עדים זוממים
הערות שוליים

↑  על פי ספר שמות, פרק כ"ג, פסוק א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף ע"ב, עמוד ב' ותלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף כ"ז, עמוד א'.
↑  רב ניסים גאון, תשובות הגאונים, אסף, תש"ב; פירוש הרמב"ן על התורה, ספר דברים, פרק י"ט, פסוק י"ח (הרמב"ן לכאורה סותר את עצמו בפירושו בפסוק שלאחר מכן); ארבעה טורים, חלק חושן משפט, ל"ח; ספר החינוך, מצווה תקכ"ד.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות עדות, פרק י"ח, הלכה ג'
↑  שיטת ר' עקיבא מובאת בדף ב ור' יהודה בד
↑  רמבם עדות יח ח
↑  עיין קצות וש"ך לח א
↑  משנה, מסכת מכות, פרק א', משנה ו'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף ה', עמוד ב'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר שופטים, הלכות עדות, פרק כ', הלכה ב'.
↑  חידושי הריטב"א, מסכת מכות, דף ה', עמוד ב'.
↑  ועיין בריטב"א מכות ב' ע"ב, ד"ה "תדע שהרי לא עשו מעשה ונהרגין" ששם מסביר את שיטת הרמב"ן והתוס' בצורה שונה מדינא דגרמי.
↑  תוספות למסכת בבא קמא, דף ד', עמוד ב' דיבור המתחיל "ועדים זוממין".
↑  לחם משנה עדות יח ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף ה', עמוד ב'.
↑   אותו עיקרון תקף גם בעדויות על מעשים שבגינן מתחייב המבצע בענישה, כגון קנס ושאר עונשי בי"ד. אלא שבמקרים אלו לא די שהעדים הכשרים "מאשרים" רטרואקטיבית את ביצוע המעשה, אלא עליהם גם לאמת מרכיב נוסף מלבד ביצוע המעשה עצמו, והוא, שהמבצע אף הועמד לדין ונגזר עליו העונש הרלוונטי בטרם שהעידו המוזמים. ראה תלמוד בבלי: מסכת מכות דף ה עמוד א "דבעידנא דקא מסהדי גברא בר תשלומין הוא" ודברי רש"י שם ד"ה "גברא" וכן תוס' שם ד"ה "וכן לעניין". וכן מסכת בבא קמא דף עד עמוד א "אלא דקא מקדמי קדמוני הני בתראי ואי דלא עמד בדין אכתי וכו'" ודברי רש"י ושאר ראשונים שם ודברי תוס' שם ד"ה "דאכתי" וכן דף עה ע"ב בבא קמא רש"י ד"ה "תשלומי כפל". אמנם דברינו עומדים בסתירה לדברי התוס' במסכת בבא קמא דף לג עמוד א ד"ה "איכא בינייהו" שכתב "דכל זמן דלא נתגלה הדבר וכו'" שמשמעו דלא כדברינו, אלא שגם בעדות על חיוב ממוני גרידא נזדקק לתנאי שהמבצע הועמד בדין בגין מעשהו ונגמר דינו שחייב ממון "בטרם" העידו עליו העדים הזוממים: וצריך לומר כי תוס' זה (בבב"ק דף לג) אכן מבטא שיטה ייחודית וחריגה שמצריכה שהחיוב יהיה גלוי ומפורסם בציבור (באמצעות גמר דין) גם בעדויות ממוניות רגילות. שיטה זו סותרת את דברי התוס' עצמו במסכת מכות ד"ה "וכן לעניין", וכן את דבריו במסכת בבא קמא דף עד ד"ה "דאכתי" וכן את המשמעות הפשוטה לכאורה של דברי התלמוד עצמו במסכת בבא קמא, דף עד ע"א וע"ב. וצ"ע
↑  על פי: תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ע"ח, עמוד א'.
↑  תוספות, מסכת מכות, דף ב', עמוד א'
| ספר דברים |
| --- | --- | --- |
| פרשת דברים | ערבות מואב • חטא המרגלים • חטא המעפילים |  |
| פרשת ואתחנן | עשרת הדיברות • שמע ישראל • שמע ישראל (פרשיה) • תפילין |  |
| פרשת עקב | כוחי ועוצם ידי • תורת הגמול • חטא העגל • והיה אם שמוע • ברכת המזון • שבעת המינים • לא תערץ מפניהם |  |
| פרשת ראה | היתר אכילת בשר • נביא שקר • מסית • עיר הנידחת • סימני כשרות בבעלי חיים • תרומות ומעשרות • שמיטת כספים • עבד עברי • שלוש רגלים • עלייה לרגל |  |
| פרשת שופטים | משפט עברי • איסור שוחד • איסור עבודה זרה • זקן ממרא • מצוות מינוי מלך • זרוע, לחיים וקיבה • ראשית הגז • כישוף • אוב • ידעוני • חובר חבר • רוצח בשגגה • עיר מקלט • עדות שקר • עדים זוממים • לא תערוץ מפניהם • הלכות מלחמה • כהן משוח מלחמה • מצוות קריאה לשלום במלחמה • בל תשחית • עגלה ערופה |  |
| פרשת כי תצא | אשת יפת תואר • משפט הבכורה • בן סורר ומורה • תלייה • השבת אבידה • לא ילבש • מוציא שם רע • מפתה • איסור קדשה • גירושין • ייבום וחליצה • ממזר • מצוות טעינה • איסור ריבית • משכון • הלנת שכר • מתנות עניים • לא תחסום שור בדישו • כלאי הכרם • לא תחרוש בשור ובחמור יחדו • שעטנז • לא ילבש • השבת אבדה • איסור גנבת נפש • אתנן זונה ומחיר כלב • קבורת המת • שילוח הקן • מצוות מעקה • ציצית • נדרים • מלקות |  |
| פרשת כי תבוא | מקרא ביכורים • וידוי מעשרות • מעמד הר גריזים והר עיבל |  |
| פרשת נצבים | תשובה • קיבוץ גלויות |  |
| פרשת וילך | הקהל • הסמכת יהושע • כתיבת משה את התורה |  |
| פרשת האזינו | שירת האזינו |  |
| פרשת וזאת הברכה | ברכת משה • מות משה • הר נבו |  |
| דמויות מרכזיות | משה • יהושע בן נון |  |
ספר בראשית • ספר שמות • ספר ויקרא • ספר במדבר • ספר דברים
| דיני נפשות ביהדות |
| --- | --- | --- |
| מיתה שלא בידי בית דין | מיתה בידי שמיים • הבא במחתרת • הבא להורגך השכם להורגו • רודף • מוסר • קנאים פוגעים בו • מורידין ולא מעלין • גואל הדם |  |
| מרכיבי הדינים | סנהדרין בלשכת הגזית • סנהדרין קטנה וסנהדרין גדולה • עדות • התראה |  |
| איסורים ומצוות | רצח במשפט העברי • לא תרצח • ייהרג ואל יעבור • מסירות נפש • קידוש השם • לא תעמוד על דם רעך • עדים זוממים • פיקוח נפש • קדושת החיים • שמירת הנפש • מאבד עצמו לדעת |  |
| שונות | כרת • הכנסה לכיפה • קם ליה בדרבה מיניה • עיר מקלט • שינוי הדין • המתת חסד בהלכה • הפלה מלאכותית • שור הנסקל • דיני בני נח |  |
| ארבע מיתות בית דין | ארבע מיתות בית דין |  |
| חייבי סקילה | עבודה זרה • נערה המאורסה • חילול שבת • מסית • מדיח • ברכת השם • קללת אב ואם • משכב בהמה • משכב זכר • שוכב עם אמו • שוכב עם אשת אביו • שוכב עם כלתו • בן סורר ומורה • מכשף • בעל אוב • ידעוני |  |
| חייבי שרפה | בת כהן שזינתה • שוכב עם אישה ובתה או אשה ונכדתה • שוכב עם בתו או נכדתו |  |
| חייבי הרג | עיר הנידחת • רוצח |  |
| חייבי חנק | אשת איש • הכאת הורים • גונב איש • זקן ממרא • נביא שקר |  |
| המשפט העברי |
| --- | --- | --- |
| בית דין והדיינים | סמיכת זקנים • ערכאות של גויים • איגרות בית דין • איסור הטיית משפט • איסור שוחד • כבוד הבריות במשפט העברי |  |
| סדר הדין | לא תגורו מפני איש • בצדק תשפוט עמיתך • דרישה וחקירה • דין מרומה • אנן סהדי |  |
| תובע ונתבע | כתב סירוב • הודאת בעל דין |  |
| דיני ראיות | עדות • כיוון שהגיד שוב אינו חוזר ומגיד • עדים זוממים • פסולי עדות • לא תישא שמע שווא • אין עד נעשה דיין • נמצא אחד קרוב או פסול • שטר • סימנים • קול |  |
| דיני טענות | טענת ברי • ברי ושמא • ספק וודאי • קים לי • מרא קמא • כופר הכל • מודה במקצת • מיגו  • טענו חיטין והודה לו בשעורין • טוען וחוזר וטוען • הוחזק כפרן |  |
| פסק בית דין | הכרעת רוב בדיינים • המוציא מחברו עליו הראיה • יחלוקו • יהא מונח עד שיבוא אליהו • כל דאלים גבר • שודא דדייני • פשרה • עביד איניש דינא לנפשיה • הפקר בית דין הפקר • חזקת ממון • תפיסה • גוד או איגוד |  |