stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל אביר

| --- | --- |
תא"ל ישראל אביר, 1982.
תא"ל ישראל אביר, 1982.
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 פטירה:  15 במרץ 1997 ו' אדר ב' ה'תשנ"ז 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  "סאלו"
 השתייכות:  צה"לצבא הגנה לישראל חיל הים הישראליחיל הים הישראלי
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין פרויקט תותחי 76 מ"מ  ראש צוות "תכלית" קליטת סער 4  ראש מספן הציוד.
 פעולות ומבצעים
   מלחמת סיני     מלחמת ששת הימים     מלחמת ההתשה    מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור לוחמי המדינה פרס ביטחון ישראלפרס ביטחון ישראל
 תפקידים אזרחיים
 מנהל חברת "סבקל"
 
ישראל אביר (20 בנובמבר 1926 - 15 במרץ 1997) היה מהנדס אלקטרוניקה, ששירת בחיל הים ליווה פיתוח מערכת הנשק ובניית ספינות סער בתפקידו האחרון היה ראש מספן הציוד בדרגת תא"ל.
בחיל הים

אביר נשלח למפעל "אוטו מלרה" באיטליה כקצין פרויקט מטעם חיל הים בנושא פיתוח וייצור תותחי 76 מ"מ עבור ספינות הסער של חיל הים.
בשנת 1970 מונה אביר כראש צוות "תכלית" לפיקוח על פרויקט בניית ספינות הטילים במספנות ישראל עבור חיל הים, עליו קיבל בשנת 1973 את פרס ביטחון ישראל.
במלחמת יום הכיפורים היה אביר במספן הציוד כעוזר ראש המספן עקיבא פגי בדרגת אל"ם.
בשנים 1975-1977 ניהל את מספן הציוד.
תפקידים אזרחיים

לאחר יציאתו לגמלאות בשנת 1978 הקים אביר חברה פרטית שייצגה מפעלים זרים בישראל, והיה לו גם תפקיד ברפא"ל.
שימש מנכ"ל חברת "סבקל" בכרמיאל שייצרה מנועי ונקל.
היה נשוי לרינה ואב לבן. התגורר עם משפחתו בשכונת רוממה בחיפה. אביר הלך לעולמו ב-15 במרץ 1997 לאחר מחלה.
ביאורים

↑  אל"ם ישראל אביר מחיל הים, חיים שחל ממספנות ישראל ושמואל אלקון מהתעשייה האווירית זכו בשנת 1973 בפרס ביטחון ישראל ”על תרומתם המכרעת לפיתוח ספינת טילים דגם סער 4 - אח"י רשף, אשר הוסיפה ממד נוסף לחיל הים”.
כוסות ריקות

כוסות ריקות הוא סינגל של הצמד המוזיקלי הישראלי סטטיק ובן-אל תבורי, ביחד עם הזמר הישראלי ליאור נרקיס, אשר יצא לאור ב-29 ביוני 2021, כסינגל השני מתוך אלבום הבכורה של הצמד, "שבעה ירחים", על ידי חברת התקליטים Mobile1 Music.
רקע

השיר נחשף לראשונה ב-13 ביוני 2021 בחתונתו של סטטיק עם אשתו שרית פולק, כשסטטיק ותבורי הופיעו עם השיר יחד עם נרקיס.
ביקורות

דודי פטימר העניק לשיר ביקורת מעורבת, אמר כי "מצד אחד הם מפגיזים בביצוע מעולה, לחן טוב ופזמון קליט שמשרת את מטרת האמת האווירה וכולל פופ מסולסל, אך מצד שני הטקסט כולל חריזה קצת מאומצת ואידיוטית שלא מחזיקה מים אך הומור. זה לא אחד השירים הטובים לדעתי של הצמד והם הבריקו בעבר יותר, אך זה מספק את הסחורה כשיר אינסטנט קצר מועד".
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
הערות שוליים

↑  מערכת ישראל היום, צפו: סטטיק מקפיץ את אורחי החתונה שלו עם בן אל וליאור נרקיס, באתר ישראל היום, 14 ביוני 2021
↑  מערכת ישראל היום, האזינו: השיר החדש של סטטיק ובן אל עם ליאור נרקיס, באתר ישראל היום, 30 ביוני 2021
↑  השיר שנחשף בחתונתו של סטטיק מתפרסם | האזינו, באתר ערוץ 20
↑  דודי פטימר, ‏סטטיק ובן אל חברו לליאור נרקיס ללהיט מסיבות גנרי ובנאלי, באתר מעריב אונליין, 1 ביולי 2021
| סטטיק ובן-אל תבורי |
| --- | --- | --- |
| סטטיק • בן-אל תבורי   דיסקוגרפיה | סטטיק • בן-אל תבורי   דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | שבעה ירחים |  |
| מיני-אלבומים | לכאורה |  |
| סינגלים | "ברבי" • "כביש החוף" • "סלסולים" • "סתם" • "זהב"  • "טודו בום" • "הכל לטובה" • "נמסטה" • "קאוואי" • "גומיגם" • "Broke Ass Millionaire" • "יאסו" • "Tudo Bom" • "בננות" • "אמאלה" • "Further Up (Na, Na, Na, Na, Na)" • "We" • "חביב אלבי" • "Milli" • "קוביות" • "Shake Ya Boom Boom" • "קקטוס" • "כוסות ריקות" • "אפס מאמץ" • "אהבתי לך" • "מנגלים" • "אחלה גבר" • "קרנבל" |  |
| השתתפות בסינגלים | "דוביגל" |  |
כפר א-דוואר

| --- | --- |

מראה כללי של אזור מגורים בעיר, פברואר 2010
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  אל-בחירה
 תאריך ייסוד:  1882
 שטח:  5.46 קמ"ר
 גובה:  4 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  133,130 (1 ביולי 2023)
  ‑ צפיפות:  24,383 נפש לקמ"ר (1 ביולי 2023)
 קואורדינטות:  31°08′02″N 30°07′47″E﻿ / ﻿31.133888888889°N 30.129722222222°E﻿ / 31.133888888889; 30.129722222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםכפר א-דוואר(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםכפר א-דוואר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כפר א-דוואר (בערבית: كفر الدوار, תעתיק מדויק: כפר אלדואר) היא עיר תעשייתית במחוז אל-בחירה שבצפון מצרים. על פי אומדן רשמי מתאריך 1 ביולי 2023 התגוררו בכפר א-דוואר 133,130 בני אדם. עיר זו כוללת מספר עיירות וכפרים קטנים בתוכה.
היסטוריה

כפר א-דוואר ממוקמת ליד העיר אלכסנדריה, בה התרחש קרב כפר א-דוואר המפורסם בין הקרבות המצריים, שהנהיג אחמד עוראבי כנגד הצבא הבריטי במהלך המלחמה האנגלו-מצרית ב-1882. במשך כ-5 שבועות, הצליח אורבי לעצור את הכוחות הבריטיים מלהתקדם אל עבר קהיר. בעיר יש מספר רב של בתי קברות עתיקים כגון קום אל פרג, סידי ר'אזי וכולי, המכילים שרידים של כלי חרס ואבנים מהתקופה הפטמית.
תעשייה

כפר א-דוואר ידועה כיצרנית גדולה של חשמל, טקסטיל ואריזות פירות. החברה הגדולה ביותר בעיר היא חברת "Misr Spinning and Weaving Company"(אנ'). כמו כן, התעשיות שבעיר מייצרות צבעים, סיבי משי וכימיקלים שונים. בעיר מתקיימת גם החקלאות.
בספטמבר 1984, פרצו מחאות של יצרנים בכפר א-דוואר נגד חוסני מובארכ, על מנת להעלות את מחירי המזון בתקופה של ירידה בשכר. המפגינים ברחבי העיר זרקו סלעים והתקוממו בכבישים. כתגובה לפעולות אלו, ירו כוחות הביטחון כדורי גומי וריססו גז מדמיע. הכוחות הרגו כשלושה אנשים ופצעו עשרות.
הערות שוליים

↑  Egypt: Governorates, Major Cities & Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  "World Gazetteer: Egypt - largest cities (per geographical entity)". archive.is. 2013-04-12. נבדק ב-2018-04-11.
↑  Caspar F. (Caspar Frederick) Goodrich, Report of the British naval and military operations in Egypt, 1882, Washington, Govt. Print. Off., 1885
↑  מובארכ ציווה להחזיר את המחירים על מנת להביא לשלום באלכסנדריה., הוושינגטון פוסט, 1984
↑  Climate Kafr al Dawar: Temperature, Climograph, Climate table for Kafr al Dawar - Climate-Data.org, en.climate-data.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 3adb6b01-fb50-420d-b6ca-ddb93e5ed227
כוסמת

| כוסמת |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: מכוסי הזרע
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ציפורנאים
משפחה:: ארכוביתיים
סוג:: כוסמת
מין:: כוסמת
שם מדעי
 Fagopyrum esculentum ‏מואנך, 1794
איור של כוסמת
כֻּסֶּמֶת (שם מדעי: Fagopyrum esculentum) היא צמח עשבוני חד-שנתי שמקורו במזרח אסיה, ממשפחת הארכוביתיים (Polygonaceae), שזרעיו משמשים לאכילה. כיום מתרכז גידול הכוסמת בעיקר במזרח אירופה ובסין. הכוסמת עשירה בברזל, באבץ ובסלניום. בכוסמת נמצא גם נוגד החמצון רוטין.
לכוסמת אין קשר בוטני לכוסמין ("Triticum spelta"). בעוד הכוסמין נמנה עם משפחת הדגניים, מכיל גלוטן ומשמש לאפיית לחם, בכוסמת אין גלוטן והיא נמנית עם משפחת הארכוביתיים, הכוללת גם את החומעה ואת הרברבר.
שימושים

בברטאן (במערב צרפת) נפוץ השימוש בקמח המיוצר מהכוסמת (Sarrasin, Blé noir) להכנת החביתית "Galette de sarrasin", וגם בספרד הוא מוכר בשם "קמח שחור" (harina negra). הכוסמת משמשת במזרח אירופה להכנת דייסה מלוחה או מתוקה (קַאשַה) ופנקייק מזרח אירופאי (מלינצי), וביפן משתמשים בה להכנת אטריות סובה.
באיטליה היא משמשת להכנת פסטה הנקראת "פיצוקרי" (אנ'), מאכל טיפוסי לצפון איטליה. בישראל, מבשלת "מידן" שבכרמיאל החלה בבישול בירה על בסיס לתת כוסמת.
ערך תזונתי

| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 קלוריות:  343 קק"ל
 חלבונים:  13.25 ג'
 פחמימות:  71.5 ג'
 שומן:  3.4 ג'
 שומן רווי:  0%
 כולסטרול:  0 מ"ג
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  0 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.101 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.2 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  7.020 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.210 מ"ג
  ‑ ויטמין B9:  0 מק"ג
  ‑ ויטמין C:  0.4 מ"ג
 סידן:  48 מ"ג
 נתרן:  1 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  10 ג'
 מקור:
לקריאה נוספת

הרב ישראל דנדרוביץ, קאשע בצפרא דשבתא (על אכילת הכוסמת במקורות החסידות), בתוך: קובץ נחלת צבי, גיליון כד, כסלו תשע"ג, עמודים: קיב-קכ.
הערות שוליים

↑  לעיתים מכונה מסחרית "חמציץ"
↑  Buckwheat
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292551405171  GND: 4310887-8  HDS: 027666  LCCN: sh85017445  NKC: ph115771 
שדה כוסמת
יחסי סין – פפואה גינאה החדשה

| יחסי סין – פפואה גינאה החדשה |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: פפואה גינאה החדשה


סין: פפואה גינאה החדשה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 462,840
אוכלוסייה
1,418,507,662: 10,623,157
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 30,932
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 2,912
משטר
רפובליקה עממית: מונרכיה חוקתית

יחסי סין–פפואה גינאה החדשה הם היחסים הדיפלומטיים הרפובליקה העממית של סין לבין המדינה העצמאית של פפואה גינאה החדשה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו ב-1976, זמן קצר לאחר שפפואה גינאה הפכה למדינה עצמאית.
כיום שתי המדינות מקיימים יחסים צבאיים, דיפלומטיים וכלכליים, והיחסים בין שתי המדינות הם לבביים; סין משקיעה משמעותית בפיתוח פפואה גינאה.
רקע

בין סין לבין טאיוואן נערכת תחרות דיפלומטית מתמשכת על מדינות יבשת אוקיאניה. שמונה מדינות באוקיאניה מכירות בסין ושש מדינות מכירות בטאיוואן. מספרים אלו משתנים מדי פעם בפעם כשמדינות אלו מעריכות מחדש את מדיניות החוץ שלהן, ומשנות לעיתים את ההכרה הדיפלומטית שלהן בין בייג'ינג לטייפה. בשל מדיניות "סין אחת" מדינה לא יכולה לנהל יחסים דיפלומטיים עם סין ועם טאיוואן בעת ובעונה אחת. מדיניות זו הביאה את סין וטאיוואן לחזר אחר מדינות באוקיינוס השקט על מנת שיבחרו להכיר בהן ולא בשנייה. בשנת 2003 הודיעה הרפובליקה העממית של סין כי בכוונתה לקדם את הקשרים הדיפלומטיים שלה עם פורום האיים הפסיפיים ולהגדיל את חבילת הסיוע הכלכלית שהיא מספקת לארגון זה. במקביל אמר נציג הרפובליקה העממית של סין ג'ואו וונג-ג'ונג כי "על הפורום להימנע מכל שותפות רשמית או דיאלוג עם טאיוואן".
היסטוריה והיחסים כיום

כמו מדינות אחרות באוקיינוס השקט, פפואה גינאה החדשה מחוזרת על ידי בייג'ינג וטייפה. עד שנת 1999 היא נותרה קשורה באופן חד-משמעי לבייג'ינג אם כי בעשור הראשון של המאה ה-21 האפשרות של קשרים רשמיים בין פורט מורסבי לטייפה גרמה לממשלת סין להדק את היחסים את קשריה עם פפואה גינאה.
בשנת 1999 ממשלת פפואה גינאה בראשות ביל סקייט, הכירה לזמן קצר בטאיוואן. שבוע לאחר מכן הפסיד סקייט בבחירות במדינה וההכרה של פפואה גינאה שבה לסין.
במאי 2008 התפטר שר החוץ של טאיוואן, ג'יימס הואנג, לאחר שבזבז למעלה מ-19 מיליון אירו בניסיון כושל לזכות בהכרה דיפלומטית של פפואה גינאה החדשה בטאיוואן. השימוש לרעה בכסף גרם לזעם ציבורי, ואילץ את הואנג להתפטר מתפקידו. שר החוץ של פפואה גינאה החדשה הבהיר לאחר מכן כי לארצו אין כל כוונה להכיר בטאיוואן.
ראו גם

יחסי פפואה גינאה החדשה-צרפת
יחסי הממלכה המאוחדת-פפואה גינאה החדשה
ישראל 60

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספרות מדינה
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2008
 מספר עמודים:  399
 סדרה
 הספר הבא:  ישראל 70 - להיות ישראלי
ישראל 60 הוא ספר מאת העיתונאי נסים משעל, הספר יצא לאור בשנת 2008, לקראת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
תוכן

הספר המוגש לכם בדפים אלה, ישראל 60, הוא ספר המשך ומהווה תוספות ל"ואלה שנות - 40 למדינת ישראל". ספר זה הוא סיפורה המלא של מדינת ישראל מיום הקמתה ועד ימינו
תוכן הספר עוסק באירועים המרכזיים בשישים שנותיה הראשונים של המדינה משנת 1948 ועד שנת 2008.
הספר ערוך כך שכל שנה מתפרסת על פני ארבעה עמודים, ובהם מתומצתים האירועים של אותה שנה לפי הסדר הכרונולוגי. האירועים החשובים בולטים יותר ומלווים בצילומים.
האירועים המופיעים בספר לקוחים מכל ההווי הישראלי: ביטחון, כלכלה, פוליטיקה ודומיהם.
ספר בסגנון זה יצא גם בהוצאת מעריב ובעריכתם של יהודה שיף, דני דור ואחרים הנקרא "ישראל 50".
ביקורת

4,556 אנשים שקראו את הספר דירגו אותו כ"ספר מעולה".
ספרי המשך

באפריל 2018, לרגל חגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, יצא ספר נוסף של משעל ושמו "ישראל 70 - להיות ישראלי".
הערות שוליים

↑  הספר "ישראל 60", באתר "סימניה"
↑  על הספר, באתר צומת ספרים
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי ישראל–לוב

| יחסי ישראל–לוב |
| --- | --- |
ישראל: לוב


ישראל: לוב
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 1,759,540
אוכלוסייה
9,961,867: 7,400,489
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 50,492
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 6,823
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: ממשלת מעבר

יחסי ישראל-לוב הם היחסים בין מדינת ישראל לבין לוב. בין המדינות לא מתקיימים יחסים דיפלומטיים.
היסטוריה

בשנים שלפני הכרזת עצמאותה של לוב (בשנת 1951), התנהל מבצע נרחב למען העלאת יהודי לוב לישראל, נציגים ישראלים שהו בטריפולי וניהלו משם מבצעי עלייה, פעילי העלייה השיגו את הסכמתם של מנהיגי המדינה שעתידה לקום להמשך פעילותם בתנאי שהם ישמשו שליחים של הסוכנות היהודית ולא של ממשלת ישראל, אולם לאחר עצמאותה של לוב סגרה הממשלה את משרד העלייה, גירשה את הפעילים ולא התאפשר לספינות ישראליות לפקוד את נמליה.
בהצבעה שהתקיימה באו"ם בשנת 1951 על צירופה של לוב לארגון הצביעה ישראל לחיוב ובכך הכריעה את הכף לטובת קבלתה לאו"ם, על אף שהממשל הלובי החדש היה משורות מסדר הסנוסי שבעבר שלח את לוחמיו להלחם נגד ישראל ב-1948, ואולם כמה שנים מאוחר יותר הצטרפה לוב לליגה הערבית ולחרם הערבי והייתה בין מובילי הקול המתנגד לישראל. לאחר מלחמת ששת הימים הטילה צרפת אמברגו על ישראל, ולפיכך סיפקה 50 מטוסי מיראז' 5, שפותחו בשיתוף ישראל, ללוב במקום לישראל.
בפברואר 1973 הפיל חיל האוויר הישראלי מטוס נוסעים לובי. יירוט המטוס התרחש לאחר שחדר בטעות למרחב האווירי הישראלי מעל צפון סיני, שטח שהיה בשליטת ישראל באותה עת. כתוצאה מהתרסקות המטוס נהרגו 108 נוסעים ואנשי צוות.
במלחמת יום הכיפורים שלח שליט לוב מועמר קדאפי חיל משלוח גדול למצרים במטרה לסייע לה במלחמתה נגד ישראל. חיל המשלוח כלל כוחות שריון, ארטילריה ושתי טייסות מיראז' 5 שלקחו חלק פעיל בלחימה בחזית הדרום. כאשר נוכח נשיא לוב מועמר קדאפי שחוסיין מלך ירדן הודף בקשות של מנהיגי מדינות ערב להצטרף למלחמה ולתקוף את ישראל ממזרח, החל לגדף אותו וקרא לעם הירדני להתקומם ולהצטרף על דעת עצמו למלחמה.
ב-1976 סייעה לוב בחטיפת מטוס נוסעים של אייר פראנס, בכך שאפשרה את תדלוק המטוס בבנגאזי. מלוב המשיך המטוס החטוף לאוגנדה, שם החוטפים נהרגו ונוסעי המטוס שוחררו במבצע יונתן. בשנת 1977 תקף קדאפי בחריפות את מצרים שהחלה אז במגעים עם ישראל לקראת הסכם שלום אפשרי, וראה בכך הפרה מצרית של הצהרת ועידת ח'רטום. על רקע הקשר המתפתח עם ישראל יזמה לוב מעשי איבה במטרה לערער את שלטון מצרים, שהסלימו למלחמה בין לוב למצרים.
במאי 2011, במהלך מלחמת האזרחים הראשונה בלוב, הציעה ממשלת קדאפי לישראל לפתוח שגרירות ולקיים יחסים דיפלומטיים בין המדינות, אך ישראל סירבה להצעה, בטענה שמעדיפה "לא לקיים יחסים עם מדינה מנודה".
היסטוריה > לקראת הפשרת היחסים

במהלך מלחמת האזרחים השנייה בלוב, בדצמבר 2019, אמר שר החוץ של לוב עבד אל האדי אל חויג' מממשלת ח'ליפה חפתר שהוא מביע תקווה לנורמליזציה ביחסי ישראל–לוב. ביוני 2020, אמר סגן ראש ממשלת לוב עבד אל סאלאם אל באדרי כי לוב אינה אויבת של ישראל, ומעולם לא הייתה כזו.
בינואר 2022 כלי תקשורת בלוב ובערב הסעודית דיווחו כי ראש הממשלה הזמנית בלוב עבד אל-חמיד דבייבה, נפגש עם בכירים ישראלים, ביניהם גם ראש המוסד, דוד ברנע, במהלך ביקורו בירדן. על פי הדיווחים, השניים דנו בשיתוף פעולה ביטחוני בין ישראל ולוב ובסוגיית נרמול היחסים. עם זאת, לשכתו של דבייבה הכחישה את דבר הפגישה. לפי פרסום בישראל, בחודשים הראשונים של שנת 2023 ניסתה ישראל לשכנע את לוב להצטרף לפורום הנגב - הפורום שמאגד את שרי החוץ של המדינות שחתמו על הסכמי אברהם אך כשלה ובעקבות כך לוב לא השתתפה בפורום.
באוגוסט 2023 נפגש שר החוץ הישראלי, אלי כהן, ברומא עם שרת החוץ של ממשלת טריפולי בלוב, נג'לא אל-מנגוש, בכדי לדון בשיתופי פעולה וחימום יחסים בין המדינות, וכן בשימור מורשת יהדות לוב. הפגישה התקיימה בחשאי ברומא שבאיטליה בתיווכו של שר החוץ האיטלקי אנטוניו טאיאני, והיא הפגישה הראשונה אי פעם בין שרי החוץ של שתי המדינות. כהן פרסם את קיום הפגישה, ובתגובה ראש הממשלה עבד אל-חמיד דבייבה פיטר את אל-מנגוש והורה על פתיחה בחקירה נגדה. משרד החוץ הלובי פרסם הבהרה בנושא, בה טען כי הפגישה הייתה "לא רשמית ובלתי מתוכננת". מהומות והפגנות פרצו בכמה מוקדים בלוב, במחאה על הפגישה בין השרים. במהלך חלק מההפגנות, נשרפו גם דגלי ישראל. בעקבות הסערה, השרה נמלטה לטורקיה. השרה, שפוטרה, וגם גורם בממשלה הלובית, טענו שהפגישה הייתה באישור ראש ממשלת לוב.
בנובמבר 2023, הפרלמנט הלובי הצביע פה אחד על הוספת הוראות חדשות לחוק משנת 1957, המפליל את "היחסים עם ישראל".
יחסי יוון–ניגריה

| יחסי יוון–ניגריה |
| --- | --- |
יוון: ניגריה


יוון: ניגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 923,768
אוכלוסייה
10,020,238: 233,892,108
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 362,815
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 1,551
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה פדרלית

שר החוץ דימיטריס אברמופולוס נפגש במשרד החוץ עם שגריר הרפובליקה הפדרלית של ניגריה מר איודג'י לורנס איודלה. 26 במרץ 2013
יחסי יוון–ניגריה הם היחסים הדיפלומטיים והכלכליים בין יוון לניגריה. יוון הקימה משלחת דיפלומטית בניגריה בשנת 1970, וכיום יש לה שגרירות באבוג'ה וקונסוליה בלאגוס. הסחר בין המדינות אינו מאוזן, כאשר היבוא מיוון לניגריה עולה על הייצוא. למיכליות בבעלות יוונית תפקיד חשוב בהובלת הנפט והגז הטבעי הניגרי, היצוא העיקרי שלה. לאחרונה הייתה מעורבת מכלית יוונית במחלוקת על הברחת נפט גולמי. חברות בשליטה יוונית השקיעו 5 מיליארד דולר בכלכלה הניגרית. קיימת קהילה עסקית יוונית קטנה בלאגוס.
יחסים רשמיים

יוון וניגריה נהנו מקשרים קרובים לפני שהמשטר הצבאי הניגרי עלה לשלטון בדצמבר 1983. בפברואר 2000 הוקמה שגרירות ניגריה ביוון מחדש לאחר היעדרות של 16 שנה. מערכות היחסים בין המדינות כיום טובות בדרך כלל. ב-25 במרץ 2009, שגריר יוון היוצא בניגריה, האריס דפרנוס, הצהיר כי יוון תמשיך לחקור תחומי שיתוף פעולה חדשים ולהעצים את הקשרים התרבותיים, הכלכליים, המדעיים והטכנולוגיים עם ניגריה. זה אושר כאשר ב-22 באפריל 2009, סגן שר החוץ היווני פטרוס דוקאס ושר המסחר והתעשייה הניגרי צ'ארלס אוגווו חתמו על הסכם דו צדדי במגזר הכלכלי, המדעי והטכנולוגי. אוגוווה אמר כי "חשוב, לאחר מאה שנים של עסקאות בין יוון לניגריה, שנחתם היום הסכם רשמי (על שיתוף פעולה)". שתי המדינות דנות בשותפות בפיתוח אזורי הסחר החופשי בניגריה.
יחסי סחר והשקעה

עם החזרה לדמוקרטיה בשנת 2000, הסחר בין המדינות צומח במהירות. לשכת המסחר והפיתוח האפריקנית–הלנית מקיימת כנסים שנתיים בהם עסקים יוונים המעורבים בסחר אפריקני דנים עם הזדמנויות עם שרים ומשלחות מניגריה וממדינות אחרות. עד 2003 הסתכם הייצוא היווני לניגריה ב-46.5 מיליון דולר, כאשר היבוא הסתכם ב-5.4 מיליון דולר. עד 2005 עלה היצוא של יוון ל-65.7 מיליון אירו, עם יבוא של 20.2 מיליון אירו. ההשקעות היווניות בניגריה כיום עולות על 5 מיליארד דולר, והן צומחות. לדוגמה, בשנת 2005 הכריזה טחנת הקמח היוונית בבעלות היוונית על השקעה של 350 מיליון דולר ליצירת מפעל מלט בקלאבר. עלויות הפרויקט המשוערות עלו וכעת הן עולות על 500 מיליון דולר.
על פי דיווח על "סחר בבני אדם" שפרסם משרד החוץ האמריקני בשנת 2008, נשים ונערות ניגריות נסחרות לאירופה לצורך עבודות כפייה וניצול מיני מסחרי, בעיקר לאיטליה, ספרד, הולנד, בלגיה, אוסטריה, נורווגיה ויוון. כ-10% מהזונות ביוון מובאות מניגריה, ורובן קורבנות סחר העבדים.
ספנות

בשנת 2007 ניגריה היוותה כ-8.3% מהשוק העולמי ביצוא גז טבעי, והיא ייצאה כ-2,400,000 חביות ליום (380,000 cubic metres per day) נפט באמצעות מכליות, אם כי הנפחים ירדו בגלל אי שקט אזרחי וצמצום הביקוש. נכון לשנת 2007 היו חברות בבעלות יוונית כ-18% מהצי העולמי. הספינות רשומות תחת מגוון דגלים, כולל "דגלים של נוחות", אך עם תקנות משתנות, מספר הולך וגדל של מכליות בבעלות יוונית רשומות תחת דגל יוון.
ישנן סוגיות הנוגעות לבטיחות משלוח יוון / ניגריה. בנובמבר 2008 האשים קברניט מכלית נפט ביוון את הכוחות המזוינים של ניגריה בשיתוף פעולה עם חמושים בדלתת ניז'ר כדי לחטוף את ספינתו. הקברניט טען כי החמושים הכריחו את צוותו בפקודת אקדח להעמיס נפט שהוברח בעוד שלוש ספינות תותחים של חיל הים הניגרי הביטו עליו. ניגריה הכחישה את ההאשמה. 13 אנשי צוות פיליפינים במכלית הנפט נעצרו על ידי ממשלת ניגריה בחשד שגנבו אלפי טונות נפט גולמי. בעקבות חטיפות ובעיות אחרות עם עובדים בספינות יווניות בסחר החוף הניגרי, מינהל התעסוקה הפיליפיני בחו"ל פרסם אזהרות לאנשי הים הפיליפינים העובדים על ספינות כאלה.
הגירה > יוונים בניגריה

חברות גדולות בבעלות יוונית פועלות בניגריה מזה עשרות שנים, כמו קבוצת מנדילאס, טחנות הקמח של ניגריה והפטרסון-זוכוניס האנגלו-הלנית. קבוצת החברות לבנטיס, הסוחרת בסחורה במערב אפריקה, הוקמה בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי הקפריסאי אנסטסיוס ג'ורג' לבנטיס. עד מותו באוקטובר 1978 היה זה אחד המפעלים הגדולים ואחד משני המעסיקים הגדולים בניגריה. קרן לבנטיס, שהוקמה על ידי א.ג. לבנטיס, פעילה מאז 1979, ומטרתה העיקרית היא הכשרת חקלאים צעירים בשיטות חקלאיות מודרניות.
היו יותר מ-10,000 יוונים שחיו ועבדו בניגריה לפני שהמשטר הצבאי הניגרי השתלט על המדינה בדצמבר 1983, ורבים מהם עזבו את המדינה. כיום התפוצה היוונית בניגריה מונה כ-300 יוונים המתגוררים ברובם בלאגוס ועובדים כמנהלים בחברות בחברות יווניות-ניגריות גדולות. בישופות יוונית אורתודוקסית פועלת בניגריה ובסיסה בלאגוס.
הגירה > ניגרים ביוון

בשנת 2001 היו ביוון כ-3,000 ניגרים, כמחציתם מתגוררים באתונה. חלקם הגיעו ליוון כסטודנטים באוניברסיטה ואילו אחרים מהגרים כלכליים. ארגון "קהילת יוון הניגרית" (NCG) הוקם בשנת 1990 במטרה לסייע למהגרים ניגרים חדשים להשיג מעמד חוקי, וכדי לספק רשת חברתית לתושבי ניגריה. המפורסמים מביניהם כוללים את שחקן הכדורסל NBA יאניס אדטוקומבו, יחד עם אחיו ת'נאסיס וקוסטאס, שמשחקים כיום בארצות הברית.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה בניגריה שגרירות באבוג'ה וקונסוליה כללית בלאגוס.
ניגריה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יחסי ישראל–מאוריציוס

| יחסי ישראל–מאוריציוס |
| --- | --- |
ישראל: מאוריציוס


ישראל: מאוריציוס
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 2,040
אוכלוסייה
9,961,867: 1,270,440
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 14,397
תמ"ג לנפש (בדולרים)
51,185: 11,332
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי ישראל–מאוריציוס הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין מדינת ישראל לבין רפובליקת מאוריציוס.
היסטוריה

יחסי ישראל מאוריציוס החלו בשנת 1961, לאחר שהבריטים הסכימו לכונן באי ממשל עצמי, כולל עריכת בחירות. ראש הממשלה שנבחר בבחירות אלו, סיווסגור רמגולם (אנ'), הגיע לביקור בישראל ביולי 1962, ונפגש עם ראש הממשלה דוד בן-גוריון. במהלך הביקור הוזמנו צעירים שנולדו לגולי מאוריציוס לבקר במדינה.
בינואר 1968 ביקר שר הבריאות של מאוריציוס בישראל, ומסר הזמנה לנציג ישראלי להשתתף בטקס העצמאות המתוכנן של המדינה.
ב-12 במרץ 1968 קיבלה מאוריציוס עצמאות מהממלכה המאוחדת. את ישראל ייצג בטקס שר הבריאות ישראל ברזילי. ישראל ומאוריציוס כוננו מיד יחסים דיפלומטיים, וישראל העניקה 10 מלגות לסטודנטים ממאוריציוס ללימודים בישראל.
ב-15 במאי 1969 נחתם הסכם על פטור הדדי מאשרות־ביקור בין מאוריציוס לבין ישראל.
ב-5 בדצמבר 1969, תמכה מאוריציוס בהחלטה של הוועדה המדינית של העצרת הכללית של האומות המאוחדות, שהכירה בזכויות העם הפלסטיני.
בסוף 1973, בעקבות מלחמת יום כיפור, ולאחר שישראל התעלמה מהחלטה 242 והחלטה 339 של האו"ם, ניתקה מאוריציוס את היחסים עם ישראל יחד עם שורה של מדינות אחרות באפריקה ואסיה.
ב-30 בספטמבר 1993, היחסים כוננו מחדש, בעקבות החתימה על הסכמי אוסלו ושיפור המצב המדיני, זאת לאחר מפגש של שר החוץ שמעון פרס עם נציגי מאוריציוס במטה האומות המאוחדות בניו יורק. מיד עם כינון היחסים הציעו חברות התעופה אייר מאוריציוס ואל על חבילת תיור לתירים ישראלים.
ב-29 בנובמבר 2012, תמכה מאוריציוס בהחלטה בהחלטה 67/19 של העצרת הכללית של האו"ם, על קבלת פלסטין כחברה ה-194 באו"ם.
ב-2015 ייצאה ישראל למאוריציוס סחורה בשווי 4.1 מיליון דולר אמריקאי. באותה השנה ייבאה ישראל ממאוריציוס סחורה בשווי 1.6 מיליון דולר אמריקאי.
ב-21 בדצמבר 2017, תמכה מאוריציוס בהחלטה של העצרת הכללית של האומות המאוחדות השוללת את ההכרה האמריקאית בירושלים כבירת ישראל.
במאי 2019 הייתה ישראל אחת משש המדינות שהצביעו נגד החלטת האספה הכללית של האו"ם כי יש ליישם את קביעת בין הדין הבינלאומי, ולפיכך, על הממלכה המאוחדת לעמוד בתוכנית בת שישה חודשים שבה יעבירו למאוריציוס את הריבונות על ארכיפלג צ'גוס.
נציגויות דיפלומטיות

ישראל אינה מיוצגת במאוריציוס הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי, אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בניירובי, בירת קניה.
מאוריציוס אינה מיוצגת בישראל בדרג השגרירות. מאוריציוס מיוצגת בישראל בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה שהיא מחזיקה בתל אביב.
מאז 1996 קונסול הכבוד של מאוריציוס בישראל הוא נפתלי רגב. רגב הוא איש ביטוח שנולד במאוריציוס (הוריו היו בקבוצת גולי מאוריציוס).
לודמילה פינאיבה

לודמילה פינאיבה (ברוסית: Людмила Пинаева; ‏14 בינואר 1936) הייתה קיאקיסטית סובייטית. היא זכתה באליפות ב-3 אולימפיאדות: (טוקיו 1964, מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972), בעלת 7 מדליות זהב באליפות העולם (1963, 1966, 1970, 1971, 1973).
ביוגרפיה

לודמילה פינאיבה (חבדוסיוק) נולדה בפרברי לנינגרד למשפחת עובד במסילת רכבת. היא התחילה להתאמן בחתירה בגיל יחסית גבוה אך הצליחה להתברג לצמרת החתירה הסובייטית. בשנת 1958 היא השתתפה בהצלחה באליפות ברית המועצות.
משחקים אולימפיים

בשנת 1964 פינאיבה נכללה בנבחרת ברית המועצות ונשלחה לטוקיו 1964 בה זכתה במדליית זהב במקצוע החזק שלה - 500 מ'.
בשנת 1968 היא השתתפה באולימפיאדה בפעם השנייה. מספר ימים לפני התחרות היא נפגעה מפגיעת רכב אך הוחלט לתת לה אפשרות להתחרות. פינאיבה אכן זכתה במדליית זהב שנייה. בנוסף לכך, פינאיבה השתתפה בתחרות זוגות וזכתה עם בת זוגה במדליית ארד.
בשנת 1972 פינאיבה השתתפה בתחרות זוגות בלבד וזכתה במדליית זהב שלישית.
בסך הכול היא זכתה ב-4 מדליות אולימפיות.
תחרויות נוספות

פינאיבה זכתה במספר אליפויות עולם במקצועות שונות (יחיד, זוגות וצוות של ארבע). בנוסף לכך היא זכתה 6 פעמים באליפויות אירופה ו-19 פעמים באליפויות ברית המועצות.
בשנת 1963 פינאיבה סיימה מכון לספורט והוסמכה כמאמנת. לאחר סיום קריירה הספורטיבית פינאיבה כיהנה בתפקידים שונים בממסד ספורטיבי עירוני בלנינגרד.
כפר א-שיח' (מחוז)

מחוז כפר א-שיח' (בערבית: محافظة كفر الشيخ) הוא אחד ממחוזות מצרים. בירת המחוז היא כפר א-שיח'.