stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סדרי קדימה ממלכתיים
סגל א' בישראל

אירועים, אליהם מוזמנים חברי סגל א' בישראל כוללים בין היתר קבלת פנים לראשי מדינה המבקרים בארץ, הטקס השנתי של יום הזיכרון ויום העצמאות בהר הרצל, לוויות ממלכתיות וטקסים ממלכתיים אחרים. רשימת סגל א' המוזמנת לטקסים ממלכתיים של מדינת ישראל נקבעת על ידי ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים, וכוללת את נושאי המשרה והארגונים על פי הסדר הבא:
פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא החלטות ממשלה אחדות לשינויים ברשימה.
נשיא מדינת ישראל
ראש ממשלת ישראל
ראש ממשלת ישראל החלופי (אם יש)
יושב ראש הכנסת
נשיא בית המשפט העליון
הרבנים הראשיים לישראל
נשיאי מדינת ישראל בעבר
שרי ממשלת ישראל
יושב ראש הקואליציה, ראש האופוזיציה
שופטי בית המשפט העליון ונשיא בית הדין הארצי לעבודה
היועץ המשפטי לממשלה, מבקר המדינה, נגיד בנק ישראל
יושב ראש הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, יושב ראש הסוכנות היהודית
זקן הסגל הדיפלומטי
ראש המטה הכללי, המפקח הכללי של משטרת ישראל
חברי הכנסת
נציב בתי הסוהר, נציב כבאות והצלה, ראש השב"כ, ראש המוסד, ראש הוועדה לאנרגיה אטומית
ראשי הממשלה בעבר, יושבי-ראש הכנסת בעבר, הרבנים הראשיים בעבר, נשיאי בית המשפט העליון בדימוס, אלמנות נשיאי ישראל
ראשי נציגויות זרות, ראשי הקהילות הדתיות (שאינן יהודיות)
המזכיר הצבאי של ראש הממשלה, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מנכ"ל הכנסת
ראש עיריית ירושלים, יושב ראש מרכז השלטון המקומי וראש הרשות המארחת את הטקס
מזכיר הממשלה, מזכיר הכנסת
חברי הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית (בכללם יו"ר קרן היסוד) לרבות יו"ר הוועד הפועל הציוני, יו"ר הקרן הקיימת לישראל, יו"ר עמית הקרן הקיימת לישראל, וחברי הנהלת הסוכנות היהודית
מנהל מחלקת הפרוטוקול במשרד החוץ
סגל א' בישראל > סגל א' הנוכחי

יצחק הרצוג
בנימין נתניהו
אמיר אוחנה
יצחק עמית
הרב קלמן בר והרב דוד יוסף
ראובן ריבלין, משה קצב
שרי ממשלת ישראל השלושים ושבע
אופיר כץ, יאיר לפיד
ראה בית המשפט העליון, ורדה וירט לבנה
גלי בהרב-מיארה, מתניהו אנגלמן, אמיר ירון
יעקב חגואל, דורון אלמוג
מרטין מוואנאמבאלה
לנשיא מדינת ישראל רשימת סדרי קדימה נפרדת לטקסים אותם עורך הנשיא:
נשיא מדינת ישראל
ראש ממשלת ישראל
יושב ראש הכנסת
ראש האופוזיציה
נשיא בית המשפט העליון
שופטי בית המשפט העליון
הרבנים הראשיים לישראל
ראש המטה הכללי
המפקח הכללי של משטרת ישראל
ראש הסגל הדיפלומטי
היועץ המשפטי לממשלה
נגיד בנק ישראל
נציגי דתות המיעוט בישראל - נוצרים, מוסלמים, דרוזים וצ'רקסים
ראו גם

כללי הטקס
הערות שוליים

↑  Being a Diplomat in Israel, 2008 בעמ' 13
↑  למשל:
צירופו של מנהל בתי המשפט לרשימת סדרי הקדימה הממלכתיים, החלטה מספר 1177 של ממשלת ישראל, משנת 2009, באתר של משרד ראש הממשלה
שינויים ברשימת סדרי הקדימה הממלכתיים, החלטה מספר 1178 של ממשלת ישראל, משנת 2009, באתר של משרד ראש הממשלה
צירופו של היועץ המשפטי של הכנסת לרשימת סדרי הקדימה הממלכתיים, החלטה מספר 2638 של ממשלת ישראל, משנת 2010, באתר של משרד ראש הממשלה
החלטת ועדת שרים לענייני סמלים וטקסים, החלטה מספר 2208 של ממשלת ישראל, משנת 2016, באתר של משרד ראש הממשלה
1 2  שינויים ברשימת סדרי הקדימה הממלכתיים, החלטה מספר 5033 של ממשלת ישראל, משנת 2012, באתר של משרד ראש הממשלה
EEPROM

רכיב EEPROM
EEPROM (ראשי תיבות באנגלית של Electronically Erasable Programmable Read-Only Memory, זיכרון לקריאה בלבד הניתן למחיקה אלקטרונית) הוא שבב אחסון מידע שלא משתנה לעיתים קרובות, אשר לו שימושים במחשבים ובהתקנים אחרים. בניגוד ל-EPROM, שבב מסוג EEPROM ניתן למחיקה ותכנות מחדש מספר פעמים באופן אלקטרוני. הוא ניתן לתכנות מספר סופי של פעמים, בדרך כלל בין 100 אלף למיליון פעמים, אך הוא ניתן לקריאה מספר בלתי מוגבל של פעמים. זיכרון הבזק הוא צורה חדשה יותר של EEPROM.
בתעשייה, ישנה מוסכמה המשמרת את מושג ה-EEPROM לזיכרונות ניתנים לכתיבה הפועל ברמה של סיביות (bitwise) ולא לזיכרונות הבזק ניתנים לכתיבה הפועלים ברמה של בלוקים (blockwise).
ה-EEPROM פחות צפוף מזיכרון הבזק, כיוון שכל תא מידע ב-EEPROM זקוק לשני טרנזיסטורים (לקריאה ולכתיבה), וזיכרון הבזק זקוק רק לאחד.
אחת מטכנולוגיות ה-EEPROM הומצאה על ידי אליהו הררי, ממייסדי החברה האמריקאית "סנדיסק", בשנת 1977, בזמן שעבד בחברת "יוז איירקראפט" ונשענה על פטנט שנרשם שנתיים קודם לכן על ידי חברת NEC Corporation.
טבילת אש מבצעית

מטוס הקרב החמקן לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II עשה את טבילת האש המבצעית שלו בחיל האוויר הישראלי בביצוע תקיפה אווירית ב-2018, וגם רשם את הפלת הבכורה העולמית שלו בחיל האוויר הישראלי, ב-2021.
טבילת אש מבצעית היא מונח צבאי המתאר את ההפעלה הקרבית הראשונה של מערכת צבאית או אמצעי לחימה בקרב ופעילות מבצעית (בניגוד להפעלתם בניסויים, באימונים או בתרגילים) ולעיתים מתייחס גם לקרב הראשון של יחידה צבאית.
מערכת לחימה שעברה טבילת אש מבצעית בהצלחה נחשבת ל"מוכחת בקרב" (Combat proven או Battle proven), דבר שמעלה את קרנה ויוקרתה ותורם לשיווקה המוצלח (אם היא נמכרת גם לצורכי ייצוא), לעומת מערכות שטרם עמדו במבחן הקרב, ובתאוריה עלולות לא לעבוד כשורה בזמן אמת, ספק שמוסר ברובו במערכת שעברה טבילת אש מבצעית מוצלחת.
בעקבות טבילת האש המבצעית, מתכנני ומפתחי המערכת מקבלים משוב מהחיילים שהפעילו אותה, מתקנים תקלות שנתגלו בשטח ומתכננים שיפורים שייושמו בדור הבא של המערכת (למשל: המרכבה סימן 2 הוא שיפור של המרכבה סימן 1 לפי משוב שקיבלה מנת"ק מלוחמי חיל השריון במלחמת לבנון הראשונה).
במערכות רבות, ובעיקר בכלי טיס וכלי שיט, נהוג לציין באופן מיוחד את טבילת האש המבצעית ולתעד אותה כחלק מההיסטוריה וממורשת הקרב – למשל, יירוט אווירי ראשון או הפלת בכורה על ידי מטוס קרב או מערכת הגנה אווירית. תיעוד ההפלות של חיל האוויר הישראלי כולל מספר רב של הפלות בכורה של כלי טיס ושל מערכות הגנה אווירית, שחלקן הן הפלות בכורה עולמיות. לדוגמה, מטוס ה-F-35 עשה את טבילת האש המבצעית שלו בחיל האוויר הישראלי ב-2018, וגם רשם את הפלת הבכורה העולמית שלו בחיל האוויר הישראלי, ב-2021.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יותם (מלך יהודה)

פרסקו (ציור קיר) מעשה ידי מיכלאנג'לו המכונה "עוזיה, יותם ואחז". יותם - בלבוש ירוק בשמאל הציור.
יוֹתָם מלך יהודה היה בנם של עוזיהו ויְרוּשָׁא בַּת-צָדוֹק. שימש כעוצר בממלכת יהודה ולאחר מכן כמלך יהודה.
מלכותו

אביו עוזיהו מלך יהודה התנגע בצרעת כ-25 שנה לפני סיום מלכותו, ומאז שימש בנו יותם כעוצר:
וַיְנַגַּע ה' אֶת הַמֶּלֶךְ וַיְהִי מְצֹרָע עַד יוֹם מֹתוֹ וַיֵּשֶׁב בְּבֵית הַחָפְשִׁית וְיוֹתָם בֶּן הַמֶּלֶךְ עַל הַבַּיִת שֹׁפֵט אֶת עַם הָאָרֶץ.
על יותם מסופר כי הייתה לו יד במקצת מפעלי בניה:
הוּא בָּנָה אֶת שַׁעַר בֵּית ה' הָעֶלְיוֹן וּבְחוֹמַת הָעֹפֶל בָּנָה לָרֹב. וְעָרִים בָּנָה בְּהַר יְהוּדָה וּבֶחֳרָשִׁים בָּנָה בִּירָנִיּוֹת וּמִגְדָּלִים.
גם על כיבוש עמון על ידו מסופר:
וְהוּא נִלְחַם עִם מֶלֶךְ בְּנֵי עַמּוֹן וַיֶּחֱזַק עֲלֵיהֶם וַיִּתְּנוּ לוֹ בְנֵי עַמּוֹן בַּשָּׁנָה הַהִיא מֵאָה כִּכַּר כֶּסֶף וַעֲשֶׂרֶת אֲלָפִים כֹּרִים חִטִּים וּשְׂעוֹרִים עֲשֶׂרֶת אֲלָפִים זֹאת הֵשִׁיבוּ לוֹ בְּנֵי עַמּוֹן וּבַשָּׁנָה הַשֵּׁנִית וְהַשְּׁלִשִׁית.
אזור זה נכבש קודם לכן על ידי אביו עוזיה, וכנראה העמונים מרדו באביו ויותם חזר ושעבדם.
עוד מסופר בדברי הימים כי בימי יותם וירבעם השני מלך ישראל נערך מפקד, שככל הנראה משקף את התיישבות שבטי ראובן, גד וחצי המנשה בעבר הירדן לפני ההגליה של תגלת-פלאסר השלישי. קשה לדעת אם המפקד נערך ביוזמה משותפת של מלך ישראל ומלך יהודה, או שהזכרתם היא רק בבחינת ציון תאריך למפקד. כן לא ידוע באיזו מידה קשור מפקד זה למלחמתו של יותם בבני-עמון. כך או כך מפקד זה מרמז על התפשטות היישוב הישראלי בגלעד באותה עת.
ירבעם השני הוא שהרחיב את גבול ממלכת ישראל עד "ים הערבה" (מלכים ב', י"ד, כ"ה), ואפילו עד "נחל הערבה" (עמוס, ו', י"ד) - כלומר עד ים המלח (כנראה בדרומו). לכן, בהכנעת יותם את בני-עמון הייתה כרוכה כניסה דרך שטח שבשליטת ממלכת ישראל. הדבר היה תלוי בשיתוף-פעולה בין ישראל ליהודה, אלא אם נניח שהדבר אירע לקראת סוף ימי ירבעם-ב', שאז נחלשה אחיזת ישראל באזור זה.
יש שביססו את האפשרות לשיתוף פעולה בין הממלכות מן הכתוב על כיבושי ירבעם השני: "וַאֲשֶׁר הֵשִׁיב אֶת דַּמֶּשֶׂק וְאֶת חֲמָת לִיהוּדָה בְּיִשְׂרָאֵל" (מלכים ב', י"ד, כ"ח)
דמותו לפי חז"ל

במסכת סוכה, רבי שמעון בר יוחאי אומר: "יכול אני לפטור את העולם כולו מן הדין מיום שנבראתי עד עתה ואילמלי אליעזר בני עמי מיום שנברא העולם ועד עכשיו ואילמלי יותם בן עוזיהו עמנו מיום שנברא העולם עד סופו". רש"י מסביר שמעלתו הגדולה היא בכך שכיבד את אביו כשהצטרע והשאיר את התואר הרשמי לאביו ובעצם מלך בשמו, ובכך התגלתה הענווה שלו. המפרש על דברי הימים מסביר שאמירה זו קשורה לעובדה שלא מסופר בתנ"ך על אף חטא שחטא יותם בניגוד לכל שאר מלכי יהודה, ועל כן ייחס לו רשב"י סגולות רוחניות היכולות להביא לתיקון רוחני עתידי.
חותמות המלך יותם מאילת ומירושלים

שתי חותמות הנושאות את המילה 'ליתם' נמצאו עד כה, אחת בחפירות שנערכו בתל-אל-חלייפה, סמוך לאילת, על ידי הפרופסור נלסון גליק. כתובת שנייה נמצאה על אוסטרקון בחפירות בירושלים. בחפירה באילת נתגלה חותם משובץ בטבעת ברונזה ועליו חרותה בכתב העברי "ליתם". על פי הארכאולוגים נחמן אביגד, ולפניו אולברייט, על פי השכבה הארכאולוגית בו נמצא החותם, המיוחסת למאה ה-8 לפני הספירה, יש ליחס את החותם ליותם המלך. תל ח'ליפה נמצא כ-600 מטר מחוף אילת על הגבול עם ממלכת ירדן. ממצא זה תואם למה שנכתב כי עוזיה המלך, אבי יותם, הוא זה שבנה מחדש את אילת. שמו של יותם המלך נשתמר גם בוואדי יתם היורד מהרי אדום למפרץ אילת. מתברר כי למלכי יהודה הייתה שליטה מתמשכת באזור הנגב, אילת ואדום, כאשר נמצאו עשרות מצודות מתקופת מלכי יהודה בין באר שבע ואילת. החותם נמצא בלב מתחם בנוי ששימש להפקת נחושת. על החותם גם מצוירת דמות אייל, כנראה שהיה סמל העיר אילת וכן מעין מפוח ששימש לליבוי האש בכבשני הפקת הנחושת. לדברי הארכאולוג עוזי אבנר, שהיה מנהל רשות העתיקות במחוז הדרום, המפוח כביכול איננו מפוח אלא האות "ת", דהיינו יש כאן חותם מקורי של סמל העיר אילת של איל+ת.
הרעש בימי עוזיהו

קיימת סברה, כי הרעש בימי עוזיהו, התרחש למעשה בתקופת מלכותו של יותם, או תקופת מלכותו כעוצר, בסביבות שנת 750 לפנה"ס. מחקר מדעי כמותי, ארכיאוסייסמי ומאקרוסייסמי שפורסם בשנת 2000, מתארך את הרעש לשנת 750 לספירה עם טווח שגיאה של 30 שנה. על פי ממצאי המחקר גודל רעידת האדמה היה כ-8 בסולם ריכטר. הם סבורים שהרעש היה בימי מלכותו של יותם, דבר שיכול להתקבל על הדעת, מכיוון שיותם שימש כמלך בפועל שנים רבות לפני מות אביו עוזיה. על פי הניתוח שלהם מוקד הרעש סביר שהיה בבקעת הלבנון. הם מציינים שלפי בן מנחם ממכון ויצמן למדע, המוקד היה באזור תל חצור, אך הם מראים שרעידת האדמה הזו גדולה מידי מכדי שמוקדה יהיה ממוקם שם, וזאת לנוכח ניתוח ממדי ההרס ומסקנותיהם בדבר התפרושת המרחבית של העוצמה הסייסמית ברעידה זו. לעומת זאת, על פי יוספוס פלביוס, יותם עלה למלוכה כעוצר רק אחרי רעידת האדמה שבגללה עוזיהו לקה בצרעת והורד מהשלטון. גם לפי הנביא זכריהו הרעש היה בזמן מלכותו של עוזיהו: כַּאֲשֶׁ֤ר נַסְתֶּם֙ מִפְּנֵ֣י הָרַ֔עַשׁ בִּימֵ֖י עֻזִּיָּ֣ה מֶֽלֶךְ־יְהוּדָ֑ה (זכריה יד, ה), וגם לפי הנביא עמוס שהתחיל לנבא בזמן מלכותו של עוזיהו מלך יהודה, שנתיים לפני הרעש (עמוס א, א).
הערות שוליים

↑  זאב יעבץ, תולדות ישראל, ב, 110
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף מ"ה, עמוד ב'
↑  רש"י, ספר דברי הימים ב', פרק כ"ז, פסוק ב'
↑  חותם יותם, נחמן אביגד, בתוך אילת, הכינוס הארצי ה-18 לידיעת הארץ, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים תשכ"ג.
↑  אילת ודרכי הנגב בתקופת המקרא, יוחנן אהרוני, שם .
↑  Steven A. Austin,Gordon W. Franz & Eric G. Frost., 2000. Amos's Earthquake: An Extraordinary Middle East Seismic Event of 750 B.C. InternationalGeology Review, 42: pp. 657- 671 ראו הפרק "הרעש בימי עוזיהו בערך "עוזיהו".
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ט, י, ד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502593405171  VIAF: 308279702   WorldCat (עם VIAF): 308279702
עפיפון תבערה

עפיפון תבערה שנשלח מרצועת עזה במטרה לשרוף שדות במועצה האזורית אשכול. בקצה זנבו ניתן לראות את חוטי הברזל ששימשו לחיבור החומרים הבוערים.
עפיפון תבערה הוא עפיפון הנושא חומרי הצתה ובעירה, דוגמת בקבוק תבערה וחומרים דליקים או מטען חבלה, שמטרתו להצית שרפה ואף לגרום לנפגעים בנפש. זהו אמצעי לחימה מאולתר שנמצא בשימוש ארגוני טרור ומיליציות לא-סדירות. בהיותו כלי אווירי, יש לו יתרון על פני מחבלים הנעים קרקעית, שכן הוא יכול לעבור בקלות מעל גדרות, חומות, מחסומים ומכשולי גבול, המשמשים להגנה ואבטחת תשתיות ויישובים. אמצעי דומה באפקט ובשימוש שלו הוא בלון תבערה, בו מטען חבלה וחומרי תבערה נישאים על גבי בלון.
היסטוריה

הראשונים להשתמש בעפיפונים בלוחמה היו הסינים. בשושלת סונג פותח "עורב האש", עפיפון נושא אבקת תבערה, נתיך ומקל בערה מקטורת, ככלי נשק. במסה של ולטר דה מילמט "האצולה, חוכמה והבנה של מלכים" מ-1326 מתוארת קבוצה של אבירים מטיסה עפיפון תבערה ועליו אבק שרפה עם פצצת תבערה מעל החומה של העיר. על פי הסמגוק סאגי (אנ'), המתאר את ההיסטוריה של שלוש הממלכות של קוריאה, במאה השביעית הגנרל גים יו-חין (אנ') שיגר עפיפון ועליו דחליל בוער במטרה להפחיד את הכוחות שמולו.
שימוש בעימות הישראלי-פלסטיני

שימוש בולט בעפיפוני תבערה נעשה ברצועת עזה במהלך העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה ב-2018. בעימותים אלה, שילחו מחבלים פלסטינים עפיפוני תבערה, כ-250 עפיפונים (נכון למאי 2018), שעל חלקם ציירו הפלסטינים צלב קרס והצמידו כרזות, על מנת להצית שדות חקלאיים ותשתיות הסמוכות לגדר המערכת סביב רצועת עזה. השימוש הנרחב בעפיפוני תבערה לביצוע הצתות ופיגועי טרור זכה בתקשורת לשם "טרור העפיפונים" ו"טרור ההצתות", שהתקשר גם ל"טרור החקלאי" שעלה אף הוא בתקופה זו. עפיפוני התבערה היוו במידה רבה חלופה פשוטה אך אפקטיבית לרקטות, אשר מיורטים בהצלחה רבה יחסית על ידי מערכת "כיפת ברזל". על אף שהיו ברשותם אמצעי לחימה רבים נוספים, מצאו ארגוני הטרור כי לשימוש בנשק התבערה יתרונות הן באפקטיביות שלו, והן בחוסר הנחישות הישראלי לפעול נגדו.
השימוש בעפיפוני תבערה גרם לשריפות רבות. על פי נתוני כבאות והצלה, מתחילת 2018 ועד יולי באותה שנה פרצו באזור עוטף עזה כ-270 שריפות, שכילו כ-250 אלף דונם. לפי ישראל היום, במהלך שלושה חדשים של טרור העפיפונים הוצתו למעלה מ-1,000 שריפות שכילו יותר מ-30,000 דונם של שמורות טבע בישראל.
מקרים בולטים של שריפות גדולות וטרור הצתות באמצעות עפיפוני ובלוני תבערה ב-2018:
ב-2 במאי גרם עפיפון תבערה לשרפת יער ביער בארי.
במאי 2018 רן כרמי בוזגלו ניסה להעיף עפיפון תבערה בעוטף עזה במסגרת סרטון היתולי על טרור העפיפונים וגרם לשריפת קוצים ליד קיבוץ נחל עוז. הוא ושני אנשים שהיו עימו עוכבו לחקירה.
ב-3 ביוני שילחו פלסטינים עפיפון אליו חובר מטען חבלה. העפיפון נפל בשטח ישראל אך לא התפוצץ, ונוטרל על ידי כוחות הנדסה קרבית.
ב-5 ביוני פרצו 9 שריפות גדולות, אחת מהן ליד מכללת ספיר, כתוצאה מעפיפוני תבערה.
ב-11 ביוני נחת בלון תבערה על חממה בעוטף עזה וגרם לנזק.
ב-16 ביולי אותר בסמוך לגדר המערכת בז תבערה מת, שאליו נקשרו מתקן הצתה וחומרי תבערה.
ב-20 ביולי נחת בלון תבערה בחצר בית בשכונת גילה בירושלים. הבלון נשלח ככל הנראה מעיירת בית ג'אלא הסמוכה.
באמצע יוני וביולי פחת השימוש בעפיפוני תבערה וגבר השימוש בבלוני תבערה ונפץ.
שימוש בעימות הישראלי-פלסטיני > פתרונות נגד עפיפוני ובלוני התבערה

צה"ל פיתח שיטה של שימוש ברחפני מרוצים על מנת ליירט עפיפוני תבערה. ב-11 במאי הפיל הרחפן המיירט כ-40 עפיפוני תבערה בגבול רצועת עזה במהלך עימותי "צעדת השיבה הגדולה". ביוני 2018 פרש צה"ל מערכת של רפאל - מערכות לחימה מתקדמות לאיתור ואיכון עפיפוני ובלוני התבערה.
ראו גם

בלון תבערה
הלחימה ברצועת עזה לאחר מבצע צוק איתן
העימותים בגבול ישראל-רצועת עזה (2018)
הערות שוליים

1 2  אור הלר, המתיחות בדרום: עפיפון עם מטען חבלה חדר לשטח ישראל - ונוטרל, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 03 ביוני 2018.
↑  Paul R. Wonning, A Short History of Kites: History of Flying – The Kites Role in Aviation and the Airplane, Mossy Feet Books. (באנגלית)
↑  China Reconstructs, China Reconstructs, 1984. (באנגלית)
↑  Richard Hallion, Taking Flight: Inventing the Aerial Age, from Antiquity Through the First World War, Oxford University Press, USA, 2003-05-08. (באנגלית)
↑  מתן צורי, אליאור לוי ויואב זיתון, טרור העפיפונים נמשך: שדה חיטה בעוטף עזה עלה באש, באתר ynet, 16 באפריל 2018.
↑  ידיעה ותמונות בחדשות 0404, 20 באפריל 2018.
↑  אביתר מתניה וארז סרי-לוי, בקלע ובאבן: אסטרטגיה של רדוקציה טכנולוגית, עדכן אסטרטגי 24(2), אפריל 2021
↑  "היו לנו שריפות שסיכנו חלק מהישובים"
↑  ניקי גוטמן, המציאות הבלתי נסבלת של טרור ההצתות: שלושה חודשים, כאלף שריפות, באתר ישראל היום, 11 ביולי 2018.
↑  מתן צורי, עפיפוני התבערה: מאות דונמים ביער בארי עולים באש, באתר ynet, 2 במאי 2018.
↑  רשת 13, תיעוד: פעיל ימין העיף עפיפון תבערה - וגרם לשריפה בנחל עוז, באתר רשת 13, ‏11 במאי 2018
↑  מערכת ערוץ 20, טרור העפיפונים: 9 שריפות ברחבי עוטף עזה, באתר ערוץ 20, 5 ביוני 2018.
↑  אלמוג בוקר, בלון תבערה נחת על גג חממה בעוטף עזה; אין נפגעים, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 11 ביוני 2018.
↑  אמיר בוחבוט, אבי יששכרוף ואבי אשכנזי‏, בתגובה להצתות: ישראל סוגרת את כרם שלום גם למעבר גז ודלק, באתר וואלה, 16 ביולי 2018.
↑  בלוני תבערה אותרו בחצר בית בירושלים, באתר ערוץ 7, 20 ביולי 2018
↑   ידיעה, וידאו ותמונות בחדשות 0404, 11 במאי 2018.
↑  אמיר בוחבוט‏, כלי טיס זעיר של צה"ל הפיל 40 עפיפונים בגבול רצועת עזה, באתר וואלה, 12 במאי 2018.
↑  ניר דבורי, ‏האם נמצא פתרון לטרור העפיפונים?, באתר ‏מאקו‏, 21 ביוני 2018,
אמיר בוחבוט‏, פרסום ראשון: זה הפתרון של צה"ל לזיהוי עפיפוני התבערה, באתר וואלה, 21 ביוני 2018.
בלוני תבערה שנשלחו משכונת אל-בורייג' נישאים על גבי הרוח לכיוון ישראל, ניתן לראות את מטען התבערה\נפץ תלוי.
שיבולים בשדה שרוף במועצה האזורית אשכול.
שדות שרופים ליד הקיבוץ בארי
סמל העיר הרצליה

| --- | --- |

הסמל החדש של הרצליה מאז 2011 (ללא מיתוג)
 גרסאות
 
 סמל העיר עד שנת 2011
 
 הסמל החדש מאז 2011 (עם מיתוג)
 פרטים
 המחזיק בסמל:  הרצליה 
 תאריך אימוץ:  ישן (עד 2011)  חדש (מ-2011)
 התקנים
 מוטו:  "אם תרצה"
 
סמל העיר הרצליה הוא סמלה הרשמי של העיר הרצליה, אושר בעת הקמת העיר ושונה בקיץ 2011.
תיאור הסמל

סמל העיר הוא בצבעים כחול תכלת (כצבע של דגל מדינת ישראל) ובראשו שם העיר.
תיאור הסמל > 7 כוכבים

על המגן מופיעים שבעה כוכבים בצבע דמוי זהב שלאחר מכן שונו לצבע לבן כסמל לחזון של בנימין זאב הרצל "7 שעות", חזון אשר בו הרצל שאף שזמן העבודה יהיה בן שבע שעות. הכוכבים הופיעו לראשונה בשרטוט של הרצל לדגל המדינה הציונית העתידי. שבעת הכוכבים קיימים גם בסמל העיר תל אביב.
תיאור הסמל > גלגל תעשייתי וספינה

בתחתית מגן הסמל מופיע גלגל תעשייתי - סמל לענפי החרושת והמלאכה ומצדיו ענפי שיבולת והדרים כסמל לענפי החקלאות. במרכז הסמל מופיעה ספינה, המסמלת את קרבת העיר לים התיכון.
הסמל החדש

בקיץ של שנת 2011, אחרי שנתיים וחצי של עבודה ובעזרת חברת המיתוג OPEN, העיר הרצליה השיקו את הלוגו החדש שלהם תחת הסיסמה "אם נרצה", פרפרזה על המשפט המוכר של בנימין זאב הרצל "אם תרצו". הלוגו החדש משתמש בכוכב תלת-ממדי בעל 5 כיוונים בצבעים שונים אשר מסמלים את ערכי העיר, אך באותו הזמן גם מנסה לשמור על דגל שבעת הכוכבים.
| דגל ישראל סמלי מחוז תל אביב |
| --- | --- | --- |
| ערים | תל אביב-יפו • אור יהודה • בני ברק • בת ים • גבעתיים • הרצליה • חולון • קריית אונו • רמת גן • רמת השרון | מפת מחוז תל אביב |
| מועצות מקומיות | אזור • כפר שמריהו | מפת מחוז תל אביב |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
נסים עובדיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1890 ה'תר"ן אדירנה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1942 (בגיל 52 בערך) ה'תש"ב ניו יורק 
 מקום פעילות:  טורקיה, ירושלים, בולגריה, וינה באוסטריה, פריז בצרפת וניו יורק בארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ?–1942 
 רבותיו:  הרבנים יוסף מרדכי הלוי,  בן-ציון מאיר חי עוזיאל ובן ציון קואינקה
 
הרב ד"ר נסים יוסף עובדיה (1890–1942) היה איש ציבור יהודי-טורקי, עיתונאי ודוקטור לפילוסופיה, יוזם ומייסד ההתאחדות העולמית של היהודים הספרדים, חבר הנהלת הסוכנות היהודית ורב הקהילות היהודיות-ספרדיות בווינה, בפריז ובניו יורק.
לקריאה נוספת

יצחק-משה עמנואל, היהדות הספרדית העולמית - לרגל יום הולדתו ה-80 של הרב נסים עובדיה, תל אביב ה'תשל"א
Elli Kohen, Dr. Nissim Joseph Ovadia: A Pillar of World Sephardi Judaism and a Scholar : He Completed what Napoléon Started, 2002
הערות שוליים

↑  יששכר בן-עמי, מורשת יהודי ספרד והמזרח, באתר מורשת מרוקו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349258505171  VIAF: 21161149812234942706   WorldCat (עם VIAF): 21161149812234942706
יואב בן צור

יואב בן צור (נולד ב-11 ביוני 1958, כ"ג בסיוון ה'תשי"ח) הוא שר העבודה מטעם מפלגת ש"ס. היה יושב ראש סיעת ש"ס בכנסת, סגן שר הפנים, סגן השר לפיתוח הנגב והגליל, שר במשרד הרווחה והביטחון החברתי והיה גם ממלא מקום שר הבריאות. שימש מנכ"ל החברה הממשלתית "המשקם" בשנים 1997–2007, ומנכ"ל רשת מעיין החינוך התורני בשנים 2007–2013.
ביוגרפיה

יואב בן צור נולד בכפר סבא, בנם של שלום וסעדה בן צור, שעלו לישראל מתימן בסוף שנות ה-40. למד בבתי ספר בנתניה ובישיבת אור ישראל בפתח תקווה. שירת כמורה-חייל וכקצין בחטיבת הנח"ל. הוא בעל תואר שני במינהל ציבורי ומנהל עסקים מאוניברסיטת מנצ'סטר.
את תפקידיו הציבוריים החל בניהול פנימיית "אור חדש" ברכסים שבראשות הרב משה תנעמי. החל מסוף שנות השמונים היה אחראי על קליטת עלייה בצפון הארץ מטעם משרד הדתות. ב-1993 מונה למשנה למנכ"ל המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים.
בשנים 1997–2007 היה מנכ"ל החברה הממשלתית "המשקם". בתקופה זו כיהן גם כנציג ציבור מטעם המעסיקים בבית הדין האזורי לעבודה בירושלים. ב-2005 מונה לראשות המועצה הדתית בירושלים, בניגוד להחלטת דירקטוריון "המשקם", והוא כיהן בתפקיד במשך שנה וחצי.
ב-2006 נחשף בדו"ח ביקורת, שנכתב עבור משרד הרווחה, ששכרו חרג מהשכר המרבי למנכ"ל חברה ממשלתית. בדצמבר 2007 נעצר בחשד לשוחד, למרמה ולרישום כוזב במסמכי תאגיד, אך הפרקליטות סגרה את התיק מחוסר ראיות. במאי 2008 פורסם דו"ח ביקורת של מבקר המדינה, שחשף כשלים חמורים בהתנהלותו כמנכ"ל "המשקם", בהם הפרת טוהר מידות, ניגוד עניינים, תנאי שכר חריגים והעדפת מקורבים.
בשנת 2007 מונה למנכ"ל רשת מעיין החינוך התורני, ובמאי 2013 פרש מתפקידו זה. חודשיים קודם לכן, בבחירות לכנסת התשע עשרה, הוא הופיע במקום ה-12 ברשימת ש"ס, אך המפלגה זכתה באחד עשר מנדטים והוא לא נכנס לכנסת. ביוני 2014, לאחר שחבר הכנסת אריאל אטיאס התפטר מהכנסת, החל בן צור את כהונתו. לקראת הבחירות לכנסת ה-20 (2015) שובץ במקום השישי ברשימה, שזכתה בשבעה מושבים, והוא מונה לראשות הסיעה בכנסת. ביולי 2020 הפסיק את חברותו בכנסת במסגרת "החוק הנורווגי".
בבחירות לכנסת העשרים וארבע הוצב במקום השלישי ברשימת ש"ס שזכתה בתשעה מושבים ונכנס לכנסת.
בבחירות לכנסת העשרים וחמש הוצב במקום השלישי ברשימת ש"ס לכנסת. בינואר 2023 מונה לשר העבודה מטעם סיעת ש"ס. כיהן בתפקיד זה גם במהלך מלחמת חרבות ברזל שבה נדרש המשרד לתת מענה לעובדים רבים שהוצאו לחל"ת כפויה, ורבים אחרים שלא עבדו עקב מגבלות שהטיל פיקוד העורף.
בנובמבר 2024 הודיע כי יקבל את פשרת בג"ץ ויתחום על תבחינים חדשים לסבסוד מעונות יום לכלל האוכלוסייה. הפשרה הוצעה לאחר עתירתם של מספר ארגונים שהתנגדו להחלטותיה של היועצת המשפטית לממשלה בנושא.
חיים אישיים

בן צור נשוי לעפרה, בתו של הרב טוב והב, שהיה רב רמת החייל שבתל אביב. הזוג מתגורר בשכונת הר נוף בירושלים ולהם שבעה ילדים. בן דודו של בן צור מדרגה שנייה הוא חבר הכנסת לשעבר, שכיהן כראש עיריית אילת, מאיר יצחק הלוי.
הערות שוליים

↑  יואב בן צור, באתר GOV.IL
↑  יואב בן צור באתר משרד העבודה
↑  אורי בלאו, שיקום נעים, באתר הארץ, 1 באפריל 2006
↑  יהונתן ליס‏, מנכ"ל חברת "המשקם", יואב בן צור, נעצר היום, באתר וואלה, 4 בדצמבר 2007 (הקישור אינו פעיל, 16 בפברואר 2021)
↑  רותי סיני, דו"ח המבקר: מנכ"ל "המשקם" זכה במכרז של החברה והעדיף מקורבים, באתר הארץ, 20 במאי 2008
↑  מיקי פלד, המבקר: במקום לעזור לנכים - "המשקם" ריפדה את בכיריה, באתר כלכליסט, 20 במאי 2008
↑  ישי כהן, ‏מהפך ברשת 'מעיין החינוך התורני': יואב בן צור פורש, באתר כיכר השבת, 7 באפריל 2013
↑  ישי כהן, ‏תם עידן יואב בן צור: מרדכי מרדכי מונה למנכ"ל הרשת, באתר כיכר השבת, 30 במאי 2013
↑  שס התאחדות הספרדית העולמית שומרי תורה באתר ועדת הבחירות המרכזית
↑  שילה פריד, שר העבודה הבטיח: אחתום על סבסוד המעונות, התשלומים - רטרואקטיבית, באתר ynet, 20 בנובמבר 2024
↑  שילה פריד, רוני גרין שאולוב, "איזו אוכלוסייה לא הולכת לצבא ומקבלת תמיכה?": בג"ץ דן בסבסוד המעונות, באתר ynet, 18 בנובמבר 2024
| שרי העבודה בממשלות ישראל |
| --- | --- | --- |
| שרי העבודה והבינוי  (1948–1949) | מרדכי בנטוב |  |
| שרי העבודה והביטוח העממי   (1949-1951) | גולדה מאיר |  |
| שרי העבודה  (1951-1977, 2023 ואילך) | גולדה מאיר • מרדכי נמיר • גיורא יוספטל • יגאל אלון • יוסף אלמוגי • יצחק רבין • משה ברעם • יואב בן צור |  |
| מועצת חכמי התורה |
| --- | --- | --- |
| מנהיג | הרב משה מאיה |  |
| מנהיגים בעבר | הרב עובדיה יוסף • הרב שלום כהן |  |
| חברים בעבר | הרב שמעון בעדני • הרב דוד יוסף |  |
| חברים בהווה | הרב יצחק יוסף • הרב ראובן אלבז • הרב אברהם סלים • הרב שלמה בן שמעון • הרב שמואל בצלאל • הרב שלמה מחפוד • הרב יהודה כהן |  |
| רבנים שפרשו מהמועצה | הרב שבתי אטון • הרב גבריאל טולדנו |  |
| מזכירים | יחזקאל אסחייק • הרב משה מאיה • רפאל פנחסי • אמיר קריספל • יואב בן צור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278535905171  ISNI: 0000 0000 2654 2423  LCCN: n82074777  VIAF: 28417005   WorldCat (עם VIAF): 28417005
אורט חולון

תבנית:מוסד לימודי
אורט חולון - בית הספר השש-שנתי ומכללה למנהיגות, מדעים וטכנולוגיה הוא בית ספר שש שנתי (כיתות ז'-י"ב) בעיר חולון בבעלות רשת אורט ישראל. בבית הספר נלמדות המגמות: קולנוע, מנהלי רשתות,  אלקטרוניקה, מחשבים ותקשורת.
"אורט חולון" ממוקם ברחוב פרופסור משה שור 2 בחולון. בתחילת שנת 2020 (שנת הלימודים תש"ף) בית הספר קיבל במעמד ראש עיריית חולון, מוטי ששון, פרס כספי בסך 30,000 ש"ח על הישגי בית הספר בתחום הערכי, הלימודי והחברתי.
1468 תלמידים (ממוצע של 32.1 תלמידים בכיתה).
אחוז הזכאים לבגרות - 95.4%.
ראו גם

רשימת בוגרי בית הספר
הערות שוליים

↑  אורט חולון - חטיבת ביניים
↑  "אורט חולון" אתר בית הספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011296117105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלן דה בוטון

| --- | --- |

 לידה:  20 בדצמבר 1969 (בן 55) ציריך, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  קינגס קולג' לונדון, קולג' גונוויל וקאיוס, דרגון סקול, בית הספר הארו 
 שפות היצירה:  צרפתית, אנגלית, גרמנית 
 יצירות בולטות:  The Architecture of Happiness 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 פרסים והוקרה:  פרס המסאי האירופאי על שם שארל ויון (2003)  עמית החברה המלכותית לספרות 
 www.alaindebotton.com
 
אלן דה בוטון (Alain de Botton;‏
נולד ב-20 בדצמבר 1969) הוא סופר, פילוסוף ומסאי אנגלי ממוצא יהודי-שווייצרי.