stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל מונד

תֵּל מוֹנְד היא מועצה מקומית באזור השרון (מחוז המרכז) בישראל. מרכיבי המועצה המקומית תל מונד היו חלק ממועצה אזורית הדר השרון עד הקמת המועצה המקומית תל מונד ב-1 באפריל 1954 והתפצלות להלכה מהמועצה האזורית הדר השרון.
תל מונד היא מרכזו של גוש תל מונד. היא גובלת במזרח במושב כפר הס, בדרום במושב חרות, במערב בכביש 4 ובצפון בעין ורד, בכביש 553 ומעברו בקדימה-צורן. תל מונד מהווה מרכז אזורי ליישובים חקלאיים סמוכים, ובהתאם נבנו בה מבני מסחר ושירותים. רחובה הראשי הוא רחוב הדקל, הרחוב הראשון בתל מונד.
ראשי מועצה

1954–1970 – נפתלי דין (מערך)
1970–1972 – דב אבלס (נאמני תל מונד)
1972–1974 – ג'ול נחום (גח"ל)
1974–1989 – משה נחום (מערך)
1989–2013 – שלמה רצבי (הליכוד, קדימה)
2013–2016 – רוני גולן (התקווה)
2016–2017 – אמנון בן-עמי (ועדה קרואה)
2017–2020 – שמואל סיסו (ועדה קרואה)
2020–מכהנת – לין קפלן (תל מונד אחת)
היסטוריה

תל מונד הוקמה על ידי סר אלפרד מונד, הברון מלצ'ט הראשון (המוכר גם בשם לורד מלצ'ט) בשנת 1929, במטרה לספק מקום יישוב לעובדים בפרדסים. הלורד מונד היה תעשיין ופוליטיקאי יהודי-אנגלי. עם כיבוש הארץ בידי הבריטים החל לגלות עניין בציונות. הוא ביקר לראשונה בארץ ישראל יחד עם ידידו חיים ויצמן בשנת 1922. ב-1928, בעקבות ביקור נוסף בארץ, הצליח מונד לשכנע קבוצת בעלי הון בריטים לא-יהודים להשקיע ברכישת קרקעות בארץ ישראל, כמיזם עסקי, ולצורך כך הוקמה "חברת מטעי ארץ ישראל". החברה רכשה קרקעות, נטעה פרדסים והציעה לרכישה חלקות מעובדות ליהודי העולם. בשנת 1930 הוקם על גבעה במרכז האזור בית המחנה ולצידו מגדל מים, מספר מבני תפעול ומספר צריפים. במחנה גרו עובדי הפרדסים של "חברת מטעי ארץ ישראל" וחברי ארגוני ההתיישבות. שרידי מחנה זה נמצאים במזרח היישוב נכון לשנת 2020, לאחר שבשנת 2012 נקבע בית המחנה כאתר מורשת לאומית, מכיוון שבנייתו הייתה תחילתו של היישוב הציוני הראשון בין כפר סבא לחדרה, שטח שהיה עד אז שומם ברובו מיישובים יהודיים. בשנת 1931 נבנו שבעת בתי הקבע הראשונים שיועדו ללורד מונד ומשפחתו ולמנהלי החברה. החברה מכרה במקביל חלקות קרקע לפועלים להקמת בתים ומשקי עזר צמודים. מאוחר יותר רכשה הקק"ל שטחי קרקע נוספים להקמת שכונת זיו למגורי הפועלים. בשנת 1944 הגיעו למושבה עולים מתימן שהשתכנו בתחילה באוהלים והקימו אחר כך את שכונת יעקב.
לאחר קום המדינה בתקופת העלייה ההמונית הוקמה מעברה ביישוב לקליטת העולים. לקליטת עולי המעברה הוקמו השכונות וולפסון, שפרינצק ואלי כהן. עם השנים גדלה האוכלוסייה ונוספו שכונות חדשות. תהליך זה נעשה באופן איטי ומבוקר על מנת לשמר את אופייה הכפרי של המושבה.
בתל מונד נמצאת 'וילה זיו', וילה שהייתה שייכת ללורד זיו, לורד ציוני שבימיה הראשונים הייתה קרויה על שמו. במרכז תל מונד עומד פסל של אלפרד מונד מעשה ידיה של בתיה לישנסקי. על ימיה הראשונים של תל מונד אפשר ללמוד במרכז התיעוד בית הלורד שהוא אחד משבעת בתי הקבע הראשונים של היישוב.
בתל מונד ארבעה בתי ספר יסודיים, שלושה ממלכתיים (ניצנים, שלנו, ונוף ילדות) ובית ספר יסודי ממלכתי-דתי אחד (אור תורה). כמו כן ביישוב בית החינוך על שם יצחק רבין, בית ספר שש שנתי לתלמידי כיתות ז'-י"ב. בית ספר זה משרת את תלמידי תל מונד ועד 2018 שירת גם את תלמידי היישוב הסמוך צורן.
היסטוריה > התפתחות היישוב במאה ה-21

על רקע משבר הדיור בישראל, נבנו בפאתי היישוב שכונות מגורים חדשות בבנייה נמוכה. שכונות אלו תרמו לצמיחה באוכלוסייה תוך פיתוח מוסדות חינוך, קהילה, תרבות ושטחים ציבוריים ביישוב. יחד עם זאת, שכונות אלו אשר מאופיינות בתכנון מוטה רכב פרטי, תרמו להחרפת עומסי התנועה באזור.
על פי תוכנית המתאר המקומית של היישוב, מתוכננות להיבנות ביישוב שכונות נוספות, בעיקר במערב, לצד התחדשות עירונית. עד סוף שנות העשרים של המאה ה-21, היישוב צפוי לקלוט 20,000 תושבים.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף אוקטובר 2024 (אומדן), מתגוררים בתל מונד 14,786 תושבים (מקום 142 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 91.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 18,809 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב[דרוש מקור]:
קהילה ביישוב

שבט "פולג" מתנועת הצופים, אשר הוקם בשנת 1982 על ידי "גרעין רעים". חברי "גרעין רעים" נשלחו לתל מונד במסגרת התנדבותם לשנת שירות (ש"ש) מטעם תנועת הצופים לפני גיוסם לצבא. הם חיו בקומונה- בית משותף בנים ובנות. הקומונרים ניהלו ביחד את מסגרת התקציב שלהם בבית המשותף בו חיו בתל מונד. הם היו חלק בלתי נפרד מהקהילה ופעלו במקומות שונים ביישוב מלבד תנועת הנוער, הם היו פעילים בגנים, בבתי הספר ובמסגרת המתנ"ס הקהילתי. כ-92 אחוזים מהנוער בתל מונד (בכתות ד'-י"ב) לוקח חלק בפעילויות.
תנועת הנוער הדתית-לאומית בני עקיבא מנהלת סניף במקום משנת 1989, המונה כ-200 חניכים ומדריכים, ומשרת את הציבור הדתי בתל מונד, ומנהיגים אותה קומונרים מטעם תנועת "בני עקיבא" הארצית.
בשנת 1992 נבנה בניין חדש עבור הספרייה הציבורית של תל מונד שמשרתת את בתי הספר ותושבי המקום.
הוקמה משנת 2000 קהילה דתית לאומית, מבשר ציון על ידי כ-25 משפחות צעירות שעברו לתל מונד, שחלקם עולים מדרום אפריקה, אנגליה וארצות הברית. בשנת 2011 נבנה בניין בית הכנסת ברחוב הצופית. רב הקהילה הוא הרב ברוך וינטרוב. הוא גר בתל-מונד עם רעייתו פנינה וילדיהם. בשנת 2021 יש כ-170 משפחות חברי עמותת מבשר ציון.
בתל מונד פועלים גם חוגי סיירות של קק"ל, שמפעילים ביישוב מספר קבוצות ובה נמצא גם המשרד האזורי.
בתל מונד פועל מועדון רוגבי לילדים ונוער, מועדון רוגבי הדרים, השני בגודלו בארץ.
ערים תאומות

ארצות הברית סרסוטה, פלורידה, ארצות הברית
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
1 2 3 4 5  לטבלת הדירוג המלא.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה המקומית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף אוקטובר 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  בנוסף האוכלוסייה בתל מונד לא רגילה והיא קצת מוזרה חייב לטפל בדחיפות

1=צו המועצות המקומיות (א), תשי"א-1950, בעניין תל מונד, 1 אפריל 1954
↑  גבולות מ.מ. תל מונד / מ.א. לב השרון במפות ישראל, 19 מאי 2022
↑  קישור לידיעה חדשותית אודות הבחירות
↑  "מנכ"ל רשות האוכלוסין וההגירה מונה לראשות מועצת תל מונד". ynet. 2016-09-06. נבדק ב-2016-09-06.
↑  אופירה חסיד,
 תל מונד-עורך דין סיסו ראש הוועדה הקרואה, באתר קול השרון, 18 במאי 2017
↑  לין קפלן נבחרה לראש מועצת תל מונד, באתר ynet, 9 בדצמבר 2020
↑  ראו פרוטוקול 2018005 של הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה
↑  נועם דביר, גלריה, יוצקים תוכן למגדל המים, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2010
↑  בית הלורד באתר המוזיאון
↑  מועצה מקומית תל מונד, תכנית מתאר, באתר מועצה מקומית תל מונד
↑  פרופיל תל מונד באתר הלמ"ס
↑  קהילת מבשר ציון
↑  ערים תאומות באתר מרכז השלטון המקומי בישראל
↑  זיו ריינשטיין, ערים תאומות בישראל: ה"שִידֶך" שלנו עם העולם, באתר ynet, 9 בנובמבר 2012
| השרון |
| --- | --- | --- |
| ערים | הוד השרון • הרצליה •  טייבה • טירה • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • נתניה •  קלנסווה • ראש העין • רמת השרון • רעננה |  |
| מועצות אזוריות | מועצה אזורית עמק חפר • מועצה אזורית לב השרון • מועצה אזורית חוף השרון • מועצה אזורית דרום השרון |  |
| מועצות מקומיות | זמר • אבן יהודה • אליכין • פרדסיה • קדימה-צורן • תל מונד • כפר שמריהו • ג'לג'וליה • כפר ברא |  |
| מועצות אזוריות לשעבר | מועצה אזורית השרון התיכון • מועצה אזורית הירקון • מועצה אזורית מפעלות אפק • מועצה אזורית השרון הצפוני • מועצה אזורית הדר השרון |  |
|  מחוז המרכז |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת השרון • נפת פתח תקווה • נפת רמלה • נפת רחובות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ערים | אלעד • באר יעקב • גבעת שמואל • גני תקווה • הוד השרון • טייבה • טירה • יבנה • יהוד-מונוסון • כפר יונה • כפר סבא • כפר קאסם • לוד • מודיעין-מכבים-רעות • נס ציונה • נתניה • פתח תקווה • קלנסווה • ראש העין • ראשון לציון • רחובות • רמלה • רעננה |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות מקומיות | אבן יהודה • אליכין • בית דגן • בני עי"ש • גדרה • ג'לג'וליה • גן יבנה • זמר • כוכב יאיר צור יגאל • כפר ברא • מזכרת בתיה • סביון • פרדסיה • קדימה-צורן • קריית עקרון • שוהם • תל מונד |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| מועצות אזוריות | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| ועדי רובע עירוני | נוה מונוסון • מכבים-רעות |    לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467837005171  LCCN: n2012002608  VIAF: 231040851   WorldCat (עם VIAF): 231040851
קרל פון ורדה

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1767 היידלברג, נסיכות הבוחר מפפאלץ 
 פטירה:  12 בדצמבר 1838 (בגיל 71) אלינגן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  ממלכת בוואריה 
 בן או בת זוג:  סופי, רוזנת  פון ורדה 
 צאצאים:  אויגן ורדה, אמליה, נסיכת  פון ורדה, קרל תאודור ורדה, Josef, Fürst von Wrede 
 השתייכות:  צבא בוואריה 
 דרגה:  גנרל-פלדמרשל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות 
 עיטורים
 אביר הצלב הגדול של המסדר הצבאי של וילם (27 באוגוסט 1815)  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  עיטור אנדריי הקדוש  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  קצין גבוה בלגיון הכבוד  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  הצלב הגדול של מסדר לאופולד  מסדר העיט השחור  אות המסדר מריה תרזיה בדרגת מפקד  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שנייה 
 
קרל פיליפ פון ורדה (בגרמנית: Carl Philipp von Wrede; ‏29 באפריל 1767 – 12 בדצמבר 1838) היה איש צבא בווארי שפיקד על צבא ממלכת בוואריה לצד ברנהרד ארסמוס פון דרואה במהלך המלחמות הנפוליאוניות.
ביוגרפיה

ורדה נולד בהיידלברג, כבנו הצעיר של פרדיננד יוזף ורדה, שמאוחר יותר קיבל את תואר האצולה פרייהר.
פון ורדה פיקד על הכוח הבווארי, שהצטרף למסעו של נפוליאון בונפרטה לרוסיה וכן השתתף בקרבות על הריין מול אוסטריה. כמו כן פיקד על הכוח הבווארי, שדיכא את ההתקוממות בטירול. פון ורדה שימש ביחד עם ברנהרד ארסמוס פון דרואה כמפקד על הכוח הבווארי שלחם במהלך מלחמת רוסיה–צרפת (1812) במסגרת הגרנד ארמה. לאחר שבוואריה עברה לצד הקואליציה לאחר קרב לייפציג, ניסה למנוע מנפוליאון לברוח מגרמניה לצרפת, ועיכב אותו בקרב הנאו אולם נחל מפלה. לאחר שנפוליאון חזר מאלבה הבטיח פון ורדה לקואליציה, שכוחותיו הבווארים יעמדו לרשותם אולם התעכב על הגבול הצרפתי, כי חיכה לתגבורת רוסית ועד שזו הגיעה כבר התרחש קרב ווטרלו.
פון ורדה ייצג את בוואריה בקונגרס וינה.
אויגן, דוכס וירטמברג (1788–1857)

אויגן, דוכס וירטמברג (בגרמנית: Eugen Herzog von Württemberg; ‏8 בינואר 1788 - 16 בספטמבר 1857), היה נסיך גרמני מבית וירטמברג.
ביוגרפיה

אויגן נולד ב-8 בינואר 1788 בעיר אלס שבתחומי ממלכת פרוסיה, לאויגן, דוכס וירטמברג ולואיזה, נסיכת שטולברג-גדרן, בתם של כריסטיאן קרל, נסיך שטולברג-גדרן ואלאונורה, רוזנת רויס-לובנשטיין. בצעירותו הוא עבר להתגורר ברוסיה, ואף התגייס לצבא האימפריה הרוסית, וטיפח בו קריירה מרשימה.
בשנת 1805 הוא כבר הועלה לדרגת גנרל, ובשנים 1806–1807 הוא לחם נגד הצרפתים במזרח פרוסיה, ובשנת 1810 במערכה כנגד האימפריה העות'מאנית. בשנת 1812 הוא היה מפקד הדיוויזיה ה-4 בקורפוס ה-2 תחת פיקודו של מיכאיל ברקלאי דה טולי, ובמהלך הפלישה הצרפתית לרוסיה הוא לחם בקרבות בורודינו וקרסנוי. במהלך מלחמת הקואליציה השישית הוא נלחם בקרבות ליצן, באוצן, דרזדן ולייפציג.
בשנת 1828 הוא פיקד על הקורפוס הרוסי ה-7 במלחמת רוסיה-טורקיה (1828-1829), ולאחר חוזה אדריאנופול פרש מהצבא.
ב-16 בספטמבר 1857 מת אויגן בבאד קרלסרוהה, והוא בן 69 שנים.
משפחתו

ב-21 בינואר 1817 התחתן אויגן עם מתילדה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג הראשון, נסיך ולדק ופירמונט ואוגוסטה, נסיכת שוורצבורג-זונדרסהאוזן, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
מריה, דוכסית וירטמברג (1818–1888), התחתנה עם קרל השני, רוזן הסן-פיליפסטאל
אויגן, דוכס וירטמברג (1820–1875), התחתן עם מתילדה, נסיכת שאומבורג-ליפה
וילהלם אלכסנדר, דוכס וירטמברג (1825)
בשנת 1827 התחתן אויגן עם הלנה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, בתם של קרל לודוויג הראשון, נסיך הוהנלוהה-לנגנבורג ואמליה הנרייטה, רוזנת זולמס-בארוט, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
וילהלם, דוכס וירטמברג (1828–1896)
אלכסנדרינה מתילדה, דוכסית וירטמברג (1829–1913)
ניקולאס, דוכס וירטמברג (1833–1903), התחתן עם וילהלמינה, דוכסית וירטמברג
אגנס, דוכסית וירטמברג (1835–1886), התחתנה עם היינריך הארבעה עשר, נסיך רויס הקו הצעיר
איתן סנה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 במרץ 1970 (בן 54)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
איתן סנה (נולד ב-7 במרץ 1970) הוא שחקן קולנוע ישראלי.
ביוגרפיה

סנה נולד בשם איתן אנשל. כנער בן 15 שיחק בסרט "אלכס חולה אהבה" בתפקיד הראשי כאלכס קופרובסקי. סנה למד בימוי בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, אך עזב את לימודיו בתום שנת הלימודים השנייה. עבד ברשת האוזן השלישית במחלקת הקולנוע, ולאחר מכן ניהל את ערוצי הסרטים של yes. לאחר מכן חזר לעבוד באוזן השלישית.
בבגרותו מיעט לשחק, מלבד מספר תפקידים שביצע תחת הבמאי אורן בן סימון:
בשנת 2002 שיחק בתפקיד משנה בסדרה "בקצב הקצב" ששודרה בערוץ 3.
ב-2010 שיחק בסרט "מחוז השפיות".
בשנת 2019 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "מוריס".
הערות שוליים

↑  ירון פריד, מתאהבים, מסמיקים, מצלמים ובוכים, חדשות, 3 ביולי 1986
↑  רינת גור, זרוקים בסבנטיז, באתר ynet, 30 בינואר 2002
↑  אמיר בוגן, סרט וראיון: אורן בן סימון מחפש שפיות, באתר ynet, 23 בנובמבר 2010
↑  אמיר בוגן, התגעגענו: כוכב "אלכס חולה אהבה" חוזר למסך בסרט חדש, באתר ynet, 20 במרץ 2018
יצחק יהודה גולדציהר

| --- | --- |

 לידה:  22 ביוני 1850 סקשפהרוואר, ממלכת הונגריה במסגרת האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  13 בנובמבר 1921 (בגיל 71) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 ענף מדעי:  בלשנות, מזרחנות
 מקום מגורים:  הונגריה, גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1872)  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת לייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  ארמין ומברי 
 מוסדות:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 צאצאים:  קארולי גולדציהר 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 חקר שפות שמיות, מאבות תורת המזרחנות.
 חתימה:   
 
קבר משפחת גולדציהר
יצחק יהודה (איגנאץ) גולדציהר (Goldziher Ignác;‏ 22 ביוני 1850 – 13 בנובמבר 1921) היה מזרחן יהודי-הונגרי . לצד כריסטיאן סְנוּק הורחרוניה ותאודור נלדקה  הוא נחשב לאחד מאבות החקר המדעי של תרבות העמים האסלאמיים. הוא כיהן כמזכיר הקהילה היהודית של פשט והיה פרופסור מן המניין באוניברסיטת בודפשט.
פרסומיו > בתרגום לעברית

הרצאות על האסלאם; בעריכתו המדעית של מאיר פלסנר; בצירוף הערות והקדמת המתרגם (י"י ריבלין); ואחרית דבר ("יצחק יהודה גולדציהר, תולדות חייו ופעלו המדעי") מאת המהדיר, ירושלים: מוסד ביאליק ('ספרי מופת מספרות העולם'), תשי"א.
קיצור תולדות הספרות הערבית; תרגם מקרואטית: פסח שנער, ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשי"ב.
איגנץ גולדציהר, הרצאה על אוריינטליזם - לזכר ארנסט רנאן; מבוא והערות: יעקב שביט ויהודה ריינהרץ, האוניברסיטה הפתוחה
ספר יובל

Samuel Loewinger, Joseph Somogyi (Eds.), Ignace Goldziher Memorial Volume, Budapest: Typ.Globus, 1948-1958. (Part 2: edited by Samuel Loewinger, Alexander Scheiber, Joseph Somogyi, and published Jerusalem: R. Maas))
לקריאה נוספת

הקדמת המתרגם יוסף יואל ריבלין ואחרית דבר מאת מאיר פלסנר, "יצחק יהודה גולדציהר, תולדות חייו ופעלו המדעי", בתוך הרצאות על האסלאם (תשי"א), עמ' 289–309.
ביבליוגרפיה של כתביו:
שלמה דב גויטיין, 'פרסומים עבריים של יצחק יהודה (אינגץ) גולדציהר', קריית ספר כג (תש"ו), 251–252.
Bernard Haller (1927). Bibliographie des oeuvres de Ignace Goldziher (בצרפתית).
הערות שוליים

1 2 3 4  אהרן פירסט, לזכר פרופ' יצחק גולדציהר - 25 שנה לפטירתו, הארץ, 13 בדצמבר 1946
↑  Tagebuch (יומן); עורך:אלכסנדר שייבר Brill, ליידן, 1978, עמוד 22
↑  Goldziher, Ignác; Patai, Raphael (1987). Ignaz Goldziher and his Oriental diary: A translation and psychological portrait. Detroit: Wayne State University Press. ISBN 9780814318423. P 76
1 2  Simon, Róbert (1986). Ignác Goldziher : his life and scholarship as reflected in his works and correspondence. Budapest: Library of the Hungarian Academy of Sciences. p. 61. ISBN 963-7301-57-7. OCLC 16161968.
↑  Envisioning a Hebrew University - Mimeo - Dubnow Institut Amit Levi
↑   יעקב שביט, מסעה של ספרייה מבודפשט לירושלים, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2015
↑  Der Mythos bei den Hebräern und seine geschichtliche Entwicklung P 4-13
↑  Friedrich Niewöhner: Der Gefangene von Budapest. S. 136.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305448605171  PLWABN: 9810696110105606  BIBSYS: 90063948  BNE: XX901599  BnF: cb121052591 (data)  CiNii: DA0164215X  GND: 118718029  ICCU: SBLV293491  ISNI: 0000 0001 1026 1034  LCCN: n79009953  LNB: 000156438  NKC: jn19990210245  NLA: 35132293  NSK: 000498666  NTA: 067707254  RERO: 02-A000072786  SELIBR: 56408  SNAC: w68k8fb2  SUDOC: 02942173X  TDVİA: goldziher-ignaz  Trove: 836392  VcBA: 495/3224  VIAF: 46790675   WorldCat (עם VIAF): 46790675
זארה (רשת אופנה)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 מייסדים:  אמאנסיו אורטגה
 תקופת הפעילות:  24 במאי 1975, ספרד ספרד – הווה
 חברת אם:  אינדיטקס
 מיקום המטה:  לה קורוניה 
 משרד ראשי:  א קורוניה, גליסיה, ספרד
 ענפי תעשייה:  אופנה
 מוצרים עיקריים:  ביגוד
 הכנסות:  15.586 מיליארד אירו (שנת 2021)
 יו"ר:  מרתה אורטגה-פרז
  
 www.zara.com
 
חנות זארה באנגליה
חנות זארה בקניון מלחה
הלוגו הקודם של זארה
זארה (בספרדית: Zara; נהגה ת'ארה) היא רשת חנויות אופנה ספרדית פופולרית. זארה היא מותג הדגל של הקונצרן אינדיטקס בבעלותו של אמאנסיו אורטגה. מלבד זארה כוללת קבוצת "אינדיטקס" גם את המותגים זארה הום, פול אנד בר, ברשקה, מאסימו דוטי (Massimo Dutti), לפטיז (Lefties), אוישו (Oysho), אוטרקווה (Uterqüe) וסטראדיבריוס (Stradivarius).
נכון לשנת 2017 כוללת הרשת 2,169 חנויות ב-88 מדינות, רובן בבעלות ישירה של החברה. הכנסות הרשת ממכירות עמדו על 11.59 מיליארד אירו, המהווים כ-64% מהכנסות אינדיטקס.
היסטוריה

רוסיליה מרה נולדה בצפון ספרד, בגיל 11 עזבה את בית הספר כדי לעבוד כתופרת. בשנת 1963 הקימה יחד עם בעלה, אמאנסיו אורטגה, עסק לייצור חלוקי אמבטיה והלבשה תחתונה, שחיקו עיצובים של מותגים ידועים במחירים נמוכים. בשנת 1975 פתחו בני הזוג את החנות הראשונה בעיר א קורוניה שבגליסיה, ספרד. לאחר שהחנות הפכה לסיפור הצלחה, נפתחו עוד חנויות ברחבי ספרד. לאחר כעשור הקימו בני הזוג את חברת ההחזקות אינדיטקס. במהלך שנות ה-80 שונו העיצוב וההפצה של המותג כדי להתאים אותו יותר לקהל הצעיר. בני הזוג התגרשו ב-1986, אך מרה נותרה מבעלי המותג והייתה מעורבת בניהולו, עד מותה ב-2013.
בשנת 1988 פתחה הרשת בפורטוגל את הסניף הראשון שלה מחוץ לספרד. ב-1989 פתחה הרשת חנויות בארצות הברית, ב-1990 בצרפת, במקסיקו (1992), ביוון (1993), בבלגיה ובשוודיה (1994). הרשת התרחבה לאחר מכן ברחבי העולם, והיא קיימת ב-73 מדינות.
בישראל קיימים 23 סניפים של זארה.
נכון לשנת 2007 החנויות של זארה מוכרות בגדי גברים ונשים בלבוש נמוך ולבוש גבוה, מוצרי קוסמטיקה, נעליים ואביזרים נלווים, וכן בגדי ילדים בשם "זארה קידס". משנת 2012 הוחל בשיווק ליין בשמים לנשים, גברים וילדים. כמו כן הוחל בשיווק בגדי תינוקות "זארה בייבי".
ביוני 2012 הוערך שווי החברה ב-40.5 מיליארד אירו, דירוג שהפך אותה לחברה הציבורית הגדולה ביותר בבורסה של מדריד.
ביוני 2023 דווח כי חברת האם של זארה 'אינדיטקס' הגיעה לשווי של מעל ל-100מיליארד יורו.
אסטרטגיית השיווק

זארה נחשבת לאחת מחברות ה"פאסט פאשן" (באנגלית: Fast Fashion) המובילות בעולם, שיטה המאפשרת לחברה לתרגם טרנדים אופנתיים במהירות לבגדים הנמכרים ללקוחות. המודל העסקי של החברה שונה מאוד מהחברות המתחרות - בעוד שרוב חברות האופנה העבירו את הייצור למדינות בהן הייצור זול כסין והודו העדיפה זארה לשמור על הקשר המיידי בין ההנהלה ובין מחלקות הייצור.
האסטרטגיה של החברה מתמקדת בהגדלת מספר הפריטים הנמכרים, גם אם הדבר כרוך בצמצום אחוזי הרווח על כל פריט שנמכר.
בישראל

בשנת 1996 קיבלה רשת "המשביר לצרכן" את הזיכיון לשיווק מוצרי זארה בישראל ובספטמבר 1997 נפתחה החנות הראשונה בקניון רמת אביב. בשנת 2002 נרכש הזיכיון בידי חברת "אפריקה ישראל" שריכזה את כל פעילות הטקסטיל שלה תחת "גוטקס מותגים". בשנת 2009, בעקבות חובות כבדים של "אפריקה ישראל" מכרה החברה את פעילות גוטקס מותגים, ובתוכה גם זארה, לקבוצת משקיעים קנדית בראשות ג'ואי שוובל ושינתה את שמה לגוטקס אופנה בע"מ.
במרץ 2017 פתחה זארה סניף ראשון של רשת המוצרים לבית "זארה הום".
ב-2 באפריל 2019 החברה הכריזה כי תשיק חנות מקוונת עם משלוחים בישראל. בכך מצטרפת ישראל לשווקים הגדולים בעולם שנהנים כבר שנים מקניית זארה ברשת, ובהן אוסטרליה, ארצות הברית, קנדה, בריטניה, ספרד ועוד.
חברת גוטקס אופנה בע"מ היבואנית של זארה מייבאת לישראל גם את המותגים הנוספים של קבוצת "אינדיטקס" העולמית בהם זארה הום, פול אנד בר, ברשקה, מאסימו דוטי (Massimo Dutti), לפטיז (Lefties), וסטראדיבריוס (Stradivarius).
ביקורת על החברה > תנאי העסקה

ב-16 באוגוסט 2011 שודר בברזיל תחקיר שהאשים את החברה שהיא עושה שימוש ביצרנים המעסיקים עובדים בסדנאות יזע. למחרת השידור סגרה רשות הפיקוח במשרד העבודה של סאו פאולו בברזיל מפעל שייצר עבור החברה. במפעל נמצאו עובדים לא חוקיים שהוברחו מבוליביה ונאלצו לעבוד במשך 12–14 שעות ביום תמורת שכר נמוך.
ביולי 2016 נסגר בבת אחת מפעל בשם בראבו (Bravo), מפעל אשר העסיק 140 עובדים, ייצר בגדים בטורקיה בעיקר עבור זארה גם עבור חברות האופנה next ומנגו, אך כאשר המפעל נסגר לפני למעלה משנה, סירבו החברות, ביניהן זארה האחראית ל-75% מהייצור במפעל, לשלם לעובדים את משכורות שלושת החודשים האחרונים ופיצויי פיטורין. לאחר שנה וחצי של מאבק מול חברת זארה, בנובמבר 2017 הטמינו העובדים המפוטרים מהמפעל פתקים בבגדים בחנויות של זארה בטורקיה. בפתקים היה רשום "אני הכנתי את הפריט הזה שאת/ה עומד/ת ללבוש, אך לא קיבלתי על כך כסף."
ביקורת על החברה > מוצרים שנויים במחלוקת

בשנת 2007 הסירה החברה מהמדפים אלפי תיקים, לאחר שלקוחות התלוננו שבדוגמה הרקומה על התיקים מופיעים צלבי קרס. להגנתה, טענה החברה כי התיקים יוצרו על ידי ספק חיצוני מהודו. לדבריהם, הסמל מבוסס על סמל דתי המקודש להינדואיזם ולבודהיזם ומייצג שמש, כוח ומזל טוב.
באוגוסט 2014 נאלצה החברה להסיר אלפי חולצות מהמדפים בעקבות תלונות שהן מזכירות חולצות שלבשו יהודים במחנות הריכוז במלחמת העולם השנייה. החולצות היו לבנות עם פסים שחורים ועליהן הודפס כוכב צהוב. לטענת החברה, הרעיון של הדפסת הכוכב הצהוב נלקח מתלבושות השריף במערבונים הקלאסיים.
הערות שוליים

↑   דרור רייך, התופרת הקטנה שכבשה את העולם, באתר TheMarker‏, 25 באוגוסט 2013
↑  סוד ההצלחה של זארה, באתר גלובס, 19 באוקטובר 1997
↑  בזמן שהבנקים קורסים: זארה הפכה לחברה הגדולה בבורסת מדריד, באתר TheMarker‏, 3 ביוני 2012
↑  ליטל סמט, החברה-האם של זארה הגיעה לשווי שוק של מעל 100 מיליארד יורו, באתר כלכליסט, 8 ביוני 2023
↑  רעות חפץ שוורץ, הסודות של זארה, באתר Fashion Forward,‏ 24 בדצמבר 2015
↑  זהבה דברת דרור מרום, ‏זארה תתחרה בקסטרו, באתר גלובס, 24 בדצמבר 1996
↑  זהבה דברת, ‏קניון רמת-אביב נפתח מחר לתקופת הרצה, באתר גלובס, 4 בספטמבר 1997
↑  מיכאל רוכוורגר, אפריקה ישראל מכרה את גוטקס מותגים לפי שווי של 100 מיליון ד', באתר TheMarker‏, 27 בינואר 2009
↑  סיון אינהורן, ‏ברוכים הבאים: Zara Home בתל אביב, באתר ‏מאקו‏, 29 במרץ 2017
↑  הרגע שכולנו חיכינו לו: זארה משיקה אתר אונליין בישראל, באתר גוט א פרומו, ‏2 באפריל 2019
↑  ממשלת ברזיל חוקרת את זארה בטענה שהעסיקה עובדים במפעלי יזע, באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2011
↑  מור הופרט, ‏"הכנתי את הפריט הזה שאת עומדת ללבוש, אך לא קיבלתי על כך כסף", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 בנובמבר 2017
↑  דליה בן-ארי, תיק עם צלב קרס ב"זארה". טעות או אמנות?, באתר ynet, 3 בדצמבר 2007
↑  סהר שלו, הרשת סוערת בעקבות חולצת "הטלאי הצהוב" של זארה, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 16284851-1  VIAF: 197623563   WorldCat (עם VIAF): 197623563
קידוש השם

ערך זה עוסק במצוות עשה לפיה יהודי חייב לקדש את שם ה'. אם התכוונתם לגנזך קידוש השם, שהוא מכון לתיעוד, מחקר והנצחת השואה, השוכן בבני ברק, ראו .
| --- | --- |
 מקרא:  ויקרא, כ"ב, ל"ב
 תלמוד בבלי:  מסכת סנהדרין, דף ע"ד, עמוד א'; מסכת ברכות, דף כ"א, עמוד ב'; מסכת מגילה, דף כ"ג, עמוד ב'
 משנה תורה:  ספר המדע, הלכות יסודי התורה, פרק ה'
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן קנ"ז
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, עשה ט' ספר החינוך, מצווה רצ"ו
 
קידוש השם היא מצוות עשה מתוך תרי"ג מצוות, לפיה יהודי חייב לקדש ולגדל את שמו של ה', על ידי מעשים שגורמים לרואה אותם להעריך יותר את אלוהים ואת מאמיניו. למיתה למען קידוש שמו של האל יש מעלה גבוהה מאוד במקרים בהם חל דין של יהרג ואל יעבור, למשל כאשר נכרי מאיים ברצח אם לא יעבור על אחת משלוש העבירות החמורות - עבודה זרה, שפיכות דמים, וגילוי עריות, אך גם במקרה בו היהודי לא נשאל ובחר במוות אלא נהרג רק מפני שהוא יהודי, הוא נחשב ליהודי שמת על קידוש השם.
מלבד מסירות הנפש, בספרות הראשונים הוזכרו פעולות נוספות שמקדשות את השם ונחשבת למצווה: התנהגות נאותה הגורמת לבני אדם לשבח את ה' ומאמיניו; אמירת שבחי ה' במניין; וכן קיום כל המצוות מתוך נכונות והסכמה למסירות נפש.
מקור בתורה

לשון התורה, ממנו למדו חז"ל את הציווי על קידוש השם, מופיעה בספר ויקרא בהמשך לציווי על מניעת חילול השם:
וּשְׁמַרְתֶּם מִצְו‍ֹתַי וַעֲשִׂיתֶם אֹתָם אֲנִי ה'. וְלֹא תְחַלְּלוּ אֶת שֵׁם קָדְשִׁי וְנִקְדַּשְׁתִּי בְּתוֹךְ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אֲנִי ה' מְקַדִּשְׁכֶם. הַמּוֹצִיא אֶתְכֶם מֵאֶרֶץ מִצְרַיִם לִהְיוֹת לָכֶם לֵאלֹהִים אֲנִי ה'.
טעם

בקיום המצווה, מתקדש ומתכבד שמו של ה' בעיני האנשים, הרואים שמאמיניו דבקים בו אף במחיר חייהם, כפי שכתב הרמב"ם בספר המצוות:
והמצווה התשיעית היא שצונו לקדש השם והוא אמרו 'ונקדשתי בתוך בני ישראל'. ועניין זאת המצווה הוא אשר אנחנו מצווים לפרסם האמונה הזאת האמתית בעולם, ושלא נפחד בהיזק שום מזיק. ואף על פי שבא עלינו מכריח גובר יבקש ממנו לכפור בו יתעלה לא נשמע ממנו אבל נמסור עצמנו למיתה ולא נתעהו לחשוב שכפרנו ואף על פי שלבנו מאמין בו יתעלה.
בספר החינוך, מצווה רצ"ו כתב טעם למצווה זו : ”שורש מצווה זו, ידוע כי האדם לא נברא רק לעבד בוראו ומי שאינו מוסר גופו על עבדת אדוניו איננו עבד טוב, והרי בני אדם ימסרו נפשותם על אדוניהם, קל וחמר על מצות מלך מלכי המלכים הקדוש ברוך הוא”.