stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחיאל לנגר
ביוגרפיה

יחיאל לנגר נולד בעיירה שצ'וצ'ין שליד קרקוב שבגליציה, אוסטריה (כיום בפולין). בילדותו למד במוסדות דתיים תוך כדי שילוב לימודים מקצועיים, שתרמו לפתיחות מחשבתו בנוגע לתנועה הציונית. בשנת 1914 בפרוץ מלחמת העולם הראשונה, היגר עם משפחתו לפראג. בשנת 1916 כאזרח הקיסרות האוסטרו-הונגרית  התגייס לנגר לצבא האוסטרי, שם שירת בגדוד הפרשים מספר שתיים. בשנת 1918 בסיום המלחמה שוחרר בכבוד. כשנה לאחר מכן היגר לגרמניה ובעיירה פוסן עבר הכשרת פעילים ציוניים בפועלי ציון.
בשנת 1921 עלה לארץ ישראל שהייתה בשלטון המנדט הבריטי.
מספר חודשים לאחר עלייתו לארץ החלו גיוסים של יהודים וערבים למשטרה הבריטית לתפקידי שיטור זוטרים במשטרה המעולה. לנגר גויס למשטרה, עבר הכשרה במשטרת צמח והתגייס לפלוגת הרוכבים.
בשנת 1922 שירת כקצין המשטרה המעולה בבאר שבע שם שירתו 75 שוטרים, כשלנגר הבכיר בהם. שם היה קשור להגנה ולשירות המודיעין (הש"י).
בשנת 1926 עזב לנגר את פלוגת הרוכבים והצטרף למשטרת מאה שערים שבירושלים, בדרגת קצין.
בשנת 1927 עבר לשרת במשטרת עפולה.
בשנת 1928 שב לשרת במשטרה בירושלים.
בשנת 1933 פיקד על משטרת מנשיה - יפו.
לאחר מספר שנים חזר לנגר למשטרת ירושלים. במהלך שירותו צבר לו שם ומעמד בין השוטרים הבריטים, הערבים והיהודים.
ב-2 בדצמבר 1947, במהלך ההתקפה על המרכז המסחרי בממילא הגיע לנגר למקום וציווה על השוטרים הבריטים שסייעו לפורעים הערבים להסתלק. בעקבות זאת ברחו הפורעים הערבים והיהודים הצליחו להיכנס למקום עם משאיות ולהציל חלק מהרכוש שלא נשרף או נשדד. בעקבות מעשה זה הועבר לנגר ממשטרת ירושלים למשטרת תל אביב.
גם ממשטרת תל אביב הועבר למשטרת פתח-תקווה לאחר שחזר ועזר ליהודים בניגוד לפקודה שניתנה לו.
לאחר מכן שירת ברחובות. ב-17 באפריל 1948 הגיע עם מספר שוטרים יהודים למשטרת קטרה ושכנע באיומים את השוטרים הבריטים והערבים לעזוב את התחנה כדי שלוחמי גבעתי מגדוד 53 יוכלו להיכנס ולתפוס את התחנה.
ב-1949 כאשר כבר הוקמה משטרת ישראל, עבר לנגר לגליל שם בנה את משטרות נצרת, טבריה וצפת.
בשנת 1951 שב לירושלים.
משפחתו

נולד בשנת 1897 לאלתר לנגר ולרוזה. אחיו מנדל שנודע בשם מרסל לנגר היה לוחם ומפקד תנועת ההתנגדות לגרמנים בטולוז שבצרפת. מרסל הוצא להורג על ידי הנאצים בגיליוטינה. 
לנגר התחתן בשנת 1924 עם לאה שושנה בת למשה ביקר. לזוג נולדו 4 בנים:
יוסף אריה - בנו הבכור נולד בשנת 1926. יוסף התגייס לשורות האצ"ל בהיותו נער, מה שנראה כניגוד לשייכותו כביכול של אביו למשטר הבריטי. באחד המקרים יוסף נעצר בעת ביצוע שוד בנק לטובת קניית נשק לאצ"ל. לחדר החקירות הגיע אביו הקצין הבכיר וצעק באנגלית שישתף פעולה ולאחר מכן ביידיש ש"חסר לו" שבאמת ייתן שמות. יוסף ישב בכלא לאחר השוד ולאחר הקמת המדינה שירת כלוחם בכל מלחמות ישראל.
נחום- שירת בבריגדה היהודית באיטליה והשתתף במלחמת העצמאות.
ראובן- התגייס לשורות הפלמ"ח והתפרסם מאוד בקרבות על פתיחת הציר לירושלים. שירת כלוחם במלחמות ישראל.
משה- התגייס לשורות ההגנה ולאחר הקמת המדינה ביצע מספר תפקידי פיקוד בשירות צה"ל, אחד מתפקידיו היה  נספח צבאי ביפן בדרגת תת-אלוף. השתתף בכל מלחמות ישראל.
בשנת 1944 נפטרה אשתו לאה שושנה ולאחר מספר שנים נישא בשנית לרות נוימן בת שמואל גלובסקי.
פעולות מפורסמות שלו לעזרת היישוב

תפיסת מטיל הפצצה בשכונת מונטיפיורי.
תפיסת רוצח החלבן.
מלחמת חורמה נגד הכנופיות הערביות בכל הארץ, תוך התמקדות בכנופיית שייח אבו ג'איק בעת שרותו בנגב.
בתקופת "הספר הלבן" שחרר על דעת עצמו עצירים, ואף הורד בדרגה כשנתפס.
במהלך שירותו במנשייה סילק את הכנופיות והפושעים הערבים מהסביבה ושיכן במקומם עולים חדשים.
אישיותו

היה אדם מסור, אמיץ ובעל קור רוח. מסופר עליו שבשעה שקיבל פקודות לחיפוש נשק בבתי יהודים, היה שואל ביידיש את בעל הבית על מיקום הסליק ודואג שהחיפוש לא יגיע לשם. אחד המקרים התרחש בבית החולים שערי צדק הישן בתקופת ניהולו של דוקטור משה וולך.
לנגר קיבל מספר מדליות ביניהן: שתי מדליות על שירות משטרתי ושתי מדליות הצטיינות. כמו כן קיבל אות סיני של מדינת ישראל.
השתייך להגנה, מספר תעודה 172.
שימש כנשיא לשכת הבונים החופשים בירושלים.
בשכונת הר חומה שבירושלים נקרא הרחוב "הקצין לנגר" על שמו.
הערות שוליים

↑  אורי מילשטיין, היום שבו עלה המרכז המסחרי באש, דבר, 30 באוקטובר 1981
↑  אריה חשביה, עד הלום, סיפורו של גדוד 53, חטיבת "גבעתי" תש"ח, תשס"ו-2005, פעולות יזומות 2, תפיסת משטרת קטרה
↑  אלידע בר-שאול, ד' לא גבה לבי, מעייני הישועה, פרשת תרומה, ג' באדר א', תשס"ח, עמוד 4
קצין המשטרה מימין הוא יחיאל, משמאלו בנו ראובן.
קצין המשטרה הימני הוא יחיאל.
מימין לשמאל- נעמי, נחום, רות נוימן, הקצין יחיאל, רות, יוסף אריה, דרור.
ויל סמית'

| --- | --- |

ויל סמית', 2019
 לידה:  25 בספטמבר 1968 (בן 56) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 שם לידה:  Willard Carroll Smith II 
 סוגה מועדפת:  מוזיקת היפ הופ 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 עיסוק:  מפיק מוזיקלי וראפר
 מקום לימודים:  Archbishop John Carroll High School  בית הספר על שם ג'וליה מ. מסטרמן  Overbrook High School 
 בן או בת זוג:  ג'יידה פינקט סמית' (1997–?) 
 צאצאים:  טריי סמית', ג'יידן סמית', וילו סמית' 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גראמי, פרס סאטורן, פרס גלובוס הזהב
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
ויל סמית' יחד עם אשתו השנייה ג'יידה פינקט וילדיו וילו וג'יידן, 2009
וילארד קארול "ויל" סמית' ג'וניור (באנגלית: Willard Carroll "Will" Smith Jr; נולד ב-25 בספטמבר 1968) הוא קומיקאי, שחקן, מפיק וראפר אמריקאי, זוכה פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, פרס גראמי ופרס גלובוס הזהב.
ילדות ונעורים

סמית' נולד בשנת 1968 לקרוליין ברייט ו-ווילארד קרול סמית' וגדל במערב פילדלפיה שבפנסילבניה, השני מבין ארבעה ילדים. הוא גדל על פי הנצרות הבפטיסטית. כשהיה בן 13, התגרשו הוריו. באוטוביגורפיה שלו חשף כי אביו נהג להכות את אימו עד זוב דם. בתיכון, בשל התנהגותו הערמומית והקסם האישי שלו הוא זכה לכינוי "נסיך", שלאחר מכן הפך ל"נסיך המדליק".
קריירה > תחילת הקריירה

סמית' החל בקריירת ראפ ושיתף פעולה עם דיג'יי ג'אזי ג'ף, אותו פגש במסיבה. ההרכב שלהם, די ג'יי ג'אזי ג'ף אנד דה פרש פרינס, פעל בין השנים 1984–1994. ב-1988, ההרכב זכה לביקורות מהללות כאשר היו הראפרים הראשונים שזכו בפרס גראמי.
ב-1990, סמית' היה קרוב לפשיטת רגל כאשר חברת הטלוויזיה NBC החתימה אותו לסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר", בה היה הדמות הראשית. התוכנית הפכה להצלחה גדולה, ורצה שש עונות רצופות והייתה פופולרית ברחבי העולם, וגם בישראל, בה התוכנית שודרה החל מ-1993. ב-1992 הוא הופיע לראשונה בקולנוע בסרט "קשר בכל מחיר", אשר אליו הצטלם במקביל לצילומי הסדרה. הוא התפרסם כאשר הופיע בסרט "בחורים רעים" (1995), ובהמשך בשוברי הקופות "היום השלישי" (1996) ו"גברים בשחור" (1997). כמו כן שיחק ב"גברים בשחור 2" (2002), "אני, רובוט" (2004), "היצ'" (2005), "אני אגדה" (2007) ו"הנקוק" (2008). בשנת 2005 כיכב עם בנו בסרט "המרדף לאושר", סרט שונה ורציני יותר מסרטיו האחרים של סמית'. הסרט גם הופק על ידי וויל סמית', הוא שב ושיחק עם בנו ג'יידן בסרט 'העולם אחרי' (2013)
לאחר שהסדרה "הנסיך המדליק מבל אייר" הסתיימה ב-1996, החל סמית' בקריירה כזמר סולו. ב-1997, יצא אלבום הבכורה שלו, "Big Willie Style", אשר הגיע למעמד אלבום פלטינה.
סמית' היה מועמד פעמיים לפרס אוסקר, ב-2001 על "עלי", וב-2006, על הסרט "המרדף לאושר". בנוסף הוא היה מועמד ארבע פעמים לפרס גלובוס הזהב ("עלי", "המרדף לאושר" ופעמיים, כשחקן בסדרה, על "הנסיך המדליק מבל אייר"). ב-2007 זכה בפרס סאטורן בקטגוריית "השחקן הטוב ביותר" על "אני אגדה".
ביוני 2002, יצא אלבומו השלישי של סמית', "Born to Reign" והוא מכר פחות משני האלבומים לפניו. באותה שנה, יצא אלבום הלהיטים הגדולים של סמית', וגם מכירותיו כשלו. הוא עזב את חברת התקליטים קולומביה רקורדס וחתם בחברת "Interscope Records". במרץ 2005, יצא אלבומו "Lost and Found" והסינגל "Switch" מתוכו הפך ללהיט וכבש את המצעדים.
ב-2005, נכנס סמית' לספר השיאים של גינס כאשר הגיע לשלוש הצגות בכורה במשך זמן של 24 שעות. ביולי אותה שנה, שימש סמית' כמנחה בקונצרט הלייב 8 בפילדלפיה.
קריירה > קריירה קולנועית

ב-1993 שיחק בסרטו הראשון בקולנוע "תוצרת אמריקה".
ב-2008 היה סמית' לשחקן ההוליוודי המכניס ביותר, עם רווח אישי של כשמונים מיליון דולר.
ב-2012 שיחק סמית' בסרט השלישי של "גברים בשחור".
ב-2013 גילם את דמותו של הקצין סייפר רייג', בסרט "העולם אחרי".
ב-2015 שיחק בדמותו של ניקי, רמאי מנוסה, בסרט "פוקוס". בחודש דצמבר שיחק בסרט הדרמה "בלתי הפיך", עליו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב.
ב-2016, יצא לאקרנים "יחידת המתאבדים" שבו הוא משחק את דדשוט. לפי הערכות, זה אמור להיות "הסרט הכי מכניס של ויל סמית'" מאז "אני אגדה". בדצמבר של אותה שנה יצא לאקרנים הסרט "יופי נסתר" בכיכובו.
ב-2019 הופיע בסרט "אלאדין" של דיסני בתור ג'יני, וכן בסרטו של אנג לי "איש מזל התאומים".
ב-2020 הופיע בסרט השלישי של בחורים רעים, "בחורים רעים לתמיד".
בשנת 2021 כיכב סמית' בתפקיד ריצ'רד ויליאמס בסרט הקולנוע "משפחה מנצחת". על תפקידו בסרט זכה סמית' בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר וקיבל מועמדות לפרס גילדת שחקני המסך לשחקן הראשי הטוב ביותר.
קריירה > תקרית הסטירה עם כריס רוק

ב-27 במרץ 2022, במהלך טקס פרסי אוסקר ה-94 שבו זכה סמית' בפרס השחקן הטוב ביותר על תפקידו בסרט "משפחה מנצחת", סמית' סטר לכריס רוק וקילל אותו מהקהל לאחר שלעג למחלתה של אשתו של סמית', השחקנית ג'יידה פינקט סמית'. ולאחר מכן, כשעלה לבמה כדי לקבל את פרס האוסקר שלו, התנצל על האירוע בפני חבריו האקדמאים ושאר המועמדים לפרס, אך לא בפני רוק. רוק בחר שלא להתלונן נגד סמית' במשטרה, ולכן לא נפתחה חקירה בנושא.
למחרת טקס האוסקר, סמית' התנצל באופן רשמי בפני רוק, וב-1 באפריל הודיע על התפטרותו מהאקדמיה האמריקאית לקולנוע.
בעקבות התקרית, ב-8 באפריל הטילה עליו האקדמיה עונש של הרחקה בת עשר שנים מטקס פרסי האוסקר.
קריירה > לאחר התקרית

מאז תקרית הסטירה, סמית' חזר באופן הדרגתי לקריירה הציבורית שלו.
בתחום המשחק, סמית' כיכב בסרט "שחרור" (Emancipation), אפוס העוסק בנושא העבדות, שיצא בדצמבר 2022. הסרט זכה לביקורות מעורבות וביצועים מתונים בקופות. בתחום הטלוויזיה, סמית' מעורב בסדרת מסעות שמפיקה רשת נשיונל ג'אוגרפיק, ותעלה לשידור בפלטפורמת בדיסני פלוס בשם "מהקוטב לקוטב" (Pole to Pole), בה הוא מקריין ומנחה. הסדרה צפויה לצאת ב-2025. במוזיקה, סמית' הופיע בהפתעה בפסטיבל קואצ'לה באפריל 2023, שם ביצע את שיר הנושא של הסרט "גברים בשחור". בנוסף, סמית' הופיע עם שיר מקורי חדש בטקס פרסי ה-B.E.T. שהתקיים ביוני 2024.
חיים אישיים

ב-1992 התחתן סמית' עם שרי זאמפינו. באותה שנה נולד בנם, וילארד כריסטופר, הידוע גם כ"טריי". טריי הופיע בקליפ של אביו לשיר "Just The Two Of Us". ב-1995 התגרש הזוג.
ב-1997 התחתן עם השחקנית ג'יידה פינקט, להם שני ילדים: ג'יידן (נולד ב-1998) ווילו (נולדה בשנת 2000).
סמית' ואחיו הארי הם בעלי חברת "Treyball Development Inc" בבוורלי הילס.
בשנת 2007 תרם סמית' כ-1.3 מיליון דולר לארגונים ומקומות רבים, בהם מרכז ההנצחה לזכר יצחק רבין בישראל, ובשנת 2010 תרם קרוב למיליון דולר למספר בתי ספר בארצות הברית. סמית', אשר ידוע בשל תמיכתו במפלגה הדמוקרטית, גייס בביתו 500,000 דולר למען הקמפיין של אובמה וביידן במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2012. הוא גם הגיע כאורח לטקס הענקת פרס נובל לשלום לאובמה באוסלו.
בנובמבר 2021 הוציא לאור אוטוביוגרפיה בשם "Will".
פילמוגרפיה חלקית > כשחקן

הנסיך המדליק מבל אייר (1990–1996) (סדרת טלוויזיה)
איפה הימים לוקחים אותך (1992)
תוצרת אמריקה (1993)
קשר בכל מחיר (1993)
בחורים רעים (1995)
היום השלישי (1996)
גברים בשחור (1997)
אויב המדינה (1998)
פרוע על המערב (1999)
משחק החיים (2000)
עלי (2001)
גברים בשחור 2 (2002)
בחורים רעים 2 (2003)
אני, רובוט (2004)
תפוס ת'כריש (2004) – דיבוב
היצ' (2005)
המרדף לאושר (2006)
אני האגדה (2007)
הנקוק (2008)
שבע נשמות (2008)
גברים בשחור 3 (2012)
העולם אחרי (2013)
פוקוס (2015)
בלתי הפיך ‏(2015)
יחידת המתאבדים (2016)
יופי נסתר (2016)
בהיר (2017)
איש מזל התאומים (2019)
אלאדין (2019)
מרגלים לא רגילים (2019) – דיבוב
בחורים רעים לתמיד (2020)
Amend: The Fight for America‏ (2021)
משפחה מנצחת (2021)
שחרור (2022)
בחורים רעים: הכל או כלום (2024)
אני האגדה 2 (TBA)
פילמוגרפיה חלקית > כמפיק

אני, רובוט (2004)
היצ' (2005)
המרדף לאושר (2006)
אני האגדה (2007)
הנקוק (2008)
שבע נשמות (2008)
החיים הסודיים של הדבורים (2008)
קרטה קיד (2010)
יופי נסתר (2016)
משפחה מנצחת (2021)
שחרור (2022)
בחורים רעים: הכל או כלום (2024)
דיסקוגרפיה

1997: Big Willie Style
1999: Willennium
2002: Born To Reign
2005: Lost & Found
2024: Dance in Your Darkest Moments
פרסים

פרס הקולנוע של MTV לקרב הטוב ביותר (1998)
פרס פטל הזהב לשיר המקורי הגרוע ביותר (1999)
פרס VMA לאמן השנה (1998, 1999)
פרס MTV וידאו לסרטון הטוב ביותר מסרט (1997)
פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2021)
פרס פטל הזהב לשחקן המשנה הגרוע ביותר (2013)
פרס NAACP לשחקן יוצא מן הכלל בקולנוע (2009)
NAACP Image Award for Outstanding Music Video (1999, 2000)
פרס דייוויד אנגל לפעילות הומניטרית (30 בספטמבר 2006)
פרס גראמי להופעת סולו של ראפ (1998, 1999)
פרס VMA לווידאו הראפ הטוב ביותר (1998)
פרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר (1989)
פרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר (2007)
פרס הקולנוע של MTV להופעה הטובה ביותר (2002, 2008)
פרס הקולנוע של MTV לנשיקה הטובה ביותר (1997)
פרס גראמי להופעת ראפ על ידי צמד או קבוצה (25 בפברואר 1992)
פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (27 במרץ 2022)
פרס המוזיקה האמריקאית לאלבום הפופ/רוק האהוב (1999)
אלבום סול/רית'ם אנד בלוז נבחר (1999)
פרס המוזיקה האמריקאית לאמן הפופ/רוק האהוב ביותר (2000, 2005)
פרסי המוזיקה העולמית
פרס האומן הצעיר
הערות שוליים

↑  וויל סמית': "הייתי בן תשע כשאבא הכה את אמא בפניה עד שהתמוטטה וירקה דם", באתר ynet, 30 בינואר 2024
↑  רונית הורביץ, תלחצו על דוב'לה, חדשות, 26 באוקטובר 1993
↑  אלון פרוכטר, וויל סמית' היכה את המגיש - וזכה בפרס האוסקר, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 במרץ 2022
↑  בשל תקרית הסטירה: וויל סמית' התפטר מהאקדמיה, באתר ynet, 2 באפריל 2022
↑  העונש על הסטירה: וויל סמית' הושעה מטקסי האוסקר לעשר שנים, AFP, באתר ynet, 8 באפריל 2022
↑  בנימין טוביאס, גם דמעות וסרט על העבדות לא יצילו את וויל סמית' מעצמו, באתר ynet, 6 בינואר 2023
↑  עמית קלינג, "שחרור": הסרט שמצליח גם לסיפור אמיתי לגמרי להרגיש מזויף, באתר "שחרור": הסרט שמצליח גם לסיפור אמיתי לגמרי להרגיש מזויף - טיים אאוט, ‏2022-12-18
↑  Rick Porter, Will Smith to Go ‘Pole to Pole’ for National Geographic, The Hollywood Reporter, ‏2022-02-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  Will Smith to star and executive produce new travel series ‘Pole to Pole’, www.thenews.com.pk (באנגלית)
↑  גריימס עשתה פדיחות, קאשה תקפה את פאף דאדי, וויל סמית' עלה לבמה בהפתעה: כל מה שקרה אתמול בקואצ'לה, באתר ‏מאקו‏, 15 באפריל 2024
↑  וויל סמית' ישחרר שיר מקורי חדש, לראשונה מאז 2005, באתר ‏מאקו‏, 25 ביוני 2024
↑  ""Will Smith Gives $1.3 Million to Charities"".
↑  "What Goes on Inside Will Smith, Jada Pinkett-Smith's School?".
↑  "Will Smith among additions to Obama campaign bundlers".
↑  Will
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007439531905171  PLWABN: 9810544784205606  BIBSYS: 98047320  BNE: XX1305935  BnF: cb13613667g (data)  CANTIC: a12066126  CiNii: DA14044434  GND: 12100869X  ISNI: 0000 0001 1507 289X  LCCN: n92045012  LNB: 000340803  MusicBrainz: 5bae7081-64ef-4473-825a-38d310deb14c  NARA: 10574307  NDL: 001140070  NKC: ola2002153442  NLA: 40010425  NLK: KAC201944862  NTA: 156937654  SNAC: w6bk295h  SUDOC: 055840752  Trove: 1441704  VIAF: 118073838   WorldCat (עם VIAF): 118073838 
ויל סמית', 2009
ירוחם לוריא

| --- | --- |

ירוחם לוריא, 1943
 לידה:  19 בספטמבר 1914 נווה צדק, ישראל 
 פטירה:  2 בדצמבר 1977 (בגיל 63) 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 בן או בת זוג:  תקוה וינשטוק 
 
ירוחם לוריא (19 בספטמבר 1914 – 2 בדצמבר 1977) היה משורר, מתרגם ועורך ישראלי.
ביוגרפיה

נולד בנווה צדק נצר לאר"י הקדוש (מצד אביו) ונכד לאהרן שלוש, ממייסדי נווה צדק, (מצד אמו). למד בבית ספר "כל ישראל חברים" ("אליאנס") בנווה צדק, ואחר כך (1930-31) במכינה האוניברסיטאית של האוניברסיטה הצרפתית בביירות (לבנון) וב-1932 סיים את לימודי ב"קולג' דה פרר" (קולג' האחים) ביפו.
מילא תפקידי מנהלה שונים בקונסוליה הבולגרית, בבנק אפותיקאי כללי, במנהל המזון של שלטונות המנדט הבריטי ובצנזורה על העיתונות (תחילה תחת שלטונות המנדט ועם קום המדינה בצנזורה הצבאית).
במקביל עסק בעריכה ובתרגום במקומות שונים (עיתון "הצופה", הוצאת הספרים "מ. ניומן", "קול ישראל" ועוד). בשנת 1952 מונה כמזכיר הספרותי בהוצאת "דביר" ומשנת 1958 היה מזכיר המערכת בהוצאת "עם עובד".
היה נשוי לעיתונאית תקוה וינשטוק לבית הכהן, נינת מיכל הכהן.
לוריא נפטר ב-1977 ונקבר בבית העלמין הדרום.
הנצחה

הוצאת עם עובד העניקה מספר פרסים לסופרים ומשוררים על שמו.
ארכיונו האישי נמצא בארכיון גנזים של אגודת הסופרים בבית אריאלה בתל אביב.
ספריו

החל לפרסם את שיריו ב-1934 בכתבי העת "גזית" ו"גליונות". בהמשך פרסם שלושה ספרי שירה:
"ענבר" (ירושלים, "תרשיש", 1950)
"משנה אהבה" (תל אביב, "עם עובד", 1975)
"ימים יש חפץ בם" (תל אביב, "דביר" 1978)
תרגומיו

תרגם ספרים מאנגלית ומצרפתית. בין הספרים שתרגם:
"גן החרוזים לילד" מאת רוברט לואיס סטיבנסון (1945).
"התתרים השחורים" מאת ויליאם סארויאן (1947).
"הנסיכה דה קליו" (הנסיכה מִקְלֵב) מאת מאדאם דה לה פאייט (1975)
"הירושה" ו"טואן", שני קובצי סיפורים מאת גי דה מופסן (1977, 1979).
לקריאה נוספת

תקוה וינשטוק לוריא, ירוחם לוריא: משורר, מתרגם ועורך, תל אביב : ספרי עיתון 77, 2013.
משה-גיורא אלימלך, מקרא בשירי ירוחם לוריא, ב-"מאזנים" תמוז תשל"ו (יולי 1976), ע' 103-107.
הערות שוליים

↑  ירוחם לוריא באתר GRAVEZ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296300805171  ISNI: 0000 0000 7087 9066  LCCN: no92018585  VIAF: 97357090   WorldCat (עם VIAF): 97357090 
לוחית זיכרון על ביתו של ירוחם לוריא ברח' ביל"ו 51 בתל אביב
שרה שרה

שרה שרה (מעוצב: שׂרה שׁרה) הוא אלבום האולפן העשרים-ושלושה של הזמרת-יוצרת הים תיכונית שרית חדד. האלבום יצא לאור ב-28 במרץ 2017, בהוצאת חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט. עם יציאת האלבום, יצא לאור השיר "לא תודה", שזכה להצלחה רבה בארץ.
האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הפך לאלבום הנמכר ביותר של חדד בעשור האחרון, עם מכירות של למעלה מ-80,000 עותקים[דרוש מקור]. בזכות נתוני המכירות של האלבום, הוענק לו תואר פלטינה כפולה בישראל. שמה המקורי של שרית והיותה זמרת, יצרו את שם האלבום "שָׂרָה שָׁרָה", ואת שיר הנושא מתוכו, "שרה שרה".
בנוסף לכך, השיר "למה לי" מהאלבום הגיע למקום ה-12 במצעד השנתי של רשת גימל.
רקע וכתיבה

את האלבום הפיק אבי גואטה, ואת שיריו כתבו מלחינים ופזמונאים רבים, כשהבולטים מביניהם הם; הנרי, דולב רם ופן חזות, אלירן אביטל, מאיר בנישתי, מאור אדרי, נתנאל ששון, תמר יהלומי ואחרים.
רשימת רצועות

| שרה שרה> מס' | שרה שרה> שם | שרה שרה> כותב(ים) | שרה שרה> משך | שרה שרה>  | שרה שרה>  | שרה שרה>  | שרה שרה>  | שרה שרה>  | שרה שרה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | למה לי  | הנרי, דולב רם ופן חזות | 3:33 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | בלי שביקשתי  | דולב רם ופן חזות | 3:46 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | היית איתה  | הנרי | 3:05 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | איפה אתה  | אלירן אביטל, מאיר בנישתי | 4:02 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | בטן גב  | דולב רם ופן חזות | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | שרה שרה  | מאור אדרי | 3:15 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | וואי וואי  | אורי בן ארי | 3:33 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | כוכבי  | רביב בן מנחם | 4:29 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | לא תודה  | הנרי | 3:02 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | מדמיינת  | נתנאל ששון | 3:30 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | שב  | אבי אוחיון | 4:21 |  |  |  |  |  |  |
| 12. | סרט ערבי  | דולב רם ופן חזות | 3:36 |  |  |  |  |  |  |
| 13. | אבא גדול  | אבי אוחיון | 3:57 |  |  |  |  |  |  |
| 14. | למה לך  | אלירן אביטל, מאיר בנישתי | 3:49 |  |  |  |  |  |  |
| 15. | ג'ט לג  | דולב רם ופן חזות | 3:27 |  |  |  |  |  |  |
| 16. | מתפללת  | תמר יהלומי | 3:59 |  |  |  |  |  |  |
| 17. | מסיבת שבורים  | טל שגב | 3:37 |  |  |  |  |  |  |
| 18. | חיים שלך  | אלירן אביטל, מיאר בנישתי | 3:26 |  |  |  |  |  |  |
| 19. | היי אחותי  | הנרי | 3:44 |  |  |  |  |  |  |
| 20. | היא מאוהבת  | רביב בן מנחם | 2:58 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 69:24 |  |  |  |  |  |  |
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | פלטינה 2× | 80,000 |
דרק פרדון

| --- | --- |

פרדון במדי פלקנסטרו רג'אנה בשנת 2019
 לידה:  1 באוקטובר 1996 (בן 28) קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.03
 מכללה:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן
 דראפט:  לא נבחר, 2019
 קבוצות כשחקן
 2019–2020   2020–2021   2021–:  פלקנסטרו רג'אנה   מדי ביירוית   הפועל באר שבע
דרק דבונטה פרדון (באנגלית: Dererk Devonte Pardon; נולד ב-1 באוקטובר 1996) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר בהפועל באר שבע.
קריירת תיכונים ומכללות

פרדון החל לשחק כדורסל בכיתה ז', בבית הספר התיכון ג'וזף בקליבלנד, אוהיו. אף על פי שזומן גם לנבחרת הפוטבול, פרדון בחר בכדורסל. בעונתו השלישית בתיכונים הוא שיחק לצד שחקנים בולטים, והעמיד ממוצעים של 11.5 נקודות ו-10.5 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה, פרדון העמיד ממוצעים של 12.3 נקודות ו-11.0 ריבאונדים למשחק, כשהוא חוסם 101 פעמים בעונה. הוא הוביל את נבחרת התיכון לזכייה באליפות, כשבמשחק הגמר הוא העמיד 15 נקודות, 12 ריבאונדים ו-9 חסימות. ב-7 ביוני 2014, פרדון התחייב לאוניברסיטת נורת'ווסטרן.
במשחקו השני של פרדון במכללה, ב-30 בדצמבר 2015, הוא רשם שיא קריירה של 28 נקודות ו-12 ריבאונדים בניצחון 72–81 על אוניברסיטת נברסקה–לינקולן. בעונתו הראשונה הוא רשם ממוצעים של 6.7 נקודות ו-4.2 ריבאונדים למשחק. ב-26 בינואר 2017, בניצחון 61–73 על אוניברסיטת נברסקה–לינקולן, קלע פרדון 19 נקודות והוריד שיא קריירה של 22 ריבאונדים, כמות הריבאונדים הכי גבוהה של שחקן צפון מערבי מאז ג'ים פיטס בשנת 1965. ב-1 במרץ, הוא ביצע מהלך שניצח את המשחק מה שעזר לנצח את אוניברסיטת מישיגן 65–67. הניצחון עזר לנורת'ווסטרן להעפיל לטורניר אליפות המכללות בכדורסל לראשונה אי פעם. בעונתו השנייה במכללה, פרדון העמיד ממוצעים של 8.6 נקודות, 8.0 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק.
בעונתו השלישית, הוא העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות, 7.1 ריבאונדים ו-1.8 חסימות למשחק, והיה אחד השחקנים המצטיינים של המחוז. ב-1 בדצמבר 2018, פרדון קלע שיא עונתי של 24 נקודות יחד עם 10 ריבאונדים בהפסד 66–68 לאוניברסיטת אינדיאנה בלומינגטון. בעונתו האחרונה, הוא העמיד ממוצעים של 14.0 נקודות, 7.8 ריבאונדים ו-1.8 אסיסטים, כשהוא מדורג על ידי אנשי התקשורת והמאמנים לאחד מהשחקנים המצטיינים. פרדון סיים כשחקן עם אחוזי הקליעה מהשדה המוביל בכל הזמנים של נורת'ווסטרן עם 60.3 אחוז.
קריירה מקצוענית

בשנת 2019, לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA, החל לשחק פרדון באורלנדו מג'יק במהלך ליגת הקיץ של ה-NBA.
ב-17 ביולי 2019, הוא חתם בפלקנסטרו רג'אנה מהליגה האיטלקית. ב-29 בדצמבר, פרדון קלע שיא עונתי של 16 נקודות, ב-6 מ-6 מהשדה, יחד עם 5 ריבאונדים בניצחון 88–96 על פלקנסטרו וירטוס רומא. ב-1 במרץ 2020, נפצע פרדון ביד שמאל והיה צפוי להחמיץ חודשיים, מה שגרם לקבוצה לשחרר אותו על מנת שיוכל לעבור ניתוח בארצות הברית. הוא סיים את העונה עם ממוצעים של 6.1 נקודות ו-5.2 ריבאונדים למשחק.
ב-30 ביוני 2020, חתם פרדון במדי ביירוית מהליגה הגרמנית.
ב-4 ביולי 2021, חתם פרדון בהפועל באר שבע מהליגה הישראלית.
הערות שוליים

↑  באר שבע מתחזקת: דרק פארדון חתם, באתר מנהלת ליגת העל בכדורסל, ‏14 ביולי 2021
פינלנד באירוויזיון 1961

פינלנד באירוויזיון 1961 השתתפה עם השיר "Valoa ikkunassa" שבוצע על ידי לילה קינונן. האירוויזיון של אותה שנה התקיים ב-18 במרץ, בקאן, צרפת. פינלנד הייתה אחת משלוש מדינות (יחד עם ספרד ויוגוסלביה) שהופיעה לראשונה באירוויזיון בשנה זאת, ו-"Valoa ikkunassa" נבחר כשיר הראשון של פינלנד בגמר הלאומי שאורגן על ידי "Yle", רשות השידור הפינית, ונערך ב-12 בפברואר 1961.
לפני האירוויזיון > גמר ארצי

הגמר נערך ב-Työväenopisto שבהלסינקי, בהנחיית ארנו וואלי. ארבעה שירים השתתפו, לאחר שהעפילו לחצי גמר של רדיו בלבד. השיר הזוכה נבחר על ידי חבר מושבעים "מומחה".
| מספר | אמן | שיר | מקום |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ריטבה מוסטונן | "Portinvartija" | 3 |
| 2 | לילה קינונן | "Valoa ikkunassa" | 1 |
| 3 | קאי לינד | "Pikku ikkuna" | 4 |
| 4 | כריסטינה הלמן | "Puuttuva lehti" | 2 |
באירוויזיון

בליל הגמר, לילה קינונן שובצה רביעית בסדר ההופעות, אחרי אוסטריה ולפני יוגוסלביה. בסיום ההצבעה, "Valoa Ikkunassa" קיבל 6 נקודות (2 מאיטליה ובריטניה ו-1 מדנמרק וצרפת), וכך הציב את פינלנד במקום העשירי (בתיקו עם מונקו והולנד) מבין 16 המדינות המתחרות. חבר המושבעים הפיני העניק את ציוניו הגבוהים ביותר (3) ללוקסמבורג ומונקו.
באירוויזיון > הצבעה

בכל מדינה היה צוות שופטים המונה עשרה אנשים. כל חבר מביניהם יכול היה לתת נקודה אחת לשיר האהוב עליו.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לפינלנד

| 10 נקודות | 9 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |
|  |  |  |  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  איטליה איטליה |  דנמרק דנמרק צרפת צרפת |
באירוויזיון > נקודות שהוענקו מפינלנד

| ציון | מדינה |
| --- | --- |
10 נקודות: 
9 נקודות: 
8 נקודות: 
7 נקודות: 
6 נקודות: 
5 נקודות: 
4 נקודות: 
3 נקודות: לוקסמבורג לוקסמבורג מונקו מונקו
2 נקודות: נורווגיה נורווגיה
1 נקודות: דנמרק דנמרק צרפת צרפת
הערות שוליים

↑  ESC National Finals database - Finland 1961
↑  ESC History - Finland 1961
בית החולים שוהדא אל-אקצא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  2001 
 גאוגרפיה
 מיקום:  דיר אל-בלח, מדינה פלסטינית
 קואורדינטות:  31°25′12″N 34°21′36″E﻿ / ﻿31.41997°N 34.36°E﻿ / 31.41997; 34.36
 he
 
בית החולים שוהדא אל-אקצא (בערבית: مستشفى شهداء الأقصى الحكومي. נוסד ב-2001) הוא בית החולים היחיד הממוקם במרכז רצועת עזה בדיר אל-בלח. נכון לשנת 2018, בית חולים זה הוא אחד מחמישה עשר בתי חולים ציבוריים ברצועת עזה ומנוהל על ידי אונר"א, משרד הבריאות של חמאס וארגונים לא ממשלתיים שונים. בית החולים שירת עד לאחרונה כ-18,000 חולים מדי חודש.[דרוש מקור] לפי משרד הבריאות של חמאס, במיון של בית החולים היו למעלה מ-11,000 ביקורים. בשנת 2018 היו בבית החולים 166 מיטות.