stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ניפר וורת'
הערות שוליים

↑  Call The Midwife
1 2 3 4  Obituary: Jennifer Worth
↑   Jennifer Worth (Obituary), The Telegraph, 29 July 2011
↑  Call The Midwife: Christmas Special
↑  "A Midwife responds to Mike Leigh's Vera Drake"
↑  Midwife author Jennifer Worth dies
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810672712805606  BIBSYS: 13008907  BnF: cb15888246p (data)  GND: 1041732171  ISNI: 0000 0000 3924 3342  LCCN: nb2003050821  MusicBrainz: 2786fed3-62f0-4513-8198-3852e5bb3a93  NKC: xx0188924  NLG: 319932  NLK: KAC201616592  NTA: 340475676  SELIBR: 354243  SUDOC: 174920784  VIAF: 233071093   WorldCat (עם VIAF): 233071093
ג'רום שוטנשטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1926 קולומבוס, ארצות הברית 
 פטירה:  1992 (בגיל 66 בערך) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  ג'רלדין שוטנשטיין-הופמן 
 
ג'רום (יעקב מאיר חיים הכהן) שוטנשטיין (באנגלית: Jerome Schottenstein;‏ 1926–1992) היה איש עסקים ונדבן יהודי-אמריקאי.
חייו

בנם של אפרים וחנה. למד בבית ספר לבנים של ישיבה יוניברסיטי. לאחר סיום הלימודים הקים את חברת Schottenstein Stores Corp בקולומבוס, שבאוהיו.
משנת 1980 כיהן כחבר בחבר הנאמנים של ישיבה יוניברסיטי. זמן קצר לפני מותו התוודע לרעיון הוצאת תלמוד מתורגם לאנגלית על ידי ArtScroll והתחיל לתמוך בפרויקט לזכר הוריו. הגמרא המבוארת, במהדורתה העברית, נחשבת לאחת ממהדורות הגמרא המבוקשות בקרב רבים. לאחר מותו המשיכו ילדיו ואלמנתו את התמיכה לזכרו של שוטנשטיין.
היה נשוי לג'רלדין, ולהם ארבעה ילדים. בנו ג'יי שוטנשטיין הוא יו"ר ומנכ"ל אמריקן איגל אאוטפיטרס. ביתו סוזן התחתנה עם ג'ון דיימונד, מייסד חברת ביטוח Safe Auto.
על שמו "מרכז ה-cellscan לגילוי מוקדם של הסרטן" באוניברסיטת בר-אילן וכן כולל שוטנשטין בשכונת שערי חסד בירושלים.
הערות שוליים

↑  "Jerome M. Schottenstein". Biography & Genealogy Master Index. Detroit, Michigan: Gale Research Company. 1992.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'יימי ברואר

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1985 (בת 39) מחוז אורנג', ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011 
 
ג'יימי ברואר (באנגלית: Jamie Brewer; נולדה ב-5 בפברואר 1985) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית.
היא ידועה בעיקר בזכות תפקידיה בסדרת האנתולוגיה של FX "אימה אמריקאית". בעונה הראשונה, "בית הרצח", היא גילמה את אדלייד "אדי" לנגדון; בעונה השלישית, "הכישוף", היא גילמה את נאן, מכשפה אניגמטית השולטת ברוח; בעונה הרביעית "פריק שואו", היא הייתה בובת הפיתום של צ'סטר, אשר נראית לצ'סטר כאדם חי. מרג'ורי מתגרה בו ומשכנעת אותו לבצע מעשי אלימות; בעונה השביעית "הכת", היא גילמה את הדה, חברה בצוות 'SCUM', בראשות הפמיניסטית ואלרי סולאנס; והיא גם חזרה לתפקידה כנאן בעונה השמינית, "אפוקליפסה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | "החתונה של ויטני" | ויטני | סרט קצר |
| 2017 | "להרוג" | סוניה | סרט קצר |
| 2019 | Turnover | ג'ינה |  |
| 2019 | "דייט שני" | מאורה | סרט קצר |
| 2019 | The Wagon | קלייר | סרט קצר, פוסט-פרודקשן |
| 2019 | The Hoarding | מרי | סרט קצר, פוסט-פרודקשן |
| 2021 | "צ'רי" | שלי |  |
| TBA | Snow Moon Awakening | אורורה | פרה-פרודקשן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | "אימה אמריקאית: בית הרצח" | אדלייד לנגדון | תפקיד חוזר; שישה פרקים |
| 2013 | "סאות'לנד" | אמנדה | פרק: "חום" |
| 2013–2014 | "אימה אמריקאית: הכישוף" | נאן | תפקיד חוזר; תשעה פרקים |
| 2015 | "אימה אמריקאית: פריק שואו" | מרג'ורי | פרקים: "חשיבה מאגית" ו"עוצרי ההופעה" |
| 2015 | "הוחלפו בלידתן" | עוזרת המורה | פרק: " בין תקווה לפחד " |
| 2017 | "אימה אמריקאית: הכת" | הדה | פרק: " ואלרי סולאנס מתה עבור חטאיך: חלאה" |
| 2017 | Love You More | מגי | סרט טלוויזיה |
| 2018 | "אימה אמריקאית: אפוקליפסה" | נאן | פרקים: "בוגדת" ו"אפוקליפסה אז" |
| 2020 | "תחנה 19" | רוז | פרק: "אייס אייס בייבי" |
| 2021 | סיפורי אימה אמריקאים | אדלייד לנגדון | פרק: "סוף משחק" |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | "איימי והיתומים" | איימי |  |
| 2022 | "קורסיקנה" | ג'יני |  |
פילמוגרפיה > אינטרנט

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | "ריימונד & ליין" | ג'יימי | תפקיד אורח; 3 פרקים |
הערות שוליים

↑  Learn about Jamie Brewer, Famous Birthdays (באנגלית)
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-09-14
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-09-14
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-09-14
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-09-14
↑  American Horror Story (TV Series 2011– ) - Episode list - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-09-14
ג'ובאני פריאולי

| --- | --- |
 לידה:  כנראה בין 1570 ל-1580 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  1626 וינה, ממלכת הבסבורג 
 מוקד פעילות:  וינה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית, איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
ג'ובאני פריאולי (באיטלקית: Giovanni Priuli;‏ 1575 בקירוב – 1626) היה מלחין ונגן עוגב איטלקי משלהי תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק. כחבר באסכולה הוונציאנית המאוחרת ובן דורו של קלאודיו מונטוורדי, היה פריאולי מוזיקאי בעל שם בוונציה בעשור הראשון של המאה ה-17. אחרי מות עמיתו ג'ובאני גבריאלי עזב את ונציה וסיים את הקריירה שלו בחצר הבסבורג באוסטריה. המוזיקה שלו נמצאת על הקו המפריד בין סגנונות הרנסאנס והבארוק.
חייו

מעט מאוד ידוע על ילדותו ונעוריו של פריאולי מעבר לעובדת הולדתו בוונציה בסביבות 1575. לעשרים וחמש שנות חייו הראשונות אין שום תיעוד. החל ב-1600 היה בקשרים קרובים עם ג'ובאני גבריאלי ויש משערים, שייתכן והיה תלמידו; הקשרים ביניהם נמשכו לאורך כל הקריירה הוונציאנית של פריאולי. באזכור הראשון של פריאולי ברשומות כנסיית סן מרקו, הוא כבר מוזיקאי מנוסה, שנשכר פעמים אחדות בין 1600 ל-1605 כעוזר לנגן העוגב גבריאלי. במאי 1607 קיבל מעמד קבוע יותר של משנה לנגן עוגב: עד אז עולה מרשומות התשלומים, שכל הזמנה שלו הייתה אירוע יחיד, ללא המשכיות. כיוון שבסן מרקו היו שני נגני עוגב קבועים, המשנה תפקד כחיזוק באירועים מיוחדים וכמחליף, כשאחד הנגנים הקבועים יצא למסע או חלה. נגן העוגב הראשון במשך רוב התקופה היה פאולו ג'וסטו; ג'ובאני גבריאלי היה נגן עוגב שני.
נוסף לחובותיו בסן מרקו, המוסד המוזיקלי היוקרתי ביותר בוונציה, עבד פריאולי כנגן עוגב בסקואולה גראנדה של סן רוקו, אגודה שעושרה המוזיקלי היה שני רק לזה של סן מרקו. תאריכי העסקתו בסן מרקו מתחילים ב-1609, ואף כי איננו יודעים אם העסקתו הייתה רצופה בשנים הבאות, הרי פיקח על אירועי המוזיקה של חגיגת סן רוש, הקדוש הפטרון של האגודה, שחלה ב-16 באוגוסט 1612, ארבעה ימים בסך הכל אחרי מותו של גבריאלי.
בסביבות 1614 או 1615 עזב פריאולי את ונציה לבנות לו קריירה בחצר הבסבורג באוסטריה. הוא התמנה לממונה ראשי על המוזיקה (Hofkapellmeister) בשירות הארכידוכס פרדיננד, מי שיהיה משנת 1619 פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. עם עליית פרדיננד לכס נסע עמו לווינה, לכהן כממונה ראשי על המוזיקה בחצר הווינאית. פריאולי מת בנוינקירכן באוסטריה התחתית.
המוזיקה שלו

פריאולי כתב הן מוזיקת קודש והן מוזיקה חילונית, בסגנונות שמרניים ומתקדמים כאחד, בהם סגנון הפוליכוראלי הוונציאני; הוא היה בין המלחינים שייבאו סגנון זה לארצות דוברות הגרמנית. המוזיקה שלו כוללת יצירות ווקאליות א'קאפלה (ללא ליווי), מוזיקה ווקאלית עם ליווי אינסטרומנטלי, ומוזיקה שכולה אינסטרומנטלית. על פי תאריכי ההוצאה לאור של קבציו, נראה שחיבר את רוב מוזיקת הקודש והמוזיקה האינסטרומנטלית שלו בשירות ההבסבורגים ואילו את רוב המוזיקה החילונית שלו - בייחוד המדריגלים האיטלקיים, כצפוי - בעת שהותו בוונציה.
המדריגלים של פריאולי, הכוללים כפי הנראה את החלק המוקדם ביותר של תפוקתו המוזיקלית, ראוים לציון בכך שהם מציגים את השינוי מסגנון הפרימה פראטיקה של תקופת הרנסאנס, של פוליפוניה א'קאפלה ווקאלית מאוזנת בשני הספרים הראשונים אל סגנון הקונצ'רטאטו והמונודיה של תקופת הבארוק בשלישי. בספר זה, השלישי, כלל פריאולי מוזיקה שאפשר לבצע בקולות בלבד או בקולות בליווי אינסטרומנטלי; כן יש בו בסו קונטינואו, המתפתח מהכפלה גרידא של קו הבס בכמה מן הקטעים לכדי חלק עצמאי, שמעליו כתובים תפקידי סולו, דואטים ושאר הרכבים, במקרים רבים בסגנון אנטיפונאלי.
מוזיקת הקודש של פריאולי כוללת מיסות, מוטטים ומונודיות קודש. המיסות שלו כוללות דוגמאות ב"סטיל אנטיקו" מן המאה ה-16, שכבר היה לארכאי, בדומה למוזיקה של פלסטרינה, כמו גם אחרות בסגנון הקונצ'רטאטו המתפתח, שעזר להגדיר את ראשית תקופת הבארוק. המוטטים והמונודיות שלו מתקדמים יותר, ככלל, ומכילים מאפיינים משותפים לו ולמלחינים אחרים מראשית הבארוק, שהושפעו מן הוונציאנים.<
הקובץ המכונה Sacrorum concentuum מן השנים 19–1618, כולל מוטטים ומוזיקה כלית. המוזיקה הכלית של פריאולי, כוללת קנצונות ל 6, 7, 8, 10 ו 12 קולות. כמה מן היצירות עושות שימוש באפקטים של הד, המזכירים את רפרטואר המלחינים שעבדו בסן מארקו, שם התפתח הסגנון לראשונה. כל היצירות הללו מיועדות לביצוע בכנסייה.
לקריאה נוספת

Jerome Roche/Steven Saunders, "Giovanni Priuli", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed May 19, 2008), (subscription access)
Giulio Ongaro/Eleanor Selfridge-Field, "Venice", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed May 19, 2008), (subscription access)
James Haar, Anthony Newcomb, Massimo Ossi, Glenn Watkins, Nigel Fortune, Joseph Kerman, Jerome Roche: "Madrigal", Grove Music Online, ed. L. Macy (Accessed May 19, 2008), (subscription access)
James Haar, Anthony Newcomb, Glenn Watkins, Nigel Fortune, Joseph Kerman, Jerome Roche: "Madrigal", in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1561591742
Allan W. Atlas, Renaissance Music: Music in Western Europe, 1400–1600. New York, W.W. Norton & Co., 1998. ISBN 0-393-97169-4
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
Alfred Einstein, The Italian Madrigal. Three volumes. Princeton, New Jersey, Princeton University Press, 1949. ISBN 0-691-09112-9
Giovanni Priuli, "Instrumentalkanzonen" [2 volumes]. Herausgegeben von Ernst Hilmar. Graz : Akademische Druck- u. Verlagsanstalt, 1970
ג'רוטם רוש/סטיבן סונדרס, "ג'ובאני פריאולי", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי
ג'וליו אונגרו/אלינור סלפרידג'-פילד, "ונציה", מילון גרוב המקוון בעריכת ל. מייסי
ג'יימס האר, אנתוני ניוקומב, מאסימו אוסי, גלן וטקינס, נייג'ל פורצ'ן, ג'וזף קרמן, ג'רום רוש: "מדריגל" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים בעריכת סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, מקמילן 1980
אלאן ו. אטלס, "מוזיקת רנסאנס: מוזיקה במערב אירופה, 1400 - 1600." ניו יורק, נורטון ושות' 1998
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, נורטון ושות' 1954
אלפרד איינשטיין, "המדריגל האיטלקי", שלושה כרכים. פרינסטון, ניו ג'רזי, הוצאת אוניברסיטת פרינסטון 1949
הערות שוליים

↑  Selfridge-Field, p. 332-34
↑  Roche/Saunders, Grove online
↑  "Roche/Saunders, Grove online"
↑  James Haar, Anthony Newcomb, Grove (1980)
↑  Roche/Saunders, Grove online"
↑  Roche/Saunders, Grove online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007448707505171  PLWABN: 9810670202305606  BIBSYS: 6021178  BnF: cb147961862 (data)  GND: 119036738  ISNI: 0000 0001 1938 1702  LCCN: nr88010693  MusicBrainz: 26f5bb0f-3163-4ff3-bdf5-369d9ac5102f  NKC: mzk20191041763  NTA: 140538380  RERO: 02-A005245134  SNAC: w6rg0ggj  SUDOC: 244036853  VcBA: 495/241791  VIAF: 100206587   WorldCat (עם VIAF): 100206587 
חזית כנסית סן מרקו בוונציה. פריאולי עבד כאן ובסקואולה גראנדה הסמוך מ-1609 עד 1612 לפחות.
גאורג ג'ון

| --- | --- |

 לידה:  23 ביולי 1879 שמיגל, רפובליקת פולין 
 פטירה:  18 בנובמבר 1941 (בגיל 62) גטו לודז', גרמניה הנאצית 
 שם לידה:  Georg Jacobsohn 
 
גאורג ג'ון (בגרמנית: Georg John; נולד בשם גאורג יאקובסון; 23 ביולי 1879, שמיגייל (אנ') ליד פוזנן – 18 בנובמבר 1941, לודז') היה שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי-גרמני. גורש לגטו לודז' בעת שואת יהדות אירופה ונספה שם.
ב-1917 הופיע לראשונה וב-1933 שיחק את תפקידו האחרון. עם עליית הנאצים לשלטון לא קיבל עוד תפקידי משחק.
בקולנוע הוא הצטלם בכ-120 סרטים של במאים גרמנים. בין היתר שיחק בסרט "אנסטסיה, בת הצאר המזויפת".
ג'ורג' פרמפטון

| --- | --- |

 לידה:  18 ביוני 1860 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  21 במאי 1928 (בגיל 67) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Golders Green Crematorium 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנויות (1887)  Lambeth School of Art (1880)  בית הספר לאמנות סיטי וגילדות לונדון 
 תקופת הפעילות:  1875–1924 (כ־49 שנים) 
 זרם באמנות:  New Sculpture 
 יצירות ידועות:  Edith Cavell Memorial, Quintin and Alice Hogg Memorial 
 פרסים והוקרה:  מסדר לאופולד השני, מלך הבלגים  Knight Bachelor 
 בן או בת זוג:  קריסטבל קוקרל (1893–?) 
 צאצאים:  מרדית פרמפטון 
 
ג'ורג' ג'יימס פרמפטון (באנגלית: George James Frampton‏; 18 ביוני 1860 - 21 במאי 1928) היה פסל בריטי. הוא היה חבר מוביל בתנועת הפיסול החדשה כבר בקריירה המוקדמת שלו כאשר יצר פסלים עם אלמנטים של אר נובו וסימבוליזם, ולעיתים קרובות שילב בין חומרים שונים כגון שיש וברונזה במקשה אחת. בעוד שעבודותיו המאוחרות היו בסגנון מסורתי יותר, פרמפטון ניהל קריירה פורייה בה יצר אנדרטאות ציבוריות רבות, כולל כמה פסלים של המלכה ויקטוריה ומאוחר יותר, לאחר מלחמת העולם הראשונה, מספר אנדרטאות מלחמה. אלה כללו את אנדרטת אידית קאוול בלונדון, אשר יחד עם פסל פיטר פן בגני קנסינגטון הם אולי היצירות הידועות ביותר של פרמפטון.
ביוגרפיה

פרמפטון נולד ב־18 ביוני 1860 בלונדון, אביו היה חוטב עצים וסתת. ג'ורג' פרמפטון החל את חיי העבודה שלו כסתת אבן בשנת 1878, ועבד על מלון דה ויל בפריז. פרמפטון חזר ללונדון כדי ללמוד אצל ויליאם סילבר פרית' בבית הספר הטכני לאמנות בדרום לונדון במהלך 1880 ו-1881. הוא המשיך לבתי הספר המלכותיים של האקדמיה שם, בין השנים 1881–1887 זכה במדליית זהב ומלגת נסיעה. בעודו לומד באקדמיה המלכותית, פרמפטון לקח על עצמו כמה משימות לפיסול, כולל, בשנת 1885, יצירות לחזית המועדון בשדרות נורת'מברלנד וגם למועדון השמרני של צ'לסי. הוא גם יצר פסלים לקתדרלת מנצ'סטר, כמה פריטי קישוט לאנדרטת הנרי פוקט בלונדון וזוג דמויות טרקוטה שהוצגו בפריז ונרכשו לבניין העירייה בכריסטצ'רץ ', ניו זילנד. בין השנים 1887–1890 פרמפטון למד ועבד בסטודיו של אנטונין מרסי בפריז, שם למד גם ציור אצל פסקל דגנאן-בובר וגוסטב קורטואה.
עבודות מוקדמות

פרמפטון חזר לאנגליה ונכנס לתפקיד הוראה בבית הספר לאמנות סלייד בשנת 1893 והיה גם, במשך שנה, ראש המשותף של בית הספר המרכזי לאומנויות ומלאכות.
בשנת 1893 פרמפטון התחתן עם האמנית קריסטבל קוקרל והזוג הקים את ביתם בסנט ג'ון ווד בלונדון. יחד הם תכננו אפריז דקורטיבי לחלק הפנימי של הבית ופרמפטון החל לעצב אביזרי בית, תכשיטים באמייל ובמתכות יקרות וגם מדליות, בעיקר עבור אוניברסיטת גלאזגו ומכללת וינצ'סטר. בשלב זה, פרמפטון היה, על פי המבקר מ.ה. שפילמן "במרד גלוי נגד פיסול לבן". בשנת 1893 הציג באקדמיה המלכותית את Mysteriarch, חזה טיח רב-כרומטי עם מוטיבים של סמליות, וכעבור שנתיים הראה יצירה פוליכרומטית נוספת, "אמא וילד" באותו מקום. "אם וילד" הן דמויות ברונזה, של אשתו ובנו, מונחות על לוחית נחושת ודיסק אמייל לבן מאחורי ראשה של האם.
הכרה

גוף העבודה של פרמפטון בשנות השמונים של המאה ה-19 הביא לו הכרה ניכרת. אוניברסיטת סנט אנדרוז העניקה לו תואר דוקטור לשם כבוד בשנת 1894. [2] בשנת 1897 הופיעו דוגמאות ליצירותיו של פרמפטון בביאנלה בוונציה ובוינה בשנה שלאחר מכן. הוא הציג בתערוכה בבריסל והראה ארבע יצירות בתערוכה הבינלאומית בפריז בשנת 1900, עליה הוענק לו הפרס הגדול.
ההכרה גם הביאה לפרמפטון שתי משימות ציבוריות משמעותיות בשלב זה. האדריכל ג'ון ויליאם סימפסון מינה את פרמפטון לפסל אמן לקישוט חזית הגלריה לאמנות קלברובוב והמוזיאון בגלאזגו. בנוסף לפיקוח על עבודתם של כמה פסלים אחרים, יצר פרמפטון קבוצת פסלים מברונזה ושלושה סטים של קישוטי אבן למרפסת הצפונית של הבניין החדש. המשימה האחרת של פרמפטון הייתה על אפריז על חזית בניין לויד'ס ריסטר ברחוב פנצ'רץ' בלונדון. פרמפטון יצר בקומה הראשונה, אפריז באבן פורטלנד של דמויות נשיות המייצגות מסחר ומשלוח עם ארבעה פסלוני ברונזה בנקודות מפתח. שתי העבודות, אך במיוחד אפריז רחוב פנצ'רץ', זכו לשבחים באותה תקופה.
קריירה מאוחרת

באפריל 1897 לציון יובל של המלכה ויקטוריה, הזמינו את פרמפטון ליצור פסל של המלכה. צילומים של המודל של פרמפטון לפסל פורסמו במהדורת "הסטודיו" ביולי 1898. הטקסט הנלווה תיאר דמות כפולה מגודל טבעי, יושבת מתחת לחופה, לבושה בגלימת מסדר כוכב הודו, מעוטרת בזהב, שנהב. הפסל שהושלם, היה פחות מעוטר וללא חופה, נשלח להודו בתחילת 1901 והוקם באתר זמני במארס 1902. לאחר מכן הועבר הפסל למיקום מול אנדרטת ויקטוריה, שם הוצב על בימה אדריכלית גדולה.
מותה של המלכה ויקטוריה בינואר 1901 הביא לכך שפרמפטון קיבל כמה משימות לאנדרטאות למלכה. פרמפטון ביסס אותן על עיצובו של דמות יושבת עם כמה וריאציות. הוא השתמש באותו צוות עבור הפסלים של לידס וסנט הלנס, אך שינה את סגנון הפרטים הדקורטיביים ביניהם. גרסה נוספת נוצרה לשטח בניין המחוקקים של מניטובה בוויניפג בשנת 1904. עיצוב שונה של ויקטוריה צעירה ועומדת נוצר עבור בית החולים המלכותי ויקטוריה בניוקאסל על נהר הטיין בשנת 1906 ונחשף על ידי בנה המלך אדוארד השביעי באותה שנה.
בין הפסלים הציבוריים הבולטים האחרים של פרמפטון ניתן למנות את דמויותיו של פיטר פן המנגן, האריות במוזיאון הבריטי ואנדרטת אידית קאוול הניצבת מחוץ לגלריית הדיוקנאות הלאומית, לונדון. פסל פיטר פן המקורי בגני קנסינגטון, לונדון, הוזמן על ידי ג'יי. מ' בארי בשנת 1912. אמרו כי בארי היה מאוכזב מתיאורו של פרמפטון את פיטר פן, בייחוד בבחירת המודל שלו לדמות הילד. עם זאת, הפופולריות של הפסל הייתה גדולה ונעשו עוד שש יציקות נוספות במקומות שונים בעולם.
בשנת 1915 הוזמן פרמפטון ליצור אנדרטה ציבורית לאידית קאוול. לאחר שוויתר על שכר הטרחה שלו עבור העבודה, נחשפה אנדרטת הסגנון המודרניסטי של פרמפטון בשיש וגרניט בפני קהל רב ליד כיכר טרפלגר במרכז לונדון במהלך 1920.
לאחר מכן עבד פרמפטון עם סר אדווין לוטיינס על שניים מאנדרטאות המלחמה של האדריכל לאחר מלחמת העולם הראשונה, אנדרטת המלחמה במזרח סאסקס ואנדרטת המלחמה בקאמברידג'שיר, שנחשפו בפברואר ובאוגוסט 1921 בהתאמה. בשניהם פסל ברונזה של סנט ג'ורג', מפוסל על ידי פרמפטון על גבי עמוד שתוכנן על ידי לוטיינס.
חיים אישיים

הבית והסטודיו הראשונים של פרמפטון היו בקווינס גרוב 32, אך מאוחר יותר הוא בנה בית גדול יותר בקרבת מקום בקרלטון היל, שניהם בסנט ג'ון ווד, לונדון. הוא היה נשוי לאמנית קריסטבל קוקרל ונולד לו בן אחד, הצייר מרדית פרמפטון. הוא היה חבר פעיל בגילדת עובדי האמנות והיה למאסטר בשנת 1902.
הוא נפטר ב־21 במאי 1928 בגיל 67 ונשרף בקרמטוריום גולדרס גרין ב־25 במאי. אפרו מונח בתוך גומחה בקומת הקרקע באגף המזרחי של ארנסט ג'ורג' קולומבריום.
אנדרטה שפיסל ארנסט גיליק בשנת 1930 המתארת ילד ברונזה האוחז בעותק מיניאטורי של פסלו של פרמפטון של פיטר פן, נמצאת בקריפטה של קתדרלת סנט פול.
הערות שוליים

↑  Ian Chilvers (2004). The Oxford Dictionary of Art. Oxford University Press
↑  Sir George James Frampton RA, FSA, LLD - Mapping the Practice and Profession of Sculpture in Britain and Ireland 1851-1951, sculpture.gla.ac.uk
↑  "George Frampton"
↑  Slade School of Fine Art : A Brief History, web.archive.org, ‏2008-01-25
↑  LLOYD'S REGISTRY, City and County of the City of London - 1192466 | Historic England, historicengland.org.uk (באנגלית)
1 2  M. H. (Marion Harry) Spielmann, British sculpture and sculptors of today, London, New York : Cassell, 1901
↑  The statue of Queen Victoria, Royal Victoria Infirmary, Newcastle., www.northumbria.info
↑  Frampton, Sir George James (1860–1928), Oxford University Press, 2017-11-28, Oxford Dictionary of National Biography
↑  Edith Cavell: commemorating the nurse who became a First World War heroine | Art UK, www.artuk.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129583022  ISNI: 0000 0000 6684 4215  LCCN: nb2002090435  NLA: 61226168  RKD: 28871  SNAC: w6q25tpt  TePapa: 784  ULAN: 500115160  VIAF: 74935781   WorldCat (עם VIAF): 74935781 
ג'ורג' פרמפטון, אנדרטה של אדית קאוול, לונדון
ג'ורג' פרמפטון, פסל של פיטר פן, בגני המלכה בפרת'
אחד האריות במוזיאון הבריטי
אחד האריות במוזיאון הבריטי
ג'ורג' פרמפטון, פסל המלכה ויקטוריה בניו קאסל
ג'רום קרסי

| --- | --- |

קרסי בשנת 2003
 לידה:  26 ביוני 1962 קלארקסוויל, וירג'יניה, ארצות הברית
 פטירה:  18 בפברואר 2015 (בגיל 52) טואלטין, אורגון, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת לונגווד
 דראפט:  בחירה מספר 46, 1984 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1984–1995 1995–1996 1996–1997 1997–1998 1998–2000 2000–2001:  פורטלנד טרייל בלייזרס גולדן סטייט ווריורס לוס אנג'לס לייקרס סיאטל סופרסוניקס סן אנטוניו ספרס מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1999)
ג'רום קרסי (באנגלית: Jerome Kersey;‏ 26 ביוני 1962 – 18 בפברואר 2015) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1984–2001. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 10.3 נקודות, 5.5 ריבאונדים ו-1.9 אסיסטים למשחק. בשנותיו הראשונות ב-NBA נחשב לאחד המטביעים המרשימים בליגה, והשתתף 4 פעמים בתחרות ההטבעות. בפברואר 2015 נפטר קרסי, בגיל 52, כתוצאה מתסחיף ריאתי.
קריירת משחק

קרסי נולד בעיר קלארקסוויל שבווירג'יניה, ובין השנים 1980–1984 למד באוניברסיטת לונגווד אשר בפארמוויל הסמוכה. ב-4 עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה רשם ממוצעים של 17.0 נקודות ו-11.3 ריבאונדים למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1984 נלקח קרסי בבחירה ה-46 על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס, אשר בחרו באותו הדראפט גם את סם בואי (לפני מייקל ג'ורדן). לאחר 3 עונות כשחקן ספסל, פרץ קרסי בעונת 1987/1988 עם שיאי קריירה של 19.2 נקודות ו-8.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. בשנים הבאות היה אחד השחקנים הבולטים של הקבוצה, לצד קלייד דרקסלר, טרי פורטר, באק ויליאמס וקווין דאקוורת', אשר הובילו אותה למעמד גמר ה-NBA בעונות 1990 ו-1992. החל מעונת 1993/1994 ועד לסיום הקריירה שימש בעיקר כשחקן מחליף. בעת עזיבתו את הטרייל בלייזרס בשנת 1995 ניצב במקום השני בתולדות המועדון במספר משחקים (831), בריבאונדים (5,078) ובחסימות (622), וכן במקום השלישי בנקודות (10,067) ובחטיפות (1,059).
בדראפט ההרחבה של שנת 1995 נבחר קרסי על ידי טורונטו ראפטורס, אך שוחרר ממנה לפני תחילת העונה וחתם על חוזה בגולדן סטייט ווריורס. בעונת 1996/1997 שיחק עבור לוס אנג'לס לייקרס, ובעונה העוקבת עבר לסיאטל סופרסוניקס.
לקראת עונת 1998/1999 המקוצרת הצטרף לסן אנטוניו ספרס, וסייע לה לזכות באליפות ה-NBA כמחליפו מהספסל של שון אליוט. בעונת 2000/2001 העפיל לגמר האזור המזרחי כשחקן מילווקי באקס, ובסיום העונה פרש ממשחק, בגיל 38.
לאחר הפרישה ממשחק

בעונת 2004/2005 שימש קרסי כעוזר מאמן במילווקי באקס, תחת טרי פורטר עמו שיתף פעולה כשחקן בפורטלנד. לאחר עונה אחת בלבד עזב את התפקיד.
ב-18 בפברואר 2015 נפטר קרסי במפתיע, בגיל 52, כתוצאה מקריש דם אשר נסחף לריאותיו וגרם לתסחיף ריאתי.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של קרסי, באתר basketball-reference.com
1 2  מותו של קרסי נגרם כתוצאה מקריש דם, באתר Yahoo!,‏ 19 בפברואר 2015
↑  סטטיסטיקות המכללות של קרסי, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1984, באתר basketball-reference.com
↑  קרסי חותם על חוזה בגולדן סטייט, באתר sfgate.com,‏ 18 באוקטובר 1995
↑  סטטיסטיקות האימון של קרסי ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על פטירתו של קרסי, באתר oregonlive.com,‏ 19 בפברואר 2015
ג'פרי יוג'נידיס

| --- | --- |

ג'פרי יוג'נידיס ב-2011
 לידה:  8 במרץ 1960 (בן 64) דטרויט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בראון, אוניברסיטת סטנפורד, University Liggett School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  רומן רומנטי 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 הושפע מ:  ג'ורג' אליוט, ולדימיר נבוקוב, הנרי ג'יימס, גבריאל גארסיה מארקס 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1994)  פרס פוליצר לסיפורת (2003)  הפרס הגדול של גיבורי מדאם פיגארו לרומן זר (2013)  פרס ברלין (2001, 2000) 
 
ג'פרי קנט יוג'נידיס (באנגלית: Jeffrey Kent Eugenides; יליד ה-8 במרץ 1960) הוא סופר אמריקאי זוכה פרס פוליצר.
ביוגרפיה

יוג'נידיס נולד בדטרויט לאב ממוצא יווני ואם ממוצא אירי ואנגלי. לאחר שסיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת בראון בשנת 1983, נסע להתנדב בכלכותה בחברת אמא תרזה. לאחר מכן קיבל תואר שני בכתיבה יוצרת מאוניברסיטת סטנפורד.
משנת 1999 עד שנת 2004 התגורר בברלין. מאז שנת 2007 הוא מתגורר בפרינסטון ונמנה עם סגל אוניברסיטת פרינסטון, שם הוא מלמד כתיבה יוצרת.
יוג'ינידיס מספר שרצה להיות סופר מגיל צעיר. בתיכון קרא את דיוקן האמן כאיש צעיר מאת ג'יימס ג'ויס והספר השפיע עליו רבות. כמו כן הוא מונה מודרניסטים רבים כמשפיעים על כתיבתו, למשל ויליאם פוקנר, מרסל פרוסט, וירג'יניה וולף, רוברט מוסיל, ואחרים.
יוג'ינידיס כתב סיפורים קצרים רבים, שעתידים לראות אור בקובץ, וכן שלושה רומנים. ספרו הראשון "חמש ילדות יפות" הוסרט על ידי הבמאית סופיה קופולה, והסרט זכה לביקורות טובות. ספרו השני, "מידלסקס", העוסק בחוויית החיים של אדם אינטרסקס, זכה בפרס פוליצר לפרוזה לשנת 2003. ספרו השלישי "עלילת הנישואים" היה מועמד למספר פרסים ספרותיים וכיכב ברשימות מומלצים שונות בשנת 2011.
ספריו

חמש ילדות יפות, רומן, מאנגלית: חנה ידור-אבני, הוצאת מודן, 2005
מידלסקס, רומן, מאנגלית: חנה ידור-אבני, הוצאת מודן, 2004
עלילת הנישואים, רומן, מאנגלית: אילת אטינגר ואהד זהבי, הוצאת מודן, 2012
ג'ובאני פרנצ'סקו אנריו

| --- | --- |
 לידה:  1567 רומא, מדינת האפיפיור 
 פטירה:  12 ביוני 1630 (בגיל 63 בערך) גראץ, ממלכת הבסבורג 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 
ג'ובאני פרנצ'סקו אנריו (באיטלקית: Giovanni Francesco Anerio‏; סביבות 1567 – 12 ביוני 1630) היה מלחין איטלקי מן האסכולה הרומאית, מסוף תקופת הרנסאנס וראשית תקופת הבארוק. ג'ובאני פרנצ'סקו היה אחיו הצעיר של פליצ'ה אנריו. חשיבותו העיקרית של אנריו בתולדות המוזיקה הייתה בתרומה שהרים להתפתחות המוקדמת של האורטוריה; הוא ייצג את המגמה הפרוגרסיבית באסכולה הרומאית, השמרנית בכל מובן אחר, אף כי היה גם שותף לכמה מן המגמות הסגנוניות של אחיו, שחב רבות לג'ובאני פלסטרינה.