stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרפובליקה הצרפתית השלישית
סופה של הרפובליקה

עם פלישת הגרמנים לצרפת, ב-10 במאי 1940, הובס הצבא הצרפתי, הלוקה בתבוסתנות, המחופר מאחורי מכשול ובעל הדוקטרינה המיושנת, על ידי הצבא הגרמני הנייד, היעיל, ובעל המוטיבציה הגבוהה.
עת שהסתברו ממדי התבוסה, נאלץ ראש הממשלה פול רנו לערוך סדרת ויתורים לתבוסתנים בממשלתו. רנו, שהיה מן ה"קשוחים" ומנהיג תקיף וראוי להנהיג את העם במלחמה, איבד את כוחו הפוליטי, ולא הצליח להעביר החלטות שקראו להמשיך את הלחימה, אם ממושבות צרפת שמעבר לים, ואם מתוך איחוד עם בריטניה שהציעו וינסטון צ'רצ'יל ושארל דה גול. ב-16 ביוני 1940 התפטר רנו, והנשיא אלבר לברן מינה את המרשל אנרי פיליפ פטן לראש ממשלת צרפת. פטן היה מראשי התבוסתנים, ואכן, בתוך ימים מספר, חתמו הצרפתים על הסכם כניעה לגרמניה, הסכם אשר חילק את צרפת לאזור כבוש ולאזור בלתי כבוש, בו ישבה ממשלת פטן, אשר כונתה על שם מקום מושבה "צרפת של וישי".
ב-10 ביולי 1940 הכריזה האספה הלאומית בצרפת על קיצה של הרפובליקה הצרפתית השלישית, ועל פטן, שהיה אז בן 84 שנים, כראש המדינה, שחדלה להיקרא "הרפובליקה הצרפתית" והחלה להיקרא "המדינה הצרפתית" (État Français). (השם המקובל בצרפת הוא "משטר וישי" "Régime de Vichy" או פשוט "וישי"). לפטן ניתנה הסמכות לכתוב את החוקה הצרפתית החדשה, אך הוא מעולם לא עשה זאת. פטן הסתפק במתן צווים שהשעו את החוקה הקיימת, פיזרו את הפרלמנט, והעבירו אליו את כל הסמכויות. במקביל פעל מחוץ לגבולות צרפת שארל דה גול, אשר העמיד עצמו בראש כוחות שנקראו "צרפת החופשית" וראה בו ובכוחות שעמדו לפקודתו את הממשלה החוקית והלגיטימית היחידה לצרפת.
המעבר לרפובליקה הרביעית

עם שחרורה של צרפת מן הכיבוש הנאצי, ב-1944 חזר דה גול לצרפת כגיבור לאומי, ונכנס עטור ניצחון לפריז. בספטמבר 1944 מונה דה גול לנשיא הממשלה הזמנית של הרפובליקה הצרפתית. דה גול הכריז כי משטר וישי היה בלתי לגיטימי, וכי הממשלה הזמנית בראשותו היא המשך של הרפובליקה הצרפתית השלישית. עם זאת, היה ברור כי יש צורך בשינוי חוקתי עמוק, עקב המאורעות שקרעו ופילגו את העם הצרפתי. משאל עם הוביל לכינון מועצה מכוננת בסוף שנת 1945, אך דה גול התנגד לטיוטת החוקה של הרפובליקה הרביעית שהחלה להתגבש, וסבר כי זו נותנת כוח רב מדי לפרלמנט וליריבויות מפלגתיות. דה גול התפטר ב-20 בינואר 1946. התנגדותו של דה גול לחוקה המוצעת נכשלה, כאשר מפלגות השמאל תמכו בנשיאות חלשה, לאור לקח ה"מרשליזם" (פולחן האישיות של הנשיא פטן) בצרפת של וישי. משאל עם באוקטובר 1946 אישר טיוטה של החוקה, וכך באה לסיומה באופן רשמי הרפובליקה הצרפתית השלישית, והרפובליקה הצרפתית הרביעית באה בעקבותיה.
בעלי תפקידים ברפובליקה השלישית > נשיאי צרפת

אלבר לברן, 1932–1940
פול דומר, 1931–1932
גסטון דומרג, 1924–1931
אלכסנדר מילרן, 1920–1924
פול דשאנל, 18 בפברואר 1920 - 21 בספטמבר 1920
רמון פואנקרה, 1913–1920
ארמאן פלייר, ‏1906–1913
אמיל לובה, 1899–1906
פליקס פור, 1895–1899
ז'אן קזימיר פרייה 1894–1895
מארי-פרנסואה-סדי קארנו, 1887–1894
ז'יל גרווי, 1879–1887
פטריס דה מק-מהון, דוכס מגנטה, 1873–1879
אדולף טייר, 1871–1873 (טייר היה לנשיא לפני קבלת החוקה של 1875, כך שמצבו התחוקתי היה שונה מזה של אלו שבאו לאחריו).
ראו גם

פרשת דרייפוס
אלפרד דרייפוס
ז'ורז' בולנז'ה
ז'אן ז'ורס
צרפת של וישי
צרפת החופשית
מלחמת בזק
חבורת קוקסטר

בתורת החבורות, חבורת קוקסטר היא חבורה (סופית או אינסופית), בעלת ייצוג פשוט במיוחד, הכולל הנחות רק על הסדר של היוצרים, שהוא 2, ועל הסדר של מכפלות של זוגות של יוצרים. מתברר שחבורות כאלה נוצרות על ידי שיקופים במרחב וקטורי (שלו מתאימה תבנית ריבועית, המגדירה לעיתים קרובות מרחב מכפלה פנימית), ובדרך זו הן מתקשרות לתחומים רבים ומרכזיים במתמטיקה: אלגברות לי, חבורות אלגבריות, קומבינטוריקה וגאומטריה.
הגדרה

חבורת קוקסטר  W היא חבורה הנוצרת על ידי קבוצה סופית  \ S=\{s_{1},\dots ,s_{n}\}, בכפוף ליחסים מהצורה  \ s_{i}^{2}=1 ו- \ (s_{i}s_{j})^{m_{ij}}=1 בלבד. רושמים:
כאשר:
לכל i מתקיים  m_{ii}=1, כלומר היחס  s_{i}s_{i}=s_{i}^{2}=1.
אם אין יחסים בין  s_{i} ו- s_{j} נהוג לסמן זאת  (s_{i}s_{j})^{\infty }=1, כלומר:  m_{ij}=\infty .
נשים לב שאם  m_{ij}=2 אז  s_{i}s_{j}=s_{j}s_{i} (כלומר:  s_{i} ו- s_{j}  ומתחלפים).
הזוג  (W,S) נקרא מערכת קוקסטר. קבוצת היוצרים של חבורה אינה נקבעת באופן ייחודי ולחבורה יכולות להיות מספר מערכות קוקסטר לא שקולות.
את החזקות  \ m_{ij} אפשר לאסוף במטריצת קוקסטר, שהיא מטריצה סימטרית עם ערכים טבעיים (או אינסוף) בה כל הערכים על האלכסון שווים ל-1 וכל שאר הערכים גדולים מ-1. הערך אינסוף בנקודה (i,j) מציין שאין יחס מהצורה  \ (s_{i}s_{j})^{m}=1.
הגדרה > דיאגרמת קוקסטר

דיאגרמת קוקסטר היא דרך נוחה לייצג מערכת קוקסטר על ידי גרף בו הקודקודים הם קבוצת היוצרים; שני קודקודים,  s_{i} ו- s_{j}, מחוברים בקשת אם  m_{ij}\geq 3 והקשת מסומנת ב- m_{ij} כאשר  m_{ij}\geq 4. מהגדרה זו נובע שיוצרים שאינם מחוברים בקשת, מתחלפים זה עם זה. בפרט, החבורה המתאימה לגרף קוקסטר איזומורפית למכפלה הישרה של החבורות המתאימות למרכיבי הקשירות. משום כך, מספיק ללמוד את החבורות המתאימות לדיאגרמות קשירות.
הקשר לשיקופים

על-פי ההגדרה, חבורת קוקסטר נוצרת על ידי קבוצה סופית  \ S=\{s_{1},\dots ,s_{n}\} של איברים מסדר 2, בכפוף ליחסים מהצורה  \ (s_{i}s_{j})^{m_{ij}}=1 בלבד. לדוגמה, כאשר מדובר בשני יוצרים, היחסים הם  \ s_{1}^{2}=s_{2}^{2}=(s_{1}s_{2})^{m}=1, בדיוק אלו של החבורה הדיהדרלית שסדרה 2m. כדי להבין את המבנה הגאומטרי, נעיר שאם s ו- t הם שיקופים בניצב לזוג ישרים שהזווית ביניהם היא  \ \pi /m, אז  \ (st)^{m}=1.
היסטוריה

כמושג עצמאי, חבורות קוקסטר נולדו רק בשנות ה-60, כאשר ז'אק טיץ הבחין שההגדרה המופשטת באמצעות יוצרים ויחסים מספיקה כדי לקבל את כל המבנה הגאומטרי השייך בדין לחבורות הנוצרות על ידי שיקופים. הוא קרא להן על-שם ה.ס.מ. קוקסטר, שעסק בחבורות של שיקופים כשלושים שנה קודם לכן, ומיין את כל החבורות הדיסקרטיות הנוצרות על ידי שיקופים ופועלות על המרחב האוקלידי (מממד כלשהו).
לחבורות הנוצרות על ידי שיקופים יש היסטוריה מתמטית ארוכה. החלוץ בכיוון זה היה פרדיננד מביוס, שב-1852 מצא את כל החבורות הסופיות הנוצרות על ידי שיקופים ופועלות על המרחב התלת-ממדי. ב-1890 מיינו קילינג ואלי קרטן את אלגברות לי הפשוטות למחצה, במונחים של מערכות שורשים. ב-1925 הראה אנדרה וייל שחבורת הסימטריות של מערכת שורשים היא חבורה סופית, הנוצרת על ידי שיקופים במרחב שבו השורשים מוגדרים. בכל המקרים האלה מדובר היה בשיקופים במרחב האוקלידי, ביחס לעל-מישורים במובן הרגיל.
טיץ הוכיח שאם S היא קבוצת היוצרים של חבורת קוקסטר, אז לכל מטריצה m של סדרים אפשר להגדיר על המרחב  \ \mathbb {R} ^{|S|} תבנית ריבועית, שביחס אליה החבורה פועלת כחבורת איזומטריות, כאשר היוצרים הם שיקופים (בפרט, לחבורת קוקסטר יש הצגה ליניארית נאמנה מממד סופי).
תאוריה ומבנים נוספים

התוצאה המרכזית שהתקבלה בחקר חבורות קוקסטר היא המיון השלם (במונחי דיאגרמות דינקין) של חבורות קוקסטר סופיות, של חבורות קוקסטר אפיניות, ושל חבורות קוקסטר היפרבוליות. חבורת קוקסטר מופיעות כחבורות וייל של חבורות אלגבריות, בתור המנה N/T כאשר T טורוס מקסימלי בחבורת בורל, ו-N הוא המנרמל שלו. במקביל, נלמדו מבנים מתמטיים רבים המוגדרים עבור חבורת קוקסטר נתונה, ובהם אלגברת הקה המכלילה את אלגברת החבורה, פולינומי קשדן-לוסטיג, ופונקציית אורך המשרה את סדר ברוה של החבורה. להצגות של אלגברת הקה תפקיד מרכזי בתורת ההצגות. כל אלה יצרו קשרים הדוקים בין חבורות קוקסטר לתורה של אלגברות לי, לתורה הקומבינטורית והגאומטרית של בניינים, לקומבינטוריקה בכלל, ולתורת החבורות הגאומטרית.
דוגמאות

חבורת התמורות  \ S_{n} נוצרת על ידי החילופים  \ (1,2),(2,3),\dots ,(n-1,n). קל לראות שהסדר של מכפלת שני חילופים הוא 2 אם הם זרים, ו- 3 אם אינם זרים. בו-בזמן, החבורה פועלת על המרחב האוקלידי  \ \mathbb {R} ^{n} בדרך של פעולה על האינדקסים, ובהצגה זו (הקרויה "ההצגה הטבעית" של החבורה הסימטרית) החילופים פועלים כשיקופים. מן ההצגה הזו של החבורה הסימטרית כחבורת קוקסטר אפשר לראות שהיחסים על מכפלות החילופים מגדירים אותה בשלמות. לדיאגרמת דינקין המתקבלת קוראים, מסיבות היסטוריות,  \ A_{n-1}, וכך יש ל"חבורת קוקסטר מטיפוס  \ A_{n-1}" תת-חבורה מאינדקס 2 (חבורת התמורות הזוגיות), שאותה מסמנים ב-  \ A_{n}.
החבורה מטיפוס  \ A_{n-1} היא תת-חבורה (מאינדקס  \ 2^{n-1}) בחבורת קוקסטר מטיפוס  \ D_{n-1}, וזו היא תת-חבורה (מאינדקס 2) של החבורה מטיפוס  \ B_{n-1}. את האחרונה אפשר לראות כתת-חבורה של החבורה הסימטרית  \ S_{2n}, הפועלת על המספרים  \ \{-1,\dots ,-n,1,\dots ,n\}, עם התנאי  \ \sigma (-i)=-\sigma (i).
החבורה  \ \operatorname {PGL} _{2}(\mathbb {Z} ) היא חבורת קוקסטר עם שלושה יוצרים (שניים מהם יוצרים חבורה דיהדרלית אינסופית, והשלישי מתחלף עם אחד היוצרים ומכפלתו בשני היא מסדר 3).
ראו גם

חבורת ארטין
ז'ול ברטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במרץ 1826 סן-דני, צרפת 
 פטירה:  1 בנובמבר 1892 (בגיל 66) פריז, צרפת 
 תחום יצירה:  פיסול 
 
ז'ול ברטן (בצרפתית: Jules Bertin;‏ 1 במרץ 1826 – 19 במרץ 1892) היה פסל צרפתי שפעל בבלגיה ובצרפת.
קורות חייו

ז'ול ברטן נולד  סן-דני (איל-דה-פראנס) לסוחר בגדים שעשה מאוחר יותר קריירה צבאית ושרת בעיר ליאז' בבלגיה. ברטן למד בשנים 1848-1842 בבלגיה, באקדמיה לאמנות באנטוורפן. אחד ממוריו היה ז'וזף-ז'אר דיקאז'י (Ducaju). לאחר מכן חי ברטן בליאז' והתחתן ב-1854 עם תושבת העיר, קתרין אנרי. בהמשך בני הזוג גרו בטונגר. ברטן היה פעיל בחברה למדעים ולספרות של מחוז למבור וב-1859 נבחר על ידה לפסל את פסלו של הגיבור הקלטי אמביוריקס בככר הגדולה של טונגר (טונגרן). אחרי 1863 עבר לגור בסנט-ז'וסטן-נודן ואחר כך בשארבק, באזור בריסל. כעבור מספר שנים חזר וחי בסן דני (מ-1879) ובפריז. ברטן נפטר בפריז ב-1892 בגיל 66.
ברטן נודע במיוחד במספר פסלים מונומנטליים, שהמפורסם בהם - הוא הפסל של אמביוריקס בטונגר (1866-1865).
פרסים ואותות כבוד

5 בספטמבר 1866 - זכה לעיטור מסדר לאופולד של בלגיה, בדרגת אביר, ביום חנוכת הפסל של אמביוריקס
הנצחה

רחוב ביישוב הולדתו, סן דני, נושא את שמו
יצירות

1850 - Bacchus et Ariane (בכחוס ואריאדנה)
Andromède אנדרומדה - הוצגה בסלון של בריסל
Jeune fille au papillon (נערה עם פרפר) - הוצגה בסלון של בריסל
1866-1865 - Ambiorix אמביוריקס - פסל בברונזה בגובה 3.50 מטר בככר הגדולה של העיר טונגרן. הפסל ניצב מעל כן כמעין דולמן שעורר מחלוקת בקרב המומחים. ב-1867 הפסל הוצג בביתן הבלגי בתערוכה העולמית בפריז ב-1867.
1866-1865 - השתתף ביצירת פסלו של לאופולד הראשון, מלך הבלגים בלאקן, בריסל
1870 - Alsace en deuil (אלזס מתאבלת) - הוצג בסלון של בריסל
1879 - Vercingétorix (ורקינגטוריקס)
1887 - Jeune combattant blessé (לוחם צעיר פצוע) - פסל של לוחם גאלי
1890 - שוב Vercingétorix - פסל מונומנטלי של ורקינגטוריקס בכיכר טייר בסן דני (מעין גרסה בראי של הפסל של אמביוריקס מטנוגר, נחנך ב-29 ביוני 1890. הפסל נעלם בימי מלחמת העולם השנייה
לקריאה נוספת

Vers la modernité, le s-XIXe au Pays de Liège, catalogue d'exposition (Liège, 5 octobre 2001-20 janvier 2002), Liège, 2001.
פסלו של אמביוריקס בככר הגדולה של טונגר
חותם לחם צבאי

חותם לחם צבאי שהתגלה בחפירות הר הבית. כתובת החותם לא נחרתה בכתב ראי, כך שטביעתה על גבי הלחם התקבלה במהופך
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
חותם לחם צבאי שהתגלה במחנה הלגיון השני אוגוסטה בקרליאון, ויילס
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
חותם לחם צבאי שהתגלה בלגיו
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
חותם לחם צבאי שהתגלה בחפירות ברחבת הכותל
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
חותם לחם צבאי שמקורו בירושלים ושמור באוסף הברון אוסטינוב
חותם לחם צבאי שהתגלה במערות מורבעת
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
חותם לחם צבאי הוא חותם עשוי אבן, עץ או מתכת (למשל ברונזה), ששימש לסימון כיכרות הלחם שיוצרו עבור הצבא הרומאי. על החותם התנוסס כיתוב בלטינית, לרוב על פי תבנית אחידה, אשר ציינה את שם הקנטוריה ואת שם האופה, והוא הוטבע על גבי כיכרות הלחם טרם אפייתן. פעולת האפייה התנהלה במסגרת הרחבה יותר של הקנטוריה או הטורמה אצל הפרשים. תנורי אפייה יחידתיים מוכרים ממחנות צבא רבים בגרמניה ובבריטניה. בחלק מן המקרים מוקמו התנורים מול קסרקטיני הקוהורטות ולכל קנטוריה יוחד תנור אפיה אחד. ניתוח הממצא האדריכלי מעלה כי במחנות הצבא שבמערב האימפריום הוקמו תנורי האפייה בסמוך לגבול המחנה. מרבית התנורים נבנו אל תוך הסוללה המקיפה את המחנה או ברחוב המשיק לחומה מפנים המחנה. חותמות להטבעה על כיכרות לחם, בעיקר ממתכת, הם ממצא נפוץ יחסית באימפריום הרומי. בחותמות לחם מקונטקסט צבאי התמונה משתנה, שכן בספרות העוסקת בצבא הרומי מצוינת אך דוגמה בודדת לחותם שהיה בשימוש צבאי.
מאפיות צבאיות רומאיות

תנורי אפייה יחידתיים מוכרים ממחנות צבא רבים בגרמניה ובבריטניה. בחלק מן המקרים מוקמו התנורים מול קסרקטיני הקוהורטות ולכל קנטוריה יוחד תנור אפיה אחד. ניתוח הממצא האדריכלי מעלה כי במחנות הצבא שבמערב האימפריום הוקמו תנורי האפייה בסמוך לגבול המחנה. מרבית התנורים נבנו אל תוך הסוללה המקיפה את המחנה או ברחוב המשיק לחומה מפנים המחנה.
מאפיות צבאיות רומאיות > מאפיות צבאיות רומאיות שהתגלו בארץ ישראל

הפינה הדרום-מערבית של הר הבית - במהלך חפירות שביצע הארכאולוג בנימין מזר ממערב ובסמוך לפינה הדרום- מערבית של הר הבית, נחשף בניין (מס'. 7066 ) במצב השתמרות טוב מן התקופה הביזנטית. שלבו המוקדם של הבניין בן ארבעת החדרים תוארך לתקופה הרומית. נתגלו בו שרידים של חמישה תנורים עגולים מרוצפים שברים של לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון (איורים 21–22). על פי החופרים, השימוש בלבנים שיוצרו בידי הלגיון ובמיוחד מציאת חותם חרס בעל כתובת לטינית, על גבי רצפת המבנה, מלמדים כי המבנה היה בשימוש על ידי חיילי הלגיון העשירי. המטבעות שנחשפו מן השלב הקדום של המבנה הן מימי הדריאנוס ( 138-117 לסה"נ) ועד ימי דיוקלטינוס ( 305-283 לסה"נ), זמן האחרון חופף את תאריך עזיבת הלגיון העשירי את העיר.
קשת וילסון - בחפירות שנערכו בחללים מתחת לקשת וילסון, תיארכו החוקרים את התיקונים בגשר הגדול למאה השנייה או השלישית לספירה. אורכו של הגשר היה כ-100 מטר ורוחבו כ-14 מטר. בחדרים מתחת לגשר, נתגלו קטעי רצפות שתוארכו למאות השנייה והשלישית לספירה, וכן שולבו בהם שלושה תנורי אפיה בקוטר של 1.5 מטר (איור 43–44), אשר שימשו ככל הנראה לאפיית לחם. רצפתם של שני תנורי אפיה רוצפה באריחים שעליהם נטבעו טביעות של הלגיון העשירי.
דרום הר הבית - הבית הדרומי – הבית הדרומי נמצא בדרום הר הבית, בנייתו מתוארכת גם היא למאה הרביעית, והוא היה בשימוש עד המאה השמינית. באחד החדרים נמצא תנור, בתוך התנור נמצאה לבנה טבועה בטביעת חותם של הלגיון העשירי.
חותמות לחם צבאיים שהתגלו בעולם

מיינץ, גרמניה - נמצא חותם לחם צבאי המציג שלושה שמות של חיילים – כנראה האופים, כמו גם את שם הקנטוריה המסוימת של הלגיון הארבע-עשרה 'גמינה' אליה השתייכו האופים ועבורה אפו לחם.
קרליאון, בריטניה - חותם לחם צבאי עשוי עופרת התגלה בקרליאון, שהייתה בסיס לגיונרי ללגיון השני אוגוסטה. בחותם כתוב, "הקנטוריה של קוינטוס אקוילה"
חותמות לחם צבאיים שהתגלו בישראל

לגיו - חפירות שנערכו בכלא מגידו חשפו שרידי מבנים וסמטאות, בית בד, אורווה, בורות מים, מתקני אחסון, בישול וכן מקוואות טהרה וממצאים רבים נוספים. בין הממצאים נמצאו שני חותמי לחם רומיים, עשויים אבן, שעליהם חרותים שם האופה ושם היחידה הצבאית שאליה יועד הלחם. בחותמת הראשונה רשום "Auti Lic[i](nius) Priscus"; בחותמת השנייה, שדומה מאוד לחותמת מבריטניה, ולא נעשתה מאבן מקומית, רשום Lul(ius) Maxim(us)‎, מהקנטוריה של Caecil(ius) Ter(tius)‎.
רחבת הכותל המערבית - בחפירה הארכאולוגית בחלקה הצפוני-מערבי של רחבת הכותל המערבי בירושלים התגלו שלושה חותמי לחם צבאיים נושאי כתובות בלטינית. צורת האותיות בחותמי הלחם ואופן זיהויים של החיילים מאפשרת לתארכם לשלהי המאה הראשונה לספירה, ככל הנראה לשנים הראשונות של חנית הלגיון בעיר. בחפירות שנערכו בחללים מתחת לקשת וילסון, לא רחוק מהחפירות ברחבת הכותל המערבי, תיארכו החוקרים את התיקונים בגשר הגדול למאה השנייה או השלישית לספירה. אורכו של הגשר היה כ-100 מטר ורוחבו כ-14 מטר. בחדרים מתחת לגשר, נתגלו קטעי רצפות שתוארכו למאות השנייה והשלישית לספירה, וכן שולבו בהם שלושה תנורי אפיה בקוטר של 1.5 מטר, אשר שימשו ככל הנראה לאפיית לחם. רצפתם של שני תנורי אפיה רוצפה באריחים שעליהם נטבעו טביעות של הלגיון העשירי.
חפירות הר הבית - במהלך חפירות בנימין מזר ממערב ובסמוך לפינה הדרום- מערבית של הר הבית, נחשף בניין במצב השתמרות טוב מן התקופה הביזנטית. שלבו המוקדם של הבניין בן ארבעת החדרים תוארך לתקופה הרומית. נתגלו בו שרידים של חמישה תנורים עגולים מרוצפים שברים של לבנים ורעפים עם טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס. על פי החופרים, השימוש בלבנים שיוצרו בידי הלגיון ובמיוחד מציאת חותם חרס בעל כתובת לטינית, על גבי רצפת המבנה, מלמדים כי המבנה היה בשימוש על ידי חיילי הלגיון העשירי. על רצפת המבנה נתגלה חותם לחם צבאי, צורת גוף החותם מלבנית, חתכו טרפזי ועל גבו ממוקמת טבעת. חלקה הגדול של הטבעת, בעלת שלושה רכסים, חסר. על פני החותם חרותה הכתובת PRIM, הנתונה בתוך מסגרת מלבנית חרותה. שטיבל הציע שתי אפשרויות לפירוש השם על החותם שלפנינו: בעקבות הצעת בנימין מזר, האפשרות הפשוטה לפירוש הכתובת היא כי מדובר בשם, PRIM(US)‎, שהוא שם לטיני נפוץ בתקופה זו. במקרה זה סביר כי מדובר בשם האופה. כיוון שאת הכתובת ,PRIM(US)‎, ניתן לפרש גם כשם תואר – היינו "ראשון", הציע שטיבל, כי אפשר והפריט הטביע את חותמו על ככרות לחם מן האיכות המשובחת, הראשונה – ה-panis primus, כזה שנצרך בידי הדרגות הבכירות יותר בלגיון. ע"פ ניתוח ממצאים דומים ממערב האימפריה, במחנות צבאיים הוקמו תנורי האפייה בסמוך לגבול המחנה, ובניין המאפייה שנתגלה הוא סמוך אל הפן המערבי של מתחם הר הבית, כך שנראה שהיה זה גבולו המזרחי של מתחם הלגיון בעיר.
ירושלים - וינסנט מביא איור של חותם לחם צבאי עם כתובת בלטינית שהגיע ממקום לא ידוע בירושלים ושמור באוסף הברון אוסטינוב. בחותם רשום "הקנטוריה השישית של M. VITelius"
מצדה - בחפירות ידין במצדה נתגלתה על קירות בחדרי חומת הסוגרים טביעה לטינית IOSEPU(S)‎ שפורשה על ידי כותן וגיגר כחותם לחם של אופה יהודי שסיפק לחם עבור הצבא הרומי בתקופה שלפני המרד הגדול. באחד האוסטרקונים שנתגלו בחפירות החדשות במצדה, בכתב דו- לשוני (עברית וארמית), מצוין אדם בשם "יהוסף הנחתם" ואשר ייתכן כי הוא בעל החותם.
מערות מורבעת - חותם לחם צבאי מעץ, המציין שם חייל ואת הקנטוריה אליה השתייך, נמצא במערה בוואדי מורבעאת. בשורה הראשונה רשום: "הקנטוריה של Amae(us)‎"‏.
רמלה? - חותם לחם צבאי מברונזה, המציין את שם החייל נמצא כנראה ברמלה, בחותם רשום את שם האופה Cneius Aelius Optatus.
ראו גם

טביעות חותם של הלגיון העשירי פרטנסיס
טביעות חותם של הלגיון השישי פראטה
הערות שוליים

1 2  Davison,D.P., The Barracks of the Roman Army from 1st to 3ed centuries A.D., A Comparative Study of the Barracks from Fortresses, Forts and Fortlets with an Analsis of Bulding Types and Construction, Stabling and Garrisons, part I, BAR International Series 472 (i), Oxford 1989
↑  שטיבל גיא, 'סוגיית מחנה הלגיון העשירי בירושלים ותחומה של אליה קפיטולינה', חידושים בחקר ירושלים ה (תשס), 1999, עמ' 71–74.
1 2  אלכסנדר און, שלומית וקסלר-בדולח, גדעון אבני, גשר ווילסון לאור חפירות חדשות, חידושים בארכאולוגיה של ירושלים ב, עמ' 55–63
↑  E. Mazar, 'The Southern House', in E. Mazar (ed.), Qedem - Vol. 43. The Temple Mount Excavations in Jerusalem 1968–1978. Final Reports Vol. II: The Byzantine and Early Islamic Periods. Jerusalem (2003), p.129
↑  CIL XIII, 6935
↑  M. V. taylor and R. G. Collingwood, Roman Britain in 1927, JRS 17, 1927; Richard J. Brewer,National Museums & Galleries of Wales, Caerleon and the Roman army: Roman Legionary Museum: a guide, Wales, 2000, p. 32
↑  יותם טפר, ‏לגיו, כפר עותנאי, באתר "חדשות ארכיאולוגיות", 118, (2006)
↑  שלומית וקסלר-בדולח, אלכסנדר און, בריז'יט אונונה ושועה קיסילביץ', ירושלים, חפירות רחבת הכותל 2005–2009 - דוח ראשוני, חדשות ארכאולוגיות121,(2009)
↑  שלומית וקסלר בדולח, אלכסנדר און ורנטה רוזנטל־הגינבוטום, הקרדו המזרחי וגשר וילסון לאור חפירות חדשות – השרידים מימי הבית השני ומהתקופה הרומית, אדם ליד קשת רומית - מאמרים לכבודו של יורם צפריר, לאה די סגני, יזהר הירשפלד, רינה טלגם, יוסף פטריך (עורכים), ירושלים, (2010), עמ' 152-153
↑  שטיבל גיא, "סוגיית מחנה הלגיון העשירי בירושלים ותחומה של אליה קפיטולינה", מתוך: חידושים בחקר ירושלים - דברי הכנס החמישי, פאוסט א' וברוך א' (עורכים), רמת גן תש"ס, עמ' 71–72
↑  בנימין מזר,  'החפירות הארכאולוגיות ליד הר-הבית : סקירה שנייה, עונות תשכ"ט-תש"ל', ארץ-ישראל י, 1971, עמ' 20
↑  שם
↑  שם
↑  מזר אילת, מחנה הלגיון העשירי למרגלות הפינה הדרומית-מערבית של מתחם הר הבית בירושלים, מתוך: חידושים בחקר ירושלים – דברי הכנס השישי, פאוסט א' וברוך א' (עורכים), רמת גן, תשס"א, עמ' 55–56
↑  H. Vincent, Varia Timbres Romains, RB 19, 1910, pp. 264-265
↑  Cotton ,H.M., Geiger,J., The Latin and Greek Documents - Masada II, The Yigael Yadin Excavations 1963-1965, Final Reports, Jerusalem 1989, p.211, no. 936.
↑  טולי פיקרש, מיתוס מצדה, אתר הצופה
↑  De-Vaux, R., Discoveries in the Judean Desert II, Oxford 1961, p.35-36, fig.12.9, PL.IX.26. 106
↑  גיא שטיבל, ציוד צבאי מימי מרד בר כוכבא במערות מדבר יהודה, מערות המפלט מתקופת מרד בר כוכבא - קובץ שני, עורכים: רועי פורת וחנן אשל, 2010, עמ' 328-329
↑  Archives des missions scientifiques et littéraires , Paris 1850, p 174
חוליאן קסטרו

חוליאן קסטרו (באנגלית: Julian Castro; נולד ב-16 בספטמבר 1974) הוא פוליטיקאי אמריקאי, חבר המפלגה הדמוקרטית שכיהן כמזכיר השיכון והפיתוח עירוני תחת הנשיא ברק אובמה בשנים 2014–2017. קודם לכן כיהן כראש עיריית סן אנטוניו שבטקסס בשנים 2009–2014.
ביוגרפיה

קסטרו נולד בסן אנטוניו למשפחה ממוצא מקסיקני. אביו היה פעיל חברתי ומורה למתמטיקה ואמו הייתה פעילה פוליטית שנמנתה עם מקימי מפלגת ראסה אונידה, ואף ניסתה ללא הצלחה להתמודד למועצת העיר. השניים לא נישאו, ונפרדו כשקסטרו היה בן 8. אחיו התאום חואקין אף הוא עוסק בפוליטיקה, ומאז 2013 הוא חבר בבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון התקבל קסטרו לאוניברסיטת סטנפורד, הודות למדיניות העדפה מתקנת, ולמד מדע המדינה ותקשורת. בהמשך, למד משפטים באוניברסיטת הרווארד.
בשנת 2001 נבחר קסטרו לראשונה למועצת העיר סן אנטוניו, ובגיל 27 היה לחבר המועצה הצעיר ביותר בהיסטוריה של העיר. בשנת 2005 התמודד לראשונה על ראשות העיר, אך הפסיד בסיבוב השני לשופט פיל הרדברגר. הוא בחר שלא להתמודד מול הרדברגר ב-2007, ובבחירות שנערכו ב-2009, בהן לא התמודד הרדברגר, ניצח, לאחר שזכה בכ-56% מקולות הבוחרים. בשנת 2011 נבחר לכהונה נוספת, לאחר שזכה בכ-83% מקולות הבוחרים.
עוד באותה השנה, ביקר חוליאן קסטרו בישראל במסגרת שיתוף פעולה בנושא פרויקטים באנרגיה ירוקה בין עיריית סן אנטוניו לבין עיריית תל אביב. במסגרת הביקור, נפגש קסטרו עם ראש עיריית תל אביב רון חולדאי וחתם עמו על אמנת ידידות.
קסטרו נשא את הנאום המרכזי בוועידת המפלגה הדמוקרטית בשנת 2012. ביולי 2014 מונה למזכיר השיכון והפיתוח עירוני תחת הנשיא ברק אובמה, תפקיד אותו מילא עד ינואר 2017.
ב-12 בינואר 2019 הכריז על עצמו כמועמד לנשיאות ארצות הברית. הוא פרש מהמרוץ ב-2 בינואר 2020.
קסטרו מציע רפורמה כוללת בתחום ההגירה לארצות הברית, אותה פירט במאמר בשם "Putting people first" ("קודם כל אנשים"). בין השאר הוא מציע להפסיק לעצור מהגרים, למעט "מקרים חמורים". הצעות נוספות שלו כוללות הפיכת מעבר הגבול לארצות הברית לעבירה אזרחית בלבד (במקום עבירה פלילית כיום), סגירת רוב מתקני המעצר, הגדלת מכסות המהגרים המורשים לעבור ממקסיקו לארצות הברית, הבטחת עורך דין לכל קטין המצוי בהליכי הגירה, הבטחת מקלט למהגרים נפגעי אלימות במשפחה, תוכנית לאזרוח מזורז של כל המהגרים ללא מסמכים המתגוררים כיום בארצות הברית, ומסלול מואץ לאישור איחוד משפחות.
הערות שוליים

↑  Zev Chafets, The Post-Hispanic Hispanic Politician, 6.5.2010
↑  תל אביב וסן אנטוניו חתמו על הסכם שיתוף פעולה בפרויקטים של אנרגיה ירוקה, אתר טלנירי
↑  Julian Castro: I'm running for president, באתר וושינגטון אקזמינר, 12 בינואר 2019
↑  https://www.nbcnews.com/politics/2020-election/juli-n-castro-drops-out-presidential-race-n1109461
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009041800  SNAC: w66z019s  VIAF: 83609515   WorldCat (עם VIAF): 83609515
וולקן (כוכב לכת היפותטי)

וולקן במפה ליטוגרפית משנת 1846
וולקן (באנגלית: Vulcan) היה כוכב לכת תאורטי שמספר אסטרונומים לפני המאה ה-20 חשבו שהיה קיים במסלול בין כוכב חמה לבין השמש. ספקולציות לגבי, ואפילו תצפיות לכאורה של גופים שמימיים או כוכבי לכת בין חמה לשמש מתוארכים מתחילת המאה ה-17. הטענה לקיומם הסביר זכה לתמיכתו של המתמטיקאי הצרפתי אורבן לה-ורייה, אשר חזה את קיומו של נפטון באמצעות הפרעות במסלול אורנוס. עד 1859 הוא אישר הפרעות בלתי מוסברות במסלולו של חמה וחזה שהן חייבות להיות תוצאה של השפעת מכוח הכבידה של כוכב לכת סמוך אחר או סדרת אסטרואידים לא ידועה בין חמה לשמש. דיווח של אסטרונום חובב צרפתי שצפה בחפץ חולף מול השמש באותה שנה הוביל את לה ורייר להכריז כי סוף סוף התגלה כוכב הלכת המבוקש, אשר העניק לו את השם "וולקן".
חיפושים רבים נערכו עבור וולקן במהלך העשורים הבאים, אך אף על פי שמספר אנשים טענו שמצאו אותו, לא היה ניתן לאשר את קיומו. הצורך בכוכב הלכת כהסבר להפרעות במסלול של חמה מיותר, מאחר שכאשר תורת היחסות הכללית של אלברט איינשטיין משנת 1915 הראתה כי יציאתו של מרקורי ממסלול שנחזה על ידי הפיזיקה הניוטונית הוסברה על ידי השפעות הנובעות מהעקמומיות של המרחב הזמן בגלל מסת השמש.
הערות שוליים

↑  A plan or map of the Solar System projected for schools & academies, The Library of Congress
↑  Precession of the perihelion of Mercury, The Smoot Group