stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלכסיי גורנוסטאייב
ביוגרפיה > התחייה הרוסית (1848–1862)

חייו של גורנוסטאיב השתנו כאשר קיבל הזמנה מדמאסקין (1795–1881), הכומר ממנזר ולעם, לשפץ את המנזר למען הנזירים הרבים שבו. כפי שניסח זאת המבקר ולדימיר סטאסוב, "הוא כבר היה בן 45, פרופסור, מבוסס היטב בין העתקה וחיקוי פה אחד של סגנונות אירופיים, יוונים ורומיים קלאסיים, כשלפתע, בהשפעת אנשי דת משכילים קיבל תפנית חדה.
במקום ללכת בעקבות הקאנון הביזנטי בעל חמש הכיפות של תון, בחר גורנוסטאייב לבצע מחדש את גגות האוהלים של צפון רוסיה המסורתית. במקביל, כשהוא חש מגבלות של גישה צרה זו, הוא הגדיל אוהלים רוסיים עם קמרונות וקשתות רומנסקיות. המבצע שלו לשחזור את מנזר ולעם כלל כנסייה ומגורים, בניינים טכניים כמו להספקת מים, קפלות וכנסיות נוספות במתחם.
בשנת 1858 תכנן גורנוסטאייב את קתדרלת דורמיציון במחוז דונייצק באוקראינה, הפעם בצורת מגדל ביזנטי מסורתי. זמן קצר לפני מותו, הוא תכנן ובנה שיפורים למנזר טריניטי-סרגיוס בסטרלנה (ליד סנט פטרסבורג) - שערי כניסה, קפלה ושני בנייני מגורים. עבודתו האחרונה, קתדרלת אוספנסקי האורתודוקסית בהלסינקי, הושלמה לאחר מותו.
הערות שוליים

↑  Левиаш, Т.Л., "Валаам. Путеводитель", Петрозаводск, Карелия, 1989
↑  Стасов, В.В., "Двадцать пять лет нашего искусства. Наша архитектура", p.513
אלקטריינאי (רשות מקומית)

רשות מקומית אלקטריינאי (בליטאית: Elektrėnų savivaldybė) היא אחת מ-60 הרשויות המקומיות של ליטא. היא שוכנת בשטח דזוקיה ההיסטורית, במחוז וילנה.
הרשות משתרעת על שטח של 509 קמ"ר ואוכלוסייתה מנתה בשנת 2011, קרוב ל-25,000 תושבים.
היסטוריה מנהלית

רשות מקומית אלקטריינאי הוכרזה ב-21 בדצמבר 1999 כחלק מרפורמה מנהלית בליטא, ושטחה כולל את החלק המערבי ההיסטורי של רשות מקומית טרקאי, ואת החלק המזרחי ההיסטורי של רשות מקומית קאישיאדוריס.
יישובים ואתרים

בתחומי הרשות נמצא מאגר אלקטריינאי (אנ'), האגם המלאכותי השלישי בגודלו בליטא.
בין היישובים ברשות המקומית: אלקטריינאי, וייביס (וייה) וסמילישוק (סמילישקס).
אלקי לרנקה

אלקי לרנקה (ביוונית: Αλκή Λάρνακα) היה מועדון כדורגל קפריסאי מהעיר לרנקה.
היסטוריה

הקבוצה נוסדה בשנת 1948 והגיעה 5 פעמים לגמר הגביע הקפריסאי מבלי שהצליחה לנצח במעמד. העונה הכי מוצלחת שלה הייתה ב-1979 כאשר סיימה במקום ה-3 בליגה. בעונה זו הפסידה בגמר הגביע הקפריסאי לאפואל ניקוסיה, שזכתה באליפות באותה שנה. תוצאה זו אפשרה להם לשחק בגביע אופ"א, שם הודחה בסיבוב הראשון על ידי דינמו בוקרשט.
הקבוצה העפילה חזרה לליגה הבכירה בקפריסין בעונת 2009/10.
בתאריך 9 במאי 2014 הקבוצה הפסיקה את פעילותה.
הישגים

פיינליסטית הגביע 5 פעמים (1967, 1970, 1976, 1977, 1980)
אליפות הליגה השנייה 4 פעמים (1960, 1982, 2001, 2010)
אלפטרי סיניקליו

אלפטרי סיניקליו (4 באוקטובר 1895, יקימוביצ'י, אורחיי – המאה ה-20) היה אגרונום ופוליטיקאי מבסרביה, חבר הפרלמנט המולדובי (1917–1918).
ביוגרפיה

ב-1917 השתתף בקונגרס המקומי שנערך בקישינב. ב-27 במרץ/9 באפריל 1918 הצביע בעד איחוד בסרביה עם רומניה. הוא היה קצין בצבא בסרביה ובשנת 1919 ארגן את הארטילריה של פרובינציה זו.
ביבליוגרפיה

Gheorghe E. Cojocaru, Sfatul Țării: itinerar, Civitas, Chişinău, 1998,מסת"ב 9975-936-20-2
Mihai Taşcă, Sfatul Țării şi actualele authorităţi locale, " Timpul de dimineaţă ", לא. 114 (849), 27 ביוני 2008 (עמוד 16)
ביאורים

1 2  לא להתבלבל עם סרביה
אלקטריק קולבוי

| --- | --- |
הלהקה בהופעה בשנת 2015
הלהקה בהופעה בשנת 2015
 מקום הקמה:  קאסטרופ-ראוקסל 
 מוקד פעילות:  קסטרופ-רוקסל, גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 סוגה:  מטאלקור, אלקטרוניקור, פוסט-הארדקור, רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  רדפילד רקורדס  יוניברסל מיוזיק
 eskimocallboy.com
 חברים
 קווין רטאצ'אק (קולות לא נקיים, קלידים) דניאל האניס (גיטרה) פסקל שילו (גיטרה) דניאל קלוסק (באס) דויד-קרל פרידריך (תופים) ניקו זאלך (קולות נקיים)
 חברים לשעבר
 מיכאל מליצקי סבסטיאן "סושי" בייסלר
 
אלקטריק קולבוי (Electric Callboy) היא להקת מטאלקור/טראנסקור גרמנית אשר נוסדה בשנת 2010 בעיר קסטרופ-רוקסל בשם המקורי אסקימו קולבוי (Eskimo Callboy). היא ידועה ברחבי העולם בעיקר בשל הגישה הרגועה שלה כלפי הז'אנר, אשר נתפס בדרך כלל כמאוד אגרסיבי ואלים. הלהקה מרבה לשלב בשיריה אלמנטים של קומדיה ולכתוב על נושאים כגון מסיבות, צריכת אלכוהול וקיום יחסי מין.
היסטוריה

אסקימו קולבוי הוקמה בשנת 2010 והוציאה מיני-אלבום ראשוני אשר נשא את שם הלהקה. היא החלה להופיע בפסטיבלים שונים ברחבי גרמניה, דרכם קיבלה הכרה ובנתה קהל מעריצים. ב-2012 היא הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "Bury Me in Vegas", ולאחר מכן גם יצאה לסיבוב הופעות עולמי במדינות כמו סין, רוסיה ויפן.
ב-17 בנובמבר 2012, באמצע הופעה בעיר דיסלדורף, הלהקה הודיעה לקהל כי היא נפרדת מהמתופף שלה מיכאל מליצקי וכי הוא יוחלף בדויד-קרל פרידריך. היא יצאה לסיבוב הופעות אירופאי שכלל גם מספר הופעות בארצות הברית, ובינואר2014 הוציאה לאור את האלבום "We Are the Mess" אשר הגיע למקום השמיני במצע האלבומים הגרמני.
כעבור שנה אחת, ב-2015, הלהקה הוציאה אלבום נוסף בשם "Crystals" אשר כלל את הלהיט הגדול ביותר שלה עד לאותה נקודה, "Best Day". האלבום הצליח בגרמניה, כמו גם באוסטריה ובשווייץ. ב-2017 הלהקה הוציאה את אלבומה הרביעי, "The Scene", אשר כלל את הלהיט "MC Thunder" שנחל הצלחה במדינות שונות באירופה כמו גם בארצות הברית.
בתחילת 2020 ולאחר צאת "Rehab", אלבומה החמישי, הלהקה הודיעה כי הסולן, סבסטישן "סושי" בייסלר, יעזוב בשל חילוקי דעות מוזיקליים וכי היא מתחילה בחיפושים ובביצוע אודישנים במטרה למצוא סולן חדש. "סושי" הודיע שהוא יחל בפרויקט סולו בשם "Ghostkid". באפריל, קווין רטאצ'אק הודיע שהלהקה מצאה סולן חדש בדמותו של ניקו זאלך (אשר תיפקד כסולן לפני כן בלהקות To The Rats ו-Wolves).
ב-19 ביוני 2020 הלהקה הוציאה את השיר "Hypa Hypa". בקליפ שלו, אשר שואב מאפיינים משעשעים משנות ה-80 והוגדר על ידי חברי הלהקה כ"מופרע לחלוטין", היא הציגה לראשונה את הסולן החדש, ניקו זאלך. השיר הפך במהירות ללהיט ענק ומאות משתמשים ביוטיוב צילמו 'סרטון תגובה' בו הם מראים כיצד הם מגיבים לקליפ כשהם צופים בו לראשונה. בספטמבר הלהקה הוציאה מיני-אלבום בשם "MMXX" אשר כלל שלושה שירים חדשים ושלושה שירים ישנים בגרסאות חדשות. בשנת 2021 הלהקה הוציאה להיטים נוספים: את "We Got The Moves" שזכה לביקורות חיוביות ולהשוואה ל-"Hypa Hypa" ואת "Pump It" אותו הלהקה הציעה באופן רשמי כשיר שייצג את גרמניה באירווזיון 2022, אך נדחתה.
בעקבות לחצים מצד גופים שונים בצפון אמריקה בשל כך שהביטוי "אסקימו" נחשב מעליב בקנדה, הלהקה שינתה באופן רשמי את שמה ב-9 במרץ 2022 לאלקטריק קולבוי (Electric Callboy). כחודש לאחר מכן הלהקה הכריזה שאלבום האולפן השישי שלה, "Tekkno", ייצא ב-9 בספטמבר 2022. להכרזה התלווה סינגל חדש בשם "Spaceman". מספר ימים לאחר צאתו של האלבום הלהקה הוציאה סינגל נוסף בשם "Arrow Of Love".
דיסקוגרפיה

Eskimo Callboy (2010, EP)
Bury Me in Vegas (2012)
We Are the Mess (2014)
Crystals (2015)
The Scene (2017)
Rehab (2019)
MMXX (2020, EP)
Tekkno (2022)
אמירה זמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוגוסט 1924
 פטירה:  19 בינואר 2021 (בגיל 96)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 100 מטר   קפיצה לרוחק   קפיצה לגובה
 מועדון:  מכבי חיפה
 
אמירה זמיר-רבינו (15 באוגוסט 1924 - 19 בינואר 2021) הייתה אתלטית ישראלית, אלופה (1940) ושיאנית ישראל בקפיצה לרוחק (5.20 מטר).
ביוגרפיה

זמיר התאמנה בקבוצת מכבי חיפה.
באליפות ארץ ישראל שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב במאי 1940 זכתה זמיר ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.97 מטר, לפני אסתר חכם ממכבי רחובות (4.57 מטר) ושובה ממכבי תל אביב (4.28 מטר) ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 1:00.9 דקות. מדליית ארד, בריצת 100 מטר בתוצאה של 13.5 שניות, אחרי חברתה לאגודה רות מנדלה (13.4 שניות) ויפה כהן ממכבי תל אביב (13.5 שניות).
באליפות ארץ ישראל שנערכה במאי 1942 זכתה זמיר ב-3 מדליות כסף, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 4.48 מטר, אחרי אסתר חכם (4.86 מטר) ולפני רות מנדלה (4.40 מטר), בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.33 מטר, אחרי חברתה לאגודה נינה שרירא ולפני אסתר חכם, שתיהן קפצו לגובה של 1.33 מטר, אך הדרוג הוכרע לפי מספר פסילות כמקובל ובריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 1:00.9 דקות.
נפטרה ב-19 בינואר 2021.
תארים והישגים

באירוע הצדעה לנשים בספורט, שהתקיים במסגרת הפסטיבל הבינלאומי "פמינה 2001" זכתה זמיר-רבינו לכבוד.
הערות שוליים

↑  2 שיאים ישראליים בא"ק, הַבֹּקֶר, 6 באפריל 1952
↑  התוצאות המפורטות של תחרויות הרבנאות, הַבֹּקֶר, 12 במאי 1940
↑  ליפא לויתן, הקפיצות בתחרויות-הרבנאות, המשקיף, 15 במאי 1940
↑  הצלחה רבה לתחרויות האתלטיקה הקלה בתל אביב, הַבֹּקֶר, 26 באפריל 1942
↑  חיפה מצדיעה לנשים בספורט, באתר עיריית חיפה
אוע'וז

האוע'וז היא אחת הקבוצות החשובות בתוך העמים הטורקיים. במקורות מופיעות וריאציות שונות של השם אוע'וז (Oguz, Oğuz, Ouz, Okuz, Oufoi, Guozz, Ghuzz, Uz). האוע'וזים הם איחוד שבטים נודדים דוברי השפות האוע'וזיות (אנ') ממשפחת השפות הטורקיות שמקורם במזרח מרכז אסיה. האוע'וזים היגרו והשתלטו במאה ה-8 על אזור נרחב, ממערב רכס ההרים טיין שאן ועד חופי הים הכספי. הם הקימו פדרציה שכללה עשרים וארבעה שבטים, כאשר מקרב אחד השבטים צמחה השושלת הסלג'וקית.
היסטוריה > ראשית הפדרציה האוע'וזית

מקורם של השבטים האוע'וזים מהאזור המזרחי של רכס ההרים טיין שאן. לאחר נפילת החאנות הטורקית המערבית בשנת 742, החל להתהוות איחוד השבטים האוע'וזים והושלם בשנת 766 עם הקמת הפדרציה האוע'וזית. במהלך המאות ה-8 עד ה-10 האוע'וזים היגרו מערבה והופיעו בגבולות טראנסאוקסאניה וח'ווארזם עד לשפך של נהר הוולגה. ההגירות לבשו צורה של פלישות ומלחמות, ובמהלכן הצליחו להגיע עד לגבולות אירופה. תנועתם של האוע'וזים השתרעה על אזור נרחב, ממערב רכס טיין שאן ועד ימת אראל וצפון הים הכספי. השטח שבין הים הכספי לימת אראל נודע בשם "הערבה האוע'וזית". הפדרציה הייתה בעלת הגמוניה פוליטית, כאשר הבירה האוע'וזית החדשה, ינגי-קנט (בטורקית: Yengi-kent, מילולית: "יישוב חדש") נבנתה על גדות שפך נהר סיר דריה.
היסטוריה > קרבות ובריתות

הופעתם של האוע'וזים במערב מרכז אסיה שינתה את מאזן הכוחות באזור. האוע'וזים כרתו ברית עם ממלכת הכוזרים בשנים 893–898, והביסו את השבטים הפצ'נגים שישבו בין הוולגה לנהר אורל. מרבית הפצ'נגים נדחקו מהאזורים המיושבים שייסדו, והמעטים שנותרו בחרו להיטמע בין השבטים האוע'וזים. במאבקם העז נגד הפצ'נגים, האוע'וזים נעזרו בשבטים טורקיים שכנים נוספים, הקארלוקים והקימקים, שגם הם נטמעו עם הזמן בין האוע'וזים. מאמצם העיקש של האוע'וזים מול הפצ'נגים התנהל במשך תקופה ארוכה, ואיפשר להם לחזק את מעמדם בקרב שבטי האזור.
בשנת 965 נכרתה ברית צבאית בין האוע'וזים לבין סוויאטוסלב, נסיך קייב כנגד הכוזרים. ברית זו הביאה בסופו של דבר לקריסת ממלכת הכוזרים, שהייתה אויבת עתיקה של רוס של קייב. תבוסתם של הכוזרים תרמה להרחבת ההשפעה הצבאית של האוע'וזים באזור. בשנת 985, ולדימיר הראשון, בנו של סוויאטוסלב, ערך מסע צבאי משותף עם האוע'וזים נגד בולגריה של הוולגה.
היסטוריה > מרד הסלג'וקים וקריסת הפדרציה האוע'וזית

בין סוף המאה ה-10 ותחילת המאה ה-11 החלה שקיעתה של הפדרציה האוע'וזית. הסיבה העיקרית לכך הייתה מרידה בקרב האוכלוסייה הנוודית, בתגובה לדיכוי מצד ההנהגה המרכזית. אי-שביעות הרצון מהמדיניות הכלכלית של המנהיג העליון הובילה למרידה בשנת 1034 בהנהגת הקבוצה הסלג'וקית, שנמנו עם השבט האוע'וזי קיניק (בטורקית: Kinik). המורדים נחלו תבוסה קשה והיגרו לטראנסאוקסאניה, ח'ווארזם וח'וראסאן. ב-1041 האוע'וזים הצליחו להשתלט על ח'ווארזם, אך שנתיים לאחר מכן הכוחות הסלג'וקים התגברו על האוע'וזים בצפון ח'וראסאן לאחר מאבק ממושך. באמצע המאה ה-11 הפדרציה האוע'וזית קרסה באופן סופי, בעקבות תקיפה של הקיפצ'קים אשר פלשו לאזור הערבה האוע'וזית. חלק מהאוע'וזים הפכו לשכירי חרב ביזנטיים, חלקם התיישבו ליד קייב כשכירי חרב של נסיכות קייב וחלקם נהרגו במהלך הקרבות או מתו ממחלות ומרעב.
בהמשך המאה ה-11 הגיעו הסלג'וקים לאזור סוריה רבתי. הסלג'וקים התאסלמו במהלך המאה ה-10, ובהנהגתו של סלג'וק אבן דוקאק עברו לתוך אזור יישובי הקבע של המוסלמים-האיראנים, כאשר הם מנצלים את התפוררות השלטון המרכזי של ח'ליפות בית עבאס. בהנהגתו של טוע'ריל בכ, נכדו של סלג'וק, הסלג'וקים השתלטו על מרבית שטחה של הרמה האיראנית, ובשנת 1055 כבשו את בגדאד, בירת הח'ליפות. הח'ליפה העבאסי העניק לטוע'ריל בכ את התואר סולטאן. להלכה ציין התואר את היותו עמוד התווך של הח'ליפות העבאסית, כאשר למעשה היה הסולטאן שליטן האמיתי של איראן ועיראק, בעוד שסמכויות הח'ליפה העבאסי היו מוגבלות ביותר. במהלך מעברם של השבטים האוע'וזים הללו מהאזור המוסלמי-איראני לבגדאד, חל שינוי מהפכני במעמדם – מקבוצה שבטית-נוודית הם הפכו לשליטי אימפריה.
היסטוריה > ה"אוזים" - אוע'וזים המערביים - במזרח אירופה ובלקן

ענף מערבי של בני אוע'וז - שנודעו כ"אוּזים" לפי שמם במקורות הביזנטיים (Ούζοι) וככל הנראה "טוֹרקים", במקורות הרוסיים, הופיעו במזרח אירופה עוד במאה התשיעית וככל הנראה נודעו בקרב ההונגרים כ"קומנים השחורים".
באמצע המאה ה-11 הם נהדפו על ידי הקומנים ופלשו מצפון לים השחור ובתורם, גרמו לנדידות הפצ'נגים מערבה. בשנת 1055 הם חצו את הדנייפר וב-1060 הוברחו מערבה על ידי קואליציה של הנסיכים הרוסים. בשנים 1064–1065 הגיעו האוזים לשטח שבין הנהרות פרוט וסירט בחבל מולדובה שברומניה של ימינו.
בחצייתם את דנובה התחתית. מדרום לנהר הם נוצחו על ידי הביזנטים בעזרת הפצ'נגים. חלק מהם נהרגו בקרבות ובמגפות. השורדים התגייסו כשכירי חרב לצבא הביזנטי. ידוע שבחצרו של הקיסר אלכסיוס קומנונס שירתו אוזים.
ברומניה נשארו כמה טופונימים המזכירים את קיומם למשל Valea Uzului (ואליה אוזולוי) בחבל מולדובה.
שמם של הגגאוזים - קבוצה אתנית טורקית שהתנצרה וחיה בבסרביה, בימינו ברפובליקת מולדובה- קשור לאוע'וזים או אוזים.
היסטוריה > מבנה חברתי-פוליטי

הקמת הפדרציה האוע'וזית הביאה עמה התפתחות של אתניות חדשה. לפי מקורות היסטוריים שונים, האוע'וזים כללו בתחילה כ-10,000 משפחות, ועם הזמן המספרים גדלו עד ל-600,000, כתוצאה מהיטמעותם של שבטים נוספים, כגון הפצ'נגים. רוב האוכלוסייה האוע'וזית הייתה מורכבת מנוודים, רועי צאן וחקלאים, שהיו בעלי זכויות מלאות בחברה.
האוע'וזים כללו 24 שבטים, אשר התחלקו לשתי קבוצות אקסוגמיות של 12 שבטים. המרכז הפוליטי-כלכלי של הפדרציה האוע'וזית היה עיר הבירה ינגי-קנט. במשך תקופה ארוכה הכוח הפוליטי היה בידי מנהיגי שבט סאליר (בטורקית: salïr), אחד משבטי האוע'וז הגדולים ביותר. עם הקמת הפדרציה, נוצר מעמד חדש של שליט עליון שנשא בתואר יאבע'ו (בטורקית: Yabğu). תפקיד היאבע'ו עבר בתורשה, אך באופן רשמי התמנותו הייתה תלויה בפסיקה של השבט. הבחירות לתפקיד היאבע'ו התקיימו באסיפות השבט, על-פי כללים לא כתובים של החוק הנהוג – תור (בטורקית: töre). לכל יאבע'ו היה יורש, שנשא בתואר אינאל (בטורקית: Ināl). המיועדים להיות יורשים התחנכו מגיל צעיר אצל מחנך פרטי (בטורקית: Atabek).
החברה הייתה מונוגמית, ונשות היאבע'ו האוע'וזיות נשאו בתואר מכובד והיו בעלות תפקיד חשוב בניהול השבט. כמו כן, היו נשים בתפקיד מושלות השבטים שהיו ידועות ומכובדות על ידי הכלל. מושלי השבטים נקראו ח'אן (בטורקית: Khan) או איליק (בטורקית: Ilik), והיו בעלי שומרים אישיים. ליאבע'ו היו עוזרים ומחליפים בעלי סמכויות נרחבות, והם תיפקדו כמיישבי סכסוכים או כבוררים. מפקד הכוחות הצבאיים (בטורקית: Subāšī) של הפדרציה היה בעל מועצה צבאית, ולעיתים קרובות עסק בפוליטיקה השבטית ואף התנגד לדעותיו של היאבע'ו. בין המאות ה-9 עד ה-11 האדמיניסטרציה של הפדרציה כללה גובי מיסים, אליהם התלווה כוח צבאי במקרים של סירוב תשלום.
האוע'וזים ניהלו מערכות ופשיטות באופן תדיר נגד תושבי האזורים השכנים, כגון: ח'ווארזם, טראנסאוקסאניה, ח'וראסאן ובולגריה של הוולגה, אך היו ביניהם גם יחסי סחר בעיתות שלום. האוע'וזים הנוודים רכשו עדרי מקנה באדמות החקלאיות השכנות וגם מכרו והחליפו עורות, צמר ופרוות בשווקים המקומיים ורכשו בתמורה תבואה ומלאכות יד. בנוסף, החל מהמאה ה-8 צבאות מוסלמים שטפו את מרחבי האימפריה הסאסאנית ובמיוחד את טראנסאוקסאניה, וכך נוצר גבול בלתי-יציב בין האסלאם לאוע'וזים הפגאנים, שכלל פשיטות אלימות של המוסלמים נגד אותם כופרים טורקים. בעיתות שלום התנהל מסחר בין האוע'וזים למוסלמים באזור ימת אראל.
היסטוריה > תרבות > שפה

בעקבות ההגירה מערבה, חל ניתוק מהשבטים דוברי השפות הטורקיות ונוצר מגע ישיר עם דוברי שפות איראניות. כתוצאה מכך, האוע'וזים פיתחו להגים שונים בתכלית מאלו שדיברו השבטים הטורקיים במזרח. מסיבה זו, היסטוריונים רבים בני התקופה כינו את האוע'וזים, הטורקים במקורם, בשם טורקמנים – הסיומת הפרסית "מן" (man) פירושה "כמו".
היסטוריה > תרבות > דת

דתם של האוע'וזים הייתה פגאנית, שאמאניסטית, ומיעוט קטן היה נוצרי. במהלך המאה ה-10, שבטים אחדים מתוך הפדרציה התאסלמו, בהשפעת בני אזור התרבות המוסלמית-איראנית. עד תחילת המאה ה-11 כמעט כל האוע'וזים היו כבר מוסלמים. סלג'וק אבן דוקאק התאסלם בשנת 985, ושמותיהם של בניו היו: מיכאל, ישראל, משה ויונה, מה שמצביע על היכרות קודמת עם היהדות הכוזרית או הנצרות הנסטוריאנית.
היסטוריה > תרבות > ספרות

יצירת הספרות החשובה של התרבות האוע'וזית נקראת דדה קורקוט (בטורקית: Dede Korkut). הספר של דדה קורקוט הוא אוסף של שנים-עשר סיפורים אשר מתרחשים בתקופה ההרואית של הפדרציה האוע'וזית. הסיפורים עצמם ככל הנראה נכתבו במאה ה-13, כאשר הם מאופיינים באלמנטים מוסלמים רבים התואמים את התקופה בה השבטים כבר התאסלמו. אף על פי כן, הסיפורים מלאים באזכורים של המנהגים העתיקים מהתקופות בהן דתם של האוע'וזים הייתה שמאניסטית. דדה קורקוט, שעל שמו קרוי הספר, הוא מגיד העתידות, המשורר ומנהיג הדת של האוע'וזים – הוא הכתובת אליו פנו אנשי השבט כשהיו זקוקים לעזרה. לא ברור אם הוא היה אדם אמיתי או דמות מיתולוגית בלבד. הסיפורים כתובים בצורת פרוזה, וביניהם פזורים חלקים עם אופי דקלומי וקצבי. משלב השפה בסיפורים עולה ויורד, לעיתים פיוטי ומכובד, ולעיתים דיבורי ונמרץ.
התרבות בסיפורים היא של חברה נוודית שמתבססת על רעיית צאן, כאשר כל השבט מהגר משדות מרעה בעונת הקיץ לאזורי מגורים בעונת החורף. החברה שמתוארת היא אריסטוקרטית, ופשוטי העם כמעט ולא מתוארים. גיבורי הסיפורים מתגוררים באוהלים עשויים מלבד שמונח על מסגרת עץ בצורת כוורת. כל הפרטים הללו יכולים להעיד על אופייה של התרבות השבטית בתקופת הפדרציה האוע'וזית.
ראו גם

טורקים
טורקמנים
סלג'וקים
מרכז אסיה
לקריאה נוספת

Aurel Decei - Istoria Imperiului Otoman până în 1656 Editura științifică și enciclopedică, București 1978
Constantin C.Giurescu Istoria românilor (ההיסטוריה של הרומנים) מאת קונסטנטין ק. ג'ורסקו, 2003, כרך ראשון, עמוד 243. (ברומנית)
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  M. S. Asimov and C. E. Bosworth, "The States of the Oghuz, the Kimek and the Kïpchak", History of Civilizations of Central Asia, כרך Vol. IV, Part One, Paris: UNESCO Publishing, 1998
1 2 3  Carter V. Findley, The Turks in World History, New York: Oxford University Press, 2005
1 2 3  The Oxford Dictionary of Byzantium. Vol. 3. New York: Oxford University Press. 1991.
1 2 3 4  René Grousset, תרגום: Naomi Walford, The Empire of the Steppes: A History of Central Asia, New Jersey: Rutgers University Press, 2002
1 2 3 4  יהושע פרנקל, הסלג'וקים בארץ-ישראל (1071–1098), קתדרה: לתולדות ארץ ישראל ויישובה 21, אוקטובר 1981
↑  1978 A.Decei עמ' 13
↑  1978 A.Decei עמ' 13
↑  1978 A.Decei עמ' 13
↑  C. E. Bosworth and Gerard Clauson, Al-Xwārazmī on the People of Central Asia, The Journal of the Royal Asiatic Society of Great Britian and Ireland No. 1/2, Apr., 1965
↑  İlhan Başgöz, Proverb Image, Proverb Message, and Social Change, Journal of Folklore Research Vol. 30, No. 2/3, May-Dec., 1993
1 2 3  Geoffrey Lewis (ed.), The Book of Dede Korkut, Middlesex: Penguin Books, 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543650705171  LCCN: sh85094246  NKC: ph723932
אליפות ברזיל בכדורגל 1988

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  2 בספטמבר 1988 – 19 בפברואר 1989 (171 ימים)
 מספר משתתפות:  24
 הזוכה:  באהיה
 מספר משחקים:  290
 מספר שערים:  548 (1.89 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  4,005,190 (13,811 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  15 - נילסון, אינטרנסיונל
 → 19871989 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1988  הייתה הפעם ה-32 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב- 2 בספטמבר 1988 והסתיימו ב-19 בפברואר 1989.
אחרי בעיות בארגון התחרות בשנת 1986, בשנת 1987 התווספו גם מאבקי כוח בין הקונפדרציה לבין הקבוצות החזקות של ברזיל. בעקבות כך, לקראת עונת 1988 נערך ארגון מחדש של מתכונת התחרות. לראשונה הוחלט להקים ליגה בכירה וליגת משנה תוך הסדרה ברורה של מעבר הקבוצות בין הליגות.
בתחרות השתתפו 24 קבוצות. זה כלל כל הקבוצות שבעונה הקודמת השתתפו במודול הירוק והקבוצות החזקות שהשתתפו בתחרות של המודול הצהוב של העונה הקודמת.
בעונה הסדירה הקבוצות חולקו לשני בתים. במחצית הראשונה הקבוצות שיחקו עם קבוצות של אותו בית, ובמחצית השנייה הם שיחקו עם קבוצות של הבית השני. קבוצות שהגיעו למקומות 1-2 בסיום המחצית הראשונה והשנייה העפילו לשלב הגמר.
משחקי רבע הגמר, חצי הגמר והגמר נערכו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ.
במהלך שלבי הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות. במקרה של תיקו הייתה נערכת סדרת בעיטות עונשין. המנצח היה מקבל שתי נקודות והמפסדי נקודה בודדת. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
באהיה זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה השנייה בתולדות המועדון.
בסיום העונה באנגו, סנטה קרוז, קריסיומה ואמריקה (ריו דה ז'ניירו) ירדו לליגת משנה. בעקבות החלטה לצמצם את הלידה ל-22 קבוצות מליגת משנה העפילו לליגה הבכירה אינטרנסיונל לימיירה ונאוטיקו.
שלבי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר | רבע הגמר |  |  | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר | חצי הגמר |  |  | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר | משחק הגמר |
 
|   |   ואסקו דה גאמה |   ואסקו דה גאמה | 0 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 1 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 1 | 1 |   |   |   |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 0 | 2 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   פלומיננסה |   פלומיננסה | 0 | 2 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   באהיה |   באהיה | 0 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   באהיה |   באהיה | 1 | 0 |   |   |   |   באהיה |   באהיה | 0 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   באהיה |   באהיה | 1 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |   ספורט |   ספורט | 1 | 0 |   |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   באהיה |   באהיה | 2 | 1 |  |
|  |  |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   אינטרנסיונל |   אינטרנסיונל | 0 | 0 |  |
|   |   פלמנגו |   פלמנגו | 0 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   גרמיו |   גרמיו | 0 | 1 |  |   |  |  |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   גרמיו |   גרמיו | 0 | 1 |  |   |   |   גרמיו |   גרמיו | 0 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   גרמיו |   גרמיו | 0 | 1 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |  |   |   |   אינטרנסיונל |   אינטרנסיונל | 1 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   אינטרנסיונל |   אינטרנסיונל | 0 | 2 |  |   |   |   אינטרנסיונל |   אינטרנסיונל | 1 | 2 |   |   |  |  |  |  |  |  |
|  |   אינטרנסיונל |   אינטרנסיונל | 0 | 2 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   קרוזיירו |   קרוזיירו | 0 | 0 |  |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 15 בפברואר 1989 | באהיה | 1:2 | אינטרנסיונל | פורטה נובה, סלבדור צופים: 90,508 שיפוט: רומואלדו ארפי פילו |
| 15 בפברואר 1989 | בובו  26', 50' |  | לאומיר  19' | פורטה נובה, סלבדור צופים: 90,508 שיפוט: רומואלדו ארפי פילו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בפברואר 1989 | אינטרנסיונל | 0:0 | באהיה | אצטדיון באירה ריו, פורטו אלגרה צופים: 79,598 שיפוט: דולצ'ידו ואנדרלי בורצ'ילו |
| 19 בפברואר 1989 |  |  |  | אצטדיון באירה ריו, פורטו אלגרה צופים: 79,598 שיפוט: דולצ'ידו ואנדרלי בורצ'ילו |
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
שחקנים מצטיינים

נילסון, שחקנה של אינטרנסיונל כבש 20 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
קלאודיו טפארל, שחקנה של אינטרנסיונל זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
טבלה סופית של הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | נ' נוסף | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | באהיה | 29 | 13 | 11 | 5 | 4 | 33 | 23 | 10 | 54 | העפילה לגביע ליברטדורס |
| 2 | אינטרנסיונל | 29 | 12 | 13 | 4 | 6 | 40 | 26 | 14 | 55 | העפילה לגביע ליברטדורס |
| 3 | פלומיננסה | 27 | 10 | 9 | 8 | 3 | 27 | 21 | 6 | 42 |  |
| 4 | גרמיו | 27 | 10 | 9 | 8 | 2 | 27 | 24 | 3 | 41 | השתתפות בסופרקופה סודאמריקנה |
| 5 | ואסקו דה גאמה | 25 | 14 | 8 | 3 | 7 | 36 | 16 | 20 | 57 |  |
| 6 | פלמנגו | 25 | 11 | 8 | 6 | 3 | 32 | 20 | 12 | 44 | השתתפות בסופרקופה סודאמריקנה |
| 7 | רסיפה | 25 | 9 | 10 | 6 | 6 | 21 | 21 | 0 | 43 |  |
| 8 | קרוזיירו | 25 | 8 | 10 | 7 | 1 | 26 | 23 | 3 | 35 | השתתפות בסופרקופה סודאמריקנה |
| 9 | פורטוגזה | 23 | 12 | 5 | 6 | 2 | 28 | 21 | 7 | 43 |  |
| 10 | אתלטיקו מיניירו | 23 | 8 | 10 | 5 | 6 | 22 | 22 | 0 | 40 |  |
| 11 | סאו פאולו | 23 | 9 | 8 | 6 | 4 | 21 | 18 | 3 | 39 |  |
| 12 | קוריטיבה | 23 | 8 | 7 | 8 | 5 | 20 | 17 | 3 | 36 |  |
| 13 | גויאס | 23 | 5 | 11 | 7 | 8 | 21 | 21 | 0 | 34 |  |
| 14 | גוארני | 23 | 7 | 9 | 7 | 2 | 20 | 22 | 2- | 32 |  |
| 15 | קורינתיאנס | 23 | 6 | 9 | 8 | 5 | 21 | 22 | 1- | 32 |  |
| 16 | פלמיירס | 23 | 7 | 7 | 9 | 3 | 21 | 22 | 1- | 31 |  |
| 17 | סנטוס | 23 | 7 | 7 | 9 | 3 | 19 | 25 | 6- | 31 | השתתפות בסופרקופה סודאמריקנה |
| 18 | בוטפוגו | 23 | 7 | 7 | 9 | 3 | 17 | 22 | 5- | 31 |  |
| 19 | אתלטיקו פרנאאנסה | 23 | 5 | 11 | 7 | 5 | 18 | 17 | 1 | 31 |  |
| 20 | ויטוריה | 23 | 7 | 6 | 10 | 3 | 21 | 30 | 9- | 30 |  |
| 21 | באנגו | 23 | 4 | 10 | 9 | 6 | 15 | 22 | 7- | 28 | ירדה ליגה |
| 22 | סנטה קרוז | 23 | 5 | 7 | 11 | 5 | 19 | 28 | 9- | 27 | ירדה ליגה |
| 23 | קריסיומה | 23 | 1 | 8 | 14 | 3 | 12 | 34 | 22- | 14 | ירדה ליגה |
| 24 | אמריקה (ריו דה ז'ניירו) | 23 | 2 | 6 | 15 | 1 | 11 | 31 | 20- | 13 | ירדה ליגה |