stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההגרלה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  שירלי ג'קסון 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 הוצאה:  הניו יורקר 
 תאריך הוצאה:  1948 
 
ההגרלה (באנגלית: The Lottery) הוא סיפור קצר משנת 1948, שכתבה הסופרת האמריקאית שירלי ג'קסון. הסיפור התפרסם לראשונה בכתב העת "ניו יורקר". בעקבות פרסומו הגיעו למערכת העיתון מאות תגובות של קוראים (בעיקרן שליליות) ואף היה גל של ביטולי מנויים לעיתון. עד היום, נחשב אירוע זה לפרסום שגרם לשיא תגובות קוראים בתולדות כתב העת "ניו יורקר". ליצירה נעשו עיבודים רבים במהלך ההיסטוריה, להצגות, לסרטים ולבלט. הבמאי דניאל זקהיים יצר על פי הסיפור סרט באותו שם, שיצא להקרנה ב-1996. עלילת הספר עובדה לאורך ההיסטוריה לסרטים ומחזות תיאטרון אחרים.
עלילה

הסיפור, אשר מתרחש בעיירת ספר אמריקאית, הוא על טקס ברברי בשם "ההגרלה" המתרחש בעיירה מדי שנה בתאריך 27 ביוני. בטקס זה מתכנסים כל אנשי העיירה, משפחות שלמות והילדים בתוכן, בכיכר העיר. בתהליך מותח ומורט עצבים שולפים אנשי העיירה פתקים עם שמותיהם, ובסופו של דבר, שולף מישהו פתק מסומן.
משמעות הפתק היא שאדם זה יסקל באבנים על ידי אנשי הקהילה, וזאת על בסיס מנהג ואמונה ישנים, הנאמרים בסיפור בהערה בלבד. לפי אמונה זו, בזכות הקורבן יהיה יבול טוב ומזל בחקלאות. טקס זה נזנח ברוב העיירות האמריקאיות, אך כאן עדיין נשארו לו תומכים רבים.
ה"מפסידה" בהגרלה היא טסי הצ'ינסון, אשר מתבלטת לאורך הסיפור כתומכת נלהבת של הטקס. הסיפור מסתיים כשהקהילה סוקלת את טסי באבנים, בהתאם למסורת, בזמן שהיא צועקת על "חוסר ההוגנות" והברוטאליות של המעשה.
'ההגרלה' עושה שימוש יעיל ברעיון של התנהלות על פי מסורת ומנהג תרבותי ישן בקהילה מודרנית. הסיפור רומז על מיתוסים קדומים המשפיעים על התרבות המודרנית.
הסיפור מנקודת מבט אנתרופולוגית

כיום ידוע כי מנהגים מסוג "ההגרלה" והעלאת קורבן אדם התרחשו בהיסטוריה בתרבויות שונות. למעשה, עד היום ישנן עדויות שונות למנהגים שהשתמרו, ממש כמו "ההגרלה" בסיפור. בתרבות הקלטית למשל, נקרא מנהג זה "בלטיין" (אש בוהקת), או בסקנדינביה: "באלדר", על שם האל הנורדי הנושא את אותו השם. באירוע זה היו עורכים מדורה גדולה ומפנים אותה לכיוון יעד הברכה, השדות למשל. עד היום, נשתמרה בסקנדינביה המסורת של הדלקת דחליל בוער כקורבן במדורה, זכר למנהג נושן של קורבנות אדם.
ההגרלה בסיפור היא למעשה הבחירה בקורבן שיוצא להורג באמונה שזה יתרום ליבולים ולפריון האדמה. אנו יכולים לראות את הניסיונות של האדם לשלוט בטבע, או לפחות להכווינו, לאורך ההיסטוריה כולה מסגידה לבעל האל שמביא את הממטרים (ראו גם חקלאות בעל), לדמטר מהמיתולוגיה היוונית ועד לפצ'אמאמה אלת הפריון של המיתולוגיה של האינקה.
האנתרופולוג ג'יימס ג' פרייז'ר, כתב בספרו ענף הזהב כי כישוף, דת ומדע הן שלוש דרכים שבאמצעותן מנסה האדם לשלוט בטבע. על פי זה מסתמן כי בתרבויות העתיקות, ניסו החברות על ידי מאגיה ומנהגים שונים להכפיף אליהם את חוקי הטבע. אלמנט ההגרלה העולה כאן בסיפור, מזכיר בין היתר גם את המיתוס הנורדי, על פיו ספנים אשר נקלעו לסערה וחששו לחייהם ערכו ביניהם הגרלה והנבחר הוקרב לאל אודין, על מנת שהים ישקט. כמו כן, מצוין במקור אחר על אודין על הקרבת אדם שלוש פעמים בשנה על מנת לתרום ליבולים ולקדם ניצחון.
ראו גם

איש הקש
לקריאה נוספת

ההגרלה (בעברית)
הטיגר הלבן

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD
 מבוסס על:  "הטנקיסט" מאת איליה בויאשוב
 בימוי:  קארן שחנזארוב
 הופק בידי:  קארן שחנזארוב 
 תסריט:  אלכסנדר בורודיאנסקי, קארן שחנזארוב 
 שחקנים ראשיים:  אלכסיי ורטקוב ויטאלי קישצ‘נקו ולארי גרישקו
 מוזיקה:  יורי פוטיינקו
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 חברת הפקה:  מוספילם
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2012
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  רוסית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט מלחמה, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית 
 www.whitetiger.mosfilm.ru
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטיגר הלבן (ברוסית: Белый Тигр) הוא סרט מלחמה ופנטזיה רוסי, על פי סיפור בשם "הטנקיסט" מאת איליה בויאשוב, אודות טנקיסט רוסי היוצא עם הטנק שלו למשימת איתור והשמדה של טנק גרמני חדיש הזוכה לכינוי "הטיגר הלבן". הסרט בוים על ידי קארן שחנזארוב ובכיכובם של אלכסיי ורטקוב, ויטאלי קישצ‘נקו, ולארי גרישקו.
הסרט זכה בפרס נשר הזהב בקטגוריות עבודת העריכה הטובה ביותר ועבודת הבימוי הטובה ביותר והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשנת 2013.
עלילת הסרט

שנת 1943. בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, טנקיסט רוסי הסובל מאמנזיה והלום קרב, נשלח למשימת איתור והשמדה של טנק גרמני חדיש ומאיים שזכה לכינוי "הטיגר הלבן".
הטנקיסט נמצא על ידי חיילי הצבא האדום ב־T34 כשהוא מלא כוויות ב-90% מגופו. הוא לא יכול לזכור את זהותו. הוא מקבל את השם איוואן נדיינוב (מהמילה הרוסית найденный, "נמצא"). לאחר שבאורח פלא הוא נרפא מכוויותיו, מפקדיו מחזירים אותו לחזית להוביל טנק T-34/85 משופר, כשמפקדו מאמין כי הוא חמוש בכוח-על חשוב במיוחד: היכולת לתקשר עם אלוהי הטנקים.
נדיינוב מכין מארב לטנק גרמני פלאי המכונה "הטיגר הלבן", שמגיח משום מקום, יורה בקצב אדיר ונעלם ללא עקבות באזור ביצות. במארב, ביחד עם טנק נוסף המשמש פיתיון, מגיע הטיגר הלבן ופוגע בשני הטנקים כשהוא נעלם בביצה ללא סימן. בקרב הבא הטיגר הלבן מגיח ומשמיד המוני טנקים רוסיים, כשרק נדיינוב נותר לרדוף אחריו. המרדף מסתיים כשהטיגר נפגע, אך קנה התותח של הטנק הרודף מתפוצץ, ושוב נעלם הטיגר הלבן. נדיינוב מאמין שבטנק הפלאי אין צוות, והוא נלחם בעצמו, והוא מאמין שהוא עצמו חזר לחיים, כשיש לו את היכולת לשמוע את מסריו של הטנק שלו ולכן הוא חסין.
בשנת 1945, לאחר כיבוש ברלין וכניעת הגרמנים, נותר נדיינוב עם הטנק שלו כשהוא לא מתכוון להשתחרר ולחזור לאזרחות עד שלא יחסל סופית את הטיגר הלבן, גם אם זה ייקח עשרים, חמישים או מאה שנה, ומיד נעלם אף הוא עם הטנק שלו.
בסצנה האחרונה של ארוחת ערב במשרד חשוך, אדולף היטלר מציג את דעתו בפני זר מסתורי על המלחמה:
"גרמניה תחשב המקור הבלעדי בעולם לרוע האנושות, כגיהנום של פירומניאקים. פשוט מצאנו את האומץ להבין מה הפנטזיה של אירופה. מה שאתם חושבים אנחנו עושים. זה כמו ניתוח כירורגי. תחילה הכאב, אבל אחר כך הגוף נרפא. האם אנו לא מיישמים את החלום הסודי של כל גילדה אירופאית? ... האם לא הגשמנו את החלום הנסתר של כל אזרח אירופי? הם תמיד לא אהבו את היהודים! כל חייהם הם פחדו מהמדינה הקודרת הזו במזרח, רוסיה. אמרתי: רק בואו נפתור את שתי הבעיות האלו, נפתור אותן אחת ולתמיד ... האנושות הפכה להיות מה שהיא בזכות המאבק! הלחימה היא פרשה טבעית, ארצית. היא קיימת תמיד ובכל מקום. למאבק אין התחלה או סוף. לחימה הם החיים עצמם. מלחמה היא נקודת המוצא".
ה'קכ"ה

ה'קכ"ה (5125)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 באוגוסט 1364 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 1365. שנה מסוג השג, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לפי ההלכה, בשנת ה'קכ"ה מתחיל מחזור חמה בן 28 שנים, ולכן מברכים את ברכת החמה.
לדעת רוב הראשונים זוהי שנת היובל.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ברכת החמה ביום רביעי ב' בניסן - 26 במרץ 1365 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז).
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
הערות שוליים

↑  ראה למשל בעל המאור עבודה זרה ט:
היסטוריה של עם ישראל
הומוריסטן

אפרים קישון, הומוריסטן
הוּמוֹרִיסְטָן או הומוריסט הוא מי שיוצר יצירות הומוריסטיות. יצירות אלה הן בצורות מגוונות:
ספרים, כגון ספריו של שלום עליכם.
הומורסקות קצרות, כגון אלה של אפרים קישון.
קטעי הומור קצרצרים (משפט או שניים), כגון אלה של יחיאל ספרא.
קומיקס, המשלבים טקסט וציור, כגון יצירותיו של דודו גבע.
יצירות להצגה בתיאטרון, ברדיו, בטלוויזיה ובמופעי סטנד-אפ.
התמורה המשולמת להומוריסטן בעד יצירתו היא בדרך כלל שכר סופרים. ההומוריסטן מקבל גם תמורה לא חומרית בדמות אהבת הקהל, אהדת הקוראים והערצת הצופים. תמורה זו חשובה לכל האמנים, אך אצל ההומוריסטן נודעת לה משמעות מיוחדת, בשל הלגלוג העצמי המתלווה תדיר ליצירתו.
הטיגריס הלבן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ארווינד אדיגה
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 מקום התרחשות:  הודו, בנגלור 
 הוצאה
 הוצאה:  Atlantic Books 
 הוצאה בשפת המקור:  הרפר קולינס הודו Atlantic Books הממלכה המאוחדת
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 298
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  משכל - ידיעות ספרים
 תאריך:  2008
 תרגום:  יואב כ"ץ
 פרסים
 פרס בוקר (2008) 
 סדרה
 ספר קודם:  Between the Assassinations 
 
הטיגריס הלבן (באנגלית: The White Tiger) הוא ספר הביכורים של הסופר ההודי ארווינד אדיגה, זוכה פרס מאן בוקר לשנת 2008. הספר עוקב אחר קורותיו של בלראם הלאווי, ילד מכפר עני בצפון הודו, שמצליח לצאת ממעגל העוני במחיר כבד. מבנה הספר הוא של רומן מכתבים, בו בלראם כותב במשך שבעה ימים לראש ממשלת סין, ון ג'יאבאו, המבקר בהודו כדי ללמוד על ההתפתחות הזריזה שלה כמעצמה כלכלית בעשור הראשון של המאה ה-21. תוך כדי הסיפור האישי שלו, בלראם חושף את מצב החיים בהודו המודרנית הכולל עוני, שחיתות, עושר רב, פשע, אי-צדק, ופערים הולכים וגדלים בין תהליכי מודרניזציה לשמרנות חברתית.
הספר זכה להצלחה רבה, ובין היתר היה ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 24 שבועות אדיגה, שבעת הזכייה היה בן 33, הפך לזוכה השני הכי צעיר בפרס ולזוכה הרביעי בלבד שזכה בפרס עבור יצירת הביכורים שלו. הספר מנסה, לפי אדיגה, לתת זרקור ל"חשכה", החלק הנסתר של הודו הענייה, הכפרית שלא זוכה לתשומת הלב של המערב, דרך עיניים של מי שמייצג אותה ללא סנטימנטים או בושה.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לקריאה נוספת

איימן סיכסק, הטיגריס הלבן, ארווינד אדיגה | נהג, בוס, באתר הארץ, 3 בדצמבר 2008
סיגל ריבה, ‏ביקורת ספר - "הטיגריס הלבן" / ארווינד אדיגה, באתר ‏מאקו‏, 12 בדצמבר 2008
פאר פרידמן, "הטיגריס הלבן" הוא רומן אמיץ, באתר nrg‏, 18 בינואר 2009
nrg מעריב, "הטיגריס הלבן" הביס את אובמה, באתר nrg‏, 7 באפריל 2009
הערות שוליים

↑  Charlotte Higgins, Out of the Darkness: Adiga's White Tiger rides to Booker victory against the odds, מתוך הגרדיאן, 14 באוקטובר 2008 (באנגלית)
↑  The Man Booker Prize 2008 זוכה פרס מאן בוקר לשנת 2008 ורשימת המועמדים, מתוך אתר themanbookerprize.com (באנגלית)
↑  Paperback Trade Fiction מתוך אתר הניו יורק טיימס 12 באפריל 2009 (באנגלית)
↑  Victoria, Young,‏Novel About India Wins the Man Booker Prize מתוך אתר ניו יורק טיימס, 14 באוקטובר 2008 (באנגלית)
הזעפן

| --- | --- |
 סוגה:  סדרת הנפשה, סדרת קומדיה
 יוצרים:  פריץ פרילינג
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  17
 הפקה
 מפיק:  דייוויד ה. דפאטי פריץ פרילינג
 חברת הפקה:  DePatie–Freleng Enterprises The Mirisch Company
 הפצה:  MGM Television 
 מוזיקה:  דאג גודווין
 אורך פרק:  כ-10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ארצות הברית NBC
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 תקופת שידור מקורית:  6 בספטמבר 1969 – 25 באפריל 1970
 תקופת שידור בישראל:  1995
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הזעפן (באנגלית: Here Comes the Grump) היא סדרת הנפשה קומית אמריקאית, שנוצרה על ידי פריץ פרילינג. הסדרה שודרה במקור החל מ-6 בספטמבר 1969 עד 25 באפריל 1970. בישראל הסדרה שודרה עם תרגום לעברית בשנות ה-80, ומאוחר יותר, בשנות ה-90, בדיבוב עברי בטלוויזיה החינוכית. בעקבות הסדרה נוצר בשנת 2018 הסרט "הנה בא הגראמפ".
עלילת הסדרה

הדמות הראשית בסדרה הוא הזעפן, קוסם זועף אשר הטיל כישוף על ממלכתה של הנסיכה שחר. הנסיכה וחברה הטוב רוני (ילד מהעולם "האמיתי") מחפשים את מערת הסחלבים הלוחשים כדי למצוא את מפתח הפלאים על מנת לשבור את הכישוף, כאשר הזעפן מנסה לעצור בעדם. בכל פרק הזעפן עף על דרקון בשם דינגו, רודף אחר רוני והנסיכה שחר. הם מגיעים לכל מיני מקומות שונים עם דמויות מוזרות, כגון ארץ הבלונאים, שם כל תושביה הם בלונים.
לנסיכה יש חיית מחמד בשם ביפ, יצור דמוי כלב עם רגליים משושות, אשר מריח רמזים באפו כמו כלב גישוש, כשאפו משתחרר ממנו ונוהג כיצור חי. ברוב הפרקים, הנסיכה וחבריה נסעו ברכב מעופף עם בלון ענקי.
דבר שמתרחש בכל פרק הוא שבדקה האחרונה כאשר הזעפן מנסה לתפוס את הנסיכה שחר וחבריה, הדרקון מתעטש על הזעפן ושורף אותו בלהבות.
דמותו של הזעפן מבוססת על יוסמיטי סאם, נוצר גם על ידי פריץ פרילינג. הדרקון של הזעפן מבוסס על הדרקון של סאם מהסרטון "האביר האבירי באגס".
מדבבים בעברית

גיורא קנת - זעפן
גליה שפרינג בצר - הנסיכה שחר
עידו מזרחי - רוני
אריק לבנת- דמויות שונות
רונן גולדפרב - דמויות שונות
אפי בן ישראל - דמויות שונות
סרט קולנוע

הנה בא הגראמפ (באנגלית: Here Comes the Grump) הוא סרט אנימציה קומי בסוגת CGI, המבוסס על הסדרה. בישראל הסרט הופץ ב-22 במרץ 2018 בדיבוב עברי.
הערות שוליים

↑  מחפשת סדרה שאהבתי כשהייתי קטנה - סדרות הטלוויזיה הקלאסיות, באתר www.televizia.net (ב־)
↑  Woolery, George W. (1983). Children's Television: The First Thirty-Five Years, 1946-1981. Scarecrow Press. pp. 140–141. ISBN 0-8108-1557-5. נבדק ב-14 במרץ 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
החולמים אחר השמש

"החולמים אחר השמש" הוא שיר שכתב יורם טהרלב ללחן של סשה ארגוב. השיר זכה לביצועים רבים לאורך השנים, שהידוע שבהם הוא של צמד הפרברים.
רקע

ראשיתו של השיר בנעימה שהלחין סשה ארגוב ועיבד ולדימיר קוסמה לפסקול הסרט "הוא הלך בשדות" על פי ספרו של משה שמיר, בבימויו של יוסף מילוא. הסרט, שיצא בשנת 1967, מתאר את סיפור אהבתם של אורי בן הקיבוץ ומיקה ניצולת השואה, על רקע נופי העמק, וזכה להצלחה רבה.
ארגוב הציע לפזמונאי יורם טהרלב לחבר מילים למנגינה. טהרלב נעתר לבקשה על אף שהלחן, כרבות מיצירות ארגוב, קשה לביצוע. בדומה לסצנה שליוותה המנגינה בסרט, תיארו המילים תיאור של זוג בשבילי קיבוץ, אך בניגוד לזוג הצעיר שמופיע בסרט, הזוג שבשיר הוא מבוגר.
מילים

בֵּין הַבְּרוֹשִׁים וְהַכֶּרֶם שֵׁנִית נַעֲבֹר

בֵּין הָעַרְבַּיִם שׁוֹטְפוֹת סְנוּנִיּוֹת אֶת הָעֵמֶק…
השיר מתאר טיול של זוג מבוגר בנופים חקלאיים שבהם טייל בצעירותו, בשעת ערב. הנופים הם נופי קיבוץ יגור בעמק זבולון, שבו גדל טהרלב. הבית הראשון מתמקד בנוף הפסטורלי, ומנגיד בין איטיות הליכתם של הזוג למעוף הציפורים. הוא נחתם באמירה שניתנת לפרשנויות שונות, שהזוג הוא "כמו כל החולמים - אחר השמש". הבית השני שטוף בנוסטלגיה: הדובר מייחל לחזור ולחוות גידול תינוקות, עבודה חקלאית ושמחת נעורים. בבית השלישי והאחרון שוררת נימה מלנכולית והמוטיבים בו רומזים על קצם הקרב של החיים: הלילה היורד, הדממה, והטל על ראשה הכסוף של בת-זוגו של הדובר.
ביצועים

הביצוע הראשון לשיר היה של אביבה בנו בשנת 1967. צמד הפרברים, בהרכבו השני שכלל לצד יוסי חורי את אורי הרפז, הקליט את השיר עבור תקליט הנושא את שמו בשנת 1978. הביצוע שילב נגינת אקורדיאון של איתן שפירא. השיר זכה להצלחה רבה שהפתיעה את הרפז, כיוון שחשב שהוא מסובך מכדי להוות להיט.
בשנת 1981 ביצעה להקת "סקסטה" גרסת כיסוי לשיר באלבום "הכל זהב" שכלל ביצועים חדשים לשירים ישנים.
השיר נכלל בסצנת החתונה בסדרה בנות בראון שנוצרה על פי ספרה של עירית לינור. הזמר איתמר רוטשילד ביצע אותו בפסקול הסדרה התעודית "הקיבוץ" ב-2011. באותה שנה נכלל השיר בביצועה של נועם נבו באוסף גרסאות לשירי סשה ארגוב. ב-2015 הקליט עמוס עבר הדני גרסת ג'אז אינסטרומנטלית לשיר באלבום שלם שהקדיש ללחניו של ארגוב.
ב-2020 חידשו תמר פילוסוף ודוד לביא, בביצוע שבו שילבו גם את לחנו של שלמה קרליבך לפסוק "לולי תורתך". הביצוע זכה להשמעות רבות ועורר מספר התייחסויות בתקשורת.
שבועיים לאחר פטירתו של הפזמונאי יורם טהרלב ב-2022 ביצעו חבורת 'זהו זה' את השיר בעיבוד מוזיקלי של אמיר לקנר.
הערות שוליים

1 2 3 4 5   בן שלו, הלהיט הגדול של הרגע הוא בכלל שיר ישן של "הפרברים", באתר הארץ, 1 ביולי 2020
↑  החולמים אחר השמש, באתר האינטרנט של יורם טהרלב
↑  החולמים אחר השמש, באתר תרבות.il
↑    יקי הפשטיין, ‏הסינגלים שלכדו לנו את האוזן בתקופה שאחרי הסגר, בעיתון מקור ראשון, 21 ביוני 2020
הטיה (דקדוק)

בשפות טבעיות, הטיה (או נטייה) היא שינוי קל בכתיב ובהגייה של מילה, שמשנה מעט גם את המשמעות שלה ונעשית על פי חוקי הדקדוק. לדוגמה, את שם העצם "מכתב", ניתן להטות ל"מכתבים" כדי לשנות את המספר הדקדוקי שלו מיחיד לרבים, או להטות אותו ל"מכתבִי", כדי להביע את השייכות שלו לדובר.
קיימים שני סוגי קצה של הטיה, כאשר הרבה מההטיות ניתן לראות כנמצאות בין שני סוגי קצה אלו. הסוג הראשון הוא הטיה דקדוקית והסוג השני הוא גזירה:
הטיה דקדוקית של מילת בסיס, בסך הכול מתאימה את המורפולוגיה של צורן הבסיס לתפקידו התחבירי במשפט. היא לא יוצרת מילים, שיכולות לקבל מונחים חדשים במילון. לדוגמה כל אחד מצמדי המילים "שולחני" ו"שולחנך", "הלכתי" ו"אלך" או "צילם" ו"צולם", יגדרו במילון בעזרת ערך בודד. הטיה דקדוקית גם יוצרת צורן, שמשמעותו ברורה באופן אוטומטי, לדובר השפה, שנתקל בו בפעם הראשונה.
גזירה יוצרת משמעויות חדשות למילים. לדוגמה, לכל מילה מלצמדי המילים, "צילם" ו"מצלמה", "לבנה" ו"מלבן", "ביכר" ו"בכור", "חם" ו"חמין", "אדום" ו"אדמת" או "אבד" ו"התאבד", כן יהיו, או כן יוכלו להיות במילון ערכים נפרדים. הם גם יתורגמו לערכים שונים במילונים דו לשוניים. הבנת משמעות המושג, שנוצר בגזירה היא פחות אוטומטית מהבנת מושג שנוצר בהטיה דקדוקית גרידא. אולם, עדיין, חוקי הגזירה יעזרו לדובר השפה להבין את משמעותו של מושג גזור בעזרת ניסיונו בגזירות דומות. דובר השפה, שמכיר את הצמד "תקליט" – "תקליטיה" יוכל לנחש, שהמושג 'רס"פיה' הוא מקום כל שהוא, שקשור למשהו או מישהו, שמכונה 'רס"פ'. ('רס"פיה' היא המחסן של רב הסמל הפלוגתי).
הערה: מקרים קיצוניים, בהם נראה כי למילים הנגזרות אין שום קשר משמעות, כמו "דיבר" ו"הדביר" או "מספר" ו"מספריים", מתבררים הרבה פעמים כגזירות של מילים משורשים הומונימיים. דהיינו, הן אינן גזורות אלו מאלו והן דומות על דרך המקרה. בדוגמה "דיבר" ו"הדביר", "הדביר" אינה הטיה של המילה המקראית "דיבר" אלא של מילה שאולה מאכדית ובדוגמה עם השורש "ס.פ.ר", גם כן מדובר במילים שאולות משפות שונות. עוד תופעה שמרחיקה את משמעות הגזירה ממשמעות מילת הבסיס היא תופעת השאילה. לדוגמה, "התאבד", אין פירושו, גרם לעצמו לאבד את הדרך או גרם לעצמו לטעות בניווט. יש כאן השאלה, שרומזת ל"הרג את עצמו".
קיומן של ההטיות גזירה מגדיל באופן משמעותי את אוצר המילים של השפות הטבעיות. לדוגמה, המשפט "עֲבוֹד, לִמְדִי, נַצְלוּ אֶת זְמַנְּכֶם", ייכתב באנגלית, באופן בו אי אפשר לדעת מתי הדובר פונה לגבר, מתי לאישה ומתי לשניהם גם יחד. ההטיות מאפשרות גם לקצר משפטים ("שְׁלַח דָאוֹנִי הַשָּׁמַיְמָה" במקום "שְׁלַח אֶת הַדָּאוֹן שֶׁלִּי אֶל הַשָּׂמִים"). לעומת זאת, ההטיות הדקדוקיות מאפשרות בקרת איכות על קליטת המסר הנשמע או הנקרא (אם לקורא או לשומע לא ברור, למשל, אם הופיעה במשפט המילה "אתם" או "אתן", הטיית הפועל שאחרי מילה זו תבהיר את העניין).
ישנן שפות, שבהן יש יותר אפשרויות הטיה של מילים, ביחס לשפות אחרות. באנגלית, למשל, תארים אינם מקבלים הטיה במספר ובמין (אין הבדל בין "יָפֶה", "יָפָה", "יָפוֹת" ו"יָפִים"), רק בהשוואה (כמו "big",‏ "bigger" ו-"the biggest"), בעוד שבצרפתית הם דווקא כן מקבלים במין ובמספר. בשפות שמיות, לדוגמה, יש יכולת הטיה רבה יותר מאשר בשפות הודו-אירופיות. למעשה, בשפות שמיות, כמעט כל אוצר המילים הוא הטיות של שורשים בני שלושה עיצורים. כך לדוגמה, בעברית, שמות עצם רבים, פעלים רבים וכמה תארים הם הטיות של השורש כ.ת.ב. פירוט שמות עצם: "מכתב", "מכתבה" (שולחן כתיבה), "כְּתָב" (מערכת הסימנים של השפה), "כתובּה" (חוזה). פירוט פעלים: לכתוב, להכתיב, להתכתב, לכתב, לשכתב. פירוט תארים: כָתיב (ניתן לכתיבה), מכותב.
נטיית הפועל

נטייה (או הטיה) של פעלים נקראת נטיית הפועל. הטיה של הפועל משנה את משמעותו במקצת אך מאפשרת להסתפק עדיין במילה אחת. הפועל יכול לנטות עבור מאפייניו השונים, דוגמת זמן, אספקט, מודוס, גוף, מין, מספר ועוד.
נטיית השם

נטייה (או הטיה) של שמות עצם נקראת נטיית השם. הטיה של השם משנה את משמעותו במקצת, אך מסגלת את המילה לסביבתה התחבירית או מחדדת את משמעותה לפי צורכי המבע. השם יכול לנטות עבור מאפייניו השונים, דוגמת יחסה, מין, מספר, סמיכות ועוד.
ביאורים

↑  למילה "כְּתָב" משמעויות נוספות, כגון בביטויים "כתַב יד" (צורת שרטוט האותיות), "כתַב יד" (עותק מקורי) ו"כתַב האמנה" (מסמך מינוי).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550726705171  GND: 4017521-2  LCCN: sh85066120  NKC: ph135252
המוזיאון לתרשים אדריכלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאדריכלות
 מיקום:  ברלין 
 מדינה:  גרמניה 
 מייסדים:  סרגיי אנוורוביץ צ'ובן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2013
 תאריך פתיחה רשמי:  2013 
 קואורדינטות:  52°31′55″N 13°24′36″E﻿ / ﻿52.532071°N 13.410031°E﻿ / 52.532071; 13.410031
 www.tchoban-foundation.de
  (למפת ברלין מוגדלת) המוזיאון לתרשים אדריכלי(למפת ברלין רגילה) המוזיאון לתרשים אדריכלי
 
המוזיאון לתרשים אדריכלי (בגרמנית: Museum für Architekturzeichnung) הוא מוזיאון פרטי בברלין, גרמניה המנוהל על ידי "קרן צ'ובו" והוקם ביוני 2013. שלוש עד ארבע תערוכות מוצגות מדי שנה המורכבות מרישומים מאוסף קרן צ'ובן ומהעבודות שהושאלו בשיתוף עם מוזיאונים ומוסדות אחרים ברחבי העולם. קרן צ'ובן היא קרן פרטית הממוקמת בברלין המנהלת את המוזיאון לקידום תרשימים אדריכליים ביד, היא נוסדה על ידי האדריכל הרוסי "סרגיי צ'ובן" בשנת 2009, מטרתו היא לטפח את כישורי הציור של אדריכלים צעירים מוכשרים כדי להפוך את האוספים נגישים ללימודי אדריכלות. במוזיאון מוצגות מדי פעם תערוכות אדריכליות ומשם נודדות אל מוזיאונים אחרים ברחבי העולם בהשתתפות המייסד.
הדף היומי בהלכה

אירוע סיום הדף היומי בהלכה במחזור ה-1 שנערך בהיכל מנורה מבטחים ב-24 במרץ 2015
דף היומי בהלכה הוא אחד ממיזמי ארגון 'דרשו' במסגרתו נלמד עמוד אחד ביום, חמישה ימים בשבוע, מיום ראשון עד יום חמישי, מתוך ספר משנה ברורה.
הרב יצחק אזרחי נואם באירוע הסיום של מחזור 1
המיזם מתקיים בדומה לפרויקט הדף היומי בתלמוד הבבלי, ונמשך גם הוא פרק זמן דומה, כשבע שנים. במסגרת תוכנית הלימוד של ארגון דרשו, בימי שישי ושבת נערכת חזרה על חומר הלימוד של ימי השבוע, ובכל סוף חודש, מתקיים מבחן על עשרים עמודי משנה ברורה, כולל עשרים עמודי 'מוספים וביאורים', שמופיעים בספר משנה ברורה במהדורת ארגון דרשו. אחת לחצי שנה מבחן מסכם. מלגות מוענקות למצליחים במבחנים.
ברחבי הארץ והעולם מתקיימים מדי יום מאות שיעורים בדף היומי בהלכה.
היסטוריה

הרעיון ללימוד יומי בהלכה נוסד כבר בשנת תשי"ד על ידי מפעל לימוד משנה יומית והלכה יומית בסדר לימוד בשולחן ערוך שנקבע על ידי החזון אי"ש.
תוכנית הלימוד של דרשו קידמה רעיון ללימוד קל יותר, של לימוד משנה ברורה, הפשוט יותר להבנה. הרעיון נולד במהלך שנת 2008, כאשר ראשי ארגון דרשו ביקרו בביתו של הרב יוסף שלום אלישיב, שהורה להם "כעת יש לחזק את לימוד ההלכה במשנה ברורה".
מי שהביע גם הוא תמיכה בתוכנית היה הרב אהרן יהודה ליב שטינמן שאמר: "כאשר המהר"ם שפירא מלובלין ייסד את הדף היומי, היו שאמרו היאך ילמדו כולם מסכתות וסוגיות שחלקן מושגים קשים ולא מוכרים - והיום כולם מבינים עד כמה היה זה תיקון גדול. הוא הדין גם לגבי 'הדף היומי הלכה'. בתחילה יש שטוענים שהדבר בלתי אפשרי שהכל ילמדו את ששת חלקי המשנה ברורה ובתוכם גם הלכות עירובין וכדומה, אך ברבות הימים יבינו כולם עד כמה מדובר בתיקון גדול וחשוב שצפוי לחולל גדולות ונצורות".
ב-25 במאי 2008 החל המחזור הראשון של הלימוד.
מבחנים

מדי חודש ארגון דרשו מקיים מבחנים במאות מוקדי בחינה הפזורים בכל הריכוזים החרדיים ברחבי העולם, ביותר מ-15 מדינות ובכמה שפות.
המבחן נערך בשני מסלולים, המכונים בארגון, מסלול א' ומסלול ב'. במסלול א' המבחן נערך על משנה ברורה וספרי החפץ חיים, בלי 'ביאור הלכה' ו'שער הציון', ובמסלול ב' המבחן נערך על 'ביאור הלכה' ו'שער הציון'. בשני המסלולים לומדים המשתתפים בנוסף למשנה ברורה גם את הפירוש 'ביאורים ומוספים' המופיע במשנה ברורה במהדורת 'דרשו'. בכל מבחן יש כ20 שאלות על החומר הנלמד ועוד שאלת רשות ועוד חמש שאלות לנבחני מסלול א' בלבד וחמש שאלות לנבחני מסלול ב' בלבד שבהם השאלות קשורות לביאור הלכה ולשער הציון. וחוץ משאלות על מספר המשנה ברורה ישנן חמש שאלות על מוסר מספרי החפץ חיים. המבחן מוגש כמבחן אמריקאי בו לכל שאלה יש ארבע תשובות שרק אחת מהן נכונה והמדויקת ביותר, אך בשאלות על המוסר ישנם רק שלוש אפשרויות בשונה מהשאלות על המשנה ברורה. ענייה על 25 שאלות על המשנה ברורה ללא ספרי המוסר תביא לכם 90 אחוז, וכל תשובה נכונה על שאלת מוסר תיתן לכם עוד כ2 אחוז.
כל נבחן בתוכנית 'הדף היומי בהלכה', שמקבל ציון 91–94 זכאי לקבל מלגה על סך 125 שקלים. נבחן שקיבל ציון 95 או יותר, זכאי למלגה על סך 150 שקלים.
נבחנים שעורכים מבחן במסלול ב', הכולל גם שאלות על 'ביאור הלכה' ו'שער הציון', זכאים למלגה של 165 ש"ח על ציון 91–94, ולמלגה על סך 185 ש"ח במקרה שקיבלו ציון 95 או יותר.
בחורי ישיבות מגיל 16 ועד החתונה, (או לחלופין עד גיל 25) זכאים לחצי מלגה הניתנת באמצעות כרטיס מגנטי הנטען מדי חודש בהתאם לגובה הציון של הנבחן ומאפשר רכישה של ספרים ברשת אור החיים. לחלופין ניתן לבחור באופציה של צבירת כספי המלגות במשרדי 'דרשו', ולקבל מחצית מהמלגה במזומן כאשר יתחתנו, או כשיגיעו לגיל 25.
נערים מגיל 13 וחצי ועד גיל 16 זכאים לקבל רבע מלגה, והם מקבלים אותה בזיכוי כספי לרכישת ספרים ברשת 'אור החיים'.
ילדים ובחורים מתחת לגיל 13 וחצי, יכולים לערוך מבחן, אך אינם זכאים לקבל מלגה, ואינם יכולים לצבור נקודות.
אחת לחצי שנה עורך 'דרשו' מבחן מסכם על דפי המשנה ברורה שנלמדו בחצי השנה האחרונה. אלפים רבים נוטלים חלק במבחן שאינו נושא מלגות, אך מזכה את הנבחנים בהצטרפות להגרלה על 31 מלגות, כשהפרס הראשון הוא אלף דולרים, עשרה פרסים נוספים של 100 דולרים ו-20 פרסים של 50 דולרים.
המבחן המסכם אינו כולל שאלות על ביאור הלכה, ביאורים ומוספים או על ספרי החפץ חיים האחרים, והוא ממוקד בשולחן ערוך ובמשנה הברורה לבדם.
חגיגות סיומי לימוד הדף היומי בהלכה

ב-24 במרץ 2015 נערך אירוע הסיום הראשון בהשתתפות עשרות אלפים בסדרת אירועים בישראל וברחבי העולם, בארצות הברית, ארגנטינה, אנגליה, צרפת ודרום-אפריקה. האירוע המרכזי בישראל נערך בהיכל מנורה מבטחים. בשל ריבוי משתתפים האירוע פוצל לשני מעמדים שהתקיימו במקביל, האחד בהיכל נוקיה בתל אביב והאחר בבנייני האומה בירושלים.
לקראת סיום המחזור הראשון של לימוד הדף היומי בהלכה, יצאה משלחת הרבנים של 'דרשו', לקברו של החפץ חיים בבלארוס.
בארגון מקפידים לערוך אירועי סיום על כל אחד מחלקי המשנה ברורה.
מיד לאחר הסיום הראשון, הארגון יצא בפרויקט מיוחד להרחבת השיעורים בעולם היהודי ובדגש על צרפת שבה גויסו כ-50 מגידי שיעורים חדשים.
מחזורי הלימוד של הדף היומי בהלכה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מחזור | תאריך התחלה | תאריך סיום |
| המחזור ה-1 | כ' באייר ה'תשס"ח | ג' בניסן ה'תשע"ה |
| המחזור ה-2 | ד' בניסן ה'תשע"ה | י"ט באדר ה'תשפ"ב |
| המחזור ה-3 | כ' באדר התשפ"ב | ד' בשבט תשפ"ט |