הזירה הימית במלחמת סיני
מבצעים מיוחדים > חילוץ יהודי פורט סעיד

לפעילות הצרפתית בריטית הייתה מטרה גם להביא להפיכה במצרים. היה חשש שבמצב חוסר שלטון יורע מצבם של נידוני קהיר וגם ייערכו פרעות ביהודים. אברהם דר, מי שהקים את החוליה במצרים, הרגיש מחויבות עמוקה לשחרורם. השאיפה לשחרור נידוני קהיר הביאה ליזום את המבצע והוא מונה לבצעו.
קהילת פורט סעיד מנתה כאלפיים איש והתדלדלה לאחר הקמת מדינת ישראל והמהפכה במצרים. בשנת 1956 מנתה כ-300 איש. במהלך ההפצצות פגעו המטוסים בבתים מהם נורתה עליהם אש. חלק מהרובע היהודי עלה באש עוד במהלך הקרבות. לאחר הפסקת האש ללא התקדמות נעשה ברור כי על כל יהודי פורט סעיד לצאת ממצרים. למען המטרה המשנית של חילוץ יהודי פורט סעיד הצטרף לובה אליאב למבצע. ראש אגף המודיעין אלוף יהושפט הרכבי נרתע מהסיכון הגבוה. באמצעות השליש הצבאי לראש הממשלה, אל"ם נחמיה ארגוב הושג אישורו של דוד בן-גוריון.
הצרפתים הסכימו לשיתוף פעולה ללא ידיעת הבריטים. העמידו למשימה גדוד קומנדו לתפקידים מיוחדים דוברי ערבית RAP 700 שכבר נמצא בפורט פואד. הם סיפקו מדים ותעודות צרפתיות לחוליה בת שלושה אנשים. ב-9 בנובמבר 1956 הגיעו אברהם דר, לובה אליאב והאלחוטן טומי אריאלי בטיסה דרך קפריסין לפורט סעיד. שם נפגשו עם קצין הקישור סרן פלרי.
לאחר הכרזת הפסקת האש על ידי הבריטים היה ברור שלא תושג המטרה של שחרור נידוני קהיר. המטרה המשנית העלאת יהודי פורט סעיד נעשתה היחידה האפשרית להשגה.
משימת התובלה הוטלה על מפקד פלגת הטרפדות, סא"ל נפתלי רוזן. למטרה זו גויסו מיחידת ספינות דיג מגויסות בפיקוד יהודה רותם את אופיר בפיקוד צבי פורת וסער בפיקוד מנחם בן ימי. התותח והמקלעים שכבר הותקנו עליהן הורדו והן הוסוו כספינות איטלקיות "קאסטלה מארה" ו"אפרודיטה". הספינות נשאו אתן חולית שייטת 13 בת 7 אנשים בפיקודו של אהרון בן-יוסף (אסקימו). ב-14 בנובמבר שעה 20:10 יצאו ספינות הדיג מנמל חיפה. למחרת בשעה 16:30 יצאה טרפדת הפיקוד ט-207 בפיקוד שמשון עדן. שנשאה את מפקד הכוח הימי סא"ל נפתלי רוזן והרופא. מול תל אביב אספה הטרפדת את שלמה הלל. בלילה נפגשו הטרפדת וספינות הדיג שהמשיכו בדרך במהירות 9 קשר. במרחק 15 מייל מפורט סעיד הועברו המפליגים בטרפדת לספינות הדיג והטרפדת נשארה בהמתנה.
כאשר התקרבו לפורט סעיד ונעצרו על ידי פריגטה בריטית. סיפור הכיסוי לאותו הקטע היה חילוץ אזרחי איטליה. מילת המפתח הייתה שם האדמירל הצרפתי. הפריגטה הבריטית אפשרה לעבור וספינות הדיג נכנסו לנמל פורט פואד.
לפנות בוקר של יום שבת, 17 בנובמבר, נאספו אלה שהחליטו לעלות בבית הכנסת ובמועדון היהודי. לא נעשתה סלקציה ומי שהיה מוכן לעלות התקבל. אף כי הבריטים לא היו בסוד העניין, ביזמה מקומית של קצין בריטי אובטחו באותו לילה שני מקומות הכינוס. העולים הובלו במשאיות צבאיות לשתי נחתות מעבורת צרפתיות בגדת התעלה. לקחום למפגש עם ספינות הדיג בצד המזרחי - פורט פואד.
ספינות הדיג נכנסו לנמל, נצמדו לנחתות ותוך מספר דקות הועברו העולים ומיד יצאו לים. השעה הייתה 7 בבוקר יום שבת 17 בנובמבר. במהלך ההפלגה הרוח הצפונית הרימה גלים עד שני מטר. לצוותים היה זה מצב רגיל אך מרבית העולים הרגישו מחלת ים. למחרת, ב-18 בנובמבר לפנות בוקר, הגיעו הספינות לנמל חיפה ונקשרו במקום מבודד בפינת רציף הדלק.
לובה אליאב הוטס במטוס צרפתי לשדה תעופה צבאי בישראל וקיבל את העולים בחיפה. העולים הועברו אל שער העלייה.
גם לאחר סיום המבצע היה חשוב להסתיר את עצם הכוונה להגיע לנידוני קהיר פן יבולע להם. לכן סיפור הכיסוי נמשך והעולים נדרשו לשמור בסוד את דרך עלייתם. עקב צורת הביצוע החפוזה לא הוכנה רשימת מפליגים. מספר העולים במקורות שונה. הנתון הסביר ביותר הוא 65 נפש. על מימוש העלייה מפורט סעיד נודע בציבור רק לאחר הגעת נידוני קהיר האחרונים לישראל.
חילוץ יהודי פורט סעיד מתגמד לעומת הנזק הרב שגרמה ממשלת מצרים ליהודיה. בחוק כנגד האזרחים הזרים שהופעל בעיקר נגד יהודים נאלצו רבים לעזוב ולהשאיר את רכושם. כ-25,000 מיהודי מצרים עזבו את כל רכושם ויצאו עם מזוודה אחת.