stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גמליים
מיון

תת-משפחה Poebrodontinae - נכחדה.
תת-משפחה Poebrotheriinae - נכחדה.
תת-משפחה Miolabinae - נכחדה.
תת-משפחה Stenomylinae - נכחדה. בה הסטנומילוס
תת-משפחה Floridatragulinae - נכחדה
תת-משפחה Camelinae
שבט Lamini
סוג Alforjas - נכחד
סוג המיאוצ'ניה (Hemiauchenia) - נכחד
סוג פלאולמה (Palaeolama) - נכחד
סוג למה (Lama)
סוג ויקוניה (Vicugna)
שבט Camelini
סוג אייפיקמלוס (Aepycamelus) - נכחד
סוג Aguascalientia - נכחד
סוג Australocamelus - נכחד
סוג Blancocamelus - נכחד
סוג קמלופס (Camelops) - נכחד
סוג גמל (Camelus)
סוג Cuyamacamelus - נכחד
סוג Eulamaops - נכחד
סוג Floridatragulus - נכחד
סוג Gentilicamelus - נכחד
סוג Hesperocamelus - נכחד
סוג Matthewlabis - נכחד
סוג מגקמלוס (Megacamelus) - נכחד
סוג מגטילופוס (Megatylopus) - נכחד
סוג Michenia - נכחד
סוג Miotylopus - נכחד
סוג Nothokemas - נכחד
סוג אוקסידקטילוס (Oxydactylus) - נכחד
סוג פרקמלוס (Paracamelus) - נכחד
סוג Paratylopus - נכחד
סוג Poebrodon - נכחד
סוג פואברותריום (Poebrotherium) - נכחד
סוג Priscocamelus - נכחד
סוג פרוקמלוס (Procamelus) - נכחד
סוג Protolabis - נכחד
סוג Pseudolabis - נכחד
סוג Tanymykter - נכחד
סוג טיטאנוטילופוס (Titanotylopus) - נכחד
מיון > מינים חיים מהמשפחה

רוב בני המשפחה נכחדו וכיום ישנם רק 6 מינים קיימים בתוך 3 סוגים (ובכל אחד שני מינים):
| שם | שם מדעי | תמונה | משקל |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
סוג: גמל
| גמל דו-דבשתי | Camelus bactrianus |  | 300–1,000 ק"ג |  |  |  |  |  |  |
| גמל חד-דבשתי | Camelus dromedarius |  | 300–600 ק"ג |  |  |  |  |  |  |
סוג: למה
| למה | Lama glama |  | 130–200 ק"ג |  |  |  |  |  |  |
| גואנקו | Lama guanicoe |  | כ-90 ק"ג |  |  |  |  |  |  |
סוג: ויקוניה
| ויקוניה מצויה | Vicugna vicugna |  | 35–65 ק"ג |  |  |  |  |  |  |
| אלפקה | Vicugna pacos |  | 48–84 ק"ג |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293653305171  BnF: cb12288974d (data)  GND: 4224584-9  LCCN: sh85019112  NKC: ph127009
ברני פרנק

ברנט "ברני" פרנק (באנגלית: Barnett "Barney" Frank; נולד ב-31 במרץ 1940) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקני, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם אזור הבחירה ה-4 של מסצ'וסטס, משנת 1981 ועד לפרישתו בינואר 2013.
פרנק הוא חבר במפלגה הדמוקרטית. בעקבות ניצחונם של הדמוקרטים בבחירות אמצע הקדנציה ב-2006 ושליטתם בבית הנבחרים של ארצות הברית, מונה ליושב ראש ועדת בית הנבחרים לשירותים כספיים. הוא פעיל בתחום זכויות האזרח וקהילת הלהט"ב.
בשנת 1987 לאחר שיצא מהארון מיוזמתו, היה פרנק להומו הגלוי מרצון הראשון בבית הנבחרים של ארצות הברית. ביולי 2012 נישא לבן-זוגו מזה שנים רבות, ג'יימס רדי. בכך היה פרנק לאדם הראשון בהיסטוריה של ארצות הברית שנישא לאדם מאותו המין, בעודו מכהן בקונגרס. בבחירות הכלליות של 2012 לא העמיד את עצמו לבחירה מחדש ופרש מהפוליטיקה.
תחילת דרכו

פרנק נולד למשפחה יהודית בביון, ניו ג'רזי. את לימודיו האקדמיים עשה בקולג' הרווארד, שם התגורר במעונות הסטודנטים בקירקלנד, ואחר כך בווינת'ורפ. שהוא סיים את לימודיו ב-1962. פרנק לימד בהרווארד בזמן שלמד לדוקטורט שלו, אך עזב ב-1968, לפני שהשלים את התואר, כדי להיות עוזרו הראשי של ראש העיר של בוסטון, קווין וואיט, משרה בה החזיק שלוש שנים. לאחר מכן כיהן במשך שנה אחת כמנהלו האדמיניסטרטיבי של חבר הקונגרס של ארצות הברית, מייקל ג'יי. הרינגטון.
ב-1972, פרנק נבחר לבית הנבחרים המדינתי של מסצ'וסטס, שם שירת שמונה שנים. במהלך אותו זמן, נרשם לבית ספר למשפטים של אוניברסיטת הרווארד וסיים את לימודיו ב-1977.
במקביל לפעילותו הפוליטית, לימד פרנק באוניברסיטת מסצ'וסטס בבוסטון, בבית ספר ג'ון פ. קנדי לממשל, באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת בוסטון. פרנק פרסם מספר מאמרים בנושאים פוליטיים וציבוריים. ב-1992 פורסם המאמר לדבר בכנות, שעסק בתפקיד אותו צריכה למלא המפלגה הדמוקרטית בשנות ה-90.
פוליטיקה ארצית

ב-1979 הפך פרנק לחבר בקבוצת המשפטנים של מסצ'וסטס, לפני שנבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1980. בראשונה הוא נבחר למלא את מושבו של הכומר רוברט דריאן, אשר עזב את הקונגרס בעקבות קריאתו של האפיפיור יוחנן פאולוס השני לכמרים לעזוב משרות פוליטיות. ב-1982, חלוקה מחדש של מחוזות הכריחה אותו לרוץ נגד הרפובליקנית מרגרט הקלר. כאנדרדוג, הוא מיקד את מערכת הבחירות בעובדת תמיכתה של הקלר בנשיא רונלד רייגן, וכך ניצח בהפרש של 20%. מאז המשיך להיבחר מחדש באופן עקבי ובקלות. פרנק הוא כרגע יושב ראש ועדת השירותים הכספיים.
פרנק הוא דמות בולטת באגף השמאלי של המפלגה הדמוקרטית, ומדב בגלוי על נושאים רבים של זכויות אזרח, ובפרט על הנושא ההומוסקסואלי. ב-1987, דיבר בפעם הראשונה בפומבי על עובדת היותו הומוסקסואל. הוא אמר בראיון ב-1996:
"אני רגיל להיות במיעוט. אני הומו, שמאלני, ויהודי. מעולם לא חשתי, אוטומטית, חבר ברוב כלשהו".
פוליטיקה ארצית > הליך נזיפה

בשנת 1990 הצביע בית הנבחרים (הארצי) בעד לבצע הליך נזיפה בפרנק, הליך משפטי של הקונגרס עם משמעות סמלית בלבד, בגלל שסטיב גובי, זונה ממין זכר שפרנק התיידד עמו לאחר שהשתמש בשירותיו, טען שהעניק שירותי זנות מדירתו של פרנק, כשהוא לא היה בבית. פרנק ניתק את קשריו עם גובי מוקדם יותר באותה שנה, ודיווח על המאורע לוועדת האתיקה של בית הנבחרים, אחרי שגילה את פעילותיו של גובי. אחרי חקירה מקיפה, לא מצאה ועדת האתיקה של בית הנבחרים כל ראיות שפרנק ידע, או שהיה מעורב בפעילות בלתי חוקית. באשר להאשמות היותר שערורייתיות של גובי, הדו"ח של ועדת האתיקה הסיק: "במספר מקרים בהם טענה שהועלתה בידי מר גובי (בין פומבית או במהלך תצהיר הוועדה שלו) נחקרה על נכונותה, הטענה נסתרה על ידי עדותו בשבועה של צד שלישי, או על ידי גובי עצמו".
עיתון הניו יורק טיימס דיווח ב-20 ביולי 1990, שוועדת האתיקה המליצה "שהנבחר ברני פרנק יקבל נזיפה רשמית מבית הנבחרים על יחסיו עם זונה ממין זכר". ניסיונות להרחיק או לפתוח בהליך גינוי, שהובלו על ידי החבר הרפובליקני בבית הנבחרים, לארי קרייג, נכשלו. בית הנבחרים העדיף להצביע ברוב של 18–408 בעד לנזוף בו. להרשעה לא הייתה כל השפעה באזור הבחירה של פרנק, אשר ניצח במערכה לבחירה מחדש ב-1990 עם 66% מהקולות, ובהפרשים גדולים עוד יותר מאז.
פוליטיקה ארצית > עקיצות ומחלוקות

ב-1995, מי שהיה אז מנהיג הרוב הרפובליקני בבית הנבחרים, דיק ארמיי, התייחס לפרנק בראיון תקשורתי כברני פאג ("ברני ההומו"). ארמיי התנצל ואמר ש"זו הייתה פליטת פה". פרנק לא קיבל את התירוץ, והגיב על כך: "פניתי למומחה משלי, אמא שלי, שדיווחה שב-59 שנות נישואין, אף אחד לא הציג אותה כאליס פאג" (אליס ההומאית).
ב-1998, ייסד את ארגון "הדמוקרטים של סטונוול הלאומית", ארגון דמוקרטי של הומואים, לסביות, בי סקסואלים וטראנסג'נדרים. ב-2004 ושוב ב-2006, סקר של אנשי צוות מגבעת הקפיטול שפורסם במגזין "וושניגטוניאן", העניק לפרנק את התארים "הפיקח ביותר", "המצחיק ביותר" ו"הרהוט ביותר" מבין חברי בית הנבחרים. נכון למאי 2007, פרנק הוא אחד מבין שני חברי הקונגרס היחידים שהם הומואים מוצהרים, לצד תמי בולדווין מוויסקונסין.
פרנק ידוע בשנינותו ובהומור העצמי הלגלגני שלו. כך התלונן שאינו מסוגל להשלים את קריאת דו"ח סטאר העוסק ביחסי ביל קלינטון עם מוניקה לווינסקי, כי "זה יותר מדי קריאה על מין הטרוסקסואלי"
פרנק גם מפורסם בהערותיו החריפות על רפובליקנים. בריאיון לרשת הטלוויזיה בכבלים "ניו אינגלנד קייבל ניוז" (NECN), ביוני 2007, פרנק אמר על מיט רומני: "רומני האמיתי הוא בבירור איש אמביציוזי יוצא מן הכלל, ללא כל עיקרון פוליטי תפיסתי בכלל. הוא האינטלקטואל חסר הכנות ביותר שיש בהיסטוריה של הפוליטיקה".
פוליטיקה ארצית > עמדות פוליטיות

בקונגרס, פרנק הוא תומך נלהב של מריחואנה רפואית. הוא היה המחבר של חוק זכויות המדינה למריחואנה רפואית (H.R 2592), שהיה ניסיון לעצור את הממשל הפדרלי הארצי מלהתערב בחוקי מריחואנה רפואית ברמה המדינתית. פרנק הצביע באופן עקבי בעד תיקון הינצ'י למריחואנה רפואית, שהוצע בכל שנה על ידי דנה רורבכר (רפובליקני, קליפורניה) ומוריס הינצ'י (רפובליקני, ניו יורק), אשר תאסור על משרד המשפטים של ארצות הברית מלהעמיד לדין חולי הצורכים מריחואנה רפואית. נכון ל-25 במרץ 2008, הוא ממשיך במאמצים להעביר חוק פדרלי, אשר יהפוך את ההחזקה של מריחואנה בכמות מזערית, לחוקית. החוק נקרא חוק שימוש אישי במריחואנה בידי מבוגר אחראי.
פרנק היה גם ביקורתי כלפי היבטים של מערכת הבנק הפדרלי, הבנק המרכזי של ארצות הברית, ובכך היה שותף למספר חברי קונגרס רפובליקנים מהאופוזיציה. פרנק אומר שהוא וחבר הקונגרס רון פול "חברנו לראשונה בגלל ששנינו בלטנו בחוסר ההערצה למקדש של 'הפדרליים' עם הכומר הבכיר [אלן] גרינספן".
ב-2006, פרנק היה אחד משלושת חברי הבית שהתנגדו לחוק הכבוד לגיבוריה הנופלים של אמריקה, אשר הגביל את המחאה כנגד חיילים בלוויות (ובמיוחד את זו של הכומר פרד פלפס הגזען, ראש הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו, שפועלת כנגד הומואים, קתולים, יהודים, מוסלמים וכדומה). הוא התנגד להצעת החוק, אשר עברה פה אחד בסנאט, בנימוק של זכויות אזרח ושל חוקתיות. פרנק אמר על ההצבעה: "אני חושב שזה מאוד סביר שזה ימצא כלא חוקתי... זה נכון שכשאתה מגן על זכויות אזרח, אתה מגן באופן טיפוסי גם על אנשים שעושים דברים מגעילים... אבל אתה משחק לידיהם כשאתה נותן להם להתגרות בך לידי עשיית יתר. אני לא רוצה שהבריונים האלה יטענו שאמריקה היא צבועה".
פוליטיקה ארצית > הכלל של פרנק בנוגע ל"אאוטינג"

השקפתו של פרנק בנוגע ל"אאוטינג" של רפובליקנים הומואים מסוימים הפכה להיות מוכרת היטב בציבור, והיא כונתה "הכלל של פרנק" - הכלל הקובע שמותר לעשות "אאוטינג" לאדם שהוא הומו בארון, במקרה שאותו אדם בעצמו משתמש בסמכותו כדי לפגוע בהומוסקסואלים. הנושא הפך לרלוונטי במיוחד בשנת 2006, במהלך השערורייה של מרק פולי, בקשר עם התוכנית של הקונגרס לשולחי ההודעות (Pages) לתלמידי תיכון, שמבצעים עבודות אדמיניסטרטיביות בעבור חברי בית הנבחרים (בשעה שמרק פולי נתפס עם פרוטוקול של הודעות מיניות לתלמידי תיכון ממין זכר), שבמהלכה פרנק הבהיר את עמדתו ברשת הטלוויזיה HBO בתוכנית "בזמן אמת עם ביל מאהר":
"אני חושב שיש זכות לפרטיות. אבל הזכות לפרטיות לא צריכה להיות הזכות לצביעות. ואנשים אשר רוצים לעשות דמוניזציה של אנשים אחרים, אנחנו לא צריכים לאפשר להם ללכת אחר כך הביתה ולסגור את הדלת ולעשות את זה בעצמם".
אודות אזור הבחירה

אזור הבחירה ה-4 של מסצ'וסטס, שאותו משרת פרנק החל משנת 1981, משתרע בעיקרו על פני דרום מסצ'וסטס, וכולל את שטח החוף הדרומי, ואת המחוזות בריסטול, מידלסקס, נורפוק ופליימאות'.
גישתו לישראל

כחבר קונגרס יהודי ודמוקרט, פרנק נחשב לתומך עקבי של מדינת ישראל. בהזדמנויות רבות הביע את דעתו, שישראל היא מעוז של דמוקרטיה וחופש, ושהסיבה העיקרית להתמשכות הסכסוך באזור היא סירובם של הפלסטינים ושל מדינות ערב לעשות את הוויתורים הנחוצים לכך. הוא הוסיף, שהביקורת שישראל זוכה לה היא חסרת פרופורציות, לעומת השתיקה נוכח פשעים שמבצעים ממשלים של מדינות אחרות.
יחד עם זאת, בעת שהקונסול הכללי של ישראל בבוסטון, נדב תמיר, הותקף על ידי חוגים ימניים בגלל מזכר פנימי שכתב, ובו ביקר את התנהלות ממשלת ישראל ביחסיה עם הממשל האמריקני - עמד פרנק לצידו של הקונסול. פרנק טען, שתמיר עשה שירות חשוב למדינת ישראל, בכך שסיפק לממשלתו מידע מדויק וחיוני, אודות העוינות שגורמת מדיניותה של ממשלת ישראל, והירידה בתמיכה של הקהילה היהודית ושל הממשל בישראל, כתוצאה מכך.
הערות שוליים

↑  מדיה מטרס, אודונול נכשל בתיקון ההאשמה של האסטרטג של המפלגה הרפובליקנית שהנבחר פרנק "ניהל רשת זנות מתוך ביתו בעיר", אתר סקירת התקשורת, סקירה על כתבה בעיתון הבוסטון גלובס, מ-27 ביולי 1990 והדו"ח של וועדת האתיקה מתאריך ה-20 ביולי 1990
↑  הוועדה לסנדרטים בהתנהגות רשמית, עמוד 37
↑  ריצ'רד ל. ברק, פאנל האתיקה של בית הנבחרים דוחף לנזיפה רשמית של הנציג פרנק, הניו יורק טיימס, 20 ביולי 1990
↑  רולאנד איבאנס ורוברט נובק, מה לעשות בקשר לפרנק: הקונגרס עומד בפני התעמתות מכוערת בטיפול בהתנהגות מינית בלתי הולמת, העיתון אוסטין אמריקן סטייטסמן, 17 באוקטובר 1989, עמוד A.37, "הידיעה שהנציג לארי קרייג מאיידהו עמד נחוש מול וועדת האתיקה החלה להתרוצץ דרך מלתחות המפלגה הרפובליקנית"
↑  איליין ס. פוביץ', עיתון שיקגו טריביון, 27 ביולי 1990, עמוד 4, "וועדת האתיקה, הידועה רשמית כוועדה לסנדרטים בהתנהגות רשמית, המליצה פה אחד שפרנק ינזף, ופרנק לא ערער על האשמה. אבל הוועדה הייתה חלוקה קשות; חלפו חודשים עד שהתקבלה החלטה באשר לעונש, ובמהלך ההצבעה ביום חמישי, שלושה רפובליקנים חברי הפאנל, הנציגים תומאס פטרי מוויסקונסין, לארי קרייג מאיידהו וג'ים הייסן מיוטה, הצביעו בעד גינויי, הסנקציה היותר חמורה"
↑  בית הנבחרים של ארצות הברית, רקורד הצבעה, משרד הפקידות, הצבעה גלויה מספר 271, 1990
↑  פרנק ריץ' (2 בפברואר 1995), מהלומת הארון, הניו יורק טיימס, הפנייה מהארכיון של העיתון
↑  הטוב ביותר והגרוע ביותר בקונגרס, עיתון וושינגטוניאן, מדור חדשות ופוליטיקה, 1 בספטמבר 2006, עודכן ב-29 בנובמבר 2006
↑  צוות החדשות, החלק של פרנק בדו"ח סטאר, פלאנט אווט (9 בספטמבר 1998), עיתון לקהילה ההומוסקסואלית, עודכן ב-25 באוקטובר 2007
↑  חבר הקונגרס פרנק תוקף את רומני, בוסטון הרולד, 11 ביוני 2007
↑  ברני פרנק, פרנק קורא לנקיטת פעולה בחקיקה למריחואנה רפואית, הודעה לעיתונות, 1 בספטמבר 2006
↑  תיקון הינצ'י-רורבכר (2003-2006), מלל הדיונים במליאה וטבלת הצבעות, אתר סמים רפואיים
↑  ברני פרנק: בוא נהפוך את המריחואנה לחוקית, ידיעה של סוכנות AP, אתר NJ.com, התפרסם ב-25 במרץ 2008
1 2  כריסטופר קולדוול (22 ביולי 2007), המועמדות האנטי מלחמתית, אנטי ממשל? אכיפת (חוקי) הסמים ואנטי ביטוח רפואי של רון פול, ארכיון, הניו יורק טיימס
↑  אנה מרגוליס, הנציג פרנק מצביע כנגד "חוק מתן כבוד לגיבורי אמריקה הנופלים", HubPolitics.com, ה-11 במאי 2006
↑  Laweekly.com
↑  בזמן אמת עם ביל מאהר, אינדקס פרקים - פרק 86, HBO, שודר ב-20 באוקטובר 2006
↑  דברים שאמר פרנק לקהל של סטודנטים ליברלים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי
↑  מאמר במגזין Salon, יוני 2010
↑  מכתבו של פרנק לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473289305171  GND: 140603662  ISNI: 0000 0001 1483 4581  LCCN: no90017119  SNAC: w6xq7wnc  SUDOC: 059371390  US Congress: F000339  VIAF: 165508255   WorldCat (עם VIAF): 165508255 
1981, תמונת קונגרס רשמית מכהונתו הראשונה
אזור הבחירה ה-4 של מסצ'וסטס
דגל איי קוקוס

| --- | --- |

 סוג הדגל:  [[קובץ:FIAV דה פקטו.svg|23px||קישור=תבנית:סוג דגל]]
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  6 באפריל 2004
 מוטיבים עיצוביים:  דגל ירוק, בקנטון דיסקה צהובה ובתוך עץ דקל, במרכז הדגל סהר צהוב ובאורכה כוכבי הצלב הדרומי
דגל איי קוקוס הוא דגל בלתי רשמי המשמש את איי קוקוס מאז 6 באפריל 2004. הדגל הרשמי המשמש את הטריטוריה הוא דגל אוסטרליה.
הדגל ירוק, ועליו שלושה אלמנטים: בצד שמאל עץ דקל מוקף עיגול צהוב, במרכזו סהר צהוב, ובצד ימין חמשת כוכבי הצלב הדרומי, אף הם צהובים. כוכבי הצלב הדרומי מופיעים על דגליהן של רבות ממדינות אוקיאניה, ובהן מדינת האם אוסטרליה.
גריוטגיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מיקום:  Þingeyjarsveit, איסלנד
 קואורדינטות:  65°37′38″N 16°52′54″W﻿ / ﻿65.62716°N 16.88168°W﻿ / 65.62716; -16.88168
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסגריוטגיה(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסגריוטגיה
 
מערת גריוטגיה בקיץ 2009
נוף מעל מערת גריוטגיה
גריוטגיה (באיסלנדית: Grjótagjá) היא מערת לבה קטנה ליד אגם מיוואטן באיסלנד. יש בה מעיין חם.
בתחילת המאה ה-18 התגורר שם העבריין ג'ון מרקוסון והשתמש במערה לרחצה.
עד שנות השבעים, גריוטגיה היה אתר רחצה פופולרי. אבל במהלך ההתפרצויות בין השנים 1975 ל-1984 טמפרטורת המים עלתה ליותר מ־50 מעלות צלזיוס, אם כי מאז הטמפרטורה יורדת אט אט, והגיעה שוב אל מתחת ל-50 מעלות צלזיוס.
מערת הלבה הסמוכה, Stóragjá, משמשת כאתר רחצה חלופי.
גריוטגיה שימשה כמיקום לצילומי הפרק החמישי בעונה השלישית של "משחקי הכס", שנקרא "האש נשקה לו".
הערות שוליים

↑  Paijkull, Carl Wilhelm (1868). A Summer in Iceland. Chapman and Hall. pp. 281–2.
דולר הונג קונגי

| --- | --- |

 משתמשים:  רשמי:   הונג קונג הונג קונג   לא רשמי:   מקאו מקאו
 סמל:  HK$
 ISO 4217:  HKD
 מטבעות ושטרות
 שטרות בשימוש:  $10, $20, $50, $100, $500, $1,000
 מטבעות בשימוש:  10¢, 20¢, 50¢, $1, $2, $5, $10
 בנק מרכזי
 אינפלציה:  2.2%
 בנק מרכזי:  הרשות המוניטרית של הונג-קונג
 הרשות המוניטרית של הונג-קונג
דולר הונג-קונגי (ISO 4217: HKD) הוא המטבע הרשמי של הונג קונג. הוא המטבע התשיעי הנסחר ביותר בעולם. הוא מסומן בדרך כלל בסימן הדולר ($), או HK$, כדי להבדילו משאר המטבעות הנקראים בשם דומה. הדולר מחולק לכ-100 סנט, או ל-1,000 מילים.
שערי חליפין

| שער חליפין נוכחי עבור HKD |
| --- | --- |
באתר Google Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP ILS JPY USD
באתר Yahoo! Finance:: AUD CAD CHF EUR GBP ILS JPY USD
באתר XE.com:: AUD CAD CHF EUR GBP ILS JPY USD
באתר OANDA.com:: AUD CAD CHF EUR GBP ILS JPY USD
ראו גם

כלכלת הונג קונג
הערות שוליים

↑  The World Factbook
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרך (אלבום)

דרך הוא האלבום השני של הזמר היוצר, המלחין והמוזיקאי מוש בן ארי שיצא לאור ב-2 באוגוסט 2004. האלבום זכה תוך חודשים ספורים מרגע יציאתו למעמד אלבום זהב. האלבום יצא מיד לאחר סיבוב הופעות של בן ארי באוסטרליה בדצמבר 2003, והוא הופק על ידי מרק סמוליאן (מפיק אנגלי שחי בישראל, בעל אולפן הקלטות, עבד עם "שבע" ואמנים אחרים בתחום) ואת כל השירים באלבום כתב והלחין מוש בן ארי.
האלבום מגוון בסגנונות מוזיקליים ובטקסטים אישיים, הנוגעים לחיי היומיום ולמצב בישראל.
שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | דרך  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 2. | הנה הוא בא  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 3. | ספינה  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 4. | כמה שאני אוהב  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 5. | את  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 6. | אם רק נעיז  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 7. | יה  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 8. | קובה לובה  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 9. | נרגיש  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 10. | קחי אותי  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 11. | בן אדם  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 12. | מדבר  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 13. | ים  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 14. | זה הזמן  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
| 15. | נהר  | מוש בן ארי | מוש בן ארי |   |
במהלך שנת 2004 יצאו שלושה שירים מהאלבום כסינגלים: "דרך", "את" ו-"יה". שלושתם דורגו במצעד השנתי של גלגלצ במקומות ה-22, ה-25, וה-27 בהתאמה. "יה" דורג גם במצעד השנתי של רשת ג' במקום ה-35.
דוכס ארגייל

הטארטן של שבט קמפבל ודוכס ארגייל
דוכס ארגייל (באנגלית: Duke of Argyll) הוא תואר אצולה סקוטי הניתן בממלכה המאוחדת. התואר ניתן לעומד בראש שבט קמפבל והוא קרוי על שם אזור ארגייל (כיום במחוז ארגייל וביוט) שבמערב סקוטלנד.
שושלת הדוכסות הנוכחית נוסדה על ידי המלכה אן ב-1701 עם הפיכת רוזן ארגייל העשירי ארצ'יבלד קמפבל לדוכס ארגייל הראשון, בשנת 1892 נוסדה דוכסות ארגייל שנייה במערכת האצולה של הממלכה המאוחדת - לפי כך דוכסי ארגייל נושאים מאז תואר דוכס סקוטי ותואר דוכס בממלכה המאוחדת. החל מ-2001, נושא בתואר זה טורקל איאן קמפבל, דוכס ארגייל ה-13 (ודוכס ארגייל השישי בממלכה המאוחדת).
לצד התואר 'דוכס ארגייל' שאר תוארי הדוכס כוללים תארים קודמים שנותרו, כאלו שנוספו או כאלו שהתמזגו מנישואים וכדומה: מרקיז קינטייר ולורן, רוזן ארגייל, רוזן קמפבל וקואל, ויקונט לוכאן וגלנליילה, לורד קמפבל, לורד לורן, לורד קינטייר, לורד אינוורארי מאל מוברן וטיירי, ברון סנדרידג', וברון האמילטון. אחוזת הדוכסות היא טירת אינוורארי שם מתגורר הדוכס ומשפחתו עד היום.
סמל הדוכסות

שלט האצולה של הדוכסות מורכב ממגן המחולק לארבע רבעים, שכוללים שני זוגות סמלים זהים.
רבע ראשון (עליון שמאל) ורביעי (תחתון ימין): חלוקה לשמונה בצבעי סאבל ואור - סמל שבט קמפבל
רבע שני (עליון ימין) ושלישי (תחתון שמאל): ספינת מפרש (לימפד) בצבע סאבל עם מפרש מקופל ומשוטים מוצגים - סמל אחוזת לורן
דוכסי ארגייל

ארצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל הראשון (1703–1653) - בנו הבכור של רוזן ארגייל התשיעי
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל השני ודוכס גריניץ' הראשון (1743–1680) - בנו הבכור של הדוכס הראשון, נפטר ללא בנים ודוכסות גריניץ' הסתיימה עם מותו
ארצ'יבלד קמפבל, דוכס ארגייל השלישי (1761–1682) - בנו הצעיר של הדוכס הראשון, נפטר ללא בנים
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל הרביעי (1770–1693) - בנו של אחיו הצעיר של הדוכס הראשון
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל החמישי (1806–1723) - בנו הבכור של הדוכס הרביעי
ג'ורג' ויליאם קמפבל, דוכס ארגייל השישי (1839–1768) בנו הבכור של הדוכס החמישי, נפטר ללא בנים
ג'יורג' דאגלס אדוארד הנרי קמפבל, דוכס ארגייל השביעי (1847–1777) בנו הצעיר של הדוכס החמישי
ג'ורג' ג'ון דאגלס קמפבל, דוכס ארגייל השמיני (1823-1900) בנו הצעיר של הדוכס השביעי, ב-1892 נוסדה דוכסות ארגייל שנייה בממלכה המאוחדת
ג'ון קמפבל, דוכס ארגייל התשיעי (1845-1914) בנו הבכור של הדוכס השמיני, נישא לנסיכה לואיז בתה של המלכה ויקטוריה, נפטר ללא בנים
ניאל דיאמיד קמפבל, דוכס ארגייל העשירי (1872-1949) נכדו של הדוכס השמיני, נפטר ללא בנים
איאן דאגלס קמפבל, דוכס ארגייל ה-11 (1903-1973) נינו של הדוכס השמיני
איאן קמפבל, דוכס ארגייל ה-12 (1937-2001) בנו הבכור של הדוכס ה-11
טורקל איאן קמפבל, דוכס ארגייל ה-13 (נולד 1968) בנו הבכור של הדוכס ה-12
יורש העצר הוא ארצ'יבלד פרדריך קמפבל, מרקיז לורן (נולד 2004) בנו הבכור של הדוכס ה-13
גורדון גולוב

| --- | --- |

גורדון גולוב
 לידה:  16 ביוני 1912 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 בספטמבר 1987 (בגיל 75) זולינגן, גרמניה המערבית גרמניה המערבית 
 מדינה:  גרמניה, אוסטריה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הטרזיאנית  אוניברסיטת גראץ 
 השתייכות:  אוסטריה הרפובליקה האוסטרית הראשונה   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1933–1945 (כ־12 שנים)
 דרגה:   אוברסט
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת הקרב ה-77   מפקד פיקוד הקרב ה-3   מפקד פיקוד הקרב ה-5   המפקח על טייסי הקרב
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון חרבות ויהלומים   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
גורדון גולוב (בגרמנית: Gordon Gollob; 16 ביוני 1912 – 7 בספטמבר 1987) היה אוברסט בלופטוואפה (חיל האוויר הגרמני), אשר הוכתר כאלוף הפלות והיה לאחד מהבודדים שקיבלו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון, חרבות ויהלומים.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

גולוב נולד בווינה בירת האימפריה האוסטרו-הונגרית ב-16 ביוני 1912. אביו, היינריך גולוב, עבד כצייר אקדמי, ואילו, אמו יוהנה (לבית ריינינגהאוס), הייתה בתה של זואי פון קאראיין, קרובת משפחה רחוקה של הרברט פון קאראיין, ואשתו של קרל ריינינגהאוס. גולוב היה הראשון מבין חמישה ילדים. שני הוריו למדו באקדמיה לאמנויות יפות בווינה, שם התיידדו עם גורדון מאלט מק'קוש, אמן אמריקני ממוצא סקוטי. מק'קוש היה הסנדק של גולוב, וגולוב נקרא על שמו. בצעירותו חלם גולוב להיות מהנדס וטייס, ובשנת 1930, כסטודנט שנה ראשונה, בנה את הדאון הראשון שלו בטירול, ולאחר מכן הוציא רישיון טיס.
בשנת 1933 הצטרף גולוב לצבא האוסטרי, וב-1 בספטמבר 1936 הועלה לדרגת לויטננט. גולוב שימש כמדריך בחיל האוויר האוסטרי, ולאחר מכן כמפקד טייסת הדרכה. בעקבות האנשלוס במרץ 1938, הועבר גולוב ללופטוואפה, שם הוא הועלה ב-1 ביוני 1938 לדרגת אובר לוטננט. ב-15 במרץ 1939, גולוב הועבר לטייסת 3 בכנף מטוסי הקרב הכבדים ה-76, אשר הטיסה מטוסי מסרשמיט Bf 110.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הפיל גולוב מטוס דו-כנפי מדגם PWS-26, וב-21 בספטמבר קיבל את צלב הברזל דרגה שנייה. ב-18 בדצמבר אותה שנה הפיל גולוב מטוס נוסף מדגם ויקרס ולינגטון, וטייסו ארצ'יבלד גת'רי, שהיה מפקד טייסת 9 בחיל האוויר המלכותי נהרג. לאחר מכן השתתף גולוב בקרב על נורווגיה, ולחם בקרבות בניוקאסל, טרונדהיים, נרוויק ואיי שטלנד, וב-13 ביוני 1940 קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה. לאחר מכן הועבר גולוב לטייסת הקרב ה-3, עמה לחם במהלך הקרב על בריטניה, וב-1 ביוני 1941 הועלה גולוב לדרגת האופטמן.
ב-18 ביוני 1941 הועברה הטייסת של גולוב למזרח, לקראת מבצע ברברוסה, והועמדה תחת פיקוד קורפוס האוויר ה-5 בפיקודו של רוברט ריטר פון גריים, שהיה חלק מצי האוויר הרביעי בפיקודו של אלכסנדר להר. ב-1 ביולי 1941 מונה גולוב למפקד הגף ה-4 בטייסת, לאחר שמפקדו הקודם הופל ונהרג. במהלך התקופה שלאחר מכן זכה גולוב למספר רב והולך של ניצחונות אוויריים, וב-21 באוגוסט 1941 אף הפיל 5 מטוסים ביום אחד, וזכה לתואר אלוף הפלות ביום אחד. ב-18 בספטמבר 1941 קיבל גולוב את העיטור צלב האבירים של צלב הברזל, לאחר שזכה ב-42 ניצחונות אוויריים. ב-28 בספטמבר שוב זכה גולוב לתואר אלוף הפלות ליום אחד, לאחר שהפיל שוב 5 מטוסים ביום אחד, והעלה את סך ניצחונותיו ל-48.
ב-2 באוקטובר הועבר גולוב לזירה המרכזית, שם השתתף בסיוע למבצע טייפון. ב-18 באוקטובר הפיל גולוב 9 מטוסים ביום אחד, ולמחרת הפיל שוב 5 מטוסים. ב-22 באוקטובר שוב הוא הפיל 5 מטוסים, וב-24 באוקטובר עמד סך ניצחונותיו על 85. ב-25 באוקטובר קיבל גולוב באופן אישי מהיטלר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובנובמבר נשלח גולוב לבדוק את המטוס פוקה-וולף Fw 190.
ב-1 במאי 1942 חזר גולוב לחזית, ומונה למפקד טייסת הקרב ה-77. ב-20 במאי זכה גולוב בניצחונו ה-100, במהלך קרב קרץ', וב-7 ביוני הוא נשלח לסייע לכוחות שלחמו על סבסטופול. ב-23 ביוני קיבל גולוב תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביולי הועלה לדרגת מיור. גולוב המשיך להשיג עוד ניצחונות, וב-16 באוגוסט הפיל שוב 5 מטוסים ביום אחד. ב-29 באוגוסט הפיל גולוב 4 מטוסים, ובכך עמד סך ניצחונותיו על 150 מטוסים. למחרת קיבל גולוב תוספת יהלומים לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, ובכך היה השלישי שקיבל את העיטור (לאחר אדולף גאלאנד וורנר מלדרס). בעקבות כך אסר עליו היטלר לטוס מחשש שיופל, וב-15 באוקטובר 1942 הוא מונה למפקד פיקוד הקרב ה-3 באזור חוף התעלה, שהפך ב-6 בספטמבר 1943 לפיקוד הקרב ה-5. ב-20 באפריל 1943 הועלה גולוב לדרגת אוברסט לוטננט, וב-1 במאי 1944 הוא הועלה לדרגת אוברסט. באפריל 1944 מונה גולוב לעוזרו של אדולף גאלאנד, וסייע בפיתוח מטוס המסרשמיט Me 163 קומט, ובנובמבר אותה שנה הוא מונה כמפקח על הסיוע האווירי במתקפת הארדנים ועל הכנת מבצע בודנפלטה. לאחר מכן מילא גולוב תפקידי מטה שונים בלופטוואפה, ובסוף המלחמה נפל בשבי צבא ארצות הברית, לידי כוחות מהדיוויזיות ה-36 וה-42 האמריקניות.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

בשנת 1946 שוחרר גולוב מהשבי, ולאחר מכן הוא התפרנס מתרומתו למגזיני תעופה ומהרצאות. בשנת 1948 הוא הצטרף לארגון פדרציית העצמאות, שממנו קמה מאוחר יותר מפלגת החירות האוסטרית, אולם בשנת 1950 הוא סולק מהארגון, בגלל חילוקי דעות עם מייסדי הארגון שהיו יותר ליברלים ממנו. בנובמבר 1951 הוא החל לעבוד בחברת Deutz AG - חברה בתחום מנועים לכלי רכב, שבה עבד עד שסבל מאוטם שריר הלב בשנת 1975. בשנת 1954 הוא עבר לגור בזולינגן, שם חי עד למותו ב-7 בספטמבר 1987.