stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארס מוריינדי

"ארס מוריינדי" ("אומנות המיתה") הוא שמם של שני טקסטים לטיניים בעלי קרבה, שמקורם בשנים 1415 ו-1450. טקסטים אלו מספקים עצות בנוגע לפרוטוקולים ולהליכי מוות טוב וכיצד "למות כיאות", על-פי התפישות הנוצריות בימי הביניים המאוחרים. הם נכתבו במאה ה-15 מתוך ההקשר ההיסטורי של השפעות אימת מגפת "המוות השחור" אשר פרצה 60 שנים קודם לכן, ומתוך התהפוכות החברתיות אשר התרחשו בסמוך לכך. הטקסטים היו פופולריים מאוד, תורגמו למרבית השפות המערב-אירופיות והיו הראשונים במסורת הספרות המערבית בקרב מדריכי המוות והמיתה.
גאוות הרוח היא אחד מחמשת פיתויי האדם הגוסס, על-פי "ארס מוריינדי". כאן, שטנים מפתים את האדם הגוסס בכתרים (משל ימי-ביניימי לגאווה גשמית) לעיני מריה, ישו ואלוהים, המגנים את המעשה. גלופה שביעית (4א') מתוך אחת-עשרה, 1450 לערך.
בתחילה הייתה גרסה ארוכה, ומאוחר יותר גרסה קצרה המכילה אחת-עשרה גלופות כתמונות הדרכתיות, אשר ניתן היה להסבירן ולשננן בקלות.
הגרסה הארוכה

הגרסה הארוכה המקורית, אשר נקראה "טראקטטוס (או 'ספקולום') ארטיס בנה מוריינדי", נכתבה ב-1415 בידי נזיר דומיניקני עלום שם, ככל הנראה לבקשת מועצת קונסטנץ (1414 - 1418, גרמניה). זו נקראה על ידי רבים ותורגמה למרבית השפות המערב-אירופיות, ואף הייתה פופולרית מאוד באנגליה, בה שרדה מסורת ספרותית המבוססת עליה עד הוצאתם של ספרי הדת הקרויים "מחייה קדושה ומיתה קדושה" במאה ה-17, אשר היוו את "שיאה האומנותי" של מסורת ספרות המוות המנחמת, שתחילתה ב"ארס מוריינדי" (ננסי לי ביטי, 1970). עבודות אחרות הכלולות במסורת האנגלית כוללות את "דרך המיתה היאה" ו"משחת מאנס החולה". בנוסף, "ארס מוריינדי" נמנתה עם הספרים המודפסים הראשונים והופצה בקנה מידה רחב, בייחוד בגרמניה.
"ארס מוריינדי" מורכבת משישה פרקים:
הפרק הראשון מסביר כי למיתה גם צד טוב, ומשמש לניחום האדם הגוסס ברעיון שמוות איננו דבר שיש לפחוד ממנו.
הפרק השני מתאר את חמשת הפיתויים האורבים לאדם הגוסס, וכיצד להימנע מהם. אלו הם חוסר אמונה, ייאוש, חוסר סבלנות, גאווה רוחנית ותאוות בצע.
הפרק השלישי מונה את שבע השאלות שיש לשאול את האדם הגוסס, לצד תנחומים הנגישים לו באמצעות כוחותיה הגואלים של אהבתו של ישו.
הפרק הרביעי מביע את הצורך לחקות את חייו של ישו.
הפרק החמישי פונה אל החברים ואל המשפחה ומתאר את כללי ההתנהגות הכלליים בזמן הימצאות על ערש דווי.
הפרק השישי כולל תפילות הראויות להיאמר עבור האדם הגוסס.
הגרסה הקצרה

מקור הגרסה הקצרה ב-1450 לערך, בהולנד. מרביתה אימוץ פרקה השני של הגרסה הארוכה, והיא מכילה אחת-עשרה גלופות. עשר הגלופות הראשונות מחולקות לחמישה זוגות, כאשר כל צמד מביא תמונת שטן המציג אחד מבין חמשת הפיתויים ותמונה המציגה את התרופה ההולמת לכך. הגלופה האחרונה מתארת את האדם הגוסס בעודו מתקבל ככל הנראה לגן העדן, ואת השטנים שבים לגיהנום בבלבול.
הגרסה הקצרה הייתה פופולרית כמו הגרסה הארוכה, אך לא תורגמה לאנגלית.
חשיבות

הצורך להתכונן למותו של אדם רווח בספרות הימי-ביניימית באמצעות סצנות ערש דווי, אך טרם המאה ה-15 לא הייתה בנמצא מסורת ספרותית הנוגעת לאופן ההכנה למוות ולמשמעותו של מוות טוב וכיצד למות כיאות; הפרוטוקולים, הפולחנים והתנחומים המתלווים לאירוע זה נשמרו בדרך כלל לכומר. "ארס מוריינדי" הייתה תגובה חדשנית מצד הכנסייה להשתנות התנאים - מותם של המונים בתקופת "המוות השחור" שדילדל כמותית גם את הכמורה כך שנדרשו מספר דורות לשיקום מעמדה. הטקסטים והתמונות היוו את שירותיו של "כומר וירטואלי" עבור הציבור חסר ההכשרה - רעיון ש-60 שנים קודם לכן היה נתפש כפלישה שלא תעלה על הדעת לכוחות הכנסייה וכעת היה הכרחי בשל אי הימצאות מספיק כמרים לתמוך בגוססים הרבים ובבני משפחותיהם. "ארס מוריינדי" סיפקה את הדרכת הגוסס עבור אלו אשר חוו את איימי המאה ה-14 והמאה ה-15, בייחוד את "המוות השחור"; עבור אלו אשר תרו אחר דרכים להבדלת עצמם על ידי עשיית מעשים "יאים" בתרבות הערה יותר ויותר למעמד באירופה, בה האוכלוסייה הצטמצמה, אך שגשגה כתוצאה מכך.
לחיבור התפרסמו במהלך הדורות פירושים והרחבות, אחד הידועים שבהם מאת רוברטו בלרמינו.
הערות שוליים

↑  טקסט מלא של הספר "אמנות המוות נכון" מאת רוברטו בלרמינו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588667105171  BIBSYS: 4059892  BNE: XX3755481  BnF: cb12070183p (data)  GND: 4143072-4  LCCN: n84006960  NLP: a0000003411556  SELIBR: 355542  SUDOC: 028978633  VIAF: 178229501   WorldCat (עם VIAF): 178229501
אסטוניה באירוויזיון למקהלות

| --- | --- |
 מדינה:  אסטוניה אסטוניה
 רשת שידור:  ERR
 השתתפות ראשונה:  לטביה ריגה, 2017
 זכיות:  0
 השתתפויות:  1
 היעדרויות:  0
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  לטביה ריגה, 2017
 
אסטוניה נטלה חלק באירוויזיון למקהלות פעם אחת החל מתחילת התחרות ב-2017, כאשר שלחה את "מקהלת הנשים האסטוניות" כנציגתה בתחרות.
היסטוריה

ב-27 בפברואר 2017 הודיעה אסטוניה כי הם יערכו להופעת הבכורה שלהם בתחרות של 2017.
המקהלות והשירים שייצגו את אסטוניה באירוויזיון למקהלות

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שירים | שפה | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | מקהלת הנשים האסטוניות | "Absolute Tormis" | אסטונית | אין |
השדרנים מטעם אסטוניה

| שנה | שדרן |
| --- | --- |
2017: אירו ראון
ראו גם

האירוויזיון למקהלות
ארבעת העמקים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  בהאא אללה 
 שפת המקור:  פרסית 
 סוגה:  ספרות בהאית 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  בגדאד 
 תאריך הוצאה:  1857 
 
ארבעת העמקים (בפרסית: چهار وادی) הוא ספר שנכתב על ידי בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית.
הספר שבעת העמקים נכתב גם הוא על ידי בהאא אללה, ושני הספרים ביחד מפורסמים בשם שבעת העמקים וארבעת העמקים. עם זאת, שני הספרים שונים זה מזה ואין ביניהם קשר ישיר.
ארבעת העמקים

הספר ארבעת העמקים נכתב בשנת 1857, בבגדאד. בהאא אללה כתב את הספר כמענה לשאלותיו של מנהיג הקאדריה, זאת לאחר שבהאא אללה שהה איתם, עם הקאדריה, כשנתיים בהרי כורדיסטן. בספר, מתאר בהאא אללה ארבעה סוגים של אנשים:
אלו אשר מנסים להתקרב לאל באמצעות קיום מצוות דתיות.
אלו אשר מנסים להתקרב לאל באמצעות השכל וההיגיון.
אלו אשר מנסים להתקרב לאל באמצעות אהבתם אליו.
אלו אשר משלבים את שְלוש הדרכים שנזכרו לעיל. דרך זו מתוארת בספר כדרך המיסטית הנעלה ביותר.
הערות שוליים

↑  Wikizero - The Four Valleys, www.wikizero.com (ארכיון)
↑  The Seven Valleys, World News (באנגלית) (ארכיון)
↑  What does this mean?, Baha'i Forums (באנגלית) (ארכיון)
| הדת הבהאית הכוכב הבהאי |
| --- | --- | --- |
| דמויות מרכזיות | עלי מוחמד שיראזי, הבאב • בהאא אללה • עבד אל-בהאא • שוגי אפנדי |  |
| הכתבים הבהאיים | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • האיגרת אל בן הזאב • באיאן • איגרות אל המלכים והשליטים • מפציעי השחר |  |
| מוסדות עיקריים | מנגנון המנהל הבהאי • המרכז הבהאי העולמי • בית הצדק העולמי • האסיפות הרוחניות |  |
| עקרונות כלליים | עקרונות הדת הבהאית • התגלות מתמשכת • מעמד האישה בדת הבהאית • אחדות בדת הבהאית • עבדות בדת הבהאית • להט"ב והדת הבהאית |  |
| היסטוריה ופילוגים | באביזם • היסטוריה של הדת הבהאית • סובח-י אזל • אבראהים ג'ורג' ח'יראללה • צ'ארלס מייסון רמי • רות וייט |  |
| אנשים | אותיות הח"י •  ידי האמונה • שליחי בהאא אללה • טאהרה • בהיה ח'אנום • מרתה רוט • לואה גטסינגר • פיבי הרסט • ת'ורנטון צ'ייס |  |
| לוח השנה הבהאי | חגים בהאיים • נורוז • רידוואן • הולדת בהאא אללה • יום הברית • איאם-י הא • צום תשעה עשר הימים |  |
| בית התפילה הבהאי | אשגבאט • שיקגו • קמפלה • סידני • פרנקפורט • פנמה סיטי • סמואה • דלהי • סנטיאגו דה צ'ילה |  |
| קהילות בהאיות | הקהילה הבהאית הבין-לאומית • אוזבקיסטן  • אוסטרליה • אינדונזיה • איראן  • אנגליה • ארצות הברית  • ברזיל  • גרמניה  • דרום אפריקה • הודו  • טורקיה  • טורקמניסטן • מצרים  • ניו זילנד • סין • ספרד • קנדה • רוסיה |  |
| מנהגים ופולחן | סמלים בהאיים • עלייה לרגל • תפילה • חקוק אללה • צום |  |
| כתבים בהאיים |
| --- | --- | --- |
| מחיבורי בהאא אללה | אל-כתאב אל-אקדס • כתאב-י איקאן • המילים הנסתרות • שבעת העמקים • ארבעת העמקים • איגרות אל המלכים והשליטים • האיגרת אל בן הזאב • ג'ואהר אל-אסראר |  |
| מחיבורי עבד אל-בהאא' | שיחות פריז • תשובות לכמה שאלות • צוואתו של עבד אל-בהאא |  |
| מחיבורי שוגי אפנדי | הנה ה' עובר • היום המובטח הגיע |  |
| מחיבורי הבאב | קיום אל-אסמאא • באיאן • כתאב אל-אסמא • שבע ההוכחות |  |
| חיבורים שונים | מפציעי השחר |  |
באודולינו

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אומברטו אקו
 שפת המקור:  איטלקית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2000
 מספר עמודים:  492
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כנרת
 תאריך:  2005
 תרגום:  מרים שוסטרמן-פדובאנו
 סדרה
 ספר קודם:  האי של יום האתמול 
 הספר הבא:  השלהבת המסתורית של המלכה לואנה 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002494430
 
בּאוּדוֹלינוֹ (Baudolino) הוא ספר שכתב איש האשכולות האיטלקי אומברטו אקו בשנת 2000. הספר עוסק בהרפתקאותיו של בחור צעיר בשם באודולינו בעולם המציאותי והבדיוני של נצרות המאה ה-12. הספר נחשב קשה לתרגום מכיוון שבמקורו נכתב בערבוב של איטלקית מודרנית, איטלקית של ימי הביניים ושפות נוספות.
עלילת הספר

בשנת 1204 נכנס באודולינו, גיבור הסיפור, לקונסטנטינופול, מבלי להיות מודע לכך שמסע הצלב הרביעי הכניס אותה לכאוס שלם. בתוך כל הערבוביה הוא מציל את חייו של ניקטאס כוניאטס. ניקטס, אשר דמותו מבוססת על היסטוריון יווני בן התקופה, נדהם מיכולות לימוד השפה של באודולינו, אשר מסוגל לשלוט בכל שפה אשר שמע אי פעם, ומבקש מבאודולינו לספר לו את סיפור חייו. באודולינו מתחיל בכך שב-1155 אומץ על ידי הקיסר פרידריך ברברוסה. בהמשך נשלח לפריז, על מנת ללמוד שם. בפריז הוא נתקל בבני התקופה, מציאותיים ובדיוניים, ביניהם הכומר יוחנן. בעקבות פגישה זו מייחל הגיבור להגיע לארצו האגדתית. לאורך כל הספר נפגש הגיבור עם יצורים אגדתיים כגון חד-קרנים, סאטירים וכן יצורים מן המיתולוגיה היוונית.
הספר מכיל, כמו יצירותיו האחרות של אומברטו אקו, רבדים שונים של קומדיה, פילוסופיה, הרפתקאות אפיות והשפעות של דמיון ימי הביניים, אשר מתבטא במגוון החיות אשר נתקל בהן באודולינו. הספר מכיל גם חלקים נרחבים הנוגעים בגישת החיים האגנוסטית.
הספר תורגם לעברית ויצא לאור בשנת 2005 בהוצאת כנרת.
אנדרטה לחללי אסון השייטת

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  חללי אסון השייטת 
 מיקום:  ראשון לציון 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2008
 תאריך פתיחה רשמי:  2008 
 קואורדינטות:  31°59′49″N 34°43′56″E﻿ / ﻿31.997061242967°N 34.732084538308°E﻿ / 31.997061242967; 34.732084538308
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) אנדרטה לחללי אסון השייטת(למפת גוש דן רגילה) אנדרטה לחללי אסון השייטת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לחללי אסון השייטת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אנדרטה לחללי אסון השייטת  he אנדרטה לחללי אסון השייטתhe אנדרטה לחללי אסון השייטתמפת  __ ראשון לציון (in English: Rishon LeZion)  __ בית דגן (in English: Beit Dagan) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov), __ נס ציונה (in English: Ness Ziona), __ מועצה אזורית גן רווה (in English: Gan Raveh Regional Council) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) תחום בתוך שטח העיר: __ שפד"ן (in English: Shafdan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האנדרטה לחללי אסון השייטת היא אנדרטה הניצבת בדרומה של טיילת ראשון לציון שלחוף הים התיכון. הוא מנציחה את שמות 12 הנופלים באסון השייטת בשנת 1997.
האנדרטה מורכבת מ-12 לוחות מתכת הצבועים באפור כגופה של אונייה. כל זוג לוחות מחובר זה לזה בזווית, כך שלכל זוג חתך משולש. הם מסודרים במעגל על גבי משטח מרוצף בנטייה קלה כלפי פנים, באופן היוצר צורה של מגן דוד. בראש כל לוח נקבעה לוחית פרספקס כחולה בעלת שפה גלית, המוצבת בתוך תושבת המחוזקת במסמרות, בדומה ללוחות בגופו של כלי שיט. כל אחת מהלוחיות נושאת את פרטיו של אחד הנופלים ואת איור סיכת הלוחם בשייטת 13.
על גבי אחד הלוחות קבועה הכתובת: לזכר 12 לוחמי הקומנדו הימי, שייטת 13, שנפלו במבצע "שירת הצפצפה", בכפר אנצרייה בלבנון, בלילה שבין ה-4 ל-5 בספטמבר 1997.
הטיילת הסמוכה נקראה טיילת שייטת 13 לכבוד הנופלים, וגם שמה מוצג על גבי אחד הלוחות שבאנדרטה.
האנדרטה הוקמה ביוזמת אביו של רז טבי, אחד הנופלים בפעולה, שהיה תושב ראשון לציון. היא תוכננה על ידי האדריכל רענן כספי ונחנכה בשנת 2008.
אנדרטה נוספת לחללי אסון השייטת מוצבת בחוף המושב שבי ציון.
אסטוניה באירוויזיון 2021

אסטוניה השתתפה באירוויזיון 2021 עם השיר "The Lucky One", שבוצע על ידי הזמר האסטוני אוקו סוביסטה.
לפני האירוויזיון > בחירת השיר

אסטוניה בחרה את השיר באמצעות קדם בשם "Eesti Laul 2021". הקדם כלל שני חצאי גמר ב-18 וב-20 בפברואר 2021 וגמר ב-6 במרץ 2021.‏ בשלבי חצאי הגמר השתתפו 12 שירים ומחציתם עלו לשלב הגמר. שיטת הניקוד בחצאי הגמר חולקה לשניים: בסיבוב הראשון עלו לגמר ארבעה שירים. הניקוד נקבע על ידי שילוב של הצבעות השופטים והקהל ביחס שווה של 50/50. בסיבוב השני עלו לגמר שני שירים שלא צלחו את הסיבוב הקודם. בסיבוב זה הניקוד נקבע על פי הצבעות הקהל בלבד. גם שיטת הניקוד בגמר חולקה לשני סיבובים: בסיבוב הראשון עלו שלושה שירים מתוך 12. הניקוד נקבע על ידי שילוב של הצבעות השופטים והקהל ביחס שווה של 50/50. הסיבוב השני כלל הצבעת קהל בלבד, שבעקבותיה הוכרז השיר הזוכה מבין שלושת השירים שעלו בשלב הקודם.
ב-1 בספטמבר 2020, רשות השידור האסטונית הכריזה על פתיחת ההרשמה לקדם האסטוני, שנמשכה עד 6 בנובמבר 2020. על פי חוקי הקדם, כל אמן זכאי לשלוח עד חמישה שירים בן אם הוא אזרח אסטוניה, ובין אם לא. רשות השידור האסטונית גבתה סכום של 25 אירו על שליחת שיר באסטונית לקדם, ו-75 אירו על שליחת שיר בשפה זרה. 156 הגשות התקבלו עד המועד האחרון. אוקו סוביסטה, שזכה בקדם האסטוני לאירוויזיון 2020, השתתף אוטומטית בשלב חצי הגמר, כפיצוי על ביטול התחרות באותה שנה. ב-11 וב-12 בנובמבר הוכרזו כל שאר האמנים שעלו לשלבי חצאי הגמר. בין האמנים שעלו לשלב הבא ניתן למצוא את איבו ליננה ומריה-ליס אילוס שייצגו את אסטוניה באירוויזיון 1996, קויט טומה אשר ייצג את אסטוניה ב-1998 וב-2017 ואת יורי פוטסמן שייצג את אסטוניה ב-2016.
| סדר | אמן | שיר | ניקוד שופטים | ניקוד קהל | ניקוד סופי | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אגרט מילדר | "Free Again" | 1 | 1 | 2 | 12 |
| 2 | שורד טרודרוד | "Heaven's Not That Far Tonight" | 2 | 6 | 8 | 7 |
| 3 | הנס ניינה | "One By One" | 6 | 0 | 6 | 10 |
| 4 | איבו לינה, רוברט לינה וסופרנובה | "Ma olen siin" | 0 | 2 | 2 | 12 |
| 5 | קרל קילינג | "Kiss Me" | 8 | 0 | 8 | 8 |
| 6 | אוקו סוביסטה | "The Lucky One" | 3 | 12 | 15 | 1 |
| 7 | סיסי | "Time" | 12 | 3 | 15 | 3 |
| 8 | יורי פוטסמן | "Magus melanhoolia" | 7 | 8 | 15 | 2 |
| 9 | רדל | "Tartu" | 0 | 7 | 7 | 9 |
| 10 | קויט טומה | "We Could Have Been Beautiful" | 4 | 10 | 14 | 4 |
| 11 | אנדריי זוואקין ופלוטו | "Wingman" | 10 | 4 | 14 | 5 |
| 12 | קרדי ווראנד | "Energy" | 5 | 5 | 10 | 6 |
| סדר | אמן | שיר | ניקוד | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוקו סוביסטה | "The Lucky One" | 24,081 | 1 |
| 2 | סיסי | "Time" | 14,968 | 2 |
| 3 | יורי פוטסמן | "Magus melanhoolia" | 12,776 | 3 |
באירוויזיון

ב-20 במאי 2021, סוביסטה ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשל להעפיל לגמר, לאחר שהגיע למקום ה-13 עם 58 נקודות.
הערות שוליים

↑  <Jumawan, Tim (11 בנובמבר 2020). "156 songs submitted for Eesti Laul 2021". escXtra. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gallagher, Robyn (12 בנובמבר 2020). "Estonia: All Eesti Laul 2021 shows to be held in Tallinn, ERR undecided if grand final will have live audience". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Walpole, Natalie (1 בספטמבר 2020). "ERR opens submission window for Eesti Laul 2021". escXtra. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jumawan, Tim (11 בנובמבר 2020). "156 songs submitted for Eesti Laul 2021". escXtra. {{cite web}}:  (עזרה)Jumawan, Tim (11 November 2020). "156 songs submitted for Eesti Laul 2021". escXtra.
↑  Kaldoja, Kerttu (12 בנובמבר 2020). "Õhtul selguvad kõik Eesti Laul 2021 poolinalistid". ERR (באסטונית). {{cite web}}:  (עזרה)
באודוויין בוטס

| --- | --- |

באודוויין בוטס
 לידה:  1 באפריל 1964 (בן 60) וחל, הולנד הולנד
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 השתייכות:   הצי המלכותי ההולנדי
 תקופת הפעילות:  מ-1986
 דרגה:   ויצה-אדמירל
 תפקידים בשירות
 סגן ראש ההגנה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת איראן-עיראק מלחמות יוגוסלביה מלחמת אפגניסטן (2001–2021)
 
באודוויין בוטס (בהולנדית: Boudewijn Boots; נולד ב-1 באפריל 1964) הוא ויצה-אדמירל בצי המלכותי ההולנדי המשמש כסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) מאז 8 במרץ 2021.
ביוגרפיה

בוטס נולד בווחל ב-1 באפריל 1964. ב-1986 הוא התגייס לצי המלכותי ההולנדי, והוצב על שולת מוקשים. ב-1988, במהלך מלחמת איראן-עיראק, הוא נשלח למפרץ הפרסי כחלק מכוח שמירת שלום הולנדי (מבצע תמנון). בהמשך שרת גם בכוחות שמירת השלום של נאט"ו ביוגוסלביה ובאפגניסטן, בכוח ההולנדי בקוראסאו, ושימש כקצין קישור עם הצי הבריטי בפלימות'. ביוני 2011 קיבל פיקוד על הפריגטה אה"מ אוורצן, ובאפריל 2013 מונה לאחראי על אימוני הצי.
ב-2019 מונה לראש אגף המבצעים במטה הכללי. ב-8 במרץ 2021 מונה בוטס לסגן ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל), במקום אונו אייכלסהיים שהפך לראש ההגנה. ב-22 בפברואר של אותה שנה הוא הועלה לדרגת ויצה-אדמירל.
אנדי גרוב

| --- | --- |

 לידה:  2 בספטמבר 1936 בודפשט, הונגריה 
 פטירה:  21 במרץ 2016 (בגיל 79) לוס אלטוס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Gróf András István 
 ענף מדעי:  הנדסת מחשבים, רכיב אלקטרוני, תעשיית המחשבים, מוליך למחצה, הנדסת כימיה, ניהול 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת העיר ניו יורק (1960)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1963) 
 מוסדות:  אינטל (1968–2004)  פיירצ'יילד סמיקונדקטור (1968)  אוניברסיטת סטנפורד 
 פרסים והוקרה:  פרס המהגרים הגדול (2006)  פרס הינז (1995)  איש השנה של המגזין "טיים" (1997)  היכל התהילה של קליפורניה (2009)  פרס ג'י ג'י אברס (1974)  מדליית ה-IEEE (2000)  פרס המנהגיות ע״ש ארנסט ובר של IEEE 
 
אנדרו סטיבן "אנדי" גרוב (במקור בהונגרית: Gróf András István; באנגלית: Andrew Stephen ("Andy") Grove;‏ 2 בספטמבר 1936 – 21 במרץ 2016) היה איש עסקים, מהנדס ומנהל יהודי-הונגרי-אמריקאי. גרוב הוא מהנדס חלוץ בתעשיית המוליכים למחצה.
גרוב נמלט מהונגריה הקומוניסטית כשהיה בן 20 והיגר לארצות הברית, שם השלים את לימודיו. בהמשך מונה למנכ"ל אינטל וסייע להפוך את החברה ליצרן הגדול בעולם של מוליכים למחצה.
כתוצאה של עבודתו באינטל, וכנגזרת של ספריו והמאמרים המקצועיים שפִרסם, הייתה לגרוב השפעה ניכרת על הניהול של ענפי תעשיית ייצור האלקטרוניקה המודרנית ברחבי העולם. גרוב כונה "הבחור שהניע את שלב הצמיחה" של עמק הסיליקון. כאשר שקל סטיב ג'ובס לשוב ולהתמנות לתפקיד מנכ"ל אפל, הוא קרא לגרוב, שהיה נערץ על ידיו, לבקש בעצתו. היו שטענו, שעל סמך הישגיו באינטל לבדם, גרוב "ראוי למקום לצד אנשי העסקים הגדולים של המאה ה-20".
שנותיו הראשונות והשכלתו

גרוב נולד בשם András István Gróf למשפחה יהודית ממעמד הביניים, בבודפשט בירת הונגריה, בנם של מריה וג'ורג'. כשגדל, חבריו הכירו אותו כ-"Andris". כשהיה בן ארבע חלה בשנית בצורתה הקשה, מה שכמעט גרם למותו והביא לכך שמאז הוא סבל מאובדן שמיעה חלקי.
כשהיה בן שמונה כבשו הנאצים את הונגריה וגירשו כמעט 500,000 יהודים למחנות ריכוז, כולל אושוויץ. גרוב ואִמו אימצו זהויות בדויות ומצאו מקלט אצל חברי המשפחה. אביו נלקח למחנה עבודה במזרח שם נאלץ לעבוד בעבודת כפייה, אך הוא שרד, והתאחד עם משפחתו לאחר תום מלחמת העולם השנייה.
במהלך המרד ההונגרי, כשהיה גרוב בן 20, הוא נמלט מביתו ועזב את משפחתו, חצה את הגבול לאוסטריה, ומשם עשה את דרכו לארצות הברית, אליה הגיע ב-1957. הוא שינה את שמו לאנדרו סטיבן גרוב. על אף השנים הרבות שחלפו מאז היגר לארצות הברית, הוא דיבר אנגלית עם מבטא הונגרי. בספר הזיכרונות שלו, Swimming Across, סיכם גרוב את 20 שנות חייו הראשונות בהונגריה:
עד שהייתי בן עשרים, שרדתי דיקטטורה הונגרית פשיסטית, כיבוש צבאי גרמני, את הפתרון הסופי של הנאצים, את המצור שהטיל הצבא האדום הסובייטי על בודפשט, תקופה של דמוקרטיה כאוטית בשנים שמיד לאחר המלחמה, מגוון של משטרים קומוניסטיים דכאניים, והתקוממות עממית שדוכאה באיומי נשק [בהם] נהרגו אנשים צעירים רבים; אין ספור אחרים נכלאו. כמאתיים אלף הונגרים נמלטו אל המערב. אני הייתי אחד מהם.
זמן קצר לאחר הגיעו לארצות הברית, פגש גרוב את אשתו לעתיד, אווה קסטן, בניו יורק, ב-1957. קסטן, פליטה אף היא, עבדה באותו הזמן כמלצרית, ואילו גרוב עבד כמנקה שולחנות. הזוג נישא ביוני 1958 ונולדו להם שתי בנות.
גרוב סיים תואר ראשון בהנדסת כימיה בסיטי קולג' של ניו יורק ב-1960, וסיים את הדוקטורט בהנדסת כימיה ב-1963 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
קריירה > אינטל

לאחר שסיים את לימודיו ב-1963, עבד גרוב ב-Fairchild Semiconductor כחוקר, ועד 1967 מונה לעוזר מנהל הפיתוח של החברה. עבודתו שם גרמה לו להכיר את ההתפתחות המוקדמת של מעגלים משולבים, מה שהוביל למהפכת המיקרו-מחשבים בשנות ה-70 של המאה ה-20. ב-1967 כתב גרוב ספר לימוד אקדמי בנושא זה, Physics and Technology of Semiconductor Devices.
ב-1968 ייסדו רוברט נויס וגורדון מור במשותף את אינטל, לאחר שעזבו, יחד עם גרוב, את פיירצ'יילד סמיקונדקטור. גרוב הצטרף לחברה ביום ההתאגדות, אם כי לא נמנה עם המייסדים, על פי החברה.
בתחילה עבד כמנהל ההנדסה של החברה, וסייע להתחיל את פעילות הייצור הראשונית של החברה. ב-1983 כתב גרוב ספר, High Output Management, בו תיאר רבים ממושגי הייצור והשיטות שלו.
בתחילה, אינטל ייצרה בעיקר שבבי זיכרון דינמי, DRAM. עד 1976, בגין פיחות בביקוש לזיכרון שלהם, בעיות בייצור, והאתגרים שהציבו יצרנים יפניים ששיווקו שבבי זיכרון במחירי היצף הנמוכים ממחיר השוק, נאלץ גרוב לבצע שינויים רדיקליים. הוא החליט להפסיק לייצר DRAM ולעבור לייצר, במקום זאת, מיקרו-מעבדים. גרוב מילא תפקיד מפתח במשא ומתן שנוהל עם חברת IBM, אשר נועד להביא לכך ש-IBM תשתמש אך ורק במעבדים של אינטל, בכל המחשבים האישיים החדשים שלה.
במהלך 30 השנים שחלפו מאז ייסוד החברה, הפדיון של אינטל גדל מ-2,672 דולר אמריקני בשנתה הראשונה עד לכדי 20.8 מיליארד דולר אמריקני ב-1997. גרוב הפך לנשיא אינטל ב-1979, התמנה לתפקיד מנכ"ל החברה ב-1987, וליו"ר החברה ב-1997. הוא ויתר על תפקיד המנכ"ל במאי 1998, לאחר שאובחן, מספר שנים קודם לכן, כחולה בסרטן הערמונית, אך נשאר יו"ר מועצת המנהלים עד נובמבר 2004. גרוב המשיך את עבודתו באינטל כיועץ בכיר ובנוסף לכך היה למרצה באוניברסיטת סטנפורד. גרוב הביע את השקפתו על צמיחתה של אינטל במשך השנים במילים:
טיפין טיפין ניתבנו את אינטל מסטארט-אפ לאחת מהחברות המרכזיות בכלכלת המידע.
לגרוב מוענק הקרדיט על הפיכת אינטל מיצרנית של שבבי זיכרון, לאחד היצרנים הגדולים בעולם של מעבדים. בתקופת כהונתו כמנכ"ל פיקח גרוב על עלייה בת 4,500% בשווי השוק של אינטל, מארבעה מיליארד דולר אמריקני ל-197 מיליארד דולר אמריקני, מה שהפך אותה לחברה השביעית בגודלה בעולם, עם 64,000 עובדים. רוב הפדיון של החברה הושקע מחדש במחקר ופיתוח, יחד עם בניית מתקנים חדשים, על מנת לייצר מעבדים משופרים ומהירים יותר.