stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דודג' 330

| --- | --- |

דודג' 330 קופה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת דודג'
 שנות ייצור:  1962–1964
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  דודג' פולרה
 חברת אם:  קרייזלר
 סיווג:  מכונית סלון
 אורך:  5,285 מ"מ,
 בסיס גלגלים:  3,022 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,700 סמ"ק  8V צילינדרים, 5,200 סמ"ק, 5,900 סמ"ק 6,300 סמ"ק, 7,000 סמ"ק
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
דודג' 330 (באנגלית: Dodge 330) היא מכונית סלון אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר בין השנים 1962–1964.
הדגם התבסס על פלטפורמת "Chrysler B platform" של קונצרן קרייזלר.
תצורות

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
תמונות

דודג' 330 קופה, שנת 1963
דודג' 330 קופה, שנת 1963
ראו גם

קרייזלר
דודג'
דודג' Beauty Winner
דודג' 880
דודג' 600
דודג' Aries
דודג' פולרה
לקריאה נוספת

דודג' 330 (oldride.com/library/dodge 330)
דר מורגן

דר מורגן (הבוקר) היה עיתון יומי, שהתפרסם ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. דר מורגן היה ביטאונה המרכזי של המפלגה הליברל-דמוקרטית בגרמניה המזרחית. הוא החל להתפרסם ב-3 באוגוסט 1945, שש פעמים בשבוע. הנחת היסוד שיצאה בעותק הראשון של העיתון הצהירה שמטרת העיתון להיות "שופר הבורגנות הליברל-דמוקרטית".
בזמן ההפגנות נגד חומת ברלין באוקטובר 1990, העיתון היה העיתון הראשון בגרמניה המזרחית אשר דחה את עליונותה של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה והתיר שליחת תרומות ומכתבים מקוראים, אשר התייחסו באופן ביקורתי אל הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית באותו זמן. בפברואר 1990, דר מורגן נהיה העיתון הראשון בגרמניה המזרחית אשר דיווח על הטיהורים הסטליניסטים בגרמניה.
ביולי 1990, אקסל-ספרינגר-וורלאג השתלט על העיתון. מאז, צוות העורכים כלל כתבים ממזרח גרמניה ומהמערב, רובם הגיעו מ"דר שפיגל" או "טאגסצייטונג". תחת העורך הראשי החדש שלו, דר מורגן אימץ לעצמו פרופיל חדש, ונכתבו בשורותיו סדרת כתבות העוסקות בעניינים הפיננסיים של מפלגת הסוציאליזם הדמוקרטי והקשרים של חלק מהפוליטיקאים במזרח עם השטאזי. העורכים יאן וון פלוקן, ארווין יורטשיטש, ומיכאל קלונובסקי קיבלו את פרס עבור אומץ הלב שלהם ב"חשיפה וטיפול בהפרות זכויות אדם על ידי שופטי הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית."
בסתיו 1990, דר מורגן התאחד עם העיתון של המפלגה הלאומית-דמוקרטית של גרמניה, (חברת קואליציה נוספת בפולקסקאמר), "ברלינר אלגמיינה". אף על פי שדר מורגן היה מוערך על ידי מבקרים עבור הסגנון העיתונאי שלו וניתנו לו ערבונות על ידי הבעלים החדשים שלו, כבר פחות משנה אחר כך, ה"ספרינגר סנדיקט" סגר אותו ב-11 ביוני 1991. החלטה זו עודדה על ידי מנהל הסינדיקט, ארהרד ון סטראטן, אשר הביע מורת רוח על הדעות הליברליות של צוות העורכים של העיתון. דר מורגן היה גם המתחרה של העיתון הנוטה לשמרנות "די וולט" של אותו סינדיקט.
הערות שוליים

↑  Flocken, Jan von, Klonovsky, Michael, Münter, Christian: Die Toten vom ‚Platz der Freiheit‘: Lager Ketschendorf und Friedhof Halbe. Zwei Stätten stalinistischer Verbrechen in Deutschland. In: Der Morgen. 24–25 February 1990
דיטר ויסליצני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1911 Możdżany, רפובליקת פולין 
 הוצאה להורג:  4 במאי 1948 (בגיל 37) ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  גרמניה 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 
דיטר ויסליצני (בגרמנית: Dieter Wisliceny;‏ 13 בינואר 1911 – 4 במאי 1948) היה פושע מלחמה נאצי, מעוזריו הבכירים של אדולף אייכמן. במהלך יישום הפתרון הסופי, משימתו של ויסליצני הייתה סגירתן בגטאות וחיסולן של מספר קהילות יהודיות חשובות באירופה תחת הכיבוש הנאצי, והוא היה אחד האחראים העיקריים להשמדתם של כמאה אלף מיהודי סלובקיה, סלוניקי והונגריה.
ראשית דרכו

ויסליצני נולד בעיירה Regulowken בפרוסיה המזרחית (כיום Możdżany בפולין). בשנת 1931 הצטרף כמובטל למפלגה הנאצית, וב-1934 הצטרף לאס אס וה-אס דה. הוא היה אחד מעוזריו הבכירים של אדולף אייכמן כ"מומחה לענייני היהודים". מ-1934 עד 1937 הוצב בברלין, ומ-1937 עד 1940 בדנציג. בשנה זו קיבל דרגת האופטשטורמפיהרר (דרגת קצונה באס אס המקבילה לדרגת סרן).
יחסיו עם אייכמן היו ידידותיים ביותר, עד כי אייכמן היה פונה אליו בגוף שני יחיד (בגרמנית: Du), סימן לקרבה גדולה ואף קרא לאחד מבניו על שמו.
השואה > השמדת יהודי סלובקיה

בספטמבר 1940 נתמנה ויסליצני על ידי אייכמן לנציגו בברטיסלאבה כיועץ לענייני יהודים וכנציג המשרד הראשי לביטחון הרייך (RSHA). ב-2 בספטמבר 1940 הגיע לעיר עם מספר עוזרים, והם נתקבלו בישיבה חגיגית על ידי ממשלת סלובקיה.
ויסליצני היה אחראי מטעם הגרמנים על יישום ההסכם בין סלובקיה וגרמניה הנאצית, שבו התחייבה סלובקיה לספק כוח עבודה יהודי לגרמניה. עבור כל יהודי שלמו הסלובקים לגרמנים 500 מארקים, בתנאי שהיהודים המגורשים לא יחזרו לעולם לסלובקיה. בתחילה נשלחו צעירים בלבד, אבל עד מהרה דרשו הסלובקים שיישלחו משפחות שלמות כולל זקנים וילדים. את ריכוז היהודים והעלאתם על הקרונות ביצעו הסלובקים בעצמם בעזרת המיליציה שלהם - משמר הלינקה. בגבול גרמניה היו השומרים הסלובקים מתחלפים בשומרי האס אס עד הגיעם להשמדה באושוויץ.
במשפטו טען ויסליצני כי בתחילה האמין שהיהודים נשלחים למחנות עבודה, אבל כשראה שנשלחות משפחות שלמות לאושוויץ הוא ביקש פגישה עם אייכמן, ובפגישה זו הודה אייכמן שהיהודים נשלחים להשמדה. הוא הראה לו מסמך סודי המיועד לריינהרד היידריך והחתום על ידי היינריך הימלר, ובו כתוב כי הפיהרר החליט שיש להתחיל מיד בפתרון הסופי של שאלת היהודים. אייכמן הסביר לו מה הכוונה ב"פתרון הסופי", וכאשר ויסליצני אמר "ירחם עלינו האלוהים אם אויבינו יעשו דבר דומה לעם הגרמני", השיב לו אייכמן: "אל תהיה סנטימנטלי, זו פקודת הפיהרר".
ויסליצני הסכים לקבל שוחד מקבוצת יהודים סלובקים שנקראה קבוצת העבודה, ובתמורה הפסיק כביכול את המשלוחים באוקטובר 1942. עד אז שולחו 60,000 מיהודי סלובקיה להשמדה. 
מסמכים חדשים מגלים כי למעשה, הגירושים הופסקו מאילוצים פנים-גרמניים בלבד. במסמך שהתגלה בשנים האחרונות, אף תבע ויסלציני את גירוש היהודים לאחר שהמשלוחים הופסקו. 
המשלוחים חודשו באוגוסט 1944, עם פרוץ המרד הסלובקי הלאומי, ונמשכו עד מרץ 1945.
השואה > השמדת יהודי סלוניקי

בינואר 1943 זימן אייכמן את ויסליצני לברלין, והטיל עליו את המשימה של חיסול יהודי סלוניקי. ויסליצני בחר בעמיתו אלויס ברונר כעוזרו הבכיר, וב-6 בפברואר 1943 הם הגיעו עם צוות מצומצם לסלוניקי והשתכנו בשתי וילות מהודרות שהוחרמו מיהודים. בתוך זמן קצר נתפרסמו חוקי הגזע בסלוניקי, והיהודים רוכזו בשלושה גטאות צפופים לקראת שילוחם לאושוויץ. ויסליצני פעל עם צוותו במהירות וביעילות, וניהל תוכנית הטעייה מחוכמת: רכוש היהודים הוחרם, ובמקומו קבלו המחאות בכסף פולני ונאמר להם שהם הולכים להתיישב ליד קרקוב. הגרמנים נעזרו בכוח משטרה יהודי שמנה 250 איש.
ב-15 במרץ 1943 יצא המשלוח הראשון של 2,800 יהודים. בקרונות שיועדו ל-8 סוסים העמיסו מעל מאה איש. היינריך הימלר קיבל דו"ח על כל משלוח. המשלוח ה-19 והאחרון יצא מסלוניקי ב-10 באוגוסט 1943 והגיע לאושוויץ ב-18 באוגוסט 1943. בסך הכל הוגלו מסלוניקי 46,061 יהודים, והקהילה היהודית הגדולה של סלוניקי הושמדה כמעט לחלוטין.
השואה > השמדת יהודי הונגריה

ויסליצני היה עוזרו הבכיר של אייכמן בהשמדת יהודי הונגריה. הוא ניהל משא ומתן עם הנהגת היהודים בהונגריה ובראשם ישראל קסטנר, על העסקה של הצלת יהודי הונגריה בתמורה ל-10,000 משאיות וסחורות (עסקה שנודעה בשם "סחורה תמורת דם"). העסקה לא יצאה לפועל, אולם ויסליצני פיתח קשרים עם קסטנר עד כי זה האחרון העיד לטובתו לאחר המלחמה.
סופו של ויסליצני

ויסליצני נעצר באוסטריה ב-12 במרץ 1945 על ידי הצבא האמריקאי. במשפטי נירנברג שימש עד מטעם התביעה. בעדותו התייחס רבות לאייכמן, תוך תיאורו כחסר כל רגש אנושי כלפי היהודים. הוא העיד כי בפגישתם האחרונה, בפברואר 1945, אמר לו אייכמן: "אני אצחק ביורדי אל הקבר בזכות ההרגשה שהרגתי 5,000,000 יהודים. זה נותן לי סיפוק ונחת רוח רבה".
עדותו של ויסליצני שימשה את התביעה במשפט אייכמן ב-1961.
לאחר משפטי נירנברג, דרשו שלטונות צ'כוסלובקיה את הסגרתו. ויסליצני הוסגר והועמד לדין באשמת פשעי מלחמה. ב-27 בפברואר 1948 נידון למוות, וב-4 במאי 1948 הוצא להורג בברטיסלאבה.
הערות שוליים

1 2  Affidavit of Dieter Wisliceny
↑  אלי ריכנטל, האמנם נרצח פעמיים, עמ' 31.
↑  עדותו של דיטר ויסליצני במשפטי נירנברג, 3 בינואר 1946, בפרויקט נזכור (באנגלית)
↑  משפט אייכמן - ישיבה 106: התצהיר של ויסליצני (מתחיל ב-30:07).
↑  מאיר עוזיאל, מעריב-המוסף, "תיק המופתי", כ' בניסן תשע"ו, 28.4.2016, עמוד 10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270054005171  PLWABN: 9810648928805606  GND: 120714302  ISNI: 0000 0001 1468 5504  LCCN: no98115883  NKC: jn20000701975  SNAC: w6ms4kkh  VIAF: 19303860   WorldCat (עם VIAF): 19303860
דרך שתי נקודות

| --- | --- |
 סינגל בביצוע שלמה ארצי
 יצא לאור:  1972 
 סוגה:  זמר עברי 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.15 דק' 
 כתיבה:  יהודה עמיחי 
 לחן:  שלמה ארצי 
 
"דֶּרֶךְ שְׁתֵּי נְקֻדּוֹת" הוא שיר של המשורר יהודה עמיחי שזכה ללחן של שלמה ארצי. השיר הולחן במיוחד לערב שירי משוררים הראשון של גלי צה"ל. את העיבוד המוזיקלי לשיר עשה אלברט פיאמנטה.
רקע לכתיבת השיר ותוכנו

השיר נכתב בהשראת "דרך שתי נקודות עובר רק קו ישר אחד" – הנחה בסיסית מתחום הגאומטריה המוכרת מלימודי המתמטיקה לתלמידי התיכון. בשיר הופכת הנחה זו למטאפורה, "שתי הנקודות" שמחברות ביניהן לאהבה.
השיר זכה להצלחה רבה עם צאתו, ונכלל באלבומו של ארצי "פתאום אחר ימים רבים", אלבום שירי משוררים, ובהם שירים של נתן זך, חיים גורי, ודליה רביקוביץ.
ארצי שנפגש מספר פעמים עם עמיחי ושאל אותו על הלחן סיפר לימים:
עמיחי אמר לי, בפעמיים שפגשתי אותו, שהוא אוהב את הלחן מאוד. אני לא הייתי גדול מלחיניו. היו הרבה אחרים...
עם צאתו צעד השיר 12 שבועות במצעדי הפזמונים של תשל"ב ובשיאו הגיע למקום הראשון בו שהה שבועיים. השיר הגיע למקום ה-22 במצעד השנתי, וארצי נבחר לזמר השנה.
הערות שוליים

1 2 3  אמיר בן-דוד, כי דרך שתי נקודות עובר רק קו ישר אחד, באתר זמן ישראל, 13 בספטמבר 2021
↑  דרך שתי נקודות – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
הגן הבוטני בעין גדי

| --- | --- |

 מיקום:  עין גדי, ישראלישראל
 קואורדינטות:  31°27′00″N 35°23′00″E﻿ / ﻿31.45°N 35.3833°E﻿ / 31.45; 35.3833
 אתר רשמי
 
הגן הבוטני בעין גדי הוא גן בוטני השוכן בתחומי קיבוץ עין-גדי. הגן מכיל כ-900 מיני צמחים המתאימים לאקלים החם והיבש האופייני לאזור, רבים מהם מאזורים טרופיים-יובשניים של העולם.
הגן משתרע בין בתי הקיבוץ, ותוכנן בראשיתו על ידי דב בניסוביץ', שבנו, דן בניהו, הוא ממייסדי הקיבוץ.
בשנותיו הראשונות הגן היה גן קיבוצי רגיל, אך עם חשיפת הפוטנציאל של המקום הושקעו בגן משאבים והוא הלך והפך בהדרגה לגן בוטני שזוכה למבקרים רבים.
צוות הגן מתמודד עם בעיות לא מעטות בטיפוח הגן ובאחזקתו, ובהן המחסור במים בחודשי הקיץ, נזקי השמש הקופחת בשעות החום הקיציות, והצורך לשמר את האסתטיקה של הגן בתוך יישוב קהילתי פעיל.
הצמחים המיוחדים בגן הם קקטוסים וסוקולנטים אחרים מאזורים מדבריים, צמחיית רצפת יער הגשם הטרופי בצל עצים כבדי-צל, עצי ענק ממשפחת הבומבקיים (הבאובב האפריקני ואחרים), צמחי בושם וקטורת (זיכרון לתרבות החקלאית המקומית מלפני אלפיים שנה), מספר מינים ממשפחת הדקליים ועוד.
דקסטר חולם חלומות אפלים

| --- | --- |
כריכת הספר במהדורה העברית
כריכת הספר במהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  ג'ף לינדסי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מתח
 נושא:  רוצח סדרתי 
 מקום התרחשות:  מיאמי, פלורידה 
 הוצאה
 הוצאה:  Hardback & Paperback   מטר (מהדורה עברית)
 תאריך הוצאה:  2004
 סדרה
 הספר הבא:  דקסטר משחק משחקים מסוכנים
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002478713
 
דקסטר חולם חלומות אפלים (באנגלית: Darkly Dreaming Dexter) הוא ספרו הראשון של ג'ף לינדסי העוסק ברוצח הסדרתי דקסטר מורגן (אנ'). ספר זה הוא היווה את הבסיס לסדרת הטלוויזיה דקסטר של רשת שואוטיים, שזכתה בפרס דילייס (Dilys Award).
עלילה

דקסטר מורגן (אנ') הוא הפרוטגוניסט, הציר המרכזי בעלילת הספר. הוא עובד כמנתח תבניות דם במשטרת מיאמי ובזמנו הפנוי, הוא רוצח סדרתי שרוצח רוצחים, אנסים וכיוצא באלה שנמלטו מהחוק, לדעתו.
הרציחות של דקסטר מונעות מתוך קול פנימי אותו הוא מכנה "הנוסע האפל", שמדרבן אותו להרוג. פעם אחת הוא עשה כן ומאז הקול הפנימי לא חדל להטרידו.
פלאשבקים מגלים כי אביו המאמץ, בלש משטרה בשם הארי מורגן, הבין בשלב מוקדם כי דקסטר הוא סוציופת אלים בעל צורך מולד להרוג. הוא זה שלימד את דקסטר איך להרוג אנשים שהואשמו ברצח ולא הורשעו, כיוון שראה ברציחתם דרך ליצירת צדק. הארי גם לימד את הילד להיות רוצח זהיר, קפדן, לא להותיר שום עקבות ולהיות בטוח לחלוטין שקורבנותיו אשמים לפני שהוא רוצח אותם. דקסטר כינה את הכללים הללו "הקוד של הארי".
דקסטר מנהל חיים כפולים במשך שנים, אולם האידיליה שלו מופרת כאשר הוא מעורב בחקירת רצח בו רוצח סדרתי תוקף את הזונות של מיאמי. כאשר הרוצח מבצע את זממו ברחובות העיר, הוא מתחיל לשלוח הודעות לדקסטר, שבתורו מוצא את סדרת הפשעים כמרתקים ומעוררי חלחלה. בינתיים, אחותו החורגת דברה, עובדת במשטרה, רואה את סדרת רציחות ככרטיס החוצה עבורה, ממחלק המוסר למחלק הרצח. דקסטר, מצדו, נקרע בין הרצון לעזור לה לתפוס את הרוצח והרצון לשבת ולהתפעל מהאמנות והמיומנות שבעבודתו של הרוצח האחר.
הברלינאי האחרון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  יורם קניוק
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת ידיעות אחרונות
 תאריך הוצאה:  2001
 מספר עמודים:  221
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9655113302
 הספרייה הלאומית:  003577287, 002380747
הברלינאי האחרון הוא ספר מאת הסופר הישראלי יורם קניוק, שיצא לאור בישראל בשנת 2004, אך ראה אור לראשונה בגרמניה בשנת 2001.
הספר יצא לאור בהוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, סדרת פרוזה.
סיפור העלילה

הספר מתאר סדרת מסעות אשר ערך הסופר בגרמניה במשך 20 שנה, החל משנות השמונים ועד עת פרסום הספר. בספר הוא עורך חשבון נפש עם המדינה הגרמנית, אזרחיה, ניצולי השואה, ואביו, יליד גרמניה. כמו כן, מנסה קניוק לברר את הזהות החדשה אשר אימצה לעצמה גרמניה.
קניוק מתאר מפגשים עם אנשים מהרחוב הגרמני, לצד מפגשים עם אינטלקטואלים שונים, דוגמת ויכוח פומבי שערך עם הסופר גינטר גראס ופגישה עם הסופר הגרמני היינריך בל. במסעותיו מציב הסופר שאלות קשות בנוגע לאופיים של הנאצים ומידת האחריות אשר מוטלת על האומה הגרמנית.
האמזונה הפצועה

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  פוליקליטוס
 תאריך יצירה:  המאה ה־5 לפנה״ס 
 טכניקה וחומרים:  העתק שיש רומי
 ממדים בס"מ
 גובה:  202
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  MC 651 (המוזיאונים הקפיטוליניים) 
 מיקום:  המוזיאון הקפיטוליני רומא שבאיטליה
 
האמזונה הפצועה הוא פסל שיש יווני של הפסל פוליקליטוס (ביוונית: Πολύκλειτος).
הפסל מציג דמות נשית של אמזונה הניצבת על רגל שמאל. היא לובשת בד פפלוס קצר. ידה הימנית מורמת ומציגה פצע מעל השד הימני. ראשה של האמזונה מורכן מעט ושיערה גושי ומסודר, אולם היא אינה מבטאת את הכאב שאותו חשה הדמות. האיפוק, האופייני לפיסול היווני הקלאסי ואי ביטוי הכאב מתבטא ומודגש כאן על רקע הסיטואציה המתוארת.
הבחירות לנשיאות צרפת 1969

הבחירות לנשיאות צרפת 1969 נערכו בשני סבבים: ב-1 ביוני וב-15 ביוני. הם התרחשו עקב התפטרותו של הנשיא שארל דה גול ב-28 באפריל 1969. אחוז ההצבעה עמד על 77.59% בסבב הראשון לעומת 68.85% בסבב השני. בבחירות ניצח ראש הממשלה לשעבר ז'ורז' פומפידו מן המפלגה הגוליסטית. הוא היה פופולרי מאוד בקרב הבוחרים השמרנים בשל הצמיחה הכלכלית כשהוביל את הקבינט (1962–1968) ותפקידו ביישוב משבר מאי 68.
תוצאות

| מועמד | סבב ראשון> קולות | סבב ראשון> אחוזים | סבב שני> קולות | סבב שני> אחוזים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ז'ורז' פומפידו | 10,051,783 | 44.47% | 11,064,371 | 58.21% |
| אלן פואר | 5,268,613 | 23.31% | 7,943,118 | 41.79% |
| מועמד המפלגה הקומוניסטית | 4,808,285 | 21.27% |  |  |
| אחרים | 2,475,243 | 10.95% |  |  |
| בסך הכל | 22,603,924 | 100% | 19,007,489 | 100% |
הבחירות לנשיאות צרפת 1995

הבחירות לנשיאות צרפת בשנת 1995 נערכו בשני סבבים: 23 באפריל וב-7 במאי 1995.
הנשיא הסוציאליסטי פרנסואה מיטראן (שכיהן מאז 1981) לא התמודד לכהונה שלישית. זאת לאור גילו המבוגר, מצבו הבריאותי והמצב הפוליטי של מפלגתו, שהפסידה בבחירות לקונגרס. המועמדים המובילים שהעפילו לסיבוב השני היו ליונל ז'וספן וז'אק שיראק. ז'אן-מארי לה פן מהאיחוד הלאומי הגיע למקום השלישי עם 15% מהקולות.
סיסמת הקמפיין של שיראק הייתה "La France pour tous" ("צרפת לכולם") לעומת "הצבעה ברורה לצרפת צודקת יותר" של ג'וספין.
תוצאות

| מועמד | סבב ראשון> קולות | סבב ראשון> % | סבב שני> קולות | סבב שני> % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ליונל ז'וספן (המפלגה הסוציאליסטית) | 7,097,786 | 23.3% | 14,180,644 | 47.36% |
| ז'אק שיראק | 6,348,375 | 20.84% | 15,763,027 | 52.64% |
| ז'אן-מארי לה פן (האיחוד הלאומי) | 4,570,838 | 15% |  |  |
| נציג המפלגה הקומוניסטית | 2,632,460 | 8.64% |  |  |
| תנועת לרוש | 84,959 | 0.28% |  |  |
| אחרים | 9,728,215 | 31.94% |  |  |
| בסך הכל | 30,462,633 | 100% | 29,943,671 | 100% |
הבחירות לנשיאות צרפת 1965

הבחירות לנשיאות צרפת נערכו ב-5 בדצמבר 1965, והסיבוב שני נערך ב-19 בדצמבר. אלו היו הבחירות הישירות לנשיאות הראשונות מאז הרפובליקה השנייה ב-1848. הציפייה הציבורית הייתה שהנשיא המכהן שארל דה גול ייבחר בקלות, אך במפתיע רבים הצביעו לפרנסואה מיטראן. אחוז ההצבעה עמד על כ-84%.
תוצאות

למרות שניהל קמפיין מעט דל, דה גול ניצח בסיבוב הראשון בלמעלה משלושה מיליון קולות. עם זאת, הוא קיבל פחות מ-50% ולכן התקיים סיבוב שני ב-19 בדצמבר.
דה גול מינה שנית ז'ורז' פומפידו לראשות הממשלה, אך החליט לבצע שינוי בקבינט. בין השאר הוא פיטר את שר הכלכלה ואלרי ז'יסקר ד'אסטן.
| מועמד | סיבוב ראשון> קולות | סיבוב ראשון> % | סיבוב שני> קולות | סיבוב שני> % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שארל דה גול | 10,828,521 | 44.65% | 13,083,699 | 55.2% |
| פרנסואה מיטראן | 7,694,005 | 31.72% | 10,619,735 | 44.8% |
| אחרים | 5,732,030 | 23.63% |  |  |
| בסך הכל | 24,254,556 | 100% | 23,703,434 | 100% |
האמיני יום יבוא

האמיני יום יבוא הוא פזמון עברי שחובר במקור על ידי יצחק סמוטריץ' בשם: "לאהובה ביום מלחמה", ונערך על ידי רפאל קלצ'קין ב-1948, בזמן מלחמת העצמאות.
הפזמון הפך אחד מסמלי המלחמה והתקופה, כיוון שביטא תקווה ואופטימיות לימים שיבואו אחרי שוך הקרבות במדינת ישראל החדשה. הפזמון הולחן על ידי מנשה בהרב (לפי גרסה אחרת הלחן לשיר הוא עממי), ובוצע על ידי "זמרת המלחמות" יפה ירקוני. במקביל, ביצעה את הפזמון גם מקבילתה המפורסמת בעת ההיא, שושנה דמארי. הפזמון נבחר לפתוח את האלבום המשולש לרגל שנת החמישים לישראל, "גדלנו יחד" בעריכת יואב קוטנר, בגלל היותו "השיר הישראלי הראשון" שהתפרסם מיד לאחר קום המדינה. לחן הפזמון משמש לעיתים כלחן אלטרנטיבי לירושלים של זהב, שחיברה נעמי שמר. השיר מופיע כ"סימפול" גם בשיר מה לעשות? שמבצעת דנה אינטרנשיונל.
בפברואר 2016 הושק אלבום דיגיטלי ברשת ג' בשם "לשיר איתה" - אוסף מחווה לשושנה דמארי במלאת עשור למותה, בו השתתף אלי גורנשטיין בביצוע השיר.
הערות שוליים

1 2  יעקב בר-און, גווילי-האש של "הפנינים הכחולות", דבר, 23 ביולי 1969
↑  לארצי/ לאהובה ביום המלחמה
↑  לשיר איתה, באתר ynet
דקסטר ג'קסון

| --- | --- |

 לידה:  25 בנובמבר 1969 (בן 54) ג'קסונוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  Edward H. White High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 builtbyblade.com
 
דקסטר "הלהב" ג'קסון (באנגלית: Dexter "The Blade" Jackson; נולד ב-25 בנובמבר 1969) הוא מפתח גוף מקצועי בארגון IFBB, מר אולימפיה לשנת 2008 ואלוף תחרות ארנולד קלאסיק תשע פעמים, אשר משתתף בתחרויות מאז שנת 1992 ועד היום.
ביוגרפיה

התחרות הראשונה של ג'קסון הייתה תחרות NPC בדרום בשנת 1992 שם זכה במקום השלישי בקטגוריית משקל קל.
הוא התחרה לראשונה בתחרויות ארנולד קלאסיק, לילה של אלופים ומר אולימפיה שנת 1992 שם הגיע למקומות שביעי, שלישי ותשיעי בהתאמה.
במר אולימפיה 2007 הגיע ג'קסון למקום השלישי בתחרות ורוב המבקרים אמרו שהוא לא יגיע גבוה יותר. ב-27 בספטמבר 2008 הביס ג'קסון את האלוף הקודם ג'יי קאטלר, והפך לאדם ה-12 שמחזיק בתואר זה.
בנוסף למר אולימפיה, דקסטר הוכתר כאלוף ארנולד קלאסיק 5 פעמים (2005, 2006, 2008, 2013 ,2015) שיא בתחרות הארנולד קלאסיק.
דקסטר הוזכר פעמים רבות במאמרי כושר ופיתוח גוף, כולל תמונת שער למגזין "Muscular Development".
נכון להיום הוא מתגורר בג'קסונוויל, פלורידה.
בפברואר 2019 הגיע דקסטר לישראל למספר ימים בעזרתו של נשיא איגוד נאב״א ומר עולם, יוני האנה. דקסטר הגיע על מנת לתת סמינר על פיתוח גוף ואף עשה אימון עם הקהל הרחב. בנוסף הוא ביקר באתרים הגדולים לתיירות בארץ מאחר שטען כי זהו חלום שמתגשם לבקר בארץ הקודש.
תחרויות בהם ניצח

להלן תחרויות בהם ניצח ג'קסון וזכה במקום הראשון:
1995, אליפות NPC בארצות הברית, משקל קל-כבד.
1998, אליפות צפון אמריקה, משקל קל-כבד ותואר כללי.
2002, תחרות גרנד פריקס באנגליה,
2003, תחרות הפגנת כוח.
2004, תחרות גרנד פריקס באוסטרליה.
2004, תחרות איש הברזל.
2004, תחרות סן פרנסיסקו פרו.
2005, ארנולד קלאסיק.
2006, ארנולד קלאסיק.
2008, ארנולד קלאסיק.
2008, תחרות גרנד פריקס של IFBB, אוסטרליה.
2008, תחרות גרנד פריקס של IFBB, ניו זילנד.
2008, תחרות גרנד פריקס של IFBB, רוסיה.
2008, מר אולימפיה.
2013, ארנולד קלאסיק
2015, ארנולד קלאסיק
דר (הונגריה)

דר (בהונגרית: Dör) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי דר

בדר חיו יהודים כמו משפחת רוזנברג ועוד, בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 14 | 975 |
| 1910 | 9 |  |
| 1920 | 9 |  |
| 1930 | 2 |  |
| 1941 | 2 | 909 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהדות מחוז צ'ורנה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת צ'ורנה |
| --- | --- | --- |
| יישובים | צ'ורנה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • צקוהאזה • דר • אגייד • פאראד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד  • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סאן • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • ואג |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 87144814316139899603   WorldCat (עם VIAF): 87144814316139899603 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבחירות לנשיאות צרפת 1974

הבחירות לנשיאות צרפת נערכו בשני סבבים במהלך מאי 1974: הראשון ב-5 במאי, ואילו השני ב-19 במאי. בחירות אלו התקיימו לאחר מותו של הנשיא ז'ורז' פומפידו. בבחירות ניצח ואלרי ז'יסקר ד'אסטן את פרנסואה מיטראן מהמפלגה הסוציאליסטית ב-1.6% מהקולות. הפרש צמוד זה הופך את מערכת בחירות זו לצמודה ביותר בתולדות צרפת.
אחוז ההצבעה עמד על כ-84.2% בסבב הראשון ועל כ-87.33% בסבב השני.
קמפיין

פומפידו נבחר לכהן כנשיא צרפת לכהונת בת שבע שנים בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1969. עם זאת, הוא מת בתפקידו ב-2 באפריל 1974, והבוחרים הצרפתים נקראו לבחור את מחליפו.
בצד השמאלי של המפה הפוליטית, המפלגה הסוציאליסטית (PS), המפלגה הקומוניסטית הצרפתית (PCF) ותנועות שמאל נוספות התאחדו מאחורי פרנסואה מיטראן. בנוסף על שני המועמדים הבולטים, התמודדו גם ז'אק שבאן-דלמאס וז'אן-מארי לה פן.
לראשונה בתולדות הבחירות לנשיאות צרפת, אורגן עימות טלוויזיוני. מיטראן הציג את המתחרה שלו כמייצג של האליטות הלא-הוגנות, בעוד שז'יסקר ד'אסטן ביקר את יריבו כ"איש העבר". אחוז ההצבעה הגיע לשיא של למעלה מ-87% וז'יסקר ד'אסטן נבחר בהפרש של 424,599 קולות בלבד. הוא מינה את שיראק לראש הממשלה.
תוצאות

| מועמד | סבב ראשון> קולות | סבב ראשון> % | סבב שני> קולות | סבב שני> % |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרנסואה מיטראן | 11,044,373 | 43.25% | 12,971,604 | 49.19% |
| ואלרי ז'יסקר ד'אסטן | 8,326,774 | 32.6% | 13,396,203 | 50.81% |
| ז'אק שבאן-דלמאס | 3,857,728 | 15.11% |  |  |
| ז'אן-מארי לה פן (האיחוד הלאומי) | 190,921 | 0.75% |  |  |
| מועמדים אחרים | 2,118,840 | 8.29% |  |  |
| בסך הכל | 25,538,636 | 100% | 26,367,807 | 100% |
דר אנגריף

| --- | --- |
 מייסד:  יוזף גבלס 
 בעלים:  המפלגה הנאצית 
 תאריכי הופעה:  7 באפריל 1927 – 24 באפריל 1945 (18 שנים)
 שפה:  גרמנית 
 מדינה:  גרמניה 
 
כותרת דר אנגריף מ-30 בינואר 1933 (השבעתו של אדולף היטלר לקנצלר גרמניה)
אנשי אס אה מובטלים קוראים דר אנגריף על ספסל בפארק טירגארטן, 1932
שוטרים בחזית חלון הראווה של העיתון הנאצי דר אנגריף, ברלין 1932
דר אנגריף (בגרמנית "Der Angriff", "ההתקפה") היה עיתון בשפה הגרמנית שיצא לאור החל משנת 1927 על ידי גאו ברלין של המפלגה הנאצית. המהדורה האחרונה פורסמה ב-24 באפריל 1945.