stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סופר שואודאון (2019)
תוצאות

| מס' | תוצאות | התניות | זמן |
| --- | --- | --- | --- |
| P1 | האוסוס (ג'יי אוסו וג'ימי אוסו) ניצחו את הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון) | קרב זוגות | 07:15 |
| 2 | סת' רולינס (א) ניצח את ברון קורבין | קרב יחידים על האליפות האוניברסלית | 11:15 |
| 3 | פין באלור (א) ניצח את אנדרדה | קרב יחידים על האליפות הבין-יבשתית | 11:35 |
| 4 | שיין מקמהן (עם דרו מקינטייר) ניצח את רומן ריינס | קרב יחידים | 09:15 |
| 5 | לארס סאליבן ניצח את הלוצ'ה האוס פארטי (קאליסטו, גראן מטאליק ולינסה דוראדו) בפסילה | קרב האנדיקאפ 3 נגד 1 | 05:15 |
| 6 | רנדי אורטון ניצח את טריפל H | קרב יחידים | 25:45 |
| 7 | ברון סטרומן ניצח את בובי לאשלי | קרב יחידים | 08:20 |
| 8 | קופי קינגסטון (א) (עם אקסבייר וודס) ניצח את דולף זיגלר | קרב יחידים על אליפות ה-WWE | 10:15 |
| 9 | מנסור ניצח בקרב הבאטל רויאל לאחר שהדיח אחרון את אליאס | קרב באטל רויאל בן 51 משתתפים | 17:58 |
| 10 | אנדרטייקר ניצח את גולדברג | קרב יחידים | 08:35 |
(א) - מתייחס למתאבק/מתאבקים שהגיעו לקרב כאלוף/אלופים P - מציין שהקרב התקיים במופע המקדים לאירוע
↑  כלל בנוסף את: אקאם, אקירה טוזאווה, עלי, בו דאלאס, דה בריאן קנדריק, באדי מרפי, סדריק אלכסנדר, סזארו, צ'אד גייבל, קורט הוקינס, קורטיס אקסל, דאש ויילדר, דרו גולאק, EC3, אריק יאנג, אריק, הית' סלייטר, הומברטו קאריו, איבר, ג'יי אוסו, ג'ימי אוסו, ג'ינדר מהאל, קארל אנדרסון, לוק גאלוס, מאט הארדי, מייק קנליס, מוג'ו ראולי, נו ויי חוסה, אוני לורקאן, אוטיס, רזאר, ריקושט, רוברט רוד, רואן, רוסב, סמיר סינג, סמואה ג'ו, סקוט דוסון, שלטון בנג'מין, שינסקה נקאמורה, סין קארה, סוניל סינג, המיז, טייטוס אוניל, טוני ניס, טאקר, אקסבייר וודס וזאק ריידר
הערות שוליים

↑  אנדרטייקר וגולדברג יתחרו ביניהם בפעם הראשונה אי פעם באירוע סופר שואודאון על אדמת ערב הסעודית
↑  דניאל בריאן ואליסטר בלאק מחוץ לרשימת המתאבקים באירוע סופר שואודאון
↑  קווין אואנס לא יופיע באירוע סופר שואדאון בערב הסעודית
↑  כוכב ה-WWE ייעדר מאירוע הסופר שואדאון
↑  אליסטר בלאק לא יטוס עם ה-WWE לאירוע בערב הסעודית עקב קעקועיו הדתיים
↑  אליסטר בלאק מפרט על אחד מקעקועיו
↑  מתאבקת ה-WWE רוצה להתאבק באירוע סופר שואודאון על אדמת ערב הסעודית
↑  הקרב בין אלכסה בליס לנטליה לא אושר על ידי הממשלה הסעודית
↑  אלכסה בליס ונטליה לא אושרו להתאבק באירוע סופר שואדאון
↑  אנדרטייקר נגד גולדברג
↑  טריפל H נגד אורטון
↑  סטרומן נגד לאשלי
↑  באלור יגן על האליפות הבין יבשתית נגד אנדרדה
↑  ריינס נגד שיין מקמהן
↑  קינגסטון יגן על אליפת ה-WWE נגד זיגלר
↑  רולינס יגן על האליפות האוניברסלית נגד קורבין
↑  סאליבן נגד הלוצ'ה האוס פארטי
↑  האוסוס נגד הריבייבל
↑  הביקורת של וייד קלר באתר Pro Wrestling Torch
↑  הביקורת של ג'סטין בראסו באתר ספורטס אילוסטרייטד
↑  הביקורת של ג'ייסון פאוול באתר Pro Wrestling Dot Net
↑  הביקורת של מייק טדסקו באתר Wrestleview
↑  מאט רידל מסביר מדוע הוא מתח ביקורת על גולדברג
↑  ריק פלייר לגבי הקרב בין גולדברג לאנדרטייקר: "ליכולת אין שום קשר לגיל"
↑  מארק הנרי מגן על אנדרטייקר וגולדברג עקב הביקורות שקיבלו לאחר הקרב ביניהם בסופר שואודאון
↑  דיווחים מאחורי הקלעים על עובדים ב-WWE אשר ידעו שהם לא היו צריכים ללכת לאירוע בערב הסעודית
↑  עלי תורם את כספו מהאירוע
↑  האוסוס ניצחו את הריבייבל (קרב במופע המקדים)
↑  רולינס ניצח את קורבין ושמר על התואר
↑  באלור ניצח את אנדרדה ושמר על האליפות הבין יבשתית
↑  "הטוב בעולם", שיין מקמהן, ניצח את ריינס
↑  סאליבן ניצח את הלוצ'ה האוס פארטי בפסילה
↑  אורטון ניצח את טריפל H
↑  סטרומן ניצח את לאשלי
↑  קינגסטון ניצח את זיגלר ושמר על התואר
↑  מנסור ניצח בקרב הבאטל רויאל של 50 משתתפים
↑  אנדרטייקר ניצח את גולדברג
סן-דני (איל-דה-פראנס)

| --- | --- |
סמל סן-דניסמל סן-דני

תעלת סן-דני
 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  איל-דה-פראנס איל-דה-פראנס
 מחוז:  סן-סן-דני
 תאריך ייסוד:  1 בינואר 2025 
 על שם:  בזיליקת סן-דני 
 שטח:  12.36 קמ"ר
  ‑ הנקודה הגבוהה:  46
  ‑ הנקודה הנמוכה:  23
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  148,907 (1 בינואר 2022)
  ‑ צפיפות:  8,847 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  48°56′8.16″N 2°21′14.04″E﻿ / ﻿48.9356000°N 2.3539000°E﻿ / 48.9356000; 2.3539000
 אזור זמן:  UTC +1
 www.ville-saint-denis.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי סן-דני(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי סן-דני(למפת איל-דה-פראנס רגילה) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוסן-דני(למפת איל-דה-פראנס מוגדלת) פריז ורסאי מלאן אוורי פונטואז נורמנדי סאנטר-עמק הלואר בורגון פראנש-קונטה  גר. אסט  או-דה-פראנס קרטיי מוסן-דני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סן-דני (בצרפתית: Saint-Denis) היא עיר וקומונה במחוז סן-סן-דני בחבל איל-דה-פראנס בצרפת. העיר היא פרוור של פריז, בירת צרפת, והיא שוכנת צפונית לה. בקומונה מתגוררים כ-110,000 תושבים (נכון ל-2013).
סן-דני ידועה בשל בזיליקת סן-דני הנמצאת בה, בה נקברו מרבית מלכי צרפת, ובשל אצטדיון סטאד דה פראנס, האצטדיון הלאומי של צרפת.
היסטוריה

ראשיתה של סן-דני הוא בהתיישבות רומאית במאה ה-2 לספירה שנקראה קטולקוס (Catolacus). במאה ה-3 הגיע לאזור דיוניסיוס, הבישוף הראשון של צרפת, כדי להפיץ את הנצרות בלוטטיה (שהפכה לפריז). על פי האגדה, ראשו נכרת בגלל התנגדות השלטון המקומי לנצרות, אך הוא נותר בחיים, הרים את ראשו והמשיך ללכת ברחובות ולהטיף לאנשים. בסופו של דבר הוא מסר את ראשו וסיים את חייו בקטולקוס. בהמשך שם היישוב שונה לסן-דני (מילולית: דיוניסיוס הקדוש) ועל קברו של דיוניסיוס הוקמה כנסייה.
בסביבות המאה ה-7 דאגובר הראשון, מלך הפרנקים, שיפץ את הכנסייה והפך אותה לבזיליקת סן-דני. בנוסף הוא הקים בה מנזר, העניק לסן-דני זכויות רבות ונתן לה מעמד של עיר שוק; בעקבות כך היא הפכה למרכז מסחרי חשוב באירופה בימי הביניים. לאחר שדאגובר נפטר ב-639 הוא נקבר בבזיליקה וכך נקבעה מסורת שמלכי הפרנקים, ויורשיהם מלכי צרפת, נקברו ברובם בסן-דני.
במהלך מלחמת מאה השנים סן דני נפגעה קשות, למרות שהייתה מבוצרת יחסית. ב-1567, במהלך מלחמות הדת בצרפת, התרחש בעיר קרב סן-דני אשר במהלכו הפרוטסטנטים הובסו, אך מנהיג הקתולים באותה עת, אן דה מונמורנסי, נפצע קשה ולבסוף מת מפצעיו.
המלך לואי הארבעה עשר הקים בסן דני בתי חרושת לאריגה, לטווייה ולצביעת בדים. יורשו לואי החמישה עשר הרבה לבקר בה שכן בתו, הנסיכה לואיז, הייתה אחות במנזר המקומי, והוא דאג לשפץ אותו ואת הכנסייה.
במהלך תקופת המהפכה הצרפתית בסוף המאה ה-18 שמה של העיר שונה ל"פרנסיאד" (Franciade) ומתחם הקבורה של מלכי צרפת הושחת בצורה בלתי הפיכה. בתחילת המאה ה-19, לאחר המהפכה, העיר שבה לשם סן-דני.
בהמשך המאה העיר עברה תיעוש נרחב ומסילת הרכבת הראשונה שעברה בה נסללה ב-1843. התיעוש של העיר תרם להתפתחות תנועה סוציאליסטית גדולה ומסוף המאה ועד שנות ה-30 של המאה ה-20 כל ראשי העיר של סן-דני היו מטעם המפלגה הקומוניסטית של צרפת; בשל כך היא זכתה לכינוי "העיר האדומה".
התעשייה, כמו גם העיר, התפתחו במהירות בשנים שלאחר מלחמת העולם השנייה והיא הייתה מרכז כלכלי חשוב. עם זאת התעשייה נפגעה קשות ודעכה באופן משמעותי בעקבות משברים כלכליים בשנות ה-70 ובשנות ה-80 של המאה ה-20.
הקמתו של הסטאד דה פראנס בעיר לרגל מונדיאל 1998 תרמה להתאוששות שלה, שכן היא גם הביאה להארכת הרכבת התחתית של פריז אל תוך סן-דני.
בשנת 2012 עבר מטה חברת הרכבות הלאומית של צרפת (SNCF) לסן דני.
חינוך

בעיר נמצאים מספר מוסדות להשכלה גבוהה, כשהמרכזי בהם הוא אוניברסיטת פריז VIII: המרכז האוניברסיטאי הנסיוני ונסן - סן-דני, אחת האוניברסיטאות המרכיבות את אוניברסיטת פריז.
תחבורה

בעיר עוברים קו 13 של הרכבת התחתית של פריז, קווים B ו-D של מערכת הרכבות הפרוורית RER וקו H של מערכת הרכבות הפרוורית Transilien.
ערים תאומות

לערים הבאות יש הסכם ערים תאומות עם סן-דני:
ישראל נצרת, ישראל
הרשות הפלסטינית מחנה הפליטים רפיח, הרשות הפלסטינית
אלג'יריה לארבעא' נאת איראתין (אנ'), אלג'יריה
גרמניה גרה, גרמניה
בוסניה והרצגובינה טוזלה, בוסניה והרצגובינה
בריטניה קואוטברידג' (אנ'), סקוטלנד, בריטניה
איטליה ססטו סן ג'ובאני, איטליה
מאלי ג'לבו (אנ'), מאלי
מאלי קרקורו (אנ'), מאלי
מאלי סאל (אנ'), מאלי
מרוקו תיזנית, מרוקו
הערות שוליים

↑  סן-דני - עיר עולמית, באתר העירייה של סן-דני (בצרפתית).
אנטונין סוחור

| --- | --- |

 לידה:  16 ביולי 1914 לוהברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 באוגוסט 1950 (בגיל 36) Jablonné v Podještědí, צ'כיה 
 מקום קבורה:  Dobříš (1994)  Stohánek  בית הקברות אולסני 
 השתייכות:  חיל רגלים 
 דרגה:  גנרל-מיור
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה  פלישת גרמניה הנאצית לפולין  החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 Order of the Slovak National Uprising 1st Class (ערך בלתי־ידוע)  צלב המלחמה של צ'כוסלובקיה 1939–1945  צלב הכסף של וירטוטי מיליטארי  עיטור הכוכב של רומניה  עיטור ההצטיינות של העם היוגוסלבי  Commemorative medals of the Czechoslovak army abroad  וירטוטי מיליטארי  מדליה על שחרור פראג  מדליית הנצחת קרב מעבר דוקלה  עיטור הדגל האדום  מסדר האריה הלבן  עיטור לנין  מדליית "אומץ מול האויב"  גיבור ברית המועצות  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אנטונין סוחור (בצ'כית: Antonín Sochor;‏ 1914–1950) היה קצין בקורפוס צ'כוסלובקי שלחם במסגרת הצבא האדום במלחמת העולם השנייה. גיבור לאומי בצ'כוסלובקיה וכן בעל תואר גיבור ברית המועצות. בשנת 1948 פיקד על הבריגדה הצ'כית שהכשירה לוחמים לצה"ל מקרב יהודי צ'כוסלובקיה.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

אנטונין סוחור נולד ב-16 ביולי 1914 במשפחה סלובקית בעיירה הכורים לוהברג (Lohberg) בנורדריין-וסטפאליה שבגרמניה, שם עבד אביו במכרה פחם. בתום מלחמת העולם הראשונה חזרה משפחתו למקום הולדתו של אביו - העיירה דוכוב שבחבל הסודטים.
אנטונין סיים בית ספר מקצועי ועבד כפועל במפעל לייצור כלי זכוכית. בשנת 1936 התגייס לצבא הצ'כוסלובקי. במהלך שירותו הצבאי סיים קורס מש"קים ובתום שירות החובה המשיך לשירות בצבא הקבע.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

כאשר השתלטה גרמניה הנאצית על צ'כוסלובקיה, עזב סוחור את הצבא וחזר לעיירת הולדתו. במאי 1939 הוא נעצר על ידי המשטרה הגרמנית, הואשם בפעילות נגד המשטר ונכלא במחנה העבודה ליד לייפציג. הוא הצליח להימלט מהמחנה ולעבור את הגבול לפולין. בפולין הצטרף סוחור אל שורותיו של הלגיון הצ'כוסלובקי בפיקודו של לודביק סבובודה. בסוף ספטמבר 1939 סוחור יחד עם שארי חברי הלגיון נפל בשבי הצבא האדום, אשר פלש לפולין במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. הוא הוחזק במחנות מעצר שונים בברית המועצות.
בפברואר 1942 היה סוחור בין המתנדבים הראשונים אל הגדוד הצ'כוסלובקי שהוקם על ידי לודביק בברית המועצות. הגדוד הצ'כוסלובקי סבלה ממחסור בקצינים, לכן סוחור, כבעל ניסיון פיקודי וסמל לשעבר, עבר הסמכה מזורזת לקצונה והועלה לדרגת סגן משנה. הוא מונה למפקד מחלקת הסיור של הגדוד.
בתחילת מרץ 1943 השתתף סוחור עם מחלקתו בפעילות הקרבית הראשונה של הגדוד ליד כפר סוקולובו (Соколово) שבמחוז חרקוב. בקרב זה נפצע סוחור, אך למרות הפציעה המשיך לפקד על מחלקתו. על תפקודו בקרב סוקולובו הוא עוטר ב"צלב המלחמה הצ'כוסלובקי" ובעיטור הדגל האדום הסובייטי.
ביולי 1943 הוא הועלה לדרגת סגן ומונה למפקד פלוגה בגדוד הראשון של החטיבה הצ'כוסלובקית ה-1.
בנובמבר 1943, בעת הקרב על העיר קייב, הייתה פלוגתו של סוחור בין היחידות הראשונות שצלחו את הנהר דנייפר, ופרצו את קווי ההגנה הגרמנים בגדה המערבית של הנהר. חייליו של סוחור, רכובים על טנקים, הצליחו להסתנן אל העורף הגרמני, ולתקוף באופן מפתיע את הכוח הגרמני, אשר מנע את התקדמות ההתקפה של הכוחות הסובייטיים באותו האזור. על אומץ ליבו וכושר מנהיגותו בקרב זה העניק הפיקוד הסובייטי לאנטונין סוחור את התואר "גיבור ברית המועצות".
לאחר שחרור קייב הוא השתתף בקרבות לשחרור החלק המערבי של אוקראינה. באפריל 1944 הועלה לדרגת סרן ומונה למפקד גדוד חי"ר ממוכן.
בספטמבר 1944, בעת הקרב על מעבר דוקלה בהרי הקרפטים סוחור נפצע קשה בעת שהוביל באופן אישי את חייליו להתקפה על עמדה גרמנית מבוצרת.
בתום תקופת החלמה של כמה חודשים הוא חזר לשירות, אך כבר לא לקח חלק פעיל בלחימה, אלא שירת בתפקידי מטה בעורף.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה המשיך סוחור לשרת בצבא. בשנים 1945-1947 למד במכללה לפיקוד בפראג, כשסיים את לימודיו – קיבל תפקיד במטה הכללי.
בשנת 1948 הוא מונה למפקד מחנה אימונים עבור הבריגדה הצ'כית בעיירה ולקה שטרלנה, אשר הוקם על ידי קצינים יהודים ששירתו בצבא הצ'כוסלובקי בתמיכת ממשלת צ'כוסלובקיה והממשלה הזמנית בישראל. הוא אף ביקר בישראל ונפגש עם אנשי הצבא והממשל בארץ לצורך תיאום הפעילות בצ'כוסלובקיה. כעבור כמה חודשים התקררו היחסים בין ישראל לבין הצ'כוסלובקיה הקומוניסטית והמחנה פורק. סוחור חזר לתפקידו הקודם במטה הכללי.
בספטמבר 1949 הוא מונה למפקד בית הספר לקציני חי"ר בעיר מילוביצה (Milovicích). ביולי 1950 הועלה לדרגת קולונל.
בלילה בין 15 ל 16 ביולי 1950, במהלך תרגיל צבאי, המכונית בה נסע התנגשה עם משאית, וכתוצאה מכך הוא נפצע אנושות. כעבור כמה שעות מת מפצעיו. לאחר מותו הועלה לדרגת גנרל-מיור.
עיטורים והנצחה

במהלך שירותו עוטר אנטונין סוחור ב-12 עיטורים שונים של מדינות שונות: שישה צ'כוסלובקיים, שניים סובייטיים, שניים רומניים, פולני אחד ויוגוסלבי אחד.
על שמו קרויים רחובות בערים ועיירות רבות בצ'כיה ובסלובקיה. כמו כן נקראו רחובות על שמו בעיר חרקוב באוקראינה ובעיר בוזולוק במחוז אורנבורג שברוסיה.
לקריאה נוספת

יעקב מרקוביצקי, גחלת לוחמת: גיוס חוץ לארץ במלחמת העצמאות, רמת אפעל: המרכז לתולדות כוח המגן ה"הגנה" על-שם ישראל גלילי, 1995.
הערות שוליים

↑  קצין צ'כי שאימן מתנדבים לצה"ל נספה בתאונת דרכים בפראג, הַבֹּקֶר, 21 בספטמבר 1950
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1021410373  ISNI: 0000 0000 8592 3998  NKC: jn20000728643  VIAF: 3913191   WorldCat (עם VIAF): 3913191
15 הדקות של אסף אמדורסקי

15 הדקות של אסף אמדורסקי הוא אלבום אוסף כפול של הזמר והמפיק אסף אמדורסקי.
האלבום יצא בשנת 2003, והוא מאגד שירים משלושת אלבומי הסולו הראשונים של אמדורסקי, בנוסף לשירים כשהיה שותף בלהקת תערובת אסקוט, וחומרים שלא פורסמו עד אותה עת: השיר "אהבה חדשה" בגרסה חדשה בהופעה והשיר "עכשיו אני בא" שהוקלט לאלבום מנועים שקטים אך לבסוף לא נכלל באלבום והופיע באלבומה של שרון רוטר הנושא את שמה. בנוסף, האוסף כולל את השיר "זה מכבר" (מילים לאה גולדברג, לחן מתי כספי) שבוצע על ידי אמדורסקי לפרויקט עבודה עברית.
שם האלבום מתייחס לשיר "15 דקות" מתוך האלבום מנועים שקטים, וגם לביטוי "15 דקות של תהילה".
רשימת השירים > דיסק 1

"החדר האינטימי שלי" (מתוך תערובת אסקוט)
"ואולי תבוא איזו נחמה" (מתוך תערובת אסקוט)
"ראיתם ת'ילדה שלי" (מתוך תערובת אסקוט)
"העיר הגדולה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"יקירתי" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"ליד עצמך" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"משהו שאני לא יכול" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"העיר לאט" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"אהבה חדשה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"רבים הימים" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"חרש, ביבבה" (מתוך אסף אמדורסקי הראשון)
"זה מכבר" (מתוך עבודה עברית)
רשימת השירים > דיסק 2

"השמיים הכחולים" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"הוא האמין לה" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"שיעברו הימים" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"אל תדאגי" (מתוך אסף אמדורסקי השני)
"15 דקות" (מתוך מנועים שקטים)
"כוכב" (מתוך מנועים שקטים)
"חלום כהה" (מתוך מנועים שקטים)
"רוך וקושי" (מתוך מנועים שקטים)
"במערבולת" (מתוך מנועים שקטים)
"התקפת לב" (מתוך מנועים שקטים)
"שיטפון נקי" (מתוך מנועים שקטים)
"מעיין live"‏ (מתוך Live)
"עכשיו אני בא"
"אהבה חדשה (גרסה חדשה)"
שפרעם

מראה העיר בתחילת המאה ה-20
שפרעם – צילום משכונת דהר אלכניס
הכיכר בשפרעם המשמשת כאנדרטה לזכרם של ארבעת הנרצחים בפיגוע באוגוסט 2005
שְׁפַרְעָם (בערבית: شفاعمرو, בתעתיק מדויק: שפאעמרו, הגייה: שַׁפַעַ֫מְר, הגייה מקומית: שְׁפַעַ֫מֶר) היא עיר ערבית במחוז הצפון בישראל. שפרעם היא עיר עם רוב ערבי-מוסלמי (61.3%), לצדם של מיעוטים משמעותיים של ערבים-נוצרים (24.5%) ושל דרוזים (13.7%).
לאורך ההיסטוריה הייתה העיר ידועה כבעלת רוב ערבי נוצרי עד שנות ה-70 של המאה ה-20, בהן הם איבדו את הרוב לטובת המוסלמים.
העיר משתרעת על שבע גבעות, שטח השיפוט שלה הוא כ-20,000 דונם, והיא מרוחקת 13 ק"מ מהים ו-20 ק"מ מהערים חיפה, עכו ונצרת. המבנה והמיקום הגאוגרפי של שפרעם כנקודת המפגש בין הרי הגליל לבין העמקים הפכו אותה לאורך תולדותיה לעיר המרכזית באזור, במיוחד בתקופתו של עות'מאן בנו של דאהר אל עומר.
אטימולוגיה

"שפרעם" מוזכרת לראשונה בתוספתא מסכת מקואות, ולאחריה בתלמוד בכמה מקומות, במסכת עבודה זרה מוזכרת מימי מרד בר כוכבא כעיר הסמוכה לאושא, ובמסכת ראש השנה מוזכרת שפרעם כמקום גלותה של הסנהדרין מאושא הסמוכה לה (בערך בשנת 150 לספירה). יש הנוטים לראות בשמה צירוף של המילים העבריות שפר (שופר) עם. למרות זאת אגדה מקומית ראתה בשם "שפרעם" את צירוף המילים "שפא עמר" כלומר הבראת עמר. כרמז לאגדה על המנהיג המוסלמי עמר בן אל-עאץ (נולד בשנת 580) ששתה ממי המעין בעיר והבריא מחוליו, ואולי עקב כך – שונה שמה בדיבור המקומי לשפא עמר. לפי אדוארד הנרי פלמר משמעות השם הערבי הוא "הקצה" או "הפיסה של עמר" והוא למעשה נגזר מהשם העברי של המקום, שפרעם.
דמוגרפיה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים בשפרעם 43,715 תושבים, מתוכם 43,640 תושבי ישראל (מקום 53 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎+0.7% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 79.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 8,114 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן נתוני התפתחות האוכלוסייה בעיר:
אוכלוסיית העיר מעורבת – 62% מתושביה הם מוסלמים, 14% הם דרוזים, והנוצרים מונים 24% מכלל התושבים; אומנם האחרונים כבר אינם מהווים רוב דמוגרפי בעיר, ובכל זאת, עם אוכלוסייה של כ-10,400 איש, זהו הריכוז הרביעי בגודלו של הנוצרים במדינת ישראל (לאחר נצרת, חיפה וירושלים).
לאחר הקמת מדינת ישראל, השבט הבדואי ערב אל סמניה שהתגורר בקרבת קריית טבעון עבר להתגורר בשפרעם.
לעיר מעט מאוד מקורות תעסוקה עצמאיים ורוב המפרנסים יוצאים לעבוד בחיפה ובקריות.
אתרים בעלי עניין > הקברים הביזנטיים

במרכז העיר שוכנים קברים נוצריים עתיקים מהתקופה הביזנטית (המאה ה-5 וה-6). בכניסה אל הקברים מופיעים גילופים ופסלי אריות, ואזכורים שונים של ישו ביוונית.
אתרים בעלי עניין > המצודה

בחלק העתיק של העיר נמצאת מצודת הסראייה הגדולה. מצודה זו נבנתה בשנת 1760 על ידי דאהר אל עומר, שהיה מושל האזור, במטרה לאבטח את הכניסה לגליל. את המצודה הוא בנה על החורבות של מצודה צלבנית קדומה יותר. התוכנית הראשונית של המצודה הייתה להקים מבנה שיאפשר קו ראייה אל מצודת אחיו של אל עומאר בצפת, אך הבנייה נפסקה בקומה השלישית, כנראה בגלל המחסור במשאבים ובשל חוסר הביטחון בגליל בזמנו. בקומה הראשונה שכנו אורוות והקומה השנייה שימשה למגורים. מצודה זו נחשבת לאתר הזידאני הגדול ביותר בגליל.
לאחר הקמת המדינה, שימשה המצודה במשך מספר שנים כתחנת המשטרה, ולאחר שנבנתה תחנה חדשה בשכונת "אל-פוואר", הייתה המצודה למרכז קהילתי.
אתרים בעלי עניין > המסגד הישן

נבנה בתקופת שלטונו של דאהר אל עומר בשלהי המאה ה-18 בסמוך למצודה. המסגד שימש בעיקר את משפחתו, פמלייתו וחייליו של השליט. מאז עבר המסגד עבודות פיתוח והרחבה בתקופות שונות בהתאם לגידול האוכלוסייה המוסלמית ביישוב.
אתרים בעלי עניין > המגדל

למרות שמו של מבנה זה בפי התושבים (שעל שמו קרויה השכונה מסביבו, שכונת "אל-בורג'"), זהו מבצר צלבני עתיק, ששופץ בתקופת עות'מאן, בנו של דאהר אל עומר, וכיום נמצאים ממנו אך שרידים מעטים.
אתרים בעלי עניין > כנסיות

בשפרעם יש קהילה נוצרית המפעילה חמש כנסיות ומנזר אחד:
כנסיית פטרוס ופאולוס הקדושים – כנסייה יוונית קתולית היא הכנסייה הגדולה בעיר והיא שוכנת ליד המצודה ובית הכנסת. היא נבנתה על ידי תושבי שפרעם בתקופת הבישוף אלחג׳אר בשנת 1904. הכנסייה נבנתה על יסודותיה של כנסייה קטנה משנת 1723 על ידי הכומר תומאס דיאס. לא ידוע על כנסייה אחרת מלפני תאריך זה. לכנסייה מגדל פעמונים וכיפה סגלגלה.
מנזר וכנסיית אחיות נצרת – במרכז העיר שוכן מנזר הנזירות מנצרת, אשר נבנה על שרידיה של כנסייה קדומה מהמאה ה-4 שהוקדשה ליעקב הקדוש. כנסייה זו מוזכרת ברישומיהם של היסטוריונים נוצרים. במקום שבו עמדה הכנסייה ניצבת כיום כנסיית המנזר ובה נראים חלק מעמודי השיש שנשאו את תקרת הכנסייה הקדומה.
הכנסייה הפרוטסטנטית
הכנסייה הלטינית
כנסיית קונסטנטין והלנה – כנסייה אורתודוקסית.
אתרים בעלי עניין > בית הכנסת העתיק

בחלק העתיק של העיר שוכן בית כנסת "מחנה שכינה" שחודש לפני כ-250 שנים, על ידי ר' חיים אבולעפיה (השני) בתקופת שלטונו של דאהר אל עומר שהעניק ליהודים רשות להקימו. הסנהדרין ישבה בשפרעם בתקופת הקיסר מרקוס אורליוס וסוברים כי בית הכנסת העתיק נבנה במיקומו של בית כנסת קדום. בית הכנסת שבו אולם בודד חדל לתפקד בשנות ה-20 כאשר אחרוני יהודי העיר עזבו אותה והפקידו את מפתחותיו בידיה של משפחה מוסלמית משפחת ג'אעפרי המקומית המתגוררת לידו. המבנה חודש בשנת 1988. במהלך אירועי אוקטובר 2000, הושחת בית הכנסת וכן נקרעו ונשרפו ספרי תורה.
אתרים בעלי עניין > בית משפחת נח'ול

שוכן בעיר העתיקה ושייך למשפחת נח'ול. נבנה במאה ה-19 ומוכר גם כ"הקונסוליה הצרפתית". מנסור נח'ול, ראש המשפחה בסוף השלטון העות'מאני, שימש מעין קונסול לצרפת, ולכן הבית וכל מי שנכנס בשערו היה תחת החסות הצרפתית.
אתרים בעלי עניין > בית משפחת אבו רחמה

נבנה בסוף המאה ה-19 על ידי משפחת אבו רחמה ובעזרת הכנסייה האנגליקנית. הוא שימש למגורי הנשים האנגליות שנשלחו על ידי הכנסייה, ונקראו בשפה המקומית "אלסתאת". במרוצת השנים שימש המבנה כסניף קופת חולים כללית, הסתדרות העובדים, הוסטל וכיום הוא משמש כגן ילדים.
אתרים בעלי עניין > אלח'לוה

(בערבית الخلوة) מקום תפילה לעדה הדרוזית. מהמקומות העתיקים בשפרעם והוא קיים מלפני כ-500 שנה. היה המקום היחידי לתפילה לעדה הדרוזית בשפרעם, וכן ל-16 כפרים דרוזים בקרבת היישוב, אשר עברו לפני מאות שנים להתגורר בשפרעם. פירוש השם הוא ההתבודדות (של המתפללים עם אלוהים).
ראשי היישוב

1910–1932: דאוד סולימאן תלחמי
1933–1969: ג'בור יוסף ג'בור
1969–1998: אברהים נימר חוסין
1998–2008: עורסאן יאסין
2008–2013: נאהד ח'אזם
2013–2018: אמין ענבתאוי
2018–2024: עורסאן יאסין
משנת 2024: נאהד ח'אזם
לקריאה נוספת

אליעזר רפאל מלאכי, "כפר עם – שפרעם", בתוך: אלחנן ריינר וחגי בן-שמאי (עורכים), מנגד תראה: אסופה ממאמרי א.ר. מלאכי בענייני ארץ-ישראל, יד יצחק בן צבי, ירושלים, תשס"א 2001. (הספר בקטלוג ULI)
מכתבו של משה פלנקינסזון בעיתון "הצבי", גיליון כו, כ"ז בניסן תרמ"ו (30 באפריל 1888)
רובר קאסאדסי

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1899 הרובע התשיעי של פריז, צרפת 
 פטירה:  19 בספטמבר 1972 (בגיל 73) הרובע הארבעה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Robert Marcel Casadesus 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 זרם:  מוזיקה קלאסית 
 סוגה:  סימפוניה, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  גבי קאסאדסי (1921–?) 
 צאצאים:  Guy Casadesus, ז'אן קאסאדסי, Thérèse Casadesus 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  קצין בלגיון הכבוד  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מפקד בלגיון הכבוד 
 פרופיל ב-IMDb
 
רובר קאסאדסי (בצרפתית: Robert Casadesus;מבטאים: קאזאדסי. ‏ 7 באפריל 1899 – 19 בספטמבר 1972) היה פסנתרן ומלחין צרפתי ידוע שם, בן למשפחת מוזיקאים. דודיו, אנרי ומריוס קאסאדסי היו אף הם נגנים מפורסמים, שעסקו בעיקר בביצוע אותנטי בכלים תקופתיים.
קורות חיים

רובר קאסאדסי נולד בפריז ולמד שם בקונסרבטואר של פריז אצל לואי דיאמר וזכה בפרס ראשון בשנת 1913 ובפרס דיאמר בשנת 1920.
החל בשנת 1922 עבד קאסאדסי עם המלחין מוריס ראוול על מיזם של התאמת רבות מיצירותיו לפסנתר. קאסאדסי וראוול היו שותפים גם לבימת הקונצרטים בצרפת, ספרד ואנגליה.
קאסאדסי הרבה במסעות קונצרטים כפסנתרן סולן. לעיתים קרובות ניגן עם הפסנתרנית גבי ל'אוטה-קאסאדסי, שנשא לאישה בשנת 1921.
משנת 1935 לימד קאסאדסי בקונסרבטוריון האמריקאי בפונטנבלו. הוא ומשפחתו עברו את שנות מלחמת העולם השנייה בארצות הברית, שם קבעו את משכנם בפרינסטון, ניו ג'רזי. הוא לימד קבוצה ראויה לציון של פסנתרנים לעתיד מכל רחבי אירופה וארצות הברית, ביניהם קלוד הלפר ומוניק האס.
סגנון נגינתו היה קלאסי ומאופק, בגישה מעודנת מאוד למלודיה ולקו המוזיקלי. הוא מצטיין במיוחד כפרשן של מוצרט. בין שאר הקלטותיו יצירות משל ראוול ובטהובן, סונאטות לכינור עם הכנר זינו פרנצסקאטי. סונאטת קרויצר הוסרטה והופצה ב-DVD.
אשתו של קאסאדסי, גבי, ובנם ז'אן הצטרפו אליו בנגינת קונצ'רטי של מוצרט לשניים ושלושה פסנתרים. הם הקליטו את היצירות האלה עם תזמורת קולומביה ותזמורת קליבלנד בניצוח גיאורג סל ועם תזמורת פילדלפיה בניצוח יוג'ין אורמנדי וההקלטות יצאו ב"סוני קלאסיקל".
ויסבאדן

ויסבאדן (גרמנית: ‏Wiesbadenקובץ:Wiesbaden.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בדרום מערב גרמניה, המשמשת כבירת מדינת הסן. העיר ממוקמת על גדתו הימנית של נהר הריין. מצידו השני של הנהר, ממול לעיר, נמצאת העיר מיינץ. העיר קרובה גם לעיר פרנקפורט. בוויסבאדן התגוררו נכון לשנת 2014 כ-273,871 תושבים, ועוד כ-14,000 תושבים מארצות הברית (שרובם מתגוררים בה מטעמים צבאיים). העיר היא חלק מהאזור המטרופוליטני של הריין, שבו נמצאות יחד איתה גם מיינץ ופרנקפורט, ובו מתגוררים כ-5.8 מיליון תושבים. העיר ידועה במעיינות החמים שבה, באתרי הנופש ובמרכזי תרבות ופסטיבלים.
עיר זו ידועה גם כמקום קבורתו של הברון האדום, אחד מגדולי הטייסים במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

העיר הוזכרה לראשונה בשנת 830. בשנת 1232 היא הוכרזה עיר קיסרית חופשית. בשנת 1270 היא חזרה לשליטת בית נסאו אך נהרסה בשנת 1283. בעקבות השתתפות תושבי העיר במלחמת האיכרים הגרמנית, העיר איבדה את זכויותיה לתקופה של 40 שנים. בשנת 1815 האזור סופח לקונפדרציה הגרמנית ובירת נסיכות נסאו עברה לעיר. במהלך מלחמת אוסטריה–פרוסיה נסיכות תמכה באוסטריה ולאחר תבוסתה סופחה לפרוסיה. אדולף, הדוכס הגדול של לוקסמבורג שאיבד את הנסיכות התמנה בשנת 1890 לדוכס לוקסמבורג. במהלך המאה ה-19 העיר התפתחה לאזור ספא.
הבניין הישן ביותר בעיר הוא בית העירייה הישן שנבנה בשנת 1610. בית העירייה החדש של ויסבאדן נבנה בסוף המאה ה-19.