stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארלין האריס
קריירה > 1980-1989

ב-1981, בהובלתה של האריס, ICS פיתחה את האפליקציה האלחוטית הראשונה בתחום הבריאות לצרכן. האפליקציה, Life Page, סיפקה התראות לחולים הממתינים להשתלת איברים. בהמשך היא העבירה את האפליקציה ל-Telocator, איגוד הסחר הלאומי למפעילי סלולר עצמאיים. (Telocator הפך מאוחר יותר לאיגוד תעשיית התקשורת האישית [PCIA], ששינתה לאחרונה את שמה ל-Wireless Infrastructure Association [WIA].)
תחת הניהול של האריס ומשפחתה, ICS הפכה למערכת ההתראות העירונית הגדולה ביותר בעולם. ICS הייתה בין הראשונות ליצור מערכות מחשב מקוונות לניהול הצעות מנויים לעסקים, המכונה כעת ניהול קשרי לקוחות (CRM).
בנוסף למכירות ישירות לעסקים, ICS הייתה חלק מהשירות האלחוטי הסיטונאי הראשון בהיסטוריה, החל מ-1972. מודל סיטונאי זה תרם לצמיחה משמעותית של ICS והניב רווחים עבור בעלי המניות שלה, הספקים שלה ושותפיה. ב-1983, האריס הייתה שותפה להקמת
Cellular Business Systems, Inc. (CBSI) נמכרה ל-Cincinnati Bell Information Systems ב-1986 וכיום היא Netcracker.
ב-CBSI, האריס הובילה את הפיתוח של פלטפורמה לבילינג/CRM (ניהול קשרי לקוחות) הידועה כיום בשם SAAS ) software as a service).
CBSI פיתחה את מערכות ההפעלה האוטומטיות הראשונות של שירותים סלולריים (המכונה "מערכות אספקה") המשמשות כעת ברחבי העולם במקומות קמעונאיים כדי להפעיל מרחוק ובאופן מיידי טלפונים סלולריים. כמו כן, ב-CBSI, האריס שימשה כחברת ועדת FCC שמטרתה הייתה לפתח פרוטוקולי נדידה בין-מערכתיים. הוועדה הוקמה כדי לייצר אמצעים שבעזרתם חברות הסלולר העניקו שירות וחייבו לקוחות שביקרו ברשתותיהם. עבודת הוועדה, יחד עם פעולות נוספות של CTIA, הביאו ל-Cellular Inter-carrier Billing Exchange Record (CIBER) אשר נמצא בשימוש בכל תעשיית הסלולר.
ב-1986 האריס הקימה את חברת התוכנה Subscriber Computing, Inc. החברה נרכשה על ידי Corsair Communications Inc באפריל 1998 ובשנת 2000 Corsair נמכרה ל-Lightbridge Inc.
Subscriber Computing, Inc סיפקה לחברות טכנולוגיה גלובליות מובילות מערכות חיוב אשר אפשרו חיוב משולב עבור שידורים סלולריים ותקשורת אינטרנט. בין החברות שסיפקה להן שירות: מוטורולה, בריטיש טלקום והאצ'ינסון.
ב-1988 הטמיעה Subscriber Computing, Inc את שיטות התקשורת הראשונות לאספקת שירות סלולרי לצרכנים קטנים וללא אשראי. השיטה, אשר ידועה כיום כשירות סלולרי "בתשלום מראש", הפכה לשיטה נפוצה עבור לקוחות סלולר. האפשרות לשירות סלולר בתשלום מראש הגדילה את נפח המשתמשים בסלולר במדינות מתפתחות שבהן האשראי הצרכני היה מועט. הצוות של האריס נעזר בטכניקות זמן אמת אשר משמשות בשירות סלולרי בתשלום מראש על מנת לפתח מערכות למניעת הונאה בטלפונים סלולריים - בעיה שגרמה לאובדן הכנסות לספקיות הסלולר עקב זמן אוויר גנוב.
ב-1986 הקימה האריס את חברת Cellular Pay Phone, Inc. (CPPI), שם פיתחה את הפטנט הראשון שלה: טלפון סלולרי מעוצב בהתאמה אישית ומערכת ניהול מקצה לקצה אשר נשלטת על ידי תוכנה (נוצרה עם מאל גוריאן בחברת OKI Electronics וחטיבת הסלולר במוטורולה). מוצר זה הפך את CPPI למפיץ סלולרי הנישה הראשון, שיצר מערכת לתמיכה בשירות סלולרי עם תשלומים אוטומטיים באמצעות כרטיס אשראי. מערכת זו קיבלה רישיון ל-GTE Mobilnet לשימוש בשירות ViaCall שלה, שסיפק טלפונים סלולריים בתשלום בכלי רכב ציבוריים, לימוזינות, רכבות, דוברות ואסדות נפט. בשנת 1986, האריס השיקה את Dyna LLC בשיקגו, אילינוי, ומאוחר יותר העבירה את הארגון לדל מאר, קליפורניה, כדי לאפשר יוזמות חדשות ולתמוך בחברות צעירות וביזמים.
הערות שוליים

↑  "Arlene Harris - Top U.S. Wireless Innovators of All Time | FierceWireless". www.fiercewireless.com. נבדק ב-2018-12-11.
↑  Lee, Rikki (2000-02-28). "Enterprising WOMEN OF WIRELESS.(Industry Trend or Event)". Wireless Week (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2014-09-24. נבדק ב-2018-12-11.
↑  Newnham, Danielle (2016-11-18). Female Innovators at Work: Women on Top of Tech (באנגלית). Apress. ISBN 9781484223642.
↑  "Harris, Kitchen inducted into 2007 Wireless Hall of Fame". RCR Wireless News (באנגלית אמריקאית). 1999-11-30. נבדק ב-2018-12-10.
↑  "CTA - CTA Names 12 Industry Leaders to the 2017 CT Hall of Fame". CTA. נבדק ב-2018-12-10.
↑  "GreatCall's Jitterbug Receives CTIA Wireless 2006 E-tech Award for Innovation in Hardware Category; First Cell Offering for Boomers and Their Parents Receives Recognition at the World's Largest Wireless Show". www.businesswire.com (באנגלית). 2006-04-06. נבדק ב-2018-12-10.
↑  "Best Buy Acquires GreatCall, a Leading Connected Health Services Provider". investors.bestbuy.com (בCanadian English). נבדק ב-2018-12-10.
↑  "38 years ago he made the first cell phone call". www.cnn.com (באנגלית). נבדק ב-2018-12-10.
↑  "Marty Cooper". wirelesshistoryfoundation.org. נבדק ב-2018-12-11.
↑  "Cell Phones, Medical Alert & Safety for Seniors | GreatCall". www.greatcall.com. נבדק ב-2019-02-08.
↑  Jitterbug. Oxford Music Online. Vol. 1. Oxford University Press. 2001. doi:10.1093/gmo/9781561592630.article.14320.
↑  "Yahoo! Tech Announces Winners of Last Gadget Standing Event at CES 2007". www.businesswire.com (באנגלית). 2007-01-10. נבדק ב-2018-12-13.
↑  "The Best of The Anderw Seybold Choice Awards". andrewseybold.com. נבדק ב-2018-12-13.
↑  "2008 Honorees | Stevie Awards". stevieawards.com. נבדק ב-2018-12-13.
↑  "Jitterbug scoops up M-PERS start-up, MobiWatch". MobiHealthNews (באנגלית). 2009-11-04. נבדק ב-2018-12-13.
↑  "GreatCall Buys MobiWatch". PE Hub. 2009-11-04. נבדק ב-2018-12-13.
↑  "Who We Are". wirelesshistoryfoundation.org. נבדק ב-2018-12-13.
↑  Gregson, Reily (7 באפריל 1997). "SOS PHONE SERVES SECURITY CONSCIOUS CELLULAR PHONE OWNERS". RCR Wireless. {{cite web}}:  (עזרה)
אילן בן-דב (דיפלומט)

| --- | --- |
בן-דב, במשכן הנשיא, 2018
בן-דב, במשכן הנשיא, 2018
 לידה:  24 ביוני 1959 (בן 65) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
אילן בן-דב (נולד בשנת 1959) הוא דיפלומט ישראלי, שכיהן כשגריר ישראל בשוודיה ובסינגפור, כסגן שגריר וכממלא מקום שגריר ישראל באוסטריה וכקונסול בגרמניה.
ביוגרפיה

בן-דב נולד בתל אביב-יפו, ישראל, בשנת 1959. למד בתוכנית לתואר ראשון במדעי המדינה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת בר-אילן כחתן מלגת רוטשילד, וקיבל תואר שני ביחסים בינלאומיים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה

בתום שלוש שנות שירות בצה"ל ולאחר עבודה של שנה כעוזר פרלמנטרי בכנסת שביצע במהלך לימודיו, הצטרף בן-דב לשירות הדיפלומטי בישראל במשרד החוץ בשנת 1986. בשנים 1990–1995 היה בן-דב אחראי על הדיפלומטיה הציבורית בשגרירות ישראל בגרמניה. בתפקיד זה הוא היה מהפקידים הישראלים הראשונים שהתחילו את המגעים החדשים עם גרמניה המזרחית לשעבר, כמה חודשים לאחר איחוד גרמניה.
בשגרירות ישראל בווינה, אוסטריה, החל בן-דב כסגן ראש המשימה ולאחר מכן שימש כסגן השגריר. בשנת 2000, לאחר שישראל החזירה את שגרירה מווינה, הפך בן-דב לממלא מקום השגריר ולשגריר בפועל לתקופה של כשנתיים.
בין השנים 2005–2009 שימש בן-דב כשגריר ישראל בסינגפור, ועסק בעיקר בקידום תעשיית ההיי-טק הישראלית וביחסים בתחומי החדשנות והמו"פ עם סינגפור.
במשרד החוץ בירושלים מילא בן-דב כמה תפקידים בכירים, לאחרונה כמנהל המחלקה המרכז-אירופית.
חיים אישיים

בן-דב נשוי ואב לשלושה ילדים. הוא דובר עברית, אנגלית וגרמנית.
הערות שוליים

↑  "Israels nya ambassadör sträcker ut en hand till Sverige". www.dagen.se (בשוודית). 2017-09-08. נבדק ב-2019-05-07.
↑  "Israel's Diplomatic Community in Asia". www.jewishtimesasia.org. אורכב מ-המקור ב-2019-05-07. נבדק ב-2019-05-07.
↑  "Inblick träffar Israels nye ambassadör". Inblick.se. נבדק ב-2019-05-07.
↑  "Nya ambassadörer till Sverige". Government of Sweden. נבדק ב-13 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
בורהו

| --- | --- |
צילום אוויר של האי אולדרני, בורהו ימיני עליון
צילום אוויר של האי אולדרני, בורהו ימיני עליון
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  גרנזי גרנזי
 קואורדינטות:  49°43′48″N 2°15′6″W﻿ / ﻿49.73000°N 2.25167°W﻿ / 49.73000; -2.25167
 שטח:  0.13 קילומטר רבוע
 אורך:  0.8 קילומטר
 רוחב:  0.2 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  גרנזי 
 אוכלוסייה:  0
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת איי התעלה מוגדלת) סנט פיטר פורט סנט הלייר אולדרני צרפתבורהו(למפת איי התעלה רגילה) סנט פיטר פורט סנט הלייר אולדרני צרפתבורהו
 
בורהו (באנגלית: Burhou) הוא אחד מאיי התעלה. האי מצוי כ-2 ק"מ צפון מערבית לאולדרני. באי לא מתגוררים תושבים קבועים והוא מהווה שמורת קינון לציפורים, ועל כן אסורה כניסת מבקרים לאי בתקופת הקינון (15 במרץ - 27 ביולי).
בשנת 1820 נבנתה באי בקתת מחסה לדייגים ומלחים, אולם זו נהרסה במהלך מלחמת העולם השנייה - החיילים הנאצים ששלטו באי השתמשו בבקתה כמטרה לאימוני ירי.
הבקתה נבנתה מחדש בשנת 1953.
במהלך ההיסטוריה נעשו ניסיונות לגדל באי צאן. הניסיון האחרון היה ניסיון של זוג צרפתי בשנת 1900, אולם ניסיון זה נכשל בשל היעדר מי שתייה מתוקים באי במרבית ימי השנה (למעט לאחר תקופת הגשמים).
ארנסט סטויזפל

ארנסט סטויזפל (בגרמנית: Ernst Stojaspal;‏ 14 בינואר 1925 – 3 באפריל 2002) היה כדורגלן ומאמן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה

סטויזפל נולד ב-14 בינואר 1925 בווינה שבאוסטריה. הוא גויס לורמאכט הגרמני במהלך מלחמת העולם השנייה ביוני 1943, ושנה אחר כך שבר את ידו מבקשת חבר על מנת למנוע פריסה אפשרית של החזית. באוקטובר 1944 סטויזפל, יחד עם אחרים, נמצאו אשמים בפגיעה בכח הצבאי והם נידונו ל-8 שנות מאסר. אולם לאחר תום המלחמה במאי 1945 הוא שוחרר.
לאחר סיום המלחמה הוא שיחק באוסטריה וינה וכבש שיא של 36 שערים ב-22 הופעות בלבד בעונת 1945/46. סטויזפל זכה עימה ב-3 תוארי אליפות ובשני גביעים עד לעזיבתו ממנה ב-1954. ברמה האישית כבש בסך הכל 220 שערים ב-184 הופעות ליגה והיה למלך השערים של הליגה האוסטרית 5 פעמים. הוא עדיין מחזיק בשיא שערי אוסטריה וינה בכל הזמנים ונבחר להיות בהרכב המאה ה-20 של כדורגלנים אוסטרים בשנת 2001.
משנת 1954 עבר סטויזפל לשחק בצרפת, אם כי הדבר מנע ממנו לשחק בנבחרת אוסטריה שוב. הוא שיחק שם בשטרסבורג בה כבש שלושער במשחקו הראשון בליגה בניצחון 1–5 על נאנסי. בסך הכל הוא ערך 189 משחקים בהם כבש 74 שערים בליגה הצרפתית, וסיים במקום השני בטבלת הכובט בעונת 1954/55 אחרי רנה בילרד. סטויזפל שהה אחר כך בקבוצות מונקו, טרואה, AS בזיירס ומץ. בשנת 1962 סיים את הקריירה ככדורגלן.
בשל הצלחתו הגדולה של סטויזפל באוסטריה הוא זומן לשחק בנבחרת בשנת 1946. שערו הראשון הגיעה בניצחון 2–3 על איטליה במילאנו. סטויזפל שיחק את משחקיו החשובים ביותר במונדיאל 1954 בשווייץ. אוסטריה הרשימה כשסיימה במקום השלישי, והוא כבש צמד בניצחון 0–5 על צ'כוסלובקיה בשלב הבתים ושער נוסף במשחק על המקום השלישי נגד אורוגוואי. אחרי הטורניר הוא סיים את דרכו בה.
סטויזפל היה למאמן כדורגל במדינות צרפת, שווייץ ובלגיה. בנוסף לכך היה גם מנהל סניף בית קפה, "קפה דה וינה", במונקו. הוא נפטר ב-3 באפריל 2002 במץ שבצרפת בגיל 77, כתוצאה ממחלות לב.
תארים

אליפות אוסטריה (3): 1949, 1950, 1953
הגביע האוסטרי (2): 1947, 1948
מקום שלישי בגביע העולם: 1954
מלך השערים בליגה האוסטרית (5): 1946, 1947, 1948, 1952, 1953
ארון סילאג'י

ארון סילאג'י 2013
ארון סילאג'י (בהונגרית: Szilágyi Áron;‏ בודפשט, 14 בינואר 1990) הוא סייף (חרב) הונגרי בעל שלוש מדליות זהב אולימפיות, שלוש פעמים אלוף העולם וארבע פעמים אלוף אירופה. הוא זכה לכבוד של עיטור מסדר סטפן הקדוש הונגרי, הוא מתחרה במועדון Vasas SC ונשיא מחלקת הסיף.
קורות חיים

מאמנו היה ג'רג' גרביץ'. ב-2006 הוא לקח את המקום החמישי באליפות העולם לקדטים. מקום 31 בין הצעירים והיה מקום תשיעי בקבוצתי באותה אליפות. באליפות אירופה לנוער שהתקיימה בפוזנן זכה במדליית זהב והיה שישי בנבחרת. בשנת 2007, היה אלוף אירופה לקדטים הן באישי והן בקבוצה. באותה שנה זכה במקום השני באליפות העולם לקדטים ובאליפות העולם בסנקט פטרבורג - יחד עם טמאש דצ'י, בלאז' לונטאי וז'ולט נמצ'יק - הוא זכה במדליית זהב קבוצתית, במקום ה-42 באישי.
משנת 2012 עד 2020 בשלוש אולימפיאדות זכה במדליית זהב אולימפית ביחיד חרב ובאולימפיאדת טוקיו (2020) זכה גם במדליית ארד קבוצתית.
קורות חיים > התוצאות שלו

מדליית זהב: 2008, 2011, 2012, 2014, 2018, 2019, 2020, 2021
מדליית כסף: 2017
מדליית ארד: 2024
מדליית זהב: 2008, 2009, 2010, 2012, 2013, 2014, 2015, 2019, 2020, 2024
מדליית כסף: 2011, 2018, 2021
הוא סיים את לימודיו במחלקה למתמטיקה של בית הספר התיכון Fazekas Mihály, הוא דובר אנגלית וצרפתית, והשיג תוצאות יוצאות דופן בתחרויות מתמטיקה לאומיות. מספטמבר 2010 למד בפקולטה למדעי החברה של אוניברסיטת אטווש לוראנד במגמת "לימודים בינלאומיים" וסיים את לימודיו ב-2020. בשנת 2012, התקבל למחלקה לפסיכולוגיה של "האוניברסיטה הקלוויניסטית קארולי גאשפאר", שם סיים את לימודיו ב-2017.
חייו הפרטיים

הוא התחתן באוגוסט 2017, אשתו היא בטי סאנטו. בשנת 2021 יצא לאקרנים סרט הפורטרט של הבמאי אנדראש פירֶס מוּהִי בשם "אחד בשביל כולם", שצולם בין 2017 ל-2021, במהלך מחזור אולימפי. במאי 2023 נולד בנו הקטן, לאו.
פרסים והוקרה

הסייף הצעיר של השנה ההונגרי (2006, 2009)
פרס פרימה ג'וניור (2010)
הסייף ההונגרי של השנה (2011, 2012, 2016, 2018, 2020, 2021, 2022)
צלב הקצין של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2012)
אזרחות כבוד של בודפשט (2012)
צלב אמצעי של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2016)
ספורטאי השנה ההונגרי (2016, 2021)
אזרחות כבוד של רובע 13 (2017)
פרס פייר-פליי של פדרציית הסיוף הבינלאומית (FIE) (2019)
הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות ההונגרי (2021)
פרס איש המדיה הציבורית של השנה (2021)
אזרחות כבוד רובע 2 (2022)
אזרחות כבוד של האוניברסיטה הקלוויניסטית קרולי גאשפאר (2022)
מסדר סטפן הקדוש מהונגריה (2023)
פרס פייר-פליי בינלאומי (2024)
לקריאה נוספת

Szilágyi Áron profilja a Magyar Olimpiai Bizottság oldalán
Szilágyi Áron profilja a Nemzetközi Olimpiai Bizottság oldalán (באנגלית)
Szilágyi Áron profilja az Olympedia oldalán (באנגלית)
Magyar sportévkönyv 2007–2011.
Szilágyi Áron (באנגלית). eurofencing.info. Európai Vívószövetség.
הערות שוליים

↑  "Szilágyi Áron". origo.hu. 2010-04-29. נבדק ב-2013-04-13.
↑  "A 2008c gimnáziumi osztály névsora". A Fazekas Mihály Gimnázium Honlapja. אורכב מ-המקור ב-2016-04-22. נבדק ב-2014-09-28.
↑  Bruckner Gábor (2012-07-30). "Szilágyi Áron: lelkileg a mezőny fölé tudtam nőni". Népszabadság Online. נבדק ב-2012-11-16.
↑  "Csapatunk tagjai: Szilágyi Áron". Origo. 2010-04-29. נבדק ב-2012-11-16.
↑  Stop/Hot (2012-08-02). "Híres matematikus lehetne Szilágyi Áron". STOP.hu. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2012-11-16.
↑  Horog László (2012-07-30). "Szilágyi Áron matekzseniből lett vívózseni". napló-online.hu. אורכב מ-המקור ב-2012-08-04. נבדק ב-2012-11-16.
↑  "Bemutatkozik: Szilágyi Áron". Szilágyi Áron blogja. אורכב מ-המקור ב-2012-08-02. נבדק ב-2013-04-13.
1 2  "Szilágyi Áron" (PDF). olimpia.hu. 2021. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2022-04-30. נבדק ב-2022-03-27.
↑  Dajka Balázs (2012-07-30). "Szilágyi: Bárki szembejöhetett volna, nem tud legyőzni". Origo. אורכב מ-המקור ב-2012-10-30. נבדק ב-2012-11-16.
↑  Szilágyi Áron elárulta, tervben van-e a baba Blikk.hu, 2017. december 7.
↑  "Egy mindenkiért - a főszerepben Szilágyi Áron". Nemzeti Filmintézet. 2021-07-12.
↑  "Állami kitüntetéseket kaptak az olimpiai és paralimpiai játékokon sikeres sportolók". origo.hu. 2021-10-15.
↑  "Március 15.: Szilágyi Áront és a Liu fivéreket is kitüntették". Nemzeti Sport. 2022-03-14.
↑  "Szilágyi Áron nem sejtette, hogy lehet az Év Embere". Eurosport. 2021-12-22. נבדק ב-2022-03-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196789517  LCCN: n2013070775  VIAF: 305445637   WorldCat (עם VIAF): 305445637 
ארון סילאג'י (משמאל) נלחם מול הרוסי ניקולאי קובלב בחצי הגמר של אליפות העולם בסיף 2013 בבודפשט.
אקולוגיה התנהגותית

אקולוגיה התנהגותית היא תחום מחקר חדש יחסית במדעי החיים, החוקר את ההשפעה האדפטיבית של האקולוגיה, הסביבה ולחצי הברירה על התנהגות בעלי החיים והסתגלותם לבתי הגידול שלהם לאורך הדורות.
האקולוגיה ההתנהגותית החלה להתפתח מן האתולוגיה שלאחר מחקריו של ניקולאס טינברגן.
| אקולוגיה |
| --- | --- | --- |
| תת-תחומים | אקולוגיה התנהגותית |  |
| רמות ארגון | אורגניזם • אוכלוסייה • חברה • מערכת אקולוגית • ביומה • ביוספירה • פרט |  |
| יחסי גומלין | טריפה • תחרות • קניבליזם • הדדיות • טפילות • פרזיטואידיות |  |
| תהליכים | אבולוציה • סוקצסיה • הכחדה • גמישות פנוטיפית • פירוק |  |
| מושגי יסוד | כושר נשיאה • גומחה אקולוגית • בית גידול • גורם מגביל • מגוון ביולוגי • מארג מזון • מין פולש • גילדה • מין מהנדס סביבה • אקולוגיה - מונחים |  |
פורטל ביולוגיה
בורהאן סרגון

בורהאן סרגון (בטורקית: Burhan Sargun;‏ 11 בפברואר 1929 – 15 בספטמבר 2023) היה כדורגלן טורקי, ששיחק בעמדת החלוץ במדי נבחרת טורקיה במונדיאל 1954.
ביוגרפיה

סרגון נולד באנקרה שבטורקיה בשנת 1929 ובמהלך הקדנציה השנייה שלו עם פנרבחצ'ה זכה עימה באליפות בעונת 1960/61.
במדי נבחרת טורקיה כבש במוקדמות מונדיאל 1954 שני שערים ב-3 משחקים נגד ספרד ובכך עזר לה להעפיל. בטורניר עצמו סרגון כבש שלושער בניצחון 0–7 על דרום קוריאה ובכך היה לטורקי היחיד לעשות זאת במונדיאל עד היום. מכיוון שהפרש השערים לא היה נחשב ובמקום השני שמעלה שלב טורקיה וגרמניה המערבית סיימו בשוויון נקודות הם נפגשו למשחק נוסף. במשחק סרגון לא שותף ונבחרתו הובסה 7–2 וסיימה את דרכה בטורניר. לאחר מכן שיחק בשלושה משחקי ידידות, אחד נגד שווייץ ועוד שניים נגד יוגוסלביה, סיים את הקריירה הלאומית עם 7 שערים ב-8 הופעות.
אצטדיון ארטמיו פרנקי

| --- | --- |

 על שם:  Artemio Franchi 
 שמות קודמים:  סטאדיו קומונלה (1931-1991)
 כתובת:  Viale Manfredo Fanti 4, I-50137 Firenze 
 מיקום:  איטליה פירנצה, איטליה
 קואורדינטות:  43°46′51″N 11°16′56″E﻿ / ﻿43.780822°N 11.282258°E﻿ / 43.780822; 11.282258
 תקופת הפעילות:  13 בספטמבר 1931 – הווה (93 שנים)
 שופץ:  1990
 בעלים:  עיריית פירנצה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פייר לואיג'י נרווי
 קבוצות:  פיורנטינה (1931 - )
 מושבים:  47,290
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פירנצה מוגדלת) אצטדיון ארטמיו פרנקי(למפת פירנצה רגילה) אצטדיון ארטמיו פרנקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון ארטמיו פרנקי (איטלקית: Stadio Comunale Artemio Franchi) הוא אצטדיון כדורגל בפירנצה, איטליה. ומשמש כאצטדיונה הביתי של פיורנטינה. האצטדיון נחנך בשנת 1931 ומכיל 47,290 מקומות ישיבה. האצטדיון ממוקם בצפון מזרח פירנצה.
היסטוריה

האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל האיטלקי פייר לואיג'י נרווי (Pier Luigi Nervi), ונקרא במקור סטאדיו קומונלה (Stadio Comunale). ב-13 בספטמבר 1931 נחנך האצטדיון משחק בין פיורנטינה לאדמירה וואקר (0-1). אצטדיון נקרא על שמו של נשיא פיורנטינה לשעבר, ארטמיו פרנקי, החל משנת 1991.
האצטדיון לקח חלק באירוח משחקי מונדיאל 1934 ומונדיאל 1990 אשר לקראתו עבר מתיחת פנים שכללה בין היתר את הרחבת קיבולת האצטדיון וביטול מסלולי האתלטיקה. כמו כן, אירח האצטדיון משחקים משלב הבתים של טורניר הכדורגל של אולימפיאדת רומא.
ב-25 בנובמבר 1984 נרשם שיא הצופים למשחק באצטדיון כאשר 58,271 צופים נכחו במשחק בין פיורנטינה לאינטר מילאנו.
נבחרת איטליה שיחקה באצטדיון, המשחק הראשון היה ב-7 במאי 1933 בניצחון 2-0 על צ'כוסלובקיה. האצטדיון אירח שני משחקי מוקדמות יורו 2012.
ביקורת יין

ביקורת יין היא מקצועו של מבקר יין, אדם שמתוקף תפקידו טועם יינות שונים, נותן להם ציון על פי קריטריונים מקובלים ומתארם, ומפרסם את ממצאיו. ביקורותיו יימצאו בספרים, בעיתונים, בכתבי עת, בניוזלטרים וברשת האינטרנט. תיאוריו ודירוג היינות השונים משמשים רבות את הצרכנים בתהליך בחירת וקניית היין.
שיטת הטעימה והביקורת משתנה מכתב עת לכתב כת וממבקר למבקר. בכתב העת האמריקני "ויין ספקטייטור", לדוגמה, כל היינות נסקרים בטעימות עיוורות, כדי להפחית אפשרות של הטיה. בכתבי עת אחרים נעשה שימוש דומה בטעימה עיוורת. מבקרים שונים משתמשים בקנה מידה שונה לדירוג היינות, כשהשיטה המרכזית, המשמשת את רוב המגזינים, היא סקאלה שהדירוג הנמוך ביותר שיכול להינתן בה הוא 50, והגבוה ביותר – 100. דירוג נפוץ נוסף הוא סקאלה של חמישה כוכבים.
מבקרי יין מפורסמים

ג'יימס לובה, עורך "ויין ספקטייטור"
אנטוניו גאלוני, לשעבר מבקר יין ב-"Wine Advocate", מקים "Vinous"
אלן מידווז, מקים Burghound.com
רוברט פארקר, עורך "Wine Advocate"
ג'נסיס רובינסון, מאסטרית ביין, כתבת "Financial Times"
שלמה פפירבלט, מראשוני מבקרי היין בישראל
דניאל רוגוב
טל גל כהן, בעלי "IsraelWines פורטל היין הישראלי"
הערות שוליים

↑  Tasting Format באתר "ויין ספקטייטור"
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אידוב כהן

אידוב כהן (בלידה - ישעיהו דב כהן ויזנפלד), (4 בנובמבר 1909 – 16 במאי 1998) היה סופר, מתרגם, פובליציסט ופוליטיקאי ישראלי, כיהן כחבר הכנסת מהכנסת הראשונה עד הכנסת החמישית.
ביוגרפיה > ברומניה

אידוב כהן נולד בשנת 1909 בשם ישעיהו דב כהן ויזנפלד (Wiesenfeld) בכפר מיכאיילן במחוז בוטושאן בצפון חבל מולדובה שברומניה, כבן לבעל חנות לקמח בשם אהרן שמואל כהן ויזנפלד ושל אשתו, חנה../.  היו לו עוד שני אחים. למד בישיבה בכפרו ורכש תרבות כללית כאוטודידקט. בגיל 16 הוא שלח לעיתון "אונזער וועג" מאמר על הספר של שלום עליכם "כוכבים תועים".אז החליט לעזוב את יישוב הולדתו ולנסוע לבוקרשט  על מנת להתחיל קריירה ספרותית. אביו שחשש כי ייצא לתרבות רעה התיעץ עם הרב יעקב נאכט מרדאוץ. הרב שכנע את האב להרשות לו וצייד  את הבן עם מכתב המלצה  לאברהם לייב זיסו על מנת שימצא עבורו משרה שאינה כרוכה בחילול שבת. אכן כהן מצא בבוקרשט עבודה כזאת בחנות לקונפקציה ואחר כך בשנים 1933-1927 עבד לפרנסתו כמנהל חשבונות. בו זמנית התחיל לפרסם סיפורים בעיתון ביידיש "אונזער ווארט" בעריכתו של ד"ר בוריס רייכר.
הוא השתלם בהמשך בלשון ובשפרות הרומנית והחל מ-1929 התחיל לכתוב גם ברומנית.
ברומנית הוא פרסם  רשימות ומאמרים, סיפורים חסיד והיסטוריים, בעיקר בירחון Hasmonea (חשמונאה) של הסטודנטים הציונים.  בשנים 1939-1933 היה חבר במערכת כתב העת הציוני "רנאשטריה נואסטרה " ("Renaşterea noastră", בתרגום- תחייתנו). כמו כן עבד כעורך של שבועון ציוני  Știri din lumea evreeasă (1934-1933) ("שטיר" - ידיעות מן העולם היהודי) ושל שבועון הציוני מאויר  Ilustrațiunea  evreească אותו ייסד.  
בשנים 1939-1938 ניהל את הירחון הספרותי היהודי Adam ("אדם") יחד עם מירון גרינדיה.
אידוב כהן היה בצעירותו פעיל בהתארגנות בני עזרא שהונהגה על ידי חיים ברזיס. מאוחר יותר היה מזכ"ל הקק"ל ברומניה (1933-1939).
ביוגרפיה > בארץ ישראל

אחרי עלייתו לארץ ישראל ב-1940 היה כהן בשנים 1942-1940 כעורך ראשי בכתב העת ""Activistul Sionist" ("העובד הציוני"). הוא הקים ב-1940 את איגוד העולים מרומניה בארץ ישראל, ב-1948 "התאחדות עולי רומניה", עבד גם כסגן עורך ראשי של המגזין "טימפול" וכעורך בכתב העת "קרננו"  (1947-1942).  
הוא היה חבר מייסד של המפלגה הפרוגרסיבית ונבחר לחבר הכנסת מהכנסת הראשונה עד הכנסת החמישית מטעם מפלגה זו. היה גם חבר מועצת עיריית תל אביב.
אידוב כהן נאבק למען שחרור אסירי ציון מרומניה. בין פעילויותיו הוא סייע לאיגוד הציירים בפה או ברגל.
בשנת 1961 יזם את האיחוד בין המפלגה הפרוגרסיבית לציונים הכלליים והקמת המפלגה הליברלית.
את המאמר הראשון בארץ ישראל  פרסם אידוב בשנת 1940 כאשר תיאר את מעשי הגרמנים כרצח עם שיטתי, אך במת הפרסום, העיתון "העובד הציוני", לא הייתה בעלת השפעה. לפרנסתו עסק אידוב בתרגום לעברית מגרמנית, מאנגלית, מיידיש, מצרפתית ומרומנית.
עם תרגומיו הבולטים נמנים יצירות של שטפן צווייג והרומן "שואה" של ג'רלד גרין ששימש בסיס לסדרת הטלוויזיה "שואה: סיפורה של משפחת וייס". כמו כן תרגם אנציקלפדיות וספרי ייעוץ שונים.
בשנת 1976 פרסם אידוב כהן בעברית את ספרו "שכחה ולקט" העוסק במורשת יהדות רומניה וכדברי א.ב.יפה "העמיד ציון וגלעד לעיירה היהודית במולדובה במאה התשע-עשרה"
הוא נפטר בשנת 1998 בתל אביב והובא לקבורה בבית העלמין כפר נחמן, שברעננה.
חיים אישיים

אידוב כהן היה נשוי ללאה ונולדו להם 3 ילדים.
ספרים

1976 -שיכחה ולקט: פרקי אגדה, פולקלור, חידוד וזכר מהווי עולמות שחלפו
לקריאה נוספת

Baruch Tercatin şi Lucian-Zeev Herşcovici, „Prezenţe rabinice în perimetrul românesc”, Editura HASEFER, Bucureşti, 2008 - ברוך טרקטין וזאב-לוצ'יאן הרשקוביץ', "נוכחויות רבניות במרחב הרומני", הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008, ע' 47. (ברומנית)
Evrei din România - Breviar biobibliografic Hasefer, București, 2008 עמוד 107 (ברומנית)
א"ב יפה בשדות זרים - סופרים יהודים ברומניה 1940-1880, מכון גולדשטיין-גורן לתולדות היהודים ברומניה, המכון לחקר התפוצות, אוניברסיטת תל אביב 1996