מבצע סלפסטיק
הנחיתות

לפני שעזבה את תוניסיה, הדיוויזיה המוטסת ה-1 חולקה לשני חצאים. המחצית הראשונה, המורכבת ממפקדת הדיוויזיה, קבוצות חטיבת הצנחנים ה-1 וה-4 ופלוגת ההנדסה ה-9, עלו על ספינות הצי המלכותי בביזרטה. הספינות יצאו בשעה 17:00 ב-8 בספטמבר, סיפוניהן עמוסים בכלי הרכב והציוד של החטיבה. אדמירל הצי סר אנדרו קנינגהם היה מודאג מכך שצי הקרב האיטלקי שבסיסו בטאראנטו עלול לתקוף את הסיירות שלא יוכלו להגן על עצמן כראוי, עמוסות יתר על המידה בכוחות ובציוד. לכן הוא הורה לספינות הקרב HMS Howe ו-HMS King George V ושש המשחתות המלוות שלהן, בפיקודו של סגן אדמירל ארתור פאוור, לעזוב את בסיסן במלטה ולהצטרף לשייטת. בשעה 18:30 ב-8 בספטמבר, בזמן שהשיירה הייתה בים, שידר הגנרל אייזנהאואר את פרטי הכניעה האיטלקית.
כדי לתמוך בנחיתות הבריטיות מוקדם ב-9 בספטמבר, סקנצאנו הותקפה על ידי מפציצי B-26 אמריקאים מקבוצות ההפצצה ה-17 וה-310. בדיוק כששייטת בעלות הברית התקרבה לטרנטו, נצפו אוניות הקרב האיטלקיות אנדריאה דוריה ודויליו ושלוש סיירות יוצאות מהנמל. השייטת תפסה עמדות קרב, אבל הספינות האיטלקיות פשוט חלפו על פניהן בדרך למלטה כדי להיכנע בהתאם להסכם בין בעלות הברית לממשלת איטליה. בשעה 15:00 הגיעה השייטת לשדה המוקשים ששומר על הכניסה לטאראנטו. המשחתת HMS Javelin ניהלה משא ומתן על שדה המוקשים ונכנסה לנמל. שעתיים לאחר מכן, חזרה המשחתת עם סייר נמל איטלקי על הסיפון. HMS Penelope ו-USS Boise הובלו בבטחה לתוך הנמל ולצד המזח, שם הם פרקו את הכוחות שנשאו, בעוד הספינות האחרות בשייטת נשארו מחוץ לנמל והשתמשו בסירות ספינות קטנות כדי להעלות את חייליהן לחוף. מתקני הנמל היו כולם תקינים ועד מהרה פרקו את הספינות.
היחידות הראשונות על החוף היו מפקדות חטיבת הצנחנים ה-4 וגדוד הצנחנים ה-10, אשר כוונו לנוע פנימה כדי להגן מפני מתקפה גרמנית. כשחיילי הדיוויזיה המוטסים נכנסו לעיר, הם התקבלו בברכה על ידי חיל המצב האיטלקי והודיעו להם שהכוחות הגרמניים כבר יצאו. כאשר הורדו שתי החטיבות, הן עברו בעיר והקימו עמדות הגנה מצפון. במקביל, מייג'ור-גנרל ג'ורג' פ. הופקינסון, הקים את מפקדת הדיוויזיה שלו במלון אלברגו אירופה וקיבל את הכניעה האיטלקית מהמושל הצבאי.
לאחר נחיתה בטוחה של המחצית הראשונה של הדיוויזיה, חזרה שייטת הסיירות ה-12 לביזרטה כדי לאסוף את הכוחות הנותרים, המורכבים מחטיבת הצנחנים ה-2, החטיבה המוטסת ה-1 וגדוד טייסי הדאונים. הנפגעים היחידים בנחיתה נפגעו ב-10 בספטמבר כאשר HMS Abdiel, תוך כדי תמרון לצד המזח, פגעה במוקש וטבעה. הנפגעים הסתכמו ב-58 הרוגים ו-154 פצועים מגדוד הצנחנים ה-6 ו-48 הרוגים בקרב צוות הספינה. הספינה נשאה גם 12 תותחי נ"ט 6 פאונד של סוללת נ"ט 2, ואספקת תחמושת הדיוויזיה.
בן לילה הובילה חטיבת הצנחנים ה-4 את ההתקדמות פנימה. עם עלות השחר ב-10 בספטמבר, הם הגיעו למאספרה, שם התקבלו בברכה על ידי האוכלוסייה. העיירה הבאה אליה הגיעו הייתה מוטולה, שעדיין הייתה כבושה על ידי הגרמנים. הגרמנים גילו התנגדות מסוימת להתקפה של גדוד הצנחנים 156, אך נסוגו זמן קצר לאחר מכן. אבדות הקרב הראשונים של הדיוויזיה נבעו מפעולה זו. הפצועים פונו לטאראנטו, שם יחידת אמבולנס שדה 133 (מוצנחת) הקימה תחנת עזרה ראשונה ראשית של 80 מיטות בבית החולים רנדינלה.
המשמר העורפי של הצנחנים הגרמנים ניסה לעכב את התקדמות הבריטים בכמה מארבים וחסימות דרכים. במחסום ליד העיירה קסטלנטה, גנרל הופקינטון, מפקד הדיוויזיה, נפגע מאש מקלעים גרמניים בזמן שצפה בהתקפת גדוד הצנחנים ה-10. הוא מת מפצעיו למחרת. הופקינסון הוחלף כמפקד הדיוויזיה על ידי בריגדיר ארנסט דאון, בעבר מפקד חטיבת הצנחנים ה-2.
תוך 48 שעות מרגע הנחיתה בטאראנטו, הדיוויזיה המוטסת הגיעה וכבשה את נמל ברינדיזי ובארי על חוף הים האדריאטי ללא התנגדות מאחר ששתי הערים עדיין היו בשליטת הצבא המלכותי האיטלקי. ב-11 בספטמבר משמאל לדיוויזיה נוצר קשר עם דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-1, היחידה המובילה של הארמייה השמינית הבריטית שהגיעה לאזור מקלבריה. עד הערב של 12 בספטמבר, הדיוויזיה המוטסת ה-1 התקדמה 20 מייל (32 ק"מ) פנימה ברגל.
המטרה הבאה של הדיוויזיה המוטסת הייתה כעת שדה התעופה בג'ואה דל קולה. חיל האוויר המלכותי היה זקוק לשדה התעופה כדי להביא מטוסי קרב מסיציליה ולתמוך בנחיתות בסלרנו, שלא התנהלו כמצופה. הגרמנים המשיכו בנסיגתם, וג'ויה הושגה בלילה של 16/17 בספטמבר, על ידי גדודי הצנחנים ה-10 וה-156. חיל האוויר המלכותי השתלט על שדה התעופה ו-48 שעות לאחר מכן, שש טייסות המריאו מהבסיס לתמיכה בפעולות בעלות הברית. בין 20 ל-24 בספטמבר, הדיוויזיה המוטסת ה-1 קיבלה הוראה לעצור ולבנות הגנות על הגישות לטאראנטו, בשל חשש שהגרמנים עלולים לפתוח במתקפת נגד נגד היחידה הפרוסה מדי.
מפקדת הקורפוס ה-5 נחתה בטאראנטו ב-18 בספטמבר והתכוננה להגעת שתי הדיוויזיות שלה. הראשונה הייתה דיוויזיית הרגלים ה-78 הבריטית, שהחלה להגיע לבארי ב-22 בספטמבר, ואחריה דיוויזיית הרגלים ההודית ה-8 בטאראנטו למחרת. ב-24 בספטמבר, חטיבות הצנחנים ה-1 והמוטסת ה-1 השתלטו על ההתקדמות של הדיוויזיה המוטסת. עד 27 בספטמבר, הם והדיוויזיה ה-78 הגיעו ל - פוג'ה, 125 מייל (201 ק"מ) מטאראנטו. משם, הדיוויזיה המוטסת חזרה לטאראנטו. עד נובמבר, רוב הדיוויזיה המוטסת ה-1 יצאה לאנגליה.