stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגירות מוסלמים מצפון אפריקה לארץ ישראל
היסטוריה > התקופה העות'מאנית

לאחר הרקונקיסטה של חצי האי האיברי וגירוש ספרד וגירוש פורטוגל, מצאו את עצמם רבים מהמורים (כובשי חצי האי שהיו ממוצא צפון אפריקאי או ערבי) מגורשים בחזרה לצפון אפריקה. מיעוטם הגיע כפליטים גם אל הלבנט ונטמע באוכלוסיות המוסלמיות שישבו בו באישורה ובעידודה של האימפריה העות'מאנית, שארץ ישראל הייתה נתונה לשלטונה. על שמם של המורים שהגיעו לירושלים קרויים שכונת המוגרבים ו"גשר המוגרבים" בהר הבית.
הקרבה הגאוגרפית והעובדה שארץ ישראל הייתה מאות שנים תחת שלטון שמרכזו במצרים גרמו להגירה כמעט מתמדת של פלאחים ובדואים ממצרים לארץ ישראל. החל מהמאה ה-18 התגברה הגירה זו, והגיעה לשיאה בימיו של איברהים פחה שכבש את ארץ ישראל ב-1831 ושלט בה עד 1840. רבים מחייליו ערקו ונשארו בארץ וגם ההגירה הכללית התגברה מאז תקופת שלטונו. בזמן המנדט הבריטי הובאו פועלים רבים ממצרים וחלקם נשארו בארץ. גם לעלייה ברמת החיים של ערביי הארץ הייתה השפעה רבה על הפלאחים המצריים מאזור הדלתה שסבלו מעוני רב ומצפיפות.
המהגרים המצריים התפזרו בכל רחבי הארץ, אולם בעיקר התרכזו בין טולכרם לעזה. חלק משמות הכפרים ומשמות המשפחה של ערביי הארץ מעיד על המוצא המצרי או רומז למקום מוצא מסוים במצרים. על פי יעקב שמעוני קבוצה זו היא הגדולה במיעוטים הזרים בקרב המוסלמים בארץ.
במהלך המאה ה-19 מנתה אוכלוסיית ארבעת הסנג'קים שהתקיימו בארץ ישראל (סנג'ק ירושלים, סנג'ק שכם, סנג'ק עכו וסנג'ק עזה) כ-300,000 נפש מכלל האוכלוסיות והדתות (נוצרים היוו את הרוב[דרוש מקור], מוסלמים מעט פחות מהם, ויהודים ושומרונים שחיו כאן ברציפות עוד מלפני האימפריה הביזנטית נשארו מיעוטים נרדפים). במהלך המאה ה-19 החלו העות'מאנים לעודד הגירה של אוכלוסיות מחצי האי ערב ומהמגרב לארץ ישראל ויעזרו בהעלאת סכומי המיסים שנגבו מהאזור הדליל הזה של האימפריה ושאף יעזרו לפתחו עוד ולהרים את תנובתו. במקביל התקיימו הגירות של שבטי בדואים מאזור מצרים אל תוך ארץ ישראל, חלק מהשבטים הללו שומרים על ייחוסם ושמם עד היום, למשל: ערב אבו קישק ושבט התראבין.
אישים וחמולות מאוכלוסיות מרחבי המרחב הצפון אפריקאי החלו לנדוד עד לארץ ישראל ולהיטמע בקרב המוסלמים שחיו כאן קודם להגעתם. אמנם התקיימו נישואין בין המהגרים לבין המוסלמים המקומיים, אך חלק הארי של האוכלוסייה המוסלמית בחר להזדהות כ"ערבית", גם אם מוצאו הוא ברברי. שמות משפחתם של אלו שהיגרו לארץ ישראל מבחוץ נותרו כסממן זהותי, להלן רשימה חלקית של שמות משפחה אלה: "אל-מוגרבי" ו"מוגרבי" (המגרבי), "אל-מסרי" (המצרי), "מצראווה" (מצרי), "אל-ברדוויל" (מימת ברדוויל שבמצרים), "אל-פיומי" ("איש פיום" שבמצרים), "אל-טרטיר" (על שם הכפר טרטירבצפון מצרים), "אל-ג'זאירי" (האלג'יראי), "אל-ארג'" (על שם יישוב במרוקו).
לפי מחקרו של הדמוגרף עוזיאל אוסקר שמלץ, במפקד אוכלוסין שביצעה האימפריה העות'מאנית ב-1905 לגבי מחוזות ירושלים וחברון עולה כי 39% מיושביהם הגיעו מאפריקה (ללא ציון הפרדה בין צפון אפריקה לאפריקה שמדרום לסהרה).
לפי הנתונים שפילח הסופר גד גילבר עולה כי מתוך סך המוסלמים והנוצרים שישבו במחוזות ירושלים, חברון והכפרים בשנת 1905 ביחס למוצא מן היבשת האפריקאית היו כדלקמן:
מבין יושבי הערים: 21.8% מאלו שבירושלים ממוצא "אפריקאי" ואילו בעיר חברון היו אלה 15.4% מבין הנדגמים המוסלמים.
מבין הכפריים: 3.5% מהמוסלמים במחוז ירושלים הזדהו כאנשים ממוצא "אפריקאי" ואילו בחברון 4.3% מהמוסלמים הזדהו ככאלו.
מבין הנוצרים: היו 2% מבין הנוצרים שחיו ב-1905 בעיר ירושלים ו-9.7% מיושבי הכפרים ממוצא "אפריקאי".
היסטוריה > המנדט הבריטי

בין השנים 1922 עד 1931, בתקופת המנדט הבריטי, חלו הגירות המוניות של ערבים ומוסלמים משלל מדינות, קרובות ורחוקות כאחד[דרושה הבהרה], אל ארץ ישראל בעיקר לצורכי פרנסה תחת הבריטים (כמו ייבוש ביצות ב-1924 ו-1925 בשרון שהביא לגידול דמוגרפי מרשים בשל הגירת פועלים ממצרים בהזמנת פיק"א, וחורנים מסוריה[דרושה הבהרה] שהגיעו החל מסוף שנות העשרים של המאה ה-20 ובעיקר בשנות השלושים שלה, גם הם לעבודות כפיים בשירות הצבא הבריטי ולפרדסנות ולתעשיות שקמו באזור נתניה המתהווה).
הערות שוליים

1 2  יעקב שמעוני, ערבי ארץ ישראל, תל אביב: עם עובד, תש"ז, עמ' 99-98.
↑  ניר חסון, עדות נדירה חשפה מסגד עתיק שנהרס ב־67', באתר הארץ, 15 ביוני 2012
↑  יהושע בן־אריה, עיר בראי תקופה, א, עמ' 162, 188.
↑  יעקב שמעוני, ערביי ארץ ישראל, עם עובד, 1947, עמ' 106-105
↑  אלחאג' מאג'ד והנרי רוזנפלד, השלטון המקומי הערבי בישראל, גבעת חביבה: המכון ללימודים ערבים, 1990, עמ' 88.
↑  Ottoman Rule (1517-1917), www.jewishvirtuallibrary.org
↑  Google Maps, Google Maps (באנגלית)
↑  The Smoking Gun: Arab Immigration into Palestine, 1922-1931, Middle East Forum
↑  Gād G. Gîlbar, Ottoman Palestine, 1800-1914: Studies in Economic and Social History, Brill Archive, 1990-01-01. (באנגלית)
↑  מעיין הס-אשכנזי, ההגירה הערבית לשרון בתקופת המנדט, ‏תמוז, תשס"ה
המודל הנורדי

המודל הנורדי הוא כינוי המתייחס למספר מודלים חברתיים-כלכליים אשר מתקיים בארצות הנורדיות דנמרק, איסלנד, נורווגיה, שוודיה ופינלנד.
מאפיינים

המודל הנורדי הוא דגם של כלכלת שוק חופשי קפיטליסטי, אשר שמה דגש על ניהול מדיניות רווחה אוניברסלית לעומת זו המתנהלת במדינות מפותחות אחרות. מדיניות הרווחה על פי המודל הנורדי, מכוונת להגדלת האוטונומיה של היחידים, הבטחת זכויות האדם והאזרח הבסיסיות וייצוב הכלכלה. איכות החיים במדינות המודל הנורדי היא גבוהה במיוחד, יותר מאשר במדינות לא נורדיות, בהן מדינת הרווחה מצומצמת, והמגזר הציבורי קטן יותר.
המודל הנורדי הוא מודל אשר נבנה על ידי המפלגות הסוציאל-דמוקרטיות בסקנדינביה עד לתקופת מלחמת העולם השנייה, אשר פעל על פי הסוציאליזם הדמוקרטי ולאחר מכן השתנה לפעול על פי המודל הקפיטליסטי. מה שנשאר במדינות הסקנדינביות כתוצאה מהתקופה המוקדמת הסוציאליסטית של המדינה הם דברים כגון:
1.מדיניות של הרחבת המגזר הציבורי, הרחבה זו מאפשרת שליטה ממשלתית, של רשויות מקומיות ושל קואופרטיבים על אמצעי הייצור ובכך במגזר הציבורי ניתן לגרום לכך שיהיו בו רמות שכר שוויוניות, תנאי תעסוקה טובים ושרווחי החברות הממשלתיות ילכו לצרכים חברתיים ולא למטרת עשיית רווח נוסף, כלומר סוציאליזציה של הבעלות על חלק גדול מאמצעי הייצור (למשל: בסביבות 40 אחוז מהעובדים בנורווגיה ובשוודיה מועסקים במגזר הציבורי). בנוסף לכך אחוזי ההתאגדות במדינות סקנדינביה הם גבוהים מאוד והכיסוי של ההסכמים הקיבוציים חל כמעט על כלל העובדים דבר שמאפשר רמות שכר גבוהות ושוויוניות ותנאים טובים עבור העובדים.
2.מדיניות מיסוי פרוגרסיבי המאפשרת מתן שירותים חברתיים נדיבים ואוניברסליים, כלומר עבור כלל האוכלוסייה, למשל חינוך חינם עד תואר ראשון באוניברסיטה, שירותי בריאות מסובסדים על ידי המדינה, קצבאות ודמי אבטלה ברמה גבוהה ומנגנון פנסיה ממלכתית.
3.שליטה ציבורית על רוב ההון במדינות סקנדינביה מאפשרת צבירה של הון בגופים ממשלתיים, קואופרטיביים ובאיגודים מקצועיים, למשל צבירת פנסיה בקרנות בשליטת הממשלה ובשליטת איגודי העובדים, חברות ביטוח אשר משתמשות בהון שנצבר בהן כדי להוזיל את עלויות הביטוחים.
בנוסף, זכויות השביתה במדינות המודל הנורדי הן נרחבות יותר מאשר במדינות אחרות. כך לדוגמה, רק במדינות אלו מותרת זכות שביתת החרם, שבמסגרתה בנוסף על שביתת עובדים רגילה, עובדים מאוגדים אחרים מסרבים לתת שירות או לשתף פעולה עם עסק שמסרב לחתום על הסכם קיבוצי עם איגודי העובדים או שמפר הסכם זה (משמעות שביתת החרם היא שחשמלאים ושיפוצניקים יסרבו לתקן תקלות, עובדי זבל יסרבו לפנות את הפחים, נהגים יסרבו לשנע סחורה, פקידים בבנק יסרבו לתת שירות וכדומה). מכיוון שבמדינות המודל הנורדי מרבית העובדים מאוגדים, שביתה זו מאוד יעילה, ומהווה למעשה מכת מוות לעסק שעליו מוכרזת שביתה שכזו. משום כך מרבית העובדים במגזר הפרטי במדינות המודל הנורדי מכוסים בהסכמים קיבוציים. על מנת לממן את הרווחה הנרחבת במדינות הסקנדינביות, הוחל בהן המודל הקפיטליסטי המקדם שוק חופשי.
למרות מאפיינים אלו, המודל הנורדי אינו מודל אחד ויחיד, אלא מאפיין כללי של הארצות הנורדיות. כל אחת מארצות אלו בעלת כלכלה ייחודית ומודלים כלכליים משל עצמה, אשר לעיתים שונים משמעותית מאלו של שכנותיה.
הערות שוליים

↑  אבי קליין, עדיף לחיות בסקנדינוויה מבארה"ב או באנגליה, באתר הארץ, 13 בפברואר 2006
↑  אבי קליין, ‏הכלי שהכניע תאגידי ענק: שביתת החרם של איגודי העובדים במדינות הנורדיות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 בספטמבר 2021
↑  The Nordic Model: Embracing globalization and sharing risks
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602265805171  LCCN: sh2010006189  LNB: 000294966 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דם, יזע ודמעות (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ניו יורק 
 תקופת הפעילות:  מ-1967 
 סוגה:  ג'אז, רוק, ג'אז רוק 
 חברת תקליטים:  ABC רקורדס, קולומביה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לאלבום השנה (1970) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 דייוויד קלייטון-תומאס בובי קולומבי 
 חברים לשעבר
 אל קופר 
 
דם, יזע ודמעות (באנגלית: Blood, Sweat & Tears או בקצרה BS&T) הוא שמו של הרכב מוזיקלי אמריקאי שנוסד ב-1967 בעיר ניו יורק כתוצאה מחזונו של אל קופר לשלב מוזיקת רוק עם כלי נשיפה ועדיין פעיל. מאז תחילת פעילותו התחלפו אנשי ההרכב לעיתים מזומנות (לאורך שנות פעילותו התחלפו בו מעל 150 מוזיקאים). הלהקה שמרה תמיד על מבנה של בין שמונה לעשרה חברים: זמר, גיטריסט, בס, תופים, קלידים (לרוב אורגן האמונד) וכלי נשיפה (סקסופון, חצוצרות, טרומבון). המוזיקה של דם יזע ודמעות משלבת סגנונות רבים ושונים כרוק, רית'ם אנד בלוז, בלוז, פופ וג'אז. ההרכב נקרא על שם נאומו של וינסטון צ'רצ'יל, דם, עמל, דמעות ויזע.
תקופת אל קופר

הלהקה המקורית נוסדה על בסיס מוזיקאים שקיבץ אל קופר, נגן אורגן האמונד, זמר, מעבד מוזיקלי ויזם: נגן הבס ג'ים פילדר (Jim Fielder), הזמר והגיטריסט סטיב כץ (Steve Katz (musician)) והמתופף בובי קולומבי (Bobby Colomby) יחד עם סקציית נגני כלי הנשיפה שכללה את הסקסופוניסט פרד ליפסיוס (Fred Lipsius), החצוצרנים רנדי ברקר (Randy Brecker) וג'רי וייס (Jerry Weiss) ונגן הטרומבון דיק האליגן (Dick Halligan). נגני כלי הנשיפה נבחרו על ידי אל קופר, סטיב כץ (חברו להרכב The Blues Project), פרד ליפסיוס והמפיק ג'ון סיימון (John Simon (record producer)) מבין נגני ג'אז שהוזמנו לאודישנים. קופר החתים את החברים על הצהרה לפיה הוא האיש הקובע בלהקה לכל דבר ועניין, כראשון בין שווים.
הופעת הבכורה של ההרכב התקיימה ב-17 בנובמבר 1967 ב-Cafe Au Go Go בניו יורק. השילוב בין רוק, רית'ם-אנד בלוז, ג'אז ורוק פסיכדלי היה ללהיט בקרב הקהל. הלהקה הוחתמה בחברת קולומביה רקורדס ועד סוף דצמבר השלימה את ההקלטות לאלבום הבכורה שלה, Child Is Father to the Man. האלבום, ובו הלהיטים "I Can't Quit Her", "House in the Country" ו-"I Love You More Than You'll Ever Know", ראה אור ב-21 בפברואר 1968. האלבום זכה להצלחה, אולם אל קופר לא היה זמר בעל יכולת ווקלית מרשימה, ודאי לא לאורך שעות של הופעה. סטיב כץ ובובי קולומבי החליטו לחפש זמר מחליף, כאשר קופר יישאר נגן האמונד ומלחין-מעבד בלבד. באפריל 1968 עזב קופר את הלהקה שהקים מתוך מחאה על חוסר האמון שהובע בו, להבנתו. גם וייס וברקר עזבו את הלהקה על מנת לפתח קריירות ג'אז. לתפקיד החצוצרנים נכנסו לו סולוף (Lew Soloff) וצ'אק וינפילד (Chuck Winfield).
תקופת דייוויד קלייטון-תומאס

כץ וקולומבי בחנו מספר זמרים לתפקיד הזמר המוביל של הלהקה ובחרו לבסוף בזמר הקנדי דייוויד קלייטון-תומאס (David Clayton-Thomas). נגן הטרומבון דיק האליגן נטל את תפקיד נגן ההאמונד וללהקה הצטרף ג'רי היימן (Jerry Hyman) כנגן טרומבון. ב-18 ביוני 1968 ערכה הלהקה ב-Cafe Au Go Go את מופע הבכורה שלה בהרכבה החדש. בהרכב זה הוקלט גם תקליטה השני של הלהקה, Blood, Sweat & Tears בחברת קולומביה ובהפקתו של ג'יימס ויליאמס גרושיו (James William Guercio) שראה אור בדצמבר 1968. התקליט זכה בפרס גראמי לאלבום השנה לשנת 1969 (תוך שהוא מביס את Abbey Road של הביטלס). השיר הידוע ביותר מהתקליט הוא "Spinning Wheel" שחיבר דייוויד קלייטון-תומאס. כן זכתה להצלחה גרסת כיסוי לשירו של ברי גורדי "You've Made Me So Very Happy". בפסטיבל וודסטוק זכתה הלהקה למיקום כבוד של אחת הלהקות המובילות. במאי-יוני 1970 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות במזרח אירופה שמומן על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית.
ביוני 1970, לאחר שובה של הלהקה לארצות הברית היא הוציאה לאור את התקליט Blood, Sweat & Tears 3, גם הוא בחברת קולומביה. התקליט כלל כמעט רק גרסאות כיסוי, בהן Somethin' Comin' On, שבוצע כבר שנה קודם לכן על במת פסטיבל וודסטוק, וגרסאות כיסוי בגוון ג'אז לשירם של האבנים המתגלגלות "Sympathy for the Devil" ולשיר "Hi-De-Ho" מאת קרול קינג. ביוני 1971 ראה אור תקליטם הרביעי, Blood, Sweat & Tears 4 עם דייב ברגרון (Dave Bargeron) בטרומבון במקום ג'רי היימן. רוב החומר בתקליט חובר על ידי חברי הלהקה. אף לא אחד מהסינגלים מהתקליט הגיע ל-30 הגדולים במצעד הבילבורד, עובדה שסימנה את תחילת ההתדרדרות המסחרית של הלהקה.
תקופת ג'רי פישר

בראשית 1972 השתנה שוב הרכב הלהקה. דייוויד קלייטון-תומאס עזב והוחלף על ידי ג'רי פישר. נוסף על כך עזבו שני חברים-מייסדים; פרד ליפסיוס הוחלף על ידי לו מריני וג'רי היימן הוחלף על ידי פסנתרן הג'אז לארי ויליס. הגיטריסט השוודי גאורג ודניוס הצטרף ללהקה. בספטמבר 1972 הוציא ההרכב החדש את התקליט New Blood בחברת קולומביה בהפקתו של חבר הלהקה, בובי קולומבי. החומר היה מורכב ברובו המוחלט מגרסאות כיסוי, בהן ל"Down in the Flood" של בוב דילן. בינואר 1973 עזב החבר המייסד סטיב כץ, על מנת להפוך למפיק מוזיקלי (ללו ריד ואחרים). החצוצרן צ'אק וינפילד עזב את הלהקה במרץ והוחלף על ידי טום מאלון שהוחלף על ידי ג'ון מדריד. התקליט הבא, No Sweat, שראה אור ביוני 1973, המשיך בקו המוזיקלי שהפך את הלהקה ללהקת פיוז'ן ג'אז-רוק. מדריד ולב סולוף עזבו את הלהקה לפני אלבומה הבא, Mirror Image שראה אור ביולי 1974 והוקלט עם החצוצרן טוני קלטקה, הסקסופוניסט ג'רי לקרוס (Jerry LaCroix) ונגן הבס רון מקלור במקום החבר-המייסד ג'ים פילדר, שעזב אך הוא.
בסוף 1974 עזבו דייוויד קלייטון-תומאס וג'רי לקרוס את הלהקה. זמר הבלוז מניו אורלינס לותר קנט נכנס למשבצת הזמר.
המשכיות ושינויים

בובי קולומבי, החבר המייסד והמפיק המוזיקלי של הלהקה, יחד עם מנהלה, פרד הלר, ביקשו להחזיר את הלהקה לימי הזוהר שלה ולהחזיר אליה את דייוויד קלייטון-תומאס. קלייטון-תומאס הסכים להופיע בהופעה יחידה במילווקי יחד עם הזמרים ג'רי פישר ולותר קנט. התקליט New City שראה אור באפריל 1975 הציג מחדש את קלייטון-תומאס כזמר המוביל של הלהקה. חצי מהשירים בתקליט היו גרסאות כיסוי וחציים מקוריים. גרסת הכיסוי לשירם של הביטלס, "Got to Get You into My Life" הגיעה למקום ה-62 במצעד בילבורד, טוב יותר מהישגי האלבומים האחרונים, אך הרחק מאחורי הישגיהם של אלבומיה הראשונים של הלהקה. הלהקה ניצלה את המומנטום ויצאה למסע הופעות ארוך ביפן ובאירופה, שהניב תקליט שהוקלט בהופעות - In Concert, שכלל את להיטי הלהקה בביצוע חי, תוך אירוח של נגנים שונים.
באותה עת גילה קולומבי בפלורידה את נגן הבס ג'אקו פסטוריוס, החתים אותו לחברת קולומביה והפיק את אלבומו הראשון, שראה אור באפריל 1976. פסטוריוס החליף את רון מקלור כנגן הבס של הלהקה בהמשך מסע ההופעות שלה, לפני שהצטרף ללהקת Weather Report.
ביולי 1976 ראה אור התקליט More Than Ever, שהציג אורחים רבים, בהם הזמרת פטי אוסטין, הגיטריסטים ריצ'רד טי, אריק גייל ויו מקפרלן, החצוצרן ג'ו פאדיס, נגן הבנג'ו אריק ויסברג ועוד. על אף הציפיות שנתלו בתקליט, הוא נכשל מסחרית. ב-1977 עזבה ההלקה את חברת קולומביה והוחתמה בחברת ABC. תקליטה הבא, Brand New Day ראה אור בנובמבר אותה שנה. הזמרת צ'אקה קאן התארחה ברצועה השנייה בתקליט, Dreaming As One. היה זה התקליט האחרון של ההרכב שהופק על ידי קולומבי.
הרכב הלהקה המשיך להשתנות באופן תדיר. במהלך סיבוב הופעות בינואר 1978 נפטר סקסופוניסט הלהקה, גרגורי הרברט ממנת יתר של סמים, בגיל 31, דבר שהביא להפסקה בפעילות הלהקה.
בראשית 1979 החליטו דייוויד קלייטון-תומאס ופרד הלר להמשיך את פעילות הלהקה עם הרכב חדש לגמרי. לשם כך גויסה שורה של מוזיקאים קנדיים, הגיטריסט קני מרקו, נגן הבס דייוויד פיטש, הקלידן ג'ו סילי, החצוצרן ברוס קאסידי, הסקסופוניסט ארל סימור, הארווי קוגן שניגן בסקפוסון ובחליל צד והמתופף ג'ק סקרנגלה. הלהקה הוחתמה במותג ההקלטות LAX ובמרץ 1980 הוציאה את האלבום Nuclear Blues עם בובו אקונומו בתופים וריצ'רד מרטינז בקלידים. התקליט כלל שבע רצועות, בהן קטע באורך 15 דקות בשם "Spanish Wine Suite". התקליט, שביקש לברוא מחדש את הלהקה כלהקת פאנק, כשל אף הוא.
כאשר יצא דייוויד קלייטון-תומאס לקריירת סולו ב-1983, דיווחו אמצעי התקשורת על מסע ההופעות שלו כעל מסע הופעות של "דם, יזע ודמעות", אף שהסימן רשום של שם הלהקה השתייך לקולומבי, שלא נתן את הסכמתו. לבסוף הושגה פשרה במסגרתה המשיך דייוויד קלייטון-תומאס במסע ההופעות שלו, שנמשך 20 שנה בשם "דם, יזע ודמעות", עם צוות נגנים מתחלף. ב-1998 ראה אור התקליט Bloodlines, שכלל ביצועים מחודשים לשירי הלהקה, שבוצעו על ידי קלייטון-תומאס ונגנים, חלקם מהרכבי עבר של הלהקה.
במרץ 1993 ארגון אל קופר מופע בשם A Silver Anniversary Celebration of the Classic Album The Child Is Father to the Man לרגל 25 שנה ליציאת תקליט הבכורה של דם, יזע ודמעות. במופע הופיעו בין היתר רנדי ברקר, ג'ים פילדר, סטיב כץ ופרד ליפסיוס, כמו גם קופר עצמו, לב סולוף, טום מאלון ועוד.
לאחר פרישתו של קלייטון-תומאס ב-2004 המשיך לארי דור (Larry Dorr) לנהל את הרכב הנגנים בלעדיו והלהקה ממשיכה להופיע בסיבובי הופעות תדירים סביב לעולם.
ההרכב הופיע בישראל ב-22 באוקטובר 2018
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

| שנה | אלבום | מיקום שיא במצעד בילבורד 200 | מכירות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1968 | Child Is Father to the Man ראה אור: פברואר 1968  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק: ג'ון סיימון | 47 | תקליט זהב בארצות הברית |
| 1968 | Blood, Sweat & Tears ראה אור: דצמבר 1968  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק: ג'יימס גרושיו  1970 פרס גראמי לאלבום השנה | 1 | תקליט פלטינה * 4 בארצות הברית |
| 1970 | Blood, Sweat & Tears 3 ראה אור: יוני 1970  חברה: קולומביה רקורדס  מפיקים: בובי קולומבי ורוי האלי | 1 | תקליט זהב בארצות הברית |
| 1971 | Blood, Sweat & Tears 4 ראה אור: יוני 1971  חברה: קולומביה רקורדס  מפיקים: בובי קולומבי, רוי האלי ודון דקמן | 10 | תקליט זהב בארצות הברית |
| 1972 | New Blood ראה אור: ספטמבר 1972  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק: בובי קולומבי | 32 |  |
| 1973 | No Sweat ראה אור: יוני 1973  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק: סטיב טיירל | 72 |  |
| 1974 | Mirror Image ראה אור: יולי 1974  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק: הנרי קוסבי | 149 |  |
| 1975 | New City ראה אור: אפריל 1975  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק:ג'ימי אינר | 47 |  |
| 1976 | More Than Ever ראה אור: יולי 1976  חברה: קולומביה רקורדס  מפיק: בוב ג'יימס | 165 |  |
| 1977 | Brand New Day ראה אור: נובמבר 1977  חברה: ABC Records  מפיקים: בובי קולומבי ורוי האלי | 205 |  |
| 1980 | Nuclear Blues ראה אור: מרץ 1980  חברה: MCA LAX Records  מפיק: ג'רי גולדשטיין |  |  |
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

| שנה | אלבום |
| --- | --- |
1976: In Concert ראה אור: פברואר 1976  חברה: קולומביה רקורדס  מפיקים: בובי קולומבי וג'ימי אינר
1991: Live And Improvised ראה אור: מאי 1991  [הוקלט ב-1975]  חברה: קולומביה רקורדס  מפיקים: בובי קולומבי וג'ימי אינר
1995: Live ראה אור: פברואר 1995  [הוקלט בלוס אנג'לס ב-12 באוקטובר 1980]  חברה: Avenue  מפיק: ג'רי גולדשטיין
הערות שוליים

↑  All 32 Bands that Performed at Woodstock -27
↑  "ההופעה של דם יזע ודמעות בישראל נדחתה לאוקטובר 2018". אתר תביא כרטיס. אורכב מ-המקור ב-2018-01-22. נבדק ב-2018-02-26.
↑  "Child Is Father to the Man - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blood, Sweat & Tears - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blood, Sweat & Tears 3 - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blood, Sweat & Tears 4 - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Blood - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "No Sweat - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mirror Image - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New City - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "More Than Ever - Blood, Sweat & Tears | Awards | AllMusic". allmusic.com. נבדק ב-24 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007419832405171  BIBSYS: 8021685  BnF: cb139020191 (data)  GND: 5179415-9  ISNI: 0000 0001 0634 2982  LCCN: no91023296  MusicBrainz: f81d592c-993f-4693-b53a-57db5a6257b9  NKC: xx0158671  NLA: 35575415  RERO: 02-A005674602  SUDOC: 156626780  Trove: 1001165  VIAF: 159568308   WorldCat (עם VIAF): 159568308
מושל מרילנד

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  וס מור
 תאריך כניסה לתפקיד:  18 בינואר 2023
 דרכי מינוי:  בחירות ישירות
 תחום שיפוט:  מרילנד מרילנד
 מעון:  בית הממשלה (מרילנד) 
 מושב המשרה:  אנאפוליס
 משך כהונה קצוב:  4 שנים, מוגבל לשתי תקופות כהונה רצופות
 ייסוד המשרה:  21 במרץ 1777
 איוש ראשון:  תומאס ג'ונסון
 governor.maryland.gov
 
מושל מדינת מרילנד (באנגלית: Governor of the State of Maryland) הוא המושל וראש הרשות המבצעת של מדינת מרילנד שבארצות הברית והמפקד העליון של המשמר הלאומי שלה. המושל הוא פקיד הממשל הבכיר ביותר במדינה ולרשותו עומד מגוון רחב של סמכויות מינוי הן ברמה המדינתית והן ברמה המקומית, כפי שמוגדר בחוקת מרילנד. בשל סמכויותיו הרחבות הללו, מדורג מושל מרילנד בין מושלי מדינות ארצות הברית בעלי הכוח הרב ביותר.
מושל מרילנד הנוכחי הוא הדמוקרטי וס מור, שהושבע לתפקידו ב-18 בינואר 2023.
בחירת המושל

כמו רוב מושלי מדינות ארצות הברית, מושל מרילנד נבחר על ידי אזרחי המדינה לתקופת כהונה של ארבע שנים. על פי חוקת המדינה, לא חלה על מושלי מרילנד הגבלת כהונה, אך הם לא יכולים לכהן במשך יותר משתי תקופות כהונה ברציפות. מושל שכיהן שתי תקופות כהונה רצופות, יכול להיבחר שוב לאחר שהמתין תקופת צינון של תקופת כהונה אחת לכל הפחות. על המועמד למשרת המושל להיות לכל הפחות בן 30 עם היבחרו, ותושב מרילנד ומצביע רשום בה במשך חמש שנים. כמו כל פקידי הממשל הנבחרים במרילנד, המושל נבחר בבחירות שנערכות בשנים זוגיות בהן לא מתקיימות הבחירות לנשיאות ארצות הברית.
תפקידי וסמכויות המושל

המושל עומד בראש הרשות המבצעת, כולל מחלקות הממשל וסוכנויות הממשל המדינתיות, וכן בראש מועצות מייעצות, נציבויות, ועדים וכוחות משימה. האחריות המרכזית של המושל על פי החוקה היא כמו כל שאר מושלי המדינות הוא לנהל את ענייני המדינה ולאכוף את החוקים שמועברים על ידי בית המחוקקים. למושל עומדת גם זכות אמירה בנוגע לחוקים אלו, שכן לרשותו עומדת זכות הוטו על כל הצעת חוק שנשלחת לעיונו על ידי האספה הכללית של מרילנד, אם כי האספה יכולה לעקוף את הווטו. למושל מסורות גם מספר סמכויות ספציפיות בנוגע לתקציב המדינה, למינוי פקידי ממשלה, ומגוון של סמכויות חשובות יותר או פחות.
תפקידי וסמכויות המושל > תקציב

מדי שנה, על המושל להגיש הצעת תקציב לאספה הכללית של מרילנד. לאחר שהצעת התקציב מוגשת, רשאית האספה להקטין כל חלק של התקציב עבור הזרוע המבצעת, אך היא לא יכולה להגדיל אותם או להעביר כספים בין מחלקות הממשל השונות. עם זאת, האספה רשאית להגדיל סעיפי תקציב המיועדים לזרוע המחוקקת או הזרוע השיפוטית. למושל עומדת סמכות הווטו על כל חוק שמועבר באספה הכללית, כולל סמכות וטו חלקית על סעיפים ספציפיים, שבה ניתן לעשות שימוש במחיקת חלקים של חוקים בעלי השלכה תקציבית. לאחר מכן עומדת לאספה הכללית הסמכות לעקוף את הווטו של המושל בהצעה ברוב של 60 אחוזים של כל אחד משני בתי האספה.
המושל גם יושב בראש הוועדה לעבודות ציבוריות, ששני חבריה הנוספים הם מבקר המדינה והגזבר. לוועדה זו סמכויות רחבות בפיקוח ובאישור הוצאת כספי המדינה. מחובתם לאשר את הוצאות המדינה מכל התקציבים הכלליים וקרנות לעבודות ציבוריות, ללא כולל סלילת כבישים מדינתיים, גשרים וכבישים מהירים. בסמכות הוועדה להגיש בקשות להלוואות על דעת עצמה כדי לפתור פערים תקציביים או כהשלמה להכנסות אחרות, בנוסף לאישור הוצאות כספים מהלוואות שאושרו על ידי האספה הכללית.
תפקידי וסמכויות המושל > סמכויות מינוי

מושל מרילנד ממנה כמעט את כל בעלי התפקידים האזרחיים והצבאים של ממשלת מרילנד, בכפוף לעצה ולהסכמה של הסנאט המדינתי. המושל גם ממנה חברי ועדים ונציבויות מסוימים בכל אחד ממחוזות מרילנד ובעיר בולטימור, כמו ועדות הבחירות המקומיות, נציבויות נוטריונים ציבוריים, וכן הוא ממנה ממלאי מקום בעת התפנות משרות התובע הכללי ומבקר המדינה. במקרה של התפנות מושבים בכל אחד משני בתי האספה הכללית, המושל דואג לאיוש המושב הפנוי, אם כי עליו להישמע להמלצות המפלגות שאליהם משויכים חברי הבית שמושבם התפנה. כל בעל תפקיד שממונה על ידי המושל, למעט חברי האספה הכללית, יכול להיות מפוטר על ידו, בהנחה שקיימת סיבה מוצדקת לפיטורין. מבין בעלי התפקידים שממונים על ידי המושל בולטים 24 המזכירים וראשי המחלקות שמרכיבים את הקבינט של המושל.
תפקידי וסמכויות המושל > סמכויות ותפקידים נוספים

המושל הוא המפקד העליון של הכוחות הצבאיים של המדינה, שכוללים את כוחות המשמר הלאומי של מרילנד, היבשתיים והאוויריים, ואת כוחות ההגנה של מרילנד, למעט כאשר כוחות אלו נקראים לשירות על ידי הממשלה הפדרלית בסמכות נשיא ארצות הברית. בזמנים של מצב חירום ציבורי, בסמכות המושל להפעיל סמכויות חירום, כולל גיוס הכוחות הללו. בתחום המשפט הפלילי, המושל רשאי להעניק חנינות לפושעים, להמתיק עונשי מאסר, או להפחית קנסות או הפקעות שהוטלו על אנשים שהורשעו, נכלאו או נקנסו על הפרת חוקי המדינה.
בשני תחומים אלו, ובמגוון של תחומים נוספים, המושל יושב במועצות מדינתיות ובין-מדינתיות עם מגוון סמכויות. המושל מחויב לדווח על מצבה של המדינה בכל עת במהלך השנה, אם כי באופן מסורתי הוא מבצע זאת ב"נאום מצב המדינה" בכל חודש ינואר בתחילת המושב של האספה הכללית.
תפקידי וסמכויות המושל > סגל המושל

בנוסף למחלקות ולסוכנויות שתחת שליטתו, לרשות המושל עומד צוות מנהלי שמסייע לתאם את תפקידיו הניהוליים. בראש צוות זה עומד ראש הסגל, והוא כולל חמישה משרדים: יחסים בין-ממשלתיים, ייעוץ משפטי, חקיקה ומדיניות, תקשורת, ומשרד המושל בוושינגטון די. סי.. לראש הסגל יש כמה סגנים לסיוע לניהול המחלקות הללו. חברי סגל המושל הם פקידים ממונים, ולפיכך הם פטורים מחוקי השירות הציבורי.