stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאנה
כלכלה > מגזרי מפתח > נפט, מינרלים וגז טבעי

גאנה מייצרת ומייצאת שפע של פחמימנים כגון נפט גולמי וגז טבעי. חברת תחנות התדלוק הממשלתית של גאנה, חברת נפט גאנה (GOIL), היא האחראית הממשלתית על תעשיית האנרגיה. גאנה שואפת להגדיל עוד יותר את תפוקת הנפט ל-2.2 מיליון חביות ביום ואת הגז ל-34,000,000 מ"ק ביום.
שדה הנפט ג'אבלי הגאנאי המכיל עד 3 מיליארד חביות של נפט גולמי התגלה בשנת 2007, בין שלל שדות הנפט הימיים שלחופי המדינה, בתחומי המים הכלכליים שלה. ההערכה היא כי לחברת נפט גאנה יש בין 5 מיליארד חביות ל-7 מיליארד חביות של נפט באחסון, מה שהופך אותה לבעלת כמות הנפט ה-21 עד ה-25 בעולם. כמות הגז הטבעי שקיים באחסון בגאנה הוא השישי בגודלו באפריקה ובמקום ה-49 בעולם בכמות עתודות הגז הטבעי המוכחות. חיפושי נפט וגז מול החוף המזרחי של גאנה במפרץ גינאה נמשכים, וכמות הנפט הגולמי והגז הטבעי ממשיכה לגדול. ממשלת גאנה ערכה תוכניות להלאים את כל מאגרי הנפט והגז הטבעי של גאנה כדי להגדיל את הכנסות הממשלה.
כלכלה > מגזרי מפתח > מסחר וייצוא

ביולי 2013, International Enterprise Singapore פתחה את המשרד הגלובלי ה-38 שלה באקרה, כדי לפתח סחר והשקעות במגזרי לוגיסטיקה, פחמימנים, תעופה, תחבורה וצרכנות. סינגפור וגאנה חתמו גם על ארבעה הסכמים לקידום שיתוף פעולה במגזר הציבורי ובמגזר הפרטי, שכן גאנה שואפת להעביר בעיקר את שותפות הסחר הכלכלית שלה למזרח אסיה ולדרום מזרח אסיה. כוח העבודה בגאנה ב-2008 הסתכם ב-11.5 מיליון אזרחים, שהם פחות ממחצית האזרחים. נמל טמה הוא הנמל המלאכותי הגדול ביותר באפריקה, והוא נמל הייצוא והייבוא העיקרי בגאנה, יחד עם נמל טאקארודי. שני הנמלים מופעלים על ידי רשות הנמלים של גאנה.
כלכלה > תיירות

בשנת 2011 ביקרו בגאנה 1,087,000 תיירים, שהם שווי ערך לבערך 3% מאוכלוסיית גאנה כולה. תיירים מגיעים לגאנה מכל קצות הגלובוס, ובעיקר מאירופה, מזרח אסיה ואמריקה. גאנה ניחנת באטראקציות תיירותיות רבות, כמו אקלים חם וטרופי כל ימות השנה, חיות בר מגוונות, מפלים ונהרות, חופים חוליים רחבי ידיים, מערות, הרים ואגמים גדולים, בהם אגם וולטה שהוא האגם המלאכותי הגדול ביותר בעולם. מלבד זאת, בגאנה קיימים עשרות מבצרים וטירות, אתרי מורשת עולמית, שמורות טבע ופארקים לאומיים. ההיסטוריה של גאנה מתחלקת בין היסטוריה אפריקאית של ממלכות מתקדמות לבין תקופה קולוניאליסטית מוקדמת, ולכן גאנה מרוצפת מבנים ארכאולוגים, טירות, מבצרים, מבנים עתיקים ועוד. כמה מהטירות הבולטות הן טירת קייפ קוסט וטירת אלמינה. תיירים רבים מגיעים גם מארצות הברית בעקבות שארית העדויות לתעשיית הסחר בעבדים שהתרחשה בגאנה. עברן המצער של הטירות האירופאיות בגאנה, שרבות מהן שימשו לחטיפת תושבים ומכירתם כעבדים, הוביל את אונסק"ו להכריז עליהן כאנדרטאות מורשת עולמית.
הנתונים הסטטיסטיים של הפורום הכלכלי העולמי בשנת 2010 הראו שמתוך יעדי התיירות המועדפים בעולם, גאנה דורגה במקום ה-108 מתוך 139 מדינות. המדינה עלתה שני מקומות מעלה מהדירוג של 2009. בשנת 2011, מגזין "פורבס", פרסם כי גאנה דורגה במקום האחת-עשרה כמדינה הידידותית בעולם. הקביעה התבססה על סקר ב-2010 של מטיילים ברחבי העולם. מכל מדינות אפריקה שנכללו בסקר, גאנה דורגה במקום הגבוה ביותר. התיירות בגאנה, על כן, היא הגורם הרביעי בגודלו בתמ"ג. בשנת 2017, דורגה גאנה כמדינה ה-43 הכי שלווה בעולם.
אטרקציה תיירותית הולכת וגדלה בגאנה היא גלישה. חופי גאנה והים של מפרץ גינאה עשה שם כמקום אידיאלי לגלישה, ומטיילים רבים מגיעים אליו מדי שנה. גם מי הים בגאנה, עקב הקרבה לקו המשווה ולזרמים החמים, נחשבים לחמימים וטרופיים.
כלכלה > טכנולוגיה ומדע

גאנה הייתה המדינה הראשונה באפריקה שמדרום לסהרה שהשיקה רשת סלולרית (1992). היא הייתה אחת המדינות הראשונות באפריקה שחוברה לאינטרנט והעניקה לאזרחים שירותי פס רחב. גאנה דורגה במקום ה-108 במדד החדשנות העולמי ב-2020, ירידה מהמקום ה-106 ב-2019.
כלכלה > טכנולוגיה ומדע > חקר החלל ושיגור לוויינים

מרכז המדע והטכנולוגיה של החלל בגאנה (GSSTC) וסוכנות החלל של גאנה (GhsA) הם הגופים הרציניים ביותר העוסקים בהווה בחקר החלל בגאנה. שתי החברות שיגרו יחד לוויין גאנאי ראשון ב-2015. הצעד המעשי הראשון בחקר החלל בגאנה היה פרויקט CanSat (אנ') שהושק ב-15 במאי 2013, תוכנית חלל בראשות אוניברסיטת כל האומות (ANUC) בקופורידואה. ה-CanSat הועף לגובה של 200 מטר וחקר את הריכוזי החמצן ולחץ האוויר, וכמו כן גם צילם תמונות. השלב הבא היה תכנון ובנייה של תחנת חלל קרקעית חובבנית על אדמת האוניברסיטה, שמסוגלת ליצור קשר עם תחנות חלל שנמצאות מחוץ לאטמוספירה. לאחר שתקשרה בהצלחה עם לוויני תצפית חובבניים, החלה ליצור קשר גם עם תחנת החלל הבינלאומית, ואף קיבלה שדר של צילומים וסרטונים מהתחנה. לוויין התצפית הראשון של האוניברסיטה שוגר ב-2017.
ההוצאה השנתית של גאנה לחקר החלל היא 1% מהתמ"ג, שנועד לתמוך במחקר במדע ובטכנולוגיה כחלק מתפיסת הממשלה הגאנאית לקידום ההשכלה הגבוהה במדינה. בשנת 2012, גאנה נבחרה ליו"ר הוועדה למדע וטכנולוגיה ולפיתוח בר קיימא בדרום (אנ'); סוכנות החלל של גאנה גם משתפת פעולה עם סוכנות החלל של דרום אפריקה.
כלכלה > טכנולוגיה ומדע > קיברנטיקה ולוחמת סייבר

השימוש בטכנולוגיה להוראה ולמידה החל לקבל את תשומת הלב של ממשלת גאנה מסוף שנות ה-90. מדיניות המידע והתקשורת בחינוך של גאנה מחייבת שימוש בטכנולוגיית מידע ותקשורת להוראה ולמידה בכל רמות מערכת החינוך הגאנאית. משרד החינוך של גאנה (MOE) הוא אחד הגופים הממשלתיים המתוקצבים ביותר בגאנה, ותומך בבתי חינוך המשתמשים במחשבים וטכנולוגית למידה. לרוב בתי הספר התיכוניים, ולחלק מבתי הספר היסודיים בגאנה, יש מעבדות מחשבים.
כוונתה של גאנה להפוך למרכז טכנולוגיית המידע של מערב אפריקה הובילה את ממשלת גאנה לחוקק מספר חוקים הנוגעים לפשעי סייבר ולשיפור נוהלי אבטחת הסייבר. מתוך מטרה זו, בשנת 2008 העביר הפרלמנט של גאנה את חוק התקשורת האלקטרונית ואת חוק העסקאות האלקטרוניות, אשר קבעו את המסגרת המשפטית לניהול טכנולוגיית מידע. גאנה הייתה מהמדינות הראשונות באפריקה להתייחס לתחום זה. בנובמבר 2011 הכריז סגן שר התקשורת והטכנולוגיה על פיתוח אסטרטגיית אבטחת סייבר לאומית, שמטרתה להילחם בפשעי סייבר ואבטחת תשתיות קריטיות.
ביוני 2012, הסוכנות הלאומית לטכנולוגיית מידע (NITA) הכריזה על "אסטרטגיה" לאומית של צוות חירום שנועד לתאם את תגובת הממשלה כלפי התקפות סייבר, הן פנימיות והן חיצוניות. הסוכנות אף הקימה צוותי תגובת חירום ממוחשבים עבור כל מועצה עירונית, מטרופולינית ומחוזית כדי לשפר את התיאום ושיתוף המידע על איומי המרחב הקיברנטי. גאנה מדורגת במקום השני באפריקה ובמקום השביעי בעולם ביעילות לוחמת הסייבר שלה ומיגונה מסכנות כגון טרור סייבר ופשע מקוון.
בשנת 2018 נוסד המרכז הלאומי לאבטחת סייבר (NCSC). זוהי הסוכנות הלאומית האחראית על אבטחת סייבר. בנובמבר 2020, הפרלמנט העביר את חוק אבטחת הסייבר 2020. שרת התקשורת, אורסולה אווסו-אקופול, ציינה כי "כלכלה מצליחה תלויה באקוסיסטם דיגיטלי לאומי מאובטח, בטוח וגמיש. אבטחת סייבר היא, לפיכך, קריטית מאוד לפיתוח הכלכלי של המדינה וחיונית להגנה על זכויותיהם של אינדיבידואלים בתוך המערכת האקולוגית הלאומית הדיגיטלית".
חינוך

מערכת החינוך בגאנה מחולקת לשלושה חלקים: בית ספר בסיסי, בית ספר על-יסודי ובית ספר תיכון. "חינוך בסיסי" נמשך 11 שנים (גילאי 4-15). הוא מחולק לגן ילדים (שנתיים) ובית ספר יסודי (שני מחזורים של 3 שנים). לאחר מכן מגיע בית הספר העל-יסודי, שהוא למעשה חטיבת ביניים שאורכת כ-3 שנים. בית הספר העל-יסודי מסתיימת בבחינת תעודת החינוך הבסיסי (BECE). לאחר השגת תעודה זו, התלמיד יכול לבחור אם להמשיך לבית הספר התיכון. לפיכך, לתלמיד יש בחירה בין השכלה כללית (המוצעת על ידי התיכון) לבין השכלה מקצועית (המוצעת על ידי בתי ספר טכניים או מקצועיים). תיכון נמשך כשלוש שנים ובסופו ניתנת תעודת סיום תיכון מערב אפריקאית (WASSCE), הקיימת בכל מדינה במערב אפריקה, ומהווה תנאי מוקדם להרשמה לתוכנית לימודי תואר ראשון באוניברסיטה.
תואר ראשון דורש בדרך כלל קורס של ארבע שנות לימוד. לאחריו ניתן להיכנס לתוכנית לתואר שני בת שנה או שנתיים, ולאחריה תוכנית דוקטורט של שלוש שנים לפחות. בגאנה אוניברסיטאות ומכללות רבות. מערכת החינוך הגאנאית מגיל גן ועד לרמת תואר ראשון נמשכת בדרך כלל 20 שנה. השנה האקדמית נעה בדרך כלל מחודש אוגוסט עד מאי כולל.
כאשר כ-95% מילדי גאנה נמצאים במסגרות ובבתי הספר, היא רושמת את אחד משיעורי האוריינות הגבוהים באפריקה. היחס בין נשים לגברים בכל מערכת החינוך היה 98 בנות ל-100 בנים בשנת 2014. בגאנה לומדים מלבד סטודנטים גאנאים גם מספר גבוה של סטודנטים זרים מכל מדינות אפריקה.
הממשלה מממנת במידה רבה את החינוך הבסיסי הכולל בתי ספר יסודיים ציבוריים וחטיבות ביניים ציבוריות. בתי ספר תיכוניים היו מסובסדים על ידי הממשלה עד שנת הלימודים האקדמית ספטמבר 2017/2018, בה הופסקו הסבסודים לטובת לימודים אקדמיים חינם. ברמת ההשכלה הגבוהה, הממשלה מממנת יותר מ-80% מהמשאבים הניתנים לאוניברסיטאות ציבוריות, לפוליטכניות ולמכללות להכשרת מורים. בצורה זו, עלות הלימודים האקדמיים היא סמלית בלבד.
כחלק מהחינוך הבסיסי האוניברסלי החינמי, Fcube, הממשלה מספקת לכל בתי הספר לחינוך בסיסי את כל ספרי הלימוד שלהם וציוד חינוכי אחר כמו ספרי תרגילים. בתי ספר תיכוניים מסופקים גם כן בכל צורכיהם. בתי ספר פרטיים רוכשים את ספרי הלימוד מספקים פרטיים.
חינוך > סטטיסטיקה

שיעור האוריינות של נשים וגברים בגילאי 15–24 בגאנה היה 81% בשנת 2010, כאשר הוא עומד על 82% לבנים ועל 80% לבנות. הגיל הממוצע בו מתחילים ללמוד בגאנה הוא לרוב 6.
בשנת 2005, היו בגאנה 12,130 בתי ספר יסודיים, 5,450 חטיבות ביניים, 503 בתי ספר תיכוניים, 21 מכללות להכשרה ציבורית, 18 מוסדות טכניים ו-6 אוניברסיטאות.
בשנת 2010, היו יחסית יותר נשים (53.0%) מגברים (40.5%) בבתי הספר היסודיים וחטיבות הביניים, אולם לאחר מכן מתמעט אחוז הנשים שממשיכות לבית הספר התיכון ולהכלה גבוהה.
חינוך > בית הספר הבסיסי והתיכון

משרד החינוך הגנאי ומועצת ההסמכה הלאומית של גאנה מעניקים חינוך חינם ברמת בית הספר הבסיסי, הכולל גן ילדים, בית ספר יסודי וחטיבה, ולרוב הגאנאים יש גישה קלה יחסית לחינוך תיכון. ההוצאות של גאנה על חינוך השתנו מ-28% ל-40% מהתקציב השנתי שלה בעשור האחרון. כל ההוראה נעשית באנגלית.
הקורסים הנלמדים ברמת בית הספר היסודי או הבסיסי כוללים אנגלית, שפה ותרבות גאנה, מתמטיקה, סביבה, חברה, שפה זרה (מנדרינית או צרפתית), מדעים, מיומנויות טרום-מקצועיות, לימודי דת ומוסר, מוזיקה וריקודים גאנאים וחינוך גופני.
בתוכנית הלימודים בבתי הספר התיכוניים נלמדים מקצועות ליבה ומקצועות בחירה. על התלמידים ללמוד את מקצועות אנגלית, מתמטיקה, מדעים (כימיה, פיזיקה או ביולוגיה) ולימודי חברה (כלכלה, גאוגרפיה, היסטוריה או אזרחות).
חינוך > השכלה גבוהה

האוניברסיטה הוותיקה ביותר בגאנה, אוניברסיטת גאנה, נוסדה בשנת 1948. בשנת 2008 למדו בה 29,754 סטודנטים. בין המקצועות הנלמדים בה נכללים אמנויות, מדעי הרוח. אוניברסיטאות רבות בעולם - כולל אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קורנל ואוניברסיטת אוקספורד - מקיימות תוכניות מיוחדות ללימודים משותפים עם בתי ספר בגאנה. לאוניברסיטת ניו יורק יש קמפוס שליח באקרה בו לומדים תלמידים גאנאים.
באופן מסורתי, סטודנטים רבים שעשו תואר ראשון באוניברסיטת גאנה עוברים לתואר שני באוניברסיטת קוואמה נקרומה למדע וטכנולוגיה. מאז עצמאותה של גאנה, היא רושמת את אחוזי האזרחים בעלי תואר ראשון מהגבוהים באפריקה שמדרום לסהרה. מזכ"ל האו"ם לשעבר קופי אנאן הוא קנצלר אוניברסיטת גאנה מאז 2008.
גאוגרפיה

גאנה ממוקמת לחופי מפרץ גינאה, רק מעלות בודדות צפונית לקו המשווה, ולכן היא שוררת אקלים חם מרבית השנה. גאנה משתרעת על פני שטח של 238,535 קמ"ר, גודל דומה לשטחה של בריטניה, ויש לה קו חוף לאוקיינוס האטלנטי המשתרע על פני 560 ק"מ. המרידיאן הראשי עובר דרך גאנה, וכמעט חוצה במדויק את עיירת הנמל התעשייתית טמה. היא גובלת בחוף השנהב במערב, בבורקינה פאסו בצפון ובטוגו במזרח. צורתה הכללית היא כעין טרפז שאורכו (מצפון לדרום) כ-670 ק"מ, ורוחבו המרבי כ-560 ק"מ.
מרבית גאנה מאופיינת בערבות עשב רחבות ידיים ובעלות עצים מועטים, כאשר בחלקה הדרום-מערבי משתרעים יערות רבים, בהם יערות גשם. חלקיה הדרומיים והמרכזיים של גאנה הם עתירי מינרלים ונפט. כוללת בשטחה חלקים מתוך חמישה אזורים אקולוגיים ביבשת אפריקה: יערות מזרח גינאה (אנ'), יער-סוואנה גינאי (אנ'), סוואנה מערב סודנית (אנ'), מנגרוב מרכז אפריקאי (אנ') ומנגרוב גינאי (אנ').
בגאנה מאפיינים גאוגרפים מרשימים רבים, בהם מישורים, מפלים, הרים, ונהרות. בגאנה נמצא גם אגם וולטה, שהוא האגם המלאכותי הגדול בעולם וניתן לראותו מהחלל. אפאדג'אטו הוא ההר הגבוה ביותר בגאנה. ההר ממוקם ברכס אגומסטה, שבמחוז וולטה, ליד הכפרים ליאטי ווט וג'יביאלדי, ומתנשא לגובה של 885 מטר (2,904 רגל).
גאוגרפיה > אקלים

האקלים של גאנה הוא טרופי, וישנן שתי עונות עיקריות: 'העונה הרטובה' ו'העונה היבשה'.
שינויי האקלים בגאנה הם בעלי השפעה משמעותית על חיי אזרחיה, שכן היא ניצבת בצומת בין שלוש מערכות הידרו-אקלמיות. שינויים מעין אלו, כמו בכמות הגשמים או במפלס הים, עלולים להשפיע על מליחות מי הים. שינוי כזה הוא קטלני לכלכלה החקלאית בגאנה, בין אם בחקלאות או בדיג. הכלכלה הלאומית עלולה לסבול מהשפעות שינויי האקלים עקב התלות שלה במגזרים רגישים לאקלים כמו חקלאות, משאבים טבעיים וייעור. יתרה מכך, הגישה למים מתוקים צפויה להפוך לקשה יותר עם שינויי האקלים, ואספקת מים מופחתת תשפיע לרעה על אנרגיית המים, המספקת 54% מחשמל המדינה. בנוסף, סביר להניח שגאנה תראה יותר מקרים של מלריה וכולרה, מכיוון ששניהם מושפעים משינויים בתנאי המים.
דמוגרפיה

| אוכלוסיית גאנה (מקור:)> שנה | אוכלוסיית גאנה (מקור:)> אוכלוסייה | אוכלוסיית גאנה (מקור:)> אחוז גידול |
| --- | --- | --- |
| 1950 | 5,036,000 | - |
| 1960 | 6,635,000 | +31.8% |
| 1970 | 8,735,000 | +31.7% |
| 1980 | 11,056,000 | +26.6% |
| 1990 | 14,773,000 | +33.6% |
| 2000 | 19,279,000 | +30.5% |
| 2010 | 24,780,000 | +28.5% |
| 2019 | 30,418,000 | +22.8% |
גאנה היא מדינה רב-אתנית. הקבוצה האתנית הגדולה ביותר היא אנשי האשנטי, שהם תולדה של האקאן וכיום יורשים את שמה של ממלכת אשנטי ששלטה בגאנה עד כיבושה על ידי הבריטים במאה ה-19. השטח הטריטוריאלי של גאנה מתוך מערב אפריקה היה לא מיושב על ידי בני אדם עד המאה ה-10 לפני הספירה בערך. השבט הראשון שיישב את האזור באופן של שלטון אחיד ומדיני היו המול-דגבאני. האקאן החלו להתיישב בגאנה בסביבות המאה ה-13 והקימו את ממלכת הבונו. כיום האקאן הם מיעוט ביחס לקבוצה האתנית אשנטי, שהתפתחה מתוך האקאן אך בעלת מאפיינים אחרים.
מבחינה דתית, כ-71.3% מתושבי גאנה הם נוצרים (24.3% פנטקוסטלים, 18.4% פרוטסטנטים, 13.1% קתולים ו-11.4% אחרים). כ-19.9% מאוכלוסיית גאנה הם מוסלמים (51% סונים, 16% אחמדיה ו-8% שיעים). האסלאם הגיע לגאנה מצפון אפריקה, המסגד הוותיק במדינה הוא מסגד לרבנגה שנבנה ב-1421. קצת יותר מ-10,000 גאנאים מאמינים בהינדואיזם, רובם ילידים שהמירו את דתם. ההינדואיזם בגאנה הופץ בעיקר על ידי סוואמי גאנה נדי ג'י, שפעל להעביר מקומיים אל הדת ואף הקים מספר מקדשים. בגאנה גם למעלה מ-100 קהילות של בהאים.
במפקד האוכלוסין הפוסט-קולוניאלי הראשון שלה בשנת 1960, מנתה אוכלוסיית גאנה 6.7 מיליון תושבים. מאז חוותה גאנה גידול משמעותי, וכיום היא מונה 31 מיליון תושבים. גודל משק הבית הממוצע הוא 3.6 נפשות, נמוך מאוד ביחס למדינות אפריקה אחרות. שפתה הרשמית של גאנה היא אנגלית והיא מדוברת על ידי 67.1% מאוכלוסיית גאנה. שאר האוכלוסייה דוברי שפות מקומיות.
דמוגרפיה > אוכלוסייה והגירה

במפקד האוכלוסין שנעשה ביוני 2019, בגאנה התגוררו כ-30,083,000 תושבים. כ-29 אחוזים מהאוכלוסייה היו מתחת לגיל 15, בעוד שבני 15–64 מהווים 57.8 אחוז מהאוכלוסייה. התפלגות האוכלוסייה כוללת כ-4.7 מיליון תושבים במחוז אשנטי, 2.3 מיליון במחוז ברונג-אחפו, 2.2 מיליון במחוז המרכז, 2.6 מיליון במחוז המזרח, 2.3 מיליון במחוז המערב, ו-4 מיליון באקרה רבתי. כיום אוכלוסיית גאנה מוערכת בכ-31,072,940 תושבים.
בשל ההגירה החוקית של עובדים זרים לגאנה, יש אוכלוסייה קטנה של אזרחים סינים, מלזים, הודים, ערבים ואירופאים. בשנת 2010, שירות ההגירה של גאנה דיווח על מספר רב של מהגרי עבודה לגאנה, לרוב ממדינות האזור: כ-14.6% (או 3.1 מיליון) מאוכלוסיית גאנה בשנת 2010 היו מהגרי עבודה, בעיקר ניגרים, בורקינים, טוגואים ומאלים. בשנת 1969, בהוראת ראש ממשלת גאנה קופי אברפה בוסיה, גורשו מגאנה כ-3,000,000 אזרחים זרים ומהגרים בלתי חוקיים בתוך שלושה חודשים, שהיו 20% מהאוכלוסייה באותה תקופה. בשנת 2013, התבצע גירוש המוני של עובדים בלתי חוקיים במכרות המינרליים, יותר מ-4,000 מהם אזרחים סינים.
דמוגרפיה > שפה

אנגלית היא שפתה הרשמית של גאנה. בנוסף, 11 שפות נוספות מוגדרות כשפות שניות. מכיוון שגאנה מוקפת במדינות דוברות צרפתית, השפה נלמדת באופן נרחב בבתי ספר ומדוברת על ידי נתח גדול מהאוכלוסייה. מאז 2006, גאנה נהפכה חברה שותפה בארגון הבינלאומי לפרנקופוניה, ארגון עולמי המאגד מדינות דוברות צרפתית. בשנת 2005, יותר מ-350,000 ילדים גאנה למדו צרפתית בבתי ספר. מאז, מעמדה עודכן בהדרגה לשפת חובה בכל חטיבת ביניים והיא בתהליך של הפיכה לשפה רשמית.
באזורים הדרומיים של גאנה בכלל ובאקרה בפרט מדובר ניב מקומי של האנגלית המכונה קרו-אנגלית. ניתן לחלק את הדיאלקט בגסות לשני סוגים עיקריים, המכונים "לא משכיל" ו"ממוסד". הראשון נפוץ יותר ברחוב הגאנאי ומדובר על ידי חסרי השכלה או אנאלפביתים והאחרון נפוץ יותר במקומות משכילים ורשמיים, כמו אוניברסיטאות ובתי ספר.
דמוגרפיה > בריאות ורפואה

לגאנה מערכת בריאות ציבורית המיועדת אך ורק לאזרחי המדינה, המכונה "תוכנית ביטוח בריאות לאומית" (NHIS). בשנת 2012 למעלה מ-12 מיליון אזרחים גאנה היו מכוסים על ידי ביטוח הבריאות הציבורי. יש יותר מ-200 בתי חולים בגאנה, חלקם ברמה בינלאומית ומהווים יעד לתיירות מרפא. אף על פי כן, ברוב האזורים הכפריים בגאנה, בהם מתגוררים רוב האוכלוסייה, אין נגישות מפותחת לרפואה מתקדמת. בשנת 2010, היו 0.1 רופאים לכל 1,000 איש בגאנה ונכון לשנת 2011, היו 0.9 מיטות אשפוז לכל 1,000 איש.
תוחלת החיים במדינה היא 69.37 (גברים 67.7 שנים ונשים 71.09 שנים), שיעור הפריון הוא 3.66 צאצאים לאישה ותמותת תינוקות היא ל-32.59 לכל 1,000 לידות, ירידה של אחוזים רבים בעשורים האחרונים.
על פי הערכה מ-2010, היו בגאנה בערך 15 רופאים ו-93 אחיות על כל 100,000 תושבים. באותה שנה, נתח הבריאות מסך התמ"ג היווה 5.2%. במאי 2020, ארגון הבריאות העולמי הכריז שגאנה היא המדינה השנייה באפריקה שמגיעה ל"רמה 3", מתוך 4 רמות של מערכות הרגולציה הלאומיות לתרופות.
נכון לשנת 2012, שכיחות נגיף ה-HIV בגאנה נאמדה ב-1.40% בקרב מבוגרים בגילאי 15-49.
תרבות

תרבות גאנה היא תערובת מגוונת של מסורות עתיקות וחדשות, המושפעות מהגיוון האתני הרחב והתקופה הקולוניאליסטית.
תרבות > המטבח הגאנאי

המטבח הגאנאי מגוון מאוד וכולל מבחר רחב של מרקים ותבשילים המכילים מאכלי ים כמו גם ירקות, בשר ועוף. דגים הם מרכיב חשוב במרבית האוכל המסורתי הגאנאי, ובעיקר אמנון וסרטנים שונים, המוגשים בצורת עישון, טיגון או אפייה.
הבנקו (אנ') הוא מאכל פופולרי בגאנה, העשוי מתירס טחון ומלווה לרוב בדג מטוגן או מרק. הבנקו נעשה לרוב בידיים ובו התירס הטחון מעורב עם קורנפלור ומותסס במים חמים עד שהוא הופך לעיסה לבנה. הפופו (אנ') הוא המאכל הגאנאי הנפוץ ביותר מחוץ לגאנה, ונחשב למעדן פופולרי בכל מערב אפריקה.
תרבות > מנהגים מסורתיים

במהלך המאה ה-13, טרם הגיעו האירופאים הראשונים לאזור, התפתחה בממלכת אשנטי מלאכה ייחודית בשם "סמלי האדינקרה". האדינקרה היא אוסף של סמלים הנגזרים מפתגמים, אירועים היסטוריים, אידאולוגיה, אתולוגיה ובעלי חיים. סמלי האדינקרה הודפסו על בגדים ביד ונרקמו ביד, ושימשו רק לטקסים של בני המלוכה והאצולה. ניתן לסווג את משמעויות הסמלים השונים לאסתטיקה, אתיקה, יחסי אנוש ופתגמים. בנוסף לבד האדינקרה, עליו מטביעים את הסמלים, הלבוש המסורתי בגאנה מורכב מסוגי בדים נוספים, בעלי משמעות תרבותית.
גלה סקשטיין

| --- | --- |

גלה (געלע) סקשטיין
 לידה:  1907 ורשה, פולין
 פטירה:  1943  (בגיל 36 בערך) לא ידוע
 לאום:  יהודיה, חיה בפולין
 מקום לימודים:  אקדמיית יאן מטייקו לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  ריאליסטי
 
דיוקן עצמי
גלה (געלע) סקשטיין (בפולנית: Gela Szeksztajn-Lichtensztajn;‏ 1907 – 1943) הייתה אמנית וציירת יהודייה פולנייה. ידועה בעיקר בזכות פורטרטים וציורים נוספים שלה שהוטמנו בתוך ארכיון רינגלבלום בגטו ורשה בזמן השואה. התמונות נמצאו לאחר מלחמת העולם השנייה, ומוחזקות כיום בעיקר בארכיון של המכון היהודי הפולני ההיסטורי בוורשה.
קורות חיים > השנים לפני מלחמת העולם

גלה נולדה בווארשה ב-1907 במשפחת פועלים. מוצאה של אמה היה ממשפחת לנדאו, שנחשבה למשפחה בעלת ייחוס, ואביה היה סנדלר. הראשון שגילה את כישרונותיה האמנותיים היה הסופר ישראל יהושע זינגר. בתיווכו הכירה מספר אנשים, והודות להם זכתה במלגה לחודשיים של לימודים באקדמיה לאמנויות בקרקוב מטעם משרד הדתות וההשכלה הציבורית.
גלה חייתה בקראקוב שלוש עשרה שנים. הקריירה האמנותית שלה, אשר החלה ב-1930, קשורה כמעט לגמרי עם ורשה אף על פי שהחלה לגור בה בקביעות רק מ-1937. היא נהגה להגיע לבירה החל מ-1931 לתערוכות של יוצרים יהודיים וגם הציגה בהן בין 37–1931. היא חזרה לישיבת קבע בוורשה ב-1937, כנראה עקב ההיכרות עם ישראל ליכטנשטיין ותוכניתם להינשא. הודות לקשרי בעלה קיבלה עבודה כמורה לציור ומלאכת יד בבתי ספר יהודיים. סוף שנות השלושים הייתה תקופה פעילה מאוד בחייה, ורוב יצירותיה נוצרו בתקופה זו. בשנת 1938 הגיעה לבשלות אמנותית וזכתה להכרה מצד מבקרי האמנות.
גלה התמחתה באקווארלים וברישום. תמונת השמן היחידה הידועה שלה נמצאת בהשאלת המשפחה במוזיאון לאמנות ביד ושם. היא ציירה בעיקר פורטרטים, אך גם נופים וטבע דומם. היא השתייכה לחוג האמנים הווארשאיים שהושפעו מאקול דה פאריס כמו פליקס פרידמן ואפרים ומנשה סיידנבטל. חוגי האמנים אליהם השתייכה מנו לפני 1939 כשמונים איש, ואשר יחד עם סופרים, אנשי תיאטרון ומוזיקה יצרו סביבה תוססת של תרבות יהודית בווארשה. בנוסף, התיידדה גלה עם הסופרים שהשתייכו לארגון סופרים ועיתונאים יהודיים, שגם בעלה היה אחד מהם. היא הרבתה לצייר פורטרטים של ידידיה ומכריה מחוגי הסופרים והאמנים. תמונות אלה צוירו לרוב על נייר מפיות דק, ומתארות בכישרון רב את פניהם.
קורות חיים > תקופת המלחמה

אין מידע רב על חייה מספטמבר 1939 ועד לאפריל 1943. מזמן פרוץ המלחמה תולדותיה שלובים בתולדות בעלה. בסוף 1939 ותחילת 1940 סגרו השלטונות הגרמניים את כל המוסדות היהודיים בתחומי התרבות, החינוך והדת. נציגי האינטליגנציה ואנשי האמנויות מצאו עצמם במצב קשה מאוד ובלי כל אמצעי קיום. הם ניסו לשרוד על ידי ארגון פעילות בבתי התמחוי. אחרים הצליחו לנהל פעילות תרבותית גלויה והשתלבו גם בסיוע לנזקקים תחת המטרייה של ז.ס.ס. (ארגון יהודי לעזרה הדדית בגטו).
זמן מה לפני סגירת הגטו, ב-4 בנובמבר 1940 ילדה גלה בת; בני הזוג קראו לה מרגלית. במשך שלוש השנים של החיים בגטו ניסו הליכטנשטיינים להמשיך בפעילותם שמלפני המלחמה. ישראל, פרט לפעילותו ב"עונג שבת", היה פעיל גם בארגוני הסיוע, היה שייך להנהלת המטבח של בית הספר מספר 145, ששכן בקומה השנייה של הבניין ברחוב נובוליפקי 68. גלה לימדה שם ציור, הכינה תערוכות של עבודות תלמידים והכינה תלבושות להצגות. תרומתה זכתה להכרה ולהוקרה רבה.
היא המשיכה את פעילותה האמנותית, אך בהיקף קטן יותר. סקשטיין התרכזה בציור הפורטרטים כדי לשמר לדורות הבאים את דמויות האנשים שנידונו להשמדה. היא ציירה את פניהם של הילדים שבאו למטבח, של בתה, של בעלה, של העובדים בבית הספר, מכריה והסופרים הידועים מלפני המלחמה. לתקופה זאת שייך גם האוטופורטרט.
ב-21 ביולי 1942 הוקף הגטו על ידי המשטרה והצבא. ביום המחרת הופיעו כרזות על קירות הבתים בדבר "יישוב מחדש של יהודי ורשה במזרח". לאמתו של דבר החלו הגרמנים את שליחת היהודים מווארשה למחנה ההשמדה בטרבלינקה. ה"אקציה" נמשכה בהפסקות עד ל-21 בספטמבר 1942. בסך הכול נשלחו מהגטו 300,000 יהודים. במהלך יולי ואוגוסט הכינה גלה את ציוריה להסתרה. מהכתוב בצוואתה ברור מאוד שהייתה מודעת לגורל המצפה להם. נראה שאז חתמה על הציורים בראשי תיבות שמה ביידיש והוסיפה הסברים לזיהוי. בימים הראשונים של אוגוסט החביא ישראל ליכטנשטיין עם שני תלמידיו, דוד גראבר ונחום גז'יבץ', את הארכיון במרתף של רחוב נובוליפקי.
גורלה של גלה סקשטיין במשך החודשים מאוגוסט 1942 ועד למאי 1943 אינו ברור.
מורשת

בספטמבר 1946 מתחת להריסות בית הספר על שם בר בורוכוב ברחוב נובוליפקי 68 בווארשה, נמצאו עשרה ארגזי מתכת, אשר הכילו את החלק הראשון של הארכיון המחתרתי של גטו ורשה. באחד הארגזים נמצא גם האוסף של הציירת גלה סקשטיין יחד עם תיעוד פעילותה האמנותית, עם תמונותיה והצוואה שלה ושל בעלה ישראל ליכטנשטיין (1904-1943).
ליכטנשטיין היה סופר ומורה, אשר עבד בבתי ספר בווארשה, ובזמן הכיבוש היה חבר בקבוצה המחתרתית שנוסדה על ידי עמנואל רינגלבלום, "עונג שבת". ב-18 ביולי 1942, תאריך האקציה הגדולה בגטו, החליטה ההנהלה של "עונג שבת", כי חייבים להחביא במרתפי בית הספר את החומרים שנאספו, ואשר תיעדו בדייקנות מרבית את חיי היהודים תחת הכיבוש הנאצי. המשימה הוטלה על ליכטנשטיין, אשר הקדיש את אחד הארגזים לעבודות של אשתו. אוסף הציורים של גלה סקשטיין הוא אוסף האמנות הגדול היחיד שנמצא בארכיון וכולל יצירות אמנות פלסטית ופרט לו נשתמרו שם רק ציורים מעטים שתארו את החיים בגטו. זוהי עדות נדירה ומשמעותית ביותר לעבודות והשיגי חוג האמנים הפלסטיים היהודיים של ורשה.
בפרוטוקול פתיחת התיבה עם יצירותיה רשמה ד"ר לאורה איככורן, בנוכחות ידידי הליכטנשטיינים – בלומה והרש וואסר:" נספתה עם בעלה ועם הילדה, בלי להותיר עקבות, ואיש מהידידים ששרדו, אינו יודע כיצד מתו".
ב-2007 ערך המכון היהודי בווארשה, שבו מרוכזים חומרי ארכיון רינגלבלום, תערוכה של 150 יצירות של גלה סקשטיין.
מגדלנה טארנובסקה, אוצרת התערוכה הסבירה את הייחוד שלה: "עד כה הצגנו בתערוכות המאורגנות על ידי המכון ההיסטורי היהודי מספר מועט של עבודותיה של גלה סקשטיין. מטרת התערוכות הקודמות הייתה הדגשת הרבגוניות והמורכבות של אוספי הארכיון (הידוע בשם ארכיון רינגלבלום על שם יוצרו). אוסף ייחודי זה הוכנס לרשימת אונסקו ב-1999 כראוי להיות חלק מ"המורשת העולמית". הפעם היוו את עיקר התערוכה מעל ל-150 עבודות פלסטיות של גלה סקשטיין שמקורן מלפני המלחמה כמו גם מתקופת הגטו. היקף נושאי עבודותיה מעיד על הגיוון הרב של פעילותה ומדגים גם את גורל היוצרים שנכלאו בגטו ורשה. את התערוכה השלימו צילומים, ספרי זיכרונות ויומנים מהגטו ומוצגים אחרים מאוספי המוזיאון והארכיון של המכון ההיסטורי היהודי של ורשה.
כיום גלה סקשטיין היא אחת הדמויות הידועות ביותר מגטו ורשה. עבודותיה הן מרכיב הכרחי בכל התערוכות והפרסומים בנושא הגטו. מילות צוואתה צוטטו פעמים רבות בספרות הפולנית והבינלאומית וגם באינטרנט. למרות פרסומה, הידיעות על חייה ועל יצירתה לא זכו למחקר מעמיק עד כה ונסמכו בעיקר על האוטוביוגרפיה שלה ועל צוואתה, שנמצאו כחלק מן הארכיון.
ראו גם

עונג שבת
עימנואל רינגלבלום
הערות שוליים

1 2 3  מגדלנה טרנובסקה (תרגום: גנית עירון), מידע נלווה לתערוכה של גלה סקשטיין, המכון ההיסטורי היהודי בוורשה, 2007
1 2 3  מסמכים מארכיון עונג שבת, רינגלבלום (1941–1943). במכון ההיסטורי היהודי בוורשה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463129105171  PLWABN: 9810619304605606  BnF: cb166632387 (data)  GND: 139318798  ISNI: 0000 0000 7124 8901  LCCN: n2012006253  NKC: js20221163707  SUDOC: 169144909  VIAF: 100600004   WorldCat (עם VIAF): 100600004 
דיוקן של ילדה