stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איירון פיסט

| --- | --- |

איירון פיסט, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Defenders Vol.4 #4 ממאי 2012, אמנות מאת דייל קאון ואדגר דלגדו.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Marvel Premiere #15 (מאי 1974)
 יוצרים:  רוי תומאס גיל קיין
 גילום הדמות:  פין ג'ונס ("איירון פיסט", "דפנדרס", "לוק קייג'")
 מידע
 שם אמיתי:  דניאל תומאס "דני" ראנד-קאי
 כינויים:  הנשק האנושי, דרקון צעיר, רוצח הקונג-פו
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  שומר ראש, גיבור-על, מרגל, אמן לחימה, חוקר פרטי, לוחם צדק
 כוחות:  ריכוז כל אנרגיית הצ'י באגרוף שלו, יכולת ריפוי
 חבר בקבוצה:  דפנדרס, גיבורים להשכרה, תעשיות ראנד, הנשקים האלמותיים, בני חצות
 חבר לשעבר בקבוצה:  ת'נדרבולטס האוונג'רס החדשים שותף של לוק קייג' הדפנדרס הסודיים
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  וונדל והת'ר דאנקן ראנד (הורים, מתים) מירנדה ראנד-קאי (אחות למחצה) דניאל קייג' (בת סנדקות)
 אויבים:  סייברטות', מאסטר חאן, נחש הפלדה, Man Mountain Marko 
 
איירון פיסט (באנגלית: Iron Fist, בתרגום לעברית: אגרוף הברזל) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס האוונג'רס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Premiere #15 ממאי 1974 ונוצרה על ידי הכותב רוי תומאס והמאייר גיל קיין.
איירון פיסט הוא האלטר אגו של דניאל "דני" ראנד, מתלמד באמנויות לחימה שנולד בניו יורק. הוא נסע יחד עם משפחתו לעיר המיסטית קון-לון, שם השתקע בעקבות תאונה שהרגה את הוריו. שם הוא זכה לכוח "אגרוף הברזל", היכולת לרכז את אנרגיית הצ'י באגרוף ובכך להעצים את המכה.
דמותו של איירון פיסט מדורגת במקום ה-68 ברשימת מאה גיבורי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. ב-6 בנובמבר 2013, חברת וולט דיסני ואולפני מארוול שחררו הצהרה לפיה מתוכננות סדרות לייב אקשן לשידור ברשת נטפליקס על דמויותיהם של איירון פיסט, דרדוויל, לוק קייג' וג'סיקה ג'ונס, פרויקט שיוביל למיני סדרה על קבוצת הדפנדרס. את דמותו בסדרה מגלם השחקן פין ג'ונס. העונה הראשונה של הסדרה יצאה לאור ב-17 במרץ 2017.
ביוגרפיה בדיונית > מקור, קבלת כוח אגרוף הברזל

דניאל "דני" ראנד, נולד בניו יורק לאיש העסקים האמיד ונדל ראנד ולאשתו, הת'ר. אביו גילה בצעירותו את העיר המיסטית קון-לון, הציל את חייו של שליטה, לורד טואן, ואומץ כבנו. כשעבר לארצות הברית והכיר את אשת החברה הגבוהה הת'ר דאנקן, הם התחתנו ונולד להם בן, דניאל. כשדניאל היה בן תשע, אביו החליט לארגן משלחת לעבר העיר קון-לון, ולקח עמו את אשתו, את בנו ואת שותפו לעסקים, הארולד מיצ'ם. במהלך מסע רגלי במרומי ההר, דניאל החליק לפתע, וגרר אחריו את אביו ואמו עם החבל שבו היה קשור. מיצ'ם, שגם אהב את הת'ר, נתן לונדל לצנוח אל מותו, והציל את הת'ר ובנה. היא דחתה את עזרתו, והעדיפה לערוך את המסע לבדה או למות. בהמשך, היא מקריבה את חייה כאשר היא ובנה מותקפים בידי להקת זאבים, ודניאל נלקח תחת חסותו של שליט קון-לון נו-אן/יו-טי. דניאל מביע בפניו את רצונו לנקמה, ומקבל אימונים באמנויות לחימה מידיו של אמן לחימה בשם ליי קונג. בגיל 19, ניתנת לדניאל ההזדמנות להשיג את כוחות אגרוף הברזל על ידי הבסת דרקון שנודע בשם שאו-לאו. כתוצאה ממפגש ביניהם, שאו-לאו צורב על חזהו של דניאל סמל דרקון.
כאשר קון-לון הופיעה מחדש על פני כדור-הארץ, ראנד עוזב כדי להתעמת עם מיצ'ם. לאחר קרב נגד כמה וכמה מתנקשים, ראנד מתעמת עם מיצ'ם במשרדו, אך מוצא אותו חסר רגליים כתוצאה מכוויות הקור שספג. מיצ'ם מבקש מראנד להורגו, אך ראנד מסרב. באותו רגע מיצ'ם נהרג בידי מתנקש נינג'ה, ובתו ג'וי מאשימה את ראנד במותו. ראנד מנקה את שמו, ומתחיל לעבוד כגיבור-על יחד עם חברותיו קולין וינג ומיסטי נייט שבה הוא מתאהב. מבין אויביו הראשונים ניתן למנות את מאסטר חאן, ראדיון, אנגאר הצורח, צ'אקה חאן, צוות הריסה, בומרנג, סייברטות', בושמאסטר ונחש הפלדה, בנו הגולה של ליי קונג החומד לעצמו את כוח אגרוף הברזל.
ביוגרפיה בדיונית > גיבורים להשכרה, הרפתקאות סולו

מיסטי נייט חדרה לארגון הפשע של ג'ון "בושמאסטר" מקאיבר. כאשר הוא גילה זאת, הוא חטף את קלייר טמפל ונח בורשטיין כדי לגרום ללוק קייג' להגיע ולהורגה. ראנד הגיע כדי להציל את מיסטי, ולאחר קרב, שניהם גילו את האמת. ראנד עזר לקייג', מיסטי וקולין וינג נגד בושמאסטר, הציל את בורשטיין וטמפל והשיג ראיות המוכיחות את חפותו של קייג' בפרשיית סמים. ראנד וקייג' מתחילים שותפות, ונהיים גיבורים להשכרה. הם עברו ביחד הרפתקאות רבות, אם כי המתח ביניהם העמיק כאשר ראנד קיבל מחדש את השליטה על תעשיות ראנד. השותפות שלהם מסתיימת כאשר ראנד לוקה בסרטן ונחטף, כחלק ממזימה שתוכננה בידי מאסטר חאן. לאחר קרב נגד הדרקון השחור, הוא מוחלף בידי מתחזה מגזע ההילת'רי החוצני, הלובש גרסה אדומה של תלבושת איירון פיסט. כאשר הכפיל נהרג בידי סופר סקרול, קייג' מואשם במותו לכאורה של ראנד ונעשה לפושע נמלט. ראנד התגלה קפוא בקון-לון, אך הצליח לרפא את הסרטן באמצעות מיקוד אנרגיית הצ'י. מאוחר יותר, הוא שוחרר מקיפאונו בידי נאמור.
הוא וקייג' מקימים צוות חדש ורחב של קבוצת גיבורים להשכרה, העובדים עבור אורקל בע"מ בבעלות נאמור. כאשר נאמור מאבד את השליטה על החברה, הקבוצה מתפרקת. ראנד מאבד את כוח אגרוף הברזל לחונטו מוטו, המנהיג הצעיר של ארגון "היד". כוחותיו מוחזרים לו בידי הדרקון השחור, ששוטף את מוחו ושולח אותו להילחם בפנתר השחור. הפנתר השחור משחרר את ראנד, ושניהם מביסים את הדרקון בוואקאנדה. הוא נלחם באחותו, מירנדה, שהופכת לנבלת-על לאחר שקמה לתחייה. היא נשלחת להביא להילת'רי את מפתח זודיאק, אך לאחר עימות עם ראנד ו-S.H.I.E.L.D, ככל הנראה הורגת את עצמה בשוגג.
ביוגרפיה בדיונית > דרדוויל, האוונג'רס החדשים

לאחר אירועי "בית אם" באמצע שנות ה-2000, ראנד מתחזה לדרדוויל מתוך מאמץ לעזור לו לשמור על זהותו הסודית. במהלך אירועי "מלחמת אזרחים", ראנד מתנגד לחוק רישום העל-אנושיים ומצטרף למחתרת מתנגדי החוק של קפטן אמריקה. הוא נעצר בידי כוחות האכיפה של החוק, אך שוחרר מכלאו באזור השלילי והצטרף לקרב בין כוחותיהם של מתנגדי ותומכי החוק. לאחר מעצרו ומותו של קפטן אמריקה, ראנד כאיירון פיסט מצטרף למחתרת "האוונג'רס החדשים", המורכבת ממתנגדי החוק הנמלטים ביחד מהרשויות באמצעות הגנה מדוקטור סטריינג'.
בעיני הציבור, ראנד הצליח להתחמק מעונש באמצעות פרצות משפטיות. ראנד עוזב את הקבוצה, אך מאפשר להם לקרוא לו במקרים דחופים. מאוחר יותר, הוא עזר לאוונג'רס החדשים לאתר ולחלץ את קייג', שלאחר שלקה בהתקף לב נלקח למעצר בידי נורמן אוסבורן. הוא נפל למארב של אוסבורן וקבוצת ת'נדרבולטס שלו, ולאחר קרב קצר, סומם ונחטף. הוא עבר שטיפת מוח בידי אוסבורן והרוח, ועבר טיפולים רבים במוחו עד ששוחרר בעקבות תקלה. הוא הרג לכאורה את קייג', כדי לאפשר לשניהם לברוח בהפתעה. בעזרת כוח הצ'י שלו ובעזרת קייג', נזקיו המוחיים תוקנו.
ביוגרפיה בדיונית > חזרה לאוונג'רס החדשים, חליפה לבנה

לאחר אירועי "מצור", ראנד חוזר לאוונג'רס החדשים. כאשר גילו שההריון של מיסטי זויף בידי האיש הסגול, ראנד ומיסטי מחליטים לגור בנפרד אך ממשיכים להיות בקשר. במהלך אירועי "ארץ הצל", ראנד וקייג' מגלים על קיומו של נער, שאימץ את כינוי פאוור מן. הוא מתגלה כוויקטור אלוורז', ניצל מבניין שבולזאיי פוצץ. ראנד נעשה למורה שלו, והם נהיים צוות. במהלך אירועי "הפחד עצמו", ראנד והנשקים האלמותיים זומנו לבייג'ינג כדי לסגור את שערי העיר השמינית, ובמהלך המשימה ראנד נפל לשליטה מוחית ותקף את חבריו לפני שהובס בידי איירון מן 2.0/וור משין.
בחיפושים אחר העין של אגאמוטו, ראנד משתגר עם העין ויוצר חור בשמיים, ומוצא את עצמו בריק לבן. קול אומר לו שהוא שרד בגלל כוח אגרוף הברזל, והקול מתגלה כעתיק. העתיק מגלה שהוא האחראי לפעולותיו האחרונות של סטריינג', ושלח אותו חזרה לכדור הארץ. ראנד חוזר בתלבושת לבנה חדשה, מיידע את סטריינג', ולבסוף יחד עם שאר חבריו לצוות מעביר את כוחותיו זמנית לוולברין. באירועי "אוונג'רס נגד אקס-מן", איירון פיסט, ליי קונג וקון-לון משחקים תפקיד חשוב כאשר המוטאנטית הופ סאמרס עוברת אימונים מפרכים כדי להשיג שליטה על כוח אגרוף הברזל, שבתמורה יעזור לה להשתלט על כוח הפניקס המאיים לכלות את כדור הארץ.
ביוגרפיה בדיונית > איירון פיסט: הנשק החי

בעוד עברו ממשיך לרדוף אותו, ראנד מביס קבוצת נינג'ות אל-מתים, ונדרש לחזור לקון-לון בדחיפות. הוא מגלה פורטל לקון-לון תחת אחת המעליות במגדל ראנד, ובדרכו לקון-לון מביס קבוצת נינג'ות אל-מתים נוספת. בהגיעו לקון-לון, הוא מוצא את העיר שרופה והרוסה, וזאת בידי דמות החובשת ברדס. אחד מהניצולים מאשים אותו על שלא הגן עליהם, וראנד הכועס דורש ממנו לראות את ליי קונג. ניצול אחר מוביל אותו אל "עץ הנצח", שם הוא מוצא את נסיך היתומים שמזהיר אותו לא להמשיך. ראנד מתעלם ממנו ורואה את גופתו ערופת-הראש של ליי קונג, ונסיך היתומים מציע לראנד לבחור בין חיים למוות. ראנד הזועם מביס אותו והורס את העץ, וכאשר מתאושש, מגלה כי חובש הברדס המסתורי הוא אביו - ונדל.
ראנד מתחיל לקבל חזיונות של אמו המתה, וכאשר משתמש בכוח אגרוף הברזל נגד אביו, ידו נשברה. הוא מבין כי זה אינו אביו אלא שו-הא, אויבו מהעבר. הוא מוקף בידי הנינג'ות האל-מתים, אך דמות מסתורית על מזחלת שלגים מחלצת אותו, וקוברת את הנינג'ות תחת מפולת. הוא מתעורר במערה, שם פוגש את בתו של אורסון רנדל, שמגלה לו את רגשותיה ואת התעוורותה בידי נחש הפלדה. בעוד הם יוצאים להילחם בשו-הא ונחש הפלדה, הצמד מופיע בניו יורק ומכריז על העיר כניו קון-לון.
במהלך התנגשות היקומים בין ארץ-616 לארץ-1610, ראנד וקייג' עזרו בפינוי אזרחים במהלך המתקפה מארץ-1610. כאשר שני היקומים התנגשו, ראנד וקייג' לא עלו על ספינת ההצלה של האילומינטי ונהרגו בהתנגשות. לאחר שחזור המולטי-יקום וארץ-616 בידי ריד ריצ'רדס, ראנד וקייג' נראו שוב בארץ-616, נלחמו בטיטניה בזהותה האזרחית והובסו.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Heroes: #68 - Iron Fist
↑  Netflix Picks Up Four Marvel Live-Action Series & A Mini Featuring Daredevil, Jessica Jones, Iron Fist, Luke Cage For 2015 Launch, David Lieberman and Nellie Andreeva, November 7th 2013
↑  ‘Marvel’s Iron Fist’ to Star ‘Game of Thrones’ Actor Finn Jones
↑  Marvel Premiere #15-16
↑  Marvel Premiere #16-18
↑  Marvel Premiere #19-25
↑  Iron Fist #1-15
↑  Power Man #48-49
↑  Power Man and Iron Fist #50-125
↑  Namor the Sub-Mariner #22-24
↑  Heroes for Hire #1-19
↑  New Warriors Vol.2 #8-10
↑  Iron Fist/Wolverine #1-4
↑  Black Panther Vol.3 #38-40
↑  Iron Fist Vol.3 #1-3
↑  Daredevil Vol.2 #87, September 2006
↑  Civil War #2-7
↑  Civil War #7
↑  Captain America Vol.5 #25
↑  New Avengers #27
↑  New Avengers #29
↑  New Avengers #48
↑  New Avengers #59
↑  Thunderbolts #137
↑  Immortal Iron Fist #1-6
↑  Immortal Iron Fist #8-14
↑  Immortal Iron Fist #16
↑  Immortal Iron Fist #17-20
↑  Immortal Iron Fist #22-23 and #25-26
↑  Immortal Iron Fist #27
↑  New Avengers Vol.2 #1
↑  I Am an Avenger #1
↑  Shadowland: Power Man #1-3
↑  Iron Man 2.0 #5-7
↑  New Avengers Vol.2 #34
↑  Avengers vs. X-Men #11
↑  Iron Fist: The Living Weapon #1-2
↑  Iron Fist: The Living Weapon #3
↑  Iron Fist: The Living Weapon #4-6
↑  Secret Wars #1
↑  Secret Wars #9
↑  Illuminati #1
אינגריה

דגל אינגריה
אינגריה (צהוב) במחוז לנינגרד, סנט פטרסבורג והמרכז המנהלי גאצ'ינה מסומנים בנקודה אדומה
אינגריה (ברוסית: Ингерманландия; בשוודית: Ingermanland; בפינית: Inkerinmaa; באסטונית: Ingeri,‏ Ingerimaa) היה חבל ארץ היסטורי לחופי הים הבלטי. חבל הארץ גבל בימת לדוגה ובאגם פייפסי, כאשר נהר הססטרה היווה את הגבול עם חבל קרליה. רוב שטחי אינגריה כלולים במחוז לנינגרד של רוסיה.
היסטוריה

האזור היווה את נקודת ההתחלה של דרך מסחר עתיקה אשר שמשה את הורנגים שנעו מהים הבלטי לחופי הים השחור. לפי עדויות קדומות, העיר "איז'ורה" ככל הנראה שמשה כמרכז האזור והייתה גם מקום מושבה של אשת רוריק, שליט נובגורוד. שטחי החבל היו נתונים במחלוקת בין השבטים הפינים והשוודים לבין הרוסים. במהלך המאה ה-11 חבל הארץ היה חלק מרוס של קייב, ובמאה ה-12 היה חלק מרפובליקת נובגורוד.
במהלך השנים, התרחשו בחבל אינגריה מלחמות רבות בין הרוסים, אבירי המסדר הליבוני והשוודים (כגון קרב נבה והקרב על הקרח). לאורך ההיסטוריה, גם רוסים וגם שוודים בנו באזור מצודות במטרה לבסס בו את שליטתם, אך לרוב היה השטח תחת שליטה רוסית. במהלך מלחמת ליבוניה, רוסיה הצארית איבדה כמעט את כל שטחיה באזור; בשנת 1617, בהתאם לחוזה סטולבובו, הועבר חבל הארץ לשוודיה והעיר נרבה שמשה כמקום מושבו של מושל האזור. כתוצאה ממהלך זה איבדה רוסיה הצארית את גישתה לחופי הים הבלטי.
בעקבות מלחמת הצפון הגדולה, בתחילת המאה ה-18, הועבר חבל הארץ לשליטת רוסיה הצארית, שהפכה לאחר המלחמה לאימפריה הרוסית, אז היוותה אינגריה חלק חשוב מגוברניית סנקט פטרבורג, עד לשנת 1917. למשך תקופה קצרה (בשנים 1918–1920) הוקמה באזור מדינה עצמאית בשם "צפון אינגריה", תחת רצון משותף של מנהיגיה להסתפח למדינת פינלנד. בהתאם לחוזה טרטו משנת 1920, חלק מאינגריה המערבית סופח למדינת אסטוניה העצמאית, אך בשנת 1940 סופח חזרה לרפובליקה הרוסית של ברית המועצות.
אוכלוסייה

באופן מסורתי היה חבל הארץ מאוכלס על ידי פינים פרוטסטנטים ורוסים אורתודוקסים. בתקופה בה חבל הארץ היה נתון לשליטה שוודית, האוכלוסייה הפרוטסטנטית שבו גדלה בהתמדה מכ-41% בשנת 1656 עד כ-74% בשנת 1695, זאת בעיקר לאור עידוד מעבר אוכלוסייה פינית לאזור ועזיבת תושבים אורתודוקסים לשטחי רוסיה. לאחר העברת השליטה על אינגריה לרוסיה, במסגרת מלחמת הצפון הגדולה, והקמת העיר סנקט פטרבורג בלב החבל, השתנה הרכב האוכלוסייה בהתאם. למרות זאת, בשנת 1917 התגוררו בחבל כ-140,000 פינים וכ-65,000 אסטונים.
במסגרת המדיניות הסובייטית, רוב האוכלוסייה הפינית הוגלתה לסיביר, במספר מבצעי הגליה בשנות ה-30 של המאה ה-20 וכן לאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1937 נסגרו כל הכנסיות הפרוטסטנטיות ובתי הספר בהם שפת הלימוד הייתה פינית. בשנת 1991, לאחר פירוק ברית המועצות, פינים שהיו מעוניינים בכך הורשו לעזוב את רוסיה, ואכן רובם עברו לפינלנד. נכון להיום מתגוררים במחוז לנינגרד 8,000 פינים בלבד.
איתן פריבר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 באפריל 1926 
 פטירה:  19 ביוני 2006 (בגיל 80) 
 מדינה:  ישראל 
 
איתן פריבר (1 באפריל 1926 - 19 ביוני 2006) היה שחקן תיאטרון וקולנוע ישראלי.
קורות חיים

נולד בטבריה לברוך ואידה פריבר וגדל בכפר סבא. דודו היה הפסל אהרון פריבר. הוא למד בבית הספר החקלאי מקוה ישראל ושירת בפלמ"ח. בשנים 1945–1947 למד במחזור הראשון של בית הספר הדרמטי של הבימה בניהולו של צבי פרידלנד ביחד עם שרגא פרידמן, שמואל סגל, מישה אשרוב, שושנה רביד ועוד. שיחק בתיאטרון הבימה (1947–1949), בקאמרי (1954–1959) והאהל (1958–1969). לאחר סגירת האהל שיחק בהפקות שונות. הוא השתלם בפריז בסדנת משחק מייסודו של ז'אן-לואי בארו ושיחק שם בהצגות בכיכובו ובביומו של בארו. היה חבר הוועד המנהל של איגוד אמני ישראל, ונציב תלונות הציבור של האיגוד (אמ"י).
פילמוגרפיה נבחרת

באין מולדת (1956)
הם היו עשרה (1960)
שמונה בעקבות אחד (1964) - בתור מרגל-מחבל המוסווה כמאמן כדורגל ומטמין פצצת השהיה במטוס מיראז' 3 של חיל האוויר.
מבצע קהיר (1966)
זיכרון דברים (1995)
הערות שוליים

↑  ביטאון חיל האוויר מס' 66 עמ' 69, נובמבר, 1964
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012289457005171  VIAF: 4191168049038838410004   WorldCat (עם VIAF): 4191168049038838410004
אירוס הביצות

אִירוּס הַבִּיצוֹת או אִירִיס הַבִּיצוֹת (שם מדעי: Iris grant-duffii) הוא מין בסוג אירוס בתת-הסוג לומנאירוס (Limniris), בסקציה לומנאירוס (Limniris).
אירוס הביצות הוא גאופיט עשבוני רב שנתי. קנה שורשו רחב וקצר, עטוף סיבים קוצניים וקשים. העלים ארוכים - כ-50 ס"מ - וצרים, צומחים בשושנת סביב עמוד הפריחה, גונם ירוק כהה והם מתפתלים מעט. עמוד הפריחה בינוני - כ-40 ס"מ אורכו, נושא פרח יחיד. עלי העטיף צהובים, נוטים לירקרק או ללבן. על מרכז העלה מסורטטים עורקים כהים המורכבים נקודות שחורות או סגולות, המתרכזים בלוע הפרח. הפריחה בחורף, ההבשלה בקיץ. הפרי הוא הלקט הנפתח לשלוש קשוות, בתוכו עשרות זרעים בקוטר של כ-3 מ"מ. הזרעים מתפזרים לאחר פתיחת ההלקט במשך מספר שנים.
תואר המין נקבע על שמו של בוטנאי שאסף והגדיר את הצמח בשנות ה-20 בעמק יזרעאל. תואר המין העברי נקרא על שם בית הגידול העיקרי של המין.
אירוס הביצות צומח באזור ארץ ישראל, סוריה וטורקיה. שטח גידולו המקורי - אדמות כבדות ועמוקות - הפך ברובו לשטח חקלאי, כיום הוא צומח בארץ ישראל רק במרכז רמת הגולן, שם הוכרזה שמורת טבע אירוס הביצות נוב למען שימורו. 
ניסיונות הנבטה נעשים גם בשמות אפק 
https://www.ynet.co.il/environment-science/article/s1frwrhva
המין נדיר, וכשאר מיני האירוס הוא מוגן על פי חוק.
גלריה

אירוס הביצות בשמורת הטבע נוב
אירוס הביצות בשמורת הטבע נוב
אירוס הביצות בשמורת הטבע נוב
אירוס הביצות בשמורת הטבע נוב
אירוס הביצות בנחל סנין
ראו גם

שמורת טבע אירוס הביצות נוב
לקריאה נוספת

מיכה לבנה, לקסיקון החי והצומח של ארץ-ישראל, כרך א', עורך: עזריה אלון, מדינת ישראל - משרד הביטחון, תשנ"ד - 1994 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  אירוס הביצות באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
אייזנשטאדט

ערך זה עוסק בעיר באוסטריה. אם התכוונתם לשם משפחה, ראו .
| --- | --- |
סמל אייזנשטאדטסמל אייזנשטאדט

טירת אסטרהאזי
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  בורגנלנד בורגנלנד
 מחוז:  עיר סטטוטורית
 ראש העיר:  תומאס סטיינר (ÖVP)
 שטח:  42.91 קמ"ר
 גובה:  182 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  14,476 (1 בינואר 2018)
  ‑ צפיפות:  310 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°50′44″N 16°31′24″E﻿ / ﻿47.845649°N 16.52327°E﻿ / 47.845649; 16.52327 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.eisenstadt.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהאייזנשטאדט(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.אייזנשטאדט(למפת בורגנלנד רגילה) אוברוורט מטרסבורג נויזידל אוסטריה תחתית סל. הונגריה סלובניה שטיריהאייזנשטאדט(למפת בורגנלנד מוגדלת) אוברוורט מטרסבורג נויזידל אוסטריה תחתית סל. הונגריה סלובניה שטיריהאייזנשטאדט  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אייזנשטאדט (בגרמנית: Eisenstadt; בהונגרית: Kismarton; בקרואטית: Željezno) היא עיר הבירה של מדינת בורגנלנד שבמזרח אוסטריה. העיר שוכנת על מישור קרוב לגבול עם הונגריה. אוכלוסיית העיר מונה 13,664 תושבים (נכון ל-2002). העיר נחשבת לאחד ממחוזות בורגנלנד. עד למלחמת העולם הראשונה השתייכה העיר לממלכת הונגריה.
גאוגרפיה

אייזנשטאדט נמצאת על גבי מישור מעל לנהר וולקה, בקצה הדרומי של רכס הרי לייטה (Leithagebirge), במרחק כ-12 ק"מ מהגבול עם הונגריה.
העיר מתחלקת לארבעה רבעים:
אוברברג (Oberberg)
אונטרברג (Unterberg)
קליינהפליין (Kleinhöflein)
סט. גאורגן (St. Georgen)
היסטוריה

ממצאים ארכאולוגיים מעידים על יישוב באזור כבר בתקופת תרבות הלשטט. קלטים ורומים התיישבו במידה מועטת באזור זמן מה מאוחר יותר. במשך נדידת העמים הגדולה התיישבו באזור שבטים גרמאניים והונים. בסביבות שנת 800, בזמן שלטונו של קרל הגדול, החלה ההתיישבות הבווארית באזור.
העיר, שהייתה אז מצודה, נהרסה בידי חייליו של לאופולד השלישי, מרקיז אוסטריה, וב-1241 נהרסה שוב בידי המונגולים הפולשים. ב-1373 עברה העיר לשלטון משפחת קניז'אי, שבנו מחדש את חומות העיר ואת המצודה. ב-1388 העיר קיבלה זכויות להחזיק שוק על ידי הקיסר זיגמונד.
ב-1445 נכבשה העיר על ידי הארכידוכס אלברט השישי מאוסטריה. ב-1451 הועברה העיר לידי פרידריך השלישי בידי מתיאס קורבינוס בתמורה לכתר ההונגרי. מתיאס כבש מחדש את העיר ב-1482, אך ב-1490 היא נכבשה בידי מקסימיליאן הראשון מבית הבסבורג, ונשארה תחת שליטת השושלת עד 1622. ב-1529 ו-1532 העיר נכבשה בידי האימפריה העות'מאנית, עם התקדמותה לכיוון העיר וינה. העיר הפכה לעיר מלכותית מאז 1648. היא נהרסה בשרפות פעמיים, ב-1589 וב-1776.
ב-1648 עברה העיר לשליטת המשפחה ההונגרית אסטרהאזי. נסיכי המשפחה שינו באופן מסיבי את מראה פני העיר בבניות נרחבות שערכו בעיר, שהבולטת מביניהן היא טירת אסטרהאזי.
בשנת 1809 נכבשה העיר בידי הצרפתים, במשך המלחמות הנפוליוניות, וב-1897 היא חוברה לקווי הרכבת.
עד סוף מלחמת העולם הראשונה העיר הייתה העיר המרכזית בחבל קישמארטון שבממלכת הונגריה. בשנת 1921 בעקבות חוזה טריאנון וחוזה סן-ז'רמן צורפה העיר לאוסטריה יחד עם שאר בורגנלנד. מאז ה-30 באפריל 1925 העיר היא בירת בורגנלנד ומושב ממשלתה. בזמן מלחמת העולם השנייה העיר הופגזה קשות. ב-1945 היא נכבשה בידי הצבא האדום, ונשארה תחת כיבוש סובייטי עד 1955.
היסטוריה > הקהילה היהודית

הקהילה זכתה בתקופה מסוימת למעין אוטונומיה יהודית והייתה אחת מאיחוד שבע קהילות, רבי מאיר אייזנשטט התמנה בשנת תע"ז לכהן כרב בקהילה ושל "שבע הקהילות", ועל שמה נקרא. גם באייזנשטאדט ייסד ישיבה.
ערים תאומות

אייזנשטאדט היא עיר תאומה של הערים:
גרמניה באד קיסינגן, גרמניה
צרפת קולמר, צרפת
איטליה ליניאנו, איטליה
יפן סנוקי, יפן
הונגריה שופרון, הונגריה
אלטופייבו

נפת אלטופייבו (ברוסית: Алтуфьевский район; בתעתיק מדויק: אלטופייבסקי ראיון) היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 3.25 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 57,697 תושבים (2020).
בנפה יש 6 בתי ספר, 2 בתי ספר מקצועיים תיכוניים, 9 גני ילדים.
תחנת הרכבת התחתית ביבירבו ממוקמת בגבול המזרחי של הנפה. 750 מטר מהגבול הצפוני של הנפה נמצאת תחנת מטרו אלטופייבו.
אתרים ראויים לציון

בריכת נפת אלטופייבו
בית הקהילות במוסקבה
מכון מחקר ועיצוב לטכנולוגיית הרכבה
אינגריד פטרס

| --- | --- |

 לידה:  19 באפריל 1954 (בת 70) דודוויילר, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 פרסים והוקרה:  מסדר ההצטיינות של חבל הסאר (9 באוקטובר 2007) 
 www.ingrid-peters.de
 פרופיל ב-IMDb
 
אינגריד פטרס (בגרמנית: Ingrid Peters; נולדה ב-19 באפריל 1954) היא זמרת גרמנייה.
ביוגרפיה

פטרס נולדה ב-19 באפריל 1954 בחבל הסאר.
לאחר התיכון היא למדה במכללה לחינוך וגם השלימה תואר שני.
ב-1973 החלה את הקריירה המוזיקלית שלה כזמרת בלהקה.
ב-1976 הוציאה את אלבומה הראשון ונכללו בו מספר שירים שזכו להצלחה.
ב-1979 וב-1983 ניסתה לייצג את גרמניה באירוויזיון כשלקחה חלק בתחרות המקדימה.
ב-1986 ייצגה את מדינתה באירוויזיון בברגן עם השיר "Über die Brücke geh'n" וסיימה במקום השמיני עם 62 נקודות.
מ-1987 ועד 1994 הנחתה את התוכנית "Die sechs Siebeng’scheiten" של ARD במסגרתה נערך חידון לתלמידי בתי ספר.
היא הופיעה פעמים רבות בקונצרטים של חג המולד בכנסיות.
היא שימשה מספר שנים כמגישה ברדיו.
ב-2007 היא קיבלה פרס מטעם מושל מדינת חבל הסאר, בנימוק לקבלת הפרס נאמר עליה שהיא מהווה שגרירה של מדינה זו ומהווה סמל לאהדה.
בנוסף למוזיקה היא עוסקת גם בציור ובאמנות.
הערות שוליים

↑  KG, imfernsehen GmbH & Co, Die 6 Siebeng’scheiten (בגרמנית), נבדק ב-2019-11-08
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 134483243  MusicBrainz: f1376a1a-1209-4a25-8354-ad0b84677449  VIAF: 79641148   WorldCat (עם VIAF): 79641148
אירוס (כלי נגינה)

אֵירוס (או אֵרוס) הוא  כלי נגינה קדום המוזכר במקורות חז"ל.
כלי זה שימש לנגינה בעת שמחה, אך גם בעת הספד וקינה: "רבי יהודה אומר: האירוס טמא מושב מפני שהאלית [המקוננת] יושבת עליו".
לא ברור האם היה זה כלי נשיפה, מיתר או הקשה, מכל מקום צלילו התאפיין בחוזק וצלילות נדירים.
זיהוי הכלי

אין ודאות לאיזו משפחה ממשפחות כלי הנגינה השתייך האירוס. במסכת כלים (טו, ו) מנו את האירוס יחד עם כלי המיתר:
"נבלי השרה טמאין ונבלי בני לוי טהורין... הבטנון והניקטמון והאירוס הרי אלו טמאים",
בתלמוד הבבלי זיהו אותו ככלי הקשה:
"מאי אירוס? א"ר אלעזר: טבלא דחד פומא" (תרגום: תוף בעל פה אחד)
זהותו של הכלי בו נוקטת הגמרא כהסבר מהו אירוס, בפני עצמו סתום הוא, אך מן ההמשך מוכח שמדובר בסוג של תוף:
"רבה בר רב הונא עבד ליה לבריה טנבורא, אתא אבוה תבריה, אמר ליה: מיחלף בטבלא דחד פומא, זיל עביד ליה אפומא דחצבא או אפומא דקפיזא"
(תרגום: רבה בנו של רב הונא הכין לבנו טנבור. בא אביו - רב הונא - ושברו. אמר לו: [הטנבור] דומה לתוף בעל פה אחד [שהוא האירוס האסור, ולכן] לך והכן לו [לבנך, תוף] על פי "חצבא" או "קפיזא" שהם סוגים של כדים, ולא תוף ממש).
בתלמוד הירושלמי (סוטה פרק ט, הלכה טו) תרגמו את שמו של האירוס ל"רסיסה".
רש"י פירש:
"טנבורא - כך קורין אותו בלשון לעז טנבור והוא עשוי דפנותיו עגולות כעין נפה וקושרין בדפנותיו חוטין של ברזל ושוטחין על פיו עור כשהוא לח ומותח והוא מתייבש שם מאליו, וכשמכין עליו במקל דק הוא מוציא קול צלול ויש אומנין שיודעין להכות עליו מכה אחר מכה כסדר עד שנשמע כמין שיר".
קרוב לוודאי ש"הטנבורא" הוא ה"טמבורין", המכונה גם "תוף מרים".
המאירי זיהה את האירוס ככלי נשיפה המשמיע קול שבין תקיעה לזמזום (חידושי המאירי, סוטה, שם).
בדרכו הפרשנית של הבבלי הלכו רוב פרשני המשנה, כגון הרמב"ם (סוטה, שם) שכתב:
"ואירוס הוא כעין עגול חלול קושרין עור על אחד משני צדיו ומכין עליו והוא ממיני כלי הזמר, ושמו אצלנו במערב: אלטאר",
ור' עובדיה מברטנורא שכתב:
"ועל האירוס – עשוי כמין נפה שדפנותיה עגולות ושוטחים על פיה עור דק ומכין עליו במקל דק ומוציא קול צלול. ובלע"ז קורין לו טנבורו".
מקור השם (השערה)

אפשר שמקור שמו של כלי זה הוא בדמות המיתולוגית ארוס, שבמיתולוגיה היוונית היה אל האהבה והתשוקה המינית. כלי הנגינה אירוס שצלילו היה מתוק, שימש לנגינה בעת המשתאות שערכו היוונים[דרוש מקור], משתאות שהתאפיינו בפריצות מינית[דרוש מקור].
יש הסבורים כי הכלי נקרא כך מפני ששימש בחגיגות אירוסין ונישואין.
גזירת האירוס

במשנה מסכת סוטה מוזכר שלאחר ה"פולמוס של אספסיינוס", גזרו חכמים איסור "על עטרות חתנים ועל האירוס" – דהיינו, אסרו על עיטור ראשי החתנים בעטרות יקרות ועל הנגינה בארוס (קרוב לוודאי שדווקא בשעת החופה[דרוש מקור]). חכמים שהכירו כי צלילו של כלי נגינה זה נעים ומשמח ביותר, אסרו על הנגינה בו כדי למעט בשמחה בעת צרה.
הערות שוליים

↑  כלים טו, ו
↑  סוטה מט, ע"ב
↑  תלמוד שטיינזלץ, מסכת סוטה, עמ' 192
↑  ט, יד/טו
אלטייב ע'נאים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1982 (בן 42 בערך) באקה אל-גרבייה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  ערבית 
 
אלטייב ע'נאים (בערבית: الطيب غنايم; נולד ב-1982) הוא משורר, מתרגם ועיתונאי ערבי-ישראלי.
ביוגרפיה

אלטייב ע'נאים נולד בבאקה אל-גרבייה למשורר מוחמד חמזה ע'נאים. לומד לדוקטורט בספרות עברית באוניברסיטת תל אביב.
ע'נאים הוא חבר מערכת מגזין "ארץ אחרת". הוא כותב בעברית ובערבית. כמשורר, השתתף בפסטיבלי שירה בישראל ומחוצה לה. ב-2012 הוענק לו פרס טבע לשירה במסגרת פסטיבל המשוררים הישראלי ה-15 במטולה.
ע'נאים תרגם את "לקט מהשירה הפלסטינית החדשה", בהוצאת מטען. כמו כן תרגם את האנתולוגיה השירית "שירה מפרקת חומה" ואת אסופת השירים "לא נעזוב".