stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של פורטוגל
הרפובליקה השלישית

בשלב ראשון לאחר ההפיכה, התגבש סביב אנטוניו דה שפינולה זרם שמרני מאוחד של אנשי צבא, וכנגד נוצר אגף סוציאליסטי סביב ראש הממשלה ואשקו גונסלווש וכן סביב הגנרלים פרנסישקו דה קושטה גומש, אוטלו סאראיווה דה קרווליו וסלגיירו מאיה, חברי תנועת הכוחות המזוינים, ה-MFA (פורטוגלית: Movimento das Forças Armadas). מיד עם התבססות הזרם הסוציאליסטי, החלו להתבצע הלאמות ורפורמה אגררית. החוקה של 1976 קבעה תוואי לגיבוש סוציאליזם בכפיפה אחת עם גורל המדינה. הגנרל שפינולה נאלץ לצאת לגלות בברזיל.
במהלך הבחירות הראשונות לנשיאות, לאחר כינון חוקת 1976, הוכשרה הקרקע ליצירת מודל של מדינה פרלמנטרית, על פי הנוהג המקובל במערב אירופה. הגנרל אנטוניו רמליו איאנש ומריו סוארש, נציג המפלגה הסוציאליסטית (כיהן כראש ממשלה בשנים 1976–1978, 1983-1985, וכנשיא הרפובליקה בשנים 1986-1996), קירבו את המדינה לקהיליה האירופית (לימים, האיחוד האירופי). בשנת 1986, צורפה אליה פורטוגל, יחד עם ספרד (אשר ניהלה משא ומתן מפרך ומסובך יותר).
בשנת 1979 ניצחה בבחירות לפרלמנט, לראשונה לאחר מהפכת הציפורנים, קבוצה פוליטית הממוקמת בימין-מרכז המפה הפוליטית (ממשלתם של פרנסישקו דה סא קרניירו ופרנסישקו פינטו בלסמאו). הממשלה שיתפה פעולה עם האופוזיציה הסוציאליסטית, על מנת לבצע רפורמה חוקתית. החוקה החדשה, אשר נכנסה לתוקף בשנת 1982, ביטלה כמה מוסדות אשר נוצרו לאחר ההפיכה, ביניהם מועצת ההפיכה. במסגרת כינון החוקה, נוסד בית דין לחוקה על פי דוגמתם של אלה הפועלים במדינות דמוקרטיות. בשנת 1985, מונה אניבאל קאבאקו סילבה לתפקיד ראש הממשלה מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית, מהפלג השמרני. שנתיים לאחר מכן השיגה המפלגה רוב מוחלט. קאבאקו סילבה נשאר בשלטון עד לשנת 1995. הוא קידם מדיניות כלכלית נאו-ליברלית והפריט את אותן החברות אשר הולאמו לאחר ההפיכה. בשנים 1995–2002, הממשלה הייתה בידיו של הסוציאליסט אנטוניו גוטרש. מקאו, מושבתה האחרונה של פורטוגל באסיה, הושבה לריבונותה של סין ב-20 בדצמבר 1999.
בבחירות לפרלמנט שנערכו ב-17 במרץ 2002, זכה הימין הפורטוגלי שוב ברוב הקולות. עם ספירת 62.3% מהקולות, אחוז הקולות עבור המפלגה הסוציאל-דמוקרטית תחת הנהגתו של ז'וזה מנואל ברוזו עמד על 40.1% מסך קולות המצביעים. המפלגה הסוציאליסטית השיגה 37.9% מהקולות והשמרנים של המפלגה העממית השיגו 8.8%. בקואליציה שבנה בארוזו הופקד תיק המשפטים, העבודה והרווחה בידי פאולו פורטאס, מנהיג המפלגה העממית. הסוציאליסטים שמרו בידם את תפקיד נשיאות הרפובליקה, עם ז'ורז' סאמפאיו כנשיא.
בשנת 2004 נבחר בארוזו להחליף את רומנו פרודי בתפקיד נשיאות הנציבות האירופית. יורשו בתפקיד ראש הממשלה, פדרו סנטנה לופז כיהן בתפקיד למשך תקופה קצרה, עד אשר התפזרה המועצה הלאומית, לצורך בחירתו של ראש ממשלה חדש. בבחירות שנערכו בפברואר 2005 השיגה המפלגה הסוציאליסטית לראשונה רוב מוחלט. ז'וזה סוקרטש מונה לראש הממשלה.
ב-22 בינואר 2006 בחרו המצביעים הפורטוגלים באניבאל קבאקו סילבה כנשיאה החדש של הרפובליקה. הוא השיג רוב מוחלט בסיבוב הבחירות הראשון, ובכך נמנע מהתמודדות בסבב שני עם יריבו העיקרי, המועמד הסוציאליסטי מנואל אלגרה.
ראו גם

האימפריה הפורטוגלית
פורטוגל במלחמת העולם הראשונה
מפה אתנוגרפית ולשונית של חצי האי האיברי (בסביבות שנת 200 לפני הספירה)
מפת הפרובינקיות הרומאיות בחצי האי האיברי. בדרום מערב - הפרובינקיה לוזיטניה
הגשר הרומי מעל נהר טאמגה בעיר שאבש שבצפון פורטוגל
ממלכת הוויזיגותים וממלכת השוואבים בחצי האי האיברי (שנת 560 לספירה)
פסל של מלכה הראשון של פורטוגל אפונסו הראשון, ליסבון
הנסיך אנריקה הספן, פטרון התגליות הפורטוגליות הראשונות
כחול - שטחי השפעה ימיים ונתיבי שיט וסיור עיקריים (התרשים אינו כולל את התגליות הפורטוגליות המשוערות של אוסטרליה בתחילת המאה ה-16, ושל ניופאונדלנד ולברדור (שבמזרח קנדה דהיום) בסוף המאה ה-15); אדום - שטחים שהיו בשליטת פורטוגל ; ורוד - שטחים שנחקרו, אזורי השפעה ומסחר, וטענות פורטוגליות לריבונות
הדוכס דה אולווארס רכוב על סוס - פרי מכחולו של דיאגו ולאסקס, מוזיאון הפראדו, מדריד
המרקיז דה פומבל. ברקע - מעגן הצי בליסבון. תמונה ממוזיאון העיר ליסבון, מאת הצייר הצרפתי לואי-מישל ואן לו, בן תקופתו של מרקיז פומבל.
ציור שמן מאת פרנסיסקו ברטולוזי המתאר את עזיבתה של משפחת המלוכה הפורטוגלית לברזיל, בעת שהחלו כוחותיו של נפוליאון בונפרטה להשתלט על פורטוגל.
דגל פורטוגל בשנים 1830–1910
פרננדו השני, מלך פורטוגל מתוקף נישואיו למלכה מריה השנייה
אנטוניו דה אוליביירה סלזר, רודן פורטוגל בשנים 1932–1968
חימוש מטוס קרב מסוג F-84 בבסיס חיל האוויר הפורטוגלי בלואנדה, אנגולה, שנות ה-60.
מושבות פורטוגל באפריקה בתקופת המלחמה הקולוניאלית
מפגן בעיר פורטו ב-25 באפריל 1983 לציון יום מהפכת הציפורנים
טל מוסרי

| --- | --- |

מוסרי ב-2020
 לידה:  30 באוגוסט 1975 (בן 49) ישראל תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  שחקן, מדבב, זמר, מנחה טלוויזיה
 מקום לימודים:  תלמה ילין 
 בת זוג:  נעם בן-גוריון
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 פרופיל ב-IMDb
 
מוסרי בכנס "חדשנות בחינוך" בנתניה
טל מוסרי (נולד ב-30 באוגוסט 1975) הוא שחקן, מנחה טלוויזיה, מדבב, כוכב ילדים וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

מוסרי נולד וגדל ברמות צהלה בתל אביב. אחיו הוא השחקן, הבמאי והמדבב עידו מוסרי ולשניים אחות קטנה בשם שני. אמו היא רחל מוסרי (דר) שהייתה חברה בלהקת פיקוד מרכז והשתתפה בתוכנית "רד אלינו לבקעה". כבר מגיל צעיר החל לשחק ולהופיע בתוכניות טלוויזיה.
בילדותו למד מוסרי במגמת התיאטרון בבית הספר לאמנויות תל אביב ולאחר מכן בתיכון תלמה ילין.
מוסרי השתתף בילדותו בתוכניות הטלוויזיה "תופסים ראש" ו"קריאת כיוון", וכמו כן היה חבר בלהקת "צעירי תל אביב" בין השנים 1991–1994 והשתתף בסדרות של הלהקה "לא כולל שירות" ו"תלויים באוויר".
בצבא שירת תחילה בחיל המודיעין, ומשם עבר ללהקת חיל החינוך ובהמשך ללהקת חינוך מיוחד, והיה מוכר בביצוע השיר של הלהקה שנקרא "חורף 73".
ב-1997, הצטרף מוסרי לצוות המנחים של ערוץ הילדים.
ב-1999 שיחק עם כוכבי ערוץ הילדים בסרט הילדים "הכבש השישה עשר" על פי שיריו של יהונתן גפן.
ב-2000 שיחק שוב עם כוכבי ערוץ הילדים בסרט הילדים "כובע קסמים" על פי שירי משוררים קלאסיים.
ב-2001 השתתף בסרט הילדים "ורק אני לא" המבוסס על שיריו של יהודה אטלס, גילם את דורון המורה לדרמה, אחראי על מופע סוף השנה.
ב-2002 שיחק בסדרה "לחיי הערבה", אשר הייתה פרודיה על הטלנובלה "לחיי האהבה" גילם את דמותה של הדסה הדסי אשתו של שלמה.
באותה השנה שיחק בסרט הקלאסיקה והדרמטי של ערוץ הילדים ״אח שלי הגדול״ גילם את אורי, חייל שנהרג במהלך שירותו הצבאי, אחיו של אסף (עופר סקר), בן 13 המתקשה להתמודד עם הכאב והגעגועים, ומנהל איתו שיחות בדמיונו, עם השנים הסרט הפך לסמל ביום הזיכרון לחללי מערכות ישראל.
ב-2003 גילם את רונן בסדרת המערכונים "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים" ששודרה בערוץ הילדים. התארח בתפקיד עצמו בעונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה הקומית "הפיג'מות" ששודרה בערוץ הילדים, התארח שוב בתפקיד עצמו גם בעונה השלישית, החמישית, השישית והשביעית של הסדרה.
בשנת 2005 שב לגלם את רונן בסדרת המערכונים "הצלצול הוא בשבילי" סדרת המשך לסדרה "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים" ששודרה בערוץ הילדים. באותה השנה גם השתתף בתוכנית הפרידה של עודד מנשה מערוץ הילדים שנקראת "לעודד באהבה".
בשנים 2005–2014 שיחק במשך 5 עונות בסדרת הנוער "השמיניה" בתפקיד דדי דביר, אבא של איה וניני.
בשנים 2007–2010 שיחק בסדרה "האי" למשך כשלוש עונות בתפקיד בלו וגורדון מילר.
בשנת 2008 שיחק בסרט המוזיקלי "היא לא תדע" ששודר בערוץ הילדים, הסרט מבוסס על שיריו של דני סנדרסון.
בשנים 2010–2011 שיחק מוסרי בסדרה "מה בכריש?" בתפקיד קוסם האנייה, אברם קדברם.
ב-2012, השתתף בתוכנית "גאליס" בתפקיד וולקן, אחיה של גאיה.
בשנת 2013, הנחה את התוכנית "הבנים והבנות", וחזר לשחק את דדי דביר בעונה הרביעית של "השמיניה".
בנוסף, החל משנת 2013, משמש מוסרי כפרזנטור של רשת חנויות הצעצועים "עידן 2000".
בשנת 2014, השתתף ב"שוברי גלים" של YES בערוץ הילדים בתפקיד בונדר. באותה שנה השתתף בילדים יוצרים סרטים של HOT בתפקיד הבמאי של ההצגה שלגיה.
מוסרי הנחה תוכניות רבות בערוץ הילדים, כמו "ניפגש בסיבוב" ו"הקול נשאר במשפחה" יחד עם רוני דואני ו"סתאאאם!". כמו כן השתתף בתוכניות בערוץ לוגי.
בשנת 2016 התארח בעונה הראשונה של הסדרה הקומית של אדיר מילר שנקראת ״צומת מילר״ ששודרה בערוץ 2, שיחק בתפקיד עצמו.
ב-2023 השתתף בעונה השלישית של התוכנית "הזמר במסכה" בתחפושת מלך השח, לצדה של מיכל ינאי, בתחפושת מלכת השח, ובאותה שנה הוקם ערוץ חדש לגיל הרך מבית ערוץ הילדים בשם "יויו" הוא כיכב בערוץ, ואחר כך הנחה את התוכנית "חזקים ביחד" לצד קופיקו (ליאור דטאוקר) ששודרה בערוץ ג'וניור ובערוץ הכוכבים ובאתר ובאפליקציית youkid.
ביוגרפיה > מעבר לערוץ ניקלודיאון

ב-29 במאי 2015, הודיע מוסרי בחשבון האינסטגרם שלו על פרישתו מהנחיה בערוץ הילדים. הוא הסביר כי "הגיע הזמן להיפרד ולצאת לדרך חדשה". ב-31 במאי, נודע כי עבר לערוץ ניקלודיאון. הדבר עורר סערה גדולה בתחום התקשורתי וגרר תגובות רבות, רובן הומוריסטיות, בהן התואר "בוגד", מצד הגולשים ברשתות החברתיות ובעיקר בדף הפייסבוק שלו. מהערוץ נטען ב-2017 כי מוסרי פוטר ולא פרש. בעת עזיבתו היה מוסרי המנחה הוותיק ביותר בערוץ הילדים. הוא מחזיק בשיא משך ההנחיה הגדול ביותר בתולדות הערוץ - 18 שנים.
ב-17 בדצמבר 2015, יצאה הסדרה הראשונה שלו בערוץ ניק ג'וניור, "מיץ ושיר". הסדרה זכתה להוקרה רבה ולהערכה חינוכית.
ב-31 בינואר 2016, הנחה את התוכנית "צ'מפיונסניק", שאותה אף הכין עם חברו, גיורא חמיצר.
ב-2020, החל לשחק בסדרת הנוער "זיגי" בתור המפיק של המופע הגדול, וגם ב-2021 שיחק בעונה השנייה של הסדרה, כתפקיד אורח, אך ב-2022, חזר לתפקידו בעונה הרביעית אחרי שלא השתתף בעונה השלישית. הוא שיחק את בן קלוגר בסדרת הנוער "ספיידרז" בערוץ TeenNick. בספטמבר של אותה שנה שיחק בסדרת הילדים "צוות הצלה" את מנצח המקהלה דובל'ה.
ב-2021, הנחה את התכנית "מרימים מסך" בערוץ 8, בה הוא ראיין את מיטב השחקנים של תיאטרון "הבימה".
ביוגרפיה > החזרה לערוץ הילדים

ב-25 בנובמבר 2021, נודע כי חוזה הבלעדיות של מוסרי עם ערוץ ניקלודיאון הסתיים, וכי הוא יחזור להנחות בערוץ הילדים בעונה החדשה של "ששטוס".
ביוגרפיה > כמדבב

לאורך השנים השתתף מוסרי גם בדיבוב של סדרות וסרטי הנפשה רבים, בהם "צבי הנינג'ה" (בתפקיד רפאל), "ספיידרמן: סדרת האנימציה", "ספיידרמן המדהים", "בולי איש השלג", "תום סויר", "מחנה טופי" ו"דאוס" (בתפקיד דאוס).
ביוגרפיה > בתיאטרון ובמופעי במה

מוסרי השתתף במספר הצגות בתיאטרון הקאמרי, בהן "המפקח", "שבעה" ו"נתניה". כמו כן שיחק בהצגה "מכתב לנעה" בתיאטרון בית ליסין, ובהצגות "תשמ"ד", "סימני דרך" וגבעת חלפון אינה עונה ו-"בוסתן ספרדי" בתיאטרון הבימה.
החל משנת 2016, מוסרי מככב במופעי במה לצידו של "בובספוג" הדמות מערוץ ניקלודיאון.
מאוקטובר 2021, משחק במחזמר "הכבש השישה עשר", בתיאטרון הלאומי הבימה
ביוגרפיה > בתיאטרון ובמופעי במה > בפסטיגל

מוסרי הופיע בפסטיגל עשר פעמים: בשנים 1997, 1998, 2000, 2002, 2006, 2008, 2010, 2012, 2014, ו-2020. לפיכך, הוא מחזיק בשיא כמות ההופעות במופעי הפסטיגל במקום השני אחרי אליאנה תדהר, שבניגוד למוסרי עשתה את שנים עשר הפסטיגלים ברצף.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בתחילת שנות ה-2000 ניהל מערכת יחסים במשך שנה עם השחקנית ימית סול.
מוסרי נשוי לנעם בן-גוריון, נכדתו של אריה בן-גוריון (אחיינו של דוד בן-גוריון). לזוג שני בנים ובת והם מתגוררים בתל אביב.
במהלך שנת 2006 במסגרת כתבה ב-ynet במטרה ליצור שינוי תדמיתי, בחר מוסרי לחשוף פרטים מחייו האישיים, שכללו, בין היתר, מעורבות בחיי הלילה ושימוש בסמים כגון קוקאין.
פרסים בהם זכה

1996: פרס התיאטרון הישראלי בקטגוריית "השחקן המבטיח".
2021: פרס השחקן המצטיין של תיאטרון הבימה ע"ש קרן אהלה הלוי.
2022: פרס השחקן הוותיק ביותר בערוץ הילדים.
פילמוגרפיה > סדרות ותוכניות טלוויזיה

1989–1991: "תופסים ראש" - טל מוסרי
1991–1993: "לא כולל שירות" - טל מוסרי
1998: "עולמו המופלא של אוגוסטוס אגדתי"
1999: "הכבש השישה עשר"
2002-2003: "לחיי הערבה" - הדסה הדסי
2003: "ברוכים הבאים לבית ספר חגבים" - רונן
2003: "הפיג'מות" - בתפקיד עצמו
2005: "הצלצול הוא בשבילי" - רונן
2005: "לעודד באהבה" - בתפקיד עצמו
2005-2014: "השמיניה" - עמוס "דדי" דביר
2007-2010: "האי" - בלו / גורדון מילר
2010-2011: "מה בכריש?" - אברם קדברם
2013: "גאליס" - וולקן
2014: "שוברי גלים" - אסי בונדר
2015: "מיץ ושיר" - סבא טליק
2016: "שכונה" - צ'יטה מימון
2016: "נעלמים" - אריק זיו
2016: ״צומת מילר״ - בתפקיד עצמו
2017: "טל והחברים - הקסם הגדול"
2019: "פוראבר" - פסיכולוג
2020: "ספיידרז" - בן קלוגר
2021: "סקיי" (דיבוב) - טיקיי
2024–2025: "מיכל הקטנה ואוצר הפיראטים"
"חג של יצירה עם יויו, מיכל הקטנה, טל מוסרי וסתיו בכל הצבעים"
פילמוגרפיה > מנחה

1997–1998: "הכיתה המעופפת"
1997–2015, 2022: "ששטוס"
1997–2015: "ערוץ הילדים"
1999: "עשינו עשר"
2004-2012: "מסע קיץ"
2008–2010: "צופן דאוס"
2009: "האולפן השקוף"
2009: "שבת של קלאסיקה"
2010–2012: "המקום האמיתי"
2010–2014: "ניפגש בסיבוב"
2012: "בית ספר למוסיקה: עולים כיתה"
2012: "הקול נשאר במשפחה"
2012–2016: "סתאאאם!"
2012–2013: "בהפוכה"
2013–2014, 2022: "הבנים והבנות"
2016: "צ'מפיונסניק"
2023–2024: "יוגה עם כוכבים"
פילמוגרפיה > קולנוע

2000: "כובע קסמים"
2001: "ורק אני לא"
2002: "אח שלי הגדול"
2008: "היא לא תדע"
2017: "מבצע ביצה"
פילמוגרפיה > על הבמה

1997: פסטיגל 97 - לונה פארק
1998: פסטיגל 98 - חלומות
2000: צעצוע של פסטיגל
2001: המחזמר עמי ותמי
2002: פסטיגל מהסרטים
2003: המחזמר עלי באבא
2004: המחזמר טרזן וג'יין
2005: המופע שיר נולד
2006: פסטיגל גיבורי הממלכה האבודה
2007: המחזמר נרניה - האריה, המכשפה וארון הבגדים
2008: תפוס ת'פסטיגל
2010: שרק המחזמר
2010: לילה מטורף בפסטיגל
2011: המחזמר הצילו שכחו אותי בבית
2012: הביטלס בערוץ הילדים
2012: SPY פסטיגל
2013: המחזמר שלגיה והצייד
2014: משחקי הפסטיגל
2015: מחזמר "הקוסם!"
2016: הופ! מותק של פסטיבל 9 - יוצאים לדרך
2017: ההצגה הרפתקאות דוד אריה והמכשפה חמתותה
2017: המחזמר "סימני דרך"
2018: המחזמר "עמי ותמי"
2019: גבעת חלפון אינה עונה
2019: המחזמר "רפונזל"
2020: MY פסטיגל
2021: בוסתן ספרדי
2021: המכבים - הקרב האחרון
2022: הצגת הילדים הכבש השישה עשר
2022: הצגות נוספות בהבימה: "עוד חוזר הניגון", "אידה" ו"קזבלן"
2023: המופע כוכבי האור
2024: המחזמר "אלאדין ויסמין"
הערות שוליים

↑  מאיה כהן, חוזרים בזמן, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2017
↑   פודקאסט המוג'ו של בן בן ברוך - טל ועידו מוסרי, סרטון בערוץ "בן בן ברוך", באתר יוטיוב (אורך: 02:59:04)
↑  רן בוקר, אחרי 18 שנים: טל מוסרי עוזב את ערוץ הילדים, באתר ynet, 29 במאי 2015
↑  מי היה מאמין: טל מוסרי עוזב את ערוץ הילדים
↑  טל מוסרי עוזב את ערוץ הילדים
↑  משה בנימין, מערוץ הילדים לענני תקשורת: טל מוסרי מצטרף ויוביל תכניות חדשות שיעלו בערוצי הקבוצה, באתר אייס, 31 במאי 2015
↑  לא מפסיק להפתיע: טל מוסרי עובר לערוץ ניקלודיאון
↑  אורית נבון, ‏טל מוסרי לא בוגד, באתר ‏מאקו‏, 10 בדצמבר 2015
↑  טל מוסרי נגד ערוץ הילדים: "הוא סיים את תפקידו, הוא זנח את הילדים", באתר וואלה, 28 בדצמבר 2017
↑  רן בוקר, אחרי שבע שנים: טל מוסרי חוזר לערוץ הילדים, באתר ynet, 25 בנובמבר 2021
↑  שגיא בן נון‏, שבע שנים אחרי העזיבה הדרמטית: טל מוסרי חוזר אל ערוץ הילדים, באתר וואלה, 25 בנובמבר 2021
↑   חגית גינזבורג, טל מוסרי: "אמרתי לעצמי 'גם אני יכול להיות יהודה לוי'. היו אז אפס הצעות", באתר הארץ, 10 במאי 2021
↑  הכבש השישה עשר בתיאטרון הלאומי הבימה, נבדק ב-2021-11-25
↑  דור בביוף, ‏באיזה קטע? העבר הרומנטי של יונית לוי ויעקב איילון, באתר ‏מאקו‏, 21 ביולי 2023
↑  טל מוסרי, באתר www.ishim.co.il
↑  הדס בשן, סקס, סמים וטל מוסרי, באתר ynet, 15 בפברואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300514105171  ISNI: 0000 0004 0211 3412  VIAF: 297239253   WorldCat (עם VIAF): 297239253
דב שוורץ

ערך זה עוסק בפרופסור למחשבת ישראל. אם התכוונתם לפוסק הלכה אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1961 (בן 63) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  מחשבת ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  תיכון דתי יבנה  בית הספר הריאלי העברי בחיפה  ישיבת כרם ביבנה 
 מנחה לדוקטורט:  אברהם נוריאל 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן (10 בינואר 1988)  אוניברסיטת בר-אילן (1 באוקטובר 2012)  אוניברסיטת בר-אילן 
 תלמידי דוקטורט:  עידו פכטר, אברהם נחשון, חנה ריקלין נתן 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2023)  פרס א.מ.ת. (2015)  פרס עמינח (1999) 
 
דב שוורץ (נולד ב-16 באוגוסט 1961) הוא פרופסור למחשבת ישראל, בעבר דיקן הפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 2015 זכה בפרס א.מ.ת. במחשבת ישראל. חתן פרס ישראל במחשבת ישראל לשנת ה'תשפ"ג (2023).
ביוגרפיה

נולד וגדל בעיר חיפה כבן יחיד להורים ניצולי שואה.
למד בתיכון בבית הספר יבנה ובבית הספר הריאלי לסירוגין. היה חבר בתנועת הנוער 'בני עקיבא'. המשיך לימודיו בישיבת ההסדר כרם ביבנה, שם כתב מספר מאמרים על הגות הרב דוד כהן (הרב הנזיר).
שירת בצה"ל כחובש.
קריירה

בשנת 1986 החל ללמוד באוניברסיטת בר-אילן. בשנה השנייה ללימודיו מונה בהתראה קצרה ללמד שלושה קורסים במקום מרצה שחלה. כארבע שנים לאחר שהחל את לימודיו האקדמיים סיים לכתוב את עבודת הדוקטורט שלו בהדרכת פרופסור אברהם נוריאל בנושא "משנתו הפילוסופית-הדתית של ר' שמואל אבן צרצה". כיהן בעבר כראש המחלקה לפילוסופיה יהודית בבר-אילן וכדיקן הפקולטה למדעי הרוח.
שוורץ כתב למעלה מ-30 ספרים וכמאתיים מאמרים. הוא לא נתפס לסגנון או פרק זמן מסוים אלא עוסק במגוון תקופות של מחשבת ישראל, מהוגי ימי הביניים ועד פילוסופיה יהודית מודרנית ופוסט-מודרנית. תחומי המחקר המרכזיים שלו הם הפילוסופיה היהודית בימי הביניים, הגות הציונות הדתית, חסידות חב"ד ועוד.
חלק מחידושיו עוררו מחלוקת בעת פרסומם אך התקבלו בהמשך בעולם האקדמי. טענתו כי יש להבין את משנת הרב קוק כחלק מחוג רעיוני הכולל את תלמידיו הקרובים (בנו הרב צבי יהודה, הרב דוד כהן והרב יעקב משה חרל"פ), הייתה מנוגדת לגישה המקובלת באוניברסיטה העברית שטענה כי יש להפריד בין הגות הרב קוק עצמו לבין זו של ממשיכיו. ככלל, בכתביו, הוא חותר למצוא מכנה רעיוני משותף בין הוגים ותקופות שונות ולהבינם על רקע זה[דרוש מקור].
בספריו ובמאמריו על הציונות הדתית טוען שוורץ כי כדי להבין לעומק את התנועה, יש להכיר את שורשיה התאולוגיים ואת הוגיה הראשונים. שוורץ עסק רבות בהגותו של הרב סולובייצ'יק ומשמש כראש הקתדרה להוראת משנתו באוניברסיטת בר-אילן.
חיים אישיים

שוורץ מתגורר בגבעת שמואל עם אשתו גילה וששת ילדיהם.
פרסים

תשע"ה: פרס א.מ.ת בחקר מחשבת ישראל (משרד ראש הממשלה וקרן א.מ.ן)
תשס"ד: פרס הכט על ספר בתולדות הציונות: 'אתגר ומשבר בחוג הרב קוק' (מוסד הרצל, אוניברסיטת חיפה)
תשס"ב: פרס על הספר הנבחר בתחום מחשבת ישראל (המרכז ע"ש גורן-גולדשטיין, אוניברסיטת בן-גוריון, באר שבע)
תשס"א: פרס על פרסום ספר אקדמי בעל ערך ייחודי: 'סתירה והסתרה בהגות היהודית בימי הביניים' (אוניברסיטת בר-אילן).
תשנ"ט: פרס עמינח על הספר 'אמונה על פרשת דרכים' (קרן מרים ונחמיה עמינח).
תשפ"ג: פרס ישראל במחשבת ישראל לשנת ה'תשפ"ג (2023).
ספריו > עריכה

(עם אבי שגיא), מאה שנות ציונות דתית (3 כרכים), הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ג 2003
אוניברסיטת בר-אילן - מרעיון למעש (2 כרכים), הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ו 2006 ( ;ISBN 9652263249 ISBN 9652263214)‏(הספר בקטלוג ULI)
כתב העת ציונות דתית - היסטוריה, רעיון, חברה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן. נכון ל-2024 יצאו לאור אחד-עשר (11) גליונות.
הערות שוליים

↑  דב שוורץ באתר א.מ.ת
1 2  שוורץ דב | המחלקה לפילוסופיה יהודית, באתר jphilosophy.biu.ac.il
↑  דב שוורץ, הציונות הדתית ורעיון האדם החדש, ישראל 16, 2009 עמודים 143–164.
↑  פרופ' דב שוורץ, באתר www.biu.ac.il (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267749305171  BnF: cb13525399s (data)  GND: 123454026  ISNI: 0000 0001 1598 7504  LCCN: nr90005794  NTA: 271240547  ORCID: 0000-0002-7131-5099  SUDOC: 061034991  VIAF: 14931078   WorldCat (עם VIAF): 14931078
סופרבוס

ערך זה עוסק בחברת  תחבורה ישראלית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בע"מ
 מוטו:  "איתך בכל דרך"
 מייסדים:  אלי בליליוס ודני בליליוס
 תקופת הפעילות:  2000–הווה (כ־25 שנים)
 חברות בנות:  נרקיס גל הסעות
 משרד ראשי:  שדרות הרכס 27, מודיעין
 שליטה בחברה:  קבוצת בליליוס
 ענפי תעשייה:  תחבורה ציבורית
 מוצרים עיקריים:  תחבורה ציבורית
 יו"ר:  אלי בליליוס
 מנכ"ל:  צחי נווה
  
 www.superbus.co.il
 
4 אוטובוסים של סופרבוס משנת 2014 מתוצרת חברת מרכבים מדגם מארס על שלדת מרצדס-בנץ OC500.
גולדן דרגון חשמלי מרכב פיוניר חשמלי (תוצרת מרכבים ישראל) של סופרבוס בירושלים
סופרבוס הסעים ותיור בע"מ המוכרת בשם המקוצר סופרבוס היא חברת תחבורה ציבורית בבעלות משפחת בליליוס, אשר הוקמה בשנת 2000 כחלק מפתיחת שוק התחבורה הציבורית בישראל לתחרות.
פעילות

לחברה משרדים בירושלים, חיפה, עפולה ויקנעם עילית, בבעלותה כ-600 אוטובוסים והיא מפעילה חניונים ומוסכי שירות. לחברה גם חברת בת בשם "סופרבוס היסעים ותיור", המשמשת לביצוע נסיעות פרטיות ולתיירות פנים בכל רחבי הארץ, באמצעות כ-45 אוטובוסים. סופרבוס היא החברה החמישית בגודלה בישראל בכמות הנסיעות המבוצעות.
החברה מסיעה למעלה מ-20 מיליון נוסעים בשנה באמצעות למעלה מ-5000 נסיעות יומיות, בקווים העירוניים והבינעירוניים. בנוסף, מפעילה החברה קווים מיוחדים להסעת תלמידים.
אשכולות ההפעלה של סופרבוס מתחלקים ל-3 אשכולות:
אשכול ירושלים: מפעילה כשליש מכל קווי האוטובוס העירוניים בירושלים.
אשכול העמקים: קווים עירוניים, בינעירוניים ואזוריים בערים: יקנעם עלית, קריית טבעון, דאלית אל כרמל-עוספיה, עפולה, בית שאן, מגדל העמק, טבריה, הגליל התחתון ועמק יזרעאל
מטרונית חיפה: 5 קווי המטרונית בין חיפה לנשר, קריית מוצקין וקריית אתא.
היסטוריה > מותה של אמיליה מרטיננקו

ב-15 בדצמבר 2022, פורסם באמצעי התקשורת הודעה לפיה הולכת רגל בת 18 ששמה אז לא הותר לפרסום נדרסה למוות על ידי מטרונית שעשתה את דרכה מחיפה אל אזור הקריות. התאונה התרחשה בשעה 2:09 לפנות בוקר, ולפי הפרסומים נעצר נהג מטרונית משפרעם שנחשד בפגיעה בהולכת הרגל. ב-6 בינואר 2023 פורסם באתר "mynet קריות" תחקיר של העיתונאי דורון סלומון ובו פורסם כי הולכת הרגל שנפגעה היא אמיליה מרטיננקו, נערה בת 18 שעלתה לארץ במטרה להימלט מהמלחמה באוקראינה והתגוררה בבית סביה בחיפה. לפי התחקיר, מרטיננקו נפגעה לאחר שהתהלכה על מסלול המטרונית בשדרות ההסתדרות בחיפה על ידי שישה מטרוניות שונות - כולל המטרונית שנהגה נחקר - ועל כולן נמצאו סימני דם, וכי ייתכן שהנהג החשוד הוא כלל אינו זה שגרם למותה.
צי החברה

בעלי סופרבוס, משפחת בליליוס, הם יבואני גולדן דרגון הסינית ועקב כך מרבית האוטובוסים בצי החברה הם מיצרן זה. בנוסף לאוטובוסים תוצרת גולדן דרגון בצי ישנם גם אוטובוסים בהרכבה ישראלית, תוצרת וולוו ומרצדס. כמו כן, במסגרת הפעלת המטרונית בחיפה והקריות, מופעלים אוטובוסים מפרקיים רגילים מתוצרת גולדן דרגון ואוטו-קאר ובנוסף מפעילה כ50 אוטובוסים מפרקיים בהרכבה ישראלית תוצרת גולדן דרגון. בירושלים מפעילה החברה אוטובוסים מפרקיים תוצרת סולאריס ובנוסף מופעלים אוטובוסים חשמליים ורגילים תוצרת גולדן דרגון בהרכבה ישראלית.
הערות שוליים

↑  מפעילי התחבורה הציבורית, באתר הרשות הארצית לתחבורה ציבורית
↑  שמיל, דניאל. "סופרבוס עותרת נגד זכיית קווים במכרז התחבורה במודיעין". TheMarker. נבדק ב-2017-02-16.
↑  ""מרכבים" תספק 50 אוטובוסים חדשים לסופרבוס - Wheel". Wheel. 2014-07-22. נבדק ב-2017-10-01.
↑   אורן דורי, המשטרה: ליקויי בטיחות חמורים באוטובוסים של סופרבוס; המנכ"ל זומן לחקירה, באתר TheMarker‏, 22 ביוני 2017
↑  רענן בן צור ואסף זגריזק, ליקויי בטיחות קשים בחברת "סופרבוס": נהגים עוכבו לחקירה, גם המנכ"ל ייחקר, באתר ynet, 22 ביוני 2017
↑  סופרבוס זכתה במכרז דרום גוש-דן - דן בחוץ אחרי עשרות שנים, באתר News1
↑  מיכל ראובן, הולכת רגל בת 18 נהרגה מפגיעת מטרונית בשדרות ההסתדרות (וידאו), באתר mynet‏ קריות, 16 בדצמבר 2022
↑  דורון סולומון, תעלומת מותה של אמיליה מרטיננקו: סימני הדם שלה נמצאו על 6 מטרוניות, באתר mynet‏ קריות, 6 בינואר 2023
צחי נווה, מנכ״ל סופרבוס
דרים (יוטיובר)

דרים (באנגלית: Dream; בשמו האמיתי: קליי;‏ נולד ב-12 באוגוסט 1999) הוא אושיית רשת, יוטיובר, וסטרימר אמריקאי, המוכר בעיקר בזכות סרטונים בהם הוא משחק מיינקראפט, שאותם הוא מעלה לערוץ היוטיוב שלו או משדר בשידור חי בערוץ ה-Twitch שלו.
"דרים" החל את הקריירה שלו ביוטיוב בשנת 2014 ונחל הצלחה רבה בשנים 2019 ו-2020 לאחר שהעלה סרטונים המבוססים על המשחק מיינקראפט.
הוא נודע בשל סדרת סרטוני ה-Minecraft Manhunt (בעברית: צייד מיינקראפט) בהם הוא מנסה לסיים את המשחק כשחבריו מנסים לעצור בעדו, ובסרטוני הספידראן (Speedrun) שלו, בהם הוא מנסה לסיים את המשחק בזמן הקצר ביותר. סרטונו הפופולרי ביותר, שעלה לערוץ שלו, הוא סרטון Minecraft Manhunt שהגיע ל-130מיליון צפיות (נכון ליולי 2024).
באפריל 2020, "דרים" החל להעלות לערוץ היוטיוב שלו סדרת סרטונים בשם Dream SMP, בהם הוא וכמה מחבריו היוטיוברים משחקים יחדיו בשרת מיינקראפט בבעלותו של "דרים" במצב הישרדות ויחד הם מנסים לסיים את המשחק, ולהגיע להישגים שונים. הסדרה משכה צופים רבים לערוץ והפכה אותו לאחת מאושיות הרשת המובילות בתחום המיינקראפט, עם קהל מנויים גדול במיוחד.
נכון ל-20 בדצמבר 2021, שבעת ערוצי היוטיוב שלו הגיעו ביחד ליותר מ-39 מיליון מנויים ולמעלה מ-2.9 מיליארד צפיות. יוטיוב הכריזה על "דרים" כעל אחד מפורצי התוכן של שנת 2020.
בסוף 2020, "דרים" הואשם ברמאות בתוך משחק הווידאו מיינקראפט, מכיוון שרימה בניסיון לבצע את הספידראן הכי מהיר שלו עד כה, כדי שיוכל להיכנס לרשימות ספידראן של המשחק באחד מן המקומות המובילים ביותר. דברים אלו הוכחו כנכונים על ידי האתר שאחראי על ארגון רשימות הספידראן שאליהן ניסה להיכנס, והספידראן שלו נפסלו.
קריירה > יוטיוב

"דרים" החל את ערוץ היוטיוב שלו ב-8 בפברואר 2014.
הסרטון הישן ביותר המופיע כיום בערוץ היוטיוב שלו הוא מ-6 ביולי 2019, נכון להיום יש לסרטון זה מעל ל-16 מיליון צפיות.
בסרטון מינואר 2020, "דרים" ויוטיובר נוסף, "GeorgeNotFound" חיברו לוח ארדואינו לקולר כלבים חשמלי אשר פלט התחשמלות בכל פעם שהשחקן איבד נקודות בריאות במשחק מיינקראפט. המטרה בעצם הייתה להפסיד כמה שפחות נקודות במשחק. במקרה ושחקן הפסיד חיים בתוך המשחק, לוח הארדואינו פלט זרם חשמלי אמיתי.
בדצמבר 2020 פרסמה יוטיוב את רשימת הסרטונים והיוצרים המובילים שלה. ברשימה האמריקאית דורג סרטון הווידאו "Minecraft Speedrunner VS 3 Hunters GRAND FINALE" במקום השביעי ברשימת הסרטונים הטרנדיים והפופולריים. דרים הגיע למקום השני ברשימת היוצרים המובילים וזכה בתואר "פריצת השנה". שידור חי של "דרים" ביוטיוב בנובמבר 2020 עם 700,000 צופים בו זמנית בשיא, היה השידור החי השישי ביותר שנצפה בכל הזמנים החל מינואר 2021. מאמר Polygon בדצמבר 2020 קבע כי "2020 הייתה שנה אדירה עבור "דרים", שתיאר אותו כ"ערוץ המשחקים הגדול ביותר של יוטיוב כרגע".