stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמה טרקסין
בבית המקדש הראשון

בבית המקדש הראשון הפריד קיר ברוחב אמה בין הקודש לבין קודש הקדשים. בספר מלכים, בתיאור בניין הבית, מופיע הפסוק "ודביר בתוך הבית מפנימה", ועל פי פרשנות המצודות הכוונה למחיצה או קיר שהיה בין ההיכל ובין קודש הקדשים.
הכניסה לקודש הקדשים הייתה באמצעות פתח ובו דלתות שלא נסגרו מעולם ופרוכת שכיסתה את הפתח.
בבית המקדש השני

בבית המקדש השני, מחמת גובהו הרב, בניית קיר ברוחב אמה בלבד הייתה משימה בלתי אפשרית, ולכן תלו בוני הבית פרוכת כדי לחצוץ בין ההיכל לבין קודש הקודשים. מחמת הספק האם קדושת רצועת שטח זו היא כקדושת ההיכל או כקדושת קודש הקודשים, נתלו שתי פרוכות בשני צידי האמה, כשהפרוכת החיצונה מקופלת מעט בדרום, והפנימית בצפון, באופן שנוצר ביניהן מסדרון מעבר מן ההיכל לקודש הקדשים.
לדעת רבי יוסי, הפסוק "והבדילה הפרכת לכם בין הקדש ובין קדש הקדשים" מלמד שהייתה רק פרוכת אחת בעובי אמה, מכיוון שבפסוק כתוב 'פרוכת' בלשון יחיד.
מקור השם

רש"י בפירושו לתלמוד מסביר שמשמעות המילה טרקסין היא 'פנים וחוץ' (טרק - פנים, סין - חוץ), כלומר, מקום שמסופק אם הוא פנים או חוץ.
בעלי התוספות מסבירים שהמשמעות היא מקום שסוגר על ארון הברית ובו הלוחות שניתנו בהר סיני, והכוונה במילה טרקסין היא 'טרק' מלשון טריקת דלת, סגירה, ו'סין' - שמעבר למקום זה מונחות הלוחות שניתנו בהר סיני.
רבי יעקב עמדן מסביר שהכוונה במילה טרקסין לקיר מטויח, טרק מלשון סגירה, כדברי התוספות, וסין בארמית הוא טיט.
הערות שוליים

1 2  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף נ"א, עמוד ב'
↑  ספר מלכים א', פרק ו', פסוק י"ט
↑  ברייתא דמלאכת המשכן פרק ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ג', עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף נ"ב, עמוד ב'
↑  ספר שמות, פרק כ"ו, פסוק ל"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף נ"ב, עמוד א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף נ"א, עמוד ב' ד"ה טרקסין
↑  יעקב עמדן, לחם שמים, באתר היברובוקס
↑  כך מתורגמת המילה טיט בתרגום יונתן על ספר איוב, פרק מ"א, פסוק כ"ב
| חלקי בית המקדש השני |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
     : 
|     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |     צפון החיל הסורג עזרת נשים לשכת העצים לשכת הנזירים לשכת השמנים לשכת המצורעים שער ניקנור העזרה המזבח כבש הכיור בית המטבחיים הדביר האולם ההיכל 1 2 2 3 לשכת הגזית בית המוקד 4 4 5 6 7 א ב ג ד ה ו ז ח ט י י  |  |  |
     : 
מקרא
|  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  1. לשכת הפרווה   2. בית החליפות   3. לשכת פרהדרין   4. בין האולם ולמזבח   5. תאים   6. מסיבה   7. אחורי בית הכפורת |  |  |  |
| שערי המקדש | שערי המקדש |  |  |  |
|  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  א. שער עזרת נשים   ב. שער העליון   ג. שער הדלק   ד. שער הבכורות   ה. שער המים  ו. שער יכניה / הניצוץ   ז. שער הקרבן   ח. שער הנשים   ט. שער השיר / המוקד   י. שער בלי שם |  |  |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסמוראי האחרון

| --- | --- |

 בימוי:  אדוארד זוויק 
 הופק בידי:  מרשל הרשקוביץ', ג'ון לוגאן, פאולה וגנר, אדוארד זוויק 
 תסריט:  ג'ון לוגן, מרשל הרשקוביץ', אדוארד זוויק 
 עריכה:  סטיבן רוזנבלום 
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  ג'ון טול 
 מדינה:  ארצות הברית, יפן 
 חברת הפקה:  Bedford Falls Productions, Cruise/Wagner Productions 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 בנובמבר 2007 
 משך הקרנה:  154 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, קטלאנית 
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט פעולה, סרט דרמה, סרט נינג'ות 
 הכנסות באתר מוג'ו:   lastsamurai
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 www.lastsamurai.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
הסמוראי האחרון (באנגלית: The Last Samurai) הוא סרט קולנוע מסוגת דרמת פעולה היסטורית משנת 2003 שנעשה בהפקה משותפת ביפן ובארצות הברית, בכיכובו של טום קרוז. הסרט הופק ובוים על ידי אדוארד זוויק, עם ג'ון לוגאן ומרשל הרשקוביץ' שכתבו את התסריט. לצד קרוז, מככבים בסרט גם קן ואטאנבה, טימותי ספול, ביל קונולי, טוני גולדווין, הירויוקי סנאדה, קויוקי ושין קויאמאדה.
טום קרוז מגלם קפטן אמריקאי מגדוד הפרשים השביעי, שהעימותים האישיים והרגשיים שלו מביאים אותו לקרב עם לוחמים סמוראים בעקבות רסטורציית מייג'י ביפן של המאה ה-19. עלילת הסרט נוצרה בהשראת מרד סצומה ב-1877 בראשות סאיגו טקמורי ומהתמערבות יפן על ידי מעצמות זרות, אם כי בסרט מצטיירת ארצות הברית ככוח העיקרי מאחורי הדחיפה להתמערבות, אף שגם גרמניה, צרפת והולנד מוזכרות כמי שתרמו לכך. הסרט מושפע גם מסיפוריו של ז'ול ברונט, סגן משנה מהמשמר הקיסרי הצרפתי, שלחם לצד אנומוטו טאקי במלחמת בושין המוקדמת יותר; פיליפ קירני, גנרל צבא ארצות הברית (צבא האיחוד) וחייל המשמר הקיסרי הצרפתי, בולט בהנהגתו במלחמת האזרחים האמריקנית, שנלחם נגד שבט הטוטוטני במלחמות באורגון; ובמידה פחותה, על ידי פרדריק טאונסנד וורד, שכיר חרב אמריקאי שסייע להתמערבות הצבא הסיני תוך הקמת הצבא המנצח.
הפקה והפצה

"הסמוראי האחרון" הופק בעלות של 140 מיליון דולר ו-30 מיליון דולר נוספים הושקעו בשיווק והפצה. הוא הכניס סכום כולל של 456 מיליון דולר וקיבל ביקורות מעורבות, עם שבחים על המשחק והוויזואליה אך ביקורת על חלק מהסצנות בו. הסרט היה מועמד לשלושה פרסי גלובוס הזהב ושני פרסי מועצת הביקורת הלאומית. בנוסף היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר, בקטגוריות משניות (לשחקן המשנה קן וטאנאבי, ועל הסאונד, עיצוב התפאורה והתלבושות), וגם בהן לא זכה.
קרוז סיפר כי לצורך התפקיד בסרט התעמל, הרים משקולות והוסיף 12 ק"ג למשקלו. הוא גם למד יפאנית ובמשך שמונה חודשים הקדיש כמה שעות ביום לאימונים בשימוש בחרב.
אירועים היסטוריים

עלילת הסרט מבוססת על תקופת מרד סצומה. דמותו של גיבור הסרט קצומוטו מבוססת באופן רופף על דמותו של טקמורי סאיגו.
תקציר העלילה

ניי'תן אלגרן (טום קרוז) הוא קפטן ותיק למוד הקרבות של מלחמת האזרחים האמריקנית ומלחמת האינדיאנים בחייל הפרשים של צבא ארצות הברית, סובל מדיכאון וסיוטים ומכור לאלכוהול בשל ייסורי המצפון שלו על חלקו במעשי הטבח באינדיאנים, ומתפרנס ממופעי הצגת כלי נשק של חברת וינצ'סטר. הוא נשכר על ידי תעשיין יפני בשם אומורה, בשם קיסר יפן מייג'י, במטרה לאמן את צבא הקיסר. זאת כדי שיוכל להתמודד מול קצמוטו (קן ואטאנבה), סמוראי וגנרל עבר בצבאו של הקיסר שהכריז על מרד. עם הגעתו ליפן מתחיל אלגרן לפעול לאימון צבא יפן, אשר באותה תקופה לא מהווה משקל נגדי לכוחותיו של קצמוטו. במהלך אחד הקרבות נשבה קפטן אלגרן על ידי כוחותיו של קצמוטו ומועבר כלאחר כבוד למחנהו של בנו נובטדה (שיין קויאמדה) בו הוא מתארח עד לסיום עונת החורף. בכפרו של נובטדה הוא מחלים מייסוריו, לומד את דרכי הסמוראים ואת לחימתם, הופך לידידו של קצמוטו וקושר קשר עם אחותו של קצמוטו ועם שני ילדיה, שמארחים אותו בביתם בהוראתו של קצמוטו.
נייתן מחליט לאחר זמן לא רב לאמץ את דרכי הסמוראים ואת קוד הבושידו ולעזור להם כנגד צבאו של הקיסר וכנגד הקצין המפקד עליו, קולונל בגלי (מגולם על ידי טוני גולדווין), אותו נייתן שונא בכל ליבו בשל האחריות שלו במעשי הטבח באינדיאנים ומאשים אותו בסיוטיו. עם בוא האביב, עוזב נייתן את הכפר יחד עם הסמוראים ורוכב איתם לטוקיו, שם הוא נפרד מהם. הלורד קצמוטו בינתיים מצטרף למועצת שרי יפן, ומשום שסירב למסור את חרבו הוא נכלא בידי אומורה. בכלא מציבים לו שתי אפשרויות- להתאבד או להיות מוצא להורג. אלגרן החליט לנסות לשחרר את קצמוטו בזמן זה הוא מותקף על ידי אנשיו של אמורה (מגולם על ידי מאסטו האדרה) שמנסים לעכב אותו. קפטן אלגרן מצליח בעזרתו של סיימון גרהם (מגולם על ידי טימותי ספאל) מתרגם בריטי בשירותו של הקיסר מייג'י, לחלץ את קצמוטו מהכלא ולברוח מהשבי אל מחנהו של קצמטו. במהלך הבריחה נהרג נובוטדה, בנו של קצמוטו.
קפטן בגלי ואומורה ששמעו על הבריחה מחליטים לרדוף אחר שניהם ולחסל אחת ולתמיד את המרד שהנהיגו. קצמוטו ואלגרן מכינים את שדה המערכה לקרב שבו הם ילחמו עד האדם האחרון על עקרונם ואמונתם בדרכו של הבושידו. במהלך הקרב הקולונל מקריב פלוגה אחר פלוגה לקרב נגד קצמוטו ואנשיו רק כדי להפסיד לתחבולותיו ושיטות הטקטיקה של האחרון. בקרב אפי אחרון קצימוטו ואלגרן עולים על סוסיהם עם השורדים מהקרב הראשון ורוכבים בגבורה אל גדודיו של קולונל בגלי רק כדי להיפגע ממטח הכדורים מתותח הגטלינג האימתני ברשותו של בגלי.
בצעד אחד אחרון מורה קצימוטו על אלגרן לעזור לו לבצע ספוקו (טקס התאבדות יפני מסורתי) ובכך למות בכבוד בשדה הקרב כאבות אבותיו.
אלגרן הפצוע מגיע אל טירתו של הקיסר מייג'י ומספר לקיסר כי קצמוטו מת ושאם הוא ייתן את ההוראה הוא ישמח לבצע את טקס הסיפוקו בעצמו. הקיסר מכריז כי צעדי המודרניזציה שאימץ בהשפעת אומורה לא יכולים לבוא על חשבון השמירה על המסורת העתיקה, אותה ייצג קצמוטו. אמורה כאקט של התגרות אחרונה צועק על אלגרן ועל חוצפתו וההתרסה כלפיו וכלפי הקיסרות. הקיסר מציג את חרב הקיסרות ואומר לו שאם הדבר לא נראה בפניו הוא מרשה לו להתאבד. אומורה ההמום יוצא מהחדר ובכך משאיר את הקיסר ואת אלגרן לשוחח על מהלך הקרב ועל גבורתו של קצמוטו ואנשיו. בסצנה האחרונה ניתן לראות את נייתן חוזר לכפרו של נובוטדה במטרה לחיות את שארית חייו עם אחותו של קצמוטו.
צוות השחקנים

טום קרוז - נייתן אלגרן
קן ואטאנבה - גנרל מוריסיטיגו קצימוטו
טוני גולדווין - קולונל בגלי
שיין קויאמדה - נובטדה
מאסטו האדרה - אומורה
שיקשנסוק נאקמורה - הקיסר מייג'י
הירויוקי סנאדה - אוג'יאו
טימותי ספול - סיימון גרהם
קיוקי - טאקה
בילי קונולי - זבולון גאנט
הפקה

הצילומים התקיימו בניו זילנד, עם חברי הצוות היפני וצוות הפקה אמריקאי. הר פוג'י צולם באמצעות CGI של כפי שניתן לראות מן יוקוהמה. חלק מהכפר צולם באולפני האחים וורנר בברבנק קליפורניה.
הערות שוליים

↑  "הסמוראי האחרון" בכיכבו של טום קרוז בהקרנת הבכורהז, באתר הארץ, 24 בנובמבר 2003
↑  גואל פינטו, הקיסר קרוז, באתר הארץ, 12 במאי 2004
↑  טום קרוז השמין ב-12 ק"ג לצורך תפקידו ב"הסמוראי האחרון", באתר הארץ, 23 בנובמבר 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007381866505171  GND: 7658004-0  LCCN: no2003122016  MusicBrainz release group: f6688dcd-d1cb-3bb3-8266-cc670375e55a  VIAF: 316752143   WorldCat (עם VIAF): 316752143
אירוויזיון 1983

| --- | --- |

 מספר התחרות:  28
 גמר:  23 באפריל 1983 
 מנחים:  מרלן שארל
 רשת השידור המפיקה:  גרמניה ARD, מערב גרמניה
 מיקום האירוע:  גרמניהאאודי דום, מינכן, מערב גרמניה
 השיר הזוכה:  לוקסמבורג לוקסמבורג - "אם החיים הם מתנה" "Si La Vie est Cadeau" (קורין הרמס)
 שיטת הניקוד:  בכל מדינה חבר שופטים, המעניק 1–8, 10 או 12 נקודות ל-10 שירים נבחרים
 מספר משתתפות:  20
 מדינות שחוזרות לאחר פרישה:  איטליה איטליה   יוון יוון   צרפת צרפת
 מדינות שפרשו מהתחרות:  אירלנד אירלנד
 סיימו עם 0 נקודות:  ספרד ספרד   טורקיה טורקיה
 המדינות המשתתפות
 
   המדינות המשתתפות  מדינות שהשתתפו בעבר אך לא השנה
 → אירוויזיון 1982 אירוויזיון 1984 ← 
 
אירוויזיון 1983 נערך ב-23 באפריל 1983 במינכן לאחר זכייתה של גרמניה באירוויזיון 1982. בתחרות ניצחה הזמרת קורין הרמס, שייצגה את לוקסמבורג עם השיר "Si La Vie est Cadeau".
את ישראל ייצגה הזמרת עופרה חזה עם השיר "חי", שכתב אהוד מנור והלחין אבי טולדנו, אשר ייצג את ישראל בשנה שלפני כן. ישראלים רבים התרגשו לשמוע את עפרה חזה שרה "עם ישראל חי" דווקא על אדמת גרמניה במינכן, 40 שנה בלבד לאחר זוועות השואה.[דרוש מקור] חזה ומלוויה קיבלו פעמיים "דוז פואה", מהולנד ומאוסטריה, ו-6 פעמים 10 נקודות. בסך הכול קיבלה ישראל 136 נקודות, והגיעה למקום השני בפעם השנייה ברציפות.
בסוף שלב הקראת הניקוד, 6 נקודות הפרידו בין ישראל לזוכה, נציגת לוקסמבורג לתחרות. זאת, לאחר שגם ישראל העניקה 12 נקודות לשיר שבסופו של דבר הגיע למקום הראשון.
השירים המשתתפים

| סדר | מדינה | שפה | ביצוע | שם השיר בשפת מקור | שם השיר בעברית | מיקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | צרפת צרפת | צרפתית | גי בונה | Vivre | לחיות | 8 | 56 |
| 2 | נורווגיה נורווגיה | נורווגית | יאן טייגן | Do re mi | דו רה מי | 9 | 53 |
| 3 | בריטניה בריטניה | אנגלית | Sweet Dreams (חלומות מתוקים) | I'm never giving up | אני אף פעם לא מוותר | 6 | 79 |

| 4 | שוודיה שוודיה | שוודית | קרולה | Främling | איש זר | 3 | 126 |
| 5 | איטליה איטליה | איטלקית | ריקרדו פולי | Per Lucia | בשביל לוסיה | 11 | 41 |

| 6 | טורקיה טורקיה | טורקית | צ'טין אלפ ו"הגלים הקצרים" | Opera | אופרה | 19 | 0 |

| 7 | ספרד ספרד | ספרדית | רמדיוס אמאיה | ¿Quién maneja mi barca? | מי משיט את ספינתי? | 19 | 0 |
| 8 | שווייץ שווייץ | איטלקית | מריאלה פארה | Io cosí non ci sto | אני לא אוהבת את זה ככה | 15 | 28 |
| 9 | פינלנד פינלנד | פינית | אמי אשפלונד | Fantasiaa | פנטסיה | 11 | 41 |
| 10 | יוון יוון | יוונית | כריסטי סטסינופולו | Mu les) Μου λες) | אתה אומר לי | 14 | 32 |
| 11 | הולנד הולנד | הולנדית | ברנדט | Sing me a song | שיר לי שיר | 7 | 66 |
| 12 | יוגוסלביה יוגוסלביה | קרואטית | דניאל | Džuli | ג'ולי | 4 | 125 |
| 13 | קפריסין קפריסין | יוונית | סטאוורוס ודינה | I agapi akoma zi) Η αγάπη ακόμα ζει) | האהבה עדיין חיה | 16 | 26 |
| 14 | גרמניה גרמניה המערבית | גרמנית | הופמן והופמן | Rücksicht | התחשבות | 5 | 94 |
| 15 | דנמרק דנמרק | דנית | גרי | Kloden drejer | סיבוב כדור הארץ | 17 | 16 |

| 16 | ישראל ישראל | עברית | עפרה חזה | חי | חי | 2 | 136 |
| 17 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | ארמנדו גאמה | Esta balada que te dou | הבלדה שאני מעניק לך | 13 | 33 |
| 18 | אוסטריה אוסטריה | גרמנית | ווסטנד | Hurricane | הוריקן | 9 | 53 |
| 19 | בלגיה בלגיה | הולנדית | פאס דה-דוקס | Rendez-vous | פגישה | 18 | 13 |
| 20 | לוקסמבורג לוקסמבורג | צרפתית | קורין הרמס | Si la vie est cadeau | אם החיים הם מתנה | 1 | 142 |
מבצעים חוזרים בתחרות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| מבצע | מדינה | שנים קודמות |
| גי בונה | צרפת צרפת | 1970 (מקום 4) |
| יאן טייגן | נורווגיה נורווגיה | 1978 (מקום 20), 1982 (מקום 12) |
ג'מאל חכרוש

| --- | --- |

ג'מאל חכרוש, ראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית
 לידה:  1957 (בן 67 בערך) כַּפְר כַּנָּא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1978–2022 (כ־44 שנים)
 דרגה:   ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד תחנת נהריה  מפקד תחנת זבולון  סגן מפקד מרחב החוף  סגן ראש אגף התנועה  סגן מפקד מחוז חוף  ראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה ביישובים הערביים  ראש אגף סיף
 
ג'מאל חכרוש (במרכז) עם זהר דביר
ג'מאל חכרוש (בערבית: جمال حكروش; נולד ב-1957) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל שעמד בראש אגף סיף לסיכול פשיעה בחברה הערבית בישראל. חכרוש הוא הניצב הערבי-ישראלי המוסלמי הראשון במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

חכרוש התגייס למשטרה ב-1978 ושירת כסייר בתחנת חדרה. לאחר קורס קציני משטרה שירת כקצין סיור בתחנת חדרה, ושירת בתפקידי פיקוד בתחנות זבולון וחיפה. שימש מפקד משטרת ההגירה באזור חיפה, ב-2004 מונה למפקד תחנת עפולה, לאחר מכן כיהן כמפקד תחנת נהריה כולל במהלך מלחמת לבנון השנייה. ב-2007 מונה למפקד תחנת זבולון והיה הערבי-מוסלמי הראשון בדרגת ניצב משנה במשטרה. ב-2010 מונה לסגן מפקד מרחב החוף וכיהן בתפקיד במהלך השרפה בכרמל. ב-2011 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לסגן ראש אגף התנועה. ב-2013 מונה לסגן מפקד מחוז חוף.
ב-2015 מונה לממלא מקום ממ"ז חוף, ואף פיקד במהלך "צוק איתן" על טיפול המשטרה במהומות בוואדי עארה.
באפריל 2016 מונה לראש המנהלת לשיפור שירותי המשטרה בחברה הערבית בדרגת ניצב.
במסגרת כהונתו כראש המנהלת נבנו 12 תחנות משטרה ביישובים ערביים, התגייסו כ-300 שוטרים מהמגזר הערבי, מהם 32 נשים ב-2021 הוקם במשטרה אגף סי"ף כאגף ארצי לסיכול הפשיעה בחברה הערבית ובראשותו ניצב חכרוש.
בינואר 2022, פורסם סרטון מספטמבר 2020 בו הוא נראה עוזב זירת רצח מבלי לסייע לנדקר או להזעיק עזרה. בעקבות פרסום הסרטון יצא חכרוש לחופשה, ולאחר כשבוע הודיע על פרישתו מהמשטרה. ולמנהל אגף סיף מונה נתן בוזנה.
בדצמבר 2022 פורסם שהשתתף באירוע לאומני בגליל לזכר ערבים שנהרגו בזמן מלחמת העצמאות בקרבות מול צה"ל, בהם רבים מהמשתתפים לבשו דגלי אש"ף, ואחד הנואמים היה ראאד סלאח, מראשי הפלג הצפוני של התנועה האיסלמית. ההשתתפות עוררה ביקורת רבה וקריאות רבות לממשלת ישראל לשקול מחדש את שאלת שילובם של ערבים ישראלים במשטרת ישראל.
חכרוש נשוי ואב לארבעה. מתגורר בכפר כנא.
הערות שוליים

↑  יואב איתיאל, מרחב חוף: מחליפים תפקידים, מגזין המושבות
↑  ירון דורון, מהשבוע: ג'מאל חכרוש - הניצב המוסלמי הראשון במשטרה, באתר nrg
↑    נטעאל בנדל, ‏ניצב ג'מאל חכרוש: הח"כים הערבים בחרו באלימות, בעיתון מקור ראשון, 14 ביוני 2018
↑  סי"ף, אתר משטרת ישראל
↑  "מעמד היסטורי ובשורה גדולה לכל אזרחי ישראל", אתר משטרת ישראל, 11 באוגוסט 2021
↑  משה שטיינמץ, אחרי שפורסם תיעוד שלו עוזב זירת רצח: ניצב ג'מאל חכרוש יוצא לחופשה מהמשטרה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 24 בינואר 2022
↑  עדו בן פורת, אחרי שדילג מעל גופה: ניצב ג'מאל חכרוש פורש מהמשטרה, באתר ערוץ 7, ‏31/1/2022
↑  השוטר הערבי מספר 1 השתתף בחנוכת אנדרטת "שהידים" • הקול היהודי, באתר • הקול היהודי
↑  סערת חכרוש: לבחון שילוב "אוכלוסיות לא משרתות" במשטרה • הקול היהודי, באתר • הקול היהודי
קולג' סנט פיטרס (אוקספורד)

| --- | --- |


 מיקום
 מיקום:  אוקספורד, הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°45′10″N 1°15′39″W﻿ / ﻿51.752762°N 1.260721°W﻿ / 51.752762; -1.260721
  (למפת אוקספורד מוגדלת) הספרייה הבודלייניתסנט פיטרס קולג'(למפת אוקספורד רגילה) הספרייה הבודלייניתסנט פיטרס קולג'
קולג' סנט פיטרס (באנגלית: St Peter's College) הוא אחד הקולג'ים המנהליים של אוניברסיטת אוקספורד הממוקם ברחוב ניו אין הול, בלב העיר אוקספורד בבריטניה.
הקולג' שוכן באתר בעל שני מבנים שהשתייכו לאוניברסיטה עוד בימי הביניים, ונוסדו לא יאוחר מהמאה ה-14.
הקולג' המודרני נוסד בשנת 1929 על ידי פרנסיס ג 'יימס צ'אבאס, הבישוף של ליברפול, כ'מוסד סנט פיטרס', והשיג מעמד קולג' מלא בשנת 1961. סנט פיטרס נוסד כקולג' לגברים בלבד אך משנת 1979 מתקבלים לשורותיו בני שני המינים.
נכון לשנת 2018, הונו של הקולג' הוערך ב-44.6 מיליון ליש"ט, סכום שמציב אותו כאחד הקולג'ים הפחות עשירים באוקספורד.
היסטוריה

סנט פיטרס ממוקם בשני בניינים מימי הביניים ששימשו כאולמות או מעונות סטודנטים של האוניברסיטה: Trilleck's Inn, ששמו שונה מאוחר יותר ל-New Inn Hall, ו-Rose Hall. את Trillecks Inn יסד במאה ה -14 הבישוף ג'ון טרילקס, והוא התמזג בשנת 1887 לתוך בייליול קולג'. בניין Rose Hall נבנה עבור ניו קולג' על ידי ויליאם מווייקהאם. ניו קולג' מכר בסופו של דבר את הבניין לרקטור של סנט פיטרס בשנים 1859 ו-1868 כאתר לכנסייה חדשה, וזה משמש כיום ככנסיית הקולג'.
ההיסטוריה של הקולג' בצורתו הנוכחית החלה בשנת 1923 כאשר פרנסיס צ'אבאס, הבישוף לשעבר של ליברפול, חזר לאוקספורד. הוא היה מודאג מעליית עלויות ההשכלה באוניברסיטאות הוותיקות בבריטניה, וראה בחזונו את סנט פיטרס כמוסד שבו סטודנטים מבטיחים אך מעוטי אמצעים, שאולי היו נרתעים מעלויות הלימודים בקולג' רגיל, יוכלו לקבל חינוך באוקספורד. בשנת 1928 נפתח מוסד סנט פיטרס כאכסניה ל-13 תלמידים בלבד. בשנת 1929 הכריזה עליו האוניברסיטה כמוסד פרטי קבוע ובשנת 1947 כמכון.
בשנת 1961, האוניברסיטה אישרה לסנט פיטרס מעמד מלא של קולג' מן המניין. עם קבלת הצ'רטר המלכותי שלו באותה שנה, הוענק לו השם קולג' סנט פיטרס.
הצבעים ההרלדיים של הקולג', המופיעים בסמליו הם ירוק וזהב.
מבני הקולג'

כמה ממבני הקולג' עתיקים הרבה יותר מן המוסד עצמו. הקולג' התאים למעשה מבנים קיימים כדי לספק את המתקנים הציבוריים הדרושים לחיי הקהילה, ובנה לאורך השנים מבנים חדשים כדי להשמיש מעונות לסטודנטים.
מבני הקולג' > הבניינים הישנים

בית לינטון (Linton House), מעונות ג'ורג'יאנים שנבנו בשנת 1797, מהווה את הבניין הראשי של הקולג' ובו ממוקמת הכניסה הראשית לקולג', דלפק הפורטרים והספרייה. בית קאנאל (Canal House), מקום מושבו של המאסטר, ראש הקולג', מתוארך לראשית המאה ה-19.
כנסיית הקולג', שכונתה במקור הכנסייה של סנט פיטר לה ביילי, נבנתה בשנת 1874, והיא הכנסייה השלישית בעלת שם זה שנבנתה על או קרוב מאוד למיקומה הנוכחי. בכנסייה מוצבות אנדרטאות לזכר בני משפחת צ'אבאס, כולל צלב הקבר המקורי של קפטן נואל צ'אבאס, חלון הזיכרון של משפחת צ'אבאס ותבליט גדול של הבישוף פרנסיס צ'אבאס במהלך תפילה.
חדר האוכל של הקולג', הידוע בשם האנינגטון הול, על-שמו של המיסיונר הוויקטוריאני הבישוף ג'יימס הנינגטון, נבנה בשנת 1832 והוא החלק היחיד ששרד מבניין New Inn Hall המקורי. בניין צ'אבאס, לשעבר בית הספר המרכזי לבנות, אשר צמוד לאתר המקורי של הקולג', נרכש מאוחר יותר, ומשמש כמעונות סטודנטים, חדרי סמינרים, מועדון לתלמידי תארים מתקדמים (MCR) וחדר מוזיקה.
מבני הקולג' > מעונות

לקולג' יש ארבע מדשאות, האופייניות לקולג'ים באוקספורד: מדשאת לינטון הראשית, מדשאת מאלברי, מדשאת הנינגטון ומדשאת צ'אבאס. מעונות הסטודנטים ממוקמים בבניין המודרני, בבניין צ'אבאס, באגף Staircase IV, בבניין מת'יוס (בו נמצאים גם מועדון ה-JCR והבר של הקולג') ובבניין מוריס. פרופסורים וצוות הקולג' השוהים במתחם הקולג' מתגוררים ברובם באגפי Staircase I-IV ובבניין לטנר.
בשנת 2018 הושלמה בנייתו של בניין הוברט פרודו החדש ובו חדרי מעונות וחללי ישיבות נוספים.
בבעלות סנט פיטרס גם כמה בנייני מעונות הממוקמים מחוץ לאתר הראשי של הקולג', במרחק כמה דקות הליכה. בניין סנט תומאס ובניין סנט ג'ורג' משכנים סטודנטים לתואר ראשון, ואילו הבניין ברחוב פאראדייס (אשר נפתח רשמית ביוני 2008) משמש כמעונות לתלמידי תארים מתקדמים.
חיים סטודנטיאליים

מועדון ה-JCR לתלמידי תואר ראשון מארגן לאורך כל שנת הלימודים מגוון רחב של אירועים חברתיים, החל מאירועים רשמיים וכלה במסיבות סטודנטים רוויות אלכוהול הנמשכות עד השעות הקטנות של הלילה. סנט פיטרס הוא בין הקולג'ים היחידים המפרסם מגזין סטודנטים בנושא אומנות, ה-Misc.
חיים סטודנטיאליים > ספורט

בקולג' קיימים מועדוני ספורט בכל הענפים העיקריים של האוניברסיטה, בהם חתירה, קריקט, כדורגל, כדורגל שולחני ורוגבי. סנט פיטרס חולק עם קולג' אקסטר וקולג' הרטפורד מתחם מגרשי ספורט הכולל שני מגרשי קריקט, שני מגרשי כדורגל וראגבי, מגרש הוקי, מגרשי טניס ומגרש סקווש.
חתירה היא ספורט פופולרי מאוד בקולג': מועדון החתירה של סנט פיטרס משתתף באופן קבוע בתחרויות באוניברסיטה ומחוצה לה. סנט פיטרס חולק את מחסן הסירות שלו עם מועדוני החתירה של הקולג'ים סומרוויל, יוניברסיטי ווולפסון. בשנים האחרונות היו לסנט פיטרס הצלחות מרובות בענף.
קטר 7900

חברת Great Western Railway בחרה לקטר מספר 7900 שלה את השם 'Saint Peter's Hall' על שמו של הקולג'. קטר הקיטור, מסוג GWR 6959, נבנה בשנת 1949 עבור חברת הרכבות הבריטית, ואחד מלוחות המתכת שנשאו את שמו עד שהוצא משימוש נמצא במתחם הקולג'.
אנשים הקשורים לקולג' > ראשי הקולג'

כריסטופר שבאס (אנ')‏ (1929–1940)
ג'וליאן תורנטון-דוסברי (אנ') ‏ (1940–1944, 1955–1968)
רוברט וילמוט הווארד (אנ')‏ (1945–1955)
אלק קיינקרוס (אנ')‏ (1969–1978)
ג'רלד איילמר (אנ')‏ (1979–1991)
ג'ון בארון (אנ')‏ (1991–2003)
ברנרד סילברמן (אנ')‏ (2003–2009)
מארק דמאזר (אנ')‏ (2010–2019)
ג'ודית ביוקנן (אנ')‏ (2019–הווה)
אנשים הקשורים לקולג' > בוגרים מפורסמים

קן לואץ', במאי קולנוע וטלוויזיה אנגלי
דייוויד דייוויס, לשעבר מנכ"ל התאחדות הכדורגל האנגלית
יו פרנלי-וויטינגסטול, שף ואישיות טלוויזיונית
מארק קארני, נגיד בנק אנגליה
הלורד קונדון, נציב משטרת המטרופולין לשעבר
יו דנסי, שחקן ודוגמן אנגלי
ניק יוטון, לשעבר מפקד הכוחות המשותפים בצבא הבריטי
פרנסואה פרודו, יזם ונשיא חברת האנרגיה 'פרנקו'
קארל אלברט, יו"ר בית הנבחרים של ארצות הברית לשעבר
הערות שוליים

↑  "College History | www.spc.ox.ac.uk|accessdate=2018-05-04|website=www.spc.ox.ac.uk|language=en". אורכב מ-המקור ב-2018-10-13. נבדק ב-2019-04-25.
↑  "St Peter's College University of Oxford : Annual Report & Financial Statements : For the year ended 31 July 2018" (PDF). ox.ac.uk. p. 27. נבדק ב-5 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "A History of the County of Oxford: Volume 3: The University of Oxford". British History Online. נבדק ב-16 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chavasse, Christopher (8 בנובמבר 1930). "St Peter's Hall, Oxford". The Times: 8. נבדק ב-29 באוגוסט 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  http://www.spc.ox.ac.uk/content/chavasse-family-papers
↑  Sports – St Peter's College, University of Oxford (אורכב 09.05.2013 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Obituary". The Times. 29 באוגוסט 2008. נבדק ב-13 במרץ 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| אוניברסיטת אוקספורד |
| --- | --- | --- |
| קולג'ים |   אול סולס   אוריאל   אקסטר   בייליול   ברייזנוז   ג'יזס   גרין טמפלטון   האריס מנצ'סטר   הרטפורד   וודהם   וולפסון   ווסטר   טריניטי   יוניברסיטי   כרייסט צ'רץ'   ליידי מרגרט הול   לינקולן   לינקר   מודלין   מנספילד   מרטון   נאפילד   ניו   סאמרוויל   סנט אדמונד הול   סנט אן   סנט אנטוני   סנט ג'ון   סנט הילדה   סנט יוז   סנט פיטרס   סנט קטרין   סנט קרוס   פמברוק   קווינס   קורפוס כריסטי   קיבל   קלוג   ראובן   |  |
| אולמות פרטיים קבועים |  בלקפרירס הול •  ויקליף הול •  קמפיון הול •  ריג'נט פארק קולג' |  |
| מכונים ומוסדות | הוצאה לאור • חדשנות • מכון ביג דאטה • מכון האינטרנט |  |
קטגוריה‏ • ‏‏ויקישיתוף
בנייני בית לינטון, מקום מושבם של הפורטרים והספרייה
בניין צ'אבאס בלילה
מדשאה ומעונות בסגנון אדוארדי בסנט פיטרס
משל החלון השבור

ערך זה עוסק במשל כלכלי של פרדריק בסטייה. אם התכוונתם לתאוריה סוציולוגית-קרימינולוגית, ראו .
פרדריק בסטייה, מחבר המשל
משל החלון השבור הוא משל שהגה הכלכלן והוגה הדעות הצרפתי פרדריק בסטייה בחיבורו "מה שרואים ומה שאין רואים" שפורסם במאה ה-19.