stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (פסקול)
רשימת שירים

|  | שם השיר | אורך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Jack Sparrow | 6:06 |
| 2. | The Kraken | 6:55 |
| 3. | Davy Jones | 3:15 |
| 4. | I've Got My Eye on You | 2:25 |
| 5. | Dinner Is Served | 1:30 |
| 6. | Tia Dalma | 3:57 |
| 7. | Two Hornpipes (Tortuga) | 1:14 |
| 8. | A Family Affair | 3:34 |
| 9. | Wheel of Fortune | 6:45 |
| 10. | You Look Good Jack | 5:34 |
| 11. | Hello Beastie | 10:15 |
| 12. | He's A Pirate | 7:02 |
קרדיטים

הולחן על ידי הנס צימר
הופק על ידי הנס צימר, בוב בדאמי
מפיקים בפועל ג'רי ברוקהיימר, גור וירבינסקי
אחראי בפועל על פסי-קול בחברת בואנה ויסטה ווולט דיסני מיטשל לייב
אחראי מוזיקה בוב בדאמי
אחראי שיווק בבואנה ויסטה רקורדס גלן לז'סקי
אחראית הפקת מוזיקה בבואנה ויסטה מוניקה זיירהוט
במאי פסקולים בבואנה ויסטה דיזירי קרייג-רמוס
מטפחת ראש

נערה חבושה במטפחת ראש
המטפחת היא בד משולש או מרובע, שאותו ניתן לקשור מעל לראש או מסביב לצוואר. ציור משנת 1849.
ילדה עם מטפחת ראש
מטפחת ראש היא פריט לבוש, הנחבש בדרך כלל ככיסוי ראש. המטפחת היא פיסת בד בצורת משולש, מרובע או מלבן מאורך שאפשר לקשור או לכרוך על הראש או מסביב לצוואר. ככיסוי ראש משמשת המטפחת לצורכי הגנה מן השמש, או הרוח ואפשר גם ללבוש אותה מסביב לצוואר על מנת להגן מאבק, או לספוג את הזיעה. מטפחת הראש נקראת בתרבויות מסוימות בנדנה.
היבטים דתיים

מטפחת הראש מוכרת גם כפריט דתי או תרבותי בקרב נשים דתיות או מסורתיות, מדתות ותרבויות שונות, המשתמשות בה לצורכי צניעות, בתרבויות המחייבות כיסוי ראש לנשים.
ביהדות ישנה דרישה הלכתית מנשים לכסות את ראשן. בחלק מהציבור האורתודוקסי מקובל שהנשים תחבושנה מטפחות ראש. מנהג זה נפוץ בקרב נשות הציונות הדתית (לצד כובעים שונים ואצל מיעוטן - פאה נכרית), ואצל חסידויות ירושלמיות כדוגמת חסידות תולדות אהרון. בבולה האפיפיורית "Cum nimis absurdum" (מכתב פומבי ששלח האפיפיור ב-1555 ובו הוטלו גזרות דתיות וכלכליות על היהודים), נדרשו הנשים היהודיות במדינת האפיפיור לחבוש מטפחת ראש צהובה.
נשים מוסלמיות לובשות כמה מטפחות ראש שונות, המטפחת הקשורה מעל לראשה ומסתירה את כל שערה וצווארה היא החיג'אב ויש עוד צורות כריכה של המטפחות. בארצות שונות באירופה חוקקו חוקים האוסרים על כיסויי הראש הללו בציבור
בטקס הדלקת המשואות של יום העצמאות ה'תשע"ט, עוררה עניין מטפחת הראש שלבשה המנחה לינור אברג'יל. המטפחת הייתה כרוכה מעל למילוי פנימי שנקרא 'בובו', כך שהמטפחת נראית כעין מצנפת גדולה ובולטת מעל לראשה של הלובשת אותה.
נשים חולות סרטן

נשים המטופלות בכימו-תרפיה ומאבדות את שערן, כורכות לראשן מטפחות ראש. יש גם המוסיפות רצועת בד שמחזקת את המטפחת למקומה. ישנן נשים שתופרותמטפחות יפות במיוחד לחברותיהן או קרובותיהן כדי לעודד אותן. כמו הנשים שסורגות כובעים לחולות הסרטן.
מטפחת הראש כמצע לאמנות

צורת המטפחת, נחיצותה והיותה נפוצה, הפכה אותה למצע לציורים של אמנים מפורסמים. חלקן עוצבו על ידי האמנים בהיותם בחיים, והן אף נושאות את חתימתו, וחלקן שמשו מצע להדפסת יצירה או פרט מיצירה של אמן. מוזיאונים שונים (בעיקר מוזיאוני עיצוב) הציגו תערוכות של מטפחות ראש מצוירות.
שימושים נוספים למטפחות

המטפחת יכולה גם להפוך לתיק או צרור. השחקן המנוח צרלי צאפלין הנציח בסרטיו את המטפחת קשורת הקצוות שתלויה על קצה מקל, שבה נושא הנווד את רכושו המועט. משתמשים במטפחת גם כמתלהליד פצועה.
יש התופרים חולצות, חצאיות ואף שמלות ממספר מטפחות ראש.
בתרבות

ישנה סדרה בערוץ הילדים שנקראת "בנדנה ג'ונס" בגלגולה הראשון (כפינה ששודרה בסוכות 1996) היא הייתה מורכבת מחבורת ילדים לבושי בנדנות שהנהיגה אותם דנה דבורין.
השיר "בנדני דה בדה" שיר פרי עטה של דנה דבורין שאותו הלחינה עם יוסי עזר ועמו התמודדה בפסטיגל 1996 סופר על חבורת לבושי בנדנות, שבו דוברת השיר מספרת שקוד הלבוש לחבורה הוא לבישה או ענידה של הבנדנה.
ב"ביגבגים" לואי הזחל ענד על צווארו בנדנה.
ראו גם

כיסוי ראש לנשים
מטפחת
מיחזור משביח לבגדים
קוד המטפחת
לקריאה נוספת

מיכל כ"ץ, מִטְפָּחוֹת מְטִפְחוֹת: מדריך לקשירת מטפחות, ירושלים: הוצאת המחברת, תשס"ט 2009, ISBN 9789659142200
הערות שוליים

↑  What's the difference between a hijab, niqab and burka ?, BBC, ‏7/8/2018 (באנגלית)
↑    Radhika Sanghani, ‏Burka bans: The countries where Muslim women can't wear veils, The Telegraph, 17 August 2017
↑  מערכת וואלה! טכנולוגיה‏, "תרבוש רב קומות": הרשת סוערת בעקבות השביס של לינור אברג'יל, באתר וואלה, 10 במאי 2019
↑  ליאת זוהר, מטפחות מעוצבות לחולות סרטן - יש כזה דבר, באתר ynet, 27 בדצמבר 2017
↑  [Burka bans: The countries where Muslim women can't wear veils Vera Paints a Scarf], MAD Museum of aets and design, ‏8/8/2019 (באנגלית)
↑  Jo Packham, Malissa Moody Boatwright (ע), The Complete Book Of Scarves, 1998, New YORK: Sterling, 1998, עמ' 114,115, ISBN 0-8069-0428-3. (באנגלית)
↑  מתלה (sling), באתר INFOMED
↑  שולמית הרטל, גם אני באופנה, בוטיק בבית, 1970, תל אביב: קרני, 1970, עמ' 34. (בעברית)
↑  Ann Sayre Wiseman, handkerchief tops, the twelve-bandanna skirt, Cuts Of Cloth, 1978, Boston: Little Brown & Company, 1978, עמ' 33,42, ISBN 0-316-94852-7. (באנגלית)
תצוגת מטפחות ראש בחנות בירושלים
זכות היסטורית

זכות היסטורית היא זכות, בדרך כלל לטריטוריה, הנובעת מההיסטוריה של הטריטוריה או של הטוענים לזכות עליה.
זכות היסטורית נוצרת בשתי דרכים:
זכות החזקה ראשונה: אירוע בעל חשיבות בהיסטוריה של הטריטוריה, ובפרט החזקה ראשונה בטריטוריה זו.
זכות לטריטוריה מעצבת: לטריטוריה חשיבות מיוחדת בהיסטוריה של הטוענים לבעלות עליה.
הפילוסוף הפוליטי חיים גנז ציין כי "התהליך שבו קשרים מכוננים מתהווים בין טריטוריות לבין קבוצות לאומיות הוא תהליך איטי, ואילו את ההחזקה הראשונה אפשר לרכוש באופן מיידי. קשרים מעצבים בין אומות לטריטוריות, של כמו החזקה ראשונה של אומות בטריטוריות, אינם יכולים להיווצר בהרף עין." גנז מציג הבדל נוסף בין שתי הדרכים: זכות החזקה ראשונה היא זכות בלעדית – רק עם אחד יכול להחזיק בזכות זו, ואילו זכות לטריטוריה מעצבת אינה בלעדית – ייתכן שטריטוריה מסוימת תהיה טריטוריה מעצבת לשני עמים.
טענות לזכות היסטורית עולות לעיתים בסכסוכים טריטוריאליים, כנימוק של המבקש לקבל שליטה בטריטוריה מסוימת (לעיתים דורות רבים לאחר איבוד שליטה זו) או כהצדקה להשתלטות בכוח על טריטוריה מסוימת. דוגמאות:
הפלישה העיראקית לכווית נומקה בפי פוליטיקאים עיראקים בכך שכווית הייתה חלק מווילאייט בצרה של עיראק בתקופת האימפריה העות'מאנית.
קרב קוסובו משנת 1389 הפך לאירוע מכונן בהיסטוריה העממית והרשמית ובתודעה הלאומית הסרבית, ושימש בשלהי המאה ה-20 בסיס לאחיזתה של סרביה בקוסובו.
טענות של עמים ילידים לזכויותיהם: אינדיאנים בצפון אמריקה, אבוריג'ינים באוסטרליה ומאורים בניו זילנד.
טיעון קדום לזכויות היסטוריות מובא במסכת סנהדרין: "כשבאו בני אפריקיא לדון עם ישראל לפני אלכסנדרוס מוקדון אמרו לו: ארץ כנען שלנו היא, דכתיב: 'ארץ כנען לגבולותיה', וכנען אבוהון דהנהו אינשי הוה [וכנען הוא אבינו]."
הפילוסוף אבישי מרגלית עסק בשאלה האם על דרישה לזכויות היסטוריות להיות רצופה במהלך הדורות, או שניתן להעלותה גם אם לא עלתה בעבר. תשובתו לכך:
עוד הוא מציין כי "דור נתון של הקהילה רשאי לוותר על הפעלת התביעה לזכות, אך לא על הזכות. הדורות הבאים רשאים להעלות תביעה לזכות היסטורית מחדש. העובדה שדורות קודמים זנחו את הפעלת התביעה אולי תשמש נגד הטוענים לזכות, אך אין היא מרוקנת אותם מן הזכות."
מגילת העצמאות

מגילת העצמאות מזכירה את זכותו ההיסטורית של העם היהודי למדינה יהודית בארץ ישראל:
המגילה פותחת במילים: "בארץ-ישראל קם העם היהודי, בה עוצבה דמותו הרוחנית, הדתית והמדינית, בה חי חיי קוממיות ממלכתית, בה יצר נכסי תרבות לאומיים וכלל-אנושיים והוריש לעולם כולו את ספר הספרים הנצחי."
הזכות ההיסטורית מוזכרת שוב במשפט המכריז על הקמת המדינה: "בתוקף זכותנו הטבעית וההיסטורית ועל יסוד החלטת עצרת האומות המאוחדות אנו מכריזים בזאת על הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, היא מדינת ישראל."
הפתיח של מגילת העצמאות מציין את חשיבותה של ארץ ישראל בגיבושו של העם היהודי, כלומר מציג את הזכות ההיסטורית בדרך השנייה לקנייתה (זכות לטריטוריה מעצבת). בנוסף לכך טוען העם היהודי גם להחזקה ראשונה (מבין העמים הקיימים בימינו) בארץ ישראל. שני נימוקים אלה אינם מתקיימים בתוכנית אוגנדה. נימוקים אלה ממשיכים לשמש את חסידי ארץ ישראל השלמה.
לקריאה נוספת

גרשון ויילר, פילוסופיה של דברי יום־יום, ספרית פועלים, 1977, הפרק "נחלת אבות", עמ' 97–109
חיים גנז, מריכרד ואגנר ועד זכות השיבה, ניתוח פילוסופי של בעיות ציבור ישראליות, הוצאת עם עובד, 2006, פרק שביעי: זכויות היסטוריות. גרסה מוקדמת של מאמר זה: חיים גנז, ‏זכויות היסטוריות, משפטים ‏כ"א, תשנ"ב
הערות שוליים

↑  חיים גנז, מריכרד ואגנר ועד זכות השיבה, ניתוח פילוסופי של בעיות ציבור ישראליות, הוצאת עם עובד, 2006, עמ' 241
↑  David Lyon, The New Indian Claims and Original Rights to Land, Social Theory and Practice, Fall 1977, Vol. 4, No. 3, pp. 249-272, in JSTOR
↑  תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף צ"א, עמוד א'
1 2  אבישי מרגלית, זכויות היסטוריות, עיון, ל"ה, תמוז תשמ"ו-תשרי תשמ"ז, באתר JSTOR
סטיבן הילנבורג

| --- | --- |

סטיבן הילנבורג, 2011
 לידה:  21 באוגוסט 1961 פורט סיל, אוקלהומה ארצות הברית
 פטירה:  26 בנובמבר 2018 (בגיל 57) סן מרינו, קליפורניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  האוקיינוס השקט 
 שם לידה:  Stephen McDannell Hillenburg 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1999–2018 (כ־19 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט (1984)  בית הספר לאמנות קליפורניה (1992)  Savanna High School 
 בן או בת זוג:  Karen Hillenburg 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  British Academy Children's Awards (2007)  פרס אמי לבידור בשעות היום (2018)  פרס וינזור מקיי (2018)  פרס אמי לבידור בשעות היום (2010) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
סטיבן הילנברג (באנגלית: Stephen Hillenburg;‏ 21 באוגוסט 1961 – 26 בנובמבר 2018) היה ביולוג ואנימטור אמריקאי, יוצר הסדרה "בובספוג מכנסמרובע" ובמאי הסדרה "החיים המודרניים של רוקו".
היה בעל תואר בתכנון משאבי טבע האדם במסגרת החוג לביולוגיה ימית כחוג ראשי ואמנות כחוג משני (מאוניברסיטת המדינה של המבולדט 1984) ותואר שני באנימציה ניסויית מהמכון לאמנויות של קליפורניה (למד בין 1992-1993).
מותו

הילנברג הלך לעולמו ב-26 בנובמבר 2018 לאחר מאבק במחלת ה-ALS.
הילנברג הותיר אחריו את אשתו קארן והבן קליי.
הערות שוליים

↑  "Stephen Hillenburg, 'SpongeBob SquarePants' Creator, Dies at 57" (באנגלית). נבדק ב-2018-12-01.
| בובספוג מכנסמרובע |
| --- | --- | --- |
| דמויות | בובספוג מכנסמרובע • פטריק סטאר • סקווידוויד • יוג'ין קראב • סנדי צ'יקס • איש הים ונער הפלא • גברת פאף • דמויות נוספות |  |
| עונות | 1 • 2 • 3 • 4 • 5 • 6 • 7 • 8 • 9 • 10 • 11 • 12 • 13 • 14 |  |
| סרטי טלוויזיה | אטלנטיס מכנסמרובע • בובספוג מתחת לאפס |  |
| סרטים | בובספוג: הסרט • בובספוג הסרט: ספוג מחוץ למים • בובספוג הסרט: מבצע הצלה • סנדי צ'יקס מצילה את ביקיני בוטום • פלנקטון: הסרט • החיפוש אחר מכנסמרובע |  |
| סדרות בנות | מחנה האלמוגים: שנות הילדות של בובספוג • המופע של פטריק |  |
| שונות | ניקלודיאון • הסרטן הפריך • Spongiforma squarepantsii • סטיבן הילנבורג • בובספוג – המחזמר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477218805171  PLWABN: 9810692037905606  BNE: XX1718122  BnF: cb144474094 (data)  GND: 1172353271  ISNI: 0000 0000 3706 1596  LCCN: n2003039580  MusicBrainz: f481e6d3-9be1-4757-b72f-af70c4ee5c23  NDL: 001208774  NKC: xx0204005  NLA: 55067833  NLK: KAC201102221  NTA: 288523091  RERO: 02-A011924589  RKD: 332413  SNAC: w60p4b3q  SUDOC: 16235388X  Trove: 1599548  VIAF: 305413997   WorldCat (עם VIAF): 305413997 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דב בער פרידמן

הרב דוב בער פרידמן
רבי דב בער פרידמן מליאובה (כונה: בערניו, שמו ברומניה: Dov Beer Friedman‏ 1822–1877, י"ג בכסלו תרל"ו) היה בנו של רבי ישראל פרידמן מרוז'ין. כיהן כאדמו"ר בהושי, בסקולען ובליאובה (אנ'), ופרישתו מתפקיד זה בשנותיו האחרונות והאירועים שנלוו אליה עוררו סערה בקרב התנועה החסידית.
השפעות

פרשת חייו של רבי דוב בער הביאה להתעניינות רבה, שחרגה אל מחוץ לגבולות החסידות. יצחק רפאל, בספרו "על חסידים וחסידות", מאריך בפרשה זו ומביא שמועות שהתהלכו בין הנוצרים, לפיהן עומד ישו להתגלות שוב בשנה זו, והיו מהם שסברו שהתגלות זו תהיה בהמרת דתו של רבי דב בער.
השפעות > מחלוקת צאנז-סדיגורה

השמועות על התנצרותו, ואחר כך יציאתו מחצר סדיגורה לגור עם המשכילים ובמיוחד כתיבת המכתב, עוררו סערה גדולה בעולם החסידי ועניין ער בכל יהדות מזרח אירופה. רבי חיים מצאנז תקף אותו בחריפות, ואף טען כי מה שיצא מן הכלל ללמד על הכלל כולו יצא, וכל אחיו האדמו"רים הם כופרים כמותו ויש להחרימם. מתוך חסידות צאנז יצאו מכתבים וספרים רבים שתוקפים את אדמורי וחסידי רוז'ין כולם, והתפתחה מחלוקת עזה בין החצרות הידועה כמחלוקת צאנז-סדיגורה.
השפעות > היחס לדמותו

בשנת תרפ"ו כתב הרב מתתיהו יחזקאל גוטמן, רבה של ליאובה, את החוברת הביוגרפית "רבי דוב מליאובה: חייו, אישיותו ותורתו", שיורדת גם לניתוח קווי הדמיון שבין רבי דב בער לבין רבי נחמן מברסלב.
בעותק שנמצא בספרייה הלאומית הועתק בכתב יד המחבר, מכתב שקיבל מאת הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובה התייחסות לדמותו של רבי דוב בער:
"יפה מאד הסביר את נבכי הנפש של איש הרוח הזה שסבל משקרים רוחניים בימי חייו. והקוים האציליים של הנשמה היפה הזאת בולטים בחיבורו באופן של אמנות חתומה בחותם אמת. יישר כחו ויהי נועם ד' עמו."
דברי תורתו הודפסו בסדרת הספרים "נר ישראל".
לקריאה נוספת

מתתיהו יחזקאל גוטמן, רבי דוב מליאובה: חייו אישיותו ותורתו, ה'תרפ"ו
"נוכחויות רבניות במרחב הרומני", מאת ברוך טרקטין ולוציאן-זאב הרשקוביץ', הוצאת HASEFER, בוקרשט, 2008. (ברומנית)
שמואל אבא הורודצקי, החסידות והחסידים, ג, עמ' קכד-קנד
יצחק רפאל, על חסידות וחסידים, עמ' 248–260
דוד אסף, דרך המלכות, עמ' 26–28, 458–459
דוד אסף, הציץ ונפגע - אנטומיה של מחלוקת חסידית, הוצאת אוניברסיטת חיפה וידיעות ספרים, 2012
שרה ברוורמן

| --- | --- |

שרה ברוורמן (יושבת מצד ימין), יחד עם חבריה מצנחני היישוב בתמונה מספטמבר 1944 בבארי שבאיטליה. עומדים מימין: ראובן דפני, צדוק דורון, אבא ברדיצ'ב. יושבים מימין: ברוורמן, אריה פיכמן וחביבה רייק
 לידה:  1918 רומניה
 פטירה:  2013  (בגיל 95 בערך)
 מדינה:  רומניה 
 השתייכות:  פלמ"ח צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  <!–- 1942– ? - – >
 דרגה:  רס"ן
 תפקידים בשירות
 ממקימי חיל נשים שם שימשה כקצינת משמעת והדרכה
 
שרה ברוורמן, 2005
שרה (שוריקה) ברוורמן-שפכנר (17.5.1919 - 10 בפברואר 2013), הייתה מצנחני היישוב, מהלוחמות הראשונות ששירתו בפלמ"ח וממקימות חיל הנשים בצה"ל.
קורות חייה > תחילת דרכה

נולדה בבוטושאן שברומניה, ילדה חמישית למשפחה ציונית. בגיל 9 הצטרפה לתנועת "השומר הצעיר". בשנת 1938 נבחרה על ידי השומר הצעיר לעלות לארץ ישראל ולעבור שם הכשרה חקלאית. רבים מחבריה עלו לארץ כמעפילים.
עם הגיעה ארצה החלה בלימודי רפתנות בבית הספר החקלאי "עיינות". שם הכירה את עדה פישמן-מיימון, אז מנהלת המשק, והצטרפה לפעילות ב"הגנה". בשנת 1940 עברה למגדיאל והצטרפה לפלוגה ב' של הפלמ"ח בשנת 1942. בשנת 1943 סיימה קורס מפקדי מחלקות. בשנת 1944 נמנתה עם 37 "צנחני היישוב" שהתנדבו לצנוח בשטחי אירופה הכבושה על ידי גרמניה הנאצית. משימה זו הייתה חלק ממאמצי היישוב היהודי בארץ ישראל, העני מאוד באותה תקופה בנשק ובאמצעים, לעזור במשהו ליהדות אירופה ולמלחמה בנאצים. לאחר שבקשות היישוב להפצצת מחנות ההשמדה לא התקבלה, הציעו מפקדי היישוב לבריטים לשלוח מספר אנשי פלמ"ח מעבר לקווי האויב, כדי ליצור קשר עם טייסים שבויים בגרמניה, עם הפרטיזנים ותוך כדי כך גם לעזור ליהודים בהכשרה צבאית, כספית ומוראלית. המבצע נקרא "מבצע אמסטרדם".
קורות חייה > ההכנות למשימה

למטרת המשימה עברה יחד עם צנחנים נוספים מיונים רבים וקורסים שכללו קורס צניחה בבסיס רמת דוד. לאחר טקס סיום קורס הצניחה, שהתקיים בתל אביב, הועברו למצרים למעבר קורסי אלחוט, נהיגה, אנגלית והשפה הזרה המתאימה למקום המשימה המיועד של כל צנחן (במקרה שלה - רומניה). לכל צנחן נתפר סיפור כיסוי, למקרה שייתפס וייחקר. על הצנחנים הגברים ריחף עונש מאסר בלבד, כלוחמים בעת מלחמה, אולם על הצנחניות איים עונש מוות, שכן כל אישה לוחמת סווגה מיד גם כמרגלת. סיפור הכיסוי של שרה היה שהיא עיתונאית זרה ששהתה בישראל מספר שנים במסגרת עבודתה, וכי ביקורה באירופה הוא חלק מעבודה זו.
בכל שלבי האימון התאמנה שרה ברוורמן למשימה יחד עם חביבה רייק שהגיעה לסלובקיה, ולאחר שישה שבועות נתפסה ונרצחה בידי הגרמנים.
קורות חייה > המשימה

באוגוסט 1944 יצאה למשימתה הראשונה, עם צנחנים נוספים. כל אחד מהם היה חמוש ובבגדיו מוסתרות כמויות כסף גדולות מאוד למטרות קיום, שוחד וסיוע כספי לפרטיזנים או ליהודים שייפגשו בדרך. שרה ברוורמן לא סיימה את קורס הצנחנים בבסיס חיל האוויר הבריטי "רמת דוד" משום שבהגיע הרגע בו הייתה אמורה לקפוץ מהמטוס ולצנוח, נתקפה פחד וקפאה במקום. לימים סיפרה כי אותו אירוע של פחד מהקפיצה הוא טראומה המלווה אותה כל חייה. למרות שלא צנחה, מוסדות היישוב בארץ ישראל, וכן המפקדים הבריטים הממונים על החדרת הצנחנים לאירופה, הכירו בחשיבותה ובכישוריה. על כן, היא הוטסה לשטח שבשליטת הפרטיזנים ביוגוסלביה ומשם הייתה אמורה לעבור לרומניה, יעד שליחותה. משימתה בוטלה עקב הצטרפותה של רומניה לבעלות הברית. לאחר תקופה בקרב הפרטיזנים, היא הוחזרה לאיטליה ומשם לארץ ישראל, לקיבוצה, שמיר.
קורות חייה > פועלה לאחר מכן

לאחר חזרתה ארצה, שימשה ברוורמן בשנים 1947-1945 כרכזת חברות הפלמ"ח בצפון הארץ וקיימה קורסים ארציים לחברותיו.
ברוורמן הייתה ממקימות חיל הנשים (ח"ן) בצה"ל. בשנת 1948 הטיל יעקב דורי את המשימה עליה ועל שושנה גרשונוביץ, קצינה לשעבר בצבא בריטניה. בתחילה לא הייתה לח"ן שום תשתית או ציוד, אך שרה ושושנה נעזרו בארגוני נשים כמו ויצו ונעמת. בנעמת אף סייעו להם במשרדים לקליטת עלייה שעמדו ריקים בשל המדיניות הבריטית של נעילת שערי המדינה בפני עולים. בעמל רב עלה בידן להשיג את כל הדרוש לפעילות מלאה של חיל חדש בצה"ל.
לאחר הקמת הח"ן שימשה ברוורמן כמדריכה בקורס הראשון למפקדות ח"ן, כקצינת משמעת ואף טיפלה בנושאי כשרות. בהמשך הפכה לקצינת הדרכה בחיל. יצאה ליוגוסלביה בשליחות ההגנה ועם שובה ארצה סיימה את שירותה בדרגת רס"ן וחזרה לקיבוצה.
ברוורמן-שפכנר התגוררה בקיבוץ שמיר שבו הייתה חברה מאז היווסדו. העבירה הרצאות לחיילי ולקציני צה"ל, לזכר האנשים עמם לחמה, המשימה והתקופה, וכדי להעלות על נס את של גבורתם של האנשים הפשוטים.
ב-10 ביולי 2008, בגיל 89, הוענק לה "אות השירות המבצעי" על ידי מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם הרצי הלוי. ב-2010 הייתה בין משיאי שתים-עשרה המשואות ביום העצמאות ה-62 למדינת ישראל.
ברוורמן נפטרה ב-10 בפברואר 2013 בקיבוץ שמיר, והובאה למנוחות בבית העלמין של הקיבוץ.
הערות שוליים

↑  חנה סנש התקבלה למסלול הצנחניות מחזור אחד לפני ברוורמן והן לא נפגשו בכל שלבי האימונים.
↑  תהילה עופר וזאב עופר, חביבה - סיפור חייה, שליחותה ונפילתה של הצנחנית חביבה רייק, ספריית פועלים, 2004
↑  קרני עם-עד, שני קיבוצניקים בין מדליקי המשואות, באתר mynet‏ קיבוץ, 23 במרץ 2010
L-39 אלבטרוס

אארו L-39 אלבטרוס (בצ'כית: Aero L-39 Albatros) הוא מטוס אימון סילוני תת-קולי מתוצרת חברת אארו וודוכודי שבצ'כוסלובקיה בזמנו. המטוס שימש לאימון ראשוני ומתקדם ואף שימש כמטוס תקיפה קל. למרות שהמטוס יוצר ושירת בברית ורשה, הוא מעולם לא קיבל קוד דיווח נאט"ו.
זהו מטוס האימון הסילוני הנפוץ בעולם, עם 2,900 מטוסי L-39 ששירתו בלמעלה מ-30 חילות אוויר שונים.
המטוס היווה בסיס לפיתוח מספר מטוסים ביניהם ה-L-59 סופר אלבטרוס וה-L-159 ALCA. כמו כן דגם מתקדם של המטוס המכונה L-39NG נמצא ביצור החל מ-2015.
פיתוח

בשנת 1964 פותח מכרז שקרא לפיתוח מטוס אימון סילוני להחלפת מטוסי האירו L-29 דלפין המתיישנים וכונה C-39 (ה-C לקוחה מהמילה הצ'כית Cvičný – אימון). ב-4 בנובמבר 1969 מטוס האב-טיפוס הראשון ביצע את טיסת הבכורה שלו. בשנת 1971 החל הייצור הסדרתי למטוס שכונה L-39C. במהלך שנת 1972 המטוס הוכר על ידי מרבית המדינות החברות בברית ורשה כמטוס האימון המועדף עליהם ולכן החלו הזמנות גדולות למטוסים אלו. בשנת 1974 ראשון מטוסי ה-L-39 נכנס לשירות בחיל האוויר הצ'כוסלובקי.
לאחר כניסתו לשירות של המטוס פותחו לו גם תתי-דגמים נוספים. L-39V (המריא לראשונה ב-1972) היה מטוס גורר מטרה ייעודי. L-39ZO (המריא לראשונה ב-1975) היה מטוס אימון ותקיפה קל שכלל כנפיים וכני נסע מחוזקים וארבע תחנות חימוש מתחת לכנפיים. ה-L-39ZA (המריא לראשונה בשנת 1977) ושימש כמטוס תקיפה קל עם תותח GSh-23 בגחון המטוס, בנוסף על ארבעת התחנות מתחת לכנפיים.
במהלך שנות ה-80 מכירת המטוס היוותה נדבח משמעותי מהיצוא הצבאי הצ'כי. לאחר התפרקות ברית המועצות, חברת אירו החלה לחפש שותפים בינלאומיים לפיתוח חבילות אוויוניקה מתקדמות לדגמים מתקדמים שהיא תכננה לפתח. באותו הזמן חברת אירו יצרה שותפות עם חברת אלביט מערכות הישראלית שביצעה מספר שדרוגים אוויוניים בישראל טרם מסירת המטוסים לתאילנד.
עם זאת, מכירת המטוסים הצטמצמה משמעותית, עקב התפצלות השוק המזרח אירופאי. זאת בשילוב קשיים כלכליים גרם לסגירת פס הייצור למטוסי L-39 בשנת 1996.
באותו שלב חברת אירו הציעה לפתח את ה-L-159 ALCA כשדרוג למטוסים הקיימים. במקור החברה התכוונה לפתח את המטוס בשותפות עם חברת אלביט, אבל משרד ההגנה הצ'כי בחר בחברת רוקוול קולינס למטרה זאת. המטוס הביא הצלחה מועטה בלבד ולכך ב-2014 אירו הכריזה כי היא מפתחת דגם מתקדם של ה-L39, ה-L-39NG המיועד להתחרות עם האלנייה איירמאקי M-346 והבריטיש איירוספייס הוק. טיסת הבכורה של ה-L-39NG התבצעה בדצמבר 2018 והמטוס הסדרתי הראשון היה צפוי לטוס בסוף שנת 2022.
מאפיינים

ה-L-39 הוא מטוס סילון דו-מושבי הכולל מבנה אלומיניום אחוד למחיצה בעל כנפיים ישרות ושפידיות בהתקנת גחון עם מכלי דלק בקצה הכנף בנפח 100 ליטר. תכן המטוס הוא פשטני למדי ונועד להיות סלחני לשגיאות טייס במהלך כל שלבי הטיסה. רכיבי האוויוניקה של המטוס תוכננו להיות פשוטים ועמידים ככל הניתן, אבל עדיין הקנו למטוס יכולת טיסה בתנאי ראות ובתנאי מכשירים. כמו כן כני הנסע של המטוס נועדו להיות קשיחים ועמידים יחסית למשקל המטוס ואפשרו למטוס לפעול ממסלולים ארעיים וקצרים יחסית.
מבנה המטוס חולק לשלושה חלקים עיקריים – מבנה קדמי, מבנה מרכזי, ומבנה אחורי.
המבנה הקדמי כלל את אף המטוס, כן הנסע הקדמי, ותאי האוויוניקה. המבנה המרכזי כולל את תאי הטייסים המדוחסים, את תאי הדלק הפנימיים בנפח של 1,100 ליטר, כונסי האוויר של המנוע, ואת תושבת המנוע. את המבנה האחורי שהיווה את עיקר בית המנוע ניתן היה לנתק לטובת גישה לרכיבי המנוע. כמו כן המבנה האחורי כלל את מייצבי הגובה והכיוון.
היסטוריית שירות > אבחזיה

במהלך מלחמת אבחזיה, כוחות אבחזים בדלנים קיבלו לידם מספר מטוסי L-39 מרוסיה וצ'צ'ניה שהשתתפו במשימות נגד הכוחות הגיאורגים. במהלך שנת 1993 אבדו שני מטוסים כאשר אחד הופל בתקרית ירי דו-צדדי עם סוללת נ"מ רוסית, והשני הופל על ידי ירי של כוחות גיאורגים קרקעיים.
במהלך ההסלמה שהובילה למלחמת גאורגיה-רוסיה בשנת 2008 הופלו מספר כטמ"מים גאורגים. בתקרית אחת נטען שמטוס L-39 אבחזי הפיל מטוס הרמס 450 גאורגי, אבל תצלומים מהימנים הוכיחו שהמטוס הבלתי מאויש הופל על ידי מטוס מיג-29 רוסי.
היסטוריית שירות > אפגניסטן

הטליבאן הצליח להניח את ידיו על מטוסי L-39C שנשארו מהרפובליקה האפגנית הדמוקרטית, ועם סיוע של צוותים וטייסים מחו"ל הצליחו להביאם למבצעיות ואלו השתתפו במלחמת האזרחים האפגנית נגד כוחות הברית הצפונית. ב-2001 לקראת הפלישה האמריקאית לאפגניסטן, הוערך שרק שני מטוסי L-39 היו מבצעיים. לאחר הפלישה לאפגניסטן מספר מטוסי L-39 הוספו לחיל האוויר האפגני.
היסטוריית שירות > אזרבייג'ן

מספר רב של מטוסי L-39 ו-L-29 שימשו בצורה נרחבת את הכוחות האזרים במלחמת נגורנו-קרבאך הראשונה בשנות ה-80 וה-90. מספר מהמטוסים הללו הופלו, על פי דיווחים. בספטמבר 2015 ניסתה למכור כמות גדולה של מטוסי L-39 לאזרבייג'ן שבתקופה זאת מצבתה של מטוסי L-39 השמישים לטיסה עמד על 24.
היסטוריית שירות > צ'צ'ניה

הרפובליקה של צ'צ'ניה בשנת 1992 מצאה את עצמה בבעלות של עשרות מטוסי L-39 ונוספים אחרים שנותרו בבסיסים בחנקלה ו-קלינובסקיה. מרבית המטוסים הללו ננטשו, לא תוחזקו ולא היו במצב שמיש לטיסה, אבל בתקופת הלחימה בין הלאומנים והפרו-רוסים באוגוסט–נובמבר 1994 מספר מטוסי L-39 טסו במשימות תקיפה וסיור על כוחותיו של ג'וחר דודייב. על פי דיווחים מטוס אחד הופל במהלך פעילות זאת.
לקראת תחילת מלחמת צ'צ'ניה הראשונה מטוסי ה-L-39 וכל שאר המטוסים במדינה הופצצו על ידי מטוסי Su-25 רוסים מחשש שאלה יוכלו להוות מטרד במהלך הפלישה הרוסית. כמו כן היה חשש שהכוחות האיסלמיסטים ישתמשו במטוסים בתקיפות קמיקזה על מפעלי הכוח הגרעיניים ברוסיה.
היסטוריית שירות > עיראק

עיראק הייתה ללקוח הייצוא הראשון מחוץ לגבולות ברית ורשה. באמצע שנות ה-70, חיל האוויר העיראקי כלל מספר משמעותי של מטוסים אלו, ומרבית מתוכנית האימון וההכשרה עברו למטוס זה. במהלך הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003, מטוסי L-39 שעל פי דיווחים הותאמו לנשיאת חימוש, הופצצו בבסיס תיכרית.
היסטוריית שירות > לוב

לוב רכשה 180 מטוסי L-39ZO בשנת 1978 ויחד עם הסוקו G-2 גאלב היוו את עיקר מסלול ההכשרה בחיל האוויר הלובי. המטוסים השתתפו בסכסוך לוב-צ'אד ופרסו לבסיס אוואדי דאום. בשנת 1987 הבסיס נכבש על ידי כוחות צ'אדים ונתפסו 11 מטוס L-39 ומספר מערכות נ"מ. מאוחר יותר התגלה שארבעה מהם הופלו או נהרסו.
בשנת 1983 בברזיל נתפסה מכולה שכללה מטוס L-39 (הראשון מתוך 17) שיעוד לניקרגואה כסיוע למלחמתה במחתרת שנתמכה על ידי ארצות הברית. לבסוף המטוס הוחזר ללוב. במהלך שנות ה-90 וה-2000, לוב מצאה את עצמה במחסור חמור בחלפים למטוסי L-39 שלה בגלל האמברגו שהוטל עליה עקב החלטה מספר 748 של מועצת הביטחון של הא"ם . על פי דיווחים בשנת 2001 הלובים יכלו להחזיק רק במחצית ממטוסי ה-L-39 שלהם במצב שמיש.
היסטוריית שירות > רוסיה

אחרי התפרקות ברית המועצות וביסוסו של חיל האוויר הרוסי בשנת 1991, החיל מצא את עצמו מחזיק במאות מטוסי L-39 שלא נדרשו יותר לצורכי החיל. על פי דיווחים בשנת 2005 רוסיה חיפשה למכור 800 מטוסים שקיבלו אחזקה בסיסית אחת לחודש עד שהוחלט על גורלם. כמו כן ה-L-39 מיועד להיות מוחלף בכל תפקידיו על ידי מטוסי יאק-130.
היסטוריית שירות > אוקראינה

ב-24 בפברואר 2022, בשעות הראשונות לפלישה הרוסית לאוקראינה, מטוס L-39 אוקראיני מבריגדת התעופה הטקטית ה-39 הופל בסמוך לחמלניצקי. טייס המטוס קיבל את עיטור כוכב הזהב לאחר מותו כארבעה חודשים מאוחר יותר.