אקסל אוקסנסטירנה
ביוגרפיה > יחסיו עם המלכה כריסטינה

ערב צאתו של גוסטב אדולף לגרמניה, הוא הבטיח את זכותה של בתו לרשת את כס המלכות במקרה שהוא לא ישוב והורה למרשל שלו, אקסל גוסטבסון באנר, לדאוג לכך שכריסטינה תקבל חינוך מהסוג שניתן בדרך כלל לבנים. אמה של כריסטינה, המלכה מריה אלאונורה, הייתה בעלת אופי מבולבל, סבלה ממלנכוליה וככל הנראה גם מאי שפיות. לאחר שהמלך נהרג, הביאה מריה אלאונורה את גופתו בארון קבורה ואת ליבו בתיבה נפרדת. היא הורתה שהמלך לא ייקבר עד אשר היא תוכל להיקבר יחד איתו. היא גם דרשה שארון הקבורה יישאר פתוח, ביקרה אותו באופן קבוע, ליטפה אותו ולא התייחסה לריקבונו. בסופו של דבר, לא הייתה לאוקסנסטירנה הנבוך ברירה, אלא להציב שומרים בחדר בו נשמרה גופתו של המלך כדי למנוע מבוכה נוספת. כתוצאה מכך נקבר גוסטב אדולף רק ב-22 ביוני 1634, יותר משנה וחצי לאחר מותו.
בשלב זה הפכה כריסטינה להיות באיחור במרכז תשומת לבה של אמה. לאחר שקודם לכן הייתה מריה אלאונורה אדישה לבתה, לפתע היא נעשתה קשובה לה באופן קיצוני. גוסטב אדולף החליט שבמקרה שהוא ימות, יטפלו בכריסטינה אחותו-למחצה, קתרינה, נסיכת שוודיה ואחיו למחצה, קרל גילנהילם, כעוצר. הסדר זה לא התאים למריה אלאונורה, שאסרה על גיסתה להיכנס לטירה. ב-1636 לא ראה אוקסנסטירנה ברירה, אלא להגלות את המלכה-האלמנה לטירת גריפסהולם ועל המועצה המלכותית הוטל להחליט מתי יותר לה להיפגש עם בתה בת התשע. אוקסנסיטרנה לימד את כריסטינה את רזי הפוליטיקה וקיים אתה דיונים על טקיטוס. אוקסנסיטרנה כתב בגאווה על הנערה בת ה-14, "היא לא כמו כל בת" ושהיא בעלת "אינטליגנציה מזהירה". נראה היה שכריסטינה הייתה מאושרת ללמוד עשר שעות ביום. בנוסף לשוודית, היא למדה לפחות שמונה שפות נוספות: גרמנית, הולנדית, דנית, צרפתית, איטלקית, ערבית ועברית. בכל הקשור לענייני חוץ, קולו נחשב לכל יכול.
במאי 1643, התקבלה ההחלטה, שאוקסנסטירנה עצמו היה מעורב בה רבות, להכריז מלחמה על דנמרק. מלחמה זו זכתה לכינוי מלחמת תורסטנסון, ונועדה לנקום על התנאים הקשוחים של שלום קנרד ב-1613, ולהחזיר לשוודיה שטחים שנותרו בשליטה דנית. כוחות שוודיים תחת פיקודו של פילדמרשל לנארט תורסטנסון תקפו את יוטלנד דרך בוהמיה, בעוד כוחות נוספים תחת פיקודו של פילדמרשל גוסטב הורן פלשו לסקניה. המלחמה הוכרעה בקרב ימי בשנת 1644, שבמהלכו הנחיל הצי השוודי תבוסה מוחצת לצי המלכותי הדני. תבוסת הצי הדני הפכה את איי דנמרק לפתוחים לפלישה שוודית, ודנמרק פנתה לצרפת והולנד בבקשה שיתווכו בינה לבין שוודיה. אוקסנסטירנה עצמו היה מעורב במשא ומתן באופן אישי, ובסופו של דבר נחתם הסכם ברומסברו ב-8 בפברואר 1645. בהסכם זה נאלצה דנמרק לוותר על גוטלנד, סארמאה והלנד. נורווגיה (שהייתה אז חלק מדנמרק) איבדה שני מחוזות: ימטלנד והריידלן. בכך השיגה שוודיה שליטה מוחלטת בים הבלטי.
עם זאת, כאשר הוכרה כריסטינה כבגירה, היא ניסתה עד מהרה לדחוק את רגליו של מורה הזקן לשעבר. עד מהרה גילה אוקסנסטירנה שכריסטינה מחזיקה בעמדות פוליטיות שונות משלו. ב-1645 הוא שלח את בנו, יוהאן, לוועידות השלום במינסטר ובאוסנבריק כדי להציג את הרעיון שלטובתה של שוודיה מוטב היה שמלחמת שלושים השנה תימשך. מנגד, שאפה כריסטינה לשלום בכל מחיר ושלחה לוועידה את נציגה, יוהאן אדלר סאלביוס. זמן קצר לפני שסוכמו תנאי השלום, הכניסה כריסטינה את סאלביוס למועצה המלכותית, בניגוד לרצונו של אוקסנסטירנה. סלאביוס לא היה בן אצולה, אך כריסטינה שאפה שהוא יהיה משקל נגד לאצולה. ב-1648 היא קיבלה מושב בדיאט של האימפריה הרומית הקדושה, כאשר הדוכסיות של ברמן-ורדן ופומרניה השוודית, הועברו לשוודיה במסגרת תנאי שלום וסטפאליה.
למרות זאת, אוקסנסטירנה התנגד לרצונה של כריסטינה להתפטר ולהעביר את כתרה לבן-דודה קרל גוסטב, בין היתר משום שהתרשם לרעה מאופיו הפרוע וההרפתקני של קרל. בסופו של דבר שינה אוקסנסטירנה את דעתו, וסייע לכריסטינה להשלים את תהליכי התפטרותה. קרל הוכתר כ"קרל האחד עשר גוסטב, מלך שוודיה" ב-6 ביוני 1654. אוקסנסטירנה מת בסטוקהולם ב-28 באוגוסט של אותה שנה. הוא נטמן בכנסיית סנט ניקולס בסטוקהולם.