stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ילנה קרלאושה
הערות שוליים

↑  Tracara.com, Tracara.com, Jelena Karleuša: folk ili pop, pitanje je sad?, tracara.com, ‏2011-02-08 (ב־)
↑  Jelena Karleuša - Jelena Karleuša (באנגלית), נבדק ב-2022-10-01
↑  Zvezde Granda, נבדק ב-2022-10-01
↑  Đoković i Karleuša: Poznati sa najviše pratilaca u Srbiji, NOVA portal, ‏2020-10-13 (ב־)
↑  Marketing agencija ApaOne, Jelena Karleusa - Biografija, www.kudaveceras.rs (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1159798923  MusicBrainz: 17210dc4-a182-4717-b8e5-dc7aa9996384  VIAF: 54152684042523430007   WorldCat (עם VIAF): 54152684042523430007
יוסף יוזל אוסטרייכר

| --- | --- |
 לידה:  1423
 פטירה:  1490 (בגיל 67 בערך)
 תקופת הפעילות:  ?–1490
 רבותיו:  ישראל איסרלן 
 חיבוריו:  לקט יושר 
 
רבי יוסף יוזל (יוזלין) אסטרייכר (לעיתים: רבי יוזל מינסטר; ק"פ~ - רמ"ח~) היה מחבר הספר לקט יושר ומתלמידי רבי ישראל איסרלן.
ביוגרפיה

נולד בהוכשטט לוויגא ולרבי משה, מוצאו של אביו ככל הנראה מעיירה בשם מינזטר, מינסטר או מינשטר.
נולד בערך בשנת ק"פ הוא התייתם מאמו בגיל צעיר ונשלח על ידי אביו ללמוד בישיבה באאוגסבורג, שם לימד רבי יעקב וייל, בשנת קצ"ח עבר הרב וייל לארפורט והוא הצטרף אליו. בהמשך נדד בין מרכזי התורה השונים באירופה כמקובל בימים ההם, ולמד ברגנסבורג, בבובנברק (ככל הנראה היא ברן) מפי רבי דוד טעביל שפרינץ, בוונציה ובטריאסטה. לאחר מכן חזר לאוסטריה ולמד בישיבתו של רבי ישראל איסרלן במרבורג ובנוישטט. לאחר פטירת רבו שב לאיטליה, בשנת ר"ל למד בישיבת רבי יוסף קולון וקיבל תורה גם מרבי יהודה אוברניק שהיה תלמיד חבר שלו. בשנת רל"ב למד עם מהר"י מינץ בפאדובה, וישנה עדות שהיה שם גם בשנת רל"ז.
רבי יוזל נפטר ככל הנראה אחרי שנת רמ"ח.
לקט יושר

רבי יוזל התפרסם בעולם התורני בעיקר בזכות ספרו לקט יושר. בהקדמתו הוא מספר שאחרי שנוכח לדעת כי יש התעניינות בדעת רבו בפסקיו ובמנהגיו, החליט לרשום כל מה שהוא רואה. בהמשך צירף לרשימותיו גם פסקים של חכמי אשכנז מהדורות שקדמו לו ומזמנו הוא. ר' יוזל נחשב לדייקן והקפיד לציין את מקורותיו, לכתוב את שמותיהם של המעתיקים ולהוסיף במספר מקומות כי המקור שעמד לפניו מפוקפק.
חיים אישיים

בהיותו בלנדאו נשא אשה ונולד לו בן בשם מנחם, אולם אחרי שעבר לנוישטט התגרש.
הערות שוליים

↑  מבוא ללקט יושר <מכון ירושלים>, או"ח, באתר אוצר החכמה
↑  לקט יושר או"ח, פתיחה לסימן שמ"ו, באתר היברובוקס
↑  יעקב פריימן, מבוא ללקט יושר, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263512305171  GND: 124305636  ISNI: 0000 0000 6679 9610  LCCN: nr98013267  NTA: 303281197  VIAF: 5862489   WorldCat (עם VIAF): 5862489
יובל אליצור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באוקטובר 1927 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 בספטמבר 2019 (בגיל 91) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר ללימודי מוסמך בעיתונות של אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  הארץ, מעריב 
 
יובל אליצור (21 באוקטובר 1927 – 10 בספטמבר 2019) היה עיתונאי, סופר, דיפלומט ולוחם בעד חופש העיתונות ישראלי; במשך כ-50 שנה ליווה במאמריו בעיתונים הארץ ומעריב ובכתביו את התפתחות הכלכלה הישראלית; כדיפלומט עסק בסיכול החרם הערבי וחרם הנפט על ישראל; מחברם של 8 ספרים על כלכלת ישראל, גלובליזציה, נפט, לוחמה כלכלית ועל יחסי חרדים-חילונים בישראל.
שורשיו

מוצאו מצד אביו, ראובן זילברשטיין (1889–1973), ממשפחתו של שלום בויסקר, מתלמידי הגר"א, שעלה לארץ ישראל עם הוריו בשנת 1837 מהעיר בויסק שבלטביה. אמו, ארנה (רחל) פרוינד (1899–1988), נולדה בווינה. בשנת 1921 היא שודכה לאביו של אליצור עוד בהיותה בווינה. סבו של אליצור, הרב בנציון זילברשטיין, היה סוחר אך העדיף ללמוד תורה, ובנו ראובן שנולד בעיר העתיקה בירושלים, נטל על עצמו לעזור בפרנסת המשפחה מגיל 16. אחר-כך עבר ראובן עם משפחתו להתגורר בשכונת מזכרת משה בירושלים והתפרנס ממסחר. ראובן זילברשטיין היה מחלוצי ירושלים החדשה; הוא כתב ספר זיכרונות.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

נולד בשם יובל זילברשטיין בירושלים, למשפחה בת שני בנים. הוא למד בגימנסיה רחביה ירושלים במגמה הספרותית והיה חניך תנועת הצופים (שבט מצדה) בירושלים. בגיל 17 וחצי, הוא "אימץ" את שם המשפחה "אליצור" מתוך תעודת הזהות המזויפת שקיבל בפלמ"ח לקראת השבת השחורה.
בשנים 1945 - 1946 שירת אליצור בפלמ"ח בהכשרה המגויסת של תנועת הצופים בקיבוץ גניגר ואחר-כך בקיבוץ אפיקים. בספרו האוטוביוגרפי "משחרית עד מעריב" הוא כתב: שאיפתי אינה להיות פועל חקלאי (בקיבוץ); הוא עזב את ההכשרה באפיקים ועלה לירושלים ללמוד באוניברסיטה העברית. הוא לא מצא סיפוק בלימודי שנה א' וראה בהם פסק זמן לקראת לימודי עיתונאות בארצות הברית.
ביוגרפיה > פעילותו בשירות המדינה

בשנת 1957 הצליח אליצור במכרז חיצוני, להתקבל למשרד החוץ לתפקיד במחלקה הכלכלית, ועזב את משרתו בעיתון "הארץ". במשרד החוץ עסק בלוחמה כלכלית, דהיינו, בסיכול מאמצי האויב לבודד את ישראל בעולם מבחינה כלכלית, השקעות מחוץ-לארץ וסחר בינלאומי. לאחר לבטים רבים, אישיים ומשפחתיים, הגיע להחלטה לפרוש משירות המדינה לפני שחלפה שנה אחת, ולחזור לעבודה עיתונאית.
בשנת 1964 חזר אליצור לשירות המדינה כשהצטרף לרשות ההשקעות, שהוקמה כגוף בין-משרדי (של משרדי האוצר, מסחר ותעשייה ומשרד החוץ) לגיוס השקעות-חוץ, בתור עובד הרשות בני-יורק בדרגת קונסול. בתפקיד זה החזיק אליצור כשנתיים, והתמקד בעידוד מכירת ניירות-ערך (מניות ואגרות-חוב) של חברות ישראליות בשוק האמריקני, וכן בלוחמה כלכלית. פעילותו של אליצור בנושא ניירות-ערך התקבלה בהסתייגות של מפעל מלווה העצמאות והפיתוח, ששיווק אגרות-חוב והלוואות לזמן-ארוך של ממשלת ישראל ליהודים אמריקנים על בסיס עסקי בשילוב פילנתרופיה. ההסתייגות נבעה מכך שראו בפעילות של אליצור תחרות מזיקה ל"מפעל הבונדס".
בתחום הלוחמה הכלכלית, הצלחתו של אליצור הייתה אמנם חלקית אבל משמעותית. מדיניות ממשלת ישראל אז בנושא כניעת חברות אמריקניות לחרם הערבי על ישראל הייתה לא ברורה ולא החלטתית דייה. בשל כך, היו חברות ישראליות שנמנעו מפנייה לקבלת סיוע של ממשלת ישראל. מי שלא היססה הייתה יהדות ארצות הברית. ארגונים יהודיים בעלי השפעה ראו בחרם הערבי על ישראל אפליה נגד יהודים ופגיעה בחופש הסחר עם ישראל. הארגונים יצאו בקריאה ליהודי ארצות-הברית לפגוע בחברות אמריקניות, שמשתפות-פעולה עם החרם הערבי ונכנעות לו, ולא לקנות מהן מוצרים ושירותים. הלחץ הועיל. למשל, חברת כרטיסי האשראי והתיירות אמריקן אקספרס נסוגה מהחלטתה לסגור את משרדיה בתל אביב.
הישגיו של אליצור באו לידי ביטוי בשני עניינים חשובים, שבהם הפעיל "מאחרי הקלעים" (שלא להכעיס את ממשלת ארצות-הברית) ארגונים יהודיים:
הסכמתה של חברת המשקאות הקלים קוקה-קולה לתת זיכיון לחברה ישראלית לשווק את מוצריה בישראל, וזאת, רק לאחר שהארגונים היהודיים איימו להחרים את מוצריה בארצות-הברית.
קידום פתיחת הליכי חקיקה בהקונגרס של ארצות הברית נגד החרם
בעקבות מלחמת יום הכיפורים, חידש אליצור את פעילותו בנושא הלוחמה הכלכלית, כשהקים ביחד עם חבריו, רואה-החשבון דן בבלי והעיתונאי אליהו סלפטר, גוף ציבורי לא רשמי שנקרא "המכון לדו-קיום כלכלי" לשם מאבק בחרם הנפט שיצרניות הערביות הטילו על המערב ועל ישראל. הם חששו שמיליארדי "הפטרו-דולרים" שצברו יצרניות הנפט מהפקעת מחירי הנפט, ישמשו (בחלקם) לחיסולה של כלכלת ישראל באמצעים כלכליים ופוליטיים. דרך הפעולה של המכון הנ"ל הייתה ליזום או לפרסם מחקרים על הסכנה של ה"פטרו-דולרים" לערעור כלכלת העולם, ועל הצורך לסכל את הסכנה, וכן ארגון סמינרים בינלאומיים.
ביוגרפיה > מחבר ספרים

אליצור החל לכתוב ספרים ב"מישרה מליאה" בגיל 66, 3 שנים לאחר שפרש מהעיתון "מעריב" כתוצאה מהעברת הבעלות בעיתון למקסוול, שאליצור התנגד לו בתוקף. אליצור לא בחר להיות מחבר ספרים בלבד, כבחירה ראשונה. הוא חיפש עיסוק שישאיר אותו מחובר לעיתונות הכתובה, שהייתה אהבתו מאז ילדותו. במשך 3 שנים חיפש ובדק הצעות, רעיונות ופרויקטים: אליצור קיבל הצעה להתמנות לעורך כלכלי וסגן מנהל העיתון בשפה האנגלית ג'רוזלם פוסט, אבל דחה אותה; בדק רעיון להוציא לאור ולהפיץ ירחון בשפה העברית בתבנית ובסגנון של רידרס דייג'סט האמריקני על בסיס של 80% חומר שהתפרסם בירחון האמריקני ו-20% חומר מקומי. המשא-ומתן עם המו"ל, יהודי אמריקני בשם מרטין לוין, התקדם לאט אבל בסופו-של-דבר התפוצץ; אליצור ניסה את כוחו, בשותפות עם הסופר והעיתונאי חזי כרמל להקים תחנת-רדיו מסחרית ופרטית. הם ניגשו למכרז של הרשות השנייה אבל לא זכו בו, חרף ההכנות שלהם שנמשכו כשנה אחת. אז, ורק אז, גמלה החלטתו של אליצור להקדיש את כל הזמן לכתיבת ספרים. 
 כך, יצא שאליצור השלים כתיבה של 9 ספרים (ראו רשימת ספריו להלן).
פעילות ציבורית

אליצור היה המפעיל בהתנדבות של "המכון לדו-קיום כלכלי" הנ"ל, שבהנהלתו כיהנו גם מאיר עמית, מנכ"ל "חברת-ההחזקות כור, יעקב לוינסון, יו"ר בנק הפועלים, ואברהם אגמון, מנכ"ל "דלק" חברת הדלק הישראלית. המכון גייס תרומות בארץ לכיסוי הוצאותיו ולאחר שנים כשסכנת החרם הערבי חלפה ופעילות המכון הסתיימה, נותרו כספים שלא נוצלו ; כספים אלה נתרמו למכללת תל-חי, לכיסוי שכרן של 15 עובדות-סוציאליות בכפרים ערביים בגליל ולהשתתפות בבניית מתקן לטיהור מי-שופכין בכפר ערבי.
אליצור היה במשך כמה שנים חבר עמותת הידידים של בית חולים אלי"ן, בית החולים האורתופדי לילדים, שפועל בירושלים.
אליצור היה נשוי לג'ודי (יהודית-לאה), עד למותה. נפטר בספטמבר 2019 והותיר אחריו בן ובת.
ספריו

המימסד, מי שולט בישראל, בשותפות עם אליהו סלפטר, הוצאת לוין אפשטיין, 1973
 הספר תורגם לאנגלית.
הבנקאים, סיפורה של הרפתקאה, הוצאת דומינו, 1984 (154 עמודים)
השנים האבודות, הוצאת מעריב, 1988
השקל ועלה הזית: המשק הישראלי בין מלחמה ושלום
לוחמה כלכלית: מאה שנות עימות כלכלי בין יהודים וערבים, הוצאת כנרת, 1997. הספר תורגם לערבית ויצא לאור בירדן ללא רשות.
עלילות נפט: סיפור פריצת מצור הדלק על ישראל, בשותפות עם אליהו סלפטר, הוצאת זמורה ביתן, 1999
ישראל והאתגר הגלובלי, הוצאת כרמל, 2005
משחרית עד מעריב, פרקי חיים בעיתונות, הוצאה תעודה תל אביב, 2006 (261 עמודים)
31 דמויות ממעצבי דור המדינה, הוצאת כרמל, 2008 (242 עמודים)
האיום מבפנים, החברה הישראלית בצבת החרדים, 2010. הספר תורגם לאנגלית.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "הרב שלום בויסקר-זילברשטיין", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 2919
↑  ראובן זילברשטיין, דורות בירושלים, זכרונות, ערך יובל אליצור, הוצאה עצמית, 193 עמודים
↑   יובל אליצור, כך ניצחתי את החרם הערבי והבאתי את קוקה-קולה לישראל, באתר הארץ, 11 ביוני 2015
↑  יובל אליצור, משחרית עד מעריב, עמודים 168 - 175
↑  "פטרו-דולרים" היה המונח שכלכלנים ופוליטיקאים השתמשו בו לתאר את הפקדונות הדולריים בבנקים במערב שהחזיקו יצרני הנפט הערביים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260871405171  BIBSYS: 2108890  BnF: cb150157424 (data)  GND: 1067253130  ISNI: 0000 0000 6664 3990  LCCN: n85074396  NTA: 13358321X  SNAC: w6xt361j  SUDOC: 174717482  VIAF: 78784972   WorldCat (עם VIAF): 78784972
יחסי בלגיה–פינלנד

| יחסי בלגיה–פינלנד |
| --- | --- |
בלגיה: פינלנד


בלגיה: פינלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
30,528: 338,145
אוכלוסייה
11,743,761: 5,618,827
תמ"ג (במיליוני דולרים)
632,217: 300,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
53,834: 53,425
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

הקונסוליה הבלגית באואולו
יחסי בלגיה-פינלנד הם היחסים הבילטרליים בין ממלכת בלגיה לבין רפובליקת פינלנד, שתי מדינות החברות באיחוד האירופי.
היסטוריה > בין שתי מלחמות העולם

פינלנד הוכרה על ידי בלגיה ב-10 ביוני 1919 וב-9 ביולי כוננו היחסים הדיפלומטיים. היחסים הדיפלומטיים התנהלו אז על ידי שגרירים שאינם תושבים, השגריר הפיני בפריז (אך מאז ה-30 ביולי 1920 ציר מיוחד אשר היה אחראי על בלגיה התגורר בהאג), ושגריר בלגיה בהאג.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

השגריר הפיני הראשון בבלגיה הגיע בשנת 1938. עם זאת, הפלישה הגרמנית לבלגיה הובילה לסגירת השגרירות.
היסטוריה > אחרי המלחמה

היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות חודשו בשנת 1946.
ילפרגדה סובארו

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1895 Bhimavaram, הודו 
 פטירה:  9 באוגוסט 1948 (בגיל 53) ניו יורק, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  רפואה ביוכימיה
 מקום מגורים:  הודו, ארצות הברית
 מקום לימודים:  Madras Medical College  בית הספר לרפואה של הרווארד 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 www.ysubbarow.info
 תרומות עיקריות
 מגלה B12, ATP מבודד חומצה פולית, ממניחי הבסיס לכימותרפיה, Tetracycline
 
ילפרגדה סובארו (Yellapragada Subbarao, בטלוגו: యెల్లాప్రగడ సుబ్బారావు;‏ 12 בינואר 1895 - 8 באוגוסט 1948) היה מתמטיקאי וביוכימאי אמריקני ממוצא הודי, מגלה מולקולת אדנוזין 3-פוספט (ATP), מבודד הוויטמין B12 והחומצה הפולית. שתיים מהמצאותיו החשובות הן ה-Aureomycin המהווה דור ראשון לאנטיביוטיקות מסוג טטראציקלין (Tetracycline) והחומר Methotrexate המשמש כחומר כמותרפי בטיפולים בסרטן. מחקריו הצילו עשרות מיליוני אנשים ברחבי העולם ומטבען משמשות כאבן בסיס למחקר המודרני בביולוגיה, כימיה ורפואה, אולם מעולם לא זכו להוקרה בחייו.
מפעל חייו

ילפרגדה סובארו נולד בהודו ב-1895. הוא היגר לארצות הברית ב-1923 לאחר שסיים לימודי רפואה בMadras Medical College. ילפרגדה עבד באוניברסיטת הרווארד עד 1940 כשהתחיל להנחות מחקר במעבדות לדרלה (Lederle Laboratories). המחקר שהנחה התעתד למצוא אנטיביוטיקות בעלות טווח השפעה רחב יותר משל פניצילין וסטרפטומיצין. מחקר זה הוביל למציאת האנטיביוטיקה polymyxin. האנטיביוטיקה פוגעת בפוספוליפידים של החיידק ובכך משמידה אותו. האנטיביוטיקה משמשת עד היום בAureomycin ולמעשה מהווה את אבן הבסיס לאנטיביוטיקות מסוג tetracycline. זוהי האנטיביוטיקה  הראשונה מסוגה שהשמידה גרם חיובי ו-גרם שלילי. משום טבעה של האנטיביוטיקה, היא משמעותית יותר מתגלית הפניצילין של פלמינג.
מפעל חייו > B12 וחומצה פולית

ב-1945, קבוצת המחקר של ילפרגדה בודדה את החומצה הפולית מכבד וממקור מיקרובי. המחקר הציג סינתזה של חומצה פולית וכמו כן בידוד הוויטמין B12. מחקרים אלו מהווים כיום בסיס לריפוי ומניעה של אנמיות מסוגים שונים. מחקר אשר התפרסם במגזין רפואה, ניו-אינגלנד ב-1999, מציין כי העשרת המזון בחומצה פולית מועילה להפחתת homocysteine (גורם סיכון למחלות לב קורונרים).
מפעל חייו > Methotrexate

גישת המחקר התבססה על התגלית של Aminopterin אשר מבטל את פעולתה של החומצה הפולית (אותה בודד במחקר אחר). ביטול פעולת החומצה הפולית הסתבר כמעכב תאים סרטנים. ילפרגדה גזר את החומר Methotrexate מתוך Aminopterin וייעד אותו ללוחמה בסרטן. מתוטרקסט הוא מעכב בלתי הפיך של האנזים dihydrofolate reductase. (האנזים הופך חומצה פולית לצורתה הפעילה). פעולה זו גורמת לדיכוי ייצור ה-DNA, ה-RNA וייצור החלבונים (מוות של התא). החומר משמש כיום בטיפולים כימותרפיים בלוקמיה ילדים ובסוגי סרטן שונים. החומר משמש במחלות שונות וכמו כן גם כתרופה למחלת הפילריאזיס.
מפעל חייו > אדנוזין טרי פוספט

אחד מתגליותיו החשובות של ילפרגדה היא המולקולה אדנוזין טרי פוספט. המולקולה מהווה מקור לאנרגיית התא. את המחקר ערך עם סירוס פיסק (Cyrus Fiske) וביחד גילו את ה Phosphocreatine ואת ATP. המולקולה מורכבת משלוש קבוצות פוספט המחוברות לאדנוזין. כשהגוף זקוק לאנרגיה, משתחררת קבוצת פוספט. המולקולה החדשה נקראת adenosine diphosphate) ADP). ילפרגדה הראה את חשיבות הזַרְחָן בתא. משמעות מחקר זה מהווה בסיס להבנת תפקוד התאים האֵיקריוטים וכמו כן למחקרים בביולוגיה, כימיה ורפואה.
הכרה בעבודתו

ילפרגדה סובארו היגר אל ארצות הברית אודות להיותו רופא. בשנת 1917 נאסר על הודים להגר אל גבולות ארצות הברית, פרט לרופאים. ילפרגדה נאלץ ללכת עם תעודה המציגה טביעת אצבע בכרטיס שמספרו 3420564 (תעודת 'זר') וכמו כן לדווח על מקום מגוריו אחת לשלושה חודשים. בשנת 1942 קיבל אישור מיוחד בזכות מחקריו על דם אלבומין ואספקת דם לחיל הים האמריקאי; מחקר על טטנוס ורעילות גז גנגרן (gangrene toxoid). ד"ר ילפרגדה סובארו מעולם לא קיבל הערכה מעמיתיו או מאוניברסיטת הרווארד על עבודתו.
ירון עוז (פיזיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  10 באוגוסט 1964 (בן 60) חיפה, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מנחה לדוקטורט:  משה משה
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  פרס המחקר ע"ש קרל פרידריך פון סימנס (2015) 
 תרומות עיקריות
 מחקרים בפיזיקה של חלקיקים באנרגיות גבוהות
 
ירון עוז (נולד ב-10 באוגוסט 1964) הוא פיזיקאי ישראלי ופרופסור מן המניין בבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב, המכהן כראש המרכז למדע וטכנולוגיה קוונטית באוניברסיטה. לשעבר רקטור האוניברסיטה, דקאן הפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר ונשיא האגודה הישראלית לפיזיקה. מומחה לתורת המיתרים.
ביוגרפיה

עוז נולד וגדל בחיפה והוא בוגר בית הספר הריאלי.
למד במסגרת העתודה האקדמית. השלים בהצטיינות יתרה שני תארים ראשונים בהנדסת חשמל ובפיזיקה (בשנת 1987), תואר שני (בשנת 1989) ותואר שלישי (בשנת 1991) בפיזיקה בטכניון, בהנחיית פרופ' משה משה. בין השנים 1990–1995 שירת כקצין מחקר בצה"ל. את התמחות הבתר-דוקטורט ערך באוניברסיטת קליפורניה בברקלי (בשנים 1996–1998). בשנים 1998–2002 היה חבר סגל במכון המחקר CERN בשווייץ.
בשנת 2001 הצטרף כפרופסור לבית הספר לפיזיקה ולאסטרונומיה באוניברסיטת תל אביב. זכה במלגת אלון והופקד על הקתדרה למדענים צעירים ע"ש סאקלר. בשנים 2006–2011 כיהן כראש בית הספר, ובשנים 2011–2015 כיהן כדקאן הפקולטה למדעים מדויקים ע"ש ריימונד ובברלי סאקלר. בשנים 2015–2020 כיהן בתפקיד רקטור אוניברסיטת תל אביב, והחל מ-2019 הוא מכהן לראש המרכז למדע וטכנולוגיה קוונטית באוניברסיטה (QuanTAU).
במהלך השנים זכה במספר ניכר של קרנות מחקר תחרותיות, והוא חבר במרכז I-Core לחקר היקום הקוונטי. הוזמן להרצות כפרופסור אורח באוניברסיטאות ובמכוני מחקר רבים, כגון קולז' דה פראנס ואקול נורמל סופרייר בפריז, ואוניברסיטת טקסס באוסטין ומכון סימונס בארצות הברית.
עוז נשוי לנטלי ואב לחמישה ילדים. מתגורר ברמת השרון.
מחקר

תחומי המחקר של עוז הם פיזיקה של חלקיקים באנרגיות גבוהות, תורות שדה קוונטיות וסימטריות-על, כבידה קלאסית וקוונטית, מיתרי-על. במרוצת השנים פרסם כ-190 מאמרים מדעיים. הוא הנחה עשרות תלמידי מחקר ובתר-דוקטורנטים והיה מארגנם של כנסים בינלאומיים בתחומי מחקרו.
פעילות ציבורית

בשנים 2013–2010 כיהן עוז כסגן נשיא האגודה הישראלית לפיזיקה ובשנים 2016–2013 כיהן כנשיא האגודה.
הוא עורך העיתון לפיזיקה של אנרגיות גבוהות (JHEP), יו"ר הוועדה הלאומית למדע טהור ושימושי מטעם האקדמיה הלאומית למדעים, חבר הוועדה הארצית לאנרגיות גבוהות, עמית מחקר במכון מקס פלאנק לפיזיקת הכבידה בפוטסדאם והנובר וחבר באגודת מקס פלאנק.
כמו כן, כיהן כראש מרכז מצוינות למחקר באינטראקציות יסודיות של הקרן הלאומית למדע ומאז 2008 הוא מחזיק הקתדרה לפיזיקה ע"ש יובל נאמן באוניברסיטת תל אביב.
פרסים והוקרה

מצטיין נשיא הטכניון בהנדסת חשמל ובפיזיקה (1983–1987)
פרס מרים ואהרן גוטווירט (1990)
פרס קנדי לי (1990)
פרס מנכ"ל CERN לעשייה יוצאת-דופן (2000)
מלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים (2001)
ראש מרכז מצוינות למחקר באינטראקציות יסודיות של הקרן הלאומית למדע (2001–2005)
מחזיק הקתדרה ע"ש סאקלר למדענים צעירים מצטיינים (2003–2004)
פרס מרכז מצוינות למחקר בתורת המיתרים של הקרן הלאומית למדע (2007–2012)
מחזיק הקתדרה ע"ש יובל נאמן בפיזיקה (2008 ואילך)
חבר מרכז I-CORE לחקר היקום הקוונטי (2013)
מדליית קולז' דה פראנס (2013)
חבר מרכז המחקר לתורת המיתרים של הקרן הלאומית למדע (מאז 2013)
פרס המחקר ע"ש קרל פרידריך פון סימנס, מטעם אגודת אלכסנדר פון הומבולדט (2015)
הערות שוליים

↑  אוניברסיטת תל אביב, ‏פרופסור ירון עוז נבחר לדקאן הפקולטה למדעים מדוייקים באוניברסיטת תל אביב, באתר "הידען", 25 בספטמבר 2011
↑  פרופ' ירון עוז נכנס לתפקידו כרקטור אוניברסיטת תל אביב, באתר אוניברסיטת תל אביב, 16 באוגוסט 2015
↑   אסף רונאל, הקפיצה הקוונטית, תתרחש או לא תתרחש?, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007380789105171  VIAF: 3082151965410800470004   WorldCat (עם VIAF): 3082151965410800470004
יפים גלר

| --- | --- |

יפים גלר, 1980
 לידה:  8 במרץ 1925 אודסה, ברה"מ 
 פטירה:  17 בנובמבר 1998 (בגיל 73) מוסקבה, רוסיה 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1952
 מד כושר נוכחי:  2,455 (נכון ל־יולי 1998) 
 השכלה:  אוניברסיטת אודסה 
 מדינה:  ברית המועצות
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד  מדליה על ההצטיינות בקרב  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הידידות בין העמים  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות 
 הערות:  יהודי
 
יפים גלר (ברוסית: Ефим Петрович Геллер‏; 8 במרץ 1925, אודסה, ברית המועצות – 17 בנובמבר 1998) היה שחמטאי יהודי-אוקראיני בדרגת רב-אמן, מאלופי ברית המועצות בשחמט ומהמועמדים לאליפות העולם, חבר הנבחרת האולימפית של ברית המועצות ומאמנם של אלופי עולם בשחמט.
בדירוג 15 בעלי ההישגים הטובים ביותר, בכל הזמנים (מבין השחקנים שהשתתפו בלפחות ארבע אולימפיאדות שחמט), באולימפיאדות השחמט, דורג גלר במקום ה-11 עם 76 משחקים, 46 ניצחונות, 23 תוצאות תיקו ו-7 הפסדים. גלר מיצה 75.6% מתוך מאת האחוזים האפשריים, זכה בשלוש מדליות זהב, ושלוש כסף.
יפים גלר זכה פעמיים באליפות ברית המועצות בשחמט, פעם אחת, ב-1955, בשותפות עם וסילי סמיסלוב, אך בדו-קרב ההכרעה יצא גלר וידו על העליונה ופעם שנייה ב-1979. הוא זכה ארבע פעמים באליפות אוקראינה, בשנים 1950, 1957, 1958 ו-1959.
ב-1989 הוא זכה בתחרות העל בדורטמונד.
הוא זכה שלוש פעמים בקורוס (ויק אן-זהה) (1965,1969,1977).
גלר היה מאמנם של אלופי העולם בשחמט, בוריס ספסקי ואנטולי קרפוב.
השתתפות באולימפיאדות

יפים גלר השתתף ב-7 אולימפיאדות השחמט כחלק מנבחרת ברית המועצות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 1952 | 4 |  | 10.5 מ-14 | 8+ 5= 1- | 75 | 1 קבוצתי, 2 אישי |
| 1954 | 1 עת |  | 5 מ-7 | 4+ 2= 1- | 71.4 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1956 | 2 עת |  | 7.5 מ-10 | 7+ 1= 2- | 75 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1962 | 1 עת |  | 10.5 מ-12 | 10+ 1= 1- | 87.5 | 1 קבוצתי, 1 אישי |
| 1968 | 4 |  | 9.5 מ-12 | 7+ 5= 0- | 79.2 | 1 קבוצתי, 2 אישי |
| 1970 | 2 עת |  | 8 מ-12 | 6+ 4= 2- | 66.7 | 1 קבוצתי |
| 1980 | 4 | 2565 | 6.5 מ-9 | 4+ 5= 0- | 72.2 | 1 קבוצתי, 2 אישי |
יאימה פרס

יאימה פרס טֶיֶיס (בספרדית: Yaime Pérez Tellez; נולדה ב-29 במאי 1991) היא אתלטית קובנית, זוכת מדליית ארד אולימפית (טוקיו 2020) ואלופת עולם (דוחה 2019) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה

פרס נולדה בסנטיאגו דה קובה שבקובה.
ביוגרפיה > 2010 > אלופת עולם עד גיל 20

באליפות העולם עד גיל 20 שנערכה ביולי במונקטון שבניו ברנזוויק, קנדה, זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 56.01 מטר.
ביוגרפיה > 2012

באולימפיאדת לונדון שנערכה באוגוסט סיימה במקום 29 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 57.87 מטר.
ביוגרפיה > 2013

באליפות העולם שנערכה באוגוסט במוסקבה שברוסיה סיימה במקום 11 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.39 מטר.
ביוגרפיה > 2014 > סגנית אלופת משחקי אמריקה המרכזית והקריביים

במשחקי אמריקה המרכזית והקריביים שנערכו בנובמבר בחלפה שבמקסיקו זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 62.42 מטר.
ביוגרפיה > 2015 > סגנית אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו ביולי בטורונטו שבקנדה זכתה במדליית כסף בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.99 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבייג'ינג שברפובליקה העממית של סין סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.46 מטר.
ביוגרפיה > 2016

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו שנערכה באוגוסט סיימה במקום האחרון בגמר זריקת דיסקוס לאחר שלא קבעה תוצאה.
ביוגרפיה > 2017

באליפות העולם שנערכה בלונדון שבממלכה המאוחדת סיימה במקום רביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 64.82 מטר.
ביוגרפיה > 2018 > אלופת משחקי אמריקה המרכזית והקריביים

במשחקי אמריקה המרכזית והקריביים שנערכו ביולי בברנקייה שבקולומביה זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 66.00 מטר.
ביוגרפיה > 2018 > אלופת אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים

באליפות אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית והקריביים שנערכה באוגוסט בטורונטו זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 61.97 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת המשחקים הפאן-אמריקאיים

במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו באוגוסט בלימה שבפרו זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 66.58 מטר.
ביוגרפיה > 2019 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה באוקטובר בדוחה שבקטר זכתה במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 69.17 מטר, לפני בת ארצה דניה קבאיירו (68.44 מטר) וסנדרה פרקוביץ' מקרואטיה (66.72 מטר).
ביוגרפיה > 2021 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טוקיו שנערכה ביולי-אוגוסט זכתה במדליית ארד בזריקת דיסקוס בתוצאה של 65.72 מטר, אחרי ולארי אולמן מארצות הברית (68.98 מטר) וקריסטין פודנץ מגרמניה (66.86 מטר).
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיימה במקום שביעי בזריקת דיסקוס בתוצאה של 63.07 מטר.
ביוגרפיה > 2024

בתחרות שנערכה ב-13 באפריל בארצות הברית קבעה שיא קובה חדש של 73.09 מטר בזריקת דיסקוס.
שיאים אישיים > אצטדיון

זריקת דיסקוס: 73.09 מטר (2024)
יחסי צרפת–קניה

| יחסי צרפת–קניה |
| --- | --- |
צרפת: קניה


צרפת: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
643,801: 580,367
אוכלוסייה
66,574,294: 56,708,094
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,030,904: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
45,527: 1,895
משטר
רפובליקה נשיאותית למחצה ודמוקרטיה פרלמנטרית למחצה: רפובליקה

יחסי צרפת–קניה הם היחסים הדו-צדדיים בין צרפת לקניה.
היסטוריה

צרפת מכירה בכך שקניה ממלאת תפקיד מפתח ביציבות האזורית. שיתוף הפעולה בין שתי המדינות גבר במיוחד לאחר הכללתה של קניה באזור סולידריות עדיף (ZSP) על ידי ממשלת צרפת בשנת 1999.
בשנת 2011 חתמו ראש ממשלת קניה, טרייאלה אדינגה, ומקבילו הצרפתי, פרנסואה פילון על הצהרה לחיזוק השותפות בין שתי המדינות.
היו גם חילופי דברים ברמה גבוהה בין שתי המדינות. הקניינים הבולטים שביקרו בצרפת כוללים גם את וואנגארי מתאי וג'ורג' סאיטוטי בתפקידם כשר לביטחון פנים וממלא מקום שר החוץ, בהתאמה.
בכירי הממשל הצרפתי הבולטים כוללים: הרווה מורין (שר ההגנה), ראמה יאד (שר לענייני חוץ וזכויות אדם), אלן ז'וינדה (מזכיר המדינה לשיתוף פעולה ו"לה פרנקופוני"), ז'אן-לואי בורלו (שר לאקולוגיה), שנטל ג'ואנו (מזכירת המדינה לאקולוגיה), נטלי קוסצ'ייסקו-מוריזה (השרה לאקולוגיה, פיתוח בר-קיימא, תחבורה ודיור), והקבוצה הפרלמנטרית לידידות צרפת-קניה.