stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיל רוק

| --- | --- |
מבט אווירי: האי מיל רוק (בפינה השמאלית העליונה), האי וורד (מימין), קווינס (בתחתית התמונה) ומנהטן (בראש התמונה)
מבט אווירי: האי מיל רוק (בפינה השמאלית העליונה), האי וורד (מימין), קווינס (בתחתית התמונה) ומנהטן (בראש התמונה)
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מפגש הנהרות איסט ריבר ונהר הארלם
 קואורדינטות:  40°46′50.35″N 73°56′17.51″W﻿ / ﻿40.7806528°N 73.9381972°W﻿ / 40.7806528; -73.9381972
 שטח:  0.01617 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימיל רוק(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימיל רוק(למפת מנהטן רגילה) מיל רוק(למפת מנהטן מוגדלת) מיל רוק
 
מיל רוק (באנגלית: Mill Rock Island) הוא אי קטן המצוי בין הרבעים מנהטן וקווינס בעיר ניו יורק. האי ממוקם דרומית לאיים רנדל ווורד במקום המפגש של איסט ריבר ונהר הארלם, במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
היסטוריה

בשנת 1701 בנה ג'ון מארש (John Marsh) טחנת קמח על האי (באנגלית: "מיל" - mill), על שמה קרוי האי - שהיה באותה עת שני איים - האי מיל הגדול והאי מיל הקטן. מאוחר יותר שימש האי כחווה של סנדי גיבסון (Sandy Gibson) אשר השתלט על האי בלי אישור. במלחמת 1812 היה באי מוצב אמריקאי כחלק ממוצבים שנבנו להגן על נמל ניו יורק מפני הצי הבריטי. מוצב זה כלל שני תותחים והגן על המעבר למצר לונג איילנד.
בשנת 1885 פוצץ חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית 136,000 ק"ג של חומר נפץ על הסלעים בקרבת האי - הפיצוץ החזק ביותר בהיסטוריה של האזור (פיצוץ שהורגש עד פרינסטון בניו ג'רזי) במטרה להרחיב את המעבר לספינות באזור. בשרידי הפיצוץ נעשה שימוש על מנת למלא את המצר הימי בין האיים וכיום שניהם יחד מהווים את האי מיל רוק.
כיום מהווה האי פארק, בבעלות ובאחזקת מחלקת הפארקים והנופש של עיריית ניו יורק(אנ'). בחופו הדרומי של האי ישנו מעגן, אולם האי אינו פתוח לציבור במטרה לשקם את צמחיית הבר של האי.
גלריה

האי מיל רוק שמדרום לאי ראנדלס.
האי מיל רוק במבט מצפון (מהאי ראנדלס).
מפגש הנהרות הארלם ואיסט מדרום לאי ראנדלס. המפגש מתקיים מצפון ובצמוד לאי מיל רוק.
מורדור

ערך זה עוסק במיקום בטרילוגיית שר הטבעות. אם התכוונתם ללהקת דת' מטאל שוודית, ראו .

הר האבדון כפי שהוצג בסרט "שיבת המלך"
בטרילוגיית שר הטבעות, מורדור היא ארץ בדרום הארץ התיכונה. פשר השם מורדור בלשון העלפים הוא "ארץ שחורה" וזהו גם כינוייה. המתיישב הראשון בה היה סאורון בעידן השני, לאחר שנמלט מחורבן נומנור.
גאוגרפיה

מורדור גובלת בשני רכסי הרים - הרי האפר (ארד ליתוי) והרי הצל (אפל דואת). בדרום מורדור ישנו אגם בשם אגם נורנן לידו מעבדים עבדים שדות תבואה לאורקים עבדי סאורון. בצפון מערב מורדור ישנה רמת גורגורות שבמרכזה הר האבדון והמגדל האפל ברד דור. בצפון מערב מורדור, היכן שארד ליתוי ואפל דואת נפגשים, ישנו השער השחור אל מורדור (המורנון). לאחר תבוסתו במלחמת הברית האחרונה, שממה מורדור מיושב, עד לשובם של הנאזגול וסאורון. לאחר שהושמדה הטבעת והובס סאורון, המלך אלסר (אראגורן) נתן את מורדור לנחלה לעבדים־לשעבר, כדי שיפריחו את השממה.
גאוגרפיה > הר האבדון

הר האבדון, או הר הגזירה, הוא הר געש הנמצא בליבה של מורדור. ההר נקרא באנגלית Mount Doom, ובסינדארין כאמון אמרת' (הר האבדון) וגם כאורודרואין (הר הגורל). הר זה הוא המקום בו חישל סאורון את הטבעת האחת ולכן זהו המקום היחיד בו ניתן להשמידה. בתום העידן השני נערך למרגלות ההר הקרב המכריע בין כוחותיו של סאורון לבין הברית האחרונה בפיקודם של גיל גלד ואלנדיל. בקרב זה הוכרע סאורון ונלקחה טבעתו, אך לא הושמדה. בסדרת ספרי שר הטבעות מתוארת יצירת אחוות הטבעת על ידי חבירתם יחד של נציגי עמים שונים, אשר משימתה היא להגיע להר האבדון ולהשמיד שם את הטבעת. לאחר תלאות רבות ופירוקה של האחווה, מגיעים פרודו בגינס ורעו הנאמן, סאם גמג'י אל ההר, הטבעת מושמדת ועימה סאורון שקשר את גורלו בגורלה. בטרילוגיית הסרטים, אתר הצילום הכללי להר האבדון הוא הר הגעש נגהורואו אשר באי הצפוני של ניו זילנד.
ראו גם

הלשון השחורה
מורדי

| --- | --- |
סמל מורדיסמל מורדי

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  מזוביה מזוביה
 מחוז:  שדליץ
 שטח:  4.54 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  1,630 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°12′N 22°30′E﻿ / ﻿52.200°N 22.500°E﻿ / 52.200; 22.500
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.mordy.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימורדי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטימורדי(למפת פרובינציית מזוביה רגילה) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטו. ורמיה-מזוריה קוי. פומ.  לובלין פודלסיהמורדי(למפת פרובינציית מזוביה מוגדלת) ורשה ראדום פלוצק שדליץ אוסטרולנקה לודז' שוויינטוקז'יסקיה ורמיה-מזוריה קויאוויה פומרניה  לובלין פודלסיהמורדי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מורדי (בפולנית: Mordy) היא עיירה במחוז שדליץ שבפרובינציית מזוביה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

מורדי נזכרת לראשונה בשנת 1408, ובאמצע המאה ה-16 הפכה לרכושה של משפחת רדזיוויל, שימשה כמרכז אריאניות, וקיבלה זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 נהרסה הטירה שהוקמה בעיירה בידי גייסות האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין בשנת 1795 נכללה העיירה בשטח אוסטריה, ובשנת 1815 נכללה בשטח פולין הקונגרסאית. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, ניטלו ממורדי זכויותיה העירונית, ואלה הושבו לה בשנת 1919.
יהודי מורדי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,800 יהודים, רוב תושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל ושל הבונד. בשנת 1920 נערך בעיירה פוגרום בידי חיילים פולנים, בו נרצחו מספר יהודים.
בספטמבר 1939 כבשו את העיירה הגרמנים, ואלו מינו בה יודנרט, בראשות משה גרשון לבנברג, אשר נצטווה לספק לשלטונות עובדים יהודים לעבודות כפייה.
בנובמבר 1941 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, אליו הובאו גם יהודים רבים מיישובי הסביבה. מעת לעת הוציאו הגרמנים להורג יהודים שנתפסו מבריחים מזון לגטו.
ב-22 באוגוסט 1942 גורשו כ-4,500 יושבי גטו מורדי לשדליץ, ומשם שולחו עם יתר יהודי הסביבה למחנה ההשמדה טרבלינקה.
לקריאה נוספת

מ. צאנין, מורד - עיר "התקוה" בתוך: תל עולם: מסע על פני מאה קהילות נחרבות, תל אביב: המנורה, 1962. עמ' 134–137 (תיאור החורבן ותיאור של המקום מיד לאחר מלחמת העולם השנייה ומבט האוכלוסייה המקומית על חיסול היהודים והשימוש בשללם)
מוריס ברז'ה

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1901 פריז, צרפת 
 פטירה:  27 באפריל 1945 (בגיל 44) צ'כיה 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  gendarme, לוחם בתנועת ההתנגדות הצרפתית, שוטר 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (12 במרץ 1996)  מדליית הרזיסטנס  צלב המלחמה 1939-1945  אביר בלגיון הכבוד 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מוריס ברז'ה
 
מוריס ברז'ה (בצרפתית: Maurice Berger; ‏1901, פריז – 27 באפריל 1945, קז'פניצה (Křepenice), צ'כיה) היה שוטר, פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית וחסיד אומות העולם מצרפת שנרצח על ידי הנאצים.
קורות חיים

ברז'ה גויס למשטרה הצרפתית ב-1926 וקיבל מספר אותות הצטיינות על פועלו.
קורות חיים > פעילותו בתקופת השואה

ברז'ה היה ז'נדרם בריום (Riom) שבמחוז פואי-דה-דום (צר'), ליד קלרמון-פראן. הוא היה פעיל בתנועת ההתנגדות הצרפתית.
ב-26 באוגוסט 1942, בהמשך לפעילות משטרת צרפת בגירוש היהודים מפריז ביולי, בוצעו מעצרים נרחבים בקרב יהודי אזור שאטונף-לה-בה (Châteauneuf-les-Bains). במסגרת המעצרים נעצר צעיר יהודי ממוצא גרמני בשם הרברט הרץ. הוא הובא לתחנת המשטרה אך ברז'ה שחררו.
בדצמבר 1942 הזהיר ברז'ה, תוך הפרת הוראות מפקדיו, שמונה בני משפחה יהודית מפני מעצרם, שאמור היה להתבצע למחרת היום.
הגרמנים מצאו את שמו של ברז'ה ברשימת חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית, עצרו אותו ושלחו אותו למספר מחנות ריכוז: אושוויץ, בוכנוואלד, פלוסנבירג וכן למחנה באזורי צ'כיה הכבושים בידי הגרמנים. ברז'ה מת מטיפוס יום לפני שחרור המחנה בקרפניצה בו היה כלוא.
שחקן קולנוע צרפתי אריק ברז'ה הוא נכדו.
הנצחה

בשנת 1948 הוענק לברז'ה, אחרי מותו, אות לגיון הכבוד הצרפתי, צלב מלחמת העולם השנייה (צר') ואותות כבוד צרפתיים נוספים.
בשנת 1996 הוכר ברז'ה על ידי יד ושם בתור חסיד אומות העולם.
על שמו של ברז'ה נקרא רחוב בריום (צר') שליד קלרמון-פראן.
מילאים ראמה

מילאים ראמה (בצרפתית: Milaim Rama, בקרואטית: Milajim Rama, נולד ב-29 בפברואר 1976) הוא כדורגלן עבר שווייצרי ששיחק בעמדת החלוץ וזוהה בעיקר עם פ.צ. תון. לראמה שבע הופעות במדי נבחרת שווייץ, עמה השתתף ביורו 2004.
קריירת מועדונים

ראמה שיחק כנער במועדון בסלידהיה מאלבניה, ובשנת 1994 עבר לשווייץ, והמשיך לשחק עוד שלוש שנים במועדון פ.צ. אינטרלאקן. בשנת 1997 החל ראמה לשחק בפ.צ. תון, ששיחקה אז בליגת המשנה השווייצרית. כבר מעונת 1997/98 היה ראמה שחקן הרכב בקבוצה, אך רק בעונת 1999/00 החל לעשות את הפריצה שלו, והבקיע שמונה שערים בעונה זו, ועוד שבעה שערים בעונת 2000/01. בעונת 2001/02 רשם ראמה עונת שיא, כשהבקיע 25 שערי ליגה, וסייע לקבוצתו להעפיל לליגת העל השווייצרית מהמקום השלישי. בעונת 2002/03 ראמה הבקיע 20 שערים וסיים עם קבוצתו במקום השביעי בליגת העל השווייצרית. בעונת 2003/04 הבקיע ראמה עשרה שערים במדי תון, וסיים עם קבוצתו במקום השישי.
בעונת 2004/05 עזב ראמה את תון ועבר לשחק באאוגסבורג, ששיחקה במחוז דרום של הליגה הגרמנית השלישית. ראמה לא התאקלם היטב באוגסבורג, והבקיע שער אחד ב-13 הופעות בעונה זו. בעונת 2005/06 חזר ראמה לשווייץ, כשחתם בפ.צ. שפהאוזן, ששיחקה אז בליגת העל השווייצרית. ראמה ערך 26 הופעות בעונה זו, בהן הבקיע חמישה שערים, וסיים עם שפהאוזן במקום השמיני בליגה.
בקיץ 2006 חזר ראמה לפ.צ. תון ושיחק במועדון זה עד פרישתו. בעונות 2006/07 הבקיע ראמה חמישה שערי ליגה, וסיים עם קבוצתו במקום השביעי. בעונת 2007/08 הבקיע ראמה שמונה שערי ליגה, אך נשר עם תון לליגת המשנה השווייצרית. בעונת 2008/09 הבקיע ראמה עשרה שערים אך לא הצליח לשוב עם תון לליגת העל השווייצרית. בעונת 2009/10 חזרו ראמה ותון לליגה הבכירה, כשראמה הבקיע שבעה שערים. בשתי העונות הבאות, 2010/11 ו-2011/12, הבקיע ראמה שלושה שערים בכל עונה, וסיים עם קבוצתו במקום החמישי בליגת העל השווייצרית. בתום עונת 2011/12 פרש ראמה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

ראמה ערך שבע הופעות במדי נבחרת שווייץ, הראשונה הייתה בשנת 2003. בשנת 2004 זומן ראמה לסגל השווייצרי ליורו 2004. בטורניר זה ערך ראמה הופעה אחת, כשנכנס כמחליף בדקה ה-85 במקום דניאל גיגקס, במחזור האחרון של שלב הבתים, בו הפסידה שווייץ 3-1 לצרפת. ראמה ושווייץ הודחו מטורניר זה בתום שלב הבתים, ולאחר הטורניר, ראמה לא זומן יותר לסגל השווייצרי.
מוריס גאגין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במרץ 1919 קהיר, מצרים
 פטירה:  3 במרץ 1990 (בגיל 70)
 מקום פעילות:  הממלכה המאוחדת ויתנגטון, מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  ? – 3 במרץ 1990 
 רבותיו:  הרבנים יוסף משאש וברוך אברהם טולדנו
 אב:  שם טוב גאגין 
 
הרב ד"ר מוריס גאגין (1919–1990) היה יושב ראש מועצת המבקרים של הקהילה היהודית הכללית במנצ'סטר, מנהיג ואיש הדת של בית ספר יער "דלמארה" ורבה של קהילת היהודים הספרדים והפורטוגזים בויתנגטון (אנ') שבמנצ'סטר.
קורות חיים

נולד בקהיר שבמצרים ב-9 במרץ 1919 (ז' באדר ב' ה'תרע"ט) לרוזה ולרב שם טוב גאגין, בן למשפחת גאגין. בשנה זו עבר אביו להתגורר במנצ’סטר שבאנגליה.
לאחר פטירתו של הרב יוסף פריירה-מנדוזה בשנת 1941, מונה באופן זמני לרבה של קהילת הספרדים והפורטוגזים בויתנגטון, מנצ’סטר, ובשנת 1946 נבחר לתפקיד באופן רשמי, לטווח הארוך.
שימש כיו"ר מועצת המבקרים של הקהילה היהודית הכללית במנצ'סטר, וכמנהיג ואיש הדת של בית הספר-יער "דלמארה" במשך כ-30 שנה.
בשנת 1945 נישא לעלמה בת ליאון ואיימי עזריאל.
בשנת 1961 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת מנצ'סטר על התזה שלו, "The Falasha Version of the Testaments of Abraham, Issac and Jacob". עבודה זו זכתה לפרסום בידי מספר אוניברסיטאות מקומיות.[דרוש מקור]
בשנת 1973 הוסמך לרבנות על ידי הרב יוסף משאש והרב ברוך אברהם טולדנו.
שירת את הקהילה במשך כ-40 שנים, עד לפרישתו מתפקידו בשנת 1983. בשנות כהונתו פעל רבות לקידום החינוך בקרב בני הקהילה, ופעל להגברת המודעות החיובית כלפי יהודים אצל אלו שאינם יהודים. לאחר פרישתו המשיך למלא תפקידים חיוניים אחרים בקהילה.
הלך לעולמו במנצ’סטר ב-3 במרץ 1990 (ו' באדר ה'תש"ן), ונקבר בבית הקברות המקומי. השאיר אחריו שתי בנות, דניס ולינדה איימי שהלכה לעולמה ב-1992 בגיל 41.
חיבוריו

All the Days of My Life - A Selection of Sermons, Essays & Lectures, England 1994
Revelation and reason: Sermon - 1964
הערות שוליים

↑  לפי Stephen Spector, Operation Solomon: The Daring Rescue of the Ethiopian Jews, הייתה זו עבודת דוקטורט
מועצת שומרי החוקה

מועצת שומרי החוקה (בפרסית: شورای نگهبان قانون اساسی) היא בעלת עוצמה משמעותית במערכת הפוליטית באיראן. סמכויות המועצה מתוארות בפרקים 91–99 של חוקת איראן.
במועצה חברים 12 חברים: שישה מתוכם חכמי דת "המודעים לצרכים וענייני היום", הממונים על ידי המנהיג העליון. ששת החברים הנוספים הם משפטנים, המתמחים בתחומים שונים של המשפט. המשפטנים הלא דתיים נבחרים על ידי המג'לס מתוך רשימה של משפטנים מוסלמיים, המוגשת להם על ידי ראש הרשות השופטת, הממונה אף הוא על ידי המנהיג העליון.
ביקורת החקיקה

מועצת שומרי החוקה אינה יוזמת חוקים, המג'לס (הפרלמנט) הוא האחראי לכך. עם זאת, כל חוק שעובר את אישור המג'לס נבחן במועצה ועליו לזכות באישורה. החוקים באיראן אינם תקפים כל עוד המועצה אינה מאשרת אותם.
למועצה שמורה הזכות להטיל וטו על כל חקיקה המאושרת במג'לס. בסמכותה לדחות חוקים בשתי טענות: החוק מנוגד לחוק האסלאמי, או שהחוק מנוגד, בראייתם, לחוקה האיראנית. כל חברי המועצה מצביעים בסוגיית התאמת החוק לחוקה, אולם רק ששת חכמי הדת מצביעים בנוגע להתאמת החוק לאסלאם. אם חוק מסוים נדחה על ידי המועצה, הוא מוחזר למג'לס לתיקונים. אם המג'לס ומועצת שומרי החוקה אינם מצליחים להגיע להסכמה בנוגע לנושא מסוים, הוא עובר להכרעת המועצה לאבטחת האינטרס של המשטר.
לאורך השנים התגלעו מספר רב של סכסוכים בין חברי המג'לס, הרפורמיסטי בטבעו, לחברי המועצה. בתקופת נשיאותו של מוחמד ח'אתמי המחוקקים ניסו לבטל את יכולתה של המועצה לסנן מועמדים בבחירות, אולם הם נכשלו בכך. בתחילת 2004, בעקבות פסילתם של כמחצית מהמחוקקים דאז מהתמודדות בבחירות לפרלמנט ב־20 בפברואר בשל "חוסר נאמנות לרפובליקה האסלאמית", איימו מרבית חברי ממשלת ח'אתמי להתפטר, ו־83 המחוקקים הרפורמיסטים, שנשללה מהם הזכות להתמודד בבחירות הבאות, שבתו בפרלמנט. מחאת ממשל ח'אתמי והרפורמיסטים לא הועילה, וכוחה הרב של המועצה נותר בעינו.
ביקורת משפטית

מועצת שומרי החוקה מתפקדת גם כבית דין חוקתי. בסמכותה לפרש את החוקה האיראנית, והחלטות בנושאים חוקתיים צריכות להתקבל ברוב של שלושה רבעים מהמועצה. עם זאת, המועצה אינה מקיימת דיונים משפטיים שבהם מוצגות טענות הצדדים השונים.
פיקוח על בחירות

כיום, כל המועמדים לבחירות פרלמנטריות, נשיאותיות ולבחירות למועצת המומחים, צריכים לזכות באישור מועצת שומרי החוקה כדי להתמודד בבחירות. סינון זה מתבצע בהתאם לפרשנות מעוררת מחלוקת של החוקה האיראנית המעניקה למועצה זכות "לפקח על הבחירות".
החל משנות ה-90 החלו חברי מועצת שומרי החוקה לפרש את הסעיף הזה בחוקה כ"סמכות לאשר" (نظارت استصوابی) את חוקיות השתתפותם של מועמדים שונים. כשירותם של המועמדים בשלוש הבחירות האחרונות למג'לס נבדקה במבחנים על החוק האסלאמי, מבחנים שפסלו מתמודדים צעירים ורפורמיסטיים רבים. בבחירות הנשיאותיות ב־2005 פסלה המועצה כ־1,000 מועמדים והתירה רק לשישה אנשים להתמודד, אף אחד מהם לא מהגוש הרפורמיסטי. פירוש זה של החוקה שונה מרעיון "הפיקוח והידוע" (نظارت استطلاعی) שאינו נותן למועצה זכות לאשר או לפסול מועמדים, שבו האמינו חברי הוועדה עד עליית הרפורמיסטים בשנות ה־90. יש אחרים המפרשים סעיף זה בחוקה כמעניק למועצה זכות "פיקוח על סמך עדויות" (نظارت استنادی), הדורש הצגת ראיות לפסילתם או אישורם של המועמדים השונים.
חברים

חברי המועצה נבחרים לכהונה של שש שנים, וכל שלוש שנים נבחרים מחצית מהמועמדים. בסמכות המנהיג העליון לפטר את החברים הדתיים במועצה.
היושב ראש הנוכחי של המועצה הוא אייתוללה אחמד ג'נתי, סגנו הוא המשפטן מוחמד רזא עליזאדה. המשפטנים הדתיים האחרים הם אייתוללה מחמוד האשמי שאהרודי, אייתוללה מוחמד רזא מודראסי-יזדי, אייתוללה מוחמד מומן, אייתוללה מהדי שב-זנדה-דאר ואייתוללה מוחמד יזדי. שאר עורכי הדין הם סיאמכ רה-פייק, מוחמד סלימי, נג'אתוללה אברהימיאן (המשמש גם כדובר המועצה), מוחסן אסמאעילי וסאם סוואדכוהי-פר.
ביקורת על פעילות המועצה

מבקרי המבנה השלטוני האיראני מציינים את פעילות מועצת שומרי החוקה כהוכחה לכך שאיראן אינה מדינה דמוקרטית. הציבור האיראני מצביע בבחירות לנשיאות, לפרלמנט ולמועצת המומחים, גוף המורכב מ-86 אנשי דת שבוחרים את המנהיג העליון. בפועל, המנהיג העליון מחזיק כוח רב בבחירת אנשי מועצת שומרי החוקה, שבתורה מחזיקה כוח רב בקביעת זהותם של הנשיא, חברי הפרלמנט ומועצת המומחים. כאמור לעיל, המנהיג העליון של איראן ממנה מחצית מחברי המועצה, המחצית השנייה מאושרת על ידי ראש הראשות השופטת שממונה גם הוא על ידי המנהיג העליון. כך מחזיק המנהיג העליון כוח רב על מועצת המומחים, שאמורה לפקח על פעילותו.
הערות שוליים

↑  פרק 91 של החוקה האיראנית.
↑  פרק 94 בחוקה.
↑  פרק 93 בחוקה.
↑  פרק 94 של החוקה האיראנית.
↑  פרק 96 של החוקה.
↑  פרק 112 בחוקה.
↑  פרק 98 של החוקה.
↑  פרק 110, סעיף 9 בחוקה.
↑  פרק שנוי במחלוקת זה הוא ה-99 במספרו בחוקה האיראנית.
↑  בפרסית
↑  פרק 110 של החוקה
↑  ניצן דוד פוקס, דיקטטורה במסווה במבנה הוכח של איראן, באתר המשחק הגדול
מיפוי הקרנה

מיפוי הקרנה (באנגלית: Projection Mapping) היא טכניקת הקרנה שמשמשת על מנת להפוך חפצים דוממים, לעיתים מבנים מפורטים למשטח תצוגה להקרנת וידאו. החפצים יכולים להיות מבנים, חפצים קטנים, או במות תיאטרון. בעזרת שימוש בתוכנות ייעודיות, חפצים בעלי שניים או שלושה ממדים ממופים בצורה מרחבית בצורה וירטואלית המחקה את הסביבה המציאותית שעליה התוכן יוקרן; התוכנה אז שולחת תמונות דרך המקרן על גבי החפץ. הטכניקה משומשת על ידי אומנים ומפרסמים שיכולים להוסיף תזוזה וחיים לחפצים דוממים, ובדרך זו להכין מופעים, לספר סיפורים וכו'.
מיפוי הקרנה על גבי טירת סינדרלה בדיסניוורלד
שיטות

אחרי שנבחר החפץ שעליו יוקרן התוכן, משתמשים בתוכנה על מנת למפות את הקצוות של הסרטון למשטח. לחלופין, ימפו את כל החפץ בתוכנת תלת־ממד ויתאימו את החפץ התלת־ממדי לחפץ בעולם האמיתי. השלב הבא הוא להסוות חלקים שלא אמורים להופיע ממשטחים לא רצויים ולהתאים את הצורות והגדלים לחפץ האמיתי.
התאמות לרוב נעשות על ידי הזזה ידנית של המקרן, החפץ, או הסצנה הווירטואלית על מנת לקבל תוצאות מקסימליות. מקרנים גדולים בעלי מספר רב של לומנים משומשים בשביל פרויקטים גדולים כמו על גורדי שחקים. לעיתים יעשה שימוש במספר מקרנים כאשר רוצים להשיג תמונה בהירה יותר או למפות מבנה תלת־ממדי מכיוונים נוספים שלו.
על מנת למפות הקרנות משתמשים בתוכנות מחשב מגוונות, הנפוצות שבהן אדובי אפטר אפקטס ואודבי פוטושופ.
בדיקת מיפוי הקרנה על גבי מבנה
מירה פרידמן

| --- | --- |

 לידה:  1953  (בת 71 בערך) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראלית
 עיסוק:  מאיירת
 שפות היצירה:  עברית ואנגלית
 סוגה:  ספרי ילדים
 פרסים והוקרה:  פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט לשנת 2010  ציון לשבח בפרס בן יצחק בשנים 2004 ו-2012
 
מירה פרידמן (נולדה בשנת 1952) היא מאיירת ואמנית קומיקס ישראלית.
ביוגרפיה

מירה פרידמן נולדה בירושלים. בין השנים 1972–1976 למדה במחלקה לעיצוב גרפי באקדמיה בבצלאל. עם תום לימודיה עסקה באיור עיתונות והפכה לאחת ממאיירות העיתונות החשובות בארץ. עבודותיה נדפסו בין היתר בעיתונים וכתבי העת הבאים: ידיעות אחרונות, מעריב, הארץ, העיר, "את", מוניטין, מחשבות ועוד. עבודתה המוקדמת הושפעה ממאיירי שנות השבעים כגון Nicole Claveloux והתאפיינה בשימוש בקו רישומי וכן הייתה סטייליסטית וכתבת אופנה.
היום מלמדת במכללת ויצו בחיפה, בשנקר, במכללת הגליל המערבי ובבצלאל.
עבודת קומיקס שלה נכללת בטקסטים לקריאת חובה בחוג לספרות של אוניברסיטת קונטיקט, ועבודה אחרת נכללת במקראת החובה של החוג ללימודי מגדר של אוניברסיטת קלגנפורט באוסטריה.
בשנת 1995 הצטרפה לקבוצת הקומיקס העצמאית אקטוס טרגיקוס.
פרסים ומועמדויות

2004 - ציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן יצחק, על איוריה לספר היה הייתה צפרדע (יחד עם קבוצת אקטוס טרגיקוס).
2010 - פרס העיצוב מטעם משרד התרבות והספורט לשנת 2010.
2012 ציון לשבח בפרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן יצחק על איוריה לספר חתול בא הביתה – מדריך לילדים לגידול חתולים, שכתבה תמי שם-טוב, הוצעת עם עובד, 2011.
2016 - פרס עיפרון הזהב.
ספרים שאיירה > ספרי ילדים

אילולי בעולם החלומות, תמר אדר, הוצאת יסוד, 1998
מכתבים מגבעת הזבל, לבנה מושון, הוצאת כתר, 2008
חתול בא הביתה, תמי שם-טוב, הוצאת עם עובד, 2011
אוליבר טוויסט, תרגמו שהם סמיט ואמנון כץ, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2010
החצוצרה של לואי, א"ב וייט, תרגמה הגר ינאי, הרפתקה: סופרים מתרגמים קלאסיקה, הוצאות מודן ואוקיינוס, 2013
ספרים שאיירה > אחרים

הקפריזה והזוגוש, נולי עומק, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009
ספרים שאיירה > יחד עם קבוצת אקטוס טרגיקוס

הסדרה הקטנה, אקטוס טרגיקוס, 1996
סידרת הכסף, אקטוס טרגיקוס, 1997
סידרת הוויקטורים, אקטוס טרגיקוס, 1998
ג'טלג, סיפורים מאת אתגר קרת, אקטוס טרגיקוס, 1999
פליפר 1 ו-2, אקטוס טרגיקוס, 2000
Actus' Box, אקטוס טרגיקוס, 2001 (גרסה אנגלית וגרסה צרפתית)
ויקטור, הוצאת מודן, 2001
Happy End, אקטוס טרגיקוס, 2002
הפי אנד (גרסה עברית), הוצאת מודן, 2002
היה הייתה צפרדע (לילדים), הוצאת מודן, 2003
Dead Herring Comics, אקטוס טרגיקוס, 2004
How to Love, אקטוס טרגיקוס, 2007
איך לאהוב, הוצאת מודן, 2009
תל אביב-ברלין, ספר מסע, Avant Verlag, 2010 (גרסה עברית וגרסה גרמנית)
לקריאה נוספת

ספר המאיירים הגדול - זוכי פרס מוזיאון ישראל לאיור ספרי ילדים על שם בן יצחק בשנים 1978-2004, מוזיאון ישראל ועם עובד, 2005
הערות שוליים

↑  דפנה לוי, קומיקס? זה לא מצחיק, באתר הארץ, 5 ביוני 2002.
↑  יובל סער, הוכרזו הזוכים בפרס העיצוב לשנת 2010, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2010.
↑
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276320  NLI: 987007305874205171  ISNI: 0000 0000 6695 1766  LCCN: n88282314  NTA: 132940957  SUDOC: 249594455  VIAF: 68038240   WorldCat (עם VIAF): 68038240
מוריס בנך

מוריס "מוקי" בנך (בגרמנית: Maurice "Mucki" Banach;‏ 9 באוקטובר 1967 – 17 בנובמבר 1991) היה כדורגלן גרמני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

בנך שיחק במחלקת הנוער של פרויסן מינסטר, ובהמשך עבר למחלקת הנוער של בורוסיה דורטמונד. בגיל 17 חתם על חוזה מקצועני ראשון במועדון. עד לשנת 1988 הוא ערך 14 הופעות בונדסליגה במדי בורוסיה דורטמונד, בהן הבקיע שני שערים.
בקיץ 1988 עבר בנך לווטנשייד 09 מהבונדסליגה השנייה. בעונת 1989/1990 הוא סיים כמלך השערים של הליגה, עם 22 שערים. עונה זו של בנך עוררה עניין בו מצדה של פ.צ. קלן מהבונדסליגה, אליה עבר בקיץ 1990. הוא ערך 49 הופעות במועדון עד למותו, והבקיע 24 שערים.
ב-16 בנובמבר 1991 שיחק את משחקו האחרון בקריירה, בהפסד 3-0 לשאלקה 04 במסגרת הליגה.
מותו

ב-17 בנובמבר 1991, בבוקר שלאחר המשחק מול שאלקה 04, נהרג בנך בתאונת דרכים באוטובאן שליד רמשייד.
הערות שוליים

מוריס בנך, באתר Transfermarkt
מוריס בנך, באתר Fussballdaten.de (בגרמנית)
מוריס בנך, באתר WorldFootball.net
מוריס בנך, באתר FootballDatabase.eu
↑  (West) Germany - Second Level Top Scorers באתר Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation, ‏ 21 באפריל 2011 (באנגלית)
↑  Schicksal schweißt zusammen - Falko Götz 18 Jahre nach dem Tod von FC-Star Banach באתר Express, ‏ 17 בנובמבר 2009 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266807969  VIAF: 981166237088496380001   WorldCat (עם VIAF): 981166237088496380001
מוסך דן (הצפון הישן)

| --- | --- |

מוסך דן ברחוב ארלוזורוב מתוך ביטאון "המעביר" כסלו תרצ"ו 1935
 מידע כללי
 סוג:  מוסך, חניון אוטובוסים 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  דן חברה לתחבורה ציבורית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 תאריך פתיחה רשמי:  1934 
 תאריך פירוק:  2008 
 אדריכל:  בנימין אנקשטיין, מאיר רובין 
 סגנון אדריכלי:  באוהאוס 
 מידות
 קומות:  2 
 קואורדינטות:  32°05′15″N 34°46′27″E﻿ / ﻿32.0875°N 34.77416667°E﻿ / 32.0875; 34.77416667
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מוסך דן(למפת תל אביב רגילה) מוסך דן(למפת גוש דן רגילה) מוסך דן(למפת גוש דן מוגדלת) מוסך דן  he מוסך דןhe מוסך דןמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוסך דן היה מבנה בסגנון באוהאוס ששימש כמוסך של קואופרטיב "דן חברה לתחבורה ציבורית" ובו גם שכנו משרדי החברה בתחילת דרכה. המוסך שכן ברחוב ארלוזורוב 17 בתל אביב, נבנה בין השנים 1933 עד 1934 ונפתח בחודש מרץ 1934.
רקע

בשנת 1923 החל לפעול בעיר קו האוטובוס הראשון של גלי אביב, שמסלולו החל ברחוב יהודה הלוי והסתיים במרכז בעלי מלאכה. בשנת 1928 התאחד ארגון גלי אביב עם קואופרטיב "המעביר" והשירות החדש נקרא "גלי המעביר". שכונת הפועלים י"א (שכונת "המעביר") הוקמה באמצע שנות השלושים עבור חברי הקואופרטיב על מגרש חולי בשטח של 43 דונם, ונבנתה סביב המקום בו פעל מוסך דן ברחובות פראג, וילנה ופרנקפורט בבתים פרטיים בני קומה אחת. בנוסף לחברי קואופרטיב התחבורה, השתכנו במקום גם עובדי נמל תל אביב.
המוסך

בלב השכונה הוקם בשנת 1933 מוסך לחברת 'המעביר - גלי אביב'  שהשתרע על שטח של שמונה דונם. קודם לכן, פעל מוסך החברה ברחוב הגדוד העברי בשכונת צ'לנוב ליד התחנה המרכזית הישנה בבניין שנשרף בשנת 1931 (ושומר לאחר מכן). בשנת 1945 התאחדה חברת "גלי המעביר" עם חברת "שירות רגב" והחברה החדשה קיבלה את השם "דן".
מוסך דן תוכנן על ידי האדריכלים בנימין אנקשטיין ומאיר רובין בסגנון הבינלאומי שבלט בשנות ה-30 ושנות ה-40. למבנה היו 2 קומות כאשר קומת הקרקע שימשה לחניון ובקומה השנייה, שהעלייה אליה הייתה דרך שתי רמפות, היו בתי מלאכה שונים לטיפול באוטובוסים וכן פעלו במקום משרדי דן, קופות נהגים, ספריה, מרכזיה, חדר אוכל, ובית הספר לנהיגה של חברת דן. בתוך המוסך גם פעלו משרדי הנהלת חברת "דן חברה לתחבורה ציבורית" כאשר החברה החלה את דרכה.
המוסך > בית הספר

בתקופת שנות ה-60' פעל במקום בית ספר מקצועי למקצועות החשמל ואחריו בית ספר למכונאות וחשמלאות רכב.
המוסך > ספרייה

בתוך מבנה המוסך פעלה גם ספריה קטנה עבור ילדי העובדים.
המוסך > מגדל המים

במרכזו של שטח המוסך עמד מגדל מים קטן ועליו שעונים. לאחר הקמת המדינה נהרס המגדל כדי למנוע הפרעה לתנועה.