מונטונרוס

סמל המונטונרוס
דגל המונטונרוס
מונטונרוס (בספרדית: Movimiento Peronista Montonero, בראשי תיבות: MPM) היה ארגון גרילה פרוניסטי שמאלי ארגנטינאי, שהיה פעיל לאורך שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80 של המאה ה-20. השם הוא רמז למיליציות הפרשים מהמאה ה-19 בשם מונטונריאס (Montoneras), שלחמו עבור המפלגה הפדרליסטית במהלך מלחמות האזרחים בארגנטינה.
הארגון צמח במשך שנות המשטר הצבאי, שכינה את עצמו "המהפכה הארגנטינאית" (Revolución Argentina). משטר זה עלה בהפיכה צבאית ביוני 1966. החונטה שעלתה לשלטון אסרה על פעילותן של כל המפלגות הפוליטיות ומנעה את שובו של חואן פרון שהיה בגולה. כתגובה לשלטונה של החונטה ולמשטרים צבאיים בארצות אחרות בדרום אמריקה צצו ארגוני גרילה ו"תנועות שחרור", כפי שהגדירו את עצמן, בארגנטינה ובמדינות אחרות באמריקה הלטינית, רובן בהשפעת המהפכה הקובנית. מונטונרוס הכריז כי מטרתם היא להילחם כנגד הדיקטטורה השלטת, להשיג את חזרת חואן פרון למדינה, לקרוא לבחירות חופשיות ללא איסורים, ולהקים משטר סוציאליסטי לאומי, שישלב את עקרונות הסוציאליזם עם התרבות הארגנטינאית. בעיני מונטנרוס היוו מטרותיהם אבולוציה טבעית של הפרוניזם.
מונטונרוס היה הגרעין החמוש של קבוצה של ארגונים חברתיים לא צבאיים ("חזיתות המוניות"), שנודעו בשם "המגמות המהפכניות של הפרוניזם" (Tendencia Revolucionaria del Peronismo), או בפשטות "המגמה". ארגונים אלה כללו את הנוער האוניברסיטאי הפרוניסטי (Juventud Universitaria Peronista,‏ JUP) (ספ'), הנוער הפרוניסטי (Juventud Peronista Regionales‏, JP) (ספ'), הנוער העובד הפרוניסטי (Juventud Trabajadora Peronista‏, JTP) (ספ'), איגוד תלמידי התיכון (Unión de Estudiantes Secundarios‏, UES) (ספ') וארגונים נוספים. ב-1972 התמזג המונטונרוס עם ארגון חסרי החולצות (דסקמיסאדוס) וב-1973 עם ארגון הכוחות המזוינים המהפכניים (Fuerzas Armadas Revolucionarias, FAR) (ספ'), איתם פעל במשותף. פעולותיהם תרמו לכך שהדיקטטורה הצבאית קראה לבחירות חופשיות ב-1973. בבחירות זכתה חזית השחרור החוסטיססיאלית (Frente Justicialista de Liberación, FREJULI) (ספ'), חזית רב-מפלגתית שבה היו הארגונים הללו שותפים. החזית הציבה כמועמד לנשיאות את הקטור חוסה קמפורה, איש התנועה הפרוניסטית שהיה קרוב למונטונרוס. ממשלת קמפורה ויחסיה עם מונטונרוס היו נתונים ללחצים כבדים מההתחלה, מצד גורמי ימין, הלשכה האנטי-קומוניסטית האיטלקית פרופגנדה דואה וה-CIA, ורק 49 ימים לאחר מכן נאלצה להתפטר, בעקבות טבח אזייזה.
החל מהתפטרותו של הקטור קמפורה מהנשיאות ב-12 ביולי 1973 החל מונטונרוס לאבד כוח ולהיות מבודד בהדרגה. חואן פרון שב מגלותו ב-20 ביוני 1973, ועם הגעתו התרחש טבח אזייזה, התנגשות אלימה בין הפלגים השונים של התנועה הפרוניסטית. אירוע זה סימן את הפיצול הסופי בין הפרוניזם השמאלי והימני, ובעקבותיו גירש הנשיא את המונטונרוס משורות המפלגה החוסטיסיאליסטית, מפלגת השלטון הפרוניסטית, במאי 1974. איבוד כוחו של המונטונרוס החמיר לאחר רצח מנהיג האיגודים המקצועיים חוסה איגנסיו רוצ'י (אנ') ב-25 בספטמבר 1973, שיוחס לארגון, ובעיקר לאחר מותו של פרון, ב-1 ביולי 1974. אשתו השלישית של פרון, איסבל, החלה להוביל מדיניות של טרור מדינתי, שהופעל על ידי הארגון הפרא-משטרתי הימני הברית האנטי-קומוניסטית הארגנטינאית (טריפל A,‏ AAA, ‏Alianza Anticomunista Argentina, האיגוד האנטי-קומוניסטי הארגנטינאי) (ספ'), בפיקודו של לופז רגה, שהפך ליד ימינה של הנשיאה. חודשיים לאחר מכן החליט המונטונרוס לחזור למחתרת ולחדש את המאבק המזוין. ב-8 בספטמבר 1975 חתמה הנשיאה פרון על צו השמדה האוסר על פעילותם ומגדיר אותם כ"קבוצה חתרנית".
ב-24 במרץ 1976, הופלה ממשלתה של פרון והוקמה דיקטטורה אזרחית-צבאית אנטי-קומוניסטית, שהטילה משטר שיטתי של טרור מדינתי והשמדת מתנגדים. מונטונרוס הקים את מפקדתו במקסיקו ונלחם בדיקטטורה, גרם אבידות קשות לממשלה האזרחית-צבאית וסבל גם הוא מאבידות כבדות, בין היתר מספר רב של פעילים ולוחמים שנעלמו. הארגון שלו התפרק בהדרגה ולמעשה הושמד כליל במהלך המלחמה המלוכלכת.