stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבנר יאור
ביוגרפיה

יאור גדל בקיבוץ כפר בלום, הוא התחנך בבית הספר עמק החולה וסיים את לימודי התיכון בבית הספר משגב. בעל תואר ראשון B.A במינהל עסקים מאוניברסיטת Thames Valley University, לונדון.
ביוגרפיה > קריירה כשחקן

שיחק כדורסל מגיל הקט-סל ועד גילאי הנוער במחלקת הנוער של מועדון הפועל גליל עליון. בנעוריו, שיחק בהפועל נהריה אצל המאמן איתן ויינרייך.[דרוש מקור] בגיל 18 עלה לשחק בקבוצה הבוגרת ובמהלך 4 שנותיו כרכז מחליף, זכה עימה בגביע המדינה (1992/91) ובאליפות המדינה ההיסטורית (1993/92) אשר במהלכה הדיחה בדרך לאליפות את מכבי תל אביב.
בנוסף הגיע עם המועדון באותה עונה למעמד חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע שם הודחה על ידי אפס פילזן הטורקית.
בשנים שלאחר מכן שיחק בעירוני נהריה,  מכבי חיפה, ובמכבי דרום/קריית גת. ב־1997 פרש ממשחק והחל בקריירת האימון.
ביוגרפיה > קריירה כמאמן

יאור החל את קריירת האימון במכבי ראשון לציון בשנת 1997, במשך 6 שנים אימן במחלקת הנוער של המועדון ושימש כעוזר מאמן בקבוצת הבוגרים בליגת העל (2002-1999). בהמשך מונה לעוזר מאמן תחת שרון דרוקר בהפועל גליל עליון (2002). הצמד המשיך לאימון הפועל ירושלים בשנים 2005-2003. בשנת 2004 היה יאור שותף לעונה היסטורית שבה זכתה ירושלים בגביע יול"ב קאפ לאחר שניצחה בגמר את ריאל מדריד. ב-2005 התמנה למאמן של עפולה/גלבוע בליגה הלאומית. בתום העונה שבה נבחר למאמן העונה, הוביל אותה למקום ה-1 ולעלייה לליגת העל. בשנת 2006 חזר יאור לעבוד תחת שרון דרוקר בקבוצת ריטאס וילנה. ב-2007 שב לישראל והתמנה לראשונה כמאמן ראשי בליגת העל, כמאמן עירוני רמת-גן. במהלך העונה הצליח להוביל את המועדון למעמד חצי גמר גביע המדינה. זאת הייתה הפעם האחרונה שהמועדון הצליח להגיע להישג זה. בעונת 2007/8 שב יאור לעמדת המאמן של הפועל עפולה/גלבוע הפעם כאשר הקבוצה בליגת העל. בתום עונה רבת תהפוכות ואף על פי שהקבוצה הגיעה למעמד חצי גמר הגביע, ירדה הקבוצה בסוף העונה לליגה הלאומית.
בעונת 2008/9 שימש עוזר מאמן באליצור אשקלון ובעונה שלאחר מכן שימש עוזר מאמן בהפועל חולון.
בשנים 2011–2013 אימן שוב את עפולה/גלבוע בליגה הלאומית ובשתי העונות הוביל אותה לרבע גמר הפלייאוף.
בשנת 2015 התמנה למאמן מכבי רחובות מהליגה הארצית אותה הוליך בתום העונה בחזרה לליגה הלאומית לראשונה לאחר 18 שנים. בשתי העונות הבאות המשיך לאמן את מכבי רחובות והוביל את המועדון לרבע גמר וחצי גמר הפלייאוף בהתאמה. בעונתו האחרונה במועדון זכה בתואר מאמן העונה של הליגה הלאומית.
בעונת 2018/19 התמנה למאמן עירוני רעננה מהליגה הלאומית. הקבוצה הצעירה כללה בין השאר את שחקני העתודה הצעירים גיל בני ומייקל בריסקר ביחד עם הזר ג'ארמר גאלי. בתום העונה הסדירה, הקבוצה סיימה במקום ה-1 עם 22 ניצחונות ו-4 הפסדים. הקבוצה הגיעה עד שלב חצי גמר הפלייאוף שם הודחה על ידי  מכבי חיפה שעלתה בתום העונה לליגת העל. גם בעונה זו נבחר יאור למאמן העונה בליגה הלאומית, הייתה זו הפעם השלישית מתוך שש עונות אימון בליגה. בתחילת עונת 2019/20 החליט יאור כי הוא מעוניין להקדיש את מרבית זמנו לעיסוקיו המשפחתיים והודיע על סיום תפקידו ברעננה.
חיים אישיים

יאור מתגורר בקיבוץ המעפיל עם אשתו ליאת ושלושת ילדיהם. הוא נכד למשה ומינה יאור ממקימי הקיבוץ כפר בלום. אביו דב שימש כסגן ראש המועצה האזורית גליל עליון ויושב ראש מועדון הכדורסל הפועל גליל עליון בשנות השמונים. אמו מיכל, קרמיקאית בכירה. אחיינו רון קופר, משחק כרכז בגלבוע/גליל בליגת העל.
הערות שוליים

↑  רפאל נאה, ימי הזוהר של גליל עליון, באתר ynet, 22 באפריל 2019
↑  איתי שנקמן, אבנר יאור סיכם בהפועל ירושלים, באתר ynet, 3 באוגוסט 2003
↑  ynet, הפועל י-ם ניצחה את ריאל וזכתה בגביע יול"ב, באתר ynet, 13 באפריל 2004
↑  שגיא ניר, אבנר יאור יאמן את ר"ג, באתר וואלה!, ‏22 בנובמבר 2006
↑  דנה סידי, אבנר יאור, גלבוע-עפולה: "מקווה שיהיה לאוהדים כיף", באתר ynet, 28 באוגוסט 2007
↑  אסף שלו, אבנר יאור ממשיך בעפולה: מקום עם פוטנציאל, באתר ONE, ‏22 במאי 2012
↑  יאור: “מכבי רחובות רוצה להיות פקטור בליגה הלאומית”, באתר איגוד הכדורסל, ‏13 ביוני, 2016
↑  אריאל ימיני, עירוני רעננה: אבנר יאור יחליף את ברק פלג בעמדת המאמן, באתר Mynet, ‏18 ביוני 2018
↑  אור שקדי‏, אחרי ההנפה: יאיר קרביץ חתם במכבי רעננה, באתר וואלה, 22 ביולי 2019
התוכנית החדשה

התוכנית החדשה הוא אלבום האולפן השני והאחרון  של שלישיית גשר הירקון, שיצא בשנת 1966.
האלבום

זמן קצר לאחר יציאת האלבום "אהבה ראשונה" עזב יהורם גאון את הלהקה ובמקומו הצטרף ישראל גוריון. האלבום נערך בידי חיים חפר ובדומה לאלבום הראשון שולבו בו שירים מקוריים ומתורגמים. בין השירים הופיע השיר "העיר באפור" שנכתב במיוחד עבור הלהקה על ידי נעמי שמר בעת ששהתה בפריז, שמר כתבה עוד שני שירים שהופיעו באלבום ("לכבודך", "ג'ורג'יה, אלבמה"). האלבום כלל 4 שירים שנכתבו על ידי חיים  חפר ואת השיר "סימן שאתה צעיר" שנכתב על ידי יוסי גמזו. יצחק גרציאני היה מנצח הלהקה בהקלטת כל השירים.
זמן קצר לאחר יציאת האלבום התפרקה הלהקה וחבריה המשיכו בהצלחה בקריירות סולו וכצמד ("הדודאים").
רשימת השירים באלבום

| מספר | שם השיר | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סימן שאתה צעיר | יוסי גמזו | עממי אירי | 3:10 |
| 2 | כחולה כחלום | אורי אסף | נורית הירש | 2:45 |
| 3 | אהבה ברמזים | חיים חפר | דובי זלצר | 2:46 |
| 4 | סתו של אהבה | חיים קינן | יגאל גורדון | 2:24 |
| 5 | העיר באפור | נעמי  שמר | נעמי שמר | 3:17 |
| 6 | שיר עולה | דפנה אילת | עממי | 2:39 |
| 7 | אל תכעסי | חיים חפר | סרז' גינזבורג‏ | 2:15 |
| 8 | קרב הראל | חיים חפר | בוב גיבסון ובוב קמפ | 4:13 |
| 9 | חמסין | דפנה אילת | דפנה אילת | 3:01 |
| 10 | הכל בגלל האהבה | דפנה אילת | וסיליס קרפטאקיס | 3:15 |
| 11 | לכבודך | נעמי שמר | נעמי שמר | 1:59 |
| 12 | הכאב הזה | חיים חפר | ז'ורז' מוסטקי | 2:48 |
| 13 | ג'ורג'יה, אלבמה | נעמי שמר | נעמי שמר | 3:24 |
הערות שוליים

↑  נוסח עברי לשיר Poupée de cire, poupée de son
בולטון וונדררס

מועדון הכדורגל בולטון וונדררס (באנגלית: .Bolton Wanderers F.C) היא קבוצת כדורגל אנגלית מהעיר בולטון שבמחוז מנצ'סטר רבתי. הקבוצה משחקת בפוטבול ליג הראשונה, הליגה השלישית בחשיבותה בכדורגל האנגלי.
עד היום זכתה בולטון ארבע פעמים בגביע ה-FA והגיעה לגמר הגביע שלוש פעמים נוספות. הקבוצה משחקת כיום באצטדיון מקרון, אליו עברה בשנת 1997.
היסטוריה > השנים הראשונות

בולטון וונדררס נוסדה בשנת 1874, ושמה המקורי היה Christ Church FC (מועדון הכדורגל של כנסיית הגואל), והיא אחת מבין 12 הקבוצות המייסדות של הפוטבול ליג. בהיותה אחת מן המייסדות, היא שהתה ברוב עונותיה בליגות הבכירות (הפרמייר ליג או הליגה הראשונה).
בולטון וונדררס הגיעה לראשונה לגמר גביע ה-FA ב-31 במרץ 1894, אז הפסידה 1–4 לנוטס קאונטי באצטדיון גודיסון פארק שבליברפול. עשר שנים מאוחר יותר, ב-23 באפריל 1904, הפסידה 0–1 למנצ'סטר סיטי באצטדיונה של קריסטל פאלאס. בפעם השלישית בה הגיעה הקבוצה לגמר, שנערך לראשונה באצטדיון ומבלי שנחנך במשחק זה, ב-28 באפריל 1923, ניצחה בולטון 0–2 את וסטהאם יונייטד וזכתה בגביע. בשנות ה-20 של המאה ה-20 זכתה בולטון בעוד 2 גביעים, ב-1926 וב-1929.
בין השנים 1935 ו-1964 שיחקה בולטון בליגה העליונה של אנגליה. לאחר שירדה הקבוצה, היא לא חזרה לליגה הבכירה עד 1978 בה שרדה רק שנתיים.
בשנת 1946 התרחש באצטדיון של הקבוצה אסון ברנדן פארק.
הוונדררס זכו בגביע הרביעי שלהם ב-1958, כאשר צמד של כוכב הקבוצה, נאט לופטהאוס, העניק להם ניצחון על מנצ'סטר יונייטד, לעיני כ-100,000 צופים באצטדיון ומבלי. מאז, הצליחה הקבוצה לסיים רק פעמיים כסגנית מחזיקת גביע הליגה, ב-1995 ושוב ב-2004.
בסוף עונת 1986/1987 ירדה בולטון לראשונה בתולדותיה לליגה הרביעית. הנהלת הקבוצה המשיכה לתת אמון במאמן פיל ניל, אמון שהניב פרי, שכן לאחר עונה אחת בליגה הרביעית חזרה הקבוצה לליגה השלישית. פיל המשיך לאמן בבולטון עד לעונת 1992, בה הוחלף על ידי ברוס ריוק, שמספר שנים קודם לכן היה שותף פעמיים כמאמן לעליית ליגה של מועדון מידלסברו.
היסטוריה > חזרתה של בולטון לפרמייר ליג

בולטון עלתה לפרמייר ליג בהדרכתו של ברוס ריוק, הודות לניצחון על רדינג במשחק על הכרטיס לליגה הבכירה במסגרת הפלייאוף של הליגה הראשונה (ליגת המשנה באנגליה). לאחר שפיגרה 0–2 במחצית, הצליחה בולטון להשוות עם 2 שערים ב-15 הדקות האחרונות של המשחק ולכפות הארכה, בה ניצחה 3–4. ניצחון זה שם קץ ל-15 שנות נדודים בין הליגות הנמוכות. שבוע לאחר מכן הייתה בולטון שוב בצד המפסיד, כאשר נוצחה על ידי ליברפול 2-1 בגמר גביע הליגה.
ריוק עבר לארסנל לאחר העלייה. הוא הוחלף על ידי מאמן דרבי קאונטי, רוי מקפארלנד, שנהנה משיתוף פעולה עם עוזרו לשעבר, קולין טוד. בולטון הייתה בתחתית הליגה ברוב עונת 1995/1996, ועל עף החתמתם של מספר שחקנים חדשים שחררה הקבוצה את מקפארלנד בערב השנה החדשה של 1996, וטוד מונה למאמן במקומו. הנהלת בולטון האמינה בטוד, אשר לא הביא את השינוי המיוחל ונכשל בניסיונו להשאיר את הקבוצה בליגה הבכירה. הוא הצליח להשיג רק 19 נקודות במשך 16 המשחקים שניהל.
האמון שנתנה ההנהלה בטוד השתלם לבסוף, כשבולטון חזרה לליגה הבכירה בניסיון הראשון שלה, לאחר שהשיגה 98 נקודות מתוך 100 אפשריות. הם יכלו להשיג 100 נקודות ליגה ו-100 שערי ליגה, אלמלא סיימו בתיקו 2-2 את המשחק האחרון לאותה עונה נגד טרנמיר רוברס.
היסטוריה > ירידה נוספת לליגת המשנה והחזרה לליגה הבכירה

בולטון ירדה חזרה לליגת המשנה בעונת 1997/1998 בגלל הפרש שערים, כשיחד איתה יורדות גם שתי הקבוצות שעלו איתה רק שנה קודם לכן, בארנסלי וקריסטל פאלאס. בעונת 1998/1999 הגיעה בולטון עד לפלייאוף של ליגת המשנה אבל הפסידה לווטפורד. קולין טוד התפטר ממשרת המאמן, ומיד הוחלף על ידי מאמנה של נוטס קאונטי, סם אלרדייס, (מאמנה הנוכחי של בולטון).
עונת 1999/2000 הסבה אכזבה קשה למאמנה החדש של בולטון ולקבוצה עצמה, אשר הפסידה בחצאי הגמר של גביע הליגה וגביע ה-FA, ובמשחקי הפלייאוף על הכרטיס לחזרה לליגה הבכירה. אולם בעונת 2000/2001 כבר התהפכו היוצרות לטובתם של סם אלרדייס וקבוצתו, שהעפילה בחזרה לליגה הבכירה לאחר ניצחון 0–3 על פרסטון בגמר הפלייאוף של הליגה הראשונה.
היסטוריה > שנות האלפיים

בולטון סיימה במקום ה-16 בתום עונת 2001/2002 - מספיק בשביל להבטיח לראשונה בתולדותיה את השארותה בפרמייר ליג שנוסדה בשנת 1992, ולראשונה מאז 1979 בליגה הבכירה של הכדורגל האנגלי.
בולטון נאבקה בתחתית בשנה שלאחר מכן, 2002/2003, אך הצליחה לשרוד בזכות ניצחון 1–2 על מידלסברו במחזור האחרון של העונה. בעונת 2003/2004 השיגה בולטון את העונה הטובה ביותר שלה זה 50 שנה. היא הגיעה לגמר גביע הליגה, בו הפסידה 1–2 למידלסברו. למרות הפתיחה הגרועה של העונה סיימה בולטון במקום השמיני שנחשב כגבוה עבורה באותה עת.
ההתקדמות של בולטון המשיכה גם בעונת 2004/2005. הקבוצה סיימה במקום השישי בטבלה והעפילה לגביע אופ"א, המפעל האירופי הראשון אליו העפילה בולטון בתולדותיה.
תור הזהב של בולטון המשיך גם בעונת 2005/2006, בה סיימה שמינית בליגה. המסע האירופי שלה החל בכך שהדיחה את לוקומוטיב פלובדיב בסיבוב הראשון של גביע אופ"א. בשלב הבתים שיחקה בולטון מול בשיקטש הטורקית, ויטוריה דה גימארייש, זניט סנקט פטרבורג, ומול מי שזכתה בתום העונה בתואר מחזיקת גביע אופ"א, סביליה. הקבוצה המשיכה עד לסיבוב השני של גביע אופ"א, בו הודחה על ידי אולימפיק מרסיי.
בולטון שברה את שיא ההעברות של הקבוצה כאשר החתימה באותה עונה את החלוץ הצרפתי, ניקולס אנלקה, תמורת 8 מיליון ליש"ט אותם שילמה לפנרבחצ'ה הטורקית.
בעונת 2006/2007 שיחקו בשורות בולטון הישראלים טל בן-חיים ועידן טל. בשנת 2012 מהמועדון פרש יוסי יאסקלאינן לאחר 530 הופעות בשער הקבוצה החל משנת 1997. בעונת 2015/2016 ירדה לליגה השלישית לראשונה לאחר 23 שנים של היעדרות, שנה לאחר מכן חזרה הקבוצה לליגת המשנה לאחר שסיימה במקום השני. בחלוף שנתיים ירדה שוב לליגה השלישית.
בשל מצבה הכלכלי הקשה של הקבוצה, ב-13 במאי 2019 החלה הקבוצה בתהליך פירוק באופן רשמי. באוגוסט 2019 נמצא לה רוכש, והיא ניצלה מפירוק.
הקבוצה סיימה את עונת 2019–2020 במקום האחרון ורשמה ירידת ליגה שנייה ברציפות אל הליגה הרביעית לראשונה מאז עונת 88–1987. שנה מאוחר יותר חזרה בולטון לליגה השלישית.
צבעי תלבושת וסמל הקבוצה

תלבושת הבית המסורתית של בולטון היא חולצה לבנה עם קישוט אדום, יחד עם מכנס כחול-כהה וגרביים לבנים.
סמל הקבוצה בנוי מצורת כדור המורכב על ידי ראשי התיבות של שמה המלא של הקבוצה (BWFC עבור "Bolton Wanderers Football Club") עם סרטים בצבע אדום וכחול מתחת. האדום שבסמל מסמל את הצבע של הוורדים של מחוז לנקשייר (בו נמצאת העיר בולטון). הסמל המקורי של הקבוצה היה סמלה של העיר בולטון.
האצטדיון החדש

בשנת 1997, לאחר ששיחקה 102 שנים באצטדיון ברנדן פארק, עברה בולטון לאצטדיונה החדש, אצטדיון ריבוק, שנבנה כ-8 ק"מ ממרכז העיר בולטון. בשנת 2014 רכשה חברת מקרון את זכויות שיום האצטדיון, ומאז הוא נקרא "אצטדיון מקרון". האצטדיון מכיל 28,723 מקומות.
תארים

גביע ה-FA‏ : 4 (1923, 1926, 1929, 1958)
סגנית מחזיקת גביע ה-FA:‏ 3 (1894, 1904, 1953)
סגנית מחזיקת גביע הליגה: 2 (1995, 2004)
מגן הצדקה: 1958
הערות שוליים

↑  מועדון קריסטל פאלאס נוסד רק ב-1905 והמשחק התקיים באצטדיונה של קבוצה קודמת בעלת אותו שם אשר השתמשה גם באותו אצטדיון
↑  אחרי 145 שנים: בולטון עשויה להיעלם מהכדורגל האנגלי, באתר ynet, 26 באוגוסט 2019
↑  אנגליה: בולטון מצאה רוכש וניצלה בעור שינייה מפירוק, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0439 2927  LCCN: nb2004301927  VIAF: 156186829   WorldCat (עם VIAF): 156186829 
אצטדיון מקרון
קייטי לדקי

לדקי באליפות העולם בשחייה 2013
קת'לין ג'נבייב "קייטי" לדקי (באנגלית: Kathleen Genevieve "Katie" Ledecky; נולדה ב-17 במרץ 1997) היא שחיינית אמריקאית, בעלת 14 מדליות אולימפיות מהן 9 זהב, 4 כסף ו-1 ארד, השחיינית המעוטרת ביותר בהיסטוריה האולימפית והספורטאית השלישית המעוטרת בהיסטוריה האולימפית, אחרי השחיין מייקל פלפס מארצות הברית (23 זהב, 3 כסף, 2 ארד, 28 סה"כ) והמתעמלת לאריסה לטינינה מברית המועצות (9 זהב, 5 כסף, 4 ארד, 18 סה"כ).
לדקי 4 פעמים ברציפות האלופה האולימפית (לונדון 2012, ריו דה ז'ניירו 2016, טוקיו 2020 ופריז 2024), 6 פעמים ברציפות אלופת העולם (ברצלונה 2013, קאזאן 2015, בודפשט 2017, קוואנגג'ו 2019, בודפשט 2022 ופוקואוקה 2023) ושיאנית העולם במשחה ל-800 מטר חופשי. נוסף לכך, היא שיאנית העולם במשחה ל-1500 מטר חופשי ובעבר (2014–2022) שיאנית העולם במשחה ל-400 מטר חופשי.
לדקי היא אלופת העולם המעוטרת ביותר בהיסטוריה מבין השחייניות, בעלת 26 מדליות, מהן 21 זהב, ומתוכן 16 אישיות (4 בברצלונה 2013, 5 בקאזאן 2015, 5 בבודפשט 2017, 3 בקוואנגג'ו 2019, 4 בבודפשט 2022 ו-2 בפוקואוקה 2023). היא השחיינית המצטיינת מבין הנשים באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, לאחר שזכתה ב-5 מדליות, מהן 4 מדליות זהב ומדליית כסף אחת, תוך קביעת שני שיאי עולם חדשים. כמו כן, היא בעלת התוצאות הטובות בעולם לנשים גם במשחים ל-400 יארד מעורב אישי, 500 יארד חופשי, 1000 יארד חופשי ו-1650 יארד חופשי.
ביוגרפיה

לדקי נולדה בוושינגטון די. סי. וגדלה בבת'סדה, מרילנד למשפחה נוצרית-קתולית, בתם של מרי ג'ן (הגן), ממוצא אירי ודייוויד לדקי, יהודי ממוצא צ'כי. היא החלה להתאמן בגיל 6. היא מתאמנת במועדון השחייה קרל בורק, בהדרכתו של יורי סוגוויאמה. היא לומדת ושוחה באוניברסיטת סטנפורד בהדרכתם של גרג מיהן וברוס גמל. לאחר המשחקם האולימפיים עברה להתאמן בפלורידה בהדרכתו של האלוף האולימפי אנתוני נסטי.
ביוגרפיה > 2012

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון שנערכו באומהה, נברסקה סיימה לדקי במקום ראשון במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:19.78 דקות, לפני קייט זיגלר (8:21.87 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום שלישי במשחה ל-400 מטר בשיא ארצות הברית חדש לנערות גיל 15 ו-16 בתוצאה של 4:05.00 דקות, שיפור לשיאה בן ה-24 שנים של ג'נט אוונס (4:05.45 דקות) ובמקום תשיעי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש נוסף של 1:58.66 דקות.
ביוגרפיה > 2012 > אלופה אולימפית

במשחקים האולימפיים עצמם זכתה במדליית זהב במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אמריקאי חדש של 8:14.63 דקות, לפני מיריה בלמונטה מספרד שזכתה במדליית כסף שנייה בשיא ספרד חדש (8:18.76 דקות) ולפני שיאנית העולם והאלופה האולימפית היוצאת רבקה אדלינגטון מבריטניה (8:20.32 דקות). במהלך המשחה היא קבעה במשחה ל-400 מטר חופשי שיא אישי חדש של 4:04.34 דקות, תוצאה שהייתה מדרגת אותה במקום החמישי בתחרות ל-400 מטר חופשי. היא שיפרה את שיאה של ג'נט אוונס בן ה-23 שנים, שעמד על 8:16.22 דקות. התוצאה שקבעה היא השנייה בטיבה בכל הזמנים, אחרי שיא העולם של אדלינגטון, 8:14.10 דקות. היא הייתה הספורטאית הצעירה ביותר במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה > 2013 > אלופת עולם ושיאנית עולם

באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד ביולי 2013 הייתה לדקי לאחת מכוכבות האליפות, לאחר שזכתה ב-4 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אמריקה חדש של 3:59.82 דקות, שיפור לשיא בן השנה של אליסון שמיט (4:01.77 דקות), לפני מלני קוסטה מספרד שקבעה שיא אישי חדש של 4:02.47 דקות ולוריין בויל מניו זילנד (4:03.89 דקות). התוצאה שקבעה היא השנייה בטיבה בכל הזמנים, אחרי שיא העולם של פדריקה פלגריני מאיטליה (3:59.15 דקות); במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:13.86 דקות, שיפור לשיא בן 4 השנים של אדלינגטון (8:14.10 דקות), לפני לוטה פריס מדנמרק (8:16.32 דקות) ולוריין בויל שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 8:18.58 דקות; במשחה ל-1500 מטר חופשי, בשיא עולם חדש של 15:36.53 דקות, שיפור לשיא העולם בן 6 שנים של בת ארצה קייט זיגלר (15:42.54 דקות), לפני לוטה פריס שקבעה שיא אירופה חדש של 15:38.88 דקות ולוריין בוייל שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 15:44.71 דקות; ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם שנון ורילנד, קרלי ביספו ומליסה פרנקלין בתוצאה השל 7:45.14 דקות לפני אוסטרליה (7:47.08 דקות) וצרפת (7:48.43 דקות). כשחיינית ראשונה, היא קבעה שיא אישי חדש של 1:56.32 דקות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות ארצות הברית שנערכה באירוויין, קליפורניה באוגוסט 2014, קבעה לדקי במשחה ל-400 מטר חופשי שיא עולם חדש של 3:58.86 דקות, שיפור לשיא בן ה-5 שנים של פדריקה פלגריני מאיטליה (3:59.15 דקות). בכך, הפכה לראשונה מאז ג'נט אוונס שמחזיקה בשיא העולם בו-זמנית במשחים ל-400 מטר, ל-800 מטר ול-1,500 מטר חופשי. שבועיים לאחר מכן, אליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט קווינסלנד, היא זכתה ב-5 מדליות זהב וקבעה שני שיאי עולם חדשים. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:55.74 דקות - שיא אליפות), במשחה ל-400 מטר חופשי (3:58.37 דקות -שיא עולם), במשחה ל-800 מטר חופשי (8:11.35 דקות - שיא אליפות), במשחה ל-1500 מטר חופשי (15:28.36 - שיא עולם) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (7:46.40 דקות - שיא אליפות).
ביוגרפיה > 2015 > השחיינית המצטיינת באליפות העולם

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 הייתה לדקי הכוכבת של האליפות, לאחר שזכתה ב-5 מדליות זהב, בכל חמשת המשחים בהם השתתפה, יותר מכל ספורטאי אחר באליפות וקבעה שלושה שיאי עולם אישיים חדשים. המדליות הושגו, במשחה ל-200 מטר חופשי (1:55.16 דקות) לפני פדריקה פלגריני מאיטליה (1:55.32 דקות) ומליסה פרנקלין (1:55.49 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:59.13 דקות, לפני שרון ון רוונדאל מהולנד (4:03.02 דקות) וג'סיקה אשווד מאוסטרליה (4:03.34 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:07.39 דקותל, לפני לוריין בויל מניו זילנד (8:17.65 דקות) וג'סמין קרלין מבריטניה (8:18.15 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 15:25.48 דקות, לפני לוריין בויל (15:40.14 דקות) ובוגלרקה קפש מהונגריה (15:47.09 דקות). כבר בשלב המוקדמות היא שיפרה את שיאה העולמי במשחה זה והעמידה אותו על תוצאה של 15:27.71 דקות ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:45.37 דקות, לפני איטליה (7:48.41 דקות) וסין (7:49.10 דקות).
ביוגרפיה > 2016

בתחרות גרנד פרי שנערכה באוסטין, טקסס ב-18 בינואר 2016 קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 8:06.68 דקות, שיא העולם הראשון בשחייה לשנה זו.
ביוגרפיה > 2016 > השחיינית המצטיינת והמעוטרת ביותר באולימפיאדה

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו זכתה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:53.73 דקות, לפני שרה שסטרם משוודיה (1:54.08 דקות) ואמה מקיאן מאוסטרליה (1:54.92 דקות), במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 3:56.46 דקות, לפני ג'סמין קרלין (4:01.23 דקות) ובת ארצה ליה סמית' (4:01.92 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא עולם חדש של 8:04.79 דקות, לפני ג'סמין קרלין (8:16.17 דקות) ובוגלרקה קפש (8:16.37 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:43.03 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.87 דקות) וקנדה (7:45.39 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם סימון מנואל, אבי וייצל ודנה וולמר בשיא אמריקה חדש של 3:31.89 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:30.65 דקות, ולפני קנדה שקבעה שיא חדש של 3:32.89 דקות, כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 52.79 שניות (במוקדמות 52.64 שניות).
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביולי 2017 זכתה ב-6 מדליות, 5 זהב ו-1 כסף. על אף שצברה את מירב מדליות הזהב מבין השחייניות באליפות היא סיימה שנייה בקביעת השחיינית המצטיינת של האליפות. היא צברה 18 נקודות, אחרי שרה שסטרם משוודיה 22 נקודות שזכתה בתואר השחיינית המצטיינת של האליפות, ולפני לילי קינג (15 נקודות). מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:58.34 דקות, לפני ליה סמית' (4:01.54 דקות) ולי בינגג'יה מסין (4:03.25 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.68 דקות, לפני לי בינגג'יה (8:15.46 דקות) וליה סמית' (8:17.22 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:31.82 דקות, לפני מיריה בלמונטה מספרד (15:50.89 דקות) וסימונה קואדרלה מאיטליה (15:53.86 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי ביחד עם אמה מקיאן בתוצאה של 1:55.18 דקות, אחרי פדריקה פלגריני (1:54.73 דקות). בשלב חצי הגמר כחצי שעה לאחר שניצחה את המשחה ל-1500 מטר חופשי היא קבעה את התוצאה המהירה באליפות (1:54.69 דקות). שתי מדליות זהב במשחי שליחות, 4x100 מטר חופשי ביחד עם מלורי קומרפורד, קלסי וורל וסימון מנואל בשיא אמריקה חדש של 3:31.72 דקות, לפני אוסטרליה (3:32.01 דקות) והולנד (3:32.64 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם ליה סמית', מלורי קומרפורד ומלני מרגליס בתוצאה של 7:43.39 דקות, לפני סין (7:44.96 דקות) ואוסטרליה (7:48.51 דקות).
ביוגרפיה > 2018

בתחרות שנערכה בפדרל ווי, וושינגטון ב-23 בפברואר 2018 קבעה במשחה ל-400 יארד מעורב אישי שיא עולם חדש של 3:56.53 דקות. בתחרות שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-16 במאי היא קבעה במשחה ל-1500 מטר שיא עולם חדש של 15:20.48 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בטוקיו באוגוסט אותה שנה היא זכתה ב-5 מדליות, 3 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:58.50 דקות, לפני אריארן טיטמוס מאוסטרליה שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 3:59.66 דקות וליה סמית' (4:04.23 דקות), במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 8:09.13 דקות, לפני אריארן טיטמוס שקבעה שיא אוקיאניה חדש נוסף של 8:17.07 דקות וליה סמית' (8:17.21 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:38.97 דקות לפני קיה מלוורטון מאוסטרליה (16:00.08 דקות) וליה סמית' (16:00.82 דקות). מדליית כסף, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי (7:44.37 דקות) אחרי אוסטרליה (7:44.12 דקות) ולפני קנדה (7:47.28 דקות), כשחיינית רביעית היא קבעה ב"זינוק שליחות" את התוצאה המהירה באליפות (1:53.84 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.15 דקות, אחרי טיילור ראק מקנדה שקבעה שיא אליפות חדש של 1:54.44 דקות וריקאקו איקי ומיפן שקבעה שיא אסיה חדש של 1:54.85 דקות.
ביוגרפיה > 2019

באליפות העולם שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית ביולי 2019 זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית כסף, במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:59.97 דקות, אחרי אריארן טיטמוס שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 3:58.76 דקות ולפני ליה סמית' (4:01.29 דקות). למחרת בבוקר היא שחתה בשלב המוקדמות את המשחה ל-1500 מטר בתוצאה של 15:48.90 דקות ופרשה מהמשך התחרות, בטענה שהיא חולה. כעבור שלושה ימים היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם סימון מנואל, מלני מרגליס וקייטי מקלפלין בשיא אמריקה חדש של 7:41.87 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 7:41.50 דקות, שיפור לשיא בן 10 השנים של סין (7:42.08 דקות) ולפני קנדה (7:44.35 דקות) ומדליית זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:13.58 דקות, לפני סימונה קואדרלה מאיטליה (8:14.99 דקות) ואריארן טיטמוס (8:15.70 דקות).
ביוגרפיה > 2021

אולימפיאדת טוקיו (2020) זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:12.57 דקות, לפני אריארן טיטמוס (8:13.83 דקות) וסימונה קואדרלה (8:18.35 דקות) ובמשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:37.34 דקות, לפני בת ארצה אריקה סאליבן (15:41.41 דקות) ושרה קלר מגרמניה (15:42.91 דקות). מדליות כסף במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 3:57.36 דקות, אחרי אריארן טיטמוס (3:56.69 דקות) ולפני לי בינגג'יה מסין (4:01.08 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה טובה משיא העולם הקודם (7:40.73 דקות), אחרי סין שקבעה שיא עולם חדש של 7:40.33 דקות ולפני אוסטרליה שאף היא קבעה תוצאה טובה משיא העולם (7:41.29 דקות), כשחיינית רביעית היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:53.76 דקות, המהירה במשחה. נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.21 דקות. המשחה ל-1500 מטר חופשי נערך כשעה לאחר המשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה > 2022

יריבתה הגדולה אריארן טיטמוס שיפרה ב-22 במאי 2022 במשחה ל-400 מטר חופשי את שיא עולם של לדקי ב-6 מאיות השנייה והעמידה אותו על 3:56.40 דקות ובכך הייתה לשחיינית הראשונה ששיפרה שיא עולם של לדקי.
חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביוני זכתה ב-4 מדליות זהב, יותר מכל שחיינית אחרת באליפות. מדליות זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 3:58.15 דקות, לפני סאמר מקינטוש מקנדה (3:59.39 דקות) וליה סמית' (4:02.08 דקות), אריארן טיטמוס לא הגיעה לאליפות העולם במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:08.04 דקות, לפני קיה מלוורטון מאוסטרליה (8:18.77 דקות) וסימונה קואדרלה מאיטליה (8:19.00 דקות), במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 15:30.15 דקות, לפני בת ארצה קייטי גריימס מארצות הברית (15:44.89 דקות) ולני פליסטר מאוסטרליה (15:48.96 דקות) ובמשחה שליחות 4x200 מטר חופשי שליחות, ביחד עם קלייר ויינסטין, ליה סמית' ובלה סימס בשיא אליפות חדש של 7:41.45 דקות, לפני אוסטרליה (7:43.86 דקות) וקנדה (7:44.76 דקות), כשחיינית שלישית היא קבעה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 1:53.67 דקות, המהירה באליפות.
בתחרות גביע העולם בבריכת 25 מטר שנערכה בטורונטו, קנדה ב-29 באוקטובר אותה שנה קבעה במשחה ל-1500 מטר שיא עולם חדש של 15:08.24 דקות, שיפור לשיא בן 3 השנים של שרה קלר מגרמניה (15:18.01 דקות), היה זה שיא העולם הראשון שקבעה בבריכת 25 מטר. שבוע לאחר מכן, בתחרות גביע העולם בבריכת 25 מטר שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה ב-6 בנובמבר היא קבעה במשחה ל-800 מטר חופשי שיא עולם חדש של 7:57.42 דקות, שיפור לשיא בן תשע השנים של מיריה בלמונטה מספרד (7:59.34 דקות).