stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ציסטה דרמואידית
מיקום > ציסטות דרמואידיות פריורביטליות

ציסטות דרמואידיות יכולות להופיע אצל ילדים צעירים, לעיתים קרובות באזור הגבה או מרחב העין. עם הזמן תיווצר דלקת בציסטה בגלל הצטברות של שומנים וקרטין בתוך הציסטה. התגובה הדלקתית שתתרחש תלווה בכאב, אדמומיות ונפיחות בעפעפיים. במידה ולא תטופל ותיכרת לחלוטין, התגובה הדלקתית עלולה לחזור ולהופיע שוב באותו האזור.
לפעמים השלמת כריתה מלאה קשה לביצוע במידה והציסטה מתפשטת דרך קו התפר של הגולגולת.
ציסטות מן הסוג הזה יתפתחו במהלך ההריון, כאשר תאי העור, שיער, בלוטות זיעה, בלוטות שמן או רקמות שומן נלכדות בתוך עור התינוק בעת שגדל ברחם. ציסטות אלו מולדות ושכיחות למדי. את האבחנה הראשונית לציסטה ניתן יהיה למצוא מספר חודשים או מספר שנים לאחר התפתחותה, משום שהן גדלות בקצב איטי מאוד.
בדרך כלל הסימפטומים בהופעת הציסטה אינם בולטים והתהליך לא מלווה בכאב, בנוסף, הם אינם מזיקים לבריאותו של הילד. אם הציסטה הופכת למזוהמת, יש צורך מיידי בהסרתה. הסרת הציסטה יהיה תהליך קל יותר וימנע צלקות במידה והציסטה הוסרה לפני שהאזור הזדהם.
מיקום > ציסטות דרמואידיות שדרתיות

ציסטות דרמואידיות שדרתיות הן גידולים חוץ רחמים- שפירים. זו נחשבת טעות אמבריולוגית במהלך סגירת התעלה העצבית של חוט השדרה. ישנה שכיחות נדירה מאוד על דיווחים של ציסטות מן הסוג הזה, המהוות פחות מ-1% של הגידולים באזור חוט השדרה. ישנה סברה כי כ-180 מקרים של גידולים בחוט השדרה בלבד זוהו במאה השנים האחרונות בספרות.
במהלך השנים היו השערות מרובות כדי להסביר את הפתוגנזה של דרמואידים חוט שדרתיים וככל הנראה מקורם עשוי להיות בצורה נרכשת או מולדת.
דרמואידים שנרכשו עלולים לנבוע מהשתלות של רקמות עוריות לתוך חלל השדרה העורי (למשל, ניקור מותני) או במהלך הליכים כירורגיים של מומים ועיוותים.
דרמואידים מולדים, אמנם, נחשבים כאלה שנוצרו במיקום התאי הנכון להם, אבל כשלו בסיווג התפקוד התאי שלהם .
אופן הטיפול

טיפול בציסטה דרמואידית הוא על ידי הסרה כירורגית מלאה, רצוי בחתיכה אחת, ללא כל דליפה של תוכן הציסטה.
הקשר בין ציסטות דרמואידיות לבין הריון הולך וגדל עם השנים. בדרך כלל מוצגת הדילמה של שקילת הסיכונים של ניתוח והרדמה לעומת הסיכונים של הטיפול לאחר מכן. ישנן יותר ויותר ייחוסים לכך שיותר ריאלי להתייחס לציסטות דרמואידיות שחלתיות שמגלים במהלך ההריון, אם הם גדלים מעבר 6 ס"מ קוטר. זה מתבצע בדרך כלל באמצעות פתיחת בטן או בזהירות רבה באמצעות לפרוסקופיה ולא רצוי להעשות בשליש השני להריון.
ראו גם

ציסטה
ציסטה שחלתית
גידול
לקריאה נוספת

מאמר ציסטה בשחלה והשפעתה על פוריות האשה - אתר BeOK
מאמר בנושא תפקיד בדיקת הMRI באבחנת ציסטה דרמואידית תוך-גולגולתית - אתר PubMed
הערות שוליים

1 2  Y Abou-Rayyah, G E Rose, H Konrad, S J Chawla, Clinical, radiological and pathological examination of periocular dermoid cysts: evidence of inflammation from an early age, Eye 16, 2002-08-27, עמ' 507–512 doi: 10.1038/sj.eye.6700045
↑  Fitzpatrick's dermatology in general medicine, 8th ed., New York: McGraw-Hill, Medical Pub. Division, 2012
↑  Ovarian cysts - Symptoms and causes - Mayo Clinic, www.mayoclinic.org (באנגלית)
1 2  "ציסטות שחלתיות | ד"ר שלומי כהן אילון". ד"ר שלומי כהן אילון. נבדק ב-2017-12-03.
↑  W. L. Hoo, J. Yazbek, T. Holland, D. Mavrelos, Expectant management of ultrasonically diagnosed ovarian dermoid cysts: is it possible to predict outcome?, Ultrasound in Obstetrics and Gynecology 36, 2010-08-01, עמ' 235–240 doi: 10.1002/uog.7610
↑  Marwan W. Najjar, John A. Kusske, Anton N. Hasso, Dorsal intramedullary dermoids, Neurosurgical Review 28, 2005-10-01, עמ' 320–325 doi: 10.1007/s10143-005-0382-9
↑  Ovarian cyst, nhs.uk (באנגלית)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ציסטה דרמואידית מסב ארובת העין השמאלית. הציסטה התגלתה בזמן הלידה אך לא הייתה בולטת במיוחד.
קאראצ'ב

| --- | --- |
סמל קאראצ'בסמל קאראצ'ב

נוף בקארצ'ב
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מחוז:  מחוז בריאנסק מחוז בריאנסק
 נפה:  קאראצ'ב
 תאריך ייסוד:  1146 
 שטח:  15 קמ"ר
 גובה:  200 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  17,449 (2021)
  ‑ צפיפות:  1,163.27 נפש לקמ"ר (2021)
 קואורדינטות:  53°07′00″N 34°59′00″E﻿ / ﻿53.116666666667°N 34.983333333333°E﻿ / 53.116666666667; 34.983333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
 http://karadmin.ru/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקאראצ'ב(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניקאראצ'ב(למפת מחוז בריאנסק רגילה) בריאנסק קלינצי נובוזיבקוב דיאטקובו אונייצ'ה סטארודוב ז'וקובקה בלארוס אוקראינה קורסק אוריול קלוגה סמולנסקקאראצ'ב(למפת מחוז בריאנסק מוגדלת) בריאנסק קלינצי נובוזיבקוב דיאטקובו אונייצ'ה סטארודוב ז'וקובקה בלארוס אוקראינה קורסק אוריול קלוגה סמולנסקקאראצ'ב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כנסייה בקארצ'ב
קאראצ'ב (ברוסית: Карачев) היא עיר במחוז בריאנסק ברוסיה. העיר שוכנת על גדות נהר סנז'ט (רו'), שהוא יובל של נהר דסנה (אנ'), במרחק של כ-45 קילומטרים מזרחית לעיר בריאנסק, בירת המחוז. בעיר מתגוררים כ-17 אלף תושבים (נכון ל-2021).
היסטוריה

האזכור הראשון של העיר הוא משנת 1146, כשהאזור היה חלק מרוס של קייב. בהמשך היא הייתה חלק מנסיכות צ'רניהיב (אנ') וב-1246 הפכה לבירתה של נסיכות קארצ'ב (אנ') הקטנה, ששרדה עד המאה ה-14 ואז האזור עבר לשליטת הדוכסות הגדולה של ליטא.
בהמשך העיר עברה לשליטת רוסיה הצארית. היא נפגעה מכוחות האיחוד הפולני-ליטאי במלחמת רוסיה–פולין (1605–1618), סבלה ממגפה באמצע המאה ה-17 ונבזזה בידי כוחות של חאנות קרים ב-1662. החלק מ-1778 היא הייתה חלק מפלך אוריול. לאחר עלייתה של ברית המועצות היא הפכה להיות חלק ממחוז אוריול.
ב-5 באוקטובר 1941, במהלך מבצע ברברוסה במלחמת העולם השנייה, העיר נכבשה על ידי ארמיית הפאנצר השנייה של הוורמאכט של גרמניה הנאצית. היא שוחררה על ידי הצבא האדום באוגוסט 1943 ולאחר המלחמה עברה למחוז בריאנסק.
גאוגרפיה

העיר שוכנת על הרמה הרוסית המרכזית (אנ').
גאוגרפיה > אקלים

העיר נמצאת באזור בו שורר אקלים יבשתי לח (Dfb בשיטת קפן).
| אקלים בקאראצ'ב> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בקאראצ'ב> ינואר.-4.6.-9.1.50 | אקלים בקאראצ'ב> פברואר.-3.7.-9.1.44 | אקלים בקאראצ'ב> מרץ.1.9.-5.4.45 | אקלים בקאראצ'ב> אפריל.11.8.1.8.50 | אקלים בקאראצ'ב> מאי.18.5.8.4.64 | אקלים בקאראצ'ב> יוני.21.6.12.3.71 | אקלים בקאראצ'ב> יולי.24.1.15.2.90 | אקלים בקאראצ'ב> אוגוסט.23.13.9.66 | אקלים בקאראצ'ב> ספטמבר.16.9.9.1.61 | אקלים בקאראצ'ב> אוקטובר.9.5.3.5.60 | אקלים בקאראצ'ב> נובמבר.2.6.-1.5.52 | אקלים בקאראצ'ב> דצמבר.-1.7.-5.6.52 | אקלים בקאראצ'ב> שנה...705 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Climate-data.org
הקהילה היהודית

ב-1897 נמנו בקאראצ'ב כ-300 יהודים, שהיו כשני אחוזים מכלל האוכלוסייה. לאחר מלחמת העולם הראשונה היגרו למקום יהודים וב-1926 האוכלוסייה גדלה ל-522 תושבים. ערב מלחמת העולם השנייה המסר ירד ל-443.
עד תחילת הכיבוש הגרמני באוקטובר 1941 רוב היהודים נמלטו מזרחה או גויסו לצבא האדום, כך שנותרו בקאראצ'ב כ-100 יהודים. זמן קצר לאחר הכיבוש נעשה רישום של היהודים, הם אולצו לשאת סימנים מזהים וחלקם הוכרחו לבצע עבודות כפייה פיזיות קשות והם כונסו למחנה מגודר ששימש כמעין גטו. ב-12 בדצמבר הגטו חוסל וכל יושביו נרצחו.
לאחר המלחמה נוצרה קהילה חדשה בקאראצ'ב וב-2003 היו בה כ-70 יהודים.
הערות שוליים

1 2  Всероссийская перепись населения 2020 года. Том 1 [2020 All-Russian Population Census, vol. 1] (XLS) (ברוסית). Federal State Statistics Service. נבדק ב-2023-01-01.
1 2 3  קאראצ'ב במילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון (אנ') (ברוסית).
↑  יסנטוקי, באתר האנציקלופדיה הסובייטית הגדולה (ברוסית)
1 2 3 4 5  אלכסנדר קרוגלוב (רו'), קאראצ'ב, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1796–1797), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
↑  "КЛИМАТ КАРАЧЕВ (РОССИЙСКАЯ ФЕДЕРАЦИЯ)". Climate-Data.org (ברוסית). נבדק ב-2023-03-05.
↑  קאראצ'ב ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית).
1 2 3  קאראצ'ב, באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1243697415
קדחת הג'ונגל

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ספייק לי
 הופק בידי:  ספייק לי
 תסריט:  ספייק לי
 עריכה:  סאם פולרד
 שחקנים ראשיים:  וסלי סנייפס אנאבלה שיורה ספייק לי סמואל ל. ג'קסון
 מוזיקה:  סטיבי וונדר
 צילום:  ארנסט דיקרסון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  40 Acres & A Mule Filmworks, סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 ביוני 1971
 משך הקרנה:  132 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט רומנטי 
 תקציב:  14,000,000 ‏$
 הכנסות:  43,900,000 ‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   junglefever
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קדחת הג'ונגל (באנגלית: Jungle Fever) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1991 בכתיבתו, הפקתו ובימויו של ספייק לי, בכיכובם של וסלי סנייפס, אנבלה שיורה, ספייק לי, ג'ון טורטורו, סמואל ל. ג'קסון, האלי בארי (בסרטה הראשון) ואנתוני קווין.
העלילה עוסקת ביחסים בין גבר שחור לאישה לבנה על רקע הגזענות הקשה ובעיית הסמים ברחובות ניו יורק בתחילת שנות ה-90.
הסרט זכה להצלחה מסחרית. סמואל ל. ג'קסון זכה בפרס שחקן המשנה הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע בקאן, וספייק לי גם התארח עם הסרט בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
ספייק לי היה מועמד לפרס דקל הזהב.
סטיבי וונדר זכה בפרס מטעם ASCAP על השיר "Gotta Have You".
ספייק לי הקדיש את הסרט לזכרו של יוסף הוקינס (אנ'), נער שחור שנרצח ב-1989 על ידי צעירים ממוצא איטלקי בשכונת בבנסונהרסט בברוקלין על רקע גזעני. תמונתו של הוקינס מופיעה בתחילת הסרט.
תקציר העלילה

פוריפי פליפר (וסלי סנייפס) הוא ארכיטקט מצליח במשרד ארכיטקטים גדול בניו יורק. הוא גר ברובע הארלם עם אשתו דרו (לונט מקי) ובתם מינג. דרו עובדת כקניינית בבלומינגדיילס ופליפר מלווה את מינג כל בוקר לבית הספר בדרכו לעבודה.
יום אחד מחליט המשרד להעסיק עבורו מזכירה ואת המשרה מאיישת אנג'לה (אנג'י) טוצ'י. פליפר מתלונן בפני מעסיקיו ג'רי (טים רובינס) ולסלי (בראד דוריף) כי רצונו במזכירה שחורה אך הם דוחים אותו בטענה שהם בוחרים עובדים לפי כישוריהם ולא לפי צבע עורם.
אנג' היא ממוצא איטלקי קתולי והיא גרה ברובע בנסונהרט (אנ') עם אביה האלמן מייק (פרנק וינסנט) ואחיה צ'רלי (דייוויד דנדרה) וג'ימי (מייקל אימפריולי). פרט לעבודתה היא גם משרתת אותם בביתם. הארוס שלה הוא פולי קרבון (ג'ון טורטורו) שגר עם אביו האלמן לו (אנתוני קווין) ובעל חנות ממתקים ברובע. הלקוחות שלו הם צעירים איטלקים גזענים.
הוריו של פליפר הם הכומר הבפטיסטי פוריפי (אוסי דייוויס) ואשתו לוסינדה רובי די (שני השחקנים היו נשואים גם במציאות). אחיו הגדול גייטור (סמואל ל. ג'קסון) הוא נרקומן מכור לסמים קשים שמסתובב בין מאורות הסמים של הארלם ביחד עם חברתו הנרקומנית ויויאן (האלי בארי). מדי פעם הוא מגיע לבית המשפחה לדרוש כסף לקניית סמים.
פליפר מתחיל לחבב את אנג'י ויום אחד כשהם נשארים לבד במשרד הם מקיימים יחסי מין. פליפר מבקש ממעסיקיו להתמנות כשותף לאור הישגיו וכשהם מסרבים, הוא מתפטר.
הוא מגלה את סודו לחברו סיירוס (ספייק לי) שאומר לו שלא מדובר כאן באהבה אלא ב"קדחת הג'ונגל" – משיכה מינית בין שני גזעים. פליפר מבקש ממנו לא לגלות לאף אחד. גם אנג'י מספרת זאת לחברותיה ומבקשת מהם לשמור זאת בסוד.
הסוד מתגלה מהר – דרו זורקת לרחוב את כל חפציו של פליפר לעיני כל האנשים. מייק טוצ'י מפליא את מכותיו בביתו אנג', מכות שכוללות גם הצלפות בחגורה ורק שני אחיה מצילים אותה. פליפר שוכר דירה בגריניץ' וילג'. כשאנג'י ופליפר מגיעים למסעדה מתייחסת אליה המלצרית השחורה(קווין לטיפה בתפקידה הראשון בקולנוע) בזלזול מופגן. כשהם מתחבקים ליד הרכב, שוטרים עוצרים את פליפר בחשד לתקיפת אישה לבנה.
פולי שבור מבגידתה של אנג'י ומתאהב בלקוחה שחורה אורין גוד (טיירה פרל). הוא מגיע לביתה לאחר שלקוחותיו האיטלקים תקפו אותו ואביו זרק אותו מהבית.
פליפר מחפש את אחיו גייטור בכל מאורות הסמים של הארלם, לפי בקשת אמו לאחר שלקח את הטלוויזיה שלה ללא רשות. לבסוף הוא מוצא אותו מסומם במאורת סמים ענקית בשם "טאג' מהאל" ביחד עם ויוויאן.
גייטור מגיע שוב לבית הוריו ודורש מהם כסף. האב מסרב, גייטור מתקרב אליו באיום ואז יורה בו האב והורג אותו.
פליפר מבין שאין תכלית לקשריו עם אנג'י והם נפרדים. אנג'י חוזרת כנועה למשפחתה ופליפר מנסה להתפייס ללא הצלחה עם דרו. היא מסכימה לקבל אותו פעם אחת רק לשם סקס.
לבסוף מתהלך פליפר בחוצות הארלם. נערה קוראת לו "אבא" ומציעה לו מין אוראלי תמורת שני דולר. פליפר מחבק אותה וזועק, לא! בדמיונו הוא רואה בה את בתו בעתיד.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וסלי סנייפס | פליפר פוריפי | ארכיטקט |
| אנאבלה שיורה | אנג'י טוצ'י | מזכירה |
| פרנק וינסנט | מייק טוצ' | אבא של אנג'י |
| מייקל אימפריולי | ג'ימי טוצ'י | אחיה של אנג'י |
| ספייק לי | סיירוס | חבר של פליפר |
| סמואל ל. ג'קסון | גייטור | אחיו של פליפר |
| האלי בארי | ויויאן | חברה של גייטור |
| לונט מקי | דרו | אשתו של פליפר |
| ג'ון טורטורו | פולי קרבון | ארוס של אנג'י |
| אנתוני קווין | לו קרבון | אביו של פולי |
| אוסי דייוויס | הכומר פוריפי | אביו של פליפר |
| רובי די | לוסינדה פוריפי | אמו של פליפר |
| טיירה פרל | אורין גוד | חברה של פולי |
| טים רובינס | ג'רי | הבוס של פליפר |
| בראד דוריף | לסלי | הבוס של פליפר |
| דבי מזר | דניס |  |
| קווין לטיפה |  | מלצרית |
הערות שוליים

↑  ג. עיטור, ירושלים בעקבות קאן, חדשות, 27 במאי 1991
קייטי (נפה)

נפת קייטי (באיטלקית: Provincia di Chieti) היא נפה בדרומו של מחוז אברוצו שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של 2,588 קמ"ר, ובשנת 2001 התגוררו בה 381,993 נפש. בירתה של הנפה בעיר קייטי.
הנפה גובלת בנפת פסקארה במחוז אברוצו בצפון-מערב, בנפת ל'אקווילה במחוז אברוצו בדרום-מערב, בנפת איסרניה במחוז מוליזה בדרום, בנפת קמפובאסו במחוז מוליזה בדרום-מזרח ובים האדריאטי בצפון-מזרח.
קרלו פטריני

| --- | --- |

 לידה:  יוני 1949 (בן 75) ברה, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית 
 פרסים והוקרה:  אלופי כדור הארץ (2013)  פרס אקארט ויציקמן (2004)  פרס אקארט ויציקמן (2020)  אמברוגינו הזהב 
 
קרלו פטריני (באיטלקית: Carlo Petrini; נולד ב-22 ביוני 1949) הוא מייסד תנועת מזון איטי.
קרלו פטריני נולד בעיר ברה (אנ'), בנפת  קונאו, איטליה. הוא זכה לפרסום בשנות השמונים כשלקח חלק במסע הפרסום נגד פתיחת סניף רשת המזון המהיר מקדונלד'ס, בסמוך למדרגות הספרדיות ברומא.
ב-1977 החל פטריני לכתוב מאמרים קולינריים ביומונים הקומוניסטים "איל מניפסטו" ו"ל'אוניטה". הוא עורכם של פרסומים רבים בבית ההוצאה לאור Slow Food Editore. הוא כתב טור שבועי בעיתון היומי לה סטמפה וכיום הוא עובד בעיתון לה רפובליקה. ב-1986 הוא ייסד את תנועת מזון איטי, שבאה לתת חלופה למזון המהיר, שואפת לשמר את המטבח המסורתי של כל אזור ומעודדת גידולים של ירקות, פירות ובעלי חיים שמאפיינים את סביבתם הטבעית. כיום התנועה מונה 100,000 חברים ב-132 ארצות. באוקטובר 2004 הוא ייסד את האוניברסיטה למדעי הגסטרונומיה, מוסד שמטרתו לגשר על הפער בין חקלאות לגסטרונומיה.
ביבליוגרפיה

Slow Food Nation: Why Our Food Should Be Good, Clean, and Fair, Rizzoli, May 2007, ISBN 0847829456
Slow Food Revolution: A New Culture for Dining and Living in conversation with Gigi Padovani, Rizzoli, September 2006, ISBN 0847828735
Slow Food: The Case for Taste (Arts & Traditions of the Table: Perspectives on Culinary History), Columbia University Press, April 2003, ISBN 0231128444
קהל פרושים

| --- | --- |

בית המדרש המרכזי של קהל פרושים (2018)
 שורשים, סיווג והנהגה
 דת:  יהדות 
 זרם:  יהדות אורתודוקסית 
 תאריך ייסוד:  1998 
 מנהיג:  יהושע דוד טורצ'ין
 בתי אב:  1,000 
 ארגונים ופעילות
 מרכז:  ירושלים 
 
פרושים הוא שמה של קהילה חרדית-ירושלמית, שהוקמה בחנוכה ה'תשנ"ט (1998), ומשמרת את מסורת הפרושים בני היישוב הישן. הקהילה מונה כאלף בתי אב. נשיא הקהילה הוא הרב יהושע דוד טורצ'ין.
תולדות הקהילה

הקהילה נוסדה מתוך רצון לשמר את המסורת הפרושית ולמנוע את מעברם של צעירים רבים לציבור הליטאי או החסידי. בית הכנסת המרכזי של הקהילה הוא מעל לבית הכנסת הר צבי ברחוב צפניה שבשכונת כרם אברהם בירושלים. בתי כנסת נוספים נמצאים בבתי אונגרין, ברמת שלמה ובנווה יעקב. שלושה סניפים קיימים בביתר עילית  עשרה בבית שמש (בשכונות נחלה ומנוחה, רמ"א, ריב"ל, שניים ברמה א', קנה בשם,  שניים ברמה ג' שניים  ברמה ד' ), ושניים במודיעין עילית (בשכונת ברכפלד ובגרין פארק).
לקהילה אין מוסדות חינוך, אולם קיימים מוסדות בהנהלת וברוח אנשי הקהילה, כמו ישיבת "כנסת אליהו" במושב חזון יחזקאל, ותלמוד תורה "חיי אביגדור" בשכונת קנה בשם בבית שמש.
תולדות הקהילה > פעילות בקהילה

בני הישיבות השייכים לקהילה מאוחדים בארגון "איחוד בני הישיבות". הם נפגשים פעם בשבוע וכן יוצאים לשבתות משותפות ולנסיעות למקומות הקדושים ב"בין הזמנים". במסגרת זו קיימת גם ישיבת בין הזמנים. בחודש אב מתקיים מעמד שנתי של הארגון, ולקראתו יוצא לאור הקובץ "פארי ירושלים" ובו מאמרים שכתבו הבחורים.
בקהילה נהוג לימוד של "עמוד ההלכה", שבמסגרתו נלמד בכל יום עמוד מספר משנה ברורה, לפי לוח לימוד שנתי. מבחנים שבועיים מתקיימים לבחורי הקהילה, ומבחנים חודשיים לאברכים. עלון שבועי בשם "ד' אמות של הלכה" כולל סיכומים של ההלכות שנלמדו והערות ושאלות לחומר הנלמד בשבוע הבא. העלון החודשי "עמוד ההלכה" כולל בירורים הלכתיים המיועד בעיקר לבחורים. מדי כמה שנים נערכת חגיגת סיום של מחזור הלימוד.
הקהילה מוציאה עלון דו שבועי בשם "מורשה", שבו מאמרי חיזוק והגות, ענייני הלכה ופרשת שבוע, וכן ידיעות מחיי הקהילה והודעות.
בכל שנה בפרשת "בראשית" יוצאים חברי הקהילה לשבת במירון. במוצאי השבת חוגגים חלאקה לילדים שמלאו להם שלוש בחצר הרשב"י בליווי תזמורת.
הקהילה חוגגת מדי שנה בחנוכה את הקמתה. לקראת מעמד זה יוצא ספר בשם "אוצרות ירושלים" שבו מאמרים. בתחילת הספר מופיע מדור "גנוזות" שבו כתבים של גאוני ירושלים שעדיין לא פורסמו.
תולדות הקהילה > חברי הקהילה

נשיא הקהילה הוא הרב יהושע דוד טורצ'ין.
הקהילה שייכת לעדה החרדית. רוב חבריה מחזיקים גם בהשקפת העולם האנטי ציונית של "העדה", מקפידים שלא להצביע בבחירות לכנסת ישראל ושולחים את ילדיהם למוסדות חינוך שאינם מקבלים תקציבים ממשרד החינוך. אמנם יש בה גם חברים מתונים יותר, הקרובים בהשקפתם לזרם הליטאי, משתתפים בבחירות ושולחים את ילדיהם למוסדות המתוקצבים על ידי המדינה. ראשי הקהילה אינם מתערבים בנושאים אלו כדי לא לעורר מתיחות. רוב חברי הקהילה לובשים את לבוש חרדי ירושלמי הכולל את הקאפטן הצהוב בשבת ואת הכובע הירושלמי בימות החול. השפה המדוברת היא יידיש בעגה הירושלמית.
קרן זיכרון מרדכי דקהל פרושים

ארגון "קרן זיכרון מרדכי" של הקהילה קרוי על שם רבי מרדכי צוקרמן, ממייסדיה, ולזכרו של הרב שמואל נטע גראס. הארגון מכשיר אברכים לשמש דיינים, מורי הוראה ור"מים.
הארגון נוסד בתשע"ח. הוא מכתיר מדי שנה "חתן תורה", הנבחן על שמונה מאות דפי גמרא בסדרי נשים נזיקין, עם רש"י, תוס' וראשונים; וכן "חתן הוראה" הנבחן על שמונה מאות דפים טור ושו"ע בסדרי "אורח חיים" ו"יורה דעה", עם נושאי כלים. החל משנת תשע"ט מוכתר גם "חתן הוראה" הנבחן על טור ושו"ע "חושן משפט".
החתנים נדרשים ללמוד את חומר הלימוד במשך תקופה של שנתיים, שבמהלכה הם מקבלים מלגה חודשית, ובתום התקופה נבחנים. בסיום השנה השנייה מתקיים מעמד ההכתרה.
ראו גם

פרושים (היישוב הישן)
קרלו קסטרן

קרלו יוהאנסון קסטרן (בפינית: Kaarlo Johansson Castrén;‏ 28 בפברואר 1860 – 19 בנובמבר 1938) פוליטיקאי, עורך דין ומדינאי פיני. ראש ממשלת פינלנד בין אפריל לאוגוסט 1919 מטעם המפלגה הפרוגרסיבית הלאומית (מפלגה ליברלית במצעה). קסטרן היה גם שר האוצר הפיני בין 1918 ל-1919.
קסטרן הקים ב-1888 משרד עורכי דין רב מוניטין בשותפות  (׳קסטרן וסנלמאן').
ביוגרפיה

קסטרן נולד בעיירה טורטולה (ידועה היום בשם פלו) בחבל לפלנד, הדוכסות הגדולה של פינלנד, האימפריה הרוסית. הוא השלים לימודי משפטים ב-1887. בין 1888 ל-1892 פעל במחלקת האוצר של הסנאט הפיני בהלסינקי. במקביל לכך קסטרן גם פעל במשרד עורכי דין שהקים בשותפות; 'קסטרן וסנלמאן'.
בין 1892 ל-1904 היה קסטרן מעורב במנהל של הבנק המסחרי הפיני קנסאליס-אוסקה-פאנקי (KOP). הוא נכח בישיבות של מועצת המדינה ב-1894 ובין 1905 ל-1906. בין 1908 ל-1909 כיהן כסנאטור ובהמשך הקים משרד עורכי דין חדש. בשנת 1916 נבחר קסטרן להיות למנהל הבנק קנסאליס-אוסקה-פאנקי.
בנובמבר 1918 מונה לשר האוצר בממשלתו של לאורי אינגמן והיה עליו להתמודד עם קריסת הכלכלה הפינית לאחר מלחמת האזרחים הפינית. בין 17 באפריל ל-15 באוגוסט כיהן כראש ממשלת פינלנד והחליף את אינגמן בתפקיד. קסטרן כיהן תחת נשיא פינלנד קארלו יוהו סטולברג. לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה הסתיימה מלוכתו קצרת המועד של פרידריך קרל, מלך פינלנד ומעמדה הפוליטי של פינלנד היה נתון בהסדר זמני. ממשלתו של קסטרן הובילה לסיום מצב זה כאשר קידמה הצעה בפרלמנט להסדיר שיטת ממשל של רפובליקה. ההצעה עברה והממשלה התפזרה לקראת בחירות חדשות.
יוהו ונולה מהמפלגה הפרוגרסיבית הלאומית גם כן נבחר להחליף את קסטרן בראשות הממשלה. קסטרן פרש מהחיים הפוליטיים ונפטר בהלסינקי ב-1938.
צלי רשף

בצלאל (צָלי) רשף (נולד ב-23 ביוני 1953) הוא עורך דין, כלכלן ואיש עסקים ישראלי, חבר כנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה, ממנהיגיה ומייסדיה הבולטים של תנועת "שלום עכשיו".
ביוגרפיה

רשף, עורך דין במקצועו, נולד וגדל בשכונת רחביה בירושלים. בנעוריו, למד בגימנסיה העברית רחביה (סיים בשנת 1971). שירת בחיל המודיעין ביחידה 8200. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה ומשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני במשפטים (LLm) מאוניברסיטת הרווארד, עוסק במשפט מסחרי וכן בייצוג עותרים בנושאים של זכויות האדם ושוויון. רשף נמנה עם מייסדי תנועת "שלום עכשיו", הוא ניסח את מכתב הקצינים שנשלח לראש הממשלה מנחם בגין בשנת 1978, ובעקבותיו הוקמה תנועת "שלום עכשיו", שהוא היה מראשיה במשך עשרות שנים.
פעילות פוליטית

רשף החל בפעילות פוליטית במסגרת מפלגת העבודה בשנת 1975. בשנה זו נבחר לעמוד בראש תא הסטודנטים של מפלגת העבודה באוניברסיטה העברית. תא הסטודנטים בראשותו פעל בניסיון לבלום תופעות לאומניות ואנטי ערביות בקמפוס. בשנת 1977 היה שותף להקמת תנועת ציונות אחרת, תנועת שמאל שנוסדה בעקבות המהפך ועליית הליכוד לשלטון. ציונות אחרת יצרה קבוצת הנהגה, שהביאה להקמת תנועת שלום עכשיו במרץ 1978. התנועה פעלה בתחילה ליצירת תמיכה ציבורית במהלך השלום עם מצרים, לאחר מכן על פני עשרות שנים היוותה משקל נגד לגוש אמונים ולתנועת ההתנחלות. שלום עכשיו מילאה תפקיד מרכזי במחאה נגד מלחמת לבנון הראשונה. רשף היה שותף לארגון הפגנת ה-400,000 בספטמבר 1982, שהביאה להקמת ועדת החקירה לאירועי הטבח בסברה ושתילה. מסקנות הוועדה הובילו לפיטוריו של שר הביטחון אריאל שרון. בהפגנה שיזמו רשף וחבריו במועד קיום ישיבת הממשלה לדיון בפיטורי שרון, ב-10 בפברואר 1983 נרצח פעיל שלום עכשיו אמיל גרינצווייג.
בשנות פעילותו בשלום עכשיו, פרש רשף מחברותו במפלגת העבודה. הוא שב והצטרף למפלגה לאחר חתימת הסכמי אוסלו בשנת 1993. רשף חזר לפעילות במוסדות מפלגת העבודה, והציג את מועמדותו לחברות בכנסת בבחירות הפנימיות שנערכו בשנת 1996. רשף נבחר למקום 39 ברשימת העבודה לכנסת, ואולם מפלגת העבודה הפסידה בבחירות עשרה מנדטים וזכתה ב-34 מנדטים בלבד. בשנת 1997, לאחר שאהוד ברק נבחר לראשות מפלגת העבודה, הוא מינה את רשף לעמוד בראש המטה שלו. רשף כיהן כחבר כנסת מטעם מפלגת העבודה בכנסת ה-15, בשנים 2002–2003.
ב-2009 היה רשף שותף ליוזמה להקמת רשימה חדשה לכנסת ה-18. התנועה כללה את מפלגת מרצ ביחד עם דמויות ציבוריות מהשמאל הישראלי. בראש הרשימה עמד חבר הכנסת חיים אורון (ג'ומס), והיא כללה כאמור דמויות ציבוריות כניצן הורוביץ, שהיה עיתונאי ואיש טלוויזיה מוכר, עורכת הדין טליה ששון ורשף עצמו. הרשימה לא זכתה להצלחה, והכניסה לכנסת שלושה חברי כנסת בלבד. עם הקמת "התנועה החדשה - מרצ", רשף פרש ממפלגת העבודה ומספר שנים לאחר מכן הצטרף כחבר במפלגת מרצ ומוסדותיה.
פעילות משפטית

רשף סיים לימודי משפטים וכלכלה באוניברסיטה העברית בשנת 1978, עשה התמחות במשרד יגאל ארנון, וכן התמחה בבית המשפט העליון אצל השופטת מרים בן-פורת. לאחר סיום ההתמחות, רשף סיים לימודי תואר שני באוניברסיטת הרווארד בשנת 1980, ולאחר מכן התמחה במשרד עורכי דין בניו יורק. עם חזרתו לישראל, הצטרף כשותף למשרד עורכי הדין שהוקם על ידי הוריו, אשר וחוה רשף, ושם החל בפעילות משפטית הן בתחומים המסחריים בהם עסק המשרד, והן בתחום של ייצוג עותרים בנושאים ציבוריים, ובעניינים של זכויות האדם והאזרח. משרד עורכי הדין ממשיך לפעול בירושלים (בבית שהיה בעבר משכנו של עורך הדין שלום הורוביץ), בשם רשף את שיף, ביחד עם שותפו של צלי רשף, עו"ד יונתן שיף.
בין העתירות שהגיש רשף לבית המשפט העליון:
בג"ץ 200/83 מוחמד ותד נ. שר האוצר לח(3) 113 – העותרים שני חברי כנסת ערבים, האחד אב לעשרה ילדים, והשני אב לשבעה ילדים, הגישו בג"ץ נגד מדיניות הממשלה, שהעניקה קצבת ילדים ליוצאי צבא בלבד. העתירה נדחתה, אבל זמן קצר לאחר מכן שונתה המדיניות ובוטלה האפליה בחלוקת הקצבאות.
בג"ץ 997/91 שלום עכשיו ואח' נ' מועצת בתי העלמין היהודיים בירושלים ואח' - עתירה שהוגשה נגד הכוונה להקים בית עלמין לתושבי ירושלים בשטחי הגדה המערבית (אזור מעלה אדומים). בעקבות הגשת העתירה, קיבלה המדינה את עמדת העותרים, שאין להקים בית עלמין עבור האוכלוסייה הכובשת בשטחים שנכבשו.
בג"ץ 92–1893 צלי רשף נ' רשות השידור מו(4) 816 – עתירה שהוגשה נגד שידור תשדירים מטעם משרד השיכון, המעודדים רכישת דירות בהתנחלויות. העתירה נדחתה על ידי ההרכב בראשותו של השופט אהרן ברק.
בג"ץ 2838/95 חיים גרינברג נ' המועצה המקומית קצרין ואח' פ"ד נג(1) 1 – עתירה שהוגשה נגד מימון הקמפיין נגד הנסיגה האפשרית מרמת הגולן מכספי הרשויות המקומיות בגולן. העתירה נדחתה ברוב של שניים נגד אחד. (השופטים שלמה לוין ואליעזר גולדברג כנגד דעתה החולקת של השופטת דליה דורנר.)
בג"ץ 2557/05 מטה הרוב נ' משטרת ישראל פ"ד סב(1) 200 – עתירה שהוגשה נגד פגיעה בחופש ההפגנה על ידי דרישה ממארגני הפגנה לממן הוצאות משטרה, מכבי אש ומגן דוד אדום על אבטחת ההפגנה. העתירה התקבלה על ידי ההרכב בראשותו של נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק, והיוותה ציון דרך בהבטחת החופש להפגין.
רשף עסק גם בנושאים הקשורים לחופש הדיבור והוצאת לשון הרע:
הוא ייצג את האמן יגאל תומרקין בתביעת דיבה שהוגשה נגדו על ידי אליקים העצני. בערעור לבית המשפט העליון (ע"א 740/86 יגאל תומרקין נ' אליקים העצני מג(2) 333.) על החלטת השופט יעקב בזק בבית המשפט המחוזי בירושלים (ת"א (י-ם) 552/84 אליקים העצני נ' יגאל תומרקין פ"מ תשמ"ז(2) 347.) נקבע שתומרקין לא הוציא לשון הרע על העצני בכך שעל מעטפת מכתב ששלח אליו כתב את הכתובת "KZ קריית ארבע KZ".
הוא ייצג את פרופסור עמירם גולדבלום בתביעת דיבה נגד העיתונאי עמית סגל, שטען שפרופסור גולדבלום העסיק במעבדה שלו באוניברסיטה סטודנט ערבי שגנב חומרים מסוכנים מן המעבדה. התביעה הסתיימה בהתנצלות של סגל, ותשלום הוצאותיו של גולדבלום.