stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהמט השני
שלטונו הראשון

אחרי מבצע כושל נגד בלגרד ב-1442/1441 חתם הסולטאן העות'מאני מוראט השני הסכם הפסקת אש למשך 10 שנים עם הונגריה.
המרד של האמיר איברהים קאראמנידה, אחד הצמיתים שלו באנטוליה, אילץ אותו לעזוב את אדירנה עם מרבית צבאו ב-12 ביוני 1444. מהמט מונה לשליט בהיעדרו. באותו חודש פרצה התקוממות בקרב כוחות העילית הנקראים היניצ'רים, שחשבו לנצל את חוסר ניסיונו וצעירותו של מהמט השני, הם דרשו שמהמט יעלה את שכרם. היניצ'רים התפרעו ושרפו את השוק באדירנה, ולבסוף מהמט השני העלה את שכרם.
חרף הסכם השלום, הונגריה שיתפה פעולה עם ונציה ועם האפיפיור אאוגניוס הרביעי בארגון צבא צלבני חדש. לאור מידע זה, נקרא מוראט לשוב לשלטון על ידי בנו. בתחילה, מוראט סירב, באומרו שאינו סולטאן עוד, אך בנו כתב לו: "אם אתה הסולטאן, הנהג את צבאותיך; אבל אם אני הוא הסולטאן, הרי שאני מצווה עליך לבוא ולהנהיג את צבאותי". למוראט לא הייתה ברירה, אלא לשוב לשלטון.
איום מסע הצלב התממש, וצבא נוצרי גדול בפיקודו של האציל ההונגרי יאנוש הוניאדי, החל להתקדם דרומה אל הבלקן. חייליו של מוראט השני הביסו את הצלבנים בקרב וארנה, ב-10 בנובמבר 1444. ויאנוש הוניאדי היה בין הנוצרים היחידים שנמלטו בחיים.
מוראט חזר לאדירנה לאחר הקרב, שם זמן קצר לאחר מכן הפתיע את החצר העות'מאנית בהכרזתו כי הוא מוותר על שלטונו לטובת בנו. ב-1 בדצמבר 1444 עלה בנו לשלטון תחת השם מהמט השני. מוראט, אז רק בן 40, פרש למניסה, והשאיר לבנו, שלא היה אפילו בן 13, את המושכות של האימפריה, עם חליל פאשה בתור הווזיר הגדול.
זמן קצר לאחר תחילת שלטונו, החליט מהמט השני בפזיזות לתקוף את קונסטנטינופול, אבל הונא מכך על ידי חליל פאשה, אשר דיווח על המקרה למוראט, כתיעוד על חוסר היכולת של בנו לשלוט. חליל פאשה שלח למוראט הודעות רבות שביקשו ממנו לחזור, בעודו מתעקש כי מהמט היה צעיר מדי, ולא בוגר מספיק כדי לשלוט. מוראט החליט לסיים את פרישתו ולחזור לאדירנה בספטמבר 1446. חליל פאשה שכנע את מהמט להתפטר לטובת אביו, שחזר בתור הסולטאן מוראט, בעוד בנו פרש למחוז מניסה.
מהמט היה אב בפעם הראשונה בינואר 1448, כאשר פילגש שלו ילדה לו בן, שעתיד להיות הסולטאן באיזיט השני.
שלטונו השני

ב-2 באפריל 1453 הטיל מהמט מצור על העיר קונסטנטינופול, וב-29 במאי נכבשה העיר.
מהמט שיקם את קונסטנטינופול והפך אותה לבירתו. כנסיית איה סופיה הפכה למסגד. הוא בנה בעיר את הבזאר הגדול ואת ארמון טופקאפי, ששימש את הסולטאנים לדורותיהם. תקופתו גם אופיינה במיסוד המדינה העות'מאנית והפיכתה לאימפריה על ידי פיתוח ביורוקרטיה אימפריאלית ענפה. לפיכך יש הטוענים כי תאריך הייסוד של האימפריה העות'מאנית הוא כיבוש קונסטנטינופול.
מקצת מתושבי העיר קונסטנטינופול מתו במהלך המלחמה, חלקם נמלטו ממנה מחשש העות'מאנים וחלק מתו במחלות. על מנת ליישב חזרה את העיר נקט מהמט בפעולת טרנספר פנימית (Sürgün) אל העיר וכן הביא אליה יהודים ונוצרים שיחדשו את חיי המסחר.
במלחמה נגד אוזון חסן (Uzun Hasan), מנהיג השבט הטורקמני אק קויונלו (Ak Koyunlu), אשר קרא עליו תיגר, זכה בניצחון מכריע ב-11 באוגוסט 1473 בקרב אוטלוק בלי (אנ'). קרב זה ביסס את מעמדו כשליט החזק באנטוליה.
מהמט השני פיתח רבות את הצי העות'מאני והפך אותו לכוח עיקרי בצבאו, שכלל מאות אוניות משוכללות. מדיניותו הריכוזית העלתה את קצפם של האליטות הוותיקות, והלאמת השטחים שכבש ומוסדות הדת תחת חסותו הכעיסה את הבכירים ביותר שנחלשו. עם מותו, ב-3 במאי 1481, הוא הותיר אימפריה שכללה את מרבית שטחי הבלקן דרומית לנהר הדנובה. אימפריה זו שלטה על מצרי הדרדנלים והבוספורוס, ומרבית חופיו של הים השחור היו נתונים תחת שליטתה או השפעתה. מהמט הביס את השבטים היריבים לו באנטוליה ובפרס, הכה במאחזים הוונציאניים והממלוכיים, והרחיב את גבולות הממלכה עמוק לתוך הבלקן, עד לגבולות הונגריה של ימינו. מהמט הביא לקיצה של האימפריה הביזנטית בת אלף השנים, וכבש את בירתה קונסטנטינופול. הנסיכות הפכה לאימפריה עות'מאנית, אך תושביה לא היו מאוחדים תחת ממשל מרכזי מאורגן. בשטחי האימפריה חיו יוונים, פרסים, ערבים, טורקים, ארמנים וסורים, חלקם נוודים למחצה, חלקם לוחמים, חלקם עירוניים, בעלי מגוון אמונות ותפישות דתיות. לאחר מותו פרצה מלחמה בין שני בניו, באיזיט (Bayezid) וג'ם (Cem Sultan), אשר הסתיימה בהכתרתו של באיזיט לסולטאן באיזיט השני.
הערות שוליים

↑  Inalcik, Halil, Quataer t, Donald, Economic And Social History of thettoman Empire 1300–1914, Cambridge University Press, 1994
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מוראט השני | שליטי האימפריה העות'מאנית  1444–1446 | הבא: מוראט השני |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מוראט השני | שליטי האימפריה העות'מאנית  1451–1481 | הבא: באיזיט השני |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568443405171  PLWABN: 9810624628505606  BIBSYS: 90638895  BnF: cb13328343j (data)  GND: 118583166  ISNI: 0000 0001 0851 459X  LCCN: n80090247  MusicBrainz: ba01c2d1-0170-4a0a-8761-98013af51990  NDL: 00692633  NKC: jx20100113005  NLA: 35602354  NLG: 68348  NTA: 071409084  SELIBR: 321367  SNAC: w6000kq8  SUDOC: 074562835  TDVİA: mehmed-ii  Trove: 1010856  ULAN: 500253063  VcBA: 495/16564  VIAF: 86538783   WorldCat (עם VIAF): 86538783
דרישה (הנדסת תוכנה)

דרישה  היא הגדרת מאפיין או אילוץ, מבצעי, פונקציונלי או של התכן והוא חיוני לקבלת המוצר או התהליך. דרישה שאינה כתובה לא מאפשרת בקרה ומעקב, ולכן נדרוש שהדרישות יופיעו כמשפטים. מאפיין הוא תכונה שהמערכת צריכה לאפשר, או צורת התנהגות של המערכת במצב כלשהו.
אילוץ הוא הגבלה כלשהי על המערכת – עקב מצב קיים (למשל קיום בסיס נתונים שעל המערכת להשתמש בו) או דרישה עתידית. דרישה מבצעית משפיעה על אופן פעולת התוכנה. דרישה פונקציונלית משפיעה על יכולות התוכנה ודרישת תכן משפיעה על אופן מימוש התוכנה.
מטרת שלב הדרישות

מטרת שלב הדרישות הוא יצירת תשתית למפרט התוכנה על פי צורכי הלקוח כגון הגדרת צורכי הלקוח, הגדרת יכולות המוצר והתנאים בהם הוא נדרש לעמוד, הקצאת דרישות המערכת לתוכנה והבנה משותפת בין הלקוח למפתח.
ועוד יצירת בסיס לניהול ולמעקב אחרי הפיתוח – מטריצת מעקב דרישות. ויצירת בסיס לבדיקת המוצר ואיכותו.
בשלב הדרישות, בניגוד לשלב התכן, אנו אומרים מה התוכנה צריכה לעשות, ולא איך היא תעשה את זה.
תכונות נדרשות של דרישות

נכונות: כל דרישה צריכה לייצג את הפונקציונליות הנדרשת עבור המערכת. דוגמה לדרישה שאינה נכונה: נניח שהבעיה מגדירה שה-ID של כל משתמש במערכת הוא מהתחום [1000-3000] ואילו במסמך הדרישות מופיעה הדרישה המתאימה: לכל משתמש יש מספר ID.
בדידות ומזוהות: צריכה להיות אפשרות לקרוא כל דרישה באופן עצמאי. וכן זיהוי ייחודי וחד-ערכי של כל דרישה. הזיהוי נשמר לאורך כל מחזור החיים גם אם הדרישה מבוטלת.
כמו כן על דרישה להיות ניתנת לפירוש בדרך אחת בלבד. כל דרישה צריכה להיות קצרה, מפורשת וברורה. יש להשתמש במילון מלווה כאשר אנו משתמשים בביטוי שיכולים להיות לו מספר משמעויות.
הדרישות צריכות לכסות בצורה מוגדרת היטב את כל היבטי התוכנה, יש להיזהר מ- (TBD (to be defined.
יש למנוע הגדרת דרישות הסותרות זו את זו. ישנם מספר סוגי סתירות נפוצות:
ביטויים שונים מציינים את אותו האובייקט.
מאפיינים שונים לאותו אובייקט. למשל פעם אחת מתייחסים לשדה כמכיל מספר שלם ובמקום אחר כמחרוזת.
כן יש להימנע מסתירות לוגיות. למשל במקום אחד בדרישות כתוב כי A גורר את B ובמקום אחר כתוב שהם קורים בו זמנית.
יש לזהות את מקורה של כל דרישה: דרישה מפורשת או דרישה נגזרת.
יש לוודא שאילוצי/הנחיות התכן מהווים צורך אמיתי.
כן נדרשת קביעה מפורשת כיצד יהיה ניתן להוכיח את העמידה בדרישה, בדרך שתיקח זמן סופי ותהיה יעילה מבחינה כספית. על כל הדרישות להיות מובנות הן על ידי הלקוח והן על ידי המפתחים.
סוגי דרישות > דרישות פונקציונליות

מתארת פונקציות יסודיות של המערכת ושירותי מערכת שהמשתמש מצפה שיתבצעו על ידי המערכת.
מבנה מנשק (ממשק) המשתמש והתנהגותו.
הקלטים לתוכנית.
הפלטים שהתוכנית תוציא.
עיבוד הנתונים: הדיוק הנדרש, התנאים בהם העיבוד יצליח.
כיצד יש לטפל בתקלות.
אתחול/כיבוי המערכת.
סוגי דרישות > דרישות לא פונקציונליות

אילוצים על המערכת: אמינות, ניידות, בטיחות, ביצועים ועוד:
הסביבה הפיזית של המערכת.
אבטחה (מערכת המשתמשים).
ביצועים.
עלויות.
ניידות המערכת ועוד.
לשני מוצרים יכולים להיות בדיוק אותה פונקציונליות אולם המאפיינים של כל אחת יכולים ליצור שני מוצרים שונים לגמרי. דרישות לא פונקציונליות קשות יותר לבדיקה מדרישות פונקציונליות. למשל דרישות לא פונקציונליות ההכרחיות לכל מוצר הן "מהירות", "בטיחות" ו-"ניתן לאחזקה". קשה להגדיר כיצד יש לבדוק האם המוצר עומד בהן.
מסמך דרישות תוכנה

"מסמך דרישות תוכנה" מציג את אוסף הדרישות המוגדרות מהתוכנה לגבי המשימה שעליה לבצע. מוגדרות בו הבעיות שהתוכנה תיתן פתרון עבורן. לאחר כתיבת התוכנה, המסמך יאפשר לבדוק האם התכן הוא טוב. אם התכן ממלא את כל הדרישות אזי הוא פתרון קביל לבעיה.
מסמך דרישות ניתן לשינוי אם המבנה והסגנון שלו הם כאלו ששינויים יכולים להיעשות בקלות. על המסמך להכיל תוכן עניינים, אינדקס והתייחסויות בתוך המסמך. על כל דרישה בו להופיע במקום אחד בלבד.
מסמך דרישות ניתן למעקב אם כל דרישה בו נמצאת בפסקה ממוספרת נפרדת, כך שניתן להתייחס לדרישה זו במסמכים אחרים:
מעקב לאחור: אנו יודעים מדוע כל דרישה קיימת. כל דרישה מספקת התייחסות למקורה (הנמצא במסמכים או במקורות קודמים).
מעקב קדימה: כל מסמך בעתיד יוכל להתייחס לכל אחת מהדרישות במסמך.
מסמך דרישות תוכנה > מפרט דרישות תוכנה

מפרט דרישות תוכנה או Software Requirements Specification (בקיצור: SRS) הוא מסמך פורמלי ראשוני שבו מתוארות ומפורטות הדרישות של המערכת המתוכננת, זהו תיאור מלא של ההתנהגות הרצויה המערכת שתפותח.
המסמך כולל מספר תרחישי שימוש (use case) - הגדרות כלליות של המערכת שמתארות את כל פעולות הגומלין של המשתמשים עם התוכנה.
המסמך יכלול הגדרת הדרישות הבאות:
ממשקים חיצוניים של המערכת. זיהוי המידע שעתיד לזרום אל המערכת ומתוכה.
דרישות פונקציונליות ולא פונקציונליות מהמערכת
אילוצי עיצוב
לאחר כתיבת מפרט הדרישות לתוכנה, יבוא שלב מפרט תיכון תוכנה.
ראו גם

אפיון מערכת מידע
SRS (מפרט דרישות תוכנה)
דנה זרמון

| --- | --- |

זרמון, 2017
 לידה:  22 בנובמבר 1992 (בת 32) רמת אביב, תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן זוג:  גיא ביטון
 מספר צאצאים:  2
 dandy-z.com
 
דנה זרמון (נולדה ב-22 בנובמבר 1992) היא יוצרת תוכן ואשת עסקים בתחומי הלייף סטייל והאופנה, דוגמנית, ומנחה ישראלית. השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "itgirls" בהוט.
ביוגרפיה

דנה זרמון נולדה וגדלה בשכונת רמת אביב שבתל אביב. אביה הוא הפרסומאי ואיש העסקים אילון זרמון, ואמה היא הפרסומאית והאמנית דרורית ברזילי. אביה החורג הוא השחקן גיא לואל. לה אחות צעירה מנישואיהם הראשונים של הוריה, מאיה, ושתי אחיות-למחצה מנישואיהם השניים של הוריה. למדה בבית הספר אליאנס תל אביב.
שירתה בצה"ל כמש"קית ת"ש במודיעין ובחטיבת ביסלמ"ח.
בעלת תואר ראשון בפסיכולוגיה מהמרכז הבינתחומי הרצליה, שבו למדה בשנים 2013–2017.
קריירה

ב-2014 פתחה את הבלוג "dandy-z" המתמקד באופנה ובלייף סטייל. בשנים 2015–2017 שודרו שלוש עונות של "איט גירלז" בהוט בידור ישראלי. זרמון ביחד עם שלוש נשים פתחה בלוג אופנה[דרושה הבהרה].
ב-2017 הנחתה את "לפני הקול", התוכנית המלווה את תוכנית המציאות The Voice ישראל.
בקיץ 2017 השתתפה יחד עם ארוסה גיא ביטון בתוכנית "זוג מנצח VIP" ששודרה בערוץ 10. הנחתה פינות אורח רבות בערוץ 2, פינה קבועה בתוכנית "המהפך" בשידורי קשת ("מהפכונים בחמש דקות", 2016) ופינה קבועה בHOT בידור ישראלי.
עבדה בשיתופי פעולה עם מותגים רבים, בהם המותגים הבינלאומיים טרסמה (Tresemme), פנדורה, סמסונג ומותגים ישראלים כמו קניון רמת אביב, רנואר, הוט מובייל ושימשה כפרזנטורית של קניון עזריאלי ראשונים, וחברת הסלולר ווי פון (We4G). בנוסף, עיצבה ויצרה קולקציות בתחום האיפור (לחברת פלורמר) ובתחום התכשיטים (למעצבת אפרת קסוטו) שנשאו את שמה.
הופיעה על שערי כתבי העת "פנאי פלוס", "מעריב לנוער", "בלייזר", "את" והמוספים "זמנים מודרניים" ו"זמנים בריאים" של העיתון "ידיעות אחרונות".
מארגנת הפקות אופנה למגזינים ואחראית סטיילינג אופנה בפרסומות.
בדצמבר 2017 פתחה את "אינסטקדמי" (Instacademy) – קורס לימודי בתקשורת ומיתוג בעולם הרשתות החברתיות, בדגש על אינסטגרם. מעבירה הרצאות אורח על רשתות חברתיות וסטיילינג בשנקר, בבית הספר המעשי למקצועות המדיה, MAKE, בשיתוף שידורי קשת ובתיכונים ברחבי ישראל.
בשנת 2020 החלה להנחות את התכנית "MyStory" בערוץ 24, שעוסקת בפעילויות באינסטגרם.
חיים אישיים

זרמון נשואה לגיא ביטון, איש עסקים בתחום הנדל"ן. מתגוררים ברמת אביב שבתל אביב, ולהם בן ובת.
הערות שוליים

↑  איתי יעקב, בארון של דנה זרמון: "אני חושבת שכסף יכול להקטין את המחשבה", באתר Xnet‏, 21 בספטמבר 2016
1 2  גבי בר־חיים, גבי בר־חיים, אם הייתי מעלה את הסרטון עם העירום בכוונה הייתי יושבת זקוף ולא עם הכרס בחוץ, אבו־עגילה וציצים עצובים, באתר ynet, 4 באפריל 2018
1 2 3 4 5 6 7 8 9  סמדר שיר, "מציגים אותי כפקאצה שאבא נתן לה הכל. והוא באמת נתן", באתר ynet, 7 באוגוסט 2016
1 2 3  ליאת קציר, ריאיון עם דנה זרמון, בעיתון מעריב לנוער, 30 באוגוסט 2017
↑  בעקבות הופעתה בתוכנית "איט גירל", הבלוג עבר את החצי מיליון עוקבים
↑  לי-אור אברבך, ‏"היום לא מספיק רק לראות, צריך תופעה, itgirls זו תופעה", באתר גלובס, 27 באוגוסט 2015
↑  שרי מקובר-בליקוב, כוח אדל, באתר ynet, 30 בנובמבר 2016
↑  "לפני הקול", באתר אישים
↑  רוצות להיות דנה זרמון? כי היא פותחת בית ספר, באתר וואלה, 27 בנובמבר 2017
↑  דנה זרמון מלמדת איך לעשות כסף מתמונות בבגד הים, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 18 בדצמבר 2017
↑  עדן יואל, ‏שנת הממון: למה כל הסלבס פתחו עסקים?, באתר ‏מאקו‏, 14 בדצמבר 2017
↑  זה מה שגרם לדנה זרמון להתבלבל באמצע צילומים, באתר ‏מאקו‏, 21 בינואר 2020
זרמון בדיון על האינסטגרם בוועידת המשפיעים של חברת החדשות, 2018
דגלי מדינות ערב

זוהי רשימת הדגלים של מדינות העולם הערבי וכן דגלים של ישויות, טריטוריות וארגונים ערביים.
בין המאפיינים של דגלים אלו ניתן למנות את השימוש בצבע הירוק, שהוא סמל לאסלאם. כמו כן נפוצים בדגלי ערב צבעים פאן-ערביים (אדום, שחור, לבן וירוק). הסמלים העשויים להיות נפוצים בדגלי מדינות ערב כוללים כוכבים, סהרונים או כיתובים כמו השהאדה והתכביר.
דגלי מדינות ערב כיום בפריסה מדינית על פני המזרח התיכון ויבשת אפריקה
דגלי לאום ערבים

| דגל | מדינה | החל משנה |
| --- | --- | --- |
|  | אלג'יריה | 1962 |
|  | בחריין | 2002 |
|  | קומורו | 2002 |
|  | ג'יבוטי | 1977 |
|  | מצרים | 1984 |
|  | עיראק | 2008 |
|  | ירדן | 1928 |
|  | כווית | 1961 |
|  | לבנון | 1943 |
|  | לוב | 1951 |
|  | מאוריטניה | 2017 |
|  | מרוקו | 1956 |
|  | עומאן | 1970 |
|  | פלסטין | סוף 1930 |
|  | קטאר | 1971 |
|  | ערב הסעודית | 1973 |
|  | סומליה | 1960 |
|  | סודן | 1970 |
|  | סוריה | 1980 |
|  | תוניסיה | 1827 |
|  | איחוד האמירויות הערביות | 1971 |
|  | תימן | 1990 |
דגלי עבר

| דגל | בין השנים | מדינה |
| --- | --- | --- |
|  | 1917-1920 | המהפכה הערבית הגדולה |
|  | 1958 | האיחוד הערבי |
|  | 1972–1977 | איחוד הרפובליקות הערביות |
|  | 1972-2002 | בחריין |
|  | 1963-1975 | איי קומורו |
|  | 1975-1978 | איי קומורו |
|  | 1978-1992 | איי קומורו |
|  | 1992-1996 | איי קומורו |
|  | 1996-2001 | איי קומורו |
|  | 1922-1958 | הממלכה המצרית |
|  | 1916–1925 | אל-חיג'אז |
|  | 1926–1932 | ממלכת חג'אז וְ נג'ד |
|  | 1924-1959 | הממלכה העיראקית |
|  | 1959-1963 | הרפובליקה של עיראק |
|  | 1963-1991 | הרפובליקה של עיראק |
|  | 1991-2004 | הרפובליקה של עיראק |
|  | 2004-2008 | הרפובליקה של עיראק |
|  | 1969–1972 | הרפובליקה הערבית הלובית |
|  | 1977-2011 | הרפובליקה הערבית הלובית |
|  | 1959-2017 | הרפובליקה האסלאמית המאוריטנית |
|  | 1921–1926 | נג'ד |
|  | 1932-1934 | הממלכה הערבית הסעודית |
|  | 1934-1938 | הממלכה הערבית הסעודית |
|  | 1938-1973 | הממלכה הערבית הסעודית |
|  | 1956-1970 | הרפובליקה של סודאן |
|  | 1920 | הממלכה הערבית הסורית |
|  | 1932-1958 و 1961–1963 | הרפובליקה הסורית הראשונה |
|  | 1963-1972 | הרפובליקה הערבית הסורית |
|  | 1918-1923 | הממלכה המותוואקלית של תימן |
|  | 1923-1927 | הממלכה המותוואקלית של תימן |
|  | 1927–1962 | הממלכה המותוואקלית של תימן |
|  | 1962–1990 | הרפובליקה הערבית התימנית |
|  | 1967–1990 | הרפובליקה הדמוקרטית העממית של תימן |
|  | 1856-1896 | סולטנות זנזיבר |
|  | 1963-1964 | סולטנות זנזיבר |
ארגונים ערביים

| דגל | ארגון |
| --- | --- |
: הליגה הערבית
: הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
: המועצה לשיתוף פעולה במפרץ
: איחוד המגרב הערבי
שטחים ערביים שנויים במחלוקת

| דגל | שטח | הסבר |
| --- | --- | --- |
|  | דגל סומלילנד | אזור בריבונות סומליה. האזור מתפקד דה פקטו כמדינה ריבונית, אך היא אינה מוכרת על ידי שום מדינה אחרת או ארגונים בינלאומיים, מלבד הרפובליקה הסינית. |
|  | דגל פונטלנד | אזור אוטונומי בצפון-מזרח סומליה, שדורש להרחיב את האוטונומיה שלו (ולא מבקש להיפרד מסומליה). |
|  | דגל אנג'ואן | אי באוקיינוס ההודי ששייך לאיי קומורו, ונהנה כיום מאוטונומיה, אך שואף לעצמאות. |
|  | דגל הרפובליקה הערבית הדמוקרטית הסהרה | תחת ריבונות מרוקו. מדינה שהכריזה על קיומה באופן חד צדדי ואינה מוכרת בינלאומית. היא חברה באיחוד האפריקאי, אך אינה חברה באו"ם. רק כ-36 מדינות מכירות בה. כל מוסדות המדינה נמצאים בעיר טינדוף, בדרום מערב אלג'יריה. |
|  | דגל פלסטין | ידועה רשמית כ"הרשות הלאומית הפלסטינית". כל מדינות ערב מכירות ברשות הפלסטינית כמדינה, וישראל דוחה את הקמתה של ישות זו. לפלסטין יש מעמד של משקיפה באו"ם (אין לה מושב כמדינה ריבונית מלאה). |
|  | דגל מחוז אהוואז | טריטוריה באיראן שתושביה שואפים להיפרד מאיראן, כי רובם ערבים, ולא פרסים. תנועת המאבק הערבית לשחרור אהוואז מובילת המאבק לעצמאות |
|  | דגל חבל כורדיסטן בעיראק | אזור בצפון עיראק שנהנה מאוטונומיה ודורש עצמאות והיפרדות מעיראק. |
ראו גם

פאן-ערביות
עיט צלאח א-דין
דגל המרד הערבי
דגלים עם סהר וכוכב
צבעי הלאומיות הכלל-ערבית
הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
צירוף (קומבינטוריקה)

צֵירוּף או קוֹמְבִּינַצְיָה הוא בחירה של פריטים מקבוצת איברים שונים, כך שסדר הבחירה אינו משנה (בניגוד לתמורה). באופן פורמלי, צירוף של  k איברים מקבוצה  S, הוא תת-קבוצה בת  k איברים שונים של  S. לכן, שני צירופים זהים אם ורק אם לכל צירוף יש אותם איברים. סדר האיברים חסר משמעות.
צירוף ללא חזרות

אם בקבוצה  S יש  n איברים, מספר הצירופים בגודל  k מסומן כ- C_{k}^{n}, כאשר  k\leq n הוא שווה למקדם הבינומי:
 {\binom {n}{k}}={\frac {n(n-1)\cdots (n-k+1)}{k(k-1)\cdots 1}}={\frac {n!}{k!(n-k)!}}
אם  k>n אז  {\binom {n}{k}}=0.
הנוסחה הזאת נובעת מהעובדה שלכל צירוף עם  k איברים מקבוצה בגודל  n, יש  k! תמורות. אזי  P_{k}^{n}=C_{k}^{n}\times k! או באופן שקול:  C_{k}^{n}=P_{k}^{n}/k!. קבוצת כל הצירופים בגודל  k של קבוצה  S מסומנת לעיתים קרובות  \textstyle {\binom {S}{k}}.
צירוף ללא חזרות > דוגמה

בהינתן 3 פירות: תפוח, תפוז ואגס, ועלינו לבחור שניים, יש שלושה צירופים אפשריים: תפוח ואגס; תפוח ותפוז; או אגס ותפוז. בדוגמה זו, הקבוצה קטנה מספיק בכדי להציג את כל הצירופים. אבל זה לא יהיה פרקטי עבור קבוצות גדולות יותר. למשל, ניתן לתאר יד פוקר כצירוף של 5 קלפים ( k=5) מחפיסה בת 52 קלפים ( n=52). 5 הקלפים ביד שונים, והסדר שלהם לא משנה. יש  {\tbinom {52}{5}}=2598960 צירופים כאלה, והסיכוי לכל יד כזו הוא  {\frac {1}{2598960}}.
צירוף עם חזרות

צירוף הוא קבוצה של  n דברים שנלקחו בכל פעם ללא חזרה. כדי להתייחס לצירופים שבהם החזרה מותרת, נדרש לציין זאת. אם בדוגמה של שלושת הפירות, אפשר היה לקבל שני פירות מאותו סוג, היו נוספות עוד 3 אפשרויות: שני תפוחים; שני תפוזים; שני אגסים.
צירוף  k איברים עם חזרות, מקבוצה  S בגודל  n, נתון על ידי קבוצה של  k איברים לא בהכרח שונים מהקבוצה  S. גם כאן הסדר אינו נלקח בחשבון. לכן, שני צירופים הם זהים, אם ניתן לקבל את האחד מהשני על ידי שינוי הסדר. במילים אחרות, זהו מדגם של  k איברים מקבוצה בגודל  n, המאפשרים כפילויות (כלומר, עם חזרה) אך תוך התעלמות מסדרים שונים (למשל:  \{1,2,3\}=\{3,2,1\}).
אם נשייך אינדקס לכל אחד מאיברי הקבוצה  S, ונתייחס לכל איבר בקבוצה כ"סוג" של אובייקט, אז נוכל לציין באמצעות x_{i} את מספר איברים מסוג  i בצירוף. אזי, מספר התת-קבוצות בגודל  k הוא מספר הפתרונות השלם האי-שלילי של המשוואה הדיופנטית:  x_{1}+x_{2}+\cdots +x_{n}=k.
אם בקבוצה  S יש  n איברים, מספר הצירופים בגודל  k שניתן לבנות מאיבריה עם חזרות מסומן ב- \left(\!\!{\tbinom {n}{k}}\!\!\right). סימון זה מקביל למקדם הבינומי שסופר  k תת-קבוצות. הוא יכול להיכתב גם במונחים של מקדמים בינומיים:
 \left(\!\!\!{\binom {n}{k}}\!\!\!\right)={\binom {n+k-1}{k}}
צירוף עם חזרות > דוגמה

אם בתפריט יש ארבעה סוגי סופגניות ( n=4) ונרצה להזמין שלוש סופגניות ( k=3), ניתן לחשב את מספר הדרכים לבחירת הסופגניות עם חזרה באמצעות הנוסחה:  {\bigl (}\!\!{\tbinom {4}{3}}\!\!{\bigr )}={\tbinom {4+3-1}{3}}={\tbinom {6}{3}}=20.
ניתן לאמת תוצאה זו על ידי רישום כל התת-מולטי-קבוצות בגודל של 3 של הקבוצה  S=\{1,2,3,4\}. כפי שמוצג בטבלה (להלן) העמודה השנייה מפרטת את הסופגניות שנבחרו, העמודה השלישית מציגה את הפתרונות המספרים השלמים האי-שליליים  [x_{1},x_{2},x_{3},x_{4}] של המשוואה  x_{1}+x_{2}+x_{3}+x_{4}=3, העמודה האחרונה מציגה את הכוכבים והמחיצות של הפתרונות.
| מספר | המולטי-קבוצה | שקול לפתרון | כוכבים ומחיצות |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | {1,1,1} | [3,0,0,0] |  \bigstar \bigstar \bigstar ||| |  |
| 2 | {1,1,2} | [2,1,0,0] |  \bigstar \bigstar |\bigstar || |  |
| 3 | {1,1,3} | [2,0,1,0] |  \bigstar \bigstar ||\bigstar | |  |
| 4 | {1,1,4} | [2,0,0,1] |  \bigstar \bigstar |||\bigstar  |  |
| 5 | {1,2,2} | [1,2,0,0] |  \bigstar |\bigstar \bigstar || |  |
| 6 | {1,2,3} | [1,1,1,0] |  \bigstar |\bigstar |\bigstar | |  |
| 7 | {1,2,4} | [1,1,0,1] |  \bigstar |\bigstar ||\bigstar  |  |
| 8 | {1,3,3} | [1,0,2,0] |  \bigstar ||\bigstar \bigstar | |  |
| 9 | {1,3,4} | [1,0,1,1] |  \bigstar ||\bigstar |\bigstar  |  |
| 10 | {1,4,4} | [1,0,0,2] |  \bigstar |||\bigstar \bigstar  |  |
| 11 | {2,2,2} | [0,3,0,0] |  |\bigstar \bigstar \bigstar || |  |
| 12 | {2,2,3} | [0,2,1,0] |  |\bigstar \bigstar |\bigstar | |  |
| 13 | {2,2,4} | [0,2,0,1] |  |\bigstar \bigstar ||\bigstar  |  |
| 14 | {2,3,3} | [0,1,2,0] |  |\bigstar |\bigstar \bigstar | |  |
| 15 | {2,3,4} | [0,1,1,1] |  |\bigstar |\bigstar |\bigstar  |  |
| 16 | {2,4,4} | [0,1,0,2] |  |\bigstar ||\bigstar \bigstar  |  |
| 17 | {3,3,3} | [0,0,3,0] |  ||\bigstar \bigstar \bigstar | |  |
| 18 | {3,3,4} | [0,0,2,1] |  ||\bigstar \bigstar |\bigstar  |  |
| 19 | {3,4,4} | [0,0,1,2] |  ||\bigstar |\bigstar \bigstar  |  |
| 20 | {4,4,4} | [0,0,0,3] |  |||\bigstar \bigstar \bigstar  |  |
הערות שוליים

↑  Reichl, Linda E. (2016). "2.2. Counting Microscopic States". A Modern Course in Statistical Physics. WILEY-VCH. p. 30. ISBN 978-3-527-69048-0.
↑  Benjamin & Quinn 2003, p. 70
↑  Benjamin & Quinn 2003, p. 71
↑  Mazur 2010, p. 10 where the stars and bars are written as binary numbers, with stars=0 and bars = 1.
טל מנשה

| --- | --- |
טל מנשה - מבט ממזרח
טל מנשה - מבט ממזרח
 מידע
 עיר:  מועצה אזורית שומרון 
 תאריך ייסוד:  1991 
 קואורדינטות:  32°28′58″N 35°09′38″E﻿ / ﻿32.482777777778°N 35.160555555556°E﻿ / 32.482777777778; 35.160555555556
  (למפת הכרמל מוגדלת) טל מנשה(למפת הכרמל רגילה) טל מנשה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טל מנשה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום טל מנשה
 
טל מנשה היא שכונה של ההתנחלות חיננית בגוש שקד שבצפון-מערב השומרון, הממוקמת בסמוך להתנחלוית שקד וריחן. למעשה המקום מתפקד כיישוב קהילתי דתי עצמאי השייך למועצה אזורית שומרון. היישוב הוא הקטן ביותר בגוש יישובי שקד.
שמו של טל מנשה הוא על שם נס גיזת הצמר של גדעון, שהיה משבט מנשה (ספר שופטים, פרק ו', פסוקים ל"ה–מ'). על פי המסורת, הנס התרחש בסמוך למיקום היישוב.
היסטוריה

טל מנשה החלה בשנת 1991 כגרעין התיישבות של בוגרי הטכניון ובוגרי כולל מר"ץ ממבשרת ציון, אשר ביקשו להתיישב מצפון לג'נין. באופן זמני התגוררו חברי הגרעין המייסד במושב שדה יעקב שבעמק יזרעאל. לאחר שיצחק רבין נבחר לראשות הממשלה ב-1992, הופנו חברי הגרעין להתיישבות בצמוד ליישובים שקד וחיננית. מכיוון שבאותה תקופה כבר לא הכריזה הממשלה על הקמת יישובים חדשים מעבר לקו הירוק, הוקמה טל מנשה באופן רשמי כשכונה של חיננית, אך עם מזכירות ומוסדות נפרדים ונציג נפרד במועצה האזורית שומרון. כיום היישוב שייך למסגרת של תנועת אמנה השייכת לזרם הפוליטי של גוש אמונים.
לקראת הבחירות לראשות מועצה אזורית שומרון, בנובמבר 2007, החליט היועץ המשפטי לממשלה שלטל מנשה לא יהיה נציג נפרד במועצה האזורית ולא יהיה לה ועד מקומי נפרד, אלא היא תוכלל בתוך חיננית במסגרת של ועד משותף (החלטות דומות ניתנו גם לגבי ההתנחלויות נופי פרת ושבות רחל). עתירה של שני היישובים לבג"ץ, בבקשה לנציגים נפרדים, נדחתה. בבחירות התמודדו שתי רשימות: רשימה של אנשי טל מנשה בשיתוף עם חלק מאנשי חיננית שכונתה "ביחד" ורשימה של חלק אחר מתושבי חיננית. בבחירות למועצה האזורית נבחר נציג מטל מנשה, ובבחירות לוועד המקומי נבחרו שלושה נציגים של רשימת "ביחד", שניים מהם מטל מנשה ואחד מחיננית ושני נציגים מהרשימה האחרת. בעקבות תוצאות הבחירות פנו אחדים מתושבי חיננית ליועץ המשפטי לממשלה בבקשה נוספת להפריד בין היישובים.
בבחירות למועצה האזורית שומרון בנובמבר 2012 לא התקיימו בחירות בחיננית וטל מנשה. הנהלות האגודות של שני היישובים הגיעו להבנות על אופן חלוקת התפקידים ביניהם ובכך ממשיכים להתקיים זה בצד זה שתי קהילות המוגדרות כיישוב אחד אך מתפקדות לכל דבר ועניין כיישובים נפרדים.
בשנת 2013 אושרה התב"ע הראשונה של היישוב.
הרכב האוכלוסייה

בטל מנשה מתגוררות כ-140 משפחות. התושבים עוסקים במגוון רחב של עבודות - עובדי הייטק לצד אנשי חינוך ועובדים סוציאליים, קבלני בניין וסוחרים, שכירים ועצמאים. ביישוב גרים ישראלים ותיקים וכן עולים מצרפת, מגרמניה, מארצות הברית, מדרום אמריקה ומחבר המדינות.