stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה
מהלך הלחימה > 1917 – יתרון למדינות ההסכמה > תנודות במורל הצרפתי

בחודש אפריל הורה הגנרל הצרפתי רובר ניוול על מתקפה חדשה נגד החפירות הגרמניות בהבטיחו שזו תביא לניצחון. במתקפה, המכונה מתקפת ניבל, תוכננו להילחם 1.2 מיליון חיילים שילוו בטנקים ובארטילריה. במבצע הייתה ידם של הצרפתים, בתוספת שתי חטיבות רוסיות, על התחתונה – הגרמנים שלטו באוויר, השטח היה בעל עבירות נמוכה והחשאיות של המתקפה לא נשמרה. בתוך שבוע נהרגו 100 אלף חיילים צרפתים, ולמרות הבטחתו של ניבל, שאם המתקפה תיכשל, היא תופסק, המתקפה נמשכה אל תוך מאי. ב-3 במאי סירבו חיילי האוגדה הקולוניאלית הצרפתית השנייה המותשים, שלחמו בקרב ורדן, לפקודה להילחם ואף הגיעו שיכורים וחסרי נשק. לקצינים לא היו האמצעים להעניש את האוגדה כולה ולכן לא ננקטו צעדים משמעותיים נגד הסרבנים. בהמשך אירעו המרידות בצבא הצרפתי (1917), עם סך הכול של 20,000 חיילים שנטשו את שדה הקרב. כוחות אחרים של מדינות ההסכמה המשיכו לתקוף, אך ספגו אבדות משמעותיות. קריאות לפטריוטיות כמו גם מעצרים והליכים משפטיים עודדו את החיילים לחזור לחפירות, אם כי החיילים הצרפתים סירבו להשתתף במתקפות נוספות. ב-15 במאי הועבר ניבל מתפקידו והוחלף בגנרל פיליפ פטן, שעצר את המתקפות רחבות ההיקף. במשך החודשים הבאים עסקו הצרפתים בעיקר בהגנה כדי להחזיר את הביטחון והמורל לחיילים.
מהלך הלחימה > 1917 – יתרון למדינות ההסכמה > מתקפות בריטיות נוספות והצטרפות כוח המשלוח האמריקאי

ב-7 ביוני פתחו הבריטים במתקפה על רכס מסין, דרומית לאיפר, במטרה לכבוש מחדש שטחים שאיבדו בקרבות הראשון והשני על האיפר בשנת 1914. למן 1915 חצבו הבריטים מנהרות תחת הרכס והניחו בהן 500 טונות של חומר נפץ. לאחר הרעשה ארטילרית בת ארבעה ימים פוצצו הבריטים את המוקשים וגרמו למותם של 10,000 גרמנים. המתקפה שבאה לאחר מכן הסתמכה גם כן על הרעשה כבדה, אשר אפשרה לבריטים לכבוש את הרכס ביום אחד. מתקפה מוגבלת זו נחלה הצלחה גדולה, וכל מתקפות הנגד הגרמניות נכשלו. ב-11 ביולי, במהלך אותו קרב, ירו הגרמנים פגזי גז, לראשונה במלחמה. מכיוון שתכולת הפגז הייתה מוגבלת, היה צורך בגז בעל עוצמה רבה יותר, ולכן הגרמנים השתמשו בגז חרדל. השימוש בגז, שנשאר למשך ימים במקום ממוקד וגרם לכוויות, היה גורם בדיכוי רוח הלחימה של חיילי האויב.
ב-25 ביוני החלו החיילים האמריקאים הראשונים להגיע לצרפת, אולם האמריקאים נכנסו בהיקף אוגדתי לשוחות רק באוקטובר. החיילים האמריקאים מחיל המשלוח האמריקאי נדרשו לאימונים ולציוד בטרם יכלו להצטרף למאמץ הקרבי, ולמשך מספר חודשים הם הוצבו בתפקידים תומכי לחימה. למרות כל זאת, נוכחותם של האמריקאים הרימה את המורל של החיילים הבריטים והצרפתים בחזית.
ב-31 ביולי חודש הקרב באיפר עם תחילת קרב איפר השלישי. מטרתו המקורית של הקרב הייתה כיבוש הרכסים מזרחים לאיפר, ולאחר מכן התקדמות לעבר רולר ותורו, כדי להשבית את מסילת הברזל העיקרית שהובילה אספקה למאגרי הגרמנים בחזית, וכן לעבר החוף הבלגי, שם מוקמו בסיסי הצוללות הגרמניים. בשלב מאוחר יותר הוגבלה המתקפה להתקדמות של הצבא הבריטי אל עבר הרכסים סביב איפר, שכן מזג האוויר הגשום עיכב את ההתקדמות הבריטית. חיילים קנדים שנלחמו ברכס וימי ובקרב על גבעה 70 החליפו שני גייסות של אנזא"ק וכוחות בריטיים נוספים וכבשו את הכפר פשנדל ב-6 בנובמבר, למרות גשם כבד ואבדות רבות. מתקפה זו הביאה לנפגעים רבים משני הצדדים, בעוד שהשטח שנכבש היה קטן, אולם היה זה הישג טקטי בעל חשיבות, שאפשר לבריטים לקצור הישגים בולטים במזג אוויר יבש יותר.
במהלך מתקפה זו באיפר איבדו שני הצדדים יחד למעלה מחצי מיליון חיילים. הקרב הפך בבריטניה למילה נרדפת לטבח מדמם ועקר ואילו בגרמניה הוא נקרא "המרטיריות הגדולה ביותר של המלחמה". קרב זה, יחד עם הקרב על הסום, העניק למפקד הבריטי הייג את הכינוי "הקצב".
מהלך הלחימה > 1917 – יתרון למדינות ההסכמה > קרב קמברה

ב-20 בנובמבר פתחו הבריטים במתקפת טנקים נרחבת, ראשונה מסוגה, בקרב קמברה. מספר הטנקים שעמדו לרשות מדינות ההסכמה עמד על 324, כאשר שליש נשמרו כעתודה, וזאת בנוסף ל-12 דיוויזיות חיל רגלים. מן הצד השני, הגרמנים נלחמו עם שתי דיוויזיות בלבד. על מנת לשמור על גורם ההפתעה, לא התבצעה הפצצה מקדימה, אלא רק מיסוך עשן לפני הטנקים. הטנקים נשאו בחזיתם חבילות עצים שנועדו למילוי שוחות על מנת לאפשר את מעבר הטנקים.
המתקפה הראשונית הייתה מוצלחת עבור הבריטים. הכוחות הבריטיים הצליחו בשש שעות לחדור עמוק יותר ועם 4,000 אבדות לעומת קרב פשנדל שנמשך ארבעה חודשים עם למעלה מ-500,000 אבדות. עם זאת, בתגובה להתקדמות הבריטית, יצרו הגרמנים מבלט ופתחו במתקפת־נגד מפתיעה שהסיגה את הבריטים ב-30 בנובמבר חזרה לקווי הפתיחה שלהם.
למרות היפוך היוצרות, המתקפה נחשבה למוצלחת, הן מצד הבריטים והן מצד הגרמנים, משום שהיא הוכיחה כי טנקים יכולים לעבור ביצורי שוחות. בקרב גם נעשה השימוש הנרחב הראשון בחיילי סער בחזית המערבית.
מהלך הלחימה > 1918 – הכרעה

בעקבות המתקפה המוצלחת של מדינות ההסכמה והבקעת הביצורים הגרמניים בקמברה, הגיעו לודנדורף והינדנבורג למסקנה כי ההזדמנות היחידה של הקיסרות הגרמנית לנצח היא לפתוח במתקפה מכרעת לאורך החזית בתקופת האביב, בטרם תהפוך הנוכחות האמריקאית למשמעותית.
ב-3 במרץ 1918 נחתם חוזה ברסט-ליטובסק ורוסיה פרשה מן המלחמה. פרישתה של רוסיה אפשרה את העברתן של 33 דיוויזיות גרמניות מהחזית המזרחית אל המערבית, אשר נתנה לגרמנים יתרון מספרי של 192 דיוויזיות לעומת 178 דיוויזיות של מדינות ההסכמה. יתרון זה אפשר לגרמנים להוציא חיילים ותיקים ולאמן אותם להיות חיילי סער. מנגד, למדינות ההסכמה עדיין לא היה פיקוד מאוחד באותה העת, כוחותיהן סבלו מבעיות מורל וכוח אדם והחיילים האמריקאים עדיין לא לקחו חלק בלחימה.
תוכניתו של לודנדורף הייתה לפתוח במתקפה עזה כנגד כוחות האימפריה הבריטית במטרה להפריד אותם מהכוחות הצרפתיים ולהסיג אותם עד לנמלי תעלת למאנש. המתקפה הייתה אמורה לשלב טקטיקות חדשות של שימוש בחיילי סער יחד עם הפצצות מהאוויר, טנקים והפגזות ארטילריות מתוכננות היטב הכוללות שימוש בגז.
מהלך הלחימה > 1918 – הכרעה > מתקפת האביב

מבצע מיכאל, הראשון מבין מבצעי מתקפת האביב, כמעט שהצליח להפריד בין הכוחות של מדינות ההסכמה. אף שהבריטים ידעו בערך את שעת ההתקפה ומועדה, גודל המתקפה וההרעשה המוקדמת היו הפתעה עבורם. לגרמנים גם היה מזל בכך שאותו הבוקר היה ערפילי וחיילי הסער יכלו להתקדם לעומק העמדות הבריטיות מבלי להתגלות. בסוף היום הראשון למתקפה היו לבריטים 20,000 הרוגים ו-35,000 פצועים, והגרמנים הצליחו להבקיע מספר נקודות בחזית של הארמייה הבריטית החמישית. כתוצאה מהפסד בקרב החליטו מדינות ההסכמה למנות פיקוד אחד לכלל כוחותיהם בחזית. הגנרל פרדיננד פוש מונה למפקד כוחות ההסכמה בחזית, דבר שאפשר תגובה טובה יותר אל מול המבצעים הגרמניים, שהפכו לקרבות התשה.
אריך לודנדורף, הגנרל הגרמני הממונה על המבצע, החל בניסיונות עקרים לכיבוש אמיין, אולם הבריטים הדפו את כל ההתקפות על אמיין וכוחות אנזא"ק הגיעו לזירה לסייע להם בכך. ב-5 באפריל ביטל לודנדורף את המבצע, שבו נהרגו 255,000 בריטים, צרפתים ואמריקאים ובו איבדו כוחות ההסכמה גם 1,300 תותחים וכ-200 טנקים, לעומת 239,000 חיילים, רובם חיילי סער מיומנים. בעוד שאצל מדינות ההסכמה ניתן היה לחפות על האבדות בקרב, הן בשל המפעלים הבריטים והן בשל כוח האדם האמריקני, לא ניתן היה להחליף את חיילי הסער הגרמנים בנקל. השמחה הגרמנית שבתחילת המתקפה הפכה לאכזבה לאחר שנתברר שלא היו להם הישגים מכריעים.
במבצע ג'ורג'ט נסוגו הבריטים כדי להגן על אמיין והשאירו את מסילת הברזל דרך הזבורק וכן את הנמלים לחוף התעלה: דנקרק, קאלה ובולון, פגיעים. ההצלחה הגרמנית יכלה להביא את הבריטים לידי תבוסה. במבצע בליכר-יורק הייתה המטרה לתקוף את העמדות הצרפתיות כדי לגרום לבעלות הברית לסגת מנמלי התעלה וכן להפריד בין הבריטים לצרפתים, לפני שהאמריקאים ישיגו נוכחות משמעותית בשטח. בקרב גנייזנאו נמשך מבצע בליכר-יורק. הגרמנים ניסו להדוף את כוחות מדינות ההסכמה דרומה ולהתחבר עם הכוחות הגרמנים באזור אמיין. הצרפתים הוזהרו על ידי שבויים גרמנים מפני ההתקפה והצליחו להדוף אותה בעזרת האמריקאים. למרות זאת, התקדמות הגרמנים הייתה מרשימה למדי. מתקפת נגד צרפתית ב-11 ביוני עצרה את מבצע גנייזנאו. אבדות הגרמנים היו 30,000 איש ואבדות מדינות ההסכמה כ-35,000 איש. למעשה, מתקפה זו הצלחתו הגדולה ביותר של צד אחד בלחימה מאז 1914.
לקראת מאי נטלו האמריקאים על עצמם תפקידים הולכים וגדלים, עת ניצחו בקרב הראשון שלהם, קרב קנטיני. בתקופת הקיץ כבר הגיעו מדי חודש 300,000 חיילים אמריקאים.
מהלך הלחימה > 1918 – הכרעה > מתקפת מאה הימים

ביולי יזם פוש מתקפה נגד המבלט על המארן שנוצר מהמתקפות הגרמניות. מתקפה זו, שנודעה כקרב השני על המארן חיסלה את המבלט עד אוגוסט. קרב אמיין, שהתחולל יומיים לאחר הקרב השני על המארן, הסתיים בהתקדמות ההסכמה לאמיין. התקפה זו כללה כוחות צרפתיים ובריטיים, כשבחוד החנית נלחמו חיילים אוסטרלים וקנדים, שנתמכו ב-600 טנקים וב-800 מטוסים. הייתה זו מתקפה מוצלחת ביותר עבור מדינות ההסכמה.
ב-8 באוגוסט 1918 נפתחה מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה באזור אמיין. התוקפים הצליחו להשיג הפתעה מוחלטת אצל הצד הגרמני ובאותו יום התקדמו ב-24 ק"מ, תוך כדי לקיחת 17,000 שבויים ו-330 תותחים. בסך הכל באותו יום אבדות הגרמנים היו כ-30,000 איש ואבדות מדינות ההסכמה כ-6,500 בלבד. לודנדורף כינה את אותו היום "היום השחור של הצבא הגרמני". ההתקפה של מדינות ההסכמה נמשכה עוד שלושה ימים אך ללא אותם ההישגים הגדולים של 8 באוגוסט. באותם ימים התקדמו מדינות ההסכמה כ-18 ק"מ. הגרמנים, כתגובה למתקפה, נסוגו מהאדמה שהצליחו להשיג במתקפת האביב לעבר קו הינדנבורג. באוקטובר חזרו הגרמנים לנקודות המוצא שלהם ב-1914, אך נסיגתם לא הפכה לבריחה. מדינות ההסכמה דחפו את הגרמנים למסילת הברזל של ברוז'-מץ, שלמעשה העבירה אספקה לכל החיילים הגרמנים בצפון צרפת ובלגיה במהלך כל המלחמה, ובהגיען לשם הגרמנים נסוגו והשאירו אחריהם מלאי שלם של ציוד ואספקה.
המתקפה הובילה לייאוש בצבא הגרמני, שכעת הבין כי לא יוכל לנצח במלחמה, ובסופו של דבר לכניעת גרמניה, עם שביתת הנשק ב-11 בנובמבר, ולסיום המלחמה.
תוצאות

החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, כמפתח למלחמה כולה, הסתיימה בניצחון מדינות ההסכמה עם ההגעה לשביתת הנשק ולכניעת גרמניה ב-11 בנובמבר. תנאי השלום שנידונו בוועידת השלום בפריז בין מדינות ההסכמה למעצמות המרכז נוסחו בחוזה ורסאי. תנאים אלה, אשר השפילו את הגרמנים ותבעו מהם תשלומי פיצויים כבדים שהביאו להתמוטטות כלכלתם, זרעו את ניצני הפורענות שהתפרצה 20 שנה לאחר מכן, במלחמת העולם השנייה. נוסף על כך, אגדת תקיעת הסכין בגב שנפוצה בגרמניה ואשר מקורה ברמטכ"ל הינדנבורג, לפיה התבוסה במלחמה לא נבעה מליבת הצבא, אלא כתוצאה מהשפעות שמאלניות בגרמניה, שירתה את התעמולה הנאצית בהפיכה נגד רפובליקת ויימאר. מבחינה מדינית, הסכמי ורסאי החזירו את שטחי אלזס ולורן לצרפת, חבל הסאר פורז תחת שלטון צרפתי-בריטי ותעלת קיל נפתחה לשיט בינלאומי.
צרפת ספגה נזקים כבדים במלחמה, נוסף על אובדן חיי החיילים בחזית, שהיה הגדול ביותר יחסית לגודל האוכלוסייה. האזור הצפון-מזרחי התעשייתי במדינה נהרס כליל במלחמה, ובמהלך המלחמה ניצלו הגרמנים חלק ניכר מתפוקת המכרות שם. על מנת למנוע תוקפנות גרמנית בעתיד בנתה צרפת קו של ביצורים נרחבים לאורך הגבול עם גרמניה שנקרא קו מאז'ינו.
החזית המערבית נודעה באבדות הרבות שנפלו בה – למעלה משלושה מיליון בני אדם נהרגו בה ועוד מיליונים רבים נוספים נפצעו. הלחימה הממושכת וחסרת התוחלת שמחקה חלק ניכר מהדור הצעיר של אותה תקופה הותירה צלקות בקרב בני אותו דור, שכונה בשם הדור האבוד. אותה לחימה הקצינה עמדות פציפיסטיות ומיליטריסטיות בחברה האירופית והאמריקאית.
תוצאה נוספת של הלחימה בחזית המערבית, הניכרת עד היום, היא מיליונים רבים של נפלי תחמושת, המכונים קציר ברזל, שנותרו טמונים בקרקע בשדות הקרב לשעבר. נפלים אלו מכילים חומר נפץ וגזי לחימה, מהווים סכנה בטיחותית וסביבתית גדולה, ופינוים וניטרולם יימשכו עוד שנים ארוכות.
הנצחה

כאמור, למעלה משלושה מיליון בני אדם מצאו את מותם במלחמה בחזית המערבית, ונופן של צרפת ובלגיה נזרע לא רק במכתשי פגזים והריסות אלא גם באלפי אתרי קבורה, מרביתם מאולתרים, שבהם נקברו החללים, חיילים ואזרחים. מאות אלפים מן החיילים נקברו כאלמונים. בית הקברות הלאומי הצרפתי הגדול ביותר הוא בית הקברות נוטרדאם דה לורט, שבאבלן-סן-נזר, סמוך לאזור שדה הקרב של ארטואה. בבית הקברות קבורים למעלה מ-40,000 חללים וניצב בו מגדל תאורה המאיר בלילה למרחוק. מונומנט צרפתי גדול נוסף הוא מבנה הקבורה של דואומון שבוורדן. עוד נמצאות בבלגיה ובצרפת אבני דרך, שנקבעו לציון הקו הקדמי ביותר שאליו הגיע צבא הקיסרות הגרמנית במלחמה. באשר לגרמניה, לאחר שנסוג הצבא מהאזורים שכבש במלחמה, לא הייתה באפשרותו לטפח את אתרי הקבורה של חייליו בחזית. רק עם כינון היחסים הרשמיים עם צרפת ובלגיה במחצית שנות ה-20 של המאה ה-20 יכלו הגרמנים לחזור אל אתרי הקבורה ולשמרם.
מדינות האימפריה הבריטית הקימו במהלך המלחמה גוף חדש של קבע לטיפול באתרי הקבורה של חלליהן בחזית המערבית ובחזיתות המלחמה האחרות – הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה. רשות זו בנתה ועיצבה לאחר המלחמה את בתי הקברות והמצבות שבהם בתבנית אחידה, שבה הם עומדים על תלם עד עצם היום הזה. היא גם הנציחה את שמותיהם של הנעדרים הרבים מצבאות האימפריה בחזית המערבית על גבי 27 אנדרטאות שנבנו לאורך התוואי שלה. אנדרטאות רבות נוספות לנופלים הוקמו במדינות האימפריה עצמן, ובראשן אנדרטת הסנוטאף הלאומית שבלונדון. בבריטניה נקבר ב-1920 במנזר וסטמינסטר חייל בריטי אלמוני שנפל בחזית המערבית, ואשר מייצג את מתי המלחמה. בדומה לכך נהגו בעקבות המלחמה מדינות נוספות.
בעקבות המלחמה והטראומה הגדולה שגרמה באו לעולם במדינות האימפריה הבריטית מועדים חדשים להנצחת הנופלים. בתחילה היה 11 בנובמבר – יום שביתת הנשק ב-1918 – ליום הזיכרון, הנוהג במדינות האימפריה לשעבר עד היום הזה. בבריטניה הומר היום כעבור שנים ליום הזיכרון הלאומי שלה (Remembrance Sunday), ואילו אוסטרליה וניו זילנד מציינות מדי שנה את יום אנזא"ק. השיר בשדות פלנדריה, שכתב הרופא הצבאי הקנדי ג'ון מקרי בחזית המערבית, היה לסמלם של הנצחת נופלי המלחמה ושל ימי הזיכרון בבריטניה ויתר מדינות האימפריה הבריטית. הפרגים האדומים שבהם מדבר השיר, המייצגים את דמם של הנופלים שנשפך, היו לסמל אירועי הזיכרון במדינות אלו, שהמשתתפים בהם עונדים על דש בגדם פרג נייר אדום ומניחים זרי פרגים אדומים למרגלות האנדרטאות לנופלים ולמלחמה. 11 בנובמבר גם היה לציון יום שביתת הנשק בארצות הברית, אשר בחלוף הזמן הפך ליום הווטרנים, ובמדינות אחרות. בגרמניה לא הייתה תמימות דעים לגבי היום שבו יש להעלות את זכר חללי המלחמה, וכן הייתה מחלוקת בשאלה אם חוקת רפובליקת ויימאר מאפשרת לשלטון המרכזי לקבוע יום זיכרון שיחייב את המדינות.
ב-2023 הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אתרי קבורה וזיכרון של מלחמת העולם הראשונה (החזית המערבית) המאגד 139 אתרים ברחבי בלגיה וצרפת.
החזית המערבית בתרבות

אחד הספרים הבולטים שנכתבו על מלחמת העולם הראשונה, והחזית המערבית בפרט, הוא "במערב אין כל חדש" של אריך מריה רמרק. הספר מתאר לפרטי פרטים את חוויותיו של חייל גרמני אשר נשלח להילחם בחזית המערבית עם פרוץ המלחמה. התיאורים שמביא החייל משולבים בתחושותיו הקשות לגבי חוסר התוחלת שבמלחמה, וחוסר האמון שהוא חש כלפי מוריו ומנהיגיו שמרבים לדבר בזכות המלחמה אך אינם מודעים לזוועות המתרחשות בחזית.  בשנת 1930 עובד הספר לראשונה לסרט בעל אותו שם - במערב אין כל חדש (סרט, 1930) בבימויו של לואיס מיילסטון, בשנת 1979 יצא לאקרנים עיבוד מחדש - במערב אין כל חדש (סרט, 1979) בבימויו של דלברט מאן. בשנת 2022 יצא לאקרנים עיבוד נוסף במערב אין כל חדש (סרט, 2022) בבימויו של אדוארד ברגר. הספר נמנה עם יצירות רבות בעלות אופי אנטי-מלחמתי שנכתבו לאחר המלחמה. רומן נוסף, "האש", מאת אנרי בארביס, אשר נכתב בזמן המלחמה, מתאר באופן מציאותי ואכזרי את הכיבוש הגרמני בצרפת דרך עיניה של כיתת מתנדבים צרפתית. הספר כתוב בצורה של רשמים אנקדוטליים ביומן מפי מחבר אלמוני בזמן המלחמה.
בין השירים הבולטים ניתן למנות את השיר "בשדות פלנדריה", שכאמור, הפך לסמלם של הנצחת נופלי המלחמה ושל ימי הזיכרון בבריטניה ויתר מדינות האימפריה הבריטית. השיר, שנכתב בשנות המלחמה הראשונות, עוד בטרם התחלפה הרומנטיקה של המלחמה במרירות ובחוסר התוחלת שבה, עוסק במתי הקרבות ובצוואה שהשאירו לחיים.
ראו גם

החזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה
החזית המערבית במלחמת העולם השנייה
מלחמת צרפת–פרוסיה
לקריאה נוספת

ברברה טוכמן, אוגוסט 1914, תל אביב: מערכות, 1982
סירל פולס, מלחמת העולם הראשונה, תל אביב: מערכות, 1981
הערות שוליים

↑  Battles of the Western Front 1914-1918, באתר The Great War 1914-1918 (באנגלית)
1 2  טוכמן, עמ' 174
↑  טוכמן, עמ' 192–193
↑  טוכמן, 206–215
↑  טוכמן, עמ' 179–180
↑  פולס, עמ' 363
↑  פולס, 415
↑  Weapons of War - Rifles, באתר firstworldwar.com. (באנגלית)
↑  Weapons of War - Machine Guns, באתר firstworldwar.com. (באנגלית)
1 2  WW1 Monuments & Memorials on the Western Front Battlefields, באתר The Great War 1914-1918.
| החזית המערבית במלחמת העולם הראשונה |
| --- | --- | --- |
| 1914 | קרב לייז' • המצור על אנטוורפן • המערכה על הגבולות • הקרב הראשון על המארן • הקרב הראשון על האן • המרוץ אל הים • קרב איפר הראשון • קרב ארטואה הראשון • קרב שמפאן הראשון • הפסקת האש של חג המולד |  |
| 1915 | קרב איפר השני • קרב ארטואה השני • קרב שמפאן השני • קרב לוס • קרב ארטואה השלישי |  |
| 1916 | קרב ורדן • הקרב על הסום |  |
| 1917 | קרב אראס • הקרב השני על האן • קרב מסין • קרב פשנדל • קרב קמברה |  |
| 1918 | מתקפת האביב • קרב המל • מתקפת מאה הימים |  |
הזירה האירופית במלחמת העולם הראשונה
 המערכה באיטליה • המערכה בבלקן • מערכת גליפולי • החזית המזרחית • החזית המערבית 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565974905171  LCCN: sh85148258  NKC: ph826221 
תוכנית שליפן (אדום) מול מתקפה צרפתית צפויה לפי תוכנית 17 (כחול)
השוחות המקוריות במבלט איפר
"ביתו של אמן על הסום" – ציורו של ויליאם טופהם
פרשים גרמנים בחפירות
חיילים בריטים מפעילים מקלע ויקרס כשלראשם מסכות גז
טנק סימן 1 בקרב על הסום
חיילים גרמניים משתמשים בלהביור
הצוללת הגרמנית U-9 שלחמה בחזית
חיילים גרמנים ב-7 באוגוסט 1914
מצב החזית המערבית בשנת 1914 והמירוץ אל הים
החזית המערבית בשנים 1915–1916
חיילים בריטים יוצאים מהשוחות במהלך קרב מורוואל, חלק מן הקרב על הסום
החזית המערבית בשנת 1917
הקרב על דרך מנן, חלק מקרב איפר השלישי
טנק של הצבא הבריטי פגוע בקמברה
המתקפות הגרמניות הבולטות ב-1918
מתקפות מדינות ההסכמה של 1918
אנדרטת ורדן
זר פרגים מלאכותיים בבית הקברות ראמפרטס שבמבלט איפר
ארוכה הדרך לטיפררי, משירי מלחמת העולם הראשונה הנודעים ביותר
קארן בראר

| --- | --- |

קארן בראר, 2015
 לידה:  18 בינואר 1999 (בן 25) רדמונד, וושינגטון ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  תיכון אוק פארק  Young Actors Space 
 פרסים והוקרה:  פרס האומן הצעיר 
 http://www.karanbrar.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קארן בראר (באנגלית: Karan Brar; נולד ב-18 בינואר 1999) הוא שחקן ומדבב אמריקאי. התפרסם בשל גילומו של שיראג גופטה מסרטי "יומנו של חנון", ובשל ודמותו של ראבי רוס בסדרת הטלוויזיה "ג'סי" בערוץ דיסני.
ביוגרפיה

בראר נולד ברדמונד, וושינגטון להרינדר וג'סבינדר בראר, שניהם ממוצא הודי שהגיעו לארצות הברית מאזור פנג'אב שבהודו. הוא גדל בעיר בות'ל שבין מחוז קינג ומחוז סנוהומיש בוושינגטון. יש לו אחות גדולה, סברינה.
בראר התגורר באזור לוס אנג'לס עם הוריו ואחותו הגדולה, עד שעבר לגור עם שותפים, עמיתיו השחקנים קמרון בויס וסופי ריינולדס במאי 2019. הוא דובר אנגלית, פנג'אבי והינדי.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 2010 בראר החל את קריירת המשחק שלו בגיל 11, כאשר כיכב בתור התלמיד ההודי - שיראג' גופטה בסרט הקומי "יומנו של חנון". בראר, יליד וגדל בארצות הברית, מדבר באופן טבעי במבטא אמריקאי, עבד על הסט עם מאמן ניבים כדי לשכלל את המבטא ההודי שלו לתפקיד. במרץ 2011, בראר שב מחדש לתפקידו כשיראג' גופטה בסרט ההמשך של הסרט העלילתי "יומנו של חנון 2: רודריק שולט". באוקטובר 2011 אישר כי ישוב לגלם את שיראג' גם בסרט השלישי בזיכיון יומנו של חנון. "יומנו של חנון 3: קיץ קטלני", יצא לאור ב-3 באוגוסט 2012.
באפריל 2010 הוא הופיע בקמפיין פרסום של "Seeds of Compassion" ("זרעים של חמלה") והודיע על ביקורו של הדלאי לאמה בסיאטל, כמו גם הופיע בפרסומות של רויאל דאטש של ופרסומת לאגודה לשלום הילד.
בספטמבר 2011 החל לככב בתור הילד המאומץ ראבי רוס בן העשר, בקומדיית המצבים של ערוץ דיסני "ג'סי". במהלך ההפקה המוקדמת של הסדרה, תפקידו של ראבי היה במקור ילד היספני בשם חאבייר מדרום אמריקה, אך מלהקי התכני התרשמו מבראר במהלך האודישן ובסופו של דבר החליטו לשחזר את התפקיד עבורו. בסדרה כיכב בראר לצדם של דבי ראיין, פייטון ליסט, סקיי ג'קסון וקמרון בויס במשך ארבע עונות, עד לסיום שידורי הסדרה באוקטובר 2015.
בפברואר 2015 הוכרז על סדרה חדשה של ערוץ דיסני "קיקיוואקה: מחנה קיץ", ספין אוף לסדרה "ג'סי", בה בראר ישוב לגלם את התפקיד של ראבי רוס, יחד עם שותפיו פייטון ליסט וסקיי ג'קסון. הסדרה החלה את שידוריה ב-יוני 2015, והשלושה עזבו את הסדרה לאחר שלוש עונות, כאשר האחרונה שודרה ב-2018. עוד ב-2015 הוא שיחק את התפקיד של ג'ורג' בסרט מקורי של ערוץ דיסני "שקוף שזאת אחותי" בכיכובה של רוואן בלנצ'ארד. בשנת 2018 שיחק תפקיד קטן בסרט המדע-בדיוני "פסיפיק רים: המרד".
בנובמבר 2019 שיחק את לייליס בסדרה "Epic night" ששודרה בערוץ Eko.
במרץ 2020 שיחק את קווין בסרט "Star girl" בדיסני+.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | יומנו של חנון | שיראג גופטה |  |
| 2011 | יומנו של חנון 2: רודריק שולט | שיראג גופטה |  |
| 2012 | יומנו של חנון 3: קיץ קטלני | שיראג גופטה |  |
| 2012 | Chilly Christmas | קאפס |  |
| 2014 | מר פיבודי ושרמן | מייסון | דיבוב |
| 2018 | פסיפיק רים: המרד | סוראש |  |
| 2020 | סטארגירל (אנ') | קווין |  |
| 2020 | על החיים ועל המוות | ניקו גומז |  |
| 2020 | The Argument | שחקן שמגלם את בראט |  |
| 2020 | יובי יציל את האלווין | דאלי מייק מנדי |  |
| 2023 | באטמן: האבדון שהגיע לגותהאם (אנ') | הברדס האדום / ג'ייסון טוד | דיבוב |
פילמוגרפיה > סדרות טלוויזיה

| שנה | סדרה | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011–2015 | ג'סי | ראבי רוס | תפקיד ראשי (4 עונות); 98 פרקים |
| 2012 | אוסטין ואלי | ראבי רוס | פרק: "Austin & Jessie & Ally All Star New Year: Part 1" |
| 2012 | שני מלכים | טיטו | פרק: "I Know What You Did Last Sunday" |
| 2013 | הנסיכה סופיה הראשונה | הנסיך זנדר | דיבוב; 4 פרקים |
| 2014 | אולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה | ראבי רוס | דיבוב; פרק: "Halloween Night at the Museum" |
| 2014 | מעבדה לכוחות על | קאל זר | פרק: "Alien Gladiators" |
| 2015 | שקוף שזאת אחותי | ג'ורג' | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2015–2018 | קיקיוואקה: מחנה קיץ | ראבי רוס | תפקיד ראשי (עונות 3-1); 58 פרקים גם ביים 3 פרקים (2022-2018) |
| 2016 | משמרת לילה | אומד | פרק: "The Thing With Feathers" |
| 2018 | Youth & Consequences | דיפאנקר גוש | 3 פרקים |
| 2018 | צ'מפיונז | ארג'ון | פרק: "Vincemas" |
| 2019 | Epic Night | לייליס | 2 פרקים |
| 2019–2020 | עושה בית ספר | רזה אלאבי | 3 פרקים |
| 2020 | ספיריט: לרכוב חופשי | סהאיר | דיבוב; 2 פרקים |
| 2020–2021 | קלאופטרה בחלל | גוזי | דיבוב; 4 פרקים |
| 2020–2022 | מירה, בלשית מלכותית | הנסיך ויאר | דיבוב; 24 פרקים |
| 2021 | אנימניאקס | קייל המתבגר | דיבוב; 2 פרקים |
| 2021 | The Beautiful Liar | אוון | פודקאסט; 7 פרקים |
| 2023 | איש משפחה | צ'ייס | דיבוב; פרק: "Vat Man and Rob 'Em" |
| 2024 | היילי על זה! | סנג'אי סינג | דיבוב; פרק: "I Wanna Dance with My Buddy" |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Young Artist Award | ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - הרכב צוות שחקנים צעיר | יומנו של חנון | זכייה |
| 2012 | Young Artist Award | ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - שחקן משנה צעיר | רודריק שולט | מועמדות |
| 2012 | Young Artist Award | ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - שחקן משנה צעיר | ג'סי | זכייה |
| 2013 | Young Artist Award | ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - שחקן משנה צעיר | קיץ קטלני | מועמדות |
| 2013 | Young Artist Award | ההופעה הטובה ביותר בסרט עלילתי - הרכב צוות שחקנים צעיר | קיץ קטלני | זכייה |
| 2013 | Young Artist Award | ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - שחקנים צעירים | ג'סי | מועמדות |
| 2014 | פרס NAACP Image | ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - שחקן משנה צעיר | ג'סי | מועמדות |
| 2018 | Young Entertainer Awards | ההופעה הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה - הרכב צוות שחקנים צעיר | קיקיוואקה: מחנה קיץ | זכייה |
| 2019 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן אהוב בסדרת טלוויזיה | קיקיוואקה: מחנה קיץ | מועמדות |
| 2020 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן אהוב בסדרת טלוויזיה | קיקיוואקה: מחנה קיץ | מועמדות |
גידיון אדלון

| --- | --- |

אדלון ב-South by Southwest‏, 2018
 לידה:  30 במרץ 1997 (בת 27) ארצות הברית לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 עיסוק:  שחקנית
 פרופיל ב-IMDb
 
גידיון אדלון (באנגלית: Gideon Adlon; נולדה 30 במרץ 1997) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית-גרמנייה-יהודייה. היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסרט הקומדיה "מאבדים את זה" (2018), בסרט הדרמה "המוסטנג" (2019), ובסרט האימה "הכישוף: הדור הבא" (2020). אדלון כיכבה גם בסדרת הדרמה של נטפליקס "עולם חדש" (2019) וגילמה את מריה דיי במיני-סדרת הפשע אמיתי "הכל אודות פאם" (2022) ברשת NBC.
ביוגרפיה

אדלון נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה שבארצות הברית, כבתם הבכורה של השחקנית והקומיקאית האמריקאית-יהודייה פמלה אדלון ושל הבמאי הגרמני-נוצרי פליקס אדלון (גר'). אחיותיה הצעירות הן אודסה א'ציון (אנ') (במקור: אודסה אדלון) וולנטיין "רוקי" אדלון, שחקניות אף הן. סבה מצד אביה הוא הקולנוען הגרמני-קתולי פרסי אדלון (אנ') וסבה מצד אמה הוא המפיק האמריקאי-יהודי דון סגל. סבה מצד אמה נולד למשפחה יהודית ממוצא אשכנזי; וסבתה מצד אמה היא ממשפחה נוצרייה-אנגליקנית, ילידת אנגליה, והיא התגיירה בטרם נישואיה לסבה.
אדלון החלה ללמוד צילום במכללת קולומביה שבשיקגו במשך כשנה, בטרם נשירתה מהלימודים, והחליטה להתמקד במשחק במשרה מלאה.
ברשותה אזרחות כפולה – אמריקנית (מלידה) וגרמנית (מאביה).