stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטון שטדלר

| --- | --- |

אנטון שטדלר, בציור דיוקן בן תקופתו
 לידה:  28 ביוני 1753 ברוק שעל הלייתה, אוסטריה 
 פטירה:  15 ביוני 1812 (בגיל 58) וינה, האימפריה האוסטרית 
 שם לידה:  Anton Paul Stadler
 מוקד פעילות:  ממלכת הבסבורג 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  קלרינט, קרן בסט, קלרינט בסט 
 
אנטון פאול שטדלר (בגרמנית: Anton Paul Stadler;‏ 28 ביוני 1753 - 15 ביוני 1812) היה קלרניתן ונגן קרן בסט (basset horn) אוסטרי, שמוצרט כתב למענו את החמישייה לקלרינט וכלי מיתר ואת הקונצ'רטו לקלרינט ותזמורת.
נאמר על שטדלר, שהיה לו צליל יפה במיוחד ושליטה יוצאת דופן במשלב הנמוך של קלרינט בס וקרן בסט. מבקר מוזיקה וינאי בן תקופתו כתב, ביחס לשטדלר:
לא הייתי מתאר לעצמי שקלרינט יוכל לחקות את הקול האנושי בהצלחה רבה כל כך כפי שהדבר עולה בידך. כלי הנגינה שלך חרישי כל כך, עדין כל כך בצליליו, שאיש משומעיו לא יוכל לעמוד בפניו.
אנטון שטדלר, שהיה וירטואוז ידוע-שם, ניגן כקלרינטן שני עם אחיו, יוהאן בתזמורת החצר בווינה. ייתכן, שהייתה זו התמחותו בקלרינט שני ובקרן בסט שהביאה אותו לשיתוף פעולה עם תאודור לוץ (1748–1792), יצרן קלרינטים. הרעיון שלו היה להוסיף הארכה לקלרינטים שלו בסי במול ובלה – כמו בקרן הבסט – תוספת טרצה גדולה לדו הנמוך. לקלרינט המוארכת הזו (הידועה כיום כקלרינט בסט) כתב מוצרט את הקונצ'רטו לקלרינט ואולי גם חמישיית הקלרינט וכלי המיתר שלו.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404949805171  BNE: XX5600800  BnF: cb139307716 (data)  GND: 119353725  ICCU: TO0V596739  ISNI: 0000 0000 8365 523X  LCCN: no89005645  MusicBrainz: 8149a321-a2a0-47e1-863f-8c8a598a2ead  NKC: jo20201079308  SNAC: w6zm30d7  VIAF: 24789941   WorldCat (עם VIAF): 24789941
ויליאם מקלור תומסון

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1806 Springdale, ארצות הברית 
 פטירה:  8 באפריל 1894 (בגיל 87) דנוור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  ספרו The Land and the Book
 השכלה:  הסמינר התאולוגי בפרינסטון
 עיסוק:  מיסיונריות פרוטסטנטית בלבנון ובארץ ישראל בשנים 1833–1876
 
ויליאם מקלור תומסון (באנגלית: William McClure Thomson;‏ 31 בדצמבר 1806, ספרינגדייל (אנ') אוהיו, ארצות הברית – 8 באפריל 1894, דנבר, קולורדו, ארצות הברית) היה מיסיונר פרוטסטנטי אמריקאי, שחי קרוב ליובֵל שנים בלבנון ובארץ ישראל ופרסם ספר רב-תפוצה על ארץ המקרא.
קורות חייו ומעשיו

תומסון היה בנו של כומר פרסביטריאני. למד באוניברסיטת מיאמי שבאוהיו (אנ') ובסמינר התאולוגי בפרינסטון (אנ') וב-1833 נשלח ללבנט. תחילה נחת בנמל ביירות, ואחרי שהייה במשך שנה בלבנון עבר עם אשתו לירושלים. באפריל 1834, כשפרץ מרד הפלאחים בארץ ישראל, הזדמן ליפו כדי לקבל את מטענו ונעצר בחשד לריגול. לירושלים חזר רק אחרי כיבושהּ בידי צבא אבראהים פאשא. בהיעדרו ילדה אשתו את בנו ונפטרה זמן קצר אחרי שובו. תומסון חזר עם בנו התינוק והשתקע בביירות שהייתה בסיס פעילותו באזור בשנים הבאות, בעיקר להעברת הנוצרים והיהודים לפרוטסטנטיות. ב-1835 הקים בביירות בית ספר לנערים, וב-1843 ייסד יחד עם הרופא והמיסיונר האמריקני קורנליוס ואן דייק (אנ') סמינר לפרחי כמוּרה בעיירה עביי (عبيه) (אנ') שבנפת עאליי בהר הלבנון. תומסון נמנה עם מייסדי המכללה הפרוטסטנטית הסורית שנפתחה ב-1866 ותיקרא ב-1922 בשם האוניברסיטה האמריקאית בביירות.
במהלך שהותו באזור היה תומסון עֵד מקרוב לאירועים קשים. ב-1837 הגיע לצפת כשבועיים לאחר רעידת האדמה ההרסנית בלוויית רופא והגיש סיוע לנפגעים. הדוח המפורט שמסר תומסון על האסון זכה לפרסום רב והועתק בספרים רבים. ב-1840, במהלך המלחמה המצרית-עות'מאנית השנייה, פוּנה עם יתר המיסיונרים האמריקנים לקפריסין למשך כחודש עד שהסתיימה הפגזת החופים. באותה שנה פרצו קרבות בין הדרוזים למרונים בלבנון שפגעו גם בעבודתו. ב-1845 חזרו והתגלעו באזור סכסוכי דמים בין הדרוזים למרונים, ותומסון היה מעורב בהשכנת השלום במקום. ב-1851 עקר לצידון ומשם ניהל את תחנת המיסיון בחאצביא. ב-1857 חזר לארצות הברית למשך שנתיים שבהן טיפל בהפקת ספרו על ארץ המקרא. ב-1860 פרצה מלחמת אזרחים בין הדרוזים למרונים בהר הלבנון שהייתה מלווה במעשי טבח. תומסון סייע לנפגעים בחלוקת מזון, ביגוד ותרופות וכן שימש יועץ לדיפלומט הבריטי, הלורד דפרין, במשלחת שחקרה את הגורמים לסכסוכים העדתיים הרצחניים בלבנון. תומסון כונה בפי המקומיים בשם "אבו טנג'רה" (ابو طَنْجَرَة, "אבי הסיר") בשל כובעו רחב השוליים. הוא חזר לארצו ב-1876, חי שנים אחדות בניו יורק ועבר ב-1890 לדנבר, קולורדו, שבה מת ב-1894.
ארץ ישראל וספר הספרים

בפרק הזמן הארוך שבו שהה בלבנט למד תומסון להכיר היטב את ארץ ישראל. ארנסט רנאן, מחוקריו החשובים של המזרח, ציין כי תומסון ערך בארץ מספר סיורים רב יותר מכל חוקר בתקופתו. הודות לידיעתו את שפות המקום שימש תומסון כדרגומן לחוקרי מקרא שביקרו באזור. ב-1852 ליווה את אדוארד רובינסון, ממייסדי הארכאולוגיה המקראית, במסעו השני בארץ ישראל. חוקר הטבע הנרי בייקר טריסטראם הסתמך במסעו בארץ ישראל על ספרו של תומסון, שאותו כינה "זקן המיסיונרים בסוריה", וציין לא אחת ביומנו את תיאוריו וקביעותיו. השניים חשבו לקיים טיול לאורך הירדן, "מקום ש[תומסון] טרם הגיע אליו" ואף נדברו להיפגש "בקצה הדרומי של ים-המלח, כשהד"ר יחזור מסיני, מקום שהוא עמד לצאת אליו לשם הכנת חומר לכרך נוסף", אך תוכניתם לא יצאה לפועל.
הכרת ארץ ישראל באה לביטוי בספרו "הארץ וספר הספרים" (The Land and the Book) – ארץ ישראל והמקרא.
הספר, שראה אור לראשונה ב-1859, הופיע בארבעים השנים הבאות במהדורות שונות, בארצות הברית ובאנגליה, וזכה לתפוצה יוצאת דופן. נאמר שהיה בתקופתו הספר הנפוץ ביותר אחרי "אוהל הדוד תום" (ושלישי אחרי התנ"ך). סדר הפרקים במהדורה הראשונה (ובגירסות חוזרות שלה) ערוך כמעין יומן מסע שבו מדריך תומסון את בן לווייתו ועונה על שאלותיו. המסע, שאכן התקיים ב-1857, יוצא ברכיבה מביירות דרומה לצידון ולצור ומשם מזרחה לעמק החולה, עובר בצפת, בטבריה, בנצרת ובג'נין. משם פונה לקיסריה ויורד דרומה ליפו, אשדוד ועזה. מעזה חוזר המסע צפונה דרך בית גוברין, חברון ובית לחם ומסתיים בירושלים. הספר משופע באיורים רבים שעובדו לתחריטים על סמך ציורים שנלקטו ממקורות שונים, בהם אלה של ברטלט, דייוויד רוברטס ו-ון דה ולדה. ציורים לא מעטים הופקו מתוך ספריו של אדוארד ליין.
בשנים 1880–1886 הופיע הספר במהדורה משופרת ומורחבת בשלושה כרכים: "דרום ארץ ישראל וירושלים", "מרכז ארץ ישראל ופיניקיה", "לבנון, דמשק ומעבר לירדן". סדר המסע במהדורה החדשה שוֹנֶה מזה שבמהדורות הקודמות, אם כי אלה המשיכו ונדפסו בשנים הבאות במתכונתן הקודמת. האיורים המלווים את הכתוב שונים מהתחריטים שהופיעו במהדורות המוקדמות, והרבה מהם מושתתים על תצלומים. תומסון הסביר את העריכה המחודשת והתכנים המורחבים של ספרו במידע שנאסף בשנים שעברו, בעיקר בתגליות הקרן לחקר ארץ ישראל, וכן בהתחדשות קהל הקוראים והלומדים ברבות השנים.
מגמתו של תומסון בספרו לא הייתה מחקרית. הוא עצמו העיד כי עבודתו כוּונה במהותה לקהל הרחב. לתפיסתו, אין להבין את ארץ ישראל ללא המקרא ואין להבין את המקרא ללא הארץ. ארץ ישראל הנוכחת מפָרֶשֶׁת את התנ"כ והברית החדשה, והספר נועד להמחיש לקוראיו את הכתוב המקראי מתוך התבוננות באנשים ובמנהגיהם, בטבע הארץ וביישוביה בהווה.
תומסון הוסמך לחבֵּר את דברי ההסבר המלווים את אסופת התצלומים של פרנסיס בדפורד, שליווה במצלמתו את נסיך ויילס אלברט אדוארד בסיורו במזרח הקרוב ב-1862. האסופה פורסמה ב-1864 לרגל התערוכה במוזיאון הבריטי שבה הוצגו התצלומים.
לקריאה נוספת

מיכאל איש-שלום, מסעי נוצרים לארץ-ישראל, עם עובד ודביר, תשכ"ו; על תומסון בעמ' 35–36, קטעים מכְּתביו בעמ' 448–455
נתן שור, "האמריקאי ויליאם מקלור תומסון והרעש בצפת ב-1837", בתוך: ספר הנוסעים לארץ ישראל במאה הי"ט, כתר הוצאה לאור, 1988, עמ' 47–48
יהושע בן-אריה, ארץ ישראל במאה הי"ט – גילויה מחדש, כרטא והחברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1970, עמ' 142, 153, 169
יהושע בן-אריה, צייריה וציוריה של ארץ-ישראל במאה התשע-עשרה, יד יצחק בן-צבי, 1992, עמ' 210–211
Henry Harris Jessup, Fifty-Three Years in Syria, New York, Chicago: Fleming H. Revell Co., 1910
הערות שוליים

↑  מטעם ועד הנציבים האמריקני למיסיונים זרים (American Board of Commissioners for Foreign Missions)
↑  קברהּ של אלייזה נלסון תומסון נמצא בבית הקברות הפרוטסטנטי בהר ציון, לשם הועברו שרידיה מבית הקברות הנוצרי בעמק רפאים
↑  בגלגולו המאוחר בית הספר התאולוגי של המזרח התיכון (Near East School of Theology) בביירות
↑  מרדכי אליאב, ‏עדות ראייה על מוראות הרעש בצפת בתקצ"ז (1837), קתדרה 79, מרץ 1996, עמ' 58–62
↑  יהושע בן אריה, ארץ ישראל במאה ה-19 – גילויה מחדש, ירושלים, 1976, עמ' 153
↑  במסעו הראשון של רובינסון ב-1838 ליווהו שותפו למחקר המיסיונר עלי סמית, שחבַר לתומסון בעבודתו בלבנון, יסד את הדפוס הערבי שם ועסק בתרגום הביבליה מעברית ומיוונית לערבית
↑  הנרי בייקר טריסטראם, מסע בארץ ישראל: לחקר חיי הארץ וטבעה, יומן 1863–1864 (תרגום, מבוא והערות: חיים בן-עמרם), מוסד ביאליק, 1977, עמ' 24
↑  כותרת משנה: "הדגמות מקראיות שאובות מן ההליכות והמנהגים, המחזות והנופים של הארץ הקדושה" (Biblical Illustrations Drawn from the Manners and Customs, the Scenes and Scenery of the Holy Land
)
↑  ב-1860 הופקה באדינבורו מהדורה מקוצרת ונטולת איורים של "הארץ וספר הספרים" בשם "ארץ ההבטחה" (The Land of Promise) המציגה את יומן מסעו של תומסון בתוואי המתחיל בנצרת ומסתיים בכנסיית הקבר בירושלים
↑  The Holy Land, Egypt, Constantinople, Athens etc.: A Series of Photographs taken by Fr. Bedford for the Prince of Wales during the Tour in the East. With Descriptive Text and Introduction by W. M. Thomson, London, 1864
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309480805171  CiNii: DA09925395  GND: 1053486138  ISNI: 0000 0001 2144 8646  LCCN: no96012173  NTA: 115514104  SNAC: w64m9gbz  SUDOC: 076669955  VcBA: 495/263359  VIAF: 98333457   WorldCat (עם VIAF): 98333457 
כריכת 'דרום ארץ ישראל וירושלים', 1880
I Want It All

"I Want It All" (בעברית: "אני רוצה את הכל") הוא שיר של להקת הרוק הבריטית קווין, מתוך האלבום The Miracle משנת 1989. הוא נכתב על ידי גיטריסט הלהקה בריאן מיי, והופק על ידי דייוויד ריצ'רדס. הוא יצא כסינגל הראשון מהאלבום ב-2 במאי 1989. השיר הגיע למקום השלישי במצעדי הסינגלים של בריטניה, פינלנד, אירלנד, ניו זילנד וארצות הברית. בהולנד הגיע השיר למקום השני והגיע למקום הראשון ולעשירייה הראשונה באוסטרליה, בלגיה, גרמניה, נורווגיה ושווייץ. בהמשך השיר הפך לשיר מחאה נגד האפרטהייד בדרום אפריקה.
השיר בוצע בהופעה חיה לראשונה ב-20 באפריל 1992, שלוש שנים לאחר צאתו לאור, במהלך מופע המחווה לפרדי מרקיורי, בביצוע שלושת חברי קווין הנותרים, כאשר רוג'ר דלטריי שר כסולן וטוני איומי מנגן בגיטרה. פרדי מרקיורי עצמו מעולם לא ביצע את השיר בהופעה חיה, מכייון שהוא נפטר בנובמבר 1991 ממחלת האיידס בגיל 45, והופעתו האחרונה עם קווין הייתה ב-9 באוגוסט 1986. את השיר במקור ביצע פרדי מרקיורי, כשבריאן מיי שר כסולן נוסף.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 11 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 10 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 50 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי המיינסטרים רוק | 3 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 9 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 2 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 3 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 3 |  |
או נו

אוּ נוּ (בבורמזית: ဦးနု;‏ 25 במאי 1907 – 14 בפברואר 1995) היה ראש הממשלה הראשון של בורמה.
ביוגרפיה

או נו למד משפטים באוניברסיטה של רנגון ובשנת 1936 סולק על ידי השלטונות הבריטיים מן האוניברסיטה, בשל פעילותו בתנועה הלאומית בבורמה. שימש כמורה בבית ספר ולאחר מכן נתמנה למנהיג התנועה הלאומית בבורמה. בהיותו בודהיסט מסור הפך גם למנהיג רוחני.
בשנת 1942, כאשר בורמה עמדה בפני סכנת פלישה יפנית, נאסר או נו על ידי הבריטים, ושוחרר מכלאו על ידי היפנים לאחר שכבשו את בורמה. או נו שירת כשר החוץ בממשלת הבובות שהקימו היפנים בבורמה, אך בה בעת ארגן פעולות גרילה נגד היפנים.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה עמד או נו בראש התנועה הלאומית בבורמה. בשנת 1948, לאחר שבורמה זכתה לעצמאותה, הפך לראש הממשלה הראשון שלה וכיהן בתפקיד זה עד 1956. בתקופת כהונתו זו גילה יחס אוהד למדינת ישראל וכונן עמה יחסים דיפלומטיים. יחסים אלו היו רבי חשיבות, משום שרוב מדינות אסיה לא הכירו במדינת ישראל ולא קיימו עמה יחסים דיפלומטיים.
בשנת 1957 שב או נו לכהן כראש ממשלת בורמה. בשנת 1958 הודח על ידי הגנרל או נה וין, אך בשנת 1960 שב לתפקיד ראש הממשלה. בתקופת כהונתו זו, בשנת 1961 קיים ראש הממשלה דוד בן-גוריון ביקור גומלין בבורמה, שכלל שהייה בת מספר ימים במנזר בודהיסטי. אולם לאחר שנפגש עם בן-גוריון, טס לקהיר והצטרף לנשיא מצרים, גמאל עבד אל נאצר, בהצהרה משותפת עוינת לישראל.
בשנת 1962 שוב הודח או נו מתפקיד ראש הממשלה על ידי הגנרל נה וין, והפעם באופן סופי. הגנרל נה וין, שתפס אז את השלטון בבורמה, שם את או נו במאסר בית והוא שוחרר רק בשנת 1966.
בשנת 1969 גלה או נו לתאילנד ובה הנהיג ממשלה גולה. בשנת 1980 שב לבורמה והמשיך בפעילותו נגד שלטונו של הגנרל נה וין, ששם אותו שוב במאסר בית עד לשנת 1992.
או נו נפטר בשנת 1995.
ביקורו בישראל

ב-29 במאי 1955 הגיע או נו לביקור ממלכתי בישראל בלוויית רעייתו. היה זה ביקור ראשון מסוגו במדינת ישראל הצעירה. או נו לא נכנע ללחץ מדינות ערב שניסו להניאו מהביקור, ואף ביטל בשל כך ביקור בקהיר. לאור זאת ולאור יחסו החם כלפי ישראל, בפרט בעקבות אווירת הבדידות המדינית ששררה בישראל לאחר החלטות ועידת באנדונג, התקבל או נו בישראל בהתלהבות. בנמל התעופה לוד התקבל האורח על ידי ראש הממשלה משה שרת, והשרים לוי אשכול, ויוסף ספיר, יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק והרמטכ"ל משה דיין. נערכו לו קבלות פנים בירושלים אצל ראש הממשלה משה שרת ונשיא המדינה יצחק בן-צבי והוענקה לו אזרחות כבוד של תל אביב. השיירה שבה נסע במכונית פתוחה, כשהוא לבוש בלבוש מסורתי ובמצנפת, התקבלה בהתלהבות על ידי המונים בכל מקום שבו חלפה, והביקור הפך לאירוע תקשורתי גדול. או נו נפגש עם שר הביטחון דוד בן-גוריון בצריפו בשדה בוקר ועיקר שיחתם הייתה על דת הבודהיזם, שבן-גוריון גילה בה עניין רב. בדברי הפרידה שלו בשדה התעופה לוד בעוזבו את הארץ אמר אונו: ”חברי, הייתי בישראל והתאהבתי בכם. אתם יודעים כמה קשה להיפרד מחברים. אני מצטער מאוד שעלי לעזוב, אך מקווה שאוכל לשוב בקרוב. שלום”. לאחר ביקורו בישראל החליטה ממשלת ישראל למכור לבורמה את כל מטוסי הבוכנה מסוג ספיטפייר של חיל האוויר, שעבר באותה עת למטוסי סילון מסוג מטאור (למעט ספיטפייר אחד שהושאר למזכרת).
לקריאה נוספת

יוסף נמרי, יחסי ישראל בורמה, עבודת גמר מחקרית (תיזה) המוגשת לאחר הגשת תואר מוסמך, אוניברסיטת חיפה, הפקולטה למדעי הרוח, החוג ללימודי ארץ ישראל, אב תשס"ח, אוגוסט 2008
הערות שוליים

↑  יובל אזולאי, ברק רביד, בירושלים התעכבו עם הגינוי, אך מכחישים קשרים לחונטה, באתר הארץ, 30 בספטמבר 2007
↑  ראש ממשלת ישראל בודהיסט נסתר?
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך ג, פרק טז, עמ' 1526.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304281305171  PLWABN: 9810671415605606  BnF: cb12372182b (data)  CiNii: DA03364171  GND: 12426428X  ISNI: 0000 0001 0780 0818  LCCN: n50053601  NARA: 78116285  NLA: 48486980  NLK: KAC201834241  NTA: 071301291  RERO: 02-A025641563  SNAC: w6ns0vkm  SUDOC: 032752881  Trove: 1480678  VIAF: 40307725   WorldCat (עם VIAF): 40307725 
או נו מבקר בבסיס צבאי בישראל, מלווה במשה דיין
TV3 (דנמרק)

| --- | --- |

סמל הערוץ
 פרטי הערוץ
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תאריך השקה:  1987
 בעלות:  Modern Times Group
 אזור קליטה:  דנמרק דנמרק
 http://www.tv3.dk/
TV3 הוא ערוץ טלוויזיה מסחרי שמשודר בדנמרק ומופעל בידי חברת Viasat שהיא חלק מהקבוצה השוודית Modern Times Group.
שלא כמו המתחרים שלו, DR ו-TV2, הוא אינו משודר מדנמרק אלא מבריטניה, ועל כן לא חלים עליו כללי הפרסום בדנמרק, כך שהוא יכול לקטוע תוכניות טלוויזיה לטובת הפסקות פרסומות.  הערוץ מרבה לשדר הופעות בריטיות ואמריקאיות.
היסטוריה

TV3 החל לשדר ב-31 בדצמבר 1987 כערוץ טלוויזיה סקנדינבי משותף, ובכך הפך לערוץ הלוויני הראשון שמכוון לקהל סקנדינבי. הערוץ נתן לסקנדינבים רבים אפשרות לצפות בערוץ בשפתם. ב-30 בספטמבר 1990 פוצל הערוץ לשלושה ערוצים, דני, נורווגי ושוודי.
ב-15 באפריל 1996 הוקם ערוץ TV3+ והפך במהרה לערוץ חזק כתוצאה מכך שהוא רכש את זכויות השידור לליגת העל. ב-23 במרץ 2009 הושק ערוץ טלוויזיה שלישי, TV3 Pulse בגלל ששני הערוצים איבדו צופים לערוצים אחרים.
הכנסות הערוץ הן בעיקר מפרסומות ותשלום של הצופים על הערוץ, אם כי בעבר הצהירו בערוץ כי ברצונם לשדר בטלוויזיה החינמית בדנמרק, באמצעות אנטנה. ההצהרה הזו מעולם לא התגשמה.
ראו גם

TV3 (שוודיה)
TV3 (נורווגיה)
TV3 (אסטוניה)
Viasat
ז'נבה (קנטון)

הרפובליקה וקנטון ז'נבה (République et Canton de Genève) הוא הקנטון המערבי ביותר של שווייץ, ובירתו היא העיר ז'נבה. הוא גובל בצרפת כמעט מכל עבר.
מלבד הגבול עם צרפת, יש לקנטון ז'נבה גם גבול צר עם הקנטון ווֹ (Vaud) דובר הצרפתית ועם אגם ז'נבה. הקנטון ממוקם בחלקה הדרום מערבי של שווייץ והוא אחד האזורים המעוירים במדינה.
קנטון ז'נבה צורף אחרון לשווייץ כחלק מהראקציה לכיבושי צרפת לאחר נפילת נפוליון בונפרטה. בדומה לכל קנטון בשווייץ גם הוא מוגדר כרפובליקה. תושבי קנטון זה נוטים להדגיש עובדה זו יותר מתושבי קנטונים אחרים ונוטים לראות עצמם כנבדלים משאר השווייצרים משום שהקנטון שלהם הצטרף אחרון לשווייץ.
בשנת 2013 היו בקנטון 45 רשויות מקומיות, מתוכן שנים עשר ערים עם אוכלוסייה של למעלה מ-10,000 נפש.
היסטוריה

ז'נבה הייתה נסיכות של האימפריה הרומית הקדושה משנת 1154, אלא שבשנת  1290 ניתנה גם סמכות חילונית במקום. בשנת 1387. הוחל ממשל מקומי במקום הרפובליקה של ז'נבה הוכרזה בשנת 1541 ובשנתיים שלאחר מכן נכתבה חוקה. ב-1584 נכרתה ברית בין הרפובליקה לקונפדרציה השווייצרית הישנה.
רוחות המהפכה הצרפתית הגיעו לז'נבה בשנת 1792 ובפברואר 1794 נכתבה חוקה חדשה ומהפכנית אשר הכריזה על השוויון בין כל האזרחים. לאחר מותו של רובספייר ביולי של אותה שנה חלה מהפכת נגד אשר הובילה לפלישה הצרפתית בשנת 1798 עד שלבסוף האזור עבר  לקונפדרציה השווייצרית בשנת 1815 כקנטון ה-22. ב קונגרס וינה שנערך באותם חודשים, הורחבו גבולותיו של הקנטון.
פוליטיקה

החוקה של הקנטון אומצה בשנת 1847 ומאז תוקנה מספר פעמים. בממשלת הקנטון ("מועצת המדינה") חברים כשבעה חברים הנבחרים אחת לארבע שנים. ב"מועצה הגדולה" - הגוף המחוקק של הקנטון יש 100 צירים הנבחרים אחת לארבע שנים.   כל שינוי בחוקה דורש משאל עם. חוק יכול להיבדק במשאל עם אם 7,000 תושבים דורשים כך ו-10,000 תושבים יכולים להציע חוק חדש.
לקנטון יש 11 מושבים במועצה הלאומית של שווייץ. בבחירות הפדרליות שנערכו באוקטובר 2015 המפלגה הפופולרית ביותר הייתה המפלגה הליברלית אשר קיבלה שלושה מושבים עם 20.5% מהקולות.
דמוגרפיה

נכון ל- 30 ביוני 2014 יש בקנטון 479,158 תושבים. הקנטון נחשב לאחד מהקוסמופוליטיים במדינה. נכון לשנת 2014 בקנטון יש 194,623 תושבים זרים אשר הגיעו מ-187 מדינות שונות. אחוז התושבים הזרים עומד על 40.1%. נכון לחודש דצמבר 2013 האוכלוסייה מתפלגת כך: 168,505 אנשים במקור מז'נבה (35.4%), 112,878 שווייצריים מקנטונים אחרים (23.7%). כ -73% זרים מגיעים מאירופה, 9.1% מאפריקה, 9.0% מאמריקה ו -8.5% מאסיה. 54% מהתושבים מחזיקים בדרכון זר.
נכון לשנת 2014, השפה השכיחה בז'נבה היא צרפתית, שמדוברת על ידי 81.04% מהאוכלוסייה. אחריה באות אנגלית (10.84%), פורטוגזית (9.89%), ספרדית (7.82%) וגרמנית (5.32%); המשיבים הורשו לדווח על יותר משפה אחת.
הקנטון נחשב למעוז נוצרי פרוטסטנטי. עם זאת, במהלך המחצית השנייה של המאה ה-20 חלקם של הקתולים  עלה מאוד (36.6% החל משנת 2012), במידה רבה עקב הגירה מדרום אירופה, ועכשיו הם עולים במספרם  על חברי הכנסייה המתוקנת השווייצרית (10.8% החל משנת 2012 ).גם חלים תהליכי חילון גוברים באוכלוסייה . עם זאת, הקנטון עדיין באופן רשמי נחשב לפרוטסטנטי. התושבים באזורים הסמוכים בצרפת הם ברובם קתולים.
בשנת 2012, 5.4% מאוכלוסיית הקנטון הכריזו שהם שייכים לקבוצות נוצריות אחרות, 5.5% היו מוסלמים, ו -5.9% שייכים לקבוצות דתיות אחרות. שאר האוכלוסייה היו "לא דתיים" או לא ענו על השאלה במפקד.
רפאל פרנק

רפאל פרנק
רפאל פרנק (בגרמנית: Rafael Frank;‏ 11 במרץ 1867 – 9 במרץ 1920) היה מורה, כנר, חזן ומעצב גופנים עבריים יהודי גרמני. בין הגופנים שעיצב: "פרנק-ריהל" ו"מרים".
ביוגרפיה

פרנק נולד בעיירה איכנהאוזן (Ichenhausen) שליד אאוגסבורג בבוואריה, כילד שלישי למשפחה מרובת ילדים, בנם של גרשון פרנק ואמאלי לבית קרמר. אביו גרשון עסק במסחר בעתיקות, ואמו התעניינה במוזיקה וניגנה בעצמה. פרנק למד נגינה בכינור ובפסנתר אצל אחד משכניו. מורה זה שכנע את אביו לשלחו למינכן לשם לימוד מוזיקה. במינכן התגורר פרנק אצל קרובי משפחה, אולם כיוון שהלימודים היו יקרים מדי, לקח אותו אביו חזרה לאיכנהאוזן.
לאחר מכן למד פרנק במכינה לסמינר, וב-1884 החל לימודיו בסמינר למורים בקלן. עם תום לימודיו עסק בהוראה בכמה ערים בגרמניה, בשנת 1895 עבר לעיר האלה ועסק גם שם בהוראה.
תחומי התמחותו היו בוטניקה, מדעים ומוזיקה. לאחר שסיים את הסמינר התמקד בתחביבים נוספים, בהם ספרות, היסטוריה ובמיוחד עברית. בשנת 1903 הגיע לעיר לייפציג ושימש בה כחזן הראשי של הקהילה היהודית.
כישרונו האמנותי הצטרף לבקיאותו בעברית ומכאן הגיע לעיסוק בעיצוב גופנים.
ב-1 בספטמבר בשנת 1910 עיצב את הגופן פרנק-ריהל, הנקרא על שמו ועל שם אוטו ריהל שהיה אחראי על פיתוח הגופן ושיווקו לבתי דפוס.
בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה, שבה נפצע בנו, לא הצליח פרנק לממש את רוב תוכניותיו.
פרנק נפטר בלייפציג ממחלה בשנת 1920, בגיל 53, והוא טמון בבית העלמין היהודי הישן בעיר.
מפרי עטו

Über hebräische Typen und Schriftarten; mit einem Nachwort von Jacques Adler; herausgegeben von der Schriftgiesserei H. Berthold, Berlin: H. Berthold Abt. Privatdrucke, 1926.
החלטה 2728 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |
 תאריך:  25 במרץ 2024
 ישיבה מספר:  9,520
 קוד:  S/RES/2728(2024) (מסמך)
 נושא:  הלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
 סיכום הצבעה:  14 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 1 נמנעו 
 תוצאה:  ההחלטה התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין צרפת צרפת רוסיה רוסיה הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית
 חברות לא קבועות:  אלג'יריה אלג'יריה אקוודור אקוודור גינאה גינאה יפן יפן מוזמביק מוזמביק מלטה מלטה סיירה לאון סיירה לאון סלובניה סלובניה קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית שווייץ שווייץ
 
החלטה 2728 של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה ב-25 במרץ 2024, קוראת להפסקת אש מיידית במלחמת חרבות ברזל במהלך חודש הרמדאן שתוביל להפסקת אש קבועה ובת קיימא, לשחרור מיידי וללא כל תנאי של כל החטופים, ולהרחבת הסיוע ההומניטרי לאוכלוסייה ברצועת עזה. ההחלטה אושרה על ידי 14 מתוך 15 חברי המועצה בעוד שארצות הברית נמנעה.
רקע

החלטה 2728 הוצעה על ידי עשר המדינות המתחלפות במועצת הביטחון, בעקבות הווטו שהטילו סין ורוסיה ב-22 במרץ 2024 על הצעת החלטה של ארצות הברית להפסקת אש בעזה.
נוסח ההחלטה

מועצת הביטחון של האו"ם, המונחית על ידי המטרות והעקרונות של מגילת האומות המאוחדות, מזכירה כאן את כל החלטותיה הרלוונטיות לגבי המצב במזרח התיכון, כולל השאלה הפלסטינית, חוזרת על דרישתה כי כל הצדדים יעמדו בהתחייבויותיהם על פי המשפט הבינלאומי, לרבות המשפט ההומניטרי הבינלאומי ודין זכויות האדם הבינלאומי, ובעניין זה מוקיעה כל התקפות נגד אזרחים ומטרות אזרחיות, כמו גם כל אלימות ופעולות איבה נגד אזרחים, וכל מעשה טרור, ומזכירה כי לקיחת בני ערובה אסורה על פי החוק הבינלאומי, תוך הבעת דאגה עמוקה מהמצב ההומניטרי ברצועת עזה, מכירה במאמצים הדיפלומטיים המתמשכים של מצרים, קטר וארצות הברית, שמטרתם להגיע להפסקת פעולות האיבה, לשחרור החטופים ולהגברת האספקה וההפצה של סיוע הומניטרי,
דורשת הפסקת אש מיידית לחודש הרמדאן שתכובד על ידי כל הצדדים ותוביל להפסקת אש בת קיימא, וכן דורשת שחרור מיידי וללא תנאי של כל בני הערובה, וכן הבטחת גישה הומניטרית אליהם כדי לתת מענה לצרכיהם הרפואיים וההומניטריים, וכן דורשת מהצדדים לעמוד בהתחייבויותיהם על פי המשפט הבינלאומי ביחס לכל האנשים שבחזקתם;
מדגישה את הצורך הדחוף להרחיב את זרימת הסיוע ההומניטרי ולחיזוק ההגנה על אזרחים בכל רצועת עזה וחוזרת על דרישתה להסרת כל החסמים למתן סיוע הומניטרי נרחב, בהתאם לחוק ההומניטרי הבינלאומי. וכן החלטות 2712 (2023) ו-2720 (2023);
מחליטה להישאר מעורבת באופן פעיל בנושא.
ההצבעה

חברים קבועים במועצת הביטחון מודגשים
| בעד (14) | נמנע (1) | נגד (0) |
| --- | --- | --- |
| אלג'יריה אלג'יריה | ארצות הברית ארצות הברית |  |
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין: 
אקוודור אקוודור: 
צרפת צרפת: 
גיאנה גיאנה: 
יפן יפן: 
מוזמביק מוזמביק: 
מלטה מלטה: 
רוסיה רוסיה: 
סיירה לאון סיירה לאון: 
סלובניה סלובניה: 
קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: 
שווייץ שווייץ: 
הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת:
תגובות

מייד לאחר ההצבעה בירך מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, על ההחלטה בפוסט בטוויטר וכתב כי יש ליישם את ההחלטה.
ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, אמר כי ההחלטה מחזקת את חמאס, ומעניקה לו תקווה שהקהילה הבינלאומית תכפה על ישראל הפסקת אש בלי שחרור החטופים. בנוסף, הוא ביטל משלחת ישראלית שעמדה לצאת לארצות הברית.
המשקיף הקבוע הפלסטיני באו"ם, ריאד מנסור, בירך על ההחלטה תוך שהוא קורא לאכיפתה. בחמאס בירכו על ההחלטה, והצהירו כי הם מוכנים "לעסוק בתהליך חילופי שבויים מיידי שיוביל לשחרור אסירים משני הצדדים".
ראו גם

החלטה 2735 של מועצת הביטחון של האו"ם
הערות שוליים

↑  פרנז פסיחי ואהרון בוקסרמן, ‏U.N. Security Council Passes Gaza Aid Resolution as U.S. Abstains, New York Times, 25 במרץ 2024
Gaza: Security Council passes resolution demanding ‘an immediate ceasefire’ during Ramadan - באתר האו"ם
↑  איתמר אייכנר, רוסיה וסין הטילו וטו: נדחתה הצעת ארה"ב להפסקת אש במועצת הביטחון, באתר ynet, 22 במרץ 2024
↑  הפוסט בטוויטר - "מועצת הביטחון אישרה זה עתה החלטה מיוחלת על עזה, בדרישה להפסקת אש מיידית ולשחרור מיידי וללא תנאי של כל בני הערובה. יש ליישם את ההחלטה הזו. כישלון יהיה בלתי נסלח"
↑  Palestinian Envoy Says UN Resolution Must Be 'Turning Point' For Gaza - סוכנויות הידיעות
↑  UN Security Council passes resolution calling for Gaza ceasefire רפי ברג באתר ה-BBC, 25 במרץ 2024