stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטופר אוקרמן
ביוגרפיה

אוקרמן נולד במקסיקו סיטי, מקסיקו; בנם של אב מקסיקני, ויקטור מנואל קסיאס אריאס, ואם שוודית, מארי כריסטינה אלכסנדרה פון אוקרמן. מגיל שנתיים משך כריסטופר את תשומת לבם של במאים מסחריים במקסיקו ובארצות הברית, והצליח לזכות בפרס נשר הזהב בגיל 11 על שעשה יותר מ-160 פרסומות.
קריירה > קריירת משחק

ב-1999 לוהק אוקרמן לטלנובלת הילדים "העיתון של דניאלה". בשנת 2000 הוא לוהק לטלנובלה "חברים לנצח". בשנת 2001 הוא כתב את שיר הנושא של הטלנובלה "הרפתקאות בזמן".
בשנת 2004 כתב כמה פרקים של הטלנובלה "אמי - הילדה עם הילקוט הכחול". באותה שנה הוא לוהק לטלנובלה "REBELDE", הגרסה המקסיקנית של הטלנובלה הארגנטינאית "המורדים", בתפקיד דייגו בוסטמנטה.
בעקבות ההצלחה של המורדים, בשנת 2007, הופץ Televisa RBD: "לה פמילייה". הסיטקום התבסס על חייהם הבדיוניים של חברי "RBD". הדמויות בסיטקום לא התבססו על הדמויות של הלהקה, אך דומות לאישיות האמיתית של השחקנים. הסיטקום רץ מה-14 במרץ 2007 - 13 ביוני 2007, וכלל כ-13 פרקים.
בשנים 2009–2012 כיכב אוקרמן בסדרת מסתורין והמדע בדיוני "קדברה", המופקת באמריקה הלטינית, על ידי Fox.Which, ומצולמת בקולומביה במלון "מג'סטיק".
בשנת 2016 שיחק בסדרת הפעולה הקולומביאנית "2091" בתור אינפאר לצדו של בנחמין ויקוניה.
בשנת 2018 כיכב בקומדיה הפרואנית "איך להתגבר על פרידה" שהופקה עבור נטפליקס; ב-2023 שיחק גם בסרט ההמשך "איך להתגבר על שברון לב".
קריירה > קריירה מוזיקלית

בעקבות הצלחת המורדים, השיקה "RBD" עד כה 9 אלבומי אולפן בספרדית, פורטוגזית ואנגלית. הם מכרו מעל 15 מיליון אלבומים ברחבי העולם, וערכו סיבוב הופעות ברחבי מקסיקו, דרום אמריקה, סרביה, רומניה, ארצות הברית וספרד.
ב -15 באוגוסט 2008, "RBD" פרסמה הודעה כי הם החליטו להיפרד. הם יצאו לסיור האחרון, "Gira Del Adios", סיור עולמי שהסתיים בתחילת 2009.
בחודש מרץ 2009, הופץ הסינגל "להאיר את ליל העולם" של אוקרמן בהפקת רודי מאיה. ב-2010, הוציא אוקרמן סינגל שני בשם "Vivir Soñando". שני הסינגלים הם מתוך אלבום בכורה אשר עתיד לצאת בסוף 2010. אוקרמן ביקר במספר מדינות, כולל ברזיל, ספרד וישראל לצורך הקלטת האלבום.
חיים אישיים

אוקרמן גולש בסקייטבורד, וזכה בתחרויות ארציות שונות.
היה בינו ובין הקולגה שלו אנהי רומן קצר במהלך צילומי "RBD", אך הם נפרדו לאחר 8 חודשים.
דיסקוגרפיה (סולו) > אלבומי אולפן

2010 - Somos
דיסקוגרפיה (סולו) > EP

2017 - La Revolución De Los Ciegos
2020 - Sutil Universo
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Casi una gran estafa | אלחנדרו |  |
| 2017 | Como cortar a tu patán | ליאו |  |
| 2018 | איך להתגבר על פרידה | סנטיאגו |  |
| 2019 | El hubiera sí existe | חואן קרלוס |  |
| 2020 | El país de las últimas cosas | סאם |  |
| 2023 | איך להתגבר על שברון לב | סנטיאגו |  |
| TBA | Hypnotized | יועץ |  |
| TBA | Pacífico | טיאגו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999-1998 | El diario de Daniela | כריסטופר רובין | תפקיד ראשי; 100 פרקים |
| 2000 | Amigos x siempre | סנטיאגו דל ולה | תפקיד ראשי; 115 פרקים |
| 2001 | Aventuras en el tiempo | אנחל דה הוארטו | תפקיד ראשי; 105 פרקים |
| 2004 | אמי - הילדה עם הילקוט הכחול | רולנדו | תפקיד ראשי; 115 פרקים |
| 2006-2004 | Rebelde | דייגו בוסטמנטה | תפקיד ראשי (3 עונות); 440 פרקים |
| 2007 | RBD: La familia | אוקר | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2009 | Verano de amor | עצמו | פרק: "Dormidos" |
| 2012-2009 | Kdabra | לוקה | תפקיד ראשי (3 עונות); 33 פרקים |
| 2017-2016 | 2091 | אינפאר / דרק האל | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| 2020-2018 | דיאבלרו | רמירו ונטורה | תפקיד ראשי (2 עונות); 14 פרקים |
| 2023 | Ella Camina Sola | ריקרדו | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
יחסי החוץ של גרמניה

יחסי החוץ של גרמניה הם יחסי החוץ של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה.
גרמניה היא מדינה אירופאית החברה באיחוד האירופי, G20, G8 הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי, נאט"ו והאומות המאוחדות.
גרמניה מחזיקה בכ-229 משלחות דיפלומטיות ומקיימת יחסים עם כ-190 מדינות ברחבי העולם. כאחת המדינות המתועשות בעולם, היא מוכרת כמעצמה מרכזית בענייני מרכז אירופה בעולם.
היררכיה > הקבינט הפדרלי

שלושה משרדי ממשלה אחראים להנחיית מדיניות החוץ הגרמנית: משרד הביטחון, המשרד לשיתוף פעולה כלכלי ומשרד החוץ הפדרלי. בפועל, רוב המחלקות הפדרליות הגרמניות ממלאות תפקיד כלשהו בעיצוב מדיניות החוץ במובן זה שנותרו רק כמה תחומי מדיניות שנותרו מחוץ לתחום השיפוט הבינלאומי.
היררכיה > בונדסטאג

בהתייחסות למדיניות החוץ, פועל הבונדסטאג ביכולת פיקוחית. כל אחת מוועדותיה, ובראשן ועדת יחסי החוץ, מפקחת על מדיניות החוץ של המדינה. הסכמת הבונדסטאג נדרשת כדי לאשרר אמנות בינלאומיות.
היררכיה > ארגונים לא ממשלתיים

בגרמניה יש רפסודה של ארגונים לא ממשלתיים העוסקים בסוגיות מדיניות החוץ. ארגונים לא ממשלתיים אלה כוללים צוותי חשיבה (המועצה הגרמנית ליחסי חוץ), ארגוני שדולה חד-צדדיים (אמנסטי אינטרנשיונל) וכן ארגונים נוספים המקיימים קשרים דו-צדדיים חזקים בין גרמניה לבין מדינות אחרות.
המטרה הכוללת של הארגונים הלא-ממשלתיים העוסקים במדיניות החוץ של גרמניה, היא לשכנע את מקבלי ההחלטות לפעול לפי השקפותיהם.
יוזמות גלובליות > סיוע הומניטארי

גרמניה היא התורמת הגדולה ביותר לארגון האומות המאוחדות ויש לה כמה סוכנויות פיתוח העובדות באפריקה ובמזרח התיכון. ממשלת גרמניה רואה במדיניות הפיתוח אחריות משותפת של הקהילה הבינלאומית.
יוזמות גלובליות > מעורבות אקולוגית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ארגונים בינלאומיים

גרמניה היא חברה במועצת אירופה, האיחוד האירופי, G8, G20, נאט"ו, האומות המאוחדות, הבנק העולמי וארגון הסחר העולמי.
ארגונים בינלאומיים > האיחוד האירופי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שיתוף פעולה של שלום עם שכנותיה היא אחת המטרות של גרמניה, וגרמניה נמצאת בחוד החנית של האינטגרציה האירופית:
אמנת מאסטריכט
רוב הסוגיות החברתיות העומדות בפני מדינות אירופה בכלל: הגירה, אוכלוסיות מזדקנות, אימוץ מערכות רווחה ופנסיה - כולן חשובות בגרמניה. גרמניה שואפת לשמור על השלום באמצעות "העמקת" האינטגרציה בין חבריה הנוכחיים של המדינות החברות באיחוד האירופי.
ארגונים בינלאומיים > נאט"ו

ע״פ הדוקטרינה שנקבעה בהנחיות מדיניות ההגנה לשנת 2003, גרמניה מעדיפה להעניק עדיפות לשותפות הטרנסאטלנטית עם ארצות הברית באמצעות האמנה הצפון אטלנטית. עם זאת, גרמניה מקדישה תשומת לב גוברת לתיאום מדיניותה עם האיחוד האירופי באמצעות מדיניות החוץ והביטחון המשותפת.
ארגונים בינלאומיים > האו״ם

ממשלת גרמניה החלה ביוזמה להשגת מושב קבוע במועצת הביטחון של האו"ם, במסגרת הרפורמות שעבר האו"ם. הדבר יחייב אישור של רוב של כ-2 שליש מהמדינות החברות ואישור של חמש המדינות בעלות סמכויות הווטו במועצת הביטחון.
יחסי מדינות > המזרח התיכון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| מדינה | פרטים | שגרירויות |
| --- | --- | --- |
| איחוד האמירויות הערביות | היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1972. הייצוא הגרמני לאיחוד האמירויות הערביות עמד על 5.84 מיליארד אירו לשנת 2008. |  איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות בברלין וקונסוליה במינכן.  גרמניה מחזיקה בשגרירות באבו דאבי וקונסוליה בדובאי. |
| טורקיה | היחסים החלו בתקופת האימפריה העות'מאנית והגיעו לשיא עם התפתחות קשרים חזקים עם היבטים רבים הכוללים קשרים כלכליים, צבאיים, תרבותיים וחברתיים. היחסים בין שתי המדינות התדרדרו לאחר ניסיון ההפיכה בטורקיה בשנת 2016. |  גרמניה מחזיקה בשגרירות רשמית באנקרה וקונסוליות כלליות באיסטנבול ואיזמיר.  טורקיה מחזיקה בשגרירות רשמית בברלי] וקונסוליות כלליות בדיסלדורף, אסן, פרנקפורט, הנובר, מינסטר, נירנברג ושטוטגרט. |
| ישראל | יחסי גרמניה–ישראל הם יחסים יוצאי דופן וטעונים, המבוססים על אמונה משותפת, ערכים מערביים ושילוב של נקודות מבט היסטוריות. גורם מעצב המשפיע על יחסים אלה הוא תפקידה של גרמניה הנאצית ברצח העם היהודי בשואה. מדינת ישראל, שהוקמה שלוש שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה, נעה בין שאיפה שברגש להחרמת גרמניה לבין רצון לקיים קשר עם גרמניה על מנת לשפר את סיכויי ההישרדות וגם מתוך אמונה בכך שלאחר נפילת הנאצים קמה במערב גרמניה מדינה דמוקרטית. בדרכון שהוציאה ישראל בשנותיה הראשונות היה כתוב כי הוא תקף לכל מדינות העולם פרט לגרמניה, אם כי מי שהיה מעוניין היה יכול לבקש מהשלטונות למחוק הגבלה זו. |  גרמניה מחזיקה בשגרירות רשמית בתל אביב ובקונסוליות כלליות בחיפה ובאילת.  ישראל מחזיקה בשגרירות בברלין ובקונסוליה כללית במינכן. |
| קטר | היחסים בין גרמניה לקטר כוננו ב-1973. ב-2014, הוכרז כי הסחר בין שתי המדינות עומד על כ-2 מיליארד אירו. |  גרמניה מחזיקה בשגרירות בדוחא.  קטר מחזיקה בשגרירות ב[רלין. |
| איראן | היחסים בין גרמניה המערבית לאיראן כוננו ב-1952. היחסים בין שתי המדינות ידעו עליות ומורדות במשך השנים: עליות עקב הסחר הגדול של גרמניה עם איראן ולהפך, ומורדות במיוחד בעקבות יחסה של גרמניה לתוכנית הגרעין האיראנית והרצח במסעדת ״מיקונוס״ בברלין. |  איראן מחזיקה בשגרירות בברלין]ושלוש קונסוליות נוספות ברחבי גרמניה.  גרמניה מחזיקה בשגרירות בלבד, אשר ממוקמת בטהראן. |
יחסי מדינות > אסיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| מדינה | פרטים | שגרירויות |
| --- | --- | --- |
| בהוטן | אף על פי שבהוטן מקיימת קשרים דיפלומטיים עם האיחוד האירופי משנת 1985, אין יחסים דיפלומטיים בין בהוטן לגרמניה, ובהוטן היא המדינה היחידה באו"ם שאין לגרמניה יחסים דיפלומטיים עמה. |  שגריר גרמניה בניו דלהי, ממונה גם על הקשרים עם בהוטן. |
| הודו | בין שתי המדינות מתקיימים יחסים בילטרליים חזקים באופן מסורתי בשל שיתוף פעולה מסחרי, תרבותי וטכנולוגי. |  גרמניה מחזיקה בשגרירות בניו דלהי.  הודו מחזיקה בשגרירות בברלין. |
| סין | היחסים הגרמניים-סיניים כוננו לראשונה ב-1861, כאשר פרוסיה ושושלת צ'ינג חתמו על האמנה הסינית-גרמנית הראשונה.  גרמניה השתתפה גם בדיכוי מרד הבוקסרים. לאחר מלחמת העולם הראשונה, השתפרו היחסים בהדרגה. אך, תחת שלטונו של אדולף היטלר בגרמניה התדרדרו היחסים ובמלחמת העולם השנייה, יפן הייתה חלק ממדינות הציר בהובלת גרמניה הנאצית ולחמה נגד סין. לאחר מלחמת העולם השנייה, גרמניה נחצתה לשני חלקים: גרמניה המערבית, אשר הייתה דמוקרטיה מערבית וליברלית, וגרמניה המזרחית אשר הייתה מדינה קומוניסטית. המלחמה הקרה, הביאה עמה את הברית בין ארצות הברית לגרמניה המערבית נגד הקומוניזם. הברית בין ארה״ב לגרמניה המערבית, גרמה להתדרדרות היחסים בין שתי המדינות. לאחר איחוד גרמניה מחדש, היחסים השתפרו בהדרגה. |  גרמניה מחזיקה בשגרירות בבייג'ינג וארבע שגרירויות נוספות בסין.  סין מחזיקה בשגרירות בברלין וארבע שגרירויות נוספות בגרמניה. |
יחסי מדינות > אפריקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יחסי מדינות > אמריקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
| מדינה | פרטים | שגרירויות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית | יחסי ארצות הברית-גרמניה הם היחסים השונים בהיסטוריה בין גרמניה וארצות הברית ברמה הרשמית, כולל דיפלומטיה, עוינות וכריתת בריתות. הנושא כולל גם יחסים כלכליים כגון סחר והשקעות, דמוגרפיה והגירה, ואינטראקציות תרבותיות ואינטלקטואליות מאז שנות ה-80 של המאה ה-17. |  ארצות הברית מחזיקה בשגרירות בברלין.  גרמניה מחזיקה בשגרירות בוושינגטון די. סי.. |
| ברבדוס | מסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ועד 1966, הייתה ברבדוס חלק מבריטניה והייתה בסיס אזורי בולט לכוחות הבריטים. במלחמת העולם השנייה, הצטרפו מספר חיילים מברבדוס לכוחות הבריטים על מנת להילחם בגרמניה הנאצית. |  ברבדוס מיוצגת בגרמניה על ידי שגרירות בבריסל.  גרמניה מיוצגת בברבדוס על ידי שגרירות אזורית בפורט אוף ספיין. |
| ברזיל | בין ברזיל לבין לגרמניה קיימים יחסים דיפלומטיים. היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-1824. |  ברזיל מחזיקה בשגרירות בברלי] ותשע קונסוליות נוספות בגרמניה.  גרמניה מחזיקה שגרירות בברזיליה ו-19 קונסוליות נוספות בברזיל. |
| ג'מייקה | היחסים בין ג'מייקה לגרמניה מתוארים על פי משרד החוץ הגרמני כ"ידידותיים, אם כי לא חזקים במיוחד". |  ג׳מייקה מחזיקה שגרירות בברלין]ו-3 שגרירויות נוספות בגרמניה.  גרמניה מחזיקה בג׳מייקה שגרירות בקינגסטון. |
יחסי מדינות > אוקיאניה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יפה לרמן

אין תמונה חופשית
יפה לרמן היא מומחית ברפואת משפחה ובגריאטריה. מנהלת מחלקות גריאטריה א' וגריאטריה ב', ומנהלת המערך הגריאטרי במרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי (2004-2019). מרצה בכירה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב.
קורות חיים

בשנת 1978 סיימה את הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1980–1985 התמחתה ברפואת משפחה במרכז רפואי רבין.
בין השנים 1986–1989 השתלמה במנהל מערכות בריאות באוניברסיטת תל אביב.
בין השנים 1987–1991 התמחתה בגריאטריה במרכז רפואי גריאטרי בית החולים שמואל הרופא בבאר יעקב.
בין השנים 1995–1996 השתלמה ברפואה גריאטרית (גרונטולוגיה) בשווייץ.
בשנת 1989 השתלמה בפסיכוגריאטריה, קורס נוטינגהאם אשר נערך בישראל.
גריאטריה

בין השנים 1986–1987 כיהנה כסגנית מנהל כללי במחלקה גריאטרית בקופת חולים כללית.
בין השנים 1991–1995 כיהנה כמנהלת מחלקה גריאטרית בבית חולים שיקומי בית רבקה (בית חולים).
בין השנים 1995–1997 מונתה למנהלת מחלקה לאשפוז יום גריאטרי בבית חולים שיקומי בית רבקה (בית חולים).
בין השנים 2000–2004 מונתה למנהלת רפואית במרכז רפואי רעות ביד אליהו, תל אביב, (301 מיטות אשפוז).
בין השנים 2004–2019 הייתה מנהלת המערך הגריאטרי במרכז הרפואי תל אביב.
משנת 2012 היא מרצה בכירה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר – אוניברסיטת תל אביב.
2012 – חברת ועדה במרכז מינרבה לחקר סוף החיים במרכז הרצוג – אוניברסיטת תל אביב.
תחומי עיסוקה הגריאטריים של לרמן

במחלקה "גריאטריה א'" עוסקים לרמן וצוותה בטיפול ובשיקום של בעיות נוירולוגיות כגון: לאחר אירוע מוחי והפרעות שונות במערכת העצבים, ובנוסף שיקום תפקודי לאחר אשפוז ממושך וחולים עם בעיות רפואיות חריפות המגיעים לחדר מיון.
במחלקה "גריאטריה ב'" עוסקים לרמן וצוותה בטיפול ובשיקום של חולים עם בעיות אורתופדיות כגון: שיקום לאחר שברים, החלפת מפרקים, טראומה, נפילות וכן שיקום תפקודי לאחר אשפוז ממושך וחולים עם בעיות רפואיות חריפות המגיעים לחדר מיון.
ללרמן 19 פרסומים מדעיים (אתר Pubmed).
לרמן חברה במועצה הלאומית לגריאטריה.
חברות באיגודים מקצועיים

1984 – האגודה הישראלית לרפואת משפחה בישראל
1996 – האקדמיה האירופאית לרפואה והזדקנות בשווייץ
1996 – האגודה הישראלית לגריאטריה בישראל
2000 – האגודה לפסיכוגריאטריה בישראל
2001 – האגודה לרפואה ומשפט בישראל
לקריאה נוספת

ד"ר יפה לרמן – מנהלת מערך הגריאטריה, מרכז רפואי ע"ש סוראסקי
איכות חיים ואריכות חיים – ד"ר יפה לרמן, 9 במרץ 2008 (הקישור אינו פעיל)
הערות שוליים

↑  רשימת הפרסומים ד"ר יפה לרמן
↑  המועצה הלאומית לגריאטריה
↑  האגודה לרפואה ומשפט בישראל
כריסטופורוס פאפאקליאטיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בדצמבר 1975 (בן 48) הרקליון, כרתים, יוון
 שם במה:  כריסטופורוס פאפאקליאטיס Christopher Papakaliatis
 שם לידה:  כריסטופורוס פאפאקליאטיס
 מדינה:  יוון יוון
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 עיסוק:  שחקן, במאי קולנוע, במאי טלוויזיה, תסריטאי, מפיק, מדבב
 מקום לימודים:  Drama School Themelio 
 יצירות בולטות:  יוון סיפור אהבה (סרט קולנוע, 2012) אהבה יוונית (סרט קולנוע, 2015)  המאסטרו והים (אנ') (סדרת טלוויזיה, 2022)
 פרסים והוקרה:  חבר האקדמיה הבין-לאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה (EMMY International) (2006)   פרס בחירת הקהל בפסטיבל הקולנוע היווני בלוס אנג'לס 2016 ("אהבה יוונית")
 פרופיל ב-IMDb
 
כְרִיסְטוֹפוֹרוֹס פָּאפָּאקַלְיָאטִיס (ביוונית: Χριστόφορος Παπακαλιάτης; באנגלית: Christoforos Papakaliatis; נולד ב-23 בדצמבר 1975) הוא שחקן, במאי קולנוע וטלוויזיה, ותסריטאי יווני. (ברשתות חברתיות או לצורך קרדיטים באנגלית, הוא מוצג לעיתים בשם הפרטי האנגלי "כְּרִיסְטוֹפֵר" – Christopher).
בדרך כלל, פאפאקליאטיס משחק בעצמו בסדרות שהוא יוצר עבור ערוצי הטלוויזיה ביוון, וכן שיחק בתפקידים הראשיים בסרטים שאותם כתב וביים. ב-17 במרץ 2023 יצאה בהזרמת מדיה ב"נטפליקס" העונה הראשונה של סדרת הטלוויזיה "המאסטרו והים" פרי יצירתו, לאחר שקצרה שבחים ביוון ובקפריסין. זוהי הסדרה היוונית הראשונה המוזרמת ב"נטפליקס". בנוסף, פאפאקליאטיס מוכר מחוץ למדינתו בזכות סרטו הבין-לאומי משנת 2015, שהוקרן בישראל בשם "אהבה יוונית".
ביוגרפיה

כריסטופורוס פאפאקליאטיס נולד בהרקליון בירת האי כרתים למנוליס פאפאקליאטיס, יליד כרתים, ולווילי מאלאמיס, דרום אפריקאית, בת למשפחה יוונית שמוצאה מהאי פאקסוס. הוריו, אשר הכירו לראשונה בלונדון, התגרשו כאשר כריסטופורוס היה בן ארבע, והוא גדל עם אימו באתונה, ביחד עם אחיו הצעיר פִילִיפּוֹס, ולמד באתונה בבית הספר לדרמה "ת'מליו" (בתעתיק לאנגלית: Themelio). יש לו אח ואחות למחצה מנישואיו השניים של אביו לסוזנה: סְטֵפָאנוֹס ונארה. אביו הוא איש עסקים בתחום התיירות והמלונאות, ובנוסף לחדרי מלון בכרתים, קורפו, פאקסוס, אפירוס וסרנדה שבאלבניה, האב מחזיק צי רחפות "קטמרן" ו"דולפין", וסירות המשמשות לתנועת תיירים בין האיים. אימו מפעילה בית מלון במבנה שהיה בעבר בית סבתה בפאקסוס.
קריירה > תיאטרון

פאפאקליאטיס שיחק במספר הפקות בתיאטרון היווני:
בשנים 1996–1998 גילם פאפאקליאטיס לראשונה תפקיד ראשי בתיאטרון, במחזה "הורים איומים" מאת ז'אן קוקטו.
בשנים 1999–2000 שיחק בתפקיד הראשי במחזה "הגנב" מאת מריה פאקום (אנ').
בשנת 2001 הוא שיחק בעיבוד לתיאטרון של הסרט "חברים לרצח".
בשנת 2007 שיחק במונודרמה (אנ') "הקול האנושי" מאת ז'אן קוקטו.
בשנים 2011–2012 הוא גילם את וולפגנג אמדאוס מוצרט במחזה "אמדאוס" מאת פיטר שאפר. לאור הצלחתו בקופות, המחזה המשיך לעונה נוספת.
פרסים ותארים

פאפאקליאטיס הוא חבר האקדמיה הבין-לאומית לאמנויות ומדעי הטלוויזיה (EMMY International), החל משנת 2006.
| שנה | אירוע | יצירה | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פרסי האקדמיה היוונית לקולנוע | יוון סיפור אהבה | סרט הביכורים הטוב ביותר של במאי | מועמדות |  |
| 2013 | פסטיבל הקולנוע היווני בלוס אנג'לס | יוון סיפור אהבה | פרס אורפיאוס לסרט הקולנוע הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2016 | פרסי האקדמיה היוונית לקולנוע | אהבה יוונית | הסרט הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2016 | פסטיבל הקולנוע היווני בלוס אנג'לס | אהבה יוונית | פרס בחירת הקהל | זכייה |  |
| 2016 | פסטיבל הקולנוע היווני בלוס אנג'לס | אהבה יוונית | פרס אורפיאוס לסרט הקולנוע הטוב ביותר | מועמדות |  |
חיים פרטיים

פאפאקליאטיס שוהה ברוב ימות השנה בלוס אנג'לס לצורך פיתוח פרויקטים לטלוויזיה ולקולנוע, מגיע ליוון בעיקר בעונות הקיץ, ומבלה חלק ניכר מחופשות הקיץ שלו בפאקסוס. כמו כן, הוא מתעתד להיכנס לעסקי התיירות בפאקסוס, ולהקים באי חדרי מלון משלו.
פאפאקליאטיס מוכר כאוהד קבוצת הכדורגל "פנאתינאיקוס".
ישראל מרדכי יואל הורביץ

הרב ישראל מרדכי יואל הורביץ (נולד בח' בשבט ה'תשנ"א, 23 בינואר 1991) הוא האדמו"ר מקאליב הנוכחי, נשיא מפעל בר בי רב דחד יומא, וראש רשתות הכוללים 'שופריא דירושלים' ו'בית של תורה'.
ביוגרפיה

נולד בח' שבט ה'תשנ"א, לרב חיים שלמה הורביץ בנו של הרב משה זאב הורביץ מחסידי מאקאווא, ולבת הרב שלום משולם וינברגר גאב"ד טשאבא. מצד אביו הוא צאצא בן אחר בן לשל"ה הקדוש, רבי ישעיה הלוי הורביץ.
בשנת ה'תש"ע נישא לנכדתו (החורגת) של רבי מנחם מנדל טאוב האדמו"ר מקאליב. בת לחתנו הרב רפאל רוזנברג, ובד בבד החל לשמש כיו"ר רשת הכוללים של חסידות קאליב.
בהלווית סבו האדמו"ר בכ"ג בניסן ה'תשע"ט, 28 באפריל 2019 הכריז הרב יצחק ברונשטיין יו"ר מכון 'קול מנחם' כי על פי הצוואה הרב הורביץ יכהן כאדמו"ר תחת רבי מנחם מנדל.
פתח את רשת הכוללים 'בית של תורה' להוראה.
במהלך שנתו האחרונה של סבו האדמו"ר רבי מנחם מנדל טאוב, הגיעו מוסדות קאליב למצב של קריסה כלכלית. נערך מערך התרמה מוצלח בניהולו של הרב הורביץ שגייס למעלה ממיליון שקלים עבור המוסדות ורשת הכוללים.
הערות שוליים

↑  בהלוויה: הרבי הצעיר מונה לממשיך דרכו של האדמו"ר מקאליב, באתר בחדרי חרדים
↑  לאדמו"ר מקאליב לא היו ילדים, נכדה זו היא בתה של בתו המאומצת
↑  ענבי הגפן: חתונת נכדת האדמו"ר מקאליב שליט"א, באתר בחדרי חרדים
↑  בהלוויה: הרבי הצעיר מונה לממשיך דרכו של האדמו"ר מקאליב, באתר בחדרי חרדים
לבוצ'ה

לבוצ'ה (בסלובקית Levoča, בגרמנית Leutschau, בהונגרית Lőcse) היא עיירה ובה כ-15 אלף תושבים, במחוז פרשוב במזרח סלובקיה. לעיירה מרכז עתיק שמור היטב ובו כנסייה מתקופת הרנסאנס ובתוכה מזבח העץ הגבוה בעולם. העיירה צורפה ב-2009 לרשימת אתרי המורשת העולמית של אונסק"ו.
לבוצ'ה - בית העיירה וכנסיית ג'יימס הקדוש
בית העירייה מהאוויר
היסטוריה

לבוצ'ה ממוקמת באזור ההיסטורי ספיש (Spiš) המיושב מאז תקופת האבן. בתחילת המאה ה-11 נכבש האזור והפך לחלק מממלכת הונגריה עד ל-1918. לאחר הפלישה המונגולית בשנים 1241–1242 התיישבו באזור גם גרמנים שזכו לאוטונומיה מסוימת מהממלכה ההונגרית. המסמך הראשון בו נזכר שמה של העיירה הוא מ-1249. ב-1317 העיירה, שנקראה בשמה הגרמני Leutschau, קיבלה מעמד של עיר מלכותית וב-1321 זכו סוחרים כורים ואומנים בזכות להתיישב בה. במאה ה-15 התעשרה העיירה כתוצאה ממסחר בין פולין להונגריה וכן הפכה למרכז תרבותי ובו כנסיות, בית דפוס (החל מ-1624), ספריה, בית מרקחת ורופאים. מעמדה התרבותי נשמר למרות שתי שרפות קשות שחוותה העיירה. לבוצ'ה שימשה כמרכז להפצת הפרוטסטנטיות בצפון הונגריה. המקום החל להתדרדר לאחר המרידות נגד בית הבסבורג במאה ה-17. בשנת 1871 התדרדר מעמדה של העיירה עוד בשל בניית קו הרכבת החשוב קושיצה-בוהומין (Bohumín) במרחק של 8 ק"מ מלבוצ'ה. לאחר חוזה טריאנון עברה העיר לידי צ'כוסלובקיה שנוצרה זה עתה ושמו הנוכחי, לבוצ'ה, התקבל. העיר נכבשה על ידי הצבא האדום ב-27 בינואר 1945. ב-3 ביולי 1993 ביקר במקום האפיפיור יוחנן פאולוס השני שערך מיסה ל-650,000 מאמינים בגבעה במרחק קילומטר מהעיירה.
הקהילה היהודית

במאות ה-18 וה-19 גדלה הקהילה היהודית בעיר, הוקמו אגודות עזרה הדדית, בית עלמין, בית כנסת ובית ספר. במאה ה-20 הוקמו תנועות נוער יהודיות כולל תנועות נוער ציוניות.
בזמן מלחמת העולם השנייה 981 יהודים שולחו מהעיירה למחנות השמדה על ידי הממשלה הסלובקית ולאחר כיבוש סלובקיה על ידי הנאצים שולחו יתרת יהודי העיר לאושוויץ ומיידנק. בודדים הוסתרו בכפר הסמוך על ידי הכומר, חסיד אומות העולם, מיכאל מאסלג' (Maslej).
אדריכלות

המרכז העתיק של העיירה שמור היטב ורובו מוקף עדיין בחומות העתיקות. הכניסה העיקרית לעיר העתיקה היא דרך 'שער קושיצה' המונומנטלי מהמאה ה-15. מאחוריו ממוקמת כנסיית רוח הקודש מתקופת הבארוק ומנזר פרנציסקני מהמאה ה-18. בכיכר המרכזית, כיכר האומן פאול (Námestie Majstra Pavla), ממוקמים שלושה בניינים משמעותיים: בית העיירה הישן (מהמאה ה-15–17), הכנסייה הלותרנית (מ-1837) וכנסיית ג'יימס הקדוש מהמאה ה-14 בה נמצא מזבח הכנסייה הגותי הגבוה באירופה (18.62 מטר גובהו). את המזבח יצר אותו אומן, פאול, שעל שמו נקראת הכיכר, בסביבות 1520. פרט לכך בכיר בניינים עתיקים ששימשו את אצילי הסביבה בסוף ימי הביניים. כמו כן נמצא בכיכר כלוב הבושה ששימש לענישת ראווה במהלך המאה ה-17. מעבר לכיכר ישנן עוד כנסיות עתיקות, מנזר, בית האדמיניסטרציה של העיירה מהמאה ה-19 והארכיונים האזוריים.
הערות שוליים

↑  חסיד אומות העולם 6625
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564544405171  BnF: cb12315007s (data)  GND: 4111283-0  LCCN: n81062564  MusicBrainz: 1dc9e3c2-ec5d-4c8b-b44d-8f8b294e0757  NKC: ge129789  VIAF: 154779124   WorldCat (עם VIAF): 154779124
לורד רנדל

"לורד רנדל", ציור מאת ארתור רקהאם
לורד רנדל (באנגלית: Lord Randall או Lord Randal) היא בלדה עממית סקוטית. כמו בלדות עממיות רבות אחרות, הבלדה מאופיינת במתח, פערי מידע, ניגודים וסוף טראגי.
עלילה

הבלדה מסופרת באמצעות דו-שיח שבו האם מתחקרת את בנה, רנדל, על מה שהוא עבר. תחילה שואלת האם את רנדל מנין בא, הוא משיב כי הוא בא מיער סבוך וצפוף. לאחר מכן שואלת האם עם מי אכל את ארוחתו, והוא משיב כי סעד עם חמדת לבו. האם ממשיכה לחקור את בנה ושואלת מה הוא אכל, והוא משיב כי אכל צלי צלופחים, ומבקש לנוח. לאחר סבב השאלות על בנה, שואלת האם על כלבי הציד שלו; הוא משיב כי בטנם של כלביו התנפחה והם מתו; ככל הנראה, הכלבים אכלו מאותו מאכל שאכל רנדל. האם, שהבינה שהמאכל שאותו אכלו הכלבים היה רעל, מבינה שגם בנה הורעל. לבסוף מספר לורד רנדל את האמת הטראגית, שלפיה הוא הורעל על ידי אהובת ליבו.
מאפיינים

כאמור, הבלדה מאופיינת במאפיינים אשר קיימים ברובן הגדול של הבלדות העממיות, כגון:
פערי מידע: לא ידוע מדוע הרעילה את רנדל אהובתו.
ניגודים: אהובתו של רנדל, שהייתה אמורה לאהוב אותו, בחרה להרעיל אותו (ככל הנראה, ההרעלה בוצעה מתוך שנאה וכעס).
דו-שיח: הבלדה מסופרת באמצעות דו-שיח בין אם לבנה.
סוף טראגי: בסוף הבלדה התברר כי לורד רנדל הורעל וכי הוא עומד למות.
תרגומו של נתן אלתרמן לבלדה

"אֲהָהּ, מֵאַיִן זֶה תָּבוֹא, לוֹרְד רֶנְדֶל, בְּנִי שֶלִי?
אֲהָהּ, מֵאַיִן זֶה תָּבוֹא, בָּחוּר נָאֶה וָטוֹב שֶלִי?" –
"הֲרֵינִי בָּא מִיַּעַר עָב. אֵם, חִיש עֲשִי לִי הַמִשְכָּב.
עָיֵף אֲנִי מִצַּיִד רָב. לוּ תְּנִינִי וְאֶשְכָּב".
"מִי זֶה הִתְקִין סְעֻדָּתְךָ, לוֹרְד רֶנְדֶל, בְּנִי שֶלִי?
מִי זֶה הִתְקִין סְעֻדָּתְךָ, בָּחוּר נָאֶה וָטוֹב שֶלִי?"
"סָעַדְתִּי עִם חֶמְדָּת לִבִּי. אֵם, חִיש עֲשִי לִי הַמִשְכָּב.
עָיֵף אֲנִי מִצַּיִד רָב. לוּ תְּנִינִי וְאֶשְכָּב".
"וּמֶה הָיְתָה סְעֻדָּתְךָ, לוֹרְד רֶנְדֶל, בְּנִי שֶלִי?
וּמֶה הָיְתָה סְעֻדָּתְךָ, בָּחוּר נָאֶה וָטוֹב שֶלִי?"
"צְלִי שֶל צְלוֹפָחִים בְּזוֹם. אֵם, חִיש עֲשִי לִי הַמִשְכָּב.
עָיֵף אֲנִי מִצַּיִד רָב. לוּ תְּנִינִי וְאֶשְכָּב".
"אֲבָל כַּלְבֵי צֵידְךָ אַיָם, לוֹרְד רֶנְדֶל, בְּנִי שֶלִי?
אֲבָל כַּלְבֵי צֵידְךָ אַיָם, בָּחוּר נָאֶה וָטוֹב שֶלִי?"
"בִּטְנָם צָבְתָה וְהֵם מֵתִים. אֵם, חִיש עֲשִי לִי הַמִשְכָּב.
עָיֵף אֲנִי מִצַּיִד רָב. לוּ תְּנִינִי וְאֶשְכָּב".
"אֲהָהּ, דּוֹמֶה כִּי רַעַל הוּא, לוֹרְד רֶנְדֶל, בְּנִי שֶלִי?
אֲהָהּ, דּוֹמֶה כִּי רַעַל הוּא, בָּחוּר נָאֶה וָטוֹב שֶלִי?"
"כִּי כֵן, כִּי הִרְעִילוּנִי, אֵם. אֵם, חִיש עֲשִי לִי הַמִשְכָּב.
דָּוֶה לִבִּי. נַפְשִי חוֹלָה. לוּ תְּנִינִי וְאֶשְכָּב".