stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פירמידה (יישוב)
היסטוריה

פירמידה הוקם ב-1910 על ידי שוודיה ונמכר לברית המועצות ב-1927. היישוב שוכן בקצהו של פיורד באי שפיצברגן והוא קרוי על שם הר בצורת פירמידה הסמוך לו. היישוב שוכן 50 ק"מ מצפון לבירת הטריטוריה לונגיירבין, 100 ק"מ מצפון-מזרח לבארנצבורג ו-100 ק"מ ממזרח לנו אלסון.
היישוב הוא בבעלות חברת הכרייה בבעלות ממשלת רוסיה, ארקטיקוגול (Арктикуголь), שהיא גם הבעלים של בארנצבורג. בעבר מנתה אוכלוסיית היישוב 100 תושבים. היישוב  ננטש ב-1998 עקב עלויות אחזקתו הגבוהות וריחוקו. עד לשנת 2007 היה פירמידה יישוב רפאים ובתוך הבניינים נשאר המצב כאילו העיר ננטשה בבהלה. צופים שעקב קצב הריקבון האיטי הנובע מהטמפרטורות הנמוכות, המבנים העיקריים ביישוב ישרדו במשך 500 שנה. במרכז התרבות של היישוב נמצא פסנתר הכנף הצפוני ביותר בעולם.
פירמידה כיום

הגישה לפירמידה היא באמצעות אופונועי שלג מלונגיירבין, כחלק מסיור מודרך או באופן עצמאי. לא קיימות מגבלות על ביקור ביישוב שעדיין נמצא בבעלותה של חברת "ארקטיקוגול", אך נאסר על המבקרים להיכנס לבניינים ללא אישור גם אם הם פתוחים. למרות שרוב הבניינים נעולים, פריצה לבניינים, ונדליזם ולקיחת "מזכרות", הפכו למכה בעיר המאיצה את ההתדרדרות במצבם של הבניינים.
מאז 2007 שיפצה החברה את המלון ומבצעת עבודות לשדרוג התשתיות, כולל בניית תחנת כוח חדשה כדי לשכן את התיירים המגיעים ליישוב. כ-6 עובדים חיים ביישוב במהלך כל השנה כדי לתחזק את התשתיות ולהדריך את התיירים. נכון לשנת 2013 מלון "טוליפ" פועל מחדש וניתן לשהות בו ללינת לילה. בנוסף, פועל מלון קטן על גבי סיפונה של אוניית מכולות ישנה העוגנת ליד הנמל. יחד עם זאת, אין כל כוונה כרגע להחזיר את היישוב לפעילות מלאה.
בתרבות

הסופר הנורווגי קיארטן פלוגסטד (Kjartan Fløgstad) כתב ספר על היישוב.
אחד מפרקי הסדרה העולם אחרי האנושות של ערוץ ההיסטוריה צולם ביישוב פירמידה כהמחשה ליישוב שתושביו נטשו אותו בפתאומיות.
הערות שוליים

↑  עובדי תחזוקה בלבד, היישוב נטוש
↑  כתבה על מצב היישוב מתוך אתר ה-BBC
↑  The orthernmost Piano In The World
↑  Back in Pyramiden, Svalbard. Elin Andreassen and Hein B. Bjerck, Ruin Memories. Retrieved on 2013-04-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb160689537 (data)  LCCN: no2011160519  NKC: ge762540  SUDOC: 136345735  VIAF: 187128260   WorldCat (עם VIAF): 187128260
פיליפ גלניסטר

| --- | --- |

פיליפ גלניסטר, 2016
 לידה:  10 בפברואר 1963 (בן 61) הארו, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1991 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון  Hatch End High School 
 בן או בת זוג:  בת' גודארד (2006–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
פיליפ גלניסטר (באנגלית: Philip Glenister; נולד ב-10 בפברואר 1963) הוא שחקן אנגלי הידוע בעיקר מתפקידו כפקד בילוש ג'ין האנט בסדרה הבריטית "החיים על מאדים" וסדרת ההמשך "אפר לאפר".
ביוגרפיה

גלניסטר נולד ברובע הארו שבלונדון וגדל ברובע האץ' אנד. הוא בנו של במאי הטלוויזיה ג'ון גלניסטר ואחיו הוא השחקן רוברט גלניסטר. הוא למד בבית הספר "בלקוול סקנדרי סקול", ובעידודה של גיסתו השחקנית אמנדה רדמן נרשם לבית הספר למשחק "Central School of Speech and Drama".
בתחילת שנות התשעים הופיע גלניסטר בסדרות טלוויזיה אחדות בהן "Heartbeat", "עדות אילמת" ו-"Dressing for Breakfast". ב-1997 כיכב כשחקן אורח בסרט הטלוויזיה "Sharpe's Justice" בתפקיד מאט טרומן, אחיו למחצה של ריצ'רד שארפ (שון בין). הוא גילם את ויליאם דובין במיני סדרה משנת 1998, בעיבוד לרומן "יריד ההבלים" מאת תאקרי.
בשנים 1998 ו-1999 השתתף גלניסטר בסדרה "רוג'ר רוג'ר" בתפקיד נהג מונית השואף להיות כוכב רוק. משנת 2000 עד 2002 כיכב בשלוש העונות הראשונות של הסדרה "לדפוק שעון" בתפקיד בעל המפעל מק מקינטוש. ב-2001 גם השתתף בסדרת סרטי הטלוויזיה "הורנבלואר - ימאי וג'נטלמן" בתפקיד התותחן הובס, יריבו של הוריישיו הורנבלואר.
ב-2003 שיחק גלניסטר בתפקיד הצלם המצלם תמונות עירום של הנשים ללוח השנה בסרט הקולנוע "נערות לוח השנה". עוד ב-2003 השתתף במיני-סדרה "שם המשחק". גלניסטר גילם ב-2004 את המפקד הגרמני, ברון היינריך פון ריינגרטן, במיני-סדרה "Island at War" שעסק בכיבוש הגרמני של איי התעלה בתקופת מלחמת העולם השנייה. בדרמה של ה-BBC משנת 2007, "קרנפורד", שיחק גלניסטר בתפקיד מנהל האחוזה, מר קרטר, לצידן של ג'ודי דנץ' ופרנצ'סקה אניס.
עיקר פרסומו של גלניסטר בא לו מגילום דמותו של פקד בילוש ג'ין האנט בסדרה "החיים על מאדים", לצד ג'ון סים בתפקיד סם טיילר, שהועלתה בשנים 2006–2007, וסדרת ההמשך שלה "אפר לאפר" עם קילי הוז בתפקיד אלכס דרייק. גלניסטר שהופיע כבר לצידו של סים ב"שם המשחק" וב"דופקים שעון" השתתף יחד איתו גם בסרט הפשע "Tuesday" ב-2008. גלניסטר התבדח ואמר שהשניים מחויבים על פי חוזה לעבוד יחד אחת לשנה.
ב-2011 כיכב גלניסטר ב-"Demons", סדרת הדרמה של ITV, בתפקיד צייד השדים רופרט גלווין. הוא דיבר בסדרה במבטא אמריקאי וספג ביקורות שליליות. אחרי שהסדרה בוטלה אמר גלניסטר שהוא הרגיש שהתפקיד לא מתאים לו.
עוד ב-2011 עבד גלניסטר שוב עם ג'ון סים במיני-סדרה "כלבים משוגעים" של Sky TV, על קבוצה של חברים ותיקים שאירועים בלתי צפויים קורים בחופשה משותפת שלהם במיורקה. בעקבות הצלחת הסדרה, השתתף גלניסטר בעונה השנייה ב-2012.
גלניסטר שיחק בתפקיד קטן בסרטו של וודי אלן "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי" ב-2010, ובתפקיד שרל פורסטייה בסרט הקולנוע "בל אמי" שנעשה על פי הרומן מאת גי דה מופסאן.
ב-2011 כיכב בסדרת המתח "Hidden" של BBC One, ובתפקיד קפטן סמולט בעיבוד טלוויזיוני ל"אי המטמון" ששודר בחג המולד 2011. ב-2012 השתתף במחזה "This House".
ב-2013 החל גלניסטר להופיע בסדרה הקומית "עושים בית ספר" בתפקיד המורה להתעמלות, טרוור גאן. בסדרה של BBC One מככב דייוויד ואליאמס. גלניסטר מופיע בתפקיד ראשי בסדרת הדרמה "From There to Here" משנת 2014.
ב-2008 פרסם גלניסטר את הספר "Things Ain't What They Used to Be" על אודות תרבות שנות השבעים והשמונים של המאה העשרים.
בדצמבר 2022 עלתה הסדרה הישראלית "קרתגו" בה שיחק את קומנדר לורד ג'יימס דיווידסון, המפקד החדש של מחנה המעצר המבודד, מחנה קרתגו בסודאן אליו גורשו גולי אצ"ל ולח"י, נאצים ופשיסטים איטלקים.
חיים אישיים

מ-2006 הוא נשוי לשחקנית בת' גודארד, ולבני הזוג יש שני ילדים: מילי ושארלוט.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 |  | I.D. | צ'ארלי |  |
| 2003 | נערות לוח השנה | Calendar Girls | לורנס |  |
| 2005 | ממלכת גן העדן | Kingdom of Heaven | סקווייר |  |
| 2008 |  | Tuesday | ארפ |  |
| 2010 | כשתפגשי זר גבוה ומסתורי | You Will Meet a Tall Dark Strange |  |  |
| 2012 | בל אמי | Bel Ami | שארל פורסטייה |  |
הערות שוליים

↑  "Projects – Sharpe", Philip Glenister – The Official Site.
↑  James, Caryn, "TV Weekend; Ruthless in a Greedy World. Sounds Familiar, Doesn't It?", New York Times, 22 October 1999.
↑  Gould, Phil, "Time to Clock Off and move on!; Clocking Off star Philip Glenister is moving on once the latest series of the award-winning drama ends", Daily Post (Liverpool), 26 January 2002.
↑  "Horatio Hornblower, the Adventure Continues: Mutiny Review", TV Guide.
↑  "Philip Glenister on Calendar Girls", Radio Times, August 2003.
↑  "State of Play", BBC Drama.
↑  "Island at War", PBS.
↑  "Philip Glenister Plays Mr Carter", BBC Press Office, 5 November 2007.
↑  "BBC Life on Mars". נבדק ב-2011-02-18.
↑  "BBC Ashes to Ashes". נבדק ב-2011-02-18.
↑  "Mars stars reunite for film caper". BBC News Online. 17 במאי 2007. נבדק ב-2007-05-17. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Rawson-Jones, Ben, "Television Review: Demons S01E01: "They Bite"", Digital Spy, January 2009.
↑  Clay, Jeremy, "TV Review: Demons", Leicester Mercury, 5 January 2009.
↑  Millar, Paul, "Philip Glenister Regrets Demons Role", Digital Spy, 3 August 2010.
↑  "Mad Dogs Series 2 Confirmed for Early 2012", British Sky Broadcasting.
↑  "Bel Ami Cast", Bel Ami, A Film.
↑  "Philip Glenister returns to BBC One in Ronan Bennett's complex new thriller, Hidden", BBC Press Office, 28 March 2011, updated 14 September 2011.
↑  Fletcher, Alex, "Elijah Wood joins Sky1 'Treasure Island'", Digital Spy, 14 January 2011.
↑  "About Phil", Philip Glenister – The Official Site.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010188934605171  BNE: XX4783351  BnF: cb14181878x (data)  GND: 173899188  ISNI: 0000 0001 1614 2204  LCCN: nr2003032098  MusicBrainz: 57430d5c-8eb8-4db8-a412-2e6537ee85ee  NKC: xx0176087  SUDOC: 133551423  VIAF: 27146936574913780514   WorldCat (עם VIAF): 27146936574913780514
פול ברן

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1926 גרודנו, פולין 
 פטירה:  26 במרץ 2011 (בגיל 84) פאלו אלטו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדען מחשב 
 מקום קבורה:  פאלו אלטו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרקסל (1949)  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (1959) 
 מוסדות:  מכון ראנד (1959–העשור של 1970) 
 פרסים והוקרה:  פרס חלוץ קרן החזית האלקטרונית (1993)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2007)  היכל התהילה של האינטרנט (2012)  פרס באוור להישג במדע (2001)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2003)  פרס IEEE לאינטרנט (2000)  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (2007)  פרס מרקוני (1991)  מדליית IEEE על שם אלכסנדר גרהם בל (1990)  פרס אדווין ארמסטרונג (1987)  פרס סיגקום (1989)  עמית מוזיאון היסטוריית המחשב 
 
פול בֶּרֶן (באנגלית: Paul Baran;‏ 29 באפריל 1926 - 26 במרץ 2011) היה מהנדס אמריקאי-יהודי. אחד משלושת אבות שיטת מיתוג המנות ומהוגי רשת ARPANET. זכה במדליית IEEE על שם אלכסנדר גרהם בל (אנ')‏ (1990) ובפרס SIGCOMM הראשון (1989) על מפעל חיים.
קורות חיים

ברן נולד בהורדנה שבפולין כבן הזקונים למשפחה יהודית בת 3 נפשות. בינקותו, ב-11 במאי 1928, היגר עם הוריו לארצות הברית, לבוסטון ומשם לפילדלפיה, שם פתח אביו חנות מכולת. בילדותו עזר ברן בחנות המשפחתית.
ב-1949 סיים לימודי תואר ראשון בהנדסת חשמל באוניברסיטת דרקסל ותואר שני ב-1959 מ-UCLA.
ב-1955 נישא לאלין מרפי, ולאחר מכן עברו ללוס אנג'לס, שם עסק בתחום מערכות מכ"ם, באותה שנה הצטרף ל-תאגיד ראנד שם לקח על עצמו את פרויקט תכנון מערכות תקשורת שרידות שיכולות לשמור על תקשורת בין מערכות קצה גם בזמן התקפת נשק גרעיני.
באותה תקופה של המלחמה הקרה רוב מערכות התקשורת הצבאיות האמריקאיות השתמשו בטכנולוגיות בעלות תדר גבוה שיכלו לצאת מכלל שימוש לשעות רבות בעקבות הנזק הנגרם מהתקפה בנשק גרעיני.
ברן החליט לשלב את עבודתו של מנהל RAND ,פרנקלין אר. קולומבוס, בתקשורת חרום. עם פרויקט ערוצי תקשורת בתדרי AM, הוא הראה כי החזר אות שהופץ יכול להיות עמיד בפני נזקים של התקפת נשק גרעיני. מעבדת הפיתוח של חיל האוויר האמריקאי הראתה שהרעיון בה מעשי. ב-1964, בהיותו עובד תאגיד ראנד, פרסם יחד עם אחרים מאמר בשם "על רשתות תקשורת מבוזרות" (On Distributed Communication Networks) שעסק בשיטת מיתוג המנות. במאמר זה עלה הרעיון שיושם אחר כך ברשת ARPANET על רשת שתוכל להמשיך לתפקד גם אחרי שיתוק חלקים נרחבים ממנה.
ב-1968 ברן ייסד את מכון Institute for the Future ולאחר מכן היה מעורב בפיתוחן של מערכות טכנולוגיית רשת שפותחו בעמק הסיליקון, בנוסף היה מעורב בייסוד טכנולוגיית מנות קול שפותחה על ידי חברת STATCOM. טכנולוגיה זו הוליכה לתקן הראשוני המסחרי של ATM‏ (Asynchronous Transfer Mode).
ב-1985 ייסד את METRICOM חברת התקשורת האלחוטית הראשונה שהפיצה את RICOCHET (המערכת הציבורית הראשונה שהשתמשה בתקשורת WIRELESS)
ייסד את חברת COM21 אחת מחברות התקשורת בכבלים הראשונות. בהמשך לעבודתו בחברה זו הוא ייסד את חברת GOBACKTV שהתמחתה בטלוויזיה דיגיטלית ותפקד כנשיאה.
ברן הרחיב את עבודתו בטכנולוגיית מיתוג המנות לטווח התקשורת האלחוטית במה שהגדיר כ"חוקי הא-ב" של שימוש בטווח האלחוטי.
קיבל תואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת דרקסל.
ב-26 במרץ 2011 נפטר מסרטן הריאות בביתו שבפאלו אלטו, קליפורניה.
פיליפ גרייבס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בפברואר 1876 אירלנד בלילייקי, אירלנד 
 פטירה:  3 ביוני 1953 (בגיל 77) אירלנד בלילייקי, אירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, אירלנד 
 השכלה:  אוריאל קולג' (1899)  היילבורי קולג' (1895) 
 בן או בת זוג:  מיליסנט גילכרייסט 
 
פיליפ פֶּרְסִיבַל גרייבס (באנגלית: Philip Perceval Graves; ‏25 בפברואר 1876 – 3 ביוני 1953) היה עיתונאי וסופר אנגלו-אירי. כשהיה כתב לענייני חוץ של עיתון "הטיימס" הלונדוני בקושטא (היום איסטנבול), נודע לו המקור לפרוטוקולים של זקני ציון והוא הוכיח שהם פלגיאט וזיוף.
ביוגרפיה

גרייבס היה בנו הבכור של הסופר אלפרד פרסיבל גרייבס(אנ'). הוא נולד באחוזת בליליקי (Ballylickey Manor) במחוז קורק באירלנד, למשפחה אנגלו-אירית בעלת מעמד. הוא למד באוניברסיטה של היילברי ואוקספורד, שם קיבל תואר ראשון במכללת אורייאל במרץ 1900. הוא אחיהם למחצה הבכור של הסופרים רוברט גרייבס (מחבר אני, קלאודיוס), וצ'ארלס גרייבס(אנ'), שנולדו לאשתו השנייה של אלפרד גרייבס, עמליה.
ככתב של הטיימס בקושטא בין השנים 1908–1914, הוא דיווח על האירועים שקדמו למלחמת העולם הראשונה. בשנת 1914, כאזרח בריטי, הוא נאלץ לעזוב את האימפריה העות'מאנית עקב המלחמה. בשנים 1915–1919 שירת בצבא הבריטי בזירה המזרח תיכונית.
לאחר 1919 עבר גרייבס לדווח ממולדתו על מלחמת אנגליה-אירלנד. הוא הכיר את מייקל קולינס, ויליאם תומאס קוסגרייב ומנהיגים אחרים של תנועת העצמאות האירית, והיה מעורב מקרוב ודיווח על אירועים בתקופה קריטית זו של ההיסטוריה האירית. בהמשך עבד ככתב חוץ בהודו, בלבנט ובבלקן, לפני שחזר ללונדון לעבוד כעורך "בטיימס".
עבודתו המונומנטלית ביותר הייתה כתיבתם של 22 מתוך 24 הכרכים הרבעוניים שסקרו את אירועי מלחמת העולם השנייה תוך כדי המלחמה.
גרייבס קיבל פרסים ותארים בינלאומיים רבים, ביניהם אות הלגיון הכבוד הצרפתי שקיבל על עבודתו במודיעין הבריטי במהלך מלחמת העולם הראשונה, ואות מסדר הכתר האיטלקי (Order of the Crown of Italy).
במסעותיו פיתח פיליפ גרייבס עניין באנטומולוגיה (חקר החרקים) ופרסם מאמרים בכתבי עת מדעיים. הוא היה חבר באקדמיה האירית המלכותית למדעים (Royal Irish Academy).
בשנת 1946 הוא פרש חזרה לאחוזת המשפחה והתמסר בעיקר לתחביבים הזואולוגיים שלו. שם ערך מחקר על הפרפרים האירים, והתעניין במיוחד בתת-המינים המקומיים. הוא שיחזר את אחוזת בליליקי כבית מלון.
גילוי המקור הספרותי שממנו נגנבו "הפרוטוקולים של זקני ציון"

גרייבס גילה את הפלגיאט בעת שהיה שליח הטיימס הלונדוני באיסטנבול (אז קושטא). הוא גולל את הסיפור במאמר שפורסם במהדורת יום ראשון של הטיימס, ב-4 בספטמבר 1921 על כל עמוד השער של העיתון. הכותרת הייתה "הוכחה שהפרוטוקולים היהודים הם זיוף". גרייבס פתח את המאמר במה שאמר לו דיפלומט בעת שהגיע לקושטא: "אם רק תישאר פה מספיק זמן תפגוש הרבה אנשים מעניינים, ואולי תמצא את המפתח להרבה סודות מוזרים". המפתח לפרוטוקולים הגיע לגרייבס במקרה, מ"גולה לבן" - בעל אדמות רוסי שהתנגד לבולשביזם וצידד בקיסר, וברח לקושטא אחרי הכישלון הסופי של הצבא הלבן בדרום רוסיה. הרוסי, שלא רצה ששמו יפורסם נקרא במאמר "מר איקס". מר איקס הכיר את הפרוטוקולים משום שהם הופצו ברוסיה על ידי הכנסייה ועל ידי המשפחה הקיסרית. באיסטנבול הוא קנה כמה ספרים ישנים מקצין לשעבר באוכרנה (המשטרה הקיסרית החשאית) שברח גם הוא מרוסיה. בין הספרים האלה היה ספר ישן קטן, בגודל של כ-15 על 10 סנטימטר, בצרפתית, ללא שם הספר וללא שם המחבר, ובו 324 עמודים. הספר היה כרוך בצורה זולה. על כריכת העור מאחור הייתה כתובה המילה Joli. בהקדמה נאמר שהיא נכתבה בז'נבה, ב-15 באוקטובר 1864. לנייר ולדפוס היו מאפיינים אותנטיים לשנים אלה. כשמר איקס עלעל בו הוא הופתע מהדמיון בין פסקה שתפסה את מבטו לבין משפט במהדורה הצרפתית של הפרוטוקולים שהייתה מוכרת לו.
גרייבס התחיל לקרוא בספר ולא נותר בו ספק שהפרוטוקולים הם פלגיאט. הוא שלח את הידיעה למערכת הטיימס, והם חיפשו במוזיאון הבריטי ומצאו עותק שלם של הספר, שמו "דיאלוגים בגיהנום בין מקיאוולי למונטסקייה" ושם המחבר מוריס ז'ולי.
גרייבס מדגים מספר קטעים שניכר שהם מועתקים. שפת המקור הייתה צרפתית, והוא מצטט באנגלית:
| הפרוטוקולים של זקני ציון | הדיאלוגים בין מונסטקייה למקיאוולי |
| --- | --- |
A loan is an issue of Government paper which entails an obligation to pay interest amounting to a percentage of the total sum of the borrowed money. If a loan is at 5%, then in 20 years the Government would have unnecessarily paid out a sum equal to that of the loan in order to cover the percentage. In 40 years it will have paid twice; and in 60 thrice that amount, but the loan will still remain as an unpaid debt. — Protocols, p. 77: How are loans made? By the issue of bonds entailing on the Government the obligation to pay interest proportionate to the capital it has been paid. Thus, if a loan is at 5%, the State, after 20 years, has paid out a sum equal to the borrowed capital. When 40 years have expired it has paid double, after 60 years triple: yet it remains debtor for the entire capital sum. — Montesquieu, Dialogues, p. 209
These newspapers, like the Indian god Vishnu, will be possessed of hundreds of hands, each of which will be feeling the pulse of varying public opinion.  — Protocols, p. 43: Like the god Vishnu, my press will have a hundred arms, and these arms will give their hands to all the different shades of opinion throughout the country. — Machiavelli, Dialogues, p. 141
Our Government will resemble the Hindu god Vishnu. Each of our hundred hands will hold one spring of the social machinery of State. — Protocols, p. 65: Now I understand the figure of the god Vishnu; you have a hundred arms like the Indian idol, and each of your fingers touches a spring.  — Montesquieu, Dialogues, p. 207
אֶנטומולוגיה

גרייבס התמחה בפרפראים (Lepidoptera) מאזור סוריה, לבנון, עיראק וארץ ישראל. ב-1938 הוא העניק למוזיאון להיסטוריה של הטבע בלונדון יותר מ-2,500 דוגמאות.
עבודותיו בנושא כוללות:
Collecting Lepidoptera in Syria, 1905 Entomologist’s Rec. J. Var 18:125-6 (1906).
Collecting in Syria: Ain Zhalta in May-June 1905. Entomologist's Rec. J. Var 18:149–152 (1906).
A contribution to the fauna of Syria Entomologist's Rec. J. Var 23: 31–36 (1910).
Two new Lycaenid subspecies from the Lebanon Entomologist 56: 154–157(1925).
The Rhopalocera and Grypocera of Palestine and Transjordania Trans. Ent. Soc., London, 1925 17–125 (1925).
with Ellison, R.E. The butterflies of the Jabal Quinesia, Lebanon Entomologist's Rec. J. Var 40:177–180 ( 1938).
An account of Graves work in entomology is given in Hesselbarth, G.; Oorschot, H. van & Wagener, S., 1975 Die Schmetterlinge der Türkei, Band 2: 1179 – 1199 [B 2189:2].
He is commemorated in the subspecies of the Brimstone butterfly found in Ireland, Gonepteryx rhamni gravesi Huggins, 1956.
כתיבה פוליטית

"Briton and Turk", London, Hutchinson Publishers, 1941
"Palestine, the land of three faiths", 1923
"The question of the straits", Ernest Benn Publishers, 1931
"Memoirs of King Abdallah of Transjordan" (edited by P. Graves, translated from the Arabic by G. Khuri), London, Jonathan Cape, 1950
שירה

"The Pursuit", London, Faber and Faber, 1930 (in the same series of books as W.H. Auden's "Poems" and J.G. MacLeod's "The Ecliptic" advertised by Faber as "by the coming men")
ריצ'רד פרסוול גרייבס, "רוברט גרייבס – גיבור הסער 1895–1926" וידנפלד וניקולסון לונדון 1986ISBN 0-297-81631-4
לורנס ג'יימס, "לוחם הזהב – חייו ואגדתו של לורנס איש ערב" פרגון ניו יורק 1993 (index sv גרייבס, פיליפ)ISBN 1-55778-579-1
הערות שוליים

↑   "Entry of collection at Worldcat.org". נבדק ב-2020-05-30.
↑  Graves, R. P., Robert Graves: The assault heroic, Biography 1895-1926.
↑  1920-21 Exposing the ‘Protocols’ as a Fraud
↑  המאמר בטיימס בספטמבר 1921
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007597390405171  PLWABN: 9810677101105606  CiNii: DA12777922  GND: 1055302999  ISNI: 0000 0001 1700 5180  LCCN: no2010043679  NKC: utb2013746532  SNAC: w6500bt8  SUDOC: 097866458  Trove: 1310132  VcBA: 495/277739  VIAF: 287071161   WorldCat (עם VIAF): 287071161 
כותרת המאמר הגדול של פיליפ גרייבס בעמוד הראשי של הטיימס הלונדוני, על גילוי המקור של הפרוטוקולים של זקני ציון, 4 בספטמבר 1921
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פיליפ גידלי קינג

פיליפ גידלי קינג (באנגלית:  Philip Gidley King;‏ 23 באפריל 1758 –  3 בספטמבר 1808) היה מושל ניו סאות' ויילס השלישי, שפעל רבות לארגון המושבה הצעירה לנוכח מכשולים רבים שניצבו בפניה.
עם הגעת הצי הראשון לאוסטרליה בינואר 1788 יועד קינג לצאת וליישב את האי נורפוק לטובת הגנה וכמקור למזון. כמושל ניו סאות' ויילס הוא פעל לפיתוח משק החי שבה, ואת ענפי ציד הלווייתנים והכרייה. הוא בנה בתי ספר רבים ופתח את העיתון הראשון של המושבה. עימותים שהיו לו עם הקצונה הצבאית במושבה ריפו את רוחו, ועקב כך הוא התפטר מתפקידו כמושל.
ראשית חייו

פיליפ גידלי קינג נולד בעיירה לאונססטון שבאנגליה, כבנו של סוחר הבדים פיליפ קינג וכנכדו של עורך הדין ג'ון גידלי. הוא התגייס לצי המלכותי הבריטי בגיל 12 כשרת של רב חובל, וב-1778 הוא הוסמך כקצין בדרגת לוטננט.
מסע הצי הראשון לאוסטרליה

קינג שירת בפיקודו של ארתור פיליפ כאשר הוא בחר בו כלוטננט שני בספינתו אה"מ "סיריוס" (HMS Sirius) בצי הראשון שנועד להקים את מושבת העונשין בניו סאות' ויילס. עם הגעת הצי בינואר 1788, נבחר קינג להוביל קבוצה קטנה של נידונים ושל שומרים להקים ישוב נוסף באי נורפוק. ב-14 בפברואר הם הפליגו מסידני על סיפון הסיריוס.
שירות באי נורפוק

ב-6 במרץ נחתו קינג וצוותו בנורפוק תוך קשיים מרובים, שנבעו מהמחסור במקום עגינה מתאים. הם נגשו למלאכת הקמת היישוב, שכללה בניית בקתות, סיקול פני השטח, זריעת יבולים והתגברות על מזיקים, האוויר המלוח והסופות. בהמשך נשלחו לאי נידונים נוספים שהיו בעייתיים לעיתים. בראשית 1789 מנע קינג מרד כאשר כמה מהנידונים תכננו לקחת אותו וקצינים נוספים כבני ערובה ולהמלט מהאי בספינה הבאה שתגיע אליו. בעת היותו המפקד המקומי באי נורפוק, קשר קינג קשר עם אישה מהנידונים בשם אן אינלט. בנם הראשון, שנולד בינואר 1789, נקרא בשם נורפוק. הוא היה האדם הראשון שנולד באוסטרליה ששירת כקצין בצי המלכותי והיה מפקד הסקונר אה"מ "באלאהו" (HMS Ballahoo). בנם השני נולד על סיפון הסיריוס ב-1790 ונקרא בשם סידני.
לאחר שהסיריוס נטרפה על חופי האי נורפוק במרץ 1790, עזב קינג את האי ושב לאנגליה כדי לדווח עת קשיי המתיישבים בניו סאות' ויילס. אן נותרה בסידני עם ילדיהם. ב-1792 היא נישאה לאיש אחר והמשיכה לחיות חיי נוחות במושבה. קינג, שככל הנראה הסדיר את נישואיה של אן, דאג גם שילדיו יתחנכו באנגליה, שם הם נעשו לימים קצינים בצי. בעת שהותו באנגליה הוא נשא במרץ 1791 לאישה את דודניתו אנה ג'וזפה קומב וזמן קצר לאחר מכן הפליג עמה על סיפון אה"מ "גורגון" (HMS Gorgon) בחזרה לאי נורפוק כדי לקבל את משרת סגן מושל האי במשכורת שנתית של 250 ליש"ט. בנו החוקי הראשון של קינג, פיטר פרקר קינג (אנ'), נולד שם בדצמבר אותה שנה ולאחר מכן נולדו לזוג ארבע בנות.
בשובו לאי, מצא קינג את אוכלוסייתו, שמנתה כמעט אלף איש, במצב קשה לאחר שלטונו הקשוח של מייג'ור רוברט רוס. הוא ניגש במרץ לנקיטת צעדי שיפור התנאים. הוא עודד את המתיישבים, שהיו נידונים לשעבר ונחתים לשעבר, והיה קשוב לדבריהם. ב-1794 הגיע האי נורפוק למצב שהתבואה שהייתה נחוצה לתזונת תושביו גודלה על אדמתו, ועודפי החזירים שגודלו באי נשלחו לסידני. מספר האנשים על האי שלא היו כבר במשמורת הממשלה היה גבוה, וכמה מהמתיישבים ביקשו לעזוב. בפברואר 1794 התמודד קינג עם האשמות בלתי מבוססות של אנשי הרגימנט של ניו סאות' ויילס על כך שהוא נהג להעניש אותם בחומרה יתרה ואת הנידונים לשעבר בעונשים קלים מדי כאשר התעוררו חיכוכים בין שתי הקבוצות. כאשר החל אופיים להיות מרדני, הוא שלח עשרים מהם לסידני להישפט בבית דין צבאי, שם הוקיע סגן המושל פרנסיס גרוס את מעשיו של קינג והוציא הוראות שהעניקו לאנשי הצבא סמכות על פני האוכלוסייה האזרחית. בהמשך התנצל גרוס, אך העימות עם אנשי הצבא המשיך להטריד את קינג.