stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זמן עצירה

בתורת ההסתברות ובפרט בתהליכים מקריים, זמן עצירה או כלל עצירה הוא משתנה מקרי המשויך לתהליך מקרי נתון, שערכו בכל שלב בתהליך נקבע אך ורק לפי ההיסטוריה של התהליך ולא לפי העתיד.
הסיבה לשימוש במונח "זמן עצירה", היא שמשתנים מקריים מסוג זה לרוב מתארים מכניזם של הכרעה מתי לעצור תהליך מקרי בהסתמך על מידע נתון. כך למשל מהמר בקזינו המבצע סדרה של הימורים, יכול להחליט מראש על כלל לפיו הוא יפרוש מהמשחק בפעם הראשונה שהרווח שלו יגיע לסכום מסוים. בכל שלב בהימור, השאלה האם לפרוש מהמשחק או לא היא משתנה מקרי המהווה "זמן עצירה", שכן השאלה כמה הרווח עד עתה לא דורשת כל מידע מהעתיד אלא נקבעת בהתאם למידע שבידי המהמר כעת.
הגדרה

גרסה ראשונה: יהי  X_{1},X_{2},X_{3},\dots  תהליך מקרי במרחב מדיד  \left(X,{\mathcal {F}}\right). אומרים כי משתנה מקרי  \tau :\Omega \to \mathbb {N} \cup \left\{\infty \right\} הוא "זמן עצירה", אם לכל  n\in \mathbb {N}  מתקיים כי המאורע  \left\{\omega \in \Omega \mid \tau \left(\omega \right)=n\right\} תלוי אך ורק במשתנים המקריים  X_{1},X_{2},\dots ,X_{n}.
משמעות ההגדרה היא שהשאלה האם  \tau =n, כלומר השאלה האם לעצור בשלב ה- n, נקבעת לא יאוחר מהשלב ה- n.
גרסה מוכללת: תהי  {\mathcal {F}}_{1}\subset {\mathcal {F}}_{2}\subset {\mathcal {F}}_{3}\subset \dots  סדרה של סיגמא-אלגבראות במרחב מדיד  \left(X,{\mathcal {F}}\right). אומרים כי משתנה מקרי  \tau :\Omega \to \mathbb {N} \cup \left\{\infty \right\} הוא "זמן עצירה", אם לכל  n\in \mathbb {N}  המאורע  \left\{\omega \in \Omega \mid \tau \left(\omega \right)=n\right\} היא מדידה ביחס לסיגמא-אלגברה  {\mathcal {F}}_{n}.
הגרסה הראשונה מתקבלת מהגרסה המוכללת על ידי בחירת סדרת הסיגמא-אלגבראות להיות  {\mathcal {F}}_{n}=\sigma \left(X_{1},X_{2},\dots ,X_{n}\right), כלומר, בוחרים את  {\mathcal {F}}_{n} להיות הסיגמא-אלגברה המינימלית שעבורה  X_{n} מדיד.
באופן כמעט זהה ניתן להגדיר זמן עצירה גם עבור תהליך מקרי רציף, או משפחת סיגמא-אלגבראות רציפה.
תכונות

אם  \tau _{1},\tau _{2}:\Omega \to \mathbb {N} \cup \left\{\infty \right\} הם שני זמני עצירה, אזי המשתנים המקריים הבאים גם הם זמני עצירה:
\tau _{1}+\tau _{2}
\min \left\{\tau _{1},\tau _{2}\right\}
\max \left\{\tau _{1},\tau _{2}\right\}
\tau _{1}\cdot \tau _{2} (דווקא במקרה הבדיד, כאשר  1\leq \tau _{1},\tau _{2}).
לעומת זאת ההפרש  \tau _{1}-\tau _{2} אינו זמן עצירה, שכן הוא עלול להיות תלוי בשלבים הבאים בתהליך.
דוגמאות

הזמן הראשון שבו תהליך מרקוב מגיע למצב מסוים הוא זמן עצירה (על אף שהתהליך אינו חייב להגיע למצב הזה, כך שערך המשתנה עלול להיות אינסוף).
דוגמאות > דוגמאות בתנועה בראונית

נתבונן בתנועה בראונית  \left(B_{t}\right)_{t\geq 0} מעל מרחב הסתברות  \left(\Omega ,{\mathcal {F}},\mathbb {P} \right).
נגדיר משפחת סיגמא-אלגבראות  \left({\mathcal {F}}_{t}\right)_{t\geq 0} להיות הסיגמא-אלגברה הנוצרת על ידי כל הקבוצות מהצורה  B_{s}^{-1}\left(A\right) עבור כל  0\leq s\leq t ועבור כל  A\subset \mathbb {R}  קבוצת בורל. באופן אינטואיטיבי,  E\in {\mathcal {F}}_{t} אם ורק אם הוא נקבע על ידי  \left(B_{s}\right)_{0\leq s\leq t}.
המשתנה המקרי  \tau =\inf \left\{t\geq 1\mid B_{t}>c\right\} לאיזה קבוע  c\in \mathbb {R} , הוא זמן עצירה. כלל עצירה זה אומר במילים פשוטות "עצור  בפעם הראשונה שהתנועה הבראונית תהיה גדולה מ- c".
לעומת זאת המשתנה המקרי המודד מתי הערך של  B_{t} מקסימלי בקטע [0,1] אינו תנאי עצירה, כי הוא דורש (עבור t<1) השוואה אל ערכים עתידיים.
ראו גם

משפט ברירת זמן העצירה
חרלמבוס הקדוש

| --- | --- |

חרלמבוס הקדוש, איקונין מהמאה ה-17
 לידה:  89 לערך מגנסיה שבאיוניה (אסיה הקטנה)
 פטירה:  10 בפברואר 202 אנטיוכיה, פריגיה (אסיה הקטנה)
 קדוש עבור:  נצרות אורתודוקסית
 מקום פולחן עיקרי:  מנזר אגיוס סטפנוס שבמטאורה וברחבי יוון, רוסיה, אוקראינה והמזרח התיכון
 חג:  10 בפברואר
חָרָלַמְבּוֹס הקדוש (ביוונית: Άγιος Χαράλαμπος) הוא קדוש בנצרות האורתודוקסית. חרלמבוס היה בישוף מגנסיה שבאיוניה (ליד איזמיר המודרנית) בימי הקיסר ספטימיוס סוורוס (193-211) ומת כמרטיר בשנת 202. לפי המסורת היה בן 113 במותו.
המסורת על תולדות חייו

חרלמבוס כיהן כבישוף והטיף לנצרות במשך שנים רבות. הוא נתפס על ידי הפרוקונסול לוקיאנוס והמפקד הצבאי לוקיוס, נכלא ועונה, אך סירב להתכחש לישו ולבצע את פולחן הקיסר. על אף גילו המתקדם עונה בעינויים קשים.
כאשר עורו נפשט מעליו באנקולי ברזל, הודה למעניו במילים "תודה שהפשטם מעלי עול גשמי והקלתם על נשמתי להתקרב אל חיי הנצח". בתגובה לעמידתו הפלאית בעינויים המירו שני חיילים רומיים, פרופיריוס ובפטוס, את דתם לנצרות. גם שלוש נשים שראוהו החלו להלל את ישוע, והוצאו להורג מיד. זועם על כישלונו לשבור את רוחו של חרלמבוס, נטל הפרוקונסול לוקיאנוס את כלי העינויים בידיו וביקש לענות את הבישוף בעצמו, אך ידיו נכרתו בדרך נס. כאשר ירק המפקד לוקיאנוס בפני הקדוש, הסתובב ראשו לפתע כך שפנה לאחוריו. שני הבכירים הרומאים התחננו לפני הקדוש, שהתפלל עליהם וריפא אותם. בתגובה, המירו לוקיוס ולוקיאנוס את דתם.
לבסוף הובא חרלמבוס לפני הקיסר ספטימיוס סוורוס, שהורה להוציאו להורג מיד. חרלמבוס התפלל שהמקום שבו ייטמנו שרידיו לא ידע רעב או מחסור לעולם.
מורשתו

לפי האמונה נקברה גולגולתו של חרלמבוס במנזר אגיוס סטפנוס שבמטאורה. שרידי עצמותיו מפוזרים בכנסיות רבות במרחב היווני ומייחסים להן נסים רבים.
יום חגו של הקדוש נחגג בדרך כלל ב-10 בפברואר, אלא אם הוא נופל על שבת שלפני הלנט או על יום שני הראשון של הלנט, ואז חוגגים אותו ב-9 בחודש.
לחרלמבוס הקדוש מוקדש מנזר גדול ברובע הנוצרי בעיר העתיקה בירושלים (ברחוב הח'נקה), בו מצוינת התחנה השמינית של הויה דולורוזה.
באיקונוגרפיה הוא מתואר כבישוף, עם ספר בידו השמאלית, וידו הימנית מורמת בתנועת ברכה.
הערות שוליים

↑  סיפורו המסורתי באתר הקדושים של הכנסייה האורתודוקסית
↑  Three Women Martyrs with St. Charalmpus in Thessaly
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009096241  NLG: 45017  VIAF: 90570680   WorldCat (עם VIAF): 90570680
חוות החיות (סרט, 1999)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  "חוות החיות" (ספר)
 בימוי:  ג'ון סטפנסון 
 הופק בידי:  גרג סמית' ורוברט האלמי
 שחקנים ראשיים:  פיט פוסלתווייט אלן סטנפורד
 מדבבים:  ג'וליה אורמונד קלסי גרמר פטריק סטיוארט איאן הולם פול סקופילד פיט פוסלתווייט ג'וליה לואי-דרייפוס פיטר יוסטינוב
 מוזיקה:  מתיאש שייבר
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 חברת הפקה:  Hallmark Entertainment
 חברה מפיצה:  TNT
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  3 באוקטובר 1999 
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
חוות החיות (באנגלית: Animal Farm) הוא סרט טלוויזיה מסוגת דרמה קומית פוליטית משנת 1999 בבימויו של ג'ון סטפנסון ונכתב על ידי אלן ג'ינס. מבוסס על רומן באותו שם משנת 1945 מאת ג'ורג' אורוול ומשמש כאלגוריה למהפכה הרוסית והשלכותיה, הסרט כולל צוות שחקנים הכולל את קלסי גראמר, איאן הולם, ג'וליה לואי-דרייפוס, פטריק סטיוארט, ג'וליה אורמונד, פול סקופילד, צ'ארלס דייל, פיט פוסלתווייט, אלן סטנפורד ופיטר יוסטינוב. בסרט, קבוצה של חיות אנתרופומורפיות מתקוממות בהצלחה נגד הבעלים האנושיים שלהן, רק כדי לגלוש לעריצות אכזרית יותר בינן לבין עצמן.
שחקנים

פיט פוסלתווייט בתפקיד ג'ונס, הבעלים המקורי של חוות מנור שמופל על ידי בעלי החיים שלו בשל התנהגותו הפוגענית כלפיהם, ככל הנראה בגלל שכרותו. הוא מייצג את הצאר ניקולאי השני. פוסלתווייט גם דיבב את בנימין בסרט.
קרוליין גריי בתור גברת ג'ונס, אשתו המרושעת של ג'ונס.
אלן סטנפורד בתור פילקינגטון, הבעלים של חוות פוקסווד ושכנו של ג'ונס שעובד מאוחר יותר עבור נפוליאון, ובכך הוא האדם היחיד שסוחר איתו. הוא מייצג את המעמד השליט הבריטי.
גייל פיצפטריק בתור גברת פילקינגטון, אשתו הבלתי אמינה של פילקינגטון.
ג'רארד וולש בתור מר פרדריק, הבעלים של חוות פינצ'פילד. הוא מייצג את אדולף היטלר.
שחקנים > מדבבים

ג'וליה אורמונד בתור ג'סי, כלבת בורדר קולי נבונה ומלאת סגולה המשמשת כגיבורה והמספרת של הסרט. היא מייצגת את אחד ההמונים המדוכאים תחת סטלין או תחת כל דיקטטור אחר. היא מזכירה את דמותה של תילתנית מהספר.
קלסי גראמר בתור שלגון, חזיר בית אציל שאחראי על חוות החיות לאחר שהפיל את מר ג'ונס, עד שהוא מודח מאוחר יותר על ידי בעל בריתו לשעבר נפוליאון. הוא מייצג את לאון טרוצקי.
פטריק סטיוארט בתור נפוליאון, חזיר חמד, חסר לב, סדיסט וחסר רחמים ברקשייר ופעם בן ברית לשעבר של שלגון שהצליח להפיל את מר ג'ונס, רק כדי שיגרש אותו מאוחר יותר ויהפוך לשליט העריץ של חוות החיות. הוא מייצג את יוסיף סטלין.
איאן הולם בתור צווחן, חזיר טמוורת' מרושע ואינטליגנטי ששימש כעוזרו של נפוליאון ומשמש כשר התעמולה. הוא מייצג את ויאצ'סלב מולוטוב.
פול סקופילד בתור בוקסר, סוס שייר גדול, שאמנם טוב לב, הוא גם חזק מאוד ושימש כענק העדין של כל החיות. הוא מייצג את אלכסיי סטחאנוב.
פיט פוסלתווייט בתור בנימין, חמור חכם וחבר של בוקסר שהוא המבוגר מכל החיות. הוא מייצג את האינטליגנציה המנשביקית. פוסלתווייט גילם בסרט גם את מר ג'ונס.
ג'וליה לואי-דרייפוס בתפקיד מולי, סוסה צעירה אובססיבית לסרטים. היא מייצגת את הבורגנות הקטנה שברחה מרוסיה כמה שנים לאחר המהפכה הרוסית.
פיטר יוסטינוב בתור מייג'ור הזקן, חזיר לבן תיכוני נדיב שהיה השליט המקורי של חוות מנור עד מותו. הוא מייצג את קרל מרקס וולדימיר איליץ' לנין.
צ'ארלס דייל בתור מוזס, עורב אפלולי עם חוש הומור וחיית המחמד לשעבר של ג'ונס. הוא מייצג דת מאורגנת.
דייל גם מגלם את פינצ'ר, רוטוויילר המשמש כראש המשמר האישי של נפוליאון והאכיפה הראשי שלו, ובכך אחראי לקחת את הגורים של ג'סי כדי שנפוליאון יוכל לגדל אותם כביטחון הפרטי שלו. הוא מייצג את לברנטי בריה.
ז'אן ביית' בתור מוריאל, עז סאנן מבוגרת.
חרם (אסלאם)

תצפית על צליין במסגד אל-חרם במכה, ערב הסעודית.
חַרַם (בערבית: حرم) הוא "מקום קדוש" או "אתר קדוש" לאסלאם.
אטימולוגיה

בשפה הערבית ישנן שתי מילים דומות: חַרַם (حرم) ו-חַרָאם (حرام). מקורן בשורש השמי ח-ר-מ, שממנו נגזרת גם המילה העברית חֵרֶם. המשמעות הכללית של שתי המילים היא "אסור" וגם "קדוש", אך לכל אחת מן השתיים ישנן גם משמעויות ייחודיות. מילים נוספות מאותו השורש קשורות גם הן באיסור או בקדושה, למשל: חַרִים (حريم), "הרמון"; אחראם (إحرام), "[מצב של] קידוש [לקראת עלייה לרגל]"; מוחרם (مـُحـَرَّم), החודש הראשון בלוח השנה המוסלמי ואחד מן החודשים הקדושים בלוח הג'אהלי.
אזור מוגן

בשימוש בתכנון אורבני איסלאמי, המילה חרם פירושו "אזור שאסור לחלל", היבט חשוב בתכנון העירוני בתרבות המוסלמית. אזורים כאלו היו מנזרים, או מקומות בהם מפלגות יריבות יכלו לישב חילוקי דעות בשלום. בדרך כלל היו אלו עיירות שנבנו ליד הנהר אשר סיפק מים לשתייה לשימושים ביתיים (במעלה הזרם) ונשאו משם פסולת וביוב (במורד הזרם, בדרך כלל מתחת לאדמה, שלא כמו ברוב הערים באירופה בימי הביניים). המוסלמים טוענים שהם הגו את הרעיון של כושר נשיאה, ולפעמים הגבילו את מספר המשפחות בכל העיר. בדרך כלל היה החרם ממוקם על מנת להבטיח גישה לפארקים ולטבע (אשר קיבלו שם אחר, חימה) כדי להגביל התפשטות עירונית, ולהגן על מעברי מים, אגני ניקוז ונאות מדבר. מבחינה זו, הכללים מזכירים חוקי תכנון מודרני מבחינת מטרותיהם.
ההבחנה בין חרם וחימה נדרשת, לפי חלק מהחוקרים המודרניים, בשל הצורך באמצעים שונים לקביעה באילו אזורים יתקיימו הגבלות - הבחירה בחרם הייתה במקומות בהם ההגבלות נועדו יותר לטובת הקהילה, בעוד שחימה נבחרה במקומות בהם רצו לשמור על הטבע האזורי. רעיון זה כנראה נובע משתי התחייבויות שונות שעל המוסלמי לכבד איג'מאע (הסכמה בין שכנים בתוך האסלאם) ותפקיד החליפה (משרת הטבע). חלוקה זו יכולה לשקף או שלא לשקף דרך היסטורית של קבלת החלטות.
אתר קדוש

חַרַם פירושו גם מקום קדוש במיוחד לאסלאם. שני האתרים בעלי הקדושה הרבה ביותר באסלאם הן הערים מכה ואל-מדינה בערב הסעודית, כך שהמבנה הזוגי בערבית אל-חַרַמַאן או אל-חַרַמֲיְן (الحرمان או الحرمين), "שני הקודשים", מתייחס לשתי הערים האלה. מאז 1986, דחה בית המלוכה הסעודי את כל תוארי המלוכה מלבד "אפוטרופוס של שני המקומות הקדושים".
המונח "חרם" משמש גם בהתייחסות לאתרים קדושים אחרים, כגון "אל-חַרַם אל-קֻדְסי א-שַריף" (الحرم القدسي الشريف), "המתחם הקדוש הירושלמי", הוא הר הבית; אך היו שמחו על שימוש זה במונח חַרַם. כך, הכריז אבן תיימיה שמכה ומדינה הן המקומות היחידים שזכאים לכינוי זה ובנוסף אליהן גם עמק וואג' בטאיף - אך לא ירושלים או חברון. אחד משמותיה של ירושלים במסורת האסלאמית הוא "תַ'אלִת' אל-חַרַמֲיְן" (ثالث الحرمين), "השלישי מבין שני הקודשים", ניסיון ליישב, באמצעות כינוי פרדוקסלי, את המתח שבין העליונות הבלתי מעורערת של שתי הערים הקדושות ביותר - מכה ומדינה - ובין הרצון להכיר במעמדה המיוחד של ירושלים.
ז'ואאו פריירה

ז'ואאו פדרו דה סילבה פריירה (בפורטוגזית: João Pedro da Silva Pereira; נולד ב-25 בפברואר 1984 בליסבון), הידוע בשם ז'ואאו פריירה, הוא כדורגלן עבר פורטוגזי ששיחק בעמדת המגן הימני.
פריירה שיחק בשתי הקבוצות מעיר הולדתו ליסבון, ספורטינג ובנפיקה ליסבון, וכן בקבוצות נוספות בפורטוגל, ספרד וגרמניה. כמו כן, שיחק פריירה עם נבחרת פורטוגל בטורנירי יורו 2012 ומונדיאל 2014.
קריירת משחק

פריירה, יליד העיר ליסבון, החל את הקריירה בקבוצת הנוער של בנפיקה ליסבון, ולאחר מכן עלה ממחלקת הנוער לקבוצת המילואים של המועדון. הוא החל לשחק בקבוצה הבוגרת בעונת 2003/2004, ורשם את הופעתו הראשונה במדי הקבוצה הבוגרת ב-17 באוגוסט 2003, במשחק מול בואבישטה שהסתיים בשוויון 0-0. את עונת הבכורה סיים פריירה עם 25 הופעות בליגת העל הפורטוגלית, רובן כקשר, ועם זכייה בתואר הגביע הפורטוגלי. בעונת 2004/2005 זכה פריירה עם קבוצתו באליפות פורטוגל. הוא החל את העונה כשחקן הרכב, אך בהמשך הסתכסך עם המאמן רונאלד קומאן, מה שהוביל לספסולו ובהמשך גם להחזרתו לקבוצת המילואים. לאחר שפתח את העונה הבאה בקבוצה, איבד פריירה את מקומו בסגל והושאל במהלך העונה לז'יל ויסנטה, עימה ירד לליגת המשנה. לקראת עונת 2006/2007, השלימה ז'יל ויסנטה את רכישתו של פריירה, שסירב לחזור לבנפיקה, והוא שיחק במדיה עונה אחת בליגת המשנה, בה רשם 25 הופעות ליגה. במהלך העונה נקבע תפקודו של פריירה כמגן ימני.
לקראת עונת 2007/2008, חתם פריירה בספורטינג בראגה מהליגה הבכירה. הוא שיחק בקבוצה במשך שתי עונות וחצי כשחקן הרכב קבוע וחשוב במערך הקבוצה, והפגין יכולת משכנעת. ב-22 בדצמבר 2009 נרכש תמורת סכום של כשלושה מיליון אירו לספורטינג ליסבון, היריבה העירונית של קבוצת נעוריו. בשתי עונות וחצי במדי ספורטינג היה פריירה שחקן הרכב קבוע, שנע על אגף ימין בין תפקידי המגן והקשר.
לקראת עונת 2012/2013, עזב פריירה לראשונה את פורטוגל ועבר לולנסיה מהליגה הספרדית. סכום ההעברה הוערך בכ-3.6 מיליון אירו, בחוזה לשלוש עונות. ב-19 באוגוסט 2012 ערך פריירה את הופעת הליגה הראשונה שלו, כששיחק 90 דקות בשוויון 1-1 מול ריאל מדריד בחוץ. במשך שתי העונות הראשונות בקבוצה תפקד פריירה כשחקן הרכב קבוע, תחת ארבעה מאמנים שונים. הגעתו של נונו אספיריטו סאנטו לתפקיד המאמן לקראת עונת 2014/2015 סימנה את נקודת המפנה של פריירה לקבוצה. בעקבות רצון המועדון למכור אותו לפני תום חוזהו בסיום העונה, והתנגדותו לקבל הצעות מקבוצות אחרות, הוא הפך למחליף השני בלבד בעמדת המגן, ולא זכה לדקות משחק החל מפתיחת העונה באף מסגרת. בינואר 2015 החליט פריירה לעזוב את הקבוצה, ועבר להנובר 96 מהבונדסליגה, בחוזה עד תום העונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-7 בפברואר 2015, כשעלה במחצית השנייה בהפסדה של הנובר 1–2 להמבורג בחוץ. פריירה שיחק חמישה משחקי ליגה בהנובר, ושוחרר בסיום העונה.
ב-13 ביולי 2015 חזר פריירה רשמית לספורטינג ליסבון, בה שיחק בעבר במשך שתי עונות וחצי, בחוזה לשנתיים. הוא פתח את העונה כמגן הימני הבכיר של הקבוצה, וזכה עימה בתואר הסופר קאפ הפורטוגלי לאחר ניצחון 0–1 על בנפיקה.
בדצמבר 2016, לאחר עונה וחצי במדי ספורטינג, עזב פריירה את הקבוצה ועבר לשחק במדיה של טרבזונספור מהליגה הטורקית.
קריירת משחק > נבחרת פורטוגל

פריירה החל את הקריירה הבינלאומית עם הגיעו של פאולו בנטו לתפקיד המאמן. השניים רשמו את הופעת הבכורה שלהם ב-8 באוקטובר 2010, במסגרת מוקדמות יורו 2012 בניצחון 1–3 על דנמרק. פריירה עלה בהרכב באותו משחק, ושמר על מקומו בניצחון 1–3 מול איסלנד ארבעה ימים אחר כך.
לאחר שהבטיחה את העפלתה, פריירה זומן על ידי בנטו לסגל הנבחרת לקראת יורו 2012. פריירה פתח ושיחק לכל אורך חמשת משחקיה של פורטוגל בטורניר, בו הצליחה להעפיל משלב הבתים עם ניצחונות על דנמרק ועל הולנד, והפסד בודד לגרמניה. ברבע הגמר, הדיחו פריירה ופורטוגל את צ'כיה עם ניצחון 0–1, ונעצרו רק בחצי הגמר, עם הפסד בדו-קרב בעיטות עונשין לספרד, לאחר שוויון 0-0 בסיום ההארכה.
פריירה זומן על ידי בנטו לסגל פורטוגל למונדיאל 2014 בברזיל. הוא פתח בהרכב במשחק הראשון של פורטוגל בטורניר מול גרמניה, ובדקה ה-11 הכשיל את מריו גצה ברחבה, ספג כרטיס צהוב וגרם לפנדל לגרמניה, אותו כבש תומאס מולר. בסיום, הובסה פורטוגל 0–4. פריירה פתח בהרכב פורטוגל גם בשני משחקיה הנותרים בשלב הבתים, 2-2 מול ארצות הברית, וניצחון 1–2 על גאנה שלא הספיק לפורטוגל כדי להעפיל לשמינית הגמר.
תארים

אליפות פורטוגל: 2004/2005
הגביע הפורטוגלי: 2003/2004
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2005
גביע האינטרטוטו: 2008
הסופר קאפ הפורטוגלי: 2015
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> !הופעות | בגביע> שערים | באירופה> !הופעות | באירופה> שערים | אחר> !הופעות | אחר> שערים | סה"כ> !הופעות | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003/2004 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 25 | 4 | 4 | 1 | 5 | 0 | - | - | 34 | 5 |
| 2004/2005 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 27 | 0 | 4 | 1 | 8 | 1 | - | - | 39 | 2 |
| 2005/2006 | בנפיקה ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 6 | 0 | 1 | 0 | 3 | 0 | - | - | 10 | 0 |
| 2005/2006 | ז'יל ויסנטה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 14 | 0 | 0 | 0 | - | - | - | - | 14 | 0 |
| 2006/2007 | ז'יל ויסנטה | פורטוגלהליגה הפורטוגלית השנייה | 25 | 1 | 0 | 0 | - | - | - | - | 25 | 1 |
| 2007/2008 | ספורטינג בראגה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 27 | 0 | 2 | 0 | 8 | 0 | 1 | 0 | 38 | 0 |
| 2008/2009 | ספורטינג בראגה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 27 | 1 | 2 | 0 | 12 | 0 | 1 | 0 | 42 | 1 |
| 2009/2010 | ספורטינג בראגה | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 13 | 1 | 2 | 0 | 1 | 0 | - | - | 16 | 1 |
| 2009/2010 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 12 | 1 | 1 | 0 | - | - | 3 | 1 | 16 | 2 |
| 2010/2011 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 24 | 2 | 3 | 0 | 9 | 0 | 4 | 0 | 40 | 2 |
| 2011/2012 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 25 | 0 | 7 | 1 | 10 | 0 | 3 | 0 | 45 | 1 |
| 2012/2013 | ולנסיה | ספרדלה ליגה | 30 | 0 | 2 | 0 | 5 | 0 | - | - | 37 | 0 |
| 2013/2014 | ולנסיה | ספרדלה ליגה | 25 | 0 | 2 | 0 | 11 | 0 | - | - | 38 | 0 |
| 2014/2015 | ולנסיה | ספרדלה ליגה | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - | - | 0 | 0 |
| 2014/2015 | הנובר 96 | גרמניהבונדסליגה | 5 | 0 | 0 | 0 | - | - | - | - | 5 | 0 |
| 2015/2016 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 19 | 0 | 3 | 0 | 7 | 0 | 1 | 0 | 30 | 0 |
| 2016/2017 | ספורטינג ליסבון | פורטוגלליגת העל הפורטוגלית | 9 | 0 | 2 | 0 | 3 | 0 | 0 | 0 | 14 | 0 |
| 2016/2017 | טרבזונספור | טורקיהליגת העל הטורקית | 17 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | - | 19 | 0 |
| סך הכל | סך הכל | סך הכל | 340 | 10 | 37 | 3 | 82 | 1 | 12 | 1 | 459 | 15 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת פורטוגל> שנה | נבחרת פורטוגל> הופעות | נבחרת פורטוגל> שערים |
| --- | --- | --- |
| 2010 | 3 | 0 |
| 2011 | 9 | 0 |
| 2012 | 11 | 0 |
| 2013 | 10 | 0 |
| 2014 | 7 | 0 |
| סה"כ | 40 | 0 |
ז'ואאו פריירה במדי ספורטינג ליסבון, 2012
טובאלו במשחקים האולימפיים

טובאלו השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת בייג'ינג (2008). היא שלחה למשחקים אלה שני אתלטים ומרים משקולות אחד. איש מהם לא הגיע להישג משמעותי. גם לאולימפיאדת לונדון (2012) שלחה טובאלו משלחת בהרכב דומה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הייתה המשלחת מטובאלו הקטנה שבמשלחות, עם אתלט אחד בלבד.
במשחקי החורף לא השתתפה טובאלו מעולם.
ראו גם

טובאלו במשחקים האולימפיים לנוער
ז'וליין נקוגה בקאלה

ז'וליין נקוגה בקאלה (בצרפתית: Julien Nkoghe Bekalé;‏ נולד ב-9 בינואר 1962) הוא פוליטיקאי גבונזי, שכיהן כראש ממשלת גבון בשנים 2019 עד 2020.
ביוגרפיה

בקאלה נולד בקאנגו (אנ'), גבון. בקאלה הוא חבר המפלגה הדמוקרטית. כיהן במספר תפקידי שר, ובין היתר שר הנפט בשנת 2009 ושר ההובלה והציוד בשנת 2011, תחת הנשיאים עומר בונגו ועלי בונגו.
בשנת 2019 נערך בגבון ניסיון הפיכה, אשר בעטיו מונה בקאלה לראש ממשלה על ידי הנשיא עלי בונגו. מעבר למינוי שר אנרגיה חדש, לא ערך בקאלה שינויים בהרכב הממשלה. ביולי 2019 הוא פרש מתפקידו והוחלף ברוז כריסטיאן רפונדה.
זיזף לבן

| זיזף לבן |
| --- | --- |
 זיזף לבן בהשוואה ליד אנושית.
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: דמויי נשפון
משפחה:: זיזפיים
סוג:: Ectophylla 
מין:: זיזף לבן
שם מדעי
 Ectophylla alba ‏אלן, 1892
תחום תפוצה


זיזף לבן (שם מדעי: Ectophylla alba) הוא מין עטלף קטן במשפחת הזיזפיים, שאנדמי לאמריקה המרכזית ומהווה מין יחיד בסוגו. יש לו פרווה ייחודית, לבנה לחלוטין שנדירה במיוחד אצל עטלפים, כנפיים שחרחרות ואוזניים ועלה אפי צהובים. הזיזף חי בקבוצות קטנות ביערות הגשם, ובונה לעצמו אוהלים מעלים גדולים על ידי ניקוב אסטרטגי של צלעות העלה בשיניו; האוהלים משמשים לו למחסה מפני שמש, גשם וטורפים. הזיזף הלבן ניזון אך ורק מתאנים ומתרבה עד פעמיים בשנה כשבכל פעם נולד גור יחיד. הזיזף הלבן נחשב לעטלף נדיר למדי ואוכלוסייתו נמצאת בירידה מתמשכת עקב אובדן בית גידול.
טקסונומיה ומיון

הזיזף הלבן תואר מדעית לראשונה בשנת 1892 על ידי הזואולוג האמריקני הריסון אלן; ההולוטייפ שבו השתמש אלן לתיאור המין החדש נאסף על ידי צ׳ארלס הסקינס טאונסנד ליד נהר סגוביה במזרח הונדורס בשנת 1887. אלן העניק לו את השם המדעי ״אקטופהילה אלבה״; המילה הראשונה מורכבת משתי מילים יווניות ״אקטוס״ ו״פולון״ ומשמעותן היא ״עלה זקוף״ בהתייחס לעיטור עלה האפי הבולט שלו. המילה השנייה מקורה במילה הלטינית ״אלבוס״ (= לבן) בהתייחס לצבע הלא אופייני. השמות הנפוצים של הזיזף הלבן באנגלית הם: עטלף לבן, עטלף לבן הונדורי ועטלף בנאי לבן. למרות היותו עטלף צבעוני ובולט, הזיזף הלבן נצפה שוב בטבע רק 60 שנה לאחר גילויו.
הזיזף הלבן משתייך למשפחת הזיזפיים בתת-סדרת דמויי נשפון; בתוך משפחת הזיזפיים, הוא מסווג תחת תת-משפחת זיזפי התאנים. הזיזף הלבן מוכר כיום כטקסון מונוטיפי, אולם בעבר היו תקופות מסוימות שהוא וזיזף מקונל שויכו לסוג אחד. מבין זיזפי התאנים, זיזף מקונל בעל הקרבה החיצונית והפילוגנטית הגדולה ביותר לזיזף הלבן. מינים נוספים שקרובים אליו פילוגנטית וחיצונית הם ערפדון קטן, ערפדון צהוב-אוזן וזיזף רחב-חוטם.
תיאור > אנטומיה ומאפיינים פיזיים

הזיזף הלבן הוא עטלף חיוור ונאה עם מראה סימפתי שאינו אופייני לעטלפים. הוא מתאפיין בגוף קומפקטי וכדורי, ראש רחב ומעוגל, פנים חינניות וכנפיים קצרות יחסית. גולגולתו העדינה בעלת קודקוד מעוגל ומתאפיינת בשקעים עמוקים ליד ארובות העין. אוזניו גדולות, רחבות ומעוגלות ולהן צפירים זעירים, משוננים וקמורים. חרטומו רחב וקצר במיוחד, לועו דק, שפתו התחתונה מכוסה ב8–10 יבלות עגולות ומתחתיהן 4 גבשושיות זעירות. עיניו שחורות, חרוזיות ובולטות בתוך השקע שסביבן, והן האיבר הכהה ביותר בגופו.
על אפו של הזיזף הלבן מתנוסס עיטור עלה אפי גדול, רחב ומשונן, והוא מורכב מחנית ארוכה זקופה ומפרסה רחבה סביב הנחיריים העמוקים והחזיתיים; בנוסף, מאחורי העיטור יש טבעת יבלתי נפוחה שאינה בולטת כל כך. הפיגמנציה הבהירה של העיטור האפי בשילוב עם הפרסה והנחיריים החזיתיים, מעניקים לזיזף הלבן מראה ברווזי או חזירי. משנן השיניים של הזיזף בכל לסת הוא:  {\tfrac {2.1.2.2}{2.1.2.2}} ובסך הכול 28 שיניים. הזיזף הלבן הוא עטלף קטנטן; אורך ראשו וגופו 37–47 מ״מ, אורך הזרוע 25–31 מ״מ ואורך אוזניו 10–15 מ״מ; משקלו 5–7 גרם בלבד ומוטת כנפיו בסביבות 10.2 ס״מ; בכך, הוא קטן יותר מעמיתו זיזף מקונל. הזכרים גדולים במעט מן הנקבות. בדומה לזיזפים רבים גם מין זה נטול זנב, וכנף הזנב שלו אינה מפותחת ומצטמצמת לכדי קרום דק וצר בצידי הרגליים.
תיאור > כסות ומראה חיצוני

הפרווה של הזיזף הלבן קצרה, צפופה וצמרירית עם מרקם משי עדין ורך. כפי שמרמז שמו הרשמי והמדעי, הזיזף הלבן מתאפיין בפרווה לבנה כשלג שייחודית בקרב העטלפים; מלבד הזיזף הלבן, יש רק עוד שני סוגי עטלפים בעלי צבע דומה מתוך 175 הסוגים שבסדרת העטלפים כולה: אשמן הרפאים שלאחד ממיניו יש אף סימפטריה עם הזיזף הלבן באמריקה המרכזית, וערפד מדומה רפאים מיבשת אוסטרליה. מכיוון שהפרווה שזורה בשערות אפרפרות, הצבע הכללי עשוי לנוע מלבן בוהק ללבן קרם, לבן מלוכלך או אפור צפחה עדין, בפרט במפשעה, בצלעות ובפלג הגוף האחורי.
הכנפיים שחרחרות או אפורות כהות בניגוד מובהק לגוף הלבן, וכנף הזנב חיוורת וחסרת שיער. האוזניים, הצפירים, העיטור האפי ויבלות השפתיים בצבע צהוב עז שמעורב לעיתים בכתמתם. הרגליים והזרועות אדומים-ורודים, עצמות הכנף צהובות-כתומות, כפות הרגל בצבע חום-אוכרה והטפרים חיוורים. חלקים מסוימים בפנים עשויים להיות ורודים, וסביב העיניים השחורות יש טבעת אפורה כהה. מתחת לעור הגולגולת, יש לזיזף שכבה דקה של פיגמנציית מלנין שחורה יוצאת-דופן שאינה נראית לעין, והיא נועדה להגן על המוח מפני קרינת אור על-סגול.
תיאור > פיגמנטציה צהובה

הפיגמנטציה הצהובה-כתומה של הזיזף באוזניים ובעיטור האפי היא ייחודית, ונובעת מריכוז גבוה של קרוטנואיד מסוג לוטאין שאותו הזיזף מפיק ממזונו בדומה לפלמינגו. בכך, הזיזף הלבן הוא היונק המתועד הראשון שמסוגל לרכז בעור שלו קרוטנואידים ברמה המספיקה ליצור צבע בולט. הפיגמנטציה משתנה בין הזוויגים ובין הבוגרים לצעירים. באוזניים למשל, על אף שבהירות הפיגמנט אינה משתנה משמעותית עם הגיל, הרוויה של הצבע הצהוב גבוהה וחדה יותר אצל הבוגרים. בעיטור העלה האפי הדבר בולט אפילו יותר: העיטור של הזכרים בעל בהירות ורוויה גבוהה בהרבה משל נקבות בוגרות וזכרים צעירים, וניתן לזהות אותם באמצעות צבע צהוב בהיר ועז.
ההבדלים הנזכרים בפיגמנטציה הצהובה אצל הזיזף הם ביטוי של דו-צורתיות זוויגית שמשפיעה על הברירה הזוויגית: מאחר שהצבע הצהוב של העיטור והאוזן מופק מהמזון, ככל שהוא עז, רווי ובהיר יותר אצל הזכר הדבר מצביע על כושר גופני גבוה, וכך הנקבה יכולה להשתמש בצבע כמדד לבחירת בן הזוג. מכיוון שריכוז קרוטנואידים מסוג לוטאין מונע פגיעה ברשתית העין, ייתכן שהפיגמנטציה הצהובה מצביעה גם על שימוש מפתיע בראיית צבעים במהלך הלילה.
תפוצה

הזיזף הלבן הוא הטקסון המונוטיפי היחיד במשפחת הזיזפיים שאנדמי לאמריקה המרכזית. התפוצה שלו מצומצת יחסית, וכוללת את מזרח הונדורס, ניקרגואה, קוסטה ריקה וצפון פנמה באזור המכונה ״השפלה הקריבית״. טווח התפוצה שלו משתרעת מחוף האוקיינוס האטלנטי במזרח עד לאגם ניקרגואה במערב. המין נחשב לנדיר למדי ואינו נלכד לעיתים קרובות ברשתות ערפל. בית הגידול שלו מורכב בעיקר מיער גשם טרופי לח, ירוק-עד או משני שמותאם יותר לדרישות התזונה שלו. הוא מצוי בעיקר בשפלות ובמידה פחותה בגבעות ומדרונות הררים נמוכים ברום 700 מטר מעל פני הים.