stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כמאנה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
1 2  קארין רוזקובסקי, ‏תושבי הכפר כמאנה: “העלימו אותנו מהמפה”, באתר מעריב אונליין, 24 בנובמבר 2014
↑  תופסק מדיניות הכוח וההטעייה לגבי שבט  ערב אל־סואעד, על המשמר, 28 באוגוסט 1964
↑  צו על תנאי נגד משרד הבטחון בענין פינויו של שבט בדואי בגליל, למרחב, 13 ביוני 1961
↑  בני ערב אל־סואעד מתנגדים לפינויים, על המשמר, 11 ביוני 1961
↑  שבט בגליל מזעיק את דעת הקהל, על המשמר, 9 ביוני 1961
↑  השלטונות פוצצו בתים בגליל, קול העם, 17 ביוני 1963
↑  הנס לברכט, ערב אל־סואעד - פיתוח ההרס, קול העם, 14 באוגוסט 1964
↑  השלטונות החלו בפיצוץ בתים של תושבי ערב־אל־סואעד, קול העם, 4 באוגוסט 1964
↑  יואל דר, הושג הסכם עקרוני להעברת בדווי הגליל למקום־קבע אחר, דבר, 2 ביולי 1964
↑  סכנת פיצוץ ל-50 בתים בערב־אל־סוועד, קול העם, 21 באפריל 1965
↑  מאיר הראובני, כפר כמאנה: מגיפת צהבת בגלל מקורות מים מזוהמים, מעריב, 4 בדצמבר 1989
↑  אורי ניר, תודה לשכנים היהודים על כבל החשמל המאולתר, באתר הארץ, 28 בנובמבר 2001
↑  ג'קי חורי, תוכנית המתאר מתעכבת שנים, ותושבי כמאנה מואשמים בבנייה לא חוקית, באתר הארץ, 19 באוקטובר 2006
↑  פסק דין עקרוני: אפשר להיכנס לקרקע פרטית לצורך ביצוע עבודות ביוב, באתר גלובס, 21 ביוני 1999
↑  אורלי פלג-מזרחי, ‏קרן צ'רלס קלור תתרום לבניית מרכז שירותים לבדואים בגליל, באתר גלובס, 1 בינואר 2006
↑  ג'קי חורי, צמיגים של כ-20 כלי רכב נוקבו וכתובת "די להתבוללות" רוססה בכפר בגליל, באתר הארץ, 9 באפריל 2021
↑  מאת משה ריינפלד, בג"ץ הורה לכלול שכונות לא-מוכרות בתוכנית המתאר של הכפר הבדווי כמאנה, באתר הארץ, 7 בספטמבר 2001
↑  בג"ץ בהוראה תקדימית בישובים הלא מוכרים: לכלול שתי שכונות בתוכנית המתאר של כמאנה, באתר גלובס, 9 בספטמבר 2001
↑  משה ריינפלד, תקדים: בג"ץ הורה לשמור על גבולותיו של כפר לא מוכר, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2001
↑  ג'קי חורי, בין כרמיאל למשגב, הבדואים נפלו בין הפחונים, באתר הארץ, 15 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588265805171  VIAF: 317132503   WorldCat (עם VIAF): 317132503
720-729 לפנה"ס

תבליט המציג את דמותו של מלך אשור סרגון השני (מימין) אשר הנהיג את כיבושה של ממלכת ישראל בשנת 722 לפנה"ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 729–720 לפנה"ס
אירועים בולטים בעולם

729 לפנה"ס: חזקיהו מתחיל למלוך על ממלכת יהודה.
727 לפנה"ס: בבל מכריזה על עצמאות מאשור.
724 לפנה"ס: תחילת מצור של 4 שנים של אשור על צור.
724 לפנה"ס: סיום מלחמת מסניה הראשונה – ניצחון של ספרטה.
722 לפנה"ס: ממלכת אשור כובשת את ממלכת ישראל הצפונית ומחריבה את בירתה שומרון. שלמנאסר החמישי מגלה את תושבי ממלכת ישראל (עשרת השבטים) לאשור.
722 לפנה"ס: התמוטטות השלטון המרכזי בסין ותחילת תקופת האביב והסתיו: להלכה שולטת שושלת קיסרי ג'ו, אך בפועל נחלקת סין למספר ממלכות יריבות.
נולדו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
נפטרו

727 לפנה"ס: תגלת פלאסר השלישי, מלך אשור
724 לפנה"ס: אחז מלך יהודה
723 לפנה"ס: שלמנאסר החמישי, מלך אשור
720 לפנה"ס: ג'וֹאוּ פִּינְגוָאנְג, מלך של שושלת ג'ואו בסין
תגלת פלאסר השלישי
700-709 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 709 - 700 לפנה"ס
אירועים ומגמות

708 לפנה"ס - מורחבים המשחקים האולימפיים ביוון העתיקה, כך שכעת הם אינם כוללים רק תחרויות ריצה שונות, אלא גם תחרות היאבקות, תחרויות קפיצה, הטלת כידון וזריקת דיסקוס.
708 לפנה"ס - תאריך מסורתי לייסוד העיר קרוטונה על ידי מתיישבים מאכאיה.
707 לפנה"ס - תאריך מסורתי לייסוד העיר טאראנטו בדרום איטליה על ידי מתיישבים ספרטנים.
707 לפנה"ס - סרגון השני מלך אשור מת.
705 לפנה"ס - סנחריב מחליף את אביו, סרגון השני ומתמנה למלך אשור.
704 לפנה"ס - סנחריב מעביר את בירת אשור לעיר נינוה.
701 לפנה"ס -מסע סנחריב בלבנט - מסע עונשין של האימפריה האשורית החדשה בראשות סנחריב לארץ חֿתי (הלבנט) נגד קואליציה של מדינות כולל צידון, אשקלון, עקרון וערי יהודה בראשות המלך חזיקהו מדינות אלה בגיבוי ממלכת כוש, מרדו נגד סנחריב מלך אשור. סנחריב בוזז ערים ישראליות (וייתכן גם כמה מערי יהודה), אך נכשל בניסיון כיבוש ירושלים.
700 לפנה"ס - הסקיתים מתחילים להתיישב באזורים קימרים, מחליפים בהדרגתיות את התושבים המקומיים.
700 לפנה"ס - האופנישדות, טקסט הינדי קדוש נכתבים סביב זמן זה.
700 לפנה"ס - תקופת האגרטלים הגאומטרים מסתיימת ביוון העתיקה.
700 לפנה"ס - הסיודוס כותב את "תאוגוניה" (מוערך).
700 לפנה"ס - 509 לפנה"ס - תקופת עליונות האטרוסקים בצפון איטליה מתחילה.
700 לפנה"ס - אחרי שנה זו, ערים החלו שוב להיראות בתת-היבשת ההודית, בייחוד בצפונה.
אנשים משמעותיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  Ancient Olympic Games, Ancient History Encyclopedia
| עשורים במאה ה-8 לפנה"ס |
| --- | --- | --- |
|  | << • 790–799 לפנה"ס • 780–789 לפנה"ס • 770–779 לפנה"ס • 760–769 לפנה"ס • 750–759 לפנה"ס • 740–749 לפנה"ס • 730–739 לפנה"ס • 720–729 לפנה"ס • 710–719 לפנה"ס • 700–709 לפנה"ס • >> |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיכאל פורה

| --- | --- |

 לידה:  15 אוקטובר 1931 פתח-תקווה
 פטירה:  18 מאי 2020 (בגיל 88) חיפה
 ענף מדעי:  הידראוליקה
 מקום מגורים:  חיפה
 מקום קבורה:  בית עלמין שדה יהושע כפר סמיר חיפה
 עיסוק:  פרופסור מן המנין בטכניון
 מקום לימודים:  הטכניון ואוניברסיטת קולורדו, פורט קולינס
 מנחה לדוקטורט:  ג'ק סרמק
 פרסים והוקרה:  ראש הקתדרה להידראוליקה בטכניון
 בת זוג:  ליאנה שושנה לבית שוורץ
 תרומות עיקריות
 הקמת מנהרת רוח בטכניון, דינמיקה של שריפות, מודלים של זיהום אוויר.
מיכאל פורה  (15 באוקטובר 1931 - 18 במאי 2020) היה פרופסור מן המניין להידראוליקה בפקולטה להנדסה אזרחית בטכניון ,ועסק במכניקת הזורמים ,במשטרי רוח, שריפות ותנועות עשן. בשנת 1980 הוענקה לו הקתדרה להנדסת הידראוליקה בטכניון. פורה כתב למעלה מ-8 ספרים או דו"חות,  ו-113 מאמרים שלו התפרסמו בכתבי-עת מדעיים.
ביוגרפיה

פורה נולד בפתח תקווה להוריו רחל ונחמן פרנסקי-פורה, אשר עלו ארצה בשנות העשרים של המאה העשרים. פורה למד בגימנסיה "אחד העם" בפתח תקווה במגמה ריאלית.  לרגל מלחמת העצמאות התגייס פורה לצה"ל ב-1948 בטרם סיים לימודיו התיכוניים. כעבור שנתיים של שירות צבאי בהכשרה חקלאית  חזר פורה לסיים את לימודי התיכון ב"תיכון חדש" בתל אביב. בשנים 1951-1954 למד פורה הנדסת בניין בטכניון, וזכה בתואר ראשון.  במסגרת לימודיו, התמקד בהנדסת מים.
בשנים 1954-1957 עבד פורה כמהנדס בתה"ל-תכנון המים לישראל, השתתף בתכנון המוביל הארצי ופיתח את "סרגל פורה" לחישובי עזר של זרימת מים בצינורות, מכשיר עזר פופולרי בעידן שלפני המחשוב.
בתמיכת דודו בנימין הלפרין, אזרח אמריקאי, החל פורה ב-1957 ללמוד לתארים מתקדמים בהידראוליקה באוניברסיטת קולורדו, פורט קולינס. בשנת 1958 קיבל תואר שני ובשנת 1962 קיבל מהאוניברסיטה תואר דוקטור. תזת הדוקטור הייתה על הנושא "דיפוזיה ממקור קווי בשכבת גבול טורבולנטית".
פורה נשא ב-1957 לאשה את ליאנה שושנה לבית שוורץ,  ולזוג שני בנים ושבעה נכדים.
אקדמיה ותחומי מחקר

בשנת 1963 חזר פורה ארצה והתמנה למרצה בכיר בפקולטה להנדסה אזרחית של הטכניון. בשנת 1972 התמנה לפרופסור מן המניין. ובשנת 2000 פרש לגמלאות. בשנות ה-70 בנה פורה מנהרת רוח אשר שימשה אותו וחוקרים נוספים עד לפרישתו מהטכניון.
במהלך עבודתו בטכניון יצא פורה לשני שבתונים בארצות הברית. ב-1970 יצא לשבתון במעבדה התת-מימית של חיל הים האמריקאי באוניברסיטת איווה, איווה סיטי. ב-1984 יצא פורה לשבתון באוניברסיטת קולורדו, פורט קולינס.
בנוסף, שירת פורה במילואים בחיל הים, הקים בו "יחידת מדעני מילואים"  אשר בה שרתו כ-20 חברי סגל שונים מן הטכניון, והועלה לדרגת "במעמד קצין". במסגרת הקמת היחידה שלח מפקד חיל הים מכתב  בעניין לנשיא הטכניון ב-1968.  בין השאר עסק פורה בחיל הים בגילוי שובל תרמי של צוללות ובהערכת גרר של צוללות.
אקדמיה ותחומי מחקר > תחומי מחקר

במהלך עבודתו בטכניון ובשנות שבתון עסק פורה במגוון בעיות זרימה הן במים והן בתווך הגזי. בין השאר עסק בהשפעת חלקיקי פולימרים על חיכוך מים בצינורות ועל חיכוך גופים הנעים במים, מחקרים במנהרת רוח לאימות מודלים בהנדסת רוחות, ופיתוח מודל של פיזור מזהמים בעיר ת"א. בנוסף עסק פורה בהדמיית הסתרה של פעילות קרקע על ידי פלומת עשן, הערכת יכולת החדירה של גזים רעילים לחדרים אטומים, בניינים משמרי אנרגיה, זיהום אוויר באזור חיפה, ושריפות.
ספרים ודו"חות

להלן רשימה חלקית של ספרים ושל דו"חות שפורה כתב לבד או עם מחברים נוספים. רשימת פרסומים מופיעה בהערות השוליים.
1. מכניקת הזורמים 1 : רשימות לקורס ראשון במכניקת הזורמים. מיכאל פורה, מו"ל: מכלול, חיפה, 1975.
2. דו"ח בנושא פליטת מזהמים מבתי זיקוק חיפה : אמצעים למניעתם והצו האישי, מוגש לוועדת המשנה לאיכות הסביבה של הכנסת. יעקב מתן, חיים גוטפינגר, מיכאל פורה. חיפה 1987.
3. עקרונות וכללי תכנון לבנייה סולרית פסיבית של בנייני מגורים בישראל. מיכאל פורה ואחרים. המכון הלאומי לחקר הבנייה, תל אביב, 1989.
4. תחילת הסחף הנגרם על ידי סילון אויר המתנגש במשטח גרגרים. מ. פורה, א. חפץ. הטכניון-הפקולטה להנדסה בנאית, חיפה 1966.
5. בעיות רוח בתכנון הסביבה הבנויה : דו"ח חלקי. מ. פציוק, מ. פורה. מוסד הטכניון למחקר ופיתוח, חיפה, 1982.
6. מדידות הידרוליות במוביל הארצי : "108 <215-: <012 דו"ח סופי לחברת "מקורות". מ. פורה, מ. דיסקין. מוסד הטכניון למחקר ופיתוח, חיפה, 1969.
הערות שוליים

1 2 3  מיכאל פורה, רשימת פרסומים 1959-2012, ‏2017
1 2 3  על פי זכרונות מיכאל פורה. ערך: מ. לנדו, מיכאל פורה, ‏מרץ 2024
↑  מיכאל פורה, דרך הרוח מי ידע, חיפה: מיכאל פורה, 2017, עמ' 70
↑  מיכאל פורה, דרך הרוח מי ידע, חיפה: מיכאל פורה, 2017, עמ' 35
↑  מיכאל פורה, שושנה ומיכאל פורה
↑  כתב מעריב, מינויים בטכניון, מעריב, 14 אוגוסט 1972
↑  אברהם בוצר, יחידת מילואים מדעית בשירות חיל הים, ‏10 דצמבר 1968
↑  מיכאל פורה, דרך הרוח מי ידע, חיפה: מיכאל פורה, 2017, עמ' 39
↑  Poreh M. and U. Paz, Turbeulent heat transfer to dilute polymer solutions, International Journal of Heat and Mass Transfer 2, 1968, עמ' 805-818
↑  Poreh M. and A. Kacherginsky, Simulation of plume rise in small wind-tunnel models, Journal of Wind Engineering and Industrial Aerodynamics 7, 1981, עמ' 1-14
↑  מיכאל פורה, דרך הרוח מי ידע, חיפה: מיכאל פורה, 2017, עמ' 49
לואי החמישה עשר, מלך צרפת

לואי החמישה עשר "האהוב" (בצרפתית: Louis XV de France; ‏15 בפברואר 1710 – 10 במאי 1774) היה מלך צרפת מ-1715 עד מותו.
לאחר תקופת שלטונו הארוכה של סבא רבא שלו, לואי ה-14, עלה לואי ה-15 הצעיר לשלטון. במהלך שלטונו, לואי החמישה עשר ניהל מספר מלחמות. בסיום מלחמת שבע השנים ב-1763, נאלץ לוותר על צרפת החדשה בצפון אמריקה לבריטניה ולספרד. לואי החמישה עשר השאיר אחריו ממלכה גדולה אך חלשה כלכלית ופוליטית. המצב הקשה אליו נקלעה צרפת תחת שלטונו היווה גורם משמעותי  למהפכה הצרפתית.
היסטוריונים נוטים לראות בשלטונו של לואי החמישה עשר תקופה של ירידה עבור צרפת. הם מצביעים על שחיתות נרחבת בחצר המלוכה, אשר פגעה במוניטין של המלך והמשטר. בנוסף, המלחמות היקרות שניהל לואי הותירו את האוצר הצרפתי מרוקן. עם זאת, קיימת גם גישה היסטורית אחרת הטוענת כי לואי החמישה עשר זכה לפופולריות רבה בקרב עמו במהלך חייו. לדברי תומכי גישה זו, המוניטין השלילי שדבק בו נוצר בעיקר בעקבות תעמולה מהפכנית שהופצה לאחר המהפכה הצרפתית.
ביוגרפיה

לואי היה נינו של לואי הארבעה עשר מלך צרפת (ממנו ירש את כס המלוכה). הוריו, לואי, דוכס בורגונדיה (נכדו של לואי הארבעה עשר) ומריה אדליידה, נסיכת סבויה, נפטרו שניהם בפברואר 1712 מאבעבועות שחורות. ב-1 בספטמבר 1715 נפטר המלך לואי הארבעה עשר, ולואי ירש את הכתר בשם לואי החמישה עשר. אך היות שהיה בן חמש שנים בלבד שימש פיליפ השני, דוכס אורליאן (אחיינו של לואי הארבעה עשר) כעוצר בשמו.
העוצר פיליפ השני, דוכס אורליאן החליט לנטוש את ארמון ורסאיי ולהחזיר את מקום מושב בית המלוכה לפריז. המלך הצעיר הועבר לארמון טווילרי בפריז, שם קיבל חינוך שכלל גינוני מלכות ותרגילי צייד, אך למד גם מתמטיקה, לטינית, ציור ויסודות האסטרונומיה. ב-1721 נערך הסכם נישואיו של לואי החמישה עשר למריאנה ויקטוריה מספרד, בתו של פליפה החמישי מלך ספרד, שהייתה בת שלוש שנים בלבד. ביוני 1722 המלך הצעיר ואנשי בית המלוכה שבו לארמון ורסאיי, וב-25 באוקטובר של אותה שנה נמשח לואי החמישה עשר למלך בקתדרלה של העיר ריימס. ב-1725 הוחלט לשלוח את מריה אנה ויקטוריה בחזרה לספרד, וב-5 בספטמבר של אותה שנה נישא המלך למריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין (בתו של סטניסלאב הראשון שהיה מלך פולין) שילדה לו עשרה ילדים ובהם את לואי, דופן צרפת, יורש העצר שמת ב־1765. ב-16 ביוני 1726 החליט לואי החמישה עשר לקחת את השלטון לידיו.
מ-1726 עד מותו ב-1743, משל בצרפת הקרדינל פלרי, בהסכמתו של המלך לואי החמישה עשר. הקרדינל פלרי ייצב את המטבע והביא לאיזון תקציב המדינה. תקופה זו הצטיינה בפיתוח כלכלי. חל שיפור באמצעי התחבורה עם פתיחת תעלת סן-קנטן, שחיברה את הנהר אואז עם נהר הסום (בצפון צרפת). נסללה רשת דרכים לאומית שחיברה את פריז עם אזורי הגבול של צרפת. באמצע המאה ה-18 הפכה צרפת לבעלת רשת הדרכים הטובה שבעולם. חל גם גידול בספנות ובסחר החוץ של המדינה. בשטח מדיניות החוץ כרת פלרי ברית עם בריטניה והגיע לפשרה עם ספרד.
ב-1741 החליט המלך להתערב במלחמת הירושה האוסטרית (1740–1748), כשתמך בפרוסיה נגד אוסטריה, בריטניה והולנד. ב-1744 יצא המלך לחזית כדי לפקד על כוחותיו שלחמו באזור העיר מץ שבצפון מזרח צרפת, אך נתקף שם במחלה אנושה. נערכו תפילות לשלומו בכל רחבי הממלכה והוא זכה בכינוי "האהוב מאוד". משהבריא נחל ניצחונות בקרבות פונטנואה (1745), רוקור (1746) ולופלד (1747), אך ב-1748 חתם על הסכם אקס לה שאפל שבו ויתר על כיבושיו בארצות השפלה. ב-16 בינואר 1756 פרוסיה כרתה ברית עם בריטניה. בתגובה צרפת כרתה ברית עם אוסטריה (1 במאי 1756). ב-18 במאי 1756 בריטניה הכריזה מלחמה על צרפת (מלחמת שבע השנים 1756 - 1763 ומלחמת הצרפתים והאינדיאנים שהחלה שנתיים קודם לכן). למלחמות אלו היו תוצאות הרות אסון לצרפת שאיבדה את נחלותיה באמריקה הצפונית ובהודו.
הפופולריות של המלך לואי החמישה עשר ירדה פלאים החל מ-1748, בגלל ויתוריו הצבאיים, ניהולו הכושל של ענייני המדינה ופרשות האהבים שלו. התנהלותה של חצר המלוכה בוורסאי הייתה בזבזנית וכללה נשפים, הוללות ופריצות מינית שכילו את מה שנותר מההון הצרפתי והביאו לבעיות כלכליות שאותן לא הצליח המלך לפתור.
בשנת 1771 בהובלת שר המשפטים רנה-ניקולא דה מופו הועברה רפורמה משפטית.
פילגשיו

לואי ה-15 נודע כמי שבילה את רוב זמנו בפרשיות אהבים מרובות. פילגשו לאורך שנים הייתה מאדאם דה פומפדור, שקרבתה רבת השנים למלך הביאה אותה למעמד מיוחד של יועצת קרובה, והיה לה חלק בהחלטות שהביאו למלחמת שבע השנים. הרומן בין מאדאם פומפדור ולואי ה-15 ארך מ-1745 ועד 1752, אולם גם לאחריו היא התגוררה בחצר המלכות והם היו חברים קרובים עד למותה. מאדאם פומפדור אף לקחה על עצמה למצוא את מאהבותיו הבאות של המלך, זאת עשתה עוד בהיותה פילגשו, עת ארגנה עבורו פרשיות קצרות עם נשים שונות על מנת לשמור על מעמדה לצידו.
פילגשו האחרונה של לואי ה-15, לאחר מותה של מאדאם דה פומפדור, הייתה מאדאם דו בארי, שנוכחותה בארמון הפתיעה רבים מאנשי האצולה ומבני משפחתו של המלך, בגין מעמדה הנמוך, התנהגותה ההמונית ותאוות הבצע שלה. בסוף ימיו לא התעניין עוד לואי ה-15 בשימור ההתנהגות הנאותה למלך או באוצר צרפת ההולך וכלה, ובילה את זמנו בהנאותיו האישיות. בין היתר הוא הזמין בעבור פילגשו ענק מחרוזת שגנבתו הביאה לפרשיית המחרוזת בה הואשמה מארי אנטואנט על לא עוול בכפה. המחרוזת היקרה הוזמנה, אך לואי ה-15 לא זכה להעניקה למאדאם דו בארי שכן הוא מת שנים רבות לפני שהסתיימה עבודת הצורפים, ואלה לא הצליחו למצוא לה קונה חליפי. בנותיו של המלך תיעבו את מאדאם דו בארי ואף גרמו לתקרית בינלאומית כאשר הנחו את מארי אנטואנט בהגיעה לארמון כנערה צעירה, שלא לפנות אל מאדאם דו בארי בדברים. הדבר הביא להתערבות בית המלוכה באוסטריה לאחר שלואי ה-15 פנה אליהם להסדיר את העניין ולמנוע עוגמת נפש מפילגשו.
המלך לואי החמישה עשר נפטר בארמון ורסאי ב-1774 כתוצאה ממחלת אבעבועות. היות שלא היה לו בן זכר שיוכל לרשתו, ירש נכדו את הכתר בשם לואי השישה עשר.
משפחתו

מנישואיו למריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין נולדו ללואי 10 ילדים:
לואיז אליזבת (1727–1759) - נישאה לפליפה, דוכס פארמה, בנו של פליפה החמישי, מלך ספרד. נפטרה מאבעבועות שחורות במהלך ביקור בוורסאי.
אן הנרייט (1727–1752) - אחותה התאומה של לואיז אליזבת, נפטרה גם היא מאבעבועות שחורות. לא נישאה.
מארי לואיז (1728–1733) - מתה בגיל צעיר.
לואי פרדיננד (1729–1765) - יורש העצר לכתר הצרפתי, אולם נפטר משחפת לפני שעלה לכס המלוכה. נישא למריה תרסה רפאלה, נסיכת ספרד, ולאחר מותה למריה יוזפה, נסיכת סקסוניה. היה אביהם של שלושה ממלכי צרפת: לואי השישה עשר, לואי השמונה עשר ושארל העשירי.
פיליפ (1730–1733) - מת בגיל צעיר.
מארי אדלייד (1732–1800) - לא נישאה. במהלך המהפכה הצרפתית ברחה לאיטליה יחד עם אחותה, ויקטואר.
ויקטואר (1733–1799) - לא נישאה. במהלך המהפכה הצרפתית ברחה לאיטליה יחד עם אחותה, מארי אדלייד.
סופי פיליפין (1734–1782) - לא נישאה.
תרז (1736–1744) - מתה בגיל צעיר.
לואיז מארי (1737–1787) - הייתה נזירה כרמליתית.
צבי סוף ההרים

| צבי סוף ההרים |
| --- | --- |
 זכר ונקבה בגן חיות
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאי סוף
סוג:: צבי סוף
מין:: צבי סוף ההרים
שם מדעי
 Redunca fulvorufula ‏אפסליוס, 1815
תחום תפוצה
   ראדבוק הרים מערבי   ראדבוק הרים מזרחי   ראדבוק הרים דרומי

צבי סוף ההרים (שם מדעי: Redunca fulvorufula; קרוי גם ראדבוק הרים), הוא מין של אנטילופה בינונית דמוית-צבי מתת-משפחת צבאי סוף החיה באזורים הררים בדרום, מזרח, ומערב אפריקה, ותוארה לראשונה בשנת 1815. זהו המין בעל התפוצה המצומצמת ביותר מבין שלושת מיני צבי הסוף והוא הקטן שבהם. תפוצתו חופפת לשניים האחרים בחלקים שונים באפריקה. בדרום אפריקה מצויה אנטילופה שזהה כמעט לחלוטין למין זה - אנטילופה איילית.
לצבי סוף ההרים שלושה תת-מינים הנפוצים באזורים גאוגרפיים שונים:
ראדבוק הרים דרומי (R.f. fulvorufula) תת-המין הנפוץ ביותר. בעל צבע אפרפר ואורך קרניים של 18–22 ס"מ. מצוי ברמות ההרריות של אפריקה הדרומית.
ראדבוק הרים מזרחי (R.f. chanleri), בעל צבע אפרפר ואורך קרניים עד 35 ס"מ. מצוי ברמות ההרריות של מזרח אפריקה.
ראדבוק הרים מערבי (R.f. Adamauae) תת-מין נדיר. בעל צבע אדמדם וקרניים קצרצרות - עד 13 ס"מ. אנדמי לרכס הרי אדמאווה במערב אפריקה.
אנטילופה איילית

האנטילופה האיילית (Pelea capreolus), היא סוג פרסתן ייחודי בעל מין יחיד שמסווגת בתת-משפחת הפלינים, אך כיום נוטים לסווג אותה בתת-משפחת צבאי הסוף כיון שהיא חולקת איתם מאפיינים רבים. היא דומה מאוד לצבי סוף ההרים וממרחק ניתן להתבלבל ביניהם בנקל, ותפוצתה חופפת לצבי סוף זה באזורים מסוימים. עם זאת ניתן להבדיל ביניהם על ידי הסימנים הבאים כדלהלן: קרניי צבי סוף רחבות במקצת ומתעקלות בסופם בדרך כלל, ואילו של האנטילופה האיילית ישרות, דקות וחדות ביותר. לצבי הסוף פרווה משערות גסות בצבע אפור עד חום בגוף וצהבהב או אדמדם בצוואר, ואילו לאנטילופה האיילית פרווה צמרירית בצבע כסוף כשהרגליים והצוואר חומים בהירים.
לצבי הסוף גבות לבנות דהויות מסביב לעיניים, ולאנטילופה האיילית עיגולים לבנים בולטים. לצבי הסוף ראש קצר למדי ואוזניים גדולות ועגולות, ולאנטילופה האיילית ראש מוארך ואוזניים צרות, ארוכות ושפיציות. לאנטילופה האיילית אין עיגולים שחורים מתחת לאוזניים.
היא נפוצה באזורים המערביים של דרום אפריקה ולסוטו בלבד.
תפוצה ובית גידול

כאמור צבי סוף ההרים מצוי בשלושה אזורים גאוגרפים נפרדים, המחולקים לפי תת-מינים כדלהלן:
תת-המין הדרומי מאכלס בעיקר מחצית משטחה של דרום אפריקה (מחוזות: קוואזולו-נטאל, לימפופו, חאוטנג, המדינה החופשית, הכף המזרחי ומפומלנגה), מרבית לסוטו וסווזילנד, ודרום מוזמביק ובוצוואנה. באזורים אלה תפוצתו חופפת לצבי סוף מצוי.
תת-המין המזרחי מאכלס את דרום טנזניה, מרכז ומזרח קניה, מערב אוגנדה, דרום מזרח דרום סודאן, וחגורה ארוכה מדרום עד מרכז אתיופיה. ברוב אזורים אלה הוא חופף לצבי סוף הסוואנה, ובטנזניה גם לצבי סוף מצוי.
תת-המין המערבי מוגבל להרי אדמאווה המשתרעים על צפון קמרון ודרום ניגריה. באזור זה תפוצתו חופפת לצבי סוף הסוואנה.
התפוצה הגאוגרפית משתרעת על רמות מזרח ודרום אפריקה והן נעצרות במישורי הסוואנות הגדולות.
כפי שמשתמע משמו, בית גידולו של מין זה הוא בעיקר על מורדות הרים - תלולים או מתונים בגובה 1,500–2,000 מטר מעל פני הים ולעיתים עד 5,000, עם פסיפס של סלעים, עצים דלילים, כרי דשא, שיחים גבוהים ועבותים ומקורות מים זמינים. הם מצויים גם במישורים ועמקים שלמרגלות ההרים וכן בסוואנות עשבים גבוהות, עד מרחק של קילומטר מאזור הררי. במקרים של שריפות במישורים הם ירדו מההרים בשביל הצמחייה החדשה, אך תמיד יחזרו לאזור ההררי המוגן. הם נמנעים לחלוטין מיערות עבותים או מישורים המרוחקים מההרים. בין ההרים שבהם הוא מצוי ניתן למנות את הר קילימנג'רו, הר קניה, הר מרו, (קניה וטנזניה), הר אלגון והר מורוטו (אוגנדה), הרי אדמאווה (קמרון וניגריה), הרי באלה, והר גוגה (אתיופיה), הרי קינייטי (דרום סודאן), הרי דראקנסברג (דרום אפריקה) ועוד. הטמפרטורות באזורי העמקים נעות בין 20 ל-30 מעלות, ובאזורי ההרים עלולות להיות קרות מאוד בהתאם לגובה ההר. כמות המשקעים הממוצעת נעה בין 500 ל-3,000 מ"מ לשנה.
איומים ושימור

צבי סוף ההרים מסווג במצב השימור ללא חשש (LC) על ידי IUCN, בשל תפוצה רחבה למדי ומספרים סבירים, ומגמת אוכלוסייתו יציבה. מצב שימורו לא הולך להשתנות לטווח רחוק, כל עוד ישנם אוכלוסיות גדולות באזורים מוגנים; כמו כן בית גידולו ההררי מקשה על פעילות אנושית רחבה. עם זאת באזורים המזרחים והמערבים אוכלוסייתו הצטמצמה בהרבה, והוא סובל מציד לא חוקי נרחב, אובדן בית גידול, הקמת יישובים חדשים, הפרעה על ידי רועי צאן ובקר, וטריפה של כלבי בית. מצב השימור של תת-המינים משתנה כדלהלן:
ראדבוק הרים דרומי מסווג בקטגוריית ללא חשש (LC).
ראדבוק הרים מזרחי מסווג בקטגוריית פגיע (VU).
ראדבוק הרים מערבי מסווג בקטגוריית סכנת הכחדה (EN).
צבי סוף ההרים מגודל בעשרות חוות פרטיות בדרום אפריקה וקניה והוא מצוי באזורים מוגנים רבים. להלן חלק מהם: "הפארק הלאומי אומו", "הפארק הלאומי מאג'ו" ו"הפארק הלאומי אוואש" (אתיופיה), מסאי מארה ואגם נקורו (קניה), "הפארק הלאומי גאשאקה-גומפטי" ו"הפארק הלאומי נאג'ידה" (קמרון), הפארק הלאומי סרנגטי, "הפארק הלאומי טרנגירה", הפארק הלאומי קילימנג'רו, הפארק הלאומי ארושה, ואזור השימור נגורונגורו (טנזניה), ההפארק הלאומי קרוגר (דרום אפריקה), הפארק הלאומי שער הגיהנום ורבים אחרים.
האוכלוסייה העולמית של צביי סוף הרריים נאמדת בכ-36,000 פרטים. מתוכם 33,000 של תת-המין הדרומי, 2,400 של תת-המין המזרחי, ו-450 בלבד של תת-המין המערבי.
הערות שוליים

↑  צבי סוף ההרים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| פריים |
| --- | --- | --- |
| ראמים | ראמים |  |
| דישון | דישון מקראי |        |
| ראם | ראם לבן • ראם הצבי • ראם ביסה • ראם סהרה • ראם שולי-אוזניים |        |
| אנטילופת סוס | אנטילופת סוס שחורה • אנטילופה סוסית קצרת-קרן |        |
| בובאלים | בובאלים |        |
| בובאל | בובאל איילי • בובאל הכף • בובאל ליכטנשטיין |        |
| גנו | גנו כחול • גנו שחור |        |
| דאמאליסק | דאמאליסק הסהר • דאמאליסק הצבי |        |
| הירולה | הירולה |        |
| אימפלים | אימפלים |        |
| אימפלה | אימפלה |        |
| צביונים | צביונים |        |
| צביון | צביון חום • צביון צהוב-גב • צביון זברה • צביון אדרס • צביון פיטרס • צביון הארווי • צביון ז'נטינק • צביון לבן-גחון  • צביון נטאל  • צביון שחור  • צביון שחור-חזית  • צביון אוגילבי  • צביון אדום  • צביון אבוט   • צביון וינס •  צביון לבן-רגליים |        |
| צביון גמדי | צביון כחול • צביון מקסוול • צביון וולטר |        |
| צביון סבכים | צביון סבכים |        |
| צבאי סוף | צבאי סוף |  |
| קובוס | קובוס המים • קובוס שחור-רגל • קובוס המשקפיים • קובוס הנילוס • קובוס וארדון |  |
| צבי סוף | צבי סוף מצוי • צבי סוף ההרים • צבי סוף הסוואנה |  |
| פלינים | פלינים |  |
| אנטילופה איילית | אנטילופה איילית |  |
| פאנטולופים | פאנטולופים |  |
| אנטילופה טיבטית | אנטילופה טיבטית |  |
| פרים • יעלים • צבאיים | פרים • יעלים • צבאיים |  |
זכר ונקבה בדרום אפריקה
אנטילופה איילית - בעלת דמיון רב לצבי סוף ההרים
נקבת צבי סוף הררי
שריקות של צבי סוף ההרים
איור של זכרי צבי סוף ההרים
1410-1419 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1419 - 1410 לפני הספירה
אירועים ומגמות

1419 לפנה"ס - פרעה אמנחותפ השני משיק קמפיין צבאי באזור צפון סוריה.
1419 לפנה"ס - הצבא המצרי מבצע מתקפה על העיר כרכמיש.
1418 לפנה"ס - הושג הסכם שלום בין מצרים לממלכת מיתני.
אנשים משמעותיים

אמנחותפ השני, פרעה מצרים העתיקה (בשנים 1427-1401 לפנה"ס)
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| עשורים במאה ה-15 לפנה"ס |
| --- | --- | --- |
|  | << • 1490–1499 לפנה"ס • 1480–1489 לפנה"ס • 1470–1479 לפנה"ס • 1460–1469 לפנה"ס • 1450–1459 לפנה"ס • 1440–1449 לפנה"ס • 1430–1439 לפנה"ס • 1420–1429 לפנה"ס • 1410–1419 לפנה"ס • 1400–1409 לפנה"ס • >> |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כרונולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.