stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ח'אלד משעל
ביוגרפיה

ח'אלד משעל נולד בכפר סילוואד הסמוך לרמאללה, בזמן שהגדה המערבית הייתה תחת שלטון ירדן. בשנת 1967 לאחר מלחמת ששת הימים היגרה משפחתו לכווית, שם התגורר עד שנת 1990. הוא הצטרף לאחים המוסלמים בשנת 1971. ב-1978 סיים תואר ראשון בפיזיקה ובמחשבים באוניברסיטת כווית. הוא היה מורה לפיזיקה ולמחשבים באוניברסיטה, ובמקביל ללימודיו הקים כמה התארגנויות של סטודנטים פלסטינים תומכי האחים המוסלמים, ובראשם "תא הצדק האסלאמי", שניצח את רשימת הפת"ח בבחירות לראשות האיחוד הכללי של הסטודנטים הפלסטינים בכווית.
ב-1990 גורש מכווית ועבר לירדן, בה פעל בשנים 1994–1999. ב-1996, לאחר מעצרו של מוסא אבו מרזוק בארצות הברית, מונה לראש הזרוע המדינית של ארגון הטרור חמאס. עד אז היה סגנו של אבו מרזוק.
על פי הערכות, הונו של משעל מגיע ל-2–5 מיליארדי דולרים. במאמר אחר נאמד עושרו ב-2.6 מיליארדי דולרים, כשחלק מהנכסים רשומים על שם אשתו ובתו. משעל מתגורר בדוחה.
ביוגרפיה > ניסיון ההתנקשות בחייו

ב-30 ביולי 1997 התפוצצו שני מחבלים מתאבדים באזור שוק מחנה יהודה בירושלים. כתוצאה מהפיגוע נהרגו 16 איש ו-169 נפצעו. חקירת השב"כ קבעה שמדובר באנשי חמאס. בתום הדיונים הורה ראש הממשלה, בנימין נתניהו, לראש המוסד, דני יתום, להכין מבצע התנקשות בראש הזרוע המדינית של החמאס, ח'אלד משעל. מכיוון שמשעל ישב בעמאן, בירת ירדן, שחתמה על הסכם שלום עם ישראל רק שלוש שנים קודם לכן, הורה נתניהו על "מבצע שקט", שיהיה ניתן להכחשה.
ב-25 בספטמבר 1997, ביצע "המוסד" את ניסיון ההתנקשות בח'אלד משעל באמצעות רעל שהותז לעברו ברחוב בעמאן, בירת ירדן. סוכני המוסד שנשלחו להתנקש בחייו נתפסו על ידי המשטרה לאחר התזת החומר. בעקבות התקרית הדיפלומטית שנוצרה במהלכה חוסיין, מלך ירדן איים כי אם משעל ימות הוא יורה על הוצאתם להורג של סוכני המוסד שנעצרו – העבירה ישראל לירדנים חומר נוגד לרעל וחייו של משעל ניצלו. כמו כן, שחררה ישראל את שייח' אחמד יאסין מבית הסוהר, בתמורה לשחרור סוכני המוסד.
בשנת 2014 הועלתה בקבינט המדיני-ביטחוני הצעה להורגו, יחד עם ראשי חמאס נוספים. לפיד, בנט וליברמן תמכו בהצעה אך נתניהו התנגד לה והיא לא יצאה לפועל.
ביוגרפיה > המשך חייו

בנובמבר 1999 גורש מירדן, ובמשך זמן רב התגורר בדמשק, בירת סוריה. מאז התנקשות ישראל באחמד יאסין ועבד אל-עזיז א-רנתיסי (במרץ ובאפריל 2004), נחשב משעל לאיש הבכיר ביותר בחמאס.
בהודעה הראשונה לתקשורת כראש הארגון הודיע משעל, שארגונו יתנקש בחייהם של בכירים ישראלים, ועם זאת סייג את פעולות הארגון לשטחי ארץ ישראל ולאי פגיעה באזרחי ארצות הברית.
משעל נמנה עם מובילי המהלך שהביא לשחרורם מהכלא הישראלי של 1,027 אסירים פלסטינים, בהם 280 רוצחים שנשפטו למאסר עולם, במסגרת עסקת שליט, בתמורה לשחרורו של גלעד שליט. בהודעתו על ההסכם התגאה משעל בהישג של שחרור 1,027 אסירים, בני כל הפלגים הפלסטיניים, והבטיח להמשיך במאמצים לשחרור האסירים הפלסטינים שנותרו בכלא. בקבלת הפנים שערך בקהיר לאסירים המגורשים לחו"ל, הבטיח להם משעל שעוד ישובו לפלסטין, והוסיף: "משא ומתן על בסיס כוח הוא הסיבה שאילצה את ישראל לשלם את המחיר".
ב-2012 הועברה הזרוע המדינית של חמאס לקטר.
ב-7 בדצמבר 2012 הגיע משעל, לראשונה בחייו, לביקור ברצועת עזה. בנאום שנשא בעצרת המונים בעזה, לציון 25 שנים לייסוד חמאס, אמר: "פלסטין היא שלנו, מהים ועד הנהר, ומהצפון ועד הדרום. פלסטין היא ערבית ואסלאמית. לא נכיר בכיבוש הציוני ואין לגיטימציה לישראל ולכיבוש."
משעל הוא אחד משישה בכירים בחמאס שארצות הברית הגישה נגדם כתבי אישום בשל מעורבותם בתכנון, תמיכה וביצוע טבח שבעה באוקטובר, שבה נרצחו ונחטפו גם אזרחים אמריקאים.
הערות שוליים

↑  אלה לוי-וינריב,'"`UNIQ--nowiki-00000003-QINU`"'‏הונו של חאלד משעל מוערך ב-2-5 מיליארד דולר, באתר גלובס, 24 ביולי 2014
↑  דורון פסקין,'"`UNIQ--nowiki-00000005-QINU`"'תנועת התנגדות שהיא גם עסק: כך הפכו בכירי חמאס לטייקונים שצוברים נדל”ן, באתר כלכליסט, 13 ביולי 2014
↑  רונן ברגמן, ידיעות אחרונות מוסף "7 ימים", 27 בדצמבר 2013, עמודים 30–33, כפי שהועלה באתר פרש.
↑  יוסי מלמן,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'בחזרה לזירת הפשע, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2007
↑  גיא עזרא, ‏דיווח: נתניהו דחה הצעה לחסל את חאלד משעל ואיסמעיל הנייה, באתר "סרוגים", 30 ביולי 2014
↑  עוזי ברוך, נתניהו דחה הצעה לחסל את הנייה ואת משעל, באתר ערוץ 7, 30 ביולי 2014
↑  עומר כרמון,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'CIA: חאלד משעל מפעיל את החמאס מדמשק - ללא הפרעה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 במרץ 2004
↑  רועי קייס ואליאור לוי,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'משעל לאסירים שלא בעסקה: נשחרר גם אתכם, באתר ynet, 11 באוקטובר 2011
↑  עמית כהן,'"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'משעל: "המשוחררים יחזרו למאבק הלאומי", באתר nrg‏, 11 באוקטובר 2011
↑  אליאור לוי,'"`UNIQ--nowiki-00000011-QINU`"'משעל למחבלות שגורשו: עוד תחזרו לפלסטין, באתר ynet, 18 באוקטובר 2011
↑  Hamas political leaders leave Syria for Egypt and Qatar, BBC, ‏28 בפברואר 2012
↑  דיווח: חאלד משעל עזב את דמשק לצמיתות, באתר ynet, 28 בינואר 2012
↑  אליאור לוי,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'לראשונה בחייו: משעל הגיע לעזה ונישק האדמה, באתר ynet, 7 בדצמבר 2012
↑  אליאור לוי,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'משעל בעזה: פלסטין שלנו, לא נכיר בישראל, באתר ynet, 8 בדצמבר 2012
↑  אבי יששכרוף,'"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'משעל בעזה: פלסטין שלנו מהנהר עד הים ולעולם לא נכיר בישראל, באתר הארץ, 9 בדצמבר 2012
↑  Justice Department Announces Terrorism Charges Against Senior Leaders of Hamas, Office of Public Affairs, U.S. Department of Justice, 3 September 2024
| חמאס חמאס |
| --- | --- | --- |
| מחלקות | הלשכה המדינית של החמאס • גדודי עז א-דין אל-קסאם |  |
| היסטוריה | אמנת חמאס • תמיכת איראן בחמאס • תמיכת טורקיה בחמאס |  |
| קרבות ומלחמות | האינתיפאדה הראשונה • האינתיפאדה השנייה • עימות חמאס–פת"ח ברצועת עזה • מבצע עופרת יצוקה • מבצע עמוד ענן • מבצע צוק איתן • מבצע שומר החומות • מבצע חגורה שחורה • טבח שבעה באוקטובר  • מלחמת חרבות ברזל |  |
| פיגועים בולטים | רצח אבי סספורטס ואילן סעדון • חטיפת נסים טולדנו ורציחתו • הפיגוע בקו 5 • הפיגועים באוטובוסים בקו 18 בירושלים • הפיגוע בדיזנגוף סנטר • הפיגוע בדולפינריום • הפיגוע במסעדת סבארו • הפיגוע במלון פארק • רצח משפחת גביש • הפיגוע במועדון השפילד קלאב בראשון לציון • הפיגוע בקו 37 • הפיגוע במסעדת מצה • הפיגוע בנמל אשדוד • רצח שלושת הנערים • רצח איתם ונעמה הנקין • הפיגוע בקו 12 • פיגוע הירי בחווארה • טבח שבעה באוקטובר |  |
| מנהיגים | אחמד יאסין • יחיא עיאש • אחמד ג'עברי • עבד אל-עזיז א-רנתיסי • ח'אלד משעל • יחיא סינוואר • אסמאעיל הנייה |  |
| תקשורת, תעמולה וחינוך | ערוץ אל-אקצא • האוניברסיטה האסלאמית בעזה • תקוף, תעשה פיגועים • חלוצי המחר • מערך ההסברה של חמאס • סוכנות הידיעות שהאב • מרכז המידע הפלסטיני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299714505171  GND: 138523495  ISNI: 0000 0001 2127 9723  LCCN: no2008080133  SUDOC: 124958788  VIAF: 36729346   WorldCat (עם VIAF): 36729346
איליה צ'בצ'בדזה

| --- | --- |

איליה צ'בצ'בדזה
 לידה:  27 באוקטובר 1837 קווארלי, קאחתי פלך טביליסי מלכות המשנה של הקווקז
 נרצח:  30 באוגוסט 1907 (בגיל 69) ציצאמוּרי, כפר ליד מצחתה
 מדינה:  גאורגיה
 מקום קבורה:  פנתאון מתאצמינדה
 מקום מגורים:  טביליסי גאורגיה
 כינויים נוספים:  הקדוש איליה הצדיק
 תפקיד:  חבר המועצה המדינית של האימפריה הרוסית 
 בת זוג:  אולגה גוראמישווילי
 חתימה:  
 
הקדוש איליה הצדיק, אשר נולד בשם הדוכס איליה צ'בצ'בדזה, הידוע כאיליה צַ'בצָ'בַדזֶה (בגאורגית: ილია ჭავჭავაძე;‏ 27 באוקטובר 1837 – 30 באוגוסט 1907) היה סופר, משורר, עיתונאי, משפטן ואיש ציבור גאורגי שעמד בחוד החנית של תחיית התנועה הלאומית הגאורגית במחצית השנייה של המאה ה-19, בתקופת שלטון האימפריה הרוסית בגאורגיה. כיום הוא נחשב אחד מהאבות המייסדים של גאורגיה המודרנית. הוא עבר קאנוניזציה כקדוש איליה הצדיק על ידי הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית. כיום מוכר צ'בצ'בדזה כאבי האומה של גאורגיה .
בהשראת התנועות הליברליות באירופה של אותה תקופה, כסופר ואיש ציבור, כיוון צ'צ'בדזה את מאמציו לתחיית החזון הלאומי הגאורגי וליצירת חברה יציבה במולדתו.
יצירתיו הספרותיות החשובות ביותר היו: "המתבודד", "הרוח", "האם הוא אנושי, האדם הזה?", "אלמנת אותר" ו"קאקו השודד". הוא היה העורך הראשי של כתבי-העת הגאורגיים "סָכַּרתווֶלוֹס מוֹאמבֶּה" (1683-1877) ו"איבֶריה" (1877-1905), וכתב מאמרים רבים בכתבי העת. רוב כתיבתו הוקדשה לשפה הגאורגית.
צ'בצ'בדזה נורה למוות בידי חבורת מתנקשים, שהונהגו על ידי גיגליה בֶּרבּיצ'אשווילי בציצאמוּרי שמחוץ למצחתה. מורשתו זיכתה אותו בהערצה מוחלטת של העם הגאורגי.
ביוגרפיה > מוצאו וצעירותו

איליה צ'בצ'בדזה נולד בקווארלי, כפר הממוקם בעמק נהר האלזני, במחוז המזרח גאורגי קאחתי, שהיה באותם ימים חלק מהאימפריה הרוסית (בפלך טביליסי של מלכות המשנה של הקווקז). הוא נולד למשפחת אצילים גאורגית וקיבל את התואר תאוואדי (נסיך) עם היוולדו. על פי הסברה, משפחת האצולה צ'בצ'בדזה הגיעה מהמחוז ההיסטורי פשאבי-חבסורתי, ובשנת 1726 העניק המלך קונסטנטין השני מעמד של נסיכים והכרה באבירותם כגיבורי האומה. אירוע זה הביא לכך שהמשפחה עברה והתיישבה בעמק נהר האלזני שבקאחתי. בפקודת ארקלה השני קיבל הסבא רבא של איליה, בזפס צ'בצ'בדזה, תואר אצילות, כהוקרה על כך שהביס 20,000 פולשים פרסים שפלשו לקווארלי בשנת 1755.
איליה היה בנם השלישי של גריגול צ'בצ'בדזה ומרים בבורישווילי. לגריגול, כמו לאביו ולסבו המפורסם, היה רקע צבאי. הוא, יחד עם אנשי צבא אחרים, הגן על הכפר מפני הפולשים הדאגסטנים בתקופת הלקיאנובה, כפי שניתן להיווכח מאופן בניית ביתו בבית המוזיאון על שם איליה צ'בצ'בדזה בקווארלי, הכולל טירה בעלת שתי קומות בסגנון ימי הביניים, שתוכננה להגנה על הבית בזמן פלישה.
אמו של צ'בצ'בדזה, מרים, נפטרה ב-4 במאי 1848, כאשר איליה היה בן 10, ואביו ביקש מאחותו, מָקרינֶה (მაკრინე), לעזור בגידול הילדים. לדודה מקרינה הייתה השפעה ניכרת על חייו של איליה, כיוון שעם מותו של גריגול, אביו של איליה, הייתה מקרינה המשגיחה היחידה של המשפחה.
את חינוכו בגיל היסודי קיבל צ'בצ'בדזה מדיאקון הכפר לפני שעבר לטביליסי, בשנת 1848, בה התכוון ללמוד באקדמיה האצולה היוקרתית. למרות זאת, הושפע איליה מגיל צעיר על ידי הוריו שהיו בעלי השכלה גבוה בלימודים קלאסיים, היסטוריה של גאורגיה ושירה. מהוריו הוא למד את הסיפורים מעוררי ההשראה על ההרואיות הגאורגית כפי שהשתקפה ברומנים ההיסטוריים הקלאסיים. באוטוביוגרפיה שלו מייחס איליה לאימו, הנסיכה מרים צ'בצ'בדזה, שהכירה את רוב בעל פה הנובלות והפואמות הגאורגיות ועודדה את ילדיה ללמוד אותן. איליה אף תיאר את השפעת הסיפורים שסיפר לו הדיאקון של כפר הולדתו, שנתן לו השראה אמנותית, ששימשו אותו מאוחר יותר בכתיבתו.
בשנת 1848, לאחר מות אמו, נשלח איליה לטביליסי על ידי אביו כדי להתחיל את בהשכלה התיכונית שלו. איליה למד בבית ספר פרטי במשך שלוש שנים לפני שהצטרף לאקדמיה מספר 1 של טביליסי בשנת 1851. זמן קצר לאחר מכן נפטר אביו, ודודתו מקרינה החלה להשגיח על המשפחה. תקופת התיכון הייתה מלחיצה עבור איליה, בגלל מות אביו. נוסף לכך, ספגה משפחת צ'בצ'בדזה צער נוסף עקב מות אחיו של איליה, קונסטנטינה, שנהרג במהלך הלקיאנובה, פשיטות ביזה של חבורות דאגסטנים לקאחתי. איליה ביטא את הצער והסבל בפואמה קצרה, הפואמה הראשונה שלו, "יגונו של איש עני". נוסף לבעיותיו האישיות, המצב הפוליטי בגאורגיה הורע תחת שלטונה הנוקשה של האימפריה הרוסית, שמילאה תפקיד הרסני עבור האומה הגאורגית ותרבותה.
ביוגרפיה > חייו כסטודנט

לאחר שסיים את חוק לימודיו באקדמיה החליט איליה להמשיך את לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג. לפני שעזב לסנקט פטרבורג, ב-15 באפריל 1857, בכפר קרדנחי, חיבר איליה את אחת הפואמות המשובחות שלו, "לעבר הרי קווארלי", בה ביטא את התפעלותו, הנמשכת לכל אורך חייו, מהרי הקווקז הגדול, ואת צערו על עזיבת מולדתו.
באותה שנה, 1857, התקבל איליה ללימודי משפטים באוניברסיטת סנקט פטרבורג. בתקופת חייו כסטודנט אירעו מהפכות רבות באירופה, שאיליה עקב אחריהן בעניין רב. תשומת לבו התמקדה באירועים באיטליה ובמאבקו של ג'וזפה גריבלדי, שאותו העריץ שנים רבות. בתקופת לימודיו הוא פגש את הנסיכה קתרינה צ'בצ'בדזה, שממנה למד על השירה והליריקה של הרומנטיקן הגאורגי ניקולוז ברתשווילי. עקב האקלים הקשה בסנקט פטרבורג, חלה איליה מאוד בשנת 1859, ונאלץ לשוב לגאורגיה למספר חודשים.
בסופו של דבר, בשנת 1861, חזר איליה לגאורגיה, לאחר שהשלים את לימודיו. במסעו חזרה לגאורגיה כתב את אחת מיצירות הפאר הגדולות שלו, "יומני הנוסע", בו הוא מתאר את חשיבות הבנייה הלאומית ומבצע השוואה אלגורית בין הר קזבק ונהר טרק במחוז ההיסטורי חבי בגאורגיה.
החיים הפוליטיים

מטרותיו הפוליטיות והחברתיות העיקריות של איליה התבססו על פטריוטיזם גאורגי. הוא תמך באדיקות בתחייה ובשימוש של השפה הגאורגית, טיפוח הספרות הגאורגית, חידוש מעמד האוטוקפליה הגאורגית לכנסייה הגאורגית הלאומית, שמעמדה בוטל על ידי השלטונות הרוסיים והוכפף לשלטון סינודי (מועצתי) של הכנסייה הרוסית-אורתודוקסית, ולבסוף, חידוש מעמד המדינה של גאורגיה. ככל שמספר תומכיו גדל, הם החלו לעורר אופוזיציה בין מנהיגי הסוציאל-דמוקרטים והבולשביקים כגון נואה ז'ורדניה; מטרתו העיקרית הייתה להתמקד במלחמה באוטוקרטיה וביישום אידאולוגיה מרקסיסטית בכל רחבי האימפריה הרוסית. בכך לא נכללו תחיית האומה הגאורגית או זהות עצמית גאורגית. איליה הצטייר כבורגני וכאריסטוקרט שנכשל בהבנת חשיבותה של גאות מהפכנית.
בנוסף לחיבורים שחיבר, הוא היה המייסד ויושב ראש של ארגונים ציבוריים, תרבותיים וחינוכיים כמו: "האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים", "בנק האצולה", "האגודה הדמוקרטית", "האגודה ההיסטורית-אתנוגרפית של גאורגיה" ועוד. נוסף לזה הוא תרגם ספרות בריטית לגאורגית. רבות מעבודותיו תורגמו ופורסמו בצרפתית, אנגלית, גרמנית, פולנית, אוקראינית, בלארוסית, רוסית ושפות אחרות. בין השנים 1906-1907 הוא היה חבר במועצת הדומה הרוסית. תחומי ההתעניינות המגוונים שלו הובילו אותו להיות חבר, יחד עם אחרים, בוועידה הקווקזית של האגודה הגאוגרפית הרוסית, באגודה האתנוגרפית והאנתרופולוגית של אוניברסיטת מוסקבה, באגודת האוריינטליסטים של רוסיה, ובאגודה האנגלו-רוסית לספרות.
מותו בהתנקשות

לאחר שכיהן כחבר הבית העליון של הדומה הראשונה, בשנת 1907, החליט איליה לחזור לגאורגיה. ב-28 באוגוסט הוא נרצח על ידי כנופיה של שישה מתנקשים שארבו לו ולאשתו אולגה כשהיו בטיול בדרך מטביליסי לסמגרלו, בכפר ציצאמורי שליד מצחתה. אירוע ההתנקשות באיליה ובאשתו נותר שנוי במחלוקת גם כיום. על סמך הממצאים העדכניים בארכיונים ובמסמכים היסטוריים, הקשר לביצוע ההתנקשות תוכנן על ידי הסוציאל-דמוקרטים והבולשביקים בגאורגיה, כתגובה על כך שאיליה גינה את דרכי הפעולה המהפכניים שלהם ועקב הפופולריות הגדולה שלו בקרב הגאורגים. במהלך מלחמת העולם השנייה התוודה אדם זקן בכך שנשכר על ידי הז'נדרמריה הרוסית להתנקש באיליה. בתקופת השלטון הסובייטי בגאורגיה פתחו השלטונות הסובייטים בגאורגיה בחקירה, והסיקו בתום החקירה כי המשטרה החשאית הצארית הייתה מעורבת בהתנקשות.
מכל מקום, ההתנקשות באיליה הייתה אסון לאומי, והתאבלו עליו כל תושבי המדינה. הנסיך אקקי צרתלי, שסבל מבעיות בריאות כבדות באותם מימים, נשא נאום על קברו.
התרומה העצומה של איליה לתחיית האומה הגאורגית היא דוגמה לדורות הבאים.
בשנת 1987 הוא עבר קאנוניזציה כקדוש איליה הצדיק על ידי הכנסייה הגאורגית האורתודוקסית.
מורשת

כתוצאה ממותו של איליה התגברו פעולות הטרור הבולשביקיות והסוציאל-דמוקרטים החלו לזכות בכוח ניכר ותמיכה נרחבת בקרב האוכלוסייה. בסופו של דבר, כשהבינו את ההבדלים בינם לבולשביקים, החליטו הסוציאל-דמוקרטים של גאורגיה לפעול לחידוש מעמד המדינה, וב-26 במאי 1918 הכריזו על עצמאות גאורגיה.
לאחר פלישת הצבא האדום לגאורגיה ושילובה בתוך ברית המועצות, הפך איליה לסמל לאומי לעצמאות גאורגיה ולשחרור לאומי. בשנת 1989, במהלך ההפגנות האנטי-סובייטיות בטביליסי, הפכו הפואמות, הנובלות וחייו הפוליטיים של איליה צ'בצ'בדזה לכוח המניע מאחורי המאבק הגאורגי לעצמאות. רעיון התחייה הלאומית שאיליה תמך בה והטיף לה וותמיכתו במגוון אגודות במהלך חייו הביא לתנופה במאבק בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-20.
בשנת 2002 ייסד מיכאיל סאקשווילי, פוליטיקאי גאורגי צעיר שרכש את השכלתו בארצות הברית, תנועה שחידשה מפלגה קודמת של איליה צ'בצ'בדזה, שהייתה ידועה בשם "התנועה הלאומית המאוחדת". מפלגתו של סאקשווילי מילאה תפקיד חשוב במהפכה ללא שפיכות דמים של 2003, מהפכת הוורדים שהדיחה את הנשיא המכהן אדוארד שוורדנדזה.
על שמו נקראים רחובות ומקומות רבים בגאורגיה וכן אוניברסיטה ממלכתית וספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה.
פרסומים חשובים

"משוררים גאורגים" (1887), תורגם על ידי ארתור לייסט - פואמות של איליה צ'בצ'בדזה ומשוררים גאורגים אחרים בגרמנית
"המתבודד". בשנת 1894 נשלח לאיליה מכתב בקשה לאישור תרגום האגדה לאנגלית. המכתב פורסם בעיתונו, "איבריה", ב-8 בספטמבר של אותה שנה. פרסום המכתב הביא להגברת העניין של הדור הצעיר בשפה הגאורגית
"החלפת הכלה" (1995), ISBN 3376050201, גרמנית
לקריאה נוספת

איליה צ'בצ'בדזה עבודות, חלק מעבודותיו שתורגם לאנגלית על ידי מרג'ורי ואוליבר ווארדרופס בשנת 1987, ספריית הפרלמנט הלאומית של גאורגיה, (באנגלית)
אוליבר רייזנר (2004), "בית הספר של האומה הגאורגית: חקירה היסטורית של התנועה הלאומית בגאורגיה. הדוגמה של האגודה להפצת אוריינות בקרב הגאורגים 1850-1917", ISBN 389500412X
ניקולאי ניקולאייביץ' (2003), Короткий енциклопедичний словник з культури. — К.: Україна,‏ ISBN 9665241052, אוקראינית
הערות שוליים

↑  סטפן ג'ונס (2005), סוציאליזם בצבעים גאורגיים: הדרך האירופאית לסוציאל-דמוקרטיה, 1883-1917, ISBN 0674019024, (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
↑  בשנת 1979 יצא לאקרנים קומדיה מוזיקלית המבוססת על הנובלה.  "קאציה אדטמיאני", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000002-QINU`"'.
↑  בשנת 1958 יצא לאקרנים סרט דרמה באותו שם המבוסס על הנובלה של צ'בצ'בדזה, בהשתתפות וריקו אנג'פרידזה ובבימויו של מיכאיל צ'יארולי.  "אלמנת אותר", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000004-QINU`"'.
↑  בשנת 1960 יצא לאקרנים סרט דרמה המבוסס על הנובלה.  "קאקו ק'אצ'אר'י", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000006-QINU`"'.
↑  אוטוקפליה - כנסייה היררכית עצמאית, במיוחד בכנסייה המזרחית. בראש ההיררכיה הכנסייתית עומד בישוף.
↑  סינוד או סינודה (Synod) - כינוס מועצתי בדרגה פחותה מזו של ועידה אקומנית.
↑  דויד מרשל לאנג (1962), "ההיסטוריה המודרנית של גאורגיה, (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
↑  ‏עוטה עור הנמר, תורגם על ידי מרג'ורי סקוט וארדרופ, עמ' 12, ISBN 1605060615, (באנגלית)'"`UNIQ--templatestyles-00000000-QINU`"'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012329647705171  PLWABN: 9810657809605606  BnF: cb12126659s (data)  GND: 118867830  ISNI: 0000 0000 8129 9067  LCCN: n80138483  LNB: 000256729  NKC: ola2002159064  NTA: 071272348  SUDOC: 115264949  VIAF: 51723484   WorldCat (עם VIAF): 51723484 
איליה צ'בצ'בדזה בגימנסיה מספר 1 בטביליסי, 1848
איליה צ'בצ'בדזה בתקופת לימודיו באוניברסיטת סנקט פטרבורג, 1860
העיתון איבריה (איבריה) שיצא לאור על ידי איליה צ'בצ'בדזה בתקופת הפעילות הפוליטית שלו. העיתון התמקד בתנועה הלאומית לשחרור גאורגיה של סוף המאה ה-19
הלווית איליה צ'בצ'בדזה בטביליסי
אנדרטה לזכר צ'בצ'בדזה (שמאל) וצרתלי (ימין) בחזית הגימנסיום בטביליסי
תמונתו של צ'בצ'בדזה על שטר של 20 לארי גאורגי
חוק נכי רדיפות הנאצים

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  9 באפריל 1957
 תאריך חקיקה עברי:  ח' בניסן ה'תשי"ז
 גוף מחוקק:  הכנסת השלישית
 משרד ממונה:  משרד האוצר
 מספר תיקונים:  22
 נוסח מלא:  חוק נכי רדיפות הנאצים, תשי"ז-1957
 
חוק נכי רדיפות הנאצים, תשי"ז-1957 אושר בכנסת ב-9 באפריל 1957, וקובע כי נכה יהא זכאי לתגמולים, לפיצויים ולהטבות שונות בגין נזקי בריאות שנגרמו לו כתוצאה מרדיפות הנאצים. הפיצוי ניתן כקצבה חודשית ותלוי באחוזי הנכות שנגרמו לשורד השואה ובמצבו הבריאותי. הקצבה עצמה כוללת הטבות, טיפולים רפואיים, הנחות והקלות מס.
הוראות החוק > תנאי הזכאות

על מנת להיות זכאי לפיצוי, אדם צריך לענות על מספר תנאים. על האדם ללקות בנכות שנגרמה על ידי הנאצים, ולא להיות זכאי לפיצוי כלשהו ממדינה שאינה מדינת ישראל. על שורד השואה לקבל אישור מוועדה רפואית המעידה שדרגת נכותו של היא לפחות 25%. שורד שואה יהיה זכאי לפיצוי רק אם עלה לישראל לפני 1 באוקטובר 1953 ואם הוא בעל אזרחות ותושבות ישראלית רציפה החל מ-1 באפריל 1957. נוסף על כך, צריך הניצול לצרף מסמכים רפואיים לצורך הוכחת נכות. אם קיים אפוטרופוס, יש לצרף צו למינוי אפוטרופוס ואם התביעה מוגשת על ידי עורך דין, יש לצרף ייפוי כוח.
הוראות החוק > הטבות

במסגרת החוק ניתן לזכאים תגמול חודשי שסכומו נקבע לפי דרגת הנכות שנקבעה לזכאי. כל אחוז נכות שווה כ-50 שקלים, כך שהתגמול נע בין 2,453 שקלים לאדם עם 25% אחוזי נכות ועד 4,997.92 שקלים לאדם עם 100% נכות. כמו כן, הזכאי יכול לבקש תגמול מוגדל למעוטי הכנסה שסכומו נקבע לפי דרגת הנכות, תוך ניכוי ההכנסות האחרות. תקרת התגמול נעה בין 5,909.87 שקלים בעבור 25% נכות ועד 11,033.70 שקלים לאדם עם 100% נכות.
הוראות החוק > הטבות > הטבות נלוות

הזכאים על פי החוק יקבלו פטור מלא מתשלום על תרופות מרשם הכלולות בסל שירותי הבריאות. ההטבה ניתנת באופן אוטומטי בבית המרקחת. בנוסף, הזכאי על פי החוק יוכל לקבל מימון של טיפול רפואי בנכויות שבגללן הוכר כנכה מלחמה, למשל טיפול פיזיותרפי, רכישת מכשירים וציוד רפואי ואורתופדי, ועוד.
נכי מלחמה בעלי נכות של הרגליים עשויים להיות זכאים לדמי נסיעה או לדמי ניידות, וכן להלוואות ומענקים לרכב רפואי במקרים המתאימים.
היסטוריה חקיקתית

החוק אושר בכנסת ב-9 באפריל 1957, ומאז ועד סוף שנת 2020 תוקן 22 פעמים.
ב-9 ביוני 2014 אישרה הכנסת התשע עשרה תיקון לחוק, שקבע כי התנאים אשר ניתנים ליוצאי מחנות וגטאות שעלו לישראל לאחר 1 באוקטובר 1959 יהיו שווים לתנאים ולזכויות אשר ניתנים לניצולי שואה המוכרים על ידי חוק נכי רדיפות הנאצים. בתיקון לחוק גם נוספו הטבות שביניהן העלאת התגמול המינימלי המשולם לפי חוק נכי רדיפות הנאצים ונכי המלחמה בנאצים; מתן מענק שנתי לניצולים הזכאים לתגמול על פי הכנסה; מתן תגמול לבן הזוג לאחר פטירת ניצול השואה; אי הכרה בתגמול החודשי כהכנסת גמלת סיעוד מביטוח לאומי, והגדלת ההנחה על תרופות ועל טיפול נפשי לניצולים אשר אינם זכאים לקצבה חודשית.
בשנת 2015 נושא שכר טרחה עלה בבג"ץ.
הערות שוליים

↑  תביעה לפי חוק נכי רדיפות הנאצים, באתר משרד האוצר
1 2  תגמולים חודשיים לנכי המלחמה בנאצים, באתר GOV.IL
↑  חוק נכי רדיפות הנאצים, התשי"ז-1957, ס"ח 226 מ-19 באפריל 1957
חובש

סיכת חובש בצה"ל
סיכת חובש במשטרת ישראל
חובש הוא מונח המשמש במספר מדינות לתיאור אדם המיומן ומומחה במקצוע רפואת החירום, אשר מוכשר בנוהלי העבודה הקלינית והמנהלית. החובש עובד בעיקר במסגרת שירותי עזרה ראשונה, והוא מוכשר להגיב במהירות למצבי חירום בתחומי הרפואה, פציעות טראומתיות וזירות תאונה.
בישראל

בישראל, פועלים החובשים בעיקר במסגרת ארגוני רפואת חירום דוגמת מגן דוד אדום או איחוד הצלה, וכן במסגרת השירות הצבאי. מגיש עזרה ראשונה נקרא בטעות לעיתים חובש, אף כי הראשון זוטר ממנו בסולם הדרגות המקובל ברפואת החירום.
בישראל > הכשרת החובש

המסגרות המורשות להכשיר חובשים במדינת ישראל הן מד"א, איחוד הצלה, צה"ל וחברות הדרכה פרטיות. לרוב אין הכרה הדדית של ההסמכה בין כלל הארגונים מאחר שקיימות רמות הכשרה שונות של חובש מלבד הרמה הבסיסית המחויבת על ידי משרד הבריאות.
רמות ההכשרה הן:
בישראל > הכשרת החובש > חובש / נהג אמבולנס

בוגר קורס חובשים מוסמך כחובש. הקורס במגן דוד אדום הוא במשך כ-200 שעות כדי להיות מוסמך כחובש וכ-30 נוספות כדי להיות מוסמך כנהג אמבולנס, ומעניק לחובש ידע עיוני ומעשי בטיפול במצבי חירום בחולה, מצבי חוסר הכרה, אנטומיה ופיזיולוגיה של הלב, קרדיולוגיה בסיסית, מחלות לב וכלי דם, אנטומיה ופיזיולוגיה של מערכת הנשימה, מחלות דרכי נשימה, החדרת עירוי, גינקולוגיה ומיילדות, מחלות זיהומיות וטיפול ראשוני במצבי טראומה גופנית. כמו כן הקורס מעניק ידע עיוני ומעשי בהחייאה בסיסית ובהחייאת מכשרים חצי מתקדמתם. הקורס כולל גם את נוהלי מד"א, ודרכי הטיפול באט"ה (אירוע טוקסולגי המוני) ובאר"ן (אירוע רב נפגעים).
במד"א ובחברות אמבולנסים פרטיות, נהגי האמבולנסים הם חובשים או חובשים בכירים. חובש יזוהה על ידי פס כסף במדי מד"א ובדרגות מקבוצת "מתן".
בישראל > הכשרת החובש > חובש בכיר / חובש החייאה

הקורס כולל הרחבה של הידע הנלמד בקורס החובשים ובנוסף לידע זה מקנה הקורס ידע בהחייאה מתקדמת, בפרמקולוגיה, הפרעות בקצב הלב וא.ק.ג, והכרת הציוד ועקרונות העבודה בנט"ן/אט"ן. במד"א החובש בכיר מזוהה על ידי פס כחול מעל פס הכסף בחולצה.
ההכשרה המקבילה הצבאית נקראת גם חובש החייאה (שלב 11) - שהיא הרמה הגבוה ביותר עבור חובשים.
בישראל > הכשרת החובש > מסלול קידום מתן במד"א

| דרגה | שם דרגה | הכשרה המזכה לדרגה | וותק לדרגה הבאה |
| --- | --- | --- | --- |
|  | מתן | חובש / חובש בכיר | שנתיים |
|  | מת"ש   (מתן שני) | חובש / חובש בכיר | 5 שנים |
|  | מת"מ   (מתן מתקדם) | קצין משמרת / אחראי התרמה | 7 שנים |
|  | מת"ב   (מתן בכיר) | חונך מתרים / נאמן איכות / נאמן בטיחות | 9 שנים |
|  | מת"ק   (מתן בכיר מתקדם) | ראש צוות התרמה | 6 שנים |
|  | רמ"ת   (רב מתן) | נהג אחראי תחנה | 5 שנים |
|  | רמ"ב   (רב מתן בכיר) | דרגה אישית | 35 שנה ומעלה |
בישראל > חובשים בצה"ל > חובש קרבי

חובש קרבי הוא חובש שביצע קורס חובשים קרביים בבה"ד 10 (בית הספר לרפואה צבאית) במשך כ-10 שבועות. בסופו של הקורס הוא חובש בעל סימול 07. בקורס החובש לומד באופן בסיסי אנטומיה, טראומה, רפואת שגרה, רפואת חירום, פרמקולוגיה ועוד. בנוסף הוא עובר הכשרות טיפול מסוגים שונים כגון חבישה, מתן עירוי, קיבוע גפיים, ביצוע החייאה ועוד. כחלק מההכשרה עוברים החובשים בקורס מספר אימוני טיפול וחבישה מסוגים שונים ולקראת סוף הקורס הם עוברים הכשרה של שבוע תאג"ד.
בסוף הקורס החובש חוזר ליחידתו ששם הוא מתפקד כחומ"ל (חובש מחלקתי). בנוסף ישנם חובשים קרביים היוצאים להדריך בבה"ד 10 או משמשים כחובשי מרפאה בחטמ"רים או בתאג"דים.
בישראל > חובשים בצה"ל > חובש כללי

חובש כללי הוא חובש שביצע קורס חובשים כלליים בבה"ד 10 (בית הספר לרפואה צבאית) במשך תשעה שבועות (שבוע פחות מחובש קרבי עקב שבוע התאג"ד שאינו נכלל בהכשרה). בסופו של הקורס הוא חובש בעל סימול 06. בקורס החובש לומד באופן בסיסי הכשרה דומה לזו של החובש הקרבי בדגש על רפואת השגרה. לרוב משתבצים החובשים הכלליים בבסיסים עורפיים.
בישראל > חובשים בצה"ל > חובש רמו"ן

חובש רמו"ן הוא חובש שביצע קורס רמו"ן (רפואה מונעת). חובש רמו״ן אחראי על נושא התברואה בבסיס ומשמש בתור הסמכות התברואתית אם אין תבוראן בבסיס.
בישראל > חובשים בצה"ל > חופ"ל

ראשי תיבות של חובש פלוגתי (בחיל התותחנים: חובש סוללה). מרכז את פעילות החובשים המחלקתיים בפלוגה והמוסמך היחיד להפניית חיילים לרופא ולחלוקת תרופות בזמן שיגרה. בניגוד לחוג"ד, אין צורך בהסמכה נוספת כדי לעבור מתפקיד חובש לחופ"ל, אך מתקיימים מדי פעם קורסי חופל"ים בבה"ד 10 (בית הספר לרפואה צבאית) המעשירים ומכוונים את ידע החובשים לתפקיד החופ"ל.