stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלעד שרון
פרשיות שנכרכו בשמו > פרשת כספי אריה גנגר

באוקטובר 2007 הגישה דליה גנגר – גרושתו של איש העסקים אריה גנגר – תביעה אזרחית לבית משפט בניו יורק נגד בעלה לשעבר, נגד גלעד שרון ונגד אנשים נוספים. אריה גנגר הוא איש עסקים יהודי אמריקאי, בעל השליטה בחברת חיפה כימיקלים ובחברות נוספות, אשר היה מחבריו הקרובים של אריאל שרון, ואף שימש כשליחו לממשל בוש בתקופת כהונתו של אריאל שרון כראש ממשלה.
על פי התביעה, הוציא אריה גנגר במרמה כספים מהרכוש המשותף של בני הזוג, ובכך הקטין את הסכום שמגיע לגרושתו ולילדיה. בתביעה נטען כי גנגר הוציא מחברת "טי-פי-אר אינווסטמנטס" – שהייתה בבעלות משותפת של שני בני הזוג – סכום של כ-2 מיליון דולר, והשקיעו בעסקת נדל"ן בקנדה. עוד נטען בתביעה, כי בשנת 2005 העביר גנגר במרמה סכום של 1.8 מיליון דולר, שהוצאו מהרווחים של אותה עסקה – לגלעד שרון, באמצעות שתי חברות שבשליטתו: חברת חוות שקמים בע"מ וחברת לרנר מנור נאמנויות בע"מ. לפי תביעת דליה גנגר, גלעד שרון יצר מצג שווא של תיעוד מזויף, וכך גרפו אריה גנגר וגלעד שרון את רווחי העסקה.
זמן קצר לאחר הגשת התביעה, נודע כי המשטרה חוקרת את הפרשה וכי גלעד שרון נחקר ושמר על זכות השתיקה גם בפרשה זו.[דרושה הבהרה]
הערות שוליים

↑  שרה ליבוביץ דר,
 הבן השקט, באתר הארץ, 13 בינואר 2003
1 2  שרה ליבוביץ דר, הבן השקט, באתר הארץ, 13 בינואר 2003
↑  איל חלפון, מהשקם לשקמים, באתר ynet, 9 באוקטובר 2007
↑  רינה מצליח, בדרך האב והאח: גלעד שרון חוזר לליכוד, חדשות ערוץ 2, ‏ 21 במאי 2016. וכן שמעון כהן למה אני חוזר לליכוד, ערוץ 7, ‏ 29 ביולי 2016.
↑  אריק בנדר, ‏גלעד שרון לא יוכל להתמודד בפריימריז בליכוד מפני שחסרים לו 100 ימי חברות, באתר מעריב אונליין, 9 בינואר 2019
↑  יהונתן גוטליב, מפוני גוש קטיף נגד התמודדות גלעד שרון בליכוד, באתר ערוץ 7, ‏ו' בתמוז תשפ"ב
↑  יואב זיתון, הבן של אריק שרון, גלעד, עם השייטת בעזה
↑  גלעד שרון עתר לבג"ץ: להכריע לאלתר בחקירה נגדי בפרשת סיריל קרן, באתר ynet, 25 בנובמבר 2012
↑  אביאל מגנזי, ynet, נסגר התיק נגד גלעד שרון בפרשת סיריל קרן, באתר כלכליסט, 3 בינואר 2013
↑  נועם שרביט, ‏נסגר התיק נגד גלעד שרון ויעקב נמרודי בשל חוסר ראיות מספיקות, באתר גלובס, 7 באוגוסט 2006
↑  אלוף בן, תביעה בארה"ב: 1.8 מיליון דולר שהוצאו במרמה הגיעו לידיו של גלעד שרון, באתר הארץ, 27 באוקטובר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297006905171  BnF: cb16683452r (data)  GND: 1020082798  ISNI: 0000 0001 1204 6549  LCCN: no2011182506  NTA: 339431210  VIAF: 163117556   WorldCat (עם VIAF): 163117556
דע את עצמך

"דע את עצמך" (באנגלית: Know thyself; ביוונית: Γνῶθι σαυτόν) היא אימרה פילוסופית שהייתה כתובה על המקדש לאל אפולו בדלפי. "דע את עצמך" היא הידועה מבין המקסימות הדלפיות (אנ'), והיא צוטטה ונותחה רבות לאורך ההיסטוריה. במסורת היוונית, האמירה יוחסה לשבעת חכמי יוון או לאל אפולו עצמו, אך מקורה בפועל כנראה בפתגם עממי.
האזכור המפורש הקדום ביותר למקסימה הוא מהמאה ה-5 לפנה"ס של הפילוסוף היווני יון מכיהוס (אנ'), אם כי ייתכן שהפילוסוף הרקליטוס, שהיה פעיל במאה הקודמת לכך, התייחס אף הוא למקסימה זו ביצירותיו. המשמעות העיקרית של הביטוי, ביישומו המקורי, הייתה "דע את גבולותיך", או במובן של ידיעת מידת היכולות של האדם, ידיעת מקומו בסקאלה החברתית, או ידיעת עצמו כבן תמותה. אולם במאה ה-4 לפנה"ס, האימרה פורשה מחדש באופן דרסטי על ידי אפלטון, שסבר שפירושה, בגדול, הוא "דע את נשמתך".
בכתבים מאוחרים יותר על הנושא, אחת התמות השכיחות הייתה שניתן לרכוש ידע על העצמי על ידי לימוד היקום, או ידע על היקום על ידי לימוד העצמי. זה הוסבר לעיתים קרובות במונחים של אנלוגיה מיקרוקוסמוס-מאקרוקוסמוס, הרעיון שאדם דומה מבחינה מבנית ליקום. נושא נוסף, שעל פי אפלטון ניתן לייחסו לאלקיביאדס, הוא שאדם יכול להכיר את עצמו רק על ידי התבוננות באנשים אחרים.
סופרים נוצרים, יהודים ואיסלאמיים מצאו בכתבים מקבילות שונות למקסימה, שאיפשרו להם לדון בנושא הידע העצמי ללא התייחסות לכתבים פגאניים. בזמן הרפורמציה הפרוטסטנטית, תאולוגים נוצרים בדרך כלל פירשו את המקסימה כעיקרון המחייב, ראשית כל, ידיעה כי מקור הנשמה הוא באלוהים, ושנית, ידיעת חטא הטבע האנושי. בכתבים חילוניים של התקופה צצו כמה משמעויות חדשות; ביניהם, ש"דע את עצמך" היה ציווי לחקור את התכונות הפיזיקליות של גוף האדם.
במהלך המאות ה-19 וה-20, רכשה האימרה כמה אסוציאציות חדשות. היא צוטטה תדיר בפילוסופיה ובספרות הגרמנית, על ידי מחברים כמו קאנט, הגל וגתה; היא צוטטה כאנלוגיה של טאט טוואם אסי (אנ'), אחת מ"האמירות הגדולות" של ההינדואיזם; והיא לקחה על עצמה תפקיד חשוב בדיסציפלינה המתפתחת של הפסיכואנליזה, שבה היא התפרשה כציווי להבין את הלא-מודע.
מקור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

הראי"ה קוק, אורות הקודש, חלק א, פרק סד: קריאה להסתכלות עליונה, (עמ' פג)
מוזיאון דגון

| --- | --- |

הכניסה אל מוזיאון דגון בכיכר פלומר
 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 כתובת:  דרך העצמאות, חיפה
 מיקום:  חיפה 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  ראובן הכט
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1955
 
 קואורדינטות:  32°49′20″N 34°59′46″E﻿ / ﻿32.822361111111°N 34.996166666667°E﻿ / 32.822361111111; 34.996166666667
  (למפת חיפה מוגדלת) מוזיאון דגון(למפת חיפה רגילה) מוזיאון דגון(למפת הגליל המערבי רגילה) מוזיאון דגון(למפת הגליל המערבי מוגדלת) מוזיאון דגון
 
מוזיאון דגון היה מוזיאון שהוקדש לתולדות הדגן ומוצריו. המוזיאון שכן במבנה המשרדים בכיכר פלומר, בכניסה המזרחית אל ממגורות דגון בחיפה. עיקר אוסף המוזיאון הוקדש לממצאים ארכאולוגים מארץ ישראל ושכנותיה. במוזיאון אגף המוקדש לתהליך העבודה של הממגורות באמצעות דגמים של מנופים ומכשירים.
תחילתו של המוזיאון באוספו של ראובן הכט. במשך השנים נוספו אליו מוצגים שהושאלו מרשות העתיקות. המוזיאון נפתח בשנת 1955 וקיבל בשנת 1966 מעמד רשמי מטעם המועצה הבינלאומית למוזיאונים.
המוזיאון ניסגר ומוצגיו הועברו למוזיאון הכט באוניברסיטת חיפה.
אוסף המוזיאון

המוצגים הארכאולוגים עוסקים בתולדות גידול החיטה והשעורה ובהתפתחות הכלים והמתקנים החקלאיים החל בתקופה הנאוליתית. האוסף כולל גם מגלי פולחן מברונזה שמקורם במקדשים מתחילת האלף השני לפנה"ס, כלי כתישה שונים שבו כתשו את הגרגרים לגריסים, כלי רחיים ששימשו לטחינה, כלים מתקופות שונות לאפיית לחם, כולל חותמות לחם מתקופות שונות, מתקני איסום שונים, בהם כלי אגירה שונים, קנקני אגירה, בור אגירה מערד, קנקנים כנעניים, קנקני אגירה גדולים שנמצאו בתל חצור. גלוסקמאות ששימשו לקבורה בצורת סילו מהתקופה הכלקוליתית, לוחות של כתב יתדות המתארות מסחר תמורת דגנים מאור בשומר.
במוזיאון אוסף גדול של צלמיות שהם ביטוי לפריון ביניהן צלמיות עמוד שהיו נפוצות ביהודה במאה ה-8 לפנה"ס, צלמיות נקב ועוד. ציורי קיר ממצרים העתיקה. אוסף בולי דואר ומטבעות הכוללים ציורי ועיטור דגנים, אוסף מנורות שמן המעוטרות בשיבולי שעורה וממצאים נוספים.
אגף נפרד מוקדש לדגמים אלקטרו מכניים של המתקנים והפורקים המשמשים את ממגורות דגון. הדגמים מדגימים את אופן הפעולה של הפורקים השונים, שבעזרתם מוציאים את הדגנים מבטן האניה. במקום מוקרנים סרטים המספרים על ההיסטוריה של הממגורות והמוזיאון ומדגימים את אופן הפעולה של המתקנים.
גלריית תמונות

דגם אלקטרו מכני מונע של מדלה מבטן הספינה. פועל בשאיבה
תבליט ממתכת בחזית המוזיאון
קנקן אגירה עם פכית דלייה
גלוסקמה דמוית סילו מהתקופה הכלקוליתית מבן שמן
קנקנים לאגירת תבואה מקפריסין מתקופת הברזל
אבני רחיים מבזלת מצפון ארץ ישראל מהתקופה הרומית - ברקע חלון ויטראז' בעיצוב גבעולי דגן
מקלעת שיבולים עם השתקפות של קיר הוויטראז' של נעמי הנריק
לקריאה נוספת

רבקה גונן, מוזיאון דגון חיפה, הוצאת שקמונה, 1979
חיפה ואתריה, ירושלים: הוצאת אריאל, 1985, עמ' 177–1787
רומן אברמוביץ'

| --- | --- |

אברמוביץ', 2007
 לידה:  24 באוקטובר 1966 (בן 58) סראטוב, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מדינה:  רוסיה רוסיה ישראל ישראל
 מקום מגורים:  לונדון, מוסקבה 
 השכלה:  אוניברסיטה רוסית ממלכתית ע"ש גובקין לנפט וגז  האוניברסיטה הממלכתית למשפטים של מוסקבה 
 מקצוע:  איש עסקים
 תפקיד:  מושל צ'וקוטקה (17 בדצמבר 2000–3 ביולי 2008)  חבר הדומה הממלכתית (10 בינואר 2000–17 בדצמבר 2000) 
 השקפה דתית:  יהדות 
 בן או בת זוג:  דשה ז'וקובה (2008–2017)  אירינה אברמוביץ' (1991–מרץ 2007) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית  עיטור הידידות (רוסיה) 
 
רומן ארקדיביץ' אברמוביץ' (ברוסית: Рома́н Арка́дьевич Абрамо́вич; נולד ב-24 באוקטובר 1966) הוא אוליגרך רוסי-ישראלי, איש עסקים, פילנתרופ ופוליטיקאי.
ברשימת עשירי העולם של המגזין העסקי פורבס לשנת 2022 דורג במקום ה-350, עם הון אישי של 6.9 מיליארד דולר. הוא נחשב מהעשירים שבאוליגרכים הרוסים.
בין השנים 2003–2022 אברמוביץ' התפרסם ברחבי העולם כבעלים של צ'לסי, מועדון כדורגל מעוטר מהפרמייר ליג באנגליה. הוא הבעלים העיקרי של חברת ההשקעות הפרטית, מילהאוס קפיטל, אשר מנהלת נכסים של למעלה ממיליארד דולר.
בעבר שימש כמושל צ'וקוטקה, כיושב ראש הפרלמנט, וכחבר הדומה הממלכתית. אברמוביץ' הוא ראש חבר הנאמנים של איגוד הקהילות היהודיות בחבר המדינות.
בשנת 2022 עלה לכותרות עקב סנקציות על רכושו בעקבות מלחמת רוסיה אוקראינה, והשתתפותו בשיחות השלום בין המדינות.
קורות חיים

נולד בעיר סראטוב שברוסיה הסובייטית לאירנה וארקדי אברמוביץ, משפחה יהודית ממוצא ליטאי. איבד את אמו כאשר היה בן שנה וחצי. אביו עבד, ולכן לא היה יכול לטפל בו, ומסרו לטיפול סבתו טטיאנה. כשהיה בן ארבע נהרג אביו בתאונת בנייה ואברמוביץ' שנתייתם וסבתו עברו לגור עם משפחת דודו לייב בעיר אוכ'טה, בצפון-מערב רוסיה, במחוז קומי. בגיל שמונה עבר עם סבתו לגור בקרבה לדוד אחר, אברם, במוסקבה.
ב-1983 סיים את לימודי התיכון וב-1985 התגייס לצבא הסובייטי, שם שירת שנתיים כפקח תנועה בחיל היבשה. טרם הגיוס למד במוסד אוניברסיטאי, המקורות חלוקים על הפרטים מלבד שלא השלים את לימודיו.
עסקים > בתחום התעשייה

אברמוביץ' החל את דרכו בעולם העסקים כסוחר בתקופת "הפרסטרויקה" והתפרקות ברית המועצות. הוא סחר בעצים, סוכר, מוצרי מזון ומוצרי צריכה אחרים. במקביל פתח עם אשתו הראשונה אולגה עסק ביתי לייצור בובות. העסק התפתח במהרה לחברה מצליחה. בתוך שנים ספורות התפשטו עסקיו לענף הנפט ולחוות חזירים.
בסוף שנת 1994 פגש את האוליגרך בוריס ברזובסקי, איש אקדמיה שהפך לסוחר מכוניות מצליח, והשניים החליטו להיכנס כשותפים לעסקי הנפט ברוסיה. אברמוביץ' תרם את כישוריו העסקיים, וברזובסקי ניצל את קשריו עם בכירי שלטון. השניים פתחו חברת החזקות בשם "רוניקום" במקלט מס, והקימו תחתיה חמש חברות בת. אברמוביץ' עמד בראש השלוחה של החברה השווייצרית שמשרדיה נמצאו במוסקבה.
בשנת 1995 מספר חברות נפט סיביריות בהחזקת המדינה מוזגו לחברה "סיבנפט", בין היתר בזכות מאמצי ברזובסקי. ב-1997 השיגו אברמוביץ' וברזובסקי גרעין שליטה ב"סיבנפט". המהלך התאפשר בזכות "תוכנית הלוואות" ממשלתית שנויה במחלוקת, במסגרתה לוותה המדינה מכל אחד מהשותפים 100 מיליון דולר והעמידה את גרעין השליטה כערבות. בעקבות חדלות הפירעון של המדינה השיגו השניים שליטה בחברה, קיימו מכרז למכירתה, והחברה עברה לידיהם תמורת שווי החוב. לפי עיתון "הטיימס" הלונדוני אברמוביץ' נעזר באוליגרך בדרי פטרקצישווילי למימון חלקו ברכישת "סיבנפט". תחקיר שהזמין הפרלמנט הרוסי בעקבות העסקה העריך כי התשלום עבור החברה נפל ב-2.7 מיליארד דולר מהערכת שוויה והמליץ להעמיד את אברמוביץ לדין.
אחרי סיבנפט, היעד הבא של אברמוביץ' היה תעשיית האלומיניום ברוסיה שהופרטה. באותה עת התחוללו "מלחמות האלומיניום", שבמהלכן נרצחו מנהלי מפעלי אלומיניום, סוחרי מתכות ועיתונאים, כאשר קבוצות נאבקו על השליטה בתעשייה. אברמוביץ' איחד מספר מפעלים, עם שותפים שונים בהם מיכאל צ'רנוי, ליצירת חברת האלומיניום "רוסאל". בתחילת 2001 אישר הקרמלין את הקמת החברה המאוחדת, שהחזיקה 70% מתעשייות האלומיניום במדינה והייתה ליצרנית השנייה בגודלה בעולם.
בשנת 2001 רכש אברמוביץ' מברזובסקי ופטרקצישווילי את חלקם ב"סיבנפט" תמורת תשלום של 1.3 מיליארד דולר.
בנובמבר 2003 נפגש בחשאי עם לאוניד נבזלין, נציגה של חברת הנפט יוקוס ומבעליה, לדון במיזוגה של סיבנפט לתוך יוקוס. בפגישה סיכמו הצדדים כי אברמוביץ' יקבל 3 מיליארד דולר במזומן ו-26% ממניות יוקוס תמורת חלקו בסיבנפט. אברמוביץ' חזר בו מהסיכום לאחר שיו"ר יוקוס ובעל השליטה, מיכאיל חודורקובסקי, נעצר על ידי הקרמלין בחשד להונאה ועל יוקוס הוטלו מיסים בגובה עשרות מיליארדי דולרים. בין 2004 ל-2007 נתפסו רוב נכסי יוקוס והועברו לבעלות המדינה.
בספטמבר 2005, מכר אברמוביץ' בחזרה לממשלה הרוסית את סיבנפט תמורת 13.1 מיליארד דולר.
ביוני 2006 רכש נתח של 41.3% ביצרנית הפלדה הרוסית אווראז תמורת כ-3.4 מיליארד דולר.
באוגוסט 2006, מכר אברמוביץ' את מניותיו ברוסאל לאליגרך אולג דריפסקה.
ב-2007 תבע ברזובסקי את אברמוביץ' בבית המשפט באנגליה. בכתב התביעה טען כי אברמוביץ' איים עליו שאם לא ימכור לו את אחזקותיו בזול, בפרט את חלקו ב"סיבנפט", רכושו יולאם ומקורביו ייעצרו. בכתב ההגנה שהגיש לבית משפט בלונדון ב-2008, הודה אברמוביץ' ששילם לברזובסקי ולפטרקצישווילי על מנת שיפעילו את השפעתם על הממשל הרוסי. בית המשפט הגבוה בלונדון דחה את התביעה ופסק לזכות אברמוביץ' הוצאות משפט. פטרקצישווילי מת בנסיבות לא ידועות ב-2008, וברזבסקי מצא את מותו בנסיבות מסתוריות ב-2013.
השקיע כ-120 מיליון דולר ב-20 חברות הזנק ישראליות, ממנעד תחומים, החל מרפואה ואנרגיה מתחדשת ועד רשתות חברתיות.
עסקים > בתחום הספורט

בשנת 2003 הפך אברמוביץ' לבעל השליטה בקבוצת הכדורגל האנגלית, צ'לסי, לאחר השקעה של 140 מיליון שטרלינג בה 80 מיליון ליש"ט לכיסוי חובות המועדון. עם מעבר הבעלות לאברמוביץ', צ'לסי השקיעה רבות ברכישות של שחקני כדורגל מן הדרג הראשון בעולם. התוצאה הייתה הצלחה: בעונת 2004/2005 ובעונת 2005/2006 זכתה צ'לסי באליפות אנגליה, והישגיה הנוספים הכניסו את צ'לסי לרשימת מועדוני הפאר בעולם.
במרץ 2004 חתמה חברת סיבנפט על חוזה אימוץ תלת-שנתי בסך של 58 מיליון דולר עם מועדון הכדורגל הרוסי צסק"א מוסקבה. אף על פי שהחברה הסבירה שמדובר בהחלטה מנהלתית, יש שראו בעסקה מעקף של תקנון אופ"א המגביל בעלים להחזקה במועדון יחיד, ובעסקה אמצעי לטיפוח דמותו של אברמוביץ' ברוסיה דרך הכדורגל.[דרוש מקור] ביוני 2004 נבחר "האדם המשפיע ביותר בכדורגל הרוסי" על ידי המגזין הרוסי "פרו ספורט". במאי 2005 זכתה צסק"א בגביע אופ"א והפכה לקבוצה הרוסית הראשונה שזכתה בגביע אירופי.
אברמוביץ' ידוע כמעריץ פורמולה 1 ולעיתים ביקר במסלולי המרוצים. בשנת 2004, לאחר שבעל החברה, ברני אקלסטון, נראה נותן לאברמוביץ' סיור על המסלול במונקו גראנד פרי, נפוצו שמועות שאברמוביץ' שוקל להשקיע כספים בענף. באפריל 2012, מועדון הכדורגל צ'לסי וקבוצת הפורמולה 1 סאובר חתמו על הסכם שיתוף פעולה.
בפברואר 2022, אברמוביץ' הודיע על העברת צ'לסי לנאמנות בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וחשש מהקפאת נכסיו בבריטניה עקב עיצומים. ב-2 במרץ 2022 הודיע אברמוביץ' כי החליט למכור את הקבוצה וכי כל הרווחים מהמכירה יתרמו ליתומי המלחמה באוקראינה. ב-10 במרץ הוקפאו נכסיו בבריטניה, ואפשרותו למכור את המועדון נבלמה. במאי 2022 מסר אברמוביץ' את השליטה בצ'לסי לקבוצת משקיעים בראשות טוד בוהלי, תמורת 2.5 מיליארד ליש"ט. הממשל הבריטי אישר את עסקת המכירה לאחר שאברמוביץ' התחייב לתרום את הרווחים למטרות הומניטריות.
פוליטיקה

ב-1999 ברזובסקי ואברמוביץ' היו מעורבים בקידומו של ולדימיר פוטין כיורש לנשיא ילצין (אברמוביץ' אף התגורר בדירה בתוך הקרמלין באותה עת). אולם לאחר בחירתו של פוטין לנשיא, תקף ברזובסקי בחריפות את הרפורמה החוקתית שהציע פוטין, שתעניק לו סמכויות נרחבות. ב-7 בנובמבר 2000, ברזובסקי עזב את המדינה, לא התייצב לחקירה שנפתחה נגדו והודיע כי לא יחזור לרוסיה. אברמוביץ' מצידו נשאר ברוסיה ושמר על קשרים טובים עם פוטין.
בשנת 1999 נבחר אברמוביץ' לנציג מחוז צ'וקוטקה בפרלמנט הרוסי. ערב מועמדותו הקצה 15 מיליון דולר מהונו הפרטי כסיוע למחוז, ובדצמבר 2000 נבחר למושל צ'וקוטקה ברוב גדול. מאז השקיע מאות מיליוני דולרים במחוז. בין הפרויקטים שבהם השקיע בצ'וקוטקה היו הקמת מכללה ובניית מלונות בעיר אנאדיר וחידוש הפעלתו של שדה התעופה המקומי. השתמש בצ'וקוטקה למתן מקלט מס לחברת סיבנפט, ובאמצעות שליטתו בחברה, הוא ארגן חיפושי נפט נרחבים ברחבי המחוז. הושבע לקדנציה שנייה כמושל צ'וקוטקה בסוף שנת 2005. באוקטובר 2008 נבחר לחבר הפרלמנט של צ'וקוטקה וכשבוע לאחר מכן מונה ליושב ראש הפרלמנט של המחוז האוטונומי צ'וקוטקה.
במאי 2021 הגיש בלונדון תביעת דיבה נגד העיתונאית קתרין בלטון, מחברת הספר "אנשי פוטין", ונגד הוצאתה לאור. בספרה טענה בלטון שאברמוביץ' נתמנה למושל מחוז צ'וקטוקה בהוראת פוטין, שרכישת צ'לסי נעשתה בהנחיית פוטין, וכי עושרו של אברמוביץ' שייך בפועל לפוטין. בדצמבר 2021 הגיעו הצדדים להסכם פשרה במסגרתו התנצלה הוצאת הספרים על טעויות שנפלו בספר, והתחייבה לתיקונים, בהם הבהרה כי הטענה שאברמוביץ' נשלט על ידי פוטין אינה מגובה בעובדות.
סנקציות

במרץ 2022, בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה, הודיעו האיחוד האירופי, אוסטרליה, קנדה והממלכה המאוחדת על שורה של סנקציות אישיות נגד אוליגרכים רוסים המקורבים לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, בניסיון לפגוע בכלכלה הרוסית ולשבש את מאמצי המלחמה של פוטין, בכלל זה הוטלו סנקציות גם על אברמוביץ'. הסנקציות כוללות בין השאר הקפאת נכסים ומגבלות תנועה. יפן ודרום קוריאה הודיעו שיצטרפו לסנקציות ופורטוגל, שאברמוביץ’ אזרחה, הודיעה שהסנקציות יכובדו גם בשטחה. בעקבות חשש להטלת הסנקציות העביר אברמוביץ' את יאכטת הענק שבבעלותו מברצלונה למונטנגרו.
בפברואר 2022 שיגרו נציגי ארגונים ומוסדות בישראל, מכתב קריאה לשגריר ארצות הברית להימנע מהטלת סנקציות אמריקאיות עליו. בין החתומים על המכתב היה יו"ר "יד ושם" דני דיין. ב-22 בפברואר 2022 הכריז יד ושם שאברמוביץ' התחייב לתרום עשרות מיליוני שקלים למוסד. עם פרסום דבר הסנקציות הכלכליות שהטילה בריטניה על אברמוביץ', הודיע המוסד על השעיית התרומה.
ב-2 במרץ 2022 הודיע אברמוביץ' על מכירת מועדון צ'לסי בעקבות הסנקציות.
ב-14 במרץ 2022 שודר תחקיר בתוכנית התחקירים "פנורמה" של ה-BBC בה נטען כי אברמוביץ' עשה את הונו באמצעות עסקאות מושחתות של מיליארדי דולרים. התחקיר התבסס על מסמכים של רשויות החוק ברוסיה הנוגעים לאברמוביץ', שבהם נטען כי הוא הוציא במרמה מממשלת רוסיה מיליארדי דולרים באמצעות הטיית מכרז ממשלתי למכירת חברת הנפט סיבנפט ב-1995. בזכות המכרז הוא שילם עבור סיבנפט כ-250 מיליון דולר, וכעבור עשור, ב-2005, מכר אותה בחזרה לממשלת רוסיה עבור 13 מיליארד דולר, בהסכמת פוטין.
ב-16 במרץ 2022 דיווח ה"וול סטריט ג'ורנל" כי ב-24 בפברואר, שעות ספורות לפני פלישת רוסיה לאוקראינה, העביר אברמוביץ את השליטה בקרן ההון סיכון נורמה השקעות לידי שותפו העסקי דוד דוידוביץ'.
ב-18 במרץ 2022 הודיעה מחלקת המסחר של ארצות הברית על קרקוע מטוס הגאלפסטרים 650 של אברמוביץ' כחלק מצעדים נגד מטוסים ברישום רוסי. ב-19 ביוני 2022 נחתם בארצות הברית צו לתפיסת שניים ממטוסיו הפרטיים, הבואינג דרימליינר 787 והגאלפסטרים 650, לאחר שהוטסו לרוסיה ובכך עברו על איסור הכניסה למדינה. ב-13 באפריל פורסם כי מקלט המס ג'רזי הקפיא נכסים של אברמוביץ' בסך 7 מיליארד דולר, המהווים מחצית מהונו. ב-24 במאי פורסם כי רשויות המס באי ג'רזי פתחו בחקירה כיצד צבר את ההון אותו הוא מחזיק במקלט המס.
בינואר 2023 פורסם תחקיר של ה"גרדיאן" לפיו אברמוביץ' העביר לשבעת ילדיו - שניים מהם קטינים - את הבעלות על קרנות עם נכסים שמסתכמים במילארדי דולרים, בהם נכסי נדל"ן וצי של מטוסים פרטיים וסופר-יאכטות, הרשומות בקפריסין ובאי ג'רזי, שלושה שבועות לפני פלישת רוסיה לאוקראינה, וימים ספורים לאחר שממשלות מערביות איימו להטיל סנקציות על אוליגרכים רוסים במקרה של פלישה.
עיסוקים אחרים

בשנת 2007 ירד ב"רשימת עשירי הסאנדיי טיימס" המתגוררים בבריטניה למקום השני, לאחר שהעיתונים טענו שהונו של לאקשמי מיטאל הוכפל פי ארבעה במהלך השנה, וכך עקף את אברמוביץ'. אברמוביץ' נכלל ברשימה על אף שחזר להתגורר במוסקבה והכריז על משכנו הרשמי בצ'וקוטקה.
לאברמוביץ' מטוס בואינג 300–767 פרטי המכונה "הבנדיט" בשל צבעו. בספטמבר 2007 התפרסם כי הזמין מטוס מסוג איירבוס A380, שמחירו כ-300 מיליון דולר, אך אבמרוביץ' הכחיש את הפרסומים.
באפריל 2010 רכש יאכטה בשם "אקליפס" בעלות משוערת של 1.2 מיליארד דולר, והיא היאכטה השנייה בגודלה בעולם. אורכה של אקליפס כ-162.5 מטרים והיא בעלת מערכות הגנה מפני פגיעת טילים, ומערכת לייזר כהגנה כנגד פפראצי.
פילנתרופיה

הג'רוזלם פוסט מיקם את אברמוביץ' במקום ה-25 ברשימת היהודים המשפיעים לשנת 2021, וכינהו "מגה פילנתרופ" ו"תומך נלהב וותיק של תרבות יהודית ברחבי העולם". אברמוביץ' השתמש במעמדו כבעלי מועדון הכדורגל צ'לסי, לחנך ולעורר אוהדים להילחם בגזענות שנאה. הוביל ומימן קמפיין גלובלי ייחודי ומקיף, תחת השם 'אמור לא לאנטישמיות', שהוקדש להעלאת המודעות לאנטישמיות. הקמפיין כלל שותפים כמו הקונגרס היהודי העולמי, ADL, האמון החינוכי לשואה, ועידת נשיאי הארגונים היהודיים האמריקאים הגדולים, המוזיאון היהודי, מוזיאון המלחמה הקיסרית וחיל האוויר המלכותי.
אברמוביץ' הוכר על ידי הפורום לתרבות ודת יהודית, לאחר שתרם למעלה מ-500 מיליון דולר למטרות יהודיות ברוסיה, ארצות הברית, בריטניה, פורטוגל, ליטא, ישראל ובמקומות אחרים במהלך 20 שנה. יזם נטיעת 25,000 עצים, לזכר יהודי ליטא שנספו בשואה, בתוספת אנדרטה מחווה וירטואלית ליהדות ליטא. תרם לשיקום בית הקברות היהודי באלטונה, כיום שכונה בעיר המבורג. הפרויקט מבוצע על ידי בני ברית פורטוגל הבינלאומית בשיתוף עם חב"ד המבורג.
בספטמבר 2020 פורסם ב-BBC כי חברות בבעלות אברמוביץ' תרמו כמאה מיליון דולר לעמותת אלע"ד.
יחד עם מייקל קדורי ויעקב ספרא, אברמוביץ' הוא אחד המיטיבים העיקריים של הקהילה היהודית בפורטוגל ושל בני ברית פורטוגל.
בשנת 2015 תרם אברמוביץ' כ-30 מיליון דולר לאוניברסיטת תל אביב להקמת מרכז חדשני לננוטכנולוגיה.
בין תרומותיו האחרות של אברמוביץ' נמצא המרכז הרפואי שיבא בתל השומר, אליו תרם יותר מ-60 מיליון דולר למיזמים שונים בתחום הרפואה המתקדמת, בהם הקמת מרכז חדש לרפואה גרעינית, המשתרע על פני 2,000 מ"ר, ומימון מיזמים בחקר הסרטן ורפואת ילדים. ב-2020, ערב התפרצות הקורונה בישראל, מימן את הרחבת יחידת הטיפול הנמרץ של שיבא לקומות התת-קרקעיות, ואת הנחת התשתיות לעיתות חירום.
תרומה שנתן אברמוביץ' לקק"ל לתוכנית שיקום יער מקיפה במדבר הנגב הדרומי, מסייעת להילחם במדבר העולה באזור ומקדמת את תיירות הטבע לאזור.
אברמוביץ' תרם ליוזמות אמנות ותרבות יהודיות, בהן פסטיבל התרבות העכשווית בתל אביב, M.ART.
בדצמבר 2023 הגיש תביעה כנגד בנק מזרחי-טפחות שלטענתו מונע ממנו להעביר תרומה על סך 8 מיליון שקלים לארגון זק"א בעקבות הסנקציות על אנשי עסקים רוסים שחלות על חשבונו. שר הפנים משה ארבל פנה ליועצת המשפטית לממשלה בבקשה שתורה לפרקליטות המדינה להימנע מהתערבות בהליך המשפטי על מנת לאפשר את התרומה.
בית המשפט העליון הפך את החלטת בית המשפט המחוזי וקבע כי בנק מזרחי טפחות לא יעביר לזק"א 8 מיליון שקל שנתרמו על ידי אברמוביץ'. ההחלטה היא על רקע הסנקציות הבינלאומיות שהוטלו נגדו בעקבות המלחמה באירופה.
מגורים ואזרחות

במרוצת השנים התגורר אברמוביץ' לסירוגין ברוסיה, בבריטניה ובישראל.
מגורים ואזרחות > בריטניה

ב-2018 סירב הממשל הבריטי להאריך את אשרת השהייה שלו בבריטניה. אחת ההערכות, לסירוב הבריטי להארכת האשרה, שמדובר בתגובה להרעלת המרגל הרוסי סרגיי סקריפאל ובתו בבריטניה בתחילת מרץ באותה השנה. התגובה הבריטית כללה גירוש דיפלומטים רוסיים וכן הצרת צעדיהם של אנשי עסקים המקורבים לנשיא רוסיה ולדימיר פוטין, שאברמוביץ' הוא הבולט שבהם.
מגורים ואזרחות > ישראל

ב-2015 רכש את מלון ורסנו ומגרש סמוך בשכונת נוה צדק בתל אביב תמורת כ-100 מיליון שקל, במטרה להקים בית מגורים יוקרתי לו ולמשפחתו. במאי 2018 אברמוביץ' עלה לישראל, לאחר שפגה אשרת השהייה שלו בבריטניה. בעלייתו הפך לאיש העשיר ביותר המתגורר בישראל. ביוני 2020 רכש אברמוביץ' אחוזה בעיר הרצליה בשווי 226 מיליון שקלים, ובכך ביצע את עסקת הנדלן הגבוהה ביותר בתולדות מדינת ישראל.
מגורים ואזרחות > בקשה להיתר שהייה בשווייץ בשנת 2016

אברמוביץ' הגיש בקשת רישיון שהייה בקנטון ואלה ביולי 2016 ותכנן להעביר את תושבות המס שלו לעיריית שווייץ. שלטונות הוואלה הסכימו לבקשה והעבירו את הבקשה לאישור מזכירות המדינה לשווייץ. כשהגיעו לשם, חוקרי משרד המשטרה הפדרלית של שווייץ הביעו חשדות והתנגדו לבקשה. כתוצאה מכך, אברמוביץ' חזר בו מבקשתו ביוני 2017.
לאחר סאגה משפטית בת שלוש שנים, בשנת 2021 הרשויות השווייצריות ניקו את רומן אברמוביץ' מכל חשד.
מגורים ואזרחות > בקשה לאזרחות פורטוגלית

באפריל 2021 קיבל אזרחות פורטוגלית בסיוע הקהילה היהודית בעיר פורטו, על בסיס החוק מ-2015 המאפשר קבלת אזרחות לצאצאי יהודים מגורשי פורטוגל וספרד מהמאה ה-15. קבלת האזרחות עוררה סימני שאלה לאחר שמשך ההליך היה קצר יחסית (חצי שנה לעומת כשנתיים בדרך כלל), והתהייה כיצד אברמוביץ' הוכיח שהוא צאצא ליהודים מגורשי פורטוגל. ב-11 במרץ 2022 משטרת פורטוגל עצרה את דניאל ליטבק, רב הקהילה בפורטו, בחשד שסייע לאברמוביץ' לקבל דרכון פורטוגלי תוך שעבר על החוק. לפי הדיווחים, המשטרה חקרה מספר חודשים את השתלשלות העניינים שהובילה להענקת דרכון פורטוגלי לאברמוביץ'. בסופו של דבר פסק בית המשפט כי ההאשמות כלפי הרב היו כלליות מדי, וכי לא ניתן להוכיח שתשלום כזה או אחר הועבר כשוחד עבור אזרחות כזו או אחרת. למרות הזיכוי, החליטה ממשלת פורטוגל בעקבות הפרשה לצמצם משמעותית את זכאותם של יהודים ממוצא ספרדי לקבלת אזרחות.
חיים אישיים

בשנים 1987–1990 היה נשוי לאולגה ליסובה. בשנים 1991–2007 היה נשוי לאירינה מלנדינה, דיילת אירופלוט, ולהם חמישה ילדים. בשנים 2008–2017 היה נשוי לדוגמנית דשה ז'וקובה.
ראו גם

אוליגרכים רוסים
משפט ברזובסקי נגד אברמוביץ'
לקריאה נוספת

בן מזריץ', היו זמנים ברוסיה, כנרת-זמורה-ביתן, 2016.
מית'וטין

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  שוודיה
 תקופת הפעילות:  1993–1999 (כ־6 שנים)
 סוגה:  פאוור מטאל, פולק מטאל
 חברת תקליטים:  Invasion Records
 חברים
 ראה בהמשך העמוד
 
מיתוטין (Mithotyn) היא להקת פאוור מטאל ופולק מטאל משוודיה.
היסטוריה

מית'וטין הוקמה בשנת 1992 על ידי כריסטיאן שוץ וסטפן וויינרהל בשם Cerberus (קרברוס, כשם הכלב התלת-ראשי השומר על שער השאול) כשבשנת 1993 שינתה הלהקה את שמה למית'וטין
.
מית'וטין מבססת את המוזיקה שלה על בלאק מטאל יחד עם השפעות מלודיות של מוזיקה עממית ויקינגית. השירה היא שירה בלאק מטאל אופיינית באופן יחסי, והקצב המוזיקלי נע בין קצב בינוני לבין ריפים מהירים עם דגש על אווירה הרואית.
בשנת 1993 הלהקה שחררה שני דמואים In the Dead of Night ו-Behold the shields of gold. עד שנת 1997 הלהקה לא הוציאה אלבום מלא אך שחררה עוד 3 דמואים העוסקים במיתולוגיה הוויקינגית.
בשנת 1997 הלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה In The Sign Of The Ravens ובאותה שנה יצא אלבומה השני של הלהקה King Of The Distant Forest שקיבל ביקורות חיוביות בעולם המטאל.
אלבומה השלישי של הלהקה, Gathered Around The Oaken Table, יצא בשנת 1999. באותה שנה אף התפרקה הלהקה באופן רשמי. שניים מחברי הלהקה מנגנים בלהקת הפאוור מטאל פאלקונר.
חברי ההרכב > ההרכב האחרון לפני הפירוק

ריכארד מרטינסון (Rickard Martinsson) - שירה ובאס
סטפן וויינרהל (Stefan Weinerhall) - גיטרה
קרל בקמן (Karl Beckmann) - גיטרה וקלידים
קרסטן לארסון (Karsten Larsson) - תופים
חברי ההרכב > חברי הרכב לשעבר

כריסטיאן שוץ (Christian Schütz) - שירה ובאס
הלנה בלאד (Helene Blad) - שירה