למחצה גדולה בשם טארה, ושלושה אחים-למחצה קטנים.
קריירה

בתחילת דרכו קאן היה מצוות ההפקה של הלהקה סייפרס היל ואף היה חבר להקה בעצמו בלהקה הנקראה The Whooliganz (אנ') יחד עם דה אלכימיסט. בתחילת שנות התשעים קיבלו השניים חוזה הקלטות בחברת טומי בוי רקורדס. הם הקליטו אלבום אחד אשר נקרא "Make Way for the W". הסינגל הראשון היה "Put Your Handz Up" והסינגל השני היה "Whooliganz". לאחר מכן חוזה ההקלטות בוטל והצמד התפרקו. ב-2014 חזר קאן לשיתוף פעולה עם האלכימאי בשיר "Byron G".
בסוף שנות התשעים שיחק בעיקר בסרטים עצמאיים דלי תקציב, עד שקיבל בשנת 1999 את תפקידו הראשון בסרט משמעותי בשם "כוכב חדש נולד" (אנ') לצדו של ג'יימס ואן דר ביק.
בשנת 2000 שיחק בסרט הפעולה "עקיצה ב-60 שניות" בכיכובו של ניקולס קייג'.
בשנת 2001 שיחק לצד קולין פארל בסרט האקשן "הרעים שוב טובים (אנ')" בבימויו של לס מייפילד. בשנת 2003 ביצע את עבודת הבימוי הראשונה שלו בסרט "Dallas 362" (אנ') אשר זיכה אותו בפרס בפסטיבל הסרטים בלאס וגאס.
בשנת 2006 ביים וכתב את הסרט הקולנועי "The Dog Problem", בו גם השתתף לצד ג'ובני ריביסי, לין קולינס ודון צ'ידל. באותה שנה שיחק בדרמה הקומית "חברות עם כסף" (אנ') לצד ג'ניפר אניסטון. לאחר מכן שיחק בסרטים לצידם של הארווי קייטל ופול ווקר. בנוסף, קיבל תפקיד משני בסדרה של רשת HBO, "הפמליה".
החל משנת 2010 מגלם קאן את תפקידו של הבלש דני "דאנו" ויליאמס בחידוש לסדרה "הוואי חמש-אפס". הסדרה החלה את שידוריה ב-20 בספטמבר 2010 ושודרה במשך עשר עונות עד ל-3 באפריל 2020; על משחקו בסדרה היה מועמד קאן פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה, מיני-סדרה או סרט טלוויזיה.
חיים אישיים

ביולי 2014 פורסם כי לקאן ובת זוגו, קייסי ביקסבי, נולדה בת ראשונה, ג'וזי ג'יימס.
בנוסף למשחק קאן מנהל קריירת צילום. את השראתו קיבל מהצלם פיל פרמט אשר גם מדריך אותו מאז עבודתם יחד בשנת 2003 בסרט דאלאס 362. בשנת 2009 הוציא לאור את ספר הצילום הראשון שלו אשר הכיל 256 עמודים ונקרא "Scott Caan Photographs, Vol. 1".
יש לו חגורה שחורה בג'ו ג'יטסו ברזילאי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | A Boy Called Hate | סטיב |  |
| 1995 | Aaron Gillespie Will Make You a Star | שון |  |
| 1995 | Last Resort | סטרוט |  |
| 1997 | שום מקום | 'דאקי' |  |
| 1998 | צלילי המים | בובי |  |
| 1998 | Nowhere to Go | רומאו |  |
| 1998 | אויב המדינה | ג'ונס |  |
| 1999 | Speed of Life | דרו |  |
| 1999 | כוכב חדש נולד (אנ') | צ'רלי טווידר |  |
| 1999 | Saturn | דרו |  |
| 1999 | Black and White | סקוטי |  |
| 2000 | חדר לחץ | ריצ'י א'ופלאהרטי |  |
| 2000 | ניפגש בזירה | שון דוקינס |  |
| 2000 | עקיצה ב-60 שניות | טימי "טאמבלר" טאמל |  |
| 2001 | הרעים שוב טובים (אנ') | קול יאנגר (אנ') |  |
| 2001 | רופא על הכוונת | דיוני אייבי |  |
| 2001 | אושן 11 | טורק מאלוי |  |
| 2002 | סוני | ג'סי |  |
| 2003 | Dallas 362 (אנ') | דאלאס | גם במאי ותסריטאי |
| 2004 | בידי האויב | רנדל סאליבן |  |
| 2004 | אושן 12 | טורק מאלוי |  |
| 2005 | סודות בים הכחול | ברייס דאן |  |
| 2006 | חברות עם כסף (אנ') | מייק |  |
| 2006 | לבבות בודדים | הבלש ריילי |  |
| 2006 | The Dog Problem | קספר | גם במאי ותסריטאי |
| 2007 | חוקי ברוקלין | קרמיין מרקוסו |  |
| 2007 | אושן 13 | טורק מאלוי |  |
| 2007 | Stories USA | היידן פילד |  |
| 2008 | לפגוש את דייב | השוטר דולי |  |
| 2009 | Mercy | ג'וני ראיין | גם תסריטאי ומפיק |
| 2009 | בתוך העמק | רוד קאנון |  |
| 2010 | המדריך לסידורים אחרונים | קאל וייט |  |
| 2013 | 3 Geezers! | סקוט |  |
| 2015 | רוק בקסבה באפגניסטן | ג'ייק |  |
| 2016 | All at Once | אלכסנדר קלארק |  |
| 2019 | יחד בנפרד | אליס |  |
| 2023 | One Day as a Lion | ג'קי פאוורס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009–2011 | הפמליה | סקוט לאבין | 19 פרקים |
| 2010–2020 | הוואי חמש-אפס | דניאל "דנו" ויליאמס (אנ') | תפקיד ראשי (10 עונות); 240 פרקים מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה (2011) |
| 2012 | NCIS: לוס אנג'לס | דניאל "דנו" ויליאמס (אנ') | פרק: "Touch of Death" |
| 2017 | סגני המנהל | מאמן כלבים חמוד | פרק: "Think Change" |
| 2023–הווה | Alert: Missing Persons Unit | ג'ייסון גרנט | תפקיד ראשי (2 עונות); 20 פרקים |
מחאות הוועידה הדמוקרטית ב-1968

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אירוע, הפגנה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  שיקגו 
 משתתפים:  מפלגת הנוער הבינלאומית, שביתת הנשים למען השלום, התאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, סטודנטים למען חברה דמוקרטית, הוועדה הלאומית לסיום המלחמה בוייטנאם, השבעה משיקגו 
 תקופה:  23 באוגוסט 1968 – 29 באוגוסט 1968 (7 ימים) 
 
שוטרים ממשטרת שיקגו גוררים מפגין במהלך הוועידה הדמוקרטית ב-1968. ברקע נראה שלט גדול בו נכתב "עשו אהבה, לא מלחמה" (אנ').
מחאות הוועידה הדמוקרטית ב-1968 היו סדרה של פעילויות מחאה נגד מלחמת וייטנאם שהתרחשו לפני ובמהלך הוועידה הלאומית של המפלגה הדמוקרטית בשיקגו באוגוסט 1968.
המפלגה הדמוקרטית תמכה במעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם, דבר שגרר הפגנות של קבוצות תרבות הנגד וארגונים פציפיסטיים, לפני הוועידה ובמהלכה. משטרת שיקגו הגיבה באלימות משטרתית חסרת הבחנה כלפי מפגינים, כתבים, צלמים ועוברי אורח, התנהגות שכונתה מאוחר יותר "התפרעות משטרתית".
בשעות הערב של 28 באוגוסט 1968 שודרו בשידור חי העימותים בין המשטרה למפגינים ליד מלון הילטון. בשידור נראים מפגינים שרים את השורות שהפכו להמנון המחאה: "כל העולם צופה בנו".
תכנון המחאה

במהלך שנת 1967 קמו מספר ארגוני מחאה נגד מלחמת וייטנאם ברחבי ארצות הברית. בתחילת שנת 1968 החלו לפעול ארגונים אלה גם בשיקגו, בהם סטודנטים למען חברה דמוקרטית, ארגון בו טום היידן היה פעיל. ארגונים אלה ניסו לגייס מספר רב ככל האפשר של משתתפים לאירועי המחאה.
ארגוני המחאה תכננו מספר אירועי מחאה במהלך הוועידה הדמוקרטית: שתי צעדות במהלך הוועידה, כנס רב-משתתפים בסופה, וסדנאות הסברה ב-10 פארקים ברחבי העיר.
במקביל פעלו אבי הופמן וג'רי רובין בארגון "מפלגת הנוער הבינלאומית" וארגנו אירועי מחאה מלווים בהופעות מוזיקה ותיאטרון. אירועים אלה אושרו על ידי משטרת שיקגו. עם זאת, חלק מחברי הארגון פרסמו עלונים פרובוקטיביים, בהם נכתב: "אנחנו מלוכלכים, מסריחים, מזוהמים ומגעילים...אנחנו נשתין ונחרבן ונזיין ברחובות... נהיה כל הזמן מסוממים ונצרוך כל סם אפשרי." כמו כן איימו לחסום כבישים ולהרעיל את תשתיות המים בעיר. כתוצאה מכך, במשטרת שיקגו התכוננו לכל איום אפשרי.
משטרת שיקגו ציידה את שוטריה בכלי נשק, אלות, גז מדמיע, קסדות להגנה מפני מהומות, ומכשירי קשר צבאיים. במשך מספר חודשים השוטרים תרגלו אמצעים לפיזור הפגנות. בנוסף ל-12,000 שוטרים הוצבו בעיר גם 6,000 חיילים מצבא ארצות הברית, 6,000 חיילי המשמר הלאומי, 1,000 אנשי FBI ומודיעין צבאי ו-1,000 סוכני השירות החשאי של ארצות הברית. כוחות נוספים היו בכוננות.
מארגני המחאה פנו לעיריית שיקגו בבקשה לקבל היתרים לצעוד 8 קילומטרים מאזור הלופ עד לקרבת הוועידה, לקיים מספר עצרות בפארקים שעל שפת האגם הקרוב, ולהתמקם לבסוף בפארק לינקולן. כלל הבקשות נדחו, למעט עצרת אחת שאושרה, והתקיימה ב-28 באוגוסט. הבקשות נדחו בעיקר בגלל החששות למהומות גזע בעיר. חלק מהבקשות נדחו על רקע טכני. אחד הארגונים עתר לבית המשפט בניסיון לקבל אישור לפעילויות המחאה, אך העתירה נדחתה על הסף, בטענה שהעיר רשאית לא לאשר פעולות שעלולות לפגוע ברווחת הציבור.
תקריות אלימות באירועי המחאה

אירועי המחאה החלו בימים שלפני הוועידה, והיו בתחילה לא-אלימים. בפארק לינקולן נערכה עצרת שלווה בהנהגת רובין והופמן, שקראו למפגינים לכבד את העוצר בשעה 23:00. בסיום ההפגנה פתח המשורר הביטניק אלן גינזברג בקריאות "אום" בהשתתפות הקהל. למחרת התרחשה עצרת דומה, בה הופיעו פיטר, פול ומרי.
התקרית האלימה הראשונה התרחשה ב-22 באוגוסט. דין ג'ונסון, נער בן 17, נהרג לאחר שהפר את העוצר שהוטל על העיר. הוא נעצר על ידי שוטרים אך שלף אקדח וניסה לירות בהם, ובתגובה הם ירו בו והרגוהו. למחרת נערכה לזכרו של ג'ונסון אזכרה מאולתרת.
ב-23 באוגוסט נערך כנס מחאה בנוכחות חזיר בשם "Pigasus" אותו ניסו להכתיר לנשיא ארצות הברית. לאחר ההפגנה עצרה המשטרה את מנהיגי המחאה, בהם ג'רי רובין והזמר פיל אוקס.
ב-24 באוגוסט נערכה הפגנה של תנועת שביתת הנשים למען השלום ואחריה צעדה של ארגוני המחאה. ב-11 בלילה החלו עימותים בין המשטרה למפגינים, שיידו אבנים על ניידות המשטרה. חלק מהמפגינים נעצרו.
ב-25 באוגוסט נערכו מספר צעדות מחאה בעיר, בהן נשמעה הסיסמה "היי, היי, לינדון ג'ונסון, כמה ילדים הרגת היום?" בשעות אחר הצהריים תוכנן פסטיבל מוזיקה בשם "פסטיבל החיים", אך הגיעה אליו רק להקה אחת, להקת הפאנק MC5. הופעת הלהקה הופסקה עקב חילוקי דעות עם בעל הקיוסק הסמוך, שלא רצה לאפשר להם להשתמש בשקעי החשמל שלו למערכת ההגברה. משתתפי הפסטיבל חשבו שהמשטרה עצרה את המופע, והחלו עימותים אלימים עם כוחות המשטרה. הקהל ברח לרחוב הסמוך לפארק, והשוטרים רדפו אחריהם. ברחוב הוכו גם עיתונאים, צלמים ועוברי אורח על ידי המשטרה. המהומות במרכז העיר נמשכו מספר ימים.
ב-28 באוגוסט התקיימה עצרת בפארק גרנט, אליה הגיעו כ-15 אלף מפגינים. בפעילויות סמוכות אחרות השתתפו מאות ואף אלפי מפגינים. לאחר העצרת ניסו כמה אלפי מפגינים לצעוד לאמפיתיאטרון הבינלאומי, אך נעצרו מול מלון קונרד הילטון, בו שכנו המועמדים לנשיאות וצוותי הקמפיינים שלהם. באותו יום הגיעו לשיקגו אנשי "מצעד האביונים" בהנהגתו של ראלף אברנתי והתאחדות ההנהגה הדרומית-נוצרית, והצטרפו למפגינים. בשעות הערב החל "הקרב על שדרת מישיגן", עימות אלים בין מפגינים לבין כוחות משטרה ליד מלון הילטון, שחלקים ממנו תועדו בשידור חי בטלוויזיה. השוטרים ניסו להרחיק את המחאה מאזור המלון, ותקפו באלות ובגז מדמיע מפגינים, עוברי אורח, עיתונאים וצלמים. יוברט האמפרי סיפר מאוחר יותר כי הריח את הגז המדמיע בסוויטת המלון שלו. השוטרים הדפו מפגינים דרך חלונות זכוכית, ואז רדפו אחריהם והכו אותם כשהם שרועים על שברי הזכוכית. במהומות נפצעו 100 מפגינים ו-119 שוטרים, ו-600 מפגינים נעצרו. מצלמות הטלוויזיה תיעדו את האלימות המשטרתית, וכן את המפגינים שרים את השורות שהפכו להמנון המחאה: "כל העולם צופה בנו".
חלק ממשתתפי הוועידה הדמוקרטית התנגדו לאלימות המשטרתית וגינו אותה בנאומיהם, בהם הסנאטור אברהם ריביקוף, שטען שמשטרת שיקגו משתמשת ב"טקטיקות גסטאפו". אולם הכנסים תואר כמתקן צבאי, עם גדרות תיל וסידורי אבטחה נוקשים.
באותו ערב הסתיימה הוועידה, ויוברט האמפרי נבחר למועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות.
ב-29 באוגוסט נערך כנס מחאה על ידי יוג'ין מקארתי, ורוב משתתפיו נעצרו על ידי המשטרה. לאחר מכן שב השקט לרחובות שיקגו. שבעה משתתפים ("השבעה משיקגו") הואשמו על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית בקשירת קשר, הסתה להתפרעויות ואישומים נוספים, וזוכו לאחר מכן.
ועדת חקירה

מספר גופים מונו לחקור את אירועי המחאה בזמן הוועידה. ועדת חקירה פדרלית בראשות דן ווקר הגישה את הדו"ח שלה בדצמבר 1968, לאחר שראיינה 1,400 עדי ראייה וסקרה דו"חות של ה-FBI וסרטונים של האירועים. בדו"ח נכתב שבעוד שהמפגינים הטרידו את כוחות המשטרה והציקו להם, המשטרה הגיבה באלימות משטרתית מוגזמת וחסרת הבחנה נגד המפגינים ונגד עוברי אורח, שכונתה בדו"ח "התפרעות משטרתית". הדו"ח טען שרבים מהשוטרים ביצעו פשעים פליליים, וקרא להעמידם למשפט או לפחות לדין משמעתי.
השפעת המחאה

ברבים מכלי התקשורת בארצות הברית אמרו פרשנים פוליטיים כי תקריות האלימות באירועי המחאה היטו את הכף לטובת ריצ'רד ניקסון, מועמד המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית 1968. סמואל בראון, ממארגני המחאה, אמר לאחר מכן: "במקום צעירים נחמדים שמצלצלים בפעמן הדלת, הציבור ראה היום את מהומות של אנשים שצועקים גסויות ומשבשים את הפעילות בעיר. זה אסון לתנועה נגד מלחמת וייטנאם, כי העם האמריקאי רואה במפגינים מחרחרי מדון וחושב שאלימות המשטרה מוצדקת."
לאחר תום האירועים שוחח ראש עיריית שיקגו, ריצ'רד דיילי, עם נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון וטען שהמפגינים הם "היפים אנטי-חברתיים ומסוכנים שמעוניינים להרוס כל דבר טוב באמריקה", ומשטרת שיקגו נאלצה להשתמש באלימות נגדם. הוא טען גם שמפגינים שרפו את דגל ארצות הברית, הניפו את דגל הווייטקונג והשליכו צואה על השוטרים. מאוחר יותר אמר דיילי שהוא קיבל 135,000 מכתבים התומכים בצעדים שננקטו ורק 5,000 המגנים אותם. גם סקרי דעת קהל הראו שרוב האמריקאים תמכו בגישתו של דיילי.