stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסימן
פרשנות > הסיפור כהתרסה אירונית

ניצה בן-דב מוצאת בסיפור אירוניה רבה. היא מציינת, למשל, "לדעתי, בהחלט יש ליחס לאזכור חיים ושלום, שתי דמויות הנושאות שמות סמליים ולא זכו לחיים ולשלום, משמעות אירונית". בכך היא חולקת על הלל ויס, ששלל קיומה של אירוניה בסיפור (ובפרט בשני שמות אלה), וציין: "אין בסיפור לא אירוניה ולא תאודיציה, בוודאי לא סרקזם ואף לא רמזים להוויה אבסורדית. הטון השולט בסיפור הוא התימהון, החידה והפליאה על הנהגת ההיסטוריה".
לפי בן-דב, מטרתה של האירוניה, שאותה היא מוצאת לכל אורך הסיפור, היא "ביקורת כלפי שמיא" – התרסה כלפי האל שלא מנע את חורבן בוצ'אץ'. היא מציינת כי "עגנון, כדרכו, יסווה את הביקורת באמירות דו-משמעיות שיש להן צד חיצוני מיתמם וצד פנימי מקטרג". כדוגמה היא מביאה את שנת תרפ"ט, שנת הפרעות, שהמספר מציין שהיא בגימטריה שנת "נצח ישראל", ומעירה: "הלוא עגנון היה יכול להימנע מלהזכיר את הגימטריה "נצח ישראל" ולהסתפק רק באזכור השנה, אילו לא רצה לרמז על סתירה בין הבטחה לגילומה".
התרסה כזו מופיעה בסיפור גם בגלוי, כאשר המספר אומר:
פרשנות > ראשיתה של שכונת תלפיות

חמישה מפרקי הסיפור, פרקים יט-כג, מהווים אתנחתא המוקדשת לסיפור ראשיתה של שכונת תלפיות (בלי לנקוב בשמה). ראשיתו של הסיפור במילים: "רופא בהמות צעיר יהודי מקושטא נתמנה לפקח על בהמותיו של השולטן בארץ". רופא בהמות זה הוא יוסף שם-טוב, שנולד בשנת 1879 בעיר סרס שבצפון-מזרח יוון, ובשנת 1904 הגיע לארץ ישראל בפקודת הסולטן עבדול חמיד השני, כדי שיטפל בבהמותיו שחלו בדבר הבקר. יוסף שם-טוב התגורר ברחוב החבשים, וקנה חלקת אדמה, במקום שלימים הוקמה בו תלפיות, שבה הקים לעצמו בית קיץ ומטע שקדים. עגנון מתאר את מראה המקום בפעם הראשונה שיוסף הגיע אליו: "לדור כאן אי אפשר היה, שרחוק הוא המקום מן היישוב ולא היה בו סימן של יישוב ולא שום נפש חיה, חוץ מעוף השמים ומיני שרצים." על החלטתו של יוסף לרכוש חלקה זו מספר עגנון: "לגלגו עליו כל הפקחים שבירושלים ואמרו, קבר אותו אדם את מעותיו במדבר".
לקריאה נוספת

הלל ויס, דיוקן הלוחם – עיונים על גיבורים וגבורה בסיפורת העברית של העשור האחרון, אוניברסיטת בר-אילן, 1975, הפרק "בין אבל להנצחה: עיונים בסיפורים 'הסימן' ו'לפי הצער השכר' לש"י עגנון"
חנה יעוז-קסט, "בין חילון למיסטיקה – גישה מקוטבת לנושא השואה ב'שירה' וב'הסימן'", בתוך: הלל ויס והלל ברזל (עורכים), חקרי עגנון, עיונים ומחקרים ביצירת ש"י עגנון, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת גן, 1994, עמ' 337–340.
דן לאור, ש"י עגנון – היבטים חדשים, ספרית פועלים, 1995, הפרק "האם כתב עגנון על השואה?", עמ' 60–97.
אלן מינץ, "בין שואה ומולדת: 'הסימן' לש"י עגנון כסיפור הקדשה", בתוך: אניטה שפירא, יהודה ריינהרץ ויעקב הריס (עורכים), עידן הציונות, מרכז זלמן שזר, 2000, עמ' 317–335.
ניצה בן-דב, חיים כתובים – על אוטוביוגרפיות ספרותיות ישראליות, הוצאת שוקן, 2011, פרק ראשון: חמלת ה' במבט אירוני – חוויית השואה ב"הסימן" של עגנון, עמ' 31–52.
יאיר קורן-מיימון, "הכשלים האמפתיים בסיפורים 'לילה מן הלילות' ו'עם כניסת היום' והניסיונות לתיקונם ב'הסימן' ו'בדרך'", בספרו: יחסי מטפלים-מטופלים ביצירותיו של ש"י עגנון, רסלינג, 2015, עמ' 217–230.
הערות שוליים

1 2  דן לאור, ש"י עגנון – היבטים חדשים, ספרית פועלים, 1995, הפרק "האם כתב עגנון על השואה?", עמ' 97-60.
↑  אזהרות, באתר היברובוקס
↑  שְׁבִיָּה עֲנִיָּה, באתר של פרויקט בן יהודה
1 2  ברוך קורצווייל, מסות על סיפורי ש"י עגנון, הוצאת שוקן, 1970, פרק עשרים וארבעה: האש והעצים, עמ' 327-311.
1 2 3 4  ניצה בן-דב, חיים כתובים – על אוטוביוגרפיות ספרותיות ישראליות, הוצאת שוקן, 2011, פרק ראשון: חמלת ה' במבט אירוני – חוויית השואה ב"הסימן" של עגנון, עמ' 52-31.
1 2  אלן מינץ, "בין שואה ומולדת: 'הסימן' לש"י עגנון כסיפור הקדשה", תרגום: יחיעם פדן, בתוך: אניטה שפירא, יהודה ריינהרץ ויעקב הריס (עורכים), עידן הציונות, מרכז זלמן שזר, 2000, עמ' 335-317.
1 2  ש"י עגנון, "הסימן", מאזנים יח, ב-ג, אייר תש"ד, עמ' 104. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה). נדפס שנית בספר פתחי דברים, הוצאת שוקן, 1977, עמ' 196.
1 2  רחל אליאור, שמואל יוסף עגנון והמסורת המיסטית על חג השבועות, 18 במאי 2010
1 2  מיכל ארבל, כתוב על עורו של הכלב - על תפיסת היצירה אצל ש"י עגנון, הוצאת כתר, 2006, עמ' 100-97.
↑  הלל ויס, דיוקן הלוחם – עיונים על גיבורים וגבורה בסיפורת העברית של העשור האחרון, אוניברסיטת בר-אילן, 1975, הפרק "בין אבל להנצחה: עיונים בסיפורים 'הסימן' ו'לפי הצער השכר' לש"י עגנון".
↑  ארנון שמשוני, רופא הבהמות הצעיר שקבר מעותיו במדבר, באתר הארץ, 25 במאי 2012
| כתבי שמואל יוסף עגנון |
| --- | --- | --- |
| רומנים | הכנסת כלה • סיפור פשוט • אורח נטה ללון • תמול שלשום • שירה • בחנותו של מר לובלין |  |
| נובלות | בדמי ימיה • והיה העקוב למישור • עד הנה • שבועת אמונים • תהלה |  |
| סיפורים קצרים | אגדת הסופר • אחות • אצל חמדת • בארה של מרים או קטעים מחיי אנוש • בין שתי ערים • בשעה אחת • בתוך עירי • האדונית והרוכל • המלבוש • הסימן • הפרוטה • הרופא וגרושתו • השיר אשר הושר • התרנגול ותפילת בני אדם • לאחר הסעודה • מאויב לאוהב • מלאך המות והשוחט • מעשה העז • מעשה רבי גדיאל התינוק • עגונות • עד עולם • עובדיה בעל מום • עידו ועינם • פנים אחרות • פרנהיים • פת שלימה • שני תלמידי חכמים שהיו בעירנו |  |
| סיפורים | לפנים מן החומה • הנדח • בלבב ימים |  |
| קובצי סיפורים | אלו ואלו • פולין: סיפורי אגדות (מתוך "אלו ואלו") • על כפות המנעול • סמוך ונראה • פרקים של ספר המדינה (מתוך "סמוך ונראה") • ספר המעשים • עד הנה • האש והעצים • עיר ומלואה • לפנים מן החומה • פתחי דברים  • קורות בתינו • תכריך של סיפורים |  |
| מכתבים | אסתרליין יקירתי (עם אשתו) • ש"י עגנון – ש"ז שוקן: חילופי אגרות (תרע"ו – תשי"ט) (עם המוציא לאור) • מסוד חכמים |  |
| אנתולוגיות | ימים נוראים • אתם ראיתם  • ספר סופר וסיפור • סיפורי הבעש"ט |  |
| שונות | כלב חוצות • ספר האותיות (ספר ילדים) • מעצמי אל עצמי (קובץ מאמרים ונאומים) • יידישע ווערק (קובץ סיפורים ושירים ביידיש) |  |
הרפובליקה הראשונה של קוריאה הדרומית

סינגמן רי, נשיאה הראשון של קוריאה הדרומית
הקמה

ב-15 באוגוסט 1948, קמה באופן רשמי הרפובליקה של קוריאה תחת הנהגתו של סינגמן רי כנשיאה הראשון. עם הקמת ממשלתו של רי, ריבונותה של קוריאה עברה דה יורה לשליטתה. ב-9 בספטמבר 1948 הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה קמה תחת שלטונו של קים איל-סונג. ב-17 ביולי 1948 נכתבה החוקה של קוריאה הדרומית על ידי בית המחוקקים הראשון. החוקה יצרה ממשל עם נשיא חזק שנבחר בעקיפין על ידי בית המחוקקים.
מהפכת אפריל

ב-15 במרץ 1960, התרחשו מאורעות, המכונות גם מהפכת אפריל, שהתאפיינו בדיכוי אלים של הפגנות סטודנטים בעיר מסן, ביום הבחירות לנשיאות. תחילה, המפגינים דוכאו על ידי המשטרה המקומית אך, המהומות פרצו שוב אחרי שנמצאה בנמל גופה צפה של סטודנט שהפגין. בהמשך החלו להתפשט מחאות לא אלימות בבירה וברחבי המדינה כולה. המהומות הובילו להתפטרותו של רי ב-26 באפריל 1960.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546082105171  BnF: cb11962917s (data)  ISNI: 0000 0004 7407 5945  LCCN: sh85073063  NLK: KSH2000020224  VIAF: 4248148574270624430000   WorldCat (עם VIAF): 4248148574270624430000
הרבלייף

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית (NYSE: HLF)
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (16 בדצמבר 2004–HLF) 
 מייסדים:  מארק יוז
 תקופת הפעילות:  1980–הווה (כ־44 שנים)
 מיקום המטה:  איי קיימן
 משרד ראשי:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  מוצרי תזונה וטיפוח העור
 מוצרים עיקריים:  ניהול משקל, תוספי תזונה, טיפוח אישי
 שווי שוק:  724.16 מיליון דולר (10 באוקטובר 2024)
 הכנסות:  4.49 מיליארד דולר (2016)
 רווח:  260 מיליון דולר (2016)
 נשיא:  דס וולש
 מנכ"ל:  ריצ'רד פ. גודיס
 עובדים:  8,300 (2017)
  
 אתר הרשמי אתר הרבלייף ישראל
 
הרבלייף אינטרנשיונל (באנגלית: Herbalife Nutrition) היא חברת שיווק רב-שכבתי בינלאומית. החברה עוסקת בתחומי תוספי מזון, מוצרי דיאטה ואמצעי טיפוח ומוצריה נמכרים על ידי מפיצים עצמאים בכ-90 מדינות בעולם.
החברה נוסדה בשנת 1980. מטה החברה ממוקם בלוס אנג'לס ארצות הברית והיא רשומה כתאגיד באיי קיימן.
חברת הרבלייף נחשבת בעיני רבים לתרמית פירמידה מתוחכמת ונחקרת בגין הונאה מראשיתה ועד היום. היא הואשמה מספר פעמים ופעילותה לא חוקית במספר מדינות, ביניהן סין ובלגיה. בשנת 2016 פסקה ועדת הסחר הפדרלית (אנ') שעל החברה לשלם 200 מיליון דולר בפיצוים לפעיליה בשל המודל העסקי הלא חוקי של החברה, וקבעה כי "בלתי אפשרי להרוויח כסף ממכירת מוצרי הרבלייף". סקר פנימי של החברה שנחשף על ידי הוועדה הראה גם הוא ש"רוב המשקיעים הרציניים, אלו שניסו לפתוח עסק זכייני לגיטימי, לא הרוויחו ואף הפסידו". בשנת 2016 פורסם בנטפליקס סרט החוקר טענות אלו בשם "להמר על אפס" ("Betting on zero").
היסטוריה

החברה נוסדה בשנת 1980 על ידי מארק יוז שהחל בגיל עשרים וארבע במכירת מוצרים להפחתת משקל. במופעים שערך לצורך שיווק הוא נהג לספר שאמא שלו נפטרה מטיפול כושל בהשמנת יתר, סיפור שמאוחר יותר התברר כשקרי. הוא נחלץ מתוך תנאי חיים קשים ביותר [דרוש מקור] ובשנת 1985 החברה שהקים מכרה את המוצרים שלה ב-300 מיליון דולר. באותן שנים נפתחו חקירות משפטיות בארצות הברית בקשר לחברה, בעקבותיהן כתב יוז תוכנית עסקית מפורטת ובה תשע רמות של מפיצים. ארבע הנמוכות כללו רכישת מוצרי החברה בהנחה, והרווח של המפיצים היה אמור להגיע ממכירתם במחיר מלא. ברמה החמישית ההנחה למפיצים גבוהה יותר ובנוסף הם זכאים לתשלום מהרבלייף עבור רכישות שמבצעים המפיצים שהם עצמם גייסו לחברה. ברמות הגבוהות הבונוסים תופחים והולכים.
הרמה התשיעית, הגבוהה ביותר, מכונה "צוות הנשיא". מעטים מצליחים להגיע לרמה זו. בשנת 2014 מתוך 554 אלף סוכנים בחברה העפילו לרמה זו 548 מפיצים בלבד בארצות הברית ואלו זכאים למענקים בסכומים גבוהים, בין עשרות אלפים למיליוני דולרים.
בשנת 2000 נמצא יוז, מייסד החברה, מת במיטתו. בניתוח לאחר המוות נמצא שסיבת המוות הייתה מינון יתר של אלכוהול ודוקספין.
לאחר מותו נרכשה חברת הרבלייף, שמצבה היה בכי רע, בידי משקיעים פרטיים שהתכוונו לשקם אותה ולהחזירה לבורסה. הם גייסו לצורך כך את מי שהיה עד אז מנכ"ל חברת דיסני, מייקל ג'ונסון.
באותה תקופה נהגו חלק מהמפיצים של החברה לבצע גיוסים אגרסיביים, שגרמו למצטרפים לשלם עבור רכישת מוצרים, השתלמויות וצרכי משרד תוך שבועות ספורים. פעולה זו גרמה למגויסים החדשים להיכנס לחובות כבדים. המפיצים הרוויחו את כספם מהגיוסים האלה ומהעמסה שלא-לצורך במוצרים שלא הייתה למגויסים הטריים אפשרות להיפטר מהם. פעילות זו העלתה את החשד שהחברה פועלת בשיטות של תרמית פירמידה.
ג'ונסון, המנהל הנרכש של החברה, כתב תוכנית עסקית חדשה שעיקרה - ייצור עצמי של מוצרי החברה ותמיכה באירועי ספורט ובשחקנים כוכבים לצורך פרסום. המדיניות החדשה של החברה אכן הפחיתה את הלחץ על המפיצים החדשים.
בשנת 2006 אחד המפיצים החל בהקמת מועדוני הרזיה בארצות הברית. מועדונים אלה התרבו במהרה, בעיקר בקרב קהל דוברי הספרדית, אנשים שהכנסתם הכספית נמוכה ושחלקם הם שוהים בלתי-חוקיים בארצות הברית, כאלה שלא יוכלו להתלונן לפני הרשויות. בשנת 2011, מתוך הערכה שהחברה היא תרמית פירמידה החלה פעילות לצורך מכירה בחסר של החברה.
פעילות פלילית

בדצמבר 2012 הודיע ביל אקמן, מנכ"ל קרן הגידור Pershing Square Capital, כי ביצע עסקת מכירה בחסר על מניות החברה מתוך הבנה שמדובר בתרמית פירמידה לאחר שחקר את המודל העסקי של החברה במשך שנה.
לדברי אקמן הוא מעוניין להזהיר מצטרפים פוטנציאליים מהנזק של כניסה להרבלייף, שכן לדבריו "רק שבריר אחוז מהחברים מרוויחים מספיק כסף כדי להתקיים ממנו". חברת פרשינג סקוור אספה ראיות על מספר רב של עבירות-לכאורה מצד הרבלייף והמשווקים שלה, אותן היא מציגה באתר אינטרנט שהקימה.
בשנת 2016 החברה חתמה על הסדר טיעון עם ועדת הסחר האמריקאית לפיו תאלץ לשלם 200 מיליון דולר בגין הטעיה. במסיבת עיתונאים לאחר ההסדר נאמר כי "הרבלייף הטעתה לקוחות לחשוב שניתן לייצר הכנסה מהשתתפות בתוכנית העסקית של החברה". במסיבת עיתונאים לאחר ההסדר נשאלה יושבת ראש הוועדה האם הם שללו את ההאשמות בגין הונאת פירמידה, וזו ענתה "לחלוטין לא".
בשנת 2019 מחלקת המשפטים של ארצות הברית הגישה כתב אישום כנגד מנהלי הסניף הסיני של החברה בו נטען שהם נתנו שוחד כדי להטות חקירה בגין הונאה לכאורה שהתנהלה כנגדם על ידי הממשלה הסינית. המשפט עודו בעיצומו.
מוצרים

מוצרי הרבלייף כוללים שייקים של חלבונים, חטיפי חלבונים, תוספי תזונה, אנרגיה וכושר גופני ומוצרי טיפוח אישי. שייק תחליף ארוחה המבוסס על חלבוני סויה הוא המוצר הנמכר ביותר של החברה והיה לאחד המוצרים הראשונים שנמכרו על ידי החברה. בנוסף, מגוון המוצרים כולל גם מוצרים ייעודיים לבריאות הלב, מערכת העיכול וטיפוח העור.
הרבלייף נותנת חסויות לקבוצות ספורט רבות כגון: מכבי חיפה, קבוצת הכדורגל של ברצלונה, קבוצת הכדורגל של ולנסיה, קבוצת הכדורסל א.ס. רמת השרון, קבוצת מכבי תל אביב כדורעף, איגוד רוכבי האופניים הישראלי ועוד.
על פי דו"ח 10K ‏2009, רבים ממוצרי שמירת המשקל, המוצרים התזונתיים ומוצרי הטיפוח האישי של הרבלייף מיוצרים על ידי חברות מצד שלישי זאת להוציא את מוצרי החברה המופצים בסין ומיוצרים בה.
הרבלייף הפסיקה להשתמש באפדרין במוצריה בשנת 2002 אחרי שמספר מדינות בארצות הברית אסרו על הוספת מקורות צמחיים של אפדרין אלקלואיד[דרוש מקור].
בשנת 2005 פתח שר הבריאות בישראל בחקירה נגד מוצרי הרבלייף לאחר שארבעה אנשים שהשתמשו במוצרי הרבליף נמצאו כסובלים מבעיות בכבד. מוצרי הרבלייף הואשמו כמכילים מרכיבים רעילים לרבות קווה-קווה, קומפרי וקרסקה. המוצרים נשלחו למעבדת Bio-Medical Research Design LTD. ‏(B.R.D), למעבדה פרטית בארצות הברית ולמעבדה למחקר פורנזי. החברה הוציאה הודעה לעיתונות והצהירה שממשלת ישראל והמדענים העובדים עם הרבלייף לא הצליחו למצוא כל קשר בין המוצר לבין שמונה מקרים של נזק לכבד. אולם למרות זאת הורידה הרבלייף מהמדפים את המוצר, שהיה משווק בישראל בלבד[דרוש מקור].
בשנת 2007 מחקרים מדעיים שבוצעו על ידי רופאים בבית החולים האוניברסיטאי בברן, שווייץ והיחידה לכבד במרכז הרפואי האוניברסיטאי בהדסה ירושלים לא מצאו כל קשר בין צריכת מוצרי הרבלייף לבין דלקת הכבד (הפטיטיס). בתגובה, הוציא משרד הבריאות הספרדי אזהרה וביקש להיזהר בצריכת מוצרי הרבלייף. הרבלייף הצהירה שהיא משתפת פעולה עם הרשויות בספרד.
במאי 2008, המכון למחקר הונאות (FDI) פרסם תוצאות מחקר המראות על רמות גבוהות של עופרת האסורות על פי חוק.
במהלך השנים הוגשו עוד תביעות שכולן עוסקות באותו נושא, אולם למרות כל זאת, עד כה לא יצא אף מחקר שקשר חד משמעית בין השימוש במוצרי הרבלייף לבין מקרים של בעיות בכבד.
מחקרים קליניים

שני מחקרים קליניים הושלמו על שתי נוסחאות שונות של מוצרי האבקה להכנת משקה של הרבלייף. המחקר של טריזון וחברים השווה תוסף חלבונים (Performance Protein Powder, הרבלייף אינטרנשיונל, לוס אנג'לס) עם פחמימות בטעם דומה כאינבו. שני הטיפולים לא הראו הבדלים משמעותיים בהשפעות שלהם על תוצאות ראשוניות במשקל הגוף. השפעות על מדד מסת הגוף, היקף מותניים או מסה נטולת שומן גם הן לא הראו הבדל משמעותי. נחקרים שקיבלו אבקה עתירת חלבונים הפחיתו יותר מסת שומן באופן משמעותי, 1.01 ק"ג, P=0.05. כיוון שזהו ניתוח משני יש לפרש את הנתונים האלה בזהירות ולהתייחס אליהם כאל מחקר מגשש עד אשר יאוששו במחקרים עצמאיים[דרוש מקור].
המחקר של לי וחברים השתמש בנוסחה דומה אבל באבקת חלבונים בשם אחר (ShapeWorks Formula 3, הרבלייף). לא נמצאו הבדלים משמעותיים בהשפעה של אבקת חלבונים זו על מסת שומן בהשוואה לאינבו. השפעות על תוצאות משקל הגוף והרכבו גם כן לא הראו הבדל משמעותי בין אבקת החלבונים של הרבלייף והאינבו. בניתוח של תת-קבוצה בקרב הנבדקים עם תאימות תזונתית של מעל ל-70%, הטיפול בכמות חלבונים גבוהה היה יעיל יותר בהפחתת שומן גוף לעומת הטיפול המבוקר. כיוון שהיה זה ניתוח משני יש להתייחס לממצאים אלה בזהירות ולהתייחס אליהם כאל מחקר מגשש עד אשר יאוששו במחקרים עצמאיים. באופן כללי, מחקרים אלה אינם מספקים ראיות משכנעות שאבקת החלבונים של הרבלייף גורמת להפחתת משקל רבה יותר או הפחתת שומן גוף לעומת האינבו[דרוש מקור].
עם זאת, החברה אינה משווקת את המוצר כמוצר להפחתה במשקל, אלא כמשלים תזונה (תוסף חלבון) בלבד.
מודל עסקי

הרבלייף היא חברת שיווק רב שכבתי. ובנוסף לרווחים ממכירת מוצרים, זכאים המפיצים גם לעמלות ותגמולים ממפיצים אותם הם חונכים.
הרבלייף חברה בארגון למכירה ישירה (DSA) ברוב המדינות שבהן היא פועלת.
בהגשתה לוועדה לניירות ערך ובורסות של ארצות הברית (SEC), ציינה הנהלת החברה בעיות בהתנהגויות עסקיות לא ראויות בעבר, אשר גרמו להשפעות ארוכות טווח וצורך להימנע ממקרים דומים.
בכנס שיווק בהשתתפות בכירי הרבלייף שהתקיים בקליפורניה בשנת 2005, אמר סטפן גרציאני, לימים חבר ב"מועדון יושבי הראש" של הרבלייף: אנחנו מוכרים לאנשים חלום, עסק שבו הם יכולים להצליח, אבל מה אנחנו יודעים באמת? כן. אנחנו יודעים שבמציאות רובם לא עתידים להצליח". כמו כן אמר: "המודל העסקי של הרבלייף אינו מבוסס על לקוחות שקונים, אלא על מפיצים שקונים כמויות גדולות". וכן, "מי רוצה להכניס את המשפחה שלו לתוך מה שבסופו של דבר יתברר כתרמית?". לדברי גרציאני, מתוך המשווקים שאינם בדרגת "מפקח", בערך תשעה מכל עשרה "אובדים" להרבלייף.
במהלך שנת 2014 פתחו נציבות הסחר הפדרלית (ה-FTC), ה-FBI, וכן משרד המשפטים האמריקאי בחקירות נפרדות נגד הרבלייף. הסנטור אד מרקי קרא גם לרשות ניירות הערך (SEC) לפתוח בחקירה בחשד להפעלת תרמית פירמידה. כמו כן, פתחו רשויות התביעה במדינת אילינוי ובניו יורק בחקירות נגד הרבלייף.
קרן המשפחה של הרבלייף

בשנת 1994, הקים המייסד של החברה, מארק יוז את "קרן המשפחה של הרבלייף". קרן זו היא ארגון ללא כוונת רווח, שמטרתו לשפר חיים של ילדים באמצעות סיוע לארגונים המעניקים תזונה בריאה לילדים בסיכון. בנוסף, קרן המשפחה של הרבלייף תומכת לעיתים קרובות במאמצי סיוע כתגובה לאסונות טבע.
בשנת 2005, הציגה "קרן המשפחה של הרבלייף" את תוכנית Casa Herbalife המסייעת להעניק ארוחות בריאות ומזינות באמצעות שיתוף פעולה עם ארגוני צדקה קיימים המסייעים לילדים. תוכנית זו לילדים בסיכון נקראת על שם Casa Herbalife, בית יתומים שבנתה הקרן בברזיל בשנת 1998 וממשיכה לתמוך בו עד היום. היום, למעלה מ-60 תוכניות הוקמו בשש יבשות.
גם בישראל קיימת תוכנית Casa Herbalife בבית החם ביפו שממומנת על ידי החברה בישראל והמפיצים הישראלים.
"קרן המשפחה של הרבלייף" נתמכת על ידי הרבלייף, המפיצים העצמאיים שלה, עובדים וידידים. לאחר המענק הראשוני, החברה מעודדת מעורבות של מפיצים עצמאיים מקומיים ועובדים לתמוך ישירות בתוכנית Casa Herbalife המקומית שלהם באמצעות תרומות כספים ופעילויות התנדבותיות.
הערות שוליים

↑  Times, Special to the New York (1985-05-30). "Herbalife Sets More Layoffs". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-01-28.
↑  Redress checks and compliance checks: Lessons from the FTC’s Herbalife and Vemma cases, Federal Trade Commission, ‏2017-01-10 (באנגלית)
1 2  Herbalife CEO Michael Johnson and FTC Chairwoman Edith Ramirez, נבדק ב-2020-01-29
↑  The siege of Herbalife By ROGER PARLOFF September 9, 2015
↑  Pershing Square Capital Management, עובדות על הרבלייף
↑  Herbalife Responds to Spain’s Ministry of Health Alert | Karens Korner MLM Industry News
↑  רויטרס, Top Herbalife salesman acknowledges high failure rate in video
↑  סטפן גרציאני, Here's A Leaked Herbalife Video That Bill Ackman Says Captures Deceptive Practices
↑  Dan McCrum and Kara Scannell, Criminal probe launched into Herbalife
↑  רויטרס, FBI conducting a probe into Herbalife: sources
↑  Wall Street Journal, Federal Trade Commission Starts Herbalife Probe
↑  Hibah Yousuf, Herbalife tanks after senator calls for probe
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0388 9239
ווטרס (מכתש פגיעה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מכתש פגיעה
 על שם:  מאדי ווטרס 
 נתונים ומידות
 קוטר:  15 ק"מ 
 מיקום
 מיקום:  Beethoven quadrangle 
 גוף שמיימי:  כוכב חמה
 קואורדינטות:  8°57′S 105°22′W﻿ / ﻿8.95°S 105.36°W﻿ / -8.95; -105.36
  (למפת כוכב חמה מוגדלת) ווטרס(למפת כוכב חמה רגילה) ווטרס
 
מכתש ווטרס הוא מכתש פגיעה הנמצא על כוכב חמה אשר קרוי על שמו של מוזיקאי הבלוז האמריקאי מאדי ווטרס. האיגוד האסטרונומי הבינלאומי הכריז על שמו של המכתש ב-2012.
הערות שוליים

↑  Planetary Names: Crater, craters: Waters on Mercury, planetarynames.wr.usgs.gov
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החלל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ווטרפולו נווארה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  2006
 מדינה:  ספרד 
 מיקום:  פמפלונה, ספרד
 ליגה:  ליגת העל הספרדית בכדורמים
 צבעי תלבושת:  ירוק וצהוב
 https://waterpolonavarra.com
 
ווטרפולו נווארה (בספרדית: Waterpolo Navarra) הוא מועדון כדורמים ספרדי שנוסד בשנת 2006.
ההחלטה להקים את המועדון התקבלה ב-2004, כשהתברר שמועדון הספורט דפורטיבו לארינה החליט לסגור את מחלקת הכדורמים שלו.
מטרת הקמת המועדון הייתה לייצר ספורטאים מקומיים, ועל כן תקנון המועדון קובע כי לפחות 70% מכלל שחקני הקבוצה הראשונה חייבים להיות שחקני בית.
בעונת 2007/2008 העפילה קבוצת הגברים לראשונה לליגת העל הספרדית בכדורמים.
הערות שוליים

↑  Primer acto público del Club Waterpolo Navarra / Noticias / Homepage - WPA, web.archive.org, ‏2007-08-17
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ווסחוד (משגר)

משגר הווסחוד (ברוסית: Восход, באנגלית: Voskhod, תרגום: זריחה) היה שדרוג של הטיל הבליסטי R-7. הוא שימש לשיגור למסלול של חללית הווסחוד כחלק מתוכנית ווסחוד (התוכנית המאוישת השנייה של ברית המועצות) ולשיגור לווייני הריגול זניט. בסך הכול בוצעו כ-300 שיגורים, האחרון בוצע בשנת 1976.
בעקבות הגדלת ממדים של לווין צבאי מדגם "זניט-2" היה צורך בפיתוח משגר חדש במקום משגר ווסטוק. הבסיס לפיתוח המשגר היה משגר מדגם "מולניה" בו בוצעו שינויים נדרשים. משגר כלל שלוש שלבים. השיגור הראשון בוצע בשנת 1963. ברוב השיגורים, המשגר נוצל לחלליות צילום צבאיות.
המשגרים היו נבנים במרכז הטילים והחלל פרוגרס. כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק (כן שיגור 41) ומקוסמודרום בייקונור (כני שיגור 1,31).
ולדימיר פרידקין

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1929 (בן 94) מוסקבה, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה תאורטית, photoemission spectroscopy, טכניקת צילום, קריסטלוגרפיה, literary activity 
 מקום לימודים:  הפקולטה לפיזיקה של אוניברסיטת מוסקבה 
 
ולדימיר פרידקין (ברוסית: Владимир Михайлович Фридкин‏; נולד ב-23 בנובמבר 1929, מוסקבה) הוא פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא מתמחה בתחום קריסטלוגרפיה. בנוסף לפיזיקה הוא עוסק בחקר ספרותי ובמיחוד בחקר אלכסנדר פושקין.
קורות חיים

ולדימיר פרידקין נולד בשנת 1929 במוסקבה למשפחה יהודית. אביו היה קצין בצבא האדום והגיע לדרגת קולונל בחיל האוויר הסובייטי. הוא היה טייס, מטוסו הופל, הוא הצליח להגיע לכוחות של הצבא האדום אך נפטר תוך זמן קצר.
לאחר סיום לימודי בית ספר עם מדליית זהב פרידקין החל ללמוד פיזיקה באוניברסיטת מוסקבה וסיים אותה בשנת 1952. בעקבות משפט הרופאים אמו שהייתה רופא פוטרה מעבודתה ופרידקין למרות שסיים את הלימודים בהצטיינות לא הצליח למצוא עבודה. בשנת 1953 הוא התחיל לעבוד במכון לחקר מכונות לתעשיית הדפוס. הוא המציא מכונת צילום ראשונה שפותחה בברית המועצות. בשנת 1953 הוא עבר לוילנה בה פעל מכון לפיתוח מכונות צילום.
בשנת 1955 פרידקין הוזמן למכון לקריסטלוגרפיה של אקדמיה למדעים של ברית המועצות. בשנת 1957 הוא סיים עבודת תואר שלישי, בשנת 1960 פוסט-דוקטורט.
בשנים 1962–1968 פרידקין היה מלמד באוניברסיטת רוסטוב בה הקים קתדרה למוליכי למחצה ומונה לפרופסור.
פרידקין היה מנחה של יותר מ-60 עבודות תואר שלישי.
בשנת 1979 ביחד עם עובדי המכון בוריס ויינשטיין וולדימיר אינדבום הוא כתב ספר "קריסטלוגרפיה מודרנית" ב-4 כרכים. הספר תורגם לאנגלית.
משנת 1982 ועד ל-1996 ויינשטיין היה עורך ראשי של כתב עת מדעי "קריסטלוגרפיה".
על פעילותו בתחום המדע לפרידקין הוענקו פרסים בין-לאומיים.
לאחר התפרקות ברית המועצות פרידקין היה יכול לנסוע מחוץ לגבולות המדינה. הוא נתן הרצאות בתחום התמחותו באירופה ובארצות הברית.
בנוסף לפעילות בתחום פיזיקה, פרידקין מתעניין בתחום חקר ספרות ובמיוחד חקר יצירות של אלכסנדר פושקין. בנושא זה הוא כתב מספר ספרים.
הערות שוליים

↑  ביוגפריה
ולדימיר פניאקוב

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1897 בלגיה
 פטירה:  15 במאי 1951 (בגיל 54) הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 כינוי:  פופסקי
 השכלה:  קולג' סנט ג'ון  האוניברסיטה החופשית של בריסל 
 השתייכות:  הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1917–1918  1940 – 1946
 דרגה:  לוטננט קולונל
 תפקידים בשירות
 מפקד צבאו הפרטי של פופסקי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 הצלב הצבאי  אות השירות המצוין  קצין מסדר הכתר הבלגי  עמית החברה הגאוגרפית המלכותית 
 תפקידים אזרחיים
 סופר
 
לויטננט קולונל ולדימיר פניאקוב (Vladimir Peniakoff, ‏ 30 במרץ 1897 - 15 במאי 1951) הידוע בכינוי "פופסקי" היה קצין בצבא הבריטי, מייסד ומפקד יחידת העילית שנודעה כ"צבאו הפרטי של פופסקי".
קורות חייו ופועלו

פניאקוב נולד בבלגיה להורים יהודים ממוצא רוסי. הוריו היגרו מרוסיה בשנת 1894. אביו היה מדען וממציא, שפיתח שיטות להפקת אלומיניום מבוקסיט, והקים מספר מפעלים שיישמו שיטות אלו. פניאקוב היה האמצעי מבין 3 אחים. בשנת 1914 למד באוניברסיטת קיימברידג' ולפי תיאורו בספרו "צבאו הפרטי של פופסקי", "מעולם לא היו לי פחות משלושה מורים פרטיים שדחפו מידע למוחי היקר". בתחילה הביע פניאקוב התנגדות מצפונית למלחמת העולם הראשונה, אך שינה את דעתו עד לתום לימודיו. פניאקוב העדיף להתגייס כטוראי לצבא הצרפתי מאשר לעבור את תהליך ההכשרה הארוך בצבא הבריטי. לכן, התגייס לארטילריה הצרפתית, שם גם נפצע במהלך הקרבות ושוחרר לאחר הפסקת האש. לאחר המלחמה למד באוניברסיטת גרנובל והוסמך כמהנדס חשמל.
בשנת 1924 היגר למצרים ועבד שם כמהנדס עבור חברה שייצרה סוכר. בתקופה זו נישא ונולדו לו שתי בנות. במצרים למד לטוס, להפליג ולנווט ברחבי המדבר. פניאקוב התקבל כעמית בחברה הגאוגרפית המלכותית. פניאקוב נודע כפוליגלוט ושלט באנגלית, רוסית, גרמנית, איטלקית, צרפתית וערבית.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ניסה פניאקוב להשתלב בכל זרועות הצבא הבריטי אך נדחה מכיוון שהיה אזרח של מדינה נייטרלית. מאוחר יותר, עם התקדמות המלחמה באירופה, גויס לצבא הבריטי.
באוקטובר 1940 מונה כסגן משנה בכוח הערבי הלובי, התגרש מאשתו ושלח את משפחתו לדרום אפריקה. ב-1942 הוא הקים ופיקד על יחידת קומנדו (שקיבלה  את הכינוי צבאו הפרטי של פופסקי), אשר פעלה בהצלחה בעורף כוחות הציר במסגרת המערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה. בנובמבר 1942 הוענק לו אות הצלב הצבאי, ובאפריל 1945 עוטר באות השירות המצוין. ב 1947 התקבל כקצין חבר במסדר הכתר הבלגי, והוענק לו צלב המלחמה. ב 1948 התחתן בשנית.
מעט לאחר צאתו לאור של ספרו, "צבאו הפרטי של פופסקי", שהפך רב מכר, אובחן גידול ממאיר בראשו והוא נפטר ב 15 במאי 1951.
לקריאה נוספת

ולדימיר פניאקוב, צבאו הפרטי של פופסקי, הוצאת מערכות, 1985.