stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע הזהב 2007
משחקי הטורניר > שלב הנוקאאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 16 ביוני - פוקסבורו | 16 ביוני - פוקסבורו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 16 ביוני - פוקסבורו | 16 ביוני - פוקסבורו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   קנדה |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   קנדה |  3 |   |   | 21 ביוני - שיקגו | 21 ביוני - שיקגו |   |   |  |  |
|  |   גואטמלה |  0 |   |   | 21 ביוני - שיקגו | 21 ביוני - שיקגו |   |   |  |  |
|  |   גואטמלה |  0 |   |   |   קנדה |  1 |   |   |  |  |
|  | 16 ביוני - פוקסבורו | 16 ביוני - פוקסבורו |   |   |   קנדה |  1 |   |   |  |  |
|  | 16 ביוני - פוקסבורו | 16 ביוני - פוקסבורו |   |   |   ארצות הברית |  2 |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית |  2 |   |   |   ארצות הברית |  2 |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית |  2 |   |   |  |  |   |   | 24 ביוני - שיקגו | 24 ביוני - שיקגו |
|  |   פנמה |  1 |   |   |  |  |   |   | 24 ביוני - שיקגו | 24 ביוני - שיקגו |
|  |   פנמה |  1 |   |   |  |  |   |   |   ארצות הברית |  2 |
|  | 17 ביוני - יוסטון | 17 ביוני - יוסטון |   |   |  |  |   |   |   ארצות הברית |  2 |
|  | 17 ביוני - יוסטון | 17 ביוני - יוסטון |   |   |  |  |   |   |   מקסיקו |  1 |
|  |   הונדורס |  1 |   |   |  |  |   |   |   מקסיקו |  1 |
|  |   הונדורס |  1 |   |   | 21 ביוני - שיקגו | 21 ביוני - שיקגו |   |   |  |  |
|  |   גוואדלופ |  2 |   |   | 21 ביוני - שיקגו | 21 ביוני - שיקגו |   |   |  |  |
|  |   גוואדלופ |  2 |   |   |   גוואדלופ |  0 |   |   |  |  |
|  | 17 ביוני - יוסטון | 17 ביוני - יוסטון |   |   |   גוואדלופ |  0 |   |   |  |  |
|  | 17 ביוני - יוסטון | 17 ביוני - יוסטון |   |   |   מקסיקו |  1 |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו |  1 (ה) |   |   |   מקסיקו |  1 |   |   |  |  |
|  |   מקסיקו |  1 (ה) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   קוסטה ריקה |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   קוסטה ריקה |  0 |   |   |  |  |   |   |  |  |
משחק הגמר
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביוני 2007 |  ארצות הברית | 2–1 |  מקסיקו | סולג'ר פילד, שיקגו, אילינוי |
| 24 ביוני 2007 | לנדון דונובן  62' (פ)   בני פילהייבר  73' |  | אנדרס גוארדאדו  44' | סולג'ר פילד, שיקגו, אילינוי |
תארים ופרסים

מלך השערים: הונדורסקרלוס פאבון (5 שערים)
השחקן המצטיין: קנדהג'וליאן דה גוזמן
השוער המצטיין: גוואדלופפרנק גרנדל
הנבחרת ההוגנת:  הונדורס
הישגי הנבחרות המשתתפות בגביע הזהב 2007
בית האופרה המלכותית, קובנט גארדן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית אופרה, אולם תיאטרון, מרכז אמנויות במה 
 כתובת:  קובנט גרדן 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1732
 תאריך פתיחה רשמי:  15 במאי 1858 
 אדריכל:  אדוארד מידלטון בארי 
 קואורדינטות:  51°30′47″N 0°07′22″W﻿ / ﻿51.513055555556°N 0.12277777777778°W﻿ / 51.513055555556; -0.12277777777778
 www.roh.org.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסבית האופרה המלכותית(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסבית האופרה המלכותית(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיבית האופרה המלכותית(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיבית האופרה המלכותית
 
התיאטרון הראשון, תמונה מ-1808
בית האופרה המלכותית (באנגלית: Royal Opera House) הוא בית אופרה ואתר אמנויות הבמה בלונדון. לפעמים מתייחסים אליו בשם "קובנט גארדן" בלבד, על שם השכונה הלונדונית שבה הוא ממוקם (ראו: קובנט גרדן). הבניין משמש כמשכן לאופרה המלכותית, הבלט המלכותי ותזמורת בית האופרה המלכותית.
המבנה הנוכחי הוא התיאטרון השלישי באתר. החזית, הפואייה והאולם קיימים משנת 1856, אבל כמעט כל שאר היסודות במערך המבנים הנוכחי מקורם בשחזור שנעשה בשנות ה-90 של המאה ה-20. באולם יש 2,174 מושבים והוא מורכב מארבעה נדבכים של תאים ויציעים והגלריה של האמפיתיאטרון. רוחב הבימה הוא 12.20 מטר וגובהה 14.80 מטר.
היסטוריה > כתב ההרשאה של דאווננט

ייסוד בית האופרה המלכותית מקורו בכתב הרשאה שמסר המלך צ'ארלס השני לסר ויליאם דאווננט בשנת 1660, כתב שאישר לדאווננט להפעיל אחת משתי להקות התיאטרון היחידות ("להקת הדוכס") בלונדון. כתב ההרשאה נשאר ברשות בית האופרה עד זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, אז נמכר לספרייה של אוניברסיטה בצפון אמריקה.
היסטוריה > התיאטרון הראשון

בשנת 1728 הזמין ג'ון ריץ, שחקן ומנהל תיאטרון, את אופרת הקבצנים אצל ג'ון גיי. הצלחת המיזם סיפקה את ההון להקמת התיאטרון המלכותי הראשון (בתכנונו של אדוארד שפרד) באתר, שנפתח ב-7 בדצמבר 1732.
במשך כמאה השנים הראשונות של תולדותיו שימש התיאטרון בעיקר להצגת מחזות; כתב ההרשאה של צ'ארלס השני נתן לקובנט גארדן ולתיאטרון דרורי ליין זכויות בלעדיות, למעשה, להצגת דרמה מדוברת בלונדון.
היצירות המוזיקליות הרציניות הראשונות שהושמעו בקובנט גארדן היו האופרות של הנדל. משנת 1735 עד מותו בשנת 1759 העלה שם עונות אופרה באופן סדיר, ורבות מן האופרות והאורטוריות שלו נכתבו בשביל קובנט גארדן או שהופעתן הראשונה בלונדון נערכה שם. הוא הוריש את העוגב שלו לג'ון ריץ', והוא הוצב במקום בולט על הבימה. העוגב היה בין פריטים יקרי ערך רבים שאבדו בשרפה אשר הרסה את התיאטרון בשנת 1808.
היסטוריה > התיאטרון השני

הבנייה החלה בדצמבר של אותה שנה, ובתיאטרון המלכותי השני, קובנט גארדן (תוכנן על ידי רוברט סמירק) נפתח ב-18 ביוני 1809 בהצגת מקבת' ואחריה מופע בידור מוזיקלי בשם "הקווייקר". ההנהלה העלתה את מחירי המושבים כדי לעזור במימון עלות הבניה מחדש, אבל צעד זה לא היה מקובל על הקהל, שחולל מהומה בהצגות - חבט במקלות, שרק, קרא קריאות בוז ויצא במחולות. המהומות להחזרת המחיר הקודם נמשכו מעל חודשיים, ובסופו של דבר נאלצה ההנהלה להיענות לדרישות הקהל.
בזמן זה היו סוגי הבידור מעורבים: היו הצגות אופרה ובלט, אך לא באופן בלעדי. בשנת 1843 בא חוק התיאטראות ושם קץ למונופול התיאטראות על דרמה. אותו זמן היה תיאטרון הוד מלכותה בהיימרקט המרכז הראשי לבלט ואופרה, אולם לאחר סכסוך עם ההנהלה ב-1846 העביר
מייקל קוסטה, מנצח בתיאטרון הוד מלכותה, את נאמנותו אל קובנט גארדן, ולקח עמו את מרבית הלהקה. האולם עבר שיפוץ, שבמהלכו שונה כל עיצובו, והתיאטרון נפתח מחדש בשם "האופרה האיטלקית המלכותית" ב-6 באפריל 1847 בהצגת "סמיראמיס" של רוסיני.
היסטוריה > התיאטרון השלישי

ב-5 במרץ 1856 שוב כילתה שרפה את התיאטרון. העבודה על התיאטרון השלישי והנוכחי (בעיצובו של אדוארד מידלטון בארי) החלה לבסוף בשנת 1857 והבניין החדש נפתח ב-15 במאי 1858 בהצגת ההוגנוטים של ג'אקומו מאיירבר. התיאטרון היה ל"בית האופרה המלכותית" בשנת 1892 וחלקן של היצירות הצרפתיות והגרמניות ברפרטואר גדל. התקיימו בו עונות חורף וקיץ של אופרה ושל בלט.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה הוחרם התיאטרון על ידי משרד העבודה לשימוש כמחסן רהיטים. בתקופת מלחמת העולם השנייה הוא היה לאולם ריקודים. הייתה אפשרות, שהוא יישאר כך לאחר המלחמה, אבל לאחר משא ומתן ממושך, רכשה הוצאת המוזיקה בוזי את הוקס את זכויות החכירה של הבניין.
דייוויד ובסטר מונה למנהל הכללי, ובלט סדלרס וולס הוזמן להצטרף כלהקת הבלט של הבית. הוקמה קרן האופרה של קובנט גארדן, שהציגה תוכניות "לבסס את קובנט גארדן כמרכז הלאומי לאופרה ובלט, שיעסיק אמנים בריטיים בכל המחלקות, כל זמן שאין הדבר סותר את קיומן של אמות המידה הגבוהות ביותר האפשריות..." (ציטוט מרוזנטל)
בית האופרה המלכותית נפתח מחדש ב-20 בפברואר 1946 בהצגת היפהפייה הנמה בהפקת פאר חדשה, בעיצובו של אוליבר מסל. ובסטר, עם המנהל המוזיקלי שלו קרל רנקל, התחילו מיד להקים להקה קבועה. בדצמבר, 1946, חלקו את הפקתם הראשונה, "מלכת הפיות" של הנרי פרסל, עם להקת הבלט. ב-14 בינואר 1947, נתנה להקת האופרה קובנט גארדן את ההצגה הראשונה שלה, כרמן של ביזה.
שיפוצים בשנות ה-90 של המאה ה-20

כמה חידושים התרחשו בחלקים מן הבניין בשנות ה-60, ביניהם שיפורים באמפיתיאטרון ושלוחה בירכתיים, אבל יותר ויותר התברר, שבית האופרה זקוק לשיפוץ כללי יסודי.
בשנת 1975 הקצתה ממשלת הלייבור קרקע צמודה לבית האופרה המלכותית לצורך שכלול, שיפוץ והרחבה, שהיו דרושים זה מכבר. עד שנת 1995 הצליחה להקת האופרה לגייס כספים במידה שתאפשר לה להתחיל בעבודות שיפוץ וחידוש מקיפות בבניין. אלה התבצעו בין 1996 ל-2000 והיו כרוכות בהריסת כל האתר כמעט, מלבד האולם עצמו, ועוד כמה מבנים סמוכים, כדי לפנות מקום להרחבה ניכרת של תשלובת הבניינים. במונחי היקף, למעלה ממחצית התשלובת היא בנייה חדשה.
האתר החדש משמר את צורת הפרסה המסורתית של האולם, כמקודם, אבל ברמה משופרת לאין ערוך במתקנים הטכניים, באולמות החזרות, במשרדים ובחדרי ההוראה, עם תיאטרון סטודיו חדש הנקרא, תיאטרון לינברי" ושטחים ציבוריים גדולים פי כמה. הכללתו של שוק הפרחים השכן, שהיה לפנים חלק משוק קובנט גארדן הישן אבל הוזנח במשך שנים רבות, בבית האופרה עצמו יצרה אזור התכנסות ציבורי חדש ורחב ידיים. האתר כיום, לטענת האופרה המלכותית, הוא התיאטרון המודרני ביותר באירופה.
אופרה בבית האופרה המלכותית מאז 1946

האופרה המלכותית היא להקת האופרה העשירה והמפורסמת ביותר בלונדון ובממלכה המאוחדת כולה. ככלל, היא גם החשובה ביותר מבחינה אמנותית, אם כי כמה מהפקותיה מאכזבות ולהקות אופרה בריטיות אחרות זוכות לעיתים לביקורות טובות יותר.
להקת האופרה קובנט גארדן

בשנים הראשונות לאחר המלחמה, להקת האופרה קובנט גארדן (כפי שנקראה במקור) תכננה להציג רק אופרות באנגלית ולהשתמש בכשרונותיהם של זמרים בריטיים ותושבי חבר העמים הבריטי. אך כמה זמרים בעלי שם עולמי, ברמתם של אליזבת שוורצקופף והנס הוטר, גילו נכונות ללמוד את תפקידיהם באנגלית ואכן הופיעו בתפקידי מימי (בלה בוהם) וווטאן בשנת 1948. נוסף לכך, האופרה המלכותית ביצעה יצירות חשובות מאת מלחינים בריטיים כמו בנג'מין בריטן ("בילי באד", דצמבר 1951 ו"גלוריאנה", בשנת 1953 להכתרת המלכה אליזבת השנייה), רייף וון ויליאמס, ארתור בליס ומייקל טיפט.
כמה זמרים בריטיים הופיעו לראשונה בקובנט גארדן בשנים שלפני 1955, ביניהם כאלה שהתפרסמו מאז, כמו ג'ואן סתרלנד, ג'ון ויקרס וג'ריינט אוונס, אבל "פריחה זו של כישרון בריטי החלה בתקופה, שעקרון האופרה באנגלית החל להתערער בהדרגה" (דרוהדה ואחרים), וככל שהתברר בהדרגה, שקובנט גארדן איננה יכולה למשוך כישרון בינלאומי בהיותה להקה אנגלית בלבד, "הנסיגה מלשון המקום, שמעולם לא פורסמה ולא הוכרזה באופן רשמי, עוררה אי-אילו ריטונים בשדולת האופרה-באנגלית..." אבל לא נתקלה בהתנגדות של ממש מכל כיוון אחר, מציין נורמן לברכט. עם זאת, בתקופת כהונתו של רפאל קובליק כמנהל מוזיקלי התגלו לא מעט זמרים בריטיים.
משנת 1958, יובל המאה לתיאטרון הנוכחי, לאחר ההצלחה שקצרה ההפקה הבינלאומית הגדולה של לוקינו ויסקונטי לדון קרלוס של ורדי, עם זמרים ברמתם של טיטו גובי, בוריס כריסטוף ופדורה ברביירי ובניצוחו של קרלו מריה ג'וליני, יש לקובנט גארדן מקום של כבוד בעולם האופרה הבינלאומי. מריה קאלאס הופיעה עוד קודם לכן, אבל חזרה בשנת 1957 בלה טרוויאטה, בשנת 1959 ב "מדיאה" ובשנים 1964 ו-1965 בטוסקה. סתרלנד עשתה לה שם עולמי, וכמוה ויקרס ואוונס.
בשנת 1961, כאשר גאורג שולטי היה למנהל המוזיקלי, הוא טען שאינו יודע דבר על מטרותיה המקוריות של הלהקה ובראיון במגזין "אופרה", פסק, ש"סדלר'ס וולס לקחה על עצמה, לפי כל הסימנים, את המשימה להיות להקת האופרה הלאומית והיא ממלאת תפקיד זה בהצלחה רבה" (מצוטט אצל רוזנטל).
האופרה המלכותית שותפה ל"תזמורת בית האופרה המלכותית", שהיא תזמורת סימפונית מלאה, עם הבלט המלכותי. יש לה מקהלה קבועה עם יותר מארבעים וחמישה זמרים. בקבוצה שלישית של מוזיקאים מקבלי משכורת נמצאים זמרים בתוכנית הכשרה לצעירים, העוברים השתלמות מקצועית מתקדמת. אין מדובר בסטודנטים במובן המקובל של המילה, כיוון שרובם כבר הופיעו באופן מקצועי בבתי אופרה ידועים קודם לכן, אבל התוכנית מכוונת לקדם את הקריירות שלהם על ידי רכישת ניסיון באחת מלהקות האופרה המובילות בעולם. תוכנית ההשתלמות נמשכת שנתיים. רוב המשתתפים הם זמרים, אבל יש ביניהם גם מנצחים, מדריכים ומנהלי במה.
מנהלים מוזיקליים של האופרה המלכותית

קרל רנקל, 1946 - 1951
תקופה ללא מנהל 1951 - 1955
רפאל קובליק, 1955 - 1958
תקופה ללא מנהל 1958 - 1961
גאורג שולטי, 1961 - 1971
קולין דייוויס, 1971 - 1987
ברנרד הייטינק, 1987 - 2002
אנטוניו פאפאנו, 2002 - 2024
יאקוב הרושה, החל משנת 2025
לקריאה נוספת

Allen, Mary, A House Divided, Simon & Schuster, 1998
Beauvert, Thierry, Opera Houses of the World, The Vendome Press, New York, 1995.
Donaldson, Frances, The Royal Opera House in the Twentieth Century, Weidenfeld and Nicholson, London, 1988.
Haltrecht, Montague,The Quiet Showman: Sir David Webster and the Royal Opera House, Collins, London, 1975.
Lebrecht, Norman, Covent Garden: The Untold Story: Dispatches from the English Culture War, 1945-2000, Northeastern University Press, 2001.
Lord Drogheda, et al., The Covent Garden Album, Routledge & Kegan Paul, London, 1981
Moss, Kate, The House: Inside the Royal Opera House Covent Garden, BBC Books, London, 1995.
Rosenthal, Harold, Opera at Covent Garden, A Short History, Victor Gollancz, London, 1967.
Tooley, John, In House: Covent Garden, Fifty Years of Opera and Ballet, Faber and Faber, London, 1999.
Thubron, Colin (text) and Boursnell, Clive (photos), The Royal Opera House Covent Garden, Hamish Hamilton, London, 1982.
גרסון גולדהבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 בפברואר 1924 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  19 ביולי 2010 (בגיל 86) ברקלי, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה, ישראל,ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת הרווארד  CERN 
 תלמידי דוקטורט:  תומאס א. או'האלוראן 
 פרסים והוקרה:  פרס פנופסקי (1991)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  מלגת גוגנהיים 
 בן או בת זוג:  שולמית גולדהבר 
 הערות:  יהודי
 תרומות עיקריות
 אחד ממגלי המזון מסוג D
 
גרשון גולדהבר (באנגלית:Gerson Goldhaber;‏ 20 בפברואר 1924 – 19 ביולי 2010) היה פיזיקאי יהודי-אמריקאי ואחד ממגלי המזון מסוג D, שהוכיח את קיומו של הקווארק קסום.
קורות חיים

גולדהבר נולד בקמניץ, גרמניה. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון, משפחתו עקרה לקהיר. ב-1942 עבר לירושלים כדי ללמוד פיזיקה באוניברסיטה העברית. שם פגש את שולמית לאו, שהייתה סטודנטית לכימיה, והם נישאו ב-1947. בסוף אותה שנה הוא סיים את לימודיו באוניברסיטה העברית עם תואר שני בפיזיקה, ואשתו, שולמית גולדהבר, לימים פיזיקאית דגולה, זכתה בתואר שני בכימיה.
לאחר סיום לימודיהם הוא היגר לארצות הברית עם אשתו, ושניהם פנו ללימודי דוקטורט באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון.
עם קבלת התואר ב-1950, קיבל משרת מרצה באוניברסיטת קולומביה. מאז 1953 הוא עבד במעבדה הלאומית לורנס ברקלי.
אשתו, שולה, נפטרה ב-1965. להם נולד בן. ב-1969 גרשון נישא בשנית, ליהודית, סופרת ומשוררת. להם שתי בנות.
ב-1974 היה בצוות של ברטון ריכטר, שגילה את המזון עם הקוורק הקסום. ב-1976 ריכטר קיבל על כך את פרס נובל, וגולדהבר קיבל על כך את פרס פאנופסקי.
גלינה ויינגרטן

גלינה ויינגרטן (ברוסית: Галина Вайнгартен; נולדה בשנת 1953) היא אתלטית עבר יהודיה - סובייטית, זוכת מדליית ארד באליפות אירופה הראשונה באתלטיקה לנוער (1970) בריצת 800 מטר.
ביוגרפיה

באליפות אירופה באתלטיקה הראשונה לנוער (מתחת לגיל 20) (אנ') שנערכה בפריז, צרפת ב-13 בספטמבר 1970 זכתה ויינגרטן במדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:06.45 דקות, אחרי וולטרוד שטרוצר ממזרח גרמניה (2:05.29 דקות) וזילביה שנק ממערב גרמניה (2:05.30 דקות).
בשנת 1973 קבעה ויינגרטן בריצת 800 מטר תוצאה של 2:05.3 דקות, תוצאה שדירגה אותה במקום השני בברית המועצות לגילה ו-11 בכלל.
חייה האישיים

בתה של גלינה היא אירינה ויינגרטן, אלופה ושיאנית ישראל בריצות למרחקים בינוניים.
הערות שוליים

↑  Галина Вейнгартен,‏rusathletics‏, 1974 (ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא אתלטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גביע הזהב 2005

| --- | --- |
 מארחת:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת התחרות:  6 ביולי 2005 – 24 ביולי 2005 (19 ימים) 
 מספר משתתפות:  12
 הזוכה:   ארצות הברית
 מספר משחקים:  25
 מספר שערים:  73 (2.92 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  340,018 (13,601 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ארצות הברית דמרקוס ביסלי (3 שערים)   ארצות הברית לנדון דונובן   גואטמלה קרלוס רואיס   הונדורס וילמר ולסקז   פנמה לואיס טחאדה
 השחקן המצטיין:  פנמה לואיס טחאדה
 → 20032007 ←
 
גביע הזהב של CONCACAF ‏ 2005 נערך בין ה-6 ל-24 ביולי 2005 בארצות הברית, והיה הטורניר השמיני של גביע הזהב, והמהדורה ה-18 של אליפות צפון אמריקה בכדורגל. התחרות נוהלה על ידי CONCACAF, הגוף המנהל של הכדורגל הצפון-אמריקני והוא נערך בפעם השמינית ברציפות בארצות הברית. בטורניר השתתפו שתי נבחרות אורחות, קולומביה ודרום אפריקה.
הנבחרת המארחת ארצות הברית זכתה בטורניר בפעם השלישית בתולדותיה, לאחר שגברה על פנמה במשחק הגמר, שהוכרע בדו-קרב פנדלים.
בטורניר זה שונתה השיטה מטורנירים קודמים, ובמקום שלב בתים של ארבעה בתים, חולקו הנבחרות לשלושה בתים בלבד. הטורניר התאפיין בהיעדרם של שחקנים בולטים רבים, ביניהם כמחצית משחקני ההרכב הקבועים של ארצות הברית ומקסיקו, וכן שחקנים בולטים אחרים. מספר משחקים מבית א' של הטורניר, שנערך כולו במיאמי, נאלצו להידחות עקב "הוריקן דניס" שפקד את העיר.
משתתפות

| נבחרת | סיבת העפלה | מספר הופעות בטורניר | הופעה אחרונה בטורניר | הישג שיא (עד תחילת הטורניר) |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מארחת הטורניר | 7 | 2003 | זכייה בגביע (1991, 2002) |
|  מקסיקו | עלתה אוטומטית | 7 | 2003 | זכייה בגביע (1993, 1996, 1998, 2003) |
|  קנדה | עלתה אוטומטית | 6 | 2003 | זכייה בגביע (2000) |
|  קוסטה ריקה | זוכת גביע UNCAF לאומות 2005 | 6 | 2003 | מקום שני (2002) |
|  הונדורס | סגנית גביע UNCAF לאומות 2005 | 6 | 2003 | מקום שני (1991) |
|  גואטמלה | מקום שלישי בגביע UNCAF לאומות 2005 | 6 | 2003 | מקום רביעי (1996) |
|  פנמה | מקום רביעי בגביע UNCAF לאומות 2005 | 1 | 1993 | שלב הבתים (1993) |
|  ג'מייקה | זוכת גביע הקריבים 2005 | 5 | 2003 | מקום שלישי (1993) |
|  קובה | סגנית גביע הקריבים 2005 | 3 | 2003 | רבע גמר (2003) |
|  טרינידד וטובגו | מקום שלישי בגביע הקריבים 2005 | 5 | 2002 | חצי גמר (2000) |
|  דרום אפריקה | אורחת | 0 |  |  |
|  קולומביה | אורחת | 2 | 2003 | מקום שני (2000) |
משחקי הטורניר

12 הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשלושה בתים. שתי הנבחרות במקומות הראשונים בכל בית העפילו אוטומטית לשלב רבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הנבחרות שסיימו במקום השלישי עם המאזן הטוב ביותר. שלב רבע הגמר, והשלבים הבאים אחריו, התנהלו בשיטת נוקאאוט במשחק בודד.
משחקי הטורניר > שלב הבתים > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הונדורס | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 2 | 2 |
|  פנמה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 3 | 3 | 0 |
|  קולומביה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 | 0 |
|  טרינידד וטובגו | 2 | 3 | 0 | 2 | 1 | 3 | 5 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קולומביה | 0 – 1 | פנמה   |
|  טרינידד וטובגו | 1 – 1 | הונדורס   |
|  פנמה | 2 – 2 | טרינידד וטובגו   |
|  הונדורס | 2 – 1 | קולומביה   |
|  קולומביה | 2 – 0 | טרינידד וטובגו   |
|  הונדורס | 1 – 0 | פנמה   |
משחקי הטורניר > שלב הבתים > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 1 | 5 |
|  קוסטה ריקה | 7 | 3 | 2 | 1 | 0 | 4 | 1 | 3 |
|  קנדה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2 |
|  קובה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 3 | 9 | -6 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קנדה | 0 – 1 | קוסטה ריקה   |
|  קובה | 1 – 4 | ארצות הברית   |
|  קוסטה ריקה | 3 – 1 | קובה   |
|  ארצות הברית | 2 – 0 | קנדה   |
|  ארצות הברית | 0 – 0 | קוסטה ריקה   |
|  קנדה | 2 – 1 | קובה   |
משחקי הטורניר > שלב הבתים > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מקסיקו | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 2 | 4 |
|  דרום אפריקה | 5 | 3 | 1 | 2 | 0 | 6 | 5 | 1 |
|  ג'מייקה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 7 | 0 |
|  גואטמלה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 9 | -5 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  דרום אפריקה | 2 – 1 | מקסיקו   |
|  גואטמלה | 3 – 4 | ג'מייקה   |
|  מקסיקו | 4 – 0 | גואטמלה   |
|  ג'מייקה | 3 – 3 | דרום אפריקה   |
|  גואטמלה | 1 – 1 | דרום אפריקה   |
|  מקסיקו | 1 – 0 | ג'מייקה   |
משחקי הטורניר > שלב הבתים > דירוג הנבחרות במקום השלישי

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'מייקה ג'מייקה | 4 | 3 | 1 | 1 | 1 | 7 | 7 | 0  |
| קולומביה קולומביה | 3 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 3 | 0  |
| קנדה קנדה | 3 | 1 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2 |
משחקי הטורניר > שלב הנוקאאוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | רבע גמר | רבע גמר |  |  | חצי גמר | חצי גמר |  |  | גמר | גמר |
:  
|  | 16 ביולי - פוקסבורו | 16 ביולי - פוקסבורו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  | 16 ביולי - פוקסבורו | 16 ביולי - פוקסבורו |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   הונדורס |  3 |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   הונדורס |  3 |   |   | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |   |   |  |  |
|  |   קוסטה ריקה |  2 |   |   | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |   |   |  |  |
|  |   קוסטה ריקה |  2 |   |   |   הונדורס |  1 |   |   |  |  |
|  | 16 ביולי - פוקסבורו | 16 ביולי - פוקסבורו |   |   |   הונדורס |  1 |   |   |  |  |
|  | 16 ביולי - פוקסבורו | 16 ביולי - פוקסבורו |   |   |   ארצות הברית |  2 |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית |  3 |   |   |   ארצות הברית |  2 |   |   |  |  |
|  |   ארצות הברית |  3 |   |   |  |  |   |   | 24 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי | 24 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |
|  |   ג'מייקה |  1 |   |   |  |  |   |   | 24 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי | 24 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |
|  |   ג'מייקה |  1 |   |   |  |  |   |   |   ארצות הברית |  0 (3) |
|  | 17 ביולי - יוסטון | 17 ביולי - יוסטון |   |   |  |  |   |   |   ארצות הברית |  0 (3) |
|  | 17 ביולי - יוסטון | 17 ביולי - יוסטון |   |   |  |  |   |   |   פנמה |  0 (1) |
|  |   מקסיקו |  1 |   |   |  |  |   |   |   פנמה |  0 (1) |
|  |   מקסיקו |  1 |   |   | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |   |   |  |  |
|  |   קולומביה |  2 |   |   | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי | 21 ביולי - מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |   |   |  |  |
|  |   קולומביה |  2 |   |   |   קולומביה |  2 |   |   |  |  |
|  | 17 ביולי - יוסטון | 17 ביולי - יוסטון |   |   |   קולומביה |  2 |   |   |  |  |
|  | 17 ביולי - יוסטון | 17 ביולי - יוסטון |   |   |   פנמה |  3 |   |   |  |  |
|  |   דרום אפריקה |  1 (3) |   |   |   פנמה |  3 |   |   |  |  |
|  |   דרום אפריקה |  1 (3) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   פנמה |  1 (5) |   |   |  |  |   |   |  |  |
|  |   פנמה |  1 (5) |   |   |  |  |   |   |  |  |
משחק הגמר
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 24 ביולי 2005 |  ארצות הברית | 0–0‏ה |  פנמה | אצטדיון ג'איינטס, מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |
| 24 ביולי 2005 |   |  |   | אצטדיון ג'איינטס, מזרח רד'רפורד, ניו ג'רזי |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | סנטינו קראנטה    כריס ארמאס    לנדון דונובן    בראד דייוויס  | 3–1 | לואיס טחאדה    חורחה דלי ולדס    פליפה באלוי    אלברטו בלאנקו  |   |
תארים ופרסים

מלך השערים: ארצות הברית דמרקוס ביסלי, ארצות הברית לנדון דונובן, גואטמלה קרלוס רואיס, הונדורס וילמר ולסקז, פנמה לואיס טחאדה (3 שערים)
השחקן המצטיין: פנמהלואיס טחאדה
השוער המצטיין: פנמהחיימה פנדו
הנבחרת ההוגנת:  הונדורס
| טורנירי גביע הזהב של CONCACAF |
| --- | --- | --- |
| אליפות CONCACAF | 1963 • 1965 • 1967 • 1969 • 1971 • 1973 • 1977 • 1981 • 1985 • 1989 |  |
| גביע הזהב | 1991 • 1993 • 1996 • 1998 • 2000 • 2002 • 2003 • 2005 • 2007 • 2009 • 2011 • 2013 • 2015 • 2017 • 2019 • 2021 • 2023 |  |
בן זכאי

ערך זה עוסק במושב ליד יבנה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
שלט עם מפת המושב
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: חבל יבנה
גובה ממוצע: ‎30 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,080 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בן זכאי(למפת גוש דן רגילה) בן זכאי(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בן זכאי(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בן זכאי31°51′23″N 34°43′44″E﻿ / ﻿31.8565210520156°N 34.7288587085348°E﻿ / 31.8565210520156; 34.7288587085348  heמפת היישובים של מועצה אזורית חבל יבנה (in English: Hevel Yavne Regional Council) באדום - בן זכאי בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 6 מתוך 10

בֶּן זַכַּאי הוא מושב עובדים דתי באזור השפלה ליד העיר יבנה השייך למועצה אזורית חבל יבנה.