stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנסט ויילד
לאחר המשלחת

בשנת 1917 חזר ויילד לשירות בצי על  האונייה "פמברוק", משם הועבר לאונייה "ביאריץ". הוא מת בטיפוס ב-10 במרץ 1918, בבית החולים של הצי במלטה ונקבר בחלקת חללי המלחמה של חבר העמים הבריטי בבית הקברות הקפוצ'יני במלטה. בשנת 1923 הוענקה לו מדליית אלברט על מאמציו להצלת חייהם של מקינטוש וספנסר-סמית'. ויילד, אדם מצניע-לכת מטבעו, לא פרסם יומנים או רשומות של התנסויותיו באנטארקטיקה. אלכסנדר סטיבנס, שהיה מדען ראשי בקבוצת ים רוס, חלק לו דברי הוקרה אלה: "יש דברים שערכם רב אך אין בהם זוהר. עקבי ... למוד-סבל, ארך-רוח, חרוץ, טוב-מזג, נאמן ללא סייג, הייתה תרומתו לשלומנו כבירה".
הערות שוליים

↑  Tyler-Lewis, "The Lost Men", Bloomsbury 2006, p. 128
↑  טיילר-לואיס, עמ' 138
↑  טיילר-לואיס, עמ' 140
↑  טיילר-לואיס, עמ' 267
↑  http://www.cwgc.org/find-war-dead/casualty/116688/WILD,%20H%20E
↑  טיילר-סמית, עמ' 258
↑  טיילר-לואיס, עמ' 246
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CWGC: 116688
אליפות אירופה בכדורסל 1987

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  3 ביוני 1987 
 תאריך סיום:  14 ביוני 1987 
 מספר משתתפות:  12
 מארחת:  יוון יוון
 ערים מארחות:  פיראוס
 זוכה:  יוון יוון
 סגנית:  ברית המועצות ברית המועצות
 השחקן המצטיין:  יוון ניקוס גאליס
 מלך הסלים:  יוון ניקוס גאליס  37.0 למשחק
 → 19851989 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1987, המכונה גם יורובאסקט 1987, היא האליפות ה-25 לנבחרות כדורסל אירופאיות. האליפות התקיימה בין ה-3 ביוני עד ה-14 ביוני 1987 בהיכל השלום והאחווה שבפיראוס, יוון. באליפות השתתפו 12 נבחרות לאומיות ובסיומה זכתה נבחרת יוון המארחת בתואר האליפות הראשון בתולדותיה, לאחר שגברה על נבחרת ברית המועצות במשחק הגמר. שחקן נבחרת יוון, הקלע ניקוס גאליס, הוביל את קלעי הטורניר עם 37.0 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר ה-MVP.
נבחרת ישראל סיימה את הטורניר במקום ה-11 עם מאזן כולל של 2 ניצחונות ו-5 הפסדים.
שלב הבתים

בשלב הראשון של הטורניר חולקו 12 הנבחרות לשני בתים, וארבע הקבוצות שסיימו ראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר. יתר הנבחרות התמודדו ביניהן על מקומות 9–12, והנבחרות המודחות בכל שלב התמודדו ביניהן על מקומות 3–8, בהתאם לשלב בו הודחו.
שלב הבתים > בית א'

|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ברית המועצותברית המועצות | 5 | 5 | 0 | 102+ | 10 |
| 2. | יוגוסלביהיוגוסלביה | 5 | 3 | 2 | 52+ | 8 |
| 3. | ספרדספרד | 5 | 3 | 2 | 42+ | 8 |
| 4. | יווןיוון | 5 | 3 | 2 | 31+ | 8 |
| 5. | צרפתצרפת | 5 | 1 | 4 | 76- | 6 |
| 6. | רומניהרומניה | 5 | 0 | 5 | 151- | 5 |
שלב הבתים > בית ב'

|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איטליהאיטליה | 5 | 5 | 0 | 88+ | 10 |
| 2. | מערב גרמניהמערב גרמניה | 5 | 3 | 2 | 19- | 8 |
| 3. | פוליןפולין | 5 | 3 | 2 | 102- | 8 |
| 4. | צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה | 5 | 2 | 3 | 1- | 7 |
| 5. | הולנדהולנד | 5 | 1 | 4 | 50- | 6 |
| 6. | ישראלישראל | 5 | 1 | 4 | 16- | 6 |
פלייאוף האליפות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצותברית המועצות |  110 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  ברית המועצותברית המועצות |  110 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |  91 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |  91 |   |   |  ברית המועצותברית המועצות |  113 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  ברית המועצותברית המועצות |  113 |   |   |  |  |
|  |  |  |   |   |  ספרדספרד |  96 |   |   |  |  |
|  |  ספרדספרד |  107 |   |   |  ספרדספרד |  96 |   |   |  |  |
|  |  ספרדספרד |  107 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  מערב גרמניהמערב גרמניה |  77 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  מערב גרמניהמערב גרמניה |  77 |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצותברית המועצות |  101 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  ברית המועצותברית המועצות |  101 |
|  |  |  |   |   |  |  |   |   |  יווןיוון |  103 |
|  |  איטליהאיטליה |  78 |   |   |  |  |   |   |  יווןיוון |  103 |
|  |  איטליהאיטליה |  78 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |  יווןיוון |  90 |   |   |  |  |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |  יווןיוון |  90 |   |   |  יווןיוון |  81 |   |   | משחק על המקום השלישי | משחק על המקום השלישי |
|  |  |  |   |   |  יווןיוון |  81 |   |   |   |   |
|  |  |  |   |   |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  77 |   |   |   |   |
|  |  פוליןפולין |  81 |   |   |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  77 |   |   |  ספרדספרד |  87 |
|  |  פוליןפולין |  81 |   |   |  |  |   |   |  ספרדספרד |  87 |
|  |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  128 |   |   |  |  |   |   |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  98 |
|  |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  128 |   |   |  |  |   |   |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  98 |
משחקי הדירוג > מקומות 9–12

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מקומות 9–12 | מקומות 9–12 |  |  | מקום תשיעי | מקום תשיעי |  |


|  |  צרפתצרפת |  96 |   |  |  |  |  |
|  |  ישראלישראל |  93 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |

|  |   |   |   |   |  צרפתצרפת |  94 |  |
|  |   |   |   |   |  הולנדהולנד |  80 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 11 | מקום 11 |  |
|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  רומניהרומניה |  87 |   |  |  ישראלישראל |  97 |  |
|  |  הולנדהולנד |  88 |   |  |  רומניהרומניה |  87 |  |
משחקי הדירוג > מקומות 5–8

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מקומות 5–8 | מקומות 5–8 |  |  | מקום חמישי | מקום חמישי |  |


|  |  צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |  91 |   |  |  |  |  |
|  |  מערב גרמניהמערב גרמניה |  93 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |

|  |   |   |   |   |  מערב גרמניהמערב גרמניה |  84 |  |
|  |   |   |   |   |  איטליהאיטליה |  87 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום שביעי | מקום שביעי |  |
|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  איטליהאיטליה |  93 |   |  |  צ'כוסלובקיהצ'כוסלובקיה |  92 |  |
|  |  פוליןפולין |  75 |   |  |  פוליןפולין |  96 |  |
חמישיית האליפות

| שחקן | נבחרת |
| --- | --- |


ניקוס גאליס (MVP): יוון יוון
שארונאס מרצ'ולוניס: ברית המועצות ברית המועצות
אלכסנדר וולקוב: ברית המועצות ברית המועצות
אנדרס חימנס: ספרד ספרד
פנגיוטיס פסולאס: יוון יוון
דירוג סופי

| מיקום | נבחרת | מאזן |
| --- | --- | --- |
|  | יוון יוון | 6–2 |
|  | ברית המועצות ברית המועצות | 7–1 |
|  | יוגוסלביה יוגוסלביה | 5–3 |
| 4 | ספרד ספרד | 4–4 |
| 5 | איטליה איטליה | 7–1 |
| 6 | מערב גרמניה מערב גרמניה | 4–4 |
| 7 | פולין פולין | 4–4 |
| 8 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 2–6 |
| 9 | צרפת צרפת | 3–4 |
| 10 | הולנד הולנד | 2–5 |
| 11 | ישראל ישראל | 2–5 |
| 12 | רומניה רומניה | 0–7 |
אפרת ארנון

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1974 (בת 50) ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 בן או בת זוג:  מולי שולמן 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
מימין לשמאל: מיכל ויינברג, מולי שולמן, עירית נתן בנדק, אפרת ארנון, אברום הורוביץ; בהצגה "איכה" מאת אייל וייזר, תיאטרון תמונע
מימין לשמאל: נתלי פיינשטיין, איציק גולן, יובל אברמוביץ', אפרת ארנון; בהצגה "שופרא" מאת אייל וייזר, תיאטרון תמונע
מימין לשמאל: עירית נתן בנדק, אפרת ארנון, מיכל ויינברג, "איכה"
אפרת ארנון (נולדה ב-28 ביולי 1974) היא שחקנית ישראלית.
קורות חיים > חיים אישיים

ארנון נשואה לשחקן מולי שולמן, ולהם שני ילדים. הם מתגוררים בתל אביב.
תפקידים > תיאטרון

| הצגת בכורה | הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | בזעיר אנפין | תיאטרון גשר | על פי ספרו של ירמי פינקוס | ארז דריגס |
| 2014 | בומרנג | תיאטרון חיפה | רוני סיני | ניר ארז |
| 2013 | פרדוקס | תיאטרון תמונע | שרון שטרק | שרון שטרק |
| 2013 | הם יורים גם בסוסים | קופרודוקציה בין תיאטרון חיפה לתיאטרון הקאמרי | שלומי מושקוביץ בעיבוד לרומן מאת הוראס מק'קוי | דדי ברון |
| 2012 | זוהי הארץ | תיאטרון תמונע | אייל וייזר | אייל וייזר |
| 2011 | כולם היו בני | קופרודוקציה של תיאטראות חיפה והקאמרי | ארתור מילר | משה נאור |
| 2010 | מר קולפרט | תיאטרון תמונע | דייוויד גיסלמן | מולי שולמן |
| 2009 | בטטות | הוצג בצוותא ובירושלים. בהפקת תיאטרון האינקובטור | רוני סיני | רוני סיני |
| 2008 | איכה | תיאטרון תמונע | אייל וייזר | אייל וייזר |
| 2008 | הדרך לג'אנה | פסטיבל אישה | עינת ברנובסקי | דורונה בן דור |
| 2007 | סופה של בדיחה | תיאטרון הבימה | נועם גיל | נועה קנולר |
| 2007 | ספיד דייט | פסטיבל פותחים מסך, בית ליסין |  | אלינור אגם |
| 2007 | שופרא | תיאטרון תמונע | אייל וייזר | אייל וייזר |
| 2006 | מובטל נולד | תיאטרון גבעתיים | עודד קוטלר | עודד קוטלר |
| 2006 | רוקד (מופע משותף עם הרקדן עידו תדמור) | מרכז סוזן דלל |  |  |
| 2006 | ותו לא | תיאטרון תמונע, הצגות בברלין 2006 | אייל וייזר | אייל וייזר |
| 2006 | מופע מאושר | בית ציוני אמריקה |  | בן לוין |
| 2005 | ביאת הפרענק | פסטיבל אקספו – תיאטרון המעבדה |  | שלומי ליברמן |
| 2003 | סיפור רב פנים | תיאטרון המעבדה | ברוך ברנר | ברוך ברנר |
|  | מ-חזה יחיד | מחזה יחיד אשר הוצג בפסטיבל ירושלים לאומנויות | גידי דודי | גידי דודי |
| 14 אוגוסט 2001 | נוימן אגדת חיילים | תיאטרון תמונע | מיקי גורביץ' | אודי בן-משה |
|  | דון ג'ואן | תיאטרון גשר (קבוצת הצעירים) | מולייר | יבגני אריה |
| 2000 | כלב צמר | בית ציוני אמריקה | רוני סיני | רוני סיני |
הצגות ילדים
| הצגה | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- |
| אגדת אוצר המילים | תיאטרון אורנה פורת | אורן נאמן | חנוך רעים |
| מחשבות | תיאטרון השעה הישראלי | חנוך רעים | חנוך רעים |
| קשר השתיקה | אבגי הפקות | איקה זוהר |  |
תפקידים > טלוויזיה

| שנה | סדרה | ערוץ | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017-2015 | השוטר הטוב 2-1 | Yes Comedy | איתן צור, תומר אבירם | בת ערובה / מיטל |
| 2016 | בלתי הפיך 2 | ערוץ 2, רשת | סיגל אבין | אלישבע |
| 2012 | יום האם | ערוץ 2, קשת | רני סער | אמא של פשה |
| 2011 | תמרות עשן 2 | HOT3 | עודד דוידוף | גאיה |
| 2010 | השועלים | yes | ירון ארזי, אורן שקדי | לקוחה בחנות הטבעות / אמא של קורין |
| 2009 | החברים של נאור 2 | ערוץ 10 | נאור ציון | נוש נוש |
| 2009 | פרשת השבוע 3 | HOT3 | רני בלייר | תפקיד אורח |
| 2008-2007 | ד.צ 24 | ערוץ 24 |  | דמויות שונות |
| 2007 | אולי הפעם | yes stars ישראלי | ציון רובין, עופר ויצמן | שמרית |
| 2007 | להוציא את הכלב | HOT3 | ניר ברגמן | עופרי |
| 2007-2006 | הלילה עם ליאור שליין | ערוץ 10 |  | מגישת פינה קומית קבועה של "נועמלי וימה" |
| 2005 | פיק אפ |  | עופר ויצמן | לימור |
| 2002 | שאול | HOT3 | איתן ענר, שירלי שטרן | תפקיד אורח |
| 1999 | ספי | ערוץ 2 | שירילי דשא | תפקיד אורח |
| 1999 | מנדל וגורנשטיין חקירות בע"מ | ערוץ 1 | מיקי בהגן | בוסקילה |
| 1998 | זבנג! | ערוץ 2 | רוני קיי | גילה מגעילה |
תפקידים > קולנוע

| שנה | סרט | במאי | תפקיד |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | לא בבית ספרנו (סרט קצר) | רני אבידן | יפית |
| 2015 | טוביאנסקי | ריקי שלח | מלכה'לה |
| 2014 | אילוף הגוררת | ריקי שלח | בתפקיד עצמה |
| 2011 | מי אתה בשבילי | דרור רשף | מזכירה |
תפקידים > אינטרנט

הנחיה בנענע שופס של ערוץ הקניות
סדרה של הדמות אפ – נענע וידאו
תפקידים > קליפים

"שירת הסטיקר" – הדג נחש
"סתם עוד יום" – אוהד חיטמן
"בואו נשתגע" – יאיא כהן אהרונוב
אליפות אירופה בכדורסל 1975

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  7 ביוני 1975
 תאריך סיום:  15 ביוני 1975
 מספר משתתפות:  12
 מארחת:  יוגוסלביה יוגוסלביה
 זוכה:  יוגוסלביה יוגוסלביה
 סגנית:  ברית המועצות ברית המועצות
 השחקן המצטיין:  יוגוסלביה קרשימיר צ'וסיץ'
 מלך הסלים:  בולגריה (1971–1990) אתאנס גולומיב  27.0 למשחק
 → 19731977 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל 1975, או בקיצור יורובאסקט 1975 הייתה האליפות היבשתית ה-19 המאורגנת על ידי פיב"א. התחרות התקיימה ביוגוסלביה אשר אירחה את הטורניר בפעם השנייה, בין ה-7 ביוני ל-15 ביוני. באליפות התחרו 12 נבחרות, והזוכה הייתה מארחת הטורניר, נבחרת יוגוסלביה.
שיטת המשחקים

8 קבוצות העפילו ישירות למשחקי האליפות. יתר הקבוצות (יוון, רומניה, פולין והולנד) העפילו משלב המוקדם.
12 הנבחרות הוגרלו ל-3 בתים בני 4 נבחרות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לבית העליון והמשיכו להתמודד על האליפות.
השלב המוקדם > בית א'

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 3 | 3 | 0 | 277 | 210 | 67 | 6 |
| איטליה איטליה | 3 | 2 | 1 | 221 | 212 | 9 | 5 |
| טורקיה טורקיה | 3 | 1 | 2 | 201 | 239 | 38- | 4 |
| הולנד הולנד | 3 | 0 | 3 | 204 | 242 | 38- | 3 |
השלב המוקדם > בית ב'

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 3 | 3 | 0 | 255 | 224 | 31 | 6 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 3 | 2 | 1 | 261 | 252 | 9 | 5 |
| ישראל ישראל | 3 | 1 | 2 | 246 | 255 | 9- | 4 |
| פולין פולין | 3 | 0 | 3 | 232 | 263 | 31- | 3 |
השלב המוקדם > בית ג'

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד 1939 ספרד | 3 | 3 | 0 | 270 | 203 | 67 | 6 |
| בולגריה (1967–1971) בולגריה | 3 | 2 | 1 | 235 | 218 | 17 | 5 |
| רומניה (1965-1989) רומניה | 3 | 1 | 2 | 199 | 237 | 38- | 4 |
| יוון (1970-1975) יוון | 3 | 0 | 3 | 195 | 241 | 46- | 3 |
השלב המוקדם > בית עליון

| נבחרת | משחקים | נ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 5 | 5 | 0 | 460 | 373 | 87 | 10 |
|  ברית המועצות | 5 | 4 | 1 | 432 | 395 | 37 | 9 |
| איטליה איטליה | 5 | 2 | 3 | 381 | 364 | 17 | 7 |
| ספרד 1939 ספרד | 5 | 2 | 3 | 397 | 422 | 25- | 7 |
| בולגריה (1967–1971) בולגריה | 5 | 1 | 4 | 386 | 444 | 58- | 6 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 5 | 1 | 4 | 358 | 416 | 58- | 6 |
נבחרת ישראל באליפות > סגל הנבחרת

מאמן – אברהם חמו
דירוג סופי

| מיקום | נבחרת |
| --- | --- |
1: יוגוסלביה יוגוסלביה
2: ברית המועצות 1955 ברית המועצות
3: איטליה איטליה
4: ספרד 1939 ספרד
5:  בולגריה
6: צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
7: ישראל ישראל
8: פולין פולין
9: טורקיה טורקיה
10: הולנד הולנד
11: רומניה (1965-1989) רומניה
12: יוון (1970-1975) יוון
הערות שוליים

1 2  אתר המרכז תוצאות אליפויות אירופה בכדורסל
אנטולי ריבקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בינואר 1911 צ'רניגוב
 פטירה:  23 באוקטובר 1998  (בגיל 87) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  אנטולי  אהרונוב
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 לאום:  יהודי
 מקום קבורה:  בית העלמין קונצבסקויה 
 עיסוק:  סופר
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הממלכתית לתחבורה  במוסקבה 
 שפות היצירה:  רוסית
 סוגה:  רומן, רומן קצר 
 יצירות בולטות:  ילדי הארבט
 תקופת הפעילות:  1948–1998 (כ־50 שנה)
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 100 שנים להולדתו של לנין  מדליה על הגנת לנינגרד  מדליה להנצחת 50 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941-1945  מדליה להנצחת 50 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 40 שנים לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941־1945  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  פרס האחים וסילייב של הרפובליקה הסובייטית הרוסית  מדליה על שחרור ורשה  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  מדליה על כיבוש ברלין  דרגה שנייה במסדר המלחמה הפטריוטית  עיטור הדגל האדום של העמל  עיטור הידידות בין העמים  מדליה על ההצטיינות בקרב  מדליית ההגנה על מוסקבה 
 
אנטולי נאומוביץ' ריבָּקוֹב (Анатолий Наумович Рыбаков;‏ 14 בינואר 1911 - 23 באוקטובר 1998) היה סופר יהודי סובייטי. בתחילת דרכו הספרותית כתב לילדים, אך בהמשך כתב בעיקר למבוגרים. בעל תואר דוקטור לשם כבוד מטעם אוניברסיטת תל אביב .
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אנטולי ריבקוב נולד בעיר צ'רניגוב שבאוקראינה למהנדס נחום אהרונוב ודינה ריבקוב. בשנת 1919 עבר למוסקבה. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר עבד כסבל וכמוביל במפעל כימיקלים.
בשנת 1930 התקבל לאוניברסיטה להנדסת תחבורה. בשנת 1933 נאסר ריבקוב על ידי נ.ק.ו.ד. באשמת "חתירה תחת שלטון המדינה". לאחר מאסר קצר הוא שוחרר, אך נאסר עליו לשהות בערים שממוקמים בהם אתרים אסטרטגיים. ריבקוב כיתת את רגליו ברחבי רוסיה ועבד בעבודות מזדמנות. בשנת 1938 החל לעבוד כמהנדס כבישים בעיר ריאזן. בנובמבר 1941 גויס לצבא האדום, לחם במלחמת העולם השנייה כקצין תובלה. על מעשי הגבורה במהלך המלחמה עוטר בשני עיטורי המלחמה הפטריוטית הגדולה. את המלחמה סיים בדרגת מאיור.
יצירתו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ריבקוב החל את הקריירה הספרותית שלו בשנת 1948 עם פרסום ספר ההרפתקאות לילדים ונוער "הפגיון" וכרך ההמשך שלו - "נשר הארד". ההצלחה הייתה גדולה, והספר "הפגיון" אף זכה לעיבוד קולנועי בשנת 1954 עלי ידי אולפני לנפילם שנחשבו באותה העת מהאולפנים הגדולים בברית המועצות.
לנוער הקדיש ריבקוב גם את ספריו על קרוֹש, שזכו אף הם להצלחה והוסרטו אף הם, הפעם על ידי האולפנים על שם מ. גורקי. את הרומן הראשון שלו -"הנהגים", ריבקוב הקדיש למכריו, כשהבא אחריו -"יקטרינה ווֹרוניקה" זכה לתגובות נרגשות ואף הוסרט בשנת 1957.
החל משנת 1972 הוסרטה הטרילוגיה "הפגיון", "נשר הארד" וכרך ההמשך "הקליע", וזכתה להצלחה. הספר "ילדי הארבט" שנכתב בסוף שנות השישים פורסם רק בשנת 1987, כיוון שכלולה בו ביקורת חריפה על המפלגה הקומוניסטית. עם פרסומו זכה להצלחה מסחררת. חצי מיליון עותקים נמכרו  בתוך יומיים, והוא תורגם תוך זמן קצר לעשרים שפות, הספר הוסרט ב-2004.
ספריו

"'הפגיון" - 1948, ספר ראשון בטרילוגיה. מספר את הרפתקאותיהם של הילד מישה פוליאקוב ושני חבריו בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, כשבתווך נכרכת פרשיית אוצר עתיק.
"הנהגים" - 1950
"נשר הארד" - 1956, ספר ההמשך של "הפגיון". עוסק גם הוא באוצר גנוז, רק שהפעם הגיבורים נופשים במחנה קיץ.
"יקטרינה ווֹרוניקה" - 1956
"הרפתקאותיו של קרוֹש" - 1960, ראשון בטרילוגיה. ספר נוער הכתוב בגוף ראשון — חייו של נער מתבגר בברית המועצות.
"קיץ בסוסניקי" - 1964
"חופשתו של קרוֹש" - 1965, שני בטרילוגיה "קרוֹש".
"החייל האלמוני" - 1970, שלישי בטרילוגיה "קרוֹש".
"הקליע" - 1975, הספר החותם את הטרילוגיה "הפגיון" גיבוריו מסיימים את התיכון ודרכיהם נפרדות. ספר בלשי שבמרכזו פרשיית רצח.
"חול כבד" - 1978, ספר טראגי על קורות משפחה יהודית בתחילת המאה העשרים. אחד הספרים הראשונים שיצאו בברית המועצות על נושאים יהודיים.
"ילדי הארבט" - 1987, ספר מבוגרים פילוסופי העוסק בהתמוטטות הערכים הקומוניסטיים לקראת נפילתה של ברית המועצות.
"35’ ושנים אחרות" -, ספר ראשון בטרילוגיה "35' ושנים אחרות" (תורגם לעברית תחת השם "השלושים וחמש ושנים אחרות")
"פחד" - 1990, ספר שני בטרילוגיה "35' ושנים אחרות"
"אבק ופיח" - 1994, ספר שלישי בטרילוגיה "35' ושנים אחרות"
"רומן זכרונות" - 1997, אוטוביוגרפיה
"את מאושרת, טניה!" - 2005, יצא אחר מות המחבר.
מספריו שתורגמו לעברית

"ילדי הארבט", זמורה ביתן, 1989
"חול כבד", עם עובד, 1980
"השלושים וחמש ושנים אחרות", זמורה ביתן, 1992
הערות שוליים

↑  חיים ברעם, הלוואי והיינו יתומים - הספר "ילדי רחוב ארבאט", שיצא לאחרונה בברית־המועצות, הופך במהירות לאחת ההצלחות המסחררות בתולדות המו״לות העולמית, כל העיר, 12 באוגוסט 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009841875405171  PLWABN: 9810558674105606  BIBSYS: 90153333  BNE: XX915477  BnF: cb119231635 (data)  CiNii: DA0224927X  GND: 118958348  ICCU: CFIV091989  ISNI: 0000 0000 8098 2649  LCCN: n80145080  LNB: 000103848  NDL: 00455060  NKC: jn19990210546  NLG: 112235  NLK: KAC201841883  NSK: 000005603  NTA: 068939728  RERO: 02-A000140717  SELIBR: 88626  SNAC: w6zk85jn  SUDOC: 027115909  Trove: 1058536  VIAF: 19683882   WorldCat (עם VIAF): 19683882
אנני (זמרת)

| --- | --- |
אנני, בשנת 2009
אנני, בשנת 2009
 לידה:  21 בנובמבר 1977 (בת 46) נורווגיה טרונדהיים, נורווגיה
 שם לידה:  אן ליליה ברגה סטרנד
 מוקד פעילות:  נורווגיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 עיסוק:  זמרת-יוצרת • מפיקה מוזיקלית •  די ג'יית
 סוגה:  סינת'-פופ • אלקטרופופ
 שפה מועדפת:  נורווגית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  איילנד • 679 ארטיסטס סמולטאון סופרסאונד טוטאלי
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי הנורווגי (Spellemannprisen) לשחקן החדש הטוב ביותר (2004)  Alarmprisen for newcomer of the year (2005)  Alarmprisen in pop (2005)  פרס שפלמן לאלבום הפופ של השנה (2020) 
 anniemelody.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אן ליליה ברגה סטרנד (באנגלית: Anne Lilia Berge Strand; נולדה ב-21 בנובמבר 1977), הידועה בשם הבמה אנני (Annie), היא זמרת-יוצרת, מפיקה מפיק מוזיקלית ודי ג'יי נורווגית.
ביוגרפיה

אנני נולדה בשנת 1977 בטרונדהיים, נורווגיה וגדלה בעיירת החוף קריסטיאנסנד. אביה של אנני, היה מנגן בעוגב בכנסייה, הוא נפטר מסרטן כאשר אנני הייתה בת 7. לאחר סדרת מהלכים עברו אנני ואמה, מורה לאנגלית ודת, לעיר השנייה בגודלה בנורווגיה, ברגן, כאשר אנני הייתה בת 13. בגיל 13 החלה אנני לשיר במקהלות.
חיים אישיים

אנני מתגוררת בברלין, זאת לאחר שעברה בשל שפונתה מהדירה בברגן בה התגוררה כיוון שהיא עתידה להפוך למלון. בבעלותה היה חתול בשם ג'ואי, אותו קראה על שמו ג'ואי ראמון וגם ג'ואי מיינטיר מההרכב ניו קידס און דה בלוק. ג'ואי נפטר ב-29 בינואר 2010.
אנני היא קוראת נלהבת ועוקבת אחר הפוליטיקה העולמית. היא מיודדת עם המוזיקאית פיצ'ז (אנ'). ההשפעות המוזיקליות שלה כוללות את מדונה, סנט אטיין (אנ'), פט שופ בויז וקייט בוש. יש לה חגורה ירוקה בקראטה.
בשנת 2020 הוציאה את "American Cars" כסינגל המוביל מתוך אלבומה השלישי, Dark Hearts. בהמשך, הוציאה את "The Bomb" כסינגל השני.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2004: Anniemal
2009: Don't Stop
2020: Dark Hearts
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2008: iTunes Festival: London 2008
2013: The A&R EP
2015: Endless Vacation
2021: Neon Lights
דיסקוגרפיה > אלבומי מיקס

2005: DJ-Kicks: Annie
2009: Wednesday Mix
2010: Friday Mix
2011: Thursday Mix
2011: Tuesday Mix
הערות שוליים

↑  Annie på Rolling Stone-liste, nrk, ‏2006-01-04 (בנדבלה דרומית)
↑    Naomi West, ‏A fjord fiesta with the Norwegian Kylie, The Telegraph, 3 March 2005
↑  Anniemal Magnetism, citypaper, ‏2005-06-01 (בנדבלה דרומית)
↑  The new wave of female pop artists: Santogold, Lykke Li and Camille, archive, ‏2018-05-04 (באנגלית)
↑  The Idolator Interview: Annie, idolator, ‏2018-05-04 (באנגלית)
↑  Twitter / @annieponannie: is sad. My lovely cat JOEY passed away today. ..., twitter, ‏2010-01-29 (באנגלית)
↑  "words in edgeways with annie, archive, ‏2018-05-04 (באנגלית)
↑  Annie talks about suicide track, metro, ‏2018-05-04 (באנגלית)
↑  Release group “Dark Hearts” by Annie - MusicBrainz, musicbrainz.org
↑  Annie - American Cars (Official audio), נבדק ב-2021-08-18
↑  Condé Nast, Annie Shares New Song “The Bomb”, Pitchfork, ‏2020-07-17 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb141501900 (data)  GND: 135444039  ICCU: UBOV010266  ISNI: 0000 0001 1984 798X  LCCN: no2005068996  MusicBrainz: 2a9ea5bf-fc08-4fbc-ab73-17afa7906a52  SUDOC: 087931966  VIAF: 21102068   WorldCat (עם VIAF): 21102068
אנטון סלימאק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בדצמבר 1941 סווטי יור, הרפובליקה הסלובקית הראשונה סלובקיה
 פטירה:  26 בנובמבר 2020 (בגיל 78) סובייסלב, צ'כיה צ'כיה
 השתייכות:   צבא צ'כוסלובקיה  צבא סלובקיה
 תקופת הפעילות:  1959–1995 (כ־36 שנים)
 דרגה:  גנרל-פורצ'יק
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 
אנטון סלימאק (בסלובקית: Anton Slimák‏; 29 בדצמבר 1941 – 26 בנובמבר 2020) היה לוטננט גנרל סלובקי, אשר שימש כראש המטה הכללי של צ'כוסלובקיה בין 1990–1991.
ביוגרפיה

סלימאק נולד ב-29 בדצמבר 1941 בעיירה סווטי יור שבסלובקיה. ב-1959 הוא התגייס לצבא צ'כוסלובקיה. הוא למד בבית הספר הצבאי יאן ז'יז'קה במורבסקה טרבובה ולאחר מכן באקדמיה הצבאית בברנו, לפני שמונה לראש מחלקת המודיעין של דיוויזיית הטנקים ה-9. לאחר שלמד באקדמיה הצבאית במוסקבה, הוא מונה לראש מטה הדיוויזיה הממונעת ה-15. בספטמבר 1988 הוא מונה לראש המודיעין הצבאי. ב-27 בדצמבר 1989 הוא מונה לראש המטה הכללי של צ'כוסלובקיה. הוא היה הסלובקי הראשון והיחיד שהגיע לתפקיד שעד אז מילאו אותו צ'כים בלבד.
סלימאק היה הרמטכ"ל הראשון שנכנס לתפקיד לאחר מהפכת הקטיפה וביטול השלטון הקומוניסטי בצ'כוסלובקיה. הצבא הצ'כוסלובקי נאלץ לעבור ארגון מחדש. במהלך מלחמת המפרץ, שלח סלימאק את אנשי היחידה ללוחמה כימית של צבא צ'כוסלובקיה לעיראק במטרה לסייע לכוחות בנות הברית. ב-14 במרץ 1991, פוטר סלימאק מתפקידו בידי נשיא צ'כוסלובקיה ואצלב האוול.
ב-1993 התפרקה צ'כוסלובקיה והפכה לשתי מדינות נפרדות: צ'כיה וסלובקיה. סלימאק עזב את צ'כיה וחזר למולדתו סלובקיה. הוא התגייס לצבא סלובקיה ושרת בו עד 1995.
הערות שוליים

1 2 3  אנטון סלימאק באתר משרד ההגנה הצ'כי
↑  אנטון סלימאק באתר valka
↑  30 let zpět: Odvolání náčelníka generálního štábu Československé armády
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5575 2171  NKC: jo2004259836  VIAF: 84168535   WorldCat (עם VIAF): 84168535