stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'סטין ביבר: העולם שלנו

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל ד. רטנר
 עריכה:  פול חממה, ויקי לים, פול ליטל, טום ווטסון
 שחקנים ראשיים:  ג'סטין ביבר, היילי ביבר
 מוזיקה:  ג'סטין ביבר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  OBB Media (אנ')
 חברה מפיצה:  אולפני אמזון
 הקרנת בכורה:  8 באוקטובר 2021
 משך הקרנה:  94 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט תיעודי
 סרט קודם:  ג'סטין ביבר: Believe
 סרטים בסדרה:  ג'סטין ביבר: הסרט
 דף הסרט ב־IMDb
ג'סטין ביבר: העולם שלנו (באנגלית: Justin Bieber: Our World) הוא סרט הופעה תיעודי אמריקאי משנת 2021, העוסק בזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר, בזמן שהוא מתכונן לקונצרט הראשון שלו מזה שלוש שנים. הסרט, בבימוי מייקל ד. רטנר, ובהפקת אולפני אמזון, יצא לאור ב-8 באוקטובר 2021 באמזון פריים וידאו. בטקס פרסי גראמי ה-65 הסרט היה מועמד בקטגוריית הסרט המוזיקלי הטוב ביותר (אנ').
רקע ותקציר

הזמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר לא הופיע במשך שלוש שנים, לאחר שסבב ההופעות המתוכנן "changes tour", בוטל עקב התפרצות מגפת הקורונה ברחבי העולם.
הסרט מתעסק בחייו האישיים של זמר-יוצר הקנדי ג'סטין ביבר, ועוקב אחריו במהלך הכנותיו להופעה בסילבסטר, 31 בדצמבר 2020, על גג בית המלון בוורלי הילטון (אנ'). עקב הגבלות הריחוק החברתי במגפת הקורונה, השתתפו בקונצרט רק 240 אנשים, תוך שהוא מועבר בשידור חי ברחבי העולם. הסרט מתאר גם את ההכנות הטכניות לקראת המופע.
הזמר ג'סטין ביבר הרחיב לגבי מטרת הסרט התיעודי:
במיוחד במהלך השנה האחרונה, היכולת לספק שירות ולחלוק את המתנות שלי כדי להביא קצת אושר לאנשים בתקופה כל כך עצובה ומפחידה הייתה חשובה לי מכל דבר אחר בעולם. הסרט הזה מתעד תקופה אינטנסיבית ומרגשת, שמתכוננת לחזרה לבמה בתקופה זו של אי ודאות אמיתית. מגיעים יחד עם הצוות שלי, מתגברים על המכשולים ומעבירים מופע מיוחד, מוקף בחברים ובני משפחה; הכל כאן.
המקור באנגלית
Especially during the past year, being able to provide a service and share my gifts to bring some happiness to people during such a sad and scary time has meant the world to me. This film documents an intense and exciting time, preparing for a return to the stage during this season of real uncertainty. Coming together with my team, overcoming the obstacles, and delivering a special show, surrounded by friends and family; it’s all here.
הפקה ויצירה

הסרט בוים בידי מייקל ד. רטנר, והופק על ידי חברת OBB Media (אנ'), תוך שמשולבים בו גם קטעי וידאו שצילמו ג'סטין ביבר יחד עם אשתו היילי. עקב התפשטות המגפה, כל המעורבים בהפקה נדרשו לבצע בדיקת קורונה. רטנר התבטא כי ההפקה התמקדה בנושאי מנהיגות ונאמנות, וכי הוא רצה להראות את העובדה שביבר עובד עם אותם אנשים במשך שנים ארוכות, וכן שאף ללכוד את עבודת הצוות ואת המסירות הכרוכה בהשגת הביצועים של הזמר.
פרסום

ב-7 בספטמבר 2021, ביבר פרסם טיזר לסרט בחשבון האינסטגרם שלו, עם קטע שלו שר את "All Around Me" מתוך אלבומו, Changes.
ב-7 בספטמבר 2021, אולפני אמזון הודיעו כי הסרט ישוחרר ביותר מ-240 מדינות ב-Prime Video ב-8 באוקטובר 2021.
שחקנים

ג'סטין ביבר
היילי ביבר
סקוטר בראון
ניק דהמורה
ג'וני ארסמה
ברנרד "הארב" הארווי
כריס גרטון
רורי קרמר
מועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | ביבליוגרפיה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | גראמי | הסרט המוזיקלי הטוב ביותר (אנ') | מועמדות |  |
ביקורת

ריצ'רד רופר משיקגו סאן טיימס כתב כי זהו סרט מלוטש ומצולם היטב, וכי יהווה חווית צפייה מהנה למעריצים. כריס אזופרדי מהניו יורק טיימס וריאן לאטנציו מ-IndieWire (אנ') כתבו כי זה סרט המיועד למעריצים הגדולים ביותר.
ראו גם

וידאוגרפיה של ג'סטין ביבר
ביאורים

↑  ראו גם טקס פרסי גראמי ה-65
גיאנה במשחקים האולימפיים

גיאנה השתתפה לראשונה במשחקים האולימפיים באולימפיאדת לונדון (1948), עוד בהיותה מושבה בריטית בשם גיאנה הבריטית. החל מאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) משתתפת גיאנה במשחקים כמדינה עצמאית. היא נעדרה מהם פעם אחת בלבד, כשהצטרפה לחרם האפריקני על אולימפיאדת מונטריאול (1976). גיאנה הייתה המדינה היחידה מחוץ לאפריקה, פרט לעיראק, שהשתתפה בחרם זה.
הספורטאי הגיאני היחיד שזכה במדליה אולימפית הוא המתאגרף מייקל אנתוני, שזכה במדליית ארד באולימפיאדת מוסקבה (1980). באותם משחקים בלט גם האצן ג'יימס גילקס. גילקס קבע את התוצאה השביעית בטיבה בשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר (10.44 שניות), אך במקצה שלו סיים במקום החמישי, ולכן לא העפיל לשלב הגמר. מזלו הרע של גילקס נמשך גם בריצת 200 מטר, כאשר השיג את התוצאה השמינית בטיבה בשלב חצי הגמר (20.87 שניות), אך במקצה שלו דורג במקום החמישי, ולכן גם במירוץ זה לא העפיל לשלב הגמר. הקופצת לרוחק ג'ניפר איניס העפילה לשלב הגמר, וסיימה במקום ה-13. ארבע שנים מאוחר יותר, הגיעה להישג דומה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984).
בהמשך לא רשמו הספורטאים הגיאנים הישגים משמעותיים. באולימפיאדת אתונה (2004) העפילה אליאן פומפי לשלב חצי הגמר בריצת 400 מטר, ודורגה במקום ה-17. מריאן ברנט העפילה אף היא לשלב חצי הגמר בריצת 800 מטר, ודורגה במקום ה-22. מרים המשקולות ג'וליאן מקוואט העפיל לשלב הגמר בקטגוריית המשקל של עד 85 ק"ג, וסיים במקום ה-14. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) שוב העפילה פומפי לחצי הגמר בריצת 400 מטר, וסיימה במקום ה-11, ובאולימפיאדת לונדון (2012) סיימה במקום ה-21.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) העפיל טרוי דוריס לגמר הקפיצה המשולשת, שהיה הגמר האולימפי הראשון מזה 36 שנים. הוא סיים במקום השביעי.
גיאנה מעולם לא השתתפה באולימפיאדת חורף.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת לונדון (1948): 0
אולימפיאדת הלסינקי (1952): 0
אולימפיאדת מלבורן (1956): 0
אולימפיאדת רומא (1960): 0
אולימפיאדת טוקיו (1964): 0
אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968): 0
אולימפיאדת מינכן (1972): 0
אולימפיאדת מונטריאול (1976): לא השתתפה
| אולימפיאדת מוסקבה (1980) | 0 | 0 | 1 | 1 |
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
אולימפיאדת סיאול (1988): 0
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
אולימפיאדת לונדון (2012): 0
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אגרוף | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל | 0 | 0 | 1 | 1 |
ראו גם

גיאנה במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-17 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-17 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
תקועים בדרך

| --- | --- |

 בימוי:  ג'ון יוז 
 הופק בידי:  ג'ון יוז 
 תסריט:  ג'ון יוז 
 עריכה:  פול הירש 
 שחקנים ראשיים:  סטיב מרטין Susan Kellerman Nick Wyman מרטין פררו ליימן ווארד טרוי אוונס Olivia Burnette ויליאם ווינדום ג'רי ראיין דיאנה דאגלס צ'רלס טינר בן שטיין אדי מקלורג מייקל מקין לילה רובינס ג'ון קנדי ביל ארווין קווין בייקון לארי הנקין דילן בייקר מת'יו לורנס ריצ'רד הרד קרול ברוס 
 מוזיקה:  אירה ניובורן 
 צילום:  פול הירש, דונלד פטרמן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  גרייט אוקס הפקות 
 חברה מפיצה:  UIP Duna, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בנובמבר 1987 
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט קומדיה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, מיזורי, שיקגו 
 תקופת התרחשות:  חג ההודיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   planestrainsandautomobiles
 דף הסרט ב־IMDb
 
תקועים בדרך (באנגלית: Planes, Trains and Automobiles) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1987, בבימויו של ג'ון יוז, שגם כתב את התסריט. הסרט מככב את סטיב מרטין וג'ון קנדי בתפקידים הראשיים.
הסרט עוקב אחר ניל פייג', מנהל פרסום לחוץ המנסה להגיע הביתה לשיקגו לחג ההודיה. לאחר שטיסתו מנותבת מחדש לוויצ'יטה בשל תנאי מזג אוויר, הוא נאלץ לשתף פעולה עם דל גריפית', סוכן מכירות גס אך חביב. יחד, הם יוצאים למסע חוצה ארצות הברית, הכולל סוגים שונים של תחבורה, תקלות מצחיקות ומעשי קונדס בלתי נשכחים.
הסרט יצא לאקרנים ב-25 בנובמבר 1987, וזכה לשבחי המבקרים, ורבים שיבחו אותו על הסטייה של יוז מקומדיות נוער, כמו גם על הופעות השחקנים.
הוא הופק בתקציב של 15 מיליון דולר והכניס בסך הכל כ־49.5 מיליון דולר. הסרט הפך לסרט פולחן לאורך השנים, בהיותו מסורת של חג ההודיה עבור רבים.
עלילה

ניל פייג' הוא מנהל פרסום לחוץ המנסה להגיע הביתה לשיקגו לחג ההודיה. לאחר שטיסתו מתעכבת בשל תנאי מזג אוויר, הוא מוצא את עצמו בוויצ'יטה, קנזס. שם הוא פוגש את דל גריפית', סוכן מכירות של וילונות מקלחת, שמציע לו לחלוק איתו את המסע הביתה. השניים יוצאים למסע משותף, המתברר כמלא תקלות, אי הבנות ומצבים קומיים בלתי צפויים. למרות ההבדלים ביניהם, הם לומדים להכיר ולהעריך זה את זה, והמסע המשותף משנה את חייהם.
צוות השחקנים

סטיב מרטין – ניל פייג', מנהל פרסום לחוץ המנסה להגיע הביתה לחג ההודיה.
ג'ון קנדי – דל גריפית', סוכן מכירות גס אך חביב, המלווה את ניל במסעו.
ליילה רובינס – סוזן פייג', אשתו של ניל, הממתינה לו בבית.
מייקל מקין – שוטר מדינה, שמפגיש את השניים במהלך המסע.
קווין בייקון – רוכב מונית, המופיע בתחילת הסרט.
ביקורות

הסרט "תקועים בדרך" זכה לביקורות חיוביות עם צאתו. באתר Rotten Tomatoes הוא מחזיק בציון של 92%, המבוסס על 60 ביקורות, עם הקונצנזוס: "קומדיה חמה ומשעשעת, המשלבת הופעות מצוינות של סטיב מרטין וג'ון קנדי עם תסריט חכם ומצחיק." באתר Metacritic הסרט קיבל ציון ממוצע של 72 מתוך 100, המבוסס על 22 ביקורות, המעיד על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
בכתבה באתר ynet נכתב: " 'תקועים בדרך' מ-1987 עם סטיב מרטין וג'ון קנדי הוא אחד משני סרטיו הטובים ביותר של יוז, כבמאי לפחות."
הערות שוליים

↑  Jeremy Dick (2020-11-26). "Planes, Trains and Automobiles Is Being Celebrated as the Ultimate Thanksgiving Movie of 2020". MovieWeb. ארכיון מ-25 בנובמבר 2021. נבדק ב-2021-11-25. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בנימין טוביאס, ג'ון יוז המציא את סרטי התיכון והפך אותם לתופעת פופ. היום לא נשאר מהם הרבה, באתר ynet, 8 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3856cfab-181f-4e2e-a603-d1d2a2a2d13e 
המסלול שעברו דל גריפית' וניל פייג' בסרט
Folklore: The Long Pond Studio Sessions

| --- | --- |

 בימוי:  טיילור סוויפט
 הופק בידי:  טיילור סוויפט רוברט אלן בארט פיטרס
 תסריט:  טיילור סוויפט
 עריכה:  לורה רנדולף
 שחקנים ראשיים:  טיילור סוויפט   ג'ק אנטונוף   ארון דסנר   ג'סטין ורנון
 מוזיקה:  טיילור סוויפט
 צילום:  אית'ן פאלמר
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  טיילור סוויפט פרודקשנס ביג בראנץ' פרודקשנס
 חברה מפיצה:  דיסני+
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  25 בנובמבר 2020 ארצות הברית 26 בנובמבר 2020 הודו אינדונזיה
 משך הקרנה:  106 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  תיעודי
 דף הסרט ב־IMDb
 
Folklore: The Long Pond Studio Sessions הוא סרט הופעה תיעודי אמריקאי משנת 2020, שבוים והופק על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט. הוא הועלה לדיסני+ ב-25 בנובמבר 2020. בסרט התיעודי מבצעת סוויפט את כל 17 הרצועות של אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore ‏(2020), באולפן הקלטות אינטימי, תוך דיון על תהליך היצירה מאחורי השירים עם מפיקיה המשותפים, ארון דסנר וג'ק אנטונוף. הסרט הוא הרביעי של סוויפט שיצא לאקרנים בשירות סטרימינג, כשהקודמים לכך היו The 1989 World Tour Live‏ (2015), Taylor Swift: Reputation Stadium Tour ‏(2018) ו-Miss Americana ‏(2020). הביצוע של "Exile" בהשתתפות בון איבר, עלה לערוץ היוטיוב של סוויפט בנובמבר 2020.
Folklore: The Long Pond Studio Sessions זכה לשבחים עולמיים ורבים מטעם מבקרי הקולנוע והמוזיקה כאחד, שציינו את האינטימיות, הוויזואליות והתובנה שלו, כמו גם את ההשפעה של Folklore עצמו. מעבר לכך, כינו אותו כתוספת מעוררת התפעלות לאלבום. ברוטן טומייטוז קיבל הסרט ציון משוקלל של 100% בהתבסס על 13 ביקורות. בסמוך להקרנת הבכורה של הסרט, אלבום הופעה המורכב מהביצועים החיים שהתקיימו במסגרתו ושמו Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special), הופץ לרשתות הסטרימינג והפלטפורמות הדיגיטליות. חלק רב מאלבום האולפן התשיעי של סוויפט, Evermore, הוקלט במהלך צילומי הסרט.
תקציר העלילה

בספטמבר 2020, סוויפט והמפיקים המשותפים של אלבום האולפן השמיני שלה, דסנר ואנטונוף, התאספו יחד באולפן לונג פונד – בקתה כפרית מבודדת באפסטייט ניו יורק – כדי לבצע את האלבום השלם בפעם הראשונה באותו החדר יחד, לאחר שבודדו את עצמם בנפרד עקב מגפת הקורונה. התוצאה הייתה הסרט התיעודי Folklore: The Long Pond Studio Sessions, במסגרתו ביצעה עיבודים אקוסטיים של כל 17 שירי האלבום לפי הסדר, תוך שהיא חשפה את תהליך היצירה, הסיפורים וההשראות מאחוריהם.
בדיסני+ תואר תקציר הסרט התיעודי כך: "טיילור סוויפט מבצעת כל שיר מתוך אלבומה המצליח, Folklore, באווירת קונצרט אינטימית ואמיתית. בליווי מפיקיה המשותפים, ארון דסנר (דה נשיונל) וג'ק אנטונוף (בליצ'רס), יחד עם הופעת אורח של ג'סטין ורנון (בון איבר), טיילור צילמה את האירוע באולפני לונג פונד ההיסטוריים באפסטייט ניו יורק. בסרט התיעודי ישנה תפאורה המדגישה את האופי הנוסטלגי, העגום והטבעי של האלבום. בין הביצועים החיים, היא ושותפיה דנים ביצירה ובמשמעות שמאחורי כל שיר ובאתגרים שהיו כרוכים בכך".
צוות השחקנים

טיילור סוויפט – שירה וכלי נגינה
ג'ק אנטונוף – כלי נגינה
ארון דסנר – כלי נגינה
ג'סטין ורנון – שירה
הפקה

הסרט הוא שילוב של סרט תיעודי וסרט הופעה. זו הייתה הפעם הראשונה שבה סוויפט, דסנר ואנטונוף התכנסו באופן אישי לאחר מספר חודשים של הסגר שהתקיים כתוצאה ממגפת הקורונה. בעקבות המגפה, הוא לא צולם על ידי צוות צילום, אלא על ידי שש מצלמות פנסוניק לומיקס S1H, יחד עם מצלמת ארי אלקסה LF עם עדשת Angénieux 24-290 וציוד צילום נוסף. מצלמת מזל"ט שימשה גם לצילומי אוויר מהאולפן ומהאחוזה המיוערת שמסביבו. ג'סטין ורנון הופיע בשידור וידאו מאו קלייר, ויסקונסין כדי לבצע את "Exile".
הסרט מאופיין בהפקה מצומצמת, ובסגנון פסטורלי המאופיין בטרנד הקוטג'קור האינטרנטי שמעודד חיבור אל הטבע ולסגנון פשוט, וממשיך את הסגנון שאפיין את הקליפ של שירה "Safe & Sound" משנת 2012. מלבד כמה סרטונים ביתיים של סוויפט באולפן הביתי שלה, הסרט הוקלט כולו באולפני לונג פונד בעמק ההדסון בניו יורק – אחד המקומות שבהם הונדס Folklore. האולפן, במקור אסם, הפך לבקתת עץ הממוקמת באחוזת חוף הים לצד בריכה ארוכה המוקפת בכיסאות, חבלי אורות ובורות אש. בתוך האולפן הופיעה סוויפט כשהיא יושבת על ספה, בשמלת-חולצה משובצת גדולה. זאת, בנוסף לכך שאנטונוף ודסנר ניגנו על כלי נגינה שונים כדוגמת מגוון של גיטרות, כלי מקלדת, פנדר בס, פסנתר, מכונת תופים וסנייר.
מוזיקה והוצאה

בדומה להוצאה של Folklore, גם הסרט עצמו יצא בהפתעה, ללא כל הודעה מוקדמת. הוא הועלה לדיסני+ ב-25 בנובמבר 2020, ולדיסני+ הוטסטאר בהודו ובאינדונזיה ב-26 בנובמבר 2020. בסמוך לצאת הסרט, יצא גם אלבום ההופעה והפסקול, Folklore: The Long Pond Studio Sessions (from the Disney+ Special).
ביקורת

Folklore: The Long Pond Studio Sessions זכה לשבחים עולמיים מצד מטעם מבקרי הקולנוע והמוזיקה. ב-אתר האינטרנט האמריקאי המוקדש לדירוגים, ביקורות, מידע וחדשות אודות סדרות טלוויזיה וסרטי קולנוע, רוטן טומייטוז, קיבל הסרט ציון של 100% בהתבסס על 13 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.40/10. ב-Metacritic הוא קיבל ציון ממוצע משוקלל של 76 מתוך 100, בהתבסס על 7 ביקורות, דבר שהצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל". אנדרו בארקר מווראייטי שיבח את "אופיו הציורי והססגוני" וזאת, בנוסף לכך ששיבח את קולה של סוויפט. ויל ריצ'רדס מ-NME כינה אותו "מתנת חג המולד המוקדמת הנהדרת ביותר" ושיבח את עריכתו. בהמשך, שיבח את הקטע בו סוויפט ודסנר מנהלים דיון "נוגע ללב" במשמעות שמאחורי השיר "Peace".
מסכי עשן: המלכודת הדיגיטלית

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג׳ף אורלובסקי
 תסריט:  ג׳ף אורלובסקי דייוויס קומבה ויקי קרטיס
 שחקנים ראשיים:  טריסטן האריס (עצמו/עצמה) סקילר גיסונדו (עצמו/עצמה) קארה הייוורד (עצמו/עצמה) וינסנט קרטיזר (עצמו/עצמה) ג'רון לנייר (עצמו/עצמה) ג׳אסטין רוזנשטיין (עצמו/עצמה) שושנה זובוף (עצמו/עצמה) אזה רסקין (עצמו/עצמה) קתי או'ניל (עצמו/עצמה) 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  9 בספטמבר 2020
 משך הקרנה:  94 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דוקו-דרמה
 www.thesocialdilemma.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסכי עשן: המלכודת הדיגיטלית (באנגלית: The Social Dilemma, בתרגום מילולי לעברית: הדילמה החברתית) הוא סרט דוקו-דרמה משנת 2020 בבימויו של ג׳ף אורלובסקי, שנכתב על ידי אורלובסקי, דייוויס קומבה וויקי קרטיס. הסרט יצא באמצעות נטפליקס ב-9 בספטמבר 2020, והוא בוחן את עליית המדיה החברתית ואת הנזק שנגרם לחברה, תוך התמקדות בניצול המשתמשים שלה למטרות רווח כספי באמצעות מעקב קפיטליסטי וכריית מידע; כיצד העיצוב שלה נועד לטפח התמכרויות; השימוש שלה בפוליטיקה; השפעתה על בריאות הנפש (ובפרט: בריאות הנפש של מתבגרים ועליית שיעורי ההתאבדות של בני נוער); תפקידה בהפצת תיאוריות קונספירציה וסיוע לקבוצות כגון אגודת הארץ השטוחה ועליונות לבנה.
הסרט כולל ראיונות עם טריסטן האריס (אנ') (לשעבר מנהל אתיקה בעיצוב בחברת גוגל וממייסדי המרכז לטכנולוגיה אנושית (אנ')), אזה רסקין (אנ') (עמיתו של האריס וממייסדי המרכז לטכנולוגיה אנושית), ג׳אסטין רוזנשטיין (אנ') (ממייסדי Asana (אנ') ומיוצרי כפתור הלייק של פייסבוק), שושנה זובוף (פרופסור באוניברסיטת הרווארד), טים קנדאל (לשעבר נשיא פינטרסט), רשידה ריצ'רדסון (אנ') (מנהלת במכון AI Now (אנ')), רני דירסטה (מנהלת בחברת Yonder (אנ')), אנה למבק (מנהלת באוניברסיטת סטנפורד) וג'רון לנייר (מחלוצי המציאות המדומה). בין צילומי הראיונות משולבות סצנות דרמטיות בכיכובם של השחקנים סקיילר גיסונדו (אנ'), קארה הייוורד (אנ'), וינסנט קרטיזר ואחרים, המציגים סיפור התמכרות של נער מתבגר למדיה חברתית.
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2020 ולאחר מכן הופץ על ידי נטפליקס ב-9 בספטמבר 2020.‏
משתתפים (רשימה חלקית) > בתפקיד עצמם

טריסטן האריס (אנ')
אזה רסקין (אנ')
ג׳אסטין רוזנשטיין (אנ')
שושנה זובוף
ג'רון לנייר
טים קנדאל
רשידה ריצ'רדסון (אנ')
רני דירסטה
אנה למבק
משתתפים (רשימה חלקית) > שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| סקיילר ג'יסונדו | בן |  |
| קארה הייוורד | קסנדרה |  |
| וינסנט קרטיזר |  | בינה מלאכותית |
| סופיה האמונס | איילה |  |
| קטלינה גאראיואה | רבקה |  |
| ברברה גרינג |  | אמא |
| כריס גראנדי |  | אב-חורג |
תגובות וביקורות

באתר האינטרנט Rotten Tomatoes, לסרט יש דירוג של 93% המבוסס על 27 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.88 מתוך 10. על פי דעת הרוב, נכתב באתר כי הסרט "מציג ניתוח מפוכח של מציאות כריית מידע בהווה". באתר Metacritic, הוענק לסרט ציון ממוצע משוקלל של 78 מתוך 100, בהתבסס על תשעה מבקרים, ציון המצביע על "ביקורות חיוביות בדרך כלל".
מארק קנדי מ-ABC News התייחס אל הסרט, ואמר שהוא "מבט מאיר עיניים לאופן שבו הרשתות החברתיות נועדו ליצור התמכרות ולתפעל את ההתנהגות שלנו, כפי שמסופר על ידי כמה מהאנשים שפיקחו על המערכות במקומות כמו פייסבוק, גוגל וטוויטר"; עוד אמר שהסרט "[יגרום לך] לרצות מיד לזרוק את הטלפון החכם שלך לפח האשפה [...] ואז לזרוק את פח הזבל דרך החלון של בכירי פייסבוק". דניס הארווי מוראייטי כתב כי הסרט מסביר היטב כיצד "מה שנמצא בסיכון הוא בבירור לא רק רווח, או אפילו ילדים בעלי כישורים חברתיים גרועים, אלא האמון האמפתי שקושר חברות, כמו גם היציבות של המוסדות הדמוקרטיים [שאנחנו] לומדים שיכולים להתערער בצורה יעילה מדי על ידי הזנה קבועה של ממים המעוותים [את ה]פרספקטיבה [שלנו]". על פי דייוויד ארליך (IndieWire), הסרט הוא "הניתוח הבהיר, התמציתי והמפחיד ביותר של מדיה חברתית שנוצר אי פעם". על פי סקירה של פייננשל טיימס, הסרט "מפרט בקפידה את רמות הדיכאון מרקיעות השחקים ילדים ובני נוער; אגודת הארץ השטוחה והעליונות הלבנה; רצח העם במיאנמר; מידע כוזב על מגפת הקורונה; [ו]הסכנות של אמת סובייקטיבית והתפרקות חברתית". בניו יורק טיימס נכתב כי הסרט מציג "עריקים מצפוניים מחברות כמו פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם [שמסבירים] כי הנזקים של פלטפורמות הרשתות החברתיות הם [תוצאה של] פיצ'ר (אנ'), ולא באג". בסקירה שפורסמה בלוס אנג'לס טיימס מאת קווין קראסט נכתב כי "בעוד שרוב האנשים מודעים לכך שהם יעד של כריית מידע בזמן שהם נמצאים באתרים אלה, מעטים מבינים עד כמה עמוקה היא החדירה [...] אם אתה חושב שהתמורה היא רק קבלת פרסומות ממוקדות לנעלי הספורט האהובות עליך, אתה צפוי להפתעה גדולה".
במסה בכתב העת האקדמי "גילוי דעת", החוקרות שלומית ליר ושולמית אלמוג מותחות ביקורת על האופן בו הסרט משתמש באלמנטים דרמטיים השאובים מסוגת מדע בדיוני כדי להפחיד את הקהל. לטענתן, הסרט אינו מייצר דיון של ממש  אלא מייצר קריאה להכחדת החיבור לטכנולוגיה, תוך התעלמות מהיבטים אידאולוגיים וחוסר מודעות לאופן שבו נטפליקס עצמה אחראית לכשלים שנגדם היא יוצאת.
הערות שוליים

1 2  Ehrlich, DAvid (29 בינואר 2020). "'The Social Dilemma' Review: A Horrifyingly Good Doc About How Social Media Will Kill Us All". IndieWire. נבדק ב-12 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Social Dilemma (2020)". Rotten Tomatoes. נבדק ב-12 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Social Dilemma Reviews". Metacritic. נבדק ב-14 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kennedy, Mark (8 בספטמבר 2020). "Review: Put down that phone, urges doc 'The Social Dilemma'". ABC News. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harvey, Dennis (31 בינואר 2020). "'The Social Dilemma': Film Review". Variety. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Danny Leigh (9 בספטמבר 2020). "The Social Dilemma — this is how the world ends". www.ft.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Girish, Devika (9 בספטמבר 2020). "'The Social Dilemma' Review: Unplug and Run". The New York Times. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crust, Kevin (9 בספטמבר 2020). "Review: A call to digital arms, 'The Social Dilemma' demands change". Los Angeles Times. נבדק ב-9 בספטמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ראו 
הדילמה החברתית של נטפליקס: מבע בדיוני של אסון? , גילוי דעת, 2021
אלכסיי סוטורמין

אלכסיי סרגייביץ' סוטורמין (ברוסית: Алексе́й Серге́евич Суторми́н; נולד ב-10 בינואר 1994, מוסקבה, רוסיה) הוא כדורגלן רוסי, המשחק כקשר התקפי במועדון רוסטוב בהשאלה מזניט סנקט פטרבורג ובנבחרת רוסיה בכדורגל.
ביוגרפיה

אלכסיי נולד במוסקבה וחי בה עד גיל 16. הוא התחיל לשחק כדורגל בבית הספר קרילאצקויה, ולאחר מכן עבר לסטרוגינו. הוא נבחן בספרטק ולמד במשך שנתיים עד שלוש שנים בחימקי ולאחר מכן התקבל לאקדמיה של זניט סנקט פטרבורג והשתתף בשני משחקים באליפות הנוער עבור זניט.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים > סטרוגינו

המועדון המקצועי הראשון בו שיחק היה מועדון סטרוגינו במוסקבה. הוא הבקיע שער כבר במשחק הבכורה שלו בקבוצה, במפגש הגביע ב-10 יולי 2013 במפגש נגד "זניט מוסקבה", את משחק הבכורה בליגה ערך במשחק במסגרת הליגה המקצוענית נגד טורפדו ולדימיר, ב-15 ביולי.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים > חילופי קבוצות

ביולי 2015 הוא עבר לאסטרחן ל"וולגר" המקומית. הוא עשה את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד ספרטק-2 מוסקבה, שבו הקבוצה הפסידה, בהפרש מינימלי. במפגש הבא נגד "פאקל" מוורונז' הבקיע את שער הניצחון. במדי "וולגר" השתתף במשחקי המבחן להעפלה לפרמייר ליג .
בשנת 2017, דווח על התעניינות בו מ"ויקטוריה" הצ'כית, "זניט" ו"רוסטוב". כל שלוש ההצעות נדחו על ידי המועדון. שנה לאחר מכן, הוא עבר לאורנבורג.
ביוגרפיה > קריירת מועדונים > זניט

ביוני 2019 דווח כי זניט סנקט פטרבורג הציעה לו שכר של 300 אלף יורו וחוזה ל-5 שנים, אך לבסוף הוא עבר לרובין קאזאן שהציעה לו 500 אלף יורו לאותה תקופה. ברם, הוא לא נסע עם הקבוצה למשחק ההכנה נגד טמבוב ותקשורת הספורט דיווחה על כך שזניט הגיעה להבנות עם השחקן על מעברו לזניט באותם תנאים שרובין סיכמה מולו. ביולי 2019 זניט הודיעה רשמית על החתמתו לחוזה של שלוש שנים עם אופציה להארכה בשנתיים נוספות. את הופעת הבכורה במדי זניט ערך ב-14 ביולי 2019 במחזור הפתיחה של העונה כשנכנס כמחליף בניצחון הבייתי על טמבוב. ב-3 באוגוסט 2019 עלה לראשונה בהרכב הפותח במשחק הבייתי נגד קרסנודאר שהסתיים בשוויון 1-1. את שער הבכורה שלו הבקיע ב-21 בספטמבר 2019 בניצחון 0–5 על רובין קאזאן, כשבאותו משחק הוא מבקיע למעשה 2 שערים. בדצמבר 2020 הוזז לראשונה לעמדת הבלם הימני, במשחק המחזור ה-17 מול אורל. ב-29 בספטמבר 2021, הבקיע את שער הבכורה בליגת האלופות בניצחון קבוצתו 4:0 על מאלמו בגזפרום ארנה. באפריל 2022 האריך את חוזהו בקבוצה עד סוף 2025.
בינואר 2024 הושאל למועדון סוצ'י, עמה ירד ליגה בתום העונה.
באוגוסט 2024, הושאל עד תום עונת 2024/25 למועדון רוסטוב.
ביוגרפיה > נבחרת רוסיה

באביב 2014, הוא זומן לנבחרת הלאומית של רוסיה, השתתף בשני משחקים לא רשמיים נגד שוודיה. בשנת 2016, הוא זכה בגביע חבר המדינות 2016 בהרכב נבחרת הנוער של רוסיה, כשהופיע ב-4 משחקים והבקיע שער בגמר. הוא זומן למשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 וערך את הופעת הבכורה במדי הנבחרת ב-8 באוקטובר 2021, במשחק מול סלובקיה, שבו נבחרתו ניצחה 1:0. ב-11 באוקטובר 2021 עלה עם סרט הקפטן, במשחק מול סלובניה.
חיים אישיים

אביו, סרגיי סוטורמין הלך לעולמו ב-7 בנובמבר 2020.
תארים > קבוצתיים

גביע אלופות חבר המדינות: 2016
זיו נמני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  פרדסיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 601  קצין ההנדסה של פיקוד הצפון  מפקד בית הספר להנדסה צבאית
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה    מבצע צוק איתן  מבצע מגן צפוני  מלחמת חרבות ברזל
זיו נמני (נולד ב-29 באוגוסט 1979) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה. שירת כמפקד פו"ם אלון, מפקד בית הספר להנדסה צבאית, קצין ההנדסה של פיקוד הצפון ומפקד גדוד 601.