הקצבים משנקיל
התחלת הרציחות

מנהיגם של הקצבים משנקיל היה לני מרפי, יליד 1952. מרפי החזיק באידאולוגיה אנטי-קתולית קנאית; אחת הסברות היא כי אידאולוגיה זו ניזונה מהעובדה ששם משפחתו נחשב באופן מסורתי לאירי ולכן קשור יותר לקתוליות. עם זאת, לא ברור עד כמה לסברה זו יש ביסוס במציאות, מאחר שיש גם פרוטסטנטים בשם זה. בבית הספר נודע מרפי כבריון ואף כגנב, וכשעזב את בית הספר בגיל 16 הוא הצטרף לכוח המתנדבים מאלסטר - כוח מיליטנטי של לויאליסטים בצפון אירלנד. הלויאליסטים הוא כינוי לפלג הקיצוני של היוניוניסטים באירלנד, אלה המעוניינים באיחוד פוליטי בין אירלנד לבריטניה. עם זאת, הלויאליסטים נחשבים קבוצה קיצונית שאינה בוחלת בפעולות אלימות ובטרור להשגת רצונם, בניגוד לשאר היוניוניסטים.
ב-1972, בגיל 20, הצליח מרפי לאסוף סביבו חבורה אלימה של גברים צעירים שגרעין הליבה שלה הורכב ממרפי עצמו, רוברט "המרביץ" בייטס (Robert "Basher" Bates) וסם "הגדול" מק'אליסטר ("Big" Sam McAllister), שהשתמש במבנה גופו הרחב כדי לאיים על קורבנות הקבוצה. הקצבים משנקיל החלו בפעילותם כנראה בתגובה ליום שישי העקוב מדם (השם שניתן ליום שישי ה-21 ביולי 1972, עקב סדרת התקפות טרור שבוצעו על ידי ה-IRA (הצבא האירי הרפובליקני) באזור בלפסט). פרנסיס ארתורס (Francis Arthurs), קתולי, נחטף, הוכה ואף נדקר יותר משעה טרם מותו. רציחתו של טום מאדן (Tom Madden) נחשבת לאחת הדוגמאות הנוראות לברוטליות בה השתמשו הקצבים משנקיל. מאדן נחטף ואז הופשט מבגדיו, נתלה במהופך מקורה במוסך נעול, ואז, באיטיות, פשטו את עורו מעליו בעודו בחיים. לבסוף נפטר מאדן מחנק איטי.
ב-28 בספטמבר 1972 ירה מרפי והרג את ויליאם פאביס (William Pavis), שנחשד כי מכר נשק ל-IRA. מרפי ושותפו לדבר עבירה, מרווין קונור (Mervyn Connor), נעצרו זמן קצר לאחר מכן והוחזקו בכלא בהמתנה לתחילת משפטם. מרפי רצח את קונור מיד לאחר שהצליח להכריחו לכתוב וידוי על רציחתו של פאביס. התפתחויות אלו הובילו לכך שהראיות נגד מרפי בגין רצח פאביס נשמטו, אם כי מרפי עדיין הוחזק בכלא בשל מספר ניסיונות בריחה.
במאי 1975 שוחרר מרפי מכלאו. הוא נישא ונולדה לו בת, אך כשאר חברי הקצבים משנקיל, מרפי לא השקיע את רוב זמנו בחיי משפחה אלא בהסתובבות בין הפאבים בדרך שנקיל, תוך שתייה רבה ותכנון פשעים. באוקטובר אותה שנה פשטו הקצבים משנקיל על חנות. כאשר התברר לחברי הקבוצה כי ארבעת העובדים בחנות הם קתולים, מרפי ירה בשלושה מהם והורה לאחד מחברי הקבוצה האחרים לרצוח את הרביעי.
דמות מפתח נוספת בקבוצה היה ויליאם מור (William Moore). מור עבד כקצב וגנב מספר סכינים ארוכות וקופיצים ממקום עבודתו הישן. בכלים אלו השתמשה הקבוצה בעינוים ורציחתם של קורבנותיהם. במשך החודשים הבאים החלו הקצבים משנקיל לחטוף קתולים בשעות לילה מאוחרות ולרצוח אותם באכזריות.
פרנסיס קרוסן (Francis Crossan) בן ה-34, אב לשניים, אותר על ידי הקצבים משנקיל בעודו חוזר לביתו בשעת לילה מאוחרת. מעט אחרי חצות, קרוסן הוכה מאחור בעזרת מפתח ברגים ונגרר לתוך מונית שנסעה לאזור שנקיל. שם עונה קרוסן והוכה קשות שוב ושוב על ידי מרפי, במפתח הברגים גם כן. אחר כך גררו את קרוסן לסמטה, ומרפי שיסף את גרונו מצד לצד עד לעמוד השדרה. חתיכות הזכוכית שנמצאו בראשו של קרוסן העידו כי בקבוק בירה נתחב לתוך ראשו, אם כי לא ברור אם הדבר קרה במונית או בסמטה שאליה נגרר. קורבנות אחרים של הקבוצה נרצחו בדרך דומה לשל קרוסן.
הקצבים משנקיל אף הגיעו לכדי סכסוך עם קבוצת לויאליסטים אחרת, סכסוך שהסתיים במהירות כאשר מרפי רצח בברוטליות אחד מחברי הקבוצה היריבה.
קיימים ספקות באשר להגדרתם של הקצבים משנקיל כטרוריסטים. יש הרואים את מעשיהם כדומים לאלו של רוצחים סדרתיים יותר מאשר טרוריסטים, ורק המצב הפוליטי באלסטר איפשר להם לזכות בכבוד בתוך קהילותיהם שאחרת לא היו זוכים לקבל. הם אמנם השתמשו מדי פעם באקדחים, אך לרוב העדיפו סכינים וקופיצים (רוצחים סדרתיים פעמים רבות מעדיפים נשק שמאפשר להם להתקרב לקורבנם). בנוסף, הקצבים משנקיל הוציאו לפועל את תוכניותיהם באופן אימפולסיבי ולא מתוכנן, על פי רוב בלילה, לאחר שבילו את הערב בשתייה מרובה. באחד האירועים פעלו מרפי ובייטס בפזיזות, והרגו בירייה שני אנשים אותם חשבו לקתולים, אף כי היו פרוטסטנטים.
במהלך 1976, מרפי ירה ופצע אישה קתולית. הוא נעצר ולאחר מכן הודה באשמה של נשיאת נשק חם. הוא הורה לשאר חברי קבוצתו להמשיך את הרציחות, ובשנה שלאחר מכן, כשוויליאם מור מתפקד כמנהיג החדש, קתולים נוספים נחטפו, עונו ואף שוספו למוות.