stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרצוג (סרט)
הערות שוליים

↑  הביך את בוז'י • הסרט המלא: "הרצוג"
↑   ליושב ראש מפלגת העבודה חבר הכנסת יצחק הרצוג, מבט לחדשות, 29 ביוני 2014
↑  מורן אזולאי, העבודה אישרה את הסכם האיחוד עם לבני: "בסיס למהפך 2015", באתר ynet, 10 בדצמבר 2014
↑  בלוג בחירות, הבחירות 2015 || לבני: מוכנה לוותר על הרוטציה עם הרצוג; נתניהו: היא ובוז'י בפאניקה, באתר הארץ, 16 במרץ 2015
↑  מערכת וואלה! חדשות‏, סקרי חדשות 2 ו-10: המחנה הציוני מוביל בארבעה מנדטים, באתר וואלה, 14 במרץ 2015
↑  חדשות nana10, הרשת מנסה להכריע: הרצוג - אנושי והגון או נעבעך חסר כבוד עצמי?, באתר nana10‏, 27 במאי 2015
↑  מעריב אונליין, ‏הרשת משתוללת מהסרט "הרצוג": "פלא שביבי לא קיבל 40 מנדטים", באתר מעריב אונליין, 19 במאי 2015
↑  סמדר שילוני, "הרצוג": להבין מבפנים איך המכונה עובדת, באתר ynet, 27 במאי 2015
↑  כתב "העין השביעית", "התבאסתי שביבי יצא גדול", באתר העין השביעית, 9 ביוני 2015
↑  נתניהו עוקץ את הרצוג: במקום סרט, עשינו קמפיין
↑  אליעזר היון, ציפי לבני: "הרצוג עדיין מועמד ראוי לראשות הממשלה. הסרט פאסה", באתר חרדים10, 7 ביוני 2015
↑  חדר 101 עונה 4 - ענת גורן, הטלוויזיה החינוכית
אנטון קורביין

| --- | --- |

קורבין בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, 2012
 לידה:  20 במאי 1955 (בן 69) סטרין, הולנד 
 שם לידה:  Anton Johannes Gerrit Corbijn van Willenswaard 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 עיסוק:  צלם, במאי
 בן או בת זוג:  Nimi Ponnudurai 
 פרסים והוקרה:  Prins Bernhard Cultuurfonds award (2011)  Grote Paul (2004) 
 www.corbijn.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אנטון קוֹרְבּיין (בהולנדית: Anton Corbijn;‏ נולד ב-20 במאי 1955) הוא צלם ובמאי וידאו קליפים וסרטים הולנדי. עבודות הבימוי שלו נעשות בעיקר עבור הלהקות דפש מוד ו-U2, זאת בנוסף לצילום ובימויים של מרבית עטיפות אלבומיהן של שתיהן, מזה קרוב לשני עשורים.
הקליפים של השירים "Enjoy the Silence" (דפש מוד; 1990) ו-"Heart-Shaped Box" (נירוונה; 1993) היו מעבודותיו. הוא גם ביים את הסרט "קונטרול" ב-2007, שמספר על להקת ג'וי דיוויז'ין, וסולנה בפרט, איאן קרטיס.
ביוגרפיה

קורביין נולד בסטרין שבהולנד. את עבודתו כצלם מוזיקלי הוא התחיל כשהוא פגש את המוזיקאי ההולנדי הרמן ברוד בבית קפה בחרונינגן, בשנת 1975. בזכות התמונות שצילם את ברוד הוא זכה לתהילה וכתוצאה מכך חשיפתו של קורביין הלכה וגדלה.
בין היתר, קורביין צילם את דפש מוד, U2, דייוויד בואי, ביורק, קפטן ביפהארט, רוברט דה נירו, סטיבן הוקינג, אלביס קוסטלו וקלינט איסטווד. בנוסף, הוא עיצב את עטיפות אלבומים של האמנים דפש מוד, U2, ניק קייב, בריאן אדמס, מטאליקה, ת'ראפי?, הרולינג סטונז, R.E.M., בי ג'יז ועוד.
בשנת 2015, ביים קורביין את סרט הדרמה הביוגרפי "Life" המבוסס על החברות של צלם מגזין "לייף" דניס סטוק (אנ') לשחקן ג'יימס דין, אותם גילמו בהתאמה, רוברט פטינסון ודיין דיהן.
ספריו

Famouz ‏(1989)
Strangers ‏(1990)
Allegro ‏(1991)
Grönemeyer, Photographien von Anton Corbijn ‏(1993)
Star Trak‏ (1996)
33 Still Lives ‏(1999)
Stripping Girls ‏(2000, עם מרלין דומס)
Werk ‏(2000)
A. Somebody, Strijen, Holland ‏(2002)
Everybody Hurts ‏(2003)
U2 & I ‏(2005)
In Control ‏(2008)
Waits ‏(2009)
גלריה

תערוכת אנטון קורביין שנערכה במוזיאון בבודפשט, הונגריה בין התאריכים 29 באפריל עד 5 ביולי
דייוויד בואי, 1980
אחת מיצירותיו המפורסמות של קורביין, עטיפת האלבום Violator של דפש מוד, 1990
עטיפת האלבום Exciter של דפש מוד, 2001
אדל טנקובה

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 2000 (בת 24) דניפרופטרובסק, אוקראינה 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  החלקה אמנותית 
 מאמן:  גלית חייט
 
אדל טנקובה (נולדה ב-22 במאי 2000) היא מחליקה אומנותית אולימפית ישראלית. טנקובה התחרתה עבור ישראל באולימפיאדת החורף של 2018 יחד עם רונלד זילברברג בהחלקה אמנותית על הקרח.
ביוגרפיה

טנקובה, אשר היא יהודיה, נולדה בעיר דניפרו שבאוקראינה. טנקובה גדלה ביישוב האקנסאק אשר במדינת ניו ג'רזי שבארצות הברית.
טנקובה החלה להחליק על הקרח ב-2004. בעבר היא נהגה להחליק יחד עם יבגני קרסנופולסקי. בהווה היא מחליקה יחד עם רונלד זילברברג, איתו היא החלה להתחרות ב-2016. המאמנת והכוריאוגרפית שלה היא גלית חייט.
ב-2017/2018 זכו טנקובה וזילברברג באליפות ישראל בהחלקה אומנותית על הקרח, והגיעו בהמשך למקום ה-28 באליפות אירופה לריקוד קרח של ISU.‏
טנקובה וזילברברג התחרו עבור ישראל באולימפיאדת החורף של 2018 בהחלקה אמנותית על הקרח.
הערות שוליים

1 2 3  "Adel Tankova," isuresults.com.
↑  "Figure Skating | Athlete Profile: Adel TANKOVA - Pyeongchang 2018 Olympic Winter Games," olympic.org.
↑  "Athlete Profile: Adel TANKOVA". PyeongChang2018.com. PyeongChang Organizing Committee for the 2018 Olympic & Paralympic Winter Games. אורכב מ-המקור ב-2018-04-20.
↑  "Israel fails to qualify for Olympic figure skating finals," The Times of Israel.
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת פיונגצ'אנג (2018)  |
| --- | --- | --- |
|  החלקה אומנותית | אלכסיי ביצ'נקו • איימי ביוקנן • רוני זילברברג • אדל טנקובה • דניאל סמוכין • פייג' קונרס • יבגני קרסנופולסקי |  |
|  החלקה מהירה במסלול קצר | ולדיסלב ביקנוב |  |
|  מזחלות | אדם אדלמן |  |
|  סקי אלפיני | איתמר בירן |  |
בית ישמעילוף (אלנבי)

| --- | --- |

בית ישמעילוף, רחוב אלנבי 93
 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים 
 כתובת:  אלנבי 93 
 מיקום:   תל אביב-יפו
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1929
 תאריך פתיחה רשמי:  1929 
 אדריכל:  יהודה מגידוביץ'
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות אקלקטית 
 קואורדינטות:  32°03′55″N 34°46′21″E﻿ / ﻿32.065240212258°N 34.772410062355°E﻿ / 32.065240212258; 34.772410062355
  (למפת תל אביב מוגדלת) בית ישמעילוף(למפת תל אביב רגילה) בית ישמעילוף(למפת גוש דן רגילה) בית ישמעילוף(למפת גוש דן מוגדלת) בית ישמעילוף
 
בית ישמעילוף הוא בית מגורים בסגנון אקלקטי לשימור ברחוב אלנבי 93, פינת רחוב מונטיפיורי 30, במרכז ההיסטורי של תל אביב. הבית נבנה על ידי האדריכל יהודה מגידוביץ' בשנת 1929.
על הבית

בית ישמעילוף הוקם בשנת 1929.
הבית הוקם בפינת הרחובות אלנבי ומונטיפיורי, בשכונה שנקראה 'חברה חדשה' ונודעה כבר באותה עת כ'תל אביב מרכזית' שכן היא חיברה בין שכונת בעלי מלאכה לחלקן הדרומי של שדרות רוטשילד.
המגרש ששכן בין הרחובות וגבולותיו הגיעו עד לרחוב יבנה ולרחוב אחד העם, מרבית שטחו היה שייך לישמעילוף.
הבית הוא בן שלש קומות, כאשר לקומה הראשונה חזית מסחרית לשני הרחובות, ומעליה שתי קומות למגורים.
גם קומות המגורים שימשו לשימושים שונים ובין היתר שכנו בהם מרפאת שיניים תיאטרון בובות ומועדון של ויצו.
בחזית הבניין נקבע שלט העשוי אריחי קרמיקה ועליו נכתב 'בית א. ב. ישמעילוף' בעברית ובאנגלית, וכן מצוינת שנת ההקמה 1929 והאדריכל י. מגידוביץ.
ישמעילוף

אפרים בן יואל ישמעאלוף שהבניין נבנה בהזמנתו, עלה ארצה מברלין והיה נצר לקהילת אנוסי משהד באיראן. היה עסקן פוליטי והתפרנס מהשכרת דירות ומנדל"ן. בתל אביב קרויים שני בניינים נוספים על שמו: "מלון ישמעילוף" ברחוב מונטיפיורי ו"בית ישמעילוף" ברחוב החשמל.
גלריה

פינת הבניין
חזית הבניין לרחוב אלנבי
שלט הקרמיקה בחזית הבניין
עלי סלאלחה

עַלִי סַלַאלְחָה (בערבית: علي صلالحة, תעתיק מדויק: עַלִי צַלַאלְחַה; נולד ב-12 באפריל 1952) הוא פוליטיקאי ואיש חינוך דרוזי-ישראלי, בעבר כיהן כחבר כנסת מטעם מפלגת מרצ. בנוסף כיהן כמנהל בית הספר התיכון המקיף בית ג'ן והוביל אותו לראש רשימת המוסדות המעניקים זכאות לתעודות בגרות בישראל.
ביוגרפיה

סלאלחה נולד בכפר בית ג'ן למשפחה ענייה[דרוש מקור], למד בבית הספר היסודי בכפר, ובתיכון ראמה. לאחר סיום לימודיו התיכוניים התגייס לצה"ל, ושירותו התארך לשלוש וחצי שנים עקב מלחמת יום הכיפורים. עם שחרורו מצה"ל למד באוניברסיטה העברית בירושלים, לימודי המזרח התיכון ויחסים בינלאומיים.
נשוי ואב לחמישה ילדים.
ביוגרפיה > פעילות חינוכית

עם חזרתו לכפר, לימד סלאלחה בבית הספר התיכון היחיד בכפר, "בית הספר תיכון מקיף בית ג'ן". בשנת 1999 נבחר לנהל את בית הספר. הוא וצוות המורים הציבו לעצמם למטרה להפוך את בית הספר "לבית הספר הטוב בעולם". ראשית הרפורמה הייתה בקליטת כלל תלמידי הכפר ללימודים, ופיקוח למניעת העתקות. על אף התנגדויות שונות, בתוך קצת יותר מעשור הגיע מקיף בית ג'ן לראש דירוג הזכאות לבגרות במדינת ישראל על אף הדירוג הסוציו-אקונומי הנמוך של הכפר ומיקומו בגליל הרחק ממוקדי העוצמה של המדינה.
סלאלחה שימש מנהל בית הספר בבית ג'ן קרוב לשני עשורים.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית

בעקבות ההצלחה של בית הספר בניהולו, הוזמן סלאלחה כדרך קבע לוועידות, ראיונות וישיבות בכנסת וברשויות השונות.
לאחר חקיקת חוק הלאום, לקח חלק פעיל במחאות העדה הדרוזית נגדו.
סלאלחה הוא חבר מפ"ם במשך כ-40 שנה. בינואר 2019 הכריז על מועמדותו בבחירות המקדימות במפלגת מרצ לקראת הבחירות לכנסת ה-21 והוצב במקום ה-5 ברשימת המפלגה לכנסת. כיוון שהרשימה קיבלה ארבעה מנדטים, לא נכנס לכנסת.
לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום השמיני ברשימת מרצ, אך בעקבות איחוד מרצ עם התנועה הירוקה ועם מפלגת ישראל דמוקרטית לכדי רשימת המחנה הדמוקרטי, נדחק למקום העשרים.
בבחירות לכנסת ה-24 שב לרשימת מרצ והוצב במקום ה-9 ושוב לא נכנס לכנסת. עם התפטרותו של השר עיסאווי פריג' במסגרת החוק הנורווגי, נכנס לראשונה לכנסת.
הוא שימש כחבר ועדת הבריאות, כחבר הוועדה לזכויות הילד וכממלא מקום קבוע בוועדת החינוך. כמו כן, היה חבר מטעם הכנסת בוועדה לבחירת שופטי קאדי-מדהב (קאדים דרוזים).[דרושים מקורות]
בבחירות המקדימות במפלגה לקראת הבחירות לכנסת ה-25 שנערכו בתאריך 23 באוגוסט 2022, נבחר במקום הרביעי, אולם לאחר שהמפלגה לא צלחה את אחוז החסימה, לראשונה בתולדותיה, לא נבחר לכנסת.
ביוגרפיה > פעילות פרלמנטרית

במהלך כהונתו בכנסת, סלאלחה שם לעצמו למטרה לצמצם פערי בריאות וחינוך בין המרכז לגליל ולהיות קול בטוח בעד שוויון.
הוא הגיש 22 הצעות חוק פרטיות, בהן ביטול חוק הלאום, הקפאת חוק קמיניץ, פיקוח מחירי בדיקות האנטיגן, ביטול שעון חורף, קביעת שכר לימוד במכללות ומס אפס על תרופות.
כן העביר מספר חוקים בקריאה טרומית בכנסת ה-24: הסדרת עיסוקם של הפרמדיקים, הסדרת עיסוק הרנטגנאות, הסדרת עיסוק במקצועות הבריאות – טיפול באמצעות אומנויות.
בין הישגיו המרכזיים: ניהול מאבק למען הכנסת תרופה מצילת חיים לסל התרופות בעלות של 1.183 מיליון ש"ח למטופל שמיועדת ל-24 ילדים וילדות חולים במחלה הגנטית הנדירה – היפראוקסלוריה, המובילה לפגיעה בלתי הפיכה באיברי הגוף ולמוות בגיל צעיר.
היה שותף מרכזי כחבר בוועדת הבריאות להרחבת המכשור המיוחד לבתי חולים המרוחקים ממרכז הארץ - מכשיר פט סיטי בבית החולים המשפחה הקדושה בנצרת, רובוט דה וינצ'י בביה״ח לגליל המערבי בנהרייה, מחלקת הקרנות ותא לחץ בביה״ח זיו בצפת, ומחלקת מיון ילדים מוגן בביה״ח הצרפתי בנצרת.
סלאלחה הביא לפתיחת תחנת מד"א אזורית בבית ג'ן לשירות תושבי הכפרים. לפני פתיחת התחנה, במצב חירום היה על תושבי האזור להמתין לאמבולנס שיוצא מתחנת כרמיאל או מעלות-תרשיחא בין 30 ל-45 דקות - מצב המסכן חיים. ב-24 בפברואר 2022, נחנכה התחנה באירוע חגיגי שבו נכחו שר הבריאות ניצן הורוביץ, חברי הכנסת מיכל רוזין, מוסי רז ופטין מולא ומנכ"ל מד"א אלי בין.
כחבר בוועדת זכויות הילד השיג הגדלת סבסוד לצהרונים באשכולות 4–5 במדד הסוציו-אקונומי שחוסך להורים בישראל מעל 3,000 ש"ח לשנה, ונלחם למען רפורמת הגיל הרך.
ב-7 ביוני 2022, עורר סלאלחה סערה בקואליציה כשצייץ בטוויטר לילה לפני הצבעה כי יצביע בעד הצעת חוק העלאת שכר המינימום ל-40 ש"ח לשעה, בניגוד לעמדת הקואליציה. הוא היה חבר הכנסת הראשון שהביע תמיכה בחוק סמוך להצבעה. בעקבות הציוץ והחשש לפירוק הקואליציה, ראשי הקואליציה התכנסנו ולבסוף הוסכם שחברי הקואליציה לא ינכחו בהצבעה והצעת החוק האופוזיציונית תעבור.
הערות שוליים

↑  עפר לבנת, ‏"איש עבודה": המנהל שביקש להפוך את מקיף בית ג'אן לבית הספר הטוב בעולם, באתר מעריב אונליין, 10 במרץ 2019
↑   ליאור דטל, מושלם: בית הספר התיכון הטוב בישראל ב-2013, באתר TheMarker‏, 8 בספטמבר 2013
↑  דב גיל הר‏, "חברה נאורה תומכת בחלש": ערכי בית הספר שבו 99% זכאים לבגרות, באתר וואלה, 30 באוגוסט 2016
↑  נתי יפת, ‏"אני יכול להביא חצי מ-70 אלף המצביעים הדרוזים, ומרצ תגיע למספר דו-ספרתי", באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 12 בפברואר 2019
↑  עמרי מניב, מהכיתה לכנסת: המנהל האגדי של התיכון בבית ג'ן יתמודד במרצ, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 24 בינואר 2019
↑  טל שלו‏, ניצחון לזנדברג מול מחנה הורוביץ: מרצ בחרה את רשימתה לכנסת, באתר וואלה, 12 ביולי 2019
↑  רן רזניק, זעקת הדרוזים לוועדת סל התרופות: "הצילו את חיי ילדינו", באתר www.israelhayom.co.il, ‏08-01-2022
↑  פורטל הכרמל, הורי ילדה חולת היפראוקסלוריה הודו לח"כ עלי סלאלחה, באתר פורטל הכרמל והצפון
↑  חסין חלבי, מאבק שחוסך להורים בישראל מעל 3000 ש"ח לחודש, באתר פורטל הכרמל, ‏12.02.2022
↑  https://twitter.com/alisalalha/status/1534240628502155264, Twitter
עלי סלאלחה עם שרת החינוך ד"ר יפעת שאשא ביטון
עלי סלאלחה בסמינר נוער מרצ
עלי סלאלחה בהפגנה בגשר יגור, נושא דברים ב-8 באוקטובר 2022
טוקיו מיו מיו

| --- | --- |
  עטיפת הכרך הראשון של המאנגה
טוקיו מיו מיו
 סוגה:  שוג'ו,מאהו שוג'ו
 יוצר:  רייקו יושידה

 מאנגה
 יוצר:  רייקו יושידה
 מאייר:  מיה יקומי
 הוצאה:  Kodansha
 התפרסם לראשונה במגזין:  Nakayoshi
 קהל יעד:  שוג'ו
 תקופת הפרסום המקורית:  ספטמבר 2000 – פברואר 2003
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  7

 אנימה
 אורך פרק:  25 דקות
 במאי:  נוריוקי אבה
 תסריטאי:  מאסאשי שוגו
 אולפני אנימציה:  Pierrot   Tokyu Agency   AEON (פרקים 1-35)   We've (פרקים 36-52)
 רשת שידור:  TV Aichi
 מדבבים בשפה העברית:  ליאת הר-לב,אסתר אתי קסטרו,הגר טישמן,נעמה אוזן,דנה רישפי,מיכל רשף,מאיה בר שלום
 תקופת שידור מקורית:  6 באפריל 2002 – 29 במרץ 2003
 מספר העונות:  2
 מספר הפרקים:  52

 משחק: האמפאן טוקיו מיו מיו
 מפתח(ים):  Winkysoft
 מפיץ:  Takara
 סיווג:  פאזל, הרפתקאות
 פלטפורמות:  Game Boy Advance
 תאריך שחרור:  11 ביולי 2002

 משחק: טוקיו מיו מיו - כנסו למיו מיו החדש! - שרתו את כולם ביחד
 מפתח(ים):  Winkysoft
 מפיץ:  Takara
 סיווג:  תפקידים
 פלטפורמות:  פלייסטיישן
 תאריך שחרור:  5 בדצמבר 2002

 מאנגה
 יוצר:  מיה יקומי
 מאייר:  מיה יקומי
 הוצאה:  Kodansha
 התפרסם לראשונה במגזין:  Nakayoshi
 תקופת הפרסום המקורית:  אפריל 2003 – פברואר 2004
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  2
טוקיו מיו מיו (ביפנית: 東京ミュウミュウ) היא סדרת מאנגה יפנית, שנכתבה על ידי רייקו יושידה ואוירה על ידי מיה יקומי. סדרת המאנגה פורסמה במקור בין ספטמבר 2000 עד פברואר 2003 במגזין המאנגה Nakayoshi, ובהמשך פורסמה בשבעה כרכים.
בעקבות הצלחת סדרת המאנגה, עובדה הסדרה לסדרת אנימה בת 52 פרקים על ידי סטודיו פיירו. העיבוד הטלוויזיוני של הסדרה שודר במקור ביפן בין ה-6 באפריל 2002 ל-29 במרץ 2003 בערוץ TV Aichi. סדרת המשך למאנגה פורסמה בין אפריל 2003 לפברואר 2004. בנוסף הופקו לאורך השנים שני משחקי וידאו המבוססים על המאנגה - משחק היגיון/הרפתקאות לגיים בוי, ומשחק תפקידים לפלייסטיישן.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ הילדים במהלך העשור השני של המאה ה-21.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת בנערה איצ'יגו מומומיה אשר לאחר תקרית מסתורית, מגלה שה-DNA שלה התמזג עם ה-DNA של חתול, ובעקבות כך יש לה כוחות על ויכולות אקרובטיות של חתול. איצ'יגו הופכת בהמשך למנהיגה צוות מיו מיו, קבוצה של חמש בנות שעברו טרנספורמציה דומה. הבנות מגלות שהן נבחרו להגן על כדור הארץ מפני חייזרים אשר מונהגים על ידי חיזר המכונה כחול עמוק. במקביל, איצ'יגו מנסה לגלות אם החבר שלה מסאיה אאויאמה מחבב אותה או לא ובהמשך הסדרה היא מנסה לגלות האם הוא מודע לכך שהיא חלק מצוות מיו מיו.
בסדרת ההמשך איצ'יגו ומסאיה עוברים לאנגליה במטרה לחקור מינים בסכנת הכחדה. הבנות בצוות מיו מיו שנותרו ביפן צריכות לוודא שכל הכימרות שנותרו יחוסלו. בנוסף לכך הפעם הם צריכים להילחם גם בבני אדם בעלי כוחות מיוחדים המעוניינים לכבוש את העולם. בהמשך איצ'יגו חוזרת לטוקיו על מנת לסייע לצוות מיו מיו בקרבות.
הדמויות > צוות מיו מיו

איצ'יגו מומומיה (桃宮 いちご) - הגיבורה הראשית בסדרה ומנהיגת צוות מיו מיו. איצ'יגו היא נערה מגושמת מאוד, רומנטית ורגישה. ה-DNA שלה התמזג עם ה-DNA של חתול כאשר בעקבות כך היא מקבלת כוחות על ויכולות אקרובטיות של חתול. באמצעות כוחותיה החדשים איצ'יגו מחליטה להילחם ברשע. במקביל היא צריכה לשמור בסוד את העובדה שהיא גיבורת על בעודה עובדת ב"קפה מיו מיו". מושא אהבתה של איצ'יגו הוא הנער מסאיה אאויאמה. בכל פעם שהיא עצבנית או נרגשת אוזני החתול וזנב החתול שלה צצים. בגרסה האנגלית שמה הוא זואי הנסון.
מינטו אייזואה (藍沢 ミント) - נערה עשירה וסנובית אשר ה-DNA שלה גם התמזג עם ה-DNA של חיה נכחדת (יש לה גנים של ציפור כחולה) ובעקבות כך היא הופכת לגיבורת על ולחלק מצוות מיו מיו. מינטו היא מעריצה גדולה ונלהבת של זאקורו פוג'יווארה. בגרסה האנגלית שמה הוא קורינה באקסוורת'.
רטסו מידוריקווה (碧川 レタス) - נערה ביישנית, וחכמה אשר ה-DNA שלה גם התמזג עם ה-DNA של חיה נכחדת (יש לה גנים של פוקנה הודית) ובעקבות כך היא הופכת לגיבורת על ולחלק מצוות מיו מיו. בגרסה האנגלית שמה הוא ברידג'ט וורדנט.
פורין פונג (黄 歩鈴) - נערה נמרצת אשר ה-DNA שלה גם התמזג עם ה-DNA של חיה נכחדת (יש לה גנים של טמרין רעמתי זהוב) ובעקבות כך היא הופכת לגיבורת על ולחלק מצוות מיו מיו. מתוך כל הבנות בצוות מיו מיו היא הצעירה ביותר. בגרסה האנגלית שמה הוא קיקי בנג'מין.
זאקורו פוג'יווארה (藤原 ざくろ) - נערה מסתורית ויפה שר ה-DNA שלה גם התמזג עם ה-DNA של חיה נכחדת (יש לה גנים של זאב) ובעקבות כך היא הופכת לגיבורת על ולחלק מצוות מיו מיו. תחילה זאקורו דוחה את הערצתה של מינטו אך עם הזמן השתיים התקרבו זו לזו. בגרסה האנגלית שמה הוא רנה רוברטס.
הדמויות > הרעים

כחול עמוק - מנהיג החייזרים והיריב העיקרי של צוות מיו מיו בסדרה הראשונה. בפרקים האחרונים מגלים כי הוא שכן בגופו של אאויאמה.
קישו - אחד החייזרים. קישו שולט בטפילים שהופכים את מארחיהם לכימרות. המטרה העיקרית של קיש הייתה להציל את בני עמו הגוססים. הוא יעשה הכל כדי לזכות באהבתה של איצ'יגו, ואפילו ניסה פעמים אחדות להרוג את אאויאמה. שמו בגרסה האנגלית הוא דרן.
טארט - אחד משני החייזרים שנשלחים לכדור הארץ כדי לעזור לקישו, אחרי שזה ממשיך להיכשל בגלל המיו מיו. הוא הצעיר מבין החייזרים ובעל שיער אדום - חום. טארט' מאוהב בפורין אם כי הוא גם שונא אותה מפני שהיא צוחקת על שמו לעיתים קרובות. שמו בגרסה האנגלית הוא טרב.
פאי - אחד משני החייזרים שנשלחים לכדור הארץ כדי לעזור לקישו, אחרי שזה ממשיך להיכשל בגלל המיו מיו. הוא אדם רציני, אנליטי, ומרוכז מאוד במטרה אותה הוא מנסה להשיג. שמו בגרסה האנגלית הוא סרדון.
החימרות - יצורים שיוצרים החייזרים על ידי לקיחת בעל חיים, צמח או אפילו בן אדם ולהכניס בו מעין רוח מכושפת שהופך אותו ליצור אכזר ומרושע שהם שולטים עליו.
הדמויות > דמויות משנה בולטות

מסאיה אאויאמה -  נער פופולרי בן כיתתה של איצ'יגו אשר הוא סביבתן. מתאמן בקנדו ובהמשך מתגלה כהאביר הכחול ולאחר מכן ככחול עמוק. בגרסה האנגלית שמו הוא מארק.
האביר הכחול  - דמות מסתורית שמופיעה בכל פעם שאיצ'יגו בצרה ומצילה אותה. לקראת סוף הסדרה מגלים שהאביר הכחול הוא מסאיה אאויאמה.
ראיו שירוגאנה  - הבעלים של "קפה מיו מיו". תלמיד תיכון עשיר. יש לו חיית מחמד רובוטית - R2000 - אשר איצ'יגו מכנה בהמשך "מאשה". בתחילת הסדרה הראה משיכה רומנטית לצד דחייה כלפי איצ'יגו. בגרסה האנגלית שמו הוא אליוט גרנט.
קאיצ'רו אקסקה - מנהל בית הקפה אשר מנסה תמיד לוודא שהלקוחות מרוצים. אקסקה הוא אדם נדיב, מנומס, אשר מצטיין במיוחד באפיית עוגות. בגרסה האנגלית שמו הוא ווסלי קולרידג'.
מחוזות הרפובליקה של קונגו

מבחינה מנהלית הרפובליקה של קונגו מחולקת ל-10 מחוזות (région) ושני מחוזות אוטונומיות הבירה ברזוויל והעיר פואנט נואר. כול מחוז מחולק לנפות.
מפת מחוזות קונגו
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מס' | שם | בירה | שטח קמ"ר | אוכלוסייה (נכון ל-2023) | שם בשפת המקור |
| 1 | מחוז בואנזה | מלינגו | 12,266 | 363,850 | Bouenza |
| 2 | מחוז קובט | אוואנדו | 48,250 | 316,599 | Cuvette |
| 3 | מחוז קובט מערב | אבו | 26,600 | 119,328 | Cuvette-Ouest |
| 4 | מחוז קוילו | פוינט נואר | 13,650 | 97,362 | Kouilou |
| 5 | מחוז לקומו | סיביטי | 20,950 | 100,559 | Lékoumou |
| 6 | מחוז ליקואלה | אימפפונדו | 66,044 | 355,570 | Likouala |
| 7 | מחוז ניארי | לובומבו | 25,940 | 334,863 | Niari |
| 8 | מחוז פלטו | דיאמבלה | 38,400 | 283,421 | Plateaux |
| 9 | מחוז פול | קינקלה | 33,955 | 394,532 | Pool |
| 10 | מחוז סאנגה | אואסו | 55,800 | 209,701 | Sangha |
| 11 |  | ברזוויל | 100 | 2,145,783 | Brazzaville |
| 12 |  | פואנט נואר | 44 | 1,420,612 | Pointe-Noire |
הערות שוליים

↑  מחוזות הרפובליקה של קונגו באתר statoids.com
| חלוקה מנהלית של מדינות אפריקה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוגנדה • אלג'יריה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בורונדי • בורקינה פאסו • בוטסואנה • בנין • גבון • גאנה • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • לוב • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • מצרים[1] • מרוקו • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניז'ר • ניגריה • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה • סיישל • סיירה לאון • סנגל • צ'אד • קומורו • קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה • תוניסיה |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | סומלילנד • סהרה המערבית |  |
[1] חלק משטח המדינה נמצא באסיה
אסטרחן (מחוז)

מחוז אסטרחן (ברוסית: Астраханская область; תעתיק: אסטרחנסקאיה אובלסט) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי הדרומי.
המחוז הוקם ב-27 בדצמבר 1943. הוא נמצא במישור הכספי סביב הדלתה של נהר הוולגה.
נכון לשנת 2024 מתגוררים באוזר 946,429 תושבים.
היסטוריה

שטח המחוז היה חלק מממלכת הכוזרים. לאחר מכך, האזור היה החלק המרכזי מחאנות אסטרחן הטטרית. לאחר מסע צבאי של באטו חאן תושבי המקום שולבו בהורדת הזהב. במהלך המאה ה-13 התושבים עברו לאסלאם. בשנת 1459 באזור שלט "חאנות אסטחן". לאחר כיבוש קאזאן הרוסים החלו בהמשך כיבושים דרומה. השטח נכבש על ידי רוסיה בשנת 1556 על ידי איוואן הרביעי. בשנת 1569 טורקים ניסו לכבוש את האזור מידי רוסים אך ללא הצלחה.
בשנת 1717 הוקמה גוברניית אסטרחן, והיא הייתה הגבול הדרום-מערבי של האימפריה הרוסית עד להתרחבותה לכיוון הרי הקווקז במהלך המאה ה-19. שטחה היה גדול בהרבה מהמחוז הנוכחי.
בתקופה סובייטית אזור היה חלק של מספר יחידות מנהליות עד שבשנת 1943 הוקם מחוז אסטרחן שכלל בין היתר שטחי קלמיקיה שבוטלה. עם הקמת רפובליקת קלמיקיה מחדש, שטח של המחוז הוקטן בהתאם.
ממשל

הרשות המחוקקת היא "הדומה של מחוז אסטרחן" שכוללת 44 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בספטמבר 2019 לתפקיד נבחר איגור בבושקין. בשנת 2024 נבחר לכהונה השנייה.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-1 ראיונים ועיר בעל חשיבות מחוזית. בנוסף לכך קיימת עיר סגורה בה ממקום אתי שיגורים קפוסטין יאר.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2024 במחוז מתגוררים כ-946 אלף תושבים. ב-67% מאוכלוסיית המחוז מתגוררת בערים. בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין 2021 של הפדרציה הרוסית רוב האוכלוסייה היא רוסים (כ-57%). קיימת גם קהילות גדולות של קזחים (כ-15%) וטטרים (5%). חלקה של אוכלוסייה הרוסית יורדת בהדרגה.
קהילת הקזחים במחוז היא הגדולה בין כל המחוזות ברוסיה. העיר הגדולה - אסטרחן ובה כ-500 אלף תושבים.
כלכלה

בשטח המחוז נמצא שדה גז מהגדולים ברוסיה. כמו כן, קיימים שדות נפט ומרבצים גדולים של גופרית.
בעיר אסטרחן נמצאות מספנות גדולות. בעבר, המחוז התאפיין בתעשיית עיבוד דגים מפותחת ביותר. לאחרונה, לאור הבעיות האקולוגיות פחתה מאוד הדגה בדלתה של נהר הוולגה ובים הכספי.
כלכלה > תחבורה

דרך המחוז עוברות מספר מסילות ברזל. לעיר אסטרחן מסילת רכבת הגיע בשנת 1909.
ברך המחוזו עבודות מספר כבישים בעלי חשיבות ארצית: R-22 ("קספיי") ממרכז רוסיה עד לאסטרחן, R-215 סטברופול - אסטרחן ו-R-215 אסטרחן -  מחצ'קלה.
על נהר וולגה ובחוף הים הכספי פועלים נמלים.
בעיר אסטרחן פועל נמל תעופה בין-לאומי. כמו כן הוקמו מספר שדות תעופה של חיל האוויר הרוסי.
רומן דוריס

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1974 (בן 50) הרובע השלושה-עשר של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Romain Pierre Marie Duris 
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  Lycée Rodin 
 בן או בת זוג:  אוליביה בונמי 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  קצין מסדר האמנויות והספרות 
 פרופיל ב-IMDb
 
רומן דוריס (בצרפתית: Romain Duris; נולד ב-28 במאי 1974) הוא שחקן קולנוע צרפתי, אשר היה מועמד לשישה פרסי סזאר וזכה בשני פרסי לומייר.
ביוגרפיה

דוריס נולד בפריז, בן לאב שהוא מהנדס-אדריכל ואמא רקדנית. אביו קשור לארמנד-גסטון קאמי ואשתו; המהפכן הצרפתי היה ארכיונאי שהקים את הארכיון הלאומי הצרפתי. אמו היא צאצאית של הצייר השוודי מהמאה ה-18 אלכסנדר רוזלין ואשתו. לדוריס אחות, הפסנתרנית קרוליין דוריס, שניגנה בפסקול הסרט "הפעימה שלבי החסיר" (2005), בו שיחק.
דוריס למד אומנויות באוניברסיטה, אך תחילה החליט ללכת על קריירה במוזיקה והקים להקת ג'אז-פאנק. מוזיקה נותרה עניין מרכזי בחייו. לפני שנכנס למשחק, הוא הקים להקת אסיד-ג'אז בה היה מתופף.
דוריס גר בפריז ליד לה בסטיליה, עם חברתו השחקנית אוליביה בונמי. יש להם בן לואיג'י, יליד 10 בפברואר 2009.
קריירה

בשנת 1993 דוריס המתין בתור לאודישן והבמאי סדריק קלפיש הציע לו חלק בסרטו Le péril jeune (1994). מאז הוא עבד באופן קבוע עם קלאפיש. ברם תפקידו הראשון היה בסרטון פופ של הנסיכה אריקה, "Faut qu'j'travaille" (I Need To Work), בו הוא מגלם את תפקיד הגנגסטר הזוטר. דוריס ידוע בעיקר בזכות תפקידו כסטודנט חאבייר רוסו בטרילוגיית הדירה הספרדית והוא גילם גם בריון בסרט "הפעימה שלבי החסיר" (2005).
תפקידיו נעו בין גנגסטרים, כמו בסרט "דוברמן", דרך תפקידים רומנטיים כמו ב"אייפל" וכלה בגיבורי פעולה כמו ב"ארסן לופן".
בשנת 2008, כיכב דוריס במותחן הפסיכולוגי הצרפתי דובר האנגלית, "Afterwards" בדמותו של עורך הדין ניית'ן דל אמיקו.
בשנת 2010 כיכב בקומדיה הרומנטית "שובר לבבות" של הבמאי פסקל שומיי. בשנת 2012 הוא שיחק בסרט "פופולרית". ב-2017 שיחק בסרט "כל הכסף שבעולם".
בשנת 2021 לוהק להשתתף בסרטי הקולנוע "שלושת המוסקטרים: ד'ארטניאן" ו"שלושת המוסקטרים: מיליידי", לצדם של פרנסואה סיביל, אווה גרין, לואי גארל, ונסן קאסל, ויקי קרייפס ובבימויו של מרטין בורבולון, בהפקה בתקציב של 73 מיליון דולר.
בשנת 2022 שיחק דוריס בסרטו של מישל חזנוויצ'וס "קאט!" (אנ'); קומדיית זומבים המהווה רימייק לסרט יפני משנת 2017.
בשנת 2023 כיכב בסרט ההרפתקאות והמדע-בדיוני "ממלכת החיות" (אנ') שביים תומא קאייה (אנ').
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס סזאר | השחקן הטוב ביותר | The Animal Kingdom | מועמדות |  |