stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המתקפה הטורקית על כורדיסטן הסורית
אירועים לפי ציר זמנים > 11 באוקטובר 2019

שני עיתונאים נפצעו בעיר הטורקית נציבין ושלושה אזרחים טורקים נהרגו בעיירה סורק בירי מרגמות של הכוחות הכורדיים. בתגובה הטורקים תקפו את העיר כובאני. בהמשך היום נהרגו עוד שמונה אזרחים טורקים ונפצעו 35 מירי מרגמות על העיר הטורקית נציבין. מנגד נהרגו שבעה אזרחים כורדים בעיר תל אבייד, לרבות מירי צלפים.
במהלך היום כוחות האופוזיציה הסורית כבשו את הכפר הלאווה שנמצא דרומית לתל אבייד. והכוחות הטורקיים כבשו את תל חלף.
בעיירה הכורדית קמישלי דווח על חמישה אזרחים שנהרגו ממכונית תופת שמיוחסת ללוחמי המדינה האסלאמית שנמלטו מהכלא שהופצץ על ידי הטורקים.
בעיירה הכורדית כובאני כוח אמריקאי דיווח כי היה תחת התקפה ארטילרית טורקית. הכוח האמריקאי לא הגיב על הירי, אלא נסוג. תגובת טורקיה הייתה שהם לא תקפו את האמריקאים אלא תקפו עמדות מרגמה כורדיות שהיו באזור וביצעו את הירי על העיר הטורקית סורק.
במהלך היום הכריז ארגון צבא האסלאם (סוריה) כי הוא מצטרף ללחימה לצד הטורקים.
אירועים לפי ציר זמנים > 12 באוקטובר 2019

הכוחות הטורקיים הגיעו לכביש המהיר M4 (כ-32 ק"מ לעומק השטח הסורי) ובכך ניתקו את קווי האספקה בין הערים מנבג' וקמישלי.
הפוליטיקאית הכורדית הוורין ח'לף, המזכירה הכללית של מפלגת העתיד של סוריה, נרצחה על ידי לוחמים מארגון אחראר א-שרקיה (אנ') הנתמך על ידי טורקיה. לפי דיווח של המרכז הסורי לזכויות אדם, תשעה אזרחים הוצאו להורג על ידי כוחות הנתמכים בידי טורקיה.
סמוך לצהרי היום הצבא הטורקי דיווח כי כבש את העיירה ראס אל-עין.
אירועים לפי ציר זמנים > 13 באוקטובר 2019

בשעות הבוקר הצבא הטורקי השלים את כיבוש העיירה סולוק. המרכז הסורי לזכויות אדם דיווח כי לאחר מתקפת נגד של הכוחות הכורדים הם השיגו בחזרה את השליטה על מרבית שטחי העיר ראס אל עין.
בצהריים הצבא הטורקי דיווח כי הוא סיים את כיבוש מרכז תל אבייד. מקורות טורקיים מסרו כי 2 אזרחים סורים נהרגו בעיר הסורית ג'ראבולוס כתוצאה מירי מרגמות של הכוחות הכורדים.
הכוחות הכורדים פרסמו כי 758 קרובי משפחה של לוחמי המדינה האיסלאמית ברחו ממחנה מעצר באזור עין עיסא, לאחר שהשומרים הועברו לסייע בלחימה מול הטורקים, כמו כן נטען כי הנמלטים קיבלו סיוע מארגונים שנתמכים בידי הטורקים.
במהלך היום כוחות אמריקאים סייעו בפינו העיר עין עיסא.
מזכיר ההגנה של ארצות הברית מארק אספר הכריז כי ארצות הברית תסיג את כל 1,000 הלוחמים שעוד נותרו בסוריה.
אחר הצהריים הכוחות הטורקיים סיימו את כיבוש העיר תל אבייד.
לאחר כיבוש העיר תל אבייד הכוחות הכורדיים הגיעו להסכם עם הממשל הסורי שבמסגרתו כוחות סוריים ייכנסו לערים כובאני ומנבג' כדי למנוע תוקפנות טורקית באזור זה. בלילה דווח כי כוחות סוריים נכנסו לעיר מנבג'. בעקבות כך אחד מיועציו של נשיא טורקיה, יאסין אקטאי, פרסם כי עלול להתפתח עימות בין הצבא הטורקי והסורי אם הצבא הסורי ייכנס לצפון-מזרח סוריה.
אירועים לפי ציר זמנים > 14 באוקטובר 2019

בבוקר דווח כי כוחות צבא רוסיה וצבא סוריה נפרשו באזור העיר מנבג'.
במהלך היום נמשכו העימותים בין הכוחות הטורקיים והכורדים באזור ראס אל עין, כאשר הכוחות הטורקיים מנסים לבודד את ראס אל עין מהכפרים הסמוכים.
במהלך מסיבת עיתונאים, נשיא טורקיה ארדואן הצהיר כי טורקיה לא תיסוג מהפעולה נגד הכורדים עד להשגת הניצחון האולטימטיבי. דובר הקרמלין דמיטרי פסקוב הצהיר כי רוסיה לא רוצה לחשוב על אפשרות שבה כוחות רוסיים וכוחות של צבא טורקיה ייאלצו להילחם זה בזה בסוריה, וציין כי רוסיה ממשיכה לשמור על קשר רגיל עם טורקיה, וכי רוסיה כבר הזהירה את כל הצדדים המעורבים בסכסוך מכל פעולה שעלולה להחריף את המצב ולהזיק לתהליך הפוליטי באזור. נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ תקף את הכורדים על רקע הפרסומים בנוגע לבריחת פעילי המדינה האסלאמית מכלאם, וטען כי ייתכן שהכוחות הכורדים בצפון סוריה משחררים את פעילי המדינה האסלאמית שנשבו על מנת לגרום לכוחות האמריקאיים להתערב.
אחר הצהריים, כוחות טורקיים וגם כוחות צבא סוריה פתחו במהלכים צבאיים לכיבוש העיר מנבג'. הכוחות הטורקיים כבשו שלושה כפרים באזור.
אירועים לפי ציר זמנים > 15 באוקטובר 2019

הארגון הסורי לזכויות אדם דיווח כי הכוחות הכורדים הצליחו להשיג מספר הישגים במהלך מתקפת הנגד באזור ראס אל-עין.
2 אזרחים טורקיים נהרגו ו-12 נפצעו מפגיעת פצמ"ר בעיר הטורקית קיזילטפה.
במהלך היום נשיא טורקיה הכריז כי הם מקימים אזור ביטחון באורך של 444 ק"מ וברוחב של 32 ק"מ, בצפון סוריה שאליו יוכלו לחזור הפליטים הסורים. וכי עד כה הכוחות הטורקיים ובעלי-בריתם כבשו כאלף קמ"ר מאז תחילת המבצע.
לפי דיווחים של המרכז הסורי לזכויות אדם, הצבא הסורי התחיל להיכנס לעיר מנבג'. ולפי דיווחים של התקשורת הסורית, הכוחות הסורים נכנסו גם לעיר אל תהוורא הנמצאת במחוז א-רקה.
אירועים לפי ציר זמנים > 16 באוקטובר 2019

לאורך היום נמשכו העימותים בין הכוחות הטורקיים והכורדים באזור עין עיסא.
הכוחות האמריקנים פינו את בסיס חיל-האוויר שלהם באזור כובאני, לאחר הפינוי המרכז הסורי לזכויות אדם דיווח כי מטוסים אמריקנים הפציצו את המקום.
בצהריים הצבא סורי נכנס לעיר א-רקה, בירתה לשעבר של המדינה האיסלאמית, לראשונה זה 5 שנים.
אחר הצהריים דווח כי כוחות רוסיים נפרסו באזור העיר כובאני.
אירועים לפי ציר זמנים > 17 באוקטובר 2019

במהלך הלילה כוחות כורדים נכנסו לעיר מריה, והרגו 6 חיילים טורקיים ופצעו 9.
הכוחות הטורקיים כבשו כחצי מהעיר ראס אל עין.
אחר הצהריים התקיימה פגישה בין נשיא טורקיה וסגן נשיא ארצות הברית מייק פנס, כאשר ברקע הפגישה, איום של האמריקאים להטיל עוד סנקציות על טורקיה אם היא תמשיך את המתקפה בצפון סוריה. בתום הפגישה סוכם על הפסקת אש של 120 שעות, בשביל לאפשר ללוחמים הכורדים לסגת למרחק של 32 קילומטרים מקו הגבול הטורקי. כמו כן וסגן נשיא ארצות הברית הצהיר כי הסנקציות על טורקיה יוסרו כאשר המבצע הצבאי ייגמר.
אירועים לפי ציר זמנים > 18 באוקטובר 2019

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשעות הצהריים דווח שלמרות הסכם הפסקת האש, ישנם נפגעים מתקיפות טורקיה.
אירועים לפי ציר זמנים > 19 באוקטובר 2019

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
במשך היום לא התקיימו פעולות צבאיות בין הצדדים, אך דווח (מגורמים לא רשמיים) כי ישנם מספר מועט של מוקדי לחימה.
אירועים לפי ציר זמנים > 20 באוקטובר 2019

הפסקת האש נשמרה בין הצדדים לפי דיווחים מקומיים.
אירועים לפי ציר זמנים > 21 באוקטובר 2019

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אירועים לפי ציר זמנים > 22 באוקטובר 2019

הסכם נוסף נחתם בין טורקיה לרוסיה לגבי הפיכת המקום ל"אזור בטוח וחופשי מטרור" כדברי ארדואן.
תגובות בינלאומיות > מתנגדים

סוריה סוריה – הממשלה הסורית גינתה בתוקף את התוקפנות הטורקית, שהיא הפרה מחפירה של החוק הבינלאומי והחלטות האו"ם המכבדות את ריבונותה ואת שלמותה הטריטוריאלית של סוריה.
איראן איראן – שר החוץ האיראני מוחמד ג'וואד זריף הביע התנגדות למבצע משום שהוא פוגע בריבונותה של סוריה, והוסיף כי איראן תהיה מוכנה לתווך בין טורקיה לסוריה. יושב ראש הפרלמנט האיראני עלי לאריג'אני ביטל ביקור מתוכנן שלו בטורקיה.
הליגה הערבית הליגה הערבית - מזכ"ל הליגה הערבית גינה את המבצע וקרא לו הפרה בוטה של ריבונות סוריה. בכנס הליגה ב-12 באוקטובר, המדינות החברות בליגה הצביעו על גינוי טורקיה. גם על פלישה וגם על תוקפנות נגד מדינה ערבית, וכי הארגון ראה בכך הפרה של החוק הבינלאומי, שלדעתם ראוי היה לגינוי בינלאומי.
ארצות הברית ארצות הברית – נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ טען כי ארצות הברית אינה תומכת בהתקפה והבהיר לנשיא טורקיה כי זהו רעיון רע. טראמפ איים כי "ישמיד" את כלכלת טורקיה אם זו תנקוט פעולה "חריגה". מזכיר המדינה מייק פומפאו הכחיש כי ארצות הברית נתנה "אור ירוק" למבצע וטען כי לטורקיה יש סיבה ביטחונית לגיטימית לפעול. ב-14 באוקטובר, ארצות הברית הכריזה על סנקציות כנגד 3 משרדי ממשלה טורקיים - משרד הביטחון, משרד הפנים ומשרד האנרגיה.
האיחוד האירופי האיחוד האירופי – נציב ההגירה האירופאי דימיטריס אברמופולוס הצהיר כי האיחוד האירופאי נשאר מחויב לריבונות הסורית. הנציגה העליונה לענייני חוץ וביטחון פדריקה מוגריני הצהירה כי פתרון יציב בסוריה לא יוכל להגיע כתוצאה של עימות צבאי, וקראה לטורקיה לעצור את התוקפנות. נשיא המועצה האירופית דונלד טוסק נזף בנשיא טורקיה כי איים לשלוח מיליוני פליטים סורים לאירופה וטען כי המבצע הטורקי בצפון סוריה מסכן את היציבות באזור, וצריך להיפסק. ב-11 באוקטובר התכנסו דיונים על הטלת סנקציות ואמברגו נשק.
בריטניה בריטניה – ב-9 באוקטובר, במהלך שיחת טלפון עם נשיא ארצות-הברית, ראש ממשלת בריטניה בוריס ג'ונסון תיאר את המבצע כפלישה והביע דאגה עמוקה.
ישראל ישראל – ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו גינה את המבצע הטורקי, והזהיר מפני טיהור אתני של הכורדים. כמו כן הוסיף כי ישראל תעשה כל מאמץ להגיש סיוע הומניטארי לעם הכורדי האמיץ.
מצרים מצרים – שר החוץ המצרי סאמח שוכרי גינה את התוקפנות הטורקית, וקרא למועצת הביטחון של האו"ם למנוע כל ניסיון לכיבוש שטח סורי או לשנות את הדמוגרפיה בצפון סוריה, ובנוסף קרא לכינוס חירום של הליגה הערבית.
הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין – שר החוץ הסיני הצהיר כי יש לכבד את ריבונותה, עצמאותה ואת שלמותה הטריטוריאלית של סוריה.
ערב הסעודית ערב הסעודית – הממשלה הסעודית גינתה את המבצע. וכי ישנן השלכות שליליות על ביטחון האזור ויציבותו. משרד החוץ הסעודי טען כי המתקפה היא פגיעה באחדותה, בעצמאותה ובריבונותה של סוריה.
רוסיה רוסיה – ב-8 באוקטובר נשיא רוסיה ולדימיר פוטין כינס את המועצה לביטחון לאומי של רוסיה כדי לדון במבצע. למחרת פוטין דחק בנשיא טורקיה לבחון בזהירות את המצב ולא לפגוע במאמצים למצוא פתרון למשבר בסוריה. הממשלה הרוסית הצהירה כי לטורקיה יש זכות להגן על עצמה, אבל עליה להסיג מסוריה את כוחותיה שכן נוכחותם בסוריה אינה חוקית. ב-11 באוקטובר פוטין הזהיר כי קיים סיכון שלוחמים מהמדינה האסלאמית שמוחזקים בידי הכורדים עשויים להימלט מהשבי בעקבות התקיפות הטורקיות. ב-15 באוקטובר הרוסים גינו את המבצע וכינו אותו 'בלתי מתקבל' ובנוסף לכך החלו לפרוס כוחות באזור העימות.
תגובות בינלאומיות > תומכים

חמאס חמאס - ארגון הטרור הכריז כי לטורקיה יש את הזכות להגן על עצמה ולהסיר את האיומים עליה.
פקיסטן פקיסטן – משרד החוץ הפקיסטני הצהיר כי פקיסטן מעריכה את תפקידה החיובי של טורקיה במציאת פתרון פוליטי בר-קיימא לסכסוך בסוריה, ומכירה גם במאמציה ההומניטריים של טורקיה על ידי אירוח של למעלה מ-3.5 מיליון פליטים סורים, ומכירה בחששות הביטחוניים הלגיטימיים של טורקיה באזור, וכי גם פקיסטן וגם טורקיה היו קורבן לטרור. ב-11 באוקטובר ראש ממשלת פקיסטן עימראן ח'אן דיבר עם נשיא טורקיה והביע סולידריות ותמיכה במבצע.
קטאר קטאר – קטר הצהירה על תמיכתה במבצע.
אזרבייג'ן אזרבייג'ן – משרד החוץ הצהיר כי המבצע ישמש למיגור הטרור, החזרת הפליטים לבתיהם, פתרון הבעיות ההומניטריות ומתן שלום ויציבות בשלמותה הטריטוריאלית של סוריה.
היהודי החדש

ערך זה עוסק בהיהודי החדש. אם התכוונתם להיהודי החדש (סדרת טלוויזיה), ראו .
היהודי החדש הוא אתוס ציוני. הציונות הייתה חלק ממגמה של תנועות מהפכניות באירופה, אשר האמינו כי מהפכה תצליח רק על ידי הרס הקיים ובנייה של אדם חדש. כתנועה מהפכנית האמינה הציונות שהדור הישן - 'דור המדבר' - חסר כוח פיזי ותעצומות נפש, ולכן יש לעצב יהודי חדש שיביא לשינוי פניה של היהדות בארץ ישראל.
"שלילת הגולה" הייתה רעיון מרכזי באידאולוגיה הציונית, אשר גרסה שיש לעשות שינוי ממציאות לאומית סבילה לפעילה, וכי שינוי זה יש לחולל מהיסוד של האישיות היהודית. חלק מהציונים ראו בגלות ולא באנטישמיות, את האויב. צורת החיים של היהודים בגולה משולה לישות נטולת גוף, ולכן רק חיים לאומיים יביאו לריפוי ושינוי מהותי של סדרי החיים. אחת ממטרות הציונות הייתה להשיב לאומה היהודית את הכבוד העצמי, ולשנות את הדימוי של היהודי החלש, שמגיב בפחדנות להתעללות בו, יהודי חסר גאווה עצמית.
היהודי החדש של דור העלייה הראשונה היה התגלמות האידיאל הציוני בדמות של גבר. הוא היפוכו של היהודי הגלותי, והוצג כבעל תכונות של גבריות ובריאות: גוף חזק, גמיש, חסון, גבה קומה, אף סולד, פנים ללא זקן, בעל יכולת להפעיל כוח ולהגן על עצמו, לעבוד עבודה גופנית ויצרנית, לעבוד את האדמה ולהתפרנס ממנה. הגבר היהודי החדש גילם את האנטיתזה של היהודי הגלותי, הנשי, המנוון, הרפה, הרופס, הפחדן.
התפיסה הייתה שהמצב בו היהודים נמצאים בנחיתות פיזית, שבגינה הם זוכים ללעג, יכול להשתנות על ידי אימונים וכוח רצון. קיים רצון עז להתחדשות ולכוח, והאומה נמשלת לגוף של גבר שיש להעצים אותו על ידי התמקדות בערכים גופניים חדשים. מקס נורדאו העלה רעיון של טיפוח הכושר הגופני. הנסיבות הן שגרמו ליהודים להגיע למצב של חולשה, ולכן שינוי הנסיבות יגרום לתיקון המצב. מוטיבים של גבורה כמו "מכבים" ו"בר כוכבא", שמשו כדי לעצב דמות חדשה של יהודי חזק, אמיץ ויפה. לא עוד גבריות נעדרת כוח, אלא גבריות "שפעת האונים" (ביאליק). הגוף לא נתפס כמטפורה בלבד, אלא כגוף פיזי שדרכו מתחולל השינוי הלאומי - חברתי, על ידי תקיעת שורשים באדמת ארץ ישראל.
הערות שוליים

↑  אניטה שפירא, יהודים חדשים יהודים ישנים, תל אביב: עם עובד, 2003
↑  אליעזר שביד, מיהדות לציונות מציונות ליהדות, ירושלים: דף חן, 1983
↑  בילי מלמן, "מן השוליים אל ההיסטוריה של היישוב", רבעון לחקר תולדות ישראל, תשנ"ז
↑  מיכאל גלוזמן, הגוף הציוני, הקיבוץ המאוחד, 2007
גוטפריד פון קראם

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1909 Nettlingen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  9 בנובמבר 1976 (בגיל 67) קהיר, מצרים 
 מדינה:  גרמניה
 בן או בת זוג:  ברברה האטון (8 בנובמבר 1955, נובמבר 1955–1959) 
 גובה:  1.83
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוען:  1931–1952 (כ־21 שנים) 
 יחידים
 מאזן קריירה:  82-390
 דירוג שיא:  1 (1937)
 זכיות בטורנירים:  45
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 5 (2 ביחידים, 1 בזוגות גברים, 2 בזוגות מעורבים)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  חצי גמר (1938)
 אליפות צרפת הפתוחה:  זכייה (1934), 1936)
 וימבלדון:  גמר (1935,1936, 1937)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  גמר (1937)
 
גוטפריד פון קראם (באנגלית: Gottfried Alexander Maximilian Walter Kurt Freiherr von Cramm; ‏ 7 ביולי 1909 – 8 בנובמבר 1976) היה טניסאי גרמני. הוא זכה במקום ראשון באליפות צרפת הפתוחה, באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס.
ביוגרפיה

גוטפריד פון קראם נולד בשנת 1909 באחוזה משפחתית בסקסוניה למשפחה אצילה וגדל בטירת ברוגן. הוא היה קרוב משפחה של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד.
הוא התחיל לשחק טניס בגיל 10.
בשנת 1932 פון קראם נכלל בנבחרת גביע דייוויס של גרמניה וניצח באליפות גרמניה.
בשנת 1934 פון קראם ניצח בתחרות הגברים באליפות הצרפת הפתוחה. באליפות וימבלדון הוא שיחק בגמר 3 פעמים אך לא זכה בתואר. באליפות ארצות הברית הפתוחה הוא שיחק בגמר בשנת 1937.
בתחרות זוגות גברים פון קראם היגע לגמר 1938 באליפות אוסטרליה הפתוחה, ניצח בשנת 1937 באליפות צרפת הפתוחה, היה בחצי גמר 1933 ו-1937 באליפות וימבלדון וניצח בשנת 1937 באליפות ארצות הברית הפתוחה.
בתחרות זוגות מעורבים פון קראם ניצח באליפות וימבלדון בשנת 1933.
פון קראם היה פופולרי מאוד בגרמניה אך סירב להיות חלק מהתעמולה הנאצית. בשנת 1938 הוא נעצר והואשם בקשר אינטימי עם השחקן היהודי מנאסה הרבסט. בסופו של דבר הוא נשפט לשנת מעצר. חברו גוסטב החמישי, מלך שוודיה לחץ על גרמנים לשחרר אותו.
פון קראם חידש את פעילותו בטניס אך בשנת 1940 אסרה אליו להשתתף בתחרויות בין-לאומיות.
במאי 1940 פון קראם גויס לורמאכט. למרות תואר האצולה הוא החל את שירותו כחייל פשוט. הוא שוחרר מהצבא בשנת 1942.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה חזר פון קראם להתחרות, וניצח באליפות גרמניה בשנים 1948 ו-1949 כאשר היה בן 40.
לאחר פרישתו כיהן בתפקידי ניהול באיגוד הטניס הגרמני. בנוסף לכך היה איש עסקים.
בשנת 1976, במהלך נסיעת עסקים למצרים, נהרג פון קראם בתאונת דרכים.
בשנת 1977 נכלל גוטפריד פון קראם בהיכל התהילה של הטניס.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריב בגמר | תוצאה |
| אליפות צרפת הפתוחה 1934 | אוסטרליה ג'ק קרופורד | 6–4, 7–9, 3–6, 7–5, 6–3 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1935 | הממלכה המאוחדת פרד פרי | 3–6, 6–3, 1–6, 3–6 |
| אליפות וימבלדון 1935 | הממלכה המאוחדת פרד פרי | 2–6, 4–6, 4-6 |
| אליפות צרפת הפתוחה 1936 | הממלכה המאוחדת פרד פרי | 6–0, 2–6, 6–2, 2–6, 6–0 |
| אליפות וימבלדון 1936 | הממלכה המאוחדת פרד פרי | 1–6, 1–6, 0–6 |
| אליפות וימבלדון 1937 | ארצות הברית דון בדג' | 3–6, 4–6, 2–6 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1937 | ארצות הברית דון בדג' | 1–6, 9–7, 1–6, 6–3, 1–6 |
דניאל נורבר

דניאל נורבר (אנגלית: Daniel Norber) הוא פוליטיקאי יהודי-אמריקאי-ישראלי שיכהן כחבר באספה המדינתית של ניו יורק החל מ-2025. הוא רפובליקני ומייצג חלק מלונג איילנד.
ביוגרפיה

נורבר נולד בארצות הברית וגדל ברעננה, ישראל. הוא שירת בצה"ל בחיל המשטרה הצבאית. קיבל תואר ראשון בממשל, דיפלומטיה ואסטרטגיה מאוניברסיטת רייכמן. במשפחתו ניצולי שואה מצד סבו וסבתו, ואמו נמלטה מהקומוניזם בברית המועצות.
בשנת 2001 שב לניו יורק והחל לפעול במפלגה הרפובליקנית. בשנת 2024 נבחר בבחירות לאספת מדינת ניו יורק (2024) (אנ'). הוא ניצח את ג'ינה סיליטי (אנ') הדמוקרטית, ובכך הפך לרפובליקני הראשון זה 50 שנה שנבחר לאספה של ניו יורק מטעם המושב של המחוז ה-16 של ניו יורק (אנ'), מחוז בעל אוכלוסייה יהודית משמעותית.
נורבר מביע תמיכה נחרצת בישראל, כפי שהראה בעת שהותו במדינה במהלך טבח שבעה באוקטובר, אותו כינה "הזוועה הגדולה ביותר ליהודים מאז השואה", והתחייב לפעול למניעת מתקפות דומות בארצות הברית. במקביל, הוא שם דגש על מאבק באנטישמיות, שהתבטא בין היתר בגינוי ונדליזם במרכז היהודי לשחרור החטופים הישראלים בניו יורק. בתחום החקיקה, הוא מקדם יוזמות להורדת נטל המס, איסור לבישת מסכות בהפגנות למניעת הסתרת זהות פורעים, ומתן אפשרות לביטול ערבות בנקאית ללא מזומן.
חיים אישיים

נורבר מתגורר בגרייט נק. הוא נשוי לענבל, ולהם ארבעה ילדים.
ראו גם

מזי מלסה פיליפ
הערות שוליים

1 2  Former IDF soldier elected to NY State Assembly, Israel National News
↑  יענקי פרבר, ישראלי ששירת בצה"ל נבחר לבית הנבחרים של ניו יורק, באתר בחדרי חרדים, 11 בנובמבר 2024
1 2  Gila Isaacson, Meet Daniel Norber: The IDF veteran who just shook up New York politics, JFeed, ‏11 בנובמבר 2024
↑  Devlin, Hannah (2024-11-06). "Daniel Norber defeats incumbent Gina Sillitti to capture 16th state Assembly District". www.longislandpress.com. נבדק ב-2024-11-12.
↑  חייל צה"ל לשעבר הפך לרפובליקני הראשון מזה 50 שנה שזוכה במושב בבית המחוקקים של מדינת ניו יורק במחוז לונג איילנד, בשבועון "אלגעמיינער זשורנאל", 12 בנובמבר 2024 (באנגלית)
↑  יאיר אמר, ‏ניו יורק: חייל צה"ל לשעבר נבחר לבית המחוקקים במדינה, באתר "סרוגים", 11 בנובמבר 2024
↑  נטע בר, הגל האדום של טראמפ: קצין לשעבר בצה"ל ניצח במרוץ לבית הנבחרים במעוז ליברלי, באתר ישראל היום, 11 בנובמבר 2024
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דניאל נורבר".
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גרמניה המזרחית במשחקים האולימפיים

גרמניה המזרחית השתתפה במשחקים האולימפיים שנערכו בין 1968 ל-1988, למעט אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984) אותה החרימה, יחד עם רוב מדינות הגוש המזרחי. עד מלחמת העולם השנייה, הייתה גרמניה מאוחדת, ויוצגה בידי משלחת אחת. לאחר חלוקת גרמניה והקמתן של גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית ב-1949 סירב הוועד האולימפי הבינלאומי להכיר בוועד האולימפי של גרמניה המזרחית ודרש כי שתי המדינות ייוצגו במשלחת משותפת. גרמניה המזרחית סירבה לכך, ובאולימפיאדת הלסינקי (1952) השתתפה רק גרמניה המערבית, תחת השם "גרמניה". לאחר מכן התרצתה גרמניה המזרחית, ובין 1956 ל-1964 התחרו ספורטאים משתי המדינות במשלחת משותפת, המשלחת הכלל-גרמנית. ב-1965 הוכר הוועד האולימפי של גרמניה המזרחית, ומאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) התחרו שתי המדינות בנפרד. ב-1990 אוחדה גרמניה, והחל מאולימפיאדת ברצלונה (1992) שוב מיוצגת גרמניה במשלחת אחת.
המשלחות המזרח-גרמניות הגיעו להישגים גבוהים, וב-3 האולימפיאדות בהן השתתפה מאז אולימפיאדת מונטריאול (1976) דורגה במקום השני בטבלת המדליות. ב-5 האולימפיאדות בהן שלחה משלחת עצמאית, צברה גרמניה המזרחית לא פחות מ-409 מדליות, מהן 153 מדליות זהב, 129 מדליות כסף ו-127 מדליות ארד. הישג זה מקנה לה גם כיום את המקום התשיעי בטבלת המדליות של כל הזמנים. הענף בו בלטה גרמניה המזרחית במיוחד היה אתלטיקה, עם 109 מדליות, מהן 38 מדליות זהב. הישג זה מקנה לגרמניה המזרחית את המקום החמישי בטבלת המדליות של כל הזמנים, אחרי ארצות הברית, ברית המועצות, בריטניה ופינלנד. בשחייה צברה גרמניה המזרחית 92 מדליות, מהן 38 מדליות זהב, והיא מדורגת במקום השלישי, אחרי ארצות הברית ואוסטרליה. בחתירה המשיכה גרמניה המזרחית להוליך את טבלת המדליות במשך שש אולימפיאדות לאחר שהפסיקה להשתתף במשחקים, עם 48, מהן 33 מדליות זהב, ורק באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הצליחה ארצות הברית לעבור אותה. בקאנו/קיאק מדורגת גרמניה המזרחית במקום החמישי, עם 30 מדליות, מהן 14 מדליות זהב, אחרי ברית המועצות, גרמניה, הונגריה ושוודיה. על הצלחת הספורטאים המזרח-גרמנים העיבו השמועות על שימוש בסמים, ובפרט בסטרואידים אנאבוליים.
גם במשחקי החורף השתתפה גרמניה המזרחית בין 1968 ל-1988. היא צברה 110 מדליות, מהן 39 מדליות זהב. באולימפיאדת סרייבו (1984) דורגה גרמניה המזרחית בראש טבלת המדליות, ובארבע אולימפיאדות נוספות בין 1972 ל-1988 דורגה במקום השני. הענפים הבולטים היו לוז' (29 מדליות, מהן 13 מדליות זהב; גרמניה המזרחית מדורגת במקום השני בענף זה, אחרי גרמניה), החלקה מהירה (29 מדליות מהן 8 מדליות זהב) ומזחלות (13 מדליות, מהן 5 מדליות זהב; גרמניה המזרחית מדורגת במקום הרביעי בענף זה, אחרי גרמניה, שווייץ וארצות הברית).
היסטוריה > עד 1952

עד מלחמת העולם השנייה השתתפה גרמניה ברוב האולימפיאדות שנערכו מאז חידושם של המשחקים האולימפיים באולימפיאדת אתונה (1896), והיא אף אירחה את המשחקים פעם אחת (אולימפיאדת ברלין (1936)). לאחר תבוסתה של גרמניה במלחמת העולם, היא נותרה שטח כבוש בידי בעלות הברית, ולא השתתפה באולימפיאדת לונדון (1948).
ב-1949 הוקמה גרמניה המזרחית, ושנתיים מאוחר יותר הוקם בה ועד אולימפי. עם זאת, לא השתתפה גרמניה המזרחית באולימפיאדת הלסינקי (1952), בשל סירובה להיענות לדרישת הוועד האולימפי הבינלאומי להשתתף במשלחת מאוחדת עם גרמניה המערבית.
היסטוריה > 1956 עד 1964

באולימפיאדת מלבורן (1956) הסכימה גרמניה המזרחית לשלוח ספורטאים במשלחת משותפת עם גרמניה המערבית - המשלחת הכלל-גרמנית (Gesamtdeutsche Mannschaft). משלחת זו, שלוותה בדגל ובהמנון מיוחדים, זכתה להישגים גבוהים, ובאולימפיאדות רומא (1960) וטוקיו (1964) דורגה במקום הרביעי בטבלת המדליות.
היסטוריה > אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968)

ב-1968 הכיר הוועד האולימפי הבינלאומי בוועד האולימפי של גרמניה המזרחית, והחל מאולימפיאדת מקסיקו סיטי, שנערכה באותה שנה, נפרדו דרכיהן של גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית, והן שלחו משלחות נפרדות. באותה אולימפיאדה זכתה גרמניה המזרחית ב-25 מדליות, מהן 9 מדליות זהב, ב-8 ענפים שונים, שהקנו לה את המקום החמישי בטבלת המדליות, אחרי ארצות הברית, ברית המועצות, יפן והונגריה. גרמניה המערבית, הגדולה ממנה במספר התושבים, דורגה במקום השמיני.
באתלטיקה, זכו המזרח גרמנים ב-6 מדליות. מרגיטה גומל קבעה שיא עולם בהדיפת כדור ברזל (19.61 מטר), וסגניתה הייתה אף היא ממזרח גרמניה, מריטה לאנגה. כריסטוף הנה זכה במדליית זהב בהליכה ל-50 ק"מ, קלאוס בר זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק, לותר מילדה זכה במדליית כסף בזריקת דיסקוס ווולפגנג נורדוויג זכה במדליית ארד בקפיצה במוט.
גם בשחייה זכו המזרח גרמנים ב-6 מדליות. רולנד מאתס ניצח במשחים ל-100 ול-200 מטר גב, ובשניהם קבע שיאים אולימפיים, 58.7 שניות ו-2:09.6 דקות, בהתאמה. מאתס זכה גם במדליית כסף, עם נבחרת השליחים הגרמנית ל-100X4 מטר מעורב. השחיינית הלגה לינדנר זכתה במדליית כסף ב-200 מטר פרפר, זאבינה שטיינבך בת ה-16 זכתה במדליית ארד ב-400 מטר מעורב אישי, ונבחרת השליחות המזרח גרמנית ב-100X4 מטר חופשי זכתה במדליית כסף.
צמד החותרים ירג לוקה והיינץ-יורגן בותה זכו במדליית זהב, וכך גם רביעיית החותרים ללא הגאי. רביעיית החותרים עם הגאי זכתה במדליית כסף. שני מתאבקים מזרח גרמנים זכו במדליות זהב, רודולף וספר ולותר מץ. במדליית זהב נוספת זכה המתאגרף מנפרד וולקה. שתי נבחרות ההתעמלות המזרח-גרמניות, גברים ונשים, זכו במדליות ארד. שתיים מהמתעמלות זכו גם במדליות אישיות, קארין יאנץ זכתה במדליית כסף במקבילים המדורגים ואריקה צוכולד זכתה במדליית כסף בקפיצות. הקלע הראלד וולמאר זכה במדליית ארד בירי באקדח, ועמיתו קורט צ'קאלה זכה במדליית ארד בטראפ, ענף של ירי בצלחות חרס. במדליית ארד נוספת זכה צוות שייטי הדרגון.
נבחרת הגברים בכדורעף דורגה במקום הרביעי, לאחר שסיימה את משחקיה במאזן של 6 ניצחונות ו-3 הפסדים. נבחרת הגברים בכדורמים סיימה במקום השישי.
משחקי החורף

גרמניה המזרחית זכתה להישגים נאים גם באולימפיאדות החורף. בשש אולימפיאדות החורף בה השתתפה זכתה ב-110 מדליות, מהן 39 מדליות זהב, 36 מדליות כסף ו-35 מדליות ארד. מ-1972 ואילך הייתה שנייה רק לברית המועצות בטבלאות המדליות, ובאולימפיאדת סרייבו (1984) אף עברה אותה וסיימה ראשונה.
משחקי החורף > אולימפיאדת גרנובל (1968)

אולימפיאדת גרנובל (1968) הייתה אולימפיאדת החורף הראשונה בה התחרו הספורטאים המזרח גרמנים בנפרד מחבריהם ממערב גרמניה. הישגיהם היו צנועים יחסית במשחקים אלה - חמש מדליות. גולשי הלוז' תומאס קלר וקלאוס בונזאק זכו במדליית הזהב היחידה, בתחרות הזוגות. במקצה היחידים זכה קלר במדליית הכסף ובונזאק במדליית הארד. גבריאלה זייפרט זכתה במדליית כסף בהחלקה אמנותית, ואנדראס קונץ זכה במדליית ארד בסקי נורדי משולב.
משחקי החורף > אולימפיאדת סאפורו (1972)

באולימפיאדת סאפורו (1972) זינקו הישגיה של גרמניה המזרחית באופן משמעותי. הם זכו ב-14 מדליות, מהן 4 מדליות זהב, ודורגו במקום השני בטבלת המדליות, אחרי ברית המועצות.
גולשי הלוז' המזרח גרמנים שלטו בתחרויות באופן כמעט מוחלט. הן במקצה הגברים והן במקצה הנשים זכו ספורטאים מזרח גרמנים בכל המדליות. אצל הגברים היו אלה וולפגנג שיידל, הראלד אהריג ווולפראם פילדר, ואצל הנשים היו אלה אנה-מריה מילר, אוטה ריהרולד ומרגיט שומאן. במקצה הזוגות חלקו הורסט הרנליין וריינהרד ברדוב את מדליית הזהב עם צמד איטלקי, ובמדליית הארד זכו וולפראם פידלר וקלאוס בונזאק.
אולריך והלינג זכה במדליית הזהב היחידה שלא בלוז', בסקי נורדי משולב, ובמדליית הארד זכה קארל-היינץ לוק. הביאתלט האנסיירג קנאותה זכה במדליית כסף במרוץ ל-20 ק"מ ובמדליית ארד במרוץ השליחים ל-7.5X4 ק"מ. המחליקים האמנותיים מנואלה גרוס ואווה קגלמן זכו במדליית ארד, וכך גם קופץ הסקי ריינר שמידט, בקפיצה מגבעה גבוהה.