stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת של סנטש

| --- | --- |

מבנה בית הכנסת המחודש. משמש כיום כספרייה עירונית.
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, municipal library 
 מיקום:  סנטש 
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1868
 תאריך פתיחה רשמי:  1868 
 
 קואורדינטות:  46°39′10″N 20°16′01″E﻿ / ﻿46.652644°N 20.266842°E﻿ / 46.652644; 20.266842
  (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סנטש(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.סנטש
 
בית הכנסת של סנטש (בהונגרית: Szentesi zsinagóga) נבנה בין השנים 1868 לבין 1872 בסגנון רומנטי על פי תוכניותיו של איגנץ קנאבה (Knábe Ignác), בנאי אמן מבודה. בית הכנסת שופץ בשנים 1997 – 1998 על בסיס התוכניות של האדריכל לאסלו טרניאי (Terney László), ומשמש כיום כספרייה העירונית של העיר סנטש.
רקע היסטורי

ניתן לייחס את הופעת האוכלוסייה היהודית בסנטש לאמצע המאה ה-18, אך מספרם גדל באיטיות. במפקד האוכלוסין של 1808–1809 מספרם היה 11 נפשות, אך במפקד האוכלוסין של 1817 נרשמו כבר 17 משפחות עם 92 נפשות. ניתן לתארך את הקמת מוסדות הקהילת היהודית של סנטש לזמן זה. בקצה רחוב זריני (Zrinyi) של ימינו לכיוון כיכר אפּוני (Apponyi), בשולי הוואשאראלאש (Vásárállás - כנראה כיכר הירידים) דאז, שכרו היהודים את בית הנגר שַאמואל שרקדי כבית תפילה ובשנת 1829 קנו אותו והסבו אותו לבית כנסת של ממש. בשנת 1848 כבר היו בסנטש 92 ראשי משפחות יהודים עם 509 בני משפחה. בשנת 1854 כבר נערכו תוכניות לבניית בית כנסת חדש, אך בסופו של דבר החליטו להרחיב את הישן.
בניית בית הכנסת החדש

בשנת 1867 סעיף חוק מס' XVII דיבר על השוואת זכויות היהודים לכל שאר האוכלוסייה. חקיקתו נתנה תנופה לקהילת סנטש ובשנת 1868 הוחלט לבנות בית כנסת חדש. את בניית בית הכנסת החדש הוביל נתן פורייס. איגנץ קנאבה, בנאי מומחה מהעיר בודה, התבקש להכין את התוכניות. כל אחד מחברי הקהילה התחייב לקנות מושב תפילה בבית הכנסת החדש. הקבלן והיזם אישטוואן הלאס מנג'קרש החל בבניית בית הכנסת, אך היה צריך להפסיק את הבנייה מספר פעמים מכיוון שעלויות הבנייה לא תאמו את היכולת הכספית של בני הקהילה. בסתיו 1869 התבקש שר הדת והחינוך הציבורי בממשלת הונגריה להפסיק את הבנייה היקרה. עם זאת, הבנייה כבר הייתה כה מתקדמת עד שלא ניתן היה להפסיק אותה. כך, אמנם בקושי רב, אך בסתיו 1870 הסתיימה בניית המבנה. בשנת 1871 הושלם גם הריהוט והציוד הפנימי. ארון הברית, הספסלים וכל עבודות הנגרות האחרות בוצעו על ידי אומנים מקומיים. בסתיו 1871 כבר נערך טקס חגיגי בבית הכנסת החדש, אם כי המתפללים עדיין ישבו על ספסלים לא צבועים. נר התמיד נחנך בסתיו 1872. בארכיטקטורה של בית הכנסת, היישום המשולב של סגנונות גותיים, בארוקיים ושל המזרח הקרוב יצר אפקט רומנטי. המונומנטליות שלו הודגשה במיוחד על ידי גדר הברזל המחושלת הנמוכה שהקיפה את הכניסה ואת הפארק (גן) של בית הכנסת. על החלונות הצבעוניים צוירו סמלים של המשפחות התורמות. הוא שופץ לראשונה בשנת 1901 ואז שוב בשנת 1910. אז הותקנה גם תאורה חשמלית. ספר התורה החדש המוזהב הוכנס ונחנך בשנת 1912. בבית הכנסת הייתה עבודת פולחן קבועה עד שנת 1944, על אף שגורל האוכלוסייה היהודית נעשה קשה יותר ויותר בין שתי מלחמות העולם.
אחרי השואה

במהלך מלחמת העולם השנייה הושמדה האוכלוסייה היהודית של סנטש כחלק מהאוכלוסייה היהודית של הונגריה כולה, לרבות האוכלוסייה הכפרית של סביבת סנטש. כולם גורשו ונרצחו רוב רובם במחנות ההשמדה, רובם במחנה הריכוז אושוויץ ובשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). אחרי המלחמה נותרו כמה נפשות והם התכנסו בשבתות בבית הכנסת. אולם ב-1960 בית הכנסת היה ריק ברובו. מצבו של הבניין הידרדר, תקרתו קרסה. בית הכנסת נשאר בבעלות הקהילה, אך לא ניתן היה לתחזק אותו ולכן הוא נרכש בשנת 1987 על ידי עיריית סנטש. הגג מסכן החיים ואביזרי הפנים פורקו ובמהלך העבודות אבדו ערכים אמנותיים-היסטוריים רבים בגלל חוסר הבנה ובורות. במשך שנים הקירות עמדו חשופים עד לכיסוים בשנת 1992, אך רק בשנת 1996 התקבלה החלטה להשתמש במבנה. פרנסי סנטש החליטו לשפץ את הבניין למטרת ספרייה עירונית (Szentes Városi Könyvtár) והסכימו עם "איחוד הקהילות היהודיות של הונגריה" לשמר את האדריכלות החיצונית המקורית של בית הכנסת, אך לתכנן את אדריכלות הפנים שלו על פי צורכי הספרייה של סוף האלף. במכרז זכו תוכניותיהם של האדריכל המקומי ושותפיו, לאסלו טרניאי (1947–1998). שחזור הארכיטקטורה החיצונית של בית הכנסת, ובתוכו עיצוב הספרייה המודרנית, נפתרו בהרמוניה זה עם זה על ידי לאסלו טרינאי. הוא לא היה סתם מהנדס ומעצב פנים, אלא אדם שהבין גם את שפת סגנונות האמנות. על ידי חלוקת בית הכנסת המונומנטלי לארבע מפלסים ויצירת מרתף, קיבלה הספרייה העירונית שטח של 1,300 מטרים רבועים. הם גם לא שכחו שיהיה חדר בבניין החדש כאנדרטת שואה, שבו מתועדים הקורבנות היהודים של סנטש. ניתן למצוא לוח זיכרון לקורבנות היהודיים בפינה השמאלית של הכניסה הראשית, ששוליה עשויים מִרכיבי גדר הברזל המחושל לשעבר של בית הכנסת. לוח שיש אחר משמר את שמו של מהנדס התכנון הראשון, איגנץ קנאבה, ומהנדס התכנון לאסלו טרינאי, שביצע את השיפוץ. לאסלו טרינאי חי עדיין בעת חנוכת הבניין החגיגית בשנת 1998, אך כבר היה חולה מאוד ומת זמן קצר לאחר מכן. אזרחים רבים בסנטש, שהכירו את אביו של לאסלו טרינאי, את בלה טרינאי, היו גאים בעבודתו וביצירתו של בנו.
גלריית תמונות

הכניסה הראשית לבית הכנסת
הצד הארוך של בית הכנסת
בית הכנסת מאחור
כניסה לספרייה העירונית
לקריאה נוספת

מונומנטים אדריכליים של מחוז צ'ונגראד; עורך פרנץ טוט. סגד, הוצאת השלטון המקומי של מחוז צ'ונגראד, 2000. ISBN 963-7193-28-6 בית הכנסת מסת"ב 963-7193-28-6.
בשירות המסורת: תיאור היסטורי של המוזיאונים במחוז סגד וצ'ונגראד / עורך. אנדראש לנדיאל. סגד, מוזיאון פרנץ מורא, 2002. ISBN 963-7217-56-8 לאנדרטת השואה מסת"ב 963-7217-56-8
הנצחת זכרו של מהנדס התכנון איגנץ קנאבה
ההיסטוריה של בית הכנסת
ההיסאוריה של בית כנסת, כיום בניין הספרייה
תמונות של בית הכנסת המשופץ בו פועלת ספריית העיר מאז 1998
Synagogue.lap.hu - אוסף קישורים
רודולף קליין: בתי כנסת בהונגריה 1782–1918 Rudolf Klein: Zsinagógák Magyarországon 1782–1918: fejlődéstörténet, tipológia és építészeti jelentőség/Synagogues in Hungary 1782–1918. Genealogy, Typology and Architectural Significance. TERC, Budapest 2011, [[:de:Spezial:ISBN-Suche/9789639968011|ISBN 978-963-9968-01-1]], S. 453.
הערות שוליים

↑  Terney Béla kiváló geometria- és művészettörténet tanár volt a szentesi Horváth Mihály Gimnáziumban
לוח זיכרון על המבנה
מטמינודון

| מטמינודון |
| --- | --- |
 איור של מטמינודון מאת צ'ארלס ר. נייט
תקופה
תחילת אאוקן-אוליגוקן
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Ceratomorpha
משפחה:: אמינודונטיים
סוג:: מטמינודון
מינים
 Metamynodon planifrons  Metamynodon chadronensis  Metamynodon mckinneyi?
שם מדעי
 Metamynodon ‏סקוט ואוסבורן, 1887

מטמינודון (שם מדעי: Metamynodon) הוא סוג נכחד של יונק נכחד מסדרת מפריטי הפרסה, אשר חי באמריקה הצפונית ובאסיה במשך האאוקן והאוליגוקן. הוא תואר ב-1887 בידי החוקרים הנרי פיירפילד אוסבורן וויליאם ברימן סקוט משרידים שהגיעו מתצורות הנהר הלבן (אנ') שבקולרדו. הסוג כלל 3 מינים. משמעות שמו היא: "אחרי אמינודון (Amynodon)".
יונק זה דמה במראהו להיפופוטם, אך למעשה היה קרובו של הקרנף. הוא היה מגדולי היונקים באזור בו נמצא, כשהמין הגדול ביותר, Metamynodon planifrons, הגיע לאורך של 4 מטר ולמשקל 2 טונות. הוא כנראה רעה בביצות כמו היפופוטם והיה בעל עיניים בקדמת הגולגולת כמותו. עם זאת הלסתות שלו היו קטנות יותר ופרסותיו כללו 4 אצבעות. שרירי צווארו היו חלשים יחסית אבל רגליו היו חזקות מאוד, מה שעזר לו לחיות באדמות בוציות. מבנה הלסתות שלו מלמד שניזון מצמחייה מיימית קשיחה.
לצידו חיו מינים קדומים של סוסיים כמו המזוהיפוס, מיני קרנפיים, הארנב פלאולאגוס והמריכוידון. סביבם היו טורפים גדולים כמו כלבי דוב, נימרווידיים, ההאינדון והאנטלודונטיים דמויי-החזיר. פאונה זאת נכחדה עם התייבשות האזור בסוף האוליגוקן.
טסט (מתאבק)

| --- | --- |

מרטין, 2003
 לידה:  17 במרץ 1975 וויטבי, אונטריו, קנדה
 פטירה:  13 במרץ 2009 (בגיל 33) טמפה, פלורידה, ארצות הברית
 שם במה:  אנדרו מרטין ביג פוט מרטין קיין T.J. ת'אנדר טסט
 משקל:  127 ק"ג
 גובה:  1.98 מטר
 לאום:  קנדי
 קריירה מקצוענית:  1997–2009 (כ־12 שנים)
 מאמנים:  ליאו ברוק דורי פאנק ג'וניור ברט הארט
אנדרו ג'יימס רוברט פארקר מרטין (באנגלית: Andrew James Robert Patrick Martin;‏ 17 במרץ 1975 – 13 במרץ 2009) היה מתאבק קנדי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון WWF (לימים WWE), שבו הופיע תחת שם הבמה טסט.
במהלך תשע שנותיו בארגון ה-WWF/E, הוא זכה פעם אחת באליפות הבין יבשתית ובאליפות אירופה, בעוד שבאליפות ההארדקור זכה פעמיים. מרטין ידע הצלחה גם במחלקת הזוגות, כשזכה באליפות הזוגות של ה-WWF ובאליפות הזוגות של WCW, פעם אחת בכל אחד, כששניהם היו ביחד עם בוקר טי.
חיים אישיים

מרטין ניהל מערכת יחסים עם הדיווה של ה-WWE לשעבר, סטייסי קיבלר, משנת 2001 ועד שנת 2005. כמו כן, הוא ניהל מערכת יחסים עם דיווה אחרת, קלי קלי, משנת עד 2006 ועד לפטירתו.
ב-14 בספטמבר 2007 וב-5 באפריל 2008, מרטין נעצר בגין נהיגה בשכרות. הוא נשלח לכלא בשני המקרים, אך הוא שוחרר בערבות יום לאחר מכן בשניהם.
מוות

ב-13 במרץ 2009, מרטין נמצא מת בביתו, ארבעה ימים בלבד לפני יום הולדתו ה-34. כוחות המשטרה הוזעקו למקום לאחר ששכן הבחין בכך שמרטין היה חסר תנועה במשך זמן מה. דוח הנתיחה לאחר המוות הראה שהמוות של מרטין נגרם בעקבות מנת יתר של משכך הכאבים, אוקסיקודון. מאוחר יותר נקבע על ידי הדוקטור לפתולוגיה משפטית, בנט אומלו, שמרטין סבל מאנצפלופתיה כרונית חמורה (CTE), אותה מחלה שממנה סבל המתאבק כריס בנואה לפני שהתאבד ביוני 2007. CTE נגרמת כתוצאה מסדרת זעזועי מוח חוזרים ונשנים וממכות ראש הפוגעות בתפקוד המוח. גופתו נשרפה ושרידי האפר שלו הוטסו למשפחתו בוויטבי, אונטריו.
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-37 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2001
הישגים בארגון ההיאבקות Wild West Wrestling - WWW
אליפות במשקל כבד של WWW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Federation/Entertainment - WWF/E
אליפות ההארדקור של ה-WWF (פעמיים)
אליפות אירופה של ה-WWF (פעם אחת)
האליפות הבין יבשתית של ה-WWF (פעם אחת)
אליפות הזוגות של ה-WWF (פעם אחת)  - עם בוקר טי
אליפות הזוגות של WCW (פעם אחת)  - עם בוקר טי
הערות שוליים

↑  אנדרו "טסט" מרטין נעצר בגין נהיגה בשכרות
↑  דוח ההרשעה של אנדרו מרטין
↑  כוכב ה-WWE לשעבר נמצא מת באתר TMZ
↑  טסט נפטר באתר הרשמי של ה-WWE
↑   אמיר ענבר, זה הסיוט הגדול ביותר של כל שחקן. יש מי שהחשש גרם לו לשים קץ לחייו, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2024
↑  דוקטור: "אנדרו "טסט" מרטין סבל מפגיעה מוחית חמורה
| מחזיקי האליפות הבין-יבשתית של ה-WWE |
| --- | --- | --- |
| 1970 | פאט פטרסון |  |
| 1980 | קן פאטרה • פדרו מוראלס • דון מוראקו • טיטו סנטנה • גרג ולנטיין • רנדי סאבאג' • ריקי סטימבוט • הונקי טונק מן • אולטימייט ווריור • ריק רוד |  |
| 1990 | מיסטר פרפקט • טקסס טורנדו • ברט הארט • המאונטי • רודי פייפר • בריטיש בולדוג • שון מייקלס • מרטי ג'נטי • רייזר רמון • דיזל • ג'ף ג'ארט • דין דאגלס • גולדאסט • אחמד ג'ונסון • מארק מרו • האנטר הרסט הלמסלי/טריפל H • רוקי מאיביה/הרוק • אואן הארט • "סטון קולד" סטיב אוסטין • קן שמרוק • ואל וינס • רוד דוג • גודפאדר • אדג' • דילו בראון • צ'יינה • כריס ג'ריקו |  |
| 2000 | קורט אנגל • כריס בנואה • ריקישי • אדי גררו • בילי גאן • ג'ף הארדי • קיין • אלברט • לאנס סטורם • כריסטיאן • טסט • ויליאם ריגל • רוב ואן דאם • בוקר טי • רנדי אורטון • שלטון בנג'מין • קרליטו • ריק פלייר • ג'וני נייטרו/ג'ון מוריסון • אומאגה • סנטינו מארלה • קופי קינגסטון • סי. אם. פאנק • JBL • ריי מיסטריו • דרו מקינטייר |  |
| 2010 | דולף זיגלר • וייד בארט/באד ניוז בארט • איזיקיאל ג'קסון • קודי רודס • ביג שואו • המיז • קורטיס אקסל • ביג אי לנגסטון/ביג אי • לוק הארפר • דניאל בריאן • רייבק • קווין אואנס • דין אמברוז • זאק ריידר • רומן ריינס • סת' רולינס • בובי לאשלי • פין באלור • שינסקה נקאמורה |  |
| 2020 | ברון סטרומן • סמי זיין • AJ סטיילס • אפולו קרוז • ריקושט • גונתר • ברון ברייקר (נוכחי) • ג'יי אוסו |  |
זאב וולף איינהורן

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  ?–1862 
 פטירה:  1862 י"ג באדר ב' תרכ"ב
 תחומי עיסוק:  פרשנות המדרש
 
רבי זאב וולף איינהורן (מהרז"ו, מהר"ז וולף; בכתיב יידי: וואָלף איינהאָרן; 1792 – י"ג באדר ב' תרכ"ב, 15 במרץ 1862, וילנה) היה פרשן חשוב של המדרש. מחבר פירוש מהרז"ו למדרש רבה וספר מדרש תנאים על ברייתא דל"ב מידות.
רבי זאב-וולף נולד בשנת 1792 בגרודנה לרב ישראל-איסר. חי ופעל בגרודנה, וב-1830 עבר לווילנה, ושם נפטר. לא כיהן ברבנות.
חיבוריו

ביאורו המקיף למדרש רבה, שנדפס בווילנה, נחשב כאחד הפירושים החשובים למדרש. מלבד זאת כתב גם חיבור בשם "מדרש תנאים" על ברייתא דל"ב מידות לרבי אליעזר ברבי יוסי הגלילי ופרקי דרבי אליעזר, וחיבור בשם "נתיב חדש", שבו הרחיב את פירושיו על המדרש. כן הוציא מחדש ב-1831 את מדרש פסיקתא רבתי בתוספת הגהות והערות.
שיטתו בפירושו למדרש מתבססת על מיון מאמרי חז"ל במדרש לפי "מידות", כלומר דרכי דרשה שונות, שאותן מנה ונתן להן שמות בהקדמתו לפירוש. בעיקר השתדל לעשות זאת בדרשות הנראות רחוקות מפשט הכתוב. באופן זה הראה כי אין הבדל מהותי בין הדרש לפשט וכי הדרש נובע גם הוא מצורך פרשני. לשיטתו, דרשות חז"ל כבר טמונות בלשון המקרא, והן למעשה עומק הפשט על פי "המידות" שאותן מנה.
מגמתו הפרשנית מזכירה את פירושו של בן תקופתו המלבי"ם, שמשווה בין מדרשי ההלכה לפשט הפסוקים, ובהקדמה לפירושו לספר ויקרא ציין את מגמתו זו באופן ברור: "כי הדרש הוא הפשט הפשוט המוכרח והמוטבע בעומק הלשון וביסודי השפה העבריה".
לקריאה נוספת

יונה פרנקל, מדרש ואגדה, האוניברסיטה הפתוחה, כרך 3, עמ' 926–931.
הערות שוליים

1 2  יהדות ליטא, תל אביב: עם הספר, תש"ך-1959, עמ' 26.
↑  'הר' זאב איינהורן', בתוך: רפאל הלפרין, אטלס עץ-חיים: תולדות עם ישראל מבריאת העולם ועד ימינו (תל אביב: הקדש רוח יעקב, תשל"ח-תשמ"ז), כרך יא, עמ' 53.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308081405171  LCCN: no2004049246  VIAF: 171172065   WorldCat (עם VIAF): 171172065
מועדון הכדורגל רמת השרון (כדורגל נשים)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  2005
 אצטדיון:  אצטדיון גרונדמן
 ליגה:  הליגה הלאומית בכדורגל נשים
מועדון כדורגל נשים רמת השרון היא קבוצת כדורגל נשים המשחקת בהליגה הלאומית בכדורגל נשים. הקבוצה נוסדה בשנת 2005 והצטרפה למחוז הצפוני בליגת הנשים הבכירה. לאחר עונת 2009/2010 ירדה הקבוצה לליגה השנייה ובה שיחקה שתי עונות לפני שעלתה שוב לליגה הראשונה. הקבוצה הגיעה לשיאה הראשון בעונת 2015/16 בה זכתה באליפות.
בעונת 2022/2023 הקבוצה סיימה במקום השביעי בליגת העל וירדה לליגה הלאומית וזכתה בגביע המדינה
המועדון כולל גם קבוצות נוער לשתי קבוצות גיל - נערות וילדות.
תארים

אליפות המדינה : 2
2015/16
2019/20 - הוכרזה כאלופת המדינה, לאחר הפסקת הליגה עקב משבר הקורונה, והיותה למועד זה במקום הראשון, ובהפרש ניכר מהשנייה בטבלה.
אליפות המחוז הצפוני בליגת הנשים : 1
2004/2005
גביע המדינה : 2
2017/18
2022/2023
אליפות הליגה השנייה : 1
2011/12
גביע הליגה השנייה : 1
2011/12
הערות שוליים

↑  תום נחום, ‏לראשונה בתולדותיה: רמת השרון זכתה באליפות, באתר ONE‏, 22 במאי 2016
↑  גמר גביע המדינה לנשים – מ.כ. רמת השרון ניצחה את אס"א תל אביב 1:2 באתר JSport
↑
2022/2023
↑  אלון בן דוד, ‏מ.כ רמת השרון זכתה בגביע לראשונה בתולדותיה, באתר ONE‏, 23 במאי 2018
↑  גמר גביע המדינה לנשים – מ.כ. רמת השרון ניצחה את אס"א תל אביב 1:2 באתר JSport
המעפילים

המעפילים הוא שיר מאת לוין קיפניס. חובר בשנת תרע"ט 1919.
 השיר נסב על עלייה ועל טיולים ברחבי ארץ ישראל, ההררית ברובה; ובמובן המטפורי על המאבק היהודי הלאומי בארץ ישראל. המלחין חנינא קרצ'בסקי חיבר לו לחן; ובמנגינתו הושר על ידי מקהלות וזמרים. עיבד את השיר גיל אלדמע. השיר נעשה אהוד ונפוץ, ובעקבות תנועת ההעפלה לארץ ישראל, כיוונו רבים במילותיו אליה.
פרקי השיר ותכניו

השיר המחורז, בגוף ראשון רבים, וכולל ארבעה בתים ופזמון.
 מילות הפזמון מעודדות את העולים, המשוטטים, המטפסים והמטיילים בארץ באמצעות חזרה קצובה:
”הַעְפִּילוּ! הַעְפִּילוּ!

אֶל רֹאשׁ הָהָר הַעְפִּילוּ!

הַעְפִּילוּ! הַעְפִּילוּ!

אֶל רֹאשׁ הָהָר הַעְפִּילוּ!”

הבית הראשון מתאר את השאיפה להגיע אל ארץ ישראל - " אֶרֶץ צֶבִי" - ולשוטט בה:
 ”אֶל רֹאשׁ הָהָר! אֶל רֹאשׁ הָהָר!

הַדֶּרֶךְ מִי יַחְסֹם לִפְדוּיֵי שֶׁבִי?

מֵעֵבֶר הַר הֵן זֶה מִכְּבָר

רוֹמֶזֶת לָנוּ אֶרֶץ צֶבִי.”
 שתי המילים האחרונות משוחחות עם דברי חכמים על ארץ ישראל, הקרויה "ארץ צבי".

הבית השני מדרבן את קהל היעד של העולים, לבל יפחדו ממעשה העלייה אל הארץ והשיטוט בה, למשל במילים: "לֵב מִי יֵרַךְ יֵחַת מֵאֶבֶן נָגֶף?"; המשוחחות עם מילות הפסוק בספר דברים: מִי־הָאִ֤ישׁ הַיָּרֵא֙ וְרַ֣ךְ הַלֵּבָ֔ב ".

בבית השלישי מתעצמת ומתעמקת חוויית העלייה; המשורר מתאר בו את חוויית ההתעלות הקיבוצית והנפשית העשויות להכלל בעלייה אל הארץ והשיטוט בה מחד, ואת הסכנות והאבדות העלולות להתרחש בעטיה:
”נָהִין לָרוֹם! נָהִין לָרוֹם!

... 

אֶחָד פִּתְאוֹם נָפַל לִתְהוֹם – 

קָרְבָּן רִאשׁוֹן אַךְ לֹא אַחֲרוֹן הוּא.”

הבית הרביעי ממשיך לתאר את האפשרויות המקטבות הגלומות ב"העפלה" - הפסגה ו"השיא", והנפילה לתהומות. אבל הדוברים סבורים, כי רוחם של הנופלים נשארת צרורה בהוויה ובזיכרון הקיבוצי של הכלל: "אֶחָד נָפַל. הֲאֵין רוּחוֹ חַי בָּנוּ?"; והדוברים מבטיחים למאזיניהם: "נַעְפִּיל, הַנִּצָּחוֹן אִתָּנוּ.".
הערות שוליים

↑  ראו פירוש מצודות ציון על הפסוק בספר שמואל ב', פרק א', פסוק י"ט: "הַצְּבִי יִשְׂרָאֵל עַל בָּמוֹתֶיךָ חָלָל אֵיךְ נָפְלוּ גִבּוֹרִים:".
↑  ספר דברים, פרק כ', פסוק ח'.
בית המקדש

ערך זה עוסק במרכז הפולחן הדתי הקבוע של עם ישראל עד למאה הראשונה לספירה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
דגם בית המקדש השני וחומותיו במוזיאון ישראל
כלי המשכן והכהנים
בֵּית הַמִּקְדָּשׁ (בתנ"ך נקרא "בית ה'", "בית האלהים" ולעיתים "המקדש") היה מרכז הפולחן הדתי הקבוע של עם ישראל. הוא שכן בהר הבית שבירושלים ושימש כמקדש להקרבת קורבנות, עלייה לרגל ותפילה. בית המקדש התקיים לפי המקרא מבנייתו על ידי שלמה עד חורבנו על ידי נבוכדנצר השני (בית המקדש הראשון), ומבנייתו החוזרת על ידי שבי ציון עד חורבנו הסופי על ידי צבא טיטוס הרומי (בית המקדש השני). מאז ועד לימינו נעשו כמה ניסיונות לבנות שוב את בית המקדש, אך הם נכשלו.
אנשי הדת החשובים במקדש היו הכהנים, ובראשם הכהן הגדול, ולהם סייעו לויים; במרבית התקופה כיהנו בכהונה הגדולה צאצאי צדוק, הכהן הגדול בימי שלמה המלך.
בית המקדש הראשון נבנה, על פי המקרא, בידי שלמה המלך על הר המוריה, בשנת 480 ליציאת מצרים. חז"ל תיארכו זאת לשנת 2928 לבריאת העולם. במחקר[דרוש מקור] נהוג לתארך את התקופה ל־930–970 לפנה"ס. לפי המקרא בית המקדש הראשון היה מקום משכנו של ארון הברית, כפי שהיה המשכן לפניו. בית המקדש הראשון נחרב על ידי נבוכדנצר מלך בבל. על פי המסורת היהודית היה זה בשנת 3339 לבריאת העולם (431 לפנה"ס), 410 שנים לאחר שנבנה, ועל פי המחקר היה זה בשנת 586 לפנה"ס.
לפי מסורת היהודית, כ-70 שנה לאחר חורבן הבית הראשון, נבנה בית המקדש השני על ידי עולי בבל בראשית שיבת ציון. לפי המקרא הם עלו בעקבות הכרזת כורש ובראשם עמד זרובבל. המלך הורדוס (19 לפנה"ס) שיפץ והרחיב את המקדש באופן יסודי. בימי בית שני, לצד הקרבת הקרבנות, פעל במקדש בית הדין הגדול (כינויו המאוחר: סנהדרין הגדולה), שישב בלשכת הגזית והורה הלכה לעם ישראל. בית המקדש השני נחרב בעקבות המרד הגדול של היהודים ברומאים, על ידי צבא טיטוס, בנו של אספסיאנוס קיסר, בשנת 70 לספירה ו-3830 לבריאת העולם לפי המסורת היהודית.
מאז החורבן, הציפייה לבניין מחודש של המקדש מהווה רכיב מרכזי ביהדות ובתפילותיה.
אטימולוגיה

צירוף המילים "בית מקדש" או "בית המקדש" אינו מופיע בתנ"ך כצורתו, אך פעם אחת מופיע הביטוי 'בית מקדשם', בספר דברי הימים המאוחר: ”וַיַּעַל עֲלֵיהֶם אֶת מֶלֶךְ כַּשְׂדִּים וַיַּהֲרֹג בַּחוּרֵיהֶם בַּחֶרֶב בְּבֵית מִקְדָּשָׁם” (ספר דברי הימים ב', פרק ל"ו, פסוק י"ז), ורווח השם "המקדש" (62 פעמים). עם זאת, הכינוי המקובל יותר הוא "בית ה'" (צירוף שמופיע 231 פעמים) ולעיתים "בית האלהים" (54 פעמים). בלשון חז"ל השם הנפוץ הוא "בית המקדש", אך גם "המקדש". כינוי נוסף לבית המקדש בדברי חז"ל הוא "בית הבחירה".
מצוות בניין בית המקדש

הקמת בית מקדש היא מצוות עשה, הנמנית כאחת מתרי"ג המצוות שבתורה על פי הכתוב: ”וְעָשׂוּ לִי מִקְדָּשׁ וְשָׁכַנְתִּי בְּתוֹכָם.” (שמות, כ"ה, ח') ככזו, הרי היא מחויבת בכל זמן בו ניתן לקיימה. ההדגשה "בתוכם" (ולא "בתוכו") מבטאת את הרעיון (המנוגד לתפיסה האלילית המקובלת בזמן הקדום) שהאל אינו שוכן באופן פיזי במקדש, אלא המקדש מבטא את הקשר של האל לעם ישראל והשגחתו המיוחדת עליהם.
וְכָרַתִּי לָהֶם בְּרִית שָׁלוֹם, בְּרִית עוֹלָם יִהְיֶה אוֹתָם, וּנְתַתִּים וְהִרְבֵּיתִי אוֹתָם וְנָתַתִּי אֶת-מִקְדָּשִׁי בְּתוֹכָם לְעוֹלָם. וְהָיָה מִשְׁכָּנִי עֲלֵיהֶם וְהָיִיתִי לָהֶם לֵאלֹהִים וְהֵמָּה יִהְיוּ-לִי לְעָם. וְיָדְעוּ הַגּוֹיִם כִּי אֲנִי ה' מְקַדֵּשׁ אֶת-יִשְׂרָאֵל, בִּהְיוֹת מִקְדָּשִׁי בְּתוֹכָם לְעוֹלָם.
כדברי שלמה המלך בתפילתו: "”הִנֵּה הַשָּׁמַיִם וּשְׁמֵי הַשָּׁמַיִם, לֹא יְכַלְכְּלוּךָ--אַף, כִּי-הַבַּיִת הַזֶּה אֲשֶׁר בָּנִיתִי” הקמת בית המקדש עומדת כנושא מרכזי בסידור התפילה, הן בסדרי התפילה שקבעו חז"ל לאחר חורבן הבית השני, והן בפיוטים שהתחברו במשך הדורות.
מעבר לכך, הקמת המקדש וחידוש עבודתו קשורים לסדרה של מצוות, כגון הקרבת הקרבנות, עלייה לרגל, ועוד.
ספר החינוך מונה את בניין המקדש כאחת מתרי"ג מצוות התורה, ומתארה באופן הבא:
על-פי האמונה היהודית, בית המקדש עתיד להיבנות מחדש ביום מן הימים ולשמש מרכז רוחני לעם היהודי ולעולם כולו, וכמקום משכנו של האל.
המקדש לאורך הדורות > המשכן במדבר

המשכן שימש כבית מקדש זמני, לפני בניינו במקום המיועד לו בירושלים. שמו הנוסף של המשכן הוא "אהל מועד": "אהל" - משום ארעיותו; "מועד" - בשל היותו מקום התוועדות, בו נפגש ה' עם משה, ככתוב: "”וְנוֹעַדְתִּי לְךָ שָׁם”" בזמן נדודי בני ישראל במדבר, בא' בניסן כשנה לאחר יציאת מצרים, הוקם המשכן למרגלות הר סיני, כמקדש זמני, הניתן לפירוק, הרכבה וניוד ממקום למקום. בני ישראל לקחו אותו עמם בכל מסעותיהם, עד הגיעם לארץ ישראל.
קירות המשכן נעשו מקרשים עשויים מעץ השיטה שנתמכו באדנים ובבריחים מכסף, ואילו גג המשכן כוסה ביריעות בד ועור ששימשו גם לכיסוי קרשי הקירות. מידותיו: שלושים אמה אורכו, עשר אמות רוחבו, ועשר אמות גובהו שליש משטח המשכן הוקצה לקדש הקדשים, ושני שלישים לקודש חצר המשכן כללה שטח של מאה על חמישים אמה, והוקפה יריעות בד שנתלו על עמודי נחושת. במרכז החצר עמד מזבח הנחושת.
המקדש לאורך הדורות > המשכן בירושלים

במסורת היהודית, לאחר כניסת בני ישראל לארצם וקביעת המשכן בשילה, קיבל המשכן מימד מסוים של קביעות: קירותיו נעשו אבן, ואילו גגו נותר מכוסה ביריעות.
בספר דברים, לקראת הכניסה לארץ והתיישבות בני ישראל במרחביה, ישנה הדגשה על ריכוז הפולחן במקום אחד - "”בַּמָּקוֹם אֲשֶׁר יִבְחַר ה'”". על פי חז"ל, ב-14 השנים שלאחר כניסת עם ישראל לארץ, בהן עסקו בכיבוש הארץ וחלוקתה לשבטים, עמד המשכן בגלגל. לאחר סיום ההתנחלות בארץ, קבעו בני ישראל את המשכן בשילה. ע"פ חז"ל התקיים המשכן בשילה 369 שנה. רק ארבע מאות ושמונים שנה לאחר יציאת מצרים, הוקם מקדש הקבע בירושלים. במשך רוב שנות קיומו של המשכן בשילה, זנח העם ברובו את עבודת הקרבנות במשכן ועסק בפולחן אלילי בבמות, כפי שנהגו לעשות שכניו הכנענים שאותם השאיר בארץ בניגוד להוראותיהם של משה ויהושע. רק הנהגתו של שמואל הנביא הצליחה לבער תופעה זו לזמן מה עד לפיצול הממלכה בימי המלך רחבעם. חז"ל תלו את חורבנו של משכן שילה בפריצות ובביזוי הקרבנות שנהגו שם על ידי חפני ופינחס, בניו של עלי הכהן, כפי שמתואר בפסוקים:
וְעֵלִי זָקֵן מְאֹד וְשָׁמַע אֵת כָּל אֲשֶׁר יַעֲשׂוּן בָּנָיו לְכָל יִשְׂרָאֵל וְאֵת אֲשֶׁר יִשְׁכְּבוּן אֶת הַנָּשִׁים הַצֹּבְאוֹת פֶּתַח אֹהֶל מוֹעֵד. וַיֹּאמֶר לָהֶם לָמָּה תַעֲשׂוּן כַּדְּבָרִים הָאֵלֶּה ... אִם יֶחֱטָא אִישׁ לְאִישׁ וּפִלְלוֹ אֱלֹהִים, וְאִם לַה' יֶחֱטָא אִישׁ, מִי יִתְפַּלֶּל לוֹ? ... וַיָּבֹא אִישׁ אֱלֹהִים אֶל עֵלִי וַיֹּאמֶר אֵלָיו כֹּה אָמַר ה' ... לָמָּה תִבְעֲטוּ בְּזִבְחִי וּבְמִנְחָתִי אֲשֶׁר צִוִּיתִי מָעוֹן, וַתְּכַבֵּד אֶת בָּנֶיךָ מִמֶּנִּי, לְהַבְרִיאֲכֶם מֵרֵאשִׁית כָּל מִנְחַת יִשְׂרָאֵל לְעַמִּי?
משכן שילה נחרב לאחר שארון הברית הוצא ממנו ונלקח למלחמה כסגולה לניצחון על האויב. במהלך המלחמה נפל הארון בשבי הפלשתים וגם לאחר החזרתו לישראל לא הושב למקומו אלא נדד ממקום למקום, בבית שמש, קריית יערים, בית עובד אדום הגיתי, עד שדוד המלך העלהו לעיר דוד הסמוכה להר הבית במקביל נדדו המשכן וכליו לעיר נוב וישבו שם במשך 13 שנה, עד שמשכן נוב והעיר כולה נחרבו בידי דואג האדומי בפקודת שאול. משם עבר המשכן לגבעון וישב שם כמעט 50 שנה. רק לאחר הקמת המקדש בהר הבית בירושלים, שב הארון לקדש הקדשים שבבית המקדש.
המקדש לאורך הדורות > בית המקדש השני

כ-70 שנה לאחר חורבן הבית הראשון, נבנה בית המקדש השני על ידי עולי בבל בראשית שיבת ציון, בהנהגת זרובבל בן שאלתיאל מבית דוד, נכדו או נינו של יהויכין מלך יהודה, ויהושע בן יהוצדק הכהן הגדול, אחיינו של עזרא הסופר, ונכדו של שריה הכהן הגדול האחרון בתקופת בית המקדש הראשון. וזאת בתמיכת הפרסים ובעידודם שבאה לידי ביטוי בהכרזת כורש, כ-18 שנים קודם לכן (על פי התארוך של חז"ל).
המקדש שנבנה בידי עולי בבל היה פשוט וללא פאר. על פי המתואר בעזרא, ג', י"ב, בשעת יסוד ההיכל ”וְרַבִּים מֵהַכֹּהֲנִים וְהַלְוִיִּם וְרָאשֵׁי הָאָבוֹת הַזְּקֵנִים, אֲשֶׁר רָאוּ אֶת-הַבַּיִת הָרִאשׁוֹן...בֹּכִים בְּקוֹל גָּדוֹל” לנוכח הפער בין שני הבתים. מן המקורות לא ברור תמיד האם פרט מסוים היה קיים כבר בבית המקדש הראשון או התחדש בבית השני. מרכיבים מסוימים במקדש, כגון צורת דלתות ההיכל, שאובים מתוכנית המקדש העתידי שראה יחזקאל הנביא בחזונו.
בבית המקדש השני חסרו ארון הברית והלוחות שבתוכו, וכמה פריטים נוספים שנשמרו בצד הארון: צנצנת המן (מזון שנתן ה' לבני ישראל בדרכם מארץ מצרים לארץ כנען), מטהו של אהרן הכהן, ושמן המשחה, בו נמשחו כהנים גדולים ומלכים. על פי חז"ל, כל אלה נגנזו על ידי המלך יאשיהו בשלהי ימי בית המקדש הראשון, משום שחשש שבעת חורבן המקדש הצפוי על פי נבואות הנביאים ועל פי מציאת ספר התורה, הגויים, מחריבי הבית, ישלחו את ידם בארון הברית, ומאחר ולא ניתן ליצור תחליף ללוחות הברית שבתוכו (הכתובים ב'אצבע אלוהים'), כפי שניתן לעשות לשאר כלי המקדש, יש צורך להצפינו. כמו כן, האורים והתומים לא תפקדו במתן תשובות לשאלות. לעומת זאת, היו במקדש השני המנורה ושאר כלי המקדש, שאין בעשייתם אלמנט שמיימי והם ניתנים לשחזור. אמנם גם עשר המנורות ועשרת השולחנות שהוסיף שלמה המלך על המנורה והשולחן שעשה משה, לא שוחזרו בבית שני, כנראה מחמת העלות הכספית הגבוהה הכרוכה בכך.
תחת ארון הברית נותרה רק אבן השתייה, ועליה קיימו את המצוות הקשורות בקודש הקודשים ביום כיפור.