stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראשית צמיחת גאולתנו
המחלוקת סביב הביטוי בשיח הדתי

אף על פי שהביטוי נאמר ברובם הגדול של בתי הכנסת שרוב מתפלליהם שייכים לציבור הדתי לאומי, ישנם בציבור זה אנשים המפקפקים ביחס לקביעה שהמדינה היא אכן "ראשית צמיחת גאולתנו", כלומר חלק מתהליך הגאולה.
ביטחון גמור ברעיון שמייצג ביטוי זה מופיע במאמרו של הרב משה דב קספר, המסתיים במילים:
אם עיניים לנו לראות ולב להבין אין להירתע מלהכיר שאחרי אלפיים שנות נוד בצדי הדרכים של גלות עלינו לדרך המלך של ההיסטוריה כל כמה שתהא ארוכה - לסוף זוהי המסילה העולה לגאולה. זוהי התפיסה על פיה תיארנו את תקופתנו כ"ראשית צמיחת גאולתנו".
יוסף שפירא, מראשי תנועת בני עקיבא והמפד"ל, הביע את דבקותו ברעיון שמייצג ביטוי זה בטקס השבעתו כשר בממשלת ישראל, כשהתחייב בהצהרתו לשמור אמונים "למדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, ולחוקיה", ובכך שינה מן הנוסח הרשמי (לאחר מספר דקות נתבקש לשוב ולהצהיר מחדש).
גם השר אפי איתם הדגיש דבקותו ברעיון שמבטא ביטוי זה, באומרו "אלו הם מעמד ומועד ראויים מאין כמותם לנשיאת נאומי הראשון בכנסת ישראל, סמל ההתחדשות של מדינת ישראל, ראשית צמיחת גאולתנו, כאן בבירתנו, בירת הנצח שלנו, ירושלים עיר הקודש, במעמד של ישיבה חגיגית מיוחדת זו, לציון 100 שנותיה של הציונות הדתית".
לעומת גישתו של המחנה הדתי-לאומי, ציינה "ועדת טל" את גישתו השונה של המחנה החרדי:
הפקפוק בקרב הציבור הדתי לאומי, בהיותה של מדינת ישראל ראשית צמיחת גאולתנו, התעצם בעקבות השבר בעקבות הסכמי אוסלו וביצוע תוכנית ההתנתקות שפגעו בחזון ארץ ישראל השלמה. בעקבות תוכנית ההתנתקות אמר הרב שאר ישוב כהן, רבה של חיפה כי שינה לעצמו את הניסוח בתפילה לשלום המדינה לניסוח "שתהיה ראשית צמיחת גאולתנו", והיו שקראו בציניות למדינה "ראשית צניחת גאולתנו", ביטוי שיש המייחסים את טביעתו לרב יוסף קאפח, שהתבטא כך לאחר הסכמי אוסלו.
חלק מהרבנים הציוניים רואים במדינה לא "ראשית צמיחה" של הגאולה, אלא גאולה, גם אם לא שלמה, בין היתר על פי האמורא שמואל הקובע ש"אין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד מלכויות בלבד". על פי שיטה זו עצם העצמאות המדינית של מדינה יהודית בארץ ישראל היא ההגדרה הבסיסית של הגאולה, ללא תלות במדיניותה של המדינה.
ראו גם

אתחלתא דגאולה
יסוד כסא השם בעולם
לקריאה נוספת

יוחנן בן יעקב, "ראשית צמיחת גאולתנו", בתוך נתיבים - אסופה בענייני אמונות ודעות, ספריית אלינר, תשמ"ח
ירון זילברשטיין, "חוק וחברה במדינת ישראל במשנתו של הרב צבי פסח פרנק: האמנם 'ראשית צמיחת גאולתינו'?", "גאון ההוראה" אחרי 50 שנה – היסטוריה, הגות, ריאליה (בעריכת י' רוזנסון), ירושלים תשע"ב, עמ' 85–116.
יצחק גייגר, היציאה מהשטעטל, הוצאת תבונות - מכללת הרצוג, 2016 - יחסם של רבני הציונות הדתית למדינת ישראל בעשורים הראשונים לקיומה.
הערות שוליים

1 2 3  יואל רפל, "תפילה מיוחסת בת שישים", מקור ראשון 19.9.08.
↑  ראו עוד הבדלי נוסח בערך מצמיח קרן ישועה, בנוסח ארץ ישראל נכללה בברכת בונה ירושלים
↑  בטקס השבעתה של ממשלת ישראל העשרים ואחת בט"ז באלול התשמ"ד (13 בספטמבר 1984)
↑  דברי הכנסת, יום חמישי, ט"ז באלול התשמ"ד
↑  ישיבה מיוחדת לציון 100 שנות ציונות דתית: יבול של חינוך - תרס"ב-תשס"ב
↑  הוועדה לגבוש ההסדר הראוי בנושא גיוס בני ישיבות - דו"ח
↑  ישראל הראל, לא ראשית צמיחת גאולתנו, באתר הארץ, 4 במאי 2006
↑  נדב שרגאי, בציונות הדתית מתלבטים: איך לחגוג את יום העצמאות?, באתר הארץ, 1 במאי 2006
↑  אבישי בן חיים, רבנים: בציונות הדתית שוקלים להחרים את יום העצמאות, באתר nrg‏, 24 באפריל 2006
↑  אשר כהן, ראשית צניחת גאולתנו, באתר nrg‏, 11 בספטמבר 2005
↑  אדמונד חסין, ראשית צמיחת גאולתנו?, באתר איחוד בתי הכנסת בישראל
↑  שיעור של הרב אורי שרקי, יוטיוב
↑  יצחק מור, ‏סקירת הספר, השילוח,  2, דצמבר 2016
הביטוי "ראשית צמיחת גאולתנו" בתפילה לשלום ארצות הברית וישראל, מהסידור The Traditional Prayer Book for Sabbath and Festivals שבעריכת David De Sola Pool, ‏1960
רוקט ראקון

| --- | --- |

רוקט ראקון, כפי שהופיע על עטיפה אלטרנטיבית לחוברת Guardians of the Galaxy Vol.3 #2 מאפריל 2013. אמנות מאת ג'ו קסאדה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Marvel Preview #7 (יוני 1976)
 יוצרים:  ביל מנטלו קית' גיפן
 גילום הדמות:  בילי וסט, ג'ון דימאג'יו, גרג אליס 
 דיבוב:  בראדלי קופר ("שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", הנוקמים: מלחמת האינסוף" "הנוקמים: סוף המשחק" ו"שומרי הגלקסיה: חלק 3")
 מידע
 כינויים:  ראקון החלל הצולף, רוקי, רוקי ראקון, רוקט ריינג'ר, ונום
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  דביבון מהונדס גנטית
 מקצוע:  לוחם
 מומחיות:  טקטיקה, צליפה והנדסה
 כוחות:  טופרים נשלפים, טקטיקן אמן, צלף מיומן, מהנדס מוכשר.
 חבר בקבוצה:  שומרי הגלקסיה
 חבר לשעבר בקבוצה:  יחידת הקומנדו של סטאר לורד טיימלי בע"מ
 דמויות קשורות
 משפחה:  פלאייה (בת זוג) שוקט (שיבוט)
 
רוקט ראקון (באנגלית: Rocket Raccoon) הוא דמות בדיונית של גיבור-על חייזרי המופיעה בחוברות הקומיקס שומרי הגלקסיה ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Marvel Preview #7 מיוני 1976 ונוצרה על ידי הכותב ביל מנטלו והמאייר קית' גיפן.
רוקט ראקון הוא דביבון מצוי מואנש אינטליגנטי. מקורו במושבה נטושה המאכלסת מטופלים שסובלים מהפרעה נפשית בכוכב הלכת "חצי-עולם" ברביע הגלקטי קי-סטון. באותה מושבה, חיות מחמד עוברות הנדסה גנטית כדי לשמש כמטפלים עבור בעליהן. רוקט היה קצין האבטחה הראשי בעולם זה, והגן עליו מפני איומים שונים. אחרי מספר הרפתקאות, ביניהן פגישה עם הענק הירוק, רוקט נתפס על ידי סוכני סקרול בוגדים במסווה גזע הד'בארי. הענקית הירוקה הביסה את הסקרולים ושחררה את רוקט חזרה לחצי-עולם. לאחר שנכלא על ידי הקרי באירועי השמדה: כיבוש, רוקט נבחר להתלוות לסטאר לורד במשימה לעצור את גזע הפלנקס מלפלוש לעולם הקרי החייזרי. בהמשך, מוצע לו מקום בקבוצת שומרי הגלקסיה. רוקט מתואר כטקטיקן צבאי מוכשר וכן כחסר פחד, נאמן ובעל תושייה. נרמז גם כי הוא סובל מהפרעה טורדנית-כפייתית.
לאחר מותו כביכול של סטאר לורד, שומרי הגלקסיה התפרקו ורוקט מצא עבודה זמנית כדוור. לאחר שקיבל חבילה המכילה "ליצנים רוצחים" מחצי-עולם, רוקט התפטר והחל לחפש את גרוט. כשהגיעו לחצי-עולם, השניים נורו וחלליתו של רוקט נהרסה. תוך כדי השתלשלות האירועים, רוקט וגרוט נשבעו לשמר את מורשתו של סטאר לורד, כלומר להקים מחדש את שומרי הגלקסיה. השניים נלחמו בגזע הבאדון ונחטפו על ידי מוג'ו, אולם בסוף השתחררו. שומרי הגלקסיה התאחדו כאשר תאנוס חזר, וכך גם סטאר לורד חזר לחיים, אולם מצבו של נובה לא היה ידוע. כאשר האוונג'רס נאבקו בו ובקבוצת זודיאק שלו, השומרים באו לעזרה. השומרים גילו כי כדור הארץ אסר על כניסתם של חייזרים, ומתגלה כי תאנוס מצא את הקובייה הקוסמית. האוונג'רס ושומרי הגלקסיה יצאו לחפשו, והותקפו על ידי הבאדון. לאחר שעברו חוויית סף מוות, הגיבורים מביסים את הבאדון ונתקלים באור חזק, המתגלה כקובייה הקוסמית. לאחר ניסיון נואש של תור להרוג את תאנוס, שתי הקבוצות נהרגות אך מתגלות ביקום הסרטן. שם, הן נפגשות עם זקני היקום, שנהרגו לכאורה על ידי תאנוס כדי להפגין את עליונותו. איירון מן מגלה שהקובייה הקוסמית שבידי תאנוס היא העתק פגום, וזקני היקום מחלצים את הקבוצות מיקום הסרטן ומענישים את תאנוס.
דמותו של רוקט ראקון הופיעה באוונג'רס: סדרת האנימציה בפרק Michael Korvac וכן באולטימייט ספיידרמן: סדרת האנימציה בפרק שעוסק בשומרי הגלקסיה. את דמותו של רוקט ראקון ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "שומרי הגלקסיה", "שומרי הגלקסיה: חלק 2", "הנוקמים: מלחמת האינסוף", ו"הנוקמים: סוף המשחק" דיבב השחקן בראדלי קופר.
הערות שוליים

↑  The Incredible Hulk #271, May 1982
↑  Annihilation: Conquest - Star-lord #1, September 2007
↑  Annihilation: Conquest - Star-lord #2, October 2007
↑  Avengers Assemble Vol.2 #4, August 2012
↑  Avengers Assemble Vol.2 #5, September 2012
↑  Avengers Assemble Vol.2 #7, November 2012
↑  Avengers Assemble Vol.2 #8, December 2012
רובע ניקולאי

| --- | --- |

 מידע
 עיר:  מיטה 
 על שם:  כנסיית ניקולאי, ברלין 
 קואורדינטות:  52°31′00″N 13°24′26″E﻿ / ﻿52.516666666667°N 13.407222222222°E﻿ / 52.516666666667; 13.407222222222
  (למפת ברלין מוגדלת) רובע ניקולאי(למפת ברלין רגילה) רובע ניקולאי
 
שכונות בברלין-מיטה : קולן העתיקה [1] (עם אי המוזיאונים [1a], פישר איילנד [1b]), אלט-ברלין [2] (עם Nikolaiviertel [2a]), פרידריכסוורדר [3], נוקולן אם וסר [4], Dorotheenstadt [5], Friedrichstadt [6], Luisenstadt [7], Stralauer Vorstadt (עם Königsstadt ) [8], אזור אלכסנדרפלאץ (Königsstadt ו-Alberlin) [9], Spandauer Vorstadt [10] (עם Scheunenviertel [10a]), Friedrich-Wilhelm-Stadt [11], Oranienburger Vorstadt [12], Rosenthaler Vorstadt [13]
רובע ניקולאי (גרמנית: Nikolaiviertel) הוא רובע עתיק בברלין, שנוסד בסביבות שנת 1200 וממוקם בשכונת מיטה, בקרבת כיכר אלכסנדרפלאץ. הרובע מהווה, ביחד עם קולן הסמוכה את אלט-ברלין, הלב ההיסטורי המשוחזר של העיר.
גאוגרפיה

רובע ניקולאי נמצא על הגדה המזרחית של הנהר שפרה, ותחום ברחובות Rathausstraße, Spandauer Straße ו- Mühlendamm. הרובע נקרא על שם כנסיית ניקולס הקדוש שנמצאת במרכזו והיא הכנסייה העתיקה ביותר בברלין.
היסטוריה

שני היישובים, ברלין העתיקה וקולן (אשר בצדו השני של השפרה), מקורם בנתיב סחר ישן "סכר מילס", מעברה בה נוח לחצות את הנהר בקלות. כנסיית ניקולס הקדוש, במקור בזיליקה רומנסקית, הוקמה בסביבות 1230. האזור שמסביב לכנסייה והסמטאות מימי הביניים נשמרו לאורך מאות שנים, עד שנהרסו בהתקפות אוויריות ובקרב ברלין במהלך מלחמת העולם השנייה.
במלאת 750 שנה לברלין בשנת 1987 שוחזר האזור כתערובת של בתים היסטוריים משוחזרים ומבני בטון טרומיים, מה שנותן לו מראה ייחודי. כיום האזור מפורסם בזכות המסעדות והברים הגרמניים המסורתיים שבו.
אתרים

ארמון אפרים-פאלה, שנבנה ב-1766 עבור פייטל היינה אפרים איש הכספים של מלך פרוסיה פרידריך השני. חזית הרוקוקו של הבית בצומת בין Mühlendamm ו- Poststraße התפרסמה כ"פינה היפה ביותר של ברלין", עד להריסת הבניין בשנת 1936 לצורך הרחבת רחוב Mühlendamm. חלקים מהחזית אוחסנו בפאתייה המערביים של ברלין, ונמסרו על ידי שלטונות מערב ברלין למגיסטראט של מזרח ברלין ב-1982 כדי לאפשר את שחזורו. הארמון נבנה מחדש בין 1983 ל-1987 במרחק 12 מטרים ממיקומו המקורי ומשמש מוזיאון.
הקנובלאוכהאוס בצדו השני של הרחוב Poststraße הוא בניין משנת 1760, בעל חזית נאו-קלאסית מהמאה ה-19. זהו אחד הבניינים המקוריים ההיסטוריים הבודדים שהשתמרו, מקום מגוריה של משפחת קנובלאוך המשפיעה ובה האדריכל אדוארד קנובלאוך והפיזיקאי קרל-הרמן קנובלאוך. הבניין משמש כמוזיאון חיי ברלין בתקופת בידרמאייר, המוזיאון האזרחי העתיק ביותר של ברלין.
בית הנסיך הבוחר העשוי אבן החול אדומה הוקם ב-1897 על גדות נהר השפרה באתר של בניין ישן יותר, שבו מת ג'ון זיגיסמונד, הנסיך הבוחר של ברנדנבורג ב-23 בדצמבר 1619.
ראו גם

מיטה
הערות שוליים

↑  "Palaces for the people: five communist buildings". The Guardian (באנגלית). 2015-06-20. נבדק ב-2020-09-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540481405171  GND: 4128063-5  LCCN: nr93037944  VIAF: 155216767   WorldCat (עם VIAF): 155216767 
רובע ניקולאי מלמעלה
כיכר כנסיית ניקולס הקדוש, לב רובע ניקולאי
אפרים-פאלה
Zum Nußbaum, פונדק היסטורי
ריצ'רד פוקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 באפריל 1887 קרלסרוהה, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  22 בספטמבר 1947 (בגיל 60) ולינגטון, ניו זילנד 
 מוקד פעילות:  גרמניה, ניו זילנד 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של קרלסרוהה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 
בית הכנסת גרנסבאך, קרלסרוהה, לפני 1938
ריצ'רד פוקס (26 באפריל 1887 - 22 בספטמבר 1947) היה מלחין ואדריכל יהודי-גרמני.
חייו

פוקס נולד בקרלסרוהה למשפחה אמידה בת חמישה ילדים (ארבעה בנים ובת אחת). אביו, גוסטב, עסק במסחר בעץ. מוצא משפחתו מחבל אלזס. הוא אחיו הבכור של שחקן הכדורגל האולימפי של נבחרת גרמניה, גוטפריד פוקס.
ניגן בפסנתר כבר מילדותו. סיים לימודי אדריכלות ובתום לימודיו השתקע ועבד בברלין עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
כמו שאר אחיו, התנדב לצבא הקיסרות הגרמנית ועל לחימתו בקרב על הסום זכה בצלב הברזל.
בתום המלחמה שב לקרלסרוהה וסיים דוקטורט באדריכלות במכון קרלסרוהה לטכנולוגיה.
המיזם הציבורי היחיד שבו זכה כאדריכל הוא הקמת בית הכנסת בעיירה גרנסבאך (גר'), שנחנך ביולי 1928 ונהרס בליל הבדולח ב-1938.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון ב-1933 הוגבלה פעילותם של האמנים היהודים ולשם כך הוקמה האגודה היהודית לתרבות, שבה היה פעיל ובמסגרתה אף נוגנו מספר יצירות שלו.
במקביל שימש גם כנשיא לשכת בני ברית בעירו.
משנת 1935 נאסר עליו לעבוד כאדריכל. ראו לעיל מבנים פרטיים אחרים שאותם תכנן.
בשנות ה-30 ניסה לשווא לעניין מנצחים נודעים כווילהלם פורטוונגלר ופליקס ויינגרטנר לבצע את האורטוריה שלו, "גורל יהודי", בגרמניה (גם בשל היותו יהודי וגם כיוון שלא היה מלחין מוכר).
ב-1 בנובמבר 1938, לאחר ליל הבדולח, הוא נכלא (בגיל 50) למשך מספר שבועות במחנה הריכוז דכאו, יחד עם אחיו וולטר. בעקבות מאמצים של משפחתו קיבל אשרת הגירה לניו זילנד ושוחרר מדכאו. את הנסיעה עם רעייתו ושתי בנותיהם עשו דרך אנגליה, והגיע לייעדם יחד עם מבחר מיצירותיו ב-17 באפריל 1939.
בוולינגטון עבד כאדריכל במשרד האדריכלים "נאטוש ובניו", ובמחלקת השיכון, תוך כדי הוא המשיך להלחין ולקחת חלק פעיל בסצנת המוזיקה של וולינגטון. עם זאת, בעוד שבגרמניה הוא נרדף כיהודי, בניו זילנד הוא נחשב ל"נתין עוין" (Enemy alien), עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ואיבד את משרתו.
הוא כתב שירים מסוג מוזיקה קאמרית, רביעיית מיתרים וחמישיית פסנתר, כולל "A New Zealand Christmas" למילותיה של איילין דוגאן, אשר הושר ב-1954 על ידי מקהלת בנות מאורי עבור המלכה במהלך ביקורה ברוטורואה.
מורשת

מלבד כמה שירים ורביעיית כלי מיתר, מעטים מיצירותיו של ריצ'רד פוקס בוצעו בימי חייו. כעת, הוא כמעט לא מוכר, אבל יש מאמצים להחיות את עבודתו. בשנת 2007, תלמידי Hochschule für Musik Karlsruhe ביצעו חלק מהמוזיקה הקאמרית של ריצ'רד פוקס בקונצרט מיוחד שניתן לזכרו.
במאי 2008, התזמורת הסימפונית של ניו זילנד ניגנה את "Symphonic Movement in F minor" של ריצ'רד פוקס שהולחן ב-1943. ב-2008 בוצעו בקונצרט בבית הממשלה מוזיקה קאמרית שכתב בניו זילנד, כולל חמישיית פסנתר בדי מינור (1941) ורביעיית מיתרים במי מז'ור (1945), ושירו, "In Der Fremde". המוזיקה הקאמרית הקודמת שלו, רביעיית מיתרים בדי מינור (1932), נוגנה באוקלנד ב-2009 יחד עם כמה משיריו.
סרט על חייו של ריצ'רד פוקס, "The Third Richard" הופק על ידי נכדו דני מולהרון (אנ').
ב-2011 ארבעה זמרים בולטים בניו זילנד, ריצ'רד גרייגר, רוג'ר ווילסון, ג'ני וולרמן ומרגרט מדלין, הקליטו דיסק ("In a Strange Land") משיריו של פוקס, בליווי ריצ'רד מאפ וברוס גרינפילד.
בינואר 2020 הוצגה לראשונה בקרלסרוהה האורטוריה שלו "Vom Jüdischen Schicksal" (גורל יהודי).
ב-2018 רכשה האוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה את הארכיון שלו מניו זילנד.
ב-22 בספטמבר 2022, במלאת 75 שנה למותו, בוצעו בגרנסבאך יצירות מאת ריצ'רד פוקס: חמישיית הפסנתר בדי מינור (1941), רביעיית המיתרים בדו מז'ור (1945) והקדיש (1935) בעיבוד לרביעיית כלי מיתר.
יצירותיו

A Symphony for a large orchestra
Music for eight wind instruments
A piece for choir, four soloists and orchestra, Vom judischen Schicksal (Jewish Fate) לשירם של קארל וולפסקהל וזיסקינד מטרימברג
A String Quartet
Songs for soprano and orchestra, Fruhling לטקסט של ארנו הולץ
A Piano Quintet
מבנים שתכנן

מלון גוטסאו לשעבר (1926–1927), קרלסרוהה
בתים ברחוב מוצרט 1–3 (1926), קרלסרוהה
בית מגורים בגרנסבאך
הערות שוליים

↑  אביי מקי, RICHARD FUCHS, Music And The Holocaust
↑   name="An uncertain future"Hormann, Louisa (2017). "An uncertain future: Jewish refugee artefacts in New Zealand and their return to Germany" (PDF). Tuhinga. 28: 49–61.
↑  "Richard Fuchs Architect". אורכב מ-המקור ב-22 בינואר 2019. נבדק ב-20 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hochschule für Musik Karlsruhe - University of Music
↑  Sedley, Steven (2007). "Dislocated Voices". Canzona. 28 (49): 36–39.
↑  Richard Fuchs
↑  The Third Richard – Danny Mulheron
↑  "Richard Fuchs' cantata to play in his hometown for the first time". RNZ (בNew Zealand English). 2020-01-29. נבדק ב-2020-01-30.
↑  "Gernsbacher erinnern sich an Synagoge-Architekten Richard Fuchs". Badische Neueste Nachrichten (בגרמנית). 2022-09-20. נבדק ב-2022-09-22.
רוד איילנד (BB-17)

| --- | --- |

USS רוד איילנד בלב ים
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  אוניות המערכה מסדרת וירג'יניה
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Fore River Shipyard 
 תחילת הבנייה:  1 במאי 1902
 הושקה:  17 במאי 1904
 תקופת הפעילות:  19 בפברואר 1906 – 30 ביוני 1920 (14 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגריטה ב-1 בנובמבר 1923
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 15,188 טון, מקסימלי: 16,352 טון
 אורך:  134 מטר
 רוחב:  23 מטר
 שוקע:  7 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  19 קשרים
 גודל הצוות:  812 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  9,000 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  12 דוודים המזינים 2 מנועי קיטור תלת-דרגתיים בהספק 19,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  2 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת שריון: 6–11 אינץ' (152–279 מ"מ)   ברבטות: 10 אינץ' (254 מ"מ)   צריחים: 12 אינץ' (305 מ"מ)   מגדל הניווט: 9 אינץ' (229 מ"מ)
 חימוש:  4 תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ)   8 תותחי 8 אינץ' (203 מ"מ)   12 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ)   12 תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ)   12 תותחי 3 פאונד 47 מ"מ (1.9 אינץ')   4 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אוניית המערכה רוד איילנד (BB-17) הייתה האחרונה מבין חמש אוניות המערכה מסדרת וירג'יניה שנבנו עבור צי ארצות הברית, והייתה הספינה השנייה שנשאה שם זה. היא הונחה במאי 1902, הושקה במאי 1904 והוכנסה לשירות בצי האטלנטי בפברואר 1906. האונייה הייתה חמושה בסוללה התקפית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מילימטרים) ושמונה תותחי 8 אינץ' (203 מילימטרים), והייתה מסוגלת למהירות מרבית של 19 קשרים (35 קמ"ש).
הקריירה של האונייה כללה בעיקר אימונים עם אוניות המערכה האחרות של הצי האטלנטי. רוד איילנד השתתפה בשייט של הצי הלבן הגדול בשנים 1907–1909, ולאחר מכן נשארה בעיקר באוקיינוס האטלנטי. בסוף 1913, היא שייטה לחוף הים הקריבי של מקסיקו כדי להגן על האינטרסים האמריקאיים במהלך המהפכה המקסיקנית. לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה באפריל 1917, רוד איילנד הוקצתה לסיורים נגד צוללות מול החוף המזרחי של ארצות הברית. החל מדצמבר 1918, לאחר תום המלחמה, שימשה האונייה להחזרת חיילים אמריקאים. היא נשאה למעלה מ-5,000 חיילים במהלך חמש הפלגות. היא הועברה לזמן קצר לצי האוקיינוס השקט ב-1919 לפני שהוצאה משירות ב-1920 ונמכרה לגרוטאות ב-1923 על פי תנאי האמנה הימית של וושינגטון.
תכנון

עבודת העיצוב על סדרת וירג'יניה החלה בשנת 1899, לאחר ניצחון ארצות הברית במלחמת ארצות הברית–ספרד, אשר הוכיחה את הצורך באוניות מערכה לים הפתוח המתאימות למבצעים בחו"ל, ופתרה סוף סוף את הוויכוח בין תומכי הסוג הזה לבין אלו אשר העדיפו אוניות עם לוח חופשי נמוך להגנה על החוף. המתכננים כללו סידור מרוכז של התותחים הראשיים וחלק מהתותחים המשניים, מה שהוכיח את עצמו כאכזבה משמעותית בשירות, שכן ירי של כל אחד ממערכות התותחים הפריע לאחרות, והאט את קצב האש.
רוד איילנד הייתה באורך כולל של 441 רגל 3 אינץ' (134.49 מטרים), רוחב של 76 רגל 3 אינץ' (23.24 מטרים) ושוקע של 23 רגל 9 אינץ' (7.24 מטרים). הדחק האונייה היה 14,948 טונות ארוכות (15,188 טונות) בתפוסה סטנדרטית ועד 16,094 טונות ארוכות (16,352 טונות) במעמס מלא. האונייה הונעה על ידי מנועי קיטור תלת דרגתיים עם שני מדחפים, בדירוג של 19,000 כוחות סוס (14,000 קילוואט), עם קיטור המסופק על ידי שנים עשר דוודי Babcock & Wilcox המופעלים בפחם. מערכת ההנעה העניקה של 19 קשרים (35 קמ"ש). כפי שנבנתה, הותקנו לה תרנים צבאיים כבדים, אך אלה הוחלפו במהירות בתרני כלוב ב-1909. היה לה צוות של 812 קצינים ומלחים.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של ארבעה תותחי 12 אינץ' (305 מ"מ) /40 קליבר Mark 4 בשני צריחי תותחים תאומים על קו האמצע, מקדימה ומאחורה. הסוללה המשנית כללה שמונה תותחי 8 אינץ' (203 מ"מ) /45 קליבר ו-12 תותחי 6 אינץ' (152 מ"מ) /50 קליבר. תותחי ה-8 אינץ' היו מורכבים בארבעה צריחים תאומים; שניים מהם הוצבו על גבי צריחי הסוללה הראשיים, כאשר שני הצריחים האחרים לצד הארובה הקדמית. תותחי ה-6 אינץ' הונחו בקזמטים בגוף האונייה. להגנה מטווח קרוב נגד סירות טורפדו, היא נשאה 12 תותחי 3 אינץ' (76 מ"מ) /50 קליבר המורכבים בקזמטים לאורך דופן הגוף ו-12 תותחי 3 פאונד. היא גם נשאה שני תותחי 1 פאונד. כפי שהיה סטנדרטי עבור אוניות ראשה באותה התקופה, רוד איילנד נשאה ארבעה צינורות טורפדו בקוטר 21 אינץ' (533 מ"מ), שקועים בגוף שלה בצד הרוחב.
חגורת השריון הראשית של רוד איילנד הייתה בעובי 11 אינץ' (279 מילימטרים) מעל מחסני התחמושת וחללי המכונות ובעובי 6 אינץ' (152 מילימטרים) במקום אחר. חזיתות צריחי תותחי הסוללה הראשיים (והצריחים המשניים מעליהם) היו בעובי 12 אינץ' (305 מילימטרים). כל צריח נשען על ברבטות תומכות שהיו מוגנות עם חיפוי שריון בעובי 10 אינץ' (254 מילימטרים). למגדל הניווט היו דפנות בעובי 9 אינץ' (229 מילימטרים).
היסטוריית שירות > קריירה מוקדמת והצי הלבן הגדול

רוד איילנד הונחה במספנת פור ריבר במסצ'וסטס ב-1 במאי 1902 והושקה ב-17 במאי 1904, בקול תרועה רמה עקב שביתת עובדים במספנה. עם ההשקה, האונייה נתקעה על גדת בוץ שם היא נשארה לפני שנגררה לציפה יומיים לאחר מכן. האונייה הושלמה שנה לאחר מכן, וב-19 בפברואר 1906 הוכנסה לשירות בצי. האונייה ערכה שיוט טלטלה נרחב וניסויים ימיים לפני הפלגה להמפטון רודס, שם היא שובצה לפלגה השנייה של השייטת הראשונה, הצי האטלנטי ב-1 בינואר 1907. היא עזבה את המפטון רודס ב-9 במרץ 1907, לכיוון מפרץ גואנטנמו, קובה. שם ערכו היא ושאר השייטת הראשונה תמרונים ואימוני ירי. לאחר סיום התרגילים הללו, היא חזרה לחוף המזרחי של ארצות הברית לשייט למפרץ כף קוד.
ב-8 בדצמבר, רוד איילנד חזרה להמפטון רודס, שם היא וחמש עשרה אוניות מערכה אחרות ערכו סקירה ימית בתחילת השייט של הצי הלבן הגדול. אל אוניות המערכה הצטרפו אוניות תובלה ושייטת ספינות טורפדו. ב-16 בדצמבר, הנשיא תאודור רוזוולט סקר את הצי לפני שיצא למסע הראשון. השייט של הצי הלבן הגדול נתפס כדרך להפגין כוח צבאי אמריקאי, במיוחד כלפי יפן. המתיחות החלה לעלות בין ארצות הברית ליפן לאחר ניצחונה של האחרונה במלחמת רוסיה–יפן ב-1905, במיוחד בשל התנגדות גזענית להגירה היפנית לארצות הברית. העיתונות בשתי המדינות החלה לקרוא למלחמה, ורוזוולט קיווה להשתמש בהפגנת הכוח הימי כדי להרתיע את התוקפנות היפנית. הצי שייט דרומה לאיים הקריביים ולאחר מכן לדרום אמריקה, וערך עצירות בפורט אוף ספיין, ריו דה ז'ניירו, פונטה ארנס וולפראיסו, בין ערים אחרות. לאחר הגעתו למקסיקו במרץ 1908, הצי בילה שלושה שבועות באימון ירי.
לאחר מכן חידש הצי את מסעו במעלה חוף האוקיינוס השקט של אמריקה, ועצר בסן פרנסיסקו ובסיאטל לפני שחצה את האוקיינוס השקט לאוסטרליה, ועצר בדרך בהוואי. העצירות בדרום האוקיינוס השקט כללו את מלבורן, סידני ואוקלנד. לאחר שעזב את אוסטרליה, פנה הצי צפונה לפיליפינים, ועצר במנילה, לפני שהמשיך ליפן שם נערך טקס קבלת פנים ביוקוהמה. לאחר מכן ערך הצי שלושה שבועות של תרגילים במפרץ סוביק בפיליפינים בנובמבר. האוניות חלפו על פני סינגפור ב-6 בדצמבר ונכנסו לאוקיינוס ההודי; הם הטעינו פחם בקולומבו לפני שהמשיכו לתעלת סואץ והטעינו שוב פחם בפורט סעיד, מצרים. הצי ביקר במספר נמלים ים תיכונים לפני שעצר בגיברלטר, שם צי בינלאומי של ספינות מלחמה בריטיות, רוסיות, צרפתיות והולנדיות קיבל את פני האמריקנים. לאחר מכן חצו האוניות את האוקיינוס האטלנטי כדי לחזור להמפטון רודס ב-22 בפברואר 1909, לאחר שעברו 46,729 מיילים ימיים (86,542 ק"מ). שם ערכו סקירה ימית עבור תאודור רוזוולט.
רוקטסן

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־36 שנים) 
 מיקום המטה:  אנקרה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הנשק 
 מוצרים עיקריים:  רקטה 
 עובדים:  3,000 
  
 www.roketsan.com.tr/en
 
ערכת הנחיה לפצצות Teber 81
פלטפורמת Smart Micro Munition (MAM-L) עם כושר מטען נמוך, למשל כלי טיס בלתי מאוישים (מל"טים).
ייצור מורשה של FIM-92 Stingers של רוקטסן
ערכת הנחיה מדויקת HGK-84, פצצת חודר NEB-84 ומחפש לייזר LAB של רוקטסן
רוקטסן רוקט סאנאיי וו טיג'רט (בטורקית: Roketsan Roket Sanayii ve Ticaret AS) היא חברה לייצור כלי נשק וקבלן הגנה טורקי מרכזי באנקרה. החברה נוסדה בשנת 1988 על ידי הוועדה העליונה לתעשיות הביטחוניות של טורקיה (SSİK) בכדי להקים בסיס תעשייתי במדינה לטכנולוגיות טילים, החברה הפכה במהירות לאחת מ-500 התאגידים התעשייתיים המובילים בטורקיה.
מחזיקי המניות הנוכחיים של רוקטסן כוללים את קרן הכוחות המזוינים של טורקיה (55.5%), ASELSAN (15%), MKEK (15%), Vakıflar Bankas-ı (10%), HAVELSAN (4.5%). רוקטסן ידועה בעיקר בזכות מגוון הרקטות המונחות והבלתי מונחות שלה, כמו גם טילים ופצצות מונחות כגון Bora, Atmaca, Cirit, UMTAS ו- OMTAS. החברה גם מייצרת ברישיון מערכות כמו טילי סטינגר, רפייר ו-ESSM ומספקת פתרונות טכנולוגיים והנדסיים לפלטפורמות אזרחיות וצבאיות משולבות אחרות. ההתפתחויות האחרונות נותנות דגש לפצצות חכמות בקוטר קטן עבור מל"טים.
רוקטסן היא החברה הטורקית היחידה שקיבלה אישור CMMI/DEV 3 על כל תהליכי התכנון והפיתוח שלה.
החברה היא גם אחת ממארגנות "פסטיבל החלל והטכנולוגיה של טכנופסט".
היסטוריה

רוקטסן חתמה על חוזה בשנת 2013 לבניית הפרויקט של מערכת שיגור החללית הלאומית של UFS.
בשנת 2013 אישרה ממשלת טורקיה את הקמת מרכז שיגור הלוויין הראשון שלה על ידי רוקטסן.
באוגוסט 2020 הוקמה "רוקטסן שיגור לוויינים", מרכז מתקדם למערכות חלל ומרכז לטכנולוגיות מתקדמות.
ב-29 ביוני 2021 נחתם מזכר ההגנה של הממשלה לממשלה (G2G) בין טורקיה לבנגלדש. לדברי ד"ר איסמעאיל דמיר, נשיא "נשיאות התעשייה הביטחונית", הסכם ייצוא מוצרים שונים של רוקטסן נחתם עם בנגלדש. רוקטסן מסרה את TRG-300 טייגר MLRS לצבא בנגלדש ביוני 2021 בהסכם נפרד.
הערות שוליים

↑  "Participations « Roketsan". www.roketsan.com.tr. נבדק ב-2016-05-23.
↑  http://www.janes.com/article/45343/cruise-control-id14d1
↑  "Teknofest İstanbul | Düzenleyici Kuruluşlar". 2019-09-25. אורכב מ-המקור ב-2019-09-25. נבדק ב-2021-02-01.
↑  "Space Launch System Project". Undersecretariat for Defence Industries. אורכב מ-המקור ב-2013-12-20. נבדק ב-2013-12-20.
↑  Burak Ege Bekdil (28 ביולי 2013). "Turkey's Sat-Launcher Plans Raise Concerns". DefenseNews. Gannett. אורכב מ-המקור ב-30 באוגוסט 2013. נבדק ב-30 באוגוסט 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "ROKETSAN Bangladeş'e ihracat yapacak (ROKETSAN will export to Bangladesh)" (בטורקית). Anadolu Agency. 29 ביוני 2021. נבדק ב-1 ביולי 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "PM includes 'Tiger Multiple Launch Rocket System' in Bangladesh Army". The Daily Star. 2021-06-21. נבדק ב-2021-07-01.