stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוואנזאורוס

| סוואנזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 93.9 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
סוג:: סוואנזאורוס
מין:: Savannasaurus elliottorum
שם מדעי
 Savannasaurus ‏2016

סוואנזאורוס (שם מדעי: Savannasaurus; מילולית: מטאינו: "zavana" - סוואנה ומלטינית: "saurus" - לטאה / זוחל, כלומר: "לטאת סוואנה") הוא סוג של זאורופוד טיטאנוזאור מהקבוצה דיאמנטינזאוריה, אשר התקיים באוסטרליה של סוף הקרטיקון לפני 93.9 מיליון שנה מזמננו. הסוג התגלה בקווינסלנד ונקרא ב-2016 בידי סטיבן פורופט ועמיתיו, על שם סבכי הסוואנה בהם התגלה. הוא הכיל מין בודד - Savannasaurus elliottorum, היוע מדגימה יחידה.
מאפיינים

סוג זה היה דומה לקרובו הדיאמנטינזאורוס שהתגלה לצידו ולפי מספר חוקרים גם שויך לסוגו. לצידם התגלה גם התרופוד הטורף אוסטרלונטור, אשר מספר שרידים מעידים שניזון מזאורופוד זה.
הסוואנזאורוס היה טיטאנוזאור בינוני בעל מבנה חוליות וגוף שהזכיר את בני הקבוצה ליתוסטרוטיה. הוא הגיע לאורך ממוצע של 15 מטרים ולמשקל ממוצע של 20 טונות. היו לו ירכיים רחבות ברוחב של מעל מטר ביניהם, מה שעזר לבעליהם לחלק את משקלו בצורה שוויונית והקל על הגפיים לשאת את משקלו. מספר חוקרים אף סוברים שהתאמות אלה עזרו לבעליהם לחצות מישורי הצפה של קרקעות ביצות בהם חי.
סבויה-מרקטי

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  לואיג'י קאפה אלסנדרו מרקטי
 תקופת הפעילות:  1915 (כ-SIAI) 1953 (הוקמה מחדש כ-SIAI-מרקטי) – 1951 (פשיטת רגל) 1983 (מיזוג)
 מיקום המטה:  מילאנו, איטליה
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית
 מוצרים עיקריים:  מטוסים צבאיים ואזרחיים מטוסים ימיים
 
סבויה-מרקטי (באיטלקית: Savoia Marchetti) הייתה יצרנית מטוסים איטלקית.
היסטוריה

החברה נוסדה על ידי לואיג'י קאפה (Luigi Cape) ב-1915 תחת השם SIAI‏ (Società Idrovolanti Alta Italia, מילולית: חברת  המטוסים הימיים של צפון איטליה). לאחר מלחמת העולם הראשונה הוחלף שם החברה לסבויה, כאשר רכשה את Società Anonima Costruzioni Aeronautiche Savoia, יצרנית מטוסים אשר נוסדה גם היא ב-1915 על ידי אומברטו סבויה (Umberto Savoia). בשנת 1917 השיקה את מטוס הסיור הימי SIAI S.8.
בשנת 1921 השיקה את המטוס הימי הדו-כנפי, חד מנועי SIAI S.21.
השם מרקטי נוסף לשם החברה עם הצטרפותו של מתכנן המטוסים אלסנדרו מרקטי ב-1922. עד מהרה רכשה סבויה-מרקטי מוניטין של בניית מטוסים מהירים מאוד ובעלי רמת ביצועים גבוהה. עם הפיתוח המוצלח של הסירה מעופפת מדגם S.55, פרצה סבויה-מרקטי אל שוק המטוסים הבינלאומי כיצרן דומיננטי. החברה המשיכה להתפרסם בבניית מטוסים ימיים וסירות מעופפות שקבעו מספר שיאי מהירות וזמני שהייה באוויר כחלק מטיסות ראווה אשר נועדו למטרות פוליטיות ובעיקר להאדרתה של איטליה הפשיסטית.
בהיותה החברה המועדפת על מרשל האוויר איטלו באלבו, החל פיתוח מואץ של מטוסים צבאיים שנטלו חלק במלחמות איטליה בשנות ה-30 ובמלחמת העולם השנייה. הבולט שבהם היה ה-SM.79, שהפך למפציץ הבינוני הנפוץ בשורות חיל האוויר האיטלקי אשר נטל חלק בכל זירות הלחימה ושימש גם כמפציץ טורפדו מוצלח בים התיכון. במהלך המלחמה הושמדה בהפצצות מרבית תשתית הייצור של סבויה-מרקטי. שמה של החברה שונה שוב, ל-SIAI-מרקטי, ב-1943.
SIAI-מרקטי שרדה לאחר המלחמה בזכות בניית קרונות רכבת ומשאיות. אף על פי כן, נאבקה החברה במשך שש שנים עם חדלות פירעון לפני הכרזתה על הליך פירוק ב-1951. ב-1953 נפתחה החברה מחדש כיצרנית מטוסים קלים, לרוב בשיתוף עם יצרניות מטוסים אחרות. לאחר 1977 פעלה SIAI-מרקטי בתחום המסוקים תוך שיתוף פעולה עם חברת אגוסטה (Agusta), אשר הפכה אותה ב-1983 לחברת-בת שלה במסגרת תאגיד החלל והתעופה אגוסטה.
הערות שוליים

↑  Johnson, E. R. American Flying Boats and Amphibious Aircraft: An Illustrated History. McFarland, 2009. ISBN 0786439742. עמודים 14-15
↑  Polmar, Norman. Bell, Dana. One Hundred Years of World Military Aircraft. Naval Institute Press, 2004. ISBN 1591146860. עמודים 79-81
סבויה מרקטי SM.79, המפציץ העיקרי בשירות איטליה במלחמת העולם השנייה
סבוטז' (סרט)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "הסוכן החשאי" של ג'וזף קונרד
 בימוי:  אלפרד היצ'קוק
 הופק בידי:  מיכאל בלקון
 תסריט:  צ'ארלס בנט
 עריכה:  צ'ארלס פרנד
 שחקנים ראשיים:  סילביה סידני  אוסקר הומולקה  ג'ון לודר
 מוזיקה:  Hubert Bath 
 צילום:  ברנארד קנולס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בדצמבר 1936
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ריגול, סרט דרמה, סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט מתח 
 הכנסות באתר מוג'ו:   sabotage
 דף הסרט ב־IMDb
 
סבוטז' (באנגלית: Sabotage, נקרא גם The Woman Alone) הוא סרט מתח בריטי משנת 1936 בבימויו של אלפרד היצ'קוק.
עלילה

קארל ורלוק הוא בעלים של קולנוע והוא חלק מכנופיית טרוריסטים ממדינה אירופית ללא שם שמתכננים פיגועים בלונדון. הסקוטלנד יארד מנחה את הבלש טד ספנסר לחקור את הנושא תחת כיסוי. הוא מתחפש לשוליה של ירקן ועובד בסמוך לקולנוע של ורלוק. אשתו של ורלוק ואחיה חיים יחד איתו והיא מתחילה לחשוד בו, כשאחיה נעדר לאחר שנשלח על ידי ורלוק להעביר סלילי פילם, שלמעשה היו פצצה, שהייתה אמורה להתפוצץ במטרו מתחת לכיכר פיקדילי. ורלוק מתוודה בפני אשתו, אבל מאשים את הסקוטלנד יארד ואת ספנסר במות אחיה, כי מנעו ממנו להעביר את הפצצה בעצמו. במהלך ארוחת הערב האישה רוצחת אותו בסכין. ספנסר מגיע לעצור את ורלוק, אבל מבין מה קרה, מפציר באישה לא להתוודות, אבל היא מתחילה לספר לשוטר אחר שהיא אשמה. באותו הזמן אחד משותפיו של ורלוק נכנס לחדרו, כדי לקחת משם את כלוב הציפורים, ששימש להעברת הפצצה, כדי שלא ימצא ויפליל אותו. כשהוא רואה שהבית מוקף שוטרים הוא מתפוצץ עם מעיל הנפץ שלו וכך ההודאה של האישה נפסקת והראיות לרצח שביצעה נעלמות.
טריוויה

בסצנה המתרחשת בבית קולנוע נראה סרט מצויר מוקרן על המסך. זה הוא סרט קצר של חברת וולט דיסני בשם Who Killed Cock Robin, שיצא לאקרנים שנה אחת לפני סרטו של היצ'קוק.
בסרט ממזרים חסרי כבוד מופיעה סצנה מהסרט שבה נאסר להעלות על הרכבת החשמלית סרטי נייטרית 35 להמחשת אופיו של סרט הצילום כחומר בעירה.
נקודת לשקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  64°02′07″S 61°53′18″W﻿ / ﻿64.0353°S 61.8883°W﻿ / -64.0353; -61.8883
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת לשקו(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנקודת לשקו(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת לשקו(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינקודת לשקו
 
נקודה לשקו (באנגלית: Leshko Point; בבולגרית: нос Лешко) היא לשון יבשה המהווה את הצד הצפוני של הכניסה למפרצון בריפארה בחוף הדרום-מזרחי של האי לייז' בארכיפלג פאלמר שלמול חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 8.95 קילומטרים דרומית-מערבית לנקודת נייט; ו-2.45 קילומטרים צפונית - צפונית-מזרחית לנקודת באליחה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי

לשון היבשה מופתה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978.
היסטוריה > מקור השם

הנקודה נקראת על שם הכפר לשקו שבדרום-מערב בולגריה.
ראו גם

נקודת באליחה
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי הבולגרי
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
נחל ארדון

| --- | --- |

 מידע כללי
 יובלים:  נחל אדום 
 שפך:  נחל חררים 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל ארדון(למפת צפון הנגב רגילה) נחל ארדון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ארדון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ארדון
 
נַחַל אַרְדּוֹן (בערבית: "ואדי א-רחידה" - "הנחל המבוקע") הוא נחל אכזב קצר העובר בחלק הדרומי של בקעת ארדון שבמזרח מכתש רמון, ומנקז חלק מבקעת ארדון אל נחל נקרות שמחוץ למכתש רמון. לאורך הנחל ניתן לראות תופעות גאולוגיות מרשימות, ונופים מגוונים שנוצרו עקב חשיפה של שכבות סלע מתקופות קדומות שונות.
הנחל מתחיל סמוך לפסגתו של הר ארדון, משם הוא יורד במצוק המערבי של הר ארדון, על פי מתווה תלול שנוצר על ידי שבר גאולוגי אל קרקעית בקעת ארדון. משם הוא ממשיך דרומה ומתחתר באבני חול צבעוניות ולבנות. לאורכו מצויים חלקים מגזעי עצים מבורזלים. בהמשך עובר הנחל למרגלות גבעת חרוט ומתחתר בין שכבות דולומיט ואבן חול צבעונית. בקיר הצפוני של הנחל נחשפות שכבות אופקיות של אבן צבעוניות, הכוללות סלעי דולומיט, אבני חול וחרסיות ירוקות-אדמדמות. לתוך השכבות הללו חדרו שבעה דייקים מאגמתיים.
בגדה הצפונית של הנחל נובע עין ארדון, אשר מימיו מעט מלוחים והוא אינו פעיל באופן תדיר.
בהמשך התחתרותו נפגש נחל ארדון עם נחל חררים, וממשיך עוד כ-500 מטר עד שיוצא מתחומו של  מכתש רמון אל תחום נחל נקרות.
מסלול בדרגת קושי נמוכה עובר לאורך חלק מהנחל ובו אפשר לצפות בשכבות הסלע הצבעוניות ובדייקים.
דייק בנחל ארדון
דייק "האב ובנו" בנחל ארדון
דייק "הלב השחור"
גבעת חרוט
גבעת חרוט והר ארדון
סבויה מרקטי SM.75

סבויה-מרקטי SM.75 (באיטלקית: Savoia-Marchetti SM.75) היה מטוס נוסעים ומטוס תובלה צבאי איטלקי, אשר שירת בשנות ה-30 ובשנות ה-40 של המאה ה-20.
האחרון בסדרת מטוסי תובלה שתכנן אלסנדרו מרקטי, ושיוצר במפעלי יצרנית המטוסים האיטלקית סבויה-מרקטי. ה-SM.75 היה מטוס מהיר וחזק, שהיה מסוגל לטוס לטווחים ארוכים ולשאת עד 24 נוסעים למרחק של כ-2,200 ק"מ.
מבצע בולט

מטוס ה-SM.75 שימש את חיל האוויר האיטלקי במבצע ראווה במהלך מלחמת העולם השנייה, כאשר ביוני 1942 הטיס אנטוניו מוסקטלי (איט') את המטוס SM.75 RT מאיטליה לזפוריז'יה שבאוקראינה, ומשם דרך שטח האויב של ברית המועצות בדממת אלחוט, דרך מדבר גובי עד לנחיתה בשטח מונגולי, בשליטה יפנית. טיסה זו נועדה לצורכי הסברה ולחיזוק הקשר בין מעצמות הציר, אך גם להעברת קודי אלחוט חדשים, בשל העובדה שהאיטלקים האמינו כי קוד האלחוט היפני נפרץ בידי הבריטים ויש להחליפו. המטוס חזר על מסלולו גם בדרך ההפוכה, הגיע לאודסה, וממנה שוב לאיטליה. הפעולה גררה תרעומת מהצד היפני, שלא היה במצב מלחמה עם הרוסים, והאיטלקים לא חזרו שנית על טיסה מעין זו.
לקריאה נוספת

אורי דרומי, ערפל הקרב : מלחמת העולם השנייה שלא הכרתם, ירושלים: כרמל, 2013. עמ' 14–16
נחל אמונים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  כ־6.6 ק"מ
 גובה מוצא הנהר:  כ־350 מטרים
 שפך:  נחל רחף 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל אמונים(למפת צפון הנגב רגילה) נחל אמונים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אמונים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אמונים
 
נחל אמונים הוא נחל אכזב במדבר יהודה. אורכו כ־6.6 קילומטרים.
תוואי הנחל

מוצא הנחל ממוקם בגובה של כ־350 מטרים מעל פני הים, במורדותיו המזרחיים של הר קנאים, כקילומטר דרומית לתוואי כביש 3199 (כביש ערד–מצדה). הנחל זורם מזרחה ונשפך אל נחל רחף (הנשפך לים המלח), בגובה 135 מטרים מתחת לפני הים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא גאוגרפיה של ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניו זילנד במלחמת העולם הראשונה

| --- | --- |
דגל ניו זילנד
 צד בעימות:  חלק ממדינות ההסכמה
 תאריך כניסה לעימות:  5 באוגוסט 1914
 העילה למלחמה:  הכרזת המלחמה הבריטית על האימפריה הגרמנית
 תאריך סיום העימות:  11 בנובמבר 1918
 אירועי הסיום:  שביתת הנשק
 ראש המדינה:  ג'ורג' החמישי
 ראש המדינה בפועל:  ויליאם מאסי
 נתוני המדינה
 אוכלוסייה:  מעל 1,000,000 אנשים
 נתוני הצבא
 חיל המשלוח של ניו זילנד:  100,444 חיילים
 תוצאות המלחמה
 אבדות בנפש:  16,697 הרוגים  41,317 פצועים
 
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הכריזה ממשלת ניו זילנד ללא היסוס מלחמה על גרמניה מיד לאחר שעשתה זאת בריטניה, למרות בידודה הגאוגרפי ואוכלוסייתה הקטנה. באותה תקופה מדיניותה של ממשלת ניו זילנד הייתה שכל הכרזת מלחמה מצידה של ממשלת בריטניה תוביל אוטומטית להצטרפות של ניו זילנד.
מספרם הכולל של החיילים והאחיות של ניו זילנד ששירתו מעבר לים בשנים 1918-1914, לא כולל את אלה ששירתו במסגרת הצבאות של בריטניה או של צבאות אחרים של חבר העמים הבריטי, עמד על 100,444 אנשים, מתוך אוכלוסייה כללית של קצת יותר ממיליון איש. 42% מהגברים בגיל גיוס שירתו ב"חיל המשלוח של ניו זילנד" - (NZEF)‏ The New Zealand Expeditionary Force‏. 16,697 לוחמים ניו זילנדים נפלו במלחמה ו-41,317 לוחמים נפצעו, כ-58% נפגעים מכלל המגויסים. אלף נוספים נפטרו במהלך 5 השנים שלאחר סיום המלחמה כתוצאה מפציעות ו-507 מתו באימונים שנערכו בניו זילנד בשנות המלחמה. אחוז הנופלים בקרב הגברים בגיל גיוס ביחס לגודל האוכלוסייה בניו זילנד עמד על 5% והוא הגבוה ביותר מבין כל הדומיניונים שהשתתפו במלחמה לצדה של בריטניה. 11 מחיילי ניו זילנד עוטרו בצלב ויקטוריה.
מלחמת העולם הראשונה, הייתה העימות הצבאי הגדול הראשון בהיסטוריה של ניו זילנד, בו השתתפו חיילים מאורים (אם כי מספר קטן שלהם השתתפו כבר במלחמת הבורים, כאשר רשויות הגיוס בניו זילנד בחרו להתעלם מהמדיניות הבריטית לפסול מתגייסים מקרב הילידים בדומיניונים השונים). חיילים מאורים אלה לקחו חלק במערכת גליפולי ומאוחר יותר שרתו בהצטיינות בחזית מערב אירופה. 2688 מאורים ו-346 מבני איי האוקיינוס השקט (כולל 150 מבני האי ניואה) שרתו במלחמה במסגרת הכוחות הניו זילנדים.
סמואה

פעולתה הקרבית הראשונה של ניו זילנד במלחמת העולם הראשונה הייתה שיגורו של חיל משלוח שיכבוש את סמואה הגרמנית. ב-6 באוגוסט 1914 הכריזה ממשלת בריטניה כי יהיה זה "שירות גדול ודחוף לאימפריה", אם ניו זילנד תכבוש את סמואה. ב-15 בחודש הפליג כוח של 1413 חיילים ו-6 אחיות ולאחר שעצר פיג'י כדי לאסוף מורי דרך ומתורגמנים וכן ספינות ליווי נוספות, נחת באפיה בירת סמואה ב-29 בחודש. למרות שרשמית לא הסכימו הכוחות הגרמניים באיים להיכנע, לא הייתה שום התנגדות וכיבוש האיים בוצע ללא קרב. יחד עם זאת, הטריטוריה הגרמנית הראשונה שנכנעה בפני כוחות חבר העמים הבריטי, הייתה טוגו במערב אפריקה ארבעה ימים מאוחר יותר. מעניין לציין כי כיבוש סמואה התנהל בסיועו של הצי הקיסרי היפני.
המזרח התיכון > אימונים במצרים

באוקטובר 1914 הפליג חיל המשלוח של ניו זילנד מולינגטון. יעדם המקורי היה אירופה אך באמצע הדרך התקבלה הוראה שהכוח ינחת במצרים, שם סייעו בהדיפת ההתקפה הטורקית על תעלת סואץ בפברואר 1915. החיילים הניו זילנדים נשארו במצרים, לצדם של חבריהם האוסטרלים, והחלו באימונים לקראת העברתם לצרפת.
המזרח התיכון > מערכת גליפולי

ב-25 באפריל 1915 נחתו גייסות הצבא האוסטרליים והניו זילנדיים – אנזא"ק (Australian and New Zealand Army Corps – ANZAC) בגליפולי, בנקודה שנודעה מאוחר יותר כ"חוף אנזא"ק" (Anzac Cove) ונלחמו במערכת גליפולי תחת פיקודו של הגנרל הבריטי אלכסנדר גודלי (Alexander Godley). ההתקפה המשולבת של כוחות האימפריה הבריטית ושל צרפת, הייתה אמורה להיות צעד ראשון בדרך לכיבושה של איסטנבול בירת האימפריה העות'מאנית. עקב טעות בניווט נחתו כוחות אנזא"ק כק"מ וחצי צפונה מנקודת הנחיתה שתוכננה להם. במקום לנחות בחוף עם שטח נוח לנחיתה בעל שיפוע מתון, מצאו עצמם חיילי אנזא"ק למרגלותיו של צוק תלול ובכך התאפשר לקומץ המגינים הטורקים להיות בעמדת התקפה כלפי הכוחות הנוחתים. תוך כדי הקמת ראש הגשר נראתה התקדמות כמשימה בלתי אפשרית. ב-30 באפריל 1915, כאשר החלו הידיעות הראשונות על הנחיתה להגיע לניו זילנד, הוכרז יום חופש ואורגנו תפילות מאולתרות. היה זה הבסיס ליום אנזא"ק שמצוין מאז בכל שנה ב-25 באפריל, יום הנחיתה בגליפולי, בשתי המדינות כיום זיכרון הכללי לנופלים במלחמות השונות לכל אורך ההיסטוריה של אוסטרליה וניו זילנד.
המזרח התיכון > פינוי גליפולי

למרות הטעות החמורה בחוף אנזא"ק, החיילים הניו זילנדים נלחמו באומץ לאורכה של כל המערכה בגליפולי אך בסופו של דבר היה זה מאמץ שנדון לכישלון. מספר הנפגעים בקרב שני הצדדים שלחמו במערכת גליפולי מוערך ב-392,000 איש, מתוכם 131,000 הרוגים, כשמספר הנפגעים בקרב צבא ניו זילנד הגיע ל-2721 הרוגים ו-4852 פצועים. כוחות מדינות ההסכמה התפנו לבסוף מגליפולי במהלך דצמבר ובתחילת ינואר 1916. המפלה במערכת גליפולי גרמה להשפעה חזקה בניו זילנד (ובאוסטרליה), בהיותה המערכה הצבאית הגדולה הראשונה שהתנסתה בה האומה הצעירה. לפני גליפולי, אזרחיה של ניו זילנד היו סמוכים ובטוחים בתחושת העליונות של האימפריה הבריטית והיו גאים ונלהבים לתת כתף במערכה. מערכת גליפולי מהווה נקודת שבר ברגשות אלה.
בריגדת הרובאים הניו זילנדית (חסר שני גדודים), הגיעה בינתיים למצרים בנובמבר 1915 ונשלחה למדבר לוב כדי לסייע בהדיפת המרד הסנוסי. הגדוד הראשון נלחם בשתי פעולות מהירות וכמעט ללא אבדות מדרום למטרוח כחלק מכוח משולב של בריטים, אוסטרלים והודים. פעולה אחת התרחשה בעיצומו של חג המולד 1915 והשנייה ב-23 בינואר 1916. שתי ההתקפות הוכתרו בהצלחה ומוטטו את הפלישה הסנוסית הפרו-טורקית. באמצע פברואר הצטרף הגדוד הראשון לשאר כוחות הבריגדה במואסקר באזור תעלת סואץ.
המזרח התיכון > המערכה על ארץ ישראל

במצרים אורגנו מחדש חיילי חיל המשלוח הניו זילנדי ל"בריגדת הרוכבים של ניו זילנד" (New Zealand Mounted Brigade) ול"דיוויזיית חיל הרגלים של ניו זילנד" (New Zealand Division). כוחות תגבור הגיעו מניו זילנד והחליפו את המרכיב האוסטרלי בדיוויזיה שהפליגה באפריל 1916 לצרפת. בריגדת הרוכבים, על 147 קציניה ו-2897 חייליה, נשארה במצרים כחלק מדיוויזיית הרגלים הרכובים אנזא"ק ובאפריל 1916 נשלחה לחצי האי סיני ולקחה חלק במערכה המוצלחת בסיני ובארץ ישראל כנגד הטורקים. הניו זילנדים נלחמו ברובם של הקרבות עד לכיבוש ירושלים ולתבוסתו של הצבא העות'מאני וזכו לתשבחות על לחימתם לצדם של חבריהם הבריטים והאוסטרלים. ב-1919 ציין הפילדמרשל אדמונד אלנבי לטובה את לחימתם של חיילי צבא ניו זילנד במערכה בסיני:
דבר לא הטיל מורא על הלוחמים האמיצים הללו. בשבילם לא הייתה שום משימה בלתי אפשרית.
17,723 חיילים מצבא ניו זילנד השתתפו במערכה על סיני וארץ ישראל. 640 נפלו בקרבות ו-1146 נפצעו.
החזית המערבית > הקרב על הסום

בצרפת השתלבו חיילי הדיוויזיה של ניו זילנד בחזית המערבית שהייתה במצב של קיפאון וההתנסות הרצינית הראשונה שלהם הייתה בקרב על הסום. הם לקחו חלק במתקפה של הארמייה הרביעית ב-15 בספטמבר 1916. עד לסיום חלקם בקרב התקדמו הניו זילנדים 3 ק"מ ותפשו 8 ק"מ לאורך קווי החזית. בקרב זה נפלו 1560 חיילים ו-5488 נפצעו.
החזית המערבית > קרב מסין

ביוני 1917 הדיוויזיה הניו זילנדית נלחמה בהצטיינות בקרב מסין ובשחרור הכפר מסין (Messines). הקרב החל בפיצוצם של 500 טונות חומר נפץ במנהרות שנכרו על ידי הבריטים במשך שנתיים. הפיצוץ העצום גרם להריגתם של כ-10,000 גרמנים והתרחש בסמוך לגזרה הניו זילנדית של קו החזית. חיילים הבריגדות השנייה והשלישית התקדמו בקושי במעלה הרכס, תחת מטר של פגזים וספגו, לראשונה במלחמה מתקפת גז חרדל גרמנית. עד מהרה נכנסו הכוחות לכפר מסין החרב. הבריגדה הראשונה הצליחה להתקדם על ידי סיוע של טנק בודד עד שהגיעה ליעדה. הקרב הוכתר בהצלחה והסתיים ב-10 ביוני עם 3700 מחיילים צבא ניו זילנד שנהרגו.
החזית המערבית > קרב פשנדל

משימתה הבאה של הדיוויזיה הניו זילנדית הייתה להצטרף לכוחות שלחמו בקרב פשנדל באוקטובר 1917. הדיוויזיה התאמנה מאז סוף אוגוסט כדי להתגבר על הביצורים בגזרה זו. הגבעה הראשונה נכבשה לפני עלות השחר ב-4 באוקטובר. הבריגדות הראשונה והרביעית פעלו להקדים מתקפה גרמנית וההרעשה הארטילרית הכבדה גרמה לטבח בקרב הגרמנים הממתינים. בעוברם בשדה הקטל הזה, הצליחו הבריגדות הראשונה והרביעית להשיג את מטרתם לאחר לחימה קשה, גרמו לאבדות קשות לאויב ולקחו שלל רב. המחיר העצוב של הצלחה זו היה אובדנם של 1700 הרוגים נוספים. התקפה בריטית ב-9 בחודש על חלק אחר של רכס פשנדל נחלה הצלחה מועטה במחיר כבד. רשת צפופה של תיל דוקרני עדיין הייתה פרושה על מורדות הגבעה והרעשה ארטילרית מאוחרת ודלה מדי לא עשתה רושם על הגרמנים. הרובאים הניו זילנדים עמלו קשות לקדם כמה תותחים, אך קשה היה למצוא סוללות עפר יציבות ולייצר אש מדויקת.
הדיוויזיה חידשה את התקפתה ב-12 באוקטובר עם כניסתם לקרב של הבריגדות השנייה והשלישית. האנשים היו מיואשים בהמתינם כל הלילה בבוץ תחת גשם כבד. בסופגם הפגזה על שטח הכינוס שלהם כשהחלה המתקפה בשעה 5:25 בבוקר. לאחר מכן הם נקלעו למטר של כדורי רובים ומקלעים וספגו מטר של בוץ כאשר הפגזים נחתו באדמה הבוצית. גדרות התיל היו הדבר הגרוע ביותר. גם אם היו בהן פרצות, הם היו למלכודת מוות. חלק מהאנשים ניסו לזחול תחתם, חלק השליכו את עצמם עליהם ואחרים נהרגו מפגיעות רימונים. ההתקדמות הייתה קשה ובסופו של הקרב שנחשב לאחד הנוראים במלחמה נמנו 640 הרוגים מקרב חיילי ניו זילנד. הקרב נחשב לכישלון, שכן כוחות ההסכמה הצליחו להתקדם רק 10 ק"מ מעבר לקו הביצורים הגרמני.
החזית המערבית > מתקפת האביב

מתקפת האביב פרץ בסוף מרץ 1918 והייתה הניסיון האחרון של הגרמנים להטות את הכף לטובתם במלחמה. המתקפה התנהלה בסדרה של 4 קרבות בשטחים שעל גבול צרפת-בלגיה, שבמסגרתן ניסו ואף הצליחו הגרמנים לכבוש שטחים. הם אף ניסו לכבוש שורה של נמלים על גדות תעלת למאנש, דבר שאם היה מצליח היה עלול להיות הרה אסון למדינות ההסכמה, שכן היה חוסם את נתיבי האספקה מבריטניה ואת יכולתה של ארצות הברית, שאז הצטרפה למלחמה, להזרים את חייליה לחזית. הקרבות היו עקובים מדם וכבר ביום הראשון ללחימה, שבחמש השעות הראשונות שלו המטירו הגרמנים על כוחות ההסכמה 1,100,000 פגזי תותחים, נהרגו 20,000 חיילים מקרב כוחות ההסכמה ו-35,000 נפצעו. בנוסף איבדו מעצמות ההסכמה ציוד צבאי רב, אך הצליחו לחדש אותו בזכות תעשיית המלחמה הבריטית שפעלה במלוא הקיטור. לכך יש להוסיף את הצטרפותם של האמריקנים למערכה, דבר שהצליח למלא את השורות החסרות עקב הנפגעים הרבים. הגרמנים, שגם הם ספגו אבדות רבות, לא הצליחו למלא את השורות, מה עוד שכוח האדם שאיבדו היה איכותי ומורכב ברובו מחיילי הסער שהובילו את המתקפה בראשית מתקפת האביב. בימים הראשונים של הלחימה נוצר בחזית פער מסוכן בין הארמיות הבריטיות השלישית והחמישית. לפער הזה הצליחו להיכנס הכוחות האוסטרלים והניו זילנדים, לייצב את קו החזית ובכך נבלמה המתקפה.
החזית המערבית > מתקפת מאה הימים וסיום המלחמה

בהמשך השנה הצטיינו הכוחות הניו זילנדים בכך שהיו בין אלו שהובילו את מתקפת הנגד.
בפעולתה האחרונה במלחמה של הדיוויזיה הניו זילנדית, ב-4 בנובמבר 1918, היא ניהלה את יום הקרב המוצלח ביותר מתחילת המלחמה. העיר המבוצרת לה-קווסנוי (Le Quesnoy) שהייתה נקודתה אסטרטגית חשובה בצפון-מזרח צרפת והוחזקה על ידיה הגרמנים מאז תחילת המלחמה, נכבשה תוך כדי התקדמות של הדיוויזיה ב-10 ק"מ, לקיחה בשבי של 2000 גרמנים ולקיחת שלל של 60 תותחי שדה. הלוחמים הניו זילנדים הבינו את חשיבותו של כיבוש העיר ונלחמו בנחישות, תוך כדי טיפוס על גבי חומות העיר באמצעות סולמות. בשלבים מסוימים הפך הקרב ללחימה פנים אל פנים ועד מהרה נכנע חיל המצב הגרמני שהחזיק את העיר. חיילי הרגלים הניו זילנדים סיימו את תפקידם בלילה שבין ה-5 ל-6 בנובמבר והמלחמה הסתיימה 5 ימים מאוחר יותר. ב-28 בנובמבר נפרדה הדיוויזיה הניו זילנדית מהארמייה השלישית ועברה לאזור קלן שבגרמניה כדי לשמש כצבא כיבוש. השחרור הסופי של הדיוויזיה ממשימותיה בחזית המערבית היה ב-25 במרץ 1919.
התוצאות של פעילותה של הדיוויזיה במשך השנתיים וחצי של שהותה בחזית המערבית היו מחרידות. סך כל הנפגעים של הכוח הניו זילנדי הגיע ל-50,000, כולל 13,250 הרוגים.
זירות אחרות > המלחמה בים

ניו זילנד גם תרמה למאמץ המלחמתי בזירה הימית. הכוחות הימיים שלה היו אז חלק מהצי המלכותי הבריטי. מיד עם פרוץ המלחמה ספינה שהושאלה לניו זילנד לצורכי אימונים, "פילומל" (HMS Philomel), בתגבור של שתי ספינות בריטיות, היו אלה שהובילו את הכוח שכבש את סמואה. בהמשך ליוו שלוש הספינות הללו את כוח המשלוח שהפליג למצרים.
בינואר 1915 סיירה ה"פילומל" במפרץ אלכסנדרטה שבצפון-מזרח הים התיכון, לקחה חלק בהגנתה של תעלת סואץ, ביצעה פעולות במפרץ עדן ופיטרלה במפרץ הפרסי. כדי לשמור על כשירותה, עגנה מעת לעת במלטה או בבומביי. בסופו של דבר, בשל היותה ספינה מיושנת, שבה במרץ 1917 לוולינגטון לסדרת שיפוצים נרחבת.
ניו זילנד עצמה לא ספגה שום מתקפה ישירה על אדמתה במהלך המלחמה. למרות שהיו תוכניות לפלישה ימית גרמנית על אוסטרליה וניו זילנד, אותו כוח של הצי הקיסרי הגרמני שיועד למטרה זו הושמד בקרב איי פוקלנד. ביוני 1917 הניח כוח קומנדו גרמני מוקשים ימיים בחופיה של ניו זילנד שגרמו לאובדנן של שתי ספינות סוחר. שתי ספינות מכמורת הוכשרו כשולות מוקשים וביצעו פינוי של המוקשים באזורים הללו.
זירות אחרות > האלחוטנים

תרומה נוספת של ניו זילנד למאמץ המלחמתי היה שיגורו של כוח אלחוטנים שנשלח להשתתף במערכה במסופוטמיה ושם התמזג עם כוח אלחוטנים אוסטרלי והפך לכוח האלחוט של אנזא"ק. בהמשך הופנה הכוח האלחוטי לפעילות באיראן ולאחר מכן נשלח לחזית המערבית באירופה וסופח לדיוויזיה הניו זילנדית.
בתקופת המלחמה לא היה לניו זילנד עדיין חיל אוויר, אך כמה מאות ניו זילנדים שירתו במסגרת הכוחות האוויריים של בריטניה.
ראו גם

היסטוריה צבאית של ניו זילנד
אנדרטת המלחמה הלאומית (ניו זילנד)
הערות שוליים

↑  כתבה על הנופל הראשון מניו זילנד במלחמה, Otago Daily Times, 3 בפברואר 2009
↑  First World War, Impact of the war, The Encyclopedia Of New Zealand
↑  מידע על מקבלי צלב ויקטוריה בניו זילנד מתוך אתר The Encyclopaedia of New Zealand
↑  כתבה על הנושא מתוך האתר Auckland Now
| מדינות במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ההסכמה | איטליה • ארצות הברית • בלגיה • האימפריה הבריטית (אוסטרליה • אירלנד • דרום אפריקה • ניו זילנד • קנדה) • יוון • האימפריה היפנית • ליבריה • מונטנגרו • סין • סרביה • פורטוגל • צרפת • רומניה • האימפריה הרוסית • לוקסמבורג |  |
| מעצמות המרכז | האימפריה האוסטרו-הונגרית (הונגריה) • בולגריה • הקיסרות הגרמנית • האימפריה העות'מאנית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010119479 
מחנה החיילים הניו זילנדים בחוף אנזא"ק
חיילי צבא ניו זילנד בנמל בצרפת - 1918