stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משטרת מחוז ניז'ני נובגורוד
הערות שוליים

↑  "К 285-летию учреждения полиции в городах". nnovgorod.bezformata.com. נבדק ב-2020-07-19.
↑  "В Нижегородском полицейском главке прошел митинг, посвященный 300-летию российской полиции". nnovgorod.bezformata.com. נבדק ב-2020-10-03.
↑  "Нижегородская милиция при Временном правительстве на страже города. История России". statehistory.ru. נבדק ב-2020-10-03.
↑  altyn73 (2013-10-28). "Первая мировая : Нижегородский край и нижегородцы. Часть пятая". Коллекционер баянов. נבדק ב-2020-10-03.
↑  "На деньги горьковских милиционеров в войну было построено 2 самолета, 13 танков, 2 бронетранспортера". nn.aif.ru. 2006-12-05. נבדק ב-2020-10-03.
מראשוני מפקדי משטרת מחוז ניז'ני נובגורוד מ.י. ואסילקוב, בתקופת האימפריה הרוסית.
מרחב שומרון

תחנת בנימין בשחר בנימין
מרחב שומרון הוא אחד משני המרחבים של מחוז ש"י של משטרת ישראל. המרחב חולש מהגלבוע בצפון ועד נחל שילה בדרום, הגובל בגזרת בנימין ומבואות יריחו בצד המזרחי וגובל במעלה אדומים. בשטח המרחב קיימים כשישים וחמישה יישובים ישראלים וכמאתיים שמונים יישובים פלסטינים. המרחב ייחודי, ומשרת אוכלוסייה מגוונת הכוללת יהודים ופלסטינים. המרחב פועל לצד צה"ל, שהוא הריבון בשטח באמצעות ארבע חטיבות מרחביות – אפרים, מנשה, הבקעה ושומרון.
מטה מרחב שומרון ממוקם רחוב 33 מספר 20, אריאל.
מפקד המרחב הנוכחי הוא ניצב-משנה צחי שרעבי.
תחנות

מרחב שומרון מאגד 2 תחנות משטרה, ו-2 נקודות משנה. בנוסף, קיימות מפקדות לתיאום וקישור עם גורמי הרשות הפלסטינית בשכם, קלקיליה, ג'נין וטול כרם.
תחנות > תחנות

| תחנה | כתובת | אחריות בגזרת התחנה |
| --- | --- | --- |
| אריאל | רחוב 33 מספר 20, אריאל | רבבה, פדואל, ברוכין, ברקן, קריית נטפים, עלי זהב, שערי תקווה, אלקנה, עץ אפרים, אורנית, קרני שומרון, מעלה שומרון, קדומים, צופים, אלפי מנשה, יקיר, נופים, איתמר, שבי שומרון, אבני חפץ, מבוא דותן, חומש, כפר תפוח, יצהר, רחלים |
| בנימין | אזור התעשייה שער בנימין | מחולה, שדמות מחולה, רותם, משכיות, ארגמן, משואה, שלומציון, יפית, פצאל, מעלה אפרים, תומר, גלגל, נתיב הגדוד, נערן, ייט"ב, נעמה, כוכב השחר, רימונים, מעלה מכמש, מגרון, עמיחי, שילה, שבות רחל, עלי, גבעת הראל, בית אל, כוכב יעקב, פסגות, גבע בנימין, גבעת הרואה, מעלה לבונה |
תחנות > נקודות משנה

נקודת מעלה אפרים
נקודת קדום בקדומים
הערות שוליים

1 2  מרחבים ותחנות במחוז יהודה ושומרון, באתר משטרת ישראל, ‏22 באוקטובר 2020
↑  בן גביר בטקס פיקוד שומרון: "שטח ורווי אתגרי ביטחון העלולים להתלקח ברגע", באתר וואלה, 7 בפברואר 2024
רוז טרוש

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1964 (בת 60) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פרסים והוקרה:  פרס למדא לספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוז טרוש (באנגלית: Rose Troche; נולדה ב-1964) היא יוצרת לסבית בולטת, במאית, מפיקה ותסריטאית קולנוע וטלוויזיה, מארצות הברית.
ביוגרפיה

טרוש גדלה בפרוורי שיקגו, וסיימה תואר ראשון בתולדות האמנות באוניברסיטת אילינוי בשיקגו. היא נולדה להורים מהגרים מפוארטו-ריקו והמשפחה אף פעם לא מצאה את מקומה בשכונה הצפונית הלבנה בה חייה. טרוש מספרת ש"הוריי חשבו שהמעבר לפרוורים זה סימן להצלחה. אך אנו תמיד היינו המשפחה שגרמה לכולם לומר 'זהו, הלכה השכונה'". היא עברה לפרוורים עם משפחתה בשנות העשרה לחייה, והתחלה לעבוד בבית קולנוע, שם התחיל העניין שלה בתחום.
טרוש פגשה את בת זוגה לשעבר, גווניביר טרנר, בזמן הצילומים לסרט "גבריאלה", בשנים 1991–1993. הן החלו לפתח סרט שמבוסס על החוויות שלהן ושל חברותיהן בקהילה הלסבית בשיקגו. הסרט נקרא בתחילה "Ely and Max", אך יצא בשם "Go Fish". עד שיצא הסרט, ב-1994, השתיים כבר נפרדו, וטרוש עברה לניו יורק, שם המשיכה לכתוב תסריטים. לדבריה, ערבוב עבודה על סרט לסבי עם יחסים אישיים זה מתכון לאסון - הפרידה במהלך ההפקה של הסרט לא רק הקשתה על השתיים באופן אישי, אלא גם יצרה גלים עבור צוות ההפקה והשחקנים, שהושפעו מהמתח בין טרוש לטרנר על סט הצילומים. טרוש חייתה בלונדון בשנים 1997–1999, ושבה לארצות הברית כדי לביים את הסרט "The Safety of Objects" (2001).
כדי לוודא שלא תשכח את הלקח של הסרט, היא קעקעה על פרק ידה את האימרה (בספרדית) "זכרי כי החיים האלה קצרים".
קריירה

טרוש החלה את עבודתה הקולנועית בשנות ה-90. היא אחת מקומץ של במאיות לסביות שהתחילו את הקריירה שלהן בסרטים עצמאיים, והצליחו למצוא בהמשך עבודה גם בהוליווד, שם נשים מהוות רק 12% מגילדת הבמאים האמריקאית.
קריירה > תחילת קריירה

במהלך לימודיה באוניברסיטת אילינוי, טרוש יצרה מספר סרטים קצרים, כולל Let's Go Back to My Apartment and Have Sex (1990), This War Is Not Over (1991) וסדרת הסרטים הקצרים Gabriella (1991–1993).
לפני שהתחילה לעבוד גם בטלוויזיה, טרוש ביימה והפיקה שלושה סרטים קולנועיים, במהלך כעשר שנים: Go Fish, Bedrooms and Hallways ו-The Safety of Objects.
לאחר שסיימה את שלושת הסרטים, טרוש הבינה שהיא מעוניינת לביים יותר, ורצתה עבודות יותר מיידיות שאינן דורשות שנים של פיתוח, וחיפשה פרויקטים טלוויזיוניים.
קריירה > סרטים

הסרט הראשון שביימה היה הסרט פורץ-הדרך Go Fish, שיצא ב-1994. סרט כל כך דל תקציב, שנחשב לאחד הסרטים העצמאיים באמת של אמצע שנות התשעים, ולבטח הראשון בז'אנר סרטים לסביים. הסרט הופק ונכתב בשיתוף עם גוויניביר טרנר, שכיכבה בסרט וגם הייתה בת זוגה של טרוש באותה תקופה. הקרנת הבכורה של הסרט הייתה בפסטיבל סאנדנס. סרטה הבא של טרוש היה Bedrooms and Hallways (1998), שחקר את נושא המיניות.
בסרטה השלישי, The Safety of Objects (2001), היא סטתה מנושא הלהט"ב. הסרט עובד מסדרה של סיפורים קצרים מאת א. מ. הומס, ונסב סיפורי אהבה הטרוסקסואליים בפרוורים.
ב-2013, הפיקה טרוש את סרטה של סטייסי פאשן, Concussion.
קריירה > סרטים > Go Fish

הסרט היה סרט ניסיוני, שנכתב, הופק ובוים בשיתוף בין טרוש וטרנר, בת זוגה. השתיים רצו לתת זווית אחרת לסיפורים של לסביות, וכשהסרט פתח בפסטיבל סאנדנס, הוא היה לסרט הראשון שנמכר לחברת הפצה במהלך הפסטיבל. למרות שטרוש עצמה כללה את הזהות שלה כלטינה בתקציר הסרט כחלק משמעותי ממנו, פרט זה הושמט בהפצת הסרט, שהוצג כמתמודד עם ענייני זהות מינית ומגדרית בלבד. הסרט יצא לאקרנים במהלך חודש הגאווה ב-1994, והכניס בקופות כ-$2.4 מיליון. Go Fish הוכיח את השיווקיות של סרטים לסביים, נושא שנותר נדיר בתחום. טרוש מותגה כבמאית קווירית, דבר שלעיתים גרם לה למורת רוח, כאשר היה ברצונה לדבר על פנים אחרות של יצירותיה.
קריירה > סרטים > Bedroom and Hallways

ב-1997, טרוש עברה ללונדון כדי לביים את הסרט Bedroom and Hallways יחד עם המפיקה הבריטית דורותי ברווין ובת זוגה סיסי דמפסי. לעומת סרטה הראשון - שעבורו גירדה כסף מכל עבר, ולפעמים נותרה ללא יכולת לשלם את חשבון הטלפון שלה - סרט זה הופק בגיבוי אולפן, והעבודה עליו הסתיימה במהרה. הסרט עסק בסיבוכים רומנטיים בקרב קבוצה מגוונת של דמויות - בהן להט"בים, סטרייטים, וכאלה שעדיין לא החליטו. טרוש אמרה שהיה ברצונה לייצר סרט "ללא מגדר, ללא מין וללא פוליטיקה". הסרט עצמו הוא פארסה מינית, שמכוונת ללעוג לגישות קונבנציונליות ושמרניות לגבי מין ומגדר. הסרט זכה בפרס הקהל בפסטיבל הקולנוע בלונדון ב-1998.
קריירה > סרטים > The Safety of Objects

טרוש חזרה לארצות הברית כדי לביים את The Safety of Objects, אשר יצא ב-2001. הסרט, שהיה מבוסס על סיפורים קצרים מאת א. מ. הומס, עסק ברומנטיקה סטרייטית בחיים הפרווריים של הדמויות. בסרט כיכב אנסמבל שכלל את גלן קלוז, טימותי אוליפנט, פטרישה קלארק ודרמוט מולרוני.
קריירה > טלוויזיה

טרוש עבדה רבות בטלוויזיה, לאחר שהחליטה שהיא רוצה גם את המיידיות של סוג עבודה זו, לעומת הפרויקטים ארוכי הטווח של הקולנוע. היא ביימה בין היתר פרקים של הסדרות עמוק באדמה, בטי המכוערת וכתבה והפיקה שלוש עונות של הסדרה ישנן בנות.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1990 | Let's Go Back to My Apartment and Have Sex | short film |
| 1991 | This War is Not Over | short film |
| 1991–1993 | Gabriella | series of three short films |
| 1994 | Go Fish | feature film debut |
| 1997 | Pride Divide | documentary, appears as herself |
| 1998 | Bedrooms and Hallways |  |
| 2001 | The Safety of Objects |  |
| 2009 | Chinatown Film Project |  |
| 2012 | Xanadu |  |
| 2013 | Concussion |  |
| TBA | My Fake Boyfriend |  |
| שנה | שם |
| --- | --- |
1990: Law & Order
2001: Six Feet Under
2004: Touching Evil
2004: The L Word
2005: South of Nowhere
2006: Ugly Betty
2010: Future States
2012: Rochelle
2012: Hunting Season
2014: Finding Carter
2020: הפלייליסט של זואי
הערות שוליים

↑  Smith, Patricia Juliana (2002), "Troche, Rose", glbtq.com
↑  Stukin, Stacie (18 במרץ 2003). "Rose to the Occasion". The Advocate (885): 56. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hankin, Kelly (Spring 2004). "Lesbian "Making-of" Documentaries and the Production of Lesbian Sex". Velvet Light Trap: A Critical Journal of Film & Television (53): 26–39.
↑  Keenan, Catherine (6 ביוני 2003). "Guys and dolls". The Sydney Morning Herald. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stukin, Stacie (2 באפריל 2002). "Lesbian directors hit the big time". The Advocate (860): 58. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Filmmakers in Television". youtube.
↑  Willmore, Alison. "Daniel Minahan and Rose Troche Talk Going From Filmmaking to TV Directing: "It's more like the model of theater"". indiewire.
↑  Holden, Stephen (3 בספטמבר 1999). "Bedrooms Hallways (1998) FILM REVIEW; The Dissolving Boundary Between Gay and Straight". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Holmlund, Chris (1 באוגוסט 2004). Contemporary American Independent Film: From the Margins to the Mainstream. pp. 202–203. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Prono, Luca (2008). Encyclopedia of Gay and Lesbian Popular Culture.
↑  Marcus, Joan (24 בנובמבר 1998). "Politically incorrect". The Advocate (773): 24. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Wilkinson, Kathleen (ביוני 2002). "Director Rose Troche Navigates an Independent Film Career". Lesbian News. 27: 40. {{cite journal}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 1993: לסלי האריס, Just Another Girl on the I.R.T. | פרס גות'הם לבמאי/ת הפורץ/ת הטוב/ה ביותר   1994: רוז טרוש, Go Fish  | הבא: 1995: רבקה מילר, אנג'לה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007332452005171  PLWABN: 9810570552605606  BnF: cb15663709w (data)  GND: 143139592  ISNI: 0000 0000 3201 351X  LCCN: n94115148  NKC: xx0187829  NTA: 168490358  SNAC: w6m992vz  VIAF: 62152682575923311962   WorldCat (עם VIAF): 62152682575923311962
משטרת המטרופולין

| --- | --- |
  סמל משטרת המטרופולין

מפקדת המשטרה
 מידע כללי
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תחום שיפוט:  לונדון לונדון
 משרד אחראי:  משרד הפשע והשיטור שתחת עיריית לונדון
 סוכנות אם:  משרד הפנים הבריטי
 סוכנות בת:  פיקוד האבטחה, פיקוד הביטחון
 תאריך הקמה:  29 בספטמבר 1829
 סוכנות קודמת:  Bow Street Runners 
 מנהל:  קרסידה דיק (נציבת המשטרה)
 מטה מרכזי:  הסקוטלנד יארד החדש,   לונדון, בריטניה
 עובדים:  כ-48,000
 תקציב:  כ-1 מיליארד ליש"ט (2011)
 אתר המשטרה
 
משטרת המטרופולין (באנגלית: Metropolitan Police Service, מכונה Met Police, או בראשי תיבות MPS) הוא גוף המשטרה האחראי על אכיפת החוק בלונדון רבתי (למעט הסיטי של לונדון, בו פועל גוף משטרתי נפרד שנקרא משטרת הסיטי של לונדון). המשטרה הוקמה ב-29 בספטמבר 1829, ומפקדתה הראשית היא הסקוטלנד יארד. למשטרת המטרופולין גם תפקידים כלל ארציים, כמו האחריות על המלחמה בטרור, אבטחת משפחת המלוכה הבריטית ובכירי ממשלת הוד מלכותו.
נכון ל-2011 בשירות משטרת המטרופולין 48,661 אנשי צוות, מתוכם 31,478 שוטרים בתפקיד. משטרת המטרופולין היא גוף השיטור הגדול ביותר בממלכה המאוחדת ואחד מכוחות המשטרה הגדולים בעולם. מאז ינואר 2012 ראש עיריית לונדון הוא האחראי הבלעדי על ניהול משטרת המטרופולין, באמצעות משרד ראש העיר לשיטור ופשיעה.
ראש המשטרה הוא נציב משטרת המטרופולין והוא כפוף למשרד השיטור והפשיעה שתחת ראש עיריית לונדון.
היסטוריה

שירות המשטרה העירוני בלונדון הוקם בספטמבר 1829 בשם שירות משטרת המטרופולין ונועד לטפל בנושאי אכיפת החוק ושמירת הסדר הציבורי, זאת כניגוד לכוחות השיטור השונים שהקימו התושבים במטרה להתמודד עם בעיות הפשיעה הגוברת בלונדון באותה עת. הכוחות הורכבו משכירים, שנשאו פגיונות להגנה עצמית, שהצליחו להביא לירידה באחוזי הפשיעה באזוריהם.
המשטרה הוקמה ביוזמת שר הפנים רוברט פיל, שהקפיד כי לגוף השיטור לא תהיינה סמכויות שיפוט. המשטרה הפכה לגוף ממוסד של הממשלה עם קבלת חוק התאגיד המוניציפלי משנת 1835, שחייב את כלל הערים בממלכה, שמספר תושביהן עלה על 20 אלף איש, להקים כוחות משטרה משלהם וב-1857 חיוב זה נכלל גם על כלל הערים והעיירות הקטנות בממלכה.
בשנת 1839 מוזג כוח המשטרה הימי (שהיה קיים מאז 1798) אל תוך משטרת המטרופולין, שהפכה לכוח השיטור המרכזי בעיר. אף שבתחילה הם לא זכו לאהדה ציבורית, הם הוכיחו את עצמם כיעילים מאוד בצמצום ממדי הפשע בלונדון.
בשנת 1999 תואר הארגון כ"גזעני וממסדי" בדו"ח מקפרסון. רק פחות מעשרים שנה מאוחר יותר, אמרו ראשי המשטרה שזהו כבר לא היה המצב, אלא שהשירות יהיה "לבן ללא פרופורציה" לפחות עוד מאה שנה. בשנת 2017 מונתה לראשונה אישה לראשות המשטרה, קרסידה דיק.
במרץ 2021 התרחש רצח שרה אוורארד ועל פעילות המשטרה לפיזור הפגנות בעקבות האירוע ספגו ביקורת מהציבור ומראש העיר.
גלריה

שוטר לונדוני בשנות 1850.
שוטר חמוש בלונדון
שוטרים מאבטחים את הדאונינג 10
שוטרי סיור בסוהו
רכבי היחידה ללוחמה בטרור
יחידת השיטור הימי
שוטרים רכובים
ניידת משטרה
הערות שוליים

1 2  פורצת דרך: לראשונה אישה תפקד על משטרת לונדון, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604186805171  ISNI: 0000 0001 0707 7375  LCCN: n79072961  VIAF: 153917795   WorldCat (עם VIAF): 153917795 
ערך זה הוא קצרמרבנושא לונדון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המנהל האזורי למלחמה בפשע המאורגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 תאריך הקמה:  15 בנובמבר 1988
 תאריך פירוק:  6 בספטמבר 2008
 סוכנות מחליפה:  המינהל הראשי למלחמה בקיצוניות
 
המנהל האזורי למלחמה בפעם המאורגן (ברוסית: Региональное управление по борьбе с организованной преступностью; בראשי תיבות РУБОП) היה גוף של משרד הפנים של רוסיה, שביצע מבצעי אכיפה ומודיעין במסגרת מאבק בפשע המאורגן ברוסיה, הסוכנות התקיימה בשנים 1993–2001 והיוותה חלק מהשירות למאבק בפשע מאורגן, בשנים 1988–2008.
רקע

בסוף שנות השמונים החל המצב הפלילי בברית המועצות להידרדר: הפשע זכה לאופי מאורגן בולט. ב-17 ביוני 1985 צו של משרד הפנים הסובייטי "אודות חיזוק המאבק בקבוצות מאורגנות" ו"אודות חיזוק המאבק בפעילותם של מנהיגי הסביבה הפלילית" הגדיר את דרכי הפעולה למאבק בתופעה. התגברות המאבק התבררה כחלשה עקב העובדה שלשוטרים לא היה ניסיון בפעילות שכזו. הנהגת משרד הפנים של ברית המועצות עצמה לא שאפה במיוחד ליישם את הצו והגוף לא התגבש לכדי משרד מאורגן.
המנהל האזורי התגבש בפועל באוקראינה הסובייטית במסגרת מחלקה 6 במשטרת דניפרופטרובסק - עוד בשנת 1986. מאוחר יותר הוצא צו של משרד הפנים מספר 0014 מ-15 בנובמבר 1988 "אודות הקמת מחלקה למאבק בפשע מאורגן", שהסדירה על בסיס המנהלת השישית של משרד הפנים, יצירת יחידה למאבק בפשיעה בה היו רק 32 אנשים. בראש המחלקה עמד אלכסנדר גורוב, לויטננט גנרל בשירות המיליציה.
מסרים שהגיעו לשולחן הנהגת משרד הפנים והק.ג.ב, אשר בתוכן שמות קבוצות הפשע, סווגו כ"סודיים" ולא פורסמו ברבים. לאנשים במדינה נאמר כי פשע מאורגן קיים רק במדינות קפיטליסטיות. התפתחות התנועה השיתופית הפריכה טענה זו. המילה "סחיטה" נכנסה לשימוש נרחב והמילה "מאפיה" לא השתרשה בקרב אזרחי ברית המועצות: כולם חשבו שיש "מאפיה" רק באי סיציליה. גורוב עצמו בספרו "המאפיה האדומה" מתאר את המצב עם חוסר המעש של הנהגת המשטרה הסובייטית ורק לאחר פרסום כתבה עיתונאית בנושא זימן גורוב את שר הפנים של ברית המועצות ואדים בקטין לדיון והלה הסכים להגדיל את מספר אנשי המחלקה. הממשלה החלה לספק לשירות המיליציה את כל הדרוש ובהדרגה הקצינים עצמם החלו ללמוד כיצד לחשוף קבוצות פשע מאורגן. אבל אז שוב עמדו העובדים בפני אוזלת ידן של הרשויות. החוק הפלילי לא הכיל דרכי ענישה על פשעים כמו "סחיטה" ורבים מהפשעים הללו סווגו כ"שוד".
בסוף שנות השמונים המחלקה החזיקה במאגר כמעט מלא של כל "הגנבים בחוק" וראשי הפשע המאורגן במדינה, אך בשל אי התייחסות ההנהגה לנושא, חלק ממאגר הנתונים נגנב. תושבים רבים במוסקבה ידעו על קיומן של קבוצות פשע מאורגנות באזור "שוק ריגה", אחד המקומות הראשונים להתפתחות כלכלת השוק והפשע בברית המועצות. במשטרה המקומית החלו להתקבל מאזרחים תלונות והצהרות על ביצוע סחיטות, אך גם כאן ההנהגה לא מיהרה לנקוט בצעדים, תוך ציון היעדר היבטים משפטיים לטיפול בעניין.
בשנת 1986 נוצרה תת-מחלקה במחלק הפלילי המוסקבאי, שהפכה לאב-טיפוס של המנהל האזורי למאבק בפשע המאורגן במוסקבה. הבלשים, שלמדו לעבוד כחוקרים בתחום הפשיעה הכללית, החלו לחשוף את מנהיגי הפשע, אם כי רבים לא ראו פירות רבים מעבודתם. המנהלת השישית אורגנה בהדרגה. גורוב נשלח לעבוד בק.ג.ב, אך מאוחר יותר הועזב גם משם. לדבריו, איש לא היה זקוק למאבק בפשע המאורגן, מדובר בכסף רב ואף אחד לא רצה להיפרד ממנו והשחיתות הגיעה עד לדרגים הגבוהים במשטרה הסובייטית בשנותיה האחרונות.
הקמת המנהל

לאחר קריסת ברית המועצות, המינהל הראשי השישי של משרד הפנים הפך למנהל הראשי לפשע מאורגן של משרד הפנים הרוסי (Главное Управление по организованной преступности МВД России, או Главное управление по борьбе с организованной преступностью ; בראשי תיבות: ГУБОП). הקמת השירות למאבק בפשע מאורגן התרחשה בשנת 1993, כאשר הוקמו 15 משרדים אזוריים לפשע מאורגן וכולן דיווחו למנהל הראשי.
כל גופי המינהל למאבק בפשע המאורגן (למעט מוסקבה, מחוז מוסקבה וסנקט פטרבורג, שהיו כפופים למשטרה המקומית) היו כפופים למנהל הראשי לפשע מאורגן של משרד הפנים הרוסי. הוקמו מחלקות לפשע מאורגן, שהיו כפופות למנהל הפנים במחוזות המינהליים והיה נדמה שהנהגה מבינה את הצורך בגיוס משאבים לטיפול בנושא.
כאשר אורגן מנהל אזורי למאבק בפשע המאורגן בסנקט פטרבורג, הוא לא היה כפוף למשטרת סנקט פטרבורג והוא מיד הפך לחלק מהמינהל הראשי והיה כפוף ישירות למשרד הפנים. מאוחר יותר הוא אורגן מחדש כחלק ממחוז המשטרה של צפון מערב רוסיה.
השירות המרכזי למאבק בפשע המאורגן הוקם בשנת 1996, כאשר כלל המנהלים האזוריים למאבק בפשע המאורגן שפעלו במוסקבה, מחוז מוסקבה, סנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד הועברו מאחריות למשטרה המקומית והוכפפו ישירות למשרד הפנים של רוסיה, ללא תלות ברשויות המקומיות.
בשנת 1998 השירות נודע כמנהלת ראשית למאבק בפשע מאורגן (Главным Управлением по борьбе с организованной преступностью, בראשי תיבות ГУБОП). בצורה זו השירות התקיים עד שנת 2001.
פירוק המנהל

בשנת 2001 שר הפנים של הפדרציה הרוסית, בוריס גריזלוב יזם רפורמה משטרתית במסגרתה שאף להקים משטרה פדרלית, הוא החליט על ארגון מחדש של השירות והמנהלים השונים חדלו מלהתקיים. על בסיס כמה מהמנהלים, הוקמו לשכות מבצעיות וחקירות בכפיפות למשטרות של המחוזות הפדרליים ומרבית המנהלים האזוריים הוחזרו לאחריותן הישירה של המשטרות האזוריות. בשנת 2008 קיבל נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב החלטה לחסל את השירות למאבק בפשע המאורגן וליצור על בסיסו יחידות למאבק בקיצוניות (המינהל הראשי למלחמה בקיצוניות). בשנת 2015 שר הפנים ולדימיר קולוקולצב הורה על חיסול המנהלות הראשיות של משרד הפנים במחוזות פדרליים (למעט צפון הקווקז) וארגונן מחדש כחלק מהמינהל לאיתור מבצעי של משטרת הפדרציה הרוסית.
תחומי הפעילות העיקריים

כפי שהשם מרמז, משימת המנהל הייתה להילחם בפשע המאורגן. זו הייתה יחידה מבצעית שביצעה פעילויות איתור מבצעיות. לא היו לה שירותי חקירה ותשאול משלה ולכן אנשיה לא יכלו לפתוח בתיקים פליליים.
המנהל שילב את תפקידי המחלקה לחקירה פלילית ויחידות לפשעים כלכליים, ועד שנת 1996, עם הקמת שירות הביטחון של משרד הפנים, מילאה גם את תפקידיו ועסקה במאבק אחר שוטרים מושחתים. בשנות קיומה, יחידת SOBR פעלה ככפופה למנהל.
מאוחר יותר, לאחר פירוק המנהל למאבק בפשע המאורגן וחיסול היחידות המשטרתיות למאבק בסחר בסמים במשרד הפנים, אחד מכיווני השירות למאבק בפשע המאורגן היה המאבק בסחר בסמים. מאוחר יותר הועברה אליו גם משימת המאבק בטרור. טרם פירוקו שמו המלא של הגוף היה "המחלקה למאבק בפשע מאורגן וטרור" (Департамент по борьбе с организованной преступностью и терроризмом, בראשי תיבות ДБОПиТ)).
תחומי הפעילות העיקריים > יחידות סמך

מחלקה 3 - שחרור בני ערובה ומאבק בחטיפות
מחלקה 4 - מאבק בשוד
מחלקה 5 - טיפול ב"גנבים בחוק" וראשי פשע מאורגן
מחלקה 6 - מאבק בשחיתות
מחלקה 7 - פשעים כלכליים
מחלקה 8 - פשע אתני
מחלקה 9 - פשע בינלאומי
מחלקה 10 - מאבק בסחר בנשק בלתי חוקי
מחלקה 11 - יחידת SOBR
הערות שוליים

↑  Человек не терпит насилия!: Украинская милиция: от Головченко до Луценко — 2 (ארכיון)
↑  "Из истории Службы по борьбе с организованной преступностью". {{cite web}}: Check |url= value (עזרה)
לוגו המחלקה למאבק בפשע המאורגן ובטרור.
המרכז למטרות מיוחדות של שירות הביטחון הפדרלי

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 שיוך:   שירות הביטחון הפדרלי
 סוג:  יחידת עילית ללוחמה בטרור, יחידת השתלטות
 בסיס האם:  מוסקבה, רוסיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים)
 מלחמות:  מלחמת צ'צ'ניה הראשונה והשנייה העימות הרוסי-צ'צ'ני הסכסוך בצפון הקווקז
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  לוחמים בשירות קבע
 ציוד עיקרי:  נשק קל, רובי צלפים, רובוטים ואמצעים מיוחדים
 פיקוד
 יחידת אם:  שירות הביטחון הפדרלי
המרכז למטרות מיוחדות של שירות הביטחון הפדרלי (ברוסית: Центр специа́льного назначе́ния ФСБ Росси́и בראשי תיבות ЦСН ФСБ России) הוא יחידה למבצעים מיוחדים של שירות הביטחון הפדרלי של הפדרציה הרוסית, שנוסדה ב-8 באוקטובר 1998 כגוף עצמאי בשירות הביטחון הפדרלי, המדווח ישירות לסגן מנהל שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה.
משימות היחידה כוללות עצירת חמושים, אירועים עם בני ערובה, התמודדות עם פיגועי מיקוח, לוחמה בטרור, טיפול באירועי חטיפת מטוסים וטיפול בהתפרעויות בבתי סוהר כסיוע ליחידת ההשתלטות של שירות בתי הסוהר הפדרלי.
מפקדת המרכז ממוקמת בעיר מוסקבה.
המשימה העיקרית של המרכז — מאבק בטרור בשטחי הפדרציה הרוסית ומניעת פעולות טרור באמצעות שימוש בטקטיקות ואמצעים מיוחדים.
היסטוריה

המרכז הוקם ב-8 באוקטובר 1998, ביוזמת מנהל שירות הביטחון הפדרלי דאז ולדימיר פוטין תוך מיזוג ושילוב כל גופי הכוחות המיוחדים של סוכנויות הביטחון לכדי גוף אחד.
ההחלטה להקים את המרכז נולדה בשל האיום המתגבר של התפשטות הטרור והקיצוניות. יצירת המרכז מאפשרת לשירות הביטחון לאגד תחת קורת גג אחת את היחידות המיוחדות של סוכנויות הביטחון ולהתנהל טוב יותר בניהול מבצעים מיוחדים ותיאום פעולות צבאיות לצורך מלחמה בטרור ומתן תמיכה מבצעית בעת פעילות נגד הפשע המאורגן.
פעילויות

בכל שנות קיומו של המרכז, אנשיו החרימו כמות משמעותית של כלי נשק, תחמושת, חומרי נפץ, שחררו מאות בני ערובה, נטרלו מחבלים פעילים של קבוצות חמושות, לרבות מחבלים ידועים לשמצה כמו סלמן ראדוייב, ארבי בראייב, אסלן מסחאדוב, ראפאני חלילוב, אנזור אסטמירוב, אנשי ארגון הטרור אל-קאעידה בצפון הקווקז כמו אבו עומר, אבו חאפז, סייף אסלאם, שאמיל בסאייב, דוקה אומארוב ואחרים.
במהלך השנים, הוענקו לאנשי המרכז יותר מאלפיים פרסי מדינה ויותר מעשרים חיילים זכו בתואר הכבוד גיבור הפדרציה הרוסית (עשרה מהם — לאחר מותם).
ראשי המרכז

להלן רשימת ראשי המרכז:
מייג'ור גנרל ולרי אנדרייב (8 באוקטובר - 21 באוקטובר 1998);
קולונל-גנרל אלכסנדר טיחונוב (מ-22 באוקטובר 1998 ואילך)
מבנה

המרכז מורכב מהיחידות הבאות:
מינהל A (יחידת אלפא);
מינהל B (יחידת וימפל);
מינהל C (המינהל למבצעים מיוחדים; בסיס: מוסקבה);
מינהל K (בעבר השירות למטרות מיוחדות של העיר יסנטוקי);
שירות 2 (קרים);
השירות לשימוש קרבי בנשק.
ראו גם

יחידת חילוץ בני הערובה של ה-FBI
הערות שוליים

↑  "Структура ФСБ России. Служба по защите конституционного строя и борьбе с терроризмом ФСБ России". Agentura.Ru. אורכב מ-המקור ב-2015-03-25. נבדק ב-2018-03-25.
↑  "Структура ФСБ России. Центр специального назначения ФСБ России". Agentura.Ru. אורכב מ-המקור ב-2009-06-11. נבדק ב-2018-03-25.
↑  "Федеральный закон «О федеральной службе безопасности»". Официальный сайт ФСБ России.
↑  "«Это мы освобождали людей в Беслане и «Норд-Осте»". קומסומולסקאיה פראבדה.
↑  "Структура ФСБ России. Руководящий состав органов ФСБ России". Agentura.Ru. אורכב מ-המקור ב-2013-02-03. נבדק ב-2018-11-23.
פאול ורנר הופה

פאול ורנר הוֹפּה (גרמנית: Paul-Werner Hoppe;‏ 28 בפברואר 1910 – 15 ביולי 1974) היה אס.אס שטורמבנפיהרר (מקביל לרב-סרן) ומפקד מחנה הריכוז שטוטהוף מספטמבר 1942 עד אפריל 1945.