יאמטו (אוניית מערכה, 1940)
שירות > קרב מפרץ לייטה

בין 22 ל-25 באוקטובר 1944 לקחה היאמטו חלק באחד מהקרבות הימיים הגדולים בהיסטוריה - קרב מפרץ לייטה. "מבצע שו 1" החל בתגובה לפלישת האמריקאים לפיליפינים, וריכז מספר כוחות משימה יפניים באי לייטה, עליו נחתו כוחות אמריקאים. ב-18 באוקטובר, נצבעה היאמטו בצבע שחור, כהכנה למעברה הלילי במיצר סן ברנרדינו. ב-23 באוקטובר תקפו הצוללות האמריקאיות "דארטר" ו"דייס" את היאמטו ואת "הכוח המרכזי" של האדמירל טקאו קוריטה, בדרכם ללייטה. הצוללות טיבעו שתי סיירות כבדות מדגם "טקאו", כולל את אוניית הדגל של קוריטה "אטאגו", וגרמו נזק לשלישית. קוריטה ניצל והעביר את דגלו ליאמטו. ביום שלאחר מכן, במהלך הקרב בים סיבויאן, נפגע קשות הכוח המרכזי של קוריטה באבדו שלוש סיירות כבדות נוספות. אובדן כלים זה חיסל כמעט לחלוטין הגנת הנ"מ של הכוח. במהלך אותו יום ביצעו מטוסי נושאות המטוסים האמריקאיות 259 גיחות בסך הכל. באחת הגיחות פגע מטוס מנושאת המטוסים האמריקאית "אסקס" ביאמטו באמצעות שתי פצצות חודרות-שריון, וכמעט-פגע באמצעות פצצה נוספת; היאמטו ספגה נזק בינוני וכ-3,370 טון מים חדרו לאונייה.
ב-24 באוקטובר עזב כוח ההגנה האמריקאי את לייטה. בהיותו משוכנע כי הכוח המרכזי פנה לאחור, הפנה הלסי את "הצי השלישי" שתחת פיקודו למרדף אחר "הכוח הצפוני" היפני - כוח ששימש הטעיה. כוח זה, תחת פיקודו של האדמירל ג'יסאבורו אוזאווה, כלל נושאת מטוסים אחת (זואיקאקו), שלוש נושאות מטוסים קלות, שתי אוניות מערכה היברידיות מדגם "איסה" וליוויָן. ההטעיה נחלה הצלחה שכן בעטיה הפליגו ממפרץ לייטה חמש נושאות מטוסים וחמש נושאות מטוסים קלות, כשעל סיפוניהן יותר מ-600 מטוסים, שש אוניות מערכה מהירות, שמונה סיירות ומעל 40 משחתות. במהלך שעות החשיכה ניווט קוריטה במימי מיצר סן ברנרדינו. מעט לאחר הזריחה, בקרב מול סמאר, תקפה השייטת של קוריטה כוח אמריקאי שנותר באזור על מנת לספק סיוע לכוחות הנוחתים על החוף. הכוח הקטן, שנקרא "טופי 3" (Taffy 3), כלל שש נושאות מטוסים מלוות, שלוש משחתות וארבע משחתות ליווי. בשלבים הראשונים של הקרב, התעמת צוות היאמטו עם כוחות שטח עוינים בפעם היחידה במהלך שירות האונייה, מעט לאחר שדיווח צוות הארטילריה של היאמטו על פגיעה בנושאת המטוסים המלווה "גמבייר ביי" מהסוללה הראשית שלה, נצפה מטח טורפדו מתקדם לכיוונה; היאמטו נאלצה לסטות מהלחימה על מנת לחמוק מהם, ונבצר ממנה לשוב לקרב לאחר מכן. טופי 3 היה חמוש בטורפדו ותותחי 127 מ"מ בלבד, אך זכה לסיוע מטוסי קרב TBF אוונג'ר ו-F4F ויילדקט מנושאות המטוסים המלוות. הכוח האמריקאי הצליח לתקוף בעוצמה כה רבה, עד כי סבור היה קוריטה כי ציו מתעמת עם כוח משימה אמריקאי מלא של נושאות מטוסים. דיווח מוטעה שקיבל ובו נאמר כי מולו עומדות שש נושאות מטוסים, שלוש סיירות ושתי משחתות הביא את קוריטה להסגת כוחותיו לאחור. היאמטו לא ניזוקה באופן רציני; רק שלוש החטאות-קרובות ושבעה עשר הרוגים מהפצצות בגובה נמוך נרשמו. תקיפות מטוסים נוספות במהלך הנסיגה הביאו לנזק קל ועשרים ואחת אבדות בקרב אנשי הצוות. שלוש סיירות כבדות נוספות וסיירת קלה טובעו. הכוח המרכזי הטביע שתי נושאות מטוסים מלוות, שתי משחתות ומשחתת ליווי. לאחר העימות, שבו היאמטו ושארית הכוח המרכזי לברוניי.
ב-15 בנובמבר 1944 חדלה פעילותה של שייטת אוניות המערכה הראשונה, והיאמטו הייתה לאוניית הדגל של הצי השני. ב-21 בנובמבר תקפה הצוללת האמריקאית "סי-לַיון" את היאמטו ומלוותיה בעודן משייטות בים סין המזרחי בדרכן חזרה לקורה. תקיפה זו הביאה לטיבוע אוניית המערכה קונגו והמשחתת "אורקאזה", אך פעם נוספת לא ניזוקה היאמטו. עם הגיעה לקורה עלתה היאמטו על מבדוק יבש, תוקנה, ונערכו שיפורים במערך הנ"מ שלה. ב-25 בנובמבר קיבל קפטן קוסאקו ארוגה את הפיקוד על היאמטו.