stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
2001 בפוליטיקה
יולי

1 ביולי – אליסו וייחו הופכת לעיר בקליפורניה וכרמן ואלי-קייב ממונה לראש העיר הראשונה שלה.
בין ה-20 וה-22 ביוני נערך בג'נובה, איטליה, הכינוס ה-27 של ארגון המדינות המתועשות. במהלך הכינוס התקיימו הפגנות של פעילים נגד הגלובליזציה, במהלכן נהרג צעיר איטלקי מאש הקרביניירי.
28 ביולי – אלחנדרו טודו מושבע כנשיא פרו, שמונה חודשים לאחר הצבעת אי אמון נגד הנשיא הקודם, אלברטו פוג'ימורי.
אוגוסט

1 באוגוסט – חוק המאפשר נישואים חד מיניים נכנס לתוקף בגרמניה.
21 באוגוסט – נאט"ו מחליטה לשלוח כוח שומר-שלום ליוגוסלביה.
ספטמבר

5 בספטמבר – התובע הכללי של פרו מגיש תביעה נגד הנשיא לשעבר פוג'ימורי באשת רצח.
10 בספטמבר – בחירות לפרלמנט בנורווגיה.
11 בספטמבר – פיגועי 11 בספטמבר: טרוריסטים חוטפים ארבעה מטוסי נוסעים. שניים מהמטוסים מחריבים את מרכז הסחר העולמי בניו יורק, אחד מחריב אגף של הפנטגון, ואחד מתרסק בפנסילבניה (נראה שיעדו היה וושינגטון הבירה). בפיגועים נרצחו כ-3,000 בני אדם.
22 בספטמבר – מכתבים נגועים בנגיף הגחלת (אנתרקס) נשלחים בארצות הברית.
אוקטובר

7 באוקטובר – הפלישה האמריקאית לאפגניסטן מתחילה במתקפה אווירית ופעולות קרקעיות חשאיות.
נובמבר

6 בנובמבר – תומאס ג'יי מרפי ג'וניור הדמוקרטי מנצח את ג'יימס קרמין הרפובליקני בבחירות לראשות עיריית פיטסבורג שבפנסילבניה.
12 בנובמבר – מלחמת אפגניסטן: כוחות הטליבאן נוטשים את קאבול לנוכח התקדמות כוחות ארצות הברית ובעלות-בריתה.
13 בנובמבר – מלחמת אפגניסטן: כוחות "הברית הצפונית" וארצות הברית משתלטים על עיר הבירה קאבול.
13 בנובמבר – נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש חותם על סדרת חוקי חירום המאפשרים להעמיד אזרחים של מדינות זרות בפני בית דין צבאי בחשד לפעילות טרור.
דצמבר

מהומות בארגנטינה לאור התמוטטות הכלכלה. ב-20 בדצמבר מתפרק משטרו של הנשיא פרננדו דה לה רוה.
ראו גם

2001 בספרות‎
2001 במוזיקה‎
2001 בפוליטיקה‎
2001 במדע‎
2001 בקולנוע‎
2001 בספורט‎
מכשירים שהושקו ב-2001‎
ילידי 2001‎
נפטרים ב-2001‎
מרצדס AMG SL 43

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס AMG
 שנות ייצור:  2022 - הווה
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 חברת אם:  מרצדס-בנץ
 סיווג:  מכונית ספורט
 מרכב:  רודסטר בעלת שתי דלתות
 אורך:  4,705 מ"מ
 רוחב:  1,915 מ"מ
 גובה:  1,359 מ"מ
 משקל:  1,950-1,970 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר עם מגדש טורבו חשמלי המונע באמצעות גזי הפליטה המספק 381 כ"ס ב-6750 סל"ד ומומנט מרבי של 48.9 קג"מ בין 3250 ל-5000 סל"ד. למנוע מחובר מערכת היברידית 48 וואט המוסיפה 14 כ"ס למנוע.
 הילוכים:  תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 9 הילוכים
 מהירות מרבית:  270 קמ"ש
 תאוצה:  4.9 שניות
מרצדס AMG SL 43 (בגרמנית: Mercedes AMG SL 43) היא מכונית ספורט במרכב קבריולה, בעלת ארבעה מקומות ישיבה, שמיוצרת על ידי חטיבת AMG של מרצדס-בנץ משנת 2022. היא נחשפה ב-6 באפריל 2022. מרצדס AMG SL 43 היא גרסת הכניסה לרודסטר היוקרתית החדשה מרצדס AMG SL.
ה-AMG SL 43 כוללת מנוע ארבעה צילינדרים ייחודי שהוא הראשון בעולם בייצור המוני העושה שימוש במגדש טורבו חשמלי המונע באמצעות גזי הפליטה, טכנולוגיה שנלקחה ישירות מטכנולוגיות הפורמולה 1 של מרצדס.
עיצוב

העיצוב של ה-AMG SL 43 יוקרתי יותר ופחות ספורטיבי מכיוון שהמנוע שבו אינו מצריך מערכת פליטה גדולה או פתחי אוורור במכסה מנוע ולכן במרצדס החליטו לנצל זאת ולעצב את הדגם באופן יוקרתי.
מפרט טכני

מנוע בנזין I4 צילינדרים בנפח 2.0 ליטר עם מגדש טורבו חשמלי המונע באמצעות גזי הפליטה המספק 381 כ"ס ב-6750 סל"ד ומומנט מרבי של 48.9 קג"מ בין 3250 ל-5000 סל"ד. תיבת הילוכים אוטומטית בעלת 9 הילוכים והנעה אחורית, זה מספיק לנתון תאוצה מ-0 ל-100 קמ"ש בתוך 4.9 שניות ולמהירות מרבית של 275 קמ"ש. למנוע מחובר מערכת היברידית 48 וואט המוסיפה 14 כ"ס למנוע.
רוכשים שירצו לשדרג את הדגם יוכלו לבחור בחבילת "AMG דינמיק פלוס" המוסיפה דיפרנציאל מוגבל החלקה אחורי נשלט אלקטרונית, תושבות מנוע אקטיביות, מצב נהיגה "RACE" המחדד עוד יותר את תגובות הרכב, הנמכת מרכב של 10 מ"מ וקליפרים בצהוב AMG.
הערות שוליים

↑  Mercedes-AMG SL43 Debuts With A Turbo Four-Cylinder Using F1 Tech, Motor1.com (באנגלית)
1 2  גרסת כניסה: 2022 מרצדס AMG SL 43 עם מנוע ארבעה צילינדרים - cartube, באתר www.cartube.co.il
↑  Der Mercedes-AMG SL 43 ist das neue Basismodell mit Vierzylinder, Motor1.com (בגרמנית)
↑  Mercedes-AMG SL 43, la roadster con il 4 cilindri della AMG A 45, Motor1.com (באיטלקית)
סיווג היינות של 1855 בבורדו

סיווג היינות של 1855 בבורדו היא שיטת סיווג ודירוג של מיני יינות מאזור בורדו שבצרפת.
הסיבות לדירוג

התיעוד הראשון של יין בורדו בשמו מצוי ביומניו של סמיואל פיפס והנאתו מ-Ho Bryan בשנת 1663. הופעת אחוזות היין או הגידולים (Cru) נזקפת לזכותם של מספר גורמים. אצילי בורדו פנו ליקבים בתור השקעה, התפתחויות טכנולוגיות העלו את איכות היינות והללו שופרו גם בזכות תחרות בין היקבים. דירוגים נוצרו על מנת לקבוע מחירים לגידולים, מבוססים על נקודות ייחוס שקבעו ארבעת היקבים המובילים שאטו לאפיט (Lafite), שאטו לאטור (Latour), שאטו מארגו (Margaux) ושאטו או-בריון (Haut Brion).
תומאס ג'פרסון

תומאס ג'פרסון, נשיא ארצות הברית, היה השגריר האמריקאי בפריז בין השנים 1785–1789 והיה קונוסר וחובב יינות מושבע. במכתב לאחד ממכריו שהיה סוחר יינות מפילדלפיה כתב: "בנוגע לאדומים של בורדו, ארבעה כרמים משובחים ומובחרים יותר מכל האחרים: שאטו מרגו, טור דה סגיר, או-בריון, דה לפיט. מיושנים, היינות עולים שלוש לירות לבקבוק, אבל הם מבוקשים מאוד ונרכשים מראש, עד כי קשה ואף בלתי אפשרי להשיגם…" מהמכתב ניתן ללמוד כי אופנת הרדיפה אחר יינות בורדו היא עתיקת יומין.
תערוכת היין בפריז

בשנת 1855 החליט נפוליון השלישי קיסר צרפת לערוך יריד בינלאומי בפריז ורצה שיוגשו בו יינות הארץ. הוא הזמין את חבר הנאמנים של סוחרי בורדו לערוך סיווג יקבים. כבר אז נחשב בורדו לאזור המוביל בצרפת ובעולם לגידול יין ובו היינות אותם ראו קונסוארים כמשובחים והיו היקרים בעולם. היקבים בבורדו כונו אז כמו היום שאטו (Chateau), שפירושו בצרפתית טירה, המציינים את הימצאותם בתחומיהן של טירות.
חבר הנאמנים אשר הבין כי הוא נקלע לתוך קן צרעות שנוי במחלוקת החליט להתנער מאחריות. הם הסכימו על סיווגם של היקבים המובילים לפי חמש רמות איכות, אולם ביקשו מסינדיקט החצרנים, שהיה ארגון של סוחרי יין, לרשום רשימה מדויקת ומלאה של כל היינות האדומים מהז'ירונד ולציין לאיזה מעמד הם שייכים בהתאם לאיכותם.
סיווג היינות

שבועיים לאחר מכן הגישו הקורטייה (גוף בבורדו שמתייחס לספסרי היין, המתווכים בין בעל היקב (השאטו) לבין סוחרי היין (הנגוסיאנים)) את הרשימה שכללה חמישים ושמונה יקבים (Chateaux). ארבעה יקבים נכללו בדירוג הראשון במעלה שכונה Premier Cru, בדירוג השני נכללו תריסר יקבים, ארבעה עשר בדירוג השלישי, אחד עשר בדירוג הרביעי ושבעה עשר בדירוג החמישי. הדירוג נחרת לעד בזיכרונם של אוהבי יין וקבע את מעמדם וגם את מחיריהם של היינות המופיעים בו עד לימינו ממש ואף בימינו מופיעים שמות היינות בחנויות וכן במסעדות המובילות בתבל ולצידם דירוגם שנקבע בשנת 1855.
הסיווג היה מעורר מחלוקת ועורר סערה כבר מראשיתו. כל בחירות החצרנים היו מאזור מדוק (Medoc), שהוא תת-אזור בבורדו, למעט שאטו או-בריון אשר היה מתת אזור בבורדו גראב (Graves). תתי האזורים האחרים בבורדו כמו סנט אמיליון ששאטו שבאל בלאן ועמו אזור פרונסאק שיין קנון שלו מאוד נחשבו כבר למן המאה התשע עשרה המוקדמת כלל לא נכללו. אך יש לציין כי מהפכת היין העיקרית התחוללה במאה השמונה עשרה באזור מדוק.
דירוג נוסף בבורדו נקבע ב-1855 ליינות לבנים מתוקים מן האזורים ברסק (Barsac) וסוטרן (Sauternes). במקום הראשון הוכתר שאטו ד'יקאם (Chateau d'Yquem).
החלוקה הפנימית

לכל אחד מחמשת הדירוגים הייתה חלוקה פנימית לפי איכות. בראש הדירוג הראשון עמד שאטו לאפיט Chateau Lafite, שנרכש ב-1868 בידי ג'יימס מאיר רוטשילד. אחריו דורגו בדירוג הראשון שאטו לאטור Chateau Latour, שאטו מארגו Chateau Margaux ושאטו או-בריון Chateau Haut Brion. שאטו בריין מוטון Chateau Brane-Mouton יקבו של נתנאל דה רוטשילד, אחיינו של ג'יימס, אשר רכש אותו ב-1853, דורג כראשון מבין היקבים של הסיווג השני (לימים יכונה שאטו מוטון רוטשילד Chateau Mouton) Rotschild).
לאחר סערת רוחות ומחאות רבות בוטלה החלוקה הפנימית בכל אחד מחמשת הסיווגים והיקבים דורגו לפי סדר אלפביתי. מוטון לא היה עוד בדירוג השני כי אחד משנים עשר יקבים שונים. מאז 1855 לא נעשה שום שינוי בחלוקה למעט השינוי במעמדו של שאטו מוטון רוטשילד שעלה מהדירוג השני לראשון בשנת 1973, באישורו של שר החקלאות הצרפתי דאז ז'אק שיראק לאחר יותר מחצי יובל של מאמצים בלתי נלאים מצידו של בעל השאטו דאז פיליפ דה רוטשילד. כיום עקב פיצול בין היקבים הם מונים שישים ואחד יקבים, זאת במקום חמישים ושמונה שהיו בשנת 1855.
איך נקבע הסיווג

הסיבה העיקרית לדירוג של 1855 הייתה מחירי היינות. מחירו של מוטון רוטשילד היה נמוך משל בעלי הדירוג הראשון וגבוה משל בעלי הדירוג השני, לאחר התלבטות הוחלט להכניסו לראש הרשימה של הדירוג השני. לפי מומחה היין טוני אספלר, אשר מביא ציטוט של Feret פרט, התנך של בורדו, הסיבה לאי-הכללת מוטון בדירוג הראשון הייתה: "שלא היו בו מבני מגורים, רק חצר משק עתיקה שהייתה מוזנחת במיוחד. הכרמים היו בידיו של אנגלי, חובבן וטירון ביינות, שחי בלונדון".
הדירוג באזור גראב

בשנת 1953 דורגו בתת-האזור גראב שבבורדו שלושה עשר יקבים לגבי היין האדום שלהם, כולל או-בריון שנכלל בדירוג הראשון של המדוק משנת 1855. ב-1955 דורגו ביין הלבן שלהן תשע אחוזות.
הדירוג בסנט אמיליון

לסנט אמיליון יש דירוג גמיש יותר שנקבע ב-1955 ושתוקן ב-1969 וב-1986 לפי טעימה עיוורת. היינות חולקו לשלוש דרגות. בדירוג הראשון הופיעו שניים: שאטו שבאל בלאן (Chateau Cheval Blanc), ושאטו אוזון (Chateau Ausone). תשעה יקבים דורגו בדירוג השני ושבעים ותשעה בדירוג השלישי. במרוצת השנים היו השינויים מזעריים וכללו רק את הורדתו בדרגה של Chateau Beau-Sejur Becot.
הדירוג בסנט אמיליון > אזור פומרול

לאזור פומרול (Pomerol), בו נמצאים רבים מהיינות הטובים והיקרים בעולם, כולל שניים מהיינות היקרים בעולם שאטו פטרוס (Chateau Petrus) ושאטו לה פין (ביחד עם רומאנה קונטי באזור בורגונדי), לא נעשה עד היום שום דירוג רשמי.
הדירוג בסנט אמיליון > מחלוקות

בעשורים האחרונים התעוררו מחלוקות על הדירוג והוצעו אלטרנטיבות בעיקר על ידי סופרי יין אנגליים ביניהם אלכסיס לישין, אחת מהן בשלהי המאה העשרים על ידי מבקר היין האמריקני רוברט פארקר.
סבסטיאנו רוסי

סבסטיאנו רוסי (באיטלקית: Sebastiano Rossi; נולד ב-20 ביולי 1964 בצ'זנה) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת השוער.
רוסי צבר 418 הופעות ליגה, 346 מתוכן בסרייה א', ואת עיקר הקריירה העביר בקבוצת מילאן. הוא היה לחלק מההגנה שוברת השיאים של המועדון, וב-12 עונות במילאן זכה ב-12 תארים, בהם חמש אליפויות איטליה וזכייה בעונת 1993/1994 בליגת האלופות.
על אף שנחשב לאחד מהשוערים הטובים בתקופתו, ואף זומן פעמיים לסגל נבחרת איטליה, מעולם לא שותף במדיה ולא ערך אף הופעה בינלאומית.
קריירת משחק > נבחרת איטליה

לעומת חבריו לקו ההגנה המילאנזי של תחילת שנות ה-90, רוסי מעולם לא לבש את מדי נבחרת איטליה. המאמן אריגו סאקי, שהכיר את רוסי היטב מתקופותיו כמאמן נוער בצ'זנה וכמאמן מילאן, בחר בג'אנלוקה פליוקה, לוקה מרקג'אני ולוקה בוצ'י לסגל לקראת מונדיאל 1994, והותיר את רוסי מחוץ לסגל.
באוקטובר 1994, כשלושה חודשים לאחר המונדיאל, זכה רוסי לזימון בכורה לסגל של סאקי לקראת המפגש מול אסטוניה במסגרת מוקדמות יורו 1996. בכך, היה לשוער מילאן הראשון שזוכה בזימון לסגל איטליה מאז ג'ורג'ו גצי ב-1961, 33 שנים קודם לכן. הוא זכה לזימון נוסף חודש לאחר מכן, אך בשני המקרים שימש כמחליף לפליוקה, ולא זכה לדקות משחק במדי הנבחרת. בזימונים הבאים נותר מחוץ לסגל, בין היתר בעקבות הירידה ביכולתו לעומת העלייה הגדולה של אנג'לו פרוצי.
תארים

ליגת האלופות: 1993/1994
אליפות איטליה (5): 1991/1992, 1992/1993, 1993/1994, 1995/1996, 1998/1999
הסופר קאפ האירופי (2): 1990, 1994
הגביע הביניבשתי: 1990
הסופר קאפ האיטלקי (3): 1992, 1993, 1994
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981/1982 | צ'זנה | איטליה סרייה א' | 0 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1982/1983 | פורלי | איטליה הליגה האיטלקית השלישית | 11 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1983/1984 | צ'זנה | איטליה סרייה ב' | 0 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1984/1985 | אמפולי | איטליה סרייה ב' | 0 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1985/1986 | סן פרדיאנו רונדינלה | איטליה הליגה האיטלקית השלישית | 28 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1986/1987 | צ'זנה | איטליה סרייה ב' | 33 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1987/1988 | צ'זנה | איטליה סרייה א' | 27 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1988/1989 | צ'זנה | איטליה סרייה א' | 33 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1989/1990 | צ'זנה | איטליה סרייה א' | 34 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| 1990/1991 | מילאן | איטליה סרייה א' | 9 | 0 | 8 | 0 | 1 | 0 | - | - | 18 | 0 |
| 1991/1992 | מילאן | איטליה סרייה א' | 30 | 0 | 2 | 0 | - | - | - | - | 32 | 0 |
| 1992/1993 | מילאן | איטליה סרייה א' | 27 | 0 | 6 | 0 | 6 | 0 | - | - | 39 | 0 |
| 1993/1994 | מילאן | איטליה סרייה א' | 31 | 0 | - | - | 13 | 0 | 2 | 0 | 46 | 0 |
| 1994/1995 | מילאן | איטליה סרייה א' | 34 | 0 | - | - | 13 | 0 | 2 | 0 | 49 | 0 |
| 1995/1996 | מילאן | איטליה סרייה א' | 34 | 0 | - | - | - | - | - | - | 34 | 0 |
| 1996/1997 | מילאן | איטליה סרייה א' | 26 | 0 | 3 | 0 | 6 | 0 | 1 | 0 | 36 | 0 |
| 1997/1998 | מילאן | איטליה סרייה א' | 17 | 0 | 10 | 0 | - | - | - | - | 27 | 0 |
| 1998/1999 | מילאן | איטליה סרייה א' | 13 | 0 | 3 | 0 | - | - | - | - | 16 | 0 |
| 1999/2000 | מילאן | איטליה סרייה א' | 5 | 0 | 4 | 0 | - | - | 1 | 0 | 10 | 0 |
| 2000/2001 | מילאן | איטליה סרייה א' | 14 | 0 | 2 | 0 | 1 | 0 | - | - | 17 | 0 |
| 2001/2002 | מילאן | איטליה סרייה א' | - | - | 5 | 0 | 1 | 0 | - | - | 6 | 0 |
| 2002/2003 | פרוג'ה | איטליה סרייה א' | 12 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
| סך הכול במילאן | סך הכול במילאן | סך הכול במילאן | 240 | 0 | 43 | 0 | 41 | 0 | 6 | 0 | 330 | 0 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 418 | 0 | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? | ? |
האקס סטרטר

"האקס סטרטר" באמצעות פורד מודל T
האקס סטרטר (באנגלית: Hucks starter) היא יחידת כוח עזר, ממקור כוח חיצוני, בדרך כלל מרכב מוטורי המספק כוח ראשוני להתנעת מנועי מטוסי בוכנה, אשר היה נפוץ בשנות ה-20 ובשנות ה-30 של המאה העשרים. ה"האקס סטרטר" מוגדר כתחליף מכני עבור צוותי הקרקע.
היסטוריה

ה"האקס סטרטר" פותח במהלך מלחמת העולם הראשונה על ידי הטייס הבריטי בנטפילד צ'ארלס האקס (שם מלא: "Bentfield Charles Hucks") (1884-1918) מגיס התעופה המלכותי.
"האקס סטרטר" היה תחליף מכני עבור אנשי צוות הקרקע שלפני פיתוח ה-"האקס סטרטר" היו מסובבים ידנית את מדחפי המטוסים כדי להתניע את מנוע המטוס.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 ובשנות ה-30 של המאה ה-20 ההאקס סטרטר" היו נפוצים, לאחר שמדחפי האווירונים הפכו לגדולים, והיה קשה לסובבם ידנית. ה"האקס סטרטר" היה מחובר לכלי רכב פתוח.
הכוח של הרכב היה מועבר ממנועו, בדרך כלל בעל הנעה אחורית, פיר המתנע נכנס לרכזת מיוחדת המשלבת מצמד על מרכז הרכבה של המדחף.
בשנות ה-20, של המאה ה-20 חיל האוויר המלכותי הבריטי התבסס על שלדות רכב מסוג פורד מודל T אשר חוברו ל"האקס סטרטר".
תמונות

"האקס סטרטר"
"האקס סטרטר"
"האקס סטרטר" הבנוי על שלדה של דגם פורד מודל T
"האקס סטרטר"
"האקס סטרטר"
שלדה של דגם "Ford Model A" (אנ') הכוללת את "האקס סטרטר", צולם ליד האנגר של "National Advisory Committee for Aeronautics (NACA)", שנת 1931 (בחלק השמאלי של התמונה)
ראו גם

"Aircraft engine starting" (אנ')
הערות שוליים

↑  "האקס סטרטר" shuttleworth.org/collection/hucks-starter
↑  "האקס סטרטר" בתקופת מלחמת העולם הראשונה books.google.co.il
↑  Aeroplane Monthly One good turn article in the March 1979 issue. p. 125.
↑  "האקס סטרטר" rafmuseum.org.uk/research/collections/hucks-starter
↑  הרגע הראשון - האקס סטרטר מתחיל ב-70 שנה The Moment - First Hucks Start in 70 Years". Vintage Wings of Canada. Retrieved 30 June 2015
מיצובישי i

| --- | --- |

Mitsubishi i
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מיצובישי מוטורס
 שנות ייצור:  2006 – 2013
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  מיצובישי פאסטשיו
 מודל אחריו:  Mitsubishi i-MiEV (אנ')  Mitsubishi eK (אנ') (דור שלישי)
 חברת אם:  קבוצת מיצובישי
 פלטפורמה:  Mitsubishi MR platform (אנ')
 אורך:  3,395 מ"מ
 רוחב:  1,475 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 משקל:  890-960 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,550 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, 659 סמ"ק המפיק 57–66 כ"ס ב-6,000 סל"ד (משנת 2006, מגדש טורבו)  3 צילינדרים, 659 סמ"ק המפיק 52 כ"ס ב-7,000 סל"ד (משנת 2007)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מעצב:  Olivier Boulay (אנ')
מיצובישי i (ביפנית: 三菱・i; באנגלית: Mitsubishi i) היא מכוניות סופרמיני, המוגדרת כמכונית עירונית מתוצרת התאגיד הרב-לאומי מיצובישי מוטורס היפני, אשר יוצר בין השנים 2006–2013 ביפן.
דגם "מיצובישי i" הוגדר בקטגוריית כלי הרכב ביפן "Kei car" (אנ').
"מיצובישי i"

4 נוסעים.
5 דלתות - האצ'בק.
מנוע מרכזי (אנ').
מנוע בנזין.
סוגי הנעה: הנעה אחורית 4x2, הנעה כפולה 4x4.
דגמים

"S" (משנת 2006).
"M" (משנת 2006).
"G" (משנת 2006).
"L" (משנת 2007).
"LX" (משנת 2007).
גלריה

"מיצובישי i"
"מיצובישי i"
"מיצובישי i"
"מיצובישי i"
"מיצובישי i" דגם "G"
"מיצובישי i" - מבט לתא הנהג
ראו גם

מיצובישי מוטורס
מיצובישי טופו
הערות שוליים

↑  מיצובושי מוטורס - שנת 2013 mitsubishi-motors.com/content/dam/com/ir_en/pdf/fact/2013
↑  "מיצובישי i", שנת 2007 carmagazine.co.uk/car-reviews/mitsubishi/mitsubishi-i-2007
↑  "מיצובישי i" web.archive.org/web/20060824140855
↑  "רכבי Kei" נהנים ממספר הטבות מיסוי, רישום ויתרונות כדי לעודד את רכישת הרכבים הזעירים הללו (בקרב רכבי כביש הדורשים רישיון בלבד). התקנות הנוכחיות קובעות שמכונית kei היא מכונית שאורכה פחות מ-3.4 מטר, רוחבה פחות מ-1.48 מטר, וגובהה פחות מ-2.00 מטר, נפח המנוע עד 660 סמ"ק והספק מרבי של 64 כ"ס
↑  "מיצובישי i"  (ביפנית כולל תמונות web.archive.org/web/20070315014945
↑  "מיצובישי i" - דגמים (ביפנית) web.archive.org/web/20070227160107
פיג'ו סוג 28

| --- | --- |

ארמאן פז'ו (מאחור, מימין) בדגם "פיג'ו סוג 28"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פיג'ו
 שנות ייצור:  1899–1900
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  פיג'ו סוג 15
 מודל אחריו:  Peugeot Type 33 (אנ')
 מרכב:  Rear-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  2,700 מ"מ
 רוחב:  1,550 מ"מ
 בסיס גלגלים:  1,750 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, 1,056 סמ"ק המפיק 12 כ"ס (מנוע אחורי)
פיג'ו סוג 28 (בצרפתית: Peugeot Type 28) היא מכונית פתוחה (בתצורת קבריולה), 3 מושבים, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1899–1900.
יוצרו 8 יחידות בלבד.
מאפיינים

3 מושבים (2 נוסעים + נהג).
מנוע אחורי.
הנעה אחורית.
מוט היגוי - מימין.
4 גלגלים לא סימטריים (גלגלים קדמים קטנים ביחס לגלגלים האחורים).
ראו גם

פיג'ו
פיג'ו סוג 1
פיג'ו סוג 10
פיג'ו סוג 15
פיג'ו סוג 27
פיג'ו סוג 1525
פיג'ו סוג 156
לגונדה 11.9

| --- | --- |

Lagonda 11.9, בתצורה פתוחה, 2 מושבים, שנת 1922
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Lagonda
 שנות ייצור:  1918–1923
 יחידות שיוצרו:  4,025
 הרכבה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מודל קודם:  Lagonda 11.1 (איט')
 מודל אחריו:  לגונדה 12/24
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,429 סמ"ק המפיק 11.9 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית
"לגונדה 11.9", שנת 1922
לגונדה 11.9 (באנגלית: Lagonda 11.9) היא מכונית, אשר יוצרה במספר תצורות על ידי יצרנית הרכב הבריטית Lagonda בין השנים 1918–1923.
יוצרו 4,025 יחידות.
ממאפייני דגם "לגונדה 11.9"

"לגונדה 11.9", שבסיס הגלגלים שלה היה ארוך יותר מאשר הדגם הקודם ה"לגונדה 11.1", היה הדגם השלישי שיוצר ודגם הכביש השני שייצרה "לגונדה".
השלדה והמרכב של דגם ה"לגונדה 11.9", כמו מה שנעשה בדגם "לגונדה 11.1", היו עם צימוד יחידני, מה הפך את ייצור השלדה למיוחד ומהפכני, במיוחד בהתחשב בסטנדרטים הטכניים של אז. זה ייצג קפיצת מדרגה משמעותית עבור היצרנית "לגונדה", בהתחשב בכך שהדגם הקודם, ה"לגונדה 11.1", יוצר ב-745 יחידות.
מנוע קדמי – אורכי מתוצרת "לגונדה".
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע קירור מים.
מערכת היגוי: מימין.
4 גלגלים סימטריים.
ממאפייני דגם "לגונדה 11.9" > דגמים

דגם 2 מושבים – קבריולה.
דגם 4 דלתות – קבריולה.
דגם מכונית מרוץ "Brooklands racer".
ראו גם

לגונדה LG6
לגונדה 16/65
לגונדה 2.6 ליטר
לגונדה 3 ליטר
הערות שוליים

↑  משנת 1947 בעלי השליטה ב-"Lagonda" היא חברת ייצור מכוניות היוקרה הבריטית אסטון מרטין
↑  לגונדה-סיפור-שלם-של-המותג האנגלי-של-שני הכנפיים המסוגננות vitadistile.com/2014/09/10/lagonda-storia-completa-del-marchio-inglese-delle-due-ali-stilizzate
↑  Nick Baldwin, A-Z of Cars of the 1920s, Devon, UK, Bay View Books, 1994, ISBN 1-870979-53-2
↑  "לגונדה 11.9" christies.com/en/lot
↑  "לגונדה 11.9" - תמונה ebay.com/itm/1920-1924-Lagonda-11-9-hp-12-Car-Photo
↑  "לגונדה 11.9" bonhams.com/auctions
ספיידרוומן (ג'וליה קרפנטר)

ערך זה עוסק בדמות בדיונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
ג'וליה קרפנטר כספיידרוומן, כפי שהופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Silk Vol.2 #2 מדצמבר 2015. אמנות מאת מארק באגלי.
ג'וליה קרפנטר כספיידרוומן, כפי שהופיעה על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Silk Vol.2 #2 מדצמבר 2015. אמנות מאת מארק באגלי.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כספיידרוומן: Marvel Super Heroes Secret Wars #7 (נובמבר 1984) כארכנה: Ms. Marvel Vol.2 #6 (אוקטובר 2006) כמאדאם ווב: Amazing Spider-Man #637 (יולי 2010)
 יוצרים:  ג'ים שוטר ומייק זק
 גילום הדמות:  סידני סוויני ("מאדאם ווב")
 מידע
 שם אמיתי:  ג'וליה קרפנטר
 כינויים:  ספיידרוומן, ארכנה
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  מרגלת מיומנת, אמנית אמנויות לחימה וקרב פנים אל פנים, חוזק, מהירות, זריזות, סיבולת וגמישות על-אנושיים, רפלקסים וחושים מוגברים, יכולת החלמה וריפוי עצמי מואצת, יצירת אנרגיה פסיונית, טוויית רשתות וקורים עמידים וחזקים באמצעות אנרגיה קינטית, טלפתיה, חיזוי וראיית הנולד, תפיסה על-חושית.
 חברה בקבוצה:  מסדר הקורים
 חברה לשעבר בקבוצה:  הנציבות לפעילויות על־אנושיות, כוח החירות, האוונג'רס מהחוף המערבי, הדפנדרס הסודיים, "עבודות כוח", אומגה פלייט
 דמויות קשורות
 משפחה:  וולטר ואליזבת קורנוול (הורים) לארי קרפנטר (גרוש, מת) רייצ'ל קרפנטר (בת)
ספיידרוומן (באנגלית: Spider-Woman, בתרגום חופשי לעברית: אשת העכביש) היא דמות בדיונית של גיבורת-על המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Super Heroes Secret Wars #7 מנובמבר 1984, ונוצרה על ידי הכותב ג'ים שוטר המאייר מייק זק.
ספיידרוומן היא האלטר אגו של ג'וליה קרפנטר, מושא לניסוי של סוכנות ממשלתית ביצירת גיבורי-על. לאחר שהוזרקו לגופה תערובת של ארס עכביש ותמציות צמחים אקזוטיות, היא מפתחת כוחות־על הדומים לאלו של ספיידרמן ונוטלת את זהות "ספיידרוומן". ג'וליה מגויסת לעבודות מפוקפקות על ידי הממשלה, אך מורדת בהן. אחרי מנוסה קצרה מן החוק, היא הופכת לפרילנסרית, ולבסוף מצטרפת אל האוונג'רס מהחוף המערבי. במהלך מלחמת האזרחים בין המחנה של איירון מן לשל קפטן אמריקה, ג'וליה משמשת כסוכנת כפולה לטובת הקפטן. בזמן זה, היא נושאת את השם "ארכנה". בעקבות הציד המבעית של משפחת קרבינוף, מאדאם ווב מעבירה לג'וליה את כוחותיה, וגם עיוורונה, לפני מותה – וג'וליה הופכת למאדאם ווב החדשה.
דמותה של ג'וליה דורגה במקום ה-47 ברשימת "50 האוונג'רס הטובים ביותר" של אתר "IGN". את דמותה של ג'וליה בסרט הלייב אקשן "מאדאם ווב" גילמה השחקנית סידני סוויני.
היסטוריה פרסומית

ההופעה הראשונה של הדמות הייתה בחוברת Marvel Super Heroes Secret Wars #6 מאוקטובר 1984, אם כי זה הייתה זו הופעת קמע בלבד והיא לא נראתה בבירור. בכורתה המלאה הייתה כבר בחודש הבא, נובמבר, בחוברת Marvel Super Heroes Secret Wars #7, כחלק מאירועי הקרוסאובר "מלחמות סודיות".
ביוגרפיה בדיונית

ג'וליה קורנוול נולדה וגדלה בלוס אנג'לס, כבתם היחידה של וולטר ואליזבת. במהלך לימודיה באוניברסיטה היא מכירה את לארי קרפנטר, בו היא מתאהבת ולאחר מכן גם נישאת לו. לזוג נולדת בת, רייצ'ל.
ביוגרפיה בדיונית > ארכנה

בחלוף הזמן, ג'וליה שבה לפעול כגיבורת-על – תחת השם הקוד "ארכנה". במהלך מלחמת האזרחים, בה גיבורי-העל נחלקו בשאלת ההסכמה לחוקי הרישום, ג'וליה מצטרפת לצדו של איירון מן. יחד עם וונדר מן וגברת מארוול, היא מאמנת גיבורי-על צעירים רשומים לשימוש נכון בכוחותיהם. עם זאת, היא נגלית כסוכנת כפולה הפועלת לטובת המחנה של קפטן אמריקה. בפעילות סמויה זו, ג'וליה מזהירה מראש גיבורי-על מחתרתיים מפני פשיטות ומעצרים קרבים, ומסייעת לקולרידג', בן זוגה ומתנגד מוצהר לחוקי הרישום.
עם לכידתו, המשוטט מפליל את ג'וליה. צוות תקיפה ממשלתי פורץ לדירתה, בדיוק כשהיא עומדת לברוח מהארץ יחד עם בתה רייצ'ל, וג'וליה נלכדת ונכלאת באזור השלילי. סוכנות הביון "S.H.I.E.L.D.‎" לוקחת את רייצ'ל, והיא נלקחת למקום לא ידוע בקולורדו. ג'וליה מצליח לברוח ממתקן הכליאה, ויוצאת בחיפוש אחר בתה. היא נאבקת בדרכה באריאנה, עד שלבסוף גברת מארוול מחליטה לסייע לה בחיפוש. ג'וליה חותמת על עסקת טיעון עם ממשלת קנדה, וכחלק ממנה היא מצטרפת לקבוצת אומגה פלייט בתמורה לקבלת המשמורת על בתה בחזרה. בהתאם להסכם, ג'וליה ורייצ'ל עוברות יחד לקנדה. גם לאחר תום תוקפו של ההסכם, ג'וליה מחליטה להישאר בקבוצה. היא ממשיכה לפעול במשימות רבות נוספות, אך חוזרת בסופו של דבר לארצות הברית עם התפרקות הקבוצה.
ג'וליה נגררת אל תוך הציד המבעית של משפחת קרבינוף, כחלק ממסע נקמתם בספיידרמן. לאחר הקרבתה של אשת העכביש מאטי פרנקלין, ג'וליה נלכדת, יחד עם אריאנה, על ידי המשפחה על מנת להוות קורבן נוסף לטובת החייאת בני המשפחה. בשבי, ג'וליה פוגשת במאדאם ווב – וזו מעבירה לה לפני מותה את כוחותיה הטלפתיים, הפרה-קוגניטיביים והאסטרליים, כמו גם עיוורונה. הלכה למעשה, ג'וליה הופכת למאדאם ווב החדשה.