stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ורג' וסוף
חיים אישיים

בגיל 21 הכיר את אשתו הראשונה, שלמיר. השניים הכירו במסיבה שערך, ונישאו בנישואים אזרחיים בפריז מכיוון שמשפחה התנגדה לקשר. כאשר ביקש את ידה הם התנגדו ולכן הם התחתנו ללא ידיעת משפחתה.
התגרש והתחתן בשנית עם נאדה זיידן, ספורטאית בינלאומית מטעם מדינת קטר, אלופת חץ וקשת ומרוצי ראלי, ילידת ביירות בעלת אזרחות קטרית מאב תימני ממוצא פלסטיני ובעלת אזרחות טורקית מאם טורקיה. השניים נפגשו בבית החולים אספטר בקטר בטיפול שיזם בנו שעובד כמהנדס במדינה. זיידן עבדה כמנהלת המחלקה לענייני ספורטאים ואחראית יחסי ציבור. אשתו החדשה אישרה כי נישואיה לווסוף התקיימו בדרך האסלאמית על ידי המופתי של סוריה, השייח' אחמד חסון, והזמר נתן לה טבעת נישואין חתומה מאיטליה. עיון היא בתו היחידה של ואסוף מנישואים אלו ואחות למחצה לוואדי, חאתם וג'ורג' הקטן מאשתו הראשונה, שלימר.
בני הזוג גרו בעיירה אל-כפרוון באזור הכפרי של חומס, ולאחר מכן עברו לשוודיה. כאשר נכנסה להריון בחרה זיידן לנסוע עם הוריה להתגורר בדוחא עקב התנאים בסוריה והקושי לעבור בין מדינות. השניים התגרשו ובחודש מרץ 2017, חשפה זיידן את תהליך הגירושין לאחר ששמרה על שתיקה מאז תחילת הנישואין. במגזין "זהרת אל ח'ליג'", בראיון בלעדי, נחשפה הסיבה לתביעת הגירושין שהגישה, בכותרת רחבה התפרסמה הכותרת "נאדה זידאן: למען הבת שלי ביקשתי גט מג'ורג' ואסוף".
חיים אישיים > מעצרו

ווסוף נעצר על ידי משטרת שוודיה בסטוקהולם ב-2 בנובמבר 2008, בתואנה שעיתון מקומי דיווח כי נתפסו ברשותו 30 גרם קוקאין, לפני הופעה שערך בסביבות העיר. ההופעה בוטלה בעקבות המעצר. בסופו של דבר זוכה, ולא הוכח נגדו דבר. וסוף טען שהעלילו עליו כדי לשבש את הופעותיו בשוודיה באותה תקופה.
חיים אישיים > מצב בריאותי

בשנת 2001 עבר וסוף ניתוח כירורגי. בליל 19 באוקטובר 2011 לקה בשבץ מוחי, שבעקבותיו נותר משותק בחצי פלג גופו השמאלי. במהלך תקופה של שלוש שנים עבר בין מדינות ערב ואירופה לטיפול ונעדר מהקהילה האמנותית. הופעתו הראשונה לאחר המחלה הייתה בתוכנית מיוחדת ("קול יא מלאק") בערוצים אל-חיאת המצרי ואל-ג'דיד הלבנוני, עם העיתונאי נישן דרהרוטיאן ב-2014.
ג'וניור דוס סנטוס

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1984 (בן 40) קסדור, ברזיל
 מידע כללי
 שם לידה:  Júnior dos Santos Almeida 
 מדינה:  ברזיל 
 משקל:  112 ק"ג
 גובה:  193 ס"מ
 www.juniordossantos.com.br
 ספורט
 ענף ספורט:  אמנויות לחימה משולבות
 משקל:  כבד
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 
ג'וניור דוס סנטוס אלמיידה (בפורטוגזית: Junior dos Santos Almeida; נולד ב-30 בינואר 1984) הוא לוחם אמנויות לחימה משולבות ומתאבק ברזילאי. הוא אלוף לשעבר של ה-UFC בקטגוריית משקל כבד.
כשהחל את קריירת ה-UFC שלו בתשעה ניצחונות רצופים, דוס סנטוס נתפס כאחד מאמני הנוקאאוט הטובים ביותר שראה ספורט ה-MMA אי פעם.
דוס סנטוס היה חלק מהטריולוגיה הגדולה ביותר בתולדות המשקל הכבד, כשניצח את קיין ולסקז ב-2011, וזכה באליפות ה-UFC, והפסיד פעמיים לאחר מכן.
לדוס סנטוס יש ניצחונות על לוחמים מפורסמים כמו: פבריסיו וורדום, מירקו פיליפוביץ', סטיפה מיוצ'יץ', פרנק מיר, דריק לואיס.
הערות שוליים

↑  The Top 10 Heavyweights of All Time, MMA Sucka, ‏2020-05-24 (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הר בראון (קרולינה הצפונית)

ערך זה עוסק ברכס הרים המהווה חלק מרכס בלו רידג', במדינת קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  762 מ' 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  קרוליינה הצפונית, ארצות הבריתארצות הברית
 רכס הרים:  בלו רידג' 
 קואורדינטות:  35°54′57″N 81°44′45″W﻿ / ﻿35.9158°N 81.7458°W﻿ / 35.9158; -81.7458
  (למפת קרוליינה הצפונית מוגדלת) ראלי שארלוט גרינסבורו פאייטוויל וילמינגטון גרינוויל וירג'יניה טנסי קרוליינה הדרומית  ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטי הר בראון(למפת קרוליינה הצפונית רגילה) ראלי שארלוט גרינסבורו פאייטוויל וילמינגטון גרינוויל וירג'יניה טנסי קרוליינה הדרומית  ג'ורג'יה האוקיינוס האטלנטי הר בראון(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר בראון(למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה הר בראון
 
הר בראון (באנגלית: Brown Mountain) הוא רכס הרים הממוקם על הגבול בין מחוז ברק, ומחוז קאלדוול, במערב מדינת קרוליינה הצפונית, שבארצות הברית.
הרכס ממוקם בשטח היער הלאומי פיסגה, בסמוך לעיירה מורגנטאון.
גובהו של הרכס 762 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס 2.4 קילומטרים.
הרכס מהווה חלק מרכס בלו רידג'.
תיירות

ברכס מספר מסלולי הליכה פופולריים; וכן מסלול נסיעה לולאתי עבור רכבי שטח שאורכו 18.7 קילומטרים.
תיירות > אורות הר בראון

במהלך המאה ה-20 נצפו על ההר אורות רפאים מסתוריים (המכונים אורות הר בראון) - אין להופעת האורות הסבר מדעי.
הערות שוליים

1 2  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מסלולי רכבי שטח בהר בראון
↑  אורות הרפאים על הר בראון
בלה קפצי

| --- | --- |

 לידה:  16 בספטמבר 1921 איוד, ממלכת רומניה 
 פטירה:  17 בינואר 2010 (בגיל 88) בודפשט, הונגריה 
 ענף מדעי:  ההיסטוריה של הספרות הצרפתית, היסטוריה תרבותית, הוצאה לאור, Hungarian studies, ההיסטוריה של הספרות הרומנית, עידן הנאורות 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 
בֶּלָה קֶפֶּצִי (בהונגרית: Köpeczi Béla;‏ 16 בספטמבר 1921, איוד – 17 בינואר 2010, בודפשט) היה היסטוריון ופוליטיקאי הונגרי. היה שר התרבות ויושב ראש של האקדמיה ההונגרית למדעים.
ביוגרפיה

בלה קפצי נולד בעיירה איוד בטרנסילבניה למשפחה ממוצא הונגרי. בשנת 1946 קיבל תואר בהוראה מאוניברסיטת בודפשט. בשנים 1946–1949 הוא למד בסורבון. כאשר חזר להונגריה, עבד בהוצאה לאור. בשנת 1952 התקבל למפלגת הפועלים הסוציאליסטית של הונגריה ובשנת 1953 קיבל תפקיד בכיר במערכת הצנזורה. בהמשך היה דמות מרכזית במחלקת התרבות של הוועד המרכזי של המפלגה ודמות מפתח בהכללת מדיניות ממשלתית בתרבות המדינה.
בשנים 1965–1988 היה קפצי פרופסור באוניברסיטה, ובשנים 1967–1970 סגן הרקטור.
בשנים 1982–1988 היה שר התרבות של הונגריה.
בתחום ההיסטוריה עסק בעיקר בחקר היסטוריה הונגרית מן המאה ה-17 ועד המאה ה-20. המחקרים היו ברוח אידאולוגיה הקומוניסטית. נושא נוסף במחקריו היה מלחמת העצמאות של הונגריי טרנסילבניה נגד שלטון בית הבסבורג, חקר אירועי ההיסטוריה הציבורית והתרבותית של המאה העשרים ובחינת היחסים ההיסטוריים ההונגריים-צרפתיים. בהתבסס בעיקר על מחקריו הארכיוניים בחו"ל, הוא סיכם את ההיסטוריה הדיפלומטית של אימרה תאוקולי (1677–1685), מלחמת העצמאות של פרנץ ראקוצי (1703-1711) והגירת ראקוצ'י.
בשנת 1967 התמנה קפצי לחבר בהתכתבות באקדמיה ההונגרית למדעים, ובשנת 1976 הוא הפך לחבר מן המניין. במהלך שנות ה-70 של המאה ה-20 היה סגן המזכ"ל של הארגון. לאחר 1988 שימש כיו"ר המועצה ההונגרית, ומשנת 1989 עד 1998 היה יו"ר ועדת אונסק"ו ההונגרית. בשנת 1989 הוא נבחר לחבר כבוד באקדמיה הפורטוגזית.
פרסומים

Esze Tamás. Budapest, Művelt Nép, 1952, 82 p. (Esze Tamással)
II. Rákóczi Ferenc. Budapest, Művelt Nép, 1955, 407 p. (R. Várkonyi Ágnessel)
II. Rákóczi Ferenc válogatott levelei. Szerk. Köpeczi Béla. Budapest, Bibliotheca, 1958, 367 p
II. Rákóczi Ferenc politikai és erkölcsi végrendelete. Szerk. Borzsák István és Köpeczi Béla. Budapest, Akadémiai, 1984, 555 p. (ביחד עם אישטוואן בורז'אק)
A bujdosó Rákóczi. Budapest, Akadémiai, 1991, 572 p
ג'וניור אוגדי-אוזווקו

ג'וניור צ'וקוואמקה אוגדי-אוזווקו (באנגלית: Junior Chukwuemeka Ogedi-Uzokwe; נולד ב-3 במרץ 1994) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת החלוץ בגאלוויי יונייטד.
קריירה

אוגדי-אוזווקו התחיל את הקריירה שלו בקבוצות הנורע של לייטון אוריינט, אילפורד ומילוול. בגיל 18, חתם בקבוצת הכדורגל אנפילד. בהמשך שיחק בעוד קבוצות בליגות הנמוכות באנגליה, כגון: הוקנל טאון, קרלטון טאון, גדלינג מינרס ולפארה, האייס אנד ידינג יונייטד, ברקינגסייד וליוויס.
ב-26 בינואר 2016 אוגד-אוזווקו חתם בטורק אוקאי לימסול מליגת העל של צפון קפריסין. יום לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0-3 נגד ג'נצ'יק גוטש במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הצפון הקפריסאי. ב-31 בינואר, אוגדי-אוזווקו כבש את שערו הראשון עבור המועדון בניצחון 7–0 במסגרת משחק הגומלין.
ביולי 2017, אוגדי-אוזווקו חזר לאנגליה וחתם במלמדון אנד טיפטרי.
ב-3 בינואר 2018, אוגדי-אוזווקו חתם בקולצ'סטר יונייטד מהליגה האנגלית השנייה לשנה וחצי. ב-20 בינואר 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד גרימסבי טאון. ביולי 2018 הושאל לברומליי, וב-7 בפברואר 2019 חתם בדרי סיטי מליגת העל האירית. בסיום העונה חזר לקולצ'סטר.
ב-4 בפברואר 2020 חתם בהפועל חדרה מליגת העל.
בינואר 2022 חתם בבוהמיאן מליגת העל האירית.
הערות שוליים

↑  יגאל גולדשטיין, ‏חיזוק להתקפה: ג'וניור אוזקווה חתם בחדרה, באתר ערוץ הספורט, 1 בפברואר 2020
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וניור אוגדי-אוזווקו".
הר ברוסטר (אלברטה)

ערך זה עוסק בהר באלברטה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,859 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס ורמיליון 
 קואורדינטות:  51°14′42″N 115°39′18″W﻿ / ﻿51.245°N 115.655°W﻿ / 51.245; -115.655
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ברוסטר(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי הר ברוסטר(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר ברוסטר(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר ברוסטר
 
הר ברוסטר (באנגלית: Mount Brewster) הוא הר ברכס ורמיליון בהרי הרוקי הקנדים, בשטח הפארק הלאומי באנף, בפרובינציית אלברטה שבקנדה.
גובהו של ההר 2,859 מטרים מעל פני הים.
ההר מתנשא לגובה של 116 מטרים מעל סביבתו.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי תום וילסון (Tom Wilson) בשנת 1929. ההר נקרא על שם ג'ון ברוסטר, שהיה אבי משפחת ברוסטר מהעיר באנף.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הראשונים שטיפסו על ההר היו ה. וו. גרינהאם (H. W. Greenham) וד. פיליי (D. Pilley) בשנת 1926.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי על ההר
ג'וניור ויסה

סזאר ג'וניור ויסה סמינאריו (בספרדית: Cesar Junior Viza Seminario; נולד ב-3 באפריל 1985), הידוע כג'וניור ויסה, הוא כדורגלן פרואני המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באוניון ואראל.
קריירה

ויסה החל את הקריירה שלו בקבוצת אליאנסה לימה מליגת העל הפרואנית, בה היה אחד השחקנים הבולטים במשך ארבע עונות כשהשתתף ב-145 משחקים בסך הכל, כבש 22 שערים, וזכה בשלוש אליפויות (2003, 2004 ו-2006).
בינואר 2008 הגיע ויסה לישראל וחתם בקבוצת בית"ר ירושלים. בעונתו הראשונה בבית"ר זכה עמה בדאבל, אך שותף בעיקר כשחקן מחליף, ובסיום העונה החליטה הנהלת הקבוצה להשאילו למשך עונה אחת להפועל פתח תקווה. ויסה היה אחד השחקנים הבולטים בפתח תקווה בעונת 2008/2009, כבש במדיה 3 שערים ובישל שערים נוספים.
לקראת עונת 2009/2010 חזר ויסה לבית"ר ירושלים, אך מיעט לשחק בגלל פציעה ובסיום העונה חזר להפועל פתח תקווה. הקדנציה השנייה שלו בפתח תקווה הייתה פחות מוצלחת, ובחלון ההעברות של ינואר 2011 חזר לאליאנס לימה, במדיה שיחק שנתיים נוספות. בפברואר 2013 עבר לקבוצת חואן אאוריץ' מליגת העל הפרואנית. ב-2015 חתם ב-אוניברסידד ססאר ואייחו, גם היא מהליגה הראשונה בפרו.
תארים

אליפות פרו (3): 2003, 2004, 2006
אליפות: 2007/2008
גביע המדינה: 2007/2008
גביע הטוטו: 2009/2010
ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1340 גנט, נפת פלנדריה 
 פטירה:  3 בפברואר 1399 (בגיל 58) Leicester Castle, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  קתדרלת סנט פול בלונדון 
 בן או בת זוג:  בלאנש, דוכסית לנקסטר (13 במאי 1359–?) קונסטנס מקסטיליה, דוכסית לנקסטר (21 בספטמבר 1371–?) קתרין סויינפורד (13 בינואר 1396–?)  Marie de St. Hilaire 
 פרסים והוקרה
 מסדר הבירית 
 
ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר הראשון (באנגלית: John of Gaunt, 1st Duke of Lancaster; ‏6 במרץ 1340 – 3 בפברואר 1399), היה חבר בית המלוכה האנגלי מבית פלנטג'נט, בנם השלישי שהגיע לגיל בגרות של אדוארד השלישי, מלך אנגליה ושל פיליפה מאנו. הוא כונה "ג'ון מגונט" בשל היוולדו בעיר גנט שהשם גונט הוא ההגייה באנגלית לשם העיר שהיה נהוג אז. בתקופה מאוחרת יותר בחייו, כאשר זכה לחוסר אהדה ציבורית, נפוצו שמועות שהוא היה בנו של קצב מהעיר גנט, בשל כך שאביו לא נכח בלידתו. סיפור זה עורר תמיד את חמת זעמו.
כאחיו הצעיר של הנסיך מוויילס, אדוארד, הנסיך השחור, הייתה לג'ון השפעה רחבה על הכתר האנגלי במהלך התקופה שבה אחיינו, ריצ'רד השני מלך כמלך קטין, ובמהלך תקופת הסכסוכים הפוליטיים שבאו לאחר מכן, אך הוא לא נחשב לחלק מחוג מתנגדי המלך.
צאצאיו הזכרים החוקיים של ג'ון מגונט היו מלכי בית לנקסטר, כולל הנרי הרביעי, הנרי החמישי והנרי השישי. צאצאיו החוקיים האחרים, מאשתו הראשונה, בלאנש, היו פיליפה מלנקסטר, שנישאה לז'ואאו הראשון, מלך פורטוגל, אליזבט מלנקסטר, דוכסית אקסטר ומאשתו השנייה, קונסטנס, בתו קתרין, מלכת קסטיליה. לג'ון נולדו גם חמישה ילדים מחוץ לנישואין, אחד נולד בשלב מוקדם של חייו לבת הלוויה של אמו, והארבעה הנוספים, שזכו לשם המשפחה בופורט (Beaufort, על שם אחת מנחלותיו של אביהם), שנולדו לקתרין סוינפורד (Katherine Swynford), פילגשו לאורך שנים של ג'ון ולאחר מכן אשתו השלישית. ילדי בופורט, שלושה בנים ובת אחת, הוכרו כצאצאים חוקיים על ידי המלך והאפיפיור לאחר שהוריהם באו בברית הנישואין ב-1396. מאוחר יותר הכריז אחיהם למחצה, הנרי הרביעי, בצעד שהיה שנוי במחלוקת, שהם זכאים לכל הזכויות מלבד הזכות למלוך. הצאצאים שנולדו מנישואין אלה כללו את הנרי בופורט, בישוף וינצ'סטר ובהמשך קרדינל, ג'ואן בופורט, רוזנת וסטמורלנד, שהייתה סבתם של המלכים אדוארד הרביעי וריצ'רד השלישי, ג'ון בופורט רוזן סומרסט, סבה של מרגרט בופורט, אמו של הנרי השביעי וג'ואן בופורט שצאצאיה החל משנת 1437 והלאה היו מלכי סקוטלנד ובהמשך, החל משנת 1603 מלכי אנגליה, אירלנד ומלכי בריטניה עד עצם היום הזה. שלושת בתי המלוכה של אנגליה החל משנת 1399: בית לנקסטר, בית יורק ובית טיודור, היו צאצאיו של ג'ון מגונט דרך ילדיו, הנרי הרביעי, ג'ואן בופורט וג'ון בופורט, בהתאמה.
הבן הבכור לבית לנקסטר והיורש, הנרי בולינגברוק, הוגלה לעשר שנים על ידי המלך ריצ'רד השני ב-1398 כתגובה לריב בינו לבין תומאס מווברי (Mowbray), דוכס נורפוק. עם מותו של ג'ון מגונט ב-1399 הוכרזו רכושו ותאריו רכוש הכתר, כאשר ריצ'רד השני הוקיע את הנרי בולינגברוק כבוגד והחמיר את עונשו מגלות לעשר שנים לגלות עד סוף ימיו. בוליגברוק שב מהגלות כדי לתבוע את ירושתו, הדיח את ריצ'רד ומלך כהנרי הרביעי, הראשון מבין צאצאיו של גונט שישב על כס המלוכה האנגלי. הודות לנחלות גדולות שהוענקו לג'ון מגונט, הוא היה לא רק האיש העשיר ביותר בתקופתו, אלא אחד מהעשירים ביותר מבין אלה שחיו מאז. במונחים של היום, נאמד עושרו בשווי של 110 מיליארד דולר, ובכך הוא נכלל ברשימת העשירים בכל ההיסטוריה האנושית.
דוכס לנקסטר

ג'ון היה בנו הרביעי (והשלישי שהגיע לגיל בגרות) של אדוארד השלישי, מלך אנגליה. אשתו הראשונה של ג'ון, בלאנש, הייתה בת דודתו מדרגה שלישית ושניהם היו בני-נינים של הנרי השלישי. חתונתם התקיימה ב-1359 במנזר רדינג (Reading Abbey), כאשר אדוארד השלישי הסדיר את נישואי בניו עם יורשות עשירות. עם מותו של חמיו ב-1361, ירש ג'ון את מחצית אדמותיו, את התואר רוזן לנקסטר, ואת ההכרה כבעל הקרקעות הגדול ביותר בצפון אנגליה, כולל דוכסות לנקסטר. כמו כן הוא קיבל את התארים של הברון ה-14 של האלטון והברון ה-11 של באולנד. ג'ון ירש את המחצית השנייה של נחלותיו של חמיו כאשר גיסתו מתה ב-1362 מבלי להותיר אחריה צאצאים.
ב-13 בנובמבר 1362 העניק אדוארד השלישי לג'ון את התואר דוכס לנקסטר. הוא היה אז אדם מבוסס מאוד ובבעלותו היו לפחות 30 טירות ואחוזות ברחבי אנגליה וצרפת. את החצר שלו ניתן היה להשוות מבחינת הממדים והמבנה הארגוני לחצר מלכות. בבעלותו היו אדמות בכמעט כל המחוזות של אנגליה, שהניבו לו הכנסה שנתית של 8,000 - 10,000 ליש"ט (כמה מיליונים במונחים מודרניים).
לאחר מותו של אחיו הבכור, אדוארד, הנסיך השחור, נאלץ גונט להגן על הרפורמטור הדתי ג'ון ויקליף, ככל הנראה כדי לפעול כנגד כוחה החילוני ההולך וגדל של הכנסייה. יחד עם זאת, עליית כוחו הפוליטי התרחשה במקביל לתחושות טינה שחשו האנשים סביבו. בתקופה שבה נאלצו כוחות הצבא של אנגליה לבצע נסיגות במסגרת מלחמת מאה השנים נגד צרפת, וכששלטונו של אדוארד השלישי זכה לאהדה פחותה עקב מיסוי גבוה ועקב הרומן שניהל עם אליס פררס (Alice Perrers), קישרה דעת הקהל את הדוכס מלנקסטר עם כישלונותיה של הממשלה במהלך שנות השבעים של המאה ה-14. יותר מכך, בעוד המלך אדוארד והנסיך מוויילס זכו לשם של גיבורים הודות להצלחותיהם בשדה הקרב, ג'ון מגונט לא רכש מוניטין צבאי שווה ערך שיכול היה לחזק את שמו הטוב. למרות שנלחם בקרב נאחרה, למשל, ניסיונו הצבאי המאוחר יותר לא היה מוצלח.
עם מותו של אדוארד השלישי ב-1377, ירש את כסאו אחיינו בן העשר של ג'ון כריצ'רד השני והשפעתו של גונט התחזקה עוד יותר. יחד עם זאת, חוסר האמון נותר, והיו כאלה שחשדו כי הוא שואף לקבל את הכתר לעצמו. ג'ון טרח להוכיח שהוא מעולם לא היה מקושר לאופוזיציה למלכותו של ריצ'רד. כשליט בפועל של אנגליה במהלך התקופה שבה מלך ריצ'רד כמלך קטין, הוא קיבל החלטות לא נבונות בנוגע למיסוי וגרם לפרוץ מרד האיכרים האנגלי ב-1382, שבמהלכו החריבו המורדים את מעונו בלונדון, ארמון סבוי. שלא כמו כמה מהיועצים הלא אהודים של ריצ'רד, ג'ון שהה הרחק מלונדון בעת שפרץ המרד ובכך נמנע ממנו זעמם של המורדים.
ב-1386 עזב ג'ון את אנגליה כדי לתבוע לעצמו את כתר קסטיליה בזכות נישואיו לאשתו השנייה, קונסטנס. מיד לאחר מכן פרץ באנגליה משבר, ממשלו הרע של ריצ'רד הביא את הממלכה לסף מלחמת אזרחים. רק ג'ון מגונט, בשובו לאנגליה ב-1389, היה מסוגל לשכנע את המלך ואת מתנגדיו להתפשר ולפתוח בכך תקופה של יציבות יחסית. במהלך שנות התשעים של המאה ה-14 הושב המוניטין של ג'ון עקב מסירותו לרווחת הממלכה.
בראשות הממשלה

עם שובו מצרפת ב-1374, החל ג'ון לקחת חלק החלטי ועיקש יותר בניהול מדינות החוץ של אנגליה ובמשך שלוש השנים הבאות, עקב מחלתם של אביו ואחיו, עמד הלכה למעשה בראש הממשלה. כשבבעלותו אחוזותיו הרבות, היה ג'ון האיש העשיר ביותר באנגליה באותה תקופה ועושרו, ראוותנותו, גישתו האוטוקרטית, מעונו המפואר בלונדון ומעורבותו בשלום הכושל שנחתם בברוז', הפכו אותו למטרה המרכזית לחיצי הביקורת החברתית. התקופה שבה ניהל את ענייני המדינה עמדה בסימן "הפרלמנט הטוב" של 1376 ו"הפרלמנט הרע" של 1377. הראשון מבין השניים התבקש להטיל מיסוי כבד כדי לכסות את הוצאות המלחמה, ותחת זאת החל בסוג של מהפכה פרלמנטרית, כאשר חברי בית הנבחרים ובתמיכה מסוימת מחלק מחברי בית הלורדים, חזרו להביע את מחאותיהם משכבר הימים על עשורים של מיסוי משתק, על ממשל גרוע ועל חשדות כבדים לשחיתות בקרב המעמד השולט. ג'ון נותר מבודד (אפילו הנסיך השחור תמך בקיום רפורמה) ובית הנבחרים סירב להקציב כספים נוספים למלחמה אלא אם כן יודחו רוב פקידי הממשלה הבכירים מתפקידם ופילגשו של אדוארד השלישי, אליס פררס, שהייתה מטרה נוספת לחיצי הביקורת הציבורית באותה תקופה, תנתק את קשריה עם המלך. גם כאשר נטתה הממשלה להסכים לדרישות, סירבו חברי בית הנבחרים לאפשר מימון נוסף של המלחמה.
מותו של הנסיך השחור ב-8 ביוני 1376 ותחילתה של מחלתו של המלך בעת נעילת מושב הפרלמנט ב-10 ביולי, הותירו את ג'ון מגונט כשכל מושכות השלטון בידיו. עד מהרה שכנע את המלך החולה להעניק חנינה לכל הפקידים שהודחו על ידי הפרלמנט ואליס פררס חזרה להיות רצויה בחצר המלכות. ג'ון העמיד לדין כמה ממנהיגי תנועת הרפורמה ודאג שיורשעו בהאשמות שונות. הפרלמנט של 1377 היה מבחינת ג'ון שונה באופן מהותי מקודמו. באופן מכריע, לא זכה בית הנבחרים שוב בתמיכתם של הלורדים וג'ון היה יכול כעת לבטל את ההחלטות שהועברו בשנה הקודמת. הוא גם הצליח לכפות על בית הנבחרים להסכים להטלת מס הגולגולת הראשון בהיסטוריה של אנגליה, מס שהקשה עד מאוד על השכבות העניות של החברה. התארגנה התנגדות לצעדים של ג'ון ובלונדון פרצו מהומות. כוחות הצבא של גונט נכשלו בכל מקום שבו פעלו והמפגינים הטיחו בג'ון חיצי לעג בנוגע ללידתו הבלתי-חוקית כביכול. בזמן מסוים הוא נאלץ להימלט אל מעבר לנהר התמזה, בעוד ארמון סבוי שבבעלותו ניצל מביזה. ברחבי אנגליה וצרפת נפוצה שמועה שרבים נטו להאמין לה, שגונט זומם לתפוס בעצמו את הכתר ולעקוף את זכותו של יורש העצר, אחיינו ריצ'רד, בנו של הנסיך השחור, אך ככל הנראה שמועות אלה היו חסרות כל בסיס ועם מותו של אדוארד השלישי ועלייתו למלוכה של המלך הקטין ריצ'רד השני, לא שאף ג'ון לקבל כל תפקיד בממשלת העוצרות ופרש לאחוזותיו.
חוסר האהדה הציבורית כלפיו נמשך ועם זאת, כישלון חיל המשלוח לסן-מלו ב-1378 לא פגע במוניטין שלו. באותו זמן, נלקח ממנו חלק מרכושו על ידי הכתר. למשל, ספינתו הפרטית הוחרמה, ונמכרה יחד עם ספינות מלכותיות נוספות כדי לכסות את חובות המלך. במהלך מרד האיכרים של 1381 היה ג'ון רחוק ממרכז העניינים, בעיצומו של מסע המלחמה לסקוטלנד, אך הוא היה בין אלה שהמורדים נקבו בשמם ושאפו להוציאו להורג ברגע שיתאפשר להם. ארמון סבוי נשרף ונהרס עד היסוד על ידי ההמון. אצילים שכביכול היו ידידותיים כלפיו הפנו כלפיו עורף ואפילו שערי המצודות שבבעלותו היו סגורים בפניו. ג'ון נאלץ להימלט אל סקוטלנד עם קומץ משרתים ולהפקיר את עצמו לחסדיו של רוברט השני, מלך סקוטלנד עד עבור זעם.
"מלך קסטיליה"

עקב נישואיו לקונסטנס, נסיכת קסטיליה, ב-1371, קיבל ג'ון את התואר מלך קסטיליה ולאון, בזכות ירושתה של אשתו. הוא עמד על כך שחברי האצולה באנגליה יפנו אליו בתואר "אדון ספרד" (my lord of Spain) ושילב בשלט האצולה שלו את סמל מלכות ספרד. החל מ-1372 קיבץ ג'ון סביבו חצר מלכות קטנה של אבירים שגלו מקסטיליה והקים משרד שהכין מסמכים שנחתמו על ידו כמלך קסטיליה ופתחו במילים Yo El Rey (בספרדית: אני, המלך). הוא הכין כמה תוכניות לממש את תביעתו בכוח צבאי, אך במשך שנים רבות נותרו תוכניות אלו על הנייר עקב חוסר מימון ועקב המלחמות בצרפת ובסקוטלנד. רק לאחר 1386, כאשר פורטוגל, תחת מלכה החדש,  ז'ואאו הראשון, כרתה ברית עם אנגליה, היה ג'ון מסוגל לנחות בראש צבא על אדמת ספרד ולהוביל כוח פרשים למערכה כושלת לתפיסת כתר קסטיליה. ג'ון הפליג מאנגליה ב-9 ביולי 1386 בראש צי אנגלו-פורטוגזי גדול, שנשא צבא של כ-5,000 איש יחד עם פמליה "מלכותית" מורחבת ועם אשתו ובנותיו. בדרכו עצר בברסט כדי לגרש את הכוחות הצרפתיים שצרו על העיר וב-29 ביולי הוא נחת בא קורוניה שבצפון ספרד.
חואן הראשון, מלך קסטיליה ציפה שגונט ינחת בפורטוגל ולפיכך ריכז את כוחותיו על הגבול הפורטוגזי. הוא הוטעה על ידי החלטתו של גונט לפלוש לגליסיה, המרוחקת והעוינת ביותר מבין מחוזותיה של ממלכת קסטיליה. מאוגוסט ועד אוקטובר החזיק גונט חצר מלכות ראשונית באורנסה (Ourense) וקיבל את הצהרות האמונים של רוב העיירות בגליסיה, למרות שהם נשבעו לו אמונים בתנאי שהוא יוכר כמלך של כל קסטיליה. בעוד ג'ון מהמר על קיום קרב החלטי כבר בתחילת המערכה, לא מיהרו הקסטיליאנים להיכנס איתו לקרב והוא החל להיתקל בקשיים לשמור את צבאו אחיד ולשלם לחייליו את שכרם. בנובמבר הוא נפגש עם ז'ואאו הראשון וסיכם איתו על פלישה משותפת למרכז קסטיליה באמצע שנת 1387. כדי לחזק את החתימה על ההסכם, סוכם על נישואיה של פיליפה, בתו הבכורה של גונט, למלך הפורטוגזי. חלק ניכר מחייליו של ג'ון נכנעו למחלות וכאשר החלה הפלישה היו בנחיתות מספרית בהשוואה לבעלי בריתם הפורטוגזים. המערכה, שהתנהלה בחודשים אפריל-יוני, הוגדרה ככישלון מחפיר. הקסטיליאנים סירבו להיכנס לקרב והכוחות האנגלו-פורטוגזים, להוציא כמה מקרים של מצור על ערים מבוצרות שהיו בזבוז של זמן, עסקו בחיפוש אחר מזון בנוף הספרדי הצחיח. הם הוטרדו בעיקר על ידי שכירי החרב הצרפתים של מלך קסטיליה. מאות אנגלים, כולל ידידים קרובים ומשרתים של גונט, מתו ממחלה או מתשישות. רבים ערקו מהצבא כדי לרכוב צפונה. זמן קצר לאחר שהצבא שב לפורטוגל, כרת גונט ברית סודית עם חואן, שלפיה הוא ואשתו יוותרו על תביעותיהם על כתר קסטיליה בתמורה לתשלום שנתי גבוה ולנישואיה של בתם קתרין עם בנו של חואן.
דוכס אקיטן

ג'ון עזב את פורטוגל, שם פעמיו לאקיטן ונשאר בה עד שובו לאנגליה בנובמבר 1389. בזמן זה הוא היה לחלוטין מחוץ לתמונה כאשר התמודדה אנגליה עם משבר פוליטי רציני שבו נאבק ריצ'רד השני עם מתנגדיו שבראשם עמד אחיו הצעיר של גונט, תומאס מוודסטוק, דוכס גלוסטר. רק במרץ 1390, בחלוף ארבעה חודשים מאז שובו של ג'ון לאנגליה, מינה ריצ'רד את ג'ון כדוכס אקיטן באופן רשמי, ובכך העניק לו את הטריטוריה שמעבר לים שאליה הוא השתוקק זמן כה רב. יחד עם זאת הוא לא שב מיד לפרובינציה, אלא נשאר באנגליה ובעיקר משל באקיטן באמצעות מיופי כוח. הממשל שלו בדוכסות היה סיפור אכזבה ומינויו כדוכס זכה לתרעומת מצד אצילי גסקוניה, מאחר שאקיטן הייתה תמיד בעבר נחלתו האישית של מלך אנגליה או של יורשו. גונט היה אחד מראשי משלחת המשא ומתן של אנגליה במגעים הדיפלומטיים עם צרפת שהובילו להסכם השלום שנחתם ב-1396, ובתחילה הסכים להצטרף למסע הצלב בהנהגת צרפת שהסתיים בקרב ניקופוליס הרה האסון, אך הוא נסוג עקב מחלה ועקב אי-שקט פוליטי באנגליה ובגסקוניה.
עד יומו האחרון היה ג'ון מגונט יועץ חשוב ונאמן למלך. הוא אפילו לא מחה, כאשר אחיו הצעיר תומאס נרצח בפקודתו של ריצ'רד. ככל הנראה חש שעליו לשמור על נאמנותו כדי להגן על בנו, הנרי בולינגברוק, שהיה בין הלורדים שהתנגדו לריצ'רד, אך ב-1398 דן המלך את הנרי לגלות ולאחר מותו של גונט בשנה שלאחר מכן, החמיר את עונשו לגלות לכל החיים, החרים את רכושו של גונט והפך אותו לרכוש הכתר.
יחסיו עם צ'וסר

ג'ון מגונט היה פטרון וחבר קרוב של המשורר ג'פרי צ'וסר, הידוע בעיקר בשל יצירתו סיפורי קנטרברי. לקראת סוף חייהם נעשו גונט וצ'וסר גיסים. צ'וסר נשא ב-1366 לאישה את פיליפה, אחותה של קתרין סווינפורד, שהייתה פילגשו של גונט במשך כמעט 30 שנה וב-1396 נישאה לו כאשתו השלישית. למרות שפיליפה מתה בשנת 1387, השניים היו קשורים כאחים וילדיו של גונט מקתרין היו למעשה אחייניו של צ'וסר.
ספרו של צ'וסר, "ספר הדוכסית" (The Book of the Duchess), נכתב לזכרה של בלאנש, אשתו הראשונה של גונט.