stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת אסטי
ביוגרפיה

אליזבת הנדרסון נולדה בשנת 1959 באוק פארק שבאילינוי. אביה עבד כמהנדס בחברת בנייה, ומשפחת אסטי נדדה פעמים רבות בין מקומות מגורים במהלך ילדותה. היא גדלה במינסוטה והשלימה את לימודיה התיכוניים בתיכון וינונה השוכן בעיר וינונה שבמינסוטה. בשנת 1981 השלימה לימודי תואר ראשון באוניברסיטת הרווארד, וב-1985 קיבלה תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת ייל. בנוסף, במשך שנה היא למדה יחסים בין-לאומיים במכון למדע המדינה פריז על בסיס מלגה מאת קרן רוטרי. במהלך לימודיה הגבוהים התנדבה עבור ארגון הורות מתוכננת.
בראשית דרכה המקצועית התמחתה אסטי כעוזרת משפטית בלשכתו של שופט פדרלי. היא עבדה כעורכת דין במשרד "סידלי אוסטין" (Sidley Austin) שבוושינגטון הבירה וכפרופסור באמריקן יוניברסיטי. טרם כניסתה לפוליטיקה מילאה שורה של תפקידים התנדבותיים וציבוריים, כגון: חברת מועצת הספרייה הציבורית של צ'שייר, יועצת משפטית לפרויקט הקונצנזוס של ליגת הבוחרות בקונטיקט ויושבת ראש מועצת הנאמנים של הכנסייה הקהילתית הראשונה בצ'שייר.
בבחירות 2008 התמודדה לבית הנבחרים של קונטיקט נגד נציג מחוז הבחירה ה-103, אל אדינולפי הרפובליקנית. היא ניצחה אותו ביחס של 51%-49%. במהלך כהונתה בת היא התנגדה להצעתה של מושלת קונטיקט ג'ודי רל לסגור את משרד הייעוץ לצרכן של המדינה. אסטי קיצצה את השכר הציבורי שלה ב-10%, וכאשר חברת האיירוספייס פראט אנד ויטני סגרה את המפעל שלה בצ'שייר שלה ב-2009, נמנתה אסטי בין פוליטיקאים אחדים שהשיגו לכמה מן העובדים המפוטרים משרות חדשות וחבילות פנסיה מוקדמות. בבחירות שלאחר מכן ב-2010, אדינולפי אתגר אותה בשנית והפעם גבר עליה הוא.
בשנת 2012 החליט חבר הקונגרס כריס מרפי להתמודד אל הסנאט של ארצות הברית. בעקבות זאת, הכריזה אסטי כי תתמודד אל בית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס החמישי של קונטיקט. בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית גברה על המתמודד דניאל רוברטי ועל יו"ר בית הנבחרים המדינתי כריס דונובן. בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-6 בנובמבר ניצחה אסטי את מועמד המפלגה הדמוקרטית וחבר הסנאט של קונטיקט אנדרו רורבאק. אסטי נבחרה לקונגרס האמריקאי למרות תרומתו בת מיליון הדולרים של ראש עיריית ניו יורק מייקל בלומברג ליריבה בבחירות הכלליות. היא הושבעה לתפקידה ב-3 בינואר 2013.
בראשית 2018 ניצבה אסטי בפני ביקורת ציבורית נוקבת עקב דיווחים בעיתונות שחשפו כי ראש הסגל שלה לשעבר, טוני בייקר, הואשם בהטרדה מינית ובאיומי אלימות כלפי חברי הסגל בלשכתה, אך היא בחרה להשאיר אותו בתפקידו למשך שלושה חודשים נוספים וכאף כתבה עבורו מכתב המלצה חיובי. אף על פי שאסטי התעקשה תחילה כי תמשיך להתמודד בבחירות 2018, בעקבות הפרשה הודיעה על פרישתה מהפוליטיקה. כהונתה תמה בראשית ינואר 2019, ומחליפתה בקונגרס ג'האנה הייז הושבעה במקומה.
הערות שוליים

↑  מ. ג'. לי, Congresswoman who kept on top aide after learning of abuse allegations not resigning, באתר CNN‏, 30 במרץ 2018 (באנגלית)
↑  ליאם סטאק, Elizabeth Esty, Saying She Mishandled Abuse Claim, Won’t Defend House Seat, באתר הניו יורק טיימס, 2 באפריל 2018 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2019009053  SNAC: w6vz173v  US Congress: E000293  VIAF: 4850154867606560100004   WorldCat (עם VIAF): 4850154867606560100004
ויזה (חברה)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בניו יורק (2008–V) 
 מייסדים:  Dee Hock 
 תקופת הפעילות:  1958–הווה (כ־67 שנים)
 חברות בנות:  Visa Europe  Visa International Service Association 
 מיקום המטה:  פוסטר סיטי 
 משרד ראשי:  סן פרנסיסקו, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים
 מוצרים עיקריים:  כרטיסי אשראי, שירותי סליקה, הלוואות
 הכנסות:  29.3 מיליארד דולר (2023)
 רווח תפעולי:  18,813,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2022) 
 רווח:  15 מיליארד דולר (2023)
 הון עצמי:  34,006,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־30 בספטמבר 2018) 
 יו"ר:  Alfred F. Kelly Jr. 
 מנכ"ל:  Alfred F. Kelly Jr. 
 עובדים:  26,500 (2022)
  
 אתר ויזה ארצות הברית   אתר ויזה אירופה
 
ויזה (באנגלית: Visa Inc) היא חברה עולמית המנהלת רשת בנקאות המספקת שירותים פיננסיים התומכים ברשת הבנקים המנפיקים והסולקים את כרטיסי האשראי תחת מותג ויזה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החברה הוקמה ב-18 בספטמבר 1958 כיוזמה של בנק אוף אמריקה, אשר שלח ל-65,000 מלקוחותיו כרטיסי אשראי בעיר פרזנו שבקליפורניה, לצד הסברים על אופן השימוש בהם. באותה העת איפשרו כרטיסי אשראי ביצוע עסקאות רק בעסקים אשר צורפו מבעוד מועד גם הם לתוכנית. העיר פרזנו נבחרה כיוון שהייתה ל-Bank of America נוכחות משמעותית בה הן בצד הלקוחות והן בצד העסקים הסולקים, (45%) לצד אוכלוסייה בגודל מתאים. (250,000 אזרחים באותה העת, גדולה דיה כדי לאפשר אפקט רשת משמעותי, אך לא גדולה כל כך שעלות היוזמה תפגע מאד בביצועי הבנק אם תיכשל).
הניסיון הצליח, ובתחילת 1959 הורחב הניסוי לערים סן פרנסיסקו וסקרמנטו במרץ, בלוס אנג'לס ביוני ועד חודש אוקטובר 1959 חולקו כבר 2 מיליון כרטיסי אשראי שכובדו על ידי 20,000 בתי עסק שונים.
עם ההתרחבות רשת ויזה בסוף שנות ה-60 לבנקים נוספים נוסף על בנק אוף אמריקה, הופיעו קשיים שונים. בשנת 1968, מנהל בבנק הלאומי למסחר בשם Dee Hock, אשר לימים יוביל את חברת ויזה, הוביל ועדה שנועדה לחקור את קשיי ההתרחבות של תוכנית הזיכיונות. לוועדה שהוביל היו מסקנות שונות, אך אחת המרכזיות בהן היא שהובלת ארגון בין בנקאי שכזה לא צריכה להיות מנוהלת על ידי אחד הבנקים החברים, אף אם הוא מייסדה וכי עדיף יהיה להקים תאגיד במדינת דלאוור שיאפשר לנהל את פרויקט כרטיסי האשראי ובו יהיו חברים הבנקים וינהל את פעילות הכרטיסים כזכיינות. לתאגיד החדש קראו National BankAmericard Inc. (עד שבשנת 1976 שונה שם הרשת ל-Visa על מנת לסמן בינלאומיות)
מודל הרשת הפתוחה שהציע Dee Hock לרשת ויזה (בשונה למשל מאמריקן אקספרס שהחלה בשנת 1957 ולקחה גישה ריכוזית לניהול הבנקים המצטרפים לרשת ודיינרס שהחלה בכך כבר ב-1950) איפשר הפצה והתרחבות מהירים בהרבה של הרשת והפך אותה במהרה לרשת דומיננטית בארצות הברית ובהמשך גם בשאר העולם.
ב-2007 הודיעה החברה על יצירת ארבע חברות אשראי נפרדות ועצמאיות תחת השם ויזה: ויזה הבינלאומית, ויזה ארצות הברית, ויזה קנדה, וויזה אירופה. ב-2015 הודיעה החברה האמריקאית על רכישת ויזה אירופה.
ויזה אירופה

ויזה אירופה הפכה לחברה בע"מ ביולי 2004. היא נמצאת בבעלות של יותר מ-3,700 בנקים אירופאים המפעילים אותה. באוקטובר 2007 היא הפכה לחברה עצמאית בנפרד מחברת ויזה הבינלאומית, עם רישיון בלעדי, תמידי ושאינו ניתן לשינוי באירופה.
במהלך 2011 14% מההוצאות של לקוחות בנקודות המכירה באירופה נעשו באמצעות אמצעי תשלום ויזה, ויותר מ-80% מתוכם בכרטיסי ויזה דֶּבִּיט.
ויזה ישראל מהווה חלק מפעילות ויזה אירופה.
סמליל ראשון (1992–2005)
סמליל שני (2005–2015)
סמליל שלישי (2015–2021)
סמליל רביעי (2021–כיום)
הערות שוליים

↑  Joseph Nocera, A Piece of the Action: How the Middle Class Joined the Money Class, page 24
↑  הסיבה לבחירה במדינת דלאוור היא שבאותה תקופה זו הייתה המדינה הנוחה היחידה בארצות הברית למבנה בעלות מהסוג לו שאף די הוק, כאשר באותם ימים הוטלו מגבלות משמעותיות על פעילות עסקים בין מדינתית בתוך ארצות הברית (הגבלות שאינן קיימות כבר ברובן)
↑  Bank Americard to Get A New Name: Visa, New York Times, Sept 11, 1976
↑  "ויזה רוכשת את ויזה אירופה ב-21.2 מיליארד יורו", באתר כלכליסט, 2 בנובמבר 2015
↑  David L. Stearns, Electronic Value Exchange, History of Computing, 2011 doi: 10.1007/978-1-84996-139-4
מקורות נוספים

David L. Stearns, Electronic Value Exchange, History of Computing, 2011
Joseph Nocera, A Piece of the Action: How the Middle Class Joined the Money Class, 1994
Acquired Podcast: The Complete History & Strategy of Visa, November 26, 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460613705171  GND: 10173902-3  ISNI: 0000 0004 0437 8027  LCCN: n99834451  VIAF: 158461707   WorldCat (עם VIAF): 158461707 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה ובנושא חברות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מסדה (פואמה)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  יצחק למדן 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  פואמה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1926 
 
כרזה מאוירת מעשה ידי זוסיה עפרון, כוללת צללית דימוי של חלוצים רוקדים של מאיר גור אריה, דקל וצמחייה, פתח בקיר אבנים ישן, וצורת המשולש של אוהל חלוצים,, הוכנה לערב הקראה של הפואמה שנערך על ידי חניכי קן "השומר הצעיר" באירופה, 1929

מימין "שיר ערש" מאת נומברג, משמאל "עוד לא נותקה השלשלת", הבית הפותח את "שלשלת מחולות", הפרק השלישי בפואמה. נוצר על ידי חיילי "היחידה העברית לתעבורה" (י.ע.ל.), של הבריגדה היהודית מצרים בשנת תש"ב 1942
קטע מהפואמה מסדה במרכז המבקרים במצדה. ברקע - ציור מצדה של הנרי בייקר טריסטראם
מסדה היא פואמה שחיבר המשורר יצחק למדן בארץ ישראל בשנות העשרים של המאה ה-20. הפואמה עוסקת במבחר נושאי הקיום של העם היהודי לדורותיו, ובבעיות השעה הקשות שניצבו על סדר היום הציבורי מאז מלחמת העולם הראשונה בתפוצות ישראל וביישוב. למדן הקדיש את הפואמה, בפתח המהדורה הראשונה, לאחיו שנרצח באחד מהפוגרומים הרבים שהתחוללו במזרח אירופה מעיצומה של מלחמת העולם הראשונה ועד ראשית שנות העשרים, במילים: "נר זיכרון לנשמת אחי בר הלבב ויקר הנפש, אשר נפל על אדמת אוקראינה בימות הטבח בישראל, וציון על קברו אשר לא אדע את מקומו".
המהדורה הראשונה של "מסדה" ראתה אור בהוצאת הדים בתל אביב בכסלו תרפ"ז 1926. הכרך הודפס בדפוס "אחדות" בתל אביב ועטיפתו עוטרה באיוריו של הצייר ש' גרודזנסקי. "מסדה" הוכנסה לתוכנית הלימודים במערכת החינוך העברי של היישוב ושל מדינת ישראל. על כן, היא הודפסה במהדורות רבות תחת גגן של מספר הוצאות לאור, שכללו שינויי נוסח מעטים. המהדורה השנייה ראתה אור בשנת תרפ"ט (1929) גם כן בהדים. המהדורה השלישית ראתה אור בהוצאת שטיבל בתל אביב בשנת תרצ"ג (1933), והמהדורות הרביעית, בשנת ת"ש (1940) והחמישית בשנת תש"ג (1943), ראו אור בהוצאת דביר. מהדורות נוספות ראו אור בשנות החמישים והשישים.
משמעות השם "מסדה" הוא ארץ ישראל[דרוש מקור], אולם הכוונה גם למצדה ההיסטורית אשר נפלה במרד הגדול בידי רומא, ונתפסה במהלך הדורות כמעין תחנה אחרונה של ריבונות ועצמאות בתולדות עם ישראל.
פסוקים מ"מסדה" הולחנו על ידי ישראל פייבישס, דניאל סמבורסקי, וכן הוצמד לחן של מחבר לא ידוע לשיר "שלשלת המחולות", שפותח את הפרק השלישי של הפואמה.
התקבלות

לפואמה הגדושה, העמוקה והמרתקת הייתה השפעה רבה על עולם הדימויים בחברה היישובית ולאחר תקומת מדינת ישראל, וביטויים רבים, שאולי הידוע בהם: "שנית מצדה לא תיפול", נלקחו ממנה גם אל שיח שנוצר לאחר היווצרה ולכאורה בהקשר היסטורי חדש ואחר, על משמעות והשפעות השואה והקמת הריבונות היהודית החדשה בארץ, בדמותה של מדינת ישראל.
"מסדה" התקבלה בציבור באהדה רבה, בשל התחושה שהיא מבטאת בממדים שונים את החוויות והתודעה הציבורית בארץ ובתפוצות. הפואמה הוקראה באירועים חגיגיים בתנועות הנוער הציוניות ובאירועים ציבוריים רבים נוספים. על שמה נקראו קבוצות חלוציות שהוקמו באירופה, בהן גרעין המייסדים של קיבוץ מסדה, אשר נקרא על שמה.
פרקי הפואמה

שישה פרקים לפואמה: "פליט", "אל החומה", "מדורות לילה", "מחוץ למחנה", "בדעֹך המדורות" ו"טרם".
פרקי הפואמה > פליט

הפרק סוקר את מצבו של עם ישראל במשך מלחמת העולם הראשונה, מתוך תולדותיו של המשורר כמקרה פרטי, ובהקשר ההיסטורי היהודי הכולל, מאז העת העתיקה וימי הביניים, ובכלל זה רדיפות האינקוויזיציה (וה"אוטא-דא-פי"), בממלכת ספרד, וגם במובנה המטפורי האל-זמני. מסתיים בתת-פרק (מספר ו') בשם בַּמָּבוֹא, המתאר את עלייתו לארץ ישראל, כאשר הוא ניצב בשעריה המוחשיים וההיסטוריים-הרעיוניים. המחבר מתאר בו חולשה תשישות גופנית ונפשית, חרדה ואימה, התפזרות וכאוס פנימי, יחד עם צפייה לקבלת תיקון לכל אלה ואף למעלה מזה מהארץ:
"פִּתְחִי, מַסָּדָה, שְׁעָרַיִךְ וְאָבֹאָה הַפָּלִיט!

לְרַגְלַיִךְ הִנֵּה אָשִׂים נַפְשִׁי הַמִּתְפּוֹרֶרֶת –

שִׂימִיהָ עַל סְדָן סְלָעַיִךְ וְרַקְּעִיהָ, חַשֵּׁל וְרַקֵּעַ

מֵחָדָשׁ!

כִּי אַנָּה עוֹד אוֹבִיל צְרוֹר זֶה מִתְפּוֹרֵר,

בִּנְשׁוֹר גַּם חִשּׁוּקָיו הָאַחֲרוֹנִים?

אָן אוֹלִיךְ עוֹד גּוּפִי זֶה יָגֵעַ וְכוֹשֵׁל

וְכָל קְלִפּוֹת-הַמְּנוּחָה מֵעָלָיו נָשָׁלוּ?



הָהּ, פַּסּוּ חַסְדֵי-עוֹלָם!

הָיָה חוּג-הָאָרֶץ עֲנִיבַת-תְּלִיָּה לְצַוָּארִי

וּמֶרְחָבָהּ – לְכַף-תַּלְיָן

הַסּוֹגֶרֶת עָלַי בְּחֶנֶק כָּל אֶצְבְּעוֹת-דְּרָכֶיהָ.

וְהִנְנִי כֻּלִּי לְפָנַיִךְ הַפָּלִיט:

בְּחֵיקִי צְבֵה-מַדְוִים הִפְשִׁיל רֹאשׁ שָׁחוּט אֱלֹהֵי-יִשְׂרָאֵל

וְדָמָיו בְּדָמַי נָגָעוּ – –

בְּצֶלֶם-הָאָדָם שֶׁלִּי צִפָּרְנֵי-כְּפִירָה חַדּוֹת עֲוִית חָרְתוּ

וְקַעֲקַע מַשְׂטֵמָה לַכֹּל, לַכֹּל, לַכֹּל...

בְּמֹחִי – דִּגְלֵי-דָּם מִתְנַפְנְפִים לְסַעֲרַת-חֲרָדוֹת

הַנּוֹשֶׁבֶת מֵאַרְבַּע רוּחוֹת שָׁמַיִם,

וְלְשׁוֹנוֹת אוֹטָא-דַא-פֵי צוֹרְבוֹת יָלֹקּוּ פְּצָעַי – –

וְעַל הַכֹּל:

תֹּהוּ, תֹּהוּ, תֹּהוּ –

לֹא עָם, לֹא אֶרֶץ, לֹא אֵל וְלֹא אָדָם.

מִקְלָט מוּכָן הוּא תֹּהוּ זֶה, יָדַעְתִּי, לְפָלִיט כָּמוֹנִי,

וַאֲנִי, כְּפַרְפָּר עָיֵף, מְרֻמֵּה יוֹם וָשֶׁמֶשׁ,

נִמְשָׁךְ לְשַׁלְהַבְתּוֹ הַקָּרָה וְהָאוֹכֶלֶת –

הַצִּילִי!

אֶת עֵינַי אֶעֱצֹם לְבַל תִּנְהֶינָה לְמִקְלָט זֶה אָיֹם,

וּלְבִלְתִּי הִמָּשֵׁךְ לְשַׁלְהַבְתּוֹ –

לִבְרִיחֵי-שְׁעָרַיִךְ אֶת כֻּלִּי אַצְמִיד:

פִּתְחִים, מַּסָּדָה,

וְאָבֹאָה הַפָּלִיט!
פרקי הפואמה > מדורות-לילה

הפרק מתאר את תולדות עם ישראל ומראה על המשכיות מדור לדור במסירת המורשת היהודית ובנכונות להקרבה עליה, שכללה מלחמה חמושה או התאבדות מאורגנת, הן בעת העתיקה והן בימי הביניים. תת-פרק ג' נקרא שלשלת המחולות, משווה את התנהלות השמירה על המורשת והעברתה מדור לדור, מבלי להתחשב בקשיים הרבים שכרוכים בהעברה זו, למחול דורות קבוצתי שנעשה בעצימת עיניים; זו נדרשת, הן משום השאיפה לדבקות של המחוללים, והן בשל הקשיים שההתעלמות מהם מסייעת למחוללים להמשיך בפועלם. למדן ממליץ לבני דורו להתנהג בדומה למחול הדורות, ובכך ישנה המשכיות כפולה, עקרונית והתנהלותית, אשר מופנה הפעם לבניית המפעל הציוני בארץ ישראל:
אֲבוֹתֵינוּ עֵת רָקָדוּ

עָצְמוּ הֵיטֵב, עָצְמוּ עֵינַיִם,

וּמַעְיְנוֹת־חֶדְוָה נִפְתָּחוּ,

קַלּוּ רַגְלֵיהֶם, מַה־קַּלּוּ

בְּעֵינַיִם עֲצוּמוֹת –

אֲבוֹתֵינוּ עֵת רָקָדוּ...



יָדְעוּ, יָדְעוּ אָז אֲבוֹתֵינוּ

כִּי עַל תְּהוֹמוֹת יִרְקֹדוּ

וְעֵינַיִם אִם יִפְקָחוּ –

יִסָּכְרוּ מַעְיְנוֹת־חֶדְוָה,

תִּתְפּוֹרֵר לִתְהוֹם שַׁלְשֶׁלֶת.

יָדְעוּ, יָדְעוּ אָז אֲבוֹתֵינוּ...



כָּךְ נִרְקֹדָה גַם אֲנַחְנוּ

וַעֲצוּמוֹת הֵן כָּךְ עֵינֵינוּ,

כֹּה נַמְשִׁיכָה הַשַׁלְשֶׁלֶת

בְּעֵינַיִם עֲצוּמוֹת –

פֶּן תְּנֻתַּק וְתִתְפּוֹרֵר.

כָּךְ נִרְקֹדָה גַם אֲנַחְנוּ...



כָּך נַמְשִׁיכָה הַשַׁלְשֶׁלֶת,

לֹא נֻתְּקָה עוֹד הַשַּׁלְשֶׁלֶת.

אָן תּוֹבִיל? לְאָן עוֹלָה הִיא?

הָלְאָה, הָלְאָה, הָלְאָה, הָלְאָה,

אַל נַחְקֹרָה, אַל נִשְׁאָלָה,

כָּךְ נַמְשִׁיכָה הַשַּׁלְשֶׁלֶת! – –
לקריאה נוספת

דני הדרי, היחס ל"מסדה" של יצחק למדן כביטוי לגישות שונות אל הציונות ובציונות, שורשים, ח', תשנ"ד 1994.
יריב בן-אהרן, "מסדה", מסכת על הפואמה, (בהשתתפות תלמידיו של בן-אהרן), (עם איורים בשחור-לבן מאת נחום גוטמן), בהוצאת המחנות העולים והוצאת שחרות, 2011.
הערות שוליים

↑  הצללית הודפסה לראשונה בספר החלוצים של מאיר גור אריה, בעריכתו של מרדכי נרקיס.
↑  עמ' עט, מהדורת תרפ"ז.
↑  ראו: מחול מסדה, באתר זמרשת.
↑  ראו: מסדה, באתר זמרשת.
↑  ראו: עוד לא נותקה השלשלת, באתר זמרשת.
↑  עמ' יט-כ, מהדורת תרפ"ז.
↑  עמ' לז, מהדורת תרפ"ז.
רירית האף

| --- | --- |

 שיוך:  חלל האף 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (996) 
 מזהים
 קוד MeSH:  A04.531.520 
 מזהה MeSH:  D009297 
 
רירית האף (או ריריות האף) היא רקמה שקופה, רכה ועדינה שנמצאת בחללי האף, ומחיצת ומעברי האף מצופים בה. בלוטות הנמצאות בריריות האף מפרישות נוזל מימי הידוע כנזלת.
הרכב ותפקוד

הריריות בגוף היונקים עשירות בכלי דם ומורכבות משכבה חיצונית של אפיתל, בתוכה נמצאות בלוטות הריר, ושכבה פנימית המכילה שכבות של רקמת חיבור ושרירים.
רירית האף, שהיא חלק מכלל הריריות בגוף, מורכבת אף היא משפע רב של כלי דם, מתאים מסוימים של מערכת החיסון ומבלוטות שונות.
הריריות חשובות לתפקודו התקין של האף, והן מסייעות לסינון הזיהום באוויר הנשאף דרך האף; לבקרה ואיזון על הטמפרטורה והלחות באף, וכן לחימום ולערבול האוויר הננשם.
שכבת ריר, המיוצרת על ידי בלוטות הנמצאות ברירית, מגינה על הרירית מפני יובש, ומתפקדת גם כמסננת וקולטת חלקיקים מזוהמים מהאוויר הנשאף דרך האף. הריר מורכב מ-95 עד 97 אחוז מים, והשאר מחלבונים, מוצין, מלחים ונוגדנים.
הרכב ותפקוד > צורת תפקוד

ריריות האף מתכווצות ומתרחבות בגמישות רבה, ופועלת כספוג בהתאם לפעילות הגוף. סיבי שריר בדופנות כלי הדם של הרירית מתכווצים ומתרפים, וכך הריריות מפחיתות ומגבירות - בהתאמה - את זרימת הדם, וכלי הדם מתכווצים ומתנפחים, בהתאמה. הנזלת, הנפיחות והגודש באף נגרמת מהתנפחות יתר של כלי הדם, החוסמת את מעברי האוויר. כריתת הרירית העודפת מתבצעת כיום כטיפול רפואי-כירורגי לנזלת. ההתנפחות פועלת במחזוריות כשמדי כמה שעות מתנפח צד אחר של הרירית.
כאשר פעילות הגוף רגועה, סיבי השריר ממצעים את הנפיחות בכלי הדם, הואיל ולא נדרש אוויר רב לנשימה. בפעילות מאומצת משתחרר אדרנלין הגורם בין היתר להתכווצות כלי הדם כדי לאפשר שאיפת אוויר רב יותר. רירית האף גם מגיבה במהירות לשלל גירויים חיצוניים ופנימיים כגון: מזהמים, אלרגנים, אוויר קר ויבש, ריחות חזקים, עשן, חומרים נדיפים וגורמים נפשיים.
שערות זעירות על פני הרירית מסייעות אף הן בקליטת החלקיקים המזהמים מהאוויר, וכן מנתבות את הפסולת המצטברת באף החוצה.
חללי גתות האף (סינוסים) הנמצאים בקרבת האף מצופים גם הם ברירית זהה לרירית האף, ותקינותה חשובה לבריאות הגתות.
מחלות

שינוי במבנה הכימי-פיזיולוגי של ריריות האף, העלול להיגרם על ידי שפעת או הצטננות, עשוי לפגום במנגנוני הרירית. כמו כן, שימוש ממושך בתרופות שונות, כגון: תרסיסים ותרופות המכילים סטרואידים או חומרים פעילים המכווצים כלי דם (דוגמת בנזלקוניום כלוריד) עלולים לפגוע בתקינות הרירית.
ריריות האף רגישות לשינויי מזג האוויר. קור ויובש עלול לגרום לנזלת, גודש ונפיחות; לחלופין אוויר חם וקייצי עלול להביא להתייבשות הריריות, לגלדים, לתחושת חוסר נוחות ועד ל"סדקים" בריריות האף הגורמים לדימום מהאף. כמו כן נוצר חוסר איזון על ידי שינויים קיצוניים ופתאומיים במזג האוויר וזיהום האוויר, העלול להקשות על מנגנוני הלחות באף.
הערות שוליים

↑  על פי מרכזיותו של ה- LIV בטיפול בילדים, נספחון 2, באתר "ellacenter".
↑  קרום רירי (רירית, מוקוזה), באתר "אינפומד"
1 2 3 4 5 6  ד"ר אבנר רשף, נזלת אלרגית, רירית האף, באתר "רפואה" (גרסת ארכיון בארכיון האינטרנט)
1 2 3 4  ד"ר אילן הוכמן, מבנה ותפקוד האף, באתר "drnose"
1 2  הכן עצמך לקיץ: תכשיר הגנה לריריות האף מפני החום והשמש באתר "טכנוקר"
1 2  ד"ר חיים אשכנזי, נזלת אלרגית, באתר שלו
1 2  תפקיד ריריות האף, באתר "טכנוקר"
1 2 3  התמכרתם לתרסיסים או טיפות אף?, באתר "טכנוקר"
↑  ד"ר איתן הוכוולד, טיפול בנזלת אלרגית, באתר שלו
↑  פרופסור יהודה פינקלשטיין, מהי סינוסיטיס, מהי הגישה המודרנית לאבחון וטיפול במחלת הסינוסים?, באתר "דפי בריאות" (הקישור אינו פעיל, 29 בדצמבר 2023)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4171189-0 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
דידיוס יוליאנוס

מַרְקוּס דִידְיוּס סֶוֶורוּס יוּלִיָאנוּס אוֹגוּסְטוּס (בלטינית: Marcus Didius Severus Julianus Augustus; ‏133- 1 ביוני 193 לספירה) היה קיסר ושליט האימפריה הרומית למשך 66 יום, מה-28 במרץ עד ל-1 ביוני 193. הוצא להורג על ידי יורשו לכס הקיסרות, ספטימיוס סוורוס, במהלך מלחמת האזרחים של 193-197.
ילדות

יוליאנוס נולד לקוינטוס פטרוניוס דידיוס יוליאנוס ואמיליה קלרה בעיר מדיולאנום, תאריך לידתו המדויק אינו ידוע; דיו קסיוס מציין אותו ב-29 בינואר 133, ומחבר היסטוריה אוגוסטה מציין את יום לידתו ב-27 בפברואר 137. סביר להניח, עקב האמינות הירודה של ההיסטוריה אוגוסטה, כי התאריך הראשון הוא המדויק מבין השניים.
קריירה מוקדמת

יוליאנוס חונך בידי דומיטיה לוקילה, עם מרקוס אורליוס. הוא שירת במספר תפקידים אופייניים לבני המעמד הגבוה בדרכם לתואר הסנטורי. בגיל 20 היה לטריבון בלגיון הרומי, ואף זכה להיות קווסטור בשנת 157.
בימי שלטון מרקוס אורליוס, זכה יוליאנוס לשרת כאחראי על המקדשים והמשחקים, היה לפראיטור, וכמו כן שירת כמשנה למושל אסיה ואפריקה, ועמד בראש אחד הלגיונות שהגנו על נהר הריין.
כעבור זמן מה, מונה למושל גאליה בלגיקה והדף את פלישת שבטי הצ'אוצ'י, ניצחון שזיכה אותו במשרת הקונסול בשנת 175 (בגיל 42), יחד עם הקיסר העתידי פרטינקס.
בתום ימיו כקונסול מונה למושל דלמטיה, ומאוחר יותר למושל של אזור בגרמניה.
עם מות מרקוס אורליוס, ועליית בנו, קומודוס, לשלטון הוכרח יוליאנוס לפרוש מתפקידו ומונה לפרפקט ומאוחר יותר למושל אפריקה.
יוליאנוס קיסר

הקיסר קומודוס נרצח בשנת 193, ואותו ירש פרטינקס. ברם, גם האחרון לא הצליח לשמור על משרתו לזמן ארוך לפני שנרצח אף הוא.
יש הטוענים כי פרטינקס התבטא בעד ירושתו על ידי יוליאנוס, אך אין זו עובדה ברורה בשל המקור המפוקפק שמביא אותה. מכל מקום, לאחר רצח פרטינקס ערך המשמר הפרטוריאני מכירה פומבית לתפקיד הקיסר. טיטוס פלאביוס סולפיקיאנוס, שתפקידו הפוליטי אפשר לו לדרוש את הכתר, פנה למשמר הפריטוריאני עם הצעה של 20,000 מטבעות לכל חייל, אם יהפוך לקיסר.
יוליאנוס מצידו הציג בפני המשמר הצעה של 25,000 מטבעות, והוכרז בידי המשמר כקיסר. פסקניוס ניגר, מושל סוריה, קלודיוס אלבינוס, מושל בריטניה וספטמיוס סוורוס, מפקד הצבא בפאנוניה התמרדו כנגד יוליאנוס.
סוורוס צעד לרומא עם צבאו, בעוד שיוליאנוס ננטש על ידי חייליו. באחד ביוני הסנאט הכריז על סוורוס כקיסר, ויוליאנוס הוצא להורג.
לקריאה נוספת

היסטוריה אוגוסטה: הקיסרים האנטונינים, דידיוס יוליאנוס, עמ' 235–248. תרגם מלטינית, הוסיף מבוא והערות דוד גולן. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2007. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  ההיסטוריה אוגוסטה, חיי דידיוס יוליאנוס, 2.3
| קיסרי רומא |
| --- | --- | --- |
| תקופת הפרינקיפט | אוגוסטוס קיסר • טיבריוס קיסר • קליגולה • קלאודיוס קיסר • נירון קיסר • גלבה • אותו • ויטליוס • אספסיאנוס • טיטוס • דומיטיאנוס • נרווה • טראיאנוס • אדריאנוס • אנטונינוס פיוס • לוקיוס ורוס • מרקוס אורליוס • קומודוס • פרטינקס • דידיוס יוליאנוס • ספטימיוס סוורוס • קרקלה (עם גטה) • מקרינוס • אלאגבאלוס • אלכסנדר סוורוס |  |
| תקופת משבר המאה השלישית | מקסימינוס תראקס • גורדיאנוס הראשון עם גורדיאנוס השני • פופיאנוס ובלבינוס • גורדיאנוס השלישי • פיליפוס הערבי • דקיוס עם הרניוס אטרוסקוס • טרבוניאנוס גאלוס עם הוסטיליאנוס • טרבוניאנוס גאלוס עם וולוסיאנוס • איימליאנוס • ולריאנוס עם גליאנוס • גליאנוס • קלאודיוס השני גותיקוס • קווינטילוס • אורליאנוס • טקיטוס • פלוריאנוס • פרובוס • קארוס • קארינוס עם נומריאנוס |  |
| תקופת הדומינט | דיוקלטיאנוס עם מקסימיאנוס • קונסטנטיוס כלורוס • גלריוס • פלביוס ולריוס סוורוס • מקסימינוס דאיה • מקסנטיוס • ליקיניוס • קונסטנטינוס "הגדול" • קונסטנטיוס השני עם קונסטנס ועם קונסטנטינוס השני • יוליאנוס • יוביאנוס • ולנטיניאנוס הראשון עם ואלנס • גרטיאנוס עם ולנטיניאנוס השני • תאודוסיוס הראשון |  |
האימפריה הרומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16922571b (data)  GND: 118996452  ISNI: 0000 0000 8044 172X  LCCN: nb2010014749  NSK: 000072932  RERO: 02-A025092222  SUDOC: 176898603  ULAN: 500355707  VcBA: 495/197483  VIAF: 121896833   WorldCat (עם VIAF): 121896833
תסמונת הווריד הנבוב העליון

| --- | --- |

התסמונת כפי שהיא מתבטאת באדם עם סרטן הסמפונות (bronchogenic carcinoma, סוג של סרטן ריאות): משמאל הפנים נפוחות עם הקימה בבוקר, ומימין הירידה בנפיחות לאחר תנוחה זקופה במהלך היום.
 תחום:  רפואת ריאות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  760301 
 MeSH:  D013479
 סיווגים
 ICD-10:  I87.1 
 
תסמונת הווריד הנבוב העליון (באנגלית: Superior Vena Cava Syndrome, בראשי תיבות: SVCS) הוא מצב קליני בו מתרחשת חסימה של הווריד הנבוב העליון עם ירידה חריפה בהחזר הוורידי של דם מהראש, הצוואר והגפיים העליונות. מרבית המקרים מתרחשים לאור גידולים ממאירים, כגון סרטן הריאה, המהווה את מרבית הסיבות מתוך כלל מקרי הסרטן, לימפומה וכן גידולים מפושטים ששלחו גרורות. סיבות נוספות אשר עלולות להביא לתסמונת זו, כוללות שימוש בהתקנים תוך ורידיים, כגון: צנתר וריד מרכזי, חלק ממערכת ההפעלה של קוצב לב ודפיברילטורים ועוד. כל אלו עלולים להוביל לחסימה ואף הפכו בשנים האחרונות לסיבה שכיחה יותר לחסימה (ההערכה היא שמדובר בכ-40% מן המקרים של תסמונת הווריד הנבוב העליון). סיבות נדירות יותר כוללות היווצרות של פקיק, הגדלה של בלוטת התריס, מחלת בכצ'ט והיסטופלסמוזיס, גידולים שפירים שונים ועוד.
סימנים קליניים

התנפחות של הפנים והצוואר, בעיקר מסביב לעיניים
קוצר נשימה
שיעול
צרידות
נפיחות של הלשון
דימום מהאף או מהפה, וכן גודש באף
סחרחורות וסינקופה
קושי בבליעה (דיספאגיה)
התכופפות קדימה או שכיבה יכולים להחמיר את הסימפטומים, ולעיתים ניתן להפיק את ה- Pemberton's sign: סימן זה מקושר באודם בפנים, הרחבת ורידי צוואר וורידים שטחיים של הראש, ועליה בלחץ של ורידי הצוואר. סימן זה מקושר גם התפתחות של סטרידור, כתוצאה מהרמת שתי זרועות המטופל מעל הראש באופן סימולטני, גבוה ככל האפשר.
ניתן להבחין בוורידי צוואר מורחבים ובכיחלון, כמו גם בצקת ונפיחות של הפנים, הזרועות והחזה. במצבים חמורים ניתן היה לראות בלט של העיניים ובצקת של הלשון ואף ירידה כללית במצב ההכרה. לרוב מדובר במצב שהולך ומחמיר, אלא אם מתפתחת רשת של כלי דם קולטרליים המביאים לניקוז החסימה מסביב. לעיתים נדירות מתפתחות דליות בוושט כתוצאה מהלחץ והחסימה. דימום מדליות אלו מרמז על סיבוך מאוחר ממצב כרוני של חסימת הווריד הנבוב העליון.
אבחנה

האבחנה של חסימת הווריד הנבוב העליון היא על בסיס קליני, משמע, בהתאם לתלונות ולתסמינים אותם מציגים המטופלים ועל ידי בדיקתם. בצילום חזה ניתן לעיתים לראות הרחבה של בית החזה (המדיאסטינום, החלק שבין הריאות) העליון, עם שכיחות גבוה יותר בצד הימני. ב-CT ניתן לראות באופן מדויק יחסית את האנטומיה של בית החזה וכתוצאה מכך את העדות לחסימה עצמה.
תפליט פלאורלי קיים אצל רבע מן החולים והוא ברובו מכיל נוזל לימפטי ובעל אופי אקסודטיבי (עשיר בחלבונים).
טיפול

הטיפול בתסמונת הווריד הנבוב העליון תלוי בגורם לחסימה. כך למשל, במידה והסיבה היא לימפומה, ניתן לתת סטרואידים אשר יכולים להיות יעילים בצמצום המסה הלוחצת. במידה ומדובר בסרטן ריאה מסוג מסוים (NSCLC) או בגידולים ששלחו גרורות, ניתן לטפל באמצעות קרינה, ובמקרים אחרים הטיפול יעשה באמצעות כימותרפיה. 
במידה ויש חסימה של דרכי האוויר מדובר במצב חירום ויש לטפל באופן דחוף. 
מאחר שבחלק מן החולים התסמונת עלולה לחזור יש צורך בהשתלת תומכנים (סטנטים) שימנעו את החסימה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph795908 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.