stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאול פנחס רבינוביץ
קורות חיים

רבינוביץ נולד בשנת 1845 בטאורגה למשפחת רבנים, ובגיל חמש עבר לעיר וילנה, בה קיבל חינוך תורני. הוסמך לרבנות על ידי רבי ישראל מסלנט, מייסד תנועת המוסר, אך עד מהרה נמשך לתנועת ההשכלה, והחל לכתוב בעיתונים "הצפירה" ו"המליץ".
פרעות 1881 (הסופות בנגב) גרמו למפנה בדעותיו; ביחד עם הרב שמואל מוהליבר הגיע לברודי להגיש עזרה לפליטים ושלח מידע על המתרחש ברוסיה. בתחילה הטיף להגירת היהודים לארצות הברית כי סבר שבתחומיה תוקם מדינה יהודית. זמן קצר לאחר מכן שינה את דעותיו, והיה בין מייסדי אגודת חובבי ציון בוורשה.
בשנת 1884 היה מראשי מארגני ועידת חובבי ציון בקטוביץ. רבינוביץ הצטרף לתנועה הציונית, והשתתף בכל הקונגרסים הציוניים עד מותו. הוא נתן במה לעמדות הציוניות בשנתון כנסת ישראל שהוציא לאור בין השנים ה'תרמ"ו–ה'תרמ"ח, אך הדגיש בהקדמת הכרך הראשון שאין בין כתב העת לחובבי ציון דבר מלבד דעה משותפת.
בשנת תרמ"ח (1888) ניגש רבינוביץ למפעל חייו, תרגום לעברית של חיבורו של צבי גרץ "דברי ימי ישראל". הכרך הראשון מהתרגום נעשה מספר ההיסטוריה של גרץ לעם ואילו שאר הכרכים מההוצאה הגדולה, בהשמטות ובהוספות. רבינוביץ' לא תרגם את הכרך האחרון, כמו גם את הפרק על צמיחת הנצרות, אותם תרגם אחר כך י. א. טריווש. גרץ סמך ידו על תרגום רבינוביץ, ואפשר לו להוסיף משלו ולהשמיט קטעים שעלולים לפגוע בקוראים דתיים או קטעים שהצנזורה הרוסית לא הייתה מרשה לפרסם.
בחודש חשוון תרמ"ח (1888) פתח שפ"ר בוורשה, ברחוב פאוויה 16, בית ספר עברי לבנים בשם "תורה ותעודה". בית הספר נועד לילדים בגיל 7 - 12, ונועד להכשיר את הילדים ללימודים בגמנסיה. בבית הספר הייתה תוכנית לימודים עשירה ולמדו בו לימודי קודש, עברית, רוסית, שפות זרות, חשבון, גאוגרפיה, לימודי הטבע, היסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל.
רבינוביץ כתב מונוגרפיות היסטוריות על אישים יהודים כמו יום-טוב ליפמן צונץ (1897), וכן את הספר "מוצאי גולה" לתולדות מגורשי ספרד בארצות המזרח (1894).
בשנת 1907 עזב רבינוביץ' את רוסיה והתיישב בפרנקפורט, שם נפטר.
בתל אביב קיים רחוב על שמו (רחוב שפ"ר) וסמטה.
כתביו

שאול פינחס ראבינאוויץ, מוצאי גולה: זכרונות נדודי הגולים מספרד ופורטוגל בדורות הראשונים אחרי הגרוש, גורלם ומעמדם החמרי והמוסרי בארצות אשר נתישבו שם, וזכרונות גדולי העם וחכמיו: ספר זיכרון למלאת ארבע מאות שנה לגלות ספרד ופורטוגליה בשנת רנ"ב-נ"ז, ורשה: אחיאסף, תרנ"ד-1894.
שאול פינחס ראבינאוויץ, ר’ יום טוב ליפמאן צונץ : חייו, זמנו וספריו, ורשה: אחיאסף, תרנ"ז-1896.
שאול פינחס ראבינאוויץ (עורך), לוית-חן: קבצת מאמרים בחקר קדמוניות. שיר ומליצה מסופרי זמננו, ורשה: י.י. הורוויץ, תרמ"ז-1887.
שאול פינחס ראבינאוויץ (שפ"ר), על ציון ועל מקראיה: שימת עין על דברי ימי התנועה הציונית, ורשה: אחיאסף, תרנ"ח-1898.
שאול פנחס ראבינאוויץ, ר' זכריה פרנקעל: הרב בדרעזדען: חייו, זמנו, ספריו ובית מדרשו, ורשה: אחיאסף, תרנ"ח-1898.
שאול פינחס ראבינאוויץ (שפ"ר), רבי יוסף איש רוסהים: חיי השתדלן הגדול רבי יוסף יוזילמן לואנץ ומפעליו הכבירים לכנסיות ישראל במדינות גרמניה (חבר על פי מקורים רבים נדפסים וכתבי יד), ורשה: תושיה, תרס"ב-1902.
ש. פ. רבינוביץ, עקבות של חופש-דעות ברבנות של פולין במאה הט"ז, ירושלים: האוניברסיטה העברית, החוג להיסטוריה של עם ישראל, תשי"ט.
כתביו > תרגום

צבי גראטץ, ספר דברי ימי ישראל: מיום היות ישראל לעם עד ימי הדור האחרון (תרגום, הערות והארות, חדושים ומלואים: שאול פינחס ראבינאוויץ), ורשה: י. אלאפין, תרנ"א.
הערות שוליים

↑  למעשה נדפס הכרך הראשון באיחור, רק בראשית שנת ה'תרמ"ז.
↑  ד"ר צבי גרץ, דברי ימי ישראל, כרך ראשון (תרגום ש. ל. ציטרון), מבוא מפרט ותולדות המחבר מאת פ. לחובר, עמ' XIV.
↑  ראה - הצפירה⁩⁩, 19 ספטמבר 1888
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313923505171  PLWABN: 9810540500005606  GND: 138721270  ISNI: 0000 0000 8361 9650  LCCN: nr94015236  NTA: 301806640  SELIBR: 246822  VIAF: 19560789   WorldCat (עם VIAF): 19560789
שועלי באר שבע (כדורסל)

מגרש הקבוצה-בית הלוחם, באר שבע
שועלי באר שבע היא קבוצת כדורסל ישראלית לחירשים מהעיר באר שבע. הקבוצה חברה בארגון הספורט לחירשים בישראל (אס"ח) ומשחקת בליגת AND1 לחירשים. המועדון נוסד בשנת 2010 על ידי יניב סמידוברסקי ואבישי נגב. הקבוצה מחזיקה בשיא התארים לקבוצת כדורסל לחירשים בישראל, הכוללת 2 אליפויות ארציות, 2 גביעי מדינה והעפלה לטורניר היורוקאפ בפטרה שביוון, בו סיימה במקום החמישי.
היסטוריה > 2010-2012: הקמת הקבוצה ותחילת הצלחתה

ליגת החירשים בכדורסל הוקמה על ידי אס"ח בשנת 2010. יניב סמידוברסקי, ששימש כשחקן וכמאמן ראשי בקבוצה, היה בעברו שחקן בהפועל ערד, בית"ר באר שבע, הפועל בארי, אליצור אופקים, והפועל באר שבע. כמו כן, שימש בעבר כמאמן במחלקת הנוער של הפועל באר שבע. סמידוברסקי פנה למועדון החירשים בבאר שבע בבקשה לעזרה בהקמת הקבוצה, ולאחר שסורב לקחה אס״ח את הקבוצה תחת חסותה. הקבוצה הוקמה על ידי יניב סמידוברסקי ואבישי נגב בשנת 2010. שחקני הקבוצה הם בעלי לקויות שמיעה וחירשות, אשר נבחרו בקפידה במסגרות תחרותיות שונות בכדורסל.
בשנה הראשונה לטורניר ולהקמת הליגה, זכתה הקבוצה באליפות ובגביע המדינה, לאחר שגברה על קבוצת "לב תל אביב" בגמר הפיינל פור, ועל קבוצת "קינגס יהוד" במשחק גמר גביע המדינה בתוצאה 74:51. הקבוצה ניצחה בכל משחקיה במהלך העונה - 21 ניצחונות רצופים. שחקן הקבוצה גיא מאור זכה בתואר השחקן המצטיין בגמר, וכן בתואר "מלך הסלים" לעונה זו. צלחת האליפות הוענקה על ידי שחקן העבר והמאמן עודד קטש.
בעונת 2011/2012 זכתה הקבוצה באליפות שנייה ברציפות, לאחר שגברה על קבוצת לב תל אביב בתוצאה 83-58, בגמר הפיינל פור שנערך באולם זיסמן, רמת גן. סמידוברסקי נבחר לשחקן המצטיין במשחק הגמר, וזכה בתואר שחקן העונה ובתואר "מלך הסלים" של העונה. צלחת האליפות הוענקה על ידי שחקן מכבי תל אביב, יוגב אוחיון. הקבוצה הגיעה למעמד גמר גביע המדינה והפסידה ללב תל אביב בתוצאה 65-58.
היסטוריה > 2012/2013: ההתמוטטות

השנה השלישית הייתה העונה החלשה ביותר של הקבוצה מאז קיומה והסתיימה ללא תארים. כמו כן, חוותה הקבוצה גל עזיבות של שחקני מפתח, בהם המאמן הראשי והשחקן הבולט יניב סמידוברסקי, אותו החליף בתפקיד המאמן שלומי וקנין. הקבוצה הפסידה הפסד טכני מול לב תל אביב בהתמודדות על הסגנות לאחר שלא הגיעה למשחק, וסיימה במקום השלישי בליגה. בעונה זו לא התקיים פלייאוף, וקבוצת "קינגס יהוד" שסיימה במקום הראשון בליגה זכתה באליפות.
היסטוריה > 2016-2013: גביע המדינה והתחזקות הקבוצה

בשנה זו חזר יניב סמירדובסקי לשחק בקבוצה ולאמנה, והקבוצה זכתה בגביע המדינה לאחר שגברה בגמר על ותיקי תל אביב בתוצאה 54-40.
בעונת 2014/2015 התחזקה הקבוצה במספר שחקנים חדשים, וכן מינתה את אביעד לוי לתפקיד דובר הקבוצה וצירפה אותו להנהלה, יחד עם יו״ר הקבוצה, פרדי קאספו. הקבוצה התמודדה בגמר הפיינל פור של הליגה מול קבוצת לב תל אביב באולם "קנטור" בחולון, והפסידה בתוצאה 56-47.
נוסף על כך, לשועלי באר שבע הייתה התמודדות נוספת לאחר שהגיעה לגמר מול לב תל אביב במפגש שני בניסיון לקטוף את גביע המדינה, לאחר שהפסידה לה את האליפות.
אך הפסידה בשנית ללב תל אביב בתוצאה  50-45 ובכך סיימה את העונה ללא תואר לראשונה מאז 2012.
בעונת 2016/2015 זכתה הקבוצה באליפות נוספת.
האליפות ב-2011/2012
גביע המדינה מתקופת ימי הדאבל 2010/2011
שאהריאר

שאהריאר (בפרסית: شهريار - "המלך הגדול") הוא דמות בדיונית של מלך המלכים הסאסאני בסיפורי אלף לילה ולילה, שלו מספרת שהרזאד את סיפוריה.
בסיפור המסגרת של סיפורי אלף לילה ולילה, אשתו של שאהריאר בוגדת בו, דבר שמביאו לידי כעס כה רב עד כי הוא מתחיל להאמין שסופן של כל הנשים לבגוד בו. על כן הוא מחליט כי מדי ערב הוא ייקח לחיקו אישה חדשה ויוציאה להורג בעריפת ראש בבוקר שלמחרת.
מקץ שלוש שנים, שהריאר נישא לשהרזאד, בתו היפה והחכמה של הוזיר הראשי שלו. במשך 1,001 לילות רצופים מספרת לו שהרזאד סיפור אחר סיפור, לילה אחר לילה. בדומה לסיפור מתח, נפסק סיפורה של שהרזאד ברגע השיא עם עלות השחר, דבר שמונע מהמלך להוציאה להורג כדי שתוכל לסיים את סיפורה בלילה שלאחריו.
ריימונד זוסמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1917 המטרמק, מישיגן, ארצות הברית 
 נהרג:  21 בספטמבר 1944 (בגיל 27) צרפת צרפת
 מדינה:  ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-ספטמבר 1941
 דרגה:   לוטננט מדרגה שנייה
 תפקידים בשירות
 מפקד מחלקת טנקים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   מדליית הכבוד   לב הארגמן
 
ריימונד זוסמן (באנגלית: Raymond Zussman;‏ 23 ביולי 1917 - 21 בספטמבר 1944) היה קצין שריון יהודי בצבא ארצות הברית, על פעולותיו במלחמת העולם השנייה הוענקה לו לאחר מותו מדליית הכבוד, העיטור הצבאי הגבוה ביותר.
שרות צבאי

זוסמן התגייס לצבא ארצות הברית ב-1941 בדטרויט, מישיגן. הוא שירת כקצין בדרגת סגן משנה בגדוד הטנקים ה 756. ב-12 בספטמבר 1944 בקרב בעיר נורוי לה בור שבצרפת (בצרפתית: Noroy-le-Bourg) סייר זוסמן לבדו לפני הכח כשהוא חשוף לאש עזה על מנת לאתר את עמדות האויב ולהכווין את חייליו. תשעה ימים לאחר קרב זה נהרג סגן משנה ריימונד זוסמן כתוצאה מפגיעת פצצת מרגמה גרמנית ונקבר בפרנדייל, מישיגן.
לאחר מותו הוענקה לו מדליית הכבוד על פעולותיו בקרב בעיר נורוי לה בור.
מדליית הכבוד

הנימוק הרשמי להענקת מדליית הכבוד לסגן משנה ריימונד זוסמן:
הנצחה

ב-1944 השיק צבא ארצות הברית אוניית קירור על שמו של זוסמן.
ב-1997 הוקם בפורט נוקס מתקן אימונים ללוחמה בשטח בנוי בשם "כפר זוסמן" לזכרו.
פארק זוסמן נמצא מול בניין העירייה בעיר לידתו.
הערות שוליים

↑  Cargo Ship (AK) Photo Index, www.navsource.org
↑  Army Training Site Brings To Life the Horrors of War, web.archive.org, ‏2010-07-14
רקוויאם לציפור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 צייר:  אביבה אורי
 תאריך יצירה:  1976
 טכניקה וחומרים:  גיר פחם שמנוני על נייר
 ממדים בס"מ
 אורך:  60
 רוחב:  82
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
"רקוויאם לציפור" היא סדרת רישומים שצוירו על ידי אביבה אורי בשנים 1973–1976.
תיאור

סדרת הרישומים "רקוויאם לציפור", נוצרו על ידי אביבה אורי בין שנים 1976-1973. מוטיב של ציפורים הופיע כבר בשנות ה-50 של המאה ה-20 בסדרת עבודות מוקדמת של אורי שנושאה נשרים. תיאורי ציפורים אלו נושאים אופי דינמי וכוחני, והן מוחלפות בסדרה זו בדימויים של ציפור מתה, בעלת אופי פיוטי ושברירי. עם זאת, במאמרה (1984) אודות האיקונוגרפיה של אורי, תיארה שרה ברייטברג-סמל גם את סדרת רישומי הרי חיפה, מן השנים 1963-1956, כמקור לסדרת רישומים זו. ברייטברג-סמל הצביעה על גלגול תיאור הנוף לכדי מבנה של שני מלבנים, המתארים את הארץ ואת השמיים ויוצרים תפיסה דואלית של העולם.
"רקוויאם לציפור" ממשיכה את השפה שפיתחה אורי, אולם שוברת דואליות זו. הן על ידי שבירה של הצורות המונוליטיות לכדי צורות קטנות ו-"מרחפות" בחלל (שבירה היוצרת קומפוזיציה סוערת), והן על ידי ערבוב שבין צורות כהות לצורות בהירות. בחלק מן העבודות הצורות המרחפות מאזכרות סמלים כגון האות X. לעיתים מופיעים בהן שרידים של דמות ציפור. בכך הן משמשת  כמעין מחווה לציור השור השחוט של רמברנדט. בחלק מן העבודות אורי הוסיפה בחלקו התחתון של הרישום צורות מרובעות דשל מעין קברים או ארונות מתים.
חלק מן הסדרה הוצג בתערוכות היחיד של אורי שהתקיימה במוזיאון תל אביב בשנת 1977. בדומה לעבודה "קשירת חבל סביב המדינה" (אוקטובר 1973), אורי קשרה אותן אל מלחמת יום הכיפורים. עם זאת, העובדה כי רק חלק קטן מן הסדרה הוצג, הכהה את האופי הפוליטי של העבודות לטובת פרשנות ביוגרפית-רומנטי, המעצימה את יצירתה של אורי כביטוי של כדמות מיוסרת.
עבודות מן הסדרה מצויות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, אוסף שרה ברייטברג-סמל, אוסף חברת הפניקס. חלק מן העבודות היו בעבר באוספי אישים כיגאל תומרקין, מנשה קדישמן, גבי בראון ואחרים.
הערות שוליים

↑  ראו: בריטברג, שרה, "הציפור כסמל - ממעוף ושחרור ל"רקוויאם לציפור", אביבה אורי: רישומים, מוזיאון תל אביב, תל אביב, 1977
↑  ראו: סמל-ברייטברג, שרה, "התכונה של איקרוס (ההר הוא הרוח): רישומים תלויי-מציאות של אביבה אורי 1963-1957", קו 7-6, יוני 1984, עמ' 21
↑  ראו: גליה בר-אור וז'אן פרנסואה שוורייה, אביבה אורי, המשכן לאמנות, עין-חרוד, 2002, עמ' 88
↑  ראו: רחל אנגל, אביבה אורי במוזיאון ת"א, מעריב, 15 באפריל 1977
שוער

ערך זה עוסק בעמדה במשחקי כדור. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
שוער כדורגל (מימין) מנסה למנוע הבקעת שער כנגד קבוצתו
שוער כדורגל מזנק לעבר כדור שנבעט לשערו
שוער הוא אחד התפקידים במערך של קבוצות ספורט במשחקי כדור שבהם המטרה היא הבקעת שער, כגון כדורגל, כדוריד, כדורמים, לקרוס, הוקי (הוקי קרח, הוקי רולר, הוקי גלגיליות (קואד), הוקי שדה) ועוד.
השוער הוא השחקן האחראי על מניעת הבקעת שער קבוצתו על ידי הקבוצה היריבה, והוא משחק לרוב סמוך לשערו ובדרך כלל לא משתתף במהלכי ההתקפה של קבוצתו. זהו תפקיד שונה באופן מהותי משאר התפקידים במגרש ולכן מחייב התמחות מיוחדת, עד כדי כך שבקבוצות רבות קיים מאמן מיוחד לשוערים. ישנם בדרך כלל בחוקי המשחק סעיפים הנוגעים רק לשוערים ומתירים להם פעולות האסורות על שאר השחקנים, או להפך, אוסרות עליהם פעולות המותרות לשאר השחקנים.
שוער כדורגל

בכדורגל, השוער מגן על שער קבוצתו ולו הרשאות מיוחדות במשחק. הבולטת בהן, המבדילה אותו מיתר השחקנים, היא היותו היחיד הרשאי לגעת בידיו בכדור (למעט בעת ביצוע הוצאת חוץ), בתנאי שהוא נמצא בתוך רחבת ה-16 מטר הסמוכה לשער קבוצתו, כשהכדור לא הגיע אליו מרגל שחקן קבוצתו. נהוג ששוער בקבוצה לובש חולצה שעליה המספר 1.
שוערים נוהגים ללבוש כפפות, כדי שיגנו על ידיהם מבעיטות כדור עוצמתיות.
תפקיד השוער בכדורגל הומצא באנגליה ב-1870. תחילה נאסר עליו לנגוע בכדור בידו, לאחר מכן הותר לו בכל המגרש, אחר כך נקבעה הגבלה לחצי המגרש של הקבוצה, ובהמשך הזכות צומצמה לרחבת 16 המטרים.
שוער כדורמים

לשוערי כדורמים שלוש פריבילגיות מיוחדות כשהם נמצאים באזור ארבעה המטרים:
הזכות לגעת בכדור בשתי ידיים
הזכות לגעת ברצפת הבריכה
הזכות להכות בכדור עם אגרוף קמוץ
לשוערים גם הגבלה אחת שלשחקנים רגילים במשחק אין: אסור להם לעבור את קו חצי המגרש.
הערות שוליים

↑  Pe urmele unei echipe pierdute - Forestierul Băbeni, עמוד 8 (ברומנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4185739-2
רקוויאם השואה

רקוויאם השואה, יצירה לוויולה ותזמורת  מאת המלחין הישראלי בוריס פיגובט ,נוצרה לזכר קורבנות השואה.
פרקיה:
Requiem aeternam 13:56
Dies irae 13:49
Lacrimosa 09:00
Lux aeterna 12:27
אודות היצירה

הבכורה של היצירה נערכה באנדרטה על יד באבי יאר, לציון 60 שנה לטבח שביצעו הנאצים. בבכורה ניגנו הוויולן ראינר מוג (rainer moog), והתזמורת הפילהרמונית-הלאומית של אוקראינה בניצוחו של רומן קופמן.
בשנת 1995 זכה בפרס אקו"ם בגין יצירה זו.
ב-2008 בוצעה היצירה "רקוויאם השואה" בוולינגטון שבניו זילנד בקונצרט זיכרון לציון 70 שנים לליל הבדולח, על ידי דונלד מוריס (donald maurice) ותזמורת ולינגטון, בניצוחו של מארק טאדיי (marc taddei).
כשנתיים לאחר מכן, הוציאה חברת התקליטים הניו זילנדית "אטול" (Atoll) בדיסק הקלטה של הקונצרט ביחד עם עוד שלוש יצירותו פרי עטו של בוריס פיגובט: "תפילה" לויולה ופסנתר, "המוזיקה השקטה" לויולה ונבל, ו"ניגון" לרביעיית מיתרים.
בחודש יוני 2015, יצא דיסק חדש של יצירתו "רקוויאם השואה", שכלל גם יצירה נוספת, "פואמה של שחר". בדיסק זה מנגנים הסולנית אנה סרובה (anna serova) ותזמורת הרדיו והטלוויזיה הקרואטית, בניצוח ניקולה גואריני (nicola guerini). הדיסק זכה בפרס מטעם מגזין "pizzicato".
הערות שוליים

↑  בוריס פיגובט באתר איגוד הקומפוזיטורים בישראל
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שומר (מקצוע)

.
שומר בפתח סופרמרקט בארצות הברית
שוֹמר או מאבטח הוא אדם שעוסק באבטחה לרבות אבטחה אזרחית, ותפקידו למנוע גישתם של אנשים לא מורשים לשטח מסוים, כדי להבטיח את ביטחונם של אנשים ורכוש הנמצאים בשטח זה.
מי שמופקד על שמירתו של אדם מסוים, בכל מקום שבו הוא נמצא, מכונה שומר ראש.
שמירת חפצים היא הפקדה של חפצים בידי אדם שמתחייב לא לאפשר גישת אנשים לא מורשים אליהם. בישראל מוסדרת שמירה זו באמצעות חוק השומרים.
בישראל

בישראל למודת הפיגועים נעשה שימוש נרחב בשומרים, בפרט בתקופות של מתח ביטחוני, כגון תקופת האינתיפאדה השנייה. שומרים מוצבים בכניסה למוסדות לימוד, לבית חולים, לחנויות, למרתפי חניה, למוסדות ציבור, לבנייני משרדים ועוד.
אופי התפקיד התחיל לכלול עיון בתכולת התיקים והמזוודות שנושאים אנשים המגיעים למקומות הומי אדם לאחר אוקטובר 1967, לאחר שתושבת ירושלים הניחה מטען בקולנוע ציון שהתגלה בעוד מועד.
רבים מהשומרים מועסקים באמצעות חברות שמירה, המציבות את השומרים אצל מזמיני השירות מהן. פעולתן של חברות אלה מוסדרת בחוק חוקרים פרטיים ושירותי שמירה, המחייב קבלת רישיון להקמת חברה כזו. במתן הרישיון עוסקת ועדה הפועלת במסגרת משרד המשפטים. תנאי העסקתם של שומרים המועסקים בדרך זו מוסדרים בצווי הרחבה, ובחוק אשר קבע כי בדרך כלל שומר זכאי לעבוד מתוך עמדה ולקבל גישה למים וחשמל. פיקוח מוגבר על הציות לצווים אלה, לחוק הנ"ל, וליתר דיני העבודה החלים על השומרים, המחייב לא רק את קבלן השמירה אלא גם את מזמין השירות, נקבע בחוק להגברת האכיפה של דיני העבודה.
כדי לעבוד כשומר חמוש יש לקבל רישיון מהמשרד לביטחון הפנים.
ראו גם

משמר הכנסת
דיני שומרים
הערות שוליים

↑  חוק השומרים
↑  חגי סגל, "זיכרונות ושופרות: 50 שנה למלחמת ששת הימים", עמ' 76 בגיליון "מקור ראשון", פסח תשע"ז
↑  המחלקה לרישוי חוקרים פרטיים ושירותי שמירה, באתר של משרד המשפטים
↑  צווי הרחבה בענף השמירה, באתר של משרד הכלכלה
↑  חוק הזכות לעבודה בישיבה (תיקון מס' 3), התשע"ז - 2017, שפורסם בס"ח 2628, התשע"ז, 3.4.2017, עמ' 596, שתחילתו ברובה נקבעה לשישה חודשים מיום פרסומו.
↑  הליך קבלת רישיון מאבטח (שומר) חמוש, באתר המשרד לביטחון הפנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556006905171  GND: 4112742-0  LCCN: sh86004146 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שאהין דינייב

שאהין האדקארים אוגלו דינייב (באזרית: Şahin Hadıkərim oğlu Diniyev; נולד ב-12 ביולי 1966) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל בהווה אשר שיחק בעמדת הקשר.
קריירה

דינייב התחיל את הקריירה שלו באנרגטיק וכעבור שנה שיחק בגנצליק באקו. בשנת 1987 חתם בנפטצ'י באקו בה לא רשם דקות משחק ובמהלך העונה חתם בקפאז. בין היתר הוא שיחק גם בזימברו קישינב, פאקל וורונז', דינמו גאנז'ה וטרק גרוזני. בשנת 1994 חתם בהפועל טייבה מההליגה הארצית (אז הליגה השנייה), כעבור חצי שנה חתם בבית"ר תל אביב מהליגה הלאומית (אז הליגה הראשונה). בשנת 1997 חזר לאזרבייג'ן כאשר חתם בדינמו באקו בה סיים את הקריירה שלו.
לזכותו של דינייב 16 הופעות בנבחרת אזרבייג'ן.
דינייב התחיל את קריירת האימון שלו בנבחרות הנוער של אזרבייג'ן. בשנת 2001 מונה למאמן טרק גרוזני. לאחר מכן עזב את גרוזני ומונה למאמנה של קרבאך. באוגוסט 2004 מונה למאמנה של קפאז. ביוני 2005 מונה למאמן נבחרת אזרבייג'ן כמחליפו של קרלוס אלברטו טורס במקביל לאימון בקפאז, וכעבור חודש התפטר מתפקידו כמאמן קפאז על מנת להוריד מהעומס שנוצר עליו. תקופתו בנבחרת זכורה בזכות אזרוחם של כמה שחקנים זרים ששיחקו בליגה האזרית. באוקטובר 2007 התפטר מתפקידו לאחר ההפסד 6-1 לסרביה. באוקטובר 2009 שב לקדנציה שנייה בטרק גרוזני. בינואר 2010 הפך לעוזר מאמן בקבוצה, ובאוקטובר 2010 עזב את המועדון. בשנת 2013 שב לאמן כאשר חתם ברבאן באקו עד לסיום העונה, אך בסיום העונה ירד עם המועדון לליגה השנייה ועזב. בשנת 2015 חזר לקדנציה שנייה בקפאז.
רוב רנסנברינק

פיטר רוברט "רוב" רנסנברינק (בהולנדית: Pieter Robert ("Rob") Rensenbrink‏; 3 ביולי 1947 – 24 בינואר 2020) היה כדורגלן הולנדי, ששיחק בעמדת החלוץ. תקופת השיא שלו הייתה במדי אנדרלכט הבלגית, במדיה זכה פעמיים בגביע אירופה למחזיקות גביע. כחלוץ הולנד הגיע פעמיים לגמר המונדיאל, ב-1974 וב-1978.
רנסנברינק, ששיחק כחלוץ וכקיצוני שמאלי, נודע ככובש שערים קר רוח ובעל טכניקה גבוהה. הוא הצטיין גם כבועט פנדלים מוצלח, שבמהלך הקריירה החמיץ שתי בעיטות עונשין בלבד. לעיתים קרובות, לפני ביצוע בעיטת עונשין, היה נוהג לומר לשוער היריבה לאיזו פינה הוא יבעט, לבעוט לאותה פינה וגם לכבוש.
בשנת 2004 נבחר רנסנברינק על ידי פלה כאחד מ-125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.
קריירת משחק > קריירה מוקדמת בהולנד

רנסנברינק החל את הקריירה בקבוצה מעיר הולדתו, ד.וו.ס אמסטרדם, במדיה שיחק בקבוצת הנוער, ועוד ארבע שנים במדי הקבוצה הבוגרת, ששיחקה באותה תקופה בליגה הבכירה בהולנד. עונתו האחרונה בקבוצה, 1968/1969, הייתה הטובה ביותר שלו מבחינה אישית, והוא כבש בה 15 שערי ליגה, ו-19 שערים בסך הכל.
קריירת משחק > קלאב ברוז'

לאחר עונה זו עבר רנסנברינק לשחק בקלאב ברוז' הבלגית. מי שהחתים אותו בקבוצה היה פרנס דה מונק, בעונתו הראשונה בקבוצה אליה עבר מויטסה ארנהיים ההולנדית. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכה רנסנברינק בתוארו הראשון בקריירה, הגביע הבלגי. במהלך שתי העונות בקבוצה כבש רנסנברינק 24 שערי ליגה, וקבוצתו סיימה פעמיים במקום כסגנית האלופה בליגה הבלגית.
קריירת משחק > אנדרלכט

לאחר שתי עונות עזב דה מונק את ברוז', וגם רנסנברינק המשיך לתחנה הבאה והמוצלחת ביותר בקריירה שלו, יריבתה של ברוז' בליגה, אנדרלכט. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה זכתה אנדרלכט בתואר האליפות, כשרנסנברינק מוביל את טבלת הכובשים שלה עם 16 שערי ליגה, סגן מלך השערים בליגה לאותה עונה. בנוסף, זכתה הקבוצה בגביע הבלגי והשלימה דאבל שני בתולדותיה. בעונה שלאחריה הפסידה אנדרלכט את האליפות וסיימה במקום השישי בלבד, אך רנסנברינק כבש כמות זהה של שערי ליגה, 16 שערים שהפכו אותו למלך השערים בליגה הבלגית. באותה עונה זכו רנסנברינק וקבוצתו בפעם השנייה ברצף בגביע.
בעונת 1973/1974 החזירה לעצמה אנדרלכט את האליפות, ורנסנברינק סיים שוב כסגן מלך השערים בליגה, עם 20 שערים. הייתה זו האליפות האחרונה בה זכה בקריירת המשחק שלו.
בעונת 1974/1975 אנדרלכט סיימה רק במקום השלישי בליגה, אך זכתה בגביע פעם נוספת, מה שהקנה לה את ההשתתפות בגביע אירופה למחזיקות גביע. בעונת 1975/1976, אנדרלכט ורנסנברינק זכו בתואר האירופי הראשון בתולדותיהם, כשזכו בגביע אירופה למחזיקות. רנסנברינק סיים כמלך שערי הטורניר עם שמונה כיבושים, כולל צמד בגמר מול וסטהאם יונייטד מאנגליה, בניצחון קבוצתו 2–4. באותה עונה אנדרלכט סיימה במקום השני בליגה הבלגית, כשלרנסנברינק הייתה זו עונת שיא מבחינת מספר כיבושים. הוא סיים כסגן מלך שערי הליגה עם 23 שערי ליגה. רנסנברינק אף הוביל את קבוצתו לזכייה בגביע הבלגי, כשכבש שמונה שערים במפעל, כולל השער הראשון במשחק הגמר מול לירסה שהסתיים בתוצאה 0–4. עם תחילת עונת 1976/1977, נפגשו באיירן מינכן ואנדרלכט לצמד משחקי הסופר קאפ האירופי. לאחר ניצחונה של באיירן 1–2 במשחק הראשון במינכן, נפגשו הקבוצות למשחק הגומלין בבריסל. רנסנברינק כבש את השער הראשון במשחק, והשלים צמד לקראת סיומו, בדרך לניצחונה של אנדרלכט 1–4 וזכייה בסופר קאפ על חשבון אלופת אירופה. בהמשך העונה אנדרלכט הגיעה עד לגמר גביע אירופה למחזיקות אך הפסידה את התואר להמבורג. בבלגיה סיימה הקבוצה כסגניתה של האלופה קלאב ברוז' בליגה, ובהפסד לאותה ברוז' בגמר הגביע. זכייתה של ברוז' באליפות העבירה את ההשתתפות בגביע אירופה למחזיקות אל אנדרלכט. בזכות כך, הצליחה הקבוצה להגיע לגמר המפעל בפעם השלישית ברציפות, ולזכות בתואר בפעם השנייה בתולדותיה, לאחר ניצחון בגמר על אוסטריה וינה בתוצאה 0–4. רנסנברינק כבש את שני השערים הראשונים במשחק, והשלים צמד שני בגמר גביע המחזיקות. עם תחילת העונה הבאה, שוב הצליחה אנדרלכט, כמחזיקת גביע אירופה למחזיקות, לנצח במשחקי הסופר קאפ האירופי את אלופת אירופה המכהנת. הפעם הייתה זו ליברפול מאנגליה, שהפסידה במשחק הראשון בתוצאה 1–3. את השער האחרון במשחק כבש רנסנברינק. בגומלין אנדרלכט הפסידה בתוצאה 1–2, מה שהספיק לה לזכייה שנייה בסופר קאפ. בהמשך העונה ובעונה של אחריה, לא הצליחו הקבוצה והשחקן לזכות בתארים נוספים. בסיום עונת 1979/1980 סיים השחקן את דרכו בקבוצה לאחר תשע עונות. הוא כבש 143 שערי ליגה עבור הקבוצה, מה שהפך אותו למלך שעריה בכל הזמנים. בתקופתו בבלגיה הוא כבש מספר דו ספרתי של שערים עשר עונות ברציפות, מעונתו הראשונה בברוז' ועד לעונה הלפני אחרונה שלו באנדרלכט. הוא סיים בשלישייה האחרונה לתואר נעל הזהב הבלגית ארבע שנים ברציפות, תואר המוענק לשחקן הטוב ביותר בבלגיה במהלך השנה. הוא זכה בתואר זה ב-1976, סיים במקום השני ב-1975 ופעמיים במקום השלישי, ב-1977 וב-1978. שעריו בגביע אירופה למחזיקות הפכו אותו למלך שערי המפעל בכל הזמנים, עם 25 כיבושים. ב-2008 נבחר רנסנברינק לכדורגלן הטוב ביותר בהיסטוריה של אנדרלכט.
קריירת משחק > המשך הקריירה

לאחר תקופתו באנדרלכט, הוא עבר לתקופה קצרה לארצות הברית, שם שיחק במדי פורטלנד טימברס, לפני שעבר לעונת פרישה בטולוז הצרפתית, איתה זכה באליפות ליגת המשנה ובהעפלה לליגה הבכירה. בסיום עונה זו פרש ממשחק פעיל בגיל 35.
קריירת משחק > נבחרת הולנד

רנסנברינק ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת כבר ב-1968, כשהיה בן 21 בלבד, מול סקוטלנד. למרות זאת, באותה תקופה לא זכה לדקות משחק רבות, בעיקר עקב ריבוי חלוצים בכירים בנבחרת, ביניהם יוהאן קרויף. מאמן הנבחרת רינוס מיכלס כלל אותו בסגל הנבחרת למונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. רנסנברינק התאים לשיטת הטוטאל פוטבול שהנחיל המאמן, אך במקום לשחק בצד שמאל של ההתקפה, שם שיחק קרויף, הוא שיחק בכנף שמאל של הקישור. רנסנברינק כבש את שערו היחיד בטורניר במשחקה השני של נבחרתו בשלב הבתים השני, בניצחון 0–2 על גרמניה המזרחית. במשחק שאחריו מול ברזיל, שהיה האחרון של הנבחרת בדרך אל הגמר, רנסנברינק נפצע והיה בספק למשחק הגמר. למרות זאת, מיכלס החליט לפתוח עם השחקן בהרכב, ורנסנברינק שיחק מחצית אחת, בסיומה הוחלף ברנה ואן דה קרקהוף. הולנד הפסידה במשחק לגרמניה המערבית המארחת בתוצאה 1–2.
רנסנברינק המשיך לשחק במדי הנבחרת גם בטורניר יורו 1976, בו סיימה הולנד במקום השלישי, אך לשיאו במדי הנבחרת הגיע בטורניר מונדיאל 1978. הפעם הולנד הגיעה לטורניר עם ארנסט האפל כמאמנה, וללא יוהאן קרויף שבחר שלא להגיע עקב שלטון חונטה צבאית שהונהג במדינה המארחת, ארגנטינה. ללא קרויף, רנסנברינק תפס את מקומו בצד שמאל של ההתקפה, לצידם של ג'וני רפ ורנה ואן דה קרקהוף. הוא כבש שלושה שערים, מתוכם שני פנדלים, במשחק הפתיחה של הולנד בטורניר בו ניצחה 0–3 את איראן. הוא כבש פנדל נוסף במשחק ההפסד של נבחרתו 2–3 מול סקוטלנד, שער שהיה לשער ה-1000 בתולדות גביע העולם, והוסיף פנדל מדויק נוסף במשחק הראשון בשלב הבתים השני, בו ניצחה הולנד את אוסטריה בתוצאה 1–5. הולנד העפילה למשחק הגמר מול ארגנטינה המארחת. בדקה ה-90 של המשחק, במצב של שוויון 1-1, קיבל רנסנברינק כדור ארוך מקפטן הנבחרת רוד קרול, וממצב בעיטה לא נוח בזווית קשה הבעיטה שלו מצאה רק את הקורה. אם היה כובש, הולנד קרוב לוודאי הייתה זוכה בתואר אלופת העולם, ורנסנברינק, שסיים כסגן מלך שערי הטורניר, היה זוכה בתואר מלך השערים במקומו של מריו קמפס, שהבטיח את זכייתו בתואר מלך השערים עם שערו השני במשחק במהלך ההארכה.
רנסנברינק הוסיף לשחק במדי הנבחרת גם במוקדמות יורו 1980, אך במהלכו פרש מהנבחרת בגיל 32. הוא שיחק בסך הכל 46 פעמים במדי הנבחרת, וכבש 14 שערים, מתוכם שישה בטורנירי המונדיאל.
בעקבות הופעותיו הן במדי הקבוצות והן במדי הנבחרת, זכה רנסנברינק להיכלל ברשימת פיפ"א 100, שנערכה על ידי פלה הברזילאי בשנת 2004 וכוללת את 125 הכדורגלנים החיים הטובים בעולם.
מת ב-24 בינואר 2020 כתוצאה מניוון שרירי מתקדם בו לקה ב-2012.