stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית סנטה מריה דל'אמיראליו
היסטוריה

מקור השם "אמיראליו" (אדמירל) במייסד הכנסייה, ג'ורג'ו מאנטיוכיה (אנ'), "אמיר האמירים" (לטינית: Ammiratus Ammiratorum, תואר שהתגלגל למילה אדמירל), תוארו של השר הראשי של המלך רוג'רו השני, מלך סיציליה. אמנת היסוד של הכנסייה (שהייתה בתחילה אורתודוקסית מזרחית), הכתובה ביוונית עתיקה ובערבית, שרדה ומתוארכת לשנת 1143. הבנייה של הכנסייה החלה כנראה בשלב זה, והסתיימה בוודאות לפני מותו של ג'ורג'ו בשנת 1151, מכיוון שהוא ואשתו נקברו בנרתקס. בשנת 1184 ביקר בכנסייה הנוסע הערבי אבן ג'ובייר (אנ'), ובהמשך הקדיש חלק ניכר מהתיאור של פלרמו לשבח אותה, ותיאר אותה כ"אנדרטה היפה ביותר בעולם". לאחר המרד המכונה "ערבית סיציליאנית" בשנת 1282 התאספה אצולת האי בכנסייה לפגישה שהביאה לכך שכתר המלוכה בסיציליה הוצע לפדרו השלישי, מלך אראגון.
בשנים 1193–94 הוקם מנזר של נזירות בנדיקטיות על רכוש סמוך על ידי אלויזה מרטורנה (Eloisa Martorana). בשנים 1433–34, תחת שלטונו של אלפונסו החמישי, מלך אראגון, סופחה הכנסייה למנזר, שמאז ידועה בדרך כלל בשם לה מרטורנה. הנזירות שינו את הכנסייה בצורה נרחבת בין המאה ה-16 למאה ה-18, וביצעו שינויים גדולים במבנה ובקישוט הפנים.
הנזירות של המרטורנה היו מפורסמות בזכות המרציפן המעוצב שלהן, שהכינו בצורת פירות שונים. אף על פי שהמנזר כבר לא קיים, פרוטה די מרטורנה (אי') הם עדיין אחד ממיני האוכל המפורסמים והייחודיים ביותר של פלרמו.
בשנת 1937 חזרה הכנסייה לפולחן הביזנטי עם הקהילה האלבנית שנמצאה בפלרמו. כיום היא משמשת לטקסים של הכנסייה הקתולית האיטלקית-אלבנית ומשתפת את מעמד הקתדרלה עם הקתדרלה של כנסיית סן דמטריו מגלומרטיר (San Demetrio Megalomartire) באפארכיה "פיאנה דלי אלבנזי".
הכנסייה ירשה וקיבלה על עצמה את תואר מושב הקהילה של האיטלקים-אלבנים המתגוררים בסן ניקולו דיי גרצ'י (גרצ'י, כלומר "יוונים" מכיוון שהאוכלוסיות האלבניות שהגיעו החל מהמאה החמש עשרה לאיטליה ולסיציליה שמרו על "פולחן יווני" או ביזנטי, בשפה, במנהגים, בזהות) בשנת 1945, לאחר שהכנסייה באותו שם הצמודה לסמינר של הכנסייה הקתולית האיטלקית-אלבנית של פלרמו נהרסה במלחמת העולם השנייה.
הכנסייה שוחזרה ונפתחה מחדש לעבודת הקהילה בשנת 2013. לקהילה של סן ניקולו דיי גרצ'י אין טריטוריה קהילתית של ממש, אך היא נקודת התייחסות ל-15,000 בני קהילת המאמינים האיטלקים-אלבנים (הקהילה האלבנית של סיציליה שהתיישבה באופן היסטורי בפרובינציית פלרמו) המתגוררים בעיר ומתפללים לפי הפולחן הביזנטי.
ליטורגיה וטקסים

טקסי הליטורגיה, טקסי נישואים, הטבילה והחגיגות הדתיות של קהילת סן ניקולו דיי גרצ'י מתבצעים על פי לוח השנה הביזנטי, והמסורת האלבנית של הקהילות של האפארכיה "פיאנה דלי אלבנזי".
השפות הליטורגיות בהן נעשה שימוש הן יוונית עתיקה (כמסורת, שנולדה לאיחוד כל עמי הכנסייה המזרחית לשפה אחידה) או אלבנית (שפת האם של בני הקהילה). אין זה נדיר לשמוע את הכומר ואת המאמינים מדברים בדרך כלל באלבנית, למעשה השפה היא המרכיב העיקרי שמזהה את השייכות האתנית שלהם. כלה צעירה מ"פיאנה דלי אלבנזי" עדיין מתחתנת בטקס הנישואין (martesa) בשמלת כלה עשירה של המסורת האלבנית.
חגיגה מיוחדת לבני קהילת האיטלקים אלבנים היא התאופניה או ברכת המים ב-6 בינואר (Ujët e pagëzuam). החג החשוב ביותר הוא חג הפסחא (Pashkët), עם טקסים מזרחיים של רוחניות חזקה של השבוע הקדוש (Java e Madhe) ושירת "ישו קם לתחייה" (Christos anesti - Krishti u ngjall). ב־6 בדצמבר מתרחש חגו של ניקולאוס הקדוש (Dita e Shën Kollit).
אדריכלות

הכנסייה המקורית נבנתה בצורה של צלב בתוך ריבוע קומפקטי ("תוכנית צלב יוונית"), וריאציה נפוצה על סוג הכנסייה הביזנטית הסטנדרטית. שלושת האפסיסים במזרח צמודים ישירות לנאוס (החלק המרכזי בכנסייה ביזנטית), במקום להיות מופרדים על ידי חלק נוסף (הבמה), כפי שהיה מקובל בארכיטקטורה הביזנטית מאותו זמן בבלקן ובאסיה הקטנה. במאה הראשונה לקיומה הורחבה הכנסייה בשלושה שלבים נבדלים; תחילה באמצעות תוספת של נרתקס על מנת לאחסן את הקברים של ג'ורג'ו מאנטיוכיה ואשתו; הבא באמצעות תוספת של אולם קדמי; ולבסוף דרך בניית מגדל פעמונים במערב הכנסייה. מגדל הפעמונים המקושט, הבנוי בשלוש קומות עם חלונות ביפוריים, משמש עדיין ככניסה הראשית לכנסייה. תוספות משמעותיות מאוחרות יותר לכנסייה כוללות את חזית הבארוק הפונה כיום לפיאצה. בשלהי המאה ה-19 ניסו משקמים בעלי ידע היסטורי להחזיר את הכנסייה למצבה המקורי, אף על פי שעדיין נותרו אלמנטים רבים מהשינויים בבארוק.
אלמנטים מסוימים מהכנסייה המקורית, ובמיוחד עיטורה החיצוני, מראים את השפעת האדריכלות האסלאמית על תרבות סיציליה הנורמנית. אפריז הנושא כתובת הקדשה משתרע בקצה הקירות החיצוניים. אף על פי שהטקסט ביוונית, צורתו האדריכלית מתייחסת לארכיטקטורה האסלאמית של צפון אפריקה. גם מקורן של הגומחות השקועות בקירות החיצוניים מהמסורת האדריכלית האסלאמית. בפנים, סדרת קורות עץ בבסיס הכיפה נושאת כתובת מצוירת בערבית; הטקסט נגזר מהליטורגיה הנוצרית. הכנסייה אף מתגאה בזוג דלתות עץ מגולפות, שמותקנות כיום בחזית הדרומית של ההרחבה המערבית, שיש להן קשר ברור למסורות האמנותיות של צפון אפריקה הפאטמית. בגלל האלמנטים ה"ערבים "הללו, הושוותה הכנסייה עם כנסייה אחרת בת זמנה בפלרמו, קפלה פלאטינה, שבה יש הכלאה דומה של צורות ביזנטיות ואסלאמיות.
פנים הכנסייה

הכנסייה ידועה בעושר הקישוטים שבתוכה, שבהם בולטים סדרה של פסיפסים מהמאה ה-12 שבוצעו על ידי בעלי מלאכה ביזנטיים. הפסיפסים מראים דמיון איקונוגרפי לפסיפסים בני אותה תקופה בקפלה פלאטינה, בקתדרלת מונריאלה ובקתדרלת צ'פלו, אם כי כנראה בוצעו על ידי בית מלאכה נפרד.
על הקירות שני פסיפסים שנלקחו מהחזית הנורמנית המקורית, המתארים את המלך רוג'רו השני, אדונו של ג'ורג'ו מאנטיוכיה, מקבל את כתר סיציליה מישו, ובצד הצפוני של המעבר, ג'ורג'ו עצמו, לרגלי הבתולה. התיאור של רוג'רו היה משמעותי ביותר מבחינת האיקונוגרפיה שלו. במסורת הנוצרית המערבית, המלכים הוכתרו בדרך כלל על ידי האפיפיור או נציגיו. עם זאת, רוג'רו מוצג בלבוש ביזנטי מוכתר על ידי ישו בסגנון הביזנטי. רוג'רו נודע בכך שהציג את עצמו כקיסר בתקופת שלטונו, והתייחסו אליו כבסילוס (basileus, "מלך" ביוונית קדומה). הפסיפס של ההכתרה של רוג'רו נושא כתובת לטינית הכתובה באותיות יווניות קדומות (רוג'ריוס רקס ΡΟΓΕΡΙΟΣ ΡΗΞ "המלך רוג'רו").
בכיפת הספינה מצוירת הדמות הביזנטית המסורתית של ישו פנטוקראטור המוקף על ידי המלאכים מיכאל, גבריאל, רפאל ואוריאל. מתחתם מצוירים שמונה מנביאי הברית הישנה, ובפנדנטיבה, את ארבעת המבשרים של הברית החדשה. קמרון הספינה מתאר את הולדת ישו ואת מותה של הבתולה.
החלק החדש יותר של הכנסייה מעוטר בציורי קיר מאוחרים שערכם האמנותי זניח. ציורי הקיר בחלק האמצעי של הקירות הם מהמאה ה-18, ומיוחסים לגולילמו בורמנס (אנ').
לקריאה נוספת

The Green Guide: Sicily (Michelin, 2003)
Patrizia Fabbri, Palermo e Monreale (Bonechi, 2005)
Irving Hexham and David Bershad, The Christian Travelers' Guide to Italy (Zondervan, 2001)
Ernst Kitzinger, with Slobodan Ćurčić, The mosaics of St. Mary's of the Admiral in Palermo (Washington, 1990). ISBN 0-88402-179-3
B. Lavagnini, "L'epigramma e il committente," Dumbarton Oaks Papers 41 (1987), 339-50.
גלריה

ישו ממליך את רוג'רו השני
ישו פנטוקראטור בכיפת הכנסייה
כתובת ערבית בכנסייה
פסיפס ביזנטי
חלון במגדל
הערות שוליים

↑  "Concatedral Santa Maria dell'Ammiraglio, Palermo, Palermo, Italy (Italo-Albanese)". www.gcatholic.org.
↑  Arab-Norman Palermo and the Cathedral Churches of Cefalú and Monreale
↑  N° 1 PALERMO, DOMENICA DELL'ORTODOSSIA PRESSO LA CHIESA DELLA MARTORANA, 13 Febbraio 2013
↑  N°4 DOMENICA DELL'ORTODOSSIA A PALERMO CHIESA DELLA MARTORANA, 13 Febbraio 2013
↑  III° Domenica di Quaresima Venerazione della Santa Croce, Parrocchia S. Nicolò dei Greci alla Martorana
↑  Matrimonio in rito bizantino alla Martorana a Palermo
↑  Tα Άγια Θεοφάνεια, Teofania, Palermo, San Nicolò dei Greci alla Martorana, 6 gennaio
↑  CHIESA DELLA MARTORANA PALERMO / FESTA DI SAN NICOLA 6 DICEMBRE 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259752105171  GND: 4271595-7  LCCN: n88232772  VIAF: 147859700   WorldCat (עם VIAF): 147859700
אוניברסיטת הלסינקי

| --- | --- |

הבניין הראשי של אוניברסיטת הלסינקי
 אוניברסיטה ציבורית
 מוטו:  בפינית: Opiskelu ja opettaminen – yliopiston sydän   באנגלית: Studying and teaching – The heart of a university
 תקופת הפעילות:  26 במרץ 1640 – הווה (384 שנים) 
 מייסדים:  כריסטינה, מלכת שוודיה 
 בעלי תפקידים
 נשיא:  קארל האמרי
 רקטור:  Sari Lindblom 
 סגל:  4,863
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  30,996 (2022)
 סטודנטים לתואר ראשון:  15,308 (2022)
 סטודנטים לתואר שני:  10,821 (2022)
 סטודנטים לתואר שלישי:  4,656 (2022)
 מיקום
 מדינה:  פינלנד פינלנד
 קואורדינטות:  60°10′10″N 24°57′00″E﻿ / ﻿60.169444444444°N 24.95°E﻿ / 60.169444444444; 24.95
 www.helsinki.fi/en
  (למפת הלסינקי מוגדלת) אוניברסיטת הלסינקי(למפת הלסינקי רגילה) אוניברסיטת הלסינקי
 
אוניברסיטת הלסינקי (בפינית: Helsingin yliopisto; בשוודית: Helsingfors universitet) היא האוניברסיטה הגדולה ביותר בפינלנד וממוקמת בהלסינקי. יש בה 30,996 סטודנטים (בהם 4,656 סטודנטים לתואר שלישי). אוניברסיטת הלסינקי חברה בארגון אירופאום, בליגה האירופית לאוניברסיטאות מחקר וברשת אוטרכט.
היסטוריה

אוניברסיטת הלסינקי הוקמה בשנת 1640 באובו (Åbo כיום טורקו) על ידי כריסטינה מלכת שוודיה על פי הצעתו של הרוזן פר בראהה. אובו שימשה אז כעיר הבירה המנהלית של פינלנד, שהייתה חלק מממלכת שוודיה. בשנותיה הראשונות נקראה האוניברסיטה "אקדמיית אובו" והייתה האוניברסיטה השלישית באימפריה השוודית. ב-1809 הוכפפה פינלנד לאימפריה הרוסית, ובשנת 1827 (בעקבות שריפת ענק שכילתה את מרבית בתיה של אובו, וכן את האקדמיה על ספרייתה רבת הערך) הועברה האוניברסיטה לעיר הבירה של פינלנד, הלסינקי. לאחר המעבר שונה שמה ל-"האוניברסיטה הקיסרית ע"ש אלכסנדר" (לזכר הצאר אלכסנדר הראשון). מאז 1919 (פינלנד זכתה בעצמאותה ב-1917) היא נקראת בשם אוניברסיטת הלסינקי.
הבניין הראשי של האוניברסיטה תוכנן על ידי האדריכל קורט לודוויג אנגל ונבנה בשנים 1828–1832. היא הייתה ממוקמת בסמוך לכיכר הסנאט שבמרכז העתיק של הלסינקי.
פרדריק פאסיוס, מלחין ומנצח גרמני שימש כמנהל המוזיקלי באוניברסיטה בשנים 1834–1868 ובתקופה זו הקים בה מקהלת סטודנטים ותזמורת סימפונית.
ארטורי אילמארי וירטאנן היה מרצה לכימיה באוניברסיטה משנת 1924, ומשנת 1930, עת הוקם מכון הביוכימיה באוניברסיטה, עבד בו עד למותו ב-1973.
האוניברסיטה כיום

האוניברסיטה היא דו-לשונית (פינית ושוודית). על הסגל נמנים כ-4,863 עובדים ובכל שנה מסיימים כ-5,580 סטודנטים את לימודיהם בהצלחה. הלימודים הם חינם, למעט דמי החבר השנתיים לאגודת הסטודנטים (בגובה של כ-80 אירו). רק כ-10 אחוזים מן המועמדים הזרים זוכים להתקבל ללימודים. התנאי לקבלה הוא עמידה במבחני קבלה.
האוניברסיטה משתתפת בתוכנית ארסמוס לחילופי סטודנטים.
האוניברסיטה כיום > קמפוסים

במקור שכנה האוניברסיטה כולה במרכז ההיסטורי של הלסינקי, אבל הגידול המואץ שלה, בייחוד מאז שנות ה-30 של המאה ה-20, הכתיב את ההתרחבות לשטחים חדשים. כיום היא מתפרשת על ארבעה קמפוסים עיקריים:
קמפוס מרכז העיר, מרכז הפעילות של האוניברסיטה, מאז שעברה מטורקו להלסינקי, במאה ה-19. בנייניו, אשר לרובם חשיבות היסטורית ואדריכלית, הם משכן הפקולטות לתאולוגיה, אומנויות, משפטים, מדעי החברה וההתנהגות. גם הנהלת האוניברסיטה נמצאת שם.
קמפוס קומפולה, שבו שוכנת הפקולטה למדע, ממוקם כמה קילומטרים ממרכז הלסינקי.
קמפוס מיילאהטי, בו שוכנת הפקולטה למדעי הרפואה, בצוותא עם בית החולים (שעל שם הפקולטה), בפאתי העיר הלסינקי.
קמפוס ויקי, בו שוכנת הפקולטה לחקלאות ויערנות, שלוחה אוניברסיטאית המכשירה בעלי תארים בחקלאות לענפיה. הקמפוס שוכן בפרבר כפרי למחצה של העיר ומלבד הפקולטה לחקלאות, נמצאות בו גם הפקולטות למדעי הרוקחות, הוטרינריה ומדעי החיים.
האוניברסיטה כיום > מבנה ארגוני

האוניברסיטה נחלקת לאחת עשרה פקולטות. רשימה זו תואמת את זו הרשמית של האוניברסיטה עצמה. המיון הוא קודם כל כרונולוגי ואחר כך לפי סדר היררכי, מבין הפקולטות שגילן כגיל המוסד.
הפקולטה לתאולוגיה (נוסדה ב-1640)
הפקולטה למשפטים (1640)
הפקולטה לרפואה (1640)
הפקולטה לאמנויות (נוסדה ב-1852, הוכרה כמחלקה נפרדת ב-1863 וכפקולטה ב-1992)
הפקולטה למדעים (נוסדה ב-1852 והוכרה כפקולטה ב-1992)
הפקולטה למדעי ההתנהגות (צורפה לאוניברסיטה ב-1974, פקולטה דה פקטו ב-1992 ודה יורה ב-2004)
הפקולטה למדעי החברה (1945)
הפקולטה לחקלאות ויערנות (1924)
הפקולטה לרפואה וטרינרית (1974)
הפקולטה למדעי החיים (2004)
הפקולטה לרוקחות (2004)
האוניברסיטה כיום > מכוני המחקר

מלבד הפקולטות הנ"ל, פועלים במסגרת האוניברסיטה מספר ספריות ומכוני המחקר הבאים:
מכון אלקסנטרי - מכון לאומי לחקר רוסיה ומזרח אירופה
מרכז הלסינקי לחקר הכלכלה (HECER) - יוזמה משותפת של אוניברסיטת הלסינקי, בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת אלטו והמכללה השוודית לכלכלה ומנהל עסקים
מכון הלסינקי לטכנולוגיית מידע (HIIT) - יוזמה משותפת של אוניברסיטת הלסינקי ושל אוניברסיטת הלסינקי לטכנולוגיה
מכון הלסינקי לפיזיקה (HIP)
מכון הלסינקי למדעי החיים (HiLIFE)
היחידה לחקר הסביבה של אוניברסיטת הלסינקי
מכון לביוטכנולוגיה (BI)
מכון למדעי המוח (NC)
מכון המחקר רולף נבנלינה - העוסק במתמטיקה, מדעי המחשב וסטטיסטיקה
המכון לחקר מערכות אטמוספירה וכדור הארץ (INAR)
מכון הלסינקי למדעי הקיימות (HELSUS)
מכון הלסינקי ללימודים עירוניים ואזוריים (Urbaria)
מכון הלסינקי למדעי החברה והרוח (HSSH)
האוניברסיטה כיום > מרכזי מצוינות

אוניברסיטת הלסינקי מובילה שבעה מתוך 12 מרכזי המצוינות שנבחרו על ידי מועצת המחקר של פינלנד לשנים 2018–2025, והיא מובילה ארבעה מתוך 11 מרכזי המצוינות שנבחרו על ידי מועצת המחקר של פינלנד לשנים 2022–2029. בנוסף האוניברסיטה משתפת פעולה ב-5 מרכזים נוספים.
דירוג אקדמי בין-לאומי

דירוג שנגחאי - מקום 99 (2024)
דירוג QS - מקום 115 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 121 (2024)
דן הרמון

| --- | --- |

הרמון בכנס קומיק-קון, 2014
 לידה:  3 בינואר 1973 (בן 52) מילווקי, ויסקונסין, ארצות הברית
 שם במה:  Dan Harmon 
 שם לידה:  Daniel James Harmon 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 עיסוק:  תסריטאי   מפיק   שחקן   קומיקאי   ראפר
 מקום לימודים:  הקולג' הקהילתי גלנדייל  אוניברסיטת מרקט  Brown Deer High School 
 יצירות בולטות:  קומיוניטי (2009–2015)  ריק ומורטי (2013–הווה)
 בן או בת זוג:  Erin McGathy (15 בנובמבר 2014–2015)   Cody Heller 
 פרסים והוקרה:  פרס האמי לבידור בפריים‑טיים על מוזיקה ומילים מקוריות יוצאות מן הכלל (2009) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל ג'יימס "דן" הרמון (באנגלית: Daniel James "Dan" Harmon; נולד ב-3 בינואר 1973) הוא תסריטאי, מפיק, שחקן, ראפר וקומיקאי אמריקאי. הרמון יצר, כתב והפיק את הסיטקום "קומיוניטי" של NBC (2009–2015) ויצר וכתב יחד עם ג'סטין רוילנד את סדרת האנימציה המצליחה "ריק ומורטי" (2013–הווה).
הרמון הוא אחד מהמייסדים של הרשת האלטרנטיבית לטלוויזיה וקולנוע Channel 101, שהתחיל כפסטיבל בו מגישים סרטים קצרים שמטרתם לאפשר חופש יצירתי שאינו מוגבל על ידי הנחיות של רשתות גדולות. ב-2013, הרמון פרסם ספר בשם "אתה תהיה מושלם כשתמות" ("You'll Be Perfect When You're Dead"), שמבוסס על אנקדוטות ופרסומים שלו ברשתות חברתיות.
בנוסף הרמון מפיק את הפודקסט השבועי "הרמונטאון", החל מ-2011, שהתחיל בשעשועונים בסגנון של מי השורה הזאת והתפתח בהמשך לפודקסט שמניח שכאשר יהיו מושבות במאדים, הרמון ייסד את הרמונטאון, יהיה ראש העיר וייקח איתו את המעריצים שלו לשם. הפודקסט כולל ראיונות ושיחות עם שחקנים, כותבים ומפיקים שונים על נושאים אקטואליים, קומדיה ועוד.
נעורים

הרמון נולד במילווקי, ויסקונסין. הוא סיים את לימודיו בתיכון בבראון דיר, שמוקם בבראון דיר, פרבר של מילווקי, ופקד את אוניברסיטת מרקט, אותה עזב טרם השלמת התואר. לאחר מכן למד הרמון לתקופה קצרה בקולג' הקהילתי "גלנדייל", בהשפעת חברתו, על-מנת שהם יוכלו לבלות יותר זמן יחד. מאוחר יותר בקריירה שלו, הרמון ישתמש בזכרונותיו מגלנדייל כדי ליצור את הבסיס לסדרה קומיוניטי שמתרחשת בקולג' קהילתי בשם "גרינדייל".
קריירה > תחילת דרכו (1996–2008)

הרמון התחיל להופיע ולפעול ב-1996 ב"קומדי ספורט מילווקי", יחד עם מי שיהיה שותפו היצירתי, רוב שרב, במסגרת קבוצת האלתור "The Dead Alewives". במסגרת זו הרמון הופיע וכתב מערכונים יחד עם שרב, ועלה למופעי סטנדאפ ב"קומדי ספורט מילווקי", אותם הוא נהג לסיים עם שיר על אוננות. בעקבות קשריו עם הקומיקאים השונים שהכיר בתקופה זו, נכנס הרמון לפיתוח של תכנים טלוויזיוניים. הוא יצר פיילוט לסדרה "Heat Vision and Jack" (בכיכובם של ג'ק בלק ואוון וילסון) ועוד כמה הפקות לערוץ 101, בהם השתתפו דרו קארי, שרה סילברמן ועוד. ביולי 2006, הרמון כתב יחד עם שרב את התסריט לסרט ""בית המפלצות". בין 2007 ל-2009, הוא הפיק במשותף עם שרב את "התוכנית של שרה סילברמן" עבור ערוץ קומדי סנטרל ואף היה הכותב הראשי במספר פרקים. בין 1994 ל-2008, שרב כתב ופרסם סדרת חוברות קומיקס בשם "Scud: The Disposable Assassin", לה הרמון תרם וכתב חלק מהחוברות, וכן לסדרת ההמשך "La Cosa Nostroid".
קריירה > קומיוניטי (2009–2012; 2014–2015)

הסדרה "קומיוניטי", שעלתה ברשת NBC ב-2009, התחילה כרעיון שמבוסס על החוויות האמיתיות של דן הרמון, בזמן שניסה להציל את הקשר עם החברה לשעבר שלו. הרמון וחברתו החליטו להירשם למכללה הקהילתית "גלנדייל" שבלוס אנג'לס (בסדרה המכללה נקראת "גרינדייל"), בה למדו ספרדית יחד. הקשר לא החזיק מעמד, אבל החוויה סייעה לו לפתח את הרעיון לסדרה בה עו"ד אגואיסט שמרוכז בעצמו, מוצא את עצמו נאלץ ללמוד בקולג' קהילתי, ומפתח קשרי חברות לא צפויים עם קבוצת לימוד שהקים במקור כדי להתחיל עם אחת הבנות בקורס ספרדית למתחילים. כל אחד מפרקי הסדרה נכתב לפי מודל הכתיבה שהרמון פיתח שנקרא "מעגל הסיפור", שנועד לפתח בצורה אפקטיבית ויצירתית סיפור מובנה ואחיד. הרמון היה המפיק המוביל ("שואו-ראנר") של הסדרה במשך שלוש העונות הראשונות שלה שזכו להצלחה ביקורתית ומסחרית רבה, אולם פוטר בידי הרשת לפני העונה הרביעית עקב סכסוכים פומביים עם השחקן צ'בי צ'ייס, והתנהלות שנתפשה כבלתי מקצועית ובלתי הולמת. לאחר שהעונה הרביעית קיבלה ביקורות קשות ממבקרים ומקהל המעריצים של הסדרה, הרמון חזר לסדרה לעונה חמישית, שלאחריה רשת NBC ביטלה את הסדרה. בלחץ מעריצים, הסדרה לבסוף חודשה לעונה שישית ואחרונה, הפעם תחת יאהו. העונה השישית, הייתה קצרה יותר (13 פרקים) והסתיימה ב-2 ביוני 2015.
קריירה > Harmontown (2011–2019) ו-Harmonquest (2016–הווה)

ב-23 במאי 2011 החל הרמון לארח תוכנית חודשית בשם "הרמונטאון" ("Harmontown"), שהנוגשה גם בפודקאסט, בשידור חי מחנות ה-"Meltdown Comics" בהוליווד. לאחר שפוטר מתוכנית הטלוויזיה קומיוניטי, התוכנית הפכה שבועית. את התוכנית אירח בשיתוף עם ג'ף דייוויס. בתוכנית ניהלו השניים פינה קבועה של משקי תפקידים שולחניים, בתחילה מבוכים ודרקונים, ובהמשך מרוצללים בעזרתו של אשף המשחקים ספנסר קריטנדן. הפינה היוותה השראה לסדרת אנימציה שהוצאה מאוחר יותר על ידי הרמון וקריטנדן, "HarmonQuest". הרמנוטאון אירחה קומיקאים ושחקנים כמו אוברי פלזה, אריק איידל, ג'ייסון סודייקיס, ראיין סטיילס ועוד. כמו כן, הרמון אירח את אשתו דאז, הפודקאסטרית ארין מקגתי (Erin McGathy). הרמון ודייוויס יצאו לסיבוב שידורים ברחבי ארצות הברית באוסטין, נאשוויל, ברוקלין, רוד איילנד ועוד. הסבב הפך לסרט דוקומנטרי בשם "Harmontown", ששודר בשידור בכורה בפסטיבל הסרטים של אוסטין, SXSW ב-8 ברמץ 2014. ב-10 בספטמבר 2019 הוכרז בחשבון הטוויטר של הסדרה שהיא מגיעה לסיומה. הפרק האחרון שלה שודר ב-5 בספטמבר 2019.
קריירה > תעשיות סטאר-ברנז

במהלך העונה הראשונה של "קומיוניטי" ייסד הרמון בשיתוף עם דינו סטמטופולוס, ששיחק את דמות סטאר-ברנז בקומיוניטי, את "תעשיות סטאר-ברנז" ("Starburns Industries"). בשנתם הראשונה, עבדו על פרק סטופ מושן לסדרה קומיוניטי ("Abed's Uncontrollable Christmas", עונה 2, פרק 11), שזיכה אותם בפרס אמי בקטגוריית "הישג אישי יוצא מן הכלל בתחום האנימציה". תעשיות סטאר-ברנז לקחו חלק גם ביצירת ריק ומורטי, וסרטי האנימציה "אנומליסה" ו-"בועות" ("Bubbles"). כמו כן, יצרו שתי סדרות Adult Swim: "Moral Orel" ו-"Mary Shelley's Frankenhole".
קריירה > ריק ומורטי (2013–הווה)

דן הרמון וג'סטין רוילנד, נפגשו לראשונה בעקבות סרטון פרודי מונפש על "בחזרה לעתיד" שיצר רוילנד ב-2006 עבור פסטיבל "Channel 101", אותו הרמון ייסד. בעקבות פנייה שקיבל הרמון ב-2012, מנציגי ערוץ הטלוויזיה Adult Swim, במטרה לפתח איתו תוכנית טלוויזיה מונפשת, פנה הרמון לרוילנד והציע לו להרחיב את הסרטון שיצר, לסדרה. הרמון צוטט כי ההומור בסדרה והקונספט שלה מושפעים מסדרות האנימציה "משפחת סימפסון" ו"פיוצ'רמה", וכן מהסדרות הבריטיות "מדריך הטרמפיסט בגלקסיה" ו"דוקטור הו". הסדרה עצמה עוקבת אחרי סיפורם של מדען אלכוהוליסט בשם ריק סנצ'ז ושל נכדו התמים מורטי סמית', במסעותיהם בין יקומים, ובמערכות היחסים המשפחתיות שלהם (שמות הדמויות הם משחק מילים על שמותיהם של הדמויות הראשיות מזיכיון הסרטים בחזרה לעתיד, דוק ומרטי). רוילנד מדבב את זוג הדמויות הראשיות, והשחקנים כריס פרנל, ספנסר גרמר ושרה צ'וק מגלמים את בני משפחתם (ג'רי, סאמר ובת', בהתאמה).
הסדרה שודרה לראשונה ב-2 בדצמבר 2013, וזכתה לביקורות משבחות. בינואר 2014 היא חודשה לעונה שנייה, שהחלה ב-26 ביולי 2015. הפרק הראשון של העונה השלישית שוחרר ב-1 באפריל 2017, ללא הודעה מוקדמת. שאר פרקי העונה שודרו מ-30 ביולי 2017 ועד 1 באוקטובר 2017. לאחר תקופה ארוכה של ספקולציות והעדר מידע על חזרת הסדרה גם ליוצרים עצמם, במאי 2018 נודע כי ערוץ Adult Swim הזמין 70 פרקים נוספים של הסדרה, למספר לא ידוע של עונות. מאוחר יותר באותה שנה, בספטמבר בטקס האמי 2018, הסדרה זכתה בפרס "סדרת האנימציה הטובה ביותר" בטקס פרסי האמי 2018. במאי 2019 נודע כי צפויה לעלות עונה רביעית בנובמבר 2019
קריירה > הסירנות של טיאטן (2012)

ב-2017, יצאה הכרזה רשמית שהפרויקט הבא של הרמון יהיה עיבוד טלוויזיוני לספרו המפורסם של קורט וונגוט, הסירנות של טיטאן יחד עם איוון כץ. התסריט הושלם במאי 2018 והרמון טוען שהפרויקט עדיין קיים בפודקסט שלו הרמונטאון, אולם חדשות נוספות לא יצאו נכון למאי 2019.
חיים אישיים

בשנת 2011, בזמן שכתב את הדמות "עאבד" לסדרה קומיוניטי, הבחין הרמון במהלך מחקר שביצע שייתכן שהוא בעל תסמונת אספרגר. לאחר התייעצות עם רופא הבין שהוא עצמו על הספקטרום האוטיסטי. הרמון התייחס לזה בפודקאסט של קווין פולאק.
אני יודע שאני לא נורמלי, אבל אני חושב שהדבר החשוב הוא ש[...] התחלתי לגלות שיש לי יותר במשותף עם עאבד מאשר יש לי עם ג'ף
בדצמבר 2013 הרמון הציע נישואים לחברתו ארין מקגתי. השניים נישאו בנובמבר 2014. הם הכריזו על גירושיהם באוקטובר 2015.
בשנת 2016 החל הרמון לצאת עם קודי הלר. בינואר 2019 הלר הציעה נישואים להרמון. כיום הזוג מאורס. הלר הציגה את מערכת היחסים ביניהם בסדרת הטלוויזיה "Dummy" של שירות הסטרימינג קוויבי, סדרה בכיכבובה של אנה קנדריק בתפקיד הלר, ודואל לוג בפקיד הרמון.
לקריאה נוספת

ענת טייכר, יוצר "ריק ומורטי" התנצל על מערכון בו "אנס" בובת תינוק, באתר הארץ, 24 ביולי 2018
הערות שוליים

↑  You'll Be Perfect When You're Dead: Collected Online Writings of Dan Harmon דף הספר באתר Goodreads
↑  harmontown.com עמוד הבית של הפודקסט
1 2  דידי חנוך, המסע המטורלל של יוצר הסדרה קומיוניטי, באתר הארץ, 30 בינואר 2013
1 2  Rob Lowman, ‏Writer's stint in community college paid off in comedy series מתוך אתר www.jsonline.com, ‏4 בנובמבר 2009
↑  Olsen Ebright‏, NBC's "Community" Based on Glendale Community College, מאתר nbclosangeles.com, 17 בספטמבר 2009
↑  ynet, צ'בי צ'ייס עוזב את "קומיוניטי", באתר ynet, 22 בנובמבר 2012
↑  ynet, יוצר "קומיוניטי" דן הרמון חוזר לעונה החמישית, באתר ynet, 1 ביוני 2013
↑  ynet, קומיוניטי חוזרת לחיים: עונה 6 תעלה ביאהו, באתר ynet, 1 ביולי 2014
↑  "Dan Harmon: 'Rick and Morty' will be the 'Doctor Who' of Adult Swim cartoons". Screener (באנגלית אמריקאית). 2013-11-25. נבדק ב-2017-02-11.
↑  מאיה פז, ריק מבפנים מתוך אתר טיים אאוט, 1 באוגוסט 2017
↑  "Rick and Morty Season 3: Everything We Know". Den of Geek (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2017-02-11. נבדק ב-2017-02-11.
↑  מערכת tvbee, ‏יוצר "ריק ומורטי" חושף: עתיד הסדרה לא ברור, באתר ‏מאקו‏, 19 במרץ 2018
↑  עידו ישעיהו‏, טקס פרסי האמי 2018: "משחקי הכס" ו"גברת מייזל המופלאה" זכו בפרסים הגדולים, באתר וואלה, 18 בספטמבר 2018
↑  Joe Otterson, Joe Otterson, ‘Rick and Morty’ Season 4 to Premiere in 2019, Variety, ‏2019-05-15 (באנגלית)
↑  The Community and Rick and Morty creator zeroes in on his next project מתוך אתר consequenceofsound.net, ‏23 ביולי 2017
↑  Dan Harmon’s ‘Sirens of Titan’ TV Show Is Still Happening, and It’s “Masterful” מתוך אתר inverse.com, ‏30 במאי 2018
↑  WHAT HAVE DAN HARMON AND JUSTIN ROILAND BEEN UP TO SINCE RICK AND MORTY SEASON 3? מתוך אתר newsweek.com, ‏15 במאי 2019
↑  Dan Harmon talks about Asperger's syndrome - Why Abed is a shaman [SubEng] [SubIta], נבדק ב-2021-05-10
| ריק ומורטי |
| --- | --- | --- |
| יוצרים | ג'סטין רוילנד • דן הרמון |  |
| דמויות | ריק סנצ'ז • מורטי סמית' • דמויות |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008520390105171  PLWABN: 9810653727105606  BNE: XX5414041  BnF: cb155311701 (data)  CiNii: DA18680674  ISNI: 0000 0000 7446 5039  LCCN: no2007041416  MusicBrainz: 5c72c585-5fc6-475c-81a3-c62a5833109e  NKC: xx0225639  NTA: 345613694  SUDOC: 176008233  VIAF: 64316147   WorldCat (עם VIAF): 64316147
דרך נוף יער בית קשת

מפת הדרך הנופית
יער בית קשת והדרך הנופית בחלק הדרומי של הדרך ליד מצפור הר תבור
הכניסה הצפונית של דרך הנוף
דרך נוף יער בית קשת היא דרך נופית בגליל התחתון. שמה ניתן לה על שם הקיבוץ בית קשת שהדרך עוברת לידו. הכניסה הצפונית של הדרך היא ליד מחנה שמשון הכניסה היא מכביש 77 כ-2 ק"מ מערבית למחלף גולני. הדרך עוברת ליד בית קשת לידו נמצאת הכניסה המזרחית אליה מגיעים מכביש 65. משם הדרך פונה לדרום-מערב לכיוון נוף הגליל.
כניסה הדרומית של הדרך היא ליד הר כסולות ויער צ'רצ'יל. קטע דרך נופית נוסף סובבת את קיבוץ בית קשת. תחילתה בכניסה המזרחית ליד תל גובל היא פונה לכיוון הר דבורה, ולאחר מספר ק"מ הדרך פונה דרומה לכיוון נחל השבעה וחוזרת לכניסה המזרחית. אורך הדרך הוא 18 ק"מ.
היער

שטח היער שדרכו עוברת הדרך משתרע על שטח של כ-25,000 דונם. היער מורכב מאלונים עתיקים, עצי אורן, ברוש, עצי שיזף, אלה אטלנטית, עוזרר ועוד וכן חלקת עצי ארז. עצי אלון התבור ביער הם שריד ליער גדול של עצים אלה שכיסה בעבר שטח גדול בצפון ארץ ישראל. יער זה נפגע בתקופת השלטון העות'מאני שהשתמש בעצי היער בעת מלחמת העולם הראשונה כחומר בעירה להסקת הקטרים ובניית מסילות רכבת בחזית הדרומית. את היער מלווה צמחייה עשירה של תת-יער פרחי כלניות, צבעונים ופרחים נוספים.