stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן דיין

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1943 אספהאן, המדינה האימפריאלית של איראן 
 פטירה:  17 באוקטובר 2006 (בגיל 63) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1964–2006 (כ־42 שנים)
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
ראובן דיין (5 באוקטובר 1943 – 17 באוקטובר 2006) היה שחקן קולנוע ותיאטרון, מחזאי ובמאי ישראלי.
ראובן דיין למד משחק בבית צבי והשתתף בעשרות סרטי קולנוע ישראליים. תפקידו הזכור ביותר הוא דמות קצין המודיעין המצרי בסרט "גבעת חלפון אינה עונה", בסצנה בה משתתף גם ויקטור חסון (שייקה לוי).
סרטים אחרים שהשתתף בהם: "מתחת לאף", "הגונב מגנב פטור", "שלאגר" ו"חולה אהבה בשיכון ג'". הסרט האחרון בו שיחק הוא "אביבה אהובתי".
ביוגרפיה

ראובן דיין נולד באספהאן שבאיראן כבכור למשפחה בת 7 ילדים. עלה לישראל בשנת 1956, והתגורר עם משפחתו בכפר סבא. את שירותו הצבאי עשה כלוחם בחרמ"ש. בשנת 1968 נישא ליהודית כברה, ולזוג נולדו ארבעה ילדים. ב-17 באוקטובר 2006 נפטר דיין ממחלת הסרטן לאחר שנתיים של מאבק במחלה. הובא למנוחות בבית העלמין נווה הדר בהוד השרון.
קריירה בתיאטרון ובטלוויזיה

כבר כילד בפרס נדבק דיין בחיידק הבמה, כאשר בהיותו ילד כתב והעלה מחזות בפני בני משפחתו וילדי השכונה. חיידק זה לא עזבו גם לאחר עלייתו לארץ, ועם שחרורו משירות צבאי התקבל לבית הספר הגבוה לאמנויות הבמה "בית צבי" והיה מבוגריו הראשונים. לאורך עשרות שנות קריירה בתחום המשחק והתיאטרון, צבר דיין ניסיון בקשת רחבה של תפקידים בתחומי התעשייה השונים: החל מהדרכה ובימוי בחוגי נוער ומבוגרים, המשך במשחק בתיאטראות, סרטי קולנוע ודרמות טלוויזיוניות, וכלה בניהול, כתיבה, בימוי והעלאת הצגות במסגרת תיאטרון לילדים ונוער.
בשנותיו הראשונות כשחקן עבד בתיאטרון "הבימה", שם השתתף בהצגות "דייר משנה", "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" ועוד. במקביל הקים יחד עם יוסי סגל את תיאטרון "הבימה הקטנה", שהתמחה בהעלאת הצגות ובמערכונים לילדים נוער ומבוגרים, אותם כתבו, ביימו ושיחקו ברחבי הארץ. בין ההצגות: "רחצה לילית", "דן ודותן" ועוד. בנוסף זכו להצלחה גדולה המחזות שהתבססו על סיפוריו של שלום עליכם "מוטל בן פייסי החזן" ו"טופלה טוטוריטו". בהמשך הקים דיין את התיאטרון לילדים ונוער, "דיין הפקות", במסגרתו כתב, ביים והעלה הצגות רבות לילדים ונוער, ביניהם:
"ירושלים שלי" - הצגה המתארת את החיים בירושלים בתקופת המצור.
"הילדים ממעברת רסקו" - מחזה המתאר את קשיי הקליטה בארץ.
"שחר בוכה בלילות" - דרמה בנושא האלימות בבתי הספר.
"ארץ הזה"ב" - הצגה בנושא זהירות בדרכים.
"דניאל" - מחזה שעיקרו קו העוני ופערים חברתיים בישראל.
"דו קיום בשלום" - הצגה המחנכת לסובלנות וקבלת השונה.
"אם תרצו אין זו אגדה" ו"האיש מבזל" – הצגות המתבססות על פועלו של בנימין זאב הרצל למען הקמת מדינת היהודים.
"חברים ודי" - דרמה בסימן די לאלימות.
"שולם שולם לעולם" - מותחן מוזיקלי בנושא שלום ומערכות יחסים בין בני האדם.
"נקודת חן 10" - קומדיה מוזיקלית לילדים בנושא איכות הסביבה.
"האופניים של בוריס" - דרמה בנושא העלייה.
במהלך השנים השתתף ראובן דיין בעשרות סרטי קולנוע ודרמות טלוויזיוניות.
הוא אמנם מעולם לא היה בחזית הנוצצת של כוכבי הקולנוע, אבל במרוצת השנים צבר לעצמו קרדיטים רבים בקולנוע הישראלי, כאחד משחקני המשנה האולטימטיביים, ועיטר סרטים רבים בתפקידי אופי מרשימים.
פילמוגרפיה חלקית

"יום הדין" (1974), סרטו של ג'ורג' עובדיה. דיין בתפקיד המש"ק.
"רחוב 60" (1976), סרטו של ג'ורג' עובדיה.
"גבעת חלפון אינה עונה" (1976), סרטו של אסי דיין. דיין בתפקיד הקצין המצרי.
"מבצע יונתן" (1977), סרטו של מנחם גולן. הסרט משחזר את חטיפת נוסעי "אייר פראנס" לאנטבה באוגנדה וחילוצם ב"מבצע יונתן". ראובן דיין בתפקיד מחבל מחוטפי המטוס.
"הגונב מגנב פטור" (1977), סרטו של זאב רווח.
"חמש מאות אלף שחור" (1977), סרטו של שייקה אופיר.
״הילדים משכונת חיים״ (1978) סדרת טלוויזיה שיצר יוסי אלפי וביים חיים שירן.
"נערת הפרברים" (1979). בתפקיד מולא יחזקאל.
"שלאגר" (1979), סרטו של אסי דיין. קומדיה שבה מככבים הגשש החיוור לצד כוכבים רבים נוספים.
"פצעי בגרות 80" (1980), סרטו של זאב רווח.
"המשחק האמיתי" (1980), סרטו של אבי כהן.
"מסג'יסט הצמרת" (1981), סרטו של אלפרד שטיינהרדט.
"מתחת לאף" (1982), סרטו של ינקול גולדווסר. סרט על גנבתה של כספת מתחנת משטרה. ראובן דיין בתפקיד השוטר המשתף פעולה עם הגנבים.
"מכת שמש" (1984), סרטו של יקי יושע.
"מניו יורק באהבה" (1985), סרטו של עמוס קולק.
"לחם" (1986). דרמת טלוויזיה, ביים רם לוי.
"צמות" (1989), סרט דרמה, ביים יצחק חלוצי.
"המיועד" (1989) סרטו של דניאל וקסמן.
"רסיסים" (1989), סרטו של יוסי זומר.
"החיים על פי אגפא" (1992), סרטו של אסי דיין. סרט המשקף את המציאות הישראלית של תחילת שנות התשעים, שיא האינתיפאדה הראשונה, דרך ערב יחיד בפאב תל אביבי.
"קופסה שחורה" (1993), סרטו של יעוד לבנון.
"סיפור שמתחיל בלוויה של נחש" (1994) סרטה של דינה צבי ריקליס על פי סיפורה של רונית מטלון.
״סטרייט ולעניין״ (1994) סדרת טלוויזיה שיצרו כנרת טריפון רשף ואבי שמש וביים ערן ריקליס, שיחק בתפקיד שוטר.
"חולה אהבה בשיכון ג'" (1995) סרטו של שבי גביזון.
״תמונות יפואיות״ (1996) סדרת טלוויזיה בבימויים של אריק לבוצקי ומתי ההרי, גילם את מרקו סמבוקה.
״ג'ינג'י״ (1995) סדרת טלוויזיה שיצרו גלילה רון־פדר-עמית ואריה בן ציון, שיחק את אדון מוספיה.
"שלום לבן דודי" - (2000), סרט טלוויזיה בבימויו של שרון עמרני
"חתונה מאוחרת" (2001), סרטו של דובר קוסאשווילי.
"אינג'יל" (2001), בבימויו של ארנון צדוק.
"הדמעות של אמסלם" (2002), סרטו של אורן שטרן. דיין בתפקיד אביו של פושע קטן (משה איבגי) משכונת התקווה שמצטרף לקבוצת תמיכה.
"האסונות של נינה" (2003), סרטו של שבי גביזון. ראובן דיין בתפקיד הקברן.
״מעורב ירושלמי״ (2003) סדרת טלוויזיה שיצרו ג'קי לוי, נסים לוי, ואודי לאון ובימוים של שי כנות ויעקב גולדווסר, שיחק בתפקיד גבי יעקב לוי.
"אבנים" (2004), סרטו של רפאל נג'ארי.
"קולולוש" (2006), סרטו של נתי אדלר.
"מלח הארץ" (2006), סרטו של אורי ברבש.
"אביבה אהובתי" (2006), סרטו של שמי זרחין. דיין בתפקיד אביה של אביבה. הסרט האחרון בו השתתף ראובן דיין.
גלריית תמונות

דיין וסגל "הגבוה והנמוך"
דיין "מוטל בן פייסי החזן"
ראובן דיין
ראובן דיין "מתחת לאף"
דיין ואיבגי "הדמעות של אמסלם"
פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס

פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (בלטינית: M. Paccius Silvanus Quintus Coredius Gallus Gargilius Antiquus) היה מצביא רומאי שחי ופעל במהלך המאה השנייה. הוא היה מושל פרובינקיית ערביה בשנים 116–119, ומושל פרובינקית יהודה בשנים 122–125. אזכור נוסף שלו הוא כמושלה של אסיה בימי אדריאנוס בשנים 133–136.
תולדות חייו

האיש השתייך לשלוש משפחות – שמות משפחה אלה מופיעים בכתובות המיוחסות לאדם שהיה מושל פרובינקיית ערביה בשנים 116–119, קונסול בשנת 119 ומושלה של אסיה בימי אדריאנוס בשנים 133–136
כתובת יוונית שנמצאה בבוסטרה מזכירה את אנטיקואוס כמושל פרובינקית ערביה בשנים 119-116. לאחר מכן הוא היה קונסול בשנת 119.
כתובת יוונית הקשורה באיטיקואוס נמצאה בזמן מלחמת העצמאות ב-1948, ליד השער המזרחי של דור. הכתובת חקוקה בעמוד-אבן, אשר שימש בסיס לפסל. הכתובת מקוטעת וכתובתה:
(לכבוד) מ (ארקוס) [פאקיוס (בן) פו]בליוס – [סיל]וואנוס ק (ווינטוס) קורדיוס גאלוס, גארגיליוס אנטיקואוס. מושל של אוגוסטוס (בדרגת) [פרייטור] (של) הפר[ובנקיה יהודה]
הנוסח בכתובת מעיד כי הכתובת מוקדשת למושל בפרובינקיה קיסרית, ותחילה הניחו כי דובר בסוריה או יהודה. מאחר שהכתובת נמצאה בדור יש מקום להניח כי המדובר במושל שדור נכללה בפרובינקיה שלו. העיר דור כמו ערים יווניות אחרות צורפה לפרובינקיה של סוריה על ידי פומפיוס והשתייכה לפרובינקית סוריה גם לאחר המרד הגדול, אולם עברה לפרובינקית יהודה בסוף המאה הראשונה לספירה. דברואה, בהתבסס על מחקריו של בנימין איזק, טען כי דור הייתה שייכת באותה תקופה לפרובינקיית יהודה, ולכן האיש היה מושל פרובינקית יהודה בין השנים 122–125. הוויכוח על נציבותו של אנטיקואוס נפטר עם כתובת נדירה נוספת שנמצאה מתחת לפני הים סמוך לתל דור בשנת 2016 ומזהה בפעם הראשונה בוודאות את גרגיליוס אנטיקווס כנציב הרומי ששלט ביהודה בשנים שלפני מרד בר כוכבא. הכתובת נמצאה בחפירה התת-ימית של אוניברסיטת חיפה בדור
לקריאה נוספת

גרא דב וכותן חנה, "כתובת הקדשה מדור למושל סוריה (?)", קדמוניות כב, 1-2 (תשמט), 1989, עמ' 42
D. Gera and H. M. Cotton, A Dedication from Dor to a Governor of Syria, Israel Exploration Journal 41/4 (1991), 258–66.
D. Gera and H. M. Cotton, A Dedication from Dor to a Governor of Syria, Areas A And C: Introduction and Stratigraphy. Excavations at Dor, Final Report, E. Stern et al. (eds.), Vol. 1A. Qedem Reports 1. Jerusalem, 1995, pp. 497–500
E. Dabrowa, M. Paccius Silvanus Quintus Coredius Gallus Gargilius Antiquus et son cursus honorum, in Nunc de Suebis Dicendum est: Studia Archaeologica et Historica Georgii Kolendo ab Amicis et Discipulis Dicata (Warsaw, 1995), pp. 99–102
M. Sartre, Inscriptions inédites de l'Arabie romaine, Syria 50, 1973, 223—233, no. 1
E. Dabrowa, Hadrianic Governors of Syria: A Reapprisal, "Zeitschrift fur Papyrologie und Epigraphik" 201, 2017, 285-291.
Gil Gambash – Assaf Yasur-landau, Governor Of Judea And Syria - A New Dedication From Dor To Gargilius Antiquus, Zeitschrift Für Papyrologie Und Epigraphik 205, 2018, pp. 158–164
הערות שוליים

↑  IGRR IV no. 848
↑  גרא דב וכותן חנה, 'כתובת הקדשה מדור למושל סוריה (?)', קדמוניות כב, 1-2 (תשמט) עמ' 42, 1989.
↑  AE 1973, 531=M. Sartre, Inscriptions inédites de l'Arabie romaine, Syria 50, 1973, 223—233, no. 1
↑  AE 1979, 62
↑  E. Dabrowa, M. Paccius Silvanus Quintus Coredius Gallus Gargilius Antiquus et son cursus honorum, in Nunc de Suebis Dicendum est: Studia Archaeologica et Historica Georgii Kolendo ab Amicis et Discipulis Dicata (Warsaw, 1995), pp. 100.
↑  "נחשפה כתובת מימי טרום מרד בר-כוכבא הנושאת את השם "יהודה" - וואלה! חדשות". וואלה! חדשות. נבדק ב-2016-11-30.
| מושלים בפרובינקיית יהודה / סוריה פלשתינה |
| --- | --- | --- |
| מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) | מגלות ארכלאוס עד המלך אגריפס (41-6 לספירה) |  |
| פראיפקטים | קופוניוס (9-6) • מרקוס אמביבולוס (12-9) • אניוס רופוס (15-12) • ואלריוס גראטוס (26-15) • פונטיוס פילאטוס (36-26) • מארקלוס (37-36) • מארולוס (41-37) |  |
| ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) | ממות אגריפס עד פרוץ המרד הגדול (66-44 לספירה) |  |
| פרוקוראטורים | קספיוס פאדוס (46-44) • טיבריוס יוליוס אלכסנדר (48-46) • ונטידיוס קומאנוס (52-48) • אנטוניוס פליקס (60-52) • פורקיוס פסטוס (62-60) • לוקיוס אלבינוס (64-62) • גסיוס פלורוס (66-64) |  |
| בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) | בזמן המרד הגדול (70-66 לספירה) |  |
| מושלים זמניים | אספסיאנוס • טיטוס • מרקוס אנטוניוס יוליאנוס (תאריכים לא ידועים) |  |
| מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) | מחורבן בית שני עד דיכוי פולמוס קיטוס (117-70 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-פראייטורים | סקסטוס וטולנוס קריאליס (71-70) • סקסטוס לוקיליוס באסוס (73-71) • לוקיוס פלביוס סילבה (81-73) • סלווידנוס (אנ') (86-81) • פומפיוס לונגינוס (90-86) • טיטוס פומפוניוס באסוס (93-90) • סקסטוס הרמטידיוס קמפנוס (96-93) • סקסטוס אטיוס סוברנוס (?) • טיבריוס קלודיוס אטיקוס הרודס (אנ') (102-99) • גאיוס יוליוס קוודראטוס באסוס (105-102) • פומפיוס פלקו (108-105) • טיבריאנוס (117-114 לספירה) |  |
| מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) | מפולמוס קיטוס עד סוף מרד בר כוכבא (136-117 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | לוסיוס קווייטוס (118-117) • מרקוס טיטיוס לוסטריקוס ברוטיאנוס (120-118) • לוקיוס קוסוניוס גאלוס (122-120) • פאקיוס גארגיליוס אנטיקואוס (125-122) • קווינטוס טיניאוס רופוס (133-130) • יוליוס סוורוס (136-133) |  |
| סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) | סוריה-פלשתינה: מסוף מרד בר כוכבא (234-136 לספירה) |  |
| מושלים בדרגת פרו-קונסולים | קאלפורניוס אטיליאנוס (סביב 139) • דומיטיוס סנקה (סביב 142) • ד. ואליוס פידוס (סביב 150) • קוינטיאנוס (סביב 152) • דומיטיוס קורבולו (151-154) • דקימוס סיוס סנקה (157-155) • מקסימוס לוקיליאנוס (סביב 160) • יוליוס קומודוס (165-162) • פלויוס בואתוס (עד 170/169) • ארוקיוס קלרוס (שנות ה-70) • יוליוס לפידיאנוס (סביב 186) • מרקוס אולפיוס ערביאנוס (אמצע שנות ה-90) • מרקוס יוניוס מקסימוס (199-198) |  |
בריסטול בלנהיים

הבריסטול בלנהיים (באנגלית: Bristol Blenheim) היה מפציץ קל בריטי שתוכנן ונבנה על ידי חברת בריסטול אירופליין ונעשה בו שימוש רב מאוד בשלבים הראשונים של מלחמת העולם השנייה. מאוחר יותר, בשל הצורך הדחוף במטוס קרב לילי ארוך טווח, עבר הבלנהיים התאמה לתפקיד זה. הבלנהיים היה אחד המטוסים הבריטיים הראשונים בהם נעשה שימוש בכיסוי מתכת על פני כל המטוס, כן נסע, מדפים, צריח תותח מכני ומנועי בוכנה בעלי עילרוד נשלט. גרסה של המטוס שנבנתה בקנדה בשם בולינברוק (Bolingbroke) שימשה ללוחמה נגד צוללות וכמטוס אימון.
היסטוריה מבצעית

הבלנהיים נחשב כמטוס נוח להטסה, אם כי תכונות מסוימות שלו יכלו להפתיע גם טייסים מנוסים.
שינויים טכנולוגיים רבים בתחום התעופה בסוף שנות ה-30, הביאו לכך שכבר בתחילת מלחמת העולם השנייה הפך המטוס למיושן. המטוס הפך לכבד יותר עקב הוספת ציוד נוסף שהיה הכרחי לפעילות המבצעית, ובנוסף, האפילו השיפורים בביצועי מטוסי הקרב על יתרון המהירות הקטן שהיה לבלנהיים. מטען הפצצות שנשא היה זעום, והיחס בין משקל הפצצות לבין משקלו הכולל של הבלנהיים היה נמוך, כ-27 אחוז, בהשוואה לכ-50 אחוז במפציצים גרמניים. הגובה המינימלי במהלך יעף הפצצה היה 1,000 רגל, מכיוון שהדף הפצצות בעת טיסה בגובה נמוך יותר עלול היה לפגוע במטוס, אך גובה כזה הקל על צוותי הנ"מ לפגוע במטוס מחד, ולא היה נמוך מספיק כדי להקשות על מטוסי הקרב של האויב מאידך.
החימוש הקל של מקלע הוויקרס שבצריח ומקלע הבראונינג בכנף ימין לא היה מספק כדי להרתיע מטוסים תוקפים. טייסות בלנהיים נאלצו לאלתר כדי לספק לעצמם הגנה טובה יותר עד ששיפורים רשמיים נעשו בתחילת 1940. הבלנהיים היה פגיע לאש נ"מ, במיוחד בחלקו האחורי של גוף המטוס. הוספה של צינורות גמישים ונאטמים מעצמם שנוספו למכלי הדלק עדיין לא סיפקו הגנה מוחלטת מתותחי ה-20 מ"מ של מטוסי הלופטוואפה, המסרשמיט Bf 109 והמסרשמיט Bf 110.
היסטוריה מבצעית > הקרב על בריטניה

טייסות הבלנהיים פעלו לכל אורך הקרב על בריטניה, סבלו מאבדות כבדות, ולא זכו לאותה מידת פרסום ממנה נהנו טייסות הקרב.
טייסות בלנהיים פשטו על שדות תעופה שנכבשו על ידי הגרמנים בין יולי לדצמבר 1940, ביום ובלילה.
אף על פי שמרבית הפשיטות לא היו אפקטיביות היו גם כמה הצלחות: ב-1 באוגוסט הצליחו חמישה מתוך 11 מטוסי בלנהיים שנשלחו להפציץ בהמסטד (Haamstede) שבהולנד ובאברה (Evere) שבבלגיה להגיע למטרותיהם ולהשמיד שלושה מטוסי מסרשמיט Bf 109 על הקרקע ולהפיל שניים נוספים על ידי מקלעני המטוסים. פשיטה מוצלחת נוספת על המסטד שבוצעה על ידי בלנהיים בודד הביאה להשמדת שני מטוסי מסרשמיט Bf 109 וגרימת נזק לארבעה נוספים.
לעומת זאת, היו משימות שהסתיימו בכמעט 100% אבדות למטוסי הבלנהיים. דוגמה למשימה כזאת הייתה ב-13 באוגוסט 1940 כנגד שדה תעופה של הלופטוואפה באולבורג שבדנמרק על ידי 12 מטוסים מטייסת מס' 82. מטוס אחד חזר לפני תחילת ההפצצה (טייסו היה אמור להישפט בבית דין צבאי, אך נהרג לפני כן במשימה אחרת), ומתוך 11 האחרים הופלו חמישה באש נ"מ ושישה על ידי מטוסי מסרשמיט.
בנוסף למשימות ההפצצה, שימש הבלנהיים גם כמטוס סיור אסטרטגי לטווח ארוך מעל גרמניה והשטחים שנכבשו על ידה. בתפקיד זה התגלה שהבלנהיים איטי ופגיע מידי וספג אבדות כבדות ממטוסי הקרב של הלופטוואפה.
היסטוריה מבצעית > הפשיטה על תחנות הכוח של קלן

משימת ההפצצה ב-12 באוגוסט 1941 תוארה בדיילי טלגרף כ"משימת ההפצצה הנועזת והמסוכנת ביותר בגובה נמוך של חיל האוויר המלכותי, כנגד תחנות הכוח שליד קלן".
הפשיטה נערכה בגובה נמוך בשעות היום על ידי 54 מטוסי בלנהיים מטייסת מס' 114 של חיל האוויר המלכותי. המטוסים הצליחו לפגוע במטרותיהם, אך 12 מטוסים אבדו, 22% מתוך כלל המטוסים שהשתתפו, מה שהיווה סטיה משמעותית מהאבדות המקובלות וה"נסבלות" של פחות מ-5% בהתקפה מסדר גודל כזה.
היסטוריה מבצעית > מטוס קרב ארוך טווח

בבלנהיים נעשה שימוש על ידי פיקוד המפציצים וגם על ידי פיקוד מטוסי הקרב. כ-200 מטוסי סימן I עברו התאמה לסימן IF ארוך הטווח החל מדצמבר 1938, וב-1939 היו כבר שבע טייסות קרב מצוידות בבלנהיים, ובתוך מספר חודשים לאחר מכן, 60 טייסות. הבלנהיים התגלה כאיטי יותר מהמצופה וביוני 1940 גרמו האבדות בטיסות לאור יום לדאגה בפיקוד מטוסי הקרב. הוחלט שהבלנהיים סימן IF ישמש כמטוס קרב לשעות הלילה בלבד כאשר שיעורי ההצלחה של טייסת מס' 23 שכבר פעלה בשעות הלילה היו גבוהים יותר.
היסטוריה מבצעית > מטוס קרב לילי

בהפצצת הלילה הגרמנית ב-18 ביוני 1940, הפילו מטוסי בלנהיים חמישה מפציצים גרמניים ונראו כמתאימים יותר לפעולה בשעות הלילה. ביולי, הוכנסו למטוסי טייסת מס' 600 מערכות מכ"ם והבלנהיים הפך למטוס הבריטי הראשון הנושא מכ"ם יירוט. הצלחה ראשונה למטוס נושא מכ"ם באה בליל שבין 21 ל-22 ביולי 1940 כאשר הופל מפציץ גרמני מדגם דורניר Do 17. על אף הצלחות נוספות היה הבלנהיים איטי מדי ליירוט מטוסים מודרניים משנת 1940 ואילך. בהדרגה, בין 1940 ל-1941, הוכנס לשירות הבריסטול בופייטר והבלנהיים הוחלף על ידי יורשו בעל החימוש הכבד והמהיר יותר.
היסטוריה מבצעית > שירות במזרח

מטוס הבלנהיים המשיך לשרת בתפקידים קרביים רבים עד 1943, והיו מצוידות בו טייסות שבסיסן במצרים, עיראק, עדן, הודו, מלאיה הבריטית, סינגפור ואיי הודו המזרחיים ההולנדיים. מטוסי בלנהיים רבים אבדו במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט כנגד מטוסי קרב יפניים בזמן הקרבות במלאיה, סינגפור וסומטרה. בנקודה זו, בוצע התפקיד המסורתי של המפציץ הקל ביעילות רבה יותר על ידי מטוסי קרב-הפצצה שיכלו לשאת מטען פצצות במשקל דומה ובמהירות גבוהה יותר, והבלנהיים הנותרים הועברו לתפקידי אימון. היורש המיועד של בריסטול לבלנהיים, הבקינגהאם (Buckingham), היה נחות בביצועיו, בהשוואה למוסקיטו, ולא נטל חלק בפעולות קרביות.
הגרסה הסופית של הבלנהיים כמטוס לתקיפה קרקעית, בלנהיים סימן V, נכנס לשירות לראשונה ביוני 1942 כמפציץ רגיל ו-13 טייסות, בעיקר במזרח התיכון ובמזרח הרחוק, הצטיידו בו. המטוס לא הופעל, בדרך כלל, למשך יותר ממספר חודשים.
היסטוריה מבצעית > פינלנד

ב-1936 הזמין חיל האוויר הפיני 18 מטוסי בלנהיים סימן I מבריטניה. שנתיים לאחר מכן השיגו הפינים רישיון לבנות את המטוס בפינלנד. לפני שהייצור החל, פרצה מלחמת החורף והפינים נאלצו להזמין 24 מטוסים נוספים. לאחר סיום המלחמה, ייצר המפעל המקומי של הפינים 55 מטוסים נוספים (45 סימן I ו-10 סימן IV)‏, ובסך הכל היו ברשות הפינים 97 מטוסי בלנהיים (75 מטוסים מסימן I ו-22 מסימן IV). במהלך מלחמת העולם השנייה השיגו הפינים כמויות גדולות של חלקי חילוף יוגוסלביים לשעבר דרך גרמניה עבור מטוסי הבלנהיים שלהם.
מטוסי הבלנהיים הפיניים (סומנו כ-BL-129) טסו 423 משימות במהלך מלחמת החורף וקרוב ל-3,000 משימות בזמן מלחמת ההמשך ומלחמת לפלנד. מקלענים פיניים הפילו שמונה מטוסים סובייטיים ו-37 מטוסי בלנהיים אבדו במהלך המלחמה.
לאחר המלחמה נאסר על הפינים להטיס מפציצים, אך הבלנהיים המשיך לשרת כגורר מטרות עד 1958.
גרסאות > בלנהיים סימן I

מפציץ קל דו מנועי לשלושה אנשי צוות, מונע באמצעות זוג מנועים כוכביים מסוג בריסטול מרקיורי VIII ‏(840 כ"ס), חמוש במקלע M1919 בראונינג על כנף ימין ומקלע ויקרס K בצריח מסתובב על גב המטוס. נושא משקל פצצות מקסימלי של 450 ק"ג. 1,552 מטוסים מגרסה זו נבנו. סומן על ידי חברת בריסטול כ-Type 142M.
גרסאות > בלנהיים סימן IF

מטוס קרב לילי, מצויד במכ"ם ירוט מוטס סימן III או סימן IV, חמוש בארבעה מקלעי בראונינג בתרמיל נשיאה מיוחד תחת גוף המטוס. כ-200 מטוסים הותאמו לגרסה זו.
גרסאות > בלנהיים סימן II

מטוס סיור ארוך טווח עם קיבולת דלק גבוהה יותר. מגרסה זו נבנה מטוס אחד בלבד.
גרסאות > בלנהיים סימן III

גרסה בעלת חרטום מוארך.
גרסאות > בלנהיים סימן IV

גרסה משופרת, בעלת שריון ומנועי בריסטול מרקיורי XV ‏ (905 כ"ס), חמוש במקלע בראונינג בכנף ימין, זוג מקלעי בראונינג בצריח מסתובב על גב המטוס וזוג נוסף המופעל מרחוק בחרטום המטוס, משקל פצצות מקסימלי של 450 ק"ג בתא הפצצות הפנימי ו-150 ק"ג פצצות על מיתלים חיצוניים. 3,307 מטוסים מגרסה זו נבנו.
גרסאות > בלנהיים סימן IVF

מטוס קרב ארוך טווח, חמוש בארבעה מקלעי בראונינג בתרמיל נשיאה מיוחד תחת גוף המטוס. כ-60 מטוסים מגרסה IV הותאמו לגרסה זו.
גרסאות > בלנהיים סימן V

מפציץ מגובה רב, בעל מנועי בריסטול מרקיורי XV או XXV.
שירות

הבלנהיים היה בשירות המדינות הבאות:
אוסטרליה אוסטרליה
דרום אפריקה
בריטניה הממלכה המאוחדת
טורקיה טורקיה
ממלכת יוגוסלביה ממלכת יוגוסלביה
יוון ממלכת יוון
ניו זילנד ניו זילנד
פורטוגל פורטוגל
פינלנד פינלנד
צרפת צרפת
קנדה
קרואטיה קרואטיה
רומניה רומניה
מפרט טכני (עבור בלנהיים סימן IV) > תכונות כלליות

אנשי צוות: 3
אורך: 12.98 מטר
מוטת כנפיים: 17.17 מטר
גובה: 3 מטר
שטח כנפיים: 43.6 מ"ר
משקל ריק: 4450 ק"ג
משקל מלא: 6545 ק"ג
מנוע: 2 x כוכבי, בריסטול מרקיורי XV, ‏ 920 כ"ס כל אחד
מדחפים: 2 x המילטון סטנדרט (Hamilton Standard), ‏ 3 להבים
מפרט טכני (עבור בלנהיים סימן IV) > ביצועים

מהירות מרבית: 428 ק"מ/שעה
טווח: 2351 ק"מ
סייג רום: 8310 מטר
קצב טיפוס: 7.6 מטר/שנייה
מטען כנף: 150 ק"ג/מ"ר
כוח/מסה: 0.21 קילוואט/ק"ג
מפרט טכני (עבור בלנהיים סימן IV) > חימוש

מקלעים
1 X מקלע M1919 בראונינג 7.62 מ"מ על כנף ימין
1 או 2 X מקלע בראונינג בחרטום או בצריח הידראולי Fn.54 של נאש אנד תומסון (Nash & Thomson)
2 X מקלעי בראונינג בצריח דורסלי (על גב המטוס)
פצצות
4 X ‏ 113 ק"ג או
2 X ‏ 227 ק"ג בתא פנימי ו-8 X ‏18 ק"ג במיתלים חיצוניים
ראו גם

בריסטול בופורט
בריסטול בופייטר
לקריאה נוספת

Lake, Jon. Blenheim Squadrons of World War 2. Osprey Publishing, 1998. ISBN 1855327236
הערות שוליים

↑  Lake, עמוד 9
1 2 3 4  Spick, Mike. The Illustrated Directory of Fighters. Zenith Imprint, 2002. ISBN 0760313431
, עמוד 56-59
1 2  Lake, עמוד 14
1 2   Wing Commander Tom Baker (Obituary), The Telegraph, 10 April 2006
↑  "Bristol Blenheims" by James Gardner, 1941. Pencil and watercolour on board. Accessed 22 July 2008
↑  Bishop, Chris. The encyclopedia of weapons of World War II. Sterling Publishing Company, Inc., 2002. ISBN 1586637622. page 351
↑  Lake, עמודים 14, 16
↑  Finnish Forces - Bristol Blenheim Mk IV . ww2incolor.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283254905171  GND: 4572283-3  LCCN: sh85014837  NKC: ph369353 
תא הטייס של בלנהיים סימן IV, שימו לב לחוסר הסימטריה של לוחות המכשירים ולכוונת הירי.
מטוסי בלנהיים סימן I בבסיס חיל האוויר המלכותי טנגה, סינגפור, פברואר 1941.
בלנהיים סימן IV בבסיס חיל האוויר המלכותי טנגה, סינגפור, יוני 1941.
בלנהיים BL-129 בשירות חיל האוויר הפיני.
בלנהיים סימן I
Orthographic projection of the Blenheim Mk I(F), with profiles showing the Mk IV and Mk V variants.
אמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות

האמנה בדבר זכויות אנשים עם מוגבלויות (באנגלית: Convention on the Rights of Persons with Disabilities - CRPD) היא אמנה בין-לאומית לזכויות אדם שנועדה להגן על זכויותיהם וכבודם של אנשים עם מוגבלות. המדינות שהן צדדים לאמנה נדרשות לקדם את ההנאה המלאה והשווה של אנשים עם מוגבלות מזכויות האדם וחירויות היסוד, להגן עליה ולהבטיחה, ולוודא כי הם נהנים משוויון מלא לפי חוק. 
האמנה היא חלק מהמגמה העולמית לשינוי התפיסה של אנשים עם מוגבלות כאובייקטים של צדקה, טיפול רפואי והגנה סוציאלית, להבנה כי הם חברים מלאים ושווים בחברה, בעלי זכויות אדם.
האמנה היא היחידה מבין אמנות האו"ם לזכויות אדם, אשר כוללת במפורש ממד של פיתוח בר-קיימא. האמנה הייתה לאמנת זכויות האדם הראשונה של המאה ה-21.
הליך קבלת האמנה

נוסח האמנה אומץ על ידי  העצרת הכללית של האו"ם ב-13 בדצמבר 2006, והאמנה נפתחה לחתימה ב-30 במרץ 2007. בעקבות אשרורה על ידי עשרים מדינות, נכנסה האמנה לתוקף ב-3 במאי 2008.
נכון לחודש ינואר 2015, ישנן 159 מדינות שחתומות על האמנה ו-151 מדינות שהן צדדים לה, כולל האיחוד האירופי (שאשרר אותה ככל שהתחייבויותיהן של המדינות החברות בו הועברו לאיחוד האירופי).
ליישום האמנה הוקמה ועדת האו"ם לזכויות אנשים עם מוגבלות.
תוכן האמנה

בין העקרונות הכלליים המנויים באמנה ניתן לציין כבוד טבוע, אוטונומיה פרטית, חופש בחירה, אי הפליה, השתלבות והכלה בחברה, כבוד לשונות, שוויון הזדמנויות, נגישות, שוויון בין גברים לנשים, וכבוד לילדים עם מוגבלות. 
בנוסף, האמנה מגינה על שורה ארוכה של זכויות אדם קונקרטיות של אנשים עם מוגבלות, בהן: הזכות לנגישות, הזכות לחיים, הגנה בשעת חירום, הכרה שווה בפני החוק, כשרות משפטית שווה, נגישות לצדק, חירות וביטחון אישי, חופש מעינויים, חופש מהתעללות, שלמות אישית, חופש תנועה ואזרחות, מגורים בקהילה, ניידות אישית, חופש הביטוי, נגישות למידע, כבוד לפרטיות, נישואין, הורות, חינוך, בריאות, שיקום, עבודה, ביטחון סוציאלי, הזכות לבחור ולהיבחר, פנאי, נופש וספורט.
האמנה מחייבת את המדינות החברות לנקוט צעדים שונים כדי לוודא שאנשים עם מוגבלות אכן נהנים מהזכויות האמורות, כגון חקיקה, העלאת מודעות ציבורית, ואיסוף נתונים סטטיסטיים.
האמנה ומדינת ישראל

ישראל חתמה על האמנה ב-30 במרץ 2007 ואשררה אותה ב-28 בספטמבר 2012, בהסתייגות מהסעיף אשר מאפשר חופש נישואים ומציינת כי חופש זה מוגבל לדינים הנהוגים בין בני העדות השונות במדינת ישראל.
החלטת הממשלה שאשררה את האמנה מינתה את נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות לשמש כגורם מרכז ומנגנון תיאום לעניין האמנה, וכן כמסגרת לקידום האמנה, הגנה עליה ופיקוח על יישומה.
בחוק שירותי רווחה לאנשים עם מוגבלות, שנחקק בשנת 2022, נקבע ששירותי הרווחה המוענקים מכוחו לאנשים עם מוגבלות יינתנו בהתאם לעקרונות חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ולעקרונות אמנת האו"ם בדבר זכויותיהם של אנשים עם מוגבלויות.
הערות שוליים

↑  הסבר באתר ארגון של אנשים עם מוגבלות שכלית ובני משפחותיהם באירופה
↑  החלטת ממשלה מס' 5100 מיום 10.09.2012
↑  מאמר על תפקידה של נציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות ביישום האמנה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7642956-8  NDL: 01121669
דאפי (זמרת)

| --- | --- |

דאפי, 18 ביולי 2009
 לידה:  23 ביוני 1984 (בת 40) בנגור, גוויניד'
 שם לידה:  איימי אן דאפי
 מקום הקמה:  קארדיף 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צ'סטר 
 סוגה:  פופ
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  A&M Mercury
 www.iamduffy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
איימי אן דאפי (באנגלית: Aimée Ann Duffy; נולדה ב-23 ביוני 1984), המוכרת תחת שם הבמה דאפי (Duffy), היא זמרת ולשית.