stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנס ורנר הנצה
המעבר לאיטליה

בשנת 1953 עזב את גרמניה המערבית, מאוכזב מן ההומופוביה ומהאקלים הפוליטי בכלל בה, ועבר לאיטליה, שם נשאר למשך רוב חייו מאז ואילך.
תחילה נתקל באכזבה נוספת לנוכח חילוקי הדעות שליוו את בכורות האופרה "המלך הירש" על פי טקסט מאת קארלו גוצי, והבלט "מאראטונה", עם ליברית מאת לוקינו ויסקונטי. אבל אז החל בשיתוף פעולה ממושך ופורה עם המשוררת אינגבורג בכמן. בעבודה משותפת עמה כליבריתנית חיבר את האופרות "נסיך הומבורג" (1958), המבוסס על טקסט של היינריך פון קלייסט ו"הלורד הצעיר" (1964) בעקבות וילהלם האוף, וכן "סרנדות ואריות" (1957) ו"פנטזיה כוראלית" (1964).
משנת 1962 עד 1967 לימד בכיתות אמן במוצרטיאום בזלצבורג, ובשנת 1967 התמנה לפרופסור אורח בדארטמות' קולג' בניו המפשייר, ארצות הברית. אחת מהצלחותיו הגדולות ביותר הייתה הצגת הבכורה של Die Bassariden בפסטיבל זלצבורג.
בתקופה הבאה חיזק מאוד את מעורבותו הפוליטית, שהשפיעה גם על יצירתו המוזיקלית. לדוגמה, ביצוע הבכורה של האורטוריה שלו, "רפסודת מדוזה" בהמבורג נכשל, כששותפיו לביצוע בגרמניה המערבית סירבו להופיע תחת דיוקן של צ'ה גווארה ודגל מהפכני, שכותב הליברית שלו הציב על הבימה. להשקפותיו הפוליטיות הייתה השפעה רבה גם על הסימפוניה השישית שלו (1969), הקונצ'רטו השני לכינור (1971) ויצירה לקול דיבור ותזמורת קאמרית, El Cimarron, המבוססת על ספר מאת הסופר הקובני מיגל בארנט, המספר על עבדים שחורים נמלטים בתקופה הקולוניאלית של קובה.
ביקורתו הפוליטית הגיעה לשיא בשנת 1976 בביצוע הבכורה של האופרה שלו, "אנו באים אל הנהר".
מלחין מייסד

בשנת 1976 ייסד את ה-Cantiere Internazionale d´Arte במונטפולצ'אנו לקידום מוזיקה חדשה, ושם עלתה אופרת הילדים שלו, "פוליצ'ינו" בביצוע בכורה בשנת 1980. בין 1980 ל-1991 הנחה כיתת קומפוזיציה בבית הספר למוזיקה בקלן. בשנת 1981 ייסד את סדנאות מירצאל במחוז שטייר באוסטריה, ובשנת 1984 ייסד באותו מחוז פסטיבל מוזיקה לנוער. בשנת 1986 ייסד את הביאנלה של מינכן, "פסטיבל בינלאומי לתיאטרון מוזיקה חדשה", והיה מנהלו האמנותי.
האופרות של הנצה עצמו חזרו להיות קונבנציונליות יותר, לדוגמה "החתול האנגלי" מ-1983 ו"הים הבוגדני" Das verratene Meer מ-1990, המבוססת על הרומן "גוגו נו אייקו" מאת הסופר היפני יוקיו מישימה.
יצירותיו המאוחרות יותר התמידו בקו הפוליטי והחברתי שלו, אם כי אפשר לטעון שהן שנויות פחות במחלוקת. הרקוויאם שלו (1990) הורכב מתשעה קונצ'רטי רוחניים לפסנתר, חצוצרה ותזמורת קאמרית, ונכתב לזכר המוזיקאי מייקל ויינר, שמת בגיל צעיר. בסימפוניה התשיעית למקהלה מעורבת ותזמורת (1997), הכוללת קטעים מן הרומן "הצלב השביעי" מאת אנה זגרס, באה לביטוי השלמה עם הימים האפלים ביותר בעברה של גרמניה, שהנצה עצמו חי אותם כילד וכמתבגר. הצלחתו האחרונה עד כה היא הבכורה, בשנת 2003, לאופרה L'Upupa und der Triumph der Sohnesliebe בפסטיבל זלצבורג, המבוססת על אגדה סורית.
בשנת 1995 קיבל את פרס המוזיקה הווסטפלי, הנושא את שמו מאז 2001. ב-7 בנובמבר 2004 קיבל דוקטור לשם כבוד ל"מדע המוזיקה" מן הקונסרבטוריון ובית הספר לתיאטרון של מינכן.
סגנונו

המוזיקה של הנצה ממזגת נאו-קלסיציזם, ג'אז, שיטת שנים-עשר הטונים, סריאליזם ומידה מסוימת של רוק או מוזיקה פופולרית. הוא היה תלמידו של המלחין הגרמני וולפגנג פורטנר, והקונצ'רטו לכינור שלו משנת 1947 הוא אות ליכולתו להצטיין בכתיבה בשיטת שנים עשר הטונים. בהמשך הקריירה שלו יצא נגד אטונאליות, והאופרה שלו Bouvelard Solitude כוללת יסודות של ג'אז ומוזיקה פריזאית פופולרית.
אחרי שעבר לאיטליה בשנת 1963, ניכר בכתיבתו אופי נפוליטני מובהק, במרקמים מלאים ועשירים באופרה König Hirsch ועוד יותר במוזיקה השופעת שכתב בשביל הבלט "אונדין" של הכוריאוגרף האנגלי פרדריק אשטון, שהושלם ב-1957. הרבה מן התנופה לכתיבת המוזיקה שלו לבלט קיבל הנצה מעבודתו הקודמת כיועץ בלט בתיאטרון של ויסבאדן. "אונדין" קלאסי לכאורה, אך מכיל גם ג'אז, ואף כי השפעותיהם של מנדלסון וובר ניכרות בבירור ביצירה זו, הרבה ממנה מזכיר את סטרווינסקי, לא רק כמלחין נאו-קלאסי אלא גם כמחבר "פולחן האביב". לעומת זאת, מרקמי הקנטטה "קאמרמוזיק" הרבה יותר קשים ובוטים. אחר כך חזר הנצה לאטונאליות ב"אנטיפונה". עוד אחר כך חזרו סגנונות אחרים, שהוזכרו לעיל, ותפסו מקום של חשיבות במוזיקה שלו. לשיקולים פוליטיים יש, במקרים רבים, תפקיד חשוב בעיצוב סגנונו של הנצה בתקופות שונות בקריירה שלו.
משה דבראשוילי

תעודת הזהות הגאורגית של הרב משה דבראשוילי משנת 1919
הרב משה "הקטן" דבראשוילי (1892 בערך, צחינוואלי – י"ט באייר ה'תש"ם, 5 במאי 1980, ירושלים) היה רב ואיש ציבור יהודי-גאורגי, שכיהן כרבה של יהדות כותאיסי וחבר בפרלמנט הגאורגי, ממנהיגיה הרוחניים של יהדות גאורגיה בגאורגיה ובישראל.
קורות חיים

נולד בראשית שנות ה-90 של המאה ה-19 בצחינוואלי כבן בכור לרחמים ואסתר דברשווילי. אחיו הם הרב גבריאל דברשווילי, הרב מיכאל והרב יעקב דברשווילי.
למד בתלמוד תורה המקומי אצל הרב אברהם חוולס, ולאחר מכן בישיבת ראדין אצל הרב ישראל מאיר הכהן.
לאחר שובו לגאורגיה, נשא את בתו של הרב ראובן אלואשווילי, רבה של כותאיסי ומנהיג היהדות החרדית בגאורגיה. ייסד יחד עם חמיו סניף של אגודת ישראל בגאורגיה, ונבחר כאחד משלושת נציגי אגודת ישראל לפרלמנט הגאורגי מטעם המפלגה המנשביקית, ובמסגרת זו היה מחותמי מגילת העצמאות של הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בשנת 1918.
בשנת 1921, בעקבות ניצחון הבולשביקים, עזב חמיו את גאורגיה, והוא התמנה תחתיו כרב ומנהיג קהילת כותאיסי.
בשנות ה-70, היה מהאידאולוגים של עליית יהודי גאורגיה בפרט וברית המועצות בכלל לארץ ישראל. עם פרסומו של מכתב ח"י המשפחות, תמך בכותבי המכתב והביע קריאה פומבית לעלייה לארץ ישראל.
בעקבות כך, בשנת 1971 עלה לישראל והתיישב בשכונת גבעת מרדכי בירושלים.
בארץ כיהן כחבר בית הדין של העדה הגאורגית, ונחשב ל"זקן רבני גאורגיה". היה פעיל בסיוע רוחני לעולים מגאורגיה, במסגרת ארגון יד לאחים. בשנת ה'תשל"ה ערך סידור עם תרגום לגאורגית יהודית בשם "תפילת אחים", עבור ציבור העולים.
נפטר בירושלים בי"ט באייר ה'תש"ם, מאי 1980, ונקבר בחלקת יוצאי גאורגיה בהר הזיתים.
לקריאה נוספת

תולדות הרבנים "דברשווילי", מכון מורשת רבני ג'ורגיה (גרוזיה), ה'תשע"ד.
מרדכי אלטשולר, Religion and Jewish Identity in the Soviet Union, 1941-1964, עמ' 127.
הרב זושא וואלף (עורך), אדמו"רי חב"ד ויהדות גרוזיה, בהוצאת מכון הספר-תפארת רפאל, ה'תשע"ו, עמ' 306–311.
הרב יצחק דדון, אתחלתא היא חלק ג', עמ' תקיט-תקכו.
הערות שוליים

↑  כינויו "הקטן" ניתן לו בעקבות ממדי גופו, או בשל העובדה שהיה צעיר מחבריו לספסל הלימודים
↑  אלטשולר כתב שנולד ב-1898, אך תאריך זה אינו אפשרי משום שאחיו גבריאל, שהיה צעיר ממנו, נולד ב-1896; מאיר וונדר ("עיניך רואות" עמ' 91) כתב שנולד בה'תרנ"ב, כלומר 1981/1892; ב"אדמו"רי חב"ד ויהדות גרוזיה" נכתב שנולד בה'תרנ"ג (1892/1893) והרב דדון כתב שנולד בה'תר"ן (1889/1890).
↑  ד"ר מיכאל בן נון, כחה של צעקה, ספריית בית אל 1996, עמ' 34–37
↑  הגיעו עולים מברית המועצות, דבר, 23 ביוני 1971.
↑  הרב אברהם דורי,זיכרון עזרא, עמ' נא
↑  תפילת אחים - עיקרי התפילות בלשון הקודש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012332365605171  VIAF: 17168286280457270208   WorldCat (עם VIAF): 17168286280457270208
יום האחדות הגרמנית

| --- | --- |

גרמנים חוגגים את איחוד גרמניה ליד בניין הרייכסטאג, 1990
 מדינה:  גרמניה 
 סוג:  חג ציבורי 
 סיבה:  איחוד גרמניה מחדש
 מתקשר עם:  נפילת חומת ברלין
 מועד
 תאריך:  3 באוקטובר
 
יום האחדות הגרמנית (בגרמנית: Tag der Deutschen Einheit) הוא חגה הלאומי של גרמניה, שנחגג מדי שנה ב־3 באוקטובר כחג ציבורי. יום זה מנציח את יום השנה לאיחוד גרמניה מחדש בשנת 1990.
בחירה אלטרנטיבית ליום זה הייתה יום נפילת חומת ברלין, ה־9 בנובמבר 1989, החופף ליום השנה של מהפכת נובמבר ב־1918 ולתבוסתו של היטלר בפוטש במרתף הבירה. נפילת החומה הייתה אירוע המסמל יותר מכל את נפילת המשטרים הקומוניסטיים באותן שנים, את האיחוד וחזרת ברלין המאוחדת להיות בירתה של גרמניה. עם זאת, בתשעה בנובמבר מציינים גם את ליל הבדולח, הטבח הראשון בקנה מידה גדול ביהודים בידי הנאצים, כך שבחירתו הייתה בלתי הולמת. לפיכך, נבחר יום האיחוד הרשמי שהתרחש ב־3 באוקטובר.
לפני איחוד גרמניה, יום האחדות הגרמנית בגרמניה המערבית היה ה־17 ביוני לזכר המרד המזרח-גרמני הכושל נגד הממשלה הסטאליניסטית. המרד דוכא בסיוע ברית המועצות; המספר המדויק של ההרוגים אינו ידוע, אך מוערך כגבוה מ־100. בגרמניה המזרחית, החג הלאומי נחוג ב־7 באוקטובר, "יום הרפובליקה" (Tag der Republik), לזכר ייסוד הרפובליקה הדמוקרטית של גרמניה (גרמניה המזרחית) בשנת 1949.
חגיגות

יום האחדות הגרמנית נחגג מדי שנה בטקס רשמי ובפסטיבל אזרחי (Bürgerfest - בירגרפסט) הנערך בעיר כלשהי. החגיגות נערכות מדי שנה בחסות המדינה הגרמנית שעומדת בראשות הבונדסראט (המועצה הפדרלית) באותה שנה.
מסיבה גדולה נערכת באזור הרייכסטאג, בליווי מוזיקה וריקודים, כשהדגש הוא על אירועים וחגיגות אזרחיות ולא על אירועים ממלכתיים ומצעדים.
1990 – ברלין, בירת גרמניה המאוחדת
1991 – המבורג, העיר החופשית וההנזית של המבורג
1992 – שוורין, בירת מקלנבורג-מערב פומרניה
1993 – זארבריקן, בירת חבל הסאר
1994 – ברמן, העיר החופשית וההנזית של ברמן
1995 – דיסלדורף, בירת נורדריין-וסטפאליה
1996 – מינכן, בירת בוואריה
1997 – שטוטגרט, בירת באדן-וירטמברג
1998 – הנובר, בירת סקסוניה התחתונה
1999 – ויסבאדן, בירת הסן
2000 – דרזדן, בירת סקסוניה
2001 – מיינץ, בירת ריינלנד-פפאלץ
2002 – ברלין, בירת גרמניה
2003 – מגדבורג, בירת סקסוניה-אנהלט
2004 – ארפורט, בירת תורינגיה
2005 – פוטסדאם, בירת ברנדנבורג
2006 – קיל, בירת שלזוויג-הולשטיין
2007 – שוורין, בירת מקלנבורג-מערב פומרניה
2008 – המבורג, העיר החופשית וההנזית של המבורג
2009 – זארבריקן, בירת חבל הסאר
2010 – ברמן, העיר החופשית וההנזית של ברמן
2011 – בון, בירתה לשעבר של גרמניה המערבית
2012 – מינכן, בירת בוואריה
2013 – שטוטגרט, בירת באדן-וירטמברג
2014 – הנובר, בירת סקסוניה התחתונה
2015 – פרנקפורט, העיר הגדולה ביותר בהסן
2016 – דרזדן, בירת סקסוניה
2017 – מיינץ, בירת ריינלנד-פפאלץ
2018 – ברלין, בירת גרמניה
2019 – קיל, בירת שלזוויג-הולשטיין
2020 – פוטסדאם, בירת ברנדנבורג
2021 - האלה, העיר הגדולה ביותר בסקסוניה-אנהלט
2022 - ארפורט, בירת תורינגיה
2023 - המבורג, העיר החופשית וההנזית של המבורג
2024 - שוורין, בירת מקלנבורג-מערב פומרניה
בנוסף, חגיגות שונות מתקיימות בברלין, בעיקר ברחוב ה-17 ביוני ובשער ברנדנבורג. פסטיבל הבירה "אוקטוברפסט" במינכן, שבעבר הסתיים ב-1 באוקטובר, נמשך כיום עד 3 באוקטובר כאשר יום ראשון בשבוע חל ביום הראשון או השני של אוקטובר.
Graduation

Graduation (בעברית: סיום לימודים) הוא אלבום האולפן השלישי של אמן ההיפ הופ האמריקאי קניה וסט. האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 2007, וההקלטות לאלבום התקיימו במהלך 2005–2007 באולפני צ'אנג קינג וסוני מיוזיק בניו יורק, ובשני אולפנים בלוס אנג'לס. האלבום הופק בעיקר על ידי וסט ו-DJ Toomp. בין האמנים שמשתתפים בו ניתן למנות את מוס דף, טי פיין, דוולה, ליל ויין וכריס מרטין, סולן להקת קולדפליי. האלבום ועטיפתו עוצבו על ידי האמן היפני טאקאשי מוראקאמי.
כשהוא מושפע בעיקר מלהקת הרוק האירית U2 ומהרכבי רוק מוזיקליים אחרים, וסט שילב צלילי סינתסייזר בייצור והפקת האלבום וטיפח בשיריו גם מוזיקה אלקטרונית, בעודו מסמפל מגוון רחב של אמנים וז'אנרים מוזיקליים. לירית, "Graduation" הוא אלבום מופנם יותר לעומת קודמיו, כשוסט מקדיש הרבה מהאלבום לניתוח עצמו כשהוא מעביר השקפה אמביוולנטית שלו על התהילה והפרסום החדש שהשיג.
האלבום ממשיך את העיסוק בנושא הקולג' הקיים באלבומיו האחרים של וסט, The College Dropout ו-Late Registration.
בשבוע הראשון לצאתו, האלבום הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד 200, כשמכר מעל 957,000 עותקים. תאריך השחרור של האלבום היה במקביל לשחרור אלבומו של הראפר 50 סנט, Curtis, ולפיכך זכו שני האלבומים לפרסום רב ושברו שיא במספר מכירות. "Graduation" זכה לביקורות חיוביות מאוד מרוב מבקרי המוזיקה, וזכה לשבחים רבים ופרסים, ביניהם פרס גראמי בקטגוריית "אלבום הראפ הטוב ביותר". "Graduation" מכר מעל 3,000,000 עותקים בארצות הברית.
מגזין הרולינג סטון דירגו את האלבום במקום ה-204 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים" אשר הרכיבו בשנת 2020, לאחר שני גרסאות שנוצרו בעבר.
רקע

"Graduation" הוא הפרק השלישי בטרילוגיית אלבומי הקולג' המתוכננת של וסט, שלאחר מכן סטה מנושא זה באלבום שאחריו, 808s & Heartbreak, עקב מספר אירועים סביב וסט שהשפיעו עליו רבות, כשהבולט ביניהם הוא מות אמו, דונדה וסט. האלבום ממחיש אבולוציה ייחודית נוספת בסגנון המוזיקלי של וסט ובגישת הייצור וההפקה. לאחר שבילה את השנה הקודמת בסיור ה-"Vertigo Tour" של U2, וסט הרגיש שקיבל השראה להלחין שירי ראפ "המנוניים" שיכולים לפעול ביעילות רבה יותר בתחומים גדולים. על מנת להשיג את "מצב האצטדיון", שילב וסט סינתיסייזר בהפקת שירי ההיפ הופ באלבום, כשהשתמש גם במפעם איטי. וסט ניסה ליצור מוזיקה אלקטרונית המושפעת מהמוזיקה של שנות ה-80'. בנוסף ל-U2, שאב וסט השראה מוזיקלית מהרולינג סטונז ולד זפלין מבחינת לחן והתקדמות האקורד. בנוסף, הרחיב וסט את הפלטה המוזיקלית שלו על ידי הימנעות מסמפול שירי ה-R&B והנשמה בצורה רגילה, ובמקום זאת ניצל מגוון אקלקטי יותר של אינטרפולציה מז'אנרים מוזיקליים, הכולל פופ רוק, הארד רוק, יורו דיסקו, אלקטרוניקה, סינת'פופ, רוק מתקדם, קראוטרוק, האוס ודאב.
וסט החל לעבוד על האלבום מיד לאחר יציאתו של אלבום הסטודיו השני שלו, Late Registration. הוא תכנן שהאלבום יכיל 10 שירים, ו-3 מהשירים באלבום היו מוכנים כבר בסוף ספטמבר 2005. בהשוואה לאלבומיו הקודמים, "Graduation" כולל פחות זמרים אורחים. מהאלבום יצאו 5 סינגלים, כשל-7 שירים מהאלבום יצאו וידאו קליפים. בריאיון עם בילבורד הודיע וסט כי שיתף פעולה עם סולן קולדפליי כריס מרטין, וכי השיר Homecoming היה יכול להיות הסינגל המוביל מהאלבום. שיתוף הפעולה בין השניים קרה בשנת 2006 בקונצרט באולפני אבי רוד, שם הם חלקו ג'אם סשן מאולתר. אף על פי שהאלבום היה מיועד להיות ללא אמנים אורחים, וסט הזמין את הראפר מניו אורלינס, ליל ויין. באותו זמן, שיתוף הפעולה בין השניים היה כאשר וסט השתתף בעבודת אלבומו של ויין, "Tha Carter III".
מוזיקה > שירים

האלבום נפתח בנעימה דלילה עם השיר "Good Morning", כשבזמן השיר נשמעות ברקע הקשות של כלי מתכת, אז וסט מדקלם בפזמון את הצירוף "Good Morning", בעוד ברקע ישנה מנגינה שזורת סינתסייזר וסימפול ווקאלי מהשיר המפורסם "Someone Saved My Life Tonight" של אלטון ג'ון. האלבום נמשך בשיר "Champion", שמכיל השפעה קלה של ג'אז פופ, כשהוא נמנע מחצוצרות לטובת קול דומה של סינתסייזר המציג פזמון קליל המסופק מסימפול השיר "Kid Charlemagne" של סטילי דן. הוא מכיל גם קטע בסגנון רגאיי קצבי, שמבוצע על ידי קוני מיטשל מההרכב האלקטרוני האוסטרלי סניקי סאונד סיסטם. לפי וסט, יותר מאשר כל שיר באלבום, I Wonder הוא השיר שהכי הושפע מ-U2, גיוון שחיפש לשלב היפ הופ במקביל ודומה לשירה של הלהקה, City Of Blinding Lights. הוא מתחיל בהקדמה של נגינת פסנתר, כשברקע ישנו סימפול משירו של משורר הג'אז-פולק הבריטי לאבי סיפר, "My Song". מנגינת הסינגל Good Life היא סימפול משירו של מייקל ג'קסון, P.Y.T. בקצב מהיר וקול גבוה, ומשתתף בו זמר ה-R&B מפלורידה, טי פיין, כשגם בשיר זה הוא משתמש בסימן ההיכר שלו, auto-tune. השיר Barry Bonds, שמשתתף בו הראפר ליל ויין, בנוי על קו של גיטרת בס בסגנון גותי, והוא מכיל סימפול מהשיר Long Red של להקת מאונטיין.
"Drunk and Hot Girls" מציג ואלס איטי ודק עם קצב בעל צליל גבוה עם קצב של "שיר השיכורים" המזרח אירופי. הוא מכיל שילוב של תזמור כהה ואלקטרוניקה, כשמתחיל עם אלמנטים של הלהקה הגרמנית Can משירה "Sing Swan Song". במקום ראפ, מוס דף שהשתתף בשיר, שר לפי המנגינה בצורה רגועה. בפתיחב הדרגתית, מנגינת הסינגל Flashing Lights עולה לשיא של מחרוזת סימפונית במפעם הסינתסייזר, לפני שהופכת למתונה. לאחר ההקדמה, שבה קוני מיטשל חוזרת על הפזמון 4 פעמים, שר וסט שתי פסקאות, כשזמר הנשמה דוולה שר בעקבות וסט וחוזר על הפזמון ביחד עם מיטשל. השירים "Everything I Am" ו-"The Glory" מבטאים ארעיות נוסטלגיות בטכניקות הייצור של וסט. "Everything I Am" מלווה במנגינת פסנתר בהדרגה לסירוגין, כשהוא מכיל סימפול מהשיר "Bring the Noise" של הרכב פאבליק אנמי לאחר שוסט אומר את השורה "Damn, here we go again". הקצב העולה בשיר "The Glory" הוא סימפול מהשיר "Save The Country" של לאורה נירו בסגנון מקהלת גוספל וסימפוניה בצליל גבוה. סולן להקת קולדפליי, כריס מרטין מספק את הפזמון ואת נגינת הפסנתר בסינגל "Homecoming", כשברקע ניתן לשמוע פטפוט בלתי מובן של הקהל ברקע. "Big Brother" מבטא ייצור איטי בגוון רוק כשתכונות הסינתסייזר המלודי מופיעות בנגינת התופים ובנגינת הגיטרה המעוותת.
אומנות

וסט שיתף פעולה עם האמן העכשווי היפני, טאקאשי מוראקאמי, כדי לפקח על כיוון האמנות של האלבום, כמו גם על עטיפת האלבום ועיצוב עטיפות הסינגלים שמלווים את האלבום. כשהוא מכונה לעיתים קרובות "הוורהול של יפן", האמנות החזותית הסוריאליסטית של מוראקאמי מתאפיינת ביצורים מצוירים הנראים ידידותיים ועליזים ממבט ראשון, אך בעל גוון כהה ומעוות. שיתוף הפעולה בין השניים הגיע כאשר וסט ביקר את הסטודיו של מוראקאמי, Kaikai Kiki, במהלך טיול קצר בטוקיו, יפן, בעיצומו של סיבוב הופעות שנה לפני כן. גרפיקת האלבום מבטאת דימויים צבעוניים מפסטל המושפעים מתנועת האמנות הפוסטמודרנית שייסד מוראקאמי, Superflat, המושפעת ממאנגה ואנימה. תהליך הייצור התקיים במשך מספר שבועות, כשוסט שלח מספר רעיונות לגבי דימויים חדשים למוראקאמי והצוות שלו. כשהוא מביע את נושא החינוך באלבומיו הקודמים, הוא מסיים את העלילה החזותית של הדימויים הכלולים בהערות האלבום, המובילים עד לטקס הסיום במכללה בדיונית הממוקמת במטרופולין פוטוריסטית בשם Universe City.
העלילה ביצירת האמנות מתרכזת סביב "Dropout Bear" (הדוב הנושר מהקולג'), שהוא קמע הדובי האנתרופומורפי של וסט בטרילוגיית האלבומים. האיורים הכרוניים בקליפ לשיר Good Morning מציגים את הדובי מתגבר על מכשולים שונים, בניסיון להגיע לקמפוס הקולג' שלו בזמן הטקס שלו. הסיפור מתחיל ביום גשום כש-Dropout רץ מדירתו אל מכוניתו, שבסגנון מכונת הזמן דלורין. כאשר המנוע לא עובד, הוא מנסה לעצור מונית, אך היא עוברת דרכו ומתיזה עליו מים. Dropout מנסה לעלות על רכבת תחתית, אבל הוא מחמיץ אותה והיא מתרחקת. כאשר אין אפשרויות אחרות, הוא מנסה להגיע בהליכה, ובדרכו לאוניברסיטה מופיעות פטריות רבות עיניים והוא נרדף על ידי ענן גשם מפלצתי שמנסה לבלוע אותו שלם. בסופו של דבר, Dropout מגיע לאוניברסיטה בזמן טקס הסיום, Graduation, כשהוא עומד בפני עמיתיו ומגוון של יצורים אנתרופומורפיים כמוהו. הסיפור החזותי מסכם את Dropout נזרק מן האוניברסיטה אל השמיים בעטיפת האלבום הקדמית והאחורית. עטיפת האלבום דורגה בתור עטיפת האלבום החמישית הטובה ביותר של שנת 2007 על ידי מגזין הרולינג סטון.
שחרור האלבום ומכירות

ביולי 2007 וסט שינה את תאריך ההוצאה לאור של האלבום מ-18 בספטמבר 2007 ל-11 בספטמבר, התאריך שבו האלבום Curtis של 50 סנט יצא. מהלך זה הביא את האלבומים להתחרות על המקום הראשון בטבלת המכירות. 50 סנט טען בעבר כי אם אלבומו של וסט ימכור יותר עותקים מאלבומו, הוא יפסיק להוציא אלבומי סולו. לאחר מכן הוא חזר מדבריו.
Graduation הגיע למקום הראשון במכירות בקנדה, בריטניה וארצות הברית, אך "קרטיס" הגיע למקום הראשון באירלנד ובשוודיה ולמקום הראשון בטבלת המכירות האירופאית של מגזין בילבורד. בשבוע הראשון מאז יציאתו של האלבום נמכרו כ-957,000 עותקים, לעומת 691,000 של האלבום קרטיס. זוהי הפעם הראשונה מאז 1991 שבה שני אלבומים שיצאו לאור באותו שבוע נמכרו במעל ל-600,000 עותקים. האלבום מכר מעל 435,000 עותקים כבר ביום הראשון לצאתו. Graduation הוא האלבום השני של וסט שמגיע לראש מצעד "בילבורד 200" ומגיע למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי והקנדי. הוא פורסם באותו השבוע שבו הסינגל "Stronger" טיפס לראש מצעד בילבורד הוט 100. הוא גם האלבום בעל מספר המכירות הכי גבוה של וסט בשבוע הראשון לצאתו, כשעקף את מספר המכירות של אלבומו הקודם, Late Registration, שמכר מעל 860,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. עד כה, האלבום מכר מעל 3,100,000 עותקים ברחבי ארצות הברית.
דירוגים

| ארגון | דירוג | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות | 23 |  |
רשימת השמעה

| מס' | שם | אמן משתתף | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Good Morning  | קניה וסט | 3:15 |
| 2. | Champion  | קניה וסט | 2:48 |
| 3. | Stronger  | קניה וסט | 5:10 |
| 4. | I Wonder  | קניה וסט | 4:05 |
| 5. | Good Life  | קניה וסט, טי-פיין | 3:31 |
| 6. | Can't Tell Me Nothing  | קניה וסט | 4:31 |
| 7. | Barry Bonds  | קניה וסט, ליל ויין | 3:22 |
| 8. | Drunk and Hot Girls  | קניה וסט, מוס דף | 5:13 |
| 9. | Flashing Lights  | קניה וסט, דוולה | 3:59 |
| 10. | Everything I Am  | קניה וסט | 3:46 |
| 11. | The Glory  | קניה וסט | 3:32 |
| 12. | Homecoming  | קניה וסט, כריס מרטין | 3:23 |
| 13. | Big Brother  | קניה וסט | 4:50 |
בגרסת ה-iTunes, האלבום מכיל שיר בונוס; רצועה מס' 14 - Good Night (עם מוס דף)
בבריטניה האלבום מכיל 2 שירי בונוס; רצועה מס' 14 - Good Night (עם מוס דף), ורצועה מס' 15 - Stronger (רמיקס)
ביפן האלבום מכיל 2 שירי בונוס; רצועה מס' 14 - Good Night (עם מוס דף), ורצועה מס' 15 - Bittersweet Poetry (עם ג'ון מאייר)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 26 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 2 |
|  אירופה | מצעד האלבומים האירופאי | 3 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 33 |
|  אירלנד | מצעד האלבומים האירי | 2 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד אלבומי R&B/היפ הופ | 1 |
|  ארצות הברית | בילבורד אלבומי ראפ | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הסטרימינג | 39 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 10 |
|  דנמרק | היטליסטן | 10 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 11 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 49 |
|  יפן | אוריקון | 13 |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |
|  פורטוגל | מצעד האלבומים הפורטוגזי (AFP) | 30 |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 16 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 11 |
|  צרפת | SNEP | 9 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  רוסיה | טופ-היט | - |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 6 |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 3 |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 58 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הקטלוג | 18 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 30 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 59 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי קטלוג הפופ | 15 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ-הופ | 19 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הראפ | 14 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 36 |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 70,000 |
ג'וזף קמפבל

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1904 וייט פליינס, ארצות הברית 
 פטירה:  30 באוקטובר 1987 (בגיל 83) הונולולו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Joseph John Campbell Smith 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית העלמין או'האו 
 מקום לימודים:  בית ספר קנטרברי, אוניברסיטת קולומביה, סורבון, אוניברסיטת קולומביה, דארטמות' קולג', אוניברסיטת מינכן 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  The Hero with a Thousand Faces, The Inner Reaches of Outer Space, Romance of the Grail. The Magic and Mystery of Arthurian Myth, Thou Art That, Goddesses: Mysteries of the Feminine Divine, The Masks of God, The Mythic Image, The Ecstasy of Being: Mythology and Dance 
 www.jcf.org
 
ג'וזף ג'ון קמפבל (באנגלית: Joseph John Campbell;‏ 26 במרץ 1904 – 30 באוקטובר 1987) היה חוקר מיתולוגיה אמריקאי, סופר ומרצה, שנודע בזכות מחקריו במיתולוגיה השוואתית ודת השוואתית. עבודתו הקיפה היבטים רבים של החוויה האנושית. המגנום אופוס של קמפבל הוא הספר "הגיבור בעל אלף הפנים" (1949), שבו הוא מציג את תאוריית המסע של הגיבור הארכיטיפי החוזרת במיתולוגיות השונות בעולם. מאז פרסום הספר, התאוריה של קמפבל מיושמת במודע על ידי מגוון רחב של סופרים ואמנים מודרניים. הפילוסופיה שלו מתומצתת במשפט שלו-עצמו החוזר ונשנה לעיתים קרובות: "לכו אחרי אושרכם".
ביוגרפיה > רקע

ג'וזף קמפבל נולד בווייט פליינס, ניו יורק, לג'וזפין (לבית לינץ') ולצ'ארלס ויליאם קמפבל. הוא היה בן למשפחה אירית-קתולית מהמעמד העליון. במהלך ילדותו, הוא עבר עם משפחתו לעיר הסמוכה ניו רושל. ב-1919 נהרס בית משפחתו בשריפה, וסבתו נספתה.
ב-1921 סיים קמפבל את לימודיו בבית הספר קנטרברי בניו מילפורד, קונטיקט.
בדארטמות' קולג' הוא למד ביולוגיה ומתמטיקה, אך החליט שהוא מעדיף את מדעי הרוח. הוא עבר לאוניברסיטת קולומביה, שם קיבל תואר ראשון בספרות אנגלית בשנת 1925 ותואר שני בספרות ימי הביניים בשנת 1927. בדארטמות' הצטרף לאחוות הסטודנטים דלתא טאו דלתא. הוא היה ספורטאי מצטיין שזכה לפרסים במקצועות האתלטיקה הקלה, ולזמן מה היה בין רצי חצי המייל (כ-800 מטר) המהירים ביותר בעולם.
ביוגרפיה > אירופה

בשנת 1924 נסע קמפבל לאירופה עם משפחתו. בהפלגה בדרך חזרה הוא פגש את מי שכונה "המשיח הנבחר של "האגודה התיאוסופית", ג'ידו קרישנמורטי; הם דנו בפילוסופיה הודית, מה שעורר בקמפבל עניין בהינדואיזם ובמחשבה ההודית.
בשנת 1927 קיבל קמפבל מלגה מאוניברסיטת קולומביה ללמוד באירופה. הוא למד צרפתית עתיקה, פרובנסאלית וסנסקריט באוניברסיטת סורבון בפריז, צרפת ובאוניברסיטת מינכן בגרמניה. בנוסף למד צרפתית וגרמנית.
ביוגרפיה > ביטול המחקר לדוקטורט

עם שובו לאוניברסיטת קולומביה בשנת 1929, הביע קמפבל רצון להמשיך בלימודי סנסקריט ואמנות מודרנית, נוסף על ספרות ימי הביניים, אך כיוון שלא קיבל אישור לכך מהפקולטה, פרש מהלימודים לתואר שני. מאוחר יותר אמר בצחוק אך לא בבדיחות הדעת כי קבלת דוקטורט באמנויות ליברליות, התחום המקיף את עבודתו, היא סימן לאוזלת יד.