כרם נבות
הערות שוליים

↑  אהובה אשמן, תולדות חוה: בנות אמהות ונשים נכריות במקרא, תל אביב, הוצאת ידיעות אחרונות, 2008, עמ' 136.
↑  יאירה אמית, הסיפורת המקראית, בתוך: ספרות המקרא: מבואות ומחקרים, ציפורה טלשיר עורכת, ירושלים, בן צבי, 2001, עמ' 285-284.
↑  צמד המילים "אֲשֶׁר בְּיִזְרְעֶאל" אינו מופיע בתרגום השבעים. לדעת יאירה אמית המילים באות להדגיש לא רק את מקום מוצאו אלא את מקום מושבו. ראו: יאירה אמית, לקרוא סיפור מקראי, תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 61.
↑  יאירה אמית, לקרוא סיפור מקראי, תל אביב, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000, עמ' 61.
↑  ראו: ספר במדבר, פרק ל"ו, פסוקים ז'–ט' וספר ויקרא, פרק כ"ה, פסוק כ"ג. על פי תפיסה זו בני ישראל שואלים את אדמת הארץ מאלוהים ולכן אינם יכולים להעביר את האדמה לידי אחרים.
↑  ספר שמואל א', פרק א', פסוק ח'.
↑  רחל רייך, ויאכלו וישתו, תל אביב, סטימצקי, 2013, עמ' 292.
↑  יאיר זקוביץ, אביעה חידות מני קדם: חידות וחלומות-חידה בסיפורת המקראית, תל אביב, עם עובד, 2005, עמ' 90.
↑  פרנק פולק, הסיפור במקרא, ירושלים, מוסד ביאליק, 1994, עמ' 272.
↑  כך אצל : רד"ק מל"א כא 1 ו-18, מלבי"ם מל"א כא 1, רלב"ג כא 18; כמו כן, זוהי גם הדעה אצל יהודה קיל, ספר מלכים, כרך 1, מוסד הרב קוק, ירושלים 1989, עמ' 412; אליהו שמואל הרטום, ספרי המקרא: מפורשים פירוש חדש בצירוף מבואות, בעריכת מ.ד. קאסוטו, כרך מלכים, הוצאת יבנה, תל אביב, 1913, מל"א יח 45 (עמ' 80), כא 1 (עמ' 90); James A. Montgomery, A Critical and Exegetical Commentary on the Books of Kings, Charles Scribner's Sons, New York 1951 עמ' 330; Gene Rice, Nation Under God: A commentary on the Book of 1 Kings, The Handsel Press, Edinburgh, 1990 עמ' 175; F. W. Farrar, "The first book of Kings", London, 1893',עמ' 477; John Gray, I and II Kings: A Commentary, SCM Press, London 1970, עמ' 438-439; Marvin A. Sweeny, I & II Kings, a commentary, Westminster John Knox Press, London, עמ' 249; Cogan Mordechai, Tadmor Haim, Kings; Garden city, New York, עמ' 476-477; בנימין אופנהיימר, הנבואה הקדומה בישראל, הוצאת י"ל מאגנס, ירושלים, 1984, עמ' 219; יאיר זקוביץ, "כרם היה לנבות" בתוך: מאיר וייס, המקרא כדמותו, שיטת האינטרפטאציה הכוליית, מהדורה שלישית מתוקנת ומורחבת, מוסד ביאליק, ירושלים 1987, עמ' 354–377, עמ' 358-359; יוסף פליישמן, "למשמעותן של בקשת אחאב מנבות ותגובת נבות", בית מקרא 60 (תשע"ה),, עמ' 92; יאירה אמית, "עיצוב ומשמעות בפרשת כרם נבות (מל"א כ"א)", בית מקרא 60 (תשע"ה), עמ' 27; נילי ליפשיץ וגדעון ביגר, "כרם נבות היזרעאלי כרם ענבים או כרם זיתים", בית מקרא (תשנ"ב), עמ' 119; אלחנן סמט, "עיונים בפרשת נבות - מלכ"א, כ"א", מגדים י (תש"ן), עמ' 62; ארנולד ארליך, מקרא כפשוטו, כרך 2, פאפפעלויר'ס, בוכהאנדלונג, ברלין 1899, עמ' 717.
↑  כך למשל: "וַיִּרְכַּב אַחְאָב וַיֵּלֶךְ יִזְרְעֶאלָה" (מל"א יח 45), ובהמשך – "וַיָּשׇׁב יוֹרָם הַמֶּלֶךְ לְהִתְרַפֵּא בְיִזְרְעֶאל" (מל"ב ח 29) וגם – "וַיָּבוֹא יֵהוּא יִזְרְעֶאלָה וְאִיזֶבֶל שָׁמְעָה וַתָּשֶׂם בַּפּוּךְ עֵינֶיהָ וַתֵּיטֶב אֶת רֹאשָׁהּ וַתַּשְׁקֵף בְּעַד הַחַלּוֹן" (מל"ב ט 30). הרטום, שם; רייס, שם.
↑  אצל ליפשיץ וביגר, שם; וכן – ד' אוסישקין, "יזרעאל, מעוזם של אחאב ואיזבל", קדמוניות, מ"ג, 2010.
↑  טליה סוצקובר, "המרחב ומשמעותו בסיפור כרם נבות", בית מקרא 60 (תשע"ה), עמ' 65-91; אריה בורנשטיין, "במקום הרשע שמה המשפט", מגדים כב (תשנ"ד), עמ' 69-77
↑  כך אצל: גרסיאל, שם; רייס, שם; מונטגומרי, שם. הם מציינים גם את הניגוד שבין פנייתו ופעולותיו של אחאב לבין חוקי המלך כפי שמשתמע בשמ"א ח 14: "וְאֶת שְׂדוֹתֵיכֶם וְאֶת כַּרְמֵיכֶם וְזֵיתֵיכֶם הַטּוֹבִים יִקָּח וְנָתַן לַעֲבָדָיו".
↑  פליישמן, שם
↑  כיוון זה בא לידי ביטוי גם אצל פרשני ימי הביניים -מצודת דוד ור"י כספי
↑   ניצה בן־דב, עסיסו של כרם ענבים, באתר הארץ, 9 ביולי 2019
↑  הספר הספרות העברית כגבורת תרבות באתר הוצאת שוקן
נבואת אליהו לאחאב ואיזבל, ציור מאת פרנק דיקסי
אחאב ונבות, איור מאת קריספין ואן דה פאס (אנ'), המאה ה-16
בהצגה "אוכלים", תיאטרון החאן, 2011, מימין לשמאל: עומדים – המלצר (אריאל וולף), אחאב (יהויכין פרידלנדר), נבות היזרעאלי (יוסי עיני); יושבים – אליקים (אריה צ'רנר), שמעי (לירון ברנס) ואיזבל (נילי רוגל).