stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סלעית (ציפור)
מיני הסוג

סלעית אירופית (Oenanthe oenanthe)
Oenanthe seebohmi
Oenanthe pileata
Oenanthe bottae
Oenanthe heuglini
סלעית ערבות (Oenanthe isabellina)
סלעית נזירה (Oenanthe monacha)
סלעית מדבר (Oenanthe deserti)
סלעית קיץ (Oenanthe melanoleuca)
סלעית איברית (Oenanthe hispanica)
סלעית קפריסאית (Oenanthe cypriaca)
סלעית שיחים (Oenanthe pleschanka)
Oenanthe albifrons
Oenanthe phillipsi
סלעית חלודת זנב (Oenanthe moesta)
שחור-זנב (Oenanthe melanura)
Oenanthe familiaris
Oenanthe scotocerca
Oenanthe dubia
Oenanthe fusca
סלעית הודית (Oenanthe picata)
סלעית שחורה (Oenanthe leucura)
סלעית חבשית (Oenanthe lugubris)
סלעית שחורת בטן (Oenanthe leucopyga)
Oenanthe alboniger
סלעית חורף (Oenanthe finschii)
סלעית לבנת כנף (Oenanthe lugens)
Oenanthe lugentoides
סלעית כורדית (Oenanthe xanthoprymna)
סלעית פרסית (Oenanthe chrysopygia)
סלעית הבזלות (Oenanthe warriae)
סלעית מגרב (Oenanthe halophila)
סלעיות בישראל:
סלעית קיץ (Oenanthe melanoleuca) - המין השכיח והנפוץ ביותר מבין הסלעיות בישראל. מתגוררת בארץ בתקופת הקיץ, בדרך כלל באזורי ההרים בחבל הים-תיכוני. צבעה חום בהיר וכנפיה ולחייה שחורים.
סלעית חורף (Oenanthe finschii) - מצויה בעיקר בצפון הארץ ובמרכזה - בתקופת החורף. לזכר גב וגחון לבנים, שצבעם הופך בסתיו לחום בהיר ולנקבה גחון לבנבן וגב חום.
סלעית מדבר (Oenanthe deserti) - מצויה באזור המדברי לכל תקופת השנה ובאזור הערבה בקיץ. זו הסלעית היחידה ששני שלישים מזנבה בצבע שחור.
סלעית אירופית (Oenanthe oenanthe)
סלעית ערבות (Oenanthe isabellina)
סלעית שיחים (Oenanthe pleschanka)
סלעית קפריסאית (Oenanthe cypriaca)
סלעית לבנת כנף (Oenanthe lugens)
סלעית נזירה (Oenanthe monacha)
סלעית שחורת בטן (Oenanthe leucopyga)
סלעית הבזלות (Oenanthe warriae)
סלעית כורדית (Oenanthe xanthoprymna)
סלעית חלודת זנב (Oenanthe moesta)
סלעית פרסית (Oenanthe chrysopygia)
שחור-זנב (Oenanthe melanura)
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556021905171  NKC: ph849184 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סיגביורן אובסטפלדר

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1866 סטוונגר, נורווגיה 
 פטירה:  29 ביולי 1900 (בגיל 33) קופנהגן, דנמרק 
 מדינה:  נורווגיה 
 מקום קבורה:  Frederiksberg Old Cemetery 
 מקום לימודים:  Stavanger Cathedral School 
 שפות היצירה:  נורווגית, דנית 
 בן או בת זוג:  Helga Weeke 
 חתימה:   
 
סיגביורן אובסטפלדר (נורווגית: Sigbjørn Obstfelder; 21 בנובמבר 1866 –  29 ביולי 1900) היה משורר, נובליסט ומיסטיקן נורווגי.
ביוגרפיה

סיגביורן אובסטפלדר, יליד סטבנגר, היה בנו של כומר כפרי, ולימים כתב גם ספר פרוזה ייחודי, בשם "יומנו של כומר". הוא למד בבית ספר טכני, וכמהנדס צעיר ניסה להגר לאמריקה. לאחר כשנתיים חזר לנורווגיה, שם יצא לאור ספר שיריו הראשון בשנת 1893.
הוא הצטרף ל"בוהמה" של צעירי האמנים הנורווגים, שהתרכזה בעיר כריסטיאניה, הבירה (לימים אוסלו). בין האמנים הצעירים שעליהם השפיע ברוחו הקודרת וביצירותיו המיסטיות והסימבוליות, היה גם הצייר אדוורד מונק.
סיגביורן אובסטפלדר חלה בשחפת, ונפטר בבית חולים בעיר קופנהגן שבדנמרק, ביום בו נולד לו בנו היחיד. לשון הספרות הנורווגית באותה תקופה הייתה מאוד מושפעת מהלשון הדנית, וספריו של אובסטפלדר נדפסו בקופנהגן. אובסטפלדר היה משורר שכוח לגמרי, אלמלא נתגלו שיריו וסיפוריו על ידי ריינר מריה רילקה, המשורר הגרמני המפורסם. רילקה עשה רבות לפרסום יצירתו של אובסטפלדר בעולם התרבות הגרמני, ומשם תורגם ללשונות אחרות.
שתי יצירותיו הגדולות של אובסטפלדר שתורגמו לעברית, כרוכות בשני סיפורים: פסח גינזבורג, שתרגם בשנות העשרים את מחזהו "האגלים האדומים", The Red Drops - הטיפות האדומות, נקלע לסקנדינביה בעת מלחמת העולם הראשונה, כשהיה בדרכו להגר לאמריקה. בשל המצור הימי הגרמני, הרוויחה הספרות העברית כמה תרגומים חשובים מהספרות הסקנדינבית. אורי ניסן גנסין, שתרגם באחרית חייו, בשנת 1913, את הנובלה שלו "הצלב", היה כבר חולה מאוד, והוא ידע כנראה, שנובלה מיסטית זו, היא עבודתו הספרותית האחרונה.
יצירתו בתרגום לעברית

הצלב: סיפור, תרגום: א. נ. גנסין, ורשה: אחיספר, תרע"ג-1913.
האגלים האדומים: חיזיון, תרגם מנורווגית: פסח גינזבורג, שטיבל, ורשה: 1921-תרפ"א.
פסח גינזבורג תרגם גם כמה שירים משל אובסטפלדר, שנדפסו בכתבי העת של התקופה.
הערות שוליים

↑  סיגביורן אובסטפלדר באתר www.literaturehistory.wordpress.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278552705171  PLWABN: 9810679224505606  BIBSYS: 90076535  BnF: cb12524613p (data)  CiNii: DA09333308  GND: 118786660  ISNI: 0000 0001 1069 2045  KulturNav: 2a101fa7-f083-4f8f-b359-0e5af91e19f1  LCCN: n81089502  LNB: 000205749  MusicBrainz: 92ad3c48-5e82-417d-8b4f-c5a3bad4a380  NKC: jn20010316070  NSK: 000075355  NTA: 070856966  SELIBR: 205418  SUDOC: 034495320  VIAF: 69039405   WorldCat (עם VIAF): 69039405
ספוט (לוויין)

ספוט (SPOT - Satellite Pour l'Observation de la Terre) הוא שמה של מערכת לווייני צילום אזרחיים, שתוכננה ופותחה בצרפת, בשיתוף שוודיה ובלגיה (כל אחת משתי המדינות מימנה 4 אחוזים מהמערכת), על ידי סוכנות החלל הלאומית הצרפתית - CNES.
ספוט 5
לווייני מערכת הספוט מצוידים בחיישנים פאנכרומטיים (צילום שחור-לבן), ומולטיספקטרליים (צילום קשת של צבעים), המאפשרים צילום אתרים על פני כדור הארץ בכושר הפרדה (רזולוציה) של 2.5 מטרים עד 20 מטרים.
מערכות הצילום בלוויינים מורכבות משני חיישנים המאפשרים צילום מקביל של רצועות ברוחב של עד 60 ק"מ. שני החיישנים מאפשרים עיבוד סטריאוסקופי (תלת־ממדי) של הצילומים, המקנים יכולת ניתוח גאומטרית בדיוק גבוה. בלוויין מערכת מראות, המאפשרת לחיישנים לצלם אזור בזווית של עד 27 מעלות למזרח או למערב, מאנך הלוויין. באמצעות שלושה לוויינים, מאפשרת המערכת צילום חוזר יומי של כל נקודה, מעל קו רוחב 40 מעלות. 
הלוויינים מופעלים כיום על ידי החברה הצרפתית SPOT IMAGE, אשר קיבלה מסוכנות CNES את הזיכיון הבלעדי לשיווק תוצרי המערכת. למערכת 31 תחנות קליטה קרקעיות הפרוסות ברחבי העולם, ומאפשרות קליטה ישירה מלווייני המערכת.
מערכת הלוויינים

ספוט 1 - שוגר ב-22 בפברואר 1986, ואיפשר צילום בכושר הפרדה של 10 מטרים פאנכרומטי, ו-20 מטרים מולטיספקטרלי. יצא משימוש ב-31 בדצמבר 1990.
ספוט 2 - שוגר ב-21 בינואר 1990, בעל יכולת צילום דומה ללוויין הראשון. לוויין זה עדיין פועל כיום.
ספוט 3 - שוגר ב-26 בספטמבר 1993, ואיפשר יכולת צילום דומה לשאר לווייני המערכת. עקב תקלה טכנית שארעה ב-14 בנובמבר 1996, הפסיק הלוויין לפעול.
ספוט 4 - שוגר ב-24 במרץ 1998, בעל יכולת צילום דומה לשאר לווייני המערכת. לוויין זה, משתמש בטכנולוגיית צילום חדשה, שאיפשרה להאריך את חייו, וכן במערכת מעקב מיוחדת אחר גידולים חקלאיים. הלוויין הפסיק לעבוד ב-29 ביוני 2013.
ספוט 5 - שוגר ב-4 במאי 2002, המתקדם מבין לווייני המערכת - הלוויין מאפשר צילום בכושר הפרדה של 2.5 מטרים פאנכרומטי, ו-10 מטרים מולטיספקטרלי. הלוויין הפסיק את פעולותיו ב-31 במרץ 2015.
ספוט 6 - שוגר ב-9 בספטמבר 2012, על ידי משגר PSLV.
ספוט 7 - (Azersky) שוגר ב-30 ביוני 2014 על ידי משגר PSLV. יחד עם ספוט 6 הם מהווים מערך לוויינים עם ביקורי בית ברזולוציה גבוהה. בדצמבר 2014 הוא נמכר לממשלת אזרבייג'ן שנתנה לו את השם "AZERSKY".. הלווין הפסיק לעבוד באפריל 2023.
ספוט 6 ו-7 נמצאים באותו מסלול של לוויני פליאדות בפאזה שונה כדי להשלים מערך של 2-על-2 (שני מישורים עם שני לוויינים בכל מישור) ולהקטין את ביקורי הבית . הלוויינים נותנים רזולוציה של 1.5 מטר בשחור לבן, ו-6 מטר מולטיספקטראלי. יכולים לצלם עד 3 מיליון ק"מ ביממה.
הערות שוליים

↑  "Airbus Sells In-orbit Spot 7 Imaging Satellite to Azerbaijan".
↑  "Communication with Azerbaijan's satellite was lost". Azernews. 30 באפריל 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pleiades eoPortal Directory". eoPortal. נבדק ב-2015-06-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282191805171  LCCN: sh85126962
סליל הלמהולץ

סליל הלמהולץ
מערכת סלילי הלמהולץ היא מערכת המאפשרת יצירה של שדה מגנטי כמעט אחיד. המערכת קרויה על שמו של הפיזיקאי הגרמני הרמן פון הלמהולץ.
תיאור המערכת

מערכת סלילי הלמהולץ מורכבת מצמד סלילים זהים אשר ממוקמים אחד מול השני, ובמרחק השווה בדיוק לרדיוס של כל אחד מהם. מזרימים דרך שני הסלילים זרם חשמלי באותה העוצמה ובאותו הכיוון. במרחב שבין שני הסלילים ייווצר שדה מגנטי כמעט קבוע בגודלו ובכיוונו. עוצמת השדה היא:
פיתוח

חישוב מדויק של השדה בכל נקודה במרחב הוא קשה למדי ומצריך שימוש בפונקציות בסל. אולם, החישוב של השדה על הציר העובר דרך מרכז שני הסלילים הוא פשוט יותר, עקב הסימטריה של הבעיה. השדה שיוצר סליל בעל n ליפופים, רדיוס R ושזורם בו זרם I, במרחק x מעל מרכזו הוא:
נניח שסליל אחד נמצא בנקודה 0 וסליל שני מולו בנקודה a. השדה שייווצר כתוצאה מסופרפוזיציה של שני השדות הוא:
עקב מבנה הבעיה, הפונקציה הזאת חייבת להיות סימטרית סביב הנקודה a/2, ולכן הנגזרת בנקודה זו מתאפסת. אם נדרוש שגם הנגזרת השנייה תתאפס נקבל:
אם נחשוב על הפיתוח לטור טיילור של הפונקציה סביב R/2 נבין את חשיבות ההתאפסות של הנגזרת השנייה. ברור שעקב הסימטריה כל החזקות האי-זוגיות יתאפסו. בזכות הדרישה שלנו להתאפסות הנגזרת השנייה גם האיבר הריבועי יתאפס. כלומר, האיבר הראשון שגורם לשינוי הוא x^4 ולכן הפוקציה תשתנה מאוד לאט.
שימושים

סליל הלמהולץ משמש בין השאר כאחד המרכיבים במכשיר הה-MRI.
הערות שוליים

↑  Helmholtz Pair Coil
סלעי ראגד

ערך זה עוסק בארכיפלג איונים באיי שטלנד הדרומיים שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  62°37′00″S 59°48′00″W﻿ / ﻿62.6167°S 59.8°W﻿ / -62.6167; -59.8
 נתונים מדיניים
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהסלעי ראגד(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהסלעי ראגד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהסלעי ראגד(למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהסלעי ראגד
 
סלעי ראגד (באנגלית: Rugged Rocks; מילולית: הסלעים המשוננים) היא ארכיפלג של איונים, סלעים ושוניות בצד המערבי של הכניסה הדרומית מצר מקפארליין, המפריד בין האי גריניץ' ((שממזרח למצר) לבין האי ליווינגסטון (שממערב למצר), שבאיי שטלנד הדרומיים.
סלעי ראגד מצויים בסמוך מצפון לנקודת רנייר - לשון יבשה בחצי האי בורגס, שבאי ליווינגסטון.
היסטוריה > גילוי ומיפוי האיים

האיונים והסלעים התגלו על ידי צידי כלבי ים בראשית המאה ה-19. הסלעים מופיעים על המפה של פאוול משנת 1822.
האיונים והסלעים מופו מחדש (בצורה מדויקת) בשנת 1935 במסגרת חקירות דיסקברי (Discovery II).
היסטוריה > מקור השם

שמם של האיים ניתן להם בשנת 1935, על ידי צוות האנייה דיסקברי II ‏ (אניית המחקר המלכותית דיסקברי II‏ -- RRS Discovery II).
שמם של האיים תאורי.
| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
נקע מולד של מפרק הירך

| --- | --- |

צילום רנטגן של נקע מולד במפרק ירך ימין (צד שמאל של התמונה) בתינוק.
 תחום:  אורתופדיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1248135 
 MeSH:  D006618
 סיווגים
 ICD-10:  Q65 
 ICD-11:  LB74.0 
 
נקע מולד של מפרק הירך (באנגלית: Developmental Dysplasia of the Hip, ובקיצור DDH; נקרא גם Congenital Dislocation of Hip, ובקיצור CDH), היא תופעה המתרחשת לרוב בלידה. מדובר בפריקה מלאה או חלקית של מפרק הירך, או בפיגור בהתפתחות גג מפרק הירך תקופה קצרה לאחר הלידה.
גורמים

נקע במפרק הירך נפוץ במקרים בהם הרחם צר וצפוף ו/או שהתינוק גדול יחסית, או במקרים של לידת עכוז.
המנח התקין של מפרק הירך כאשר הוא במגע עם שקע תואם באגן. כאשר החיבור בין עצם המפרק לשקע אינו תקין, פרק הירך, שאמור לשאת את מירב משקל האדם, לא יתפקד כראוי.
שכיחות התופעה היא כשני מקרים לאלף לידות, והיא מתגלה לרוב בשלב מוקדם. בלידות עכוז שכיחות התופעה גדולה יותר.
חוסר אבחון ואי מתן טיפול מהיר בתופעת פריקת הירך עלולים לגרום להתפתחות לא תקינה של הרגל, שעשויה להוביל לצליעה, לקיצור הרגל, לגדילה עקומה של המפרק ולחוסר שוויון וא-סימטריה בירכיים ובאגן ולהתפתחות דלקת מפרקים ניוונית של מפרק הירך.
אבחון

אבחון פריקה בתינוקות מתבצע על ידי בדיקה גופנית של רופא, בבדיקת אולטרה סאונד או בצילום רנטגן (תלוי בגילו של התינוק הנבדק). בישראל, נבדקים תינוקות על ידי רופא לאחר הלידה באמצעות מישוש והסתכלות על מבנה העצמות של התינוק וחיפוש של א-סימטריה בין קפלי הישבן והמפרקים הגמישים. במקרה של חשש לנקע, נשלח התינוק לאבחון אולטרה-סאונד. המשך ההשגחה מבוצע במסגרת התחנות לבריאות המשפחה (טיפת חלב).
טיפול

הטיפול בתופעה מתבצע במספר אופנים שכיחים:
"רתמת פבליק" - מערכת של רצועות המחזיקות את פרק הירך במקומו התקין, עד שהרקמות הרכות סביב הפרק חזקות דיין ומספקות יציבות לפרק.
כרית פיסוק - פועלת בצורה דומה ל"רתמת פבליק".
סד מיוחד לאזור המפרקתי - סד רפואי קשיח המונע תנועה מגושמת של מפרק הירך עד להתחזקות הסחוס והרקמות שמסביבו.
תינוק בעל רצועות קיבוע
דיאגרמה של רצועות המולבשות על תינוק
דיאגרמה של כרית פיסוק המולבשת על תינוק
שימוש ברצועות האמורות להיעזר בכוח המשיכה לשם טיפול בבעיה
לכל השיטות מטרה דומה; פיסוק של הירכיים, כדי לקבע את ראש עצם הירך ולהחזירו למקומו הטבעי. ברוב המקרים הבעיה נפתרת זמן קצר לאחר השימוש בשיטות אלו, אולם במקרים מסוימים מגבסים את רגליו של התינוק (מהחזה ועד הרגליים). במקרים מסובכים וחריגים אף יותר, מבצעים אקט כירורגי; שיחזור של מפרק הירך, תוך שינוי המבנה הגרמי שלו על ידי חיתוך העצם וחיבורה בעמדה המקנה לפרק יציבות בתוך שקע האגן.
ההחלטה באיזו שיטה להשתמש מתבצעת בהתאם למצב המפרק, חומרת הבעיה ומשך הזמן לאחר הלידה שבה התפתחה הבעיה.
ראו גם

פריקה
סחוס
סנטה מריה (ספינה)

| --- | --- |
רפליקה של "סנטה מריה", 1904
רפליקה של "סנטה מריה", 1904
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  קאראק
 צי:  קסטיליה וארגון
 דגל הצי:  
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  סנטנדר 
 אחריתה:  נטרפה על החוף
 מידות
 הֶדְחֶק:  כ-230 טון
 אורך:  23 מטר
 רוחב:  7.5 מטר
 שוקע:  2 מטר
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  40 מלחים
 מספר תרנים:  3
 הנעה:  מפרשים
 
סנטה מריה (בספרדית: Santa María), ובשמה המלא La Santa María de la Inmaculada Concepción ("סנטה מריה של העיבור ללא חטא"), הייתה קאראק קסטיליאנית, הגדולה בשלוש האוניות עימן חצה כריסטופר קולומבוס את האוקיינוס האטלנטי בהפלגתו הראשונה (אנ') ב-1492. רב החובל והבעלים של האונייה היה חואן דה לה קוסה (אנ'). שתי האוניות הנוספות במשלחת היו הקרוולות  "ניניה" (Niña) ו"פינטה" (Pinta).
היסטוריה ונתונים

הספינה הייתה קאראק תלת-תרנית באורך של כ-23 מטרים וברוחב מרבי של כשבעה וחצי מטרים. השוקע שלה היה יחסית גדול - 2 מטרים, דבר שלא איפשר לה גישה לחופים רדודים.
הספינה נבנתה בגליסיה, בצפון-מערב ספרד ושימשה כספינת סוחר בבעלותו של חואן דה לה קוסה (Juan de la Cosa). במהלך ההפלגה שימש קולומבוס כרב חובל. הקצין הראשון היה בעל הספינה, חואן דה לה קוסה. בנוסף שירתו על כלי השיט עוד 40 איש.
בחג המולד (25 בדצמבר) 1492, לאחר שעלתה על שרטון, פורקה הספינה ומקרשיה נבנה מבצר לחופי האיטי, ששימש את צוותו של קולומבוס.
במאי 2014 טען ארכאולוג ימי כי גילה את שרידי ספינת הדגל של קולומבוס "סנטה מריה" ליד חופי האיטי.
דגמים והנצחה

דגמים מודרניים של הספינה נבנו לקראת יובל ה-400 למסעו הראשון של קולומבוס שצוין בתערוכה העולמית של שיקגו (1893) ולקראת יובל ה-500 ב-1992. אחד הדגמים מ-1992 נמצא במרכז הים שבמרכז הקניות הגדול בעולם בעיר אדמונטון שבקנדה. דגם נוסף, בגודל טבעי, נמצא בעיר קולומבוס שבאוהיו.
איור של הספינה נמצא על סמלי המדינות איי הבהאמה, גרנדה וטרינידד וטובגו.
לקריאה נוספת

Xavier Pastor, The Ships of Christopher Columbus, Naval Institute Press, 1992, ISBN 978-1844860142
הערות שוליים

↑  Columbus's Sailing Ships
↑  The Lost Fort of Columbus
↑  אבי בליזובסקי, ‏ארכיאולוג ימי: גיליתי את שרידי ספינת הדגל של קולומבוס "סנטה מריה" ליד חופי האיטי, באתר "הידען", 13 במאי 2014
↑  מרכז הים באדמונטון יש לחפש santa maria במנוע החיפוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007328800305171  GND: 4198160-1  LCCN: n92025892  VIAF: 145559276   WorldCat (עם VIAF): 145559276
סנטה מריה (קטמרקה)

| --- | --- |
סמל סנטה מריהסמל סנטה מריה

 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 פרובינציה:  קטמרקה (פרובינציה) קטמרקה
 ראש העיר:  חואן פאבלו סאנצ'ס
 גובה:  1,885 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,929 (2010)
 קואורדינטות:  26°41′40″S 66°02′53″W﻿ / ﻿26.694341666667°S 66.047983333333°W﻿ / -26.694341666667; -66.047983333333 
 אזור זמן:  UTC -3
 http://www.munisantamaria.gov.ar/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארגנטינה מוגדלת) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט סנטה מריה(למפת ארגנטינה רגילה) בואנוס איירס קורדובה בארילוצ'ה רוסאריו טוקומאן מאר דל פלאטה סלטה סנטה פה סן חואן אושואיה איגואסו אקונקגווה ברזיל פרגוואי בוליביה צ'ילה איי פוקלנד אורוגוואי האוקיינוס האטלנטי האוקיינוס השקט סנטה מריה(למפת קטמרקה רגילה) קטמרקה בלן אנדלגלה רקראו סלטה טוקומאן סנטיאגו דל אסטרו  קורדובה לה ריוחה סן חואן צ'ילהסנטה מריה(למפת קטמרקה מוגדלת) קטמרקה בלן אנדלגלה רקראו סלטה טוקומאן סנטיאגו דל אסטרו  קורדובה לה ריוחה סן חואן צ'ילהסנטה מריה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סנטה מריה (בספרדית: Santa María) היא עיר שנמצאת בפרובינציית קטמרקה שבארגנטינה.
גאוגרפיה

סנטה מריה נמצאת במרחק של כ-199 קילומטרים מקטמרקה, בירת הפרובינציה, ובמרחק של כ-1,143 קילומטרים מבואנוס איירס, בירת ארגנטינה.
היסטוריה

עמק סנטה מריה היה מקום מושבן של תרבויות עתיקות, קבוצות שונות אכלסו את האזור. כאן התפתחה תרבות סנטה מריה, שהשפיעה על שטחים נרחבים של קטמרקה, סלטה וטוקומאן במשך מאות שנים. עמק זה נכבש גם על ידי אימפריית האינקה משנת 1480 לספירה בערך. עד הגעתם של הספרדים, כנראה, בשנת 1536 כאשר דייגו דה אלמגרו חצה את העמק בדרכו לצ'ילה.
תנועה ותחבורה

העיר נמצאת ליד הכבישים 39‏, 40‏, 337 ו-357.
ערים תאומות

איטליה אווצאנו, איטליה
הערות שוליים

↑  Ministerio del Interior, Obras Públicas y Vivienda, Ministerio del Interior, Obras Públicas y Vivienda, Ministerio del Interior, Obras Públicas y Vivienda
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562445505171  LCCN: n85352517  VIAF: 129082840   WorldCat (עם VIAF): 129082840 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בארגנטינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלעים נעים

אבן זזה ללא התערבות אנושית למרחק של מאות מטרים.
סלעים נעים (נקראים גם: סלעים מחליקים או אבנים מתגלגלות) הם תופעה גאולוגית שבה סלעים נעים וחורצים עקבות של מסלולים ארוכים על פני הקרקע ללא התערבות חיצונית נראית לעין. התופעה נצפתה במספר מקומות בעולם אולם היא ידועה בעיקר בהתרחשותה בעמק המוות בקליפורניה.
התופעה

לאורך השנים התגלו במספר מקומות בעולם תופעה שבה סלעים גדולים (לעיתים במשקל כמה עשרות קילוגרמים) נעים למרחקים של כמה מאות מטרים במעגלים, בקו ישר, בקשת רחבה, ולעיתים אף בפנייה חדה של 90 מעלות. נצפו סלעים שנעו לאורך יותר מ-200 מטרים במשך חודשיים.
מחקר

התופעה נחקרה לאורך שנים אולם בתחילה לא הצליחו החוקרים למצוא הסבר לתופעה. ההנחה הייתה כי פרצי רוח חזקים מצליחים להזיז את הסלעים.
בשנת 2014 נמצא ההסבר לתנועת הסלעים. התגלה כי שכבת קרח בעובי של כמה מילימטרים קופאת בלילות החורף הקרים תוך שהיא "מחזיקה" את הסלע. כעת נחוצה רוח קלה בלבד כדי להניע את משטח הקרח ובתוכו הסלע בצורה איטית. תנועת הקרח משאירה אחריה את עקבות התנועה.
הערות שוליים

↑  Mystery of Death Valley's 'Sailing Stones' Solved, Live Science
פנייה חדה של 90 מעלות.
נקמה (סרט, 2019)

| --- | --- |

 מבוסס על:  אורח בלתי נראה 
 בימוי:  Sujoy Ghosh 
 עריכה:  Namrata Rao 
 שחקנים ראשיים:  Manav Kaul Taapsee Pannu אמיטאב באצ'אן 
 מוזיקה:  Clinton Cerejo 
 צילום:  Abhik Mukhopadhyay 
 מדינה:  הודו 
 חברת הפקה:  Warner Bros. Pictures Red Chillies Entertainment Azure Entertainment
 חברה מפיצה:  Zee Studios, נטפליקס, האחים וורנר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2019 
 שפת הסרט:  הינדי 
 סוגה:  מותחן פשע 
 תקציב:  10 מיליון רופי
 הכנסות באתר מוג'ו:   badla
 דף הסרט ב־IMDb
 
תחנת הרכבת של אבימור בסקוטלנד, המהווה מוקד התרחשות מרכזי בעלילה.
נקמה (בהינדית: Badla) הוא סרט הודי בהינדית משנת 2019, סרט בלשי ומותחן בבימויו של סוג'וי גוש בכיכובם אמיטאב באצ'אן, פאאפסי פאנו ואמריטה סינג. טוני לוק, מנב קאול וטנבר גאני הופיעו בתפקידי משנה. הסרט הופק על ידי Warner Bros. Pictures, Red Chillies Entertainment ו-Azure Entertainment והוא עיבוד רשמי לסרט הספרדי אורח בלתי נראה משנת 2016. הסיפור עוקב אחר ראיון בין עורך דין לאשת עסקים, בו האחרונה מתעקש כי היא הופללה שלא כדין ברצח אהובה.
הסרט יצא לאקרנים ב-8 במרץ 2019, והוא זכה לביקורות חיוביות מצד המבקרים. הוא גרף מעל 138.49 מיליון רופי ברחבי העולם אל מול תקציב הפקה של 10 מיליון רופי, שסימנו אותו כהצלחה מסחרית.