stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיליונים

ערך זה עוסק בסרט אנגלי. אם התכוונתם למושג מתמטי שפירושו "אלף אלפים", ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  דני בויל
 הופק בידי:  גרהאם ברודבנט, דמיאן ג'ונס 
 תסריט:  פרנק קוטרל בויס 
 עריכה:  כריס גיל 
 שחקנים ראשיים:  Alex Etel לסלי פיליפס אלן ארמסטרונג אנצו צ'ילנטי כריסטופר פולפורד ג'יימס נסביט Daisy Donovan Lewis McGibbon Emily Aston 
 מוזיקה:  ג'ון מרפי 
 צילום:  אנתוני דוד מנטל 
 מדינה:  אנגליה
 חברת הפקה:  Moving Picture Company, פאתה, UK Film Council, BBC Films, Ingenious Media 
 חברה מפיצה:  פאתה, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 באוגוסט 2005 
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ילדים, סרט דרמה, סרט חג המולד, דרמה קומית, סרט פשע, סרט מדע בדיוני 
 הכנסות באתר מוג'ו:   millions
 דף הסרט ב־IMDb
 
מיליונים (באנגלית: Millions) הוא סרט דרמה-קומי אנגלי שיצא בשנת 2004 בבימויו של דני בויל.
עלילה

אחרי פטירת אימו, דמיאן בן ה-7 ומשפחתו עוברים לפרוור במנצ'סטר. דמיאן מתעניין בקדושים הנוצריים ואוהב לצפות ברכבות, כך שהדבר הראשון שהוא עושה הוא לקחת את הארגזים הריקים שנותרו אחרי המעבר ובונה איתם מעין בית קטן אל מול פסי הרכבת שנמצאים במרחק מה מביתו. מספר ימים אחר כך, דמיאן "פוגש" בבית המאולתר שלו קדושה נוצרייה שמתה במאה ה-12. לאחר השיחה עימה עף תיק מהרכבת שעברה, ונוחת על ערימת הקרטונים שדמיאן בנה. דמיאן פותח את התיק ומגלה שיש בפנים מיליוני לירות שטרלינג. גם אחיו הגדול של דמיאן, אנתוני, רואה את התיק וכיוון שבעוד 12 ימים הפאונד יומר לאירו, אנתוני מחליט שחייבים להשקיע אותו. אך דמיאן מאמין כי יש לתרום את הכסף לעניים.
בסופו של דבר, לאחר תרומות מרובות ובזבוזים מועטים, מתגלה האמת: התיק נגנב מרכבת שהתכוונה להעביר את הכסף לממשלה. דמיאן ואנתוני נשלחים לחקירה בחדרו של מנהל בית הספר, אך נחלצים מזה. דמיאן מפקפק במתנה שנפלה אליו מהשמיים. מספר ימים קודם לכן, הגיע אחד הגנבים של הכסף לפרוור ודרש את הכסף, וכעת אותו גנב יודע שכל הכסף נמצא אצל דמיאן ודורש אותו בחזרה. אביו של דמיאן מתיידד עם תורמת גדולה לארגון העוזר למגר את הרעב באתיופיה, אך הם מסרבים לתרום את הכסף כאשר נודע להם שפרצו לביתם. בסופו של דבר מוחלט לתרום את הכסף לילדי אתיופיה, כפי שדמיאן רצה.
בסרט זה דני בויל משלים את החסר מסרטו "טריינספוטינג" שיצא 8 שנים לפני כן, כאשר בסרט זה לא הוזכרה צפיית הרכבות (שכן זהו שם הסרט: Train-Spotting צפיית-רכבות).
מנוחה רדובילצקי-אבישר

מנוחה רדובילצקי-אבישר
חניכות ה"מעון לבנות ישראל" בטיול בירושלים, 1911; המחנכת מנוחה רדובילצקי ראשונה מימין
מנוחה רדובילצקי-אבישר (1893, יקטרינוסלב, האימפריה הרוסית – 1942, ירושלים) הייתה אשת חינוך ארצישראלית בתקופת היישוב.
קורות חייה ופועלה

נולדה ביקטרינוסלב (כיום דניפרו, אוקראינה) ולמדה שם בגימנסיה ממשלתית. כן למדה עברית ותנ"ך אצל מורים פרטיים, בהם יהודה שפירא, לימים מורה בבית הספר פיק"א בפתח תקווה. עלתה לארץ-ישראל בשנת 1907 עם הוריה ואחִיה. כאן הצטרפו לאחיותיה הבוגרות מרים וחנה והתיישבו בירושלים. יחד עם אחותה חנה, שהייתה גדולה ממנה בשש שנים, התקבלה מנוחה בשנת 1910 לעבודה במעון היתומות של חברת עזרה של יהודי גרמניה (בקיצור: "עזרה") בעיר.
בעקבות מלחמת השפות עזבו מורות ומורים רבים את מסגרות החינוך של חברת "עזרה", ובכללם חנה ומנוחה רדובילצקי שהחלו ב-1913 לעבוד ב'מעון עברי לבנות ישראל'. המעון, שנתמך על ידי המשרד הארצישראלי, נקלע לקשיים כספים וככל הידוע נסגר בשלהי 1917. לאחר מלחמת העולם הראשונה החלה מנוחה ללמד בבתי הספר של רשת החינוך העברי בירושלים, בהם בית הספר הדתי לבנות "שפיצר", ובהמשך לימדה בבית הספר למל.
מנוחה רדובילצקי נישאה ב-1919 למחנך דוד אבישר. היא נפטרה בירושלים ב-27 באפריל 1942 בלדתה את בנם מנחם-מאיר.
בשנים 1911–1912, שבהן עבדה בבית יתומות של חברת "עזרה" בירושלים, ניהלה יומן אישי שבו באו לביטוי תפיסותיה החינוכיות, הלאומיות והמגדריות. היומן, כמסמך היסטורי, משמש לחוקרים מקור להכרת התקופה ונחשפים בו חיי היום-יום של מחנכת בת העלייה השנייה והאתגרים המקצועיים והאישיים שעמדו בפניה.
הערות שוליים

↑  בערך "מנוחה אבישר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו של דוד תדהר, נרשם תאריך הלידה 1896, אולם ביומנה ציינה רדובילצקי את יום הולדתה התשעה-עשר באפריל 1912, ואם כן היא נולדה בשנת 1893, וזהו תאריך הלידה המצוין גם בתעודת הנישואין שלה
↑  דוד תדהר (עורך), "חנה הראובני", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יב (1962), עמ' 3947
↑  מחברות היומן אצורות בארכיון עיריית ירושלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011196385905171
מליסוס

| --- | --- |

 לידה:  470 לפנה״ס סאמוס, יוון 
 פטירה:  430 לפנה״ס (בגיל 40 בערך) 
 זרם:  האסכולה האלאטית, פילוסופיה קדם-סוקרטית 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, איש צבא 
 יצירות ידועות:  fragments 
 
מליסוס בן איתגנס (ביוונית: Μέλισσος) היה איש סאמוס, היה פילוסוף יווני בן המאה החמישית לפנה"ס, היה ממפתחי האסכולה האלאטית. הוא היה המפקד הימי של הצי של סאמוס לפני המלחמה הפלופונסית שהביס את פריקלס ואת הצי האתונאי בשנת 441 לפנה"ס.
לפי דיוגנס לארטיוס, מליסוס היה תלמידו של פרמנידס ומורו של לוקיפוס. לפי סימפליקיוס הפילוסוף היווני הוא כתב ספר אחד בשם "על אודות הטבע, או על אודות מה שקיים". הספר לא שרד. שרדו כמניין פרגמנטים אצל סימפליקיוס. דומה שהיה הפילוסוף האחרון של האסכולה של אלאה.
בדומה למורו פרמנידס הוא ראה את המציאות כיחידה, קבועה, בלתי משתנה, כלומר חסרת תנועה. הוא הוסיף על קודמו שהמציאות חסרת ריק וחסרת גבולות.
לקריאה נוספת

J.S.Kirk, J.E.Raven and M.Schofield, The Presocratic Philosophers, Second Edition, Cambridge University Press, pp. 390-401.
מיכאל אלמוג

| --- | --- |

 לידה:  27 בנובמבר 1923 כפר סבא, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  2 בנובמבר 1991 (בגיל 67)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  קצונה, חינוך ומדע המדינה
 מקצוע:  פוליטיקאי, איש ציבור
 תפקיד:  מנכ"ל מרכז השלטון המקומי בישראל  יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל  חבר הוועד המנהל מכון וינגייט  סגן ומ"מ ראש העיר כפר סבא  ראש מטה גדנ"ע  מג"ד בחטיבה 9, חטיבת עודד
 מפלגה:  מפא"י, המערך
 פרסים והוקרה:  יקיר העיר כפר סבא
 
מיכאל (מיכה) אלמוג (אברוצקי) (27 בנובמבר 1923 – 2 בנובמבר 1991) כיהן כיושב ראש ההתאחדות לכדורגל בישראל בשנים 1973–1982. כמו כן, כיהן כמנכ"ל מרכז השלטון המקומי בישראל בשנים 1980–1991 וכן כסגן ראש העיר כפר סבא בשנים 1970–1978.
ביוגרפיה

מיכאל אלמוג נולד וגדל בכפר סבא למשפחת אברוצקי, ממייסדי העיר, והיה הבכור מבין חמישה אחים וביניהם סא"ל זאב אלמוג (אברוצקי). הוא למד מדעי המדינה באוניברסיטת בר-אילן וכן חינוך במכללת בית-ברל. אלמוג נישא לניצה, בת למשפחת מילר, ולהם נולדו שלושה ילדים.
בעת מאורעות תרצ"ו–תרצ"ט (1936–1939) גויס לכיתת הנוער הראשונה שגויסה להגנת המולדת ובהיותו כבן 18 היה מפקד גדוד הנוער הראשון "נעורים" ולאחר מכן פיקד על שבט הצופים, שבוגריו הקימו את קיבוץ מעגן מיכאל. במלחמת השחרור שימש כמפקד גדוד בחטיבה 9 ואחר כך כסגן מפקד-חטיבה. במהלך המלחמה השתתף בקרבות שחרור הגליל. היה בין מקימי משמר הגבול, וראש מטה הגדנ"ע בארץ.
אלמוג שימש כמזכיר הראשון של הפועל כפר סבא. כעשר שנים ניהל את המחלקה המוניציפלית במרכז מפא"י ובשנים 1970–1978 שימש כסגן וממלא מקום ראש העיר כפר סבא, זאב גלר, וכיו"ר ועדת החינוך של העירייה.
החל משנת 1980 עד יום פטירתו, בשנת 1991, היה מנהל כללי של מרכז השלטון המקומי. אלמוג סייע רבות במאמצים לבניית מערכת היחסים בין ישראל וגרמניה בכל הנוגע לשלטון המקומי. לצד כל אלה היה פעיל בתחום הספורט בישראל ומילא מגוון רחב של תפקידים: יו"ר ההתאחדות לכדורגל, חבר הוועד המנהל של מכון וינגייט, חבר מועצת ההימורים בספורט, חבר הוועד האולימפי.
על פועלו הרב, הוענק לו תואר יקיר העיר כפר סבא.
בנוסף, נבחר אלמוג כאחד ממאה המשפיעים על העיר כפר סבא בכל הזמנים.
ביוגרפיה > יושב ראש ההתאחדות לכדורגל

אלמוג כיהן במשך הזמן הארוך ביותר בתפקיד יו״ר ההתאחדות לכדורגל ועמד בראש ההתאחדות כ-9 שנים, בין השנים 1973–1982.
אלמוג לקח חלק בשני חידושים משמעותיים במשחק הכדורגל. הראשון היה השימוש בכרטיסים אדומים (לציון הרחקה) וצהובים (לציון אזהרה), אשר בהם נעשה שימוש לראשונה במונדיאל 1970.
בנוסף, לקח חלק אלמוג בהמצאת הכרעת משחק בדו-קרב בבעיטת עונשין. אלמוג שלח יחד עם מנכ"ל ההתאחדות יוסף דגן מכתב לפיפ"א, בשנת 1969, לאחר שנבחרת ישראל הפסידה בהטלת מטבע לנבחרת בולגריה ברבע גמר אולימפיאדת מקסיקו, בו הציעו להכריע את משחקי הכדורגל בבעיטות עונשין מאחד עשר מטרים. בספרו ״הוא תמיד בועט לצד ימין״ של קלארק מילר האנגלי, הסוקר את ההיסטוריה של הפנדלים, מצוין כי מיכאל אלמוג היה זה שהעלה את הרעיון לראשונה, אלמוג פרסם את הצעתו באוגוסט 1969 במגזין הרשמי של פיפ״א שם הציע כי משחקים שחייבים להסתיים בהכרעה יתסיימו במקרה של תיקו בחמש בעיטות עונשין. המשחק הראשון שהוכרע בדו-קרב בעיטות עונשין היה באנגליה, בחצי גמר גביע ווטני, והשחקן הראשון בעולם שהבקיע היה ג׳ורג׳ בסט בניצחונה של מנצ׳סטר יונייטד את האל סיטי. העיתונות האנגלית שיבחה את ההמצאה אשר התפשטה מאז בכל רחבי העולם.
גלריה

יושבי ראש ההתאחדות - מנחם הלר, יצחק זאבי, חיים גלובינסקי, מיכאל אלמוג, יוסף ענבר, זאב בר סבר.
מיכאל אלמוג, יו״ר ההתאחדות לכדורגל נואם בבית העיתונאים, תל אביב.
מיכאל אלמוג וז'ואאו האבלנז' נשיא פיפ״א.
מיכאל אלמוג, יו״ר ההתאחדות לכדורגל בעבר ושמעון פרס.
מיכאל אלמוג, יו״ר ההתאחדות לכדורגל לשעבר והזמרת יפה ירקוני.
הערות שוליים

↑  יקירי העיר כפר סבא, מיכאל (מיכה) אלמוג https://www.kfar-saba.muni.il/?CategoryID=653&ArticleID=558
↑  אנשי המאה המשפיעים בכל הזמנים בכפר סבא: מיכאל אלמוג ז"ל https://www.hasharon-post.co.il/hpnews/80607
↑  Israel’s Little-known Contribution to Soccer History - Penalty Shootouts https://www.haaretz.com/israel-news/sports/.premium-israels-little-known-contribution-to-soccer-history-1.5626667
↑  Book of the week: Applying the science of the shoot-out https://www.independent.co.uk/sport/book-of-the-week-applying-the-science-of-the-shoot-out-1177857.html
↑  Why the penalty shoot-out was introduced and how it has changed the game for good https://www.sportskeeda.com/football/the-history-of-penalties-and-penalty-shoot-outs
מטיאס איקסטרם

מטיאס איקסטרם (לעיתים נכתב בשגיאה אקסטרום; בשוודית: Mattias Ekström, נולד ב-14 ביולי 1978) הוא נהג מרוצים שוודי. מתחרה באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM) מאז שנת 2001 עם קבוצת אאודי. במהלך השנים זכה פעמיים באליפות. בנוסף, זכה פעם האחת באליפות העולם בראלי-קרוס וניצח שלוש פעמים במרוץ האלופים.
קריירת מרוצים

איקסטרם, יליד שוודיה, זכה בשנת 1999 באליפות שוודיה למכוניות תיור. בשנת 2001 עבר להתחרות עבור קבוצת ABT באליפות גרמניה למכוניות תיור (DTM). בשנת 2004 ניצח ארבעה מרוצים וזכה באליפות בפעם הראשונה. שנה לאחר מכן סיים במקום השני. בשנת 2007 זכה באליפות בפעם השנייה.
בין השנים 1999 ו-2006 לקח חלק בראלי שוודיה במסגרת אליפות העולם בראלי. בשנתיים האחרונות השתתף בנוסף גם בראלי גרמניה. בשנת 2010 היה לסקנדינבי הראשון שהשתתף במרוץ בסבב הנאסקאר ספרינט האמריקאי.
בשנת 2013 החל להתחרות בראלי קרוס ולקח חלק במרוץ השוודי שנכלל באליפות אירופה בראלי קרוס, אותו סיים במקום השני. באותה שנה לקח חלק גם במרוץ באת'ורסט 1000, מרוץ סיבולת בו מתחרים לאורך 1,000 ק"מ בסמוך לבאת'ורסט, ניו סאות' ויילס, אוסטרליה. בשנת 2014 הודיע על הקמת קבוצת EKS RX שתתחרה באליפות העולם בראלי-קרוס. בעונת הבכורה השתתף בשלושה מרוצים, בהם ניצח פעם אחת ופעם נוספת סיים במקום השני. בעונת 2016 ניצח ארבעה מרצים וזכה בתואר האליפות.
בינואר 2018 הודיע על פרישה מסבב ה-DTM, בו התחרה במשך 17 עונות, מתוך מטרה להתמקד באליפות העולם בראלי-קרוס.
קריירת מרוצים > מרוץ האלופים

בשנת 2005 זכה, יחד עם טום קריסטנסן, בגביע לאומות במרוץ האלופים. שנה לאחר מכן זכה בתואר "אלוף האלופים" לאחר שניצח את סבסטיאן לואב בגמר. בשנת 2007 זכה בתואר בפעם השנייה, הפעם לאחר ניצחון על מיכאל שומאכר. התואר השלישי הושג שנתיים מאוחר יותר, גם הפעם לאחר ניצחון על שומאכר.
בשנת 2008 הגיע לגמר הגביע לאומות. הוא ניצח את סבסטיאן פטל, אך קריסטנסן הפסיד פעמיים לשומאכר והוביל לזכייה של הגרמנים בגביע.
הערות שוליים

↑  Ekstrom gets NASCAR race chance, Autosprint. 7 June 2010
↑  DTM racer Mattias Ekstrom to run own team in World Rallycross, Autosport, 17 April 2014
↑  Mattias Ekström is the 2016 FIA RX champion, Redbull.com, 16 October 2016
↑  Ekstrom quits DTM to focus on rallycross, Motorsport.com, 29 January 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SELIBR: 223544  VIAF: 46736733   WorldCat (עם VIAF): 46736733
מיכאל אלמז

| --- | --- |

צילום משנת 1949
 לידה:  21 בדצמבר 1921 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  16 באוקטובר 2012 (בגיל 90) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 
מיכאל אלמז משמאל, אורי אבנרי מימין, 1947
מיכאל (מיקו) אלמז (21 בדצמבר 1921 - 16 באוקטובר 2012) היה איש תיאטרון, במאי, מחזאי ושדר רדיו ישראלי ואנגלי. מאז 1968 התגורר בלונדון.
ביוגרפיה

נולד בשם חיים יעקב גבאי בשכונת תל בנימין ברמת גן בשנת 1921. למד בגימנסיה הרצליה ובאוניברסיטה העברית בירושלים. בימי מלחמת העולם השנייה, בהיותו בשנות העשרים לחייו התגייס לצבא הבריטי ושירת בו ארבע שנים.
בשנת 1946 היה ממקימי "קבוצת במאבק" (עם אורי אבנרי ואחרים). לאחר מכן למד לימודי תיאטרון בניו יורק. במהלך עבודתו במחלקת הדרמה של קול ישראל עיבד וביים כמה עשרות תסכיתי רדיו.
אלמז היה המייסד של שני תיאטרוני שוליים המעלים מחזות שאינם מוצאים את ביטויים בתיאטרונים הממוסדים. הראשון היה תיאטרון זירה, תיאטרון קטן שפעל בשנים 1949 עד 1958, שהעלה מחזות מקוריים ואוונגרדיים כדוגמת "מחכים לגודו" של סמואל בקט, שפורסם ב-1955 בשם "אנו מחכים למראל". כמו כן העלה את "בדלתיים סגורות" של ז'אן-פול סארטר ו"הזמרת בעלת הקרחת" של אז'ן יונסקו, שהוצג ב-1955. המחזה "מעבר לגבול" פרי עטו, שהועלה בתיאטרון זה, היה המחזה הראשון שהוצג בישראל על בעיית הפליטים הפלסטינים. בשנים הראשונות הוצגו בו מחזות במסגרת של זירה ממש, כשהקהל יושב מסביב, ולאחר מכן עבר התיאטרון להצגת מחזות מעל בימה חזיתית.
בשנת 1991 שיחק בסרט Under Suspicion בכיכובו של ליאם ניסן.
השני היה תיאטרון המרתף שהחל לפעול בשנת 1968 בהצגת שני מחזות של  אוגוסט סטרינדברג. בשנות החמישים והשישים, בין עיסוקיו בתיאטרון הישראלי, שהה מיכאל אלמז פרקי זמן בלונדון והיה שדרן של השידור העברי של הבי בי סי. ששודרה בשנים 1949 עד 1968 ובה שידרו גם שדרים ישראלים נוספים כחגי פינסקר, יעקב אחימאיר, ושדר הספורט נסים קיוויתי. במסגרת זו פעל ככתב קול ישראל בלונדון והמשיך בכך גם אחרי סגירת המחלקה העברית של הבי.בי.סי באוקטובר 1968.
באותה שנה, זמן קצר לאחר ייסוד תיאטרון המרתף, עזב מיכאל אלמז את הארץ והשתקע בלונדון, ב-1974 הקים יחד עם אשתו Pam Martell תיאטרון שוליים ראשון מסוגו בקומה השנייה מעל מסבאה בכיכר לסטר, וזכה להכרה על תרומתו החשובה לפרינג' האנגלי, והצגתו Intimacy ע"פ סיפור של ז'אן פול סארטר נחשבת להצגת הפרינג' בעלת שיא ההופעות בפרינג'.
במשך כל שנות שהותו בלונדון שמר אלמז על קשר הדוק עם ישראל, היה ער לנעשה בארץ והגיב בטוקבקים באתרי אינטרנט ישראלים. בתגובותיו הוא הגן על המדינה כנגד תוקפיה בתקשורת. אופיינית תגובתו משנת 2006 באתר של עיתון הארץ:
דניאל מחובר... הוא רודף פרסומת שאינו מחמיץ שום הזדמנות על מנת להופיע בתקשורת הבריטית ולהשמיץ את ישראל. הוא אחד מקבוצה קטנה של ישראלים המאוחדים בשנאה עמוקה למדינת ישראל והשואפים להורסה. לצערנו יש להם תמיכה בציבוריות הבריטית וכמובן בקהילה המוסלמית המתעצמת באנגליה.
בשנת 2009 סיים מיכאל אלמז כתיבת מחזה חדש בשם Cow in the Desert (פרה במדבר) על המסחר בנשים רוסיות במזרח התיכון והחל בכתיבת רומן פוליטי.
מיכאל אלמז נפטר בלונדון ב-2012 והותיר אחריו את אשתו פאם.
מחזות שכתב

משלנו
שחמט
מעבר לגבול
לילה בכנען
מזל דגים
האוצר במערה
הצגות בבימויו

| --- | --- |
 משלנו  מעבר לגבול  הזקן  אנו מחכים למראל  השעור  הזמרת בעלת הקרחת  האריה  בית ספר לנשים  המעגל הלבן  ילד השעשועים של העולם המערבי  בדלתיים סגורות  בית האמיצים  התיאטרון שלי  היותר חזקה  הפריזאית:  הקוסם מארץ עוץ  אשת הסנדלר ודון פרלימפלין  הרוכבים אל הים  תשוקת השנה השביעית  ספורו של מורה  הפינג'אן  אוטו אוטו  המשרתות  הבאר הקדושה  הרפתקאות פרישון  העלמה יוליה  מריוס  הרקולס  מכתבים מק.  סופמשחק
מחזות שתרגם

| --- | --- |
 אנו מחכים למראל  המעגל הלבן  השיעור  הזמרת בעלת הקרחת  ילד השעשועים של העולם המערבי  בדלתיים סגורות  בית האמיצים  הפריזאית  הקוסם מארץ עוץ:  אשת הסנדלר ודון פרלימפלין  הרוכבים אל הים  ספורו של מורה  הבאר הקדושה  הרפתקאות פרישון  מריוס  שורש הרע (נחטוף אותו בשקט)  סופמשחק  בחיק המלך
מיחה זופאן

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1982 (בן 42) קראן שבסלובניה
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר 
 גובה:  2.05
 מספר:  13
 קבוצות כשחקן
 2000–2006   2006–2009   2009–2010   2010–2012   2012–2013   2013–2016   2016–:  ק.ד. סלובאן   אולימפיה ליובליאנה   טריקאלה   ספרטק סנקט פטרבורג   טורק טלקום   אושק ספורטיף   מוניציפל אוראדיה
 
מיחה זופאן (בסלובנית: Miha Zupan; נולד ב-13 בספטמבר 1982 בקראן) הוא כדורסלן סלובני.
קריירה

זופאן, חרש מלידה, החל לשחק כדורסל רק בגיל 14. עד מהרה הצטרף לנבחרת סלובניה לחרשים, אותה הוביל פעמיים לגמר אליפות אירופה. בגיל 17 חתם בקבוצת ק.ד. סלובאן מליובליאנה. בתקופה זו צמח לגובה בקצב מהיר (20 ס"מ ב-18 חודשים, עד לגובה של 2.04 מ'), דבר שגם הביא לבעיות בברכיו.
משחקו בסלובאן הביא אותו גם לנבחרתה הצעירה של סלובניה, ובשנים 2004 ו-2006 השתתף במשחקי האול-סטאר של הליגה הסלובנית. בראשון שבהם נבחר לשחקן המצטיין, ואף זכה בתחרות ההטבעות. בקיץ 2006 זומן לראשונה לנבחרתה הבוגרת של סלובניה, לקראת אליפות העולם 2006 שנערכה ביפן, אך לבסוף לא נסע עם הנבחרת, והיה השחקן האחרון שנחתך ממנה. לקראת עונת 2006/2007 חתם באולימפיה ליובליאנה, אך מחלוקת משפטית עם ק.ד. סלובאן מנעה את שיתופו במשחקי הקבוצה. לקראת עונת 2007/2008 מחלוקת זו נפתרה וזופאן הצטרף לסגל הקבוצה. הוא זכה עם הקבוצה פעמיים באליפות המדינה ובגביע המדינה, בשנים 2008 ו-2009. ב-2009 עבר לקבוצתו הנוכחית, טריקאלה.
זופאן הוא פאוור פורוורד היכול לשחק גם כסנטר. הוא ניחן ביכולת קליעה מצוינת מטווח 3 הנקודות.
מיכאל אליאשווילי

הרב מיכאל (מיכל נח) אלאשווילי (ה'תרי"ז, 1857, או ה'תרכ"א, 1861 - ה'תרצ"ח, 1938) היה רבן של הקהילות סוג'ונה (גאו') ופותי שבגאורגיה ודמות רבנית בולטת ביהדות גאורגיה במאה ה-20. נרצח במהלך "הטיהורים הגדולים" של יוסיף סטלין.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תרכ"א או ה'תרי"ז לאביו הרב מנוח אליאשווילי, שכיהן כרב העיירה סוג'ונה שבנפת אבאשה במשך למעלה מארבעים שנה. למד בקולאשי מפי הרב יצחק גאנאשווילי. בילדותו גילה כישרון מזהיר, וגמר מהר את ה"חדר". למד מפי רבי יצחק בנאשווילי והוסמך לרבנות. כבר בגיל 16 התמנה לחזן ושוחט בסוג'ונה. בסביבות שנת ה'תר"ם התמנה לרב העיירה, תחת אביו. בסוג'ונה ניהל ישיבה שבה למדו כחמישים נערים. בשנת ה'תרס"ז (1907), התעורר ויכוח בינו לבין רבה של צחינוואלי, הרב יוסף אליהו הנקין, אודות מנהגם של יהודי גאורגיה שהחתן מעניק לכלה במסיבת האירוסים מתנות. הרב הנקין סבר שפעולה זו נחשבת לקידושין, ואי אפשר לבטלה אלא על ידי גט, בעוד המנהג הרווח לא היה כך. הרב הנקין פנה על כך לגדולי הרבנים במזרח אירופה, הרב חיים סולובייצ'יק והרב מלכיאל צבי טננבוים, שהסכימו עם דעתו, ולרבני ירושלים הרב שמואל סלנט (בשנת ה'תרס"ז) והרב חיים ברלין (בשנת ה'תרע"ב), אשר הפנו את השאלה לבירורו של הרב צבי פסח פרנק, שהכריע כדעת הרב אליאשווילי. בנוסף, התכתב בהלכה עם רבנים נוספים, בהם ר' אליהו ילוז (שכינה אותו "הרב הדומה למלאך מיכאל"), הרב יעקב שאול אלישר, הרב איסר זלמן מלצר, הרב רפאל אהרן בן שמעון, הרב דוד חי אדרעי ועוד.
בראשית שנות ה-30 של המאה ה-20, עבר לכהן כרב הקהילה היהודית בעיר פותי. בשנת ה'תרצ"ח נעצר על ידי הנ.ק.ו.ד., והוצא להורג בשריפה יחד עם ספרייתו, במסגרת "הטיהורים הגדולים".
חיבוריו

זבח ומנחה – תפילות לחולים, לאזכרות ובעתות צרה; דינים ומנהגים לימי האבלות ופרקי תהילים, משנה וזוהר לקריאה בימי האזכרה. הודפס בפיטרקוב בשנת ה'תר"ע.
בן מנוח (לא הודפס) – על התורה.
שדי מגרש (לא הודפס) – שו"ת.
אלון בכות (לא הודפס) – הספדים.
לקריאה נוספת

הרב יעקב דבראשווילי, אותיות פורחות וגוילין נשרפין, בתוך: נ.צ גוטליב, יהדות הדממה, ירושלים ה'תשמ"ז, עמ' 177–178.
תולדות הרבנים דברשווילי, מכון מורשת רבני גרוזיה, ירושלים, תשע"ד.
הערות שוליים

↑  ר' שמואל גוטליב כותב (אהלי שם, עמ' 132) שנולד בשנת ה'תרי"ז, וכן כתב הרב רפאל הלפרין באטלס עץ חיים. בשאר המקורות כתוב ה'תרכ"א.
↑  "פירושי איברא" סי' ה אות יג-טז (עמ' 108 - 111).
↑  שו"ת הרב צבי אה"ע סי' ק. להשתלשלות הפרשה וההתכתבות עם רבני ירושלים ראו: יהודה לייב פרנק ושבתי דב רוזנטל (עורכים), "הר המור" ב, מכון הרב פרנק, ירושלים, תמוז ה'תשמ"ב, עמ' 40-23; הרב רחמים רפאל ציקוושווילי, "מנהגי עדת יהודי גאורגיה השייכים לחופה וקידושין", קובץ "יגדיל תורה ויאדיר" חלק ב, לוד ה'תשע"ח, בעיקר בעמ' 45 - 47.
↑  שו"ת הלכות אישות, הל' גיטין סי' ד
↑  מעשה אי"ש אבן העזר סימן ב
↑  יגדיל תורה שנה ב' סימן א
↑  'ומצור דבש' יורה דעה כב; אבן העזר יא; אבן העזר יז
↑  בד דוד, דף ז עמוד ב
↑  הרב זושא וואלף (עורך), אדמו"רי חב"ד ויהדות גרוזיה, ה'תשע"ו, עמ' 316, וראו הצעה לסדר היום לציון 30 שנה לעליית יהודי גרוזיה, אתר הכנסת.
מילים שלא אמרת

מילים שלא אמרת הוא אלבומו העשירי של ליאור נרקיס, שיצא לחנויות בשנת 2006, והוא משלב מוזיקת פופ עם מוזיקה ים תיכונית ומוזיקה טורקית. האלבום לא הצליח כמו קודמיו. נרקיס הלחין שניים משירי האלבום - "וזה הזמן" ו"רק את יודעת". חלק מהשירים הם תוצר של שיתוף פעולה בין נרקיס ליוצרים ישראלים אחרים.
רשימת השירים

| מילים שלא אמרת> מס' | מילים שלא אמרת> שם | מילים שלא אמרת> מילים | מילים שלא אמרת> לחן | מילים שלא אמרת> משך | מילים שלא אמרת>  | מילים שלא אמרת>  | מילים שלא אמרת>  | מילים שלא אמרת>  | מילים שלא אמרת>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | אוהב  | יוסי גיספן | עדי לאון | 03:32 |  |  |  |  |  |
| 2. | אני חי  | זאב נחמה | זאב נחמה ותמיר קליסקי | 03:56 |  |  |  |  |  |
| 3. | חולם עלייך  | ירון כהן | שלומי שבת | 03:49 |  |  |  |  |  |
| 4. | תן לה את הלב  | צ'ולי זכאי | רוסלן שריפו | 03:29 |  |  |  |  |  |
| 5. | רק את יודעת  | יוסי גיספן | ליאור נרקיס | 03:36 |  |  |  |  |  |
| 6. | וזה הזמן  | יוסי גיספן | ליאור נרקיס | 03:39 |  |  |  |  |  |
| 7. | ים של אהבה  | צ'ולי זכאי | שי ראובני | 04:04 |  |  |  |  |  |
| 8. | מחמאות  | יוסי גיספן | עדי לאון | 03:09 |  |  |  |  |  |
| 9. | בשקט בשקט  | איתי זילברשטיין ומאיר עמר | איתי זילברשטיין ומאיר עמר | 04:04 |  |  |  |  |  |
| 10. | מילים של אמרת  | יוסי גיספן | עדי לאון | 03:44 |  |  |  |  |  |
| 11. | מתוקה ואוהבת  | צ'ולי זכאי | שי ראובני ואסף רון | 03:23 |  |  |  |  |  |
| 12. | אהבה  | יוסי גיספן | יוסי בן דוד | 04:13 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 44:38 |  |  |  |  |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאל אנדה

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1929 גרמיש-פרטנקירכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  28 באוגוסט 1995 (בגיל 65) פילדרשטאדט, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Michael Andreas Helmut Ende 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  ולדפרידהוף מינכן 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 יצירות בולטות:  הסיפור שאינו נגמר, קונץ פונץ', ג'ים וכנופיית ה-13, ג'ים ונהג הקטר, מומו, ראי בתוך ראי 
 בן או בת זוג:  מריקו סאטו (1989–1995)  אינגבורג הופמן (1964–1985) 
 פרסים והוקרה:  Hugo-Jacobi-Preis (1967)  מעשן המקטרת של השנה (1986)  Pier Paolo Vergerio European Prize for Children's Literature (1981)  Kurd-Laßwitz-Preis (1996)  Bayerischer Poetentaler (1986)  חרט הכסף (1983)  הפרס הגדול של האקדמיה הגרמנית לספרות ילדים ונוער של וולקאך (1980)  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 michaelende.de/de
 חתימה:   
 
מיכאל אֶנְדֶה (Michael Ende;‏ 12 בנובמבר 1929 – 28 באוגוסט 1995) היה סופר גרמני שחיבר ספרי פנטזיה וספרי ילדים. עבודתו הידועה ביותר היא ספר הפנטזיה האפי "הסיפור שאינו נגמר". בין עבודותיו הידועות האחרות הספרים "ג'ים ונהג הקטר" ו"מומו". ספריו תורגמו ליותר מ-40 שפות, מכרו יותר מ-20 מיליון עותקים, ועובדו לסרטי קולנוע, מחזות בימתיים ואופרות.
קורות חיים

אנדה נולד בעיירה גרמיש-פרטנקירכן (Garmisch-Partenkirchen) שבמדינת בוואריה שבגרמניה. אביו, אדגר אנדה היה צייר סוריאליסטי, ואמו, לואיז ברתולומה אנדה הייתה פיזיותרפיסטית. בהיותו בן שש עברה משפחתו לרובע האומנים של שוואבינג שבמינכן וההתבגרות בקהילה אומנותית השפיעה לימים על כתיבתו. ב-1945, עוד לפני יום הולדתו ה-16 הוא גויס לפולקסשטורם, אך ערק והצטרף למחתרת אנטי-נאצית. הוא שימש כשליח עבור הקבוצה עד סוף המלחמה.
בשנת 1960 פרסם את ספרו הראשון, "ג'ים ונהג הקטר", שזכה להצלחה רבה ותורגם לשפות רבות. בעבורו זכה אנדה לפרס על שם הנס כריסטיאן אנדרסן היוקרתי. שנתיים לאחר מכן פורסם הספר השני בסדרה,"ג'ים וכנופיית ה-13". שני הספרים עובדו במהרה לרדיו ולטלוויזיה, והעותקים המודפסים נמכרו כל כך מהר שחברת ההוצאה לאור התקשתה לעמוד בקצב.
ב-1979 יצא לאור ספרו הידוע ביותר, "הסיפור שאינו נגמר", שעוּבּד לסרט קולנוע נודע בשני המשכים וזכה לפרסים ושבחים רבים.
בשנת 1992 אובחן אנדה כחולה בסרטן הקיבה. לאחר שנתיים של טיפולים, הוא נכנע לבסוף למחלה. הוא נפטר בגיל 65 בשנת 1995, בבית חולים ליד שטוטגרט.
אנדה היה לאחד הסופרים הגרמנים המוכרים ביותר במאה העשרים, בייחוד הודות לספרי הילדים שלו, שכללו בתוכם עולמות שלמים של פנטזיה ודמויות דמיוניות, אשר אפשרו לקוראים להזדהות עם גיבורי הסיפור. למרות שספריו שייכים לז'אנר ספרות הילדים, ניתן למצוא בהם ביקורת חברתית נוקבת (ראו "מומו", "הסיפור שאינו נגמר"). אנדה התעניין בפילוסופיית האנתרופוסופיה.
מספריו הידועים ביותר

"ג'ים ונהג הקטר"
"ג'ים וכנופיית ה-13"
"בית ספר לקסמים"
"הסיפור שאינו נגמר"
"מומו"
"קונץ פונץ'"
"ראי בתוך ראי"
"מעשה בקערה ובמצקת"