stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממלכת צ'ימור
אומנויות חזותיות > קונכייה > ייצור וסחר

חלק ניכר מהעדויות הקיימות לעיבוד קונכיות בהרי האנדים נובעות מממצאים ארכאולוגיים וטקסטים קולוניאליים. קונכיות של שדרנית מצויות בשפע באתרים ברחבי פרו, הן התגלו באתרי קבורה ובשרידי סדנאות צדפים. רמת האחידות הגבוהה בחפצי קונכייה אלו, בשילוב עם האופי הטכני של עיבוד הקונכיות, מעידים על כך שייצור שדרנית היה מקומי ובוצע על ידי אומנים עצמאיים. אוספים רבים של חפצי שדרנית מכילים חפצים משלבים שונים של ייצור קונכיות: קונכיות שלמות, שברים, חלקים מעובדים ופסולת מעיבוד קונכיות. אף על פי שחוקרים חשפו פסולת קונכיות מעובדות והוכחות רבות לנוכחותן של סדנאות צדפים, הם זיהו ודנו רק במעט מאוד סדנאות קונכיות ספציפיות. בית מלאכה אחד, שמשערים כי הופעל על ידי אנשי צ'ימו, זוהה בטוקומה באזור למבייקה שבפרו על ידי הארכאולוג והחוקר דניאל סנדוויס (Daniel Sandweiss). הוא מתוארך לסביבות 1390–1480 לספירה, בית המלאכה כלל חדרים קטנים שונים והכיל עדויות לייצור חרוזי שדרנית. פסולת קונכיות מכל שלבי הייצור, החל מחתיכות חתוכות ועד חרוזים מוגמרים, יחד עם כלי האבן ששימשו לעבודת הקונכייה, נחפרו מהאתר.
בעוד שמקורות ארכאולוגיים רבים מצביעים על שפע של עיבוד קונכיות, שכן שרידי סדנאות צדפים וחפצים נחשפו בהרחבה בפרו, עדויות מעטות מתעדות את תנועת השדרנית ממקורה באקוודור לבתי מלאכה בצ'אן צ'אן. התיעוד הארכאולוגי מצביע על כך שצ'ימור היה מרכז חשוב לחילופי מסחר, וקונכיות הובאו אליה לעיתים קרובות ממרחק רב ממקורו הגאוגרפי כדי להגיע לאימפריה של צ'ימור. הסחר בשדרנית היה חלק בלתי נפרד מהכוח הפוליטי והכלכלה המתרחבים של הצ'ימו. הקונכייה נתפסה כחומר אקזוטי, והשליטה של ממלכת צ'ימור בסחר החילופין של מוצרי היוקרה המיובאים שימשה אמצעי לשליטה פוליטית, לביסוס ולגיטימציה של שלטון האצילים. בניגוד לאימפריית האינקה, לא ניסתה ממלכת צ'ימור להרחיב את שליטתה על הסחר בשדרנית באמצעות כיבושים של מדינות שכנות, אלא השתמשה בנתיבים הקיימים של המסחר כהצדקה דתית ופיננסית לשלטון.
קיים מידע מועט על האמצעים שבהם בוצעו רכישות וחילופין של שדרנית לאורך נתיבי מסחר, וחוקרים רבים הציעו מודלים שונים לנתיבי הסחר של השדרנית. סביר להניח שהצדפה הימית נסחרה באמצעות סוחרים עצמאיים או סחר למרחקים ארוכים בניהול המדינה, עם תנועה מצפון לדרום של הפריטים. אחד הדיווחים הראשונים על חילופי שדרנית הוא דו"ח שנכתב על ידי המתיישב הספרדי פרנסיסקו חרס (Francisco Xerez), שהיה חבר במשלחת בראשות פרנסיסקו פיסארו, ומתאר רפסודה של מוצרי מותרות, כגון טקסטיל, אזמרגדים וחפצי זהב וכסף, שהיו אמורים להיסחר תמורת קונכיות שדרנית.
חוקרים חלוקים גם באשר לשיטות ההובלה של קונכיות והאם הן הובלו דרך הים או היבשה. ציורים על כלי חרס ותבליטים מהאנדים מתארים שיירות למה הנושאות קונכיות, מה שמספק עדות לכך שהשינוע של הקונכיות היה לפחות בחלקו יבשתי.
אומנויות חזותיות > אריגים

הצ'ימו קישטו את הבדים שלהם בברוקד (אנ') (רקמה בחוט זהב), רקמה, בדים כפולים ובדים צבועים. לפעמים הבדים היו מעוטרים בנוצות ובלוחיות זהב או כסף. נוצות טרופיות המשמשות באריגים כאלה הן עדות לסחר למרחקים ארוכים. צבעים צבעוניים הופקו מצמחים המכילים טאנין או אגוזי מלך, ומינרלים, כגון חרסית כמו גם מבעלי חיים, כמו כנימת קוכיניאל.
הבגדים היו עשויים מצמר של ארבע חיות: הגואנקו, הלמה, האלפקה והוויקוניה. האנשים השתמשו גם בזנים של כותנה, שגדלה באופן טבעי בשבעה צבעים שונים. הבגדים כללו אזור חלציים של צ'ימו, חולצות ללא שרוולים עם או בלי שוליים, פונצ'ו קטנים וטוניקות.
רוב האריגים של הצ'ימו נעשו מצמר אלפקה וכותנה. אם לשפוט לפי כיוון הסיבוב האחיד, מידת הפיתול והצבעים של החוטים, סביר להניח שכל הסיבים נטוו מראש ויובאו ממקום אחד.
אומנויות חזותיות > כלי חרס

כלי החרס של הצ'ימו נוצרו עבור שתי פונקציות: מכלים לשימוש ביתי יומיומי וכאלה שנעשו לשימוש טקסי למנחות בקבורה. כלי חרס ביתיים פותחו ללא גימור גבוה יותר, בעוד שכלי החרס לקבורה מעודנים ואסתטיים יותר.
המאפיינים העיקריים של הקדרות של הצ'ימו היו פסלים קטנים, וייצור כלי חרס מעוצבים לשימוש טקסי או יומיומי. כלי החרס נצבעו בדרך כלל בשחור, אם כי יש כמה וריאציות. גם כלי חרס בהירים יותר יוצרו בכמויות קטנות יותר. הבהירות האופיינית התקבלה על ידי שפשוף באבן שלוטשה קודם לכן. בעלי חיים, פירות, דמויות וישויות מיסטיות רבות פוסלו על כלי החרס של הצ'ימו. עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שסגנון צ'ימור צמח מתוך שרידי תרבות מוצ'ה, מכיוון שלקדרות הצ'ימו המוקדמת היה דמיון מסוים לזה של המוצ'ה.
אומנויות חזותיות > מטלורגיה

הציוויליזציה ידועה בעיבוד המתכת המעודן והמורכב שלה, מהמתקדמים ביותר בתקופה הפרה-קולומביאנית. העבודה של הצ'ימו במתכות יקרות מאוד מפורטת ומורכבת. עיבוד מתכת הלך וגדל במהירות בתקופות צ'ימו המאוחרות. הצ'ימו עבדו עם מתכות כמו זהב, כסף ונחושת. כמה אומנים של צ'ימו עבדו בבתי מלאכה למתכת שחולקו לחלקים עבור כל טיפול מיוחד במתכות: ציפוי, זהב, הטבעה, שעווה אבודה, פנינים, סימן המים ותבניות עץ. טכניקות אלו יצרו מגוון גדול של חפצים, כגון כוסות, סכינים, מכלים, פסלונים, צמידים, סיכות וכתרים. הם השתמשו בארסן כדי להקשיח את המתכות לאחר יציקתן. התכה בקנה מידה גדול התרחשה במקבץ של סדנאות ב"סרו דה לוס סמטריוס" (Cerro de los Cemetarios, "גבעת בתי הקברות"). התהליך התחיל בעפרה המופקת ממכרות או מנהר, אשר מחוממת לטמפרטורות גבוהות מאוד ולאחר מכן מתקררות. התוצאה היא קבוצה של גלילים קטנים, כמו חלקים עגולים קטנים של נחושת, במסה של סיגים, שהם חומרים אחרים שאינם שימושיים למטלורגיה. לאחר מכן מחלצים את הגלילים על ידי ריסוק הסיגים, ולאחר מכן מתיכים יחד ליצירת מטילים, שעוצבו לפריטים שונים. הצ'ימו גם עיצבו מתכות באמצעות ריקוע בפטיש, כפי שמוצג בתמונה בצד ימין של ספל הצ'ימו הכסוף. מעבדי המתכות של הצ'ימו השיגו את הטכניקה הזו עם כלים פשוטים וגיליון זהב בודד. האמן היה מגלף תחילה תבנית עץ. אחר כך הם היו מכים בפטיש בזהירות את יריעת הזהב הדקה בעובי נייר סביב העץ.
אף על פי שנחושת מצויה באופן טבעי על החוף, היא הושגה בעיקר מהרמות באזור במרחק של כ-3 ימים משם. מכיוון שרוב הנחושת יובאה, סביר להניח שרוב חפצי המתכת שיוצרו היו קטנים מאוד. הפריטים, כגון חוטים, מחטים, פינצטה וקישוטים אישיים, הם באופן עקבי חפצים קטנים, תועלתניים של נחושת או ברונזה נחושת. הטומי (אנ') הוא פריט ידוע של הצ'ימו. הם גם הכינו תלבושות פולחניות יפות של תרכובות זהב עם כיסויי ראש של נוצות, עגילים, שרשראות, צמידים וחושן.
דת

בפאקאסמאיו (Pacasmayo), אל הירח (סי או שי) היה האל החשוב ביותר. הצ'ימו האמינו שהוא חזק יותר מהשמש, כפי שהוא מופיע בלילה וביום, והוא גם שולט במזג האוויר ובצמיחה של יבולים. המאמינים הקריבו חיות וציפורים לירח, כמו גם את ילדיהם על ערמות של כותנות צבעוניות עם מנחות של פירות וצ'יצ'ה (בירה מתירס). הם האמינו שהילדים המוקרבים יהפכו לאלים ובדרך כלל הם הוקרבו בסביבות גיל חמש.
הצ'ימו סגדו לאלי מאדים (נור) וכדור הארץ (גיסה), כמו גם לאל השמש (ג'יאנג) והים (ני). ג'יאנג היה קשור לסלעים שנקראו אלאק-פונג (alaec-pong, אבן קסיקה), שהאמינו שהם אבותיהם של האנשים שבאזורם הם ניצבו ובני השמש. הצ'ימו הגיש מנחות של קמח תירס של אוכרה אדום לאל ני במטרה לזכות בהגנה מפני טביעה ולהצלחה בדיג ותפיסת שלל רב של דגים.
גם כמה קבוצות כוכבים נתפסו כחשובות. שניים מכוכבי אוריון נחשבו לשליחי הירח. קבוצת הכוכבים של הפליאדות שימשה לחישוב השנה והאמינו שהיא משגיחה על היבולים.
לכל מחוז היו מקדשים מקומיים שחשיבותם הייתה שונה. מקדשים אלו, הנקראים ואקה, נמצאו גם בחלקים אחרים של פרו, והיו להם מושא פולחן קדוש (macyaec) עם אגדה וכת הקשורים בהם.
דת > קורבנות

בשנת 1997 גילו חברי צוות ארכאולוגי כ-200 שרידי שלדים על החוף בפונטה לובוס (Punta Lobos) פרו. העיניים של דמויות אלו היו מכוסות וידיהן קשורות מאחורי הגב, רגליהן קשורות זו לזו וגרונן חתוך. הארכאולוגים טוענים כי דמויות אלו, ככל הנראה גופות של דייגים, נהרגו כאות תודה לאל הים ני לאחר שכבשו את עמק חוף הים הפורה של הדייגים בשנת 1350.
קברים בוואקה של הירח היו שייכים לשישה או שבעה בני נוער מגיל 13–14. תשעה קברים היו שייכים לילדים.
בשנת 2011, חשפו ארכאולוגים שלדי אדם ובעלי חיים בכפר ואנצ'אקו (Huanchaco). לאחר שנים של חפירות, הם זיהו יותר מ-140 שלדים אנושיים (ויותר מ-200 של למה) של ילדים בגילאי 6 עד 15, שלכולם היו חתכים עמוקים על פני עצם החזה וכלובי צלעות שבורים, המעידים על כך שייתכן שליבם הוסר. לפי נשיונל ג'יאוגרפיק, אם הניתוח נכון, התגלית מהווה "אירוע הקרבת ילדים ההמוני הגדול ביותר הידוע בהיסטוריה העולמית". הקבורה מתוארכת לשנים 1400–1450. האנתרופולוג האגן קלאוס (Haagen Klaus) משער שייתכן כי צ'ימו עברו להקרבת ילדים כאשר ההקרבה של מבוגרים לא הספיקה כדי לעצור גשם שוטף והצפות שנגרמו על ידי אל ניניו. באוגוסט 2019, הצוות הארכאולוגי שעבד באתר זה חשף כי נחפרו גופותיהם של 227 קורבנות, בני ארבע עד 14, מה שמבסס זאת כדוגמה הגדולה ביותר הידועה ביותר להקרבת ילדים.
אדריכלות

ארכיטקטורה שונה בין ארמונות ואתרים מונומנטליים הבדילה בין השליטים לפשוטי העם. בצ'אן צ'אן יש עשרה מתחמים גדולים עם חומה הנקראים סיודאדלס, או מתחמים מלכותיים, שמשערים שהם קשורים למלכי צ'ימור. הם מוקפים בחומות לבני בוץ שגובהן תשעה מטרים, הנותנות לסיודאדלה מראה של מבצר.
מרבית אוכלוסיית צ'ימו (כ-26,000 איש) חיה בשכונות בקצה החיצוני של העיר. הבתים כללו הרבה חללים ביתיים חד-משפחתיים עם מטבח, חלל עבודה, אזור לחיות בית ואזור אחסון.
לסיודאדלס יש לעיתים קרובות חדרים בצורת האות הלטינית U המורכבים משלושה קירות, רצפה מוגבהת, ולעיתים קרובות, חצר, ולעיתים קרובות היו עד 15 חדרים כאלו בארמון אחד. בתחילת תקופת צ'ימו, האזורים בצורת U נמצאו במקומות אסטרטגיים לשליטה באספקה מהמחסנים, אך לא סביר שהם שימשו כשטחי אחסון. הם מתוארים ככלים לסייע במעקב אחר חלוקת האספקה. עם הזמן גדלה תדירותם של המבנים בצורת U, ותפוצת המבנים השתנתה, הפכה מקובצת יותר, ולא התפזרה, והתרחשה רחוק יותר מדרכי גישה למשאבים.
גם הארכיטקטורה של האתרים הכפריים תמכה ברעיון של סדר חברתי היררכי. יש להם רכיבים מבניים דומים, מה שהופך אותם למיני-סיודאדלות עם פונקציות אדמיניסטרטיביות מותאמות לכפר. לרוב האתרים הללו יש קירות קטנים יותר, עם מושבים בנויים רבים כמוקד המבנים. אלה שמשו להגבלת גישה לאזורים מסוימים ולעיתים קרובות נמצאים בנקודות אסטרטגיות.
בצ'אן צ'אן אין תוכנית מאחדת או דפוס שניתן להבחין בו. הליבה העירונית מכילה שישה סוגים עיקריים של אדריכלות:
עשר סיודאדלס - מצודות או מבצרים מפוארים
אדריכלות ביתית המזוהה עם האצולה של צ'אן צ'אן
בתי מגורים ובתי מלאכה ממעמד האומנים פרושים ברחבי העיר
ארבע ואקה או תלי מקדש
חצרות בצורת U
SIAR (Small Irregular Agglutinated Rooms), כלומר חדרים צמודים לא סדירים, שנראה שימשו כמגורים של רוב האוכלוסייה
לקריאה נוספת

Costin, Cathy Lynne (2016). Making Value, Making Meaning: Techné in the Pre-Columbian World. Washington, D.C.: Dumbarton Oaks Research Library and Collection. pp. 221–252. ISBN 9780884024156.
"Earspools". Michael C. Carlos Museum (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2018-04-13. נבדק ב-2018-04-13.
Glowacki, Mary (2005). "Food of the Gods or mere mortals? Hallucinogenic Spondylus and its interpretive implications for early Andean society". Antiquity (באנגלית). 79 (304): 257–268. doi:10.1017/s0003598x00114061. ISSN 0003-598X.
Martin, Alexander J. (2001). "The Dynamics of Pre-Columbian Spondylus Trade across the South American Central Pacific Coast". Florida Atlantic University, ProQuest Dissertations Publishing – via ProQuest Dissertations & Theses Global.
Miller, Rebecca Stone (1996). Art of the Andes: From Chavín to Inca. London: Thames & Hudson. pp. 160–161. ISBN 978-0500202869.
Park, Yumi (2012). Mirrors of Clay: Reflections of Ancient Andean Life in Ceramics from the Sam Olden Collection. Jackson, MS: University Press of Mississippi/Jackson State University. pp. 91–92. ISBN 978-1617037955.
Paulsen, Allison C. (1974). "The Thorny Oyster and the Voice of God: Spondylus and Strombus in Andean Prehistory". American Antiquity (באנגלית). 39 (4Part1): 597–607. doi:10.2307/278907. ISSN 0002-7316. JSTOR 278907.
Pillsbury, Joanne (1996). "The Thorny Oyster and the Origins of Empire: Implications of Recently Uncovered Spondylus Imagery from Chan Chan, Peru". Latin American Antiquity (באנגלית). 7 (4): 313–340. doi:10.2307/972262. ISSN 1045-6635. JSTOR 972262.
Ritual Sacrifice in Ancient Peru. Benson, Elizabeth P., Cook, Anita Gwynn. (1st ed.). Austin: University of Texas Press. 2001. ISBN 0292708939. OCLC 55873621.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
"Thorny Oysters: The Daughters of the Sea". The Metropolitan Museum of Art (באנגלית). נבדק ב-2018-04-12.
Chimor outline
הערות שוליים

↑  "Howland">Rowe, John H. (1948) "The kingdom of Chimor", Aus Acta Americana 6, (1-2): 27.
↑  Peter N. Peregrine, Melvin Ember, Encyclopedia of Prehistory: Volume 7: South America, Springer Science & Business Media, 2012, ISBN 9781461505211
1 2 3 4  Jerry D. Moore & Carol J. Mackey, The Chimú Empire
↑  Topic, J. R. (2003). From stewards to bureaucrats: architecture and information flow at Chan Chan, Peru, Latin American Antiquity, 14, 243-274
↑  There’s a 1,200-year-old Phone in the Smithsonian Collections Baldwin, Neil. Smithsonian, Dec 2013
1 2 3  Pillsbury, Joanne (1996). "The Thorny Oyster and the Origins of Empire: Implications of Recently Uncovered Spondylus Imagery from Chan Chan, Peru". Latin American Antiquity (באנגלית). 7 (4): 313–340. doi:10.2307/972262. ISSN 1045-6635. JSTOR 972262.
↑  Miller, Rebecca Stone (1996). Art of the Andes: From Chavín to Inca. London: Thames & Hudson. pp. 160–161. ISBN 978-0500202869.
↑  Martin, Alexander J. (2001). "The Dynamics of Pre-Columbian Spondylus Trade across the South American Central Pacific Coast". Florida Atlantic University, ProQuest Dissertations Publishing.
↑  "Mass human sacrifice unearthed in Peru".
↑  "Ancient Mass Child Sacrifice May Be World's Largest". National Geographic. 26 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Archaeologists in Peru unearth 227 bodies in biggest-ever discovery of child sacrifice". Australian Broadcasting Corporation. 29 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Moore, Jerry D. 1992. Pattern and meaning in prehistoric Peruvian architecture: The architecture of social control in the Chimú state. Latin American Antiquity 3, (2) (Jun.): 95-113.
1 2  Topic, J. R. (2003). From stewards to bureaucrats: architecture and information flow at Chan Chan, Peru. Latin American Antiquity, 14, 243-274.
כד צ'ימו, 1300–1532, אוסף מוזיאון לארקו
עיטורי זהב של הצ'ימו מתוארכים לשנת 1300 לערך, מוזיאון לארקו
כלי צ'ימו המייצג דייג על רפסודת קנים, 1100–1400 - מוזיאון האמריקות במדריד
כלי צ'ימו המראה אקט מיני - מוזיאון האמריקות במדריד
קלע צ'ימו או צ'אנקי עם קונכיות, צמר, כותנה וחרוזים - המאה הארבע עשרה-חמש עשרה - מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
צווארון צ'ימו, המאה השתים-עשרה-ארבע-עשרה, עשוי מחרוזי שדרנית, חרוזי אבן וכותנה - מוזיאון המטרופוליטן לאמנות
קישוט לאוזניים של צ'ימו או למבייקה, תקופת הביניים המאוחרת, האנדים המרכזיים, עשוי מסגסוגת זהב-נחושת וסגסוגת כסף - מוזיאון מייקל סי. קרלוס
תליון צ'ימו, 900–1470 לספירה, עשוי מקונכיית שדרנית וטורקיז – דמברטון אוקס
חולצת גובלן צ'ימו, 1400–1540, סיבי גמליים וכותנה - דמברטון אוקס
גלימה של צ'ימו, תקופת הביניים המאוחרת, 1250–1350, מארג סיבי גמליים וכותנה - מוזיאון האמנות של מחוז לוס אנג'לס
כד חרס, בין 1100 ל-1550 - מוזיאון וולטר לאמנות
ספל צ'ימו עם פנים, האנדים המרכזיים, 1100–1536 לספירה, עשוי כסף רקוע - גלריה לאמנות של אוניברסיטת ייל
לוח זהב של הצ'ימו, מציג את האל נאיימלפ בסירתו - מוזיאון האגודה ההיסטורית הלומברדית
גילופי דגים במתחם צצ'ודי, צ'אן צ'אן
דודה

ערך זה עוסק בלהקה. אם התכוונתם למשמעויות נוספות, ראו .
| --- | --- |

הופעה של להקת דודה בהיכל התרבות בתל אביב (1981).
 תקופת הפעילות:  1980–1981 (כשנה)
 סוגה:  רוק
 חברת תקליטים:  CBS ישראל
 חברים
 דני סנדרסון גידי גוב יהודה עדר אלון נדל דובי קיזלשטיין
דודה הייתה להקת רוק ישראלית שהוקמה בשנת 1980 על ידי דני סנדרסון וגידי גוב והתפרקה בשנת 1981. הלהקה הוציאה אלבום אחד שנשא את שמה.
היסטוריה > הקמת הלהקה

"דודה" הייתה הלהקה השלישית שבה שיתפו סנדרסון וגוב פעולה, אחרי "כוורת" ו"גזוז". את הרעיון להקים להקת רוק העלו סנדרסון וגוב ב-1979, עוד בתקופת פעילותם ב"גזוז" (לאחר שביצעו באחת ההופעות את השיר "רוני" בעיבוד רוקיסטי יותר וקיבלו ביקורות טובות מהקהל). סנדרסון וגוב היו שותפים כלכלית להפקת הלהקה. הם צירפו אליהם את הגיטריסט יהודה עדר, שהיה מחליפו של סנדרסון בלהקת הנח"ל והתפרסם מאוחר יותר גם כחבר בלהקת "תמוז". עדר חזר אז מלימודי מוזיקה במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון שבארצות הברית, ותכנן לעסוק בהלחנה קלאסית. בעידודו של סנדרסון הוא הצטרף להרכב. את ההרכב השלימו שניים מנגני המופע "קוראים לזה אושר" של יהונתן גפן ואסתר שמיר: הבסיסט אלון נדל והמתופף דובי קיזלשטיין.
היסטוריה > הופעות הלהקה ופירוקה

בסוף 1980 הוציאה הלהקה אלבום אולפן הנושא את שם הלהקה. לקראת סיבוב ההופעות שליווה את האלבום הקליטה הלהקה את השיר "אלף כבאים", שכתבו סנדרסון וגוב במשותף. זהו אחד השירים הבודדים שבהם השתתף גוב בכתיבה. את קטע הגיטרה המפורסם באמצע השיר עיבד יהודה עדר. השיר הפך ללהיטה הגדול ביותר של הלהקה.
בהופעות שרו חברי הלהקה, לצד השירים מאלבומה, מעט שירים של "כוורת" ושל "גזוז", וכן מספר שירים חדשים שלא נכללו באלבום. הופעות אלו לא זכו להצלחה, וקהל הצופים, שהיה רגיל לפופ הקליל יותר של להקותיהם הקודמות של סנדרסון וגוב, לא הצליח להתרגל לרוק שהציעה "דודה". במהלך אחת ההופעות אף ביקש אחד מהצופים מגידי גוב להנמיך את הווליום. במקרה אחר, ביקשו שניים מהצופים את כספם בחזרה, לאחר שהבינו איזה סגנון מוזיקה מנגנת הלהקה. סנדרסון ניסה להגדיל בהופעות את כמות השירים של "כוורת" ו"גזוז" ולהוסיף קטעי הומור בין השירים, אך צעד זה הביא לחילוקי דעות בינו לבין גוב, ששאף להתרכז במוזיקה בלבד.
בשנת 1981, לאחר מספר חודשי הופעות עזב גוב את הלהקה, כדי להצטרף למחזה "התשה". עזיבתו הביאה לפירוק הלהקה, שלא המשיכה להופיע בלעדיו. הלהקה הקליטה שירים לאלבום שני, אך אלו נגנזו. אחד מהם, "בשדה ירוק", הוקלט כעבור עשר שנים על ידי גוב עצמו לאלבומו "אין עוד יום". מאחר שהלהקה הוקמה ופעלה בהשקעה כספית של חברי הלהקה עצמם, כישלון סיבוב ההופעות והפירוק המהיר של הלהקה גרמו להם להפסדים כספיים כבדים.
האלבום

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת דודה
 יצא לאור:  20 בדצמבר 1980
 הוקלט:  1980
 מקום הקלטה:  אולפני טריטון
 סוגה:  פופ רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  41:33
 חברת תקליטים:  CBS
 הפקה:  דני סנדרסון/דודה
הקלטת האלבום נמשכה כחצי שנה, ונעשתה באולפני טריטון. באוגוסט 1980 יצא תקליט שדרים ראשון של הלהקה, "נשר", שכתב והלחין סנדרסון. השיר היה בן כמעט שבע דקות, ובסגנון כבד יותר משיריו של סנדרסון עד אז. על התקליט המקורי נכתב ששם הלהקה הוא "קשר חם", אך לאחר שכבר הודפס הודבקה עליו מדבקה ועליו שמה החדש של הלהקה, "דודה", שנבחר על ידי סנדרסון.
ב-20 בדצמבר 1980 יצא האלבום. סנדרסון כתב והלחין את כל שיריו, והעיבודים היו פרי עבודה משותפת של חברי הלהקה. בין שיריו המצליחים של האלבום היו: "לידיה הלוהטת", "ערב אבוד", "שקט שקט", "גרעינים" ו"אלף כבאים" (שצורף למהדורות מאוחרות יותר של האלבום). נכללו בו גם שלושה קטעים אינסטרומנטליים: "אושקה", "קופלה" ו"נערות בבל". ב"נערות בבל" ניגן כל אחד מחברי הלהקה בכלי נגינה שונה מהמקובל, לרבות גוב, שניגן בגיטרה בס.
האלבום נמכר בכ-15,000 עותקים, מספר עותקים נמוך מאוד לעומת הצלחת להקותיהם הקודמות של סנדרסון וגוב (לאור העובדה ששני אלבומי הבכורה של הלהקות הקודמות, מכרו יותר מ-70,000 עותקים כל אחד).
האלבום > שירי האלבום

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי דני סנדרסון.
| דודה (תקליט מקורי 1980)> מס' | דודה (תקליט מקורי 1980)> שם | דודה (תקליט מקורי 1980)> משך | דודה (תקליט מקורי 1980)>  | דודה (תקליט מקורי 1980)>  | דודה (תקליט מקורי 1980)>  | דודה (תקליט מקורי 1980)>  | דודה (תקליט מקורי 1980)>  | דודה (תקליט מקורי 1980)>  | דודה (תקליט מקורי 1980)>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לידיה הלוהטת  | 5:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | ערב אבוד  | 3:14 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | אושקה  | 0:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | שקט שקט  | 3:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | גרעינים  | 3:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | רכבת הלילה  | 3:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | אבן המנדלי  | 4:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | כל מקום כל שעה  | 3:47 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | מחפש צרות  | 4:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | קופלה - ריקוד הגשם  | 1:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | נשר  | 6:44 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | נערות בבל  | 1:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 41:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| רצועות בונוס בהוצאת 1991> מס' | רצועות בונוס בהוצאת 1991> שם | רצועות בונוס בהוצאת 1991> משך | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  | רצועות בונוס בהוצאת 1991>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 13. | אלף כבאים  | 4:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | שקט שקט (הגרסה הפחות משודרת)  | 1:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | טכנאי הקול משתלטים על העולם  | 0:20 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 48:35 |  |  |  |  |  |  |  |
האלבום > הוצאות מחודשות של אלבום הלהקה

ב-1991 יצא האלבום על גבי תקליטור. למהדורה זו צורף השיר "אלף כבאים", וכן שתי רצועות בונוס קצרות: "שקט שקט: הגרסה הפחות משודרת" ו"טכנאי הקול משתלטים על העולם". עם זאת, השיר הקצר "אושקה" הושמט ממהדורה זו.
בשנת 2011 יצאה מהדורה נוספת של האלבום, שכללה את "אושקה" ואת "אלף כבאים", אך לא את שני הקטעים שצורפו למהדורה הקודמת. למהדורה זו צורף תקליטור המתעד את הופעתה של הלהקה בבית החייל בתל אביב באפריל 1981, שהוקלטה על ידי גלי צה"ל. בהופעה זו שרו חברי הלהקה, לצד השירים מהאלבום, שני שירים של "כוורת" ("האיש הכי מהיר" ו"שיר מלחים"), גרסה לשיר "Why Do Fools Fall in Love" של פרנקי ליימון וכן מספר שירים שנחשפו לראשונה רק עם הוצאת מהדורה זו, כ"קניתי לה", "המעיל" והקטע האינסטרומנטלי "בעקבות הציפור הכחולה". עטיפת האלבום של המהדורה המחודשת הוחלפה בעטיפה עם תמונה דומה, אך על רקע שונה, ועם סגנון כתב שונה של שם הלהקה.
השפעה

"דודה" פעלה בתקופה שבה לא פעלו להקות רוק רבות בישראל, ארבע שנים לאחר התפרקותן של הלהקות המצליחות "כוורת" ו"תמוז". הלהקה הייתה אחת הראשונות שניגנו רוק בסגנון כבד יותר, וסללה את הדרך לסגנון שהפך למקובל יותר במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20. אחריה זכו להצלחה גדולה יותר להקות רוק כ"תיסלם", "הקליק" ו"בנזין". גם אמנים ותיקים יותר פנו לאחר מכן לרוק הכבד יותר, כמו שלום חנוך באלבומו "חתונה לבנה" ואפרים שמיר בלהקתו "חמסין".
גרסאות כיסוי לשירי הלהקה

אחדים משירי הלהקה הוקלטו בביצועים מחודשים על ידי אמנים שונים, לפעמים על ידי חברי הלהקה עצמם. גידי גוב ביצע את השיר "לידיה הלוהטת" באלבום ההופעה שלו "דרך ארץ – ההופעה" שיצא ב-1988. גוב הקליט ב-1991 גם גרסה מחודשת ל"ערב אבוד", במסגרת המופע שליווה את אלבומו "אין עוד יום". גרסה זו נכללה באלבומו "שירים שהתפזרו", והפכה לאחת המוכרות ביותר של השיר. השיר בוצע על ידי אמנים נוספים רבים.
השיר "גרעינים" הוקלט בשנת 2007 בביצוע מחודש של ההרכב הקומי שלישיית מה קשור כחלק מרכזי מקידום תוכנית הטלוויזיה בהנחייתם, שעלתה באותה שנה בערוץ הוט 3. סנדרסון ביצע את השיר יחד עם השלישייה כאשר התארח בתוכנית.
חברי הלהקה

דני סנדרסון – מילים ולחנים, שירה, גיטרה וקלידים
גידי גוב – שירה, בס ב"נערות בבל"
יהודה עדר – גיטרה וקולות
אלון נדל – בס וקולות
דובי קיזלשטיין – תופים וכלי הקשה
דיסקוגרפיה

1980 – דודה
הערות שוליים

↑  "דודה", באתר dannysanderson.co.il, בדיקה אחרונה ב־19 באוקטובר 2022
↑  תיעוד יוצרים של מפעל הפיס – דני סנדרסון (הגרסה הארוכה) (מתחיל ב־1:03:02), באתר יוטיוב, 6 בפברואר 2019, בדיקה אחרונה ב־25 באוקטובר 2022
1 2  אייל לוי, תופעת העדר, 5 באוקטובר 2007, מעריב
↑  השיר דורג במקום ה-12 במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"א, והוא שירה היחיד של הלהקה שדורג במצעד זה
1 2 3 4  יואב קוטנר, "דודה", מהדורה מחודשת, 2011
↑  ערב אבוד, אקו"ם
| דני סנדרסון |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | גודל טבעי (1982) • חף מפשע (1984) • חכם על קטנים (1987) • קופץ לשניה (1991) • מת לבכות 2 (1994) • הלא נודע (1997) • תולדות המים (2001) • קונגו בלו (2005) • לא יפריד דבר (2009) • מכאן הדרך (2017) |  |
| אלבומי הופעה | Black&White (2004) |  |
| אוספים ומארזים | הטובים לטיס - נבחרת שירים (1992) • המיטב (2006) • האלבומים המקוריים (2008) |  |
| הרכבים | להקת הנח"ל • כוורת • גזוז • דודה |  |
| שירים | ילד מזדקן (1973) • נתתי לה חיי (1974) • הבלדה על ארי ודרצ'י (1974) • גוליית (1975) • אצל הדודה והדוד (1987) • זה הכל בשבילך (1991) |  |
| הצגות | נתתי לה חיי (2011) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296500705171  MusicBrainz: ead06a8a-8f3d-4fe3-9e19-3a94c52a34d5