stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיביה (משחק וידאו)
רקע

המשחק פותח כתוכנת ניסוי לא מסחרית על ידי שלושה סטודנטים גרמנים שלמדו תכנות, ויצא ב-1997. בעקבות הצלחתו של המשחק, הוקמה חברת סיפסופט(אנ') הממשיכה להוציא עדכונים תקופתיים.
הגרפיקה של המשחק מבוססת ברובה על המשחק Ultima VI. לאחר זמן מה, ניתנו למתנדבים אפשרויות ניהול משחק, ולאחר שהמשחק עוצב ונבנו שלבי המשחק, הוא הפך להיות משחק מסחרי.
שינויים נעשו באופן נרחב יותר עם השנים. למרות זאת, חסרונותיו של טיביה, כגרפיקת התמונות הקטנות (שנראית מיושנת לעומת המשחקים הנפוצים כיום) וחוסר הקול במשחק, לא השפיעו על תפוצת המשחק. ליקויים אלה קוזזו על ידי גודל המשחק הקטן ודרישות המערכת המינימליות.כל יום המשחק מתעדכן.
ייתכן כי ההצלחה של טיביה נובעת מן העובדה שבחלק גדול מהמשחק, שאפשר להוריד מאתר האינטרנט או לפתוח בנגן פלאש ללא הורדה, ניתן לשחק באופן חוקי ללא תשלום. בניגוד למשחקי התפקידים הגדולים הקיימים כיום, שעל מנת לשחק בהם יש לקנותם בכסף.
בעבור תשלום חודשי, יכולים שחקנים לשדרג ל-"חשבון יוקרתי", ובכך לפתוח אפשרויות נוספות של המשחק ואזורים נוספים. שחקנים אלו מקבלים בנוסף עדיפות לכניסה ראשונים לשרתים המלאים בשחקנים. כרגע, שרתים אלו ממוקמים בארצות הברית ובגרמניה.
המשחק מציע לשחקן אפשריות רבות ורוב השחקנים מבלים את זמנם באימון כישורי הדמות שלהם וגם בניסיון ציד סוגי מפלצות רבות בעזרת נשק וקסמים רבי כוח, בחקירת העולם, בחיפוש אחר אוצרות והרפתקאות, וכן להכיר חברים ולנהל שיחות והחלפת חפצים.
במרבית שרתי המשחק, צורת המשחק המקובלת היא שחקן מול שחקן, שבמסגרתה יכולים השחקנים לתקוף ולהרוג אחד את דמותו של השני, אך למרות זאת, קיימות במשחק מערכות שנועדו לגרום לפעולות אלו להיות תחת שליטה; למשל, שחקן שהרג שחקן אחר יקבל גולגולת לבנה, וכאשר לשחקן יש גולגולת לבנה כל השחקנים יכולים להרוג אותו בלי לקבל עונש. בכל זאת, ישנם מספר שרתים שלא מאפשרים ששחקנים יתקפו אחד את השני כלל.
במשחק, השחקן מתחיל באי הנקרא רוקגרד. המקום נועד לתת לשחקן להסתגל למשחק ולהבין אותו. באי זה אין אפשרות להרוג אחד את השני ואין אויבים חזקים. לאחר שהשחקן הגיע לרמה 8 הוא יכול לבחור מה היעוד שלו, כלומר איזו דמות ברצונו להיות: אביר, פאלאדין, דרואיד, או קוסם (ר' להלן).
המפלצות לקוחות ברובן מהמיתולוגיות, ובעלי החיים - מהעולם האמיתי. כך למשל, הכלבים והאיילים לא מזיקים והעכבר חלש, האורקים מסוכנים, והדרקונים והשדים קטלניים. שחקני פרימיום יכולים להגיע לאזורים שלא פתוחים בפני שאר השחקנים.
ערים

אב'דנדריאל (Ab'dendriel) - עיר האלפים, ממוקמת בצפון-מזרח באי הראשי.
אנקראחמון (Ankrahmun)‏ - עיר בסגנון המצרי, ממוקמת בדרום האי דאראמה. כוללת הרבה מפלצות חדשות שקשה לצוד.
קארליין (Carlin) - עיר הנשים, ממוקמת בצפון-מערב באי הראשי.
דאראשיה (Darashia)‏ - עיר המדבר, ממוקמת בצפון האי דאראמה.
קאזורדון (Kazordoon) - עיר הגמדים, ממוקמת עמוק מתחת להר שנודע בשם The Big Old One.הדרך לשם מסוכנת אם לא יודעים את הדרך
פורט הופ (Port Hope)‏ -ממוקמת בדרום-מערב לאי דאראמה. ג'ונגל ענק מכסה את כל החלק המדברי. רוב האזור הוא בשביל שחקנים מנוסים וצדים שם בעיקר רמות גבוהות.
רוקגארד (Rookgaard) - מקום ההתחלה של טיביה. כל השחקנים מתחת לרמה 8 חייבים להיות שם, לאחר מכן הם בוחרים אם לעזוב או להישאר.
טהיס (Thais) - העיר הראשונה בטיביה וגם העיר הכי מרכזית והכי פופולרית. ממוקמת בדרום-מערב באי הראשי.גם נקראת עיר ההריגות כי יש שם הרבה אנשים שהורגים אחד את השני
וונור(Venore) - עיר הביצות, נמצאת במזרח האי הראשי. טובה לרמות נמוכות.
ליברטי באי(Liberty Bay) - עיר גדולה מאוד יש הרבה rotworm קשה למצוא שם מקומות של מערות בגלל הגודל של היער
סווארגרונד(Svargrond) - העיר החדשה ביותר, הוצגה בעדכון הקיץ של 2007, עיר קרח גדולה, ובה ניתן למצוא זירה מיוחדת שבה נלחמים במפלצות בשלוש דרגות קושי שונות, אם מנצחים ניתן לבחור פרס מסוים וגביע.
מקצועות

בטיביה ישנם ארבעה מקצועות שונים; אביר, פאפאלדדין, דרואיד, וקוסם:
אביר: דמות שעיקרה הוא תקיפה מטווח קרוב. הדמות מפתחת את כישורי הלחימה שלה במהירות אך כוחות הקסם שלה נמוכים. כל רמה היא מקבלת 15 נקודות פגיעה (HP, נק"פ) ו-5 כוח קסם (Mana).
פאלאדין: דמות שעיקרה היא תקיפה מרחוק עם שילוב של כוח קסם. התפתחות כישורי הלחימה מרחוק (קליעה) של הדמות מהירה וגם רמת הקסם (ביחס לאביר). כל רמה היא מקבלת 15 כוח קסם ו-10 נקודות פגיעה.
דרואיד: בעל-קסמי הגנה וריפוי. דמות זו בעלת מטה קסמים וביכולתה להכין אבני קסמים (ריפוי ברובם) מקבלת כל רמה 30 כוח קסם ו-5 נקודות פגיעה.
הקוסם, בעל-קסם התקפתי ורבגוני יותר משל הדרואיד, וכן מסוגל ליצור אבני תקיפה רונות.  ההבדל בין המקצועות מתבטא בכישורים שלהם. למשל, אביר ישתפר במהירות המרבית כשהוא נושא חרב מאשר שאר המקצועות.
הערות שוליים

1 2 3  ערים אשר ניתן להגיע אליהן רק עם חשבון יוקרתי. הן ממוקמות באיים רחוקים שניתן להגיע אליהם רק על ידי סירה.
שני שחקנים צדים דרקונים
התקפת אורקים על העיר "טאיס"
טאהא ג'אבר אל-עלוואני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1935 פלוג'ה, עיראק 
 פטירה:  4 במרץ 2016 (בגיל 81 בערך) 
 מדינה:  עיראק 
 השכלה:  אל-אזהר 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
טאהא ג'אבר אל-עלוואני (בערבית: طه جابر العلواني; 1935 – 4 במרץ 2016) היה אינטלקטואל אסלאמי, הנחשב לאחד מחשובי ההוגים המוסלמים בעולם. הוא כיהן כנשיא אוניברסיטת קורדובה המוסלמית באשבורן, וירג'יניה, כדקאן בית הספר לתורת המשפט האסלאמי בבית הספר למדעי האסלאם והחברה של האוניברסיטה וגם כיו"ר מועצת הפיקה של צפון אמריקה.
ביוגרפיה

אל-עלוואני נולד ב-1935 בעיראק, ולמד בבית-הספר לשריעה ולמשפט בסמינר אל-אזהר בקהיר, המוסד האקדמי החשוב ביותר בעולם המוסלמי. הוא קיבל את התואר הראשון ב-1959, את התואר השני ב-1968, ואת תואר הדוקטור ב-1973, בהתמחות במקורות החוק האסלאמי.
מ-1973 עד 1983 לימד כפרופסור באוניברסיטה על-שם האימאם מוחמד אבן-סעוד, בריאד שבערב הסעודית.
ב-1981 ייסד (במשותף) את המכון הבינלאומי למחשבה אסלאמית בארצות הברית. כיהן גם כחבר מועצה בהתאגדות העולם האסלאמי במכה. ב-1983 היגר לארצות הברית. הוא התגורר עם משפחתו בווירג'יניה.
השקפתו הדתית

אל-עלוואני הוא אביה של דוקטרינת פִקְה אל-אַקַלִיַאת ("חוק המיעוטים המוסלמים"), המספקת למיעוטים מוסלמים בעולם מרווח תמרון שמפשר בין חיי היום-יום ובין השריעה (ההלכה המוסלמית). תפיסה זו יונקת את מקורותיה מהסלפיה, ונועדה, בשלב ראשון, להביא לאיחוד ולגיבוש בקרב המיעוטים המוסלמים, ובשלב סופי, לסייע להפצת האסלאם בעולם כולו. מייצגה הבולט של הדוקטרינה הוא השייח' ד"ר יוסוף אל-קרדאווי, בכיר פוסקי האסלאם הסוני בימינו.
הערות שוליים

↑  שמאי פישמן, במאמר שהתפרסם מטעם מכון הדסון - המרכז לאסלאם, דמוקרטיה ועתיד העולם המוסלמי, בהתבסס על עבודת מ"א שהגיש לאוניברסיטה  העברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257073105171  BnF: cb12512269h (data)  GND: 124848524  ISNI: 0000 0000 8442 6084  LCCN: n81059270  NTA: 07499302X  SELIBR: 341633  SUDOC: 034359168  VIAF: 38237211   WorldCat (עם VIAF): 38237211
זכר ברון

| --- | --- |

צילום משנת 2016
 לידה:  17 בדצמבר 1947 (בן 76) אוראל, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של קזחסטן, ברית המועצות 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה 
 www.zakharbron.com
 
זָכָר נוחימוביץ' בְּרוֹן (ברוסית: Захар Нухимович Брон;‏ Zakhar Bron; נולד ב-17 בדצמבר 1947) הוא כנר ומורה לכינור יהודי-רוסי, יליד קזחסטן, שהשתקע בשנת 1989 בגרמניה. נודע כאחד המורים לכינור המשפיעים בדורו. עם תלמידיו המפורסמים נמנים ודים רפין, דניאל הופ, מקסים ונגרוב, דייוויד גארט, דיישין קשימוטו, ואדים גלוזמן, איליה קונובלוב, איתמר זורמן, הדר רימון ואחרים.
רקע משפחתי ושנות לימודיו

זכר ברון נולד בעיר אורלסק, כיום אורל בקזחסטן המערבית, במשפחה יהודית שפונתה ("אווקואציה") אחרי פלישת הנאצים ובני בריתם לברית המועצות בשנת 1941. אביו, נחום זלמנוביץ' ברון, ואשתו, שנולדה בפולין, התגוררו עד אז ביישוב רומנובקה בבסרביה.
ברון השתלם בנגינה בכינור בבית הספר למוזיקה ע"ש סטוליארסקי באודסה בכיתה של ארתור זיסרמן, אחר כך במכללה הממלכתית למוזיקה ע"ש גנסין במוסקבה בכיתה של בוריס גולדשטיין. בגיל 19, בשנת 1966 התקבל לאקדמיה למוזיקה ע"ש צ'ייקובסקי (ה"קונסרבטוריון") של מוסקבה, שבה למד אצל איגור אויסטרך. בתום לימודיו ב-1971 נשאר ללמד שם כמדריך. זכר ברון השתתף בתחרויות בינלאומיות חשובות וזכה, בין השאר, בפרס בתחרות לכנור ע"ש המלכה אליזבת של בלגיה (1971) ובפרס השלישי בתחרות ע"ש וייניאבסקי (1977).
בהמשך המהלך הקריירה שלו ככנר ניגן עם תזמורות כמו הפילהרמונית של מוסקבה, הפילהרמונית של נובוסיבירסק, תזמורות בספרד, פורטוגל, יפן, גרמניה, תחת הובלתם של מנצחים כמו מריס ינסונס, ארנולד כץ, יוסטוס פרנץ ואחרים. הקליט דיסקים למוזיקה לכנור עם תזמורת, או בדואו עם פסנתר (למשל עם הפסנתרנית אירינה וינוגרדובה) או גיטרה ובמסגרת הרכבים גדולים יותר של מוזיקה קאמרית.
פעילותו כפדגוג

הישגיו החשובים ביותר קשורים לפעילותו הפדגוגית בתחום הוראת הנגינה בכינור, במיוחד אחרי שנת 1974 כשהתחיל ללמד באקדמיה הממלכתית למוזיקה (ה"קונסרבטוריון") ע"ש גלינקה בעיר נובוסיבירסק.
אחד מתלמידיו הראשונים היה ודים רפין, שבגיל 11 בשנת 1982 זכה בפרס הראשון בתחרות לכינור לנוער ע"ש וייניאבסקי ואחר כך בשנת 1989 בגיל 17 היה הצעיר מזוכי הפרס הראשון של תחרות המלכה אליזבת בבריסל.
בשנת 1989, יחד עם משפחתו ותלמידיו - רפין, ונגרוב, ניקולאי מדוייב ונטליה פרישצ'נקו - ברון עבר לגור ולעבוד בגרמניה, כשהתמנה שם לפרופסור באקדמיה למוזיקה (בית הספר הגבוה למוזיקה) בעיר ליבק.
החל משנת 1997 זכר ברון מכהן כפרופסור בבית הספר הגבוה למוזיקה בקלן.
רוב פעילותו בהוראה מנהל ברון באירופה וביפן: מחוץ לגרמניה, מלמד כפרופסור באקדמיות המלכותיות למוזיקה של לונדון ומדריד, באקדמיות למוזיקה (ה"קונסרבטוריון") בציריך וברוטרדם, כפרופסור אורח גם ביפן, פולין, בולגריה ובמקומות אחרים.
זכר ברון כיהן, בין היתר, כיו"ר חבר השופטים בתחרות וייניאבסקי בלובלין, בתחרות הבינלאומית לכנרים צעירים בנובוסיבירסק, בתחרות הבינלאומית לכנור ע"ש דוד אויסטרך באודסה, וחבר בחבר השופטים בתחרות לכנור ע"ש קרל פלש.
בנו, דניאל ברון, הוא צ'לן, בוגר הקונסרבטוריון במוסקבה בכיתה של נטליה שחובסקאיה.
פרסים ואותות כבוד

1971 זכה בפרס בתחרות ע"ש המלכה אליזבת בבריסל
1977 זכה בפרס השלישי בתחרות לכינור ע"ש וייניאבסקי בפוזנאן
1985 תואר "אמן העם" של רוסיה
2001 העיטור "הצלב להצטיינות" של גרמניה -בדרגת אביר
מתלמידיו החשובים

מיכאיל אוברוצקי, קייסוקה אוקזאקי, אנדריי אנדרייב, דייוויד גארט, ארקדי גוטניקוב, דניס גולדפלד
אלכסנדר גילמן, ודים גלוזמן, כלואה האנסליפ, לאטיסה הונדה-רוזנברג, דניאל הופ, יורי וולגין, כריסטוף זייבולד, אולה בנץ,
מקסים ונגרוב, מריאנה וסילייבה, תומאס טים, קיריל טרוסוב, ניקלס ליפה, ניקולאי מדוייב, לטיסיה מורנו
גוונדולין מזין, פרייה מיטצ'ל, איגור מלינובסקי, מלינה מנדוצי, סו יאנג יון, סרגיי פטקולין, מרתה פסקוויני,
דויד פריהווירט, נטליה פרישצ'פנקו, ארתור צ'רמונוב, טמאקי קווקובו, מיוקו קאמיו, איליה קונובלוב,
ברנט קורפקר, מאיו קישימה, דייסין קסימוטו, ודים רפין, סאיאקה שוג'י, אריק שומאן, קן שומאן, ויאצ'סלב שסטיגלזוב.
לקריאה נוספת

Samuel Applebaum and Mark Zilberquit: The Way They Play - [...] famous artists and teachers, Book 14, Paganinia Publication Inc., 1986, pp. 65-114, ISBN 978-0866220101סמואל אפלבאום ומרק זילברקוויט - "דרך נגינתם... אמנים ומורים מפורסמים", כרך 14, הוצאת פגניניאנה, 1986, עמ' 65–114) (באנגלית)
הערות שוליים

↑  תלמידי זכר ברון
↑  הבלוג של נורמן לברכט - מחלוקות על השפעתו בחבר השופטים בתחרויות
↑  כתבה ב -violin channel לרגל מלאת הגיל 67
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009537933805171  PLWABN: 9810550806305606  BIBSYS: 9073734  BNE: XX1184083  BnF: cb16592689f (data)  CiNii: DA13091767  GND: 135080371  ISNI: 0000 0001 1477 3715  LCCN: no00075160  LNB: 000171785  MusicBrainz: 3295b49e-ad2e-44d3-907e-06c23384f88c  NTA: 17380702X  VIAF: 90664818   WorldCat (עם VIAF): 90664818
טאהא מוחמד עלי

| --- | --- |

 לידה:  1931 פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2 באוקטובר 2011 (בגיל 80 בערך) נצרת, ישראל 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 שפות היצירה:  ערבית 
 
טאהא מוחמד עלי (בערבית: طه محمد علي; תעתיק מדויק של שמו: טה מחמד עלי; 1931 – 2 באוקטובר 2011) היה משורר פלסטיני אזרח ישראל, שחי בנצרת.
ביוגרפיה

עלי נולד וגדל בעיירה ספוּרִיֶה בגליל, ובגיל שבע עשרה, במהלך מלחמת העצמאות, ברח עם משפחתו ללבנון. אחרי המלחמה לא הורשו לחזור לכפר, והמשפחה חזרה והתיישבה בנצרת, שם גר עלי עד מותו. בשנות החמישים פתח חנות מזכרות לצליינים נוצרים בשוק אלקזנובה שבמרכז העיר, והתחיל בלימודי ערב בשירה. את שירתו נהג לכתוב בזמנים בהם לא הגיעו קונים לחנות.
עלי היה אוטודידקט. בבית ספר למד רק ארבע שנים. כך הוא גם מסביר מדוע כתיבתו חיכתה לנבוע ממנו רק כשהגיע לגיל 41. במגירות שבחנותו המתינו במשך שנים סיפוריו ושיריו, עד שאזר אומץ והחליט לפרסמם.
עלי היה חבר מק"י ורק"ח וכיהן בוועד המרכזי של המפלגה. בשנת 1990 פרש ממנה בעקבות מחלוקת על דרכה האידאולוגית של המפלגה, שהמשיכה לדבוק בלניניזם.
הוא כתב על ימי ילדותו בגעגועים, ועל מה שחווה כגירוש מאדמתו עם משפחתו והרס חיי הכפר השלווים. במהלך השנים הוציא חמישה ספרי שירה וקובץ סיפורים קצרים בשפה הערבית. כתביו תורגמו לתשע שפות, בהן סינית, רוסית, ספרדית, צרפתית ואיטלקית, ופורסמו בעשרות כתבי עת בעולם.
חתן פרס טבע לשירה 2005.
הוא מת בביתו בנצרת ב-2 באוקטובר 2011 והותיר אחריו רעיה, שני בנים ובת.
מספריו

שירים, תרגם אנטון שמאס, הוצאת אנדלוס, 2006
היונה שעזבה ברכבת החורף, תרגם אהוד הורביץ, הוצאת קשב לשירה, 2021
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', מת המשורר הפלסטיני טאהא מוחמד עלי, באתר ynet, 2 באוקטובר 2011
1 2  מרב יודילוביץ', בלי סימני קריאה, באתר ynet, 16 בפברואר 2006
↑  עלאא חליחל, "לבנות את האומה מחדש: אינטלקטואלים פלסטינים בישראל" מאת הוניידה גאנם, באתר הארץ, 20 באפריל 2010
↑  מרב יודילוביץ', פרס "טבע" לשירה הוענק לטאהא מוחמד עלי, באתר ynet, 14 ביוני 2005
↑  שני גורקביץ'‏, המשורר טאהא מוחמד עלי הלך לעולמו, באתר וואלה, 2 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300339605171  BnF: cb166008305 (data)  GND: 1035268736  ISNI: 0000 0000 6865 7894  LCCN: nr91014601  NTA: 189184477  SUDOC: 135849276  VIAF: 97337535   WorldCat (עם VIAF): 97337535
חוף מקדונלד

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 קואורדינטות:  77°15′00″S 166°22′01″E﻿ / ﻿77.25°S 166.367°E﻿ / -77.25; 166.367
 נתונים מדיניים
 על שם:  Edwin McDonald 
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף מקדונלד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיחוף מקדונלד
 
חוף מקדונלד (באנגלית: McDonald Beach) הוא אזור חוף נרחב, באי רוס, שבאנטארקטיקה.
אזור החוף ממוקם ממערב לגבעת אינקלוז'ן, ו-11 קילומטרים מדרום מערב לכף בירד.
החוף כולל מספר רצועות סלע, שביניהם שלוליות מי ים; בחלקו הדרומי של החוף מספר רב של נחלים קטנים זורמים אל הים, ומאחורי מקטע חוף זה, לכיוון היבשת, מצוק שגובהו משתנה בין 45 מטרים ל-60 מטרים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של החוף ניתן לו על ידי משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (אשר חקרה את אנטארקטיקה בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1958–1959).
החוף נקרא על שמו של קפטן אדווין איי. מקדונלד (Edwin A. McDonald), שהיה סגן המפקד של כוח העזר של צי ארצות הברית לאנטארקטיקה (US Naval Support Force, Antarctica), אשר העניק סיוע רב למשלחת הסקר הגאולוגי של ניו זילנד, בחקר אזור החוף.
אזור ציפורים בעל חשיבות

שטח של 2,690 דונמים מהחוף הוגדר כאזור ציפורים בעל חשיבות על ידי ארגון BirdLife International, מאחר שבו מקננים כ-43,000 זוגות של פינגווין אדלי (בספירה שנערכה במשך 30 עונות רבייה, בשנים 1981–2012).
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3  תיאור החוף
↑  תיאור הציפורים המקננות בחוף מקדונלד באתר BirdLife International
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות באנטארקטיקה |
| --- | --- | --- |
| ארץ גרהאם | כף אוונסן • האי בייטס • מפרץ הואופ (מפרץ התקווה) • כף וולסטון • מצוקי מאדר • האי מוריי |  |
| איי שטלנד הדרומיים | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
| ארץ המלכה מוד | חצי האי ריסר-לארסן • חוף הנסיכה ראגנהילד |  |
| איי אורקני הדרומיים | חצי האי ווטסון • נקודת מרטין |  |
פינגווין אדלי
חורבת אלערק

חורבת אלערק או ח'רבת ערק, היא חורבה של עיירה גדולה מן התקופה הרומית ומן התקופה הביזנטית, מצפון-מערב לאופקים, ליד היישוב הבדואי אלהוזיל, על גדותיו של נחל גרר.
על פי אחת הסברות, במקום זה שכנה העיר אורדה, בירת סלטוס גרריתיקוס (מחוז גרר) בזמן התקופה הביזנטית. עיר הבירה אורדה שימשה לתחנת משמר בתקופה הרומית, ואף למקום מושבו של הנציב האזרחי של סלטוס גרריתיקוס.
ממצאים ארכאולוגיים שנמצאו בחורבת אלערק הם: אבני פסיפס, בורות מים ובארות, אבני ריחיים, שרידי בית מרחץ שבו נמצאו שרידי תנורים, כותרות ובסיסים של עמודים, ברכות, יסודות מבנים ושרידי בית בד.
אטלס כרטא לתקופת בית שני והתלמוד מזהה חורבה זאת עם העיר העתיקה "עורדה".
הערות שוליים

↑  ראו אטלס כרטא לתקופת בית שני והתלמוד: מפתח שמות מקום, עמ' 111
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיים טייטלבוים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בדצמבר 1934 הונגריה הונגריה
 פטירה:  2000 (בגיל 65 בערך)
 תאריך עלייה:  1949
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1953–1983 (כ־30 שנה)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין תחזוקה ביחידות שריון ראש מחלקת התחזוקה סגן ראש אגף התכנון
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון
 
חיים טייטלבוים (17 בדצמבר 1934–2000) היה קצין בצה"ל. הוא שרת בעיקר בתפקידי תחזוקה ומטה, והגיע לדרגת תת-אלוף.
ביוגרפיה

טייטלבוים נולד כבן זקונים לשרה ודוד בהונגריה. ב-1949 עלה לישראל לבדו, במסגרת עליית הנוער.
ב-1953 התגייס טייטלבוים לצה"ל, כלוחם בחטיבת גבעתי. בהמשך, סיים קורס קציני חי"ר, וקורס צניחה ולוחמה זעירה. הוא שירת בצה"ל במשך שלושים שנה, כשברובן שימש בתפקידי תחזוקה ביחידות שריון. במהלך שירותו סיים לימודי תואר ראשון במדעי החברה באוניברסיטת בר-אילן. בהמשך, היה ראש מחלקת התחזוקה באגף האפסנאות בדרגת אלוף-משנה, וסגן ראש אגף התכנון, בדרגת תת-אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל, ניהל טייטלבוים את מנהל האספקה והאחזקה בקופת חולים כללית, והיה סמנכ"ל בחברת ישקר. בהמשך הקים את המוסד הסיעודי "בית האלה", וכן חברה ברומניה לשירותי רפואת חרום.
טייטלבוים הוביל את הקמת העמותה להנצחת מורשת חיל התחזוקה, ואת בניית אתר ההנצחה לחללי חיל התחזוקה. הוא שימש יושב ראש העמותה בשנים 1986–1995.
טייטלבוים נפטר בשנת 2000, בגיל 65. הוא היה נשוי לביוכימאית דבורה טייטלבאום, ממפתחי התרופה קופקסון, ואב לשניים. בנם ובתם יזמו הקמת קרן לזכרם במסגרת מכון ויצמן למדע.
הערות שוליים

↑  בין מדע ורפואה, חדשות אגודת הידידים של מכון ויצמן למדע בישראל
חופשיה בין עולמות

חופשיה בין עולמות הוא אלבומה השני של הזמרת דין דין אביב שיצא לאור לחנויות ב-18 בספטמבר 2008 על ידי חברת התקליטים הד ארצי בהפקת אלון יופה ואבי ליבוביץ'.
רשימת השירים באלבום

| שיר | מילים | לחן |
| --- | --- | --- |
| ספרי לי אהובה | אלון יופה והדר גלרון | אלון יופה |
| שיבוא אליי | אלון יופה והדר גלרון | אלון יופה ודין דין אביב |
| חבק אותי איתך | תמר בן-חור | אלון יופה |
| בלילה | סיגל דריאל | אלון יופה |
| חורף 91 | הדר גלרון | משה דעבול ודין דין אביב |
| מסע (עם אברהם טל) | עדית פאנק ואברהם טל | אלון יופה ואברהם טל |
| תפילה | אין מילים, קטע מוזיקלי | אילן פוסטופצקי |
| אף לא מילה | הדר גלרון | אלון יופה |
| איך אצייר לך | חמוטל בן זאב | משה דעבול |
| תהילים (פרק ק"ג) | דוד המלך | אלון יופה |
| יום בא לי (עם ארקדי דוכין) | דין דין אביב והדר גלרון | דין דין אביב |
הערות שוליים

↑  Chofshiya Bein Olamot (חופשיה בין עולמות) av דין דין אביב (בשוודית), 2008-01-01, נבדק ב-2022-09-14
| דין דין אביב |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | סודותיי • חופשיה בין עולמות |  |
| אלבומי אוסף | האוסף |  |
| סינגלים | "כבר אחרי חצות" • "סודותיי" • "חולמת" • "מוכרת לי מפעם" • "אף לא מילה" • "ספרי לי אהובה" • "שיבוא אליי" • "על כל עלה נושר (הלוואי הלוואי)" • "נועדנו" • "מאחורי השער" |  |
| השתתפות בסינגלים | "אם תלך" • "יש בי עוד כוח" |  |
חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת

| --- | --- |

 פרטי החוק
 מדינה:  ישראל 
 תאריך חקיקה:  30 במאי 2019
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ה באייר תשע"ט
 גוף מחוקק:  הכנסת העשרים ואחת
 שטחים שעליהם חל החוק:  ישראל 
 תומכים:  74
 מתנגדים:  45
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 2784, עמ' 334
 הצעת חוק:  פרטית
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק התפזרות הכנסת העשרים ואחת, התשע"ט-2019 הוא אחד משני החוקים היחידים שחוקקה הכנסת העשרים ואחת. החוק אושר סופית ב-30 במאי 2019, חודש אחד לאחר שהתכנסה הכנסת לראשונה. בעקבות קבלת החוק, הופסקו ההליכים להקמת ממשלת ישראל השלושים וחמש, לאחר הבחירות לכנסת העשרים ואחת, והוקדמו הבחירות לכנסת העשרים ושתיים ביותר מארבע שנים ל-י"ז אלול התשע"ט, 17 בספטמבר 2019 (במקום ט"ז בחשוון התשפ"ד, 31 באוקטובר 2023). החוק השני שחוקקה הכנסת העשרים ואחת היה חוק הבחירות לכנסת העשרים ושתיים, התשע"ט-2019, והוא נועד להסדיר את השינויים המתחייבים בעריכת בחירות לכנסת זמן כה קצר לאחר הבחירות הקודמות.
פיזור הכנסת והכרזה על בחירות חדשות כחמישה חודשים בלבד לאחר הבחירות הקודמות, מבלי להביע אמון בממשלה חדשה ומבלי להחזיר את מנדט הנשיא, מהווים אירוע חסר תקדים וראשון מסוגו בהיסטוריה של מדינת ישראל.
הרקע לחקיקת החוק

ב-9 באפריל 2019 נערכו הבחירות לכנסת העשרים ואחת. הכנסת התכנסה לראשונה ב-30 באפריל 2019.
נשיא המדינה ראובן ריבלין קיים התייעצות עם נציגי כל הסיעות שנבחרו לכנסת. לאחריה, ב-17 באפריל, הוא הטיל על חבר הכנסת בנימין נתניהו, ראש ממשלת המעבר, את מלאכת הרכבת הממשלה. לרשותו של נתניהו עמדו 28 ימים בהתאם לחוק יסוד: הממשלה להודיע כי הצליח במגעים להקים ממשלה. ב-13 במאי נתן הנשיא לנתניהו ארכה נוספת של 14 יום, לבקשת האחרון. נתניהו לא הצליח להרכיב ממשלה עד תום הארכה שניתנה לו.
לקראת תום הארכה שניתנה לנתניהו להרכבת ממשלה יזמה סיעת הליכוד את חקיקת החוק, בהתאם לסעיף 12 לחוק יסוד: הממשלה, על מנת למנוע את המשך ההליכים להקמת ממשלה בעקבות הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
קבלת החוק

סעיף 34 לחוק יסוד: הכנסת מורה כי "לא תחליט הכנסת להתפזר לפני גמר תקופת כהונתה, אלא בדרך קבלת חוק לעניין זה, ברוב חברי הכנסת" (רוב פירושו לפחות 61 מחברי הכנסת).
החוק נחקק בכנסת בתוך פחות משלוש יממות. הצעת החוק הוגשה לכנסת כהצעת חוק פרטית של חבר הכנסת מיקי זוהר מהליכוד והוא הציג אותה במליאה ב-27 במאי. בו ביום החליטה מליאת הכנסת על הקמת ועדה מיוחדת לדיון בהצעת החוק, וח"כ מיקי זוהר הוצב בראשה. כעבור שעות אחדות, לאחר חצות הלילה, אישרה מליאת הכנסת את הצעת החוק בקריאה ראשונה. באותו יום, 28 במאי, החלה הוועדה המיוחדת להכין את הצעת החוק לקריאה שנייה ושלישית. במסגרת הדיון הוגשו כמאה הסתייגויות לנוסח הצעת החוק. הדיון במליאת הכנסת בהצעת החוק בקריאה שנייה ושלישית החל ב-29 במאי. ב-30 במאי, זמן קצר אחרי חצות, קיבלה מליאת הכנסת את החוק בקריאה שלישית ברוב של 74 תומכים מול 45 מתנגדים.
התומכים בקבלת החוק היו כל חברי הכנסת מטעם הסיעות הליכוד, ישראל ביתנו, הבית היהודי, כולנו (מלבד חבר הכנסת רועי פולקמן שלא נכח בהצבעה), ש"ס, יהדות התורה, חד"ש-תע"ל ורע"מ-בל"ד. המתנגדים לחוק היו כל חברי הכנסת מהסיעות כחול לבן, מפלגת העבודה ומרצ.
בעקבות קבלת החוק פסקו ההליכים להרכבת ממשלה, והן חודשו לאחר הבחירות לכנסת העשרים ושתיים. עתירות לבג"ץ לבטל את החוק נדחו
הוראות החוק

החוק הכיל שלושה סעיפים:
סעיף 1 – הכרזה על התפזרות הכנסת העשרים ואחת לפני גמר תקופת כהונתה.
סעיף 2 – קביעת מועד הבחירות הבאות, לפיו הבחירות לכנסת העשרים ושתיים יתקיימו ב-י"ז באלול ה'תשע"ט (17 בספטמבר 2019).
סעיף 3 – הוראות שעה לעניין יישום חוק מימון מפלגות. בין היתר נקבעו ההוראות הבאות:
הקלת התנאים למתן הלוואות לרשימות מתמודדים לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת (ככל שלא ניתנו כבר) והגדלת גובהן;
פריסת החזרי הלוואות שניתנו לסיעות לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת, באופן שהוארכו התקופות להחזרת ההלוואות משלוש שנים לארבע שנים וחצי. הוראה זהה נקבעה בנוגע להחזרת הלוואות שיקבלו סיעות במהלך תקופת כהונת הכנסת העשרים ושתיים.
הערות שוליים

↑   יהונתן ליס, ריבלין הטיל על נתניהו את הרכבת הממשלה ה-35: "הרוב אמר את דברו", באתר הארץ, 17 באפריל 2019
↑  מיכאל שמש, הנשיא האריך בשבועיים את תקופת הרכבת הממשלה, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 13 במאי 2019
↑  דפנה ליאל, ‏זוהר: אניח היום חוק לפיזור הכנסת, באתר ‏מאקו‏, 26 במאי 2019
↑  הכנסת אישרה: תוקם ועדה מיוחדת לדיון בהצעת החוק לפיזור הכנסת, באתר ynet, 27 במאי 2019
↑  הצעת החוק לפיזור הכנסת אושרה בקריאה ראשונה, באתר ישראל היום, 28 במאי 2019
↑  אושר לקריאה שנייה ושלישית : הבחירות ייערכו בי"ז אלול תשע"ט ה-17 בספטמבר 2019, באתר הכנסת, 27 במאי 2019
↑  שוב: בחירות 2019, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 30 במאי 2019
↑  טל שלו ויקי אדמר‏, ח"כ פולקמן נעדר מההצבעה בכנסת: "לא פורש, ולא יוצא בהכרזות", באתר וואלה, 30 במאי 2019
↑  צבי זרחיה, הכנסת התפזרה, בחירות ב-17 בספטמבר; נתניהו: "ליברמן הוא שמאל", באתר כלכליסט, 30 במאי 2019
↑
חוזה באוטיסטה

חוזה אנטוניו באוטיסטה (באנגלית: José Antonio Bautista; נולד ב-19 באוקטובר 1980) הוא שחקן בייסבול דומיניקני מקצועי לשעבר (2004–2018). היה ידוע בעיקר בזכות יכולתו לחבוט חבטות הום ראן רבות יותר מכל שחקני הליגה האחרים, והובלתו בקטגוריה בשנים 2010–2011. בהגנה, היה באוטיסטה בשדה הימני, ובבסיס השלישי.
באוטיסטה הוא מבעלי מניות המיעוט בקבוצת ההוקי קרח בליגת ה-NHL, וגאס גולדן נייטס.
ביוגרפיה > 2004

בשנת 2004 שיחק לראשונה במייג'ור ליג בייסבול. במקור שיחק בקבוצת הבולטימור אוריולס, אך לאחר מכן שיחק באותה שנה בטמפה ביי רייס ובקנזס סיטי רויאלס. טכנית נחשב כשחקן ניו יורק מטס למשך יום אחד, עד שנשלח לפיטסבורג פיירטס. בעקבות זאת הוא הפך לשחקן הראשון בהיסטוריה ששיחק בחמש קבוצות בעונת הבכורה במייג'ור ליג.
ביוגרפיה > 2005-2008

בעונת 2006 שיחק לראשונה באופן קבוע בשביל הפיירטס. את העונה סיים עם 51 נקודות ו-16 הום ראנס, עם ממוצע חבטות של 235.
בעונת 2007 רשם באוטיסטה נתונים דומים, כאשר חבט 254. עם 15 הום ראנס ו-63 נקודות.
בעונת 2008, ב-21 באוגוסט, נסחר לטורונטו בלו ג'ייז בתמורה לשחקן רובינסון דיאז. באוטיסטה חבט בממוצע 214. עם שלוש הום ראנים ו-10 RBI ב-21 משחקים עבור טורונטו לאחר הטרייד.