stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפא-סינוקלאין
התבטאות ברקמות

אלפא-סינוקלאין הוא חלבון מסוג סינוקלאין בעל תפקיד לא ידוע היטב הנמצא בעיקר ברקמת עצב והמהווה כ-1% מכלל החלבונים שבציטוזול של תאי המוח. נמצא בייחוד בנאוקורטקס, היפוקמפוס, החומר השחור, תלמוס ובמוחון.
אלפא-סינוקלאין הוא בראש ובראשונה חלבון נוירונלי אך נמצא גם בתאי גלייה.
במלנוציטים התבטאות החלבון מווסתת על ידי הגורם MITF - Microphthalmia-associated transcription factor.
הימצאות האלפא-סינוקלאין בגרעיני הנוירונים שבמוחות היונקים רומז על תפקיד האלפא-סינוקלאין בגרעין של התא. עם זאת הוא נמצא בעיקר בקצוות הטרום-סינפטיים, גם כשהוא חופשי וגם כשהוא קשור לקרום התאי. בכל רגע נתון 15% מאלפא-סינוקלאין שבנוירונים קשור לקרום התא.
מאוחר יותר נמצא כי אלפא סינוקלאין ממוקם במיטוכונדריות הנוירונליות. הוא מתבטא בצורה מוגברת במיטוכונדריה של פקעת ההרחה (Olfactory bulb), ההיפוקמפוס, הסטריאטום ובתלמוס, אזורים שהם עתירים גם באלפא-סינוקלאין ציטוזולי.
אולם קליפת המוח והמוחון מהווים יוצאים מן הכלל, בכך שמכילים הרבה מאוד אלפא-סינוקלאין ציטוזולי ורמות נמוכות מאוד של אלפא-סינוקלאין מיטוכונדרי.
הוכח כי אלפא סינוקלאין מתמקם בקרום הפנימי של המיטוכונדריות ושההשפעה המעכבת של אלפא-סינוקלאין על הפעילות I המורכבת בשרשרת הנשימה היא תלוית מנה. כמו כן הועלתה הסברה שהאלפא-סינוקלאין במיטוכונדריות מתבטא באופן שונה באזורים מוחיים שונים ושרמות הרקע של האלפא- סינוקלאין עלולות להפריע לתפקוד המיטוכונדריה ולהביא נוירונים מסוימים לניוון.
לפחות שלושה איזופורמים של סינוקלאין נוצרים דרך שחבור חלופי. הצורה הנפוצה ביותר של החלבון והנחקרת ביותר, היא החלבון בעל אורך מלא של 140 חומצות אמינו. איזופורמים אמרים הם אלפא-סינוקלאין-126 החבר שאריות 41–54 עקב חוסר האקסון 3 (exon 3); ואלפא=סינוקלאין 112 החסר שארית 103–130 שנוצר עקב חוסר אקסון 5.
התבטאות ברקמות > פעילות אוטופורטאוליטית

בעזרת ספקטרומטריית מסה המבוססת על ניידות יונים (IMS-MS) בעלת רזולוציה גבוהה על אלפא-סינוקלאין מטוהר בעזרת HPLC in vitro נמצא כי אלפא -סינוקלאין יכול להיות אוטופרוטאוליטי, כלומר לפרק את עצמו תוך היווצרות מגוון של קטעים קטנים.
ייתכן כי תוצרים אוטופרוטאוליטים כאלה ממלאים תפקיד כחומרי ביניים או קואנזימים בצבירת האלפא-סינוקלאין in vivo.
מבנה

אלפא-סינוקלאין נחשב לחלבון בעל מבנה פנימי משובש, כלומר חסר מבנה תלת-ממדי יחיד ויציב. נכון לשנת 2014 דיווחים רבים רמזו על קיומם של מבנים חלקיים או של מצבים אוליגומריים מובנים בתוך מבנה התמיסה של אלפא-סינוקאלין, אפילו בהיעדרם של ליפידים. מגמה זו נתמכת גם על ידי מספר רב של מדידות של מולקולות בודדות באמצעות מלקחיים אופטיים על עותקים בודדים של אלפא-סינוקלאין מונומרי ועל דימרים או טטרמרים חלבוניים מחוזקים קוולנטית.
מבנה > רצף

המבנה הראשוני של אלפא-סינוקלאין מחולק בדרך כלל לשלושה מתחמים שונים:
שיירי 1–60 - עם זיקה חזקה לקרום התא:
קצה אמיני אמפיפאתי שבו בולטים ארבעה שיירי-11 חוזרים, הכוללים רצף הסכמה KTKEGV. לרצף זה נטייה מבנית לסליל אלפא, הדומה לזו של מתחמים המקשרים אפוליפיופרוטאינים.
שיירי 61–95: אזור מרכזי הידרופובי, הכולל את "המרכיב הלא-אמילואידדי בטא" (non-amyloid-β component (NAC, המעורב בצבירת חלבונים.
שיירי 96–140: אזור בעל חומציות גבוהה ועתיר-פרולין - ללא נטייה מבנית ייחודית
תפקיד

באוכלוסייה בדידה של קצוות טרום- סינאפטיים במוח בעת תקופה של סידור סינפטי מחדש נמצא ויסות-מעלה של אלפא-סינוקלאין. מחקרים הצביעו על אינטראקציה משמעותית בין אלפא סינוקלאין לטובולין ואלפא-סינוקלאין מסוגל לפעול לפעמים כחלבון העשוי להלוות למיקרוטובולים, כמו חלבון טאו.
לפי מחקרים נוספים ייתכן כי אלפא-סינוקלאין יכול לפעול כחלבון סוכך ("שפרון" מולקולרי) ביצירת קומפלקסים SNARE. הוא נקשר בעיקר לפוספוליפידים של קרום התא דרך תחום הקצה האמיני ולסינפטוברווין-2 דרך הקצה הקרבוקסילי, ומעורבותו חשובה בפעילות הסינפטית.
הצטברו עדויות כי אלפא-סינוקלאין מעורב בתפקוד מערכת גולג'י של הנוירון ובמעברי הבועיות.
לכאורה אלפא-סינוקלאין הוא חיוני להתפתחות הנורמלית של התפקודים הקוגניטיביים. עכברי נוקאאוט עם אינאקטיבציה ממוקדת של התבטאות האלפא-סינוקלאין סובלים מפגיעה בלמידה המרחבית ובזיכרון העבודה.
תפקיד > אינטראקציות עם ליפידים

מחד קיימים נתונים על האינטראקציה של אלפא-סינוקלאין עם קרום התא ועל מעורבותו בהרכב הקרום ומחזור שלו. מסריקת גנום השמרים נמצא כי מספר גנים המעורבים בחילופי החומרים הליפידים ממלאים תפקיד ברעילות של האלפא-סינוקלאין. מאידך, רמת ההתבטאות של אלפא-סינוקלאין משפיעה על צמיגות ועל הכמות היחסית של חומצות השומן בדו-השכבה הליפידית.
אלפא-סינוקלאין נקשר במישרין עם קרומי הליפידים, תוך התחברות לשטחים הטעונים שלילית של פוספוליפידים. הוא יוצר מבנה מורחב הליקלי על בועיות קטנות. חד-למלריות
אלפא-סינוקלאין נראה יוצר חלקיקים דמויי-דיסקה ליפידיים הדומים לאפוליפופרוטאינים. היו מחקרים שתמכו באפשרות של פעילות נוגדת חימצון של האלפא-סינוקלאין בקרום.
תפקיד > אינטראקציות עם חלבונים

הוכח שאלפא-סינוקלאין נכנס לאינטראקציה עם:
מוליך דופמין
ליגז "פרקין"
פוספוליפאז
SNCAIP
חלבוני טאו
אמילואיד בטא
משמעות קלינית

בזמנו נחשב אלפא-סינוקלאין לחלבון מסיס בלתי מובנה. עם זאת צורות שלו שלא עברו מוטציה יוצרות טטרמר מקופל יציב עמיד בפני צבירה. אף על פי שנתון זה שוחזר והורחב בכמה מעבדות, הוא עדיין שנוי במחלוקת. עם זאת אלפא-סינוקלאין מצטבר כדי ליצור פיברילים (סיבונים) בלתי מסיסים במצבים פתולוגיים המתאפיינים בקיומם של גופי לוי, כדוגמת מחלת פרקינסון, הקהיון עם גופי לוי והאטרופיה המערכתית הנפוצה. הפרעות אלה נקראות סינוקלאינופאתיות. האלפא-סינוקלאין הוא המרכיב המבני הראשוני של סיבוני גופי לוי. לעיתים מכילים גופי לוי חלבון טאו. אולם אלפא-סינוקלאין והחלבון טאו מהווים קבוצות משנה שונות של פילמנטים (חוטונים) בתוך אותם גופי הסגר.
ניתן למצוא פתולוגיה של אלפא-סינוקלאין גם במקרים ספורדיים ומשפחתיים של מחלת אלצהיימר.
מנגנון הצבירה של אלפא-סינוקלאין אינו ברור. קיימות הוכחות לצורת ביניים עתירת משטחי בטא היכולה לבשר את הצבירה ובסופו של דבר קודמן של גופי לוי.
מחקר יחיד משנת 2008 רמז כי אלפא סינוקלאין קיים כתערובת באיזון של קונפורמר בלתי מובנים, של מבני סליל אלפא ועתירי משטח בטא. מוטציות או של בופר הידועים כמשפרים את הצבירה מגבירים בצורה ניכרת את כמות הקופנורמרים בטא. ממצא זה מצביע כי זו קונפורמציה הקשורה לצבירה פתולוגית.
בין האסטרטגיות בטיפול הסינוקלאינופאתיות נשקל השימוש במעכבים של צבירת אלפא-סינוקלאין. הוכח למשל כי מולקולה קטנה של קומינאלדהיד מעכב פיברילציה של אלפא-סינוקלאין. במחלות אלה יש חשד במעורבות הנגיף אפשטיין בר.
במקרים נדירים של צורות משפחתיות של מחלת פרקינסון, קיימת מוטציה בגן המקודד את אלפא סינוקאלין. זוהו חמש מוטציות נקודתיות. דווח על השפעה של מוטציות מסוימות בשלבי ההתחלה וההגברה של תהליך הצבירה. דופליקציה וטריפליקציה של הגן נראות כסיבה נדירה של מחלת פרקינסון במשפחות אחרות, אך יותר שכיחה מהמוטציות הנקודתיות. מכאן ההשערה כי מוטציות מסוימות של אלפא סינוקלאין עלולות לגרום לפיברילים דמויי-אמילואיד התורמים להיווצרות מחלת פרקינסון.
ייתכן כי צורת פריונית של החלבון אלפא-סינוקלאין היא הסוכן הפתוגני של מחלת האטרופיה המערכתית הנפוצה.
ראו גם

מניטול
הערות שוליים

1 2 3  GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000145335 - Ensembl, מאי 2017
1 2 3  GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000025889 - Ensembl, מאי 2017
↑  "Human PubMed Reference:".
↑  "Mouse PubMed Reference:".
↑  קיימים גם סינוקאלין בטא וגאמא
↑  על הגן SNCA באתר NIH והספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית
↑  Leonidas Stefanis, α-Synuclein in Parkinson’s Disease, Cold Spring Harbor –  Perspectives in Medicine, ‏13 December 2011
↑  Alice Filippini, Massimo Gennarelli, Isabella Russo, α-Synuclein and Glia in Parkinson’s Disease: A Beneficial or a Detrimental Duet for the Endo-Lysosomal System?, ResearchGate, ‏March 201
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
מבחן אימונו-היסטוכימי לאלפא-סינוקלאין מצביע על צביעה חיובית (חומה) של גוף לוי תוך-עצבי בחומר השחור אצל חולה במחלת פרקינסון
אירועים במנגנון ההשפעה הרעילה של האלפא-סינוקלאין
סוגה קולנועית

בתעשיית הקולנוע והסרטים, סוגה קולנועית או ז'אנר קולנועי מהווה סיווג המבוסס על הסיפרים (בלועזית: נרטיבים), מהם בנוי הסרט העלילתי. רוב התאוריות לסיווג לקוחות מביקורות לסוגות ספרותיות. לצד ההבדל הברור שבין עלילה ותיעוד, סוגה קולנועית עשויה להיות מסווגת במספר קטגוריות רב.
ז'אנר הוא סוג מסוים של סרט, אשר עלילתו מצייתת לאוסף של כללים, הידועים הן ליוצרי הקולנוע והן לצופי הקולנוע, ואשר מתייחסים למאפיינים שונים של העלילה, כגון: מקום התרחשות העלילה, סגנון קולנועי-ויזואלי, נושאים, ערכים, קהל יעד, הקונפליקט הדרמטי ועוד. סרט יכול להשתייך בו-זמנית למספר ז'אנרים שונים.
לסוגה משקל רב על מאפיינים שונים של הסרטים, דוגמת אסטרטגיית השיווק שלהם וסיווגם בקטגוריות חיפוש, אולם בעוד בלימודי קולנוע נותנים משקל רב להבחנה בין סוגות שונות, בסוציולוגיה מקובל לראות בכך הבניה חברתית.
לז'אנר גם יכול להיות תת-ז'אנר, שהוא ז'אנר בפני עצמו, עם אוסף כללים מפורטים יותר. למשל: ז'אנר סרטי המתיחות הוא תת-ז'אנר של ז'אנר סרטי הקומדיה, וז'אנר סרטי הזומבים הוא תת-ז'אנר של ז'אנר סרטי האימה.
בשנים הראשונות להולדת הקולנוע, קוטלגו הסרטים בעיקר על פי אורכם ועל פי נושאיהם המרכזיים ("סרטי אקטואליה", למשל, או "סרטי טריקים"), וזה רק החל מסוף העשור הראשון למאה העשרים שהתכנים המוצגים – מקומות, טיפוסי דמויות, מבני עלילה נפוצים – הופכים לפופולריים. בשנים שבתווך ההשראה הייתה לא פעם תיאטרון הוודוויל ודומיו. אחרי מלחמת העולם הראשונה נעשית נפוצה יותר ויותר חלוקה של הסרטים השונים לז'אנרים במובן המקובל כיום, למשל קומדיית סלאפסטיק או קומדיית הרפתקאות. החלוקה עברה שיופים ועדכונים עד לתור הזהב של הוליווד, אז קטגוריות מסוימות מוסדו כמהותיות לקולנוע האמריקני וזוהו עם שחקנים, במאים, כותבי תסריטים וסגנונות צילום. גם אופני השיווק וההפצה תאמו את אותן סוגות, מתוך הנחה שאם הקהל ידע למה לצפות הוא יגיע יותר לבית הקולנוע. מערכת הז'אנרים של ארצות אברית התמסדה כמערכת המרכזית, על אף שניתן לטעון שלכל מדינה ותרבות קלנועית יש מערכת ז'אנרים משלה, למשל סרטי העיירות הקטנות (Heimat) בגרמניה.
ז'אנר, מוסכמה וצופה

מוסכמה היא אחת מאבני הבסיס של ז'אנר מסוים, והיא נוגעת בציפיות מסוימות שמזהה הצופה ומפתח כדי לעשות סדר בהתרחשויות שמופיעות מולו על המסך. ז'אנרים ומוסכמות מגדירים הן מה יכול להופיע בסרט והן מה לא יכול להיכנס אליו, ואם משהו נכנס לסרט המוסכמות מגדירות גבולות לגבי כיצד ובאיזה אופן האלמנט יופיע על המסך. כך, מסרט מערבון נפתח ציפייה שאקדחים ישחקו תפקיד מרכזי, ושכובע בהיר יותר מסמן דמות טובה יותר. אם ציפיות אלו לא יתממשו, יכול להיות שנסיק שהסרט לא משתייך לאותו הז'אנר, או אולי שהסרט משחק על הציפיות שלנו מהז'אנר. זיהוי של מוסכמות וזיהוי של סט הז'אנרים שמאפיינים סרט מסוים הוא קשר הכרחי ודו כיווני: זיהוי של ז'אנר גורר חיפוש אחרי מוסכמות מסוימות, ולהפך, והדבר תלוי מאוד באוריינות הקולנועית של הצופה. ככזה, הוא תלוי הן בתכנים שיוצקים צוותי ההפקה של הסרט פנימה, והן בהליך הפרשני של הצופה. לכן, לעיתים הקהל מסווג סרטים מסוימים אחרת משכיוונו בצוות ההפקה.
לז'אנרים יש היסטוריה, סרטים מעצבים וסרטים בעלי תפקידים אחרים בעיצוב של המוסכמות הז'אנריות השונות. קאנון זה אינו קבוע, הוא עובר שינויים וסרטים לא פעם מתייחסים לכך במפורש. קאנון זה מאופיין אסתטית בארבעה אלמנטים מרכזיים: סוגי דמויות טיפוסיים, סוגי מרחבים טיפוסיים (למשל, המערבון מקושר למערב ארצות הברית, באותם אזורים מיושבים בדלילות), סוגי עלילות טיפוסיים ולבסוף במוסכמות ויזואליות מסוימות (למשל הכובעים מהפסקה הקודמת). כל אלה סוגים של מוסכמות שביחד מגדירים, לפחות עד גבול מסוים, את הז'אנר הרלוונטי. האוריינות של הצופה מתייחסת להיכרות עם סוגי המוסכמות הללו ועם היכולת לזהות אותם בווריאציות הפרטיקולריות של הסרט. כך גם לגבי ההליך השיווקי של הסרט: נצפה למצוא, למשל, שחקניות ושחקנים מסוימים בסרטים מז'אנרים מסוימים, ואלה בתורם בגדר מוסכמות ויזואליות.
סיווג הסוגות הקולנועיות

סרטי קולנוע מסווגים בדרך כלל לפי: הרקע העלילתי, אופי הסרט, שיטת ההפקה ולפי קהל היעד.
הרקע העלילתי מתייחס לסביבה שבה העלילה מתרחשת (המיקום והזמן).
אופי הסרט מציין את הטון הרגשי של העלילה.
הפורמט הקולנועי מתייחס לעריכה הקולנועית או לאופן ההצגה.
סיווג הסוגות הקולנועיות > סיווג לפי מקום התרחשות העלילה

מערבונים – סרטים אשר עלילתם מתרחשת במהלך המאה ה-19 בארצות הברית בתקופת המערב הפרוע.
סרטי מלחמה – סרט העוסק באירועים הקשורים לאירוע כלשהו המתקשר לנושא צבאי או מלחמתי מכל סוג.
סרט היסטורי – סרטים אשר מבוססים על אירועים היסטוריים.
סרט תקופתי – סרט אשר עלילתו מתרחשת בתקופה מסוימת בהיסטוריה האנושית.
סיווג הסוגות הקולנועיות > סיווג לפי תוכן נרטיבי

סרטי פשע – סרטים הכוללים אלמנטים שונים של פשיעה ועבירות על החוק.
סרטי דרמה – סרטים אשר מתמקדים בעיקר בהתפתחות העומק של הדמויות ובאינטראקציות ביניהם.
סרטי פנטזיה – סרטים אשר עלילתם מכילה אלמנטים אשר קיימים רק בדמיון האנושי.
סרטי מדע בדיוני – סרטים אשר עוסקים לרוב בתיאור עלילות עתידיות בדיוניות באמצעות פיתוח של רעיונות ומגמות קיימים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, הכלכלה והאמנות והשלכותיהם על עתיד האנושות.
סיווג הסוגות הקולנועיות > סיווג לפי אופי הסרט

סרטי פעולה – סרטים אשר מאופיינים לרוב בסיפור פשוט אודות "אנשים טובים" נגד "אנשים רעים", כאשר רוב המחלוקות באות לידי פתרון באמצעות אלימות.
סרטי הרפתקאות – עלילתו מתרחשת לרוב בעבר או בעולם פנטזיה אשר לעיתים קרובות כוללים גם מסעות וקרבות.
סיווג הסוגות הקולנועיות > סיווג לפי רגש

סרטי מלודרמה – סרטים הפונים לרגשות עצובים, יש בהם חלוקה ברורה בין טובים לרעים.
סרטים רומנטיים – סרטים בהן העלילה המרכזית סובבת סביב מעורבותם הרומנטית של הדמויות הראשיות.
סרטי קומדיה – סרטים הומוריסטיים אשר בהם הדגש העיקרי הוא להצחיק את הצופים.
סרטי אימה – סרטים אשר תוכנם מכוון לעורר בצופים בו פחד, אימה, בעתה, חרדה, זעזוע או דחייה.
סרטי מתח – סרטים אשר מאופיינים בשימוש בפעולה, במקצב גבוה ובגיבורים בעלי תושייה שצריכים לסכל את מזימותיהם של נבלים בעלי כוח רב יותר מהם.
סרטי אסונות – סרטים שמטרתם להפחיד, ואשר עלילתם מתמקדת באסון הממשמש ובא או באסון מתמשך (כגון מטוס פגום, שרפה, ספינה טובעת או התנגשות אסטרואיד).
סיווגי סרטים על פי מדיום > סיווג לפי הפורמט הקולנועי

סרטי לייב אקשן – הפורמט הנפוץ ביותר של סרטים. סרטים אשר מופקים באמצעות מצלמות בהם השחקנים הם אנשים אמיתיים (בשר ודם), להבדיל מאנימציה.
סרטי הנפשה – סרטים בהם מוצג רצף מהיר של פריימים אשר יוצרים אשליה של תנועה.
סרטי הנפשה מסורתית
סרטי הנפשה ממוחשבת
סרטי סטופ מושן
סרטים ביוגרפים – סרטים המבוססים על ביוגרפיה של אדם מסוים או קבוצה של אנשים.
סרטים תיעודיים – סרטים שמטרתם לתעד את המציאות בניגוד לסרט קולנוע שמטרתו להציג את התסריט הבדוי.
סיווגי סרטים על פי מדיום > סיווג לפי קהל יעד

סרטי ילדים
סרטי בנות
סרטים לכל המשפחה
סרטים לנוער ולקהל צעיר
סרטים לקהל בוגר
סרטים למבוגרים בלבד
לקריאה נוספת

Thomas Schatz, Hollywood genres: formulas, filmmaking, and the studio system, McGraw-Hill, 1981, ISBN 9780075536239, 14-41.
הערות שוליים

↑  נועה לביא, מדרמה לריאליטי: מה היא איכות בעיני יוצרי ויוצרות טלוויזיה?, סוציולוגיה ישראלית יט (2), תשע"ח־2018, עמ' 99–120‏, JSTOR 26725431
1 2 3 4 5  בני בן-דוד, הקומדיה הרומנטית האמריקנית: היסטוריה, אידאולוגיה ומגדר, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2015. פרק ראשון.
1 2  Grant, Barry Keith, ed. Film Genre Reader IV. University of Texas Press, 2012.
↑  Thompson, Kristin, David Bordwell, and Jeff Smith. Film history: An introduction. New York: McGraw-Hill, 1994.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551257705171  GND: 4328427-9  LCCN: sh86003119  NKC: ph120206
1952 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1952  בקולנוע |  |
< · 1950 · 1951 — 1952 — 1953 · 1954 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1952 ונוגעים לעולם הקולנוע.
סרטים שוברי קופות

"שיר אשיר בגשם" - סרט מוזיקלי, בכיכוב ג'ין קלי, דונלד או'קונור ודבי ריינולדס.
"הנס כריסטיאן אנדרסן" - בכיכובו של דני קיי.
"בצהרי היום" - מערבון בכיכובם של גרי קופר וגרייס קלי.
"הרוע והיופי" - קומדיה בכיכובם של קירק דאגלס ודיק פאוול.
"חמש אצבעות" - מותחן בכיכובו של ג'יימס מייסון.
"מולין רוז'" - עיבוד לרומן "לה מיור", בכיכובם של חוזה פרר, ז'ה ז'ה גאבור וקולט מרשאן.
פרסים

האדם השקט - דרמה עטורת שבחים של ג'ון פורד בו מגלם ג'ון ויין מתאגרף אמריקני החוזר לכפר הולדתו באירלנד ומתאהב באחותו של אחד מיריביו. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר: לצילום ולבימוי.
נולדו

6 במרץ – שרון הראל, מפיקת קולנוע ישראלית
7 במרץ – סמדר ברנר, שחקנית קולנוע ישראלית
19 במרץ – מרק רוזנבאום, במאי ומפיק קולנוע ישראלי
14 במאי – רוברט זמקיס, במאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אוסקר
7 ביוני – ליאם ניסן, שחקן
20 ביוני – ג'ון גודמן, שחקן
1 ביולי – דן אקרויד, שחקן קנדי
18 באוגוסט – פטריק סווייזי, שחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2009)
27 באוגוסט – מיכה לבינסון, שחקן ובמאי תיאטרון וקולנוע ישראלי (נפטר ב-2017)
25 בספטמבר – כריסטופר ריב, שחקן (נפטר ב-2004)
22 באוקטובר – ג'ף גולדבלום, שחקן
27 באוקטובר – רוברטו בניני, שחקן ובמאי
נפטרו

21 באפריל – לזלי באנקס, שחקן
26 באוקטובר – האטי מקדניאל, שחקנית (עוזרת הבית ב"חלף עם הרוח")
סרטים אחרים

איטליה אומברטו דה
צרפת משחקים אסורים
יפן איקירו
ארצות הברית ויוה זפאטה!
ארצות הברית אורות הבמה
ארצות הברית דודנית רחל
ארצות הברית האדם השקט
ארצות הברית ההצגה הגדולה בתבל
ארצות הברית שלגי הקילימנג'רו
ישראל קריה נאמנה
חמש אצבעות
חשיבותה של רצינות
לפגוש את דני וילסון
שובי שבא הקטנה
ראו גם

1951 בקולנוע
1952
1953 בקולנוע
שנים בקולנוע
סרט קולנוע
1950 בקולנוע

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1950  בקולנוע |  |
< · 1948 · 1949 — 1950 — 1951 · 1952 · >
כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-20 · כל ערכי השנים בקולנוע במאה ה-21 · פורטל הקולנוע
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1950 ונוגעים לעולם הקולנוע.
סרטים שוברי קופות

סינדרלה ($4,300,000)
רק אתמול נולדה ($4,100,000)
אבי הכלה ($4,036,000)
שמשון ודלילה ($9,000,000)
פרסים

פרסי אוסקר:
פרסי גלובוס הזהב:
סרטים נוספים

"ריו גראנדה". הסרט השלישי בטרילוגיית המערבונים של ג'ון פורד ובו מככבים ג'ון ויין ומורין אוהרה.
"פחד במה". מותחן של אלפרד היצ'קוק, בו מככבת מרלן דיטריך, המתרחש בבית ספר למשחק.
נולדו

22 בפברואר – ג'ולי וולטרס, שחקנית
13 במרץ – ויליאם ה. מייסי, שחקן
18 במרץ – בראד דוריף, שחקן
26 במרץ – מרטין שורט, שחקן
20 במרץ – ויליאם הרט, שחקן
30 במרץ – רובי קולטריין, שחקן
18 באפריל – קני אורטגה, במאי קולנוע (היורשים, היי סקול מיוזקל)
21 בספטמבר – ביל מארי, שחקן
31 באוקטובר – ג'ון קנדי, שחקן
28 בנובמבר – אד האריס, שחקן
8 בדצמבר – ריק בייקר, מאפר ("מלחמת הכוכבים", "כוכב הקופים")
נפטרו

2 בינואר – אמיל יאנינגס, שחקן
7 באפריל – וולטר יוסטון, שחקן (ואביו של הבמאי ג'ון יוסטון)
23 באוקטובר – אל ג'ולסון, שחקן
ראו גם

1949 בקולנוע
1950
1951 בקולנוע
שנים בקולנוע
סרט קולנוע
אדריאנוס

פסל של הקיסר אדריאנוס שנמצא בתל שלם. הפסל מסמל את חגיגת הניצחון על היהודים המורדים ודיכוי מרד בר כוכבא. מוצג במוזיאון ישראל.
ערך זה עוסק בקיסר רומא. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פּוּבְּלִיוּס אָילִיוּס טְרַאיָאנוּס הַדְרִיָאנוּס (בלטינית: Publius Aelius Traianus Hadrianus), הנקרא בקיצור אדריאנוס או הדריאנוס (24 בינואר 76 - 10 ביולי 138) היה קיסר רומא משנת 117 ועד מותו. נחשב כשלישי מבין חמשת הקיסרים הטובים, ותקופת שלטונו נחשבת כאחת המשגשגות בתקופות שלטון הקיסרים. במסורת היהודית הוא מוזכר לשלילה בשל דיכוי מרד בר כוכבא, שבו קיפחו חייהם מאות אלפי יהודים ובהם עשרת הרוגי מלכות, ובשל גזירות השמד שגזר. בספרות חז"ל כונה "שחיק טמיא" (שיישחקו עצמותיו).
חייו > נעוריו

אדריאנוס נולד בעיר איטליקה (בסמוך לעיר סביליה המודרנית שבספרד) למשפחת מתיישבים רומית עשירה.
אולם אפשר שנולד בעיר רומא. שם אביו היה פובליוס איליוס הדריאנוס אפר (אנ'), ושם אמו דומיטיה פאולינה, שמוצאה מהעיר גאדיס (קדיס בספרד). אביו מת כשהיה אדריאנוס כבן 10, והוא נמסר לאומנות (אפוטרופסות) של שניים: שאר בשרו, הקיסר לעתיד טראיאנוס (סבתו של אדריאנוס הייתה דודתו של טראיאנוס, שקדם לו בתפקיד), ופובליוס אקיליוס אטיאנוס (אנ'), ידיד אביו. האומנים לקחו את אדריאנוס עמם לרומא, שם הצליח בלימודיו. אדריאנוס חונך כמנהג הרומאים העשירים באותה התקופה, והצטיין במיוחד בשפה היוונית, עד כדי כך שידידיו כינוהו "גרייקולוס" ("יווני קטן").
בשנת 91 שב לעיר מולדתו כדי למלא שירות טרום-צבאי של נערים (IUVENES) המיועדים לשירות הקיסרי הבכיר.
חייו > שירות ציבורי

לאחר תום שירותו, בשנת 93, נקרא על ידי טראיאנוס לשוב לרומא, שם מילא תפקיד ציבורי: חבר ועדת העשרה שדנה בסכסוכים בין אזרחים (Decemviri stlitibus judicandis). בשנת 94 מונה לתפקיד האחראי על החגיגות הלטיניות (PRAFECTUS FERIARUM LATINARUM) שנערכו מדי שנה על הר אלבאנוס לכבוד יופיטר. בנוסף על כך, היה חבר ועדת השישה אשר על חטיבות הפרשים הרומיים (SEVIR TURMAE EQUITUM ROMANORUM).
בשנת 95 נכנס למסגרת הצבאית בדרגת טריבון של הלגיון השני אדיוטריקס. מלגיון זה הועבר באותה דרגה ללגיון החמישי מקדוניקה, שהוצב במואסיה. באוקטובר 97, לאחר שנודע כי הקיסר נרווה אימץ את טראיאנוס, יצא אדריאנוס לגרמניה העליונה, שם בירך את טראיאנוס בשם חילות מואסיה על אימוצו הקיסרי. טראיאנוס השאיר אותו שם, לשרת בתפקיד טריבון בלגיון ה-22 פרימיגניה (Legio XXII Primigenia). בסוף ינואר 98, לאחר מות הקיסר נרווה, יצא אדריאנוס לקולוניה אגריפינה (קלן) שבגרמניה התחתונה, כדי להיות הראשון שיודיע על כך לטראיאנוס, יורשו של נרווה.
בשנת 100 נשא אדריאנוס לאשה את ויביה סבינה (Vibia Sabina), נכדתה של אחות טראיאנוס, אולפיה מרקיאנה (אנ'). מאחר שלא היו לטראיאנוס צאצאים, ויביה סבינה הייתה הקרובה ביותר לו בקשרי המשפחה.
בשנת 101 היה אדריאנוס מועמדו של הקיסר טראיאנוס למשרת קוואיסטור ויצא עמו לדאקיה, למסע המלחמה הדאקית הראשונה (אנ') (בשנים 101–102), בה זכה באותות הצטיינות. בשנת 103 כיהן במשרת הממונה (CURATOR) על רשומות הסנאט (AB ACTIS SENATUS). בשנת 105 כיהן במשרת טריבון של העם (אנ') ברומא. בזמן מסע המלחמה הדאקית השנייה (אנ') (בשנים 105–106), מונה מטעם הקיסר על הלגיון הראשון מינרוויה. בסוף שנת 106 נשלח על ידי טראיאנוס לרומא ומונה לפראיטור.
בעקבות הצטיינותו במלחמה הדאקית השנייה, מונה למושל הפרובינקיה פאנוניה התחתונה (אנ') בדרגת לגאטוס (LEGATUS PRO PRAETORE). לאחר מכן מונה לתפקיד קונסול מוסף (CONSUL SUFFECTUS) ובתקופה זו שימש כמחבר נאומיו של טראיאנוס. בשנים הבאות צורף אל ועדת השבעה הממונה על פולחן סעודות האלים (SEPTEMVIR EPULONUM) (אנ') ולסודאלס אוגוסטאלס (אנ'), חבר הרעים הסודאלים שתפקידם היה לטפח את פולחן אוגוסטוס, שהיה חשוב ביותר במשטר הקיסרי.
באמצע שנות ה-30 לחייו, נסע אדריאנוס ליוון, ובעקבות ביקורו ופגישותיו בעיר אתונה, קיבל את האזרחות האתונאית, ונבחר בה על דעת כל מוסדות העיר לארכון מן המניין (Eponymous archon) לשנת 112–113.
בשנות חייו האחרונות, ניהל טראיאנוס את המלחמות הפרתיות, מלחמות שמטרתן להכרית את האימפריה הפרתית. במהלך מסע המלחמה הפרתי (אנ') חנו אדריאנוס ולגיונותיו בעורף החזית המזרחית בסוריה.
בתקופה זו גם שימש מושל הפרובינקיה סוריה. בשנת 117, כאשר החליט טראיאנוס לעזוב את המלחמה ולצאת לרומא, הפקיד בידי אדריאנוס את הלגיונות המוצבים במזרח והועיד אותו להתמנות קונסול בשנה הקרובה.
המלחמה הייתה כישלון, וטראיאנוס חלה ומת ב-8 באוגוסט 117.
לנרווה, טראיאנוס, אדריאנוס ואנטונינוס פיוס, ארבעת הקיסרים שבאו אחרי מות דומיטיאנוס, לא היה בן שיכול היה לרשת את הקיסרות. לכן הם אימצו לבן מועמד מתאים לרשת את הקיסרות. האימוץ הבטיח את רציפות השלטון התקין. כך מינה נרווה את טראיאנוס, אך טראיאנוס לא הספיק למנות את יורשו בעודו בחיים. לפי סברה אחת היה בדעתו למנות את שר הצבא לוסיוס קווייטוס, אך הוא לא הספיק לעשות זאת בטרם מת ואשתו של טראיאנוס, פלוטינה (אנ'), שנטתה חסד לאדריאנוס, הוכיחה באמצעות מסמכים מזויפים כי טראיאנוס אימץ את אדריאנוס לבן, וכך מינה אותו הסנאט הרומי לקיסר. עם זאת, מקור כוחו של אדריאנוס לא היה באימוצו על ידי טראיאנוס ובתמיכת הסנאט, כי אם בתמיכת הלגיונות.
אדריאנוס וצבאו

על אף היותו מנהלן מוכשר ובעל יכולת צבאית מוכחת, ואולי משום כך, החליט אדריאנוס כי שטחי האימפריה הרומית נמתחו אל מעבר ליכולותיה ההגנתיות. ההתקוממות הכללית של עמי המזרח, הביאה את אדריאנוס למסקנה כי על האימפריה להחזיק בגבולות בני הגנה, דבר העדיף על מדיניות הכיבושים של טראיאנוס, אשר שאף להרחיב את גבולות האימפריה ככל האפשר. מכיוון שכך, כבר מיד לאחר שנעשה קיסר, ויתר אדריאנוס על כיבושי קודמו בפרתיה ובארמניה, נסוג ממסופוטמיה וכן הסיג מעט את גבול צבאותיו בבריטניה, תוך שהוא בונה חומה (שחלקים ממנה קיימים עד ימינו) שהפרידה בין פראי הצפון, ובין האזור הדרומי של בריטניה שהיה לפרובינקיה רומית. חומת אדריאנוס בבריטניה הייתה אך אחת משורה של ביצורים מאסיביים בכל גבולות הממלכה, שכונו "לימס" - רשת של מחסומים נייחים וביניהם דרכים, מצדיות, מבצרים, מגדלי איתות ותצפית, שיצרו קו הניתן להגנה ובארץ ישראל לימס פלשתינה.
מדיניות זו של שמירת הגבול בהגנה נייחת הייתה עלולה ליצור אי שקט בצבא, שעתה חסרה הייתה לו התעסוקה כנגד גורמים מבחוץ, והסכנה הייתה כי יפנה פנימה. בשל כך הרבה אדריאנוס לתור את האימפריה, להגיע אף ליחידות הצבא המרוחקות ביותר, ולהשליט משטר של אימונים ותרגולים שהיה בהם כדי להעסיק את היחידות.
בסיוריו ברחבי האימפריה, ניסה אדריאנוס לאחד את המינהל והמשפט בפרובינקיות, וליצור מצב בו תהיה האימפריה לקהילה, יותר מאשר אגד של פרובינקיות הנשלט בניגוד לרצונו על ידי שלטון מרכזי זר. אדריאנוס פעל למען הענקת זכויות של אזרחות רומאית לאזרחי ערים רבות באימפריה. אף בביקורו של אדריאנוס ביהודה רצה אדריאנוס להרגיע את הרוחות ולצרף את העם היהודי אל הקהילה שהקים. במטבע שטבע לזכר הביקור נראה אדריאנוס כשהוא עומד ליד אישה המסמלת את יהודה, וילדים מגישים לו כפות תמרים כאות לשלום. על אף שאותות המרד כבר ניכרו מתחת לפני השטח בעת שביקר אדריאנוס ביהודה, לא הצליח הקיסר לגלותם בעת שערך את ביקורו.
על פי המדיניות החדשה לא היו עוד המדינות השוכנות בגבולה של האימפריה מטרות מיידיות לכיבוש או להפיכה למדינות גרורות נוסח ממלכת יהודה של ימי הורדוס, כי אם מדינות שתפקידן לחצוץ בין האימפריה ובין אויביה, ולאפשר מרווח פיזי בין האימפריה הרומית ובין מעצמות אזוריות כאימפריה הפרתית, דבר שיאפשר מניעתה של מלחמה כל עוד ירצו בכך הצדדים. מדיניות זו אפשרה את שמירת השלום בגבולות האימפריה, ואת תקופת השגשוג שידעה האימפריה בימי יורשיו של אדריאנוס - "הקיסרים הפילוסופים" אנטונינוס פיוס (החסיד) ומרקוס אורליוס.
הקונפליקט הצבאי הקשה ביותר בתקופתו של אדריאנוס היה עם היהודים בימי מרד בר כוכבא בין השנים 132–135.