stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סונסאי סיפנדון

סוֹנֶסַאי סִיפַנדוֹן (באנגלית: Sonexay Siphandone; בלאית: ສອນໄຊ ສີພັນດອນ; נולד ב-26 בינואר 1966) הוא פוליטיקאי לאי המכהן כראש ממשלת לאוס מאז ה-30 בדצמבר 2022. הוא חבר במפלגת המהפכה העממית של לאוס (אנ') (LPRP), בין השנים 2016–2022 הוא כיהן כסגן ראש הממשלה.
אביו, הגנרל חמטאי סיפנדון (אנ') היה יושב ראש המפלגה (1992-2006) וכיהן כנשיא לאוס (1998–2006).
רקע והשכלה

נולד למשפחה מעורבת בפוליטיקה.
תואר שני במנהל עסקים.
קריירה פוליטית

סיפנדון מילא את התפקידים הבאים בצבא ובממשל הלאוסי:
קצין מחלקת התפעול, המטה הכללי (1987–2000);
חבר הוועדה המחוזית של המפלגה, מנהל כללי של ממשל מחוז צ'מפאסאק (אנ') (2000 - 2005);
סגן מזכיר הוועד המחוזית של המפלגה, סגן מושל מחוז צ'מפאסאק (2005);
חבר בוועד המרכזי של המפלגה (השמינית), סגן מזכיר הוועד המחוזית של המפלגה, סגן המושל של מחוז צ'מפאסאק (2006–2010);
חבר בוועד המרכזי של המפלגה ה-9, מזכיר ועדת המפלגה המחוזית, מושל מחוז צ'מפאסאק (2011–2014);
חבר הוועד המרכזי של המפלגה (התשיעית), מזכיר ועדת המפלגה, שר, ראש משרד הממשלה (2014 - 2016);
חבר הלשכה המדינית (העשירית), סגן ראש הממשלה (2016 - 2019);
חבר הלשכה המדינית (העשירית), סגן ראש הממשלה וכן שר התכנון וההשקעות (2019 - 2021);
חבר הלשכה המדינית (האחת עשרה), סגן ראש הממשלה (2021 - דצמבר 2022).
ב-30 בדצמבר 2022, הפרלמנט אישר את מינויו של סיפנדון לתפקיד ראש הממשלה (149 מתוך 151 קולות).
קריירה פוליטית > פעילותו כראש הממשלה

אחת הסיבות העיקריות למינויו של סיפנדון, היא כישלון הממשלה הקודמת בטיפול במצבה הכלכלי הקשה של לאוס ובמיוחד בעיית האינפלציה. ממשלתו של סיפנדון נקטה במספר צעדים ובכלל זה סגירת עסקי החלפנות ואיסור על יבוא בשר ומוצרים חקלאיים המיוצרים בלאוס. עם זאת נטל החוב של המדינה מקשה על השגת הצלחה בנושא. במקביל לפעילותו בתחום הכלכלי נקט סיפנדון בצעדים להשתקת הביקורת על המשטר וממשלתו פרסמה תקנות עם הגבלות חמורות על מדיה חברתית, ומי שציע "מידע מטעה או מעוות" עליה.
ביקורת על סיפנדון

נפוטיזם: סיפנדון הוא בנו של ראש הממשלה והנשיא הקודם.
דיכוי פלורליזם: מתוקף החוקה יש בלאוס רק מפלגה אחת ואין אפשרות להקים מסגרות פוליטיות אחרות. סיפנדון ממשיך בקו התקיף של קודמיו לשלטון ונוקט באמצעים להשתקת הביקורת על פעילותו ואי הצלחתו לייצב את הכלכלה בלאוס.
היעדר שקיפות בכל הקשור לשלטון, כמו, החלטות הממשלה, דיכוי מתנגדים ועוד.
הערות שוליים

1 2  Thủ tướng Chính phủ Lào Sonexay Siphandone thăm chính thức Việt Nam, vietnam.vnanet.vn, ‏6 ינואר 2024
↑  December 2022, www.rulers.org
↑  Inflation in Laos Continues to Rise, Reaches 23-Year High, thediplomat.com (באנגלית)
1 2 3 4  Laos: Freedom in the World 2024 Country Report, Freedom House (באנגלית)
פרשת האפדרין

כפיר אדרי, כדורגלן מכבי תל אביב שעמד במרכז הפרשה
פרשת האפדרין היא פרשה שהתעוררה בכדורגל הישראלי בתום עונת 1998/1999 לאחר שבבדיקה שגרתית התגלה סם האפדרין בגופו של כדורגלן מכבי תל אביב כפיר אדרי. הייתה זו הפעם הראשונה שבה נמצאו סמים בגופו של שחקן בליגת העל בכדורגל.
השתלשלות האירועים

ב-8 במאי 1999 נפגשו הפועל חיפה ומכבי תל אביב באצטדיון קריית אליעזר למשחק מכריע באחד ממחזורי הסיום של עונת 1998/1999, כשחיפה ממוקמת במקום הראשון וניצחון במשחק יקנה לה אליפות ראשונה בתולדותיה. חיפה ניצחה בתוצאה 3:2 ובתום המשחק נערכה בדיקת סמים שגרתית לשחקני הקבוצות ולבדיקה הוגרלו כפיר אדרי ודוד רביבו,שחקני מכבי תל אביב.
כחודש לאחר המשחק נחשף כי במסגרת הבדיקה נמצא בגופו של כדורגלן מכבי תל אביב כפיר אדרי סם מסוג אפדרין מקבוצת האמפטמינים, דבר האסור על פי התקנון. אדרי נחקר מספר פעמים בחברת מודיעין אזרחי שעבדה עם ההתאחדות לכדורגל, עבר בדיקות פוליגרף והופיע בפני בית הדין המשמעתי של ההתאחדות לכדורגל. ב-3 באוגוסט הוטל על אדרי עונש הרחקה משישה משחקים, על מאמן הכושר גיא עזורי הרחקה לשנתיים מכל פעילות באגודת ספורט הכפופה להתאחדות לכדורגל ועל מכבי תל אביב הפחתה של 4 נקודות בפועל בעונת 1999/2000 ו-4 נוספות על תנאי למשך שנתיים בנוסף לקנס בסך 100 אלף ש"ח. בית הדין קבע כי התכשירים הממריצים חולקו לשחקנים בחדר ההלבשה של הקבוצה לפני תחילת המשחקים בגלוי ולעיתים אף לעיני המאמן (אברהם גרנט), עוזרו, רופא הקבוצה והמעסה אך פסק כי אין כל ראיה כי הללו ידעו שמדובר בחומר אסור. עם זאת, הדיינים לא ניקו את אדרי מאשמה וטענו כי התנהג כמי שהעדיף להתעלם ביודעין מהאפשרות הסבירה כי התוספים שניתנו לו אינם חוקיים ולכן ניתן לייחס להתנהגותו כוונה.
הדיינים ציינו בהחלטתם כי ראוי היה להטיל על מכבי תל אביב הפסדים טכניים על משחקים בעונה החולפת, שכן הסם ניתן ביותר ממשחק אחד וליותר משחקן אחד. זאת, בין היתר בהתבסס על עדותו של רביבו, שבדיקתו לא הייתה רלוונטית מפני שלא שותף במשחק, ולפיה נטל בעצמו את הכדור בעבר, וזה גרם לו לתופעת לוואי ולנדודי שינה בליל משחק. עם זאת, לא ניתן היה להוכיח באילו משחקים נעשה השימוש בסם למעט המשחק שאחריו נערכה הבדיקה, משחק שבו מכבי תל אביב הפסידה ממילא. כמו כן, בית הדין נמנע מהפחתת נקודות טכנית ממאזנה של מכבי תל אביב באותה עונה כדי לא לפגוע במיקומה בטבלת הליגה ובכך לא להשפיע על השתתפותה או אי השתתפותה בגביע אופ"א בעונה הבאה.
ביוני 2000, כשנה לאחר הפסיקה, קיצר בית הדין את עונשו של עזורי והתיר לו לשוב לפעילות. עזורי החל לעבוד בבני יהודה תל אביב תחת המאמן אלי אוחנה. לאחר מספר שנים מונה לעוזר מאמן בבית"ר ירושלים וב-2008 מונה לראשונה למאמן ראשי, במכבי פתח תקווה.
אירועים נלווים

בשנת 2004 דחה בית המשפט המחוזי בתל אביב תביעת לשון הרע שהגיש בעלי המועדון לוני הרציקוביץ' נגד עיתון "הארץ". מאמר הדעה המדובר שכתב עורך מוסף הספורט של העיתון אבי רצון בשנת 1999 נכתב בתגובה לדבריו של הרציקוביץ' ולפיהם "אנשי תקשורת יוצאים כמו עכברים ומציפים רעל ושטנה לכל עבר". במאמר כתב רצון: "דבריו של מר סוני אינם כה נוראים כפי שניתן אולי לחשוב אחרי הקריאה הראשונה. זאת כמובן בהתחשב בעובדה שאותם אנשי תקשורת לא הואשמו, בינתיים בהפצתם של סמים אסורים בקרב שחקני מכבי תל אביב, ובכללם בני הנוער שבהם", ברמזו לפרשת האפדרין.
בדיסק "חברים שרים טייב" שהוציא אוהד הפועל תל אביב גל סוקולובסקי בעקבות "משחק השרוכים" נכלל שיר בשם "צינגלה בוף". השיר שנכתב ללחן של יגאל בשן לשיר "ציגלה בום" לועג לאדרי ומציג אותו ואת שחקני מכבי תל אביב כמסוממים.
הערות שוליים

↑  הפחתת 4 נקודות למכבי; גיא עזורי הורחק לשנתיים, באתר גלובס, 3 באוגוסט 1999
↑  מאמן הכושר גיא עזורי קיבל חנינה, באתר וואלה, 18 ביוני 2000
↑  הרציקוביץ' הוא מנהלה של חברת ישפאר, יבואנית סוני בישראל.
↑  אסף ברגרפרוינד, נדחתה תביעת דיבה נוספת - בסך 1.5 מיליון שקל - שהגיש לוני הרציקוביץ' נגד עיתון "הארץ", באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2004
הזבוב 2 (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  כריס וואלס (אנ')
 הופק בידי:  סטיבן צ'ארלס-ג'פה (אנ')
 תסריט:  מיק גאריס (אנ') פרנק דרבונט קן וג'ים וויט (אנ')
 עריכה:  שון ברטון
 שחקנים ראשיים:  אריק סטולץ דפני זוניגה לי ריצ'ארדסון (אנ') הארלי קרוס (אנ') ג'ון גטז (אנ')
 מוזיקה:  כריסטופר יאנג (אנ')
 צילום:  רובין וידגון
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Brooksfilms
 חברה מפיצה:  אולפני המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  10 בפברואר 1989
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה מדע בדיוני
 הכנסות:  38.9 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   fly2
 סרט קודם:  הזבוב
 דף הסרט ב־IMDb
 
הזבוב 2 (באנגלית: The Fly II) הוא סרט אימה ומדע בדיוני אמריקאי משנת 1989 המהווה המשך לסרט "הזבוב" משנת 1986. הסרט בוים על ידי כריס וואלס (אנ') ומככבים בו אריק סטולץ ודפני זוניגה. עלילת הסרט עוקבת אחר מרטין, בנו של סת' בראנדל (גיבור הסרט הקודם) שהופך למוטצייה דמוית זבוב בעקבות הגנים שירש מאביו. השחקן ג'ון גטז (אנ') הוא השחקן היחיד שחזר לגלם את הדמות אותה הוא גילם בסרט הקודם ונעשה שימוש בצילומי ארכיון של השחקן ג'ף גולדבלום מהסרט הראשון. בניגוד לקודמו, הסרט זכה לביקורות שליליות.
שחקנים

אריק סטולץ - מרטין בראנדל , פרוטגוניסט הסרט ובנו של סת' בראנדל, גיבור הסרט הקודם המשתנה למוטצייה דמוית זבוב בדומה לאביו.
הארלי קרוס (אנ') - מרטין בגיל 10 (בן 3 אך עם גוף מבוגר יותר).
דפני זוניגה - בת' לוגאן, עובדת במעבדות ומושא אהבתו של מרטין.
לי ריצ'ארדסון (אנ') - אנטון ברטוק, אנטגוניסט הסרט והבעלים של חברת הטכנולוגיה שמימנה את ניסוייו של סת' מהסרט הקודם.
ג'ון גטז (אנ') - סטתיס ברנס, מאהבה לשעבר של ורוניקה, אמו של מרטין ועורך עיתון לשעבר. גטז הוא השחקן היחיד מהסרט הקודם שחזר לגלם את דמותו בסרט זה.
השחקנית ג'ינה דייוויס, שגילמה את ורוניקה בסרט הקודם, הוחלפה בשחקנית ספרון הנדרסון (אנ'). בנוסף, נעשה שימוש בצילומי ארכיון בהם מופיע השחקן ג'ף גולדבלום כסת' בראנדל, גיבור הסרט הקודם.
הפקה

ג'ינה דייוויס, שגילמה את ורוניקה בסרט הקודם, הוחלפה בשחקנית ספרון הנדרסון עבור סרט זה. דייוויס סירבה לקחת חלק בסרט מכיוון שדמותה מתה בתחילתו ולכן אין מקום לפיתוח הדמות. לשחקן קיאנו ריבס הוצע לגלם את דמותו של בראנדל, אך הוא סירב לאחר שלא אהב את התסריט.[דרוש מקור] השחקן ג'וש ברולין נבחן להשתתף בסרט, אך לא עבר את האודישן. הסרט היה אחד הפרויקטים הראשונים שפרנק דרבונט לקח בהם חלק והוא שימש כתסריטאי שותף. אמן האפקטים המיוחדים טום סאליבן (אנ') עבד כפסל עבור יצירת האפקטים המיוחדים. התסריטאים קן וג'ים וויט (אנ') התבקשו לערוך שינויים בטיוטת התסריט שנכתבה על ידי מיק גאריס (אנ') לאחר שאולפני פוקס דחו את ההצעה שלהם ליצירת הסרט "After Midnight (אנ')". האחים תיארו את העבודה על התסריט כמקיפה מכיוון שהם נאלצו למקד את עלילת הסרט, לאחר שאולפני פוקס לחצו על צוות היוצרים להתקדם במהירות וכן לאחר שקיבלו הערות משמונה אנשים שונים שהתווכחו ביניהם תדיר.
ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 29% טריות על סמך 17 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 36/100 על סמך 15 ביקורות.
הערות שוליים

1 2  Ryan Lambie, Looking back at The Fly II, Den of Geek, ‏2013-01-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Bloody Disgusting Staff, The Fly II, Bloody Disgusting!, ‏2010-05-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jeff Ewing, Josh Brolin Had A Ridiculous Failed Audition For The Fly 2, SlashFilm, ‏2022-04-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  First We Feast (2022-04-07), Josh Brolin Licks the Palate of Absurdity While Eating Spicy Wings | Hot Ones, נבדק ב-2024-11-08
↑  Interview with Tom Sullivan (The Evil Dead) | LOVE-IT-LOUD.co.uk, web.archive.org, ‏2019-02-19
1 2  Frederick C. Szebion, Scripters Jim and Ken Wheat, inspired by the classic DEAD OF THE NIGHT, turn to directing
↑  The Fly II | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com (באנגלית)
↑  The Fly II Reviews, www.metacritic.com (באנגלית)
גרגורי קופה

גרגורי קוּפֵּה (בצרפתית: Grégory Coupet; נולד ב-31 בדצמבר 1972 בלה-פוי-ואן-וילאי) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת השוער.
קריירה

קופה החל את הקריירה שלו בשנת 1993 בסנט אטיין. בארבע שנים בקבוצה שיחק ב-88 משחקים. ב-1997 הוא עבר לשחק באולימפיק ליון. קופה היה השוער הראשון של הקבוצה שזכתה בשבע אליפויות רצופות והגיעה להישגים בליגת האלופות. ב-2008, לאחר מעל לעשור בקבוצה, עבר לאתלטיקו מדריד. הוא התמודד עם לאו פרנקו על המקום בשער הקבוצה. משחק הליגה האחרון שלו היה בהפסד 1–6 לברצלונה.
לקראת עונת 2009/2010 עבר קופה לפריז סן-ז'רמן. ב-28 בנובמבר 2009, במשחק נגד אוסר, שבר קופה את קרסולו השמאלי. הוא חזר לשחק ב-27 באפריל 2010, סמוך לסיום העונה, בהפסד 0–4 לגרנובל. לאורך עונת 2010/11, שבסיומה פרש ממשחק, התמודד קופה על המקום בהרכב הראשון עם אפולה אדל שהחליף אותו בזמן פציעתו הממושכת בעונה הקודמת.
קופה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת צרפת בגביע הקונפדרציות 2001, בו נבחרתו זכתה. בגביע הקונפדרציות הבא, שנערך ב-2003, שיחק גם כן ושמר על רשת נקייה בשלושה מתוך חמשת משחקי הנבחרת, שזכתה בטורניר בפעם השנייה ברציפות.
הוא היה בסגל הנבחרת בטורנירי הגמר של גביעי העולם 2002 ו-2006 ובאליפויות אירופה 2004 ו-2008. במונדיאל 2006 פביאן בארטז הועדף על פני קופה, אף על פי שקופה שיחק היטב בזמן שבארטז היה מושעה במוקדמות הטורניר.
גיזו

ערך זה עוסק ביישוב בישראל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
רחוב בגיזו
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎196 מטר
תאריך ייסוד: 1960
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 212 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) גיזו(למפת השפלה רגילה) גיזו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גיזו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גיזו31°48′18″N 34°56′20″E﻿ / ﻿31.8049181045212°N 34.9389559238356°E﻿ / 31.8049181045212; 34.9389559238356  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - גיזו בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 8 מתוך 10

גיזו הוא כפר הממוקם צפונית-מערבית לבית שמש ושייך למועצה האזורית מטה יהודה.
היישוב הוקם בשנת 1960 על ידי הסוכנות היהודית בצמוד למושב צלפון, כמרכז אזורי של מועצה אזורית גיזו בו שכנו משרדי המועצה, בית הספר האזורי של המועצה ומספר בתים עבור מורים שלימדו בבית הספר. בתחילה נקרא היישוב "מרכז צלפון", אך עם איחוד המועצות האזוריות להקמת מועצה אזורית מטה יהודה, שונה שמה ל"מרכז גיזו".
הוא הוקם על אדמות הכפר הערבי בית ג'יז, שתושביו נמלטו ממנו במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור. האדמות הוכרזו נכסי נפקדים ועליהן הוקם היישוב.
כיום מתגוררות ביישוב כ-46 משפחות. בנוסף על כך, פועל במקום בית ספר יסודי ממלכתי-דתי.
מקור השם

נקרא על שם גִּזֹה, מקום הולדתם של בני הגִּזוֹנִי מגיבורי דוד (דברי הימים א יא, לד). שם המקום נשמר כפי הנראה בשמו של הכפר הנטוש בית ג'יז.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  משרדי מועצת גיזו עוברים לצלפון, מעריב, 11 בספטמבר 1960
↑  נ. אביאלי, נפתחה שנת הלימודים ביישובי פרוזדור ירושלים, חרות, 8 בספטמבר 1960
↑  רשימת שמות יישובים, ילקוט הפרסומים 1143, 28 בדצמבר 1964, עמ' 899
↑  גיזו, באתר www.m-yehuda.org.il
↑  יואב רגב, מדריך ישראל החדש, כרך 10: השפלה, כתר, ידיעות אחרונות ומשרד הביטחון, 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588273305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טרוטה (ז'אנר מוזיקלי)

| --- | --- |
 מקורות סגנוניים:  פולק קוריאני, אנקה, רויקוקה, בלוז, ג'אז, פולק אירופאי
 מקורות תרבותיים:  המחצית הראשונה של המאה ה-20, קוריאה הדרומית
 פופולריות מיינסטרים:  שנות ה-1950 – שנות ה-1990
 נגזרות:  קיי-פופ
 תת-סוגות
 אולד טרוטה, טרוטה מסורתי, טרוטה אלגי, גוגאק טרוטה, בלדת טרוטה, רוק טרוטה, סמי טרוטה, פונג'אק
 
טרוטה (בקוריאנית: 트로트) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של מוזיקה פופולרית קוריאנית, הידוע בשימוש שלו בקצב חוזר והטיות ווקאליות. הז'אנר, אשר פותח במהלך הכיבוש היפני בקוריאה במחצית הראשונה של המאה ה-20, הושפע מז'אנרים רבים של מוזיקה קוריאנית, יפנית, אמריקאית ואירופאית.
שיא הפופולריות של הז'אנר היה בין סיום מלחמת קוריאה בשנות ה-1950 לעליית הקיי-פופ בשנות ה-1990, אם כי הז'אנר עדיין פופולרי במאה ה-21.
אף על פי שהז'אנר פותח בתחילה לפני חלוקת קוריאה, הז'אנר למעשה פופולרי רק בקוריאה הדרומית, כאשר בקוריאה הצפונית הז'אנר מסווג כז'אנר תעמולה שעשוי להשפיע על האוכלוסייה.
בתחילה, יצירות מהז'אנר מכילות במקצב של שני פעימות עם לחן של סולם פנטטוני או סולם אנמיטוני (אנ') בשילוב עם סולם מינורי. מאוחר יותר, בסביבות שנות ה-1940 בחלק מהיצירות מהז'אנר שולבו סולם מז'ורי במקום הסולם המינורי. לאחר הכיבוש היפני בשנות ה-1950, יצירות מהז'אנר הולחנו עם סולם הפתטוני (אנ') בשילוב עם סולם מז'ורי. כמו כן, בז'אנר זה משתמשים בצלילים נמוכים בשילוב ויברטו ובצלילים גבוהיים בשילוב הטכניקה קוקגי (꺾기), טכניקת קישוטים קוריאנית.
רוב התוכן הלירי של יצירות מהז'אנר מבוסס על שני נושאים פופולריים, אם כי הם משתנים עם הזמן: אהבה ופרידה, וגעגועים הביתה. כמו כן, השירים מהז'אנר הנפוצים ביותר הם שירים אלגיים המושרים בסולם מינורי. מוזיקה זו לרוב מבוצעת בדואט או בידי זמר אחד, לרוב ללא ניגון מוזיקלי של הזמרים, אלא בליווי תזמורות וקולות רקע.
הערות שוליים

↑  Lie, John (2014). K-Pop: Popular Music, Cultural Amnesia, and Economic Innovation in South Korea. University of California Press. p. 37. doi:10.1017/S0021911815001424.
↑  Sung, So-Young (2015-02-02). "Young singers are hot to 'trot'". Korea JoongAng Daily. נבדק ב-2017-12-17.
↑  "[북한 문화 산책] 2. 북에도 '뽕짝'은 있다". JoongAng Ilbo. 2000-11-10.
↑  "[김문성의 盤세기]분단의 최대 희생곡 '조선팔경가'… 남북 정치 현실 따라 가사 난도질". The Dong-a Ilbo. 2018-04-27.
↑  Also some of K-pop's song uses the pentatonic scale, see Lee Sang-uk (2016): "The Continuation and Variation of K-pop Musical Styles", in: Sungshin Women's Uni. Journal of Humanities 34, p. 362. (in Korean) (이상욱: "K-pop 음악적 성향의 지속과 변이", 성신여대 인문과학연구 제34집, pp. 353-394 KISS).
↑  Lee Jun-hee (2015): "Extension of Trot in 1940-1950 years", Journal of the Asian Music 38, pp. 75-94. PDF (in Korean) (이준희: "1940-50년대 트로트의 확장: 장조화의 도입과 변용", 동양음악 제38집). ref b: p. 84-85.
קרלו אלברטו, מלך סרדיניה

קרלו אלברטו, מלך סרדיניה (באיטלקית: Carlo Alberto; ‏2 באוקטובר 1798 – 28 ביולי 1849), היה מלך סרדיניה בשנים 1831–1849. לאחר כישלונו בקרב נובארה כחלק ממלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה נאלץ להתפטר, וזמן קצר לאחר מכן מת בגלות.
תולדות חייו > ילדותו

קרלו אלברטו נולד בטורינו לקרלו אמנואלה, נסיך קריניאנו ולמריה כריסטינה, נסיכת סקסוניה, בתם של קרל מסקסוניה, דוכס קורלנד ופרנצישקה צורבין קרסינסקה. אביו היה צאצא של תומאסו פרנצ'סקו, נסיך קריניאנו, בנו הצעיר של קרלו אמנואלה הראשון, דוכס סבויה, ולפיכך היה קרלו אלברטו הרביעי בסדר הירושה של ממלכת סרדיניה, לאחר שלושת בניו של ויטוריו אמדאו השלישי, מלך סרדיניה, וכיוון שלא היו להם בנים, היה הוא היורש העתידי של הכתר.
קרלו אלברטו התחנך בז'נבה, ולאחר מכן בפריז בתקופת האימפריה הצרפתית הראשונה. בשנת 1814 מונה קרלו אלברטו לקצין פרשים, ולאחר נפילתו הסופית של נפוליאון בקרב ווטרלו בשנת 1815, חזר קרלו אלברטו לטורינו.
תולדות חייו > שלטונו

בשנת 1821 התקיימו הפגנות סוערות בממלכת סרדיניה בעד ליברליזם, ובעקבות כך חתם קרלו אלברטו שהיה עוצר הממלכה עקב היעדרות קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה שהיה במודנה על חוקה חדשה, שבוטלה מיד עם שובו של המלך, שהגלה את קרלו אלברטו לפירנצה. בשנת 1823 נשלח קרלו אלברטו לספרד כחלק מחיל המשלוח של המדינות השמרניות באירופה, על מנת לדכא את המהפכה הליברלית נגד פרננדו השביעי, מלך ספרד. קרלו אלברטו הצטיין מאוד בקרב טרוקדרו, מה שזיכה אותו בהערכת הכוח השמרני באירופה.
בשנת 1831 מת קרלו פליצ'ה, מלך סרדיניה, וקרלו אלברטו עלה במקומו לשלטון. קרלו אלברטו העביר רפורמות במדינה, וביטל מחסומי סחר ומכס פנימיים במדינה. בנוסף, תמך קרלו אלברטו באמנויות ובמדעים.
בשנת 1848 חתם קרלו אלברטו על חוקה חדשה, בעקבות גל המהפכות שפרץ במדינה. בהמשך אותה שנה החליט כי זהו הרגע בו ניתן לאחד את מטרות המהפכנים סביב כס בית סבויה, והכריז כי הוא יוצא למלחמה לאיחוד איטליה. בתחילה הצליח לסייע למהפכנים, ושמר על חירותן של מילאנו וונציה.
אך לאחר ההצלחות הראשוניות החל הגלגל לנטות לרעת המהפכנים ותומכי האיחוד. התנופה המהפכנית בפריז לא הביאה לעזרה הצפויה. ולהפך, נראה היה כי היסודות המהפכניים שהביאו למהפכה הסתבכו במחלוקות פנימיות, והאלמנטים השמרניים נראו כמי שהצליחו לעצור את התנופה. ככל שקרלו אלברטו סמך על קבלת סיוע מצרפת, הרי שסיוע זה לא צלח. הצבא האוסטרי, בפיקודו של יוזף רדצקי פון רדץ, התאושש, וב-24 ביולי הובס קרלו אלברטו בקרב קוסטוזה. הסכם הפסקת אש החזיר את המצב לקדמותו בלומברדיה, פרט לוונציה עצמה, בה הוכרזה רפובליקה.
ב-9 בפברואר 1849 הוכרז על רפובליקה ברומא, ובתחילת מרץ הגיע ג'וזפה מציני לרומא, ומונה שם לראש הממשלה.
קרלו אלברטו, שבילה את החודשים מאז התבוסה בקוסטוזה באימון צבאו, מצא כי זה הרגע להצטרף למורדים, ולהפר את הפסקת האש עם האוסטרים, אך לאחר מסע מלחמה בן חמישה ימים הובס על ידי רדצקי בקרב נובארה ב-23 במרץ 1849. התבוסה בנובארה הביאה להתפטרותו של קרלו אלברטו, ולעלייתו לשלטון של בנו, ויטוריו אמנואלה השני.
קרלו אלברטו יצא לגלות בפורטוגל, וב-28 ביולי באותה שנה מת בעיר פורטו.
משפחתו

בשנת 1817 התחתן קרלו אלברטו עם מריה תרזה מאוסטריה, בתו של פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה. ממנה היו לו 3 ילדים:
ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה (1820–1878), התחתן עם אדליידה מאוסטריה.
פרדיננדו, דוכס ג'נובה (1822–1855), התחתן עם אליזבת, נסיכת סקסוניה.
מריה כריסטינה, נסיכת סבויה (1826–1827).
ט' בחשוון

ט' בחשוון הוא היום התשיעי בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום התשיעי בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. ט' בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שני, רביעי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא בדז".
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בט' חשוון היא פרשת וירא, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, או פרשת לך לך אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי, או שבת.
אירועים היסטוריים

ד'תתקכ"ו – הרמב"ם נוסע מירושלים לחברון להתפלל במערת המכפלה, וקובע יום זה כיום שמחה עבורו.
ה'תשנ"ג – אסון צאלים ב' – חמישה מלוחמי סיירת מטכ"ל נהרגים במהלך אימון שגרתי
נולדו

ה'תקמ"ה – משה מונטיפיורי, נדבן ושתדלן יהודי מאנגליה, יוזם הקמת השכונה משכנות שאננים שסימלה את תחילת תקופת היציאה מן החומות (נפטר בה'תרמ"ה)
ה'תרע"ה – ישראל אלדד, ממנהיגי הלח"י, סופר, משורר ופובליציסט ישראלי (נפטר בה'תשנ"ו)
ה'תרע"ו – ארתור מילר, מחזאי אמריקאי (נפטר בה'תשס"ה)
ה'תרפ"ח – הרב שאר ישוב כהן, רבה האשכנזי הראשי של חיפה
נפטרו

ה'פ"ח (לפי חלק מהדעות) – רבי אשר בן יחיאל, (הרא"ש) (נולד ב-ה'י')
ה'תרי"ב – הרב יצחק מינקובסקי, רבה של קרלין ומחבר הספר "קרן אורה" על התלמוד בבלי (נולד ב-ה'תקמ"ח)
ה'תרע"ט – הרב ישראל קרדונר מרבני וסופרי הדור הרביעי של חסידות ברסלב
ה'תרפ"ג – הרב מנחם דוד טמקין, רבה של פיוטרקוב ומחבר הספר "ויברך דוד" על מסכתות ברכות ושבת (נולד ב-ה'תרכ"א)
ה'ת"ש – הרב שמעון שקופ, ראש ישיבת  גרודנא ומחבר הספר "שערי יושר" (נולד ב-ה'תר"כ)
ה'תש"ז – הרב חיים מרדכי רולר, רב בטרגו ניאמץ שברומניה ומחבר שו"ת "באר חיים מרדכי" (נולד ב-ה'תרכ"ח)
ה'תשמ"ב – רבי יהודה הורוביץ מסטוטשין, האדמו"ר השני בשושלת סטוטשין (נולד ב-ה'תרנ"ב)
ה'תשנ"ז – הרב יהודה ליאון (מניטו) אשכנזי, רב, מחנך, הוגה דעות ומנהיג רוחני ביהדות צרפת. (נולד ב-ה'תרפ"ו)
ה'תשס"ג – יעקב פרקש (זאב), קריקטוריסט ישראלי (נולד ב-ה'תרפ"ג)
ה'תשע"ב – מרים אלון, אשת רדיו וסופרת ילדים ישראלית (נולדה ה'תרצ"ח)
ח' בחשוון – י' בחשוון
חשוון
הערות שוליים

↑  כ-31.9% מכלל השנים.
↑  כ-68.1% מכלל השנים.
משה מונטיפיורי
סבה

ערך זה עוסק במדינה במלזיה. אם התכוונתם לאביו או אמו של ההורה, ראו .
סָבַּהּ (מלאית: Sabah) היא אחת מ-13 המדינות של מלזיה, המזרחית שבהן. נמצאת בחלקו הצפוני של האי בורנאו, והיא השנייה בגודלה מבין מדינות הפדרציה. המדינה גובלת בדרום-מזרח במדינת סרווק ובדרום במדינת מזרח קלימנטן באינדונזיה. בירת המדינה היא העיר קוטה קינבאלו, שנודעה בעבר בשם ג'סלטון.
מקור שמה של המדינה איננו ברור. יש הטוענים כי היא מכונה על שם מין של בננה המצוי בה, או שזו מילה במלאית-בורנאית, שמשמעותה "במעלה הזרם" או "הצד הצפוני של הנהר", או אפילו שמקור השם הוא מהמילה הערבית "סבאח" (صباح) שמשמעותה "בוקר". לפי תאוריה אחרת, מקור השם בספר תהילים (פרק ע"ב, פסוק י'): ”מַלְכֵי תַרְשִׁישׁ וְאִיִּים, מִנְחָה יָשִׁיבוּ; מַלְכֵי שְׁבָא וּסְבָא אֶשְׁכָּר יַקְרִיבוּ”. בנגרקרטגאמה, ספר ג'אווני מהמאה ה-14, מכונה האזור "סלודנג".
המדינה הררית במערבה, ושלושת ההרים הגבוהים במלזיה כולה נמצאים באזור זה. ההר הגבוה ביותר, הר קינבאלו, נמצא בפארק הלאומי קינבאלו ומתנשא לגובה של 4,095 מטר. מזרח המדינה מישורי יותר, אם כי אף שם מצויים הרים.
אוכלוסיית המדינה ידעה גידול מהיר במחצית האחרונה של המאה ה-20 ותחילת המאה ה-21. בשנת 1970 מנתה אוכלוסיית המדינה 651,304 תושבים. בשנת 2010 מספרם גדל עד ל-3,117,405. המדינה מוסלמית ברובה (65.4%), ויש בה מיעוט נוצרי גדול (26.6%) ומיעוט בודהיסטי (6.1%).
הערות שוליים

↑  בערבית: سبأ, בתעתיק ש'בא בשין שמאלית. אין אות ס' בערבית, ונזכרה ממלכת שבא בקוראן, סורה 34 (סורת סבא), פסוק 14
↑  , נוסח ההסכם האחרון: https://maint.loc.gov/law/help/us-treaties/bevans/b-gb-ust000012-0473.pdf
↑  INTERNATIONAL COURT OF JUSTICE, www.icj-cij.org
↑  https://www.icj-cij.org/sites/default/files/case-related/102/102-20021217-PRE-01-00-EN.pdf
↑  https://www.reuters.com/world/asia-pacific/how-malaysia-ended-up-owing-15-billion-sultans-heirs-2022-08-04/ (באנגלית)
↑  Malaysia wins Dutch case over Sulu heirs’ US 5 billion award, South China Morning Post, ‏2023-06-27 (באנגלית)
| מדינות מלזיה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | מלאקה מלאקה •  סבה סבה • סראוואק סראוואק • פננג פננג |  |
| סולטנויות | ג'והור (מלזיה) ג'והור • טרנגנו טרנגנו • סלנגור סלנגור • פהנג פהנג • פרק פרק • קדה קדה • קלנטן קלנטן |  |
| ממלכות | נגרי סמבילן נגרי סמבילן • פרליס פרליס |  |
| טריטוריות פדרליות | לבואן לבואן • פוטרג'איה פוטרג'איה • קואלה לומפור קואלה לומפור |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548186505171  BnF: cb118833346 (data)  GND: 4042495-9  ISNI: 0000 0001 0666 9205  LCCN: n80061078  MusicBrainz: 4f73b407-722a-430b-af40-e477029ae6f8  NARA: 10046761  NDL: 01099071  NKC: ge818749  SUDOC: 026620928  VIAF: 141493496   WorldCat (עם VIAF): 141493496
כנס מחולות העם בדליה

"ריקוד המלקטות", כנס מחולות העם בדליה, 1944
ריקוד בכנס, 1951. בנו רותנברג, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
כנס מחולות העם בדליה התקיים בקיבוץ דליה בשנים 1944, 1947, 1951, 1958 ו-1968. משתתפיו היו להקות ומחוללים, בעיקר מאנשי ההתיישבות העובדת ותנועות הנוער החלוציות. הוא משך אלפי צופים, ונחשב אבן דרך בשדה המחול הישראלי.