אה"מ ראמיליס (1916)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה > עם הצי המזרחי

באוקטובר 1941 החליטה האדמירליות שהאונייה תועבר לשייטת אוניות המערכה השלישית שהייתה אמורה להתבסס בקולומבו, ציילון; אליה הצטרפו שם שלוש אחיותיה שנותרו בשירות. השייטת הוקמה בדצמבר וצורפה לכוח F. עם תחילת מלחמת האוקיינוס השקט ב-7 בדצמבר, היה צורך בכוחות ימיים באוקיינוס ההודי כדי להגן על הודו הבריטית. עד סוף מרץ 1942, הצי המזרחי הוקם בפיקודו של אדמירל ג'יימס סומרוויל. למרות החוזק המספרי של הצי המזרחי, רבות מיחידותיה, כולל ארבע אוניות המערכה מסדרת רוונג', לא היו עוד ספינות מלחמה בקו החזית. קידו בוטאי החזק של תת-אדמירל צ'ואיצ'י נגומו, המורכב משישה נושאות מטוסים וארבע אוניות מערכה מהירות, היה חזק משמעותית מהצי המזרחי של סומרוויל. כתוצאה מכך, רק וורספייט המחודשת יכלה לפעול עם שתי נושאות המטוסים של הצי; ראמיליס, שלוש אחיותיה והרמס הורחקו מהקרב כדי ללוות שיירות באוקיינוס ההודי.
בסוף מרץ הודיעו מפענחי הקוד בלשכה המשולבת למזרח הרחוק, סניף של בלצ'לי פארק, לסומרוויל שהיפנים מתכננים פשיטה לאוקיינוס ההודי כדי לתקוף את קולומבו וטרינקומלי ולהשמיד את הצי שלו. לכן הוא חילק את הצי שלו לשתי קבוצות: כוח A, שהורכב משתי נושאות המטוסים, וורספייט וארבע סיירות, וכוח B, שבמרכזו ראמיליס ואחיותיה ונושאת המטוסים הרמס. הוא התכוון לארוב לצי של נאגומו בפעולה לילית, השיטה היחידה שבה חשב שהוא יכול להשיג ניצחון. לאחר שלושה ימים של חיפושים אחר הצי היפני ללא הצלחה, חזר סומרוויל לאדו אטול, באיים המלדיביים, כדי לתדלק. בעודו שם, קיבל סומרוויל דיווח שהצי היפני מתקרב לקולומבו שאותה הם תקפו למחרת, ב-5 באפריל, ולאחר מכן התקפות על טרינקומאלי ב-9 באפריל. בעקבות הפשיטה הראשונה ב-5 באפריל, סומרוויל הסיג את ראמיליס ושלוש אחיותיה למומבסה, קניה, שם יכלו לאבטח את נתיבי השיט במזרח התיכון ובמפרץ הפרסי. ארבעת אוניות הסדרה רוונג' יצאו מאטול אדו מוקדם בבוקר ב-9 באפריל, לכיוון מומבסה; הם נשארו שם עד 1943.
סיפרט חזר לראמיליס בסוף אפריל כאדמירל משנה, מפקד כוח החיפוי לפלישה למדגסקר (מבצע צבת ברזל). האונייה סיפקה פלוגת נחיתה של 50 נחתים מלכותיים שהועברו על ידי המשחתת אנטוני במהירות גבוהה על פני הגנות החוף של דייגו סוארס בקצה הצפוני של מדגסקר בחושך ב-6 במאי. כשהם ירדו לנמל, הם כבשו את עמדת הפיקוד הארטילרית הצרפתית יחד עם הבסיסים שלה ומחסן הצי. למחרת אוניית המערכה יצרה מגע עם סוללות החוף בחצי האי אורונג'יה, אך לאחר שספגו כמה מטחים של פגזי 15 אינץ', החליטו התותחנים הצרפתים להפסיק לירות. ראמיליס נשארה שם במהלך הקרב על מדגסקר עד שחיל המצב הצרפתי נכנע בנובמבר. ב-30 במאי, צוללות ננסיות יפניות ששוגרו על ידי הצוללות I-16 ו-I-20 תקפו את האוניות בדייגו סוארס. אחת הצוללות הגמדיות קלעה פגיעה בראמיליס ממש לפני צריח A שלה בצד השמאלי. הפיצוץ קרע חור גדול בגוף האונייה וגרם להצפות נרחבות, אם כי צוותי בקרת נזקים הכינו אותו במהירות והצפה נגדית מהירה מנעה ממנה לנטות בצורה גרועה. למרות שהייתה שקועה ליד החרטום לאחר שפירקה את רוב התחמושת שלה, היא בכל זאת הצליחה להפליג לדרבן, דרום אפריקה, במהירות של 9–10 קשרים (17–19 קמ"ש). שם, היא נבדקה על ידי מהנדס שציין כי "למרות שהאונייה כעת בת 26 והרגישה בעיני הרוב כבעלת ערך מועט בגלל גודל מופחת ומהירויות איטיות, הראמיליס במצב טוב במיוחד, ואני צריך לתהות אם אוניות הראשה של ימינו עם הגופים הקלים יותר שלהן ישרדו מכה כמו הילדה הזקנה הזו, כ-26 שנים אחרי שנבנתה".
האונייה עברה תיקונים זמניים בדרבן מיוני עד אוגוסט לפני שיצאה לדרך לדבונפורט, שם בוצעו תיקונים קבועים. היא חזרה לשירות ביוני 1943, וביולי הגיעה לקילינדיני שבמזרח אפריקה, שם הצטרפה שוב לצי המזרחי; עד אז, היא הייתה אוניית המערכה היחידה שנותרה בתחנה. קפטן ג'רבאס מידלטון קיבל את הפיקוד ב-23 באוגוסט. היא עזבה ב-28 בדצמבר, לכיוון בריטניה, שם הוחזרה לתפקידה החדש כאוניית הפגזות חוף. לאחר שהגיעה בינואר 1944, היא שובצה לצי הבית.