stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית החולים צ'יסטה
היסטוריה במלחמת העולם השנייה > תקופה רביעית: מהאקציה בבית החולים בספטמבר 1942 עד ינואר 1943

ב-6 בספטמבר 1942 התקיימה האקציה האכזרית שכונתה "דוד". לקראת אקציה זו יצא צו שדרש מכל היהודים להתרכז בין ארבעה רחובות. גם על בית החולים היה לעבור למבנה חדש באחד מהרחובות הללו, תוך שלוש שעות בלבד נאלצו הרופאים להעביר למעלה מ-1000 חולים לאחד הסניפים שהיה קטן ומיועד לפחות מ-270 חולים. המעבר היה קשה ומותח שכן זו היא משימה כמעט בלתי אפשרית אך לבסוף השלים צוות בית החולים את המעבר. במבנה החדש גברה הצפיפות ומצבם של החולים החמיר.
באותה תקופה התנהלה סלקציה שקבעה מי נשלח למחנות ומי לא. כחלק מהסלקציה הוטל על מנהל בית החולים להעניק "מספרי חיים" (זכות לא להישלח למחנות). נוצרה דילמה אתית קשה כיוון שלא כל עובדי בית החולים יכלו לקבל מספר חיים ומרבית מהעובדים נידונו למוות. הבחירה נעשתה על ידי קריטריונים התואמים את צורכי בית החולים לדוגמה, רק הצעירים או רק הרווקים הו מקבלים מספרי חיים. בנוסף נדרש הסגל הרפואי לדלל 90% מהחולים ואכן אותם חולים נשלחו למחנות.
בשלב זה של המלחמה הנאצים ירו חופשי ברחובות הגטו. בית החולים עבד ללא הפסקה בהוצאת כדורים ובתפירת פצעים.
בגטו כבר הבינו שהנאצים מתכננים להשמיד את כולם ולכן נעשו ניסיונות רבים לברוח. צוות בית החולים תרם רבות לחלק מהבריחות. למשל זקנים הוברחו בתוך ארונות קבורה או בתוך אמבולנסים על ידי צוות בית החולים (מסיבה לא ברורה התאפשר לצוות הרפואי לצאת מהגטו אל בית הקברות). מקרה נוסף מספר על אחות בית החולים שסיממה ילדים כדי שלא ירעישו והבריחה אותם תחת גלימת האחיות שלה ממרכז השילוחים. נעשו גם ניסיונות למנוע מילדים את הסבל שבקרונות המוות, כך עשתה רופאת ילדים שהשקתה את הילדים במורפיום ממית בזמן האקציה.
בתקופה זו פעלו גם מחתרות בגטו. פעילי המחתרת שנפצעו לא יכלו להיות מובלים לבית החולים באופן גלויי כי היו נורים בשל היותם מורדים. כדי לטפל בהם הגיעו הרופאים והאחיות אל הבונקרים של המחתרות כדי לטפל בפצועים. במהלך הטיפול נחשפו הרופאים לסודות רבים במחתרת ובכך למעשה הפכו לחלק בלתי נפרד ממנה.
היסטוריה במלחמת העולם השנייה > תקופה חמישית: מינואר 1943 עד המרד ב-19 באפריל 1943

באקציה שהתרחשה מה- 18 עד 22 בינואר 1943 חוסל בית החולים. הנאצים פינו את החולים באכזריות ללא התחשבות במצבם הבריאותי. על האקציה נודע ערב קודם ולכן מי שיכל ללכת מצא מקום מסתור, אך מי שהיה מרותק למיטה נורה במיטתו במהלך האקציה. עובדי בית החולים התחבאו בעליות הגג ובמרתפים של בית החולים. באקציה זו נשלחו 6,000 איש לטרבלינקה ונרצחו 800 חולים ו-80 אנשים מהצוות הרפואי.
לאחר האקציה עלתה השאלה - האם לפתוח מחדש את בית החולים. המתנגדים טענו שאין טעם להמשיך להציל חיים כשהנאצים יורים בהם למחרת. מנגד, התומכים טענו שכרופאים עליהם להמשיך לנסות להציל חיים עד רגעיהם האחרונים. לבסוף הוחלט לפתוח מחדש את בית החולים.
ב-18 באפריל 1943 החל המרד המזוין של המחתרת היהודית. חלק מהרופאים והאחיות הצטרפו למחתרת. בית החולים שימש כמקום מפלט וסיוע לנפגעים. לאחר המרד שרדו מצוות בית החולים רק כמה רופאים בודדים שהסתתרו בבונקרים בזמן המרד. זה היה סוף סיפור הרפואה היהודית בגטו ורשה.
ראו גם

מחקר הרעב בגטו ורשה
בית הספר המחתרתי לרפואה בגטו ורשה
לקריאה נוספת

מרים עופר, חלוק לבן בגטו, מבט על קורות הרפואה היהודית בשואה, ירושלים: יד ושם, 2015, במיוחד עמ': 62-63, 143-195
הערות שוליים

1 2  נח זבולוני, חרות, 31.7.1963, עמ' 4
אקדוחן

אקדוחן, מתוך סרט הקולנוע האילם "שוד הרכבת הגדול" ("The Great Train Robbery"), 1903.
אקדוחן (באנגלית: Gunfighter או Gunslinger או Gunman) הוא מונח ספרותי, אשר באופן היסטורי משמש לצורך התייחסות אל גברים במערב הפרוע של ארצות הברית, אשר זכו למוניטין של אנשים מסוכנים, החמושים באקדחים, המשתתפים בקרבות אקדחים ויריות. כיום, המונח "אקדוחן" משמש, פחות או יותר, לציון אדם בעל יכולת לשלוף במהירות אקדח מתוך חגורה. "אקדוחן" הוא גם אחת הדמויות הפופולריות ביותר בז'אנר המערבון, המופיע לרוב בסרטים, משחקי וידאו, וספרות.
האקדוחנים נעים בין עיסוקים שונים, כולל אנשי חוק, פורעי חוק ובוקרים, אך לעיתים קרובות יותר זהו שם נרדף לשכירי חרב אשר התפרנסו באמצעות נשקם במערב הישן.
מקור המונח

במונח "gun slinger" נעשה שימוש במערבון "Drag Harlan" – סרט קולנוע משנת 1920.‏ במהרה, סופרי מערבונים אחרים, כגון זיין גריי, אימצו את המילה והשימוש בה הפך לנפוץ. בהקדמה לספרו משנת 1975‏ "The Shootist", הסופר גלנדון סוורת'וט כותב שהמונחים "gunslinger" ו-"gunfighter" הם מונחים מודרניים, והמונחים בשפה המדוברת באותה התקופה (של המערב הפרוע) היו "gunman", "pistoleer", "shootist" או "bad man" (לפעמים נכתב "badman"). נראה כי סווארת'וט צדק לגבי "gunslinger", אך המונח "gunfighter" הופיע במספר עיתונים בשנות ה-70 של המאה ה-19, המעידים על כך שהמונח היה קיים ושגור כבר במאה ה-19.‏ בט מאסטרסון השתמש במונח "gunfighter" במאמרי העיתונים שכתב אודות אנשי החוק ופורעי החוק שהכיר. עם זאת, ג'וזף רוזה ציין כי אף על פי שמסטארסון השתמש במונח "gunfighter" בכתביו, הוא העדיף את המונח "mankiller" כאשר שוחח על אותם אישים. קליי אליסון (1841-1887), אקדוחן ומגדל בקר שהיה ידוע לשמצה בניו מקסיקו ובטקסס, היה הראשון שעשה שימוש במונח "shootist".‏
מקור המונח > שימוש

לעיתים, "אקדוחנים" הם גברים שמועסקים על ידי בעלים של חווה במערב הפרוע, לצורך הגנתם, אם נקלעו לסכסוך. במקרים אחרים, למשל במקרה של בילי הנער, המונח מתייחס לפורעי חוק ידועים לשמצה, אך גם עבור שומרי חוק כמו פאט גארט וואייט ארפ. "אקדוחן" יכול להיות פורע חוק – שודד או רוצח שמנצל את השממה של הגבול כדי להסתתר מהחברה התרבותית הנורמטיבית, אך לפשוט עליה מעת לעת. כמו כן, האקדוחן יכול להיות סוכן של המדינה, ארכיטיפ של רוכב בודד, אבל לעיתים קרובות יותר שריף, שחובתו הייתה לעמוד בפני העבריינים ולהביא אותם לדין. היו שם גם כמה בוקרים לאורך ההיסטוריה, שהיו אקדוחנים, כגון כנופיית "Cochise County Cowboys", שלקחו חלק בטבח הדמים של "קניון השלד".
תיאור בתרבות

אקדוחנים, לעיתים קרובות, מופיעים כדמויות ארכיטיפיות בסרטים ורומנים מז'אנר המערבון, יחד עם הבוקרים. לעיתים קרובות, גיבור המערבון פוגש מולו יריב דואלי, המייצג של הצד הרע שלו, אשר עליו להרוס.
אקדחונים גיבורי מערבונים מוצגים כאנשי חוק מקומיים או קציני אכיפה, חוואים, קציני צבא, בוקרים, מרשלים, נוודים מתבודדים או בעלי מיומנות לשליפה מהירה של אקדח (למשל בדו-קרב אקדחים). בדרך כלל, הם אנשים גבריים בעלי יושרה ועקרונות, המאופיינים באומץ, מוסר, נוקשות ועצמאיות (לעיתים קרובות מלווים בעוזרים אישיים נאמנים), בעלי גישה עצמאית ומכובדת (אבל לעיתים קרובות מאופיינת גם כשתקנים, או אנשים הממעטים במילים). לעיתים, הם מוצגים באופן דומה לאבירים הרפתקנים, הנודדים ממקום למקום ללא כיוון מסוים, מתעמתים מדי פעם מול אויבים סקרנים ועוינים, תוך שהם מצילים אנשים בודדים או קהילות שלמות מאויבים אלימים. גיבור המערבון, בדרך כלל, ניצב לבדו בפני סכנה, בדרך כלל נגד פורעי חוק, תוך שהוא מפגין את כישוריו הפיזיים (מומחיות בשימוש באקדח, חבל, רכיבה על סוסים וכדומה).
בקולנוע, לאקדוחנים יש, לעיתים קרובות, מיומנויות כמעט על-אנושיות עם האקדח. שליפה מהירה של אקדח מן המותן או סיבוב אקדח סביב האצבע וטריקים שונים של ירי באקדח הם יכולות סטנדרטיות עבור האקדוחנים של המסך הגדול. בעולם האמיתי, לעומת זאת, אקדוחנים המסתמכים על טריקים נוצצים והופעות תיאטרליות עלולים למצוא עצמם מתים מהר מאוד; לפיכך, רוב האקדוחנים נוקטים בגישה הרבה יותר מעשית כלפי כלי הנשק שלהם. אקדוחן אמיתי לא ירה על מנת להרשים, אלא אך ורק על מנת להרוג.
"עימות בצהריי היום" הוא מיתוס קולנועי קלאסי, אשר במסגרתו שני אקדוחנים, השווים זה לזה ברמת המיומנות שלהם, מסכימים להיפגש לדו-קרב רשמי, המהווה נקודת שיא דרמטית בעלילה. קרבות שכאלו התרחשו במציאות, מדי פעם, אולם לרוב – חילופי אש בין אקדוחנים היו ספונטניים יותר, כאשר תגרות אגרופים הפכו לקטלניות יותר, כאשר אחד הצדדים שלף את נשקו; במקרים מסוימים, לא ניתן לדעת מי באמת ניצח בדו-קרב, אלא לאחר מספר דקות, לאחר התפזרות העשן. ישנם ניצחונות בקרבות אקדחים המושגים באמצעות הסחות דעת פשוטות; ישנם מקרים בהם האקדחים מתרוקנים מכל הקליעים שבהם, לאחר ששני האקדוחנים ירו זה על זה מאחורי מחסה, ולמעשה אף אחד מהם לא נפגע כלל. אקדוחנים בדרך כלל נתנו זה לזה מרחב, והיה זה נדיר עבור לשני אקדוחנים מפורסמים להתעמת זה עם זה. המוניטין של האקדוחן, לעיתים קרובות, היה יקר ערך כמו כל הכישורים בהם היה מיומן. בסרטים ובספרים מסוגת המערבון, בריונים צעירים לעיתים קרובות היו קוראים תיגר כנגד אקדוחנים מנוסים, בתקווה לבנות את המוניטין של עצמם, אבל רק לעיתים נדירות היה הדבר קורה גם בחיים האמיתיים. מוניטין חזק היה מספיק כדי לשמור על אזרחים, וכדי לחסוך עימותים מהאקדוחן. אפילו אקדוחנים אחרים היו עשויים להימנע מכל עימות מיותר.
בימים של המערב הישן, היו מספרים סיפורים אודות אקדוחנים, אשר היו מתעצמים עוד ועוד ככל שהיו ממשיכים לספר את אותו הסיפור, כך שמאבק יחיד שבו השתתף אקדוחן עשוי היה לבנות עבורו מוניטין יקר ערך. לדוגמה, קרב האקדחים באו. קיי. קוראל הפך את ואייט ארפ לאגדה, אף על פי שהיה דמות שולית יחסית, לפני הקרב. אקדוחנים מסוימים, למשל: בט מאסטרסון, עסקו באופן פעיל בקידומם העצמי. ג'וני רינגו בנה מוניטין כאקדוחן, בעוד מעולם לא לקח חלק בקרב יריות או הרג אזרחים לא חמושים.
מוניטין

רוב אנשי המערב הפרוע שכונו "אקדוחנים" מעולם לא הרגו כל כך הרבה אנשים כפי שיוחס להם, אם בכלל. לעיתים קרובות, הם כונו כך בשל אירוע אחד בלבד, ובשל כך התפתחו שמועות אודותיהם, שהיו כביכול מעורבים באירועים רבים יותר, מכפי שהיו בפועל. לעיתים קרובות, המוניטין שימש לצורך "קידום עצמי" כמו כל דבר אחר; כך, למשל, היה במקרה של בט מאסטרסון. ואייט ארפ, יחד עם אחיו מורגן ווירג'יל, ודוק הולידיי, הרגו שלושה פורעי חוק בקרב האקדחים באו. קיי. קוראל, בטומבסטון, אריזונה. נאמר כי היה מעורב ביותר ממאה קרבות ירי במהלך חייו. עם זאת, פרופ' ביל אוניל מייחס לו רק 5 קרבות ירי, במסגרת ספרו Encyclopedia of Western Gunfighters.‏ ארפ הביע את חוסר שביעות רצונו על המוניטין שצבר במהלך חייו. הוא כתב על כך במכתב לג'ון הייז המונד ב-21 במאי 1925, כי היותו ידוע לשמצה הפך לסיפור חייו.
לאחר שאחיו וירג'יל נפצע במארב, ומורגן נהרג על ידי התוקפים המסתתרים, החשודים במעורבות בירי סיפקו אליבי ושוחררו ללא משפט. ואייט ואחיו וורן יצאו למסע נקמה, כדי לאתר ולהרוג את מי שהם סברו שהיו אחראים. ואייט הוצג במספר ספרים וסרטים המשתייכים לז'אנר המערבון כגיבור חסר פחד. הוא נחשב לעיתים קרובות כדמות המרכזית והגיבור של קרב האקדחים באו. קיי. קוראל, לפחות באופן חלקי, מפני שהוא היה היחיד שלא נפצע או נהרג. למעשה, אחיו, טומבסטון מרשל וסגן המרשל וירג'יל ארפ היו אקדוחנים הרבה יותר מנוסים, שכן השניים צברו ניסיון רב עם אמצעי לחימה בעת ששירתו כחיילים בצבא האיחוד במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן במסגרת תפקידי אכיפת חוק שונים שמילאו, כגון שריף, שוטר, ומרשל. כמרשל העיר, וירג'יל קיבל את ההחלטה לפרק מנשקם את חברי כנופיית "הקאובויס בטומבסטון" ולצורך כך ביקש את עזרתו של וויאט. אבל משום שוויאט האריך ימים יותר מוירג'יל, ובשל הביוגרפיה היצירתית, Wyatt Earp: Frontier Marshal שיצאה לאור שנתיים אחרי מותו של וויאט, וויאט הפך למפורסם ולנושא של סרטים שונים, תוכניות טלוויזיה, ביוגרפיות ועבודות ספרות.
אין כל תיעוד באמצעותו ניתן לאמת את המוניטין שצבר לעצמו ג'וני רינגו. בכל המקרים המתועדים שבהם רינגו הרג בני-אדם, הם היו לא חמושים, ואין כל עדות לכך שהשתתף בדו-קרב בודד. לעומתו, אקדחונים אחרים הרוויחו ביושר את המוניטין שצברו. ג'ים קורטריט ודאלאס סטודנמייר הרגו מספר אנשים בירי אקדחים, הן כאנשי חוק והן כאזרחים מן השורה. לקליי אליסון ולבן תומפסון היה מוניטין חיובי. ישנם מקרים שבהם חל בלבול בין אקדוחנים בעלי שמות דומים. מקרה שכזה הידוע ביותר הוא החבר הידוע ביותר בכנופיית בוץ' קסידי, סאנדנס קיד, שלמעשה ידוע על השתתפות אחת בלבד שלו בקרב יריות. עם זאת, מספר היסטוריונים סבורים כי ייתכן שבמשך הזמן חל בלבול בינו לבין חבר אחר בכנופיה, קיד קארי, שללא ספק היה החבר המסוכן ביותר בחבורה, לאחר שהרג כמה וכמה אנשי חוק ואזרחים במהלך חייו לפני שנהרג בעצמו. על כן, סאנדנס קיד הפך לידוע ביותר מביניהם.
פורע חוק או איש חוק

לעיתים קרובות, קשה להבחין בין אנשי החוק לבין פורעי החוק של המערב הישן. במקרים רבים, המונח "אקדוחן" היה התייחסות לשוטר. למרות אופן הצגם האידיאליסטית בתוכניות טלוויזיה, בסרטים, ואפילו בספרי ההיסטוריה, מעט מאוד אנשי חוק / אקדוחנים יכולים לטעון שתפקיד אכיפת החוק שלהם היה מקור פרנסתם היחיד. בניגוד לקצינים שומרי חוק מודרניים, לאנשי חוק אלו היו בדרך כלל גם עיסוקים אחרים; לעיתים קרובות, הם הרוויחו כספים, היו בעלי עסקים או פורעי חוק בעצמם – כפי שהיה ביל "קרלי" ברוסיוס, שלמרות ההתייחסות אליו כאל פורע חוק, הוא שימש כסגן שריף, תחת השריף ג'וני בהאן. קרבות-ירי רבים בהם מעורבים אנשי חוק – מקורם במחלוקות הנובעות מעיסוקים חלופיים אלה, ולא בגלל הניסיונות של איש החוק לאכוף את החוק.
טום הורן, הידוע היסטורית בתור מתנקש, שימש גם בתור סגן שריף וכבלש פינקרטון, עבודה שבמהלכה הוא ירה למוות בשלושה בני אדם לפחות כרוצח שכיר. בן תומפסון, הידוע בתור אקדוחן ומהמר, היה מפקד מאוד מוצלח של המשטרה באוסטין, טקסס. פישר קינג היה הצלחה גדולה בתור שריף מחוזי בטקסס. דוק הולידיי ובילי הנער גם כן ענדו תגים של אנשי חוק לפחות פעם אחת. "ביג" סטיב לונג שימש כסגן המרשל של לארמי, ויומינג, בעוד שכל הזמן היה עסוק בביצוע מעשי רצח וגנבה. בדרך כלל, עיירה ובה שיעור פשיעה אלים תפנה לאקדוחן שישמש בתפקיד ראש העיר שלהם, המרשל או השריף המקומי, בתקווה כי האקדוחן יוכל להביא לירידה באלימות ולהחזיר את הסדר.
אקדחונים שומרי חוק ידועים היו בדרך כלל יעילים מאוד בביצוע עבודתם, ובמשך הזמן מצליחים להוריד את רמת האלימות, בדרך כלל לאחר שהאקדוחן שומר החוק היה מעורב במספר תקריות ירי, והפחד שהטיל עקב כך בקרב פורעי החוק גרם להם ליישר קו. לעיתים, הם נשכרו על ידי אנשי בקר או דמויות בולטות אחרות כדי לשמש כמגניהם במהלך מלחמות בקר. על אף שפעלו ברשות מצד רשויות אכיפת החוק, לאקדחונים רבים לא הייתה משרה רשמית. לעיתים, על מנת לעשות דברים באופן רשמי יותר, היו אקדחונים שמונו למשרות באופן פורמלי. דוגמה אחת לכך היא אנשי כנופייתו של ג'סי אוונס, שמונו לסוכנים במהלך המלחמה שמחוז לינקולן (טריטוריית ניו מקסיקו). אף עפ פי שטכנית הם היו אוכפי חוק רשמיים, בפועל הם היו למעשה רק שכירי-חרב.
בדרך כלל, כאשר אקדוחן נשכר על ידי עיירה לתפקיד המרשל, הוא זוכה למלוא תמיכתם של אנשי העיירה עד אשר הסדר שב על כנו, או אז אנשי העיירה "רומזים" לו שהגיע הזמן לשינוי – וזאת על מנת למנות מרשל פחות מסוכן, שמסתמך יותר על הכבוד שרוחשים לו, מאשר על הפחד ממנו, על מנת לאכוף את החוק. דוגמה טובה לכך הייתה החלטה שהתקבלה בשנת 1882 על ידי מועצת העיר של אל פאסו, טקסס, לפטר את מרשל העיירה דאלאס סטודנמאייר. הוא נכנס לאולם המועצה והזהיר את חברי המועצה שלא ינסו לקחת ממנו את אקדחיו או את משרתו, והם שינו מיד את דעתם, ואמרו לו שהוא יכול להמשיך בעבודתו. הוא התפטר בעצמו כעבור יומיים.
מורשת > אקדוחנים מודרניים

ישנם אנשים המשחזרים את החיים כפי שהיו במערב הפרוע, בין אם מבחינה היסטורית ובין אם בייצוגם בתרבות הפופולרית, באמצעות השתתפות באירועים תחרותיים ייעודיים, בהם כל אקדוחן מאמץ לעצמו מראה המייצג דמות מערבית משלהי המאה ה-19, וכחלק מדמות זו – בוחר לעצמו כינוי. מקורם של אירועים מסוג זה הוא בדרום קליפורניה, ארצות הברית, בראשית שנות ה-80, אך הם מתרחשים כעת במקורות רבים אחרים, כאשר מספר ארגונים מקומיים מעודדים קיומם, הן בארצות הברית והן במדינות אחרות ברחבי העולם. ישנן קטגוריות שונות, בהן האקדוחנים יכולים להתחרות זה בזה.
לצד דמות הקאובוי האייקונית, האקדוחן הפך לדימוי תרבותי של העם האמריקאי ברחבי העולם, תוך אידיאליזציה של מעשי אלימות, לקיחת החוק לידיים, והרפתקה. גם מחוץ לז'אנר המערבון, במונח 'אקדוחן' נעשה שימוש בעידן המודרני בשביל לתאר מישהו בעל מיומנות מהירה ומדויקת בירי אקדחים, בין אם בחיים האמיתיים או בז'אנר בדיוני אחר.
"השליפה המהירה" – שהפכה לפופולרית בזכות האקדוחנים – עדיין נחשבת למיומנות בעלת חשיבות בקרב קהילות אנשי הצבא, המשטרה ואכיפת החוק האמריקניות.
מורשת > בתרבות הפופולרית

דמויות של אקדוחנים כיכבו באמצעי מדיה שונים, גם מחוץ לז'אנר המערבון, לעיתים קרובות בשילוב עם אלמנטים ועם ז'אנרים אחרים, בעיקר מערבוני חלל וסטימפאנק. יכולות, בגדים והתנהגויות המקושרים עם האקדוחנים נראים בז'אנרים רבים אחרים. דוגמה לכך הוא האן סולו, הגיבור ה"דמוי-אקדוחן" ממלחמת הכוכבים, שהורג את יריבו במהלך עימות בבר (בתחילת הסרט הראשון בסדרה). רולנד דשיין מסדרת ספרי הפנטזיה "המגדל האפל" הוא אקדוחן מצולק הנאבק במפלצות ובאויבים מעולם הפנטזיה. בהשראת טרילוגיית "האיש ללא שם" ודמויות אחרות ממערבוני ספגטי, דמותו מנותקת ולא סימפתית, לעיתים קרובות אדישה או כועסת למראה סימני פחדנות או רחמים עצמיים; עם זאת, לעיתים קרובות הוא מנסה לעזור לנזקקים (הפגנת מוסריות הנראית במידה רבה במערבונים).
ג'ונה הקס מ-DC קומיקס הוא צייד ראשים אכזרי המחויב לפעול על פי קוד אישי של כבוד, על מנת לנקום להגן על חפים מפשע. IGN דירג את ג'ונה הקס במקום 73 ברשימת גיבורי הקומיקס הגדולים בכל הזמנים. בהזדמנויות שונות ברחבי יקום DC, הקס מועבר מן המערב הפרוע לתקופה עכשווית, ואף מעבר לה. אפילו במקומות שאינם מוכרים לו, הקס מצליח לגבור על אויביו, בעלי כלי-נשק מתקדמים יותר. דמות קומיקס נוספת של אקדוחן הוא "Two-Gun Kid" של מארוול. תוך שימוש במיומנותו באקדחים, הוא מסייע לגיבורי-על רבים, בעיקר לענקית הירוקה.
יצירות מאנגה ואנימה יפניות רבות אימצו את ז'אנר המערבון. יאסוהירו נייטאו ידוע ביצירת מערבון החלל "טריגאן". הגיבור של הסיפור, ואש הבולש, הוא אקדוחן נודד עם עבר אפל. שלא כמו אקדחונים אחרים בעלי אופי אלים, ואש נושא עמדה פציפיסטית בדומה לשיין, ונמנע מלהרוג גברים, אפילו אויבים מסוכנים. מאחוריו עומד כומר בשם ניקולס ד. וולפווד, הנושא עמו מקלע כבד ומשגר רקטות בצורת צלב. ניקולס הוא אלים יותר מאשר ואש, והשניים מתווכחים לעיתים קרובות על הריגת מתנגדים. יצירות מאנגה ואנימה אחרות, הפועלות בז'אנר המערבון, כוללות את "קאובוי ביבופ" ואת "מסעו של קינו".
אקדחונים מופיעים גם ביצירות מערבונים מודרניות. ריילן גיבנס מסדרת הטלוויזיה "Justified" מאופיין באותו קוד מוסרי מעורפל של שריף מהמערב הפרוע, אפילו באמצעות צורת דיבור מהירה עם יריביו. המתנקש אנטון שיגורן, מהרומן "לא ארץ לזקנים" (מוכר גם בשם "ארץ קשוחה"), בעל מאפיינים רבים של עבריין הנמלט מהחוק. בנוסף, דמות הקומיקס ויג'ילנטה הוא אקדוחן, שנוצר במהלך שנות ה-40.
דמויות של אקדוחנים הופיעו במשחקי וידאו רבים, הן במשחקים בסגנון המערב הפרוע המסורתי, והן במשחקים מודרניים ועתידניים. דמות אחת מאלה היא דמותו של קולטון ווייט, הגיבור של "Gun (אנ')", משחק הווידאו הנמכר ביותר של 2005. דמות גיבור נודעת נוספת ממשחקי וידאו בסגנון המערב הפרוע היא של ג'ון מרסטון, מהמשחק "Red Dead Redemption", שהיה מועמד בשנת 2010 לפרס משחקי הווידאו של "ספייק". על פי הניו יורק טיימס: "הוא והיוצרים שלו יצרו עולם דמיוני משכנע, מלוכד ומרתק, אשר מציב רף חדש של תחכום ושל אמביציה עבור משחקים אלקטרוניים". קיילב, הדמות הראשית של משחקי הווידאו "Blood" ו-"Blood II: The Chosen (אנ')", גם היא דמות של אקדוחן לשעבר מהמערב הפרוע. במילה "Gunfighter" נעשה שימוש על ידי קבוצה של מסוקי AH-64 אפאצ'י במשחק הווידאו Medal of Honor 2010. המסוקים יוצאים למבצע צבאי המכונה "Gunfighters", בו השחקן מגלם את דמותו של קפטן בראד "הוק" הוקינס.
הקוורטרבק לשעבר של הכדורגל האמריקאי, ברט פארב, זכה לכינוי "The Gunslinger", הודות למוצאו (הוא גדל באזור כפרי בדרום ארצות הברית) ולסגנון המשחק שלו (שהתאפיינו בפראיות ולקיחת סיכונים), שהובילו אותו להצלחה גדולה בליגת הפוטבול הלאומית.
ראו גם

בוקר (מקצוע)
דו-קרב
לקיחת החוק לידיים
מערבון
מערבון ספגטי
לקריאה נוספת

Eugene Cunningham Triggernometry: A Gallery of Gunfighters. (Originally 1934). University of Oklahoma Press (1996).
Bill O'Neal. Encyclopedia of Western Gunfighters. University of Oklahoma Press (1979).
Joseph G. Rosa. The Gunfighter: Man or Myth? University of Oklahoma Press (1969).
List of and History of Old West Gunfights
Slap Leather, Gunfighter Myth
בעל זבוב (סרט, 1990)

| --- | --- |

עטיפת התקליטור של בעל זבוב
 מבוסס על:  הרומן בעל זבוב של ויליאם גולדינג
 בימוי:  הארי הוק
 הופק בידי:  רוס האנטר
 תסריט:  שרה שיף
 עריכה:  הארי הוק
 שחקנים ראשיים:  בלת'זר גטי ג'יימס באדג' דייל
 מוזיקה:  פיליפ סארד
 צילום:  מרטין פירר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  קאסל רוק אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 במרץ 1990
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט הישרדות, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דיסטופי, סרט הרפתקאות, סרט דרמה 
 הכנסות:  14,000,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   lordoftheflies
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בעל זבוב (באנגלית: Lord of the Flies) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת סרט הרפתקאות דיסטופי המבוסס על ספר בשם זה משנת 1954 מאת הסופר ויליאם גולדינג שזכה בפרס נובל לספרות בשנת 1983.
זה העיבוד הקולנועי השני של הספר. העיבוד הראשון הופק ב-1963 בבימויו של פיטר ברוק.
הסרט צולם בהוואי וקיבל ביקורות מעורבות בעיקר בגלל סטייתו מהסיפור המקורי אבל הוא הצליח באופן מסחרי והפך לסרט פולחן.
תקציר העלילה

מטוס ובו 24 קדטים צעירים של אקדמיה צבאית מתרסק לים ליד אי מרוחק. הנערים מצליחים להגיע לאי ביחד עם הקברניט המבוגר והפצוע, קפטן בנסון.
לאחר התאוששות הם מתחילים להתארגן. ראלף "הקולונל" (בלת'זר גטי) נבחר להיות המנהיג ומשימתו העיקרית היא להבעיר מדורה שתוכל לגלות אותם למחפשים מהאוויר. בנסון הפצוע עוזב אותם בלילה, מגיע למערה ונשכב בתוכה.
כעבור זמן קצר קורא תגר על מנהיגותו נער בשם ג'אק (כריס פור), נער כריזמטי הסוחף כמעט את כל הנערים אליו. הם צובעים את פניהם, מחדדים את מקלות העץ מתעסקים בציד ומזניחים את המדורה. אחד מהם נכנס למערה חשוכה, נתקל בבנסון ודוקר אותו. הוא ורץ להודיע לחבריו כי יש במערה מפלצת. הם נפחדים ושמים בפתח המנהרה ראש של חזיר שצדו כדי שיגן עליהם מהמפלצת. הראש מושך זבובים והם מכנים אותו "בעל זבוב".
לבסוף נשאר ראלף עם סימון (ג'יימס באדג' דייל) ונער שמנמן המכונה "פיגי" (חזרזיר) (דנואל פיפולי). לסימון יש מקל זוהר והוא נכנס איתו למערה ומבחין בבנסון. הוא רץ להודיע לחבורה הפראים אך הם חושבים שהוא המפלצת והורגים אותו.
ראלף מגיע עם "פיגי" לפגישה עם הציידים הפראים ו"פיגי" נואם בפניהם שיש לשתף פעולה כדי שיחלצו אותו מהאי. בתגובה הם זורקים עליו סלע והורגים אותו.
ג'אק מתנהג כדיקטטור ומשליט שלטון קפדני על כולם. חייבים להישמע רק לפקודותיו והסוטים מכך מולקים לעיני כולם.
ראלף נשאר לבד אך הפראים רוצים לתפוס ולרצוח אותו. הם מבעירים אש במקומות רבים באי והוא רץ על נפשו לעבר החוף.
ראלף נמלט על נפשו מהפראים המנסים לרוצחו. הוא נס בין להבות האש ומגיע בשארית כוחותיו לחוף שם הוא נתקל בקצין אמריקאי ובקבוצת חיילים שראו את האש והגיעו לאי. הקצין מסתכל בתימהון על ראלף הפורץ בבכי ומעליו קבוצת הציידים הנראים כמו פראים ילידי האי.
בריאות (אפל)

| --- | --- |

 מפתח:  חברת אפל
 מחזור חיים:  17 בספטמבר 2014 – הווה (10 שנים)
 מערכת הפעלה:  iOS
 סוג רישיון:  חינמי
 קטגוריה:  מעקב בריאותי
 www.apple.com/ios/health/
 
HealthKit (בתרגום לעברית: בריאות) היא פלטפורמה ויישומון מעקב בריאותי שפותח על ידי חברת אפל עבור מערכת ההפעלה של iOS. האפליקציה כוללת ממשק API. זמן קצר לאחר שחרורו של מערכת ההפעלה, iOS 8 ב-17 בספטמבר 2014, החברה הסירה את כל האפליקציות התואמות ל-HealthKit מחנות היישומים שלה על מנת לתקן באג שגרם לבעיות בטלפונים הניידים ולמזהה טביעת אצבע.
עם פרסום ה-iOS 8.0.2 ב-26 בספטמבר 2014, שחררה חברת אפל את האפליקציה. בימים הראשונים שלאחר השקת האפליקציה, נאמרו ביקורות רבות עקב היעדרות של היישומים התואמים לאפליקציה, ספירה לא תקינה ועוד. בסופו של דבר, חברת אפל תיקנה את כל הבעיות הללו בעזרת עדכון תוכנה. ביולי 2016, משתמשי ה-iOS 10 המתגוררים בארצות הברית, נרשמו לאפליקציה על מנת לתרום איברים, עיניים ורקמות.
האפליקציה פועלת בעזרת חיישנים על מנת לעקוב אחר הפעילות של המשתמש ועל מנת להקליט או הפעילות הגופנית שלו. האפליקציה מספקת תצוגה מקיפה של הפעילות הגופנית הכוללת של המשתמש. האפליקציה מודדת את זמן, מרחק, צעדים וקלוריות בעת ביצוע הפעילות. באפליקציה ממשק נוסף המודד את שעות השינה של המשתמש.
ראו גם

google fit
Samsung Health
הערות שוליים

↑    Rhiannon Williams, ‏What is Apple's HealthKit?, The Telegraph, 6 February 2015
↑  "Apple releases iOS 8.0.2 to address cellular and Touch ID issues in previous update". 9to5Mac (באנגלית אמריקאית). 2014-09-26. נבדק ב-2018-04-02.
↑  "Apple seemingly removing HealthKit compatible iOS 8 apps from App Store due to issues (U: Apple statement)". 9to5Mac (באנגלית אמריקאית). 2014-09-17. נבדק ב-2018-04-02.
↑  "iOS 8.2 brings back blood glucose tracking, explains Health data". 9to5Mac (באנגלית אמריקאית). 2014-12-18. נבדק ב-2018-04-02.
↑  "iOS 8.2 and Health Follow-Up" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-04-02.
↑  "Apple Health app update -- register to be an organ donor". Top Mobile Trends (באנגלית אמריקאית). 2016-07-06. נבדק ב-2018-04-02.
↑  iOS - Health, Apple (באנגלית)
בילבו בגינס

| --- | --- |

כרזת הסרט "ההוביט" בה מופיע בילבו בגינס בגרסתו הצעירה (לעומת הסרט "שר הטבעות" בו הוא זקן)
 סוג:  בהוביט: דמות ראשית, בשר הטבעות: דמות משנה
 שם ספר:  ההוביט, שר הטבעות
 הופעה ראשונה:  ההוביט
 הופעה אחרונה:  שר הטבעות
 יוצרים:  ג'ון רונלד רעואל טולקין
 גילום הדמות:  איאן הולם (שר הטבעות)   מרטין פרימן (ההוביט)
 מידע
 שם אמיתי:  bilbo baggins
 סטטוס:  חי
 תאריך לידה:  22 בספטמבר בשנת 2890 לעידן השלישי
 גזע:  הוביט
 מין:  זכר
 מקצוע:  פורץ
 נטייה:  טוב
 אזרחות:  הפלך 
 מקום מגורים:  Bag-End 
 דמויות קשורות
 משפחה:  אב: בנגו, אם: בלדונה, דודן:פרודו
 חברים:  גנדלף   תורין צינת אלון  באלין  דאולין  פילי  קילי  דורי  נורי  אורי  גלואין  אואין  ביפר  בופר  במבר  אלרונד  המפסט גמג'י   אראגורן
 אויבים:  גולום 
 
בילבו בגינס הוא דמות בעולם הפנטזיה של ג'ון רונלד רעואל טולקין, דמותו של בילבו היא הדמות המרכזית בספר ההוביט (ששמו רומז אליו) ודמות משנית בטרילוגיית שר הטבעות. בילבו הוא ההוביט הראשון שנודע בעולם הגדול בזכות הרפתקאותיו והוא ידוע במיוחד כמשיב של הטבעת האחת.
ביוגרפיה

בגינס נולד ב-22 בספטמבר בשנת 2890 לעידן השלישי, לבאנגו בגינס ובלדונה טוק.