stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המינהל הראשי של המטה הכללי הרוסי
לקריאה נוספת

Bowen, Andrew S. (2020) Russian Military Intelligence: Background and Issues for Congress. Congressional Research Service. Washington D.C.
Hastings, Max (2015). The Secret War: Spies, Codes and Guerrillas 1939–1945 (Paperback). London: William Collins. ISBN 978-0-00-750374-2.
Suvorov, Viktor (1984). Inside Soviet Military Intelligence.
Suvorov, Viktor (1986). Inside the Aquarium.
Suvorov, Viktor (1988). Spetsnaz: The Inside Story of the Soviet Special Forces.
Пушкарев Н. Ф. ГРУ: вымыслы и реальность. 2004. ISBN 5-699-06455-9
גלריה

מטה המודיעין הצבאי הרוסי בשכונת חורושובסקי ברחוב גריזודובובוי שבמוסקבה
סמל הארגון כמופיע במבואת הכניסה למטה הגה-אר-או
סמל הגה-אר-או בשנים 2000–2009
עיטור מודיעין ובו הכתובת: "גדוּלת המולדת – במשימות תהילתך"
סמל הספצנאז של המודיעין הצבאי
ראו גם

מינהל המודיעין הכללי של משרד ההגנה האוקראיני
אמ"ן
DIA
סמרש
הערות שוליים

↑  ГРУ — это вообще что? Кого берут в шпионы? И почему их так часто раскрывают? Даниил Туровский отвечает на главные вопросы про российскую разведку
↑  Dustin Volz, U.S. government concludes cyber attack caused Ukraine power outage, ‏26 בפברואר 2016
↑  רוסיה: ראש המודיעין הצבאי מת בפתאומיות בגיל 58, באתר וואלה, 4 בינואר 2016
↑   אנשיל פפר, תחת פוטין, רוסיה מרגלת ברחבי העולם - אבל גם לה יש נקודות תורפה, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2018
↑  גיא אלסטר‏, התנקשויות, הרעלות והפיכות: היחידה החשאית הרוסית שמערערת את אירופה, באתר וואלה, 14 באוקטובר 2019
↑  נחשף: מרגלים רוסים פועלים מהרי האלפים, באתר ynet, 7 בדצמבר 2019
↑  Путин предложил вернуть ГРУ, Vesti.ru
↑  Andrew S. Bowen (24 November 2020). Russian Military Intelligence: Background and Issues for Congress (PDF)
↑  см. Структура ГРУ
| קהילת המודיעין הרוסית |
| --- | --- | --- |
| יחידות מודיעין בצבא ובמשרד ההגנה | המודיעין הצבאי (ספצנאז) • מודיעין ימי (הקומנדו הימי) • מודיעין האוויר |  |
| ממשלת רוסיה | הביון החיצוני • הביטחון הפדרלי • משרד הפנים • מאבק באלכוהול הלא חוקי • פספ"ם |  |
| נשיא הפדרציה הרוסית | מועצת הביטחון • האבטחה הפדרלית (התקשורת המיוחדת) • ביטחון הנשיא • ועדת החקירות |  |
| ארגונים לשעבר באימפריה הרוסית, ברית המועצות ורוסיה | הלשכה לעניינים סודיים • הלשכה החשאית • הלשכה המיוחדת • הז'נדרמריה • אוכרנה • ג.פ.או. • או.ג.פ.או. • ביטחון המדינה • המודיעין הצבאי הסובייטי • פאפס"י • סוכנות הביטחון הפדרלית • שירות הביטחון הבין-רפובליקני • משרד הביטחון • פס"ק • משטרת הסמים הפדרלית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268366405171  GND: 2082723-4  LCCN: n83201173  VIAF: 136709314   WorldCat (עם VIAF): 136709314 
פוטין באירוע רשמי לציון מאה שנה להקמת הארגון.
מוזיאון מיכאיל בולגקוב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  biographical museum, מורשת תרבותית, אתר היסטורי 
 כתובת:  Москва, ул. Большая Садовая, дом 10, 6-й подъезд, 4-й этаж, кв. 50 
 מיקום:  פרסננסקי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2007
 תאריך פתיחה רשמי:  2007 
 קואורדינטות:  55°46′01″N 37°35′37″E﻿ / ﻿55.76681512°N 37.59364124°E﻿ / 55.76681512; 37.59364124
 www.bulgakovmuseum.ru
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מוזיאון מיכאיל בולגקוב(למפת מוסקבה רגילה) מוזיאון מיכאיל בולגקוב he
 
הבניין בו שוכן המוזיאון
מוזיאון מיכאיל בולגקוב (ברוסית: Музе́й Михаи́ла Булга́кова) הוא מוזיאון ממלכתי בנפת פרסננסקי שבעיר מוסקבה, רוסיה, המוקדש לחייו וליצירתו של הסופר מיכאיל בולגקוב. המוזיאון נפתח בשנת 2007 בחלל הדירה הקהילתית מספר 50 בבניין 10 ברחוב בולשאיה סדובאיה, באחד מהחדרים בו התגורר בולגקוב בשנים 1921–1924. דירה זו הפכה לאב-טיפוס של "הדירה המשוקצת" המתוארת ברומן "האמן ומרגריטה". אוסף המוזיאון כולל יותר מ-3,000 מוצגים הכוללים את חפציו האישיים של הסופר, תצלומים, מסמכים ורהיטים עתיקים.
בית פיגיט

בית מס' 10 ברחוב בולשאיה סדוביה נבנה בסגנון ארט נובו בשנים 1902–1903 על ידי האדריכלים אדמונד יודיצקי ואנטונין מילקוב בהזמנת הסוחר המוסקבאי ובעל מפעל הטבק "דוקאט", איליה פיגיט. המבנה, שנבנה בצורת טרפז, מורכב משלושה בנייני מגורים ומסדנאות אמנות. במרכז הבית הייתה חצר עם מזרקה וגינה קדמית, שלא שרדה. הדירות הן רחבות יחסית והן בנות מארבעה עד חמישה חדרים. היוצא מן הכלל היחיד היא המבואה השישית, שדירותיה עוצבו ברגע האחרון מחדש כמעונות לקורסי הנשים בתקופת האימפריה הרוסית. לפני מהפכת אוקטובר, הדירות בבניין נשכרו על ידי תושבים עשירים למדי. בחלק המרכזי של מבנה החצר מוקמו סדנאות אמנים.
ב-1918 הולאם הבית והפך לבניין לקומונת פועלים של בית הדפוס לשעבר של איוואן מאסטיטוב. החל משנת 1919 הופיעו בבניין הדירות המשותפות הראשונות, שנוצרו כתוצאה ממדיניות הציפוף ואוכלסו על ידי פועלי מפעל דוקאט. פאני קפלן שהתה באחת הדירות הללו בלילה שלפני ניסיון ההתנקשות בולדימיר לנין ב-1918. ידוע כי היא יצאה מביתה בסדוביה מוקדם בבוקר ופנתה למפעל מיכלסון, שם ירתה בו שתי יריות.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 התיישבו בדירות המשותפות של הבית פועלים, בעיקר עובדי בתי הדפוס במוסקבה, וכן עובדי בית החרושת דוקאט, אנשי מכירות, מנקים, תופרות, מכונאים ואחרים. בשנות ה-60 החל יישוב המוני של דירות משותפות. אם בשנת 1944 גרו כאן 767 אנשים, אז בשנת 1978 היו כבר 355. בשנות ה-70 הפך הבית ברחוב סדוביה לאחד ממרכזי מוסקבה הלא רשמיים של אמנות לא-רשמית. עד 1986, כמעט כל הדירות בחלק הקדמי של הבניין היו מאוכלסות ומוזיקאים ואמנים עברו לשטחים הפנויים, שכבר היו רעועים מבלאי וניהול כושל.
דירת בולגקוב

מיכאיל בולגקוב מצא את עצמו בבית מספר 10 בבולשאיה סדובאיה בסתיו 1921: יחד עם אשתו הראשונה טטיאנה ניקולאייבנה בולגקובה (לבית לאפה), הוא התיישב באחד מחדרי הדירה המשותפת מספר 50 וחי כאן עד סתיו 1924. בתקופה זו כתב בולגקוב את הרומן "הגווארדיה הלבנה", את הסיפורים "ביצים קטלניות", סיפורים קצרים, פרשיות, מסות ועוד. הדירה המשותפת מספר 50 אפילו שימשה כאחד מאבות הטיפוס של "הדירה המשוקצת" ברומן "האמן ומרגריטה".
פתיחת המוזיאון

בשנת 1983, מכון העיצוב Giprotechmontazh אכלס את דירה 50. בהשראת הסיפור של הדירה, אחת מעובדות המכון, נטליה רומנובה הקימה באחד החדרים תערוכה מאולתרת לזכר בולגקוב. במקביל, בזה אחר זה, מגוון אנשים הביעו פתיחות בעד יצירת מוזיאון בולגקוב בבולשאיה סדובאיה ועריכת "חג בולגקוב" באגמי הפטריארך. חגיגה ראשונה כזו התקיימה בספטמבר 1989. ערב יום הולדתו ה-100 של בולגקוב, בשנת 1990, הוקמה קרן מיכאיל בולגקוב בהנהגתה של מרייטה צ'ודקובה, שטיפלה גם בדירת הסופר. בשנת 1994 הועברה הדירה באופן רשמי להנהלת הקרן. פתיחת המוזיאון התקיימה ב-15 במאי 2007.
המוזיאון התרחב לדירות נוספות בבניין, בעיקר בשל חוסר מקום בדירה עצמה לקיום אירועי תרבות וחינוך. המוזיאון יוזם פתיחת סניף בדירה ברחוב בולשאיה פירוגובסקאיה, שם התגורר בולגקוב בשנים 1927–1934. מאז 2018, אותה דירה נמצאת בשיפוצים. המוזיאון מפעיל גם תיאטרון לקומדיה, שהצגותיו מתקיימות במרחבים הציבוריים של המוזיאון.
גלריה

מדרגות הכניסה למוזיאון, 2019
דלת הכניסה למוזיאון
מטבח הדירה, 2014
ספרים מספרייתו האישית של בולגקוב, 2014
משרדו של בולגקוב, 2014
חדר אורחים, 2014
קירות המבואה, 2016
שולחן מדירת הסופר, 2016
הערות שוליים

↑  http://moscow.org/moscow_encyclopedia/161_museum_bulgkov.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007360933605171  GND: 1108317987  LCCN: no2013011299  VIAF: 296978308   WorldCat (עם VIAF): 296978308 
שלט בכניסה לבניין ובו נכתב "בבית זה משנת 1921 עד 1924 חי ועבד הסופר מיכאיל אפאנסייביץ' בולגקוב. כאן מתרחשים אירועי הרומן של בולגקוב "האמן ומרגריטה"
מוזיאון מורשת החשמונאים

| --- | --- |

חזית מבנה מוזיאון מורשת החשמונאים
 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°54′26″N 35°00′20″E﻿ / ﻿31.907086911078°N 35.005694432674°E﻿ / 31.907086911078; 35.005694432674
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מוזיאון מורשת החשמונאים(למפת גוש דן רגילה) מוזיאון מורשת החשמונאים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון מורשת החשמונאים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מוזיאון מורשת החשמונאים  he מוזיאון מורשת החשמונאיםhe מוזיאון מורשת החשמונאיםמפת  __ מודיעין-מכבים-רעות (in English: Modi'in-Maccabim-Re'ut) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממערב: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית מטה בנימין (in English: Mateh Binyamin Regional Council) / רמאללה ואל-בירה (נפה) (in English: Ramallah and al-Bireh Governorate) מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מוזיאון מורשת החשמונאים הוא מוזיאון שנחנך בספטמבר 2021 במע"ר בעיר מודיעין-מכבים-רעות. שטחו של המוזיאון כ-700 מ"ר, ומוצגים בו יותר מ-150 פריטים עתיקים. המוזיאון מציג את האתרים והממצאים הארכאולוגיים שהתגלו באזור מודיעין מאז ימי משפחת החשמונאים, דרך התקופות השונות ועד לימי הקמת העיר המודרנית, תוך שימוש בטכנולוגיה אינטראקטיביות.
הקמת המוזיאון

בעיר מודיעין-מכבים-רעות ובסביבתה קיימים אתרים היסטוריים עשירים רבים, בהם נמצאו ממצאים ארכאולוגיים מתקופות שונות. הממצאים, המקורות והאתרים מעידים על עברה ההיסטורי של העיר, ומהם ניתן ללמוד על קיום חיי תרבות יהודית באזור שהיה פעיל לאורך אלפי שנים. כל אלה היוו השראה להקמת מוזיאון מורשת החשמונאים במודיעין. המוזיאון נבנה ביוזמת עיריית מודיעין מכבים רעות, בשיתוף רשות העתיקות ובסיוע של משרד ירושלים ומורשת. מבנה המוזיאון עשוי שורת קורות בטון, וכל אחת מהן מייצגת נדבך בזמן, מהעת העתיקה ועד היום.
המוצגים

במוזיאון מוצגים למעלה מ-150 פריטים עתיקים שהתגלו במודיעין ובסביבתה. חלק מהפריטים נתגלו בחפירות שנערכו בהשתתפות תושבי העיר ותלמידיה. הפריטים מספרים את סיפורו של המקום מאז התקופות הפרהיסטוריות, דרך תקופת החשמונאים ועד ימינו. כל המוצגים מוצגים כאן לראשונה. חלקם שכנו במחסני רשות העתיקות. בין היתר ניתן לראות כאן: כדי חרס, נרות חרס, מטבעות מברונזה, חלקי זכוכית, מטמון מטבעות עם דמותו של המלך אנטיוכוס השביעי, חפצים מאחוזה חקלאית, גלוסקמה ועליה כתובת בארמית, כתובה בדיו שחורה, ובה מצוין השם שמעון בן אליעזר, עיטורי קיר (פרסקו) מבית כנסת חשמונאי עתיק, ושתי חותמות אבן - האחת עם כתובת בארמית, ובה המילה "חמעה", שפירושה חומץ, והשנייה מעוטרת בעלי גפן ובאשכולות ענבים.
הממצאים נחשפו בין השאר בגבעת התיתורה, גבעת ברפיליה, אום אל עומדן, גבעת שר, גבעת רגב, חורבת חרובה, גבעת הברושים, חורבת נכס וחורבת אושן.
הפעילות במוזיאון

המוזיאון מכיל בין היתר, חדר אינטראקטיבי הכולל ארבע הפעלות חווייתיות וצפייה בסרט שלוקח את המבקרים למסעות הגבורה של החשמונאים, להרפתקה במנהרת הזמן של מודיעין וסביבתה, ולמסע לאורך השנים במודיעין הקדומה עד לשלבי התפתחותה של העיר המודרנית. במוזיאון נמצא שולחן אינטראקטיבי המציג את שכונות העיר, ובו המבקרים מוזמנים לסייע במציאת הממצאים שהתגלו בשכונות השונות. בעמדת המטבעות המבקרים יכולים להפוך לארכאולוגים לרגע, לחפור בתוך חול, למצוא מטבעות ובאמצעות סורק לגלות מה מצויר ומה כתוב על כל מטבע. כמו כן, קיימת עמדת רפאות, שבה המבקרים מוזמנים להרכיב שברי כדים, ובעזרת סורק לגלות מה היה ייעודם של הכדים. בפינה נוספת ימצאו המבקרים הדמיה של מערת קבורה יהודית אשר באמצעות פנסים ניתן לזהות את הממצאים שהוצבו בה.
מנהלת המוזיאון היא מירב שי, יו"ר המוזיאון הוא שמעון גואטה  והאדריכל שתכנן את המוזיאון הוא צביקה תמרי.
המוזיאון שוכן ברחוב דם המכבים 24 ופתוח מדי יום (זולת ימי ראשון).
גלריה

חזית המוזיאון
הכניסה למוזיאון
השלט בכניסה למוזיאון
צידו הצפוני של המוזיאון
ראו גם

גבעת התיתורה
אום אל עומדן
גבעת ברפיליה
חורבת חרובה
גבעת הברושים
חורבת נכס
הערות שוליים

1 2  עיריית מודיעין מכבים רעות, באתר www.modiin.muni.il
1 2  אריאל בולשטיין, מודיעין פינת החשמונאים, באתר ישראל היום, ‏25 בנובמבר 2021
1 2  מוזיאון מורשת החשמונאים מאז ועד היום במודיעין, באתר בא לי לטייל
↑  מוזיאון מורשת החשמונאים (המכבים) במודיעין, באתר ערוץ 7
מונוניכוס

| מונוניכוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אלברזאוריים
סוג:: מונונוקיוס
מין:: Mononykus olecranus
שם מדעי
 Mononykus

איור של מונוניכוס.
מונוניכוס (שם מדעי: Mononykus; פירושו "טופר אחד") הוא סוג דינוזאור בעל אגן דמוי לטאה שחי בקרטיקון לפני 70 מיליון שנה. מאובניו נמצאו במונגוליה ב-1993 ותוארו על ידי החוקר אלטנרגל פירל.
מאפיינים

דינוזאור זה היה הולך על שתיים באורך 1 מטר והיה בעל טופר יחיד ברגליו הקדמיות ומכאן שמו. היה לו מקור ארוך ודק ובו שיניים קטנות דמויות מחטים שאיתם הוא צד חרקים, לטאות ויונקים קטנים. הוא נע במהירות עם רגליו שדמו לרגלי יען וייתכן שגופו כוסה בנוצות. עיניו הגדולות עזרו לו לראות בחושך. היה לו זנב קצר, וייתכן שעטור נוצות.
מבנה זרועותיו היו קצרות ובעלות טופר יחיד וייתכן שכך הוא הצליח לשבור קני טרמיטים. על פי הסבר זה הוא ניזון בעיקר מחרקים.
בתרבות

המונוניכוס הופיע בסדרה "נרדף בידי דינוזאורים" של נייג'ל מארוון, בה כמה פרטים מתקרבים לאוהלו של נייג'ל ומעירים אותו וכן טורפים את העקרב שהוא שמר.
הוא נראה גם ב"כוכב פרהיסטורי" בפרק על המדבריות בהם נראה פרט מנוצה בדומה לתנשמת הצד טרמיטים ובעת פריחה גם חרקים אחרים ובהמשך נע בקבוצות לבור מים.
בסרט "עולם היורה: נפילת הממלכה" מוצגים מונוניכוסים בדיורמות אך לא נראו פרטים חיים בסרטים.
בנוסף הוא מופיע במשחק "פארק היורה 3: בניית פארק".
מונוסקסואליות

מונוסקסואליות היא נטייה מינית המאופיינת על ידי משיכה למגדר אחד בלבד. אדם מונוסקסואל יכול להזדהות כהטרוסקסואל או כהומוסקסואל.
המונח משמש לבידול בין זהות מינית מונוסקסואלית לזהות שאינה "מונו" - בין אם אלה זהויות עם ריבוי סוגי המשיכות, כגון ביסקסואליות ופאנסקסואליות, או חוסר משיכה מינית כמו בא-מיניות. המונח בא לענות על הנחה מובלעת בחברה כי כולם מונוסקסואלים, ונופלים לתוך חלוקה בינארית לפיה יש רק שתי קטגוריות של משיכה מינית - למין השני או לאותו המין. הנחות אלה עשויות להוביל ליחס שלילי כלפי בעלי זהויות מיניות שאינן בינאריות (ביפוביה, העלמה ביסקסואלית), הכולל טענות כי ביסקסואלים אינם החלטיים, שביסקסואליות היא אבן דרך במסלול להומוסקסואליות, או שא-מיניים פשוט "עוד לא גילו את עצמם", או שיש להם בעיה פסיכולוגית או רפואית שעליהם לפתור. גישות אלו ודומות להן נקראות "מונוסקסיזם".
גישת הבינאריה המגדרית, המחלקת מין, מגדר ומשיכה לשניים - זכר/נקבה, גבר/אישה, הטרוסקסואל/הומוסקסואל - מאומצת לעיתים קרובות אף באופן רשמי, והיא שעומדת בבסיס של מוסדות וערכים חברתיים. ואולם הרעיון שהמשיכה המינית האנושית מחולקת על פני ספקטרום אינה חדשה - על פי דוח קינסי, רק אחוז קטן מהאוכלוסייה נופל בקצוות סולם קינסי, שבו מספר 1 הוא הטרוסקסואל מוחלט, ומספר 6 הוא הומוסקסואל מוחלט. הסבר להתנגדות לראיית משיכה מינית כספקטרום היא שכל חריגה מבינאריות מערערת על סדר קיים בו כל אדם יודע את מקומו היחסי בחברה, על חובותיו וזכויותיו הנובעים מכך. וכן, טשטוש בהגדרות של משיכה מינית מקושרת לטשטוש מקביל בהגדרות של זהויות מגדריות, במיוחד לפי התאוריה הקווירית, לפיה אי אפשר לחלק את המין האנושי באופן מוחלט לגברים/זכרים ונשים/נקבות, אלא שגם מגדר מתפרש על פני רשת זהויות, ולכן יש לתת ביטוי גם למשיכות הקיימות בין בעלי זהויות מגדריות שונות כלפי בעלי זהויות מגדריות אחרות, שאינן מן ההכרח בינאריות.
ראו גם

ביפוביה
העלמה ביסקסואלית
הטרונורמטיביות
הערות שוליים

↑  Library School Guides, Glossary of Terms
↑  Ask Journey: About Non-Monosexuality
↑  Understanding Gender
↑  The epistemic contract of bisexual erasure Kenji Yoshino, ‏Stanford Law Review, ‏ January 1, 2000
| לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב)  |
| --- | --- | --- |
| זהות ונטייה מינית | ביסקסואליות (הקהילה הביסקסואלית) • הומוסקסואליות • הטרוסקסואליות • לסביוּת • פאנסקסואליות • קוויר •  פוליסקסואליות • אומניסקסואליות • מונוסקסואליות • בי-קיוריוס • א-מיניות • הטרופלקסיביליות • דמוגרפיה • סאפיוסקסואליות • א-מיניות אפורה |  |
| זהות מגדרית | מגדר • מגדריזם • התפתחות הזהות המגדרית • ביטוי מגדרי • כינוי גוף מגדרי • התאמה מגדרית • ניתוח להתאמה מגדרית • חרטה על הליך התאמה מגדרית • טרנסג'נדר (אישה טרנסית, גבר טרנס) • סיסג'נדר • טרנסקסואליות • קרוס-דרסינג • ג'נדרקוויר • ביג'נדר • אינטרסקס • אג'נדר • פאנג'נדר • טריג'נדר |  |
| מושגי יסוד | הקהילה הגאה • גיבוש זהות • יציאה מהארון • אאוטינג • מהומות סטונוול • חודש הגאווה • מצעד הגאווה • טיפול המרה • הומופוביה • הומופוביה מופנמת • ביפוביה • טרנספוביה • טרנסמיזוגניה • הטרוסקסיזם • הומונורמטיביות • הטרונורמטיביות • גאווה • פינקוושינג • סטרייטוושינג |  |
| סמלי להט"ב | משולש ורוד • משולש שחור • דגל הגאווה • דגל גאווה • הדגל הלסבי • דגל הגאווה הפאנסקסואלי • דגל הגאווה הביסקסואלי • דגל האינטרסקס • דגלי גאווה נוספים |  |
| שונות | גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים • G0y • דייקס און בייקס • הומופיל • אלימות נגד להט"ב • התאבדויות בני נוער • לסביות פוליטית • פמיניזם לסבי • שבוע המודעות הטרנסג'נדרי • מבטא הומוסקסואלי • סטריאוטיפים על להט"בים • בריונות והטרדות נגד להט"ב • הזדקנות בקהילה הגאה • לימודי להט"ב |  |
לקטגוריה • לפורטל
וילה דל טרביו

וילה דל טרביו (באיטלקית: Villa Medicea del Trebbio) היא וילה השוכנת באזור מוג'לו, סמוך לקומונה סקרפריה אה סן פיירו (Scarperia e San Piero) בנפת פירנצה במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה, כ-25 קילומטרים צפונית לפירנצה. היא אחת הווילות באתר המורשת העולמית "הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה" שהוכרז על ידי ארגון אונסק"ו ב-2013.
היסטוריה ואדריכלות

הווילה שוכנת באזור שממנו הגיעו בני משפחת מדיצ'י במקור, והייתה אחת ממבני המגורים הראשונים (אם לא הראשון שבהם) שבני המשפחה בנו מחוץ לפירנצה. למעשה, היא הייתה כבר שייכת לג'ובאני די ביצ'י דה מדיצ'י (Giovanni di Bicci de' Medici), מייסד הבנק של משפחת מדיצ'י, ומי שנחשב בפועל למייסד שושלת מדיצ'י. האחוזה הייתה במיקום אסטרטגי, מראש גבעה בהרי האפנינים המשקיפה על עמק הנהר סייווה (Val di Sieve), בצומת של שלוש דרכים (מקור המילה טרביו הוא "שלוש דרכים" בלטינית (trivium), שהיא גם מקור המונח טריוויאלי).
לאחר מותו של ג'ובאני די ביצ'י (1428), מינה בנו, קוזימו דה מדיצ'י, את האדריכל שלו מיקלוצו לשפץ את מה שנראה כמו טירה מבוצרת. ג'ורג'ו וזארי תיאר אותה כווילה השנייה שעברה שיפוצים, אחרי וילה מדיצ'י בקפאג'ולו, ולפני וילה מדיצ'י בקרג'י, אם כי מחקרים עדכניים מצאו כי וילה דל טרביו הייתה ראשונה, כשעבודות השיפוץ שלה התבצעו בין 1427 ל-1433.
המערך של הווילה עדיין קשור לביצורים מימי הביניים, ולא למקום נעים ומסודר עם הרוח ההומניסטית של הרנסאנס. לא קל להבחין בין המבנים המקוריים לבין אלו שמיקלוצו שינה, גם אם נראה סביר שלפחות ברמת החיצונית, המבנים הקודמים קבעו עבור המבנים החשובים. מיקלוצו שימר או בנה מחדש את מגדל השמירה, כמבנה מוצק וחסר חלונות, והוסיף לו את המרפסת ההיקפית הנשענת על זיזים, וגם שימר מאפיינים אחרים של "טירה" כדוגמת החפיר והגשר המתרומם. במרכז הווילה יש חצר עם באר.
עם זאת, הוא הכניס כמה חידושים שהוכתבו על ידי הצורך של הלקוח גם בבידור, כמו הגן מוקף החומה, יוצא דופן לאותה התקופה, ואולי הדוגמה הראשונה באזור פרברי, המסמל את השגשוג של סוג וילה זה, שהיה כה חשוב לרומאים הקדמונים.
גן זה בנוי על שתי טרסות מימין לווילה: בטרסה העליונה יש פרגולה מלבנים עם שורת עמודים כפולה מאבן חול מהסדר היוני עם או כותרות של עלים. בטרסה התחתונה הייתה פרגולה שנייה שאינה קיימת עוד, ונותרה גינת ירק ואגן מים. הגן היה מקום מפלט עבור קוזימו דה מדיצ'י, הרחק מצרות הפוליטיקה בפירנצה, שם יכול היה לטפל בעצי הפרי שלו.
משמאל לווילה יש קפלה קטנה מבודדת. אז היא הייתה מוקפת ביערות ואחוזה חקלאית רחבה, שגבלה בווילה מדיצ'י בקפאג'ולו.
הווילה הורחבה על ידי קוזימו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה, שאהב לצוד באחוזתו, ועל ידי בנו פרדיננדו הראשון, שצירף אותה לשאר רכושו. פרדיננדו השני מכר אותה בשנת 1644 לפלורנטיני עשיר בשם ג'וליאנו סראלי, שמכר אותו אז למסדר נוצרי (Confederazione dell'oratorio di San Filippo Neri). במאה התשע עשרה נהרסו הבתים הכפריים שנבנו בצמוד לווילה כדי לפנות מקום ליער ברושים. הגן שלפני הווילה, עם ורדים וגדרות של אשכרוע ירוק-עד (Buxus sempervirens), הוא מהמאה העשרים.
כיום, אחרי כמה גלגולים, היא שייכת לאדם פרטי, המייצר במקום יינות. אפשר לבקר במקום במסגרת של סיורים מודרכים הכוללים גם טעימת יינות.
גלריה

מבט על המגדל של וילה דל טרביו
החצר הפנימית
פרגולה
פרגולה
הגן
הקפלה
פנורמה
הגן
הכפר
הגן והטירה
הלונטה של וילה דל טרביו שצייר ג'וסטו אוטנס
לקריאה נוספת

Isabella Lapi Ballerini, Le ville medicee. Guida Completa, Giunti, Firenze 2003. (English translation: The Medici Villas: Complete Guide, Isabella Lapi Ballerini, Mario Scalini, Firenze Musei, Giunti, 2003. ISBN 88-09-02995-X)
Daniela Mignani, Le Ville Medicee di Giusto Utens, Arnaud, 1993. (English translation: The Medicean Villas by Giusto Utens, Daniela Mignani, Giusto Utens, Alessandro Conti, Antonio Paolucci, Arnaud, 1991)
מה שקרה (אלבום של בן ארצי)

מה שקרה הוא אלבום האולפן השני של הזמר הישראלי בן ארצי. את האלבום הוציא בשנת 2001 לאור על ידי חברת התקליטים הליקון.
את כל השירים באלבום הלחין וכתב בעצמו, על ההפקה המוזיקלית היה אחראי טל שגב, ושניהם עיבדו ביחד את האלבום.
האלבום זכה להצלחה פחותה מאלבומו הראשון של ארצי, ושיר יחיד מתוכו (מטר של מטאורים) הגיע למצעדים השנתיים.
רשימת רצועות

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | עוד יום עובר  | 3:54 |
| 2. | תכף  | 3:32 |
| 3. | בדיוק כשאיבדת ת'עוגן  | 4:13 |
| 4. | גרגר חול  | 3:55 |
| 5. | בעתיד  | 4:05 |
| 6. | את היית בשבילי הכל  | 3:53 |
| 7. | לחזור הביתה  | 4:23 |
| 8. | מה שקרה  | 3:50 |
| 9. | מטר של מטאורים  | 3:32 |
| 10. | רכבת משונה  | 4:30 |
| 11. | מסדרון  | 3:05 |
| 12. | שמש וקרחון  | 3:58 |
| 13. | שיר לאח קטן  | 3:54 |
| 14. | תיאטרון  | 4:03 |
| 15. | לא מבין דבר  | 3:35 |
| משך כולל: | משך כולל: | 59:22 |
הערות שוליים

↑  מה שקרה, פזמונט
ז'אן לוק מלנשון

ז'אן לוק מלנשון (בצרפתית: Jean-Luc Mélenchon; נולד ב-19 באוגוסט 1951) הוא פוליטיקאי צרפתי שכיהן בממשלת צרפת כשר החינוך בשנים 2000–2002, וכיום מכהן כחבר הפרלמנט האירופי מטעם מפלגת השמאל. מלנשון היה גם חבר הסנאט, וייצג את מחוז אסון בצרפת.
ביוגרפיה

מלנשון נולד בטנג'יר, שהייתה אז בתוך האזור הבינלאומי טנג'יר (Tangier International Zone), והפכה לחלק ממרוקו ב-1960. הוא גדל שם עד שמשפחתו עזבה לצרפת ב-1962.
ב-1976 הוא הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית ומילא בה מספר תפקידים. בנובמבר 2008 הוא עזב את המפלגה הסוציאליסטית, על מנת להקים את מפלגת השמאל הצרפתי עם הסגן מארק דולז, והוא מכהן כחבר הפרלמנט האירופי מטעמה מאז 2009.
כמנהיג מפלגת השמאל, הצטרף לשמאל הקיצוני לפני בחירות 2009 באירופה, ונבחר כמועמד העיקרי של הקואליציה באזור דרום מערב. באותן בחירות זכה ב-8.15% מהקולות, ונבחר לפרלמנט האירופי. התמודד בסיבוב הראשון של הבחירות לנשיאות באפריל 2012 והכריז כי אם ינצח, יאציל חלק ניכר מסמכויות הנשיא אל הסנאט. מלנשון קיבל 11.1% מהקולות והגיע למקום הרביעי לאחר פרנסואה הולנד (28.63%), ניקולא סרקוזי ומארין לה-פן.
מלנשון התמודד כמתמודד עצמאי בבחירות לנשיאות צרפת של 2017 שלא מטעם מפלגה כלשהי אך בשם ארגון שהקים לצורך ההתמודדות, צרפת בלתי-כנועה. לאור חולשת המפלגות המסורתיות והמירוץ הצמוד בבחירות, הוא נחשב למתמודד שעשוי להעפיל אף לסיבוב השני מול מארין לה-פן או עמנואל מקרון. לבסוף סיים במקום הרביעי בסיבוב הראשון ולא העפיל לסיבוב השני.
בבחירות 2022 מלנשון סיים במקום השלישי וקיבל את מספר הקולות הגבוה ביותר בפריז. לקראת הבחירות לאספה הלאומית ב-2022, צרפת בלתי-כנועה ומספר מפלגות שמאל אחרות יצרו את "האיחוד האקולוגי והחברתי החדש של העם", קואליציה של מפלגות השמאל בראשותו של מלנשון, במטרה לכפות על הנשיא מקרון מדיניות שמאלנית. אם הקואליציה תצליח, מלנשון יהפוך לראש הממשלה.
מלנשון פעיל במיוחד ברשתות החברתיות ובניו מדיה ביחס לפוליטיקאים אחרים בצרפת, ולערוץ היוטיוב שלו יש מעל 315,000 עוקבים.
אידאולוגיה

מלנשון הוא סוציאליסט רפובליקני ומטריאליסט היסטורי, ולמרות מצע מפלגתו הוא עצמו אינו קומוניסט, אך מוגדר ככזה על ידי מתחריו.
לטענתו, האיחוד האירופי הוא כבר לא הפתרון אלא הבעיה, כי הליברליזם הכלכלי השחית לגמרי את המוסד וכי אי אפשר להשיג את השינוי הדמוקרטי הדרוש באיחוד האירופי.
מלנשון זוכה לתמיכה רחבה בקהילה המוסלמית ובשמאל הרדיקלי, נחשב עוין לישראל ומאשים אותה בקולוניאליזם. לאחר תבוסת ג'רמי קורבין ומפלגת הלייבור בבחירות הכלליות בממלכה המאוחדת 2019, טען מלנשון בפוסט בפייסבוק כי התבוסה של ידידו, קורבין, התאפשרה בזכות "מערכות של קשרי השפעה של הליכוד" והשתלח גם ביהדות צרפת.
מלנשון תומך ביציאה מנאט"ו ורואה בארגון "כלי לשעבוד לארצות הברית". לאחר סיפוח חצי האי קרים על ידי רוסיה ב-2014 אמר כי "רוסיה אינה יכולה לקבל שצפון אמריקה ונאט"ו יתבססו על סף דלתם" וטען כי האמריקאים ונאט"ו התגרו ברוסיה במשך חודשים. אך לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה ב-2022 ופרוץ מלחמת אוקראינה–רוסיה הוא גינה את התוקפנות הרוסית וקרא לה "יוזמה של אלימות טהורה המדגימה רצון לכוח ללא גבולות".
הוא קורא לחיזוק מעמדו וכוחו של ארגון האו"ם במקום "מועדוני אוליגרכים" כמו G7, G20, הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), ארגון הסחר העולמי, והבנק העולמי.
חייו הפרטיים

מלנשון נולד בטנג'יר כבן זקונים והתחנך ברואן שבצרפת. אביו, ז'ורז' מלנשון, עבד בשירותי הדואר, ואמו, ז'אנין ביונה, ילידת ספרד, הייתה מורה בבית ספר יסודי. לאחר שנים של מגורים במרוקו, עברה משפחתו לגור בצרפת בשנת 1962. למלנשון ולאשתו לשעבר, ברנדט אבריאל, נולדה ב-1974 מרלין קמיל. על פי העיתון לה פוינט מלנשון חי בזוגיות עם השחקנית והמפיקה, סאידה ג'וואד הצעירה ממנו בכ-20 שנים. בפוסט שפרסם במרץ 2017 מלנשון הצהיר שכיוון שלא תהיה לצידו גברת ראשונה הוא יהיה חסכוני יותר כנשיא.
לאחר שקיבל תואר בפילוסופיה מאוניברסיטת פראנש-קונטה, והוסמך להוראה מקצועית עבד מלנשון כמורה עד לכניסתו לפוליטיקה.