stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז המחקר היהודי בחרבין
פעולות המרכז

2002: נערכה תערוכת תמונות של יהודים בחרבין
2003: יוני, תערוכת גלויות בנושא אתרים יהודיים בחרבין
2004: ספטמבר, הספר "יהודים בחרבין" יצא לאור
הערות שוליים

↑  "Harbin | Publications | Harbin | Communities | The Jewish Community of China". www.jewsofchina.org. נבדק ב-2022-04-25.
מלכ חפני נאסף

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1886 Al-Jamāliyah, מצרים 
 פטירה:  17 באוקטובר 1918 (בגיל 31) קהיר, סולטנות מצרים 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, סולטנות מצרים 
 מקום קבורה:  עיר המתים 
 שם עט:  Bahithat al-Badiya 
 שפות היצירה:  ערבית 
 
מלכ חִפני נאסף (בערבית : ملك حفني ناصف; 25 בדצמבר 1886 – 17 באוקטובר 1918) הייתה סופרת ופמיניסטית מצרית, פעילה למען רפורמה חברתית ושחרור האישה המצרית בתחילת המאה ה-20.
ביוגרפיה

נאסף נולדה בשכונת אלג'מאליה בעיר קהיר שבמצרים; אמה הייתה סנייה עבד אל-כרים, ואביה היה חפני ביי נאסף, ממכובדי קהיר, משפטן, משורר, מורה לשפה וספרות ערבית, ואחד המייסדים של האוניברסיטה המצרית. הוא עודד את בתו ללמוד ולרכוש השכלה. כבר בגיל נעוריה, נאסף התחילה לכתוב פרוזה ושירה. היא הייתה אחת מהתלמידות הראשונות לסיים את לימודיה במחלקת הבנות של בית הספר היסודי "עבאס" בשנת 1901, והמשיכה את לימודיה במכללת המורות "אלסוניה", שם סיימה בהצטיינות ב-1903. היא חזרה ללמד בבית הספר "עבאס", בו התחנכה בעצמה. היא נאלצה להפסיק את עבודתה כאשר נישאה בשנת 1907 לעבד אלסתאר אלבאסל ( شيخ العرب), שייח' אלערב, ועברה לגור איתו בעיר פיום. באותה תקופה, היה איסור על נשים נשואות לעסוק בהוראה. היא ניצלה את זמנה כדי להמשיך לכתוב, ופרסמה מספר עבודות בשם העט בהית'אט אל-בדיעה. בפיום היא גילתה שאלבאסל כבר נשוי ואב לילד, אך נפרד ממשפחתו לאחר תאונה בה נפגע, מה שלכאורה גם הסביר את העובדה שהוא ונאסף לא הביאו ילדים. אך הייתה זו נאסף שהואשמה בכך.
חוויותיה של נאסף, בשילוב עם תובנותיה מצפייה בחייהן של נשים אחרות, הובילו אותה להתחיל לכתוב על מעמדן של נשים במצרים. היא התחילה להתכתב עם סופרות ופעילות אחרות, כמו מאי זיאדה, והייתה מפרסמת תגובות ביקורתיות לסופרים וכותבים גברים בנושא, כמו למשל קסים אמין. נאסף זכתה לכינוי חוקרת הערבה, מכיוון שפעלה מעירה פיום השוכנת במדבר. בין הנושאים שעסקה בהם היו התנגדות חריפה לנישואי גברים עם יותר מאישה אחת, והסרת הרעלה. היא הייתה בין הנשים המצריות הראשונות להביע דעה גלויה למען שחרור נשים ושוויון בין נשים לגברים. היא הייתה משכילה במיוחד ביחס לנשים בנות זמנה, ואף שלטה בשתי שפות זרות, אנגלית וצרפתית, והדבר עזר לה בפעילותה.
נאסף נשארה עם אלבאסל 11 שנים, עד שחלתה במחלת השפעת הספרדית ונפטרה ב-17 באוקטובר 1918, בגיל 32, בבית הוריה בקהיר. היא נקברה בבית העלמין, בו קבורים רבים מבני משפחתה, "אלאמאם אלשאפעי" (الامام الشافعي).
הרבה שירים נכתבו לזכרה של נאסף, דוגמת שיריהם של המשוררים חאפז אברהים (حافظ ابراهيم) וחליל מוטראן (خليل مطران), וגם הסופרת הפמיניסטית הפלסטינית-לבנונית מאי זיאדה כתבה ספרות ושירה לזכרה. כיום יש רחובות ומוסדות ציבור רבים הקרויים על שמה כאות הוקרה על פעילותה למען זכויות נשים.
כתיבתה

נאסף חייתה בזמן של פריחה בשיח האינטלקטואלי והפוליטי ביחס לזכויות נשים במצרים. פמיניסטיות מצריות בולטות מהתקופה כוללות את הודא שעראוי, נבוויה מוסא, סיזא נבראוי ואחרות. גם השיח הלאומני והפוליטי לגבי מצרים וגורל המזרח התיכון היה בשיאו, והייתה חפיפה רבה בין שתי השיחות הערות. זה היה ההקשר שבו עלתה נאסף על הבמה הציבורית והציעה רפורמות למען עתיד מצרים.
נאסף התחילה לפרסם את כתביה ב"אל-גרידה" ( "آلجريده"), העיתון של מפלגת אל-אומה. היא גם התחילה לדבר בפני קהלים באוניברסיטאות ובמטה המפלגה. זה הוביל לפרסום "אלנסאאיאת" ("آلنسائيات", "הנשים") ב-1909, אוסף מסות ונאומים שלה, וכך החלה להיות קול למען זכויות וקידום נשים. רק החלק הראשון של הספר יצא לאור, ואילו החלק השני נשאר ככתב יד שהתגלה ופורסם לאחר מותה, יחד עם ספר שני שכתבה, אך לא סיימה, "זכויות נשים" ("حقوق النساء").
בעוד הגישה הדומיננטית בתנועה הפמיניסטית אז הייתה שקידום משמעו אימוץ סטנדרטים חברתיים אירופיים, ופעילות כמו הודא שעראוי ראו את הסרת הרעלה כצעד לכיוון זה, נאסף הסכימה עמן רק חלקית, וביקשה לשלב בין מערביות ושחרור לבין מסורת ואסלאם, בטענה שרק כך נשים יוכלו להתקדם לכיוון הנכון, והיא ניסחה את עמדתה ספציפית לגבי תחומים כמו הרעלה, נישואים וחינוך. היא חיזקה את טענותיה באמצעות פסוקים מהקוראן והחדיתים ("القرآن والحديث"), וכך מצאה עצמה לכאורה בצד של "תומכי החג'אב" השמרנים, למרות שלמעשה התנגדה לרעלה וכיסוי פנים, וטענה שדי בכיסוי ראש כדי לקיים את מצוות האסלאם, על פי דרכו של האמאם אל-שאפעי (الامام الشافعي). היא סברה שאין קשר בין הקדמה האירופית במדע וחינוך לבין אופן הלבוש המקובל שם, וטענה שקיום מסורת בעניין כיסוי ראש יקל על ילדות ונערות לרכוש חינוך והשכלה. ניתן לשייך את גישתה לפמיניזם התרבותי נוסח קרול גיליגן, לפיו מתן זכויות לנשים אינו צריך להיות אוניברסלי, אלא באופן המתאים להן והמאפשר שמירה על ערכים תרבותיים וחברתיים. כמו בתאוריית ההתפתחות המוסרית של גיליגן, על פיה הבניית המוסר של האדם מתחילה מגיל צעיר בילדות, והתפתחות זו מנתבת את שארית חייו, כך גם נאסף סברה שאם נשים ירצו לתפוס תפקידים שווים בחברה ובמשפחה, הן צריכות לעבוד על זה מגיל צעיר.
כתיבתה > הסרת הרעלה

בתחילת המאה ה-20, נשים מצריות מהמעמד הגבוה התחילו להסיר רעלותיהן כאקט פמיניסטי. סופרות דוגמת קסים אמין קידמו את רעיון הסרת הרעלה כאסטרטגיה עבור נשים להראות את כוחן ועצמאותן. נאסף האמינה שמאחורי אקט זה מצד נשים רבות חבוי בעצם מניע אחר, כמו אובססיה לאופנה אירופית, ולא רצון בחירות או התנגדות לדיכוי. היא טענה גם שהסרת הרעלה תהווה שינוי חד מידי מכדי שהסביבה וכן הנשים יוכלו להכיל אותה, והזהירה נשים מפני גברים שאך רגע קודם לכן דרשו שיכסו פניהן ופתאום דורשים מהן להיחשף, כביכול עבור "שחרורן". דעותיה בנושא זה היוו הבדל משמעותי בינה לבין חברותיה הפמיניסטיות.
כתיבתה > נישואים

נאסף הרבתה לכתוב על זכויותיהן של נשים במסגרת מוסד הנישואים במצרים. היא ראתה בנושא זה את הסוגיה הפמיניסטית החשובה מכל, וכן כבעל המשמעות האישית ביותר עבורה, מאחר שגילתה שהיא אשתו השנייה של בעלה, דבר שלא הסכימה לו אך לא היה מנוגד לחוק. היא הייתה מתנגדת חריפה לפוליגמיה. במאמר שכותרתו "רעיות-שותפות", היא כינתה פוליגמיה "אויב הנפש של נשים". נאסף ביקשה לקדם רפורמות משמעותיות לגבי נישואים: הסוף לפוליגמיה, זכות הדדית בין גברים ונשים לגירושים, וקביעת גיל 16 כגיל החוקי לנישואים עבור נערות. היא האמינה שהרפורמות הללו נובעות מרעיון מרכזי אחד, שנישואים אמורים להיות מבוססי אהבה. היא בזה למנהג של גברים להינשא לנשים בשביל הטבות כלכליות, ובקשה להגן על ילדות מפני נישואים כפויים.
כתיבתה > חינוך

נאסף ראתה בחינוך את אחת הרפורמות המבטיחות לפתרון מגוון בעיות העומדות בפני נשים. היא טענה בכתביה שלכל ילדה שלא ניתנה לה ההזדמנות לרכוש השכלה, נעשה אי-צדק. אך היא לא האמינה שכל צורת חינוך שווה את המחיר - היא התנגדה בתוקף לבתי ספר מיסיונריים במצרים, בטענה ש"הבנות הבורות ביותר הן תוצר של בתי ספר אלו". נאסף רצתה יותר שליטה מצרית על מערכת החינוך הציבורית, כדי לייצר בתי ספר שילמדו מערך חינוכי מקיף יותר, שיכלול את ההיסטוריה של התרבות המצרית.
גם בזאת הייתה נאסף שונה מחברותיה - היא הדגישה שחינוך פורמלי הוא לא מספיק כדי לפתור את בעיותיהן של נשים. היא האמינה שחלק מכריע של אי הצדק כלפי נשים מקורו בבית, ובאופן גידול הילדות. בזה היא השוותה לטובה את השיטה האירופית, בציינה שהאמהות המצריות לא דואגות לבריאות ורווחת ילדותיהן כמו אחיותיהן האירופיות. היא אמרה שעל אמהות ללמד את בנותיהן חמלה כלפי אחרים, כיצד לדאוג לעצמן, וכן איך לגדל ילדים משלהן. נושא גידול ילדים היה אחד הנושאים היחידים בהם ראתה יתרון בגישה המערבית, אך לא רצתה שזה יבוא על חשבון לימוד מסורת ואסלאם.
כתיבתה > שירה

בשיר "رأي في الحجاب" ("ראי פי אלחג'אב", או דעה לגבי החג'אב), היא פונה לגברים המצרים ושואלת אותם, "האם לא תהיו מרוצים אם אנו הנשים נגן עליכם מצרות צרורות?", כאשר הצרות הן הדעות של הזרם המערבי שמנסה להיכנס ולהשפיע על הנשים והבנות שלהם. זו שאלה רטורית שהתשובה שלה לכאורה מובנת מאליה והתשובה של הגברים היא לא, ההפך, זה טוב לנו ולמשפחות שלנו. ואז היא שואלת, "האם תהיו מרוצים שהבנות שלכם תמשכנה להיות אסירות של הרעלה ושל בורות?" - כאן היא רואה ברעלה סמל בורות, והעמדה שלה ברורה - היא נגד המערביות והלבוש המערבי ובעד רפורמה מזרחית חדשה: הסרת הרעלה ולבישת החג'אב בלבד, וכן מתן חינוך והשכלה לבנות בגיל צעיר.
أيسوؤكم منا قيام نذيرة تحمي حماكم من بلاء محدق
أيسركم أن تستمر بناتكم رهن الاسار ورهن جهل مطبق
בשיר אחר, "خير النساء" ("ח'יר אלנסאא", הנשים המובחרות), מעודדת נאסף את עצמה לא להיות אימננטית אלא להיות יותר טרנסנדנטית, באמצעות חינוך, השכלה ולמידה. היא טוענת שאין מנהיגות לנשים בעידן הנוכחי, וזה ההפך ממה שהיה בעבר, אז נשים למדו והתחרו עם גברים, כמו אשתו של הנביא מוחמד, עאישה, שהייתה מנהיגה ודוגמה לנשים, והתחרתה עם גברים בכך שרכשה השכלה והעבירה בעצמה הרבה חדיתים (אמירות של הנביא לאומה המוסלמית), ותפסה מקום בחברה והשפיעה עליה.
فذب يا قلب لا تك في جمود وزد يا دمع لا تك في امتناع
ولا تبخل علي وكن جموحا فكنز العلم امس في ضياع
سنبقى بعد "عائشة" حيارى كسرب في الفلاة بغير راعي
בשיר אחר, כותבת נאסף שהנקאב הוא לא החיג'אב, ושיש לאישה הזכות לקצר בלבוש או ללבוש לבוש ארוך, וגם שנשים אינן צריכות הכוונה איך להתלבש, כל אחת צריכה לבדוק בעצמה מה אומרת הדת ומנהיגיה. בסוף השיר אומרת נאסף שמטרתה היא שיהיה טוב לנשים, ועל הנשים להסיק מסקנות בעצמן.
ليس النقاب هو الحجاب فقصري أو طولي
فاءذا جهلت الفرق بينهما فدونك فاسألي
من بعد اقوال الأمة لا مجال لمقولي
لا ابتغي غير الفضيله للنساء فأجملي
פוליטיקה

נאסף גיבתה את מילותיה בפעולה: היא הקימה ארגונים ועודדה פעילות פוליטית. דרך אחת שפעלה בה הייתה יצירת קשרים עם נשים ממדינות אחרות ופיתוח דיאלוג איתן. היא יסדה את האגודה למען חינוך נשים, שחיבר בין נשים מצריות לבין נשים ערביות ואירופיות אחרות. היא גם הקימה שירותי חירום בריאותיים שהתבססו על הצלב האדום, וכן בית ספר לאחיות שפעל מתוך ביתה.
אחת הפעולות המשמעותיות שלה הייתה עריכת תוכנית בת עשרה סעיפים לשיפור מעמדן של נשים, והגשתה לאספה המחוקקת המצרית ב-1911. התוכנית כללה חמישה סעיפים לשיפור החינוך:
עליו להיות מבוסס על אוריינטציה דתית
חינוך חובה עד תום לימודי בית ספר יסודי
שיעורי חובה בהיגיינה, גידול ילדים, עזרה ראשונה וכלכלה
הכשרת נשים בסיעוד והוראה
השכלה גבוהה הזמינה לכל אישה
היא בקשה חקיקה לכל אחד מהסעיפים. שאר הסעיפים נגעו לזכויות אחרות של נשים, כמו נישואים ולבישת רעלה. האספה התעלמה מהתוכנית, אולם הייתה זו דוגמה משמעותית של יוזמה נשית בזירה הפוליטית.
מורשת

כשנאסף נפטרה בגיל 32, הגיע ללווייתה מספר רב של מנהיגות פמיניסטיות. ביום השנה השביעי למותה, ניהלה הודא שעראוי טקס זיכרון בהשתתפות ההוגות הפמיניסטיות המובילות, נבוויה מוסא ומאי זיאדה. אך על אף שציינו את זכרה, הגישה הייחודית שלה לפמיניזם מתה איתה, והתנועה התקדמה בדרכה של שעראוי.
לקריאה נוספת

אורית בשקין, ליאת קוזמו, ישראל גרשוני, לפסל תרבויות במצרים: תכנון תרבות, זהות לאומית ושינוי חברתי במצרים 1890-1939, פרק שמיני, החוג להיסטוריה של המזרח התיכון ואפריקה, אוניברסיטת תל אביב, הוצאת רמות, דצמבר, 1999
הערות שוליים

1 2  Yousef, Reina (Winter 2011). "Malak Hifni Nasif: negotiations of a feminist agenda between the European and the Colonial". Journal of Middle East Women's Studies. Duke University Press. 7 (1): 70–89. doi:10.2979/jmiddeastwomstud.2011.7.1.70. JSTOR 10.2979/jmiddeastwomstud.2011.7.1.70.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
1 2 3  Ahmed, Leila (1992). Women and gender in Islam: historical roots of a modern debate. New Haven, Connecticut: Yale University Press. ISBN 9780300055832.
↑  اعلام وشخصيات مصريه, الهيئة العامة للاستعلامات- تاريخ الولوج 24 يوليو- 2008 דמויות מצריות, הרשות הכללית למודעות- 24 יולי – 2008
↑  جريدة الثورة السورية- 24 يوليو- 2008 עיתון המהפכה הסורית, 24 יולי- 2008
↑  .موقع محافظة الفيوم- 24 يوليو- 2008 אתר מחוז אלפיום - 24 יולי-2008
↑  Golson, Emily; Youssef, Loubna; Fields, Amanda (2014). Toward, Around, and Away from Tahrir: Tracking Emerging Expressions of Egyptian Identity. Newcastle upon Tyne: Cambridge Scholars Publishing. p. 78. ISBN 1443859168.
↑  Baron, Beth; Keddie, Nikki R. (1991). Women in Middle Eastern history shifting boundaries in sex and gender. New Haven, Connecticut: Yale University Press. ISBN 9780300056976.
↑  Shakry, Omnia (1998). "Schooled mothers and structured play: child rearing in turn-of-the-century Egypt 126–170".  In Abu-Lughod, Lila (ed.). Remaking women: feminism and modernity in the Middle East. Princeton, New Jersey: Princeton University Press. ISBN 9780691057927.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Kader, Soha (1987). Egyptian women in a changing society, 1899–1987. Boulder: Lynne Rienner Publishers. ISBN 9780931477478.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265849105171  BnF: cb15007470t (data)  GND: 128439823  ISNI: 0000 0000 8118 9589  LCCN: n82070580  NTA: 118798650  SUDOC: 115465561  VIAF: 39654048   WorldCat (עם VIAF): 39654048
מרכז המחקר הרפואי הלאומי לקרדיולוגיה

| --- | --- |

 על שם:  Yevgeniy Chazov 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1967 
 שירותים
 מיטות:  400 
 cardioweb.ru
 גאוגרפיה
 מיקום:  מוסקבה, רוסיה
 קואורדינטות:  55°45′21″N 37°22′47″E﻿ / ﻿55.755922°N 37.379585°E﻿ / 55.755922; 37.379585
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מרכז המחקר הרפואי הלאומי לקרדיולוגיה (למפת מוסקבה רגילה) מרכז המחקר הרפואי הלאומי לקרדיולוגיה  he
 
מרכז המחקר הרפואי הלאומי לקרדיולוגיה (ברוסית: Национальный медицинский исследовательский центр кардиологии имени академика Е. И. Чазова) הוא אחד המוסדות הרפואיים המתמחים המתקדמים והוותיקים ביותר ברוסיה, שפעילותו מכוונת לאבחון, טיפול ומניעה של מחלות לב וכלי דם.
משנת 2022 המוסד קרוי על שמו של יבגני צ'אזוב (אנ'), שר הבריאות של ברית המועצות, ואחד המייסדים של האגודה הבין-לאומית של רופאים למניעת מלחמה גרעינית, שהוענק לה פרס נובל לשלום ב-1985.
תחומי מחקר מדעי

המרכז עורך מחקרים מדעיים רבים כמעט בכל התחומים העיקריים של הקרדיולוגיה: טרשת עורקים, מחלת לב כלילית, פקקת, אוטם שריר הלב חריף, יתר לחץ דם עורקי, הפרעות קצב לב, נגעים ראשוניים בשריר הלב, אי ספיקת מחזור הדם. כמו כן, מתפתח כיוון מתקדם ברפואה, המבוסס על שימוש בטכנולוגיות היברידיות[8] בקרדיולוגיה. במיוחד מבצעים אנגיופלסטיקה - ניתוחים בעורקי הריאה. צוות המכון עוסק באבחון וטיפול במחלות שכיחות של מערכת הלב וכלי הדם, לרבות טיפול כירורגי.
הערות שוליים

↑  НМИЦ кардиологии на Черепковской: запись на приём, адрес, телефон, информация с официального сайта – Москва – НаПоправку, napopravku.ru (ברוסית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה ובנושא מוסקבה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעבר מון סני

| --- | --- |

אגם במון סני
 מידע כללי
 גובה:  2,081 מטר
 מדינה:  איטליה איטליה צרפת צרפת
 מיקום:  סבואה, צרפת   פיימונטה, איטליה
 רכס הרים:  הרי האלפים
 מחבר בין:  שאמברי, צרפת וסוסה, איטליה
 קואורדינטות:  45°12′23″N 6°57′28″E﻿ / ﻿45.20641667°N 6.95769444°E﻿ / 45.20641667; 6.95769444
  (למפת הרי האלפים מוגדלת) מעבר מון סני(למפת הרי האלפים רגילה) מעבר מון סני
 
מעבר מוֹן סֵנִי (מצרפתית: Mont Cenis; באיטלקית: Moncenisio, "מוֹנצֶ'ניזיו") הוא מסיב ומעבר הרים בין צרפת לאיטליה, על הדרך הנמשכת מהעיר שאמברי (Chambery), בירת מחוז סבואה (Savoie), אל העיר סוסה (Susa) שבאיטליה. גובהו של המעבר 2081 מטרים. במעבר אגם גדול, המאופיין בגדות מפורצות.
תמרור במעבר מון סני
מעבר מונז'נוור

| --- | --- |
עמוד במעבר לכבודו של נפוליאון בונפרטה-הוקם בספטמבר 1804, חודשיים לפני שהכתיר עצמו לקיסר.
עמוד במעבר לכבודו של נפוליאון בונפרטה-הוקם בספטמבר 1804, חודשיים לפני שהכתיר עצמו לקיסר.
 מידע כללי
 גובה:  1,854 מטר
 מדינה:  איטליה איטליה צרפת צרפת
 מיקום:  גבול איטליה – צרפת
 רכס הרים:  הרי האלפים
 מחבר בין:  העיירה בריאנסון בצד הצרפתי, לעיירות קסלה טורינס וסוסה בצד האיטלקי
 קואורדינטות:  44°56′00″N 6°43′00″E﻿ / ﻿44.933333°N 6.716667°E﻿ / 44.933333; 6.716667
  (למפת הרי האלפים מוגדלת) מעבר מונז'נוור(למפת הרי האלפים רגילה) מעבר מונז'נוור(למפת פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור רגילה) מרסיי אביניון טולון ניס גאפ דין-לה-בן מונקו אוקסיטניה אוברן-רון-אלפ איטליה הים התיכוןמעבר מונז'נוור(למפת פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור מוגדלת) מרסיי אביניון טולון ניס גאפ דין-לה-בן מונקו אוקסיטניה אוברן-רון-אלפ איטליה הים התיכוןמעבר מונז'נוור
מַעֲבַר מוֹנְזֶ'נֶוְור (בצרפתית: Col de Montgenèvre, באיטלקית: Colle del Monginevro) הוא מעבר הררי מפורסם בגובה 1,854 מטרים בהרי האלפים, בין צרפת לאיטליה, הנחשב למעבר שבו השתמש ככל הנראה חניבעל בפלישתו לאיטליה ושימש אחר–כך בוודאות את יוליוס קיסר ואת שארל השמיני במלחמת 1494.
מעבר הרים זה מיוחד באפשרות המעבר הקלה והנוחה בו. דרך המתאימה למרכבות עולה מבריאנסון בעמק דוראנס עד למעבר. בנקודת המפגש בין צרפת לאיטליה שוכנים הכפרים בורג מון ז'נבר מהעבר הצרפתי וקלוירס מהעבר האיטלקי. שני הכפרים מאוכלסים תמיד, כיוון שהמעבר מוגן מרוח הצפון ולכן ניתן לחיות בו גם בשיא החורף. בתקופה הרומית שימש המעבר חלק מוויה דומיטיה, דרך המעבר מאיטליה לספרד דרך גאליה נארבוננסיס.
מריוס נכט

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בן 62 בערך) רומניה 
 מדינה:  ישראל
 ידוע בשל:  ייסוד חברת צ'ק פוינט
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מקצוע:  איש מחשבים, איש עסקים
 
מריוס נכט (נולד ב-1962, רומניה) הוא יזם סדרתי, משקיע, איש עסקים, ומיליארדר ישראלי, ממייסדי חברת צ'ק פוינט ויו"ר החברה לשעבר.
ראשית חייו

נכט נולד ברומניה הקומוניסטית להורים ניצולי השואה. בהיותו בן שלוש עלתה המשפחה לישראל והתגוררה באשקלון. נכט התגייס לצה"ל בשנת 1980 במסגרת המחזור השני של תוכנית תלפיות, והוא אחד מבוגריה הראשונים. סיים תואר ראשון בהצטיינות בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים בשנת 1983, ותואר שני בהנדסת חשמל ומערכות תקשורת מאוניברסיטת תל אביב ב-1987.
יזמות עסקית

בשנת 1993 הקים נכט את חברת "צ'ק פוינט", יחד עם גיל שויד ושלמה קרמר. הם השיקו את הסטארטאפ הזעיר שלהם בהלוואה בסך 300,000 דולר בלבד. בהמשך בנו את צ'ק פוינט והפכו אותה לחברה הנסחרת בנאסד"ק, עם שווי שוק של 18 מיליארד דולר. נכט שימש בתפקידי ניהול שונים בצ'ק פוינט, בהם מו"פ, מוצר, מכירות, שיווק ותמיכה. במהלך שנת 2016 מכר נכט כ-5% ממניות צ'ק פוינט תמורת כ-800 מיליון דולר, ונותר עם 6.8% ממניות החברה. בשנת 2020 הוא פרש מתפקידו כיו"ר צ'ק פוינט, כדי להתמקד ביוזמות בתחום הבריאות ובחברות אחרות שהקים ומימן.
במהלך 2017 החל נכט במהלך להקמת בנק דיגיטלי חדש בישראל, שבין משקיעיו היזם אמנון שעשוע, ויו"ר הבנק המיועד הוא החשב הכללי לשעבר יהושע (שוקי) אורן. בספטמבר 2019 אישר בנק ישראל את הקמת הבנק. בשנת 2020 פרש נכט משותפותו בבנק הדיגיטלי ומכר את מניותיו לאמנון שעשוע.
נכט הוא מייסד ומשקיע עוגן של aMoon Funds, פלטפורמה המנהלת יותר מ-1.2 מיליארד דולר, ומשקיעה בטכנולוגיות בריאות. בנוסף משקיע נכט בחברות היי-טק רבות בתחומי מדעי החיים, הסייבר, הקיימות, האנרגיה והמעבדים.
בשנת 2021 הוערך הונו בכ-3.5 מיליארד דולר.
בשנת 2021 רכש נכט 8% ממניות קשת 12.
פעילות ציבורית

פעילותו החברתית והפילנתרופית של נכט מתבצעת באמצעות הקרן המשפחתית "נכט יזמויות פילנתרופיות".
בשנת 2012 היה בין מקימי תנועת "עורו", במטרה להוביל להתעוררות אזרחית ולחיזוק הסולידריות החברתית. בסוף שנת 2013 התאחדה התנועה עם ארגון אג'נדה ו"השדרה" לארגון אנו עושים שינוי.
במהלך מגפת הקורונה השיקה קרן נכט שורה של יוזמות בתחומי הביטחון התזונתי, התרבות והמוזיקה. אחת היוזמות הידועות שבהן היא פרויקט צו השעה.
לאחר אסון הר מירון הודיעה משפחת נכט כי תעניק לכל אחת ממשפחות הנספים מענק בסך 18,000 ש"ח.
חיים אישיים

מתגורר בתל אביב. אב לארבעה ילדים מאשתו הראשונה ענת אגמון. נישא בשנית לעו"ד ענבר אפק. באוקטובר 2022 פורסם שבני הזוג נפרדו.
כיום במערכת יחסים עם שני פרידן, גרושתו של אביב גפן. בחודש מאי 2024 מריוס ושני התארסו.
הערות שוליים

↑  אחרי הבנק הדיגיטלי; מריוס נכט פורש גם מתפקיד יו"ר צ'ק פוינט, באתר גלובס, 27 במאי 2020
↑   עמרי זרחוביץ', האקזיט השקט: יו"ר צ'ק פוינט, מריוס נכט, מכר 5% מהחברה ב-800 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 27 בפברואר 2017
↑   עמרי זרחוביץ', תחלופה בצמרת צ'ק פוינט: שויד יוחלף על ידי מריוס נכט כיו"ר – אבל יישאר בתפקיד המנכ"ל, באתר TheMarker‏, 2 בספטמבר 2015
↑  חזי שטרנליכט ואורי גלאור, בנק ישראל אישר את הקמת הבנק הדיגיטלי של אמנון שעשוע ומריוס נכט, באתר כלכליסט, 24 בספטמבר 2019
↑  רון שטיין, ‏מריוס נכט פורש מהבנק הדיגיטלי שייסד ומעביר מניותיו לאמנון שעשוע, באתר גלובס, 6 במאי 2020
↑  מועדון המיליארדרים של מגזין TheMarker, ‏2021
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏עוברת למסך: משפחת נכט רכשה 8% מהמניות של יצחק תשובה בערוץ קשת 12, באתר גלובס, 2 ביוני 2021
↑  טלי ציפורי, ‏מריוס נכט: "האיום האיראני הוא עלה התאנה של הממשלה; אנחנו מתפרקים כחברה", באתר גלובס, 4 בספטמבר 2012
↑  חנני ברייטקופף, מרגש: הזוג התל אביבי יתרום מיליון ש"ח למשפחות האסון במירון, באתר כיכר השבת, ‏04.05.21
↑  מריוס נכט: העולה מרומניה שהקים את צ'ק פוינט, באתר אייס, 12 ביוני 2023
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏בצל הרומן המסעיר עם שני פרידן: מריוס נכט במלחמת חורמה עם האקסיות, באתר מעריב אונליין, 13 בינואר 2023
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏"מהלך שהותיר את כולם שמוטי לסת": הסכסוך המתוקשר של המיליארדר ואשתו, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2022
מרינה ביי סנדס

| --- | --- |


 מיקום:  סינגפור
 סוג המלון:  יבשתי
 חדרים:  2,561
 קומות:  57
 אטרקציות:  סקאי פארק, מוזיאון מדע-אמנות
 מופעים:  הבלו מאן גרופ, מדגסקר, שרק
 בעלות:  לאס וגאס סנדס
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  23 ביוני 2010
 אדריכל:  משה ספדיה
 קואורדינטות:  1°16′57.54″N 103°51′30.30″E﻿ / ﻿1.2826500°N 103.8584167°E﻿ / 1.2826500; 103.8584167
 אתר רשמי
  (למפת סינגפור מוגדלת) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפורמרינה ביי סנדס(למפת סינגפור רגילה) מלזיה אינדונזיה מצר סינגפורמרינה ביי סנדס
 
מרינה ביי סנדס (באנגלית: Marina Bay Sands) הוא אתר נופש משולב במתחם מרינה ביי שבסינגפור. האתר הוא של חברת לאס וגאס סנדס (LVS) שבבעלות שלדון אדלסון, הוא הבניין היקר ביותר בעולם, שעלה 5.5 מיליארד דולר אמריקאי, הכוללים עלות קרקע.
עם סיום בניית הקזינו, המתחם כולל מלון עם 2,561 חדרים, מרכז קונגרסים המשתרע על פני 120,000 מ"ר, 74,000 מ"ר הכולל קניון, מוזיאון, שני תיאטראות גדולים, שבע מסעדות שף, מרכז החלקה על הקרח, שני פביליון צפים מקריסטל וקזינו האטריום הגדול בעולם עם 500 שולחנות ו-1,600 מכונות הימורים. מעל הקומפלקס מתנשא פארק אווירי ("SkyPark") בעל קיבולת של 3,900 איש ובריכת שחיה באורך 150 מטר, המאפשרת נוף פנורמי של כל סינגפור.
היסטוריה והשקעה

אדלסון החל בתכנון הפרויקט אחרי זכייה במכרז בינלאומי של ממשלת סינגפור ב-2006, בו השתתפו 19 חברות. מכרז זה יצא במטרה להגדיל את היקף התיירות הנכנסת לסינגפור. מי שתכננו הוא האדריכל משה ספדיה. לאס וגאס סנדס התחייבה להשקיע 3.85 מיליארד דולר סינגפורי בפרויקט, לא כולל את העלות השקועה של 1.2 מיליארד דולר סינגפורי של 560,000 מ"ר של הקרקע עצמה. עם עליית מחירי החומרים (חול ופלדה) והמחסור בכוח עבודה, עלויות הפרויקט האמירו ל-8 מיליארד דולר סינגפורי ביולי 2009. צפי הרווח מהקזינו הוא מיליארד דולר בשנה.
על פי התכנון, הפרויקט היה צפוי להוסיף 2.7 מיליארד דולר או 0.8% לתל"ג של סינגפור עד 2015 על ידי יצירת מקום עבודה ל-10,000 איש באופן ישיר ועוד 20,000 איש בצורה עקיפה לתעשייה כולה.
הפרויקט היה צפוי להסתיים בפאזה אחת בשנת 2009, אולם עליית עלויות הבנייה והמשבר הכלכלי הכריחו את החברה לפתוח את המתחם בשלבים. השלב הראשון נפתח לבסוף באופן רשמי ב-23 ביולי 2010. שאר המתחם נשאר תחת בנייה ונפתח ב-17 בפברואר 2011.
אטרקציות

מרינה ביי סנדס כולל 3 מגדלי מלון בני 55 קומות כל אחד, המחוברים ביניהם על ידי תקרת טרסה אחת, הסקאי-פארק.
האזור שבקדמת המגדלים כולל את בלוק התיאטראות, מרכז קונגרסים וגני תערוכה ואת בלוק הקזינו המכיל עד 1,000 שולחנות הימורים ו-1,400 מכונות הימורים. מוזיאון המדע-אמנות ("ArtScience Museum") נמצא בסמיכות לשלושת הבלוקים ובעל צורה של פרח הלוטוס. הגג של המבנה ניתן לפתיחה ומשמש כמפל למי הגשם הנאספים ביום כאשר הגג סגור וכמופע לייזר בלילה כאשר הוא פתוח. המוזיאון נפתח לקהל ב-17 בפברואר 2011.
הסקאי-פארק כולל את בריכת השחיה המוגבהת הארוכה בעולם באורך 146 מ' בעלת קצה נעלם בגובה 191 מ' מעל הקרקע. בסקאי פארק מצויים גם מסעדות יוקרה ומועדוני לילה ותצפית פנורמית הפתוחה לציבור עם נוף של 360 מעלות של כל קו הרקיע של סינגפור.
מתחם הקניות כולל 93,000 מ"ר של שטח מסחר סגור הכולל מעל 300 חנויות ואאוטלטים. תיאטרון הסנדס והגרנד תיאטרון מכילים 1,680 ו-2,155 מקומות בהתאמה ומציגים מספר מופעים המשתנים מעת לעת.
גלריה

מרינה ביי סנדס בלילה
הנוף הנשקף מהסקאי-פארק בלילה
"הסינגפור פלייר" - גלגל הענק של סינגפור כפי שנשקף מהסקאי-פארק
מוזיאון ה-ArtScience הבנוי בצורת פרח הלוטוס
הערות שוליים

↑  Sands says Singapore casino opening delayed ב-lasvegassun
↑  Marina Bay Sands set to open 27 Aprilב-Singapore Business Review
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2012123471  MusicBrainz: 13c30da6-d1e1-4060-9e09-d46b76d2c065  VIAF: 266877820   WorldCat (עם VIAF): 266877820 
הנוף הפנורמי הנשקף מהבריכה בסקאי פארק ממרומי המרינה ביי סנדס
מערכת רדיו דאטא

מקלט רדיו שמציג רק את תדר התחנה
מקלט רדיו שמציג את שם התחנה המושמעת, כפי שהתקבל באמצעות ה-RDS
מערכת רדיו דאטא (באנגלית: Radio Data System, ובקיצור: RDS) הוא פרוטוקול תקשורת חד כיווני המאפשר לתחנות רדיו המשדרות ב-FM לצרף לשידוריהן גם נתונים בקצב של 1187.5bps. השימוש המוכר ביותר ל-RDS הוא הצגת שם תחנת הרדיו או השיר המשודר.
רקע

תקן ה-RDS נקבע על ידי איגוד השידור האירופי. תקן אמריקאי מקביל הוא ה-Radio Broadcast Data System (ובקיצור RBDS), וההבדל בין התקנים אינו רב (בעיקר בשדה ה-PTY). שני התקנים משתמשים בגל נושא משני, הממוקם הרמוניה שלישית לסמן הסטריאו ב-FM (ב-57KHz), וכך אינם יוצרים הפרעות או אפנון הדדי עם אותות אחרים. ה-RDS כולל גם קוד תיקון שגיאות. שני התקנים קיימים מתחילת שנות התשעים.