הרשימה הערבית המאוחדת
היסטוריה

לקראת הבחירות לכנסת ה-15 (מאי 1999) התמזגה מד"ע בתוך רע"מ, ולאחריהן הפכה רע"מ לסיעה הערבית הגדולה בכנסת עם 5 מנדטים. במהלך הקדנציה חל פילוג ברע"מ ופרשו ממנה 3 ח"כים. בבחירות לכנסת ה-16 (ינואר 2003) זכתה רע"מ ב-2 מנדטים בלבד.
לקראת הבחירות לכנסת השבע עשרה (מרץ 2006) התאחדה עם תע"ל ברשימה משותפת בהנהגת השייח אברהים צרצור. צרצור החליף את עבד אל-מאלכ דהאמשה שהיה יו"ר המפלגה מאז הקמתה ועד לכנסת ה-16. הוא אמר ש"אנו מאמינים באסלאם, אנו מאמינים במשטר הח'ליפות ואיננו תומכים בהפרדת הדת מהפוליטיקה" תוך ששלל את הציונות. בעקבות דברים אלה עתרו בליכוד ובאיחוד הלאומי-מפד"ל לפסול את הרשימה מאחר שהיא שוללת את אופייה יהודי והדמוקרטי של מדינת ישראל. למחרת הדיווח התראיין צרצור לתוכנית "לונדון את קירשנבאום" בערוץ ישראל 10, הכחיש את ההאשמות וטען כי הדברים לא נאמרו. ב-28 בפברואר דחתה ועדת הבחירות המרכזית את הדרישה לפסלם, ברוב שהסתמך על חברי מפלגת קדימה, שינוי, העבודה, מרצ והמפלגות הערביות. בבחירות זכתה רע"מ ל-3 מנדטים, מתוך 4 לרשימה המשותפת.
רשימת המפלגה לכנסת נבחרת על ידי מועצת השורא של הפלג הדרומי בתנועה האסלאמית.
המפלגה זוכה לאהדה רבה בקרב הציבור הבדואי. ניתוח שערכה אוניברסיטת בן-גוריון העלה כי רוב קולות הבדואים בבחירות לכנסת ה-16 ניתנו לרשימה (41.3% ביישובים המוכרים ו-46.8% ביישובים הלא-מוכרים), וקולות אלה מהווים 15.9% מסך הקולות שקיבלה המפלגה (הבדואים בנגב מהווים כ-10% מערביי ישראל).
לקראת הבחירות לכנסת העשרים (מרץ 2015) ועקב העלאת אחוז החסימה, רצה רע"מ עם שאר המפלגות הערביות בכנסת: (חד"ש, בל"ד ותע"ל, אך ללא מד"ע), במסגרת אחת - הרשימה המשותפת. הרשימה המשותפת השיגה בבחירות 13 מושבים וכוחה של רע"מ נשמר - 3 מושבים.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת (אפריל 2019) התפצלה הרשימה המשותפת, כשחד"ש ותע"ל רצו ברשימה נפרדת ורע"מ רצה ברשימה אחת יחד עם בל"ד, שם הרשימה היה: רע"מ-בל"ד. יו"ר המפלגה מסעוד גנאים פרש מהפוליטיקה והוחלף במנסור עבאס.
ועדת הבחירות פסלה את הרשימה אך בית המשפט העליון הפך את ההחלטה ואישר לרשימת רע"מ - בל"ד להתמודד בבחירות לכנסת. בבחירות אלו קיבלה הרשימה כולה 4 מנדטים ביניהם שני נציגים של רע"מ שנכנסו לכנסת העשרים ואחת.
במהלך מערכת הבחירות לכנסת העשרים וארבע (מרץ 2021) החליט היו"ר מנסור עבאס להוביל את המפלגה לפרוש מהרשימה המשותפת.
בתקופה שלפני בחירות 2021 התקיימו מגעים בין רע"מ לליכוד שהובילו לכך שרע"מ סייעה לליכוד בכמה הצבעות, למשל בבחירתו של מבקר המדינה, מתניהו אנגלמן. מנהיג רע"מ, מנסור עבאס, הקפיד שלא לפסול בפומבי אפשרות של שותפות עם בנימין נתניהו, מנהיג הליכוד, והקואליציה שלו. בראיון לעמית סגל בסוף 2020 אף אמר בפירוש: "אם אני מקבל תקציבים וחקיקה - לא אכפת לי לתת לנתניהו מה שצריך", ופירט על נכונות לעזור לנתניהו בחקיקת חוק המונע משפט נגד ראש ממשלה (חוק צרפתי): "יש באסלאם איסורים של 'חראם' (מעין יהרג ולא יעבור). חוק צרפתי זה חראם? לא, אז תודה רבה. התקבע פה נוהג: הח"כים הערבים רוצים להפיל כל ממשלה. ישבנו השבוע, אמרתי להם 'עצור. למה בעצם? מה מחכה לכם? ממשלת נתניהו-בנט? בואו נחשוב'".
לאחר היוודע תוצאות הבחירות לכנסת העשרים וארבע החל עבאס לנהל מגעים עם מפלגת הליכוד במטרה להקמת ממשלה יחד עם מפלגת רע"מ, אך המגעים נכשלו מאחר שבצלאל סמוטריץ' סירב לשותפות קואליציונית עם רע"מ. לאחר שיאיר לפיד קיבל את המנדט להרכבת הממשלה, ניהלה המפלגה משא ומתן קואליציוני גם איתו. בשל מבצע שומר החומות, הופסק המשא ומתן. לאחר המבצע, חודשו המגעים הקואליציוניים בין רע"מ ויאיר לפיד. המגעים הסתיימו בהסכם קואליציוני בין רע"מ ליש עתיד ותמיכת רע"מ בהקמת ממשלת ישראל השלושים ושש.
בנימין נתניהו ותומכיו הוקיעו את השותפות בין הממשלה לרע"מ, וניסו להתנער מהטענות שהליכוד עצמו ניהל משא ומתן קואליציוני עם רע"מ. בין היתר אמר נתניהו על הממשלה: "הם עשו ברית, תאמיני או לא, עם האחים המוסלמים, שהם מחוץ לחוק ברחבי המזרח התיכון פרט אולי לטורקיה ולקטר, ומאמינים ביסודו של דבר בפירוק המדינה היהודית. כדי להשיג כוח, הם נתנו כוח למפלגה שרוצה לראות בסוף המדינה היהודית כפי שאנו מכירים אותה, שתומכת במחבלים בגלוי. זה לא ייאמן...".
בזמן מלחמת חרבות ברזל חשף העיתונאי קלמן ליבסקינד קשרים ארוכי טווח בין ארגונים הקשורים במפלגת רע"מ לבין ארגונים הקשורים לחמאס. חודש לאחר מכן, ראש המפלגה מנסור עבאס קרא בפומבי ברשת CNN לחמאס ולכל הארגונים הפלסטינים "להניח את נשקם" והצהיר שאלימות תמיד כשלה. הוא קרא להנהגה הפלסטינית לקבל אחריות מוסרית ולשאוף לשלום עם ישראל. בחודש מאי 2024 פרסמה המפלגה הצהרה פומבית שמעשי ישראל בעזה הם "פשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות".