stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Eyes Closed
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 132 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 115 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 64 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 23 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 21 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 8 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 6 |  |
|  ישראל | המצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ | 18 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 37 |  |
Stick Season (שיר)

"Stick Season" הוא שיר של הזמר-יוצר האמריקאי נואה קאהן, יצא כסינגל המוביל מאלבומו Stick Season ב-8 ביולי 2022. קאהן כתב את השיר בעצמו והפיק אותו עם גייב סיימון. למרות שהצליח במידה בינונית בארצות הברית עם שחרורו, השיר הפך לוויראלי בטיקטוק באמצע שנת 2023 וזכה להצלחה בעולם, ואף הגיע למקום הראשון בבריטניה, אוסטרליה, אירלנד, הולנד ומחוז פלנדריה בבלגיה. כמו כן, הגיע לעשיריה הפותחת בקנדה, ניו זילנד וארצות הברית.
רקע והרכב

גרסה מוקדמת של השיר בוצעה בשידור חי באינסטגרם של קאהן ושודרה זמן מה לפני ה-3 בנובמבר 2020. קאהן כתב בית מהשיר במהלך "התקף של חוסר ביטחון" והעלה אותו לטיקטוק בשנת 2022. השיר הצליח במהרה, והאיץ בו לסיים לכתוב את השיר, מה ש"בסופו של דבר לקח הרבה זמן". קאהן היה מודאג גם אם שיר שנכתב "במיוחד על מדינת הבית שלו ורמונט" יתחבר לאנשים שגרים במקום אחר.
שם השיר מתייחס לכינוי לסתיו בניו אינגלנד, התקופה שאחרי ליל כל הקדושים לפני שהשלג בחורף מתחיל, אשר קאהן כינה "זמן של מעבר" ו"סופר מדכא" כי "זה רק אומר שהחורף מגיע בקרוב וזה יוצר הרבה חרדה".
ביקורות > הופעות ברשימות

| כתב עת | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 50 השירים הטובים ביותר של 2024 (עד כה): רשימת צוות | 28 |  |
גרסאות כיסוי

הזמרת-יוצרת האמריקאית אוליביה רודריגו ביצעה גרסת כיסוי לשיר במהלך הופעה באולפני ה-BBC Radio 1. הביצוע של רודריגו לשיר יצא לכבוד יום חנות התקליטים 2024 במהדורת ויניל במהדורה מוגבלת של כמה אלפי עותקים. הביצוע הגיע למקום ה-36 במצעד מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים.
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס המוזיקה של בילבורד | 12 בדצמבר 2024 | שיר רוק מוביל | מועמדות |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 5 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 9 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 32 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 9 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 2 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הרוק איירפליי | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 19 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 10  |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 44 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 17 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 18 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | קאנטרי איירפליי | 11 |  |
|  לטביה | איירפליי | 10 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 11 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |  |
|  פולין | מצעד האיירפליי טופ 100 הפולני | 16 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 58 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 3 |  |
|  קנדה | CHR/טופ 40 | 5 |  |
|  קנדה | הוט AC | 8 |  |
|  קנדה | שירי רוק | 15 |  |
|  קנדה | AC | 16 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 15 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 19 |  |
מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 10 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 25 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 36 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 30 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי למבוגרים | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 4 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק | 3 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים – רוק | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים האלטרנטיביים | 4 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | 5× פלטינה | 350,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | 4× פלטינה | 4,000,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 45,000 |
| הולנד (NVPI) | פלטינה | 80,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | 2× פלטינה | 1,200,000 |
| ניו זילנד (Recorded Music NZ) | 3× פלטינה | 90,000 |
| קנדה (Music Canada) | 3× פלטינה | 240,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | זהב | 10,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 6,015,000 |
הערות שוליים

1 2  Jon Blistein, Noah Kahan Fought a Deluge of Doubts to Make His Viral Hit 'Stick Season', רולינג סטון, ‏2023-06-28 (באנגלית אמריקאית)
↑   Stick Season -unreleased original by Noah Kahan-, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:56), 3 בנובמבר 2020
↑  Heather Alterisio, What exactly is Vermont's 'Stick Season'?, www.boston.com (באנגלית אמריקאית)
↑  Callie Ahlgrim, Noah Kahan took the time of year 'no one really likes' and made it into 'Stick Season,' an album anyone could love, Business Insider (באנגלית אמריקאית)
↑  Katie Atkinson,Eric Renner Brown,Hannah Dailey,Stephen Daw,Angel Diaz,James Dinh,Frank DiGiacomo,Thom Duffy,Griselda Flores,Josh Glicksman,Paul Grein,Lyndsey Havens,Rylee Johnston,Elias Leight,Meghan Mahar,Taylor Mims,Gail Mitchell,Jessica Nicholson,Danielle Pascual,Isabela Raygoza,Dan Rys,Michael Saponara,Damien Scott,Andrew Unterberger,Christine Werthman, Katie Atkinson, Eric Renner Brown, Hannah Dailey, Stephen Daw, Angel Diaz, James Dinh, Frank DiGiacomo, Thom Duffy, Griselda Flores, Josh Glicksman, Paul Grein, Lyndsey Havens, Rylee Johnston, Elias Leight, Meghan Mahar, Taylor Mims, Gail Mitchell, Jessica Nicholson, Danielle Pascual, Isabela Raygoza, Dan Rys, Michael Saponara, Damien Scott, Andrew Unterberger, Christine Werthman, The 50 Best Songs of 2024 (So Far): Staff List, Billboard, ‏2024-06-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hugh McIntyre, Olivia Rodrigo Scores A New Hit–And She Had Some Help, Forbes (באנגלית)
↑  Katie Atkinson, Here Are the 2024 Billboard Music Awards Winners: Full List, Billboard, ‏2024-12-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏25 במאי 2024
↑  Adult Pop Airplay, בילבורד, ‏25 במאי 2024
↑  Adult Contemporary, ביבלורד, ‏25 במאי 2024
↑  devops, Radio Songs, Billboard, ‏11 במאי 2024 (באנגלית אמריקאית)
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global 200 Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Billboard Global Excl. U.S. Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Hot 100 Songs, בילבורד
↑  Year-end Charts – Streaming Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts 2024 – Radio Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Pop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Adult Contemporary Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Adult Pop Airplay Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Rock & Alternative Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Rock Songs, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Rock Digital Song Sales, בילבורד, ‏2024
↑  Year-end Charts – Hot Alternative Songs, בילבורד, ‏2024
↑  ARIA Top 50 Singles Chart, ARIA, ‏5 באוגוסט 2023 (באנגלית)
↑  NZ Top 40 Singles Chart, מצעד המוזיקה הרשמי של ניו זילנד, ‏12 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 9f80a491-a42a-49fa-b12d-d864c094ae91
תערוכת הרכב של טורינו

| --- | --- |

 פרטים
 מקום תצוגה:  טורינו, רומא, מילאנו, איטליה איטליה
 שנה:  1900 - 2000
 https://www.parcovalentino.com/salone-auto-torino
 
תערוכת הרכב של טורינו (באיטלקית: Salone dell'Automobile di Torino) הייתה תערוכת רכב שנתית התקיימת באיטליה.
התערוכה התקיימה לראשונה בשנת 1900 בטורינו במבצר ולנטינו. בתערוכה השתתפו 25 יצרנים מאיטליה, צרפת וגרמניה והגיעו כ-2000 מבקרים. בהמשך היא התקיימה בתדירות שנתית בטורינו, מילאנו או רומא. בשנים 1938–1947 התערוכה לא התקימה. החל משנת 1972 התערוכה עברה לתדירות דו-שנתית. בשנת 1984 היא עברה למפעל של פיאט שנסגר בשכונת לינגוטו.
בשנת 2002 התערוכה ה-69 בוטלה לאור מיעט המשתתפים. כתוצאה מכך אירוע התערוכה השנתית האיטלקית עברה לבולוניה.
בשנים 2015–2019 בטורינו נערכה תערוכה באוויר הפתוח. תערוכה של 2020 בוטלה בעקבות מגפת הקורונה. תערוכת 2021 נערכה במילנו בהשתתפות 63 יצרני רכב.
במרוצת השנים מספר יצרנים איטלקים הציגו בתערוכה את המודלים החדשים שצפויים לצאת לשוק ומכוניות קונספט. המסורת החלה בשנת 1902 כאשר הוצגה אדמי. היא נמשכה עם לנצ'יה אלפא (1908), פיאט זירו (1913), פיאט 501 (1919), אלפא רומיאו 1900 (1950), בנדיני סלונצ'ינו (1968) ועוד.
הערות שוליים

↑  Grandprix.com, Car manufacturers cause Turin Motor Show to be cancelled, www.grandprix.com (באנגלית בריטית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דת אתנית

במדע הדתות, דת אתנית היא דת או אמונה הקשורה בקבוצה אתנית או אתנו-דתית מסוימת. דתות אתניות נבדלות לעיתים קרובות מדתות אוניברסליות כמו הנצרות והאסלאם, שבהן הפצת הדת היא מטרה עיקרית, ולפיכך אינן מוגבלות בהיקף האתני, הלאומי או הגזעי.
הגדרה

דתות אתניות מוגדרות כדתות הקשורות לקבוצה אתנית מסוימת, ולעיתים קרובות נתפסות כחלק מגדיר מהתרבות, השפה והמנהגים של אותה קבוצה. קבוצות פזורה מקיימות לעיתים קרובות דתות אתניות כאמצעי לשמירה על זהות אתנית נפרדת, כגון תפקידה של הדת המסורתית האפריקאית ודתות הפזורה האפריקאית בקרב הפזורה האפריקאית ביבשת אמריקה.
דתות שאינן אתניות מיסודן, כמו הנצרות, תפקדו במספר מקרים גם כסמן זהות אתנית משמעותי, דוגמה בולטת לכך היא ה"קדוש-סביאניזם" הסרבי של הכנסייה האורתודוקסית הסרבית, והמורשת הדתית והתרבותית של ענף הנצרות הסורית של האשורים.
מונחים קשורים > דת עממית

מונח קרוב למונח "דת אתנית" הוא "דת עממית". על אף ששני המונחים משמשים לעיתים כמילים נרדפות, יש הבדל ביניהם, שכן המונח "דת עממית" מתייחס ל"ביטוי של אמונות ומנהגים דתיים ברמה עממית". מכאן, במקביל לשימוש במונח "דת עממית" כדי לתאר דתות אתניות סיניות ואפריקניות מסוימות, מונח זה מתייחס גם לאופן הביטוי העממי של דתות רב-לאומיות וממוסדות יותר כמו נצרות עממית או אסלאם עממי.
מונחים קשורים > נאו-פגניות

כמה דתות אתניות עתיקות, ובהן דתות שהתקיימו באירופה הקדם-מודרנית, זכו לאחרונה לעדנה מחודשת במסגרת פעילותן של תנועות נאו-פגניות. תנועות ניאופגניות אחדות, בעיקר באירופה, אימצו את המונח "דת אתנית" כמונח המועדף עליהן, תוך התיישרות עם עולם האתנולוגיה. דוגמה לשימוש כזה ניתן למצוא בשמו של "הקונגרס האירופי לדתות אתניות", ארגון המקדם שיתוף פעולה בין תנועות נאו-פגניות באירופה. הארגון בחר את שמו לאחר דיון בן-יום שנערך ב-1998, במהלכו מרבית המשתתפים טענו כי המילה "פגני" היא בעלת קונוטציה שלילית, ואילו המילה "אתנית" מתארת טוב יותר את העובדה שמסורות אלו מקורן בעמים קדומים. בשיח הפופולרי והאקדמי בשפה האנגלית הפכה המילה "פגניות", Paganism, למונח מקובל. בהקשרים מערביים משתמשים גם במגוון מונחים קשורים. בארצות הברית ובקנדה, נעשה שימוש במונח "דת טבע" כמונח חלופי.
ראו גם

אנימיזם
טוטמיזם
נאופגניזם
פוליתאיזם
עבודת אלילים
שמאניזם
אמונות שבטיות אפריקאיות
דתות בערב הקדם-אסלאמית
יהדות - דתו של העם היהודי, דת אתנית מונותאיסטית
פולחן אבות
קבוצה אתנו-דתית
אתניות יהודית
מחקרים גנטיים על יהודים
הערות שוליים

↑  Park, Chris C. (1994). Sacred Worlds: An Introduction to Geography and Religion. Routledge. p. 38. ISBN 9780415090124. ארכיון מ-2023-10-16. נבדק ב-2021-12-28.
↑  Oduah, Chika (19 באוקטובר 2011). "Are blacks abandoning Christianity for African faiths?". theGrio. ארכיון מ-9 בנובמבר 2021. נבדק ב-27 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chong, Kelly H. (1997). "What It Means to Be Christian: The Role of Religion in the Construction of Ethnic Identity and Boundary Among Second- Generation Korean Americans". Sociology of Religion. 59 (3): 259–286. doi:10.2307/3711911. JSTOR 3711911.
↑  Martensson, Ulrika; Bailey, Jennifer; Ringrose, Priscilla; Dyrendal, Asbjorn (15 באוגוסט 2011). Fundamentalism in the Modern World Vol 1: Fundamentalism, Politics and History: The State, Globalisation and Political Ideologies. I.B.Tauris. ISBN 9781848853300. ארכיון מ-16 באוקטובר 2023. נבדק ב-17 באוקטובר 2020 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Pierre Ameer, John (2008). Assyrians in Yonkers: Reminiscences of a Community: Harvard College Library Assyrian collection. University of Michigan Press. p. 125. ISBN 9781593337452.
↑  Minahan, James (2002). Encyclopedia of the Stateless Nations: A-C. Greenwood Publishing Group. p. 206. ISBN 9780313321092.
↑  L. Danver, Steven (2002). Native Peoples of the World: An Encyclopedia of Groups, Cultures and Contemporary Issues. Routledge. p. 517. ISBN 9781317464006.
↑  Bowker, John (2000). "Folk Religion". The Concise Oxford Dictionary of World Religions. New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-191-72722-1.
↑  Rock, Stella (2007). Popular religion in Russia. Routledge מסת"ב 0-415-31771-1, p. 11. Last accessed July 2009.
↑  Cook, Chris (2009). Spirituality and Psychiatry. RCPsych Publications. p. 242. ISBN 978-1-904671-71-8.
↑  Lewis, James R. (2004). The Oxford Handbook of New Religious Movements. New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-195-36964-9.
↑  Strmiska 2005, p. 14.
↑  Ivakhiv, Adrian (2005). "In Search of Deeper Identities: Neopaganism and "Native Faith" in Contemporary Ukraine" (PDF). Nova Religio: The Journal of Alternative and Emergent Religions. 8: 30. doi:10.1525/nr.2005.8.3.7. JSTOR 10.1525/nr.2005.8.3.7. ארכיון (PDF) מ-2021-08-14. נבדק ב-2019-06-29.
↑  Strmiska, Michael F. (2005). Modern Paganism in World Cultures: Comparative Perspectives. ABC-CLIO. pp. 15–16, 276. ISBN 9781851096084.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph699853
ארול פלין

| --- | --- |

ארול פלין בשנת 1940 לערך
 לידה:  20 ביוני 1909 הובארט, טסמניה, אוסטרליה
 פטירה:  14 באוקטובר 1959 (בגיל 50) ונקובר, בריטיש קולומביה, קנדה
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 שם לידה:  Errol Leslie Thomson Flynn 
 סוגה מועדפת:  סרט פעולה, סרט בלשי, סרט הרפתקאות, מערבון, פילם נואר, סרט דרמה, סרט פנטזיה, סרט מלחמה 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  1932–1959 (כ־27 שנים)
 מקום לימודים:  SHORE – Sydney Church of England Grammar School  בית ספר האצ'ינס 
 בן או בת זוג:  נורה אדינגטון (1943–1949)  לילי דמיטה (1935–1942)  פטריס ויימור (1950–1959)   בברלי אדלנד 
 צאצאים:  שון פלין (1941-1970), Rory Flynn 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארול לזלי פלין (באנגלית: Errol Leslie Flynn;‏ 20 ביוני 1909 – 14 באוקטובר 1959) היה שחקן קולנוע אוסטרלי. הוא נודע בזכות תפקידיו הרומנטיים בסרטים הוליוודיים כפרש אוחז חרב, קולני ורברבן, ובזכות סגנון חיים ראוותני והולל.
תחילת דרכו

פלין נולד בעיר הובארט בטסמניה, שם היה אביו, תאודור תומסון פלין, מרצה באוניברסיטה ומאוחר יותר פרופסור לביולוגיה באוניברסיטת טסמניה. את אימו, מארל, תיאר פלין כמי שמוצאה ממשפחת ימאים, ולכך אף יחס את חיבתו לחיי הים וההפלגה בו. לא נמצא אישוש לטענותיו של פלין כי מוצאו מאחד מן הימאים במרד על הבאונטי. הוריו היו ילידי אוסטרליה, צאצאי אסירים ממוצא אירי אנגלי וסקוטי שהוגלו ליבשת זו. הם התחתנו ב-23 בינואר 1909. בילדותו חי פלין בעיר סידני ולמד בבית ספר יסודי של כנסייה אנגליקנית. אחד מבני כיתתו היה ג'ון גורטון, לימים ראש ממשלתה ה-19 של אוסטרליה. פלין הורחק מבית הספר לאחר שהסתבך בקטטה ועל פי דיווחים אף קיים יחסי מין עם הכובסת של בית הספר. בהמשך הוא אף הורחק ממספר בתי ספר שבהם למד בטסמניה.
בגיל 20 הוא עקר לגינאה החדשה שם קנה חווה לגידול טבק, היה זה עסק שכשל. ניסיון עסקי אחר, בכריית נחושת בגבעות הסמוכות למיקומה של עיר הבירה הנוכחית פורט מורסבי, כשל אף הוא.
בתחילת שנות ה-30 פלין היגר לבריטניה ובשנת 1933 זכה בתפקיד בלהקת התיאטרון של נורת'המפטון, שהציגה באולם רויאל שבעיר. הוא הועסק בלהקה שישה חודשים. בשנת 1934 הוא אף הופיע כשחקן על הבמה בלונדון ובגלאזגו.
בשנת 1933 הוא שיחק בסרט האוסטרלי "בעקבות הבאונטי" (באנגלית: In the Wake of the Bounty) ובשנת 1934 שיחק בסרט "רצח במונטה קארלו" (Murder at Monte Carlo) בהפקת אולפני האחים וורנר בלונדון. כל עותקיו הידועים של סרט זה אבדו. בעקבות משחקו ב"רצח במונטה קארלו" כישרונו של פלין התגלה על ידי מנהלי חברת האחים וורנר, הוא הוחתם על חוזה משחק והיגר לארצות הברית. בשנת 1942, שמונה חודשים לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה, הפך לאזרח אמריקאי.
דרכו בקולנוע

הקריירה של פלין כשחקן קולנוע נסקה בין לילה לאחר שקיבל את התפקיד הראשי בסרט "קפטן בלאד" (1935). עד מהרה לוהק לתפקידי פרש אוחז חרב, קולני ויהיר, כך בסרט "הסתערות הבריגדה הקלה" (1936). לאחר שהופיע בתפקיד מיילס הנדון בסרט "בן המלך והעני" (1937), הוא לוהק בתפקידו המפורסם ביותר כרובין הוד בסרט "הרפתקאות רובין הוד" (1938), סרטו הראשון בצבע. בשנת 1938 עלה לאקרנים סרטו "סיור הבוקר" (The Dawn Patrol) לצד חברו הטוב דייוויד ניבן. בין סרטיו הבולטים בהמשך "דודג' סיטי" (1938), "נץ הים", "חייהם הפרטיים של אליזבת ואסקס" (1939), "שביל סנטה פה" (1940) "הרפתקאות דון חואן" (1948) ו"האישה לבית פורסייט" (1949)
לאורך כל הקריירה הקולנועית של פלין הוא עבד עם מיטב במאי סצנות הקרבות. פלין התפרסם בזכות מיומנותו בשימוש בחרב, כפי שניתן לראות בסרטו "הרפתקאות רובין הוד", "נץ הים" ו"קפטן בלאד".
פלין כיכב לצידה של אוליביה דה הבילנד בשמונה סרטים. הוא הודה במשיכתו לדה הבילנד, אולם טענת היסטוריון הקולנוע רודי בלמר ולפיה במהלך הסרטת "הרפתקאות רובין הוד" היה קשר רומנטי בין השניים, נדחתה על ידי דה הבילנד. בראיון שנתנה שנים אחר כך טענה כי הקשר ביניהם היה אפלטוני באופיו, במיוחד לאור העובדה כי פלין היה נשוי אותה עת ללילי דאמיטה.
פלין וידידו דייוויד ניבן היו חברים במועדון הקריקט של הוליווד. מיומנויותיו החברתיות האציליות, וגישתו היהירה והקלילה לנשים ולחיים בכלל, היו לשם דבר עד כי בשפה האנגלית המציא לכבודו המחבר בנג'מין ס. ג'ונסון את הביטוי "ארולסק", המופיע בחיבורו פילוסופיה ארולסקית על החיים.
לאחר שהפך לאזרח ארצות הברית, ב-15 באוגוסט 1942, הוא אף הפך מועמד לשירות בצבא ארצות הברית, לאחר שארצות הברית הצטרפה למלחמת העולם השנייה שמונה חודשים קודם לכן. מתוך הכרת תודה למדינה שהעניקה לו אזרחות, פלין ניסה להתגייס לזרועות שונות של צבא ארצות הברית, אולם נפסל לשירות בגלל בעיות בריאות. הוא סבל מלב מוגדל, ורשרוש בלב, ועד לאותה עת לקה אף בהתקף לב. בנוסף, הוא עדיין סבל ממחלת מלריה שבה נדבק בעת שהיה בגינאה החדשה, מכאבי גב כרוניים (שבהם טיפל על דעת עצמו במורפיום ואחר כך בהרואין), משחפת, וממספר מחלות מין. בנסיבות אלה, פלין שהיה ידוע בזכות תפקידיו בקולנוע כגבר בריא ואתלטי, סווג לא כשיר לשירות צבאי בגלל מצבו הבריאותי.
פסילתו לשירות צבאי יצרה לפלין ולחברת האחים וורנר בעיה קשה של תדמית ציבורית. לעיתים קרובות נמתחה עליו ביקורת בציבור כיוון שהמשיך לשחק תפקידי גיבור מלחמה בסרטיו בעוד שלא שירת כלל בצבא. אולפני האחים וורנר התקשו להתמודד עם הביקורת הציבורית כיוון שהסתירו מן הציבור את מצבו הבריאותי של פלין. הביקורת בעניין זה הוחרפה לאחר השתתפותו בתפקיד ראשי בסרט המלחמה "המטרה, בורמה!" (1945).
בשנות ה-50 שינה פלין את דמותו במציאות ובסרטים. צריכה מוגברת של משקאות אלכוהוליים והתמכרות לסמים הותירו עקבותיהם על גופו, והוא הפך לאדם שמן בעל מראה מזדקן. אולם הוא זכה לביקורות משבחות על משחקו בסרט "עוד תזרח השמש" (1957) בתפקיד שיכור לא יוצלח, ובסרט "הרבה מדי, מוקדם מדי" (1958) בתפקיד אלילו ג'ון ברימור. בקו אחד עם תדמיתו ההרפתקנית נסע פלין בשנת 1958 לקובה, להיפגש עם מנהיג המורדים פידל קסטרו, בו תמך. אוטוביוגרפיה שכתב בשם My Wicked, Wicked Ways, פורסמה זמן קצר לאחר מותו ומכילה סיפורים הומוריסטים על חייו בהוליווד. הספר זכה לביקורות משבחות כאחת מן האוטוביוגרפיות הטובות ביותר שנכתבו על ידי שחקני הוליוודי. בשנת 1984 הפיקה רשת הטלוויזיה CBS סרט המבוסס על האוטוביוגרפיה של פלין.
חייו האישיים > סגנון חייו

פלין נודע כרודף שמלות, חובב אלכוהול ומהיר חימה האוהב להתקוטט. סגנון חייו ההדוניסטי, המתהולל, סיבך אותו בצרות בנובמבר 1942, כאשר שתי נערות האשימו אותו בקיום יחסי מין עם קטינות. הוא הועמד למשפט בחודש ינואר 1943 וזוכה. האירוע חיזק עוד יותר את תדמיתו כרודף שמלות והגביר אהדתו בקרב גברים.
חייו האישיים > חיי נישואים ומשפחה

פלין התחתן שלוש פעמים בחייו: לשחקנית לילי דאמיטה, לה היה נשוי בין השנים 1935 עד 1942. לזוג נולד, בשנת 1939, בן יחיד, שון פלין. בשנת 1943 התחתן עם השחקנית נורה אדינגטון, לה היה נשוי עד לשנת 1949. לזוג נולדו שתי בנות, דידרה בשנת 1945 ורורי, (אמו של השחקן שון פלין) בשנת 1947. הוא התחתן בשלישית עם השחקנית פטריס וימור בשנת 1950, לה היה נשוי עד מותו. לזוג נולדה בת אחת, ארנלה רומה (1953–1998). בהוליווד אהב להתייחס לעצמו כמי שבא ממוצא אירי ולא אוסטרלי (אביו עבד אותה עת כפרופסור לביולוגיה באוניברסיטה בבלפסט, צפון אירלנד). בשנות ה-50 התגורר יחד עם אשתו פטריס בפורט אנטוניו שבג'מייקה ותרם רבות לפיתוח התיירות במקום. בחלק מן התקופה היה בעליו של בית מלון בעיירה.
בשלהי שנות ה-50 פלין הכיר וחיזר אחר נערה בת 15 בשם בוורלי אדלנד, שהייתה לימים לשחקנית קולנוע, אותה הכיר בבית ספר המיועד לילדי תעשיית הקולנוע. הוא ליהק אותה לסרטו "נערות קובניות מורדות" (1959). לדברי אדלנד, פלין תכנן להינשא לה ולהתגורר עימה בבית חדש שבנה בג'מייקה, אולם בעת טיול משותף לוונקובר שבקנדה, נפטר מהתקף לב כשהוא בן 50.
בנו היחיד שון, שהיה אף הוא לשחקן קולנוע ולכתב צבאי ידוע, נעלם בשנת 1970 בקמבודיה במהלך מלחמת וייטנאם, כאשר עבד שם עבור המגזין טיים. בשנת 1971 הוכרז כי ככל הנראה נרצח בידי כוחות החמר רוז'.
חייו האישיים > מותו

ב-9 באוקטובר 1959 פלין טס לוונקובר, בחברת בוורלי אדלנד, כדי להחכיר את היכטה שלו למיליונר ג'ורג' קלדו. ב-14 באוקטובר, כשקלדו הסיע את פלין לשדה התעופה, חש האחרון ברע. הוא נלקח לדירת ידיד של קלדו ועד מהרה התכנסה במקום מסיבה עליזה, כשפלין מבדר את האורחים בסיפורים ובחיקויים. לפתע חש שוב ברע, פרש לחדר השינה כשהוא מודיע לאורחים כי עוד ישוב. חצי שעה אחר כך בדקה אדלנד לשלומו ומצאה שהוא מחוסר הכרה. פלין, שהיה מעשן כבד, מת בדירה כתוצאה מהתקף לב. פלין נקבר בבית הקברות פורסט לואן בלוס אנג'לס.
האשמות ושמועות לאחר מותו

בשנת 1980 פרסם צ'ארלס היגהאם ביוגרפיה על ארול פלין, "ארול פלין: הסיפור שלא סופר" (Errol Flynn: The Untold Story), אשר עוררה מחלוקת רבה. בספר טען היגהאם כי פלין גילה אהדה לרעיונות פשיסטים וכי ריגל עבור הנאצים לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה. בספר אף נטען כי פלין היה ביסקסואל, טענה שעלתה גם בביוגרפיה שחיבר דייוויד ברט. לעומת זאת האחרון דחה את הטענה בדבר קשרים עם נאצים. בשנת 2000 פרסם היגהאם מאמר ובו טען כי פלין הואשם כבר בחייו על גילויי אהדה לאדולף היטלר וזאת על יסוד יחסיו עם ד"ר הרמן ארבן, אוסטרי ששירת בשירותי המודיעין הצבאי הגרמני, וכי ממסמכי CIA שהותרו לפרסום ניתן ללמוד כי במכתב מספטמבר 1933 כתב פלין לארבן: "יהודי חלקלק מנסה לרמות אותי... הייתי רוצה שנוכל להביא את היטלר לכאן כדי ללמד את ה"יצחקים" הללו דבר או שניים. הממזרים חסרי כל יושרה עסקית או כבוד.". מנגד נטען כי במסמכי MI5 שהותרו לפרסום עולה כי ארול פלין ריגל במהלך מלחמת העולם השנייה עבור בריטניה ובעלות הברית.
בביוגרפיות מאוחרות יותר בהן זו של טוני תומאס "ארול פלין - המרגל שלא היה" (Errol Flynn: The Spy Who Never Was), וזו של בסטר ויילס "ימי עם ארול פלין: אוטוביוגרפיה של איש פעלולים" (My Days With Errol Flynn: The Autobiography of a Stuntman), נדחו השערות אלה כהמצאה גמורה. על פי ביוגרפיות אלה, דעותיו של פלין היו בשמאל הפוליטי, הוא תמך ברפובליקה הספרדית בעת מלחמת האזרחים הספרדית ובמהפכה הקובנית בשלהי שנות ה-50, ואפילו תרם קולו כקריין לסרט דוקומנטרי בשם "האמת על מהפכת פידל קסטרו" (The Truth About Fidel Castro Revolotion), זמן קצר בטרם מותו.
דמותו בתרבות

על ארול פלין חוברה אופרה בשם "פלין" שהוצגה בשנים 1977–1978.
להקת הרוק האוסטרלית Australina Crawl פרסמה בשנת 1989 שיר בשם "ארול", אשר הגיע למקום ה-18 במצעד הפזמונים האוסטרלי. השיר נכלל באלבום הלהקה בשם "שירוקו", כשם יאכטה שהייתה בבעלות ארול פלין.
ביוני 2009 ציינה החברה על שם ארול פלין בטסמניה 100 שנים להולדתו באירוע שנמשך 10 ימים. ב-20 ביוני 2009, יום הולדתו, חשפה ביתו רורי כוכב על מדרכה לפני תיאטרון המורשת של הוברט.
בשנת 2008 פרסמה הסופרת האוסטרלית מרגרט סזאר-תומפסון רומן בדיוני על שנותיו האחרונות של פלין.
ארול פלין אוזכר בשירו של יוסי בנאי, "אני וסימון ומואיז הקטן" (לחן: חנן יובל).
על פי אלכס הצ'ינסון, מנהל הקריאייטיב של חברת המשחקים Ubisoft, דמותו של המתנקש אציו אודיטורה דה פירנצה מסדרת משחקי "Assassin's Creed" עוצבה בהשפעת פלין.