stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ווארוזאורוס

| ווארוזאורוס |
| --- | --- |
 איור אפשרי של ווארוזאורוס
תקופה
קרטיקון תחתון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: תיראופורה
משפחה:: סטגוזאוריים
סוג:: ווארוזאורוס
מינים
 Wuerhosaurus Homheni  Wuerhosaurus ordosensis
שם מדעי
 Wuerhosaurus ‏ג'ה-מינג, 1973

לוחית של ווארוזאורוס שנמצאת במוזיאון בסין
ווארוזאורוס (שם מדעי: Wuerhosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הסטגוזאוריים אשר חי בסין ומונגוליה של הקרטיקון התחתון והיה מאחרוני בני משפחתו, אשר רובם חיו בתור היורה. הוא קרוי על שם קרבתו לעיר אורקו או "ווארה" (Wū'ěrhé) שבשינג'יאנג בסין, בהם התגלה ב-1973. המאובנים כללו 3 ממצאים מאותו המין. ממצאים נוספים של הדינוזאור התגלו במונגוליה ב-1993, בהם נמצא שלד כמעט שלם שלו. בעבר סברו שהיה מין של סטגוזאורוס.
החוקר גרגורי ס. פאול העריך שהווארוזאורוס מהמין Wuerhosaurus homheni הגיע לאורך 7 מטרים ולמשקל 4 טונות. המין Wuerhosaurus ordosensis היה קטן יותר, באורך 5 מטרים ומשקל 1.5 טונות. הוא היה בעל לוחיות לאורך גבו שהיו נמוכות יותר ממינים אחרים במשפחה אך בעל דוקרנים ארוכים בזנבו. הצוואר היה ארוך יחסית ואולי עזר לדינוזאור לאכול מענפי שיחים ועצים נמוכים.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה הדינוזאורים! ובמשחקי המחשב Jurassic World: Alive, פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic Park: Operation Genesis, עולם היורה: המשחק וJurassic World Evolution 2.
ויקטור קיפלנגט

ויקטור קיפלנגט (באנגלית: Victor Kiplangat; נולד ב-10 בנובמבר 1999) הוא אתלט אוגנדי, אלוף העולם (בודפשט 2023) בריצת מרתון.
ביוגרפיה > 2022 > אלוף חבר העמים הבריטי

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו בברמינגהאם, הממלכה המאוחדת ביולי זכה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:10:55	שעות.
ביוגרפיה > 2023 > אלוף העולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ב-27 באוגוסט זכה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:08:53 שעות, לפני מארו טפרי מישראל (2:09:12 שעות) ולאול גבריסלאסי מאתיופיה (2:09:19 שעות).
שיאים אישיים

ריצת מרתון: 2:05:09 שעות (2022)
ז'יגמונד קולוז'ווארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במאי 1899 חואדין, רומניה 
 פטירה:  23 ביוני 1983 (בגיל 84) לה שו-דה-פון, שווייץ 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוהולי-נג'י לאמנות ולעיצוב 
 
ז'יגמונד קולוז'ווארי (במקיר גרין, בהונגרית: Kolozsvári Zsigmond; בצרפתית: Sigismond Kolos-Vary;‏ (חואדין באימפריה האוסטרו-הונגרית, 19 במאי 1899 – שווייץ, לה שו-דה-פון, 23 ביוני 1983) היה צייר יהודי-הונגרי-צרפתי, מעצב גרפי, פסל, חבר באסכולת פריז.
קורות חיים

ז'יגמונד גרין נולד במשפחה יהודית כבנם של הסוחר לאיוש (גרין) קולוז'ווארי ושל פרנציסקה פרקש (1872–1905). הוא איבד את אמו בגיל צעיר, ואביו התחתן בשנית. בין השנים 1918–1925 הוא סיים את לימודיו באקדמיה ההונגרית לאמנויות שימושיות בבודפשט (שמה היום (אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב). בעת סיורו באיטליה, הוא הושפע מצייר הרנסאנס פאולו אוצ'לו. ב-1926 ביקר בשווייץ ובספרד, אך התיישב בפריז והצטרף לאמנים של אסכולת פריז. ב-1936 הצטרף לאולפן Ateliers 17 בראשות סטנלי הייטר (אנ'). ב-1940 רצה להצטרף לתנועת ההתנגדות הצרפתית עם אשתו. הם ניסו להיכנס לצרפת עם מסמכים מזויפים, אך נעצרו בקו הגבול הזמני וכ"יהודים זרים" נשלחו למחנה המעצר גירס. הם שוחררו ב-1943 ואז מצאו מקלט בשווייץ, שם נאלצו לבלות שמונה חודשים במחנה מאסר. בסתיו 1945 חזר לצרפת עם אשתו וחברתו הרקדנית הצעירה, אותה הכיר בשווייץ. שלוש שנים לאחר מכן, הוא התחתן עם חברתו, איתה נולד לו בן בשם פרנסואה. קולוז'ווארי קיבל אזרחות צרפתית ב-1955.
מעל הכל, האמנות הציור שלו משמעותית. אחרי הדימויים האקספרסיוניסטיים הראשוניים הגיע עידן סוריאליסטי של כעשור. מאוחר יותר הופיעו בתמונותיו נופים שתוארו כשילוב של צורות גאומטריות חוזרות, הוא צייר תמונות מופשטות בין 1950 לבין 1954, ובתקופת הציור האחרונה שלו שחלה מ-1971 עסק בעיקר בקומפוזיציות ליריות.
רעייתו הייתה ארנקה וואהל, לה נישא ב-16 במרץ 1925 בבודפשט. גיסתו ולריה ואל היא צורפת.
עבודותיו באוספים ציבוריים

Musée de Lille, M. d'Arsquo
Art Moderne de la Ville de Paris, M. d'Arsquo
Alger, La Chaux de Fonds (CH), Milwaukee (USA)
ירושלים
המוזיאון לאמנויות יפות, בודפשט
מוזיאון יאנוס פאנוניוס, פץ'.
תערוכות > יחיד

פריז משנת 1928
1943, 1945 – ז'נבה
1959 - ניו יורק, ברלין המערבית
1969 - אוסלו
1962, 1966, 1970 - רוטרדם
1972 - היכל האמנות (בודפשט) (עם פייר סקיי)
1973 - ליסבון
1983 - Hommage à Kolos-Vary, Boulogne-Billancourt.
תערוכות > קבוצתיות נבחרות

1947 - בית הספר האירופי - תערוכה פרנקו-הונגרית, Salon d'Arsquo – Automne, Salon de Mai, Salon de Comparaison (פריז)
1961 - אקול דה פריז, יפן
1970 - הונגרים פריזאים, G. e Zunini
1982 - הומאז' למולדת. תערוכה של אמנים הונגרים החיים מחוץ להונגריה, היכל האמנות, בודפשט.
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon II. (L–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1969.
(לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
Művészeti lexikon I–IV. Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1981–1983. (לקסיקון האמנויות)
מאמרים קשורים

אסכולת פריז
הערות שוליים

↑  "Kolozsvári Lajosné halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 3925/1905. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-28.
↑  "Kolozsvári Andor házasságkötési bejegyzése". נבדק ב-2020-12-28.
↑  "Sigismond Kolos-Vari: Künstler im Lager Gurs 1941 - 1943" (PDF) (בגרמנית). נבדק ב-2020-12-28.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 347/1925. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-12-28.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500714905171  GND: 11856496X  ISNI: 0000 0000 8008 3993  LCCN: nr00027576  RKD: 45536  SIKART: 12102353  SUDOC: 174500440  ULAN: 500104371  VIAF: 100331060   WorldCat (עם VIAF): 100331060
זאב ברא"ז

אין תמונה חופשית
זאב ברא"ז (1869 – 1933) היה איש העלייה השנייה, ממתיישבי פתח תקווה, פרדסן ובנקאי.
קורות חיים

נולד באולקניקי שבליטא (אז באימפריה הרוסית), למשפחת ברא"ז, מצאצאי הרב אלכסנדר זיסקינד מהורודנה (שם המשפחה הוא ראשי תיבות "בני ר' אלכסנדר זיסקינד"). בשנת 1906 עלה לארץ ישראל והתיישב בפתח תקווה. הוא עסק בפרדסנות ובבנקאות. ייסד את "קופת אשראי וחסכון" והיה יו"ר ההנהלה הראשון.
נפטר בשנת 1933, ונקבר בבית הקברות סגולה בפתח תקווה. על שמו רחוב בפתח תקווה.
משפחתו

היה נשוי ללאה-מלכה ברא"ז ואב לעשרה ילדים. בנו משה היה איש האצ"ל וכיהן כסגן ראש המועצה המקומית זכרון יעקב. בתו שרה נישאה לשלמה מכנס, בנו של אהרן לייב מכנס ואביו של עו"ד ידין מכנס. ילדיו של בנו יוסף הם השופט יצחק ברא"ז ועו"ד זאב ברא"ז .
חג סירות הדרקון

חג סירות הדרקון, הידוע גם בשם חג דואן-וו (בפין-יין Duānwǔ Jié ובסינית 端午节), הוא חג מסורתי שנחוג בסין העממית, טאיוואן, סינגפור ומלזיה. ב-2008 הוא הוכר כחג ציבורי בסין העממית לראשונה מאז שנות הארבעים. חג סירות הדרקון הוא אחד החגים הראשים בלוח השנה הסיני.
החג נחוג כל שנה ביום החמישי של החודש החמישי על פי לוח השנה הסיני, ולכן אין לו תאריך קבוע בלוח הגרגוריאני. על פי רוב יחול החג בסוף חודש יוני, אולם ב-2013, למשל, חל החג ב-12 ביוני.
הפסטיבל נערך לזכר המשורר הסיני צ'ו יואן (Qu Yuan בפין-יין ובסינית 屈原), שעל פי המסורת התאבד בשנת 278 לפנה"ס, כשקפץ לנהר במחאה על השחיתות שפשתה סביב בתקופתו. תושבי המקום יצאו לחפש את גופתו שנסחפה, והשתמשו בסירות בצורת דרקון על מנת להפחיד את הדגים ולמנוע מהם לאכול את גופת המשורר.
במהלך החג נהוג לבקר באגם דונג-טינג (Dòngtíng Hú בפין-יין ובסינית 洞庭湖) שבדרום מחוז חונאן, שם לפי המסורת נסחפה גופת צ'ו יואן. במהלך החג מתמלא האגם בסירות צבעוניות בצורות דרקונים ובמאות אלפי מבקרים. המאכל המזוהה ביותר עם החג הוא דזונג-דזה, מעין ממתק אורז דביק ממולא בשעועית אדומה ועטוף בעלי במבוק.
ראו גם

חג אמצע הסתיו
ויקטור קלאסון

ויקטור יוהאן אנטון קלאסון (בשוודית: Viktor Johan Anton Claesson; נולד ב-2 בינואר 1992) הוא כדורגלן שוודי, המשחק בקשר בפ.צ. קופנהגן.
קריירת מועדונים

קלאסון התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של ורנאמו ובגיל 16 הצטרף לקבוצה הבוגרת ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונת 2011 רשם 13 שערים ב-29 משחקים.
בינואר 2012 קלאסון חתם באלפסבורג מליגת העל השוודית. בעונתו הראשונה, זכה עם הקבוצה באליפות הקבוצה ועונה לאחר מכן, זכה עם הקבוצה בגביע השוודי.
ב-25 בינואר 2017 חתם קלאסון לשלוש עונות וחצי בקרסנודאר מליגת העל הרוסית. ב-16 בפברואר ערך קלאסון את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–1 נגד פנרבחצ'ה במסגרת הליגה האירופית. במשחק זה, אף נבחר ל"איש המשחק". ב-28 בפברואר 2017, כבש את צמד נגד אורל.
ב-30 במרץ 2022 קלאסון חתם בפ.צ. קופנהגן מליגת העל הדנית.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, קלאסון שיחק בנבחרות הצעירות של שוודיה. ב-18 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת שוודיה בניצחון 0–2 נגד בחריין. 5 ימים לאחר מכן, הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–5 נגד קטר.
קלאסון, השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2018.
תארים

ליגת העל השוודית: 2012
הגביע השוודי: 2013/2014
גביע המלך: 2013
הקשר השוודי של השנה: 2018
ויליאם קנטרידג'

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1955 (בן 69) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויטווטרסראנד  L'École Internationale de Théâtre Jacques Lecoq 
 תקופת הפעילות:  1979–2009 (כ־30 שנה) 
 תחום יצירה:  אמנות הבמה 
 פרסים והוקרה:  פרס נסיך אסטוריאס לאמנות (2017)  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה החופשית של בריסל (17 בנובמבר 2021)  פרס קיוטו באמנות ופילוסופיה (2010)  פרס דן דוד (2012)  פרימיום אימפריאל (2019)  טבעת הקיסר של גוסלאר  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 
ויליאם קנטרידג' (באנגלית: William Kentridge; נולד ב-28 באפריל 1955) הוא אמן יהודי דרום אפריקאי, צייר, רשם ואנימטור, שחקן תיאטרון ובמאי אופרות. קנטרידג' נודע בציוריו, בתחריטיו ובמיוחד בסרטיו המצוירים אותם יצר בעזרת רישומי פחם. הוא יצר בין השאר גם קולאז'ים, הדפסים ופסלים. סוגיות פוליטיות וחברתיות בוערות בדרום-אפריקה עמדו במרכז יצירתו.
קורות חיים

ויליאם קנטרידג' נולד ביוהנסבורג כדור שלישי בדרום אפריקה במשפחה יהודית שמוצאה בליטא. שם המשפחה בא משם המשפחה המקורי של הסב, "קנטרוביץ'". הוריו כעורכי דין ייצגו שחורים וקטגוריות מופלות אחרות באוכלוסייה נגד תביעות משפטיות שבבסיסן עמדה אידאולוגיית האפרטהייד (שהפכה רשמית במדינה בשנת 1948) ומדיניות הדיכוי של השלטון. אמו פליציה נחומה קנטרידג', לבית גפן, הייתה אחד המייסדים של הקליניקה המשפטית לזכויות האדם Legal Resources Centre, בעוד האב, סר סידני קנטרידג', היה, בין השאר, סניגור במשפטים מפורסמים כמו משפט הבגידה נגד נלסון מנדלה בשנת 1956, המשפטים נגד אלברט לוטולי ודזמונד טוטו.
ויליאם קנטרידג' למד בבית הספר ע"ש אדווארד השביעי בהוטון, יוהנסבורג ונתגלה כילד מחונן.
בשנת 2016 היה קנטרידג' האמן הראשון בהיסטוריה עם קטלוג מקיף של יצירותיו מימי ילדותו.
בשנת 1976 סיים קנטרידג' עם תואר ראשון B.A את לימודיו במדעי המדינה ולימודים אפריקאים באוניברסיטת ויטווטרסראנד (1976-1973) ולאחר מכן עד שנת 1978 למד אמנויות - ציור ורישום - בקרן לאמנות של יוהנסבורג (Art Foundation). סיים גם לימודים אלה עם תואר ראשון באמנויות. באותן השנים עבד כצייר בהפקות קולנוע, לימד חריטה והשתתף בפרויקטים של Resistance Art Movement. בשנת 1981 נסע לפריז בצרפת כדי ללמוד תיאטרון ופנטומימה בבית הספר הבינלאומי של תיאטרון ז'אק לקוק. בשנות ה-80 של המאה ה-20 מצא קנטרידג' עבודה כעוזר לאחראי על האביזרים ואחר כך גם בבימוי בכמה סדרות וסרטי טלוויזיה.
קורות חיים > פעילותו הרב-תחומית

בשנת 1985 יצר קנטרידג' את סרט האנימציה הראשון שלו בעזרת שיטה שהוא קרא לה "אנימציה לעניים" באמצעות צילום רישומי פחם. פרט ליצירת רישומים ולסרטי אנימציה נוספים (Drawings for Projection 9), המשיך קנטרידג' להקדיש עניין גם לאהבתו לתיאטרון. בשנים 1991-1975 היה כשחקן ובמאי חבר בלהקת התיאטרון Junction Avenue ביוהנסבורג ובסווטו.
בשנת 1988 היה קנטרידג' אחד ממייסדי "הקואופרטיב של יוצרי סרטים החופשיים" (Free Film-makers Co-Operative) ביוהנסבורג.
בשנת 1992 התחיל לעבוד כשחקן, במאי ומעצב תפאורות בלהקת תיאטרון הבובות The Handspring Puppet Company. להקה זו ביצעה מחזות כמו "וויצק" מאת גאורג ביכנר, פאוסט מאת גיתה ושני מופעים שקנטרידג' יצר יחד עם ג'יין טיילור בהשראת המלך אובו מאת אלפרד ז'ארי - Ubu Tells the Truth (אובו מספר את האמת) ו-Ubu and the Truth Commission (אובו וועדת האמת) (1997). אלו היו כולן הפקות בלתי קונבנציונליות, תוך שילוב של אנימציה והופעה על הבמה של מריונטות ובובנאים.
בשנת 2001 יצר קנטרידג' אופרטה בשם "זנו בארבע אחה"צ" המבוסס על הרומן של איטלו זבבו "תודעתו של זנו" משנת 1923, בו שילב תיאטרון צללים, קולנוע, מוזיקה ותיאטרון רגיל.
כאמן מגויס, שילב עוד משנות ה-1970 ושנות ה-1980 ביצירות כמו כרזות, רישומים ומופעי תיאטרון פוליטיקה ושירה. לצד מחאה נגד האפרטהייד, הקולוניאליזם והטוטליטריזם מופיעים ביצירותיו קטעים כמו-חלומיים, עם ניואנסים ליריים וקטעים קומיים. מיזוג זה מאפשר למסריו להיות עוצמתיים ומרתקים. האמצעים הליריים עזרו לקנטרידג' להעביר חזון סמלי ועכשווי על דרום אפריקה. דמותו של סוהו מופיע שוב בסרטו המצויר "Tide Table (לוח הגאות והשפל) (2004-2003) המתייחסת למחלוקות סביב מגפת האיידס בדרום אפריקה.
בסדרת גובלנים (2007-2001) יצר קנטרידג' שורה של צלליות מורכבות הרקומות ממוהר על אריגי סטן מן המאה ה-19.
בשנת 2005 ביים קנטרידג' הפקה של האופרה "חליל הקסם" מאת מוצרט שהוצגה בבכורה בתיאטרון לה מונה בבריסל ואחר כך בצרפת, איטליה, ישראל, ארצות הברית ודרום אפריקה.
הוא זכה לפרסום בינלאומי בשנת 1997 על ידי השתתפותו בביאנלה של יוהנסבורג, בביאנלה של הוואנה וב"דוקומנטה X" בקאסל.
קנטרידג' נשוי לאן סטנוויקס, אימונולוגית, ויש לו שלושה ילדים. הוא מתגורר ועובד ביוהנסבורג.
יצירות > ציורים

עד לאמצע שנות ה-1970 יצר קנטרידג' ציורים ורישומים. בשנת 1979 יצר 20–30 מונוטיפים שנודעו לימים כסדרת "Pit". בשנת 1980 חרט כ-50 תחריטים בפורמט קטן להם קרא "סצנות בית". שתי סדרות הדפסים אלה הטביעו את חותמן בזהותו כאמן, זהות שאותה המשיך לפתח במדיות שונות. על אף המשך חיפושיו בתחום המדיות הלא מסורתיות יסודות אמנותו היו מתמיד הרישום וההדפס.
בשנת 1987 התחיל לעבוד על קבוצת ציורים בפחם ופסטל, המבוססים על ציורו של ואטו "ההפלגה לקיתרה". יצירות חשובות אלה, שהטובות מביניהן משקפות נוף עירוני דיסטופי, מוכיחות את המודעות ההולכת וגוברת של האמן לגמישות המרחב והתנועה.
בשנים 1996–1997 יצר קנטרידג' תיק של שמונה הדפסים תחת הכותרת "אובו אומר את האמת", המבוסס על המחזה משנת 1896 של אלפרד ז'ארי, "המלך אובו".
הדפסים אלה מתייחסים לעבודות הוועדה לאמת ולפיוס שפעלה בדרום אפריקה אחרי קץ האפרטהייד.
ב-2012 העביר קנטרידג' "שישה שיעורי רישום" כחלק מהרצאות נורטון באוניברסיטת הרווארד, שבהם הציג את העבודה בסטודיו והסטודיו כמקום ליצירת משמעות.
הוא הציג במסגרת שיעורים אלה רישומים גדולים בדיו הודי של עצים אופייניים לדרום אפריקה על רקע עמודי אנציקלופדיה שנקרעו והורכבו מחדש
כל רישום, המשתרע על עמודים רבים מכמה ספרים, מוצג כפאזל.
יצירות > סרטים מצוירים

בשנים 1989–2003 יצר קנטרידג' סדרה של תשעה סרטים מצוירים תחת הכותרת המשותפת
Drawings for Projection ‏ 9. זירת עלילתם היא הנוף החרב של אזורי התעשייה והמחצבות
שבדרום יוהנסבורג, על המפעלים והמכרות הנטושים, המזבלות ומצבורי המשקעים שבו, סמל לעוולות ולאי צדק. בראשון בסרטים אלה, "יוהנסבורג, העיר שנייה הגדולה אחרי פריז" (Johannesburg, 2nd Greatest City After Paris) שנוצר מתוך 25 ציורים, מופיעים הגיבורים הראשיים - איש העסקים החמדן, המכופתר וחסר הרגשות סוהו אקשטיין (ש"קנה חצי מיוהנסבורג") והאידיאליסט הרומנטי החצי-עירום פליקס טייטלבוים. הסרט חוקר את המטרות המנוגדות של שני האנשים האלה ואת מאבקי המעמדות בדרום אפריקה. הנוף המדכא של הקרקעות ההרוסים על ידי שנים רבות של כריית מחצבות מככב במיוחד בסרט השישי בסדרה - History of the Main Complaint (היסטוריית התלונה העיקרית).
יצירת הסרטים על ידי תהליך מתמיד של מחיקה וציור מחדש בפחם, בעפרון או בצבעי פסטל, משקף את תהליכי הזיכרון והשחזור בהיסטוריה העכשווית של סרום אפריקה. המחיקות מסמלים כם את הנוף המנוצל והמצולק של המדינה
בשנת 1985 יצר קנטרידג' טריפטיך באמצעות מדיה מעורבת, הנקרא "סעודת השייטים" והמבוסס על ציורו המפורסם של פייר-אוגוסט רנואר. הגבורים הסועדים מוקפים בסביבה הרוסה וחרוכה העומדת בניגוד עם הסגנון ועם בחירת הצבעים.
יצירות > בתחום האופרה

קנטרידג' הוזמן לעצב תפאורות ולביים אופרות. בעבודת הבימוי באו לידי ביטוי תפיסותיו הפוליטיות, מומחיותו בסרטי אנימציה ובעולם הבובנאות וכו'.
הוא ביים את Il ritorno d'Ulisse in patria ("שיבת אוליסס למולדתו") מאת קלאודיו מונטוורדי, את "חליל הקסם" מאת מוצרט ואת "האף" מאת שוסטקוביץ'. אחר כך שיתף פעולה עם המלחין הצרפתי פרנסואה סאראן במופע שנקרא "מברקים מהאף", שבו ביים ועיצב את התפאורה. ב-2015 ביים קנטרידג' במטרופוליטן אופרה בניו יורק את האופרה "לולו" מאת אלבן ברג בהפקה משותפת של האופרה הלאומית האנגלית והאופרה הלאומית ההולנדית. מופע עם אופרת ווצק מאת ברג בבימויו זכה לתגובות נלהבות בפסטיבל זלצבורג באוגוסט 2017.
יצירות > גובלנים

החל משנת 2001 החל קנטרידג' ביצירת גובלנים לפי סדרת רישומים שבהם דמויות מעורפלות משורבבות על נייר בנייה קרוע שובצו בקולאז'ים על רקע בצורת רשת המעוצב ממפות של אטלס מן המאה ה-19. כדי להעביר צורות אלה לגובלנים עבד קנטרידג' בשיתוף פעולה הדוק עם הסטודיו לגובלנים על שם סטיבנס ביונסבורג. בעבודה זו נעזר קנטרידג' בצילום ובצבעים לצביעת מוחאייר.
יצירות > פסלים

ב-2009 יחד עם גרהרד מארקס, יצר קנטרידג' פסל פלדה בגובה 10 מ' בשם "המהלכת באש" מייצגת דמות נשית עם מנגל על ראשה. הפסל הוצב בקצה אחד של הגשר אליזבת בניוטאון יוהנסבורג.
ב-2012 בנה בעיר נאפולי את הספל "האביר מטולדו".
פרסים ואותות הוקרה

מסדר האמנויות והספרות של צרפת בדרגת מפקד
עיטור המסדר איחאמנגה של דרום אפריקה
2008 - פרס אוסקר קוקשקה
2010 - פרס קיוטו
2012 - פרס דן דוד
2013 - תואר דוקטור לשם כבוד באמנויות מטעם אוניברסיטת ייל
2017 - פרס נסיכת אסטוריאס
2019 - פרס התרבות היפני פרמיום אימפריאלה
תערוכות

1995 : הביאנלה של איסטנבול
1996 - הביאנלה של סידני
1997 : Documenta 6 בקאסל
1998 : בביאנלה 24 בסן פאולו
1993, 1999, 2005 : בביאנלה של ונציה
1999: Carnegie International
1999, 2006 : המוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק
2000 : הביאנלה של שנגהאי
2001 :Hirshhorn Museum and Sculpture Garden בוושינגטון
2001 : המוזיאון החדש לאמנות עכשווית בניו יורק
2002 : במרכז פומפידו בפריז
2002: Documenta 11 בקאסל
2004 : ב-Castello di Rivoli באיטליה
2004 : מוזיאון המטרופוליטן לאמנות בניו יורק
2004 : טריאנלה של אוקלנד (ניו זילנד)
2005 : מוזאון גוגנהיים בברלין
2007 : Moderna Museet בסטוקהולם
2008 : Philadelphia Museum of Art
2008 :תערוכה רטרוספקטיבית גדולה במוזיאון לאמנות עכשווית בסן פרנסיסקו
2010 : במוזיאון לובר ובגלריה הלאומית ז'ה דה פום בפריז
2011 : מוזיאון ישראל
2012 : Documenta 13 בקאסל
2015 : בביאנלה של ונציה (הוקרה לפזוליני)
2016 : NO IT IS ! מרטין-גרופיוס-באו בברלין
תערוכות > סרטים

| --- | --- |
 1989 Johannesburg:2nd Greatest City After Paris  1990 Monument  1991 Mine  1991 Sobriety, Obesity & growing old  1994 Felix in Exile  1996 History of the Main Complaint:  1996-97 Ubu Tells the Truth  1998 Weighing and Wanting  1999 Stereoscope  2001 Medicine Chest  2003 Automatic Writing

סרטיו הוצגו בשנת 2004 בפסטיבל הסרטים בקאן.
לקריאה נוספת

Charlotte Bonham-Varter and David Hodge - The Contemporary Art Book, Goodman, London 2016
Dan Cameron, Carolyn Cristov-Barkagiev, J.M. Coetzee, William Kentridge, London 1999
Carolyn Cristov-Barkagiev, William Kentridge, exhibition catalogue, Palais des Beaux-Arts, Brussels 1998
הערות שוליים

1 2 3  C.Bonham-Carter,D.Hodge עמ' 130
↑  British-Palestinian Mona Hatoum wins top Japanese art prize באתר The National,‏ 17 בספטמבר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007509732205171  PLWABN: 9810654155805606  AGSA: 11158  BIBSYS: 15764  BNE: XX1041405  BnF: cb12241475v (data)  CANTIC: a10305695  CiNii: DA14993372  GND: 119119811  ISNI: 0000 0000 8160 4957  KulturNav: f79f6c92-0c47-443b-8da7-1dca1ae8feaa  LCCN: no98082971  LNB: 000195229  MusicBrainz: 18736635-5b5c-41a9-b8dc-4c4ad1fe586b  NDL: 01184010  NGV: 9374  NKC: js20060303007  NLA: 49144003  NTA: 202734846  RERO: 02-A024176972  RKD: 225417  SELIBR: 294126  SNAC: w6dp21js  SUDOC: 085259470  Trove: 1488667  ULAN: 500116197  VIAF: 84246710   WorldCat (עם VIAF): 84246710
ועדה מייעצת למערכות מידע בחלל

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־42 שנים) 
 www.ccsds.org
 
הוועדה המייעצת למערכות מידע בחלל (CCSDS) נוסדה בשנת 1982 עבור סוכנויות חלל ממשלתיות כדי לדון ולפתח סטנדרטים מערכות מידע בחלל. כיום מורכבת מ-11 סוכנויות חברות, עשרים ושמונה סוכנויות משקיפים ומעל 140 שותפים תעשייתיים, הוועדה פועלת ותומכת בשיתופי פעולה בין סוכנויות חברות באמצעות הקמת תקני נתונים ומערכת.  על פי אתר האינטרנט של הארגון, יותר מ-1000 משימות חלל השתמשו בתקני נתונים ומערכות שנוצרו על ידי CCSDS. הפעילויות של CCSDS מאורגנות סביב שישה תחומי נושא ומורכבות מקבוצות עבודה רבות בתוך סביבת קבוצת העבודה השיתופית הכוללת (CWE).
פרסומים ותקנים

ה-CCSDS מחולק ל-6 תחומים טכניים:
שירותי אינטרנט בחלל
שירותי תפעול משימה וניהול מידע
שירותי ממשק משולבים בחלליות
הנדסת מערכת
שירותי תמיכה משותפים
שירותי קישור חלל
ה-CCSDS פיתח תקני נתונים ומערכות מידע בהן מגוון תחומים הכוללים יצירת נתונים, שידור, ניהול ושימור, כמו כן גם את המערכות התומכות בנתונים אלה. אלה כוללים פרוטוקולים ורישומי רשתות לתקשורת בחלל, בינתם גם תוספות למפרטי פרוטוקול האינטרנט הבין-פלנטרי ותקשורת החלל. תקנים אחרים כוללים XML Telemetric ו-Command Exchange ומסגרות כגון Mission Operations Services Concept  ו־Open Archival Information System,  האחרון, מודל שאומץ גם על ידי הקהילה הרחבה של שימור דיגיטלי ואוצרות נתונים .
חלק מהתקנים שפותחו על ידי הוועדה הם:
שירותי CCSDS Mission Operations
CCSDS File Delivery Protocol (CFDP)
גיליונות נתונים אלקטרוניים (EDS)
הרחבת קישור שטח (SLE)
XML Telemetric and Command Exchange (XTCE)
חֲבֵרוּת

כל מדינה המשתתפת בוועדה יכולה לשלוח ארגון אחד שיהיה חבר בסוכנות. 11 הסוכנויות החברות הנוכחיות ב-CCSDS הן:
Agenzia Spaziale Italiana (ASI), סוכנות החלל האיטלקית, איטליה
סוכנות החלל הקנדית (CSA), קנדה
Centre National d'Etudes Spatiales (CNES), המרכז הלאומי לחקר החלל, צרפת
מינהל החלל הלאומי של סין (CNSA), סין
Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt (DLR), גרמניה
סוכנות החלל האירופית (ESA)
המכון הלאומי לחקר החלל (INPE), ברזיל
סוכנות חקר החלל של יפן (JAXA), יפן
מינהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי (NASA), ארצות הברית
ROSCOSMOS, רוסיה
סוכנות החלל הבריטית, בריטניה
ראו גם

רשימת סוכנויות החלל הממשלתיות
הערות שוליים

↑  "The Consultative Committee of Space Data Systems. Official Website". Public.ccsds.org. ארכיון מ-2008-12-20. נבדק ב-2013-12-01.
↑  "Collaborative Working Groups". Cwe.ccsds.org. ארכיון מ-2013-12-03. נבדק ב-2013-12-01.
↑  "CCSDS Publications". Public.ccsds.org. ארכיון מ-2014-03-28. נבדק ב-2013-12-01.
↑  "Mission Operations Services Concept" (PDF). Public.ccsds.org. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2013-05-31. נבדק ב-2013-12-01.
↑  "Open Archival Information Systems" (PDF). Public.ccsds.org. ארכיון (PDF) מ-2013-10-20. נבדק ב-2013-12-01.
↑  "Member Agencies". ארכיון מ-2017-07-21. נבדק ב-2014-09-26.
ויקטור קטלה

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1869 ל'אסקלה, ספרד 
 פטירה:  27 בינואר 1966 (בגיל 96) ל'אסקלה, ספרד 
 שם לידה:  Caterina Albert i Paradís 
 מדינה:  ספרד 
 מקום קבורה:  בית בקברות הישן של  ל'אסקלה 
 שם עט:  Víctor Català Ficu, Marc de Rialp, Caterina Alberto 
 שפות היצירה:  ספרדית, קטלאנית, צרפתית 
 סוגה:  מודרניזם 
 זרם ספרותי:  מודרניזם קטלאני 
 יצירות בולטות:  Solitud, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  פרס פסטרנאת (1909) 
 
קָטֵרִינָה אַלְבֶּרְט אִי פָּרָדִיס (בקטלאנית: Caterina Albert i Paradís‏; 11 בספטמבר 1869 – 27 בינואר 1966), הידועה בעיקר בשם העט וִיְקטוֹר קָטָלָא (Víctor Català), הייתה סופרת וציירת קטלאנית ואחת הנציגות הבולטות של המודרניזם הקטלאני.
תרגוממים לעברית

בדידות, תרגמה ליה נירגד, הוצאת אפרסמון, 2022.
ביבליוגרפיה

Víctor Català, "Solitud"; Estudi preliminar amb propostes de treball i de comentaris de text a cura de Toni Sola. Edicions 62, Barcelona, 2005
ועדה מסדרת

.
ועדה מסדרת היא שיטה להרכבת רשימת מועמדים של מפלגות לקראת בחירות. שיטה זו הייתה נהוגה בעבר בקרב רוב המפלגות בישראל לקראת הבחירות לכנסת. כיום שיטה זו מקובלת בעיקר בקרב מפלגות קטנות.
בשיטה זו מוסדות המפלגה ממנים ועדה, המורכבת מבכירי המפלגה, לשם הרכבת רשימת המפלגה שתוגש לוועדת הבחירות המרכזית (לרוב ראש הרשימה נבחר עוד לפני הרכבת הוועדה, בבחירה נפרדת במוסדות המפלגה).
ועדה זו משבצת ומסדרת את סדר המועמדים ברשימה, לרוב תוך התייחסות ליחסי הכוחות בין הקבוצות והמגזרים המרכיבים את חברי המפלגה. בדרך כלל הוועדה מונה בין שלושה לחמישה משתתפים (בכך נבדלת השיטה משיטה שבה מורכבת הרשימה על ידי אדם אחד, לרוב ראש הרשימה).
יתרונות וחסרונות

יתרונותיה של שיטת הוועדה המסדרת נובעים מכך שהיא מאפשרת בקרה על רשימת המועמדים (לעומת שיטות של בחירה על ידי גוף בוחר, בהן הרכב הרשימה אינו צפוי מראש). לכן ניתן להרכיב רשימה שתיתן ייצוג לכל הקבוצות ולכל המגזרים שבמפלגה, לגוון את הרשימה, וגם לצרף מועמדים איכותיים שאינם עסקנים פוליטיים או מועמדים חסרי השפעה בקרב חברי המפלגה או מוסדותיה.
יתרון נוסף הוא עלותה הכלכלית הנמוכה של השיטה, לעומת שיטות הבחירות המקדימות. שיטה זו חוסכת כסף לקופת המפלגה (ובעקיפין גם לציבור), מונעת את התלות של המועמדים בתרומות כספיות וגם מצמצמת את ההבטחות למתן משרות וטובות הנאה אחרות לחברי הגוף הבוחר.
מאידך שיטה זו נחשבת כשיטה דמוקרטית פחות, מפני שקביעת אופי הרשימה תלוי במספר אנשים מצומצם, ולא בגוף בוחר, ולכן אינה מקיימת את עיקרון הכרעת הרוב, ואינה מאפשרת תחרות הוגנת בין חברי המפלגה על הזכות להיבחר לכנסת. מכיוון שחברי הרשימה ממונים ולא נבחרים הרשימה משקפת פחות את רחשי הציבור ודעת הקהל.
כמו כן בחירת המועמדים סובלת מהעדר שקיפות, שהרי המועמדים אינם נבחרים על פי קריטריונים ברורים. נוסף לכך, בשיטה זו לעיתים נדחקים מהרשימה אישים שמהווים אופוזיציה להנהגת המפלגה.