stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Riseup
תקריות עם הרשויות

ב-18 באפריל 2012 לאחר צו חיפוש שהוצא נגד ארגון May First/People Link (אנ'), נציגים מטעם ה-FBI לקחו שרת שהיה בבעלות ארגון May First ונמצא באותו מתקן שבו מאוחסנים השרתים של Riseup, בעקבות איומים על פצצה שנשלחו לאוניברסיטת פיטסבורג דרך השרת. ג'יימי מקלנד, חבר בארגון May First אמר כי: "לקיחת השרת היא לא רק מתקפה כלפינו, אלא מתקפה כלפי כל המשתמשים שצריכים להשתמש באמצעי תקשורת אנונימים.
במהלך נובמבר 2016 ה-FBI הוציא שני צווי חיפוש אשר הוטל עליהם צו איסור פרסום נגד ארגון Riseup, הראשון בשל כתובת ששימשה עבור סחיטה באיומים של התקפת מניעת שירות והשני בשל כתובת ששימשה לסחיטת כסף על ידי תוכנת כופר. בעקבות כך דף הקנרית (אנ') של ארגון Riseup לא התעדכן במשך מספר חודשים וגרם לרבים להאמין שנגד הארגון הוצא צו חיפוש שאוסר על ארגון Riseup ליידע את המשתמשים על עצם קיומו. בפברואר 2017 לאחר שתם תוקפו של צו איסור הפרסום, ארגון Riseup טען שהסיבה שלא עודכן דף הקנרית אכן הייתה בשל צו חיפוש שהוצא נגד הארגון ונמנע מן הקולקטיב להודיע על עצם קיומו. בארגון טענו שבחרו לקבל את צווי החיפוש מכיוון שהצווים היו מכוונים ספציפית כלפי שני משתמשים שהפרו את תנאי השימוש בשירות ואף אחד משאר המשתמשים לא נפגע כתוצאה מצווי החיפוש, אם לא היו משתפים פעולה עם הרשויות חלק מחברי הקולקטיב היו עלולים להיכנס לכלא.
הערות שוליים

1 2  Riseup Networks Federal Tax Exemption Notice, באתר riseup.net
↑  Riseup’s Purpose, באתר riseup.net
↑  Riseup Encrypted Communications Network Is Running Out of Money, באתר softpedia
↑  Security is Not a Crime—Unless You're an Anarchist, באתר קרן החזית האלקטרונית
↑  Warning: Using encrypted email in Spain? Do not pass go, go directly to jail, באתר theregister
↑  may first server search warrant, באתר קרן החזית האלקטרונית
↑  FBI seizes server providing anonymous remailer and many other services from colocation facility, באתר riseup.net
↑  FBI seizes activists’ anonymous remailer server in bomb threat investigation, באתר וarstechnica
↑  Riseup moves to encrypted email in response to legal requests, באתר riseup
↑  Riseup moves to encrypted email in response to legal requests, באתר riseup.net
ויליאם שארפ

ערך זה עוסק בכלכלן אמריקאי. אם התכוונתם לאמן אנגלי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  16 ביוני 1934 (בן 90) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס  בית הספר התיכון הפוליטכני ריברסייד 
 מנחה לדוקטורט:  Armen Alchian, J. Fred (John) Weston 
 מוסדות:  אוניברסיטת וושינגטון  אוניברסיטת סטנפורד 
 תלמידי דוקטורט:  Aparna Gupta 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1990) 
 
ויליאם פורסיית שארפ (באנגלית: William Forsyth Sharpe; נולד ב-16 ביוני 1934) הוא כלכלן אמריקאי, פרופסור אמריטוס למימון בבית הספר למנהל עסקים באוניברסיטת סטנפורד, וזוכה פרס נובל לכלכלה לשנת 1990, יחד עם מרטון מילר והארי מרקוביץ'.
שארפ היה אחד ממפתחיו של CAPM - מודל לתימחור נכסי הון (Capital asset pricing model), פיתח את מדד שארפ לניתוח תשואות תיקי השקעות, תרם לפיתוח המודל הבינומי להערכת אופציות, פיתח שיטות לאופטימיזציה של הקצאת נכסים, ושיטות לניתוח והערכת ביצועי קרנות נאמנות.
ביוגרפיה

שארפ נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, ב-1934. מאחר שאביו היה מגויס למשמר הלאומי של ארצות הברית, נדדה המשפחה ממקום למקום, עד שהשתקעה סופית בריברסייד, קליפורניה. ב-1951 הצטרף לאוניברסיטת קליפורניה בברקלי, כדי ללמוד רפואה, אך עוד במהלך השנה הראשונה החליט להתחיל לימודי
מנהל עסקים באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
משמצא כי חשבונאות משעממת אותו, החליט ללמוד כלכלה. ב-1955 סיים את לימודי הבוגר, וב-1956 קיבל תואר מוסמך. בעקבות סיום לימודיו החל לעבוד בתאגיד ראנד. במקביל החל בלימודי דוקטורט במימון.
מוריו באוניברסיטה הביאו לידיעתו את עבודתו של הארי מרקוביץ' על התאוריה המודרנית של תיקי השקעות. שארפ חבר למרקוביץ', עובד ראנד בעצמו, ונוצר ביניהם קשר כה מוצלח, עד כי שארפ הגדיר את מרקוביץ כ"יועץ שלו לעבודת הדוקטורט".
ב-1961 סיים את עבודת הדוקטורט שעסקה בתימחור ניירות ערך, וכללה גרסה מוקדמת למודל ה-CAPM. לאחר קבלת התואר החל ללמד באוניברסיטת וושינגטון, ושם גם החל את המחקר בנושא CAPM. ב-1962 שלח שארפ מאמר בנושא ל"כתב העת למימון" (Journal of Finance) אך המאמר נדחה בתואנה שאינו רלוונטי. המאמר פורסם לבסוף ב-1964, והתברר שאותו מודל פותח עצמאית גם על ידי ג'ון לינטנר וג'ק טריינור.
ב-1968 עבר שארפ ללמד באוניברסיטת קליפורניה באירווין, וב-1970 חזר לסטנפורד, שם חקר בעיקר הקצאת נכסים בניהול השקעות וקרנות פנסיה. עם הזמן נעשה גם יועץ למריל לינץ' ולוולס פארגו.
ב-1986 הקים חברה לייעוץ פיננסי. ב-1989 פרש מהוראה, ונעשה פרופסור אמריטוס באוניברסיטת סטאנפורד. עמד גם בראש האגודה האמריקאית למימון. ב-1990 זכה בפרס נובל לכלכלה.
The Ballad of John and Yoko

"The Ballad of John and Yoko" (בעברית: הבלדה על ג'ון ויוקו) הוא שיר של הלהקה הבריטית הביטלס שיצא כסינגל ללא אלבום במאי 1969. הוא נכתב על ידי ג'ון לנון וניתן קרדיט כלנון-מקרטני, ומתעד את האירועים סביב חתונתם של לנון ויוקו אונו. השיר היה הסינגל ה-17 והאחרון של הביטלס שהגיע למקום הראשון בבריטניה. בארצות הברית, הוא נאסר על ידי כמה תחנות רדיו בשל ההתייחסות של המילים לישו ולצליבה. הסינגל הגיע למקום ה-8 במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי. השיר הופיע לאחר מכן באלבומי אוסף כגון Hey Jude, The Beatles 1967-1970 ו-1.
כתיבה

לנון כתב את השיר בזמן שהוא ואונו היו בירח הדבש שלהם בפריז. הוא מתאר את אירועי חתונתם של בני הזוג, במרץ 1969, ואת פעילויות ירח הדבש המתוקשרות ביותר, כולל "שביתת מיטה" שלהם במלון הילטון באמסטרדם והפגנת ה"באגיזם". בראיון עם אלן סמית' מ-NME שפורסם במאי 1969, לנון תיאר אותו כ-"Johnny B. Paperback Writer"; בראיון משנת 1980 הוא אמר כי מדובר ב"פיסת עיתונות".
לנון לקח את השיר לפול מקרטני בביתו בסנט ג'ונס ווד, לונדון, ב-14 באפריל, להקליט אותו באותו ערב. כשהוא נזכר במחלוקת שעוררו דבריו של לנון "יותר פופולריים מישו" ב-1966, מקרטני נבהל מההתייחסויות לישו בשיר החדש, אך הסכים לסייע ללנון. מאוחר יותר אמרה אונו: "פול ידע שאנשים מגעילים כלפי ג'ון, והוא רק רצה לעשות לו טובה. פול מרגיש כמו אחיו".
הקלטה

לנון ומקרטני הקליטו את השיר ללא חבריהם ללהקה ג'ורג' האריסון, שהיה בחו"ל, ורינגו סטאר, שצילם את The Magic Christian. מקרטני נזכר כי לנון היה כל כך משוכנע שהשיר צריך להיות מוקלט מיד, שהוא היה "על החום, כביכול". כדי לשקף את המצב החריג, קלטות ההפעלה כוללות את חילופי הדברים הבאים:
בבחירתם לשתף פעולה בשיר, לנון ומקרטני הניחו בצד את האנטגוניזם שהיה קיים ביניהם בתקופה שבה מקרטני היה שותף לבחירה של הביטלס במנהל חדש למיזם העסקי הכושל שלהם, אפל רקורדס. ההקלטה סימנה גם את חזרתו של ג'ף אמריק כטכנאי הקלטות בסשן של הביטלס, לאחר שפרש מעבודתו עם הלהקה ביולי 1968 במהלך הסשנים המתוחים של האלבום הלבן. בהתייחסו לספר האנתולוגיה של הביטלס, אמר האריסון: "לא היה אכפת לי לא להיות באלבום, כי זה לא היה ענייני... אם זה היה 'הבלדה על ג'ון, ג'ורג' ויוקו', הייתי על זה".
הפצה

למרות שלנון היה חסר סבלנות להוציא את הסינגל, שחרורו התעכב כדי לאפשר את הסינגל של הביטלס מאפריל 1969, "Get Back". הסינגל, שבצידו השני "Old Brown Shoe" של האריסון, שיצא לאור בבריטניה ב-30 במאי 1969. לנון ואונו הופיעו באותה עת בשביתת מיטה שנייה במלון המלכה אליזבת במונטריאול. בארצות הברית הסינגל ראה אור רק ב-4 ביוני.
בבריטניה ובאירופה, "The Ballad of John and Yoko" היה הסינגל הראשון של הביטלס שיצא בסטריאו. לכן זו הייתה ההוצאה הראשונה שלהם שלא קיבלה מיקס מונו. לנון יעץ לטוני בראמוול, מנהל קידום המכירות של אפל רקורדס, להגביל את התצוגות המקדימות של האלבום לפני ההפצה ולא לתת לו פרסום מראש, במיוחד בנוגע לאזכורים לישו והצליבה. בריאיון ל-NME באותה תקופה, אמר לנון כי למרות שכבר פורסם כי האריסון וסטאר לא ניגנו בשיר, הוא לא היה בוחר לפרסם זאת, והוסיף: "זה לא אומר כלום, זה פשוט קרה שהיינו רק שנינו שם".
השיר נכלל במספר אלבומי אוסף: Hey Jude (ארצות הברית, 1970), 1967–1970 (1973), 20 Greatest Hits (בריטניה, 1982), Past Masters, Volume Two (1988) ו-1 (2000).
קרדיטים

ג'ון לנון - שירה, גיטרה מובילה, גיטרה אקוסטית, כלי הקשה
פול מקרטני - גיטרה בס, תופים, פסנתר, מאראקס, שירה הרמונית
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 39 |
גרסה בעברית

| --- | --- |

 סינגל בביצוע אריק איינשטיין
 מתוך האלבום פוזי
 יצא לאור:  דצמבר 1969
 סוגה:  רוק ישראלי
 שפה:  עברית
 בי-סייד:  אחינועם לא יודעת
 אורך:  2:44
 חברת תקליטים:  ישראפון, פונוקול
 כתיבה:  לנון-מקרטני, אריק איינשטיין
 לחן:  ג'ון לנון, פול מקרטני 
 
ב-1969 הקליט אריק איינשטיין גרסה עברית ל-"The Ballad of John and Yoko" בשם "היה לנו טוב, נהיה לנו רע", והוא יצא באלבום פוזי. את השיר נהג איינשטיין לבצע בהופעותיו עם הצ'רצ'ילים עוד בטרם יציאת האלבום. השיר כולל שורה שמוקדשת לשיר המקורי: "ג'ון ויוקו הם על הכיף-כיפאק". זקני צפת ביצעו גרסת כיסוי לזו של איינשטיין במהלך הופעתם ב"זהו זה" ב-1994.
הערות שוליים

↑  The Ballad of John and Yoko by The Beatles - Track Info | AllMusic (באנגלית), נבדק ב-2024-04-03
↑  Doyle Greene, Rock, Counterculture and the Avant-Garde, 1966-1970: How the Beatles, Frank Zappa and the Velvet Underground Defined an Era, McFarland, 2016-03-02, ISBN 978-1-4766-6214-5. (באנגלית)
↑  The Beatles Songs: "The Ballad of John and Yoko", LiveAbout (באנגלית)
↑  Rolling Stone, 100 Greatest Beatles Songs, Rolling Stone, ‏2020-04-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
↑  ניר שחק‏, שיר שחלמתי, באתר וואלה, 28 בדצמבר 2009
↑  אריק איינשטיין היה לנו טוב נהיה לנו רע Arik Einstein, נבדק ב-2023-12-14
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: ddeb86c1-4979-3d81-aad4-94c90362426f 
אונו ולנון עוזבים את אמסטרדם במרץ 1969
לנון ואונו במהלך מיטתם במונטריאול, מקליטים את "Give Peace a Chance" עם אורחים ביניהם טימותי לירי
אברשיים

| אברשיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אברשאים
משפחה:: אברשיים
שם מדעי
 Ericaceae ‏ז'יסייה, 1789
מִשְׁפַּחַת הָאַבְרָשִׁיִּים (שם מדעי: .Ericaceae Juss) היא משפחה ענפה של צמחים דו-פסיגיים בסדרת האברשאים, הכוללת 121 סוגים ו-3,550 מינים. משפחת זו עשירה במינים, במיוחד בבתי גידול הרריים באמריקה המרכזית והדרומית, וכן באזור מלזיה. לעיתים קרובות, היא נפוצה גם מעבר לקו העצים, כלומר, היא מופיעה בגבהים שבהם עצים אינם מצליחים לגדול יותר. בנוסף, אזור כף התקווה הטובה בדרום אפריקה גם הוא בית גידול חשוב עבור מיני האברשיים, בשל האקלים המגוון והקרקע הייחודית של האזור. סוגים רבים במשפחה זו כוללים מינים המשמשים כגידול חקלאי למזון ומסחר, כגון חמוציות, אוכמניות, אזליאה ועוד. קטלב מצוי הוא הנציג היחיד בצמחיית הבר בישראל לסוג קטלב ולמשפחה זאת.
Erica cinerea
על השם

שמה של המשפחה בעברית ובאנגלית לקוח מהסוג אברש (Erica, או בשמה המוכר Heather). סוג זה אינו מקומי לארץ ישראל, אך בתפוצה נרחבת באירופה ואמריקה, ומינים ספורים בו מופיעים בחלקות בגן הבוטני בירושלים.
תפוצה בעולם ובישראל

האברשיים נפוצים בעיקר באזורים ממוזגים וקרים ובאזור הטרופי. אחדים ממיניה מאכלסים אזורי כבול וקרקעות חומציות. אחרים אוהבים קור וגדלים באזורי הרים גבוהים. הנציגים שלה מוכרים בדרום אפריקה, דרום-מזרח אסיה ובעיקר במלזיה, יפן, מערב הרפובליקה העממית של סין, מזרח אוסטרליה ואירופה.
בארץ ישראל צומח מין בר יחיד של משפחת האברשיים, מסוג קטלב, הוא קטלב מצוי ומין גר המשמש כעץ נוי - קטלב משונן שמוצאו בעיקר מארצות מערב הים התיכון. העלים שלהם מסורגים, בעלי פטוטרת ארוכה וטרף רחב.
בישראל שני מיני תרבות מסוג אברש: אברש עצי (Erica arborea L), שמוצאו הי-התיכון ואברש ים תיכוני (Erica mediterranea L) שמוצאו מאירופה המערבית. עליהם בדרך כלל בדור של 3 עד 6, קטנים ודמויי מחטים.
מיני רודודנדרון אחדים מגודלים בגינות נוי וחלקם, מהסוג המכונה "אזליאה", נמכר בעציצים. מינים נוספים במשפחה, כגון חמוציות ואוכמניות, מגודלים בארץ כגידול מיובא.
סוגים

על פי מחקר של קבוצת APG במאמרה מ-2003, משפחת האברשיים כוללים את הסוגים הבאים:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  Acrostemon  Acrotriche  Agapetes  Agarista  Allotropa  Andersonia  Andromeda  Anomalanthus  Anthopteropsis  Anthopterus  Arachnocalyx  קטלב (Arbutus)  Arctostaphylos - כולל את ענבי הדב.  Astroloma  Bejaria  Brachyloma  Bruckenthalia  Bryanthus  Calluna  Calopteryx  Cassiope  Cavendishia  Ceratiola  Ceratostema  Chamaedaphne  Chimaphila |  Coccosperma  Coilostigma  Comarostaphylis  Conostephium  Corema  Costera  Craibiodendron  Cyathodes  Daboecia  Demosthenesia  Didonica  Dimorphanthera  Diogenesia  Diplarche  Diplycosia  Disterigma  Dracophyllum  Empetrum  Elliottia  Epacris  Epigaea  Enkianthus  Eremia  Eremiella  אברש (Erica)  Findlaya |  Gaultheria  Gaylussacia  Gonocalyx  Grisebachia  Harrimanella  Hemitomes  Kalmia  Kalmiopsis  Killipiella  Lateropora  Ledothamnus  Ledum  Leiophyllum  Leucopogon  Leucothoe  Loiseleuria  Lyonia  Macleana  Macnabia  Malea  Menziesia  Mitrastylus  Moneses  Monotropa - כולל את מונוטרופה אוניפלורה  Monotropsis  Mycerinus |  Nagelocarpus  Notopora  Oreanthes  Ornithostaphylos  Orthaea  Orthilia  Oxydendrum  Pellegrinia  Pentachondra  Pernettyopsis  Phyllodoce  Pieris  Pityopus  Platycalyx  Pleuricospora  Plutarchia  Polyclita  Prionotes  Pterospora  Pyrola  רודודנדרון (Rhododendron)  Rhodothamnus  Richea  Rusbya  Salaxis  Sarcodes |  Satyria  Scyphogyne  Semiramisia  Simocheilus  Siphonandra  Sphyrospermum  Stokoeanthus  Styphelia  Sympieza  Syndsmanthus  Tepuia  Thamnus  Themistoclesia  Therorhodion  Thibaudia  Thoracosperma  Trochocarpa  Tsusiophyllum  Utleya  Vaccinium - כולל את החמוציות והאוכמניות.  Woollsia  Xylococcus  Zenobia |
הערות שוליים

↑  .Ericaceae Juss, 'WFO (2022): World Flora Online. Published on the Internet;
↑  Ericaceae Durande, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Gordon C. Tucker, 19. Ericaceae Jussieu, efolras.org
↑  http://www.botany.hawaii.edu/Faculty/Carr/eric.htm
1 2  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998
↑  חדש על המדף - אכול ושאטו - חדש: אוכמניות 'בראשית' הגדלות ברמת הגולן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552896305171  BnF: cb119468021 (data)  GND: 4159362-5  LCCN: sh85044612  NKC: ph116690 
פרח של קטלב מצוי
קטלב מצוי משיל את קליפתו
שמחה וילקומיץ

| --- | --- |

 לידה:  24 בספטמבר 1871 ניאסוויז', פלך מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  28 במרץ 1918 (בגיל 46) ראש פינה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 
שמחה וילקומיץ
קברו של שמחה וילקומיץ
שמחה חיים וילקומיץ (ט' בתשרי תרל"ב, 24 בספטמבר 1871 – ט"ז בניסן תרע"ח, 28 במרץ 1918) היה מראשוני המורים העבריים ברחובות ובמושבות הגליל.
קורות חייו

שמחה חיים וילקומיץ, בן קלמן, נולד בשנת 1871 בעיירה ניסוויז' (Nieswiez) שבפלך מינסק באימפריה הרוסית (רוסיה הלבנה). בתחילה קיבל חינוך תורני ב"חדר" ובבית מדרש, ואחר כך נמשך להשכלה ולתנועת חיבת ציון. עבר לווילנה ושם השתלם בהוראת עברית ובהשלמת השכלה.
בשנת 1896 עלה ארצה עם אשתו ליבה לבית סגל, שגם עסקה בהוראה. הזוג התיישב תחילה בירושלים, ובשנת 1897 עבר למושבה רחובות בהזמנת אליהו זאב לוין אפשטיין, יו"ר ועד המושבה, והחל ללמד בבית הספר המקומי.
וילקומיץ מצא במקום צריף רעוע ללא רצפה, עם סדקים בגג דרכם חודר גשם. שלושה מלמדים לימדו ארבעים ילד וילדה בשיטות מיושנות ובהגייה אשכנזית. הוא הכניס מיד את הנהגת ההגייה הספרדית, ושינה את תוכנית הלימודים תוך הכנסת מקצועות הקשורים ללימודי חול (הלשון העברית, חשבון והנדסה, היסטוריה כללית, היסטוריה של עם ישראל, גאוגרפיה, וידיעת הארץ) כמו גם טיפוח חלקת אדמה וטיולים משותפים לבנים ובנות בטבע. הרפורמות של וילקומיץ ובקשותיו להגדלת התקציב לשיפור מצבו של בית הספר זכו לתמיכתם של משה סמילנסקי ושל ישראל טלר, אך גרמו לסכסוך בינו לבין חלק מההורים ופרנסי המושבה.
בשנת 1899 קיבל וילקומיץ את הצעתו של המחנך יצחק אפשטיין ועבר למטולה, ויישם גם בה את שיטתם של חינוך בעברית (בניב הגלילי המיוחד שביקשו להשתית) עם הקניית ערכי טבע, עבודה חקלאית, שיעורי התעמלות, טיולים, העלאת הצגות בעברית ועוד.
בשנת 1903 עבר הזוג וילקומיץ לראש פינה. וילקומיץ היה מנהל בית הספר המקומי עד למותו עם הפסקות לצורך השתלמות בשווייץ שם חקר את דרכי בתי הספר הכפריים והשלים השכלתו בלימודי הטבע, הנדסה וגננות, ולאחר שניהל זמן קצר עם שובו ארצה את בית הספר לבנות של חברת עזרה ביפו.
ב-1903 השתתף וילקומיץ בוועידת ייסוד הסתדרות המורים בזכרון יעקב בה הרצה על תורתו בחינוך כפרי. הוא תמך גם בצירוף נשים להסתדרות זו.
ב-6 בדצמבר 1913 הגיעו לראש פינה הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב יוסף חיים זוננפלד במסגרת מסע הרבנים במושבות. הרב זוננפלד, והרב קוק נשאו דברים בבית הכנסת ביידיש והעבירו גם ביקורת קשה על שיטת הלימודים בבית הספר ומיעוט יסודות הדת שבה. לאחר דברי הרב קוק, וילקומיץ עלה לנאום והגיב בהתרגשות: "אדוני הרב, אתה מטיף מוסר ואתה מדבר יידיש במקום קדוש מעל לבמת בית הכנסת?". הוא הסביר בנאום רב רושם את ערך השפה העברית כשפת העם והגן על שיטת חינוכו של דור העתיד להיות עובדי אדמה, אדמת הקודש." לדבריו אלו השיב הרב קוק באריכות בעברית.
וילקומיץ עזר גם בחינוך ילדי היישוב היהודי בצפת. בסוף מלחמת העולם הראשונה הגיעו לצפת פליטים מדרום הארץ שגורשו על ידי הטורקים. מצבם היה קשה ובעיר פרצה מגפת טיפוס הבהרות, שבהּ נדבק וילקומיץ לאחר שעלה לעיר לסייע להם.
שמחה וילקומיץ נפטר בפסח, ט"ז בניסן תרע"ח (1918) ונקבר בראש פינה. על מצבתו חקוק: "שאף לגאולה על ידי חינוך ולחינוך על ידי עבודה".
לזוג וילקומיץ היו שני ילדים: עבריה ועמיאסף.
עבריה הייתה מורה ומדריכה בעין חרוד, אשתו של משה כרמי, מורה. בין חמשת ילדיהם: פרופ' דליה כהן, מוזיקולוגית כלת פרס ישראל למחקר מוזיקלי לשנת 2012, וסמדר כרמי-גיברמן, מנצחת מקהלות, פסנתרנית, נגנית עוגב ומרצה.
עמיאסף וילקומיץ, ששינה את שמו לעמי אסף, היה חבר הכנסת, מזכיר תנועת המושבים וסגן שר החינוך והתרבות מטעם מפא"י.
בניין בית הספר הראשון בראש פינה משמש היום כאכסנית נוער ביתו של וילקומיץ נמצא באתר השחזור של ראש פינה.
בית הספר היסודי בראש פינה נקרא על שמו "בית הספר וילקומיץ".
על שמו של וילקומיץ נקרא רחוב ברחובות.
לקריאה נוספת

ל"י ריקליס (עורך), המורה: (לזכר ש"ח ולקומיץ ז"ל), ירושלים: הסתדרות המורים בישראל, תשי"ט. (קובץ הכולל מאמרי הערכה ומאמרים משל וילקומיץ שפורסמו בכתבי עת שונים.)
משה סמילנסקי: משפחת האדמה: נרות-נשמה, מהדורה ב, תל אביב: עם עובד, תשי"ד, כרך ב, עמ' 226-234.
דוד ניב (עורך), ראש פנה בת מאה (תרמ"ב-תשמ"ב), ראש פינה: המועצה המקומית ראש פינה, תשמ"ג 1983.
שלמה הרמתי, המורים החלוצים, ירושלים: משרד הביטחון (אוניברסיטה משודרת), 104-94.
עבריה כרמית, מורה חלוץ ופועלו (מתוך ספר העלייה השנייה, בעריכת ברכה חבס ואליעזר שוחט, הוצאת עם עובד, 1947, עמודים 728-730)
הערות שוליים

↑  ח. קלר, לזכר נעדרים: ליבה וילקומיץ-סגל, דבר, 24 בדצמבר 1941 (נקרולוג).
↑  האתר לתולדות רחובות, בית הספר הראשון והמחלוקות בשאלת החינוך.
↑  עפרי אילני, שפות נכחדות | ניב גלילי, באתר הארץ, 4 באפריל 2010
↑  בלוג "בשלל צבעים", "סיפורי מצבות והמורה שמחה חיים וילקומיץ".
↑  דוד תדהר (עורך), "משה כרמי (ינובסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3388; משה כרמי (ינובסקי) באתר "ראשונים" פתח תקווה.
↑  קובץ "המורה" לזכר ש. ח. וילקומיץ, דבר, 28 ביוני 1959.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304581305171  ISNI: 0000 0000 6986 6823  VIAF: 97214329   WorldCat (עם VIAF): 97214329
חרטק אנצ'ימה-טוקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1912 Kyzyl-Dag, רוסיה 
 פטירה:  4 בנובמבר 2008 (בגיל 96) קיזיל, רוסיה 
 מדינה:  ברית המועצות, Tuvan People's Republic 
 השכלה:  האוניברסיטה הקומוניסטית של פועלי המזרח 
 מפלגה:  Tuvan People's Revolutionary Party, המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות 
 בן או בת זוג:  Salchak Toka (1940–?) 
 
חֶרְטֶק אָמִירְבִּיטוֹבְנָה אָנְצִ'ימָה-טוֹקָה (1 בינואר 1912 - 4 בנובמבר 2008) הייתה פוליטיקאית סובייטית טובאנית (אנ'). בשנים 1940–1944 הייתה יושבת ראש ח'ורל הקטנה ברפובליקה העממית של טובה (אנ'), וראשת המדינה הראשונה שלא קיבלה תואר זה בירושה.
הערות שוליים

↑  https://books.google.com/books?id=BIw5alqGQ4wC&pg=PA158&dq=Khertek+Anchimaa-Toka&hl=en&sa=X&ved=0ahUKEwjnrJOQmpHUAhWHiCwKHTgHCFsQ6AEIJDAC#v=onepage&q=Khertek%20Anchimaa-Toka&f=false
1 2  "Khertek Anchimaa-Toka: The World's First Female Head of State". Times Online. 2 October 2008. Retrieved 22 October 2009.
↑  Vasilev, Dimitri (2005). "The Sayan-Altain Mountain Region and South-Eastern Siberia".  In Chahryar Adle, Madhavan Palat and Anara Tabyshalieva (ed.). History of Civilizations of Central Asia. Volume 6: Towards the Contemporary Period. Paris, France: UNESCO Publishing. pp. 335–336. ISBN 92-3-103985-7.
↑  Oyun, Dina. "Исполнилось 100 лет со дня рождения первой в мировой истории женщины-президента (Russian)". TuvaOnline. נבדק ב-7 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sanders, Alan (2010). Historical Dictionary of Mongolia. Lanham, MD: Scarecrow Press. p. 718. ISBN 978-0-8108-6191-6.
↑  Soren, Anatoly. "Хертек Амырбитовна АНЧИМАА-ТОКА (Russian)". Museum of Tuva. אורכב מ-המקור ב-2014-07-12. נבדק ב-7 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Oyun, Dina. "Исполнилось 100 лет со дня рождения первой в мировой истории женщины-президента (Russian)". TuvaOnline. נבדק ב-8 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Forsyth, James (2000). A History of the Peoples of Siberia: Russia's North Asian Colony 1581–1990. Cambridge, UK: Cambridge University Press. p. 356. ISBN 0-521-40311-1.
↑  "В России отмечают День памяти жерт политических репрессий (Russian)". TuvaPlus News. נבדק ב-8 ביוני 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alatalu, Toomas (1992). "Tuva: A State Reawakens". Soviet Studies. 44 (5): 881–895. doi:10.1080/09668139208412051.
↑  Sanders, Alan (2010). Historical Dictionary of Mongolia. Lanham, MD: Scarecrow Press. p. 719. ISBN 978-0-8108-6191-6.
↑  Oyun, Dina. "В Туве проведут вечер Памяти первой в мировой истории женщины-президента (Russian)". נבדק ב-8 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1053478429  VIAF: 309631231   WorldCat (עם VIAF): 309631231
ג'ושוע נורטון

| --- | --- |

 לידה:  17 בינואר 1811 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  8 בינואר 1880 (בגיל 68) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Joshua Abraham Norton 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Woodlawn Memorial Park Cemetery 
 מקום מגורים:  סן פרנסיסקו 
 תקופת הפעילות:  מ-1859 
 תפקיד:  קיסר 
 
ג'ושוע אברהם נורטון
ג'ושוע אברהם נורטון (17 בינואר 1811 או 4 בפברואר 1818 – 8 בינואר 1880) היה יהודי אמריקאי מסן פרנסיסקו, קליפורניה שהתפרסם כשהכריז על עצמו הקיסר נורטון הראשון, "קיסר ארצות הברית ומגן מקסיקו" בשנת 1859.
על אף שנחשב לא שפוי, או לפחות למוזר ביותר, תושבי סן פרנסיסקו (והעולם בכלל) מצאו עניין בפעולותיו – בהן "פקודתו" לפיזור הקונגרס של ארצות הברית בכוח (פקודה שהקונגרס וצבא ארצות הברית התעלמו ממנה). צו מפורסם נוסף, שאכן התבצע זמן רב אחרי מותו, היה לבנות גשר מעל מפרץ סן פרנסיסקו. דמותו של נורטון הונצחה בתרבות הפופולרית, ואף היוותה מקור השראה לסופרים מארק טוויין ורוברט לואיס סטיבנסון שביססו עליה דמויות בספריהם[דרוש מקור].
ראשית חייו

נורטון נולד באנגליה. קיימות כמה גרסאות לגבי התאריך המדויק של לידתו. בשנת 1820 היגרו הוריו של נורטון לדרום אפריקה וככל הנראה יסדו שם עסק מצליח. לאחר שירש מאביו $40,000, היגר נורטון מדרום אפריקה לסן פרנסיסקו ב-1849. הוא נהנה מהצלחה ראשונית מרשימה. עם זאת, כאשר סין, שסבלה מרעב חמור, הכריזה על החרמת יצוא של אורז זינק מחיר האורז בסן פרנסיסקו מ-4 ל-36 סנט לפאונד. כאשר נורטון שמע שספינה הנושאת 91 טונות של אורז מגיעה מפרו, הוא קנה את כל האורז בתקווה להפיק רווחים. לרוע מזלו, זמן קצר לאחר שחתם על חוזה הרכישה הגיעו מטענים נוספים רבים של אורז מפרו, ומחיר האורז צנח. נורטון הכריז על פשיטת רגל בשנת 1858.
לא ידוע אם התנהגותו המוזרה של נורטון התקיימה עוד קודם לכן, אולם לאחר איבוד יציבותו הכלכלית הוא החל להתנהג באופן מוזר והופיעו אצלו סימפטומים שאפשר ליחסם ל"שגעון גדלות".
תקופת הקיסרות > הכרזה עצמית

לאחר שהתאכזב לחלוטין מהליקויים במבנה הפוליטי בארצות הברית, לקח נורטון את העניינים לידיו ב-17 בספטמבר 1859, כאשר באמצעות מכתבים למספר עיתונים באזור הכריז על עצמו כ"קיסר ארצות הברית האלו" ("Emperor of These United States")[דרוש מקור]:
לעיתים היה מוסיף להגדרת תפקידו גם את התואר "מגן מקסיקו". כך התחיל את שלטונו ה"בלתי מעורער" בן 21 השנים על אמריקה.