stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסטריד קומברנוס
ביוגרפיה > 2000 > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת סידני שנערכה בספטמבר זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.62 מטר, אחרי ינינה קרולצ'יק-פרוולינסקאיה מבלארוס (20.56 מטר) ולריסה פלשנקו (19.92 מטר).
ביוגרפיה > 2001

באליפות העולם שנערכה באוגוסט באדמונטון שבאלברטה, קנדה, סיימה במקום שישי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.25 מטר.
ביוגרפיה > 2002

באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה סיימה במקום רביעי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.22 מטר.
ביוגרפיה > 2003 > מדליית ארד באליפות עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בברמינגהאם שבממלכה המאוחדת זכתה במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 19.86 מטר, אחרי אירינה קורז'ננקו (20.55 מטר) ונדזיה אסטפצ'וק מבלארוס (20.31 מטר).
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בפריז סיימה במקום 15 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.83 מטר.
ביוגרפיה > 2004

באולימפיאדת אתונה שנערכה באוגוסט סיימה במקום 14 בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 17.89 מטר.
שיאים אישיים

הדיפת כדור ברזל: 21.22 מטר (1995)
בית הכנסת שימלאו סילבאניי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, מוזיאון 
 כתובת:  רחוב אחד במאי, מס. 6 ,שימלאו סילבאניי
 מיקום:  שימלאו סילבאניי 
 מדינה:  רומניה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1876
 תאריך פתיחה רשמי:  1876; אחרי שיפוץ - 2005
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו רומנסקית 
 קואורדינטות:  47°13′49″N 22°48′06″E﻿ / ﻿47.2302°N 22.8017°E﻿ / 47.2302; 22.8017
 www.mmhtn.org
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בית הכנסת(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור בית הכנסת
 
בית הכנסת בשימלאו סילבאניי, אחרי השיפוץ מ-2005-2004. הוא מאכסן בימינו את המוזיאון לזכר שואת יהדות צפון טרנסילבניה.
בית הכנסת שימלאו סילבאניי (ברומנית: Sinagoga din Şimleu Silvaniei) הוא בית הכנסת הגדול של יהודי העיר שימלאו סילבאניי, במחוז סלאז' טרנסילבניה, ברומניה, המשמש החל משנת 2005 כ"מוזיאון לזכר השואה בצפון טרנסילבניה" (ברומנית: Muzeul memorial al Holocaustului din Nordul Transilvaniei). הוא שוכן ברחוב 1 במאי 6 בעיר, בפינה בין שני רחובות.
בית הכנסת נבנה בשנת 1876 בימי השלטון האוסטרו-הונגרי.
הבניין מוכר משנת 2004 כמונומנט היסטורי של מחוז סלאז'.
היסטוריה

בית הכנסת הוקם בשנת 1876 על ידי יהודי העיר.
למשך שזמן מה שימש גם קהילות שכנות כמו גיורטלקו שימלאולוי, נושפלאו ואחרות.
בימי מלחמת העולם השנייה, העיר סופחה בחזרה להונגריה לפי תכתיב וינה משנת 1940.
בעקבות הכיבוש ללא התנגדות של הונגריה על ידי בת בריתה, גרמניה (מרץ 1944), שכפתה על העוצר מיקלוש הורטי את הממשלה הפרו-נאצית הקיצונית בראשות הגנרל דמה סטויאי שואת היהודים בהונגריה ובשטחים שהסתפחו אליה נכנסה לשלב מזורז של "הפתרון הסופי".
בחודשים מאי ויוני 1944 היהודים באזור שימלאו אולצו לעזוב את בתיהם והובלו בכוח לגטו צ'היי, ומשם הועלו על קרונות להובלת בקר עד לאושוויץ-בירקנאו. שם נרצחו 160,000 יהודי צפון טרנסילבניה. ניצלו יהודים ספורים וששבו לאזור הולדתם. המשפחה היהודית האחרונה היגרה מכאן באמצע שנות ה-1960 בימי השלטון הקומוניסטי. בעקבות הגירת היהודים האחרונים בית הכנסת הפסיק להיות פעיל, ננטש ומצב תחזוקתו התחיל להידרדר.
הבניין

בית הכנסת נבנה כבניין גדול בעל סגנון נאו-רומנסקי. יש לה מפרצים (טראביאות) אחידים
מוגדרים על ידי פילסטרים. נראים גם כמה סימנים של סגנון "התחייה המורית" כגון צורת תלתן בקצה העליון של החלונות והכיפות הקטנות על הצריחונים הצדדיים בחזית הבניין.
הגג הוא דו שיפועי עם טימפנון משולש בחזית שעל קצהו סמל לוחות הברית.
הבניין > השיפוץ והקמת המוזיאון

איגוד הזיכרון "הבראיקה" של יהודי נושפלאו בחו"ל וקרן המורשת האדריכלית היהודית באמריקה (אנ') קיבלו את בית הכנסת לניהולם מפדרציית הקהילות היהודיות של רומניה. עבודות השיפוץ התחילו בשנת 2004 על ידי החלפת הגג וחיזוק הבניין. הן נגעו בעיקר למעטפה החיצונית. לא שוחזרו חזיתות הבניין בדיוק כפי שהיו אלא רק פושטו ונצבעו מחדש. ומשום כך הבניין איבד מחנו. יוזמי המיזם מתכוונים לשפץ בעתיד גם את פנים בית הכנסת. ב-11 בספטמבר 2005 נחנך במקום המוזיאון לזכר שואת יהודי צפון טרנסילבניה. כעת המוזיאון משמש כמרכז חינוך ונערכים בו סיורים מודרכים, במיוחד לתלמידים ולסטודנטים. באביב 2008 נחנך במוזיאון מרכז רב-תרבותי להוראת וחקר השואה.
גלריה

צוות מיזם המוזיאון על יד בית הכנסת לפני השיפוץ
מורה עם תלמידים  בביקור במויזאון
המוזיאון- פנים בית הכנסת  (2016)
פנים בית הכנסת (2016)
פנים בית הכנסת (2016)
פנים בית הכנסת (2016)
הערות שוליים

1 2  A.Streja,L.Schwarz 2009
בנטלי S2

| --- | --- |

Bentley S2
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  בנטלי קונטיננטל S2 (דגמים בעלי ביצועים גבוהים: סלון 4 דלתות, סלון 2 דלתות, קבריולה 2 דלתות)
 יצרן:  בנטלי
 שנות ייצור:  1962–1959
 יחידות שיוצרו:  2,308
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  בנטלי S1
 מודל אחריו:  Bentley S3 (אנ')
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה אחורית
 אורך:  5,378 מ"מ
 רוחב:  1,854 מ"מ
 גובה:  1,549 מ"מ
 בסיס גלגלים:  3,124 מ"מ  3,225 מ"מ (יוצרו 57 יחידות)
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 2 שסתומים לצילינדר, 6,230 סמ"ק, יחס דחיסה 8.0:1 (מנוע רולס-רויס ו"בנטלי" סדרה "Rolls-Royce–Bentley L-series V8 engine" (אנ'))
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  180 ק"מ
בנטלי S2 (באנגלית : Bentley S2, קרוי גם : בנטלי קונטיננטל S2) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית בנטלי אשר יוצרה בין השנים 1962–1959 בבריטניה
תצורות

4 דלתות - סלון (דגם "בנטלי S2", יוצרו 1,863 יחידות)
4 דלתות - סלון (דגם "בנטלי קונטיננטל S2", יוצרו 388 יחידות)
2 דלתות - סלון
2 דלתות - קבריולה
4 דלתות + דלת אחורית תחתונה (חלק תחתון בלבד נפתח) - סטיישן
מידות ומפרט טכני

יוצרו 2,308 יחידות
מנוע קדמי - אורכי. בלוק הצילינדרים והראשים יצוקים בסגסוגת אלומיניום וברזים הידראוליים מפעילים את שסתומי התקורה
מנוע בנזין, מנוע קירור מים, סוג הנעה : הנעה אחורית
מאיידים תאומים עם חנק אוטומטי
הגה כוח
בקרת נסיעה מופעלת חשמלית
מיזוג אוויר גמיש
קיבולת מכל דלק - 81.8 ליטר
תאוצה בין 0–100 קמ"ש היא 8.9 שניות (דגם "בנטלי קונטיננטל S2" שנת 1959)
גלריה

"בנטלי S2"
"בנטלי S2" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"בנטלי S2"
"בנטלי S2", שנת 1959
"בנטלי S2"
"בנטלי קונטינטל S2" בתצורה 2 דלתות
"בנטלי קונטינטל S2" בתצורה 2 דלתות
"בנטלי קונטיננטל S2" בתצורה 2 דלתות
"בנטלי קונטיננטל S2" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"בנטלי קונטיננטל S2", שנת 1962 - קבריולה
"בנטלי S2", שנת 1962 - קבריולה
"בנטלי S2", שנת 1960 - סטיישן
"בנטלי S2", שנת 1960 - סטיישן
ראו גם

בנטלי
בנטלי S1
בנטלי S3
הערות שוליים

↑  "בנטלי קונטיננטל S2" - דגמים בעלי ביצועים גבוהים בתצורות: סלון 4 דלתות, סלון 2 דלתות, קבריולה 2 דלתות
↑  "בנטלי קונטיננטל S2", שנת 1959 - מפרט טכני carfolio.com/specifications
↑  "בנטלי S2" כולל תמונות classic-trader.com/uk/cars
↑  דגמים : "בנטלי S2", "בנטלי קונטיננטל S2" rrab.com/bs2d.htm
באמצע הרומן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  חנוך ברטוב
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - עם עובד מהדורה שנייה - ספרית מעריב
 תאריך הוצאה:  מהדורה ראשונה - 1984 מהדורה שנייה - 1988
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 381 מהדורה שנייה - 356
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001074604, 001258827
באמצע הרומן הוא ספרו של חנוך ברטוב, שיצא לאור בהוצאת עם עובד בשנת 1984.
הספר מתאר את ניסיונו של בן זועם וממורמר לכתוב, בעל כורחו, את סיפורו של אביו. האב הוא סופר מתוסכל, שקם באמצע כתיבת הרומן, שלשמו נטל לו שנת חופשה מעבודתו כעורך ספרותי בעיתון ערב, ונסע לארצות הברית למסע הרצאות חפוז בעקבות מלחמת יום הכיפורים. בנו הוא היסטוריון, השקוע בכתיבת עבודת הדוקטורט שלו.
ברנדון סופי

באנו-ז'וניור ברנדון דפלו סופי (בצרפתית: Beanou-Junior Brandon Deflo Soppy; נולד ב-21 בפברואר 2002 באוברווילייה שבצרפת) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת אטאלנטה מהסרייה א'.
קריירת מועדונים

סופי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של CFF פריז, ובשנת 2017 הצטרף למחלקת הנוער של סטאד רן. ב-22 באוגוסט 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד ליל במסגרת המחזור הראשון בליגת העל הצרפתית לעונת 2020/2021. ב-28 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, בהפסד 0–1 לסביליה במסגרת שלב הבתים לעונת 2020/2021. הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון, והוסיף שתי הופעות בליגת האלופות.
ב-30 באוגוסט 2021 חתם סופי באודינזה מהסרייה א'. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 0–1 על ספציה במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022. בסך הכל ערך 29 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-19 באוגוסט 2022 חתם סופי באטאלנטה מהסרייה א'.
הערות שוליים

↑  À la découverte de Brandon Soppy, la prochaine révélation du Stade Rennais באתר Foot Mercato, ‏ 10 במאי 2020 (בצרפתית)
↑  WELCOME, SOPPY! באתר הרשמי של אטאלנטה, 19 באוגוסט 2022 (באיטלקית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ברנדון סופי".
בנטלי בנטייגה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  בנטלי
 שנות ייצור:  2015 – הווה
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מודל קודם:  Bentley Dominator
 סיווג:  SUV מפואר
 מרכב:  Front-engine, four-wheel-drive layout (אנ')
 פלטפורמה:  Volkswagen Group MLB platform (אנ')
 אורך:  5,141 מ"מ
 רוחב:  1,998 מ"מ
 גובה:  1,742 מ"מ
 משקל:  2,388–2,626 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,992 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין W12 צילינדרים, 5,950 סמ"ק המפיק 608 כ"ס (מגדש טורבו כפול)  W12 צילינדרים, 5,950 סמ"ק המפיק 635 כ"ס (מגדש טורבו כפול)  8V צילינדרים, 3,956 סמ"ק המפיק 550 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מגדש טורבו כפול) מנוע היברידי 8V צילינדרים, 2,984 סמ"ק המפיק 449 כ"ס (מנוע בנזין ומנוע חשמלי) מנוע דיזל 6V צילינדרים, 3,956 סמ"ק המפיק 435 כ"ס (מנוע  דיזל-מגדש טורבו כפול)
 הילוכים:  תמסורת אוטומטית - 8 מהירויות
 מהירות מרבית:  301 קמ"ש (מנוע W12 צילינדרים, 5,950 סמ"ק המפיק 608 כ"ס (מגדש טורבו כפול)  306 קמ"ש (מנוע W12 צילינדרים, 5,950 סמ"ק המפיק 635 כ"ס (מגדש טורבו כפול)  270 קמ"ש (מנוע 6V צילינדרים, 3,956 סמ"ק המפיק 435 כ"ס (מנוע  דיזל-מגדש טורבו כפול)  290 קמ"ש (מנוע 8V צילינדרים, 3,956 סמ"ק המפיק 550 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מגדש טורבו כפול)
בנטלי בנטייגה  (באנגלית: Bentley Bentayga) הוא SUV (ראשי תיבות של Sport utility vehicle) מפואר, מתוצרת יצרנית כלי הרכב בנטלי אשר מיוצר מדצמבר 2015 בבריטניה.
דגם "בנטלי בנטייגה SPEED" הוא  ה-SUV המהיר ביותר בעולם.
מפרט טכני

5 דלתות.
4 מושבים / 7 מושבים.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה כפולה 4x4.
דגם היברידי הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית בז'נבה בשנת 2018. בדגם הורכבו 2 מנועים: מנוע בנזין 8V צילינדרים, 2,984 סמ"ק ומנוע חשמלי הנטען על ידי סוללת ליתיום-יון, טווח טעינה 51 ק"מ.
נפח תא מטען אחורי - 484 / 431 ליטר.
בשנת 2020 עבר הדגם מתיחת פנים.
"בנטלי בנטייגה" משמש כניידת משטרה במשטרת דובאי (דגם נוסף מתוצרת "בנטלי" שפועל במשטרת דובאי הוא בנטלי קונטיננטל GT).
מפרט טכני > תאוצות

תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 3.8 שניות (מנוע W12 צילינדרים, 5,950 סמ"ק המפיק 608 כ"ס (מגדש טורבו כפול).
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 4.6 שניות (מנוע 6V צילינדרים, 3,956 סמ"ק המפיק 435 כ"ס (מנוע  דיזל-מגדש טורבו כפול).
תאוצה בין 0–97 קמ"ש היא 4.4 שניות (מנוע 8V צילינדרים, 3,956 סמ"ק המפיק 550 כ"ס ב-6,000 סל"ד (מגדש טורבו כפול).
גלריה

"בנטלי בנטייגה", שנת 2016
"בנטלי בנטייגה", שנת 2016
"בנטלי בנטייגה"
"בנטלי בנטייגה", דגם "Speed" שנת 2019
"בנטלי בנטייגה", דגם "Speed" שנת 2019
"בנטלי בנטייגה", מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"בנטלי בנטייגה", שנת 2018
"בנטלי בנטייגה", דגם היברידי
"בנטלי בנטייגה", דגם היברידי
הערות שוליים

↑  "בנטלי בנטייגה" דיזל bentleymedia.com/en/models/bentayga/bentayga-diesel
↑  "בנטלי בנטייגה" שנת 2019 (בצרפתית) caradisiac.com/salon-de-geneve-2019-bentley-bentayga-speed-le-plus-rapide-des-suv
↑  "בנטלי בנטייגה" nadaguides.com/Cars/Bentley/Bentayga
↑  "בנטלי בנטייגה" whatcar.com/news/bentley-suv-redesign
↑  ה-SUV המהיר ביותר בעולם - בנטלי בנטייגה SPEED, הקרוסאובר הבריטי המפואר ממשיך לנהל קרבות צמודים עם למבוריגיני. בינתיים, שבר את שיא המהירות המרבית לרכב כביש-שטח ערוץ הספורט, ניר בן טובים, 17 בפברואר 2019
↑  "בנטלי בנטייגה" topgear.com/car-reviews/bentley/bentayga
↑  "בנטלי בנטייגה" autocar.co.uk/car-review/bentley/bentayga
בית עור אל-פוקא

| --- | --- |

מראה היישוב מכיוון מערב, 2007
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 גובה:  595 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,049 (2017)
 קואורדינטות:  31°53′09″N 35°06′51″E﻿ / ﻿31.885833333333°N 35.114166666667°E﻿ / 31.885833333333; 35.114166666667 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) בית עור אל-פוקא(למפת גוש דן רגילה) בית עור אל-פוקא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית עור אל-פוקא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית עור אל-פוקא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
צילום אוויר של בית עור אל־פוקא בשנת 1931
בית עור אל־פוקא (בערבית: بيت عور الفوقا) הוא יישוב פלסטיני מוסלמי הסמוך לכביש 443 בהרי בנימין המערביים, ושוכן באזור הנקרא בני מאלכ. היישוב הוא היישוב העלי ("אל־פוקא") –  ביישוב מתגוררים כ־1,049 תושבים (נכון ל־2017) המתפרנסים בעיקר מחקלאות. היישוב נמצא בסמיכות לבית חורון והבתים הקיצוניים בשני היישובים נמצאים במרחק של עשרות מטרים זה מזה.
מקור השם

שם היישוב משמר את שמו של היישוב הקדום בית חורון עליון, על שם האל הכנעני חורון. תושבי הסביבה מייחסים את שם הכפר לשמו של הנביא עור, אשר קברו מצוי בבית עור א־תחתא.[דרוש מקור]
היסטוריה

בית עור א־פוקא מזוהה עם היישוב הקדום בית חורון עליון, שמוזכר במקרא ובמקורות מאוחרים יותר. המקורות הקדומים מציינים לעיתים בכפיפה אחת גם את בית חורון עליון והישוב הסמוך, בית חורון תחתון (המזוהה עם בית עור א־תחתא), תחת השם הקיבוצי "בית חורון".
מן הממצא הארכאולוגי, לפי תארוך חרסים, עולה כי בית חורון תחתון נוסד בתקופת הברונזה המאוחרת, לפני בית חורון עליון שנוסד בתקופת הברזל.
בסקר ארכאולוגי שנעשה בבית עור אל־פוקא התגלו בית בד, גת חצובה, בור מים, בריכה, טרסות, שרידי חציבה, שרידי דרך רומית, ועוד. במורד השלוחה השוכנת ממערב לגרעין הכפר, נתגלו ארבעה קברים חצובים מטיפוס האצטבאות, ובאחד מהם נתגלתה מאספה. מתוך 322 חרסים שהתגלו בכפר ונבדקו, 46% הם מתקופת הברזל ב', 12% מהתקופה ההלניסטית, 6% מהתקופה הרומית, 9% מהתקופה הביזנטית, ומתקופות מאוחרות יותר 27%.
היסטוריה > תקופת בית שני

באזור בית חורון התקיימה בעת העתיקה הדרך הקרויה במקורות הקדומים בשם "מעלה בית חורון". במהלך מרד החשמונאים, הביס יהודה המכבי במקום את הצבא הסלאוקי. במרד הגדול צבא רומי בפיקודו של קסטיוס גאלוס הובס במקום על ידי לוחמים יהודים.
היסטוריה > התקופה הביזנטית

אב הכנסייה הירונימוס מציין כי בימיו (סוף המאה ה־4 ותחילת המאה ה־5 לספירה) בית חורון היה כפר קטן, ומוסיף במקום אחר כי שני היישובים, בית חורון תחתון ועליון, הוקמו בידי שלמה ונחרבו לימים "מחמת פורענויות המלחמה".
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

בית עור אל-פוקא הייתה מיושבת במאה ה-16. בשנת 1538/9 המקום נזכר כמזרעה (חלקת אדמה לא מיושבת). בשנת 1552 נזכר הכפר בתיאור נכסים שהוקדשו למוסד העימארה אל-עאמרה, מוסד הצדקה הגדול שהקימה הורם סולטאן, אשתו של סולימאן הראשון בירושלים. מבחינה מנהלית, הכפר השתייך לנפת ירושלים.
לפי המסורת המקומית, רוב תושבי בית ע'ור אל פוקא הם צאצאיהם של מהגרים מדורא שבדרום הר חברון שהתיישבו בכפר בתקופה העות'מאנית. ידוע כי מהגרים מדורא התיישבו באותה העת גם ביישובים אחרים באזור, בהם בית ענאן וטירה.
היסטוריה > העת החדשה

במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל היו בכפר 47 בתים מאוכלסים, בהם התגוררו 173 תושבים, כולם מוסלמים.
היישוב בית עור אל־פוקא זכה לפרסום באוגוסט 2019, לאור ביקור מתוכנן של חברת הקונגרס האמריקאי רשידה טליב בבית סבתה, מופתייה טליב. טליב ביקרה בבית עור אל־פוקא מספר פעמים, וביקורה האחרון היה בשנת 1998. ביקורה המתוכנן, יחד עם חברת קונגרס נוספת בשם אילהאן עומאר, בוטל על ידן לאחר שלא הסכימו לתנאי שר הפנים לביקור, שכללו בין השאר ציות לחוק הישראלי ואי־הבעת תמיכה בחרם על ישראל בעת הביקור.
דרך מעלה בית חורון

הכפר ממוקם על הכביש העתיק הנקרא מעלה בית חורון שקישר בין מודיעין לירושלים מהתקופה העתיקה. עד שנת 1988 הכביש העיקרי, כביש 3, עבר דרך הכפר, אך בעקבות האינתיפאדה הראשונה הוסט מעט דרומה ועל רצועה שרוחבה 150 מטר ו־10 ק"מ אורכה נבנה הכביש החדש שמספרו הפך ל־443. הכביש הישן העובר דרך הכפר משמש מאז לקישור בין הכפרים הפלסטיניים.
בשנת 2002 נסגר הכביש לנסיעת תושבי הכפר, למשך מספר שנים, דבר שהקשה על תושבי הכפר וגרם לחלק מהתושבים לעזוב את הכפר.
הערות שוליים

1 2  תוצאות מפקד 2007, הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה (בערבית).
↑  אהרן אמיר, "חורון בארץ־העברים", בתוך: ע. ג. חורון, קדם וערב, דביר, 2000, עמ' 17
1 2  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון : יהודה (א), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1977, עמ' 226-230
↑  Eugenio Alliata (2000-12-19). "Bethoron (Bayt Ur)". Studium Biblicum Franciscanum. אורכב מ-המקור ב-2008-08-29. נבדק ב-2007-09-12.
↑  בית עור אל-פוקא [143 - אתר הסקר הארכיאולוגי של ישראל], באתר survey.antiquities.org.il
↑  יצחק מגן, ישראל פינקלשטיין (ע), סקר ארכאולוגי בארץ בנימין, ירושלים: רשות העתיקות, 1993, עמ' 142, מסת"ב 965-406-007-8
↑  רועי מרום, גִ'נְדַאס בשערה של לוד: אבן פינה לחקר העורף הכפרי של העיר 1948-1459, לוד-דיוספוליס 7, 2021, עמ' 19-16
↑  דוד גרוסמן, שמעון דר, זאב ספראי (ע), תהליכי התפתחות ונסיגה ביישוב הכפרי בשומרון וביהודה בתקופה העות'מאנית, מחקרי שומרון, רעננה: הקיבוץ המאוחד, 1986 תשמ"ז, עמ' 358
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 47
↑   גדעון לוי ואלכס ליבק, מה שרשידה טליב כבר לא תראה, באתר הארץ, 23 באוגוסט 2019
↑  עתירה לבג"ץ 2150/07, באתר האגודה לזכויות האזרח, סעיפים 67-64.
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582161205171  VIAF: 25146462598727770602   WorldCat (עם VIAF): 25146462598727770602
ארתאח

|  מידע |
| --- | --- |
 עיר:  טולכרם
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 קואורדינטות:  32°17′52″N 35°01′00″E﻿ / ﻿32.2977314°N 35.016629°E﻿ / 32.2977314; 35.016629
 he
 
ארתאח (בערבית: ارتاح) הוא שם של כפר מדרום לטולכרם, בגובה של כ-95 מטר מעל פני הים, שבתחילת 1967 הפך לשכונה הדרומית בעיר.
מקור השם

על פי וילנאי מקור השם קשור באגדה הערבית כי כאן נח יעקב אבינו, באחד מנדודיו בארץ. משמעות המלה הערבית ראחה (راحة) היא - מנוחה. ראה להלן - אתרים בכפר.
היסטוריה

בכפר מפוזרים רצפות פסיפס, שרידי בתים, שרידי חומות, בורות ועוד שמתוארכים לתקופה הרומית.
עד סיום סלילת הקטע של כביש 4 בין רעננה וחיפה במהלך המרד הערבי הגדול, עברה הדרך הראשית מתל אביב לחיפה בין קלקיליה לטולכרם באירתח.
בעקבות הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות, בהן קיבלה ישראל את השטח עד המסילה המזרחית ההיסטורית, נמצאה אירתח בגדה המערבית של ממלכת ירדן קרובה מאוד לקו הירוק ולמסילת הרכבת.
בתחילת 1967 התנהל משא ומתן בין הנהגת הכפר ועיריית טולכרם שתוצאתו הייתה סיפוח הכפר לעיר וחיבור הכפר לרשת החשמל של טולכרם.
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין
| שנה | מס' תושבים | הערות |
| 1922 | 590 |  |
| 1931 | 841 |  |
| 1945 | 1,060 |  |
| 1961 | 1,216 |  |
כאמור, ב 1967 הפך הכפר לחלק מהעיר טולכרם ותושביו נכללו במספר תושבי העיר.
אחת המשפחות העתיקות בכפר היא משפחת אלפאח'ורי (الفاخوري), שנקראת כך על שום עיסוקה בעבר: קדרוּת.
במפקד האוכלוסין של שנת 1931 נמנו ארבעה נוצרים בין תושבי הכפר.
אדמות, חקלאות ומים

שטח הכפר היה 2,949 דונם, מתוכם 2,539 דונם בבעלות פרטית ועוד 410 דונם במושע.
על אף היותו פרבר של העיר טולכרם, ארתח נמצאת בשטח B בשל הסמיכות לגדר ההפרדה.
התושבים מגדלים עצי הדר, שקדים, ענבים ותאנים וכן גידולי שדה. היישוב מחובר לרשת המים של טולכרם בשנות השבעים ונבנתה בריכת אגירה, אך החקלאות נשענת עדיין על מי גשמים וכן שלוש בארות ארטזיות.
אתרים בכפר

"בנות יעקב" (بنات النبي يعقوب): על פי וילנאי כאן היה מקום מנוחתו של יעקב אבינו ומדובר בשיבוש. השם המקורי היה בְּנָאיָאת יעקוב (بنايات يعقوب), כלומר הבניין של יעקב והוא השתבש לבָּנּאת יעקב (بنات يعقوب), כלומר הבנות של יעקב. מדובר במבנה עתיק בן שני חדרים גדולים, עם שתי כיפות. במבנה משובצים אבנים גדולות ולידו פזורים שרידי עמודים, בית בד, בורות מים ועוד. בעבר נהגו לחגוג במקום את "חג הנביא יעקב" והיו מגיעים אנשים מטול כרם ומהכפרים הסמוכים, לבקר במקום, להדליק נרות ולקיים נדרים.
מקאם שיח' עותמאן (مقام الشيخ عثمان): מערה ובה קברו של שיח' עותמאן. לא ידוע מיהו, אך התושבים מאמינים שהוא אחד מהצדיקים הקדושים.
מקאם אל-סִת מרים (مقام الست مريم): מערה על שם אשה אלמונית. בעבר נהגו לבוא להתפלל במערה.
הערות שוליים

↑  מפה עם סימון הכפר, 1918 (באנגלית) הוכנה על ידי צבא בריטניה, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
1 2  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, עם עובד, 1976, עמ' 340
↑  ג. שרוני, רעמים באירתח, מעריב, 22 בספטמבר 1967
1 2  Palestine Remembered, إرتاح - Irtah ארתאח, Palestine Remembered, 2008
1 2  ابو توفيق אבו תאופיק, قرية ارتاح הכפר ארתאח, Palestine Remembered
אתל ברימור

| --- | --- |

אתל ברימור ,1940
 לידה:  15 באוגוסט 1879 פילדלפיה, ארצות הברית
 פטירה:  18 ביוני 1959 (בגיל 79) לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Calvary Cemetery 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1894–1957 (כ־63 שנים)
 בן או בת זוג:  ראסל גריסוולד קולט 
 צאצאים:  סמואל קולט, אתל ברימור קולט, ג'ון דרו קולט 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אתל ברימור (באנגלית Ethel Barrymore; נולדה אתל בליית'; 15 באוגוסט 1879 – 18 ביוני 1959) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית. קריירת המשחק שלה נמשכה יותר מחמישים שנה, ובשיאה נחשבה "לגברת הראשונה של התיאטרון". חברה בהיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי.
בשנת 1944 זכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "None But the Lonely Heart", ובשנת 1949 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "פינקי".
ברימור היא נצר למשפחת שחקנים מפורסמת וענפה, הכוללת בין השאר את אחיה ליונל ברימור וג'ון ברימור, ואת נכדתו של ג'ון, דרו ברימור.
קריירת משחק

ברימור הופיעה לראשונה בניו יורק בשנת 1894, בתפקיד יוליה מחזה "The Rivals" (היריבים), ביחד עם סבתה, לואיזה ליין דרו.
בשנת 1895 הופיעה לראשונה בברודוויי, במחזה The Imprudent Young Couple (הזוג הצעיר וקל הדעת), ביחד עם דודה ג'ון ברימור.
בשנים 1897–1898 זכתה להצלחה במחזות בלונדון לצד השחקן המוערך הנרי אירווינג(אנ'), הצלחה שהזניקה את הקריירה שלה גם בארצות הברית.
פריצת הדרך הגדולה שלה הגיעה בשנת 1901, בתפקיד מאדאם טרנטוני במחזה "Captain Jinks of the Horse Marines" (קפטן ג'ינקס מיחידת יורדי הים הרכובים).
הופעתה זיכתה אותה בהכרה והפכה אותה לאחת השחקניות המוערכות של התקופה.
בשנת 1928 חנכה בברודוויי תיאטרון שנקרא על שמה, Ethel Barrymore Theater, במחזה "The Kingdom of God" (ממלכת האל).
התיאטרון עדיין פעיל ועדיין נושא את שמה.
הופעתה הראשונה בקולנוע הייתה בשנת 1914 בסרט האילם "The Nightingale" (הזמיר). בשנת 1932 הופיעה בסרט "Rasputin and the Empress"
(רספוטין והקיסרית), הסרט היחיד שבו הופיעה לצד שני אחיה, ג'ון וליונל ברימור.
ב- 1944 הופיעה בסרט "רק הלב הבודד" לצידו של קרי גרנט וזכתה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. ב-1946 הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר עבור משחקה בסרט "בסחור המעלות".
ב-1947 השתתפה בסרט "בת החוואי" לצידם של לורטה יאנג וג'וזף קוטן. בשנת 1949 הופיעה בסרט "נשיקת חצות" עם מריו לנצה וקתרין גרייסון. בשנת 1951 השתתפה בסרט "גברת אדיבה" לצדן של בטסי בלייר ואנג'לה לאנסברי וב-1953 השתתפה בסרט "סיפור שלוש אהבות".
חיים אישיים

ברימור נולדה בפילדלפיה, השנייה מבין שלושת ילדיהם של השחקנים מוריס ברימור וג'ורגינה דרו.
אמה מתה בשנת 1893, דבר שאילץ את אתל לצאת לעבוד, וכך ויתרה על חלומה להיות פסנתרנית, והחלה לשחק.
בתקופת הופעותיה בלונדון, בשנים 1897–1898, הכירה את וינסטון צ'רצ'יל ודחתה את הצעתו לנישואים. היא התחתנה עם ראסל גריסוולד קולט בשנת 1909,
ולזוג נולדו שלושה ילדים. הם התגרשו בשנת 1923.
ברימור מתה ממחלת לב בשנת 1959.
בתרבות הפופולרית

בסרט שיר אשיר בגשם משנת 1952, דון לוקווד (ג'ין קלי) פוגש את קת'י סלדן (דבי ריינולדס), השואפת לשחק בתיאטרון.
הוא מסיים את פגישתם הראשונה במילים "היי שלום, אתל ברימור".
בסרט היכן שהוא בזמן משנת 1980, כריסטופר ריב מעיין בתמונות ישנות מהתיאטרון, ואפשר לראות את תמונתה של אתל ברימור בבגדי נזירה מהמחזה "The Kingdom of God".