stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אש יוונית

"הצי הרומי שורף את צי האויב" – ספינה ביזנטית משתמשת באש יוונית נגד ספינה השייכת למורד תומאס הסלאבי, 821. איור מהמאה ה-12 מתוך סקיליצס של מדריד (אנ').
אש יוונית (ביוונית: Πῦρ ῥωμαϊκόν, "אש רומית") היא אמצעי לחימה שהיה בשימוש האימפריה הביזנטית, ועל פי המסופר הומצאה בידי פליט יהודי מסוריה, אדריכל בשם קליניקוס (אנ') מהליופוליס.
האש היוונית הייתה חומר הצתה נוזלי מסוכן והרסני מאוד, שניתן היה להתיזו ביבשה ובים, והוא בא לידי שימוש בעיקר בים. אוניות ביזנטיות היו מצוידות בכלים שמתוכם נורו סילוני אש יוונית על האויב. ספינות אויב נמנעו מלהתקרב לצי הביזנטי, משום שהאש היוונית העניקה לו יתרון בלתי מעורער.
כשקליניקוס (אנ') הגיע לביזנטיון, המציא את האש כדי להגן על ביתו מהצבאות שברח מהם. באש זו, גירשו הביזנטים את הצי הערבי והסירו את המצור מעל קונסטנטינופול. האש הייתה קולנית, עם להבות ירוקות, ואי אפשר היה לכבותה ללא תערובת נכונה של שתן, חול וחומץ. האש נורתה מצינורות בחרטומים של ספינות אש שתוכננו במיוחד לשם כך ובערה במים. רק משפחת הקיסר ומשפחה בשם למפרוס הכירו את הנוסחה לאש, ומרכיביה נותרו סודיים עד היום. גם ידיעת הנוסחה לא הספיקה כדי לשחזר את השפעות האש ההרסניות, כי צריך לדעת להפעיל אותה, לבנות את הציוד לשאוב אותה, לאחסן אותה בבטחה, ועוד הרבה סודות. אף אחד לא ידע את כל הסודות, משום שהביזנטים מידרו את הידע על המערכת שלהם, כך שלא יהיה אף אחד שייפול בשבי האויב ויידע יותר משבריר מהסוד. מידור זה גרם לנפילת האימפריה הביזנטית, בגלל שהידע היה מפוצל כל כך, עד שזה היה רק עניין של זמן עד שכל הטכנולוגיה אבדה.
תהליך הכנתה של האש היוונית נשמר בסודיות רבה, ועד היום לא יודעים בוודאות מה היו מרכיביה, אך ניתן לשער שהייתה מורכבת מנפט, עטרן וגופרית, מעורבבים בסיד חי וחומרים אחרים. לפי מקור אחר זו הייתה תערובת של גופרית, זפת, אשלגן חנקתי (מלחת) נפט וכנראה גם סיד חי. מרכיבים אלה העניקו לאש היוונית את היכולת לבעור כמעט בכל תנאי, ועל-פי השמועה – אפילו מתחת למים (ליכולת שלה תרם מרכיב משוער נוסף – מגנזיום).
קליניקוס העביר את הנוסחה לקיסר הביזנטי קונסטנטינוס הרביעי בשנת 673, במהלך המצור הערבי הראשון על קונסטנטינופול, בירת האימפריה הביזנטית. האש היוונית תרמה לרבים מניצחונותיהם של הביזנטים, והיא מסבירה את משך החיים הממושך של האימפריה הביזנטית, במיוחד בסוף ימיה, כאשר היו לה מעט מאוד לוחמים. לראשונה נעשה בה שימוש בשנת 672 כנגד צי ערבי, ומהר מאוד הפכה לאחד מכלי הנשק המאיימים ביותר של ימי הביניים. מפעילי האש היוונית סבלו מבעיות בטיחות, ולעיתים עלו באש הספינות הביזנטיות עצמן.
המתקנים להתזת אש יוונית נחשבים ללהביורים הראשונים.
בתרבות

בספרי פרסי ג'קסון של ריק ריירדן אש יוונית היא כלי נשק המשמש את החצויים במלחמותיהם.
גם בסרט "ספיידרמן ברחבי ממדי העכביש" גוון נלחמת באויב המשליך עליה אש יוונית.
ראו גם

נפאלם
לקריאה נוספת

ברנרד ופאון ברודי, מרובה הקשת ועד פצצת המימן, מערכות, 1966
אולטראטופ

| --- | --- |

 תחום:  תעשיית המוזיקה 
 מדינה:  בלגיה 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים) 
 www.ultratop.be
 
אולטראטופ (באנגלית: Ultratop) הוא ארגון המפיק ומפרסם את מצעדי המוזיקה הרשמיים בבלגיה. אולטרהטופ הוקם כארגון ללא מטרות רווח, ביוזמת איגוד תעשיית ההקלטות הבלגית. אולטרהטופ חברה בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית. הארגון מפרסם שני מצעדי מוזיקה במקביל, המצעד הפלנדרי לדוברי הולנדית, והמצעד הוולוני לדוברי צרפתית.
מצעדי מוזיקה

מצעדי המוזיקה של אולטראטופ משודרים בכמה תחנות רדיו בלגית, בתחנת הרדיו TMF הפלנדרית וב-Plug RTL הוולונית.
אולטראטופ יוצרת את מצעדי המוזיקה על בסיס נתוני המכירות וההורדות הדיגיטליות של כ-500 סניפים חוקיים ברחבי בלגיה. המצעד מתפרסם כל יום שבת בין השעות 12:00–14:00 בצהריים. המספר הכולל של המאזינים בתחנות הרדיו (הן בפלנדריה והן בוולוניה) עומד בממוצע על שני מיליון מאזינים. ב-2005, לרגל חגיגות העשור למצעד, יצא ספר יובל המאגד בתוכו דירוג של 15,282 סינגלים של 5,882 אמנים שונים.
בנוסף למצעדי הסינגלים, אולטראטופ מפרסמת מדי שבוע גם את מצעד האלבומים. בדומה למצעד הסינגלים, גם מצעד האלבומים מחולק לפלנדרי ולוולוני.
אולטראטיפ

בנוסף למצעד אולטראטופ 50 הראשי, היה קיים מצעד סינגלים שבועי נוסף שנקרא אולטראטיפ או אולטראטיפ באבלינג אנדר והופסק ב-29 במאי 2021. המצעד נקרא גם טיפארייד וציין שירים שלא הגיעו או עדיין לא הגיעו לאולטראטופ 50, בדומה למצעד השירים מתחת להוט 100 בארצות הברית.
אולטראטיפ > מצעדי אולטראטיפ

פלנדריה: אולטראטופ מתחת 100
ולוניה: מצעד אולטראטופ מתחת 50
הערות שוליים

↑  "LINKS - Local record industry associations". IFPI. Retrieved 2010-05-31.
↑  "Ultratop Belgian Charts". Ultratop.be. ULTRATOP & Hung Medien / hitparade.ch. נבדק ב-2010-05-31.
↑  "Ultratop Belgian Charts". Ultratop.be. ULTRATOP & Hung Medien / hitparade.ch. נבדק ב-2010-05-31."Ultratop Belgian Charts". Ultratop.be. ULTRATOP & Hung Medien / hitparade.ch. Retrieved 2010-05-31.
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
הלמוט ראן

הלמוט ראן (בגרמנית: Helmut Rahn‏; 16 באוגוסט 1929, אסן – 14 באוגוסט 2003) היה כדורגלן גרמני, ששיחק בעמדת הקיצוני ימני. כבש את שער הניצחון בגמר מונדיאל 1954 נגד הונגריה.
קריירה > קריירת מועדונים

ראן החל את קריירת המשחק שלו בשלוש קבוצות נוער בגרמניה המערבית, בהן שיחק בסך הכל בין 1938 ל-1951. התקופה המוצלחת ביותר שלו במדי קבוצת בוגרים הייתה בקבוצת רוט-וייס אסן, בה שיחק בין 1951 ל-1959 והיה אחד מהשחקנים הקבועים בהרכב. הוא זכה עמה בגביע הגרמני ב-1953, ובאליפות גרמניה ב-1955. בעונת 1959/1960 הוא שיחק עבור פ.צ. קלן, ולאחר מכן עבר לספורטקלאב אנסחדה מהולנד, שם שיחק עד 1963 וחזר לגרמניה. לאחר חזרתו חתם במדי דיסבורג, אך בשנתיים ששיחק שם לא זכה להצלחה רבה, ובסופו של דבר נאלץ לפרוש בגלל פציעה בברך. ביחד עם הנס שפר הוא היה אחד מחברי סגל 1954 שפרשו. לאורך הקריירה שלו שיחק בעיקר כקיצוני ימני.
קריירה > נבחרת

הוא זכה לעיקר פרסומו בכדורגל הגרמני בזכות הישגיו במדי נבחרת גרמניה המערבית במשחק הגמר של מונדיאל 1954. גרמניה המערבית, שהפתיעה את הפרשנים בעצם הגעתה לגמר, שיחקה נגד נבחרת הונגריה, שלא הפסידה באף משחק במשך ארבע השנים שקדמו לגמר. גרמניה פיגרה 0–2 בדקה השמינית של המשחק, אך הצליחה להשוות כשראן מבשל את השער הראשון ומבקיע את השער השני. כ-6 דקות לפני סוף המשחק קלט ראן מסירה של הכדור מחוץ לרחבת העונשין, חלף על פני שחקן הגנה הונגרי, והצליח להבקיע שער ניצחון רגע אחד לפני שתוקל. משחק זה נודע בגרמניה כ"נס של ברן", והוא נחשב אחד הסממנים לשיקום המורל הגרמני לאחר התבוסה במלחמת העולם השנייה.
ראן היה גם שותף להגעת הנבחרת הגרמנית לחצי הגמר של מונדיאל 1958. בזכות השער שלו באותו מונדיאל נגד נבחרת יוגוסלביה הוא היה באותה תקופה במקום השלישי בטבלת המבקיעים הכללית של המונדיאלים עם 10 שערים (אחרי ז'יסט פונטיין ושנדור קוצ'יש), וכן השחקן הראשון בהיסטוריה שמבקיע ארבעה שערים לפחות בשני מונדיאלים שונים. לזכותו גם 20 שערים ב-40 הופעות במדי נבחרת גרמניה המערבית.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מכדורגל הוא החל בעסק למכירת מכוניות באסן. הוא מת באסן יומיים לפני יום הולדתו ה-74. הסרט "הנס של ברן" (Das Wunder von Bern) הוקדש לזכרו על ידי הבמאי שנקה וורטמן. ב-11 ביולי 2004, חמישים שנים לאחר המשחק בברן, הוצב פסל בגודל מלא לזכרו ליד אצטדיון גאורג-מלכס באסן, בכיכר הקרויה גם כן על שמו.
תארים > קבוצתיים

אליפות גרמניה: 1955
הגביע הגרמני: 1952/53
גביע העולם: 1954
נעל הכסף בגביע העולם: 1954
הנבחרת המצטיינת בגביע העולם: 1954
מקום שני בכדור הזהב: 1958
האנדרטה לזכר ראן
ניאסוויז'

ניאסוויז' (בבלארוסית: Нясві́ж, בליטאית: Nesvyžius, ברוסית: Не́свиж, בפולנית: Nieśwież, ביידיש: נעשוויז; ניעסוויז) היא עיר בבלארוס והמרכז המנהלי של מחוז ניאסוויז' בפרובינציית מינסק. בעיר מצויה אתר המורשת העולמית טירת ניאסוויז'.
היסטוריה

מהמאה ה-13 הייתה ניאסוויז' חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא. במאה ה-15, בעודה עיר קטנה, עברה לבעלותה של משפחת אצילים מקומית, ובמעמד זה נותרה עד 1813. הספר הראשון בשפה הבלארוסית פורסם בניאסוויז' בשנת 1562. טירת ניאסוויז' הוקמה בשנת 1583, ועד סוף המאה ה-16 נוסדו בה מנזרים שהשתייכו לבנדיקטינים והישועים. לפי המסורת במנזר הבנדיקטי פתוח מתכן מקורי למשקה קרופניק שהיה פופולרי בין האצולה הפולנית-ליטאית. בשנת 1586 הוענקו לעיר זכויות עיר.
בתחילת המאה ה-17 פקדו את העיר מגפות, וכמו כן ניזוקה העיר בפלישת השוודים בעת המלחמה הצפונית הגדולה אך שוקמה עד מחצית המאה, וכן נוסדו בה תעשיות משי וטקסטיל, בית ספר לטירוני צבא, תיאטרון, מקהלה ואף בית ספר לבלט. באמצע המאה ה-18 כבשו כוחות האימפריה הרוסית את האזור, ובשנת 1772 הועברה ספריית העיר, ובה כ-10,000 ספרים וחפצי אמנות, לסנט פטרסבורג. ספרים מספרייה זו נמסרו לאקדמיה הרוסית למדעים. בשנת 1812 כבשו כוחותיו של נפולאון את ניאסוויז', אך האימפריה הרוסית שבה והשתלטה על העיר עוד באותה שנה.
במלחמת העולם הראשונה הייתה העיר כבושה לפרק זמן קצר בידי הקיסרות הגרמנית ולאחר המלחמה השתייכה לרפובליקה הבלארוסית העממית (אנ') שהתקיימה בין 1918 לינואר 1919. לאחר מכן הייתה בשטח הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית שבברית המועצות. לאחר המלחמה הפולנית-סובייטית בה עברה העיר בין פולין לברית המועצות, נותרה העיר בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה. עם פלישת ברית המועצות לפולין נכללה העיר בשטח בלארוס הקומוניסטית, לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב. ביוני 1941 פלשה גרמניה הנאצית לבלארוס וכבשה את העיר, וב-1944 כבש את העיר הצבא האדום.
יהודי ניאסוויז'

בעיר כיהנו רבנים נודעים: האחים רבי יצחק ורבי יהודה אייזנשטט בני רבי מאיר אייזנשטט; רבי שמחה רפפורט, רבי שמואל אביגדור תוספאה, רבי ראובן לוין ורבי יהושע רבינוביץ, בנו של רבי אליהו מקאליש. בעיר נולד גם רבי יוסף דוב סולובייצ'יק, ראש ישיבת וולוז'ין ורבה של בריסק. סבו של רבי יוסף דוב, הרב משה כהנא, כיהן כרב העיר.
הרב חיים זונדל מכבי הקים בעיר אגודה של חובבי ציון.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה חיו בעיר כ-3,400 יהודים מתוך כ-7,500 תושבים. לאחר כיבוש העיר על ידי הצבא האדום בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הגיעו לעיר כ-1000 פליטים יהודים.
כשבוע לאחר פלישת הגרמנים לברית המועצות בסוף יוני 1941 נכבשה העיר והחלה רדיפת היהודים בה. באוקטובר 1941 עשו הגרמנים סלקציה, רצחו בירי כ-4,000 מהיהודים שהיו בעיר, וסגרו בגטו ניסבייז' את 600 הנותרים - בעלי מקצוע ובני משפחותיהם. בדצמבר 1941 התארגנה מחתרת בגטו. בין מנהיגיה היה שלום חולבסקי. ב-21 ביולי 1942 רוכזו תושבי הגטו לצורך רציחתם אך התקוממו ושרפו את בתי הגטו. כמעט כולם נהרגו בקרב. גם עשרות גרמנים וליטאים נהרגו ונפצעו. כ-25 יהודים בעזרת יוזף מרחווינסקי הגיעו ליערות והפכו לפרטיזנים. כמה יהודים אחרים הוסתרו בכפרי הסביבה למשל על ידי איוואן רודקובסקי.
מטריצת גישה

במדעי המחשב, מטריצת גישה או מטריצת בקרת גישה (באנגלית: Access Control Matrix או Access Matrix) הוא מונח מופשט לתיאור מודל אבטחה פורמלי של מצב אבטחה במערכות מחשוב, המפרט את ההרשאות של כל נשוא ביחס לכל אובייקט במערכת. הקונספט הוצג לראשונה על ידי באטלר למפסון בשנת 1971.
ניתן לתאר מטריצת בקרת גישה כטבלה מלבנית כאשר כל שורה מייצגת ישות כלשהי, וכל טור מייצג אובייקט כלשהו עליו ניתן לבצע פעולות. משכן, כל תא בטבלה מייצג קשר בין הצמד ישות-אובייקט מבחינת הרשאה או קבוצת השראות לפעולות שמותר לישות לבצע על האובייקט. כל למעשה כל עמודה מהווה "רשימת בקרת גישה" לאובייקט (או משאב), וכל שורה מהווה "פרופיל גישה" (role‏).
הגדרה

על פי המודל, מצב האבטחה של מערכת ממוחשבת ניתנת להפשטה על ידי סט של אובייקטים  O, שהם נכסים או ישויות אשר עליהן אנו רוצים להגן (כגון, תהליכים, קבצים, דפי זיכרון וכן הלאה), וסט של סובייקטים  S המכיל את הישויות הפעילות המערכת (כגון משתמשים, תהליכים וכיוצא בזה). בנוסף ישנו את וקטור ההרשאות  R מהצורה  r(s,o).
כאשר  s\in S,  o\in O ו  r(s,o)\subseteq R.
הרשאה מסוימת  r מתארת את אופן הגישה שיש לסובייקט מסוים ביחס לאובייקט מסוים.
דוגמה

בדוגמה שלמטה ישנם שני תהליכים, קובץ ומכשיר. לתהליך הראשון הרשאה להפעיל את התהליך השני, לקרוא את הקובץ ולכתוב מידע למכשיר (כמו מדפסת). לעומת זאת התהליך השני יכול רק לקרוא מידע מהראשון
|  | תהליך 1 | תהליך 2 | קובץ | מכשיר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Role 1 | read, write, execute, own | execute | read | write |
| Role 2 | read | read, write, execute, own |  |  |
הערות שוליים

↑  
Lampson, Butler W. (1971). "Protection". Proceedings of the 5th Princeton Conference on Information Sciences and Systems. p. 437.
↑  RFC 4949
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי

| --- | --- |

סמליל איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי
 תחום:  איגודים עסקיים ומקצועיים 
 שפה רשמית:  אנגלית אוסטרלית
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 מטה הארגון:  אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  1956–הווה (כ־68 שנים)
 www.aria.com.au
 
איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי (באנגלית: Australian Recording Industry Association; בראשי תיבות: ARIA) הוא ארגון סחר שמייצג את תעשיית ההקלטות באוסטרליה. באיגוד חברים חברות הקלטות ומפיצים כגון; EMI, פסטיבל רקורדס, ברטלסמן מיוזיק גרופ, סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, וורנר מיוזיק גרופ ויוניברסל מיוזיק גרופ.
ARIA הוקם ב-1956. איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי אחראי להכתרת אלבומי/סינגלים זהב, פלטינה או יהלום באוסטרליה.
רקע

איגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי הוקם בשנת 1956. בנוסף לאיגוד תעשיית ההקלטות האוסטרלי, קמו "ARIA charts" שמטרתן היה לתפקד כמצעדי הפזמונים הרשמיים של אוסטרליה, אשר בהם ידורגו אלבומים, שירים וכדומה.
בנוסף לכך, האיגוד עצמו מורכב מלמעלה מ-100 חברים בסך הכל.
תעודות על מכירות

ה-ARIA מפעיל מערכת של הענקת פרסים לאלבומים שמכרו מספר רב של עותקים. המערכת החלה ב-1956, כאשר סינגלים ואלבומים שנמכרו בסכום מסוים זכו לתואר של זהב, פלטינה ויהלום. תואר הזהב ניתן על אלבום שנמכר בכ-35,000 עותקים ושיר שנמכר בכ-35,000 עותקים. תואר הפלטינה ניתן על אלבום שנמכר בכ-70,000 עותקים ושיר שנמכר בכ-70,000 עותקים. תואר היהלום ניתן לאלבומים בלבד, וזאת על מכירות של 500,000 עותקים.
נכון לשנת 2019, טיילור סוויפט, אד שירן ואמינם הם שלושת האמנים היחידים שקיבלו את תואר היהלום על אלבום. (סוויפט עם 1989, שירן עם x, ואמינם עם The Eminem Show)
תעודות על מכירות > מכירות

| פורמט | תואר> זהב | תואר> פלטינה | תואר> יהלום |
| --- | --- | --- | --- |
| אלבום | 35,000 | 70,000 | 500,000 |
| סינגל | 35,000 | 70,000 | — |
| אלבום די וי די | 7,500 | 15,000 | — |
הערות שוליים

1 2  ARIA - landing, www.aria.com.au
↑  www.ariacharts.com.au
1 2  ARIA Charts - Gold and Platinum ARIA Accreditation Awards, www.aria.com.au
↑  Gavin Ryan, ARIA Albums: Adele ’25’ Debuts At No 1 In Australia, Noise11.com, ‏2015-11-28 (באנגלית)
לייפאיה

ערך זה עוסק בעיר בלטביה. אם התכוונתם למחוז בלטביה, ראו .
לִיֶפאיה (בלטבית: Liepāja, בפולנית: Lipawa, ברוסית: Либава,Лиепая, ביידיש: ליבאַװע, בגרמנית: Libau) היא עיר במערב לטביה, ובה נמל על הים הבלטי. לִיֶפאיה היא העיר השלישית בגדלה בלטביה בעלת אוכלוסייה של 84,300 (2011). בעיר ישנה קהילה יהודית קטנה.
היסטוריה

במקום היה יישוב בשם "ליווא", שמשמעותו "חול" ונוסד על ידי דייגים קורוניים[דרוש מקור]. ב-1263 אבירים טאוטוניים הקימו במקום יישוב. זכויות מגדבורג ניתנו לעיר ב-1625 על ידי פרידריך קטלר, רוזן קורלנד, ואושרו ב-1626 על ידי מלך פולין זיגמונט השלישי ואזה. ב-1795 בחלוקה השלישית של פולין העיר עברה לאימפריה הרוסית.
בתחילת המאה ה-20 התגוררו בעיר כ-43 אלף תושבים, מהם כ-10,860 יהודים. גם חלקה של אוכלוסייה גרמנית היה כרבע. בהתאם למפקד אחרון (2010) הלטבים מהווים מעל 50% מאוכלוסיית העיר והרוסים כ-30%.
מ-1906 שימשה כנמל המרכזי למהגרים לארצות הברית מרוסיה. בין 1918 ל-1939 בלטביה העצמאית. ב-1939 לפי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב צורפה לברית המועצות. מ-1941 נמצאה העיר תחת כיבוש גרמניה הנאצית, ומרבית יהודיה נרצחו בטבח לייפאיה. ב-1944 שוחררה העיר וחזרה לברית המועצות. הרוסים השתמשו בעיר כנמל לצי הסובייטי והכריזו עליה כעיר סגורה. מ-1991 הנמל בעיר הוא השני בחשיבותו בלטביה העצמאית.
יהודים

לפי נתוני מפקד האוכלוסין של שנת 1935 התגוררו בעיר 7,400 יהודים כ-13% מכלל התושבים.
השמדת היהודים במהלך השואה בוצעה על ידי קומנדו ארייס ובטליון המשטרה 21. בסיוע כוחות מהקריגסמרינה ההשמדה בוצעה בחולות שקדי כ15 ק"מ מהעיר. שתי שורות יורים במצב כריעה ומצב עמידה ירו בקבוצות של 10 עד 30 יהודים. היורים ממצב כריעה כיוונו אל הלב וממצב עמידה אל הראש. אמהות התבקשו להחזיק את התינוקות בצד שמאל כדי לחסוך בתחמושת. טבח לייפאיה תועד על ידי צלם מהקריגסמרינה והוא אחד המקורות לתמונות של מבצעי רצח.
מבצעי השמדה מסוג זה בוצעו מסתיו 1941 עד אפריל 1942. העיתון המקומי "Kurzemes Vards" עודד את ההשמדה ודיווח עליה ולאחר האקציה של אפריל 1942 דיווח לקוראיו "בעיית היהודים בלייפאיה נפתרה לחלוטין, אם פה ושם תפגשו ביהודי אנא שלחו אותו למקום הראוי לו".[דרוש מקור]
לאחר השמדת 90% מיהודי העיר על ידי הלטבים בחודש יולי 1942, 814 יהודים רוכזו בגטו תחת שמירת המשטרה הלטבית מתוכם 102 מתו בגטו ו54 נורו למוות. הגטו חוסל ב-8 באוקטובר 1943. 20 יהודים ניצלו מהשמדה.
ערים תאומות

ארצות הברית בלוויו, וושינגטון, ארצות הברית
אויפן בערגל

| --- | --- |

המקום שבו שכן בית הכנסת  (במקום השיחים)
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  קרקוב 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תאריך פירוק:  מרץ 1941 
 קואורדינטות:  50°03′07″N 19°56′55″E﻿ / ﻿50.051834594327°N 19.948699068122°E﻿ / 50.051834594327; 19.948699068122
  (למפת קרקוב מוגדלת) אויפן בערגל(למפת קרקוב רגילה) אויפן בערגל
 
אויפן בערגל (מיידיש: "על הגבעה") היה בית כנסת ובית מדרש בעיר קרקוב שבפולין, בית הכנסת נוסד במאה ה-17 וחרב בזמן מלחמת העולם השנייה.
תולדות בית הכנסת

בית הכנסת עמד ברחוב שירוקה, בצמוד לבניין מס' 22. ליד בית הכנסת "הישן".
בית הכנסת נוסד במאה ה-17 על ידי משה יעקלעס (יעקובוביץ') אחיו של הפרנס הידוע אייזיק יעקלס, עבור חתנו המקובל הידוע הרב נתן נטע שפירא מחבר הספר מגלה עמוקות.
בית המדרש נהרס במהלך מלחמת העולם השנייה על ידי הפולנים שהאמינו כי בקירותיו העבים הוסתרו אוצרות היהודים.
בית המדרש הוא בית הכנסת היחידי שחרב בקרקוב בזמן המלחמה.
לקריאה נוספת

Michał Rożek: Żydowskie zabytki krakowskiego Kazimierza. Kraków: Oficyna Cracovia, 1990. ISBN 83-85104-01-1 (בפולנית)
אייר קוריו

מטוסי איליושין Il-76, איליושין Il-62, טופולב Tu-204, טופולב Tu-154, טופולב Tu-134 של Air Koryo בנמל התעופה הבינלאומי סונאן, ספטמבר 2008
אייר קוריו (בקוריאנית: 고려항공) היא חברת התעופה הלאומית של קוריאה הצפונית הנמצאת בבעלות המדינה. בסיסה של החברה נמצא בעיר הבירה פיונגיאנג. בעבר פעלה החברה תחת השם "צ'וסון מינהנג" (조선민항).
החברה נמצאת ברשימת החברות שאינן מורשות לנחות בארצות הברית, ישראל, ובין מרץ 2006 ל-2010, במדינות האיחוד האירופי.
איר קוריו היא החברה היחידה שקיבלה דירוג של כוכב אחד על ידי מכון הדירוג "SkyTrax". דירוג זה, שהתקבל במשך ארבע שנים רצופות, מגדיר אותה כחברת התעופה הגרועה בעולם מבחינת השירות לנוסע.
נכון לשנות ה-90 איר קוריו טסה רק למקומות ספציפיים כמו ערים מחוץ לארץ. הערים האלו הן: ולדיבוסטוק, בייג'ינג, מקאו, בנגקוק, שאנגחאי ומוסקבה. ובעבר היה אפשר לטוס רק באישור השלטון לברלין וסופיה, אבל בעקבות החשש לבטיחות תעופה האיחוד האירופי חסם את הגישה של איר קוריו לטוס מעל שטח התעופה של מדינות האיחוד האירופי.
בשנת 2018 קיבלה החברה את התואר המפוקפק 'החברה הכי מסוכנת לנוסע'.
תולדות החברה

החברה נוסדה בשנת 1954 והחלה לטוס בספטמבר 1955. מטוסיה הראשונים של החברה היו מטוסי טורבו-פרופ רוסים ישנים.
בשנת 1975 קיבלה החברה את מטוס הסילון הראשון שלה מדגם טופולב TU-154 ששימש לטיסות החברה לפראג, ברלין המזרחית, ומוסקבה.
נכון לאמצע העשור השני של המאה ה-21, החברה מקיימת טיסות-פנים בתוך קוריאה הצפונית וכן טיסות סדירות לבייג'ינג, שנחאי, שן -יאנג, דאנדונג, קואלה למפור, מוסקבה, ולדיווסטוק ובנגקוק.
בשנת 2014 החברה רכשה מידי אנטונוב מטוס נוסעים מדגם אנטונוב An-148.
צי המטוסים

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נכון לאוגוסט 2019, ממוצע הגילאים של צי המטוסים של החברה כלל את המטוסים הבאים:
| צי המטוסים של אייר קוריו |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דגם | בשירות | הוזמנו | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |  |  |
| דגם | בשירות | הוזמנו | C | Y | סך הכל | הערות |  |  |
| אנטונוב An-24R/RV | 4 | — | — | 52 | 52 |  |  |  |
| אנטונוב An-148 | 2 | — | 8 | 62 | 70 |  |  |  |
| איליושין Il-18D | 1 | — | אין מידע | אין מידע | אין מידע |  |  |  |
| איליושין Il-62M | 4 |  | 12 | 178 | 190 |  |  |  |
| טופולב Tu-134B-3 | 2 | — | — | 76 | 76 |  |  |  |
| טופולב Tu-154B | 2 | — | 16 | 136 | 152 |  |  |  |
| טופולב Tu-204-100B | 1 | 2 | 12 | 210 | 222 |  |  |  |
| ‏Tu-204-300 | 1 | — | 8 | 136 | 142 |  |  |  |
| צי המטוסים של אייר קוריו קרגו | צי המטוסים של אייר קוריו קרגו | צי המטוסים של אייר קוריו קרגו | צי המטוסים של אייר קוריו קרגו | צי המטוסים של אייר קוריו קרגו | צי המטוסים של אייר קוריו קרגו | צי המטוסים של אייר קוריו קרגו |  |  |
| איליושין Il-76TD | 3 | — | מטען | מטען | מטען |  |  |  |
| סך הכל | 20 | 2 |  |  |  |  |  |  |
תאונות ותקריות

ב-30 ביוני 1979, גלגליו וכנפו של מטוס טופולב Tu-154, ניזוקו קשה במהלך נחיתה בנמל התעופה בבודפשט. רגעים ספורים לפני הנחיתה, הבחין הטייס כי המטוס עלול להחליק ממסלול הטיסה וכיוון את חרטום המטוס כלפי מעלה ללא הפעלת כוח. המטוס הזדקר ונחת נחיתה קשה על מסלול 31, מה שגרם להתמטטות כן הנסע הקדמי ולחיכוך הכנף הימני בקרקע. לא היו הרוגים בתקרית ולאחר תיקון, המטוס חזר לפעול בשירות סדיר.
ב-1 ביולי 1983, מטוס איליושין Il-62 בטיסה מפיונגיאנג לקונאקרי, התרסק בהרי פוטה-דז'אלון בגינאה. כל 23 הנוסעים על סיפון המטוס נהרגו.
ב-22 ביולי 2016, מטוס טופולב Tu-204 בטיסה לא סדירה מבייג'ינג לפיונגיאנג נאלץ לנחות נחיתת חירום עקב הימצאות עשן בתא הנוסעים. מסכות חמצן שוחררו מעל למושב הנוסעים בשל חוסר בחמצן.
ב-25 במאי 2017, מטוס טופולב Tu-204 בקו טיסה מפיונגיאנג לבייג'ינג, החל לרעוד כשהגיע לגובה שיוט של 9,200 מטר, מה שאילץ את הטייסים לחזור ולנחות בפיונגיאנג. נוסעים העידו כי ראו חלקים מתעופפים מכנף המטוס.
הערות שוליים

1 2  אסור לקפל את קים: חוויית הטיסה בחברת התעופה של קוריאה הצפונית, באתר ynet, 2 בספטמבר 2015
↑  The World 1-Star Airline Quality Rating, באתר דירוג חברות התעופה "airlinequality.com"
↑  מפחדים מטיסות? אלה חברות התעופה הבטוחות בעולם, באתר כלכליסט, 27 באוגוסט 2018
↑  Air Koryo Fleet Details and History, m.planespotters.net (באנגלית)
גאבור פטרי

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1914 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 ביולי 1985 (בגיל 71) סגד, הונגריה 
 שם לידה:  Spitz Gábor 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת ארז'בט 
 תפקידים:  רופא, כירורג, פוליטיקאי 
 מספר צאצאים:  2 
 
גאבור פטרי (במקור שפיץ, בהונגרית: Petri Gábor;‏ בודפשט, 6 בפברואר 1914 – סגד, 23 ביולי 1985) היה רופא זוכה פרס המדינה (פרס המדינה של הרפובליקה העממית ההונגרית היה פרס ממלכתי גבוה שהוקם על ידי המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית בשנת 1963, אשר הוענק ליחידים או לקבוצות כהוקרה על הישגים מדעיים, כלכליים וטכניים יוצאי דופן בתחום), כירורג, פוליטיקאי, דוקטור לרפואה, חבר קבוע באקדמיה ההונגרית למדעים, נשיא המחלקה למדעי הרפואה של האקדמיה ההונגרית למדעים. פטרי היה הדמות המייסדת של בית הספר לכירורגיה ניסויית בהונגריה, ביצע עבודה משמעותית בתחום הפתופיזיולוגיה הכירורגית (פתופיזיולוגיה היא ענף ברפואה העוסקת בחקר מנגנוני הפרעה לפעולתו התקינה של אורגניזם; המנגנונים המחוללים מחלות, לקויות ומוות) ובין היתר בקשר עם פרוצדורות כירורגיות בחלל הבטן ובית החזה. מיוחסת לו ביצוע השתלת הכליה הראשונה בהונגריה (1962). בין השנים 1951–1984 עמד בראש המכון לאנטומיה וכירורגיה של האוניברסיטה הרפואית של סגד, ובין 1958 לבין 1980 עמד בראש המרפאה הכירורגית. בין השנים 1958–1962 ו-1975–1984 היה רקטור האוניברסיטה.
משנת 1963 היה חבר פרלמנט (האספה הלאומית של הונגריה), משנת 1969 ועד מותו היה חבר במועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית וכן השתתף בניהול איגוד הרופאים. (המועצה הנשיאותית של הרפובליקה העממית ההונגרית הייתה קיימת בין ה-23 באוגוסט 1949 לבין ה-23 באוקטובר 1989 והייתה אחד מגופי הכוח העיקריים של המדינה, לצד האספה הלאומית ההונגרית (הפרלמנט).