stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיד
שימושים

השימוש הידוע הראשון לסיד הוא אטימת בורות מים. מכאן גם נובעת האימרה שמקורה במסכת אבות, "בור סוּד [=מסויד] שאינו מאבד טיפה".
בימי קדם עשו שימוש קוסמטי בסיד. בתלמוד הבבלי (מסכת שבת, פ:) מסופר על רב ביבי שסך את ביתו בסיד כדי ליפותה, ועל תגובתו של רב נחמן שביתו שלו נאה מספיק ואינה צריכה טיפול שכזה.
לסיד חי (Quicklime) מיוחס שימוש במתכון הסודי להכנת האש היוונית ככל הנראה ליצירת ההתלקחות הראשונית באמצעות חשיפתו למים, המעלה את הטמפרטורה שלו מעל 150 מעלות צלזיוס.
בתקופה העות'מאנית הוקמו כבשני סיד בארץ ישראל לשרפה של אבני גיר במשך כמה ימים לצורך ייצור סיד לציפוי קירות.
שימוש נוסף כנשק תועד כאשר אחד ממצביאיו של המלך הנרי השלישי פיזר סיד חי על צי צרפתי פולש ועיוור את המתקיפים.
כיום השימוש העיקרי של הסיד הוא שימוש של בנייה וצביעה. עקב צבעו הלבן של הסיד הוא משמש כצבע לבן שכיח בעולם הבניה.
הסיד משמש גם כחומר גלם למלט וטיח.
לסיד שימושים רבים בתעשיות כימיות.
סיד משמש לתאורה על ידי פנסי סיד.
הבסיס ליצירת אור דרומנד, המכונה אור סיד.
ראו גם

כבשן סיד
לקריאה נוספת

חומרי מליטה- י. סורוקה הוצאת "מכלול"
הערות שוליים

↑  רש״י במסכת בבא מציעא דף עד עמוד א ד״ה ומידק מתאר את התהליך כך: לאחר שנשרפו האבנים הרי הן חתיכות שרופות, ומוציאין אותן מן הכבשן, ונותנין בהן מעט מים, וצוברין אותן ונידוכות מאליהן כקמח טחון.
1 2  אור דרומנד
| בטון |
| --- | --- | --- |
| סוגים | בטון רזה • מלט • בטון מצטופף מעצמו • בטון מובא • בטון שקוף למחצה • בטונייר |  |
| שימוש | בטון מזוין • בטון דרוך • יציקת בטון • חגורת בטון • בטון מוטבע |  |
| מרכיבים | צמנט • צמנט פורטלנד • סיד • חול • אגרגט • פלדה |  |
| ייצור | מפעל בטון • מערבל בטון • משאבת בטון • טפסנות בטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4069810-5
מחדר פלוטוני

מגדל השטן – גוף חדירה מסוג פקק געשי
מֶחדר פלוטוני הוא סלע מגמטי הנוצר כאשר מאגמה מתגבשת בתוך תא מאגמה או חודרת לתוך סדקים בקרום כדור הארץ ומתגבשת בתוכם. חלוקות פנימיות של גופי החדירה מתייחסות לאופן התגבשותם ביחס לסלעי הסביבה ולעומקם. סמוך לפני השטח עשויים המחדרים להתגבש לסלעים געשיים ותת-געשיים.
היווצרות

מחדרים פלוטוניים נוצרים מהצטברות גבישי מינרלים לסלעים פלוטוניים שהתגבשו בהתקררות איטית של המאגמה במאגר כלשהו – תא מאגמה או סדק – במעטפת העליונה או בקרום. תהליך היווצרותם של המחדרים מתחיל בהיווצרות המאגמה מהתכה של סלעים, נמשך בהובלתה ומסתיים התגבשותה בחלקים שונים של הליתוספירה. משך הזמן הדרוש למחדרים כאלה להתגבש יכול להגיע למיליוני שנים.
צפיפותה של המאגמה נמוכה יחסית לזו של סלעי הסביבה, ולכן היא נעה כלפי מעלה ומצטברת בתאי מאגמה – שם היא מתגבשת או שולחת אל סלעי הסביבה "שלוחות" בדמות גופי חדירה מגמטיים. שלוחות אלה נוצרות מהלחץ שמפעיל הנוזל המגמטי על הסלעים הנדחקים או שהן חודרות לסדקים ואזורי חולשה קיימים בקרום בתהליך הנקרא הזרקת דייק. גופי חדירה אלה מתקררים לאט, ובמאגמה הנתונה בהם חל גיבוש מפריט היוצר סלעים פלוטוניים.
מיון גופי חדירה

קיימות שתי חלוקות עיקריות של גופי חדירה:
מיון גופי חדירה > גופים תואמים ובלתי-תואמים

חלוקה זו מתייחסת ליחס הגאומטרי בין סלעי הסביבה לגופי החדירה:
גופי חדירה תואמים – המאגמה חודרת אל בין שכבות סלע קיימות ומתגבשת ביניהן ובמקביל להן, ולמעשה יוצרת שכבת-ביניים. גופי חדירה תואמים כאלה הם סיל, לופולית  ולקולית.
גופי חדירה בלתי-תואמים – המאגמה קוטעת שכבות של סלעי סביבה וחודרת בניצב להן או בזוויות אלכסוניות שונות. גופי חדירה בלתי-תואמים כאלה הם בתולית, גבנון, דייק וסדן.
מיון גופי חדירה > עומק חדירה

גופי חדירה מתגבשים בעומקים שונים מתחת לפני השטח:
גופי חדירה עמוקים – גופי חדירה המתגבשים במעטפת או בתחתית הקרום בעומק של קילומטרים אחדים עד עשרות קילומטרים. בדרך-כלל מדובר בגופים גדולים כבתולית אך גם קטנים יותר כסדן וגבנון.
גופי חדירה רדודים – גופי חדירה המתגבשים בחלקים העליונים של הקרום, באזור סלעי הביניים, בעומק שאינו עולה על קילומטרים אחדים. גופי חדירה כאלה הם בדרך-כלל קטנים, דוגמת דייק, סיל, לקולית ופקק געשי.
גאומטריה של גופי חדירה > מחדר לוחי

מחדר לוחי הוא מסה של מאגמה החודרת לסדקים קוויים דוגמת העתקים בסלעי סביבה והמתגבשת לסלע פלוטוני. דוגמה למחדרים כאלה הם דייקים לוחיים.
גאומטריה של גופי חדירה > מחדר טבעתי

מחדר טבעתי נוצר בדרך כלל כתופעת לוואי של היווצרות קלדרה. כאשר הר געש קורס לתוך תא המגמה שלו בעקבות ירידת לחץ הגזים והתרוקנות התע ממגמה נוצר עמק קלדרה. במידה ושארית המגמה עולה דרך הסדק הטבעתי שנוצר סביב להר ייווצר דייק טבעתי (ניתן לדמיין לחיצת מכסה סיר הקטן בכמה מ"מ לתוך סיר מבעבע בנוזל וגז). שלאחר סחיפה ייראה הדייק במבט-על כטבעת. דוגמה למחדר כזה הוא דייק טבעתי.
גאומטריה של גופי חדירה > מחדר שכבתי

מחדר שכבתי הוא גוף חדירה הערוך בשכבות, הערוכות על-פי רוב בשולי המחדר, במקביל או במבנה קונצנטרי מן הדפנות פנימה. השכבות נוצרות בשלבים שונים במהלך ההתגבשות ההדרגתית של המאגמה בתוך תא המאגמה או בתוך סדק בקרום כדור הארץ, וגם לאחר תום ההתגבשות. דוגמה למחדר שכבתי נרחב ניתן לראות במתחם בושוולד – אגן גאולוגי עשיר במחצבים המצוי בדרום אפריקה.
סוגים של גופי חדירה

בתולית – גוף חדירה בלתי-תואם עמוק וגדול מאוד שאורכו מעשרות עד מאות קילומטרים הנוצר מהתגבשות מאגמה גרניטית. מחדרים אלה נוצרים בתשתיתם של רכסי הרים בשלבים האחרונים של אורוגנזה ונחשפים בתהליכי סחיפה. מאחר שגופים אלה מתקררים באיטיות לאורך זמן רב נוצרים בהם גבישים גדולים – ממילימטרים אחדים עד סנטימטרים אחדים. מתוך בתולית עשויים לנבוע גופי חדירה קטנים יותר כדייקים וסילים.
גבנון – גוף חדירה בלתי-תואם, דומה לבתולית אך קטן בהרבה: קוטרו מגיע לעשרות מטרים בלבד. למרגלות הר גוונים במכתש רמון מצויים גבנונים.
דייק – גוף חדירה בלתי-תואם, יריעה החוצה סלעי סביבה בניצב או באלכסון. מרבית הדייקים קטנים יחסית: רוחבם מגיע לעשרות מטרים ואורכם לקילומטרים אחדים. עם זאת, בזימבבואה קיים דייק ענק שרוחבו כ-8 ק"מ ואורכו כ-550 ק"מ. מרקמם של הדייקים גס בעומק רב ודק סמוך לפני השטח. דייקים עשויים להופיע בכמה צורות:
דייק לוחי – דייקים של דיאבז וגברו הנוצרים בתוך סדקי מתיחה באזורי פתיחה דוגמת רכסים מרכז אוקייניים
דייק טבעתי – כאשר המאגמה חודרת לתוך מישור חולשה מעוגל או חרוטי ייחשף הדייק ובמבט-על ייראה כטבעת
דייק חיובי – דייק קשה היוצר תבליט בשטח כאשר סלעי הסביבה הרכים ממנו נסחפים או מתבלים
דייק שלילי – דייק רך היוצר תעלה כאשר הוא נסחף או מתבלה ביחס לסלעי סביבה קשים ממנו
לופולית – גוף חדירה תואם וגדול דמוי משפך רחב הדוחק את שכבות סלעי הסביבה כלפי מטה. מבנהו הפוך לזה של לקולית.
לקולית – גוף חדירה תואם וגדול דמוי פטריה רחבה הדוחקת את שכבות סלעי הסביבה כלפי מעלה. מבנהו הפוך לזה של לופולית.
סדן – גוף חדירה בלתי-תואם היוצא מתוך בתולית. קוטרו נע בין מאות מטרים ועד קילומטרים אחדים והוא בעל גבישים גדולים. "שן רמון" הוא סדן הנחשף במכתש רמון.
סיל – גוף חדירה תואם החודר בין שכבות סלעי סביבה. סילים הם לרוב צרים מאוד – ממילימטרים ספורים עד מטרים בודדים.
פקולית – גוף חדירה תואם דמוי עדשה הנוצר בין שכבות קימוט של קמרים וקערים.
פקק געשי או "צוואר געשי" – גוף חדירה בלתי-תואם הנוצר לאחר התפרצות געשית, כאשר המאגמה שנותרה בצינור ההזנה מתגבשת.
תופעות במחדרים

חדירת המאגמה לסלעי הסביבה יוצרת תופעות שונות בגופי החדירה ובשוליהם.
תופעות במחדרים > תופעות בגופי החדירה

גופי חדירה כפולים – הסדקים אליהם חודרת המאגמה נותרים אזורים של חולשה ומאפשרים חדירות חוזרות של מאגמה. באופן כזה עשויים להיווצר מחדרים נוספים, דוגמת סילים ודייקים. תופעה נוספת העשויה להתרחש היא התגבשות ראשונית של מחדר המורכב מסלע פלוטוני אחד וחדירה נוספת של מאגמה – לאותו סדר או לשולי המחדר הקיים – בהרכב שונה היוצרת סלע פלוטוני אחר.
מרקם פורפירי – המאגמה עשויה להכיל גבישים גדולים שצמחו במשך זמן רב. כאשר היא עולה סמוך לפני השטח או חודרת לתוך סדק בסלעי הסביבה, התקררותה מואצת ומסביב לגבישים הגדולים יתפתחו בה גבישים זעירים.
קסנוליתים – פיסות מסלעי הסביבה אליהם חודרת המאגמה עשויים להתנתק מן הדפנות ולהינשא בנוזל המותך.
פסאודומורפיזם – מצב שבו מינרלים בסלע עוברים המרה (alteration) ומוחלפים על ידי מינרלים אחרים בהשפעת פעילות הידרותרמית או בליה.
תופעות במחדרים > תופעות בשולי גופי החדירה

התמרת מגע – המאגמה החמה גורמת להתמרה של דפנות המאגר או הסדק אליו היא חודרת. התמרה זו מוגבלת לאזורים צרים של סנטימטרים אחדים, מאחר שסלעי הסביבה קרים מאוד ביחס למאגמה והם בעלי בידוד תרמי טוב. לעיתים נותרים ריכוזים של תחמוצות ברזל וצורן בנקודות המגע.
מרקם מדורג – מאחר שהתקררות המאגמה בתוך הסדק אינה אחידה, יתפתחו במחדר גבישים בעלי גדלים שונים: קטנים מאוד בשולי גוף החדירה וגדולים יותר במרכזו.
פסי זרימה – בשולי המחדר עשויים להתפתח פסי זרימה הערוכים בשכבות קונצנטריות מן הדפנות פנימה. פסי זרימה אלה נוצרים בשלבים במהלך התגבשות חלקית ונובעים מתנועת המאגמה בתוך הסדק. פסי זרימה אלה יוצרים מחדרים שכבתיים.
שולי לכידה – תנועתה של המאגמה לאורך דפנות המאגר וצמיגותה גורמות לפנוקריסטים ולקסנוליתים המצויים בה להאט את תנועתם ולהילכד בשולי הזרם. בדומה לפסי זרימה, גם לכידה זו יוצרת מחדרים שכבתיים.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
פטרולוגיה
וולקנולוגיה
סלע יסוד
מאגמה
סביבת היווצרות
לקריאה נוספת

עקיבא פלכסר, גיאולוגיה, יסודות ותהליכים, אקדמון, 1992, מסת"ב 965-350-026-0
עמנואל מזור, גיאולוגיה בפטיש ישראלי, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, מסת"ב 965-06-0276-3
דייק בלתי-תואם חוצה שכבות סלעי סביבה במכתש רמון
גופי חדירה עיקריים: 1 – לקולית; 2 – דייק קטן; 3 – בתולית; 4 – דייק; 5 – סיל; 6 – פקק געשי; 7 – לופולית
גופי חדירה ותופעות במחדרים: A – בתולית; B – דייק; C – לקולית; D – פגמטיט; E – סיל; F – הר געש שכבתי; 1 – מחדר חדש חוצה מחדר ישן; 2 – קסנולית; 3 – התמרת מגע; 4 – התרוממות שכבות סלעי סביבה כתוצאה מלקולית
המגילה החיצונית לבראשית

המגילה החיצונית לספר בראשית היא אחת משבע המגילות העיקריות שנמצאו ב"מערה מס' 1" במערות קומראן. המגילה משתייכת למגילות מדבר יהודה והיא אחת מיותר משמונה-מאות כתבים שנמצאו באזור חירבת קומראן שבצפון החוף המערבי של ים המלח. המגילה נמצאה בשנת 1947, על ידי בדואים מהאזור.
המגילה נמצאה במערה עם שלוש מגילות נוספות: מגילת ישעיהו, סרך היחד, פשר חבקוק, והיא נמכרה על ידי הבדואים למר אתנסיוס שמואל, ראש המנזר ע"ש מרקוס הקדוש, שבעיר העתיקה בירושלים. שלוש המגילות האחרות נפתחו במהירות וצולמו, אך המגילה הרביעית, כך היא נקראה אז, הייתה במצב שברירי ולא ניתן היה לפתוח אותה ללא טיפול עדין ביותר.
לאחר גלגולים נוספים דרך חומס בסוריה, וביירות בלבנון, הגיעו המגילות למוזיאון פוג לאמנות (Fogg Art Museum) (אנ') באוניברסיטת הרווארד, מסצ'וסטס ארצות הברית, שם התכוננו לפתוח את המגילה שטרם נפתחה. ראש המנזר התנה את פתיחת המגילה ברכישת ארבע המגילות הנוספות. לבסוף הוצעו המגילות למכירה בוול סטריט ג'ורנל (ב-1 ביוני 1954) ונמכרו למדינת ישראל תמורת 250,000$, בעזרתו של איש העסקים האמריקאי סמואל גוטסמן. המגילות כונסו עם שלוש מגילות נוספות (העתק נוסף של מגילת ישעיהו, מגילת מלחמת בני אור בבני חושך ומגילת ההודיות) בהיכל הספר. 
קלף המגילה עצמו מתוארך לפי תיארוך פחמן 14 לתקופה שבין שנת 73 לפנה"ס לשנת 13 לספירה. חיבור המגילה לראשונה מתוארך לפי לשון הכתוב למאה הראשונה לפנה"ס.
שם המגילה

הכינוי "מגילה חיצונית לבראשית" ניתן לה על ידי מהדיריה הראשונים, נחמן אביגד ויגאל ידין (1956).
תחילה נקראה המגילה בפשטות 'המגילה הרביעית' או 'הלא מזוהה' משום שטרם נפתחה. בארצות הברית הצליח ד"ר טרבר לפתוח חלק מהמגילה וזיהה כי מדובר בלמך אשר פונה לאשתו בת-אנוש. לפי רשימה יוונית של ספרים חיצוניים הוא הסיק כי מדובר בספר החיצוני 'מגילת למך'. הוא הציע את השם 'מגילת למך מעין פשחה'. שם זה שימש את המגילה עד לפתיחתה השלמה. בין השמות שהוצעו למגילה, היה השם 'ספר אבות' שהוצע על ידי פרופ' בנימין מזר.
גילויה ומצבה הפיזי של המגילה

מסתבר שהמגילה החיצונית לבראשית לא נשתמרה בתוך כד, כמו חלק אחר מהמגילות, אלא על הרצפה. ייתכן שהייתה עטופה בבד משום שלא נמצאו עליה סימני עפר. בעקבות כך מצב השתמרותה היה רע. הצד שהיה במגע עם הרצפה נרקב, וצידה האחר שהיה חשוף לאוויר היבש השתמר היטב. את פתיחת המגילה ביצע פרופ' ביברקראוט, שהתנסה בפתיחתן של שלוש המגילות הנפרדות (מגילת ישעיהו, מגילת מלחמת בני אור בבני חושך ומגילת ההודיות).
על מצב השתמרותה סיפרו נחמן אביגד ויגאל ידין: "מצב השתמרותם של דפי המגילה שונה בהתאם למקומם בגליל. עם כל סיבוב בפתיחת המגילה נתקבל מן הצד "הטוב" של הגליל קטע של גוויל, ובצד הרקוב של הגליל נתהווה פער. מכאן שהחלק הראשון של המגילה עשוי סדרה של רצועות עור ורווחים ריקים לסירוגין. אף אחד מתשעת הדפים הראשונים לא השתמר בכל מידת רוחבו, שכן חלק מסופם חסר, או חלק מתחילתם חסר. וכן ישנם דפים, שרק תחילת השורות שבהם או רק סופן נשתמר בהם. רק החל מן הדף העשירי ואילך ישנה רציפות בדפים, אף על פי שגם דפים אלה רחוקים משלמות, שכן הריקבון חדר גם אליהם במקומות שונים. רק שלושת הדפים האחרונים, כלומר, הפנימיים ביותר נשתמרו בשלמותם, להוציא מספר ליקויים שהתגלו בהם".
תוכן המגילה

המגילה כתובה בארמית, ומחלקי המגילה שהשתמרו אפשר לקרוא את הסיפורים הבאים:
סיפורי נח, בהם: הולדת נח, חרדתו של למך בנוגע להולדת בנו, ברית אלוהים עם נח.
סיפורי אברהם, בהם: מסעות אברהם בכנען, ירידת אברהם למצרים, חלומו של אברהם בכניסה למצרים, יופייה של שרי, אברהם עולה חזרה לכנען, מלחמת אברהם בארבעת המלכים המזרחיים, הבטחת אלוהים לאברהם שיהיה לו יורש.
הסגנון הספרותי של המגילה

המגילה מכילה לעיתים תרגומים ישירים, של מילה במילה מספר בראשית, ולעיתים תוספות על הסיפורים והדמויות המופיעות בבראשית. התרגום הישיר מבראשית סייג את החוקרים מלהגיד שהמגילה היא ספרות מדרש. מאידך, התוספות הנרחבות מנעו מהם לשייך את המגילה לספרות תרגום, דוגמת תרגומים נוספים ממערות קומראן של ספר איוב וספר ויקרא. פרופ' פיצמאייר מכניס את המגילה תחת הסגנון הספרותי פסאודואפיגרפיה. 
סגנון ספרותי זה הוא סגנון שהוצע בעקבות גילויי מגילות קומראן ומאפייניו הם שיכתוב הסיפורים המקראיים אך עם תוספות ושינויים.
נישואים על פי המגילה

במגילה ישנה התייחסות לסוגי הנישואים הנחשבים ראויים. הדבר מודגש בשורה 8 טור ו', במגילה: "אז לבני נשים לקחתי מבנות אחי, ובנותיי לבני אחי נתתי, כדת חוק העולם". כלומר שראוי להינשא עם בני דודים. אחרת אין שמירה על טהרת המשפחה, וזה מביא לקלקול עולם.
לקריאה נוספת

נחמן אביגד ויגאל ידין, "מגילה חיצונית לבראשית: ממגילות מדבר יהודה / תיאור המגילה ותוכנה, פקסימילות, תעתיק ותרגום <דפים <XXII ,XIX ,"II ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשי"ז.
2004, Fitzmyer, Joseph A., "The Genesis Apocryphon of Qumran Cave 1 (1Q20): A Commentary, 3rd ed", Roma : Editrice Pontificio Istituto biblico
הערות שוליים

↑  Fitzmyer, Joseph A., The Genesis Apocryphon of Qumran Cave 1 (1Q20): A Commentary, 3rd ed. p. 13-15
↑  G. Bonani et al, radiocarbon, vol. 34, No. 3, 1992. "radiocarbon dating of fourteen dead sea scrolls" p. 845
↑  י. קוטשר, לשון המגילה החיצונית לבראשית, ירושלים, אקדמון, 1967, עמ' 22.
↑  יאיר זקוביץ, אביגדור שנאן, "'סיפור לידת נח על פי מגילה חיצונית לבראשית", בתוך: גם כך לא כתוב בתנ"ך, ידיעות אחרונות, ספרי חמד, 2009, פרק ו, עמ' 79.
↑  Fitzmyer, Joseph A., The Genesis Apocryphon of Qumran Cave 1 (1Q20): A Commentary, 3rd ed. p. 15
↑  נחמן אביגד ויגאל ידין, 'מגילה חיצונית לבראשית ממגילות מדבר יהודה, תיאור המגילה ותוכנה פקסימיליות, תעתיק ותרגום (דפים 2, 19-22), עמ' 12-13.
↑  Fitzmyer, Joseph A., The Genesis Apocryphon of Qumran Cave 1 (1Q20): A Commentary, 3rd ed. p. 46
↑  Fitzmyer, Joseph A., The Genesis Apocryphon of Qumran Cave 1 (1Q20): A Commentary, 3rd ed. p. 20
↑  Daniel K. Falk, "the parabiblical texts: Strategies for Extending the Scriptures among the Dead Sea scrolls", T&T clark international, 2007. Pg. 3
↑  אסתר אשל, "הנישואים הראויים על פי המגילה החיצונית לבראשית ועל פי מקורות קרובים לה", מגילות - מחקרים במגילות מדבר יהודה, מוסד ביאליק תש"ע, עמ' 33, 37.
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם (אנ') • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286493005171  LCCN: n2007051942  SUDOC: 030252415  VIAF: 175555661   WorldCat (עם VIAF): 175555661
מאיר וכסמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1887 Slutsk Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1969 (בגיל 82 בערך) 
 השכלה:  ישיבות סלוצק ומיר, בית המדרש לרבנים בניו-יורק, אוניברסיטות ניו-יורק וקולומביה
 מקום פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1912–1969 (כ־57 שנים)
 השתייכות:  תנועת המזרחי
 תחומי עיסוק:  חוקר יהדות, מחנך, סופר
 
מאיר וכסמן (כ"ד בכסלו תרמ"ח, 10 בדצמבר 1887 - י"ז באדר תשכ"ט, 7 במרץ 1969) היה רב, חוקר יהדות, סופר, מסאי, מחנך, הוגה דעות, וממייסדי "המזרחי" בארצות הברית.
תולדות חייו

נולד ב-1887 בסלוצק שבבלארוס למשפחת רבנים. למד בישיבות סלוצק ומיר, והוסמך להוראה. בנוסף לשקדנותו עסק בהחייאת הלשון העברית ובספרות עברית, והיה מזכיר האגודה הציונית בסלוצק.
בשנת 1905 יצא לאמריקה, ולמד באוניברסיטאות ניו-יורק וקולומביה (ד"ר לפילוסופיה), ובבית המדרש לרבנים בניו-יורק. הוא כיהן ברבנות בקהילות שונות, והיה מייסדו ומנהלו הראשון של בית המדרש למורים מיסודו של "המזרחי", שהוקם בניו-יורק בשנת 1917, והיה המוסד הראשון באמריקה שהכשיר מורים על טהרת הלשון העברית. היה מזכירה ומנהלה של הסתדרות ״המזרחי״ באמריקה. מ־1924 שימש כמורה לתנ״ך, תולדות ישראל ופילוסופיה יהודית במדרשה למדעי היהדות בשיקגו. ב־1955 הירצה באוניברסיטת בר-אילן, ולאחר מכן באוניברסיטת ניו-יורק. העמיד תלמידים רבים: רבנים, מורים וסופרים.
פעילותו הקיפה את הרבנות, ההוראה, העסקנות הציבורית-לאומית, ועבודה ספרותית-מדעית. בספריו ובמאמריו עסק פרופסור מאיר וכסמן בתחומי מחקר רבים: המקרא, ספרות חז"ל, פילוסופיה כללית ויהודית, תולדות ישראל, ספרות עברית, קבלה ומוסר, בלשנות, דת ומדינה, ורשמי מסעות.
חיבר כעשרים ספרים ואלפי מאמרים בעברית, יידיש, ואנגלית. מספריו באנגלית יצאו בזמנו מוניטין לספרו האנציקלופדי "תולדות הספרות היהודית מחתימת התנ"ך ועד ימינו" ׁׁׁׂ(כרך ראשון: מחתימת המקרא ועד למאה ה-12, כרך שני: מהמאה ה-13 ועד לאמצע המאה ה-18, כרך שלישי: מאמצע המאה ה-18 ולעד לשנת 1880, כרך רביעי: 1935-1880, כרך חמישי: 1960-1935), ששימש תלמידים ומורים רבים כמדריך יסודי לספרות היהודית; ולספריו "היהדות: דת ואתיקה", ו"הפילוסופיה של דון חסדאי קרשקש". תרגם לאנגלית את "רומי וירושלים" מאת משה הס. תרם ערכים לאנציקלופדיה אמריקנה, אנציקלופדיה בריטניקה, ולאנציקלופדיה היהודית האוניברסלית.
בשנת 1913 נשא לאשה את שרה אלן, וביתם היה למקום מפגש למגוון רחב של אנשי דעה ומעשה.
ספריו בעברית

דור דור ומחנכיו, ניו־יורק, תרפ״ז - לתולדות המחשבה החינוכית בעמים ובישראל
משלי ישראל, ירושלים-ניו יורק, 1933 - אוסף משלים ופתגמים ומאמרים מלוקטים מהמקרא, התלמודים, המדרשים והספרות העברית החדשה בצירוף מבוא על מהותם, ערכם ודרך יצירתם
כתבים נבחרים - ניו יורק תש"ג-תש"ד - כוללים מונוגרפיה על רבי יהודה הלוי, ומסות על סופרים, פילוסופים, ורבנים
גלות וגאולה בישראל, ניו-יורק תשי"ב
בשבילי הספרות והמחשבה העברית: אישים ומסות, תל אביב: יבנה 1956 (עליו זכה בפרס למד בשנת 1957)
מורי הדורות, יבנה תשכ"ז - מסות על תנאים, אמוראים, גאונים, וראשונים
לקריאה נוספת

ספר היובל מאיר וכסמן, שיקגו, ירושלים, תל אביב: המדרשה ללימודי היהדות בשיקגו, תשכ"ז.
משקוף

משקוף סטרוקטורלי, התומך בקיר שמעליו
משקוף דקורטיבי בפריז
המשקוף (באנגלית: lintel או lintol) הוא הקורה בחלק העליון של מסגרת התומכת בקיר שמעל דלת או חלון, ונשען על שתי תומכות או עמודים אנכיים.
שימוש אדריכלי

בארכיטקטורה של תקופות שונות ותרבויות רבות, משקוף היה מרכיב בשיטת הבנייה "עמוד ומשקוף (אנ')". חומרי בניין רבים ושונים שימשו למשקופים. באדריכלות קלאסית המשקוף הוא האלמנט הנושא את העומס ומוצב מעל הכניסה ומכונה ארכיטרב. המשקוף הוא אלמנט מבני המונח בדרך כלל על עמודי אבן או עמודי אבן מוערמים, מעל פורטל (אנ') או כניסה. דוגמה מהתקופה התרבותית ביוון המיקנית (בערך 1600–1100 לפני הספירה) היא "אוצר אטראוס (אנ')" במיקנה שביוון. משקלו 120 טונות, בממדים משוערים 8.3 × 5.2 × 1.2 מ', והוא מהגדולים בעולם.
המשקוף עשוי לעיתים גם מעץ או מתכת ובינו לבין דופן הקיר אליו הוא מחובר קיים תפר מתוכנן או סדק שאותו נהוג לכסות בשלווניה.
שימוש דקורטיבי

השימוש בצורת המשקוף כאלמנט בנייה דקורטיבי מעל שערים, דלתות וחלונות, ללא תפקיד מבני, שימש במסורות וסגנונות אדריכליים של מרבית התרבויות במשך מאות שנים.
דוגמאות לשימוש נוי במשקופים נמצאים באולמות היפוסטיל במצרים העתיקה ובארכיטקטורה החציבה בסלע של מקדשים בודהיסטים במערות. מקדשי בודהיסטים פרהיסטוריים ואחריהם הודים לאחר מכן היו מבני עץ עם משקופי עץ נושאים עומס על פני פתחים. מקדשי המערה שנחפרו בסלע היו עמידים יותר, ומשקופי האבן המגולפים שאינם נושאים עומדים אפשרו שימושים נוי יצירתיים באלמנטים בודהיסטים קלאסיים. בעלי מלאכה מיומנים מאוד הצליחו לדמות את מראה העץ, לחקות את הניואנסים של מבנה עץ ואת גרגר העץ בחפירת מקדשי מערות מסלע מונוליתי. בדוגמאות בנייה הודיות בודדות, מסורת הארכיטקטורה של הוויסלה בין המאות ה-11 וה-14 הוציאה משקופי אבן לא מבניים מגולפים לפרטים באזור רמת דקאן הדרומית בדרום הודו. עידן האימפריה של הויסלה (אנ') הייתה תקופה חשובה בהתפתחות האמנות והארכיטקטורה בתרבות הקנאדיגאן (אנ') הדרומית. הוא זוכר בעיקר בזכות המנדאפות של המקדשים ההינדיים (אנ'), המשקופים, ואלמנטים אדריכליים אחרים, כמו במקדש צ'נאקשווה.
תרבות המאיה באמריקה הייתה ידועה באומנות המתוחכמת והארכיטקטונית המונומנטלית שלה. עיר המאיה יאכצ'ילאן (אנ'), בדרום מקסיקו של ימינו, התמחה בגילוף האבן של אלמנטים של קישוטי נוי בתוך משקופי אבן מבניים. המשקופים המוקדמים הקדומים ביותר נוצרו בשנת 723 לספירה. באתר הארכאולוגי של יאכצ'ילאן ישנם חמישים ושמונה משקופים עם חתיכות דקורטיביות המשתרעות על פתחי מבנים גדולים. בין גילופי המאיה שנחפרו ניתן למצוא שלושה משקופים לדלתות מקדש הכוללים סצנות עלילתיות של מלכה שחוגגת את משיחת המלך בידי אלוהים.
מקור השם בעברית

המילה "משקוף" מופעיה בתנ"ך 3 פעמים, שלושתן (שמות י״ב, פסוקים - ז ,כ״ב, כ״ג) בספר שמות. ”וְלָקְחוּ מִן הַדָּם וְנָתְנוּ עַל שְׁתֵּי הַמְּזוּזֹת וְעַל הַמַּשְׁקוֹף...”. ”...וְעָבַ֣ר יְהוָה֮ לִנְגֹּ֣ף אֶת־מִצְרַיִם֒ וְרָאָ֤ה אֶת־הַדָּם֙ עַל־הַמַּשְׁקֹ֔וף וְעַ֖ל שְׁתֵּ֣י הַמְּזוּזֹ֑ת וּפָסַ֤ח יְהוָה֙ עַל־הַפֶּ֔תַח וְלֹ֤א יִתֵּן֙ הַמַּשְׁחִ֔ית לָבֹ֥א אֶל־בָּתֵּיכֶ֖ם לִנְגֹּֽף׃”. כולם בהקשר סימון שתי המזוזות ומשקוף הבית בדמו של טלה, כסימון לבתי בני ישראל בעת מכת בכורות.
הערות שוליים

↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק ז'
↑  ספר שמות, פרק י"ב, פסוק כ"ג
↑   אילון גלעד, הקשר המפתיע בין  מְזוּזָה למַזָּל, באתר הארץ, 8 באפריל 2015
גלישון

מחשוף שרוחבו קילומטר בגלישון דולדנהורן בשווייץ המראה ניתוק והעתקה של שכבות אבן גיר מהליאס
בגאולוגיה, גלישון – נקרא גם גלישון קרקע וגלישון טקטוני – הוא יריעת סלע או גוף סלעי גדול שהוסטו אופקית למרחק רב ממיקומם המקורי בעקבות העתקה או קימוט חריף. גלישונים ניכרים בחלקו העליון של קרום כדור הארץ, אם כי הגורמים להיווצרותם עשויים להיות עמוקים יותר.
היווצרות

גלישונים נוצרים במהלך התעבות והתקצרות של הקרום היבשתי, הנובעות מתהליכים טקטוניים ואורוגניים הדוחקים פיסות מסלע גדולות זו לעומת זו.
כאשר יריעת מסלע נדחקת, נדחסת, מנותקת מן המצע שלה ומובלת למיקום מרוחק, חל בה מעוות פנימי. סוג המעוות תלוי בעיקר באופיים של הסלעים המעורבים: במקרה של רצף שכבות סלעי משקע – בהן מתקיימת התנגדות מכנית גבוהה למעוות – הקימוט ניכר וברור, ואילו התנגדות מכנית נמוכה האופיינית לסלעי גרניט וגנייס יוצרת מעוות הומוגני יותר. כאשר מדובר בשכבות בעלות חולשה מכנית, יתפתח מעוות המתמקד בהעתקים הפוכים, כל התהליכים הללו: קימוט, העתקה ומעוות הומוגני – עשויים להתרחש בו-זמנית, ובכל המקרים יוצבו סלעים קדומים מעל סלעים צעירים יותר.
גלישונים עשויים להיווצר בגלישה מעל מסלע קיים בהעתק הפוך, תוך כדי יצירת קמט רובץ, ולהתבטא כקיר תלוי של העתק דחיקה. קיימות דוגמאות רבות של גלישונים בסקוטלנד ובנורווגיה שנוצרו באופן זה במהלך האורוגנזה הקלדונית.
היווצרות > מגרעות וחריגות

במקומות אחדים עשויה סחיפה לחשוף את הגלישון בעומק כה רב, עד כי נראה חתך מעוגל או אליפטי של שכבות מסלע צעירות הכלואות בתוך מסלע אוטוכתוני עתיק יותר. מחשופים כאלה נקראים "חלון" או מגרעת (inlier), והם נראים לרוב באגנים טופוגרפיים או בעמקי V עמוקים.
במקומות אחרים עשויים גלישון או שריד אלוכתוני מבודד של המסלע העתיק להיות מוקפים לגמרי בסלע הצעיר המשוכב מתחתם, ולהיחשף כשן סלע או כחריגה (outlier) – חלק מסלע שהתנתק מהמבנה הראשי באמצעות סחיפה.
מאפיינים

גלישונים בישראל:
"יד השטן" בנחל רחם
"אצבע אלוהים" בנחל עתק
גלישונים ניכרים בחלקו העליון של קרום כדור הארץ, אם כי הגורמים להיווצרותם עשויים להיות עמוקים יותר. הם אופייניים לרכסי הרים ומצויים ברבים מהם: בהרי האלפים, בקרפטים, בהרי הבלקן, בהימלאיה וברכסים נוספים ברחבי העולם.
במרבית המקרים נוצרים במהלך תהליך קימוט או העתקה מערכות נרחבות הכוללות גלישונים מרובים, בניגוד לגלישונים בודדים.
הגלישונים הם מבנים גדולים שהמשרעת שלהם עשויה לעלות על 10 ק"מ, אם כי מבנים בקנה מדה קטן עשויים להציג את הקימוט באופן ברור יותר. שני מבנים כאלה המצויים בנגב: "אצבע אלוהים" בנחל עתק ו"יד השטן" בנחל רחם, מבטאים תהליכי קימוט והעתקה בקנה מדה גדול יותר. הם נוצרו במהלך מעוות בחרסית רכה מטורון עליון, שנכלאה ונלכדה בין שכבות אבן גיר.
מחקר

הגאולוג הצרפתי מרסל אלכסנדר ברטראן (Marcel Alexandre Bertrand,‏ 1847–1907) הקדיש שמונה שנים לחקר הסטרטיגרפיה של הרי היורה בתחום צרפת.
אחד המאפיינים הטקטוניים המעניינים של רכס היורה הוא התנתקות סלעי הכיסוי מן התשתית וגלישתם מערבה על-גבי מישור התנתקות, תוך העתקה דיסהרמונית נרחבת.  תופעה זו בהרי היורה היה אחד מנושאי המחקר של ברטראן.
ממחקריו אלה עלה הצורך למצוא מנגנון שיסביר את נוכחותם של "פגמים", "ליקויים" ו"עיקומים" שנמצאו בהרים סמוך לבזאנסון.
ממחקר דומה שערך בהעתק גלרוס הסיק ברטראן כי מדובר בהעתק הפוך שהסיט את המסלע ב-40 קילומטרים, והניח כי מנגנון זה יצר את האלפים. לגלישונים קרא ברטראן "Nappe" – בצרפתית: מפת שולחן, ופיתח את התפיסה לפיה הם נוצרים בתהליכי קימוט והעתקה.
ראו גם

גאולוגיה - מונחים
טקטוניקת הלוחות
חרסית