stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יקב רחובות
בשירות ההגנה

במשך תקופה מסוימת שקדמה להקמת המדינה היווה היקב מרכז פעילות של ארגון ההגנה כשבין השאר נערכו במקום אימונים, הוסתר נשק והוקם מפעל ייצור חומר נפץ שהוסווה במעבדה לבדיקת פירות ההדר ותוצרי המפעל.
הערות שוליים

↑  ב-1900 העביר הברון רוטשילד את האחריות על הטיפול במושבות ממנו ליק"א
↑  הסמל של סולל בונה נותר על חלק מהמכלים
↑  שמן מקליפות תפוחי זהב, דבר, 23 בנובמבר 1932
↑  ההיסטוריה של יפאורה, באתר חברת יפאורה
↑  העירייה השלימה את עבודות השיקום במתחם היקב, באתר עיריית רחובות, 17 בנובמבר 2022
המכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות

| --- | --- |


 מיקום:  Prins Willem-Alexanderhof 5, 2595 BE Den Haag 
 קואורדינטות:  52°04′54″N 4°19′39″E﻿ / ﻿52.0816°N 4.3275°E﻿ / 52.0816; 4.3275
 https://rkd.nl/
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניהמכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניהמכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות
 
המכון ההולנדי להיסטוריה של האמנות או ה-RKD (בהולנדית: RKD-Nederlands Instituut voor Kunstgeschiedenis) ממוקם בהאג והוא המרכז הגדול ביותר בעולם להיסטוריה של האמנות. המרכז מתמחה בתיעוד, ארכיונים, וספרים העוסקים באמנות מערבית מימי הביניים המאוחרים ועד לזמנים מודרניים. כל אלו פתוחים לציבור, ולחלק נרחב מן האוסף בוצעה דיגיטציה והם מצויים באתר האינטרנט של המכון. המטרה העיקרית של המכון הוא לאסוף, לקטלג, ולהפוך את מחקר האמנות לזמין, בעיקר בתחום תור הזהב של הציירים ההולנדים.
בבעלות הספרייה בערך 450,000 כותרים, מתוכם בקירוב 150,000 הם קטלוגים שנקנו במכירה פומבית. בספרייה יש כ-3,000 כתבי עת, מתוכם 600 הם מנויים פעילים. אף על פי שרוב הטקסט הוא בהולנדית, רשומה סטנדרטית מכילה קישור למאגרי הספרייה ולתמונות של עבודות ידועות, הכוללים שמות באנגלית וגם בהולנדית.
המכון גם מנהל את הגרסה ההולנדית לאגרון האמנות והארכיטקטורה, אגרון עם מידע על אמנות וארכיטקטורה. הגרסה המקורית היא יוזמה של מכון המחקר גטי שבלוס אנג'לס, קליפורניה.
היסטוריה

האוסף החל דרך ירושות פריץ לוחט, היסטוריון אמנות והבעלים של אוסף גדול של ציורים והדפסים ושל קורנליס הופסטדה דה גרוט (1863–1930), אספן, היסטוריון אמנות ואוצר. ירושתם היוותה את הבסיס לאוסף האמנות ולספרייה, שכיום מאוחסנים ברובם בספרייה הלאומית של הולנד שבהאג.
מרד החיות

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 בימוי:  ג'ון סנפורד, וויל פין 
 הופק בידי:  Alice Dewey 
 תסריט:  וויל פין, Sam Levine, Mark Kennedy, מייקל לה באש, ג'ון סנפורד, Robert Lence 
 עריכה:  מארק הסטר, לי פטרסון 
 מדבבים:  רוזאן בר (Maggie) בובי בלוק (Piggies) Keaton Savage (Piggies) צ'ארלי דל (Ollie, the Pig) אסטל האריס (Audrey, the Chicken) קרול קוק (Pearl) Ross Simanteris (Piggies) צ'ארלס הייד (Lucky Jack) Marshall Efron (Larry, the Duck) אן ריצ'רדס (Annie) מארק ולטון (Barry and Bob) פטריק וורברטון (Patrick) ריצ'רד ריהל (Sheriff Sam Brown) Sam Levine (The Willie Brothers) רנדי קווייד (Alameda Slim) קיובה גודינג ג'וניור (Buck) ג'ודי דנץ' (Mrs. Calloway) ג'ו פלאהרתי (Jeb) ג'ניפר טילי (Grace) ג'י. וו. ביילי (Rusty) סטיב בושמי (Mr. Wesley) Charles Dennis (Rico) דניס ויבר (Abner) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מוזיקה:  אלן מנקן 
 אנימטור:  כריס באק, Dan Chaika, Allen Blyth, Gordon Baker, Peter DeMund, Ted Kierscey, Michael Cadwallader Jones, Cynthia Neill Knizek, John Allan Armstrong, Bob Davies, ג'יימס לופז, ברוס ו' סמית', Sean Applegate, Chris Hubbard, Shawn Keller, קליי קייטיס, Richard Hoppe, Dorse Lanpher, James DeValera Mansfield, Jay Jackson, T. Daniel Hofstedt, Jennifer Cardon Klein, David Pimentel, Theresa Wiseman, Andreas Wessel-Therhorn, Dan Lund, Michael Kaschalk, Tonya Ramsey, David Mildenberger, Mauro Maressa, Phillip Vigil, Steve Moore, Masa Oshiro, Mark Myer, Anthony Ho Wong, Sandro Cleuzo, Brian Ferguson, Duncan Marjoribanks, Michael Wu, Dougg Williams, Robb Pratt, Barry Temple, Michael Show, Bill Waldman, Michael Stocker, Joseph Mateo, Jared Beckstrand, Tim Allen, מארק סמית', Jerry Yu Ching, Danny Galieote, Joe Haidar, מארק הן, Mark Pudleiner, Doug Frankel, Roberto Espanto Domingo, מייק דיסה, Chris Sauve, James Baker, Russ Edmonds, Adam Dykstra, אנדריאס דיג'ה, Mark Mitchell, Michael Surrey, דייל באר, Steven Pierre Gordon, מארק קוטסיר, Jin Kim, Phillip Young, בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, אולפני ההנפשה של וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית2 באפריל 2004 ישראל22 ביולי 2004
 משך הקרנה:  73 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, מערבון, מחזמר, מערבון, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  $110,000,000
 הכנסות:  $103,951,461
 הכנסות באתר מוג'ו:   homeontherange
 תרגום לעברית:  אולפני אלרום - ישראל אובל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מרד החיות הוא סרט אנימציה שהופק על ידי חברת וולט דיסני בשנת 2004. זה היה הסרט המונפש האחרון של החברה באנימציה דו-ממדית עד לשנת 2009 עם הסרט "הנסיכה והצפרדע", הסרט מספר את סיפורן של שלוש פרות המנסות להציל חווה הנתונה בסכנת סגירה.
עלילה

הסרט מתחיל בארצות הברית בתקופת המערב הפרוע כשמגי, הפרה המצחיקה, מספרת איך החווה בה גדלה נשדדה על ידי הנוכל אלמידה סלים, וכיצד האיכר הזקן שגידל את מגי, מכר אותה לאישה זקנה ונחמדה בחווה מלאת חיים שנקראה "חלקת אלוהים הקטנה". בחווה פוגשת מגי את גרייס וגברת קאלוואי הפרות, ואת שאר חיות החווה.
כשהשריף מבשר לאיכרית הזקנה שהחווה תעמוד למכירה פומבית אם לא יכוסה כל חובה בזמן, היא נעצבת, אך מכריזה שהיא וחיות החווה יישארו יחד בטוב וברע. אולם מגי לא מוכנה לקבל את רעיון המכירה הפומבית, ומארגנת את גברת קאלוואי וגרייס לנסות להשיג כסף בעיירה הקרובה. בעיירה הן פוגשות את באק, הסוס הרברבן והנלהב, שאומר להם שהם צריכות לשלם 750$ כדי להציל את החווה, ואז מבחינה מגי בהודעת "מבוקש" ועליה קלסתרון של הפושע אלמידה סלים. כשהיא רואה שהפרס על ראשו הוא 750$ היא מחליטה ששלושתן יחד יתפסו את הפושע.
בדרך הן פוגשות ארנב חסר מזל בשם ג'ק "בר המזל", והוא מלווה אותן למכרה שבו הפושע סלים מסתתר, בינתיים סלים מתכוון לקנות את "חלקת אלוהים הקטנה". כשמגי, גרייס וגברת קאלוואי גילו זאת, הן ניסו ללכוד את הפושע אך ללא הצלחה. כשהן רואות שסלים נוסע לחווה שלהן, הן לא יודעות מה לעשות עד שבאק מגיע ומוביל אותן לחווה, שם הן לוכדות את הפושע, כאשר הן חושפות את התחפושת שלו. החווה ניצלת, וגברת קאלוואי מסכימה שמגי תישאר, יחד עם באק הסוס, ג'ק "בר המזל", והביזון של סלים המצטרפים אליה.
הצלחה קופתית

תקציבו של הסרט הסתכם בכ-110 מיליון דולרים אמריקניים. בקופות הקולנוע בארצות הברית גרף הסרט רק כ-50 מיליון דולרים, אך בסיכום הכנסותיו מכל העולם הכניס הסרט כ-104 מיליון דולרים. ובכך הצטמצם הכישלון הקופתי; הביקורות היו מעורבות.
מדבבים

| דמות | מדבב/ת (אנגלית) | מדבב/ת (עברית) |
| --- | --- | --- |
| מגי הפרה  | רוזאן בר | ענת וקסמן |
| קלוואי הפרה | ג'ודי דנץ' | רבקה מיכאלי |
| גרייס הפרה | ג'ניפר טילי | רמה מסינגר |
| באק הסוס | קובה גודינג ג'וניור | ליאור אשכנזי |
| אלמדה סלים | רנדי קווייד | אלי גורנשטיין |
| פרל גסנר | קרול קוק | דבי בסרגליק |
| ג'ק "בר המזל" | צ'ארלס הייד | דור צויגנבום |
| ג'ב התיש | ג'ו פלאהרתי | אוהד שחר |
| השריף סם | ריצ'רד ריהל | דב רייזר |
הזמרת והמלחינה יהודית רביץ השתתפה בביצוע השירים בעברית (למעט אלו שבוצעו בידי השחקנים).
ספריית וסקונסלוס

הכניסה לספריית וסקונסלוס
שלד מעצמות לוויתן צבועות, יצירתו של האמן גבריאל אורוסקו
ספריית וסקונסלוס
ספריית וסקונסלוס (בספרדית: Biblioteca Vasconcelos) היא ספרייה באזור הצפוני של העיר מקסיקו סיטי. קרויה על שמו של חוסה וסקונסלוס, הסופר, המדינאי והוגה הדעות, שניהל את הספרייה הלאומית של מקסיקו והיה נשיאו של המכון המקסיקני לתרבות היספאנית. הספרייה משתרעת על פני 38,000 מ"ר. עלות בנייתה המתוכננת הייתה 954 מיליון פסוס (כמאה מיליון דולר אמריקאי), אך עלות בנייתה בפועל לאחר התיקונים הייתה גדולה יותר באופן משמעותי, כמאתיים מיליון דולרים.
היא נחנכה במרץ 2006 על ידי נשיא מקסיקו ויסנטה פוקס, מעט לפני תום כהונתו. בזמן חנוכתה הוכרזה כאחד המבנים המתקדמים בעולם מבחינה טכנולוגית במאה ה-21.
הספרייה נסגרה לאחר שנה, בחודש מרץ 2007 בשל ליקויי בנייה חמורים. מבקר המדינה המקסיקני גילה 36 חריגות בנייה והוגשו 13 עתירות משפטיות שונות כנגד המתכננים והמבצעים. בין הליקויים שהתגלו, למשל, היו מיקום שגוי של ריצוף ואבני שיש, וסדקים בקירות, ליקויים שעלות תיקונם חייבה עלות של 15 מיליון פסוס נוספים (כ-1.4 מיליון דולרים).
הספרייה נפתחה לקהל בשנית לאחר התיקונים. היא כוללת בניה ארכיטקטונית ועיצובית מרשימה, ובנוסף מוצבים בה באורח קבע פסלים ויצירות אמנות של גדולי האמנים המקסיקנים. אחת מיצירות האמנות המפורסמות המוצבות בה היא יצירתו של האמן גבריאל אורוסקו, שלד לווייתן אמיתי, שעצמותיו צבועות.
הקדירה השחורה

| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית משנת 1986
 מבוסס על:  מחזור ארץ פרידיין 
 בימוי:  טד ברמן, ריצ'רד ריץ' 
 הופק בידי:  רון מילר ג'ו הייל
 תסריט:  לויד אלכסנדר (תסריט מקורי) דוד ג'ונאס
 עריכה:  ג'יימס מלטון, ג'יימס קופורד, Armetta Jackson-Hamlett 
 שחקנים ראשיים:  גרנט בארדסלי סוזן שרידן פרדי ג'ונס ניג'ל הותרונה ארתור מאלט ג'ון ביינר לינדסי ריץ' ג'ון הארט
 מדבבים:  גרנט בארדסלי (Taran) פיל ניבלינק (The Horned King's henchmen) ויין אלווין (The Horned King's henchmen) פטר רנדיי (The Horned King's henchmen) ברנדון קול (Fair Folk) Lindsay Rich (Fair Folk) James Almanzar (The Horned King's henchmen) Gregory Levinson (Fair Folk) Jack Laing (The Horned King's henchmen) Steve Hale (The Horned King's henchmen) Rosemary Anne Sisson (קולות נוספים) בילי הייס (Orgoch) אדה רייס מרין (Orddu) נייג'ל הות'ורן (Fflewddur Fflam) ג'ון ביינר (Gurgi, Doli) סוזן שרידן (Eilonwy) אדל מליס-מורי (Orwen) ג'ון הרט (The Horned King) פרדי ג'ונס (Dallben) פיל פונדקרו (Creeper, The Horned King's henchmen) ארתור מיילט (King Eidilleg) רוי אדווארד דיסני (קולות נוספים) 
 מוזיקה:  אלמר ברנסטין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  חברת וולט דיסני, Silver Screen Partners, סרטי וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית24 ביולי 1985 ישראל26 ביולי 1986
 משך הקרנה:  85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט פנטזיה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט הרפתקאות, פנטזיה אפלה 
 תקופת התרחשות:  ימי הביניים 
 תקציב:  44,000,000 $
 הכנסות:  21,000,000 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   blackcauldron
 תרגום לעברית:  ישראל אובל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הקדירה השחורה (הופץ תחילה בישראל תחת השם טרן וקדרת הקסמים, ובקלטות הווידאו בשם קדירת הקסמים ורק לאחר שדיבבו אותו ב-2014 הוא נקרא הקדירה השחורה; באנגלית: The Black Cauldron) הוא סרט הרפתקאות מונפש משנת 1985 שהפיקה חברת וולט דיסני. הסרט מבוסס באופן רופף על שני הספרים הראשונים מחמישיית ספרים שכתב לויד אלכסנדר.
תקציר העלילה

הסרט מספר על ילד קטן בשם טאראן שיוצא למצוא את הקדירה השחורה, לפני שהמלך בעל הקרניים הרשע יעשה שימוש בכוחה האפל כדי להשתלט על העולם. בתחילת המסע שלו הוא מנסה להציל את החזירה שלו 'הן וון', מפני שרק היא יכולה להראות למלך בעל הקרניים איפה נמצאת הקדירה השחורה, אך הוא מאבד אותה הרבה פעמים. במהלך המסע שלו הוא פוגש את הנסיכה אילונווי, גלודור גוזם וגורגי שעוזרים לו למצוא את הקדירה ולהשמיד אותה.
דמויות ראשיות ודיבובם

טאראן (גרנט בארדסלי / יהונתן מגון) - ילד אשר רוצה להתבגר. מחפש אחר הקדירה השחורה בעזרת הנסיכה אילונווי ועוד חברים. מנסה לעצור את המלך בעל הקרניים מלהשמיד את העולם באמצעות כוחותיו וכוחות הקדירה השחורה. הגיבור הראשי של הסרט
הנסיכה אילונווי (סוזן שרידן / לורן סביר) - נסיכה שנפגשה עם טאראן כשהם היו בכלא. חוברת אליו ועוזרת לו למצוא את הקדירה השחורה לפני המלך בעל הקרניים.
המלך בעל הקרניים (ג'ון הארט / אוהד שחר) - מנסה לשלוט על העולם באמצעות הקדירה השחורה, בכך שמנסה ליצור דרכה את "ילדי הקדירה" ובכך להפוך לאל המתים ולמשול על כל פרידיין. הנבל הראשי של הסרט.
גלודור גוזם (נייג'ל הות'ורן / עמי מנדלמן) - איש זקן אשר מנגן בנבל, עוזר לטאראן וחבריו למצוא את הקדירה השחורה.
הן וון - חזירה אשר יודעת לנבא דברים. טאראן מנסה למצוא אותה כדי שהיא לא תנבא למלך בעל הקרניים איפה הקדירה השחורה.
גורגי (ג'ון ביינר / מיכל מוכתר) - יצור מוזר אשר פוגש את אילונווי וטאראן וחובר אליהם.
דולבן (פרדי ג'ונס / יהודה אפרוני) - זקן שמגדל את טאראן בביתו.
מספר (ג'ון יוסטון / מיכה מורים) - מספר את הסיפור.
שלוש המכשפות (אדל מליס-מורי, אדה רייס מרין, בילי הייס / אסתי קוסוביצקי, שפרירה זכאי ואורנה כץ) - שלוש מכשפות המחזיקות בקדירה השחורה. שמותיהן הם אוריון, אורדו ואורגוך.
דולי (ג'ון ביינר / אלברט כהן) - פיה ממין זכר שמלווה את טאראן אל הקדירה השחורה.
אידילג (ארתור מאלט /דור צויגנבום) - מלך הפיות.
פיות צעירות (אדם זמק ושירה זמק) - פיות צעירות שמתגוררות במערת בפיות.
יציאת הסרט וכישלונו

הסרט היה הסרט המונפש הראשון של דיסני שבו נעשה שימוש בטכנולוגיית מחשב.
לקח כ-15 שנה להוציא את הסרט לפועל. הסרט לא זכה להצלחה שדיסני ציפו לה והיה לכישלון קופתי. הכנסותיו היו 21,000,000 דולר לעומת תקציב של 44,000,000 דולר. הכישלון הביא את מחלקת האנימציה של החברה למשבר, אך כיום הסרט זוכה להתעניינות מחודשת וגוברת עקב כך שסגנונו שונה מאוד מסגנון הסרטים הקלאסי של חברת וולט דיסני.
מהדורה עברית

עד לשנת 2014 הסרט יחד עם הסרט "הרפתקאותיו של סופר בלש" (1986) היו מבין סרטי האנימציה המעטים של חברת וולט דיסני שלא דובבו מעולם לעברית ולמעשה גם היה הסרט היחיד מביניהם שהופץ על קלטת בארץ שכללה תרגום עברי. הסרט דובב בידי שפרירה זכאי בשנת 2014. הסרט תורגם על ידי מולי שולמן והוקלט באולפני אלרום.
שפרירה זכאי, במאית הדיבוב רוב סרטי וולט דיסני מאז מחצית שנות השמונים, שבה לביים בסרט זה לראשונה מאז שנת 2008, עת יצא הדיבוב העברי לסרט "בת הים הקטנה 3: סיפורה של אריאל".
גלריה שיתופית

דוגמה לגלריה שיתופית: גלריה מרי (ירושלים)
דוגמה לגלריה שיתופית: גלריה אגריפס 12 (ירושלים)
גלריה שיתופית היא גלריה המופעלת על ידי קבוצת אמנים שותפים באופן עצמאי. הגלריה השיתופית אינה מונעות ממניעים כלכליים אלא ממניעים אמנותיים־חברתיים. ניתן להבחין בין קולקטיבים – התאגדויות של אמנים למימוש מטרות אמנותיות ספציפיות, מטרות כלכליות, פוליטיות או אחרות, לבין קואופרטיבים שהם ארגונים שיתופיים שוויוניים שרובם ללא מטרות רווח, המספקים לחבריהם כל מה שאמנים צריכים - חלל תצוגה או סטודיו או יחסי ציבור וכדומה.
גלריות שיתופיות בישראל

קבוצות אמנים החלו לפעול בישראל להקמת גלריות ללא מטרת רווח בתחילת שנות האלפיים. האמנים החברים משתתפים באופן פעיל בכל האספקטים של פעילות הגלריה, לרבות אוצרות, תפעול, השתתפות בהוצאות והצגת תערוכות.
תופעת הגלריות השיתופיות נבעה מרצון האמנים להיות עצמאיים ובלתי תלויים בגלריות המבוססות, המקיימות את שוק האמנות הישראלי. הגלריה השיתופית מאפשרת לחבריה מצע רחב של עשייה והתנסות הן בסוגי אמנות שונים והן בפעילויות רלוונטיות כמו אוצרות וניהול, כל זאת לצד הקידום האישי האמנותי של כל אחד מחבריה והאמנים האורחים המציגים בה (תוך מתן חלל תצוגה והפעלת יחסי ציבור). אופן פעולה זה מגדיל את שדה האמנות ומביא להרחבת השוליים שלו. האופי השיתופי של הגלריה מאפשר סביבה תומכת ודינאמית לאמנים להציג את עבודותיהם ולקדם את פעילותם המקצועית. אפשרות קידום זו עומדת בבסיס העלייה במספרן של הגלריות השיתופיות עם השנים.
הגלריות השיתופיות ברובן רשומות כעמותות הפועלות ללא מטרות רווח, ובכך מתאפשרת עקרונית תמיכת משרד התרבות, אם כי המהלך ממושך ותובעני.
הגלריה השיתופית הראשונה בישראל אגריפס 12, שהוקמה ב-2004 על ידי קבוצת אמנים ירושלמים. מייסדי הגלריה אמרו כי "חשבנו שגלריה קואופרטיבית תענה על שני צרכים: מקום תצוגה שבסיסו אינו מסחרי, ודרך אחרת להציג אמנים".
בין הגלריות השיתופיות הפועלות בישראל: גלריה אלפרד, גלריה P8, גלריה "8 ביפו", "שלוש שלושים" גלריה אינדי, גלריה חנינא, גלריה מקום לאמנות, גלריה אגריפס 12, גלריה מרי, גלריה האגף, גלריה כברי וגלריה בנימין.
הערות שוליים

↑  רעות ברנע, 7 גלריות שיתופיות, באתר כלכליסט, 5 בפברואר 2012
1 2  מייסדי הגלריה השיתופית אגריפס: "אנחנו נמצאים במצב בו כמות האמנים גדולה על השטח העומד לרשותם" | בית לאמנות ישראלית, באתר לימודי אמנות, קורסים באמנות, לימודי אוצרות | בית לאמנות ישראלית, ‏2 בפברואר 2020
הכלרת מים

בדיקת רמת הכלור של מקור המים המקומי בלה פאס, הונדורס.
הכלרת מים היא תהליך כימי של הוספת כלור או תרכובות כלור כגון נתרן היפוכלוריט למים. שיטה זו משמשת להרוג חיידקים, וירוסים ומיקרואורגניזמים אחרים במים. בפרט, הכלור משמש למניעת התפשטות של מחלות המועברות במים (אנ'), כגון: כולרה, דיזנטריה וטיפוס.
היסטוריה

במאמר שפורסם ב-1894, הוצע רשמית להוסיף כלור למים כדי להפוך אותם ל"נקיים מחיידקים". שתי רשויות אחרות אישרו הצעה זו ופרסמו אותה בעיתונים רבים אחרים בשנת 1895. ניסיונות מוקדמים ליישם הכלרת מים במפעל לטיפול במים נעשו בשנת 1893 בהמבורג, גרמניה. בשנת 1897 העיר מיידסטון, אנגליה הייתה הראשונה שכל אספקת המים שלה טופלה בכלור.
הכלרה קבועה של מים החלה בשנת 1905, כאשר מסנן חול פגום ואספקת מים מזוהמת גרמו למגפת טיפוס חמורה בלינקולן, אנגליה. אלכסנדר קרויקשאנק יוסטון השתמש בהכלרה של המים כדי לעצור את המגפה. המתקן שלו הזין תמיסה מרוכזת של גז כלור המומס במי סיד (סידן הידרוקסיד מדולל) ליצירת סידן היפוכלוריט. הכלרה של אספקת המים סייעה לעצור את המגפה וכאמצעי זהירות, ההכלרה נמשכה עד שנת 1911 כאשר הוזמנה אספקת מים חדשה.
ביוכימיה

כהלוגן, כלור הוא חומר חיטוי יעיל ביותר, והוא מתווסף לאספקת מים ציבורית כדי להרוג פתוגנים גורמי מחלות, כגון חיידקים, נגיפים ופרוטוזואנים, הגדלים בדרך כלל במאגרי אספקת מים, על דפנות רשת המים ובמכלי אחסון. הגורמים המיקרוסקופיים של מחלות רבות כמו כולרה, טיפוס הבטן ודיזנטריה הרגו אינספור אנשים מדי שנה לפני שננקטו שיטות חיטוי באופן שגרתי.
חסרונות

חיטוי באמצעות הכלרה יכול להיות בעייתי בנסיבות מסוימות. כלור יכול להגיב עם תרכובות אורגניות טבעיות המצויות באספקת המים כדי לייצר תרכובות הידועות כ-DBPs‏ (אנ'). ה-DBPs הנפוצים ביותר הם Trihalomethane (אנ') וחומצות הלואצטית (HAAs). בשל הקרצינוגניות הפוטנציאלית של תרכובות אלו, תקנות מי השתייה ברחבי העולם המפותח מחייבות ניטור קבוע של ריכוז התרכובות הללו במערכות החלוקה של מערכות המים העירוניות. ארגון הבריאות העולמי הצהיר כי "הסיכונים לבריאות מתוצרי הלוואי הללו קטנים ביותר בהשוואה לסיכונים הקשורים בחיטוי לא מספק".
בשנים האחרונות עלו טענות בעיתונות המדעית על ההשפעה האפשרית של הכלרת המים על התפתחות המיקרוביום במעי.
הערות שוליים

↑  Matthews, Dylan (2021-11-13). "How a simple solution slashed child mortality in rural Kenyan villages". Vox (באנגלית). נבדק ב-2021-11-15.
1 2  Guidelines for drinking-water quality. WHO Guidelines Approved by the Guidelines Review Committee (4th ed.). World Health Organization. 2022. p. 6. ISBN 978-92-4-004506-4.
↑  "Disinfection with Chlorine | Public Water Systems | Drinking Water | Healthy Water | CDC". www.cdc.gov (באנגלית). 10 באוקטובר 2018. נבדק ב-2020-04-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  F.E. Turneaure; and H.L. Russell (1901). Public Water-Supplies: Requirements, Resources, and the Construction of Works (1st ed.). New York: John Wiley & Sons. p. 493.
↑  "Typhoid Epidemic at Maidstone". Journal of the Sanitary Institute. 18: 388. באוקטובר 1897. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "A miracle for public health?". נבדק ב-2012-12-17.
↑  Reece, R.J. (1907). "Report on the Epidemic of Enteric Fever in the City of Lincoln, 1904-5." In Thirty-Fifth Annual Report of the Local Government Board, 1905-6: Supplement Containing the Report of the Medical Officer for 1905-6. London: Local Government Board.
1 2  Calderon, R. L. (2000). "The Epidemiology of Chemical Contaminants of Drinking Water". Food and Chemical Toxicology. 38 (1 Suppl): S13–S20. doi:10.1016/S0278-6915(99)00133-7. PMID 10717366.
↑  David Martino, The Effects of Chlorinated Drinking Water on the Assembly of the Intestinal Microbiome, Challenges 10, 2019-06, עמ' 10 doi: 10.3390/challe10010010
פנטסיה 2000 (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  פישוטה האנט, דן האן, הנדל בוטוי, גטן בריזי, פרנסיס גלבס, אריק גולדברג, ג'יימס אלגר, הנדל בוטוי, פול בריזי 
 הופק בידי:  רוי אדוארד דיסני דונלד ארנסט
 תסריט:  פול בריזי, ברנדה צ'אפמן, דוויד רינולדס, פרס פארקה, אירן מכצ'י, קרל פלברג, ג'ו גרנט
 עריכה:  Jessica Ambinder-Rojas, לויס פרימן-פוקס 
 שחקנים ראשיים:  ג'יימס לוין התזמורת הסימפונית של שיקגו סטיב מרטין יצחק פרלמן קווינסי ג'ונס בט מידלר ג'יימס ארל ג'ונס פן וטלר אנג'לה לאנסברי
 מדבבים:  ויין אלווין טוני אנסלמו רוסי טיילור 
 מוזיקה:  איגור סטרווינסקי, דמיטרי שוסטקוביץ', קאמי סן-סנס, פול דיקא, ג'ורג' גרשווין, לודוויג ואן בטהובן, אוטורינו רספיגי, אדוארד אלגר 
 צילום:  טים שוורסטדט 
 אנימטור:  אנדריאס דיג'ה, Chris Hurtt, קליי קייטיס, פיטר לפניוטיס, Chadd Ferron, John Emerson, מייק דיסה, Amie Slate, Mark Mitchell, Alex Tysowsky, Alain Costa, Oliver Thomas, Roberto Casale, טוני אנסלמו, ראובן א. אקינו, Dave Kupczyk, Tonya Ramsey, Michael Kaschalk, Jeff Howard, Tom Hush, Gordon Baker, Bruce Heller, Ted Kierscey, John Allan Armstrong, Roberta Kirkpatrick, Graham Bebbington, James Goss, Sari Gennis, Joan Doyle, Madoka Yasue, Paul Lewis, Brice Mallier, Bill Thinnes 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, אולפני ההנפשה של וולט דיסני 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית17 בדצמבר 1999 ישראל8 ביוני 2000 ישראל10 בנובמבר 2010 (גרסה מדובבת לעברית מיוחדת ל-DVD ול-Blu-ray)
 משך הקרנה:  75 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט פנטזיה, סרט קומדיה 
 תקציב:  80,000,000$
 הכנסות:  $90,874,570
 הכנסות באתר מוג'ו:   fantasia2000
 סרט קודם:  פנטסיה 
 תרגום לעברית:  אולפני אלרום - ישראל אובל
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
פנטסיה 2000 (באנגלית: Fantasia 2000) הוא סרט הנפשה מוזיקלי אמריקאי משנת 1999, שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני והופץ על ידי חברת וולט דיסני. זהו סרט ההמשך לסרט "פנטסיה" משנת 1940, וכמו קודמו הוא מציג יצירות מוזיקה קלאסית בליווי קטעים מונפשים שונים לאחר הקדמה מטעם ידוענים. זהו סרט ההמשך השלישי שהופק על ידי אולפני ההנפשה של וולט דיסני ונחשב כחלק מסדרת סרטי ההנפשה הקלאסיים של האולפנים, אחרי "שלושת הקבלרוס" ו"ברנרד וביאנקה במבצע אוסטרליה" (דיסני הפיקה סרטי המשך רבים דרך אולפני דיסניטון, אך הם אינם נחשבים כחלק מהקאנון של דיסני).
הקטעים המוזיקליים המלווים את הסרט

סימפוניה מס' 5 בדו מינור - לודוויג ון בטהובן
אורני רומא - אוטורינו רספיגי
רפסודיה בכחול - ג'ורג' גרשווין
קונצרטו מס' 2 לפסנתר בפה מז'ור - דימיטרי שוסטקוביץ, המציג את אגדת הילדים חייל הבדיל של הנס כריסטיאן אנדרסן. בניגוד לסיפור המקורי, כאן יש סוף שמח.
קרנבל החיות, קטע הסיום - קאמי סן-סנס
שוליית הקוסם - פול דיקא
גאווה וזוהר טקס, מארשים 1,2,3,4 - אדוארד אלגר
ציפור האש - איגור סטרווינסקי
רקע

הסרט הוא למעשה מימוש חזונו של וולט דיסני משנות ה-40, שבו פנטסיה יהיה "קונצרט מונפש" שבכל פעם שיוקרן יופיעו בו קטעי מוזיקה והנפשה חדשים לצד קטעים קיימים. מימוש החזון בא לידי ביטוי בסרט זה על ידי שימור וחידוש סרטון בשם שוליית הקוסם, שהופיע בסרט הקודם, בו מיקי מאוס מנסה את כוחו בקסמים אך ללא הצלחה.
הסרט יצא לאקרנים בשנת 1999, ובו כיכבו בין השאר ג'יימס לוויין, סטיב מרטין, בט מידלר, פן וטלר, יצחק פרלמן, ג'יימס ארל ג'ונס והופיעה בו מחווה ללאופולד סטוקובסקי, המנצח שניצח על התזמורת בסרט הראשון בסדרה (שיצא ב-1940).
מבצור הצוללות ולנטין

תצלום אויר של מבצור ולנטין (2012)
מבצור (בונקר) הצוללות ולנטין הוא מתקן שנועד לבניית, הגנת ותחזוקת צוללות מדגם XXI, שנבנה על גדת נהר הווזר בפרבר בשם רקום של העיר ברמן. המקום נבנה על ידי גרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה בין השנים 1943 ועד למרס 1945 תוך ניצול עובדי כפיה. במהלך הפצצות של בעלות הברית, המתקן ניזוק ולא הושלם. מפעל ולנטין היה המתקן המבוצר הגדול ביותר של צוללות בגרמניה, והיה שני רק לבסיס הצוללות בלוריאן ולזה שבברסט שבצרפת.
כמתקן אשר היו בו גם יכולות בניה, הוא שונה מהאנגרים אחרים של צוללות שתוכננו לאחסנה ותחזוקה מבצעית בלבד.
רקע

הפצצות של חיל האוויר המלכותי וחיל האוויר של צבא ארצות הברית גרמו לירידה דרמטית בייצור צוללות במספנות הגרמניות, דבר שהצריך יצירת אתרי ייצור חסינים יותר.
בשנת 1944 היו מספר אתרי ייצור והספנה כאלו, כולל מבצור הצוללות נורדזי 3 באי הגרמני הלגולנד Fink II ו-Elbe II בהמבורג וקיליאן בקיל. אתרים אחרים בגרמניה הנאצית ובאזורי הכיבוש היו בשלבי בנייה או בתכנון, כמו בברמן ובוילהלמסהאפן.
תכנון ובנייה

לקראת סוף 1942 פרסם אלברט שפר שהיה שר החימוש בממשל הנאצי, את התוכנית לבניית אחת המספנות הגדולות ביותר לבניית צוללות. תחת שם הקוד ולנטין, אמורה הייתה להיבנות מספנה לצוללות ישירות על נהר הוזר בין פרברי העיר ברמן רקום ופארג'. אורכו של הבונקר כ-426 מטר ורוחבו 97 מטר בנקודה הרחבה ביותר שלו; עובי הקירות הוא 4.5 מטר. גובה המבנה הוא בין 22.5 ל-27 מטרים. הגג נבנה באמצעות עשרות קשתות בטון מזוין גדולות, שיוצרו במקום והונפו למקומן בנפרד. עובי הגג הוא בערך 4.5 מטר אך בחלקו מגיע ל-7 מטר כאשר הגרמנים החלו להוסיף לעוביו עוד לפני השלמת הבונקר. הבנייה דרשה 500,000 מ"ק של בטון. שטח רצפת הייצור הייתה 35,375 מ"ר.
התכנון והפיקוח על בניית המתקן הופקדו בידי ארגון טודט. המהנדס המפקח באתר היה אריך לקנר אשר לאחר המלחמה הפך לאחד המהנדסים האזרחיים הבולטים בגרמניה.
במתקן תוכננו 13 תאי הרכבה (בגרמנית Taktplatz, או Takt), כל אחד מהם תוכנן לשלב אחר בתהליך ההרכבה. שני תאים, 9 ו-10, איפשרו עבודה בגובה להתקנת פריסקופים, שנורקלים ואנטנות. שני התאים האחרונים, 12 ו-13, הופרדו בקירות גבוהים משאר המבנה וניתן היה לסגור אותם על ידי שערי הצפה אטומים למים. התא האחרון, מס' 13, היה מבדוק יבש אותו ניתן להציף במים בעומק 8 מטר (26 רגל). בהצפת שני התאים האחרונים, ניתן היה להגיע להפרש של כ-20 מטרים מתחתית המבדוק ועד למשטח הגג של הבניין. תא 13 תוכנן לשמש לבדיקות דליפות של הצוללות, כמו גם לבדיקת המנועים ועוד. בנוסף ל-13 מפרצי ההרכבה, היו באתר בתי מלאכה ומחסנים לחלקי הצוללות, מנועי דיזל וסוללות ומכלי אחסון לדלק ושמנים.
את השער בדופן המערבית ניתן היה לסגור באמצעות דלת הזזה חסינת פיצוץ שנפתחה לתעלה קטנה וממנה ישירות אל הנהר. באמצעות פתח זה ניתן היה להעביר חלקים שנבנו מראש לתוך המפעל ולהוציא משם צוללות מוכנות.
יסודות המתקן נבנו לתוך חימר לאונבורג, המאופיין בחוזק ויציבות גבוהים. עד לשנת 2023 נערכות מדידות רצופות לגבי שקיעת המבנה הכבד בקרקע.