stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייזיאה וייטהד
קריירה מקצועית > גרנד ראפידס דרייב (2019)

ב-15 בינואר 2019 חתם וייטהד עם דטרויט פיסטונס על חוזה דו כיווני, אך לא הופיע במדי הקבוצה. ב-25 משחקים בקבוצת ליגת הפיתוח של הפיסטונס, גרנד ראפידס דרייב, הוא העמיד ממוצעים של 18.4 נקודות, 4 ריבאונדים ו-3.9 אסיסטים למשחק.
ב-23 ביוני 2019 חתם בפורטלנד טרייל בלייזרס לליגת הקיץ.
קריירה מקצועית > אסטנה (2019)

ב-10 באוקטובר 2019 חתם וייטהד באסטנה הקזחית מליגת ה-VTB, אך שוחרר לאחר חמישה משחקים בלבד.
קריירה מקצועית > מורנר בר (2020–2021)

ב-25 בינואר 2020 חתם וייטהד במורנר בר מליגת העל המונטנגרית בכדורסל והליגה האדריאטית. הוא שיחק חמישה משחקים בלבד לפני שהעונה הופסקה בעקבות מגפת הקורונה במונטנגרו, וקלע 24 נקודות בהופעתו היחידה בליגת האלופות. ב-29 באפריל 2020 האריך את חוזהו בקבוצה ושיחק בה עד סיום עונת 2020/2021.
קריירה מקצועית > בשיקטש (2021–2022)

ב-27 באוגוסט 2021 חתם וייטהד בבשיקטש מליגת העל הטורקית בכדורסל, במדיה העמיד ממוצעים של 11.0 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-3.3 אסיסטים למשחק.
קריירה מקצועית > ריזן לודוויגסבורג (2022–2023)

ב-23 בספטמבר 2022 חתם בריזן לודוויגסבורג מהבונדסליגה הגרמנית, אך שוחרר ממנה ב-16 בינואר 2023.
קריירה מקצועית > בשיקטש (2023)

ב-17 בינואר 2023 חתם וייטהד בשנית בבשיקטש מהליגה הטורקית והיורוקאפ.
קריירה מקצועית > עירוני נס ציונה (2023–הווה)

ב-22 באוגוסט 2023 חתם וייטהד בעירוני נס ציונה מליגת העל בכדורסל. ב-20 במאי 2024 רשם טריפל דאבל של 14 נקודות, 19 ריבאונדים ו-13 אסיסטים בניצחון 84–68 על הפועל חיפה.
הערות שוליים

1 2  פרופיל גיוס למכללות, באתר ESPN
1 2  סטטיסטיקות מכללות, באתר Sports-Reference.com
↑  Four Named Unanimously to MBB All-BIG EAST First Team, BigEast.com, ‏6 במרץ 2016
↑  Seton Hall's Whitehead wins Haggerty Award, App.com, ‏12 באפריל 2016
↑  Seton Hall's Isaiah Whitehead to enter NBA draft, will not hire agent, ספורטס אילוסטרייטד, ‏18 במרץ 2016
↑  Brooklyn Nets Acquire Draft Rights to Isaiah Whitehead, ברוקלין נטס, ‏24 ביוני 2016
↑  Brooklyn Nets Sign Isaiah Whitehead, ברוקלין נטס, ‏8 ביולי 2016
↑  Isaiah Whitehead's NBA Debut, ברוקלין נטס, ‏27 באוקטובר 2016
↑  Recap: Cavaliers Hold Off Nets, 116-108, ברוקלין נטס, ‏6 בינואר 2017
↑  מאבריקס 105–96 נטס, באתר ESPN
↑  נטס 107–106 בולס, באתר ESPN
↑  רוקטס 117–103 נטס, באתר ESPN
↑  2017-18 NBA Assignments, ליגת הפיתוח של ה-NBA
1 2  סטטיסטיקות, באתר ליגת הפיתוח של ה-NBA
↑  Denver Nuggets Trade Arthur and Faried to Brooklyn Nets, דנוור נאגטס, ‏13 ביולי 2018
↑  Lokomotiv Kuban announces signing of Isaiah Whitehead, Eurohoops, ‏6 באוגוסט 2018
↑  Isaiah Whitehead: Parts ways with Russian club, CBS Sports, ‏7 בינואר 2019
↑  Pistons sign guards Kalin Lucas, Isaiah Whitehead, The Detroit News, ‏15 בינואר 2019
↑  Blazers Add Point Guard Isaiah Whitehead to Summer League Squad, SB Nation, ‏23 ביוני 2019
↑  Isaiah Whitehead signs with Astana, Eurohoops, ‏10 באוקטובר 2019
↑  Isaiah Whitehead joins Mornar Bar, Eurohoops, ‏25 בינואר 2020
↑  Isaiah Whitehead to extend with KK Mornar Bar, ספורטנדו, ‏29 באפריל 2020
↑  Beşiktaş officially signs Isaiah Whitehead, ספורטנדו, ‏27 באוגוסט 2021
↑  MHP RIESEN Ludwigsburg lands Isaiah Whitehead, ספורטנדו, ‏23 בספטמבר 2022
↑  Vertragsauflösung Isaiah Whitehead, ריזן לודוויגסבורג, [סיום החוזה של אייזיאה וייטהד], ‏16 בינואר 2023 (בגרמנית)
↑  Isaiah Whitehead Beşiktaş Emlakjet’te, בשיקטש, ‏17 בינואר 2023 (בטורקית)
↑  נועה פופלינגר, ‏אייזיאה וויטהד חתם בעירוני נס ציונה, באתר ערוץ הספורט, 22 באוגוסט 2023
↑  מפלצתי: צפו בטריפל דאבל האדיר של אייזיאה ווייטהד, באתר ערוץ הספורט, 20 במאי 2024
אלאשקרט (כדורגל)

מועדון הכדורגל אלאשקרט (בארמנית: Ֆուտբոլային Ակումբ Ալաշկերտ) הוא מועדון כדורגל ארמני מהעיר ירוואן, המשחק בליגת העל הארמנית. הוא נוסד בשנת 1990 בעיר מרטוני (אנ'), פורק בשנת 2000 ונוסד מחדש בשנת 2011. בשנת 2013 עבר המועדון לעיר ירוואן, ואצטדיונו הביתי של המועדון הוא אצטדיון אלאשקרט (אנ') בירוואן. אך אף על פי שהמועדון מבוסס בירוואן ונוסד במרטוני הוא נקרא על שם העיר הארמנית ההיסטורית אלאשקרט, היום אלשקירט (אנ'), במזרח טורקיה. הישג השיא של המועדון הוא אליפות, בה זכה 4 פעמים.
היסטוריה

מועדון הכדורגל אלאשקרט נוסד בשנת 1990 בעיר מרטוני שבמחוז גגהרקוניק (אנ'). בשנת 1992, הקבוצה שיחקה בליגת העל הארמנית כשייצגה את העיר מרטוני והשתמשה באצטדיון העירוני של העיר כמגרשה הביתי. עם זאת, בסוף העונה הקבוצה סיימה אחרונה בטבלה, וירדה לליגה הראשונה, אך המועדון לא נרשם בעונה שלאחר מכן לליגה הראשונה וירד לליגות הנמוכות.
בשנת 1998 חזר המועדון להתחרות ברמה מקצועית כשהתחרה בליגה הראשונה, שם סיים את העונה במקום ה-6 בטבלה. אך ב-1999 בעונה שלאחר מכן פעם נוספת לא נרשם המועדון לליגה הראשונה, ומאוחר יותר בתחילת שנת 2000 פורק המועדון.
היסטוריה > הקמה מחדש בשנת 2011

בסוף 2011 נוסד המועדון מחדש על ידי בגרט נבויאן, איש עסקים יליד מרטוני. בעונת 2012/2013 נרשם המועדון לליגה הראשונה ואף זכה באליפות, מה שזיכה אותו בכרטיס לליגת העל הארמנית לעונת 2013/2014.
היסטוריה > מעבר לירוואן בשנת 2013

בפברואר 2013 רכש המועדון את אצטדיון ניירי בירוואן בכדי להפוך אותו לאצטדיון הביתי הרשמי שלו. כתוצאה מכך, המועדון הועבר באופן רשמי ממרטוני לירוואן החל מעונת 2013/2014. בעונת 2015/2016 זכה המועדון באליפות ראשונה וממנה המשיך ל-3 זכיות ברציפות. בדצמבר 2017 נכנס המועדון לשותפויות ספורטיביות עם המועדונים הברזילאים בוטפוגו ו-פלומיננסה.   בעונת 2020/2021 זכה המועדון באליפות רביעית לאחר שנתיים שבהן איבד את התואר לאררט-ארמניה.
אלאשקרט העפילה לראשונה לליגה האירופית בעונת 2015/2016, לאחר שסיימה במקום הרביעי בטבלה את עונת 2014/2015. בסיבוב הראשון עברה אלאשקרט את הקבוצה הסקוטית סט. ג'ונסטון. ולמרות העובדה שסט. ג'ונסטון נחשבה לעדיפה, אלאשקרט ניצחה לאחר שני המשחקים והצליחה ליצור סנסציה. בסיבוב השני פגשה אלאשקרט את קאיראט אלמטי הקזחית. במשחק הראשון אלשקרט נוצחה 0–3. במשחק השני הצליחה אלאשקרט להשיג ניצחון 2–1 אולם זה לא הספיק כדי להעפיל לסיבוב השלישי. בזכות זכיתה של אלאשקרט באליפות מקומית ראשונה בתום עונת 2015/2016 זכתה הקבוצה בכרטיס לשלב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות, שם פגשה את דינמו טביליסי הגאורגית אך לא עברה אותה לאחר שהפסידה בחוץ בתוצאה 0–2, ובבית השיגה רק תיקו 1–1. בעונת 2017/2018 שוב העפילה אלאשקרט לשלב המוקדמות הראשון של ליגת האלופת והתמודדה נגד אלופת אנדורה סנטה קולמה אותה ניצחה בסיכום שני המשחקים לאחר שגברה עליה בתוצאה 1–0 בבית וסיימה איתה בתיקו 1–1 בחוץ. בסיבוב השני פגשה אלאשקרט את אלופת בלארוס באטה בוריסוב והפסידה לה בסיכום שני המשחקים. בעונת 2018/2019 העפילה אלאשקרט פעם נוספת לשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות ופגשה את אלופת סקוטלנד סלטיק אך הודחה לאחר שהפסידה לה פעמיים בתוצאה זהה 0–3. משם נשרה אלאשקרט לסיבוב המוקדמות השני בליגה האירופית וניצחה בסיכום שני משחקים את אלופת מונטנגרו סוטייסקה ניקשיץ' והעפילה לסיבוב השלישי. בסיבוב השלישי הודחה אלאשקרט לאחר הפסד כפול לאלופת רומניה צ'.פ.ר. קלוז'. בזכות זכייתה בגביע הארמני בעונת 2018/2019 העפילה אלאשקרט לליגה האירופית בעונת 2019/2020 שם פגשה את גיורצ'ה פטרוב המקדונית ועברה אותה בזכות ניצחון כפול. אך בסיבוב שלאחר מכן הודחה מול סטיאווה בוקרשט הרומנית בעקבות הפרש שערים. בעונת 2020/2021 זכתה אלאשקרט בכרטיס למוקדמות הליגה האירופית בזכות המקום השלישי בטבלה בו סיימה בעונת 2019/2020 בליגה הארמנית, אך הודחה כבר בסיבוב הראשון נגד רנובה ג'פששטה הצפון מקדונית.
בעונת 2020/2021 זכתה באליפות ארמניה ולאחר שנתיים של היעדרות שבה אלאשקרט למוקדמות ליגת האלופות בעונת 2021/2022, בסיבוב הראשון עברה אלאשקרט את קונאס קוואי נומאדס אלופת ויילס לאחר הארכה בעקבות תוצאות תיקו בשני המפגשים. אך בסיבוב השני הודחה אלאשקרט לאחר הפסד כפול לאלופת מולדובה שריף טירספול. אלאשקרט נשרה למוקדמות הליגה האירופית שם עשתה היסטוריה כשהפכה לקבוצה הארמנית הראשונה אי פעם שמבטיחה מקום בשלב הבתים במסגרת אירופית לאחר שניצחה 3–2 בהארכה את קאיראט אלמטי הקזחית והעפילה לשלב הפלייאוף מה שהבטיח לה לפחות מקום בשלב הבתים של הקונפרנס ליג. בשלב הפלייאוף פגשה אלאשקרט את גלאזגו ריינג'רס אלופת סקוטלנד, אך הפסידה לה 0–1, בסיכום שני המשחקים ועל כן נשרה לשלב הבתים של הקונפרנס ליג.
הישגים במפעלים האירופיים

מעודכן ל-10 בדצמבר 2021
| תחרות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מוקדמות ליגת האלופות | 14 | 3 | 5 | 6 | 12 | 20 | 8– |
| מוקדמות הליגה האירופית | 17 | 7 | 3 | 7 | 17 | 23 | 6– |
| קונפרנס ליג | 6 | 0 | 1 | 5 | 4 | 15 | 11– |
| סך הכל | 37 | 10 | 9 | 18 | 33 | 58 | 25– |
אצטדיונים

בין השנים 1990 ל-2000, המועדון שיחק באצטדיון העירוני של מרטוני סמוך לחופי ימת סוואן.
לאחר הקמת המועדון מחדש בשנת 2011, עבר המועדון לירוואן, ושיחק את משחקיו הביתיים באצטדיונים שונים בעיר הבירה, בעיקר באצטדיון ניירי. עם זאת, שמו של אצטדיון ניירי שונה מאוחר יותר לאצטדיון אלאשקרט לאחר שנרכש על ידי הבעלים של המועדון בפברואר 2013.
בשל עבודות שיפוץ בקנה מידה גדול באצטדיון אלאשקרט, השתמש המועדון באצטדיון הרפובליקה של ארמניה (אנ') ובאצטדיון הרזדאן במהלך עונת 2013/2014.
המועדון חזר לאצטדיון אלאשקרט במהלך עונת 2014/2015.
תארים

ליגת העל הארמנית :
זוכה (4): 2015/2016, 2016/2017, 2017/2018, 2020/2021
הגביע הארמני :
זוכה (1): 2018/2019
סגנות (1): 2017/2018
הליגה הראשונה הארמנית :
זוכה (1): 2012/2013
הסופרקאפ הארמני :
זוכה (2): 2016, 2018
הערות שוליים

↑  "Ալաշկերտը և բրազիլական Բոտաֆոգոն պաշտոնապես համաձայնության եկան". fcalashkert.am (בארמנית). FC Alashkert. 16 בדצמבר 2017. נבדק ב-19 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ալաշկերտը և բրազիլական Ֆլումինենսեն դարձան գործընկեր-ակումբներ". fcalashkert.am (בארמנית). FC Alashkert. 18 בדצמבר 2017. נבדק ב-19 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ակումբներ". www.ffa.am.
אצטדיון אלאשקרט
לוגו המועדון בכניסה הראשית של האצטדיון
איי פלאג'יה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים התיכון 
 קואורדינטות:  35°31′21″N 12°36′18″E﻿ / ﻿35.5225°N 12.605°E﻿ / 35.5225; 12.605
 שטח:  25.5 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  6,556 (2019)
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאיי פלאג'יה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאיי פלאג'יה
 
איי פלאג'יה (באיטלקית: Isole Pelagie, בסיציליאנית: Ìsuli Pilaggî) הם שלושה איים איטלקים קטנים: למפדוזה, לינוזה (אנ'), למפיונה. האיים שוכנים במצר סיציליה שבים התיכון, בין סיציליה לתוניסיה. מבחינה פוליטית האיים מנוהלים כחלק מנפת אגריג'נטו, השייכת לסיציליה, והם מהווים את הנקודה הדרומית ביותר באיטליה.
בשל קרבתם לאפריקה, האיים מהווים באחרונה מוקד למתיחות בינלאומית בשל היותם מוקד להגירה בלתי-חוקית לאירופה.
האיים מהווים את אחד מאזור הגידול האחרונים של צב הים החום, מין בסכנת הכחדה, בים התיכון. בשנת 2002 הכריזה איטליה על האיים כשמורת טבע "Area Marina Protetta Isole Pelagie".
אזור הפסגות

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  17 באפריל 1951
 מבקרים בשנה:  13 מיליון (נכון ל־2016)
 גוף מנהל:  רשות הפארק הלאומי אזור הפסגות
 נתונים ומידות
 שטח:  1,440 קמ"ר
 גובה ממוצע:  636 מ' 
 מיקום
 מדינה:  אנגליה
 מיקום:  דרבישייר 
 קואורדינטות:  53°21′00″N 1°50′00″W﻿ / ﻿53.35°N 1.8333333333333°W﻿ / 53.35; -1.8333333333333
  אתר האינטרנט הרשמי של אזור הפסגות
  מפה של שטח הפארק בצפון אנגליה
 
אזור הפסגות (באנגלית: Peak District) הוא פארק לאומי ואזור הררי בצפון אנגליה השוכן בחלקו הדרומי של רכס הרי הפניין.
הפארק הלאומי בשטח כולל של 1,440 קילומטר רבוע, שוכן ברובו במחוז דרבישייר אך מתפרס גם למחוזות צ'שייר, מנצ'סטר רבתי, סטפורדשייר, מערב יורקשייר ודרום יורקשייר. אזור הפסגות הוא הפארק הלאומי הראשון שהוגדר בממלכה המאוחדת כבר באפריל 1951 ואחד מ-15 פארקים לאומיים שהוקמו לאורך השנים ועד היום. שטחי הפארק משלב אזורי טבע לצד אזורים מיושבים וכולל מספר אטרקציות ומסלולי טיול המושכים אליהם כ-13 מיליון מבקרים בשנה.
הפארק מנוהל על ידי רשות הפארק הלאומי אזור הפסגות שאחראי על שימור הטבע ועידוד התיירות לשטחי הפארק.
פסגות עיקריות

קינדר סקאוט, 636 מ'
בליקלו, 633 מ'
בלאק היל, 582 מ'
שיינינג טור, 559 מ'
מאם טור, 517 מ'
בוסלי קלאוד, 343 מ'
ראו גם

הרי הפניין
יורקשייר דיילס
אורי לחמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בדצמבר 1982 (בן 41) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון הרטמן  סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 פרופיל ב-IMDb
 
אורי לחמי (נולד ב-5 בדצמבר 1982) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

לחמי נולד בירושלים למשפחה דתית, לשלמה יליד תוניסיה ולמלכה ילידת אוסטרליה, השני מבין שישה ילדים. עד כיתה י' למד בישיבת "חורב" ובכיתות י"א–י"ב למד בתיכון הרטמן במגמת תיאטרון ומוזיקה. לאחר מכן למד בישיבת מעלה גלבוע.
בשנת 2001 התגייס לצבא ושירת בבית הספר לרפואה צבאית. בתום שירותו הצבאי, בשנת 2004, יצא בשאלה.
בשנים 2005–2008 למד משחק בבית הספר למשחק "ניסן נתיב" שבירושלים. משנת 2008 מתגורר לחמי בתל אביב. באותה השנה שיחק בתפקיד ראשי בסרט "ואהבת" שביים חיים אלבום. בסרט לחמי מגלם את דמותו של אוהד, תלמיד ישיבת הסדר המתמודד עם היותו הומוסקסואל. הסרט זכה בפרס הדרמה בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2008 ובפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל "דה לה לונה" בוולנסיה שבספרד.
בשנת 2009 הצטרף לעונה השנייה (ובהמשך גם לשלישית) של "סרוגים" בתפקיד רועי, אחיו הצעיר של נתי (אוהד קנולר), שבמהלך העונה השנייה מתחיל לצאת עם רעות (שרון פאוסטר), אך בהמשך מתגלה כהומוסקסואל, ומתייסר בקשר לזהותו המינית והאפשרויות העומדות בפניו.
בשנת 2010 שיחק בצוותא בקומדיה "לשחרר את הבננה" מאת אהוד עזריאל, לצדם של דני שטג ואביב אלוש. באותה שנה השתתף בסרט הדוקומנטרי "חיים בשאלה" בבימוי טלי בן עובדיה. הסרט הראה את תהליך החזרה בשאלה דרך עיניהם של ארבע דמויות שחצו את הקווים והפכו חילוניים.
בשנת 2011 שיחק בהצגה "פלימובלים" מאת יעל דוברין, שהועלתה במסגרת פסטיבל תיאטרון קצר בצוותא. באותה השנה הוא גם שיחק בסרט "חסימות", שביים גולן רייז, לצידם של מירב גרובר ורועי אסף, שבו הוא מגלם קצין במחסום שנאלץ להתמודד עם מציאות בה מצד אחד ילדה חולה חייבת לעבור את המחסום על מנת לקבל טיפול רפואי, ומצד שני ישנה התרעה חמה על כוונה לבצע פיגוע בגזרה. הסרט זכה בפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ירושלים לשנת 2011.
בשנים 2011–2013 שיחק בהצגה "אקסודוס" מאת צביה הוברמן ובבימויה של דדי ברון, בתיאטרון אורנה פורת.
בשנים 2014–2015 שיחק בהצגה "הלב הנורמלי" מאת לארי קרמר ובבימויו של ליאור סורוקה בתיאטרון הקוביה בתל אביב.
בשנת 2016 גילם את הבן איש חי בסדרה על שמו שהפיק ערוץ מאיר לילדים. בנוסף שיחק בתפקיד שיראל נצנץ באסי וטוביה באותו ערוץ.
באוגוסט 2015, בעקבות הרצח במצעד הגאווה בירושלים, יצא מהארון, וסיפר כי הוא נשוי מזה כשנה לבן זוגו ארז.
פילמוגרפיה

"ואהבת", 2008.
"סיור מודרך" 2009.
"חסימות", 2011.
"סרוגים", 2010-2012.
"לשחרר את הבננה", 2010.
"פלימובלים", 2011.
"אקסודוס", 2011–2013.
"הלב הנורמלי", 2014–2015.
הערות שוליים

↑  ג'ורג' אבני, ‏בעקבות פיגוע הדקירה: גל יציאות מהארון, באתר ‏מאקו‏, 4 באוגוסט 2015
אורי לנגנר

| --- | --- |

שלט בבית העלמין היהודי, המציין את שמו של רבי אורי לנגנר כאחד מהקבורים במקום.
 לידה:  1820 ה'תק"ף
 פטירה:  1889 (בגיל 69 בערך) י"ח באייר ה'תרמ"ט
 השתייכות:  חסידות סטרטין
 תחומי עיסוק:  אדמו"רות
 אב:  רבי יצחק לנגנר
רבי אורי לנגנר מסטרטין (ה'תק"ף, 1820 – י"ח באייר ה'תרמ"ט, 1889) היה האדמו"ר השלישי של חסידות סטרטין.
ביוגרפיה

נולד בשנת ה'תק"ף לאביו רבי יצחק לנגנר, אב"ד טארטאקוב, שהיה מצאצאי רבי יצחק חיות בעל ה"זרע יצחק", והיה מגדולי תלמידי רבי אורי מסטרליסק, וכך קרא לבנו על שם רבו. על פי המקובל במסורת החסידית כבר בהיותו ילד היה רבי יהודה צבי ברנדויין מייסד חסידות סטרטין (שהיה רבו של אביו של רבי אורי) מקרבו ולומד אתו. אביו של רבי אורי נפטר כשהיה רבי אורי ילד, והוא גדל אצל גיסו רבי אביגדור אייזן.
בשנת ה'תקצ"ח הוא נישא לשרה, בתו של רבי אברהם ברנדויין האדמו"ר השני של חסידות סטרטין, לאחר נישואיו הוא עבר להתגורר ליד חותנו ושימש כדיין. לאחר פטירת חותנו בג' בטבת ה'תרכ"ה הוא מונה לממשיך דרכו באדמו"רות, לצד דוד מחותנו רבי אליעזר ברנדויין (בנו הצעיר של רב יהודה צבי ברנדויין) ששימש באדמו"רות בעיר אזיפלע. את חצרו ניהל בעיירה רוהטין.
רבי אורי התאפיין בעיסוקו בהחזרת יהודים בתשובה וללמד עליהם זכות, כפי שהעיד על עצמו בהזדמנות כי ”יש לי כוח ללמד זכות אפילו על פלוני שהוחזק כרשע מפורסם, חוטא ומחטיא ודרכו לילך ולהזיק ר"ל!”.
רבי אורי נקבר בחלקת אדמו"רי סטרטין, ברוהאטין, ממשיך דרכו בחסידות היה בנו רבי יהודה צבי לנגנר. עקב פטירתו בל"ג בעומר, הפך ציון קברו למקום עליה לרגל בל"ג בעומר, וכיום הילולא במקביל להילולא בהר מירון על ציון קברו של רבי שמעון בר יוחאי. בשנת ה'תשע"ג נמצאה המצבה המקורית של רבי אורי והיא הוקמה מחדש.
משפחתו

רבי יהודה צבי לנגנר – ממשיך דרכו באדמו"רות, נפטר בי"ד באייר ה'תרס"ז.
רבי יצחק אהרן לנגנר – נפטר בכ"ו בתמוז ה'תרנ"א.
רבי ישראל מנחם לנגנר – מהעיר ברודי, נפטר בכ"א בסיוון ה'תרפ"ב.
רבי חיים יוסף רבינוביץ – מטורקא, נפטר בד' בסיוון ה'תרע"א.
רבי אלעזר רובין – מגלאגוב סאסוב.
הערות שוליים

↑  מאורי גליציה, ח"ג, עמ' 581.
↑  מגילת יוחסין שבסוף ספר "בית צדיקים", פרשבורג, ה'תרע"ח.
↑  קנאת סופרים, דף צ"ג, ע"ב.
↑  היכל הבעל שם טוב, גיליון ל', עמ' קמ"א.
1 2  מחזיקי הדת, ג' בסיוון ה'תרמ"ט.
↑  דגל מחנה יהודה, עמ' ל"ט.
↑  היכל הבעל שם טוב, גיליון ל' עמ' קמ"ה.
↑  שו"ת בית דוד, סימן ק"ו, אות ט"ז.
↑  ספר המועדים, ל"ג בעומר, "בתפוצות ישראל", ספר יזכור לרוגטין, עמוד 78.
↑  רוהטין, באתר "אהלי צדיקים".
אלכסנדר זאברוב

אלכסנדר אנטולייביץ' זאברוב (ברוסית: Александр Анатольевич Заваров; נולד ב-26 באפריל 1961) הוא כדורגלן עבר סובייטי ששיחק בעמדת קשר התקפי בקבוצות דינמו קייב הסובייטית ויובנטוס האיטלקית. הוא שיחק גם תקופה ארוכה בנבחרת ברית המועצות. אחרי פרישתו ממשחק פעיל הוא החל לאמן קבוצות חובבים בצרפת ובשווייץ.
תארים כשחקן

מקום שני באליפות אירופה - 1988
אליפת ליגת העל הסובייטית - 1985, 1986
גביע אירופה למחזיקות גביע - 1986
גביע אופ"א - 1990
קופה איטליה - 1990
גביע ברית המועצות - 1981, 1985, 1987
כדורגלן השנה בברית המועצות - 1986
אורי מאור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1937 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  14 באוגוסט 2016 (בגיל 79)
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 פיזיקת חלקיקים
 
אורי מאור (1 בינואר 1937 - 14 באוגוסט 2016) היה פיזיקאי ישראלי ופרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיקה באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בפיזיקת חלקיקים.
ביוגרפיה

מאור נולד בתל אביב. למד בתיכון חדש וסיים את לימודיו שם ב-1954. סיים תואר שני באוניברסיטה העברית בשנת 1959 ודוקטורט במכון ויצמן בפיזיקת חלקיקים בשנת 1963. בין השנים 1959 ל-1963 שירת בצה"ל ביחידת מחקר.
בשנת 1968 החל ללמד באוניברסיטת תל אביב, בשנת 1971 מונה לפרופסור במוסד, לימד וחקר בו עד ליציאתו לגמלאות בשנת 2005.
השתתף בכתיבת ספר הלימוד למכניקה קלאסית באוניברסיטה הפתוחה והיה יועץ לפיתוח הקורס בתורת הקוונטים ובפיזיקה מודרנית. התראיין בספרו של צבי ינאי, "שיחות עם מדענים".
מאור היה חבר במספר התארגנויות שמאל במהלך שנותיו. הוא היה חבר בקבוצת האקדמאים "עד כאן" שפעלה נגד מה שכונה על-ידם הכיבוש ביש"ע, עד להסכמי אוסלו, וכן היה חבר במועצה הישראלית לשלום ישראלי-פלסטיני, שתמכה בדו-שיח עם אש"ף. יצר קשרים עם מספר נציגי אש"ף אשר ישבו באירופה ובאמריקה, בהם עיסאם סרטאווי ונימר חמאד (עד מותו ב-2016, יועצו המדיני של אבו מאזן).
נישא בשנת 1963 לשילה אוסטין. אב לשלוש בנות, יסמין - רופאה בתל השומר (מחלות זיהומיות), הדס - אוצרת מוזיאון, ועירית - פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת לואיזיאנה שבארצות הברית.
מאור נפטר באוגוסט 2016.
מספריו

מבוא לחלקיקים אלמנטריים, האוניברסיטה המשודרת, 1980
מכניקה, האוניברסיטה הפתוחה, יחד עם פרופ יורם קירש, אורה מאור ויוסף זלצמן.
מודלים לתיאור יצירה מרובה: של מזונים באנרגיות גבוהות, האוניברסיטה העברית, 1963
הערות שוליים

↑  אורי מאור - הספד, באתר אוניברסיטת תל אביב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264924405171  PLWABN: 9810676234005606  ISNI: 0000 0000 6806 559X  LCCN: n84077479  VIAF: 80146094283000331773   WorldCat (עם VIAF): 80146094283000331773
אלאריק הראשון

| --- | --- |

 לידה:  370 Peuce Island, רומניה 
 פטירה:  דצמבר 410 (בגיל 40 בערך) קוזנצה, האימפריה הרומית המערבית 
 מקום קבורה:  Busento 
 תפקיד:  מגיסטר מיליטום (409–410)  Dux (391–410)  מלך הויזיגותים (395–דצמבר 410)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 השקפה דתית:  Visigothic arianism 
 בן או בת זוג:  Anonyma 
 
ציור משנת 1894 של אלאריק הראשון
אלאריק הראשון (בגותית: 𐌰𐌻𐌰𐍂𐌴𐌹𐌺𐍃 - אָלָרִיקס, (מ-𐌰𐌻𐌻𐍃-𐍂𐌴𐌹𐌺𐍃 - אַלְס-רִיקס - שליט-הכל). בערך 370–410), הידוע גם בשמות אלריקוס ואלאריק מלך הוויזיגותים, היה מייסדה של שושלת בלתה, אחת השושלות החשובות הראשונות של השבטים הגרמאניים. אלאריק ידוע גם ביריבותו המרה נגד האימפריה הרומית המערבית וכמי שכבש ובזז את העיר רומא בשנת 410 בעקבות הפליה, מיסים גבוהים וטבח שבצעה רומא בפיקוד הקיסר הונוריוס כנגד שבטים גרמאניים.
תולדות חייו

אלאריק נולד קרוב לוודאי בפֶּאוּקֶה, בשפך הדנובה לים השחור. הוא השתייך לקלאן המכובד ה"בָּלְתָה", הנועזים, שהיה השני בחשיבותו בין הלוחמים הגותים רק ל"אָמָל". לפי מקום הולדתו, השתייך אלאריק לגותים המערביים, הוויזיגותים, ששכנו אז בשטח שהוא היום בולגריה לאחר שנמלטו ממישורי הדנובה דרומה מפני ההונים.
בשנת 394 שירת אלאריק כפואדרטי, נאמן האימפריה הרומית החייב לה שירות צבאי בתמורה למזון, אדמות או תשלום. הוא נלחם כפואדרטי תחת פיקוד הקיסר תאודוסיוס הראשון שהביס את הקושר אאוגניוס. קרב הנהר הקפוא, שהביא קץ למסע המלחמה, נערך בסמוך למעברי האלפים, דבר שלימד את אלאריק ככל הנראה על חולשת ההגנה הטבעית של איטליה בחזיתה הצפון-מזרחית, בקצה הים האדריאטי.
השימוש בברברים כפואדרטי הפך נוהג נפוץ בין קיסרי האימפריה הרומית במהלך המאה הרביעית. האוכלוסייה בפרובינקיות הפכה דלה ומדולדלת עקב המיסים הכבדים שהטילו עליה הקיסרים ממערב וממזרח, ולא יכלה לספק עוד חיילים במספר הולם להגנת האימפריה. הברברים, לעומת זאת, היו מנועים מלהפוך לקיסרים בעצמם, משרה שלשמה נדרש מוצא רומי, ולכן נחשבו "בטוחים" יותר מבחינת הקיסרים מאשר קצינים בכירים ממוצא רומי. הסכנה הייתה, עם זאת, שהקצינים הבכירים ממוצא ברברי, שרכשו את הכשרתם (ולעיתים גם את חינוכם) בחסות רומית, יפנו את כישוריהם נגד האימפריה ויפעלו נגדה גם ללא תואר קיסרי רשמי.
עם מותו של הקיסר תאודוסיוס, פוצלה האימפריה הרומית שוב, והפעם סופית, בין שני בניו: ארקדיוס, שהומלך במזרח האימפריה, והונוריוס במערבה. שני הקיסרים היו אז ילדים, והשלטון המעשי נמסר לידי אפוטרופסים. כוונת תאודוסיוס הייתה ככל הנראה להפוך את המצביא הוונדלי המוכשר סטיליקו לאפוטרופוס של שניהם. בפועל, השתלט על המשרה בחלקה המזרחי של האימפריה פלביוס רופינוס.
תולדות חייו > הפלישה השלישית לאיטליה

אלאריק לא אחר לאתר את ההזדמנות והחל צועד בתחילת 408 מאפירוס צפונה, עד שהגיע לנוריקום. הוא חנה בפרובינקיה והעביר להונוריוס דרישת תשלום עבור שירותיו באפירוס ובעבור טרחתו במסע צפונה: 4,000 ליטראות זהב. הדרישה לתשלום נראתה לרומאים כעזות פנים, אך נוכח המרידות עמן היה על סטיליקו להתמודד, הוא הפעיל לחץ על הסנט לקבל את ההצעה. הסנאט נענה ללחצו של סטיליקו, אך רבים בו ביטאו אי שביעות רצון גם מגובה הכופר וגם מההשפלה עבור רומא בתשלומו. כפי שהכריז הסנטור למפדיוס: "זה אינו שלום, זהו חוזה עבדות". מחשש מסטיליקו, נאלץ למפדיוס להימלט אחר הדברים הללו לכנסייה, כדי שידו של סטיליקו לא תפגע בו.
זמן קצר אחרי הדברים הללו מת ארקדיוס, אחי הונוריוס. הקיסר שקל תחילה לנסוע לקונסטנטינופול, אך סטיליקו הצליח להניא אותו מכך בטענה (או תואנה) שיהיה זה מסוכן מדי עבורו לנסוע כאשר המורד קונסטנטין שולט בגאליה וכוחותיו של אלאריק שוכנים בנוריקום, סמוך לאיטליה.
אחרי–כן, כפי שמספר זוסימוס, נטווה קשר נגד סטיליקו. אחד מבכירי החצר, אולימפיוס, שכנע את הונוריוס בעת מסעו צפונה, לרוונה, כי מטרתו האמיתית של סטיליקו אינה להבטיח את שטחי איליריה להונוריוס אלא לנסוע לקונסטנטינופול ולהכתיר שם את בנו אאוכריוס לקיסר. קנוניה זו לא הייתה מעוגנת במציאות, אך שכנעה ככל הנראה את הונוריוס. כאשר הגיע הונוריוס לטיקיטום, הצליח אולימפיוס להסית את החיילים בשמועות דומות ואלו קמו וטבחו את רוב שרי החצר של הונוריוס.
בעצת אולימפיוס, שלח הונוריוס הוראה למפקד חיל המצב ברוונה לאסור את סטיליקו, שמצא מקלט בכנסייה. זמן קצר אחרי כן, כאשר הסכים סטיליקו להיאסר, הגיע מכתב נוסף שהורה להוציאו להורג. סטיליקו אסר על פמלייתו הגרמאנית לשחררו והוצא להורג ב-22 באוגוסט 408 ובנו הוצא להורג זמן קצר אחרי כן ברומא. מפגן ראווה של עינויים של מקורביו של סטיליקו, שארגן אולימפיוס במגמה להוכיח קיומו של קשר של סטיליקו לא העלה ממצא מרשיע כלשהו.
אלאריק שמע על הוצאתו להורג של בן בריתו בעודו יושב בנוריקום. מסע טבח במשפחות הפאודרטי הגרמאנים ברחבי איטליה הוביל להימלטות כשלושים אלף מהם למחנהו של אלאריק, כשהם תובעים ממנו להוביל אותם למלחמה כנגד אולימפיוס והונוריוס. אלאריק ביקש תחילה להמתין לתשלום הסכום אותו תבע ואף העלה דרישות נוספות, אך משבקשתו החוזרת זכתה לסירוב עבר בספטמבר 408 את האלפים ופלש פעם נוספת לאיטליה, כשהפעם עומדת לנגד עיניו מטרה אחת ויחידה: רומא.