stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל גל
ביוגרפיה

גל נולד במינכן לאמן וצייר היהודי, ערי גלאס. עוזי גל הוא אחיו למחצה, מאביו.
ב-1933, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עלה לישראל עם הוריו והתיישב בקיבוץ יגור.
בשנות החמישים שירת כמפקד בסיירת אילת והיה חברו הקרוב של יאיר פלד, מפקד סיירת צנחנים, שנרצח בשנות החמישים על ידי בדואים.
ב-1962 הקים יחד עם יהושע כהן ויורם יום-טוב את בית ספר שדה שדה בוקר והיה למנהלו הראשון. במסגרת זאת הוא עסק בשחזור כורנוב וסייע לסקר ארכאולוגי בנגב.
הקים את אגף הנוער במשרד החינוך ועמד בראשו שבע שנים. במהלך תקופה זו הפך את הגדנ"ע לתוכנית של"ח. בתקופתו הכין משרד החינוך לראשונה חומר לבתי הספר על המחתרות.
בשנת 1977 יצא גל ללימודים לתואר שני באוניברסיטת הרווארד.
בספטמבר 1979 התגייס לצה"ל לבקשת הרמטכ"ל, רפאל איתן כדי להקים את פרויקט מקא"מ. ניהל את מקא"מ מספר שנים. בשנת 1982 עמד בראש ועדה לבחינת בתי הכלא הצבאיים. בהמשך מונה לסגן קצין חינוך ראשי.
בשנת 1985, בהיותו מנהל אגף החינוך בעיריית ירושלים, הקים את מנח"י בשיתוף עם שמשון שושני מנכ"ל משרד החינוך. בתקופת כהונתו הוא התמודד עם האינתיפאדה הראשונה במזרח ירושלים והחליט על סיום עבודת מורות יהודיות בבתי ספר במזרח ירושלים. בשנת 1989 עלה שמו כמועמד להיות מנכ"ל משרד החינוך, אך הוא לא זכה בתפקיד. ראש העיר דאז, טדי קולק, מינה אותו בסוף 1989 למנכ"ל העירייה.
בשנים 1992–1997 ניהל את בית הספר למנהיגות חינוכית.
בשנת 1999, היה גל בין המייסדים של המרכז הבין-תרבותי לירושלים, ושימש כיו"ר הראשון של המרכז.
בשנת 2000 קיבל את אות "מחנך למופת".
הנצחתו

בשנת 2006 הוקם במדרשת בן-גוריון מרכז גל למנהיגות (מג"ל).
בשנת 2008 הוקמה מכינה קדם צבאית גל הנקראת על שמו.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
↑  סטלה קורין ליבר, גל, זה מהעירייה, מעריב, 11 במאי 1990
↑  רזיאל צוונג, החודש יפתח מחזור נוסף של סמינר לפעילים אקדמאים במדרשת שדה בוקר, דבר, 3 בדצמבר 1965
↑  מ. יסוד, בין אוקספורד לבין יבנה..., למרחב, 7 ביולי 1966
↑  מרדכי ארציאלי, משחזרים את כורנוב, הארץ, 8 במאי 1963
↑  אתרים מן התקופה הישראלית נתגלו בנגב המרכזי, למרחב, 7 במרץ 1965
↑  צבי אילן, היערכות חדשה בחינוך החברתי לנוער, דבר, 21 בינואר 1976
↑  חומר לבתיה"ס על המחתרות, דבר, 2 במאי 1976
↑  מינויים במשרד החינוך והתרבות, דבר, 22 ביולי 1977
↑  ישראל לנדרס, החממה של צה"ל, דבר, 14 במרץ 1980
↑  ישראל לנדרס, המלחמה בפשיעה-כיבוי שריפה, דבר, 8 בפברואר 1980
יתרון וחסרון, דבר, 21 בפברואר 1983
↑  רפול מינה ועדה לבדיקת דמות בתי־הכלא בצה"ל, דבר, 29 במרץ 1982
↑  קולק: בתי ספר ערביים בעיר נתונים להשפעה של אש"ף, מעריב, 28 באוגוסט 1985
↑  כוחות הבטחון בכוננות כדי לקדם את "יום תקיפת הרכוש היהודי", מעריב, 20 ביוני 1988
↑  מיכאל גל: המורות היהודיות לא יחזרו ללמד במזרח העיר, מעריב, 2 בספטמבר 1988
↑  יסמין קיני, נפגש עם מועמד למנכ"ל משרדו, חדשות, 15 במאי 1989
↑  עירית ירושלים, חדשות, 8 בדצמבר 1989
By My Side

"By My Side" הוא שיר בביצוע הלהקה האוסטרלית INXS, שהתפרסם ב־18 במרץ 1991 כסינגל הבריטי השלישי והסינגל האוסטרלי הרביעי מתוך אלבום האולפן השביעי של הלהקה, X, שיצא לאור ב־1990. את השיר כתבו והלחינו אנדרו פאריס (אנ'), מייקל האצ'נס וקירק פנגילי (אנ') תוך כדי הסשנים של העבודה על התקליט. בהערות אלבום של מהדורת האלבום המיוחדת שהתפרסמה ב־2002 נכתב שלמפיק כריס תומאס (אנ') קרדיט בחיבור השיר – בפזמון ובעיבוד. הכותב העיקרי, אנדרו פאריס, אמר שהשיר נכתב על רקע החיסרון שהרגיש במשפחה ובחברים בזמן סיבובי ההופעות של הלהקה.
הסינגל לא התפרסם בארצות הברית.
בשיר נטלה חלק חטיבת כלי הקשת של התזמורת הסימפונית של סידני.
בי־סיידים

לשיר יצאו שלושה בי־סיידים: רמיקס שעשה התקליטן והמפיק דייוויד מוראלס (אנ') ללהיט הקודם של הלהקה, "Disappear" (אנ'), ושני שירים חדשים: "The Other Side", שכתב הגיטריסט והסקסופוניסט קירק פנגילי, ו־"Soothe Me", שכתב הגיטריסט והקלידן אנדרו פאריס.
רשימת השמעה

סינגל 7 אינץ' בבריטניה וסינגל קלטת שמע
"By My Side" (גרסת אלבום)
"The Other Side"
סינגל 12 אינץ' בבריטניה
"By My Side" (מיקס גרסת הסרט)
"The Other Side"
"Faith in Each Other" (חי)
סינגל תקליטור בבריטניה
"By My Side" (גרסת אלבום)
"The Other Side"
"Faith in Each Other" (חי)
"Disappear" (רמיקס של דייוויד מוראלס)
סינגל מקסי תקליטור ביפן ומארז תקליטור וכרזה באוסטרליה
"By My Side" (מיקס גרסת הסרט)
"By My Side" (גרסת אלבום)
"Soothe Me"
"Faith in Each Other" (חי)
סינגל מקסי קלטת שמע באוסטרליה
"By My Side" (מיקס גרסת הסרט)
"By My Side" (גרסת אלבום)
"Soothe Me"
"Faith in Each Other" (חי)
מיקומי שיא > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 23 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 65 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 56 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 27 |  |
|  הולנד | Single Top 100 | 35 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 42 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 25 |  |
|  צרפת | SNEP | 48 |  |
|  קנדה | RPM | 54 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד הלועזי השנתי של רשת ג' | 18 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת | 18 במרץ 1991 | ויניל 7 אינץ' • ויניל 12 אינץ' • תקליטור • קלטת שמע | מרקורי רקורדס (אנ') |  |
| יפן | 25 ביולי 1991 | תקליטור | East West יפן (אנ') |  |
הערות שוליים

↑  ‏Song Details – By My Side, באתר umusicpub.com
1 2  By My Side by INXS, באתר Songfacts
↑  INXS - BY MY SIDE (SONG), באתר australian-charts.com
↑  Eurochart Hot 100 Singles (PDF), באתר מוזיקה & מדיה, כרך 8, מס' 16, ‏20 באפריל 1991, עמ' 29
↑  INXS - BY MY SIDE (SONG), באתר offiziellecharts.de
↑  INXS - Nederlandse Top 40 – week 16, 1991, באתר top40.nl
↑  INXS - BY MY SIDE , באתר dutchcharts.nl
↑  Official Singles Charton 31/3/1991 31 March 1991 - 6 April 1991, באתר חברת המצעדים הרשמית
↑  "המצעד הלועזי השבועי של רשת ג' מתאריך 21 באפריל 1991, באתר פזמונט
↑  INXS - BY MY SIDE (SONG), באתר ultratop.be
↑  INXS - BY MY SIDE (CHANSON), באתר lescharts.com
↑  Top RPM Singles: Issue 1618, באתר bac-lac.gc.ca
↑  "1991 (מצעד לועזי שנתי), רשת ג', באתר פזמונט
↑  "Singles Titles A–Z". מיוזיק ויק: 19. 16 במרץ 1991. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "バイ・マイ・サイド(4トラックス) | INXS" [By My Side (4 Tracks) | INXS] (ביפנית). אוריקון. נבדק ב-22 במרץ 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
היסטוריה של אלכסנדריה

| --- | --- |

אלכסנדריה, הדפס של דוויד רוברטס, 1845–1849
 היסטוריה
 נבנה:  331 לפנה"ס
 מיקום
 מדינה:  מצרים מצרים
 
ההיסטוריה של אלכסנדריה מתחילה בייסוד העיר כפוליס יוונית לחוף הים התיכון על ידי אלכסנדר הגדול בשנת 331 לפני הספירה, במקום בו שוכנת היום העיר המודרנית אלכסנדריה. לאחר חלוקת האימפריה של אלכסנדר הגדול הפכה אלכסנדריה לבירת הממלכה התלמיית ומרכז השלטון שלה. במשך מאות שנים הייתה אלכסנדריה העתיקה מרכז תרבותי וכלכלי באזור תחת שלטון רומאי, ביזנטי ומוסלמי, עד להעברת המרכז לקהיר של היום ולירידה מחשיבותה ומכוחה.
ערך זה מתאר את העיר מאז הווסדה ועד מהפכת הקצינים החופשים במאה ה-20.
הרקע להקמת העיר > רקע היסטורי > התקופה העתיקה עד המאה השביעית לפנה"ס

אזור המפרץ, הנמצא ממערב לדלתא של הנילוס, היה מיושב כבר בתקופת הממלכה המצרית הקדומה (2686–2181 לפנה"ס) וזאת ממחקרים לגבי המצאות מזהמי עופרת במפרץ. תקופה נוספת הניתנת לזיהוי היא תקופת שלטונם של פרעוני רעמסס (1000–800 לפנה"ס). עם זאת אין מידע רב על היישוב בתקופות אלו.
בנוסף, כ־20 ק"מ מזרחית לאלכסנדריה של היום, הייתה קיימת עיר נמל חשובה בשם הרקליון (Heracleion או תוניס Thonis) מן המאה ה-12 לפנה"ס ועד לשקיעתה תחת מי הים התיכון במאה השישית או השביעית לספירה. החל משנת 1992 מתבצע מחקר ארכאולוגי ימי בשטח במפרץ אבו קיר.
הרקע להקמת העיר > רקע היסטורי > מהמאה השביעית עד 331 לפנה"ס

תקופה זו יצרה רקע לשנוי מאזן הכוחות באזור שהוביל בסופו של דבר להשתלטות מוקדון על המזרח ולבניית אלכסנדריה.
במצרים, תקופה זו מכונה התקופה המאוחרת. היא מתוארכת לשנים 712–332 לפנה"ס וכוללת את השושלות ה-26–30.
ביוון, תקופה זו כוללת את סוף התקופה הארכאית של יוון ותחילת התקופה הקלאסית.
הרקע להקמת העיר > רקע מדיני > יוון ומצרים

על הזרוע הקנופית של הנילוס כ-70 ק"מ דרומית לאלכסנדריה המודרנית הייתה תחנת מסחר בשם נאוקרטיס (Naucratis). הארכאולוגים סבורים כי העיר הייתה מיושבת משנת 625 לפנה"ס. במשך זמן רב הייתה זו נקודת ההתיישבות היוונית היחידה במצרים. העיר שימשה למטרות מסחר עם יוון והייתה מיושבת על ידי יוונים, מצרים וייתכן שגם על ידי פיניקים. עדות לקיומה יש למצוא גם בכתבים של סטראבון.
בתקופה זו, בעולם העתיק, חלו שינויים במאזני הכוחות ונוצרו בריתות חדשות כתוצאה מעליית מעצמות זרות באזור – מצרים נאבקה בכוחות זרים באזור: האשורים, אותם גירשו שליטי השושלת ה-26 בעזרת צבאות של שכירי חרב יוונים, הבבלים, להם נחלו תבוסה מוחצת שהורידה את חשיבותה הבין-לאומית של מצרים, הפרסים שבשנת 525 לפנה"ס כבשו את מצרים וסיפחו את הממלכה לשטח פרס עד לשנת 404 לפנה"ס (בתקופה זו ראו המלכים הפרסים בעצמם כפרעוני מצרים בני השושלת ה-27).
בשושלות הבאות חזרו המלכים בני מצרים לשלוט והיו ניסיונות מרידה בפרסים לעיתים תוך הסתמכות על עזרת היוונים במלחמתם. למשל בזמן המרד המצרי נגד הפרסים ב-459 לפנה"ס, היוונים שלחו למצרים סיוע צבאי. בתקופת השושלת ה-30, הידועה גם כשושלת האחרונה של הפרעונים המצריים, המצרים הפנו עורף ליוונים ובתגובה חברו האחרונים לפרס במלחמתה מול מצרים. הפרסים ביצעו השתלטות נוספת על מצרים, והעמידו את השושלת ה-31.
במאה ה-6 לפנה"ס התפתחו קשרי תרבות בין שתי המדינות בעידודו של פרעה יעחמס השני (השושלת ה-26, 570–526 לפנה"ס) שהוקיר את התרבות היוונית.
בשנת 450 לפנה"ס היווני הרודוטוס ביקר במצרים וכתב את ספר ההיסטוריה הראשון שלה ב-446 לפנה"ס, היסטוריות (פרק שלישי).
היוונים הטביעו מטבעות לשון וכינויים בקשר למצרים, הנמצאים בשימוש עד היום (כגון פירמידה אובליסק ועוד).
גם היוונים מצדם נאלצו להתמודד עם האיום הפרסי. המלחמה הפלופונסית הממושכת בין הבריתות של ספרטה לבריתות של אתונה דללו את כוחות יוון ופיליפוס השני, מלך מוקדון הצליח להשתלט על יוון בשנת 338 לפנה"ס.
הרקע להקמת העיר > רקע מדיני > אלכסנדר מוקדון

לאחר הירצחו של פיליפוס השני במהלך ההכנות למלחמה בפרס, בנו אלכסנדר הגדול, ירש את מלכותו ויצא למסע כיבושים (334 לפנה"ס ואילך). הוא הכניע את התראקים, בגבולו הצפוני, ביסס את השלטון המקדוני ביוון, לאחר מסע כיבושים, הוא ביסס את שלטונו גם באסיה הקטנה. בשנת 333 לפנה"ס הוא התקדם לכיוון פניקיה וארץ ישראל (הפיניקים היו בעלי בריתם של הפרסים). לאחר כיבוש עזה בשנת 332 לפנה"ס והניצחון על הפיניקים, הגיע אלכסנדר למצרים לעיירת הנמל נאוקרטיס. הוא כבש אותה ללא התנגדות השליטים הפרסיים. התושבים המקומיים קיבלו את אלכסנדר כמשחרר מעול הפרסים. על כן אלכסנדר אפשר לצבאו לנוח מעט ממסע המלחמה.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > ייסוד אלכסנדריה

בשנת 331 לפנה"ס אלכסנדר מוקדון ייסד את אלכסנדריה במקום בו נמצא נמל בשם ראקוטיס על הזרוע הקנופית של הנילוס וקרא לה על שמו. ישנם מקורות הטוענים ששמה, ראקוטיס, היה שם המקום שבו נמצאת אלכסנדריה. היא נועדה להיות עיר הבירה של המחוז המצרי החדש של אלכסנדר מוקדון ולשמש כבסיס ימי ונקודת שליטה על הים התיכון וגם לפאר את שמו במצרים, שלה ייחס חשיבות רבה.
לאלכסנדר היה חזון ברור כיצד תיראה העיר. המסורת אומרת שאלכסנדר מוקדון בעצמו שירטט את גבולות העיר לאחר שבחר את מיקומה.
ההיסטוריון הרומי פלוטארכוס שכתב ביוגרפיה של אלכסנדר הגדול, ובה אנקדוטות ופרטים שלא מופיעים בשום מקור אחר, תיאר בין היתר, את קביעת מקומה של אלכסנדריה כנקודה שעליה הצביע הומרוס באמצעות שורות מהיצירות שלו האיליאדה והאודיסיאה כשנגלה אל אלכסנדר בחלום.
באלכסנדריה החל אלכסנדר בכינונה של תרבות סינקרטיסטית, שילוב של התרבות היוונית והמצרית, בהמשך התפתחה תרבות זו ונוספו לה גוונים של תרבויות מזרחיות נוספות ונוצרה התרבות ההלניסטית. ברבות הימים הוא אף הכריז על עצמו כאל מצרי.
לפני שעזב, השאיר אלכסנדר את השלטון המקומי ואת מלאכת הבניה בידי קלאומנס ובידי האדריכלים דינוקרטס וסוסטרטוס מקנידוס.
ב-323 לפנה"ס הוא עזב את המקום והמשיך בכיבושיו, עד למותו בפרס.
בקשתו הייתה להיקבר במצרים.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה ההלניסטית: אלכסנדריה הבירה של שושלת תלמי עד שנת 30 לפנה"ס

לאחר מותו של אלכסנדר, התעורר ויכוח בין אנשי צבאו לגבי השלטון באימפריה. פרדיקס, התמנה לעוצר לאלכסנדר הרביעי, בנו של אלכסנדר, שהיה ילד, סבר שיש להעביר את השלטון בשלמות, באופן מרכזי לבנו של אלכסנדר. מפקדי הצבא העדיפו לחלק ביניהם את הממלכה. האימפריה התחלקה לשלש: הממלכה המוקדונית, הסורית והמצרית. תלמי הראשון המכונה גם סוטר, אחד משומרי ראשו ומפקדי צבאו של אלכסנדר, קיבל את מצרים.
בזמן שלטונו, תלמי הראשון ביסס את ניהול וכלכלת מצרים. מאחר שהוא לא רצה להיות נתון להשפעת הכוהנים ונושאי המשרות בממפיס, אחת ההחלטות הראשונות שלו הייתה להעביר את בירת המדינה לאלכסנדריה. העיר נבחרה גם מכיוון ששכנה על חופי הים התיכון, מה שהקל על הקשר עם מדינת האם, יוון. אלכסנדריה הפכה כתוצאה מכך לעיר יוונית יותר מאשר עיר מצרית. השפה היוונית הפכה לשפת הממשל והמסחר. באופן מדהים, היחידה בשושלת התלמאית שלמדה את השפה המצרית, הייתה קלאופטרה ה-VII.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה ההלניסטית: אלכסנדריה הבירה של שושלת תלמי עד שנת 30 לפנה"ס > תור הזהב

שושלת תלמיי שלטה בממלכה המצרית במשך כ-360 שנים, עד שנת 30 לפנה"ס. תקופה זו, נרשמה כתור הזהב של אלכסנדריה תודות להיחלשות הפיניקים בעקבות כיבושי אלכסנדר, הגברת המסחר עם רומא ועם המזרח דרך הנילוס והתעלה שקישרה אותו לים סוף. תוך מאה אחת, אלכסנדריה הפכה לאחת הערים הגדולות בים התיכון ומרכז ההתרבות הלמדנות והמדע היווניים. תלמי הראשון הפך את אלכסנדריה לבירת הממלכה ששלטה במצרים, לוב, כרתים קפריסין ארץ ישראל ואיים יווניים שונים.
תלמי הראשון המשיך בהצלחה במיזוג הדתות היוונית והמצרית ויצר את הכת של סראפיס. האלים המצריים שקשורים לסראפיס הם אוסיריס ואפיס והאלים היוונים הם האדס ודמטר.
שושלת תלמי הביאה פסלים ומבנים ארכיטקטוניים מהליופוליס כדי לקשט את העיר. בנוסף לאל החדש סראפיס, הם יצרו אלים שהיו מיזוג של אלים יווניים ואלים מצריים.
בני אלכסנדריה קישטו את הקברים שלהם בסצנות הלקוחות מהעולמות היוניים ומהעולמות הרומיים. היוונים נהגו לשרוף את מתיהם. באלכסנדריה נמצאו קברים ובהם גופות חנוטות וגם כדי אפר. עם זאת הממשלה לא עודדה נשואים בין המצרים ליוונים.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה ההלניסטית: אלכסנדריה הבירה של שושלת תלמי עד שנת 30 לפנה"ס > מרכז ידע ותרבות

בתקופה זו נבנתה העיר כמרכז למדנות ומדע יווני ובין-לאומי. בעיר נבנו מבנים שפארו את שמה ומשכו אליה אנשי רוח, מדע ותיירים רבים.
כבהתאם לאמות המידה הגבוהות של העולם היווני, בסביבות שנת 295 לפנה"ס, הוקם ברובע המלכותי בעיר, המוזאיון, על ידי היווני דמטריוס מפלרום (350–280 לפנה"ס), תחת שלטון תלמי הראשון. המוזאיון כלל את ספרית אלכסנדריה העתיקה.
אלכסנדריה הייתה המרכז לחקר האסטרונומיה בעולם העתיק. פעלו בה שמות היסטוריים שהשפעתם נכרת עד היום:
היפרכוס מניקיאה – מיפה את הכוכבים וכפי הנראה המציא את האיצטרולב, אפולוניוס מפרגה מתמטיקאי ואסטרונום, אריסטרכוס מסאמוס שקבע שהשמש עומדת במרכז תנועת הכוכבים.

גדול מדעניה של אלכסנדריה היה פתולמיוס הידוע גם בשם תלמי. היה מתמטיקאי, גאוגרף, אסטרונום ואסטרולוג יווני. תלמי חי באלכסנדריה בהיותה פרובינקיה רומית בשנים 100–168 לספירה, ונחשב כאסטרונום החשוב ביותר בעת העתיקה
פעלו בה בלשנים וחוקרי ספרות:
אריסטרכוס מסמותרקיה – עסק בדקדוק ובביקורת ספרותית, אריסטופנס מביזנטיון – היה מחליפו בניהול הספרייה. באלכסנדריה עוצבה ונקבעה הקוינה, השפה היוונית המשותפת לכול העולם ההלניסטי, שדחקה את הדיאלקטים השונים ומכונה גם 'הדיאלקט האלכסנדרוני' ובה נכתבו היצירות של הומרוס. על רקע מקומה המרכזי של השפה היוונית, נוצר במאה השלישית לפני הספירה, "תרגום השבעים" לתורה. כמו כן התפתח בה תחום השירה הלא דתית.
מתמטיקאים שתורתם תקפה גם כיום:
אוקלידס, אפולוניוס מפרגה, ארכימדס שנחשב לאחד המדענים המובילים של העת העתיקה.
חוקרים פורצי דרך בתחום הרפואה:
ארסיסטרטוס – ייסד יחד עם הרופילוס בית ספר לרפואה ולמחקר רפואי.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה ההלניסטית: אלכסנדריה הבירה של שושלת תלמי עד שנת 30 לפנה"ס > שקיעה פוליטית

שקיעת הממלכה החלה בתקופת תלמי הרביעי. בימי תלמי החמישי אפפינס, הממלכה איבדה שטחים רבים מחוץ למצרים וההשפעה הרומאית
התחילה לגדול בה בצורה שסיכנה את עצמאותה.
עם מותו של תלמי השישי בשנת 145 לפנה"ס, התפתחו באלכסנדריה קרבות ירושה ושלטון בין יורשיו, תלמי השביעי ותלמי השמיני, ותומכיהם, כשהם מפלגים את האוכלוסייה. עם ניצחונו של תלמי השמיני הוא יצא למסע נקמה באינטלקטואלים של אלכסנדריה שהתנגדו לשלטונו, בשנת 142 לפנה"ס הוא גירש אנשי הרוח, בלשנים, פילוסופים, פרופסורים לגאומטריה, מוזיקאים, ציירים, מורים, רופאים ואחרים ובכך שינה את פני אלכסנדריה.
במהלך המאה השנייה לפנה"ס, נכנסה הממלכה לתקופת תוהו ובוהו, וללא שלטון יציב, מצרים התנוונה במהירות: הסנאט הרומי הכתיב לה במידה גוברת והולכת את מדיניותה והציב באלכסנדריה גייסות רומאיים.
בד בבד עם חוסר היציבות במצרים וירידת כוחם של השליטים התלמיים התרחשה עליה של רומא והגברת מעורבותה בנעשה במצרים. בימי יוליוס קיסר. בשנת 48 לפנה"ס, תלמי השלושה עשר רצח את פומפיוס מתוך כוונה לזכות באהדת יוליוס קיסר, דבר ששימש עילה ליוליוס קיסר להתערב בשלטון ולהיכנס לאלכסנדריה בראש כוח צבאי ככובש. הוא גירש את תלמי מהשלטון ובמקומו הומלכה קלאופטרה השביעית. תוך כדי מאבקי הכוח בין קלאופטרה ואחיה, תלמי השלושה עשר, נוצרה התערבות צבאית עם צבא קיסר ובקרב, נשרף הצי התלמאי וגם בספריה הגדולה התרחשה שריפה.
קלאופטרה ילדה ליוליוס קיסר בן תוך ניסיון להחזיר את השושלת התלמיית חזרה לכוחה במצרים. מאמציה נגדעו בגלל הירצחו של קיסר ברומא בשנת 44 לפנה"ס. ממשיכו, מרקוס אנטוניוס נשאר לצידה במשך 13 שנים אולם תבוסתו לאוגוסטוס (בשמו המקורי אוקטביאנוס), בשנת 30 לפנה"ס, הסתיימה במות השניים, קץ השושלת התלמאית הגיע עם הירצחו של בנה תלמי ה-XV ושני בניה האחרים. בכך הושלט השלטון הרומאי במצרים.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה הרומאית (48 לפנה"ס – 345 לספירה)

מצרים הפכה סופית להיות פרובינציה רומאית בשנת 80 לספירה, חשיבותה לרומא הייתה בהיותה אסם התבואה שלה. בימיו של אוגוסטוס קיסר המשיכה העיר להתפתח והיא נשארה העיר השנייה בגודלה בעולם אחרי רומא והמטרופולין של המזרח הרומי.
גם סמוך לתחילת הספירה הנוצרית הייתה אלכסנדריה מרכז המדע והחכמה בעולם העתיק והעיר השנייה בגודלה באימפריה הרומית אחרי רומא. העיר התפתחה מבחינה כלכלית ומסחרית, רציפים ארוכים השתרעו על חופה, ואניות באו אליה ממזרח וממערב. הקיסר טריאנוס יצר חיבור באמצעות תעלות מים אל הים האדום ובכך הרחיב את יכולת השיוט מהים התיכון לים האדום. עם זאת, בעיר תססו רגשות אנטי רומיים ומדי פעם פרצו בה מהומות אלימות.
בשנת 117 לספירה, כתוצאה מדיכוי מרד נגרם נזק רב לעיר אולם הקיסר הדריאנוס הטיל על הארכיטקט דקריאנוס לשפץ את העיר ואת הספרייה שניזוקה.
בשנת 215 לספירה, בימי הקיסר הרומי קרקלה, הורע מאוד מצבה של העיר, לאחר שהוא טבח בתושביה כתוצאה מביקורת שהושמעה נגדו בזמן ביקורו בעיר.
מלחמות דת בלתי פוסקות נמשכו באלכסנדריה גם בשנים מאוחרות יותר, והיהודים והנוצרים היו חלק מהמהומות. העיר ידעה פרעות וגירוש יהודים בתקופות שונות. במאות השנייה והשלישית סבלו הנוצרים מרדיפות הקיסרים הרומיים, אולם בעיר התפתחו תיאוריות תאולוגיות חשובות בדת הנוצרית (ראה הפרק הנוצרים באלכסנדריה)
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה הביזנטית וחורבן אלכסנדריה ההלניסטית (390–650)

בסוף המאה השלישית לספירה, העולם הרומי נתקל בקשיים לשלוט באימפריה הענקית. נוסו מודלים שונים שבהם השלטון נחלק בין מספר קיסרים ושליטי על (אוגוסטוסים) שהיו עסוקים במלחמות על שלטונם. שיתוף פעולה בין לִיקִינְיוּס וקונסטנטינוס הגדול הוביל לפרסום צו מילאנו, המכונה "צו הסובלנות של גלריוס וקונסטנטינוס". זהו כתב הכרזת סובלנות דתית שפורסם באימפריה הרומית בשנת 313. הצו, קובע כי הדת הנוצרית הפכה לדת מותרת באימפריה (ממעמד לא רשמי של דת אסורה Religio ilicita), וכי יש לאפשר לנוצרים, ולבני כל הדתות אחרות, חופש לקיים את דתם בגלוי, מבלי שהדבר יוביל להתנכלות מצד מוסדותיה הרשמיים של האימפריה, ובכך אסר על רדיפות על רקע דת. מרגע זה הנוצרים באלכסנדריה החלו לפעול בגלוי לדרוש לקבל זכויות ובד בבד לתקוף את עובדי האלילים ואת היהודים. העיר הפכה לעיר של התגוששויות דתיות.
בשנת 365 אלכסנדריה נחרבה על ידי צונאמי, כנראה בעקבות רעידת אדמה בכרתים.
בשנת 380 הכריז תיאודוסיוס הראשון (379–395) על הפיכת הנצרות מדת מותרת לדת רשמית באימפריה הרומית. בתקופת שלטונו הוצאה הפגניות מחוץ לחוק.
בשנת 391 הפטריארך תיאופילוס הורה להשמיד או להפוך לכנסיות את כל המקדשים הפגאניים באלכסנדריה.
יש היסטוריונים המציינים את ראשית האימפריה הביזנטית בשנת 395, אז חולקה האימפריה (בשנית) כתחילת הפיצול הקבוע בין שתי האימפריות, המזרחית והמערבית. באותה שנה הוריש הקיסר תאודוסיוס הראשון עם מותו את האימפריה לשני בניו: ארקדיוס שנעשה קיסר המזרח, והונוריוס שנעשה קיסר המערב. אלכסנדריה הייתה חלק מהאימפריה הביזנטית, המזרחית.
בישוף העיר, קיריליוס, יזם בשנת 412 לספירה את גירוש יהודי אלכסנדריה. בעקבות כך פרצו בעיר מהומות דתיות ובהם נרצחה בלינץ', הפילוסופית הניאופלאטונית, היפאטיה בתו של תיאון, מנהל המוזאיון האחרון בידי המון מוסת. היפאטיה הייתה אחרונת המלומדים הגדולים שחיו בעיר. לדעת מספר מומחים, המהומות הללו גרמו לשריפת הספרייה הגדולה ולהשמדת מקדש סראפיס.
לאחר תאריך זה, אלכסנדריה שקעה במהירות ואנשי הרוח והמדע שבה עזבו אותה. אירוע זה מסמן את חורבנה האמיתי של אלכסנדריה ההלניסטית, ואת התגברותה של הנצרות במצרים.
במאה החמישית, הרובע המלכותי, הברוכאיון, והרובע היהודי הפכו לשממה. הסומה והמוזאיון נהרסו כליל. החיים התרכזו בעיקר על יד הסרפאום והקייסריום שהפכו לכנסיות נוצריות.
רובעי המגדלור והאצטדיון נשארו מיושבים ושלמים.
בשנת 619 לספירה העיר נכבשה לאחר מצור על ידי האימפריה הסאסאנית הפרסית.
בשנת 628 היא נכבשה חזרה על ידי הקיסר הביזנטי הרקליוס אבל בשנת 641 החליף המוסלמי עומר, באמצעות המפקד הצבאי שלו עמר אבן אל-עאץ תקף את המקום. לאחר מצור העיר נכבשה על ידי צבא קטן מאוד. ישנה סברה שלא רק חולשת ביזנטיון תרמה לתבוסתם זו, אלה גם שהקופטים במצרים תמכו בכיבוש שכן הם נרדפו בידי השלטונות הביזנטיים. על פי פרסומים נוצריים, זו הפעם שבה הספרייה הגדולה נשרפה על ידי הכובשים המוסלמים.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > תקופת האימפריה האסלאמית (646–1517) > הסולטנות הממלוכית (1250–1517) > רקע

בעיר חלב שבסוריה התקיימה אמירות של מייסד שושלת בשם אַיוּבִּ שהיה סוני ממוצא כורדי. כתוצאה ממאבקי כוח פנימיים וחיצוניים עם הצלבנים במצרים, נקרא צבאו לעזור בהדיפתם ובשנת 1171 עלתה לשלטון במצרים השושלת האיובית לאחר שהביסה את השושלת הפאטימית. צלאח א-דין, שהתמנה תחילה כנציב צבאי, הפך את מצרים למרכז השלטוני של השושלת האיובית, תחילה תחת בית עבאס, ולבסיס ממנו יצא למלחמותיו בצלבנים.
בשנת 1250 כוחם של הממלוכים גבר, הם תבעו לעצמם את השלטון במדינה זו והקימו בה את הסולטנות הממלוכית. לנסיכים המושלים המקומיים הייתה אוטונומיה שלטונית מסוימת בתחומם, והם נשבעו אמונים לסולטאן המרכזי שישב במצרים.
שושלת זו החזירה את האסלאם הסוני למצרים, והצליחה לראשונה מאז המאה ה-9, בתוך מספר שנים לגרש את הצלבנים ולאחד מחדש את המרכזים השלטוניים החשובים – קהיר, בגדאד ודמשק – תחת שלטון מרכזי אחד. סולטנות זו שלטה על חלקים נרחבים מהלבנט בין 1260 ל-1517 לספירה. שאז הובסה ונכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית.
היה שפל כלכלי וגם הצקות דתיות מקומיות שגרמו למרידות ולדיכוים. אך ככלל, החליפות האיובית לא עודדה המרת דת ואף המשיכה לגבות מיסים מהמומרים. הם אפילו גילו עניין בבחירת הפטריארכים המקומיים.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > תקופת האימפריה האסלאמית (646–1517) > הסולטנות הממלוכית (1250–1517) > ההשפעה על אלכסנדריה

הטבע, לא רק המלחמות, תרם להרס העיר. רעידות אדמה משמעותיות בשנים 956, 1303 ו-1323 הביאו לכך שרוב אלכסנדריה התלמיית נעלמה.
המגדלור נהרס ברעידת האדמה ב-1323.
בשנת 1365 אלכסנדריה נבזזה באכזריות בעקבות פלישת צבא צלבני של מלך פטר הראשון מקפריסין.
במאות ה-14 וה-15, חל שיפור במעמדה של העיר. היה לה מעמד כעיר נמל משמעותית בסחר הים תיכוני תחת השלטון הממלוכי.
עם זאת כאשר נפתח המסלול הימי דרך כף התקווה הטובה בידי הפורטוגזים, ב-1498, התחילה ירידה מסחרית שהורעה עוד יותר בעקבות הפלישות העות'מאניות.
ההיסטוריה של אלכסנדריה > התקופה העות'מאנית (1517–1805)

שלטונם של הממלוכים במצרים הסתיים בשנת 1517 לאחר שזו נכבשה על ידי האימפריה העות'מאנית.
הממלוכים המשיכו לשלוט במצרים לאחר שהעות'מאנים התירו לה לנהל אוטונומיה בענייני פנים.
האימפריה העות'מאנית, קידמה את האסלאם במדינה.
העיר איבדה את אספקת המים שלה מהנילוס והמשיכה להתדרדר תחת השלטון העות'מאני. המושלים העות'מאניים, כמו הממלוכים קודמיהם, הזניחו את מערכת ההשקיה ואת מתקני החקלאות הקשורים בה והניחו למסחר להתדרדר. גם המסחר והתעשייה, האומנויות והמלאכות סבלו מן התנאים המדיניים ששררו בארץ ומן העובדה שסלים ה"קודר" העביר לאיסטנבול רבים מהאומנים ובעלי המלאכה. הנמל שלה איבד מחשיבותו לטובת נמל רשיד (רוזטה, כ-65 ק"מ מזרחית לאלכסנדריה).
ב־1700 העיר הפכה לעיר קטנה מוקפת הריסות.
בשנת 1798 כוחות נפוליאון צרו וכבשו את העיר ללא התנגדות חזקה. הם נתקלו בעיר מאכזבת עלובה והרוסה.
נקודת השפל של העיר נמדדה בשנת 1800 כאשר מנתה 8,000 תושבים בלבד.