stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיליטריזם
מיליטריזם דיגיטלי

התעצמות החשיבות החברתית של האינטרנט כזירה תקשורתית הפך אותה לזירה מרכזית בה מתוחזקת המרכזיות של הצבא בחברה. קיימים אופנים שונים בהם משתמש הצבא בפלטפורמות התקשורת הדיגיטלית מנת לשרת את האינטרס הביטחוני שלו. הצבא פועל ברשתות החברתיות במרחב האזרחי במקרים רבים תוך פנייה אל האזרחים. הפעולה של הצבא במרחב הדיגיטלי האזרחי הוא גלגול עדכני של מיליטריזם תרבותי כללי יותר. במקרה הישראלי צה"ל עושה שימוש נרחב ברשתות החברתיות על מנת לעבות את כוחו באמצעות פוסטים שעוסקים בחיילים המשרתים בו. כך חשבונות אלו של הצבא ברשתות החברתיות השונות (טוויטר, יוטיוב, טלגרם, פייסבוק ועוד) הם דוגמה למיליטריזם דיגיטלי.
מדד המיליטריזציה הגלובלי

החל מ-1990, מפרסם מכון מחקר בגרמניה מדי שנה את מדד המיליטריזציה הגלובלי, המהווה דירוג של מדינות העולם על פי פרמטרים, ובהם: שיעור ההוצאה על צבא מתוך התקציב, שיעור אנשי הצבא מתוך האוכלוסייה, מספר כלי הנשק הכבד לנפש ועוד. בעשירייה הפותחת של טבלת 2012 נמצאות: ישראל, סינגפור, סוריה, רוסיה, ירדן, קפריסין, קוריאה הדרומית, כווית, יוון וערב הסעודית.
ראו גם

משטר צבאי
לקריאה נוספת

גד ברזילי, דמוקרטיה במלחמות: מחלוקת וקונצנזוס בישראל, ספרית פועלים, 1992.
חגית גור, מיליטריזם בחינוך, הוצאת בבל 2005.
חרב היונה: הציונות והכוח, 1948-1881, עם עובד, 1992 תשנ"ב.
אורי בן אליעזר, דרך הכוונת: היווצרותו של המיליטריזם הישראלי, 1936-1956, דביר, 1995.
חגית גור, חינוך למיליטריזם, בבל (משכל), 2005.
יגיל לוי, צבא אחר לישראל: מיליטריזם חומרני בישראל, הוצאת ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2003.
יורם פרי, "האמנם החברה הישראלית מיליטריסטית?" זמנים, 56, קיץ 1996, עמ' 94–112. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יוסי שוורץ, "צבא העם? שלבים במיליטריזציה של החברה הישראלית", מצד שני, ינואר 2003, עמ' 26–27, ירושלים: המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית, 2003.
חוה ברונפלד שטיין, פנטזיה של מדינה: תצלומי חיילות צה"ל וארוטיזציה של המיליטריזם האזרחי בישראל, רסלינג, 2012
הערות שוליים

↑  ילקוט הפרסומים 6300
↑  https://gmi.bicc.de/ranking-table
↑  רשימה חלקית: יצחק רבין, אריאל שרון, עזר ויצמן, אהוד ברק, שאול מופז, משה דיין, יצחק מרדכי, עמרם מצנע, מתן וילנאי, רחבעם זאבי, אורי אור
↑  Kobi Michael, Military Knowledge and Weak Civilian Control in the Reality of Low Intensity Conflict—The Israeli Case, in “Militarism and Israeli Society” By Gabriel Sheffer, Oren Barak
↑  GAL LEVY & ORNA SASSON-LEVY, MILITARIZED SOCIALIZATION, MILITARY SERVICE, AND CLASS REPRODUCTION: THE EXPERIENCES OF ISRAELI SOLDIERS Sociological Perspectives, Vol. 51, Issue 2, pp. 349–374
↑  חגית גור, מיליטריזם בחינוך
1 2  Livio, O. & Cohen-Yechezkely, S., Copy, Edit, Paste, Journalism Studies, עמ' 696-713
↑  קימרלינג, ב., מיליטריזם בחברה הישראלית, תיאוריה וביקורת, עמ' 140-123
↑  מדד המיליטריזציה הגלובלי לשנת 2012, באתר מכון BICC
↑  בהיעדר נתונים אמינים נעדרת קוריאה הצפונית מהטבלה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533989205171  BNE: XX4576281  BnF: cb11976800z (data)  GND: 4039356-2  LCCN: sh85085126  NARA: 10641696  NDL: 00562600  NKC: ph122871 
ילדים על דגם של טנק בפורים
מפלגת העבודה האיסלאמית

| --- | --- |
 מדינה:  איראן 
 תקופת הפעילות:  1996–הווה (כ־28 שנים) 
 אידאולוגיות:  רפורמיזם 
 מטה:  טהראן 
 www.ilna.ir
 
מפלגת העבודה האסלאמית (בפרסית: حزب اسلامی کار) היא מפלגה רפורמיסטית באיראן אשר נוסדה באוקטובר 1998. המפלגה אושרה באופן חוקי ב-24 בינואר 1999. נכון לינואר 2022, למפלגת העבודה האיסלאמית ישנם כ-4 נציגים במג'לס ונציג אחד במועצת העיר של טהראן.
המפלגה ידועה כתומכת בתוכנית הרפורמה של הנשיא לשעבר מוחמד ח'תאמי, ובזכויות עובדים. יש הטוענים כי מצע המפלגה ממקם אותה בשמאל-מרכז של הקשת הפוליטית האיראנית. מפלגת העבודה עוסקת גם בסוגיות "ימניות" ובהן עידוד הצמיחה הכלכלית, בשיתוף עם מפלגת המתינות והפיתוח ומפלגת תומכי הבנייה אשר נחשבת לבעלת ברית של מפלגת העבודה.
הערות שוליים

1 2  Khani, Mohamamd Hassan (17 ביולי 2012). "Political Parties in the Islamic Republic of Iran". Iran Review. נבדק ב-1 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rabasa, Angel; Waxman, Matthew; Larson, Eric V.; Marcum, Cheryl Y. (2004). The Muslim World After 9/11. Rand Corporation. p. 221. ISBN 9780833037558.
↑  Mohammad Ali Zandi. "Islamic Labor Party" (בפרסית). Baqir al-Ulum Research Center. נבדק ב-21 באוגוסט 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aras, Bulent (בספטמבר 2001). "Transformation of the Iranian political system: Towards a new model?" (PDF). Middle East Review of International Affairs. 5. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Moghissi, Haideh; Rahnema, Saeed (2001). "The Working Class and The Islamic State in Iran". Socialist Register. 37: 197–218.
↑  "Guide: Iranian parliamentary elections". BBC World. נבדק ב-10 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mohseni, Payam (2016). "Factionalism, Privatization, and the Political economy of regime transformation".  In Brumberg, Daniel; Farhi, Farideh (eds.). Power and Change in Iran: Politics of Contention and Conciliation. Indiana Series in Middle East Studies. Indiana University Press. p. 44.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2012052399  VIAF: 260995900   WorldCat (עם VIAF): 260995900
מיגל ניידורף

| --- | --- |

מיגל ניידורף, 1973
 לידה:  15 באפריל 1910 גרודז'יסק מזובייצקי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  4 ביולי 1997 (בגיל 87) מאלגה, ספרד 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן משנת 1950
 מדינה:  פולין, ארגנטינה
 פרסים והוקרה:  זכה ב-11 מדליות באולימפיאדות.
 הערות:  יהודי
 
מיגל ניידורף, 1992
דון מיגל (אל גרנדה) ניידורף (בפולנית: Mendel Mieczysław-Najdorf, בספרדית: Miguel Najdorf‏ ;15 באפריל 1910 – 4 ביולי 1997) היה שחמטאי יהודי-פולני-ארגנטינאי בדרגת רב אמן, סופר שחמט וידוע במיוחד בשל תרומתו להסתעפות ניידורף בהגנה הסיציליאנית. הוא חבר בהיכל התהילה העולמי של השחמט (אנ').
ביוגרפיה

מיגל ניידורף נולד ב-15 באפריל 1910 ביישוב גרודזיסק מזובייצקי על יד ורשה במשפחה יהודית, תחת השם מנדל מייצ'יסלב, בן לגידלי ניידורף.
התחיל לשחק שחמט מגיל 12.
את ניידורף לימד בתחילה דויד פז'פיורקה ולאחר מכן סבלי גריגורייביץ' טרטקובר שאותו כינה תמיד "המורה שלי". בתחילת הקריירה השחמטאית שלו, בשנת 1928, הביס ניידורף את גלוקסברג במשחק מפורסם שנקרא "הפולני הנצחי" בו הקריב ניידורף את ארבעת הכלים הקלים Glucksberg vs Miguel Najdorf (1929) The Polish Immortal, www.chessgames.com.
עמדת הסיום לאחר המסע 22...ח5.
בשנת 1930 חלק ניידורף מקום 6–7 באליפות ורשה (ניצח: פאולין פרידמן). בשנת 1931 סיים במקום השני באליפות ורשה (ניצח: פאולין פרידמן). בשנת 1933 ניצח ניידורף בתחרות ורשה, ובינואר 1934 סיים במקום השני, אחרי רודולף שפילמן בתחרות ורשה. בקיץ 1934 הפסיד ניידורף בדו-קרב לאורד קרלין +1 -2 =1 (+ ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו). באותה שנה ניצח שוב בתחרות ורשה.

בשנת 1935 חלק באליפות השלישית של פולין שהתקיימה בורשה מקום 2–4 יחד עם פאולין פרידמן והנריק פרידמן (ניצח: סבלי גריגורייביץ' טרטקובר). לאחר מכן, חולל ניידורף סנסציה בגוברו על טרטקובר בדו-קרב +2 -1 =2. בשנת 1936 חלק מקום ראשון עם לאיוש שטיינר באליפות הונגריה, בהקדימו את לאסלו סאבו וגדעון ברצה. בשנת 1937 סיים במקום השלישי באליפות הרביעית של פולין עם 15/21 (במקום הראשון: טרטקובר, בשני: גדעון סטולברג). באותה שנה ניצח בתחרות רוהיטש-זאורברון עם 9.5/14 והקדים את פטר טריפונוביץ', בוריסלב קוסטיץ', פרידריך זמיש, יאן פולטיס ווסיה פירץ.
בשנת 1938 חלק מקום 10–12 בתחרות לודז' (ניצח: וסיה פירץ). בשנת 1939 סיים במקום השישי בתחרות מרגייט.
|  |  | 01 | 02 | 03 | 04 | 05 | 06 | 07 | 08 | 09 | 10 | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פאול קרס | x | ½ | ½ | 1 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 7.5 |
| 2 | חוסה ראול קפבלנקה | ½ | x | ½ | 1 | ½ | ½ | 1 | ½ | 1 | 1 | 6.5 |
| 3 | סאלו פלור | ½ | ½ | x | 0 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 6.5 |
| 4 | ג'ורג' אלן תומאס | 0 | 0 | 1 | x | ½ | 1 | ½ | ½ | ½ | 1 | 5 |
| 5 | סטיוארט מילנר ברי | ½ | ½ | ½ | ½ | x | 0 | 1 | ½ | ½ | ½ | 4.5 |
| 6 | מיגל ניידורף | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | x | 0 | 1 | ½ | 1 | 4 |
| 7 | הארי גולומבק | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 1 | x | ½ | ½ | 1 | 3.5 |
| 8 | אדוארד סרג'נט | 0 | ½ | 0 | ½ | ½ | 0 | ½ | x | 1 | 0 | 3 |
| 9 | ורה מנצ'יק | 0 | 0 | 0 | ½ | ½ | ½ | ½ | 0 | x | ½ | 2.5 |
| 10 | ג'ורג' ויטקרופט | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | ½ | x | 2 |
ניידורף שיחק בנבחרת פולין באולימפיאדה שלוש פעמים. בהמשך ייצג את ארגנטינה באחת עשרה אולימפיאדות נוספות.
חייו האישיים

לניידורף הייתה בת, ליליאנה, שנולדה לו מאישה ארגנטינאית.
כאשר הוא נפטר, הוא נקבר בטקס ממלכתי והוכרזה לזכרו דקת דומייה באצטדיון הכדורגל המפורסם של קבוצת הכדורגל הארגנטינאית בוקה ג'וניורס.
מועמד לאליפות העולם

סדרת ההצלחות המרשימות של ניידורף בין השנים 1939 ל-1947 העלו אותו לצמרת העולמית. על פי האתר Chessmetrics ניידורף דורג במקום השני בעולם בתחילת 1948.
Chessmetrics Summary for 1945-1955, chessmetrics.com
מד כושר רשמי של פיד"ה לא יושם עד 1970 והאתר מחשב מדי כושר היסטוריים לתאריכים מוקדמים יותר. למרות מיקומו הגבוה לא שותף ניידורף בתחרות לקביעת אלוף העולם בשנת 1948.
אף על פי שניידורף לא הקדיש לשחמט המקצועני את מלוא זמנו (במשך שנים רבות עסק בביטוח), היה אחד מהשחמטאים המובילים בעולם בשנות החמישים והשישים והצטיין בשחמט עיוור. בשנת 1950 העניקה לו פיד"ה תואר רב אמן ברשימה הראשונה של רבי אמנים שקיבלו את התואר. באותה שנה שיחק בתחרות המועמדים לקביעת המתמודד על אליפות העולם שהתקיימה בבודפשט וסיים במקום החמישי. בשנת 1953 התמודד שוב בתחרות המועמדים שהתקיימה בציריך וסיים במקום השישי, הנה ניצחונו על מארק טיימנוב מתחרות זו Mark Taimanov vs Miguel Najdorf (1953) Wrath of the King's Indian, www.chessgames.com לאחר משחק זה אמר ניידורף את אמרתו "עדיף שטיימנוב ילך לנגן בפסנתר שלו!". הוא לא העפיל פעם נוספת לתחרות המועמדים אם כי כמעט הצליח בכך בתחרות הבינאזורית של 1955. 1955 Goteborg Interzonal : 1955-57 cycle : World Chess Championship, web.archive.org, ‏2016-05-06
קריירה מאוחרת

ניידורף ניצח בתחרויות חשובות כמר דל פלטה בשנת 1961 והוואנה בשנים 1962 ו-1964. הוא שיחק בשני סבבי גביע פיאטיגורסקי. ימים לפני שמלאו לו שישים שנה השתתף בהתמודדות ברית המועצות מול שאר העולם, וסיים בתיקו מול אלוף העולם לשעבר מיכאל טל.
אישיותו הצבעונית של ניידורף הפכה אותו ליקירם של אוהדי שחמט רבים. גם אמרותיו השנונות, כפי שנהג גם מורו ורבו טרטקובר, סייעו בכך. אחת הדוגמאות היא לגבי יריבו מההתמודדות ברית המועצות מול שאר העולם: "כאשר אלוף העולם בוריס ספסקי מקריב לך כלי, אתה יכול להיכנע בו במקום; אך כאשר מיכאל טל מקריב לך כלי, עדיף שתמשיך לשחק, משום שהוא עשוי להקריב לך עוד כלי, ולאחר מכן עוד כלי ואז ... מי יודע?"
ניידורף נשאר פעיל בשחמט עד סוף ימיו. בגיל 69 חלק מקום שני בתחרות חזקה מאוד שהתקיימה בבואנוס איירס בשנת 1979, עם 8/13 (ניצח: בנט לארסן) והקדים את אלופי העולם לשעבר בוריס ספסקי וטיגראן פטרוסיאן. בתחרות שהתקיימה בבואנוס איירס בשנת 1988 ניידורף סיים במקום הרביעי עם 8.5/15 בגיל 78. שנה לאחר מכן, באליפות ארגנטינה 1988 חלק ניידורף מקום 4–6 עם 10/17 בתחרות שהשתתפו בה רבי אמנים רבים. האליפות האחרונה של ארגנטינה בה השתתף היה בשנת 1991, בגיל 81. ניידורף היה שחקן בליץ מצטיין ושמר על כוחו גם בשנות השמונים שלו.
נפטר ב-6 ביולי 1997 בגיל 87 בבית חולים בעיר מאלגה בספרד, לשם הובא לצורך ניתוח מבית מלון בעיירת נופש שבו שהה.
בעיירת מולדתו בגרודזיסק מזובייצק בפולין הוקמה תחרות של שמו של פדרציית השחמט של אזור מזוביה, כמו כן מועדון השחמט המקומי קיבל את שמו.
דוגמאות מתוך משחקיו

לבן: שמואל רשבסקי   שחור:     מיגל ניידורף    דאלאס 1957
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Dallas"]
[Site "Dallas, TX USA"]
[Date "1957.12.02"]
[EventDate "1957.11.30"]
[Round "3"]
[Result "1-0"]
[White "Samuel Reshevsky"]
[Black "Miguel Najdorf"]
[ECO "E42"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "65"]
1.d4 Nf6 2.c4 e6 3.Nc3 Bb4 4.e3 c5 5.Nge2 cxd4 6.exd4 d5 7.c5
Ne4 8.Bd2 Nxd2 9.Qxd2 b6 10.a3 Bxc3 11.Nxc3 bxc5 
12.dxc5 a5  {מסע זה מונע מהלבן 13.ב4 אבל ייתכן שעדיף להצריח ולשלב כלים נוספים במשחק}
13.Bb5+  Bd7 {המסע פד7 מפסיד מיד בגלל 14.ג6 }
14. O-O O-O {המסע פא6 בניסיון למנוע 15.ב4  מפסיד מיד בגלל 15.ג6 וזוכה בכלי}
15.b4 Bxb5 16.Nxb5 Na6 17.Nd6 Qd7 
18.f4 {מסע זה מעביר את ההתקפה לאגף המלך עם האיום 19. ו5 ו-20. ו6 והריסת מבנה הרגלים השחורים השומרים על המלך }
Rab8 19.f5 exf5 20.Rab1 axb4 21.axb4 Kh8 22.Qc3 {מסע זה מפעיל את המלכה בשני האגפים. באגף המלך היא מרתקת את רגלי ז7 ומונעת ממנו ז6 כדי להגן על רגלי ו5 ובאגף המלכה ההגנה שהמלכה מספקת לרגלי ג5 מאפשרת לרגלי ב' להתקדם. }  Nc7 
23.Nxf5
Ne6 24.Nd6 f6 25.Qh3 Rfd8 26.Rfe1 Nd4 27.Re8+ Qxe8 28.Nxe8
Rxe8 29.b5 Nxb5 30.Qd7 Nc3 31.Rxb8 Rxb8 32.c6 Ne4 33.h4 1-0
במשחק זה רשבסקי מציב את הפרש ב-ד6 כדי להשתלט על המרכז. לאחר מכן הוא יוצר רגלי מעבר באגף המלכה כדי להעסיק את יריבו באגף זה ולבסוף הוא מעביר את ההתקפה לאגף המלך. ניידורף לא מסוגל להגן על כל האגפים בו זמנית. משחק מאלף של רשבסקי בו הוא מעביר את ההתקפה מצד לצד.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949 | בואנוס איירס | חוליו בולובשין | 5.5 מ-10 | ניצחון |
| 1949 | ניו יורק | ראובן פיין | 4 מ-8 | תיקו |
| 1949 | אופטיה | פטר טריפונוביץ | 6 מ-12 | תיקו |
| 1952 | ניו יורק | שמואל רשבסקי | 7 מ-18 | הפסד |
| 1953 | בואנוס איירס | ראובן שוקרון | 4.5 מ-5 | ניצחון |
| 1953 | בואנוס איירס | שמואל רשבסקי | 8.5 מ-18 | הפסד |
תרומותיו

הסתעפות ניידורף בהגנה הסיציליאנית היא אחת מהפתיחות הפופולריות ביותר בשחמט המודרני וקרויה על שמו. ניידורף גם תרם לתאוריה ולהתפתחות של פתיחות אחרות כגון ההגנה ההודית של המלך. ניידורף היה גם עיתונאי שחמט מכובד וערך טור פופולרי בעיתון Buenos Aires Clarin. אחד מהקוראים הנלהבים של טורו של ניידורף היה האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
הסתעפות ניידורף בהגנה הסיציליאנית מתקבלת לאחר המסעים 1. ה4 ג5 2. פו3 ד6 3. ד4 ג:ד4 4. פ:ד4 פו6 5. פג3 א6
לקריאה נוספת

Tomasz Lissowski, Adrian Mikhalchishin: Najdorf: life and games. Batsford, London 2005. (ISBN 07134-8920-0)
Garry Kasparov, My Great Predecessors, part IV, Everyman Chess, 2004 (ISBN 1-85744-395-0)
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1953

מיגל ניידורף מול שמואל רשבסקי, 30.8.1953, Not Enough Time to Win! Najdorf vs Reshevsky (Zurich 1953)
הערות שוליים

↑  ניצחונו על סטולברג בתחרות זו
↑  ניצחונו על קרס בתחרות זו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265711705171  PLWABN: 9810618993005606  BNE: XX4604539  GND: 143137867  ISNI: 0000 0001 0796 7511  LCCN: no97049014  NKC: js2017951483  NTA: 068493258  VIAF: 6998799   WorldCat (עם VIAF): 6998799
מבצע מתח גבוה

מבצע מתח גבוה היה פשיטה שבוצעה על ידי שייטת 13 בליל 17–18 באפריל 1980. במבצע תקפו כוחות השייטת קבוצת מחבלים שעמדה לצאת לפיגוע מיקוח בעודם בהתארגנות בבסיס של החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית בדרום לבנון.
מודיעין ורקע

על פי מידע מודיעיני שהתקבל בישראל, חוליית מחבלים תכננה לבצע פיגוע בצפון ישראל. החולייה התארגנה לקראת הפיגוע בבסיס בראס-א-שק, מדרום לשפך הזהרני בחוף לבנון, כארבעים קילומטרים מגבול ישראל. בסיס זה שימש כבסיס ליציאה לחוליית המחבלים הפלסטינים שביצעה את הפיגוע במשגב עם ב-7 באפריל 1980.
הבסיס היה שייך למחבלים מפלג החזית העממית לשחרור פלסטין - המפקדה הכללית והיה ממוקם מערבית לכביש החוף, בין מסילת ברזל שאיננה בשימוש לחוף הים (נ.צ. 71297052). הבסיס שכן בפרדס נטוע בצפיפות, מוקף בחלקות פרדסים מתוחמות בגדרות ותעלות מים מדופנות מבטון, סביבה קשה לתנועה בחשיכה.
בדרך כלל נמצאו בבסיס 28 מחבלים, שקיימו מערך אבטחה, סיורים ומחסומים מאוישים. המחבלים נמצאו בכוננות גבוהה להתגוננות מתקיפה ישראלית. על פי ההתראה המודיעינית הצטרפה לסגל הקבוע במחנה חוליית הפיגוע, בת 8 איש, שסיימה את אימוניה והמתינה להוראת ביצוע.
מודיעין ורקע > אתגרים

ההגעה ליעדים בחשאיות הייתה קשה. חוף הים באזור שבו עמדה להתבצע הפשיטה היווה אילוץ משמעותי להגעה דיסקרטית: החוף היה סלעי ורדוד מכדי להגיע אל היעד בסירות גומי, ולכן היה צורך להגיע בשחייה ולהתקדם בהליכה על הסלעים. אילוץ קשה נוסף היה התכסית הסבוכה של השטח, שכלל, כאמור, פרדסים עם עלים יבשים, תעלות מים מדופנות בחומות והבדלי גבהים בין יחידות קרקע סמוכות. כדי לשמר את ההפתעה היה צורך בפתיחה באש בו זמנית על מספר מטרות.
המשימה

לנוכח ההתרעות על ההתארגנות לפיגוע הוחלט בצה"ל לפגוע במחבלים בעודם בבסיסם, על ידי פשיטה מהים שאותה תבצע שייטת 13. כיעדי הפשיטה נקבעו שלושה מתקנים במתחם:
יעד 1 – "שפניה", אוהל חפור ומוסווה כ-50 מטר מחוף הים, שבו נמצאה חוליית הפיגוע.
יעד 2 – בנין דו-קומתי מוקף חומה ששימש כמפקדת הארגון בגזרה.
יעד 3 – מבנה חד-קומתי בצד המזרחי שאבטח את הכניסה למתחם. מבנה זה שימש למגורי האנשים ששהו ביעד בדרך קבע וכלל גם בונקר תחמושת שנשמר על ידי אותם אנשים.
נקבע כי שני אוהלים, שנמצאו בצד הדרומי של המתחם, יותקפו בשלב השני.
כוחות ומשימות

הכוחות במבצע הורכבו מספינות סער, שנשאו עליהן אאת הכוח הפושט וכן סירות גומי וסירות מהירות מסוג סנונית, לתובלת הכוח הפושט. הכוח הסתייע גם במטוסי חיל האוויר הישראלי.
כוחות ומשימות > ספינות סער

הכוח הימי כלל ארבע ספינות סער, בפיקוד מפקד שייטת ספינות הטילים, אברהם בן שושן, שהיה מפקד הכוח הימי. משימות הכוח היו הובלת כוח הפשיטה עם סירות הגומי על סיפונן וגרירת הסנוניות עד לקרבת היעד, וכן אבטחה ימית וסיוע באש מהים.
ארבע הספינות היו:
אח"י יפו (סער 4), בפיקוד רס"ן דרור אלוני; שימשה כספינת הפיקוד של המבצע ועליה החפ"ק.
אח"י חנית (סער 3), בפיקוד רס"ן שמואל נואה, ועליה מפקד פלגה 31, סא"ל אלכס טל.
אח"י געש (סער 3), בפיקוד רס"ן ניר מאור.
אח"י חץ (סער 3), בפיקוד רס"ן בני הוד.
כוחות ומשימות > הסירות

כוח הסירות, שמשימתו הובלת הכוח לקרבת החוף ופינויו וכן סיוע קרוב באש לפי הצורך, היה בפיקוד סגן מפקד שייטת 13, סא"ל עוזי לבנת. הכוח כלל 11 סירות גומי "זודיאק" דגם 5, ו-3 סנוניות עם מפעיליהם, כולל רופא באחת הסנוניות.
כוחות ומשימות > הפושטים

כוח הפשיטה כלל 41 לוחמי שייטת 13, בפיקוד מפקד השייטת, אל"ם עמי אילון. משימתם הייתה חיסול המחבלים בחוף. הכוח התחלק לחמישה כוחות משנה:
כוח 1 – 10 לוחמים, בפיקוד ינון בן-צור וסגנו רני פרידלנדר. משימתם: תקיפת אוהל חוליית הפיגוע, שנקבע כיעד מס 1.
כוח 2 – 12 לוחמים, בפיקוד סגן דורון מושינסקי וסגניו ארנון רוזמרין ויואב גלנט. משימת הכוח הייתה פיצוץ בית המפקדה הדו-קומתי.
כוח 3 – 13 לוחמים, בפיקוד שי ברוש וסגנו עמוס בר-לב, למשימת הריגת מחבלים בבית המזרחי.
כוח 4 – חוליית החפ"ק, שמנתה 5 לוחמים, מפקד השייטת עמי איילון ורופא.
כוח 5 – חוליית חילוץ, שמנתה 5 לוחמים להתערבות וסיוע בהתאם לצורך.
כוחות ומשימות > פיקוד ושליטה בכוחות

חפ"ק המבצע, בפיקוד הרמטכ"ל רפאל איתן, היה בספינת הפיקוד, אח"י יפו (סער 4). איתו בחפ"ק היה תא"ל גדעון רז, ראש מספן הים ומפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם אברהם בן שושן. ראש מדור היסטוריה בחיל הים, ליאת לרר, צורפה לחפ"ק בהזמנת הרמטכ"ל. לרר הקליטה את הדברים שנשמעו בחפ"ק במהלך המבצע.
מפקד חיל הים, אלוף זאב אלמוג, חזר אותו יום מביקור בדרום אפריקה ולא הספיק להצטרף לשייט. הוא ליווה את המתרחש ממוצב הפיקוד הימי בתל אביב.
כוחות ומשימות > סיוע אווירי

הסיוע האווירי למבצע כלל:
צילום אווירי מקדים נעשה על ידי מטוס מקדונל דאגלס F-4 פנטום "קורנס" בגובה נמוך, במגמה לאתר מקומות מחבוא;
מסוק סיקורסקי CH-53 סי סטליון "יסעור", בכוננות לחילוץ ופינוי רפואי;
מטוסי תקיפה בכוננות לסיוע התקפי;
מטוס ממסר לקשר בין הפושטים לחפ"ק הימי, משלב טבילת הכוח הפושט.
הכנות למבצע

ב-10 באפריל 1980 הוצגה תוכנית המבצע בפני ראש מספן הים תא"ל גדעון רז, שהוביל את הצגת התוכניות ונוהל הקרב, בהיעדרו של מפקד חיל הים, האלוף זאב אלמוג, שהיה באותו שבוע בביקור בדרום אפריקה, כאמור. עיקרי התכנית כללו פשיטה של לוחמי שייטת 13, שיגיעו בהשטה באמצעות סירות גומי וסירות מהירות. הסירות יובלו על ספינות סער. התכנית כללה את פריקת סירות הגומי מול היעד בטווח גדול מהחוף, תנועת סירות עד לטווח קילומטר מהחוף והמשך בשחייה עד לנקודה צפונית ליעד בשני גלים. עם ההגעה ליעד תתבצע תקיפה של שלושת המבנים בו-זמנית בשלב ראשון, ובשלב השני חיפוש ותקיפת שני מבנים נוספים.
התכנית התקבלה, אך האישור לביצוע ברמת שר הביטחון התעכב. לשייטת הוגדרה כוננות 48 שעות לביצוע. התקופה נוצלה לתרגולים באש, תנועה בפרדסים ותרגילי חשיבה.
בשעות הערב של 16 באפריל 1980 הגיע מידע שחוליית הפיגוע תצא לדרך למחרת. ההתרעה הותירה כחצי יממה להכנות. ריכוז הלוחמים לשייטת נערך במשך הלילה. חלק מהלוחמים היו במבצע אחר וכתוצאה מכך הגיעו רובם ללא שינה בלילה שלפני הביצוע. הזמן הקצר לא אפשר ביצוע תרגיל מודל.
תדרוך אחרון בפני הרמטכ"ל וראש מספן הים נערך ב-17 באפריל בשעה 11:00. בתדרוך נקבע כי הורדת הסירות תתבצע בטווח קצר יותר מהחוף. כן הוחלט שבעת הפתיחה באש ביעד תיעשה הפגזת חוף מתותחי ספינות הטילים על יעד 10 ק"מ מדרום לגזרת הפשיטה לצורך הסחה.
מזג האוויר והים היו סוערים והתחזית ניבאה ירידה נוספת בטמפרטורות. הייתה לכך השפעה בעת העמסת והורדת הסירות, ולקראת ההחפה גל הגיבוע הוריד בכח את השחיינים אל הסלעים וגרם לחוסר סדר מסוים. הירח היה במולד ולכן היה הלילה חשוך והתאים לפעילות פשיטה.
הפשיטה > שלב ההישט

קיצור זמן ההתרעה חייב את העמסת סירות הגומי על ספינות הסער בשעות האור של יום חמישי, 17 באפריל. ההעמסה בוצעה בים גלי וברוח צפונית חזקה. חלק מערכות ההרמה של סירות הגומי היו חדשות ושונות מהרגילות, והשילוב של הים הגלי וחוסר הניסיון עם ערכות ההרמה הביא לתקלה שבמהלכה נקרעו שלוש סירות בעת העמסתן על הספינות. סיבוך נוסף היה בשל מעבר קרוב של אוניית משא, שחייבה את הסתרת הפעולה. בהמשך, אוניית ביון סובייטית שעמדה בקרבת הנתיב המתוכנן חייבה שינוי נתיב ומעבר קרוב יותר לחוף. כתוצאה מכך הורדו הסירות קרוב יותר לחוף מן המתוכנן, וכך קוצר שלב התנועה שלהן וחלק מהעיכוב פריקת הסירות והתארגנות ליד ספינת הפיקוד. שלוש סירות גומי נפגעו בעת ההעמסה. מחוסר סירות החליט עמי אילון להשאיר את כוח החילוץ באח"י יפו (סער 4).
הפשיטה > הפלגה בסירות ושחייה

בשעה 21:30 יצאו הסירות לעבר החוף. בשל מצב הים הייתה תנועת סירות הגומי איטית מאוד. גורם נוסף שהאט עוד יותר את תנועת הסירות היה כמות עצומה של שקיות ניילון שהיו בים, שגרמו לתקלות רבות במנועי הסירות. כשהוחלט לגרור את הסירות התקולות על ידי הסנוניות הסתבר שערכות ההרמה, שהיו גם ערכות גרירה לסירות, יצרו בעיות בים הגלי ששרר באזור. מהירות התנועה הייתה איטית והגיעה רק למחצית מהמהירות המתוכנת.
טבילת השחיינים נעשתה מול היעד, במרחק גדול מהחוף, בשעה 23:54. החפת כח הפשיטה תוכננה להיעשות בשני גלים, אך כדי להשיג את הזמן שאבד החליט אילון להחף את הגל השני מבלי להמתין לסריקת חוף על ידי הגל הראשון. בעת השחייה נוצרה סטייה של הכוח לכיוון צפון מזרח. עוזי לבנת, בכח הסנוניות, הבחין בטעות ונתן תיקון הכוונה. הבית הדו-קומתי, שהיה מואר, נתגלה לשוחים שהגיעו לנקודת ההחפה המתוכננת. כ-40 דקות אחר חצות היו כל הפושטים בחוף.
הפשיטה > התנועה בחוף

נתיב ההליכה תוכנן בתוך פרדס והצעידה על העלים היבשים עוררה רעש. בשל העיכוב בלוח הזמנים והרעש מהעלים היבשים החליט אילון לשנות נתיב ולנוע לאורך שדה חרוש לנקודת היערכות, מזרחית למבנה הדו-קומתי. ההליכה הייתה טובה ומהירה אך הכוחות נתקלו במכשול – תעלת מים, וכן בהבדלי גובה, מכיוון שהשדה היה גבוה בכ-2 מטר מאזור הבניין. לאחר שהובררה המכשלה קיבל אילון החלטה להחזיר את חוליות בן-צור (כוח 1), מושינסקי (כוח 2) וחוליית החפ"ק על עקבותיהם ולעבור בכל זאת דרך הפרדס. חולית שי ברוש (כוח 3) המשיכה בדרכה ליעדה, הבניין החד קומתי בצד מזרח. חוליית מושינסקי וחולית החפ"ק נערכו במרחק 15 מטר מהבית הדו-קומתי. אף על פי שעת הלילה המאוחרת הבית היה מואר הורגשה תנועת אנשים ומשאית קרבה אל הבית. ליד הבית נצפו שני שומרים, אך אלה לא הבחינו בלוחמים.
הפשיטה > הלחימה ביעד

בשעה 2:11, בהוראת עמי איילון, פתחו כוחות הפשיטה בו זמנית במכת אש חזקה על שלושת היעדים. הלוחמים התקרבו אל המבנים והטילו עליהם רימוני רסס. הפתעת המחבלים הייתה מלאה. החוליה נתפסה ליד בניין מפקדה הדו-קומתי, בדיוק כאשר העמיסו ציוד על הרכב שאמור היה לקחת אותם לאזור הביצוע בגליל העליון, בקריית שמונה. תוך כדי הלחימה הפעילו הלוחמים מטעני נפץ מסוג "גור", במשקל 5 ק"ג לכל מטען, והרסו את הבתים. בבית הדו-קומתי השתמש דורון מושינסקי במטען כפול, במשקל 10 ק"ג, אותו השליך לתוך בניין מפקדת המחבלים. במקום לא היה מסתור ומושינסקי, שלא הספיק להתרחק, נפגע מאבן שנפגעה בכתפו והוא נפצע. סגנו, יואב גלנט, הוביל את פינוי הכח אל החוף.
לאחר הירי ביצעו הפושטים סריקה של האזור, במשך כ-15 דקות. ינון בן-צור סרק לאורך החוף, נתקל בעמדה חפורה ותקף אותה. מקצה הפרדס נפתחה על הלוחמים אש מעמדת מקלע מוגבהת, ממנה נפגע סגן רני פרידלנדר בידו. בן-צור ביקש סיוע אש מהסנוניות אך הסיוע לא אושר. אש המקלע לא הייתה ממוקדת על הפושטים.
עמי אילון החליט שמרבית היעדים הושגו ופקד לנתק מגע. הוא הורה לכוח בן-צור שלא להשיב אש אלא להתפנות. דורון מושינסקי קיבל טיפול ראשוני מהרופא בחפ"ק. הוא הושכב באלונקה מתנפחת והורד למים. הכח התפנה מחוף הים בשחייה אל הסירות.
הפשיטה > פינוי

הלוחמים התרכזו בנקודת יציאה והתפנו בחוף, תוך כדי שנורית עליהם אש בלתי מכוונת מעמדות מחבלים לכיוון הים. הפושטים יצאו בשחייה של כ-2 ק"מ אל הסירות. כוח מושינסקי בפיקוד יואב גלנט ואנשי החפ"ק יצאו ראשונים, אחריהם בן-צור ואנשיו, יחד עם אילון. חולית שי ברוש איבטחה את נקודת הפינוי והתפנתה אחרונה. כוח הסירות התקרב לטווח קצר מהחוף ואסף את השוחים. הפצועים דורון מושינסקי ורני פרידלנדר קיבלו טיפול מהרופא בסירה. לפני השעה 4 לפנות בוקר נמצאו כל הפושטים בסירות. השיט למפגש עם ספינות הטילים ארך כ-50 דקות והתקיים בדמדומי בוקר. העמסת הסירות לסטי"לים נעשתה ללא בעיות, ושני הפצועים הועלו לאח"י יפו ופונו במסוק למרכז רפואי רמב"ם.
הפשיטה > סיוע באש מהים אל החוף

כאמור, בתכנון נקבע שבמקביל לפתיחה באש של הפושטים יבצעו ספינות הסער הפגזה מהים בתותח אוטו מלרה 76 מ"מ על יעדי מחבלים, כהסחה. לגבי נושא זה נעשה שיקול נוסף, ואישור שר הביטחון לביצוע הירי ניתן בשעה מאוחרת. ההפגזה נערכה לאחר נסיגת הכוחות הפושטים מהחוף. שלוש ספינות סער 3 ירו 20 פגזים על יעד ההסחה, מדרום לאזור הפעולה, ו-28 פגזים על אזור יעד הפשיטה. סה"כ נורו 48 פגזים. לא אובחנו תוצאות לירי זה.