stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Burnin' (שיר של דאפט פאנק)
הערות שוליים

↑  D.A.F.T. (Video 2000) - IMDb, נבדק ב-2023-09-27
↑  One South Wacker, Chicago, web.archive.org, ‏2007-05-24
↑  ARIA Charts
↑  "Official Singles Chart Top 100"
↑  "Daft Punk – Burnin'"
↑  "Daft Punk – Burnin'"
↑  "Daft Punk – Burnin'"
↑  "Daft Punk – Burnin'"
| דאפט פאנק |
| --- | --- | --- |
תומא בנגלטר • גי-מנואל דה הומם-קריסטו
| אלבומי אולפן | Homework‏ • Discovery‏ • Human After All‏ • Random Access Memories‏ |  |
| אלבומי הופעה | ‏Alive 1997‏ • Alive 2007‏ |  |
| פסקול | Tron: Legacy‏ |  |
| אלבומי רמיקס | Daft Club‏ • Human After All: Remixes‏ • Tron: Legacy Reconfigured‏ • Homework (Remixes)‏ |  |
| אלבומי אוסף | Musique Vol. 1 1993–2005‏ • Random Access Memories (10th Anniversary Edition)‏ |  |
| סינגלים | Da Funk‏ • Around the World‏ • Burnin'‏ • Revolution 909‏ • One More Time‏ • Aerodynamic‏ • Digital Love‏ • Harder, Better, Faster, Stronger‏ • Face to Face‏ • Something About Us‏ • Robot Rock‏ • Technologic‏ • Human After All‏ • The Prime Time of Your Life‏ •  Derezzed‏ • Get Lucky‏ • Lose Yourself to Dance‏ • Doin' It Right‏ • Instant Crush‏ • Give Life Back to Music‏ • Infinity Repeating (2013 Demo)‏ |  |
| שירים בהשתתפות | Starboy‏ • I Feel It Coming‏ |  |
| שירים נוספים | Giorgio by Moroder‏ • Touch‏ • Fragments of Time‏ • Contact‏ |  |
| סיבובי הופעות | Daftendirektour‏ • Alive 2007‏ |  |
| סרטים | D.A.F.T.: A Story About Dogs, Androids, Firemen and Tomatoes‏ • אינטרסטלה 5555‏ • אלקטרומה של דאפט פאנק‏ |  |
| ערכים קשורים | דארלין'‏ • פיניקס‏ • Roulé‏ • Crydamoure‏ • Music Sounds Better with You‏ |  |
דיסקוגרפיה של דאפט פאנק • שירים שהוקלטו על ידי דאפט פאנק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 8dfbd2f1-be5d-3b42-9d7a-8ab3a6d66cb6  MusicBrainz work: c9cb1300-521d-3246-8613-1b9c1244aba8
NGC 3077

| --- | --- |
NGC 3077 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
NGC 3077 בתמונה של טלסקופ החלל האבל
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  הדובה הגדולה
 מגלה:  ויליאם הרשל
 תאריך גילוי:  8 בנובמבר 1801
 סוג:  גלקסיה לא סדורה
 בהירות נראית:  10.1
 סיווג מורפולוגי:  I0 pec
 עלייה ישרה:  10ʰ 03ᵐ 19.1ˢ
 נטייה:  ‏01.6″ ‏44′ ‏68°‏+
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  17.8-
 מרחק:  12,400,000  שנות אור 3,801,815.06  פארסק
 קוטר:  19,540 שנות אור
 מסה:  ‎1.8×1010‎‏ ☉M
 הסחה לאדום:  14 ק"מ/שנייה 0.00004±0.000013  z
NGC 3077 היא גלקסיה לא-סדורה שנמצאת בקבוצת הכוכבים הדובה הגדולה, במרחק של כ-12.4 מיליון שנות אור ממערכת השמש, ושייכת לקבוצת M81. הגלקסיה נמצאת כ-7.9 מעלות ממערב לכוכב λ (למבדא) בדרקון וכ-9.4 מעלות מצפון-מערב לדובהה. כשלושת רבעי מעלה מצפון-מערב לה נמצאת M81 ומעט יותר ממעלה מצפון-צפון-מערב לה נמצאת M82, שתיהן שייכות גם כן לקבוצת M81.
היסטוריה

לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.1 והיא התגלתה ב-8 בנובמבר 1801 (יחד עם NGC 2976) על ידי האסטרונום ויליאם הרשל, וקיבלה את הציון I.286 בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1802, שם תוארה על ידיו כ"בהירה מאוד, גדולה למדי, עגולה, מתבהרת במידה רבה ובהדרגה לכיוון המרכז". בנוסף ציין הרשל שבצידה הצפוני יש מעין קרן חלשה שפוגעת בצורתה העגולה. ג'ון הרשל צפה בה וכלל אותה בקטלוג הערפיליות שפרסם בשנת 1833 כערפילית מספר 658, ותיאר אותה כ"בהירה, עגולה, עם בהירות שעולה בחדות במרכזה". בשנת 1863 הוא כלל אותה גם בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 1982 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 3077 כשהיא מתוארת כבהירה למדי, גדולה למדי, עגולה, בעלת מרכז בהיר ובעלת קרן בולטת.
מאפיינים

גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-5.4 דקות קשת, שממרחקה שקול לקוטר של קרוב ל-20,000 שנות אור, כחמישית מקוטר שביל החלב. מסתה מוערכת בכ-‎1.8×1010‎ מסות שמש, כ-3% ממסת שביל החלב. בשל קרבתה הרבה ל-M81 ול-M82, היא מושפעת מכוחות הכבידה של שכנותיה הגדולות יותר והשפעה זו גורמת לעננים של אבק וגז להפלט ממנה למרחב שבינה ובין M81 וליצור מעין זרוע המחברת ביניהן, וכן לענני אבק המסתירים חלקים ממנה ונותנים לה את צורתה הייחודית. כוחות הכבידה גורמים גם לצפיפות לא אחידה של הגז במרכז הגלקסיה וכתוצאה מכך מתרחשת יצירת כוכבים אינטנסיבית במרכז הגלקסיה, שמכיל אוכלוסייה של כוכבים צעירים וחמים וכן צבירי כוכבים. אוכלוסיית הכוכבים הצעירים והחמים גורמת למרכז הגלקסיה להיות בהיר באופן ניכר משאר הגלקסיה וליצור ספקטרום פליטה שאופייני לגלקסיות בעלות גרעין גלקטי פעיל, כך שבשנת 1943 היא נכללה ברשימת הגלקסיות בעלות גרעין פעיל שייצר האסטרונום קארל סייפרט, למרות שהיא איננה גלקסיה ספירלית כמו שאר הגלקסיות שברשימה. כיום היא אינה נחשבת לגלקסיית סייפרט.
הערות שוליים

↑  SIMBAD: NGC 3077
1 2 3 4  NED: NGC 3077
↑  M. Thomasson & K. J. Donner: A Model of the Tidal Interaction Between M81 and NGC 3077, Astronomy & Astrophysics, Vol. 272, No. 1, p. 155 (1993)
↑  W. Herschel: Catalogue of 500 New Nebulae, Nebulous Stars, Planetary Nebulae, and Clusters of Stars; With Remarks on the Construction of the Heavens, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, Vol. 92, pp. 506 (1802)
↑  J. Herschel: Observations of Nebulae and Clusters of Stars, Made at Slough, with a Twenty-Feet Reflector, between the Years 1825 and 1833, Philosophical Transactions of the Royal Society of London, vol. 123, p. 393 (1833)
↑  J. L. E. Dreyer: A New General Catalogue of Nebulæ and Clusters of Stars, being the Catalogue of the late Sir John F. W. Herschel, Bart, revised, corrected, and enlarged, Memoirs of the Royal Astronomical Society, Vol. 49, p. 91 (1888)
↑  F. Walter, C. L. Martin & J. Ott: Extended Star Formation and Molecular Gas in the Tidal Arms near NGC 3077, The Astronomical Journal, Vol. 132, Iss. 6, p. 2289 (2006)
↑  T. J. Davidge: Stars, Star Clusters, and Dust in NGC 3077, The Astronomical Journal, Vol. 127, Iss. 3, p. 1460 (2004)
↑  C. K. Seyfert: Nuclear Emission in Spiral Nebulae., Astrophysical Journal, vol. 97, p. 39 (1943)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4507291-7
Super Mario Party

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  5 באוקטובר 2018 
 סוגה:  משחק חברה ממוחשב
 מספר שחקנים:  1–4
 פיתוח:  Nintendo Cube 
 הוצאה לאור:  נינטנדו 
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  יפנית, ספרדית, קוריאנית, הולנדית, רוסית, איטלקית, צרפתית, גרמנית, אנגלית, סינית 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  NintendoWare Bezel Engine 
 מצבי משחק:  משחק וידאו לשחקן יחיד, משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  נינטנדו סוויץ' 
 אתר רשמי
 
Super Mario Party הוא משחק חברה ממוחשב שפותח על ידי החברה היפנית NDcube ופורסם על ידי חברת נינטנדו היפנית עבור קונסולת משחקי הווידאו נינטנדו סוויץ'.
זהו הכותר ה-11 בסדרת משחקי Mario Party. המשחק הזה תואר כגרסה מרעננת של הזיכיון הוותיק, אשר החזירה והחייתה אלמנטים בולטים מכותרים ישנים של הזיכיון תוך כדי הצגת אלמנטים חדשים שהשתלבו איתם היטב.
המשחק יצאו לשווקים ברחבי העולם ב-5 באוקטובר 2018 ועד סוף אוקטובר 2018 נמכרו מעל ל-1.5 מיליון עותקים של המשחק. נכון לדצמבר 2021 המשחק מכר מעל ל-17.39 מיליון עותקים ברחבי העולם, מה שהופך אותו לאחד מעשרת המשחקים הנמכרים ביותר בקונסולת משחקי הווידאו נינטנדו סוויץ'. בעקבות הצלחת המשחק ב-2021 יצא לשווקים משחק נוסף בסדרת Mario Party אשר נקרא "Mario Party Superstars".
משחקיות

במצב ה-"Party mode" של המשחק ניתן לשחק בכ-4 שחקנים לכל היותר, כאשר כל שחקן משחק בתורו, כאשר כל השחקנים מתחרים זה בזה במגוון של מיני-משחקים. על מנת לשחק במשחק כל אחד מהשחקנים צריך להשתמש בשלט Joy-Con. המשחק מאפשר גם לנצל את היכולות האלחוטיות המקומיות של קונסולת הסוויץ' ומאפשר לצוותים שונות לשחק מקונסולות סוויץ' נפרדות, ליצירת סביבות גדולות יותר של שחקנים מרובות צגים.
נכון ל-2018 המשחק כלל את הכמות הגדולה ביותר של הדמויות בהן ניתן לשחק במשחק בסדרת Mario Party. רשימת הדמויות בהן ניתן לשחק במשחק כללו את מריו, לואיג'י, יושי, הנסיכה פיץ', הנסיכה דייזי, הנסיכה רוזלינה, ואריו, וואלויג'י, דונקי קונג, קופה טרופה, האמר ברו, דריי בונס, בו, ובאוזר (דמויות שהיו זמינים בכותרים האחרים בסדרת משחקי Mario Party), וכנט גן דמויות חדשות שלא היו זמינים בכותרים האחרים של סדרת Mario Party - באוזר ג'וניור, דידי קונג, פום פום, גומבה, ומונטי מול.
הערות שוליים

↑  "Nintendo's new multi-screen patent isn't just crazy—it might already hide in Switch". Ars Technica (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-06-13.
↑  Gach, Ethan. "Super Mario Party Lets You Combine Two Switches". Kotaku.com. נבדק ב-12 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Super Mario Party announced for Switch - Gematsu". gematsu.com. 12 ביוני 2018. נבדק ב-12 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "E3 2018: Super Mario Party announced for Switch, coming this October - VG247". vg247.com. 12 ביוני 2018. נבדק ב-12 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Super Mario Party announced for Nintendo Switch". polygon.com. נבדק ב-12 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| מריו (זיכיון) |
| --- | --- | --- |
| המשחקים הנמכרים ביותר בזיכיון | האחים סופר מריו (1985)‏ • האחים סופר מריו 3 (1988)‏ • סופר מריו וורלד‏ (1990)‏ • סופר מריו 64‏ (1996) • האחים סופר מריו החדשים‏ (2006) • האחים סופר מריו החדשים Wii‏ (2009)‏ • האחים סופר מריו החדשים U‏ (2012)‏ • מריו קארט 8‏ (2014)‏ • סופר מריו אודיסי‏ (2017) • רשימה מורחבת של כל משחקי הזיכיון |  |
| סדרות המשחקים המרכזיות | סופר מריו • מריו קארט • מריו פארטי • |  |
| סדרות משחקי ספין-אוף | דונקי קונג(אנ') • לואיג'י(אנ') • ואריו(אנ') • יושי(אנ')  • מריו נגד דונקי קונג |  |
| מדיות נוספות | סרט לייב-אקשן • סרט אנימה(אנ') • סדרת טלוויזיה • סרט הנפשה ממוחשבת |  |
| דמויות מרכזיות | מריו • לואיג'י • הנסיכה פיץ' • טואוד • יושי • באוזר • ואריו • ואלואיג'י • דונקי קונג • באוזר ג'וניור • הנסיכה דייזי • רוזלינה • דידי קונג • בירדו • פאולין(אנ') • קופלינגים(אנ') |  |
| שונות | נעימת הנושא של האחים סופר מריו • נינטנדו • שיגרו מיאמוטו • צ'ארלס מרטינה • סופר נינטנדו וורלד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 10168168858048042568   WorldCat (עם VIAF): 10168168858048042568
ACE2

| --- | --- |

 שיוך:  גן מקודד לחלבון 
 מזהים
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C1422064 
 
אנזים הממיר אנגיוטנסין 2 (באנגלית: Angiotensin-converting enzyme 2, ובקיצור: ACE2) הוא אנזים שמחובר לקרום התא (mACE2, קיצור של ACE2 המחובר לממברנה, שהיא קרום התא) במעיים, בכליות, באשך, בכיס המרה ובלב או בצורה מסיסה (sACE2). ACE2 הקשור לקרום התא ו-ACE2 מסיס הם חלקים בלתי נפרדים ממערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון ששומרת על לחץ הדם. נראה ש-mACE2 אינו גורם לשלב המזיק של RAAS (העלייה בלחץ הדם), אך קיומו חיוני על מנת שהאנזים ADAM17 יבקע את התחום החוץ-תאי שלו כדי ליצור ACE2 מסיס (sACE2). ACE2 מסיס מוריד את לחץ הדם על ידי זרז הידרוליזה של אנגיוטנסין II (פפטיד כלי דם) לתוך אנגיוטנסין (1-7) (שהוא הפטאפפטיד פעיל של מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון המרחיבה כלי דם). זה בתורו נקשר לקולטני MasR ויוצר הרחבת כלי דם מקומית, וכך פוחת לחץ הדם. ירידה זו בלחץ הדם הופכת את התהליך ליעד לתרופות לטיפול במחלות לב וכלי דם.
mACE2 משמש גם כנקודת כניסה לתאים עבור חלק מהנגיפים, כולל HCoV-NL63, SARS-CoV ו-SARS-CoV-2. חלבון הספייק של SARS-CoV-2 פוגע באנדותל באמצעות ויסות כלפי מטה של ACE2. ניתן להתייחס לגרסה האנושית של האנזים כ-hACE2.
מבנה

אנזים 2 הממיר אנגיוטנסין והקשור לממברנה (mACE2) הוא מטלו-אנזים המכיל אבץ הממוקם על פני השטח של תאים מסוג אנטרוציטים (סוג של תאי אפיתל) במעי, תאי צינורית כליה ותאים אחרים. חלבון mACE2 מכיל תחום N-terminal peptidase (סוג או נגזרת של פפטיד) M2 ותחום C-terminal collectrin שבכליות, המעביר חומצות אמינו.
mACE2 הוא חלבון ממברנה מסוג I במעבר יחיד. התחום הפעיל שלו מבחינה אנזימטית חשוף על פני התאים במעיים וברקמות אחרות. התחום החוץ-תאי של mACE2 יכול להיות מפורק מהתחום הטרנסממברני על ידי אנזים אחר, ADAM17, חבר במשפחת האנזימים Sheddase, במהלך שלב ההגנה של מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון, המווסתת את לחץ הדם. החלבון המבקע שנוצר הוא ACE2 מסיס או sACE2. הוא משתחרר לזרם הדם, שם אחד מתפקידיו של sACE2 הוא להפוך עודף אנגיוטנסין II לאנגיוטנסין 1-7 הנקשר לקולטני MasR ויוצר הרחבת כלי דם מקומית ומוריד את לחץ הדם. עודף sACE2 מופרש בשתן בדרך כלל.
מיקום בגוף האדם

mACE2 מחובר בעיקר לממברנת התא של אנטרוציטים של המעי הדק והתריסריון, תאי האבובית המקורבת של הכליות, תאי בלוטות של כיס המרה, תאים סרטוליים ותאי ליידיג של האשך. פרופיל הביטוי של mACE2 בגוף האדם הוערך לאחרונה על ידי צוות Human Protein Atlas תוך שימוש בגישת מולטיומיקה בקנה מידה גדול המשלבת שיטות לניתוח ביטוי גנים, כולל ניתוח אימונוהיסטוכימי מחמיר תוך שימוש בשני נוגדנים בלתי תלויים.
mACE2 מתבטא גם בתאי אנדותל ובפריציטים (תאים סביב תאי אנדותל) של כלי דם בתוך רקמות מסוימות, קרדיומיוציטים ברקמת הלב ותת-קבוצה קטנה יותר של תאים בבלוטת התריס, האפידידימיס, שלפוחית הזרע, הלבלב, הכבד והשליה. מערכת הנשימה היא הנתיב העיקרי לזיהום ב-SARS-CoV-2, אך נראה ביטוי מוגבל מאוד בה, הן ברמת החלבון והן ברמת ה-mRNA. הביטוי בתוך מערכת הנשימה מוגבל בעיקר לאפיתליה (תאי פני השטח) העליונה של הסימפונות והאף, במיוחד באברוני הסיליום (Cilium) בתאים.
תפקוד

כחלק משלב ההגנה של מערכת רנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון (RAAS), התפקיד החשוב של ACE2 מסיס (sACE2) הוא לשמש איזון לאנזים הממיר אנגיוטנסין (ACE). ACE מבקע את הורמון האנגיוטנסין I לתוך אנגיוטנסין II המכווץ כלי דם וגורם למפל תגובות הורמונליות שהוא חלק מהשלב המזיק בגוף של RAAS, מה שמוביל לעלייה בלחץ הדם. ל-ACE2 השפעה מנוגדת ל-ACE, לפירוק אנגיוטנסין II לאנגיוטנסין (1-7), ובכך הוא מוריד את לחץ הדם.
sACE2, כחלק משלב ההגנה של RAAS, מבקע את חומצת האמינו carboxyl-termine phenylalanine מאנגיוטנסין II שהרכב חומצות האמינו שלה הוא Asp-Arg-Val-Tyr-Ile-His-Pro-Phe ומעביר אותה להידרוליזה לתוך מרחיב כלי הדם אנגיוטנסין (1-7) שהרכב חומצות האמינו שלו הוא H-Asp-Arg-Val-Tyr-Ile-His-Pro-OH, והוא נקשר לקולטני Mas ומוביל לירידה בלחץ הדם. sACE2 יכול גם לפצח פפטידים רבים, כולל des-Arg9-bradykinin, אפלין, נוירוטנסין, דינורפין A וגרלין.
mACE2 מווסת גם את מעבר הממברנה של טרנספורטר חומצות אמינו נייטרלי SLC6A19, והוא מעורב במחלת Hartnup (אנ').
מחקר בעכברים הראה ש-ACE2 (לא ברור אם הגרסה הקשורה לממברנה או מסיס) מעורב בוויסות רמת הגלוקוז בדם, אך המנגנון שלו עדיין לא ידוע.
ACE2 אנושי רקומביננטי

נראה כי ACE2 אנושי רקומביננטי (rhACE2) הוא טיפול חדשני לתסמונת מצוקה נשימתית חריפה ומשפר את זרימת הדם הריאתית וריווי החמצן בחזירונים עם תסמונת מצוקה נשימתית חריפה הנגרמת על ידי ליפופוליסכריד. זמן מחצית החיים של rhACE2 בבני אדם הוא כ-10 שעות, ותחילת הפעולה היא 30 דקות בנוסף למהלך השפעה של 24 שעות. יש ראיות לכך ש-rhACE2 עשוי להיות תרופה מבטיחה עבור אי סבילות למעכבי מערכת רנין-אנגיוטנסין קלאסיים (מעכבי RAS) או במחלות שבהן מוגבר אנגיוטנסין II במחזור הדם.
מחקר במבחנה (אין ויטרו) שהתמקד בשלבים המוקדמים של זיהום מצא ש-ACE2 מסיס רקומביננטי אנושי ברמה קלינית (hrsACE2) הפחית את התאוששות SARS-CoV-2 מתאי vero בפקטור של 1,000-5,000. בעכבר המקביל, rsACE2 לא היה בעל השפעה כזו. מחקר זה מצביע על כך ש-rhsACE2 לא רק מחזיר את מערכת הרנין-אנגיוטנסין לאיזון כמו במחקרי תסמונת מצוקה נשימתית חריפה קודמים, אלא גם מאט ישירות את ההדבקה בנגיף זה - אולי כפתיון. מוטציות ACE2 הונדסו עם זיקה גבוהה עוד יותר לספייק של SARS-CoV-2 והוכחו כמנטרלים ביעילות את הנגיף במבחנה. מוטנט משולש ACE2 שהציג קישור ננומולרי לספייק (sACE2.v2.4), נמצא כחוסם כניסת תאי פסאודו-וירוס בשורות תאי ריאה אנושיים ומונע תסמונת מצוקה נשימתית חריפה המושרה על ידי SARS-CoV-2 במודל עכבר של ACE2.
rhACE2 באינפוזיה נמצא בניסויים קליניים לטיפול בתסמונת מצוקה נשימתית חריפה (ARDS). rhACE2 נמצא בניסוי שלב II עבור COVID-19 חמור.
ראו גם

SARS-CoV-2 § ביולוגיה מבנית
NEAR Shoemaker

| --- | --- |

המחשת אמן של NEAR Shoemaker
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 תאריך שיגור:  17 בפברואר 1996, 20:43:27 UTC
 משגר:  דלתא 2
 אתר שיגור:  נמל החלל קייפ קנוורל
 NEAR באתר תוכנית דיסקברי
 משימה
 סוג משימה:  ביצוע יעף ומקפת
 ביצוע יעף על:  253 Mathilde
 תאריך ביצוע היעף:  27 ביוני 1997
 לוויין של:  ארוס (אסטרואיד)
 תאריך כניסה למסלול:  14 בפברואר 2000
 הקפות:  230
 אתר נחיתה:  ארוס (אסטרואיד)
 תאריך נחיתה:  12 בפברואר 2001
 משך המשימה הכולל:  17 בפברואר 1996 – הווה (28 שנים) 
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  800 ק"ג
 משקל:  487 ק"ג
 משקל מטע"ד:  56 ק"ג
 כוח:  1,800 ואט
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  23784
 מאגר המידע הלאומי:  1996-008A
NEAR Shoemaker (קיצור של Near Earth Asteroid Rendezvous - Shoemaker) היא גשושית אמריקאית ששוגרה על ידי נאס"א ב-17 בפברואר 1996 כחלק מתוכנית דיסקברי. לאחר מותו של המדען יוג'ין שומייקר ב-1997 נקראה הגשושית על שמו כהוקרה לתרומתו הרבה. הגשושית תוכננה על ידי מעבדת APL של אוניברסיטת ג'ונס הופקינס על מנת לחקור את ארוס, גוף קרוב-ארץ, במסלול נמוך למשך שנה. הגשושית הצליחה להתקרב אל האסטרואיד, הקיפה אותו מספר פעמים ובסופו של דבר נחתה על פניו ב-12 בפברואר 2001.
המטרה המדעית העיקרית של NEAR הייתה לספק מידע אודות מבנהו הכללי של ארוס ומדידת השדה המגנטי שלו. מטרות משניות היו חקירת מאפייני הרגולית, האינטראקציה שלו עם רוח השמש ומדידת קצב הסיבוב של האסטרואיד. המידע שהושג שימש ללמידת המבנה הכללי של האסטרואידים, יחסיהם עם מטאורים ושביטים, ולמידת המצב ששרר במערכת השמש בצעירותה. על מנת להשלים את מטרותיה צוידה הגשושית בספקטרומטר קרני X, ספקטרומטר קרני גמא, ספקטרוגרף אינפרא אדום, מצלמה מולטי-ספקטריאלית עם גלאי CCD, מד טווח לייזר ומגנטומטר. על מנת למדוד בקירוב את מסת האסטרואיד השתמשו במערכת העיקוב של הגשושית. המסה הכוללת של הכלים המדעיים היה 56 ק"ג והם צרכו 81 ואט.
רקע

מטרתה העיקרית של המשימה הייתה לבחון את האסטרואיד 433 Eros ממסלול סביבו במשך שנה אחת. ארוס הוא אסטרואיד עשוי אבן בגודל של כ-13 × 13 × 33 ק"מ - האסטרואיד השני בגודלו הנמצא בקרבת כדור הארץ. במקור תוכנן להקיף את האסטרואיד במסלול מעגלי בגובה 200 ק"מ. רדיוס המסלול הורד ל-50 × 50 ק"מ ב-30 באפריל 2000 ושוב הורד, ל-35 × 35 ק"מ, ב-14 ביולי 2000. בחודשים שלאחר מכן הועלה המסלול שוב ל-200 × 200 ק"מ ושוב הונמך באיטיות למסלול מתדרדר של 35 × 35 ק"מ ב-12 בדצמבר 2000. המשימה הסתיימה עם נחיתת הגשושית על פני ארוס ב-12 בפברואר 2001.
מספר מדענים טענו[דרוש מקור] כי מטרתה העיקרית של משימה זו הייתה לקשר בין האסטרואיד ארוס, לאסטרואידים שנמצאו בכדור הארץ. עם מידע מהימן הייתה אפשרות לקשר את ארוס לאסטרואידים נוספים מסוג S (אסטרואידים עשויים אבן). ברגע שייווצר הקישור ניתן יהיה לחקור את האסטרואידים שנמצאו בכדור הארץ באמצעים משוכללים ומורכבים שלא ניתן לשגרם לחלל. המידע המדעי שיתקבל מחקירת אותם אסטרואידים יתאים גם לגופים האסטרואידיים האחרים המרחפים בחלל. לשביעות רצונם[דרוש מקור] של המדענים NEAR לא הוכיחה או הפריכה את הקישור. עם זאת לא ניתן להכחיש כי המידע שסיפקה הגשושית הגדיל רבות את מקורות הידע במחקר האסטרואידים.
פרופיל משימה > המסע אל Eros

אחרי שיגור NEAR על גבי משגר דלתא 7925-8 (דלתא 2 בעל 9 מגברים ושלב עליון מסוג סטאר-48) והיציאה ממסלול סביב כדור הארץ, נכנסה הגשושית לחלק הראשון בשלב השיוט שלה. הגשושית נשארה במצב "תרדמת חורף" במשך רוב שלב השיוט והופעלה ימים ספורים לפני ביצוע יעף על פני האסטרואיד 253 Mathilde.
ב-27 ביוני 1997 חלפה הגשושית על פני 253 Mathilde במרחק של 1,200 ק"מ ובמהירות של 9.93 ק"מ לשנייה. הגשושית הפיקה יותר מ-500 תצלומים של האסטרואיד שכיסו 60% מפניו, כולל מידע שאיפשר למדוד את מסת וממדי האסטרואיד.
ב-3 ביולי 1997 ביצעה הגשושית את תיקון המסלול המשמעותי הראשון שלה: היא הנמיכה את מהירותה ל-279 מטרים לשנייה והנמיכה את הפריהליון שלה ל-0.95 AU. הגשושית הסתייעה בכדור הארץ כמקלעת כבידתית ב-23 בינואר 1998 והעלתה את נטיית המסלול שלה ל-10.2°, והנמיכה את האפהליון שלה ל-1.77 AU. בכך הגיעה הגשושית למצב כמעט זהה לזה של ארוס. באותו שלב הופעלו הכלים המדעיים של הגשושית.
פרופיל משימה > כישלון בניסיון הראשון לכניסה למסלול

4 בעירות מנוע שיעודן היה לגרום למפגש בין ארוס לגשושית היו אמורים להתבצע ב-20 בדצמבר 1998, 22:00 UT. תהליך הבעירה החל אך מיד הופסק, ובעקבות כך נכנסה הגשושית מיד ל-Safe Mode (מצב בטוח) והחלה להתגלגל. מנועי הגשושית הופעלו אלפי פעמים במהלך האנומליה ושרפו 29 ק"ג של דלק, כך שלגשושית כמעט ולא נשאר חומר מניע להמשך התוכנית. הגשושית כמעט אבדה מפני שהלוחות הסולאריים שלה כבר לא כוונו אל השמש, וכתוצאה מכך הסוללה כמעט והתרוקנה. הקשר עם הגשושית נותק ליותר מ-24 שעות.
לפי התוכנית המקורית, לאחר 4 הבעירות שתוכננו הייתה אמורה להתבצע בעירה נוספת ב-10 בינואר 1999, בעירה שתכניס את הגשושית למסלול סביב האסטרואיד. ביטול 4 הבעירות ואיבוד הקשר הפכו את הכניסה למסלול סביב ארוס לבלתי אפשרית. תוכנית חדשה נכנסה לפעולה כאשר NEAR חלפה על יד ארוס ב-23 בדצמבר 1998, 16:41:23 UT, במהירות של 965 מטרים לשנייה ובמרחק 3,897 ק"מ ממרכז הכובד של ארוס. במהלך היעף נאסף מידע על ידי הכלים המדעיים של הגשושית. תמרון מפגש בוצע ב-3 בינואר 1999 שכלל בעירת מנוע שהביאה את הגשושית למהירות מסלולית זהה לשל ארוס. בעירה נוספת בוצעה ב-20 בינואר על מנת לתקן מעט את המסלול. ב-12 באוגוסט בוצעה בעירה של 2 דקות שהאטה את מהירות הגשושית ביחס לארוס ל-300 קמ"ש.
פרופיל משימה > כניסה למסלול

NEAR נכנסה למסלול סביב ארוס ב-14 בפברואר 2000, 15:33 UT, לאחר השלמת מסלול הליוצנטרי (סביב השמש) במשך 13 חודשים והגעה למסלול כמעט תואם לזה של ארוס. תמרון היפגשות הושלם ב-3 בפברואר 2000, 15:00 UT, שהאט את הגשושית ממהירות של 19.3 מטרים לשנייה למהירות של 8.1 מ"ש יחסית לארוס. תמרון נוסף שבוצע ב-8 בפברואר הגביר את המהירות היחסית ל-9.9 מ"ש. חיפוש אחר עצמים טבעיים המקיפים את ארוס (לוויינים טבעיים) בוצע ב-28 בינואר וב-4 וב-9 בפברואר - אף עצמים כאלו לא נמצאו. החיפוש אחר הלוויינים הטבעיים בוצע למטרות מדעיות ולהפחתת הסיכויים להתנגשות הגשושית בעצמים כאלו אם הם קיימים. NEAR נכנסה למסלול של 321 × 366 ק"מ סביב ארוס ב-14 בפברואר. המסלול הונמך באיטיות עד להגעה למסלול קוטבי ומעגלי ברדיוס 35 ק"מ ב-14 ביולי 2000. הגשושית נשארה במסלול זה 10 ימים ואז הועלה המסלול שוב באיטיות עד להגעה למסלול מעגלי של 100 ק"מ ב-5 בספטמבר 2000. תמרונים שבוצעו באמצע אוקטובר הביאו את הגשושית לבצע יעף על ארוס במרחק של 5.3 ק"מ בלבד מפניו ב-26 באוקטובר 07:00 UT.
פרופיל משימה > במסלול ונחיתה

לאחר ביצוע היעף עברה NEAR למסלול מעגלי של 200 ק"מ והחליפה את כיוון מסלולה כך שהקיפה את ארוס בניגוד לציר הסיבוב העצמי שלו. כמו כן עברה הגשושית ממסלול קוטבי למסלול מעל קו המשווה של ארוס. ב-13 בדצמבר 2000 הונמך המסלול שוב למסלול של 35 ק"מ. החל מ-24 בינואר 2001 החלה הגשושית לבצע יעפים קרובים (5-6 ק"מ) על ארוס וב-24 בינואר ביצעה יעף של 2-3 ק"מ מפניו. לאחר מכן ביצעה הגשושית הנמכה מבוקרת אל האסטרואיד שהסתיימה עם נחיתת הגשושית על ארוס מדרום ל"אוכף" של ארוס (נקרא בשם Himeros) ב-12 בפברואר 2001 בכ-20:01 UT. להפתעת צוות הגשושית, הגשושית לא ניזוקה במהלך הנחיתה והמשיכה לפעול לאחר הנחיתה שמהירותה הוערכה בכ-1.5 ל-1.8 מטרים בשנייה. בכך הפכה NEAR לעצם הראשון ידי אדם שביצע נחיתה רכה על אסטרואיד. לאחר השגת אישור להרחבת פעילות הגשושית על ידי קבלת זמן שידור ברשת חלל עמוק, ספקטרומטר קרני הגמא של הגשושית תוכנת מחדש כך שיאסוף נתונים על הרכבו של ארוס ממרחק מינימלי של כ-10 ס"מ מפני הקרקע שלו, מקום בו הספקטרומטר היה רגיש פי 10 מאשר במסלול סביב האסטרואיד.
השדר האחרון מ-NEAR התקבל ב-1 במרץ 2001, 00:00:00 UTC (ה-28 בפברואר 2001, 19:00 EST), ולאחריו כובתה הגשושית. ניסיון אחרון ליצור קשר עם הגשושית בוצע ב-10 בדצמבר 2002 - הניסיון כשל. איבוד הקשר נבע ככל הנראה בגלל הטמפרטורה הנמוכה (מינוס 173 מעלות צלזיוס) אותה חוותה הגשושית על ארוס.
מבנה הגשושית

הגשושית בנויה בצורת מתומן, כל צלע באורך 1.7 מטרים. 4 לוחות סולאריים הורכבו בשני זוגות צלעות מקבילות סמוך לבסיס המתומן ואנטנה לטווח רחוק שבקצהה מוקם מגנטומטר הורכבה על אותו בסיס. בבסיס הנגדי הורכבו שאר הכלים המדעיים שכללו: ספקטרומטר קרני X, ספקטרומטר קרני גמא, סקטרוגרף אינפרא אדום, מצלמה מולטי-ספקטריאלית עם גלאי CCD ומד טווח לייזר. מכלי הדלק, מערכות הכוח והמערכות הטכנולוגיות מוקמו בתוך הגוף המתומן.
לגשושית הייתה יכולת לנוע בשלושה צירים על ידי מנוע ראשי שהפיק 450 ניוטון, 4 מנועים בעלי דחף של 21 ניוטון כל אחד ו-7 מנועים בעלי דחף של 3.5 ניוטון כל אחד. המהירות המקסימלית אליה יכלה להגיע החללית הייתה 1,450 מטרים לשנייה (5,220 קמ"ש). החללית נשאה עימה 209 ק"ג של הידרזין בשלושה מכלי דלק ו-109 ק"ג דיניטרוגן טטרוקסייד (Dinitrogen tetroxide) בשני מכלים מחמצנים.
האנרגיה החשמלית הופקה על ידי 4 הלוחות הסולאריים שהיו בגודל 1.2 × 1.8 מטרים כל אחד שיכלו להפיק 400 ואט במרחק 2.2 יחידות אסטרונומיות מהשמש, המרחק הרב ביתר מהשמש אליו הגיעה NEAR ו-1,800 ואט במרחק יחידה אסטרונומית אחת (150,000,000 ק"מ). אנרגיה חשמלית נאגרה בסוללת ניקל-קדמיום בעלת 22 תאים וקיבולת של 9 אמפר-שעה.
הגשושית ניווטה באמצעות מידע אותו קיבלה מחבילת ניווט שכללה 5 גלאי שמש דיגיטליים, יחידה למדידת האינרציה וגלאי כוכבים שכוון לכיוון ההפוך לכיוון אליו כוונו הכלים המדעיים.
מערכת ניהול המידע כללה שני מעבדי טלמטריה, מקלטים, יחידת כוח וממשק MIL-STD-1553 לתקשורת עם מערכות אחרות בגשושית. המקלטים הורכבו מזיכרונות DRAM מסוג Luna-C של IBM של 16 Mbit. למקלט אחד היה זיכרון של 1.1 ג'יגה-בית ולאחרים היה זיכרון של 0.67 ג'יגה-בית.
העלות הסופית הכוללת של משימת NEAR הייתה 224 מיליון דולר מתוכם 124.9 מיליון הוצאו בפיתוח ובניית הגשושית, 44.6 מיליון בשיגור ובמעקב ו-54.6 מיליון בהפעלת המשימה ובעיבוד המידע שהתקבל מהגשושית.
ראו גם

תוכנית דיסקברי
שחר (גשושית)