stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט חוקתי בישראל
משנת 1992 ואילך

בשנת 1992 חוקקה הכנסת לראשונה חוקי יסוד "תוכניים" (כלומר, עוסקים ב"זכויות אדם" ולא "חוקים מוסדיים"): תחילה נחקק חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו ולאחר מכן נחקק חוק יסוד: חופש העיסוק.
בשנת 1994 קבע בג"ץ לראשונה את סמכותו לפסול חקיקה ראשית של הכנסת אם היא סותרת חוק יסוד ואינה עומדת בפיסקת ההגבלה של אותו חוק יסוד, בכך קבע למעשה את מעמד חוקי היסוד כחוקה. בפסק דין בנק המזרחי (1994) אשר עסק בסעיף מפורש בחוק ההסדרים שצמצם את חובות החקלאים לבנקים, בהסתמך על חוק: יסוד כבוד האדם וחרותו שמבהיר ש"אין פוגעים בקניינו של אדם", זאת אף שלגופה של עתירה נמנע בג"ץ מלבטל את החוק כיוון שסבר שהוא עומד בפיסקת ההגבלה. בפסק הדין בחנו שופטי ההרכב לראשונה סוגיות חוקתיות רבות הנובעות מכינון חוקי היסוד החדשים - "כבוד האדם וחירותו" ו"חופש העיסוק", לדוגמה: סמכות הכנסת לחוקק חוקים ולכונן חוקה, המדרג הנורמטיבי של החקיקה, סמכות הביקורת השיפוטית של בית המשפט על חקיקה רגילה, והדרך לבחינת חוקתיותו של חוק רגיל אשר פוגע בזכות המעוגנת בחוק יסוד.
ב-1997 עתרה לבג"ץ "לשכת מנהלי ההשקעות בישראל", נגד חוק שחייב את יועצי ההשקעות להתאגד, להעמיד הון עצמי, להימנע מטיפול בניירות ערך שלהם או של קרובים (למנוע ניגוד עניינים) ולעבור מבחני הסמכה. לטענת העותרים כל אחת מהדרישות היא פגיעה בחופש העיסוק, גם כלפי יועצים חדשים ובפרט כלפי יועצי ותיקים שעסקו בתחום פחות משבע שנים. בג"ץ קבע בפסק הדין שההוראה בחוק לחייב יועצים ותיקים לעבור בחינות הסמכה כתנאי להמשך עיסוקם בייעוץ, במתכונתה הנוכחית, אינה חוקתית. בהתאם לכך ביטל בג"ץ את החלטת הכנסת.
מאוחר יותר, בפסק דין הנדלמן ביטל בית משפט השלום את החקיקה שאסרה על יועץ שאינו רשום בפנקס יועצי המס להציג עצמו כ"יועץ מס", מפני שפגעה בחופש העיסוק בצורה לא מידתית. הדבר עורר מחלוקת חריפה בשל ההרחבה המשמעותי של הביקורת השיפוטית כל החקיקה כך שאינה מוגבלת רק לבית המשפט העליון. בדיון בערעור העיר בית המשפט המחוזי לבית משפט השלום על שלא נקט איפוק מספיק בבואו לבטל חקיקה ראשית של הכנסת.
ראו גם

חוקה (ישראל)
המהפכה החוקתית
בית המשפט העליון
שיטת הממשל בישראל
הצעת חוק יסוד: החקיקה
ביקורת שיפוטית
לקריאה נוספת

אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל: עקרונות יסוד, הוצאת שוקן, 2005.
אמנון רובינשטיין וברק מדינה, המשפט החוקתי של מדינת ישראל: רשויות השלטון ואזרחות, הוצאת שוקן, 2005.
הערות שוליים

↑  מספר סיבות לכך, הביא פרופסור גדעון ספיר בספרו המהפכה החוקתית עמודים 37-40
↑  חוקת המדינה - בדרך חוקי יסוד, דבר, 14 ביוני 1950
↑  /958/78
↑  ההיסטוריה של התהליך החוקתי בישראל, באתר lib.civics.cet.ac.il
↑  משה גורלי, לשופט הראשון שפסל חוק לא קראו ברק, באתר כלכליסט, 11 ביוני 2019
↑  בג"ץ 142/89 תנועת לאו"ר ו-3 אח' נ' יו"ר הכנסת ו-16 אח', פ"ד מד(3), 529 (1990)
↑  החוק פטר מבחינות יועצים שעסקו בתחום למעלה מ-7 שנים
↑  בג"ץ 1715/97
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
יזהר הררי, יוזם החלטת הררי.
נוקיה 1280

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם טלפון נייד 
 יצרן:  נוקיה
 תאריך הפצה:  2010
 הקודם בסדרה:  Nokia 1202 
 הבא בסדרה:  נוקיה N103 
 מידע טכני
 מסך:  1.36 אינץ'
 סוללה:  סוללת יוני ליתיום 
 רשת:  GSM (דור 2)
 מידות
 משקל:  81.9 גרם
 
נוקיה 1280 (באנגלית: Nokia 1280) הוא טלפון סלולרי שיוצר בעבר על ידי חברת נוקיה. הטלפון הוכרז לראשונה בשנת 2009 ויצא בסופו של דבר בשנת 2010.
מפרט טכני

גודל מסך: 1.36 אינץ'
שנת השקה: 2010
רזולוציה: 96x68 פיקסלים,
צפיפות פיקסלים: 87 ppi
מצלמה: ללא
מידות

גובה: 107.2 מ"מ
רוחב: 45.1 מ"מ
עובי: 15.3 מ"מ
משקל: 81.9 גרם
תוכניות

רדיו FM
סטריאו מובנה
רמקול
פנס
לוח שנה
משחקים
ראו גם

נוקיה C6
נוקיה C7
נוקיה 105
נוקיה 215
נוקיה 800
מרתון קליפורניה

מרתון קליפורניה (באנגלית: California International Marathon) היא ריצת מרתון המתקיימת בעיר סקרמנטו, בקליפורניה, ארצות הברית החל משנת 1983.
| --- | --- |

 ענף:  ריצת מרתון
 תאריך ייסוד:  1983
 אתר רשמי
היסטוריה

המרתון הראשון אורגן בשנת 1983 והשתתפו בו 1600 רצים. הוא מנוהל על ידי איגוד הרצים של סקרמנטו. בהדרגה מספר המשתתפים גדל ל-9,000.
בשנת 1983 התחרות הייתה ריצת מבחן למשלחת ארצות הברית לאולימפיאדת לוס אנג'לס. גם היום המרתון מהווה חלק מריצות מבחון לבחירת המשלחת האולימפית של ארצות הברית. במרוצת השנים היה המרתון היה ריצת אליפות לריצות מרתון של ארצות הברית. בשנת 2020 התחרות לא התקיימה בגלל מגפת הקורונה.
המסלול מתחיל כ-40 ק"מ מהעיר בסביבת סכר פולסם, ומסתיים בכיכר של בניין הקפיטול של מדינת קליפורניה (אנ').
בשנת 1983 בריצת גברים ניצח מרטי קילהומה מפינלנד עם תוצאה של 2:13:35. בהמשך הישג זה שופר מספר פעמים. השיא הנוכחי הוצג בשנת 1993 על ידי ג'רי לאוסון מארצות הברית והוא 2:10:27. ברוס דיקון מקנדה ניצח ברציה שלוש פעמים (1991, 1995 ,2001).
בריצת נשים המנצחת הראשונה הייתה גבריאלה אנדרסון משווייץ עם תוצאה 2:33:25. סאלי איסטול מבריטניה הייתה הראשונה שירדה משעתים וחצי בשנת 1991. השיא הנוכחי 2:26:53 הושג על ידי שרה וון בשנת 2021. מספר רצות ניצחו בתחרות פעמיים, מהן ביז'ונש דבה ניצחה פעמיים ברציפות בשנים 2009 ו-2010.
ניקוס גאליס

ניקוס "ניק" גאליס (ביוונית: Νίκος Γκάλης; נולד ב-23 ביולי 1957 בשם ניקולאוס גיאורגאליס) הוא כדורסלן עבר יווני. גובהו 1.83 מטר. שיחק בקבוצות אריס סלוניקי (1979–1992) ופנאתינייקוס אתונה (1992–1995). נחשב לאחד משחקני הכדורסל הטובים ביותר של יוון והיה פעיל בזכייתה של נבחרת יוון באליפות אירופה בכדורסל בשנת 1987 לאחר ניצחון בגמר על נבחרת ברית המועצות, רגע השיא בקריירה שלו בו גם נבחר למצטיין הטורניר.
גאליס נולד בניו ג'רזי, ארצות הברית למשפחת מהגרים מיוון וכיכב באוניברסיטת סיטון הול. נבחר בסיבוב הרביעי בדראפט על ידי בוסטון סלטיקס. לאחר שנבחר בסיבוב הרביעי בלבד פציעה מנעה ממנו להצטרף לקבוצה מבוסטון, לכן החליט להגר למולדת הוריו והפך לגיבור לאומי ולאחד הקלעים הבולטים בכדורסל האירופאי. העפיל ארבע פעמים לפיינל פור האירופאי (1988, 1989, 1990, 1994) אך מעולם לא זכה בגביע אירופה לאלופות.
ב-2017 נבחר לחבר בהיכל התהילה של הכדורסל.
ניקו אנטוניץ'

ניקו אנטוניץ' (בגרמנית: Nico Antonitsch; נולד ב-30 בספטמבר 1991 בווינה שבאוסטריה) הוא כדורגלן אוסטרי המשחק בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

אנטוניץ' גדל במחלקות הנוער של ASV הוהנאו, SV גרסטן ו-AKA לינץ. קבוצתו המקצוענית הראשונה הייתה אוניון סנקט פלוריאן מהליגה האוסטרית השלישית, במדיה ערך 57 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
בחודש יולי 2012 חתם בקפפנברג מהליגה האוסטרית השנייה. הוא ערך שש הופעות ליגה במדי המועדון.
בחודש יולי 2013 חתם בהורן, גם היא מהליגה האוסטרית השנייה. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 65 הופעות ליגה והבקיע חמישה שערים.
ב-26 ביוני 2015 חתם אנטוניץ' על חוזה לשנה אחת בריד מהבונדסליגה האוסטרית. הוא ערך 19 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
בחודש יולי 2017 חתם בג'וניורס פאשינג מהליגהה האוסטרית השלישית, במדיה ערך שבע הופעות ליגה.
ב-31 באוגוסט 2017 חתם אנטוניץ' בפ.ס.וו. צוויקאו הליגה הגרמנית השלישית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 62 הופעות ליגה והבקיע ששה שערים.
ב-29 באוגוסט 2019 חתם אנטוניץ' על חוזה לשנתיים באינגולשטאדט 04 מהליגה הגרמנית השלישית. בתום עונת 2020/2021 העפיל עם המועדון לבונדסליגה השנייה, אולם בתום עונה אחת נשר עם המועדון בחזרה לליגה הגרמנית השלישית.
ב-5 בינואר 2023 חתם על חוזה לשנה וחצי באלוורסברג מהליגה הגרמנית השלישית. בתום עונת 2022/2023 העפיל עם המועדון לבונדסליגה השנייה.בינואר 2024 חתם בהפועל פתח תקווה.
הערות שוליים

↑  Antonitsch von Horn nach Ried באתר derstandard, ‏ 26 ביוני 2015 (בגרמנית)
↑  SV Ried verpflichtet Nico Antonitsch באתר meinbezirk, ‏ 29 ביוני 2015 (בגרמנית)
↑  ANTONITSCH HATTE ANGEBOTE AUS DEM AUSLAND, ENTSCHIED SICH ABER FÜR ZWICKAU באתר tag24, ‏ 6 בספטמבר 2017 (בגרמנית)
↑  Nico Antonitsch verteidigt künftig auf der Schanz באתר הרשמי של אינגולשטאדט 04, 29 באוגוסט 2019 (בגרמנית)
↑  Verteidiger Nico Antonitsch wechselt nach Elversberg באתר הרשמי של אלוורסברג, 5 בינואר 2023 (בגרמנית)
מקס קרוזה

מקסימיליאן "מקס" קרוזה (בגרמנית: Maximilian "Max" Kruse, נולד ב-19 במרץ 1988 בריינבק שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעמדת החלוץ. לקרוזה 14 הופעות וארבעה שערים בנבחרת גרמניה.
קריירת מועדונים > ורדר ברמן וסנט פאולי

כישרונו של קרוזה כשחקן נוער במועדון פיר-אונד מרשלנדה התגלה על ידי הסקאוטים של ורדר ברמן, והוא חתם בקבוצה בשנת 2006, כאשר היה בן 18. כעבור שנה החל לשחק בקבוצת המילואים, שם נשאר עד לשנת 2009, ונכלל גם בסגל הקבוצה הבוגרת, ולא הצליח להיטמע בה. בשנת 2009 עבר קרוזה לפ.צ. סנט פאולי, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה השנייה. קרוזה נשאר בסנט פאולי עד לעונת 2011/12. בעונה זו קרוזה הבקיע 13 שערים, והקבוצה סיימה במקום הרביעי, ולא הצליחה להתברג לפלייאוף העלייה לבונדסליגה בגין הפרש שערים נחות משל פורטונה דיסלדורף. בסך הכל קרוזה הבקיע 22 שערים ב-96 הופעות במדי סנט פאולי, ובקיץ 2012 עבר לפרייבורג מליגת הבונדסליגה.
קריירת מועדונים > פרייבורג

בעונת 2012/13 שיחק קרוזה בפרייבורג, אותה הוביל אל המקום החמישי המפתיע בבונדסליגה. את הבכורה ערך במשחק הגביע הגרמני מול ויקטוריה המבורג, שהסתיים בניצחון של פרייבורג בתוצאה 1–2, כשקרוזה מבשל את שער הניצחון לסבסטיאן פרייש. את הבכורה בליגה ערך במשחק נגד מיינץ 05 באוגוסט 2012, במשחק שהסתיים בתיקו 1-1, בו הבקיע קרוזה את השער של פרייבורג. סך הכל קרוזה הבקיע 11 שערי ליגה בעונה אחת עבור פרייבורג, והקנה לה מקום במפעל הליגה האירופית בעונת 2013/14. הצלחתו בקבוצה גררה התעניינות ממועדונים גדולים, ובקיץ 2013 עזב את פרייבורג לאחר עונה אחת בלבד, וחתם בבורוסיה מנשנגלדבך על חוזה לארבע עונות.
קריירת מועדונים > בורוסיה מנשנגלדבך

את הופעת הבכורה בבורוסיה מנשנגלדבך ערך קרוזה באוגוסט 2013, בהפסד המפתיע לדארמשטאט 98, ששיחקה אז בליגה השלישית, בסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. את השער הראשון שלו בבורוסיה מנשנגלדבך קרוזה הבקיע בניצחון 0–3 בבונדסליגה על הנובר 96 באוגוסט 2013, וסך הכל הבקיע 12 שערי ליגה בעונת 2013/14. הצלחתו בעונה זו הביאה לזימונו לנבחרת גרמניה, אך הוא נופה מהסגל הסופי למונדיאל 2014. בעונת 2014/15 הצליח קרוזה לשמור על מספרים דומים לעונה הקודמת, והבקיע 11 שערים ב-32 הופעות ליגה.
קריירת מועדונים > וולפסבורג

בקיץ 2015 חתם קרוזה בוולפסבורג תמורת 12 מיליון אירו, בצוותא עם יוליאן דראקסלר שהגיע משאלקה 04, במטרה לחזק את ההתקפה של הקבוצה הכוללת את באס דוסט, אנדרה שורלה וניקולאס בנדטנר, וליצור קבוצה חזקה שתוכל להתחרות כראוי בבאיירן מינכן על התארים המקומיים. את הופעת הבכורה בקבוצה ערך קרוזה במשחק הסופר קאפ הגרמני מול באיירן מינכן, כאשר נכנס בדקה ה-70 כמחליפו של באס דוסט. משחק זה הסתיים בתיקו 1-1 והגיע לבעיטות הכרעה מהנקודה הלבנה. קרוזה הבקיע את הבעיטה שלו, והקבוצה זכתה בטורניר הסופרקאפ. באוגוסט 2015 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה, במשחק הגביע הגרמני בו ניצחה וולפסבורג 1–4 את שטוטגרטר קיקרס. עם זאת, וולפסבורג סיימה עונה מאכזבת על אף הציפיות הרבות.
קריירת מועדונים > חזרה לורדר ברמן

ב-2 באוגוסט 2016 חזר לאחר שבע שנים לורדר ברמן. בעונת החזרה שלו לקבוצה, 2016/17, הציג קרוזה מספרי הבקעה יפים, והבקיע מספר שערים חשובים, שסייעו לקבוצה להיחלץ מתחתית. באפריל 2017 הבקיע קרוזה רביעייה בניצחון 2–4 על אינגולשטאדט 04, כאשר שלושה מהשערים הובקעו לאחר הדקה ה-80, אחרי שורדר ברמן פיגרה בתוצאה 1–2. קרוזה סיים את העונה עם 15 הבקעות, מרביתן במחצית השנייה של העונה. ב-19 בנובמבר 2017 הבקיע קרוזה שלושער בניצחון 0–4 של ורדר ברמן על הנובר 96, שהיה ניצחון הבכורה של ברמן בעונת 2017/18, במחזור ה-12. קרוזה הבקיע בסך הכל שישה שערים בעונה זו. לקראת עונת 2018/19 מונה קרוזה כקפטן הקבוצה. בפברואר 2019 היה קרוזה שותף לעלייתה של ורדר ברמן לרבע גמר הגביע הגרמני לאחר ניצחון על בורוסיה דורטמונד בפנדלים לאחר 3-3 בתום 120 דקות. קרוזה הבקיע את הפנדל המכריע לטובת ורדר ברמן. את עונת 2018/19 סיים קרוזה עם 11 שערי ליגה ובמקום השמיני עם ורדר ברמן, אך הצהיר במאי 2019 כי לא יאריך את חוזהו בקבוצה.
קריירת מועדונים > פנרבחצ'ה

ביוני 2019 חתם קרוזה בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית על חוזה לשלוש שנים. קרוזה שיחק עונה אחת בפנרבחצ'ה, והבקיע שבעה שערים ב-20 הופעות. ביוני 2020 הודיע קרוזה כי הוא עוזב את פנרבחצ'ה כי לא קיבל את מלוא השכר שהובטח לו.
קריירת מועדונים > אוניון ברלין

באוגוסט 2020 הודיע קרוזה כי הוא חוזר לבונדסליגה וחתם באוניון ברלין. ב-2 באוקטובר כבש את שער הבכורה בקבוצה בניצחון 0–4 על מיינץ 05. קרוזה הבקיע בעונת הבכורה שלו בקבוצה, 2020/21, 11 שערי ליגה ב-22 הופעות. אחד מהשערים היה שער חשוב ודרמטי במיוחד - במחזור האחרון של העונה, במשחק מול ר.ב. לייפציג, הבקיע קרוזה שער בדקה ה-92, שבזכותו ניצחה אוניון ברלין בתוצאה 1–2, ועלתה למקום השישי שהקנה לה כרטיס למפעל הליגה האירופית בעונת 2021/22.
קריירת מועדונים > חזרה לוולפסבורג

ב-30 בינואר 2022 חזר קרוזה לוולפסבורג וחתם לשנה וחצי. ב-22 באפריל כבש שלושער במחצית אחת בניצחון 0–5 על מיינץ 05. בנובמבר 2022 שוחרר מהקבוצה
קריירת מועדונים > פאדרבורן

ב-30 ביוני 2023 חתם בפאדרבורן 07 מהבונדסליגה השנייה. קרוזה ערך חמש הופעות בלבד במדי פאדרבורן, ובנובמבר 2023 הוחלט שהחוזה בין קרוזה ופאדרבורן יסתיים בהסכמה משותפת. כעבור כחודש, קרוזה הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

קרוזה שיחק בכל נבחרות גרמניה הצעירות. במאי 2013 ערך את הופעת הבכורה בנבחרת גרמניה הבוגרת, בניצחון 2–4 במשחק ידידות מול נבחרת אקוודור, בו בישל שער ללוקאס פודולסקי. את שערו הראשון בנבחרת הבקיע קרוזה בהפסד 3–4 לנבחרת ארצות הברית במשחק ידידות שנועד לציין 100 שנים להתאחדות הכדורגל האמריקאית, שנערך ביוני 2013. על אף הצלחתו של קרוזה באותה תקופה, הוא נופה מסגל הנבחרת למונדיאל 2014 בברזיל, אך זומן למשחקים נוספים אחריו, והבקיע צמד במוקדמות יורו 2016 מול נבחרת גיברלטר בניצחון 0–7, ושער נוסף מול נבחרת גאורגיה.
קרוזה זומן בשנת 2021 לסגל הגרמני לאולימפיאדת טוקיו 2020, ופתח בהרכב הגרמני בשלושת משחקי שלב הבתים, אך נבחרתו הודחה כבר בתום שלב זה.
חיים אישיים

נוסף על היותו כדורגלן, קרוזה הוא גם שחקן פוקר מקצועי המשתתף בטורנירים בינלאומיים במשחק הטקסס הולדם. בנובמבר 2022 זכה בצמיד אליפות העולם בפוקר.
תארים

הסופר קאפ הגרמני: 2015
הערות שוליים

↑  Max Kruse Scores First WSOP Bracelet In Six-Max Event at WSOP Europe, באתר אליפות העולם בפוקר, ‏9 בנובמבר 2022
| נבחרת גרמניה – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 מולר •  2 הנריכס •  3 ראום •  4 אודווקאי •  5 פייפר •  6 אכה •  7 ריכטר •  8 ארנולד •  9 טויכרט •  10 קרוזה •   11 אמירי •  12 ברודרסן • 13 מאייר •  14 יאקובס • 15 טורונריגה • 16 שלוטרבק • 17 שטאך • 18 לוון • 22 פלוגמן • מאמן: קונץ |  1 מולר •  2 הנריכס •  3 ראום •  4 אודווקאי •  5 פייפר •  6 אכה •  7 ריכטר •  8 ארנולד •  9 טויכרט •  10 קרוזה •   11 אמירי •  12 ברודרסן • 13 מאייר •  14 יאקובס • 15 טורונריגה • 16 שלוטרבק • 17 שטאך • 18 לוון • 22 פלוגמן • מאמן: קונץ | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1284219402  VIAF: 6628167988977933830004   WorldCat (עם VIAF): 6628167988977933830004
נילס גוסטף נורדנשלד

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1792 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, פינלנד 
 פטירה:  2 בפברואר 1866 (בגיל 73) הלסינקי, האימפריה הרוסית 
 ענף מדעי:  מינרלוגיה
 מקום מגורים:  פינלנד
 פרסים והוקרה:  מסדר סנטה אנה, דרגה 2 (1839)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2 (1835)  מסדר כוכב הקוטב - אביר מדרגה שנייה (1842)  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4 (1830)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3 
 צאצאים:  אדולף אריק נורדנשלד, Nils Karl Nordenskiöld, Nils Otto Nordenskiöld 
 הערות:  שוודי. אביו של אדולף אריק נורדנשלד
 תרומות עיקריות
 תיאר מספר מינרלים שלא היו ידועים קודם
 חתימה:   
 
אבן החן אלכסנדריט
נילס גוסטף נורדנשלד (בשוודית: Nils Gustaf Nordenskiöld; ‏12 באוקטובר 1792 – 2 בפברואר 1866) היה מינרלוג פיני (בן המיעוט השוודי) ומגלה ארצות. הוא היה אביו של חוקר הארצות אדולף אריק נורדנשלד.
חייו

נורדנשלד נולד בדרום פינלנד שהייתה אז תחת שלטון רוסי. לאחר שלמד מינרלוגיה בפינלנד ובשוודיה מונה נורדנשלד כמפקח על המכרות בפינלנד. ב-3 באוקטובר 1819 הוא מונה כחבר של האקדמיה הרוסית למדעים, מוסד שהוקם בהוראתו של הצאר, פיוטר הגדול ב-1724.
נורדנשלד גילה ותיאר מספר מינרלים שלא היו ידועים קודם בפינלנד וברוסיה. ב-1820 פרסם נורדנשלד מסה שהייתה הספר המדעי הראשון על מינרלים בפינלנד. בנוסף יצאו מאמרים פרי עטו לאור בכתבי עת זרים, שהבטיחו את פרסמו מחוץ לסקנדינביה. את האהבה לידע הקפיד נורדנשלד להעביר לבנו, אדולף אריק נורדנשלד, שברבות הימים נודע בזכות עצמו כחוקר ארצות.
נורדנשלד חזר לפינלנד ב-1823, וב-1828 מונה למפקח כללי על מועצת המכרות שאך נוסדה בהלסינגפורס (שמה הקודם של הלסינקי), משרה בה החזיק עד מותו ב-1865.
גילוי אבני החן

על פי סיפור ידוע, אבל שנוי במחלוקת, גילה נורדנשלד את האלכסנדריט ביום הולדתו ה-16 של יורש העצר הרוסי אלכסנדר ב-17 באפריל 1834 וקרא לו לכבודו של הצאר העתידי. אומנם נכון שנורדנשלד שגילה את האלכסנדריט, אבל לא ייתכן שהוא גילה את האבן ונתן לה את שמה ביום הולדתו של אלכסנדר. התגלית המקורית של נורדנשלד התרחשה כתוצאה מבחינה של דגימת מינרל חדשה שקיבל מהדוכס לב אלכסייביץ פרוֹבסקי, שבתחילה הוא זיהה בטעות כאזמרגד. הקשיות הגבוהה של האבן הפתיעה אותו והוא החליט להמשיך את מחקריו בה. מאוחר יותר באותו ערב, כשהביט בדגימה לאור הנר, הוא הופתע לראות כי צבע האבן השתנה מירוק לאדום פטל. מאוחר יותר הוא אישר את גילויו של סוג חדש של כריזובריל והציע לכנותו "דיאפניט" (מיוונית "די" – שניים ו"אפאנס" בלתי נראה או "פאן" להיראות). אבל לדוכס פרובסקי היו תוכניות משלו להשתמש בממצא הנדיר על מנת לזכות בהכרת תודה של המשפחה המלכותית על ידי הגשת האבן כשי לצאר לעתיד ולקרוא לה אלכסנדריט לכבודו ב-17 באפריל 1834, אבל רק ב-1842 התפרסם לראשונה תיאור הסוג החדש משנה הצבעים של הכריזובריל תחת השם אלכסנדריט.
ב-1849 בחן נורדנשלד אבן חן שכונתה "הכריזוליט של הרי האורל" וגילה שבעצם הייתה זו וריאציה ירוקה של אנדרדיט, סוג של גארנט. והוא הציע לאבן החן החדשה את השם דמנטואיד (דמוי יהלום) שהתקבל מאז כשם אבן החן.
מרטין דייווי

מרטין לותר דייווי (באנגלית: Martin Luther Davey;‏ 25 ביולי 1884 –  31 במרץ 1946) היה פוליטיקאי אמריקאי מאוהיו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל אוהיו ה-53 בשנים 1935–1939.
ראשית חייו

מרטין דייווי נולד בעיר קנט שבאוהיו. אביו היה ג'ון דייוויד, שנודע כארבוריסט (רופא עצים) והקים חברה שהתמחתה בתחום (Davey Tree Expert Company). אמו, ברתה ריבס, הייתה בתו של כומר. מרטין דייווי היה אחד משבעת ילדי המשפחה, שניים מהם נפטרו לפני שהגיעו לבגרות.
המשפחה התמודדה עם בעיות כספיות, מצב שהוביל את מרטין הצעיר למכור את חזרת הגינה שגידל בעצמו, כאמצעי לסיוע למשפחה. הוא גם סייע לאביו בחווה ובחממה שלו. הוא היה איש מכירות מצטיין, ופיתח יחסי ידידות עם לקוחותיו.
ב-1896 נכח דייווי ביריד בו הוא שמע את נאום "צלב הזהב" המפורסם של ויליאם ג'נינגס ברייאן. בעקבות אירוע זה גמלה בליבו ההחלטה להיות פוליטיקאי.
לימודים

דייווי סיים את לימודיו בבית הספר התיכון בקנט. לאחר מכן הוא עבד לזמן מה בחברת אוליבר לייצור מכונות כתיבה בקליבלנד. כאיש מכירות בחברה הוא הרוויח עשרה דולר לשבוע בתוספת עמלות. הוא הצטיין בעבודתו ועד מהרה הגיע שכרו ל-200 דולר בחודש. הוא החליט להמשיך בלימודיו ונרשם לאוברלין קולג', שם הוא השתתף בתחרויות הפוטבול ומרוצי השדה (Track and field). הוא סיים את לימודיו כשלישי בכיתתו ולא המשיך אותם כדי לסייע בהקמת העסק המשפחתי. לאחר מכן הוא שב ללימודיו לזמן מה, עד שהכיר את אשתו, ברני כריסמן. הולדת ילדם הראשון שמה קץ למסכת לימודיו.
קריירה פוליטית

בשנים 1913–1918 כיהן דייווי כראש עיריית קנט. ב-1918 הוא נבחר כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית במקומו של אלזוורת' ברת'ריק שנפטר. בנובמבר אותה שנה הוא נבחר לכהונה נוספת, אך בבחירות של 1920 הוא נוצח. ב-1922 הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים וכיהן בו בשנים 1923–1929. ב-1928 התמודד דייווי בבחירות למשרת מושל אוהיו, אך נוצח. הוא התמודד שוב ב-1934, ניצח וכיהן בשנים 1935–1939. בניסיונו להיות מועמד המפלגה הדמוקרטית לכהונה שלישית ב-1938 הוא נוצח על ידי צ'ארלס סוייר. ב-1940 הוא היה מועמד הדמוקרטים למשרת המושל, אך נוצח על ידי המושל המכהן ג'ון בריקר.
מותו

מרטין דייווי נפטר בקנט ב-31 במרץ 1946. הוא נטמן בבית הקברות סטנדינג רוק שבעיר.
הערות שוליים

↑  מרטין דייווי, באתר אגודת המושלים הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1178137953  LCCN: n87890458  SNAC: w6sq8xds  US Congress: D000080  VIAF: 16295993   WorldCat (עם VIAF): 16295993
מרתון פיונגיאנג

| --- | --- |
משתתפי התחרות ב-2012 למרגלות שער הניצחון

 ענף:  ריצת מרתון
 תאריך ייסוד:  1981
 מדינות משתתפות:  קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית
 עיר מארחת:  פיונגיאנג 
 זוכה:  גברים: רי קאנג-פום   נשים: קים הויה-סונג
 הכי הרבה זכיות:  גברים: קים ג'אנג-וון, רי קיונג-צ'ול, פארק סונג-צ'ול, פאק צ'ול (2)   נשים: מאן גיונג-איה (3)
 www.pyongyangmarathon.com
 קואורדינטות:  39°02′58″N 125°46′31″E﻿ / ﻿39.049444444444°N 125.77527777778°E﻿ / 39.049444444444; 125.77527777778
 he
 
מרתון פיונגיאנג, או בשמו הרשמי "Mangyongdae Prize Marathon" הוא תחרות ריצת מרתון שנתית המתרחשת בבירת קוריאה הצפונית פיונגיאנג ומהווה את אחד מאירועים הפומביים היחידים הפתוחים במדינה בפני זרים. התחרות נערכת מדי שנה בראשית חודש אפריל, בסמוך ליום הולדתו של קים איל-סונג, מייסד המדינה, ונקראת על שם עיר הולדתו.
התחרות החלה להתקיים בשנת 1981 עבור גברים ובשנת 1984 נוסף בה מקצה לנשים. בשנת 2000 התחרות נפתחה בפני זרים, וחזרה מספר שנים מאוחר יותר להשתתפות מקומית בלבד. ב-2010 התחרות נפתחה שנית עבור רצים זרים, ומאז היא מושכת עניין תקשורתי ותרבותי סביב היותה תחרות ספורט פתוחה במדינה הדיקטטורית המסתגרת. עד שנת 2014 נכללה התחרות בסבב הברונזה של מרוצי הכביש מטעם התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, אולם מאז בחרו המארגנים להפכה לתחרות "חובבנית" בלבד.
כניסה לצפון קוריאה כרוכה בקבלת ויזה. ויזה ניתנות רק כחלק מהשתתפות בטיול מאורגן, ועל כן בכל שנה לוקחת על עצמה חברת תיירות לארגן חבילות קבוצתיות למשתתפי המרתון.
התחרות

מסלול המרתון מתחיל באצטדיון קים איל סונג ששוכן במרכז העיר (בשנת 2010 החלה התחרות באצטדיון האחד במאי), ומסתיים בשער הניצחון כנגד הכיבוש היפני, כאשר המשתתפים רצים לגדות נהר טאדונג ואף חוצים אותו על גשר. אורכו של המסלול כ-10 ק"מ, כאשר הרצים במקצה 10 ק"מ רצים אותו פעם אחת, הרצים במקצה חצי המרתון רצים אותו פעמיים ורצי המרתון רצים אותו 4 פעמים (בתוספת סיבוב פתיחה סביב האצטדיון).
נילס בוהלין

| --- | --- |
בוהלין חגור בחגורת בטיחות שלוש נקודות, 1999
בוהלין חגור בחגורת בטיחות שלוש נקודות, 1999
 לידה:  17 ביולי 1920 הרנוסאנד, שוודיה 
 פטירה:  26 בספטמבר 2002 (בגיל 82) Ydre Municipality, שוודיה 
 ענף מדעי:  הנדסת מכונות 
 מוסדות:  ג'נרל מוטורס (1942–1958) 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2002)  היכל התהילה של כלי הרכב (1999) 
 תרומות עיקריות
 חגורת בטיחות
 
הדגמה פשטנית של רעיון חגורת הבטיחות מסוג שלוש הנקודות
נילס איוואר בוֹהלין (בשוודית: Nils Ivar Bohlin;‏ 17 ביולי 1920 – 26 בספטמבר 2002) היה מהנדס מכונות שוודי שהמציא את חגורת הבטיחות מסוג שלוש הנקודות (three point seat belt), שבה נעשה כיום שימוש במכוניות.
ביוגרפיה

בוהלין נולד בהרנוסאנד שבשוודיה. הוא למד באוניברסיטת הרנוסאנד ובשנת 1939 סיים תואר בהנדסת מכונות.
בשנת 1942 התחיל לעבוד כמעצב מטוסים בחברת סאאב והיה בין המפתחים של מושבי המפלט. בשנת 1958 הוא עזב את סאאב ועבר לעבוד בחברת וולוו כמהנדס בטיחות, שם המציא ופיתח את חגורת הבטיחות מסוג שלוש הנקודות (על שם שלושת המיקומים שביניהם מתוחה החגורה). בוהלין עבד על פיתוח החגורה כשנה, וב־1959 הציג את המצאתו, שנרשמה כפטנט. אמנם פותחו כבר לפני כן חגורות בטיחות למכוניות, אך בוהלין היה הראשון שפיתח את המודל הזה של החגורה, שמשמש עד היום בכלי רכב.
ב־1967 הציג בוהלין את המחקר שערך במסגרת עבודתו בוולוו, "A Statistical Analysis of 28,000 Accidents with Emphasis on Occupant Restraint Value", במסגרת כנס בטיחות כלי רכב. ב־1969 מונה בוהלין למנהל מחלקת המחקר והפיתוח בוולוו. הוא פרש לגמלאות ב־1985.
ב־1974 קיבל את "פרס ראלף איסברנדט להנדסת בטיחות". ב־1989 זכה להירשם ב"היכל התהילה של הבטיחות והבריאות", וב־1999 ב"היכל התהילה של כלי הרכב". קיבל את מדליית האקדמיה השוודית המלכותית למדעי ההנדסה ב־1995.
בוהלין נישא למאי-בריט בוהלין, היה אב חורג לשני ילדיה והוליד שני ילדים משלו. ב־2002 לקה בשבץ, ומספר חודשים לאחר מכן לקה בהתקף לב ומת בגיל 82. מיד לאחר מותו נכנס ל"היכל התהילה הלאומי של הממציאים" בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  איור חגורת הבטיחות כפי שהוגשה למשרד הפטנטים האמריקאי ב-1959
↑  יפעת גדות, מי הקליק ראשון?, באתר News1 מחלקה ראשונה, 15 במרץ 2006
↑  Nils Bohlin, Inventor, 82
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2002095692  VIAF: 56288125   WorldCat (עם VIAF): 56288125
ננאד קרסטיץ'

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1983 (בן 41) קראלייבו, יוגוסלביה 
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטר
 דראפט:  בחירה מספר 24, 2002 ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כשחקן
 2001–2004   2004–2008   2008   2008–2001   2011   2011–2014   2014–2016:  פרטיזן בלגרד   ניו ג'רזי נטס   טריומף ליוברצי   אוקלהומה סיטי ת'אנדר   בוסטון סלטיקס   צסק"א מוסקבה   אנאדולו אפס
 הישגים כשחקן
 חמישיית הרוקיז השנייה ב-NBA‏ (2005)   2 בחירות לחמישיית העונה ביורוליג (2012, 2013)   3 אליפויות הליגה המאוחדת של VTB‏ (2012–2014)
 
ננאד קרסטיץ' (בסרבית: Ненад Крстић; נולד ב-25 ביולי 1983 ביוגוסלביה) הוא כדורסלן עבר סרבי, ששיחק בעמדת הסנטר.
המועדון המקצועני הראשון שבו שיחק היה פרטיזן בלגרד. קרסטיץ' נבחר במקום ה-24 בסיבוב הראשון של דראפט ה-NBA לשנת 2002 על ידי ניו ג'רזי, שהחתימה אותו בתחילת עונת 2004/2005. בעונתו הראשונה בליגה הוא רשם 10 נקודות ו-5.3 כדורים חוזרים למשחק. בסיום אותה עונה נבחר לחמישיית הרוקיז השנייה של העונה. בשנת 2008 עבר לקבוצת ליגת העל הרוסית, טריומף ליוברצי ובתחילת עונת 2008/09, חזר ל-NBA, וחתם באוקלהומה סיטי ת'אנדר.
בפברואר 2011 עבר קרסטיץ' לבוסטון סלטיקס בעסקת חליפין ביחד עם ג'ף גרין תמורת נייט רובינסון וקנדריק פרקינס שעברו לאוקלהומה.
ב-22 ביוני 2011 חתם ננאד קרסטיץ' על חוזה לשנתיים בקבוצה הרוסית צסק"א מוסקבה.
נונו דה קושטה

נונו מיגל דה קושטה ג'ויה (בפורטוגזית: Nuno Miguel da Costa Jóia; נולד ב-10 בפברואר 1991 בפראיה שבכף ורדה) הוא כדורגלן מכף ורדה המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קסימפאשה מליגת העל הטורקית ובנבחרת כף ורדה.