פול גוגן
ביוגרפיה והתפתחותו כצייר

פול גוגן נולד בפריז שבצרפת בשנת 1848, לאב עיתונאי. כשהיה בן 18 חודשים היגרה משפחתו מצרפת לפרו בשל הדיכוי בו נקטו השלטונות כנגד העיתון בו עבד האב. הבחירה בפרו נבעה מהעובדה שאמו של פול הייתה ממוצא פרואני והיו לה קרובים עשירים ובעלי השפעה שם. האב אמנם נפטר מהתקף לב בטרם ההגעה ללימה, אך המשפחה בפרו דאגה לאם, לפול ולאחותו והם גדלו בתוך שפע כלכלי. כאשר פול היה בן 6 חזרה האם עם ילדיה לצרפת, בשל התדרדרות במעמד המשפחה בפרו. פול השלים את חוק לימודיו בצרפת ובגיל צעיר הצטרף לתקופה של שנתיים לצי הסוחר הצרפתי. בשנת 1871 השתקע בפריז ועבד כסוכן השקעות. בגיל 23 קיבל משרה בבורסה של פריס והתפרנס היטב במשך 11 שנה. במקביל עסק בציור כתחביב. בפריס חבר לאימפרסיוניסטים, וקאמי פיסארו שימש לו כמנטור. גוגן אף רכש מספר ציורים של פול סזאן והתעמק בטכניקה שלו. בשנת 1873 נשא אישה ממוצא דני ונולדו להם 5 ילדים. למרות השתתפותו בשלוש תערוכות אימפרסיוניסטיות, לא זכה להצלחה אמנותית וכלכלית. בשנת 1882 המשבר הכלכלי בצרפת פגע בפרנסתו כסוכן בורסה. בתקופה זו ניכרו בסגנונו סממנים ריאליסטיים ("גן בשלג", 1883). בשנת 1884 השתתף בתערוכה האימפרסיוניסטית האחרונה, עדיין ללא הצלחה. יצירתו "ההתגלות לאחר הדרשה", 1885, מציינת שלב בהתנתקותו מן האימפרסיוניזם ותחילת הסימבוליזם .
בגלל הקשיים הכלכליים, בשנת 1884 המשפחה היגרה לדנמרק, אל בית חמיו וחמותו, שם ניסה פרנסות שונות. הניסיונות לא נשאו פרי, הנישואים התפרקו ובשנת 1885 גוגן חזר לפריס, לפי דרישת המשפחה. רק עם בנו הבכור נלווה אליו. בשנת 1894 אשתו נפרדה ממנו באופן סופי. הפרידה מהמשפחה דרבנה את גוגן להפוך את הציור לעיסוק עיקרי, בניגוד לפרק הקודם בחייו, כאשר הציור היה תחביב בלבד.
באביב 1887 גוגן נסע לאי מרטיניק, מתוך כוונה לחיות כפרא ולמצוא נושאים מסעירים ליצירותיו. בציוריו ממרטיניק בולטת התרחקות נוספת מהטכניקה האימפרסיוניסטית, תוך שימוש נועז בצבעים שאינם תואמים למציאותונושאים פחות שגרתיים כמו חיי הילידים ונופים טרופיים.ב 1888 גוגן חזר לצרפת וביקר בפונט אוון, שם פגש את הצייר אמיל ברנאר. יחד פיתחו טכניקה של משטחים גדולים של צבע עז, תחומים לפעמים על ידי קווים. בהשפעתו של ברנאר, גוגן צייר את "חיזיון לאחר הדרשה" ויצר את זרם הסינתטיזם, בו מתקיים שילוב (סינתזה) בין העולם הרגשי לעולם המוחשי. בפונט אוון גוגן היה למנהיג קבוצת של 8 אמנים שנמנו על אסכולת פונט אוון (אנ') . בעקבות קשרי מכתבים עם הצייר וינסנט ואן גוך נענה להזמנתו ובאוקטובר 1888 נסע לארל והתגורר במשך 9 שבועות בדירתו של ואן גוך. התקופה הייתה פוריה מבחינה אמנותית, וגוגן אף צייר את דיוקנו של ואן גוך-"צייר החמניות". הם ערכו יחד ניסויים תוך חיפוש אחר סגנון חדש. בתקופה זו גוגן דחה את הנטורליזם של האימפרסיוניסטים ואת חיקוי המציאות אשר אפיין אותם. יצירותיהם של גוגן וואן גוך מתקופה זו הוגדרו לאחר מכן כזרם פוסט- אימפרסיוניסטי, בשל הסגנון האישי של שימוש בצבע ובחירת הנושאים. למרות שוואן גוך העריץ את גוגן, נתגלעו ביניהם מריבות תדירות. המריבה האחרונה הסתיימה בכריתת אוזנו של ואן גוך. במשך למעלה מ-100 שנים ולא היה ברור מי משני הציירים חמי המזג היה אחראי למעשה . ספר שהתפרסם ב-2008 מביא הוכחות שהאוזן נכרתה על ידי גוגן, אבל ואן גוך לקח על עצמו את האחריות. מאחר שהניסיון המשותף לא עלה יפה, גוגן עזב את ארל וחזר לברטאן. בשנת 1889 צייר סדרה של דיוקנות עצמיים, בהם דימה עצמו לישו. בחיפושיו אחר סביבה בה יוכל לממש את סגנונו, ב-1891 הוא נסע לראשונה לטהיטי, שם ניסה להתחבר לשורשי התרבות המקומית. בשנת 1895 היגר סופית לפולינזיה הצרפתית, שבה התגורר ויצר עד מותו. עבודותיו מתקופה זו הן המפורסמות מבין כלל עבודותיו ומתאפיינות בסימבוליזם מיסטי.
פול גוגן נפטר ב-8 במאי 1903 באטואונה שבאי היווה אואה (אנ'). סיבת מותו הרשמית הייתה אוטם שריר הלב שנגרם ממנת יתר של מורפין, אולם לא מן הנמנע כי מצבו הבריאותי הירוד נגרם בשל מחלת העגבת וצריכת אלכוהול מופרזת.