stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שארלוט אליזבת טונה
הערות שוליים

↑  שם משפחתה היה Browne, ובנישואיה הראשונים ב-1813 שונה ל-Phelan; אחרי נישואיה השניים ב-1841 נקראה בשם Tonna
↑  הכְּתבים ברשימה זו אינם אסורים לחלוטין: ניתן להתירם בתנאי שיוכנסו בהם תיקונים כנדרש
↑  השם רומז לחיבור עם האריה הבריטי
↑  המונח "ציונות" נטבע לראשונה על ידי נתן בירנבוים בשנת 1890 ואומץ על ידי הרצל בקונגרס הציוני הראשון ב-1897
↑  יום מותה, ה-12 ביולי, הוא יום חגו (The Twelfth) של מסדר אורנג' האירי, ששארלוט אליזבת הייתה אוהדת נלהבת שלו. ביום זה בשנת 1690 נחלו הפרוטסטנטים את הניצחון בקרב הבּוֹיין (אנ') בהנהגת מי שיהיה למלך אנגליה ויליאם השלישי; אף שתאריך זה אינו תואם ל-ט' באב, אלא ל-ו' באב, הודגשה בכך התמקדותהּ בגורל היהודים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498975205171  PLWABN: 9810572157405606  BIBSYS: 90337058  BnF: cb12994507m (data)  CiNii: DA09796860  GND: 119052776  ISNI: 0000 0001 1240 2240  LCCN: n84184916  NLA: 35552844  NTA: 080568793  RERO: 02-A003905285  SNAC: w6524m92  SUDOC: 244012024  Trove: 238961  VcBA: 495/267321  VIAF: 19811859   WorldCat (עם VIAF): 19811859
שום משולש

| שום משולש |
| --- | --- |
 תפרחת שום משולש
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: שום
מין:: שום משולש
שם מדעי
 Allium neapolitanum ‏קירילו, 1788

ניצנים בתפרחת שום משולש
שׁוּם מְשֻׁלָּשׁ (שם מדעי: Allium neapolitanum; מכונה גם: Naples Garlic) הוא גאופיט, הנמנה עם הסוג שום. נוף הצמח מתפתח מבצל. למין זה תפרחת אופיינית לסוג, צבע עלי העטיף לבן.
מאפיינים

עמוד התפרחת הוא בגובה 20 עד 50 ס"מ. הגבעול עשוי מצלעות בולטות - בקוטר של ס"מ אחד עד שתים - וחתך הגבעול נראה משולש, ומכאן שמו. תכונה זו מבדילה אותו מהמין הקרוב שום שעיר, שפרחיו לבנים אף הם, אך חתך הגבעול הוא מעוגל.
לפרחים ולעלים "טעם שום" חריף. הצמח גדל בבתי גידול מופרעים, עתירי חנקן, לרוב במקומות מוצלים. כמו כן הוא גדל בבתה ובגריגה, במיוחד בחבל הים-תיכוני. לרוב, גדל מין זה בקבוצה של מספר פרטים. הוא פורח בחודשים פברואר עד מאי.
השום המשולש מאופיין לעומת מיני השום האחרים בכך שזירי האבקנים שווים פחות או יותר זה לזה. עלי העטיף מפושקים לרוחה ולבנים כחלב עם או בלי עורק ורדרד בגבם.
למין יש תת-מין הנקרא "שום ארץ ישראלי"
תפוצה עולמית

הצמח גדל באופן טבעי באזורים הבאים: דרום אירופה: ספרד ופורטוגל, ובאיים: טנריפה, מדיירה וקורסיקה, צפון אפריקה, המזרח התיכון.
שימוש כלכלי

לשום המשולש יש גם אספקט כלכלי במקומות אחדים: במקסיקו בתור תוסף למזון. במקומות אחרים בתור קישוט וכן נמצא שהוא עלול לפגוע בסביבה.
בשתי מדינות בדרום ארצות הברית, ארקנסו וקליפורניה הוא הוכרז כמין פולש, דהיינו: תפוצתו גורמת נזק משמעותי לאדם ולסביבה.
באוניברסיטת נאפולי בודדו מהצמח ארבעה מרכיבים שעשוי להיות להם שימוש רפואי.
הערות שוליים

↑  אבי שמידע, דוד דרום, "מדריך פרחי הבר בישראל", הוצאת כתר, ירושלים, 1986 עמ' 42
↑  מיכאל זהרי, מדריך חדש לצמחי ישראל, הוצאת עם עובד 1986 עמ' 445
↑  Plants Profile for Allium neapolitanum (white garlic), plants.usda.gov
↑  מקור
פיגוע הירי בחווארה (פברואר 2023)

| חלק מהסכסוך הישראלי-פלסטיני, פיגועי טרור נגד ישראלים בישראל ובשטחים ב-2023 |
| --- | --- |

זירת הפיגוע
 תאריך:  26 בפברואר 2023
 תאריך עברי:  ה' באדר ה'תשפ"ג
 מקום:  חווארה, נפת שכם
 מטרה:  יהודים
 סוג:  פיגוע ירי
 נשק:  אקדח
 הרוגים:  2 אזרחים
 מבצע:  חמאס עבד אל פתח חרושה
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  טרור פלסטיני
  (למפת צפון השומרון מוגדלת) חווארה(למפת צפון השומרון רגילה) חווארה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חווארה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חווארה
פיגוע הירי בחווארה היה פיגוע ירי שבוצע ב-26 בפברואר 2023, ה' באדר תשפ"ג, על ידי מחבל פלסטיני בעיירה חווארה שמדרום לשכם. בפיגוע נרצחו שני אחים תושבי היישוב הר ברכה, הלל ויגל יניב.
הפיגוע

ביום ראשון בצהריים, 26 בפברואר 2023, ה' באדר ה'תשפ"ג, יצאו ברכב האחים הלל (בן 21) ויגל (בן 19) יניב מביתם בהר ברכה בדרכם לישיבות ההסדר בהן למדו. סמוך לשעה 13:40, בהגיעם לכיכר עינאבוס שבעיירה חווארה מדרום לשכם, המחבל הפלסטיני עבד אלפתאח ח'רושה, ירה בהם באקדחו מספר רב של קליעים מטווח קצר דרך חלון רכבם. הם פונו לבית החולים בילינסון, ובהמשך נקבע מותם. בזירה נמצאו 12 תרמילי כדורי אקדח 9 מ"מ. המחבל ח'רושה, איש חמאס ממחנה הפליטים עסכר שליד שכם, השתחרר בדצמבר 2022 ממאסר בישראל על תכנון פיגועים.
לאחר הפיגוע

דובר ארגון הטרור חמאס בירך על הפיגוע, ובשכם חילקו ממתקים לאות שמחה על הרצח.
במקביל כמה מאות פעילי ימין הגיעו למאחז אביתר, בדרישה להקימו מחדש.
בתוך פחות מחודש מעת הפיגוע בוצעו עוד שני פיגועי ירי בחווארה, באחד מהם נפצע אזרח ישראלי בינוני עד קשה, ובשני נפצעו שני חיילים קשה ובינוני. כעבור כחצי שנה אירע פיגוע נוסף בחווארה בו נרצחו 2 ישראלים, אב ובנו מאשדוד.
לאחר הפיגוע > האצת סלילת כביש עוקף

בעקבות הפיגוע הנחתה שרת התחבורה והבטיחות בדרכים מירי רגב את מנכ״ל נתיבי ישראל להכניס להילוך גבוה את עבודות התשתית בכביש עוקף חווארה.
לאחר הפיגוע > המהומות בחווארה

בערב שבין הפיגוע להלוויה, נכנסו מאות אנשי ימין קיצוני מהאזור לחווארה, ובמשך כמה שעות שרפו בעיירה מבנים, בתים, ורכוש. גדוד מילואים וצוותי מג"ב שהיו מוצבים בעיירה חילצו עשרות משפחות פלסטיניות מבתיהן לאחר שהוצתו. לפי תחקיר צה"ל, במרכז הפרעות עמדו כ-50 אנשי ימין קיצוני מהאזור, אשר תכנני את הפעולה מבעוד מועד. הנזק שנגרם לרכוש מוערך בכ-10 מיליון שקלים.
לאחר הפיגוע > המצוד אחר המחבל

בעקבות הפיגוע, צה"ל פתח במצוד אחר המחבל שנמלט מהזירה, וחסם לתנועה כבישים באזור. ב-7 במרץ 2023 בפעילות מבצעית בג'נין בשיתוף צה"ל והשב"כ, כוח ימ"מ הרג את המחבל שביצע את הפיגוע. בחילופי האש נהרגו עוד 6 מחבלים. במקביל פעלו הכוחות בשכם ועצרו פלסטינים נוספים, בהם שני בניו של המחבל שסייעו לו, בחשד למעורבות בטרור. שני לוחמי ימ"מ נפצעו קל ובינוני.
לאחר הפיגוע > המצוד אחר המחבל > ענישת בני המחבל והריסת ביתם

במאי 2023 הגישה התביעה הצבאית כתבי אישום נגד האחים חאלד ומוחמד חרושה, בניו של עבד אלפתח חרושה, בעבירות של גרימת מוות בכוונה בצוותא (המקבילה לעבירת רצח בבתי המשפט הצבאיים ביו"ש), ועבירות אמל"ח, והם נעצרו עד לתום ההליכים המשפטיים בעניינם. כשבוע וחצי לאחר מכן מופה ביתו של חאלד לקראת הריסה. המיפוי לוּוה בהפרות סדר וחילופי אש שבמהלכם הרגו כוחות צה"ל את אחד היורים.
ב-8 באוגוסט 2023 הרסו כוחות צה"ל את ביתו של המחבל עבד אלפתאח ח'רושה במחנה הפליטים עסכר בשכם.
בליל 3 בנובמבר 2023 כחלק מסיכול טרור בזמן מלחמת חרבות ברזל כוחות הנדסה, צה"ל ומג"ב פעלו בשכונת מסכאן שעביה שבעיר שכם בחטיבת שומרון להריסת דירת המחבל חאלד חרושה, המזוהה עם ארגון הטרור חמאס והיה שותף לפיגוע הירי. באופן סמלי, אביהם של הלל ויגל, הקריא את פקודת ההריסה במהלך הפעולה, כחלק משירות מילואים שלו באזור.
ראו גם

גל הטרור בישראל (2023)
פיגוע הירי בחווארה (אוגוסט 2023)
הערות שוליים

↑  שלומי הלר‏, פיגוע ירי בשומרון: שני ישראלים נרצחו, באתר וואלה, 26 בפברואר 2023
↑  טל לב רם, ‏חשד לפיגוע: שניים נהרגו מירי מרכב חולף בסמוך לחווארה, באתר מעריב אונליין, 26 בפברואר 2023
↑  ניצן קידר, הלל ויגל יניב, שני אחים מהר ברכה, נרצחו בפיגוע ירי בחווארה, באתר ערוץ 7, 26 בפברואר 2023
↑  קובי פינקלר, הנרצחים בפיגוע הירי בחווארה: הלל מנחם ויגל יעקב יניב מהר ברכה, באתר ערוץ 7, 26 בפברואר 2023
↑  שי אלון, ראש מועצת בית אל שהיה עד ראייה לפיגוע הרצחני בחווארה משחזר: "נורו קליעים בצרורות", בערוץ היוטיוב של ערוץ 14
↑  כרמל דנגור, האחים הלל מנחם ויגל יעקב יניב נרצחו בפיגוע בחווארה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 26 בפברואר 2023
↑  המודיעין הזהיר אך המחבל הרוצח שוחרר, באתר ערוץ 7, 8 במרץ 2023
↑  פני הרוע: בחמאס ברכו על "התגובה הטבעית"; בשכם מחלקים ממתקים • צפו, באתר JDN‏, 26 בפברואר 2023
↑  אמיר בוחבוט‏, בצל ההתפרעויות בחווארה: מאות מתנחלים הגיעו לגבעת אביתר, באתר וואלה, 26 בפברואר 2023
↑  חנן גרינווד, תיעוד: פצוע הפיגוע בחווארה בבית החולים עם רעייתו, באתר ישראל היום, 20 במרץ 2023
↑  לילך שובל, פיגוע שלישי בתוך חודש בחווארה: שני לוחמי צה"ל נפצעו קשה ובינוני מירי של מחבל, באתר ישראל היום, 25 במרץ 2023
↑  רגב הנחתה לקדם את העבודות בכביש עוקף חווארה בעקבות הפיגוע, באתר ynet, 26 בפברואר 2023
↑  מהומות, הצתות ועימותים בחווארה, באתר ערוץ 7, 26 בפברואר 2023
↑  ניר דבורי, ‏"אחד ביום": שבוע בצפון השומרון, באתר ‏מאקו‏, 6 במרץ 2023
↑  ציוץ של ג'וש בריינר
↑  איתי בלומנטל, רועי שרון, אליאור לוי וכרמל דנגור, בעקבות הפיגוע: מהומות ענק והצתות בחווארה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 26 בפברואר 2023
↑  אלישע בן קימון, הבוקר שאחרי: בתים ומכוניות שרופים בחווארה | זה הציר המרכזי שהפך למוקד פיגועים ועימותים, באתר ynet, 27 בפברואר 2023
↑  שלומי הלר ואמיר בוחבוט‏, שעות לאחר הפיגוע בחווארה: מאות מתנחלים התפרעו בשומרון, הפלסטינים מדווחים על הרוג, באתר וואלה, 26 בפברואר 2023
↑  ניר דבורי, ‏הגיעו בחוליות עם חומרי בעירה לסמטאות ללא מצלמות אבטחה, לא היה מודיעין מוקדם | תחקיר הפרעות בחווארה, באתר ‏מאקו‏, 8 במרץ 2023
↑  חנן גרינווד, שני נרצחים בפיגוע ירי ליד חווארה שבשומרון, באתר ישראל היום, 26 בפברואר 2023
↑  אלישע בן קימון, עינב חלבי, ליאור אל-חי, 9 ימים אחרי הפיגוע: חוסל המחבל שרצח את הלל ויגל יניב בחווארה, באתר ynet, 7 במרץ 2023
↑  אליהו לוקסנברג, ‏צה"ל מיפה את בית המחבל שרצח את הלל ויגל הי"ד, באתר "סרוגים", 15 במאי 2023
↑  פעילות לילית: צה"ל הורס את בית המחבל שרצח את הלל ויגל יניב, באתר ערוץ 7, 8 באוגוסט 2023
↑   הריסת בית המחבל בחטיבה מרחבית שומרון, סרטון בערוץ "עדכוני צה"ל", באתר יוטיוב (אורך: 00:34)
↑  אביהם של הלל ויגל בפקודה להריסת בית המחבל שרצח את בניו | צפו, באתר "סרוגים", 3 בנובמבר 2023
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
קברי האחים יגל יעקב והלל מנחם יניב בבית הקברות הצבאי בהר הרצל
צ'רלי הולך לגן

| --- | --- |
 סוגה:  הנפשה ממוחשבת, ילדים
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  139
 הפקה
 חברת הפקה:  Les Armateurs 
 אורך פרק:  כ-7 דקות
 שידור
 רשת שידור:  France 5
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ! ערוץ לולי
 תקופת שידור מקורית:  31 באוגוסט 2013 – 2016
 תקופת שידור בישראל:  2015
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
צ'רלי הולך לגן (בצרפתית: T'choupi à l'école) היא סדרת טלוויזיה צרפתית בהנפשה ממוחשבת לילדים, אשר משמשת כסדרה הרביעית שמבוססת על סדרת הספרים "T'choupi" מאת טירי קורטן.
לסדרה הופקו שתי עונות ו-104 פרקים באורך 7 דקות, אשר שודרו במקור בצרפת בערוץ France 5, החל מ-28 בדצמבר 2013 עד שנת 2016. בישראל שודרה הסדרה בדיבוב עברי בערוץ הופ! ובערוץ לולי בשנת 2015.
עלילה

הסדרה עוקבת אחר צ'רלי, אשר בכל פרק הולך לגן ולומד משהו חדש.
מדבבים בעברית

הדיבוב העברי הופק על ידי מעיין שניידר-משה.
גיא רייפמן - צ'רלי
דולב סלע
אסף גשמקו
מעיין עוז
איילה פלדמן
בר פאר
רום קלטר
ערן מור
טליה ברקאי
עדי ארד
שירלי לילו
גלעד קלטר
פליקס פארה

| --- | --- |

 לידה:  17 בנובמבר 1845 מורליה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  9 בפברואר 1919 (בגיל 73) טאקובאיה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 
פליקס פארה בספרדית: Félix Parra;‏ (1845 – 1919) היה אמן מקסיקני שחי בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. במהלך חייו עבד פארה כמדריך לציור דקורטיבי באקדמיה של סן קרלוס, במקסיקו סיטי. באמצעות יצירותיו, פארה העביר נושאים ונרטיבים שהדגימו את השינויים בתרבות המקסיקנית שהוא חווה או צפה בתקופתו באקדמיה וסיפקו הצצה להיסטוריה ושינוי החברה מנקודת מבטו. בנוסף, יצירותיו, במיוחד תמונותיו המתארות ילידים, שימשו השראה עבור ציירי קיר מאוחרים יותר כמו דייגו ריברה וחוסה קלמנטה אורוזקו.
ביוגרפיה

פארה נולד ב-17 בנובמבר 1845, ליד מורליה, מישואקאן, מקסיקו. פליקס נדד ברחבי מקסיקו, ולמד במוסדות אמנותיים שונים עד 1877. בלימודיו פארה גילה כישרון רב, ובסופו של דבר זכה במלגה על יכולתו האמנותית המוכחת. ב 1878, פארה נסע לאירופה כדי להמשיך בעיסוקו בלימודים אמנותיים. במשך ארבע השנים הבאות, למד בצרפת ובאיטליה לפני שחזר למקסיקו ב-1882, אז קיבל תפקיד כפרופסור לציור דקורטיבי בבית הספר הלאומי לאמנויות יפות.
הוא עבד בבית הספר עד 1909, אז קיבל תפקיד משני במוזיאון הלאומי. הוא פיתח את כישוריו במדיה של רישום וצבעי מים. ב-1915 הוא עזב את תפקידו כפרופסור בבית הספר.
ארבע שנים מאוחר יותר, ב-9 בפברואר 1919, פארה נפטר בטקוביה, פרבר של מקסיקו סיטי. הוא היה בן 73 במותו.
חינוך והדרכה

בשנת 1861, בגיל 16 בלבד, נכנס פליקס פארה לבית הספר לרישום וציור באקדמיה של סן ניקולס, הממוקם במורליה, מקסיקו. הוא היה תלמיד בתחום הציור האקדמי, במשך שלוש שנים לפני שעבר לאקדמיה של סן קרלוס, הממוקמת במקסיקו סיטי. באקדמיה נחשף פארה למגוון של סגנונות מקומיים וזרים שהוצגו על ידי גל חדש של פרופסורים, שרובם היו אמנים מקסיקנים עם רקע השכלה אמנותית ספרדית. חשיפתו הובילה לכך שפארה קלט אלמנטים מרכזיים מהסגנון האמנותי המקסיקני והאירופאי, שרבים מהם ניתן לראות משולבים ביצירותיו.
בעת שהותו באקדמיה, הציג פליקס מספר מיצירותיו בתערוכות אמנות פנימיות קטנות המורכבות מיצירות שיצרו תלמידי האקדמיה. בשנת 1871, הוא הציג לראווה עירום שצויר בסגנון אירופי. שנתיים לאחר מכן, ב-1873, הוצגה אחת היצירות הבולטות שלו, "גלילאו המדגים את התיאוריות האסטרונומיות החדשות באוניברסיטת פדובה", ציור שמן שנעשה על קנבס. בשנת 1877, הציג פארה את "פרקי הכיבוש: הטבח של צ'ולולה", יצירה שתשפיע באופן משמעותי על חייו בשנים הבאות. הציור האקדמי ההיסטורי שלו המתאר את קורטז וכיבושו ברחבי מקסיקו, והרס את התרבות המקומית תוך כדי כך. הציור זיכה את פארה במלגה מהאוניברסיטה כדי לנסוע ולהמשיך את השכלתו האמנותית באירופה.
החל משנת 1878, פארה למד ארבע שנים בצרפת ואיטליה, אצל ציירים מאסטרים אחרים. בסיום לימודיו ב-1882, החליט פארה לחזור למולדתו מקסיקו וקיבל בבית הספר הלאומי לאמנויות יפות.
קריירה

עם שובו למקסיקו ב-1882, קיבל פארה תפקיד בבית הספר הלאומי לאמנויות יפות כפרופסור לקישוט, פרקטיקה אמנותית המבוססת על רישום. פארה המשיך להשתמש בצבעי שמן לאחר כניסתו לתפקיד, ויצר יצירות כמו "בדידות", ב-1898 ו"טבע דומם עם סיר" ב-1917. עם זאת, בגלל עמדת ההוראה החדשה שלו, הקצב שבו ייצר או חשף בפומבי יצירות בצבעי שמן הצטמצם באופן משמעותי.
תפקידו במוסד האמנותי היה העיסוק העיקרי שלו מ-1882 עד 1909, אז החל לעבוד במוזיאון הלאומי בנוסף לתפקידו כפרופסור.[4] בתקופתו במוזיאון החל פארה להתנסות במדיה חדשה אחרת: צבעי מים. דוגמאות מעטות של יצירות שהופקו באמצעות מדיומים אלה אומתו כשלו, ואלה לא מתוארכות במדויק.
סוף הקריירה ומוות

פארה פרש באופן רשמי מתפקידו בבית הספר בשנת 1915, לאחר כהונה במקצוע במשך 33 שנים.
אף על פי שהרחיק את עצמו מהחינוך לאמנות, הוא המשיך לעסוק ביצירה האמנותית, והפיק את ציור טבע דומם ב-1917, יצירת האמנות הידועה האחרונה שלו לפני מותו ב-1919.
הערות שוליים

1 2 3  Parra, Félix (1845–1919) | Encyclopedia.com, www.encyclopedia.com (באנגלית)
↑  Wood Foard, Sheila (2009). Diego Rivera. New York, N.Y., United States: Infobase Publishing. p. 28
↑  Raquel Tibol, José Clemente Orozco: una vida para el arte: Breve historia documental, Fondo de Cultura Económcia, 2010-09-07, ISBN 978-607-16-0304-3. (בספרדית)
↑  Galileo Demonstrating the New Astronomical Theories at the University of Padua - Félix Parra, Google Arts & Culture
↑  Felix Parra Diaz Source 3, clash-of-cultures (באנגלית)
↑  The Academy of San Carlos (article), Khan Academy (באנגלית)
↑  Results – Search Obras – Museo Nacional de Arte, munal.emuseum.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3125 3167  LCCN: n96086799  ULAN: 500118468  VIAF: 43572246   WorldCat (עם VIAF): 43572246 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פליקס פארה".
זה הדוד שלי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ז'אק טאטי
 הופק בידי:  ז'אק טאטי
 תסריט:  זאק טאטי, ז'אן לוט
 עריכה:  סוזן בארון
 שחקנים ראשיים:  ז'אק טאטי
 מוזיקה:  אלן רומן  פרנק ברצ'ליני
 צילום:  ז'אן בורגיון
 מדינה:  צרפת צרפת
 חברת הפקה:  גומון 
 חברה מפיצה:  Gaumont Film Company
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 במאי 1958
 משך הקרנה:  120 דקות (צרפתית)  111 דקות (אנגלית)
 שפת הסרט:  צרפתית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הבין-לאומי הטוב ביותר  פרס חבר השופטים של פסטיבל קאן  פרס מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק לסרט הזר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
זה הדוד שלי (בצרפתית: Mon Oncle) הוא סרט קומדיה צרפתי משנת 1958 בבימויו של ז'אק טאטי שגם הפיק, כתב את התסריט ומשחק בו בתפקיד ראשי.
זה הסרט השני שלו (והראשון בצבע) שבו הוא מופיע בתפקיד מר הולו (Monsieur Hulot). מר הולו לובש תמיד את אותו מעיל גשם, חובש מגבעת ומעשן מקטרת. הוא דמות תימהונית שהמציאות נוטה להפתיע שוב ושוב. מבטו התמים לחלוטין מאיר באור מגוחך את מוסכמות החברה, את המודרניזם ובאופן סמוי יותר את המבנה הפוליטי והכלכלי. הסרט מבקר את מעמד הביניים הנובו רישי ואת תרבות הצריכה.
כמו בסרטיו האחרים של טאטי יש בסרט הזה מעט מאוד דיאלוג ושימוש במוזיקה ואפקטים קוליים במקום בדיבור.
הסרט זכה להצלחה גדולה בצרפת, בריטניה וברחבי העולם כולל בישראל.
בנוסף לגרסה הצרפתית, הופקה גם גרסה מקוצרת במקצת באנגלית. הדיבור המועט דובב לאנגלית אבל רעשי הרקע והג'יבריש של האנשים נשארו.
טאטי זכה בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר ולפרס חבר השופטים בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב ולמועמדוית ופרסים רבים אחרים.
תקציר העלילה

מסייה ארפל (ז'אן פייר זולא) הוא תעשיין עשיר בעל מפעל מצליח למוצרי פלסטיק. הוא גר בווילה בפריז עם אשתו (אדריאן סרבנטי) ובנם ז'ראר (ארלן בקור).
מאדאם ארפל היא עקרת בית שמסתובבת כל הזמן עם מטלית לניגוב אבק. בבוקר היא מכינה את בעלה ליציאה, מנקה את תיקו ואת הרכב המהודר שלהם אליו מצטרף בנם ז'ראר בדרך לבית הספר.
מאדאם ארפל מקפידה על הניקיון בווילה. אסור לדרוך על הדשא אלא על משטח אבן מסומן. במרכז הגינה יש מזרקת מים היוצאת מפיו של דג ומופעלת על ידה רק כשמגיע אורח חשוב.
המטבח שלה עשיר במתקנים חשמליים לפתיחת וסגירת מגרות והפעלת מכשירי בישול שונים.
למאדאם ארפל יש אח בשם מסייה הולו (ז'אק טאטי) שמדאיג אותה. הוא גר בסמוך בקומה שלישית בשכונה שעומדת להיהרס, אינו עובד ומשוטט כל הזמן כשהוא לבוש באותם הבגדים – מכנסיים ארוכים, כובע ומעיל גשם כשהוא מחזיק במטרייה ובפיו מקטרת.
הילד ז'ראר נמשך דווקא לדודו הולו. הוא מסתובב בעיר עם חבריו והם מתנכלים לעוברים ושבים בעידודו של הדוד שמרכיב אותו על אופניים ממונעים. מאדאם ארפל רוצה להכיר לאחיה את שכנתה העשירה (דומיניק מארי) ומזמינה את הולו למסיבה בחצר הווילה ביחד עם משפחת התעשיין פישאר (לוסיין רז'י). הולו גורם למבוכה כאשר הוא פוגע בטעות במזרקת הדג שמתחילה להתיז לכל עבר.
מסייה ארפל מפתיע את אשתו במכונית מהודרת והיא מפתיעה אותו בדלת אוטומטית לחנייה אך הם נסגרים בחנייה והעוזרת ז'ורזט (איבון ארנו) מפחדת לעבור ליד העין האלקטרונית הפותחת את החנייה.
מאדאם ארפל משכנעת את בעלה שיעסיק את אחיה במפעל. הולו מתרשל בתפקידו ובמקום שייצאו צינורות פלסטיק ישרים, הם יוצאים בצורת נקניקיות.
מסייה ארפל לוקח את אשתו למסעדה מפוארת ונותן לכנר שטר כסף כדי שינגן למענם. באותו זמן מסתובב הולו בחוצות פריז עם ז'ראר.
לבסוף מחליט מסייה ארפל למנות את גיסו לסוכן נודד של המפעל והם נפרדים ממנו לדאבון ליבו של ז'ראר.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ז'אק טאטי | מסייה הולו |  |
| ז'אן פייר זולא | מסייה ארפל |  |
| אדריאן סרבנטי | מאדאם ארפל |  |
| ארלן בקור | ז'ראר ארפל |  |
| איבון ארנו | ז'ורז'ט | עוזרת בית |
| לוסיין רז'י | מיסייה פישאר | תעשיין |
| דומיניק מארי |  | שכנה |
רינאט דסאייב

רינאט פאיזראחמנוביץ' דסאייב (ברוסית: Ринат Файзрахманович Дасаев; נולד ב-13 ביוני 1957) הוא כדורגלן עבר סובייטי ממוצא טאטארי, ששיחק בעמדת השוער בקבוצת ספרטק מוסקבה ובנבחרת ברית המועצות.
נולד בעיר אסטרחן שבברית המועצות (כיום ברוסיה).
זכה בפרס שוער השנה בברית המועצות 6 פעמים, יותר מכל שוער סובייטי אחר.
דסאייב החל לשחק בספרטק מוסקבה בשנת 1978. הוא זכה איתה בחמש אליפויות ברית המועצות. דסאייב זכה בתואר השוער הטוב ביותר בברית המועצות בשנים 1980, 1982, 1983, 1985, 1987 ו-1988. בשנת 1982 נבחר לכדורגלן השנה בברית המועצות. במשך כ-10 שנים היה השוער הראשי של נבחרת ברית המועצות. יחד עם הנבחרת השתתף בשלושה מונדיאלים (1982, 1986 ו1990). בנוסף זכה דסאייב עם הנבחרת האולימפית במדליית ארד באולימפיאדת מוסקבה (1980) ובמקום השני ביורו 1988. לאחר הופעה מוצלחת ביורו 88 זומן לשחק בסביליה הספרדית. בשנת 1991 פרש ממשחק פעיל .
במרץ 2004 הוא נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם, והיה נציגה היחיד של רוסיה ברשימה זו.
אלברט בן יצחק יעקב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1962 (בן 62) בוינקסק, רוסיה 
 שם לידה:  אלברט יעקבוב 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל, רוסיה 
 מקום מגורים:  באר שבע 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אלברט בן יצחק יעקב (נולד ב-11 ביולי 1962) הוא משורר ומבקר עברי.
ביוגרפיה

אלברט נולד בעיר בוינקסק בברית המועצות שירת כחייל בצבא האדום. למד לתואר ספרות ובלשנות רוסית והוענק לו תואר מוסמך.
אלברט עלה לארץ ישראל בשנת 1993, השתקע בבאר שבע והחל לעבוד כפועל בניין. במקביל לעבודתו למד אלברט לתואר מורה בכיר במגמת חינוך מיוחד המכללה לחינוך ע"ש קיי.
חבר באגודת הסופרים מחודש יולי 2003. ספרו הראשון, "תמונות בעיניים שירים חדשים", יצא לאור בבאר שבע בהוצאת המחבר בשנת 1999.
פרסם שישה ספרי שירה וכן פרסם מאמרי הגות וביקורת בכתבי עת שונים. בשנת 2001 זכה במקום ראשון בתחרות שירה למשוררים מחבר המדינות הכותבים עברית מטעם העיתון מעריב ובחסות ערוץ הטלוויזיה בכבלים NTV.
בשנים האחרונות הוא מלמד במערכת החינוך המיוחד בבאר שבע.
ספריו

'תמונות בעיניים' (1999) - שירים חדשים, א' יעקב, באר-שבע.
'כוס הפוכה' (תשס"א 2001) - תל אביב, הוצאת 'גוונים'.
'שחף כספי' (תשס"ב 2002) - תל אביב, הוצאת 'גוונים'.
'מכתב למלאך - שירים' (תשס"ג 2003) - תל אביב, הוצאת 'גוונים'.
'סול מי דו - שירים' (תשס"ה 2004) - תל אביב הוצאת 'גוונים'.
'היסטוריה של מבטים שונים' (תשס"ח 2008) ירושלים הוצאת 'כרמל'.
'חלום ומהפכה' (תשע"ז 2017), באר שבע, רסיס נהרה.
לקריאה נוספת

פנחס אופק, מכתב למלאך שבע 1626 27-2-2003 (על מכתב למלאך – שירים)
מאיר עוזיאל, "שפה חדשה" מעריב 25-04-2001 על "(כוס הפוכה")
מאיר עוזיאל "התאהב בשפה העברית" במתנ"סים 01-03-2003
אפרת אבן צור "עברית שפה יפה" כל הנגב 1053 23-2-2001 על "(כוס הפוכה")
יניב רשף "המילים מאפשרות בסיס לקיום" כל הנגב 16-2-2002
משה בן שאול. כוונת המשורר: אהבה. עתון 77, גל' 273 (2002), עמ' 14–15. (על "שחף כספי").
יובל לוי (רופא)

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 טייס מסוקי קרב   מפקד היחידה לרפואה אווירית (ירפ"א), תל השומר
 תפקידים אזרחיים
 סגן מנהל בית חולים וולפסון, חולון (2018-2015)  מנהל האגף האמבולטורי בבית החולים שיבא (מ-ינואר 2020)  סגן מנהל המרכז הרפואי שיבא (מ-2018)
 
יובל לוי הוא רופא ילדים, בעל התמחות-על במנהל רפואי, משמש כיום כראש חטיבת (רשת) המרכזים הרפואיים הממשלתיים החל מנובמבר 2024). לפני תפקיד זה שימש כסמנכ"ל רפואה של המרכז הרפואי המשולב שיבא (תל השומר) (החל ממרץ 2022) וסגן מנהל בית החולים הכללי  בשיבא (משנת 2018).
לוי שירת שנים רבות בחיל האוויר כטייס מסוקי קרב ובחיל הרפואה כרופא צבאי. לאחר שירות בצה"ל בן 29 שנים השתחרר מצה"ל בשנת 2015 בדרגת סא"ל. תפקידו האחרון בצה"ל היה מפקד ירפ"א (היחידה לרפואה אווירית) בחיל האוויר.
ביוגרפיה

ביו השנים 1993–1999 למד לוי רפואה בפקולטה לרפואה ע"ש סאקלר, באוניברסיטת תל אביב. הוענק ללוי תואר (MD) בשנת 1999.
בין השנים 2003–2005 התמחה לוי ברפואת ילדים במרכז הרפואי וולפסון.
בין השנים 2008–2009 התמחה בנאונטולוגיה, במרכז רפואי וולפסון.
בשנת 2009, סיים לוי תואר שני בניהול מערכות בריאות (MsHA), באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בשנת 2010 ניהל את היחידה לנאונטולוגיה (רפואת פגים), בית חולים שדה, האיטי במערב האי היספניולה שבאיי הודו המערבית.
בין השנים 2010–2013 היה לוי מפקד היחידה לרפואה אווירית (ירפ"א).
בין השנים 2015–2018 כיהן לוי כסגן מנהל בית חולים וולפסון, חולון. בנוסף שירת כנציב פניות הציבור וכממונה לשעת חירום.
משנת 2018 לוי מכהן כסגן מנהל בית החולים הכללי, המרכז הרפואי שיבא, תל השומר.
אקדמיה

בין השנים 2011–2012 כיהן כיו"ר הוועדה המארגנת לכנס הבינלאומי לרפואה תעופתית ורפואת חלל.
בשנת 2013 היה לוי מרכז הקורס לרפואה תעופתית, באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2017 כיהן לוי כחבר הוועדה המארגנת לפאנל ברפואת ילדים במסגרת הקונגרס העולמי לרפואת חירום ואסונות, טורונטו, קנדה.
משנת 2019 לוי מרכז קורס מבוא לניהול מערכות בריאות, בית הספר לבריאות הציבור, באוניברסיטת תל אביב.
אקדמיה > ממחקריו

ממחקריו של לוי באתר PubMed
פרסים

הוענק ללוי פרס הצטיינות מטעם האיגוד לרפואת ילדים בישראל למאמר והרצאה בנושא :Screening Criteria for Diagnosis of Infantile Feeding Disorders as a Cause of Poor Feeding or Food Refusal.
הערות שוליים

↑  ד"ר יובל לוי אתר המרכז הרפואי שיבא
↑  ברוך, יובל, לנדס-נגר, אנט, מנהג ליקוט עצמות וקבורתן בגלוסקמות באזור דרומא לאחר ימי הבית השני, Judea and Samaria Research Studies, 2018, עמ' 19–47 doi: 10.26351/jsrs/27-1/2
↑  ד"ר יובל לוי בית החולים וולפסון
↑  דין וחשבון כללי לפי חוק חופש המידע - 2018 בית החולים שיבא - בעלי תפקידים בכירים / ד"ר יובל לוי סגן מנהל בית חולים הכללי שיבא
↑  מאמר Screening Criteria for Diagnosis of Infantile Feeding Disorders as a Cause of Poor Feeding or Food Refusal pubmed
מיכל טאובר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוגוסט 1980 (בת 44) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  תיכון האנטר קולג' 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בשעות היום 
 michaltowber.bandcamp.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכל טאובר (נולדה ב-30 באוגוסט 1980) היא זמרת ומלחינה ישראלית.