stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע חילופי השבויים ההונגרי-סובייטי
הערות שוליים

↑  Egyes források 329, mások 400, 402-t illetve 405 kicseréltet említenek.
↑  Ebből 24 halálra, 45 pedig életfogytig tartó börtönbüntetésre ítélt személy volt.
↑  Kolontári Attila: Népbiztosokért tiszteket: Magyar–szovjet cserebere. Rubicon, XX. évf. 4–5. sz. (2010) 64. o.
↑  Kolontári 68–69.
מדוז (אי)

| --- | --- |
האי מדוז, בצידו המערבי של האי סטטן
האי מדוז, בצידו המערבי של האי סטטן
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  חופו המערבי של רובע סטטן איילנד בניו יורק
 קואורדינטות:  40°34′37″N 74°12′12″W﻿ / ﻿40.57694°N 74.20333°W﻿ / 40.57694; -74.20333
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימדוז(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימדוז
 
האי מדוז (אי מישור העשב באנגלית: Isle of Meadows) הוא אי קטן בלתי מיושב המצוי בחופו המערבי של רובע סטטן איילנד של העיר ניו יורק במדינת ניו יורק שבארצות הברית.
האי ממוקם בשפך של פרש קילז לארתור קיל.
האי נמצא בבעלות ובניהול עיריית ניו יורק ומאז שנות ה-90 של המאה ה-20 היווה חלק ממזבלת פרש קילז כיום מהווה האי שמורת טבע ואזור קינון לציפורים.
מדוביק

עוגת מדוביק עם אבקת סוכר
עוגת המדוביק היא עוגה רוסית המורכבת משכבות של ביסקוויט, דבש ומלית של שמנת חמוצה וסוכר. יש שמוסיפים גם שמנת מתוקה או חלב מרוכז.
העוגה נוצרה במאה ה-19 באימפריה הרוסית על ידי שף צעיר שביקש להרשים את הקיסרית יליזבטה אלכסייבנה, אשתו של אלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה. הקיסרית אליזבת לא יכלה לסבול דבש. אולם יום אחד, קונדיטור צעיר חדש במטבח לא ידע על השנאה של הקיסרית לדבש, ואפה עוגה חדשה עם דבש ושמנת חמוצה סמיכה. באופן מפתיע, הקיסרית אליזבת התאהבה בה מיד.
הערות שוליים

↑  Victoria Drey, Russia's most irresistible honey trap: Medovik, Russia Beyond, ‏2017-03-24 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph348281
מוקצה מחמת מצווה

מוקצה מחמת מצווה הוא דין בהלכות מוקצה. על פי דין זה, חפץ שייוחד על ידי אדם לשימוש של מצווה ומחמת כך נאסר בהנאה, הופך ל'מוקצה' ונאסר בטילטול בשבת, ודינו כמוקצה מחמת גופו.
טעמו ומקורו

מקורו איסור מוקצה זה הוא מדברי התלמוד במסכת שבת, שם נאמר שאף לדעת רבי שמעון שמקל בדיני 'מוקצה', מתקיים דין מוקצה מחמת מצווה:
א"ר חייא בר אבא א"ר יוחנן אין מוקצה לרבי שמעון אלא כעין שמן שבנר בשעה שהוא דולק הואיל והוקצה למצותו הוקצה לאיסורו
טעם הדבר הוא שחפצי מצווה נחשבים מוקצים הוא שמאחר שחפצים אלו אסורים בהנאה, אין להם שימוש המותר בשבת, ולכן האדם מקצה את דעתו משימוש בחפץ.
דוגמאות

כל חפץ המיוחד לשימוש של מצווה, כגון: סכך, דפנות, וארבעת המינים, וכן קישוטי הסוכה, נחשבים 'מוקצה מחמת מצווה', וכל זמן שאסור להשתמש בהם לשימוש אחר, החפץ נחשב 'מוקצה', ונאסר אף בטלטול בשבת ויום טוב.
תנאי

אם אדם התנה בערב החג ואמר: "אני מתנה שאינני מסלק את דעתי מנויי הסוכה כל בין השמשות של ערב החג, ואהנה מהם מתי שארצה", אז הוא רשאי ליהנות מהם בכל עת, כיוון שלא נעשו מוקצה בבין השמשות בערב החג, ולכן יהיו מותרים גם בטלטול בשבת.
| הלכות ואיסורי שבת |
| --- | --- | --- |
| כללים | מזיד עם התראה • מזיד • שוגג • דבר שאינו מתכוון • פסיק רישא • מלאכה שאינה צריכה לגופה • מלאכת מחשבת • שניים שעשאוה • שינוי • גרמא בשבת • מקלקל • מתעסק • חצי שיעור • מסייע אין בו ממש • פיקוח נפש דוחה שבת. |  |
| מוקצה | מוקצה מחמת גופו • מוקצה מחמת איסור • מוקצה מחמת חסרון כיס • מוקצה מחמת מיאוס • מוקצה מחמת מצווה • כלי שמלאכתו לאיסור • ביטול כלי מהיכנו • בסיס לדבר האסור • נולד • טלטול על ידי דבר אחר • מיגו דאתקצאי • גרף של רעי |  |
| שבות | שבות דשבות • אמירה לנוכרי • עובדין דחול • מראית עין • ממצוא חפצך • ודבר דבר • הכנה משבת לחול • טרחא יתירה • מקח וממכר בשבת • שכר שבת • שטרי הדיוטות • מוליד • רחיצה בשבת • רדיית הפת • גזירת סנדל המסומר |  |
| עונשים | סקילה • כרת • קורבן חטאת • מלקות • מעשה שבת |  |
| שונות | מחמר • תחום שבת • שביתת כלים • שביתת בהמתו |  |
| מלאכות שבת | מלאכות שבת |  |
| צביעת יריעות המשכן | זורע • חורש • קוצר • מעמר • דש • זורה • בורר • טוחן • מרקד • לש • מבשל |  |
| הכנת היריעות | גוזז • מלבן • מנפץ • צובע • טווה • מיסך • שתי בתי נירין • אורג • פוצע • קושר • מתיר • תופר • קורע |  |
| הכנת כיסויי עורות | צד • שוחט • מפשיט • מעבד • ממחק • משרטט • מחתך |  |
| הקמת המשכן | כותב • מוחק • בונה • סותר • מכבה • מבעיר • מכה בפטיש • הוצאה מרשות לרשות |  |
| תולדות מלאכות שבת | מפרק • השקיה • הגבנה • חליבה בשבת |  |
| הלכות עירובין | הלכות עירובין |  |
| רשויות השבת | רשות הרבים • רשות היחיד • כרמלית • מקום פטור • (מדרבנן: קרפף יותר מבית סאתיים שלא הוקף לדירה) |  |
| המלאכה והאיסורים | עקירה והנחה • הוצאה מרשות לרשות • טלטול ארבע אמות ברשות הרבים • איסור טלטול בין רשויות היחיד • איסור טלטול בין רשויות היחיד |  |
| תיקוני החצר והמבוי | עירוב (על ידי צורת הפתח, לחי או קורה) • תיקון חצרות ומבואות • עירוב חצירות • שיתוף מבואות • פסי ביראות • ביטול רשות • חילוק רשויות |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מטאברס

אוואטרים בהתרועעות חברתית בעולם הווירטואלי Second Life
המונח מטאברס (באנגלית: Metaverse; בעברית: עולם על) הוא הלחם של המילים "מטא" ו"יוניברס", המשמש בדרך כלל לתיאור הרעיון של "השלב הבא" באבולוציה של רשת האינטרנט, שתהיה מורכבת ממרחבים חברתיים וירטואליים משותפים שיהיו מקושרים ומרכיבים יקום וירטואלי מציאותי, שיכלול בפועל את רשת האינטרנט כולה (כולל "האינטרנט של הדברים") וכל קשת המציאות הרבודה.
אלמנטים שמקובל להתייחס אליהם כרכיבים של מטאברס כוללים ועידות וידאו, מדיה חברתית לסוגיה, אמצעי תקשורת כמו דואר אלקטרוני והתכתבות טקסטואלית, כלים למציאות מדומה, מטבעות קריפטוגרפיים, ואף משחקים כגון "מיינקראפט".
המעבר מהאינטרנט ה"נוכחי" למטאברס מתאפשר בזכות הבשלתן של טכנולוגיות כמו מציאות מורחבת, אינטראקטיביות מלאה אדם-מחשב, בינה מלאכותית, בלוקצ'יין, מחשוב ענן ואחרות.
כדי לאפשר את קיומה של מטאברס פעילה, האתגרים העומדים לפתחן של השחקניות העיקריות, ממשלות וענקיות הטכנולוגיה, הם בעיקר קביעת סטנדרטים לממשקים ופרוטוקולי תקשורת שיתמכו ביכולות ההדדיות. לשם כך הוקמו בעשורים הראשונים של המאה ה-21 קבוצות עבודה ושיתוף פעולה בתחום זה, וכן פרויקט קוד פתוח של מטאברס. קושי נוסף הוא בתחום החומרה.
היסטוריה של המונח

המונח "מטאברס" נטבע בשנת 1992 ברומן המדע הבדיוני "סנוקראש" (אנ') מאת ניל סטיבנסון לתיאור מרחב וירטואלי תלת-ממדי דמוי עולם אמיתי, כדי לתאר יורש לאינטרנט שיהיה מבוסס על מציאות מדומה. אך רעיונות דומים הופיעו כבר מראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 כדי לתאר מרחבי סייבר באופן כללי.
במאה ה-21 היו שהגדירו את "פורטנייט" ו"רובלוקס", משחקים בהם המשתמשים יכולים לבנות עולמות ולייצר תוכן בעצמם, כ"חלוצים" של המטאברס.
הערות שוליים

↑  אדר שלו, מילים עבריות לעולם מדומה: סקוטי, תשגרר אותי, באתר ynet, 16 בדצמבר 2008
↑  מאמרם של Smart, J.M., Cascio, J. and Paffendorf, J., Metaverse Roadmap Overview, 2007". Accelerated Studies Foundation.
1 2  יובל מן, תשכחו מהאינטרנט, אנחנו נכנסים ל-Metaverse, באתר ynet, 30 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6387635  LCCN: sh2022006294  NDL: 00806287 
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטאו דה פרוג'ה

פקסימיליה של "Le greygnour bien" מאת מטאו דה פרוג'ה
מטאו דה פרוג'ה (באיטלקית: Matteo da Perugia ‏ נזכר לראשונה ב-1400–1416) היה מלחין איטלקי מתקופת ימי הביניים, כנראה יליד פרוג'ה. משנת 1402 עד 1407 היה הממונה על הקאפלה הראשון של הדואומו די מילאנו, או קתדרלת מילאנו; חובותיו כללו ניצוח על מקהלת הכנסייה והוראת שלושה נערים, שנבחרו על ידי נציגי הקתדרלה. מעט מאוד ידוע על חייו מעבר לזה. לדברי וילי אפל, היה ראשון המלחינים בדורו, אבל היינריך בסלר ערער על קביעה זו, ומעמדו ההיסטורי של מטאו מוטל בספק.
גם יצירותיו לא נחקרו עד כה לעומק מבחינה סגנונית.  הוא כתב תפקידי קונטרה-טנור רבים ליצירות קיימות, ועקב כך יוחסו לו רבות מיצירות אלה בטעות. מטאו כתב בצורות רבות, בהן וירלאי, בלדה ורונדו.
לקריאה נוספת

Günther, Ursula, and Anne Stone. "Matteo da Perugia", Grove Dictionary of Music and Musicians|Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed December 29, 2005), grovemusic.com (subscription access).
הערות שוליים

↑  אורסולה גינתר ואן סטון, הערך "מטאו די פרוג'ה" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  גינתר וסטון, שם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011946476305171  BnF: cb13981103b (data)  GND: 121717046  ICCU: CFIV152672  ISNI: 0000 0001 2126 9103  LCCN: nr89009936  MusicBrainz: b2035cd4-4a08-4c88-84e3-bd60e95442f4  NKC: xx0026924  NTA: 096973811  SUDOC: 118999001  VcBA: 495/350812  VIAF: 32192226   WorldCat (עם VIAF): 32192226
מדלן בארו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביולי 1909 שאטורו, צרפת 
 פטירה:  28 בדצמבר 1995 (בגיל 86) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקצוע:  ספרנית, מזכירה כללית, archivist palaeographer, תאולוגית, מזכירה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (28 במרץ 1988) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מדלן בארו
 
מדלן בארו (בצרפתית: Madeleine Barot;‏ 1909, שאטורו – 1995, פריז), הייתה תאולוגית פרוטסטנטית, הומניסטית, פעילת זכויות האדם וחסידת אומות העולם מצרפת.
קורות חיים

מדלן בארו הייתה בתו של אלכסנדר אוגוסט בארו, מורה לספרות מקלרמון פראן. היא למדה בסורבון וקיבלה תואר בהיסטוריה ותעודת ארכיונאי. בשנת 1934 החלה לעבוד בספרייה הלאומית של צרפת ומשנת 1935 החלה לעבוד ברומא, במוסד מחקר צרפתי שעסק בחקר ההיסטוריה של רומא, כחלק ממכוני המחקר ההיסטורי של רומא (אנ').
בארו הייתה פעילה באגודות פרוטסטנטיות במסגרת הפדרציה הצרפתית של אגודות סטודנטים נוצריות, שנוסדה ב-1895. בקיץ 1939 הייתה בארו יושבת ראש ועידה עולמית של נוער נוצרי באמסטרדם, ועידה שפעלה לאיחוד בין תנועות פרוטסטנטיות. בעת זו הפכה מעורבת בתנועות ההתנגדות לנאציזם. את ההשראה לפעולתה שאבה בין היתר מהכומר השווייצרי קרל בארת (אנ').
משנת 1940 הייתה בארו המזכירה הכללית של ארגון Cimade (אנ'), ארגון סטודנטים פרוטסטנטים צרפתים, שהיה פעיל במהלך שנות מלחמת העולם השנייה נגד הכובשים הגרמנים. היא כיהנה בתפקיד גם לאחר המלחמה, ועד שנת 1956. בתקופת כהונתה הייתה בארו אחראית על אחת המחלקות לפעילות חברתית באיגוד העולמי של הכנסיות (אנ'). במסגרת פעילותה זו פעלה בארו לקידום מעמד האישה בארגונים כנסייתיים.
פעילות להצלת יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה

מדלן בארו ניהלה את פעילותו של ארגון Cimade למען פליטים יהודים בצרפת הכבושה בידי הגרמנים וכן בצרפת של וישי. היא הייתה אחראית לפעילותם של פעילי ארגון Cimade במחנות ריכוז בצרפת ואף נכנסה בעצמה למחנה הריכוז גירס כדי לסייע לאמהות יהודיות שילדו זה עתה. היא ביקרה במחנה מדי יום, ואף הצליחה לקבל אישור לפתוח במחנה סניף של Cimade. היא הצליחה לקבל אישור להעביר ילדים, חולים וקשישים לעיירה לה שמבון-סור-ליניון וכך לחלצם מהמעצר. מקיץ 1942, עת החלו המעצרים ההמוניים של יהודי צרפת, בפריז ומחוצה לה, הנפיקה בארו ליהודים שבהם טיפלה מסמכי זהות מזויפים, החביאה את חלקם, ולחלקם סייעה לברוח לשווייץ.
הנצחה

ב-1988 הכיר יד ושם במדלן בארו בתור חסידת אומות העולם.
מונוכרומטור

מונוכרומטור מסוג Czerny–Turner
מונוכרומטור הוא מכשיר אופטי המעביר רצועה צרה של אורכי גל של אור שנבחרה מתוך טווח רחב יותר של אורכי גל הזמינים בקלט. השם הוא מן המילים ביוונית מונו, "יחיד", chroma, "צבע", והסיומת הלטינית ator.
אם נותנים ליותר מאורך גל אחד לצאת ביציאה, כך שהמכשיר יכול לזהות ספקטרום של אורכי גל בבת אחת ולא רק אחד, המכשיר מכונה ספקטרומטר.
ניתן לבנות ספקטרומטר למשל על ידי החלפת חריר היציאה של המונוכמטור (בתמונה) במצלמה שבודקת היכן פגעו הקרניים, וכך להפריד בין אורכי הגל השונים.
שיטות > פריזמה

מנסרה משמשת לשבירת אור מולטיכרומטי לאורכי גל נפרדים. בעזרת הצבת עדשה מרכזת אחרי הפריזמה ניתן לרכז את אורכי הגל השונים ולברור אותם בעזרת לוח אטום עם חריר יציאה קטן.
שיטות > סריג עקיפה

סריג עקיפה הוא משטח משונן בו אור מולטיכרומטי פוגע ובעת החזרתו הוא מפוזר בזוויות שונות לפי אורך הגל. את אורך הגל הרצוי מקבלים לפי הזווית בה הוחזר האור והמרחק שהוא עבר.
דוגמה למונוכרמטור מהסוג הזה הוא מונוכמטור מסוג Czerny–Turner, המוצג בתמונה.
שיטות > מסננים (פילטר) > סנן בליעה

סנן בליעה הוא חומר מוצק אשר מעביר דרכו רק אורכי גל בתחום מסוים. לרוב זוהי פיסת זכוכית או פלסטיק צבועה עם חומר כלשהו אשר מאפשר מעבר של אורכי גל מצומצמים.
שיטות > מסננים (פילטר) > סנן אינטרפרנציה

סנן אינטרפרנציה הוא פילטר אשר מורכב משתי שכבות של זכוכית וביניהן חלל ריק. כאשר אור מוקרן בזווית לתוך הזכוכית הוא נשבר ביציאה אל החלל הריק לפי חוק סנל ומתקדם בטווח עד הגעתו לרכיב הזכוכית השני. חלק מהאור עובר דרך הזכוכית וחלקו מוחזר אל פלטת הזכוכית הקודמת עליה שוב יבצע החזרה ויעבור דרך הזכוכית בפעם השנייה. המרחק בין שתי שכבות הזכוכית שווה כפולה שלמה של אורך הגל הרצוי, באופן זה תהיה התאבכות בונה בין שני הגלים.
יישומים

השימוש במונוכרומטור הוא כדי לבודד אורך גל מסוים. שימוש ניכר נעשה במונוכורמטורים בספקטרופוטומטריה בה מתבססים על חוק בר-למברט. אחת הדרישות של חוק בר הוא שימוש באור מונוכרומטי כיוון ותכונת הבליעה המולרית של חומר היא פונקציה של אורך הגל ושימוש בכמה אורכי גל ייפגע במהימנות המדידה.
ראו גם

קרינה אלקטרומגנטית
כימיה אנליטית
מסנן התאבכות
מונולית מוריי

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  370 מ' 
 מיקום:  מונוליתי סקאלין ומוריי,
 קואורדינטות:  67°47′00″S 66°53′00″E﻿ / ﻿67.7833°S 66.8833°E﻿ / -67.7833; 66.8833
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימונולית מוריי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימונולית מוריי
 
מונולית מוריי (באנגלית: Murray Monolith), הוא מונולית, שניתק בעבר מהר טורלין, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
גובהו של המונולית 370 מטרים מעל פני הים.
המונולית נמצא 370 מטרים מהר טורלין.
היסטוריה > גילוי המונולית

המונולית התגלה על ידי משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1931–1929 בהנהגת סר דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא למונולית על שמו של סר ג'ורג' מורי, שהיה שופט עליון באוסטרליה הדרומית, נגיד אוניברסיטת אדלייד, ופטרון משלחת החקר.
היסטוריה > אזור אנטארקטי מוגן מיוחד

מונולית מוריי הוא אחד הסלעים החשופים מקרח היחידים בחוף המזרחי של אנטארקטיקה (לצד מונולית סקאלין, הנמצא 6 קילומטרים ממערב למונולית מוריי). ככזה הוא מהווה את הריכוז הגדול ביותר של בתי הגידול של עופות ימיים במזרח אנטארקטיקה. בסלע 160,000 זוגות של יסעור אנטארקטי, ו-70,000 זוגות של פינגוויני אדלי.
בשל כך שני המונוליתים הוכרזו כאזור אנטארקטי מוגן מיוחד, תחת האמנה האנטארקטית (אזור ASPA‏ מספר 164).
ראו גם

מונולית סקאלין
לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, , P 86
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מקור נוסף לגובה זה
↑  לפי מקור אחר (אתר לונלי פלנט) גובהו של המונולית 243 מטרים מעל פני הים.
↑  האזור האנטארקטי המוגן
| אזורים אנטארקטיים מוגנים מיוחדים |
| --- | --- | --- |
| ארץ המלכה אליזבת | עמק דייוויס • אגם פורלידס |  |
| ארץ המלכה מוד | עמק יוקידורי |  |
| אדמת מק. רוברטסון | מונולית מוריי • מונולית סקאלין • איי רוקרי |  |
| ארץ הנסיכה אליזבת | מפרץ אמאנדה • הר הארדינג • חצי האי מיול |  |
| ארץ המלכה מרי | האי האסוול |  |
| ארץ וילקס | האי ארדרי • האי פרייזר • חצי האי קלארק |  |
| ארץ אדלי | האי ברנרד • נונאטאק בן דוקטור |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | בקתות מוסון |  |
| ארץ ויקטוריה | כף אדייר • עמק בארוויק • עמק בולהאם • כף האלט |  |
| ים רוס | רמת ארייבאל • כף קרוזייר |  |
| ארץ פאלמר | אגם אבליישן • נקודת אבליישן • עמק אבליישן • הר מוניק • הר מרטין |  |
| ארץ גרהאם | נקודת ביסקו |  |
| איי שטלנד הדרומיים | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
מדינת סבויה

מדינת סבויה היא ציון קולקטיבי של כל המדינות שנשלטו על ידי הרוזנים והדוכסים של סבויה מימי הביניים ועד להקמת ממלכת איטליה. בסוף המאה ה-17 מנתה אוכלוסייתה כ-1.4 מיליון.
היסטוריה

ההיסטוריה רבת-השנים של סבויה כללה את התקופה שלפני רוזנות סבויה, לאחר מכן את רוזנות סבויה, דוכסות סבויה, התקופה מסבויה לסיציליה וסרדיניה לפני איחוד איטליה, ולאחר מכן.
מימי הביניים, המדינה כללה את דוכסות סבויה, נסיכות פיימונטה, דוכסות אאוסטה ורוזנות ניס, שכולן היו חלק מהאימפריה הרומית הקדושה באופן רשמי. עם זאת, הסבוירים פעלו לעיתים קרובות נגד הקיסר, וצידדו שוב ושוב בצרפתים במהלך מלחמות צרפת-הבסבורג. משנת 1708 היא כללה את דוכסות מונפראט, ולאחר מכן את ממלכת סיציליה מ-1713 עד 1720, את ממלכת סרדיניה מ-1720 ואת דוכסות ג'נובה מ-1815. הטריטוריות הללו יצרו מדינה מורכבת תחת בית סבויה עד לאיחוד ההיתוך המושלם ב-1847. עד 1861, מדינה מאוחדת זו רכשה את רוב המדינות האחרות בחצי האי האיטלקי ויצרה את ממלכת איטליה, בעוד ששטחיה מצפון וממערב לאלפים (כולל סבויה עצמה) הפכו לחלק מצרפת.
המעשה הסופי של קונגרס וינה משנת 1815 מתייחס אליהם כ"מדינות הוד מלכותו מלך סרדיניה". בקרב בני זמננו, "ממלכת סרדיניה" ו"סרדיניה" שימשו כצורות קצרות נפוצות, למרות שהן התבלבלו עם האי. גם "פיימונטה", "סאבוי-פיימונטה" ו"פיימונטה-סרדיניה" משמשות לעיתים כדי להדגיש שהמרכז הכלכלי והפוליטי של מדינת סבויה היה פיימונטה מאז סוף ימי הביניים. מושב השליטים היה בטורינו. לכל מדינה היו מוסדות וחוקים משלה.
טריטוריות

סבויה במהלך האימפריה הקרולינגית
רוזנות סבויה במהלך המאה ה-12
דוכסות סבויה במאה ה-15
חצי האי האפניני ב-1843
סבויה בימינו
המינהל של פיימונטה באיטליה כיום
דגלים

הרוזנים הראשונים השתמשו בדגל האימפריה הרומית הקדושה כהוכחה לנאמנותם לקיסר
דגל רוזנות סבויה ודוכסות סבויה (עד 1783)
דגל ממלכת סרדיניה בשימוש בסוף ה-18 (1783–1802)
דגל ממלכת סרדיניה (1832–1848), הושג על ידי מיזוג דגל סבויה, סרדיניה וג'נובה
דגל ממלכת סרדיניה (1848–1861)
הערות שוליים

↑  Geoffrey Symcox. "Victor Amadaeus II: Absolutism in the Savoyard State, 1675-1730." Page 245.
↑  Gregory Hanlon. "The Hero of Italy: Odoardo Farnese, Duke of Parma, his Soldiers, and his Subjects in the Thirty Years' War." Routledge: May 2014. Page 87. Piedmont's population is given at 700,000, and Savoy's at 400,000 in 1630; Aosta and the County of Nice are not listed.
מדלל צבע

מריחת מדלל צבע על גבי משטח צבוע כהכנה לצביעה מחדש
מדלל צבע בג'ריקנים
מדלל צבע הוא ממס, שמשמש לדילול של סוגי צבעים שונים, בראשם צבעי שמן.
סוגים

מוצרים אשר משמשים כמדללי צבע מכילים בין היתר את החומרים הבאים:
טרפנטין
אצטון
ספירט לבן
בוטנון
נפטא
טולואן
אתיל בנזן
קסילן
1-בוטנול
שימושים אחרים

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
עקב היותם של חומרים מדללי צבע חומרים ביתיים קלים להשגה, נעשה בהם שימוש בתור חומר להסנפה. הסנפת מדללי הצבע נעשית לממכרת ועשויה לגרום נזק רב למערכת העצבים, למח ולכבד.
הערות שוליים

↑  Jennifer Marie, How To Thin Paint For Sprayer?(Acrylic, Water-Based, Emulsion & Latex), holapaints, ‏12 ביוני 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534015505171  NKC: ph952533 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כימיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מות מארה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ז'אק-לואי דויד
 תאריך יצירה:  1793
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  128 ס״מ 
 גובה:  165 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  Neoclassical painting 
 מספר יצירה:  3260 (המוזיאון המלכותי לאמנות יפה של בלגיה) 
 מיקום:  המוזיאון הבלגי המלכותי לאמנויות, בריסל
 
"מות מארה" (בצרפתית: La Mort de Marat) הוא ציור שמן מאת הצייר הנאו קלאסי ז'אק-לואי דויד. יש הגורסים כי מדובר ביצירה רומנטית. הוא מהווה את אחד מהדימויים המזוהים ביותר עם המהפכה הצרפתית.
ההיסטוריה של הציור

הציור מציג את מותו של ז'אן-פול מארה, רופא ממוצא שווייצרי ומהפכן, שהיה אחד משלושת "הטריומווירים" המונטניארדים לאחר הפיכת ה-10 באוגוסט 1792 (יחד עם ז'ורז' דנטון ומקסימיליאן רובספייר) והמסיתים הראשיים שהובילו לשלטון הטרור שנפתח לאחר מותו. מארה נרצח, בעת שטבל באמבט מרפא, על ידי שארלוט קורדה, אוהדת הסיעה הז'ירונדינית הליברלית יחסית. ההתנקשות במארה עוררה פאניקה וזעם בקרב המונטניארדים והייתה אחד המניעים הראשיים להחלת שלטון הטרור. קורדה עצמה הוצאה להורג באמצעות גיליוטינה ב-17 ביולי 1793. דויד היה מקורב למארה ותמך ברובספייר. דויד אף ארגן את הלוויה המפוארת של מארה וצייר את דיוקנו כמרטיר החשוב ביותר של המהפכה.
הציור הוצג באספה המחוקקת כארבעה חודשים לאחר מותו של מארה, והפך מכשיר תעמולה בידי השלטון המהפכני. תלמידיו של דויד אף יצרו כמה העתקים של הציור בין השנים 1793–1794. לאחר הוצאתו להורג של רובספייר בשנת 1794, סר חינו של הציור בעיני השלטון החדש, ובשנת 1795 הוא הוחזר לרשותו של דויד. לאחר מותו של דויד נשכח הציור ומשפחתו ניסתה למכור אותו ללא הצלחה.
במחצית המאה ה-19 החלה התעניינות מחודשת ביצירה, בייחוד לאחר שהמשורר ומבקר האמנות שארל בודלר כתב על הציור. עדות להתעניינות זו ניתן למצוא בציור "שארלוט קורדה" (1860) מאת הצייר הצרפתי פול ז'אק אמי בודרי (Paul-Jacques-Aimé Baudry), המתאר את מחזה המוות מציורו של דויד מזווית ראייה שונה, החושפת את דמותה של קורדה.
במהלך המאה ה-20 שימש הציור השראה לציירים שונים, כדוגמת פבלו פיקאסו, אדוארד מונק והאמן הברזילאי ויק מוניז שצילם בשנת 2008 בהר הזבל הגדול שבריו דה ז'ניירו את סנטוס מראשי מלקטי הזבל כשהוא שוכב בג'קוזי מקולקל שמצא במזבלה. היצירה "מות מארה" בגרסה של ויק מוניז נמכרה במכירה פומבית בלונדון ב-28 אלף דולר לשיקום תנאי העסקתם של מלקטי הזבל בריו דה ז'ניירו.
בספרות בולט מחזהו של פטר וייס (Peter Weiss) - "מארה סאד" (1963), המשתמש בציור כבסיס מרכזי לעלילת המחזה.
להקת הפוסט פאנק/שוגייז האמריקאית "Have A Nice Life"(אנ') השתמשה בציור זה לעטיפת אלבומם משנת 2008 "Deathconsciousness", אלבום שנהפך לקאלט בקרב חובבי מוזיקה אינדית.
תיאור

בתיאור מותו של מארה יצר דויד שילוב בין תיאור ריאליסטי לבין אידיאליזציה של הדמות. מארה יושב באמבט המכוסה בסדין לבן ובשמיכה ירוקה המסתירים לוח כתיבה מעץ, חפצים אותם ראה דויד בביקור בחדרו של מארה ביום שלפני הרצח. בידו האחת הוא מחזיק דף נייר ועליו מכתב ואילו ידו האחרת שמוטה על הרצפה ומחזיקה בנוצה. לצד האמבט, שמימיו אדומים מדם, ניצבת שידה עשויה עץ ועליה קסת דיו, נוצה ונייר כתיבה. פלג גופו העליון של מארה בולט מן האמבט וראשו העטוף בבד לבן שמוט לאחור.
דויד בחר לא להדגיש את הזוועה שברצח. פצעי העור של מארה אינם מתוארים ואף חתך הסכין מתואר בצורה מזערית. גם פניה של הדמות מביעים שלווה, המועצמת על ידי הרקע השטוח של הציור ועל ידי הבדים הלבנים המבודדים את הדמות. תנוחת הגוף של מארה מזכירה את דמותו של ישו ביצירות כגון פסל ה"פייטה" (1499) של מיכלאנג'לו או הציור "ההורדה מן הצלב" (אנ')‏ (1602-1603) מאת קאראווג'ו. בציור דוד מכניס את המכתב שמארה קרא בזמן ששארלוט קורדה התגנבה לבית ובעצם כך יכלה לרצוח אותו. בנוסף, מכיוון שדוד הכיר את מארה לפני המוות וחש זעזוע מהמוות הלא צפוי, הוא הקדיש לו את הציור וכך אפשר לראות שבשולחן שבתמונה רשום "למארה מדוד".
פרט מן הציור
"שארלוט קורדה" מאת פול ז'אק אמי בודרי (1860)
מדלינה דיאנה גניה

| --- | --- |

 לידה:  8 באוגוסט 1987 (בת 37) סלאטינה, רומניה 
 מדינה:  רומניה רומניה
 בן או בת זוג:  גריגור דימיטרוב (2023–?) 
 http://www.madalinagheneaofficial.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מדלינה דיאנה גניה (ברומנית: Mădălina Diana Ghenea; נולדה ב-8 באוגוסט 1987) היא שחקנית ודוגמנית רומנייה.
ביוגרפיה

גניה נולדה בעיר סלטינה, וולאכיה שברומניה, שם גדלה בחווה. מלבד רומנית, היא דוברת גם איטלקית ואנגלית.
היא הייתה במערכות יחסים עם השחקנים ג'רארד באטלר ומייקל פסבנדר.
קריירה > דוגמנות

בגיל חמש עשרה החלה לדגמן והיא עבדה עבור מעצב אופנה במילאנו.
היא הופיעה בתצוגות אופנה במספר מדינות וביניהן ספרד ודרום אפריקה.
קריירה > משחק

ב-2011 שיחקה בקומדיה האיטלקית "I soliti idioti: Il film".
בשנת 2013 שיחקה את חברתו הרומנייה של דמיאן ביצ'יר בסרט הקומדייה השחורה הבריטי "Dom Hemingway". בשנת 2014, שיחקה במספר פרקים של הסדרה הבריטית "שושלת בורג'ה" אודות משפחת האצולה של בית בורג'ה. בשנת 2015, גילמה את מיס תבל בסרטו של הבמאי פאולו סורנטינו "נעורים" בו שיחקו בין היתר מייקל קיין ופול דנו. ב-2016 הופיעה בסרט ההמשך של "זולנדר".
בשנת 2021 לוהקה לסרטו של רידלי סקוט "בית גוצ'י", בו היא תגלם את השחקנית האיטלקייה סופיה לורן.
קריירה > עיסוקים נוספים

ב-2007 הופיעה בקליף לשירו של הזמר ארוס רמאצוטי, דבר המשך את תשומת ליבה של התקשורת ברומניה.
ב-2011 התמודדה בתוכנית "Ballando con le stelle" המהווה את הגרסה האיטלקית של רוקדים עם כוכבים.
ב-2012 הופיעה בקליף של מדונה לשיר Turn Up the Radio שצולם בפירנצה.
ב-2016 הייתה מבין המנחים של פסטיבל סן רמו.
היא פעילה בארגון "Artists for Peace and Justice" העוסק בפעילות למען האיטי, בנוסף היא תרמה כסף עבור שיפוץ מחלקת היולדות של בית החולים המרכזי בעיר הולדתה סלטינה.
מדהורי דיקשיט

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1967 (בת 57) מומבאי, הודו 
 שם לידה:  Mádhuri Sankar Díkszit 
 מדינה:  הודו 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  Sathaye College 
 בן או בת זוג:  Shriram Madhav Nene (17 באוקטובר 1999–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פאדמה שרי באמנויות (2008) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מדהורי דיקסיט (בהינדית: माधुरी दीक्षित; נולדה ב-15 במאי 1967) היא שחקנית ודוגמנית הודית.
תחילה התפרסמה דיקסיט כדוגמנית, היא החלה לשחק רק בשנת 1988. ברבים מסרטיה, שיחקה לצד שאהרוח' ח'אן ואניל קאפור.
קריירה

תפקידה הראשון היה בסרט "טאזאאב" בשנת 1988, ומאז היא משחקת בסרטי דרמה, פעולה ונוער, המשודרים במדינות אסיה, בין היתר ברוסיה ובישראל.
בין סרטיה ניתן למנות את "דבדס", "אהובתי אני שלך", "פחם בוער", "קישן וקנהיה", "אג'ה נצלה" ו"הלב" (עם אמיר ח'אן).
בשנת 2022 כיכבה בתפקיד הראשי בסדרת המסתורין "משחק התהילה" בשירות הזרמת המדיה נטפליקס.
מוחמד רזה מירזאי

מוחמד רזה מירזאי ג'בארי הוא אתלט המתחרה במשחקים הפאראלימפיים עבור המשלחת האיראנית. מירזאי מתמחה בהטלת כידון ובעל ארבע זהב מדליות פאראלימפיות במקצוע.