stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סיב פחמן

אריג של סיבי פחמן
משטח פלסטיק מחוזק בסיבי פחמן המשמש במסוקים קטנים המופעלים בשלט רחוק
סיב פחמן (לעיתים מכונה קרבוֹן, מאנגלית: Carbon fibers) הוא חומר המורכב מסיבים דקים במיוחד המכילים בעיקר אטומי פחמן. קוטר הסיבים נע בין 0.005 ל-0.010 מילימטר. סיבי הפחמן מאורגנים בגבישים זעירים הסדורים בהתאמה טובה לאורך הסיב. מבנה זה מקנה להם חוזק רב יחסית לגודלם הזעיר. השימוש הבסיסי ביותר בחומר מתקבל על ידי שזירת כמה אלפי סיבים לחוט בעל חוזק רב. את החוטים ניתן לשזור לאריג שגם הוא נהנה מחוזק רב ומשקל קל יחסית. יישום נוסף מתקבל באמצעות טבילת אריג סיבי פחמן בתרכובת מותכת כדוגמת אפוקסי לשם יצירת חומרים מרוכבים המאפשרים לעצב משטחים חזקים בעלי משקל קל. אריגים ומשטחים אלו מכונים לעיתים בפשטות, סיבי פחמן.
סיבי פחמן נמצאים בשימוש במוצרים הדורשים חוזק גבוה יחסית למשקל. ייצור סיבי הפחמן יקר יחסית, אך ניתן למצוא אותם במוצרים בתעשיית התעופה והחלל, בהנדסה אזרחית ובמוצרים המיועדים לביצועים גבוהים בתעשיית הרכב כדוגמת אופנועי מרוץ וביגוד רכיבה נלווה.
היסטוריה

סיבי הפחמן הראשונים יוצרו במעבדה של חברת יוניון קארבייד האמריקנית ב-1958 על ידי רוג'ר בייקון. תהליך הייצור היה מבוסס על חימום של סיבי משי מלאכותי, המבוססים על תאית. תהליך זה הוכח כלא יעיל כיוון שהתוצר הכיל רק 20 אחוז של פחמן. מספר שנים אחר כך פותחה שיטת הפקה שהתבססה על המרת הפולימר פוליאקרילוניטריל (PAN) והפיקה תוצר המכיל 55 אחוז פחמן. השיטה הוכחה כמוצלחת והפכה מאז לשיטה העיקרית להפקת סיבי פחמן. ב-1969 נארג לראשונה אריג העשוי מסיבי פחמן על ידי חברה בריטית. מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 נעשו ניסיונות נוספים לאיתור חומרי גלם לייצור סיבי פחמן ונמצאו חומרים המבוססים על תוצרי נפט, המאפשרים לייצר סיבים בעלי 85 אחוז פחמן המתאפיינים באלסטיות וחוזק טובים.
אופן יצור בטכנולוגיית PAN

אבקת אקרילו-ניטריל מעורבבת בפלסטיק נוסף, למשל מתיל אקרילט או מתיל מתאקרילט. התערובת עוברת פלמור בתרחיף או בתמיסה על ידי קטליסט ליצירת פולי-אקרילו-ניטריל (PAN). הפולי-אקרילו-ניטריל מועבר דרך פיה ונמתח ליצירת סיב דק. בשלב זה מועברים הסיבים לתנור בטמפרטורה של 200–300 מעלות צלזיוס לכ-30 עד 120 דקות. בטמפרטורות אלו ובנוכחות חמצן עובר הסיב תהליך של סידור מולקולרי מחדש אשר בסופו משתנה מבנהו מאופי קווי לבעל מבנה סולם. מבנה הסולם מקנה לסיב עמידות תרמית גבוהה.
לאחר מכן עובר הסיב לתנור בטמפרטורות של 1,000–3,000 מעלות צלזיוס תוך כדי מתיחה ובלחץ גבוה של גזים שלא מאפשרים נוכחות חמצן. ללא חמצן הסיב לא נשרף ובמקום זאת הקשרים הבין-אטומיים רועדים בחוזקה ומסירים כמעט את כל האטומים שאינם פחמן. התוצר הסופי הוא סיב עשוי פחמן במבנה שטוח, בדומה לגרפיט, אך מתמשך ואינסופי. כדי לאפשר הדבקה טובה של הסיב לדבק שיקשור אותו לכדי חומר מרוכב (המכונה מטריצה), הוא עובר טיפול פני שטח על ידי חמצון.
יישום

היישום הנפוץ ביותר של סיבי פחמן הוא ביצירת משטחי פלסטיק מחוזקים בסיבי פחמן. סיבי הפחמן נארגים בתבניות שונות המותאמות ליישום הנדרש ואחר כך החלק מופק באחת ממספר שיטות הנבחרת לפי האופי הרצוי של החלק (רמת קשיחות, ברק, בעל צורה מפותלת ועוד). אחת השיטות מתבססת על שימוש בריק לשם הזרקה נקייה של החומר העוטף את הסיבים, למשל אפוקסי, על גבי אריג הסיבים, ומניעת בועות גז שעשויות להיוותר במשטח ולגרום להחלשתו באופן משמעותי. כדי לשמור על חוזק גבוה, מקובל גם שימוש במכונת חימום המייבשת ומעקרת את המשטח.
משטחי סיבי פחמן משמשים כמרכיב במוצרים שונים. לדוגמה:
מטוס בואינג 787 מכיל משטחי סיבי פחמן.
דגמי אופניים שונים עשויים משלדת סיבי פחמן.
חלקי אופנועים המיועדים לביצועים גבוהים עשויים מסיבי פחמן. לדוגמה דוד פליטה במערכת הפליטה, מעטה פיירינג, מחברים שונים ועוד. גם ביגוד רכיבה לאופנועים כמעילי עור וכפפות מכילים משטחי חיזוק מסיבי פחמן.
מחבטי טניס, חכות, מוטות הליכה, מפרטים לגיטרה וסנפירים לצלילה חופשית העשויים מסיבי פחמן.
חברת פגאני בונה את שלדת מכוניות העל שלה מיציקת אריג סיבי פחמן.
חברת אלפא רומיאו בנתה את מכונית הספורט אלפא רומיאו 4C מיציקת סיבי פחמן בגוף הרכב.
יצרנית הרכב פיג'ו בנתה את מכוניות המרוץ פיג'ו 905,  פיג'ו 908  HDi FAP  ו- פיג'ו 908 מיציקת סיבי פחמן בגוף הרכב.
מארז גוף דגם מכונית העל הספרדית ה"GTA ספאנו" בנוי מיציקת סיבי פחם בתוך גוף הרכב, שזורים עם טיטניום וקוולאר.
מכונית הספורט Ruf SCR 2018 בנויה מיציקת סיבי פחם בתוך גוף הרכב
מכוניות פורמולה 1 עשויות ברובן מסיבי פחמן
בשנים האחרונות מייצרים גם קשתות לכלי מיתר כגון כינורות, מסיבים אלו
תותבות לגפיים קטועות מיוצרות מיריעות סיבי פחמן, וישנם גם רכיבי קפיץ, כמו כף רגל "צ'יטה" שעשויים משכבות רבות של סיבי פחמן
ראו גם

גרפן
ננו-צינורית פחמן
הערות שוליים

↑  דגם "Ruf SCR 2018" roadandtrack.com/car-shows/geneva-auto-show/a19128731/ruf-scr-geneva-reveal-specs-photos-info
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283485805171  GND: 4128150-0  LCCN: sh85020118  NDL: 00575787 
סיב פחמן בהשוואה לשערה אנושית
ברנט סקוקרופט

ברנט סקוקרופט (באנגלית: Brent Scowcroft;‏ 19 במרץ 1925 – 6 באוגוסט 2020) היה קצין בחיל האוויר של ארצות הברית, שלאחר שירותו שימש פעמיים בתפקיד היועץ לביטחון לאומי של ארצות הברית, בפעם הראשונה בממשלו של הנשיא ג'רלד פורד, ובפעם השנייה בממשלו של הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש. הוא גם שימש כיועץ צבאי לנשיא ריצ'רד ניקסון וכסגן העוזר לנשיא לענייני ביטחון בממשליהם של ניקסון ופורד. בשנים 2001–2005 הוא כיהן כיושב ראש הוועדה המייעץ לנשיא לענייני מודיעין, בממשלו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש וסייע לנשיא ברק אובמה לבחירת צוות הביטחון הלאומי שלו.
קורות חייו

ברנט סקוקרופט נולד באוגדן, יוטה, כבנם של לוסיל (לבית בלנטיין) וג'יימס סקוקרופט, בעל חנות ואיש עסקים. הוא צאצא למהגרים מראשית המאה ה-19 מאנגליה, סקוטלנד, דנמרק ונורווגיה. ב-1999 הוא סיפר על השתייכותו לכנסייה המורמונית: "יש לי קשרים אישיים עם כמה ממנהיגי הכנסייה. הם לא מחשיבים אותי כמורמוני טוב. אני לא חי על פי כל החוקים של הכנסייה המורמונית - אני אוהב להנות מכוס יין או מספל קפה. אך אכן, אני מחשיב את עצמי כמורמוני. זהו חלק מהמורשת הדתית והתרבותית".
סקוקרופט סיים את הכשרתו ביוני 1947 באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוצב בחילות האוויר של צבא ארצות הברית. עם הקמתו של חיל האוויר של ארצות הברית כזרוע עצמאית בספטמבר אותה שנה, הועברה הצבתו לשם. ב-1953 הוא סיים לימודי תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת קולומביה וב-1967 הוא סיים שם לימודי תואר דוקטור באותו תחום.
קריירה בחיל האוויר

לאחר הצבתו בחיל האוויר כקצין בדרגת לוטננט-משנה, השלים סקוקרופט את הכשרתו כטייס באוקטובר 1948, ולאחר מכן שירת במגוון של תפקידים מבצעיים ומנהליים בין השנים 1948–1953. במהלך הקריירה הצבאית שלו הוא מילא שורה של תפקידים במטות המשולבים, במטה חיל האוויר ובמשרד עוזר מזכיר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומי. תפקידים נוספים שלו כללו תפקיד מרצה באקדמיית חיל האוויר של ארצות הברית ובאקדמיה הצבאית ונספח אווירי בשגרירות ארצות הברית בבלגרד, אז בירת יוגוסלביה.
כקצין בכיר, הוצב סקוקרופט במטה חיל האוויר בלשכתו של סגן ראש מטה חיל האוויר לתכנון ומבצעים, ושירת בחטיבה לתכנון ארוך טווח ובמנהלת תורת הלחימה, התפישות והמטרות בין השנים 1964–1966. לאחר מכן הוא למד במכללת המלחמה הלאומית וביולי 1968 הוא הוצב כמשרד עוזר מזכיר ההגנה לענייני ביטחון בינלאומי. בספטמבר 1969 הוא עבר למטה חיל האוויר ושירת במנהלת התכנון כסגן העוזר לענייני המועצה לביטחון לאומי. במרץ 1970 הוא הצטרף לצוות המטות המשולבים והיה לעוזר מיוחד למנהל המטות המשולבים.
בפברואר 1972 הוא מונה לעוזר צבאי לנשיא ובינואר 1973 הוא מונה לסגן עוזר הנשיא לענייני ביטחון לאומי. באוגוסט 1974 הוא קודם לדרגת לוטננט גנרל ופרש משירות פעיל ב-1 בדצמבר 1975. חודש קודם לכן, במסגרת מה שכונה טבח ליל כל הקדושים, הוא מונה ליועץ לביטחון לאומי במקומו של הנרי קיסינג'ר.
במהלך שירותו בחיל האוויר עוטר סקוקרופט במדליית השירות המצוין של חיל האוויר, בלגיון ההצטיינות עם ענפי עץ אלון, ובמדליית הציון לשבח של חיל האוויר.
בממשל הפדרלי

סקוקרופט ישב בראש או היה חבר במספר ועדות מייעצות, כולל הוועדה המייעצת לנשיא לפיקוח על הנשק, ועדת הנשיא לכוחות האסטרטגיים, ועדת פקארד לניהול ההגנה, מועצת מדיניות ההגנה, וועדת טאוור שחקרה את פרשת איראן-קונטראס. הוא גם שירת בקואליציית ההכוונה האל-מפלגתית של מיזם רפורמת הביטחון הלאומי. בשנים 2010–2012 הוא מונה ליושב ראש שותף לצדו של לי המילטון של הוועדה לעתיד הגרעיני של אמריקה.
בבוקרו של ה-11 בספטמבר 2001, שהה סקוקרופט על סיפונו של מטוס מרכז הפיקוד הלאומי של המבצעים המוטסים, שעמד על מסלול ההמראה בדרכו לבסיס חיל האוויר אופט, כאשר התרסק המטוס הראשון על מרכז הסחר העולמי. המטוס בו טס סקוקרופט היה בדרכו לבסיס חיל האוויר כאשר התרסק המטוס השני וסקוקרופט היה מעורב בפיקוח על פעולות הפיקוד והפיקוח הן של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש בפלורידה והן של סגן הנשיא דיק צ'ייני ששהה אז בבית הלבן.
סקוקרופט היה מבקר מוביל במפלגה הרפובליקנית כלפי המדיניות האמריקאית בעיראק לפני ואחרי מלחמת עיראק, ומבקרי המלחמה ראו את ביקורתו כמשמעותית במיוחד לאור קשריו ההדוקים עם נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש. על אף הביקורת הציבורית שהוא השמיע על ההחלטה לפלישה לעיראק, המשיך סקוקרופט לתאר את עצמו כ"ידיד" של ממשל בוש. הוא גם התנגד נחרצות לנסיגה פזיזה, בטענה שיציאה מעיראק לפני שהוחזר בה השלטון על כנו, והחזרת יכולתה להגן על עצמה, "תהיה תבוסה אסטרטגית לאינטרסים האמריקאים, עם תוצאות הרות אסון במיוחד הן באזור והן מחוצה לו". סקוקרופט תמך בפלישה לאפגניסטן כ"תגובה ישירה" לטרור.
ב-1991 העניק הנשיא ג'ורג' הרברט ווקר בוש לסקוקרופט את מדליית החירות הנשיאותית. ב-1993 הוענק לו תואר אביר מפקד של מסדר האימפריה הבריטית על ידי המלכה אליזבת השנייה. ב-2005 הוענק לו פרס ויליאם אוליבר בייקר על ידי הארגון "ברית המודיעין והביטחון הלאומי".
ב-1998 הוא הוציא לאור בשיתוף עם ג'ורג' הרברט ווקר בוש את הספר "עולם בתהפוכות" (A World Transformed). ספר זה תיאר את החיים בבית הלבן בשלהי המלחמה הקרה, כאשר ברית המועצות התפרקה בראשית שנות ה-90. בספר בלט ההסבר של השניים מדוע הם לא הגיעו עד בגדאד ב-1991: "עלינו על נתיב הפלישה, ארצות הברית יכלה באופן מתקבל על הדעת להיות כוח כובש בארץ עוינת".
שיחותיו בנושאי מדיניות חוץ עם זביגנייב בז'ז'ינסקי, בהנחייתו של העיתונאי דייוויד איגנשיוס, פורסמו ב-2008 בספר שכותרתו "אמריקה והעולם: שיחות על עתיד מדיניות החוץ האמריקאית" (America and the World: Conversations on the Future of American Foreign Policy).
סקוקרופט היה חבר של כבוד במועצה המייעצת של לשכת המסחר ארצות הברית–אזרבייג'ן. הוא ספג ביקורת על סמך רמיזות שהשדלנות שלו כלפי ממשלות טורקיה ואזרבייג'ן היא על רקע קשריו עם חברת לוקהיד מרטין וחברות ביטחוניות שיש להן עסקים רחבים עם טורקיה. הוא היה חבר במועצת המנהלים של "המכון הרפובליקני הבינלאומי". הוא היה חבר במועצה המייעצת של בית הספר ללימודים בינלאומיים וציבוריים של אוניברסיטת קולומביה ושל America Abroad Media.
סקוקרופט תמך בהילרי קלינטון בבחירות לנשיאות של 2016.
פרס סקוקרופט

סקוקרופט היה ההשראה לפרס נשיאותי מיוחד שנקרא על שמו, שהענקתו החלה בתקופת נשיאותו של ג'ורג' הרברט ווקר בוש. לדבריו של רוברט גייטס, הפרס ניתן לפקיד ממשל "שנרדם באופן ההפגנתי ביותר במהלך ישיבות עם הנשיא". על פי גייטס, הנשיא "מעריך את המועמדים לפרס על פי שלושה קריטריונים. הראשון, משך זמן השינה. השני, עומק השינה. נחירות מעלות את הניקוד. השלישי, אופן ההתעוררות. האם האדם פשוט פוקח את עיניו וחוזר להשתתף בישיבה, או קופץ בבהלה משנתו או אף שופך משקה חם באותה עת". לדברי בוש עצמו, הסיכוי לזכות בפרס עולה אם המועמד ישן שעיניו עצומות, בעיצומה של ישיבה, אך הוא יכול לקבל נקודות זכות על שינה עמוקה כאשר המשתתפים האחרים בישיבה עוסקים בענייניהם. לסקוקרופט יצא מוניטין של שינה במאפיינים אלו בעת הישיבות עד כדי כך שהוא היה מושא לבדיחות על כך.
חיים אישיים

ב-1951 נשא סקוקרופט לאישה את מריאן הורנר. מריאן, בת פנסילבניה, למדה לימודי אחיות בבית הספר לאחיות סנט פרנסיס בפיטסבורג וסיימה תואר באוניברסיטת קולומביה. לזוג נולדה בת בשם קארן. מריאן סקוקרופט נפטרה מסוכרת ב-1995 בבית החולים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. ב-1993 כאשר הוענק לסקוקרופט תואר אביר האימפריה הבריטית, התקבלה גם בתו אצל המלכה.
נפטר ב-6 באוגוסט 2020 בגיל 95.
הערות שוליים

↑  "Brent Scowcroft—Miller Center". Millercenter.org.
↑  Charlton, Linda (November 4, 1975). "Deputy in Kissinger's Place". The New York Times.
↑  Gelb, Leslie H. (November 4, 1975). "Ford's Timetable Upset in Shakeup". The New York Times.
↑  "Biographies : Lieutenant General Brent Scowcroft". Af.mil. Archived from the original on October 21, 2012.
↑  "Double Warning Against Iraq War". Commondreams.org. August 5, 2002. Archived from the original on September 21, 2012.
↑  "Interviews – Brent Scowcroft - Gunning For Saddam - FRONTLINE". PBS. November 20, 2012.
↑  Kessler, Glenn (October 16, 2004). "Scowcroft Is Critical of Bush". The Washington Post.
↑  Priest, Dana; Wright, Robin (January 7, 2005). "Scowcroft Skeptical Vote Will Stabilize Iraq". The Washington Post.
↑  Rice, Andrew (September 6, 2004). "Brent Scowcroft Calls Iraq War "overreaction"". The New York Observer.
↑  Scowcroft, Brent (January 4, 2007). "Getting the Middle East Back on Our Side". The New York Times.
↑  U.S.-Azerbaijan Chamber of Commerce - Honorary Council of Advisors
↑  "Kissinger, Iraq, BNL". Pinknoiz.com.
↑  International Republican Institute web site, accessed July 16, 2010 Archived April 28, 2010, at the Wayback Machine
↑  Advisory Board - Brent Scowcroft
↑  Blake, A. 78 Republican politicians, donors and officials who are supporting Hillary Clinton.. The Washington Post. December 7, 2016.
↑  Wilkie, Christina (May 12, 2010). "Fall asleep in the Oval Office? You could win a 'Scowcroft award'". The Hill.
↑  George Bush, All the Best, George Bush: My Life in Letters and Other Writings, Simon and Schuster, 2014, p. 454.
↑  "Marian Horner Scowcroft – St. Francis Hospital (Pittsburgh) School of Nursing Memorial Site". Lindapages.com. July 18, 1995. Archived from the original on September 10, 2012.
↑  "Court Circular – People – News". The Independent. March 18, 1993.
↑  Brent Scowcroft, adviser to Presidents Ford and Bush, dies at 95, NBC News, ‏7 באוגוסט 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299843305171  PLWABN: 9810569095805606  BnF: cb13522960p (data)  GND: 121553507  ISNI: 0000 0001 1001 3495  LCCN: n81143775  LNB: 000235184  NARA: 10567887  NTA: 072999446  SNAC: w6q07bnn  SUDOC: 05028505X  VIAF: 102304407   WorldCat (עם VIAF): 102304407
בוסטון ברואינס

בוסטון ברואינס (באנגלית: Boston Bruins) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מבוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית האטלנטי שבחטיבה המזרחית.
הקבוצה נוסדה ב-1924, והייתה הקבוצה האמריקאית הראשונה ב-NHL שהייתה עד אז ליגה קנדית בלבד. היא אחת מהקבוצות המכונות שש המקוריות (The Original Six), שש הקבוצות הקבועות שהרכיבו את הליגה בין 1942 ו-1967 והיוו את הבסיס ל-NHL המודרנית.
הברואינס זכו שש פעמים בגביע סטנלי, האחרונה שבהן ב-2011.
היסטוריה > עידן "שש המקוריות"

מלחמת העולם השנייה פגעה בליגה כולה, אך הפגיעה בברואינס הייתה קשה במיוחד. חלק ניכר מהסגל, בראשות השוער ברימסק וכל שלושת חברי "הקו הגרמני", גויסו למלחמה מיד אחרי הזכייה בגביע סטנלי ב-1941. הם חזרו לשחק בעונת 1945/46 רק לאחר המלחמה. דיט קלאפר הוותיק שימש כמאמן-שחקן, והוביל את הקבוצה לגמר גביע סטנלי, בו נוצחו על ידי מונטריאול קנדיאנס. קלאפר פרש ממשחק בתום העונה ונשאר כמאמן, אולם כישלונות בשלוש העונות הבאות הביאו להתפטרותו.
השוער ברימסק, שירד מאוד ביכולתו לאחר המלחמה, הועבר לשיקגו בלאקהוקס ב-1949 ומייד לאחר מכן נחתה על הברואינס מכה כאשר השחקן שנחשב לכוכב העתיד שלה, דון גלינג'ר, נתפס בהימורים בלתי חוקיים והושעה מהליגה לכל ימי חייו.
ב-1951 העיקו בעיות כלכליות קשות על הברואינס. ווסון אדמס נאלץ למכור את הקבוצה, ועל המציאה קפץ וולטר בראון, המנהל של הבוסטון גארדן והמייסד והבעלים של בוסטון סלטיקס. הברואינס הגיעו שלוש פעמים בשנות ה-50 לסדרת גמר גביע סטנלי, ובכל פעם נתקלו ונוצחו על ידי מונטריאול קנדיאנס. בתווך איבדו הברואינס את המנכ"ל האגדי והמאמן לפרקים, ארט רוס, שפרש לגמלאות אחרי 30 שנה בקבוצה. בעונה האחרונה בה הגיעו לגמר, 1957/58, עשו הברואינס היסטוריה כאשר בקבוצה שיחק ווילי או'רי - שחקן קנדי שחור, השחקן השחור הראשון בתולדות ה-NHL.
מאז 1960 ועד התרחבות ה-NHL ב-1967 שקעו הברואינס בבינוניות ולא עלו כלל לפלייאוף, אולם בתווך חל שינוי עמוק בקבוצה, כאשר בעקבות מותו של וולטר בראון חזר ווסון אדמס לנשיאות הקבוצה.
אדמס החל לחזק את הסגל בשחקנים צעירים שיתנו את הטון בליגה בעשור הבא. ב-1965 צורף החלוץ בן ה-20 וויין קשמן, ובקיץ 1966 גייסו הברואינס לשירותם את השחקן המשמעותי ביותר, מגן בן 18 שסומן ככוכב מגיל צעיר מאוד, והוחתם על ידם כבר בגיל 14 - בובי אור.
אור היה השחקן הראשון ב-NHL שהיה לו סוכן - אלן איגלסון, ששנה מאוחר יותר הקים את איגוד שחקני ה-NHL. איגלסון דרש עבור אור משכורת עתק במונחי אותם ימים. אדמס היה מוכן לשלם ולהפוך את הנער בן ה-18 למשתכר הגבוה ביותר בליגה, וקיבל לידיו את מי שיתברר כאחד השחקנים הגדולים בכל הזמנים.
היסטוריה > שנות ה-80 וה-90

שנות ה-80 היו עידן של הצלחה מעורבת בבוסטון. הברואינס הגיעו לפלייאוף בכל שנות העשור, אולם פרט למקרים יוצאי דופן נשרו בסיבובים המוקדמים, לעיתים מול קבוצות שדורגו מתחתיהם בעונה הרגילה. דון צ'יברס, שוער הקבוצה המצליחה של שנות ה-70, נכנס לתפקיד המאמן, והברואינס נסמכו שוב על שחקן הגנה שהתגלה ככוכב, אותו בחרו בדראפט 1979 - ריי בורק. בורק הפך לעוגן של הקבוצה עד מעברו לקולורדו אוולאנש ב-1999.
רק ב-1987/88 הצליח בורק, בסיועו של החלוץ קמרון "קאם" נילי, להוביל את הברואינס לסדרת גמר גביע סטנלי, אך שם נתקלו באחת הקבוצות הגדולות בתולדות ה-NHL - אדמונטון אוילרס על שלל כוכבי העל שלה, ביניהם וויין גרצקי, מרק מסיה ויארי קורי. האוילרס ניצחו בקלות 4:0 בסדרה. ב-1989/90, עם השוער אנדי מוג שהגיע מהאוילרס בעונה הקודמת, הגיעו שוב בורק וחבריו לגמר גביע סטנלי, שוב מול האוילרס. גם אנדי מוג לא הצליח לסייע לברואינס לנצח את קבוצתו הקודמת, והאוילרס זכו שוב בגביע. בשתי העונות לאחר מכן הגיעו הברואינס עד גמר חטיבת נסיך ויילס (היום החטיבה המזרחית), אך נוצחו פעמיים באותו מעמד על ידי פיטסבורג פינגווינס וכוכבה מריו למיה. הברואינס נאלצו להסתפק בעובדה שלפחות הדיחו ב-1988, ב-1990 וב-1992 את מונטריאול קנדיאנס, שמיררו את חייהם בשנות ה-70.
ב-1995 באה הפרידה מהאולם המיתולוגי, הבוסטון גארדן. המשחק הרשמי האחרון באולם היה הפסד 3:0 בפלייאוף מול ניו ג'רזי דווילס, שהדיח את הברואינס. הברואינס שיחקו עוד משחק ראווה אחד באולם ב-28 בספטמבר מול יריבתם המושבעת מונטריאול קנדיאנס, ואת עונת 1995/96 פתחו כבר באולמם הנוכחי, "פליט סנטר" (כיום טי די גארדן).
ב-1996/97 נכשלו הברואינס ולא עלו כלל לפלייאוף. זו הייתה הפעם הראשונה מזה 30 עונות, והפעם הראשונה מאז עידן "שש המקוריות", שהברואינס החמיצו את הפלייאוף. 30 שנות הרצף מהווים עד היום שיא של כל ארבע הליגות המקצועניות העיקריות של צפון אמריקה.
היסטוריה > תחילת המאה ה-21

מייק קינן היה מאמן הברואינס עם תחילת שנות ה-2000, והכוכב הגדול שלהם במחצית הראשונה של העשור היה החלוץ ג'ו ת'ורנטון. בעונת 2000/01 החמיצו הברואינס את הפלייאוף, אולם ב-2001/02 זכו באליפות הבית הצפון-מזרחי, אליפות הבית הראשונה שלהם מאז 1993, ודורגו ראשונים במזרח לקראת הפלייאוף. בפלייאוף שוב נחלו אכזבה כשכשלו מול המדורגת 8 - שוב, יריבתם העיקשת מונטריאול קנדיאנס. גם בשנתיים הבאות כשלו הברואינס בסיבוב הראשון בפלייאוף.
עונת 2005/06, אחרי עונה שבוטלה בליגה בשל סכסוך עבודה עם השחקנים, הייתה קשה לברואינס בעיקר בשל שתי עסקאות כושלות. האחת הייתה ויתור על שחקנים צעירים והבאתם של כוכבים בגיל מתקדם שנטו להיפצע, והשנייה הייתה ויתור על החלוץ המצטיין ג'ו ת'ורנטון בעסקה עם סן חוזה שארקס. הברואינס החמיצו את הפלייאוף לראשונה מזה 5 עונות.
לקראת עונת 2006/07 השיגו הברואינס את אחד המגינים המבוקשים בליגה, הסלובקי זדנו כארה, ואת החלוץ מרק סבארד שהצטיין באטלנטה ת'ראשרס עונה קודם לכן. העונה הראשונה עם השניים הייתה קשה, והברואינס סיימו אחרונים בבית הצפון-מזרחי. הברואינס הגיבו בהבאתו של מאמן חדש, קלוד ז'וליאן, המאמן הרביעי שלהם ב-6 שנים. ז'וליאן ייצב את הקבוצה שהצליחה ב-2007/08 לחזור לפלייאוף, שם כשלו שוב מול הקנדיאנס.
ב-2008/09 פגשו הברואינס שוב את הקנדיאנס בסיבוב הראשון בפלייאוף, והפעם הצליחו לעבור אותם אחרי סדרת כישלונות, אך נוצחו בסיבוב השני בסדרה של 7 משחקים על ידי קרוליינה הוריקנס. ב-2009/10 שוב עברו הברואינס סיבוב בפלייאוף על חשבונה של באפלו סייברס, אך בסיבוב השני מול פילדלפיה פליירס נוצחו 4:3 אף על פי שהובילו 3:0 בסדרה, ובכך הפכו לקבוצה השלישית בתולדות ה-NHL שמשמיטה יתרון של 3:0 בסדרת פלייאוף ומפסידה בה.
היסטוריה > ריצת הפלייאוף של 2011

עונה רגילה טובה ויציבה שהסתיימה עם 46 ניצחונות ו-103 נקודות בטבלה הביאה לברואינס את אליפות הבית הצפון-מזרחי, ועלייה לפלייאוף מהמקום השלישי בחטיבה המזרחית. השוער טים תומאס, שהשתלט על עמדת השוער הראשון, בלט ביכולת משובחת וסיים את העונה עם אחוז הצלות של 93.8 - שיא NHL חדש ששבר את שיאו הוותיק של דומיניק האשק. בסיום העונה נבחר תומאס לשוער העונה בליגה וזכה בגביע וזינה.
בסיבוב הראשון בפלייאוף נקלעו הברואינס לפיגור משמעותי כאשר הפסידו בביתם בשני המשחקים הראשונים מול יריבתם המסורתית מונטריאול קנדיאנס. הברואינס התאוששו, חזרו לסדרה בשני ניצחונות במונטריאול, וניצחו אותה בשבעה משחקים. בסיבוב השני הביסו הברואינס את פילדלפיה פליירס בארבעה משחקים ועלו לגמר החטיבה המזרחית לראשונה מאז 1992.
בגמר החטיבתי פגשו הברואינס את טמפה ביי לייטנינג לסדרה נוספת שהגיעה למשחק שביעי מכריע. שער בודד של ניית'ן הורטון בשילוב יכולת מעולה של טים תומאס בשער הביאו את הברואינס לניצחון ולעלייה לסדרת גמר גביע סטנלי, מול אלופת המערב והזוכה בגביע הנשיאים, ונקובר קנאקס.
בששת המשחקים הראשונים ניצחה כל אחת מהקבוצות את משחקיה הביתיים, אם כי ניצחונותיה של בוסטון היו גבוהים במיוחד ואילו ניצחונותיה של ונקובר היו כולם על חודו של שער. הסדרה הייתה קשוחה מאוד, ושיאה היה פגיעה קשה של שחקן הקנאקס, ארון רום, בניית'ן הורטון במהלך המשחק השלישי בסדרה. הורטון נפצע לשארית הסדרה, ואילו רום הושעה על ידי ה-NHL וסיים אף הוא מוקדם את הסדרה.
במשחק השביעי והמכריע, בעזרת משחק מצוין נוסף של טים תומאס, הביסו הברואינס את הקנאקס 4:0 וזכו בגביע סטנלי לאחר בצורת של 39 שנים. תומאס נבחר ל-MVP של הפלייאוף והוסיף לגביע וזינה בו זכה גם זכייה בגביע קון סמיית'. החלוץ הוותיק מרק רקי פרש מפעילות בסיום העונה כאלוף.
היסטוריה > 2012 - 2018

בעונת 2011/12 הפגינה הקבוצה יכולת טובה, וסיימה את העונה הרגילה כאלופת הבית הצפון-מזרחי וכמדורגת שנייה בחטיבה המזרחית. למרות יתרון הביתיות, כשלו הברואינס בסיבוב הראשון של הפלייאוף מול וושינגטון קפיטלס ואיבדו את תוארם.
לקראת עונת 2012/13 איבדה הקבוצה את שוערה הוותיק טים תומאס, גיבור עונת האליפות שנתיים קודם לכן. סכסוך חוזי שהתגלע בין תומאס לקבוצה גרם להעברתו לניו יורק איילנדרס, ותומס שסירב להעברה לא שיחק כלל באותה עונה. השוער הפיני טוקה ראסק נכנס בהצלחה לנעליו של תומאס, וביחד עם הגנת הקבוצה שהצטיינה לצידו הגיעו הברואינס עד סדרת הגמר תוך ניצחונות משכנעים בדרכם לשם. בסדרת הגמר לא עמד להם כוחם, והם נכנעו לשיקגו בלאקהוקס בשישה משחקים.
עונה אחת לאחר מכן הוכתרו הברואינס שוב כאלופי בית, הבית האטלנטי אליו עברו במסגרת ארגון מחדש של הליגה. בפלייאוף נחלו הברואינס אכזבה כשהודחו בסיבוב השני במשחק שביעי ומכריע על ידי יריבתם המושבעת, מונטריאול קנדיאנס. בעונת 2014/15 החמיצה הקבוצה את הפלייאוף לראשונה מאז 2006/07, וכך היה גם עונה לאחר מכן. הברואינס שבו לפלייאוף בשלוש העונות שלאחר מכן, אך לא הצליחו לעבור מעבר לסיבוב השני.
היסטוריה > ריצת הפלייאוף של 2019

בעונת 2018/19, לאחר שסיימו את העונה הרגילה במקום השני בבית האטלנטי, פגשו הברואינס בסיבוב הראשון בפלייאוף את טורונטו מייפל ליפס, אותה עברו במשחק שביעי ומכריע לאחר שחזרו מפיגור בסדרה. גם בסיבוב השני מול קולומבוס בלו ג'אקטס חזרו הברואינס מפיגור וניצחו את הסדרה בשישה משחקים כדי לעלות לגמר החטיבתי.
בגמר החטיבתי, מול קרוליינה הוריקנס, גילו הברואינס עליונות מוחלטת וניצחו את הסדרה בארבעה משחקים בלבד, תוך שהם כובשים 17 שערים וסופגים חמישה בלבד. בכך עלו הברואינס לסדרת הגמר על גביע סטנלי לראשונה מאז 2011.
בסדרת הגמר פגשו הברואינס את סנט לואיס בלוז שלא זכתב לפני כן מעולם בגביע סטנלי. סדרה מתוחה שהסתיימה ברובה בניצחונות חוץ הגיעה למשחק שביעי ומכריע בסנט לואיס. הבלוז ניצחו את הברואינס וזכו בגביע סטנלי לראשונה בתולדותיהם.
היסטוריה > 2019 - 2022

עונת 2019/20 נקטעה לקראת סיומה בשל מגפת הקורונה כאשר הברואינס מחזיקים במאזן הטוב בליגה - 44 ניצחונות ב-70 משחקים, 100 נקודות בטבלה ואחוז הצלחה של 71.4, בזכותו זכו בגביע הנשיאים. בשל המגפה והתכנסות המשחקים לאולם אחד מרוכז, וכן בשל פורמט הפלייאוף המיוחד שנכפה בעקבות המגפה, לא יכלו הברואינס להנות מיתרון הביתיות שמאזנם היה אמור להקנות להם לאורך כל הפלייאוף.
הברואינס חזרו מפגרת הקורונה אל הפלייאוף בכושר ירוד, הפסידו את כל משחקיהם בסיבוב המוקדם מול המדורגות האחרות בצמרת החטיבה המזרחית, ונכנסו לפלייאוף מהמקום הרביעי בלבד בחטיבה. הברואינס סבלו גם מעזיבתו של השוער הראשון, טוקה ראסק, שבחר לעזוב את אזור המשחקים ולא להשתתף יותר בפלייאוף אחרי שני משחקים בסדרת הסיבוב הראשון, בו גברו הברואינס על קרוליינה הוריקנס לפני שהובסו בסיבוב השני על ידי טמפה ביי לייטנינג. בסיום העונה תם עידן בקבוצה, כאשר המגן הסלובקי זדנו כארה שהיה קפטן הקבוצה במשך 14 עונות עזב לוושינגטון קפיטלס.
בשתי העונות הבאות עלו הברואינס לפלייאוף, אך נשרו בסיבובים הראשונים.
היסטוריה > 2022 - ההווה

בעונה הרגילה של 2022/23 הפגינה הקבוצה יכולת שיא ושברה מספר שיאי NHL. פתיחת עונה עם 12 ניצחונות רצופים - שיא NHL בפני עצמו - הובילה לשבירה של שיא הניצחונות בעונה, 65, ושל שיא הנקודות בטבלה בעונה, 135, בניצוחו של הכוכב הצ'כי דויד פסטרנק שסיים את העונה עם 113 נקודות (61 שערים ו-52 אסיסטים). עונת השיא הובילה לזכייה בגביע הנשיאים ולציפיות גבוהות, שנמשכו כאשר בסיבוב הראשון בפלייאוף עלו הברואינס ליתרון 1:3 על פלורידה פנתרס, המדורגת שמינית בחטיבה המזרחית שהשתחלה לפלייאוף הרגע האחרון - אך בהמשך הסדרה ספגו הברואינס שלושה הפסדים רצופים, שניים מהם במשחקי בית, והודחו במפתיע. הברואינס נתקלו בפנתרס פעם נוספת, הפעם ללא יתרון ביתיות, בסיבוב השני של הפלייאוף ב-2023/24 - ושוב הודחו.
יריבויות מסורתיות

היריבות הגדולה ביותר של בוסטון ברואינס, ללא ספק, היא עם מונטריאול קנדיאנס, אותה פגשו ב-31 סדרות פלייאוף לאורך השנים. היריבות נבנתה בעיקר בשנות ה-70, בהם מנעה מונטריאול מהקבוצה הגדולה ביותר בתולדות הברואינס זכייה במספר גביעי סטנלי.
יריבות מסורתית קיימת גם עם ניו יורק ריינג'רס.
יריבות מן העבר היא היריבות עם ניו אינגלנד ויילרס ועם גלגולה המאוחר יותר, הרטפורד ויילרס, כקבוצה נוספת באזור ניו אינגלנד. היריבות דעכה כאשר הוויילרס עברו מניו אינגלנד לצפון קרוליינה והפכו לקרוליינה הוריקנס.