stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמנון אלבק
תחומי עניין ופרסומים מדעיים

תחומי המחקר של אלבק כוללים:
כימיה אורגנית של פפטידים ופפטיומימטיקה;
מנגנוני אנזימים ועיכוב, בפרט חקר פרוטאזות;
פיתוח תרופות ושיגור תרופות מכוון;
פיתוח כלים חישוביים לחקר מנגנוני האנזים, ולפיתוח תרופות;
כימיה ופעילות ביולוגית של תרכובות טלוריום.
כימיה וארכאולוגיה
מאמרים נבחרים

Mirilashvili, S.; Chasid-Rubinstein, N.; Albeck, A. Optically Active N- and C-terminal building blocks for the Synthesis of Peptidyl Olefin Peptidomimetics. Eur. J. Org. Chem. 2010, 4671-4686.
Uritsky, N.; Shokhen. M.; Albeck, A. Stepwise vs. Concerted Mechanism in General Base Catalysis by Serine Proteases. Angew. Chem. Int. Ed. Engl. 2016, 55, 1680-1684.
Silberman, A.; Albeck, M.; Sredni, B.; Albeck, A. Ligand substitution reactions of the tellurium compound AS-101 in physiological aqueous and alcoholic solutions. Inorg. Chem. 2016, 55, 10847-10850.
Amir, A.; Frumkin, A.; Zissu, B.; Maeir, A. M.; Goobes, G.; Albeck, A. Sourcing Herod the Great’s calcite-alabaster bathtubs by a multi-analytic approach. Sci. Rep. 2022, 12, 7424.
Khalfin, B.; Lichtenstein, A.; Albeck, A.; Nathan, I. Targeting necrosis: elastase-like protease inhibitors curtail necrotic cell death both in-vitro and in three in-vivo disease models. J. Med. Chem. 2021, 64, 1510-1523.
הערות שוליים

1 2  רקטור האוניברסיטה, פרופ' אמנון אלבק, אוניברסיטת בר-אילן
↑  נשיאי בר-אילן, לשכת הנשיא, אוניברסיטת בר-אילן
↑  ד"ר שירה אלבק קיבלה את פרס מקסין זינגר עבור עמית מחקר מצטיין, מכון ויצמן למדע
↑  פרופ' אמנון אלבק, המחלקה לכימיה אוניברסיטת בר-אילן
↑  The Bernard W. Marcus Center for Medicinal Chemistry Bar-ilan University (ארכיון)
↑  מעבדת המחקר של פרופ' אמנון אלבק
↑  J. Org. Chem. 1994, 59, 653-657, DOI: 10.1021/jo00082a026;
Tetrahedron 2000, 56, 1505-1516, DOI:10.1016/S0040-4020(00)00036-3;
Tetrahedron 2009, 65, 1389-1396, DOI: 10.1016/j.tet.2008.12.046;
Eur. J. Org. Chem. 2010, 4671-4686, DOI: 10.1002/ejoc.201000539;
J. Pept. Sci. 2015, 21, 512-519, DOI: 10.1002/psc.2771.
↑  J. Am. Chem. Soc. 1996, 118, 3591-3596, DOI: 10.1021/ja954261y;
Biochem. J. 1997, 322, 879-884, DOI: 10.1042/bj3220879;
Biochem. J. 2000, 346, 71-76, DOI: 10.1042/bj3460071;
Proteins 2000, 40, 154-167,Wiley Online Library;
Proteins 2004, 54, 468-477, DOI: 10.1002/prot.10610;
Proteins 2009, 77, 916-926, DOI: 10.1002/prot.22516;
Proteins 2011, 79, 975-985, DOI: 10.1002/prot.22939;
Protein Sci. 2013, 22, 788-799, DOI: 10.1002/pro.2260;
Angew. Chem. Int. Ed. Engl. 2016, 55, 1680-1684, DOI: 10.1002/anie.201507772.
↑  New J. Chem. 2012, 36, 2188-2191, DOI: 10.1039/C2NJ40567A;
Eur. J. Med. Chem. 2014, 85, 139-146, DOI: 10.1016/j.ejmech.2014.07.073;
Eur. J. Org. Chem. 2015, 1811-1818, DOI: 10.1002/ejoc.201403549;
Biopolymers: Pept. Sci. 2015, 104, 743-752, DOI: 10.1002/bip.22694.
↑  ChemBioChem, 2007, 8, 1416-1421, DOI: 10.1002/cbic.200700241;
Proteins 2008, 70, 1578-1587, DOI: 10.1002/prot.21727;
ChemBioChem 2011, 12, 1023-1026, DOI: 10.1002/cbic.201000459;
J. Chem. Theory Comput. 2012, 8, 4663-4671, DOI: 10.1021/ct3003767;
Isr. J. Chem. 2014, 54, 1137-1151, DOI: 10.1002/ijch.201300144.
↑  ChemMedChem 2006, 1, 631-638, 639-643, DOI: 10.1002/cmdc.200600029;
J. Chem. Info. Model. 2010, 50, 2256-2265, DOI: 10.1021/ci100330y;
Mol. Inf. 2014, 33, 36-42, DOI: 10.1002/minf.201300099;
Eur. J. Med. Chem. 2014, 77, 134-138, DOI: 10.1016/j.ejmech.2014.02.059.
↑  Inorg. Chem. 1998, 37, 1704-1712, DOI: 10.1021/ic971456t;
FASEB J. 2007, 21, 1870-1883, doi:10.1096/fj.06-7500com;
ChemMedChem 2007, 2, 1601-1606, DOI: 10.1002/cmdc.200700155.
↑  Amir, A.; Frumkin, A.; Zissu, B.; Maeir, A. M.; Goobes, G.; Albeck, A. Sourcing Herod the Great’s calcite-alabaster bathtubs by a multi-analytic approach. Sci. Rep. 2022, 12, 7424, DOI: 10.1038/s41598-022-11651-5.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008196088205171  ORCID: 0000-0001-6531-9109  VIAF: 755158790643838851378   WorldCat (עם VIAF): 755158790643838851378
אנדרה בלייק

אנדרה ג'ייסון בלייק (באנגלית: Andre Jason Blake; נולד ב-21 בנובמבר 1990) הוא כדורגלן ג'מייקני המשחק בעמדת השוער בקבוצת פילדלפיה יוניון ב-MLS ובנבחרת ג'מייקה.
קריירה

בלייק שיחק שלוש שנים במדי יוקון האסקיס מאוניברסיטת קונטיקט איתה זכה במספר פרסים. ב-2014, נבחר על ידי פילדלפיה יוניון לראשונה בסופרדראפט של ה-MLS. במקור, הוא היה אמור להיות השוער הראשון של פילדלפיה יוניון, אך ירד לספסל כאשר המועדון החתים את השוער ראיס מבולחי. בלייק ערך את הופעת הבכורה שלו עבור היוניון במשחק ידידות מול קריסטל פאלאס ביולי 2014, ואת הופעת הבכורה שלו בליגה רשם ב-23 באוגוסט 2015, בניצחון 0-1 מול מונטריאול אימפקט. במהלך עונת 2015, פתח בלייק בחמישה מתוך שמונת המשחקים האחרונים בליגה.
ב-2016, ביסס בלייק את מעמדו כשוער הראשון במועדון ובהמשך זכה להיכלל בסגל משחקי האולסטאר של ה-MLS ב-2016 ו-2019, כמו גם בפרס כפפת הזהב של טורניר ה-MLS. ביולי 2021, הוא חתם על הארכת חוזה עם המועדון עד 2024, עם אופציה למועדון לשנת 2025.
נבחרת לאומית

בלייק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ג'מייקה במרץ 2014 והיה שותף לזכייתה בגביע הקאריבי 2014. ב-2017, שיחק בלייק בכל ששת המשחקים בגביע הזהב של CONCACAF, ועזר לג'מייקה להגיע לגמר לסיים כסגנית לאחר ההפסד לנבחרת ארצות הברית. בלייק זכה בכפפת הזהב של הטורניר ובמקום ב-Best XI ביותר על ביצועיו, והפך לג'מייקני הראשון שעושה זאת.
נכלל בסגל נבחרת ג'מייקה לטורניר קופה אמריקה 2024.
הערות שוליים

↑  תקציר המשחק בין מונטיראול לפילדלפיה 2015, באתר TRANSFERMARKT
↑  Bailey included in Reggae Boyz squad for Copa America באתר Jamaica Observer, ‏ 12 ביוני 2024 (באנגלית)
| נבחרת ג'מייקה – גביע הזהב 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 בלייק •  2 למביקיסה •  3 למברט •  4 בל •  5 פינוק •  6 ברנרד •  7 ביילי •  8 ג'ונסון •  9 ברק •  10 דקורדובה-ריד •   11 ניקולסון •  12 גריי • 13 בויס-קלארק •  14 ריצ'רדס • 15 לטיבודיר • 16 פאריס • 17 לואו • 18 אנטוניו • 19 מריאפה • 20 לורנס • 21 בראון • 22 ראסל • 23 ווייט • מאמן: האלגרימסון |  1 בלייק •  2 למביקיסה •  3 למברט •  4 בל •  5 פינוק •  6 ברנרד •  7 ביילי •  8 ג'ונסון •  9 ברק •  10 דקורדובה-ריד •   11 ניקולסון •  12 גריי • 13 בויס-קלארק •  14 ריצ'רדס • 15 לטיבודיר • 16 פאריס • 17 לואו • 18 אנטוניו • 19 מריאפה • 20 לורנס • 21 בראון • 22 ראסל • 23 ווייט • מאמן: האלגרימסון | ג'מייקה |
| נבחרת ג'מייקה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 דייוויס •  2 למביקיסה •  3 הקטור •  4 קינג •  5 פינוק •  6 ברנרד •  7 גריי •  8 דיקסון •  9 אנטוניו •  10 דקורדובה-ריד •   11 ניקולסון •  12 הרדינג • 13 בויס-קלארק •  14 פאלמר • 15 לטיבודיר • 16 אנדרסון • 17 לואו • 18 מרשל • 19 למברט • 20 קפאס • 21 ג'. בל • 22 לי • 23 וייט • 24 בלייק • 25 א. בל • מאמן: האלגרימסון |  1 דייוויס •  2 למביקיסה •  3 הקטור •  4 קינג •  5 פינוק •  6 ברנרד •  7 גריי •  8 דיקסון •  9 אנטוניו •  10 דקורדובה-ריד •   11 ניקולסון •  12 הרדינג • 13 בויס-קלארק •  14 פאלמר • 15 לטיבודיר • 16 אנדרסון • 17 לואו • 18 מרשל • 19 למברט • 20 קפאס • 21 ג'. בל • 22 לי • 23 וייט • 24 בלייק • 25 א. בל • מאמן: האלגרימסון | ג'מייקה |
אלכס אקר

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1983 (בן 41) קומפטון שבקליפורניה
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.98 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת פפרדיין
 דראפט:  בחירה מספר 60, 2005 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 2005–2006   2006–2007   2007–2008   2008–2009   2009   2009–2010   2010–2012   2012   2013   2013   2013–2014   2014   2015   2015–2016   2016–2017   2017–2018:  דטרויט פיסטונס  אולימפיאקוס  ברצלונה   דטרויט פיסטונס   לוס אנג'לס קליפרס  אולימפיה מילאנו   לה מאן סארת   פרוקום גדיניה   בולאזאק   אסוול וילרבאן   לימוז'   איסטנבול BB   אסוול וילרבאן   אבלינו   פלקנסטרו קאנטו   אפולון פטרס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ליגת העל הצרפתית (2014)
אלכס אקר (באנגלית: Alex Acker) (נולד ב-21 בינואר 1983 קומפטון, קליפורניה) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בעמדת הקלע. גובהו 1.96 מטר.
אקר למד באוניברסיטת פפרדיין ונבחר בדראפט ה-NBA‏ 2005 על ידי הדטרויט פיסטונס בבחירה ה-60 והאחרונה. בעונתו הראשונה שותף ב-5 משחקים וב-35 דקות בלבד בטרם נשלח לליגת הפיתוח של ה-NBA.
אקר שיחק בעונת 2006/07 ביוון בקבוצת אולימפיאקוס. בתחילת העונה היו ביצועיו מבטיחים, אך הדרדרו עם התקדמות העונה ובסופה שוחרר השחקן, ולאחר ביטול ומשא ומתן מחודש נרשם בקבוצת הכדורסל ברצלונה בליגת ה-ACB.
בשנת 2008 חתם אקר על חוזה לשנתיים עם קבוצתו הקודמת, דטרויט פיסטונס, אך שיחק רק שבעה משחקים, בטרם הועבר לקבוצת לוס אנג'לס קליפרס, בה שיחק דקות ספורות מדי משחק עד תום העונה. בתום עונת 2008/09 עבר אקר לשחק בקבוצת אולימפיה מילאנו שבאיטליה, ובספטמבר 2010 חתם בקבוצת לה מאן הצרפתית, איתה שיחק גם במסגרת היורוקאפ.
בעונת 2012/13 הצטרף לפרוקום גדיניה.
בנובמבר 2019 הודיע באופן רשמי על פרישתו ממשחק.
הערות שוליים

↑  אהרל'ה ויסברג, אלכס אקר שוחרר מאולימפיאקוס, באתר ynet, 4 ביולי 2007
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות ה-NXT במשקל קל

| אליפות ה-NXT במשקל קל>  חגורת אליפות ה-NXT במשקל קל (2020–2022).פרטים | אליפות ה-NXT במשקל קל>  חגורת אליפות ה-NXT במשקל קל (2020–2022).פרטים |  חגורת אליפות ה-NXT במשקל קל (2020–2022)>  |
| --- | --- | --- |
| ארגון מפעיל | WWE |  |
| מותג | Raw‏ (2016–2018) 205 לייב (2018–2022) NXT‏ (2019–2022) NXT UK‏ (2020–2022) |  |
| תאריך יצירה | 14 בספטמבר 2016 |  |
| תאריך ביטול התואר | 4 בינואר 2022 |  |
| שמות קודמים | אליפות ה-WWE במשקל קל (2016–2019) אליפות ה-NXT במשקל קל (2019–2022) |  |
עיצובים קודמים: 
| סטטיסטיקות | סטטיסטיקות |  |
| האלוף הראשון | TJ פרקינס |  |
| האלוף האחרון | כרמלו הייס |  |
| הכי הרבה זכיות | נוויל ואנזו אמורה (2 זכיות) |  |
| האלוף לזמן הארוך ביותר | ג'ורדן דבלין ‏(439 ימים) |  |
| האלוף לזמן הקצר ביותר | כרמלו הייס ‏(מתחת לדקה אחת) |  |
| האלוף המבוגר ביותר | רודריק סטרונג ‏(38 שנים, 57 ימים) |  |
| האלוף הצעיר ביותר | ליאו ראש ‏(24 שנים, 332 ימים) |  |
| האלוף הכבד ביותר | כרמלו הייס ובאדי מרפי ‏(93 ק"ג) |  |
| האלוף הקל ביותר | אקירה טוזאווה ‏(71 ק"ג) |  |
אליפות ה-NXT במשקל קל (באנגלית: NXT Cruiserweight Championship) הייתה תואר אליפות היאבקות מקצועית השייך לארגון ה-WWE. האליפות הוגנה במותגים NXT,‏ NXT UK ו-205 לייב. האליפות נחשפה בתאריך 14 בספטמבר 2016 בפרק העשירי והאחרון של הטורניר Crusierweight Classic, כשהשתייכה אך ורק למתאבקים עם מקסימום משקל של 93 ק"ג. האלוף האחרון היה כרמלו הייס.
אליפות זו הייתה שונה מאליפות משקל קל שהייתה שייכת במקור לארגון WCW ויצאה מפעילות בשנת 2007. לשתי האליפויות יש את אותו השם, אך לא את אותה היסטוריה.
היסטוריה

טורניר ה-Crusierweight Classic הוא סדרה של קרבות מתאבקים במשקל קל. קרבות ההעפלה נערכו בארגונים עצמאיים שונים מסביב לעולם. להרבה ממתאבקי משקל הקל ניתנה ההזדמנות להעפיל לטורניר שכלל 32 מתאבקים שבאו מ-19 מדינות שונות כמו יפן, איטליה, אוסטרליה, איראן, הודו ועוד. הטורניר הכיל אפילו מתאבק ישראלי/סקוטי בשם נועם דר, שניצח את שני הקרבות הראשונים שלו ונעצר ברבע הגמר. הטורניר עצמו החל בתאריך 23 ביוני והסתיים ב-14 בספטמבר 2016.
ארבעת המתאבקים האחרונים בטורניר היו TJ פרקינס שניצח את קוטה איבושי היפני, וגראן מטאליק המקסיקני שניצח את זאק סברה ג'וניור הבריטי. לפני קרב הגמר, טריפל H הגיח לזירה, הציג את חגורת האליפות בפני השניים ולחץ את ידיהם (המנצח בקרב לא רק זכה באליפות, אלא גם זכה בגביע שהוכן במיוחד לטורניר).
היסטוריה > הטורניר להכתרת אלוף ה-NXT הזמני במשקל קל (2020)

ב-15 באפריל 2020, הוחלט לקיים טורניר אשר קבע את אלוף ה-NXT הזמני במשקל קל. החלטה זו נבעה, מכיוון שהאלוף המכהן, ג'ורדן דבלין, לא הצליח להגן על התואר עקב מגבלות נסיעה הקשורות למגפת הקורונה.
שמונה מתאבקים חולקו לשני בתים של ארבעה, כשכל מתאבק התמודד מול שלושת המתאבקים האחרים באותו הבית. המתאבק עם המאזן הטוב ביותר בסיום שלושת הקרבות מבית א' התמודד מול המתאבק שעשה אותו הדבר מבית ב', כך שנוצר קרב גמר אשר קבע את האלוף הזמני. במידה שהיה שוויון במאזנים, תוצאות הראש בראש של המתאבקים הכריעו. בית א' הורכב מקושידה, טוני ניס, ג'ייק אטלס והג'נרל מנג'ר של 205 לייב לשעבר, דרייק מאבריק, בעוד שבית ב' הורכב מאייזיאה "סוורב" סקוט, אל איחו דל פנטסמה, אקירה טוזאווה ו"ג'נטלמן" ג'ק גלאגר. למרות שמאבריק שוחרר מה-WWE ב-15 באפריל, הוא אישר דרך חשבון הטוויטר שלו שהוא עדיין ייקח חלק בטורניר, כשאלו יהיו הקרבות האחרונים שלו בארגון.
בעקבות שוויון במאזנים בבית א', מאבריק, קושידה ואטלס השתתפו בקרב משולש ב-27 במאי בפרק של התוכנית NXT אשר קבע את המנצח של הבית; מאבריק ניצח בקרב והעפיל לקרב הגמר נגד המנצח של בית ב', פנטסמה. גמר זה התקיים בהקלטות התוכנית ב-27 במאי (ושודר שבוע לאחר מכן ב-3 ביוני), כשפנטסמה גבר על מאבריק והפך לאלוף הזמני. לאחר הקרב, טריפל H הגיע והציג בפני מאבריק חוזה אשר החזיר אותו לארגון.
| בית א' | בית א' | בית ב' | בית ב' |
| --- | --- | --- | --- |
| דרייק מאבריק | 1–3 | אל איחו דל פנטסמה | 1–2 |
| קושידה | 2–2 | אקירה טוזאווה | 1–2 |
| ג'ייק אטלס | 2–2 | אייזיאה "סוורב" סקוט | 2–1 |
| טוני ניס | 3–0 | "ג'נטלמן" ג'ק גלאגר | 2–1 |
| בית א' | קושידה | ניס | אטלס | מאבריק |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קושידה | — | קושידה (22 באפריל) | קושידה (6 במאי) | מאבריק (20 במאי) |
| ניס | קושידה (22 באפריל) | — | אטלס (13 במאי) | מאבריק (29 באפריל) |
| אטלס | קושידה (6 במאי) | אטלס (13 במאי) | — | אטלס (22 באפריל) |
| מאבריק | מאבריק (20 במאי) | מאבריק (29 באפריל) | אטלס (22 באפריל) | — |
| בית ב' | סוורב | פנטסמה | טוזאווה | גלאגר |
| סוורב | — | סוורב (29 באפריל) | טוזאווה (15 באפריל) | גלאגר (13 במאי) |
| פנטסמה | סוורב (29 באפריל) | — | פנטסמה (20 במאי) | פנטסמה (22 באפריל) |
| טוזאווה | טוזאווה (15 באפריל) | פנטסמה (20 במאי) | — | טוזאווה (6 במאי) |
| "ג'נטלמן" ג'ק גלאגר | גלאגר (13 במאי) | פנטסמה (22 באפריל) | טוזאווה (6 במאי) | — |
זכיות משולבות

| דירוג | מתאבק | מספר החזקות בתואר | מספר ימים משולבים בהחזקת התואר | מספר ימים משולבים בהחזקת התואר לפי WWE |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ג'ורדן דבלין | 1 | 439 | 438 |
| 2 | אל איחו דל פנטסמה/סנטוס אסקובר | 1 | 321 | 314 |
| 3 | נוויל | 2 | 232 | 231 |
| 4 | באדי מרפי | 1 | 183 | 183 |
| 5 | סדריק אלכסנדר | 1 | 181 | 180 |
| 6 | קושידה | 1 | 161 | 160 |
| 7 | אנזו אמורה | 2 | 108 | 107 |
| 7 | דרו גולאק | 1 | 108 | 108 |
| 9 | רודריק סטרונג | 1 | 105 | 105 |
| 10 | טוני ניס | 1 | 77 | 77 |
| 11 | ליאו ראש | 1 | 63 | 63 |
| 12 | ריץ' סוואן | 1 | 61 | 60 |
| 13 | TJ פרקינס | 1 | 46 | 45 |
| 14 | אנג'ל גרזה | 1 | 45 | 44 |
| 15 | בריאן קנדריק | 1 | 30 | 30 |
| 16 | קאליסטו | 1 | 13 | 12 |
| 17 | אקירה טוזאווה | 1 | 6 | 5 |
| 18 | כרמלו הייס | 1 | <1 | <1 |
הערות שוליים

↑  פורמט הטורניר אשר יכתיר את אלוף ה-NXT הזמני במשקל קל
↑  המתאבקים אשר ייקחו חלק בטורניר להכתרת האלוף הזמני פורסמו
↑  רוסב, קורט אנגל ונוספים שוחררו מהארגון
↑  דרייק מאבריק על שחרורו מהארגון בחשבון הטוויטר שלו
↑  דרייק מאבירק מוחתם בחזרה
| אלופי ה-NXT במשקל קל |
| --- | --- | --- |
| 205 לייב | TJ פרקינס • דה בריאן קנדריק • ריץ' סוואן • נוויל • אקירה טוזאווה • אנזו אמורה • קאליסטו • סדריק אלכסנדר • באדי מרפי • טוני ניס • דרו גולאק |  |
| NXT | דרו גולאק • ליאו ראש • אנג'ל גרזה • ג'ורדן דבלין • סנטוס אסקובר • קושידה • רודריק סטרונג • כרמלו הייס |  |
אנדרה ברינק

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1935 ורדה, דרום אפריקה 
 פטירה:  6 בפברואר 2015 (בגיל 79) 
 שם לידה:  André Philippus Brink 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צפון-מערב 
 שפות היצירה:  אנגלית, אפריקאנס 
 זרם ספרותי:  Sestigers 
 יצירות בולטות:  An Act of Terror 
 בן או בת זוג:  Karina Szczurek 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה הקתולית של לוון (2 בפברואר 2015)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת ויטווטרסראנד (1985)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרטוריה (2003)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת המדינה החופשית (1997)  The Sunday Times Fiction Prize (2006)  פרס מדיסיס זר (1980)  Reina Prinsen Geerligs prize (1965)  פרס מוניסמאניין (1989)  קצין מסדר האמנויות והספרות  מסדר איקמנגה  אביר בלגיון הכבוד  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 
אנדרה פיליפוס ברינק (אנגלית: Andre Philippus Brink; ‏ 29 במאי 1935 - 6 בפברואר 2015) היה סופר דרום אפריקני.
ביוגרפיה

ברינק נולד בשנת 1935 בורדה. כתב באפריקאנס ובאנגלית. הרומן הפוליטי הראשון שלו - Kennis van die aand (יצא לאור ב-1973, תורגם בשם "עת בחושך יביטו") היה הספר הראשון שנכתב באפריקאנס והוחרם על ידי הממשלה האפריקנית. בעקבות זאת תרגם את ספרו לאנגלית, תחת השם Looking on Darnkness. ברינק הוסיף לעסוק בתרגום, ותרגם גם מצרפתית ומספרדית. יצירותיו הראשונות של ברינק הושפעו בעיקר ממדיניות האפרטהייד. יצירותיו המאוחרות יותר עסקו בקולוניות לשעבר.
ברינק נפטר ב-6 בפברואר 2015, בזמן ששב בטיסה לדרום אפריקה מבלגיה בה קיבל תואר דוקטור של כבוד.
מספריו שתורגמו לעברית (על פי סדר יציאתם לאור בישראל)

עונת יובש לבנה, תרגמה ג. אריוך, ספרית מעריב, 1984. יצירה זו זיכתה את ברינק בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 1980.
שמועות על גשם, תרגמה צילה אלעזר, ספרית מעריב, 1986.
רגע ברוח, תרגמה צילה אלעזר, ספרית מעריב, 1986.
חומת המגפה, תרגמה צילה אלעזר, ספרית מעריב, תשמ"ט.
עת בחושך יביטו, תרגמה צילה אלעזר, ספרית מעריב, 1990.
זכות התשוקה, תרגם בועז וייס, ספרית מעריב, 2003.
העמק הנעלם, תרגם בועז וייס, ספרית מעריב, 2004.
גלגולו הראשון של אדאמסטור, תרגמה חנה עמית-כוכבי, הוצאת ינשוף, 2008.
הערות שוליים

↑  RIP Andre Brink (1935 – 2015), באתר Books Live, ‏7 בפברואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259155905171  PLWABN: 9810618594105606  BIBSYS: 90057502  BNE: XX866194  BnF: cb11894048h (data)  CiNii: DA01963878  GND: 119017164  ICCU: CFIV084720  ISNI: 0000 0001 2147 3454  LCCN: n79032096  NDL: 00434386  NKC: jn19990001099  NLK: KAC201603766  NTA: 068504993  SELIBR: 179198  SNAC: w6j10v5q  SUDOC: 026753111  VIAF: 109375844   WorldCat (עם VIAF): 109375844
אנגלה פויגט

אנגלה שמלפלד-פויגט (בגרמנית: Angela Schmalfeld-Voigt;‏ 18 במאי 1951 – 11 באפריל 2013) הייתה אתלטית מזרח גרמניה, אלופה אולימפית (מונטריאול 1976), שיאנית עולם ו-5 פעמים אלופת מזרח גרמניה (1973, 1975, 1976, 1978 ו-1979) בקפיצה לרוחק. נוסף לכך, היא דורגה במקום רביעי בעולם בקרב חמש (1973).
ביוגרפיה

פויגט נולדה בוופרלינגן, סקסוניה-אנהלט.
באליפות אירופה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 סיימה פויגט במקום רביעי בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.56 מטר.
ביוגרפיה > שיאנית עולם ואלופה אולימפית

בתחרות אתלטיקה שנערכה באולם בינואר 1976 קבעה פויגט בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.76 מטר.
בתחרות שנערכה בדרזדן, גרמניה ב-9 במאי אותה שנה קבעה פויגט בקפיצה לרוחק שיא עולם חדש של 6.92 מטר, שיפור לשיא העולם בן ה-6 שנים של בת ארצה היידה רוזנדהל (6.84 מטר). שיא זה החזיק מעמד 10 ימים ונשבר על ידי בת ארצה זיגרון זיגל (6.99 מטר). חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.72 מטר, שנקבעה כבר בקפיצתה הראשונה, לפני קתי מקמילן מארצות הברית (6.66 מטר) ולידיה אלפייבה מברית המועצות (6.60 מטר).
באליפות אירופה שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 1978 זכתה פויגט במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.79 מטר, אחרי שיאנית העולם הטריה וילמה ברדוסקינה מברית המועצות (6.88 מטר) ולפני ירמילה ניגרינובה מצ'כוסלובקיה (6.69 מטר).
שימוש בסמים

שנים מאוחר יותר, הוכח כי רופאי נבחרת האתלטיקה המזרח גרמנית עסקו באמרוץ שיטתי של האתלטיות המזרח גרמניות והביאו אותן לשימוש בסטרואידים. גילויים אלו הטילו צל כבד וחשדות משמעותיים לגבי תקפות השגי האתלטיות המזרח גרמניות.
שיאים אישיים

קפיצה לרוחק: 6.92 מטר (1976)
קרב חמש: 4647 נקודות (1973)
ראו גם

התפתחות שיא העולם בקפיצה לרוחק (ויקיפדיה האנגלית)
אנדרה ברטון

| --- | --- |

 לידה:  19 בפברואר 1896 טינשבריי, צרפת 
 פטירה:  28 בספטמבר 1966 (בגיל 70) פריז, צרפת 
 שם לידה:  André Robert Breton 
 מדינה:  צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות בטיניול 
 שם עט:  Breton, André 
 מקום לימודים:  תיכון שפטל 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 זרם ספרותי:  סוריאליזם 
 יצירות בולטות:  המניפסטים הסוריאליסטים, המניפסטים של הסוריאליזם, המניפסט הסוריאליסטי השני 
 בן או בת זוג:  Jacqueline Lamba  Elisa Breton  Simone Collinet 
 צאצאים:  Aube Elléouët 
 חתימה:   
 
אנדרה ברטון, 1924
אנדרה ברטון (בצרפתית: André Breton; ‏19 בפברואר 1896 – 28 בספטמבר 1966) היה סופר ומשורר צרפתי ומראשי הזרם הסוריאליסטי באמנות. בשנת 1924 פרסם את המניפסטים הסוריאליסטים, שבמרכזם יצירה "אוטומטית", ספונטנית ובלתי מתוכננת מראש, רעיונות המתכתבים וחבים רבות לאבי הפסיכואנליזה, זיגמונד פרויד.
ביוגרפיה

אנדרה ברטון נולד בטינשבריי (כיום במחוז אורן שבחבל נורמנדי תחתית בצרפת) למשפחה דלת אמצעים. הוא למד רפואה ופסיכיאטריה, ובמשך מלחמת העולם הראשונה עבד במחלקה הנוירולוגית של בית חולים בעיר נאנט. שם פגש בז'אק ואשה שהיה ממשיכו הרוחני של הסופר אלפרד ז'ארי. אנדרה ברטון הושפע מן הביקורת החברתית של ז'אק ואשה (אנ') ומהתייחסותו הביקורתית לאמנות המסורתית. ואשה התאבד בגיל 24, ומכתביו לאנדרה ברטון ולמחברים אחרים פורסמו ב-1919 תחת הכותרת "מכתבי מלחמה" שברטון השתתף בעריכתם וכתב את ההקדמה.
באותה שנה ייסד את כתב העת "ספרות" בשיתוף עם לואי אראגון ועם פיליפ סופו. הוא התיידד גם עם המשורר טריסטן צארה שהיה ממייסדי תנועת הדאדא. ב-1920 ראתה אור הנובלה "שדות מגנטיים" שנכתבה על ידי אנדרה ברטון ופיליפ סופו, ושבה עשו שימוש בכתיבה אוטומטית. ב-1924 אנדרה ברטון ייסד את "הלשכה לחקר הסוריאליזם". באותה שנה פרסם את המניפסט הסוריאליסטי הראשון, ושימש כעורך של כתב העת "המהפכה הסוריאליסטית". סביבו התארגנה קבוצת מחברים ובהם לואי אראגון, פיליפ סופו ופול אלואר.
ברצותו לשלב את התפתחותו האישית כמחבר, כדוגמת ארתור רמבו, עם הפוליטיקה של קרל מרקס, הצטרף ברטון למפלגה הקומוניסטית הצרפתית ב-1927, שממנה גורש ב-1933. בתקופה זו התקיים בעיקר על מכירת חפצי אמנות שהיו בגלריה שלו (הוא היה אספן של חפצי אמנות ושל חומר אתנוגרפי). תחת הנהלתו הסוריאליזם הפך לתנועה אירופית שנודעה לה השפעה על שטחי אמנות שונים, ושהעמידה בסימן שאלה את התפיסה המקובלת בדבר התחושה וההבנה האנושית של מאורעות ושל דברים.
ב-1933 נסע למקסיקו בשליחות ממשלת צרפת, ושם נפגש עם לאון טרוצקי. ברטון ואנשי רוח סוריאליסטיים אחרים ובהם הצייר דייגו ריברה מצאו מקום שבו יכלו להתבודד בעיר המקסיקנית הציורית רונגאריקוארו. ברטון וטרוצקי כתבו את החיבור "למען אמנות מהפכנית בלתי תלויה" שפורסם בשמם של ברטון ושל ריברה.
במלחמת העולם השנייה התגייס לשירות הרפואי של הצבא הצרפתי. ממשלת וישי הטילה חרם על כתביו בטענה שהם מנוגדים למהפכה הלאומית. ברטון ביחד עם ויפרדו לאם ואמנים נוספים נמלט בעזרת   וריאן פריי (הוועד לסיוע לשעת חירום) למרטיניק ובסופו של דבר מצא מקום מקלט בארצות הברית ובאיים הקריביים (1941). הוא התיידד עם הסופר איימה סזר, בן האי מרטיניק, וכתב את ההקדמה לספרו של סיזר "יומן החזרה למולדת".
במשך שהותו בעיר ניו יורק הכיר ברטון את אליזה שהייתה לאשתו השלישית. ב-1944 נסע עם אשתו לגאספסי שבפרובינציה של קוויבק בקנדה. שם כתב את ספרו "תעלומה 17" המתאר את אימת מלחמת העולם השנייה, ושבו מתואר גם סלע פרסה (הגדול שבסלעי הקשת הטבעיים שבעולם) במפרץ סנט לורנס.
ב-1946 שב לפריז ומחה נגד הקולוניאליזם הצרפתי. הוא ארגן שוב קבוצת אנשי רוח סוריאליסטים, וב-1959 ארגן תערוכה בספרד לרגל שנת הארבעים לייסודה של התנועה הסוריאליסטית, שבה הוצגו בין היתר יצירותיו של סלבדור דאלי. הוא חתם על מניפסט של 121 אנשי רוח שתמכו במלחמת העצמאות של אלג'יר, שפורסם בעיתון "וריטה ליברטה" ב-6 בינואר 1960.
אנדרה ברטון נפטר ב-1966 ונקבר בבית העלמין דה באטיניול בפריז.
יצירות בולטות

שדות מגנטיים (1920)
צעדים אבודים (1924)
נדז'ה (1928)
אהבה שיגעונית (1937)
תעלומה 17 (1945)
המניפסטים של הסוריאליזם (1924, 1930, 1955)
מספריו בעברית

נדז'ה, תרגמה מצרפתית מיכל בן-נפתלי, רסלינג, תל אביב, 2007.
המניפסטים של הסוריאליזם, מצרפתית - אירית עקרבי, פתח דבר והערות - דוד מנדלסון. מבט לאחור על הסוריאליזם, מאת תיאודור וו. אדורנו, מגרמנית - טוביה ריבנר, ספרית פועלים, תל אביב, 1986 תשמ"ו.
ברטון עם לאון טרוצקי בשנת 1938
אנגלגארד

| --- | --- |
 מקום הקמה:  סטוקהולם 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 סוגה:  רוק מתקדם 
 חברת תקליטים:  מיוזיאה 
 www.anglagardrecords.com
 
אנגלגארד (בשוודית: Änglagård) היא להקת רוק מתקדם שוודית שהוקמה בשנת 1991 בעיר סטוקהולם, התפרקה למספר שנים ב-1994, והתאחדה שוב לאלבום נוסף והופעות ב-2012. משמעות שם הלהקה בשוודית היא "חוות מלאכים". הופעתה האחרונה בשנות ה-90 התקיימה בלוס אנג'לס, בפסטיבל פרוגפסט 1994. בתקופת פעילותה הוציאה שלושה אלבומי אולפן ("היבריס", "אפילוג" ו"ויליאנס אוגה"), ואלבום הופעה חיה ("קבורים בעודם בחיים"). האלבום השלישי יצא לאחר שתיקה אמנותית של 18 שנים. הלהקה זכתה להצלחה רבה בקרב קהילת הרוק המתקדם הבינלאומית, למרות שחלק מאלבומיה אינם מופצים בשוק בצורה סדירה.
בשנת 2003 התאחדה הלהקה, בהרכב חלקי, להופעה חד פעמית בפסטיבל נירפסט. הלהקה הקפיאה את פעילותה למספר שנים, ובחודש יוני 2012 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, במקביל להופעה בפסטיבל נירפסט.
ב-2023 הלהקה הופיעה לראשונה בישראל בעקבות קמפיין מימון המונים של מערצי הלהקה. ההופעה התקיימה במועדון הגריי בתל אביב.
סגנון מוזיקלי

הלהקה משויכת לז׳אנר הרוק הסימפוני, תת-ז׳אנר של הרוק המתקדם. היא מושפעת מלהקות הרוק המתקדם של שנות ה-70 כמו קינג קרימזון, ג'נסיס וואן דר גראף ג'נרייטור, אך עם זאת מושפעת גם ממוזיקה שוודית עממית. היצירות שלהם ארוכות ומורכבות. הן דינמיות מאוד, ומלאות ניגודים בין נגינה שקטה ועדינה, לנגינה רועשת וחדה.
חברי הלהקה

יונאס אנדגארד - גיטרות
טורד לינדמן - גיטרה אקוסטית, שירה
יואהן הוגברג - באס
אנה הולמגרן - חליל-צד
מתיאס אולסון - תופים, כלי הקשה
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

Hybris (אלבום)) 1992)
Epilog (1994)
Viljans Öga (2012)
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

Buried Alive (1996)
Prog på Svenska: Live in Japan (2014)
הערות שוליים

↑  Änglagård בישראל!, באתר foundme
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0503 4363  MusicBrainz: 6344d70b-da12-4f93-b7e0-c0be55044c41  VIAF: 157300137   WorldCat (עם VIAF): 157300137