stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנאפליי
הערות שוליים

↑  QuickFacts - Tenafly borough, New Jersey, United States Census Bureau
↑  Total Population: Census 2010 - Census 2020, New Jersey Municipalities
↑  Profile of General Demographic Characteristics: 2010 - Geographic area: Tenafly borough, Nj.com.
↑  Hutchinson, Viola L. May 1945, The Origin of New Jersey Place Names, New Jersey Public Library Commission, p. 30. in Rutgers University Website
↑  Gannett, Henry, 1905, The Origin of Certain Place Names in the United States, United States Government Printing Office, 1905, p. 298
1 2  Sisson, Eva Browning. Tenafly Trust Co., 1939., The story of Tenafly, Tenafly Trust Co.,P.12-13
↑  O'Connor, Ian, If You're Thinking of Living in: Tenafly, The New York Times, April 24, 1988
↑  Disha Raychaudhuri, The wealthiest towns in N.J., ranked, NJ.Com., Jun. 07, 2019
↑  Tenafly History, The Borough of Tenafly New Jersey
1 2  John E. Snyder 1969 2004, The Story of New Jersey's Civil Boundaries: 1606-1968, New Jersey Geological Survey, by Nj.Gov
↑  Cornelius Burnham Harvey, 2007, Genealogical History of Hudson and Bergen Counties, New Jersey, Books.Google
↑  Abraham Van Doren Honeyman, 1910, Index-Analysis of the Statutes of New Jersey, 1896-1909, Books Google
↑  Tenafly borough F, 2019  Census Gazetteer Files: New Jersey Places, United States Census Bureau
↑  MapIt Global, Global.Mapit.MySociety.Org
↑  Bergen County - County Maps, Bergen County New Jersey
↑  Parks, The Borough of Tenafly, New Jersey
↑  Chapter V - Special Charters, NJ_Information by WayBack Machine
↑  Inventory of Municipal Forms of  Government in New Jersey, Rutgers University NJ. Databook., July, 2011
↑  Forms of Municipal Government in New Jersey, Rutgers University Center for Government Studies, P.15
↑  Mayor & Council, The Borough of Tenafly, New Jersey
↑  Tom Nobile & Megan Burrow, Jewish Group Prepares for Legal Fight Over Religious Boundary, NorthJersey.Com
↑   חיים הנדוורקר, "ניו תל אביב": המקום הלא צפוי שבו ישראלים מגשימים את החלום האמריקאי, באתר TheMarker‏, 9 באפריל 2021
↑  ״ההישג הכי גדול של היטלר״, באתר ynet, 4 ביוני 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552719705171  GND: 4534458-9  LCCN: n2009047113  MusicBrainz: bb27ef5e-44fe-47b7-afee-61628d186d39  VIAF: 136274550   WorldCat (עם VIAF): 136274550
בעלי חוליות

הייקויכטיס מהחולייתנים הראשונים.
Carcharias taurus (אנ') כריש בעל עמוד שדרה סחוסי ושיניים גרמיות
עצמות הצבים התאחו לשריון
שלד של הדינוזאור אפטוזאורוס מדגים היטב את מבנה עמוד השדרה מחוליית האטלס שמחברת בין הגולגולת לצוואר ועד לקצה הזנב.
גולגולת של תנין הים. הגולגולת היא מאפיין בולט ועיקרי של החולייתנים.
ארה צהובת חזה. לעופות יש עצמות חלולות שעוזרות להם לעוף.
קרניו של צבי תומסון עשויות מעצם קשה מצופה בקרטין.
בעלי חוליות או חולייתנים (שם מדעי: Vertebrata) היא תת-מערכה הכוללת את כל המיתרניים בעלי עמוד שדרה. בעלי חוליות שייכים לקבוצת - Bilateria, קבוצה של בעלי חיים עם גופים בי-סימטריים הם הנעים, לרוב בשחייה תוך שימוש בשרירים לאורך הגב הנתמכים על ידי מבנה שלד חזק אך גמיש הקרוי עמוד השדרה. השם 'חולייתן' נגזר מלטינית vertebratus - חוליה בעלת מפרק.
לחולייתנים משתייכים הדגים, הזוחלים, הדו-חיים, העופות והיונקים כולם בעלי מבנה שרשרת גרמיחוליות (בלטינית: Vertebra, ומכאן שמם) או עמוד שדרה, המתפרס לאורך הגוף, ויוצר את הציר המרכזי להתפתחות שאר השלד של בעל-החיים. עמוד השדרה מחליף את מיתר הגב הקיים אצל
המיתרניים האחרים כבסיס הגוף לצורכי תנועה.
בסוף תקופת הסילור ובתחילת תקופת הדבון, לפני 400–420 מיליון שנים לערך, היו מרבית בעלי-החוליות על פני כדור הארץ מבין חסרי הלסתות ומבין קבוצות שנכחדו והיו קרובות להם. לפני 380 מיליון שנים החלה דעיכה במספר חסרי הלסתות ועלייה הדרגתית עד לימינו במספר החולייתנים הלסתניים.
החולייתנים מרכיבים את תת -הפילום החולייתנים עם כ-65,000 מינים, הקבוצה הגדולה ביותר במערכת המיתרניים - Chordata. החולייתנים כוללים יונקים, ציפורים, דו-חיים וסוגים שונים של דגים וזוחלים. הדגים כוללים את העל-מחלקות חסרי-הלסת, ואת החוליתנים הלסתניים - Gnathostomata בעל הלסת. דגי הלסת כוללים גם את דגי-הסחוס וגם את דגי הגרם. דגים גרמיים כוללים את דגי אונות הסנפיר, שהולידו את הטטרפודים, בעלי החיים עם ארבע גפיים. למרות הצלחתם, החולייתנים עדיין מהווים רק פחות מחמישה אחוזים מכל מיני בעלי החיים.
תכונות החוליתיים

חולייתנים שייכים למערכת ה-Chordata בעלת מאפיינים ייחודיים:
נוטוקרד, חוט עצב חלול לאורך הגב - Dorsal nerve cord,
אנדוסטיל Endostyle
זימי הלוע המסודרים בזוגות
בעלי-חוליות נבדלים מכל בעלי-החיים האחרים, כולל כורדיטים אחרים, בנוכחות עמוד שדרה בנוי מחוליות, גולגולת הבנויה מעצם או סחוס, מוח גדול המחולק לשלושה או יותר חלקים, לב שרירי עם מספר חדרים; אוזן פנימית עם תעלות חצי מעגליות ; איברי חישה כולל עיניים, אוזניים ואף; ואיברי עיכול כולל מעי, כבד, לבלב וקיבה.
כעוברים, לחולייתנים עדיין יש נוטוקרד; כמבוגרים, לכל הדגים פרט לדגים חסרי הלסת יש עמוד חוליה, עשוי מעצם או סחוס, במקום זאת. לעוברים של בעלי-חוליות יש קשתות לוע. החל מהשבוע הרביעי להפריה. בדגים בוגרים קשתות הלוע תומכות בזימים, בעוד שבטטרפודים בוגרים הם מתפתחים למבנים אחרים.
בעובר, שכבת תאים לאורך הגב המתקפלת והופכת לצינור עצבים חלול  המתפתח לחוט השדרה, ובקצהו הקדמי, המוח. המוח מקבל מידע על העולם דרך עצבים הנושאים אותות מאיברי החישה בעור ובגוף. מכיוון שאבותיהם הקדמונים של החולייתנים בדרך כלל נעו קדימה, החלק הקדמי של הגוף נתקל בגירויים לפני שאר הגוף, והעדיפו ההתפתחות של הראש המכיל איברי חישה ומוח לעיבוד המידע החושי.
לחולייתנים יש מעי צינורי המשתרע מחלל הפה ועד לפי הטבעת. עמוד החוליה ממשיך בדרך כלל מעבר לפי הטבעת ויוצר זנב מוארך.
החולייתנים הקדומים, ורוב המינים הקיימים, הינם יצורים מימיים המבצעים חילופי גזים בזימים. הזימים הם מבנים מסועפים, עדינים, המקרבים את מערכת הובלת הדם למים. הם ממוקמים ממש מאחורי הראש, נתמכים על ידי קשתות זימיות, סחוסיות או גרמיות. בבעלי חוליות לסתות, צמד קשת הזימים הראשון התפתח לתוך הלסתות. בדו-חיים ובכמה דגים גרמיים פרימיטיביים, לזחלים יש זימים חיצוניים המסתעפים מקשתות הזימים. החמצן מועבר מהזימים אל הגוף באמצעות מחזור הדם. פחמן דו-חמצני שנוצר בעקבות חילוף החומרים, מועבר אל הזימים, במערכת מחזורית סגורה המונעת על ידי הלב. הטטרפודים איבדו את הזימים של אבותיהם הדגים; הם התאימו את שלפוחית השחייה שדגים משתמשים בה לציפה לריאות כדי לנשום אוויר, ומערכת הדם מותאמת בהתאם לכך. במקביל, הם התאימו את הסנפירים הגרמיים של הדגים בעלי סנפירים בשרניים לשני זוגות רגליים מהלכות, הנושאות את משקל הגוף דרך חגורת הכתפיים והאגן.
החולייתנים מתאפיינים במספר תכונות ייחודיות שאינן מופיעות אצל המיקסינים-מיתרניים חסרי לסתות
כיסוי חיצוני המורכב מאפידרמיס ודרמיס;
הכיסוי החיצוני בעל צורות שונות ומגוונות: שיער, קשקשים, נוצות, בלוטות, חומר קרני וכדומה;
חוליות שדרה (שלמות או חלקיות בהתאם לקבוצה); במקום המיתר המרכזי
שלד פנימי שמחליף את השכבה המזודרמלית, ואליו מוצמד ראש בעל האיברים הייעודיים (חוטם, עיניים, אוזניים, לשון), ארבעת הגפיים ושאר האיברים הפנימיים מצויים בבטן ובחזה;
תנועתיות המופקת משרירים הצמודים לשלד הפנימי;
מערכת עיכול מפותחת, בעלת בלוטות עיכול גדולות, לבלב וכבד;
לב בעל 2–4 חדרים;
חלל פנים הגוף Coelom מפותח ומכיל את האיברים הפנימיים: מערכת העיכול, הכליות, הראות, הלב
שתי כליות;
איברי מין נבדלים לזכר ונקבה במרבית המינים
היסטוריה אבולוציונית > פיצוץ קמבריון: חולייתנים ראשונים

מקורם של בעלי החוליות במהלך הפיצוץ הקמבריון, בתחילת תקופת הפלאוזואיקון, בה חלה עלייה במגוון בעלי החיים. בעלי החוליות הקדומים ביותר המינים הידועים ביותר שייכים Chengjiang biota (אנ') וחיו לפני כ-518 מיליון שנים. אלה כוללים את המיניםHaikouichthys, Myllokunmingia, (Zhongjianichthys), ו-(Yunnanozoon) בניגוד לבעלי חיים אחרים בקמברייה, לקבוצות אלו היה גוף החולייתנים הבסיסית: נוטקורד, חוליות ראשוניות וראש וזנב מוגדרים היטב, אך היו חסרי לסתות. קבוצה של חולייתנים של מערכת לא ודאית, שייכת ל-קנודונים קטנים דמויי צלופח, המוכרים ממיקרו מאובנים של מקטעי השיניים מהקמבריון המאוחר ועד סוף הטריאס. זואולוגים התלבטו אם שיניים מינרליות הופיעו ראשונה, בהתחשב בשיניים הקשות של הקונדונטים הרכים, ולאחר מכן העצמות, או להפך, וייתכן שהשלד המינרלי הגיע ראשון.
מיון מדעי של בעלי-חוליות

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קבוצה קונודונטים (Conodonta) – חסרי לסתות שנכחדו
קבוצה פרוטוקונודונטים (Protoconodonta)
קבוצה פרקונודונטים (Paraconodonta)
קבוצה איקונודונטים (Euconodonta)
על-מחלקה עגולי הפה (Cyclostomata)
מחלקה מיקסינות (Myxini)
מחלקה צמדים (Hyperoartia)
קבוצה אנספידים (Anaspida) – משורייני עור שנכחדו
קבוצה דמויי פטרספידים (Pteraspidomorphi) – חסרי לסתות שנכחדו
קבוצה הטרוסטרקים (Heterostraci)
קבוצה תלודונטים (Thelodonti) – חסרי לסתות שנכחדו
קבוצה אוסטסטרקים (Osteostraci)
על-מחלקה חולייתנים לסתניים (Gnathostomata)
מחלקה בעלי שריון (Placodermi) – נכחדה
מחלקה דגי סחוס (Chondrichthyes)
תת-מחלקה מחוייצי זימים (Elasmobranchii)
תת-מחלקה כסויי זימים (Holocephali)
קבוצה גרמיים (Teleostomi)
מחלקה אקנתודים (Acanthodii) – נכחדה
קבוצה בעלי עצם (Euteleostomi)
מחלקה מקריני סנפיר (Actinopterygii) – דגי גרם
מחלקה בעלי סנפירים בשרניים (Sarcopterygii) – דגי גרם
קבוצה דמויי-בעלי ארבע גפיים (Tetrapodomorpha)
קבוצה בעלי ארבע רגליים (Tetrapoda)
מחלקה דו-חיים (Amphibia)
קבוצה דמויי זוחלים (Reptilomorpha) - מהם התפתחו הזוחלים
קבוצה קוטילוזאוריה (Cotylosauria)
קבוצה בעלי שפיר עוברי (Amniota)
קבוצה סינאפסידה (Synapsida) - ממנה התפתחו היונקים
קבוצה זאורופסידה (Sauropsida)
נמל התעופה הבין-לאומי שארם א-שייח'

נמל התעופה הבינלאומי שארם א-שייח' (ערבית مطار شرم الشيخ الدولي) הוא נמל התעופה של העיר שארם א-שייח' בדרום חצי האי סיני. הנמל ממוקם במקום בו היה בעבר שדה אופיר, שדה תעופה אזרחי באופירה בעת שהייתה בשליטת ישראל.
לאחר יישום הסכם השלום בין ישראל למצרים פונה נמל התעופה הישראלי ונמסר למצרים שמפעילה אותו כשדה תעופה אזרחי. הנמל מופעל על ידי ממשלת מצרים. בנמל שני בתי נתיבות והקמתו של טרמינל שלישי נמצאת בתכנון.
היקף תנועת הנוסעים בנמל בשנת 2010 עמד על 8,693,990 נוסעים, ובשנת 2011 ירד ל-5,476,388 נוסעים בלבד. הנמל מדורג במקום השלישי במדינה מבחינת היקף תנועת הנוסעים, לאחר נמל התעופה הבינלאומי של קהיר ונמל התעופה הבינלאומי של ע'רדקה.
ב-3 בינואר 2004 התרסקה טיסה 604 של פלאש איירליינס לתוך הים האדום מיד לאחר המראתה מהנמל. בתאונה נספו כל יושבי המטוס - 135 נוסעים ו-13 אנשי צוות.
טיסות לישראל וממנה

ב-17 באפריל 2022 החלו טיסות ישירות לכיוון העיר שארם א-שייח', מנתב"ג על ידי ארקיע, ישראייר ואל על באמצעות מותג הטיסות הזולות שלה סאן דור. וגם על ידי החברה המצרית אייר קיירו, זאת בעקבות חימום הסכם השלום בין ישראל למצרים. זהו היעד השני בטיסות הישירות בין ישראל ומצרים וזמן הטיסה המוערך הוא כשעה.
הערות שוליים

↑  רועי רובינשטיין, דניאל סלאמה, אטילה שומפלבי, היציאה למצרים: טיסה ראשונה לשארם א-שייח ועומסים כבדים במעבר טאבה, באתר ynet, 17 באפריל 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא מצרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אולם הנוסעים היוצאים
מוסיה טולמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1903 אומן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1997 (בגיל 94 בערך) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 
מוסיה טולמן (Mussia Tolman;‏ 1903–1997) הייתה ציירת יהודייה.
ביוגרפיה

מוסיה טולמן נולדה באומן אוקראינה ב-1903. עלתה לארץ ב-1922 והתגוררה במטולה. בגיל 19 החלה ללמוד ציור בבצלאל, ירושלים עד 1926. כשתעודת הגמר בידה היא עברה לפריז, שם החלה ללמוד בבית ספר לאמנות ופרסום. בהיותה בפריז קשרה קשרי עבודה וחברות עם אמנים ואנשי רוח יהודים ובהם גוסטב קאהן, צייר סופר ומבקר אמנות.
טולמן התמחתה בעיקר בציור דיוקן, היא מיזגה בין המסורת הקלאסית של בצלאל והשפעת המודרניות של פריז בשנות ה-30. ב-1936 ציירה את דיוקן  גוסטב קאהן ואת מאיר דיזנגוף בביקורו בפריז ב-1937. היא ציירה אף את דיוקנו של זלמן שניאור שהתגורר בפריז ואת דיוקנה של הפסלת חנה אורלוף.
ב-1931 השתתפה בתערוכה סלון הסתיו בפריז. ב-1948 הקימה ביחד עם מאנה כץ, ז'אן אטלן ואמנים נוספים ארגון בשם "אמנות" שעזר לאמנים ישראלים בבואם לפריז.
תערוכות

מוסיה טולמן: 1903 –  1997 משכן לאמנות עין חרוד, אוצרת: גליה בר אור, מאי-יוני 2003
לקריאה נוספת

רות אלמוג: את יכולה להיות בטוחה בעתידך אמר גוסטב קאהן : על ספר הזיכרונות של הצירת מוסיה טולמן - דיוקן עצמי, רומן אוטוביוגרפי. הארץ, 29 בדצמבר 2006.
על מוסיה טולמן באתר משכן לאמנות עין חרוד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279280  NLI: 987007299582505171  ISNI: 0000 0000 3950 5939  LCCN: n2008029553  SUDOC: 17993550X  VIAF: 75785872   WorldCat (עם VIAF): 75785872 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חטיבת ביסלמ"ח

ערך זה עוסק בבית ספר למכים וחי"ר. אם התכוונתם לביסל"ח 314, ראו .
| --- | --- |

תג חטיבת ביסלמ"ח
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צבא הגנה לישראל
 סוג:  חטיבת חי"ר ובה"ד
 בסיס האם:  מחנה צור
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים) 
 מקים היחידה:  יעקב חסדאי
 מלחמות:    מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן    מבצע צוק איתן  טבח שבעה באוקטובר  מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קל: רובה שירות M4A1 פלאט-טופ, אקדחים, מקלעים, רובי צלפים ואמצעים מיוחדים נוספים
 פיקוד
 יחידת אם:   חיל הרגלים
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  סיון בלוך
 מפקדים:  רשימה בהמשך
בית הספר למפקדי כיתות ומקצועות חיל הרגלים (חטיבה 828; או בקיצור: חטיבת ביסלמ"ח) משמש כבית ספר להכשרת מקצועות החי"ר בצה"ל ובעיקר להכשרת מפקדי הכיתות של חטיבות החי"ר השונות. בשגרה משמש בית הספר להכשרת מפקדי הכיתות וסמלי המחלקות של כל יחידות חיל הרגלים של צה"ל, וכן להכשרת לוחמי חטיבות החי"ר במקצועות המסייעים (נשק נ"ט, ניהוג נגמ"שים וכו'). בעיתות חירום משמש בית הספר כחטיבה וככוח מבצעי לחלוטין. החטיבה נמצאת תחת פיקוד ההכשרות והאימונים. החל משנת 2007 נקרא בית הספר על שמו של הרמטכ"ל השישי צבי צור.
היסטוריה

בית הספר למ"כים, או בשמו הרשמי בית הספר למפקדי כיתות (ביסלמ"כ) הוקם בשנת 1974 תחת פיקודו של אל"ם יעקב חסדאי, לצורך איחוד גדודי הכשרת מפקדי הכיתות אשר השתייכו לכל אחת מחטיבות החי"ר הקיימות, תחת מסגרת תורתית ופיקודית אחודה. החטיבה כוללת 3 גדודים סדירים המשמשים גם כמסגרות המכשירות מפקדי כיתות בחיל הרגלים. בעבר נשא ביסלמ"ח את מספר החטיבה 772.
עם הקמת בית הספר היה נהוג כי חניכי הקורס היו משויכים לגדודים בהתאם לחטיבות מהן הגיעו במקור, וכך לוחמי חטיבת הצנחנים ביצעו את הכשרת מפקדי הכיתות בגדוד 450, לוחמי חטיבת גולני בגדוד 17 ואילו לוחמי חטיבת הנח"ל בגדוד 906. עם הקמתן של החטיבות חטיבת גבעתי וחטיבת כפיר שונה הדבר והונהג קורס מעורב אשר אותו עוברים כלל החניכים. תחילה היה בית-הספר ממוקם בהר שגור באזור כרמיאל ולאחר מכן באזור צומת הנגב ובירוחם. באוקטובר 1992 הועברו תחת כפיפותו גם הכשרות אשר התבצעו – עד יישום הסכמי אוסלו[דרושה הבהרה] – בבה"ד 3 (בית הספר לחי"ר – ביסל"ח) אשר שכן ליד חווארה, ובית-הספר קיבל את השם בית-הספר למ"כים ומקצועות החי"ר – ביסלמ"ח. כיום הבסיס נקרא מחנה חורון ושוכנת בו מִפקדת חטיבת שומרון. בנוסף קיים בחטיבה גדוד סיור ופלוגה מסייעת במילואים בכל אחד משלושת הגדודים.
בשנת 2018 הוחלט לעבור למתכונת של קורס אחיד, כאשר גדוד 17 מכשיר חניכים מחטיבות גולני וגבעתי, גדוד 450 מכשיר חניכים מחטיבות הצנחנים וכפיר וגדוד 906 מכשיר חניכים מחטיבת הנח"ל ומגדודי הסיור החטיבתיים. הקורס אינו מכשיר את החניכים מחיל ההנדסה אשר עוברים קורס נפרד. הכשרת חניכי הגדודים המעורבים הועברה לביסל"ק.
יחידות > גדוד 906 (שועלי הנגב)

הגדוד הוקם תחת פיקוד נח"ל בנגב (שבטה) והועבר מהנח"ל לביסלמ"ח. הגדוד מכשיר לתפקיד מפקד כיתה לוחמים המגיעים מכלל הסיירות של חטיבות החי"ר ביניהן: סיירת גבעתי, סיירת גולני, סיירת צנחנים, סיירת נח"ל וסיירת חרוב ובנוסף מכלל גדודי חטיבת הנח"ל.
במלחמת חרבות הברזל השתתף הגדוד בתמרון הקרקעי ברצועת עזה ולחם בצפון הרצועה, בחאן יונס וברפיח ובזירת יהודה ושומרון כאשר לקח חלק במבצע מחנות קיץ.
יחידות > גדוד 906 (שועלי הנגב) > מפקדי גדוד 906

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
אלכס גורן: 
דוד הגואל: 
דני ברמן: 
| משה ברידא | 1960 – 1961 | נפצע בפעילות מבצעית |
| יוסף קסטל | 1963 – 1965 |  |
| שבתאי שבתאי | 1965 – 1966 |  |
| עפר בן דוד | 1966 – | מפקד הגדוד במלחמת ששת הימים |
| יחזקאל רביד | – 1969 |  |
| שלמה ניצני | 1969 – 1971 |  |
| שמואל רוביצ'ק | 1971 – 1972 |  |
| רענן שרייר | 1972 – 1973 |  |
| גבי מגל | 1973 – 1974 | לימים מפקד פיקוד הנח"ל |
| זאב נתיב (נדלר) | 1974 – 1975 |  |
| יצחק ברעם | 1975 – 1977 |  |
| גבי פארן | 1977 – 1978 |  |
| ירמי אולמרט | 1978 – 1979 |  |
| משה שפירא | 1979 – 1980 |  |
| אליהו ארד | 1980 – 1981 |  |
| זלמן קוברסקי | 1981 – 1982 |  |
| יגאל גמליאל | 1982 – 1984 |  |
| ברוך מעוז | 1984 – 1985 |  |
| יחיעם קפמן | 1985 – 1987 |  |
| מאיר בן ישי | 1987 – 1988 |  |
| צביקה אמדור | 1988 – 1989 |  |
| מנשה עמית | 1989 – 1991 |  |
| איתן מטמון | 1991 – 1993 |  |
| גדי בר-און | 1993 – 1994 |  |
| יוסי סגיב | 1994 – 1996 |  |
| אידר חון | 1996 – 1998 |  |
| רז אביבי | 1998 – 2000 | לימים מפקד מגל |
| אמיר אבולעפיה | 2000 – 2002 | לימים ראש אגף התכנון |
| עוז שנהב | 2002 – 2004 |  |
| ליאון בן מוחה | 2004 – 2006 | לימים ראש מטה אוגדת איו"ש, נהרג במלחמת חרבות ברזל |
| אייל אסרף | 2006 – 2008 | לימים סגן מפקד עוצבת געש |
| אלון רודברג | 2008 – 2010 |  |
| שמעון פרץ | 2010 – 2012 |  |
| דודו כהן | 2012 – 2014 | לימים סגן מפקד עוצבת אדום |
| אביחי מור יוסף | 2014 – 2016 |  |
| נתאי עוקשי | 2016 – 2018 | לימים מפקד חטיבת ירושלים |
| ירון סימסולו | 2018 – 2019 | לימים מפקד עוצבת שועלי מרום |
| נדב מייסלס | 2019 – 2021 | לימים מפקד חטיבת יפתח |
| סהר מועדים | 2021 – 2023 | לימים מפקד גדוד דוכיפת |
| טל תורג'מן | 2023 – 2024 | לימים מפקד גדוד 13 |
| נבו דה האן | ינואר 2024 – |  |
יחידות > גדוד 450 (האריה המעופף)

גדוד המ"כים 450 הוקם בשנת 1970 כגדוד נוסף בחטיבת הצנחנים, מתוך תובנה שצריך למסד את קורס המ"כים בגדודי החטיבה ולאחדם למסגרת אחת על מנת להתמקצע, להוריד את הנטל מהגדודים, וליצור עוד גדוד מבצעי בחטיבה. עד אז, כל מפקד פלוגה הכשיר את פלוגתו במסגרת המסלול, והעביר לבדו את קורס המ"כים כסיום האימון המתקדם.
כיום, הגדוד מכשיר לוחמים מחטיבת הצנחנים, חטיבת כפיר, מגדוד נצח יהודה ומהפלוגות החרדיות תומר שבגבעתי וחץ שבצנחנים.
הגדוד השתתף בפעילות המבצעית, במבצעים במהלך מלחמת ההתשה ובמלחמת יום הכיפורים. בשלהי שנת 1974 הגדוד הועבר לפיקוד בית הספר למ"כים שהוקם אז, בין השאר מאותן סיבות שהביאו להקמת גדודי המ"כים.
במלחמת חרבות ברזל השתתף הגדוד בלחימה בקרבות לטיהור צפון רצועת עזה ובקרבות בגזרת ח'אן יונס, בין היתר במרחב ג'וחור א-דיכ, בית חאנון, שג'אעייה, מחנה הפליטים אל-בורייג', מרחב העבסנים ועוד. הגדוד לקח חלק משמעותי בלחימה, חשף עשרות פירים ומשגרי רקטות, וחיסל מחבלים רבים, ואף השתתף בהריגת יחיא סינוואר.
יחידות > גדוד 450 (האריה המעופף) > מפקדי גדוד 450

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| אהרון אשל | 1970 – 1972 | מפקד הגדוד הראשון |
| דורון רובין | 1972 – 1973 | מפקד הגדוד במבצע ברדס 54–55 ובמבצע קלחת 4 מורחבת |
| ישראל מאיר | 1973 – 1974 | מפקד הגדוד במלחמת יום הכיפורים |
| גידי בן יוסף | 1974 – 1975 | במהלך תפקידו הגדוד הועבר מחטיבת הצנחנים לחטיבת ביסלמ"כ, לימים סגן מפקד החטיבה |
| אלי סורק | 1975 | ממלא מקום |
| דוד אגמון | 1975 – 1976 |  |
| דני אנגל | 1976 – 1977 |  |
| אברהם אלרן | 1977 – 1978 |  |
| שמעון נוה | 1978 – 1979 |  |
| זאב בונה | 1979 – 1980 |  |
| מיכה טמיר | 1981 – 1982 |  |
| אורי גייגר | 1982 | נפל במלחמת לבנון הראשונה כמפקד הגדוד |
| יצחק איתן | 1982 – 1983 | מונה לפקד על הגדוד לאחר נפילתו של אורי גייגר |
| שמאי רן | 1983 – 1984 |  |
| יואב הירש | 1984 – 1985 |  |
| אהרון זיו | 1985 – 1987 |  |
| שאול אריאלי | 1987 – 1989 |  |
| מוטי אלימלך | 1989 – 1991 | לימים סגן מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה |
| יהודה שקד | 1991 – 1992 |  |
| ליאור שלו | 1992 – 1993 |  |
| פנחס לוי | 1993 – 1995 |  |
| נדב חג'בי | 1995 – 1997 |  |
| שוקי רינסקי | 1997 – 1999 |  |
| יחיאל סופר | 1999 – 2001 |  |
| ישי וקנין | 2001 – 2003 | מפקד הגדוד במבצע חומת מגן |
| אשכול שוקרון | 2003 – 2005 | לימים מפקד עוצבת הגולן |
| נתי גרנט | 2005 – 2007 |  |
| יוסי כהן | 2007 – 2009 | לימים מפקד מחוז דרום בפיקוד העורף |
| אורן גיל | 2009 – 2011 | לימים ראש מחלקת כושר קרבי בזרוע היבשה |
| שלומי בן לולו | 2011 – 2013 |  |
| שי רודברג | 2013 – 2015 | מפקד הגדוד במבצע צוק איתן ושובו אחים, לימים סגן מפקד חטיבת ביסלמ"ח |
| ישי כרמלי | 2015 – 2017 | לימים קצין אג"ם של אוגדת איו"ש |
| לירון ביטון | 2017 – 2019 | לימים מפקד חטיבה 55 |
| מוטי חיים | 2019 – 2021 |  |
| אבירן אלפסי | 2021 – 2022 | לימים מפקד גדוד צבר |
| דוד כהן | 2022 – 2023 | לימים מפקד סיירת גולני |
| רן כנען | אפריל 2023 – | מפקד הגדוד הנוכחי |
יחידות > גדוד 17 (אריות הגולן)

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: מבנה לא אנציקלופדי.
הגדוד הועבר מחטיבת גולני. בעברו היה ממוקם באזור כרמיאל, משנת 1985 הגדוד שוכן בבסיס מחנה צור, דרומית לקריית ההדרכה סמוך לירוחם. הגדוד מכשיר מ"כים מחטיבת גולני וגבעתי. הגדוד בעל פקודות אופרטיביות ויופעל ללחימה בעת הצורך בכל הגזרות.
יחידות > גדוד 17 (אריות הגולן) > מורשת גדוד 17

1949 – לאחר מלחמת העצמאות, הוקם קורס המ"כים הראשון שהיה בתחילתו פלוגה תחת פיקודה של חטיבת גולני.
1951 – הגדוד עבר למחנה ג'וערה והשתתף בקרב תל מוטילה.
1956 – עם פרוץ מבצע קדש פורקו הפלוגות, והחיילים חזרו לגדודי האם ונלחמו על כיבוש סיני.
1960 – הגדוד השתתף במבצע חרגול בתגובה לחדירה של כוחות סורים. בפעולה זו הגדוד מאבד כמה מחייליו.
1962 – הגדוד השתתף במבצע סנונית בעת התחממות גזרת החוף הצפון-מזרחית של הכנרת שהייתה בידי סוריה.
1967 – קורס המ"כים של גולני הוכרז כגדוד עצמאי ועבר למחנה ג'וערה.
1967 – במלחמת ששת הימים הגדוד השתתף בלחימה בשתי חזיתות: חזית ירדן וחזית סוריה, כל היעדים נכבשו.
1969 – במלחמת ההתשה הגדוד השתתף ומשימתו הייתה להגן על הגבול ולבצע פעולות תגמול בתוך שטח האויב.
1973 – במלחמת יום הכיפורים הגדוד השתתף במבצע קינוח לכיבוש החרמון ואיבד 19 מחייליו.
1974 – גדודי המ"כים אוגדו לחטיבה אחת בשם בית הספר למפקדי כיתות (ביסלמ"כ), בהר לבנים (כרמיאל).
1978 – במבצע ליטאני חטיבת ביסל"ח פועלת לראשונה כחטיבה לוחמת. גדוד 17 משתתף במבצע עם 2 פלוגות.
1979 – הגדוד השתתף במספר פשיטות על יעדי מחבלים: "סיר לחץ", "צפע" ו"נחש ארסי".
1982 – במלחמת שלום הגליל הגדוד השתתף בטיהור מספר יעדים ותפס קו בגבולות הצפון. על פעולותיו קיבל הגדוד צל"ש.
1985 – מעבר החטיבה לנגב – גדוד 17 עובר לבסיס בבריכת המים.
1992 – איחוד בי"ס לחי"ר והכשרת מ"כים לכלל יחידות חיל הרגלים (ביסלמ"ח), ומעבר למחנה קבע בהר צבוע ליד ירוחם, שם ממוקם הגדוד עד היום.
2002 – במבצע חומת מגן הגדוד השתתף בכיבוש קלקיליה.
2004 – הגדוד השתתף בסריקת ציר פילדלפי למציאת חיילי צוות המנהרות שנספו באסון הנגמ"שים.
2006 – הגדוד השתתף במלחמת לבנון השנייה והיווה עתודה במרחבי רמת הגולן.
2008 – הגדוד השתתף במבצע עופרת יצוקה וביצע משימות בט"ש.
2012 – הגדוד השתתף במבצע עמוד ענן וסיוע בירושלים.
2014 – במבצע צוק איתן הגדוד השתתף בלחימה בתוך רצועת עזה ובהגנה על גבול ישראל–עזה (הלחימה בפילבוקס), במבצע זה הגדוד איבד חמישה מלוחמיו.
2018 – מעבר לקורס מ"כים אחיד (לפי חטיבות אורגניות) והוספת קורס סמ"בים (סמלים בכירים).
2023 – במתקפת הפתע על ישראל הגדוד השתתף בהדיפת מתקפת המחבלים במרחב זיקים וחיסל מחבלים רבים. בנוסף במלחמת חרבות ברזל הגדוד השתתף בלחימה בתוך רצועת עזה ובהגנה על גבול ישראל-עזה. חיילי הגדוד היו מעורבים בתקרית שבה נהרגו שלושת החטופים הישראלים בשג'אעייה.
יחידות > גדוד 17 (אריות הגולן) > מפקדי גדוד 17

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| זאב עופר |  | מפקד פלוגת המ"כים בחטיבת גולני |
| יהודה גולן | 1958 – 1960 |  |
| בנימין ענבר | 1960 – 1962 |  |
| יוסי וייס | 1962 – 1964 |  |
| משה שפיר | 1964 – 1965 |  |
| חיים יפרח | 1965 – 1966 |  |
| משה יוסף | 1966 – 1967 | תחת פיקודו הפכה הפלוגה לגדוד, והיה למפקד הגדוד הראשון. מפקד הגדוד במלחמת ששת הימים |
| איתן ברק | 1967 – 1969 |  |
| מרא אלעמי | 1969 – 1971 | לימים מפקד חטיבת ירושלים |
| יעקב דביר | 1971 – 1972 |  |
| דובי דרור | 1972 – 1973 | נהרג במלחמת יום הכיפורים |
| גדעון מאירי | 1973 |  |
| דוד כץ | 1973 – 1974 |  |
| אהרון ורדי | 1974 – 1975 |  |
| יעקב אור | 1975 – 1976 |  |
| שמואל סופר | 1976 – 1977 |  |
| שלמה רביד | 1977 – 1978 |  |
| דובי דקל | 1978 – 1979 |  |
| בצלאל טרייבר | 1979 – 1980 |  |
| אודי שמחוני | 1980 – 1982 | מפקד הגדוד במלחמת לבנון הראשונה |
| דני טופוס | 1982 – 1984 |  |
| מירון קרן | 1984 – 1985 |  |
| אליעזר רוזנבאום | 1985 – 1986 |  |
| טל רז | 1986 – 1987 |  |
| נמרוד רן | 1987 – 1988 |  |
| קובי מרום | 1988 – 1990 |  |
| יוסי היימן | 1990 – 1992 |  |
| ארז גרשטיין | 1992 – 1993 |  |
| שמואל אביבי | 1993 – 1994 |  |
| דרור רופא | 1994 – 1996 |  |
| יוסי אדירי | 1996 – 1998 | לימים ראש מפקדה מרחבית בפיקוד המרכז |
| דן חפץ | 1998 – 1999 |  |
| ניסים טויטו | 1999 – 2001 |  |
| אודי בן מוחה | 2001 – 2003 | מפקד הגדוד במבצע חומת מגן, לימים מפקד המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה |
| דרור חוג'יבקוב | 2003 – 2005 |  |
| גיא שילוני | 2005 – 2007 |  |
| דוד רם | 2007 – 2009 |  |
| ארז הדרי | 2009 – 2011 |  |
| משה דנגור | 2011 – 2013 |  |
| ארז בטת | 2013 – 2015 | מפקד הגדוד במבצע צוק איתן, לימים סגן מפקד חטיבת ביסלמ"ח |
| אורן אנטמן | 2015 – 2017 | לימים סגן מפקד חטיבת גולני |
| מישל דהן | 2017 – 2018 | לשעבר סגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה, לימים מפקד בא"פ דרום |
| עבדאללה פארס | 2018 – 2019 | לימים קצין אג"ם של עוצבת עידן |
| שגיא מרדכי | 2019 – 2021 | לימים סגן מפקד חטיבה 188. בתפקידו הבא ישמש סגן מפקד עוצבת האש |
| אליחי בן-נון | 2021 – 2023 | לימים קצין אג"ם של עוצבת הבזק |
| דניאל לוריא | 2023 – 2024 | לימים מפקד גדוד שקד |
| יואב אורבך | 2024 | מפקד הגדוד הנוכחי |