stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרטי באטמן
דיבוב באנימציה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| דמות | סרט> באטמן: מסיכת התעתועים | סרט> באטמן: איש הקרח | סרט> באטמן הדור הבא: שובו של הג'וקר | סרט> באטמן: מסתורין הבאטוומן | סרט> באטמן נגד דרקולה | סרט> ליגת הצדק: הגבול החדש | סרט> באטמן: אביר גות'אם | סרט> סופרמן/באטמן: אויבי הציבור | סרט> ליגת הצדק: משבר בשני העולמות | סרט> באטמן: מתחת לברדס האדום | סרט> סופרמן/באטמן: אפוקליפסה | סרט> באטמן: מתקפה על ארקהם | סרט> באטמן: הבדיחה ההורגת | סרט> סרט לגו באטמן |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| באטמן | קווין קונרוי | קווין קונרוי | קווין קונרוי/ ויל פרידל | קווין קונרוי | רינו רומאנו | ג'רמי סיסטו | קווין קונרוי | קווין קונרוי | ויליאם בולדווין | ברוס גרינווד | קווין קונרוי | קווין קונרוי | קווין קונרוי | וויל ארנט |
| אלפרד פניוורת' | אפרם זימבליסט ג'וניור | אפרם זימבליסט ג'וניור |  | אפרם זימבליסט ג'וניור | אלסטייר דאנקן |  | דייוויד מק'קלום | אלן אופנהיימר |  | ג'ים פידוק |  | מרטין ג'רביס | בריאן ג'ורג' | רייף פיינס |
| ג'יימס גורדון | בוב הייסטינגס | בוב הייסטינגס |  | בוב הייסטינגס |  |  | ג'ים מסקימן |  |  | גארי קול |  | כריס קוקס | ריי וייס | הקטור אליזונדו |
| דיק גרייסון |  | לורן לסטר |  |  |  | שיין האבוקה |  |  |  | ניל פטריק האריס |  |  |  | מייקל סרה |
| ג'ייסון טוד |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ג'נסן אקלס |  |  |  |  |
| טים דרייק |  |  | דין סטוקוול | איליי מריאנתל |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ברברה גורדון |  | מרי קיי ברגמן | אנג'י הארמון | טרה סטרונג |  |  |  |  |  |  |  |  | טרה סטרונג | רוזריו דוסון |
| באטוומן |  |  |  | קירה סדג'וויק |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| הארווי בולוק | רוברט קוסטנזו | רוברט קוסטנזו |  | רוברט קוסטנזו |  |  |  |  |  |  |  |  | רובין אטקין דאונס |  |
| רנה מונטויה |  | ליאן שירמר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| לושיוס פוקס |  |  |  |  |  |  | קווין מייקל ריצ'רדסון |  |  |  |  |  |  |  |
| ויקי וייל |  |  |  |  | טרה סטרונג |  |  |  |  |  | אנדריאה רומאנו |  |  |  |
| סופרמן |  |  |  |  |  | קייל מקלכלן |  | טים דיילי | מארק הארמון |  | טים דיילי |  |  | צ'נינג טייטום |
| הג'וקר | מארק המיל |  | מארק המיל |  | קווין מייקל ריצ'רדסון |  |  |  |  | ג'ון דימאג'יו |  | טרוי בייקר | מארק המיל | זאק גאליפנאקיס |
| הארלי קווין |  |  | ארלין סורקין |  |  |  |  |  |  |  |  | האנדן וולץ' |  | ג'ני סלייט (אנ') |
| מיסטר פריז |  | מייקל אנסרה |  |  |  |  |  | ללא קול |  |  |  |  |  | דייוויד בורוז |
| הפינגווין |  |  |  | דייוויד אוגדן סטיירס | טום קני |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| ראס-אל-גול |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ג'ייסון אייזקס |  |  |  |  |
| איש החידות |  |  |  |  |  |  |  |  |  | ברוס טים |  |  |  | קונאן או'בריאן |
| המסיכה השחורה |  |  |  |  |  |  |  |  |  | וייד ויליאמס |  |  |  |  |
| הדחליל |  |  |  |  |  |  | קורי ברטון |  |  |  |  |  |  | ג'ייסון מנזוקאס |
| דדשוט |  |  |  |  |  |  | ג'ים מסקימן |  |  |  |  | ניל מקדונו |  |  |
| ביין |  |  |  | האלק הוגאן |  |  |  | ללא קול |  |  |  |  |  | דוג בנסון |
| סולומון גרנדי |  |  |  |  |  |  |  | קורי ברטון |  |  |  |  |  |  |
| קילר פרוסט |  |  |  |  |  |  |  | ג'ניפר הייל |  |  |  |  |  |  |
| ליידי שיווה |  |  |  |  |  |  |  | רייצ'ל מקפרלן |  |  |  |  |  |  |
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Robin (ספין אוף)

ספין אוף על רובין תוכנן במקור עם כריס אודונל בתפקיד הראשי. הפרויקט הוקפא לאחר ביקורת שלילית.
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Batman: Triumphant

במהלך צילומי הסרט "באטמן ורובין" התרשמו האחים וורנר מהביקורות, מה שהניע אותם לשכור מיד את ג'ואל שומאכר כדי לחזור ולהדגיש את אחריותו בבימוי הסרט השלישי. עם זאת, התסריטאי עקיבא גולדמן, שעבד על באטמן לנצח ובאטמן ורובין, סירב לכתוב את התסריט לסרט החמישי. בסוף 1996, האחים וורנר ושומאכר שכר את מארק פרוטוסביץ' כדי לכתוב את התסריט עבור "באטמן: ניצחון". מאוחר יותר הוכרז על מועד יציאתו של הסרט באמצע 1999.
התסריט נקרא רשמית Batman: The Fear ולעיתים נקרא Batman: Triumphant, כלל את הדמויות דחליל, הארלי קווין, והכובען המטורף והג'וקר בגילומו של ג'ק ניקולסון, שאותו אמור היה באטמן לראות לאחר שהפיח את גז הרעל של הדחליל, שהופיע גם כן. הארלי קווין בסרט זה אמורה הייתה להיות בתו של הג'וקר, בגילומה של מדונה כשאת הדחליל היה אמור לגלם ניקולס קייג', לתפקיד הכובען נשקל רואן אטקינסון. עם זאת, כאשר באטמן ורובין קיבלו ביקורות שליליות ולא הצליחו להצליח בקופות, האחים וורנר לא היו בטוחים לגבי תוכניותיהם. האולפן החליט שעדיף לפתח את הסרט "Batman Beyond" כעיבוד לרומן הגרפי של פרנק מילר, "באטמן: שנה ראשונה".
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Batman: DarKnight

למרות העניין של האחים וורנר ושומאכר לסרט "שנה ראשונה", לי שפירו וסטיבן וייז, החלו לכתוב תסריט בשם באטמן: האביר האפל באמצע שנת 1998. סרט חדש בשם באטמן: האביר האפל אמור היה לצאת בשנת 2000. בסיפור, ברוס ויין החליט לסיים את חייו בתור גיבור העל באטמן. דיק גרייסון, המכונה גם רובין, למד באוניברסיטה, שם פגש את ד"ר ג'ונתן קריין, שפיתח גז פחד מיוחד (אלמנט זה יופיע בהמשך בבאטמן מתחיל). כתוצאה מניסויים בקירק לנגסטרום, הוא יצר עטלף אנושי מעמיתו. תושבי העיר חשבו שהוא באטמן. באטמן נלחם בעטלף האנושי. קירק עצמו מנסה להילחם בתסמונת "העטלף האנושי" שלו, כשהוא משתוקק להתאחד עם אשתו ולהתנקם בקריין, בעוד קריין מפריע לאחראים לפיטוריו מחברת ארכמוס והאוניברסיטה כשהוא נתקל באמיתות לגבי עברו. האחים וורנר החליטו לא להתקדם עם הפרויקט "באטמן: האביר האפל" לטובת ניסיונות להפיק את "באטמן: שנה ראשונה" ו-"Batman Beyond".
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Batman: Year One

סרט בשם Batman: Year One, מבוסס על ספר הקומיקס המפורסם של פרנק מילר משנת 1987, שצריך היה לצאת בשנת 2000. למרות התעניינות בשומאכר, דארן ארונופסקי נשכר לכתוב ולביים את התסריט יחד עם מילר עצמו. הסרט היה אמור לצאת בשנת 2000 והיה אמור להיות פריקוול לסרט באטמן מ-1989, שעלילתו תספר על מסעותיו של ברוס ויין ברחבי העולם לפני שחזר לגות'אם סיטי והפך לבאטמן.
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Batman Beyond

עד ספטמבר 2000, האחים וורנר בעקבות ההצלחה של סדרת האנימציה "Batman Beyond" נשכרו יוצריה פול דיני ואלן ברנט לכתוב את התסריט לגרסת סרט באורך מלא. פותחו טיוטות לתסריט לסרט, אך עד מהרה האחים וורנר איבדו עניין.האולפנים התמקדו בפיתוח "שנה ראשונה", שתוכנן באותה תקופה להפוך לסרט אתחול שנועד להתניע את הזיכיון כולו.
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Batman: The Fear

בזמן שעבדו על "שנה ראשונה", שמועות שונות נפוצו על הסרט החדש ברחבי התקשורת. כל המועמדים האפשריים והבלתי אפשריים נקראו לתפקיד באטמן, החל מקיאנו ריבס וכלה בבן אפלק, כשאהרון אקהרט נחשב לבחירה העיקרית לתפקיד ג'ים גורדון, האחים וורנר העדיפו אז את האחים ווצ'אוסקי, ושמועות על שחקן שיגלם את הג'וקר. ניקולסון עצמו העביר ראיונות לועגים והבטיח לחזור. זה הגיע לנקודה ששני פורטלי אינטרנט פופולריים הסכימו להחרים את כל החדשות על הסרט הקרוב.
באווירה כזו,[דרושה הבהרה] תסריט בן 100 עמודים מאת רפאל איגלסיאס וטרי הייס לסרט "Batman: The Fear", שאחרי נטישת הפרויקט של "שנה ראשונה" במשך זמן מה נחשב למועמד העיקרי לעיבוד הסרט. גם אחרי שכריסטופר נולאן נכנס לפרויקט, מספר מקורות דיווחו בטעות שהוא יפיק את הסרט על בסיס "The Fear".
סרטים שלא הופקו וסרטים שנגנזו > Batman vs. Superman

התוכניות הראשונות לסרט משותף של באטמן וסופרמן הופיעו בקיץ 2001, כאשר אנדרו קווין ווקר נשכר על ידי האחים וורנר ברוס כדי לכתוב את התסריט. עקיבא גולדסמן נשכר אחר כך לשכתב את התסריט של ווקר.
את באטמן היה אמור לגלם את כריסטיאן בייל, ואת סופרמן ג'וש הרנט והבמאי אמור היה להיות וולפגנג פיטרסן. הצילומים תוכננו לתחילת 2003 והיו אמורים להסתיים בעוד שישה חודשים. מועד השחרור נקבע לקיץ 2004. אולם הסרט בוטל כדי שהאולפן יוכל להתמקד בסרטים בודדים על גיבורי על, שהפכו ל"באטמן מתחיל" ו"סופרמן חוזר". פטרסן קיווה בעתיד להפיק סרט עם כריסטיאן בייל כבאטמן.
בסצנה הראשונה של הסרט "אני האגדה", שכתב עקיבא גולדסמן, הוצגה כרזה של הסרט שלא נעשה בו שימוש - לוגו סופרמן בתוך לוגו באטמן.
הערות שוליים

↑  "'Joker': Dante Pereira-Olson Cast as Young Bruce Wayne" (באנגלית). DC. נבדק ב-2020-02-12.
↑  Sam Ashurst, Matt Chapman (2019-04-03). "Joaquin Phoenix's Joker: All you need to know" (באנגלית). Digital Spy. נבדק ב-2020-02-12.
↑  "Готовятся кинокомиксы вне рамках киновселенной DC: почему это хорошо". נבדק ב-2017-09-17.
↑  Eric Anderson (2012-09-13). "Chris O'Donnell On Why His 'Robin' Spin-Off Never Happened & Passing On Men In Black". Access Hollywood. נבדק ב-2014-09-08.(הקישור אינו פעיל, 29.12.2021)
↑  Michael Fleming (1997-02-21). "Helmer's 3rd At Bat". Variety. ארכיון מ-2012-02-12. נבדק ב-2008-10-17.
↑  Gabe Toro (2011-10-05). "Joel Schumacher Says He Wanted Nicolas Cage To Play Scarecrow In The Aborted 'Batman Triumphant'". IndieWire. אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2014-09-01.
1 2  Bill "Jett" Ramey (2005-07-28). "Interview: Lee Shapiro". Batman-on-Film. אורכב מ-המקור ב-2008-09-25. נבדק ב-2008-10-18.
1 2  Dana Harris (2000-09-21). "WB sends Pi guy into the Bat Cave". Variety. אורכב מ-המקור ב-2012-01-17. נבדק ב-2008-10-17.
↑  Fred Topel (2012-04-23). "Action Packed: Boaz Yakin on Safe and Batman Beyond". CraveOnline. נבדק ב-2013-07-21.
↑  Brian Linder (2000-12-06). "Aronofsky Talks Batman: Year One...Again". IGN. נבדק ב-2008-10-17.
1 2  "8 Unmade BATMAN Movies".
↑  "Joss Whedon Talks About His 'Batman' Movie That Never Was".
↑  Dana Harris (2002-06-30). "WB: fewer pix, more punch". Variety. ארכיון מ-2012-01-17. נבדק ב-2008-10-17.
↑  Smith, Adam. "The Original American Psycho". Empire. pp. 74–80, 82, 84, 87.
↑  Daniel Fierman; Nancy Miller; Brian M. Raftery (2003-03-14). "Stallville?". Entertainment Weekly. נבדק ב-2008-02-08.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)(הקישור אינו פעיל, 29.12.2021)
↑  Brian M. Raftery; Nancy Miller (2002-07-09). "Dynamic Duel". Entertainment Weekly. ארכיון מ-2008-01-06. נבדק ב-2008-02-04.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
↑  Brian Linder (2002-07-09). "Batman vs. Superman in '04". IGN. נבדק ב-2008-02-04.
↑  A.C. Ferrante (2007-09-18). "Profile: Wolfgang Peterson Reinvents Troy for DVD With New Director's Cut". If Magazine. אורכב מ-המקור ב-2007-12-12. נבדק ב-2008-02-04.
↑  Larry Carroll (2007-12-03). "'Batman Vs. Superman' Coming In 2009, But Will We Live To See It?". MTV Movies Blog. נבדק ב-2008-08-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: cd44af6f-4919-4641-bef6-6c9f73eb652d 
באטמן והג'וקר
באטמן
הקרנת האביר האפל, בברצלונה, ספרד.
קניצ'י פוקוי

| --- | --- |

 לידה:  4 באוקטובר 1918 Heijō, יפן 
 פטירה:  9 בינואר 1998 (בגיל 79) קיוטו, יפן 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  קיוטו, יפן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיוטו 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיוטו  Kyoto Institute of Technology 
 תלמידי דוקטורט:  Kōichi Yamashita 
 פרסים והוקרה:  מסדר התרבות (1981)  פרס ההצטיינות בתרבות (1981)  חבר זר של החברה המלכותית (29 ביוני 1989)  מדליית שרדינגר (1987)  פרס נובל לכימיה (1981)  מסדר השמש העולה, דרגה ראשונה 
 
פרופסור קניצ'י פוקוי (ביפנית: 福井 謙; ‏4 באוקטובר 1918 – 9 בינואר 1998) היה כימאי יפני, והמדען האסייתי הראשון שזכה בפרס נובל לכימיה.
פוקוי זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1981 בשותפות עם רואלד הופמן, בעקבות המחקר העצמאי שלהם בנושא המנגנונים של תגובות כימיות. עבודתו עטורת הפרסים התמקדה בתפקידם של מסלולים גבוליים בתגובות כימיות, ובפרט בכך שמולקולות חולקות אלקטרונים רופפים, שנמצאים במסלולי האורביטלים הקיצוניים ביותר (המסלול המולקולרי המאוכלס הגבוה ביותר (HOMO) והמסלול המולקולרי הלא מאוכלס הנמוך ביותר (LUMO)).
קורות חייו

פוקוי נולד בנארה, יפן, והיה הבכור מתוך שלושת הבנים של ריוקיצ'י פוקוי, איש עסקי חוץ, וצ'י פוקוי. בין השנים 1938 ו-1941, מחקרו של פוקוי היה מופנה לכיוון תורת הקוונטים ומשוואתו המפורסמת של ארווין שרדינגר. פוקוי האמין שפריצת דרך במדע נוטה להתרחש בעקבות חיבור לא צפוי של תחומים שונים.
בריאיון בעיתון "האינטליגנט הכימאי", קניצ'י מספר על דרכו אל לימודי הכימיה, שהחלה בבית ספרו היסודי.
"בחירתי בתחום הכימיה שלי לא קלה להסביר, שכן הכימיה מעולם לא הייתה המקצוע האהוב עלי בחטיבת הביניים ובשנות התיכון. למעשה, העובדה שאבי המכובד היה גאון בכימיה לכדה את לבי בהיסוס. ההתרחשות המכריעה ביותר בקריירה החינוכית שלי באה כשאבי ביקש את עצתו של פרופסור ג'ין-איטו קיטה מהאוניברסיטה הקיסרית של קיוטו בנוגע למסלול שאני צריך לבחור".
על פי עצתו של קיטה, ידיד אישי של פוקוי האב, הופנה קניצ'י הצעיר למחלקה לכימיה תעשייתית, שאיתה היה קיטה מזוהה. פוקוי הסביר כי הכימיה הייתה קשה לו מכיוון שהעדיף חשיבה לוגית על פני שינון. באותו הראיון, דן פוקוי גם בסיבה להעדפתו לכימיה התאורטית על פני הכימיה הניסיונית. אף על פי שהוא הגיע להישגים במדע התאורטי, הוא למעשה בילה את רוב המחקר המוקדם שלו על הניסוי. קניצ'י השלים עד מהרה יותר מ-100 פרויקטים וניירות ניסיוניים, והוא נהנה למדי מהתופעות הניסוייות של הכימיה. למעשה, בשלב מאוחר יותר בחייו - כאשר הפך למורה, הוא המליץ על עבודות חקר הדורשות ניסוי עבור תלמידיו. המדע התאורטי היה טבעי יותר לתלמידים, אבל על ידי הצעת או הקצאת פרויקטים ניסיוניים התלמידים שלו יכלו לחוות את הרעיונות שלהם הלכה למעשה, כמו שלדעתו, כל מדען צריך. לאחר סיום לימודיו באוניברסיטת קיוטו, בשנת 1941, פוקוי עבד במעבדת דלק של הצבא היפני במהלך מלחמת העולם השנייה. בשנת 1943, הוא מונה למרצה בתחום כימיית הדלק באוניברסיטת קיוטו והחל את הקריירה שלו ככימאי אורגני.
מחקר

פוקוי היה פרופסור לכימיה פיזיקלית באוניברסיטת קיוטו משנת 1951 ועד שנת 1982, וראש המכון הטכנולוגי של קיוטו בין השנים 1982 ו-1988. בנוסף, הוא היה חבר באקדמיה הבינלאומית למדע מולקולרי קוונטי וחבר מכובד באקדמיה הבינלאומית למדע. כמו כן הוא היה גם המנהל של המכון לכימיה בסיסית משנת 1988 ועד מותו. בנוסף היה פוקוי גם ראש האגודה הכימית של יפן מ-1983 עד 1984.
לצד פרס נובל, הוענקו לפוקוי פרסים רבים, וביניהם פרס האקדמיה היפנית בשנת 1962, פרס איש התרבות המצטיין בשנת 1981, מסדר השמש העולה בשנת 1988 ועוד פרסים רבים אחרים.
בשנת 1952, פוקוי ושותפיו הציגו את התאוריה המולקולרית-אורביטלית של תגובה בפחמימנים ארומטיים, שהתפרסמה בכתב העת של פיזיקה כימית. באותו הזמן, הרעיון שלו לא זכה לתשומת לב מספקת בקרב הכימאים. פוקוי ציין בהרצאת הנובל שלו בשנת 1981, כי "המחקר המקורי שלי קיבל מספר הערות שנויות במחלוקת. זה היה מובן מבחינה מסוימת. בגלל חוסר הניסיון שלי, הבסיס התאורטי לתוצאה בולטת זו היה מעורפל או לא ניתן כראוי."
המושג "אורביטלים גבוליים" שפוקוי השתמש בו, החל להיות מוכר לאחר כתיבת המאמר של רוברט ברנס וודוורד ורואלד הופמן בנושא הכללים הסטריאו-אלקטרים של וודוורד-הופמן, שיכלו לחזות את מהירות התגובה בין שני מגיבים, בשנת 1965. חוקים אלו, המתוארים בדיאגרמות, מסבירים מדוע חלק מזוגות האלקטרונים מגיבים בקלות בעוד שזוגות אחרים אינם מגיבים. הבסיס של חוקים אלו מצוי במאפייני הסימטריה של מולקולות ובמיוחד בנטייה של האלקטרונים. פוקוי הודה בהרצאת הנובל שלו, כי "רק אחרי הופעתו המדהימה של עבודתם המבריקה של וודוורד והופמן, נעשיתי מודע לכך שלא רק חלוקת הצפיפות, אלא גם למאפיינים המהותיים של האורביטלים יש חשיבות למגוון רחב של תגובות כימיות".
מלבד חקירה של התאוריה של תגובות כימיות, התרומה של פוקוי לכימיה כללה גם את התאוריה הסטטיסטית של התקרשות, סינתזה אורגנית על ידי מלחים אנאורגניים וקינטיקת פולימרים. בריאיון למגזין "המדע החדש" בשנת 1985, העביר פוקוי ביקורת על השיטות שאומצו באוניברסיטאות ובתעשיות יפניות במטרה לשפר את המדע ואת הבנת העולם. פוקוי גם נזף במחקרי התעשייה היפנית וציין כי "סביר יותר שהתעשייה תשלב את המאמץ המחקרי לעסק היומיומי שלה. זה מאוד קשה לדבר להיות מעורב עם כימיה טהורה. יש צורך לעודד מחקר ארוך טווח גם אם אנחנו לא יודעים את מטרתו וגם אם היישום שלו אינו ידוע".
ראו גם

רוברט ברנס וודוורד
רואלד הופמן
אנריקו פרמי

.
| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1901 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  28 בנובמבר 1954 (בגיל 53) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  איטליה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  בית העלמין אוק וודס 
 מקום לימודים:  Scuola Normale Superiore. Classe di Scienze (1922)  אוניברסיטת גטינגן (1923)  אוניברסיטת ליידן (1924)  אוניברסיטת פיזה 
 מנחה לדוקטורט:  Luigi Puccianti 
 מוסדות:  אוניברסיטת פירנצה (1924–1926)  אוניברסיטת קולומביה (1939–1942)  אוניברסיטת שיקגו (1942–1954)  ספיינצה – אוניברסיטת רומא (1926–1938)  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת גטינגן  Enrico Fermi Institute 
 תלמידי דוקטורט:  צונג-דאו לי, אוון צ'מברלין, אמיליו סגרה, Mario Ageno, Willem Malkus, Richard Garwin, ארתור ה. רוזנפלד, מרוין גולדברגר, סם טריימן, אטורה מיורנה, Herbert L. Anderson, ג'פרי צ'ו, Oreste Piccioni, Robert A. Schluter 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1938)  ההרצאות לזכר סילימאן (1949)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1976)  מדליית ברנרד על שירות ראוי לשבח למדע (1950)  פרס לזכר ריצ'טמייר (1952)  מדליית יוז (1942)  הרצאת הנרי נוריס ראסל (1953)  מדליית פרנקלין (1947)  מדליית מקס פלאנק (1954)  פרס רומפורד (1953)  מדליית מאטאוצ'י (1926)  חבר זר של החברה המלכותית (27 באפריל 1950)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 בן או בת זוג:  לאורה פרמי (19 ביולי 1928–28 בנובמבר 1954) 
 תרומות עיקריות
 עבודתו בנושא התפרקות בטא, פיתוח הכור הגרעיני הראשון ופיתוח תורת הקוונטים.
 חתימה:   
 
אֶנְרִיקוֹ פֶרְמִי (באיטלקית: Enrico Fermi;‏ 29 בספטמבר 1901 – 28 בנובמבר 1954) היה פיזיקאי איטלקי-אמריקאי, הידוע בשל עבודתו בנושא התפרקות בטא, פיתוח הכור הגרעיני הראשון ופיתוח תורת הקוונטים. פרמי הוא חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1938.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

אנריקו פרמי נולד ב-29 בספטמבר 1901 ברומא, לאלברטו פרמי, מבקר ראשי במשרד התעבורה, ולאידה דה גטיס. הוא החל להתעמק בלימודי פיזיקה בנעוריו, בניסיון להתגבר על הכאב שחש עקב טרגדיה משפחתית שבה אחיו ג'וליו, שהיה גדול ממנו בשנה ושאליו היה קשור עמוקות, מת כתוצאה מניתוח פשוט בגרון בשנת 1915.
חבר של המשפחה, אדולפו אמידי, סייע בלימודיו של פרמי בתחומי אלגברה, טריגונומטריה, הנדסה אנליטית ומכניקה. אמידי היה זה שייעץ לפרמי לא לנסות להתקבל לאוניברסיטת רומא אלא לפנות ל-"Scuola Normale Superiore”, המוסד האוניברסיטאי היוקרתי לתלמידים מחוננים שבעיר פיזה. הבוחן של Scuola Normale Superiore, שקרא את מאמר הכניסה שהכין פרמי, העריך שהוא באיכות של עבודת דוקטורט, ולכן זימן את פרמי וחזה כי יהיה מדען גדול.
ביוגרפיה > שנות הבגרות

פרמי למד ב-Scuola Normale Superior בין השנים 1922-1918 וסיים לימודי תואר דוקטור. בשנת 1923 ניצל מלגה שקיבל מממשלת איטליה כדי ללמוד באוניברסיטת גטינגן (שהייתה המוסד המוביל בתחום תורת הקוונטים באותה תקופה) אצל פרופסור מקס בורן. הוא לא היה שבע רצון משיטת הלימוד הפורמלית מדי במקום ועזב כעבור שישה חודשים. בשנת 1924 עבר לליידן שבהולנד כדי לעבוד עם פאול ארנפסט ופגש שם את אלברט איינשטיין. בהמשך אותה שנה עבר לפירנצה ולימד שנתיים פיזיקה מתמטית ומכניקה באוניברסיטת פירנצה.
בשנת 1926 גילה פרמי את חוקי הסטטיסטיקה הידועים כיום כ"סטטיסטיקת פרמי". חוקים אלה מתארים את התנהגות משפחת החלקיקים שכלל האיסור של וולפגנג פאולי חל עליהם, חלקיקים הידועים כיום כפרמיונים.
פרמי עבר לאוניברסיטת רומא בשנת 1927 ולימד בה כפרופסור בקורס הראשון לפיזיקה תאורטית, קורס שנוצר עבורו על ידי הדיקן של המכון לפיזיקה, פרופסור אורסו מריו קורבינו (אנ'). קורבינו עזר לפרמי לבחור את צוות המדריכים והעוזרים שכלל בין השאר את אדוארדו אמלדי, ברונו פונטקורבו, פרנקו רזטי ואמיליו סגרה. הצוות קיבל את הכינוי "הבחורים מוויה פניספרנה" (על שם הרחוב שבו שכן המכון). בקבוצה זו כונה פרמי "האפיפיור" בשל העובדה שמעולם לא טעה.
בשנת 1928 נישא פרמי ללאורה קפון שהייתה ממוצא יהודי. לזוג נולדו שני ילדים, ג'וליו ונלה.
בשנת 1933 פיתח פרמי את התאוריה להסבר התפרקות בטא. הוא הניח שהנייטרון, שהתגלה שנה לפני כן, מתפרק לפרוטון תוך כדי פליטת אלקטרון וחלקיק שטרם התגלה ושלו הוא קרא נייטרינו. התאוריה פותחה על מנת להסביר את הפעילות שאחר כך הוכרה ככוח הגרעיני החלש.
הקבוצה שסביב פרמי חקרה ביסודיות את נושא הנייטרונים. הם הפציצו בנייטרונים את מרבית היסודות שבטבלה המחזורית. הם האטו נייטרונים באמצעות מעבר בפרפין, וגילו שבכך הנייטרונים היו אפקטיביים יותר לתהליכי הפגזת היסודות. בין השאר ייצרו מוצר מוזר חדש כשהפציצו אורניום בנייטרונים, שאחר כך הוכר כביקוע אטומי האורניום. החל משנת 1935 החלה הקבוצה להתפרק. רזטי עזב לקנדה, פונטקורבו לצרפת וסגרה העדיף ללמד בפלרמו.
ביוגרפיה > סוף שנות ה-30

פרמי נשאר ברומא עד 1938.
בשנת 1938 זכה בפרס נובל לפיזיקה עבור "הוכחות לקיומם של יסודות רדיואקטיביים חדשים באמצעות הקרנה על ידי נייטרונים, ועבור התגלית הקשורה לכך של תגובות גרעיניות עקב נייטרונים איטיים". פרמי ומשפחתו נסעו לשוודיה לטקס קבלת הפרס, וניצלו את ההזדמנות לעזוב את איטליה לצמיתות בשל חששם מהמשטר הפשיסטי (כאמור אשתו של פרמי, לאורה קפון, הייתה יהודייה). הם היגרו לארצות הברית, ופרמי קיבל משרה כפרופסור לפיזיקה באוניברסיטת קולומביה שבניו יורק.
ביוגרפיה > החיים בארצות הברית

ביקוע הגרעין התגלה בתחילת 1939 על ידי אוטו האן, פריץ שטרסמן וליזה מייטנר, ופרמי ראה מיד את האפשרות לפליטה של נייטרונים משניים ולתגובת שרשרת. לאחר שאלברט איינשטיין שלח את מכתבו המפורסם לנשיא רוזוולט שבו העלה את האפשרות לייצורה של פצצת אטום, מימן חיל הים האמריקאי ניסיונות ליישום אנרגיה אטומית באוניברסיטת קולומביה. פרמי וליאו סילארד תכננו ביחד את הכור הגרעיני הראשון. פרמי, שלא ידע אנגלית היטב, כינה את המתקן "ערימה" (PILE).
מכיוון שמרכז המחקר המדעי של פרויקט מנהטן לייצור הפצצה האטומית היה במעבדה המטלורגית של אוניברסיטת שיקגו, עזב פרמי את אוניברסיטת קולומביה, שהתמקדה בהפרדת איזוטופים, ועבר לאוניברסיטת שיקגו, שם הוביל את בניית ה"ערימה" במגרש הסקווש שמתחת ליציע המערבי של אצטדיון הפוטבול הנטוש של אוניברסיטת שיקגו, סטאג פילד. ב-2 בדצמבר 1942 הופעל הכור הגרעיני הראשון בהצלחה, ובוצעה תגובת השרשרת הגרעינית המבוקרת הראשונה בהיסטוריה האנושית. היה זה השלב הראשון בפיתוח הפצצה, והידיעה הועברה למרכז בוושינגטון בטלפון במשפט הצופן המפורסם "יורד הים האיטלקי הגיע לעולם החדש".
בהמשך, היה לפרמי תפקיד משמעותי בפתרון בעיות הקשורות בפיתוח פצצת האטום הראשונה, כאחד הפיזיקאים המובילים בצוות פרויקט מנהטן, שעסק בפיתוח אנרגיה אטומית ופצצת האטום.
בשנת 1944 קיבל פרמי אזרחות אמריקאית, ועם סיום המלחמה (1946) התמנה לפרופסור במכון ללימודי הגרעין שבאוניברסיטת שיקגו (כיום המכון ע"ש פרמי), משרה שהחזיק בה עד מותו ב-1954. שם הוא הפנה את עיקר מרצו לחקר התגובה שבין נוקליאונים לפאיונים.
בשנים האחרונות לחייו, עסק פרמי בבעיית המקור המסתורי של הקרינה הקוסמית, ופיתח תאוריה לפיה שדה מגנטי אוניברסלי הפועל כמאיץ ענקי מסביר את האנרגיות העצומות הגלומות בחלקיקי הקרינה הקוסמית. פרמי היה בין היוזמים להקמת מאיץ הסינכרוטרון באוניברסיטת שיקגו.
ביוגרפיה > מותו

אנריקו פרמי מת בשיקגו בגיל 53 ממחלת סרטן הקיבה ב-29 בנובמבר 1954, שהתפתח כנראה כתוצאה מהקרינה הרדיואקטיבית לה נחשף במהלך ניסיונותיו, ונקבר בבית הקברות "אוק וודס" שבשיקגו. כפי שכתב אחר כך חברו ושותפו בפרויקט מנהטן יוג'ין ויגנר: "עשרה ימים לפני שנפטר אמר לי פרמי 'אני מקווה שזה לא ייקח זמן רב'. הוא השלים לחלוטין עם גורלו".
הערכה

פרמי היה אדם מבריק, בעל יכולת שכלית מופלאה והגיון בריא. הוא היה תאורטיקן מוכשר וכפי שהתאוריה שלו על התפרקות בטא הוכיחה, הוא היה מוכשר גם לעבודה במעבדה. פרמי ייחס תמיד את זכייתו בפרס נובל לזריזותו במעבדה, באומרו שגם אחרים היו מגיעים לתגליותיו, הוא פשוט היה זריז יותר.
כשהוא הציע את עבודתו המפורסמת על התפרקות בטא לביטאון היוקרתי "Nature", סירב העורך לקבלו משום ש"המאמר מכיל ספקולציות שאין קשר בינן למציאות". לכן הודפס המאמר של פרמי באיטלקית ובגרמנית לפני שהודפס באנגלית. הוא מעולם לא שכח את החוויה של להיות מוקדם לזמנו, ונהג לומר לבני חסותו "אף פעם אל תהיו ראשונים, נסו להיות שניים".
הוקרה והנצחה

אנריקו פרמי זכה לשלל הנצחות:
פרמיון - חלקיק בעל ספין לא שלם המציית לעקרון האיסור של פאולי.
פרמיום - יסוד כימי שמספרו האטומי 100.
פרדוקס פרמי - כשנשאל בנוגע לאפשרות של חיים תבוניים אחרים ביקום (ראה פרויקט סט"י) שאל "אם כן, היכן הם?"
על שמו נקראת הפרמילאב, מעבדת מאיץ החלקיקים הלאומית של ארצות הברית.
על שמו נקרא מכון פרמי באוניברסיטת שיקגו.
פרס אנריקו פרמי לפיזיקה (הוא היה ראשון מקבליו).
התפלגות פרמי-דיראק - התפלגות שמתארת את ההתנהגות הסטטיסטית של פרמיונים.
פרמי - יחידת אורך המאפיינת את גודלו של גרעין האטום.
אנרגיית פרמי - רמת האנרגיה המרבית בפיזיקה קוונטית המאוכלסת על ידי אלקטרונים.
ארכיטקטורה של מעבדים גרפיים בשם Fermi, תוצרת Nvidia, אותם ניתן למצוא בכרטיסי GeForce 400 ו-500, וכן בכרטיסי Quadro ו-Tesla.
מחשב-על פרמי - מחשב-על תוצרת Nvidia, שבלבו מעבדים גרפיים הבנויים בארכיטקטורה זו.
טלסקופ החלל פרמי - לווין המשמש לאיתור התפרצויות גמא מהחלל
ספרו בעברית

תרמודינמיקה, תרגם מאנגלית: יונתן ברוידא, הוצאת יחדיו, תל אביב, 1963.
ראו גם

בעיית פרמי
חישוב על גב מעטפה
לקריאה נוספת

אמיל פוירשטיין, יהודים מפורסמים במדע, 1956. עמ' 230–240.
תמונת התגית של פרמי במעבדה הלאומית לוס אלמוס
גברים עם כבוד

| --- | --- |

 בימוי:  George Tillman, Jr. 
 הופק בידי:  Robert Teitel 
 עריכה:  ג'ון קרטר 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דה נירו ליאון רוסום אלימי בלארד לונט מקי דייוויד קונרד קריס ווארן הולט מקלני גלין טורמן דולה היל טיילר פוסי קארל למבלי יהושע לאונרד שרליז ת'רון קיובה גודינג ג'וניור האל הולברוק אונג'אנו אליס מייקל רפפורט דייוויד קית' פאוורס בות' Richard Sanders 
 מוזיקה:  מרק אישם 
 צילום:  אנטוני ב' ריצ'מונד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 2000 
 משך הקרנה:  123 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ביוגרפי 
 הכנסות באתר מוג'ו:   menofhonor
 www.menofhonor.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
גברים עם כבוד (באנגלית: Men of Honor) הוא סרט דרמה ביוגרפית משנת 2000 בבימויו של ג'ורג' טילמן ג'וניור, בכיכובם של קובה גודינג ג'וניור ורוברט דה נירו. הסרט מספר את סיפורו של קארל בראשיר, הצוללן האפרו-אמריקאי הראשון בצי ארצות הברית, ואת מאבקו להצליח למרות הגזענות והקשיים הרבים שעמדו בפניו.