stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה עכשווית של צ'ילה
שנות כהונתה של מיצ'ל בצ'לט (2006 - הווה)

על אף התמיכה הרחבה שהקנתה לה את הנשיאות, הייתה השנה הראשונה לנשיאותה של בצ'לט קשה ורבת התמודדויות. במאי 2006 התפשטו בכל רחבי המדינה מחאות של תלמידי תיכון שקראו לרפורמות באיכות ההוראה ולביטול החוק שהסדיר את ההוראה משלהי ימי הדיקטטורה. המחאה, שזכתה לכינוי מהפכת הפינגווינים (Revolución de los pingüinos), הגיעה לשיאה ב-30 במאי 2006 עת צעדו ומחו בין 600,000 למיליון תלמידים בכל רחבי המדינה. חוסר יכולתה של הממשלה לשלוט במצב ולהתמודד איתו הביאו למשבר פוליטי במהלכו העבירה בצ'לט מתפקידם שלושה שרים, בהם אנדרס סלדיבר (Zaldívar), שר הפנים. בצ'לט הכריזה על מספר צעדים שסייעו בהרגעת המצב, אולם המחיר הפוליטי היה כבד. התמיכה הציבורית בבצ'לט צנחה מכ-65% לכדי 45%, ועל אף שעלתה במספר נקודות בחודשים הבאים, משברים חדשים פקדו את ההנהגה הפוליטית.
בסוף שנת 2006 נחשפו מספר מעשי שחיתות בצ'ילהדפורטס (Chiledeportes), המכון הלאומי לספורט של צ'ילה, שנקשרו ישירות למספר חברי ה"קואליציה", כגון הסנאטור גידו חירארדי (Girardi). בקרב הממשל העמיק הפער בין הפוליטיקאים אנשי השמאל לאלו השמרניים יותר בדיונים שונים כגון אלו על חקיקה בנושא הפלות או קשרים עם נשיא ונצואלה, הוגו צ'אווס. יחד עם זאת, לא עלה בידי "הברית" להפיק הון פוליטי ממשברים אלו.
לאחר שהוסרה חסינותו של פינושה בידי בית המשפט העליון של צ'ילה, נתבע פינושה בסוף נובמבר 2006 והושם במעצר בית. ימים אחדים לאחר מעצרו, ב-3 בדצמבר, אושפז פינושה בבית חולים צבאי לאחר שלקה בליבו, ושבוע לאחר מכן, ב-10 בדצמבר 2006, נפטר בגיל 91. לאחר מותו נערכו הן עצרות שמחה והן הפגנות אבל בסנטיאגו וברחבי צ'ילה. הממשלה החליטה שלא תיערך לו הלוויה ממלכתית אלא הלוויה צבאית שלה היה זכאי כגנרל בדימוס.
במהלך שנת 2007 פקדו את הממשל משברים נוספים, כגון השקת תוכנית התחבורה טראנסנטיאגו שהחרמה בידי חברות שונות בגלל בעיות תכנון ויישום בראשית השנה. חוסר הסדר שהתקיים במהלך החודשים הראשונים ליישום התוכנית הביא לעליה בחוסר שביעות הרצון מהממשלה ובצ'לט נאלצה לקחת אחריות פומבית על הנעשה ולערוך שינויים נוספים בקבינט. במחצית השנייה של שנת 2007 החל משבר פוליטי נוסף שנקשר בשמו של המועמד לנשיאות לשעבר, וכפי הנראה המועמד לעתיד בבחירות שעתידות להתקיים בשנת 2009, פניירה. חקירת פניירה, אחד מחמשת האנשים העשירים ביותר בצ'ילה, בחשד שעשה שימוש במידע מסווג לתועלת עסקיו, ובמיוחד חברת התעופה LAN איירליינס, הביאה לביקורת חריפה מצידו על הממשל, ומאידך, לספקות מטעם הממשל לגבי מידת היותו ראוי למשרת הנשיאות בעתיד לאור הקשר בין השלטון לעסקים.
ראו גם

היסטוריה של צ'ילה
פטריסיו איילווין
צו מספר 355 בחתימת פטריסיו איילווין המורה על הקמת הוועדה הלאומית לאמת ולפיוס.
הפגנת מחאה בבית הקברות של סנטיאגו דה צ'ילה אל מול האנדרטה לזכר ה"נעלמים". (11 בספטמבר 2004).
אדוארדו פריי רואיס-טאגלה (1998)
ריקארדו לאגוס
מיצ'ל בצ'לט (ויניה דל מאר, מרץ 2006)
מהפכת הפינגווינים בסנטיאגו. אחד המשברים איתם התמודדה בצ'לט.
ישראל סלומניצקי

אין תמונה חופשית
ישראל (איז'ק) סְלוֹמניצקי (Slomnicki;‏ 17 בדצמבר 1903, לודז' – 19 באוקטובר 1991, ישראל) היה ביוכימאי ישראלי, שעסק בפיתוח אמצעים וגידולים חקלאיים.
ביוגרפיה

סלומניצקי נולד בלודז', ובילדותו היגרה משפחתו לבירה סנקט פטרבורג, שם למד בגימנסיה. ב-1922 עלה לארץ ישראל. ב-1924 הצטרף לקיבוץ בית אלפא, ועסק בטיפול בגינת הירק. לאחר שעזב את הקיבוץ, שימש כמדריך ראשי לירקות באזור הצפון מטעם תחנת הניסיונות החקלאית ברחובות (1936–1942).
ב-1942 החל סלומניצקי ללמוד באוניברסיטה העברית, וב-1947 קיבל תואר מוסמך בביוכימיה ובבקטריולוגיה. עוד קודם השלמת התואר מונה כמרצה בפקולטה לחקלאות, עקב ניסיונו הרב. הוא הרצה עד 1958, אז השלים את עבודת הדוקטור שלו בנושא: "שתי עונות גידול של תפוחי-אדמה בישראל".
במשך עשר שנים נוספות, כיהן סלונימצקי המנהל המחלקה לירקות במכון לגידולי שדה וגן במכון וולקני שבבית דגן, עד פרישתו לגמלאות ב-1968. בהמשך עבד בייעוץ פרטי עד 1971, ובהתנדבות בתחומים שונים גם בשנים מאוחרות יותר.
ב-1985 זכה סלונימצקי בתואר "עמית כבוד" של מִנהל המחקר החקלאי. נפטר ב-1991, בגיל 88.
היה נשוי לחנה (הַנקה) לזרסון (1903–1980).
סלומוניצקי נפטר באוקטובר 1991 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ בית אלפא.
מחקרו

מחקרו של סלונימצקי התמקד בפיזיולוגיה של תפוחי אדמה, בטיפוח זנים שיתאימו לאקלים הישראלי, ובייצור מקומי של זרעים. מומחיותו הבינלאומית הביאה לשיתוף פעולה עם מדינות שונות, ב-1954 ייבא מיפן את הטכניקה של שימוש בחיפוי שקוף, וקידם בארץ גידולי ירקות חורף תחת יריעות פלסטיק.
בעקבות פעולותיו, התפתחה מאוד שיטת הגידולים החסויים, ובהמשך גם חקלאות המנהרות העבירות והחממות, שנחשבים לחלק מן ההישגים החשובים של החקלאות הישראלית המודרנית.
בשנים 1965 ו-1966 סייר באיראן ובטורקיה כדי לאתר זני ירקות ייחודיים שישמשו לטיפוח זנים חדשים, אחת מתרומותיו המשמעותיות הייתה טיפוח זני תות שדה העמידים ומניבים בחורף, על מנת לייצא לאירופה.
כמו כן עסק בבעיות גידול של בצל, של שעועית ושל פול הגינה.
כתב ערכים שונים בנושאי בוטניקה וביוכימיה באנציקלופדיה העברית (בצל, חקלאות, תפוח אדמה).
הערות שוליים

↑  חנה (הנקה) לזרסון באתר "אלבום יזרעאל: שמות ראשונים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268198905171  ISNI: 0000 0000 7037 712X  VIAF: 97387124   WorldCat (עם VIAF): 97387124
רות ג'ונס

| --- | --- |

רות ג'ונס
 לידה:  22 בספטמבר 1966 (בת 58) ברידג'אנד, ממלכת בריטניה הגדולה 
 שם במה:  Vanessa Jenkins 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ויילס 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ווריק  Porthcawl Comprehensive School  הקולג' הוולשי המלכותי למוזיקה ודרמה 
 פרסים והוקרה:  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
רות אלכסנדרה אליזבת ג'ונס (באנגלית: Ruth Alexandra Elizabeth Jones; נולדה ב-22 בספטמבר 1966) היא שחקנית ותסריטאית ולשית. היא כיכבה בסדרה הקומית זוכת הפרסים "גאווין וסטייסי" (2007–2010) וגם הייתה שותפה לכתיבת התסריט. ג'ונס הופיעה בקומדיות ודרמות רבות שהופקו לטלוויזיה כגון סדרת הדרמה "The Street" של ג'ימי מקגוורן לצדו של טימותי ספול (2009), וכיכבה בתפקיד הטי ג'ייקס ב"הטי" עבור BBC4. ג'ונס מופיעה בתפקיד הראשי בדרמה הקומית "סטלה" ברשת Sky One, סדרה שהופקה על ידי חברת Tidy, חברה שהקימה ב-2008 יחד עם בעלה דייוויד פיט.
קורות חייה

רות ג'ונס נולדה בברידג'נד שבדרום ויילס, ולמדה בבית הספר המקיף פורת'קאול. אביה עבד עבור חברת "British Steel" ואמה הייתה פסיכיאטרית ילדים. יש לה שני אחים מבוגרים ממנה ואחות צעירה אחת. אחרי שסיימה את התואר באנגלית ותיאטרון מאוניברסיטת ווריק, למדה שנה בקולג' המלכותי של ויילס למוזיקה ודרמה בקארדיף.
אחרי קבלת התואר התקשתה ג'ונס למצוא עבודה במשחק, וחשבה להיות עורכת דין. אבל אז קבלה את עבודה בפנטומימה בקארדיף. היא נעזרה גם ברוב בריידון, שהזמין אותה להצטרף לקבוצת אלתור בבאת'. בין השחקנים בקבוצה הייתה גם ג'וליה דייוויס שאיתה הופיעה ג'ונס מאוחר יותר ב-"Nighty Night".
קריירה

בתחילת הקריירה שלה עבדה ג'ונס בתוכניות קומיות בטלוויזיה וברדיו עבור BBC ויילס. בעקבות הופעתה בסרט המצליח "מזרח הוא מזרח" קיבלה תפקידים בתיאטרון הלהקה השייקספירית המלכותית ובתיאטרון המלכותי הלאומי.
לאחר שג'ונס הופיעה בסדרה "Fat Friends" של ITV במשך ארבע עונות, היא פגשה את ג'יימס קורדן, לעתיד השותף שלה לכתיבת הסיטקום "גאווין וסטייסי". היא גם השתתפה במספר קומדיות של ה-BBC בהם בתפקיד מייפאנווי ב"הממלכה הקטנה", בתפקיד מאגס ב"סקסונדייל" וכלינדה ב"נומי נומי".
ג'ונס זכתה להצלחה בשנת 2008 בסיטקום של ה-BBC "גאווין וסטייסי" שאותו כתבה יחד עם ג'יימס קורדן, וכמו כן השתתפה בסדרה בתפקיד נסה ג'נקינס. התוכנית הייתה ללהיט ב-BBC 3 והועברה ל- BBC 1. הסדרה זכתה במספר פרסים בהם שני פרסי באפט"א וארבעה פרסי הקומדיה הבריטית. ג'ונס ורוב בריידון, שאף הוא מככב בסדרה, הקליטו יחד את השיר "איים בזרם" (בביצוע הדמויות שלהם בסדרה) עבור הקומיק ריליף של 2009. השיר הגיע למקום ראשון במצעד.
ב-2008 הייתה ג'ונס הקריינית בסרט "Chaos at the Zoo" על גן החיות "Manor House Wildlife Park" של אנה ריידר ריצ'רדסון. עוד ב-2008 השתתפה בשתי דרמות תקופתיות ששודרו ב-BBC One, "טס לבית דרברוויל" ו"דוריט הקטנה" כמו גם בשני פרקים בסדרה "The Street". בדצמבר 2009 כיכבה ג'ונס ב-"A Child's Christmases In Wales". ב-2010 כיכבה בקומדיה "The Great Outdoors" לצדו של מארק היפ, ובדצמבר אותה שנה הגישה תוכנית אירוח חד פעמית בערוץ BBC Two בשם "Ruth Jones' Christmas Cracker". בינואר 2011 גילמה ג'ונס את דמותה של השחקנית הטי ג'ייקס (אנ') בדרמה "הטי", העוסקת בפרשת אהבים של ג'ייקס עם הנהג הצעיר שלה, ג'ון סקופילד, בעת שהייתה נשואה לשחקן ג'ון לה מז'רר (אנ').
ב-2008 הקימה ג'ונס יחד עם המפיק דייוויד פיט את חברת ההפקות "Tidy Productions". החברה הפיקה את התוכניות " Ruth Jones' Sunday Brunch" ברדיו ה-BBC של ויילס אותן הגישה ג'ונס בשנים 2008 ו-2009. ב-2010 הפיקה החברה תוכניות בידור וקומדיות בערוצי "BBC Two" ו-"BBC Three". עוד הפיקה החברה תוכנית דרמה קומית עבור ערוץ 4 הוולשי (S4C) ותוכניות בידור עבור BBC ויילס.
עבור Sky TV הפיקה החברה של ג'ונס את סדרת הטלוויזיה "סטלה" שהעונה הראשונה שלה שודרה ב-2012. זה היה הפרויקט הגדול הראשון שלה מאז הסדרה "גאווין וסטייסי" בנוסף להיותה מפיקה ויצירת הסדרה, היא גם כיכבה בתפקיד הראשי וכתבה את התסריט לארבעה פרקים. ג'ונס הייתה מודאגת מההשוואה בין "סטלה" לסדרה "גאווין וסטייסי" ששתיהן מתרחשות בוויילס, והחליטה להעביר את מקום ההתרחשות של הסדרה לעמקים במקום בחוף שבדרום ויילס. העונה השנייה של "סטלה" הופקה בקיץ 2012 ושודרה ב-2013.
חיים אישיים

ג'ונס מתגוררת בקארדיף עם בעלה דייוויד פיט. השניים הכירו בתחילת שנות התשעים כשעבדו יחד על פיילוט לקומדיה.
ב-2013 קיבלה ג'ונס תואר דוקטור כבוד מאוניברסיטת ווריק.
ב-2014 הוענק לג'ונס תואר חבר מסדר האימפריה הבריטית (MBE) על תרומתה לתחום הבידור.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | הארטלנדס | Heartlands | מנדי |  |
| 1999 | מזרח הוא מזרח | East Is East | פגי |  |
| 1998 | על כנפי האושר | The Theory of Flight |  |  |
| 1996 | אמה | Emma | המשרתת בבית משפחת בייטס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012–2017 | סטלה | Stella | סטלה מוריס | סדרת טלוויזיה; 4 עונות ופרק ספיישל |
| 2011 | הטי | Hattie | הטי ג'ייקס | פרק אחד |
| 2010 |  | Ruth Jones' Christmas Cracker |  | תוכנית אירוח |
| 2010 |  | The Great Outdoors | כריסטין | 3 פרקים |
| 2010 | גברת מארפל | Marple | מיס בלנקינסופ | בפרק "The Secret of Chimneys" |
| 2009 |  | Ruth Jones' Christmas Cracker |  | ספיישל |
| 2009 |  | A Child's Christmases in Wales | אמא | סרט טלוויזיה |
| 2009 |  | The Street |  | 2 פרקים |
| 2009 |  | Ar Y Tracs | אינגריד קרנסקי |  |
| 2008 | דוריט הקטנה | Little Dorrit | פלורה פינצ'ינג |  |
| 2008 | טס לבית דרברוויל | Tess of the D'Urbervilles | ג'ואן דרביפילד |  |
| 2008 | טורצ'ווד | Torchwood | ניקי ביוואן | בפרק "Adrift" |
| 2008 |  | Chaos at the Zoo | קריינות |  |
| 2007–2010 | גאווין וסטייסי | Gavin and Stacey | נסה ג'נקינס |  |
| 2006–2007 | סקסונדייל | Saxondale | מאגז | עונה ראשונה ושנייה |
| 2006 | מאיו | Mayo | קאל אנדרוז |  |
| 2005–2006 |  | I'm With Stupid | ג'ין |  |
| 2005 |  | Born and Bred | רובי מוס | בפרק "The Element Of Surprise" |
| 2004–2005 | נומי נומי | Nighty Night | לינדה |  |
| 2004 |  | The Baby Juice Express | גלדיס |  |
| 2003 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | רייצ'ל רוז |  |
| 2003–2006 | הממלכה הקטנה | Little Britain | מייפאנווי |  |
| 2003 |  | Roger Roger | אנג'ליקה | בפרק "Freedom's Just Another Word for Nothing Left to Lose" |
| 2003 | איסטאנדרס | EastEnders | ג'ני מורגן |  |
| 2002 | הארטלנדס | Heartlands | מנדי |  |
| 2001 |  | Tales from Pleasure Beach | מנדי |  |
| 2001 | אדריאן מול | Adrian Mole: The Cappuccino Years | שרון בוט |  |
| 2000–2005 | גדולים מהחיים | Fat Friends | קלי צ'דוויק |  |
| 2000 |  | Human Remains | איליין |  |
| 2000 |  | A Likeness in Stone | ג'ואן פול |  |
| 1998 |  | Picking Up The Pieces | מארי |  |
| 1998 | בחלוף השנים | As Time Goes By | גילי | בפרק "Pardon" |
| 1997 |  | Drovers' Gold | מרי |  |
הערות שוליים

1 2  "Ruth Jones: 'Gavin & Stacey generated a lot of warmth. It's good to warm your cockles'". The Independent. London. 3 ביולי 2009. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3    Sophie Wilson, ‏Ruth Jones: I have been fortunate to play parts that have not just been, 'Oh, you need a fat person.', The Telegraph, 13 December 2010
1 2  "What's occurring with Ruth Jones?". BBC South East Wales. 3 בדצמבר 2009. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Ruth Jones profile". BBC Wales Arts. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   Comic Relief single (Barry) Islands In The Stream tops charts, The Telegraph, 16 March 2009
↑  "IMDb - Chaos at the Zoo (TV movie 2008)". נבדק ב-23 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sunday Brunch programme page". BBC Radio Wales. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cadwalladr, Carole (1 בינואר 2012). "The Observer : Ruth Jones: queen of comedy". The Guardian. London. נבדק ב-2012-05-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ruth Jones' comedy Stella to have second series". Wales Online. נבדק ב-21 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Philby, Charlotte (6 בספטמבר 2008). "My Secret Life: Ruth Jones, Actress, age 42". The Independent. London. נבדק ב-2011-12-24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Warwick honorary degrees for stars of Gavin & Stacey & Hustle, RSC & Royal Court Artistic Directors, scientists, historians, philanthropist & a US government adviser". University of Warwick. 28 ביוני 2013. נבדק ב-31 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The London Gazette: (Supplement) no. 60728. p. 22. 31 December 2013.
↑  "MBE 'proper tidy' for Ruth Jones". bbc.co.uk. 30 בדצמבר 2013. נבדק ב-1 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5158831  GND: 115850182X  ISNI: 0000 0003 8179 8802  LCCN: no2008168196  MusicBrainz: c5994043-31a8-4057-bbca-ce131469fe68  NKC: xx0263806  NTA: 372479960  SUDOC: 260924199  VIAF: 262019800   WorldCat (עם VIAF): 262019800 
רות ג'ונס עם ג'יימס קורדן (2008)
מדונה (כינוי)

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |

אמנים רבים תויגו בכינויים הקשורים למדונה, חלקם הוכרזו על ידם (מימין
 לשמאל) ריהאנה בתור "המדונה השחורה", מיילי סיירוס בתור
 "המדונה הבאה", ואלישה צ'ינאי בתור "המדונה של הודו".
מאז שנות ה-80 של המאה ה-20, אנשים רבים ברחבי העולם, בעיקר זמרות, קיבלו כינוי הקשור לשמה של הזמרת-יוצרת האמריקאית מדונה. במקביל, כמה אמנים זוהו והזדהו עם אותו הכינוי, ורבים אחרים קיבלו יותר מכינוי אחד הקשור למדונה (בהתאם לפועלם). למדינות מגוונות ושונות ברחבי העולם יש את "הזמרת המקבילה הלאומית למדונה" לפי התנאים של תקשורת ההמונים או מעריצים אחרים באותו האזור.
כנושא המדובר לעיתים קרובות בעיתונאות הפופולרית, לכלי תקשורת כמו מגזין בילבורד יש מאמרים ייעודיים הדנים במה זה אומר להיות "מדונה", המתפרסמים מדי שנה. כשהסבירו מדוע נהוג להשוות זמרות רבות ולכינוי על שם מדונה, מבקרי מוזיקה מסטיבן היידן ועד ביוגרפים אחרים הסכימו כי היא נחשבת לארכיטיפ במונחים נשיים. עם זאת, הכינויים הקשורים למדונה הם דרך השוואות כפי שהבחין הפילוסוף הקנדי פול ת'אגארד, כמו גם אחרים, שמדדו פופולריות, הצלחה, מכירות תקליטים, השפעה, סגנון דומה (חוש אופנה או מוזיקה), הופעות בעלות פרופיל גבוה, מחלוקות, התנהגות וסיכונים נועזים; באופן כללי, בדרך כלל דברים המיוחסים למדונה המקורית. בדרך זו, אמנים שונים מעבר לעולם הפופ קיבלו את הכינוי בשל ההשפעה "דמוית המדונה" שלהם בהתאם לסוגות המוזיקליות שלהם. אנשים אחרים שאינם מוזיקאים, כמו פוליטיקאים ואנשי עסקים, זכו גם הם לכינוי "מדונה".
הכינוי היה דומיננטי בקריירה של כמה אמנים, שרבים מהם מתחו עליו ביקורת, כמו גם על ההשוואות למדונה. אחרים הכריזו על עצמם ככאלה או רצו להיות "מדונה" וכלי תקשורת הלכו בעקבותיהם. אמנים שונים קודמו (או תוכננו) להיות "מדונה" על ידי חברות התקליטים שלהם בסוף המאה ה-20. בהתייחס למאה ה-21, סופרים שונים ברחבי העולם הבחינו במירוץ בעיתונאות המוזיקה למצוא את "היורשת של מדונה", וכינו מספר רב של זמרים כ"מדונה הבאה" או "המדונה החדשה". מדונה עצמה, מודעת לכך, וכינתה בעצמה את קניה וסט בתור "החדש/ה" או "המדונה השחור/ה" בשנת 2015. קטעים מוזיקליים שונים מהמילים שלהם ועד לשמות שלהם, עסקו בכינוי הזה, כולל בית בשירו של אמינם, "Fubba U Cubba Cubba (Freestyle)".
הקשר > עניין תקשורתי

רבים מהכינויים הקשורים למדונה בקריירה של כמה אמנים נבעו מהשוואה אליה, הן מסיבות מסחריות והן מסיבות תרבותיות. על פי מילותיו של האקדמאי הצרפתי ז'ורז' קלוד גילברט "בעיתונאות ברחבי העולם לא מפסיקים להשוות זמרות שונות למדונה". בדיווח שפורסם על ידי דוריאן לינסקי בגרדיאן, "רוב כוכבות הפופ מנסות לחקות את מדונה בשלב מסוים; מעטות מאוד עושות את זה בכזאת הצלחה". כאשר הזמרת האמריקאית בריטני ספירס נלקחה כדוגמה, הפילוסוף הקנדי פול ת'אגארד הסביר כי "כשאנשים אומרים ש[ספירס] היא המדונה החדשה, הם לא מתכוונים מילולית ש[היא] מדונה. במקום זאת, הם מצביעים על כמה קווי דמיון שיטתיים בין השתיים". הצוות של רולינג סטון העיר כי מדונה "היא צל שקשה לברוח ממנו" בעוד שדובר על ההשוואה שהזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא התמודדה עמה במהלך הקריירה שלה. על אף שלא תויגה כ"מדונה", הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי שווקה על ידי קולומביה, כאישה המצליחה מבין אלה החתומות בחברה, כשהיא מתחרה עם מדונה מסייר רקורדס. זמרות "נמדדות לעיתים קרובות מאוד מול קנה המידה שמדונה יצרה" על פי אקדמאים הולנדים.
כשהיא שימשה כדוגמה וארכיטיפ, הביוגרפים איסה מוגורוזה ולוס פריטו פלורס הסבירו את התופעה הזו ב-2021, שמדי פעם "יש מדונה מקסיקנית, מדונה לטינית ואפילו מדונה שחורה" כי "היא התעלתה מעל דמותה שלה" ומכיוון שהזמרת היא "כמעט שם תואר רב עוצמה שמתורגם לדרך לעשות דברים". ברוח דומה, מבקר המוזיקה האמריקאי סטיבן היידן סבר כי "מדונה נחשבת לארכיטיפ לזמרי פופ, ובעלת חיי נצח. אם אתה יכול לשנות את זה כמו מדונה, אולי אתה יכול להיות מדונה. אך אתה לא תהיה מדונה. היא חריגה מהטבע". מבקר המוזיקה מאורלנדו סנטינל, ג'ים אבוט, תיאר את הכינוי כ"עיסוק הכרחי בתרבות הפופ אם אי-פעם היה כזה... ותיאורי התפקיד שלו משתנים ללא הרף". בינתיים, רייהאן הרמנצ'י מסן פרנסיסקו כרוניקל תיארה את המגמה הזו:
כבר עשרות שנים שהתקשורת נמצאת במסע למציאת "המדונה הבאה". חיפוש מהיר בגוגל חושף יותר מ-79,000 כניסות לביטוי הזה – כולם מרוזי פרז ועד ריהאנה הוזכרו. מדונה עצמה השתתפה בחיפושים מעת לעת, בעודה מוציאה אלבומים, וידאו קליפים, מדגמנת ובעיקר מפחידה את העולם עם הקוואדים הצמודים ביותר בעסקי המוזיקה – בכלל, עדיין היא מדונה... מי ידע שיציבות נפשית היא חלק מהתפקיד בלהחליף את מדונה?
הקשר > היבטים

בשנת 2017, העיתונאי דא'שאן סמית' ממגזין בילבורד כתב מאמר המסביר מה זה אומר להיות "מדונה". לדבריו, מדונה צריכה "לקבל על עצמה את התפקיד של מפקדת העומדת בחזית למען הנשים ככלל", כמו גם "המורכבות השנויה במחלוקת של המיניות האנושית, על אף התגובה הבלתי נמנעת שחוללה". סמית' העיר עוד כי מדונה חייבת "להיות זו קובעת את הטרנדים" והוסיף שהיא מהווה מוזה למפיקים מוזיקליים, כותבי שירים, פזמונאים, מעצבי אופנה ובמאים כאחד. בהמשך לכך, טען שזה שיחליף אותה צריך להתחרות במכירותיה או הישגיה.
רייהאן הרמנצ'י מסן פרנסיסקו כרוניקל הקדישה גם היא מאמר לנושא זה, ופיתחה את הדוגמה של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא. היא הגדירה את ליידי גאגא כדוגמה הקרובה יותר "מכל האחרות מהעבר", והוסיפה היבטים כמו "סגנון אייקוני" ו"כוח להישאר בתודעה במשך זמן ממושך". לדבריה, הרמנצ'י ציינה כי כל עוד "המדונה המקורית עדיין נמצאת בכותרות הראשיות, יש סיכוי טוב ש"המדונה הבאה" היא האישה עצמה".
לפי משנתו של סטיבן היידן או דעתם של הביוגרפים איסה מוגורוזה ולוס פריטו פלורס, כלי תקשורת מובילים התייחסו לאנשים רבים כאל מדונה מסיבות רבות, שבדרך כלל קשורות להצלחה, השפעה, פופולריות וסגנונות מוזיקליים דומים בין היתר. בנוגע למעמדן של זמרות רבות, אידין וזירי מסן פרנסיסקו כרוניקל אמרה שלזמרת האיראנית גוגוש יש מעמד גדול אפילו יותר ממדונה בארצה, בעוד שמחברי ה"אנציקלופדיה של העמים האפריקאים" קראו "מדונה ממאלי" לאומו סנגארה (אנ'), וציינו שהיא "הזמרת הפופולרית ביותר במערב אפריקה". במגזין בילבורד כינה את סנגרה כ"אמנית נשית משפיעה" בעת שכינה אותה "מדונה" גם כן. במאמר שפורסם ב-South China Morning Post, אסושייטד פרס אשר כינתה את הזמרת היפנית נמיאה אמורו בתור "המדונה היפנית" הסבירה שהיא אחת האמניות הנמכרות ביותר בהיסטוריה של מוזיקת הג'יי-פופ. כיוון שהכינוי הזה הפך לדומיננטי בקריירה שלה, כלי תקשורת ראו "השפעה דמוית מדונה" בסוגות מוזיקליות שונות של אמנים, כמו צ'צ'יליה ברטולי והמוזיקה הקלאסית. ברטולי עצמה, כינתה את מריה מאליברן בתור "המדונה של גילה".
המצאה מחדש של תדמית, כמו גם התנהגות ושלבים חלוציים הם גם תיאור נפוץ הקשור לכינוי "מדונה". בקבוצה זו, אניטה מוי (אנ') כונתה "מדונה", כפי ששם לב ריצ'רד קורליס מטיים בעולם מוזיקת הפופ בהונג קונג. בהמשך לכך, הסביר כי "הנועזות שלה הייתה לא רק סנסציה אלא עלבון".
הקשר > המקור

כינויים הקשורים למדונה בקריירה של ידוענים אחרים, הופיעו ברגע שזכתה להכרה בין-לאומית, בדרך כלל ב-1985. מארי אוסמונד, הייתה לאחת מאותם הידוענים באותה האת שקיבלו את הכינוי הזה, שכן לוס אנג'לס טיימס כינו אותה "המדונה המורמונית". כאשר אדם כונה "מדונה", כלי תקשורת תיארו זאת כ"כינוי", "כינוי חיבה" או "תואר" תוך שימוש גם במונחים כמו "בשם", (באופן נרחב) "ידוע" ו"בברכה". דוגמאות לכך היו במאית הקולנוע הנורווגית דייה חאן ועד הזמרות אניטה, ברנדה פאסי, מילן פארמר ואניטה מוי בפרסומים שונים של אינדפנדנט, הגרדיאן, חדשות BBC, News24 ו-O Globo. מערכת השידור הקוריאנית הכתירה אום ג'ונג-הא (אנ') בתור "המדונה הקוריאנית" והרבתה לפרסם מאמרים אודותיה.
היקף המאמרים הוא גדול, שכן רבים מהם פורסמו באנציקלופדיות וגם בתקשורת המיינסטרים ובתקשורת ההמונים (ארגוני חדשות, סוכנויות חדשות, עיתון מתעד או שידור ציבורי). לאחרים כמו מילן פארמר יש את הכינוי בפרופיל הביוגרפי שלהם בחברת התקליטים שלהם. ב-El Periódico de Catalunya כינו את הזמר הספרדי אלחנדרו סאנס כ"מדונה הספרדית שלנו", וכלי תקשורת אחרים כמו מגזין אסקווייר התייחסו לכך.
לפעמים, קבוצה של כלי תקשורת התייחסה במפורש למקורות האפשריים של איך אדם השיג את הכינוי הקשור למדונה. עם זאת, זה לא בטוח במובנים רבים. לדוגמה, הוא יוחס למגזין V שהצוות שלו העניק את הכינוי "המדונה הברזילאית" לאניטה ב-2020, אך מספר שנים קודם לכן העניק אותו לגרטשן (אנ'), זמרת ברזילאית אחרת שכנותה "מדונה מברזיל", שכך נקראה גם אניטה ב-2016 ואחרות בשנים הבאות. דוגמה נוספת, היא הכינוי של מיטסו (אנ') "מדונה מקנדה" שהוענק לה על ידי אלן דסרוקרס מאנטרטיינמנט ויקלי. דניאלה מרקורי הוצגה בתוכנית "נשים מובילות" של CNN בתור "המדונה הברזילאית", ולפי איגוד פסגת המוזיקה הבין-לאומית, ג'ולין צאי (אנ') כונתה "מדונה של אסיה" על ידי התקשורת לאחר הופעתה בלה טריאנון בפריז. לאחר פרסום יצירה מסוימת, התקשורת מציעה שזמר יקבל את הכינוי "מדונה" בהתאמה. בדומה לכך, CMJ New Music ייחסו את הכינוי "המדונה הישראלית" לעפרה חזה לאחר שיצא אלבומה, Shaday.
אנשים אחרים הכריזו על עצמם כ"מדונה" או ככאלה שרצו להיות כמותה, וכלי התקשורת ציינו זאת בכתבות שונות שהתפרסמו. בין האנשים נמנים מיילי סיירוס, ריהאנה ואבריל לאבין לפי הסופרת קורטני אי. סמית'. בשלב מסוים בקריירה שלהם, גם מוזיקאים אחרים כמו פיקסי לוט, וונדי סולקה וכריסטינה אגילרה הכריזו על עצמן כ"מדונה". בהיבט הזה, סולקה ציינה שאמנים רבים רוצים להיות "מדונה". ב-2007, סוראיה ארנלס (אנ') הכריזה שאינה מוכנה להיקרא "מדונה", אך כמעט עשור לאחר מכן, ב-2016, היא כינתה את עצמה כ"מדונה הספרדית". הראפרית האמריקאית ליל קים כינתה את עצמה "המדונה השחורה". בהתאם לכך, אזיליה בנקס הסבירה בטוויטר ב-2018, מדוע היא מרגישה כמו "המדונה השחורה":
אני באמת המדונה השחורה [...] כולכם חשבתם שגאגא היא המיועדת החדשה שתחליף את מדונה אבל זו באמת אני. אתם תראו זאת בקרוב מאוד.
מעבר לכך, מוזיקאים אחרים הוצעו להיקרא "מדונה" על ידי כמה אנשים על אף שכלי התקשורת התנגדו לכך. לדוגמה, המעצב מרקו מונרו ראה בליזו כמדונה של דורה, בעוד שפארינה כינתה את טוקישה המדונה המקבילה למוזיקה האורבנית של דורה. רוברט כריסטגאו קרא לשינייד או'קונור "מדונה פולקית", ואילו ויטני יוסטון כונתה "המדונה השחורה" ב-1988 על ידי סנטיאגו אלקנדה. הזמרת-יוצרת הספרדייה מוניקה נראנחו (אנ'), הוצגה בתור "המדונה הספרדייה". הזמרת-יוצרת האמריקאית טוני ברקסטון היא דוגמה לכמיהתה להפוך למדונה לפני שזכתה להצלחה בין-לאומית. היא ציינה: "בתיכון, ניסיתי להיות המדונה השחורה".
הקשר > תחום

כינויים אחרים שהוענקו לאנשים יושמו באזור מסוים, במקום במדינה ממנה הגיעו במקור, או מנקודת מבט בין-לאומית ולהפך. וסילי שומוב במאמר שפורסם ב-Russia Beyond, דן במעמדן של זמרות פופ רוסיות, והסביר שאין ברוסיה מוזיקאית מקבילה למדונה. עם זאת, זמרות רוסיות רבות כונו "המדונה הרוסית" (או עם כינוי מקביל הקשור למדונה) על ידי העיתונות ברחבי העולם, כולל אלה פוגצ'ובה, אנה נטרבקו, איירין נלסון, מאשה רספוטינה, ולריה וסאשה גרדייבה. סה דינגדינג (אנ'), לפי "לה ורדאד" ידועה במערב בתור "המדונה הסינית", בעוד שלפי "לה טלגרם", פטרישיה קאס כונתה "המדונה הצרפתית" על ידי מעריציה האסייתים.
בדומה לאנשים מרוסיה, שני מאמרים משנת 2004 שפורסמו בעיתון הצ'כי Mladá fronta DNES דנו בכך שעדיין חסרה זמרת מקבילה למדונה ("מדונה צ'כית"). במאמרים הוזכרו שמות כמו אנה קיי, דרה רולינס, הלנה וונדראצ'קובה, פטרה יאנו, בארה בסיקובה, אילונה צ'קובה ולוציה וונדראצ'קובה. האתר הצ'כי Musicserver דן באפשרותה של בארה בסיקובה להיות "המדונה הצ'כית". בלטביה, העיתונאית והמייסדת של Mikrofona išaridi אליטה מיגראב, אמרה ל-Baltic News Network, שאין להם "מדונה לטבית" אך אולי יהיה להם יום אחד.
אמנים אחרים כמו נטליה אוריירו היו מזוהים עם הכינוי "מדונה" אך הדבר היה ידוע באזור שבו היא הייתה פופולרית על אף שורשיה. באופן זה, היא כונתה ברוסיה "המדונה הארגנטינאית", או "המדונה הרוסייה" ו"המדונה המזרח-אירופאית" בשל הצלחתה ברוסיה על אף שנולדה במקור באורוגוואי. זמרות ילידות אמריקה כמו סלינה וליסה ליסה, נקראו "המדונה המקסיקנית" או "המדונה ההיספנית". הכינוי של "מדונה" שהוענק לסלינה, על פי מחברי הספר Afterlife as Afterimage: Understanding Posthumous Fame (2005) היה "ככל הנראה הגורם להפצתו באמריקה המרכזית, כמו גם במדינות לטיניות שונות ברחבי העולם".
השפעה

קבוצה מסוימת מתוך האמנים הללו זכתה להכרה בין-לאומית מחוץ לגבולות האזורים או המדינות משם הגיעו במקור. טרי רופאר מוושינגטון פוסט שאלה: "האם בכל מדינה יש מדונה?". הסופר רודריגו פרסאן העיר כי "אנחנו חושבים על המדונות שיגיעו כמו שאנחנו חושבים על מדע", שהוא יותר ויותר בדיוני.