stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורוביצינו

| --- | --- |
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אובלסטי:  מחוז לנינגרד מחוז לנינגרד
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,365 (2010)
 קואורדינטות:  60°31′08″N 29°43′32″E﻿ / ﻿60.518888888889°N 29.725555555556°E﻿ / 60.518888888889; 29.725555555556 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקורוביצינו(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקורוביצינו(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני קורוביצינו(למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני קורוביצינו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קורוביצינו (ברוסית: Коробицыно; עד 1948 Pajivila) הוא כפר נופש במחוז המשנה קרסנוסלסקי, סמוך לוויבורג במחוז לנינגרד, רוסיה כ-90 ק"מ סנקט פטרבורג.
הכפר, שאיחד כמה כפרים פינים לשעבר שנמצאים בגבול ואלק-גרבי ומולאה, נקרא בשנת 1948 לזכר חייל משמר הגבול אנדריי קורוביצין שנהרג בשנת 1927 באזור.
משנת 1990, הכפר קורוביצינו מהווה חלק ממחוז המשנה קרסנוסלסקי. בשנת 1997 התגוררו בכפר 1,229 איש, בשנת 2007: 1,272. נכון לשנת 2010 התגוררו בכפר 1,365 איש.
בסמוך לכפר פועל אתרים הסקי "האגם האדום" (המארח תחרויות לאומיות ובינלאומי (גביע אירופה) סקי בסגנון חופשי), "סנז'ני" ו"עמק הזהב". לא הרחק מהכפר נמצא אגם קרסנויה.
הערות שוליים

↑  Итоги Всероссийской переписи населения 2010 года. Ленинградская область.
↑  Итоги Всероссийской переписи населения 2010 года. Ленинградская область. (אורכב 15.06.2018 בארכיון Wayback Machine)
ד'תר"ל

ד'תר"ל (4630)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-10 בספטמבר 869 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 30 באוגוסט 870. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
קהילת יהודי מג'אסו

בעיירה מג'אסו (מגיאסו) שבצפון הונגריה התקיימה קהילה יהודית קטנה.
גאוגרפיה

מג'אסו (Megyaszó) היא עיירה במחוז זמפלן, נפת סאראנץ' (Szerencs) בהונגריה.
מחוז זמפלן נמצא בצפון הונגריה, בסמוך לגבול עם סלובקיה. במשך השנים עבר המחוז בין הממלכות והמדינות השונות שהוקמו סביבו, כאשר עד מלחמת העולם הראשונה היה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית, אחריה (מ-1920–1938) חלק ממדינת צ'כוסלובקיה העצמאית, ומ-1938, בעקבות הפרדת חלקים מצ'כוסלובקיה כחלק מהסכם מינכן בניסיון של מעצמות המערב לפייס את גרמניה הנאצית, ועד היום, חלק מהונגריה.
אזור זמפלן ידוע כאזור גידול ענבים וייצור יין, ואכן רבים מהיהודים שהתגוררו באזור עסקו בתחום זה. כיום מדובר בכפר שליו הכולל ירק רב ובתים עם גגות אדומים. האזור בו שוכן הכפר נחשב לאזור העני יותר של הונגריה, והוא סובל מאחוז גבוה של אבטלה בשל התמוטטות התעשייה שהתפתחה בתקופת השלטון הסובייטי.
כיום אין כל זכר לקהילה היהודית שחייתה בכפר, למעט בית הקברות היהודי העתיק ששוכן בלב שדה חקלאי בקרבת מקום.
התיישבות היהודים במחוז זמפלן

למעט נוכחות יהודית ספורדית בצפון הונגריה במהלך ימי הביניים, הקהילות היהודיות הראשונות במחוז זמפלן הוקמו בתחילת המאה ה-17. מפקד אוכלוסין מהשנים 1725–1728 מעלה כי ב-56 מכפרי המחוז התגוררו באותה עת 78 משפחות יהודיות (ככל הנראה הכוונה רק לבעלי בתים ולא לחוכרים שמספרם היה רב בהרבה). היהודים באותה תקופה לא היוו חלק מהמבנה החברתי הפאודלי, והיו ברובם פליטים עניים מפולין, אשר התפרנסו ממספר קטן של מלאכות אשר לא נחסמו בפניהם, בדגש על ייצור יי"ש ובירה, מכירתם בסיטונאות ובקמעונאות, חכירת פונדקים ומכירת יין.
עם זאת היו מספר חריגים מכלל זה - היהודי הראשון מבני האזור שהתפרסם בקנה מידה רחב בזמנו היה מיכאל שלמונוביץ', אשר קיבל את הזיכיון ממלך הונגריה לגביית המיסים בכל מחוזות הצפון.
בשנת 1726 פורסם צו על ידי הקיסר קארל ה-3 האוסר על נישואי בנים יהודים מלבד בן אחד בכל משפחה, על מנת להקטין את כמות היהודים בארצות האימפריה. בנוסף הוטלו על היהודים מיסים מיוחדים כגון "מס סובלנות". ואכן מניתוח רישומי האוכלוסין במחצית המאה ה-18 נראה כי אוכלוסיית היהודים התאפיינה בחוסר יציבות, כאשר משפחות שנפקדו במפקד אחד כבר לא היו רשומות באותו היישוב במפקד הבא. למרות זאת, שלטונות המחוז השתדלו לשכנע את הרשות הממלכתית ("מועצת מילוי המקום המלכותית") להקל את ידם על האוכלוסייה היהודית, על מנת שלא לגרום להגירתם לפולין (ומכאן הבנת תפקידם החשוב במישור הכלכלי).
תחילת ההתיישבות היהודית במג'אסו

המשפחה היהודית הראשונה במג'אסו הגיעה בשנת 1771. עד שנת 1811 כבר הגיעו 7 משפחות, כולן בחסותו של בעל האחוזה המקומי, הגראף אליאשהאזי (Illeshazy). רוב היהודים תושבי מג'אסו היו סוחרים ובעלי מלאכה, ומיעוטם בעלי משקים וכרמים. שניים מהם אף היו בעלי אחוזות בינוניות.
בשנת 1812 כבר הייתה במג'אסו קהילה יהודית קטנה, ובשירותה שוחט ומורה. במקום היו גם בית כנסת, שלא נודעה שנת בנייתו, בית עלמין, מקווה ו"חדר". הקהילה, שהגדירה עצמה כאורתודוקסית, הייתה כפופה לקהילת סאראנץ' (Szerencs), ושירתה גם קהילות במספר כפרים קטנים יותר – אלשודובסה ובאקשא.
על יחס האוכלוסייה באזור לקהילה היהודית, ניתן ללמוד ממכתב שכתב הכומר של סאראנץ' בשנת 1820, ובו הוא מתלונן על "בני עם נע ונד זה שנדחקו לכאן, וכבר הקימו להם בית כנסת. בינם לבין עצמם הם מדברים גרמנית (הכוונה ליידיש), אם כי בפומבי הם מדברים הונגרית: הרוזן אספרמונט הרשה להם לקנות בתים על אחוזתו, ואילו הגראף אלמאשי גירש אותם מן המלון שבעירו ומנע מהם לקנות בתים".
המסחר בהונגריה היה יחסית פרימיטיבי בתחילת המאה ה-19, והתבסס ברובו על מכירה מהיצרן לצרכן על ידי האיכרים והצמיתים במבנה החברתי הפאודלי. שיטת מסחר זו עברה טלטלה בעקבות המלחמות הנפוליאוניות – אשר לראשונה הצריכו תיווך להשגת אספקה עבור צבא הקיסר. האצולה, שלא הייתה מעוניינת בעיסוק זה, והצמיתים, שאורח חייהם וההשכלה שלהם לא התאימה, לא נתנו מענה לצרכים בתחום זה. כמו במקומות אחרים באירופה, החסר התמלא על ידי היהודים, אשר היו מוכנים להסתכן, התמצאו במחירי השוק, והיו בעלי קשרים מתאימים להקמת רשת סחר מפותחת יחסית. כך החל גידול ניכר באוכלוסייה היהודית, בחלקו הגדול על בסיס הגירה של יהודים עניים מגליציה.
להתפתחות זו היו הדים שליליים בקרב הציבור והאדמיניסטרציה ההונגרית, כאשר "מועצת הנציבות" הארצית הורתה למחוז "לסלק את משא העם העני... הנובע מריבויים המופרז (של היהודים)". על היהודים הוטלו תקנות שונות כגון הכבדת נטל המיסים מעל ומעבר למיסים ששילמו הנתינים ההונגריים, ובשנת 1807 אף גורשו 360 יהודים בנפת Satoraljaujhely אל מעבר לגבול.
הקהילה היהודית במג'אסו בתחילת המאה התשע-עשרה

הקהילה היהודית במג'אסו גדלה בהתמדה, ובשנת 1880 כבר מנתה 151 משפחות.
בשנת 1866, לאחר מפלת אוסטריה במלחמה נגד פרוסיה, הכירה אוסטריה בריבונות הונגריה בתחומי הפוליטיקה הפנימית, ובשנת 1867 אף נחתמה הפשרה המפורסמת בין הקיסר האוסטרי פרנץ יוזף לבין האצולה ההונגרית, שהובילה להפיכתה של הקיסרות האוסטרית ל"אוסטרו הונגרית".
הונגריה החדשה, שהכילה בתוכה מיעוטים רבים מאוד, הביעה נכונות להעניק אמנציפציה ליהודיה, אם יעברו תהליך של "הונגריזציה" (בתקווה שיגדילו בכך את היסוד ההונגרי במדינה) והאסיפה הארצית ההונגרית (הפרלמנט ההונגרי) הבטיחה זאת בישיבה שנערכה ב-25 בנובמבר 1867, ובשנה זו ניתן לראשונה שוויון זכויות אזרח ליהודים. יש להדגיש כי מדובר בשוויון זכויות ליהודי כפרט, ולא לעדה הדתית היהודית, אשר בדומה לעדות הפרוטסטנטיות לא הוכרה כדת "מקובלת" (כלומר הנהנית מסיוע ממשלתי ומיוצגת בבית העליון של הפרלמנט ההונגרי) עד לשנת 1895.
הקרע הגדול בקהילות ישראל בהונגריה, בין האורתודוקסים (חרדים) לבין הרפורמים (ניאולוגים), כמעט ולא השפיע על העיירות והכפרים במחוז זאמפלאן, בהן נותרו רובן ככולן של הקהילות היהודיות – אורתודוקסיות (חרדיות).
יהודי זאמפלאן השיגו את שיא התפתחותם בפרק הזמן שבין שנות ה-80 של המאה ה-19 למלחמת העולם הראשונה. במחוז ככלל לא פרצו מהומות אנטישמיות, בניגוד לאזורים אחרים של הוגריה. עם זאת, יהודי זאמפלאן לא היו מיוצגים כפי שעורם בחיי החברה ובמנהל, אשר לרוב נשארו סגורים בפניהם, למעט מספר יוצאי דופן.
גם השינויים הכלכליים מרחיקי הלכת שחלו בהונגריה בעקבות הפיוס בין אוסטריה והונגריה ב-1867, בדגש על תהליך התיעוש וצמיחת המשק הקפיטליסטי, כמעט ולא השפיעו על החיים במחוז זאמפלאן. השינויים היחידים היו סלילה של מספר כבישים, והנחת מסילת ברזל בציר Kosice-Satoraljaujhely-Szerencs, אשר קשרה את המחוז לסחר עם רוסיה.
למרות שינויים אלו, הוסיפו גידול הענבים, ייצור היין והסחר הקטן לעמוד גם להבא במרכזה של הפעילות הכלכלית.
מג'אסו בתחילת המאה העשרים

התקופה עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 כונתה לימים "ימי השלום". תחילת המאה העשרים הייתה תקופת שיא בשגשוגה של הקהילה היהודית בהונגריה, וראיה לכך הייתה בחירתו של יהודי בשם ד"ר סלמון רייכרד כראש עיריית שאטוראליאויהיי ומינוי של יהודי בשם דוד קלנר כמפקד המשטרה. היהודים באזור, כולל בעיר פרשוב שבסלובקיה, אף התנדבו לשרת בצבא האוסטרו-הונגרי ורבים נפלו בקרבות.
בשנת 1918, עם תחילת נפילתן של "מעצמות המרכז" ובהן הונגריה, החלה התפוררות פנימית והממשל הריכוזי בהונגריה החל להחלש. ככל שגברו הבעיות הפנימיות בארץ, כן החלה הסתה אנטישמית שלוחת רסן, לרבות בעיתונות היומית. בקיץ של שנת 1918 אירעו מספר סריקות משטרתיות בערי צפון מזרח הונגריה כולל שאטוראליאויהיי וסאראנץ', שהתמקדו ביהודים והתבצעו בברוטליות, תוך השפלת היהודים והחרמת רכושם.
עם התמוטטות המשטר הישן בהונגריה באוקטובר 1918, החלה תקופה של אי יציבות שלטונית במהלכה קמה רפובליקה דמוקרטית ששרדה 5 חודשים, ובעקבותיה מהפכה קומוניסטית שתפסה את השלטון לכחצי שנה, עד שפוזרה במידה רבה כתוצאה מהתערבות זרה בפלישה של כוחות צ'כים ורומנים. כמו ברוסיה, היו יהודים רבים מבין מנהיגי הקומוניסטים, ועם נפילת השלטון הקומוניסטי החל מסע נקם במהלכו נרצחו מאות יהודים. גם בעיר פרשוב שבסלובקיה, בה התגוררה משפחת רוט בשלב זה, התחוללו מהומות על רקע סוציאליסטי ובמהלכן פרצו המונים משולהבים לחנויות היהודים ברחובה הראשי של העיר ובזזו את תכולתן.
במבט לאחור, בישרו אירועים אלו את העתיד להתרחש כעבור 20–26 שנה מאוחר יותר.
מג'אסו בתקופת השואה

בשנת 1938 לאחר פרסום חוקים המגבילים את השתלבות היהודים בחיי הכלכלה והתרבות, חלק מיהודי העיירה איבדו את יכולת הפרנסה שלהם.
ב-1941, 16 יהודים מהעיירה נשלחו לעבודות כפייה יחד עם עצירים הונגרים נוספים, 10 מהם נפטרו כתוצאה מהתנאים הקשים בעבודות.
ב-1944, לאחר הכיבוש הגרמניה, יהודי העיירה רוכזו בבית הכנסת והועברו לשאטוראליאויהיי. לאחר מספר שבועות בתנאים קשים ביותר שכללו רעב וצפיפות, הם נשלחו לאושוויץ ב-2 קבוצות.
לאחר המלחמה, ארבעה ניצולים מאושוויץ חזרו לעיירה, ומצאו את בית הכנסת ובית העלמין הרוסים. הקהילה היהודית בעיירה לא חודשה.
הערות שוליים

↑  מאיר שש, מה טבו אוהעליך יעקב: קורות יהודי מחוז זאמפלאן, TORONTO: ועד ספר-הזכרון יוצא אוהעל וזאמפלאן הונגריה, 1986
↑  תיאודור לביא & נתנאל קצבורג, פנקס הקהילות : הונגריה - אנציקלופדיה של היישובים היהודים למן היווסדם ועד לאחר שואת מלחמת העולם השנייה בהונגריה, ירושלים: יד ושם, 1975
↑  The Jewish Community of Megyaszo
תמונה של העיירה מג'אסו
שרידי בית הקברות היהודי במג'אסו
שלט הכניסה לעיירה מג'אסו
קובוס המשקפיים

| קובוס המשקפיים |
| --- | --- |
 קובוס המשקפיים (זכר)
מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאי סוף
סוג:: קובוס
מין:: קובוס המשקפיים
שם מדעי
 Kobus leche ‏גריי, 1850
תחום תפוצה
   נפוץ כיום   נכחד 

קובוס המשקפיים (שם מדעי: Kobus leche; מוכר גם כאנטילופת לצ'ווה או פשוט כ"לצ'ווה"), הוא מין אנטילופה אפריקנית מתת-משפחת צבאי הסוף החי בדרום-מרכז אפריקה, ותואר מדעית לראשונה בשנת 1850. שמו המדעי של הקובוס נגזר כדלהלן: "Kobus" = קובה, "leche" = אנטילופה; צירוף של שניהם פירושו "אנטילופת קובה", והוא משמש ככינוי של הקובוס בשפת הבנטו. קובוס המשקפיים הוא האנטילופה הנפוצה ביותר בדלתת האוקוונגו, ונחשב לאנטילופה המימית ביותר לאחר קודו הביצות.
אנטומיה > קרניים

הקובוסים הממושקפים מתאפיינים בזוג קרניים גדולות וכבדות בצורת נבל, והן מהוות מעין גרסת ביניים בין קרני קובוס המים וקובוס שחור רגל: הקרן צומחת לכיוון אחור ולצדדים, ממשיכה למעלה במעוגל אחורנית וחוזרת ומתעגלת קדימה עם חודים בסופה; לעומת זאת קרני קובוס המים צומחות אחורנית למעלה ללא עיקולים, ואילו של קובוס שחור הרגל מתפתלות בצורת S. צורת הקרניים של האחרון הן ההבדל העיקרי בינו לבין קובוס המשקפיים. מבנה הקרניים עלול להשתנות בין תת-המינים, כאשר הקרניים תצמחנה בעיקר לצדדים ולא למעלה. קרני קובוס המשקפיים עבות מאוד בבסיסן, והן תהפכנה לדקות יותר ככל שהמרחק מהבסיס יגדל; כמו כן הטבעות שמהן מורכבת הקרן רחבות באזור הבסיס ונהיות צרות בסופן, כאשר בקצוות הקרן תהיה חדה וחלקה לגמרי. צבע הקרניים הוא בעיקר חום-אפרפר, אפור כסוף, או שחור כחלחל, והטבעות עלולות להיות בהירות יותר. הזכרים הם היחידים שמצמיחים קרניים, וזהו ההבדל העיקרי בינם לבין הנקבות.
אנטומיה > כסות ומראה חיצוני

הפרווה של קובוס המשקפיים קצרה ועבה (בייחוד בחלק האחורי) ומורכבת משערות צפופות. צבע הפרווה משתנה מאוד בין תת-המינים ומתחלק בעיקר לשלושה: 
1) לקובוס האדום כשמו הצבע העיקרי הוא ערמוני בהיר, כאשר הגב והפנים בצבע חום אדמדם כהה, צדדי הבטן, הצוואר, הראש, החלק העליון של הרגליים וצידם החיצוני של האוזניים בצבע אדמדם-כתמתם בהיר מאוד עד בז', ואילו החלק האחורי הכולל את הזנב, ואת החלק העליון של הגפיים האחוריות - בצבע חום אדמדם כהה מאוד.
 2) לקובוס החום הצבע העיקרי הוא חום עם נטייה קלה לאדמדם, כאשר בשאר יהיה זהה לקודמו - החלקים העליונים בצבע חום כהה והתחתונים חום בהיר. 
3) הקובוס השחור נחשב לתת-המין היפה ביותר בשל צבע פרוותו הבולט - שחור-שוקולד המתפרש על צדדי הבטן והרגליים, סוף הזנב, צדדי הצוואר, הלחיים ולעיתים גם החוטם, בעוד שהחלק האחורי של הגוף, הראש, תחילת הזנב והעורף יהיו בצבע חום אדמדם כהה או בהיר. הצבע השחור עלול להיות בהיר מאוד אצל צעירים והולך ומתכהה עם הגיל.
תת-המינים זהים בדברים הבאים: לכולם עיגולים לבנים גדולים מסביב לעיניים הנותנים לקובוס את שמו, ובולטים יותר אצל תת-המין השחור. לכולם צבע הבטן השפתיים הסנטר והאוזניים לבן, יש להם פס לבן עבה המתוח לאורך הגרון, צידם החיצוני של רגליהם שחור, וצבעם הפנימי לבן. הזנב יהיה כהה בסופו ובהיר בתחילתו, הפרסות חומות-אפרפרות, העיניים גדולות ושחורות, והאף גדול ועגול בצבע שחור כחלחל עם פס לבן מסביבו. הפנים והחזה עלולים להיות שחורים ונראים בעיקר אצל מבוגרים.
אנטומיה > מבנה ומידות גוף

קובוס המשקפיים מתאפיין בצוואר וגוף ארוכים ורחבים וראש בינוני וקצר. אוזניו רחבות ועגולות, וזנבו ארוך ודק עם ציצית שיער בקצה הנראית כמברשת. רגליו דקות וארוכות כאשר האחוריות ארוכות מהקדמיות; בנוסף, הירכיים עצמן גבוהות אף יותר מהכתפיים והן הופכות את הקובוס לקפצן מצוין. הפרסות של קובוס המשקפיים עבות ורחבות מאוד ומונעות ממנו לשקוע, והן מאפשרות לו ללכת ולרוץ במהירות בביצות וכן לשחות באגמים ובאזורים מוצפים. הזכרים גדולים וכהים יותר מהנקבות ובעלי קרניים גדולות.

מידות הגוף של קובוס המשקפיים:

גובה הכתפיים: 112-90 ס"מ.

אורך הראש והגוף: 180-130 ס"מ.

אורך הקרניים: 92-50 ס"מ.

אורך הזנב: 45-30 ס"מ.

משקל הזכר: 130-103 ק"ג.

משקל הנקבה: 80-60 ק"ג.
תת-מינים

על פי IUCN קובוס המשקפיים מתחלק ל-5 תת-מינים כשאחד מהם נכחד ואחד נמצא במעמד של מין נפרד:
קובוס אדום (K. l. leche), תת-המין הנפוץ; מצוי במרכז ודרום אנגולה, צפון נמיביה, חלקים בזמביה, ובייחוד בצפון בוצוואנה. מצב שימורו הוא ללא חשש (LC).
קובוס חום/קאפו ( K. l. kafuensis), מצוי בעיקר במרכז זמביה, ומצב שימורו הוא פגיע (VU).
קובוס שחור (K. l. smithemani), מצוי בעיקר בצפון מזרח זמביה ומצב שימורו הוא פגיע (VU).
קובוס רוברט (K. l. robertsi), תת-מין זה היה מצוי בעבר בעיקר בדרום מזרח זמביה ומאז 1980 הוא אינו נצפה יותר, ומשום כך מסווג על ידי IUCN כתת-מין שנכחד (EX).
קובוס אפמבאה (K. l. anselli), זהו אחד מהקובוסים הנדירים ביותר המצוי בדרום מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. קובוס זה נחשב ע"פ מיונים מסוימים כמין נפרד ומצב שימורו הוא סכנת הכחדה חמורה (CR).
מינים דומים

קיימים מינים שונים של אנטילופות שניתן להתבלבל ביניהם לבין קובוס המשקפיים. המינים והסוגים הבאים זהים או דומים מאוד לקובוס המשקפיים וחלקם חיים גם בתחומי תפוצתו:
קובוס שחור רגל (Kobus kob), זהה ביותר לקובוס המשקפיים, נפוץ במרכז ומערב אפריקה החל מאוגנדה, הרפובליקה המרכז אפריקנית, צ'אד, קמרון וצפון הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכלה במאלי, סנגל וגמביה. ההבדלים בינו לקובוס המשקפיים - 1: קרניים. לקובוס המשקפיים הקרניים גדולות יותר וצומחות לכיוון מעלה, ואצל הקובוס שחור הרגל צומחות אחורנית בצורת S הפוכה. 2: מידות גוף. קובוס המשקפיים גדול יותר מקובוס שחור רגל. 3: משקפיים. לקובוס המשקפיים עיגולים לבנים גדולים מסביב לעיניים, ולקובוס שחור הרגל חצאי עיגול. 4: צבעי פרווה. לקובוס המשקפיים פס לבן עבה מהסנטר עד לחזה, ולקובוס שחור הרגל סנטר וסינר לבן בצוואר בלבד; קובוס שחור הרגל בהיר יותר מעמיתו הדרומי. 5: זנב. לקובוס המשקפיים זנב מברשת ארוך, ולקובוס שחור הרגל זנב קצר יותר עם ציצית שיער מעוגלת.
קובוס וארדון (Kobus vardoni), דומה מאוד לקובוס המשקפיים ושחור הרגל, נפוץ במרכז אפריקה בתחומי מחייתו של קובוס המשקפיים כדוגמת זמביה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובוצוואנה, וכן בטנזניה ומלאווי. ההבדלים בינו לקובוס המשקפיים - 1: קרניים. קרניו קטנות בהרבה משל קובוס המשקפיים וצומחות לכיוון מעלה ללא עיקולים. 2: מידות גוף. קובוס וארדון קטן מקובוס המשקפיים, וגופו ורגליו קצרים ועבים יותר. 3: משקפיים. לקובוס וארדון חצאי עיגול מעל העיניים הנראים כגבות. 4: צבעי פרווה. לקובוס וארדון סנטר לבן בלבד, והוא בהיר יותר מהקובוס הממושקף. 5: זנב. לקובוס וארדון זנב עבה וקצר יותר.
צבי סוף (Redunca), סוג בתת-משפחת צבאי הסוף הכולל שלושה מינים, ושניים מתוכם דומים מאוד לקובוס המשקפיים: צבי סוף מצוי נפוץ במרכז אפריקה במדינות זמביה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, בוצוואנה, ונמיביה, וכן בטנזניה, גבון, מוזמביק, מלאווי, זימבבואה ודרום אפריקה. צבי סוף הסוואנה נפוץ במכרז ומערב אפריקה במדינות טנזניה, קניה, אוגנדה, אתיופיה סודאן, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה המרכז אפריקנית עד סנגל גמביה, וגינאה ביסאו. ההבדלים בינם לקובוס המשקפיים - 1: קרניים. קרניהם של צבאי הסוף קטנות משל קובוס המשקפיים, עם צמיחה לאחור ועיקול חד כלפי קדימה. 2: מידות גוף. צבאי סוף קטנים במקצת או בהרבה מקובוס המשקפיים - תלוי במין. 3: משקפיים. לצבאי סוף אין כתמים לבנים כלל מסביב לעיניים. 4: פרווה. פרוותם של צבאי הסוף עבה וארוכה יותר משל קובוס המשקפיים. 5 :אף. האף של צבאי סוף גדול ובולט יותר. 6: זנב. זנבם של צבאי סוף קצר ועגול מאוד כשל איילים.
אימפלה (Aepyceros melampus), סוג בעל מין יחיד המסווג בתת-משפחה נפרדת, ומהווה שילוב בין צבאיים לצבאי סוף עם מאפיינים ייחודים אחרים. האימפלה נפוצה במרכז אפריקה במרבית תחומי מחייתו של קובוס המשקפיים כדוגמת זמביה, בוצוואנה, אנגולה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, נמיביה, וכן בטנזניה, קניה, מוזמביק, זימבבואה, דרום אפריקה ועוד. ההבדלים בינה לבין קובוס המשקפיים - 1: קרניים. לאימפלה קרניים באורך זהה, אולם בעוד שקרני קובוס המשקפיים צומחות לכיוון מעלה ומתעגלות בעדינות, לאימפלה הקרן צומחת לכיוון מעלה וקדימה מתעקלת בחדות לאחור וממשיכה למעלה. 2: מידות גוף. האימפלה קטנה במקצת מקובוס המשקפיים, בגודל של קובוס שחור רגל בערך. 3: אוזניים. לאימפלה אוזניים דקות וארוכות כשל צבי בניגוד לקובוסים שלהם אוזניים גדולות ועגולות. 4: פרווה. לאימפלה פרווה קצרה ודקה מאוד לעומת קובוס המשקפיים. 5: רגליים. לאימפלה רגליים דקות וארוכות יותר.
תפוצה ובית גידול

קובוס המשקפיים נפוץ בדרום-מרכז אפריקה במדינות אנגולה, נמיביה, בוצוואנה, זמביה, והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
תפוצתו הנוכחית מקוטעת ומתרכזת בעיקר באזורי ביצות, ומתחלקת לפי תת-מינים כדלהלן: הקובוס האדום מצוי בשתי אוכלוסיות גדולות באנגולה, שתיים בצפון מרכז זמביה, שתיים במערב זמביה לאורך נהר הזמבזי, והאוכלוסייה הגדולה והעיקרית המתפרשת על פני דרום מזרח אנגולה, צפון מזרח נמיביה (רצועת קפריבי), דרום מערב זמביה, וצפון בוצוואנה עד דלתת האוקוונגו. הקובוס החום מצוי באוכלוסייה אחת במרכז זמביה על שפת נהר קאפו שליד העיר לוסקה. הקובוס השחור מצוי באוכלוסייה אחת בצפון מזרח זמביה באזור ביצות בנגוואולו והנהרות הסמוכים, ובעבר היה מצוי גם באוכלוסייה נוספת מזרחה יותר קרוב לגבול עם מלאווי. קובוס אפמבאה, מצוי כיום באוכלוסייה אחת המרוכזת מסביב לביצות אפמבאה ואגמים של נהר לואלבה בדרום הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בית גידולו של קובוס המשקפיים הוא בעיקר איים הנמצאים באזורים מוצפים כדוגמת ביצות, אגמים, נהרות, לגונות סוואנות וכרי דשא מוצפים, שבהם עשבי וקני סוף גבוהים. בחורף בית גידולו כולל גם סוואנות יבשות, שיחים, מרעה וערבות. קובוס המשקפיים נמצא תדיר לצד מקווי מים, ויעדיף מים רדודים בעומק של 50–100 ס"מ, אם כי לפעמים הוא נכנס למים עמוקים מאוד במהלך חציית אגמים או מנוסה מטורפים. כמות המשקעים הממוצעת בתחומי תפוצתו היא 1,000-250 מ"מ בשנה, עם טמפרטורות שנעות בין 20 ל-30 מעלות, ובעוד שהקיץ גשום ולח החורף קריר ויבש.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

: זכרים נאבקים. : הזכר המנצח רודף אחרי הזכר המובס. : הזכר המובס נסוג לתוך למים.
כמו רוב האנטילופות קובוס המשקפיים הוא פעיל יום, ויש לו זמני שיא של פעילות בבוקר ואחר הצהריים כאשר בשעות החמות של היום הוא נח באזורים מוצלים. המזון העיקרי שלהם בקיץ הוא שרכי וצמחי מים, והם נצפים בזמנים כאלה באופן קבוע כאשר רוב צווארם וגופם בתוך המים והם מותחים את ראשם כדי לאכול. תזונתם גם כוללת עשבים, שיחים, עלים, דגנים, זרעים קליפות, ענפים, פרחים, שורשים, עשבי תיבול, ועוד - תלוי בעונה. במהלך מזג האוויר הקריר והיבש הם אינם צריכים לשתות, אולם במזג האוויר החם והיבש ייתכן שהם יבואו לשתות עד שלוש פעמים ביום.
אף על פי שהקובוס שחיין מעולה, הם מעדיפים לדשדש במים רדודים תוך כדי הליכה על קרקע טובענית. הפרסות הפשוקות שלהם מותאמות במיוחד לאזורי ביצות, אולם על קרקע מוצקה הפרסות הגדולות האלה הופכות לחסרון והליכתם נראית מגושמת. משום זה כאשר יש שיטפונות עונתיים המציפים שטחים נרחבים, עדרי קובוס המשקפיים עוברים לשולי המים ומבלים שם את רוב זמנם. באופן כללי, הנקבות והעופרים תלויים יותר במים ונמצאים תמיד סמוך למקורות מים וביצות, בעוד שזכרים בודדים או עדרי זכרים צעירים מאכלסים גם אזורים יבשים שרחוקים ממים. כאשר צמחי מים צומחים בשפע בסביבת הביצות והאגמים, צפיפות האוכלוסייה של קובוס המשקפיים עשויה להיות גבוהה מאוד ולהגיע אפילו למספר של 200 פרטים לקמ"ר.
כיון שקובוס המשקפיים נוטה לחיות במים רדודים או עמוקים זה מקשה על טורפיו לתופסו, וכאשר הוא מרגיש מאוים הוא נמלט במהירות למים עמוקים תוך כדי שורה של קפיצות גדולות. במקרים כאלה פרסותיו עוזרות לו לרוץ במהירות רבה, ורוב הטורפים ינטשו בשלב זה את המרדף. בעונת ההצפות טורפיו היבשתיים העיקריים הם זאבים טלואים ואריות, אולם לשניהם יש חסרונות - הזאבים הטלואים יכולים לרדוף רק במים רדודים, בעוד שהאריות צדים ביחידות מה שבשילוב עם המים העמוקים יעייף אותם. טורף נוסף שעלול להיות קטלני במים הוא תנין היאור, שיכול לתפוס בקלות קובוס משקפיים בוגר בתנאי שזה יהיה במים עמוקים מספיק. טורפים יבשתיים אחרים כגון נמרים, ברדלסים, וצבועים, סולדים ממים או שאינם בנויים למרדפים כאלה ויצודו במים רק לעיתים רחוקות. בעונה היבשה אחוזי הטריפה של קובוס המשקפיים עולים, והפרסות הגדולות אף מקשות עליו להימלט. העופרים עלולים להיטרף גם על ידי פיתונים, תנים, סרוואלים וטורפים קטנים נוספים, ובימיהם הראשונים אף על ידי מנעלנים.
אקולוגיה > מערכת חברתית, רבייה ומחזור חיים

במרבית השנה הקובוסים הממושקפים מחולקים לפי מגדר - זכרים לחוד ונקבות לחוד. הזכרים עשויים להיות טריטוריאליים בחלק מהשנה ולחיות בבדידות, ומכיוון שאין להם בלוטות ריח הם מסמנים את שטחם על ידי חיכוך פרוותם בשיחים. זכרים צעירים חיים רוב השנה בעדרים משלהם. בעדרי הנקבות אין מנהיגה וכל נקבה יכולה להצטרף לעדר; עדרי הנקבות מגיעים לעיתים ל-400 פרטים אולם אין ביניהם קשר כל כך פרט לאמהות וצאצאיהן בשנתם הראשונה. בעונת הרבייה שמתחילה עם הגעת הגשמים (בין נובמבר לפברואר) נוצרים שטחים הנקראים "לק" שבהם מתכנסים הזכרים החזקים והנקבות, בעוד שזכרים צעירים לא יצרפו למאבק עד שיהיו גדולים מספיק. שטחים אלה אינם קבועים באותו מקום משנה לשנה בגלל חוסר העקביות של מחזור ההצפה, ולכן גם הזכרים הטריטוריאליים לא יתפסו שטחים גדולים מדי. הנקבות נכנסות ל"לק" כאשר הן מיוחמות, ואילו הזכרים מקיימים ביניהם קרבות על השליטה, והם מתחלפים מהר מאוד כאשר הם מאבדים את כושרם הגופני לאחר קרבות רבים. הקרבות בין הזכרים כוללים נגיחות, דחיפות, הכאת ראשו של היריב בקרקע, ומטרתם להתיש את היריב; הזכר המפסיד נמלט בדרך כלל למים כאשר השני רודף אחריו זמן מה.
ההיריון נמשך שבעה עד שמונה חודשים ולאחריהם נקבת הקובוס ממליטה עופר אחד בדרך כלל, כאשר שני שלישים מהעופרים נולדים מאמצע יולי ועד אמצע ספטמבר. כאשר האמהות צריכות ללדת, הן עושות זאת ביחידות או בקבוצות קטנות. העופרים נולדים באזורים מוצלים ויבשים ונשארים מוסתרים בצמחייה עבותה במשך שבועיים עד שלושה. האמהות מגיעות מספר פעמים ביום להניק את העופרים, בדרך כלל בשעות המוקדמות והמאוחרות. לאחר שהעופרים מצטרפים לעדר הם מתרכזים בקבוצות של עד 50 עופרים, ומגיעים מדי פעם לינוק אצל אמם. העופרים נגמלים לאחר 5–6 חודשים, כאשר הנקבות מגיעות לבגרות כבר לאחר שנה וחצי, אך זכרים שמגיעים לבגרות בגיל שנתיים וחצי לא יוכלו להתרבות עד שיגיעו לגיל חמש שנים שאז קרניהם גדולות מספיק.
תוחלת חייו של קובוס המשקפיים: בטבע כ-15 שנים, בשבי עד 25 שנים.