stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מואיז קטומבי
ביוגרפיה > תדמיתו הציבורית

קטומבי עורר בדרך כלל הערכה בקרב הציבור במחוז שניהל ובמדינה על תרומתו לפיתוח קטנגה וולהישגים בספורט במקומי. נודע כנדבן והשקיע מקרנותיו למטרות חברתיות.
הוא נתפס כ-self made man. אחרי שמסר על תוכניותיו לעזוב את תפקיד המושל כמעט מיליון אנשים חתמו על עצומה שבה התבקש להישאר מושל.
הועלו טענות נגד מעורבותו במעשים בלתי חוקיים בעסקיו מלפני היותו מושל. הוא התוודה שנאלץ בעבר להסתגל למערכת העסקים המושחתת שהייתה נהוגה בארצו, אך הדגיש מאז שכיהן כמושל נאבק בשחיתות ושהכסף לא היווה בשבילו מניע לכניסה לפוליטיקה.
בשנת 2012 נבחר לאחד מ-50 האפריקאים המשפיעים ביותר על ידי המגזין "The Africa Report".
ב-2015 נבחר ל"אפריקאי השנה" על ידי המגזין "ז'ן אפריק".
ביוגרפיה > תדמיתו הציבורית > הבחירות לנשיאות ב-2023

ב-9 ביולי 2021 האספה הלאומית של קונגו הנהיגה חוק המגביל את הנשיאות של המדינה לאזרחים קונגולזים שנולדו לשני הורים מקונגו. 
לפי חוק זה לא היה אפשרי שקטומבי ירוץ לנשיאות ב-2023, מכיוון שאביו היה יליד יוון.
בדצמבר 2021 הקים קטומבי מפלגה פוליטית שנועדה להשתתף בבחירות לנשיאות ב-2023.
ב-13 ביולי 2023 שרובן אוקנדה, שר לשעבר ודובר המפלגה של קטומבי נמצא ירוי למוות בקינשאסה.

בדצמבר 2023 קטומבי השתתף לבסוף בבחירות וזכה במספר קולות הרבה יותר קטן מטשיסקדי, 18% מהקולות. 
הוא חלק על תוצאות הבחירות בעילה של "הונאה מסיבית ורמאות" וב-6 בדצמבר 2023 קרא להתפטרות יו"ר ועדת הבחירות הלאומית העצמאית. 
ב-8 בינואר 2024 הושם במעצר בית כשלדברי דובר מפלגתו "חיילים חמושים כבד עם כלי רכב משוריינים הקיפו את ביתו."
חייו הפרטיים

קטומבי היה נשוי פעמיים. אשתו השנייה היא קארין קטומבי, לבית נאהאיו, ממוצא טוטסי, בת לשגריר בורונדי בבלגיה.
במדיה האמנותית

סרט תיעודי של הבמאי הבלגי טיירי מישל – L’Irrésistible ascension de Moïse Katumbi מוקדש לדמותו של קטומבי
פרסים ואותות הוקרה

2012 – פרס "הכוכב השחור של אפריקה 2012" מטעם הקרן Millenium Excellence
2015 – תואר "המנהיג בכדורגל של השנה" מטעם קונפדרציית הכדורגל של אפריקה
22 בדצמבר 2015 – נבחר ל"איש השנה של אפריקה" על ידי המגזין "ז'ן אפריק"
הערות שוליים

↑  פרובינציות של קונגו
↑  Le Monde 10.05.2016
↑  opposant-moise-katumbi-a-du-mal-a-choisir-son-camp RDC : ni allié ni opposant, Moïse Katumbi a du mal à choisir son camp, jeuneafrique.com
↑  Le Monde avec AFP, En RDC, un opposant proche de Moïse Katumbi tué par balles à Kinshasa, Le Monde, ‏13 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16726614d (data)  GND: 127585642X  ISNI: 0000 0000 5054 2239  LCCN: no2008162126  SUDOC: 200412469  VIAF: 9672804   WorldCat (עם VIAF): 9672804
דב ברזילי

דב (דוביק) ברזילי (5 בפברואר 1930 – 16 ביוני 2022) היה עורך דין ופוליטיקאי ישראלי. כיהן כראש עיריית חדרה בשנים 1965–1978.
ביוגרפיה

דב ברזילי נולד בחדרה. היה חבר בגדוד הפשיטה של הפלמ"ח, ונפצע במערכה על נגבה במלחמת העצמאות. סיים לימודי משפטים באוניברסיטה העברית בשנת 1956.  בשנת 1957 הקים משרד עורכי דין בחדרה.
בשנת 1965 נבחר על ידי מועצת העיר לראשות עיריית חדרה כנציג גח"ל. כיהן כראש העיר 13 שנים עד לשנת 1978. לאחר שסיים את תפקידו חזר לשמש כעורך דין עצמאי.
ברזילי נפטר ב-16 ביוני 2022 בגיל 92, והובא למנוחות בבית העלמין הישן בחדרה.
תפקידים ציבוריים נוספים

ברזילי שימש כיו"ר המועצה הישראלית לצרכנות במשך 6 שנים. כמו כן שימש כיו"ר עמותת בית האבות בחדרה "עד 120".
הערות שוליים

1 2  דוד תדהר (עורך), "דב ברזילי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5580
↑  , בדלתיים פתוחות - לשכת עורכי הדין מחוז חיפה, ינואר-פברואר 2008
↑  קראו לי דוביק - אמר עו"ד ברזילי, מעריב, 2 בדצמבר 1965
↑  , הפה שהתיר: בן-גוריון, הקמת רפ"י 
והחרם על תנועת החרות, 2010
↑  התפטר דב ברזילי, יו"ר המועצה הישראלית לצרכנות, מעריב, 3 בינואר 1984
↑  חדרה: עו"ד דוביק ברזילי, ראש העיר חדרה לשעבר, הגיע לגבורות, באתר כאן נעים, 14 במאי 2010
| ראשי עיריית חדרה |
| --- | --- | --- |
| ראשי ועד מתיישבים/ מוכתרים | יעקב ברמן (1892–1896) • מנחם מנדל נחומובסקי (1896–1904) • ישראל פיינברג (1904–1911) • צבי בוטקובסקי (1911–1918) • יעקב סמסונוב (1918–1919) • י.ל. אבוהב (1919) • זאב בן יהודה (1919–1921) • צבי בוטקובסקי (1921–1925) • יחזקאל גולדנברג (1925–1927) • שלמה מאירסון (1927–1936) |  |
| ראשי מועצה מקומית | שלמה מאירסון (1936–1946) • דוד ברמן (1946–1952) |  |
| ראשי העיר | דוד ברמן (1952–1954) • יצחק וידרקר (1954–1965) • דב ברזילי (1965–1978) • יחיאל כהנא (1978–1989) • נחמיה להב (1989–1998) • ישראל סדן (1998 - 2005) • חיים אביטן (2005–2013) • צביקה גנדלמן (2013–2022) • ניר בן חיים (מ-2022) |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עכסן אימתן

| עכסן אימתן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: עכסן
מין:: עכסן אימתן
שם מדעי
 Crotalus atrox ‏ברד וז'ראר, 1853
תחום תפוצה


עכסן אימתן המכונה עכסן גב-יהלום מערבי (שם מדעי: Crotalus atrox) הוא מין של עכסן המצוי בדרום-מזרח אמריקה הצפונית. זהו השני בגודלו במיני העכסנים, לאחר עכסן גב-יהלום מזרחי.
מאפיינים

אורכו של הנחש 120 ס"מ ויכול לגדול לאורך 150 ס"מ. משקלו 1.8–2.7 ק"ג כשהפרטים הגדולים ביותר קרובים למשקל 6.7 ק"ג. הוא בעל רצועות גדולות בצבע אפור-שחור. הראש מגודל, בעל גומות חישה של חום גוף והעיניים צהובות וגדולות. סביב העיניים ישנה רצועה חומה וסביבה 2 פסים לבנים. הגוף בעל קשקשים בולטים הגדלים לאורך כל חיי העכסן ובסוף הגוף ישנו עכס צהוב סביבו פסים שחורים ולבנים.
העכסן מצוי באזורים חמים בדרום ארצות הברית ובמקסיקו במדבריות, ערבות עשב, בתות, פרריות וגם בחורשי אורנים. במשך היום הוא נח בין הסלעים ויוצא בלילות הקרירים.
העכסן הוא צייד ממארב המחכה לטרף קטן כמו לטאה, ציפור או מכרסם. לאחר שאלו מתקרבים אליו, הוא מכיש אותם והם מתים כעבור זמן קצר. לאחר מכן הוא בולע את הטרף בשלמותו.
נחש זה מחדיר יותר ארס משאר העכסנים. עובדה זו בנוסף לגודלו גורמת לו להיות מסוכן לאדם. ואולם ההכשות הן די נדירות.
העכסן משריץ צאצאים חיים ולא מטיל ביצים.
הערות שוליים

↑  עכסן אימתן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563243705171  LCCN: sh85111555 
עכסן אימתן צעיר
נבחרת סרביה בכדורגל

נבחרת סרביה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של סרביה. הנבחרת שיחקה עד פברואר 2003 תחת השם נבחרת יוגוסלביה בכדורגל, ועד יוני 2006 תחת השם נבחרת סרביה ומונטנגרו בכדורגל.
בעקבות פירוק הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה בשנת 1992, והכרזתן של ארבע מתוך שש הרפובליקות שהיו חברות בפדרציה על עצמאותן, הקימו הרפובליקות הפורשות נבחרות כדורגל מקומיות. הרפובליקות של סרביה ומונטנגרו המשיכו להתקיים כפדרציה תחת השם "הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה". נבחרת הכדורגל של הפדרציה המשיכה לשאת את השם "נבחרת יוגוסלביה בכדורגל" עד פברואר 2003, כששונה שם המדינה לסרביה ומונטנגרו. בעקבות כך שונה גם שם הנבחרת.
אף על פי שהרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה הכריזה על עצמאותה ב-28 באפריל 1992, נמנע מהנבחרת להתמודד בזירה הבינלאומית, בעקבות העיצומים שהוטלו עליה לאחר מלחמת יוגוסלביה. הנבחרת שיחקה את משחקה הבינלאומי הראשון ב-23 בדצמבר 1994, שבו הפסידה לברזיל בתוצאה 2:0.
הנבחרת העפילה חמש פעמים לטורניר גביע העולם בכדורגל, ב-1998, ב-2006, 2010, 2018 וב-2022 ופעם אחת לאליפות אירופה בכדורגל, ב-2000.
בעקבות הכרזתה של מונטנגרו על היפרדותה מסרביה ב-3 ביוני 2006, והקמת נבחרת לאומית עצמאית, שונה שם הנבחרת לשמה הנוכחי. ב-16 באוגוסט 2006 שיחקה נבחרת סרביה את משחקה הרשמי הראשון תחת שם זה נגד נבחרת צ'כיה וניצחה 1–3.
הדירוג הנוכחי של נבחרת סרביה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-32 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 1,514.28 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 13 נמדד לראשונה בספטמבר 2009, והדירוג הנמוך ביותר 66 נמדד לראשונה באוגוסט 2015.
היסטוריה > הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה

הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה הוחרמה ולא התמודדה במוקדמות מונדיאל 1994 ויורו 1996. הטורניר הראשון שבו השתתפה היה המוקדמות למונדיאל 1998. הנבחרת סיימה במקום השני בבית המוקדם אחרי ספרד ולפני צ'כיה, סלובקיה, איי פארו ומלטה עם מאזן של שבעה ניצחונות, שתי תוצאות תיקו והפסד אחד. הנבחרת לא הפסידה במשחקי הבית שלה. במשחקי הפלייאוף על העלייה לגביע העולם הביסה הנבחרת את הונגריה 1–7 בחוץ ו-0–5 בבית, והעפילה למונדיאל לראשונה בתצורתה הנוכחית. בגביע העולם ניצחה יוגוסלביה בבית המוקדם את איראן 0-1, סיימה בתיקו 2-2 עם גרמניה לאחר שכבר הובילה 0–2, וסיימה במקום השני בבית לאחר ניצחון 0–1 על ארצות הברית.
יוגוסלביה העפילה לשמינית הגמר, אך בשלב זה הודחה על ידי הולנד כשהפסידה 1–2 משער שהובקע שתי דקות בתוך תוספת הזמן.
כעבור שנתיים העפילה יוגוסלביה ליורו 2000, לאחר שסיימה במקום הראשון בבית המוקדם לפני אירלנד, קרואטיה, מקדוניה ומלטה. במהלך המוקדמות התמודדה יוגוסלביה מול קרואטיה, לראשונה מאז פירוקה של יוגוסלביה. שני המשחקים הטעונים הסתיימו בתוצאות תיקו, כאשר תוצאת התיקו השנייה, במשחק שנערך בזאגרב, הבטיח ליוגוסלביה העפלה ישירה לטורניר מהמקום הראשון בבית והדיח את קרואטיה.
בטורניר הגמר סיפקו משחקיה של יוגוסלביה דרמות גדולות וכן שערים רבים. 21 שערים הובקעו בארבעת משחקיה של יוגוסלביה בטורניר. במשחקה הראשון פיגרה יוגוסלביה 0–3 מול נבחרתה המפתיעה של סלובניה, אולם יוגוסלביה הצליחה להשוות ל-3-3, כאשר היא מבקיעה את שלושת השערים בפרק זמן של שש דקות בלבד במהלך המחצית השנייה. במשחקה השני ניצחה יוגוסלביה את נורווגיה 0-1. במשחקה האחרון בשלב הבתים התמודדה יוגוסלביה מול ספרד באחד המשחקים המרתקים בטורניר. יוגוסלביה הובילה שלוש פעמים במהלך המשחק, אולם הספרדים השוו בדקה ה-90 וכבשו שער ניצחון דרמטי חמש דקות בתוך תוספת הזמן שקבע מהפך 3–4. למרות ההפסד העפילה יוגוסלביה לרבע הגמר מהמקום השני בבית, לאחר שסלובניה ונורווגיה סיימו את משחקן בתיקו 0-0. בשלב רבע הגמר הובסה יוגוסלביה 1–6 מול הולנד והודחה מהטורניר. חלוצה של יוגוסלביה סאבו מילושביץ' סיים כמלך השערים של הטורניר, יחד עם פטריק קלויברט ההולנדי, עם חמישה שערים, ואף נבחר לנבחרת הטורניר על ידי אופ"א.
מונדיאל 2002 היה גביע העולם האחרון שאליו ניסתה הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה להעפיל בשמה הנוכחי, אולם היא כשלה לעשות כן, כאשר סיימה במקום השלישי בבית המוקדם אחרי רוסיה וסלובניה.
היסטוריה > סרביה ומונטנגרו

נבחרת סרביה ומונטנגרו המשיכה להידרדר ביכולתה מטורניר לטורניר. הנבחרת לא העפילה ליורו 2004 לאחר קמפיין מוקדמות גרוע שאותו סיימה במקום השלישי אחרי איטליה ונבחרתה הבינונית של ויילס. במהלך המשחקים הובסה הנבחרת 0–3 בפינלנד ואף הפסידה בחוץ לאזרבייג'ן החלשה.
במוקדמות מונדיאל 2006 חל שיפור משמעותי ביכולתה של הנבחרת, והיא סיימה ראשונה בבית המוקדם ללא הפסד לפני ספרד, בוסניה והרצגובינה, בלגיה, ליטא וסן מרינו. בטורניר הגמר נכשלה הנבחרת לאחר שהפסידה בכל משחקיה להולנד, לארגנטינה ולחוף השנהב. סרביה ומונטנגרו אף ספגה את התבוסה הגבוהה ביותר בגביע העולמי של נבחרת יוגוסלבית על גלגוליה השונים, כשהפסידה 0–6 לארגנטינה.
היסטוריה > סרביה

סרביה לא העפילה ליורו 2008, לאחר שסיימה במקום השלישי בבית המוקדם אחרי פולין ופורטוגל. הנבחרת העפילה למונדיאל 2010, בפעם הראשונה כנבחרת סרביה, לאחר טורניר מוקדמות מוצלח שבו סיימה ראשונה בבית המוקדם לפני צרפת, אוסטריה, ליטא, רומניה ואיי פארו. בטורניר הגמר ניצחה סרביה את נבחרת גרמניה, אך הפסידה לנבחרות גאנה ואוסטרליה. הנבחרת סיימה במקום האחרון בשלב הבתים, ולא העפילה לשלב השני.
סרביה לא העפילה ליורו 2012, מונדיאל 2014 ויורו 2016, אולם העפילה למונדיאל 2018. בטורניר הגמר ניצחה סרביה את קוסטה ריקה, אך הפסידה לשווייץ וברזיל וסיימה במקום השלישי בבית. סרביה לא הצליחה להעפיל ליורו 2020, אבל העפילה למונדיאל 2022. בטורניר הגמר הפסידה סרביה בשלב הבתים 2-0 לברזיל, סיימה בתיקו 3-3 עם קמרון והפסידה לשווייץ 3-2. סרביה סיימה אחרונה בבית והודחה. סרביה הצליחה להעפיל ליורו 2024, אך הודחה כבר בשלב הבתים לאחר שהפסידה לנבחרת אנגליה, וסיימה בתיקו עם נבחרות סלובניה ודנמרק.
גביע העולם

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1930 עד 1990: ראו יוגוסלביה
כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
ארצות הברית 1994: הוחרמה כחלק מהסנקציות שהוטלו עליה בעקבות מלחמת יוגוסלביה
| צרפת 1998 | שמינית גמר | 4 | 2 | 1 | 1 | 5 | 4 |
קוריאה הדרומית יפן 2002: לא העפילה
כסרביה ומונטנגרו
| גרמניה 2006 | שלב הבתים | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 10 |
כסרביה
| דרום אפריקה 2010 | שלב הבתים | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 3 |
ברזיל 2014: לא העפילה
| רוסיה 2018 | שלב הבתים | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 4 |
| קטר (מדינה) 2022 | שלב הבתים | 3 | 0 | 1 | 2 | 5 | 8 |
ארצות הברית מקסיקו קנדה 2026: 
| סה"כ | 5/7 | 16 | 4 | 2 | 10 | 16 | 29 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
אליפות אירופה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1960 עד 1992: ראו יוגוסלביה
כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה
אנגליה 1996: הוחרמה כחלק מהסנקציות שהוטלו עליה בעקבות מלחמת יוגוסלביה
| בלגיה הולנד 2000 | רבע גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 8 | 13 |
כסרביה ומונטנגרו
פורטוגל 2004: לא העפילה
כסרביה
אוסטריה שווייץ 2008: לא העפילה
פולין אוקראינה 2012: לא העפילה
צרפת 2016: לא העפילה
האיחוד האירופי 2020: לא העפילה
| גרמניה 2024 | שלב הבתים | 3 | 0 | 2 | 1 | 1 | 2 |
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 2/7 | 7 | 1 | 3 | 3 | 9 | 15 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018–2019 | ג | עלתה לדרג ב | 6 | 4 | 2 | 0 | 11 | 4 |
| איטליה 2020–2021 | ב | שלב הבתים | 6 | 1 | 3 | 2 | 9 | 7 |
| הולנד 2022–2023 | ב | עלתה לדרג א | 6 | 4 | 1 | 1 | 13 | 5 |
| 2024–2025 | א |  |  |  |  |  |  |  |
2026-2027: 
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 18 | 9 | 6 | 3 | 33 | 16 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

להלן סגל נבחרת סרביה ביורו 2024.
הנתונים מעודכנים ל-8 ביוני 2024.
| מס' | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שוער | פרדראג ראיקוביץ' | 31 באוקטובר 1995 | 32 | 0 | ספרד מיורקה |
| 12 | שוער | ג'ורג'ה פטרוביץ' | 8 באוקטובר 1999 | 3 | 0 | אנגליה צ'לסי |
| 23 | שוער | ואניה מילינקוביץ'-סאביץ' | 20 בפברואר 1997 | 19 | 0 | איטליה טורינו |

| 2 | הגנה | סטרהיניה פבלוביץ' | 24 במאי 2001 | 35 | 4 | אוסטריה רד בול זלצבורג |
| 3 | הגנה | נמניה סטוייץ' | 15 בינואר 1998 | 2 | 0 | סרביה הכוכב האדום בלגרד |
| 4 | הגנה | ניקולה מילנקוביץ' | 12 באוקטובר 1997 | 53 | 3 | איטליה פיורנטינה |
| 6 | הגנה | נמניה גודל | 16 בנובמבר 1991 | 62 | 1 | ספרד סביליה |
| 13 | הגנה | מילוש וליקוביץ' | 26 בספטמבר 1995 | 30 | 1 | גרמניה ורדר ברמן |
| 15 | הגנה | סרג'אן באביץ' | 22 באפריל 1996 | 8 | 1 | רוסיה ספרטק מוסקבה |
| 24 | הגנה | אורוש ספאייץ' | 13 בפברואר 1993 | 21 | 0 | סרביה הכוכב האדום בלגרד |
| 25 | הגנה | פיליפ מלאדנוביץ' | 15 באוגוסט 1991 | 31 | 1 | יוון פנאתינאיקוס |

| 5 | קשר | נמניה מקסימוביץ' | 26 בינואר 1995 | 49 | 0 | יוון פאנאתינייקוס |
| 10 | קשר | דושאן טאדיץ' | 20 בנובמבר 1988 | 108 | 23 | טורקיה פנרבחצ'ה  (קפטן) |
| 11 | קשר | פיליפ קוסטיץ' | 1 בנובמבר 1992 | 63 | 3 | איטליה יובנטוס |
| 14 | קשר | אנדריה ז'יבקוביץ' | 11 ביולי 1996 | 46 | 1 | יוון פאוק סלוניקי |
| 16 | קשר | סרג'אן מיאילוביץ' | 10 בנובמבר 1993 | 7 | 0 | סרביה הכוכב האדום בלגרד |
| 17 | קשר | איוון איליץ' | 17 במרץ 2001 | 16 | 0 | איטליה טורינו |
| 19 | קשר | לזר סמרג'יץ' | 24 בפברואר 2002 | 9 | 0 | איטליה אודינזה |
| 20 | קשר | סרגיי מילינקוביץ'-סאביץ' | 27 בפברואר 1995 | 51 | 9 | ערב הסעודית אל-הילאל |
| 21 | קשר | מיאט גאצ'ינוביץ' | 8 בפברואר 1995 | 27 | 2 | יוון א.א.ק. אתונה |
| 22 | קשר | סשה לוקיץ' | 13 באוגוסט 1996 | 46 | 2 | אנגליה פולהאם |
| 26 | קשר | וליקו בירמנצ'ביץ' | 5 במרץ 1998 | 5 | 0 | צ'כיה ספרטה פראג |

| 7 | חלוץ | דושאן ולאחוביץ' | 28 בינואר 2000 | 27 | 13 | איטליה יובנטוס |
| 8 | חלוץ | לוקה יוביץ' | 23 בדצמבר 1997 | 35 | 10 | איטליה מילאן |
| 9 | חלוץ | אלכסנדר מיטרוביץ' | 16 בספטמבר 1994 | 91 | 58 | ערב הסעודית אל-הילאל |
| 18 | חלוץ | פטר ראטקוב | 18 באוגוסט 2003 | 1 | 0 | אוסטריה רד בול זלצבורג |
סטטיסטיקות > מאמני הנבחרת

| שם | שנים | מ | נ | ת | ה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סרביה ומונטנגרו סלובודן סנטרץ' | 1994–1998 | 43 | 26 | 10 | 7 |
| סרביה ומונטנגרו מילאן ז'יודינוביץ' | 1998–1999 | 6 | 3 | 2 | 1 |
| סרביה ומונטנגרו ווידין בושקוב | 1999–2000 | 15 | 6 | 5 | 4 |
| סרביה ומונטנגרו איליה פטקוביץ' | 2000–2001 | 4 | 2 | 1 | 1 |
| סרביה ומונטנגרו מילובאן דוריץ' | 2001 | 3 | 0 | 2 | 1 |
| סרביה ומונטנגרו ווידין בושקוב   סרביה ומונטנגרו איבן צ'ורקוביץ'   סרביה ומונטנגרו דיאן סביצ'ביץ' | 2001 | 8 | 4 | 2 | 2 |
| סרביה ומונטנגרו דיאן סביצ'ביץ' | 2001–2003 | 17 | 4 | 3 | 10 |
| סרביה ומונטנגרו איליה פטקוביץ' | 2003–2006 | 30 | 11 | 10 | 9 |
| ספרד חבייר קלמנטה | 2006–2007 | 16 | 7 | 7 | 2 |
| סרביה מירוסלב דוקיץ' | 2008 | 5 | 0 | 2 | 3 |
| סרביה רדומיר אנטיץ' | 2008–2010 | 5 | 4 | 0 | 1 |
| סרביה ולדימיר פטרוביץ' | 2010–2011 | 13 | 5 | 3 | 5 |
| סרביה רדובן קורקיץ' | 2011–2012 | 5 | 2 | 1 | 2 |
| סרביה סינישה מיכאילוביץ' | 2012–2013 | 19 | 7 | 4 | 8 |
| סרביה ליובינקו דרולוביץ' | 2014 | 4 | 2 | 1 | 1 |
| הולנד דיק אדבוקאט | 2014 | 4 | 0 | 2 | 2 |
| סרביה רדובן קורקיץ' | 2014–2016 | 11 | 5 | 0 | 6 |
| סרביה סלאבולג'אן מוסלין | 2016–2017 | 15 | 8 | 5 | 2 |
| סרביה מלאדן קרסטאיץ' | 2017–2019 | 19 | 9 | 5 | 5 |
| סרביה ליובישה טומבקוביץ' | 2019–2020 | 14 | 6 | 5 | 3 |
| סרביה איליג'ה סטוליקה | 2021 | 2 | 0 | 2 | 0 |
| סרביה דראגן סטויקוביץ' | 2021– | 20 | 13 | 4 | 3 |
שיאי שחקנים

נכון ל-18 בנובמבר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דושאן טאדיץ' | 2008 – הווה | 111 | 23 |
| 2 | ברניסלב איוואנוביץ' | 2005–2018 | 105 | 13 |
| 3 | דיאן סטנקוביץ' | 1998–2013 | 103 | 15 |
| 4 | סאבו מילושביץ' | 1994–2008 | 102 | 37 |
| 5 | אלכסנדר מיטרוביץ' | 2013 – הווה | 98 | 59 |
| 6 | אלכסנדר קולארוב | 2008–2020 | 94 | 11 |
| 7 | דראגן דז'ייץ' | 1964–1979 | 85 | 23 |
| 8 | דראגן סטויקוביץ' | 1983–2001 | 84 | 15 |
| 8 | ולדימיר סטויקוביץ' | 2006–2018 | 84 | 0 |
| 10 | זוראן טושיץ' | 2007–2016 | 76 | 11 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אלכסנדר מיטרוביץ' | 2013 – הווה | 59 | 98 | 0.6 |
| 2 | סטיפן בובק | 1946–1956 | 38 | 63 | 0.6 |
| 3 | מילאן גאליץ' | 1959–1965 | 37 | 51 | 0.73 |
| 3 | בלאגויה מריאנוביץ' | 1926–1938 | 37 | 58 | 0.64 |
| 3 | סאבו מילושביץ' | 1994–2008 | 37 | 102 | 0.36 |
| 6 | ראיקו מיטיץ' | 1946–1957 | 32 | 59 | 0.54 |
| 7 | דושאן בייאביץ' | 1970–1977 | 29 | 37 | 0.78 |
| 8 | טודור וסילינוביץ' | 1953–1961 | 28 | 37 | 0.76 |
| 9 | פרדראג מיאטוביץ' | 1989–2003 | 27 | 73 | 0.37 |
| 10 | בוריבויה קוסטיץ' | 1956–1964 | 26 | 33 | 0.79 |
שחקנים מפורסמים

לוקה יוביץ'
דיאן סאביצ'ביץ'
דראגן סטויקוביץ'
ולדימיר יוגוביץ'
מתיאה קז'מן
נמניה וידיץ'
סאבו מילושביץ'
סיניסה מיכאילוביץ'
דרגוסלאב יבריץ'
נבן סובוטיץ'
אלכסנדר קולארוב
ולדימיר סטויקוביץ'
אלכסנדר מיטרוביץ'
ברניסלב איבנוביץ'
נמניה מאטיץ'
הערות שוליים

↑  מדובר בנבחרת של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה, ולא בנבחרת של הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מדצמבר 2005 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרת זו
דושאן טאדיץ' שיאן ההופעות (111) בנבחרת סרביה בכל הזמנים
אלכסנדר מיטרוביץ' מלך השערים (59) בנבחרת סרביה בכל הזמנים
מאיר לניר

מאיר לניר (29 בנובמבר 1911, ח' בכסלו תרע"ב, נירנברג, גרמניה - 8 בספטמבר 1969, כ"ה באלול תשכ"ט, מושב מולדת אשר בגליל התחתון) כיהן כראש מועצה אזורית הגלבוע השלישי, בשנים 1959 - 1969 (עד יום מותו).
ביוגרפיה

לניר נולד בשם מרטין וולנר להוריו צילי לבית שלוס והיינריך (חנוך) וולנר. בצעירותו היה פעיל בתנועות נוער ציוניות. פעילותו העיקרית הייתה בשנים בהן למד משפטים באוניברסיטה, שם גם למד עברית מתוך כוונה לעלות לארץ ישראל. כשעלו הנאצים לשלטון הפסיק את לימודיו, ועלה לארץ ישראל במאי 1933 לנהלל.
בנהלל קיבל לניר את הכשרתו החקלאית בביתו של צבי יהודה, שהיווה לו דוגמה ומופת של שילוב עבודת האדמה ופעילות ציבורית. לניר אסף סביבו קבוצת צעירים, שכינו עצמם בשם ארגון "וולנר", שמאוחר יותר יסדו את המושב השיתופי מולדת.
ב-1936 נשא לניר לאישה את דורה שטיינהרדט, והזוג יצא לגרמניה לשליחות מטעם תנועת המושבים. הם חזרו לארץ ישראל ב-1937 ערב עלייתו של יישובם מולדת על הקרקע, במסגרת חומה ומגדל. נולדו להם שלושה ילדים.
ביוגרפיה > תפקידיו הראשונים

בשנים הראשונות של מולדת שימש לניר כמזכיר חוץ, ונודע בשל נחישותו ומרצו לקידום היישוב ולפיתוחו.
כאחד מהוגי רעיון המושב השיתופי נקרא לניר לייצג את התנועה במרכז החקלאי, ובשנת 1958 הוא נשלח על ידי משרד החקלאות לגאנה לשם פיתוח הקואופרציה החקלאית במדינה.
בתחילת 1960 נבחר לניר ראש המועצה האזורית הגלבוע, ופעל לחיזוקו ולמיזוגו של האזור שבו חיים יישובים ותיקים וחדשים, מושבים, קיבוצים וכפרים ערבים.
לניר יזם את הקמת היישובים החדשים בחבל התענך, וליווה את מתיישביהם בשנותיהם הראשונות, כמו כן הגה את רעיון הקמת הגן הלאומי במעין חרוד, והחל בישומו המעשי.
מידע נוסף

פעילותו ותרומתו של לניר חרגה אל מעבר לאזור הגלבוע, כאשר תרם מניסיונו הרב לרשויות שונות בשלטון המקומי, לארגון אכסניות הנוער, לפיתוח גנים לאומים ולמפעלים נוספים.
לניר נודע בעמק בשל חוש ההומור שלו, אישיותו הנעימה, צניעותו והסתפקותו במועט. הוא ניחן ביכולת הקשבה וכבוד לזולת, בכושר לפתח קשרים עם אנשים ולשמרם לאורך ימים. ואכן רבים היו חבריו במשק, בעמק, בארץ.
נפטר ב-8 בספטמבר 1969, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב מולדת .
הערות שוליים

1 2  חבר מולדת משנת 1937, מאיר לניר, באתר מושב מולדת(הקישור אינו פעיל)
1 2 3 4  לא צוין כותב, מאיר לניר, באתר מועצה אזורית גלבוע, ‏לא צוין תאריך (ארכיון)
↑  מועצת הגליל התחתון, הצופה, 1 באוקטובר 1950
↑  באנו ללמוד ולקבל הדרכה, דבר, 14 בינואר 1958
יום השנה לעצמאות גאנה בסימן הידוק היחסים עם ישראל, למרחב, 6 במרץ 1958
↑  מ. לניר — ראש מועצת אזור הגלבוע, דבר, 16 בפברואר 1960
זומבילנד: ירייה כפולה

| --- | --- |

 בימוי:  רובן פליישר
 הופק בידי:  גאווין פולון
 תסריט:  פול ורניק רט ריס דייוויד קלהן
 שחקנים ראשיים:  וודי הרלסון ג'סי אייזנברג אמה סטון אביגייל ברסלין רוזריו דוסון זואי דויטש לוק וילסון
 מוזיקה:  דייב סארדי
 צילום:  צ'ונג צ'ונג-הון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ישראל 17 באוקטובר 2019  ארצות הברית 18 באוקטובר 2019
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה, אימה, זומבים
 מקום התרחשות:  וושינגטון די. סי. 
 תקציב:  45 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   zombieland2
 סרט קודם:  ברוכים הבאים לזומבילנד
 www.zombieland.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
זומבילנד: ירייה כפולה (באנגלית: Zombieland: Double Tap) הוא סרט קומדיה זומבים אמריקאית משנת 2019 שבוים על ידי רובן פליישר ונכתב על ידי פול ורניק, רט ריס ודייוויד קלהן. הוא מהווה סרט המשך ל"ברוכים הבאים לזומבילנד" (2009), ומככבים בו וודי הרלסון, ג'סי אייזנברג, אמה סטון, אביגייל ברסלין - הממשיכים עם הדמויות שגילמו בסרט הראשון, ומצטרפים אליהם זואי דויטש, רוזריו דוסון ולוק וילסון.
עלילה

עשר שנים לאחר אירועי הסרט הקודם, באמריקה שזומבים מצויים בה בכל מקום, הניצולים טאלאהאסי, קולמבוס, ויצ'יטה וליטל רוק, הפכו למומחים לזיהוי וסילוק של סוגי זומבים שונים. בעת ביקור בבית הלבן הנטוש, קולמבוס מחליט להציע נישואין לוויצ'יטה עם יהלום הופ, בזמן שטאלאהאסי לועג לכוונותיה של ליטל רוק למצוא בחור ולהקים איתו משפחה משל עצמה. בבוקר למחרת, טאלאהאסי מוצא פתק מוויצ'יטה וליטל רוק, שעזבו בשל התחושה של ליטל רוק שטאלאהאסי עדיין מתייחס אליה כמו אל ילדה, והפחד של ויצ'יטה שהיא נקשרת מדי לקולומבוס.
שחקנים

וודי הרלסון - טאלאהאסי
ג'סי אייזנברג - קולומבוס
אמה סטון - ויצ'יטה
אביגייל ברסלין - ליטל רוק
רוזריו דוסון - נוואדה
זואי דויטש - מדיסון
לוק וילסון - אלבקרקי
אוון ג'וגיה - ברקלי
תומאס מידלדיץ' - פלגסטאף
בנוסף, ביל מארי מגלם גרסה של עצמו.
הערות שוליים

↑  Zombieland: Double Tap מאתר amctheatres.com
↑  Box Office: ‘Maleficent: Mistress of Evil’ Eyes $50 Million Launch מתוך אתר וראייטי, 26 בספטמבר 2019
↑  EXCLUSIVE: DAN AYKROYD AND BILL MURRAY SET TO JOIN ‘ZOMBIELAND 2’ מתוך אתר Geeks  Worlwide, ‏30 בדצמבר 2018
יחידת גנגסטרים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רובן פליישר 
 הופק בידי:  ברוס ברמן   רובן פליישר   דן לין   קווין מק'קורמיק
 תסריט:  ויל ביל, פול ליברמן
 עריכה:  אלן באומגרטן 
 שחקנים ראשיים:  שון פן  אמה סטון  ניק נולטי  ראיין גוסלינג  ג'וש ברולין
 מוזיקה:  סטיב ג'בלונסקי 
 צילום:  דיון ביבי 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  Village Roadshow Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בינואר 2013
 משך הקרנה:  113 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מתח, סרט פעולה, סרט דרמה, סרט פשע, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  לוס אנג'לס 
 תקציב:  41,000,000‏$ (הפקת הסרט)  25,000,000‏$ (פרסום) [דרוש מקור]
 הכנסות:  105,200,903‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   gangstersquad
 www.gangstersquadmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
יחידת גנגסטרים (באנגלית: Gangster Squad) הוא סרט קולנוע משנת 2013 בכיכובו של שון פן, אמה סטון, ניק נולטי, ראיין גוסלינג, וג'וש ברולין. הסרט מתאר את פעולת יחידת הגנגסטרים במחלקת המשטרה של לוס אנג'לס שהוקמה בתגובה לפעולותיו של הפושע מיקי כהן בסוף שנות ה-40 של המאה ה-20.
שם הסרט מבוסס על יחידה משטרתית שהייתה קיימת כשקלמנס הוראל היה מפקד מחלקת המשטרה של לוס אנג'לס.