stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נובומוסקובסק (אוקראינה)
יהודים

נוכחות יהודית בעיר מוזכרת לראשונה בשנת 1803. מרשם אוכלוסין שנערך באזור בשנת 1847 מציין נוכחות קהילה יהודית בת 770 נפשות בנובומוסקובסק. בספטמבר 1883 הייתה התפרעות התושבים הנוצרים שהופנתה כלפי היהודים. 
לפי מרשם האוכלוסין שנערך באימפריה הרוסית בשנת 1897 התגוררו בנובומוסקובסק 1436 יהודים (כ-11% מכלל האוכלוסייה). המרשם מציין כי בעיירה יש 4 בתי כנסת. 
במלחמת האזרחים ברוסיה נפגעה הקהילה היהודית של נובומוסקובסק במהלך פרעות פטליורה. לאחר כינון ברית המועצות, נסגרו מוסדות דת יהודים בעיר.
בשנות ה-20 פעלו בעיר שני בתי ספר, בהם שפת הלימוד הייתה יידיש. במהלך שנות ה-20 וה-30 עזבו חלק מהיהודים את העיר ועברו למושבות יהודיות בחצי האי קרים או לערים גדולות בתוך ברית המועצות. ערב פלישת גרמניה לברית המועצות חיו בעיר כ-750 יהודים.
גרמנים כבשו את נובומוסקובסק בספטמבר 1941. כל יהודי העיר נדרשו להירשם במנהל האזרחי, שהקימו הגרמנים, ולענוד סרט עם מגן דוד. בדצמבר 1941 רוכזו כל יהודי העיר בגטו, אשר הוקם באחד מרחובות העיר. ב-2 במרץ 1942 הוצאו כל היהודים מהגטו והוצאו להורג בפאתי העיר. בשנת 2012 הקימה הקהילה היהודית של העיר דניפרו אנדרטה לזכר הנספים, במקום, בו נרצחו יהודי נובומוסקובסק..
קונבאייר B-58 הסלר

קונבאייר B-58 הסלר הוא מפציץ על-קולי שפותח על ידי חברת קונבאייר בארצות הברית באמצע שנות ה-50. המטוסים הראשונים נכנסו לשירות במרץ 1960, ונשארו בשירות עד 1970. המפעיל היחיד של המטוס היה חיל האוויר האמריקאי.
המטוס בעל כנף הדלתא האופיינית היה המפציץ העל קולי הראשון בעולם, ואף המפציץ הראשון שעבר את מאך 2.
‏B-58 הסלר של חיל האוויר האמריקאי
בריטיש אירוספייס

| --- | --- |


מטוס הקרב טורנדו מתוצרת החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית ובהמשך חברה ציבורית
 מייסדים:  ממשלת בריטניה
 תקופת הפעילות:  29 באפריל 1977 – 30 בנובמבר 1999 (22 שנים) 
 חברות בנות:  Rover Group 
 מיקום המטה:  פארנבורו, אנגליה, בריטניה
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק, תעשיית התעופה 
 מוצרים עיקריים:  כלי טיס, מערכות הגנה, תחמושת וטילים
  
 www.bae.co.uk
 
מטוס נוסעים מדגם BAe 146 תוצרת החברה
מטוס בריטיש אירוספייס הרייר II
בריטיש אירוספייס (באנגלית: British Aerospace plc - BAe) הייתה חברה בריטית לייצור כלי טיס, תחמושת ומערכות הגנה. בריטיש אירוספייס הייתה חברה ממשלתית שהופרטה ואחר מספר מיזוגים ורכישות החלה לפעול כחברה חדשה בשם BAE Systems החל מסוף 1999.
היסטוריה > הקמת החברה

החברה הוקמה כתאגיד סטטוטורי ב-1977 ביוזמת ממשלת בריטניה מאיחודן של 4 חברות שהולאמו: בריטיש איירקראפט קורפוריישן (אנ'), סקוטיש אוויאיישן (אנ') ושתי חברות־בת של הוקר סידלי – הוקר סידלי תעופה והוקר סידלי דיינמיקס. המטרה הייתה לייצור חברה בבעלות בריטית שתהיה גדולה ומקיפה ביכולתה כדי להתחרות בשוק הבין-לאומי ולבצע פיתוחים ופרויקטים גדולים בשוק הצבאי והאזרחי.
במהלך 1979 הצטרפה החברה רשמית לקונסורציום יצרנית המטוסים הרב לאומית איירבוס ורכשה נתח של 20% במיזם. המהלך הפך למעשה החלטה שהתקבלה עשר שנים קודם לכן, אז ממשלת בריטניה חזרה בה מתמיכתה בקונסורציום איירבוס. המטוס הראשון של איירבוס, ה-A300, היה בעל ביקוש ראשוני מועט, אך ההזמנות למטוס הנוסעים הצטברו בסוף שנות השבעים, עד 1979 היו בקונסורציום 256 הזמנות ל-A300, ואיירבוס השיקה את מטוס הנוסעים השני שלה, ה-A310, פחות מ-12 חודשים לפני שבריטיש אירוספייס הצטרפה רשמית לקונסורציום. ככל שהזמן חלף, התברר שאיירבוס איננה עוד שיתוף פעולה זמני לייצור מטוס יחיד בהתאם להצהרת המשימה המקורית שלו; הוא הפך למותג ארוך טווח לפיתוח מטוסים נוספים. בסוף שנות השמונים החלה העבודה על זוג מטוסי מטוס רחבי גוף חדשים, הגדולים ביותר שיוצרו בשלב זה בשם איירבוס; אלה יושקו במהלך שנות התשעים A330 ו-A340.
היסטוריה > הפרטה

בהתאם להוראות חוק החלל הבריטי משנת 1980 ב-1 בינואר, הועבר התאגיד הסטטוטורי לחברה בע"מ, שנרשמה אז כחברה מוגבלת ציבורית (plc), תחת השם "British Aerospace Public Limited Company", ביום 2 בינואר 1981. בריטיש אירוספייס הופרטה בשני שלבים עיקריים, הראשון במהלך פברואר 1981, שכלל 51.6% מניות החברה, ובסיום המסחר ביום הראשון, מחירי המניות עלו ב-14%. מחיר. השלב השני התרחש במאי 1985, בו נמכרו 48.4% מניות ומחיר הסגירה ביום הראשון היה 11% מעל מחיר ההצעה הראשוני. למרות ההפרטה הזו, ממשלת בריטניה שמרה על מניית זהב של פאונד אחד, שאפשרה לה להטיל וטו על השליטה הזרה בדירקטוריון או בחברה.
ב-22 באפריל 1987 רכשה בריטיש אירוספייס את Royal Ordnance, יצרנית החימוש הממשלתית הבריטית, תמורת 190 מיליון ליש"ט. ארבע שנים לאחר מכן רכשה את יצרנית החימוש הגרמנית "הקלר וקוך".
בשנת 1988, בריטיש אירוספייס רכשה את "קבוצת רובר", יצרנית הרכב, שהייתה אז חברה ממשלתית שהוחלט להפריט גם אותה. בשנת 1994, קבוצת רובר נמכרה לחברת BMW.
בסוף שנות ה-80 החברה בנתה לוויינים מסדרה "Skynet" לאבטחת תקשורת צבאית של בריטניה.
היסטוריה > בשנות ה-90

בתחילת שנות ה-90 הפכה החברה ליצרנית הנשק הגדולה באירופה.
ב-1995 חתמה בריטיש אירוספייס עם חברת סאאב השוודית הסכם לשיתוף פעולה לייצור משותף של מטוס הקרב JAS-39 גריפן. שיתוף הפעולה נועד בין היתר בשיפור תוכניות המטוס הקיימות ובאפשרויות היצוא שלו, תוך כדי שימוש בניסיונם של הבריטים בתחומים אלו.
את שנת 1996 סיימה עם הכנסות של 7.44 מיליארד ליש"ט ורווח של 465 מיליון ליש"ט. באותן השנים חטיבתה האזרחית ייצרה את כנפי מטוסי איירבוס ומטוסי נוסעים לטווחים קצרים (בעיקר את ה-BAe 146). חטיבת התעופה הצבאית ייצרה את מטוס הקרב פאנאוויה טורנדו.
בשנת 1994 ביחד עם חברה צרפתית פותח טיל "Storm Shadow".
ביוני 1997, הכריזה על שיתוף פעולה עם פעולה עם לוקהיד מרטין בתוכנית Joint Strike Fighter, שהובילה לבסוף לפיתוח ה-F-35 לייטנינג II. בנובמבר 1997, רכשה חברת את חטיבת האלקטרוניקה הצבאית של תאגיד סימנס הגרמני.
בדצמבר 1998, הודיעו בריטיש אירוספייס, ודאסא, חטיבת האירוספייס של תאגיד דיימלר-קרייזלר, כי סיכמו עקרונית על עסקת מיזוג בשווי 15 מיליארד ליש"ט (25.2 מיליארד דולר). אולם חודש אחר כך הודיע בריטיש אירוספייס על הסכמתה לרכוש את מרקוני, חטיבת מוצרי האלקטרוניקה הביטחונית של ג'נרל אלקטריק בריטניה (GEC) תמורת כ-7.8 מיליארד ליש"ט (12.8 מיליארד דולר) במניות ובנטילת חובות. המהלך ייצור את חברת האלקטרוניקה הביטחונית השלישית בגודלה בעולם. העסקה מיזגה את שתי הספקיות הגדולות בבריטניה של ציוד ביטחוני ונשק, המייצרות מטוסי קרב, טילים, ומערכות אלקטרוניות להנחיית טילים ומטוסים. החברה עברה בגודלה את רייתיאון האמריקנית, ודורגה אחרי בואינג ולוקהיד מרטין האמריקניות בתעשיית התעופה, וכיצרנית הנשק השנייה בגודלה בעולם.
ב-30 בנובמבר 1999, בעקבות המיזוג הוקמה חברה חדשה - BAE Systems, שהיא ממשיכת דרכה של בריטיש אירוספייס. מספר חודשים אחר כך החלה בשיחות גם על מיזוג עם חברת בואינג שלא יצא לפועל.
הערות שוליים

↑  בלומברג, פאריס, ‏שותפות איירבוס הסכימו להסבתה לחברה רגילה, באתר גלובס, 14 בינואר 1997
↑  דניאל דגן, ברלין, ‏השבוע ביריד התעופה בברלין: איירבס משיקה שיווק אופציות לדגם הג'מבו-על, באתר גלובס, 4 ביוני 2000
↑  ויקטור מאלט, פרטוריה, מייקל סקפינקר, לונדון שירות "פייננשל טיימס", פרטוריה ולונדון, ‏יצרני נשק באירופה זכו בחוזים במיליארדי דולר בדרום-אפריקה ובנסיכויות המפרץ, באתר גלובס, 22 בנובמבר 1998
↑  בלומברג, לונדון, ‏רווחי בריטיש אירוספייס עלו אשתקד ב-8, באתר גלובס, 27 בפברואר 1997
↑  דרור מרום, ‏בריטיש איירוספייס תשתף פעולה עם לוקהיד-מרטין בפרוייקט GSF, באתר גלובס, 22 ביוני 1997
↑  בלומברג, פרנקפורט, ‏סימנס מכרה חט' האלקטרוניקה הצבאית לבריטיש אירוספייס ודיימלר אירוספייס, באתר גלובס, 2 בנובמבר 1997
↑  בלומברג, לונדון, ‏"דיילי טלגרף": BAe ודאסא סיכמו עקרונית להתמזג בעיסקת 25 מיליארד דולר, באתר גלובס, 31 בדצמבר 1998
↑  רויטרס, לונדון, ‏GEC מנסה, כנראה, להתמזג עם בריטיש אירוספייס, האמורה להתמזג עם דאסא, באתר גלובס, 15 בדצמבר 1998
↑  רויטרס, לונדון, ‏בריטיש אירוספייס ו-GEC ב"שיחות מתקדמות" על מרקוני, באתר גלובס, 19 בינואר 1999
↑  בלומברג, לונדון, ‏בריטיש אירוספייס תרכוש את מרקוני של GEC בעיסקת 12.8 מיליארד דולר, באתר גלובס, 20 בינואר 1999
↑  הגודל לא תמיד משחק לטובה, באתר גלובס, 10 במרץ 1999
↑  איי אונליין, בואינג ובריטיש אירוספייס במו'מ למיזוג ב- 46 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 9 באפריל 2000
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 252478564   WorldCat (עם VIAF): 252478564
Get Me Bodied

"Get Me Bodied" הוא שיר של הזמרת האמריקאית ביונסה מאלבום האולפן השני שלה B'Day. השיר יצא כסינגל החמישי מן האלבום ב-10 ביולי 2007. השיר הופק על ידי קאסים דיקן, שון גארט וביונסה, ואף נכתב על ידם יחד עם מקבה רידיק, אנג'לה ביינס ועם אחותה של ביונסה, סולאנג' נואלס.
"Get Me Bodied" הוא שיר מסוג R&B, דאנסהול, ו-Bounce עם השפעות של רגאיי. השיר קיבל ביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה, ששיבחו את צלילי השיר ושירה של ביונסה. האגודה האמריקנית של מלחינים, מחברים, ומוציאים לאור בחרה בשיר לשיר ה-R&B הטוב ביותר לשנת 2007. השיר הגיע תחילה למקום ה-68 במצעד הבילבורד הוט 100, ובשל וידאו ויראלי הגיע לשיא חדש של 46 במצעד בשנת 2013.
לשיר יצא וידאו קליפ אשר הופק על ידי ביונסה ואנתוני מנדלר. קליפ השיר נוצר בהשראת ריקוד הפרוג מהעיבוד הקולנועי של המחזמר מברודוויי "Sweet Charity" מאת בוב פוסי. בקליפ נראית ביונסה יחד עם חברותיה קלי ומישל מלהקת העבר דסטיניז צ'יילד ואף גם עם אחותה סולאנג' יוצאת עם שמלת ערב ותסרוקת מלימוזינה ומתחילה לרקוד ולשיר ברחבת הריקודים לאורך כל השיר. בחודש אפריל 2011, הקליטה מחדש ביונסה את השיר עם שינוי בכמה מילים תחת השם "Move Your Body", את זאת עשתה למען הקמפיין "!Let's Move" אותו יזמה כדי להילחם בהשמנה בקרב ילדים ונערים. לגרסה זו יצאה גם כן וידאו קליפ בוא נראית ביונסה רוקדת עם תלמידים בחדר אוכל בבית ספר תוך כדי מילות השיר ובסופו נוגסת בתפוח.
מיקומי שיא

| מצעדים (2007) | מיקום שיא |
| --- | --- |
ארצות הברית (בילבורד הוט 100): 46
ארצות הברית (שירי R&B ו-Hip Hop): 10
ארצות הברית (שירי R&B): 5
ארצות הברית (שירי פופ): 88
ארצות הברית (שירי R&B ו-Hip Hop (סוף שנה)): 26
דוד צבי אוירבך

הרב דוד צבי אוירבך (בערך תק"ג, 1743 - י"ט באייר תקס"ה, 1805) היה רב גליציאני-ווהליני. כיהן ברבנות קרמניץ ומוהיליב-פודילסקי. היה מכונה "רבי דוד צבי הגדול". חמיו של רבי נתן מברסלב.
ביוגרפיה

נולד לר' אריה לייבוש רב העיר סטניסלב וללאה רייזל בת ר' משה מזולקיב פו"מ בלבוב ונכדו של רבי יצחק הלוי סגל אחיו של הט"ז. אחי אמו היה הרב מרדכי זאב אורנשטיין. הבעל שם טוב היה סנדק בבריתו. בגיל 7 התייתם.
נישא להענא בת ר' אהרן כ"ץ מחכמי הקלויז בברודי, בן אחר בן ל"סמיכת חכמים". בשנת תקמ"ט מונה לרבה של שאריגראד, ובהמשך כיהן במוׂנָסְטרִיץ'. בשנת תקנ"א כבר כיהן ברבנות קרמניץ שבווהלין ובהמשך מונה בנוסף לרבה של מוהילוב שבמחוז קמניץ-פודולסק.
נפטר בגיל 65. היו לו מספר חיבורים בהם חיבור על התנ"ך וחיבור על מסכת אבות אך הם אבדו. דברי תורתו שנשארו, הודפסו ב"ליקוטי רבי דוד צבי" בתוך "נחלת אריה" (הוצאת מכון נחלת צבי, בני ברק, תשנ"ט).
בנו רבי מנחם מנדל כיהן במקומו כרבה של קרמניץ, בנו רבי נחמן זאב כרבה של מונסטריץ', בנו רבי אריה לייבוש נפטר בצעירותו. חתניו היו רבי אריה לייבוש מייזליש רבה של פרמישלא ואבי משפחת הרבנים מייזליש, רבי נתן מברסלב, רבי אהרן שמשון רבה של ימפולי, רבי חיים צבי דומ"צ בקרמניץ ורבי גדליה יונה שעלה לירושלים.
לקריאה נוספת

הקדמת הספר אלפי ישראל לנכדו רבי ישראל מתתיהו אוירבך רבה של גוודז'יץ, בנו של רבי נחמן זאב.
עלים לתרופה, תת"ס, אמור תשע"ג.
הערות שוליים

↑  ראו עליו, עלים לתרופה רצ"ג, לך לך תשס"ב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296760805171
פסח פרוסקין

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1879 תרל"ט האימפריה הרוסית (1858–1883) קושצ'ינו (רו'), האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 באוקטובר 1939 (בגיל 60 בערך) י"א בחשוון ת"ש ברית המועצות (1923–1955) קוברין, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  ? – 24 באוקטובר 1939 
 השתייכות:  רבני ליטא,
 תחומי עיסוק:  תלמוד, הלכה, מוסר, דרשנות
 רבותיו:  החפץ חיים, הסבא מסלבודקה, הרב איסר זלמן מלצר, הרב שמחה זיסל זיו מקלם, הרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק
 תלמידיו:  תלמידיו בישיבת קוברין
 חיבוריו:  "חידושי מרן ר' פסח פרוסקין מקוברין זצ"ל", "שעורי מרן ר' פסח מקוברין"
 
 תפקידים נוספים:  פעיל באגודת ישראל ומשתתף קבוע בכינוסיה
 
הרב פסח פרוסקין (תרל"ט, 1879 – י"א בחשוון ת"ש, אוקטובר 1939) היה רבה של קוברין (כיום בבלארוס ואז בפולין), ומייסדה של "ישיבת קוברין".
בצעירותו

נולד בעיירה קושכין שליד קוברין לאחר פטירת אביו ששמו היה פסח, ונקרא על שמו. אביו היה מבני משפחתו של רבי משה מקוברין. אמו הייתה נכדתו של הרב משה צבי רבינוביץ אב"ד הורודץ ולימים רבה של אנטופול, ובילדותה גדלה אצלו. גם לאחר שהתאלמנה נסעה עם ילדיה להתגורר אצלו.
בנו של ר' משה צבי, ישראל מיכל רבינוביץ (שהיה אח של פרידה גרינברג, סבתו של הרב פרוסקין), נהה אחר תנועת ההשכלה. הוא נסע לפריז ונעשה פרופסור לפילוסופיה. לאחר שהוריו נפטרו ראה שאחייניתו רחל, אם ר' פסח, חיה בעוני רב עם ילדיה והציע לקחת את ילדיה לפריז כדי שיחיו בתנאים מרווחים. האם הסכימה והדוד לקח איתו שלושה בנים (אחד מהם הוא מוריס סרגיי, אביו שלג'סטון פלבסקי) ושתי בנות, למעט פסח שהיה קטן מדי. לאחר כמה שנים הגיע שוב הדוד לליטא כדי להשתתף במשלחת אל הצאר, כדי לבטל גזירה נגד היהודים. הוא הציע לקחת איתו גם את פסח, שהיה כבן שמונה. האם הסכימה, אך הילד סירב בתוקף באמרו שעליו ללמוד בחדר ובישיבה. הדוד לא קיים את הבטחתו לגדל את הילדים באווירה דתית. לאחר עשרות שנים פגש הרב פרוסקין את שני אחיו ונזקק למתורגמן כדי לשוחח עמם.
למד אצל החפץ חיים בישיבת ראדין ואצל הרב נתן צבי פינקל בישיבת כנסת ישראל בסלבודקה. היה אחד מארבעה-עשר התלמידים ששלח הרב פינקל כדי להקים את ישיבת סלוצק, בראשות הרב איסר זלמן מלצר. למד גם אצל הרב שמחה זיסל זיו מקלם ב"תלמוד תורה" בקלם במשך למעלה משנה.
בישיבות בלט ביראת שמים ודקדוק במצוות. בישיבת ראדין למד בתנאים קשים ובחרפת רעב ולא החליף את בגדיו. הוא נענה להפצרות חבריו לנסוע לבית אחותו הנשואה בפריז. הוא התקבל שם בחביבות וגיסו היה מוכן לתמוך בו כלכלית אם יעבור ללמוד בגימנסיה. פסח עזב את ביתם ולא הסכים להיפגש יותר עם אחותו וגיסו כל חייו.
ברבנות ובראשות ישיבה

נשא לאישה את ציפורה, בת ר' זאב וולף ליפשיץ מלאישין. כדי לפרנס את משפחתו עסק בשמירת פרדסים ובמסחר. בהמשך שימש במשך תקופה קצרה כמגיד שיעור בישיבה הקטנה בפינסק שהקים הרב דוד פרידמן, שהיה קרוב משפחתו. הרב איסר זלמן מלצר ביקשו לשמש כמנהל רוחני ומשגיח בישיבת סלוצק. בתחילה סירב, עד שאחד מבניו חלה מאוד, והוא נדר נדר שאם יחלים יקדיש כל זמנו לתורה. כשהחלים בנו הגיע לסלוצק. באותה תקופה ביקר לעיתים קרובות את הרב חיים הלוי סולובייצ'יק מבריסק ולמד את שיטת הלימוד המיוחדת שלו.
מסופר כי באותה תקופה עדיין לא היה גדול כל כך בתורה, ופעם העיר הערה למדנית שתלמידים מובחרים התייחסו אליה בגיחוך. הוא הצטער על כך ובכה בכי מר עד שנרדם. בחלום נאמר לו שהקב"ה יעזור לו לפתוח את שכלו ללימוד ושיתחיל ללמוד בעיון את מסכת בבא קמא שלומדים בישיבה. לאחר שהתעורר מהחלום והחל ללמוד בעיון את המסכת, ראה שכך אכן קרה. עם הזמן התפרסם בלימודו והחל להעביר בישיבה שיעורים שמשכו אליהם תלמידים רבים.
בשנת 1908 התגלעה מחלוקת בינו לבין הרב מלמר, והם הלכו ל"דין תורה" אצל רבה של אוזדא, הרב דוד פיינשטיין (אביו של הרב משה פיינשטיין), שהתיר לרב פרוסקין לייסד ישיבה חדשה עם שישה מתלמידי הישיבה. הוא עבר לשקלוב עם שישה תלמידים, בהם הרב משה פיינשטיין שראה בו את רבו המובהק, וייסד בה ישיבה. בהמלצת הרב חיים מבריסק נבחר לכהן כרבה של אמצ'יסלב שבמחוז מוהילב ברוסיה הלבנה וגם שם הקים ישיבה שלא פסקה מתלמודה גם בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. כמו כן הקים שם תלמוד תורה שבו למדו כ-90 ילדים.
בעקבות עליית הקומוניסטים לשלטון ברח לקוברין ובשנת תרפ"ג הקים את "בית אולפנא רבתא דקוברין" שכלל ישיבה גבוהה ששכנה בבית המדרש "חיי אדם", וישיבה קטנה ששכנה בשטיבל של החסידים במקום. מתרפ"ד כיהן גם כרב המקום. בתר"ץ נסע לארצות הברית כדי לאסוף תרומות למוסדותיו. כמשגיח בישיבתו מונה הרב יוסף לייב ננדיק, מגדולי תלמידי הסבא מקלם. לאחר שבתרצ"ו עבר הרב ננדיק לישיבת קלצק, החליפו בתפקיד בנו של הרב פסח, הרב אברהם. כר"מים נוספים מונו בנו הרב נתן-נטע וחתנו הרב שלמה מאטות. שיעוריו של הרב פרוסקין הצטיינו בבהירות ובעמקות והתבססו על שיטת הרב חיים מבריסק.
כשעלתה הצעה להקים ישיבה מרכזית בארץ ישראל המליץ הרב חיים מבריסק להעמיד בראשות הישיבה את הרב פרוסקין, שהיה אז אברך צעיר. היוזמה לא התממשה. שנים לאחר מכן כשנועץ משה בלוי ברב חיים עוזר גרודזינסקי לגבי מועמד לרבנות העדה החרדית בירושלים, הציע הרב גרודזינסקי גם את הרב פרוסקין.
פעילותו הציבורית

בניגוד ליחסו האישי הרך בדרך כלל, היה תקיף בעניינים ציבוריים. בתרפ"ה השתתף במשלחת רבנים שבאו אל ה"חפץ חיים" שהתכוון לעלות לארץ ישראל, במטרה לשכנעו שלא לעזוב. במשלחת השתתפו עמו הרב ברוך דב ליבוביץ, הרב אלחנן בונם וסרמן, הרב אליעזר יהודה פינקל והרב ירוחם ליבוביץ. בסופו של דבר בגלל מחלת רעייתו התבטלה עליית החפץ חיים.
בקוברין עודד את הורי ילדי ה"חדר" לשלוח את בניהם לישיבה קטנה לאחר תום לימודיהם ב"חדר". לאחר שמונה לרב העיירה פעל להקמת מוסדות חינוך נוספים כמו "בית יעקב" לבנות. כשהוקם בית ספר חילוני של רשת "תרבות" נלחם בו. הצטרף לפעילות אגודת ישראל והשתתף בכינוסיה הגדולים.
פטירתו

חלה לאחר פטירת רעייתו בי"א בחשוון תרצ"ט. נפטר בדיוק במלאת שנה לפטירתה בת"ש, כחודשיים לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ילדיו

הרב אברהם פרוסקין - היגר לארצות הברית וכיהן כראש ישיבת רבי חיים ברלין. נפטר בט' באלול תשכ"ז.
הרב נתן-נטע פרוסקין - נפטר בחיי אביו, בכסלו תרצ"ה.
הרב יהודה פרוסקין - חתן הרב משה רוזנשטיין, מנהל רוחני של ישיבת לומז'ה. נספה בשואה.
אשת הרב שלמה מאטות שנספה בשואה.
אשת הרב ישראל וייכנברוד.
רבקה, אשת הרב חיים דב זוכובסקי, משגיח בישיבת סלובודקה (קובנה) ובישיבת לומז'ה בפתח תקווה. בנם הוא הרב נתן זוכובסקי מראשי ישיבת גאון יעקב, חבר ועדת הרבנים של דגל התורה ומראשי הוועדה הרוחנית של יתד נאמן.
חיבוריו

כתביו ניצלו מאבדון בשואה בידי בנו הרב אברהם. חלקם יצאו לאור בשני חיבורים:
חידושי מרן רבי פסח פרוסקין מקוברין זצ"ל - על מסכתות מסדר נשים ונזיקין. יצא לאור בידי נכדו הרב נתן זוכובסקי.
שעורי מרן ר' פסח מקוברין - שיעורים שהועברו בישיבת קוברין בשני כרכים, בהוצאת משפחתו, בני ברק תשכ"ט-תשל"ב. החלק הראשון כולל שיעורים על מסכתות יבמות, כתובות, נדרים וגיטין וקידושין, מסדר נשים, והחלק השני כולל שיעורים על מסכתות בבא קמא, בבא מציעא ובבא בתרא ועל עניינים שונים מסדר מועד. יצא בדפוס צילום בתשמ"ט עם הוספות.
קונטרס שחיבר על הלכות שבת ושגגות נספח לחלק ההלכתי של זבד טוב: בהלכה ומוסר מאת חתנו, חיים דב זוכובסקי, ירושלים תשי"ח.
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, רבי פסח פרוסקין: ראש "בית אולפנא רבתא" דקוברין, בתוך: מרביצי תורה ומוסר, ב, בני ברק, תשל"ו, פרק שבעה עשר
הערות שוליים

↑  האמור במאמר 'מתולדותיו', שנדפס בתחילת ספרו שיעורי מרן ר' פסח מקוברין, תל אביב תשכ"ט ולפיו הייתה האם נכדתו של רב אחר באנטופול, הרב פנחס מיכאל גרויסלייט שגוי. ראו על כך: אהרן סורסקי, להלן "לקריאה נוספת", בהערה בשם הרב אבא זאיינס.
↑  מובא במאמרו של אהרן סורסקי שבקישורים החיצוניים, וכן הביא מעשה זה גם הרב שלמה וולבה בספרו עלי שור בח"ב עמ' קכ"ז.
↑  הראל גורדין, הרב משה פיינשטיין: הנהגה הלכתיצ בעולם משתנה, תשע"ז, עמ' 26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292011605171  ISNI: 0000 0003 7900 9739  LCCN: n2017038324  VIAF: 257104164   WorldCat (עם VIAF): 257104164
אחמד נאטור

| --- | --- |

 לידה:  קלנסווה
 מדינה:  ישראל 
 תפקידים בולטים:  שופט
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה.
 
פרופ' קאדי אחמד חסן נאטור (נולד ב-1953) הוא משפטן, מרצה, מחבר ואיש דת. הוא היה קאדי ונשיא בית הדין השרעי העליון לערעורים של ערביי ישראל בין השנים 1994–2014. הוא נחשב לאבי ומייסד בתי הדין השרעים המודרניים בישראל ומי שחולל רפורמה רחבה ומעמיקה בבתי הדין המוסלמים ופתיח זכויות הנשים והילדים. מרצה מבוקש בתחומי המשפט, יישוב סכסוכים, אסלאם ומדיניות. חוקר אקדמי בעל שם ומחבר ספרי ילדים. נשיא המרכז הערבי הארצי ליישוב סכסוכים, וחבר סגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
חייו המוקדמים

נאטור נולד בעיירה קלנסווה במרכז הארץ. הוא הבן האמצעי למשפחה מרבת ילדים. אביו אבו מת'קאל נאטור, אישיות מרכזית בקרב החברה הפלסטינית ומוכרת כאחד מנכבדיה. אמו פהימה בת למשפחה מכובדת מהעיירה ענבתא הפלסטינית.
השכלה וקריירה אקדמית

עם סיום לימודיו בבית הספר התיכון הוא עבר לירושלים ללמוד באוניברסיטה העברית. לנאטור שני תארים ראשונים: בשפה וספרות ערבית ולימודי האסלאם והמזרח התיכון מהאוניברסיטה העברית בירושלים; ובמשפטים מאוניברסיטת תל אביב.
הוא המשיך את לימודיו והוסמך לתואר שני בתקשורת המונים ותרבות באוניברסיטה העברית וכן לתואר שני במשפטים באוניברסיטת תל אביב. כמו כן, הוא סיים תואר שלישי וקיבל תואר ד"ר למשפטים מהאוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון DC, המנחים בדוקטורט היו פרופסורים קלוביס מקסוד, עבד אלעזיז סעיד, והרמן שוורץ.
כיום הוא פרופסור חבר בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
פרופ' נאטור הרצה בעבר ובהווה במגוון מוסדות אקדמיים: האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת תל אביב, המרכז הבינתחומי הרצליה, אוניברסיטת חיפה, מכללת בית ברל, המכללה האקדמית נתניה, אוניברסיטת א-נג'אח בשכם, אוניברסיטת נבדה, אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון די. סי. והוא גם לימד כפרופ' אורח באוניברסיטת בריטיש קולומביה בוונקובר - קנדה ובבית הספר למשפטים בניו יורק.
ספרי ילדים

נאטור איש רב כישורים : כותב שירה, למשך תקופה הוא שימש עורך ראשי וכותב מאמר המערכת של שבועון "כל-אלערב" הרואה אור בנצרת. מחבר ספרי לימוד לבתי-ספר בתחום לימודי האסלאם ונואם מוכשר בשלוש שפות : ערבית, אנגלית ועברית. הוא גם מחבר ספרי ילדים. בספרי הילדים ניתן לחוש את הנטייה העזה שלו לחינוך לרחמנות וחמלה לבעלי חיים. מספריו המוכרים:
- הזבוב המיואש, דיון בין הזבוב הקטן לבין אמו מדוע כולם שונאים אותו ומגרשים אותו.
- רזין והטלה, טלה שקוץ נתקע לו בגרון ומחכה בקוצר רוח שיגיע חברו רזין להוציא את הקוץ
- הזחל המתחפש, ילד שנשבה ביופיו המרהיב של פרפר ומבקש ממנו חברות. הפרפר מבקש לוודא תחילה שהוא ימשיך לרצות בחברתו גם לאחר שידע את האמת על שלבי התפתחותו.
- סוד הציפור האבודה, ציפור שמאבדת את האפרוח שלה בירושלים ועפה מזרחה לחפש אותו. היא מגיעה אל כל בירות מדינות ערב ובסוף היא מוצאת אותו בירושלים.
- מאס והנמלה. נמלה שמתקשה לחצות את הכביש. הילדה מאס נחלצת לעזרתה.
- גזל צוללת ביפו. הילדה גזל שאוהבת לטייל עם אביה בסמטאות העתיקות של יפו והולכים לצלול בנמל יפו, בקרקעית הים היא מגלה אוצר של זהב מימי הפאטמים.
- הדוכיפת והעורב. שני חברים שכנים . הדוכיפת כועס מדוע חברו לא נותן לו מחמאה על מראהו. העורב אומר לו: חשבתי שאתה יודע אבל גם אתה מעולם לא אמרת לי שאני יפה. הדוכיפת אומר: חששתי לפגוע בך כי אתה שחור. אז מתנהלת ביניהם שיחה כנה על השוני ומובן היופי.
- אני לא פחדן, על פחדים אצל ילדים.
פרופ' נאטור זוכה להערכה ציבורית ומקצועית בקרב הציבור הערבי והכללי. הוא זכה לשני תוארי דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הפתוחה ומאוניברסיטת באר שבע בנגב. לא פעם בחר הציבור הערבי על כל עדותיו וזרמיו, לתפקידים ציבוריים כמו יו"ר ועדת החקירה בסכסוך שהאב אלדין בנצרת. הוא גם שימש חבר בוועדת הפיוס של ערביי ישראל אשר הביאה לאיחוד המפלגות הערביות במסגרת הרשימה המשותפת.
תפקידים נוספים

נאטור מילא מספר תפקידים במערכת בתי הדין השרעיים: בשנים 1981-1982 כיהן כסגן מנכ"ל בתי הדין השרעיים, לאחר מכן ב-1985-1994 היה קאדי בבית הדין השרעי ובשנים 1994-2014 היה נשיא בית הדין השרעי לערעורים.
הוא כיהן בעבר ובהווה בתפקידים הציבוריים הבאים:
חבר ועדת העורכים של משפט וחברה מוסלמיים בהוצאת בריל, הולנד
יו"ר הוועדה לחינוך מיוחד לערבים, ישראל
חבר במרכז רב תרבותיות, אוניברסיטת חיפה
נשיא של כבוד, המועצה הבין-דתית, ישראל
חבר הוועדה הבינלאומית המארגנת של הכינוס להשתלת איברים אנושיים, אוניברסיטת חיפה
חבר הוועדה המייעצת, מוסד מחמוד דרוויש
חבר הוועדה האקדמית, "מדא", המרכז הערבי למחקרים, חיפה
חבר המכללה לשפה ערבית, מכללת אלקאסמי
חבר הנהלת בעדאלה, המרכז המשפטי לזכויות המיעוט הערבי בישראל
עורך וכותב מאמרי מערכת בעיתון "כל אלערב"
נשיא המרכז הארצי לגישור, בוררות וייעוץ, באקה אל-גרבייה