stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשבר ההומניטרי ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל
השפעה > התפרצות מחלות

כשלושה שבועות אחרי פרוץ המלחמה, אוקספם הביע דאגה מהאפשרות להתפרצות מחלות בעקבות המחסור בעזה במים נקיים, ומכך שבעיות תברואה יגרמו לעלייה בכולרה ומחלות זיהומיות אחרות. ב-15 בנובמבר דיווח ארגון הבריאות העולמי כי כ-70,000 מקרי הדבקה של מחלות בדרכי הנשימה ויותר מ-44,000 מקרים של שלשול תועדו בעזה מאז אמצע אוקטובר, עלייה דרמטית בהשוואה לשנים קודמות. כמחצית מהמקרים המתועדים היו בקרב ילדים מתחת לגיל חמש. ב-17 בנובמבר, ארגון הבריאות העולמי פרסם כי הוא מודאג מאוד מהתפשטות מחלות בעזה, בעקבות הפצצות ישראליות שהובילו להצטופפות גדולה יותר של האוכלוסייה, מחסור במזון ובמים נקיים. בסוף שנת 2023, WHO דיווח על קרוב ל-180,000 מקרים של זיהומים בדרכי הנשימה, מעל 136,000 מקרים של שלושלים שמחציתם בקרב ילדים עד גיל 5. כן, כמעט 43,000 מתושבי עזה סובלים ממחלות עור וכ-5,300 אבעבועות רוח.
במהלך המלחמה נפגעו בעזה 94 מתקני בריאות ו-79 אמבולנסים. הפגיעה במתקנים אלו פגעה גם היא ביכולת לתת שירותים רפואיים. לטענת ישראל, פגיעות אלו אירעו מאחר שנעשה שימוש במתקני בריאות לפעילות טרור.
ביולי 2024 דווח על 63 אלף מקרי סקביאס ברצועת עזה, יותר ממיליון חולים בזיהומים חריפים במערכת הנשימה, יותר מחצי מיליון חולים בשלשול קשה, ו-100 אלף מקרי צהבת. בגלל קריסת מערכות הניקוז והביוב, נוצרו יותר מ-140 מצבורי אשפה עצומים ברצועה בקרבת מחנות העקורים, המהווים מקור להתפשטות זיהומים ומחלות. בבית החולים נאצר מתקבלים כ-400 מקרים של מחלות עור מדי יום, וכמו כן נמצא שריכוז העקורים בשדות מחוץ לערים מגביר את תפוצת המחלות המועברות על ידי חרקים.
השפעה > השפעה על ילדים

מלחמת חרבות ברזל, משפיעה על ילדים ברצועת עזה באופן ניכר שכן 40% מהאוכלוסייה הם בני 14 ומטה. ילדים בעזה סובלים מטראומות קשות בעקבות ההפגזות, אובדן של מכרים וחשיפה למראות קשים. ב-13 בנובמבר הצהיר יוניסף שיותר מ-700,000 ילדים בעזה נאלצו לעזוב את ביתם. על פי נתונים שפרסם חמאס, נכון ל-5 בנובמבר, מעל 3,900 ילדים נהרגו בעזה וכ-1,250 ילדים נעדרים וההערכה היא שהם קבורים מתחת לבניינים מופצצים. ב-22 בנובמבר יוניסף דיווחו שזוהו ילדים שהתפנו מצפון לדרום עזה ללא ליווי. ב-28 בנובמבר, ג'יימס אלדר, דובר יוניסף, כינה את הלחימה בעזה "מלחמה בילדים". ב-28 בדצמבר, משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים (UNOCHA) הצהיר כי 50% מכלל הילדים ברצועת עזה סבלו מהתייבשות, תת-תזונה, מחלות נשימה ועור. בסיום ביקור של מנכ"ל יוניסף בעזה באמצע ינואר 2024, הצהיר מנכ"ל הארגון כי עזה היא המקום המסוכן ביותר לילדים בעולם. על פי ההערכות, עד אמצע ינואר 2024, נהרגו כ-10,000 ילדים בעזה, ואלפים נוספים נקברו מתחת להריסות.
ביוני 2024, ישראל הוכנסה ל"רשימה השחורה" של האו"ם של מדינות וארגונים הפוגעים בילדים באזורי סכסוך. בהמשך החודש, הארגון "Save the Children" (אנ') העריך כי כ-21,000 ילדים נעדרים בעזה, מתוכם "רבים לכודים מתחת להריסות, עצורים, קבורים בקברים לא מסומנים או הופרדו ממשפחותיהם". הארגון מעריך כי כ-4,000 ילדים לכודים תחת ההריסות, וכן מספר לא ידוע של ילדים קבורים בקברי אחים. לפי חמאס, נכון ל-19 ביוני, יותר מ-40 ילדים מתו מרעב בעזה עקב המלחמה.
בעקבות תקיפות צה"ל על בתי חולים ברצועה, הופסקו חיסונים שגרתיים לילדים. ביולי 2024, נמצא ברמות גבוהות וירוס הפוליו בדגימות מי ביוב בעזה. על אף שלא שלא דווח על הידבקות, ארגון הבריאות העולמי שלח לעזה מיליון מנות חיסון במטרה למנוע את התפרצות המחלה. ב-16 באוגוסט דווח על מקרה ראשון של פוליו ברצועת עזה. הנגיף אובחן אצל תינוק בן עשרה חודשים מדיר אל-בלח, ולפי האו"ם זהו מקרה ראשון מסוגו ברצועה מאז 1999. מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, קרא להפסקת לחימה במטרה לחסן מעל ל-600,000 ילדים. בספטמבר 2024, החל מבצע המוני של מתן חיסוני פוליו ברצועה. גם חיילי צה"ל המשרתים ברצועה התחסנו במבצע נפרד.
בסוף דצמבר 2024 דווח כי שישה תינוקות עזתים קפאו למוות בתוך כשבוע. בסוף פברואר 2025 דווח כי חמישה תינוקות בני פחות מחודש קפאו למוות בתוך כשבועיים.
השפעה > מגורים

בסוף דצמבר 2023, הוול סטריט ג'ורנל דיווח כי כ-70% מהבתים וכמחצית מהבניינים ברצועת עזה נהרסו או נפגעו מתחילת המלחמה. על פי הדיווח, כ-300,000 בתים ניזוקו מתוך 439,000, וישראל הטילה 29,000 פצצות על הרצועה. לפי ניתוחי לוויין של אוניברסיטת העיר ניו יורק ושל אוניברסיטת אורגון, עד 80% מהבתים בצפון הרצועה ניזוקו או נהרסו - הרס נרחב יותר משהיה בדרזדן במלחמת העולם השנייה.
דו"ח של הבנק העולמי מאמצע ינואר 2024 העריך שכ-45% ממבני המגורים ברצועת עזה נהרסו ועוד מעל 15% ניזוקו בצורה משמעותית. ב-31 בינואר פורסם תחקיר בעיתון "הארץ", לפיו צה"ל מצית בתים ברצועת עזה, בהוראת קצינים שמובילים את הלחימה, ובצורה שאינה מאפשרת לדיירים לשוב ולגור בהם. ממידע שהגיע לידי "הארץ" עולה כי הצתת הבתים נעשית ללא האישור המשפטי הדרוש.
ב-2 במאי 2024, דו"ח של האו"ם קבע כי שיקום הבתים והתשתיות שנהרסו במתקפה הצבאית של צה"ל ברצועת עזה יעלה כ-40 מיליארד דולר ועלול להימשך עד המאה הבאה. לפי הדו"ח, מאז פרוץ המלחמה נפגעו כ-370 אלף בתים בעזה ו-79 אלף מהם נהרסו לגמרי, לצד הרס כמעט מוחלט של תשתיות, בתי חולים ובתי ספר. הדו"ח קבע כי "היקף ההרס בעזה כה עצום, שהסיוע שיידרש לשיקום יהיה בקנה מידה שלא נראה מאז 1948".
בספטמבר 2024 הארגון ההומניטרי הנורווגי "מועצת הפליטים" הודיע כי למעלה ממיליון עקורים פלסטינים במרכז ובדרום הרצועה זקוקים בדחיפות לערכות להכנת אוהלים או לתיקונם לפני בוא החורף, וכי רבים מהאמצעים שסיפקו ארגוני הסיוע התבלו ואינם ראויים עוד לשימוש. בדצמבר 2024 דווח כי פליטים פלסטינים רבים חיים באוהלים רעועים ומתקשים להתמודד עם תנאי החורף, וכי שישה תינוקות עזתים קפאו למוות בתוך כשבוע. בפברואר 2025 דווח כי חמישה תינוקות בני פחות מחודש קפאו למוות בתוך כשבועיים. התינוקות שהו באוהלי עקורים שעשויים מבד ומניילון ולא צוידו באמצעי חימום או הגנה מפני גל הקור.
במהלך הפסקת האש ב-2025, משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים הודיע כי 436 אלף מבנים, המהווים 92% מהבתים ברצועת עזה, נהרסו או ניזוקו במהלך המלחמה. על פי הדיווח, כ-90% מהאוכלוסייה ברצועת עזה נעקרה מביתה, ורבים נאלצו לחפש מחסה כ-10 פעמים או יותר. שיקום הרצועה הוערך בסכום של כ-80 מיליארד דולר.
סיוע הומניטרי > אסון הסיוע ההומניטרי

אסון הסיוע ההומניטרי ברחוב א-רשיד בעזה (מכונה גם בשם "טבח הקמח") התרחש ב-29 בפברואר 2024, ובמהלכו נהרגו לפחות 118 פלסטינים ועוד כ-760 נפצעו. האירוע התרחש כאשר אלפים מתושבי רצועת עזה עטו על משאיות סיוע הומניטרי ברחוב א-רשיד. לפי גרסת צה"ל, בזמן נסיעת המשאיות לעבר מוקדי החלוקה, התפתחה סביבן התקהלות אלימה של כ-12 אלף תושבים עזתים שבזזו את הציוד שהובילו; ההרוגים נספו כתוצאה מתדחוקת קהל, מנוסת עדר ודריסה כאשר ההמון שעט לכל עבר. בשולי האירוע, כוח צה"ל ירה למוות בכעשרה פלסטינים שהתקרבו אליו בצורה מאיימת. לטענת הפלסטינים, אחרי שהגיעו המשאיות ואנשים הסתערו עליהן, התחילו כוחות צה"ל לירות לתוך הקהל, ובכאוס שנוצר אחרים נרמסו ונדרסו. אל-ג'זירה פרסמה סרטונים שתיעדו את הירי. לפי דיווחם של בית החולים אל-עוודה ובית החולים כמאל עדואן, אליהם פצועים רבים פונו, הגיעו פצועי ירי רבים. האו"ם אישר שמספר רב של פצועים מירי טופלו בבית החולים שיפא. מספר ארגוני זכויות אדם שחקרו את האירוע טענו כי ישראל אשמה בפשע מלחמה של טבח באוכלוסייה אזרחית.
סיוע הומניטרי > הרג הפלסטינים בכיכר כווית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במהלך חודש מרץ 2024, כחלק מהלחימה ברצועת עזה במלחמת חרבות ברזל, דווח על שורה של תקריות בהן נהרגו פלסטינים ששהו באזור החלוקה של הסיוע ההומניטרי בכיכר כווית בשכונת זייתון שבעיר עזה. משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם תיעד יותר מעשרים התקפות בזמן שאנשים חיכו לסיוע הומניטרי ברצועת עזה מאז אמצע ינואר 2024, מבלי להטיל את האשמה על צה"ל. בקרב הפלסטינים, כיכר כווית זכה לכינוי "מלכודת המוות".
סיוע הומניטרי > עצירת הסיוע ההומניטרי

ב-2 במרץ 2025, עם תום השלב הראשון של הסכם חמאס–ישראל ובהוראת ראש הממשלה בנימין נתניהו, צה"ל סגר את כל המעברים לרצועת עזה ועצר את כניסת הסיוע ההומניטרי לשטחה. חמאס האשים את ישראל ב"הפרה בוטה" של ההסכם, שכן סעיף 14 בהסכם קובע כי ההפוגה בלחימה והכנסת הסיוע ההומניטרי המופיע בו ימשיכו להתממש גם בעת המשא ומתן שמנהלים הצדדים על שלב ב'. לפי עמותות שמאל וארגוני זכויות אדם ישראליים, ההוראה מהווה הפרה של הדין הבינלאומי והישראלי, שכן על המדינה, ככוח כובש, מוטלת חובה לאפשר אספקת מזון, תרופות וסיוע חיוני לאוכלוסייה האזרחית, ללא הפיכתו לכלי מיקוח.
ב-5 במרץ שרי החוץ של גרמניה, בריטניה וצרפת פרסמו הצהרה משותפת בה קראו לישראל לעמוד בהתחייבויותיה הבינלאומיות ולהבטיח את אספקת הסיוע ההומניטרי לתושבי רצועת עזה.
ב-9 במרץ ניתקה ישראל את אספקת החשמל לעזה, שיועדה למתקני התפלה. בעקבות הפסקת החשמל לעזה דווח על שיא של מחסור במים נקיים ברצועה. יוניצ"ף מסר כי עזה סובלת ממחסור חמור במים, ושרק 10% מהתושבים מקבלים מים ראויים לשתייה. איגוד עיריות רצועת עזה פרסם אזהרה ממה שכינה "אסונות בריאותיים וסביבתיים חמורים", כולל התפשטות מואצת של מחלות ומגפות, בשל מניעת החשמל והמים. משרד האו"ם לתיאום עניינים הומניטריים הודיע שיש צורך דחוף בסיוע הומניטרי מציל חיים בעזה.
יד לשריון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון צבאי, אנדרטה, בניין 
 על שם:  חללי חיל השריון במערכות ישראל
 כתובת:  לטרון 
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1983
 תאריך פתיחה רשמי:  1982 
 
 קואורדינטות:  31°50′17″N 34°58′49″E﻿ / ﻿31.8381°N 34.9804°E﻿ / 31.8381; 34.9804
 www.yadlashiryon.com
  (למפת השפלה מוגדלת) יד לשריון(למפת השפלה רגילה) יד לשריון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד לשריון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יד לשריון
 
מבט כללי על אתר "יד לשריון" ואוסף הטנקים
מבט אווירי
השרמן שעל המגדל שהפך לסמל האתר
מבט על מצודת טגארט של לטרון שמשמשת היום כחלק ממוזיאון יד לשריון.
המצודה ושלושת טנקי המרכבה (סימן 1, סימן 2 וסימן 3) שמוצבים מולה.
טקס חניכת מרכבה סימן 4 שהוצב במוזיאון יד לשריון
דחפור די-9 צה"לי ומבקרים רבים בתערוכה הרב-חילית של זרוע היבשה ב"יד לשריון" ביום העצמאות ה-64
טנק מדגם מרכבה סימן 4מ עם מערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח", שנמצא בשימוש חטיבה 401 וחטיבה 7 של חיל השריון, בתצוגת יום העצמאות ה-68.
יַד לַשִּׁרְיוֹן הוא אתר הנצחה לחללי חיל השריון. האתר כולל מוזיאון לתולדות השריון ואוסף של כלי שריון, ובמיוחד טנקים.
האתר נמצא בלטרון שבעמק איילון, וכולל את מצודת הטגארט של משטרת לטרון שהקימו שלטונות המנדט הבריטי בשנת 1940 ואת הגבעה עליה היא ניצבת.
האתר מארח מדי שנה את צעדת לטרון של חיל השריון בפסח, תערוכת דגמים להרכבה ואת תערוכת הנשק והאמצעים הרב-חילית של זרוע היבשה ביום העצמאות.
הקמת האתר

בחודש מאי 1948 נערכו במתחם לטרון מבצע בן נון א' ומבצע בן נון ב', בהשתתפות כוחות מחטיבה 7 שאך זה הוקמה. קרבות אלה נחשבים לראשיתו של חיל השריון הישראלי. במלחמת ששת הימים כבש צה"ל את המתחם, שהחל לשמש כאתר למפגשי מורשת של חיל השריון. בשנת 1978 החלה היוזמה להקמת "יד לשריון" במקום, והוקמה "העמותה להקמת יד לשריון". מימוש היוזמה נמשך שנים אחדות. ב-14 בדצמבר 1982, בעת שהאתר היה עדיין חשוד במיקוש, הונחה אבן פינה ל"אתר השריון". בשנת 1990 החלו העבודות לפיתוח האתר שכללו הקמת תיאטרון פתוח ע"ש שאול אייזנברג. בשנת 1995 הושלמה הקמתה של "כיכר השריון" שבמרכזה הצריח של מבנה משטרת לטרון וסביבה תצוגה מוזיאלית של אוסף הרק"ם המגוון ביותר בעולם. הכיכר ספק נחצית ספק נשברת ע”י "כותל השמות" - קיר הנושא את שמות חללי השריון ומחלק את הכיכר לשניים - גן ירוק עד מקום השבר, ולמרגלותיו ככר מרוצפת באבן. במקביל ל"כותל השמות" ובהמשכו נטועות שורות של עצי זית החוצות את הכיכר ואת טבעת הכלים המשוריינים המקיפה אותה. האתר תוכנן על ידי האדריכלים קלמן כ"ץ וירון כ"ץ. אתר "יד לשריון" זכה בתואר מגשים ישראל יפה לשנת תשנ"ו 1996. בחוברת המועצה לישראל יפה שנדפסה לכבוד טקס הענקת התואר, שנערך בבית הנשיא, נכתב: "התכנון היפה של האתר משתלב היטב בתוך הנוף ההררי ויוצר יחידה ארכיטקטונית מיוחדת במינה שאינה פוגעת ביפי ההרים העוטפים אותו מכל עבריו. יחד עם זאת השכילו מתכנני האתר להמחיש למבקרים במקום את מורשת הקרב באמצעות תערוכות ותצוגות של כלי שריון שונים. ראוי לציון מיוחד קיר ההנצחה של הנופלים שהינו מרשים במיוחד".
אתר ההנצחה

על "כותל השמות" שבאתר חקוקים שמותיהם של 5,027 חללי חיל השריון שנפלו בעת שרותם הסדיר ובמילואים. ליד השמות לא מצוינת הדרגה הצבאית שכן כולם שווים בפני המוות. את שמות החללים חותמת "נקודה", למעט מקרים בהם נפלו יחד אחים או הורה ובן - אלו כתובים שם לצד שם. אתר ההנצחה כולל גם בית כנסת בו ניתן להתפלל לעילוי נשמות הנופלים. בבית הכנסת ארון קודש שהיה בקהילת יהדות פיזה במאה ה-18 העשוי מעץ אגוז מגולף. כן קיים מיצג הנצחה הבנוי בפינה הדרום-מזרחית של בניין המשטרה.
אוסף הטנקים

חצר אתר ההנצחה היא מוזיאון פתוח של טנקים ורכב קרבי משוריין אחר. האוסף כולל טנקים, גשרים ניידים, זחל"מים, נגמ"שים ושריוניות. אוסף זה הוא מהגדולים בעולם ומכיל למעלה מ-160 פריטים, בהם טנקי המרכבה (סימן 1–4) של צה"ל, כלי שלל שנתפסו מצבאות ערב במלחמות ישראל וכלים מיוחדים שנרכשו עבור התצוגה.
התצוגה מכילה כלים נדירים, בהם טנקים עתיקים וכלים שהשתתפו במלחמת העצמאות. בין הכלים באתר:
טנקים בשירות צה"ל: הוצ'קיס H39, קרומוול, M4 שרמן, סופר שרמן, AMX-13, שוט (צנטוריון), שוט קל, טיראן 5, טיראן 6, מגח 3, מגח 5, מגח 6, מגח 7, מרכבה סימן 1, מרכבה סימן 2, מרכבה סימן 3, מרכבה סימן 4.
טנקים אחרים: M3 לי, M3 גרנט, M3 סטיוארט, M24 צ'אפי, M41 ווקר בולדוג, M551 שרידן, רנו R35, מטילדה, T-34, IS-3 ,PT-76, פאנצר סימן 4, M47 פטון, T-72, צ'יפטיין, לאופרד 1 ועוד.
תצוגות מיוחדות: טנק חצוי, טנק שקוף.
רכב קרבי משוריין (שאינו טנקים): נגמ"שי אכזרית ונמ"ר, רק"מ מבוסס שרמן, M-113, זחל"ם, ג'יפ של שועלי שמשון, שריוניות, BRDM (אנ'), שטוג סימן 3, ארצ'ר, ISU-152, נימדע "שועט", M-107 ועוד.
גשרים: קטע מגשר הגלילים, טנקי גישור, דוברת "תמסח" (ז'ילואה).
רק"ם אמפיבי (ימבשתי) שיוצר על ידי ברית המועצות.
כלים שונים: גוררי טנקים "דיאמונד טי" וסקאמל.
מוזיאון לתולדות השריון

המוזיאון כולל:
אוסף טנקים ורק"ם (ראה סעיף קודם).
"אולם המרכבה": אודיטוריום המשמש לאירועים ובעתיד להקרנת הסרט החדש על חיל השריון.
חדר הדגמים - ובו עשרות דגמים ודגמים להרכבה של טנקים ודגם של אביר משוריין.
דגמים גדולים של מרכבות מצריות ואשוריות.
חדר מסלול בחיל השריון הישראלי.
חדר מורשת קרב.
תצוגת בולים.
תערוכת קריקטורות על חיל השריון.
ספרייה ובה ספרי מורשת קרב מישראל ומהעולם, גיליונות של ביטאון "השריון", כתב העת "מערכות" וספרות מקצועית בנושא רק"ם.
מבנים שונים

מלבד אתר ההנצחה קיימים במקום מספר מבנים אחרים בעלי שימושים שונים.
אמפתיאטרון המשמש לטקסים שונים, ביניהם סיום קורס קציני היבשה של צה"ל.
מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.
המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון - מרכז צפרות המצויד במכ"ם מיוחד למעקב אחרי נדידת ציפורים (המכ"ם נראה כמו כדור ירוק וגדול).
קריית החינוך - שם משרתים חיילי יחידת ההסברה ללוחמים טירונים המעבירים סדרות חינוך ללוחמים באזור.
פארק עוצבות השריון

בסמוך ליד לשריון נמצא "פארק עוצבות השריון" שהוא פארק פתוח ובו אנדרטאות ואתרי זיכרון לעוצבות השריון העיקריות בצה"ל לכל אורך תולדות חיל השריון.
מפת אזור לטרון ועמק איילון
הערות שוליים

↑  "יד לשריון" תוקם מול משטרת לטרון, דבר, 20 בספטמבר 1978
↑  יעקב ארז, נורתה אבן פינה ליד לשריון, מעריב, 15 בדצמבר 1982
↑  אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל, באתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑  בינואר 2014: נמ"ר אמיתי ביד לשריון בלטרון, אתר יד לשריון, 23 בינואר 2014.
| אתרי הנצחה ממלכתיים ואתרי הנצחה חיליים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרי הנצחה ממלכתיים | אנדרטה לזכר עולי הגרדום וחללי אצ"ל • אנדרטת הלוחם הבדואי • אנדרטת חטיבת הנגב • אתר הנצחה לחללי קהילת המודיעין • בית יד לבנים הדרוזים • האריה השואג • גבעת התחמושת • מצודת יואב - בית חטיבת גבעתי |  |
| אתרי הנצחה חיליים | אנדרטה לזכר לוחמי חיל האוויר שנפלו בעת שירותם • אתר הנצחה לחללי חיל הלוגיסטיקה • אנדרטה לנופלי פיקוד העורף • אנדרטת דרך הגבורה לחללי חיל ההנדסה בכל מערכות ישראל • אנדרטת הצנחנים • אנדרטת החיל הכללי • אנדרטת חיל השלישות • אתר הנצחה ומוזיאון חטיבת גולני • אתר הנצחה לחללי המשטרה הצבאית • אתר הנצחה לחללי הנח"ל וחיל החינוך • אתר הנצחה לחללי חיל הטכנולוגיה והאחזקה • אתר הנצחה לחללי חיל הקשר והתקשוב • אנדרטת חיל הרפואה • האנדרטה לחללי חיל התותחנים • אנדרטת משמר הגבול • אנדרטת חטיבת כפיר • יד לחללי חיל הים • יד לשריון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308013905171
גשר פגסוס (מוזיאון)

| --- | --- |

גשר פגסוס בצילום מ-9 ביוני 1944 (3 ימים לאחר כיבושו). ברקע ניתן להבחין בשניים מהדאונים של כוחות הפשיטה
 מידע כללי
 סוג:  גשר נפתח
 על שם:  פגסוס
 כתובת:  כביש D514
 מיקום:  בונוויל (אנ'), קלבדוס, נורמנדי
 מדינה:  צרפת צרפת
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  גשר ראשון: 1934 גשר שני: 1993 – 1994
 תאריך פתיחה רשמי:  2000 
 חומרי בנייה:  פלדה
 מידות
 אורך:  90 מטר
 רוחב:  15 מטר
 
 קואורדינטות:  49°14′32″N 0°16′28″W﻿ / ﻿49.242222°N 0.274444°W﻿ / 49.242222; -0.274444
 https://musee.memorial-pegasus.com/en/pegasus-bridge/
 he (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גשר פגסוס(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גשר פגסוס
 
גשר פגסוס (באנגלית: Pegasus Bridge) הוא גשר נפתח מעל תעלת קן בסמוך לעיירה הצרפתית בונוויל (אנ') שבקרבת העיר קן.
בלילה שבין ה-5 וה-6 ביוני, עם תחילת הפלישה לנורמנדי, הפך הגשר למוקד קרבות של כוחות קומנדו בריטים שהונחתו במקום באמצעות דאונים במטרה להשתלט על הגשר ולמנוע הגעת תגבורות גרמניות שיוכלו להדוף את ראש הגשר של בעלות הברית וכן כדי למנוע את פיצוץ הגשר על ידי צבא גרמניה במהלך נסיגתו.
במקום הוקם מוזיאון (Memorial Pegasus) ואתר הנצחה למבצע נחיתת הדאונים הבריטים וההשתלטות על הגשר. בין המוצגים בחצר המוזיאון גם מבנה הגשר המקורי שהועבר לשם לאחר התקנת גשר חדש על התעלה.
שמו המקורי של הגשר, "גשר בונוויל", שונה לאחר המלחמה ל"גשר פגסוס", כהוקרה לחיילי הדיוויזיה המוטסת השישית הבריטית, אשר סמלה כולל דמות של סוס מכונף - פגסוס.
רקע

נהר אורן ותעלה מלאכותית הם שני ערוצי מים המחברים את העיר קן לתעלת למאנש וממנה אל האוקיינוס האטלנטי ומאפשרים לעיר לשנע סחורות אל ומהעיר בדרך הים.
בתכנון של מבצע אוברלורד היה אזור קן הקצה המזרחי של אזור הנחיתה מהים, כשהחופים הקרובים לקן היו חופי הנחיתה "סורד", "ג'ונו" ו"גולד" שיועדו לנחיתת הדיוויזיות הבריטיות (שתוגברו בכוחות קנדיים).
משימה חשובה של המבצע הייתה תפיסת הגשרים המוליכים מנורמנדי אל פנים צרפת והגנה עליהם, על מנת שלא לאפשר לגרמנים לשלוח כוחות להתקפת נגד על ראש הגשר או לפוצץ את הגשרים כדי לעכב את כוחות בעלות הברית. כדי למנוע את הפגיעה בגשרים הוחלט שיש להגיע אליהם במהירות האפשרית תוך הבאת הכוחות אליהם בדרך האוויר ("איגוף אנכי").
בהתאם לחלוקת הגזרות בין הבריטים לאמריקאים הוקצו לאמריקאים הגשרים באגף המערבי של חופי הנחיתה, שם נחתו כוחותיהם, ולבריטים הגשרים שבאגף המזרחי.
תכנון כיבוש הגשרים

מבצע הנחתת הכוחות הבריטים לכיבוש הגשרים בזירה המזרחית כונה "מבצע טונגה" (אנ') והמבצע לכיבוש שני הגשרים שעל תעלת קן ונהר האורן כונה מבצע דדסטיק. התוכנית של הבריטים לכיבוש הגשרים התבססה על הנחתת כוחות קומנדו באזור באמצעות דאונים. הכוח שהוקצה לכיבוש הגשר מנה כ-180 לוחמים בפיקודו של מייג'ור ג'ון האוורד (אנ'). הכוח כלל את פלוגה D מרגימנט אוקספורדשייר ובקינגהאמשייר (אנ'), שתי מחלקות מפלוגה B של אותו רגימנט ו-20 חבלנים מהפלוגה המוטסת ה-249 של חיל ההנדסה המלכותי.
המערכה על הגשרים

הכוח הוטס על גבי שישה דאונים מדגם "איירספיד הורסא" (אנ'), שנגררו על ידי מטוסי הנדלי פייג' הליפקס. הדאונים שוחררו מהגוררים עם הגיעם לקו החוף של צרפת משם דאו לכוון הגשרים. מעט אחר חצות שבין ה-5 וה-6 ביוני 1944 נחתו חמישה מהדאונים בטווח של 50 מטר מהגשרים והדאון השישי נחת 11 ק"מ ממזרח לגשרים.
הבריטים הצליחו להפתיע את הגרמנים, ששמרו על הגשרים, ולכבוש אותם תוך זמן קצר ובמחיר של שני הרוגים.
בשעה 03:00 הגיעה לגשר תגבורת של חיילים מהגדוד המוצנח השביעי (אנ') (של הרגימנט המוצנח הבריטי). בהמשך, חברו למגיני הגשר גם כוחות קומנדו מחטיבת המבצעים המיוחדים הרביעית (אנ').
בימים הבאים עמדו הכוחות הבריטים מול מתקפות נגד של הגרמנים והצליחו להחזיק בגשרים. בקרבות אלו נהרגו 20 חיילים בריטים וכ-50 נפצעו. חללים אלו, כמו גם חיילים בריטים אחרים שנפלו במהלך הפלישה לנורמנדי, נקברו בבית קברות רנוויל (אנ').
לאחר המלחמה והנצחה

עם סיום המלחמה שונה שמו של הגשר על תעלת קן ל"גשר פגסוס", המנציח את סמל  הדיוויזיה המוטסת השישית, ושמו של הגשר על נהר אורן שונה ל"גשר הורסא" (אנ') המנציח את סוג הדאון איתו הגיעו הכוחות הבריטים לגשר.
ב-1994 הוחלף הגשר על תעלת קן בגשר חדש שפועל גם הוא באותה טכנולוגיה של גשר נפתח כמו המקורי והגשר הישן הונח בשדה קרוב. ביוני 2000 נחנך בסמוך לגשר מוזיאון להנצחת הנחתת הכוחות הבריטים וכיבוש הגשרים ב-1944 (אנ'). בטקס הפתיחה נכחו צ'ארלס, הנסיך מוויילס והגנרל ריצ'רד גייל שפיקד בעת המבצע על הדיוויזיה המוטסת השישית.
המוזיאון כולל מבנה מקורה וחצר עם אלמנטים שונים הקשורים למערכה. במסגרת בניית התצוגה רכש המוזיאון מהמועצה המקומית את הגשר הישן במחיר של פרנק אחד. המבנה המקורה של המוזיאון כולל תצוגה של היחידות הצבאיות הבריטיות שפעלו בנורמנדי, הציוד והנשק בו השתמשו ותיאור הקרבות בהם השתתפו. בחצר המוזיאון מוצג מבנה הגשר המקורי עליו הגנו הכוחות הפושטים, דגם בגודל מלא של דאון "איירספיד הורסא", נשק כבד ששימש את הכוחות ועוד.
בנוסף למוזיאון עצמו מונצחות בסביבת הגשר היחידות שהשתתפו במערכה וכן חיילים שנהרגו בה.
קפה גונדרה

בצמוד לגשר נמצא בית קפה בשם "קפה גונדרה" (אנ') שהיה בין האתרים הראשונים אליהם הגיעו הבריטים והוא מתהדר בתואר "הבית הראשון ששוחרר בצרפת". בעלי בית הקפה הקדישו חייהם להנצחת המערכה לשחרור הגשרים.
גלריה

גשר פגסוס המקורי כפי שהוא מוצג בחצר המוזיאון
דגם של דאון "הורסא" המוצב בחצר המוזיאון
דגם של ג'יפ שנארז בתוך דאון ונשלח עם הכוחות
דגם של טנק קל שגם הוא הוטס בדאונים לנורמנדי
הכניסה למוזיאון פגסוס
בית הקברות הבריטי בראנוויל הסמוכה בו נקברו חללי המערכה על הגשרים
לקריאה נוספת

Ambrose, Stephen (1985) Pegasus Bridge 6 June 1944. Simon & Schuster ISBN 978-0671523749.
Barber, Neil (2009). The Pegasus and Orne Bridges. Pen & Sword Books ISBN 978-1848840416.
Beevor, Antony (2009). D-Day: The Battle for Normandy. Viking ISBN 978-0241968970.
Howard, John; Bates, Penny (2006). The Private Papers of Major John Howard DSO. Pen and Sword Military ISBN 978-1844158829.
Massy-Beresford, Michael (2007). Gliderborne: The story of the 2nd Battalion, The Oxfordshire and Buckinghamshire Light Infantry (The 52nd) in World War II.
Shannon, Kevin; Wright, Stephen (2001). One Night in June. Wrens Park Publishers ISBN 978-0905778556.
Shilleto, Carl (2010). Pegasus Bridge and Horsa Bridge. Pen & Sword Books Ltd ISBN 978-1848843097.
הערות שוליים וביאורים

↑  אחד מההרוגים, לוטננט דן ברות'רודג' (אנ'), נחשב להרוג הראשון של בפלישה לנורמנדי
↑  יש היסטוריונים החולקים על טענה זו
↑  מהחטיבה השישית (אנ') של הדיוויזיה המוטסת השישית (בריטניה)
סמל הכוחות המוטסים הבריטים שכולל את דמותו של פגסוס ועל שמו נקרא הגשר
ארז גרשטיין

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1960 רשפים ישראל ישראל
 נהרג:  28 בפברואר 1999 (בגיל 38) לבנון לבנון
 מקום קבורה:  רשפים 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1979–1983, 1985 – 1999
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת גולני  מפקד גדוד 51 של גולני  מפקד גדוד 17   מפקד החטיבה המזרחית ביחידת הקישור ללבנון  מפקד חטיבת גולני   מפקד יחידת הקישור ללבנון
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 
שער גיליון במחנה שפורסם לאחר נפילתו של תא"ל ארז גרשטיין בדרום לבנון
ארז גרשטיין (13 במרץ 1960 – 28 בפברואר 1999) היה תת-אלוף בצה"ל, מפקד יחידת הקישור ללבנון (יק"ל). נהרג ממטען צד בלבנון.
דמותו

גרשטיין נהג, בכל שירותו בצה"ל, להסתובב ללא רצועה לנשק, כשרק ידו מחזיקה בנשק, כדי "להיות מוכן תמיד". כאשר היה מ"פ בגדוד 12 של גולני חייב את כל פלוגתו בטירונות ללכת עם הנשק כאשר הרצועה תלויה על הצוואר (תלה צוואר) במצב של מוכנות לקרב. ידיעת הארץ הייתה מאוד חשובה לו. בכל מקום חדש שהגיע עם חייליו, טרח להסביר להם מהו האזור והיישובים שקיימים בו. לעיתים היה מוכן לוותר על אימונים צבאיים בשביל ללמד על אזור מסוים, ואף אמר "החינוך זה האימונים". כאשר פלוגתו הגיעה למשימות בט"ש בחזית רמת הגולן, הבטיח שבוע חופש ("רגילה") לכל מי שילמד בעל פה את שמות כל היישובים היהודים בגולן, והעניק את החופש לשניים מהחיילים שהצליחו במשימה.
כמח"ט גולני אסר על הפקודים שלו להשתטח על קברי חבריהם. אמר שיש לכבד את זכר הלוחמים בעמידה, ומי שכואב לו שילך לנחם את משפחות הנופלים שלהן הרבה יותר כואב. חינך את חייליו לחתירה למגע, ואף טען שהמסתערים תמיד מנצחים. קצינים רבים העידו על הנחישות שלו לבצע תרגילים ומשימות, כאשר התנאים נעשים קשים מדי והם נטו לוותר ולהפסיקם. גרשטיין נחשב לאורך תקופת שירותו לסמל ולמודל בעבור החיילים אשר שירתו בלבנון. קצינים רבים העידו לאחר מותו כי השפיע עליהם עמוקות ובהם תא"ל משה (צ'יקו) תמיר שייחד לו פרק בספרו מלחמה ללא אות.
דמותו > הנצחה

לזכרו הוקמו מפעלי הנצחה שונים ובהם כפר אקולוגי "נווה ארז" על שמו סמוך ליישוב מעלה מכמש שבמזרח בנימין, שיקום שביל טיול בנחל יצפור שבהר הגלבוע, ונקרא על שמו בניין מחלקת הנוער והצעירים במועצה האזורית עמק יזרעאל.
כל שנה נערך בעמק יזרעאל טיול לנוער עמק יזרעאל לזכרו של ארז גרשטיין.
כמו כן, באוגוסט 2017 נתרם לזכרו על ידי משפחתו רכב שטח הצלה לארגון איחוד הצלה סניף יקנעם והסביבה.
על שמו נוסדה בצה"ל תוכנית ארז שהיא תוכנית עילית להכשרת מפקדים קרביים עבור יחידות השדה של צה״ל.