stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע כותונת
רקע והכנות למבצע

בעקבות מידע על תגבורות של חיל המשלוח העיראקי לחזית הסורית יזם הקחצ"ר, תא"ל עמנואל שקד, פשיטה לפגיעה בשיירות התגבורת הללו. ב-11 באוקטובר 1973 הוקפצו לוחמי סיירת הצנחנים לתל נוף מהחזית המצרית שם נלחמו באזור ראס סודר. מפקד הסיירת, רס"ן שאול מופז נקרא אל בסיס הקריה וקיבל תדריך לקראת המבצע שתוכנן להתבצע עוד באותו הלילה.
מטרת המבצע הייתה להניח מארב על כביש שמוביל מעיראק לסוריה, כ-150 ק"מ מזרחית לדמשק, לפגוע בשיירות הרכב הצבאיות שיחלפו בו, לפוצץ גשרון שעליו עובר הכביש ובמידת האפשר לפוצץ צינור נפט שעובר בקרבת מקום. הכוונה הייתה ליצור באזור הגשרון חסימה שבסמוך לה יצטברו כלי רכב רבים שיושמדו בבוקר על ידי חיל האוויר הישראלי. נבחנה האפשרות שהפשיטה תתבצע באמצעות שני ג'יפי תול"ר אולם בשל משקלם הוחלט להציב מארב של לוחמים לא רכובים לצד הדרך.
במקביל ללימוד המשימה של מופז נערכו לוחמי הסיירת למבצע בבסיס תל נוף. מופז חזר לבסיס תל נוף זמן קצר לפני מועד היציאה למבצע מבלי שהיה די זמן לתרגול אלא לתדריך מקוצר בלבד.
מהלך המבצע

25 חיילי הסיירת יצאו בליל שבת במסוק יסעור יחיד מטייסת דורסי הלילה שהטיס יוסי קסן, לכיוון סייקל, כ-250 ק"מ בעומק שטח סוריה. המסוק טס מערבה אל הים התיכון, צפונה לאורך החוף ומזרחה מעל לעיר ג'וניה דרך לבנון לעומק סוריה, עד ליעד. חרף תנאי הניווט הקשים עקב נופו החדגוני של המדבר, הונחתו הלוחמים במקום שיועד לכך.
הלוחמים נעו רגלית בוואדי היורד אל נקודת המארב המתוכנן בתוואי קשה לתנועה במשך שעה וארבעים וחמש דקות אך בהגיעם בשעה 22:00 גילו כי הגבעה המתוכננת להצבת המארב מרוחקת מדי מהכביש. מופז החליט על שינוי בצורת המארב כך שהכוח נחלק לחוליות והתמקם בפרישה רחבה לאורך 150 מטרים של הכביש ממזרח למערב במרחק של כ-100 מטרים מהכביש. חוליות המארב הניחו את המטענים התארגנו והתמקמו בעמדות ירי לצד הציר ובשעה 23:05 הכוח כולו היה מוכן לתקיפה. כל חוליה הייתה מצוידת בנוסף לנשק האישי גם במקלע מא"ג, במטול RPG עם חמש פצצות ומטען צד.
הלוחמים צפו בשיירות של מכליות, קומנדקרים וטרקטורים שנסעו מערבה לכיוון סוריה בזוגות במרחק 100–150 מטרים זה מזה במרווחי זמן גדולים בין זוג לזוג. על כן החליט מופז להשהות את התקיפה עד למעבר כלים כבדים יותר. לאחר המתנה ממושכת שבה עברו עשרות כלי רכב וכאשר מועד הפינוי התקרב והיה כרבע שעה בלבד החליט מופז לתקוף את זוג כלי הרכב הבא שיחלוף בכביש. לוחמי הסיירת פגעו בזוג משאיות במטעני צד, רקטות RPG וירי מא"ג והשמידו אותן. לאחר זמן מה התקרבו משאית, ג'יפ ומוביל טנקים שעליו טנק. מופז הורה לסגנו סגן אודי שלוי שהיה מפקד חוליית החבלה לפוצץ את הגשרון בחומר נפץ במשקל של כ-160 ק"ג כשהכלים יהיו מעליו. לאחר שהושמדו התקרבו שלושה כלי רכב נוספים שהושמדו באש נק"ל. בסיום המבצע שבו הלוחמים וטיפסו בוואדי לנקודה בה נחתו ונאספו על ידי מסוק יסעור אחר שהוטס על ידי מפקד הטייסת יובל אפרת. במהלך כל הפעולה ועד לחזרת הסיירת לבסיסה לא הייתה כל התנגדות סורית. הכוח נחת בתל נוף בשעה 05:10 בבוקר יום 12 באוקטובר.
לאחר המבצע

בהתאם לפקודה, כוח סיירת צנחנים לא הסתער על כלי הרכב הפגועים אלא הסתפק בהשמדתם מהמארב. לא ידוע מה הייתה תכולת המשאיות ומאיזה דגם היו כלי הרכב שהושמדו. הפגיעה בגשרון עיכבה את מעבר של חיל המשלוח העיראקי, אשר מנה 16,000 חיילים ו-250 טנקים, בדרכו לחזית ברמת הגולן. לאור הצלחת המבצע יצאו לוחמי הסיירת בלילה למחרת למבצע נוסף בשם מבצע דוידקה בעורף הסורי באזור קטייפה.
בתחקיר שנערך מיד לאחר נחיתת הכוח הציע מופז לבצע מארב נוסף באותו הציר בלילה הקרוב אולם מחשש להצבת כוח שמירה סורי ההצעה נדחתה והוצע במקום ציר מזרחי מעיראק להניח מארב הפעם על ציר עיקרי צפוני: כביש דמשק-חלב.
בסוף התחקיר הורה תא"ל עמנואל שקד למופז לבצע מארב דומה בציר צפוני כביש אל נבק-דמשק או כביש דמשק חלב. לאחר התחקיר נשלחו חיילי הכוח לישון לקראת פשיטה מתוכננת דומה בלילה הקרוב.
מפקד סיירת הצנחנים, שאול מופז, סיפר לימים:
ביצענו שם מארב למובילי הטנקים. הביצוע שלנו היה מוצלח מאוד, וחיל האוויר השמיד את השיירה. בעקבות המבצע, התגבורת לחזית הסורית צומצמה משמעותית.
לקריאה נוספת

צבי סבר ואחרים, סיירת צנחנים: שלושים שנה למבצעי מלחמת יום כיפור (המלחמה = 24-6 באוקטובר 1973), תל אביב, צ. סבר, 2005. באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
מלחמת יום הכיפורים - מבצעים מטכ"לים על ידי סיירת חטיבה :35_.1"כותנה" ("כותונת") ליל 13-12 אוקטובר 1973 .2. "דודקה" ("דוידקה") ליל 13–14 אוק' 73, באתר המרכז למלחמת יום הכיפורים
מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמודים 337–344
יוסף ארגמן, מלחמת הצללים: 25 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמודים 91–94
אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 201–218
הערות שוליים

↑  חנוך ברטוב, דדו - 48 שנה ועוד 20 יום, ספרית מעריב, (1978, 2004), עמוד 507, עמנואל שקד: "הגענו לשם, ללב המדבר, והכוח התקרב אל הכביש ושם מארב. הגיעה אורחה קטנה - כמה נושאי טנקים, כמה משאיות, כמה ג'יפים. כל האורחה נפגעה - והכוח התפנה וחזר בשלום הביתה. איזה אושר היה במטה הכללי! סוף סוף משהו הלך!...".
↑  גל פרל פינקל, המלחמה נגמרה מזמן, המחקר ההיסטורי (והקרב על האמת) עודנו בעיצומו, באתר זמן ישראל, 7 באוקטובר 2019
↑  קנת שטיין, "מדינאות אמיצה", הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמוד 106
↑   גל פרל פינקל, "במלחמה הרי אין מועד ב'" – סקירת ספרו של רא"ל (מיל.) שאול מופז, באתר צה"ל, 16 ביוני 2022
חסימת תעלת סואץ (2021)

| --- | --- |

אוניית המכולות אוור גיוון חוסמת לחלוטין את תעלת סואץ. 24 במרץ 2021
 מידע כללי
 סוג:  תאונת ספינה, תקיעת ספינה 
 מדינה:  מצרים 
 מיקום:  תעלת סואץ 
 קואורדינטות:  30°01′03″N 32°34′48″E﻿ / ﻿30.0175°N 32.58°E﻿ / 30.0175; 32.58
 משתתפים:  אוור גיוון 
 תקופה:  23 במרץ 2021 – 29 במרץ 2021 (7 ימים) 
 
 he
 
חסימת תעלת סואץ ב-2021 נגרמה עקב תקלת שיוט שאירעה ב-23 במרץ 2021. בעקבות התקלה נתקעה בתעלת סואץ אוניית המכולות "אוור גיוון" (Ever Given), שאורכה 400 מטר ועל סיפונה כ-18,300 מכולות. האונייה יצאה משליטה בעקבות סופת חול ורוחות עזות, שהיטו אותה וגרמו לה להסתובב והיא נתקעה באלכסון בגדת התעלה. האונייה חסמה את התעלה לחלוטין למעבר כלי שיט, כ-150 אוניות נתקעו משני צדי התעלה בים התיכון ובים סוף ומספרן עלה בעשרות מדי יום. מעל 369 אוניות מכולה, אוניות צובר שמובילות מטען יבש בתפזורת, ומכליות שנושאות דלק ומטען נוזלי אחר, המתינו לפתיחת התעלה לתנועה. בין כלי השיט התקועים היו לפחות 20 אוניות משלוחים חיים שעליהם עשרות אלפי עגלים, ועלה חשש למצבם.
ב-29 במרץ 2021, בבוקר היום השישי לתאונה, לאחר עבודה בלתי פוסקת של אוניות מחפר וספינות גרר, ובסיוע הירח המלא שגרם לגאות גבוהה, שוחררו ירכתי האונייה והחרטום והאוור גיוון צפה. היא הפליגה בכוח המנוע שלה עצמה למעגן באגמים המרים, כשהיא מלווה על ידי ספינות גרר רבות וצפירות שמחה
האונייה

אוור גיוון היא בין אוניות המכולה הגדולות בעולם, אורכה 400 מטר, כגובהו של בניין האמפייר סטייט, והיא יכולה לשאת כ-20,000 מכולות. היא שייכת לחברה היפנית (Shoei Kisen Kaisha), ששכרה את חברת ניהול האוניות (Ship management) הגרמנית (Bernhard Schulte) לצורך תפעול יום-יומי של האונייה וטיפול ברישיונות וכחלק מזה הייתה גם מעורבת בפעולות החילוץ. בעת התקלה האונייה הייתה חכורה (Ship chartering) מהבעלים על ידי החברה הטייוואנית (Evergreen Marine), וצוות האונייה היה הודי. האונייה שטה תחת דגל נוחות של פנמה.
התאונה

אוניית המכולות "אוור גיוון" היא אחת מאוניות המשא הגדולות ביותר בעולם. היא הייתה בדרכה מנמל טנג'ונג פלפאס (Port of Tanjung Pelepas) במלזיה לנמל רוטרדם שבהולנד. ב-23 במרץ 2021, בעת שחצתה את תעלת סואץ, התרחשה סופת חול עם רוחות במהירות של עד 74 קמ"ש, שדחפו את האונייה וגרמו לאובדן היכולת לנווט אותה. בשעה 7:40 היא נתקעה בגדה בקילומטר ה-151 של תעלת סואץ (שנמדד מפורט סעיד שבים התיכון), 10 קילומטר מנמל סואץ שבים סוף. באנימציה של מסלול האוור גיוון במערכת AIS – מערכת הזיהוי האוטומטי למעקב אחרי כלי שיט – נראית האונייה מתנודדת מגדה לגדה עקב הרוחות. זמן קצר אחרי הכניסה לתעלה, ובסביבות הקילומטר העשירי היא נהדפת ומתייצבת במקביל לגדה המערבית, ונזרקת ממנה עם החרטום לכיוון הגדה המזרחית, שם היא נתקעת. לפי חלק מההשערות, כשהייתה סמוכה לגדה המערבית נכנס לפעולה אפקט הגדה, שגרם להטיית החרטום לכיוון מרכז התעלה, והאונייה המשיכה בתנופה לגדה שמנגד.
אוניות נכנסות לתעלת סואץ בשיירות, והיא הייתה חמישית בשיירה צפונה, כשמאחוריה עוד 15 אוניות. האונייה, שאורכה 400 מטר, נטתה בגלל פרץ הרוח וסבה על צירה, החרטום הבולבוסי של האונייה ננעץ עמוק בגדה, והיא התייצבה בצורה אלכסונית לרוחב התעלה, כשהיא חוסמת את המעבר. לפחות 15 אוניות נוספות נתקעו יחד איתה בתעלה, ו-150 כלי שיט נתקעו בתור משני צידי התעלה, ומספרם עלה בכל יום. חלק עגנו באגמים המרים, והשאר הטילו עוגן בים התיכון ומן העבר השני במפרץ סואץ שבים סוף, בהמתנה עד שישתחרר פקק התנועה. מספר האוניות הממתינות הגיע ל-321 ב-27 במרץ.
המעבר בתעלת סואץ הצרה והרדודה הוא תמרון מורכב, ולכן על כל אונייה שנכנסת לתעלה עולה נתב מטעם רשויות התעלה שלוקח עליה פיקוד. כשאונייה היא כה גדולה והמכולות מונחות זו על זו לגובה, פרץ רוח פתאומי דיו לפעול עליה כמו על מפרש ולהטות אותה על צידה. ספינות הגרר שבתעלה אמורות לייצב אותה, אך למגה-אונייה דרושות ספינות גרר גדולות ובמספר רב, ובתוך התעלה הצפופה שכ-50 אוניות עוברות בה מדי יום זה לא תמיד אפשרי. ספינות מצוידות גם מדחפי תמרון, שהם מדחפים קטנים בצד החרטום ובצד הירכתיים שמאפשרים לאונייה לשנות כיוון בצורה מדויקת ולהתייצב, אך הם נועדו להיות תוספת לספינות הגרר ואין בכוחם לייצב את האונייה בפרץ רוח חזק. ברגע שאונייה כה גדולה וכבדה כדוגמת האוור גיוון נדחפת בגלל הרוח, האינרציה שלה מונעת את האפשרות לנווט אותה.
פעולות חילוץ

קבוצת מומחי חילוץ מהולנד ומיפן שעבדו בעבר באירועי חילוץ אוניות, מונו על ידי רשות התעלה לנהל את מבצע החילוץ. דחפורים ואוניות מחפר החלו לחפור את האדמה מסביב לחרטום כדי לחלץ אותו, ואליהם הצטרפו אוניות מחפר שואבות. הערכות חזו צורך לחפירה לעומק של בין 12 ל-16 מטר ולפנות 20 אלף מטר מעוקב של חול כדי לשחרר את האוור גיוון. במטרה להקל את משקלה של האונייה הוצאו ממנה דלק ומי נטל, וכן מספר מכולות, אך אין בתעלת סואץ מנוף צף גבוה דיו כדי לפנות את כל המכולות מלמעלה. שתים עשרה ספינות גרר סייעו בניסיון לשחרר את אוור גיוון. מאחר שאי אפשר היה להסיר מהאונייה מכולות היה צורך להשאיר בה גם די מי נטל כדי שמרכז הכובד לא יהיה גבוה מדי מה שעלול לגרום להתהפכותה. החילוץ הוא תהליך מסוכן, משום שצד אחד של האונייה תקוע בגדה אחת, הצד השני מונח על הגדה השנייה ושאר גוף האונייה צף על המים. קשה לצפות מראש איך יתחלקו הלחצים על גוף האונייה, ואם הלחץ יתרכז באזור אחד האונייה עלולה להתבקע. לכן יש צורך בספינות גרר רבות מסביבה כדי לחלק את הלחצים באופן שווה. חלק גדול מעבודות החילוץ היה נסתר מהעין, שמונת מומחי החילוץ ההולנדים שמפקחים על העבודה סקרו את האונייה ואת קרקע התעלה ובנו מודל מחשב שיעזור לעבודות החילוץ מסביב לאונייה בלי לסכן אותה. ב-27 במרץ נמסר שירכתי האונייה התחילו להשתחרר והגה הכיוון התחיל לפעול, היה חשש שהוא ניזוק ממשקל האונייה עליו.
ביום הרביעי לאחר התאונה, ב-26 במרץ, הגיעה לאתר אוניית המחפר הכותש-שואב "משהור", שהיא הגדולה ביותר בעולם. היא התחילה לעבוד במרחק 100 מטר מהחרטום, וכעבור יומיים הגיעה למרחק 15 מטר ממנו ועומק של 15 מטר, כשהיא משלימה את רוב פינוי האדמה מסביב לחרטום.
עשרות אלפי טונות של אדמה פונו כדי לסייע לאונייה להשתחרר. בבוקר היום החמישי לתאונה הגיעה לעזרה ספינת הגרר העצומה Alp Guard, השטה תחת דגל הולנד ויכולת הגרירה שלה היא 285 טון – 75% יותר מצי ספינות הגרר של התעלה כולו. בעזרת הגוררת השתחררו עם הזריחה ירכתי האונייה שהיו תקועים 4 מטר מהגדה המערבית, וצוות החילוץ גרר אותם 120 מטר לתוך התעלה. 2,000 טון מי נטל הוספו לירכתי האונייה, כדי שהאונייה כולה תשמש מנוף באורך 400 מטר שיעזור לשחרר את החרטום. בבוקר המחרת הגיעה לאתר גם ספינת הגרר הגדולה Carlo Magno הרשומה באיטליה. בסביבות שלוש בצהריים באותו היום הגאות הייתה בשיאה, וכשכל ספינות הגרר מושכות יחד את האונייה התקועה, השתחרר גם החרטום.
השפעה כלכלית

כ-12% מהסחר העולמי עובר דרך תעלת סואץ, וכ-50 אוניות עוברות מדי יום בתעלה. מעל 18,000 אוניות עם משא כולל של 1.17 מיליון טון עברו בתעלה ב-2020, בממוצע 51.5 אוניות ליום. על פי הערכות, חסימת התעלה מונעת מסחר בשווי 9.6 מיליארד דולר ביום, כ-400 מיליון דולר בשעה.
לפי פרסומי Lloyd's List (Lloyd's List) שמספקת מידע ספנות, אוניות מכולה שהיו בדרך לתעלה מאסיה התחילו לשנות כיוון לעבר כף התקווה הטובה, במסלול השיט הארוך והמסוכן שהיה היחיד לפני כריית תעלת סואץ. הראשונה בהן הייתה אוור גריט (Ever Greet), אונייה אחות של אוור גיוון. מסע מהמפרץ הפרסי לרוטרדם דרך תעלת סואץ נמשך כ-18 יום, והעיקוף דרך כף התקווה הטובה נמשך לפחות 31 יום. גם חברת הספנות פאן אמריקס (Pan Americas) שמובילה גז נוזלי שינתה את מסלול האונייה בעודה באוקיינוס האטלנטי והפנתה אותה לעבר הכף. רוסיה ניצלה את החסימה כדי לשווק את מסלול השיט הארקטי "המעבר הצפון-מזרחי", שדומה באורכו למסלול דרך תעלת סואץ. בדף הטוויטר של תאגיד רוסאטום הרוסי הממונה על חלק מהמסלול נכתב בהלצה "אם תתקעו בקרח, לנו יש שוברות קרח".
תביעת פיצויים

ב-2 באפריל 2021 הודיע הגנרל אוסאמה ראבי, מנהל רשות תעלת סואץ, כי הרשות תובעת מן האונייה למעלה מ-900 מיליון דולר פיצויים על נזקים שנגרמו לה וכי האונייה לא תשוחרר לדרכה אם יהיה צורך בהגשת תביעה לבית המשפט. בעת ההודעה עגנה האונייה באגמים המרים ועליה סחורות אשר שוויין מוערך ב-3.5 מיליארד דולר. לפי הערכה של חברת הניתוחים הפיננסיים הלונדונית Refinitiv (Refinitiv), חסימת התעלה גרמה למצרים להפסיד דמי מעבר המוערכים ב-95 מיליון דולר.
ב-14 באפריל הוציא בית משפט באיסמאעיליה, לבקשת רשויות התעלה, "צו מאסר" על האוניה והמטען שעליה וכל אנשי הצוות שבה. בעלי האוניה טענו שהסכום מופרז מאוד ושרשויות התעלה לא סיפקו פירוט לפי מה הוא חושב. בהמשך הורידו רשויות התעלה את דרישתם ל-550 מיליון דולר. ב-7 ביולי נחתם הסכם פיצויים ואוור גיוון שוחררה לדרכה אחרי מאה ימים באגם המר. סכום הפיצויים לא פורסם אך לפי הערכות הוא נמוך בהרבה ממה שדרשו המצרים ויכלול כחלק מהתשלום ספינת גרר חדשה. לא פורסם אם בוצעה בדיקה של הקופסה השחורה שמקליטה את נתוני האונייה ותנועתה, ואת השיחות בגשר האוניה. בדיקה כזאת הייתה עשויה לקבוע אם התקלה קרתה עקב טעות אנוש, ואם כן האם האחראים לטעות הם צוות האוניה ההודי, או הנתב המצרי והצוות שאיתו, שעלו על האוניה כדי להעביר אותה בתעלה.
ראו גם

הצי הצהוב
יעבץ (אתר מקראי)

יַעְבֵּץ היה יישוב בדרום ארץ ישראל בתקופת המקרא. 
החוקר לוי יצחק נחמני סבר שהיישוב שכן באזור נגב יהודה, בסמוך לערד. 
על פי המסופר בספר דברי הימים, ביעבץ ישבו סופרים שהשתייכו למספר קבוצות אתניות, ששמן נגזר מעיסוקיהם ומקצועותיהם או משמות ארצות מוצאן. אחת מהן שקראה "קינים", אולם אין ידיעה וודאית אם היו משבט הקיני שבניו שכנו באתרים שונים בארץ:
”וּמִשְׁפְּחוֹת סֹפְרִים ישבו [יֹשְׁבֵי] יַעְבֵּץ תִּרְעָתִים שִׁמְעָתִים שׂוּכָתִים הֵמָּה הַקִּינִים הַבָּאִים מֵחַמַּת אֲבִי בֵית רֵכָב:”
ייתכן גם כי היישוב נקרא על שם אחד מנכבדיו יעבץ, ששמו נקבע על ידי אמו בשל עצב שהיה מנת חלקה של אמו כאשר ילדה אותו:
”וַיְהִי יַעְבֵּץ נִכְבָּד מֵאֶחָיו וְאִמּוֹ קָרְאָה שְׁמוֹ יַעְבֵּץ לֵאמֹר כִּי יָלַדְתִּי בְּעֹצֶב:”
לקריאה נוספת

הערך: יעבץ, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 356.
הערות שוליים

↑  ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוק נ"ה.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ד', פסוק ט'.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בנסקו

| --- | --- |
סמל בנסקוסמל בנסקו

בנסקו הוא אתר הסקי הגדול והפופולרי ביותר בבולגריה
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 מחוז:  בְּלַגוֹאֶבְגְרָד
 גובה:  925 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  9,679 (15 במרץ 2024)
 קואורדינטות:  41°50′08″N 23°29′13″E﻿ / ﻿41.835556°N 23.486944°E﻿ / 41.835556; 23.486944
 אזור זמן:  UTC +2
 http://bansko.bg/index_en.html
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בולגריה מוגדלת) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בנסקו(למפת בולגריה רגילה) סופיה פלובדיב וארנה בורגס רוסה פלבן סטארה זאגורה טורקיה יוון מקדונ. הצפו.  סרביה רומניה הים השחור בנסקו(למפת מחוז בלגואבגרד רגילה) בלגואבגרד פטריץ' סנדנסקי גוצה דלצ'ב רזלוג קיוסטנדיל סופיה פאזארדז'יק סמו. יוון מקדוניה הצפ. בנסקו(למפת מחוז בלגואבגרד מוגדלת) בלגואבגרד פטריץ' סנדנסקי גוצה דלצ'ב רזלוג קיוסטנדיל סופיה פאזארדז'יק סמו. יוון מקדוניה הצפ. בנסקו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בַּנְסְקוֹ (בבולגרית: Банско) היא עיירה ואתר סקי, השוכנים בדרום-מערב בולגריה, במרחק של 150 קילומטרים מהבירה סופיה. העיירה ממוקמת במחוז בְּלַגוֹאֶבְגְרָד ונכון ל-2021 התגוררו בה 9,005 תושבים.
בנסקו נמצאת בגובה 925 מטרים, על המורדות הצפוניים של הרי פירין, למרגלות פסגת ויחרן (בבולגרית: Вихрен), הפסגה הגבוהה ביותר בהרי פירין, ועל גדות נהר הגלזנה. בעקבות אתר הסקי שהוקם בה היא גדלה מכפר קטן ונידח לעיירת סקי פורחת ומשגשגת, בה נבנו מלונות ענק.
בקיץ מארחת העיירה מטיילים רבים, המגיעים אליה כדי לטייל עם המשפחה בפארק הלאומי פירין. בחורף פועל מעל העיירה אתר הסקי בנסקו שהוא אתר הסקי הגדול ביותר בבולגריה.
היסטוריה

שרידים ארכאולוגיים מתקופת האימפריה הרומית נמצאו בבנסקו ובעמק ראזלוג (בבולגרית: Разлог) הסמוך. בשולי העיר ישנם כמה מבנים שגילם מוערך לשנת 100 לפנה"ס.
עד 1912 הייתה בנסקו שייכת לאימפריה העות'מאנית, אך נהנתה משלטון עצמי אוטונומי. בשנה זו, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נכבשה העיירה ולאחר מלחמת הבלקן השנייה נותרה בשליטת הבולגרים.
אתר הסקי בנסקו

אתר הסקי של בנסקו הוא אתר הסקי הגדול ביותר בבולגריה, עם 14 מסלולי סקי, שאורכם הכולל 70 קילומטרים. הנקודה הגבוהה ביותר באתר ממוקמת בגובה של 2,560 מטרים. בולט באתר מסלול המאפשר גלישה רצופה מהנקודה הגבוהה ביותר, ועד העיירה עצמה. באתר 14 מעליות סקי (1 מעלית גונדולה, 7 רכבלי כיסאות ו- 6 מסועים). האתר מארח תחרויות בינלאומיות גדולות. אתר הסקי של בנסקו פופולרי אצל גולשים ישראלים. בנסקו הוא מרכז סקי חדש ומודרני והוא מפורסם בעונת הסקי המושלגת והארוכה ביותר שיש
(15 בדצמבר - 15 במאי). מדי פעם מארח האתר את אליפות העולם בסנואובורד.
בנסקו ונוודים דיגיטליים

בשנים האחרונות העיירה הפכה לשם דבר בקרב קהילת הנוודים הדיגיטליים. מזג האוויר הנעים בקיץ ועלות המחיה הסבירה מביאים נוודים דיגיטליים מכל העולם (חלק ניכר מהם ישראלים במקור) ל"פסטיבל הנוודים של בנסקו"
ערים תאומות

יוון דידימוטיכו, יוון
יוון אמפיפולי, יוון
יוון דוקסטו, יוון
הערות שוליים

↑
↑  SKIBULGSRIA, Банско
↑  Bansko Nomad Fest 2023 - a celebration of the location independent lifestyle, www.banskonomadfest.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559905305171  BnF: cb12517999k (data)  GND: 4400635-4  LCCN: n85102438  NKC: ge128711  VIAF: 236097694   WorldCat (עם VIAF): 236097694
מבצע דוידקה

מבצע דוידקה היה פשיטה מוסקת שבוצעה על ידי סיירת צנחנים ב-13 באוקטובר 1973, ביומה השביעי של מלחמת יום הכיפורים בקטייפה בעומק סוריה, צפונית מזרחית לדמשק. המבצע הופסק ובוטל במהלך התנועה אל היעד לאחר שהכוח נתגלה על ידי כוחות סוריים. הכוח חולץ על ידי מסוק תחת אש.
רקע

בלילה שבין 11 ל-12 באוקטובר תקפה סיירת חטיבת הצנחנים, בפיקוד רס"ן שאול מופז, יחידות של חיל המשלוח העיראקי שהיו בתנועה בשטח סוריה. המבצע, שנקרא מבצע כותונת, היה מוצלח, ובעקבותיו הוחלט במטכ"ל לבצע בלילה שלמחרת פשיטה דומה. הפעולה המתוכננת נועדה להתבצע בעומק של כ-250 קילומטר מגבול ישראל, במטרה לשבש את תנועת אמצעי הלחימה שהוזרמה לסוריה ברכבת האווירית הסובייטית. הכוונה הייתה להרוס גשר בציר חומס-דמשק, באזור קטייפה, שעליו הייתה אמורה לעבור השיירה, וכן ביצוע מארב לשיירת האספקה עצמה.
בשונה מאתר הפשיטה שבוצע בלילה הקודם, שהיה מדברי ולא מיושב, היה אזור הפשיטה הפעם סמוך לכפרים. בשל לחץ הזמן לא הספיק הכוח לבצע תרגול ויצא למסוק מיד לאחר התדריך.
מהלך המבצע

ב-12 באוקטובר שעה 19:30, עם אור אחרון, המריאו 40 לוחמים במסוק יסעור מטייסת דורסי הלילה צפונה לכוון סוריה. הלוחמים נשאו עליהם, מלבד כלי הנשק האישיים, גם חומרי נפץ ומטולי נ"ט במשקל של כ-30 ק"ג ללוחם. במהלך הטיסה נאלצו הטייסים לתכנן מסלול טיסה חדש מאחר שבמסלול שנבחר הייתה עננות, ובהמשך הטיסה נתגלה כי גם במסלול החדש שנבחר קיימת עננות רבה. הטייסים החליטו לטוס מעל העננים, תוך סיכון בגילוי המסוק על ידי מכ"ם.
פרופיל הטיסה והשינוי במסלול הקשו על הניווט והטייסים התקשו באיתור מיקומם המדויק. הטייס, יובל אפרת, הבהיר למפקד הסיירת מופז שבעקבות השינוי בנתיב לא הצליח לאתר את נקודת הנחיתה המדויקת. לאחר התייעצות הוחלט לנחות בנקודה משוערת ולנוע רגלית אל היעד. לאחר הנחתת הכוח נתגלה כי נקודת ההנחתה הייתה מדרום לקטייפה, במרחק כ־10 קילומטרים מהיעד. לאחר תנועה של כשני קילומטרים זיהה הכוח משאית שהגיעה לקרבתם ומתוכה ירדו 15-20 חיילים שהתמקמו במטע זיתים סמוך. הסורים זיהו את תנועת חילי הסיירת ופתחו באש לכיוונם. בשל המשקל שאותו נשאו חיילי הסיירת החליט מופז שלא להסתער על הכוח הסורי אלא להשיב במכת אש כבדה ממקלעי מא"ג, מרגמות 52 מ"מ ורקטות כתף M72 לאו.
לאחר ההיתקלות נע כוח הסיירת במהירות לגבעה שולטת והתמקם בה, תוך כדי שהכוח הסורי ממשיך בירי. מאותה הגבעה היו חיילי הכוח יכולים להבחין באזור הגשר שאותו היה עליהם לפוצץ. משאיות נוספות המשיכו להגיע לאזור, ומתוכן פרקו חיילים סוריים נוספים, מצוידים בציוד תאורה, והצטרפו לירי לעבר הכוח הישראלי. כן נשלחו לאזור שריוניות וכלבים. מופז פקד שלא להשיב באש לכוון הירי מחשש לחשיפת מיקומו המדויק, וכדי לא להיקלע לניהול קרב אבוד כנגד כוחות עדיפים, הרחק בעומק סוריה. מופז העריך שמולו ניצב כוח של מאות חיילים סורים וסבר כי הסיכוי לבצע את המשימה קלוש. הוא הודיע שנתקל וביקש חילוץ מטייס המסוק שהיה בדרכו חזרה לבסיסו. הטייס הודיע לכוח שכמות הדלק שבמסוק לא תספיק לחילוץ אלא לאחר תדלוק בבסיס.
בעוד הכוח שוהה על הגבעה הוזנק מטוס קרב סורי שהטיל פצצות תאורה מעל האזור. כדי לשפר את סיכויי השרידות של הכוח החליט מופז על נוהל מילוט: הכוח יתפצל לשניים, האחד בפיקודו והשני בפיקוד סגנו אודי שלוי (לימים תת-אלוף). שני הכוחות יסתתרו בשטח למשך מספר שעות (ואף עד ללילה שלמחרת) עד להגעת חילוץ מוסק. בדרך זו, אם יתגלה אחד הכוחות ויאלץ לנהל קרב אבוד תוכל מחצית הכוח האחרת להמתין לחילוץ ולהינצל.
מסוק היסעור נחת בבסיס רמת דוד ולאחר תדלוק המריא שוב לחלץ את הכוח. הפעם עשה את הנתיב המקורי וניווט את דרכו לאזור קטייפה. קברניט המסוק יצר קשר עם מופז לאחר שהסיירת התפצלה והחלה בתנועה צפונה. שני הכוחות התקבצו שוב לכוח יחיד לצורך האיסוף המוסק, והתרכזו בראש גבעה כאשר הם מוקפים משלושה עברים בחיילים סוריים. הכוח כוון את המסוק לעברם מכוון צפון והנחית אותו באמצעות כיבוי והדלקה של פנס קטן בלבד (שלא כמקובל בהנחתת מסוק). בעת הנחתת המסוק נורתה עליו אש כבדה ממנה נפגע המסוק, אך הטייסים המשיכו בנחיתה. הכוח נכנס במהירות לבטן המסוק כשהמפקדים היו אחרוני העולים. 40 הלוחמים נספרו במהירות על ידי המכונאי המוטס והמסוק המריא מיד, עדיין תחת אש כבדה, ועדיין סופג פגיעות. מהאש הכבדה נפצע אחד הלוחמים קל מקליע. הטייס הודיע על הפגיעות במסוק ועל חששו שיאלץ לבצע נחיתת אונס, ובשל כך הוזנק מסוק נוסף לחילוץ במידת הצורך.
לאחר המבצע

לאחר הנחיתה נמצאו במסוק כחמישים פגיעות של קליעי פגזים ברוטור, בבידוני הדלק ובמכסי המנוע אך ככל הנראה השריון המותקן במסוק מנע פגיעה חמורה יותר בו ואיפשר הגעתו ללא תקלות טכניות לישראל.
הכוח חולץ בשל תעוזתו של קברניט המסוק, סא"ל יובל אפרת, עוד באותו הלילה, ללא אבדות לצה"ל.
לקריאה נוספת

מעוזיה סגל, "עדויות מגובה החול – קרב הצנחנים בחווה הסינית", הוצאת מודן, 2007, עמודים 337-353.
יוסף ארגמן, מלחמת הצללים: 25 פרשיות מודיעין וביטחון בישראל, הוצאת משרד הביטחון, 2007, עמודים 102-94.
אלישיב שמשי, "ממני תראו וכן תעשו", הוצאת מודן והוצאת משרד הביטחון, 2016, עמודים 201-218.
יצחק שטייגמן, מוכרחים להמשיך לנגן - חיל האוויר הישראלי במלחמת יום הכיפורים, מודן הוצאה לאור, 2023, הפרק "12–13 באוקטובר - מבצע 'דוידקה' לפגיעה בגשרים על כביש דמשק־חומס", עמ' 292–293.
הערות שוליים

↑  ראובן וייס, "דו"ח סבא" ידיעות אחרונות, 25.04.2012, "'כשמיכאל נפל, טלי היה עם חבריו לסיירת צנחנים בדרך לפעולה על כביש חומס-דמשק', נזכר האלוף. 'הטייס הנחית אותם בטעות במקום שבו ישב צבא סורי. כשהמסוק חילץ אותם וחזר, גילו עליו עשרות פגיעות."
קהילת "בשלה"

לוגו קהילת "בשלה"
קהילת "בְּשֵׁלָה" (ואפשר גם בְּשֶׁלָּהּ) היא קבוצה חברתית של נשים לסביות וביסקסאוליות בנות 45 ומעלה הפועלת מאז 2007 לקידום האוכלוסייה הלהט"בית המבוגרת בישראל.
היסטוריה

"הזרעים של הרעיון התחילו בברקלי [בשנות ה-70 של המאה הקודמת] שם פגשתי קבוצה שנקראת "הפנתרים האפורים" (שעדיין קיימת). קבוצה של זקנים וזקנות רדיקלים שמאמינים בשינוי תפיסת העולם לגבי זקנה וגילנות. באתי למפגש שלהם והכל התחבר לי. שם קיבלתי את ההבנה שזה המעשה שצריך לעשות." דר' רותי ליטוין
אירוע ההקמה של "בשלה" נערך ביוזמת ד"ר רותי ליטוין בקיבוץ תובל ב-17 במרץ 2007 והזמנות אליו נשלחו למשתתפות הכנס הלסבי שהתקיים בדצמבר 2003 ביוזמת ארגון קל"ף. באירוע הוחלט על שם הקבוצה, שהציעה ליטוין, והוא בעל משמעות כפולה כדי לייצג הן את בשלותן של הנשים שהגיעו להגשמה מלאה של הזהות המינית, והן את יכולתן להיות מי שהן ולפעול בזכות עצמן. כשנה לאחר ההקמה, נערכה תחרות פנימית לעיצוב הלוגו. נבחר העיצוב של רונית שיחור משום שהוא משקף בצבע ובצורה את מאפייני הקהילה המתגבשת.
הקבוצה קמה במטרה ליצור קהילה "גאה, משפיעה, פעילה, מעשירה ושמחה" שתהווה מקור תמיכה לאורך שנים. היא מושתתת על התנדבות ועל ערכים דמוקרטיים אוניברסליים של כבוד הדדי, שוויון, שיתוף פעולה, התייעצות ובקשת עזרה, כדי לתת מענה חברתי למגוון צרכיהן הייחודיים של לסביות מבוגרות. פעילות הקבוצה ממומנת באמצעות דמי חברות שנתיים.
בשל החשש לפרטיותן של חלק מחברות הקבוצה שנמצאות בארון, התקשורת בין חברות הקבוצה נעשית רק במערכות סגורות (קבוצת גוגל, דף פייסבוק פרטי, קבוצת וואטסאפ), זאת לצד פעילות במרחב הציבורי של חלק אחר מחברות הקבוצה למען העלאת מודעות, נראות וקבלה ללסביות מבוגרות. קבלה לקהילה של נשים המעוניינות להצטרף אליה נעשית לאחר יצירת קשר פרטי עם חברות קבוצה ותיקות האחראיות על אישור חברות חדשות.
לתפקיד ראשת קהילת "בשלה" נבחרת רכזת מדי ארבע שנים, עם אפשרות הארכה על פי תקנון הקבוצה. לצידה פועל צוות מנהל שחברותיו נבחרות לתקופה של ארבע שנים, ושאחראי על התפעול השוטף של פעילות הקהילה. עד כה כיהנו כראשת קהילת "בשלה" ליטוין, נורית ברקאי ושרה גרוס. בשנת 2025 נבחרה לתפקיד שושה נאור.
בין חברות קהילת "בשלה" נמנות אקטיביסטיות ותיקות כמו חיה שלום והדר נמיר. חברת הקהילה שילה ויינברג מכהנת כחברה במועצה המקומית קריית טבעון. חברות הקהילה גם מיכל עדן, עורכת דין ופעילה למען הקהילה הלהט"בית, ותמי בצלאלי, סופרת וציירת.
פעילויות

הקהילה עורכת לחברותיה טיולים, סיורים, הרצאות, מעגלי שיח, מועדון ספרות, מסיבות ואירועים וכן כנס שנתי. הפעילויות מתקיימות חלקן באופן אישי וחלקן באופן וירטואלי, כדי לאפשר גם למשתתפות המעוניינות לשמור על פרטיותן לקחת בהן חלק.