stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית החלל הסינית לחקר הירח
מבנה התוכנית > השלב הראשון: מקפות לחקר הירח

השלב הראשון כלל שיגור של שתי מקפות לחקר הירח, והושלם בהצלחה.
צ'אנג-אה 1, שוגרה ב-24 באוקטובר 2007 על משגר צ'אנג ג'נג 3A. ההגשושית עזבה את מסלול כדור הארץ אל עבר הירח ב-31 באוקטובר 2007 ונכנסה למסלול סביבו ב-5 בנובמבר 2007. הצילום הראשון של הירח נשלח מהגשושית ב-20 בנובמבר 2007 ועד 28 בנובמבר כל המטעדים המדעיים הוכרזו כתקינים. ב-12 בנובמבר 2008 שוחררה מפה של כל הירח שנוצרה מתצלומי צ'אנג-אה 1 שצולמו בין נובמבר 2007 ליולי 2008. המשימה תוכננה לפעול שנה אחת אך הורחבה והגשושית פעלה עד ל-1 במרץ 2009 אז הוצאה ממסלולה. היא התרסקה על קרקע הירח באותו יום בשעה 08:13 UTC. התצלומים שנשלחו מצ'אנג-אה 1 איפשרו ליצור מפה תלת־ממדית של הירח ברזולוציה הגבוהה ביותר מכל מפה אחרת של הירח.
צ'אנג-אה 2, שוגרה ב-1 באוקטובר 2010 על צ'אנג ג'נג 3C, הגשושית חקרה את הירח ממסלול בגובה 100 ק"מ כהכנה לנחיתת הגשושית צ'אנג-אה 3 על הירח ב-14 בדצמבר 2013. צ'אנג-אה 2 נבנתה בצורה דומה לזאת של צ'אנג-אה 1 אך נכללו בה שיפורים מסוימים כמו מצלמה משופרת בעלת רזולוציה של מטר אחד. אחרי שהשלימה את משימתה העיקרית עזבה הגשושית את מסלולה סביב הירח ועברה לנקודת לגראנז' L2 על מנת לבחון את רשתות הבקרה והעיקוב של סין ובכך הפכה סוכנות החלל הסינית לסוכנות החלל השלישית אחרי נאס"א וסוכנות החלל האירופאית שהגיעה אל אותה נקודה. הגשושית נכנסה למסלול סביב L2 ב-25 באוגוסט 2011 והחלה לשדר מידע ממיקומה החדש בספטמבר 2011. ב-15 באפריל 2012 עזבה הגשושית את נקודת L2 במשימה מורחבת נוספת שמטרתה לבצע יעף על פני האסטרואיד 4179 טואוטאטיס. היעף בוצע ב-13 בדצמבר 2012 והמשימה צילמה את האסטרואיד גם במצלמת צבע. והתקשורת עמה אבדה ב-2014.
מבנה התוכנית > השלב השני: נחתות ורוברים על הירח

השלב השני כולל משלב מקפות, נחתות על הירח ופריסה של רוברים לחקור את הירח. הנחיתות בוצעו גם בצד הקרוב וגם בצד הרחוק של הירח.
צ'אנג-אה 3, שוגרה ב-2 בדצמבר 2013 על משגר צ'אנג ג'נג 3B, וכללה נחתת רובוטית ורובר בשם יוטו. ב-6 בדצמבר 2013 נכנסה החללית למסלול סביב הירח וב-14 בדצמבר 2013 נחתה על פניו, והייתה לחללית הראשונה שנחתה נחיתה-רכה על הירח מאז לונה 24 הסובייטית בשנת 1976. במהלך ינואר 2014 סבל הרובר מתקלות טכניות והקשר עמו נותק. ב-13 בפברואר הודיעה סוכנות הידיעות הממלכתית של סין כי הרובר שבק חיים באופן סופי. צ'אנג-אה 3 הייתה נקודת ציון חשובה בתוכנית המחקר הסינית, שכן זו הפעם הראשונה שסין הנחיתה גשושית מסוג נחתת על גוף שמימי והיא המדינה השלישית בעולם שמבצעת צעד כזה, לאחר ברית המועצות וארצות הברית.
צ'אנג-אה 4 שוגרה ב-7 בדצמבר 2018. החללית נבנתה במקור כגיבוי לצ'אנג-אה 3 והפכה זמינה לשיגור לאחר שצאנג-אה 3 נחתה בהצלחה, והמשימה שלה שונתה. המשימה כללה נחתת רובוטית ורובר יוטו-2. המשימה נכנסה למסלול סביב הירח ב-12 בדצמבר 2018. הנחתת נחתה על הצד הרחוק של הירח, ב-3 בינואר 2019 בשעה 02:26. בכך הפכה לחללית הראשונה אי פעם שנחתה בצד הרחוק של הירח. כדי לצור קשר עם הרובר בצד הרחוק של הירח, שוגר לוויין לממסר תקשורת שוגר למסלול סביב נקודת לגראנז' L2 בין הירח וכדור הארץ במאי 2018.
מבנה התוכנית > השלב השלישי: החזרת דגימות מהירח

השלב השלישי כולל משימות להחזרת דגימות מהירח.
צ'אנג-אה 5 T1 (אנ') שוגרה ב-23 באוקטובר 2014. זו הייתה משימת הוכחת טכנולוגיות ששוגרה לירח, ונועדה לבחון את שלב ההחזרה של הדגימות לאטמוספירה של כדור הארץ. הגשושית טסה וחלפה סביב הירח והקפסולה של החזרת הדגימות, שנקראה שׂיאופיי (Xiaofei) נחתה בהצלחה במונגוליה הפנימית ב-31 באוקטובר 2014. בחללית לא היו דגימות אבל נבדק התהליך של ההחזרה מהירח ועד הנחיתה המוצלחת. בנוסף, "מודול השירות" של החללית נשאר במסלול סביב הירח, צילם אתרים לנחיתה וביצע אימון וירטואלי של התחברות עם חללית שהמריאה מהירח. על החללית היו גם מטע"דים מסחריים של חברת LuxSpace לחובבי רדיו, ומדיד קרינה של חברת iC-Málaga הספרדית.
צ'אנג-אה 5 – משימה להחזרת דגימות מהירח. הגשושית שוגרה ב-23 בנובמבר 2020, ממרכז שיגור הלוויינים וונצ'אנג. המשימה כללה נחתת שנחתה על הירח ב-1 בדצמבר 2020, ואספה דגימות במסה של 1,731 גרם, כולל מידע מחפירות בעומק של 1 מטר מהירח. המשימה המריאה מהירח וחברה בצורה אוטונומית למודול השירות שחיכה לה סביבה המסלול וחזרה לכדור הארץ עם הדגימות ב-16 בדצמבר 2020. זוהי המשימה הראשונה להחזרת דגימות מהירח מאז לונה 24 ב-1976, ועם סיומה המוצלח הפכה סין למדינה השלישית בהיסטוריה שביצעה החזרת דגימות מהירח לאחר ארצות הברית וברית המועצות.
מבנה התוכנית > שלב רביעי: תחנת מחקר על הירח

שלב זה כולל הקמה ובנייה של תחנת מחקר רובוטית ליד הקוטב הדרומי של הירח.
המשימות המתוכננות לשלב זה יכללו:
צ'אנג-אה 6 (אנ') – החללית שוגרה לחלל ב-3 במאי 2024 ונחתה על הצד הרחוק של הירח ב-2 ביוני 2024. המשימה נבנתה כגיבוי למשימת צ'אנג-אה 5, ומורכבת מארבעה מכלולים – הנחתת תאסוף דגימות של כ-2 ק"ג מקידוחים מתחת לפני השטח, ותעביר לחללית שתשוגר ותמריא מהירח, תבצע תמרון אוטונומי למקפת ותחזור לכדור הארץ. לאחר הצלחת משימת צ'אנג-אה 5, יעד הנחיתה כנראה יעבור לכיוון הקוטב הדרומי של הירח או ליד מכתש אייקן. המשימה תכלול שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית. נכון ליוני 2024, סין היא המדינה היחידה שהצליחה להנחית חללית על הצד הרחוק של הירח. הנחיתה בצד הרחוק של הירח נחשבת להישג טכני משמעותי תוך התגברות על קשיים ייחודיים כמו התקשורת עם החללית. המשימה צפויה להימשך 53 ימים.
צ'אנג-אה 7 (אנ') אמורה להיות משוגרת ב-2023 והיא משימה שאמורה לחקור את הקוטב הדרומי של הירח. המשימה תכלול מקפת ונחתת, ובנחתת יהיה רובר וגם יחידת מקפצת רובוטית. כמו כן יהיה לוויין ממסר התומך בהעברת מידע מהמשימה, כמו שהיה בשלב של צ'אנג-אה 4.
צ'אנג-אה 8, אמורה להיות משוגרת בשנת 2027, אמורה להיות משימת הדגמה של ניצול משאבים מקומיים (ISRU), כלומר שימוש במשאבים על הירח לבניית מבנה. המשימה תכלול מקפת, נחתת, רובר ומסוק ותבדוק טכנולוגיות חדשות. כמו כן יהיה ניסוי של מערכת אקולוגית אטומה, הנחוצה להקמת בסיס מדעי על הירח.
מבנה התוכנית > משימות מאוישות לירח

נכון ל-2020, סין מנהלת מחקרים ראשוניים לבחינת התכנות של נחיתה מאוישת על הירח בשנות ה-2030. ייתכן שסין מעוניינת לבנות בסיס מאויש ליד הקוטב הדרומי של הירח כחלק משיתוף פעולה בינלאומי.
רשימת משימות

| שם המשימה | תאריך שיגור | משגר | מטרה | הגעה לירח | סטטוס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
השלב הראשון – מקפות ירח

| צ'אנג-אה 1 | 24 באוקטובר 2007 | צ'אנגג'נג 3 | מקפת ירח   המשימת הראשונה של סין לירח. | 5 בנובמבר 2007 | הושלמה בהצלחה   התרסקה במכוון על הירח עם סיום המשימה ב-1 במרץ 2009 |

| צ'אנג-אה 2 | 1 באוקטובר 2010 | צ'אנגג'נג 3C | מקפת ירח   לאחר השלמת המשימה העיקרית עברה למסלול סביב נקודת לגראנז' L2 באוגוסט 2011   באפריל 2012 עברה למשימה ליעף ליד האסטרואיד טוטאטיס 4179 | 6 באוקטובר 2010 | הושלמה בהצלחה |
השלב השני – נחיתה על הירח

| צ'אנג-אה 3 | 1 בדצמבר 2013 | צ'אנגג'נג 3B | מקפת ונחתת לירח; הנחיתה הראשונה של גשושית סינית, נחתה בים הגשמים עם הרובר יוטו | 6 בדצמבר 2013   נחיתה על הירח, 14 בדצמבר 2013 | הושלמה בהצלחה |

| צ'ואה צ'יאו | 20 במאי 2018 | צ'אנגג'נג 4C | לוויין ממסר ממוקם בנקודת  נקודת לגראנז' L2 של כדור הארץ-ירח על מנת לאפשר תקשורת עם צ'אנג-אה 4. | - | עדיין בפעולה |

| צ'אנג-אה 4 | 7 בדצמבר 2018 | צ'אנגג'נג 3 | מקפת ונחתת על הירח   נחיתה רכה ראשונה אי פעם בצד הרחוק של הירח, נחתה במכתש פון קרמן עם הרובר יוטו 2 | נחיתה על הירח – 3 בינואר 2019 | עדיין בפעולה |
השלב השלישי – החזרת דגימות מהירח 

| צ'אנג-אה 5 T1 | 23 באוקטובר 2014 | צ'אנגג'נג 3C | בדיקת טכנולוגיות לקראת החזרת דגימות מהירח. נבדק מפגש עם מודול הממריא מהירח (וירטואלי) ואת מודול החזרת הדגימות בחזרתו לאטמוספירת כדור הארץ | 27 באוקטובר 2014 | הושלמה בהצלחה, נחיתה במונגוליה ב-31 באוקטובר 2014 |

| צ'אנג-אה 5 | 23 בנובמבר 2020 | צ'אנגג'נג 5 | מקפת ירח, נחתת, מודול הממריא עם הדגימות וחובר אוטונומית עם מודול ההמראה, קפסולה חזרה לכדור הארץ. נחתה בהצלחה ליד מונס רומקר והחזירה לכדור הארץ 1700 גרם של דגימות מאדמת ירח | 28 בנובמבר 2020   נחיתה על הירח 1 בדצמבר 2020  המראה מהירח 3 בדצמבר 2020 | הושלמה בהצלחה, נחיתה קפסולת החזרת הדוגמאות ב-16 בדצמבר 2020 |
השלב הרביעי – תחנת מחקר רובוטית על הירח
| צ'אנג-אה 6 | 2024 (מתוכנן) | צ'אנגג'נג 5 | מקפת, נחתת והחזרת דוגמיות מהירח; מתוכנן לנחות באתר שטרם פורסם ליד הקוטב הדרומי של הירח |  | נחתה על הצד הרחוק של הירח ב-2 ביוני 2024 |
| צ'אנג-אה 7 | 2023 (מתוכנן) | צ'אנגג'נג 5 | מקפת, נחתת, רובר ומסוק רובוטי   צפוי לבצע חקירה של הקוטב הדרומי של הירח כדי לחפש משאבים שניתן יהיה לנצל אותם בהתיישבות על הירח. | - | מתוכנן |
| צ'אנג-אה 8 | 2027 (מתוכנן) | צ'אנגג'נג 5 | עשוי לבחון טכנולוגיות חדשות לקראת הקמת מערכת ניצול משאבים מקומיים (ISRU), טכנולוגיות הנדרשות לקראת התיישבות ומשימות מאוישות על הירח | - | מתוכנן |
טכנולוגיות מפתח הנדרשות להצלחת התוכנית > תקשורת פיקוד וטלמטריה לטווח ארוך

אחד האתגרים הראשוניים להצלחת התוכנית הייתה הקמה והפעלת מערכת לתקשורת פיקוד וטלמטריה (TT&C) שתוכל לתקשר עם הגשושיות סביב הירח.
טכנולוגיות מפתח הנדרשות להצלחת התוכנית > עמידה בתנאי הסביבה של מסלולים ונחיתה לירח

סביבת החלל במסע לירח מורכבת ודורשת עמידה גבוהה יותר בקרינה מאשר במסלול סביב כדור הארץ. כמו כן, אמינות הרכיבים ויכולות זיהוי תקלות נדרשות לאור חוסר תקשורת רציפה עם הגשושיות. טווח הטמפרטורות הקיצוני בנחיתה על הירח דורש בחירה קפדנית של חלקים ויכולת בקרה תרמית גבוהה. נדרשת יכולת של הרוברים לשרוד לילה ירחי.
טכנולוגיות מפתח הנדרשות להצלחת התוכנית > תכנון המסלול ובקרת הטיסה

תכנון מסלולים לירח מורכב יותר ממסלולי לוויינים סביב כדור הארץ ודורש יכולת לפתור ולהתמודד עם בעיית שלושת הגופים (כדור הארץ, ירח והגשושית). המשימות צ'אנג-אה 1, צ'אנג-אה 2 וצ'אנג-אה 3 נשלחו בתחילה במסלול אליפטי החוצה את מסלול הירח וביצעו תמרון כדי להיכנס ולהתפס במסלול סביב הירח. עם הצלחת תמרון זה, ביצעו תיקוני מסלול כדי להיכנס למסלול הסופי סביב הירח, במספר שלבים.
טכנולוגיות מפתח הנדרשות להצלחת התוכנית > בקרת הכוון

בזמן תפעול המשימות הגשושיות נדרשות לשמור על הכוון יחסי ספציפי ביחס לכדור הארץ, הירח והשמש. המטע"דים המדעיים צריכים לשמור על הכוון לירח, האנטנות צריכות להיות מכוונות לכדור הארץ כדי לקבל פקודות ולהעביר מידע, והפאנלים הסולרים צריכים להיות מכוונים לשמש כדי להשיג חשמל לתפעול. מהלך התפעול הוא ביצוע מיטוב בין כל הצרכים של תתי-המערכות והמטע"דים.
טכנולוגיות מפתח הנדרשות להצלחת התוכנית > הימנעות מסכנות

במהלך השלב השני של התוכנית, בו מבצעים נחיתה רכה על הירח, היה צורך לתכנן מערכת אוטומטית להימנע מסכנות כדי לא לנחות על משטחים שאינם מתאימים ויכולים לפגוע בנחתת. צ'אנג-אה 3 השתמשה במערכת ראייה ממוחשבת ששכללה עיבוד תמונה וזיהוי סכנות מהתמונות המצולמות ושני מכשירי מדידת טווח לקרקע. במהלך השלבים האחרונים של הנחיתה, התוכנה פעלה כדי להתאים את קצב ירידת המסלול וביצועי המדחפים. החללית ריחפה תחילה בגובה 100 מטר, ואז בגובה 30 מטר, כאשר חיפשה מקום מתאים לנחיתה. הרובר יוטו מצויד גם הוא במצלמות קדמיות הנותנות ראיית סטריאו ובשילוב עיבוד תמונה כדי להימנע מסכנות.
שיתופי פעולה בין-לאומיים > שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הרוסית

בנובמבר 2017 חתמו סין ורוסיה על הסכם בנושא שיתוף פעולה בחקר הירח והחלל העמוק. ההסכם כולל שישה חלקים, המכסים חקר הירח, חלל עמוק, פיתוח חלליות משותפות, אלקטרוניקה לשימוש בחלל, שיתוף פעולה בחישה מרחוק של כדור הארץ וניטור פסולת חלל. שיתוף פעולה בתחום הטיסות המאוישות לירח נדון גם כן.
שיתופי פעולה בין-לאומיים > שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית

בשלב השלישי של התוכנית, דובר על שיתוף פעולה עם סוכנות החלל הצרפתית ושימוש במטע"דים של הסוכנות בחלק מהמשימות. מתוכנן מטעד צרפתי על צ'אנג-אה 6.
אנשי מפתח בתוכנית

ג'אנג צ'ינגוויי (Zhang Qingwei) ראש תוכנית החלל הסינית לחקר הירח.
אוׂאוּיאנג דזיואן (Ouyang Ziyuan), גאולוג, קוסמולוג והמדען הראשי של התוכנית.
יה פייג'ייֵן (Ye Peijian) המתכנן הראשי של התוכנית.
מה שׂינג ז'וויי (Ma Xingrui) ראש משימת צ'אנג-אה 3.
סון ג'יה דונג (אנ'), מהנדס אווירונאוטיקה וחלל ומהנדס המערכת הראשי של התוכנית.
ראו גם

תוכנית החלל הסינית
מטר מעוקב

.
.
מטר מעוקב של בטון
מטר מעוקב (מ"ק) (m³) או קוּבּ הוא יחידת מידה לנפח הנגזרת מהשיטה המטרית. הוא שווה לנפחה של קובייה שאורך צלעה מטר אחד – "מעוקב" במשמעות "קובייה", בעל שלושה ממדים. כיוון שליטר הוא יחידת נפח של קובייה שאורך צלעותיה 10 ס"מ, מטר מעוקב מכיל 1,000 ליטר. המסה של מטר מעוקב של מים מזוקקים בטמפרטורה של 4° צלזיוס היא טוֹנָה אחת.
יחידות מידה נוספות לנפח המבוססות על השיטה המטרית הן:
סנטימטר מעוקב (סמ"ק) (cm³): מיליונית (1/1,000,000) של מטר מעוקב.
מילימטר מעוקב (mm³): מיליארדית (1/1,000,000,000) של מטר מעוקב (אלפית של סנטימטר מעוקב).
דצימטר מעוקב (dm³): אלפית (1/1,000) של מטר מעוקב, או 1 ליטר.
דציליטר (dL): עשירית הליטר, 100 סמ"ק.
מיליליטר (mL): אלפית הליטר, סמ"ק אחד.
מיקרוליטר (µL): מיליונית הליטר, מילימטר מעוקב אחד.
מלמ"ק או ממ"ק (ר"ת של מיליון מטר מעוקב). יחידת זו משמשת למדידת נפח נוזלים במערכות גדולות, כגון במערכות מים וביוב.
קילומטר מעוקב (קמ"ק) או מיליארד מטר מעוקב (מסומן: Gm³). יחידה זו משמשת למדידת קיבולות של אגמים, ימות וכו'.
ראו גם

יחידות מידה לנפח
רפובליקה אוטונומית

רפובליקה אוטונומית היא סוג של חלוקה מנהלית בדומה לפרובינציה או מדינה בפדרציה. מספר משמעותי של רפובליקות אוטונומיות ניתן למצוא בתוך מדינות ברית המועצות לשעבר, ואת הרוב ניתן למצוא ברוסיה. רבות מרפובליקות אלו הוקמו במהלך התקופה הסובייטית כחלק מרפובליקות ברית המועצות (כמו הרפובליקה האוטונומית הסובייטית הסוציאליסטית של אבחזיה) שאף הן היוו רפובליקות אוטונומיות.
רפובליקות אוטונומיות במדינות ברית המועצות לשעבר

אזרבייג'ן אזרבייג'ן: נחצ'יבאן (1991-1993) נחצ'יבאן
גאורגיה גאורגיה: הרפובליקה האוטונומית של אבחזיה אבחזיה ו-אג'ריה אג'ריה
אוקראינה אוקראינה: הרפובליקה האוטונומית של קרים הרפובליקה האוטונומית של קרים
אוזבקיסטן אוזבקיסטן: קאראקלפאקסטן קאראקלפאקסטן
רפובליקות אוטונומיות במדינות ברית המועצות לשעבר > הרפובליקות של רוסיה

במסגרת פדרציה, חלקים נרחבים מרוסיה, הן רפובליקות בעלות אוטונומיה חלקית. להלן רשימתן:
אדיגיה אדיגיה
אלטאי (רפובליקה) אלטאי
בשקורטוסטן בשקורטוסטן
בוריאטיה בוריאטיה
דאגסטן דאגסטן
אינגושטיה אינגושטיה
קברדינו-בלקריה קברדינו-בלקריה
קלמיקיה קלמיקיה
קאראצ'אי-צ'רקסיה קאראצ'אי-צ'רקסיה
קרליה (רפובליקה) קרליה
רפובליקת קומי קומי
הרפובליקה האוטונומית של קרים קרים
מארי אל מארי אל
סאחה סאחה יקוטיה
צפון אוסטיה - אלניה צפון אוסטיה - אלניה
טטרסטן טטרסטן
טובה (רפובליקה) טובה
אודמורטיה אודמורטיה
חקסיה חקסיה
צ'צ'ניה צ'צ'ניה
צ'ובשיה צ'ובשיה
מזרח אירופה

יוון יוון
הר אתוס הר אתוס
טריטוריות צרפתיות

| --- | --- |
 :  ראו גם – המרוץ לאפריקה
13 הרפובליקות האוטונומיות הבאות היו טריטוריות צרפתיות באפריקה ותפקדו כאוטונומיות למחצה (הן מצוינות פה בתוספת תאריך העצמאות שלהן):
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית (1 בדצמבר 1958)
צ'אד הרפובליקה של צ'אד (28 בנובמבר 1958)
דהומיי רפובליקת דהומיי (כיום חלק מ - בנין בנין) (4 בדצמבר 1958)
גבון (1959–1960) הרפובליקה הגבונית (28 בנובמבר 1958)
חוף השנהב רפובליקת חוף השנהב (4 בדצמבר 1958)
מדגסקר הרפובליקה המלגשית ששינתה את שמה בשנת 1976 למדגסקר (14 באוקטובר 1958)
מאוריטניה (1959–2017) הרפובליקה האסלאמית של מאוריטניה (28 בנובמבר 1958)
האיגוד האפריקאי הבינלאומי הרפובליקה של מרכז קונגו אשר שמה שונה להרפובליקה של קונגו הרפובליקה של קונגו (28 בנובמבר 1958)
ניז'ר הרפובליקה של ניז'ר (19 בדצמבר 1958)
סנגל הצרפתית הרפובליקה של סנגל שלאחר שנה לעצמאותה הצטרפה למאלי מאלי והקימו ביחד את פדרציית מאלי פדרציית מאלי ולאחר מכן נפרדו ל סנגלסנגל ו מאלי מאלי (25 בנובמבר 1958)
טוגולנד הצרפתית הרפובליקה של טוגו (22 בפברואר 1958)
וולטה עילית הרפובליקה של וולטה עילית אשר בשנת 1984 שינתה את שמה ל בורקינה פאסו בורקינה פאסו (11 בדצמבר 1958)
הולנד

לפני שאינדונזיה קיבלה מהולנד בשלהי 1949 עצמאות, היא היוותה רפובליקה אוטונמית פדרטיבית
אינדונזיה המדינות האינדונזיות המאוחדות (27 בדצמבר 1949)
שווייץ

שווייץ היא קונפדרציה. לכל אחד מהקנטונים שלה ישנה אוטונומיה רבה. אולם, רק לחלקם ניתן השם "הרפובליקה והקנטון" ולכן הם נחשבים כרפובליקות אוטונומיות:
ז'נבה הרפובליקה והקנטון של ז'נבה
ז'ורה (קנטון) הרפובליקה והקנטון של ז'ורה
נשאטל הרפובליקה והקנטון של נשאטל
טיצ'ינו (קנטון) הרפובליקה והקנטון של טיצ'ינו
ואלה קנטון ואלה
וו (קנטון) קנטון וו
בוסניה והרצגבוניה

בוסניה והרצגובינה היא פדרציה. אחת הישות במדינה, מתפקדת כרפובליקה אוטונומית:
רפובליקה סרפסקה רפובליקה סרפסקה
ראו גם

אוטונומיה
הערות שוליים

↑  ממשלת האוטונומיה גולה, בשטחה שולטת רפובליקת אבחזיה הבדלנית
↑  מאז 2014 בשליטת רוסית
↑  הקהילה הבינלאומית מכירה באוקראינה כריבון של חצי האי קרים. בשנת 2014 סיפחה רוסיה את חצי האי
וולקנו

ערך זה עוסק בהר באיטליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
וולקנו כפי שהוא נשקף מהאי ליפארי. האיון הירוק בצד שמאל באמצע הוא חצי האי וולקנלו, המחובר לוולקנו במצר. חרוט פוסה נמצא מאחוריו
וולקנו (בסיציליאנית: Vurcanu; באיטלקית: Vulcano) הוא אי געשי איטלקי באיים הליפאריים אשר בים הטירני, כ-20 קילומטרים צפונית לסיציליה. שם האי הוא מקור המילה וולקנו שפירושה הר געש במרבית השפות האירופיות המודרניות.
הלוע הגדול (Gran Cratere) באי וולקנו, לקנה מידה ראו את התייר שבמרכז הלוע
גאוגרפיה וגאולוגיה

וולקנו הוא האי הדרומי ביותר מבין שמונת האיים הליפריים, כשמצר וולקנו, שרוחבו 750 מטרים ועומקו המקסימלי כ-40 מטרים, מפריד בינו לבין ליפארי, האי הגדול ביותר בקבוצה והמרכז האדמיניסטרטיבי שלה. אורכו של האי 7 קילומטרים, רוחבו 3 קילומטרים, שטחו 21.2 קילומטרים רבועים, והוא השלישי בגודלו באיים הליפאריים. הוא מתנשא לגובה של 501 מטרים, וכולל כמה לועות געשיים, כולל אחד מארבעת הרי געש היבשתיים הפעילים באיטליה.
הפעילות הגעשית באזור היא תוצאה של תנועת הלוח האפריקאי צפונה ומפגשו עם הלוח האירו-אסיאתי. האי נבנה בהדרגה במהלך שישה שלבים געשיים במהלך 136,000 השנים האחרונות, כאשר הפעילות הגעשית נדדה צפונה בהדרגה. האי בנוי מארבע יחידות גאולוגיות ומורפולוגיות שונות:
הקצה הדרומי של האי, שריד להר געש שכבתי קדום התופס שני שלישים משטח האי. בחלק זה כלולה קלדרת איל פיאנו (Il Piano), כיום רמה בגובה של 300 עד 400 מטרים מעל פני הים שקוטרה 2.5 ק"מ, אשר נוצרה לפני 100,000 שנים. בשוליים המזרחיים של הקלדרה מצויה הנקודה הגבוהה ביותר באי, החרוט הגעשי מונטה אריה (Monte Aria‏; 501 מטרים). חרוטים געשיים נוספים בחלק זה הם מונטה סאראצנו (Monte Saraceno‏ 481 מטרים) ומונטה לוצ'יה (Monte Luccia‏ 188 מטרים), שהתמוטט חלקית לתוך הקלדרה.
מכלול לנטיה (Lentia) שוכן בחוף הצפון-מערבי של האי ובו כיפות געשיות.
קלדרת לנטיה (Lentia) במרכז האי שנוצרה לפני 24,000 עד 15,000 שנים. קוטרה 3 קילומטרים והיא חופפת בחלקה את קלדרת איל פיאנו. בתוך הקלדרה מצוי המרכז הגעשי הפעיל ביותר, הגרן קרטרה (Gran Cratere - "הלוע הגדול") בפסגת חרוט פוסה (Fossa) - לוע שקוטרו 460 מטרים ועומקו 175 מטרים, שבתחתיתו חרוט קטן נוסף. בחרוט פוסה התחוללו לפחות תשע התפרצויות משמעותיות ב-6,000 השנים האחרונות.
בצפון האי שוכן חצי האי וולקנלו (Vulcanello). גובהו 123 מטרים, וצורתו כשל מעגל כמעט מושלם. הוא מחובר לאי במצר יבשה המוצף כשמזג האוויר סוער. וולקנלו צץ מהים במהלך ההתפרצות בשנת 183 לפנה"ס כאיון נפרד. מאז ועד שנת 1550 התרחשו מדי פעם התפרצויות משלושת החרוטים של ההר בצורת משקעים מזרם פירוקלסטי ולבה. ההתפרצות האחרונה יצרה את המצר הצר המחבר אותו לוולקנו.
התפרצויותיו של וולקנו הן מאגמטיות, אם כי הן עשויות להתחיל כהתפרצויות פריאטו-מאגמטיות סוערות הנובעות מחימום מי תהום על ידי הלבה ופליטת קיטור הגורם לרעשי פיצוץ. שלב זה של התפרצות פריאטו-מאגמטית נקרא "התפרצות הידרו-וולקנית". ההתפוצצות נובעת מלחץ הקיטור ומכמות הסיליקה הגבוהה (55% או יותר) במאגמה בזלתית או אנדזיטית, אם כי למאגמה עשויים להיות הרכבים שונים. ככל שכמות הסיליקה במאגמה גבוהה יותר, עולה צמיגותה ולחץ הגזים בתוכה גובר, וההתפוצצות עזה יותר. מעל ההר נוצר עמוד התפרצות דחוס, שצבעו בין אפור כהה לשחור, המכיל פצצות געשיות – שברי סלעים מותכים הנורים מעמוד ההתפרצות למרחק רב. בהתפרצות מסוג זה נוצר סוג של פצצה געשית הנקראת "פצצת קרום-לחם" – גושים בקוטר של 2-3 מטרים שקליפת הלבה שלהם הצטננה ונסדקה כמו קרום פריך של לחם. לאחר שמתרוקן צינור ההזנה הופכת ההתפרצות למאגמטית: נפלטים ענני אפר בהירים ולפילי, וכן קילוחים ומזרקות של לבה צמיגה. בתום ההתפרצות נוצר חרוט געשי ורבדים של לבה ואפר, ההולכים ומתרחבים מהתפרצות להתפרצות.
לקריאה נוספת

Rosaly Lopes, The volcano adventure guide, Cambridge University Press, 2005, Pages 202-211.
הערות שוליים

↑  וולקנו, באתר Global Volcanism Program
↑  תרגום המסה לאנגלית. האי קרוי במסה בשמו היווני Hiera.
↑  CVO Menu - Volcanoes in Historical and Popular Culture
↑  נתוני ויקיפדיה האיטלקית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530099305171  GND: 4377881-1  NKC: ge822472  VIAF: 3145376249483720634   WorldCat (עם VIAF): 3145376249483720634 
פומרולה פעילה על וולקנו
מטוס ללוחמה בעצימות נמוכה

מטוס T-6C טקסן II חמוש בפצצות לייזר ופודי תותחים, ועם המצלמה בגחון המטוס. המטוס בדגמיו המקוריים משמש לאימון.
מטוס ללוחמה בעצימות נמוכה הוא מטוס קרב קל המותאם ללחימה בעצימות נמוכה, פעילות נגד-חבלה, לוחמה בטרור, סיור חמוש, ביון, תקיפה קלה, סיוע אווירי קרוב נגד כוחות לא סדירים של מחבלים, מחתרות, מורדים, קרטלי סמים וכדומה. המטוסים לרוב חמושים באמצעי חימוש קלים כגון רקטות טיפשות, פצצות בקוטר קטן, פוד תותחים וכדומה. אם כי המגמה לאחרונה היא לצייד מטוסים אלו במצלמות ויכולת להטלת חימוש חכם. מטוסים אלו יכולים גם לשמש כמוצבי בקרה אווירית קדמית.
מטוסים ללוחמה בעצימות נמוכה לעיתים לא מפותחים מראש לצרכים אלו אלא מותאמים מדגמים סדרתיים של מטוסי טורבו-פרופ, סילון, או בוכנה קלים לטובת הורדת מחירים, חלקם גם מוסבים לצרכים אלו לאחר יצורם.
מאפיינים

מטוסים ללוחמה בעצימות נמוכה מכונים באנגלית COIN זה ראשי תיבות של COunter INsurgency. המטוסים לרוב יהיו מותאמים מדגמים קיימים של מטוסי אימון או תקיפה קלה. לרוב מטוסים אלו נוטים להיות בעלי מנועי טורבו-פרופ בגלל ביצועי השיוט במהירויות וגבהים נמוכים, וכן בגלל הנצילות בדלק ומחיר המנועים הנמוך יחסית. המטוסים גם לרוב נושאים כמות חימוש מוגבלת וגודל חימוש קטן בגלל שלרוב המטרות להן החימוש מיועד הן אנשים, כלי רכב או בניינים לא ממוגנים ובאזורים מאוכלסים, וכן בגלל שזה מקטין את דרישות הסבה למטוסים אלו.
מאפיינים עיקריים של מטוסים ללוחמה בעצימות נמוכה:
מחיר רכישה או הסבה נמוך – מטוסים אלו אמורים להשלים יכולות סיור ותקיפה קלים ולעיתים נדרשים במדינות שאין להן יכולת לתפעול מטוסים יקרים ועתירי טכנולוגיות. גם במדינות שיש להן יכולות כאלו, הטסת מטוסי קו-ראשון בשביל סיור נגד מטרות מזדמנות וקטנות ישפיעו בצורה משמעותית על זמינותם ועל אורך חייהם, ולכן יועדפו מטוסים ייעודיים וזולים לתפקיד זה.
פשטות תפעול והטסה – מטוס פשוט ידרוש פחות טיסות אימון והסבה קצרה יותר לטייסיהם. מאפיין זה גם מקל על מדינות עם משאבים מוגבלים שאין להם טייסים עם שעות טיסה וכישורים מרובים.
זמינות טכנית גבוהה ופשטות אחזקה – מאפיין זה מאפשר הכנה זריזה של מטוס עם זמן סבב קצר, וגם עם מלאי מטוסים מוגבל, מאפשר יכולת ביצוע משימות בקצב גבוה.
זמינות חלפים – כאמור, לרוב מטוסים אלו מתוכננים כתת-דגמים של מטוסים שפותחו לצרכים אחרים. זה מגדיל את זמינות הלוגיסטית של הרכיבים וכן מקטין עלויות אחזקה.
זמן שיוט ושהיה גבוהים מעל אזור המטרה – לוחמה בעצימות נמוכה דורשת סיור מתמיד של אזורי עניין עם זמינות מידית של אמצעי לחימה ולכן יכולת שהיה גבוהים באזור הם מרכיב חשוב למטוסים אלו. לרוב מטוסים מוסבים שלא כוללים יכולת שהיה גבוהה במיוחד יוכלו לשאת גם מכלים נתיקים.
אמצעי ביון ותקשורת – מטוס ללוחמה בעצימות נמוכה אמור לא רק לתקוף מטרות, אלא גם לזהותן ולסייע לקוחות הקרקע או כוחות אוויר נוספים בהכוונתם ולכן המטוסים יכללו אמצעי תקשורת מתאימים להתקשרות עם כוחות קרקעיים ואוויריים. למרות שאמצעי ביון כגון מצלמות לא היו אופייניים למטוסים אלו, בתקופה האחרונה זה הפך ליותר נפוץ.
לרוב דו-מושבי – למרות שהמטוס הוא פשוט יחסית להטסה, דרישות המשימה עצמן הן לא פשוטות, ויכולות להוות מעמסה גדולה מדי לאיש צוות אחד, ולכן לרוב מטוסים אלו יהיו דו-מושביים. כאשר איש צוות אחד יתפעל את המטוס ואמצעי החימוש ואיש הצוות השני ינווט, יסתכל החוצה, בעזרת המצלמות יזהה מטרות, ויתקשר עם גורמי הביטחון השונים.
רשימת מטוסים ללוחמה בעצימות נמוכה

| שם | מדינה | שירות | סוג הנעה | יכולות עיקריות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| BAC סטרייק מאסטר | בריטניה בריטניה | 1967 – 1984 | 2 X מנוע טורבו-סילון | תקיפה קלה | לא שימש בחיל האוויר המלכותי הבריטי |
| ססנה A-37 דראגונפליי | ארצות הברית ארצות הברית | 1963 – 1975 | 2 X מנוע טורבו-סילון | תקיפה קלה |  |
| ססנה O-1 בירד דוג | ארצות הברית ארצות הברית | 1950 – 1959 | 1 X מנוע בוכנה | סיור והכוונה |  |
| ססנה O-2 סקאימאסטר | ארצות הברית ארצות הברית | 1967 – 1975 | 2 X מנוע בוכנה | סיור והכוונה |  |
| אמבראר EMB 314 סופר טוקאנו | ברזיל ברזיל | 2003 – | 1 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| אמבראר EMB 312 טוקאנו | ברזיל ברזיל | 1980 – | 1 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| פיירצ'יילד AU-23 פיסמייקר | ארצות הברית ארצות הברית | 1971 – | 1 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| פלצ'ר FD-25 דיפנדר | ארצות הברית ארצות הברית | 1953 – | 1 X מנוע בוכנה | תקיפה קלה |  |
| FMA IA 58 פוקארה | ארגנטינה ארגנטינה | 1975 – | 2 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| גראמן OV-1 מוהוק | ארצות הברית ארצות הברית | 1959 – 1996 | 2 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| נורת' אמריקן רוקוול OV-10 ברונקו | ארצות הברית ארצות הברית | 1965 – | 2 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| סוקו J-20 קראגויז' | יוגוסלביה יוגוסלביה | 1964 – 1989 | 1 X מנוע בוכנה | תקיפה קלה |  |
| TAI הורקוס | טורקיה טורקיה | 2013 – | 1 X מנוע טורבו-פרופ | תקיפה קלה |  |
| SIAI-מרקטי SF.260 | איטליה איטליה | 1964 – | 1 X מנוע בוכנה | תקיפה קלה |  |
ראו גם

מסוק קרב
מטוס תקיפה
מפציץ
הערות שוליים

מטוס אייר טרקטור שפותח במקור כמטוס ריסוס וגרירה בתצורה החמושה שלו.
מטוס A-29 סופר טוקנו של חיל האוויר האפגני. ניתן לראות את מכלי הדלק הנתיקים שלא ניתן להתקין בדגם המקורי, וכן את פנלי השריון הנוספים בצידי תאי הטייס.