stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שלמה פיוטרקובסקי (איש עסקים)
קריירה

בשנת 1971 במהלך לימודיו, החל לעבוד בבנק לאומי במחלקת הביקורת הפנימית. הוא התקדם בתפקידים שונים במחלקה והשלים לימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 1987 נשלח על ידי מנכ"ל בנק לאומי ארנסט יפת להשתלמות בצרפת בבית הספר אינסיאד למנהל עסקים. עם חזרתו מונה לסגן מנהל מחלקת שלוחות חו"ל באגף עסקי החוץ של הבנק. באפריל 1987 מונה למנהל חטיבת הכספים ובמרץ 1988 קודם לדרגת סמנכ"ל. בתחילת 1989 קיבל אחריות גם על תיאום המערך המנהלתי של הבנק. בשנת 1990 מונה פיוטרקובסקי לתפקיד המשנה למנכ"ל הבנק.
למרות שנחשב כמועמד מוביל לתפקיד המנכ"ל הבא של בנק לאומי החליט פיוטרקובסקי להענות להצעה שקיבל מיגאל ארנון ששימש כיו"ר הבנק הבינלאומי, ולהתמנות בשנת 1991 לתפקיד המנכ"ל.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל הבנק הבינלאומי התפתחו עסקי הבנק והתרחבו באופן משמעותי. פיוטרקובסקי הוביל מדיניות אגרסיבית של גיוס לקוחות והענקת אשראי מעבר לחלקו היחסי של הבנק במערכת הבנקאית. בנוסף לכך הוביל מספר יוזמות חדשניות בענף הבנקאות כגון הקמת חברת כרטיסי אשראי חדשה בשם "אלפא קארד", פריסת "קיוסקים" לביצוע פעולות בנקאיות ללא צורך בפתיחת חשבון, והכנסת בעלי השליטה בבנק, משפחת ספרא, כמשקיעים בחברת הסלולר סלקום.
בתקופת כהונתו נחשב פיוטרקובסקי לשכיר המתוגמל ביותר במשק וחבילות השכר שלו הפכו לדוגמה וחיקוי עבור מנהלי הבנקים המתחרים.
בשנת 2001 עבר פיוטרקובסקי לתפקיד יו"ר הבנק והחליף את יגאל ארנון. במקומו של פיוטרקובסקי כמנכ"ל התמנה דוד גרנות. עם העברת השליטה בבנק הבינלאומי לקבוצת בינו-ליברמן פרש פיוטרקובסקי גם מתפקיד היו"ר.
לאחר פרישתו מהבנק הוביל מספר יוזמות עסקיות ובראשן היוזמה להקמת בנק אינטרנטי אשר לא הבשילו לכדי מימוש.
סכסוך המניות

בשנת 2005 התגלע סכסוך בין פיוטרקובסקי ויגאל ארנון שהיו בעבר ידידים קרובים, בנוגע לבעלות על מניות בחברת סלקום. המדובר ב-2% ממניות החברה שנרכשו מן האחים ספרא בשנת 1994 ואשר עלותן אז עמדה על כ-20 אלף דולר בלבד. ארנון טען כי 1% ממניות החברה בשווי נוכחי של עשרות מיליוני שקלים, שהוחזקו אצל פיוטרקובסקי שייכות לו וכן כל הדיווידנדים בגינן שחולקו במשך השנים. לטענת ארנון הן נמסרו לפיוטרקובסקי כנאמן בתוקף חברותם עקב סכסוך הגירושין שלו. פיוטרקובסקי הכחיש את הדברים וטען כי המניות שייכות לו והוא אף שילם עבורן.
ארנון הגיש תביעה נגד פיוטרקובסקי להשבת המניות ולאחר משפט ממושך ומתוקשר קבע בית המשפט המחוזי בת"א במרץ 2009 כי המניות שייכות לארנון ועל פיוטרקובסקי להשיבן לבעלותו. ערעורים שהוגשו על ידי שני הצדדים נמשכו על ידיהם בהמלצת בית המשפט בדצמבר 2011. אולם בכך לא הגיע הסכסוך אל סיומו, שכן הצדדים נחלקו לגבי היקף ההצמדה והריבית על הסכומים המושבים וההתדיינות בנושא זה בערכאות השונות נמשכה עד שנת 2019.
הערות שוליים

↑  צדיק בינו: קובע עובדות בשטח, מעריב, 3 באפריל 1987
↑  5 סמנכ"לים חדשים בבל"ל, מעריב, 10 במרץ 1988
↑  עודד שורר, בל"ל מלווה 150 מליון ש"ח לתעשיה בריבית של 6.5% לשנה, מעריב, 3 באוגוסט 1988
↑  הוקפאה תוכנית החילופים בצמרת שלוחת בנק לאומי ניו יורק, מעריב, 18 בינואר 1989
↑  שלמה פיוטרקובסקי מס 3 בבל"ל, מעריב, 14 במרץ 1990
↑  פיוטרקובסקי במקום זינגר, מעריב, 11 בדצמבר 1990
↑  ע"א 2734/09 שלמה פיוטרקובסקי נ' יגאל ארנון, ניתן ב־2 בדצמבר 2011
↑  רע"א 5072/13 שלמה פיוטרקובסקי נ' יגאל ארנון, ניתן ב־7 באוקטובר 2013
↑  בש"א 2076/18 שלמה פיוטרקובסקי נ' טל ארנון יורשת המנוח יגאל ארנון ז"ל, ניתן ב־16 במאי 2018
שמואל שם-טוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952 (בן 73 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
שמואל (שמוליק) שם-טוב (נולד ב-1952) הוא עיתונאי, איש תקשורת ומנהל ישראלי.
ביוגרפיה

שם-טוב נולד בירושלים, בנו של שר הבריאות לשעבר ויקטור שם-טוב וגדל בשכונת המושבה הגרמנית שבעיר. באפריל 1970 היה בין יוזמי "מכתב השמיניסטים", מכתב שנשלח לראש הממשלה, גולדה מאיר על ידי קבוצה של תלמידי תיכון העומדים לפני גיוס ובו הסתייגו חותמיו מכיבוש השטחים, ממלחמת ההתשה ומהימנעות הממשלה מנקיטת צעדים שיובילו לסיום הלחימה. עם זאת התגייס שם-טוב לצה"ל בקיץ אותה שנה ושירת בסיירת שקד.
לאחר שחרורו מצה"ל, למד באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון בכלכלה ויחסים בינלאומיים (עד 1977). במקביל, עבד ככתב "על המשמר" בירושלים. עם סיום לימודיו נסע ללונדון ושימש כאחראי על הביטחון בשגרירות ישראל. ב-1980 היה פעיל במכון ון ליר בירושלים ופיתח מיזמים חינוכיים ותוכניות למפגשי נוער יהודי וערבי. בהמשך למד באוניברסיטת תל אביב לתואר שני בהיסטוריה ופילוסופיה של המדעים (עד 1984).
בשנים 1984–1986 היה עורך שבועון הנוער "חמצן", לאחר מכן שימש כעורך מקומוני רשת שוקן בצפון ועורך מקומון "צומת השרון" (עד 1989). ב-1990 היה, למשך כשנה, עורך משנה של "העולם הזה" ולאחר מכן היה עורך מחליף במקומון "כל העיר" הירושלמי ועורך מחליף במוסף יום שישי של העיתון "חדשות".
ב-1992 עבר לידיעות אחרונות ושימש במספר תפקידים בהם עורך מוספי חג, עורך ראשי של רשת המקומונים ידיעות תקשורת (1993–1999) ויועץ לקראת הקמת ynet.
במקביל סיים למודי משפטים בשנים 1999–1997 במרכז הבינתחומי הרצליה.
בין 2000 ל-2003 כיהן כמנכ"ל הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. ב-2005 עבר לתפקיד מנהל התוכן וההפקות של חברת ההפקות JCS, ממנה פרש ב-2008. משנת 2007 הוא גם יו"ר בדירקטוריון רדיו ירושלים.
ב-2008 ועסק בפרויקט מחשוב מערכת החינוך בשדרות. באותה תקופה ייסד את כתב העת אודיסאה. שם טוב שימש כעורך כתב העת במשך ארבע שנים (עד לגיליון 17).
בשנים 2009–2013 ניהל שם-טוב את "מרכז הספר והספריות בישראל". בתקופת כהונתו הוקמו ניידות מחשבים וספרים שפעלו במגזר הערבי והוקם אתר האינטרנט של הספריות הציבוריות.
החל מספטמבר 2014 מכהן שם-טוב כמנכ"ל הוועדה הישראלית למדרוג, האחראית על מדידת המדרוג בערוצי הטלוויזיה בישראל.
חיים אישיים

באפריל 2008 עבר לשדרות עם בת זוגו אבירמה גולן, לאות הזדהות עם התושבים. במשך שנה וחצי התגורר בעיר.
שם-טוב הוא אביה של העיתונאית והשדרנית גילי שם-טוב ושל יונתן שם טוב.
הערות שוליים

↑  אביב לביא, נציג המשפחה בשידור הציבורי, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2001
↑  שמואל שם-טוב: "מינוי פוליטי יזיק לרשות השנייה", באתר הארץ, 18 ביולי 2002
↑  ענת באלינט, שמואל שם-טוב מונה לסמנכ"ל ההפקות של חברת JCS, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2005
↑  עפרי אילני, המפיק של הדוגמניות מכה על חטא , באתר הארץ, 3 בנובמבר 2008
| יושבי הראש ומנכ"לי של הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | יהודה לנקרי • יוסי פלד • גדעון דורון • מרדכי שקלאר • מוסקו אלקלעי (ממלא מקום) • מנשה סמירה (ממלא מקום) • נורית דאבוש • אמנון נדב • אילן אבישר • אוה מדז'יבוז' • שפיק עבד (ממלא מקום) • יוליה שמאלוב-ברקוביץ' |  |
| מנהלים כלליים | נחמן שי • שמואל שם-טוב • מרדכי שקלאר • מנשה סמירה • שי באב"ד • ניר שוויקי (מנכ"ל בפועל) |  |
שלמה קדר

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1913 מינסטר, גרמניה
 פטירה:  5 בפברואר 1987 (בגיל 73) ישראל 
 מדינה:  ישראל
 פעילות בולטת:  איש הסוכנות היהודית, דיפלומט ישראלי וציר ישראל בצ'כוסלובקיה
 תקופת הפעילות:  1953–1957 (כ־4 שנים)
 תפקיד:  ציר ישראל בצ'כוסלובקיה
 תקופת כהונה:  1949-1958
 
שלמה קדר (1 בספטמבר 1913 - 5 בפברואר 1987) היה מדריך בכיר בהגנה, פעיל ציוני ודיפלומט אשר שימש כציר ישראל בצ'כוסלובקיה. שימש בין השאר כנציב תלונות הציבור המוניציפלי הראשון בירושלים ולאחר מכן כמנכ"ל הראשון של העירייה.
ביוגרפיה

שלמה קדר נולד בשם פריץ קסלר במינסטר גרמניה, השני מתוך שלושה אחים, הני קסלר בלוך הבכורה והצעיר קרל קסלר. אביו, זיגפריד קסלר, ניהל סמינר למורים יהודים. כאשר היה בן 12 עברה המשפחה למינכן, שם קיבל האב משרה של רב ליברלי בעיר.
בשל האנטישמיות הגואה במדינה, הצטרף קדר לתנועת נוער ציונית בעיר.
בשנת 1930 נשלח לאוטרכט שבהולנד על מנת לרכוש ידע במקצוע החקלאות, שם שהה עד שנת 1933.
בשנת 1933 עלה לארץ ישראל דרך ארגון עליית הנוער והתיישב בקיבוץ נען, ובשל ניסיונו החקלאי היה אחד ממקימי הרפת.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

פעילותו המדינית-ביטחונית של קדר החלה עוד בשנת 1943, כאשר שימש כמדריך בכיר בארגון ההגנה בירושלים. בשנת 1946 עבד בסוכנות היהודית ושימש כמאבטח בקונגרס היהודי בבזל.
בשנת 1948 מונה קדר לתפקיד העוזר הראשי למזכיר הממשלה, זאב שרף. במסגרת זו שימש כאחד ממארגני טקס הכרזת העצמאות ובתום הטקס לקח את מגילת העצמאות והטמין אותה בכספת של בנק א.פ.ק שברחוב הרצל בתל אביב. בנוסף הוא היה בעל תפקיד במזכירות הממשלה וארגן את הטסת ארונותיהם של הרוזן ברנדוט והקולונל סארו לרודוס.
בשנת 1949 מונה על ידי ראש הממשלה דוד בן-גוריון לארגן את אירועי יום העצמאות הראשון ובשל כישלונו של המצעד הצבאי שהיה האירוע המרכזי במהלך החג הודח מתפקידו כחלק ממסקנותיה של ועדת החקירה שמונתה לבדוק את הנושא.
קדר הצטרף אל משרד החוץ ובמסגרת זו נשלח לצרפת לשמש כמזכיר ראשון של השגרירות הישראלית בפריז. מינויו לתפקיד דיפלומטי עוררה ביקורת מסוימת בציבור, שראה בכך מעין פרס למי שהוחלט להטיל עליו עונש
בין השנים 1951–1953 שימש כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל בבלגיה. בשנת 1953 החל את שליחותו המדינית בצ'כוסלובקיה ושימש כנציג ישראל במדינה.
בשנת 1956 הועלה לדרגת ציר. כציר ישראל בצ'כוסלובקיה, קדר היה פעיל בשחרורם של היהודים אשר נכלאו במסגרת משפטי סלנסקי קדר שימש בתפקיד זה עד שנת 1957, ולאחר מכן שב עם משפחתו ארצה.
בשנת 1958 שימש כמפקח על שגרירויות ישראל בעולם.
באותה שנה פרש משירות החוץ ומונה למנכ"ל הראשון של עיריית ירושלים בזמן כהונתו של מרדכי איש-שלום כראש העיר. קדר שימש בתפקיד זה עד 1963.
בשנת 1967 מונה על ידי טדי קולק לנציב תלונות הציבור הראשון של ירושלים ולאומבודסמן המוניציפלי הראשון בעולם.
בשנת 1977 פרש לגמלאות בגיל 64.
מפרישתו עד יום מותו שימש כבורר מקצועי בבתי הדין לעבודה.
בשנת 1987 נפטר ממחלת לב.
חיים אישיים

בשנת 1935 התחתן עם Auguste Scheyer, ונולדה להם בת. בשנת 1936 הזוג התגרש.
בשנת 1938 נישא ללו קדר, מזכירתה ויד ימינה של גולדה מאיר, והיו נשואים כ-7 שנים, עד שנישא בשלישית בשנת 1945 למריזה פסילי שאיתה נשאר עד יום מותו בשנת 1987. לפסילי ולקדר נולדו שתי בנות.
הערות שוליים

↑  ראובן לייב, חשיפה: הקלף שעשה היסטוריה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 19 באפריל 2010
↑  תנחומי הממשלה למשפחה ולממשלת שוודיה, הצופה, 20 בספטמבר 1948
1 2  שרות "שחר" בחיפה עד 10.30 בערב, הצופה, 21 ביוני 1951
↑  למשל: שמעון סאמט, "יום העצמאות עולה ביוקר", העולם הזה, 20 באפריל 1950.
↑  נציג ישראל בפראג הגיש את כתב־המנוי, חרות, 12 במרץ 1954
↑  קדר הועלה לדרגת ציר, למרחב, 13 ביולי 1956
↑  מרדכי ישוחרר, מעריב, 18 בנובמבר 1954
↑  ש. בנדור - ציר בצ'כיה, שערים, 2 ביוני 1957
↑  חגי אשד, לשכה לפקוח על שירות החוץ תוקם בשבוע הבא בירושלים, דבר, 12 בדצמבר 1957
↑  מינויו של ש.קדר בעיריית ירושלים- לאישור ביום א, הַבֹּקֶר, 22 באפריל 1960
↑  צבי לביא, "משרת האדם" פורש לגימלאות, מעריב, 28 בנובמבר 1977
הזמנה למושב הכרזת העצמאות של מנהלת העם
תעודה ממשלתית של שלמה קדר חתומה על ידי דוד בן-גוריון מהקריה 1948.
שמעון כגן

| --- | --- |

 לידה:  6 באפריל 1942 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  4 באוקטובר 2024  (בגיל 82)
 הישג בולט:  זכה פעמיים באליפות ישראל
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי משנת 1969
 מד כושר מרבי:  2465 (ינואר 1978)
 מד כושר נוכחי:  2,233 (נכון ל־מאי 2024) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
שמעון כגן (6 באפריל 1942 – 4 באוקטובר 2024) היה שחמטאי ישראלי בדרגת אמן בינלאומי, שזכה פעמיים באליפות ישראל בשחמט (בשנים 1967 ו-1969).
ביוגרפיה

כגן נולד בתל אביב. באליפות ישראל בשנת 1965 הוא סיים במקום השני. בשנת 1967 הוא ניצח באליפות ישראל בשחמט, וחזר על הישג זה ב-1969. בשנת 1971–1972 הוא חלק את המקום ה-2–5. בשנת 1978 סיים במקום השני באליפות ישראל בשחמט.
בשנת 1969 הוא קיבל דרגת אמן בינלאומי.
בשנים 1973 ו-1979 העפיל לתחרות בינאזורית (אחד ממסלולי ההעפלה לדו-קרב על אליפות העולם בשחמט).
כגן סיים לימודי הנדסת בניין בטכניון ועבד כמהנדס. שירת בצה"ל כקצין בחיל האוויר.
בלט גם במשחק השש בש וזכה בשנת 2015 באליפות העולם בשש בש לסניורים.
כגן נפטר בשנת 2024.
שמעון כגן באולימפיאדת השחמט

בין השנים 1966 ל-1982 השתתף כגן ב-10 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  1966 | 4 | ישראל |  | 4.5 מ-11 | 4+ 1= 6- | 40.9 | 19 קבוצתי |
|  1968 | 4 | ישראל |  | 10.5 מ-13 | 9+ 3= 1- | 80.8 | 18 קבוצתי, 1 אישי |
|  1970 | 1 | ישראל |  | 11.5 מ-16 | 10+ 3= 3- | 71.9 | 13 קבוצתי, 5 אישי |
|  1972 | 1 | ישראל | 2425 | 7.5 מ-17 | 5+ 5= 7- | 44.1 | 18 קבוצתי, 39 אישי |
|  1974 | 4 | ישראל | 2385 | 13 מ-16 | 11+ 4= 1- | 81.3 | 17 קבוצתי, 3 אישי |
|  1976 | עת | ישראל | 2430 | 6 מ-9 | 5+ 2= 2- | 66.7 | 6 קבוצתי, 6 אישי |
|  1978 | 3 | ישראל | 2465 | 4 מ-9 | 3+ 2= 4- | 44.4 | 5 קבוצתי, 40 אישי |
|  1980 | 3 | ישראל | 2400 | 3 מ-6 | 3+ 0= 3- | 50.0 | 8 קבוצתי |
|  1982 | 4 | ישראל | 2435 | 4 מ-7 | 2+ 4= 1- | 66.7 | 13 קבוצתי, 16 אישי |
הערות שוליים

↑  אלוף העולם בשש-בש: "לשחמט אין לי זמן", באתר ynet, 12 באוגוסט 2015
↑  תוצאות תחרויות שש בש ב-2015, באתר chicagopoint.com
↑  הודעת אבל
↑  Kagan, Shimon - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
שמעון שיפר

| --- | --- |

שמעון שיפר, 2017
 לידה:  1947 (בן 78 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 עיסוק:  עיתונאי
 סוג כתב:  כתב ופרשן מדיני של ידיעות אחרונות
 
שמעון שיפר (נולד ב-1947) הוא עיתונאי ישראלי. משמש כפרשן המדיני של "ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה

שיפר נולד בשנת 1947 בהונגריה להורים ניצולי השואה, וב-1957 עלה לישראל עם משפחתו. את שנות נעוריו העביר במושב הדתי שפיר ולמד בישיבה התיכונית אור עציון. סיים את לימודיו במדע המדינה ובהיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן ולאחר מכן, בשנת 1969, התגייס לצה"ל. במהלך שירותו ערך סקירה חודשית בירחון לקציני צה"ל וסיים קורס קציני מודיעין. שירת בצנזורה הצבאית, והשתחרר לאחר חמש שנות שירות בדרגת סרן.
ב-1974 הצטרף לרשות השידור וסיקר את תחומי הפנים, השיכון והבריאות ברשת קול ישראל. היה הכתב לענייני התיישבות ובספטמבר 1978 הוחלף בידי גד שמרון ויצא ללונדון לסקר ועידה בנושא יהודי ברית המועצות. בשנת 1979 מונה לכתב המדיני של קול ישראל. ב-1981 חשף שיפר כי מזכיר הממשלה דאז, אריה נאור, מסר מידע לעיתונאי בתמורה לטובות הנאה. ב-1982 פרסם ידיעה בלעדית על כוונת נשיא ארצות הברית רונלד רייגן לשלוח כוחות נחתים לביירות במטרה לחצוץ בין כוחות צה"ל לאש"ף. לאחר טבח סברה ושתילה הואשם שיפר על ידי ראש הממשלה בגין בהדלפה לציבור הרחב את דבר הקמתה של ועדה לחקירת האירועים בסברה ושתילה, ושהיא תהיה בראשותו של נשיא בית המשפט העליון יצחק כהן.
ב-1983 מונה לראש הדסק המדיני של קול ישראל. ספרו 'כדור של"ג', שיצא לאור בשנת 1984, תורגם לערבית והופץ בביירות ללא ידיעתו והסכמתו של שיפר. ב-1985 חשף פגישה בין שגריר ישראל בצרפת, עובדיה סופר, עם סגן שר החוץ הרוסי, בתקופה שלא היו יחסים רשמיים בין המדינות. בשנת 1986 מונה לכתב קול ישראל בוושינגטון ועורר את זעמה של המערכת הפוליטית בישראל לאחר שהתראיין לטלוויזיה האמריקאית וטען כי ישראל הייתה זו שיזמה את משלוחי הנשק לאיראן בפרשת אירנגייט. ב-1988 חשף שיפר את הפגישה בין אייבי נתן ליו"ר הרשות הפלסטינית יאסר ערפאת.
בשנת 1989 שב שיפר לישראל ומונה לכתב ופרשן מדיני של "ידיעות אחרונות".
היה נשוי לרחלה שיפר, שהייתה ראש אגף הבחינות במשרד החינוך, עד מותה בפברואר 2018. לבני הזוג בן ובת. מתגורר בתל אביב.
ספריו

כדור של"ג: סודות מלחמת לבנון, אביב: עידנים – ידיעות ספרים, 1984
המתריע – שיחות עם האלוף (במיל') עמוס גלעד, ידיעות ספרים, 2019
לעיניך בלבד - סודות, הדלפות וחשיפות, ידיעות ספרים, עורך: יואב קרן, פברואר 2021 - אוטוביוגרפיה.
הערות שוליים

↑  טובה צימוקי, כל בו טל, דבר, 1 בספטמבר 1978
↑  כל בו טל, דבר, 11 במאי 1979
↑  שיפר ראש הדסק המדיני בקול ישראל, דבר, 13 באפריל 1983
↑  שלום רוזנפלד, אכלנו אותה, מעריב, 23 ביולי 1985
↑  אילנה באום, שיפר התראיין בארה"ב והרגיז את אורי פורת, מעריב, 16 בינואר 1987
↑  חיים ביאור, לא אנחנו הסיפור, באתר העין השביעית, 21 באפריל 2021
 גיא הורוביץ, למרות ליטוף האגו, "לעיניך בלבד" של שמעון שיפר הוא מסמך עשיר ומרתק, באתר הארץ, 22 ביולי 2021
שמעון שיפר, פרק מהספר "לעיניך בלבד", באתר הארץ, 29 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299806305171  GND: 1158760442  ISNI: 0000 0000 8415 0153  LCCN: n84022364  SUDOC: 186192924  VIAF: 118866443   WorldCat (עם VIAF): 118866443
Problem (שיר של אריאנה גרנדה)

Problem (בעברית: בעיה) הוא שיר של הזמרת האמריקאית אריאנה גרנדה, בהשתתפות הראפרית האוסטרלית איגי אזליה. השיר יצא לאור ב--28 באפריל 2014, כסינגל הראשון מאלבומה השני של גרנדה, My Everything.
הסינגל הפך ללהיט מיידי לאחר שהגיע בשבוע הראשון של הוצאתו למקום שלישי במצעד הבילבורד ומקום שני בשיאו במצעד, בנוסף הוא הגיע לעשירייה הפותחת ביותר מ-20 מצעדים בעולם ונחשב לשיר שהביא להצלחה הגדולה של גרנדה בעולם ולא רק בארצות הברית כאשר הקליפ לשיר צבר למעלה ממיליארד צפיות ב-YouTube.
רקע והוצאה

גרנדה הוציאה את אלבום הבכורה שלה "Yours Truly" בספטמבר 2013, האלבום זכה להצלחה וקיבל ביקורות חיוביות ובמהלך אוקטובר 2013 גרנדה החלה לעבוד על אלבום האולפן השני שלה, לאחר שהקליטה שירים רבים היא החליטה להשתמש בשיר "Problem" כסינגל המוביל מהאלבום, מאוחר יותר גרנדה חשפה כי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה משתתפת בשיר והחלה בספירה לאחור לשחרור הסינגל באינטרנט.
גרנדה הופיעה לראשונה עם השיר בטקס פרסי דיסני (אנ') ב-27 באפריל 2014, מאוחר יותר באותו הלילה השיר הפך לזמין להורדה דיגיטלית באייטונס. עם הוצאתו, הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים האמריקאי של אייטונס תוך כ-37 דקות ובכך שברה גרנדה את השיא הקודם שהחזיקה טיילור סוויפט עם השיר "We Are Never Ever Getting Back Together", שהגיע למקום הראשון ב-50 דקות. כמו כן, השיר גם הגיע לפסגה במצעד האייטיונס ב-40 מדינות ולעשירייה הפותחת ביותר מ-60 מדינות. הסינגל מכר מעל 6 מיליון עותקים בארצות הברית ונחשב לאחד השירים הנמכרים ביותר של כל הזמנים.
השיר זכה לביקורות מעורבות אך טובות בעיקר כאשר מייק ווס מאתר Idolator כתב, ""Problem" הוא תערובת מוזרה של מוזיקת פופ משנות ה-90 וטרנדים אורבניים (ההפקה מזכירה את השיר של ג'ייסון דירולו "Talk Dirty"), אבל אין להכחיש שזה קליט".
גם הקליפ לשיר זכה להצלחה כאשר הוא עבר את רף המיליארדר צפיות ביוטיוב, והוא זכה בפרס "קליפ הפופ הטוב ביותר" בטקס פרסי ה-VMA של ה-MTV. (והיה מועמד בקטגוריית "הקליפ הנשי הטוב ביותר")
בנובמבר 2014, הכריזו על "Problem" כשיר השנה של 2014 בטקס פרסי ה-EMA וגרנדה זכתה בפרס זמרת השנה באותו הטקס.
מיקומי שיא

השיר זכה להצלחה רבה במצעדים, נכנס ל-"Top 10" ביותר מ-20 מצעדים ברחבי העולם והיה השיר הראשון של גרנדה שמגיע למקום ראשון ב-מצעד הסינגלים הבריטי.
השיר זכה גם להצלחה בישראל כשנכנס לפליליסט של גלגלצ (והגיע מקום חמישי במצעד השבועי של התחנה) ואף הגיע למקום השמיני במצעד השבועי של מדיה פורסט ומקום ראשון במצעד הקליפים.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 16 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 2 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 12 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 2 |  |
|  בולגריה | BAMP | 4 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 79 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 19 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 5 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 26 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 3 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 16 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 4 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 6 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 8 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 11 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 6 |  |
|  צ'ילה | צ'ילה טופ 20 | 7 |  |
|  צרפת | SNEP | 14 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 4 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 3 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 3 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 5 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 5 |  |
שעבאן עבד א-רחים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 במרץ 1957 El Sharabia, מצרים 
 פטירה:  3 בדצמבר 2019 (בגיל 62) אל-מעאדי, מצרים 
 מוקד פעילות:  מצרים 
 תקופת הפעילות:  מ-2019 
 סוגה:  אמנות עממית 
 שפה מועדפת:  ערבית מצרית 
 פרופיל ב-IMDb
 
שעבאן עבד א-רחים (בערבית: شعبان عبد الرحيم, תעתיק מדויק: שעבאן עבד אלרחים; 15 במרץ 1957 – 3 בדצמבר 2019), כונה גם שעבולא (شعبولا), היה זמר פופ מצרי, ששילב בשיריו מסרים פוליטיים.
ביוגרפיה

עבד א-רחים, יליד קהיר, עבד במשך שנים רבות במכבסה בטרם הפך לזמר פופולרי. בשנת 2000 הקליט את השיר "אני שונא את ישראל", שכלל גם דברים בגנותם של אריאל שרון ושמעון פרס, אך גם את השורה "אני אוהב את עמר מוסא". השיר הפך ללהיט גדול במצרים והגיע לפסגת מצעדי הפזמונים, אף שהטלוויזיה המצרית סירבה לשדר את הקליפ שלו. מאוחר יותר טען משורר מצרי כי השיר הוא פלגיאט, וכי עבד א-רחים האנאלפבית לא מסוגל לכתוב טקסטים כאלה. בשנת 2001 השתתף עבד א-רחים במסע פרסום לפלאפל שנמכר ברשתות מקדונלד'ס. הוא שר ג'ינגל המבוסס על לחן השיר "אני שונא את ישראל". מסע הפרסום בוטל בסופו של דבר, ועבד א-רחים האשים בכך גורמים יהודיים בארצות הברית, ואף טען כי המוסד מנסה להתנקש בחייו.
בהמשך הקליט עבד א-רחים שירים פוליטיים נוספים. לאחר פיגועי 11 בספטמבר הקליט שיר שכלל את השורה "זה היה רק מגדל, ואני נשבע שהם הפילו אותו בעצמם". ב-2003 הקליט את השיר "אל תפגעו בעיראק", ב-2005 שיר שהתייחס לפרשת קריקטורות מוחמד, ב-2006 שיר על מלחמת לבנון השנייה (בעקבותיו הגישה ישראל מחאה רשמית למצרים) וב-2008 שיר מחאה נגד המאבק בין פת"ח לחמאס.
נפטר ב-3 בדצמבר 2019 בבית חולים צבאי בקהיר.
הערות שוליים

↑  השיר "אני שונא את ישראל" - בראש מצעד הפזמונים המצרי, באתר וואלה, 8 במאי 2001
↑  עומר כרמון, זמר מצרי: המוסד מנסה להתנקש בחיי בשל להיטי - אני שונא את ישראל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 באפריל 2004
↑  Yara Sameh, Shaaban Abdel Rahim Passes Away at 62, See news, ‏December 3, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 3c15dc9b-fe87-47ff-9306-b152c46b74a4
הנרי מורגן

ערך זה עוסק בימאי ושודד ים. אם התכוונתם לאנתרופולוג אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

הנרי מורגן, גלופת עץ מהמאה ה-18
 לידה:  24 בינואר 1631 ויילס, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  25 באוגוסט 1688 (בגיל 57) ג'מייקה, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  ממלכת אנגליה, ויילס 
 תקופת הפעילות:  1635–1688 (כ־53 שנים) 
 מקצוע:  ימאי שודד ים
 תפקיד:  סגן מושל ג'מייקה
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 
סר הנרי מורגן (באנגלית: Henry Morgan, בולשית: Harri Morgan; סביבות 1635 – 25 באוגוסט 1688) היה ימאי ממוצא ולשי, שהתפרסם כמנהיגם של שודדי ים בקאריביים. מורגן הוא אחד משודדי הים המפורסמים ביותר.
ביוגרפיה > משפחתו ותחילת דרכו

הנרי מורגן נולד בסביבות שנת 1635 במחוז מונמות'שייר (סמוך לקארדיף) שבוויילס, בנם הבכור של רוברט מורגן ואשתו. דודו, אדוארד מורגן, מונה לסגן מושל ג'מייקה לאחר הרסטורציה של צ'ארלס השני מלך אנגליה. הנרי מורגן נישא לבתו של אדוארד, בת דודתו מרי.
על פי עדותו של ריצ'רד בראוני, רופאו של מורגן בפנמה, מורגן הגיע לג'מייקה ב-1658, שלוש שנים לאחר כיבוש האי בידי חבר העמים האנגלי. ב-1662 קיבל מורגן רישיון ממושל ג'מייקה תומאס מודיפורד לתקוף אוניות ספרדיות, כולל אזרחיות, בתוקף מצב המלחמה בין המדינות. בסתיו 1665 פיקד מורגן על אחת הספינות במסעו של אדוארד מאנספילד, בשליחותו של מודיפורד, לכיבוש האיים פרובידנסיה וסנטה קטלינה. כשהספרדים תפסו והרגו את מנספילד, בחרו שאר המלחים במורגן כמפקדם החדש.
ביוגרפיה > בשליחותו של מושל ג'מייקה

ב-1667 הורה לו מודיפורד לשבות כמה ספרדים בקובה, במטרה לגלות פרטים על מתקפתם המתוכננת כנגד ג'מייקה. מורגן קיבץ חמש מאות איש, שהפליגו בעשר ספינות לקובה. לאחר שעגנו, כבשו מורגן ואנשיו את פוארטו פרינסיפה, והמשיכו לעבר העיר פורטובלו, עיר האוצר השלישית בגודלה בקאריביים, שהייתה מבוצרת ומרובה בחיילים, במטרה להכניעה. אנשיו הגיעו מהיבשה לאחר צעדה בת שלושה ימים, שחטו את מגיני העיר המופתעים וכבשו את שלושת מבצריה בזה אחר זה. סופר כי אנשיו של מורגן השתמשו בישועים שנתפסו כמגן אנושי כשכבשו את המבצר השלישי והממוגן ביותר.
מושל פנמה נבהל מכיבושיו הנועזים של מורגן וניסה לגרש את הפולשים מהאזור, אך מאמציו עלו בתוהו. רק לאחר שקיבל סכומי כסף גדולים, הסכים מורגן לפנות את אנשיו. המסעות, שלוו בלא מעט מעשים אכזריים, הובילו להגדלת שכרו ולחיזוק מעמדו של מורגן. אף על פי כן, בזמן שחזרו מורגן ואנשיו לפורט רויאל שבג'מייקה כדי לחגוג את הישגיהם, התעלמה מכך האדמירלות בלונדון.
זמן קצר לאחר מכן, הטיל מודיפורד משימה נוספת כנגד הספרדים על מורגן, שהמשיך בהחרבת חופה של קובה. בינואר 1669 טבעה ספינתו הגדולה ביותר עקב תאונה שהתרחשה בליל הוללות שערכו חברי הצוות על הסיפון, כשמורגן וקציניו נמלטים בקושי ממוות. במרץ של אותה שנה כבש את העיר מאראקאיבו שבוונצואלה, שעוד לפני הגעתו התרוקנה מתושביה למראה הגעת ספינותיו של מורגן. לאחר מכן בילה מספר שבועות ביישוב גיברלטר שעל גדת אגם מאראקאיבו, שם עינה את התושבים העשירים במטרה לגלות אוצרות חבויים. כשחזר למאראקאיבו, מצא שם שלוש ספינות ספרדיות עוגנות. מורגן הרס או לקח לעצמו את הספינות, והסכים להתפנות מהמקום רק לאחר קבלת דמי כופר גדולים. בשובו לפורט רויאל, ג'מייקה, נזף בו מודיפורד פעם נוספת, אך לא הענישו.
ביוגרפיה > כיבוש פנמה

מורגן זכה לשכר נוסף כשמונה למפקד כל ספינות המלחמה בג'מייקה, אך את עלויות המלחמה בספרדים והשמדת ספינותיהם ומלאי הנשק שלהם כיסה מורגן רק בעזרת השלל שצבר במסעותיו. לאחר שהרס רבים מחופיה של קובה, החליט מורגן לערוך מסע כיבושים נוסף בפנמה. ב-15 בדצמבר 1670 כבש שנית את האי סנטה קטלינה, וב-27 בדצמבר תפס את השליטה בטירת צ'אגרס. בקרב הרגו אנשיו של מורגן כ-300 לוחמים. לאחר מכן, שט מורגן במעלה נהר הצ'אגרס יחד עם כוח של כ-1,400 איש. כשהגיעו לפנמה סיטי היו רבים מאנשיו חלשים ועייפים.
ב-18 בינואר 1671 גילה מורגן כי חיל הרגלים וחיל הפרשים של פנמה מונים רק כ-1,500 חיילים. הוא פיצל את צבאו לשניים, כשאחת הקבוצות צעדה דרך היער במטרה לאגף את היריב. הספרדים היו חסרי השכלה צבאית ורצו בפזיזות לעבר כוחותיו של מורגן, שחיסלו אותם ביריות. אז הופיע הכוח המאגף והרג את החיילים הספרדים הנותרים. מורגן ואנשיו בזזו שלל רב שהגיע לשווי של כמאה אלף ליש"ט ולאחר מכן העלו את העיר בלהבות.
כיבוש פנמה היווה הפרה של הסכם השלום בין ממלכת אנגליה וספרד. בשל כך, ב-1672 מורגן נעצר, אך הוכיח כי לא ידע על ההסכם ושוחרר. ב-1674 הוענק לו תואר אבירות. שנה לאחר מכן חזר לג'מייקה כדי לכהן כסגן המושל.