stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישראל קטורזה
שחקן > ברדיו, בטלוויזיה ובקולנוע

בתחילת שנות ה-90 גילם את דמותו הקומית של "צוגה", בתוכנית הרדיו של דידי הררי, "דידי לוקאלי", ברדיו ללא הפסקה.
ב-1997 הגיש פינה קומית בתוכנית "שישי וחצי", בהנחייתה של עינת ארליך, תוכנית ששודרה בערוץ 2.
ב-1998 הנחה בערוץ 2 את התוכנית "כולם שווים". ב-1999 שיחק בסדרת הטלוויזיה "כל העולם במה" ששודרה בערוץ הילדים.
ב-2004 גילם את יוסי בסרט "סוף העולם שמאלה" שביים אבי נשר. באותה שנה, הנחה בערוץ 2 את תוכנית הטלוויזיה "משפחת קמיצ'לי" שביים קובי חביה.
ב-2005 גילם דיין בבית דין רבני בסרט "שושלת שוורץ" שכתב אמיר הספרי וביימו אמיר ושמואל הספרי.
ב-2007 שיחק בסרט "התנתקות" - הפקה צרפתית-ישראלית בבימויו של עמוס גיתאי. בין השנים 2008–2011 גילם את ד"ר חי בסדרה "הפיג'מות" שביים רובי דואניאס.
בין השנים 2008–2019 השתתף כחבר קבוע בפאנל התוכנית הקומית "מועדון לילה" שמנחה ארז טל בערוץ 2. ב-2011 דיבב לעברית את החתול במגפיים בסרט "החתול במגפיים: הסיפור האמיתי" בבימויים של פסקל הרולד וג'רום דשאן.
ב-2012 גילם את בינו כהן בסרט "העולם מצחיק" שכתב וביים שמי זרחין.
ב-2013 שיחק בסרט "כידון" שכתב וביים עמנואל נקש. באותה שנה גילם את התפקיד הראשי בסדרה הקומית "ישראל" שאותה יצר קטורזה ושביים רועי פלורנטין, שודרה בערוץ 10 ואף נמכרה לרשת ABC האמריקאית.
ב-2015 הנחה, לצידו של ארז טל, את השעשועון "מי למעלה?", ששודר בערוץ 2.
ב-2016 שיחק בסרט "הלהקה האחרונה בלבנון" בתפקיד אלוף-משנה יעקב מלכה, בבימוים של בן בכר ואיציק קריכלי.
ב-2017 שיחק בתפקיד הראשי בסדרה "המלון של פיני" ששודרה בערוץ הילדים בבימויו של רועי פלורנטין.
ב-2019 דיבב לעברית את הקוף פינאט בסרט "פלא של פארק" בבימויו של דייוויס פיס.
ב-2020 השתתף בתוכנית "סיפורים מהכורסה" ששודרה בכאן 11.
ב-2021 גילם את ז'אן פייר בקומדיית המצבים "לבד בבית" ששודרה בכאן חינוכית. באותה השנה החל להגיש לצידו של ארז טל את תוכנית הבידור "זה לא אולפן שישי" ששודרה בקשת 12. בהמשך אותה השנה החל שידורה בקשת 12 של הסדרה "מה שבע" אותה כתב ומבוססת על חייו. הוא מגלם בה אב לשבעה ילדים, לצידם של מיה דגן ויניב ביטון, ומשחקים בה גם שניים מילדיו הביולוגיים. ב-2022 השתתף בסדרה הקומית "פשע לא מאורגן" בתפקידי אורח, ששודרה בקשת 12.
פרזנטור

בשנת 2001 שימש כפרזנטור של רכבת ישראל.
בשנת 2002 שימש כפרזנטור של חברת "סלקום".
בשנים 2009–2015 שימש כפרזנטור של "בנק דיסקונט".
בשנת 2015 שימש כפרזנטור של חברת "מובילאיי".
בשנים 2017–2018 שימש כפרזנטור של חברת "מנורה מבטחים".
בשנים 2019–2020 שימש פרזנטור של חברת הייזום והבניה "פרשקובסקי".
בשנת 2021 שימש כפרזנטור בתשדירים מטעם משרד הבריאות.
בשנת 2022 שימש כפרזנטור של טרקלין חשמל והופיע בפרסומת לתאגיד המחזור תמיר.
בשנת 2024 שימש כפרזנטור של אפליקציית התשלומים ״קאשקש״.
חיים אישיים

קטורזה מתגורר בתל אביב. נשוי ואב לשבעה ילדים.
קטורזה ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל מ.ס אשדוד ואף מגיע אל מרבית משחקי הקבוצה.
הערות שוליים

↑   שני מועלם, כך הפתיע קטורזה את הקאופמנים, באתר כלבו, 28 ביולי 2019
↑  גיל לוין, ‏לא צחוק: הברכה של קטורזה ששינתה את אשדוד, באתר ערוץ הספורט, 12 בדצמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599035905171  GND: 1062203542  ISNI: 0000 0004 0202 5906  LCCN: no2013022655  MusicBrainz: a341b77b-25ed-452a-a5f5-4fc3d779af0c  VIAF: 296835241   WorldCat (עם VIAF): 296835241 
קטורזה נואם בהפגנת תעשיית התרבות בירושלים, 15 ביוני 2020
מדלן זילהרדט

| --- | --- |

 לידה:  10 ביוני 1863 סן-קנטן, צרפת 
 פטירה:  16 באפריל 1950 (בגיל 86) ניי-סיר-סן, צרפת 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפעה על ידי:  טוני רובר-פלורי 
 יצירות ידועות:  Bravo Tigre, Fluctuat nec mergitur (Madeleine Zillhardt, 1918), Louise Catherine Breslau and friends, Mr Edgar Degas, La Marne (Madeleine Zillhardt) 
 בן או בת זוג:  לואיז קתרין ברסלאו (1886–12 במאי 1927) 
 
מדלן זילהרדט (בצרפתית: Madeleine Zillhardt‏; 10 ביוני 1863 – 16 באפריל 1950) הייתה אמנית צרפתייה, סופרת, מעצבת וציירת. חייה והקריירה שלה קשורים לאמנית אחרת, הציירת הגרמנית-שווייצרית לואיז קתרין ברסלאו, שהייתה בת זוגה לאורך יותר מארבעים שנה, המוזה שלה ומקור להשראה. אחותה של הציירת ג'ני זילהרדט.
ביוגרפיה

מדלן זילהרדט למדה בבית הספר לאמנות אקדמיה ז'וליאן בפריז. באותה עת המוסד היחיד לחינוך לאמנות שהיה פתוח לנשים בפריז. גם אחותה ג'ני זילהרדט למדה שם. היא פגשה שם אמנים צעירים כמוה: אנה קלומפק, הרמין דייוויד, אנייס גודסיר, שרה פורסר, מארי בשקירצף, ובעיקר את לואיז קתרין ברסלאו.
בשנת 1884 זילהרדט ביקשה מברסלאו לצייר את דיוקנה. מאז הן לא עזבו זו את זו ועברו לגור לצמיתות יחד בשנת 1886. בשנת 1887 מבצעת ברסלאו את 'Contre Jour', אחת מיצירות המופת שלה, המייצגת את הזוגיות האינטימית שקיימה עם זילהרדט. הציור נקנה על ידי ממשלת שווייץ בשנת 1896, והוא מוחזק על ידי המוזיאון לאמנויות יפות ברן. בשנת 1908 ציירה ברסלאו יצירה נוספת של בנות הזוג, שמוצגה במוזיאון לאמנויות יפות בקנטונל בלוזאן.[1]
זילהרדט הפכה לאחת המעצבות המקוריות ביותר בזמנה ולואיז ברסלאו זכתה להצלחה רבה בעולם הציור. שתי הנשים הפכו לזוג מקובל בסצנת האמנות הפריזאית עם ידידות לאמנים רבים: הנרי פאנטין-לטור, אוגוסט רודן ואדגר דגה, שזילהרדט כתבה עליהם ביוגרפיה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, מדלן זילהרדט התפרסמה בזכות עיצובים שלה של כלים כמו צלחות שהביעו "סבלנות הפטריוטית" או בתמיכה בקלמנסו או בגינוי הפצצת אזרחים כמו שציירה על צלחת שנקראת "הפצצת פריז", בשנת 1918, וכעת נמצאת באוספי המוזיאון הצרפתי הלאומי לתעופה ולחלל. היא חזרה גם לצייר עם ברסלאו, ובזמן המלחמה הן ציירו את דיוקנאותיהם של חיילים, אחיות ורופאים בדרך לחזית כדי לתת למשפחותיהם לפני שהם עוזבים.
לאחר המלחמה בריאותה של ברסלאו התדרדרה עד מותה ב-12 במאי 1927 בפריס.
זילהרדט בילתה את שארית חייה בהנצחת עבודתה של בת זוגה, ותרמה למוזיאונים שונים.
זילהרדט לא איפשרה שעבודת בת זוגה תהיה מפוזרת מדי באוספים הבינלאומיים.
הדוברה 'לואיז-קתרין'

בשנת 1928 קנתה זילהרדט את דוברת הבטון 'ליאז' בפריז במטרה להעמיד אותה לרשות צבא הישע. בתמיכתה של וינרטה זינגר, הנסיכה דה פוליניאק ויורשת חברת מכונות התפירה זינגר, שוקמה הדוברה על ידי לה קורבוזיה בשנת 1929.
על פי צוואתה של מדלן זילהרדט, הדוברה קיבלה את השם לואיז-קתרין במחווה לברסלאו והפכה למקלט לחסרי בית בחורף ומחנה קיץ לילדים. הדוברה עגנה בפריז על גדות הסיין.
בשנת 2006 השתלטה על הדוברה הקרן להנצחת לה קורבוזיה. בשנת 2018 הדוברה טבעה ב-10 בפברואר, במהלך שיטפון בנהר הסיין בפריז. דוברת לואיז-קתרין ממוקמת עדיין ליד שער אוסטרליץ, ברובע ה-13, בתקווה שתעבור שיקום ושיפוץ.
מורשת

רחוב בפריס נקרא 'המקום של לואיז קתרין ברסלאו ומדליין זילהרדט', ברובע השישי (סן ז'רמן דה פרה).
בסנט קוונטין (עיר הולדתו של מדלן זילהרדט), 'מוזיאון אנטואן לקויאר' מציג את הדיוקן של מדלן זילהרדט.
הערות שוליים

↑  Madeleine Zillhardt (1863-1950), data.bnf.fr
↑  Assiette : Fluctuat nec mergitur, Musée de l'Air et de l'Espace (בצרפתית)
↑  The Fascinating History of Le Corbusier’s Lost Barge, Metropolis, ‏2018-03-01 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb105420904 (data)  ISNI: 0000 0000 5622 5322  SUDOC: 23761667X  VIAF: 22132398   WorldCat (עם VIAF): 22132398 
לואיז ברסלאו, דיוקן עצמי עם מדלן זילהרדט, 1891
שלט רחוב בפריז שמנציח את שתי האמניות לואיז ומנדליין
טנשין נסקאווה

| --- | --- |

 לידה:  18 באוגוסט 1998 (בן 26) צ'יבה, יפן 
 מידע כללי
 מדינה:  יפן 
 ten-shin.jp
 ספורט
 ענף ספורט:  קראטה, אמנויות לחימה משולבות, קיקבוקס, English boxing 
 
טנשין נסקאווה (ביפנית: 那須川 天心; נולד ב-18 באוגוסט 1998) הוא מתאגרף יפני מקצועי, קיקבוקסר מקצועי ולוחם אמנויות לחימה משולבות. נאסקאווה נחשב כשרון פאונד עבור פאונד (אנ) לאורך רוב הקריירה שלו כקיקבוקסר מקצועי ונחשב לאחד הקיקבוקסרים הגדולים בהיסטוריה המודרנית. נאסקאווה התפרסם לאחר ניצחונותיו בנוקאאוט על אלוף העולם באגרוף IBF, אמנת רואנרואנג ב-2017, ועל אלוף המואי טאי ונצ'אלונג סאצ'איג'ים ב-2016.
כקיקבוקסר מקצועי בין 2012 ל-2022, נסקאווה הוא אלוף " RISE Bantamweight" (55 ק"ג), ו־RISE" World Featherweight" (57.5 ק"ג). הוא גם היה אלוף משקל נוצה של "ISKA Unified Rules" (57 ק"ג) ו-"Oriental Rules Bantamweight" (55 ק"ג), וכן אלוף משקל זבוב "Rizin" (57 ק"ג) ב-2017. בסוף קריירת הקיקבוקסינג המקצועית שלו, ביולי 2022, נאסוקווה דורג כשחקן הקיקבוקס הטוב ביותר מתחת ל-58 ק"ג וה"פאונד עבור פאונד" הטוב ביותר לקיקבוקסר בעולם מאת "Combat Press".
בקריירה החובבנית שלו צבר הישגים מרשימים של 99 ניצחונות, 5 תיקו ו-3 הפסדים עד גיל 15, אולם הקריירה המקצועית שלו הייתה ללא רבב עם התוצאות:
אגרוף מקצועי: 4 ניצחונות, 2 בנוקאאוט ו-2 בהחלטת שופטים, 0 הפסדים
MMA: רקורד של 4 ניצחונות, 1 בנוקאאוט, 1 בכניעת היריב ו-2 בהחלטת שופטים, 0 הפסדים
קיקבוקסינג: מאזן של 44 ניצחונות, 30 בנוקאאוט, 0 הפסדים
טנשין רשם הפסד אחד בקרב ראווה מול אלוף העולם באגרוף, פלויד מייוות'ר.
לנסקאווה ערוץ יוטיוב עם מעל מיליון עוקבים.
הישגים

איגוד הקראטה בינלאומי
2015 ISKA Oriental Rules Oriental Rules Bantamweight (55 ק"ג) אלוף העולם
הגנה אחת על התואר
משקל נוצה של ISKA Unified Rules 2019 (57 ק"ג) אלוף העולם
RISE
2015 RISE Rules Bantamweight (55 ק"ג) מקום 1
הגנה מוצלחת על התואר
גביע יפן BLADE 2015 (55 ק"ג) אלוף הטורניר
2018 RISE משקל נוצה (57 ק"ג) אלוף העולם
2019 RISE World Series -58 מקום 1
ריזין
2017 RIZIN משקל זבוב (57 ק"ג) מקום 1
הערות שוליים

1 2  "高校生王者・那須川天心の"誰にも負けない"宣言。 ～キックボクシング界に新星現る～". number.bunshun.jp. נבדק ב-29 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "【RISE】那須川天心がムエタイ最強の敵ロッタンに大苦戦、延長戦で辛勝し号泣". efight.jp. 17 ביוני 2018. נבדק ב-21 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "【RISE】17歳・那須川天心が初の世界王座戴冠". sports.yahoo.co.jp. נבדק ב-29 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "【RIZIN】那須川天心が２Rで３度ダウンを奪いKO勝利「来月めちゃくちゃ強い相手と戦う」". efight.jp. 2 ביוני 2019. נבדק ב-1 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "那須川天心27連勝、飛びヒザ蹴りで２回ＴＫＯ勝ち". nikkansports.com. נבדק ב-31 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aittama, Zach (15 ביולי 2022). "Combat Press Kickboxing Rankings: July 2022". combatpress.com. נבדק ב-29 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "R.I.S.E. 117 Results: Nasukawa Stops Sheehan Early, Remains Unbeaten". Zach Aittama. 2017-05-20. נבדק ב-2017-10-22.
↑  "【RISE】那須川天心が宿敵・村越優汰を破り初防衛に成功". efight.jp. 25 בספטמבר 2016. נבדק ב-30 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "【BLADE】16歳・那須川天心が全試合KOで完全優勝、K-1王者に宣戦布告". efight.jp. באוגוסט 2015. נבדק ב-29 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "那須川天心、世界T制覇も左拳負傷「3カ月休みたい」 武尊戦についても再び言及". sponichi.co.jp. נבדק ב-1 באוגוסט 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4556151535374002890004   WorldCat (עם VIAF): 4556151535374002890004 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טנשין נסקאווה".
מה שכתוב בשורות אלו (שיר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  קלמנס ברנטנו 
 שפת המקור:  גרמנית 
 סוגה:  שיר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1837 
 
קלמנס ברנטנו (אחרי 1833)
מה שכתוב בשורות אלו (בגרמנית: Was reif in diesen Zeilen steht) הוא שיר של קלמנס ברנטנו. השיר נכתב בסביבות 1835 ופורסם בנובמבר 1837 בגרסה המורחבת של "אגדות גוקל" (Gockelmärchen) מאת שמרבר (Schmerber) בפרנקפורט אם מיין. בו הקדיש ברנטנו את הפסוקים לאהובת נעוריו, מריאן פון וילמר.
אנצנסברגר, שלקח את "הכניסה" ככותרת השיר מתוך הכתבים, מספק מידע על ההיסטוריה הארוכה והמפותלת של  האנדרטה הפרוזודית הזו לשפה הגרמנית.
מבנה

השיר מורכב משש שלישיות יאמביות וצמד קופלטים (Couplet).  שתי רביעיות  ואחריהן פסוק שלישי עם שלוש שורות. לפיכך, ניתן למצוא את מבנה השיר המורכב משיר למעלה ולמטה, המקובל בסוגת השירה הגרמנית "מינסנג" (Minnesang), בשורה זו בת שלוש השורות.
השיר מסתיים בצמד המילים המפורסם "הו כוכב ופרח, ...".
טקסט

הכתיב עוקב אחר נוסח אנצנסברגר.
| --- | --- |
עברית: גרמנית
מה שכתוב, בַּשל, בשורות האלה,: Was reif in diesen Zeilen steht,
מה שקורץ בחיוך ובתחינה מהורהר,: Was lächelnd winkt und sinnend fleht,
לא אמור להעציב אף ילד,: Das soll kein Kind betrüben,
הפשטות זרעה אותו,: Die Einfalt hat es ausgesäet,
המלנכוליה עברה דרכו,: Die Schwermuth hat hindurchgeweht,
הגעגוע הניע אותו;: Die Sehnsucht hat’s getrieben;
ואחרי שהשדה נכסח,: Und ist das Feld einst abgemäht,
העוני נראה דרך הזיפים,: Die Armuth durch die Stoppeln geht,
חפש גרגרים שנשארו,: Sucht Aehren, die geblieben,
חפש אהבה שתגווע עבורה,: Sucht Lieb, die für sie untergeht,
חפש אהבה שתקום איתה,: Sucht Lieb, die mit ihr aufersteht,
חפש אהבה, כך שתוכל לאהוב,: Sucht Lieb, die sie kann lieben,
והשאיר אותה בודדה ומובכת: Und hat sie einsam und verschmäht
מודַה בתפילה לאורך כל הלילה: Die Nacht durch dankend in Gebet
הדגנים נמשכים החוצה [מתרמיליהם],: Die Körner ausgerieben,
קרא זאת מוקדם, כשהתרנגול יקרא,: Liest sie, als früh der Hahn gekräht,
את מה שקיבלה האהבה, את מה שהצער העלים,: Was Lieb erhielt, was Leid verweht,
כתוב על צלב בשדה,: Ans Feldkreuz angeschrieben,
הו כוכב ופרח, רוח ובגד,: O Stern und Blume, Geist und Kleid,
אהבה, צער וזמן ונצח!: Lieb, Leid und Zeit und Ewigkeit!
פרשנות

הכותרת לבדה עשויה למשוך תשומת לב. לדוגמה, טונר (Tunner) כינתה את עבודתה "ההיסטוריה המקודשת הסודית של הלב". המחבר רואה בשיר צוואה לירית וה"בשל" בבית הראשון מוצג כצורה מושלמת. בנימה עליזה ומתחשבת כאחד, ברנטנו פונה הן לחושים והן לרוח. הדימוי ההתחלתי של הילד מכוון לעם האלוהים (Gotteskindschaft), באלגוריה. המשמעות של "ילד אלוהים" היא במובן זה שבניגוד לפנייה אל הסנטימנטלי, ברנטנו מדגיש את הנאיבי.
השדה, הזריעה, הקציר, הגרעינים - הכל משמש דימוי לאהבה, לעמל שכרוך בחיזור ובכמיהה אל הזוגיות.
ברנטנו הרומנטיקן האמין בכוח היצירתי של הגעגוע. בהתאם לכך, השיר בן שלושת החלקים מגיע לשיאו בגעגועים לזרע הנובט, ובמלנכוליה. השורה התחתונה: מי שמחפש - יינצל.
ביקורת

ולטר בנימין, אנשים גרמנים, פרנקפורטר צייטונג 1931f. הקדמה למכתבו של וילהלם גרים לג'ני פון דרוסטה-הולסהוף, 9 בינואר 1825 (GS כרך 10, IV 1, עמ' 198).
שני הפסוקים האחרונים של השיר שיקפו את מקורו של כל הקיום האנושי בין שמים וארץ.
"מוזיקת דיבור" משמשת כביטוי שנותן רובד נוסף, של "הדברים הבלתי ניתנים לדימוי" בשיר - הוכחה ללגיטימציה, לחיוניות של השירה.
ריילי , שולץ  וטונר  וחוקרים מובילים נוספים: K. Togawa (1966), A. Bennholdt-Thommsen (בון 1967), Maria Schmidt-Ihms (Acta Germanica 3, 1968, p. 153) –165), אליזבת שטופ (Modern Language Review 67, 1972, עמ' 95–117), G.-K. Kaltenbrunner (1978), Ricarda Winterswyl (Blätter für die Deutschlehre 24, 1980, עמ' 33–38), Grete Lübbe-Grothues (שנתון הבישופות הגרמנית החופשית 1982, עמ' 262–276) והספר של אמיל שטייגר (Staiger) - הזמן: דמיונו של המשורר, ציריך 1939.
ספרות

ממוין לפי שנת פרסום
קורט מאי (עורך), ולטר הלרר (עורך): הנס מגנוס אנצנסברגר: הפואטיקה של ברנטנו (ארלנגן 1955). הנזר מינכן 1961. סדרת פרסומים על ספרות כאמנות
אריקה טונר: ההיסטוריה המקודשת הסודית של הלב. על שירו של קלמנס ברנטנו מה בשל בשורות אלו. עמ' 421–433 בתוך: וולף סגברכט (עורך) : שירים ופירושים. כרך 3. קלאסי ורומנטי. Reclam UB 7892, שטוטגרט 1984 (מהדורת 1994). 464 עמודים, מסת"ב 3-15-007892-X
הלן מ. קסטינגר ריילי : קלמנס ברנטנו. אוסף מצלר, כרך 213. שטוטגרט 1985. 166 עמודים, מסת"ב 3-476-10213-0
גרהרד שולץ: ספרות גרמנית בין המהפכה הצרפתית לרסטורציה. חלק 2. עידן מלחמות נפוליאון והשיקום: 1806–1830. CH Beck, מינכן 1989, ISBN 3-406-09399-X
הורסט יואכים פרנק: מדריך צורות השירה הגרמנית (Handbuch der deutschen Strophenformen). Francke Tübingen 1993 (מהדורה שנייה). ISBN 3-7720-2221-9
הרטוויג שולץ (עורך): קלמנס ברנטנו. 1778–1842 לרגל יום השנה ה-150 למותו. פיטר לאנג, ברן 1993, ISBN 3-906750-94-9
הערות שוליים

"מקור" פירושו מהדורת הטקסט המצוטטת.
↑  zitiert bei Enzensberger, S. 155: Clemens Brentanos Gesammelte Schriften. Herausgegeben von Christian Brentano. Frankfurt am Main 1852/55. IX Bände
↑  Enzensberger, S. 95–105
↑  Frank, S. 57
↑  Frank, S. 30
↑  Enzensberger, S. 94, 4. Z.v.u.
↑  Schulz, 466, 8. Z.v.u.
↑  Schulz, S. 759, 7. Z.v.u.
↑  Riley, S. 93, erster Eintrag
↑  Schultz, S. 319
↑  Tunner, S. 433
↑  Die erste Auflage erschien bei Hanser in München.
צאגאן סאר

| --- | --- |

 שמות נוספים:  ראש השנה הירחי  ראש השנה המונגולי
 מדינה:  מונגוליה 
 סוג:  חג 
 חוגגים:  מונגולים
 
צאראן סאר (נקרא גם: ראש השנה הירחי המונגולי או ירח לבן) הוא היום הראשון בשנה על פי לוח השנה המונגולי. החג נחגג על ידי המונגולים וכמה עמים טורקיים נוספים. לחג יש השפעות שמניות.
תזמון

פסטיבל הירח הלבן נחגג בשלושת הימים הראשונים של חודש הירח הראשון בלוח השנה המונגולי (החודש הראשון בשנה המונגולית). פסטיבל לוסר, המתקיים בטיבט, מתרחש באותו יום בו מתרחש החג. צאגאן סאר הוא אחד החגים המונגולים החשובים ביותר. במקור הוא נחגג באביב.
מנהגים

המונגולים נוהגים לשרוף נרות על יד המזבח בזמן החג. פעולה זו מסמלת הארה.
הערות שוליים

↑  https://www.selenatravel.com/blog/tsagaan-sar
↑  https://www.mongoluls.net/tsagaansar.shtml(הקישור+אינו+פעיל)
↑  http://religion.historic.ru/news/item/f00/s05/n0000560/index.shtml
↑  https://newbur.ru/n/32564/
↑  https://books.google.com/books?id=uxEGTwiCvd8C&pg=PA129&lpg=PA129&dq=tsagaan+sar+shaman&source=bl&ots=7kWUmiBt6O&sig=ACfU3U3FfzPx5AyPW7ug8lkqkW-rEMYI7w&hl=en&sa=X&ved=2ahUKEwj-xc3615DnAhWpAZ0JHcaVAdQQ6AEwDXoECAoQAQ#v=onepage&q=tsagaan%20sar%20shaman&f=false
↑  http://www.touristinfocenter.mn/en/cate3_more.aspx?ItemID=60
↑  "Tsagan Sar: The Mongolian Lunar New Year". Mongoluls. 2007. March 13, 2008.Mongoluls.net
↑  https://www.toursmongolia.com/mongolia_travel_news/tsagaan-sar-the-main-celebration-of-the-mongols
צבי הירש גרודזנסקי

ערך זה עוסק ברב אמריקאי. אם התכוונתם לרב ליטאי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1857 ה'תרי"ח נבהרדק
 פטירה:  1947 (בגיל 90 בערך) ה'תש"ח
 תקופת הפעילות:  ?–1947 
 תחומי עיסוק:  גמרא, לימוד, הלכה
 רבותיו:  הרב דוד שלמה גרודזנסקי, הרב יצחק אלחנן ספקטור
 חיבוריו:  מקוה ישראל, מקראי קודש, מילי דברכות, בית היין, ליקוטי צבי
 
הרב צבי הירש גרודזנסקי (ה'תרי"ח, 1857 - ה'תש"ח, 1947) היה אב בית דין באומהה בנברסקה שבארצות הברית משנת ה'תרנ"א, 1891, ועד למותו. כמו כן חיבר מספר ספרים.
ביוגרפיה

נולד בנבהרדק שבליטא לרבי מאיר, מצאצאי הרב נתן נטע גרודזנסקי, וגדל בנובהרדוק. בגיל 15 למד בעיר איוויה שבליטא אצל הרב דוד שלמה גרודזנסקי, אביו של רבי חיים עוזר גרודזנסקי. לאחר מכן עבר לקובנה ולמד אצל רבי יצחק אלחנן ספקטור. בשנת ה'תרמ"ח (1888) עבר לוילנא, ולאחר מכן לוולוז'ין. בשנת ה'תרנ"א (1891) היגר לארצות הברית ושם התמנה לאב בית דין בעיר נברסקה.
בשנת תרע"א השתתף הרב גרודזנסקי בפולמוס חוצה יבשות בנוגע לתקפות גיור שנערך מתוך ידיעה שהגיורת לא תשמור מצוות. המעשה התחיל בבחור יהודי שהתאהב בגויה, והוריו ביקשו ממנה להתגייר תוך הבטחה שהיא לא תהיה חייבת לשמור שום דבר אחר הגיור, ומדובר בטקס פורמלי בלבד. הרב גרודזנסקי סירב לגיירה, אולם השוחט המקומי גייר והשיא אותה מבלי ידיעתו. הרב גרודזנסקי שלח מכתב לכתב העת 'המאסף' שיצא לאור על ידי הרב בן ציון קואינקה ובו ביקש את חוות דעת הרבנים בקשר לגיור. האם הוא תקף, וכיצד יש לנהוג בשוחט.
שני רבנים השיבו לו: הרב יחזקאל בנעט הסכים איתו שאסור היה לערוך את הגיור לכתחילה, שהרי זה גיור 'לשם אישות', ויש להעניש את השוחט, שגם אם היה סבור שהוא עושה מצווה להציל את היהודי מהתבוללות - היה לו להתייעץ עם הרבנים ולא לפעול על דעת עצמו. אולם לדעתו הגיור תקף, כי בכל מצב, גם כאשר ברור שהגר לא מתכוון לשמור מצוות כלל הגיור תקף, ובלבד שהיה ברור לו שעליו להפסיק לעבוד עבודה זרה וחובה עליו להאמין באחדות ה'. הרב יעקב שור גם הוא השיב שככלל הגיור תקף גם אם ידוע שהגר לא ישמור מצוות, וניתן אף לכתחילה לערוך גיור שכזה, ובלבד שהגיור לא פיקטיבי לחלוטין, והגר על כל פנים ישמור חלק מהמצוות, כדוגמת שבת ויו"ט, ולכן למעשה הוא הצדיק את פסיקתו של הרב גרודזנסקי במקרה שבא לפניו.
ספריו

מקוה ישראל, ‏שיקגו תרנח, באתר היברובוקס, על הלכות מקוואות.
מקראי קודש חלק א-ג, ‏ניו יורק תרצו, באתר היברובוקס, על הלכות קריאת התורה.
מילי דברכות - חלק א-ב, ‏סט. לואיס -ניו יארק תרפג תשה, באתר היברובוקס.
מילי דברכות - חלק ב, ‏אומהא תשה, באתר היברובוקס.
בית היין, על הלכות יין נסך, ניו יורק תשע"א.
לקוטי צבי, ‏סט. לואיס תרעו, באתר היברובוקס, ליקוטים "מגדולי האחרונים" על השולחן ערוך ונושאי כליו.
טהרת ישראל על הלכות נדה, ראה אור מכתב ידו מרילנד תשפ"ד.
הערות שוליים

↑  המידע נלקח מ'תולדות המחבר' המופיע בהקדמה לספרו 'בית היין'.
↑  המאסף, כרך טז סימנים כ,נז,עב,עג
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305734905171  ISNI: 0000 0000 7152 4443  LCCN: nr91042616  VIAF: 100842155   WorldCat (עם VIAF): 100842155 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "צבי הירש גרודזנסקי".
2025 בישראל

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה הנוכחית הנתונים עשויים להשתנות במהירות, ועל כן ייתכן שהם חלקיים, לא מדויקים או לא מעודכנים.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  2024   2023  2022 |  דגל ישראל | 2025  בישראל |  »»»       |
כל ערכי השנים בישראל • אירועים בולטים בעולם ב-2025 כרונולוגיה של אזור ארץ ישראל פורטל ישראל • לוח שנה של שנת 2025
2025 בישראל (ה'תשפ"ה – ה'תשפ"ו) היא השנה בה מדינת ישראל תציין 77 שנים להקמתה.
הנהגה

נשיא המדינה – יצחק הרצוג
ראש ממשלת ישראל  השלושים ושבע  – בנימין נתניהו
יושב ראש הכנסת העשרים וחמש – אמיר אוחנה
נשיא בית המשפט העליון – יצחק עמית
ראש המטה הכללי – הרצי הלוי עד 5 במרץ, מאז אייל זמיר
מפכ"ל המשטרה – דני לוי
אירועים בולטים

1 בינואר – שר הביטחון לשעבר יואב גלנט מתפטר מהכנסת.
5 בינואר – 50 החיילים החרדים הראשונים מגויסים לחטיבת החשמונאים של צה"ל, אשר היא החטיבה החרדית הראשונה בצה"ל שמטרתה לאפשר ללוחם החרדי לשרת במסגרת התואמת את אורחות חייו ומקפידה על שמירת זהותו.
21 בינואר – הרמטכ"ל הרצי הלוי ומפקד פיקוד הדרום ירון פינקלמן הודיעו על התפטרותם מצבא הגנה לישראל. את הודעתו הלוי ליווה בנאום על המלחמה ועל חלקו בה.
18 בפברואר – הבחירות לרשויות המקומיות ברשויות המקומיות שפונו בתחילת מלחמת חרבות ברזל בצפון ישראל.
5 במרץ – האלוף אייל זמיר נכנס לתפקידו כרמטכ"ל ה-24 של צה"ל.
אירועים בולטים > הסכסוך הישראלי-פלסטיני

6 בינואר – פיגוע הירי בפונדוק: 3 ישראלים נרצחו ו-8 נפצעו, בהם 1 באורח קשה, בפיגוע ירי לעבר אוטובוס שנסע בכביש 55, בין קדומים לאל-פונדוק.
17 בינואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): ממשלת ישראל מאשרת את הסכם הפסקת האש עם חמאס, שכולל שחרור חטופים ישראלים ואסירים ביטחוניים.
19 בינואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): שוחררו אמילי דמארי ודורון שטיינברכר שנחטפו מכפר עזה ורומי גונן שנחטפה מפסטיבל הנובה.
25 בינואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): שוחררו לירי אלבג, נעמה לוי, קרינה ארייב ודניאלה גלבוע, תצפיתניות שנחטפו במהלך קרב מוצב נחל עוז בטבח שבעה באוקטובר. בתמורה שחררה ישראל 200 אסירים ביטחוניים, בהם 121 שנדונו למאסר עולם.
30 בינואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): שוחררו התצפיתנית אגם ברגר שנחטפה ממוצב נחל עוז וארבל יהוד וגדי מוזס שנחטפו מניר עוז. בנוסף, שוחררו חמישה אזרחים תאילנדים חטופים.
1 בפברואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): שוחררו עופר קלדרון, ירדן ביבס וקית' סיגל שנחטפו במהלך טבח שבעה באוקטובר. בתמורה שוחררו 183 אסירים ביטחוניים, בהם 18 שנידונו למאסר עולם.
4 בפברואר – ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו נפגש בבית הלבן עם נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. השניים קיימו מסיבת עיתונאים משותפת, בה הוכרז על תוכנית טראמפ לפינוי רצועת עזה.
8 בפברואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): שוחררו אוהד בן עמי, אלי שרעבי ואור לוי שנחטפו במהלך טבח שבעה באוקטובר. בתמורה שוחררו 183 אסירים ביטחוניים.
15 בפברואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): שוחררו סשה טרופנוב, שגיא דקל-חן ויאיר הורן שנחטפו במהלך טבח שבעה באוקטובר. בתמורה שחררה ישראל 369 אסירים ביטחוניים פלסטינים חלקם רוצחים שנדונו למאסר עולם.
20 בפברואר – הסכם חמאס–ישראל (2025): נמסרו לישראל גופותיהם של ארבעה (למראית עין) חטופים שנרצחו בשבי. שלוש מהן זוהו כחטופים מניר עוז: עודד ליפשיץ שנרצח בשבי הג'יהאד האסלאמי, והאחים אריאל וכפיר ביבס שנרצחו בשבי ארגון "אדוני השממה", אולם הרביעית שנטען על ידי חמאס שהיא של שירי ביבס, לא נמצאה תואמת לה או לכל חטוף או חטופה אחרים, מה שמהווה הפרה של ההסכם. לפני העברתן, קיים חמאס טקס בו הוצגו ארונות החטופים על במה לצד שלטים ומחבלים. האו"ם והצלב האדום גינו את הטקס.
22 בפברואר – נמסרה לישראל גופתה של שירי ביבס. בהמשך היום שוחררו עומר ונקרט, עומר שם טוב, אליה כהן וטל שוהם שנחטפו ב-7 באוקטובר, והישאם שעבאן א-סייד ואברה מנגיסטו (שלא נחטפו באוקטובר 2023, אלא שהו בשבי כעשור). בתמורה לכך ישראל הייתה אמורה לשחרר 602 אסירים ביטחוניים פלסטינים, אך ישראל עיכבה צעד זה בטענה להפרות מצד חמאס.
26–27 בפברואר – נמסרו לישראל גופותיהם של איציק אלגרט ואוהד יהלומי שנחטפו מניר עוז, גופתו של צחי עידן שנחטף מנחל עוז, וגופתו של שלמה מנצור, שנחטף מכיסופים (מנצור היה החטוף המבוגר ביותר בעזה). בתמורה לכך שחררה ישראל 40 אסירים ביטחוניים פלסטינים, ובנוסף שחררה את 602 האסירים הביטחוניים הפלסטינים ששחרורם עוכב.
אירועים בולטים > אירועים צפויים

6 במאי – בחירות לרשות המקומית בתל מונד.
סיום השלב הראשון בתוכנית "אגן איילון 2025" להנגשה לציבור של תחנות רכבת ישראל והרכבת הקלה בתל אביב-יפו.
תאריך משוער לסיום העבודות על מיזם נתיבים מהירים בגוש דן.
עד 31 בדצמבר 2025, תיסגרנה רשתות דור 2 ודור 3 בכל חברות הסלולר בישראל ויתאפשר שימוש אך ורק במכשירים התומכים בדור 4 ומעלה.
נפטרו

ראו קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2025
6 בינואר – יצחק ביילי, מזרחן, וחוקר בדואים (נולד ב-1936)
9 בינואר – שולמית שחר, פרופסור בחוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת תל אביב (נולדה ב-1928)
10 בינואר – יעל אביב, מלהקת ושחקנית (נולדה ב-1945)
18 בינואר – זאב רווח, שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון, קומיקאי, זמר, מפיק, תסריטאי, במאי קולנוע ותיאטרון וצייר ישראלי (נולד ב-1940)
22 בינואר – עודד ברכוז, פיזיקאי ישראלי, ששימש כראש אגף טכנולוגיה במשרד ראש הממשלה (נולד ב-1937)