stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תנועת הצופים בהונגריה
יחידות צופים בינלאומיות בהונגריה

בנוסף, ישנן בהונגריה מספר קבוצות צופים המשוייכות למדינות אחרות ופונות לקהל היעד אשר הגיע מאותן מדינות: הצופות הבנות של ארצות הברית בבודפשט, המשוייכות לארגון USAGSO בניו יורק; כמו גם צופים בנים הקשורים למועצה הטרנס-אטלנטית של הצופים הבנים של אמריקה, התומכת בקבוצות צופים אמריקאיות במערב ובמרכז אירופה, במזרח הקרוב ובצפון אפריקה.
בספטמבר 2024 נפתח שבט צופים ישראלי בבודפשט במסגרת צופי צבר.
הערות שוליים

↑  Member Organisation - Hungary, WAGGGS (בספרדית)
↑  Bemutatkozás | MCSSZ, www.cserkesz.hu (בהונגרית)
↑  Shinshinim Budapest, פותחים שבט צופים בבודפשט, באתר www.facebook.com
סוברהמניאן צ'נדראסקאר

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1910 לאהור, Punjab, הראג' הבריטי 
 פטירה:  21 באוגוסט 1995 (בגיל 84) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  הודו, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Wheeling Township Arlington Heights Cemetery 
 מקום לימודים:  Presidency College (1930)  אוניברסיטת קיימברידג' (1933)  טריניטי קולג' (1933)  Hindu Higher Secondary School 
 מנחה לדוקטורט:  רלף פאולר, ארתור אדינגטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו (1942–1985)  טריניטי קולג' (1933–1937)  מצפה הכוכבים ירקס (1937–1942) 
 תלמידי דוקטורט:  Donald Edward Osterbrock, John L. Friedman, Yavuz Nutku, Morris L. Aizenman, Arthur Code, Surindar Kumar Trehan, Merle Gold, Yousef Sobouti, Eberhart Jensen, Norman Ronald Lebovitz, Anne Barbara Underhill, Donat Wentzel, Bimla Buti, ג'ון צ'. מילר, ג'רמיה פ. אוסטריקר, Steven Lawrence Detweiler, Guido Münch, Russell Kulsrud, H. Lawrence Helfer 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית (1944)  פרס גורדון ג. לאינג (1989)  מדליית סריניוואסה רמנוג'אן (1962)  Padma Vibhushan in science & engineering (1968)  פרס רומפורד (1957)  פרס מרסל גרוסמן (1994)  פרס דני היינמן לפיזיקה מתמטית (1974)  פרס לזכר ריצ'טמייר (1969)  פרס אדמס (1948)  ההרצאות לזכר סילימאן (1962)  פרס ג'וסיה וילארד גיבס (1946)  מדליית ברוס (1952)  פרס נובל לפיזיקה (1983)  המדליה המלכותית (1962)  מדליית קופלי (1984)  פרס טומאלה (1981)  מדליית הנרי דרייפר (1971)  מדליית זהב של החברה המלכותית לאסטרונומיה (1953)  הרצאת הנרי נוריס ראסל (1949)  מדליית קרל שוורצשילד (1986)  המדליה הלאומית למדעים (1966)  הרצאת קארל ג. יאנסקי (1978) 
 בן או בת זוג:  Lalitha Doraiswamy 
 תרומות עיקריות
 מחקריו בתחום המבנה וההתפתחות של כוכבים
 חתימה:   
 
סוּבּרהמַניאן צַ'נדראסֶקאר (בטמילית: சுப்பிரமணியன் சந்திரசேகர்‏; 19 באוקטובר 1910 – 21 באוגוסט 1995) היה אסטרופיזיקאי ומתמטיקאי אמריקאי ממוצא טמילי.
קורות חייו

סוּבּרהמַניאן צַ'נדראסֶקאר נולד ב־19 באוקטובר 1910 בלאהור (כיום בפקיסטן) למשפחה טמילית הינדית אמידה ומשכילה. דודו היה ונקאטה רמאן, חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1930. הוא למד לתואר בפיזיקה בפרזידנסי קולג' בצ'נאי שבמדראס. בשנת 1930 זכה במלגה מטעם ממשלת הודו באוניברסיטת קיימברידג' באנגליה, בה למד לקראת תואר דוקטור. בשנה השלישית ללימודיו שהה במכון לפיזיקה תאורטית בקופנהגן, דנמרק, בניהולו של נילס בוהר. בצעירותו נודע כגאון, והתמחה לא רק בפיזיקה אלא גם בגרמנית ובספרות אנגלית. צַ'נדראסֶקאר העיד על עצמו שיכל לקרוא בקלות 100 עמודים בשעה.
ב־1935 חישב את גבול צ'נדראסקאר, קבוע פיזיקלי המגדיר את המסה הסופית המקסימלית שיכולה להיות לננס לבן, הקרוי על שמו.
ב־1942 הוא גילה ביחד עם הפיזיקאי הברזילאי מריו שנברג את גבול שנברג־צ'נדראסקאר, המבטא את המסה המקסימלית של ליבתו של כוכב היכולה למנוע את קריסתן הכבידתית של השכבות העליונות בכוכב לתוך הליבה, עם כילוי מאגרי המימן בה.
בשנת 1983 זכה ביחד עם ויליאם אלפרד פוֹלֶר בפרס נובל בפיזיקה על מחקרו בתחום המבנה וההתפתחות של כוכבים. הוא מעט נעלב שהפרס התייחס רק לעבודותיו המוקדמות וראה בו התכחשות מסוימת למפעל חייו המלא. הפרס חולק באופן שווה בינו לבין פולר.
צ'נדראסקאר היה חבר באוניברסיטת שיקגו מ־1937 ועד ליום מותו, בגיל 84. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1953.
עם הפרסים ואותות ההצטיינות שזכה בהם נמנים: מלגת הנרי נוריס ראסל ב־1949, מדליית ברוס ב־1952, מדליית הזהב של האגודה האסטרונומית המלכותית ב־1953, מדליית הנרי דרייפר ב־1971 ומדליית קופלי ב־1984.
בשנת 1999 החליטה נאס"א לקרוא על שמו את השלישי מבין ארבעת הטלסקופים הגדולים ששיגרה לחלל. טלסקופ קרני ה־X צ'אנדרה שוגר במעבורת החלל קולומביה ב־23 ביולי 1999.
קורות חייו > פעילויות אחרות

בין השנים 1990 ל-1995 צ'נדרסקאר החל בפרויקט אישי שמטרתו להפוך את ספרו של אייזק ניוטון "פרינקיפיה - עקרונות מתמטיים של פילוסופיית הטבע" לנגיש יותר לקורא המודרני. צ'נדרסקאר תרגם את הספר מהשפה הגאומטרית המורכבת שלו לשפת החשבון האינפיניטסימלי המודרנית. התוצר של הפרויקט הזה הוא ספרו "Newton's Principia for the common reader", שנחשב בעיני רבים למדריך הטוב והמעמיק ביותר לפרינקיפיה של ניוטון. בספר צ'נדרסקאר מנתח לעומק כמעט את כל התכנים של הספר הראשון והשלישי של הפרינקיפיה, כמו גם מספר קטעים נבחרים חשובים מהספר השני.
לקריאה נוספת

S. Chandrasekhar, An introduction to the study of stellar structure, Dover, 1967
ברניס לי בינג

| --- | --- |

 לידה:  10 באפריל 1936 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  18 באוגוסט 1998 (בגיל 62) Philo, ארצות הברית 
 לאום:  Chinese Americans 
 מקום לימודים:  התיכון הטכני של אוקלנד 
 תחום יצירה:  צבע שמן 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם מופשט 
 פרסים והוקרה:  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (1996) 
 
ברניס לי בינג (באנגלית: Bernice Lee Bing;‏ 10 באפריל 1936 – 18 באוגוסט 1998) הייתה ציירת אסייתית-אמריקאית, אשר ציוריה התאפיינו בסגנון אקספרסיוניסטי מופשט. בינג פעלה בתקופת דור הביט והושפעה מהבודהיזם והקליגרפיה הסינית. בעבודותיה של בינג ניתן לראות שילוב בין אידאולוגיה מערבית וטכניקות ציור סיניות. בינג זכתה במספר פרסים, כדוגמת Lifetime Achievement Award (בשנת 1996) ופרס מטעם ה-Asian Heritage Council (בשנת 1990).
ביוגרפיה

ברניס לי בינג נולדה בשנת 1936 בצ'יינה טאון של סן פרנסיסקו והייתה בת דור שלישי למשפחה סינית אמריקאית. בגיל 6 אמה נפטרה ובינג עברה בין מספר מקומות מגורים, כדוגמת משפחות אומנה קווקזיות, בית אומנה בפרוורי צ'יינטאון של אוקלנד (Ming Quong Home). בגיל 7 בינג חיה אצל סבתה, שזיהתה את כישרונה האומנותי. יש הטוענים שבינג פתחה בקריירת אומנות בעקבות הכרה זו מסבתה.
בינג למדה בתיכון Oakland Technical High School (אנ') וסיימה אותו בשנת 1955. כשלמדה בתיכון, היא זכתה במספר תחרויות אומנות מקומיות ואזוריות. בשנת 1957 היא קיבלה את פרס National Scholastic Award. בעקבות כך, היא זכתה במלגה לCalifornia College of Arts and Crafts (אנ'). בתחילת לימודיה בקולג' היא למדה פרסום אך במהרה שינתה את התמחותה ללימודי ציור.
לאחר סמסטר אחד ב-CCAC, בינג בחרה לעבור ללמוד במכון האומנות של סן פרנסיסקו (SFAI). בשנת 1961, עם סיום לימודיה, היא החלה להיות חלק מתנועת דור הביט אשר התחילה בשנות החמישים בארצות הברית והתאפיינה בחופש ביטוי רב ללא מעצורים.
בשנת 1967 בינג הייתה אחת מתוך קבוצה של שנים עשר אנשים אשר השתתפו בתוכנית לימודית במכון אסלן שבביג סור (אנ'), קליפורניה. התוכנית התמקדה בלימוד מקצועות הומניים. בלימודיה בתקופה זו היא התוודעה לכתביו של קרל גוסטב יונג וציירה את אזורי הביג סור. שם החלה בינג לבצע מדיטציה בודהיסטית כשיטת טיפול פסיכולוגי.
בין השנים 1984–1985 בינג טיילה בקוריאה, יפן וסין. כאשר שהתה בבייג'ינג היא הרצתה על האקספרסיוניזם האמריקאי המופשט לתלמידי אומנות.
משנת 1985 ועד מותה בינג גרה בעיירה פילו (אנ') שבמחוז מנדוסינו, קליפורניה. בתקופה זו היא הצטרפה לארגונים בדלנים שונים, כגון Lesbian Visual Artists, Rural Women's Resources ו-Asian American Women's Artist Association (AAWAA)(אנ').
לאחר פרישתה בשנת 1998 למקדש טיבטי שבצפון קליפורניה, בינג החלה להשתמש במדיטציה כדי לעזור לעצמה בהתמודדות עם הכאב שחוותה בעקבות בעיות רפואיות. בינג נפטרה באותה שנה ב-17 באוגוסט, בגיל 62, ממחלת הסרטן.
ביוגרפיה > תרומה לקהילה

כאשר בינג שהתה בביג סור בשנת 1967 היא למדה כיצד ליצור קשרים עם הקהילה על ידי שימוש במודעות חברתית. שהותה באזור השפיעה עליה רבות ובהמשך חייה היא הקדישה כשני עשורים לתרומה לקהילה.
בינג הקימה ארגונים רבים למען הקהילה וביניהם המרכז התרבותי ללא מטרות הרווח South Market Cultural Center (SOMAR) והגלריה שלו. בשנת 1968 בינג שירתה כחברת צוות ב־National Endowment for the Arts Expansion Program. משנת 1969 עד 1971 היא עבדה עם Neighborhood Art Programs. בשנות ה-70 המוקדמות הייתה חלק מצוות פסטיבל האומנויות במרכז הקהילתי בסן פרנסיסקו.
בשנת 1977, לאחר שכנופיה סינית ביצעה פיגוע בצ'יינטאון של סן פרנסיסקו, הקימה בינג, כפעולת מחאה כנגד הפיגוע, סדנת אומנות בשיתוף עם הכנופיה הסינית Baby Wah Chings. בשנים 1983 ו-1984 היא קיבלה פרסים על עבודתה הקהילתית.
ביוגרפיה > קריירה אומנותית

בינג פיתחה התעניינותה בסגנון האקספרסיוניזם המופשט במהלך לימודיה ב-CCAC. בנוסף, כפי שנהוג בפילוסופיות מזרחיות, היא למדה להסתכל בצורה מעמיקה בנושאי הציור שלה ולחפש את משמעותם. את לימודיה ב-SFAI היא סיימה בהצטיינות וקיבלה את התואר האקדמאי B.F.A (Bachelor of Fine Arts) (אנ'). בשנת 1961 היא קיבלה את התואר M.F.A (Master of Fine Arts) (אנ'). כדי להתפתח בתחום הציור היא ניצלה את שהותה בסין ולמדה קליגרפיה סינית תחת הנחייתו של Wang Dong Ling וטכניקות סיניות לציור נופים מהפרופסור Yang מאקדמיית Zhejiang Art Academy שבהאנגג'ואו.
למשך תקופה יחסית ארוכה בינג לא הוזמנה להשתתף בתערוכות גדולות והשתתפה רק בתערוכות קטנות. הקריירה האומנותית שלה חוותה פריחה כשהצטרפה לארגון AAWAA (אנ'), שמטרתו ליצור הכרה לאומניות אסייתיות אמריקאיות, שאפשר לה לקשר בין זהותה וכישוריה האומנותיים.
ב-1990 היא קיבלה פרס מטעם ה-Asian Heritage Council וחזרה להשתתף בתערוכות. באותה שנה היא הציגה את התערוכה "Complete the Circle" . בתערוכה זו השתתפו שש אומניות סיניות אמריקאיות אשר שילבו אלמנטים סיניים ומערביים וכך התחברו מחדש אל שורשיהן התרבותיים.
בשנת 1991 בינג הוזמנה לעשות תערוכת סולו ב-SOMAR ובשנים 1995–1997 היא הוזמנה לתערוכות גדולות ברחבי ארצות הברית. בשנת 1996 היא נבחרה לקבל את הפרס Visual Arts Honor Award מטעם הארגון National Women Caucus for the Arts(אנ').
בשנת 1997 היא הוזמנה להשתתף בתערוכה נודדת שנקראה "Asian Tradition/ Modern Expression, 1945-1970" . התערוכה עברה בניו יורק, שיקגו, לוס אנג'לס וטאיוואן. בשנת 1998 יצירותיה של בינג הוצגו בתערוכה נודדת של ציירים מופשטים שהושפעו מהתרבויות האסייתיות בשם "Women on the Silk Road". תערוכה זו טיילה לאורך דרך המשי.
בשנת 2013 AAWAA הוציאו ביחד עם Queer Women of Color Media Arts Project (אנ') את הסרט "The Worlds of Bernice Bing" שהיה מחווה להישגיה.
סגנון אומנותי

הז'אנר האומנותי בו ציירה בינג הוא אקספרסיוניזם מופשט. היא הושפעה מהציירים וילם דה קונינג, פרנז קליין (אנ'), רוברט מאתרוול (אנ') וקליפורד סטיל (אנ'); ביצירותיה ניתן לראות השפעה מתכנים של דור הביט. בינג, שנחשפה הן לתרבות הקווקזית והן לתרבות הסינית, חשה שמתעורר בה קונפליקט לגבי זהותה התרבותית. בהמשך חייה בינג ציינה כי האומנות עזרה לה לפתור את הקונפליקט בו הייתה שרויה.
גם הקליגרפיה הסינית נתנה אותותיה בעבודתה של בינג. על אף שעבודותיה מזוהות בסגנון האקספרסיוניזם המופשט ניתן לראות בהן סממנים מהקליגרפיה המתבטאים במשיחות המכחול הנועזות שלה. לדוגמה, ביצירתה Cosmic Gap (1992) ניתן לראות משיחות מכחול שחורות מסתלסלות על כל הקנבס, כמו בקליגרפיה הסינית.
שמות ציוריה של בינג מרמזים לצופה אודות המסר ביצירתה. למשל, ביצירתה Ideogram (1989), על הקנבס מצוירים רצף של סימנים, אשר מייצגים מושג כלשהו לא ידוע כמו המילה ideogram, אשר משמעותה סימן או מושג בלתי ידוע.
עבודותיה של בינג שילבו בין האידאולוגיות המזרחיות והמערביות וכך בין שתי התרבויות בהן חיה. עבודתה של בינג הוכרה על ידי מלומדים כחלק חשוב מהסגנון שמוכר כיום כ-Asian American Paintings.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Kara Kelley Hallmark, Encyclopedia of Asian American Artists, Greenwood Publishing Group, 2007, עמ' 19-22
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11  Flo Oy Wong, Bernice Bing '55, Oakland Tech Centennial
1 2 3 4 5 6 7  Biography Bernice Bing, Women Artists of the American West
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1273781759  LCCN: no2019167630  VIAF: 4526157470202822640005   WorldCat (עם VIAF): 4526157470202822640005
פלאשבק: זיכרון גורלי

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  1992
 סוגה:  משחק פלטפורמה
 פיתוח:  Delphine Software International 
 הוצאה לאור:  U.S. Gold 
 ארץ מקור:  צרפת 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  ארכימדס, iOS, Mac OS, דרימקאסט, נינטנדו סוויץ', Mac OS Classic, Microsoft Windows, סגה מגה דרייב, Philips CD-i, 3DO, Super Nintendo Entertainment System, DOS, קומודור אמיגה, macOS 
 
פלאשבק: זיכרון גורלי (באנגלית: Flashback: The Quest for Identity) הוא משחק פלטפורמה צרפתי משנת 1992 שפותח על ידי חברת Delphine Software.
המשחק פותח על ידי מפתח המשחקים הצרפתי פול קויסט(אנ'), בהשראת מגוון מקורות, כולל סרטי מדע בדיוני כמו "בלייד ראנר" ו"זיכרון גורלי".
המשחק יצא במקור רק למחשבי האמיגה ב-1992, אם כי נוצר במקור עבור קונסולות המגה דרייב. גרסת המגה דרייב של המשחק יצא לשווקים בסוף רק במהלך 1993. במהלך 1993 גרסאות של המשחק יצאו גם ל- MS-DOS, ו-סופר נינטנדו. ב-2018 יצאה לשווקים גם מהדורה מחודשת של המשחק עם גרפיקה משופרת בשם " Flashback: Remastered Edition" - בתחילה המשחק יצא לקונסולת המשחקים נינטנדו סוויץ' ב-7 ביוני 2018 ובהמשך הוא יצא גם לקונסולת המשחקים פלייסטיישן 4 ב-20 בנובמבר 2018 ול-Microsoft Windows ב-29 בנובמבר 2018.
המשחק זכה להצלחה מסחרית ונחשב למשחק הווידאו הצרפתי הנמכר ביותר בכל הזמנים. בעקבות ההצלחה נוצר לו משחק ההמשך "Fade to Black" אשר יצא לשווקים ב-1995.
תקציר העלילה

עלילת המשחק מתרחשת בשנת 2142 ומתמקדת בהרפתקאותיו של המדען קונארד ב. הארט אשר מתעורר על גבי הירח המיושב טיטאן של כוכב הלכת שבתאי, ללא שום זיכרון כיצד הגיע לשם. בהמשך הוא מגלה שחייזרים מתכננים להשמיד את כדור הארץ, וכי אותם החייזרים אחראים לכך שהוא סובל מאמנזיה, ושהם היו אלו שהעבירו אותו לכוכב הלכת טיטאן בתקווה שהוא לא יברח משם.
משחקיות

המשחק הוא משחק פלטפורמה עם משחקיות אשר דומה לזו של המשחק "הנסיך הפרסי" מ-1989, והמשחק "עולם אחר" שפותח גם על ידי חברת של Delphine Software ויצא ב-1991. השחקן חייב להוביל את הארט דרך מספר רב של מסכים רבים שאינם גוללים. הארט מצויד באקדח לייזר עם תחמושת בלתי מוגבלת שבאמצעותו הוא יכול לירות בחייזרים ואובייקטים אחרים. כמעט כל המסכים במשחק כוללים פלטפורמות - מה שמחייב את דמות השחקן לקפוץ, להיתפס על פלטפורמות, לטפס, ולהשתמש במעליות.
קונארד נושא גם מגן כוח המאפשר לספוג מספר מסוים של יריות לפני שחייבים לטעון אותו מחדש, ושדה כוח נייד בו ניתן להשתמש ללא הגבלה אשר מהווה מחסום זמני לירי מצד האויבים.
בשלב מאוחר יותר במשחק ניתן גם להשתמש במכשיר טלפורטציה באמצעותו ניתן להגיע לאזורים שונים במשחק.
הערות שוליים

↑  Flashback: The Quest for Identity (1992), MobyGames (באנגלית)
↑  Interview with Paul Cuisset about Flashback, Stay Forever (ב־)
↑  FLASHBACK™ for Nintendo Switch - Nintendo Official Site, www.nintendo.com (באנגלית אמריקאית)
צילום מסך מהמשחק
Grand Theft Auto: Chinatown Wars

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  17 במרץ 2009 
 סוגה:  משחק פעולה-הרפתקאות
 פיתוח:  רוקסטאר לידס 
 הוצאה לאור:  Rockstar Games 
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 שפות:  אנגלית 
 סדרה:  Grand Theft Auto 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  Nintendo DS, אנדרואיד, PlayStation Portable, iOS 
 אתר רשמי
 
Grand Theft Auto: Chinatown Wars הוא משחק פעולה מסוג עולם פתוח, שפותח על ידי Rockstar Leeds (אנ') בשיתוף עם Rockstar North, ושווק על ידי Rockstar Games. המשחק יצא לנינטנדו DS במרץ 2009, ל-PSP באוקטובר 2009, ל-iOS בינואר 2010 ולמכשירי האנדרואיד וה-Fire OS בדצמבר 2014. זהו המשחק ה-13 בסדרת משחקי Grand Theft Auto.
תקציר העלילה

הסיפור, שמתרחש בשנת 2009 בעיר ליברטי סיטי הבדיונית (מבוססת על ניו יורק), עוקב אחר חבר טריאדה צעיר בשם הואנג לי, שתוקפים לא ידועים גונבים ממנו ירושה משפחתית: חרב שהעניק אביו המנוח של הואנג. לאחר ששרד, הואנג יוצא למסע למצוא את החרב ולנקום באחראים לגניבה, מה שמוביל אותו להיות מעורב במאבק כוחות בליברטי סיטי ובסופו של דבר לחשוף את האמת על רצח אביו.
משחקיות

המשחק תוכנן באופן בסיסי עבור שחקנים על מנת לקיים אינטראקציות בולטות עם אובייקטים במערכות ה-DS והסמארטפונים באמצעות שליטה במסכי המגע שלהם, תוך שהוא מציע אלמנטים ייחודיים של משחק שלא היו בסדרת Grand Theft Auto. האלמנט הבולט ביותר במשחק הוא היכולת לקנות סמים מספקים ולמכור אותם לסוחרים כדי להרוויח כסף, שהיה שנוי במחלוקת לאחר צאת המשחק. למרות זאת, המשחק קיבל ביקורות חיוביות במידה רבה מצד המבקרים.
שנק החורש

| שנק החורש |
| --- | --- |
 שנק החורש
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
סוג:: שנק
מין:: שנק החורש
שם מדעי
 Limodorum abortivum ‏Swartz, 1799
שנק החורש (מערבית: شناق الحرش)  (שם מדעי: Limodorum abortivum) הוא צמח ממשפחת הסחלביים, הספרופיט (צמח הניזון מחומר אורגני מת) היחיד בארץ ישראל. פרחיו סגולים ופורחים בחודשים מרץ-אפריל. גדל תחת צלי עצים בחורשים של אלון מצוי, בחבל הים-תיכוני של ישראל. מואבק על ידי דבורים. בניגוד לרוב נציגי משפחת הסחלביים בארץ ישראל, פרחיו מעניקים למאביקיהם גמול צוף.
שנק החורש
דוד פיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1928 יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 פטירה:  18 בינואר 2018 (בגיל 90 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  מעיין ברוך 
 מקום מגורים:  דרום אפריקה, ישראל, מעיין ברוך 
 
דוד פיין (1928 - 18 בינואר 2018) היה פסל ישראלי שכונה לעיתים איש האבן.
נולד בשנת 1928 ביוהנסבורג, דרום אפריקה. בצעירותו למד אמנות. ב-1948 לאחר קום המדינה עלה לישראל במסגרת המח"ל והצטרף להכשרת הפלמ"ח בקיבוץ מעיין ברוך בו הקים את משפחתו והיה חבר עד יום מותו. בתחילת שנות החמישים החל לפסל באבן, בהשפעת אברהם פורטוגלי מכפר גלעדי, ולאחר שלמד את מלאכת הפיסול מאמנים שונים בישראל ומסתתי אבן ערבים.
בשנות השבעים נסע ללמוד במחצבות השיש של קרארה בסיוע מלגה של ממשלת איטליה. בקרקרה פגש את איסמו נוגוצ'י אשר הזמין אותו לעבוד עמו ביפן. אצל נוגוצ'י שכלל פיין את מיומנות העבודה באבן בכלל ובבזלת בפרט.
עבודותיו של פיין מושפעים ממוטיבים אפריקאיים מימי נעוריו, ומוטיבים של רכיבה וסוסים המתקשרים לחוויותיו כבוקר בקיבוץ מעיין ברוך. רבות מעבודתיו קטנות ממדים, אולם פיין עוסק גם בפיסול מונומנטלי המתאפיין במבנים דמויי קשת. פסלים ועבודות של פיין ניצבים במרחבים ציבוריים רבים בהם גן התעשייה תפן, הפארק לפיסול מדברי מצפה רמון, יער צרעה, סמינר אפעל, תל חי ועוד.
פיין לימד פיסול קרמי במרכז לאמנויות במכללת תל-חי וממייסדי סימפוזיון האומנות בתל-חי. כמו כן אצר את גלריית האמנות בקיבוץ מעיין ברוך שנים רבות ועמד בראש ארגון אמני הקיבוץ של התנועה הקיבוצית.
בשנת 2012 הציג במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן תערוכה של יצירותיו לאורך השנים תחת הכותרת 'איש האבן' (באוצרות רותי שדמון).
נפטר ב-18 בינואר 2018 ונקבר בבית העלמין במעיין ברוך. אורה ערמוני כתבה שיר על פיין, בהשראת פסל השער שלו שנמצא בתל חי.
ללא כותרת, פסל של דוד פיין שהוצב בפארק החורשות בספטמבר 2024
ניקוד טברייני, טבריה
ללא כותרת, רמת השרון
אנדרטת לאון בלום בקיבוץ כפר בלום
גן סיפור אליעזר והגזר בחולון
באוניברסיטת בר-אילן
'טיול משפחתי: אבא, אמא וילדים בטיול כפרי עם הכלב שלהם', 2006, באדן-וירטמברג, לודוויגסבורג גרמניה
באדן-וירטמברג, לודוויגסבורג גרמניה
הערות שוליים

1 2 3 4  ללא כותרת - דוד פיין באתר הפארק לפיסול מדברי מצפה רמון
1 2 3 4  קרני עם-עד, איש האבן ממעין ברוך הלך לעולמו, באתר mynet‏ קיבוץ, 21 בינואר 2018
1 2  איש האבן באתר בית אורי ורמי נחושתן
↑  יעל שביט, פסל חדש לדוד פיין - בגן התעשיה בתל חי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 27 בינואר 2009
↑  דמויות, ביער צרעה סקר אמנות הקיר בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 276008  NLI: 987007261165405171  GND: 123529042  ISNI: 0000 0000 7869 7574  LCCN: no2001079476  ULAN: 500481190  VIAF: 3382338   WorldCat (עם VIAF): 3382338
Raid: Shadow Legends

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  29 ביולי 2018
 סוגה:  משחק תפקידים ממוחשב, משחק גאצ'ה
 פיתוח:  פלאריום
 הוצאה לאור:  פלאריום
 הפצה:  פלאריום
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  יוניטי
 פלטפורמות:  אנדרואיד, iOS, מחשב
 raidshadowlegends.com
Raid: Shadow Legends הוא משחק פרימיום סלולרי שפותח ופורסם על ידי מפתחת המשחקים הישראלית פלאריום. גרסת המשחק למחשב יצאה ב-21 בינואר 2020.
המשחק

Raid: Shadow Legends הוא משחק תפקידים, גאצ'ה המבוסס על עולם פנטזיה. סיפור המשחק מתרחש בעולם הבדיוני של טלריה, שנכנע לאדון האופל "סירות'". שחקנים לוקחים את תפקיד הלוחם טלריאני העתיק שקם לתחייה כדי להביס את אדון האופל ולהשיב את השלום וההרמוניה בשטח. על השחקנים להרכיב צבא לקרבות במסגרות כגון טירות, מבוכים, מדבריות ומקדשים המוגנים על ידי אויבים ובעלי ברית. במהלך המשחק, השחקנים צוברים שרדס (באנגלית: Shards), כלים המכילים את נשמתם של לוחמי העבר. השרדס מגיעים בארבעה סוגים בעלי מאפיינים שונים. למשחק יש שתי צורות מטבע: כסף, שקל יחסית להשיג, ואבני חן שהרבה יותר קשה לרכוש. יש גם עלות באנרגיה להפעלת כל אחד משלבי הקמפיין והצינוק. בלי אנרגיה לא ניתן להתקדם בקמפיין, הוא נגמר מהר, ואחרי היום הראשון השחקנים יצטרכו להיזהר מאוד שלא לבזבז אותו.
המשחק מורכב בעיקר מקמפיין לשחקן יחיד המונע סיפורים בעלות שתים עשרה רמות, כל רמה מורכבת משבעה שלבים עם שלוש רמות קושי. הקמפיין לשחקן יחיד משלב בתוכו אספקטים של משחקים מרובי משתתפים, הארנה (באנגלית: Arena), כדי לדרג השחקנים. שחקנים יכולים גם להצטרף לקלאנים (באנגלית: Clans), שבאמצעותם נלחמים חברים בבוס שבט יחד, מה שמביא פרסים לשחקנים.
הנרטיב של המשחק נכתב על ידי פול סי. ר. מונק, והמשחק מאמץ סגנון אמנות מערבי, עם דמויות מציאותיות, ובנוי בהשראת פנטזיה אפלה.
ביקורת

המשחק ספג ביקורת שלילית עקב קמפיין הפרסום הנרחב שלו, ובראשם החסות שלו עם מספר יוצרי תוכן של יוטיוב וטוויץ'. דבר זה הוביל לכך שהמשחק הפך לתופעת אינטרנט. הוא זכה לשבחים על הגרפיקה שלו, אך הוא זכה לביקורת בשל המודל העסקי של -עסקאותיו. מגזין הגיימרים "פוקט-גיימר" שיבח על הדמויות ועל ה"האיכות הגרפית העצומה", "המעוצבות להפליא והנפשה וכן חוויה נדיבה לשחקנים חדשים". עם זאת, גם המונטיזציה האגרסיבית של המשחק זכתה לתשומת לב. גמזבו שיבחו את המשחק על כך שהוא ש"המראה אנימה אופייני בסגנונו למראה פנטסטי מציאותי ואפל יותר", והמשיכו לכתוב על "חוויה מהממת באמת, עם כמה מהנפשות ההתקפה המשובחות והאפקטים הסביבתיים היפים שראינו ב ז'אנר עד כה." עם זאת, המאמר מבקר גם את המונטיזציה הבסיסית של המשחק, ומציין כי ההתקדמות היא קשה, "במיוחד אם אינך מתכוון להוציא כסף בפועל על השדרוגים השונים". בלוסטאקס שיבחו גם את מראה המשחק ואמרו, "האנימציות פשוט מרהיבות, עם האיכות האהובה שאתה כמעט ולא רואה במשחקים האלה", והסיקו כי "שחקנים שנהנים מקרב פנטזיה בגישה מציאותית יותר - בדומה לשר הטבעות - סביר להניח שיהיה לו זמן טוב מאוד עם המשחק Raid: Shadow Legends." אתר הטכנולוגיה הדרום אפריקאי htxt.africa שיבח את הגרפיקה, אך טענו כי בסך הכל היה משעמם עם יותר מדי מונטיזציה. גיימרים של Droid אמרו שהמשחק לא מביא דבר חדש לז'אנר ה-RPG של סוגת משחקי הגאצ'ה.
הערות שוליים

↑  Plarium Releases Acclaimed Collection RPG ‘RAID: Shadow Legends’ on PC, www.businesswire.com, ‏2020-01-21 (באנגלית)
1 2 3 4  Plarium’s Raid: Shadow Legends takes collectible RPGs into mobile, VentureBeat, ‏2019-02-28 (באנגלית אמריקאית)
↑  Plarium's Aggressive Marketing of RAID: Shadow Legends Pays Off, Gamer Empire, ‏2019-12-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Raid: Shadow Legends, Know Your Meme
↑  Raid: Shadow Legends Is Absolute Trash And We're Not Afraid To Say It, TheGamer, ‏2020-03-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jon Jordan, Contributing Editor, How does Raid: Shadow Legends engage, retain and monetise?, pocketgamer.biz
↑  Raid: Shadow Legends Guide – Tips, Cheats and Strategies (באנגלית בריטית)
↑  RAID: Shadow Legends - A Grittier and Realistic Twist to Traditional Gacha Games | BlueStacks, Bluestacks - The Best Android Emulator on PC as Rated by You, ‏2019-03-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  We played Raid: Shadow Legends so you don't have to, HTXT.AFRICA, ‏2019-08-13 (באנגלית בריטית)
↑  Raid: Shadow Legends Review - The gacha RPG to rule them all?, Droid Gamers, ‏2019-03-03 (באנגלית אמריקאית)
רפאל מדוף

| --- | --- |

צילום משנת 2012
 לידה:  1959 (בן 65 בערך) 
 מקום לימודים:  ישיבה יוניברסיטי 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 
רפאל מדוף (באנגלית: Rafael Medoff;‏ נולד ב-1959) הוא היסטוריון יהודי-אמריקאי, מנהל מייסד של המכון דייוויד ויימן לחקר השואה בוושינגטון הבירה, הידוע במחקריו בנוגע לתגובת ארצות הברית לשואה ולהיבטים אחרים מתולדות יהדות ארצות הברית והציונות.
הקריירה האקדמית

מדוף סיים דוקטורט בישיבה יוניברסיטי בניו יורק בשנת 1991.
בשנת 2001 היה חוקר אורח בתחום לימודים יהודיים באוניברסיטת המדינה של ניו יורק בפרצ'ייס. הוא לימד היסטוריה יהודית, בין השאר, באוניברסיטת המדינה של אוהיו בקולומבוס.
כמו כן שימש כחבר מערכת בכתבי העת "American Jewish History" ,"Southern Jewish History",‏ "Shofar" ו"Menorah Review". הוא חבר במועצה האקדמית של "החברה להיסטוריה של יהודי אמריקה" (American Jewish Historical Society). הוא היה אחראי במסגרת חברה זו לפרסום סדרת "פרקים בהיסטוריה של היהדות האמריקאית" (1995) והיה עורך הביטאון המדעי של החברה, American Jewish History ‏(2001-1999) ואחר כך עורך שותף של מדור הספרים שלה (2006-2002).
רפאל מדוף שימש גם כיועץ של החברה להיסטוריה יהודית של וושינגטון רבתי, ושל החברה להיסטוריה יהודית של מרילנד.
ספרים

מדוף חיבר או ערך כ-14 ספרים על ההיסטוריה של יהדות ארצות הברית, הציונות והשואה. מסותיו ומאמריו הסוקרים ספרים הופיעו בכתבי עת אקדמיים רבים.
ספרים > הדממה המרעישה: מנהיגים יהודים אמריקאים והשואה

ספרו הראשון,The Deafening Silence: American Jewish Leaders and the Holocaust, פורסם בשנת 1987 על ידי שפולסקי בוקס, השלוחה בארצות הברית של ההוצאה לאור הישראלית סטימצקי. איגוד הספריות היהודיות בארצות הברית הגדיר אותו "ספר מרשיע שלא ניתן להתעלם ממנו" ו"תרומה חשובה לחקר תקופת השואה".