stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות דמשק
כלכלה

רוב היהודים בדמשק עסקו במסחר ובמלאכה. הם סחרו, בין השאר, בצמר, בטבק ובמתכות. סחורות רבות הגיעו מארצות רחוקות. נוסף על כך, הם עבדו באריגה, במשי ובצורפות. ב-1856 מספר היהודים בדמשק שעסקו באריגה עמד על 50. חלק מבעלי המלאכה אף ייסדו גילדות משלהם. יהודים אחדים עסקו בהלוואה בריבית. הקהילה היהודית בדמשק שילמה מיסים לשלטונות. המיסים נתקבלו מהוצאותיהם של יחידים, אך גם מבתי הכנסת השונים ומהחברה קדישא. המסחר בקרב יהודי דמשק נפגע לאחר פתיחתה של תעלת סואץ. סוחרים שחצו את אזור הלבנט העדיפו לעבור דרכה ולא דרך היבשה.
עיתונות

בראשית 1920 יצא לאור בדמשק עיתון ציוני עברי-ערבי משולב, בשם "המזרח / א-שרק". כדי להדגיש את העובדה שקו העיתון נטול השפעות ציוניות, מונה לעורך הראשי שלו מנכבדי הקהילה. חרף כך, העיתון ספג איומים מגורמים מקומיים, שזיהו אותו כעיתון בעל נטייה ציונית. כעבור חודשים מספר הפסיק העיתון להתקיים בפקודת המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון, ככל הנראה עקב האיומים שספגה מערכת העיתון.
הערות שוליים

1 2  יצחק שמי, "היהודים בדמשק" בפרויקט בן-יהודה
1 2 3 4  יואל יוסף ריבלין, "קורות היהודים בדמשק" בפרויקט בן-יהודה
1 2  דמשק, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
1 2 3 4 5 6 7 8  דמשק, באתר "אנו – מוזיאון העם היהודי"
1 2 3 4 5 6   מתיה קם, דמשק, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑   קציעה אביאלי-טביביאן, עלילת הדם בדמשק (1840), באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
עלילת דמשק, ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
↑  ברור, עמ' 87
↑  ברור, עמ' 104
↑  ברור, עמ' 92
↑  הראל, עמ' 115-112
↑  בית כנסת אלמנשה, באתר "מסורת ק"ק דמשק"
1 2  ברור, עמ' 94
↑  ברור, עמ' 108
↑  ברור, עמ' 96
↑  ברור, עמ' 91
↑  ברור, עמ' 97
↑  ברור, עמ' 107
↑  הראל, עמ' 130-128
↑  הראל, עמ' 139-136
| --- | --- |
ערך טוב:
אח"י קשת

| --- | --- |

אח"י קשת (ס-362) בהפלגת אימונים ראשונה, ספטמבר 1973
אח"י קשת (ס-362) בהפלגת אימונים ראשונה, ספטמבר 1973
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראליחיל הים הישראלי
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 4
 סדרה קודמת:  סער 3
 סדרה עוקבת:  סער 4.5
 אוניות בסדרה:  אח"י רשף, אח"י קשת, אח"י רומח, אח"י כידון, אח"י מולדת, אח"י קוממיות, אח"י עצמאות, אח"י ניצחון
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנות ישראל, ישראל
 הוזמנה:  1967 פרויקט תכלית ל-6 ספינות סער 4.
 הושקה:  23 אוגוסט 1973 על ידי גב' סוניה פרס.
 תקופת הפעילות:  ספטמבר 1973 – 1980 (בחיל הים הישראלי) 1980 – הווה (בחיל הים של צ'ילה)
 אחריתה:  בשירות פעיל צ'ילה בשם L.M. CHIPANA
 מלחמות וקרבות:    מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה
 מידות
 הֶדְחֶק:  415 טון; מקסימלי 450 טון
 אורך:  58 מטר
 רוחב:  7.8 מטר
 שוקע:  2.5 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  מרבית 35 קשר
 גודל הצוות:  50-45 לוחמים, חוגרים וחובלים
 טווח שיוט:  4,800 מיל ימי ב-19 קשר, 2,200 מיל ימי ב-30 קשר
 גובה התרנים:  10 מטר
 הנעה:  4 מנועי דיזל מאייבך MTU 538 16v
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 כמות הדלק:  60,000 ליטר
 מתקני התפלה:  שני מעבים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  6 × משגרי גבריאל נגד ספינות.  2 × תותחי אוטו מלרה 76 מ"מ  2 × תותחי אורליקון 20 מ"מ  2 × מקלעים מא"ג 7.62 מ"מ  פצצות עומק
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם "דגון" תחום S תוצרת חברת אלתא, מכ"ם בקרת אש "אוריון" בתחום X תוצרת חברת סלניה.
גב' סוניה פרס מלווה על ידי מנהל המספנות ישראל ליברטובסקי בהשקת אח"י קשת, 23 באוגוסט 1973
טקס השקת אח"י קשת במספנות ישראל. מפקד הספינה סא"ל אלי רהב מקבל ברכת הדרך מהרב החילי, 23 באוגוסט 1973
אח"י קשת הייתה ספינת טילים מסדרת סער 4 שהשתתפה מיד לאחר השקתה, יחד עם אחותה אח"י רשף, בקרבות טילים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים.
שני כלי שיט נוספים באותו שם שירתו אחריה בחיל הים הישראלי: אח"י קשת השנייה הייתה אוניית גל-נוע בשירות חיל הים. אח"י קשת השלישית היא ספינת טילים מדגם סער 4.5 המשרתת היום בשייטת ספינות הטילים.
היסטוריה

הספינות מסדרת סער 4 יועדו לשרת בזירת הים האדום. תעלת סואץ הייתה אז חסומה לשיט ספינות, והעברתן לים האדום תוכננה בהפלגה מחיפה למפרץ שלמה סביב יבשת אפריקה. מועד היציאה נקבע ל-15 באוקטובר 1973, אך הפלגתן נדחתה בשל פרוץ מלחמת יום הכיפורים. שתי הספינות הראשונות מתוך הסדרה השתתפו באופן פעיל במלחמה והיוו תוספת כוח משמעותית בזירת הים התיכון.
משימת הכנת ספינות סער 4 לשירות בזירת ים האדום, שתחילתו בהפלגה ארוכה מסביב לאפריקה, קיבלה עדיפות בשנים 1970 - 1973. מפקדה הראשון של אח"י קשת היה אלי רהב, ששימש גם כמפקד פלגת סער 4. פלגת שתי הספינות הייתה מיועדת לזירת הים האדום ולפיכך לא נחשבה כחלק אינטגרלי משייטת ספינות הטילים, אך למרות זאת האחריות הכוללת להוצאת הספינות לדרכן הוטלה על מפקד שייטת ספינות הטילים, שבתאי לוי. הצוות נבחר מראש חודשים רבים לפני גיבושו כצוות בספינה. הלוחמים הגיעו מספינות הטילים ומבסיס ההדרכה לאחר שאותרו כבעלי יכולות גבוהות. טובי הימאים בשייטת ספינות הטילים התקבצו לצוותי אח"י רשף ואח"י קשת על אף מחאות מפקדי הספינות האחרות.
בספינות סער 4 ובמערכותיהן הוכנסו שיפורים רבים שנלמדו בספינות הטילים מהדגמים הקודמים. באח"י קשת הוכנסו שיפורים שנלמדו על ידי מספנות ישראל גם בעת בניית אח"י רשף, שנבנתה ונכנסה לשירות כמה חודשים קודם לכן. צוות אח"י קשת למד את המערכות החדשות, את נוהלי התפעול ואת תרגולת הקרב עוד כאשר הספינה הייתה בבנייה.
הפלגות ומבצעים

עוד בפלגת הטרפדות ממנה צמחו מפקדי ספינות הטילים שרר העיקרון ש"כשספינה יוצאת לים היא תהיה מוכנה למלחמה". מדיניות זו, והעדיפות שניתנה לסער 4 גרמו לכך שאח"י קשת נכנסה במהירות לכשירות קרבית והניפה את נס השירות הפעיל. בשבוע האחרון של חודש ספטמבר 1973 יצאה אח"י קשת להפלגת הוכחת יכולות, להפלגה ארוכה, כשהיעד היה נמל אוגוסטה באי סיציליה. היעד לא היה זר לחיל הים היות ששימש כנמל תדלוק לספינות הסער בדרכן משרבורג לישראל. ההפלגה נעשתה במהירות גבוהה, 30 קשר ובמהלכה נערכים תרגולים ואימונים רבים במגוון נושאים. בדרכה חזרה לישראל הצטרפה אח"י רשף במחצית הדרך ויחד היוו אח"י קשת ואח"י רשף את הכוח המדמה אויב במשימת חדירה לחופי ישראל, בתרגיל קרב שייטתי שנערך בלילה שבין חמישי לשישי 4–5 באוקטובר. אח"י קשת וספינות הטילים האחרות חזרו לנמל חיפה בבוקר יום שישי (ערב יום הכיפורים), 5 באוקטובר. במהלך הטיפול בספינה לאחר ההפלגה ותחקיר התרגיל התקבלה הוראה לעבור להכנות למלחמה.
מלחמת יום הכיפורים > גלריה

מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם ומפקד אח"י קשת סא"ל אלי רהב בהפלגת אימונים ראשונה, ספטמבר 1973
מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם סא"ל אלי רהב וסא"ל צבי גבעתי בהפלגת אימונים על גשר אח"י קשת, ספטמבר 1973
סגן אלכס אייל קצין הגנ"ק באח"י קשת במלחמת יום הכיפורים
סג"ם דרור אלוני קצין גשר באח"י קשת במלחמת יום הכיפורים
סג"ם דרור אלוני בגשר הפתוח של אח"י קשת בתקופת הזירה הימית במלחמת יום הכיפורים
אבטחת השיט בים התיכון

לקראת סיום המלחמה ואחריה נשלחו ספינות הטילים למרכז הים התיכון לאבטחת אוניות אספקה בדרכן לישראל. 96% מכלל הסיוע להשלמת אמצעי הלחימה והמלאים שצה"ל כה נזקק להם עם סיום ולאחר מלחמת יום הכיפורים, הגיע בדרך הים. האספקה הייתה חיונית ביותר לחידוש סדר הכוחות של צה"ל שנשחק מאוד בזמן הלחימה. ללא קבלת הטנקים, הנגמ"שים והמטוסים שהובלו באניות סוחר ישראליות ספק אם לצה"ל היו נותרים מספיק כלים ותחמושת לאפשר המשך לחימה. אניות הסוחר הישראליות היו מאוימות בדרכן לארץ על ידי הצי המצרי שהקצה 2 משחתות מדגם סקורי למנוע הגעת האוניות לארץ כבר באזור סיציליה בטווח של כ-2,000 ק"מ מישראל בחושבם ששם יוכלו לשלוט בים. חיל הים אבטח את השיט החיוני למדינה מנע מצור ימי ואפשר הגעתו בבטחה לישראל.
הופעת ספינות הטילים הישראליות במרכז הים התיכון, הרחק מישראל, באזור סיציליה, גרמה למצרים לשנות את תוכניותיהם להטלת הסגר על השיט החיוני לישראל. במקרה אחד נמנע קרב עם משחתת מצרית מדגם "סקורי" כאשר המצרים החליטו לשנות את נתיבה חזרה מזירת הפעולה.
נוכחות הספינות הישראליות בקרבת סיציליה ומול חופי לוב התפרסמה בתקשורת העולמית כאשר אח"י קשת ואח"י מזנק ששהו באזור בפיקוד מש"ט 3 אל"ם מיכאל ברקאי נאלצו לתפוס מחסה מסערה אדירה באזור ונאלצו להתקרב לחופה הדרומי של מלטה. למלטה היו כל השנים קשרים טובים עם ישראל; פריגטות, משחתות וצוללות של חיל הים ביקרו במלטה פעמים רבות וגם משלחות קצינים יצאו למתקן הטקטי בתחילת שנות ה-60. בשנת 1965 קיבלה מלטה עצמאות וב-1973 נעשתה רפובליקה בחבר העמים הבריטי. במהלך 1973 התבטא ראש ממשלת מלטה דום מינטוף, בצורה קיצונית נגד ישראל ומלטה לא הייתה עוד מקום בטוח לספינות ישראליות.
ספינת משמר חופים של מלטה נשלחה אל הסטי"לים הישראליים שבמפרץ. קצין עבר מספינת המשמר אל אח"י קשת והזמין את מיכאל ברקאי להיכנס עם הספינות לנמל וולטה. ברקאי שחשש ממלכודת, נמנע מלהיכנס והודיע שתוך מספר שעות יתפנה הכוח. המש"ט החליט לצאת ממפרץ מלטה, אח"י קשת ואח"י מזנק יצאו חזרה אל הים הסוער והתרחקו ממלטה. כוחות הצי המלכותי הבריטי עקבו מקרוב אחר פעילות הספינות הישראליות במרכז הים התיכון באמצעות הספינה HMS Devonshire ומטוסי סיור.
מאוחר יותר הגישה שגרירות ישראל בוולטה מכתב התנצלות לממשלת מלטה
שירות בים האדום

פלגת ספינות הטילים של הים האדום נקראה "פלגה 45", אח"י קשת ואח"י רשף פתחו עידן חדש בזירת הים האדום, תקופה בה הביא חיל הים לידי ביטוי מעשי את ייעודו לקיים עליונות ימית, במפרצי סואץ ואילת ובכל מרחבי הים האדום כולל מיצרי באב אל מנדב, בואך מפרץ עדן. מ-1974 ביצעה אח"י קשת סיורים לאורך חופים רחוקים ואימוני ניווט במים מוגבלים תוך ביצוע משימות מודיעין שונות. אח"י קשת סייעה גם לספינות אזרחיות במצוקה וחילצה פצועים בלב ים מאוניות סוחר ויאכטות שנזקקו לעזרה.
למרות הריחוק ושם היחידה השונה, כאשר עלתה בחיל הים השאלה לגבי הזיקה בין פלגה 45 לשייטת 3 סירב מפקד חיל הים בנימין תלם להפריד בין אחריות פיקודית למבצעית והודיע חד משמעית למפקד שייטת ספינות הטילים אלי רהב: ”אתה המש"ט שלהם.” כך המשיכו הספינות בים האדום להוות חלק משייטת ספינות הטילים.
במהלך פיקודו של רס"ן יעקב אפיק יצאה הספינה מספר פעמים לדרום הים האדום ובין היתר לפגוש את ספינות חיל הים; סער 4, סער 2 והנחתות 60 מטר שהפליגו והקיפו את אפריקה מחיפה למפרץ שלמה כדי להצטרף לבניית הכוח הימי בים האדום.
במהלך פיקודו של רס"ן צבי ינאי ביצעה הספינה ירי אימונים ראשון של שני טילי גבריאל ארוך טווח.
בעת שרותה בים האדום השיגה אח"י קשת ציון גבוה בבוחן הכשירות שבוצע על ידי צוות מפיקוד שייטת ספינות הטילים, שיא שנשמר לאורך זמן רב.
ב-4 דצמבר 1980 במסגרת ניסויי מהירות לאחר שיפוץ במפרץ אילת, בפיקודו של דרור אלוני, התקרבה הספינה לחוף ונפגעה במדחף מס 2 מסלע תת-מימי. הספינה הועלתה להספנה באילת. המדחף הפגום הוחלף והיא הוחזרה לשירות.
מפקדי הספינה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י קשת
| דרגה ושם | תקופת כהונה כמפקד הספינה | פעילות | תמונה |  |  |
| סא"ל אלי רהב | משלב הבניה ועד 6 אוקטובר 1973 | הכנסת הספינה לכשירות קרבית ומלחמת יום הכיפורים. |  |  |  |
| סרן דוד הרפזי | 6 אוקטובר 1973 עד 14 מרץ 1974 | מלחמת יום הכיפורים ומחצית ראשונה של הקפת אפריקה |  |  |  |
| רס"ן יעקב אפיק | 14 מרץ 1974 עד מרץ 1975 | השלמת הקפת אפריקה ותחילת פעילות בים האדום | אל"ם יעקב אפיק 1985 |  |  |
| רס"ן צבי ינאי (טורבו) | ממרץ 1975 עד ספטמבר 1976 | למשימות במפרץ סואץ, מפרץ אילת והים האדום לכל אורכו. |  |  |  |
| רס"ן רוני איכר | מספטמבר 1976 עד יולי 1977 | משימות בים האדום |  |  |  |
| רס"ן אריה גביש | מיולי 1977 עד ינואר 1979 | משימות במפרצים ובין שרטונות בים האדום | שמואל פרס ואריה גביש (משמאל) מחליפים פיקוד על אח"י קשת בשארם א-שייח' בפיקוחו של עוז גביש, 1979 |  |  |
| סא"ל שמואל פרס | מינואר עד אוקטובר 1979 | משימות וניווטים בין השרטונות בדרום הים האדום ומפרץ סואץ | שמואל פרס מימין ואריה גביש מחליפים פיקוד על אח"י קשת בשארם א-שייח' 1979 |  |  |
| רס"ן יעקב גז | 1979 | משימות בים האדום |  |  |  |
| רס"ן רון גינזבורג | 1980 | משימות בדרום הים האדום |  |  |  |
| רס"ן דרור אלוני | 1980 | הכנת הספינה למסירה לאחר השיפוץ במספנת אילת |  |  |  |
בחיל הים של צ'ילה

מידע על ספינות הטילים הישראליות שעשו היסטוריה הגיע גם לידיעת מפקדי חיל הים של צ'ילה. הזדמנות למגע ישיר נוצרה באוגוסט 1976 כאשר זוג ספינות סער 4, אח"י תרשיש בפיקוד שאול חורב ואח"י יפו בפיקוד בני אריאלי הגיעו לחגיגות ה-200 שנה, בארצות הברית. מפקד המבצע שכונה "פעמון החירות" היה אל"ם אלי רהב.

בתום הביקור המוצלח בארצות הברית, נשלחו ביזמת התעשייה הביטחונית לביקור בנמל קרטחנה בקולומביה בו נעשתה הצגת יכולות לחיל הים של קולומביה. הביקור שודר בטלוויזיה על ידי צוות שהגיע במיוחד מעיר הבירה בוגוטה. הספינות עשו רושם מצוין והאדמירל הקטור סלאסר מפקד הצי האטלנטי היה מלא התפעלות. אך לא היה די בכך וחיל הים הקולומביאני לא רכש את הספינות. בנמל קרטחנה הופיע במפתיע סגן-אלוף שנשלח מחיל הים של צ'ילה לדבריו כדי לבדוק את הספינות.

אותו סגן-אלוף דיבר אנגלית שוטפת, הראה בקיאות ומקצוענות, חזר לצ'ילה ומסר דו"ח לשולחיו. ודאי היו עוד מגעים רבים שהניבו עסקה בה אח"י קשת יחד עם אחיותיה אח"י רשף ואח"י רומח נמכרו לחיל הים של צ'ילה.
לצוות הספינה תחת פיקודו של רס"ן רון גינזבורג נמסר שבכספי המכירה תבנה ספינת טילים חדשה במספנות ישראל עבור חיל הים.
הספינה נכנסה לשיפוץ מקיף במספנת אילת. רס"ן רון גינזבורג עבר לפקד על אח"י כידון, שם הוכשרו חיילי וקציני הצוות של חיל הים של צ'ילה על ידי חיילי וקציני אח"י כידון בשיטת ה"צל": כל איש צוות ישראלי לימד את מקבילו הצ'יליאני, ממפקד הספינה דרך קציני ונגדי המחלקות, כולל כל אנשי הצוות.
ההכשרה כללה תרגולות בים ובחוף ונערכה תחת פיקוחו של מפל"ג 45 סא"ל בני אריאלי.
הצוות של חיל הים של צ'ילה תחת פיקודו של אוסקר וידאל קיבל את הספינה במפרץ שלמה בתאריך 30 בדצמבר 1980 וביצע אימון היבנות כפי שלמד בהכשרתו בפלגה 45 .
הספינה קיבלה את השם "LM-31 Chipana" ויצאה דרומה לים האדום מבסיס שלמה בליווי אח"י כידון ואח"י תרשיש בפיקודו של מפל"ג 45 סא"ל בני אריאלי.
הליווי בוצע במסגרת מבצע "שמרנות 3" עד מיצרי באב אל מנדב, גם אח"י בת גלים בפיקודו של אילן בוכריס השתתפה במבצע. רס"ן אלי רונן יצא עם הספינה כנציג חיל הים.
בהמשך הפליגה הספינה לצ'ילה בנתיב דרומה לאורך מזרח אפריקה, משם חצתה הספינה את דרום האוקיינוס האטלנטי, עברה במצר מגלן עד פונטה ארנס שהוא נמל הבית של הספינות בקצה הדרומי של צ'ילה.
בשנות ה-90 הוצבה הספינה בנמל איקיקה ליד הגבול עם פרו, חוף מדברי המזכיר את חופי הים האדום.
צ'ילה היא מדינה בעלת חוף ים ארוך ביותר באוקיינוס השקט ואינטרסים באנטארקטיקה. כדי לקבל את מלוא התמורה לתקציב, נוקט חיל הים של צ'ילה במדיניות רכישת כלי שיט מיד שנייה. לפי מדיניות האיוש איש הצוות משרת בספינה לפחות 6 שנים. לצוות, הספינה היא הבית ורמת התחזוקה שלה מעולה.
בחוגי חיל הים ידוע כי חיל הים של צ'ילה מרוצה מאוד מהרכישה של הסטי"לים מישראל והם רואים בכך מהלך נכון. נציגים מהצוות של אח"י קשת בשנים 1973–1976 ביקרו בצ'ילה בשנת 2004 והוזמנו לבקר את הספינה בה שירתו שלושים שנה קודם לכן. הם פגשו את הספינה LM Chipana שהייתה אז בסיום אחזקה תקופתית ונראתה כחדשה.
בפברואר 2010 נפגעה הספינה מגל ענק בצונאמי, הוטלה על הרציף של המספנה ולאחר תקופה של כמעט שנה תוקנה והורדה חזרה אל המים. הספינה חזרה לשירות, נמל הבית שלה בפונטה ארנס והיא ממשיכה לשרת בתפקידי אבטחה והצלה בדרום צ'ילה ומצר מגלן.
צוות הספינה

אנשי הצוות הראשון שומרים קשר הדוק ונפגשים לפחות פעם בשנה ביום השקת הספינה 23 באוגוסט.
ותיקי צוות אח"י קשת מספרים על קרבות הטילים בזירה הימית במלחמת יום הכיפורים לקדטים בבית הספר לקציני ים עכו, 2010
מקורות וקריאה נוספת

אלבום כלי שיט בחיל הים, הוצאה לאור חיל הים, 1992, עמ' 131–132.
אח"י קשת - השקה מלחמה הקפה זי"ס, עמותת חיל הים, 29 בנובמבר 2001.
הערות שוליים

↑  מאוחר יותר התברר כ-דום מינטוף פנה לבריטניה וביקש התערבותם. והבריטים לא עשו דבר.
↑  מקור התנצלות שגרירות ישראל בעיתון ג'רוזלם פוסט.
↑  על שם הקרב הימי הראשון שנערך במלחמת הפסיפיק, בין צ'ילה לפרו, ב-12 אפריל 1879.
ביאורים

| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
הבערת מסוף הדלק בבניאס על ידי אח"י קשת, 11 באוקטובר 1973
הקשת לשעבר, בשירות חיל הים של צ'ילה, בשם "LM CHIPANA"
האולפן הפתוח

| --- | --- |
 מנחים:  יערה זרד
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 הפקה
 אורך פרק:  120 דקות
 שידור
 רשת שידור:  עכשיו 14
 תקופת שידור בישראל:  אוגוסט 2018
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
האולפן הפתוח היא תוכנית אקטואליה ישראלית המשודרת בימים ראשון-חמישי בין השעות 14:00–16:00 בערוץ עכשיו 14, בהנחייתה של יערה זרד.
בעבר הייתה התוכנית במתכונת סיכום חדשות היום של ערוץ 14, ושודרה בשעה 22:30. באפריל 2023 ירדה התוכנית, והוחלפה בתוכנית "חדשות הלילה" לסיכום חדשות היום, בהנחייתם לסירוגין של שרה ב"ק ועידו טאובר, החל מאוגוסט 2024 "חדשות הלילה"  משודרת בשעה 23:30, בהגשת בועז גולן.
מבנה התוכנית

התוכנית הושקה ב-29 ביולי 2018 כחלק מלוח שידורים חדש שהושק באותה עת בהגשתו של בועז גולן, וכלל גם תוכניות נוספות ובהן ריקלין&סגל. התוכנית החליפה את התוכניות "לפני כולם" והפטריוטים", ששודרו במשבצת שידור זו עד אותה עת.
בכל פאנל בתוכנית משתתפים כמה פובליציסטים ואנשים נוספים המציגים את דעותיהם באשר לאירועי היום השונים. לצופים ניתנה האפשרות לשאול שאלות בדפי הפייסבוק של ערוץ 14 וחדשות 0404, שם גם שודרה התוכנית, וכן באמצעות שליחת הודעות דרך אפליקציית וואטסאפ.
ב-13 בנובמבר 2018 פתחה הרשות השנייה בהליך הפרה נגד ערוץ 20 בעקבות ריאיון שקיים בועז גולן עם מצית בית הספר הדו-לשוני בירושלים, יצחק גבאי. עוד לפני שהתעוררה הביקורת העזה, פורסמה באותה התוכנית הבהרה כי התנהלותו ומעשיו של גבאי אינם מקובלים. לאחר מכן פרסם הערוץ גם הודעת הבהרה.
בשנת 2022, לפני הבחירות לכנסת העשרים וחמש, מותגה התוכנית בהנחייתם המשותפת של בועז גולן ונוה דרומי.
החל מינואר 2023 חזרה התוכנית למתכונתה הקודמת בהגשת יחיד, בהגשתה של שרה ב"ק. התוכנית שודרה בימים ראשון-חמישי בשעה 22:30.
באפריל 2023 ירדה התוכנית, והוחלפה בתוכנית "חדשות הלילה" - מגזין סיכום חדשות היום של עכשיו 14, בהנחייתם לסירוגין של שרה ב"ק ועידו טאובר.
החל מאוגוסט 2023 התוכנית שודרה בהנחייתו של בועז גולן בין השעות 16:00–14:00, כתוכנית אקטואליה ופאנל פרשנים על נושאי חדשות היום. משנת 2024 משודרת התוכנית בהנחייתה של יערה זרד.
ראו גם

חדשות 14
חדשות היום הזה
ריקלין ושות
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון‏, "מביש ומחליא": עמית סגל ואראל סג"ל נגד ערוץ 20, באתר וואלה, 11 בנובמבר 2018
↑  ערוץ 20, ציוץ בטוויטר, באתר טוויטר, ‏11 בנובמבר 2018
|  |
| --- | --- | --- |
| תוכניות | "ישראל הבוקר" • "עדן ועודד" • "האולפן הפתוח" • "ארבע" • "ריקלין ושות" • "הדו"ח של אראל" • "שבע" • "מהדורת החדשות המרכזית של עכשיו 14 "•"הפטריוטים" • ריקלין וסג"ל • "פָתְחִי את שַׁי" • "כלכלי בלילה" |  |
| סגל | דור אזרד  • אמיר איבגי • שגיא אלמוג כהן • נועם אמיר • מולי ארי • עקיבא ביגמן • הלל ביטון רוזן • דרור בלאזדה • יעקב ברדוגו • שרה ב"ק • שי גולדן • שי גולדשטיין • בועז גולן • שרון גל • טל היינריך • עדן הראל • יהונתן וייס • דנה ורון • יותם זמרי • יערה זרד • עידו טאובר • מגי טביבי • ברוך ידיד • שלו כחלון • אדיר לחקים • רונה לוי •  שיראל ללום נהיר • נתי לנגרמן • ינון מגל • תמיר מורג • עודד מנשה • אראל סג"ל • גיל ססובר • מורן סקיטל • ליאור סודרי • אריאל עידן • איתמר פליישמן • אליה פרג'ון • גלעד צוויק • מוטי קסטל • דני רופ • שמעון ריקלין • עתי שלו • ליטל שמש |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'ארלס קוטוורת' פינקני

צ'ארלס קוטוורת' פינקני (באנגלית: Charles Cotesworth Pinckney;‏ 25 בפברואר 1746 - 16 באוגוסט 1825) היה פוליטיקאי אמריקאי בשנותיה הראשונות של המדינה, ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית, וציר בועידת החוקה. הוא נבחר פעמיים בידי המפלגה הפדרליסטית כמועמדה לנשיאות ב-1804 וב-1808, והפסיד בשתי המערכות.
ילדותו ומשפחתו

צ'ארלס קוטוורת' פינקני נולד למשפחת פינקני, משפחת בעלי מטעים אריסטוקרטית בצ'ארלסטון שבקרוליינה הדרומית, ב-25 בפברואר 1746. הוא היה בנו של צ'ארלס פינקני האב, שכיהן כפקיד גבוה בממשל הבריטי הקולוניאלי וכנשיא מערכת המשפט במדינת דרום קרוליינה. אמו הייתה אלייזה לוקאס פינקני, חקלאית מחוננת. הוא היה אחיו הגדול של תומאס פינקני, ששירת כמושל קרוליינה הדרומית, כנציג בבית הנבחרים של ארצות הברית, וכדיפלומט בממשלו של ג'ורג' וושינגטון. בן דודו מדרגה שנייה, צ'ארלס פינקני, שירת כמושל קרוליינה הדרומית, כסנאטור, וכדיפלומט בממשלו של תומאס ג'פרסון.
ב-1753, העביר אביו של פינקני את המשפחה ללונדון, שם שירת כלוביסט בשם קרוליינה הדרומית. צ'ארלס ותומאס למדו בבית הספר שבמנזר וסטמינסטר, ונשארו בו גם אחרי ששאר המשפחה חזרה לקרוליינה ב-1858. האחים גם למדו באוניברסיטת אוקספורד. ב-1764, השיג פינקני את תעודת הבגרות[דרושה הבהרה] שלו בכרייסט צ'רץ', והלך ללמוד משפטים במידל טמפל ב-1766. ב-1769 הוסמך פינקני כעורך דין, אולם המשיך ללמוד בצרפת עוד שנה לימודי בוטניקה וכימיה בנוסף, למד באקדמיה הצבאית בקן.
ב-1773, התחתן פינקני עם שרה מידלטון, שאביה, הנרי מידלטון, כיהן כנשיא השני של הקונגרס הקונטיננטלי ואחיה, ארתור מידלטון, היה בין חותמי הכרזת העצמאות של ארצות הברית. לאחר ששרה מתה ב-1784, הוא נישא בשנית ב-1786, למרי סטד, שהייתה נצר למשפחת בעלי מטעים עשירה מג'ורג'יה. לפינקני היו שלוש בנות.
קריירה פוליטית מוקדמת

לאחר שחזר לקרוליינה הדרומית מאירופה, החל פינקני במתן ייעוץ משפטי בצ'ארלסטון. הוא נבחר למועצה הקולוניאלית ב-1770. ב-1773 כבר שירת כתובע הכללי המחוזי. כשהמלחמה בין שלוש עשרה המושבות ובריטניה פרצה ב-1775, תמך פינקני באמריקנים. באותה השנה הפך לחבר בקונגרס המחוזי של קרוליינה הדרומית, שעזר לקרוליינה להפוך ממושבה בריטית למדינה עצמאית. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית, שירת בבית התחתון במועצה המחוקקת של המדינה והיה חבר בסנאט, בנוסף לשירותו הצבאי.
מלחמת העצמאות

ב-1775, לאחר שמלחמת העצמאות של ארצות הברית פרצה, התנדב פינקני לשירות צבאי כקצין בצבא הקונטיננטלי של ג'ורג' וושינגטון. כמנהיג בכיר בדרגת סרן, הוביל פינקני את חיל הגרנדיר של קרוליינה הדרומית. הוא הגן על צ'ארלסטון במהלך קרב האי סאליבן ביוני 1776, כשכוחות בריטיים בפיקודו של הגנרל סר הנרי קלינטון ביימו התקפה ימית על בירת המדינה. מאוחר יותר, פיקד פינקני על הגדוד שלו כקולונל, ושמר על מעמדו לשארית המלחמה.
לאחר מכן, העביר הצבא הבריטי את ההתקפות אל מדינות הצפון ואזור המיד-אטלנטיק. פינקני הוביל את הגדוד שלו צפונה, כדי להצטרף אל החיילים של גנרל וושינגטון בקרבת פילדלפיה, פנסילבניה. פינקני והגדוד שלו השתתפו בקרבות. באותו הזמן נפגש לראשונה עם חברו לעתיד למפלגה הפדרליסטית, אלכסנדר המילטון.
ב-1778, חזרו פינקני והגדוד שלו לדרום, והשתתפו בניסיון אמריקני כושל לכבוש את מזרח פלורידה מידי הבריטים. הקושי הלוגיסטי הוביל לניצחון בריטי מוחץ. מאוחר יותר באותה השנה, החליט הצבא הבריטי לפנות דרומה, וכבש את סוואנה, ג'ורג'יה בדצמבר. באוקטובר 1779, ניסה הצבא הדרומי של מייג'ור גנרל בנג'מין לינקולן, יחד עם גדודו של פינקני, לכבוש את סוואנה, ג'ורג'יה, והטיל עליה מצור. ההתקפה הייתה אסון עבור האמריקנים, שסבלו מאבדות רבות.
לאחר מכן השתתף פינקני בהגנה על צ'ארלסטון מפני המצור הבריטי. לינקולן נכנע לבריטים ב-12 במאי 1780, ופינקני הפך לשבוי מלחמה. כשבוי, שיחק תפקיד מרכזי בשמירת נאמנות החיילים לפטריוטים. הוא טען שאם היה מגלה שיש לו עורק שבו לא זרמה אהבה למדינתו, היה חותך אותו בעצמו. הוא נשמר בבידוד עד ששוחרר ב-1782. בנובמבר 1783, מונה לבריגדיר גנרל בצבא הקונטיננטלי, מעט לפני שהגדודים הדרומיים פורקו. הוא קודם למייג'ור גנרל כששירת במיליציה של קרוליינה הדרומית.
ועידת החוקה

פינקני, שחזר לבית התחתון של המועצה המחוקקת, ייצג את קרוליינה הדרומית בועידת החוקה ב-1787. בתפקידו דרש התרת רדיפת עבדים בכל מקום.
פינקני דרש ממשלה לאומית חזקה (עם איזונים ובלמים) כדי להחליף את הממשל הרופף של תקופתו. הוא התנגד לעריכת בחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית והתנגד לתשלום לסנאטורים, שטען שאמורים להיות אנשים עשירים. פינקני דרש שכל הסכם יאושר בסנאט, והגיע לפשרה שביטלה את סחר העבדים האטלנטי. הוא התנגד להגבלת גודל הצבא הפדרלי.
פינקני שיחק תפקיד מרכזי באשרור חוקת ארצות הברית בידי ועידת קרוליינה הדרומית ב-1788.
פרשת XYZ

ב-1789, הציע הנשיא ג'ורג' וושינגטון לפינקני לשרת כמזכיר המדינה של ארצות הברית או כמזכיר המלחמה, אולם פינקני סירב. כשוושינגטון הציע לפינקני להיות השגריר האמריקני בצרפת ב-1796, הסכים פינקני. היחסים עם הרפובליקה הצרפתית הראשונה היו בשפל. הסכם ג'יי בין ארצות הברית ובריטניה הכעיס את הדירקטורט הצרפתי, שאיפשר לפריבטירים צרפתיים לפשוט על ספינות סחר אמריקניות שסחרו עם בריטניה, שאיתה צרפת נלחמה. כשהציג פינקני את כתב המינוי שלו בנובמבר 1796, סירבו הצרפתים לקבלו בטענה שלא יקבלו שגריר עד שהמשבר ייפתר.
לאחר ששמע על כך הנשיא החדש, ג'ון אדמס, ב-1797, התכנסה ועידה שהכילה את פינקני, ג'ון מרשל ואלברידג' גרי כדי לשאת ולתת עם הצרפתים. גרי ומרשל הצטרפו לפינקני בהאג ונסעו לפריז באוקטובר 1797. לאחר פגישה ראשונית עם הצרפתים ועם שר החוץ הצרפתי החדש, טליראן, הוועידה קיבלה את הדרישות הצרפתיות. אלו כללו הלוואה גדולה לצרפת, שאליה הונחו הנציגים לסרב, ומתן שוחד לטליראן. המסמכים בנוגע לעניין פורסמו ב-1798, וכונו "פרשת XYZ".
טליראן, שהיה מודע להבדלים הפוליטיים במשלחת (פינקני ומרשל היו חברי המפלגה הפדרליסטית, שתמכה בבריטניה, וגרי נקט במדיניות פדרליסטית מתונה ותמך במפלגתו של תומאס ג'פרסון, שתמכה בצרפת והתנגדה לבריטניה), ניצל את הפילוג. פינקני ומרשל עזבו את צרפת באפריל 1798. גרי נשאר מאחור, וניסה למתן את הדרישות הצרפתיות. כישלון המשא ומתן הוביל למה שכונה המלחמה הבלתי רשמית בין ארצות הברית לצרפת (1798-1800), כששני הציים של המדינות נלחמו אחד בשני. ביולי 1798, מונה פינקני למייג'ור גנרל בצבא ארצות הברית, ושירת בו עד סוף המשבר בין שתי המדינות.
עבדות

לפי הספרייה הלאומית בקרוליינה הדרומית, פינקני היה בעל עבדים כל חייו והאמין שהעבדות הייתה חיונית לכלכלת קרוליינה הדרומית. בוועידת החוקה, הסכים לבטל את סחר העבדים ב-1808, אולם התנגד לשחרור העבדים. ב-1801, היו בבעלותו 250 עבדים. כשבתו התחתנה, נתן לה פינקני חמישים עבדים. במותו, הוריש פינקני את שאר עבדיו לבנותיו ולאחייניו.