היסטוריה של אירופה
ימי הביניים > ראשית ימי הביניים > פאודליזם מערב אירופי

במערבה של אירופה החל להופיע מבנה חברתי חדש בוואקום השלטוני אותו השאירה אחריה התמוטטות הקיסרות הרומית המערבית. עשירית מהכנסותיה שילמה האוכלוסייה לכנסייה ושליש לאציל, הבעלים של האדמה, לאציל בתורו היו חובות לנסיך האזור. המס ששולם שימש את השליטים כדי לממן את פעולות המדינה. זאת הייתה המערכת הפאודלית שבה צמחו נסיכים ומלכים חדשים, ראשון השליטים החשובים שצמח באירופה שלאחר נפילת האימפריה הרומית היה קארל הגדול מלך הפרנקים ששלט בשנים 768–814. בשנת 800 לאחר סדרה של כיבושים, הוכתר קארל לקיסר הרומאים (Imperator Augustus Romanorum) בידי האפיפיור לאו השלישי ועקב כך נחשב גם כקיסר הראשון של הקיסרות הרומית הקדושה, על אף שזו הוקמה באופן רשמי רק לאחר מותו. בעקבות כיבושיו הרבים השתרעה ממלכתו על פני רובה של מערב אירופה. נשענת על השיטה הפאודלית הייתה קיסרות רומי הקדושה אסופה של נסיכויות שבסדרה ארוכה של הסכמים ובריתות הגישו סיוע לקיסר בעת הצורך.
במזרח אירופה ובבלקן החלו לעלות כוחות חדשים, השבטים הסלאביים שהתפשטו בכל מזרחה של אירופה בזמן נדידת העמים הראשונה החלו יוצאים מתקופת החשכה ומצמצמים פערים עם מערב אירופה. הראשונים להתגבש לכלל אומה היו הסלאבים הדרומיים שישבו באזור הבלקן, בולגריה נוסדה בשנת 681 והפכה למדינה הסלאבית הראשונה בבלקן. האימפריה הבולגרית הראשונה התחזקה והייתה ליריבה העיקרית של הקיסרות הביזנטית. החל מהמאה ה-9 נחשבה מדינה זו למרכז התרבותי של העמים הסלאביים. הכתב הקירילי הופיע לראשונה ב-863, ומעט אחר כך נוסדה המדינה הסלאבית המזרחית הראשונה, רוס של קייב התארוך המשוער הוא בשנת 880. רוס של קייב נוסדה בידי סוחרים סקנדינבים (ורנגים) שנקראו "רוס" והתרכזו בעיר קייב. רוס של קייב התגלגלה לשלוש המדינות הסלאביות המזרחיות מודרניות, אוקראינה שבירתה קייב, רוסיה שבירתה מוסקבה ובלארוס שבירתה מינסק.
שלטונו של ולדימיר הראשון (980–1015) ובנו יארוסלאב הראשון (1019–1054) נחשבים לתור הזהב של רוס של קייב, בתקופתם קיבלה המדינה את האמונה הנוצרית. חלק מהחוקרים סבורים כי המנהיגים הראשונים של הרוס של קייב היו סקנדינבים או ממוצא סקנדינבי והם שלטו על נתיניהם הסלאביים שהיוו את רובה של האוכלוסייה. הסקנדינבים נשארו בשלטון על העמים האלה לפחות עד לאמצע המאה ה-11.
במאה ה-9 נוסדה ממלכת מוראביה הגדולה (בשטחיה של צ'כיה וסלובקיה של ימינו) שלא הצליחה לשרוד ונעלמה כבר בתחילת המאה ה-10. בסוף המאה ה-9 הגיעו עשרת שבטי המדיארים לאזור הונגריה המודרנית והתיישבו שם. במשך כמה עשרות שנים הטילו המדיארים את אימתם על חלקים נרחבים מיבשת אירופה, מהים הבלטי שבצפון ועד למצר קורינתוס שביוון בדרום ועד לחצי האי האיברי שבדרום מערב. בשנת 955 התאחדו נגדם כמה שליטים אירופאים בהנהגתו של אוטו הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה והביסו אותם בקרב לכפלד. לאחר קרב זה ביססו המדיארים ממלכה על אדמת הונגריה ששמרה על ההסדר הפאודלי וקיבלה עליה את האמונה הנוצרית.
בשנת 711 פלשו המורים המוסלמים המורכבים רובם ככולם משבטים ברברים ומעט ערבים בפיקודו של טארק בן זיאד. בסוף אפריל הם נחתו בגיברלטר והחלו לעשות את דרכם צפונה. שנה לאחר מכן הצטרפו אליהם כוחות נוספים. במהלך שמונה שנות מלחמה כבשו המורים כמעט את כל חצי האי האיברי מידי הוויזיגותים. טריטוריה זו נקראה בפי המוסלמים אל-אנדלוס. ניסיון נוסף להעמיק את הפלישה ליבשת נעשה כאשר כוחות מוסלמים המשיכו להתקדם צפונה בחצי האי האיברי וחצו את הפירינאים, אך בקרב טור הובסו המוסלמים בידי הפרנקים שהונהגו על ידי קרל מרטל בשנת 732. השפעתם של המוסלמים תרבותית וטכנולוגית על האזורים אותם כבשו ניכרת עד ימינו אלה.
העיר רומא שעם ראשית ימי הביניים נכבשה וירדה מגדולתה, לאחר התמוטטות האימפריה הרומית, איבדה את רוב אוכלוסייתה שבשיאה בתחילת המאה ה-1 מנתה כמיליון תושבים מנתה כעת כ-35,000 בלבד. אך למרות זאת, נשארה רומא מרכז ללימוד ולתרבות, תחת הדרכתה של הכנסייה הקתולית.