stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מדגם תועלת
הערות שוליים

↑  רישום מדגם תועלת, באתר פטנטים
↑  Innovation patent - Australia
↑  מדגם תועלת באיחוד האירופי
↑  WIPO - Utility model
↑  הצעת חוק - אוסטרליה
↑  אתר משרד הקניין הרוחני הקוריאני
↑  מדגם תועלת בסין
↑  שינויים במדגם תועלת ברוסיה
↑  שינויים במדגם תועלת בארגנטינה
↑  Uma Suthersanen, Utility Models and Innovation in Developing Countries, Queen Mary, University of London, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541019605171  GND: 4156163-6  LCCN: sh85086431
מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 על שם:  אחמד קדירוב 
 מיקום:  אבו גוש 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2014
 תאריך פתיחה רשמי:  2014 
 מידות
 שטח:  4,000 מ"ר 
 קואורדינטות:  31°48′20″N 35°06′48″E﻿ / ﻿31.805687°N 35.113201°E﻿ / 31.805687; 35.113201
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש(למפת הרי ירושלים רגילה) מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש
 
מסגד אחמד חאג'י קדירוב באבו גוש
הכיתוב בכניסה למסגד:מסגד על שם הנשיא הראשון של הרפובליקה הצ'צ'נית גיבור רוסיה אחמד חאג'י קאדירוב 2013 יחי הצדק
מסגד אחמד חאגי' קדירוב שבאבו גוש הוא המסגד השני בגודלו בישראל, לאחר מסגד אל-אקצא. המסגד נבנה בסיוע ממשלת צ'צ'ניה תחת הנהגתו של רמזן קדירוב, שראה בהקמה המשותפת של המסגד הזדמנות היסטורית לחדש את הקשרים בין הצ'צ'נים לבין תושבי אבו גוש, שנותקו 500 שנה קודם לכן. המסגד נחנך בשנת 2014 ונקרא על שם אחמד קדירוב, והוא מכונה גם המסגד הצ'צ'ני.
מבנה

המסגד נחשב לאחד המסגדים המפוארים בישראל, ומשתרע על פני 4,000 מטרים רבועים, כשמעליו מתנשאים ארבעה צריחים שראשיהם מוזהבים כמקובל בקווקז. המסגד מתנשא לגובה של ארבע קומות, כל אחת בת 700 מ"ר. על חלקה הפנימי של כיפתו מצוירים מאה שמות האלוהים. גומחת התפילה ובימת הדרשן עשויים שיש מצופה זהב, והרצפה מכוסה שטיחים מפוארים.
היסטוריה

הקמת המסגד החלה כיוזמה פרטית של תושבי אבו גוש, אך בנייתו הופסקה ב-2010, כשנה לאחר שהחלה, מחוסר תקציב – עלותו הגיעה לכ-10 מיליון דולרים. משראתה ממשלת צ'צ'ניה שתושבי אבו גוש אינם מסוגלים לממן את הפרויקט, היא החליטה לתרום למעלה ממחצית הסכום. לטענת אנשי הממשלה הצ'צ'נית, לתושבי אבו גוש יש שורשים קדומים בארצם ובשל טענת הקרבה ביניהם ניאותה ממשלת צ'צ'ניה, הרואה בהקמת המסגד חידוש של הקשרים ההיסטוריים בין תושבי אבו גוש למולדתם, לסייע לתושבי אבו גוש בהשלמת הפרויקט.
בחודש מרץ 2014 נחנך המסגד על ידי נשיא צ'צ'ניה רמזן קדירוב ושם הרחוב שבו נמצא המסגד שונה, ועתה הוא נקרא על-שמו של נשיא צ'צ'ניה הקודם אחמד חאג'י קדירוב.
ב-9 באוקטובר 2023 נהרג בן 19 תושב אבו גוש מרקטה שנפלה בסמוך למסגד.
הערות שוליים

1 2 3  מיכל מרגלית, רק אל-אקצה גדול יותר: נחנך מסגד באבו גוש, באתר ynet, 24 במרץ 2014
1 2 3 4  יותם יעקבסון, ‏הסיפור המרתק מאחורי המסגד החדש שהוקם באבו גוש, באתר גלובס, 31 ביולי 2015
↑  המסגד הצ'צ'ני בכפר אבו גוש, באתר מינרוה - המרכז ללימודי ערבית, ‏6 בספטמבר 2018
↑   ניר חסון, ממשלת צ'צ'ניה הפכה מסגד באבו גוש לאחד הגדולים בארץ, באתר הארץ, 28 במאי 2013
↑   ניר חסון, נשיא צ'צ'ניה חנך מסגד עותמאני מפואר באבו-גוש, באתר הארץ, 23 במרץ 2014
↑  יניב שרון, ‏באבו גוש אבלים על מותו של מאג'ד אברהים, שנפגע מרסיסי רקטה: "הוא היה מהטובים שבצעירי הכפר", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 17 באוקטובר 2023
מקוטו קובאיאשי

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1944 (בן 80) נגויה, האימפריה היפנית 
 ענף מדעי:  פיזיקת חלקיקים 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נגויה 
 מנחה לדוקטורט:  Shoichi Sakata 
 מוסדות:  אוניברסיטת נגויה  אוניברסיטת קיוטו  High Energy Accelerator Research Organization 
 פרסים והוקרה:  מסדר התרבות (2008)  פרס אשאסי (1994)  פרס סאקורי (1985)  פרס ההצטיינות בתרבות (2001)  פרס נובל לפיזיקה (2008)  פרס פיזיקת חלקיקים ואנרגיה גבוהה (2007)  פרס לזכר נישינה (1979) 
 
מקוטו קובאיאשי
מקוטו קובאיאשי (נולד ב-7 באפריל 1944) הוא פיזיקאי יפני הידוע בעבודתו על שבירת סימטריית CP, שזיכתה אותו להיות אחד מארבעה הזוכים בפרס נובל לפיזיקה בשנת 2008.
ביוגרפיה

קובאיאשי נולד בנגויה, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. אביו היה רופא ששימש במנהל המרכז לבריאות הציבור בנגויה, ונפטר זמן קצר לאחר שהסתיימה המלחמה כשקוביאשי היה בן שנתיים בלבד.
קובאיאשי למד פיזיקה באוניברסיטת נגויה וסיים את התואר הראשון בשנת 1967. לאחר מכן המשיך את לימודיו וקיבל תואר דוקטור בשנת 1972. באותה שנה עבר לאוניברסיטת קיוטו, שם עבד כעמית מחקר.
יחד עם עמיתו טושיהידה מסקאווה, הוא עבד על הסבר שבירת סימטריית CP, בתוך המודל הסטנדרטי של פיזיקת חלקיקים. התאוריה של קובאיאשי ומסאווה טענה שיהיו לפחות שלושה דורות של קווארק, תחזית שאושרה בניסוי ארבע שנים מאוחר יותר על ידי הגילוי של הקווארק התחתון. קובאיאשי ומסקאווה זכו יחד בחצי מפרס נובל לפיזיקה לשנת 2008 על עבודתם.
פרסים

1979 – הפרס ע"ש נישינה – פרס הפיזיקה הוותיק והיוקרתי ביותר ביפן
1985 – פרס סקוראי לתאוריית פיזיקת חלקיקים שניתן על ידי האגודה האמריקנית לפיזיקה
1985 – פרס אקדמיית יפן
2008 – פרס נובל לפיזיקה
2008 – פרס מסדר התרבות
מצר קרוזנשטרן

| --- | --- |
מצר קרוזנשטרן (Krusensterni väin) בפינה הימנית-עליונה של התמונה הגדולה (באסטונית)
מצר קרוזנשטרן (Krusensterni väin) בפינה הימנית-עליונה של התמונה הגדולה (באסטונית)
 מידע כללי
 על שם:  אדם יוהאן פון קרוזנשטרן 
 מיקום:  האיים הקוריליים
 מקשר:  ים אוחוצק לאוקיינוס השקט
 מפריד:  בין ראיקוקה לבין סלעי לובושקי
 סוג:  מצר ים 
 מידות
 אורך:  15 ק"מ
 רוחב מזערי:  50 ק"מ
 עומק מרבי:  1,764 מטר
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  48°23′37″N 153°33′41″E﻿ / ﻿48.39361°N 153.56139°E﻿ / 48.39361; 153.56139
  (למפת מחוז סחלין מוגדלת) יוז'נו-סחלינסק קורסקוב אוחה פורונייסק נוגליקי אלכסנדרובסק-סחלינסקי יוז'נו קורילסק  סוורו-קורילסק יפן קמ. ים אוחוצק האוקיינוס השקטמצר קרוזנשטרן(למפת מחוז סחלין רגילה) יוז'נו-סחלינסק קורסקוב אוחה פורונייסק נוגליקי אלכסנדרובסק-סחלינסקי יוז'נו קורילסק  סוורו-קורילסק יפן קמ. ים אוחוצק האוקיינוס השקטמצר קרוזנשטרן(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימצר קרוזנשטרן(למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפונימצר קרוזנשטרן
 
מצר קרוזנשטרן (ברוסית: Пролив Крузенштерна) הוא מצר ים ברוסיה המפריד בין האיים הקוריליים הצפוניים ראיקוקה (Райкоке) וסלעי לובושקי (Скалы Ловушки) ומחבר בין ים אוחוצק לאוקיינוס השקט.
רוחבו של המצר בנקודה הצרה ביותר הוא 50 ק"מ. עומקו המרבי – 1,764 מ' ואורכו כ-15 ק"מ.
קרוי על שם מגלה ארצות רוסי ממוצא גרמני בלטי אדם יוהאן פון קרוזנשטרן.
ראו גם

מצר פריס
הערות שוליים

↑  סלעי לובושקי ממוקמים כ-20 ק"מ מדרום-מערב לאי שיאשקוטן (Шиашкотан).
ערך זה הוא קצרמרבנושא גופי מים ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מצר קמצ'טקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  האוקיינוס השקט 
 מקשר:  ים ברינג לאוקיינוס השקט
 מפריד:  בין האי ברינג לחצי האי קמצ'טקה
 סוג:  מצר ים 
 מידות
 אורך:  150 ק"מ
 עומק מרבי:  4,420 מטר
 ‏עומק מזערי:  200 מטר
 מידע נוסף
 מליחות:  34.7‰-32.4‰
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה רוסיה
 מפרצים:  מפרץ קמצ'טקה
 לשונות יבשה:  כף אפריקה, כף קמצ'טקה
 חצי-איים:  חצי האי קמצ'טקה (קמצ'טקה)
 קואורדינטות:  55°39′0″N 164°33′0″E﻿ / ﻿55.65000°N 164.55000°E﻿ / 55.65000; 164.55000
  (למפת מחוז קמצ'טקה מוגדלת) פטרופבלובסק קמצ'טסקי  יליזובו מילקובו קליוצ'י פלנה צ'וקוטקה מגדן סאחה-יקוטיה ים אוחוצק  ים ברינג האוקיינוס השקטמצר קמצ'טקה(למפת מחוז קמצ'טקה רגילה) פטרופבלובסק קמצ'טסקי  יליזובו מילקובו קליוצ'י פלנה צ'וקוטקה מגדן סאחה-יקוטיה ים אוחוצק  ים ברינג האוקיינוס השקטמצר קמצ'טקה
 
מְצַר קַמְצַ'טְקָה (ברוסית: Камчатский пролив, באנגלית: Kamchatka Strait) הוא מצר ים במזרח הרחוק הרוסי בין האי ברינג (אנ') (הגדול באיי קומנדור) לחצי האי קמצ'טקה. המצר מקשר בין ים ברינג שמצפון לו לבין האוקיינוס השקט שמדרומו.
רוחבו של המצר הוא כ-191 קילומטרים, עומקו המרבי – 4,420 מ' ואורכו למעלה מ-150 ק"מ.
לאורך המצר עובר שקע קוריל-קמצ'טקה.
ראו גם

מצר אדמירל קוזנצוב
הערות שוליים

↑  בחלקו המזרחי.
↑  מפרץ בחלקו המערבי של מצר קמצ'טקה, בין חצי האי קמצ'טקה (Камчатский полуостров) לבין חצי האי קרונוצקי (Кроноцкий полуостров).
↑  כֵּף השוכן בקצהו המזרחי של חצי האי קמצ'טקה, שמצדו ממוקם בחופה המזרחי של קמצ'טקה. כף אפריקה נחשב לקצה המזרחי ביותר של קמצ'טקה.
↑  שוכן בדרומו של חצי האי קמצ'טקה, המהווה מצדו אחד מחצי האיים של קמצ'טקה.
↑  חצי האי קמצ'טקה (Камчатский полуостров) הוא אחד מארבעת חצי האיים הגדולים של קמצ'טקה לחופי האוקיינוס השקט, והשלישי מצפון לפטרופבלובסק-קמצ'טסקי. חצי האי ממוקם ממזרח ליישוב אוסט-קמצ'טסק (Усть-Камчатск) ששוכן לשפך נהר הקמצ'טקה.
↑  מבחינה מנהלית שייכים איי קומנדור (Командорские острова) למחוז משנה אלאוטים (Алеу́тский райо́н) של מחוז קמצ'טקה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
משה גנטשוף

| --- | --- |

 לידה:  1904 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1997 (בגיל 93 בערך) ברוקלין, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה ליטורגית 
 
משה גֳנְטְשוֹף (1904–1997 ט' באב ה'תשנ"ז) היה חזן ומלחין מוזיקה ליטורגית יהודית.
קורות חיים

משה גנטשוף נולד באודסה, אוקראינה. אביו היה חבר מפלגת הבונד. בנערותו היגרה משפחתו לארצות הברית, המשפחה השתקעה לראשונה בטולדו, אוהיו, שם החל לקבל שיעורים במוזיקה וסולפג' מחזן מקומי בשם אירוינג קורבין. הוא שר במקהלת בית הכנסת עם החזן שלום צבי צמחזון.
לאחר מכן עבר לניו יורק שם המשיך בלימודי חזנות ומוזיקה אצל החזן יהושע לינד. הוא שר במגוון מקהלות בניו יורק, תחת שרביטם של המנצחים הידועים ליאו לוב ומאיר מכטנברג. את משרתו הראשונה קיבל בשנת 1928, בבית כנסת ברובע הברונקס. בשנת 1944 לאחר פטירתו של החזן הדגול דוד רויטמן, קיבל את משרתו בבית הכנסת שערי צדק במנהטן. בשנות הארבעים, החלה קריירת החזן שלו לפרוח, כיהן בכמה בתי כנסיות בניו יורק, יצא למסעות קונצרטים ברחבי אמריקה, אירופה וישראל, ואף הקליט תקליטים. בשנים אלה תפס מקום של כבוד בחזנות, כאשר הוא פעיל באגודות החזנים למיניהן, מלמד חזנים צעירים. במשך כ-25 שנה, שידר במסגרת שידורי הרדיו היהודי בניו יורק – WEVD תוכנית חזנות, בה שר בעצמו, לרוב יצירות שלו, ואף ארח חזנים אחרים.
החזן גנטשוף התאפיין ב"אמירה" מיוחדת, ברצ'יטטיבים הייחודיים לו, בלחניו הרבים, ובאינטרפרטציה שהעניק ללחנים אחרים.
נודע בשיתוף הפעולה המיוחד שהיה לו עם החזן ישראל אלטר, שאף הלחין עבורו יצירות רבות. דבר זה גרם לאמרה שנפוצה אז, שיצירות אלו הן "כדת משה וישראל" (משה גנטשוף וישראל אלטר).
מצעד הגבורה

מצעד הגבורה הוא פרויקט לאומי חינוכי להעברת זיכרון השואה מהפאסיבי לאקטיבי, והפיכת הזיכרון למנוע השראה ליצירת הווה ועתיד טוב יותר. הפעילות מבקשת להטמיע את זיכרון השואה בתוך העשייה החברתית, באמצעות אקוסיסטם שלם של פעילויות המזינות זה את זו, כאשר המכנה המשותף לכולן הוא שאיבת השראה מזיכרון השואה כדרך למצוא כוח ליזמות חברתית, ועשייה למען הקהילה. הפעילות המבוצעות הן כדלהלן:
מצעדי גבורה - המצעדים מתקיימים ביום הזיכרון לשואה ולגבורה, ומאגדים אלפי אנשים ברחבי הארץ למצעדים מקומיים, המעבירים את המסר האקטיבי.
התנדבויות במהלך השנה - שתי הפעילויות העיקריות הן: (1) חגיגות עם גיבורים (2) קהילות גיבורים. בעידן הקורונה קהילות גיבורים מהווה את הפעילות הראשית, מצעד הגבורה מבקש לייצר שכונות קהילתיות המחברות בין התושבים לבין הגיבורים והגיבורות החיים בקרבנו בתוך השכונות.
קהילות יזמיות - הקהילות נוצרות פר פרויקט או באופן גאוגרפי ומסייעות להקמת מצעדים/ פעילויות התנדבות/ ויוזמות נוספות.
האקתונים טכנולוגיים - ימים מרוכזים של פיתוח מוצרים טכנולוגיים בשלושה נושאים עיקריים: (1) התנדבות (2) חינוך והסברה למסר האקטיבי (3) קידום והפצת המסר האקטיבי.
סיפורי גבורה - סיפורים של שורדים ושורדות נספים ונספות המופצים ברשתות החברתיות, ומסופרים מזווית של התגברות, והעצמת הגבורה היומיומית, על ידי כך יש רצון להזכיר שהגבורה קיימת ביתר שאת גם ביומיום, ולפיכך כולנו יכולים להיות גיבורים שמתגברים על קשיי היומיום למען האחר והאחרת.
הקמת הפרויקט

הפרויקט קם בעקבות קורס מפקדי פלוגות ומסע "עדים במדים" שהתקיים במסגרתו. ביקשו מחניכי הקורס לעשות למען זיכרון השואה. החניכים הבינו כי קיימת בעיה גדולה, וכי הסיפור הכי גדול של העם היהודי במאות ואלפי השנים האחרונות, מתפספס. למרות שכולם זוכרים שהייתה שואה, הזיכרון מתנקז לרוב ליום אחד ספציפי, ובכך אנו מבינים כי הזיכרון נמצא ברמת התודעה הנמוכה. על מנת להעצים את זיכרון השואה, ולהצליח להעבירו הלאה, מצעד הגבורה מבקש לא רק להמשיך ולספר את הסיפור, אלא להעביר את הזיכרון לרמת התודעה הגבוהה ביותר - "הזיכרון מלווה אותי ביומיום ואפילו רותם אותי לעשייה".
מצעד הגבורה אימץ את משפטו של שפינוזה ופעולותיו מגלמות את העקרונות הגלומים בו, כלהלן:
"נפש האדם מתרחקת מכל מה שמפחית מעוצמתה, ומחפשת את כל מה שמעצים את רוחה"
משכך נבחר זיכרון מעצים, המבקש לשנות פרספקטיבה, ובמקום להסתכל על מה שעשו להם, להתבונן דרך עוצמות הנפש הפנימיות שליוו כל אחד ואחת מהם, בעת התמודדותם עם הקושי - מסר גבורת החיים.
מצעד הגבורה מבקש לעשות את מה שעשו דורות לפנינו בקשר עם כל ניסיון השמדה של העם היהודי - להפוך את הזיכרון לאירוע חגיגי, החוגג את גבורת רוח האדם. כפי שדורות לפנינו עשו עם יצירת מצרים, פורים, וחנוכה - אירועים שגם בהם ניסו להשמיד ולשעבד את העם היהודי.
את המסר האקטיבי הזה, ביקשו מייסדי מצעד הגבורה, להטמיע בתוך העשייה החברתית - כלומר בדרך אקטיבית ולא רק כסיפורים פאסיביים - במיוחד לאור היותו של מסר זה כמסר אקטיבי.
הקמת הפרויקט החלה עם הקמת 2 מצעדי גבורה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 2018, מצעד מרכזי בלוחמי הגטאות, ומצעד נוסף (צבאי) בירושלים, משם הפרויקט צמח למצעדים המתקיימים כל שנה, במימד הפיזי והווירטואלי, מצעדים אלו משמשים ככר לרתימת מתנדבים ומתנדבות לפעילויות התנדבות אקטיביות במהלך השנה.
מסר גבורת החיים - המסר האקטיבי

מצעד הגבורה מבקש להעביר מסר אקטיבי ומעצים, הרואה את הגבורה כרלוונטית לכל חלקי היומיום. המסר האקטיבי נועד להעצים את הנפש, ולתת ערך יומיומי לכל מי שזוכר את זיכרון השואה. מתוך תפיסת עולם שכאשר שכאשר מסר מעצים את הנפש, אנשים יבקשו להתחבר אליו ולהיזכר בו יותר ויותר, לעומת מסר טראומטי ומרוחק. משכך במצעד הגבורה מבקשים לחזק מסר לפיו הגבורה מהווה חלק אינטגרלי מהיומיום שלנו, בעיקר במעשים קטנים - מעשים המאפשרים לנו ללכת בנתיב של גבורה (גם אם כל אחד בפני עצמו, אינו מגדיר אותנו כגיבורים).
לשיטת מצעד הגבורה, כל מעשה גבורה מוגדר על ידי שלושה מאפיינים הכרחיים:
אופטימיות - ראיית הסיכויים לתוצאה חיובית בצורה אופטימית מכפי שהיא, ומשכך היווצרותו של תמריץ גדול יותר לבצע את מעשה הגבורה.
אקטיביות - עשייה אקטיבית, אותה מוביל האדם כלפי עצמו, או כלפי אחרים. אקטיביות עשויה להתקיים גם במימד שאינו כולל עשייה חיצונית (כלומר אקטיביות נפשית) - "איזהו הגיבור הכובש את יצרו", אולם האקטיביות מחייבת מאמץ, סטייה מהסטטוס קוו, לטובת מעשה הגבורה.
אחדות (סולידריות) - ראיית האחר/ת לנגד עיני מבצע/ת מעשה הגבורה. כאשר האחרים משוקללים במסגרת המעשה האקטיבי, אזי מתקיים אקט של גבורה.
כל שלושת המרכיבים מחויבים להתקיים, אולם מספיק כי כל מרכיב יתקיים גם במידה מועטה על מנת שהאקט ייחשב כאקט "גבורתי". כאשר כלל המרכיבים נמצאים במקסימום אנו חוזים באקט של "גבורה הירואית", וכאשר המרכיבים מתקיימים במינימום, אנו חוזים האקט של "גבורה יומיומית".
מצעד הגבורה מבקש לרתום אנשים לעשייה למען האחר (התנדבות), באמצעות השראה מזיכרון השואה, ובכך לתת משמעות חדשה להתנדבות. כלומר, איננו מתנדבים רק מאחר שחשוב להתנדב, אנו מתנדבים מאחר שכך אנו משמרים את זיכרון השואה. בצורה זו זיכרון השואה מוטמע בתוך העשייה החברתית, ומשכך ישתמר גם לאחר שלא יהיו עוד גיבורי וגיבורות שואה.
מצעדי הגבורה

כפי שצוין לעיל, המצעדים הפיזיים החלו בשנת 2018:
לוחמי הגטאות - מצעד אזרחי מרכזי, אשר החל בחוף הים של מושב שבי ציון, והסתיים באמפי בית לוחמי הגטאות. המצעד עובר לאורכו של חוף הים, השדות, ואמת המים המפורסמת.
ירושלים - מצעד צבאי שהתקיים לאורך חומות העיר העתיקה, החל ברחבה הסמוכה לשער יפו, והסתיים בכותל המערבי. בא"ח (בסיס האימונים החטיבתי) חטיבת כפיר, הוא זה שהוביל את המצעד הצבאי.
בשנת 2019 התקיימו כבר 6 מצעדים מקבילים:
לוחמי הגטאות - בדומה למתכונת של שנת 2018.
קריית מוצקין - בהובלת מרכז משמעו"ת, ד"ר לאה גנור, בסיס חיל הים חיפה.
תל אביב - בהפקה עצמאית של מצעד הגבורה, בשיתוף עם עיריית תל אביב, עמותת עופות החול, ארגון יוצאי קרקוב, בית תפילה ישראלי, ובי"ס למדריכי חו"ל של הסוכנות היהודית.
מועצה אזורית גזר - בהובלת בי"ס שדות אילון.
ירושלים - בהובלת בא"ח כפיר, במתכונת דומה לשנת 2018.
אילת - בהובלת שבט הצופים, המתנ"ס ותנועות הנוער העירוניות, לרבות מד"א וכיבוי אש.
בשנת 2020, תוכננו 10 מצעדים (אילת, באר שבע, אשדוד, חולון, תל אביב, מבשרת ציון, נתניה, חיפה, קריית מוצקין ולוחמי הגטאות) - המצעדים הומרו במצעד וירטואלי שהתקיים בכלל רחבי הארץ וכלל את הפעילויות הבאות:
טקס פתיחה בהובלת תיכון ליאו באק ומועצת התלמידים והנוער הארצית, בהשתתפות הזמר שי גבסו, ושורד השואה מר צבי גיל, ממייסדי הטלוויזיה הישראלית.
אתגרי גיבורים ברשתות החברתיות, אשר כללו העלאת תוכני גבורה, בפורמט כתוב, תמונה, וידאו.
סדנאות, לרבות סדנת כתיבת סיפורי גבורה.
מעגלי שיח וירטואליים בנושא גבורת החיים - מעגלי השיח שילבו עדויות של שורדים, ופורמט שיח במתכונת הבאה (מהי גבורת החיים, קיומה במהלך השואה, קיומה בחיים היומיום שלנו, ואיך כולנו יכולים להיות גיבורים).
קהילות גיבורים

קהילות הגיבורים מהווים פעילות דגל התנדבותית לשנת 2020-2021, ומטרתה יצירת שכונות קהילתיות המחברות בין התושבים לבין הגיבורים והגיבורות, מתוך תפיסת עולם שמחיבור שכזה יפתרו הרבה מהצרכים של הגיבורים והגיבורות, ולצד כך תושבי השכונה יקבלו חיבור שמעצים את היומיום שלהם.
משה גמישידה

משה גמישידה היה שחקן טניס שולחן פאראלימפי ישראלי.
בשנת 1961 היה אחד משלושת נציגי ישראל במשחקי סטוק מנדוויל.
בשנת 1966 זכה באליפות הארץ שקיימה איל"ן בטניס שולחן נכים. הוא התחרה בדרגת נכות קשה ושמר על התואר מספר פעמים.
במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) התחרה בטניס שולחן בדרגת נכות B. בטורניר היחידים לא העפיל מעבר לשלב המוקדמות ובטורניר הזוגות התחרה יחד עם מיקי אבלס והם זכו במדליית ארד.
הערות שוליים

↑  הנכים זכו במקום השלישי, חרות, 11 באוגוסט 1961
↑  משה ג'משידה אלוף איל"ן בטניס שולחן, מעריב, 18 בדצמבר 1966
↑  אליפות בטניס שולחן לנכים, על המשמר, 7 בינואר 1968
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  ישראל אבן-זהב •  נאורה אבן-זהב • אריה ביזם •  רות בוטון • יעקב בן-אריה • צבי בן-צבי •  אורה גולדשטיין •  יצחק גליצקי •  אמנון וייס • ראובן חברון • ברוך חגאי • יחזקאל בן-שדי •  מלכה חלפון • עוזי טסה • שרון ליבר • איילה מלחן •  בתיה משעני •  גאולה סירי • יוסי סעדון • משה פלד • דוד פרח •  צפורה רוזנבאום •  בתיה שוויקי • דני שחר • יוסף שרב •  שושנה שרעבי • אברהם תשובה |  |
|    חץ וקשת | ישראל אבן-זהב • נאורה אבן-זהב • משה פלד • אהרון קירשנר |  |
|    טניס שולחן |  מיקי אבלס •  מתי אנג'ל •  מיכל אסקפה • יצחק בדלי • שלמה בלן • דני בן-משה •  גבריאל גובי • גוטליב •  משה גמישידה • יוסף זינגר •  ברוך חגאי • יחזקאל בן-שדי • יוסף מוגלניצקי •  בתיה משעני • אהרון קירשנר •  אריה רובין • אהרון שאטל •  יוסף שרב |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (ישראל אבן-זהב, אריה ביזם, יעקב בן-אריה, שמואל בן-זכאי, צבי בן-צבי, ישראל גלובוס, יצחק גליצקי, אריה גנץ, אמנון וייס, ברוך חגאי, צבי פוטשניק, אברהם קפטלוביץ', דני שחר, אברהם תשובה)    נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, מיכל אסקפה, רות בוטון ,מלכה חלפון, מלי מזין, איילה מלחן, בתיה משעני, גאולה סירי, צפורה רוזנבאום, בתיה שוויקי, שושנה שרעבי) |  |
|    סיף |  ששון אהרוני • נתי גורסקי • בלה ויינשטוק • שרון ליבר •  איילה מלחן • עזרא נבעה • יוסי סעדון •  שושנה שרעבי •  נבחרת ישראל בסיף (גברים) • נבחרת ישראל בסיף (נשים) |  |
|    שחייה | מיקי אבלס •  מתי אנג'ל • אריה ביזם •  יעקב בן-אריה •  אורה גולדשטיין • בלה ויינשטוק •  מלכה חלפון • עוזי טסה •  משה לוי • שרון ליבר •  מלי מזין • איילה מלחן • דוד פרח •  אברהם קפטלוביץ' • דוד קראוס •  אריה רובין • צפורה רוזנבאום • בתיה שוויקי •  רחל שלום •  משחה שליחים (אריה ביזם, משה לוי, אריה רובין) •  משחה שליחים (אורה גולדשטיין, מלכה חלפון וצפורה רוזנבאום) |  |
מצר שולאר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Frans Schollaert 
 סוג:  מצר ים 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°30′00″S 62°50′00″W﻿ / ﻿64.5°S 62.8333°W﻿ / -64.5; -62.8333
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצר שולאר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמצר שולאר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצר שולאר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימצר שולאר
 
מצר שולאר (באנגלית: Schollaert Channel) הוא מצר ים בין האי אונוור שמדרום מערב למצר, לאי בראבנט שמצפון מזרח למצר, המחבר בין מפרץ דאלמאן ומצר ז'רלאש בארכיפלג פאלמר, שלמול חוף חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי המצר

המצר התגלה ומופה ב-30 בינואר 1898 על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית שחקרה את אנטארקטיקה בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
היסטוריה > מקור השם

ז'רלאש קרא למצר על שמו של פרנץ שולאר (Franc ois Schollaert)], מדינאי בלגי שר הפנים של בלגיה בין השנים 1895–1899 אשר השיג את תמיכת הממשלה הבלגית במשלחת הבלגית.
הערות שוליים

1 2 3  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  מידע היסטורי על גילוי המצר ועל שמו
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
האי בראבאנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
משה שניצר

| --- | --- |

 לידה:  1921 צ'רנוביץ, ממלכת רומניה 
 פטירה:  16 באוגוסט 2007 (בגיל 86 בערך) 
 מדינה:  ישראל, ממלכת רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקיד:  מנהל כללי 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2004) 
 
כיכר ע"ש משה שניצר באזור הבורסה ברמת גן
משה שניצר (21 בינואר 1921 - 16 באוגוסט 2007) היה מחלוצי תעשיית היהלומים בישראל. נשיא בורסת היהלומים הישראלית הרביעי בשנים 1967–1993 וחתן פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה ב-2004.
ביוגרפיה

שניצר נולד בצ'רנוביץ שברומניה, ובשנת 1934 עלה לארץ ישראל. למד בגימנסיה בלפור ולמד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטה העברית בירושלים, היה חבר האצ"ל (1941), ובשנת 1948 גויס לשירות בצה"ל. בשנת 1942 החל לעבוד כמנסר יהלומים. כעבור שנתיים מונה למנהל עבודה ונבחר ליו"ר ארגון מנהלי העבודה בתעשיית היהלומים. בשנת 1952 הקים את חברת "שניצר-גרינשטיין" לייצור וסחר יהלומים.
בשנת 1947 נמנה שניצר עם מייסדי בורסת היהלומים בישראל, וב-1949 נבחר לסגן נשיא הבורסה. כסגן הנשיא שימש בפועל כנשיא בין השנים 1964–1966, בעקבות מחלתו של הנשיא אברהם ליפשיץ. לאחר מכן נבחר שניצר לנשיא הבורסה הרביעי (1967–1993), ומשנת 1994 היה לנשיא של כבוד. בתקופת כהונתו הורחב ענף היהלומים והיה לענף העיקרי בייצוא התעשייתי מישראל. שניצר עצמו נבחר פעמיים לנשיא פדרציית בורסות היהלומים העולמית (1968–1971 ובשנית בין השנים 1978–1982), ובתום כהונתו נבחר לנשיא כבוד של הארגון.
תרומתו לקידום הענף נעשתה גם על ידי הוצאת כתב העת הראשון של ענף היהלומים "היהלום" (משנת 1944), פרסום ספר הלימוד הראשון בנושא בשפה העברית - "יהלומים" (עם אלחנן הלפרין) – ובשנת 1980, עם ייסוד מוזיאון היהלומים על שם הארי אופנהיימר ברמת גן. שניצר עמד בראש המוזיאון עד לשנת 2003.
פעילותו העסקית והציבורית כללה חברות במועצת המנהלים של בנק לאומי לישראל (1988–1998) ויו"ר ועדת האשראי של הבנק, יו"ר קרן שניצר למחקר בתחומי הכלכלה והסוציולוגיה (הוקמה ב-1982), יו"ר מועצת המנהלים של מכון היהלומים (1986–2003) וכן יו"ר מבצע "הקש בדלת" של האגודה למלחמה בסרטן.
עבור פועלו קיבל שניצר את עיטור מסדר לאופולד הבלגי (1982), תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן (1984), פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה (2004), תואר יקיר העיר תל אביב-יפו ואזרחות כבוד של העיר רמת גן. כן הוענקו לו אות הוקרה מתעשיית היהלומים בניו יורק ותואר יקיר תעשיית היהלומים בישראל. בשנת 1998 נקראה על שמו כיכר ברמת גן, ובשנת 2002 קראה בורסת היהלומים למתחם בנייניה בשם "קריית משה שניצר".
מנישואיו לוורדה היה שניצר אב לשלושה, בהם אשת העסקים חנה גרטלר, אמו של איש העסקים דן גרטלר, והיהלומן שמואל שניצר. אחיו היה הגסטרואנטרולוג ד"ר נפתלי נורברט שניצר.
מרטין פוליאקוף

מרטין פוליאקוף
סר מרטין פוליאקוף (באנגלית: Sir Martyn Poliakoff; ‏נולד ב־16 בדצמבר 1947) הוא כימאי יהודי בריטי, פרופסור לכימיה באוניברסיטת נוטינגהאם. עוסק בהנגשת המדע לציבור ובכימיה ירוקה.
חייו

פוליאקוף סיים תואר ראשון בשנת 1969 בקיימברידג' ודוקטורט ב-1973. נושא עבודתו היא "Matrix Isolation of Large Molecules", בהנחיית פרופסור ג'יי ג'יי טרנר. בשנת 1991 מונה לפרופסור בכימיה באוניברסיטת נוטינגהאם. הוא פרופסור של כבוד באוניברסיטת מוסקבה.
הוא יזם ושימש כקריין בסדרה של 118 קטעי וידאו הנקראים "The Periodic Table of Videos" שמטרתם ללמד את הציבור את 118 היסודות בטבלה המחזורית. הפרויקט התרחב ועכשיו כולל גם מולקולות ונושאים כימיקליים שונים.
פוליאקוף עמית בחברה המלכותית. בשנת 2008 התמנה למפקד במסדר האימפריה הבריטית בזכות תרומתו למדע. קיבל את תואר הכבוד סר בשנת 2015 עבור תרומתו לענף הכימיה.
הוא נשוי ואב לשניים. אחיו סטיבן פוליאקוף הוא מחזאי ובמאי בריטי נודע. שניהם צאצאיו של סמואל מונטגיו, ברון סוויית'לינג הראשון.