stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיגוע הדריסה בברלין
הערות שוליים

↑    Justin Huggler; James Rothwell; Louise Burke, ‏Berlin terror attack: Horrifying dashcam video shows truck speeding into Christmas market, The Telegraph, 23 December 2016
↑  דליה אליקים באתר  אזרחים חללי פעולות איבה
↑  רועי קייס, דאעש נטל אחריות לפיגוע בברלין, "המחבל עדיין חמוש וחופשי", באתר ynet, 20 בדצמבר 2016
↑  Germany, Spiegel Online, Hamburg. "Angriff in Berlin: Der Tag nach der Katastrophe".(בגרמנית)(הקישור אינו פעיל, 4.9.2021)
↑  פיגוע בברלין: נהג משאית דהר לקהל בשוק חג המולד, רצח 12 ופצע 48, באתר ynet, 19 בדצמבר 2016
↑  תיעוד: מעצר חשוד בפיגוע בברלין, באתר ‏מאקו‏, 20 בדצמבר 2016
↑  יניב דורנבוש‏, חשד לפיגוע: 9 הרוגים ו-50 פצועים בדריסה בשוק חג מולד בברלין, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2016
↑  Telegraph News - The Berlin Christmas market that was... | פייסבוק
↑  תם המצוד: המחבל מברלין נורה למוות במילאנו, באתר ynet, 23 בדצמבר 2016
↑  הגרדיאן, המצוד אחר האיש המבוקש באירופה נגמר, אך באוויר נותר ריח של מחדל, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811723221605606 
דרך המשאית
זאק גאליפנאקיס

| --- | --- |

זאק גאליפנאקיס, 2012
 לידה:  1 באוקטובר 1969 (בן 55) וילקסבורו, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית ארצות הברית
 שם לידה:  Zacharius Knight Galifianakis 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של צפון קרוליינה  Wilkes Central High School 
 פרסים והוקרה:  פרסי הסרטים והטלוויזיה של MTV 
 פרופיל ב-IMDb
 
זאקרי נייט "זאק" גאליפנאקיס (באנגלית: Zachary Knight "Zach" Galifianakis; נולד ב-1 באוקטובר 1969) הוא שחקן קולנוע וקומיקאי אמריקאי מועמד שישה פרסי אמי, הידוע בעיקר בתפקידיו הקומיים.
ביוגרפיה

גאליפנאקיס נולד ב-1 באוקטובר 1969 בעיירה צפון וילקסבורו (אנ'), שבצפון קרוליינה, בנם של מארי פרנסיס, שניהלה מרכז קהילתי לאמנויות, ושל הארי גאליפנאקיס, שעסק בסחר של נפט לחימום. אמו היא ממוצא סקוטי-אירי ואנגלי, בעוד שסבו וסבתו מצד אביו היו מהגרים מהאי כרתים שביוון. הוא הוטבל בכנסייה היוונית-אורתודוקסית שאליה השתייך אביו.
יש לו אחות צעירה יותר, מריט, ואח מבוגר ממנו, גרג. בן דודו, ניק גאליפנאקיס (אנ') הוא הקריקטוריסט של וושינגטון פוסט בעוד שדודו, שנקרא גם ניק גאליפנאקיס (אנ'), היה עורך דין ופוליטיקאי וחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית.
הוא למד בבית הספר התיכון וילקס (אנ') ולאחר מכן למד לתואר ראשון באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית, שם התמחה בחוג לתקשורת. בזמן לימודיו בקולג', הוא לקח חלק בתחנת הרדיו של הסטודנטים. גאליפנאקיס עבר בשנת 1992 לניו יורק במטרה להתחיל קריירת משחק.
קריירה

קריירת המשחק של גאליפנאקיס החלה בשנת 1996 כאשר כיכב בסיטקום "בוסטון קומון". בשנת 2001, השתתף בסרט "Out Cold". בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 היו לגאליפנאקיס מספר תפקידים קטנים בסרטים "חבל על המאפיה", "שוברות הלבבות" ו"נער הבועה".
בשנת 2002 החל להנחות תוכנית אירוח משלו בשם "Late World with Zach". התפקיד הבא שלו בטלוויזיה היה של חוקר מקרי מוות בשם דייוויס בסדרת הדרמה "מרוץ לאתמול", ששודרה בין השנים 2003 ל-2005. באותה התקופה גאליפנאקיס הופיע גם פעמים רבות בתוכנית הבידור של ג'ימי קימל והופיע 3 פעמים בתפקיד אורח בסדרה "רינו 911".
בהמשך גאליפנאקיס כיכב בתפקיד אלן פינגר בתוכנית הקומית "Dog Bites Man". בשנת 2006 הופיע בקליפ הווידאו של פיונה אפל לשיר "Not About Love" בו הוא מבצע ליפ סינק למילות השיר. ביוני 2006 הוציא גאליפנאקיס לשווקים את הסינגל "Come Over and Get It (Up in 'Dem Guts)", שיר קומי בסגנון ראפ/היפ הופ/דאנס שכלל קטעי שירה של פיונה אפל. במהלך 2007 הופיע גאליפנאקיס בקליפ של קניה וסט של שירו "Can't Tell Me Nothing".
בהמשך יצר סדרת סרטוני וידאו לאתר "Funny or Die" בשם "Between Two Ferns with Zach Galifianakis" (אנ') בהם הוא מקיים ראיונות עם סלבריטאים פופולריים. בסרטונים הוא מראיין את בראד פיט, ג'ימי קימל, מייקל סרה, ג'ון האם, נטלי פורטמן, שרליז ת'רון, בראדלי קופר, קונאן אובריאן ואנדי ריכטר, בן סטילר, סטיב קארל, שון פן, ברוס ויליס, ג'ניפר אניסטון, ויל פרל, ברק אובמה, ג'סטין ביבר ואחרים. סגנון הריאיון שלו כולל שאלות ריאיון טיפוסיות, מלוות לעיתים בשאלות והערות בלתי הולמות למטרה קומית.
בשנת 2009 כיכב בקומדיה המצליחה "בדרך לחתונה עוצרים בווגאס" לצד בראדלי קופר ואד הלמס.
ב-6 במרץ 2010 השתתף גאליפנאקיס כמנחה אורח בעונה ה-35 של "סאטרדיי נייט לייב" ופעם נוספת ב-12 במרץ 2011. ב-2010 כיכב בכמה סרטים כאשר הבולטים בהם הם "אדיוט מושלם", "סיפור מצחיק" ו"אל תלחצי, אני בדרך".
בשנת 2011 כיכב בסרט ההמשך "בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק".
בשנת 2016 שיחק בקומדיית הפעולה "מאסטר מיינדס", ושיחק בתפקיד ראשי בקומדיה "השכנים של ג'ונס" לצד גל גדות, איילה פישר וג'ון האם. בינואר 2016 החל לשחק בסדרה הקומית "הליצן העצוב" ברשת FX. בינואר 2017 עלתה העונה השנייה.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה העצמאי "קדחת הצבעונים", לצדן של אליסיה ויקנדר וקארה דלווין.
ב-2018 הופיע ב"קמט בזמן".
חיים אישיים

באוגוסט 2012, גאליפנאקיס התחתן עם אשת העסקים והפילנתרופית הקנדית קווין לונדברג בטקס שנערך בוונקובר, קנדה. יש להם שני בנים, רופוס עמנואל, שנולד ב-7 בספטמבר 2013 ובנם השני נולד ב-7 בנובמבר 2016.
גאליפנאקיס מתגורר כיום בשכונת וניס (אנ'), לוס אנג'לס ובעבר התגורר בברוקלין, ניו יורק. גאליפנאקיס הוא הבעלים של חווה בספרטה (אנ'), קרוליינה הצפונית, ומחלק את זמנו בין החווה לעבודתו. הוא אמר, "החווה שלי היא מקום שבו אני יכול לחשוב בבהירות ולהעמיד פנים שאני יודע מה אני עושה." הוא גם התגורר בעבר על אי בקולומביה הבריטית, קנדה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Flushed | בחור פתטי |  |
| 2001 | שוברות הלבבות | ביל |  |
| 2001 | נער הבועה | בחור בתחנת אוטובוס |  |
| 2001 | חבל על המאפיה | דקסטר |  |
| 2001 | Out Cold | לוק |  |
| 2002 | מתחת לפני המים | וולי |  |
| 2007 | עד קצה העולם | קווין וואליס |  |
| 2008 | מה שקורה בווגאס | דייב |  |
| 2008 | Visioneers | ג'ורג' |  |
| 2009 | Gigantic | הומלס |  |
| 2009 | בדרך לחתונה עוצרים בווגאס | אלן גארנר |  |
| 2009 | כוח G | בן קנדל |  |
| 2009 | תלוי באוויר | סטיב |  |
| 2009 | Little Fish, Strange Pond | באקי |  |
| 2009 | צעיר חסר מנוח | ג'רי |  |
| 2010 | מבצע: סוף המשחק | הרמיט |  |
| 2010 | אידיוט מושלם | טרמן מרץ' |  |
| 2010 | סיפור מצחיק | בובי |  |
| 2010 | אל תלחצי, אני בדרך | איתן טרמבלי |  |
| 2011 | בדרך לחתונה עוצרים בבנגקוק | אלן גארנר |  |
| 2011 | החתול של שרק | המפטי דמפטי | דיבוב |
| 2011 | החבובות | ג'ו ההומלס |  |
| 2012 | Tim and Eric's Billion Dollar Movie | ג'ים ג'ו קלי |  |
| 2012 | הקמפיין | מרטי הגינס | גם מפיק |
| 2013 | הנגאובר 3: חוזרים לווגאס | אלן גארנר |  |
| 2014 | האם אתה כאן | בן בייקר |  |
| 2014 | החבובות - מבוקשות | ג'ו ההומלס |  |
| 2014 | בירדמן | ג'ייק |  |
| 2016 | מאסטר מיינדס | דייוויד גאנט |  |
| 2016 | השכנים של ג'ונס | ג'ף גפני |  |
| 2017 | סרט לגו באטמן | הג'וקר | דיבוב |
| 2017 | קדחת הצבעונים | גריט |  |
| 2018 | קמט בזמן | המדיום המאושר |  |
| 2019 | לילה שטוף שמש | הלדור |  |
| 2019 | מיסטר לינק | מיסטר לינק | דיבוב |
| 2019 | בין שני שרכים: הסרט | עצמו | גם תסריטאי ומפיק |
| 2021 | הבאג של רון | רון | דיבוב |
| 2022 | הבורגרים של בוב: הסרט | פליקס פישודרדק | דיבוב |
| 2023 | The Beanie Bubble | טיי וורנר (אנ') |  |
| 2025 | לילו & סטיץ' | ג'ומבה ג'וקיבה | דיבוב |
| TBA | Winner | רון ווינר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1996–1997 | Boston Common | בובי | 5 פרקים |
| 1997 | Apartment 2F | זאק | 5 פרקים |
| 2000 | סאטרדיי נייט לייב |   | תסריטאי; 2 פרקים |
| 2002 | Late World with Zach | מנחה | תוכנית מערכונים ברשת VH1 36 פרקים; גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2003–2005 | מרוץ לאתמול | דייוויד | תפקיד ראשי (2 עונות): 26 פרקים |
| 2005 | Cheap Seats without Ron Parker | איון זוויג | פרק: "Women's Sports" |
| 2005–2007 | רינו 911 | פריזבי | 4 פרקים |
| 2006 | Dog Bites Man | אלן פינגר | תפקיד ראשי; 10 פרקים גם תסריטאי ומפיק |
| 2006 | Tom Goes to the Mayor | ד"ר ויקרסון | דיבוב; 2 פרקים |
| 2006 | Wonder Showzen | דאדי | דיבוב; פרק: "Horse Apples" |
| 2007 | התוכנית של שרה סילברמן | פרד בלורת' | פרק: "Humanitarian of the Year" |
| 2007–2010 | Tim and Eric Awesome Show, Great Job! | טיירי גרין / דמויות שונות | 6 פרקים |
| 2008–2018 | Between Two Ferns with Zach Galifianakis | מנחה | תוכנית אירוח אינטרנטית; 22 פרקים גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל |
| 2009–2010 | אבא אמריקאי | נורמן | דיבוב; 2 פרקים |
| 2009–2011 | משועמם | ריי יוסטון | תפקיד ראשי (3 עונות); 24 פרקים |
| 2012–הווה | ההמבורגרים של בוב | צ'ט / פליקס | דיבוב; 15 פרקים |
| 2013 | Comedy Bang! Bang! | סנטה קלאוס | פרק: "Zach Galifianakis Wears a Santa Suit" |
| 2013 | קרול שואו | דמויות שונות | פרק: "The Greatest Hits of It" |
| 2013–2014 | Tim & Eric's Bedtime Stories | זאק | 2 פרקים |
| 2014 | משפחת סימפסון | לוקאס בורטנר | דיבוב; פרק: "Luca$" |
| 2014 | TripTank | ג'ק השרת | דיבוב; פרק: "Crossing the Line" |
| 2016–2019 | הליצן העצוב | צ'יפ בסקטס / דייל בסקטס | תפקיד ראשי (4 עונות); 40 פרקים גם יוצר, תסריטאי ומפיק בפועל מועמד פרס אמי לבידור בפריים טיים לשחקן ראשי בסדרת קומדיה (2017) |
| 2016 | Bajillion Dollar Propertie$ | כלב גישוש | פרק: "Victoria Awakens" |
| 2020 | Dicktown | צ'ארלי | דיבוב; פרק: "The Mystery of the Controversial Cosplay" |
| 2020–2021 | פה גדול | גראטית'וד | דיבוב; 3 פרקים |
| 2022 | השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר | נהג משאית | פרק: "Trucks" |
| 2024 | רק רוצחים בבניין | עצמו |  |
דניאלה רוסטיוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1983 (בן 41) מילאנו, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מילאנו 
 עיסוק:  מנצח
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  פסנתר, עוגב
 פרסים והוקרה:  פרס האופרה הבינלאומי (2013) 
 www.danielerustioni.com
 
דניאלה רוסטיוני (באיטלקית: Daniele Rustioni;  נולד ב-18 באפריל 1983) הוא מנצח איטלקי.
ביוגרפיה

רוסטיוני נולד במילאנו, ולמד פסנתר, עוגב וקומפוזיציה בקונסרבטוריון של מילאנו. הוא שר במקהלת הבנים של לה סקאלה בצעירותו. הוא למד נגינה בצ'לו במשך 3 שנים, ולאחר מכן פסנתר ועוגב.
רוסטיוני למד ניצוח אצל ג'ילברטו סרמבה בקונסרבטוריון של מילאנו ותחת ג'אנלואיג'י גלמטי באקדמיה מוזיקאלה צ'יג'יאנה. בהיותו באקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, בין המנטורים שלו היה ג'נאנדראה נוזדה, שנתן לו את ההזדמנות לעשות את הופעת הבכורה שלו כמנצח עם התזמורת של תיאטרו רג'יו בטורינו בשנת 2007. בשנים 2008–2009, רוסטיוני היה  אמן צעיר בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. לאחר מכן הפך לעוזר המנצח של אנטוניו פאפאנו בקובנט גארדן, וכיהן בתפקיד במשך 3 שנים. רוסטיוני ערך את הופעת הבכורה שלו בארצות הברית ביולי 2011 בניצוחו על האופרה מדיאה של לואיג'י כרוביני בפסטיבל גלימרגלאס.
רוסטיוני הפך למנצח אורח ראשי של תזמורת לה טוסקנה בשנת 2011. ביוני 2014 הפך רוסטיוני למנצח הראשי של התזמורת. הוא התפטר כמנצח הראשי של התזמורת בתום עונת 2019–2020. הוא שומר על תפקידו כמנהל אמנותי של התזמורת.
במרץ 2015, האופרה הלאומית של ליון הודיעה על מינויו של רוסטיוני למנצח הראשי הבא שלה, החל מספטמבר 2017. בינואר 2019, תזמורת אלסטר הודיעה על מינויו של רוסטיוני למנצח הראשי הבא שלה, החל מספטמבר 2019, לאחר 3 הופעות קודמות כמנצח אורח בתזמורת. בספטמבר 2022, הודיעה התזמורת במקביל על הארכת חוזהו של רוסטיוני ל-2024 ועל העלאה מיידית של התואר למנהל מוזיקלי.
רוסטיוני נשוי לכנרת האיטלקייה-אמריקאית פרנצ'סקה דגו. בני הזוג הקליטו יחד קונצ'רטו לכינור של פאגאניני וולף-פרארי עבור דויטשה גרמופון, שם ההקלטה של הקונצ'רטו לכינור וולף-פרארי נלקחה מהופעת הבכורה בבריטניה בברמינגהאם, עם התזמורת הסימפונית של ברמינגהאם. עבור סוני קלאסיק, רוסטיוני הקליט מוזיקה של ג'ורג'יו פדריקו גדיני, ואלבום של אריות אופרה עם ארווין שרוט.
שיער באף

שיער באף
שיער באף הוא שיער קשיח באורך של מספר מילימטרים בסמוך לפתחי הנחיריים, שמטרתם סינון האוויר מחלקיקים של אבק, חול ולכלוך טרם כניסתו לחלל האף.
לאחר האזור השעיר בפתחי הנחיריים, ממוקמת רירית האף שמדפנת את חלל האף. הרירית מהווה מערכת הגנה נוספת אשר נועדה למנוע חדירת חלקיקים מיקרוסקופיים אל דרכי הנשימה.
הסרת שיער בולט

קיימים מכשירים חשמליים לקציצת שיער קשיח שבולט מפתחי הנחיר או מכונות גילוח שבהן התקן לקציצת שיער זה. טיפול אפשרי נוסף הוא מריטת השיער באמצעות מלקטת אולם פעולה זו כואבת ועלולה לגרום לדלקת בזקיק השיער.
סוגיות הלכתיות

הרב עובדיה יוסף קבע פסק הלכה שלפיו אין לחטט באף בשבת מחשש שמא במהלך הפעולה ייתלשו שערות האף מדופן הנחיר, וכתוצאה מכך יתקיים חילול שבת. פסק הלכה זה היה מושא ללעג והוצג כקוריוז אצל חלקים בציבור החילוני לנוכח התערבותו בפעולה מוצנעת ואזוטרית בחיי היום יום.
הערות שוליים

↑  אשר כהן, על החיטוט, באתר העין השביעית, 1 בפברואר 1998
דמויי אליגטור

| דמויי אליגטור |
| --- | --- |
 אליגטור אמריקאי מהלך
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זוחלים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: תנינאים
על־משפחה:: דמויי אליגטור
שם מדעי
 Alligatoroidea ‏1844

דמויי אליגטור (שם מדעי: Alligatoroidea) היא על-משפחה של תנינאים שהתפתחה בקרטיקון עליון. כיום היא מוגדרת כענף של האליגטור אמריקאי (Alligator mississippiensis), וכל התנינאים שקרובים אליו יותר מאשר אל תנין היאור (Crocodylus niloticus) או אל הגוויאל ההודי (Gavialis gangeticus) - המשוייכים לקבוצה לונגירוסטרס (Longirostres).
העל-משפחה כוללת כיום את משפחת האליגטוריים, המצויים (למעט אליגטור סיני) לאורך אמריקה וכן תנינאי עבר שנכחדו דוגמת הדיינוסוכוס והליידיוסוכוס. הדיינוסוכוס היה תנינאי ענק (אורכו: 8–12 מטר ומשקלו יכול להגיע אף ל-8.5 טונות) באמריקה הצפונית שטרף בעיקר צבי ים ודינוזאורים.
מיון

סוג ללא מקור ליידיוסוכוס (Leidyosuchus) - נכחד
סוג ללא מקור Tadzhikosuchus - נכחד
סוג ללא מקור דיינוסוכוס (Deinosuchus) - נכחד
משפחה Diplocynodontinae - נכחדה. בה הדיפלוקיינודון
קבוצה Globidonta
סוג ללא מקור Acynodon - נכחד
סוג ללא מקור Stangerochampsa - נכחד
סוג ללא מקור Albertochampsa - נכחד
סוג ללא מקור ברכיצ'יימפסה (Brachychampsa) - נכחד
משפחה אליגטוריים (Alligatoridae)
גלריה

אליגטור אמריקאי
קיימן שחור
עוד אליגטור אמריקאי
שחזור של דיינוסוכוס
קיימן ז'קרה
אליגטור סיני
הערות שוליים

↑  Brochu, Christopher A. (במאי  2003). "Phylogenetic approaches toward crocodylian history". Annual Review of Earth and Planetary Sciences. 31: 360. doi:10.1146/annurev.earth.31.100901.141308. {{cite journal}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא זוחלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שלמה בן אלקנה

| --- | --- |

 לידה:  9 בנובמבר 1921 ברה"מ 
 פטירה:  11 באוגוסט 1993 (בגיל 71) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 
שלמה אריה בן אלקנה (9 בנובמבר 1921 – 11 באוגוסט 1993) היה איש משטרה ישראלי, חוקר תעלומות היסטוריות מתקופת היישוב, מומחה לאיתור נעדרים, יוזם ומקים יחידת אית"ן. בעל תואר דוקטור לפילוסופיה.
טבלת הנצחה לשלמה בן אלקנה בפארק הנקרא על שמו, בגבעת שמואל
תולדות חייו

שלמה בן אלקנה נולד ב-1921 ברוסיה כשלמה וינטר לאלקנה ולרחל וינטר. המשפחה עסקה בחקלאות. בילדותו המוקדמת עבר עם משפחתו לווינה, שבה התחנך. בשנת 1938, בגיל 17, עלה לארץ ישראל והצטרף לקיבוץ בית זרע. בעת מלחמת העולם השנייה פעל בסוריה בשליחות ארגון "ההגנה" והמודיעין הבריטי, ועסק בפעילות חשאית נגד שלטונות וישי, ותוך כדי כך סייע בהברחת עולים ארצה. בעת פעילותו בסוריה הוא נעצר ונכלא.
לאחר הקמת מדינת ישראל הצטרף שלמה בן אלקנה למשטרת ישראל בדרגת פקד, ושם עסק בענייני ערבים ורכש ידע בתרבותם ובמנהגיהם.
כמו כן, היה אחד החוקרים בלשכה 06, מצא את גופתו של בנו של מאיר יערי חיים שהתאבד, מקומות הקבורה של חללי פיצוץ גשר א-זיב ואבשלום פיינברג.
בין היתר שימש קצין קישור של המשטרה ליחידת איסוף של אמ"ן בצפון ישראל, שתפקידה להפעיל סוכנים מעבר לגבול.
תולדות חייו > מלחמת ששת הימים

עם תום מלחמת ששת הימים שלטה מדינת ישראל, באמצעות ממשל צבאי, על אוכלוסייה של מאות אלפי פלסטינים. בהנהגת המדינה רווחו דעות שונות, ולעיתים סותרות, כיצד לנהוג באוכלוסייה זאת, ולא קיבלה הכרעה חד-משמעית בשאלה זו. אחד הפתרונות היה פינוי מרצון תמורת תשלום סכומי כסף למפונים. פתרון זה הופעל למשך זמן קצר ברצועת עזה.
ביוזמתו של ראש הממשלה לוי אשכול הוקמה לשם כך יחידה חשאית במסגרת הממשל הצבאי ברצועה. שלמה בן אלקנה, שעבר לאחר סיום שירותו במשטרה לשרת במילואים בדרגת סגן-אלוף, בממשל הצבאי ברצועה, הועמד בראש היחידה. הוא נמצא מתאים לתפקיד לאור ניסיונו המשטרתי והמודיעיני והיכרותו את מנהגי הערבים ושפתם. היחידה פעלה זמן קצר בלבד והעבירה אל מחוץ לישראל ולשטחים הכבושים מספר לא רב של ערבים, שתמורת הסכמתם לעזוב שולמו להם סכומי כסף זעומים.
המבצע דעך משום ששר הביטחון משה דיין לא תמך בו. דיין הבין כי בהיעדר הסכמי שלום, שהסיכויים להשגתם התמעטו בעקבות ועידת חרטום באוגוסט 1967 (בה נתקבלו שלושת הלאווים הידועים "לא משא-ומתן עם ישראל, לא הכרה בה, ולא שלום עמה"), תישאר מדינת ישראל בשטחים למשך זמן רב. במצב כזה סבר דיין כי מוטלת עליה האחריות לדאוג לצורכי התושבים. דיין סבר גם כי שמירת השקט בשטחים היא אינטרס עליון של המדינה ולשם כך יש לאפשר לתושבים להתקיים בכבוד וללא אווירה של פחד העלולה להגרם כתוצאה מפעולות של הגירה יזומה.
תולדות חייו > מלחמת יום הכיפורים

במלחמת יום כיפור היה שלמה בן אלקנה מניח היסוד להקמת היחידה לאיתור נעדרים לכוחות האוויר, שאוחדה עם זו של כוחות הקרקע ליחידת אית"ן. לאחר שסיים את תפקידו ביחידה במלחמת יום הכיפורים, נאבק בן אלקנה בשלטונות הצבא על מנת שיכירו בצורך קיומה של היחידה גם בימי שיגרה, מאבק שצלח.
תולדות חייו > פטירתו

שלמה בן אלקנה פרסם מספר ספרים המתבססים על חקירותיו ועל הידע שלו בענייני ערבים. הוא נפטר בשנת 1993, והיה בן 72 במותו.
בעיר מגוריו, גבעת שמואל, נקרא פארק על שמו ובו טבלת הנצחה לפועלו.
פרשיות בהן טיפל

בעת שירותו במשטרה ולאחר שחרורו מן המשטרה עסק במספר חקירות הנוגעות לתעלומות מתולדות היישוב:
בשנת 1963 גילה בן אלקנה את מקום קבורתם של משה לזרוביץ, אשתו וגיסו (אחי האישה). תעלומת מקום קבורתם היא תוצאה של פרשה מימי מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. בליל 16–17 באוגוסט 1938 תקפו כ-200 מאנשי כנופייתו של מנהיג הכנופיות יוסוף אבו דורה מחנה מעצר ליד עתלית, שבו כלאו הבריטים את אנשי הכנופיות שנלכדו והעבידו אותם בעבודת פרך. התוקפים השתלטו על המחנה ושחררו חלק מהאסירים שהיו כלואים בו. כאשר הגיעה תגבורת בריטית, נסוגו אנשי הכנופיות ולקחו עמם כבני ערובה את משה לזרוביץ, סגן מפקד המחנה, אשתו ברוריה, שלושת ילדיהם ואת אחי האשה קירז'נר. לאחר ימים אחדים שחררה הכנופיה את הילדים, אך רצחה את שלושת המבוגרים והסתירה את גופותיהם. רק בשנת 1963, בעקבות חקירותיו של שלמה בן אלקנה, התגלה הבור שבו הוסתרו הגופות, ועצמות הנרצחים הובאו לקבורה בקבר אחים בראשון לציון.
בשנת 1964 נעלם חיים יערי, בנו של מנהיג מפ"ם מאיר יערי, ששירת כסגן משנה בחטיבת הצנחנים. חיים יערי יצא מבסיסו ולא שב, וגורלו לא היה ידוע. לאחר חיפושים ממושכים, בפיקודו של בן אלקנה, נמצאה הגופה ב-21 בנובמבר, שמונה חודשים לאחר העלמו של יערי. הסתבר כי שם קץ לחייו.
במאי 1966 גילה שלמה בן אלקנה את מקום קבורתם של 13 חללי ההתקפה על גשר אכזיב, שנהרגו בליל הגשרים שבין ה-16 ל-17 ביוני 1946. למחרת ההתקפה נמצאו במקום המעשה רק שרידים מועטים מן הגופות. חקירתו של בן אלקנה הובילה לקבר אחים בחיפה, שבו נקברו החללים בחפזון ובחשאיות זמן קצר לאחר האירוע. בחלוף השנים נשתכח מעשה הקבורה ומקומה. לאחר גילוי הקבר בחיפה הועברו שרידי הגופות לקבורה סמוך לגשר לידו נפלו החללים.
בשנת 1966 ניסה שלמה בן אלקנה לפתור את תעלומת העלמם של כ"ג יורדי הסירה. חקירתו, כיתר החקירות שנערכו בנושא העלמם של הספינה ואנשיה לא נשאה פרי. יתרה מזו, בגין חקירתו זו נתעוררה מחלוקת בינו לבין יוסף קוסטיקה, איש המחלקה הסורית של ארגון ההגנה, שמצא לנכון להתלונן על בן אלקנה בפני מפכ"ל המשטרה.
לבקשת הסופרת דבורה עומר גילה, כי אמה לא שמה קץ לחייה אלא נהרגה בתאונת אימונים של ההגנה. סיפור ההתאבדות נדרש כסיפור כיסוי בשל הצורך לא לחשוף את קיום האימונים בפני השלטון הבריטי.
פרשיות בהן טיפל > איתור עצמותיו של אבשלום פיינברג

גולת הכותרת של גילוייו של בן אלקנה הייתה גילוי הגופה של אבשלום פיינברג איש ניל"י, שהייתה טמונה חמישים שנה בחולות רפיח.
לאחר שאבשלום פיינברג נעלם בראשית שנת 1917 בבורחו מפני הטורקים לחולות סיני באזור רפיח, נעשו ניסיונות לא מעטים לחפש את גופתו. הניסיונות הראשונים נעשו בתקופה הסמוכה להירצחו של פיינברג, הן על ידי הבריטים והן על ידי אנשי ניל"י. בראשית שנות השלושים מצא המהנדס בנימין רן את מקום הקבר, אך הקבר לא זוהה בוודאות.
רק לאחר מלחמת ששת הימים, משתפס צה"ל את השטח שבו נרצח פיינברג, פוענחה התעלומה באופן סופי על ידי שלמה בן אלקנה, שמצא בסוף שנת 1967 את השלד בחולות רפיח, והשלד זוהה כְּשלדו של אבשלום פיינברג, והועבר בטקס צבאי לבית הקברות הצבאי בהר הרצל, שם נטמן בחלקת עולי הגרדום .
מציאת השלד והעברתו גרמו לטיהור שמו של יוסף לישנסקי מן האשמות השווא ברצח אבשלום. בעקבות זאת הועברו גם עצמותיהם של אנשי ניל"י נוספים להר הרצל בטקסים ממלכתיים ואנשי ניל"י זכו להנצחה רשמית של מדינת ישראל.
ספריו

מלחמת הערבים והשלטון העותמאני בעליה ובהתיישבות יהודים בארץ ישראל, 1882–1918: הרקע לעימות הערבי-יהודי בארץ ישראל, הוצאה עצמית, 1969.
התגבשות התנועה הערבית הלאומנית בארץ ישראל: תוך מאבקה במפעל הציוני: 1918–1925, הוצאה עצמית, 1979.
סיפורה של חקירה: דפי-יומן: חטיפתה של משפחת הקצין לזרוביץ ב-1938 בידי כנופיות אבו דורה, הוצאת הדר, 1986.
אבשלום פיינברג שב מן המדבר: חקירות נסיבות הירצחו בינואר 1917 וגילוי שלדו באזור רפיח באוקטובר 1967, הוצאת רשפים, תשמ"ז-1987.
הערות שוליים

↑  סיפורו של מערך איתור הנעדרים בצה"ל  - (אית"ן), מתוך אתר אגף כח אדם בצה"ל
↑  רונן ברגמן, "מדינת ישראל תעשה הכל: הקרב החשאי על השבויים והנעדרים", הוצאת "כנרת, זמורה-ביתן, אור יהודה, 2009, ISBN 978-965-517-515-8, עמ' 59.
↑  גד שמרון, המוסד והמיתוס, כתר ספרים, 2011, עמ' 152-156
↑  במקביל לפעילות יחידת הממשל הצבאי, המוסד בפיקוד יוסף יריב לקח חלק במבצע משלו. המבצע הופסק ב-4 במאי 1970, כאשר שני צעירים שמוצאם ברצועת עזה ירו בעובדת שגרירות ישראל בפרגוואי, עדנה פאר.
↑  שרה ליבוביץ-דר, הגירוש לגן עדן, באתר nrg‏, 13 באוגוסט 2004
↑  יוסי מלמן, עזה: מבצע הפינוי הראשון, באתר הארץ, 16 באוגוסט 2005
↑  בחיפוש אחר נעדרים, כתבה באתר צה"ל
↑  משה ויניצקי, מחר - הלויית ח. יערי ז"ל, מעריב, 22 בנובמבר 1964
↑  על ידי התאמה של גובה השלד, שבר באצבע שנגרם מירי ורווח בין השיניים. כפי שתיארה אחותו של אבשלום בסרטון : "סוד הדקל במדבר" .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258577805171  ISNI: 0000 0000 7048 4718  LCCN: no91004485  VIAF: 97664513   WorldCat (עם VIAF): 97664513
קרמיקה סינית

קנקן אדום מכוסה בעיצוב דרקון וים מתקופת ג'יאג'ינג, קיסר סין (1521–1567) בשושלת מינג
הקרמיקה הסינית (בסינית: 中國陶瓷史; באנגלית: Chinese ceramics; מציגה התפתחות מתמשכת מאז התקופות שלפני השושלות השונות והיא אחת הצורות המשמעותיות ביותר של אמנות באמצעות שימוש בחומר קרמי של האמנות הסינית בעולם. כלי החרס הראשונים נוצרו בתקופה הפלאוליתית. הקרמיקה הסינית נעה מחומרי בנייה כגון לבנים ואריחים דרך כלי חרס שנוצרו בעבודת יד, כדים שנשרפו במדורות או בכבשנים וכלה בסחורות החרסינה הסיניות המתוחכמות כחלק מההמצאות הסיניות (כמו הנייר, הדפוס, אבק השריפה המצפן ועוד) שהייתה מיועדות תחילה רק לחצר הקיסרות וליצוא. הפורצלן היה המצאה סינית והוא כל כך מזוהה עם סין עד שהוא מכונה עדיין "סין" בשימוש באנגלית היומיומית.
כלי פורצלן בצבעים כחול-לבן עם דרקון משושלת מינג
רוב הקרמיקה הסינית המאוחרת יותר, אפילו באיכות הטובה ביותר, נעשתה כבר בקנה מידה תעשייתי, ולכן נרשמו מעט מאוד שמות של קדרים בודדים. רבים מבתי המלאכה החשובים ביותר של סדנאות כבשנים היו בבעלות הקיסר או שמורות לקיסר, וכמויות גדולות של חרסינה סינית לייצוא יוצאו כמתנות דיפלומטיות או למסחר כבר ממועד מוקדם. בתחילה למזרח אסיה ולעולם האסלאמי, ולאחר מכן לרחבי העולם ולאירופה בערך החל מהמאה ה-16. לקרמיקה הסינית הייתה השפעה עצומה על מסורות הקרמיקה האחרות באזורים אלה.
קערת סלאדון (סוג של כלי ירוק) מסוג כלי יאוזו, שושלת סונג, המאה ה-11-10.
יותר ויותר במהלך ההיסטוריה הארוכה שלהן, ניתן לסווג קרמיקה סינית בין אלו שנעשו עבור החצר הקיסרית לשימוש או להפצה, אלו שהיו מיועדות לשוק סיני של האצולה, לבין אלו עבור שווקים סיניים פופולריים או לייצוא. גם סוגים מסוימים של סחורה יוצרו רק או בעיקר לשימושים מיוחדים כמו קבורה, או לשימוש על מזבחות.