stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1890/1891 בפוטבול ליג
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | אברטון | 22 | 14 | 1 | 7 | 63 | 29 | 2.172 | 34 | 29 | זכייה בליגה |
| 2 | פרסטון נורת' אנד | 22 | 12 | 3 | 7 | 44 | 23 | 1.913 | 21 | 27 |  |
| 3 | נוטס קאונטי | 22 | 11 | 4 | 7 | 52 | 35 | 1.486 | 17 | 26 |  |
| 4 | וולברהמפטון וונדררס | 22 | 12 | 2 | 8 | 39 | 50 | 0.780 | 11- | 26 |  |
| 5 | בולטון וונדררס | 22 | 12 | 1 | 9 | 47 | 34 | 1.382 | 13 | 25 |  |
| 6 | בלקברן רוברס | 22 | 11 | 2 | 9 | 52 | 43 | 1.209 | 9 | 24 | זכייה בגביע האנגלי |
| 7 | סנדרלנד | 22 | 10 | 5 | 7 | 51 | 31 | 1,645 | 20 | 23 |  |
| 8 | ברנלי | 22 | 9 | 3 | 10 | 52 | 63 | 0.825 | 11- | 21 |  |
| 9 | אסטון וילה | 22 | 7 | 4 | 11 | 45 | 58 | 0.776 | 13- | 18 | בחירה מחדש |
| 10 | אקרינגטון | 22 | 6 | 4 | 12 | 28 | 50 | 0.560 | 22- | 16 | בחירה מחדש |
| 11 | דרבי קאונטי | 22 | 7 | 1 | 14 | 47 | 81 | 0.580 | 34- | 15 | בחירה מחדש |
| 12 | וסט ברומיץ' אלביון | 22 | 5 | 2 | 15 | 34 | 57 | 0.596 | 23- | 12 | בחירה מחדש |
↑  הורדת שתי נקודות על הופעת שחקן לא רשום במשחק
סטפני רייס

סטפני לואיז רייס, מדליה (OAM) (באנגלית: Stephanie Louise Rice, OAM; נולדה ב-17 ביוני 1988) היא שחיינית אוסטרלית, אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב (בייג'ינג 2008), סגנית אלופת העולם בעלת 7 מדליות עולמיות ושיאנית עולם לשעבר במשחים 200 מטר מעורב אישי, 400 מטר מעורב אישי ושליחות 4X200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

סטפני רייס נולדה בבריזביין, קווינסלנד. היא מתאמנת תחת הדרכתו של המאמן מייקל בול במועדון השחייה מערב סנט פיטרס בעיר הולדתה.
במשחקי חבר העמים שנערכו במלבורן, אוסטרליה במרץ 2006, זכתה רייס ב-2 מדליות זהב תוך כדי שבירת שיאי תחרות. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:12.90 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.91 דקות.
באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בוויקטוריה, קנדה באוגוסט 2006 זכתה רייס בשתי מדליות ארד. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:13.21 דקות, אחרי ויטני מאיירס מארצות הברית (2:10.11 דקות) וקייטי הוף אף היא מארצות הברית (2:11.51 דקות), ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.83 דקות, אחרי הוף (4:36.82 דקות) ואריאנה קוקורס מארצות הברית (4:39.68 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה במלבורן בשנת 2007 זכתה רייס ב-2 מדליות ארד. במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:11.42 דקות, אחרי הוף (2:10.13 דקות) וקירסטי קובנטרי מזימבבואה (2:10.76 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:41.19 דקות, אחרי הוף שקבעה שיא עולם חדש (4:32.89 דקות) ויאנה מרטינובה מרוסיה (4:40.14 דקות).
ביוגרפיה > שיא עולם ראשון

ב-22 במרץ 2008 במסגרת המבחנים האוסטרלים למשחקים האולימפיים, קבעה רייס את השיא העולמי הראשון שלה במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:31.46 דקות. יומיים מאוחר יותר שיפרה רייס את שיאה העולמי השני, הפעם במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:08.92 דקות, שיפור לשיאה הוותיק בן ה-10 שנים וחצי של יאניאן הו מסין שעמד על 2:09.72 דקות.
ביוגרפיה > אולימפיאדת השיא

באולימפיאדת בייג'ינג (2008) זכתה רייס ב-3 מדליות זהב. במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש בתוצאה של 4:29.45 דקות, לפני קובנטרי, שגם היא שיפרה את השיא הקודם (4:29.84 דקות) והוף שיאנית העולם הקודמת (4:31.71 דקות), במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש שני בתוצאה של 2:08.45 דקות, לפני קובנטרי (2:08.59 דקות) שגם הפעם היא שיפרה את שיא העולם הקודם ונטלי קוגלין מארצות הברית (2:10.34 דקות) ובמשחה ל-4x200 מטר חופשי בשיא עולם חדש שלישי בתוצאה של 7:44.31 דקות (כשחיינית ראשונה במשחה קבעה רייס תוצאה של 1:56.60 דקות), לפני סין (7:45.93 דקות) וארצות הברית (7:46.33 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 2009 זכתה רייס ב-3 מדליות. מדליית כסף במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיאי אישי, טוב משיא העולם הקודם שלה בתוצאה של 2:07.03 דקות, אך אחרי אריאנה קוקורס מארצות הברית שקבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 2:06.15 דקות ולפני קטינקה הוסו מהונגריה (2:07.46 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:32.29 דקות, אחרי הוסו (4:30.31 דקות) וקובנטרי (4:32.12 דקות). בנוסף, היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות את סגנון הפרפר. במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי היא וחברותיה סיימו במקום ה-5 בתוצאה של 7:46.85 דקות אחרי המנצחות מסין שקבעו שיא עולם חדש (7:42.08 דקות), הזמן שקבעה היה 1:55.71 דקות. לעומת זאת במשחה ל-200 מטר חופשי עצמו היא שחתה לא טוב וסיימה במקום ה-16 בתוצאה של 1:58.33 דקות.
באליפות העולם בשחייה שנערכה בשאנגחאי, סין בשנת 2011 זכתה רייס בשתי מדליות ארד, במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:34.23 דקות, אחרי אליזבת בייזל מארצות הברית (4:31.78 דקות) והאנה מיילי מבריטניה (4:34.22 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב כששחתה בשלב המוקדמות את משחה הגב. נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.65 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר פרפר בתוצאה של 2:06.08 דקות.
באולימפיאדת לונדון (2012) סיימה רייס במקום רביעי במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:09.55 דקות ולא הצליחה להגן על תוארה, במקום שישי במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 4:35.49 דקות ושוב לא הצליחה להגן על תוארה. באותו משחה שיפרה יה שיוון מסין את שיאה העולמי של רייס והעמידה אותו על תוצאה של 4:28.43 דקות.
חייה האישיים

רייס הייתה בקשר רומנטי עם השחיין איימון סאליבן משנת 2006 במשך שנתיים. הזוגיות ביניהם באה לסופה כחודש לפני המשחקים האולימפיים ביולי 2008.
באוקטובר 2010 לאחר שלעגה בטוויטר לקבוצת הרוגבי של דרום אפריקה וכינתה אותה "הומואים" (Faggot) חברת יגואר אוסטרליה נותנת החסות של רייס הסירה ממנה את תמיכתה ולקחה ממנה את הרכב שניתן לה בהשאלה.
כיום רייס בקשר רומנטי עם שחקן הרוגבי קוויד קופר, אותו הכירה בסוף שנת 2010.
הישגים

בסך הכל קבעה רייס 5 שיא עולם, 4 שיאים אישיים (2 במשחה 200 מעורב אישי ו-2 במשחה 400 מעורב אישי).
רייס זכתה בתואר שחיינית השנה בעולם בשנת 2008.
רייס זכתה בתואר שחיינית השנה באזור האוקיינוס השקט בשנת 2008.
רייס זכתה בתואר שחיינית השנה באוסטרליה לשנת 2008.
הערות שוליים

↑  גרג רוברטסון, Aussie swimmer loses Jaguar over anti gay tweet ‏ 7 בספטמבר 2010 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  AWR: AWE2672b
סן ברנרדו אלה טרמה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 על שם:  ברנאר מקלרבו 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1589
 תאריך פתיחה רשמי:  1589 
 סגנון אדריכלי:  מנייריזם 
 קואורדינטות:  41°54′13″N 12°29′40″E﻿ / ﻿41.903611111111°N 12.494444444444°E﻿ / 41.903611111111; 12.494444444444
  (למפת רומא מוגדלת) סן ברנרדו אלה טרמה(למפת רומא רגילה) סן ברנרדו אלה טרמה
 
בזיליקת סן ברנרדו אלה טרמה (באיטלקית: San Bernardo alle Terme) היא בזיליקה המצויה בעיר רומא שבאיטליה.
היסטוריה

בנייתה של הכנסייה העגולה הסתיימה בשנת 1598 בתוך אחד המבנים ששימשו "ספירסטריום" - מגרש למשחקי כדור שהיה במעגל החיצוני של מבני מרחצאות דיוקלטיאנוס. במקור הייתה הכנסייה בבעלות הנזירים הסיסטרסיאנים הצרפתיים. לאחר המהפכה הצרפתית הועברה הכנסייה לקהילת ברנאר מקלרבו, על שמו קרויה הכנסייה.
תיאור המבנה

המבנה של הבזיליקה דומה לזה של הפנתאון. הכנסייה מעגלית ומכוסה כיפה שבמרכזה "אוקולוס". קוטר המבנה 22 מטרים.
עיטורי הכיפה מזכירים את אלה של בזיליקת מקסנטיוס. בתוך אולם הכנסייה שמונה פסלים של קדושים מעשה ידי הפסל קמילו מאריאני.
סער 1

| --- | --- |
אח"י מזנק  ס-313, 1970
אח"י מזנק  ס-313, 1970
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת תותחים, ספינת טילים לאחר הסבה
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 1
 סדרה קודמת:  אין
 סדרה עוקבת:  סער 2
 אוניות בסדרה:  אח"י מבטח אח"י משגב אח"י מזנק
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי, שרבור שבצרפת
 תחילת הבנייה:  1965
 הושקה:  11 באפריל 1967
 תקופת הפעילות:  25 בדצמבר 1967 – 11 בינואר 1996 (28 שנים)
 אחריתה:  הוסבו לסער 2. הוצאו משירות החל מ-11 בינואר 1996 (אח"י מבטח)
 מידות
 הֶדְחֶק:  250 טון
 אורך:  45 מטרים
 רוחב:  7 מטרים
 שוקע:  2.1 מטרים
 נתונים טכניים
 מהירות:  40 קשר
 גודל הצוות:  40 - 35 לוחמים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  3 צריחי תותחי בופורס 40 מ"מ שני מקלעי 12.7 מ"מ פצצות עומק טורפדו 44 טילי גבריאל לאחר ההסבה
סער 1 הוא שמה של סדרה בת שלוש ספינות סיור נושאות תותחים של חיל הים הישראלי.
תכנונן של ספינות סער 1 התבסס על ספינות הטורפדו מדגם יגואר (אנ') של מספנות לורסן (אנ') שהיו בשירות הבונדסמרינה, הצי הגרמני. התכנון שונה והוארך ב-2.4 מטר על פי המלצת מספנות לורסן והחלטת חיל הים הישראלי, זאת על מנת שהספינות החדשות תוכלנה לשאת את כל אמצעי הלחימה שנועדו לשאת.
לכתחילה היו הספינות אמורות להיבנות במערב גרמניה בכספי הסכם השילומים שנחתם ב-1952. 
בהסכם אדנאואר בן-גוריון, שסוכם בפגישתם במלון וולדורף אסטוריה בניו יורק, מארס 1960, נקבע להרחיב את הסיוע, גם באמצעי לחימה לשלושת הזרועות של צה"ל. סל הסיוע המקורי כונה "ברוש", ובו נכללו טרפדות נאסטי וצוללות 350 טון. ואחרי שהוחלט על הסטילים הם כונו מבצע  "שלכת".
בשנת 1965 לאחר תום התכנון המפורט ותחילת חיתוך הפחים במספנות לורסן הודלף עניין בניית הספינות לעיתונות. בעקבות ההדלפה החל לחץ של מדינות ערב, בראשן מצרים, לביטול העסקה, תוך איומים בהחרמת מערב גרמניה. בשל הלחץ הרב הוחלט על העברת הייצור למספנות קונסטרוקסיון מקאניק דה נורמאנדי בשרבור שבצרפת. הספינה הראשונה בסדרה, אח"י מבטח, הושקה ב-11 באפריל 1967. ואחריה אח"י משגב ב-6 בנובמבר. שתי הספינות עזבו את צרפת לכיוון ישראל והגיעו לנמל חיפה ב-25 בדצמבר 1967, ללא מערכות נשק. עם הגעתן לישראל, הן צוידו, כל אחת, בשלושה תותחי בופורס 40 מ"מ. הספינה השלישית בסדרה, אח"י מזנק, יצאה משרבור במאי 1968 ועם הגיעה לבסיס חיפה הצטרפה לשתי אחיותיה שהיוו את הגרעין לשייטת ספינות הטילים שהוקמה לא מכבר.
הספינות היו חמושות, כאמור, בשלושה תותחי 40 מ"מ וכן בשני מקלעים בקוטר 12.7 מ"מ ובפצצות עומק. במהלך 1973 הותקנו באח"י מבטח ובאח"י משגב גם טורפדו נגד צוללות מדגם 44. עוד לפני מלחמת יום הכיפורים שודרגה אח"י מזנק לסטנדרט של סדרת סער 2 על ידי הוספת יכולת נשיאת טילי גבריאל והסרת שניים מתוך שלושת תותחי ה-40 מ"מ. החל משנת 1974 הוסבו גם שתי הספינות האחרות מסוג סער 1 לסער 2.
פעילות מבצעית

שלוש הספינות בסדרה החלו את שירותן המבצעי כספינות תותחים. שלושתן נטלו חלק במבצעים השונים נגד המחבלים בלבנון, ובהם מבצע ברדס 20, מבצע ברדס 54–55 ומבצע אביב נעורים.
במלחמת יום הכיפורים השתתפו אח"י "מבטח" ואח"י "מזנק" בקרב הסטי"לים הראשון בעולם, קרב לטקיה, מול חופי לטקיה בסוריה, בלילה שבין 6 ל-7 באוקטובר 1973. באותו לילה השתתפה אח"י "משגב" בקרב פורט סעיד, מול חופי מצרים. שני לילות לאחר מכן, בין 8 ל-9 באוקטובר, השתתפו אח"י "משגב" ואח"י "מזנק" בקרב דמיאט.
לאחר המלחמה, במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20, נטלו הספינות חלק פעיל בפעולות רבות של ביטחון שוטף כנגד מפגעים מהים. אח"י "מבטח" השתתפה בהטבעת 2 ספינות פח"ע בלבנון, עצירת אניית-אם נושאת מחבלים ועוד. אח"י "משגב", בפיקוד רס"ן יעקב צוק, נתקלה ב-1 באוקטובר 1976 בשתי סירות מחבלים מול בירות. "משגב" הטביעה אחת מהסירות והשתלטה על השנייה. בהיתקלות נהרגו שלושה מחבלים ושלושה נוספים נשבו. מחקירת השבויים עלה שמטרת המחבלים הייתה לבצע פיגוע בישראל, ופעולתה של "משגב" מנעה זאת.
באביב 1979 הוסבה אח"י "מבטח" לספינה ללוחמה נגד צוללות (נצ"ל) ובמאי 1979, הוכרזה ככשירה לפעילות זו. במבצע שלום הגליל פעלה כספינת נצ"ל ולאחר מכן המשיכה בפעילות ללכידת ספינות מחבלים. ב-1986 עברה דרך תעלת סואץ לים סוף וביוני 1986 שבה לזירת הים התיכון, לבסיס חיפה. ב-11 בינואר 1996 הורד נס השירות הפעיל מתורן אח"י "מבטח" והיא הועברה למוזיאון ההעפלה וחיל הים, שם היא מייצגת את שייטת ספינות הטילים כסטי"ל הראשון של ישראל, מול חדר מורשת שייטת 3.
אח"י "מזנק" הוטבעה בינואר 1996 במרחק של 3 ק"מ מחופי חיפה, בעומק 33 מטרים, על מנת שתשמש אתר צלילה.
הערות שוליים

↑  מקור: שמעון פרס,"קלע דוד",ירושלים: וידנפלד וניקולסון,1970 פרק רביעי, עמ' 59.
↑  חודש אפריל, אתר חיל הים הישראלי
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
עוצבת הרעם

| --- | --- |
סמל העוצבה
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  אגד ארטילרי
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1976–2016 (כ־40 שנה)
 מלחמות:    מלחמת לבנון הראשונה   מלחמת לבנון השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  משגרי רקטות M-270 MLRS ("מנתץ")
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד הצפון פיקוד הצפון
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
עוצבת הרעם (אגד ארטילרי 219) הייתה אגד ארטילרי של חיל התותחנים בצה"ל.
היסטוריה

האגד הוקם באפריל 1976 בעקבות לקחי מלחמת יום הכיפורים. בתחילה התבסס האגד על גדודי תותחנים במילואים של פיקוד הצפון, שהפעילו תותחנים מתנייעים M-107 ("רומח"), תותחים נגררים מדגם M-71, ותותחים מתנייעים M-68. מחנות הקבע של יחידות האגד היו במחנה יפתח ובמחנה כורדני.
ב-1995 החלו להיקלט בצה"ל משגרי רקטות M-270 MLRS ("מנתץ"), האגד קיבל תחת אחריותו את הגדוד הסדיר ("גדוד הרעם") ושני גדודים מילואים נוספים של משגרי מנתץ והפך לאגד עומק, שייעודו תקיפת יעדים בעומק האויב.
האגד היה אגד מילואים שלחם במלחמת לבנון הראשונה ובמלחמת לבנון השנייה.
מפקדי עוצבת הרעם

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אמנון אופק | 1978 - 1985 | מפקד האגד במלחמת לבנון הראשונה |
| ראובן לוי | 1986 |  |
| אביאל רון | 1986 - 1991 |  |
| עמי שילה | 1991 - 1994 |  |
| אמיר נוימן | 1994 - 1997 |  |
| רומן ארנון | 1997 - 2000 |  |
| ערן כץ | 2000 - 2003 |  |
| יוני גדג' | 2003 - 2005 |  |
| איתן ארד | 2005 - 2008 |  |
| איציק שחר | 2008 - 2011 |  |
| יורם כנפו | 2011 - 2014 |  |
| שי פרי | 2014 - 2016 | המפקד האחרון של האגד |
התג הישן של עוצבת רעם
סטפני וילסון

| --- | --- |

וילסון ב-2008
 לידה:  27 בספטמבר 1966 (בת 58) בוסטון, מסצ'וסטס
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוטית בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאית
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת טקסס באוסטין  בית הספר להנדסה ומדע שימושי של הרווארד 
 עיסוקים נוספים:  מהנדסת
 תקופת השירות:  1996–הווה (כ־28 שנים)
 זמן שהייה בחלל:  42 ימ', 23 שע' ו-46 דק'
 ביוגרפיה בנאס"א:  סטפני וילסון
 משימות
 STS-121, STS-120, STS-131
   
 
סטפני דיאנה וילסון (בשם מלא באנגלית: Stephanie Diana Wilson; נולדה ב-27 בספטמבר 1966, ארצות הברית) היא מהנדסת אמריקאית ואסטרונאוטית בנאס"א. היא טסה לחלל בשלוש משלחות של מעבורות חלל, והיא האישה האפרו-אמריקאית השנייה שטסה לחלל, אחרי מיי ג'מיסון. 42 הימים שבהם שהתה בחלל הם יותר משל כל אסטרונאוט אפרו-אמריקאי אחר, מכל מגדר שהוא.
קורות חייה והשכלה

סטפני וילסון נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס ב-27 בספטמבר 1966. כשנה לאחר מכן, הוריה, יוג'ין וברברה וילסון, החליטו לעבור לפיטספילד, מסצ'וסטס.
אביה יוג'ין, יליד נסמית', דרום קרוליינה, היה בעל תואר מאוניברסיטת נורת'איסטרן וקריירה ארוכה בהנדסת חשמל בחברות: ריית'יאון, Sprague Electric ו-לוקהיד מרטין, בעוד שאמה ברברה עבדה כעוזרת ייצור בלוקהיד מרטין.
לאחר סיום לימודיה בבית הספר היסודי "סטרנס", היא למדה בבית הספר התיכון "קרוסבי ג'וניור" וכחלק משיעור קריירה בתיכון הוטל על וילסון לראיין מישהו בשדה שבו היא מתעניינית, מכיוון שאהבה להביט בשמים, היא ראיינה את האסטרונום ג 'יי פסחוף, מה שהבהיר את התעניינותה בקריירה בתחום. בתיכון, אביה יוג'ין עודד את סטפני להיכנס לתחום ההנדסה, ומכאן החליטה להיות מהנדסת חלל.
וילסון סיימה את לימודי התיכון בבית הספר התיכון "טקוני", אשר בפיטספילד, מסצ 'וסטס, בשנת 1984. היא התקבלה לאוניברסיטת הרווארד שם סיימה תואר ראשון במדעי ההנדסה בשנת 1988. ולאחר מכן המשיכה וסיימה תואר שני במדעים בהנדסת אווירונוטיקה וחלל מאוניברסיטת טקסס, בשנת 1992, המחקר שלה התמקד בשליטה ובמודלים של מבני חלל גדולים וגמישים.
וילסון חזרה להרווארד כחברה במועצת המפקחים, ונבחרה לראש המחזור ה-362 של האוניברסיטה.
קריירה > הנדסה

וילסון עבדה במשך שנתיים עבור הקבוצה Martin Marietta Astronautics אשר בדנוור, קולורדו. בתור מהנדסת בפרויקט טיל השיגור "טיטאן 5" וילסון הייתה אחראית לביצוע בדיקות עומסים לרכב השיגור ולמטענים במהלך אירועי הטיסות. וילסון עזבה את Martin Marietta Astronautics ב-1990 כדי לסיים את לימודיה המתקדמים באוניברסיטת טקסס. המחקר שלה התמקד בשליטה ובמודלים של מבני חלל גדולים וגמישים.
לאחר סיום עבודת הדוקטורט שלה, החלה וילסון לעבוד במעבדה להנעה סילונית (באנגלית: Jet Propulsion Laboratory) בפסדינה שבקליפורניה ב-1992. כחברה בצוות "בקרת גובה וייצוב" של החללית גלילאו, וילסון הייתה אחראית על הערכת ביצועי בקר הגישה, פלטפורמה מדעית אשר מדווחת על ייציבות, דיוק האנטנות, ודיוק קצב הסחרור. היא עבדה בתחומי בדיקות אך גם בתחומי הפיתוח. בזמן שהותה במעבדה להנעה סילונית וילסון גם תמכה ועזרה בפרויקט "טכנולוגיות האינטרפרומטריה" כחברה בצוות המידול והשילוב שהיה אחראי על מודלים סופיים של אלמנטים, עיצוב בקר הטיסה, ופיתוח תוכנה.
קריירה > אסטרונאוטית בנאס"א

וילסון נבחרה על ידי נאס"א כמועמדת למסלול אסטרונאוטים באפריל 1996, והועברה להכשרה במרכז החלל ג 'ונסון באוגוסט 1996.
לאחר השלמת שנתיים של הכשרה והערכה, היא נמצא מתאימה למשימות הטסה כמומחית בתחומה. בתחילה הוקצה לה תפקיד טכני באגף התפעול של תחנת החלל אשר כלל עבודה עם ציוד והכרת הנהלים של תחנת החלל. לאחר מכן היא שירתה באגף האסטרונאוטים ועבדה במרכז הבקרה והשליטה בנאס"א (באנגלית Mission Control) כמתקשרת ראשית עם צוותים בחלל. בעקבות עבודתה במרכז הבקרה והשליטה וילסון קיבלה תפקיד טכני חדש באגף המבצעים של תפעול מעבורות החלל אשר כלל עבודה עם המנועים הראשיים של מעבורת החלל, תאי הדלק החיצוניים ורקטות הדלק המוצק.
לאחר התפקידים שביצעה בקרקע וילסון נבחרה לטוס לחלל והשתתפה בשלוש משימות. במשימה STS-121 וילסון שירתה כמומחית משימה. היא גם שירתה במשימה STS-120 שסיפקה למעבורת החלל הבינלאומית את מודל "הרמוני". באפריל 2010 וילסון שירתה שוב כמומחית במשימה STS-131.
קריירה > אסטרונאוטית בנאס"א > ניסיון בטיסות חלל > STS-121

STS-121 (יולי 4–17, 2006), הייתה טיסה לבדיקת מעבורת החלל דיסקברי (לאחר פרק זמן ממושך שבו לא הוטסה) ולביצוע פעולות תחזוקה בתחנת החלל הבינלאומית. במהלך 13 ימי המשימה צוות מעבורת החלל בדקו ציוד חדש ונהלים שנועדו להגביר את הבטיחות של מעבורות החלל, כמו כן הצוות ביצע תיקון של מסילות בתחנת החלל, וצילם תמונות ברזולוציה גבוהה, שטרם נראתה עד כה, של מעבורת החלל. במהלך המשימה וילסון תיפעלה זרועה רובוטית לבדיקת המעבורת, ביצוע פעולות לוגיסטיות והתקנת מודל לוגיסטיקה רב תכליתי (באנגלית: Multi-Purpose Logistics Module), היא גם הייתה אחראית על העברת 14 טון של ציוד והספקה לתחנת החלל.
המשימה הושלמה תוך 306 שעות, 37 דקות ו-54 שניות. צוות המשימה היה הצוות ה-13 שהגיעה לתחנת החלל הבינלאומית.
קריירה > אסטרונאוטית בנאס"א > ניסיון בטיסות חלל > STS-120

STS-120 (החל מאוקטובר 23 עד 7 בנובמבר 2007) במשימה זאת הועבר מודול "הרמוני" לתחנת החלל הבינלאומית, ועוצבו מחדש תומכות ה-P6 כהכנה למשימות הרכבה עתידיות. הצוות ביצע 4 "הליכות חלל" שבמהלכן הם ביצעו שיטת תיקון שלא נבדקה קודם לכן במערך הסולארי של התחנה.
המשימה הושלמה ב-15 ימים, 2 שעות, 23 דקות, תוך 238 הקפות של כדור הארץ. צוות המשימה היה הצוות ה-15 שהגיעה לתחנת החלל הבינלאומית.
קריירה > אסטרונאוטית בנאס"א > ניסיון בטיסות חלל > STS-131

STS-131 (אפריל 5–20 2010) הייתה משימת אספקה לתחנת החלל הבינלאומית באמצעות מעבורת החלל דיסקברי. לאחר עגינה לתחנת החלל, הצוות העביר יותר מ-13.5 טון של חומרה, ניסויים, וציוד כולל טנק מלא אמוניה שלהתקנתו נדרשו 3 הליכות חלל וזרוע רובוטית. כמו כן במשימה זו הועברו לתחנת החלל מגורים חדשים, מתקן תצפית ומקפיא לניסויים.
במהלך משימה זו וילסון הייתה אחראית על תפעול הזרוע הרובוטית, שתמכה בהליכות החלל של הצוות ופריקת מודול "לאונרדו" מבטן המטען של המעבורת והתקנתו בתחנת החלל. לאחר סיום הניסויים והמשימה וילסון נעזרה בזרוע הרובוטית לפריקת מודול "לאונרדו" מתחנת החלל והתקנתו בבטן המטען של המעבורת ,זו הייתה פעולה מסובכת יותר כי לאחר סיום הניסויים בתחנת החלל מודול "לאונרדו" היה עמוס ביותר מ-3 טון של חומרה ותוצאות מדעיות של הניסויים הנ"ל.
המשימה STS-131 הושלמה ב-15 ימים, 2 שעות, 47 דקות ו-10 שניות, תוך 238 הקפות של כדור הארץ. צוות המשימה היה הצוות ה-23 שהגיעה לתחנת החלל הבינלאומית.
חיים אישיים

וילסון היא נוצרית. התחביבים שלה כוללים סקי ותחזוק אוסף בולים.
פרסים ועיטורי כבוד

אות כבוד על שירות בהצטיינות יתרה מנאס"א (2009, 2011)
מדליית השתתפות בטיסת חלל של נאס"א (2006, 2007, 2010)
דוקטור לשם כבוד למדע מהמכללה וויליאמס (2011)
פרס הישג מקצועי לנשים ממכללת הרווארד (2008)
פרס מדען השנה מקרן הרווארד (2008)
פרס טקסס לצעירים המצטיינים (2005)
פרס הישג קבוצתי לחדשנות ממרכז החלל ג'ונסון (2013)
אות ציון לשבח ממנהל מרכז החלל ג'ונסון (2013)
הערות שוליים

1 2 3  הביוגרפיה של סטפני וילסון, באתר spacefacts.de
1 2 3 4  אסטרונאוטית שמחכה לפרוץ, באתר chron.com
↑  ראיון עם סטפני וילסון, באתר nasa.gov
↑  מותו של יוג'ין ווילסון, באתר legacy.com
1 2  לימודיה של סטפני וילסון, באתר iberkshires.com
↑  ראיון משימה STS-121, באתר nasa.gov
↑  seas.harvard.edu, תקציר קריירה בהארוורד
↑  סטפני וילסון כראש המחזור, באתר alumni.harvard.edu (ארכיון)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  ביוגרפיה באתר נאס"א
1 2  כתבה על וילסון בארכיון של "the boston globe", באתר archive.boston.com
1 2  כתבה של וילסון ברשת CBN, באתר cbn.com
↑  הפרופיל הרשמי של וילסון באתר נאסא, באתר nasa.gov
↑  ראיון משימה STS-120, באתר nasa.gov
↑  "ערכה לעיתונאים" על המשימה STS-120, באתר nasa.gov
↑  תקציר משימה STS-120, באתר nasa.go
1 2 3 4 5 6 7 8  האסטרונאוטית סטפני וילסון, באתר nasa.gov
וילסון במהלך המשימה STS-120, כאשר לפניה מרחף דגם מודל "הרמוני" (מכונה גם "Node 2" )
וילסון משתתפת באימון במתקן הדמיית רכב החלל במרכז החלל ג'ונסון של נאס"א.
וילסון בחגיגה לסרט "דמויות נסתרות" בניו יורק בשנת 2016.
סימנס ולארו

| --- | --- |

גרסת Velaro RUS המיוצרת עבור קווי הרכבות המהירים ברוסיה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סימנס 
 
השקת מערך סימנס ולארו עבור היורוסטאר בלונדון
סימנס ולארו (Siemens Velaro) היא סדרה של קרונועים מהירים מתוצרת סימנס גרמניה. סדרה זו מבוססת על סדרת קרונועים מהירים אחרת, ICE 3. אלא, שלא כמו ה-ICE 3, קרונועי הוולארו מיוצרים בשלמותם על ידי סימנס.
בחודש יולי 2006 נסע מערך קרונועים מסדרת סימנס ולארו (AVE S-103) במהירות של 403.7 קמ"ש, שהיא שיא עולמי לרכבת נוסעים מסחרית, שלא הוכנסו בה שינויים לצורך קביעת שיאי מהירות.
חברת הרכבות הספרדית הממשלתית renfe, היא הראשונה שהזמינה קרונועים מסדרת ולארו, בגרסת E, לשירות רכבות AVE. גרסאות רחבות יותר של קרונועים אלה הוזמנו על ידי סין, לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין, וכן על ידי רוסיה, לקווים המהירים מוסקבה-סנקט פטרבורג ומוסקבה-ניז'ני נובגורוד.
ולארו D

חברת דויטשה באן הזמינה 15 רכבות מגרסה זו בשווי מוערך של 500 מיליון אירו.
ולארו E

בשנת 2001 הזמינה חברת הרכבות הספרדית renfe ‏16 רכבות מגרסה זו, אשר בספרד נקראות AVE S-103. ההזמנה המקורית הוגדלה ל-26 רכבות בסך הכל. הרכבות מיועדות לקו ברצלונה-מדריד שאורכו 621 ק"מ, ומתוכננות לנוע במהירויות של עד 350 קמ"ש כדי לגמא את המרחק בשעתיים ו-25 דקות.
הרכבות הראשונות נמסרו בחודש יולי 2005 והשלימו נסיעות ניסיון בחודש ינואר 2006. ב-15 ביולי 2006 קבעה רכבת מגרסה זו מהירות שיא של 403.7 קמ"ש בקטע המסילה שבין גוודלחרה לקלטיוד, על קו מדריד-סרגוסה. זהו שיא עולמי במהירות לרכבת נוסעים רגילה, להבדיל משיאים שנקבעו על ידי רכבות TGV (‏574.8 קמ"ש), ICE (אנ') ושינקנסן, אשר הושגו ברכבות שקוצרו ושונו במיוחד לצורך קביעת שיא המהירות.
ולארו CRH3

בנובמבר 2005 הזמינה סין, 60 רכבות מסדרת ולארו לקו המהיר בייג'ינג-טיינג'ין. בכל רכבת 8 קרונות. גרסה זו דומה לגרסת ולארו E, אולם רוחב הקרונות גדול ב-300 מילימטר, דבר המאפשר הגדלת מספר הנוסעים כמעט ב-50% בתצורת כיסאות של 2+3. רכבת מגרסה זו יכולה להסיע בישיבה כ-600 נוסעים. גרסה זו מיוצרת במשותף על ידי סימנס גרמניה וחברת CNR Tangshan בסין. ב-11 באפריל 2008 נחשפה רכבת ראשונה מגרסה זו שנבנתה בסין. בנסיעות מבחן שנערכו בסין הגיעה רכבת מדגם זה למהירות של 394.3 קמ"ש. בשנת 2009 הזמינה סין רכבות נוספות מגרסה זו.
ולארו RUS

ב-19 במאי 2006 הכריזה חברת סימנס על קבלת הזמנה לשמונה רכבות מגרסת RUS מחברת הרכבות הרוסית הממשלתית וכן חוזה לאחזקת הרכבות למשך 30 שנה. ערך החוזה כ-600 מיליון אירו. הרכבות נועדו לקו המהיר שבין מוסקבה לסנקט פטרבורג ובשלב מאוחר יותר לקו מוסקבה-ניז'ני נובגורוד, במהירות של עד 250 קמ"ש. גרסה זו מבוססת על רכבות ה-ICE3, אולם הן רחבות ב-33 ס"מ, כדי להתאים לרוחב המסילות ברוסיה. ארבע מן הרכבות תותאמנה לעבודה בשני סוגי מתח: זרם ישר 3kV, וזרם חילופין 25kV. בכל רכבת יהיו עשרה קרונות באורך כולל של 250 מטר, עם קיבולת של 600 נוסעים.
סן ברנרדינו (מחוז)

סן ברנרדינו הוא מחוז בדרום מדינת קליפורניה, ארצות הברית. נכון לשנת 2007 חיו במחוז 2,028,013 תושבים. מחוז סן ברנדינו הוא המחוז הגדול ביותר בשטחו במדינת קליפורניה בפרט וב-48 המדינות הרציפות של ארצות הברית בכלל.
בירת המחוז והעיר הגדולה ביותר בו היא סן ברנרדינו המונה מעל 200 אלף תושבים. המחוז גובל במדינות נבדה ואריזונה במזרח.
השם סן ברנדינו ניתן לאזור על ידי כומר ספרדי פרנסיסקו דומטס בשנת 1810 על שמו של הקדוש ברנרדינו מסיינה.
המחוז הוקם ב-1853 כאשר הוחלט לפצלו ממחוז לוס אנג'לס. חלקים ממנו הועברו למחוז ריברסייד בשנת 1893.