stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובר פידי
היסטוריה > ייסוד

קובר פידי ממוקמת בלב הספר האוסטרלי, האאוטבק (באנגלית: outback), באזור מדברי שבו נרשמות בחודשי הקיץ, נובמבר עד מרץ, טמפרטורות המגיעות עד 50 מעלות צלזיוס. עד המאה ה-20 היו התושבים היחידים באזור קובר פידי אבוריג'ינים, שנעו ונדו בשטח בחיפוש אחר מזון. בשנת 1915 יצאה משלחת בת ארבעה אנשים, ביניהם ג'ים האטצ'ינסון ובנו בן ה-14 ויליאם, לחפש זהב דרומית לקובר פידי, החיפוש נכשל והחבורה החלה בחיפושים אחר מים, כאשר ויליאם הבחין באבני אופאל על האדמה. תקופה קצרה לאחר מכן כבר החלו לכרות באזור אבני אופאל.
בשנת 1917, עם סיום מלחמת העולם הראשונה וחיבור האזור לרשת הרכבות, החלה תנועה של חיילים משוחררים, עובדי מסילת הרכבת לשעבר, ואחרים לקובר פידי בחיפוש אחר עושר. בתקופה זו גם החלו התושבים לגור בצורה המאפיינת את העיר עד היום, מתחת לפני הקרקע. התנאים היו קשים מאוד, ומים ומזון הובאו לאזור ממרחקים גדולים.
בשנות ה-30 וה-40 של המאה ה-20 ירדו מחירי האופאל בשל המיתון בעולם, והייצור בעיר כמעט ופסק. בסוף מלחמת העולם השנייה זכתה העיר לעדנה מחודשת בזכות כמה מציאות יוצאות דופן של אופאל באזור. בשנות ה-60 ובה-70 הפכה תעשיית האופאל לעסק המגלגל מאות מיליוני דולרים ומהגרים אירופים רבים הגיעו לעיר.
היסטוריה > העיר כיום

כיום מונה העיר כאלפיים נפש מחמישים לאומים שונים. היא מרוחקת מאות קילומטרים מכל נקודת יישוב אחרת ומכנה עצמה "בירת האופאל של העולם". מוסדות ציבור בעיר, כנסיות, מרכזי קניות, מלונות כמו גם מרבית התושבים, חיים מתחת לפני האדמה בחללים הנחפרים בגבעות. העלות של בית הנחפר כולו באדמה, כולל תשתיות,  דומה לעלות של בניית בית על פני הקרקע, אולם יש לו יתרונות רבים באזור זה, מפני שהבית שומר על טמפרטורה אחידה לאורך כל השנה, כך שאין צורך במערכות של מיזוג אוויר.
מסביב לעיר ניתן לחזות בכ-250,000 חורי מכרות המאופיינים בחורים באדמה וערימת עפר ענקית הנערמת לידם הנוצרים על ידי המכונות המשמשות לכרייה. המכרות אינם נסתמים, כדי לאפשר חפירה נוספת בקלות והאזור משובץ בשלטים המזהירים מפני טיול בשטח בשל סכנת הנפילה לבורות אלו. למרות הסכנה ישנם כאלו המחטטים בעפר, בתקווה למצוא אבני אופאל שחמקו מעיניי הכורים.
מיקומה של העיר על הכביש המהיר סטוארט (אנ'), כביש החוצה את אוסטרליה לאורכה, ותנאי החיים הייחודים בה, הופכים אותה גם לנקודת עצירה לתיירים, היכולים לבקר בבתים לדוגמה, לשהות במלונות מתחת לאדמה, לבקר במוזיאון לתולדות העיר, לבקר בכנסיות ואף לחפש בעצמם אופאל.
שמה של העיר

תחילה נקרא האזור מכרה האופאל של רכס סטיוארט (Stuart Range Opal Field) על שמו של האירופי הראשון שחקר את האזור ג'ון מקדואל סטיוארט, אולם ב-1920 שונה השם לקובר פידי על שום השם האבוריג'יני של העיר, קופה פיטי (kupa piti) שמשמעו "אדם לבן בחור".
רות פולצ'ק

| --- | --- |

רות פולצ'ק בכנס אקדמיית ויקיפדיה 2014 שאורגן על ידי ויקימדיה ישראל
 לידה:  11 בינואר 1983  (בת 41)
 מדינה:  ישראל 
 תפקיד:  מייסדת ומנכ"לית she codes;   מנכ"לית פינצ'ק
 פרסים והוקרה:  2008: אחת מ-40 הצעירים המבטיחים בישראל, על ידי דה מרקר   2016: כלת פרס רפפורט על יוזמה בראשית הדרך   2017: אחת מ-100 האנשים המשפיעים בישראל, על ידי דה מרקר   2017: אחת מ-20 היזמיות המובילות בישראל, על ידי ליידי גלובס   2018: תואר "פורץ דרך" בהייטק הישראלי מהמכללה למנהל   2020: ״נבחרת המנהיגות הצעירה״ של גלובס   2021: אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות
 
רות פולצ'ק (נולדה ב-1 בינואר 1983) היא יזמת היי-טק סדרתית, מנהלת ופעילה חברתית ישראלית. מייסדת ויושבת ראש הדירקטוריון של she codes; מאז 2018 היא משמשת כמנכ"לית הארגון. מייסדת ומנכ"לית של פינצ'ק (Fincheck), מיזם בתחום הטכנולוגיה הפיננסית (פינטק).
ביוגרפיה

רות פולצ'ק למדה באולפנית בני עקיבא תל אביב (סיימה בשנת 2000) והיא בוגרת תואר ראשון בכלכלה ופילוסופיה (בהצטיינות יתרה) מהאוניברסיטה העברית ומוסמכת בפילוסופיה מהאוניברסיטה העברית. למדה לימודי יזמות באוניברסיטת בראון, שברוד איילנד, שבארצות הברית.
בשנת 1998, בגיל 15, ניהלה את מחוז תל אביב בארגון נח"ת ובשנים 2000–2001 כיהנה כמזכ"לית הארגון. בשנת 2008 הקימה את eclub, מועדון היזמים של האוניברסיטה העברית, וניהלה אותו עד שנת 2014.
בין השנים 2001–2003 עבדה כסוחרת במניות בבורסה של ניו יורק בחברת Worldco. בין השנים 2006–2007 עבדה כבנקאית השקעות בליהמן ברדרס.
בנובמבר 2013 הקימה פולצ'ק את she codes;, קהילה ישראלית המונה, נכון ל-2024, מעל 50,000 מתכנתות, מהנדסות, יזמיות, נשות היי-טק ותוכנה.
הקהילה שמה לעצמה כמטרה לשלב כמה שיותר נשים בתעשיית ההיי-טק, ומבחינה מספרית: להגיע ל-50% שילוב של נשים בהיי-טק בתוך עשור. פולצ'ק משמשת כיו"ר הדירקטוריון של הארגון ומאז 2018 היא מחזיקה גם בתפקיד המנכ"לית. בשנת 2023 נחתם הסכם חדש עם משרד העבודה להקמת תוכנית שתעודד צעירות לרכוש תארים אקדמיים.
בין השנים 2014–2016 הייתה ראש האקסלרטור של מעבדת החדשנות בסיטיגרופ. כן, ייסדה ושימשה כמנכ"לית בחברות בתחום הדיגיטל, הטכנולוגיה הפיננסית והנתונים. הייתה יזמית בקרן ההשקעות SW ventures שם הקימה וניהלה שתי חברות בתחום הנתונים והבינה המלאכותית.
במרץ 2017 ייסדה את פינצ'ק, חברה בתחום הטכנולוגיה הפיננסית שפיתחה כלי לניהול הוצאות, שמבוסס על אלגוריתם לומד ובינה מלאכותית. פולצ'ק משמשת כמנכ"לית החברה.
בשנת 2020, לאחר שפרצה מגפת הקורונה, הקימה עם צביקה ווגמן את חברת LessTests, שעסקה באיסוף דגימות נבדקי קורונה על מנת לחסוך בדיקות, ובפועל להגדיל את מספר הבדיקות שניתן לערוך במקביל. החברה הפכה לראשונה בעולם שקיבלה אישור רגולטורי לאיגום מתמטי, קיבלה השקעה מחברת ניאופארם, והתחילה פיילוט של הבדיקות בקופת חולים מאוחדת.
פולצ'ק מרצה בתחומי יזמות, פיתוח תוכנה, יזמות פיננסית, בינה מלאכותית וטכנולוגיה פיננסית. פולצ'ק נשואה ואם לבת. היא נינתו של הרב שלמה פוליצ'ק, "העילוי ממייצ'ט".
פרסים והוקרה

2016 - זוכת פרס רפפורט על יוזמה בראשית הדרך.
2021 - אות אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות.
פרסים והוקרה > רשימות עיתונאיות שציינו את פולצ'ק

2008 - נבחרה לאחת מ-40 הצעירים המבטיחים בישראל, על ידי דה מרקר
2015 - נבחרה לאחת מ-100 המשפיעים של ההיי טק הישראלי על ידי גיקטיים
2016 - נבחרה לאחת מ-5 המועמדות ל"אשת השנה" בתחום ההייטק, על ידי סלונה
2017 - נבחרה לאחת מ-17 הנשים בזרקור ביום האישה הבינלאומי, על ידי Thenextweb (באנגלית)
2017 - נבחרה לאחת מ-25 הנשים המובילות לרגל יום האשה, על ידי מעריב
2017 - נבחרה לאחת מ-100 האנשים המשפיעים בישראל, על ידי דה מרקר
2017 - נבחרה לאחת מ-20 היזמיות המובילות בישראל, על ידי ליידי גלובס
2018 - נבחרה לאחת מ-36 צעירים עד גיל 36 המנסים להפוך את העולם למקום קצת יותר טוב, על ידי כלכליסט
2018 - נבחרה לאחת מ-70 הצעירות המבריקות של ישראל של ליידי גלובס
2018 - נבחרה לאחת מ-7 אישים שקיבלו תואר "פורץ דרך" בהייטק הישראלי מהמכללה למנהל
2018 - נבחרה לאחת מהנשים המשפיעות של 2018 במסגרת רשימת Power Women 2018 של פורבס.
2020 - נבחרת לנבחרת המנהיגות הצעירה 2020 ״40 עד 40״ על ידי גלובס.
הערות שוליים

↑  she codes;, Reichman University, ‏17/03/2024
↑  קהילת ;she codes, באתר מאה האנשים המשפיעים, ארגון הדיגיטל הישראלי
↑  הפיבוט המפתיע של מיזם הכשרת הנשים להייטק She Codes, באתר tech12, ‏2023-08-14
↑  שלומית לן, "הקורונה הייתה רק זריקת הפתיחה בשבילנו. אנחנו כבר נערכים ליום שאחרי", באתר גלובס, ‏20/12/2020
↑  פרס רפפורט לרות פולצ'ק על יוזמה בראשית הדרך, באתר פרס רפפורט
↑  אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות 2021, באתר www.peres-center.org
↑  40/40 - הצעירים המבטיחים של מגזין TheMarker - ההייטקיסטים, באתר TheMarker‏, 10 בספטמבר 2008
↑  The 100 most influential people in Israeli hi-tech in 2015, באתר גיקטיים
↑  ‏ 5 המועמדות לפרס נשים בחזית - יזמות טכנולוגית, באתר סלונה
↑  איילת נוף,17 Israeli Women to Highlight on International Women’s Day 2017, באתר thenextweb 9, במרץ 2017
↑  70 הצעירות המבריקות-רות פולצ'ק, באתר גלובס, 9 באפריל 2018
↑  Power Women 2018 – ‏#38 רות פולצ'ק, באתר "פורבס ישראל"
↑  נבחרת המנהיגות הצעירה של גלובס 2020, באתר גלובס
לאנס (כדורגל)

ראסינג קלוב דה לאנס (צרפתית: Racing Club de Lens) הוא מועדון כדורגל מהעיר לאנס שבמחוז הצרפתי פה דה קאלה.
היסטוריה

המועדון הוקם ב-1906 על ידי קבוצה של כורי פחם מהעיר לאנס ומהאזור אשר סביב לה. משחקי הבית של הקבוצה נערכים באצטדיון בולארט-דלליס שתכולתו 41,299 מקומות. במרוצת השנים זכה המועדון במספר תארים מרכזיים, המשמעותי שבהם בעשרים השנים האחרונות הייתה אליפות צרפת בעונת 1997/1998 כאשר את הקבוצה הנהיג הקפטן המקומי אריק סיקורה. בין כוכבי הקבוצה בשנים 1991–1999 היה פרדריק דהו שעלה למגרש 229 פעמים באותה תקופה.
בעונת 2001/2002 הובילה הקבוצה את טבלת הליגה הצרפתית לאורך מרבית העונה כאשר הכוכב המרכזי שלה היה החלוץ מסנגל אל חאדג'י דיוף. הקבוצה הפסידה את האליפות במחזור האחרון לקבוצת ליון.
בעונת 2007/2008 המועדון ירד לליגה השנייה ושב לליגה הראשונה עד עונת 2011/2010 בה ירד לליגת המשנה פעם נוספת. בסיום עונת 2013/2014 שב המועדון לליגת העל הצרפתית. לאחר עונה אחת שבה הקבוצה לליגת המשנה.
בסוף עונת 2019/2020 חזרה לליגת העל הצרפתית בכדורגל.
בסיום עונת 2022/2023 סיימה הקבוצה במקום השני בליגה והעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות יחד עם האלופה פריז סן-ז'רמן.
תארים והישגים

אליפות צרפת : 1998 (ועוד אחת במלחמת העולם השנייה, ב־1943/1944, תחת שלטון וישי)
סגנות: 4 (1956, 1957, 1977, 2002, 2023)
סגנות הגביע הצרפתי: 3 (1948, 1975, 1998)
גביע הליגה הצרפתית : 1999
סגנות: 2008
גביע אופ"א: חצי גמר (2000)
גביע האינטרטוטו: 2 (2005, 2007)
שיאים

ניצחון הליגה הגדול ביותר: 10 : 2 (נגד RC פריז בעונת 1963/1964)
הניצחון הגדול ביותר בגביע אירופי: 7 : 0 (נגד אווניר-בגן בעונת 1995/1996)
ההפסד הגדול ביותר בגביע אירופי: 0 : 6 (נגד לאציו ב-2 בנובמבר 1977)
מספר שערים במשחק יחיד: 16, סטפן דמביסקי במשחק הגביע הצרפתי נגד אובי אסטוריס ב-13 בדצמבר 1942
מספר ההופעות הגבוה ביותר במדי המועדון: אריק סיקורה (497) וברנאר פלאזק (377)
מספר השערים הגדול ביותר לעונה לשחקן: אחמד אודז'אני (30, 1963/1964) ורוז'ר בולי (1993/1994)
מלך השערים בכל הזמנים: מריאן וייזינסקי ואחמד אודז'אני (93)
מספר הצופים הגדול ביותר במשחק בית: 48,912 (נגד אולימפיק מרסיי בניצחון הליגה 2 : 1 ב-15 בפברואר 1992)
הערות שוליים

↑  Saison 2021-2022, www.rclens.fr, ‏2021-07-01 (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb125423849 (data)  ISNI: 0000 0001 2169 6295  SUDOC: 034696504  VIAF: 139531926   WorldCat (עם VIAF): 139531926
חוק כוחות המלחמה

| --- | --- |
סמל ארצות הברית
 פרטי החוק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 גוף מחוקק:  77th United States Congress 
 
חוק כוחות המלחמה (באנגלית: War Powers Act) היה חוק חירום אמריקאי, שהגביר את הכוח הפדרלי במהלך מלחמת העולם השנייה. החוק נחתם על ידי נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט ב-18 בדצמבר 1941, פחות משבועיים לאחר המתקפה על פרל הארבור.
החוק העניק לנשיא סמכות רחבה על מנת לנהל את מלחמת העולם השנייה בצורה יעילה. הנשיא הוסמך לארגן מחדש את הרשות המבצעת, סוכנויות ממשלתיות עצמאיות ותאגידים ממשלתיים למען מטרת המלחמה. עם אישור החוק הורשה הנשיא לצנזר דואר וצורות תקשורת אחרות בין ארצות הברית למדינות זרות. החוק וכל השינויים שבוצעו מכוחו היו אמורים להישאר על כנם עד שישה חודשים לאחר תום המלחמה.
שלושה חודשים לאחר העברת החוק ראשון התקבל חוק כוחות המלחמה השני ב-27 במרץ 1942. החוק חיזק עוד יותר את סמכויות הרשות המבצעת לקראת ניהול המלחמה. חוק זה אפשר רכישת קרקע למטרות צבאיות או ימיות. החוק ביטל גם את הסודיות של נתוני מפקד האוכלוסין ואפשרה ל-FBI להשתמש במידע זה כדי לכלוא יפנים בארצות הברית.
תת-מזכיר המלחמה של ארצות הברית רוברט פטרסון האציל רטרואקטיבית את סמכותו מהנשיא לפי חוק כוחות המלחמה הראשון ללסלי גרובס עבור פרויקט מנהטן. הסמכות ניתנה בתזכיר לגרובס מיום 17 באפריל 1944.
הערות שוליים

↑  First War Powers Act, 1941, 50a U.S.C. §§ 601-622 (1946)
הליגה הצרפתית השנייה בכדורסל

הליגה הלאומית הצרפתית השנייה (בצרפתית Ligue Nationale de Basket Pro B) הוא מפעל כדורסל צרפתי מקצועני בשיטת ליגה. הליגה, הידועה בשם פרו 2 היא הליגה השנייה בדרגתה במבנה ליגות הכדורסל בצרפת. יחד עם אליפות צרפת בכדורסל, מרכיבות השתיים את "ליגת הכדורסל הלאומית של צרפת", המפעילה את הליגות המקצועניות בצרפת. בליגה מתחרות 18 קבוצות, המתחרות על העפלה לליגה הראשונה וכנגד ירידה לליגה השלישית, שלא שייכת לליגות המקצועניות.
רקע

הליגה הוקמה ב-1932 לראשונה ונקראה "ליגת הכבוד", ב-1950 שונה שמה ל"ליגת המצוינות", ב-1964 שונה שמה ל"לאומית 2", ב-1987 שונה שמה ל"לאומית 1 ב' ", ב-1992 ל"לאומית 1 א'  והחל מ-1993 נקראת הליגה בשמה הנוכחי.
רקע > מבנה הליגה

בליגה משחקות 18 קבוצות מקצועניות בשיטת ליגה של שני סבבים כ-34 משחקים בליגה הסדירה המתחילה בחודש אוקטובר ומסתיימת בחודש מאי, בתום העונה הסדירה, הקבוצה שסיימה במקום הראשון מעפילה באופן אוטומטי לאליפות צרפת בכדורסל היא הליגה הראשונה. הקבוצות שסיימו במקומות 2 עד 8 מעפילות לפלייאוף העלייה והקבוצות שסיימו במקומות 9 עד 16 מעפילות לגביע הליגה המשוחק בשיטת הטוב מ-3 ברבע, חצי וגמר והזוכה בגביע מעפילה לפלייאוף העליון ומשחקת נגד הקבוצה שסיימה במקום השני.
הפלייאוף העליון זהה בצורתו לגביע הליגה, סדרת הטוב מ-3 ברבע, חצי וגמר. כאשר ה-2 מארחת את זוכת גביע הליגה במשחקים 1 ו-3, ה-3 מארחת את ה-8, ה-4 את ה-7 וה-5 את ה-6. בסיום הפלייאוף הזוכה מצטרפת אל מוליכת הטבלה בליגה הסדירה ומעפילה לליגה הראשונה. שתי הקבוצות שסיימו במקומות 17 ו-18 בליגה הסדירה יורדות לליגה השלישית (התחרות הלאומית הראשונה).
קבוצות הליגה > עונת 2020/21

| קבוצה | עיר |
| --- | --- |
אקס-לה-בן סבואה: אקס-לה-בן
שארקס דאנטיב: אנטיב
בלואה 41: בלואה
דנן-וולטייר: דנן
אלם אוורה: אוורה
פוס פרובנס: פוס סור מאר
אוברהופן גריס: גריס על הריין
ליל מטרופול: ליל
סטייד לוריין נאנסי: נאנסי
הרמין נאנט: נאנט
מועדון הכדורסל פריז (לשעבר טולון): פריז
פואטייה 86: פואטייה
ז'אן ד'ארק קמפר: קמפר
רואן מטרופול: רואן
סן שמון בסקט: סן שמון
סן-קנטן
סופלהוויירסהיים אלזס באסקט: סופלהוויירסהיים
קלרמון מטרופול: קלרמון-פראן
סרטי באטמן

עיבודים קולנועיים המבוססים על באטמן הופיעו כבר בשנות ה-40. להלן רשימת סדרות הקולנוע והסרטים.
סדרות קולנוע > באטמן (1943)

סדרת קולנוע בת 15 פרקים (כ-15-27 דקות לפרק), ששודרו בקולנוע בהפרש של שבוע זה מזה, בין יולי לאוקטובר 1943 (אנ'). את באטמן גילם לואיס וילסון (אנ'). במאי - למברט הילייר (אנ').
סדרות קולנוע > באטמן ורובין (1949)

סדרת קולנוע בת 15 פרקים (17-26 דקות לפרק)(אנ'), המהווה המשך לסדרת הקולנוע "באטמן" מ-1943, ושודרה החל ממאי 1949. את תפקידו של באטמן גילם רוברט לורי (אנ') ואת רובין גילם ג'וני דאנקן (אנ'). במאי - ספנסר גורדון בנט (אנ').
סרטי קולנוע

| --- | --- |

באטמן (קיטון)
 חברת הפקה:  האחים וורנר 
 הקרנת בכורה:  שנות ה־40 של המאה ה־20 
 שפת הסרט:  אנגלית
סרטי קולנוע > באטמן (1966)

בעקבות סדרת הטלוויזיה המצליחה של שנות ה-60 יצא סרט קולנוע בשנת 1966 שבו מככבים אדם וסט בתור באטמן וברט וורד בתור רובין. בניגוד לסרטים הבאים זה היה בתקופה שדמותו של באטמן הייתה יותר קאמפית ומיועדת לקהל הצעיר, ולכן הסרט הוא הומוריסטי ופארודי למחצה.
סרטי קולנוע > סדרת ברטון ושומאכר > באטמן (1989)

ב-1989 יצא סרט קולנוע בבימויו של טים ברטון ובכיכובם של ג'ק ניקולסון כג'וקר ומייקל קיטון כבאטמן. בסרט זה באטמן מצויד בחליפה שהיא שריון גוף, מגוון רובי חבלים והבאטמוביל - מכונית ספורט משוריינת בעלת פטנטים רבים באמתחתה. הסרט לקח כיוון רציני ואפל בסגנון פילם נואר, שעוצב בהשראת הסיפורים והגישה הקדורנית-גותית של פרנק מילר. גות'אם סיטי היא עיר שורצת פשע, הנשלטת על ידי המאפיה של קרל גריסום, שמשחיתה אף את המשטרה. הכל מתחיל להשתנות כאשר איש-עטלף ענק מסתורי מתחיל להילחם בפשע ולהטיל את חיתתו על עברייני העיר. במקביל, ג'ק נאפייר מתכנן לבגוד בגריסום ולרשת אותו, בזמן שצלמת עיתונות מנסה לפענח את תעלומת איש-העטלף המסתורי ומתאהבת בברוס ויין המיליארדר. בסרט מתואר כיצד ג'ק נאפייר הופך לג'וקר, רוצח פסיכופת עם נטייה להומור שחור, אמנות וכימיה, אחרי שנפל למכל חומצה במפעל כימיקלים. הסרט מגולל את מאבקו של באטמן בג'וקר ובסופו זוכה להכרה כגיבור העיר.
הסרט הפך לשובר קופות.
סרטי קולנוע > סדרת ברטון ושומאכר > באטמן חוזר (1992)

ב-1992 יצא סרט נוסף בבימויו של טים ברטון. מייקל קיטון שב לככב כבאטמן ולצידו כיכבו מישל פייפר כקאטוומן, דני דה ויטו כהפינגווין וכריסטופר ווקן כמקס שרק. סכום ההכנסות היה 266 מיליון דולר.
בסרט זה באטמן חוזר להגן על גות'אם, והפעם מפני "הפינגווין" אוסוולד קובלפוט - אדם מעוות שרוצה לקבל הכרה ולנקום בעשירי העיר שהשליכו אותו לביוב, ומקס שרק - איש עסקים חסר מוסר שמנצל את הפינגווין למטרותיו. בתווך על באטמן להתמודד גם עם קאטוומן, האלטר-אגו של סלינה קייל, מזכירתו המתוסכלת של שרק שמתאהבת בברוס ויין. הסרט מתרחש בחג המולד כאשר העיר מכוסה בשלג.
סרטי קולנוע > סדרת ברטון ושומאכר > באטמן לנצח (1995)

בשנת 1995, אולפני האחים וורנר החליטו לשנות את סגנון הסרטים לאחר "באטמן חוזר", שיהיה מיועד יותר למשפחה. הוחלט להחליף את הבמאי טים ברטון בג'ואל שומאכר, שהציג עיצוב וגישה שונים לגמרי. גות'אם סיטי הפכה מעיר אפלה לעיר מלאת נורות ניאון והעלילה הייתה פחות רצינית ויותר קומית. ואל קילמר כיכב כבאטמן, כריס אודונל כרובין, ניקול קידמן שיחקה את הפסיכולוגית צ'ייס מרידיאן ואת הנבלים גילמו ג'ים קארי כאיש החידות וטומי לי ג'ונס כדו-פרצוף. הסרט הצליח בקופות אבל זכה לביקורות בין מעורבות לקשות בקרב המעריצים[דרוש מקור].
סרטי קולנוע > סדרת ברטון ושומאכר > באטמן ורובין (1997)

ב-1997 יצא סרט נוסף בבימויו של שומאכר, בו ג'ורג' קלוני מככב בתור באטמן, כריס אודונל שב לתפקיד רובין, אלישה סילברסטון כבאטגירל ואת הנבלים גילמו ארנולד שוורצנגר כמיסטר פריז ואומה תורמן כפויזן אייבי. הסרט בקושי הצליח בקופות וזכה לביקורות חריפות מאוד. הרבה מעריצים כעסו שהסרט בעצם נועד כדי למכור מוצרים נלווים (במיוחד צעצועים) וגם שזה מערב את באטמן הקאמפי של שנות ה-60 והפסיק לקחת את עצמו ברצינות[דרוש מקור]. בעקבות כישלון זה הוחלט להפיק סרט של באטמן שיתייחס בכבוד למיתוס בניגוד לשני הסרטים הקודמים. שנה לאחר מכן הודה ג'ואל שומאכר שהסרט הייתה טעות חמורה בעיניו והתנצל על הצורה בה הוא עשה את הסרט[דרוש מקור].
סרטי קולנוע > טרילוגיית האביר האפל > באטמן מתחיל (2005)

ב-2005 עלה לאקרנים סרט בבימויו של כריסטופר נולאן ובכיכובו של כריסטיאן בייל כבאטמן. הסרט היה למעשה אתחול לסרטי באטמן הקודמים: הסרט מספר כיצד ומדוע התחיל ברוס ויין את קריירת הלוחמה שלו בפשע וכיצד הגה את דמותו של באטמן, כולל הכשרתו בידי ראס-אל-גול. הסרט מבוסס על העלילה של המיני סדרה "באטמן: שנה ראשונה" בכתיבתו של פרנק מילר ובאיורו של אלכס רוס. הסרט זכה להצלחה רבה הן בקופות והן בביקורות בשל סגנונו השונה והאפל וכן בשל הפעלולים, כלי הנשק, כלי הרכב והאפקטים המרהיבים. בסרט זה החליפה של באטמן היא שריון קוולר והגלימה יכולה להפוך לדאון, בעוד שהבאטמוביל היא רכב שטח כבד שתוכנן במקור לצבא. למרות זאת מספר המעריצים התלוננו על ביצועו של כריסטיאן בייל בתור באטמן, שהסרט משתמש יותר מדי בריאליזם והנבלים לא היו מעניינים[דרוש מקור] במיוחד שהדחליל אחד הנבלים הבולטים של באטמן היה נבל צדדי, שעוררה סערה בקרב המעריצים.
סרטי קולנוע > טרילוגיית האביר האפל > האביר האפל (2008)

ב-18 ביולי 2008 יצא סרט ההמשך של "באטמן מתחיל". כסרט המשך לסדרת הסרטים של נולאן, אשר מאתחלת את מיתוס באטמן, סרט זה משנה את כל עלילת סרט באטמן הראשון של טים ברטון, שבו נראה הג'וקר אשר פניו עוותו כתוצאה מנפילה לחומצה תוך כדי בריחה מבאטמן. הג'וקר מוצג ב"אביר האפל" כדמות יותר רצינית, רצחנית ופסיכופתית. עוד בסרט מוצג הארווי דנט שבהמשך הופך לדו-פרצוף, כדמות תמימה שעקבות הרס חצי מפניה במהלך הסרט הפכה למרירה וטרגית. הסרט הצליח יותר מקודמו, זכה להצלחה אדירה וביקורות נלהבות והפך לשובר קופות כבר בסוף השבוע הראשון להקרנתו.
סרטי קולנוע > טרילוגיית האביר האפל > עלייתו של האביר האפל (2012)

זהו סרט המשך לסרט "האביר האפל" החותם את הטרילוגיה של כריסטופר נולאן. הסרט על לאקרנים בקיץ 2012. בסרט זה מככבים בנוסף לכריסטיאן בייל, מייקל קיין וגארי אולדמן גם טום הארדי כביין ואן האת'וויי כסלינה קייל. בסרט זה, שקיבל השראה מבאטמן: נפילתו של אביר, באטמן: האביר האפל חוזר ובאטמן: שטח הפקר, ברוס ויין פורש מתפקידו כבאטמן אך נאלץ לחזור כאשר ביין משליט טרור על גות'אם סיטי. הסרט זכה לביקורות מעורבות עם ציון לחיוב על עלילה מותחת ומשחק מעולה של השחקנים, אך מנגד על חורים בעלילה וסיום מאכזב לסאגת גיבור-על[דרוש מקור]. גם סרט זה הפך לשובר קופות ונכון ל-2014 הוא סרט באטמן הרווחי ביותר בכל הזמנים.
סרטי קולנוע > היקום הקולנועי של DC

עד כה הופיע ביקום הקולנועי של DC באטמן בגילומו של בן אפלק. מייקל קיטון מסדרת סרטי באטמן של ברטון ושומאכר לוהק, בנוסף לאפלק, לתפקיד באטמן בסרט הפלאש. הסרט נדחה ל-23 ביוני 2023.
סרטי קולנוע > ג'וקר (2019)

דנטה פריירה-אולסון מופיע כברוס ויין בסרט ג'וקר משנת 2019, בבימויו של טוד פיליפס. העלילה מתרחשת בשנות ה-80 של המאה ה-20, אודות קומיקאי מתחיל בשם ארתור פלק שמתחיל לחיות את חיי בפשע של גותאם סיטי ולזרוע כאוס.
סרטי קולנוע > באטמן (2022)

ביולי 2015 פורסם תחילה כי בן אפלק יככב ומאט ריבס יביים סרט על דמותו של באטמן, כשאת התסריט יכתוב בשיתוף פעולה עם ג'ף ג'ונס. ברם בהמשך נודע שבן אפלק לא יגלם יותר את באטמן. ריבס מתעתד לסיים סרט על ברוס ויין הצעיר בסרט בלשי בסגנון נואר. ב-31 במאי 2019 כבר הוכרז רשמית על שמו של שחקן חדש שיגלם את באטמן: רוברט פטינסון.
ב-10 ביוני 2015 אושרה שמועה על הפקת סרט באטמן עם בן אפלק, שגם יהיה תסריטאי יחד עם ג'ף ג'ונס. ב-13 באפריל 2016 אושר רשמית בן אפלק כבמאי. תוכנן שאפלק ישמש במקביל כבמאי, מפיק ושחקן ראשי. עם זאת, ב-31 בינואר 2017 הוא הודיע כי יפנה את מקומו לבמאי אחר. ב-24 בפברואר 2017, האולפן שכר את מאט ריבס לתפקיד זה. ב-16 בספטמבר 2017, אמר אומברטו גונזלס מ-The Wrap במהלך שידור ב-Periscope, שלאולפן כבר יש תאריך התחלה משוער לתחילת צילומים. גם באוגוסט 2019 לא הופרכה השמועה כי הסרט יהפוך לסרט נפרד מסרטים קודמים של DC ויהיה סרט אתחול. ההפקה יצאה לדרך בינואר 2020, עם תאריך יציאה המתוכנן לאמצע 2022. ב-4 במרץ 2022 הסרט יצא לאקרנים.
הכנסות בקולנוע

| שנה | סרט | סכום הכנסות> בצפון אמריקה | סכום הכנסות> בשאר העולם | סכום הכנסות> בכל העולם | מקום ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים בלי התאמה לאינפלציה> בצפון אמריקה | מקום ברשימת הסרטים המכניסים ביותר בכל הזמנים בלי התאמה לאינפלציה> בכל העולם | תקציב משוער במיליון $ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | באטמן | $1,700,000 |  | $1,700,000 |  |  | 1.5 |
| 1989 | באטמן | $251,409,241 | $160,160,000 | $411,569,241 | #131 | #308 | 35 |
| 1992 | באטמן חוזר | $162,924,631 | $103,990,656 | $266,915,287 | #334 | #592 | 80 |
| 1995 | באטמן לנצח | $184,069,126 | $152,498,032 | $336,567,158 | #253 | #438 | 100 |
| 1997 | באטמן ורובין | $107,353,792 | $130,881,927 | $238,235,719 | #681 | #685 | 125 |
| 2005 | באטמן מתחיל | $206,863,479 | $166,809,514 | $373,672,993 | #206 | #363 | 150 |
| 2008 | האביר האפל | $534,987,076 | $471,115,201 | $1,006,102,277 | #13 | #49 | 185 |
| 2012 | עלייתו של האביר האפל | $448,149,584 | $633,003,513 | $1,081,153,097 | #22 | #32 | 250 |
| 2016 | באטמן נגד סופרמן: שחר הצדק | $330,360,194 | $543,277,334 | $873,637,528 | #71 | #73 | 250 |
| 2017 | סרט לגו באטמן | $175,936,671 | $136,200,000 | $312,136,671 | #287 | #489 | 80 |
| 2019 | ג'וקר | $335,477,657 | $738,968,073 | $1,074,445,730 | #65 | #33 | 55 |
| 2022 | באטמן | $369,313,618 | $401,000,000 | $770,313,618 | #50 | #106 | 200 |