stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטופורוס, נסיך יוון ודנמרק
חוות דעת על אנה אנדרסון

בשנת 1927, הנסיך כריסטופר ביקר בביתם בלונג איילנד של ויליאם וקסניה לידס, בהתאמה בנו החורג ואחייניתו. קסניה התעניינה במקרה המוזר של אישה, אנה אנדרסון, שטענה שהיא אנסטסיה ניקולאייבנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, בתו הצעירה של הצאר האחרון של רוסיה, ניקולאי השני.
כפי שהסביר הנסיך כריסטופורוס, "זה היה הסיפור שלה, ופנטסטי ככל שהיה, היו רבים שהאמינו בה אז - ועדיין מאמינים - בה, ביניהם אחד או שניים מבני המשפחה הקיסרית." הוא המשיך, "עשרות אנשים שהכירו את הדוכסית הגדולה אנסטסיה הובאו לראות את הנערה בתקווה שאולי יוכלו לזהות אותה, אבל אף אחד מהם לא הצליח להגיע לשום מסקנה ברורה". הנסיך כריסטופורוס תיאר אותה: "מלכתחילה היא לא הייתה מסוגלת לדבר רוסית, שהדוכסית הגדולה אנסטסיה, כמו כל ילדיו של הצאר, דיברה בצורה שוטפת – והיא הייתה משוחחת רק בגרמנית".
לסיכום, הוא אמר עליה, "הילדה המסכנה הייתה דמות מעוררת רחמים בבדידותה ובבריאותה הרעה, וזה היה מספיק מובן שרבים מהסובבים אותה נתנו לאהדה שלהם להכריע את ההיגיון שלהם. . . . היא לא הייתה מסוגלת לזהות אנשים שהדוכסית הגדולה אנסטסיה הכירה מקרוב, ותיאוריה של חדרים בארמונות השונים ושל סצנות אחרות המוכרות לאף אחד מהמשפחה הקיסרית היו לעיתים קרובות לא מדויקים."
דעה על המלוכה

הנסיך כריסטופורוס תיעד את מחשבותיו על המלוכה והשואפים אליה: "שום דבר תחת השמש לא יגרום לי לקבל ממלכה. כתר זה דבר כבד מדי מכדי שילבשו אותו בקלות. אלה שנולדו לגורל הזה צריכים ללבוש אותו, אבל שכל אדם ייקח על עצמו את האחריות ברצון, מבלי להיות מוגבל בחובה לעשות זאת, עובר את הבנתי."
מוות

הנסיך כריסטופורוס מת באתונה ב-21 בינואר 1940, בגיל 51.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Huberty, Michel; Giraud, Alain; Magdelaine, F. et B. (1994). L'Allemagne Dynastique, Tome VII: Oldenbourg. France: Laballery. pp. 287, 295, 303–305, 318. ISBN 2-901138-07-1.
1 2 3 4 5 6 7 8  Genealogisches Handbuch des Adels, Furstliche Hauser, Band XIX. Limburg an der Lahn, Germany: C.A. Starke Verlag. 2011. pp. 15, 19. ISBN 978-3-7980-0849-6.
↑  Lines of Succession by Jiri Louda, Table 142
↑  Following the Republican coup which deposed King Manuel II (5.X.1910), some Portuguese monarchists, who disagreed with the views of the former king, offered the throne to Prince Christopher, who declined; at the time, the former king was still living, exiled, in Twickenham
↑  Monarchs In Waiting by Walter J.P.Curley, frontispiece
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336999905171  BnF: cb16670370g (data)  CiNii: DA0535035X  GND: 1018922822  ISNI: 0000 0000 6298 9361  LCCN: nr97022595  NKC: vse20241216526  NLG: 325574  NTA: 07454943X  RERO: 02-A023066224  SUDOC: 254162908  Trove: 1183288  VIAF: 7296922   WorldCat (עם VIAF): 7296922 
הנסיכה אנסטסיה מיוון ודנמרק, ננסי לידס לשעבר, מאת ג'ובאני בולדיני
הנסיך כריסטופורוס מיוון ודנמרק ואשתו הראשונה, הנסיכה אנסטסיה מיוון ודנמרק
לוריס איטי ג'אווה

| לוריס איטי ג'אווה |
| --- | --- |
 לוריס איטי ג'אווה
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: לוריסיים
סוג:: לוריס איטי
מין:: לוריס איטי ג'אווה
שם מדעי
 Nycticebus javanicus ‏סנט-אילר, 1812
תחום תפוצה


לוריס איטי ג'אווה (שם מדעי: Nycticebus javanicus) הוא מין של פרימט איטי מהסוג לוריס איטי שבמשפחת הלוריסיים המצוי בטבע רק במערב ומרכז האי ג'אווה שבאינדונזיה. בעבר הוא נחשב לתת-מין של לוריס איטי סונדלי (Nycticebus coucang), אך הוא הופרד ממנו והוא נחשב לקרוב יותר למין לוריס איטי בנגלי. בשנות האלפיים, מין זה נמצא בסכנת הכחדה חמורה.
מאפיינים

לוריס זה מגיע לאורך 293 מילימטרים ולמשקל 565–687 גרם בערך. הוא בעל פרווה כסופה-לבנה ובעל פנים לבנות בעלות "מסיכת" פסים חומים אופקיים בין העיניים לאוזניים. הלוריס בעל גפיים ארוכות עלות אצבעות חזקות, זנב קטן ביותר ועיניים גדולות כתומות בעלות ראיית לילה.
המין חי בדרך כלל לבדו או בזוג התלוי מהענפים בסביבה הטרופית בה הוא חי ביערות גשם וביערות ראשוניים בג'אווה ולעיתים גם בין עצי מנגרובים, יערות חזרן ובמטעי קאקאו. הלוריס נהוג להיתלות הפוך מענפים או ליאנות. הוא פעיל במשך הלילה ואז מחפש מזון מגוון הכולל פירות, שרף עצים, דבש, ביצים, חרקים ולטאות.
מספר הפרטים של מין לוריס זה נמצא בירידה מתמשכת מסיבות רבות ביניהם ציד בלתי חוקי, סחר כחיית מחמד, הכנת תרופות עממיות מבשרו וכן עקב דחיקה בידי אנשים ובירוא יערות בהם הוא חי. הלוריס מתרבה באיטיות ומתנועע באיטיות ומתקשה לחפש מקומות מחיה חדשים. החל מ-2007 הוא מוצב ברשימת 25 הפרימטים הממוקמים בסכנת ההכחדה הגדולה ביותר והוא הפך למין מוגן באינדונזיה ונכנס לרשימת המינים האסורים לסחר. רוב האוכלוסיות הקיימות מצויות בשמורות טבע באי, אך גם אליהן מגיעים לעיתים ציידים לא חוקיים.
הערות שוליים

↑  לוריס איטי ג'אווה באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישראל באולימפיאדת מונטריאול (1976)

משלחת ישראל לאולימפיאדת מונטריאול (1976) כללה 11 ספורטאים ב-9 ענפים האישיים, כמספר הנרצחים בטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ארבע שנים קודם, ו-17 שחקני נבחרת הכדורגל אשר העפילה לטורניר האולימפי בפעם השנייה (הראשונה הייתה במקסיקו סיטי ב-1968, בסך הכל 28 ספורטאים (המשלחת השנייה בגודלה עד אז) בעשרה ענפים (שיא באותו זמן). לכל הענפים שהיו במינכן הייתה נציגות (לרוב של ספורטאי אחד) גם במונטריאול, ובכך הוגשמה הבטחתו של שמואל ללקין בטקס האזכרה שנערך באצטדיון האולימפי לאחר רצח י"א הספורטאים שישראל לא תיכנע לטרור ותמשיך את השתתפותה באולימפיאדות.
באולימפיאדה זו השתתפה ישראל לראשונה בענף הג'ודו, בפעם השנייה בהיאבקות, שיט, התעמלות וכאמור כדורגל, ובפעם השלישית בהרמת משקולות. ישראל המשיכה את ההשתתפות הקבועה באתלטיקה, שחייה וקליעה.
במשלחת למונטריאול הייתה ספורטאית אחת בלבד שהייתה גם במינכן, האתלטית אסתר רוט-שחמורוב, והיא זו שנשאה את דגל ישראל בטקס הפתיחה. הייתה זו תוצאה ברורה של הטבח, שבעקבותיו פרשו מפעילות רוב הספורטאים שנותרו בחיים. שחמורוב (כפי שנקראה אז), אשר מאמנה עמיצור שפירא היה בין הנרצחים, פרשה אף היא לאחר מינכן, נישאה לפטר רוט וילדה בן (ירון רוט, אשר היה סייף מצטיין), אך שוכנעה על ידי בעלה לחזור לפעילות כאשר הוא משמש כמאמנה.
רוט-שחמורוב, אשר פרשה משלב חצי הגמר בריצת 100 מטר משוכות בעקבות הטבח, השלימה את המשימה שנקטעה במינכן והצליחה להעפיל לריצת הגמר בריצה הזו, בה סיימה במקום הששי עם תוצאה של 13.04 שניות. היה זה הגמר האולימפי הראשון בתולדות הספורט הישראלי, והישגה של רוט-שחמורוב מהווה עד היום הישג שיא במקצועות המסלול באתלטיקה.
הישג מעולה נוסף היה המקום החמישי שהשיג אדוארד וייץ בענף הרמת המשקולות. הישגו של וייץ מהווה הישג שיא בהרמת משקולות בכל הזמנים.
ספורטאי מצטיין נוסף היה המתאבק רמי מירון, שהישגו בתחרות היה השביעי בטיבו (אם כי הדירוג הרשמי אז היה רק עד המקום הששי). הישגים אלה היו טובים יותר מכל ההישגים בתחרויות אישיות באולימפיאדות הקודמות. 
הייתה סמליות רבה בכך ששלושת הספורטאים המצטיינים ייצגו את חללי מינכן: הספורטאית שאיבדה את מאמנה, והספורטאים משני הענפים שאיבדו בטבח שמונה מאנשיהם, בהם כל חמשת הספורטאים שהיו בין הנרצחים.
נבחרת הכדורגל העפילה עד לשלב רבע הגמר, שם הפסידה לנבחרת ברזיל, והשוותה בכך את הישג השיא שלה מאולימפיאדת מקסיקו סיטי, 8 שנים קודם לכן. בשלב המוקדם סיימה ישראל בתיקו את שלושת משחקיה נגד גואטמלה, מקסיקו וצרפת.
חברי המשלחת > אתלטיקה

אסתר רוט
ריצת 100 מטר משוכות, נשים
מוקדמות – 13.06, מקום 2
חצי גמר – 13.04, מקום 4
גמר – 13.04, מקום 6
חברי המשלחת > ג'ודו

יונה מלניק (עד 70 ק"ג)
הפסיד לרוברטו מאטסו (ברזיל)
חברי המשלחת > היאבקות

רמי מירון (סגנון חופשי, עד 68 ק"ג) – מקום 7
ניצח את ג'וזף מיי (איי הבתולה)
ניצח את לנרט לונדל (שוודיה)
הפסיד ליאנוש קוצ'יש (הונגריה)
ניצח את זיגמונד קילייביץ (אוסטרליה)
הפסיד לפאבל פיניגין (ברית המועצות)
חברי המשלחת > הרמת משקולות

אדוארד וייץ (עד 60 ק"ג)
262.5 ק"ג – מקום 5
חברי המשלחת > התעמלות > התעמלות מכשירים

דב לופי
קרב רב, גברים – 106.45 נקודות, מקום 68
חברי המשלחת > כדורגל

שלב מוקדם:
19 ביולי בטורונטו: תיקו מול גואטמלה 0:0
21 ביולי במונטריאול: תיקו מול מקסיקו 2:2 (כבשו לישראל: ירון עוז ויצחק שום)
23 ביולי במונטריאול: תיקו מול צרפת 1:1 (כבש לישראל: ויקי פרץ, לצרפת: מישל פלאטיני)
רבע גמר:
25 ביולי בטורונטו: הפסד לברזיל 4:1 (השער לישראל: ויקי פרץ)
שחקני הנבחרת:
| שחקן | גואטמלה | מקסיקו | צרפת | ברזיל | פותח (מחליף) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלון בן דור | X | X | X | X | 4 |
| אהוד בן טובים |  |  |  |  | 0 |
| חיים בר | X | X | X | X | 4 |
| יהושע גל | + |  |  |  | 0 (1) |
| גדעון דמתי | X | X | X | X | 4 |
| יצחק ויסוקר | X | X | X | X | 4 |
| ריפעת טורק |  |  | X | + | 1 (1) |
| אבי כהן | + |  | X | X | 2 (1) |
| אברהם לב | X | X |  |  | 2 |
| אלי לוונטל | X | X | X | X | 4 |
| עודד מכנס |  | + |  | + | 0 (2) |
| מאיר נמני | X | X | X | X | 4 |
| יוסף סורינוב |  |  |  |  | 0 |
| ירון עוז | X | X |  | X | 3 |
| ויקי פרץ | X | X | X | X | 4 |
| משה שווייצר | X | X | X | X | 4 |
| יצחק שום | X | X | X | X | 4 |
חברי המשלחת > סייף

נילי דרורי
רומח נשים – מקום 34
שלב ראשון: 2 ניצחונות, 3 הפסדים
שלב שני: ניצחון אחד, 4 הפסדים
חברי המשלחת > קליעה

מיכה קאופמן
רובה שכיבה – 591 נקודות, מקום 12
רובה 3 מצבים – 1006 נקודות, מקום 51
חברי המשלחת > שיט

יהודה מעיין ויואל סלע
דגם הולנדי מעופף – מקום 17
חברי המשלחת > שחייה

דב ניסמן
400 מטר מעורב, גברים – מוקדמות 4:47.13 דקות, מקום 27
עדי פרג
100 מטר פרפר, גברים – מוקדמות 59.99 שניות, מקום 36
200 מטר פרפר, גברים – מוקדמות 2:09.91 דקות, מקום 30
ראו גם

ישראל במשחקים האולימפיים
אולימפיאדת מונטריאול (1976)
לופא קדוש

מיכאל "לופא" קדוש (23 באפריל 1940 - 29 באפריל 2014) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער, ולאחר מכן היה מאמן כדורגל.
קורות חיים

קדוש נולד באלכסנדריה שבמצרים, עלה ארצה עם משפחתו בגיל 9 וגדל ביפו ליד אצטדיון באסה, שנהפך לימים לאצטדיון בלומפילד. קדוש נבחן לראשונה במחלקת הנוער של הפועל תל אביב, אך המאמן שלמה פוליאקוב לא קיבל אותו לקבוצה, ולכן קדוש התחיל את דרכו במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה. בשנת 1957 עבר לקבוצת הבוגרים של מכבי יפו, אך לא הצליח לתפוס מקום בהרכב הקבוצה, ושנה לאחר מכן עבר להכח תל אביב. לאחר איחוד הקבוצה עם מכבי רמת גן, המשיך קדוש בקבוצה המאוחדת הכח מכבי רמת גן, שם שיחק לאורך כל שנות ה-60, ועמה זכה באליפות בשנת 1965 ובגביע המדינה בשנת 1969, אותו הניף קדוש מתוקף תפקידו כקפטן הקבוצה.
בשנת 1970 הצטרף למכבי נתניה לעונה אחת וזכה עימה באליפות. שנה לאחר מכן עבר למכבי תל אביב וזכה איתה באליפות בשנת 1972. בשנת 1976, לאחר חמש שנים במכבי תל אביב, פרש ממשחק פעיל. קדוש היה חבר בסגל הרחב למונדיאל 1970 במקסיקו אך לא הופיע מעולם במדי נבחרת ישראל על אף שהיה בין השוערים המובילים בתקופתו.
מיד לאחר פרישתו החל לאמן את הפועל לוד. תוך שנתיים עלה איתה מליגה ב' לליגה הארצית (הליגה השנייה). בשנת 1978 חתם בהכח מכבי רמת גן והעלה את הקבוצה לליגה הבכירה. לאחר שנתיים בקבוצה עבר למכבי רמת עמידר, איתה העפיל לחצי גמר גביע המדינה מול הפועל תל אביב, משחק שהופסק לאחר שקדוש הורחק על ידי השופט יאיר טילינגר, ולבסוף נקבע בו ניצחון טכני להפועל תל אביב.
במהלך עונת 1991/1982 חזר לאמן את הפועל לוד ועלה איתה לליגה הבכירה. לאחר מכן אימן בקבוצות מכבי יבנה, הפועל אשקלון, הפועל לוד ושמשון תל אביב, שאיתה הגיע לגמר גביע המדינה נגד בית"ר ירושלים, לה הפסיד בהארכה. לאחר מכן אימן בקבוצות הפועל רמת גן, מכבי שעריים, הפועל אשדוד ובית"ר ירושלים שאיתה עלה לליגה הבכירה. משם עבר קדוש להפועל אשדוד ולאחר מכן לבית"ר תל אביב, שאותה השאיר בליגה. שנה לאחר מכן עבר להפועל בית שאן וגם אותה הצליח להציל מירידה במחזור האחרון אחרי סדרת ניצחונות בסיום העונה. משם חזר לקדנציה שנייה בהפועל אשדוד ומשם עבר להכח רמת גן ועלה איתה לליגה הלאומית. בעונת 1998/1999 זכה עם הקבוצה בתואר היחיד בו זכה כמאמן, גביע הטוטו לליגה הלאומית, כשהוביל את קבוצתו לניצחון 0–2 על בני סכנין במשחק הגמר.
בנוסף אימן קדוש גם בבית"ר באר שבע, בהפועל באר שבע שאותה העלה לליגת העל ועימה הגיע לגמר גביע המדינה, הפועל כפר סבא, בני סכנין, מכבי הרצליה ומכבי אחי נצרת, שממנה התפטר בדצמבר 2006. בקיץ 2007 מונה קדוש למאמנה של הפועל ירושלים אשר שיחקה בליגה הארצית ובתום העונה העפיל עמה לליגה הלאומית. למרות ההצלחה שלו בהפועל ירושלים, שני הצדדים החליטו להפסיק את הקשר ביניהם. בשנת 2009 עבר קדוש לאמן את קבוצת בית"ר שמשון תל אביב, וכעבור שנה חזר להפועל ירושלים והעלה אותה שוב לליגה הלאומית. לאחר שנתיים סיים את תפקידו במועדון.
ב-17 במרץ 2013 מונה קדוש למאמנה של הפועל אשקלון מהליגה הלאומית. קדוש הצליח להציל את הקבוצה מירידה לליגה א', ובתום העונה סיים את תפקידו.
במרץ 2014 פורסם שהוא נלחם במחלת הסרטן. ב-5 באפריל 2014 נערך לכבודו טקס מיוחד על ידי הפועל באר שבע לפני פתיחת המשחק שהתלווה במחיאות כפיים ממושכות מצד האוהדים ושחקני הקבוצה. במהלך הטקס הוענקה לו חולצת המועדון כאות תודה על כל שנותיו והישגיו כמאמן הקבוצה.
ב-29 באפריל 2014 הלך קדוש לעולמו בגיל 74. היה נשוי ואב לחמישה בנים.
הערות שוליים

↑  חיים זלקאי, לופא קדוש נלחם במחלה קשה: "לא אוותר", באתר nrg‏, 14 במרץ 2014
↑  יגאל ברמן, ‏צפו בטקס המרגש לכבודו של לופא קדוש בווסרמיל, באתר ONE‏, 6 באפריל 2014
↑  הלך לעולמו מאמן הכדורגל האגדי לופא קדוש, באתר ONE‏, 29 באפריל 2014
| מאמני הפועל ירושלים |
| --- | --- | --- |
| הפועל ירושלים (1926—2019) | פוליאקוב (1957-58) • קיש (1958-60) • גיבונס (1960-63) • חרניצ'ק (1963) • שפר (1963) • פוקס (1963-65) • וולב (1965-67) • שמילוביץ' (1967-69) • ליטבק (1969-70) • מנצ'ל (1970-72) • לבקוביץ' (1972-74) • שמילוביץ' (1974-75) • רזניק (1975) • חליבנר (1975-76) • לבקוביץ' (1976-77) • סטלמך (1977-78) • סינגל (1978-79) • שפיגל (1979-81) • לבקוביץ' (1981-82) • רדלר (1982) • סינגל (1982-83) • ברגיג (1983-84) • עופר (1984-85) • ברגיג (1985-86) • רוזן (1986) • יוסי כהן (1986-87) • פייגנבוים (1987-88) • שווייצר (1988-89) • בן דוד (1989-1990) • פייגנבוים (1990-91) • מזרחי (1991-92) • בן דוד (1992) • נמני (1992-93) • עופר (1993-94) • אבוטבול (1994-95) • מלמיליאן (1995-96) • מזרחי (1996-99) • עופר (1999) • דיין (1999-2000) • א. לוי (2000-01) • דיין (2001-03) • אסייג (2003-04) • דיין (2004-05) • פייגנבוים (2005) • אסייג (2005-06) • דיין (2006-07) • קדוש (2007-09) • עמר (2009-10) • זגורי (2010) • קדוש (2010-12) • עמר (2012-13) • טל (2013) • עמר (2013-14) • בן דוד (2014-15) • שי כהן(ז) (2015-16) • מחפוד (2016) • מזרחי (2016) • בוזגלו (2016-17) • מרטן (2017) • עזו (2017-19) |  |
| הפועל קטמון ירושלים (2007—2020) | בן שמעון (2007-08) • מ. כהן (2008-09) • זדה (2009-12) • טסלפפה (2012-14) • נימני (2014-15) • דוד (2015-16) • בן זקן (2016-17) • זדה (2017-19) • מזרחי (2019) • אריה (2019-20) |  |
| הפועל ירושלים (2020—) | זיו אריה (2020—) |  |
להרוג את רייגן

| --- | --- |

 מבוסס על:  Killing Reagan 
 בימוי:  רוד לוריא 
 תסריט:  אריק סיימונסון 
 שחקנים ראשיים:  טים מת'סון 
 מוזיקה:  דייוויד באקלי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באוקטובר 2016 
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
להרוג את רייגן (באנגלית: Killing Reagan) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי מסוגת הדרמה משנת 2016 בבימויו של רוד לוריא. הוא מבוסס על ספר משנת 2015 בעל שם זהה מאת ביל אוריילי ומרטין דוגארד ועוסק באירועים הסובבים את ניסיון ההתנקשות בנשיא רונלד רייגן במרץ 1981. בסרט מככבים טים מת'יסון וסינת'יה ניקסון בתור הזוג רונלד וננסי רייגן. הסרט הוקרן בהקרנת בכורה ב-16 באוקטובר 2016, בערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק.
עלילה

הסרט נפתח בעצרת הבחירות של הנשיא המכהן הרץ לכהונה נוספת לנשיאות, ג'ימי קרטר בנאשוויל, טנסי. ויליאם קייסי משמש כמנהל הקמפיין של רונלד רייגן לנשיאות ארצות הברית ב-1980. המתנקש לעתיד של רייגן, ג'ון הינקלי, נראה רוכש את אקדח ה-"רוהם" שישמש אותו להתנקשות. ב-28 באוקטובר 1980, רייגן וקרטר עורכים עימות בחירות בקליבלנד, אוהיו. מאוחר יותר, הינקלי שומע על ההתנקשות בג'ון לנון ומפתח עניין במתנקש בו, מארק דייוויד צ'פמן. לאחר שרונלד רייגן מתאושש מניסיון ההתנקשות, ננסי רייגן שוכרת את האסטרולוגית ג'ואן קוויגלי.
צוות השחקנים

טים מת'יסון בתור רונלד רייגן
סינת'יה ניקסון בתור ננסי רייגן
ג'ף הרלן בתור מייקל דיוור
ג'ו קרסט בתור ג'רי פאר
ג'ואל מארי בתור אדווין מיס
קייל ס. מור בתור ג'ון הינקלי ג'וניור.
מייקל ה. קול בתפקיד ג'יימס בריידי
ג'וף פירסון בתפקיד ג'יימס בייקר
פטריק סנט אספריט בתפקיד אלכסנדר הייג
אשלי לקונטה קמפבל בתור מזכירתו של ג'ים בייקר
גארי וויקס בתור סטיבן קולו
מייק פניבסקי בתור ג'ק הינקלי
ליאנדר סולימאן בתור ד"ר ג'ויס מיטשל
רבקה טילני בתור ג'ו אן הינקלי
קריסטן שו בתור שריל כריס
ג'יימס מרטין קלי בתור דונלד ריגן
דניאל תומאס מיי בתפקיד דייוויד סטוקמן
ג'ייסון וייל בתור דניס מקארתי
קנדריק קרוס בתור דני ספריגס
קטיה לארה בתור ג'ודי פוסטר
ביל וינקלר בתור קספר ויינברגר
דסטין לואיס בתפקיד טד גראבר
ג'ף רוז בתור ג'ורג' אופר
אנתוני קולינס בתור ד"ר פגן
אמבר ארווין בתור קייטי
קית' הדסון בתור רוקי
ג'ון ל. סמית' ג'וניור בתור ג'ימי קרטר
דייוויד אלכסנדר בתור ג'ורג' קמיאל
בריאן פ. דורקין בתור הבלש אדי מאיירס
ג'ים דאגרטי בתור השופט ויליאם היגינס
קתרין בארנס בתור קאט
טום הילמן בתור ד"ר ג'וזף ג'ורדנו
ג'וזף לייסי בתור ריי שדיק
כריס הלוזק בתור רוברט וואנקו
דייוויד א. מקדונלד בתור טים מקארתי
סו קרמין בתור האחות וונדי קניג
אנני האמפרי בתור שרה בריידי
טריי מקגריף בתפקיד דייוויד סי. פישר
דריאן פישר בתור קנט ווד
הפקה

ב-22 בספטמבר 2015, ערוץ נשיונל ג'יאוגרפיק ו- Scott Free Productions רכשו זכויות על הספר Killing Reagan מאת ביל אוריילי ומרטין דוגארד. ב-6 במאי 2016, טים מת'יסון וסינת'יה ניקסון הצטרפו לצוות השחקנים כדי לשחק את רונלד רייגן וננסי רייגן.
ביקורת > מועמדויות

"להרוג את רייגן" קיבל שלוש מועמדויות פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה בטקס הפרסים השביעי דצמבר 2016.
| שָׁנָה | קטגוריה | מועמד/ים | תוֹצָאָה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | השחקן הטוב ביותר בסרט או במיני סדרה | טים מת'יסון | מועמדות |
| 2017 | השחקנית הטובה ביותר בסרט או במיני סדרה | סינת'יה ניקסון | מועמדות |
| 2017 | הסרט או מיני הסדרה הטובה ביותר | להרוג את רייגן | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Hipes, Patrick (2016-08-02). "'Killing Reagan' Gets October Premiere Date On Nat Geo". Deadline. נבדק ב-2016-10-13.
↑  Whitney Friedlander (2015-09-22). "Bill O'Reily's 'Killing Reagan' to Be National Geographic Movie". Variety. נבדק ב-2016-10-13.
↑  Lisa de Moraes (2016-05-06). "Tim Matheson, Cynthia Nixon Cast As Ronald & Nancy Reagan In 'Killing Reagan'". Deadline. נבדק ב-2016-10-13.
↑  "Critics' Choice Television Awards: HBO Leads 22 Nominations". Indie Wire. 14 בנובמבר 2016. נבדק ב-14 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
לופ (מכשיר)

לופ
לופ (ברבים: לופות, נקרא גם: טלסקופ מנתחים או לופ רפואי, באנגלית: Loupe) הוא מכשיר אופטי פשוט וקטן המשמש להגדלה.
המכשיר מגדיל מעט יותר מזכוכית מגדלת רגילה, ונועד לשימוש קרוב לעין. ללופ אין ידית מחוברת והעדשה מוגנת על ידי גליל או חרוט ומוחזקת בדרך כלל ביד או על ידי מכשיר ייעודי כמו משקפיים מיוחדים. על חלק ממעטפות הלופות קיים מכסה שנועד להגן על העדשה בזמן חוסר שימוש.
הלופות משמשות בעלי מקצוע רבים: יהלומנים, מנתחים, שענים, צלמים, ציירים, אופתלמולוגים ורופאי שיניים.
סוגים

קיימים שלושה סוגים של לופות:
עדשות פשוטות - משמשות בדרך כלל להגדלה קלה כדי להימנע מאברציה אופטית.
עדשות מורכבות - בדרך כלל משמשות להגדלה עוצמתית יותר מאשר עדשות פשוטות, ובעלות שליטה על האברציה האופטית.
מנסרה - מספר עדשות עם מנסרות
ראו גם

אופטיקה
זכוכית מגדלת
הערות שוליים

↑  Loupe definition and meaning | Collins English Dictionary, www.collinsdictionary.com (באנגלית אמריקאית)
↑  LOUPE English Definition and Meaning | Lexico.com, Lexico Dictionaries | English (באנגלית)
↑  Definition of LOUPE, www.merriam-webster.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אופן הפעולה של לופ חד-עדשה
לופ בגודל 30x21 מילימטרים, בשימוש צורף
לבנון באירוויזיון

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 רשת שידור:  Télé Liban
 השתתפות ראשונה:  אוקראינה קייב, 2005
 זכיות:  0
 השתתפויות:  0
 היעדרויות:  1
 אירוח האירוויזיון:  לא אירחה
 השתתפות אחרונה:  אוקראינה קייב, 2005
לבנון מעולם לא השתתפה באירוויזיון על אף שהיא זכאית לכך. רשות השידור במדינה "Télé Liban", אמורה הייתה לערוך את הופעת הבכורה של המדינה באירוויזיון 2005 עם השיר "Quand tout s'enfuit" בביצוע המוזיקאית הלבנונית אלין לחוד, אך לבנון פרשה מהתחרות עוד בטרם התחילה בעקבות החוקים במדינה שמונעים את שידור השיר הישראלי.
היסטוריה > אירוויזיון 2005

ב-21 באוקטובר 2004 הכריז אברהים אל-חורי, מנכ"ל רשות השידור הלבנונית "Télé Liban" כי לבנון מתכוונת לערוך הופעת בכורה באירוויזיון 2005 בקייב, אוקראינה. בנובמבר 2004 הוכרז כי אלין לחוד נבחרה לייצג את לבנון בתחרות. באמצע פברואר 2005 נבחר השיר שאותו הייתה צפוי לשיר לחוד, השיר "Quand tout s'enfuit" שיר בסגנון אוריינטי-מערבי בשפה הצרפתית והוא נכתב והולחן על ידי ג'אד רחבאני, בנו של המוזיקאי הנודע אליאס רחבאני וגם על ידי רומיאו לחוד. אלין לחוד הייתה אמורה לשיר בחצי הגמר שהתקיים ב-19 במאי 2005.
ב-15 בדצמבר 2004, הודיעה Télé Liban כי בעיות כלכליות אילצו את לבנון לסגת מכוונתה להתחרות ובמקביל הכחישה דיווחים כי הפרישה נובעת מסכסוכים פוליטיים עם ישראל. חרף זאת, חמישה ימים לאחר מכן איגוד השידור האירופי הגיע להסכם עם חברת השידור הלבנונית ולבנון נכנסה לרשימת המשתתפים הרשמית של התחרות.
בתחילת מרץ 2005, Télé Liban הקימה אתר לבנוני רשמי המוקדש לאירוויזיון, באנגלית ובצרפתית. בעמוד הבית הופיעה רשימה של המדינות המשתתפות, כאשר שמה של ישראל לא צוין (וזאת חרף העובדה שישראל שלחה את שירי מימון לייצג אותה באירווזיון יחד עם השיר "השקט שנשאר"). בתגובה לכך, איגוד השידור האירופי ביקש מלבנון לפתור את הנושא תוך 24 שעות או לאלץ להתמודד עם פסילת לבנון מהתחרות. בעקבות בקשה זו של איגוד השידור האירופי, הורידו הלבנונים את רשימת המשתתפים שהוצגה באתר והחליפו את הדף בקישור לאתר הרשמי של האירוויזיון.
מאוחר יותר באותו החודש, ביקש איגוד השידור האירופי מ-Télé Liban להבטיח כי הם ישדרו את כל התחרות, כולל השיר הישראלי, וכי ניתן יהיה להצביע עבורו בהצבעה הטלפונית ללא הפרעה. הרשת לא יכלה להבטיח זאת ולכן ב-18 במרץ 2005 הודיעה בשנית על פרישתה מהתחרות. החוק הלבנוני אוסר על שידור תכניים ישראליים ברשתות הטלוויזיה הלבנוניות. אליאס רחבאני התרעם קשות על פרישת לבנון מהתחרות וביקש ממארגני אירוויזיון 2005 לאפשר ללחוד להופיע כאמנית עצמאית, אך המארגנים סירבו לבקשתו.
הרשת כתבה באתר האינטרנט שלה כי היא "אינה רשאית לשדר את הופעתה של המשתתפת הישראלית ובכך הפרה את כללי האירוויזיון ונכפה עליה לרדת מהכוונה לקחת חלק בתחרות". מאחר שלבנון פרשה לאחר שעבר המועד האחרון להרשמה, היא נקנסה בכך שנאלצה לשלם בכל זאת את דמי ההשתתפות שלה, וכן נאסר עליה להשתתף בתחרות במשך 3 שנים.
היסטוריה > לאחר אירוויזיון 2005

עם עונש של איסור השתתפות בתחרות במשך 3 שנים, רשת השידור Télé Liban לא הייתה יכולה להשתתף עד לאירוויזיון 2009. בשנת 2007, הזמר מהמוצא הלבנוני מיקה הודיע כי הוא מעוניין לייצג את לבנון באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד שבסרביה, אך תחת רשת טלוויזיה אחרת שלא נקנסה כמו LBC או FT, מי מביניהן שתוכל להצטרף לאיגוד השידור האירופי. לבסוף מיקה לא השתתף באירוויזיון ולבנון לא ניסתה שוב להשתתף באירוויזיון גם לאחר שהותר לה להשתתף.
השיר שהיה אמור לייצג את לבנון באירוויזיון

שורה בצהוב מסמלת ניצחון של המתמודדת באותה תחרות

 שורה באפור מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השני

 שורה בחום מסמלת תחרות בה המתמודדת הגיעה למקום השלישי

 שורה באדום מסמלת תחרות בה המתמודדת דורגה במקום האחרון

 שורה בירוק-זית מסמלת תחרות ממנה המתמודדת פרשה או שלא השתתפה לאחר שכבר נבחר שיר
| שנה | מבצע | שיר | תרגום לעברית | מקום | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 2005 | אלין לחוד | "Quand tout s'enfuit" | "כשהכל נמוג" | X | X |
לא נטלה חלק בין השנים 2006–2024
ראו גם

טורקיה באירוויזיון
מרוקו באירוויזיון
מדינות שלא משתתפות באירוויזיון
הערות שוליים

↑  Bakker, Sietse (2004-11-03). "Aline Lahoud first Lebanese participant!". ESCToday. אורכב מ-המקור ב-2008-11-06. נבדק ב-2008-08-09.
↑  Staff (2005-03-19). "Eurovision Song Contest doch ohne Libanon" (בגרמנית). Netzeitung. נבדק ב-2009-06-27.
↑  X Tra (19 בפברואר 2005). "Aline Lahoud to sing Quand tout s'enfuit". ESCToday. אורכב מ-המקור ב-19 במאי 2011. נבדק ב-9 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lebanon withdraws from Eurovision". BBC News. 2005-03-18. נבדק ב-2008-08-09.
↑  Philips, Roel (2004-12-15). "Lebanon withdraws for financial reasons". ESCToday. אורכב מ-המקור ב-2008-10-01. נבדק ב-2008-08-09.
↑  Philips, Roel (2005-03-04). "Télé Liban tries to prevent Lebanese disqualification". ESCToday. אורכב מ-המקור ב-2008-10-01. נבדק ב-2008-08-09.
↑  ynet, לבנון פרשה מהאירוויזיון "בגלל ישראל", באתר ynet, 18 במרץ 2005
↑  "Lebanon to boycott Eurovision due to Israel's participation". The Jerusalem Post. 2005-03-20. אורכב מ-המקור ב-2012-03-16. נבדק ב-2008-08-10.
↑  Staff (2005-03-19). "Lebanon leaves Eurovision contest". United Press International. נבדק ב-2009-06-27.
↑  Kuipers, Michael (2007-03-13). "Mika interested in Eurovision entry". ESCToday. נבדק ב-2008-08-09.
↑  Mika for Eurovision? באתר metro,‏ 13 במרץ 2007