stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועידת לוזאן
פעילות הוועידה > הנושאים שעמדו לדיון

העמדות הערביות הוצגו בתור קונצנזוס כללי ולא כאינטרסים ייחודיים. בוועידה עמדו לדיון שלושה נושאים אשר העסיקו את העולם הערבי כולו: הנושא הראשון, שהיה גם החשוב ביותר מבחינת הערבים היה בעיית הפליטים שנוצרה בעקבות מלחמת העצמאות. לפי הערכות האו"ם, הגיע מספר הפליטים אז ל-750,000 בקירוב. הנושא השני: גורלה של ירושלים. הנושא השלישי: עתידם של השטחים שהוענקו לערביי ישראל בתוכנית החלוקה. בפועל עסקה הוועידה בעיקר בשאלת הפליטים.
העולם הערבי היה מאוחד בשני נושאים: בינאום ירושלים והקמת מדינה פלסטינית עצמאית. יוצאת דופן הייתה ירדן, שהפתרון המועדף בעיניה היה חלוקת ירושלים וסיפוח שטחי ארץ ישראל שעל פי החלטת חלוקה נועדו להיות בשטח המדינה הערבית, לירדן.
בזמן ועידת לוזאן כבר הייתה ירושלים מחולקת, והגדה המערבית הייתה מסופחת לירדן, סיפוח שהוחלט עליו בהסכמי שביתת הנשק שנחתמו בין שתי המדינות בתחילת אפריל 1949[דרוש מקור]. בשאלת ירושלים והמדינה הערבית בשטחי ארץ ישראל המערבית, בחרה ישראל בפתרון הירדני[דרוש מקור]. לגבי הפליטים, עמדת ישראל התבססה על שתי הנחות יסוד. האחת, ישראל לא ראתה עצמה נושאת באחריות ליצירת בעיית הפליטים, אך למרות זאת הייתה נכונה לתרום ולסייע בפתרון הבעיה מתוך שיקולים אנושיים. ההנחה השנייה הייתה, שכל פתרון הכולל שיבתם של הפליטים מסכן את קיומה של מדינת ישראל.
עוד יצוין כי כבר בטרם הוועדה, הציע רמטכ"ל צבא סוריה שחודש קודם לכן תפס את השלטון בהפיכה, לקלוט בסוריה בין 250,000 ל-500,000 פליטים, במסגרת הסכם נפרד שלום נפרד עם ישראל. המימון ליישובם ופיתוחם של מקורות תעסוקה עבורם יבואו ממדינות המערב. בתמורה הוא תבע כי קו הגבול החדש יעבור במרכז נהר הירדן, מה שיעניק לסוריה מחצית ממימיו וממי הכנרת. בן-גוריון סירב להיפגש עימו ודחה כל ויתור על שטח או מים.
פעילות הוועידה > השיחות בוועידה

השיחות התנהלו בשני סבבים:
סבב ראשון: מ-27 באפריל עד 23 ביוני 1949.
סבב שני: מ-18 ביולי עד 12 בספטמבר 1949.
פעילות הוועידה > השיחות בוועידה > הסבב הראשון

בעקבות סירוב המשלחות הערביות לשבת באולם אחד עם המשלחת הישראלית, התנהלו השיחות בלוזאן באופן בלתי ישיר, כשהמתווכים משמשים כשליחים בין המשלחות. הדיונים התקיימו בשתי רמות: רשמית ובלתי רשמית.
ברמה הרשמית ניסו חברי ועדת הפיוס בשלב הראשון לקבוע בסיס משותף למשא ומתן על שלום כולל באזור, ודנו בנושאים שונים שהעיקרי בהם היה שאלת הפליטים. ברמה הבלתי רשמית, התקיימו מגעים דו-צדדיים בין כמה אישים ישראליים ובין חברי משלחות ערביים. עיקר הדיון ברמה הבלתי רשמית היה בעניין ההסדר הטריטוריאלי, והמפגשים היו ברי תוקף רק כאשר החליטו להביאם לדיון רשמי של המשלחות.
הוועידה התכנסה בצל תחושה בהנהגה הישראלית שלא ניתן יהיה להגיע להסכם שלום ישראלי- ערבי, שנבעה בעקבות מלחמת העצמאות. העמדה הישראלית הרשמית שהוצגה בלוזאן הייתה, כי רק כאשר יכירו הערבים הכרה ישירה במדינה היהודית, תפתח הדרך למשא ומתן משמעותי בשאלת הפליטים.
טרם הוועידה קבעו מקבלי ההחלטות בישראל, ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון ושר החוץ משה שרת, את עמדת הממשלה ביחס לפליטים על שני רכיביה העיקריים, שאלת השיבה ושאלת הפיצויים. הוחלט כי ישראל תקבל מספר מצומצם של פליטים בלבד ותשלם פיצויים עבור הקרקעות הנטושות. עם זאת, צעדים אלו יוכלו להתבצע מבחינתה רק במסגרת הסכם שלום כולל באזור, שבמסגרתו תזכה ישראל לקבל פיצוי כספי הולם ממדינות ערב לנזקי המלחמה, ובעבור הרכוש היהודי שהשאירו יהודי ערב בארצות מוצאם בטרם העלייה לארץ.
מזכיר המדינה של ארצות הברית, דין אצ'יסון, נפגש ב-5 באפריל 1949 עם שר החוץ משה שרת. בפגישה הביע אצ'יסון את עמדתו, כי על ישראל להסכים להעניק זכות שיבה לכרבע מהפליטים הערבים. אצ'יסון רמז על כך, כי מחווה מסוג כזה מצד ישראל תאפשר להארי טרומן, נשיא ארצות הברית, להמשיך בתמיכתו במדינת ישראל. כמו כן הבטיח המזכיר כי יעשה ניסיון להתקדם לקראת הסכם כולל של הסכסוך הישראלי- ערבי. שרת ובן-גוריון סירבו להיענות להצעת ארצות הברית והסכימו להחזיר מספר מוגבל של פליטים במסגרת איחוד משפחות, ולתת פיצויים לאחרים.
בהמשך הציע ראש המשלחת האמריקאית, מרק את'רידג', לישראל שתספח אליה את רצועת עזה על פליטיה, כ-400,000 נפש. ממשלת ישראל דנה בהצעה, החליטה לקבל אותה באם תוצע לה רשמית, ויידעה את את'רידג' על ההחלטה. מצרים, שכבשה את עזה במהלך המלחמה, סרבה להעברת השליטה.
מעבר לכך, מדינות ערב דרשו שהפליטים יחזרו לשטחים שהיו מיועדים למדינה הערבית על פי תוכנית החלוקה באזורי רמלה, לוד והגליל המערבי. על אף שישראל חתמה על פרוטוקול הוועידה שכולל בתוכו את תוכנית החלוקה, היא סרבה לדרישת הערבים ונצמדת להסכמי שביתת הנשק.
הסבב הראשון של ועידת לוזאן הגיע למבוי סתום.
רבים בוושינגטון ראו בישראל את מכשילת תהליך השלום. באיגרת ששלח טרומן לבן-גוריון ב-29 במאי 1949, האשים אותו בכך שגרם לקיפאון בלוזאן. כמו כן איים הנשיא על ישראל בהטלת סנקציות ובעיון מחדש ביחסה של ארצות הברית למדינה היהודית. בנוסף לאיגרת, איים הממשל האמריקאי להשעות מלווה של מאה מיליון דולר למדינת ישראל. גם במהלך הדיונים המשיכו האמריקאים ללחוץ על ישראל. הנציג האמריקאי אתרידג' איים להתפטר וביצע זאת בסופו של דבר ביולי 1949, פול פורטר החליף אותו. על אף כל איומי האמריקאים, בן-גוריון לא חשש ולא מיהר לפעול. דעתו הייתה כי אין לוותר על אינטרסים חיוניים לישראל מתוך שיקולים הנובעים מלחץ.
פעילות הוועידה > השיחות בוועידה > הסבב השני

אל הסבב השני הגיעה ישראל עם הצעה לקלוט לתחומה 100,000 פליטים. הצעה זו לא התקבלה על ידי הערבים שדרשו שכל הפליטים יוחזרו לישראל.
הסימנים לסיום הוועידה החלו להופיע באמצע אוגוסט 1949. היה זה לאחר ש"ועדת הפיוס" ניסתה לחזור על פרוטוקול מאי 1949 במסמך חדש. הבעיה שהפעם הערבים לא הסכימו לשינוי הפרוטוקול, וישראל לא נאותה לחזור על הסכמתה כבעבר. האמריקאים, שבתחילה רצו מאוד בהצלחת הוועידה, החלו להתייאש מניסיונות הפיוס שלא הובילו להישגים. כמוצא אחרון הגיע פול פורטר לוושינגטון להתייעצות. בשובו הציע לצדדים המעורבים, כי הוועידה תשלח לאזור "משלחת סקר כלכלית" כדי לבדוק את הפוטנציאל הכלכלי הגלום בכל מדינה לקלוט פליטים. ישראל לא הסכימה לשתף פעולה, והעדיפה להישאר בגבולותיה ולהתעסק בענייניה הפנימיים. המשלחות הערביות וישראל סירבו לחתום על הצהרה משותפת עם סיום הוועידה.
ועידת לוזאן הסתיימה בספטמבר 1949 ללא הסכמי שלום.
השלכות הוועידה

ועידת לוזאן, שהיוותה מעין המשך ישיר לשיחות שביתת הנשק שלאחר מלחמת העצמאות, הייתה על פי ההיסטוריון אילן פפה "הזדמנות נדירה לפתור את הסכסוך הישראלי-ערבי, הזדמנות שלא נוצלה ועל כן לא ניתן לומר אם הוחמצה או לא".
לכאורה נראה כי האו"ם לא הצליח לנצל הזדמנות חד פעמית שהייתה בידיו לקדם את הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות להסכם שלום כולל, אך הסוגיה סבוכה מדי מבחינה היסטוריוגרפית.
יש התולים את כישלון השיחות בעובדה שנציגי המדינות שהרכיבו את הוועידה, מארצות הברית, מצרפת ומטורקיה היו חסרי ידע בענייני המזרח-התיכון, ובשל כך לא ידעו כיצד להתנהל במצב הסבוך. אחת הטעויות שעשו הייתה עריכת השיחות במרוכז בין ישראל לבין כל נציגי המדינות הערביות שגובשו לקבוצה אחת, ולא באופן נפרד כפי שבוצעו בהסכמי שביתת הנשק. במצב כזה דאג כל אחד מנציגי המדינות הערביות מתגובת הנציגים האחרים ולא פעל למען קידום האינטרסים של מדינתו. בנוסף לכך, השיחות לא נערכו באופן ישיר אלא בתיווך משתתפי הוועידה.
עמדות לפיהן ישראל היא זו שהכשילה את הפיוס

גורמי מפתח בממשל האמריקאי ראו בישראל כאחראית לכישלון השיחות. האמריקאים דרשו מישראל את שובם של 250,000 פליטים, ואילו מדינות ערב הודיעו באופן לא רשמי שאם ישראל תיאות לקלוט 340,000 פליטים, הן יסכימו לקלוט את 410,000 הנותרים בתחומם. הקונסול האמריקאי בירושלים בֶרְדֶט תמך בעמדת מדינות ערב, וטען כי הצעת ישראל אינה אלא "מעשה מרמה". הנציג האמריקאי לוועידת הפיוס, מַרְק אֶתְרידְג' (Ethridge), נימק את התפטרותו בכך שישראל גורמת לקיפאון השיחות בוועידה:
"ישראל היא מדינה שהוקמה על יסוד תפיסה מוסרית, ועליה להיות מושתת על בסיס מוסרי. יחסה כלפי הפליטים ראוי לכל גנאי מבחינה מוסרית וקצר-ראות מבחינה מדינית. כל ביטחונה מותנה ביחסי ידידות עם שכונתיה [...] בכל מועד שהוא במרוצת חייה של הוועדה, יחס נדיב ומרחיק-ראות מצד היהודים עשוי לפתוח את הדרך לשלום".
מזכיר המדינה האמריקאי, דין אַצ'יסוֹן (Acheson), הביע את עמדתו שעל ישראל להסכים להענקת זכות שיבה לכרבע מן הפליטים הערבים.
באיגרת ששלח טרומן לבן-גוריון ב-29 במאי 1949, האשים הנשיא האמריקאי את ראש הממשלה הישראלי בכך שגרם לקיפאון בלוזאן, ואף איים על ישראל בהטלת סנקציות, השעיית מלווה של מאה מיליון דולר לממשלת ישראל ועיון מחדש ביחסי המדינות.
אף אליהו ששון, חבר המשלחת הישראלית, ראה את ישראל כאחראית לכישלון, בתורה אחר פתרון שאינו מתחשב באינטרסים של הצד השני, במסגרתו יוותרו מדינות ערב על כל השטחים המוחזקים על-ידי ישראל, על קליטת כל הפליטים במדינות השכנות ואף תיקון הגבולות לטובת ישראל בלבד.
לקריאה נוספת

יעקב טובי, המערכת הפוליטית בישראל ובעיית הפליטים הפלסטינים: מלוזאן לפריז, מדינה וחברה, 6, עמ' 77–97, 2007
ימימה רוזנטל, ועידת הפיוס בלוזאן, 1949: מחלוקת והסכמה בגיבוש המדיניות הישראלית, הציונות, י"ג עמ' 53–68, 1988
אלעד בן-דרור, המתווך: ראלף באנץ' והסכסוך הערבי-ישראלי 1949-1947, מכון בן-גוריון, 2012.
ד"ר רפאל ג'. בוכניק-חן, דיפלומט ואיש סוד - וולטר איתן, מייסד משרד החוץ הישראלי, דרורים, 2022.
ד"ר שאול אריאלי, גבול ביננו ובניכם: הסכסוך הישראלי פלסטיני והדרכים ליישובו, ידיעות ספרים, פרק ד' (בעיית הפליטים) 2013
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ראו אצל רוזנטל, 1988
↑  ראו אצל שלום, 1994 ; ואצל פפה, 1991
↑  ראו אצל שלום, 1998
↑  וולטר איתן, איך לא לערוך ועידת שלום, לקחי ועידת לוזאן של 1949, סנונית (מאורכב בארכיון האינטרנט)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  ראו אצל פפה, 1991
1 2 3  ראו אצל טובי, 2007
1 2 3  ראו אצל ולטר איתן
1 2 3  ראו אצל שלום, 1994
↑  ראו אצל פפה, 1991, ע' 245 וגם אצל טובי, 2007
↑  ראו אצל פפה, 1991 ואצל רוזנטל, 1988
↑  ג'ון קמחי, ועדת הפיוס מקווה לסיום מוצלח של השיחות עוד לפני עצרת אונ"א בספטמבר, הַבֹּקֶר, 31 ביולי 1949
↑   חיה רגב ואביגיל אורן, בריחת הערבים מארץ ישראל ובעיית הפליטים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
↑  קבוצת הסקר יצאה את הארץ, חרות, 12 באוקטובר 1949
↑  ראו אצל פפה, ע' 241
משלחת הסקר הכלכלית, בראשות גורדון קלאפ, נוחתת בישראל (אוקטובר 1949)
בקרת איכות

בקרת איכות מדגמית למוצרי חלב, תנובה, 1964.
בקרת איכות היא תהליך שמשלב בדיקות ובחינות, שנועדו לאיתור תקלות במוצר, ואימות שרק מוצרים תקינים ימשיכו את מסלול העבודה וישוחררו למכירה.
בקרת איכות יכולה להיות מלאה, כלומר כל מוצר ומוצר עובר בדיקה, או מדגמית, שבה המבקר דוגם בצורה אקראית מוצרים מוגמרים או בשלבי ביניים, ומבצע עליהם בדיקות אשר מאשרות את תקינותם, והיותם מתאימים להמשך העבודה או לשיווק. בקרת האיכות יכולה, וצריכה, להתבצע גם בשלבי ביניים בתהליך הייצור, ומטרתה אז למנוע קידום של רכיב פגום לשלבים מתקדמים וצורך לתקן את המוצר השלם, שמחייב פירוקו בהשקעת עלויות גבוהה.
בתהליך פיתוח של מוצר חדש נכלל גם שלב של בקרת איכות, שנועד להבטיח שהמוצר יגיע אל הלקוח כשהוא נקי מתקלות. זהו נושא שונה – איכות בתכן.
יישום בקרת האיכות

בקרת איכות מיושמת תוך כדי תהליך הייצור על ידי שימוש בשיטות החוסכות בעלויות זמן וכסף (כגון: הכרת תהליכי ייצור או שימוש במודלים סטטיסטיים והסתברותיים). זאת, בניגוד לבקרה ידנית על ידי עובד, המתבצעת בסיום התהליך בדרך-כלל לאחר פרק זמן משמעותי. לפיכך, אם נעשה פגם במוצר או יוצר מוצר פגום, מאוחר מידי לתקן את הבעיה. גישות חדשות לבקרת איכות מתייחסות לבעיות אלו ובאופן דרסטי משנות את הדרך בה מושגת הבקרה. הגישות החדשות כוללות:
ביקורת איכות אוטומטית בתהליך היצור.
חיישנים בזמן אמת להשגת בקרה תוך כדי או לאחר תהליך הייצור, במקום בקרה לאחר התהליך.
משוב מיידי על תהליך הייצור בו ניתן דגש על משתנים בתהליך הייצור אשר קובעים את איכות המוצר, במקום ראייה של התהליך במאקרו.
תוכנות המפקחות על הנתונים העיקריים בתהליך הייצור.
טכנולוגיות בקרה וחיישניים מתקדמים המשולבים עם תוכנה להשגת אופטימיזציה מרבית של בקרה בתהליך.
יישום בקרת האיכות > סוגי בקרה

ישנם שני סוגי בקרה המתבססים על כמות המידה המופקת מתהליך היצור והתאמתו מן המסד ועד הטפחות:
בקרה על-פי משתנים – בה אחד או יותר ממרכיבי הייצור נמדדים באמצעות כלים וחיישנים (לדוגמה: מדידת קוטר של חלק עגול, מדידת טמפרטורה של תנור אפייה) ונבדקת מידת התאמתם למפרט.
בקרה על-פי תכונות – בה בודקים אם החלק מתאים לתקני האיכות שנקבעו. בקרה זו עשויה להתבצע על-פי שיקול דעתו של בוחן או באמצעות כלים אוטומטיים (לדוגמה: מדידת חוזק המוצר ועמידותו בפני שברים).
היתרונות של מדידות תכונות החלק על פני קביעת איכותו, נובעות מן המידע הרב שניתן להשיג מתהליך הבקרה על הפריטים ומידת התאמתם למפרט הטכני. כמו כן, ערכים כמותיים ניתנים להערכה ומידע זה יכול להיות מתועד ומבוקר לתצפיות על תהליך הייצור.
יישום בקרת האיכות > תהליך הבקרה

תהליך בקרה טיפוסי מבוצע על מרכיב יחיד כגון: רכיב, תת-מרכיב ומוצר מוגמר. זאת נעשה על ידי הצעדים הבאים:
הצגה – הפריט מוצג לבדיקה.
בדיקה – הפריט נלקח לבדיקה.
החלטה – בהתבסס על תוצאת הבדיקה, החלטה מבוצעת אם הפריט עומד בדרישות. המקרה הפשוט ביותר הוא תהליך בינארי כאשר תוצאותיו הם: מתקבל/לא מתקבל (במקרים מסובכים יותר, ההחלטות מערבות נתינת ציון לפריט בסרגל הכולל אחד או יותר קטגוריות).
פעולה – ההחלטה צריכה להיות מגובות בפעולה כדוגמת: קבלה או אי-קבלת המוצר, מיון המוצר לדרגות התאמת האיכות או פעולה, שיכולה לגרום לשינוי בתהליך היצור כך שבעתיד יהיו פחות מוצרים פגומים.
תהליך הבקרה יכול להיות מיושם בשתי צורות:
תהליך בקרה ידני - מיושם על ידי פועל.
תהליך בקרה אוטומטי - מתבצע באמצעות חיישנים וטכנולוגיות מחשוב אשר מתפתחות עבור התהליך.
תהליך הבקרה הידני מיושם בדרך-כלל רק כאשר בקו הייצור יש פריט יחיד או דגימה של פריטים, בניגוד למערכות אוטומטיות, שבהם נדרש 100% בדיקה בייצור המוני.
תהליך הבקרה האידיאלי הוא כזה, שבו כל חלק מהמוצר ייבדק. אולם בדיקה מדוקדקת של כל הפריטים יקרה במשאבים (זמן וכסף), ובאופן כללי היא אינה נחוצה. למעשה, בדיקה של פריטים מסוימים חשובה יותר מבדיקה של אחרים במונחים של תפקוד המוצר. הפריטים המסוימים הללו נקראים: מאפייני מפתח (KC's). פריטים אלה מזוהים כחשובים בשרטוט הטכני ובמפרט הטכני תוך השמת דגש על בקרת האיכות.
יישום בקרת האיכות > דיוק בבקרה

טעויות לעיתים קורות בתהליך הבקרה, במהלך הבדיקה ובקבלת ההחלטות. פריטים לעיתים אינם ממוינים כיאות. סוגים אילו של טעויות נקראות טעויות מסוג ראשון וטעויות מסוג שני.
טעויות מסוג ראשון, מופיעות כאשר פריט מאיכות טובה ממוין בטעות כלא מאושר (מכונה גם סיכון יצרן).
טעויות מסוג שני, מופיעות כאשר פריט מאיכות ירודה ממוין בטעות כמאושר (מכונה גם סיכון לקוח).
בבקרה ידנית, טעויות אלו נגרמות כתוצאה מהגורמים הבאים:
מורכבות וקושי במשימת הבקרה.
משתנים וגורמים פנימיים בתהליך הבקרה.
נדרש שיקול דעת על ידי המפקח.
עייפות העובד.
אי דיוקים או בעיות במדידות המבוצעות באמצעות מכשור.
כאשר התהליך מבוצע באמצעות מכשור אוטומטי, הטעיות בבקרה קורות עקב הסיבות הבאות:
מורכבות וקושי במשימת הבקרה.
רזולוציות החיישן.
תקלות במכשור.
באגים בתוכנה המפקחת על התהליך.
המושג דיוק בבקרה מתייחס ליכולת של תהליך הפיקוח להימנע מטעויות מהסוגים דלעיל. כמו כן, בקרת פיקוח היא גבוהה כל עוד מתגלים מקרים בודדים, אם בכלל, של טעויות.
יישום בקרת האיכות > בקרה כנגד בדיקה

תועלת בקרת האיכות היא בו זמנית גם בדיקה וגם אבחון של תהליכים על מנת לאמוד האם פריט או מוצר נמצא עומד בדרישות האיכות. שתי הפעולות הללו חשובות בתוכנית בקרת האיכות של הארגון. בעוד שהפיקוח משמש לאמוד את איכות המוצר, המותאם למפרט הטכני, בדיקה היא מושג בבקרת איכות, שמתייחס לאבחון התפקודים והביצועים של המוצר:
האם המוצר פועל באופן שבו הוא אמור לפעול?
האם ימשיך לפעול במשך זמן מסוים?
האם הוא יפעל במסגרת תנאים של טמפרטורות קיצוניות ולחות?
בדיקת בקרת האיכות היא תהליך, שבו פריט נבחן ונצפה במהלך תפקוד אמיתי או תחת תנאים, שבהם הוא מוצג במהלך תפקודו. לדוגמה: ניתן לבדוק מוצר על ידי הרצתו לאורך זמן מסוים על מנת לקבוע האם הוא מתפקד כראוי. אם המוצר עובר את הבחינה בהצלחה, הוא מאושר ללקוח. עוד דוגמה יכולה להיות ביצוע בדיקת מאמץ על פריט או חומר שממנו עשוי המוצר, על מנת לבחון אם הוא עומד בעומסים הנדרשים ומעבר לכך.
לעיתים תהליך הבקרה מזיק לפריט ואף הורס אותו לחלוטין, ולכן רק פריטים ספורים נבדקים. על מנת להבטיח, שרוב הפריטים עומדים במבחן האיכות, מספר מוגבל של פריטים "מוקרבים". אולם, מחיר בדיקות אילו משמעותי ועל כן יעשו מאמצים גדולים על מנת להמציא שיטות חדשות, שאינן נזקקות להרס הפריט. כגון: בדיקות לא הורסות (NDT) והערכה בלתי מזיקה (NDE).
עוד סוג של תהליך בדיקה מערב לא רק את בדיקת המוצר לבחון האם פועל בצורה נאותה, אלא גם דורש את התאמתו או כיולו התלוי במוצר המותאם לו. במהלך בדיקת האיכות נמדדים משתנים של המוצר ועל-סמך התוצאות נעשות התאמות בתשומות המשפיעות על ביצועי המשתנים.
ראו גם

ארגון התקינה הבין-לאומי
הבטחת איכות
הגדת אמסטרדם

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אברהם בר יעקב 
 שפת המקור:  עברית 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  אמסטרדם 
 תאריך הוצאה:  1695 
 
דוד עם נבל, מתוך הגדת אמשטרדם (1712), עמ' כג, תחריט נחושת
החכמים היושבים בבני ברק (1712)
הגדת אמסטרדם היא הגדה של פסח מאוירת ומבוארת שהודפסה באמסטרדם במהדורה ראשונה בשנת 1695 ובמהדורה שנייה בשנת 1712 עם שינויים מעטים בלבד.
ההגדה הודפסה בבית הדפוס של אשר אנשל בן אליעזר חזן ויששכר באייר בן אברהם אליעזר במימונו של משה בן יוסף ויזל. המאייר היה אברהם בר יעקב.
תיאור ההגדה

ההגדה כוללת עמוד שער, 26 עמודי טקסט, 137 איורים ומפה המתארת את הדרך בה ירדו יעקב ובניו למצרימה, את הדרך בה חזרו בני ישראל לארץ ואת נחלות השבטים. המפה מודפסת בעמוד האמצעי של ההגדה ונפתחת לגודל של שני עמודים.
הטקסט הודפס בדפוס בלט. האותיות העבריות שעוצבו לצורך הדפסת ההגדה זכו להערכה רבה וכונו "אותיות אמסטרדם". האיורים והמפה הופקו בטכניקה של תחריט נחושת, בשחור לבן ללא צבעים או עיטורים.
תיאור ההגדה > סוגי הטקסטים

טקסט ההגדה מודפס במרכז העמוד באותיות מרובעות גדולות מנוקדות. בשוליים החיצוניים מודפס פירוש רבי יצחק בן יהודה אברבנאל באותיות רש"י ובשוליים התחתונים "פירוש על פי הסוד" באותיות מרובעות קטנות. הפירושים אינם מנוקדים. האיורים מלווים בכותרות, שהן בדרך כלל פסוקים מהתנ"ך. הכותרות מודפסות בכתב מרובע קטן ללא ניקוד.
ההגדה משלבת בין נוסח הספרדים לנוסח אשכנז, לכן היא מספקת הנחיות לעורך הסדר ביהודית איטלקים (שפת לעז), ביידיש, ובלאדינו (לשון ספרד).
ההפרדה בין נוסחי טקסט שונים מתבצעת באמצעות כותרות המציינות את הנוסח: "עד כאן מנהג ספרדים ושאר אומרים אשכנזים", "אומרים זה באשכנז וספרדים", "סדר ברכת המזון כמנהג ספרדי\האשכנזים יצו".
הפיוטים "אדיר הוא", "אחד מי יודע" ו"חד גדיא", המושרים על ידי האשכנזים בלבד, כוללים תרגום ליידיש.
תיאור ההגדה > האיורים

תחריטי הנחושת בהגדת אמסטרדם שוברים את המסורת רבת השנים של איורי ההגדה. מחזור האיורים בהגדת אמסטרדם מתחיל בחכמים "שהיו מסובים בבני ברק כל אותו הלילה". חסרים בה כל אותם איורים המתייחסים להכנות לפסח דוגמת בדיקת חמץ, אפיית מצות, המשפחה המסבה סביב שולחן הסדר ואב המשפחה המברך.
בהכנת התחריטים, אברהם בר יעקב התבסס על עבודותיו של האומן השווייצרי הנוצרי מתאוס מריאן הזקן, שאיוריו לספרי הברית החדשה ולספרי היסטוריה היו ידועים מאוד באירופה. הוא ערך בהם את השינויים המתבקשים בדמויות ובלבושם ושילב בין דמויות מאיורים שונים על מנת ליצור איורים חדשים ברוח ההגדה. יחד עם זאת הרקע עליו מתרחשת העלילה המתוארת באיור נשאר ללא שינוי.
החידושים שהכניס אברהם בר יעקב בהגדה זאת היוו אבן דרך באיור ספרי ההגדה והשפיעו רבות על ספרי הגדות שהודפסו לאחר מכן, החל מאגדת אמסטרדם (1721), הגדת המבורג-אמסטרדם (1728), הגדת אמסטרדם (1741) והגדות מאוחרות יותר שהודפסו באירופה ובארצות הברית עד המאה ה-20.
ראו גם

מפת אברהם בר-יעקב (הגדת אמסטרדם)
הערות שוליים

↑  The Amsterdam Haggadah, www.imj.org.il
↑  איל חיות-מן, גלגולה של הגדה, באתר ישראל היום, 18 באפריל 2024
↑  Tovia Preschel, The Amsterdam Haggadah, 1662 (באנגלית)
↑  Rahel Wischnitzer-Bernstein, From the Holbein Bible to the Amsterdam Haggadah
↑  David Stern, Mapping the Redemption: Messianic Cartography in the 1695 Amsterdam Haggadah, Studia Rosenthaliana 42/43, 2010, עמ' 43–63
↑  - Barry Lawrence Ruderman Map Collection - Spotlight at Stanford Search Results, exhibits.stanford.edu
↑  Emile G. L. Schrijver, Anna E. C. Simoni, 'Be-ôtiyyôt Amsterdam' Eighteenth-century Hebrew manuscript production in Central Europe: the case of Jacob ben Judah Leib Shamas, Quaerendo 20, 1990, עמ' 24–62
| הגדות של פסח |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-9 | סדר רב עמרם גאון |  |
| המאה ה-10 | סידור רב סעדיה גאון |  |
| המאה ה-11 | הגדה של פסח מגניזת קהיר |  |
| המאה ה-14 | הגדת הזהב (קטלוניה) • הגדת שאלתיאל (קטלוניה) • הגדת ריילנדס (קטלוניה) • הגדת ראשי הציפורים (גרמניה) • הגדת פובלט (קטלוניה) • הגדת סרייבו (קטלוניה) • הגדת וולף (צרפת) • הגדת קאופמן (קטלוניה) • הגדת האחות (קטלוניה) • הגדת ברצלונה (קטלוניה) • הגדה היספנית-מורסקית • הגדת פראטו (קטלוניה) • הגדת ששון (קטלוניה או דרום צרפת) • הגדת מודנה־בולוניה (קטלוניה) • הגדת גרציאנו (קטלוניה) • הגדת מוקטה (קטלוניה) • הגדת קיימברידג' (קטלוניה) • הגדת לומברד |  |
| המאה ה-15 | הגדת רוטשילד (צפון איטליה) • הגדת נירנברג הראשונה (גרמניה) • הגדת נירנברג השנייה (גרמניה) • הגדת וושינגטון (גרמניה) • הגדת דרמשטאדט • הגדת ארנה מיכאל (גרמניה) • סידור הרבי מרוז'ין (מזרח אירופה) • הגדת פארמה • הגדת יהודה (גרמניה) • סידור גאליקו (איטליה) • הגדת וואדי אל חגארה (וואדי אל חגארה) • הגדת לונדון של יואל בן שמעון • הגדת סינסינטי הראשונה • הגדת חילק ובילק • הגדת טגרנזי (גרמניה או אוסטריה) • הגדת ריילנדס האשכנזית |  |
| המאה ה-16 | הגדת פראג (פראג) • הגדת מנטובה (איטליה) • הגדת פריסול • הגדת מחזור רומא (בולוניה) |  |
| המאה ה-17 | הגדת ונציה (איטליה) • הגדת אמסטרדם (הולנד) |  |
| המאה ה-18 | הגדת המבורג • הגדת סינסינטי השנייה • הגדת לייפניק |  |
| המאה ה-19 | הגדת ניו יורק |  |
| המאה ה-20 | הגדת שיק (פולין) • הגדת פרחי (מצרים) • הגדת מקסוול האוס (ארצות הברית) • הגדת הרבי מחב"ד • הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח (ישראל) |  |
| הגדות שונות | הגדה קיבוצית לפסח • הגדות קטלוניה |  |
R (שפת תכנות)

| --- | --- |


 פרדיגמות:  תכנות מונחה-עצמים, תכנות פונקציונלי
 תאריך השקה:  אוגוסט 1993 
 מתכנן:  רוס איהקה, רוברט ג'נטלמן 
 מפתח:  R Core Team
 הושפעה על ידי:  S
 רישיון:  GPL-2.0 
 http://www.r-project.org
 
R היא שפת תכנות וסביבת עבודה בקוד פתוח. נכון לאוקטובר 2024, היא ממוקמת במקום 18 במדד TIOBE.
שפת R פותחה כשפת תכנות ללימוד מבוא לסטטיסטיקה. כיום היא שפת תכנות עילית דינמית למטרות כלליות, בדומה לפייתון, ונמצאת בשימוש נרחב בקרב סטטיסטיקאים וכורי מידע לפיתוח תוכנות סטטיסטיות וניתוח נתונים. סקרים ומחקרים שנערכו הראו כי הפופולריות של R גדלה באופן משמעותי, ונכון לעשור השני של המאה ה-21 היא כבר נחשבה לסטנדרט ביצירה של תוכנות סטטיסטיות.[דרוש מקור]
R היא יישום של שפת התכנות S בשילוב עם סמנטיקה לקסיקלית בהשראת שפת התכנות Scheme. היא נוצרה על ידי רוס איהקה ורוברט ג'נטלמן באוניברסיטת אוקלנד בניו זילנד. השפה קיבלה את שמה מהאות הראשונה של שמם של יוצריה וכמחווה לשפת S. כיום, R מופצת כתוכנה חופשית, כחלק מפרויקט גנו, ומופצת לפי תנאי הרישיון הציבורי הכללי של גנו (גרסה 2). קוד המקור שלה כתוב בבסיסו בשפת C ופורטרן וכן בשפת R עצמה [דרושה הבהרה]. ל-R יש ממשק שורת פקודה, אולם יש גם מספר ממשקי משתמש גרפיים לשימוש עם R.
היסטוריה

R היא מימוש חופשי של סביבת תכנות בשם S. מערכת S נוצרה בשנת 1976 במעבדות בל כתוכנה לחישובים מתמטיים. מטרתה הבסיסית הייתה לאפשר התממשקות נוחה לספריות תוכנה שכתובות בשפת פורטרן (ובהמשך גם C ושפות נוספות), לקבל משם נתונים ולהציג אותם בצורה נוחה.[דרושה הבהרה]
מאפייני שפה

הממשק של R הוא שורת פקודה, אם נקיש 2*2 לדוגמה נקבל את התשובה "4"
>2*2
 [1] 4
R יכול לטפל בכמה סוגי מבני נתונים, ובהם: סקלרים, וקטורים, מטריצות ורשימות.
מאפיינים סטטיסטיים

ל-R יש מבחר של טכניקות סטטיסטיות, הכוללות מודלים ליניאריים ולא ליניאריים, מבחנים סטטיסטיים, ניתוח אשכולות ועוד.
R, בהיותה שפת תכנות, מאפשרת למשתמש לכתוב פונקציות בעצמו. R ניתנת להרחבה בקלות על ידי פונקציות והרחבות, וקהילת R ידועה בתרומה הפעילה שלה בכל הקשור לחבילות. יש מספר שינויים חשובים, אבל רוב הקוד שנכתב עבור S רץ בלי שינויים, כלומר קיימת תאימות לאחור. פונקציות סטנדרטיות רבות של R נכתבות ב-R עצמה, והדבר מקל על המשתמשים לעקוב אחר בחירת האלגוריתמים. עבור משימות הדורשות חישוב אינטנסיבי, אפשר לקשר ולקרוא בזמן הריצה לקוד C,‏ ++C ו-Fortran. משתמשים מתקדמים יכולים לכתוב ב-C++, Java, .NET, Python ו-C כדי להפעיל ישירות אובייקטים של R. שפת התכנות ניתנת להרחבה בצורה משמעותית על ידי שימוש בחבילות של משתמשים עבור פונקציות ספציפיות או תחומי מחקר ספציפיים. בעקבות העובדה ש-R הושפעה מ-S, ל-R יש תכונות של תכנות מונחה-עצמים יותר מאשר לרוב שפות התכנות לחישוב סטטיסטי. יתרון אחר של R הוא גרפים סטטיים. היא יכולה להפיק גרפים באיכות להוצאה לאור, הכוללים סימנים מתמטיים. אפשר גם ליצור גרפים דינמיים ואינטראקטיביים באמצעות חבילות חיצוניות. ל-R יש פורמט תיעוד הדומה ל-Latex, שנועד כדי לספק תיעוד מקיף, כולל תיעוד מקוון במספר פורמטים וכולל תיעוד בעותק קשיח.
גרפיקה

אחד היתרונות הבולטים של R הוא הגרפיקה, ניתן לייצר את הגרפים הסטנדרטים בעזרת פונקציות מובנות. למשל, הפונקציה
barplot(x)
מייצרת דיאגרמת עמודות. גמישותה הרבה של התוכנה מאפשרת לייצר גרפים מתואמים אישית, בנוסף לגרפים מסוגים סטנדרטיים.
מאפיינים תכנותיים

שפת R היא שפה מפורשת. ניתן להפעיל אותה באופן אינטראקטיבי, או על ידי סקריפטים, הפעלת תכנות ספרותי או דרך שורות פקודה פקודה ישירות למפרש. מבני הנתונים של R כוללים וקטורים, מטריצות, מערכים, מסגרות נתונים (דומה לטבלה בבסיס נתונים מקושר) ורשימות. R תומכת גם בכפל מטריצות. R כוללת לפחות שתי מערכות מקבילות לתיכנות מונחה אובייקטים. R מאפשרת הרחבה של מבנה נתונים הכוללת בין היתר: מודלים של רגרסיה, סדרה עיתית וקואורדינטות גאוגרפיות מרחביות.
נתון מסוג סקלר הוא לא מבנה נתונים של R. סקלר מיוצג על ידי וקטור מאורך 1. R תומכת בתכנות פרוצדורלי עם פונקציות, ועבור כמה פונקציות, תכנות מונחה עצמים עם פונקציות גנריות. פונקציה גנרית פועלת באופן שונה לפי הארגומנטים שמועברים אליה. לדוגמה, ל-R יש פונקציית print() גנרית שיכולה להדפיס כמעט כל סוג של אובייקט באמצעות התחביר הפשוט: print(objectname).