stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספריית מוזיקה
הערות שוליים

↑  "Toronto Public Library creates city's 1st musical instrument lending program", CBC, 7 באפריל 2016 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "The Musary, a Hamilton-based nonprofit "lending library" of musical instruments." James Sullivan (15 דצמ' 2011), "Sharing the music: in honor of a late Hamilton resident, lending library brings instruments to students at the Beverly School for the Deaf", Boston Globe {{citation}}:  (עזרה)
↑  The South Shore Folk Music Club of Kingston, Massachusetts, maintains an instrument lending library. Judith Montminy (27 ספט' 1998), "For club, it's been 20 years strumming", Boston Globe {{citation}}:  (עזרה)
↑  Sheffield Bushnell-Sage Library. Ukulele. Massachusetts: CW/MARS. נבדק ב-14 אוק' 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Seelye, Katharine Q. (7 במרץ 2014), "Breaking Out of the Library Mold, in Boston and Beyond", New York Times, נבדק ב-8 במרץ 2014 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Oddmusic Instrumentarium". Urbana-Champaign, Illinois, US. 2010-03-21. נבדק ב-3 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה ובנושא ספריות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553360905171  BnF: cb11982408v (data)  LCCN: sh85088932  NDL: 00568875  NKC: ph120911
ספריית האקדמיה הרוסית למדעים

| --- | --- |

 מיקום:  Санкт-Петербург 
 תאריך ייסוד:  1714 
 גודל האוסף:  20.5 מיליון
 קואורדינטות:  59°56′38″N 30°17′49″E﻿ / ﻿59.944°N 30.297°E﻿ / 59.944; 30.297
 http://www.rasl.ru/
  (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) ספריית האקדמיה הרוסית למדעים(למפת סנקט פטרבורג רגילה) ספריית האקדמיה הרוסית למדעים
 
מבנה הספרייה
הספרייה של האקדמיה הרוסית למדעים (ברוסית: Библиотека Российской академии наук ,БАН) היא ספרייה רוסית, אחת הספריות הגדולות בעולם, בבעלות המדינה הממוקמת בסנקט פטרבורג באי וסילי ופתוחה לעובדי מוסדות האקדמיה הרוסית למדעים ולמלומדים בעלי השכלה גבוהה. הספרייה מהווה חלק מהאקדמיה וכוללת מלבד האוסף המרכזי את אוספי הספרייה ששוכנו על ידי מוסדות אקדמיים מיוחדים בפטרבורג וערים אחרות והיא השלישית בגודלה ברוסיה, אחרי הספרייה הממלכתית של רוסיה והספרייה הלאומית הרוסית.
היסטוריה

הספרייה הוקמה בסנקט פטרבורג על ידי צו של פיוטר הראשון בשנת 1714 ונכללה לאחר מכן במבנה האקדמיה למדעים בסנקט פטרבורג. מאז שנת 1747 כללה את כל המוסדות האקדמיים ומאז 1783 כל בעלי האתרים במדינה מחויבים כדין לספק לספריה עותק בחינם של כל פריט שפורסם ויצא לאור.
בשנים 1728–1924 אוחסנו אוספי הספרייה בבניין קונסטקאמרה, איתו נוסד מוסד אקדמי יחיד עד 1803. בשנות העשרים קיבלה הספרייה פריטים רבים שהוחרמו במהלך מבצע ההלאמה ברוסיה הסובייטית.
בשנים 1924–1925 הועברו האוספים לבניין חדש שנבנה לספרייה בשנת 1914 ואוכלס על ידי בית חולים צבאי במלחמת העולם הראשונה. במהלך המצור על לנינגרד בשנים 1941–1944 האוספים נשארו בעיר הנצורה והספרייה הייתה פתוחה.
ב-15 בפברואר 1988 ספגה הספרייה שרפה חמורה במיוחד, שהוגדרה להרסנית ביותר בתולדותיה, שהרסה או פגעה בחלק ניכר מהאוספים. לפני השריפה, החל מ-1 באוקטובר 1986, אוסף הספרייה והספריות הכפופות לה כלל 17,288,365 פריטים.
לקריאה נוספת

David H. Stam, ed. (2001). International Dictionary of Library Histories. Fitzroy Dearborn. ISBN 1579582443.
הערות שוליים

↑  Справочник-путеводитель по сети специальных библиотек ленинградских академических учреждений / Отв. ред. К. В. Лютова. – Ленинград: Библиотека АН СССР, 1987.
|  סנקט פטרבורג |
| --- | --- | --- |
| תולדות סנקט פטרבורג | היסטוריה של סנקט פטרבורג • הדומה העירונית • יום ראשון העקוב מדם (1905) • הסובייט של פטרבורג • סובייט פטרוגרד • המצור על לנינגרד |  |
| ממשל ופוליטיקה | מושל סנקט פטרבורג (בחירות: 1991 1996 • 2000 • 2003 • 2014 • 2019 • 2024) • האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג (בחירות: 1994 • 1998 • 2002 • 2007 • 2011 • 2016 • 2021 • 2026) • ממשלת סנקט פטרבורג |  |
| סנקט פטרבורג רבתי, שכונות ונפות העיר | האדמירליות • האי וסילי • ויבורג • קלינין • קירוב • קולפינו • המשמר האדום • קראסנוסלסקי • קרונשטאדט • הנופש • מוסקבה • נבסקי • פטרוגרד • ארמונות פיוטר הגדול • פרימורסקי • פושקין • פרונזה • המרכזי |  |
| ארמונות ואתרים חשובים בעיר | ארמון החורף • ארמיטאז' • המרכז ההיסטורי • פטרהוף (מוזיאון פטרהוף עם הארמון הגדול בפטרהוף ומתחם הארמונות והגנים בפטרהוף) • המוזיאון הרוסי • מבצר פטרופבלובסקיה • ארמון יקטרינה • ארמון אלכסנדר • כיכר הארמון • ארמון מרינסקי • ארמון קונסטנטין • טירת מיכאילובסקי • ארמון טבריצ'סקי • הספרייה הלאומית הרוסית • גן הקיץ • שדרת נבסקי • בניין האדמירליות • מצפה הכוכבים פולקובו • עמוד אלכסנדר • ללנינגרד, העיר הגיבורה • הבניינים הגבוהים בסנקט פטרבורג • ספריית האקדמיה הרוסית למדעים |  |
| מבני דת | קתדרלת קאזאן • קתדרלת איסק הקדוש • קתדרלת פטרופבלובסקיה • מנזר אלכסנדר נבסקי • כנסיית הגואל שעל הדם • בית הכנסת הכוראלי הגדול • מסגד סנקט פטרבורג • כנסיית צ'סמה |  |
| השכלה ותרבות | האוניברסיטה הממלכתית • התזמורת הפילהרמונית • תיאטרון מריאינסקי |  |
| כלכלה | פורום סנקט פטרבורג הבינלאומי לכלכלה • הבורסה ההיסטורית • בורסת סנקט פטרבורג (1991) • בורסת סנקט פטרבורג (1997) • מפעל קירוב |  |
| תחבורה | כביש הטבעת של סנקט פטרבורג • המטרו של סנקט פטרבורג • הרכבת הקלה • נמל סנקט פטרבורג • נמל התעופה הבינלאומי פולקובו • תחנת האוטובוסים • ספסאן |  |
| ספורט | זניט סנקט פטרבורג • זניט (כדורסל) • סק"א סנקט פטרבורג • אצטדיון קירוב • אצטדיון קרסטובסקי • מונדיאל 2018 • אליפות העולם בהוקי קרח 2016 • St. Petersburg Open |  |
| אחר | משטרת סנקט פטרבורג • פרש הנחושת • נייבה • תעלת גריבוידוב • בית הקברות פיסקריובסקויה לזכר הנופלים • מרכז לאחטה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007605043005171  ISNI: 0000 0004 0558 1369  LCCN: n92090312  SUDOC: 075968517  VIAF: 7191149719119011130002   WorldCat (עם VIAF): 7191149719119011130002
עונת 1991 בגביע ליברטדורס

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  20 בפברואר 1991 – 5 ביוני 1991 (106 ימים)
 מספר משתתפות:  21
 הזוכה:  צ'ילה קולו-קולו
 מספר משחקים:  90
 מספר שערים:  221 (2.46 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (8) רנאטו גאושו ברזיל  פלמנגו
 → 19901992 ←
עונת 1991 בגביע ליברטדורס הייתה העונה ה-32 של התחרות הדרום-אמריקאית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי CONMEBOL. המשחק הראשון התקיים ב-20 בפברואר 1991 ותחרות הסתיימה ב-5 ביוני 1991. בתחרות השתתפו 21 קבוצות מכל מדינות חברי הארגון.
התחרות הסתיימה בניצחון של קולו-קולו בפעם הראשונה בתולדות המועדון.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 21 קבוצות. מנצחת של העונה הקודמת קיבלה זכות להשתתף בתחרות ישירות בשלב השני. בשלב הראשון הקבוצות חולקו ל-5 בתים, שלוש קבוצות בכל בית עלו לשלב השני. החל משלב השני הקבוצות שיחקו בשיטת נוקאאוט.
אם מספר קבוצות בבית זכו באותו מספר נקודות ההכרעה הייתה על ידי חוק שער חוץ, אם דבר זה לא אפשר הכרעה הקבוצות ביצעו סדרת בעיטות עונשין.
בכל השלבים נערכו משחק בית ומשחק חוץ. על הניצחון הוענקו שתי נקודות.
השלבים המתקדמים > סדרת הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במאי 1991 | פרגוואי קלוב אולימפיה | 0 - 0 | צ'ילה קולו-קולו | אצטדיון דפנסורס דל צ'אקו, אסונסיון, פרגוואי צופים: 48,000 שיפוט: אורוגוואי ארנסטו פיליפה |
| 29 במאי 1991 |  |  |  | אצטדיון דפנסורס דל צ'אקו, אסונסיון, פרגוואי צופים: 48,000 שיפוט: אורוגוואי ארנסטו פיליפה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 ביוני 1991 | צ'ילה קולו-קולו | 3 - 0 | פרגוואי קלוב אולימפיה | אצטדיון מונומנטל דוד ארייאנו, סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה צופים: 70,000 שיפוט: ברזיל חוזה רוברטו רייט |
| 5 ביוני 1991 | לואיס פרס  12', 17'  לאונל אררה  84' |  |  | אצטדיון מונומנטל דוד ארייאנו, סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה צופים: 70,000 שיפוט: ברזיל חוזה רוברטו רייט |
עבד אל-חמיד דבייבה

עבד אל-חמיד מוחמד א-דבייבה (בערבית: عبدالحميد محمد الدبيبة; בתעתיק מדויק: עבד אלחמיד מחמד אלדביבה; נולד ב-13 בפברואר 1958) הוא פוליטיקאי לובי המכהן כראש ממשלה של הממשלה הלאומית הזמנית של לוב. מינויו ב-5 בפברואר 2021 הגיע במסגרת הפורום לדיאלוג הפוליטי בלוב, והוא היה צפוי לכהן בתפקיד זה עד לבחירות שתוכננו לדצמבר 2021, ונדחו.
בפברואר 2021 הוסכם שדבייבה ימשיך לנהל את הממשלה המאוחדת, בעוד שבראש מועצת הנשיאות יעמדו מוחמד אל-מנפי כיושב ראש ומוסא אל-קוני כסגן יושב ראש. ממשלת א-דבייבה היא הממשלה המאוחדת הראשונה מאז 2014 בלוב.
ילדות וחינוך

הוא נולד ב-13 בפברואר 1958 בעיר מיסראתה במערב המדינה. הוא קיבל תואר שני בהנדסה מאוניברסיטת טורונטו בקנדה.
קריירה עסקית

דבייבה חזר למיסראטה במהלך תנופת בנייה, וזכה לאמונו של מנהיג לוב מועמר קדאפי, שמינה אותו לראש חברת ההשקעות והפיתוח של לוב, חברת בנייה גדולה.
לפני הקריירה שלו כפוליטיקאי, דבייבה היה מנהל מועדון הכדורגל אל-איתיחאד טריפולי.
פוליטיקאי

הוא אינו חבר מפלגה ומתואר כעצמאי. במהלך הקריירה שלו כאיש עסקים היה מעורב בפוליטיקה כאדם מהימן במפלגת השלטון האיחוד הסוציאליסטי הערבי. הוא רכש את אמונו של קדאפי, שבשנת 2007 הטיל עליו את המשימה לנהל את "חברת ההשקעות והפיתוח הלובית (LIDCO) שבבעלות המדינה, האחראית על כמה פרויקטים גדולים של עבודות ציבוריות במדינה, כולל הקמת 1,000 יחידות דיור, בעיר הולדתו של המנהיג, סירת. בשנת 2020 הקים את תנועת לוב אל-מוסתקבל (עתיד לוב).
ראש ממשלה

דבייבה נבחר לראש ממשלת לוב בפברואר 2021. הרשימה של דבייבה השיגה 39 קולות, חמישה יותר מאלה של אגילה סאלח עיסא ופתחי בשאגה. דבייבה התמודד עם האשמות כי ניסה לשחד כמה מהצירים בפורום לדיאלוג פוליטי של לוב באמצעות בן דודו, איש העסקים עלי דבייבה.
על פי ההסכמים שנערכו על ידי הפורום לדיאלוג פוליטי נדרש דבייבה למנות קבינט שרים ולהציע את המועמדים לתפקידי שרים לבחירת בית הנבחרים בהצבעת אמון עד 26 בפברואר 2021, כדי להקים את ממשלת האחדות הלאומית.
בספטמבר 2021 העביר בית הנבחרים הצעת אי-אמון נגד ממשלת דבייבה, והעניק את תמיכתו לפתחי שאגה. דבייבה נותר ראש ממשלת טריפולי.
ב-10 בפברואר 2022 נורה רכבו של דבייבה בניסיון להתנקש בחייו, אך הוא לא נפגע.
ביקורת

וולפגנג פוסטאי, דיפלומט אוסטרי לשעבר שחי בלוב, אמר כי המוניטין של דבייבה שנוי במחלוקת כראש ממשלה, שכן נטען כי הוא מעורב ב"שחיתות, הלבנת הון, מימון האחים המוסלמים וקניית קולות".
הערות שוליים

↑  "ليبيا: ثورة 17 فبراير تنتصر مرة أخرى والكل يرحب بالسلطة الجديدة". afrique2050 (בערבית). נבדק ב-2021-10-04.
↑  "UN-led Libya forum selects new interim government". Al Jazeera. 5 בפברואר 2021. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Libya Lawmakers Approve First Unified Government Since 2014". 10 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Profile of Libya's new executive authority heads". Anadolu Agency. 6 בפברואר 2021. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sami Zaptia (5 בפברואר 2021). "BREAKING: New unified Libyan government selected by LPDF in Geneva". Libya Herald. אורכב מ-המקור ב-5 בפברואר 2021. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Abdul Hmaid al-Dabaiba: All Libyans respect Ali al-Dabaiba, and bribes are not among our morals (In Arabic) 16 November 2020.
↑  Sami Zaptia (4 בפברואר 2021). "U.S denies attempting to influence LPDF process". Libya Herald. אורכב מ-המקור ב-5 בפברואר 2021. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Zaptia, Sami (15 בפברואר 2021). "Aldabaiba and Menfi continue to hold meetings ahead of government formation and approval by parliament". Libya Herald. אורכב מ-המקור ב-16 בפברואר 2021. נבדק ב-16 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Libya's parliament passes no-confidence vote in unity government". אל-ג'זירה. 21 בספטמבר 2021. ארכיון מ-21 בספטמבר 2021. נבדק ב-11 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reuters, Libyan PM survives assassination attempt, source close to him says, CNN, ‏2022-02-10 (באנגלית)
סקולרפדיה

| --- | --- |

 סוג:  אנציקלופדיה מקוונת 
 תקופת הפעילות:  5 בפברואר 2006 – הווה (18 שנים) 
 אתר רשמי
 
סקולרפדיה (Scholarpedia) היא אנציקלופדיה מקוונת מבוססת ויקי בשפה האנגלית עם תכונות המשויכות בדרך כלל לכתבי עת אקדמיים מקוונים בגישה פתוחה, שמטרתה לרכז תוכן איכותי במדע וברפואה.
מאמרים של Scholarpedia נכתבים על ידי מחברים מומחים מוזמנים או מאושרים והם כפופים לביקורת עמיתים. Scholarpedia מפרטת את השמות והשיוכים האמיתיים של כל המחברים, האוצרים והעורכים המעורבים במאמר. תהליך ביקורת עמיתים (שיכול להציע שינויים או תוספות, ויש לבצע אותו לפני פרסום המאמר) הוא אנונימי. מאמרי Scholarpedia מאוחסנים במאגר מקוון, וניתן לצטט אותם כמאמרי כתב עת קונבנציונליים (ל-Scholarpedia יש את מספר ISSN ISSN 1941-6016). מערכת הציטוטים של Scholarpedia כוללת תמיכה במספרי גרסאות.
הפרויקט נוצר בפברואר 2006 על ידי יוג'ין מ. איזיקביץ', בזמן שהיה חוקר במכון למדעי המוח, סן דייגו, קליפורניה. איזיקביץ' משמש גם כעורך הראשי של האנציקלופדיה.
ספריית אוניברסיטת ורשה

| --- | --- |

 מיקום:  ורשה, פולין
 תאריך ייסוד:  1816
 קואורדינטות:  52°14′33″N 21°01′28″E﻿ / ﻿52.242388°N 21.024371°E﻿ / 52.242388; 21.024371
 http://www.buw.uw.edu.pl
  (למפת ורשה מוגדלת) ספריית אוניברסיטת ורשה(למפת ורשה רגילה) ספריית אוניברסיטת ורשה
 
ספריית אוניברסיטת ורשה היא הספרייה של אוניברסיטת ורשה שבוורשה בירת פולין.
היסטוריה

הספרייה הוקמה ב-1816, והבלשן סמואל לינדה נהיה למנהלה הראשון.
בתחילה הכילה בעיקר ספרי היסטוריה ותאולוגיה, אך ב-1825 הוגדל האוסף על ידי ספרים מתחומים מדעיים.
אחרי כישלון מרד נובמבר נסגר המקום, ומרבית הספרים נלקחו על ידי השלטונות הרוסים לסנקט פטרבורג.
עם השנים אוסף הספרים הלך וגדל. ב-1921 לאחר הסכם ריגה הוחזר רוב האוסף לפולין.
ב-1999 נחנך בניין הספרייה החדש, והאפיפיור יוחנן פאולוס השני נתן את ברכתו לחניכת המבנה.
המבנה מכיל גן בוטני המשולב בגג ירוק. הספרייה מכילה טקסטים קלאסיים בפולנית, יוונית ועברית.
סרביה במשחקים האולימפיים

סרביה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת סטוקהולם (1912). לאחר מלחמת העולם הראשונה הוקמה ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים, וסרביה חדלה להתקיים כמדינה עצמאית. את הממלכה החליפה לאחר מלחמת העולם השנייה הרפובליקה הסוציאליסטית הפדרלית של יוגוסלביה, והספורטאים הסרבים התחרו במסגרת המשלחת היוגוסלבית.
בראשית שנות ה-90 הכריזו סלובניה, קרואטיה, בוסניה והרצגובינה ומקדוניה על עצמאותן מיוגוסלביה, וזו הכריזה עליהן מלחמה. האו"ם נקט סנקציות שונות נגד יוגוסלביה, וב-30 במאי 1992 קיבלה מועצת הביטחון את החלטה 757, בה קראה למדינות החברות באו"ם למנוע את השתתפותם של ספורטאים יוגוסלבים באירועי ספורט המתקיימים בהן. הוועד האולימפי הבינלאומי החליט כי יוגוסלביה לא תוכל להשתתף באולימפיאדת ברצלונה (1992), אך התיר את השתתפותם של ספורטאים מהמדינה, כמשתתפים עצמאיים המתחרים תחת הדגל האולימפי וללא כל ציון של סממן המזהה את לאומם. החלטה זו חלה למעשה על הספורטאים הסרבים והמונטנגרים, תושבי הרפובליקות שנותרו ביוגוסלביה. באולימפיאדת אטלנטה (1996) שבו הסרבים להשתתף באולימפיאדה במסגרת המשלחת היוגוסלבית. לאחר החלשות הפדרציה ב-2003, וכינונה של סרביה ומונטנגרו במקומה של יוגוסלביה, היוו הסרבים חלק מהמשלחת של סרביה ומונטנגרו באולימפיאדת אתונה (2004).
ב-2006 הכריזה מונטנגרו על עצמאותה, וסרביה שבה והפכה למדינה נפרדת. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שלחה, לראשונה מזה 96 שנים, משלחת עצמאית.
באולימפיאדות בהן השתתפה סרביה כמדינה עצמאית, צברו ספורטאיה 15 מדליות, בהן שבע מדליות זהב. אחד הספורטאים הסרבים שזכה במדליית הזהב הוא נובאק ג'וקוביץ' באולימפיאדת פריז (2024). המדליות הושגו בעשרה ענפים שונים. במשחקי החורף משתתפת סרביה מאז אולימפיאדת ונקובר (2010). עד כה, אף ספורטאי סרבי לא זכה במדליה במשחקים אלה.
היסטוריה > לפני הקמת יוגוסלביה

לאולימפיאדת סטוקהולם (1912) שלחה סרביה שלושה אתלטים: שני רצי מרתון (אחד מהם כלל לא השתתף במירוץ, והשני לא השלים את הריצה) ואצן בריצת 100 מטר, שלא העפיל משלב המוקדמות.
היסטוריה > לאחר פירוק סרביה ומונטנגרו

המשלחת הסרבית לאולימפיאדת בייג'ינג (2008) כללה 92 ספורטאים, והם זכו ב-3 מדליות. השחיין מילוראד צ'אביץ' היה הקרוב ביותר לנצח את מייקל פלפס ולמנוע ממנו הישג של 8 מדליות זהב באולימפיאדה אחת. צ'אביץ', שהתחרה במשחה ל-100 מטר פרפר, שבר את השיא האולימפי, וסיים במקום הראשון הן בשלב המוקדמות והן בחצי הגמר. במשחה הגמר הוביל לאורך כל הדרך, אך סיים לבסוף במקום השני, מאית השנייה לאחר פלפס. המשלחת הסרבית ערערה בתחילה על התוצאות, שכן בצילומי הטלוויזיה נראה היה שצ'אביץ' מגיע קודם, אלא שפלפס נגע בלוח המגע לפניו, ו-FINA דחתה את הערעור. הטניסאי נובאק ג'וקוביץ' זכה במדליית ארד, לאחר שהפסיד בחצי הגמר לרפאל נדאל וניצח במשחק על המקום השלישי את ג'יימס בלייק.
נבחרת הכדורמים זכתה אף היא במדליית ארד, לאחר שהפסידה בחצי הגמר לנבחרת ארצות הברית 10-5, וגברה  על נבחרת מונטנגרו 4-6 במשחק טעון על המקום השלישי. באולימפיאדת אתונה זכתה הנבחרת המשותפת לשתי המדינות במדליית הכסף. שתי נבחרות הכדורעף הודחו בשלב רבע הגמר, הגברים בידי ארצות הברית והנשים בידי קובה.
באולימפיאדת לונדון (2012) הייתה לוחמת הטאקוונדו מיליצה מנדיץ' לספורטאית הראשונה שזוכה במדליית זהב אולימפית לזכות סרביה העצמאית. הקלעית איוואנה מקסימוביץ' זכתה במדליית כסף בירי מ-50 מטר בשלושה מצבים ואנדריה זלאטיץ' זכה במדליית ארד בירי באקדח אוויר, וכן סיים במקום השישי בירי באקדח מ-50 מטר. קלעית נוספת, זוראנה ארונוביץ', סיימה במקום הרביעי בירי באקדח מ-25 מטר ובמקום השביעי בירי באקדח אוויר. נבחרת הכדורמים זכתה שוב במדליית הארד, גם הפעם לאחר ניצחון על מונטנגרו, 11-12. וניה אודוביצ'יץ' השתתף באולימפיאדה בפעם השלישית וזה הייתה המדליה השלישית שלו. הטניסאי נובאק ג'וקוביץ' סיים במקום הרביעי, לאחר שהפסיד בחצי הגמר לאנדי מארי ובמשחק על מדליית הארד לחואן מרטין דל פוטרו. גם השחיין מילורד צ'אביץ' לא הצליח לשחזר את הישגו מבייג'ינג, וסיים במקום הרביעי במשחה ל-100 מטר פרפר. ספורטאים סרבים נוספים שבלטו בלונדון כללו את השחיין ולדימיר סטייפנוביץ' (מקום שישי ב-200 מטר פרפר), אסמיר קולאשינאץ (מקום שביעי בהדיפת כדור ברזל), חותר הקיאק מרקו נובאקוביץ' (מקום שביעי ב-200 מטר), חותרות הקיאק ניקולינה ואוליברה מולדובן (מקום שמיני ב-500 מטר) ואיוונה שפאנוביץ' (מקום 11 בקפיצה לרוחק).
הטניסאי נובאק ג'וקוביץ' שזכה במדליית ארד בבייג'ינג
נבחרת סרביה בכדורמים במהלך המשחק על מדליית הארד מול מונטנגרו באולימפיאדת בייג'ינג
לוחמת הטאקוונדו, מיליצה מנדיץ', שזכתה במדליית זהב בלונדון
היסטוריה > אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זינקו משמעותית הישגי המשלחת הסרבית. הם זכו ב-8 מדליות, יותר מכל הישגיהם בבייג'ינג ובלונדון גם יחד, ומתוכן שתי מדליות זהב.
ארבע מהמדליות הושגו בענפי הכדור הקבוצתיים. נבחרת הכדורמים זכתה במדליית זהב, לאחר שגברה בחצי הגמר 8-10 על איטליה ובמשחק הגמר ניצחה 7-11 את קרואטיה. נבחרת הגברים בכדורסל, בכיכובם של שחקנים כמילוש תאודוסיץ', בוגדן בוגדנוביץ', נמניה נדוביץ', מירוסלב ראדוליצה וניקולה יוקיץ', סיימה את שלב הבתים עם שני ניצחונות ושלושה הפסדים, אך עלתה לשלב הבא, ובהמשך הביסה 61-87 את אוסטרליה, והובסה 96-66 על ידי ארצות הברית, בדרך לזכייה במדליית כסף. נבחרת הנשים סיימה אף היא את שלב הבתים עם שני ניצחונות ושלושה הפסדים, אך זכתה במדליית ארד, לאחר הפסד 68-54 לספרד בחצי הגמר, וניצחון 63-70 על צרפת במשחק על המקום השלישי. הנבחרת הסרבית הרביעית שזכתה במדליה אולימפית הייתה נבחרת הנשים בכדורעף, שזכתה במדליית כסף לאחר ניצחון על נבחרת ארצות הברית והפסד לנבחרת סין בשלבים המכריעים.
גם בענפים אחרים זכו הסרבים להצלחות. המתאבק דבור שטפנק זכה במדליית זהב, וויקטור נמש סיים במקום השמיני. לוחמת הטאקוונדו טיאנה בוגדנוביץ' זכתה במדליית כסף, והישג דומה רשמו הקיאקיסטים מרקו טומיצ'ביץ' ומילנקו זוריץ', במקצה ל-1000. השניים גם סיימו במקום השמיני עם רביעיית הקיאקיסטים הסרבית. במקצה ל-200 מטר סיימו נבוישה גרוייץ' ומרקו נובאקוביץ' במקום השישי, ובמקצה היחידות ל-500 מטר סיימה דלמה רוז'יצ'יץ'-בנדק במקום השביעי. במדליה השמינית זכתה האתלטית איוונה שפאנוביץ', בקפיצה לרוחק. ספורטאית בולטת נוספת, ההקלעית בובאנה וליצ'קוביץ', סיימה במקום השביעי באקדח אוויר. הטניסאי נובאק ג'וקוביץ', שהגיע לטורניר מדורג ראשון בעולם, הודח במפתיע כבר בסיבוב הראשון, בידי חואן מרטין דל פוטרו.
אלכסנדר קראקסביץ', שחקן טניס שולחן השתתף באולימפיאדה בפים החמישית.
במשחקים אלה נדרשה סרביה לראשונה להתמודד עם השתתפותה של קוסובו במשחקים. סרביה אינה מכירה בעצמאותה של קוסובו, והתנגדה להחלטתו של הוועד האולימפי הבינלאומי להכיר בוועד האולימפי של קוסובו. שר החוץ הסרבי, איוויצה דאצ'יץ' ושר הספורט שלה, וניה אודוביצ'יץ', הודיעו כי סרביה לא תחרים את המשחקים, ולא תנקוט צעדי מחאה נגד ההחלטה. עם זאת, לאחר תחילת המשחקים המליץ אודוביצ'יץ' לספורטאים הסרבים שלא ליטול חלק בטקסי חלוקת מדליות בהם משתתפים גם ספורטאים קוסוברים, וציין כי "איננו יכולים להאזין להמנון שלהם ולצפות בדגלם". בפועל, בשום מקרה במשחקים לא חלקו ספורטאים מסרביה ומקוסובו מקום על הפודיום, ואיש מהספורטאים הסרבים לא נדרש להתמודד עם הדילמה.
אולימפיאדות החורף

בשנת 2010 השתתפה סרביה באולימפיאדת ונקובר, אולימפיאדת החורף הראשונה בה השתתפה כמדינה עצמאית, אך לא רשמה בה הישגים משמעותיים. גם באולימפיאדת סוצ'י (2014) לא הגיעו הסרבים להישגים גבוהים.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת סטוקהולם (1912): 0
1920–1988: השתתפה כחלק מיוגוסלביה
אולימפיאדת ברצלונה (1992): השתתפה כמשתתפים עצמאיים
1996–2004: השתתפה כסרביה ומונטנגרו
| אולימפיאדת בייג'ינג (2008) | 0 | 1 | 2 | 3 |
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 1 | 1 | 2 | 4 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 2 | 4 | 2 | 8 |
| אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) | 3 | 1 | 5 | 9 |
| סך הכל | 6 | 7 | 11 | 24 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  טאקוונדו | 2 | 1 | 1 | 4 |
|  כדורמים | 2 | 0 | 2 | 4 |
|  היאבקות | 1 | 0 | 1 | 2 |
|  קראטה | 1 | 0 | 0 | 1 |
|  קליעה | 0 | 2 | 2 | 4 |
|  כדורסל | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  כדורעף | 0 | 1 | 1 | 2 |
|  קאנו/קיאק | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  שחייה | 0 | 1 | 0 | 1 |
|  אתלטיקה | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  טניס | 0 | 0 | 1 | 1 |
|  כדורסל 3x3‏ | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 6 | 7 | 11 | 24 |
ראו גם

יוגוסלביה במשחקים האולימפיים
סרביה במשחקים הפאראלימפיים
סרביה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  Paul Myerberg,‏ "Viktor Troicki supports Serb sports minister's stance on Kosovo ",‏USA Today,‏ 7 באוגוסט 2016
↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-6 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-6 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
שחקני נבחרת סרביה בכדורמים עומדים על הפודיום בריו דה ז'ניירו
האתלטית איוונה שפאנוביץ', זוכת מדליית הארד בקפיצה לרוחק בריו דה ז'ניירו
סיכת ביטחון

סיכת ביטחון
סיכת ביטחון היא אביזר רכיסה פשוט, הכולל סיכה, מנגנון קפיצי וחֶבֶק. לחבק שתי מטרות - ליצור לולאה סגורה כך שהסיכה תהודק היטב אל מה שהיא רוכסת, ולכסות את קצה הסיכה כדי להגן על המשתמש מהקצה החד.
סיכות ביטחון משמשות בעיקר להידוק בדים או בגדים. שימוש נפוץ בהן היה הידוק חיתולי בד של תינוקות. שימוש נוסף הוא איחוי קרע בבגד או תחליף לכפתור חסר, רוכסן מקולקל וכדומה.
סיכות ביטחון עשויות לשמש כאביזר אופנה, כשהן נושאות חרוזים או תליונים ומשמשות לעיטור בגדים, תיקים, חגורות או תכשיטים.
היסטוריה

מקורה של סיכת הביטחון במאה ה-14 לפנה"ס ביוון המיקנית, באביזר שנקרא פיבולה ושימש לרכיסת בגדים וכתכשיט - סיכת בגד. דגמים קדומים במיוחד של פיבולה, מהמאות ה-14 וה-13 לפנה"ס נראים דומים מאוד לסיכת הביטחון המודרנית.
פיבולה מתקופת הברונזה, בסביבות 800-1100 לפנה"ס
פיבולה מהתקופה ההלניסטית, בסביבות 200-250 לפנה"ס
סיכת הביטחון המודרנית הומצאה מחדש על ידי הממציא האמריקאי וולטר האנט, והוכרה כפטנט ב-10 באפריל 1849.
הקשרים תרבותיים

בסוף שנות השבעים, עם הופעתה של תרבות הפאנק, הפכה סיכת הביטחון מזוהה עם ז'אנר זה, אופנתו ומעריציו. יש הטוענים כי המראה הומצא על ידי ריצ'רד הל, ואומץ על ידי מעריציו הבריטיים. על טיעון זה חולקים כמה אמנים מתקופת הגל הראשון של הפאנק הבריטי, הבולט ביניהם הוא ג'וני רוטן, המתעקש כי בתחילה שימשו סיכות הביטחון לצרכים מעשיים, למשל למנוע נפילה של מכנסיים "מתפרעים". מעריצי פאנק בריטים, אשר ראו את הבגדים שלבשו מבשרי הפאנק הללו, אימצו את סיכת הביטחון למלתחתם כקישוט לבגדים או כפירסינג, והאביזר המעשי שינה את יעודו לאביזר אופנה. בהמשך אומצה סיכת הביטחון כאייקון פאנק על ידי המדיה ותרבות הפופ.
סיכות ביטחון כעגילים, בתרבות הפאנק
סיכות ביטחון בבגדי אופנת פאנק
סיכת ביטחון לצרכים מעשיים ובעת חירום: כאשר הבורג של המשקף נפל
הערות שוליים

↑  פטנט 6281
↑  טענה זו הועלתה למשל על ידי מלקולם מקלארן, שקישר סגנון זה לרושם הראשוני שלו מריצ'רד הל, בעת שהותו בניו יורק כאמרגן הניו יורק דולס