stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהדות קאיפנג
בתרבות

עלילתו של הרומן "פיאוני" מאת כלת פרס נובל לספרות, פרל בק, מתרחשת בקהילה היהודית בקאיפנג. הרומן עוסק בכוחות התרבותיים שבהדרגה מכרסמים בזהות הנפרדת של היהודים, כולל בנישואי תערובת. גיבורת הרומן, שפחה סינית בשם פיאוני, מתאהבת בבנו של אדונה, דוד בן עזרא, אך לא יכולה להינשא לו, עקב מעמדה הנחות. בסופו של דבר נושא דוד אישה סינית מהמעמד הגבוה, לתדהמתה של אמו, אשר גאה במוצאה הטהור. תיאורים של מקומות כמו "רחוב הגיד התלוש" ומנהגים כמו הימנעות מאכילת בשר חזיר, עוברים כחוט השני לכל אורך הרומן.
המחזמר מברודוויי בשם "צו צ'ם" (Chu Chem), הוא סיפור בדיוני שסובב סביב הקהילה היהודית בקאיפנג. במחזמר זה, קבוצה של שחקנים אירופאים מצטרפת ללהקה סינית כדי להציג את סיפורו של צ'ו צ'ם. צ'ו צ'ם הוא חוקר, שיחד עם אשתו רוז ועם בתו לוטה, נוסע לקאיפנג כדי ללמוד על אבותיו וכדי למצוא בעל לבתו.
בסדרה הדוקומנטרית "מורשת" (Legacy) משנת 1992, מהלך ההיסטוריון האנגלי, מייקל ווד במורד סמטה קטנה בקאיפנג שלדבריו הייתה ידועה בשם "סמטת כת מלמדי כתבי הקודש", היהודים. הוא ציין שבקאיפנג מתגוררים עדיין כמה יהודים, אך הם לא ששים לחשוף את עצמם "באקלים הפוליטי הנוכחי". בספר שנלווה לסדרה הדוקומנטרית, צוין שעדיין ניתן לראות מזוזות על משקופי הדלתות ופמוטים בחדרי המגורים בבתים. באופן דומה, בסרט הדוקומנטרי, "החיפוש אחר עשרת השבטים האבודים" (Quest for the Lost Tribes), של היוצר הקנדי שמחה יעקובוביץ', מבקר צוות ההפקה של הסרט בביתו של יהודי זקן בקאיפנג שמסביר את ההיסטוריה של יהודי קאיפנג בתקופה האחרונה, מציג בפניהם תצלומים ישנים ואת מסמכי הזיהוי שלו שעל פיהם הוא משתייך לקבוצה האתנית היהודית. הסרט הדוקומנטרי "מניין בקאיפנג", מתעד את חיי הקהילה היהודית בקאיפנג כיום, במהלך סיור של תיירים יהודיים בעיר.
לקריאה נוספת

איירין איבר, סינים ויהודים מפגשים בין תרבויות, ירושלים: מוסד ביאליק, 2002
ליאורה קרויאנקר (עורכת), קהילת קאיפנג - יהודים סינים על גדות הנהר הצהוב תל אביב: בית התפוצות, 1984
הערות שוליים

↑  איירין איבר, סינים ויהודים - מפגשים בין תרבויות, ירושלים: מוסד ביאליק, 2002, עמ' 45 - 46
↑  Fishbane, Matthew (March 30, 2010). "China’s Ancient Jewish Enclave". The New York Times. Retrieved 2012-02-01.
↑  איירין איבר, זהות יהודית וארגון המבוסס על קרבת משפחה, סינים ויהודים - מפגשים בין תרבויות, ירושלים: מוסד ביאליק, 2002, עמ' 47 - 60
↑  Chinese and Japanese repository of facts and events in science, history and art, relating to Eastern Asia, Volume 1. Oxford: s.n. 1863. p. 48. Retrieved 2011-07-06. (Original from the University of Michigan)
↑  Chambers's encyclopædia, 1868, p. 155
↑  בתפוצות ישראל, הצפירה, 20 באפריל 1903
↑  יישוב יהודי עתיק בסין, משמר, 21 באוגוסט 1946
↑  Sino-Judaic Institute
↑  Youtai – Presence and Perception of Jews and Judaism in China
↑  Are There Really Jews in China?: An Update
↑  The Virtual Jewish History Tour - China
↑  יצחק בן-צבי, לוחות־האבן מבית־הכנסת הקדום בקאי־פנג־פו, ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח ה, 1961, עמ' לח
↑  יצחק בן-צבי, לוחות־האבן מבית־הכנסת הקדום בקאי־פנג־פו, ספונות: מחקרים ומקורות לתולדות קהילות ישראל במזרח ה, 1961, עמ' מה
↑  Chinese Writer Studies Jewish Roots, New York Times
↑   הדלקת נרות חנוכה על ידי יהודי קאיפנג, סרטון  באתר יוטיוב
↑  נישואין היסטוריים: זוג סיני שהתגייר, ערוץ 7, 7 בספטמבר 2005
↑  Descendants of Chinese Jews arrive in Israel, Jewish telegraphic Agency news service, 10//26/09.
↑  ספריית היברו יוניון קולג', Ms. 927
↑  [ https://blogs.bl.uk/asian-and-african/2020/05/kaifeng-torah-scroll.html]
↑  Review of The Kaifeng Stone Inscriptions. Retrieved 09-26-2009
↑  Minyan in Kaifeng
אישה סינית יהודיה בקאיפנג, 2005
האסטלה משנת 1489 (משמאל) ומשנת 1512 (מימין).
אייזק סקסס

אייזק סקסס אג'יי (באנגלית: Isaac Success Ajayi; נולד ב-7 בינואר 1996 בבנין סיטי שבניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ניגריה.
קריירת מועדונים

סקסס נולד בבנין סיטי שבניגריה וגדל במחלקת הנוער של BJ פאונדיישן. הוא שיחק בקבוצות הבוגרות של גרנדה ומאלגה מלה ליגה, ווטפורד מהפרמייר ליג ואודינזה מהסרייה א'. ב-27 באוגוסט 2024 שוחרר מאודינזה.
ב-19 באוקטובר 2024 חתם באל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

ב-23 במרץ 2017 ערך סקסס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ניגריה, בתיקו 1-1 נגד נבחרת סנגל במשחק ידידות.
הערות שוליים

↑  OFFICIAL: Isaac Success Signs For Watford FC For Club Record Fee, web.archive.org, ‏2016-08-07
↑  "Watford: Isaac Success joins Malaga on loan". BBC Sport (באנגלית בריטית). 2018-01-31. נבדק ב-2024-11-23.
↑  Success è un nuovo giocatore dell'Udinese < Squadra < News < Udinese, www.udinese.it
↑  Club statement: Isaac Success < Squad < News < Udinese, www.udinese.it
↑  Al Wasl Club signed Nigerian striker Isaac Success, www.alwaslsc.ae
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אייזק סקסס".
עלי סאלמין

עלי סאלמין אל-בלושי (בערבית: علي سالمين البلوشي, בתעתיק מדויק: עלי סאלמין אלבלושי; נולד ב-4 בפברואר 1995 בדובאי איחוד האמירויות הערביות) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

סאלמין גדל במחלקת הנוער של אל-וסל, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2014 במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

ב-27 במאי 2014 ערך סאלמין את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בהפסד 4-3 לנבחרת ארמניה במשחק ידידות. ב-20 בנובמבר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-0 על נבחרת תימן במשחק ידידות.
הוא נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות לטורניר גביע אסיה 2019, וערך שש הופעות בטורניר.
נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 סאלמין •  3 עבאס •  4 ח'לי. מובארכ •  5 ע. עבד א-רחמן •  6 ג'ומעה •  7 מבח'ות •  8 חסן •  9 אל-אחבאבי •  10 מטר •   11 ח'ליל •  12 ח'. אל-חמאדי • 13 אסמאעיל •  14 ח'לפאן • 15 א. אל-חמאדי • 16 מ. עבד א-רחמן • 17 עיסא • 18 סאלח • 19 א. אחמד • 20 ראשד • 21 ח'לפ. מובארכ • 22 א-שאמסי • 23 מ. אחמד • מאמן: זאקרוני |  1 ח'סיף •  2 סאלמין •  3 עבאס •  4 ח'לי. מובארכ •  5 ע. עבד א-רחמן •  6 ג'ומעה •  7 מבח'ות •  8 חסן •  9 אל-אחבאבי •  10 מטר •   11 ח'ליל •  12 ח'. אל-חמאדי • 13 אסמאעיל •  14 ח'לפאן • 15 א. אל-חמאדי • 16 מ. עבד א-רחמן • 17 עיסא • 18 סאלח • 19 א. אחמד • 20 ראשד • 21 ח'לפ. מובארכ • 22 א-שאמסי • 23 מ. אחמד • מאמן: זאקרוני | איחוד האמירויות הערביות |
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו |  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו | איחוד האמירויות הערביות |
רונאלדיניו

רונאלדיניו במדי ברצלונה, 2004
רוֹנַאלְדוּ דֵה אָסִיס מוֹרֵיירָה (בפורטוגזית: Ronaldo de Assis Moreira; נולד ב-21 במרץ 1980 בפורטו אלגרה), הידוע בכינויו רונאלדיניו גאושו (Ronaldinho Gaúcho) או בקיצור רונאלדיניו (Ronaldinho; נהגה הוֹנָאוּגִ'ינְיוֹ), הוא כדורגלן עבר ברזילאי אשר שיחק בעמדות הקשר ההתקפי הקיצוני והחלוץ. היה שחקן מוביל בנבחרת ברזיל בכדורגל, אשר זכתה במונדיאל 2002. בשנים בהן שיחק בברצלונה, הוביל אותה לשתי אליפויות ספרד ואליפות אירופה. ב-2004 וב-2005 זכה בתואר כדורגלן השנה בעולם.
קריירה > בנבחרת הלאומית

רונאלדיניו נבחר במקום השלישי (זכה בכדור הארד) בפרס הכדורגלן המרשים בטורניר גביע העולם בכדורגל עד גיל 17 שנערך במצרים. הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת הייתה ב-26 ביוני 1999, ובה הוא כבש את שערו הבינלאומי הראשון, נגד פרגוואי. בהמשך אותה שנה זכה עם נבחרתו בקופה אמריקה.
במונדיאל 2002 עזר רונאלדיניו לברזיל לזכות בגביע העולם בכדורגל. אחד מהרגעים הזכורים של הטורניר היה שערו של רונאלדיניו בכדור חופשי מ-35 מטרים לשערו של דייוויד סימן, במשחקה של ברזיל נגד אנגליה ברבע הגמר.
לקראת מונדיאל 2006 לרבים היו ציפיות גבוהות מרונאלדיניו ונבחרת ברזיל. למרות זאת, אכזב רונאלדיניו כשהציג יכולת חלשה וברזיל הודחה על ידי צרפת כבר בשלב רבע הגמר.
ב-8 ביולי דווח כי רונאלדיניו הוא אחד משלושת השחקנים מעל גיל 23 שנכללו בסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל לאולימפיאדת בייג'ינג. באולימפיאדה שימש כקפטן הנבחרת והבקיע צמד במשחק השני בשלב הבתים.
בסך הכול הופיע רונאלדיניו במדי נבחרת ברזיל 98 פעמים, וכבש 33 שערים.
חיים אישיים

ב-2018 הביע רונאלדיניו תמיכה בקמפיין של ז'איר בולסונארו לנשיאות ברזיל. במרץ 2020 נעצרו רונאלדיניו ואחיו כשניסו להיכנס לפרגוואי בדרכונים ברזילאיים מזויפים. הם שהו כחודש במעצר ולאחר מכן שוחררו למעצר בית.
תארים > קבוצתיים

אליפות ריו גראנדה דו סול (1): 1999
גביע דו סול (1): 1999
אליפות ספרד (2): 2004/05, 2005/06
הסופר קאפ הספרדי (2): 2005, 2006
ליגת האלופות (1): 2005/06
אליפות איטליה (1): 2010/11
אליפות ריו דה ז'ניירו בכדורגל (1): 2011
גביע מיניירו (1): 2013
גביע ליברטדורס (1): 2013
גביע רקופה סודאמריקנה (1): 2014
קופה אמריקה (1) : 1999
גביע העולם בכדורגל (1): 2002
גביע הקונפדרציות (1) :2005
תארים > אישיים

פיפ"א 100
מלך שערי גביע הקונפדרציות 1999
השחקן המצטיין של גביע הקונפדרציות 1999
פרס דון בלון לזר המצטיין בליגה הספרדית (2): 2004, 2006
כדור הזהב (1): 2005
כדורגלן השנה בעולם (2): 2004, 2005
כדורגלן השנה באמריקה הדרומית (1): 2013
פאביו לימה

פאביו וירז'יניו דה לימה (בפורטוגזית: Fábio Virginio de Lima, בערבית: فابيو فيرجينيو دي ليما, בתעתיק מדויק: פאביו פירג'יניו די לימא; נולד ב-30 ביוני 1993 באראסאז'י שבפאראיבה, ברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי-אמירתי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת אל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

לימה שיחק בברזיל בקבוצות הבוגרות של ואסקו דה גאמה מליגת העל הברזילאית ואיקאסה ואתלטיקו גויאניינסה מליגת המשנה הברזילאית.
ב-21 ביולי 2014 חתם לימה באל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

בחודש פברואר 2020 קיבל לימה אזרחות אמירתית.
ב-12 באוקטובר 2020 ערך לימה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בהפסד 2-1 לנבחרת אוזבקיסטן במשחק ידידות. ב-29 במרץ 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 6-0 על נבחרת הודו במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  Fabio Virginio de Lima Al Wasl's second foreign signing באתר The National, ‏ 21 ביולי 2014 (באנגלית)
↑  ليما يحصل على الجنسية الإماراتية באתר kooora, ‏ 2 בפברואר 2020 (בערבית)
↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו |  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו | איחוד האמירויות הערביות |
טמאש ויטראי

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1932 (בן 92) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Neufeld Tamás 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  Bori Kállai (1987–2019)  Teri Földi (1976–1986) 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (2005)  עט הזהב (2000)  פרס „מולדתי” (2017)  Rózsa Ferenc Award (1971)  פרס לזכר ג'וזף פוליצר (1995)  פרס רדנוטי (2015)  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 
טמאש ויטראי באולפן Telesport בשנת 1976
טמאש ויטראי (במקור נויפלד, בהונגרית: Vitray Tamás;‏ בודפשט, 5 בנובמבר 1932) הוא עיתונאי יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל) זוכה פרס האמן המצטיין וגם זוכה בתואר "חבר לנצח בטלוויזיה ההונגרית"(הו'), עורך ראשי, כתב, שדר ספורט.
קורות חיים

טמאש ויטראי נולד במשפחה יהודית וכשהיה בן 7 פרצה מלחמת העולם השנייה ונחקקו החוקים ה (אנטי)יהודיים. הוא היה בן 11 בכניסת הוורמכט לממלכת הונגריה ב-19 במרץ 1944 התחלתו ימי המצור של ממש. הוא הסתתר בבודפשט, בעוד כל בני משפחתו הקרובים ביותר גורשו ונרצחו באושוויץ, מלבד סבתו מצד אמו. אמו אמנם שרדה את יום השחרור באושוויץ בינואר 1945, אך הייתה חולה מאוד. היא שרדה את מחנה המוות, אך לא הצליחה להתאושש, לחזור הביתה, אלא נפטרה שם. הוא סיים את לימודיו בגימנסיה פרנץ קלצ'אי בשנת 1952 ולאחר מכן היה עובד תפאורה ב"תיאטרון צבא העם ההונגרי" (שמו שונה על ידי השלטון הקומוניסטי מתיאטרון הקומדיה של בודפשט). הוא למד אנגלית ועיתונות ב"מכללה לשפות זרות" (Idegen Nyelvek Főiskolája) ועבד כמתרגם במשרד ההגנה של הונגריה, ולאחר מכן לזמן קצר ברדיו ההונגרי ובחברת Chemolimpex (חברת סחר חוץ הונגרית שנוסדה ב-1949 ועסקה בעיקר ביבוא כימיקלים). לאחר מכן עבד בשגרירות הרפובליקה העממית של סין.
קריירה

הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה ב-5 באוגוסט 1958, כאשר התבקש לראיין ספורטאים אמריקאים בגלל כישורי האנגלית שלו. הראיון שנערך ללא כל ידע מוקדם שלו בנושא (הוא אפילו לא ראה מכשיר טלוויזיה לפני כן) נותר בלתי נשכח עד היום: הוא ראיין את הספורטאי המפורסם בכל העולם,1.90 ס"מ גובה, רייפר ג'ונסון, בעודו הוא עומד על שרפרף, שאליו נמשכה תשומת לב הצופים. מצד שני, לוויטראי לא היה מושג בעת הראיון שהוא מופיע בשידור חי בטלוויזיה, כי ברדיו הוא תמיד הוקלט עד אז מראש. ב-1 בדצמבר 1959 הפך לעובד פנימי של מדור הספורט במחלקת תעמולת והשכנוע של מחלקת הטלוויזיה ב"רדיו והטלוויזיה ההונגרי". בשנת 1963 קיבל תעודה (דיפלומה) בארגון ספורט במכללה לחינוך גופני.
השידור החוץ הראשון שלו היה בינואר 1960 מפראג של משחק ההוקי קרח המקצועני בין צ'כוסלובקיה לבין קבוצת ברייטון-טיגרס (אנגלית-קנדית). הצלחתו הראשונה כפרשן ספורט הייתה שידור אליפות אירופה בהחלקה אמנותית על קרח בגרמיש-פרטנקירכן באותה השנה. הוא מונה לכתב בכיר מ-1 ביולי 1968. בנוסף לספורט, אירח גם משחקי תחרויות טלוויזיה, הוא כיכב גם בסרטים, שם גילם על פי רוב כתב.
מ-1 בדצמבר 1975 מונה לראש המחלקה לבידור ומוזיקה ומאז 1 ביולי 1981 היה ראש מחלקת הדרמה של מערכת הדוקו-דרמה. ב-1 בנובמבר 1988 מונה להחליף את יאנוש רדנאי (לאחר פרישתו של רדנאי) בראש מחלקת הספורט. אין כמעט ענף ספורט שהוא לא שידר בטלוויזיה. במהלך השנים, הוא היה כתב של אינספור שידורים ותחרויות עולמיות גדולות רבות. בסך הכל שידר 21 אולימפיאדות חורף וקיץ. בארכיון הטלוויזיה ההונגרית, רשומות כ-4000 תוכניות שלו.
כפנסיונר הוא פעיל משנת 1997. משנת 1999, הוא הנחה תוכנית אירוח. מ-21 באוקטובר 2002 מונה שוב כעורך הראשי של שידור תוכניות הספורט. מ-1 בנובמבר 2004 הפך ליועץ ראשי של נשיאות הטלוויזיה. עד 2010 היה פרופסור באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע, שם לימד משנת 1977. הוא קיבל את התואר חבר לנצח בטלוויזיה ההונגרית. ב-1 ביוני 2012 קיבל אזרחות כבוד רובע 13 של בודפשט.
חייו הפרטיים

אשתו הראשונה הייתה תרזיה ואשווארי, שני בנים נולדו מנישואים אלה: טמאש (ביולוג) ופטר. אשתו השנייה הייתה השחקנית טרי פלדי (נפטרה ב-2020). אשתו השלישית היא השחקנית בורי קאלאי (1948), איתה הוא חי מאז 1987. הם הודיעו על גירושיהם ב-2019. בתו המאומצת ברברה פוניו היא זמרת אופרה.
תוכניות הטלוויזיה המרכזיות שלו

12 szék (1967)
Fekete-fehér, igen-nem (1972)
Ötszemközt (1973–1997?)
Csak ülök és mesélek (1975–1978, majd 1983–1984)
Sok van mi csodálatos (1979–1980)
Kapcsoltam (25 adás 1979–1980, MTV 1, majd 2001 őszén TV2)
Siker (1980–1981)
Tengerre magyar (1981)
Teleráma (1982)
Telefere (azelőtt Tóksó, 1985–1989)
Apád, anyád ide jöjjön (1990–1991)
VT-TV (1991)
Töltsön velem egy órát! (azelőtt Töltsön velem egy estét, 1993–1994)
Hogy is van ez? (1996–1997)
Az én olimpiáim (2000)
Az ideális család
Hoztam egy milliót! (2003)
Kibicek (2009-)
ספריו

אני מתייצב מארץ הקרח... (1963)
אני מתייצב מארץ הקרח... ; מהדורה מורחבת; Sport, בודפשט, 1965 ( ספריית ספורט צבעונית)
פנדל! (מחבר שותף) (1967)
פאל פטרדי–טמאש ויטראי: ההוקי האמיתי ; ספורט, בודפשט, 1968
פסיפס מקסיקני ; Táncsics, בודפשט, 1969 (הרפתקאות מסע)
פסיפס אמריקאי (1972)
העיסוק שלנו: כתב ספורט (מחבר שותף) (1979)
חובב ספורט מקצועי ; Sport, בודפשט, 1981 (Sport Pocket Books)
חצי מהשלם (1987)
אני פשוט יושב ושואל... (1990)
ויטראי - סיכום (2000)
נשף פירורים (2003)
הופי (2003) (מחברים שותפים אחדים)
הכשרה ; Magvető, בודפשט, 2008, Open Books, בודפשט, 2021
וידויים ואגדות ; עורך טמאש ויטראי; Vasas Media and Advertising Kft., בודפשט, 2011
תפקידי קולנוע

.N.N, המלאך של המוות - כתב טלוויזיה (1970)
האביר דיולה בחורף ובקיץ - כתב ספורט (1970)
מקום קטן תחת השמש - פרשן טלוויזיה (1973)
בחלוף עשר שנים - (1979)
פרסים והוקרה

עבור טלוויזיה סוציאליסטית
מדליית הצטיינות ספורט דרג כסף (1968)
פרס פרנץ רוז'ה (1971)
מדליית הצטיינות ספורט דרג זהב (1972)
עיטור מסדר העמל דרג זהב (1980)
פרס האמן הדגול (1987)
מסדר דגל הרפובליקה של הונגריה (1990)
פרס אופוס (1993)
פרס שגריר (1993)
פרס צבי הזהב (1994)
פרס ג'וזף פוליצר לזיכרון (מפעל חיים) (1995)
פרס אגון ארווין קיש (1995)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה - אגף אזרחי (1996)
פרס שאנדור פטה (1999)
נוצת זהב (2000)
פרס גרביץ' (2001)
פרס MSZOSZ (2001)
פרס תור הזהב (2001)
צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה של הונגריה - אגף אזרחי (2002)
פרס פרימה פרימיסימה (2003)
חבר לנצח בטלוויזיה ההונגרית (2004)
פרס קושוט (2005)
פרס MSÚSZ למפעל חיים (2006)
אזרחות כבוד של רובע 13 (2012)
חבר אלמוות של השחייה ההונגרית (2014)
פרס לאנטי-גזענות על שם מיקלוש רדנוטי (2015)
פרס מולדתי (2017)
לקריאה נוספת

גלריית הפורטרטים של MTV
ספר טלוויזיה 1985
הפרופיל היוצר שלו הוא Moly.hu
טמאש ויטראי: אימון (קטע)
ראו גם

הנחגג השבועי: טמאש ויטראי, sulinet.hu
טמאש ויטראי על הסט של הספר הגדול, foto.szerko.hu
ויטראי: קבוצת הגיל שלי כבר לא נדרש בשום מקום, nepszava.hu
הערות שוליים

1 2  Vitray, akit gyerekként Kisneufeldnek hívtak
↑  Vitray Tamás: 64 év után találtam meg anyám sírját, Bors, 2016. szeptember 9.
↑  "Vitray: búcsú 32 év után". Blikk (בהונגרית). 2015-10-30. נבדק ב-2023-04-23.
↑  ATV, www.atv.hu
↑  Ezért ment tönkre Vitray Tamás házassága! Őszinte vallomás a legendás tévéstől (femina.hu, 2014.12.25)
↑  "Ez az igazi szeretet: Ma is hetente látogatja második feleségét Vitray Tamás". Ripost.hu. נבדק ב-2019-07-21.
↑  "Vitray Tamás 87 évesen válik". 24.hu (בהונגרית). 2019-11-13. נבדק ב-2019-11-14.
↑  Zrt, HVG Kiadó (2019-11-14). ""Egyedül fejezem be az utat" – Vitray Tamás 87 évesen válik". hvg.hu (בהונגרית). נבדק ב-2019-11-14.
↑  Jordán Tamás Hazám-díjat kapott, szinhaz.hu - 2017. november 18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269659105171  ISNI: 0000 0001 0968 6465  LCCN: n89655585  VIAF: 45912642   WorldCat (עם VIAF): 45912642 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טמאש ויטראי".
בתא פרשנות הספורט של הטלוויזיה ההונגרית, בשנת 1966 באצטדיון "נפשטדיון"
קאיו קאנדו

קאיו קאנדו קוריאה (בפורטוגזית: Caio Canedo Corrêa, בערבית: كايو كانيدو كوريا, בתעתיק מדויק: כאיו כאנידו כוריא; נולד ב-9 באוגוסט 1990 בוולטה רדונדה שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי-אמירתי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת אל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

קאנדו שיחק בברזיל בקבוצות הבוגרות של בוטפוגו, פיגיירנסה, אינטרנסיונל וויטוריה מליגת העל הברזילאית.
בעונת 2014/2015 הושאל קאנדו מאינטרנסיונל לאל-וסל מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות, ולאחר שהבקיע 16 שערים ב-22 הופעות ליגה במדי המועדון במהלך תקופת ההשאלה, חתם על חוזה קבוע במועדון. בסך הכל ערך 113 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 66 שערים.
ב-1 ביולי 2019 חתם קאנדו באל-עין מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות. הוא ערך 70 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע 21 שערים.
ב-1 ביולי 2023 חזר קאנדו לאל-וסל.
קריירה בינלאומית

בחודש ינואר 2020 קיבל קאנדו אזרחות אמירתית.
ב-12 בנובמבר 2020 ערך קאנדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בניצחון 3-2 על נבחרת טג'יקיסטן במשחק ידידות. ב-16 בנובמבר 2020 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 3-1 מול נבחרת בחריין במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  Al Ain FC's Caio Canedo Correa gets UAE citizenship באתר Khaleej Times, ‏ 20 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו |  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו | איחוד האמירויות הערביות |
האיש במסכת הברזל (סרט, 1998)

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  הוויקונט דה בראז'לון 
 בימוי:  רנדל וולאס 
 הופק בידי:  רנדל וולאס, ראסל סמית 
 תסריט:  רנדל וולאס 
 עריכה:  ויליאם הוי 
 שחקנים ראשיים:  לאונרדו דיקפריו (לואי הארבעה עשר, מלך צרפת, פיליפ) בריז'יט אובר יו לורי דייוויד לואו לאונור ורלה אדוארד אטרטון פיטר סארסגארד (Raoul de Bragelonne) Emmanuel Guttierez אן פריו (אן מאוסטריה) ג'ודית גודרש ג'ון מלקוביץ' (אתוס) ג'רמי איירונס (ארמיס) ז'ראר דפארדיה (פורתוס) גבריאל ביירן (דאטרניאן) François Montagut Cécile Auclert Emmanuel Patron Olivier Hémon Christian Erickson Brigitte Boucher לורה פרייז'ר Vincent Nemeth ג'יימס גאמון Jean-Pol Brissart ג'ו שרידן 
 מוזיקה:  ניק גלני-סמית' 
 צילום:  פטר סושיצקי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  United Artists
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  9 באפריל 1998 
 משך הקרנה:  133 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט סייפים נועזים, סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט כלא, סרט פעולה, דרמה היסטורית, סרט הרפתקאות, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  צרפת 
 תקציב:  35 מיליון דולר
 הכנסות:  182 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   manintheironmask
 פרסים:  פרס פטל הזהב לזוג/להקה הגרועים ביותר (לאונרדו דיקפריו) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש במסכת הברזל (באנגלית: The Man in The Iron Mask) הוא סרט דרמת אקשן אמריקאי משנת 1998 שביים, הפיק וכתב רנדל וואלאס, בכיכובו של לאונרדו דיקפריו בתפקיד כפול כדמות הגיבור והנבל, ג'רמי איירונס בתפקיד אראמיס, ג'ון מלקוביץ' בתפקיד אתוס, ז'ראר דפארדיה כפורתוס וגבריאל ביירן בתפקיד ד'ארטניאן. הסרט מבוסס על דמויות מאת אלכסנדר דיומא והוא מהווה עיבוד רופף מאוד לקווי עלילה של הרומן שלו מהשנים 1847–1850, "הוויקונט דה בראז'לון". הסרט מתמקד בארבעת המוסקטרים המזדקנים, אתוס, פורטוס, אראמיס וד'ארטניאן, בתקופת שלטונו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת ומנסה להסביר את המסתורין סביב האיש במסכת הברזל, תוך שימוש בעלילה הקשורה יותר לגרסה הקולנועית משנת 1929 בכיכובו של דאגלס פיירבנקס והסרט משנת 1939 בבימויו של ג'יימס לוויתן, מאשר לספרו המקורי של דיומא. הסרט הופק על ידי חברת יונייטד ארטיסטס.
שחקנים ודמויות

לאונרדו דיקפריו בתפקיד פיליפ בורבון / המלך לואי הארבעה עשר
ג'רמי איירונס בתפקיד אראמיס
ג'ון מלקוביץ בתפקיד אתוס
ז'ראר דפארדיה בתפקיד פורתוס
גבריאל ביירן בתפקיד ד'ארטניאן
אן פריו בתפקיד מלכת אן מאוסטריה
ג'ודית גודרש בתפקיד כריסטין בלפור
פיטר סארסגארד בתפקיד ראול, בנו של אתוס
אדוארד אטרטון בתפקיד אנדרה, סגנו של ד'ארטניאן
יו לורי בתפקיד פייר, יועצו של המלך לואי הארבעה עשר
דייוויד לואו בתפקיד יועצו של המלך לואי הארבעה עשר
הפקה

בגרסה זו, "האיש במסכת הברזל" מוצג כאסיר 64389000 על סמך המספר הקשור לשם שמו שנמצא בבסטיליה. שאטו דה וו לה ויקונט שימשה לצילומי סצנות ורסאי, אם כי בספר, המעבר בין לואי לפיליפ קורה בוו-לה-ויקונט. בחלק מהגרסאות, ההחלפה מתרחשת ב-17 באוגוסט 1661, במסיבה מפורסמת לחשיפת הטירה החדשה. במסיבה השתתף לואי, שהבין שארמון המלך עצמו נראה נחות מהטירה החדשה.