stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ודו
ג'ודו תחרותי

בשנת 1899 התבקש ג'יגורו קאנו לעמוד בראש ארגון "Dai Nippon Butoku Kai" (אנ'), אשר ריכז את אמנויות הלחימה ביפן. הוא התבקש ליצור מערכת ניקוד וכללי תחרות רשמיים עבור אמנות הלחימה העממית ג'ו ג'וטסו. כללים אלו שימשו עבור תחרויות ג'ו ג'וטסו וג'ודו אזוריות בין בתי ספר והסדירו כללי משחק משותפים.
אליפות יפן בג'ודו, "All-Japan Judo Championships", מתקיימת החל משנת 1930, ובשנת 1956 נערכה לראשונה אליפות העולם בג'ודו.
הפעם הראשונה בה הופיע הג'ודו במשחקים האולימפיים הייתה באולימפיאדה העשירית, לוס אנג'לס 1932, שם הוצג כספורט הדגמה (Demonstration sport) לא רשמי. למרות זאת, קאנו לא היה אופטימי לגבי הכללה עתידית של הג'ודו במשחקים האולימפיים.
עם זאת, בשנת 1964 הפך הג'ודו לספורט אולימפי כאשר נכלל באולימפיאדת טוקיו (1964). הוועד האולימפי הבין-לאומי תחילה הוריד את הג'ודו מענפי הספורט באולימפיאדת 1968, אך נתקל בהפגנות והחזיר את הג'ודו למשחקים החל ממינכן 1972. ג'ודו הנשים תחילה הוצג במשחקים האולימפיים כספורט הדגמה בסיאול 1988 אך שותף באופן רשמי החל מברצלונה 1992.
תחרויות ג'ודו בינלאומיות

המשחקים האולימפיים
אליפות העולם
תחרות המאסטרס
אליפות אירופה
אליפות אסיה
גראנד סלאם
גראנד פרי
תחרויות ג'ודו בינלאומיות > תחרויות בינלאומיות בישראל

לאורך השנים אירח איגוד הג'ודו הישראלי טורנירים בינלאומיים. בדצמבר 2022 התקיים טורניר המאסטרס בירושלים, עם 500 הג'ודאים המובילים בעולם.
יסודות הג'ודו

קרבות ג'ודו מוכרעים בשני אופנים:
קרב עמידה – בו מטרת הקרב היא להפיל את היריב בצורות שונות עם ניקוד שונה עבור כל הפלה, כאשר הניקוד הגבוה ביותר הוא איפון, עבור הטלה מלאה.
קרב קרקע – בו המטרה היא להכריע את היריב באחת משלוש שיטות:
ריתוק הצמדת שכמות היריב לקרקע, כאשר הוא על גבו, למשך 20 שניות.
חניקה האטת מהירות זרימת הדם לראש בעזרת לחץ לחץ על העורקים התרדמניים או חסימת כניסת חמצן לריאות על ידי חסימת קנה הנשימה, ובכך הבאת היריב לכניעה או לעילפון. בישראל, הטכניקה מותרת לילדים מגיל 13 ומעלה (ילדים ב').
בריח הפעלת לחץ באמצעות מנוף על מפרק היריב או על האזור הקרוב לו, ובכך הבאתו לכניעה. בג'ודו מותרים בריחים על המרפק בלבד. בישראל, מותר לנערים מגיל 15 ומעלה (קדטים).
כניעה מתבצעת על ידי שתי טפיחות קלות ביד פתוחה על המזרן או על גוף היריב (וזאת אם הנכנע אינו מסוגל להגיע למזרן עקב תפיסתו בידי יריבו).
אימוני הג'ודו מורכבים מחימום מיוחד, אוצ'יקומי (כניסות לתרגילים מבלי להפיל), תרגול 'כניסות'. תרגול הטלות משלושה סוגים עיקריים: כאלו שמבוססות בעיקר על שימוש בידיים, כאלו שמבוססות בעיקר על שימוש באגן וכאלו שנעשות באמצעות הרגליים.
כמו כן ישנן הטלות שמבוססות על הקרבה שבה המתחרים נופלים ומפילים באופן זה או אחר את היריב יחד עמם. כל תנועה והטלה מתבצעת באמצעות כל הגוף. התרגול נעשה בזוגות וכולל, כאמור, תרגול כניסות ללא הטלה ותרגול טכניקות בעמידה ועל הארץ.
חלק חשוב באימון הוא ה'ראנדורי', הקרב הידידותי, שנעשה בשתי צורות עיקריות: טאצ'י ואזה – בעמידה ונה-ואזה על הארץ (קרב קרקע). בקרקע מתורגלים ונלמדים ריתוקים, חניקות ובריחים. בנוסף יש בג'ודו גם 'שיאיי', שהוא קרב לפי חוקי הג'ודו המתרחש עד להשגת נקודה אחת או באיפון (הכרעה מושלמת) או בצבירת חלקי נקודות עד לסוף הזמן וניצחון.
חלק נוסף חשוב מאוד בתרגול הג'ודו הוא תרגול קאטות, סדרות של תנועות ותרגולים מובנים מראש המסייעים מאוד להתפתחות התלמיד כלוחם ג'ודו. הקאטות מתורגלות גם כדי שלוחם יוכל לעבור מחגורה כחולה לחגורה חומה ומחומה לשחורה. המעבר מחגורה לחגורה נעשה על ידי קאטות שונות.
מושגי יסוד בקרב > כללי

קרב ג'ודו תחרותי אורך 4 דקות בבוגרים, 4 דקות בנוער ו-2 דקות אצל ילדים. בכל פעם, שהקרב מופסק על ידי השופט והמתחרים חוזרים למצב ההתחלתי, השעון עוצר (בדומה לכדורסל). הניקוד הגבוה ביותר הוא איפון (השווה ערך ל-2 ואזארי), והמתחרה שמשיג ניקוד זה מנצח באופן מיידי את הקרב. ניקוד זה מושג על ידי הטלת היריב במהירות ועוצמה על הגב, ריתוק גב היריב לקרקע למשך 20 שניות, או הכנעתו על ידי חניקה או בריח (בריחים מותרים על המרפק בלבד). הניקוד המשני הוא ואזארי. במקרה שלא הושג איפון עם תום הזמן שהוקצב ינצח בעל הניקוד הגבוה ביותר, ובמקרה של שוויון הקרב יימשך ל"ניקוד זהב" ללא הגבלת זמן. במקרה של ניקוד זהב ינצח המתחרה שהשיג ואזארי או איפון.
קיימים שני סוגי עונשים: שידו, שהוא אזהרה, והנסוקו-מאקה שהוא הרחקה. שידו יכול להינתן למתחרה פעמיים בקרב, כאשר בפעם השלישית יינתן למתחרה הנסוקו-מאקה. מתחרה שנענש בהנסוקו-מאקה מפסיד את הקרב באופן מיידי. עונש מסוג שידו ניתן על עבירות קלות (כגון פאסיביות) ועונש מסוג הנסוקו-מאקה ניתן על עבירות חמורות (כגון תרגיל מסוכן). אם מתחרה נענש בהנסוקו-מאקה באופן ישיר, בנוסף להפסדו בקרב, הוא לא יוכל להשתתף בהמשך התחרות.
במקרה של איפון (הניקוד הגבוה ביותר) או עונש הנסוקו-מאקה (העונש החמור ביותר), מוכרז ניצחון מיידי. במקרה שלא הושג אחד התנאים האלה, מושג ניצחון בתום הזמן, מצבירת נקודות.
שני המתחרים לובשים גי, האחד בצבע לבן והשני בצבע כחול.
מושגי יסוד בקרב > מילות מפתח

הוראות השופטים ניתנות ביפנית. מספר מילות מפתח לדוגמה:
ריי – לקוד קידה.
האג'ימה – להתחיל/להמשיך את הקרב
מאטה – לעצור/להפסיק את הקרב
סורה-מאדה – סוף הקרב
אוסאה קומי – הכרזת השופט על ריתוק חוקי
טוקטה – הכרזת השופט כאשר המתחרה ברח מהריתוק, כלומר הריתוק הסתיים
אוזיגיישי – ניצחון בהחלטת שופט
מאיטה – הכרזה על כניעה במקום טפיחה על המזרן
מושגי יסוד בקרב > ניקוד

ניקוד הקרב נעשה על פי פרמטרים שונים. ככל שמתחרה מפגין עליונות על המתחרה השני, כך ניקודו יהיה גבוה יותר.
איפון – ניצחון מוחלט. השגת איפון מסיימת באופן מיידי את הקרב. איפון יוענק עבור כל אחד מהמקרים הבאים:
הטלת היריב על גבו, בכוח ובמהירות, תוך כדי שליטה
ריתוק גב היריב למזרן למשך 20 שניות
הכנעת היריב על ידי חניקה או בריח על המרפק
עונש הנסוקו-מאקה ליריב, כלומר עונש פסילה, שווה ערך לאיפון
ואזארי (אנ') – זהו הניקוד המשני. במקרה בו לא יושג איפון, ינצח המתמודד שהשיג ואזארי. במקרה שמתחרה השיג בקרב שני ואזארים, הוואזארי השני שקול לאיפון (ואזארי אווסטה איפון). ואזארי יוענק עבור כל אחד מהמקרים הבאים:
הטלת היריב על גבו, תוך כדי שליטה, ללא מידה מספקת של כוח או מהירות
הטלת היריב, תוך כדי שליטה, על גב חלקי או על הצד
ריתוק גב היריב למזרן למשך 10 עד 20 שניות
עד סוף שנת 2016 היה נהוג ניקוד שלישי: יוקו – מוענק עבור הטלת היריב על הצד או ריתוק גב היריב למזרן למשך 10 עד 14 שניות (כאשר בין 15 ל-19 שניות היה מוענק ואזארי).
בעבר היה ניקוד רביעי שנקרא "קוקה", ניקוד נמוך יותר מ"יוקו". כמו "יוקו", "קוקה" היה שובר שוויון, והתחשבו בו רק כאשר לשני היריבים היה מאזן שווה של "ואזארי" ו"יוקו". הובלה של "יוקו" הייתה מביסה כל מספר של "קוקה".
מושגי יסוד בקרב > עבירות

העבירות הן שונות:
יציאה (סתמית) מחוץ לאזור הקרב, כמו גם הוצאת היריב מחוץ לאזור הקרב בכוונה תחילה
הפגנת פאסיביות
מתקפת דמה (כניסה מלאכותית לתרגיל ללא השפעה כלשהי על היריב)
הכנסת אצבעות לשרוולו של המתחרה
עבודה נמוכה (גב מכופף)
תפיסה אלכסונית בלי התקפה מיידית
תפיסת רגל (מתחת לקו החגורה)
חיבוק דב ללא אחיזה קודמת
הורדת היריב (כיפוף)
תפיסת שרוולים בלבד במשך חמש שניות בלי תרגיל.
כל אלה יגרמו לענישה בשידו, כאשר העונש השלישי יגרום לפסילה מסוג "הנסוקו-מקה". שני העונשים הראשונים לא מקנים כל ניקוד לצד השני.
מושגי יסוד בקרב > עבירות עליהן מתקבל הנסוקו-מקה

יש כמה עבירות:
אמירת הערה לשופט
עילפון/אובדן הכרה בעקבות חניקה
נפילה על הראש על מנת להתהפך ולא ליפול בניקוד
פריקה/שבירה של המרפק בעקבות בריח (לפצוע)
פציעה מכוונת של היריב
דימום (מתקבל בפעם השנייה לאחר החבישה)
נפילה/התגלגלות על העורף (עלול לגרום לשבר במפרקת, דבר הגורם למוות מיידי)
פסילה ישירה (הנסוקו-מקה ישיר) תינתן במקרים בהם מתחרה מסכן את עצמו או את היריב או מבצע פעולה שנוגדת את רוח הג'ודו. במקרה של פסילה עקב פעולה נגד רוח הג'ודו, כולל פסילה עקב פעולה שמסכנת את היריב, המתחרה שנענש לא יוכל להמשיך בתחרות.
מושגי יסוד בקרב > משך הקרב

משך הקרב הוא 4 דקות (נטו), אלא אם כן התקבל איפון.
לאחר 4 דקות, אם יש תיקו בין שני הצדדים הלוחמים (0–0 או ואזארי–ואזארי), הקרב יימשך לניקוד זהב (GOLDEN SCORE). בניקוד הזהב, כל ניקוד (איפון או ואזארי) יכריע את הקרב. ניקוד הזהב אינו מוגבל בזמן.
עונשים מסוג שידו, לא יכריעו את הקרב, לא במשך הקרב הרגיל ולא במשך ניקוד הזהב, אלא אם כן יתקבל שידו שלישי-שווה ערך להנסוקו-מקה. רק עונש מסוג הנסוקו-מקה, השקול לאיפון, יכריע את הקרב.
מושגי יסוד בקרב > זירת הקרב

בשנת 2006 חל שינוי בחוקת הג'ודו בו שונה גם מבנה הזירה. לפי חוקה זו אזור התחרות מחולק לשני חלקים: אזור הקרב ואזור הביטחון:
אזור הקרב יהיה לפחות 8×8 מטר ולא יותר מ-10×10 מטר.
אזור הביטחון יהיה ברוחב של לפחות 4 מטר ובצבע שונה
אזור הסכנה שהיה בעבר (בצבע אדום ברוחב 1 מטר) בוטל ויחד איתו גם העונש של 5 שניות שהייה על הקו האדום.
שינויים בחוקה

בשנים האחרונות בוצעו שינויים רבים בחוקה, בעיקר להפוך את הג'ודו ליותר אטרקטיבי, ולשמור על בריאות הספורטאים.
מעט מן החוקים ששונו:
ניקוד: ניקוד היוקו והקוקה, שנוספו לחוקה בשנות ה-70 של המאה ה-20, בוטלו. הקוקה בוטל החל מ-2009, והיוקו בוטל החל מ-2017. למעשה, היוקו והוואזארי אוחדו ובשני המקרים כיום ניתן ואזארי. שיטת הניקוד הייתה כך: במקרה של איפון, הקרב מסתיים. שני ואזארים שקולים לאיפון. במקרה ולא הושג איפון בזמן עד לסיום הזמן החוקי, מנצח המתחרה שהשיג יתרון בוואזארי. במקרה של שוויון בוואזארי מנצח המתחרה שהשיג יתרון ביוקו, ובמקרה של שוויון ביוקו מנצח המתחרה שהגיע יתרון בקוקה.
ניקוד זהב: בעבר, ברגע שהיה מסתיים הזמן החוקי ללא הכרעה, הקרב היה מוכרע בהחלטת שופטים (האנטיי). בשלב ראשון הוחלט להאריך את הקרב בשיטת ניקוד זהב (כלומר, ברגע שהושג ניקוד או עונש הקרב הסתיים), ואם בניקוד הזהב אין הכרעה אז הקרב הוכרע בהחלטת שופטים. בהמשך הוחלט לא להגביל את החלטת השופטים ולהאריך את ניקוד הזהב ללא הגבלה.
עונשים מקנים לניקוד: במקרה של עונש ראשון (שידו), היה מקנה למתמודד השני קוקה, עונש שני (צ'וי) היה מקנה למתמודד השני יוקי, עונש שלישי (קייקוקו) היה מקנה למתמודד השני ואזארי, ועונש רביעי (הנסוקו-מאקה) היה מקנה למתמודד השני איפון ומסיים את הקרב. כיום, למעט עונש הנסוקו-מאקה, העונשים אינם מומרים לניקוד עבור המתחרה השני.
מספר העונשים עד לפסילה צומצם מ-4 ל-3 (כלומר, ניתנים שני עונשי שידו ועונש שלישי הנסוקו-מאקה המקנה ליריב איפון וניצחון).
במקרה של שוויון, הקרב היה מוכרע על ידי עונשים. כיום, למעט עונש פסילה הנסוקו-מאקה, עונשים אינם משמשים כשובר שוויון.
"לחיצת יד" – נאסר על המתמודדים ללחוץ ידיים לפני הקרב כיוון שישנם מתמודדים שמנצלים זאת לרעה ומתחילים בתרגיל כאשר הם לוחצים את יד היריב.
נאסר שימוש בחניקה מסוג "חניקת ג'רבי" (Gerbi choke) – מכיוון שמדובר בתרגיל המכיל בתוכו שחרור מתוכנן של הקימונו שפעולה זו שווה לעונש הנסוקו מקה.
"תפיסות רגליים" – נאסר לתפוס מתחת לחגורה במצב עמידה, מתמודד שתופס מתחת לקו החגורה נענש בפעם הראשונה בעונש "שידו". תפיסת הרגל מותרת רק בעבודת קרקע (תחילה היה ניתן "הנסוקו מאקה" על תפיסת רגליים).
קטגוריות משקל

בתחרויות הג'ודו מסווגים המתחרים בהתאם למשקלם. כיום ישנן 7 קטגוריות משקל:
| גברים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מתחת ל-60 ק"ג | 60–66 ק"ג | 66–73 ק"ג | 73–81 ק"ג | 81–90 ק"ג | 90–100 ק"ג | מעל 100 ק"ג |
נשים
| מתחת ל-48 ק"ג | 48–52 ק"ג | 52–57 ק"ג | 57–63 ק"ג | 63–70 ק"ג | 70–78 ק"ג | מעל 78 ק"ג |
שיטת הדרגות

בג'ודו מקובל מבנה של דרגות האופייני לאמנויות הלחימה היפניות, למעשה מבנה זה הומצא על ידי פרופ' ג'יגורו קאנו ולאחר מכן חדר אל אמנויות הלחימה האחרות. ההתקדמות בדרגות מיוצגת על ידי חגורות ומחולקת לשני חלקים: עד לחגורה שחורה (חגורות: לבנה, צהובה, כתומה, ירוקה, כחולה וחומה) ולאחריה (הדירוג נקבע לפי דאן ולאחר מכן מספר).
שיטת הדרגות > דרגות חניכות (קיו)

ביפן כל הדרגות הנמוכות עד לחגורה חומה הן חגורות לבנות. ראשיתו של השימוש בצבעים באירופה ב-1935. מספרי הדרגות הנמוכות הולכים וקטנים עם העלייה בדרגות. מועדון הג'ודו היפני הראשון, הקודוקאן לא מכיר בדרגות שהוענקו על ידי איגודים או מועדונים אחרים.
קְיוּ 6 (KYU6) – חגורה לבנה, בדרגה זו מתחילים ללמוד את הג'ודו.
קיו 6 (KYU6) – חגורה לבנה-סגולה.
קיו 6 (KYU6) – חגורה סגולה.
קיו 6 (KYU6) – חגורה סגולה-צהובה.
קיו 5 (KYU5) – חגורה צהובה.
קיו 5 (KYU5) – חגורה צהובה-כתומה.
קיו 4 (KYU4) – חגורה כתומה.
קיו 4 (KYU4) – חגורה כתומה-ירוקה.
קיו 3 (KYU3) – חגורה ירוקה.
קיו 3 (KYU3) – חגורה ירוקה-כחולה.
קיו 2 (KYU2) – חגורה כחולה.
קיו 1 (KYU1) – חגורה חומה, חניך בכיר.
שיטת הדרגות > דרגות הדרכה (דאן)

חגורות שחורות, מוענקות על ידי איגוד הג'ודו של המדינה
דַאן 1 (DAN1)
דַאן 2 (DAN2)
דַאן 3 (DAN3)
דַאן 4 (DAN4)
דַאן 5 (DAN5)
שיטת הדרגות > דרגות הדרכה (דאן) > דרגות כבוד

חגורות לבנות-אדומות
דַאן 6 (DAN6), מוענקות על ידי איגוד הג'ודו של המדינה
דַאן 7 (DAN7), מוענקת על ידי איגוד הג'ודו של היבשת
דַאן 8 (DAN8), מוענקת על ידי איגוד הג'ודו הבינלאומי
חגורות אדומות
דַאן 9 (DAN9), מוענקת על ידי איגוד הג'ודו הבינלאומי
דַאן 10 (DAN10), מוענקת על ידי איגוד הג'ודו הבינלאומי
רשימת ג'ודוקא בולטים > נשים

ריוקו טאני (יפן, 1975–), הג'ודוקא האישה המצליחה ביותר. מחזיקה בחמש מדליות אולימפיות (מתוכן שתי מדליות זהב) ושבע פעמים אלופת העולם. בשנת 2013 נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
דריאוליס גונזאלס (קובה, 1973–), אלופה אולימפית ושלוש פעמים אלופת העולם. בשנת 2015 נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
קיילה האריסון (ארצות הברית, 1990–), פעמיים אלופה אולימפית ופעם אחת אלופת העולם.
קיה סון-הי (צפון קוריאה, 1979–), אלופה אולימפית וארבע פעמים אלופת העולם.
אידאליס אורטיס (קובה, 1989–), מחזיקה בארבע מדליות אולימפיות (אחת זהב, שתיים כסף ואחת ארד) ופעמיים אלופת העולם.
טונג וון (סין, 1983–), אלופה אולימפית ושבע פעמים אלופת העולם.
נוריקו אנו (יפן, 1976–), אלופה אולימפית וארבע פעמים אלופת העולם.
אינגריד ברגמאנס (בלגיה, 1961–), מחזיקה ב-11 מדליות מאליפות העולם (מתוכם שש מזהב). בשנת 2013 נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
קרן בריגס (בריטניה, 1963–), ארבע פעמים אלופת העולם. באוגוסט 2015, נכנסה להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
רשימת ג'ודוקא בולטים > גברים

יאסוהירו ימאשיטה (יפן, 1957–), ג'ודוקא תחרותי מהמצליחים בכל הזמנים. אלוף אולימפי וארבע פעמים אלוף העולם. השלים 203 ניצחונות רצופים (ביניהם 7 תוצאות תיקו) עד פרישתו. בשנת 2015 נכנס להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
אנטון חסינק (הולנד, 1934–2010), אלוף העולם הראשון שלא מיפן, האלוף האולימפי מטוקיו 1964, 20 פעמים אלוף אירופה והג'ודוקא האירופי הראשון שמקבל דרגת דאן 10. בשנת 2003 נכנס להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
וים רוסקה (הולנד, 1940–2015), פעמיים אלוף אולימפי ופעמיים אלוף העולם. בשנת 2013 נכנס להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
טדי רינר (צרפת, 1989–), ארבע פעמים אלוף אולימפי, אחת עשרה פעמים אלוף העולם וחמש פעמים אלוף אירופה.
טדהירו נומורה (יפן, 1974–), שלוש פעמים ברציפות האלוף האולימפי ופעם אחת אלוף העולם.
אנג'לו פאריזי (צרפת, 1953–), מחזיק בארבע מדליות אולימפיות (אחת מזהב, שתיים מכסף ואחת מארד), יותר מכל ג'ודוקא גבר אחר.
דויד דוייה (צרפת, 1969–), פעמיים האלוף האולימפי וארבע פעמים אלוף העולם. בשנת 2013 נכנס להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
איליאס איליאדיס (יוון, 1986–), מחזיק במדליות זהב וארד אולימפיות ושלוש פעמים אלוף העולם.
טושיהיקו קוגה (יפן, 1967–2021), מחזיק במדליות זהב וכסף אולימפיות ושלוש פעמים אלוף העולם.
קוסיי אינווה (יפן, 1978–), אלוף אולימפי ושלוש פעמים אלוף העולם. בשנת 2013 נכנס להיכל התהילה של איגוד הג'ודו העולמי.
נאויה אוגאווה (יפן, 1968–), סגן אלוף אולימפי וארבע פעמים אלוף העולם.
ראו גם

נבחרת ישראל בג'ודו
חשמן

.
החשמן רישלייה
חשמן (בלועזית: קרדינל) היא הדרגה הגבוהה ביותר מתחת לאפיפיור במדרג האדמיניסטרטיבי של הכנסייה הקתולית. חשמן הוא כומר או בישוף או ארכיבישוף שמונה על ידי האפיפיור כחבר בחבר החשמנים (בלטינית: collegium cardinalium) (אנ'). מינוי כחשמן הוא מינוי לכל החיים.
אטימולוגיה

המילה "חשמן" היא מילה יחידאית במקרא, המופיעה בספר תהילים: ”יֶאֱתָיוּ חַשְׁמַנִּים, מִנִּי מִצְרָיִם; כּוּשׁ תָּרִיץ יָדָיו, לֵאלֹהִים.” (ספר תהילים, פרק ס"ח, פסוק ל"ב). פירושה המקובל הוא שר, מכובד. הקשר בין המילה לבעל התפקיד בכנסייה נעשה בספרות ימי הביניים.
מקור השם "קרדינל" במילה הלטינית "cardo", שמשמעותה ציר, כינוי הבא לסמן את היותו של החשמן נקודת משען מרכזית במדרג הכנסייתי.
היסטוריה

עד ימי הביניים ניתן התואר חשמן לכמרים בעמדות חשובות במדרג הכנסייה, כמרים שכיהנו בראש הכנסיות הגדולות ביותר. מעמדם כפי שהוא היום נקבע במהלך ימי הביניים והתחזק משנקבע כי החשמנים ייבחרו את האפיפיור.
בתקופת ימי הביניים היו האפיפיורים ממנים את החשמנים, על מנת לחזק את כוחם, היו ממנים במקרים רבים קרובי משפחה לתפקיד זה או אנשים מהיישוב ממנו באו וסביבתו. באופן רגיל היו 53 חשמנים לפי החלוקה הבאה:
18 חשמנים מונו מתוך הדיאקונים
28 חשמנים מונו מתוך הכמרים
7 חשמנים מונו מתוך הבישופים
עד שנבחר האפיפיור ניקולאוס השני בשנת 1059 היו הכמרים והעם ברומא בוחרים את האפיפיור. בשל התערבות המשפחות העשירות ברומא וקיסרי האימפריה הרומית הקדושה בתהליך הבחירה, הציע הנזיר הילדבראנד, לימים האפיפיור גריגוריוס השביעי, שרק חשמנים יוכלו לבחור את האפיפיור. ההצעה התקבלה ומאז נקבע כי החשמנים יסתגרו בישיבה סגורה (הקונקלווה) על מנת לבחור את האפיפיור. הכובע האדום של החשמנים (גאלרו), ניתן להם כאות כבוד בימי האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי (1243–1254).
בתחילת התקופה המודרנית היו חשמנים בין השרים הראשיים של מלכי צרפת ואנגליה. הקרדינל וולזי היה יועצו של הנרי השמיני ובצרפת היו אלה הקרדינל רישלייה והקרדינל מזראן. אנשים אלה היו חשמנים לא בשל תפקידיהם הדתיים אלא משום שתואר זה אפשר למלכיהם לשלם להם מתוך הכנסות הכנסייה. הוותיקן הסכים לוותר על אובדן חלק מהכנסותיו על מנת להגן על יתר הרכוש וההכנסות.
המינוי לחשמן

בעבר היה יכול כל גבר קתולי להתמנות כחשמן. לדוגמה, רג'ינלד פול הארכיבישוף מקנטרברי, שהיה הקתולי האחרון בתפקיד זה (מאז תואר הארכיבישוף מקנטרברי שמור לאנגליקנים בלבד), היה במשך 18 שנה חשמן לפני שהתמנה לכומר. כיום כלל 351 במשפט הקנוני הקתולי מחייב שחשמן יהיה לפחות כומר.
כומר שאינו בישוף המתמנה לחשמן עובר קודם סמיכה אפוסטולית - טקס מינוי לבישוף שהוא סוג מיוחד של סמיכת־כפיים (אחד משבעת הסקרמנטים בכנסייה הקתולית) המבוצע על ידי שלושה בישופים, אם כי כבר קרו מקרים שכמרים בקשו להימנע מטקס הסמיכה והאפיפיור נעתר להם. בפועל ממונים כיום לתפקיד זה בישופים בלבד.
החשמנים מונו בעבר בטקס רב רושם שבו נהגו ללבוש גלימה שאורכה שבעה מטרים ובמהלכו השתחוו אפיים ארצה לפני האפיפיור להראות כי הם סרים למרותו. משרתים הקרויים "מסדרי הגלימה" דאגו לסדר את הגלימה בעת שהקרדינל השתחווה. האפיפיור פיוס השנים עשר קיצר את אורך הגלימה לשלושה וחצי מטרים, והאפיפיור פאולוס השישי ביטל את הגלימה ואת ההשתחוות כליל.
תפקידי החשמן

תפקידיו של החשמן הם להשתתף בישיבות חבר החשמנים, לייעץ לאפיפיור במקרה ויתבקש על ידיו לעשות כן, ולהשתתף כחלק מחבר החשמנים בניהול הכנסייה ובבחירת אפיפיור חדש לאחר מותו או התפטרותו של האפיפיור הקיים.
לרוב החשמנים יש תפקידים נוספים כראשי דיוקסיה או, משום שבדרך כלל יש להם כישורים אדמיניסטרטיביים או פוליטיים, בניהול חצר הוותיקן (הקוריה). למעשה שליש מהקרדינלים הם "חשמני חצר" הממלאים תפקידים שונים בניהול הכנסייה, בין היתר כמנהלים וכחברים בקונגרגציות (ה"מיניסטריונים" של הוותיקן). "ראש הממשלה" של הוותיקן הוא הקרדינל מזכיר המדינה.
מדי פעם מכנס האפיפיור את החשמנים לישיבה בענייני הכנסייה. ישיבת חבר החשמנים קרויה קונסיסטוריה (בלטינית Consistorium). הנאום אותו נושא האפיפיור בישיבה זו קרוי "נאום קונסיסטוריאלי", ומקובל שהאפיפיור מבשר על החלטה חשובה בנאום כזה.
מספר החשמנים

האפיפיור סיקסטוס החמישי קבע בשנת 1586 שמספר החשמנים יהיה 70, אבל האפיפיור יוחנן העשרים ושלושה ביטל תקנה זו ב-1958 וכיום אין הגבלה למספר החשמנים. תואר החשמן הוא לכל החיים, אך לפי החלטות מועצת הוותיקן השנייה מצפים מחשמן שעבר את גיל 75 להתפטר. אם לא עשה כן ועבר את גיל שמונים הוא אינו יכול להשתתף בהצבעות או בבחירת האפיפיור החדש. על פי החוקה שפרסם פאולוס השישי ב-1975, מוגבל מספר החשמנים היכולים להשתתף בבחירת אפיפיור חדש ל-120.
האפיפיורים נהגו מדי פעם למנות קבוצה גדולה של חשמנים. האפיפיור ליאו העשירי מינה 31 חשמנים ב-1517. האפיפיור פיוס השנים עשר מינה בדצמבר 1945, עם סיום מלחמת העולם השנייה, שנים־עשר חשמנים כשהסיבה לכך הייתה רצונו ליצור רוב של קרדינלים שאינם ממוצא איטלקי בחבר הקרדינלים. האפיפיור פאולוס השישי אף הגדיל רוב זה ל־67 קרדינלים לא איטלקיים מתוך 103 (אם כי דאג להקיף עצמו בקרדינלים איטלקיים). מספר החשמנים הגיע לשיא של 194 ב-21 באוקטובר 2003 כשבעת ישיבת הקונציסטוריום מינה יוחנן פאולוס השני בבת־אחת 31 חשמנים. במותו של יוחנן פאולוס השני היו בחבר החשמנים 183 חשמנים, אך רק 117 מהם היו מתחת לגיל 80 ורק הם השתתפו בבחירת בנדיקטוס השישה עשר.
בגדי החשמן

בכנסייה הקתולית מקובל שלכל דרגה בהיררכיה יש צבע משלה (הצבע השולט בבגדי האפיפיור למשל הוא לבן). הצבע השולט בבגדי החשמן הוא גוון מיוחד של אדום־שני המסמל את נכונותו של החשמן למות למען אמונתו (גרסה אחרת, הצבע האדום הוא צבע מלכות). בעת הפולחן הדתי לובש החשמן מעיל בצבע אדום שמעליו גלימת תחרה לבנה שמעליה שכמיה אדומה. על ראשו הוא חובש כיפה בצבע אדום או כובע אדום. הלבוש הרשמי שלא בזמן הפולחן הדתי הוא מעיל שחור ששוליו אדומים וחגור באבנט אדום. הקרדינל עונד טבעת שלפי המסורת נוהגים הקתולים המאמינים לנשקה בעת שהקרדינל מברכם.
מסדרים

על פי כלל 350 מהמשפט הקנוני משנת 1983 מחולק חבר החשמנים לשלושה מסדרים.
המסדר האפיסקופלי – חבריו מכונים בישופים חשמניים (episcopi cardinales).
המסדר הפרסביטריאלי – חבריו מכונים כמרים חשמניים (presbyteri cardinales). הקבוצה בעלת מספר החברים הרב ביותר.
המסדר הדיאקוני – חבריו מכונים דיאקונים חשמניים (diaconi cardinales).
שישה מהבישופים החשמניים משמשים אבות רוחניים לכנסיות בסביבות רומא והם שבוחרים את נשיא חבר החשמנים, הדיקן, אם כי מינוי זה חייב לקבל את אישורו של האפיפיור. הדיקן וסגנו חייבים להתגורר ברומא.
האפיפיור יכול לאשר מינוי של פטריארך מהכנסיות הקתוליות המזרחיות כחבר בחבר החשמנים. בהיבחרו מקבל הפטריארך תואר של בישוף חשמני, אך בלי הזכות לבחור דיקן או להיבחר ככזה.
האפיפיור מקצה לכל הכמרים החשמנים והדיאקונים הקרדינלים אחריות על אחת מהכנסיות ברומא. כל הכמרים החשמניים וכמעט כל הדיאקונים החשמניים הם בעצם בישופים.
חשמנים סודיים

בנוסף לחשמנים ששמם מפורסם יכול האפיפיור למנות חשמנים "אין פקטורה" ("in pectore") בלטינית, דהיינו "בחזֶה". חשמן שמונה כך ידוע רק לאפיפיור. אפילו החשמן שמונה בצורה זו אינו מודע להעלאתו בדרגה. מינוי קרדינלים בצורה זו נועד להגן עליהם או על קהילתם מפני צעדי עונשין שהיו עלולים להינקט לו עובדה זו הייתה גלויה.
אם התנאים משתנים כך שלא נשקפת יותר סכנה לחשמן הסודי, יכול האפיפיור להכריז בפומבי על מינויו של החשמן שדרגתו נקבעת על פי המועד המקורי שבו מינה אותו האפיפיור. אם האפיפיור מת בטרם הספיק לחשוף את זהותו של החשמן הסודי מתבטל המינוי.
זה היה המצב במקרה של יוחנן פאולוס השני שמינה חשמן "אין פקטורה" בזמן כהונתו ששמו נותר עלום גם לאחר מותו ב-2 באפריל 2005. צפוי היה כי צוואתו של האפיפיור תחשוף את זהותו של החשמן הסודי, אך דבר זה לא קרה.
זכויות נוספות

גם אם החשמן לא היה בישוף בעת שהתמנה, הוא זכאי לזכויות הטקסיות של בישוף.
לחשמנים שמורה הזכות להוסיף את הכובע המיוחד המכונה "גאלרו" שלו שלושים ציציות כסמל העתיק של תפקיד החשמן מעל לשלט האצולה שלהם.
לחשמן שמור תואר כבוד מיוחד (באנגלית Your Eminence). כמו כן הופך התואר חשמן חלק בלתי נפרד משמם. כך למשל תוארו באנגלית של החשמן מק'קריק, הארכיבישוף של וושינגטון, הוא: "His Eminence, Theodore Cardinal McCarrick"
חשמנים בתרבות העממית

צ'רלטון הסטון וטים קארי ואחרים שיחקו את תפקידו של הקרדינל רישלייה בעיבודים קולנועיים שונים של "שלושת המוסקטרים".
אורסון ולס שיחק את תפקידו של הקרדינל וולזי בגרסה הקולנועית מ-1966 של המחזה "אדם לכל עת".
הערות שוליים

↑  בהיררכיה הדתית, בישוף היא הדרגה הגבוהה ביותר, ואף האפיפיור הוא הבישוף של רומא
↑  חַשְׁמָן, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  קרדינל, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  ז'אק לה גוף, ימי הבינים בשיאם, דביר, 1993, עמ' 192
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283477805171  BNE: XX526060  BnF: cb11931114p (data)  GND: 4163313-1  LCCN: sh85020199  NKC: ph121465 
בגדי הקרדינל
שלט האצולה של הקרדינל מרפי
אינטרפרון בטא 1b

|  נתונים כימיים |
| --- | --- |
 כתיב כימי:  C908H1408N246O253S6 
 מסה מולרית:  20011.0 גרם למול
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם
 מזהים
 קוד ATC:  L03AB08 
 מספר CAS:  145155-23-3
 
אינטרפרון בטא 1b (שמות מסחריים: בטאפרון, Betaseron  [באמריקה הצפונית], Extavia, ZIFERON) היא תרופה לטיפול בטרשת נפוצה הן בשלב הראשוני של המחלה, שלב המוגדר מסוג התקפי- הפוגתי, והן לאלו שנמצאים בשלב השני של המחלה (50% מהחולים) המוגדר מהלך משני- מתקדם, בשלב זה מתפתחים תסמינים כרוניים ונכות בקרב החולים. האינטרפרון בטא 1b הוא האינטרפרון היחיד המאושר לשלב זה, ומאפשר לסייע בטיפול במחלה עצמה ולא רק בתסמיניה, בניסיון להאט את התקדמות המחלה.
במחקר BENEFIT הוכח כי טיפול מוקדם בבטאפרון יכול לעכב את התקדמות המחלה באופן משמעותי ולדחות את הסיכון להופעת התקף שני. כמו כן טיפול מוקדם באינטרפרון בטא 1b תורם להפחתה בתדירות התקפים לאורך השנים, להפחתה בהופעת נגעים במוח ולשמירה על יכולת קוגניטיבית. אינטרפרון בטא 1b הוא התרופה היחידה לטרשת נפוצה המאושרת בהתוויות רחבות החל מטיפול מוקדם ועד לשלבים מאוחרים במחלה, מה שמעיד על רמת יעילותה הגבוהה.
מנגנון הפעולה

אינטרפרון בטא-1b מווסת את פעילות מערכת החיסון בגוף האדם. אינטרפרונים מיוצרים על ידי תאים בתגובה לנגיפים. שמם ניתן להם על יכולתם "להתערב" בפעולת שעתוק הנגיפים, להפחית את התגובה הדלקתית ובכך למנוע נזק לסיבי העצבים.
אינטרפרון- בטא פעיל בכמה אזורים בגוף, לרבות מחסום הדם-מוח והדם ההיקפי. באמצעות פעולותיו בדם ההיקפי ובמחסום הדם-מוח, אינטרפרון- בטא פועל ישירות במערכת העצבים המרכזית להפחתת התגובה הדלקתית האוטואימונית.
המנגנונים שבאמצעותם אינטרפרון- בטא פועל ב טרשת נפוצה אינם מובנים די הצורך, אך ידוע כי התכונות המשנות את התגובה הביולוגית של אינטרפרון- בטא מתווכות באמצעות יחסי הגומלין שלו עם תאים קולטנים ספציפיים המצויים על פני השטח בתאי גוף האדם. ההתקשרות של אינטרפרון- בטא אל קולטנים אלו משרה את פעולתם של כמה תוצרי גנים שנחשבים למתווכים של הפעולות הביולוגיות .
גילוי האינטרפרונים הביא להתקדמות חשובה ביותר בטיפול בטרשת נפוצה מסוג התקפי- הפוגתי.