stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמעון אבידן

| --- | --- |
שמעון אבידן כמפקד חטיבת גבעתי, תמונה מאוצר תמונות הפלמ"ח, בערך 1948
שמעון אבידן כמפקד חטיבת גבעתי, תמונה מאוצר תמונות הפלמ"ח, בערך 1948
 לידה:  7 בפברואר 1911 גרמניה האימפריה הגרמנית
 פטירה:  11 בספטמבר 1994 (בגיל 83) מחוז המרכז, ישראל 
 תאריך עלייה:  1934
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  גבעתי (שם מחתרתי)
 השתייכות:   ההגנה   פלמ"ח   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1941–1949 (כ־8 שנים)
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד המחלקה הגרמנית, ראש קבוצת הנוקמים, מפקד מבצע נחשון, מפקד חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות
 
שמעון אבידן (משמאל) מפקד חטיבת גבעתי וסגנו מאיר (מאירק'ה) דוידזון במלחמת העצמאות
שמעון אבידן (7 בפברואר 1911 - 11 בספטמבר 1994) היה איש צבא ישראלי, מפקד חטיבת גבעתי במלחמת העצמאות.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

שמעון אבידן נולד בגרמניה בשנת 1911 כזיגברט קוך, בן למשפחת סוחרים. בצעירותו הצטרף למפלגה הקומוניסטית שהחדירה אותו כסוכן סמוי לתוך המפלגה הנאצית. לאחר עליית הנאצים לשלטון נפלו מסמכי המפלגה הקומוניסטית לידי הנאצים והמפלגה הקומוניסטית המליצה שיעזוב את גרמניה. שמעון ברח לצרפת, הצטרף עם אחיו לתנועת השומר הצעיר, ועלה לארץ ישראל בחודש יוני 1934 בגיל 23. הוא הצטרף לקיבוץ איילת השחר, בו היה שומר שדות. היה סרג'נט (סמל) נוטרים ומפקד במשמר הנע. לאחר מכן היה מפקד פלוגות השדה בגליל העליון ומפקד ולוחם בפלגות הלילה המיוחדות שהקים קפטן אורד צ'ארלס וינגייט. בשנת 1939 עבר לקיבוץ עין השופט שבו גר עד מותו.
ביוגרפיה > מפקד המחלקה הגרמנית

בימי מלחמת העולם השנייה, בשנת 1941, היה אבידן מראשוני המתגייסים לפלמ"ח והפך לידידו של מפקד הפלמ"ח יצחק שדה. בתקופת מאתיים ימי החרדה, מאביב 1942 ועד לניצחון הצבא הבריטי בקרב אל עלמיין, הקים לפי הוראתו של יצחק שדה את המחלקה הגרמנית של הפלמ"ח שנועדה לבצע פעולות גרילה מעבר לקווי האויב הגרמני אם ארץ ישראל תכבש על ידי הצבא הגרמני. המחלקה הוקמה בחודש מאי 1942, בתקופה ששרר ביישוב חשש כי קורפוס אפריקה של ארווין רומל, שהתקדם בצפון אפריקה לעבר מצרים, יחצה את תעלת סואץ ויכבוש את ארץ ישראל. המחלקה הוקמה בתיאום עם הפיקוד הצבאי הבריטי. שמעון אבידן, כיליד גרמניה השולט היטב בשפה הגרמנית ובאורח החיים בגרמניה, שהקים את המחלקה, היה למפקדה כשיהודה בן חורין (בריגר) היה סגנו. אנשי המחלקה התאמנו בהפעלת כלי נשק, בטקטיקות קרב, בסיירוּת, בקרב מגע ובשימוש במכשירי קשר.
עם ניצחון הבריטים בקרב אל עלמיין השני ב־3 בנובמבר 1942, חלפה סכנת כיבוש ארץ ישראל והסתיים היעוד המקורי של המחלקה לפעולות גרילה בארץ ישראל. המחלקה המשיכה להתקיים לאחר מכן כאשר מעת לעת פשטו בה שמועות על פעולות העומדות להתבצע על ידה בחזיתות השונות, אך אלו לא נתממשו.
כאשר התברר סופית כי אין הצבא הבריטי מעוניין בעזרתה של המחלקה באחת החזיתות, פורקה המחלקה ואנשיה פוזרו כלוחמים רגילים ביחידות הפלמ"ח השונות. על שמעון אבידן הוטל להקים את פלוגה ז' של הפלמ"ח, שהורכבה מאנשי המחלקה הגרמנית, המחלקה הבלקנית (מחלקה שאומנה ללחום מעבר לקווי האויב במדינות הבלקן) המחלקה הערבית (במונחי היום, מחלקת המסתערבים) ומחלקת הטיס. אבידן היה למפקד הפלוגה ואחד ממפקדי המחלקות בה היה יצחק רבין.
ביוגרפיה > פעילותו בשנים 1944–1945

לקראת תום מלחמת העולם השנייה, יצא אבידן לאירופה בשליחות המוסד לעלייה ב' והיה לאחד ממארגני ההעפלה. בהיותו באירופה עמד בראש קבוצת הנוקמים, שפעלה תחת מעטה סודיות שלא הוסר ברובו אף במשך שנים רבות לאחר מכן, ועסקה בחיסולם של פושעי מלחמה נאצים. בשובו לארץ נתמנה כמפקד הגדוד הרביעי של הפלמ"ח.
בסוף שנת 1944 צורף למטה הסזון שבראשו עמד יגאל אלון. לפני תחילת פעולות הסזון נערכו דיונים שבהם התבטאה ההתלבטות המצפונית הכרוכה בדילמה שבין הטלת מרות הנהגת היישוב על ארגוני המחתרת האצ"ל והלח"י שלא סרו למרותה, לבין הצורך להסגיר יהודים לידי הבריטים. יגאל אלון היה בין המתנגדים להסגרה, אך מפקד הפלמ"ח יצחק שדה הטיל את כל כובד משקלו בעד ביצוע הסזון. דעתו של אבידן הייתה שעדיף לפעול נגד ארגוני המחתרת באופן עצמאי ללא שיתוף פעולה עם הבריטים, אך אם הברירה היא בין שיתוף פעולה עם הבריטים לבין אי עשייה כלל, אזי יש לשתף פעולה עם הבריטים.
מספר שבועות לפני תום מלחמת העולם השנייה השתחרר אבידן מן הפלמ"ח וחזר לקיבוץ עין השופט, כעובד בפלחה.
ביוגרפיה > מפקד חטיבת גבעתי

חטיבת גבעתי הייתה אחת משש החטיבות שהוקמו על יד "ההגנה" לקראת הכרזת העצמאות, על מנת לקדם את הפלישה הצפויה של מדינות ערב. החטיבה הוקמה על בסיס יחידות חי"ש שלחמו במרחב תל אביב והדרום, כוחות מח"ל וגדוד אצ"ל. מיד לאחר עצרת האו"ם בכ"ט בנובמבר 1947, כאשר הותקף היישוב היהודי, הטיל המטה הארצי של "ההגנה" את משימת הקמתה של החטיבה על שמעון אבידן - שהיה אז מפקד ותיק בהגנה ובפלמ"ח. השם "גבעתי" היה שמו המחתרתי של שמעון אבידן בתקופה שקדמה לקום המדינה.
במלחמת העצמאות הגנה החטיבה על מרחב תל אביב ונטלה חלק בליווי שיירות לירושלים ובמבצעים להבקעת הדרך לירושלים דוגמת מבצע נחשון (ר' להלן).
ביוגרפיה > מפקד חטיבת גבעתי > מפקד מבצע נחשון

מבצע נחשון, שהחל בליל 5–6 באפריל 1948 והסתיים ב-15 באפריל, היה גדול המבצעים של "ההגנה" בשלב שלפני הכרזת המדינה, השלב בו נערכה המלחמה נגד כוחות בלתי סדירים של ערביי ארץ ישראל ונגד כוחות צבא ההצלה שחשו לעזרתם. זאת בטרם הצטרפו למלחמה הצבאות הסדירים של מדינות ערב. מטרת המבצע הייתה הסרת המצור מעל ירושלים ויצירת ציר מאובטח להעברת שיירות אספקה ותגבורת לירושלים. דוד בן-גוריון ראה את ירושלים כמרכז הכובד של המערכה כולה והורה לרכז כוח גדול של כ־1,500 לוחמים למבצע זה. אבידן מונה למפקד המבצע, כבעל ניסיון צבאי שרכש במסגרת המחלקה הגרמנית והפלמ"ח ובשל אישיותו וכושר מנהיגותו. הדרך לירושלים נפרצה ושיירות אספקה גדולות שהובילו מזון ודלק הגיעו לירושלים. אף שלאחר תום המבצע הדרך לירושלים נחסמה שנית, נחשב המבצע כניצחון הגדול של היישוב בהתמודדות עם ערביי ארץ ישראל שנמשכה מאז כ"ט בנובמבר 1947 ועד להכרזת המדינה.
ביוגרפיה > מפקד חטיבת גבעתי > הלחימה כנגד המצרים

עם פלישת צבאות ערב למדינה שזה אך נולדה, מיד לאחר הכרזת העצמאות ב-14 במאי 1948, הוטל על חטיבת גבעתי בפיקודו של שמעון אבידן להילחם בחזית הקריטית ביותר, מול הצבא המצרי. במבצע פלשת לחמה חטיבת גבעתי ביחד עם חטיבת הנגב, בימים 1 ביוני - 3 ביוני 1948, לבלימת הצבא המצרי בציר החוף. ב־29 במאי 1948, שבועיים לאחר פלישת צבאות ערב, החל חיל המשלוח המצרי לנוע ממג'דל צפונה. בטור היו יותר מ-500 (1300 כלי רכב על פי יומנה של מחלקת התגבורת מגדוד 53 שישבה בניצנים ודיווחה למטה הגדוד בבאר טוביה): כלי רכב - מכוניות משא, זחלים, טנקים בינוניים ותותחים מכל הסוגים עברו ב"מצעד" על הכביש הראשי ממערב לניצנים ופניהם לעבר העיירה איסדוד (אשדוד).
הטור הגיע לאיסדוד וחלקו נכנס לעיירה וחלק אחר המשיך צפונה כ־3 ק"מ ונעצר ליד הגשר המפוצץ על נחל לכיש (גשר עד הלום). גשר זה פוצץ על ידי חבלני גבעתי ב-12 במאי 1948 במסגרת מבצע ברק. המרחק לתל אביב היה 32 ק"מ בלבד ושום כוח צבאי רציני לא ניצב בין המצרים לתל אביב. גשר זה מהווה הנקודה הצפונית ביותר אליה חדרו המצרים בגזרה זו ומכאן שמו.
ערב ההפוגה השנייה כבשו לוחמי החטיבה את משלט עיבדיס והגנו עליו מהתקפות האויב. לאחר מכן כבשו את גבעה 105 ומנעו את ניתוקה של נגבה, שעמדה בגבורה מול התקפות כבדות מהאוויר ומהיבשה. פעולה זו נעשתה על ידי יחידת הג'יפים של החטיבה אשר לה הוענק השם "שועלי שמשון".
ב-13 בספטמבר 1948 נערך ברחובות המסדר החגיגי של חטיבת גבעתי, ובו השתתפו אלפי חיילים על נשקם וכלי רכבם. על כתף שמאל של כל חייל התנוסס, לראשונה, תג היחידה של גבעתי - חרב ומשני צדיה עלי צבר.
במסגרת מבצע יואב כבשה חטיבת 'גבעתי', בפיקודו של שמעון אבידן, את 'משלטי הצומת' (כביש 35 וכביש 232 בימינו) ואת משלטי חוליקאת, ובכך פתחה את הדרך לנגב, וכן כיתרה כוח מצרי גדול בכיס פלוג'ה.
ביוגרפיה > מתום מלחמת העצמאות ועד מותו

לאחר תום המלחמה נתמנה אבידן לראש מחלקת המבצעים במטכ"ל. בשנת 1949 פרש מצה"ל, לאחר מחלוקת עם שר הביטחון דוד בן-גוריון וחזר לקיבוצו. דרגתו של אבידן בפרישתו הייתה דרגת סגן-אלוף, שהייתה באותה עת, בטרם הונהגה בשנת 1950 דרגת אלוף-משנה, דרגה בכירה, אחת מתחת לדרגת אלוף. שמו של אבידן נקשר לתמיד עם שמה של חטיבת גבעתי שלחמה בקרבות מרים במלחמת העצמאות ובלמה את הפלישה המצרית לכיוון תל אביב.
בשנים שלאחר המלחמה היה אבידן רכז הביטחון של הקיבוץ הארצי והמומחה לענייני ביטחון של מפ"ם שהייתה באותו זמן אחת המפלגות המובילות במדינה. בציבור הרחב נחשב אבידן לאיש מצפון ובעל סמכות מוסרית עליונה. אבידן היה פעיל במוסדות "הקיבוץ הארצי" ולימים היה מזכיר התנועה.
בשנת 1969, בעת מלחמת ההתשה, נשבה בנו דן בשבי המצרי. ג'יפ שנסע בו ליד תעלת סואץ, בהיותו סגן מפקד מוצב ששירת בגזרת התעלה, כקצין מילואים מתנדב, עלה על מוקש והוא נשבה כששתי רגליו מרוסקות ושב מן השבי רק בתום מלחמת יום הכיפורים.
בשנת 1976 נתמנה אבידן על ידי שר הביטחון, שמעון פרס לתפקיד מבקר מערכת הביטחון. אבידן מילא תפקיד זה עד למהפך הפוליטי של שנת 1977, כאשר מפלגת הליכוד, בראשות של מנחם בגין, עלתה לשלטון. מאז לא מילא יותר אבידן כל תפקיד רשמי.
שמעון אבידן עבד שנים רבות בענף הפלחה בקיבוצו, עין השופט, ובמפעל של הקיבוץ. היה ארכאולוג חובב והקים מוזיאון בקיבוץ. אחיו היה ולטר קוך שעיברת את שמו לאורי כוכבא, והיה אמן וצייר, איש קיבוץ נען.
שמעון אבידן נפטר בשנת 1994. בן 83 שנים היה במותו. והובא למנוחות בקיבוצו עין השופט.
לאחר מותו, נקראו על שמו רחובות בתל אביב, ראשון לציון, חולון ובבאר שבע.
לקריאה נוספת

שאול דגן ואליהו יקיר, שמעון אבידן גבעתי, הוצאת יד יערי, 1995.
אורי אבנרי, בשדות פלשת - 1948, הוצאת טברסקי, 1949.
רס"ן אברהם אילון, חטיבת "גבעתי" במלחמת הקוממיות, תל אביב: "מערכות", 1959.
אברהם אילון, חטיבת גבעתי מול הפולש המצרי, תל אביב: הוצאת מערכות, 1963
הערות שוליים

↑  מתוך הבלוג 'עד הלום'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298293505171  BnF: cb16978108z (data)  ISNI: 0000 0000 4610 3970  LCCN: no96045332  VIAF: 31591240   WorldCat (עם VIAF): 31591240 
אבידן עם יפה ירקוני, בתוכנית הרדיו אלה הם חייך, 1969
שריף ניג'ם

שריף ניג'ם (בערבית: شريف نجم; נולד ב-28 במרץ 1975) הוא ראש המועצה המקומית ג'ש (גוש חלב).
ביוגרפיה

נולד וגדל בכפר גוש חלב (כפר ג'ש) שבגליל. השני מבין שלושה אחים. אביו ג'ריס עבד כקבלן בנייה. למד בבית ספר יסודי גוש חלב ובתיכון "פה הזהב" בגוש חלב.
לאחר התיכון למד הנדסה ובניין באוניברסיטת בן-גוריון. והוא בעל תואר מהנדס. לאחר מכן הקים את חברת הבנייה ניג'ם ג'ריס בע"מ על שם אביו. בתחילה התמחה כקבלן מקוואות ולאחר מכן כקבלן בנייה רוויה.
ב-1998 רץ ברשימת "אלאופק" ונבחר למועצת גוש חלב עד לשנת 2003.
בשנים 2018–2024 שימש כחבר מועצת גוש חלב והיה חבר בוועדות השונות במועצה.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול גאנם חליחל, ויסאם דיב ועלם עלם וניצח עם 41.7% מהקולות. רשימתו של ניג'ם, "חרקה", קיבלה 2 מנדטים בבחירות אלו.
הוא נשוי לקרסטין עבוד ניג'ם רואת חשבון במקצועה ואב לשלושה. מתגורר בגוש חלב.
הערות שוליים

↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12164, התשפ"ד, 7 במרץ 2024, עמ' 4476
↑  לילה של מהפכים בגליל העליון ובגולן, באתר גליל עולה, ‏28 בפברואר 2024
המנון קזחסטן

| --- | --- |
תווי ההמנון
תווי ההמנון
 מדינה:  קזחסטן
 שפה:  קזחית, רוסית
 מילים:  נורסולטאן נזרבייב
 לחן:  ז'ומקן נז'ימדנוב
 תאריך מעמד רשמי:  2006
 ‏האזנהקובץ:Kazakhstan hymn 2006.ogg‏Ⓘ‏
"קזחסטן שלי" (קזחית Менің Қазақстаным; רוסית Мой Казахстан) הוא ההמנון הלאומי של קזחסטן, המדינה התשיעית בגודלה בשטחה בעולם, הממוקמת במרכז אסיה. ההמנון התקבל ביום 7 בינואר 2006 והחליף את המנונה הקודם של המדינה אשר נקרא בפשטות "המנון הרפובליקה של קזחסטן".
המילים נכתבו על ידי נורסולטן נזרבייב, נשיא קזחסטן, על בסיסן של מילים לשיר קיים משנת 1956 אשר נכתבו על ידי ז'ומקן נז'ימדנוב (Жұмекен Нәжімеденов). ההמנון הולחן על ידי שמשי קלדייקוב (Шәмші Қалдаяқов).
| עברית | קזחית (רשמית) | תעתיק לכתב לטיני (טורקית מותאמת) | רוסית (רשמית) |
| --- | --- | --- | --- |
|  שמש זהב במרום, זרע זהב בערבה, אגדת גבורה, הסתכל על ארצי! בעת קדומים תהילתינו נולדה, גאים וחזקים הם בני עמי הקזחים פזמון: ארצי, ארצי, בפריחתך אצמח גם אני, בשירך אנגן גם אני, ארצי! מולדתי - קזחסטן שלי! נפתחה דרך לצאצאי על ידי ארצי הגדולה, עמי מאוחד ועצמאית מולדתי. כחבר ותיק, מקדם פני עת חדשה. ארצנו שמחה, עמנו עולז. פזמון: ארצי, ארצי, בפריחתך אצמח גם אני, בשירך אנגן גם אני, ארצי! מולדתי - קזחסטן שלי! |  Алтын күн аспаны,   Алтын дән даласы,   Ерліктің дастаны -   Еліме қарашы!     Ежелден ер деген,   Даңқымыз шықты ғой,   Намысын бермеген,   Қазағым мықты ғой!     Менің елім, менің елім,   Гүлің болып егілемін,   Жырың болып төгілемін, елім!   Туған жерім менің — Қазақстаным!     Ұрпаққа жол ашқан,   Кең байтақ жерім бар.   Бірлігі жарасқан,   Тәуелсіз елім бар.     Қарсы алған уақытты,   Мәңгілік досындай.   Біздің ел бақытты,   Біздің ел осындай!     Менің елім, менің елім,   Гүлің болып егілемін,   Жырың болып төгілемін, елім!   Туған жерім менің — Қазақстаным!  |  Altın kün aspanı,   Altın dän dalası,  Yerliktiñ dastanı -   Yelime qaraşı!    Yejelden yer degen,   Dañqımız şıqtı ğoy,   Namısın bermegen,   Qazağım mıqtı ğoy!    Meniñ yelim, meniñ yelim,   Güliñ bolıp yegilemin,   Jırıñ bolıp tögilemin, yelim!  Twğan jerim meniñ — Qazaqstanım!    Urpaqqa jol aşqan,   Keñ baytaq jerim bar.   Birligi jarasqan,   Täwelsiz yelim bar.    Qarsı alğan waqıttı,   Mäñgilik dosınday.   Bizdiñ yel baqıttı,   Bizdiñ yel osınday!    Meniñ yelim, meniñ yelim,   Güliñ bolıp yegilemin,   Jırıñ bolıp tögilemin, yelim!  Twğan jerim meniñ — Qazaqstanım!   |  В небе золотое солнце,   В степи золотое зерно.   Сказание о мужестве  моя страна.  В седой древности   Родилась наша слава,   Горд и силен  мой казахский народ.    О, мой народ! О, моя страна!   Я твой цветок, взращенный тобой.   Я песня, звенящая на твоих устах,   Родина моя – мой Казахстан.   У меня простор неоглядный   И дорога, открытая в будущее.   У меня независимый,   Сплоченный, единый народ.   Как извечного друга   Встречает новое время   Наша счастливая страна,  наш народ.    О, мой народ! О, моя страна!   Я твой цветок, взращенный тобой.   Я песня, звенящая на твоих устах,   Родина моя – мой Казахстан.   |
ההמנון הקודם

המנונה הקודם של קזחסטן נקרא בפשטות "המנון הרפובליקה של קזחסטן" והתבסס על המנונה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של קזחסטן. ב-1992, שנה לאחר עצמאות קזחסטן שונו מילות ההמנון מהתקופה הסובייטית למילים מאת מוזפר אלימבייב, קדייר מירזלייב, טומנבי מונדגלייב וז'דיירה דריבייב, אך המנגינה המקורית מאת מוקן טולבייב ואחרים נותרה על כנה. בשנת 2006 הוחלף ההמנון בהמנונה החדש של קזחסטן - "קזחסטן שלי".
| עברית (מרוסית) | קזחית (רשמי) | רוסית (לא רשמי) |
| --- | --- | --- |
|  אנחנו עם נועז, בנים של כבוד, וכל מה שהקרבנו זיכה אותנו החופש. צצנו מתוך גורל מרושע, ואז הגיהנום, זכינו בניצחון של תהילה והצלחה. פזמון: המרא גבוה לשמיים, הו, נשר של חופש, זמן את ההרמוניה, הסכם והסכמה. עבור גיבורים, יכולת וכוח היא האומה, כמו שהאחדות היא החרב הלאומית העולה. בזמן כיבוד האימהות ומוקירים את הקצפת של הקצפת של אומתנו העולה. אנו מקבלים בברכה את כל החולים ומי שנתקע על ידי הרס... מולדתנו, הערבה, היא העריסה הקדושה של חברות והסכמה נתנה את המקלט והמחסה הלבבי. פזמון: המרא גבוה לשמיים, הו, נשר של חופש, זמן את ההרמוניה, הסכם והסכמה. עבור גיבורים, יכולת וכוח היא האומה, כמו שהאחדות היא החרב הלאומית העולה. התגברנו על הקשיים תנו לעבר לשרת לקח מר אבל האם ראינו את העתיד הקורן. הורשנו את המורשת המפוחדת שלנו תוך יישום שפת האם ובריבונות באומץ ומסורת כך ביוקר הוכרנו על ידי אבותינו ומנדת אמת לדורות הבאים. פזמון: תמריא גבוה לשמיים, הו, נשר של חופש, תזמן את ההרמוניה, הסכם והסכמה. עבור גיבורים, יכולת וכוח היא האומה, כמו שהאחדות היא החרב הלאומית העולה. |  Жаралған намыстан қаһарман халықпыз,  Азаттық жолында жалындап жаныппыз.  Тағдырдың тезінен, тозақтың өзінен  Аман-сау қалыппыз, аман-сау қалыппыз.  Еркіндік қыраны шарықта,  Елдікке шақырып тірлікте!  Алыптың қуаты — халықта,  Халықтың қуаты — бірлікте!  Ардақтап анасын, құрметтеп данасын,  Бауырға басқанбыз баршаның баласын.  Татулық, достықтың киелі бесігі -  Мейірбан Ұлы Отан, қазақтың даласы!  Еркіндік қыраны шарықта,  Елдікке шақырып тірлікте!  Алыптың қуаты — халықта,  Халықтың қуаты — бірлікте!  Талайды өткердік, өткенге салауат,  Келешек ғажайып, келешек ғаламат!  Ар-ождан, ана тілі, өнеге-салтымыз,  Ерлік те, елдік те ұрпаққа аманат!  Еркіндік қыраны шарықта,  Елдікке шақырып тірлікте!  Алыптың қуаты — халықта,  Халықтың қуаты — бірлікте!  |  Мы — народ доблестный, дети чести,  На пути к свободе жертвовали всем.  Из тисков-испытаний судьбы, из адских огней  Вышли победителями, мы уцелели…    Пари ввысь, орёл свободы,  Призывая к единению!  Сила-мощь героя — в народе,  Сила-мощь народа — в сплочённости!    Уважая матерей, чтя гениев народа,  В годину лихолетья мы распахнули свои объятия всем.  Казахская степь — любимая Родина.  Святая колыбель дружбы и солидарности.    Пари ввысь, орёл свободы,  Призывая к единению!  Сила-мощь героя — в народе,  Сила-мощь народа — в сплочённости!    Мы многое пережили. Пусть прошлое послужит уроком.  Верим мы в светлое, прекрасное будущее.  Все самое святое: честь, достоинство, родная речь,  Традиция, мужество и державность —  Мы передаём, как наказ, будущему поколению!    Пари ввысь, орёл свободы,  Призывая к единению!  Сила-мощь героя — в народе,  Сила-мощь народа — в сплочённости!  |
ראו גם

דגל קזחסטן
סמל קזחסטן
ההמנון הקודם
ברואה (מיתולוגיה)

במיתולוגיה היוונית, השם ברואה (יוונית עתיקה: Βερόη) עשוי להתייחס לישויות או לנשים הבאות:
ברואה, אחת מ-3,000 האוקיינידים, הבנות של הטיטאנים אוקיינוס וטתיס. היא נספרה בשיירת קירנה יחד עם אחותה קליאו.
ברואה, אחת מ-50 הנראידות, בנותיהן של נראוס ודוריס.
ברואה, שנקראה גם אמימונה, הייתה נימפה פיניקית ובתם של אפרודיטה ואדוניס. המשורר נונוס בלבל בינה לבין ברואה האוקיינידית.
ברואה, אחותה של סמלה, שאת צורתה לבשה הרה על מנת להשמיד את הנסיכה התבאנית. האלה אמרה לסמלה לבקש מזאוס לבוא אליה כשהוא מגיע להרה, כדי שתדע איזה תענוג זה להתעלס עם אל. לפי הצעתה סמלה הגישה בקשה זו לזאוס, ונפגעה מרעם.
ברואה, אשתו של דוריקלוס, הייתה גברת זקנה מבין הנשים הטרויאניות שהלכו בעקבות איניאס לגלות. בעת שלא הייתה נוכחת הופיעה האלה איריס, שלבשה את דמותה של ברואה, ושכנעה את שאר הנשים לשרוף את הספינות באיטליה.
הערות שוליים

↑  נונוס, דיוניסיאקה, 41.51
↑  ורגיליוס, גאורגיקה, 4.341
↑  היגינוס, פאבולות, הקדמה
↑  נונוס, דיוניסיאקה, 41.155
↑  היגינוס, פאבולות, 167
↑  ורגיליוס, אינאיס, 5.621
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יצחק מזרחי (כדורגלן)

יצחק (זכי) מזרחי (נולד ב-1942 בשכונת התקווה) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת החלוץ, ומזוהה בעיקר עם קבוצת בני יהודה תל אביב שם שיחק ואימן את רוב הקריירה הספורטיבית שלו. נחשב לאחד מהשחקנים הבולטים ביותר בבני יהודה לאורך השנים, ומחזיק בשיא שערים למפעל גביע המדינה במדי בני יהודה (23), ושיא שערים ישראלי למשחק אחד במדי הקבוצה עם 10 שערים שהבקיע במשחק אחד בלבד.
קריירה

מזרחי נולד בתחילת שנות ה-40 בשכונת התקווה שבתל אביב, שם גדל. אביו, עמנואל מזרחי, היה קבלן בניין (היה ידוע שמעודד את הקבוצה כשהוא אוחז בידו פעמון של מוכר נפט). בגיל 14 הצטרף לקבוצת הנוער של מועדון בני יהודה תל אביב, ושנתיים בלבד לאחר מכן, בגיל 15.5 כבר היה חלק מסגל הקבוצה הבוגרת, ובגיל 16 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת, בפעם הראשונה בבוגרים בעונת 1957/1958 בעוד הקבוצה בליגה השנייה בעונה זו (ליגה א') ומנסה להעפיל לליגה הבכירה (הליגה הלאומית). בעונה זו הופיע מזרחי 8 פעמים במדי הקבוצה וכבש שער אחד. בעונה שלאחר מכן 1958/1959, היה שותף לעלייתה ההיסטורית של הקבוצה לליגה הלאומית כמהמקום הראשון בליגת המשנה, כשהוא בן 17 בלבד.
בליגה הלאומית הפך מזרחי לשחקן הרכב בקבוצה, והיה נודע בזריזות שלו ובבעיטות העוצמתיות יחסית שהפיק, אף על פי שהיה נמוך וקטן פיזית יחסית. ב-1961 הוזמן על ידי גיולה מאנדי לסגל נבחרת ישראל אך לא הספיק להופיע במדיה.
בעונת 1963/1964 במסגרת הסיבוב השני בגביע המדינה, הביסה בני יהודה את קבוצת קריית מלאכי מהליגות הנמוכות בתוצאה גבוהה של 18:0, כאשר מזרחי כובש 10 שערים במשחק אחד, שיא ישראלי למשחק רשמי בו הוא מחזיק עד היום. בעונת 1964/1965 זכה בתואר מלך השערים בליגה העליונה (ביחד עם ישראל אשכנזי ממכבי יפו) כשכבש 18 שערים בעונה והיה הראשון מקבוצת בני יהודה שזוכה בתואר זה.
במהלך עונת 1966/1968 בעקבות סכסוך של ההנהלה עם המאמן שפוטר, ובעקבות אי מציאתה מאמן אחר החליטה הקבוצה למנות את מזרחי למאמן-שחקן בקבוצה בעודו בן 26 בלבד. עונה אחת לאחר מכן 1968/1969 עזב מזרחי את בני יהודה, לאחר שהוביל אותה לזכייה בגביע המדינה בכדורגל לעונה זו.
סך הכל שיחק מזרחי 11 עונות במדי בני יהודה, בסך הכל 221 משחקי ליגה בהם כבש 76 שערים, ו-23 שערים במפעל גביע המדינה (שם הוא מחזיק כמלך השערים של המועדון למפעל).
לאחר שעזב את בני יהודה הספיק לשחק עוד עונה בהפועל יהוד (כמאמן-שחקן גם כן) ועונה במכבי הרצליה לפני שפרש בגיל 29 בלבד ממשחק פעיל. ב-1972 חזר לאמן את הקבוצה לתקופה קצרה, אך לאחר מכן פרש מתחום הכדורגל.
תארים

גביע המדינה (1): 1967/1968
תארים אישיים
מלך השערים של הליגה הבכירה (1): 1964/1965 (18 שערים)
משרד נציגות

משרד הנציגות של צפון קפריסין בלונדון
משרד נציגות הוא משרד או ארגון המשמשים כנציגות דיפלומטית ללא הגשת כתב האמנה למדינה בה הם מוצבים. משרד נציגות מוקם בהיעדר יחסים דיפלומטיים רשמיים בין מדינות, בדרך כלל על ידי מדינות שאין להן הכרה דיפלומטית מלאה, אזורים אוטונומיים או שטחים שהריבונות עליהם שנויה במחלוקת. במקרים מסוימים, ניתנת חסינות דיפלומטית למשרד נציגות.
צורה נוספת של ייצוג ללא כתב האמנה היא הקמת מדור אינטרסים בשגרירות של מדינה שלישית המשמשת כמעצמה מעניקת חסות, כשהנציגים נהנים מחסינות דיפלומטית הנתונה לשגרירות.
היסטוריה

עם התגבשות כללי הפרוטקול הדיפלומטי במאה ה-18 (קונגרס וינה) והכללים להכרה דיפלומטית, נוצר גם מעמד הנציגים הלא מאושרים שהמדינה אליה נשלחו סירבה לקבלם. כך לדוגמה, ב-1780 במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית שיגרה ארצות הברית את פרנסיס דיינה כשגריר לאימפריה הרוסית, שסירבה לקבלו.
ממשלות של מדינות שאינן מוכרות על ידי המדינה המקבלת ושל טריטוריות שאינן טוענות להיות מדינות ריבוניות רשאיות להקים משרדים שאין להם מעמד דיפלומטי רשמי כפי שהוגדר באמנת וינה. דוגמאות כוללות את משרדי הנציגות הכלכלית והתרבותית של טאיפיי; משרדי הנציגות של סומלילנד בלונדון, אדיס אבבה, רומא, וושינגטון די. סי.; משרדי הכלכלה והמסחר של הונג קונג המייצגים את ממשלת האזור המיוחד של הונג קונג; ובית גיברלטר, בית ברמודה ובית פוקלנד בלונדון, המייצגים את שלושת הטריטוריות בארץ האם. משרדים כאלה נוטלים חלק מהפונקציות הלא-דיפלומטיות של נציגויות דיפלומטיות, כגון קידום אינטרסים מסחריים ומתן סיוע לאזרחיה ולתושביה. למרות זאת, הם אינם נציגויות דיפלומטיות, אנשי הצוות שלהם אינם דיפלומטים ואין להם דרכונות דיפלומטיים, אם כי עשויה להיות חקיקה מקומית המספקת להם חסינות אישיות והטבות מס.
חלק ממשרדי הנציגויות מוסמכות להעניק אשרות באופן עצמי, וחלקן מעבירות בקשות ויזה לשגרירות או לקונסוליה הקרובה אליהן.
צורות של משרדי נציגות > משרד קישור

הצורה המקובלת ביותר של משרד נציגות הוא משרד קישור, המאויש על ידי דיפלומטים. בראש משרד קישור יעמוד קצין קישור.
צורות של משרדי נציגות > משרד סחר

משרד סחר, או משרד כלכלי הוא נציגות העוסקת בנושאים כלכליים ומנוהלת על ידי נספח כלכלי. לפעמים משמש ככיסוי למשרד קישור. משרד סחר יכול להיות גם נציגות לא-דיפלומטית של מדינה, הפועלת לחיזוק קשרים כלכלים בין מדינות המקיימות קשרים מלאים. כך ברזיל מחזיקה במשרד סחר בירושלים, בנוסף לשגרירותה בתל אביב.
צורות של משרדי נציגות > מדור אינטרסים

מדור אינטרסים הוא מחלקה בשגרירות של מדינה המתפקדת כמעצמה מעניקת חסות עבור מדינה אחרת עמה ניתקה המדינה המארחת את היחסים הדיפלומטיים, אשר אחראית לאזרחי המדינה ולנכסיה. המעצמה המגנה אחראית לכל התקשורת הדיפלומטית מטעם המעצמה מקבלת חסות. כשהמצב ישתפר, ייתכן שהמדינות יהיו מוכנות לקבל דיפלומטים מהמדינה האחרת על בסיס לא רשמי, והשגרירות המקורית תתפקד כמדור אינטרסים בשגרירות המעצמה המגנה.
כאשר היחסים מתוחים במיוחד, כמו בזמן מלחמה, מדור האינטרסים מאויש על ידי דיפלומטים מהמעצמה מעניקת החסות. לדוגמה, כאשר עיראק וארצות הברית ניתקו את היחסים הדיפלומטיים עקב מלחמת המפרץ, פולין הפכה למעצמה מעניקת החסות של ארצות הברית, ובראש מדור האינטרסים של ארצות הברית בשגרירות פולין בעיראק עמד דיפלומט פולני. עם זאת, לפרקים מדור אינטרסים מאויש על ידי דיפלומטים מהמדינה השולחת. כך בין ניתוק היחסים בין ישראל ברית המועצות ב-1967 עד לחידוש היחסים ב-1992, שימשה שגרירות הולנד במוקסב כמעצמה מעניקת חסות לנציגות ישראל.
משרדי נציגות של מדינות בעלות הכרה מוגבלת > סין

לאחר ביקורו של ריצ'רד ניקסון בסין, הסכימו ארצות הברית והרפובליקה העממית של סין לפתוח משרדי קישור בוושינגטון ובבייג'ינג ב-1973, שתוארו על ידי מזכיר המדינה הנרי קיסינג'ר כ"שגרירויות לכל דבר מלבד השם". עם יצירת יחסים דיפלומטיים מלאים בין ארצות הברית לסין בינואר 1979 הפך המשרד לשגרירות רשמית.