stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפועל מטה אשר עכו
תארים

ליגת העל:
אליפויות (16 )(שיא): 1986/1987 (בתור "הפועל עין המפרץ"), 1987/1988, 1991/1992, 1993/1994, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020
סגנויות (8): 1989/1990, 1994/1995, 2009/2010, 2011/2012, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023, 2023/2024
גביע המדינה:
זכייה (13 )(שיא): 1986/1987 (בתור "הפועל עין המפרץ"), 1987/1988, 1998/1999, 2001/2002, 2002/2003, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2021/2022
סגנויות (5):1997/1998, 2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2022/2023
גביע אטקין:
זכייה (8 )(שיא): 2011/2012, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2019/2020
סגנויות (4): 2010/2011, 2018/2019, 2021/2022, 2022/2023
דאבלים
דאבלים (11)(שיא משותף): 1986/1987, 1987/1988, 1998/1999, 2001/2002, 2002/2003, 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2018/2019
נוער וצעירים

הכדורעף במטה אשר קיים בבתי ספר יסודיים חטיבות הביניים והתיכונים.
למועדון ארבע קבוצות באיגוד הכדורעף: בליגת העל לנוער (אלופת 2016 ו-2018), בליגת העל לנערים (אלופת 2016) ,בליגה הלאומית לנוער בנות ובליגה המחוזית לנערים.
כיום כ-350 ילדים ובני נוער משחקים ומתאמנים ברחבי המועצה.
סגל השחקנים

נכון לעונת 2020
הערות שוליים

↑  פרופיל הקבוצה באתר volleybox.net
הצגה יומית (הצגה)

הצגה יומית היא הצגה ישראלית, המציגה באמצעות פנטומימה ותנועה פארודיה על הקולנוע ההוליוודי.
ההצגה משלבת בתוכה תחומי במה שונים כגון: פנטומימה לבנה, תיאטרון מספר, ליצנות, מחול ועוד.
בהצגה מועלים ארבעה "סרטים", שהם למעשה עיבודים לז'אנרים קולנועיים ידועים: סרט קומיקס - גיבורי העל, סרט פילם נואר בלשי, סרט קונג פו וסרט אימה.
"הצגה יומית" נוצרה בסטודיו למשחק ניסן נתיב ירושלים, במסגרת שיעורים בהדרכת צביקה פישזון (הבמאי) בנושא תיאטרון הגוף. כיום, "הצגה יומית" נתמכת על ידי הזירה הבין תחומית ובסיוע הקרן לירושלים ומחלקת תרבות במשרד החוץ.
ההצגה עלתה לראשונה בשנת 2008. באפריל 2008 ההצגה הופיעה בפסטיבל חיפה להצגות ילדים וזכתה בשלושה פרסים: המשחק, הבימוי וההצגה הטובים ביותר.
מאז הועלתה ההצגה בבמות רבות ברחבי הארץ ובעיקר בתיאטרון המעבדה בירושלים ותיאטרון צוותא בתל אביב.
מופעים בחו"ל

אדינבורו פרינג' פסטיבל - אדינבורו, סקוטלנד (אוגוסט 2009)
פסטיבל הים השחור - טרבזון, טורקיה (מאי 2009)
סאמר מיני פסטיבל - ליובליאנה, סלובניה (יולי 2008)
צוות ההצגה

במאי: צביקה פישזון
שחקנים ויוצרים: דני ברוסובני, יצחק לאור, יעל מפציר, דניאל קישינובסקי, ינון שאזו
מפיקה: לידיה מלטין
המדריך לחיים בכפר (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  רוברט אלטמן
 הופק בידי:  ורן ארתור רוברט אלטמן
 תסריט:  גאריסון קילר
 שחקנים ראשיים:  גאריסון קילר  מריל סטריפ לילי טומלין לינדזי לוהן קווין קליין  טומי לי ג'ונס
 מוזיקה:  גאריסון קילר 
 צילום:  אדוארד לכמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  Picturehouse
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 ביוני 2006
 משך הקרנה:  98 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט מוזיקלי 
 תקציב:  10,000,000‏$
 הכנסות:  25,978,442‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   prairiehomecompanion
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
המדריך לחיים בכפר (באנגלית: A Prairie Home Companion) הוא סרטו האחרון של הבמאי רוברט אלטמן לפי תסריט של גאריסון קילר, אשר יצא לאקרנים בארצות הברית ב-9 ביוני 2006 (ובישראל ב- 12 באוקטובר 2006).
רקע

הסרט מציג את שידורה האחרון של תוכנית הרדיו בשם זהה, המשודרת מדי שבוע מזה יותר מארבעים שנה, בתיאטרון ה"פיצג'רלד" בסיינט פול, מינסוטה. התוכנית היא תוכנית רדיו הבנויה לפי פורמט ישן שכבר יצא משימוש במאה ה-21 וכוללת "בדיחות קרש", הופעות חיות של שירי קאנטרי ופרסומות המושרות בשידור חי על ידי משתתפי התוכנית, שחלקם לא התחלפו במהלך השנים בהם משודרת התוכנית. הסרט עוסק בדרכם של הצוות להתמודד עם העובדה שאכן מדובר בתוכנית האחרונה, שלאחריה תיפסק הפקת התוכנית.
התוכנית מתבטלת בעקבות תכנונם של קבוצת יזמים טקסנים, אשר רכשה את התיאטרון הישן בו התוכנית משודרת, להרוס את התיאטרון. צוות התוכנית מתכנס לשידור האחרון, כשעליו משקיף מן היציע אחד היזמים, ואילו מאחורי הקלעים מתהלכת אישה מסתורית הלבושה לבן.
את תוכנית הרדיו המוצגת בסרט, "המדריך לחיים בכפר", ביסס גאריסון קילר, תסריטאי הסרט, על תוכנית רדיו אמיתית שהוא עצמו, בדומה לבן דמותו בסרט, משדר מאז 1974. התוכנית ממשיכה בשידוריה עד היום (2015), ולאחרונה חודש אתר האינטרנט שלה, המאפשר להאזין לכל התוכנית או לצפות בקטעים ממנה ביו-טיוב.
דמויות > צוות התוכנית

גאריסון קילר בתפקיד עצמו, מנחה ויוצר התוכנית
יולנדה ורונדה ג'ונסון (מריל סטריפ ולילי טומלין) - צמד אחיות מאושקוש, ויסקונסין השרות יחד מאז ילדותן
לולה ג'ונסון (לינדזי לוהן) - בתה המתבגרת של יולנדה, במהלך התוכנית עולה לשיר והיא מבצעת שיר שהיא כתבה העוסק בהתאבדות
"דסטי ולפטי" (וודי הרלסון וג'ון סי. ריילי) - צמד קאובויים - זמרים
דמויות > אנשי הפקת התוכנית

מנהל הבמה ועוזרתו המגולמים בידי טים ראסל ומאיה רודולף
תפקידו של קווין קליין הוא דמות שמקורה בתוכנת הרדיו המקורית "A Prairie Home Companion" בה הופיעה דמות של בלש חשאי המהווה פרודיה על סרטי הפילם נואר. בסרט הוא משמש כמנהל האבטחה של התוכנית.
דמויות > זמרים אורחים

רובין ולינדה ויליאמס - בעל ואישה שמופיעים כצמד מוזיקלי
צ'אק אייקרס (אל. קיו ג'ונס) - זמר קאנטרי מפורסם
דמויות > אחרים

טומי לי ג'ונס מציג איש עסקים טקסני שבא במטרה לוודא את פינוי והריסת התיאטרון.
וירג'יניה מדסן מציגה דמות של אישה מסתורית, אולי ייצוג של מלאך המוות.
פרשנות

היו שציינו שהסרט, שכאמור עוסק בהתמודדות צוות התוכנית עם ביטולה, משקף את העובדה שבזמן הפקת הסרט היה ברור שזהו סרטו האחרון של אלטמן, שנפטר מספר חודשים לאחר יציאת הסרט לאקרנים. כמו כן היו שהזכירו שמאבק צוות התוכנית, שנועד לכישלון, לשמר את התוכנית המייצגת עולם תרבותי אחר, איטי, נאיבי ושונה מהמקובל במאה ה-21, משקף את מאבקו של אלטמן לשמר את סגנונו הייחודי, ולא להיכנע לתכתיבי התאגידים ההוליוודים.
הערות שוליים

↑  יאיר הוכנר, ‏המדריך לחיים בכפר | ביקורת סרט, באתר "סרט"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7544842-7  LCCN: n2006038902  VIAF: 182419096   WorldCat (עם VIAF): 182419096
הצד הרחוק של הירח

הצד הרחוק של הירח, כפי שצולם על ידי החללית LRO
השוואת הטופוגרפיה בין שני צידי הירח, הקרוב משמאל והצד הרחוק מימין. ניתן לראות כי פני הצד הרחוק מכוסים במספר רב יותר של מכתשים ופחות ימות
מפת אלבדו גלובלית של הירח ממשימת קלמנטיין. האזורים הכהים הם המַארִיָה (ימות), והאזורים הבהירים הם הרמות. במרכז התמונה הצד הקרוב של הירח ובצדדיה הצד הרחוק
הצד הרחוק של הירח הוא צדו של הירח שאותו לא ניתן לראות מכדור הארץ. תפיסה שגויה הקשורה לצד הרחוק של הירח היא שמדובר בצד חשוך, אך הדבר נכון רק בזמן "ירח מלא". בעת מולד הירח, דווקא צדו הרחוק של הירח הוא הצד המואר.
כיוון שהירח מצוי בתהודת סיבוב־מסלול עם כדור הארץ, זמן ההקפה של הירח מסביב לכדור הארץ שווה לזמן הסיבוב סביב צירו, ולכן רק צד אחד פונה אל כדור הארץ. תופעות הליברציה והנוטציה גורמות לכך שניתן לראות מכדור הארץ כ־59% משטחו הכולל של הירח.
פני השטח

פני השטח של שני צדי הירח שונים באופן משמעותי זה מזה. הצד הפונה אל כדור הארץ מכוסה ברובו בימים, מישורים בזלתיים נרחבים שנראים בקלות בעין בלתי מזוינת, אך בצד הרחוק של הירח נראים מכתשי פגיעה רבים יותר ושני ימים בלבד – ים מוסקבה (Mare Moscoviense) וים הגאונות (Mare Ingenii).
חקר הצד הרחוק של הירח

בעוד שמפות של צדו הנראה של הירח קיימות מאז המאה ה־17, רק ב־1959 נגלה צדו הרחוק. ב־7 באוקטובר 1959 הקיפה הגשושית הסובייטית לונה 3 את הירח וצילמה את הצד הרחוק. בני האדם הראשונים שראו במישרין אזור זה בירח היו שלושת אנשי הצוות שטסו בחללית אפולו 8. בעת בחירת אתר הנחיתה לחללית אפולו 17 הציע האסטרונאוט הריסון שמיט לנחות במכתש ציולקובסקי (Tsiolkovskiy) תוך שימוש בלוויין תקשורת במסלול ירחי להעברת תשדורות אך בכירי NASA פסלו אפשרות זו כיוון שהיא מסוכנת מדי. החללית הסינית צ'אנג־אה 4, נחתה במכתש פון קרמן בצד הרחוק ב־3 בינואר 2019.
משימת בראשית 2 של חברת SpaceIL צפויה גם היא בעתיד לנחות בצד זה.
מאיץ ששיגר את צ'אנג-אה 5 T1 למסלול ב-2014 התרסק על הצד הרחוק של הירח ב-4 במרץ 2022. זו הפעם הראשונה שפסולת חלל ישנה התנגשה בירח.
החללית צ'אנג-אה 6 (אנ') שוגרה לחלל ב-3 במאי 2024 ונחתה על הצד הרחוק של הירח ב-2 ביוני 2024. נחתת צפויה לאסוף דגימות של כ-2 ק"ג מקידוחים מתחת לפני השטח, ותעביר אותן לחללית שתשוגר ותמריא מהירח, תבצע תמרון אוטונומי למקפת ותחזור לכדור הארץ. המשימה צפויה להימשך 53 ימים.
ביוני 2024 נחתה הקפסולה בכדור הארץ עם דגימות המגיעות בפעם הראשונה מהצד "האפל" של הירח.
ראו גם

הקפה סינכרונית
נעילת גאות
תוכנית החלל הסינית לחקר הירח
הערות שוליים

↑  70 מיליון דולר גויסו ל"בראשית 2": "תנחית חללית גם בצד הרחוק של הירח", באתר ynet, 11 ביולי 2021
↑  "In a first, a mysterious rocket part is about to slam into the moon — by accident". NPR. 3 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  מומחים מאשרים: "שאריות טיל פגעו בירח", באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2022
↑  Simone McCarthy, Marc Stewart, China launches moon probe as space race with US heats up, CNN, ‏2024-05-03 (באנגלית)
↑  המשימה ההיסטורית להבאת דגימות: סין הנחיתה חללית בצד הרחוק של הירח, באתר ynet, 2 ביוני 2024
1 2 3   גשושית סינית נחתה על הצד האפל של הירח ותנסה לראשונה להביא משם דגימות, באתר הארץ, 3 ביוני 2024
↑  ינון בן שושן‏, היסטוריה: חללית של סין חזרה לכדור הארץ עם דגימות מהצד האפל של הירח, באתר וואלה, 25 ביוני 2024
קובץ GIF שנערך מצילומיו של לוויין המופעל על ידי סוכנות NOAA האמריקנית (בשיתוף עם נאס"א וחיל האוויר האמריקני) ונמצא בנקודת לגראנז' L1 במרחק של כ־1.5 מיליון קילומטר מכדור הארץ, ובו ניתן לראות את הצד הרחוק של הירח
הניו זילנד הראלד

| --- | --- |

 תדירות:  יומון
 פורמט:  קומפקטי 
 בעלים:  NZME
 תאריכי הופעה:  1863–הווה (כ־161 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  אוקלנד 
 תפוצה:  123,793 נכון לדצמבר 2016
 מדינה:  ניו זילנד 
 ISSN:  1170-0777
 עמוד ראשון:  עמוד ראשון מהיום
 www.nzherald.co.nz
 
הניו זילנד הראלד (באנגלית: The New Zealand Herald) הוא יומון היוצא לאור באוקלנד שבניו זילנד. העיתון בבעלות New Zealand Media and Entertainment ‏(NZME) המפעיל בניו זילנד עיתונים מקומיים, תחנות רדיו ואמצעי תקשורת נוספים. העיתון הוא בעל התפוצה הגדולה ביותר בניו זילנד, כשבשיא בשנת 2006 הגיעה תפוצתו ל-200,000 עותקים ביום, אך מאז ירדה ועמדה על 123,793 עותקים נכון לדצמבר 2016. עיקר תפוצתו של העיתון היא באזור אוקלנד.
העיתון נוסד על ידי ויליאם צ'ישולם וילסון, שהיה שותף של ג'ון וילימסון בהוצאת העיתון "ניו זילנדר" (New Zealander). וילסון שראה בגדילתה של אוקלנד הזדמנות עסקית החליט להקים עיתון מתחרה, ויסד את הניו זילנד הראלד שיצא לאור לראשונה ב-13 בנובמבר 1863. סיבה נוספת לפיצול בין העיתונים הייתה מחלוקת באשר לקו המערכת ביחס למלחמה במאורים, כשווילסון תמך במאבק נגד המאורים. הניו זילנד הארלד התחרה ב- עד לסגירתו של זה ב-1866. מתחרה נוסף של העיתון היה The Daily Southern Cross, עד שבשנת 1876 נבלע לתוכו כשבעליו, אלפרד הורטון נכנס לשותפות עם משפחת וילסון.
הערות שוליים

↑  "ABC statistics". New Zealand Audit Bureau of Circulation. נבדק ב-5 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Daily Southern Cross". Papers Past. National Library of New Zealand. נבדק ב-23 במרץ 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TePapa: 11306  VIAF: 145933285   WorldCat (עם VIAF): 145933285
המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית 
 מנהיגים:  תומאס ג'פרסון 
 תקופת הפעילות:  1791–1825 (כ־34 שנים) 
 אידאולוגיות:  רפובליקניזם בארצות הברית, רפובליקניזם, ליברליזם קלאסי, אנטי-פדרליסטים, אגרריאניזם, מדינת לאום מדינתית 
 מטה:  וושינגטון די. סי. 
 
תומאס ג'פרסון
המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית הייתה מפלגה, שהתפתחה בהיסטוריה המוקדמת של ארצות הברית.
בנוסף לשם זה, יש המתייחסים למפלגה זו בשם הרפובליקנים הג'פרסונאים, מכיוון שתומאס ג'פרסון השתייך למפלגה זו והיה בעל השפעה ניכרת על האידאולוגיה שלה; לעיתים נקראת גם בשם המפלגה הרפובליקנית, ואין לבלבל כינוי זה עם המפלגה הרפובליקנית המודרנית. למעשה, השם "דמוקרטית-רפובליקנית" לא נכנס לשימוש עד לזמנו של אנדרו ג'קסון. לפני כן, המפלגה הוכרה בשם "רפובליקנית". השימוש האנכרוניסטי של "דמוקרטית-רפובליקנית" על מנת לציין פוליטיקאים של לפני תקופת ג'קסון הוא לשם נוחות בלבד, על מנת למנוע בלבול עם המפלגה הרפובליקנית המודרנית, ולא משקף את הכינוי באותו הזמן.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
שורשי המפלגה נעוצים במפלגה האנטי-פדרליסטית, הקבוצה שהתנגדה לאימוץ חוקת ארצות הברית והתעקשה על מגילת הזכויות. לאחר נשיאותו של ג'ון אדמס, הפדרליסט, תומאס ג'פרסון נבחר להיות הנשיא הדמוקרטי-רפובליקני הראשון.
במשך תקופה קצרה, תפקדה המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית כמפלגה הדומיננטית היחידה בפוליטיקה האמריקנית. בשיאה, התמודד ג'יימס מונרו כמעט ללא תחרות, בבחירות של 1820 לנשיאות ארצות הברית. התקופה הזו נודעה בכינויה "עידן התחושה הטובה". זמן קצר לאחר מכן, התפרקה המפלגה לשתי קבוצות: המפלגה הדמוקרטית, בהנהגתו של אנדרו ג'קסון, והמפלגה הוויגית, שנוסדה מהקואליציה האנטי-ג'קסונאית.
תביעות מודרניות לשותפות במורשת של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית

שיעור-הקומה הרם של נשיאים שזיהו את עצמם עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית בשיאה גורם למפלגות פוליטיות מודרניות לרצות להשתייך למורשתה. כתוצאה מכך, שתי המפלגות הפוליטיות הגדולות בארצות הברית מזהות עצמן עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
כפי שצוין, המפלגה הדמוקרטית היא צאצא ישיר של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית. גם המפלגה הרפובליקנית רואה עצמה כצאצא "רוחני" של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, אף על פי שיש לה קשר חזק הרבה יותר עם הפוליטיקאים של מפלגת הוויגים של ימים עברו ובוחריהם. למפלגה הדמוקרטית כמו גם לזו הרפובליקנית של ימינו-אנו אין קשרים ניתנים-לזיהוי עם המפלגה הפדרליסטית, שהייתה מפלגת האופוזיציה היחידה למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית המקורית.
נשיאים מטעם המפלגה

4 מתוך 46 נשיאי ארצות הברית כיהנו מטעם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
| שם | דיוקן | מדינה | תקופת כהונה | מספר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| תומאס ג'פרסון |  | וירג'יניה | 1801–1809 | הנשיא השלישי |
| ג'יימס מדיסון |  | וירג'יניה | 1809–1817 | הנשיא הרביעי |
| ג'יימס מונרו |  | וירג'יניה | 1817–1825 | הנשיא החמישי |
| ג'ון קווינסי אדמס |  | מסצ'וסטס | 1825–1829 | הנשיא השישי |
המפלגה הדמוקרטית (לוקסמבורג)

| --- | --- |

 מדינה:  לוקסמבורג
 מנהיגים:  Lex Delles 
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־69 שנים)
 אידאולוגיות:  ליברליזם
 מטה:  לוקסמבורג 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז- ימין
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הליברלי  הברית של ליברלים ודמוקרטים באירופה
 צבעים רשמיים:  כחול
 נציגויות בפרלמנטים
 לשכת הנבחרים:  13 / 60
 הפרלמנט האירופי:  1 / 7516 מושבים מוקצים ללוקסמבורג
 http://www.dp.lu
 
המפלגה הדמוקרטית (בלוקסמבורגית: Demokratesch Partei, בצרפתית: Parti Démocratique, בגרמנית: Demokratische Partei, מכונה בקיצור גם ה-DP) היא מפלגה ליברלית בלוקסמבורג, ואחת משלוש המפלגות המרכזיות במדינה. כיום המפלגה מובילה את ממשלת לוקסמבורג, אם כי היא רק המפלגה השנייה בגודלה. ה-DP ממוקמת במרכז-ימין מבחינה פוליטית, ותומכת בליברליזם כלכלי מתון, עם דגש חזק על אינטרנציונליזם ורעיון זכויות האדם. המפלגה מונהגת על ראש ממשלת לוקמבורג קסאבייה בטל. מעוז המפלגה הוא העיר לוקסמבורג, שם ניצחה  ברציפות בבחירות לראשות העיר מאז שנת 1970.
המפלגה נחשבת לאחת המפלגות הליברליות החזקות באירופה, זאת בעיקר בשל כוחה הפוליטי, מעורבותה בממשל הלוקסמבורגי, ותפקידה במוסדות הבינלאומיים.
היסטוריה

אמנם בלוקסמבורג התקיימו פלטפורמות ליברליות עוד משנת 1904, המפלגה נוסדה במתכונת הנוכחית ב-24 באפריל 1955. בתחילתה הייתה ה-DP מפלגה קטנה, וקיבלה  6 מושבים בבחירות הראשונות שלה, שנערכו בשנת 1955. בבחירות שנערכו בשנת 1959 קיבלה 11 מושבים בפרלמנט ולקחה חלק מסוים בממשלה של המפלגה הסוציאליסטית. בשנת 1964 המפלגה חזרה לשישה מושבים. בשנת 1968 קיבלה שוב 11 מושבים וחזרה אל חיק הממשלה.
בשנת 1974 קיבלה המפלגה 22% מהקולות, עובדה שאפשרה לה לנהל משא ומתן עם המפלגות הגדולות ממנה. כתוצאה מכך, קיבלה תפקידים מרכזיים בממשלה. בשנים שלאחר מכן התרחש משבר כלכלי במדינה, והממשלה ניסתה לצמצם את נזקיו ולמנוע אבטלה המונית בתעשיית הפלדה. עם זאת, המפלגה הצליחה להוביל רפורמות רבות, בהן ביטול עונש המוות וקיצור תהליכי הביורוקרטיה של הליכי הגירושים.
בשנת 1979 קיבלה המפלגה כ-15 מושבים בפרלמנט, והייתה למפלגה השנייה בגודלה- הישג שיחזור על עצמו רק בשנת 1999. באותה השנה המפלגה זכתה בשני מושבים בפרלמנט האירופי, הישג שלא יחזור לעצמו. בשנים 1984-1999 פעלה המפלגה באופוזיציה.
אידאולוגיה

המפלגה אמנם נוטה לימין הפוליטי, אך בעשורים האחרונים היא נוטה להרכיב ממשלות עם מפלגות משני צידי המתרס הפוליטי. בכך היא דומה יותר למפלגה הליברל-דמוקרטית בבריטניה או המפלגה הדמוקרטית החופשית בגרמניה, מאשר מפלגות ליברליות קלסיות אחרות בבלגיה או בהולנד.
המפלגה מאמינה בליברליזם כלכלי, סחר חופשי וכלכלת שוק. המפלגה תומכת בנחרצות בחירויות האזרח ובזכויות האדם, ובכך גם בזכויותיהם של מהגרים ובזכויות להט"ב. דוגמה לתמיכת המפלגה בזכויות אדם היא ביטול עונש המוות ותמיכה בזכות להפלות מלאכותיות. בנוסף על כך, המפלגה תומכת בחיזוקם של האיחוד האירופי, נאט"ו והאומות המאוחדות.
תמיכה פוליטית

מרבית מהכוח הפוליטי של המפלגה מגיע ממצביעים מן מעמד הביניים. רוב תומכי ה-DP הם צעירים, אנשי צווארון לבן, עובדי מדינה, עצמאים ואנשים בעלי הכנסה גבוהה. המפלגה זוכה להצלחה בעיר לוקסמבורג ובפרבריה העשירים. המפלגה (וגם הפלטפורמות הליברליות שקדמו לה) זכו להצלחה רבה מאוד בבחירות המוניציפליות בעיר.
המנון הרפובליקה הסינית

| --- | --- |

 מדינה:  טאיוואן טאיוואן
 שפה:  מנדרינית
 מילים:  סון יאט-סן
 לחן:  צ'נג מאו-יון
 תאריך מעמד רשמי:  1928 (דה פקטו ברפובליקת סין) 1943 (דה יורה ברפובליקת סין) 1945 (בטאיוואן)
 ‏האזנהקובץ:National anthem of the Republic of China (Taiwan) 中華民國國歌(演奏版).ogg‏Ⓘ‏
 
שלושת העקרונות של העם (במנדרינית: 中華民國國歌) הוא ההמנון הלאומי של הרפובליקה הסינית.
סון יאט-סן כתב את מילות השיר בשביל נאום אשר נשא בטקס פתיחת האקדמיה הצבאית של הרפובליקה הסינית, שנמצאת כיום בגאושיונג. הוא הולחן על ידי צ'נג מאו-יון ואומץ כהמנונה הלאומי של הרפובליקה הסינית ב-1943.
ההמנון במילותיו, מתייחס לשלושת העקרונות של העם - פילוסופיה פוליטית שפותחה על ידי מחבר השיר סון יאט-סן ומתאר כיצד ניתן לממש את חלומותיו ותקוותיו של העם הסיני, על ידי אותם עקרונות.
מילות השיר > בכתב סיני קלאסי

三民主義，
吾黨所宗；
以建民國，
以進大同。
咨爾多士，
為民前鋒；
夙夜匪懈，
主義是從。
矢勤矢勇，
必信必忠；
一心一德，
貫徹始終。
מילות השיר > בסינית מפושטת

三民主义，
吾党所宗；
以建民国，
以进大同。
咨尔多士，
为民前锋；
夙夜匪懈，
主义是从。
矢勤矢勇，
必信必忠；
一心一德，
贯彻始终。
מילות השיר > בתעתיק פין-יין

Sānmín zhǔyì,
wú dǎng suǒ zōng;
Yǐ jiàn Mínguó,
yǐ jìn dàtóng.
Zī ěr duōshì,
wèi mín qiánfēng;
Sùyè fěi xiè,
zhǔyì shì cóng.
Shǐ qín shǐ yǒng,
bì xìn bì zhōng;
Yì xīn yì dé,
guànchè shǐ zhōng.
ראו גם

דגל הרפובליקה הסינית
סמל הרפובליקה הסינית
הקורפוסים המשותפים של הכוחות המזוינים של ספרד

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ספרד ספרד
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  3,998
 
הקורפוסים המשותפים של הכוחות המזוינים של ספרד (בספרדית: Cuerpos Comunes de las Fuerzas Armadas Españolas) הם מערך מיוחד בכוחות המזוינים של ספרד המאגד תחתיו ארבעה קורפוסים שונים שמספקים שירותים ספציפיים לאנשי הכוחות המזוינים: קורפוס המשפט הצבאי, המבקר הצבאי, הרפואה הצבאית והלהקות הצבאיות.
היסטוריה

המערך הוקם בהדרגה במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, כאשר הוחלט לאחד עוד ועוד שירותים צבאיים תחת פיקוד משותף אחד. ב-1985 הוכפף קורפוס המבקר למרותו של המערך. ב-1988 אוחד עמו קורפוס המשפט, וב-1989 אוחדו עמהם קורפוס הרפואה והלהקות הצבאיות. המערך כפוף ישירות למזכירות משרד ההגנה.
הניו יורק אובזרוור

| --- | --- |
סמליל הניו יורק אובזרוור

 תדירות:  אתר, בעבר שבועון
 פורמט:  ברודשיט (1987–2007, 2011–2014), טבלואיד (2007–2011, 2014–2016), מקוון
 מייסד:  ארתור קרטר
 בעלים:  אובזרוור מדיה, ג'וזף מייר
 תאריכי הופעה:  22 בספטמבר 1987 – הווה (37 שנים)
 שפה:  אנגלית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ISSN:  1052-2948
 observer.com
 
הניו יורק אובזרוור (The New York Observer) היה שבועון, שיצא לדפוס בין השנים 1987 ל-2016, אז הפסיק לצאת לדפוס והפך לעיתון מקוון בלבד אובזרוור (Observer). העיתון מתמקד בתרבות, נדל"ן, תקשורת, פוליטיקה, ובתעשיות הבידור והפרסום.
העיתון יצא לאור לראשונה ב-22 בספטמבר 1987 בניו יורק ביוזמתו של בנקאי ההשקעות ארתור קרטר (אנ'). ב-2006 נרכש העיתון על ידי ג'ארד קושנר שהיה אז בן 25. העיתון הופיע כברודשיט ואחר כך כטבלואיד בימי רביעי. מטה העיתון נמצא במנהטן.
בראשית דרכו, זכה העיתון לפרסום הודות לטור של "סקס והעיר הגדולה" של קנדיס בושנל, שעל בסיסו נכתבה סדרה הטלוויזיה סקס והעיר הגדולה.
את העיתון ערך גריידון קרטר (אנ') לפני שערך את ואניטי פייר. אחריו ערכה את העיתון סוזן מוריסון. העורך הרביעי והמוכר ביותר של העיתון היה פיטר קפלן (אנ') שעזב את העיתון ב-2009 בעקבות שינויים וקיצוצים שערך בעלי העיתון קושנר. עורכים נוספים של העיתון היו קייל פופ ואליזבת ספירס (2011–2012) וקן קרסון (2013–2017).
ב-2016 חדל העיתון להופיע בכתב והופיע באופן מקוון בלבד בשם אובזרוור ללא הקידומת "ניו יורק".
בין כותבי העיתון לאורך השנים נמנים ג'ו קונסון (אנ') (1992–2010), דורי שפריר (אנ'), הילטון קרמר (אנ'), אנדרו סאריס, ריצ'ר ברוקיזר (אנ'), רוס ברקן (אנ') (2013–2016), ג'ון היילפרן (אנ'), רוברט גוטליב (אנ'), ניקולס פון הופמן (אנ'), אן רויפי (אנ') (1997–2002), טרי גאלווי (אנ'), רון רוזנבאום (אנ'), מייקל מ. תומאס (אנ'), פיליפ וייס (אנ') וסטיב קורנקי (אנ').
הערות שוליים

↑  Susan Morrison Remembers Peter Kaplan, Observer, ‏2013-12-03 (באנגלית אמריקאית)
↑  וול סטריט ג'ורנל, ‏ניו יורק אובזרוור של ג'ארד קושנר, חתנו של טראמפ, יפסיק להופיע בדפוס, באתר גלובס, 16 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2001082177  VIAF: 177942047   WorldCat (עם VIAF): 177942047
הרדמת מקלעת הזרוע

הרדמת מקלעת הזרוע - אנטומיה
הרדמת מקלעת הזרוע היא טכניקת הרדמה אזורית המשמשת לעיתים כחלופה או כתוספת להרדמה כללית לניתוח של הגפה העליונה. טכניקה זו כוללת הזרקת חומרי הרדמה מקומיים בסמיכות למקלעת הזרוע, החוסמת זמנית את התחושה והיכולת להזיז את הגפה העליונה. הנבדק יכול להישאר ער במהלך הניתוח, או שניתן להרדים אותו או אפילו להרדים אותו במידת הצורך.
ישנן מספר גישות לחסימת העצבים של מקלעת הזרוע. גישות אלו מסווגות לפי הרמה שבה מחדירים את המחט או הצנתר להזרקת חומר ההרדמה המקומית:
חסם עצבי אינטרסקלני (interscalene block) בצד הצוואר
חסם סופרא-קלוויקולרי שנבצע מעל עצם הבריח
חסם אינפרקלוויקולרי (חסם תחת עצם הבריח)
החסימה בבית השחי
סיבוכים

פגיעה עצבית זמנית או, לעיתים רחוקות, קבועה
דימום
זיהום
הזרקה תוך-ורידי: כמות קטנה של מאלחשים מקומיים עלולה לגרום לצלצולים באוזן, כמות גדולה עלולה לגרום אך התקפים ואפילו דום לב אפשריים לעיתים רחוקות. רעילות זו יכולה להתהפך על ידי התרופה "אינטרליפיד".
הערות שוליים

↑  Shailesh Shah, Senthil Gopalakrishnan, Jesus Apuya, Sonia Shah, Use of Intralipid in an infant with impending cardiovascular collapse due to local anesthetic toxicity, Journal of Anesthesia 23, 1 באוגוסט 2008, עמ' 439–441 doi: 10.1007/s00540-009-0754-3
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
המפלגה הדמוקרטית (טורקיה, 1946)

| --- | --- |

 מדינה:  טורקיה 
 מייסד:  ג'לל באייר
 מנהיגים:  אדנאן מנדרס 
 תקופת הפעילות:  1946–1961 (כ־15 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות,פופוליזם
 מטה:  אנקרה
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 
כרזת תעמולה מ-1950: כף יד המסמנת "די", לוגו המפלגה הדמוקרטית, והכיתוב "העם אומר מספיק!"
המפלגה הדמוקרטית (בטורקית Demokrat Parti) הייתה מפלגה ימנית מתונה שפעלה בטורקיה בין השנים 1946–1961.
היסטוריה

המפלגה נוסדה על ידי ג'לל באייר, אדנאן מנדרס ואחרים לקראת מערכת הבחירות שהתקיימה בטורקיה ב-1946, ואשר היו הבחירות הראשונות בתולדות המדינה שבהן השתתפה יותר ממפלגה אחת. המפלגה הדמוקרטית הייתה למפלגה הראשונה בתולדותיה של טורקיה אשר הוכרה כחוקית לאורך זמן ואשר היוותה משקל נגד ויריב של ממש למפלגת העם הרפובליקאית. מצע המפלגה הדמוקרטית היה מתון משל יריבתה, אך היא תמכה בעקרונות הכמליזם של חילון המדינה והפיכתה למערבית.
בבחירות שהתקיימו ב-1946 נותרה מפלגת העם הרפובליקאית בשלטון הודות לחוק הטופס הכללי, שקבע כי כל המנדטים באזור בחירה יזקפו לזכות המפלגה הזוכה ברוב הקולות באותו אזור; ארבע שנים מאוחר יותר, בבחירות שערכו ב-14 במאי 1950, הביסה המפלגה הדמוקרטית את מפלגת העם הרפובליקאית תוך שהיא זוכה ב-53.3% מסך קולות הבוחרים, ואלה תורגמו לפי החוק ל-408 מ-550 המושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. ב-22 במאי 1950 היה מנהיג המפלגה, ג'לל באייר לנשיא טורקיה ואדנאן מנדרס לראש ממשלתה.
המפלגה הדמוקרטית נותרה בשלטון במשך עשר שנים. למרות הפתיחות והסובלנות שגילה מנדרס בעניינים מסוימים, הוא לא סבל ביקורת והחמיר את מגבלות הצנזורה על העיתונות וכן התנכל ליריביו הפוליטיים. גורמים צבאיים שחששו לגורלם של עקרונות הכמליזם ולמורשת אטאטורק, תפסו את השלטון ב-27 במאי 1960. מנדרס, באייר ואחרים נעצרו והמפלגה פוזרה ב-29 בספטמבר 1960 וקיומה נאסר.
היסטוריה > ממשיכות דרכה

מפלגת הצדק שקמה ב-1961 והתקיימה עד ההפיכה הצבאית השלישית במדינה, בספטמבר 1980, נחשבה לממשיכת דרכה של המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1983 הוקמה מפלגת הדרך הנכונה שנחשבה גם היא לממשיכת המפלגה הדמוקרטית. ב-27 במאי 2007 שינתה מפלגת הדרך הנכונה את שמה ל"מפלגה הדמוקרטית".
ב-1992 יסד בנו של מנדרס, מפלגה בשם "המפלגה הדמוקרטית" שפעלה עד שהבן נפגע בתאונת דרכים שנתיים לאחר מכן. מפלגה זו לא זכתה לתמיכה של ממש בקרב הציבור.
ראו גם

טורקיה בתקופה הרב-מפלגתית
מפלגת הדרך הנכונה
ראש ממשלת טורקיה
הערות שוליים

↑  המפלגה הדימוקראטית חוזרת לשלטון בטורקיה, הצופה, 12 באוקטובר 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15058158d (data)  SUDOC: 219916551  VIAF: 62144647643492852615   WorldCat (עם VIAF): 62144647643492852615