stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו
מדבבים

יואן מקגרגור - סבסטיאן ג'יי צרצר, צרצר נודד ומספר הסיפור, שחי בתוך פינוקיו כמדריך ומצפונו. (בדיבוב העברי: עידו מוסרי)
דייוויד בראדלי - אדון ג'פטו, אביו של פינוקיו, גילף עץ איטלקי שבור לב המתאבל על בנו המנוח קרלו. (בדיבוב העברי: עמי מנדלמן)
גרגורי מאן - פינוקיו, בובת עץ חיה שופעת ורועשת והגיבור הראשי. (בדיבוב העברי: איתמר אולייר)
מאן גם מדבב את קרלו, בנו המנוח של ג'פטו שנהרג בפשיטה. הוא נקרא על שמו של קרלו קולודי, מחבר הסיפור המקורי.
ברן גורמן - הכומר, כומר כנסייה ולקוחו לשעבר של ג'פטו. (בדיבוב העברי: שמחה ברבירו)
רון פרלמן - הפודסטה, אביו של קנדלוויק, פקיד ממשלתי פאשיסטי שהופך את פינוקיו לחייל. מבוסס על דמותו של העגלון מהסיפור המקורי. (בדיבוב העברי: יגאל שדה)
ג'ון טורטורו - איל דוטורה, רופא בכפר של ג'פטו.
פין וולפהארד - קנדלוויק, בנו של הפודסטה שמציק לפינוקיו לפני שהתיידד איתו. (בדיבוב העברי: גיא גולדברג)
קייט בלאנשט - ספצטורה, קוף העוזר המושפל של הרוזן וולפה. פירוש שמו הוא "זבל" באיטלקית והוא מבוסס על דמותו של החתול מהסיפור המקורי. (בדיבוב העברי: דניאל מגון)
טים בלייק נלסון - הארנבים השחורים, להקת ארנבים שחורים שעובדים בשביל המוות.
כריסטוף ואלץ - הרוזן וולפה, אריסטוקרט לשעבר שאפתן שהיה פעם מפעיל בובות ומנהל קרקס החי בחוסר. פירוש שמו באיטלקית הוא "שועל", והוא מבוסס על דמויותיהם של מאנג'ופוקו והשועל מהסיפור המקורי. (בדיבוב העברי: דדי זהר)
טילדה סווינטון בתור רוח היער, רוח קסומה חכמה שנותנת לפינוקיו חיים, דמותה מבוססת על הפיה הכחולה מהסיפור המקורי. (בדיבוב העברי: שרה וינו אלעד)
סווינטון גם מדבבת את המוות, אחותה של רוח היער שמפקחת על החיים שלאחר המוות.
טום קני - בניטו מוסוליני, דיקטטור איטלקי. (בדיבוב העברי: צביקה פורמן)
דמויות נוספות שקני דיבב הן איש יד-ימינו של מוסוליני וקפטן הים.
הפקה > פיתוח

ב-17 בפברואר 2011, הוכרז כי גריס גרימלי ומארק גוסטפסון יביימו יחד סרט אנימציה של פינוקיו על פי תסריט של גיירמו דל טורו ומת'יו רובינס, על בסיס עיצוביו של גרימלי, עם דל טורו כמפיק יחד עם חברת ג'ים הנסון וחברת Pathé.
ב-17 במאי 2012, דל טורו נכנס לתפקיד הבמאי במקום גרימלי. ב-23 בינואר 2017, הודיע פטריק מק'הייל שהוא יכתוב יחד עם דל טורו את התסריט. ב-31 באוגוסט 2017, דל טורו אמר בריאיון לאתר IndieWire שהסרט זקוק ל-35 מיליון דולר נוספים או שהוא יבוטל וב־22 באוקטובר 2018 רכשה נטפליקס את זכויות הסרט.
הפקה > ליהוק

ב-31 בינואר 2020, הוכרז שרון פרלמן, טילדה סווינטון, יואן מקגרגור, כריסטוף וולץ ודייוויד בראדלי הצטרפו לצוות הסרט. דניאל רדקליף, טום ווייטס וכריסטופר ווקן נחשבו בעבר. רדקליף יישאר מאוחר יותר כמפיק בפועל של הסרט. ב-19 באוגוסט 2020, גרגורי מאן, קייט בלאנשט, טים בלייק נלסון, פין וולפהארד, ג'ון טורטורו וברן גורמן הצטרפו לקאסט הסרט. ההופעה הווקאלית של מאן בתור פינוקיו העניקה לו אישיות "מטופשת ושטופת שמש" שכמהה ללמוד על העולם ולפגוש את כולם, אבל בהתחשב באיך שהוא נוצר עם עץ העץ ליד קברו של קרלו, השורשים שלו עצובים איכשהוא.
מוזיקה

ב-8 בינואר 2020, אלכסנדר דספלה החל להלחין את פרטי הסרט והשירים המקוריים של הסרט. זה שיתוף הפעולה השני של דספלה ודל טורו, אחרי הסרט "צורת המים". רובן כץ כתב את שירי הסרט. ב-23 באוגוסט 2012, ניק קייב צורף במקור להלחין את הפרטיטורה, אך הוחלף על ידי דספלה כעבור שנים.
הפצה

בנובמבר 2018 קבעה נטפליקס את מועד יציאת הסרט לשנת 2021. בינואר 2021, מנכ"ל נטפליקס, טד סרנדוס, חשף שניתן להעביר את ההפצה ל-2022 או מאוחר יותר, עם הרעיון של נטפליקס להוציא שישה סרטי אנימציה בשנה. בדצמבר 2021, דל טורו הצהיר שהוא ישוחרר ברבעון האחרון של 2022. בינואר ויולי 2022, עם יציאת הפרולוג הראשון של הסרט, הוכרז על הפצת הסרט בדצמבר 2022.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד (ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס סטלייט | הסרט הטוב ביותר - אנימציה או מדיה מעורבת | גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו | מועמדות |
| פרס סאטורן | סדרת הטלוויזיה או הספיישל המונפש הטוב ביותר | גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו | מועמדות |
סיה

| --- | --- |

סיה ב-2011
 לידה:  18 בדצמבר 1975 (בת 48) אוסטרליה אדלייד, אוסטרליה הדרומית, אוסטרליה
 שם לידה:  סיה קייט איסבל פרלר
 שם במה:  Sia 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מקום לימודים:  תיכון אדלייד 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, מלחינה
 סוגה:  פופ, פופ אלקטרוני, אסיד ג'אז
 סוג קול:  מצו סופרן
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Atlantic Records
 פרסים והוקרה:  הרשימה המלאה
 siamusic.net
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
סיה קייט איסבל פרלר (באנגלית: Sia Kate Isobelle Furler; נולדה ב-18 בדצמבר 1975), הידועה בשמה הפרטי סיה, היא זמרת, פזמונאית, מדבבת ובמאית קולנוע אוסטרלית.
ביוגרפיה

סיה פרלר נולדה ב-18 בדצמבר 1975 באדלייד, אוסטרליה הדרומית. אביה, פיל קולסון, הוא מוזיקאי, ואמה, לואן פרלר, היא מרצה לאומנות. סיה היא אחייניתו של השחקן-זמר קווין קולסון, ושל המוזיקאי קולין האי, חבר בלהקה האוסטרלית Men at Work. סיה סיפרה כי בתור ילדה, היא חיקתה ביצועים של ארית'ה פרנקלין, סטיבי וונדר, וסטינג, שנחשבו כהשפעותיה כצעירה. היא ציינה כי התחילה לצרוך מריחואנה כבר בגיל 13, מה שגרם לה להידרדר לאלכוהוליזם וניסיונות אובדניים. היא למדה בתיכון אדלייד, וסיימה את לימודיה בשנת 1994.
בצעירותה הייתה חלק מהרכב הג'אז פאנק האוסטרלי קריספ, שהוציא שני אלבומים. ב-1997, לאחר שפרשה מההרכב, הוציאה אלבום סולו ראשון בשם OnlySee, שלא נחל הצלחה בכלל כאשר מכר רק 1,200 עותקים. באותה תקופה התארחה באופרת הסבון "קרוב רחוק" בתפקיד עצמה.
קריירה > 1997–2003: זירו 7 ו-Healing Is Difficult

לאחר שעברה לממלכה המאוחדת חתמה חוזה עם סוני מיוזיק, ובשנת 2000 הוציאה את אלבומה השני Healing Is Difficult, שמתוכו יצא הסינגל "Taken For Granted", שהגיע למקום העשירי במצעדים בבריטניה. בעקבות הצלחת האלבום היא הוכרזה על ידי חלקים מהעיתונות הבריטית כלורין היל או כנלי פורטדו הבאה. ברם, היא עזבה את חברת התקליטים שלה ועברה ל-"Go! Beat Records".
סיה שרה עם ההרכב הבריטי זירו 7 בשלושת אלבומי האולפן הראשונים שלו ויצאה איתו למספר סיבובי הופעות. באלבום "Simple Things", היא שרה בשירים "Destiny" (אנ') ו-"Distractions". באלבום "When It Falls", היא שרה בשירים "Somersault" ו-"Speed Dial No. 2". באלבום "The Garden", היא שרה בחמישה שירים ובכך הפכה לזמרת המובילה "הבלתי רשמית" של ההרכב.
קריירה > 2004–2006: Colour the Small One

ב-2004 הוציאה את אלבומה השלישי, Colour The Small One. האלבום היה אכזבה מבחינה שיווקית, אם כי במשך זמן רב הגדירה אותו סיה כפסגת יצירתה. שירים מתוכו נשמעו בסדרות טלוויזיה וסרטים כמו: "עמוק באדמה" ו"ספיידרמן 2". למרות הכישלון המסחרי, הצליח להגיע בשיאו למקום ה-14 במצעד האלבומים החמים שבארצות הברית.
מן האלבום יצאו חמישה סינגלים שאת כולם כתבה סיה עם כותבים ופזמונאים נוספים. הסינגל הראשון מתוך האלבום "Don't Bring Me Down", לא זכה להצלחה כלל מבחינה מסחרית, אך קיבל שבחים ספורים ממבקרי המוזיקה. לאחר מכן הוציאה את הסינגל השני מתוך האלבום "Breathe Me", הסינגל זכה להצלחה עולמית והפך לאחד משיריה המצליחים ביותר בארצות הברית כאשר מכירותיו שם עומדות על כ-1.2 מיליון עותקים. הסינגל השני החזיר לסיה את תשומת הלב שאיבדה עם צאת האלבום, והוא אף הצליח להיכנס למקום ה-71 במצעד הבריטי. סיה חיכתה בפרק זמן של כחודש עד שהוציאה את הסינגל השלישי מן האלבום, "Where I Belong". השיר לא הצליח לשחזר את הצלחת קודמו, אך בכל זאת נמכר בסדר גודל מצומצם. לאחר מכן הוציאה את שני הסינגלים "Numb" ו-"Sunday", שנכשלו גם כן.
קריירה > 2007–2009: Some People Have Real Problems

משחדלה להוציא במשך 3 שנים אלבום אולפן נוסף, התקבלה החלטה שהיא תוציא את אלבום ההופעה הראשון שלה, Lady Croissant. האלבום הכיל בתוכו כמה משיריה הקודמים שיצאו עוד כשהייתה חברה בלהקה זירו 7 ובנוסף, גם את להיטה העולמי הראשון, "Breathe Me". כל השירים מן האלבום בוצעו בהופעה חיה שהתקיימה ב-17 באפריל 2006, כשנה מצאתו של האלבום אל חנויות המוזיקה, והרשתות המקוונות.
לאחר כשנה מצאתו של אלבום ההופעה, הוחלט שתוציא סיה את אלבומה הרביעי, Some People Have Real Problems. האלבום זכה להצלחה עולמית כאשר היה הראשון של הזמרת שהצליח להיכנס למצעד הבילבורד 200, שם התברג במקום ה-26. תחילה הוציאה את הסינגל הראשון ממנו ב-6 בנובמבר 2007, "Day Too Soon". הסינגל היה היחידי מן האלבום שלא זכה להצלחה, כאשר מכירותיו היו בסדר גודל מצומצם, גם כן. הסינגל השני מן האלבום יצא ב-27 במרץ 2008, בשם "The Girl You Lost to Cocaine". שיר זה החזיר את סיה לקדמת הבמה בשנית, כאשר נכנס למצעדים רבים סביב כל רחבי העולם, ואף הגיע למקום ה-8 במצעד שירי הדאנס קלאב שבארצות הברית.
מיד אחרי שהוציאה את הסינגל השני מן האלבום, החליטה סיה כי היא תיקח פסק זמן של כשישה חודשים מצאתו של סינגל שלישי. ב-13 באוקטובר 2008, הכריזה על הסינגל השלישי, "Soon We'll Be Found". עם יציאתו נכנס השיר היישר אל המקום ה-94 במצעד הבריטי, והפך לאחד מהשירים המזוהים ביותר עם הזמרת עד היום. לבסוף, ב-25 בנובמבר באותה שנה, סגרה את האלבום עם הסינגל הרביעי, "Buttons". השיר זכה לתשומת לב רבה ולשבחים רבים ממבקרי המוזיקה, ואף נכנס למקום הראשון במצעד האוסטרלי.
קריירה > 2010: We Are Born

ב-2010 יצא אלבומה We Are Born, שהגיע אל המקום ה-37 במצעד הבילבורד 200, וה-2 באוסטרליה. באותה שנה יצא אלבומה השישי של כריסטינה אגילרה, "Bionic" בו השתתפה סיה בכתיבת מספר שירים. הסינגל "You Lost Me", שסיה הייתה שותפה בכתיבתו, הגיע למקום הראשון במצעד שירי הדאנס שבארצות הברית. באותה שנה הקליטה את השיר "My Love", שהופיע בסרט "דמדומים 3: ליקוי חמה". באותה השנה ולצד האלבום החדש, האתר הרשמי של סיה הודיע כי כל ההופעות והקידומים המסחריים שלה בוטלו עד להודעה חדשה, זאת עקב מצבה הבריאותי שהלך והדרדר. בהמשך התברר כי חלתה במחלת גרייבס - הפרעה אוטואימונית, הגורמת בדרך כלל לעודף פעילות של בלוטת התריס, ולכן נאלצה להישאר בביתה ולנוח עד שיחול שיפור במצבה.
קריירה > 2011–2013: קריירה ככותבת שירים והמעבר למיינסטרים

ב-2011 כתבה ושרה את השיר "Titanium", שהופק והולחן על ידי דייוויד גטה ונכנס לאלבומו האחרון Nothing but the Beat. השיר נבחר להיות הסינגל השיווקי הראשון מהאלבום והגיע למקומות מכובדים במצעדים רבים בעולם כולל המקום הרביעי במצעד העשור של ישראל. ב-20 בדצמבר יצא קליפ לשיר. בנוסף, הקליטה שיר עם הזמר Flo Rida, שנקרא "Wild Ones". בספטמבר 2012, המשיכה את שיתוף הפעולה עם גטה בשיר "She Wolf (Falling to Pieces)‎". בנוסף, כתבה את השיר "Diamonds" של ריהאנה ו-"Let Me Love You" של ני-יו.
לאחר שעברה שנה, ב-1 באוקטובר 2013, יצא לאור השיר "Elastic Heart", ששימש כסינגל השני מהפסקול לסרט "משחקי הרעב: התלקחות". באותו זמן, ב-22 באוקטובר 2013, יצא לאור אלבומה הרביעי של קייטי פרי, Prism, ובו כתבה סיה את השיר "Double Rainbow". לאחר חודש, ב-5 בנובמבר 2013 יצא האלבום The Marshall Mathers LP 2 של הראפר אמינם, בו השתתפה בשיר "Beautiful Pain" ובשיר "Guts Over Fear", שהפך לשיר הנושא של הסרט "נקודת שוויון".
באותו יום יצא לאור הסינגל השני מתוך אלבומה השמיני של הזמרת בריטני ספירס, Britney Jean, בשם "Perfume", והוא נכתב בשיתוף עם סיה. בנוסף, הוקלטה לו גרסה אקוסטית. באותה שנה כתבה את השיר "Loved Me Back To Life" עבור הזמרת סלין דיון. בהמשך כתבה עם גרג קורסטין את "Radioactive" עבור ריטה אורה. השיר נכלל באלבום בכורתה, Ora.
ב-13 בדצמבר 2013, הוציאה סיה את שירה האחרון לשנת 2013. השיר יצא בהפתעה עם אלבומה החמישי של ביונסה הנושא את שמה, Beyoncé. מתוך האלבום כתבה סיה את השיר "Pretty Hurts", אשר יצא כסינגל וזכה ב-AMA של שנת 2014 כשיר הטוב ביותר בקטגוריית "השפעה חברתית".
קריירה > 2014–2015: ‎1000 Forms of Fear

ב-17 במרץ 2014 יצא לאור השיר "Chandelier" כסינגל הראשון מאלבומה השישי, ‎1000 Forms of Fear. השיר זכה להצלחה גדולה כאשר עמד בראש המצעדים אשר אליהם נכנס, ואף הווידאו קליפ שיצא לשיר צבר למעלה מ-2 מיליארד צפיות והפך לשיר ה-21 הנצפה ביותר ביוטיוב, ואף זכה באותה השנה בתואר שיר השנה במצעד הבינלאומי השנתי של גלגלצ.
ב-4 ביולי 2014 יצא האלבום, וממנו הסינגלים "Elastic Heart" ו-"Big Girls Cry" ולהם קליפים המהווים חלק מטרילוגיית הקליפים אשר התחילה עם "Chandelier", בכיכוב הרקדנית מדיסון זיגלר.
בינואר 2015 יצא "Elastic Heart" כסינגל הרביעי מהאלבום. שלושה ימים לאחר פרסומו צבר הקליפ לשיר כ-19 מיליון צפיות. הקליפ עורר ביקורת שלילית רבה, שכן בסרטון נראים מדיסון זיגלר בת ה-12 לבושה בבגד גוף ושיה לה-באף בתחתוני גוף, כלואים בתוך כלוב ורוקדים בתוכו. הועלו טענות רבות כי מדובר בפדופיליה. שבוע לאחר הוצאת הסרטון התנצלה סיה על הסרטון ואמרה כי יש אנשים שלא יכולים להבין את אמנותה. באותו זמן הוציאה את "Eye of the Needle", כסינגל השיווקי הראשון מן האלבום. ב-28 בינואר הוציאה את השיר "Salted Wound", עבור פסקול הסרט "חמישים גוונים של אפור". ב-17 באפריל פרסם המפיק ג'ורג'ו מורודר סינגל בשיתוף עם סיה בשם "Déjà Vu".
ב-14 ביוני 2015 הוציא הראפר טרווי מקוי סינגל בשיתוף עם סיה, "Golden".
קריירה > 2015–2016: This Is Acting

ב-24 בספטמבר 2015 יצא השיר "Alive", הסינגל הראשון מאלבום האולפן השביעי של סיה, This Is Acting, אשר כולל ביצועים של שירים שכתבה עבור אמנים אחרים ונדחו, כגון ריהאנה, ביונסה, קייטי פרי, שאקירה, דמי לובאטו ואדל. ב-6 בינואר 2016, יצא לאור הסינגל השיווקי הראשון מתוך האלבום, "Reaper". ב-29 בינואר 2016 יצא האלבום, עם הסינגל הראשון "Alive" והסינגל השני "Cheap Thrills" (אשר נכתב במקור עבור ריהאנה), בביצוע משותף עם שון פול, אשר זכה בתואר שיר השנה של גלגלצ (הפעם השנייה שסיה זוכה בתואר זה), השיר "Broken Glass" ועוד רבים אחרים.
סיה שרה את שיר הנושא של הסרט "מוצאים את דורי", "Unforgettable" (שבוצע במקור על ידי נט קינג קול).
סיה הייתה גם לאחת מכותבות השיר "Try Everything", בביצועה של הזמרת הקולומביאנית שאקירה מתוך הסרט "זוטרופוליס".
ב-11 באוגוסט 2016 הופיעה סיה בישראל במסגרת סיבוב הופעות עולמי לעיני כ-44,000 צופים בפארק הירקון. ההופעה זכתה לביקורות שליליות ברשתות החברתיות ובתקשורת הישראלית, עקב המופע הקצר שארך כשעה, וחוסר התקשורת עם הקהל. נגד מפיקי המופע הוגשו שתי תובענות ייצוגיות. לאחר המאורעות ב-6 בספטמבר 2016, יצא לאור הסינגל "The Greatest", סינגל ראשון מתוך מהדורתו המחודשת של האלבום "This Is Acting", ולאחר מכן ב-21 באוקטובר 2016, יצאה מהדורתו המחודשת של האלבום This Is Acting, המהדורה כוללת 7 שירים חדשים, גרסת סולו (וגם רגילה, עם הראפר קנדריק לאמאר) לסינגל "The Greatest", ורמיקס לשיר "Move Your Body". את האלבום סיימה סיה עם הסינגל השיווקי הרביעי והאחרון, "Unstoppable".
קריירה > 2017–2019: שיתופי הפעולה, LSD ו-Everyday Is Christmas

ב-1 באוגוסט 2017, עברה סיה מחברת תקליטי RCA, לחברת התקליטים אטלנטיק רקורדס. לאחר ההחלפה הוציאה סיה את "Never Give Up", שנכלל בפסקול הסרט "Lion".
ב-3 בפברואר 2017, יצא לאור שיתוף הפעולה הראשון של סיה עם ברוק קנדי, "Living Out Loud". השיר זכה להצלחה מתונה בעולם והגיע בשיאו למקום ה-4 במצעד שירי הדאנס שבארצות הברית. לאחר מכן ב-10 במרץ, הודיעה סיה ברשתות החברתיות כי עתיד לצאת שיתוף פעולה נוסף עם ההרכב סטארגייט והזמרת האמריקאית פינק בשם, "Waterfall". לאחר ההצלחה שלה זכתה סיה עם שיריה הקודמים, הוציאה סיה שיר בשם "To Be Human", אשר נכלל בפסקול הסרט "וונדר וומן".
כשסגרה סיה את האלבום "This Is Acting", עם הסינגל הרביעי והאחרון מתוכו "Move Your Body", היא הוציאה סינגל חדש שלא נכלל באלבום בשם "Free Me". הסינגל לא זכה להצלחה רבה, ולבסוף הוחלט שלא לצלם לו גם וידאו קליפ. ב-7 בספטמבר 2017, הוציאה לאור בשיתוף עם זאין מאליק סינגל הנושא את השם "Dusk Till Dawn". באותו היום עלה הקליפ של השיר לערוצו של מאליק, שם סיה לא נכללה. ב-15 בספטמבר הוציאה סיה את "Rainbow", סינגל מתוך פסקול הסרט "הפוני הקטן שלי". ארבעה ימים לאחר מכן עלה הקליפ המלא בעמוד הפייסבוק של אנטרטיינמנט ויקלי, ובערוץ היוטיוב של סיה.
ב-30 באוקטובר 2017 הוציאה סיה את "Santa's Coming for Us" - הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השמיני שלה ואלבום חג המולד הראשון שלה, Everyday Is Christmas, שיצא ב-17 בנובמבר.
האלבום מכיל שירי חג מולד, שאת כולם כתבה והלחינה סיה עם גרג קורסטין. מתוך האלבום בלט השיר "Everyday Is Christmas".
ב-2018 סיה התחברה לזמר לאברינת'(אנ') ולדיג'יי דיפלו והשלושה הקימו את ההרכב LSD. הם הוציאו 5 סינגלים: "Genius",‏ "Audio", ‏"Thunderclouds" ,Mountains" ו-"No New Friends"' וב-12 באפריל 2019, הוציאו את האלבום המשותף שלהם "Labrinth, Sia & Diplo Present... LSD", שמכיל 10 רצועות.
קריירה > 2020–הווה: Music ו-Reasonable Woman

ב-2 במאי 2020, הוציאה סיה את הסינגל "Saved My Life" הראשון מתוך אלבום האולפן התשיעי לסרט שכתבה וביימה "Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture", שצפוי לצאת ב-12 בפברואר 2021. ב-20 במאי הוציאה סיה את הסינגל השני מתוך האלבום, "Together".
ב-24 בספטמבר, הוציאה את הסינגל השלישי "Courage to Change" מתוך אלבום הפסקול. ב-19 בנובמבר, הוציאה את הסינגל הרביעי "Hey Boy". באותו יום יצא טיזר טריילר ראשון לסרטה הראשון כבמאית "Music" בכיכובה של קייט הדסון.
ב-18 בנובמבר 2024 ביצעה את השיר "Titanium" במופע שקיים ארגון "הליגה נגד השמצה" בוושינגטון. את השיר הקדישה לכל נפגעי הטבח בפסטיבל נובה ב-7 באוקטובר 2023, ואמרה: "אנחנו נרקוד שוב".
חיים אישיים

סיה התוודתה בתוכנית הרדיו של הווארד סטרן כי היא אלכוהוליסטית וכי אובחנה כסובלת מהפרעה דו-קוטבית, ובנוסף כי ניסתה להתאבד ב-2010. בחשבון הטוויטר שלה נמסר כי היא לקתה במחלת גרייבס. ב-2019 הצהירה סיה כי היא סובלת מתסמונת אהלרס דנלוס.
סיה תיארה עצמה כגמישה מבחינה מינית, ככזו שקיימה קשרים עם גברים ועם נשים ומזדהה בתור פאנסקסואלית מוצהרת. היא הייתה נשואה ליוצר הסרטים אריק אנדרס לאנג, ובדצמבר 2016, הם נפרדו.
סיה מנהלת אורח חיים טבעוני, והשתתפה בפרסומת של ארגון זכויות בעלי החיים "PETA".
בשנת 2020, סיפרה סיה בריאיון למגזין GQ שהיא "החליטה להיות רווקה עד סוף חייה." היא אם לשני בנים שאימצה. ב-1 ביולי, חשפה סיה שהפכה לסבתא, אחרי שלאחד מבניה נולדו זוג תאומים.
במאי 2023, נישאה סיה לדן ברנרד, בטקס אינטימי בפורטופינו שבריביירה האיטלקית. בנוסף, כאשר השתתפה בפודקאסט באותו החודש, חשפה סיה שהיא אובחנה כנמצאת על הספקטרום האוטיסטי.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1997: OnlySee
2001: Healing Is Difficult
2004: Colour the Small One
2008: Some People Have Real Problems
2010: We Are Born
2014: 1000 Forms of Fear
2016: This Is Acting
2017: Everyday Is Christmas
2021: Music – Songs from and Inspired by the Motion Picture
2024: Reasonable Woman
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2012: Best Of...
הופעות > סיבובי הופעות

2010–2011: We Meaning You Tour
2011: We Are Born Tour
2016–2017: Nostalgic for the Present Tour
Coastline (שיר של הולו קובס)

| --- | --- |

 סינגל בביצוע הולו קובס
 מתוך האלבום Wanderlust
 יצא לאור:  16 בנובמבר 2016
 שפה:  אנגלית
 אורך:  3:53
Coastline (בעברית: קו החוף) הוא סינגל הבכורה של הרכב המוזיקה האוסטרלי הולו קובס אשר יצא לאור ב-16 בנובמבר 2016 ונכלל באלבום האולפן השני של ההרכב, Wanderlust.
יציאה לאור ופרסום

השיר נכתב והוקלט בידי הרכב המוזיקה האוסטרלי הולו קובס ויצא לאור ב-16 בנובמבר 2016. ב-12 בינואר 2017 יצא וידאו קליפ לשיר, הוא נכלל באלבום האולפן השני של ההרכב, Wanderlust, זכה להסמכת זהב בקנדה ובאוסטרליה, וצבר למעלה מ-200 מיליון השמעות בספוטיפיי.
רמיקסים

| --- | --- |

 סינגל בביצוע Hollow Coves, ליו, Woak
 יצא לאור:  13 באוקטובר 2017
 סוגה:  רמיקס
 אורך:  3:42
ב-13 באוקטובר 2017 יצאה לאור גרסת רמיקס לשיר בהשתתפות התקליטנים Woak וליו.
| --- | --- |

 סינגל בביצוע Vancouver Sleep Clinic (אנ')
 מתוך האלבום reimagined
 יצא לאור:  28 באפריל 2023
 סוגה:  רמיקס
 אורך:  3:07
ב-28 באפריל 2023, כחלק מהמיני אלבום השלישי של ההרכב, reimagined, יצא לאור רמיקס לשיר בביצוע הלהקה האוסטרלית Vancouver Sleep Clinic (אנ'), רמיקס בביצוע LANKS ורמיקס נוסף בביצוע אדם הינדן.
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 500,000 |
פרסים

| שנה | ארגון | פרס | תוצאה | ביבליוגרפיה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | פרסי המוזיקה של חוף הזהב (אנ') | שיר השנה | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Hollow Coves, Our new song 'Coastline' is on Hype Machine. Check it out. Please click the <3. We would really appreciate it!, טוויטר, ‏16 בנובמבר 2016
↑   Hollow Coves - Coastline (Lakeside Acoustic Session), סרטון בערוץ "Hollow Coves", באתר יוטיוב (אורך: 04:20)
↑  Hollow Coves, Wanderlust, ספוטיפיי, ‏2017
↑  Hollow Coves, Beyond grateful to announce that Coastline and The Woods have both received Gold accreditation in Canada!!!, טוויטר, ‏30 באוקטובר 2021
↑  Hollow Coves, ספוטיפיי
↑   Liu, Hollow Coves and Woak - Coastline (Official Lyric Video), סרטון בערוץ "Spinnin' Records", באתר יוטיוב (אורך: 03:43)
↑   Hollow Coves - Coastline (Vancouver Sleep Clinic Remix), סרטון בערוץ "Hollow Coves", באתר יוטיוב (אורך: 03:07)
↑   Coastline (LANKS Remix), סרטון בערוץ "Hollow Coves - Topic", באתר יוטיוב (אורך: 04:31)
↑   Coastline (Adam Hinden Remix), סרטון בערוץ "Hollow Coves - Topic", באתר יוטיוב (אורך: 03:56)
↑  Gold & Platinum, איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (באנגלית אמריקאית)
↑  Staff Writer, Amy Shark, Hollow Coves Win Big At The 2018 Gold Coast Music Awards, ‏3 במאי 2018
שרי גולן

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1982 (בת 42) אורים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 מעסיק:  המוזיאון לאמנות ישראלית, רמת גן 
 
שרי גולן (נולדה ב-5 בנובמבר 1982) היא אוצרת, כותבת, מרצה ופעילה חברתית. מתגוררת ברמת גן. החל ממרץ 2023 היא האוצרת הראשית של מוזיאון רמת גן לאמנות ישראלית.
ביוגרפיה

גולן נולדה וגדלה בקיבוץ אורים. החלה את דרכה כמורה לאמנות ב-2003 ולימדה במסגרות שונות ביניהן תיכון תלמה ילין והמדרשה לאמנות. גולן היא בעלת תואר ראשון B.ed בהצטיינות יתרה מתוכנית המצוינים של המדרשה לאמנות (2006). היא למדה לימודי מגדר (2010) ותולדות האמנות (2019) לתואר שני באוניברסיטת תל אביב.
ב-2009 הקימה גולן את עמותת "פעילה״ - לחיבור בין אמנות וקהילה וניהלה אותה עד 2010. היא הייתה האוצרת והמנהלת האמנותית של גלריה רוזנפלד (2007-2010). ב-2014 ייסדה "המשולש לאמנות", אותו ניהלה ואצרה, שמטרתו ניהול קריירה לאמניות ואמנים.
במקביל גולן עובדת כאוצרת ומרצה עצמאית, ואצרה מעל 60 תערוכות יחיד וקבוצתיות במסגרות מוזיאליות, ציבוריות, פרטיות ומסחריות שונות בארץ ובעולם (ביניהן באיסטנבול, ברלין, בודפשט, בזל ועוד).
הרבתה להתבטא נגד הטרדה מינית והייתה אחת מארבע הנשים שתלונתה נכנסה לכתב האישום נגד אלון קסטיאל שריצה עונש מאסר על כך.
פרסומים ספרותיים

2022 "מופקרת", "זעקת הנשים – על אלימות נגד נשים בישראל", הוצאת "אחותי – למען נשים בישראל", עריכה ראשית: שולה קשת (קשי), עורכות: שולה קשת (קשי) ובת-שחר גרמזאנו גורפינקל, אוצרות: שולה קשת (קשי) ויערה חקלאי.
2020 "כרמל", שיר, "האמהות שלנו - 20 שנה לעמותת אחותי - תנועה פמיניסטית מזרחית", גיליון 38, עורכות: שולה קשת (קשי) וליאת ארלט סידס.
2018 "הגעגוע", שיר, מדור ספרות, עיתון הארץ
שירים, עיתון 77, גיליון 401. עורכים: מיכאל בסדר ועמית ישראלי-גלעד. העורך המייסד: יעקב בסר ז"ל
כתיבה ספרותית

2023 "שברי זיכרון ומחשבה", ספר ממואר, עורכת: ארנה קזין. (בכתובים). בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב.
2018 "ילדה בשם תהום", ספר שירה, הוצאת אש קטנה 77, עורכת: ד"ר אפרת מישורי. בתמיכת קרן רבינוביץ' לאמנויות.
פעילות כאמנית

2011 "זאב, זאב, זאב", גלריה 121, תל אביב. ליווי אוצרותי: רותי הלביץ כהן וליאור שטיינר (תערוכת יחיד)
2011 "ראווה", גלריה החנות, תל אביב. אוצר: רני לביא (תערוכה זוגית לצד שחר סריג)
2007 "פיפי כחול", הגלריה בקיבוץ בארי. אוצרת: ד"ר זיווה ילין (תערוכה זוגית לצד קרן-לי רוזנטל)
לקריאה נוספת

"מטא נוכחות: פמיניזם ומגדר באמנות הישראלית – שני מקרי מבחן אוצרותיים", כתב העת "המדרשה", גיליון 10 - פמיניזם ואמנות ישראלית. עורכת אורחת: עינת עמיר. עורך ראשי של כתב העת: גלעד מלצר
הערות שוליים

↑  שרון גולן מאירי, ‏שרי גולן, נפגעת אלון קסטיאל, מאמינה בכוח של אמנות, באתר ‏מאקו‏, 24 בינואר 2023
↑  ורד פלמן ורד פלמן, "קודם אנחנו": שרי נלחמת נגד שחרור אלון קסטיאל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 26 ביוני 2022
↑  ת"א (תל אביב-יפו) 45724-01 - שרי גולן נ' אלון קסטיאל
סטנלי שכטר

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  15 באפריל 1922 קווינס, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  7 ביוני 1997 (בגיל 75) איסט המפטון, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה, פסיכולוגיה חברתית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מישיגן  אוניברסיטת ייל  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  לאון פסטינגר 
 מוסדות:  אוניברסיטת קולומביה 
 תלמידי דוקטורט:  ג'רום זינגר, Richard E. Nisbett, Richard Emerson 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים  פרס עמיתי ויליאם ג'יימס (1989)  תוכנית פולברייט  פרס האגודה האמריקאית לקידום המדע למחקר מדעי ההתנהגות  פרס האגודה האמריקנית לפסיכולוגיה לתרומות מדעיות נכבדות לפסיכולוגיה (1969) 
 בן או בת זוג:  Sophia Duckworth 
 צאצאים:  אילייג'ה סלון דאקוורת'-שכטר 
 
סטנלי שכטר (בלועזית: Stanley Schachter;‏ 15 באפריל 1922 - 7 ביוני 1997) היה פסיכולוג יהודי אמריקאי, שהתמחה בפסיכולוגיה החברתית. הוא כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה באוניברסיטת מינסוטה ובאוניברסיטת קולומביה בניו יורק (1992-1966).
שכטר הוא אחד מהוגי התאוריה הדו-גורמית של הרגש (1962). לפי תאוריה זו לריגוש (אמוציה) שני מרכיבים: העוררות הפיזיולוגית (והמודעות לה) והתווית הקוגניטיבית.
שכטר פרסם גם מחקרים רבים בנוגע להשמנת יתר, לדינמיקה הקבוצתית, לסדר הלידה במשפחה, העישון וכו'.
לפי מאמר שפורסם בכתב העת Review of General Psychology בשנת 2002 שכטר הוא הפסיכולוג השביעי בחשיבותו שפעל במאה ה-20.