stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יוכי ברנדס
יצירתה הספרותית

ברנדס ממקדת את יצירתה באישים מרכזיים בעם ישראל, שחוללו מהפכות. ספריה מבוססים על מקורות מן התרבות היהודית על תקופותיה ורבדיה השונים: התנ"ך, ספרות חז"ל, ההגות, ההלכה, הקבלה, החסידות והציונות. במרכזו של כל אחד מספריה פרק משמעותי בתולדות עם ישראל, המסופר מנקודות מבט שונות מהמקובל ומעצים את קולן של הנשים.
יצירתה מתחלקת לשני שלבים:
חמשת הרומנים הראשונים עוסקים בפרקים מרכזיים בתולדות הציונות: השואה ("גמר טוב"), מלחמת העצמאות ("הגר"), לידת גוש אמונים ("לכבות את האהבה"), העלייה הראשונה ("גרעינים לבנים") ותל אביב הקטנה ("וידוי").
חמשת הספרים הבאים עוסקים בתרבות היהודית הקלאסית: רומן על ראשית המלוכה ("מלכים ג"), רומן על יצירת היהדות בידי חז"ל ("הפרדס של עקיבא"), ורומן על לידתה של תורת החסידות בידי הבעל שם טוב ("אדל").
במקביל לרומנים, שהם עיקר יצירתה, פרסמה גם שלושה ספרי עיון:
"שבע אמהות": על הנשים התנ"כיות הגדולות
"היהדות שלא הכרנו": אוסף מאמרים בסוגיות יהודיות עכשוויות
"כשאלוהים היה צעיר": עיונים בדמותו של אלוהים כפי שהיא מתפתחת ומשתנה כתוצאה מהמפגשים בין האל לדמויות שונות בתנ"ך
ברנדס מציגה בכל ספריה פרשנויות שונות מהמקובל, בדרך כלל מנקודת מבטן של קבוצות שהפסידו את ההיסטוריה, ותוך העצמת השפעתן של נשים.
ספריה > ספרי עיון

שבע אימהות (2010, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר). (הספר בקטלוג ULI) סיפוריהן של שבע נשים תנ"כיות מרדניות, שבזכותן עם ישראל קיים: בת לוט, תמר, מרים הנביאה, בת פרעה, רות, מיכל ואסתר. ברנדס מעניקה לכל דמות קריאה מדרשית אלטרנטיבית, מנתחת את עמדת כותבי התנ"ך לגביה, ומרחיבה את נקודת המבט גם למקורות יהודיים וכלליים מתקופות אחרות.
היהדות שלא הכרנו (2014, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר). (הספר בקטלוג ULI) אוסף מאמרים בסוגיות עכשוויות המציג גישות ליברליות של חכמי ישראל או פרשנויות ליברליות של ברנדס עצמה בנושאים אקטואליים כגון משפחות חד-מיניות, הפלות, המתת חסד, צריכת קנאביס, ציות לחוק ועקיפת סמכות.
כשאלהים היה צעיר (2021, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר).
פרסים

"לכבות את האהבה"- זכה באות "ספר הפלטינה" על מכירת 40,000 עותקים ממנו.
"הפרדס של עקיבא", פרס סטימצקי 2012.
הערות שוליים

↑   עופר אדרת, החרדית מבני ברק שנאלצה להסתיר את הדגל, באתר הארץ, 14 באפריל 2016
↑   אריאל סרי-לוי, היהדות האחרת של יוכי ברנדס, באתר הארץ, 31 ביולי 2014
↑   תמר רותם, "כשאלוהים היה צעיר" של יוכי ברנדס דידקטי מדי ולא מרשה לעצמו להיות חתרני, באתר הארץ, 24 במאי 2021
↑  לכבות את האהבה - יוכי ברנדס, באתר www.e-vrit.co.il
↑  מלי קמפנר-קריץ, פרסים ספרותיים: מיליון ש"ח בשנה, באתר ynet, 16 ביולי 2001
↑   מיה סלע, לקראת שבוע הספר: פרס סטימצקי לשלושה סופרים ומאייר, באתר הארץ, 5 במאי 2013
↑  יוכי ברנדס‏, האליטה זלזלה בנו כי היינו נשים וסופרות. היא עדיין מנסה, אבל המהפכה כבר פה, באתר וואלה, 5 במרץ 2021
| ספרים מאת יוכי ברנדס |
| --- | --- | --- |
| ספרים | גְמר טוב (1997) • הגר (1998) • לכבות את האהבה (2001) • גרעינים לבנים (2003) • וידוי (2005) • מלכים ג (2008) • שבע אימהות (2010) • הפרדס של עקיבא (2012) • היהדות שלא הכרנו (2014) • אדל (2018) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282011705171  BnF: cb145405076 (data)  CiNii: DA18880516  GND: 141799307  ICCU: PALV074154  ISNI: 0000 0000 8106 4145  LCCN: no96029357  NTA: 202011089  RERO: 02-A017796492  SUDOC: 24405147X  VIAF: 27303949   WorldCat (עם VIAF): 27303949
יונייטד היי

| --- | --- |
 שיר הנושא:  "משהו אמיתי" כתיבה והלחנה: רון ביטון, ינון יהל, איתי שמעוני ביצוע: אלין גולן
 סוגה:  דרמה
 יוצרים:  שחר סגל אורן יעקובי
 כותבים:  שחר סגל אורן יעקובי
 בימוי:  שי כנות
 שחקנים:  אלין גולן יהונתן שתיוי מאיה פנחסי אמיר בנאי ירדן אריש דניאל גימפל יונתן בר-אור דאלי שכנאי צוף ברנע איתי רגב קורל סער רן קפלן עמית צנציפר ענת מגן שבו יורם טולדנו שירה לוי לירון וייסמן לירון אופיר אילן קובץ' ליאת אקטע
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  18
 הפקה
 מפיק:  אלון ברקאי
 מפיקים בפועל:  אושרת וסקר
 הפצה:  TeenNick
 צלמים:  דוד סידר איציק ברכה יניב בן שמעון
 מוזיקה:  עידו ריבלין
 אורך פרק:  20-25 דקות
 שידור
 רשת שידור:  TeenNick ו-HOT VOD Young
 תקופת שידור מקורית:  22 בספטמבר 2024 – הווה
 
יונייטד היי (באנגלית: United High, UH) היא סדרת טלוויזיה ישראלית לנוער המשודרת ב-TeenNick וב-HOT VOD Young. פרק הבכורה של הסדרה עלה ב-22 בספטמבר 2024.
עלילה

יונייטד היי הוא בית ספר תיכון יוקרתי, פנימייה המארחת ילדי דיפלומטים מכל רחבי העולם. הסדרה עוקבת אחר נסיונותיהם של דני (אלין גולן), בתו של הנהג של שגריר ארצות הברית בישראל, ורפאל (יהונתן שתיוי), בנו של נסיך מונקו, להסתיר את זהותם האמיתית.
סקירת סדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (ישראל)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 18 | 18 | 22 בספטמבר 2024 | 21 באוקטובר 2024 |
פרקים > עונה 1

| מספר הפרק (בסדרה) | מספר הפרק (בעונה) | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1 | ברוכים הבאים | 22 בספטמבר 2024 |
| 2 | 2 | בגדי בן המלך החדשים | 23 בספטמבר 2024 |
| 3 | 3 | שובי דובי | 24 בספטמבר 2024 |
| 4 | 4 | זה שיר פרידה | 25 בספטמבר 2024 |
| 5 | 5 | הביתה | 29 בספטמבר 2024 |
| 6 | 6 | שחנ"ש | 30 בספטמבר 2024 |
| 7 | 7 | סחלב פרפרני | 1 באוקטובר 2024 |
| 8 | 8 | הלב השבור של דני | 2 באוקטובר 2024 |
| 9 | 9 | החג של החגים - חלק א' | 6 באוקטובר 2024 |
| 10 | 10 | החג של החגים - חלק ב' | 7 באוקטובר 2024 |
| 11 | 11 | צו איסור פרסום | 8 באוקטובר 2024 |
| 12 | 12 | להתראות הוד מעלתך הנסיך | 9 באוקטובר 2024 |
| 13 | 13 | הזוג הסודי | 13 באוקטובר 2024 |
| 14 | 14 | אמת או שקר? | 14 באוקטובר 2024 |
| 15 | 15 | שיחות עם מרים | 15 באוקטובר 2024 |
| 16 | 16 | הטבעת | 16 באוקטובר 2024 |
| 17 | 17 | לחשב מסלול חדש | 20 באוקטובר 2024 |
| 18 | 18 | אחרי עצם היום הזה | 21 באוקטובר 2024 |
דמויות > דמויות ראשיות

דני (אלין גולן) – תיכוניסטית שמצטרפת לפנימיית יונייטד היי. מתחזה לבתו של שגריר ארצות הברית בישראל ולאחותה של ליה, בכדי להיכנס אל התיכון, על אף שהיא בתו של הנהג שלו. מתאהבת ברפאל.
ליה בורנשטיין (מאיה פנחסי) – בתו של שגריר ארצות הברית בישראל, וחברתה הטובה ביותר של דני. משכנעת את דני להצטרף איתה לפנימייה.
רפאל (יהונתן שתיוי) – בנו של נסיך מונקו. מאורס לאישה בשם מישל ויוצא לשנת לימודים בישראל. מאבד טבעת בצבע זהב בשווי 10 מיליון דולר.בסוף העונה נהפך לבן זוגה של דני באישור אביו הנסיך.
לואי (אמיר בנאי) – שומר הראש האישי של רפאל. מתחזה לנסיך.
ניקול נקש (ירדן אריש) – בתה של ג'ודי נקש, בעלת אימפריית קוסמטיקה. טום בוי וגיימרית. בפרק 17 גונבת את הטבעת של רפאל כדי לפתור את בעייתה הכלכלית של אמה.
ונסה פיקולי (דניאל גימפל) – בתו של ראש ממשלת קנדה, אושיית טיקטוק. בסוף העונה נהפכת לבת זוגו של רותם.
רודריגו גרסיה (יונתן בר-אור) – בנו של שגריר ספרד בישראל. הומוסקסואל. היה בזוגיות בעבר עם עומר.
רותם זמיר (דאלי שכנאי) – בנו של השר לביטחון פנים רון זמיר. נהפך לבן זוגה של ונסה.
דמויות > דמויות משניות

צילה "צילי" (ענת מגן-שבו) – מנהלת בית הספר, מקבלת אליו את דני וליה. אוהבת צמחים.
עלמה (שירה לוי) – שוטרת סמויה שהופכת למורת הכיתה.
הפרופסור (יורם טולדנו) – הפרופסור של בית הספר. שמו לא ידוע.
לבנה "ג'ודי" נקש (לירון וייסמן) – אימה של ניקול נקש. בפרק ה-15 מופצת שמועה שהיא קרובה לפשיטת רגל.
לירז שלום (קורל סער) – מבריחה מיליוני שקלים לישראל, נתפסת פעמים רבות על ידי המשטרה ומצליחה לברוח מהם. שלחה לוונסה דובי. האחים שלה הם אגם ועומר. נעצרה בסוף העונה.
אגם שלום (עמית צנציפר) – אחותם של לירז ועומר. נמצאת בקשר עם אביהם בכל מזימה שמבצעת לירז.
עומר שלום (רן קפלן) – אחיהן של לירז ואגם. שולח לצילי עציץ ונכנס לתוך הפנימייה. בעבר, היה בקשר זוגי עם רודריגו. נעצר בסוף העונה.
יוני (צוף ברנע) – מוכר בגזלן ביונייטד היי, מספר את הסיפור של הסדרה לגיל.
גיל (איתי רגב) – מגיע ליונייטד היי כדי לשמוע את הסיפור מיוני. מתאהב בניקול ונהפך לבן זוגה.
ניצב אתי פרדו (ליאת אקטע) – ניצבת במשטרה אותה עלמה מעדכנת בכל המתרחש. משתפת פעולה עם לירז. נעצרה בסוף העונה.
מיכאל בן עטרת (לירון אופיר) - המאבטח החדש של הפנימייה. מפוטר לאחר שהתברר ששלחו אותו ממקור לא ידוע.
דמויות > דמויות אורחות

מישל הלן – הייעוד של רפאל במונקו, מישל היא ארוסתו ומיועדת להיות הכלה העתידית שלו.
הנסיך אלכסנדר – אבא של הנסיך רפאל שנשאר גם הוא נסיך. רוצה שבנו יתחתן עם מישל. אך לבסוף מביא את דני למונקו.
אביגדור (אילן קובץ') – המדביר שמזמינה לירז, שנכנס אל תוך בית הספר להוציא מחלה מתוך אחד העציצים של צילי וגונב את הטבעת של רפאל.
שלומי – המאבטח הקודם של הפנימייה. לא נראה בפרקים, שמו מוזכר.
דמתי – הנהג של שגריר ארצות הברית בישראל ואביה של דני. רוצה שהיא ורפאל יפרדו.
הערות שוליים

↑  גיל משעלי, ‏מעורר השראה: הצצה לסדרה החדשה בכיכובו של איתי רגב, באתר ‏מאקו‏, 25 באפריל 2024
משה ליבוביץ

משה ליבוביץ (נולד ב-9 ביוני 1956) הוא ממקימי ביתר עילית וראש המועצה הממונה שלה בשנים 1990–1996.
ביוגרפיה

ליבוביץ נולד ברומניה, עלה לישראל כילד עם הוריו והתיישב עמם בצפת. את שירותו בצה"ל עשה בפיקוד הגדנ"ע, הגיע לדרגת קצונה ושימש, בין היתר, כקצין חבורות רחוב של מרחב צפון של הגדנ"ע. בעל דרגת סגן.
לאחר שחרורו מצה"ל פעל כנציג שירותי ההתנדבות באזור הצפון, נמנה עם מייסדי ארגון ערכים (1978) ושימש כמנהלו הארצי הראשון. כמו כן, היה מראשוני הפעילים של ארגון גשר, הפועל לקירוב לבבות בין דתיים לחילונים.
בגיל 22 מונה למנהל המחלקה לטיפול בנוער, ונבחר למועצת העירייה בצפת בגיל 21.
ליבוביץ למד בישיבת עטרת ישראל. הוא למד לימודי חינוך במגמת מינהל ופיקוח באוניברסיטת בר-אילן, סיים תואר במנהל עסקים, וקיבל דוקטורט בפילוסופיה של מדעי ההתנהגות מאוניברסיטת ניופורט שבקליפורניה, שתאריה האקדמיים אינם מוכרים בישראל.
ליבוביץ עבד בצוות ההקמה של עמנואל.
ב–1990 מונה ליבוביץ לעמוד בראשות מועצת ביתר עילית, שהייתה בשלבי הקמה. הוא כיהן בתפקיד עד לקיום הבחירות הראשונות לראשות המועצה ב־1996.
בספטמבר 2003 מונה לממלא מקום מנכ"ל עיריית ביתר עילית.
הוא מגשר מוסמך ומתמחה בעיקר בסכסוכי דתות ועדות, וכתוצאה מכך נקשר בקשרי ידידות עם חוסיין, מלך ירדן. הוא מכהן כיושב-ראש הארגונים תעצומות, ו"שתיל". כמו כן הוא משמש כיועץ מגזרי לקופת החולים שירותי בריאות כללית. משנת 2019 משמש ליבוביץ כיועץ בכיר לשדרה הניהולית של קופ"ח מאוחדת.
ליבוביץ עוסק בקידום הקמת כסיף מ־2007.
בדצמבר 2019 מונה ליבוביץ כיועץ לענייני חרדים במשרד הבינוי והשיכון. ב-2022, התמנה לראש מנהלת הקמת העיר כסיף באמצעות חברת ערים.
ליבוביץ הוא חבר מרכז הליכוד, והיה יועצו לענייני התיישבות של משה ארנס.
ליבוביץ מפרסם משיריו במדיה הדתית והחרדית.
מפעולותיו

בשנות השמונים והתשעים עסק בניהול הבנייה והפיתוח של העיר ביתר עילית, וכיהן כראש המועצה הממונה הראשונה שלה. הוא כרת ברית ערים תאומות עם מועצה מקומית וואדי מוסא בפטרה שבירדן. כראש מועצת ביתר עילית יזם את ההפרטה של התחבורה הציבורית ביישוב. הוא מקדם את פרויקט חשמל שבת.
בהיותו תלמידו של הרב יששכר מאיר, בשנת 2017, הוציא לאור ספר בשם "לקחת מוסר" - משיחותיו של רבו. המהדורה הראשונה נקראה 'מהדורת ליבוביץ' על שמו.
הערות שוליים

1 2 3  מנכ"ל חדש לביתר-עילית, באתר News1 מחלקה ראשונה, 23 בספטמבר 2003
↑  חגי סגל, לא דובים ולא מדים, חדשות, 13 באוגוסט 1991
↑  ישראל פריי, "חרדים לפריפריה" • "צפת היא מראה של הציבור החרדי", באתר קול חי, ‏16 בספטמבר 2015
↑  ישראל הראל, התרגיל הגדול, מעריב, 14 באוגוסט 1991
↑  אלי רובין, ‏מלחמה בעיר התורה (והחסידות): ההתמודדות שקרעה את היהדות החרדית, באתר JDN‏, 3 באוקטובר 2023
↑  מכתב ברכה ממלך ירדן.
↑  תעצומות (תמיכה בהורים לילדים מיוחדים)
↑  שתיל (ארגון ההורים הארצי לילדים עם צרכים מיוחדים)
↑  משה ליבוביץ כיועץ שירותי בריאות כללית באתר netonews.
↑  שלומי זייבאלד, ‏כאן קבור הכסיף: מה תוקע מקלות בגלגלי עיר העתיד החרדית?, באתר JDN‏, 18 באוקטובר 2017
↑  יצחק בוסקילה, העיר החרדית "כסיף" בנגב טרם הוקמה – וכבר מעוררת מחלוקת, באתר Tog, ‏27 במאי 2009
↑  יענקי כץ, ‏פרסום ראשון: מונה יועץ חרדי במשרד השיכון, באתר כיכר השבת, 26 בדצמבר 2019
↑  משיריו של משה ליבוביץ, בפורום בחדרי חרדים.
↑  ידיעות אחרונות, 6 בנובמבר 1994
↑  מרכז שטיינמץ לחקר השלום, אוניברסיטת תל אביב
↑  סגן הממונה על התקציבים במשרד האוצר, מציין את פועלו של ליבוביץ כמודל למשרדי הממשלה בתחום ההפרטה.
↑  ראו מקורות לכך בדף השיחה
גייל טלשיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במרץ 1968 (בת 56) ירושלים, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד (1997)  האוניברסיטה העברית בירושלים  בית הספר התיכון על שם מיי בויאר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1998) 
 
גייל טלשיר (נולדה ב-22 במרץ 1968) היא חוקרת מדע המדינה ומרצה בכירה בחוג למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, המתמחה בחקר אידאולוגיות פוליטיות ומשבר הדמוקרטיה.
ביוגרפיה

טלשיר נולדה ב-22 במרץ 1968 בירושלים לפרופסור דוד טלשיר ולפרופסור צפורה טלשיר ולמדה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר. שירתה בצה"ל כמורה חיילת בבית ספר שדה מעגן מיכאל.
למדה לתואר ראשון בפילוסופיה ובמדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, ומשם המשיכה למסלול ישיר לדוקטורט בהנחייתו של פרופסור מייקל פרידן באוניברסיטת אוקספורד, שם למדה בשנים 1993–1997. עבודת הדוקטורט שלה עסקה בצמיחת תנועות ירוקות.
בשנת 1998 התקבלה לתפקיד מרצה בחוג למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 2001 נבחרה לתפקיד ראש מגמת חינוך אזרחי ודמוקרטיה בחוג. בשנת 2004 מונתה למרצה בכירה. בשנת 2007 מונתה לראש תוכנית המנהלים בבית הספר פדרמן למדיניות ציבורית. במסגרת תפקיד זה הקימה את המרכז להכשרת בכירים, שכלל תוכנית לתואר שני במדיניות ציבורית לבכירים בשירות המדינה שהוכנה בשיתוף עם נציבות שירות המדינה. בשנת 2013 הובילה תוכנית להכשרת ראשי ערים שנבחרו לקדנציה ראשונה. בשנת 2016 עמדה בראש "תוכנית הנשיא למובילות אקדמית" שיזם נשיא האוניברסיטה העברית, פרופסור מנחם בן-ששון.
לטלשיר בן אחד, והיא חיה בזוגיות עם העיתונאי דני זקן. מתגוררת  במעלה החמישה.
מחקר אקדמי

מחקרה האקדמי של טלשיר מתמקד באידאולוגיות פוליטיות, במתח בין תיאוריה ומעשה פוליטי, בין המערכת המפלגתית והחברה האזרחית, בין הדרג הנבחר והדרג המקצועי. מחקריה מתבוננים על הזירה הפוליטית כמאבקים על ערכים והשקפות עולם. בעשור השני של המאה ה-21 עסק מחקרה העיקרי באידאולוגיה של ממשלת ישראל בתקופת בנימין נתניהו.
עבודת הדוקטורט של טלשיר עסקה בהתפתחות תנועות סביבתניות, ובחנה האם מדובר באידאולוגיה חדשה או בהסתעפות של אידאולוגיות קיימות, וספציפית של השמאל החדש. בשנת 2002 פרסמה את הספר "The Political Ideology of Green Parties", העוסק במפלגה הירוקה בגרמניה ובמפלגה הירוקה בממלכה המאוחדת.
במסגרת "תוכנית הנשיא למובילות אקדמית" ערכה, יחד עם פרופסור ישראל כ"ץ, את קובץ המאמרים "מגדלור או מגדל שן?", העוסק בתהליכים בעולם האקדמיה בישראל.
בשנת 2017 הקימה קבוצת מחקר בנושא "הון אנושי בדמוקרטיה" במסגרת תוכנית 2048 של מרכז שאשא למחקרים אסטרטגיים, וב-2018 הקימה את קבוצת מחקר בנושא "משילות ודמוקרטיה" באותה המסגרת.
פרסומים > ספרים

Gayil Talshir. The Political Ideology of Green Parties: From Politics of Nature to Redefining the Nature of Politics 1972-2002. London: Palgrave. 2002.
Talshir, G. M. Humphrey, M. Freeden (Eds.). Taking Ideology Seriously. London: Taylor & Francis. 2006.
גייל טלשיר וישראל כ"ץ (עורכים), מגדלור או מגדל שן? השכלה גבוהה בישראל, רסלינג, 2019.
גייל טלשיר, משילות או דמוקרטיה?, רסלינג, 2020.
פרסומים > מאמרים

Gayil Talshir (1998). "Modular ideology: The implications of Green theory for a reconceptualization of 'ideology'". Journal of Political Ideologies. 3 (2): 169–192. doi:10.1080/13569319808420775.
Gayil Talshir (2018). "Populist Rightwing Ideological Exposition: Netanyahu's Regime as a Case in Point" (PDF). Advances in Applied Sociology. 8 (4): 329–349. doi:10.4236/aasoci.2018.84019.
גייל טלשיר, אזרחות, חברה אזרחית וחינוך: המקרה הישראלי בראי הדמוקרטיות המערביות, פוליטיקה 14, 2005, עמ' 51–75
גייל טלשיר, המחאה החברתית בראי משבר הדמוקרטיה הישראלית: בין כלכלה, פוליטיקה וזהות, פוליטיקה 23, אביב 2014
גייל טלשיר ורון צור, השירות הציבורי מחשב מסלול מחדש
הערות שוליים

↑  Talshir, Gayil (1998). The Political Ideologies of the German and British Green Parties (תיזה). Oxford University.
↑  Talshir, Gayil (2002). The Political Ideology of Green Parties. Palgrave Macmillan. pp. xxxv–xxxvi. ISBN 978-0-333-91986-6.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007397667705171  BIBSYS: 3026947  BnF: cb144525698 (data)  GND: 128988274  ISNI: 0000 0001 0980 0280  LCCN: n2002096083  NKC: jn20040607004  ORCID: 0000-0003-0857-8133  SUDOC: 074662104  VIAF: 64228515   WorldCat (עם VIAF): 64228515
תאוריית הקשר על חייו של אלביס פרסלי

אלביס פרסלי ב-1970 לפני שנפגש עם ריצ'רד ניקסון. התמונה צולמה על ידי אולי אטקינס, צלם של הבית הלבן
מספר אנשים דיווחו כי ראו את אלביס פרסלי גם לאחר מותו בשנת 1977. בשל כך, תאוריית הקשר לפיה אלביס לא מת, ובמקום זאת הסתתר, זכתה לפופולריות בקרב מחברים ואנשים רבים.
עדויות ראייה בולטות

התצפית המוקדמת ביותר לכאורה של אלביס היה בנמל התעופה הבין-לאומי של ממפיס, אדם הדומה לאלביס לו ניתן השם "ג'ון בורוז", שהיה אותו השם שבו השתמש אלביס כשהזמין חדרים במלונות, נראה בנמל. מספר אנשים דיווחו כי ראו אותו גם בקלמזו, מישיגן בסוף שנות ה-80. דיווחים אלו ספגו לעג פומבי והפכו בסופו של דבר לתוכן צהוב בעיתונים כמו השבועון העולמי החדש. בקליפורניה, אנשים רבים האמינו שראו את אלביס בפארק השעשועים לגולנד בקליפורניה זמן קצר לאחר פתיחתו בשנת 1999. מאוחר יותר התברר כי חקייני אלביס נשכרו כאטרקציה בפארק להנצחת הזמר המפורסם.
על פי שמועות, אלביס הופיע ברקע של סצנה בשדה התעופה בסרט "שכחו אותי בבית" משנת 1990. נטען כי הגבר המזוקן לבוש צווארון גולף וז'קט ספורט שניתן היה לראות מעבר לכתף השמאלית של דמותה של קתרין אוהרה בזמן שהיא מתווכחת עם עובד חברת תעופה היה אלביס. החוקר בן רדפורד הגיב לאנשים שטענו שראו את אלביס: "למה לזייף את המוות שלך ואז להופיע כניצב בסרט פופולרי? איך ייתכן שהצוות לא הבחין בנוכחותה של אחת הדמויות המפורסמות ביותר בעולם? אפילו אם הוא נראה שונה מאוד, האם יכול היה להסוות את קולו ואת הגינונים שלו?" רדפורד עבד קשה מאוד על מנת למצוא את השחקן ששיחק את התפקיד הזה כדי להוכיח שהוא לא אלביס. הוא הסביר שנטל ההוכחה מוטל על הטוען. בריאיון ל-USA Today, הבמאי כריס קולומבוס הגיב "אם אלביס היה על הסט, הייתי יודע".
לאחר שאותגר על ידי רדפורד לאתר את זהותו האמיתית של הניצב הזה מצא קני בידל שהאיש הוא גארי ריצ'רד גרוט, שמת מהתקף לב בפברואר 2016. בידל איתר את בנו של גרוט, רומן, שהסביר שאביו היה אכן הניצב בסצנת שדה התעופה של שכחו אותי בבית, ושהוא הכיר אישית את הבמאי כריס קולומבוס. בשל כך הוא הופיע במספר מסרטיו כניצב, כולל בשכחו אותי בבית.
ביל ביקסבי, שכיכב יחד עם אלביס ב-Clambake ו-Speedway, אירח שתי תוכניות טלוויזיה מיוחדות שחקרו את תאוריית הקשר: המסמכים של אלביס (1991) והתאוריה על אלביס (1992). הקונספירציה הוצגה גם במשחק הווידאו מ-1990, Les Manley in: Search for the King, שבו הגיבור מנסה למצוא את אלביס (המכונה במשחק "המלך") כדי לזכות בתחרות של מיליון דולר.
יש המאמינים שאלביס השתתף ביום הולדתו ה-82. אך היה זה איש זקן בשם בוב ג'ויס עם מאבטחים סביבו, כולו שיער אפור, זקן אפור, משקפי שמש וכובע כדור, וזאת הסיבה שרבים האמינו שמדובר באלביס.
אדם הדומה לאלביס נראה עובד כשומר שטח עבור גרייסלנד, והאמינו שהוא גם אלביס.
קבוצת אנשים מאמינה שאלביס היה מעורב איכשהו במאפיה בתקופתו ככוכב רוק, בתחילה שימש כסוכן סמוי והתגלה. לפיכך, אנשים המאמינים בתאוריה חושבים שהוא זייף את מותו כדי לנסות לרמות את המאפיה.
הערות שוליים

↑  When Nixon Met Elvis, www.archives.gov
↑  Partridge, Kenneth (14 באוגוסט 2017). "Suspicious Minds: The Bizarre, 40-Year History of Elvis Presley Sightings" (באנגלית). נבדק ב-6 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schmidt, William E. (17 באוקטובר 1988). "Vicksburg Journal; Someplace for the King to Call Home". The New York Times. נבדק ב-6 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Alexander, Bryan (5 באוקטובר 2015). "'Home Alone': Still a scream 25 years later". USA Today. נבדק ב-12 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Biddle, Kenny (2018-07-11). "Busting the 'Elvis Presley in Home Alone' Movie Myth". csicop.org. CFI. אורכב מ-המקור ב-25 באוקטובר 2018. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cobbett, Richard (24 בדצמבר 2010). "Crap Shoot: Les Manley: Search For THE KING". PC Gamer (באנגלית). נבדק ב-14 בינואר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Elvis Ain't Dead – The Weirdest Elvis Presley Sightings And Conspiracy Theories". NME, 2021, https://www.nme.com/blogs/nme-blogs/weirdest-elvis-presley-sightings-conspiracy-2125270-2125270.
↑  "Suspicious Minds: The Bizarre, 40-Year History Of Elvis Presley Sightings". Mentalfloss.Com, 2021, https://www.mentalfloss.com/article/503466/suspicious-minds-bizarre-40-year-history-elvis-presley-sightings.
↑  "Elvis Presley Died 40 Years Ago. Here's Why Some People Think He's Still Alive". Time, 2021, https://time.com/4897819/elvis-presley-alive-conspiracy-theories/.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283714405171  LCCN: sh98003588
באנג סי-היוק

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1972 (בן 52) סיאול, קוריאה הדרומית 
 מוקד פעילות:  קוריאה הדרומית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית של סיאול, תיכון קיונגי 
 סוגה:  קיי-פופ 
 שפה מועדפת:  קוריאנית 
 פרופיל ב-IMDb
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
באנג סי-היוק (בקוריאנית: 방시혁, ידוע גם כ-Hitman" Bang"; נולד ב-9 באוגוסט 1972) הוא פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי דרום-קוריאני, מייסד חברת התקליטים ביג היט אנטרטיינמנט ויו"ר הייב קורפוריישן. על פי מגזין "פורבס", באנג הוא אחד מ-50 האנשים העשירים ביותר בקוריאה הדרומית והמיליארדר היחיד בתעשיית הבידור הדרום-קוריאנית. נכון ליולי 2021, הונו מוערך בכ-3.2 מיליארד דולר.
ראשית חייו והשכלה

באנג סי-היוק נולד לאביו, באנג גוק-יון, נשיא לשעבר של תאגיד הפיצויים והרווחה של עובדי קוריאה במכון המחקר לביטוח סוציאלי של קוריאה, ולאמו, צ'וי מיונג-ג'ה. יש לו אחות שצעירה ממנו. בן דודו, באנג ג'ון-היוק, הוא המייסד של נטמיירבל (אנ'), חברת המשחקים המקוונים הגדולה בדרום קוריאה, ואילו דודו מצד אמו, הפוליטיקאי והעיתונאי לשעבר צ'וי קיו-סיק, מונה לשגריר דרום קוריאה בהונגריה ב-2018.
באנג פיתח תשוקה למוזיקה מגיל צעיר, לאחר שגדל בבית מוזיקלי, אך הוריו מונעו ממנו להמשיך בקריירה בתעשייה. הוא הקים להקה עם חברים בזמן חטיבת הביניים והחל לכתוב ולבצע שירים שהלחין. באנג למד בתיכון קיונגי (אנ') לפני שסיים את לימודיו באוניברסיטה הלאומית של סיאול עם תואר באסתטיקה.
ביוגרפיה

באנג החל לעבוד תוך כדי לימודיו כמפיק מוזיקלי. ב-1994 הוא זכה בתחרות המוזיקה של יו ג'ה-הא (אנ') והחל את הקריירה שלו בכתיבה והפקת שירים. הוא הכיר את פארק ג'ין-יונג (אנ') ב-1997, והזוג שיתף פעולה לעיתים קרובות כצמד כותבי שירים. כאשר פארק הקים את חברתו JYP אנטרטיינמנט, באנג הצטרף אליו כמלחין, מעבד ומפיק. אחת ההצלחות המוקדמות שלהם הייתה קבוצת g.o.d (אנ'). באנג עיבד כמה מהשירים המפורסמים ביותר של g.o.d, ביניהם "One Candle" (אנ') ו-"Road" (אנ'). שם הבמה של באנג "היטמן" מקורו בתקופה זו, כאשר g.o.d נהנתה מהצלחה כאחת מלהקות הבנים הנמכרות והפופולריות ביותר בקוריאה הדרומית של תחילת שנות ה-2000, ובאנג ופארק קיבלו מוניטין של "יוצרי להיטים". חוץ מ-g.o.d, באנג הפיק או הלחין עבור אמנים רבים אחרים, כולל הוותיקים אים צ'אנג-ג'ונג (אנ') ופארק ג'י-יון (אנ'), הזמר-שחקן ריין (אנ'), הלהקות וונדר גירלז (אנ'), 2AM (אנ') וטין טופ (אנ'), וזמרת ה-R&B באק ג'י-יונג (אנ').
בשנת 2005 עזב באנג את JYP אנטרטיינמנט והקים את חברת ביג היט אנטרטיינמנט, והמשיך להפיק, לכתוב ולהלחין שירים עבור אמנים החתומים תחתיה. באנג היה שותף לכתיבתם של שישה שירים מאלבום האולפן השני של להקת BTS,‏ Wings, ועל כך זכה בפרס המפיק הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה האסייתית של Mnt ובפרס כותב השירים הטוב ביותר בטקס פרסי המוזיקה של מלון (אנ') בשנת 2016. בשנת 2018 הוא נבחר לאחד ממנהיגי המוזיקה הבינלאומיים של מגזין "וראייטי", בשל ההישגים של BTS.
באפריל 2019, מגזין בלומברג העריך את שוויו של באנג בכ-770 מיליון דולר. ההנפקה הראשונה לציבור של ביג היט אנטרטיינמנט, שהתקימה באוקטובר 2020, הייתה הגדולה ביותר שנראתה בקוריאה הדרומית מזה שלוש שנים, והזניקה את השווי הנקי של באנג ל-2.8 מיליארד דולר, שהפך אותו למיליארדר היחיד בתעשיית הבידור הדרום קוריאנית ולאדם השישי בעושרו בקוריאה הדרומית. הצלחת ההנפקה, יחד עם ההצלחה המסחרית של BTS באותה שנה, הצעדים של באנג לגיוון עם אפליקציות כמו ויורס (אנ'), ורכישות של חברות כמו סורס מיוזיק ופלדיס אנטרטיינמנט בין היתר, גרמו לכך שנכלל ברשימת "500 המנהיגים העסקיים המשפיעים ביותר בתעשיית המדיה העולמית" לשנת 2020 של וראייטי.
ביוני 2021, פורבס אסיה פרסם את הרשימה השנתית של 50 האנשים העשירים ביותר בקוריאה (אנ'). אחד משני המצטרפים החדשים לדירוג היה באנג שהופיע כאדם ה-16 בעושרו בקוריאה הדרומית. ב-1 ביולי, הודיע תאגיד הייב על התפטרותו של באנג מתפקיד מנכ"ל החברה בשל רצונו להתמקד בהפקה מוזיקלית. הוא הוחלף על ידי פארק ג'י-וון. עם זאת, נשאר באנג בתפקידו כיושב ראש הדירקטוריון. לפי מדד המיליארדרים של בלומברג, באנג שווה 3.2 מיליארד דולר נכון ליולי 2021.
באנג הופיע על שער גיליון אפריל 2022 של מגזין טיים, יחד עם BTS, לאחר פרסום הרשימה השנתית של 100 החברות המשפיעות ביותר במרץ. מאוחר יותר באותו חודש, הוא קיבל תואר דוקטור לשם כבוד במנהל עסקים מהאוניברסיטה הלאומית של סיאול, הוא הדמות הראשונה בתעשיית הבידור שזוכה לפרס כזה, כהוקרה על "תרומתו לפיתוח ולחידוש תעשיית המוזיקה והבידור הלאומית" ועל "תפקידו בהפיכת הקיי-פופ לתרבות פופ עולמית".
פילנתרופיה

באוקטובר 2022, באנג תרם 5 מיליארד וון (כ-3.5 מיליון דולר) ל-Community Chest of Korea (אנ').
ב-17 בפברואר 2023, באנג תרם 200 מיליון וון לנפגעי רעידת האדמה בטורקיה-סוריה ב-2023 דרך Save the Children (אנ').
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 :  ראו גם – קטגוריה:שירים שנכתבו על ידי באנג סי-היוק
ראו גם: רשימת השירים שנכתבו על ידי באנג סי-היוק (אנ')