stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמנואל קזקביץ'
ספריו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  להשלים את ספריו ברוסית.
ברוסית וביידיש:
בירעבידזשאַנבױ, (בירוביג'ן: דפוס דאלפאליגראפטרעסט), 1932. (שירים)
גרױסע װעלט: לידער, פּאָעמעס און געשיכטעס, מוסקבה: דער עמעס, 1939. ("עולם גדול: שירים, פואמות וסיפורים")
דאוויד בערגעלסאנ, עמ’ קאזאקעוויטש, בירעבידזשאַן: אַן אַלגעמײנע איבערזיכט פֿון דער ייִדישער אַװטאָנאָמער געגנט, מוסקבה: דער עמעס, 1939.
דער וועג קיינ ביראבידזשאנ: רייזע בילדער, מוסקבה: דער עמעס ('מאסן-ביבליאטעק'), 1940. ("הדרך לבירוביג'ן: תמונות מסע")
שאלעמ אונ כאווע: ראָמאַנ אינ פֿערזנ, מוסקבה: אגיז – מעלוכע פארלאג דער עמעס, 1941. ("שלום און חוה: רומן בשיר")
גרינע שאָטנס, מוסקבה: אגיז – מעלוכע פארלאג דער עמעס, 1947. ("צללים ירוקים: רומן")
דער פֿרילינג אױפֿן טײַך אָדער: ראָמאַן, מונטווידאו: אונזער פריינט, 1950. (האביב על נהר אודר: רומן")
דער הױז אױפֿן שטאָט-פּלאַץ, בואנוס איירס, 1957
דאַס הויז איפן שטאַט-פלאץ: ראָמאַן; יידיש: פ’ קאץ, בואנוס איירס: היימלאנד, 1957. ("הבית בכיכר העיר: רומן")
ספריו > בתרגום

בין כוכב לאדמה: סיפור מחלקת-סיירים; עברית: ש[משון] נחמני, מרחביה: בקיבוץ הארצי השומר הצעיר (ספריית פועלים), 1948.
Star: A Story; Moscow: Foreign Languages Pub. House (Library of selected Soviet literature), 1952. (Звезда)
The Heart of a Friend: A Story; translated from the Russian by R. Dixon; edited by M. Hamilton, Moscow: Foreign Languages Pub. House (Library of selected Soviet literature), [1952?]. (Сердце друга)
Spring on the Oder: A Novel in Three Parts; translated from the Russian by Robert Daglish, Moscow: Foreign Languages Pub. House (Library of selected Soviet literature), 1953. (Весна на Одере)
The House on the Square; translated from the Russian by Martin Parker, Moscow: Foreign Languages Pub. House (Library of selected Soviet literature), 1957. ( Дом на площади)
The Blue Notebook; translated from the Russian by Ralph Parker and Valentina Scott, Moscow: Progress Publishers, 1962. (Синяя тетрадь)
Selected Works; various translators, Moscow: Progress Publishers, 1978.
ספריו > תרגומיו

ולדימיר מאיאקאָווסקי, אויסגעוויילטע ווערק; יידיש: עמאנועל קאזאקעוויטש, חרקוב – קייב: מעלוכע-פארלאג, 1934.
אנרי בארביס, פרעמדע אונ אייגענע: מיט א בריוו פונעמ אווטער צו די קינדער פונ אוקראינע; יידיש: נ’ גאלדענבערג אונ ה’ קאזאקעוויטש; פארעדע: איציק פעפער, חרקוב: אוקרמעלוכענאצמינדפארלאג ('ביבליאטעק זיי גרייט'), 1934).
אנארע דע באלזאק, דער אומבאוווסטער שעדעוור; יידיש: עמ’ קאזאקעוויטש, מוסקבה: דער עמעס, 1939.
לקריאה נוספת

Анатолий Георгиевич Бочаров, Эммануил Казакевич: очерки творчества, Москва: Сов. писатель, 1965.
Анатолий Георгиевич Бочаров, Эммануил Казакевич, Москва: Сов. Россия, 1967.
Воспоминания о Эм. Казакевиче; составители, Г[алина] О[сиповна] Казакевич, Б[ернгард] С[авельевич] Рубен, Москва: Сов. писатель, 1984.
הערות שוליים

↑  ספרים חדשים (בהוצאת ספרית פועלים): עמנואל קאזאקביץ, בין כוכב לאדמה, על המשמר, 29 בנובמבר 1948.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275798805171  PLWABN: 9810699108805606  BIBSYS: 90124053  BNE: XX909975  BnF: cb12065188d (data)  CiNii: DA00955783  GND: 118926667  ICCU: BVEV032666  ISNI: 0000 0001 0915 2914  LCCN: n50046381  LNB: 000062444  NKC: jn19990210321  NLA: 35262608  NLG: 337251  NLK: KAC201814075  NTA: 070328528  RERO: 02-A021762405  SUDOC: 08600140X  Trove: 887618  VIAF: 73875135   WorldCat (עם VIAF): 73875135
סמירמיס

ערך זה עוסק במלכה אשורית. אם התכוונתם למלון בירושלים שפוצץ על ידי ההגנה, ראו .
Semiramide, מלכת בבל, 1905, יצירה סימבוליסטית של הצייר צ'זארה סאקאגי מטורטונה.
טפטין מהמאה ה-17 המתאר את סמירמיס על כס מלכותה בגלריה צ'יני במוזיאונים הקפיטוליניים.
סמירמיס (שם אשורי: שַמוּראמַת; בארמית סורית: ܫܡܝܪܡ, "שמירם; בארמנית: Շամիրամ) הייתה מלכה אשורית ששלטה בתחילת האלף הראשון לפנה"ס. לפי גרסאות אחדות פירוש שמה הוא "אהובת היונים", ולפי גרסאות אחרות שמה המקורי הוא סמור-אמת, "מתנת הים" בבבלית. לפי ההיסטוריון היווני דיודורוס סיקולוס, השם "סמירמיס" מוצאו במילה האשורית "סוּמָטוּ", שמשמעותה "יונה".
ביוגרפיה

סמירמיס נולדה בעיר ארך למשפחת אצולה. כפי הנראה הייתה המלכה שמוראמת (Shammuramat), אשתו של המלך שמשי-אדד החמישי. בנה הוא אדד-ניררי השלישי, ששמו מופיע על פסל של האל נבו, הנמצא כיום במוזיאון הבריטי. מונומנטים רבים מיוחסים לסמירמיס. מסופר על פסל שהזמינה של האלה ריאה, יושבת על כס מלכות, מוקפת באריות. לפי התיאור משקלו של הפסל עלה על 250 טון. יש המייחסים לה את בניית הגנים התלויים בבבל.
סמירמיס הייתה דמות אמיתית, אולם כפי שקרה לשליטים רבים במזרח, דמותה עברה האלהה ונכללה בסיפורי המיתולוגיה המסופוטמית. לפי אגדה אשקלונית, גרמה האלה אשרה לאימה אטרגטיס (דרקטו בפי קטסיאס היווני), אלה אשקלונית-סורית, להתאהב בנער מקומי, ומהזיווג נולדה סמירמיס. לאחר לידתה התביישה האם באהבתה לבן אנוש, הרגה את אביה של סמירמיס, נטשה את בתה, ובעצמה קפצה לאגם והפכה לדג. סמירמיס גודלה על ידי יונים, עד שנמצאה על ידי הרועה המלכותי סימס. כשגדלה נישאה לנינוס (המייסד המיתולוגי של נינוה), שאילץ את בעלה הראשון להתאבד כדי שיוכל לשאת אותה. מסופר שלאחר מותו של נינוס בקרב, המשיכה סמירמיס את כיבושיו והרחיבה אותם. בסופו של דבר, על פי האגדה, הפכה סמירמיס ליונה.
הטייל הסורי לוקיאנוס מספר על המקדש בהייראפוליס, שעל פי גרסאות מסוימות הוקם על ידי סמירמיס וניצב בו פסלה, כשעל ראשו יונת זהב. הפסל ניצב בדלת המקדש של הרה כשהוא מורה בידו על הפתח. הוא מסביר שסמירמיס הורתה לכל יושבי סוריה לעבוד לה כאלה ולה בלבד. בעקבות הוראתה נשלחו אליה חולי ואסונות על ידי האלים עד שחזרה בה מיוזמתה והורתה לכל נתיניה לשוב להרה, ומשום כך ניצב פסלה מורה בידו על פתח מקדשה. עוד הוא מספר שהאנשים באזור נמנעים מאכילת דגים ויונים משום שאלה נחשבים לחיות קדושות. קישורים נוספים בין היונה לסמירמיס מופיעים גם אצל פליניוס וסטראבון.
על פי גרסה אחרת, בייתה סמירמיס בתה של האלה עתרגתיס ואמו של הגיבור נמרוד.
לאחר שבעלה, המלך שמשי-אדד החמישי, מת במלחמה, היא שימשה כעוצרת ושלטה בשם בנה שהיה קטין. לאחר מכן בנה, אדד-ניררי השלישי, שלח את הסריס להרוג אותה מכיוון שלא העבירה לידיו את המלוכה (לפי דיודורוס).
סמירמיס (גלוק)

כריסטוף וויליבאלד גלוק
סמירמיס נחשפת (באיטלקית: Semiramide riconosciuta) היא אופרה מאת המלחין כריסטוף ויליבלד גלוק.
זו היא דרמה מוזיקלית בשלוש מערכות. הליברית בשפה האיטלקית היא מאת פייטרו מסטאסיו.
הבכורה של האופרה הוצגה ב-14 במאי 1748 בבורגתיאטר בווינה.
זו היצירה הראשונה של גלוק בווינה. הולחנה, כפי שמספר השער של כתב היד, ל"יום הולדתה המפואר ביותר של הקיסרית השלטת מריה תרזה"... semper Augusta וכו', וגם לפתיחת תיאטרון החצר החדש. באחד הטקסטים הפחות אטרקטיביים שלו, מסטאסיו מסיט את הסיפור הנוראי של סמירמיס (כמו באופרה של רוסיני ובבלט סמירמיס של גלוק מ-1765) לטובת תככים מסובכים. סמירמיס שולטת באשור מחופשת לגבר. אהובה לשעבר Scitalce, שחושב כי הרג אותה, הוא אחד משלושה המחזרים אחר הנסיכה הבקטרית טמירי. בסופו של דבר סמירמיס נחשפת ומגלה את זהותה ומתחתנת עם Scitalce; אחיה מתחתן עם טמירי.
אופרה זו מציגה את גלוק כאמן בוגר של השפה המוזיקלית האיטלקית, תוך שהוא שומר על מאפיינים אינדיבידואליים. האריות מציגות מגוון מרשים של מצבי רוח ומגוון צורות. הקולוראטורה מאופקת, כמה אריות הן ליריות גרידא או, כמו 'Tradita, pressata' של סמירמיס, אקספרסיביות גרידא, מיתרי הטרמולנדו השוחקים נותנים טעימה מקדמת של גלוק מאוחר יותר. אריה אחת הופיעה שוב ב-Le feste d'Apollo 1769.
לקריאה נוספת

Holden, Amanda The Viking Opera Guide (Viking, 1993), page 372.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמית' (אי, איי אנדמן וניקובר)

ערך זה עוסק באי באיי אנדמן וניקובר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מפרץ בנגל
 קואורדינטות:  13°20′N 93°03′E﻿ / ﻿13.34°N 93.05°E﻿ / 13.34; 93.05
 ארכיפלג:  איי אנדמן
 שטח:  20.45 קמ"ר
 אורך:  8.6 ק"מ
 רוחב:  4.8 ק"מ
 היקף החוף:  29 ק"מ
 גובה מרבי:  131 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הודו הודו
 אוכלוסייה:  600
 he
 
סמית' (באנגלית: Smith Island) הוא אי בארכיפלג איי אנדמן. האי שייך למחוז המנהלי של צפון ומרכז אנדמן, חלק מטריטוריית האיחוד ההודי של איי אנדמן וניקובר. האי שוכן 298 ק"מ מצפון לפורט בלייר.
ישנם 3 כפרים באי. על פי מפקד האוכלוסין של הודו בשנת 2011, באי יש 160 משקי בית. בכפר הראשי יש 60 בתי מגורים, ובנוסף בתי מנוחה אקולוגיים הזמינים ללינה.
דמוגרפיה

|  | סך הכל | זָכָר | נְקֵבָה |
| --- | --- | --- | --- |
| אוּכְלוֹסִיָה | 600 | 328 | 272 |
| ילדים מתחת לגיל 6 שנים | 64 | 35 | 29 |
| יודעי קרוא וכתוב | 431 | 260 | 171 |
| עובדים | 202 | 191 | 11 |
עיצורים דו-שיניים

עיצורים דו-שינִיים (bidental) הם עיצורים אשר מבטאים אותם דרך שתי השיניים התחתונות והעליונות. באלפבית הפונטי הבינלאומי מסומנים את העיצורים הדו-שיניים באמצעות רישום סימן  ⟨  ̪͆ ⟩. בניב הצ'רקסים השפסוגים של הים השחור קיים עיצור דו-שיני, חוכך, אטום [h̪͆] במילים כמו дахэ "יפה" (daːxa) ו-хы "שש" (xə) שבניבים צ'רקסים אחרים מבטאים אותה כעיצור וילוני, חוכך, אטום [x]. לכן אולי עדיף לכתוב את העיצור כ-⟨x̪͆⟩. אבל אין חיכוך בווילון (החך הרך). מבטאים את העיצור רק דרך השיניים. השפתיים פתוחות, השיניים חשוקות והלשון מקישה, האוויר נכנס בין השיניים. העיצור הוא בין העיצור  [ʃ] ו-[f]. כותבים את העיצור באפ"ב כ-[h̪͆].
| צלילי שפות העולם> עיצורים.בסיסי החיתוך | צלילי שפות העולם> עיצורים.אופני החיתוך |
| --- | --- |
דו-שפתיים - שפתיים-שיניים - שיניים-שפתיים - לשוניים-שפתיים   שיניים - מכתשיים - בתר-מכתשיים - מכתשיים-חיכיים - כפופים   חיכיים - וילוניים - ענבליים - סדקיים - כיסוי-גרוניים - לועיים  בסיס חיתוך משני: מלועלעים - מוולנים - מחונככים - משופתתים: ריאתיים: אפיים - סותמים - חוככים - מקורבים   מקישים - רוטטים - צידיים - מחוככים  לא ריאתיים: מסודקים - מפונמים - מצוצים
תנועות
מיקום התנועות: גובה התנועות
אחוריות - כמעט-אחוריות - מרכזיות - כמעט-קדמיות - קדמיות: סגורות - כמעט-סגורות - חצי-סגורות - אמצעיות  חצי-פתוחות - כמעט-פתוחות - פתוחות
ראו גם: אלפבית פונטי בינלאומי – פורמנט
סקאוגום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אזור גאוגרפי, חווה חקלאית, בניין 
 מיקום:  אסקר 
 מדינה:  נורווגיה 
 בעלים:  הוקון, נסיך נורווגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1932
 תאריך פתיחה רשמי:  1932 
 אדריכל:  ארנשטיין ארנברג
 סגנון אדריכלי:  פונקציונליזם
 קואורדינטות:  59°51′15″N 10°26′35″E﻿ / ﻿59.854094444444°N 10.443041666667°E﻿ / 59.854094444444; 10.443041666667
 he
 
סקאוגום היא אחוזה ומקום מגוריהם הרשמי של יורש העצר האקון ואשתו נסיכת הכתר מטה מאריט. האחוזה ממוקמת בעיר אסקר מדרום-מערב לאוסלו, למרגלות הר סקואוגומסאסן (אנ').
היסטוריה

האחוזה הייתה במקור רכוש הכנסייה בתקופת ימי הביניים, ועברה מספר בעלים עד 1909, אז קנה אותה פריץ ודל ירלסברג. כאשר נסיך הכתר אולף ונסיכת הכתר מרתה נישאו בשנת 1929, ודל-ירלסברג מכר אותה לבני הזוג. בשנת 1937 נולד בנם יורש העצר הנסיך האראלד באחוזה.
המבנה בסגנון בקתה שווצרית עוצב על ידי הרמן באקר והושלם בשנת 1891, נשרף בשנת 1930. האדריכל הנורווגי ארנשטיין ארנברג הוזמן לתכנן מבנה חדש, כולו על יסודות הבניין הישן. הבניין החדש נבנה מאבן כדי להימנע משריפות עתידיות.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

במהלך הכיבוש הנאצי של נורווגיה, גנרל האס-אס וילהלם רדיס התגורר בסקאוגום תקופה קצרה ואילו יוזף טרבובן, שהיה הרייכסקומיסר של נציבות הרייך נורווגיה (אנ') מאוחר יותר הפך את האחוזה למעונו הרשמי ביוני 1940. זמן קצר לאחר מותו של היטלר, טרבובן הודח מתפקידו על ידי קרל דניץ והתאבד בבונקר האחוזה ב-8 במאי 1945 כשפוצץ עצמו עם חמישים קילוגרמים של חומר נפץ.
היסטוריה > מקום מגוריו של היורש

בשנת 1968 נתן המלך אולף החמישי את האחוזה כמתנת חתונה לבנו, נסיך הכתר הארלד (לימים המלך הרלד החמישי) ואשתו נסיכת הכתר סוניה, בעוד המלך עצמו עבר לארמון המלכותי באוסלו. המלך נתן את האחוזה במתנה לבנו יורש העצר האקון ולנסיכת הכתר מטה-מאריט לרגל חתונתם.
שלא כמו הארמון המלכותי באוסלו, סקאוגום נמצא בבעלות פרטית של משפחת המלוכה ולכן אינו פתוח לציבור. כמו כל מעונות המלוכה בנורווגיה, האחוזה מוגנת על ידי השומרים המלכותיים.
גלריה

סקאוגום המקורי לפני השריפה בשנת 1930
מבט מהאוויר של סקאוגום
משפחת המלוכה בסקאוגום בביקור של קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה בשנת 1974
מבט על סקאוגום מגן האחוזה
סקאוגום ממערב
הערות שוליים

↑  "Budstikka - Husdyrenes siste sommer på Skaugum". www.budstikka.no (בנורווגית). נבדק ב-2017-10-29.
↑  Torvanger, Åse Moe (13 בפברואר 2009). "Herman Backer". Norsk biografisk leksikon. נבדק ב-12 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mens hele Norge feiret freden, reiste Hitlers forhatte rikskommisær til Skaugum og sprengte seg". Dagbladet.no (בנורווגית). 2015-05-08. נבדק ב-2017-10-29.
ספר המדע

| --- | --- |

 הלכות יסודי התורה  הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים  הלכות תלמוד תורה  הלכות דעות  הלכות תשובה 
 מידע כללי
 מאת:  רמב"ם 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  הלכה 
 סדרה
 סדרת ספרים:  משנה תורה
 הספר הבא:  ספר אהבה
 
ספר המדע הוא הספר הראשון מתוך ארבעה עשר הספרים הכלולים במשנה תורה, שהוא הקודקס ההלכתי שכתב הרמב"ם.
הרמב"ם מגדיר את נושאי הספר: ”ספר ראשון. אכלול בו כל המצוות שהן עיקר דת משה רבנו, וצריך אדם לידע אותם תחילת הכול, כגון ייחוד שמו ברוך הוא, ואיסור עבודה זרה. וקראתי שם ספר זה ספר המדע.”
מבנה הספר ותוכנו > הפסוק הפותח את הספר

כדרכו ביתר הספרים, בפתיחת הספר הרמב"ם מציב פסוק המכוון לתוכנו של הספר. בספר המדע, הפסוק הפותח הוא מְשֹׁךְ חַסְדְּךָ לְיֹדְעֶיךָ, וְצִדְקָתְךָ לְיִשְׁרֵי לֵב, מספר תהלים.
במורה הנבוכים מחלק הרמב"ם את סוגי המצוות והוא מגדיר את הקבוצה השנייה כך:
”ראיתי לחלק המצוות לפי זאת הכונה אל ארבעה עשר כללים:

הכלל הראשון כולל המצוות אשר הם דעות שרשיות והם אשר ספרנום ב"הלכות יסודי התורה". ומן הכלל הזה עוד התשובה והתעניות כמו שאבאר. ולא יאמר בנתינת הדעות האמיתיות והמועילות באמונת התורה 'מה תועלתם', כמו שבארנו:

הכלל השני כולל המצוות הנתלות באיסור עבודה זרה והם אשר מנינו אותם ב"הלכות עבודה זרה". ודע שכלאי בגדים וערלה וכלאי הכרם הם גם כן מזה הכלל, כמו שיתבאר. וסיבת זה הכלל גם כן ידועה, מפני שהוא לאמת הדעות האמתיות ולהשאירם לנצח בהמון:

הכלל השלישי כולל המצוות התלויות בתיקון המידות והם אשר ספרנום ב"הלכות דעות". וידוע שבטוב המדות תשלם חברת בני אדם וקיבוציהם אשר הוא הכרחי לסידור ענייני בני אדם:”
נמצא שהלכות דעות כוללות בעיקרם שתי מטרות: הראשונה והשנייה דעות שרשיות, לאמת את הדעות האמתיות. והשנייה היא תיקון המידות.
מבנה הספר ותוכנו > הנושאים הכלולים בספר

הספר עוסק במספר נושאים, והוא מחולק לחמישה נושאים, ובלשונו של הרמב"ם "הלכות":
הלכות יסודי התורה
הלכות דעות
הלכות תלמוד תורה
הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים
הלכות תשובה – בהלכות אלה עוסק הרמב"ם בנושא החיוב לחזור בתשובה, ובמצוות הוידוי, וגם בעיקרי האמונה הקשורים לכך, ובפרט: הבחירה החופשית ובנושא השכר ועונש בכלל, ובפרט בנושא הישארות הנפש והעולם הבא.
מבנה הספר ותוכנו > המצוות המבוארות בספר

בספר המדע התבארו מצוות רבות: 75 מצוות מתוך תרי"ג המצוות מתוכן 16 מצוות עשה, ו59 מצוות לא תעשה.
המצוות לפי סדר חלוקת ההלכות:
הלכות יסודי התורה - נכללו בו 10 מצוות, מתוכם 6 מצוות עשה ו4 מצוות לא תעשה: (א) לידע שיש שם אלוה. (ב) שלא יעלה במחשבה שיש שם אלוה זולתי יי. (ג) לייחדו. (ד) לאהבו. (ה) ליראה ממנו. (ו) לקדש שמו. (ז) שלא לחלל את שמו. (ח) שלא לאבד דברים שנקרא שמו עליהם. (ט) לשמוע מן הנביא המדבר בשמו. (י) שלא לנסותו.
הלכות דעות - נכללו בו 11 מצוות, מתוכם 5 מצוות עשה ו6 מצוות לא תעשה: (א) להדמות בדרכיו. (ב) להדבק ביודעיו. (ג) לאהוב את רעים. (ד) לאהוב את הגרים. (ה) שלא לשנוא אחים. (ו) להוכיח. (ז) שלא להלבין פנים. (ח) שלא לענות אמללין. (ט) שלא להלוך רכיל. (י) שלא לנקום. (יא) שלא לנטור.
הלכות תלמוד תורה - נכללו בו 2 מצוות עשה, והם: (א) ללמוד תורה, (ב) לכבד מלמדיה ויודעיה.
הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים - נכללו בו 51 מצוות, מתוכם 2 מצוות עשה ו-49 מצוות לא תעשה: (א) שלא לפנות אחר עבודה זרה. (ב) שלא לתור אחר הרהור הלב וראיית העיניים. (ג) שלא לגדף. (ד) שלא יעבוד אותה כדרך עבודתה. (ה) שלא ישתחווה לה. (ו) שלא לעשות פסל לעצמו. (ז) שלא לעשות פסל אפילו לאחרים. (ח) שלא לעשות צורות אפילו לנואי. (ט) שלא להדיח אחרים אחריה. (י) לשרוף עיר הנידחת. (יא) שלא לבנותה. (יב) שלא ליהנות מכל ממונה. (יג) שלא להסית יחיד לעובדה. (יד) שלא לאהוב המסית. (טו) שלא לעזוב שנאתו. (טז) שלא להצילו. (יז) שלא ללמד עליו זכות. (יח) שלא ימנע מללמד עליו חובה. (יט) שלא להתנבא בשמה. (כ) שלא לשמוע מן המתנבא בשמה. (כא) שלא להתנבא בשקר, ואפילו בשם יי. (כב) שלא לגור מהריגת נביא שקר. (כג) שלא לישבע בשם עבודה זרה. (כד) שלא לעשות אוב. (כה) שלא לעשות ידעוני. (כו) שלא להעביר למולך. (כז) שלא להקים מצבה. (כח) שלא להשתחוות על אבן משכית. (כט) שלא ליטע אשרה. (ל) לאבד עבודה זרה וכל הנעשה בשבילה. (לא) שלא ליהנות בעבודה זרה ובכל משמשיה. (לב) שלא ליהנות בציפויי נֶעבד. (לג) שלא לכרות ברית לעובדי עבודה זרה. (לד) שלא לחון עליהם. (לה) שלא ישבו בארצנו. (לו) שלא להדמות במנהגותן ובמלבושן. (לז) שלא לנחש. (לח) שלא לקסום. (לט) שלא לעונן. (מ) שלא לחבור חבר. (מא) שלא לדרוש אל המתים. (מב) שלא לשאול באוב. (מג) שלא לשאול בידעוני. (מד) שלא לכשף. (מה) שלא להקיף פאת ראש. (מו) שלא להשחית פאת הזקן. (מז) שלא יעדה איש עדי אישה. (מח) שלא תעדה אישה עדי איש. (מט) שלא לכתוב קעקע. (נ) שלא להתגודד. (נא) שלא לעשות קורחה על מת.
הלכות תשובה - והיא מצוַת עשה אחת, והיא שישוב החוטא מחטאו לפני יי ויתוַדה.
הרמב"ם פותח את ספרו בלשון זו:
יסוד היסודות ועמוד החכמות לידע שיש שם מצוי ראשון, והוא ממציא כל הנמצא, וכל הנמצאים, משמים וארץ ומה ביניהם - לא נמצאו אלא מאמתת המצאו.
בלשון זו שבה פתח הרמב"ם, מרומז בראשי התיבות שם הויה.
מבנה הספר ותוכנו > פסקים ייחודיים

פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הגדרת העולם הבא – הרמב"ם מבאר שהעולם הבא הוא מקום שבו קיימות נשמות בלבד, והן מתענגות שם בהשגת האלוקים: ”העולם הבא אין בו גוף וגויה, אלא נפשות הצדיקים בלבד בלא גוף כמלאכי השרת. הואיל ואין בו גויות אין בו לא אכילה ולא שתייה ולא דבר מכל הדברים שגופות בני אדם צריכין להן בעולם הזה... כך אמרו חכמים הראשונים העולם הבא אין בו לא אכילה ולא שתיה ולא תשמיש אלא צדיקים יושבים ועטרותיהם בראשיהן ונהנין מזיו השכינה.”
הראב"ד השיג על כך, שמדברי הרמב"ם הללו משמע שאין תחיית המתים לגוף. לדברי הרמב"ם הללו היה קשר לעמדתו של הרמ"ה בפולמוס הרמב"ם.
על ההוכחה לקיום אלוהים שמביא הרמב"ם בתחילת פרק א' כתב הרב יעקב עמדין בספרו בירת מגדל עוז כי "לו ידעו הרבנים התלמודיים בפילוסופיא, לא היו שותקים לו בכאן".
פרשני הספר > פירושים נוספים

עלים לתרופה על הלכות דעות, מאת המלבי"ם
עבודת המלך מאת הרב מנחם קרקובסקי
משנה כסף מאת הרב יעקב כולי
יד פשוטה מאת הרב נחום אליעזר רבינוביץ'
פרשני הספר > מהדורות מבוארות

הרמב"ם המבואר - מהדורת חיטריק.
משנה תורה להרמב"ם המבואר - הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ).
הרמב"ם המבואר - מפעל משנה תורה.
הערות שוליים

↑  הקדמה למשנה תורה
↑  ספר תהלים, פרק ל"ו, פסוק י"א.
↑  חלק ג פרק לה
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר המדע, הלכות תשובה, פרק ח', הלכה ב'
↑  יעקב עמדין, בירת מגדל עוז, זיטאמיר, תרל"ד, עמ' כב ע"א
| כתבי הרמב"ם - רבי משה בן מימון |
| --- | --- | --- |
| כתבים הלכתיים | פירוש המשנה • ספר המצוות • תשובות הרמב"ם • משנה תורה: ספר המדע • ספר אהבה • ספר זמנים • ספר נשים • ספר קדושה • ספר הפלאה • ספר זרעים • ספר עבודה • ספר קרבנות • ספר טהרה • ספר נזיקין • ספר קניין • ספר משפטים • ספר שופטים |  |
| כתבים פילוסופיים | מילות הגיון • מורה הנבוכים |  |
| הקדמות לפירוש המשנה | הקדמה לפירוש המשנה • הקדמה לפרק חלק • הקדמה למסכת אבות - "שמונה פרקים" |  |
| איגרות | איגרת השמד • איגרת תימן • איגרת תחיית המתים |  |
| כתבים רפואיים | פרקי משה • קיצורי גלינוס • על שמות הרפואות • תשובות רפואיות • ספר הסמים וההישמרות מפני הסממנים הקטלניים |  |
ספר המדע: הלכות יסודי התורה, הלכות דעות, הלכות תלמוד תורה, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, הלכות תשובה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576676805171  BNE: XX2083218  GND: 4341825-9  LCCN: n82139513  VIAF: 178886037   WorldCat (עם VIAF): 178886037
פאול בדורה-סקודה

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1927 וינה, הרפובליקה האוסטרית הראשונה 
 פטירה:  25 בספטמבר 2019 (בגיל 91) וינה, אוסטריה 
 מקום קבורה:  Ottakringer Friedhof 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1947 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של וינה, אקול נורמל דה מוזיק בפריז 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  אווה בדורה-סקודה 
 פרסים והוקרה:  מפקד מסדר האמנויות והספרות (21 בפברואר 1997)  לגיון הכבוד  מדליית הכסף הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית  אות הזהב לשירות העיר וינה 
 www.badura-skoda.cc/en/
 פרופיל ב-IMDb
 
פאול בדורה-סקודה (בגרמנית: Paul Badura-Skoda;‏ 6 באוקטובר 1927 – 25 בספטמבר 2019) היה פסנתרן אוסטרי.
חייו

בדורה-סקודה נולד בווינה ולמד נגינה בפסנתר וניצוח בקונסרבטוריון הווינאי מ-1945 עד 1948 ואחר בכיתות אמן של אדווין פישר, שהשפיע עליו מאוד. בשנת 1948 ניגן לראשונה בקונצרט ומכאן ואילך המשיך ויצא לסיורי הופעות ברחבי העולם. בשנים 71–1966 שהה בארצות הברית כאמן הבית באוניברסיטת ויסקונסין. תוכניות הרסיטלים שלו התמקדו במלחינים אוסטרים מן המאה ה-18, אך הוא ניגן גם מוזיקה עכשווית; פרנק מרטין הקדיש לו את הקונצ'רטו השני שלו.
בדורה-סקודה אסף כלי מקלדת היסטוריים ובאמצעות מחקריו הוא השתדל להגיע בביצועיו לדיוק רב ככל האפשר בהוראות הביצוע ובגוני הצליל המקוריים. הוא הרבה להקליט, בפסנתרים תקופתיים ומודרניים; בין היתר הקליט את מכלול הסונאטות של בטהובן ושוברט. בנוסף לנגינה, בדורה-סקודה עסק גם בהלחנה. הוא חיבר מספר רב של קדנצות לקונצ'רטי מן התקופה הקלאסית.
נפטר ב-25 בספטמבר 2019.
מבחר מכתביו

with E. Badura-Skoda: Mozart-Interpretation (Vienna and Stuttgart, 1957; Eng. trans., 1962/R as Interpreting Mozart on the Keyboard)
‘Chopin’s Influence’, Frederic Chopin: Profiles of the Man and the Musician, ed. A. Walker (London, 1966, 2/1973 as The Chopin Companion), 258–76
with J. Demus: Die Klaviersonaten von Ludwig van Beethoven (Wiesbaden, 1970, 2/1974)
‘Eine ungedruckte Brahms-Kadenz zu Mozarts D-Moll-Konzert KV 466’, ÖMz, xxxv (1980), 153–6
‘Von der Vieldeutigkeit der musikalischen Notation’, Logos musicae: Festschrift für Albert Palm, ed. R. Görner (Wiesbaden, 1982), 3–7
‘A propos de l’interprétation des oeuvres de Frédéric Chopin’, Sur les traces Frédéric Chopin, ed. D. Pistone (Paris, 1984), 113–30
Bach-Interpretation: die Klavierwerke Johann Sebastian Bachs (Laaber, 1990; Eng. trans., 1993, as Interpreting Bach at the Keyboard)
‘Mozart’s Trills’, Perspectives on Mozart Performance, ed. R.L. Todd and P.F. Williams (Cambridge, 1991), 1–26
Rudolf Klein/Martin Elste
מקור הערך

רודולף קליין ומרטין אלסטה, "פאול בדורה סקודה", מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
עבד אל-באסט עבד א-סמד

| --- | --- |

 לידה:  2 בינואר 1927 Hermonthis, מצרים 
 פטירה:  30 בנובמבר 1988 (בגיל 61) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 פרסים והוקרה:  מסדר הארז 
 
שייח עבד אל-באסט עבד א-סמד או עבד אל-באסט בן מוחמד בן עבד א-סמד בן סלים (בערבית: الشيخ عبد الباسط بن محمد بن عبد الصمد بن سليم; 2 בינואר 1927 – 30 בנובמבר 1988) היה אחד מגדולי ה"קארי" - המדקלמים של הקוראן (قارئ القرآن), מצרי בלאומו. היה הקארי היחיד שזכה בשלוש תחרויות עולמיות לקריאת הקוראן בשנות ה-1970 המוקדמות.
רקע משפחתי ושנות ילדותו

שייח עבד אס-סמד נולד בשנת 1927 בכפר אל אמראזה, הסמוך לעיר ארמנט במחוז קינא במצרים העליונה (דרום מצרים).
אביו, שייח מוחמד עבד א-סמד היה בעצמו מדקלם של הקוראן בכפרו וסבורים שהיה ממוצא כורדי [דרוש מקור]. אחיו הגדולים, מחמוד ועבד אל-חמיד נסעו ללמוד לימודים אסלאמיים באוניברסיטת אל אזהר בקהיר.
בילדותו היה הולך עבד אל-באסט ברגל עד לכפר השכן כדי להאזין בבית קפה ממקלט רדיו, לשידורי רדיו קהיר עם הקריאות בקוראן של השייח מוחמד רפעת והשייח שאשאעי ברדיו קהיר. סיים את לימוד הקוראן בגיל 10 בבית הספר הקוראני בכפר, כשמורו היו שייח מוחמד אל-אמיר. גם אביו עזר לו עד אז ללמוד את הקוראן בעל פה ולהפוך ל"חאפז" (אדם השולט על קוראן בעל פה, ברבים: חופאז). בראותו מתלהב מאמנות דיקלום הקוראן, שלח אותו אביו ליישוב אחר באזור, אצל המורה מוחמד סלים חמדה, שהגיע לשם ממצרים התחתונה. אצל מוחמד סלים למד עבד אל-באסט את התג'ויד, כולל "שבע הקריאות" הקאנוניות של הקוראן. המורה עודד אותו לדקלם את הקוראן בפומבי, כך שבגיל 14 אמנותו מצאה במה, בייחוד בלילות הרמדאן והתחילה להיות מוכרת ונערצת על ידי המוני המאמינים ברחבי מצרים העליונה.
אביו לקח אותו גם לטנטא, מרכז מפורסם ללימודי האסלאם, לרבות בתחום דיקלום הקוראן.
פריצת הקריירה

פריצת הקריירה שלו אירעה לרגל ביקורו בחגיגות במאוזוליאום של סיידה זיינב בקהיר, שאורגנו על ידי ה"קארי" הגדולים, השייחים עבד אל-פתאח אל שעשאעי, מוסטפא אסמעיל, עבד אל-עדים זאהר, אבו ל-עינין שעישע ואחרים. נדרש אז על ידי אימאם המסגד לדקלם את הפסוק מ"ו מסורת "אל-אחזאב". היה אמור לקרוא רק למשך דקות ספורות אבל ריתק כל כך את הקהל שהתבקש להמשיך בקריאת הקוראן עוד ועוד עד שעברה שעה וחצי.
בשנת 1951 התקבל אחרי מבחן קפדני לעבודה ברדיו קהיר ובכניסתו לתפקיד קרא את הסורה "פאטר". בערבי יום ראשון קולו התחיל לבקוע מן מקלטי הרדיו מדי שבוע ושבוע. כעבור שנה נוספת התמנה עבד אל-באסט למדקלם במסגד אימאם שאפעיי. בשנת 1985 ירש את תפקידו של אחד מהמפורסמים שבמדקלמי הקוראן, שייח מחמוד עלי אל באנא ששרת במסגד אל חוסיין.
שייח עבד אל-באסט עבד א-סמד כיהן כיושב ראש הראשון של אגודת מדקלמי הקראן במצרים החל משנת 1984 וזכה בפרסים ואותות כבוד רבים.
הוא נפטר בשנת 1988.
אמנותו

שייח עבד אל באסט הצטיין במגוון צבעי קולו, בגובה הצלילים, ובשליטתו המושלמת של הצד המוזיקלי ושל הדיקציה בדקלום הקוראן. היה בין ה"חופאז" הראשונים שהשאירו הקלטות רדיו ומסחריות של דקלום הקוראן, בסגנון מוראתל ובמיוחד בסגנון מוג'וואד.
נשמרו הקלטות שביצע בעת החאג' בשנת 1952 כשקרא במכה ואל-מדינה, כמו כן הקלטות עבור תחנות הרדיו של סוריה, איחוד האמירויות הערביות, פקיסטן, הודו, אינדונזיה
דרום אפריקה, צרפת, בריטניה, ארצות הברית וארצות רבות אחרות. נותרו בזיכרון הקולקטיבי הופעתו במסד אל בדשאהי בלאהור בפקיסטן וביקורו בברית המועצות, כחבר בפמלייתו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר בשנת 1961.
קיימות הקלטות של קריאתו בקוראן במסגד אל-אקצא בירושלים ובמסגד אל אברהימי בחברון.
עבד אל-באסט עבד א-סמד השאיר בנים - יאסר, הישאם וטאריק. שלושתם הלכו בעקבותיו והם ידועים באמנותם בדקלום הקוראן.