stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לודוויג הצעיר
שלטון בסקסוניה > רכישת לותרינגיה ובוואריה

שלטונו של לודוויג אויים מיד על ידי קרל הקירח, שניסה לספח את החלקים המזרחיים של לותרינגיה ואולי אפילו להשיג עליונות על אחיינו. לודוויג פתח במלחמה על קרל, וב-8 באוקטובר 876 באנדרנאך, הוא הביס את הכוח הגדול בהרבה של מערב פרנקיה. הצבא המזרחי-פרנקי הפגין עליונות הן באחדות והן בטקטיקות, והמלך הצעיר אף הלביש את חייליו בבגדים לבנים כך שהם נראו כצבא של רוחות.
לאחר ניצחון זה, נפגשו שלושת בניו של לודוויג הגרמני בנובמבר בנורדלינגן כדי לדון בחלוקת ממלכת אביהם ולבקש מכוחותיהם להישבע אמונים. על פי התוכנית שנערכה בשנת 865, שאביהם, למרות כל מרידות בניו, אישר בשנת 872, קיבל קרלומן את בוואריה, קרל את שוואביה ולודוויג את סקסוניה, פרנקוניה ותורינגיה. לאורך כל תקופת שלטונו, למרות שהוא תמיד נקרא על ידי היסטוריונים "מלך סקסוניה", הוא מעולם לא ביקר בסקסוניה, אם כי היא היוותה את עיקר שטחו. בסוף 877 התאספו האחים שוב כדי לדון בניהול מחצית לותרינגיה שלהם. לאחר שקרלומן ויתר על טענתו, התחום התחלק בין לודוויג לקרל, שנפגשו שוב בספטמבר 878 באלזס. בשנת 879, קרלומן סבל מהתקף שבץ ומינה את לודוויג כיורשו (ויורש העצר) בבוואריה. לודוויג ירש אותו שנה לאחר מכן כאשר קרלומן מת.
בנובמבר 878 לאחר מותו של קרל הקירח, יורשו, לואי המגמגם, ובן דודו של לודוויג הצעיר הבטיחו זה לזה לכבד את רצף בניהם ולא להגיש טענות בניגוד לכך. הסכם פורון זה הועמד במהרה למבחן, כאשר לואי מת באפריל 879. מפלגת אצילים מערביים בראשות אב המנזר ז'וסלין הזמינו את לודוויג הצעיר לרשת את שלטון הממלכה המערבית. מכיוון שאשתו ליוטגארד גם דגלה בהיענות לקריאה זו, פלש לודוויג למערב פרנקיה. הוא צעד עד ורדן, אך לאחר שהמלכים החדשים לואי השלישי וקרלומן מסרו את חלקם בלותרינגיה לפולש, לודוויג נסוג. בפברואר 880, רווח זה אושר בחוזה ריבמון, שנחתם ליד סנט קוונטין. אמנה זו קבעה את גבול שתי הממלכות, שעתידות להישאר ללא שינוי עד המאה ה-14.
שלטון בסקסוניה > מערכת יחסים עם האצולה

בניגוד לאביו, לודוויג הצעיר העדיף ליישב אינטרסים מלכותיים עם אלו של האצולה ונמנע מעימות. הוא הצליח לאגד משפחות עוצמתיות למלך, כולל קרובי משפחתה של אשתו הליודובינגים לאשתו, שלימים הפכו למלכים וקיסרים. לואי שהה בעיקר בחבל הריין, והתחמק מסקסוניה או מגבולותיו המזרחיים. לודוויג אכן ביקר בבוואריה בשתי הזדמנויות, אך בעיקר השאיר זאת לממשלת אחיינו הבלתי חוקי, בנו של קרלומן, ארנולף, דוכס קרינתיה.
שלטון בסקסוניה > פלישות הוויקינגים

מאז קיץ 879 הרחיבו הוויקינגים את התקפותיהם על הממלכה הפרנקית וחדרו מדי פעם עמוק אל פנים הארץ. ממלכתו של לודוויג הייתה הנפגעת הגדולה ביותר לאחר זו של מערב פרנקיה. בפברואר 880, לודוויג התעמת והביס כוח נורדי בקרב תימאון (ליד שרלרואה המודרנית). אולם בנו הוגו נהרג בקרב זה. בשנה שלאחר מכן, לואי השלישי, מלך פרנקיה המערבית, ניצח את הנורדים בקרב סאוקורט. לודוויג הצעיר גם הרחיק את הנורדים מהארמון המלכותי של ניימכן, שאותו הם כבשו. באותו חודש ספג כוח סקסוני בפיקודו של הדוכס ברונו, גיסו של המלך, תבוסה כבדה ליד המבורג וברונו ואצילים סקסונים רבים אחרים נפלו.
מוות וירושה

לודוויג חלה בשנת 881 ומת בפרנקפורט ב-20 בינואר 882. הוא נקבר ליד אביו במנזר לורש. מאשתו ליוטגארד מסקסוניה, נולד לו בן בשם לודוויג (877–879), שמת בנפילה מחלון ארמון, ובת בשם הילדגארד (878–895). לודוויג הוליד גם בן לא חוקי, הוגו (855/60 – 8 בפברואר 880), מבתו של אדאלארד או מפילגש מוקדמת יותר. מכיוון שלא הותיר יורש, כל שטחיו נפלו בידי אחיו קרל, שבכך איחד מחדש את כל הממלכה של פרנקיה המזרחית. מאוחר יותר הצטרפה הילדגארד עם האציל הבווארי אנגלדו בקשירת קשר נגד המלך ארנולף ונשלל ממנה תואר הכבוד שלה.
משפחתו

לודוויג הצעיר התחתן עם ליוטגארד, בתו של הדוכס ליודולף מסקסוניה, שהיה סבו של היינריך הראשון, מלך גרמניה.
לודוויג (876 – נובמבר 879)
הילדגארד (875/878 או 881 – אחרי 900)
ברנהרט
הוגו (כ־855/860 – 8 בפברואר 880), בן לא חוקי
אדלהארד, בן לא לגיטימי
הערות שוליים

↑  Louis the Pious and Louis the German would be Louis I and Louis II, respectively, in this numbering. If counted as "Louis III of Germany," he should not be confused with Louis III, Holy Roman Emperor, or Louis the Child. He may also be counted as "Louis II."
↑  Reuter, 72.
↑  As "prefect of the marches." Bowlus, 569.
| מלכים וקיסרים גרמניים |
| --- | --- | --- |
| פרנקיה המזרחית (843–918) | לודוויג הגרמני (לודוויג השני) • קרלומן (אנ') • לודוויג הצעיר (לודוויג השלישי) • קרל השמן (קרל השלישי) • ארנולף • לודוויג הילד • קונראד הראשון | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| ממלכת גרמניה (919–962) | היינריך הצפר • אוטו הראשון | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| האימפריה הרומית הקדושה (962–1806) | אוטו הראשון • אוטו השני • אוטו השלישי • היינריך השני • קונראד השני • היינריך השלישי • היינריך הרביעי • היינריך החמישי • לותאר השלישי • קונראד השלישי • פרידריך הראשון • היינריך השישי • פיליפ משוואביה • אוטו הרביעי • פרידריך השני • קונראד הרביעי • רודולף הראשון • אדולף • אלברכט הראשון • היינריך השביעי • לודוויג הרביעי • קרל הרביעי • ונצל • רופרכט • זיגיסמונד • אלברכט השני • פרידריך השלישי • מקסימיליאן הראשון • קרל החמישי • פרדיננד הראשון • מקסימיליאן השני • רודולף השני • מתיאס • פרדיננד השני • פרדיננד השלישי • לאופולד הראשון • יוזף הראשון • קרל השישי • קרל השביעי • פרנץ הראשון • יוזף השני • לאופולד השני • פרנץ השני | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| הקונפדרציה של הריין (1806–1813) | נפוליאון בונפרטה | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| הקונפדרציה הגרמנית (1815–1848) | פרנץ השני • פרדיננד הראשון • פרנץ יוזף הראשון | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| הקונפדרציה הצפון-גרמנית (1867–1871) | וילהלם הראשון | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
| הקיסרות הגרמנית (1871–1918) | וילהלם הראשון • פרידריך השלישי • וילהלם השני | גרמניה    האימפריה הרומית הקדושה    גרמניה הנאצית (1933–1935) |
פורטל גרמניה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007436670405171  BnF: cb13751612q (data)  GND: 100952135  ICCU: MILV046073  ISNI: 0000 0004 3957 4722  LCCN: n88666615  NTA: 068639228  RERO: 02-A005375040  SUDOC: 178788554  VIAF: 88074684   WorldCat (עם VIAF): 88074684
Michelle

| --- | --- |
עטיפת סינגל נורווגי
עטיפת סינגל נורווגי
 שיר בביצוע הביטלס
 מתוך האלבום Rubber Soul
 יצא לאור:  3 בדצמבר 1965
 תאריך הקלטה:  3 בנובמבר 1965
 מקום הקלטה:  אולפני EMI, לונדון
 סוגה:  פופ, פופ רך
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  2:40
 חברת תקליטים:  פרלופון
 כתיבה:  לנון-מקרטני
 לחן:  פול מקרטני, ג'ון לנון 
 הפקה:  ג'ורג' מרטין
 
"Michelle" הוא שיר של להקת הרוק הבריטית הביטלס מתוך אלבומם Rubber Soul משנת 1965. השיר הולחן בעיקר על ידי פול מקרטני, כאשר חלק מהמילים נכתבו בשיתוף עם ג'ון לנון. השיר הוא בלדת אהבה שחלק ממילותיו מושרות בצרפתית.
לאחר הכללתו ב-Rubber Soul, השיר יצא כסינגל בחלק ממדינות אירופה ובניו זילנד בתחילת 1966. השיר היה להיט בולט של הביטלס בבלגיה, צרפת, נורווגיה, הולנד וניו זילנד. גרסת כיסוי בביצוע דייוויד וג'ונתן והאוברלנדרס זכו להצלחה דומה בצפון אמריקה ובבריטניה. "Michelle" זכה בפרס הגראמי לשיר השנה בשנת 1967, והיה לשיר הרוק שזכה בפרס. מאז הפך השיר לאחד מהבולטים ביותר מבין כל שירי הביטלס.
כתיבת השיר והלחנתו

המוזיקה האינסטרומנטלית של "Michelle" נכתבה בתחילה בהשפעת צ'ט אטקינס.
מקור המילים והסגנון של "Michelle" הוא בתרבות הגדה השמאלית בליברפול. בתקופה זו מקרטני הלך למסיבת סטודנטים לאמנות שבה אחד המשתתפים שר שיר צרפתי. עד מהרה מקרטני כתב חיקוי על מנת לבדר את חבריו, שכלל גניחה בצרפתית במקום מילים אמיתיות. השיר נשאר כבדיחה עד 1965, כאשר ג'ון לנון הציע למקרטני לעבד אותו מחדש לשיר שיתאים לאלבום Rubber Soul.
מקרטני ביקש מג'אן ווהן, מורה לצרפתית ואשת חבר קרוב לחשוב על שם צרפתי וביטוי מתחרז. מקרטני טען כי "זה מפני שתמיד חשבתי שהשיר נשמע צרפתי. אני לא יכול לדבר צרפתית כמו שצריך ולכן הייתי צריך עזרה בכתיבת המילים האמיתיות."
ווהן חשבה על "Michelle, ma belle", ותרגמה את המשפט "these are words that go together well" ("אלו מילים שמתחברות טוב ביחד"). התרגום יצא "sont les mots qui vont très bien ensemble. כשמקרטני השמיע את השיר ללנון, לנון הציע להוסיף "אני אוהב אותך". לנון קיבל השראה מהגרסה של נינה סימון ל"I Put a Spell on You", ששמע בערב קודם לכן. בשיר יש את אותו הביטוי, אך עם הדגשה על המילה "You".
לכל גרסה של השיר יש אורך שונה. מיקס המונו בבריטניה אורך 2:33 דקות, בעוד שגרסת הסטריאו משתרעת ל-2:40 דקות. גרסת המונו האמריקאי היא 2:43 דקות.  הגרסה באלבום The Beatles: Rock Band אורכת כשתי דקות וחמישים שניות.
פרסום השיר

פרלופון של EMI פרסמה את האלבום Rubber Soul ב-3 בדצמבר 1965 בבריטניה. האלבום נתפס כהתקדמות משמעותית במוזיקת הביטלס ובמוזיקת הפופ בכלל.
אף על פי שאף סינגל מ-Rubber Soul לא יצא בבריטניה או באמריקה, "Michelle" היה השיר הפופולרי ביותר באלבום ברדיו האמריקאי. השיר פורסם כסינגל מסחרי במספר מדינות אחרות. הוא עמד בראש המצעדים באיטליה (במשך שמונה שבועות), הולנד (שבעה שבועות), שוודיה (חמישה שבועות), דנמרק (ארבעה שבועות) ובהונג קונג, אירלנד, ניו זילנד וסינגפור. במאי 1966 מגזין בילבורד דירג את השיר במקום הראשון בארגנטינה ובנורווגיה. "Michelle" מוקם במקום הראשון גם בצרפת (למשך חמישה שבועות).
בטקס פרסי אייבור נובלו לשנת 1967, "Michelle" זכה בקטגוריית "היצירה הכי מבוצעת" בשנת 1966, לפני "Yesterday". השיר זכה בפרס הגראמי לשיר השנה.
גרסאות כיסוי

"Michelle" היה לשיר המצליח ביותר ב-Rubber Soul והוקלט על ידי עשרות אומנים אחרים. אנדי ויליאמס ביצע את "Michelle" באלבומו The Shadow of Your Smile משנת 1966. באותה שנה השיר בוצע גם על ידי הזמרת קתי ברבריאן. בשנים שלאחר מכן "Michelle" בוצע על ידי זמרת הג'אז האמריקאית שרה ווהן.
הלהקה ביטאליקה עשתה קאבר לשיר בשילוב עם השיר "For Whom the Bell Tolls" של מטאליקה. השיר שנקרא "For Whom Michelle Tolls", הופיע באלבומם מ-2013, "Abbey Load".
השיר "Champagne Poetry" מאלבומו של דרייק Certified Lover Boy מצטט את השיר.
מבצעים

פול מקרטני - שירה מובילה, קול רקע, גיטרה אקוסטית, גיטרה בס
ג'ון לנון - קול רקע, גיטרה קלאסית
ג'ורג' הריסון - קול רקע, גיטרה אקוסטית, גיטרה מובילה
רינגו סטאר - תופים
הערות שוליים

1 2 3 4 5  A hard day's write: the stories behind every Beatles song, new and updated ed, New York: Harper, 2005, ISBN 978-0-06-084409-7
1 2  John Lennon, All we are saying, St. Martin's Griffin, 2000, ISBN 978-0-312-25464-3
↑  "Pete Doherty meets Paul McCartney". The Guardian. 14 באוקטובר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  In a 1987 interview, McCartney said that, as they had been with "Yesterday", the Beatles were reluctant to release "Michelle" as a single "because we didn't think it fitted our image ... They might have been perceived as Paul McCartney singles and maybe John wasn't too keen on that."
↑  "The Ivors 1967". theivors.com. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2017. נבדק ב-3 ביולי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Savage, Mark (3 בספטמבר 2021). "Drake credits The Beatles on Certified Lover Boy". BBC. נבדק ב-3 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14733449q (data)  GND: 1049308794  MusicBrainz work: 0d491b94-18d9-3c5a-9163-b3dfa4483fdb  VIAF: 307309101   WorldCat (עם VIAF): 307309101
מחזור (כימיה)

הטבלה המחזורית, בעלת 7 מחזורים (periods, שורות) ו-18 קבוצות (groups, טורים).
סדר כניסת האלקטרונים לאורביטלים לפי אנרגיה עולה, על פי חוק מדלונג(אנ')
בטבלה המחזורית, כל שורה נקראת מחזור והיא כוללת את כל היסודות הכימיים בעלי אותו מספר של קליפות אלקטרונים, כאשר כל מחזור עוקב המצוין בטבלה מייצג פרוטון אחד נוסף שבגרעין האטומי שביסודות, ובהתאם, ירידה באיכות המתכתית שלהם. מנגד, הקבוצות בטבלה (טורים האנכיים) הם יסודות החולקים תכונות כימיות ופיזיולוגיות דומות.
היסוד השמאלי ביותר במחזור מכיל אלקטרון בודד בקליפה החיצונית שלו, ועם כל צעד ימינה מתווסף אלקטרון אחד (בקליפה החיצונית), עד התיבה הימנית ביותר בה מצוין יסוד שמכיל את מלוא האלקטרונים שהקליפה החיצונית נושאת (במצב רגיל).
נכון לשנת 2021, התגלו עד כה 118 יסודות המסודרים בשבעה מחזורים. היסוד הבא שיתגלה, יסוד 119, יפתח את מחזור שמיני בטבלה.
הטבלה המחזורית מציינת את היסודות בשורות עוקבות (מחזורים) בכדי להדגיש את המחזוריות שבתכונות האטומיות שלהם ככל שמתקדמים לאורך המחזור. שורה חדשה מתחילה כאשר התכונות הכימיות מתחילות לחזור על עצמן.
המחזור הראשון

| יסודות המחזור הראשון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קבוצה (טור) | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| מספר אטומי | 2 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 1 |
| היסוד | He |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | H |
| בלוק(אנ') |  s |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  s |
| קונפיגורציה אלקטרונית |  1s^{2} |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  1s^{1} |
המחזור הראשון בטבלה מכיל רק 2 יסודות, מימן והליום. יש להם רק את קליפת הערכיות הראשונה ( 1s), שיכולה להכיל רק 2 אלקטרונים. ולכן הם אינם פועלים לפי כלל האוקטט, אלא לפי כלל הדואט (בתרגום מילולי - זוג) - השלמה לשני אלקטרוני ערכיות. מבחינה כימית, הליום הוא גז אציל, ולכן נמצא בקבוצה ה-18 בטבלה. למרות זאת, מבחינה גרעינית ההליום שייך לבלוק ה-s, ולכן לפעמים יחשב כיסוד שנמצא בקבוצה ה-2, או כיסוד שנמצא גם בקבוצה ה-2 וגם בקבוצה ה-18 בו בעת. מימן יכול לאבד אלקטרון בקלות (וכך תהיה לו קליפת ערכיות ריקה) וגם לקבל אלקטרון בקלות (וכך תהיה לו קליפת ערכיות מלאה), ולכן הוא מתנהג מבחינה כימית גם כיסוד מקבוצה 1, וגם כיסוד מקבוצה 17.
המחזור הראשון > מגמות מחזורתיות

כל שאר המחזורים בטבלה מכילים לפחות 8 יסודות, ולכן קל למצוא אצלם תכונות מחזורתיות. אך במחזור הראשון ישנם רק שני יסודות, ולכן אי אפשר ממש להצביע על מגמה מחזורתית.
המחזור הראשון > מיקום היסודות של המחזור הראשון בטבלה המחזורית

קליפת האלקטרונים הראשונה,  n=1, מכילה רק אורביטל אחד ( 1s), והמספר המקסימלי של אלקטרוני ערכיות שיכולים להיות ליסודות מהמחזור הראשון הוא 2. למרות ששני היסודות שייכים טכנית לבלוק ה-s, אף אחד מהם לא מתנהג באופן דומה ליסודות אחרים בבלוק ה-s. למעשה התכונות שלהם כל כך שונות משאר היסודות בבלוק ה-s, עד כי קיימות מחלוקות לגבי המיקום בו צריכים להימצות היסודות בטבלה המחזורית.
אם נסדרם לפי הקונפיגורציה האלקטרונית, אזי מימן (לו קונפיגורציה אלקטרונית  1s^{1}) והליום ( 1s^{2}) צריכים להיות ממוקמים בקבוצות 1 ו-2, מעל ליתיום ( 1s^{2}2s^{1}) ובריליום ( 1s^{2}2s^{2}) בהתאמה. בעוד סידור זה נפוץ עבור המימן, שתכוניתיו הכימיות דומות לאלו שבקבוצה 1, עבור הליום הסידור הזה לא נהוג, ולא משתמשים בו מחוץ להקשר של קונפיגורציה אלקטרונית. כאשר הגזים האצילים התגלו באזור שנת 1900, הם נחשבו כ"קבוצה 0", כיוון שאינם תגובתיים. והליום הושם בראש קבוצה זאת, כיוון שהייתה לו אותה 'אדישות' כימית כמו לשאר יסודות הקבוצה. וכאשר הקבוצה שונתה לקבוצה 18, רבים המשיכו לכתוב את ההליום מעל הניאון.
על כל פנים, לפעמים המימן מוצב בראש קבוצה 17 - ההלוגנים, כיוון שמימן הוא אל-מתכת בניגוד לשאר קבוצה 1 שהם כולם מתכות אלקליות. לפעמים כדי להראות שלמימן יש גם תכונות של הלוגן וגם תכונות של מתכת אלקלית, המימן מוצב בראש שתי הקבוצות. הצעה נוספת למיקום המימן היא מעל פחמן בראש קבוצה 14: בסידור זה הוא מתאים למגמתיות של האפניות האלקטרונית והאלקטרושליליות. אפילו שמימן לא מתאפיים ביצירת 4 קשרים כמו שמתאפיינים שאר היסודות בקבוצה 14. לבסוף, יש הממקמים את המימן בנפרד מכל קבוצה, כיוון שתכונותיו הכימיות שונות מספיק מכל קבוצה שיש. באופן דומה, גם ההליום לפעמים ממוקם בנפרד מכל קבוצה.
המחזור הראשון > יסודות המחזור

מימן (H) הוא היסוד הכי נפוץ מכל היסודות ביקום, והוא מהווה כ-75% ממסת היקום. מימן שעבר יוניזציה נקרא גם פרוטון. כוכבים בסדרה הראשית מורכבים בעיקר ממימן במצב צבירה פלזמה. מימן בצורתו היסודית הוא נדיר בכדור הארץ, והוא מיוצר בעיקר מפחמימנים כמו מתאן. מימן יכול ליצור תרכובות עם רוב היסודות, והוא מצוי במים וברוב התרכובות האורגניות.
הליום (He) מצוי בטבע רק במצב צבירה גזי, חוץ מבתנאים קיצוניים. הוא היסוד השני הכי קל אחרי מימן, והוא גם היסוד השני הכי נפוץ ביקום. רוב ההליום הקיים ביקום נוצר במהלך המפץ הגדול, אך הוא נוצר גם בתהליך היתוך גרעיני של מימנים בליבות כוכבים. בכדור הארץ, הליום הוא יחסית נדיר, והוא נוצר רק מתהליכי דעיכה של יסודות רדיואקטיביים. הליום כזה שנוצר מדעיכה רדיואקטיבית מצוי בגז טבעי בריכוזים של עד 7% נפחי.
המחזור השני

| יסודות המחזור השני |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קבוצה (טור) | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| מספר אטומי | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 4 | 3 |
| היסוד | Ne | F | O | N | C | B |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Be | Li |
| בלוק(אנ') |  p |  p |  p |  p |  p |  p |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  s |  s |
| קונפיגורציה אלקטרונית |  {\ce {[He] \ 2s^2 \ 2p^6}} |  {\ce {[He] \ 2s^2 \ 2p^5}} |  {\ce {[He] \ 2s^2 \ 2p^4}} |  {\ce {[He] \ 2s^2 \ 2p^3}} |  {\ce {[He] \ 2s^2 \ 2p^2}} |  {\ce {[He] \ 2s^2 \ 2p^1}} |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  {\ce {[He] \ 2s^2}} |  {\ce {[He] \ 2s^1}} |
המחזור השני בטבלה מכיל 8 יסודות, שכולם ממלאים את קליפת האלקטרונים השנייה,  n=2, ובאופן יותר ספציפי את האורביטלים  2s ו  2p. יסודות המחזור השני (פחמן, חנקן, חמצן, פלואור וניאון) נשמעים לכלל האוקטט, ויחפשו אלקטרונים בכדי להשלים את קליפת הערכיות שלהם ל-8 אלקטרונים. (ליתיום ובריליום יפעלו לפי כלל הדואט - השלמה לשני אלקטרוני ערכיות, בורון ישלים את עצמו למילוי חצי אורביטל  2p, כלומר ישלים ל-6 אלקטרוני ערכיות).
המחזור השני > מגמות חזרתיות

עבור כל היסודות במחזור השני, ככל שהמספר האטומי גדל, הרדיוס האטומי קטן, האלקטרושליליות גדלה וגם אנרגיית היוניזציה(אנ') גדלה.
במחזור השני ישנם רק שתי מתכות (ליתיום ובריליום). ליסודות במחזור השני יהיה לרוב את התכונות הכי "קיצוניות" ביחס לקבוצות שלהם, לדוגמה, פלואור הוא הכי ריאקטיבי מבין ההלוגנים, ניאון הוא הכי לא פעיל מבין הגזים האצילים. וליתיום הוא הכי פחות ריאקטיבי מבין המתכות האלקליות.
כל היסודות במחזור השני פועלים לפי חוק מנדלונג(אנ'): ליתיום ובריליום ממלאים את אורביטל  2s, ובורון, פחמן, חנקן, חמצן, פלואור וניאון ממלאים את אורביטל  2p, זאת (בדומה למחזור הראשון והשלישי) כיוון שאין למחזור מתכות מעבר, שפעמים רבות אינן מצייתות לחוק מנדלונג.
המחזור השני > יסודות המחזור

ליתיום (LI) הוא המתכת הכי קלה, והיסוד המוצק הכי פחות צפוף בטבלה. במצבו הלא מיונן הליתיום הוא אחד היסודות הכי ריאקטיבים, ולכן הוא נמצא בטבע רק בתרכובות. ליתיום הוא היסוד הכבד ביותר שנוצר בכמויות גדולות במהלך המפץ הגדול.
בריליום (Be) הוא בעל נקודת התכה מאוד גבוהה. כמויות קטנות של בריליום נוצרו במהלך המפץ הגדול, אך רוב מה שנוצר דעך מאז או הגיב בתוך כוכבים ליצירת אטומים כבדים יותר. בין 1% ל-15% מכל האנשים הם רגישים לבריליום, והם עלולים לפתח תגובה דלקתית בעור ובמערכת הנשימה, במחלה הנקראת CBD.
בורון (B) לא נמצא לבד בטבע, אלא לרוב בתרכובות בוראט.
פחמן (C) הוא היסוד הרביעי הכי נפוץ ביקום אחרי מימן, הליום וחמצן, והיסוד השני הכי נפוץ בגוף האדם אחרי חמצן. יש אינספור תרכובות המכילות פחמן, בזכות יכולתו של הפחמן ליצור קשרי C-C מאוד יציבים. כל התרכובות האורגניות הנחוצות לחיים, מכילות לפחות אטום פחמן אחד.
חנקן (N) נמצא לרוב בצורתו האינרטית  {\ce {N2}}, אשר מהווה כ-78% מהנפח האטמוספירה של כדור הארץ. והוא יסוד חשוב ביצירת חלבונים.
חמצן (O) מהווה כ-21% מהנפח האטמוספירה של כדור הארץ, והוא נחוץ לתהליך הנשימה עבור כמעט כל היצורים החיים. בנוסף הוא מרכיב עיקרי במולקולת המים. חמצן הוא היסוד השלישי הכי נפוץ ביקום ותרכובות המכילות חמצן נפוצות מאוד על פני כדור הארץ.
פלואור (F) הוא היסוד הכי ריאקטיבי בטבלה כשהוא במצבו הלא מיונן, ולכן הוא אף פעם לא במצב זה בטבע.
ניאון (Ne) הוא גז אציל המשמש בתאורת ניאון.
המחזור השלישי

| יסודות המחזור השלישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קבוצה (טור) | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| מספר אטומי | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 12 | 11 |
| היסוד | Ar | Cl | S | P | Si | Al |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | Mg | Na |
| בלוק(אנ') |  p |  p |  p |  p |  p |  p |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  s |  s |
| קונפיגורציה אלקטרונית |  {\ce {[Ne] \ 3s^2 \ 3p^6}} |  {\ce {[Ne] \ 3s^2 \ 3p^5}} |  {\ce {[Ne] \ 3s^2 \ 3p^4}} |  {\ce {[Ne] \ 3s^2 \ 3p^3}} |  {\ce {[Ne] \ 3s^2 \ 3p^1}} |  {\ce {[Ne] \ 3s^2 \ 3p^1}} |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  {\ce {[Ne] \ 3s^2}} |  {\ce {[Ne] \ 3s^1}} |
המחזור השלישי בטבלה מכיל 8 יסודות, כולם קיימים בטבע ולכולם לפחות איזוטופ יציב אחד.
המחזור השלישי > יסודות המחזור

נתרן (Na) הוא מקבוצת המתכות האלקליות, הוא מצוי באוקיינוסים בכמויות גדולות בצורת נתרן כלוריד (מלח שולחן).
מגנזיום (Mg) הוא מתכת אלקלית עפרורית. יוני מגנזיום נמצאים בכלורופיל.
אלומיניום (Al) הוא מתכת מעבר עמידה, והמתכת הכי נפוצה על פני כדור הארץ.
צורן (Si) הוא מתכת למחצה. צורן הוא מוליך למחצה מה שהופך אותו לרכיב חשוב בשבבים. צורן דו-חמצני הוא המרכיב העיקר בחול.
זרחן (P) הוא אל-מתכת. הוא חיוני בהרכבת ה-DNA. הוא ריאקטיבי ביותר ולכן אף פעם לא נמצא בטבע לבד.
גופרית (S) היא אל-מתכת.
כלור (Cl) הוא הלוגן, המשמש כחומר מחטא, במיוחד בבריכות שחייה.
ארגון (Ar) הוא גז אציל, ולכן אינו ריאקטיבי כלל. נורות להט עושות שימוש בארגון על מנת למנוע תגובה כימית של חוט הלהט (העשוי טונגסטן) בטמפרטורות הגבוהות אליהן הוא מגיע.
המחזור הרביעי

| יסודות המחזור הרביעי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קבוצה (טור) | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| מספר אטומי | 36 | 35 | 34 | 33 | 32 | 31 | 30 | 29 | 28 | 27 | 26 | 25 | 24 | 23 | 22 | 21 | 20 | 19 |
| היסוד | Kr | Br | Se | As | Ge | Ga | Zn | Cu | Ni | Co | Fe | Mn | Cr | V | Ti | Sc | Ca | K |
| בלוק(אנ') |  p |  p |  p |  p |  p |  p |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  s |  s |
| קונפיגורציה אלקטרונית |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2 \ 4p^6}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2 \ 4p^5}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2 \ 4p^4}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2 \ 4p^3}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2 \ 4p^2}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2 \ 4p^1}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^2}} | (*)  {\ce {[Ar] \ 3d^10 \ 4s^1}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^8 \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^7 \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^6 \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^5 \ 4s^2}} | (*)  {\ce {[Ar] \ 3d^5 \ 4s^1}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^3 \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^2 \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 3d^1 \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 4s^2}} |  {\ce {[Ar] \ 4s^1}} |
המחזור הרביעי בטבלה מכיל 18 יסודות, והוא הראשון שמכיל את כל 18 הקבוצות. בנוסף זה המחזור הראשון עם יסודות בבלוק ה-d בטבלה.
המחזור הרביעי > תכונות ומגמות חזרתיות

כל היסודות במחזור זה יציבים, ורבים מהם נפוצים מאוד בליבת כדור הארץ וגם על פני השטח. זהו המחזור האחרון שבו כל היסודות יציבים. הרבה ממתכות המעבר במחזור זה הן מאוד חזקות, בעיקר ברזל, ולכן הן משמשות הרבה בתעשייה.
ככל שגודלים במספר האטומי, חוק מדלונג(אנ') גורם ליסודות במחזור להכניס את האלקטרונים שלהם לאורביטלים  {\ce {4s}},  {\ce {3d}} ו  {\ce {4p}} (בסדר זה). למרות זאת, ישנם יוצאי דופן (מסומנים בטבלה מעל ב(*)) שמעדיפים לשנות את סידור האלקטרונים כדי ליצור אורביטל חצי מלא.
המחזור הרביעי > יסודות המחזור

יסודות המחזור הם: אשלגן, סידן, סקנדיום, טיטניום, ונדיום, כרום, מנגן, ברזל, קובלט, ניקל, נחושת, אבץ, גליום, גרמניום, ארסן, סלניום, ברום וקריפטון.
המחזור החמישי

| יסודות המחזור החמישי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קבוצה (טור) | 18 | 17 | 16 | 15 | 14 | 13 | 12 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| מספר אטומי | 54 | 53 | 52 | 51 | 50 | 49 | 48 | 47 | 46 | 45 | 44 | 43 | 42 | 41 | 40 | 39 | 38 | 37 |
| היסוד | Xe | I | Te | Sb | Sn | In | Cd | Ag | Pd | Rh | Ru | Tc | Mo | Nb | Zr | Y | Sr | Rb |
| בלוק(אנ') |  p |  p |  p |  p |  p |  p |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  d |  s |  s |
| קונפיגורציה אלקטרונית |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2 \ 5p^6}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2 \ 5p^5}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2 \ 5p^4}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2 \ 5p^3}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2 \ 5p^2}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2 \ 5p^1}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^2}} | (*)   {\ce {[Kr] \ 4d^10 \ 5s^1}} | (*)   {\ce {[Kr] \ 4d^10}} | (*)   {\ce {[Kr] \ 4d^8 \ 5s^1}} | (*)   {\ce {[Kr] \ 4d^7 \ 5s^1}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^5 \ 5s^2}} | (*)   {\ce {[Kr] \ 4d^5 \ 5s^1}} | (*)   {\ce {[Kr] \ 4d^4 \ 5s^1}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^2 \ 5s^2}} |  {\ce {[Kr] \ 4d^1 \ 5s^2}} |  {\ce {[Kr] \ 5s^2}} |  {\ce {[Kr] \ 5s^1}} |
המחזור החמישי בטבלה מכיל 18 יסודות, ככל שהמספר האטומי גדל, חוק מדלונג(אנ') גורם ליסודות במחזור להכניס את האלקטרונים שלהם לאורביטלים  {\ce {5s}},  {\ce {4d}} ו  {\ce {5p}} (בסדר זה). למרות זאת, ישנם יוצאי דופן (מסומנים בטבלה מעל ב(*)) שמעדיפים לשנות את סידור האלקטרונים באורביטלים בכדי להגיע למצבים יותר יציבים אנרגטית.
המחזור החמישי > תכונות ומגמות חזרתיות

מחזור זה מכיל את היסוד טכנציום, היסוד הראשון בטבלה המחזורית שאין לו איזוטופים יציבים. בנוסף מחזור זה מכיל את היסוד ניוביום, שלו עומק החדירה המגנטי(אנ') הגדול ביותר מבין כל היסודות בטבלה. הרבה מתכות מעבר מן התור הזה כגון רודיום, משמשות להכנת תכשיטים כיוון שהן מבריקות במיוחד.
מחזור זה ידוע בשל המספר הגדול של יסודות שהם יוצאי דופן לחוק מדלונג.
המחזור החמישי > יסודות המחזור

יסודות המחזור הם: רובידיום, סטרונציום, איטריום, זירקוניום, ניאוביום, מוליבדנום, טכנציום, רותניום, רודיום, פלדיום, כסף, קדמיום, אינדיום, בדיל, אנטימון, טלור, יוד וקסנון.