stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארני דאנקן
הערות שוליים

↑  שירת בפועל מ-1 בינואר עד 14 במרץ 2016, התאריך בו הושבע רשמית לתפקיד.
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | ג'ו ביידן (2009–2017) |  |
| מזכירי המדינה | הילרי קלינטון (2009–2013) • ג'ון קרי (2013–2017) |  |
| מזכיר האוצר | טימותי גייטנר (2009–2013) • ג'ק לו (2013–2017) |  |
| מזכיר ההגנה | רוברט גייטס (2009–2011) • ליאון פאנטה (2011–2013) • צ'אק הייגל (2013–2015) • אשטון קרטר (2015–2017) |  |
| התובעים הכלליים | אריק הולדר (2009–2015) • לורטה לינץ' (2015–2017) |  |
| מזכיר הפנים | קן סלזאר (2009–2013) • סאלי ג'וול (2013–2017) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2009–2017) |  |
| מזכירי המסחר | גארי לוק (2009–2011) • ג'ון ברייסון (2011–2012) • פני פריצקר (2013–2017) |  |
| מזכירי העבודה | הילדה סוליס (2009–2017) • טום פרז (2013–2017) |  |
| מזכירת הבריאות ושירותי האנוש | קתלין סבליוס (2009–2013) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2017) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | שון דונובן (2009–2014) • חוליאן קסטרו (2014–2017) |  |
| מזכיר התחבורה | ריי להוד (2009–2013) • אנתוני פוקס (2013–2017) |  |
| מזכיר האנרגיה | סטיבן צ'ו (2009–2013) • ארנסט מוניז (2013–2017) |  |
| מזכיר החינוך | ארני דאנקן (2009–2016) • ג'ון קינג ג'וניור (2016–2017) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | אריק שינסקי (2009–2014) • בוב מקדונלד (2014–2017) |  |
| מזכירי ביטחון המולדת | ג'נט נפוליטנו (2009–2013) • ג'יי ניקסון (2013–2017) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | ליסה ג'קסון (2009–2013) • ג'ינה מקארתי (2013–2017) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | פיטר אורסג (2009–2010) • ג'ק לו (2010–2012) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2014) • שון דונובן (2014–2017) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | כריסטינה רומר (2009–2010) • אוסטן גולסבי (2010–2011) • אלן קרוגר (2011–2013) • ג'ייסון פורמן (2013–2017) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רון קירק (2009–2013) • מייקל פרומן (2013–2017) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | סוזן רייס (2009–2013) • סמנתה פאוור (2013–2017) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | קארן מילס (2012–2013) • מריה קונטררס-סוויט (2013–2017) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רם עמנואל (2009–2010) • ויליאם דיילי (2011–2012) • ג'ק לו (2012–2013) • דניס מקדאנה (2013–2017) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  מונתה ב-2009, ובשנת 2012 הועלתה לדרג חברת קבינט.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185731857  ISNI: 0000 0000 7817 3228  LCCN: no2010063237  VIAF: 120560086   WorldCat (עם VIAF): 120560086
קן סלזאר

קנת לי סלזאר (באנגלית: Kenneth Lee Salazar; נולד ב-2 במרץ 1955) הוא פוליטיקאי ודיפלומט אמריקני, שכיהן כשגריר ארצות הברית במקסיקו בין השנים 2021-2025. קודם לכן כיהן כמזכיר מחלקת הפנים של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה וסנטור מטעם קולורדו בסנאט של ארצות הברית.
ביוגרפיה

סלזאר, קתולי, נולד בקולורדו למשפחה בעלת שורשים מקסיקניים. הוא למד מדע המדינה בקולג' קולורדו וב-1981 הוענק לו תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת מישיגן. לאחר מכן עסק במשפטים כעורך דין פרטי.
ב-1986 מונה סלזאר ליועץ המשפטי של מושל קולורדו רוי רומר. ב-1990 מונה למנהל מחלקת המשאבים הטבעיים של מדינת קולורדו ולחבר הקבינט שלה. בתפקיד זה הוביל תוכנית נרחבת לשימור קרקע במדינה וכן רפורמות שהטילו חובות שמירה על הסביבה על חברות דלק וחברות שעסקו בכרייה בקולורדו.
ב-1994 שב סלזאר לפרקטיקה הפרטית. ב-1998 ושנית ב-2002 נבחר לתפקיד התובע הכללי של קולורדו. במסגרת תפקידו הוביל חקירות רבות, ביניהן את חקירת הטבח בתיכון קולומביין ב-1999, ועל תפקודו קיבל שבחים רבים.
ב-2004 התמודד סלזאר בהצלחה על כהונת סנאטור בקונגרס מטעם מדינת קולורדו. סמוך לאחר כניסתו לכהונתו כסנאטור הוא תמך באופן מעורר מחלוקת במפלגתו במועמדותו של אלברטו גונזאלס לתפקיד התובע הכללי בממשלו של הנשיא הרפובליקאי בוש ואף ישב לצידו במהלך השימועים לקראת אישור מועמדותו בסנאט. בהצבעות בסנאט בעניינים סביבתיים נקט סלזאר עמדות שונות ולעיתים תמך בהסרת הגבלות על גופים ממלכתיים ופרטיים על השימוש בסביבה.
בדצמבר 2008 בחר הנשיא הנבחר אובמה בסלזאר לתפקיד מזכיר מחלקת הפנים בממשלו. ב-20 בינואר 2009 אושר מינויו למזכיר הפנים בסנאט פה אחד. הוא שימש כשורד מיועד במהלך נאום מצב האומה של הנשיא אובמה ב-2011. במהלך תקופתו הוכרזו 7 פארקי לאומיים חדשים, ביניהם הפארק הלאומי פינקלס והוגדרו 10 מונומנטים לאומיים חדשים.
בינואר 2013 הודיעה כי יפרוש מתפקידו וב-12 באפריל 2013 סיים את כהונתו כמזכיר הפנים.
במפלגה הדמוקרטית נחשב סלזאר כממוקם מבחינת עמדותיו ימינה מן המרכז הפוליטי, ולעיתים אימץ עמדות שונות מאלו הרווחות במפלגה. כך לדוגמה הוא התנגד בעבר לאימוץ ילדים על ידי לסביות והומוסקסואלים. יחסם של הארגונים השונים לשמירת הסביבה בארצות הברית כלפיו הוא מעורב והוא ספג ביקורת מצדן על חלק מפעולותיו כמזכיר הפנים.
באוגוסט 2016, הודיע ג'ון פודסטה, יושב ראש קמפיין הבחירות לנשיאות של הילרי קלינטון ב-2016, כי הוחלט למנות את סלזאר למנהל תקופת המעבר, אם וכאשר הילרי תנצח בבחירות. המינוי לא נכנס לתוקף, עקב הפסדה לדונלד טראמפ בבחירות הכלליות.
ביוני 2021 הנשיא ג'ו ביידן הגיש את מועמדותו למשרת שגריר ארצות הברית במקסיקו, מינוי שאושר פה אחד בסנאט כעבור כחודשיים. ב-14 בספטמבר 2021 הוא הגיש את כתב ההאמנה שלו לנשיא מקסיקו אנדרס מנואל לופס אוברדור.
חיים אישיים

סלזאר נשוי ואב לשתי בנות.
אחיו ג'ון היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בשנים 2011-2005.
הערות שוליים

↑  González, Oriana (2020-08-11). "Senate confirms Ken Salazar as U.S. ambassador to Mexico". Axios. נבדק ב-2020-10-12.
↑  "Ken Salazar ya es el nuevo embajador de EU en México: AMLO recibe su carta credencial". El Financiero (בספרדית). 2021-09-14. נבדק ב-2021-10-12.
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | ג'ו ביידן (2009–2017) |  |
| מזכירי המדינה | הילרי קלינטון (2009–2013) • ג'ון קרי (2013–2017) |  |
| מזכיר האוצר | טימותי גייטנר (2009–2013) • ג'ק לו (2013–2017) |  |
| מזכיר ההגנה | רוברט גייטס (2009–2011) • ליאון פאנטה (2011–2013) • צ'אק הייגל (2013–2015) • אשטון קרטר (2015–2017) |  |
| התובעים הכלליים | אריק הולדר (2009–2015) • לורטה לינץ' (2015–2017) |  |
| מזכיר הפנים | קן סלזאר (2009–2013) • סאלי ג'וול (2013–2017) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2009–2017) |  |
| מזכירי המסחר | גארי לוק (2009–2011) • ג'ון ברייסון (2011–2012) • פני פריצקר (2013–2017) |  |
| מזכירי העבודה | הילדה סוליס (2009–2017) • טום פרז (2013–2017) |  |
| מזכירת הבריאות ושירותי האנוש | קתלין סבליוס (2009–2013) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2017) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | שון דונובן (2009–2014) • חוליאן קסטרו (2014–2017) |  |
| מזכיר התחבורה | ריי להוד (2009–2013) • אנתוני פוקס (2013–2017) |  |
| מזכיר האנרגיה | סטיבן צ'ו (2009–2013) • ארנסט מוניז (2013–2017) |  |
| מזכיר החינוך | ארני דאנקן (2009–2016) • ג'ון קינג ג'וניור (2016–2017) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | אריק שינסקי (2009–2014) • בוב מקדונלד (2014–2017) |  |
| מזכירי ביטחון המולדת | ג'נט נפוליטנו (2009–2013) • ג'יי ניקסון (2013–2017) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | ליסה ג'קסון (2009–2013) • ג'ינה מקארתי (2013–2017) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | פיטר אורסג (2009–2010) • ג'ק לו (2010–2012) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2014) • שון דונובן (2014–2017) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | כריסטינה רומר (2009–2010) • אוסטן גולסבי (2010–2011) • אלן קרוגר (2011–2013) • ג'ייסון פורמן (2013–2017) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רון קירק (2009–2013) • מייקל פרומן (2013–2017) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | סוזן רייס (2009–2013) • סמנתה פאוור (2013–2017) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | קארן מילס (2012–2013) • מריה קונטררס-סוויט (2013–2017) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רם עמנואל (2009–2010) • ויליאם דיילי (2011–2012) • ג'ק לו (2012–2013) • דניס מקדאנה (2013–2017) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  מונתה ב-2009, ובשנת 2012 הועלתה לדרג חברת קבינט.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1178153177  ISNI: 0000 0000 4570 212X  LCCN: n2001094517  SNAC: w6s18z6m  US Congress: S001163  VIAF: 19031959   WorldCat (עם VIAF): 19031959
ריי להוד

ריימונד (ריי) להוד (באנגלית: Raymond H. "Ray" LaHood; נולד ב-6 בדצמבר 1945) הוא פוליטיקאי אמריקאי ממוצא לבנוני, שכיהן כמזכיר התחבורה של ארצות הברית בממשלו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה. קודם לכן, בין 1995 ל-2009, כיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית שייצג את המחוז ה-18 של מדינת אילינוי.
ביוגרפיה

להוד נולד בעיר פאוריה שבאילינוי, נכד לסב שהיגר לארצות הברית מלבנון. הוא סיים תואר ראשון בחינוך ובסוציולוגיה באוניברסיטת ברדלי המקומית, עבד במשך כשנה כמורה בתיכון, ולאחר מכן בתפקידים שונים במערכת החינוך הציבורית. בין 1977 ל-1982 שימש כעוזר לתומס ריילסבק, חבר בית הנבחרים מהמפלגה הרפובליקנית באילינוי, לפני שהתמודד על תפקיד ציבורי בעצמו. ב-1982 נבחר לבית הנבחרים של מדינת אילינוי, תפקיד בו כיהן במשך שנה עד שהפסיד בבחירות. בין 1983 ל-1994 שימש כעוזר בכיר וראש המטה של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית רוברט מישל, ולאחר פרישתו של מישל נבחר במקומו כנציג המחוז ה-18 של מדינת אילינוי בבית הנבחרים. מאז נבחר להוד עוד שש פעמים לתפקיד, עד שהחליט שלא להתמודד שוב בבחירות 2008.
בבית הנבחרים נחשב לאחד החברים המתונים ביותר במפלגה הרפובליקנית, הוא היה אחד היחידים שלא חתם על "החוזה עם אמריקה" שיזם מצליף המפלגה ניוט גינגריץ' לקראת הבחירות של 1994. היה אחד משלושת הרפובליקנים היחידים שהצביעו בהצבעה הראשונה נגד חוק הפטריוט נגד טרור, חוק שתמך בו כשהובא להצבעה נוספת.
להוד כיהן בוועדת החקלאות ופעל למען תעשיית האתנול, כמו כן שימש כחבר בשדולה הערבית-אמריקאית בקונגרס, פעל למען הסרת החרם על הטיסות ללבנון, ומתח ביקורת על מדיניות משטרת הגבולות בנושא בדיקות בשדות התעופה.
בדצמבר 2008 הודיע ברק אובמה כי בחר בלהוד לשמש מזכיר מחלקת התחבורה בממשל שיקים, לפי המסורת שבכל קבינט יש לפחות מזכיר אחד מהמפלגה היריבה. להוד סיים את כהונתו ביולי 2013.
כשר התחבורה הפעיל את מבצע "מזומן תמורת טרנטה" ("Cash for Clunkers") שבמסגרתו העניק הממשל תמריצים כספיים לאזרחים ששלחו כלי רכב ישנים ומזהמים לגריטה וקנו במקומם כלי רכב חדשים ויעילים אנרגטית.
להוד הוא מרוני קתולי, נשוי לקתי, אב ל-4 ילדים. בנו דרין להוד מכהן בבית הנבחרים של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ארז וולברג, ‏בית הנבחרים האמריקני מרחיב התוכנית "מזומן תמורת טרנטה", באתר גלובס, 31 ביולי 2009
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ברק אובמה ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגן הנשיא | ג'ו ביידן (2009–2017) |  |
| מזכירי המדינה | הילרי קלינטון (2009–2013) • ג'ון קרי (2013–2017) |  |
| מזכיר האוצר | טימותי גייטנר (2009–2013) • ג'ק לו (2013–2017) |  |
| מזכיר ההגנה | רוברט גייטס (2009–2011) • ליאון פאנטה (2011–2013) • צ'אק הייגל (2013–2015) • אשטון קרטר (2015–2017) |  |
| התובעים הכלליים | אריק הולדר (2009–2015) • לורטה לינץ' (2015–2017) |  |
| מזכיר הפנים | קן סלזאר (2009–2013) • סאלי ג'וול (2013–2017) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2009–2017) |  |
| מזכירי המסחר | גארי לוק (2009–2011) • ג'ון ברייסון (2011–2012) • פני פריצקר (2013–2017) |  |
| מזכירי העבודה | הילדה סוליס (2009–2017) • טום פרז (2013–2017) |  |
| מזכירת הבריאות ושירותי האנוש | קתלין סבליוס (2009–2013) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2017) |  |
| מזכיר השיכון והפיתוח העירוני | שון דונובן (2009–2014) • חוליאן קסטרו (2014–2017) |  |
| מזכיר התחבורה | ריי להוד (2009–2013) • אנתוני פוקס (2013–2017) |  |
| מזכיר האנרגיה | סטיבן צ'ו (2009–2013) • ארנסט מוניז (2013–2017) |  |
| מזכיר החינוך | ארני דאנקן (2009–2016) • ג'ון קינג ג'וניור (2016–2017) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | אריק שינסקי (2009–2014) • בוב מקדונלד (2014–2017) |  |
| מזכירי ביטחון המולדת | ג'נט נפוליטנו (2009–2013) • ג'יי ניקסון (2013–2017) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | ליסה ג'קסון (2009–2013) • ג'ינה מקארתי (2013–2017) |  |
| מנהל משרד הניהול והתקציב | פיטר אורסג (2009–2010) • ג'ק לו (2010–2012) • סילביה מתיוס ברוול (2013–2014) • שון דונובן (2014–2017) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | כריסטינה רומר (2009–2010) • אוסטן גולסבי (2010–2011) • אלן קרוגר (2011–2013) • ג'ייסון פורמן (2013–2017) |  |
| נציב הסחר של ארצות הברית | רון קירק (2009–2013) • מייקל פרומן (2013–2017) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | סוזן רייס (2009–2013) • סמנתה פאוור (2013–2017) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | קארן מילס (2012–2013) • מריה קונטררס-סוויט (2013–2017) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רם עמנואל (2009–2010) • ויליאם דיילי (2011–2012) • ג'ק לו (2012–2013) • דניס מקדאנה (2013–2017) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  מונתה ב-2009, ובשנת 2012 הועלתה לדרג חברת קבינט.  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1151954616  ISNI: 0000 0000 4896 7270  LCCN: no2004003058  SNAC: w6m371qx  US Congress: L000552  VIAF: 39078778   WorldCat (עם VIAF): 39078778
א.א.ל. לימסול

א.א.ל. לִימָסוֹל (ביוונית: ΑΕΛ Λεμεσού, קיצור של Αθλητική Ένωση Λεμεσού – איגוד הספורט של לימסול) הוא מועדון כדורגל קפריסאי המשחק בליגת העל הקפריסאית. המועדון נחשב למועדון הרביעי בגודלו בקפריסין עם 6 אליפויות (האחרונה ב-2012) ו-7 גביעים (האחרון ב-2019). אצטדיון הבית של המועדון הוא אצטדיון טסיריון בלימסול, שמכיל 13,331 מקומות ישיבה.
המועדון נוסד ב-4 באוקטובר 1930 על ידי סטאברוס פיטאס. ב-6 בינואר 1931 רשם המועדון את משחקו הראשון בהיסטוריה נגד PSC, המשחק הסתיים בניצחון של א.א.ל. 1-6. בשנת 1939 זכה המועדון בתואר הראשון שלו הגביע הקפריסאי. בשנת 1941 זכתה א.א.ל באליפות הראשונה שלה. בעונת 2011/2012 זכתה א.א.ל. באליפות הראשונה שלה לאחר 44 שנים. בעונת 1968/1969 השתתף המועדון לראשונה בתולדתיו במפעל אירופי גביע אירופה לאלופות, אך הודח בסיבוב הראשון על ידי ריאל מדריד כאשר ריאל ניצחה 0–6 בשני המשחקים. בעונת 2012/2013 העפיל המועדון לראשונה בתולדותיו לשלב הבתים של הליגה האירופית לאחר שהודח מהסיבוב הפלייאוף של מוקדמות ליגת האלופות על ידי אנדרלכט והוגרל לבית עם: מרסיי, פנרבחצ'ה ובורוסיה מנשנגלדבך. לימסול סיימה במקום האחרון עם 4 נקודות והודחה מהטורניר. בעונת 2015/2016 סיימה את הליגה במקום השביעי.
מספר קונגרואנטי

| --- | --- |
: בעיות פתוחות במתמטיקה: כיצד אפשר לקבוע אם מספר נתון הוא קונגרואנטי? (בעיות פתוחות נוספות במתמטיקה)
במתמטיקה, מספר קונגרואנטי הוא מספר טבעי שהוא שטח של משולש ישר-זווית שאורכי שלוש צלעותיו הם מספרים רציונליים. לדוגמה, 6 הוא מספר קונגרואנטי שכן הוא שטח המשולש שצלעותיו הוא 3,4,5, וגם 5 הוא מספר קונגרואנטי שכן הוא שטח המשולש ישר הזווית שאורך צלעותיו  {\tfrac {20}{3}},{\tfrac {3}{2}},{\tfrac {41}{6}}. לעומת זאת כל המספרים הטבעיים הקטנים מ-5 אינם קונגרואנטים.
רשימת המספרים הקונגרואנטים הראשונים:
5, 6, 7, 13, 14, 15, 20, 21, 22, 23, 24, 28, 29, 30, 31, 34, 37, 38, 39, 41, 45, 46, 47, …
בניסוח אלגברי, מספר טבעי  \ n הוא קונגרואנטי אם ורק אם קיים פתרון במספרים רציונליים למערכת המשוואות הבאה:
\mathbf {x,y,z,n} \in \mathbb {N}
\ x^{2}+y^{2}=z^{2}
\ n={\frac {xy}{2}}
בעיית המספר הקונגרואנטי

השאלה אם מספר רציונלי נתון הוא מספר קונגרואנטי נקראת "בעיית המספר הקונגרואנטי". נכון לימינו (2021) בעיה זו לא הובאה לפתרון מוצלח ונחשבת בעיה פתוחה בתורת המספרים. התיאוריה של טאנל (Tunnell's theorem) מספקת קריטריון פשוט לקביעת אם מספר קונגרואנטי, אולם התוצאה שלו מסתמכת על השערת ברץ' וסווינרטון-דייר, אשר טרם הוכחה אף היא.
משפט המשולש הישר של פרמה, על שמו של פייר דה פרמה, קובע כי מספר ריבועי (מספר שהוא ריבוע של מספר שלם אחר) אינו יכול להיות מספר קונגרואנטי, וכן מספר שהוא כפולה של מספר רבוע לא יכול אף הוא להיות קונגרואנטי.
יחסי ליטא–שוודיה

| יחסי ליטא–שוודיה |
| --- | --- |
ליטא: שוודיה


ליטא: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
65,300: 450,295
אוכלוסייה
2,844,471: 10,631,991
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,836: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,364: 55,800
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

שגרירות שוודיה בווילנה
יחסי ליטא–שוודיה הם יחסי החוץ בין שוודיה וליטא.
ביקורים רשמיים

בשנת 2001 ביקר נשיא ליטא, ולדאס אדמקוס, בסטוקהולם כדי לדון בהשתלבותה של ליטא באיחוד האירופי ובשיתוף פעולה נוסף בין שתי המדינות.
בפברואר 2009 נפגש ראש ממשלת ליטא אנדריוס קוביליוס עם ראש ממשלת שוודיה פרדריק ריינפלט בסטוקהולם. ראשי הממשלה דנו בפרויקטים אנרגטיים של ליטא והמדינות הבלטיות, המצב בשווקים הפיננסיים בליטא, שוודיה, אירופה והעולם. ראש ממשלת שוודיה אישר גם כי ממשלת שוודיה מעוניינת מאוד ביציבות הכלכלות הבלטיות והיא הולכת לעודד השקעות ארוכות טווח של בנקים שוודים לכלכלת ליטא.
ביולי 2009 ערכה נשיאת ליטא דליה גריבאוסקאיטה את ביקורה הראשון בשוודיה. היא נפגשה עם ראש ממשלת שוודיה ריינפלדט וכן עם בכירים מהבנקים השוודים SEB וסווידבנק כדי לדון במצב הכלכלי בליטא.
הסכמים

בינואר 2000 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיפור הבטיחות בתחנת כוח גרעינית. במרץ אותה שנה חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בנושא בטיחות גרעינית.
בשנת 2005 שתי המדינות יחד עם רוסיה חתמו על הסכם בנושא אזורים כלכליים בלעדיים על המדף היבשתי של הים הבלטי. האזורים הכלכליים נפגשים בתעלה ההולנדית, 141 ק"מ מקו החוף. הגבול החדש קצר בערך 1.5 ק"מ מקו התיחום במסגרת הסכם 1988 בין ברית המועצות לשוודיה.
שיתוף פעולה

לשכת המסחר השוודית בליטא הוקמה כ-Swedenhouse בשנת 2001 והוסבה ללשכת מסחר בשנת 2005.
בשנת 2007 הודיעה חברת האנרגיה הליטאית Lietuvos Energija ו-Svenska Kraftnat השוודית כי הם שוקלים קישור אפשרי לרשתות האנרגיה של שתי המדינות. זה הביא לכך ששתי החברות חתמו על מזכר הבנות עם לטבנרגו מלטביה בשנת 2009. בשל השלמתו באביב 2016, הפרויקט נועד לבנות קישור - כבל של כ-350 אורך ק"מ על פני קרקעית הים הבלטי, ותחנות ממיר לחיבור מערכות העברת כוח חשמליות של ליטא ושוודיה. עלות כוללת ראשונית של הפרויקט היא בין 516–738 מיליון אירו.
נציגויות דיפלומטיות

שוודיה מחזיקה בליטא שגרירות בווילנה.
ליטא מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם.
רעידות אדמה

ערך זה עוסק ברשימת רעידות אדמה בולטות. אם התכוונתם למידע על רעידת אדמה, ראו .
גרף של רעידות האדמה העוצמתיות ביותר בשנים 1906–2005 על פי סולם מגניטודה לפי מומנט
רעידת אדמה (או רעש) היא תופעת טבע גאולוגית, המתרחשת לרוב בקרבת החיבורים שבין הלוחות הטקטוניים, והקשורה לתאוריית טקטוניקת הלוחות. בעת רעידת אדמה רועדים פני הקרקע במשך זמן קצר. תופעות אופייניות של רעידת אדמה חזקה (דרגה 6 ומעלה בסולם מגניטודה לפי מומנט), הן התמוטטות מבנים וגשרים, ולעיתים גלי ים עזים הקרויים "צונאמי" (כשמוקד הרעידה בקרקעית הים ובעל מכניזם אנכי של ההעתק עליו מתרחשת התזוזה היחסית). בדרך כלל לאחר רעידת אדמה, ישנן רעידות עוקבות נוספות.
עוצמת השפעתן של רעידות האדמה מוערכת על פי "סולם מרקאלי" וסולמות עוצמה סייסמית דומים. באמצעות סולמות אלה מעריכים את עוצמת הרעש על פי תוצאות ההרס על תשתיות, מבנים וכדומה. מכאן שהעוצמה היא ערך שמשתנה ממקום למקום, על פי חומרת האפקטים הסייסמיים שנצפו בו.

סולם ריכטר לעומתו, מודד את גודל רעידת האדמה, שהיא כמות האנרגיה שהשתחררה במוקד. הסולם נכנס לשימוש רק בשנת 1935. לכן, כל הנתונים על גודלי רעידות האדמה לפני 1935 הם רק ההערכה. גודל הוא תרגום לעברית של המילה הלועזית מגניטודה (magnitude). סולם ריכטר מודד את גודל הרעידה על פי גודל המשרעת המקסימלית שנקלטה בסייסמוגרפים שבתחנות הסייסמוגרפית הפזורות לעשרות אלפיהן ברחבי העולם. הסולם משמש היום לקביעת גודלן של רעידות אדמה מקומיות, ואילו רעידות אדמה מעל גודל של 3.5 נמדדות בסולמות מגניטודה, דוגמת סולם מגניטודה לפי מומנט.
רעידות האדמה הקטלניות ביותר שתועדו

| שם רעידת האדמה | תאריך | מיקום | הרוגים | גודל (בסולם מגניטודה לפי מומנט) | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שאאנשי (1556) | 23 בינואר 1556 | שאאנשי, סין | 830,000 | 8 | - |
| טאנגשאן (1976) | 28 ביולי 1976 | חביי, סין | 400,000 | 8.2 | - |
| גאנסו (1920) | 16 בדצמבר 1920 | נינגשיה-גאנסו, סין | מעל 273,000 | 8.5 על פי פרסום רשמי של סין 7.8 על פי מקורות אחרים | - |
| טאנגשאן (1976) | 28 ביולי 1976 | טאנגשאן, סין | 242,419 | 7.6 | ההערכות מתייחסות למעל ל-750,000 הרוגים. |
| האוקיינוס ההודי (2004) | 26 בדצמבר 2004 | מערבית לסומטרה, אינדונזיה | 230,210 | 9.1–9.3 | הערכות של מעל ל-280,000 הרוגים מרעידת האדמה ומהצונאמי |
| האיטי (2010) | 12 בינואר 2010 | פורט-או-פרנס, האיטי | מעל ל-230,000 | 7.0 | - |
| דאמגן (856) | 22 בדצמבר 856 | דאמגן, איראן | 150,000 | 8.5 (על פי הערכות) | - |
| צ'ינגהאי (1927) | 22 במאי 1927 | צ'ינגהאי, סין | 100,000 | 7.9 | - |
רעידות האדמה העוצמתיות ביותר שתועדו

| שם רעידת האדמה | תאריך | מיקום | הרוגים | גודל (לפי סולם מגניטודה לפי מומנט) | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| וואלדיביה (1960) | 22 במאי 1960 | ואלדיביה, צ'ילה | 6,000 | 9.5 | - |
| האוקיינוס ההודי (2004) | 26 בדצמבר 2004 | מערבית לסומטרה, אינדונזיה | 230,210 | 9.1–9.3 | הערכות של מעל ל-280,000 הרוגים מרעידת האדמה ומהצונאמי |
| יום שישי הטוב (1964) | 27 במרץ 1964 | פרינס ויליאם סאונד, אלסקה, ארצות הברית | 131 | 9.2 | - |
| סנדאי (2011) | 11 במרץ 2011 | סנדאי, יפן | 15,891 | 9.0 | רעידת האדמה גרמה גם לצונאמי שפגע בכורים גרעיניים. |
| קמצ'טקה | 4 בנובמבר 1952 | קמצ'טקה, רוסיה |  ? | 9.0 | - |
הערות שוליים

↑  Bolt, B.A., 1999. Earthquakes. F&C, p.10
↑  מופיעות רק רעידות היסטוריות בעלות השפעה, רעידות בגודל של 7.0 לפחות או רעידות עם למעלה מ-1,000 הרוגים
↑  Yong, C., Tsoi, K., L., Feibi, C., Zhenhuan, G., Qijia, Z., Zhangli, C. (eds.), 1988. The Great Tangshan Earthquake of 1976 - An Anatomy of Disaster. Pergamon Press, 153 p.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 15, פרק ה, פסקה ב, סעיפים 121–122: "היה רעש בארץ היהודים, שכמוהו לא נראה מעולם".
↑  סער הס, ירושלים, 33 לספירה: רעש בעוצמה 8.2, באתר ynet, 13 בפברואר 2014
↑  הרעש בארץ ישראל, דבר, 12 ביולי 1927
↑  רעידת אדמה בארץ ישראל, הארץ, 12 ביולי 1927
↑  רעש אדמה בארץ ישראל, הצפירה, 12 ביולי 1927
↑  רון אבני, 1999. רעידת האדמה של שנת 1927: מחקר מאקרוסייסמי על בסיס מקורות התקופה, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע, 64 עמ' ועוד נספחים.
↑  רעידת-אדמה קטלנית בלבנון זעזעה גם את ישראל, דבר, 18 במרץ 1956
↑  רעידת-אדמה הרסנית בלבנון, הארץ, 18 במרץ 1956
↑  רעש בעוצמה גדולה מבינונית הורגש אתמול בשעה 9.17 בבוקר בכל רחבי הארץ, דבר, 1 באפריל 1969
↑  "צפויות לנו רעידות אדמה חזקות יותר", חדשות, 26 באוגוסט 1984
נזק לבניין מרעידת אדמה בישראל 2011
פיגיירנסה

פיגיירנסה הוא מועדון כדורגל ברזילאי המייצג את העיר פלוריאנופוליס שבברזיל. המועדון משחק בסרייה ג' שהיא הליגה השנייה בברזיל.
המועדון הוקם בשנת 1921. הוא שיחק באליפות סנטה קטרינה ובשנות ה-30 של המאה ה-20 זכה במחצית התחרויות. אומנם לאחר ניצחון בשנת 1941 האוהדים המתינו 31 שנים עד לניצחון באליפות. בסוף המאה ה-20 הקבוצה הייתה חזקה ונכון להיום היא זכתה באליפות סנטה קטרינה 15 פעמים. בשנת 1973 המועדון לראשונה העפיל לליגה הבכירה בברזיל. מאז הוא משחק לסירוגין בליגה הבכירה או בליגת משנה. בשנת 2007 הוא שיחק במשחק הגמר של גביע ברזיל והפסיד.
כדורגלנים מפורסמים

ברזיל מישל באסטוס
ברזיל פיליפה לואיס
ברזיל פליפה סנטנה
ברזיל רוברטו פירמינו
אנתוני פוקס

אנתוני רנארד פוקס (באנגלית: Anthony Renard Foxx; נולד ב-30 באפריל 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמזכיר התחבורה של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ברק אובמה בין השנים 2013–2017. טרם כהונתו במחלקת התחבורה של ארצות הברית, היה פוקס ראש עיריית שארלוט, הגדולה שבערי קרוליינה הצפונית. מינויו של פוקס, חבר המפלגה הדמוקרטית, למזכיר התחבורה התקבל פה אחד בסנאט של ארצות הברית עם 100 תומכים.
ביוגרפיה

פוקס נולד בשלהי אפריל 1971 בשארלוט שבקרוליינה הצפונית. אמו, לורה פוקס, גידלה אותו ביחד עם סביו ג'יימס ומרי פוקס. הוא השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון וסט שארלוט. במכללת דייווידסון רכש את השכלתו האקדמית, שם היה ב-1993 הנשיא האפרו-אמריקאי הראשון של התאחדות הסטודנטים במכללה. פוקס למד היסטוריה, והמשיך להשלים לימודי תואר ראשון בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ניו יורק בשנת 1996.
בתום לימודי המשפטים שלו, שב פוקס לשארלוט כדי לעבוד במשרד עורכי דין. אחר כך עזב פעם נוספת כדי לעבוד כעוזר משפטי עבור השופט נתנאל ר. ג'ונס מבית המשפט הפדרלי השישי לערעורים של ארצות הברית שבסינסינטי. בהמשך עבד במחלקת המשפטים של ארצות הברית ובסגל ועדת המשפט של בית הנבחרים של ארצות הברית. בשנת 2004 היה מנהל מסע הבחירות של חבר בית הנבחרים האמריקאי מל ואט (אנ'). ב-2001 שב לעיר הולדתו והיה לליטיגטור בדיני עבודה במשרד עורכי הדין "Hunton Andrews Kurth". בעודו חבר מועצת העירייה המשיך לעבוד במשרד זה במשרה חלקית.
ב-2005 נבחר פוקס לראשונה אל מועצת העיר של שארלוט, כנציג מחוז בחירה כללי. בשנת 2007 נבחר מחדש. כעבור שנתיים נוספות, בבחירות 2009, נבחר לראש עירייה ה-54 של שארלוט, והיה לאדם הצעיר ביותר בתפקיד. הוא היה ראש העיר הראשון מטעם המפלגה הדמוקרטית מאז 1987, עת עזב ראש העיר הארווי גאנט את התפקיד. ב-2011 נבחר מחדש. עם היותו ראש העיר, ניצב פוקס בפני המיתון החד ביותר בשארלוט זה 80 שנה. העיר, המרכז הפיננסי השני בגודלו בקרוליינה הצפונית, איבדה למעלה מ-25,000 משרות בעקבות המשבר הכלכלי העולמי ב-2008. פוקס החיל רפורמה בתוכנית שכר הבטיחות הציבורית של העיר ופעל לצמצום שיעור האבטלה.
ב-29 באפריל 2013 הכריז נשיא ארצות הברית ברק אובמה על מינוי של פוקס למזכיר התחבורה של ארצות הברית. ב-27 ביוני 2013, אישר הסנאט של ארצות הברית פה אחד את המינוי. פוקס התפטר מתפקידו כראש העיר וב-2 ביולי הושבע לתפקידו. במהלך נאום מצב האומה ב-2015, היה פוקס השורד המיועד. בנובמבר אותה שנה ביקר פוקס בישראל, נועד עם שר התחבורה ישראל כ"ץ וביקר במטה חברת מובילאיי. עוד חודש לכן נודע כי פוקס ישתתף בוועידת ראש הממשלה השלישית לתחליפי דלקים בתל אביב.
ב-20 בינואר 2017 תמה כהונתו עם ההשבעה של דונלד טראמפ לנשיאות ארצות הברית. עד לאישור מינויה של איליין צ'או, מילא את מקומו מייקל הוארטה.