stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס בייארד האב
ביוגרפיה > הסנאט ונציב השלום האמריקאי

למרות שנבחר מחדש לבית הנבחרים ב-1804, בייארד מעולם לא חזר לשם, משום שלפני תחילת הקדנציה, ב-13 בנובמבר 1804, הוא נבחר על ידי האספה הכללית של דלאוור לסנאטור, ומילא את המקום הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ויליאם ה. ולס. הוא החל כהונה משלו במרץ 1805, נבחר מחדש שש שנים מאוחר יותר ב-1810, וכיהן בסנאט עד להתפטרותו ב-3 במרץ 1813.
על פי הודאתו, לא היה משנה מי ייצג את דלאוור, בהתחשב בקוטנה של המדינה; אם שני הסנאטורים ונציג אחד היו במקרה כולם פדרליסטים, על אחת כמה וכמה, שכן המפלגה הייתה במיעוט ניכר בעשור הראשון של המאה ה-19. כמו רוב מפלגתו, בייארד התנגד ל"מלחמתו של מר מדיסון" כפי שכונתה לעיתים בבוז של מלחמת 1812, אך כמו הדמוקרטים-רפובליקנים, הוא זעם על הפעולות הבריטיות בים הפתוח וזיהה את הצורך בפעולה. ככל שהאפשרות למלחמה הפכה סבירה יותר, הוא דחק בזהירות, מתוך מחשבה על חוסר המוכנות של הצבא והצי ובמיוחד על הפגיעות של חוף דלאוור. ב-17 ביוני 1812, הוא היה אחד מ-13 סנאטורים שהצביעו נגד הכרזת מלחמה על בריטניה. עם זאת, ברגע שהמלחמה החלה הוא וכל הפדרליסטים של דלאוור תמכו בלב שלם במאמץ המלחמתי, תוך הימנעות מהחשד לבגידה שהרוויחו הפדרליסטים בניו אינגלנד.
בגלל התמיכה הזו, הוא היה הפדרליסט היחיד שמונה לאחד מנציבי השלום שבסופו של דבר ניהלו משא ומתן על הסכם גנט. לאחר שהתפטר ממושבו בסנאט, הוא נסע לאירופה ומילא תפקיד מרכזי במשא ומתן שסיים את מלחמת 1812 כאשר החוזה נחתם בדצמבר 1814. ג'ון קווינסי אדמס, ראש צוות המשא ומתן האמריקאי, שיבח את בייארד:
מבין חמשת חברי המשימה האמריקנית, לשבלייה [בייארד] יש את השליטה המושלמת ביותר במזגו, את הקרירות המכוונת ביותר; וזה יותר ראוי כי זה שליטה עצמית אמיתית. רגשותיו מהירים ורוחו גבוהה כמו של כל אחד מאיתנו, אבל בהחלט יש לו אותם יותר תחת ממשלה.
לאחר מכן, הנשיא ג'יימס מדיסון הציע לו מינוי כשגריר ברוסיה, אך בייארד סירב, מתוך אמונה שפדרליסט בקושי יכול לייצג ממשל דמוקרטי-רפובליקני.
בייארד נבחר לחבר באגודת העתיקות האמריקאית ביולי 1815.  נטייתו לחברות אינה ידועה, שכן שום תכתובת ידועה לא מאשרת או מכחישה את התעניינותו, ומותו התרחש רק כמה שבועות לאחר בחירתו, וכמה ימים לאחר שובו מאירופה.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

לאחר שבילה מספר חודשים באירופה, חזר בייארד הביתה בקיץ 1815. במהלך הטיול הוא פיתח דלקת גרון וחלה במחלה קשה. הוא חי רק חמישה ימים לאחר שובו ומת ב-6 באוגוסט 1815 בווילמינגטון. הוא נקבר במקור באחוזת בוהמיה, במחוז ססיל, מרילנד. בשנת 1842 הועברו שרידיו, יחד עם אלה של חמו, ריצ'רד באסט, ונקברו מחדש בבית הקברות וילמינגטון וברנדיווין בווילמינגטון. בייארד היה אב לשני סנאטורים אמריקאים, ריצ'רד ה. בייארד וג'יימס א. בייארד הבן, סבו של אחר, תומאס פ. בייארד האב וסבא רבא של אחר, תומאס פ. בייארד הבן.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "BAYARD, James Asheton, Sr". Biographical Directory of the United States Congress. United States Congress. נבדק ב-5 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  American Ancestry: Embracing lineages from the whole of the United States. 1888[-1898. Ed. By Frank Munsell. J. Munsell's sons. 1888.
↑  "Congress slaveowners", The Washington Post, 2022-01-19, נבדק ב-2022-01-25
↑  "Today in History – February 17". Library of Congress. נבדק ב-5 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  American Antiquarian Society Members Directory
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378722605171  GND: 1023017997  ISNI: 0000 0000 7396 2033  LCCN: n84024517  NARA: 185853731  NTA: 261811266  SNAC: w69p38x2  US Congress: B000249  VcBA: 495/332108  VIAF: 70322179   WorldCat (עם VIAF): 70322179 
שלטו של ג'יימס א. בייארד
ג'ורג' תאצ'ר

ג'ורג' תאצ'ר (באנגלית: George Thatcher‏; 12 באפריל 1754 – 6 באפריל 1824) היה עורך דין, משפטן ומדינאי אמריקאי ממחוז מיין של מסצ'וסטס. הוא היה ציר מסצ'וסטס לקונגרס הקונטיננטלי בשנים 1787 ו-1788. הוא היה שופט עמית של בית המשפט העליון של מסצ'וסטס מ-1801 עד 1824.
ביוגרפיה > ראשית חייו

תאצ'ר נולד ב-12 באפריל 1754, בירמות' שבפרובינציית מפרץ מסצ'וסטס. לאחר שיעורים פרטיים, הוא למד בהרווארד, וסיים את לימודיו ב-1776. הוא למד משפטים והתקבל ללשכת עורכי הדין ב-1778, ולאחר מכן עבר ליורק שבמחוז מיין של מסצ'וסטס כדי לפתוח משרד פרטי. עד 1782 הוא התיישב בבידפורד
תאצ'ר נקרא כאחד הנציגים של מסצ'וסטס לקונגרס הקונטיננטלי ב-1787. הוא כתב תחת השם "סקריבל סקרייבל".
ביוגרפיה > חבר קונגרס

מאוחר יותר הוא נבחר כחבר קונגרס אמריקאי ממחוז מיין של מסצ'וסטס, כמועמד פרו-ממשל בשנים 1789 עד 1792 וכפדרליסט מ-1794 עד 1801. הוא לא ביקש להיבחר מחדש בשנת 1800. בזמן שעזב את הקונגרס, הוא היה חבר הקונגרס המקורי האחרון שעדיין כיהן בתפקיד.
ביוגרפיה > חבר קונגרס > חוק העבדים הנמלטים

בשנת 1788 העבירה קרוליינה הצפונית חוק המתיר ללכוד ולמכור כל עבד לשעבר ששוחרר ללא אישור בית המשפט. אפרו-אמריקאים משוחררים רבים נמלטו מהמדינה כדי להימנע מלהיתפס ולהימכר בחזרה לעבדות. הכומר אבשלום ג'ונס ניסח עצומה בשם ארבעה עבדים משוחררים, הקבוצה הראשונה של אפרו-אמריקאים שעתרה לקונגרס האמריקני. העתירה התייחסה לחוק העבדים הנמלטים משנת 1793, שתאצ'ר היה אחד משבעת הנציגים שהצביעו נגדו, וביקשה מהקונגרס לאמץ "איזושהי תרופה לרעה בסדר גודל כזה".
העצומה הוגשה ב-30 בינואר 1797 על ידי חבר בית הנבחרים ג'ון סוואנוויק מפנסילבניה. למרות שהנציג תאצ'ר טענה כי יש לקבל את העתירה והפניה לוועדה לחוק הנמלטים, בית הנבחרים סירב לקבל את העתירה בהצבעה של 50 מול 33. במרץ 1798 חידש תאצ'ר את הדיון בסוגיית "זכויות האדם".
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר

תאצ'ר קיבל מינוי לבית משפט במדינת מסצ'וסטס בשנת 1792 וכיהן עד 1800 כאשר מונה לבית המשפט העליון של המדינה. במהלך ארגון מדינת מיין ב-1819, הוא היה חבר בוועידה שכוננה את החוקה של המדינה החדשה. כאשר היא הפכה למדינה ב-1820, הוא עבר לניובוריפורט, מסצ'וסטס. הוא התפטר מבית המשפט בינואר 1824, ופרש לבידפורד, מיין.
תאצ'ר, אוניטריאניסט נלהב, עזר לתת חסות להקמת קולג' בודואין כדי שלמיין יהיה מוסד להשכלה גבוהה משלה. במשך תריסר השנים הראשונות של המכללה, הוא שימש כעוצר.
תאצ'ר נבחר לחבר באגודת העתיקות האמריקאית ב-1814, וכיהן במועצת חברי המועצה שלה מ-1815 עד 1819.
תאצ'ר מת בביתו ב-6 באפריל 1824, והוא קבור בבית הקברות וודלון בבידפורד.
הערות שוליים

1 2 3  "Thatcher, George, (1754 – 1824)", Biographical Dictionary of the United States Congress
↑  "Voteview | Plot Vote: 2nd Congress > House > 85". voteview.com. נבדק ב-2023-08-21.
1 2  "The 1797 Petition", The Making of African American Identity: Vol. I, 1500-1865, National Humanities Center, 2007
↑   Folsom, George. History of Saco and Biddeford, A. C. Putnam, 1830
↑  "American Antiquarian Society Members Directory". אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-3 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272049605171  GND: 1196813582  ISNI: 0000 0000 4260 6335  LCCN: n92063645  SNAC: w68d0jsc  US Congress: T000141  VIAF: 6590190   WorldCat (עם VIAF): 6590190
אריה גנץ

אריה גנץ הוא ספורטאי לשעבר בספורט נכים וחבר נבחרת ישראל בכדורסל כיסאות גלגלים.
נפגע בגיל צעיר משיתוק ילדים ובנעוריו החל להתאמן במרכז הספורט לנכים ברמת גן.
בשנות השישים החל להתחרות במשחקי סטוק מנדוויל והשתתף בתחרויות שחייה וכדורסל כיסאות גלגלים. היה חבר נבחרת ישראל בכדורסל אל המשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) והמשחקים הפאראלימפיים היידלברג (1972) ואיתה זכה במדליות זהב וכסף. מאוחר יותר המשיך לשחק בנבחרת איל"ן והיה קלע מצטיין בליגה הלאומית לנכים ובמשחקי הנבחרת באליפות אירופה.
גנץ היה בעל מפעל פרטי לייצור בשר ומאוחר יותר השתלב בחברות גדולות בתחום, עבד 15 שנה כמנהל שיווק וייצור בחברת נטו ובשנת 2011 מונה למנהל המפעל של חברת מילועוף.
שלמה בלן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  טניס שולחן פאראלימפי, טניס כסאות גלגלים, כדורסל נכים 
 
שלמה בלן הוא ספורטאי ספורט נכים ועורך דין ישראלי.
בלן היה פעיל במסגרת מרכז הספורט לנכים של איל"ן ברמת גן והיה חבר הנבחרת של המרכז בכדורסל כיסאות גלגלים.
במשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968) התחרה בטניס שולחן בדרגת נכות C בתחרות יחידים ובתחרות זוגות (עם אהרון שאטל) ובשתיהן סיים בשמינית הגמר.
למד משפטים באוניברסיטת תל אביב ובשנת 1968 נבחר לחבר ועד אגודת הסטודנטים. היה חבר מועצת התאחדות הסטודנטים והסטודנטיות בישראל וחבר ועדת הביקורת של ההתאחדות. באותה שנה נבחר למבקר ההתאחדות.
בשנת 1972 החל לעסוק בעריכת דין והיה יועץ משפטי בהתנדבות לארגון הנכים בישראל ולארגוני ספורט נכים.
בשנות השמונים התחרה גם בטניס כיסאות גלגלים והשתתף באליפות ישראל לטניס נכים. בשנת 1989 זכה עם אלישע עזרא במדליית הכסף באליפות הארץ לטניס נכים בזוגות.
הערות שוליים

↑  הנכים יצאו למופעים ב-9 ערים בארה"ב, מעריב, 24 באוקטובר 1982
↑  ב. אבנר, "משחקי ילדים בשכונה", דבר, 25 במרץ 1968
↑  ננעלה ועידת הסטודנטים, דבר, 26 באפריל 1970
↑  עמוס לבב, סיום עצוב לועידה כושלת, מעריב, 4 במאי 1970
↑  אברהם תשובה, אליפות טניס נכים ביפו, מעריב, 14 בספטמבר 1986
↑  בארץ, מעריב, 22 בספטמבר 1989
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים תל אביב (1968)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  ישראל אבן-זהב •  נאורה אבן-זהב • אריה ביזם •  רות בוטון • יעקב בן-אריה • צבי בן-צבי •  אורה גולדשטיין •  יצחק גליצקי •  אמנון וייס • ראובן חברון • ברוך חגאי • יחזקאל בן-שדי •  מלכה חלפון • עוזי טסה • שרון ליבר • איילה מלחן •  בתיה משעני •  גאולה סירי • יוסי סעדון • משה פלד • דוד פרח •  צפורה רוזנבאום •  בתיה שוויקי • דני שחר • יוסף שרב •  שושנה שרעבי • אברהם תשובה |  |
|    חץ וקשת | ישראל אבן-זהב • נאורה אבן-זהב • משה פלד • אהרון קירשנר |  |
|    טניס שולחן |  מיקי אבלס •  מתי אנג'ל •  מיכל אסקפה • יצחק בדלי • שלמה בלן • דני בן-משה •  גבריאל גובי • גוטליב •  משה גמישידה • יוסף זינגר •  ברוך חגאי • יחזקאל בן-שדי • יוסף מוגלניצקי •  בתיה משעני • אהרון קירשנר •  אריה רובין • אהרון שאטל •  יוסף שרב |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (ישראל אבן-זהב, אריה ביזם, יעקב בן-אריה, שמואל בן-זכאי, צבי בן-צבי, ישראל גלובוס, יצחק גליצקי, אריה גנץ, אמנון וייס, ברוך חגאי, צבי פוטשניק, אברהם קפטלוביץ', דני שחר, אברהם תשובה)    נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, מיכל אסקפה, רות בוטון ,מלכה חלפון, מלי מזין, איילה מלחן, בתיה משעני, גאולה סירי, צפורה רוזנבאום, בתיה שוויקי, שושנה שרעבי) |  |
|    סיף |  ששון אהרוני • נתי גורסקי • בלה ויינשטוק • שרון ליבר •  איילה מלחן • עזרא נבעה • יוסי סעדון •  שושנה שרעבי •  נבחרת ישראל בסיף (גברים) • נבחרת ישראל בסיף (נשים) |  |
|    שחייה | מיקי אבלס •  מתי אנג'ל • אריה ביזם •  יעקב בן-אריה •  אורה גולדשטיין • בלה ויינשטוק •  מלכה חלפון • עוזי טסה •  משה לוי • שרון ליבר •  מלי מזין • איילה מלחן • דוד פרח •  אברהם קפטלוביץ' • דוד קראוס •  אריה רובין • צפורה רוזנבאום • בתיה שוויקי •  רחל שלום •  משחה שליחים (אריה ביזם, משה לוי, אריה רובין) •  משחה שליחים (אורה גולדשטיין, מלכה חלפון וצפורה רוזנבאום) |  |
אביאל פוסטר

אביאל פוסטר (באנגלית: Abiel Foster‏; 8 באוגוסט 1735 – 6 בפברואר 1806) היה כומר ופוליטיקאי אמריקאי מקנטרברי, פרובינציית ניו המפשייר. הוא ייצג את ניו המפשייר בקונגרס הקונטיננטלי ובקונגרס האמריקאי.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

פוסטר נולד ב-8 באוגוסט 1735 באנדובר, פרובינציית מפרץ מסצ'וסטס, והיה בנם של קפטן אסא פוסטר מהרגימנט הקולוניאלי של קולונל אבנעזר   ואליזבת אבוט. קרוב משפחה של ג'דידיה פוסטר, שופט, מהפכן אמריקאי ובוגר תואר במשפטים מאוניברסיטת הרווארד (1744), החבר הראשון במשפחת פוסטר באמריקה שקיבל "חינוך ליברלי". אביאל פוסטר קיבל השראה ללכת בדרכו של ג'דידיה ונכנס לקולג' הרווארד, וקיבל תואר ראשון ב-1756. לאחר לימודי תאולוגיה, הוסמך ככומר בקנטרברי ב-26 בינואר 1761, ונשא לאישה את האנה באדג'ר באותה שנה. הוא שימש כומר בקנטרברי עד 1779. באותה תקופה אביאל פוסטר פרש לחיים הפרטיים אך לא יעבור זמן רב עד שיחזור לשירות הציבורי. במהלך 18 שנותיו ככומר בקנטרברי הוא בנה אמון עם העם והוא מונה לבית המשפט הכללי. במהלך חייו החזיק אביאל פוסטר ב"משרות שונות של אמון וכבוד עם מוניטין לעצמו ותועלת לקהילה.
אביאל פוסטר כיהן בקונגרס תחת הנשיא הראשון של ארצות הברית ג'ורג' וושינגטון והנשיא השני ג'ון אדמס, תוך כדי עבודה עם האבות המייסדים של ארצות הברית, כדי לסייע בבניית ממשלה פדרלית מתפקדת.
בעודו חבר בקונגרס הקונטיננטלי, אביאל פוסטר הותיר רושם על דניאל ובסטר הצעיר, לאחר פגישה אחר צהריים קיצי אחד. אביו של ובסטר, אבנעזר ובסטר אמר לבנו שהוא יכול היה לקבל את מקומו של אביאל פוסטר בקונגרס אם היו לו יותר קולות. אבנעזר העלה את סגולות החינוך לבנו, והסביר שחינוך הוא זה שעשה את ההבדל בינו לבין פוסטר. הוא אמר ש"החינוך הוא שהפך את פוסטר למה שהוא והיעדר זה הפך את אביך למה שהוא".
אשתו הראשונה של אביאל פוסטר האנה נפטרה ב-1768. אשתו השנייה, מרי וייז רוג'רס, הייתה נכדתו של ג'ון רוג'רס (הרווארד); היו להם שמונה ילדים.  מרתה, שנישאה לג'רמיה קלאו, מרי שנישאה להנרי גריש, אביאל הבן שנישא לסוזנה מור, אליזבת שנישאה לאנוך גריש וננסי שנישאה לג'ון גרינו.
ביוגרפיה > קריירה

בשנת 1775, פוסטר היה סגן הקונגרס המחוזי באקסטר.  מ-1783 עד 1785, פוסטר היה נציג של ניו המפשייר לקונגרס הקונטיננטלי.  בין 1784 ל-1788, הוא היה שופט של בית המשפט לתביעות נפוצות במחוז רוקינגהאם, ניו המפשייר.  ב-4 במרץ 1789, הוא הפך לחבר בקונגרס הראשון של ארצות הברית, על פי החוקה הראשונה של ארצות הברית, כנציג מניו המפשייר עד 3 במרץ 1791. הוא חזר לסנאט של ניו המפשייר ב-1791, וכיהן שם עד 1794, אז נבחר שוב לבית בית הנבחרים של ארצות הברית. הוא כיהן שם מ-4 במרץ 1795 עד 3 במרץ 1803.
ב-14 ביולי 1798, פוסטר הצביע בעד חוקי הזרים וההמרדה.
ביוגרפיה > מותו

פוסטר מת בקנטרברי, ניו המפשייר ב-6 בפברואר 1806, ונקבר בבית הקברות סנטר, קנטרברי, ניו המפשייר.
הנצחה

ב-22 במרץ 1942, חברת בניית הספינות של קליפורניה השיקה את אוניית הליברטי ה-16 שלה, ספינת משא במשקל 10,500 טון, SS Abiel Foster.  יום קודם לכן, ה-SS Benjamin Franklin, שהושקה ב-16 בנובמבר 1941, השלימה את הפלגת המבחן שלה. ה-SS אביאל פוסטר נטלה חלק כספינת אספקת חיילים במהלך מלחמת העולם השנייה ותרמה לפלישה לנורמנדי.
הערות שוליים

↑  Cutter, William Richard (2000). Genealogical and Personal Memoirs: Relating to the Families of Boston and Eastern Massachusetts (באנגלית). Genealogical Publishing Com. ISBN 978-0-8063-4549-9.
↑  Anderson, Fred (2012-12-01). A People's Army: Massachusetts Soldiers and Society in the Seven Years' War (באנגלית). UNC Press Books. ISBN 978-0-8078-3828-0.
↑  "Foster, Abiel, Another account of Abiel Foster by Daniel Webster". The Boston Globe. 1910-08-28. p. 66. נבדק ב-2020-04-10.
↑  "Abiel Foster". Ancestry.com. נבדק ב-5 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The New Hampshire Repository (באנגלית). Alfred Prescott. 1846.
↑  "Biographical Directory of the U.S. Congress - Retro Member details". bioguideretro.congress.gov. נבדק ב-2020-04-10.
↑  "Abiel Foster". Biographical Directory of the United States Congress. נבדק ב-5 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FOSTER, Abiel | US House of Representatives: History, Art & Archives". history.house.gov (באנגלית). נבדק ב-2020-04-10.
↑  "Abiel Foster". Govtrack US Congress. נבדק ב-5 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Foster, Abiel, Sedation Act July 14, 1798". The Tennessean. 7 במרץ 1842. p. 2. נבדק ב-2020-04-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Abiel Foster". The Political Graveyard. נבדק ב-5 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "U.S.S. Abiel Foster". The Atlanta Constitution. 23 במרץ 1942. p. 2. נבדק ב-2020-04-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stingley, Alisa (6 ביוני 1994). "D-Day: 50 years later". The Times. p. 1. נבדק ב-2020-04-10. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3473 1267  LCCN: n82258220  SNAC: w6rg6m40  US Congress: F000297  VIAF: 6297588   WorldCat (עם VIAF): 6297588
ג'ון סלוס הובארט

ג'ון סלוס הובארט (באנגלית: John Sloss Hobart‏; 6 במאי 1738 – 4 בפברואר 1805) היה סנאטור ארצות הברית מניו יורק ושופט מחוזי של ארצות הברית בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ניו יורק.
ביוגרפיה > השכלה וקריירה

הובארט נולד ב-6 במאי 1738, בפיירפילד, מחוז פיירפילד, מושבת קונטיקט, אמריקה הבריטית, וסיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ב-1757. הוא למד משפטים, התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בניו יורק. הוא היה חבר בוועדת ההתכתבות ב-1774. הוא היה ציר הוועידה הפרובינציאלית בשנת 1775. הוא היה ציר בקונגרס הפרובינציאלי של ניו יורק מ-1775 עד 1777. הוא היה חבר במועצת הבטיחות בשנת 1777. הוא היה שופט חבר של בית המשפט העליון של ניו יורק בין השנים 1777 ל-1798. הוא היה חבר בוועידת הרטפורד משנת 1780. הוא היה חבר בוועידת ניו יורק אשר אשררה את חוקת ארצות הברית בשנת 1788.
ביוגרפיה > כהונה בקונגרס

הובארט נבחר לסנאט של ארצות הברית מניו יורק כפדרליסט ב-1798 כדי למלא את התפקיד הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של סנאטור ארצות הברית פיליפ סקיילר וכיהן בין ה-11 בינואר ל-16 באפריל 1798, כאשר התפטר כדי לקבל תפקיד שופט פדרלי.
ביוגרפיה > כהונה כשופט פדרלי

הובארט מונה על ידי הנשיא ג'ון אדמס ב-11 באפריל 1798, למושב בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז ניו יורק שפונה על ידי השופט רוברט טרופ. הוא אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-12 באפריל 1798, וקיבל את המינוי שלו באותו יום. כהונתו הסתיימה ב-4 בפברואר 1805, עקב מותו בעיר ניו יורק, ניו יורק. הוא נקבר בבית הקברות של כנסיית טריניטי בניו יורק.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  ג'ון סלוס הובארט, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2001120313  SNAC: w63f6t5p  US Congress: H000661  VIAF: 33812003   WorldCat (עם VIAF): 33812003
פני חימר

| --- | --- |

פני חימר, כפי שהופיע על עטיפת חוברת Batman The Dark Knight Vol.2 #23 מאוקטובר 2013, אמנות מאת אלכס מאליב.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  DC קומיקס
 הופעה ראשונה:  קרלו: Detective Comics #40 (יוני 1940) הייגן: Detective Comics #298 דצמבר 1961) פיין: Detective Comics #478 יולי-אוגוסט 1978) פולר: Outsiders #21 (יולי 1987) מאלי: Batman #550 (ינואר 1998) ראסל: Catwoman Vol. 3 #1 (ינואר 2002) ויליאמס: Batman: Gotham Knights #60 (פברואר 2005) לאחר פלאשפוינט: Batman Vol.2 #1 (נובמבר 2011)
 יוצרים:  בוב קיין (קרלו) ביל פינגר, שלדון מולדוף (הייגן) לן ויין, מרשל רוג'רס (פיין, פולר) דאג מנץ', קלי ג'ונס (מאלי) אד ברובייקר, דרווין קוק (ראסל) א. ג. ליברמן, חאווייר פינה (ויליאמס)
 מידע
 שם אמיתי:  בזיל קרלו מאט הייגן פרסטון פיין סונדרה פולר קסיוס פיין פיטר מאלי טוד ראסל ג'וני ויליאמס
 סטטוס:  פעיל
 מקצוע:  שחקן
 כוחות:  שינוי צורה
 חברוּת בקבוצה:  משפחת באטמן (קרלו)
 חברוּּת לשעבר בקבוצה:  החברה הסודית של נבלי-העל (קרלו), חבורת הבוץ, ליגת אנטי-צדק (הייגן)
 מקום מגורים:  גות'אם סיטי 
 דמויות קשורות
 משפחה:  פרסטון פיין: סונדרה פולר ("אשה") קסיוס פיין (בן)
 אויבים:  באטמן 
 
פני חימר (באנגלית: Clayface) הוא דמות בדיונית של נבל-על המופיעה בחוברות הקומיקס באטמן ביקום DC קומיקס. פני חימר המקורי (קרלו) הופיע לראשונה בחוברת Detective Comics #40 מיוני 1940 ונוצרה על ידי בוב קיין.
פני חימר המקורי הוא האלטר אגו של בזיל קרלו, שחקן סרטי בי מובי שהחל בחיי פשע בהשתמשו בזהות אותה גילם בסרטי האימה בהם שיחק. עד כה השתמשו בזהות זו שבע דמויות מלבדו - מאט הייגן, פרסטון פיין, סונדרה פולר, קסיוס "קליי" פיין, פיטר מאלי, טוד ראסל וג'וני ויליאמס. לרובם גוף עשוי חרסית ויכולות שינוי צורה.
בסדרה באטמן: איש העטלף, פני חימר הוא האלטר אגו של מאט הייגן. הייגן היה שחקן סרטי קולנוע עד אשר נפגע בתאונה שהשחיתה את פניו. תעשיין מושחת בשם רונלד דאגט מציע לו משחה מיוחדת שמאפשרת לו לעצב את פניו, וכך לשקם את הקריירה שלו. בתמורה למשחה, שהיא בעלת השפעות ממכרות, על הייגן להתחזות לאנשים שונים (על ידי שימוש במשחה ועיצוב פניו) ולבצע מעשי פשע עבור דאגט. באחת הפעמים הייגן מתחזה לברוס ויין ומפליל אותו. בסופו של דבר, כאשר הייגן לא יכול לשלם יותר לדאגט ולבצע פשעים עבורו, דאגט שולח בריונים ששופכים עליו מנת יתר מהמשחה - דבר ההופך אותו ל"פני חימר" - מפלצת גדולה העשויה מחימר היכולה לשנות את מראהה וצורתה בכוח הרצון.
בסדרה הבאטמן יש שני אנשים שעוטים את הזהות של פני חימר: איתן בנט ובזיל קרלו. בנט היה שוטר בגות'אם שעבד עם שוטרת בשם "איילין יאן" וחברו הטוב של ברוס ווין. על פי הסדרה הוא הפך להיות פני חימר בעקבות כך שנחשף לחומר של הג'וקר שגרם להמסת ליבו ולהפיכת עורו לגוש חימר מהלך.
דמותו של פני חימר מדורגת במקום ה-73 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסדרות האנימציה השונות של באטמן מדבב השחקן רון פרלמן. בדצמבר 2024 אולפני DC החלו לעבוד על פיתוח סרט קולנוע על דמותו, בבימויו של מייק פלנגן.
ראו גם

סאנדמן - דמות קומיקס של חברת מארוול קומיקס המתחרה.
הערות שוליים

↑  Top 100 Comic Book Villains of All Time: #73 - Clayface
ערך זה הוא קצרמרבנושא קומיקס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוני גוטרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורסל, כדורסל נכים 
 
רוני גוטרמן הוא שחקן כדורסל כיסאות גלגלים ובעבר חבר נבחרת ישראל.
גוטרמן היה שחקן כדורסל בקבוצת אליצור נווה-דוד רמלה ולאחר פציעתו עבר לשחק כדורסל כיסאות גלגלים.
היה חבר נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים והשתתף במשחקי אליפות אירופה ואליפות עולם. עם הנבחרת יצא אל המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) ובהם דורגו במקום העשירי.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, נבחרת חסרת נסיון תייצג את ישראל באליפות אירופה בצרפת, מעריב, 10 באוקטובר 1989
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | זיו בר-שירה • נחמן וולף • מלכה פוטשניק • צפורה רובין • חן שינה |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר • שמואל חיימוביץ' • דותן מישר •  אברהם שטרויך • יהודה שרון • ראובן תנעמי |  |
|    חץ וקשת | עמית דרור • עמרם זילברמן |  |
|    טניס | תקווה אהרוני • שבתאי בן-יורם • אבי ויינברג • מלי מילר |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי •  זאב גליקמן • בועז טביב • יעקב סולימן • אליהו עטיה |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (הנרי אביטל, אריאל אוטולנגי, רוני גוטרמן, צבי גזיאל, ליאור דרור, אליעזר האובן, אבי ויינברג, משה לוי, חנן לושקוב, בועז מזרחי, מקבל שופנייה, אייל שרטוב) |  |
|    כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, חנוך בודין, אייל גור, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, נסים פרנקו, חן צור, מירון צידקילוב, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, שלמה לזמי, רפאל פלח, זהר שרון) |  |
|    קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי • דורון שזירי |  |
|    שחייה | בועז אבהר • שלום אייגר •  חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר • אורנה גרינברג •  יזהר כהן • מירי סיסו • שלמה פינטו •  ערן שמש •  משחה שליחים (שלום אייגר, חנוך בודין, שלמה פינטו, ערן שמש) |  |
ארבע לפנות בוקר

| --- | --- |

 סינגל בביצוע יהודית רביץ
 מתוך האלבום גלוי ונעלם
 יצא לאור:  1980 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3:05
 חברת תקליטים:  CBS
 כתיבה:  יעקב גלעד 
 לחן:  יהודית רביץ 
 
"ארבע לפנות בוקר" הוא פזמון שכתב יעקב גלעד והלחינה וביצעה יהודית רביץ. השיר יצא לאור באוגוסט 1980.
רקע

השיר נכלל באלבומה של רביץ "גלוי ונעלם". עיבדו אותו רביץ, טומי פרידמן ואילן מוכיח.
הדוברת בשיר מתארת קשיי הירדמות בשעה ארבע לפנות בוקר. היא נמצאת לבדה בבית ופונה אל נמען שאינו נמצא עימה, ושואלת אותו מתי יחזור.
מצעדים > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
מצעדים > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד השנתי של רשת ג' (תשמ״א) | 9 |  |
כמו כן השיר הגיע למקום השביעי במצעד שירי יהודית רביץ שערכה רשת ג׳ במאי 2007.
הערות שוליים

1 2  ארבע לפנות בוקר, פזמונט
↑  מצעד שירי יהודית רביץ, פזמונט
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יוסי אמויאל

יוסי אמויאל (נולד ב-1956) הוא שחקן ומאמן כדורסל כיסאות גלגלים לשעבר.
אמויאל היה שחקן פעיל ובולט בנבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים, איתה זכה במדליית הזהב במשחקים הפאראלימפיים ארנהם (1980) והשתתף במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984).
בהמשך היה שחקן ומאמן בנבחרת הכדורסל של איל"ן בלוד. תחת אימונו זכתה הנבחרת מספר שנים ברציפות באליפות ישראל לכדורסל בכיסאות גלגלים.
אמויאל מתגורר ברמלה.