stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ייווא

| --- | --- |

 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1925–הווה (כ־99 שנים) 
 בעלי תפקידים
 מנהל:  ג'ונתן ברנט 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°44′17″N 73°59′38″W﻿ / ﻿40.738047°N 73.993821°W﻿ / 40.738047; -73.993821
 www.yivo.org
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיייווא(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיייווא(למפת מנהטן רגילה) ייווא(למפת מנהטן מוגדלת) ייווא
 
ייווא, השוכן בבניין המרכז להיסטוריה יהודית, ברחוב 16 מערב, בין השדרה החמישית והשישית במנהטן
ייִוואָ (מבוטא: "ייִווֹ"; ראשי תיבות ביידיש: ייִדישער װיסנשאַפֿטלעכער אינסטיטוט, 'המכון המדעי היהודי'; באנגלית: YIVO), או בשמו כיום: המכון למחקר יהודי (באנגלית: Institute for Jewish Research), נוסד ב-1925 בווילנה ויושב כיום במנהטן. ייִוואָ הוא המקור לאורתוגרפיה, למילונאות ולתקינות בשפת יידיש, וכן למחקרים בתחומים אחרים הקשורים ליידיש וליהדות אשכנז. בעבר התנהל כולו ביידיש וכאשר עסק עדיין בתקנון השפה ניתן היה לראות בו את המקבילה היידית לאקדמיה ללשון העברית, דהיינו: "המוסד העליון למדע הלשון היידית" או גוף הפיקוח על שפת יידיש. השם 'ייווא' גם שימש ועדיין משמש כיום ככינוי עבור תקנון היידיש שפורסם על ידו שמוכר באחד מכינוייו בשם: 'ייווא יידיש', כיום המכון אינו עוסק יותר בחידוש מילים ואינו מתכנס עוד על מנת להחליט על תקנון השפה, המכון מתרכז כיום במחקר יהדות אשכנז ומתנהל כמעט לגמרי באנגלית. על אף שהמכון שינה את שמו, הוא מוסיף להיות מוכר בשם "ייִוואָ" (YIVO), שאינו אלא ראשי התיבות של השם המקורי. בראש המכון כיום עומד ג'ונתן ברנט.
היסטוריה

יוזם הקמת "ייִוואָ" היה הבלשן והסופר נחום שטיף, אשר ראה בתרבות היידיש בסיס ריאלי ללאומיות יהודית, בניגוד למפעל תחיית הלשון העברית, ולמתבוללים אשר אימצו את השפות פולנית או רוסית. דמויות מפתח נוספות בייסוד המכון היו הבלשן מקס ויינרייך, ההיסטוריון אליהו צ'ריקובר והפילולוג זלמן רייזן.
המכון הוקם בוועידה שנערכה בברלין, ומשכנו של מטה המכון נקבע בווילנה, שבה חייתה אז אוכלוסייה גדולה של יהודים. למכון היו שלוחות בברלין, בוורשה ובניו יורק. בעשורים הראשונים לפעילות המכון נחלקה פעילותו למספר מחלקות:
צ'ריקובר ניהל את המחלקה למחקר היסטורי, שבה פעלו גם שמעון דובנוב, שאול גינזבורג, אברהם מנס ויעקב שאצקי.
לייבוש לרר (1887–1964) עמד בראש מחלקה שכללה את הפסיכולוגים והמחנכים אברהם גולומב, ה"ס קסדן ו-א"א רובאק.
יעקב לשצ'ינסקי (1876–1966) ניהל מחלקה של כלכלנים ודמוגרפים, כולל בן-אדיר (שם העט של אברהם ראָזין), ליבמן פסח הירש ומשה שליט.
מחלקת הלשון והספרות של ויינרייך כללה את יהודה לייב כהאן, אלכסנדר הארקאווי, יהודה א' יפה, זליג קלמנוביץ', שמואל ניגר, נח פרילוצקי וזלמן רייזן.
התקדמות הכיבוש הנאצי אל מזרח אירופה הביאה את ייווא להעביר את פעילותו לניו יורק, ולייסד מרכז חשוב נוסף – Fundación IWO – בבואנוס איירס. כיום קיים מרכז פעיל שלישי – שיקאַגאָ ייִוואָ, בעיר שיקגו.
באפריל 1943 החלו הנאצים לבזוז את מכון "ייווא" בווילנה, וכפו על קבוצת יהודים מהגטו לסייע להם באיסוף ספרים ומסמכים מייווא על מנת להעביר חלק מהם לברלין להצגה במוזיאון העם היהודי שהיה אמור לקום ואת השאר להשמיד. היות שבניין "ייווא" שכן מחוץ לגטו, עלה בידי הקבוצה להציל ספרים, כתבי-יד ומסמכים רבים מארכיון ייווא ומספריות נוספות שהנאצים שלחו וריכזו במבנה של מכון ייווא בהסתירה אותם במקומות שונים בסביבת הגטו. קבוצה זו כונתה "בריגדת הנייר".
חלק מהנהגת המכון וכן חלקים מתכולת הארכיונים שלו שרדו את המלחמה. מסיבותיהם שלהם, העבירו הנאצים את חלק הארי של ארכיוני ייווא והספרים שנאספו שם לרייך, בייחוד לפרנקפורט וכן לצ'כוסלובקיה (בטרזיינשטט) ולטירות שונות באזור. שם שרדו המסמכים והספרים את המלחמה, חלקם הגיעו לבסוף לייווא ניו יורק, וחלקם לספריה הציבורית היהודית של מונטריאול, לספריה הלאומית בישראל, וכן חלק נשאר תחת מסך הברזל בכל מיני אוניברסיטאות מקומיות. כל ארבעת מנהלי המחלקות של ייווא ניצלו מאחר ששהו באמריקה כאשר פרצה המלחמה, או מאחר שעלה בידם לפלס דרכם לשם.
אנציקלופדיית ייווא ליהודי מזרח אירופה

בשנת 2008 יצאה לאור אנציקלופדיה מקיפה על יהודי מזרח אירופה שנערכה על ידי ייווא בהוצאת אוניברסיטת ייל. ביוני 2010 הועלתה גרסה מקוונת של האנציקלופדיה.
ראו גם

עלילות נעורים
ישעיהו טרונק
הערות שוליים

↑  YIVO: Brief Introduction
↑  Sol Liptzin, A History of Yiddish Literature, Jonathan David Publishers, Middle Village, NY, 1972, ISBN 0-8246-0124-6, pp. 130, 133
↑  Fundación IWO
↑  The Chicago YIVO Society
↑  על הצלת ספרים בגטו וילנה על ידי יהודים, באתר יד ושם
↑  Dolsten, Josefin. "5 amazing discoveries from a trove of documents hidden during the Holocaust". Jewish Telegraphic Agency, 15 November 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270165905171  BIBSYS: 90527839  BnF: cb12213665z (data)  CiNii: DA02612824  GND: 1016215-X  ISNI: 0000 0001 1017 5638  LCCN: n79122376  NKC: ko2003162222  NLA: 35624208  SUDOC: 030792614  VcBA: 494/61329  VIAF: 106278447   WorldCat (עם VIAF): 106278447
צ'טומל

צ'טומל (בספרדית: Chetumal ‏האזנהקובץ:Chetumal.ogg‏Ⓘ‏) היא בירת מדינת קינטנה רו והמרכז האדמיניסטרטיבי של המועצה האזורית אוטון פ. בלנקו במקסיקו. צ'טומל שוכנת בחוף מפרץ צ'טומל, בצדו המערבי של חצי האי יוקטן ובקרבת הגבול של מקסיקו עם בליז.
היסטוריה

מקור העיר צ'טומל הוא בעיר צ'אקטמל (במאיה יוקטקית: Chactemàal או Ch'aak Temal; נהגה [tɕʰaktʰe̞mɐː˨˩l]) בקרבת המקום בו צ'טומל נמצאת כיום שהייתה מיושבת על ידי בני המאיה והייתה מרכז האזור של דרום קינטנה רו וצפון בליז בתקופה הפרה-קולומביאנית. השם עוות במקורות האירופאים וזהו מקור השם "צ'טומל".
הספרדים כבשו את העיר בסוף המאה ה-16 לאחר מספר ניסיונות כבישה כושלים ותושביה שועבדו. צ'אקטמל ננטשה סופית במהלך מרד של התושבים בני המאיה באמצע המאה ה-19, ותושביה המקסיקנים ברחו לקולוניה הבריטית הונדורס הבריטית (כיום בליז).
האזור עדיין נשלט אז על ידי המורדים בני המאיה גם בסוף המאה ה-19 ונשיא מקסיקו באותו זמן פורפיריו דיאס החליט לשים קץ למצב. בנוסף הוא רצה לקבע את הגבול עם הונדורס הבריטית בנהר אונדו בהתאם להסכם שנחתם ב-1893. דיאס שלח משלחת בראשות איש הצי המקסיקני אוטון פ. בלנקו כדי לייסד מוצב שיפקח על האזור. בלנקו גם יצר קשר עם הפליטים המקסיקנים שברחו להונדורס הבריטית והזמין אותם להקים במקום עיר מחודשת. ב-5 במאי 1898 נוסדה העיר המודרנית תחת השם "פאיו אוביספו".
פאיו אוביספו התחילה כעיירת גבול קטנה שתושביה הסתמכו בעיקר על חקלאות, אך היא התפתחה במשך השנים. בתחילת המאה ה-20 היא הפכה לבירת הטריטוריה הפדרלית של קינטנה רו, שיועדה להיות מפרדת ממדינת יוקטן. ב-1936 שם העיר שונה לצ'טומל.
שלושה הוריקנים בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20 החריבו את העיר כמעט לחלוטין והרגו מאות אנשים. היא נבנתה מחדש עם יסודות חזקים יותר לאחר מכן.
ב-1974 נוצרה מדינת קינטנה רו, וצ'טומל המשיכה להיות בירתה. העיר נפגעה פעם נוספת מהוריקן דין ב-2007.
חינוך

בצ'טומל פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוה, בהם אוניברסיטת קינטנה רו והמכון הטכנולוגי של צ'טומל.
תחבורה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי של צ'טומל, הנמצא במרחק של 2 קילומטרים מהעיר.
הערות שוליים

↑  אוטון פ. בלנקו (אנ') היא אחת מתוך 11 המועצות האזוריות של מדינת קינטנה רו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562431005171  GND: 4519793-3  LCCN: n86107856  MusicBrainz: fb5fa1f9-f3b1-4a36-95a5-b28a028587d2  NARA: 10037259  VIAF: 130270316   WorldCat (עם VIAF): 130270316
טבח יום ולנטיין

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טבח 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  פארק לינקולן 
 קואורדינטות:  41°55′15″N 87°38′16″W﻿ / ﻿41.920833333333°N 87.637777777778°W﻿ / 41.920833333333; -87.637777777778
 תאריך:  14 בפברואר 1929 
 נפגעים
 הרוגים:  7 
 he
 
טבח יום ולנטיין (באנגלית: Saint Valentine's Day massacre) הוא הכינוי שניתן לרציחתם של שבעה אנשים שהתרחשה ב-14 בפברואר 1929 בשיקגו, במסגרת מלחמת כנופיות בין הכנופיה ה"דרומית" - איטלקית בהנהגתו של אל קפונה, לבין הכנופיה ה"צפונית" - אירית/גרמנית בהנהגתו של ג'ורג' "באגס" מורן.
הטבח הוא כנראה האירוע האלים הידוע ביותר של המאפיה בשיקגו בשנות ה-20.
השבעה שנרצחו היו חברי הכנופיה של באגס מורן. הם פותו להיכנס למלכודת ונורו על ידי אנשיו של אל קפונה שהיו לבושים כשוטרים.
בשל העיתוי של הטבח ביום ולנטיין והעובדה שהרוצחים היו לבושים כשוטרים זכה המקרה לסיקור עיתונאי נרחב - כותרות סנסציוניות שהיו מלוות בתמונות של גופות ההרוגים.
רקע

הטבח היה אחד מאירועי הפשע הבולטים בשיקגו בין השנים 1926 ל-1929. ב-3 שנים אלו נרצח עוזר לתובע המחוזי בעיר, המאפיה היטתה תוצאות של בחירות וכן היו מקרי רצח של חברי כנופיות על ידי המתחרים, ביניהם "טבח יום ולנטיין".
בשיקגו לבדה נהרגו בין השנים 1920 ל-1930 כמעט 550 חברי כנופיות מפגיעות של כנופיות יריבות. המשטרה הרגה מאות פושעים נוספים, ביניהם גם את אחד מאחיו הצעירים של אל קפונה, סלבטורה (פרנק) ב-1924.
המלכודת

הטבח היה תוצאה של תוכנית שנהגתה על ידי המאפיונר אל קפונה לרצוח את באגס מורן עצמו. לאחר מעקבים אחר פעילות אנשיו של באגס על ידי עובדיו של קפונה, הסתבר להם כי הולכת להיות פגישה של ראשי הארגון של באגס מורן בהשתתפות באגס עצמו, הפגישה נקבעה במוסך ברחוב צדדי, על מנת שלא לעורר את חשד המשטרה. מבחינת אל קפונה הייתה זו הזדמנות לחסל את כל ראשי ארגונו של באגס. ככל הנראה אל קפונה שיתף פעולה עם הכנופיה הסגולה בביצוע הטבח.
ביום הפגישה עמדו תצפיתנים מטעמו של אל קפונה בחלון המשקיף אל המוסך, ההוראה שניתנה להם היא לזהות שאכן כל ראשי הארגון של באגס מורן נכנסו לפנים המוסך ולזהות שבאגס מורן נכנס בעצמו פנימה. התצפיתנים ראו כי אכן נכנסו לפנים המוסך כל ראשי ארגונו של באגס, טעות בזיהוי התצפיתנים גרמה לכך שהם חשבו שגם באגס מורן בעצמו נכנס למוסך, ולכן ניתנה ההוראה להתחיל במבצע החיסול.
המתנקשים מטעמו של אל קפונה הגיעו למקום בניידת משטרה גנובה לבושים כשוטרים (חוץ משניים). השומר שניצב בחוץ מטעם אנשיו של באגס, ראה את "השוטרים" באים להיכנס פנימה ונעלם מהאזור. כך נכנסו המתנקשים ללא הפרעה אל פנים המוסך. אנשי ארגונו של באגס מורן לא חשדו כלל במתנקשים הלבושים כשוטרים, מכיוון שחשבו כי מדובר בפשיטה משטרתית רגילה בעקבות "חוק היובש" האמריקאי. המתנקשים העמידו את אנשי הארגון עם הפנים לקיר ואז גילו כי מורן עצמו לא נמצא אלא רק שבעה מאנשיו, על אף שמטרת ההתנקשות מלכתחילה הייתה חיסול באגס עצמו, חשו המתנקשים כי מאוחר מדי לשנות תוכניות ולכן התחילו לירות בגבם של אותם שבעת חברי הארגון. לחברי הארגון של באגס לא הייתה יכולת להתגונן, ולכן האירוע הזה נקרא טבח.
לאחר צרורות רבים ממכונות ירייה, יצאו החוצה המתנקשים. על מנת שלא לעורר חשד, הם יצאו החוצה כאילו "עצרו" חשודים. באותה עת בדיוק הגיע באגס מורן לכיון המוסך, כאשר ראה את ניידת המשטרה ו"השוטרים" יוצאים מתוך המוסך, הוא נמלט מהר מהמקום אף על פי שראה כי האנשים "שנעצרו" על ידי השוטרים הם לא אנשיו. ההרוגים היו ג'יימס קלארק, פרנק ופיט גסנברג, אדם הייר, ג'וני מיי, ריינהרט שווימר ואל ווינשק. כל הקורבנות מתו מיד למעט אחד, פרנק גסנברג שמת לאחר שהגיעו השוטרים למקום האירוע. כאשר נשאל על ידי המשטרה מי ירה בו, הוא ענה: "איש לא ירה בי, הם היו שוטרים, אלוהים קחו אותי לבית חולים כבר" גם בבית החולים כאשר נשאל המשיך לעמוד בתגובתו "איש לא ירה בי" הסיבה שלא שיתף פעולה עם חוקרי המשטרה עד למותו כעבור מספר שעות הייתה באופן אירוני "נאמנות בין גופי המאפיה" שלא למסור פרטים אחד על ארגונו של האחר.
האליבי של אל קפונה

אל קפונה עצמו היה באותה עת בחופשה בפלורידה, מתוך ידיעה כי יהיה עליו לספק אליבי בימים שלאחר ההתנקשות. "למזלו", בשעת ההתנקשות הזמינו אותו חוקרי המשטרה המקומית בניסיון רגיל באותה עת למצוא סיבות לעצור את אל קפונה. קפונה מצידו שמח על כך שבשעת המעשה הוא יהיה בקרב חוקרי משטרה וכך יהיה לו האליבי המושלם. המשטרה בימים שלאחר הרצח אכן חשדה בארגונו של קפונה, אך לא יכלה להוכיח באיזושהי צורה כי הוא או מישהו מארגונו קשור להתנקשות.
תוצאות הטבח

התמונות המזעזעות של הרוגי הטבח פורסמו למחרת היום בעיתונים. הציבור הזדעזע לשמוע על קלות הפשע שמתרחשת ברחובות ארצות הברית, המשטרה הודיעה כי מעכשיו תילחם בפשע המאורגן ככל שביכולתה וכי תתפוס את מבצעי הטבח. למעשה, למשטרה לא היה קצה חוט והרצח לא פוענח במשך 6 שנים לאחריו. לאחר כ-6 שנים, נתפס אחד התצפיתנים מטעם אל קפונה על חשד בשוד מזוין, הוא זה שהודה מרצונו על חלקו שלו ושל אל קפונה ב"טבח יום וולנטיין". על אף שהודה, המשטרה החליטה שלא להעלות את הנושא הזה שוב לכותרות, על מנת שלא לחשוף את בושתה של המשטרה בחוסר יכולתה לפענח את אותו טבח.
באגס מורן, קיבל את הידיעה דרך עיתוני יום המחרת. הוא חטף הלם והתמוטטות עצבים קשה ואף אשפז עצמו במוסד טיפולי לתקופה קצרה.
אל קפונה הואשם על ידי ראשי ארגוני המאפיה האחרים כי הוא הפר כל כלל התנהגותי שקיבלו על עצמם ראשי המאפיה. לאחר תקופה, התכנסו כל ראשי המאפיה לחתום על הסכם על פיו ישנה הפסקת אש בין הארגונים.
כל מבצעי הטבח חוסלו על ידי שכירי חרב של באגס מורן.
הערות שוליים

↑  Detroit's Purple Gang, My Jewish Learning (באנגלית אמריקאית)
מפרץ קולה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  קולה 
 מיקום:  ים ברנץ 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  קולה, נהר טולומה, Fadeev, Varnichny Ruchey, Varyazhsky, Sayda, Belokamenka, Vaenga, Rosta, Lavna 
 מדינות באגן הניקוז:  רוסיה 
 קואורדינטות:  69°05′52″N 33°23′48″E﻿ / ﻿69.097777777778°N 33.396666666667°E﻿ / 69.097777777778; 33.396666666667
  (למפת מחוז מורמנסק מוגדלת) מורמנסק אפטיטי סברומורוסק מונצ'גורסק קנדלקשה קירובסק פוליארני זפוליארני נורווגיה פינלנד קרליה א. ים ברנץ הים הלבןמפרץ קולה(למפת מחוז מורמנסק רגילה) מורמנסק אפטיטי סברומורוסק מונצ'גורסק קנדלקשה קירובסק פוליארני זפוליארני נורווגיה פינלנד קרליה א. ים ברנץ הים הלבןמפרץ קולה
 
מפרץ קולה (ברוסית: Кольский залив), הנקרא גם פיורד מורמנסק, הוא פיורד הנמשך דרומה מים ברנץ בחלקו הצפוני של חצי האי קולה בצפון מערב רוסיה. אורכו הוא 57 קילומטר, רוחבו המקסימלי שבעה קילומטר ועומקו 200 עד 300 מטר.[דרוש מקור]
חופיו המזרחיים של המפרץ הם סלעיים ותלולים וחופיו המערביים מישוריים יחסית. ערי הנמל מורמנסק וסוורומורסק שוכנות בחופיו המזרחיים של המפרץ. בסיס הצי הרוסי בפוליארני, הבסיס העיקרי של הצי הצפוני, ממוקם בחופו המערבי.
נהרות טולומה (Tuloma) וקולה נשפכים אל המפרץ. הפרשי המפלס של הגאות בו מגיעים עד לארבעה מטר. בחורף עשוי חלקו הדרומי של המפרץ לקפוא. מדרום למורמנסק חוצה את המפרץ גשר מפרץ קולה, הגשר השני באורכו מצפון לחוג הארקטי.
טום ואדל

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1937 פטרסון, ארצות הברית 
 פטירה:  11 ביולי 1987 (בגיל 49) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת סטנפורד  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת סטנפורד  מסצ'וסטס 
 משקל:  82 ק"ג 
 גובה:  1.87 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה 
 
טום ואדל (באנגלית: Tom Waddell; ‏1 בנובמבר 1937 – 11 ביולי 1987) היה אתלט אמריקאי אולימפי, רופא ואקטיביסט. מקום שישי באולימפיאדה (מקסיקו סיטי 1968) בקרב עשר ומייסד "המשחקים הגאים" שנערכו לראשונה בסן פרנסיסקו (1982).
ביוגרפיה

ואדל למד בספרינגפילד קולג', מסצ'וסטס כשהוא נהנה ממלגת הצטיינות בספורט, הוא היה שחקן פוטבול, מתעמל, לאחר סיום לימודיו ב-1959 החל להתאמן בקרב עשר. למד רפואה בשלוחה של אוניברסיטת סיטון הול וב-1966 גויס לצבא ושירת כקצין רפואה מונעת. במהלך שירותו נשלח לייצג את ארצות הברית באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) באתלטיקה בקרב עשר וסיים במקום השישי עם 7719 נקודות.
בזמן שוודל עבד בסטנפורד בשנת 1970, הוא הכיר את לי בריאן, איתו ניהל מערכת יחסים של חמש שנים.
בתחרות שנערכה בהוואי בשנת 1972 הוא נפצע בברכו בתחרות קפיצה לגובה, שסיימה את הקריירה הספורטיבית שלו.
לאחר שירותו הצבאי, למד תחת מלגה באוניברסיטת סטנפורד, כרופא עבד בשנים 1974 עד 1981 במזרח התיכון, טיפל בבני משפחת המלוכה הסעודית ואף היה רופא המשלחת הסעודית לאולימפיאדת מונטריאול.
בשנת 1975 פגש וואדל את בן זוגו מעצב הנוף צ'ארלס דיטון, שהיה מבוגר ממנו ב-12 שנים. הזוג הופיע בכתבת שער של המגזין פיפל ב-11 באוקטובר 1976 ובכך היו לזוג ההומואים הראשון בארצות הברית שהופיע על שער מגזין לאומי גדול.
לאחר שחזר לארצות הברית עבד במרפאה בסן פרנסיסקו. באותה תקופה יזם את המשחקים הגאים.
בשנת 1981 החל לנהל מערכת יחסים חדשה עם איש יחסי הציבור וגיוס התרומות זוהן ארטמן. באותה העת הוא הכיר את הספורטאית הלסבית, שרה לוינשטיין ואתה הוא הביא את בתם, ג'סיקה שנולדה בשנת 1983. כדי להגן על זכויותיהם החוקיות של ג'סיקה ואמה הם התחתנו בשנת 1985.
במשחקים הגאים בסן פרנסיסקו (1986) זכה ואדל במדליית זהב בהטלת כידון, על אף היותו חולה באיידס.
ואדל נפטר ממחלת האיידס ב-1 ביולי 1987.
הישגיו הספורטיביים

ריצת 100 מטר: 11.3 שניות (מהירות גבית של 0.2 מ/ש)
קפיצה לרוחק: 7.47 מטר
הדיפת כדור ברזל: 14.45 מטר
קפיצה לגובה: 2.01 מטר
ריצת 400 מטר: 51.2 שניות
ריצת 110 מטר משוכות: 15.3 שניות (מהירות גבית של 3.3 מ/ש)
זריקת דיסקוס: 43.73 מטר
קפיצה במוט: 4.50 מטר
הטלת כידון: 63.70 מטר
ריצת 1500 מטר: 5:04.52 דקות
הערות שוליים

↑  הביוגרפיה של טום ואדל באתר www.browsebiography.com.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 173168140  World Athletics: 14372762  ISNI: 0000 0000 8203 0668  LCCN: n95069521  VIAF: 16476404   WorldCat (עם VIAF): 16476404
מארי לואיס קלייב

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1947 סאותאמפטון, ארצות הברית 
 פטירה:  27 בנובמבר 2023 (בגיל 76) אנאפוליס, ארצות הברית 
 מידע כללי
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של יוטה (1975)  אוניברסיטת המדינה של קולורדו (1969)  אוניברסיטת המדינה של יוטה (1979)  תיכון ג'ון ל. מילר 
 זמן שהייה בחלל:  15,722 דק' 
 ביוגרפיה בנאס"א:  מארי לואיס קלייב
 משימות
 STS-61-B, STS-30 
 
מארי לואיס קלייב (באנגלית: Mary L. Cleave;‏ 5 בפברואר 1947 – 27 בנובמבר 2023) הייתה מהנדסת אמריקאית ואסטרונאוטית בנאס"א. בין השנים 2004–2007 ניהלה את אגף משימת המדע בסוכנות החלל נאס"א (אנ'). קלייב השתתפה בשתי טיסות חלל בסך הכול, שהתה בחלל קרוב ל-11 ימים, הקיפה את כדור הארץ 172 פעמים, ועברה בחלל מרחק של כ-6,340,000 ק"מ.
ביוגרפיה

קלייב נולדה בסאות'המפטון (אנ') במדינת ניו יורק בפברואר 1947 להאוורד וברברה קלייב, שניהם מורים במקצועם. היא גדלה בגרייט נק שבניו יורק. לקלייב אחות גדולה (טרודי קרטר) ואחות צעירה (ברברה "בובי" בוסוורת). בשנת 1965 סיימה את בית הספר התיכון, גרייט נק נורת' (Great Neck North) שבניו יורק. בשנת 1969 השלימה לימודי תואר ראשון בביולוגיה באוניברסיטת קולורדו, ובשנת 1975 סיימה תואר שני באקולוגיה מיקרוביאלית באוניברסיטת המדינה של יוטה. בשנת 1979 סיימה לימודי דוקטורט בהנדסה אזרחית וסביבתית באוניברסיטת המדינה של יוטה.
ביוגרפיה > קריירה בנאס"א

קלייב נבחרה להיות אסטרונאוטית במאי 1980.
המשימות הטכניות שלה כללו:
אימות תוכנת טיסה במעבדת שילוב אוויוניקה של המעבורת.
ניהול התקשורת (CAPCOM) בחמש מטיסות מעבורת החלל
כתיבת ספר מקרים ותגובות לתקלות.
שותפות בצוות תכנון ציוד. היא שימשה כמומחית בשתי משימות: STS-61-B (מ־26 בנובמבר עד 3 בדצמבר 1985) ו-STS-30 (מ־4 במאי עד 8 במאי 1989). קלייב עזבה את מרכז החלל ג'ונסון ביוסטון שבטקסס במאי 1991, והצטרפה למרכז טיסת החלל "גודארד" של נאס"א בגרינבלט שבמרילנד. היא עבדה במעבדה לתהליכים הידרוספיים כמנהלת הפרויקטים של (SeaWiFS (Sea-viewing Wide-Field-of-view-Sensor, חיישן המאפשר מעקב אחר צמחייה ברחבי העולם. קלייב הייתה מנהלת שותפה, מנהלת משימות מדע במטה נאס"א שבוושינגטון די סי. היא פרשה מתפקיד זה באפריל 2007.
ביוגרפיה > טיסות לחלל

משימתה הראשונה הייתה STS-61-B אטלנטיס (26 בנובמבר עד 3 בדצמבר 1985) ששוגרה ממרכז החלל קנדי, פלורידה, ונחתה על מסלול 22 בבסיס חיל האוויר אדוארדס שבקליפורניה. במהלך המשימה, אנשי הצוות פרשו את לווייני התקשורת MORELOS-B, AUSSAT II ו־SATCOM K-2, וביצעו 2 הליכות חלל, בנות שש שעות כדי להפגין טכניקות לבניית תחנת החלל בעזרת ניסויי EASE / ACCESS, ביצעו את ניסויי זרימת אלקטרופורזה הרציף (שיטה המפרידה בין חלקיקים על בסיס צפיפות מטען פני השטח) עבור חברת מקדונל דגלאס וניסוי Getaway Special - GAS (תוכנית של נאס"א שהציעה לאנשים המעוניינים, יחידים או קבוצות, הזדמנויות להטיס ניסויים קטנים על סיפון מעבורת חלל) לטלסט, קנדה.
בנוסף, ערכו מספר ניסויים עם משאות מטען עבור ממשלת מקסיקו, ובחנו את טייס המסלול האוטומטי הדיגיטלי של המעבורת (OEX DAP). המטען במשימה זו היה הכבד ביותר שאי פעם ניסע על גבי מעבורת החלל. משך המשימה היה 165 שעות, 4 דקות, 49 שניות.
המשימה השנייה בה השתתפה הייתה STS-30 אטלנטיס (4–8 במאי 1989) משימה בת ארבעה ימים במהלכה פרש הצוות בהצלחה את החללית הבלתי מאוישת Magellan Venusexploration. מגלן הייתה המשימה הראשונה למדע הפלנטרי בארצות הברית מאז 1978, והראשונה ששוגרה על ידי מעבורת חלל. מגלן הגיע לנוגה באוגוסט 1990 ומיפה באמצעות רדאר מעל ל-95% משטח נוגה. משימת מגלן הייתה אחת המשימות המדעיות המוצלחות ביותר של נאס"א וסיפקה מידע חשוב על כוכב הלכת נוגה ועל השדה המגנטי שלו. בנוסף, עבד הצוות על מטען משני הכולל גידול גבישים אינדיום, סערה חשמלית ומחקרי תצפית על כדור הארץ. משך המשימה היה 96 שעות, 57 דקות, 35 שניות.
קלייב קיבלה את מדליית טיסת החלל של נאס"א (1985), ואת מדליית שירות יוצא דופן של נאס"א (1988).
הערות שוליים

↑  Cleave, Mary Louise, Astronautix
↑  Mary L. Cleave, revolvy (ארכיון)
1 2 3  "Biographical Data: MARY L. CLEAVE (PH.D., P.E.) NASA ASTRONAUT (FORMER)" (PDF). NASA. בפברואר 2007. נבדק ב-21 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mary L. Cleave, Scienceworks
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1311755284  ISNI: 0000 0000 2425 4874  LCCN: n80091985  SNAC: w6w98qcn  VIAF: 13613834   WorldCat (עם VIAF): 13613834
אוני לורקאן

| --- | --- |

לורקן, נובמבר 2014
 לידה:  21 בדצמבר 1985 (בן 38) בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 שם במה:  ביף בוסיק קרולינה פנת'ר כריסטופר ג'ירארד פרנק אורורק ג'ירארד סט. כריסטופר אוני לורקאן וורטקס
 משקל:  86 ק"ג
 גובה:  1.85 מטר
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 מאמנים:  CPW בית הספר להיאבקות של קילר קובלסקי מייק הולו לאנס סטורם פונאקי
כריסטופר "כריס" ג'ירארד (באנגלית: Christopher "Chris" Girard; נולד ב-21 בדצמבר 1985) הוא מתאבק אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בשל תקופתו בארגון ההיאבקות WWE, שבו הופיע תחת שם הבמה אוני לורקאן.
קריירת היאבקות מקצועית > קריירה מוקדמת (2008–2012)

לורקאן החל להתאמן בבית הספר להיאבקות של קילר קובלסקי באוגוסט 2008. לאחר שנתיים של אימונים ועבודה בעבור הארגון Chaotic Pro Wrestling, לורקאן עזב את בוסטון, מסצ'וסטס ועבר לקלגרי, אלברטה, קנדה. בספטמבר 2018 לורקאן נרשם באקדמיית ההיאבקות של המתאבק לאנס סטורם. לאחר שלושה חודשים תחת הדרכתו של סטורם, הוא עבר לדאלאס, טקסס ועבר להתאמן אצל המתאבק היפני, פונאקי, בסן אנטוניו. לאחר בערך שנה בטקסס, לורקאן חזר לבוסטון בשנת 2012.
קריירת היאבקות מקצועית > CZW‏ (2012–2015)

בוסיק ערך את קרב הבכורה שלו בארגון Combat Zone Wrestling (ארגון שידוע בקרבות האלימים שלו) באירוע CZW Cerebral שהתקיים ב-13 באוקטובר 2012. בוסיק החל לקבל חשיפה עקב טורניר שנערך בשנת 2014 לאחר שניצח את עזריאל, קיילב קונלי וצ'אק טיילור כדי להעפיל לגמר הטורניר, אך בגמר נוצח על ידי דרייק יאנגר. לאחר מכן, בוסיק התעמת עם אלוף העולם במשקל כבד של הארגון, דרו גולאק. בקרב אליפות מולו שהתקיים ב-27 באפריל הוא נוצח על ידי גולאק, אך הצליח לזכות באליפות מידיו של גולאק שבועיים לאחר מכן. תקופת כהונתו כאלוף נמשכה כ-161 ימים עד שחברו לקבוצה, סוזיו, איתגר אותו לקרב אליפות ואף ניצח אותו. ב-11 בנובמבר, בוסיק איתגר את סוזיו לקרב חוזר על האליפות שסוג הקרב היה שחבלי הזירה הוחלפו בגדר תיל, בקרב זה כשל בוסיק להשיב לו את האליפות.
קריירת היאבקות מקצועית > Evolve‏ (2013–2015)

בוסיק ערך את קרב הבכורה שלו בארגון באירוע מספר 23 בניצחון בקרב הדחות מרובע נגד גרין אנט, ג'וש אלכסנדר ומקסוול שיקגו. באירוע לאחר מכן, בוסיק נוצח על ידי דרו גולאק. באירוע מספר 23 בוסיק הצליח לנצח את אותו גולאק.
קריירת היאבקות מקצועית > Pro Wrestling Guerrilla‏ (2014–2015)

ב-29 באוגוסט 2014, בוסיק ערך את הופעת הבכורה שלו בארגון הצנוע PWG, כשהתחרה בטורניר השנתי של "קרב של לוס אנג'לס", והפסיד בסיבוב הראשון לרודריק סטרונג. לילה לאחר מכן שיתף פעולה ביחד עם דרו גולאק בהפסדם בקרב זוגות לקבוצת ReDragon (קייל אוריילי ובובי פיש). באירוע לאחר מכן הפסיד לתומאסו צ'אמפה ובאירוע "Black Cole Sun" הפסיד בקרב מרובע לבריאן קייג' (קרב שכלל גם את אוהה ניישן ותומאסו צ'אמפה). ב-27 בפברואר 2015 בוסיק רשם את ניצחון הבכורה שלו בארגון נגד מייק ביילי, אך הפסיד באירוע "Don't Sweat the Technique" שוב לבריאן קייג'. הוא איחד כוחות פעם נוספת עם גולאק בקרב זוגות באירוע DDT4 והפסידו לריקושט ולריץ' סוואן בסיבוב הראשון. באירוע "Mystery Vortex III" ניצח את טימותי טאצ'ר. הוא השתתף ב"קרב של לוס אנג'לס" לשנת 2015 ובסיבוב הראשון גבר על אנדרו אוורט. לילה לאחר מכן צוות לאוורט וטרבור לי בקרב שלושה על שלושה נגד סופר דרגון והיאנג באקס, אך קבוצתו היא זאת שהפסידה. את הקרב האחרון שלו בארגון הפסיד לכריס הירו במסגרת הסיבוב השני של הטורניר.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Combat Zone Wrestling - CZW
אליפות העולם במשקל כבד של CZW (פעם אחת)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-331 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2017
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות הזוגות של NXT (פעם אחת)  - עם דני בורץ'
הערות שוליים

↑  שני מתאבקים חדשים חותמים על חוזה עם ה-WWE
| אלופי הזוגות של NXT |
| --- | --- | --- |
| 2010 | בריטיש אמבישן (אדריאן נוויל ואוליבר גריי) • משפחת וויאט (לוק הארפר ואריק רואן) • אדריאן נוויל וקורי גרייבס • האסנשיין (קונור וויקטור) • הלוצ'ה דרגונס (קאליסטו וסין קארה) • בלייק ומרפי (וסלי בלייק ובאדי מרפי) • הוודוילנס (איידן אינגליש וסיימון גוטץ') • הריבייבל (דאש ויילדר וסקוט דוסון) • אמריקן אלפא (צ'אד גייבל וג'ייסון ג'ורדן) • DIY# (ג'וני גרגאנו ותומאסו צ'אמפה) • The Authors of Pain (אקאם ורזאר) • Sanity (אריק יאנג ואלכסנדר וולף) • The Undisputed Era (אדם קול/רודריק סטרונג, בובי פיש וקייל אוריילי) • מאסטש מאונטיין (טיילר בייט וטרנט סבן) • The Undisputed Era (קייל אוריילי ורודריק סטרונג) • War Raiders/Viking Raiders (הנסון/איבר ורואו/אריק) • הסטריט פרופיטס (אנג'לו דוקינס ומונטז פורד) • The Undisputed Era (בובי פיש וקייל אוריילי) |  |
| 2020 | The BroserWeights (מאט רידל ופיט דאן) • אימפריום (פביאן אייכנר ומרסל ברטל) • בריזנגו (פאנדנגו וטיילר בריז) • דני בורץ' ואוני לורקאן • MSK (נאש קרטר ווס לי) • פריטי דדלי (אלטון פרינס וקיט וילסון) • האחים קריד (ברוטוס קריד וג'וליוס קריד) • הניו דיי (קופי קינגסטון ואקסבייר וודס) • Gallus (מארק קופי ווולפגנג) • טוני דיאנג'לו וצ'נינג "סטאקס" לורנצו • Chase U (אנדרה צ'ייס ודוק הדסון) • ברון ברייקר וברון קורבין • ניית'ן פרייזר ואקסיום (נוכחיים) |  |