stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ולרי וורונין
הערות שוליים

↑  Трагедия футбольного гения
| נבחרת ברית המועצות – מונדיאל 1962 |
| --- | --- | --- |
|  1 יאשין •  2 מסלצ'נקו •  3 קוטריקדזה •  4 דובינסקי •  5 צ'וחלי •  6 אוסטרובסקי •  7 מסליונקין •  8 שסטרניוב •  9 מנושין •  10 נטו •   11 סאבו •  12 וורונין • 13 גוסארוב •  14 איוואנוב • 15 קנבסקי • 16 ממיקין • 17 מסחי • 18 מטרוולי • 19 פונדלניק • 20 סברריניקוב • 21 חוסאינוב • 22 צ'יזלנקו • מאמן: קצ'לין |  1 יאשין •  2 מסלצ'נקו •  3 קוטריקדזה •  4 דובינסקי •  5 צ'וחלי •  6 אוסטרובסקי •  7 מסליונקין •  8 שסטרניוב •  9 מנושין •  10 נטו •   11 סאבו •  12 וורונין • 13 גוסארוב •  14 איוואנוב • 15 קנבסקי • 16 ממיקין • 17 מסחי • 18 מטרוולי • 19 פונדלניק • 20 סברריניקוב • 21 חוסאינוב • 22 צ'יזלנקו • מאמן: קצ'לין | ברית המועצות |
| נבחרת ברית המועצות – מונדיאל 1966 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 יאשין •  2 סרבריאניקוב •  3 אוסטרובסקי •  4 פונומריוב •  5 אפונין •  6 שסטרניוב •  7 חורצילווה •  8 סאבו •  9 גטמנוב •  10 דנילוב •   11 צ'יזלנקו •  12 וורונין • 13 קורנייב •  14 סיצ'ינווה • 15 חוסאינוב • 16 מטרוולי • 17 פורקויאן • 18 בנישבסקי • 19 מלופייב • 20 מרקרוב • 21 קאוואזשווילי • 22 בניקוב • מאמן: מורוזוב |  1 יאשין •  2 סרבריאניקוב •  3 אוסטרובסקי •  4 פונומריוב •  5 אפונין •  6 שסטרניוב •  7 חורצילווה •  8 סאבו •  9 גטמנוב •  10 דנילוב •   11 צ'יזלנקו •  12 וורונין • 13 קורנייב •  14 סיצ'ינווה • 15 חוסאינוב • 16 מטרוולי • 17 פורקויאן • 18 בנישבסקי • 19 מלופייב • 20 מרקרוב • 21 קאוואזשווילי • 22 בניקוב • מאמן: מורוזוב | ברית המועצות |
| נבחרת ברית המועצות – יורו 1964 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 יאשין •  2 וורונין •  3 פונדלניק •  4 איוואנוב •  5 חוסאינוב •  6 צ'יזלנקו •  7 גוסארוב •  8 שסטרניוב •  9 גלוטוב •  10 מודריק •   11 קורנייב •  12 שיקונוב • 13 אורושדזה •  14 שוסטיקוב • 15 אניצ'קין • 16 מאלופייב • 17 קופייב • 18 דובינסקי • מאמן: בסקוב |  1 יאשין •  2 וורונין •  3 פונדלניק •  4 איוואנוב •  5 חוסאינוב •  6 צ'יזלנקו •  7 גוסארוב •  8 שסטרניוב •  9 גלוטוב •  10 מודריק •   11 קורנייב •  12 שיקונוב • 13 אורושדזה •  14 שוסטיקוב • 15 אניצ'קין • 16 מאלופייב • 17 קופייב • 18 דובינסקי • מאמן: בסקוב | ברית המועצות |
| נבחרת ברית המועצות – יורו 1968 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 פשניצ'ניקוב •  2 רודקוב •  3 אניצ'קין •  4 אפונין •  5 איסטומין •  6 קפליצ'ני •  7 לבצ'נקו •  8 לוגופט •  9 חורצילווה •  10 שסטרניוב •   11 לניוב •  12 מאלופייב • 13 אסטיאני •  14 בנישבסקי • 15 בישובץ • 16 יווריוז'יחין • 17 נודיה • 18 צ'יזלנקו • 19 קווזשווילי • 20 וורונין • 21 מונטיאן • 22 סמולניקוב • מאמן: יאקושין |  1 פשניצ'ניקוב •  2 רודקוב •  3 אניצ'קין •  4 אפונין •  5 איסטומין •  6 קפליצ'ני •  7 לבצ'נקו •  8 לוגופט •  9 חורצילווה •  10 שסטרניוב •   11 לניוב •  12 מאלופייב • 13 אסטיאני •  14 בנישבסקי • 15 בישובץ • 16 יווריוז'יחין • 17 נודיה • 18 צ'יזלנקו • 19 קווזשווילי • 20 וורונין • 21 מונטיאן • 22 סמולניקוב • מאמן: יאקושין | ברית המועצות |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810638744105606  VIAF: 4898150869804622190007   WorldCat (עם VIAF): 4898150869804622190007 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים רוסים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ון ויליאם תומאס

ג'ון ויליאם תומאס (באנגלית: John William Thomas‏; 4 בינואר 1874 – 10 בנובמבר 1945) היה פוליטיקאי אמריקאי, חבר הסנאט של ארצות הברית מאיידהו. כרפובליקני, כיהן בסך הכל למעלה מעשר שנים בשני מושבים שונים, כאשר בשתי הפעמים מונה לאחר שקודמו מת בתפקיד. הוא ניצח בשלוש מתוך ארבע הבחירות לסנאט, והפסיד רק בסחף הדמוקרטי של 1932, ומת בעודו בתפקיד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

תומאס נולד ב-4 בינואר 1874 בחווה בצפון קנזס ליד פריירי ויו במחוז פיליפס, ולמד בבתי הספר הכפריים וב-Central Normal College בגרייט בנד. הוא לימד בבית ספר, שימש כמפקח על בתי הספר של מחוז פיליפס בפיליפבורג בין השנים 1898 ל-1903, וכרשם במשרד הקרקעות בקולבי מ-1906 עד 1909. לאחר מכן עבר מערבה לדרום מרכז איידהו והתיישב בגודינג, שם עבד בבנקאות ובעסק לבעלי חיים.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

תומאס נבחר לראש עיריית גודינג ב-1917 לכהונה של שנתיים, והיה חבר בוועדה הלאומית הרפובליקנית מ-1925 עד 1933.
הוא מונה לראשונה לסנאט של ארצות הברית בשנת 1928 כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של המנטור הפוליטי שלו, פרנק גודינג, על ידי המושל הנרי קלרנס בולדרידג'. תומאס ניצח בבחירות המיוחדות שנערכו מאוחר יותר באותה שנה כדי להשלים את ארבע שנות הקדנציה, וכיהן כיו"ר ועדת הסנאט להשקיה וטיוב בין השנים 1929 ל-1933. הוא איבד את תמיכת הפרוגרסיבים בסוף הקדנציה, והובס בניסיונו להיבחר מחדש ב-1932 על ידי הדמוקרט ג'יימס פופ.
לאחר תבוסתו ב-1932, תומאס חזר לעסוק בעסקים הקודמים שלו. הוא מונה שוב לסנאט ב-1940, הפעם על ידי המושל קלרנס אלפרד בוטולפסן, כדי למלא את המושב שהתפנה בשל מותו של ויליאם בורה, דיקן הסנאט. תומאס ניצח שוב בבחירות מיוחדות כדי להשלים את הקדנציה מאוחר יותר באותה שנה, ונבחר לכהונה מלאה ב-1942, ובשני המקרים ניצח את הדמוקרט גלן ה. טיילור, ומת בתפקיד שלוש שנים מאוחר יותר.
ביוגרפיה > משפחתו

תומאס ואשתו פלורנס (1873–1943) נישאו בקנזס ב-1906 ונולדה להם בת, מרי אליזבת תומאס פיבי ברוקס (1907–2002), שהפכה לחברת הסנאט של המדינה בשנות ה-60 והייתה מנהלת המטבעה האמריקאית בשנות ה-70. לאחר שהתאלמנה ב-1941, מרי העבירה את משפחתה הצעירה לוושינגטון הבירה לאחר מות אמה ב-1943. שלוש שנים לאחר מכן, היא נישאה לצ'ארלס וילנד ברוקס, סנאטור מאילינוי ששירת עם אביה. בנה, ג'ון פיבי (נולד ב-1933), שירת למעלה משני עשורים בסנאט של מדינת איידהו, החליף מפלגה ב-1978, והיה המועמד הדמוקרטי לתפקיד סגן המושל ב-1994.
ביוגרפיה > מותו

תומאס היה במצב בריאותי רגיש במשך יותר משנה ומת ב-10 בנובמבר 1945 בגיל 71 מדימום מוחי בבית החולים האוניברסיטאי ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון הבירה. אשתו פלורנס מתה יותר משנתיים קודם לכן, גם היא מדימום מוחי. הם קבורים בבית הקברות אלמווד בגודינג.
לואיס פיצהנרי

לואיס פיצהנרי (באנגלית: Louis FitzHenry‏; 13 ביוני 1870 – 18 בנובמבר 1935) היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מאילינוי, שופט פדרלי בבית המשפט הפדרלי השביעי לערעורים של ארצות הברית ושופט מחוזי בבית המשפט המחוזי במחוז הדרומי של אילינוי.
ביוגרפיה

פיצהנרי נולד ב-13 ביוני 1870 בבלומינגטון, מחוז מקלין, אילינוי, למד בבתי הספר הציבוריים והתיכוניים של בלומינגטון, ועסק בעיתונאות לפני שקיבל תואר ראשון במשפטים מבית הספר למשפטים באוניברסיטת אילינוי וסליאן ב-1897. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1897 והחזיק משרד עריכת דין בבלומינגטון בין השנים 1897 ל-1907, וכיהן כפרקליט העירייה של בלומינגטון בין השנים 1907 ל-1911.
פיצהנרי לא הצליח להיבחר בשנת 1910 לקונגרס ה-62, אך נבחר כדמוקרטי לקונגרס ה-63, וכיהן מ-4 במרץ 1913 עד 3 במרץ 1915. הוא לא הצליח להיבחר מחדש ב-1914 לקונגרס ה-64, ולאחר מכן חידש את עריכת הדין בבלומינגטון מ-1915 עד 1918. הוא לא הצליח להיבחר לתפקיד שופט בית המשפט העליון של אילינוי ב-1915.
פיצהנרי מונה על ידי הנשיא וודרו וילסון ב-1 ביולי 1918, למושב בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית במחוז הדרומי של אילינוי שפונה על ידי השופט ג'. אוטיס האמפרי. מינויו אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-6 ביולי 1918, והוא קיבל את המינוי שלו ב-6 ביולי 1918. כהונתו הסתיימה ב-3 באוקטובר 1933, עקב מינוי לבית המשפט הפדרלי השביעי.
פיצהנרי מונה על ידי הנשיא פרנקלין ד. רוזוולט ב-3 ביוני 1933, למושב בבית המשפט לערעורים של ארצות הברית עבור המעגל השביעי שפונה על ידי השופט ג'ורג' טרו פייג'. מינויו אושר על ידי הסנאט ב-10 ביוני 1933, וקיבל את המינוי שלו ב-16 ביוני 1933. הוא כיהן בתפקיד עד מותו ב-18 בנובמבר 1935, בנורמל, אילינוי. הוא נקבר בבית הקברות בלומינגטון בבלומינגטון.
הערות שוליים

1 2 3  לואיס פיצהנרי, באתר המדריך הביוגרפי של הקונגרס של ארצות הברית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: F000172
לואיג'י פגיולי

לואיג'י פגיולי (באיטלקית: Luigi Fagioli‏, 9 ביוני 1898 - 20 ביוני 1952) היה נהג מרוצים איטלקי שזכה לכינוי "השודד מאברוצי". הוא הנהג המבוגר מיותר שניצח מרוץ באליפות הפורמולה 1 והוא גם המנצח היחיד שנולד לפני תחילת המאה העשרים.
קריירת מרוצים

פגיולי נולד בעיירה אוזימו שבחבל אנקונה, איטליה. בגיל צעיר החל להתחרות במרוצי טיפוס גבעה ומכוניות ספורט. בשנת 1926 החל להתחרות במרוצי גרנד פרי ובשנת 1930 צורף לקבוצת מזארטי. ההצלחה שלו הייתה מהירה ובאותה השנה ניצח את מרוץ הקופה צ'יאנו והמרוץ במסלול אבלינו. באפריל של 1931 התחרה ראש בראש מול לואי שירון בגרנד פרי מונקו. שירון ניצח לבסוף את המרוץ, אך פגיולי הציג את יכולות הנהיגה הגבוהות שלו וזכה לשבחים רבים על המאבק שניהל. בקרב נוסף ביניהם שהתקיים במונצה בהמשך השנה ניצח פגיולי את שירון ואת אקילה ורצי וטאציו נובולארי האיטלקים. בשנת 1932 ניצח את הגרנד פרי של רומא. לקראת עונת 1933 הוחתם על ידי אלפא רומיאו בסקדוריה פרארי. הוא התחרה באלפא רומיאו P3 וניצח את הקופה אצ'רבו, גרנד פרי קומנז' וגרנד פרי איטליה.
בשנת 1934 הוחתם על ידי קבוצת בנץ כחלק מקבוצת "חיצי הכסף" ("Silver Arrows"). הוא זכה להצלחה רבה על המסלול, אך היחסים בינו ובין מנהל הקבוצה והנהגים האחרים היו קשים. במהלך המרוץ הראשון בקבוצה נטש פגיולי את המכונית לאחר שקיבל הוראה מאלפרד נויבאואר, מנהל הקבוצה, להישאר במקום השני ולאפשר למנפרד וון בראוכיטש לנצח את המרוץ. יחד עם רודולף קרצ'יולה הוא ניצח בפעם השנייה ברציפות את הקופה אצ'רבו ואת הגרנד פרי האיטלקי והוסיף ניצחון בגרנד פרי ספרד. בשנתו השנייה בקבוצה ניצח את גרנד פרי מונקו ואת גרנד פרי פניה ריין, אך היחסים עם החברים לקבוצה המשיכו להדרדר. במהלך העונה ניסה לעקוף מספר פעמים את קרצ'יולה, למרות שקיבל הוראות קבוצתיות שלא לעשות כן. בסיום עונת 1936 עזב את מרצדס וחתם בקבוצת אוטו יוניון, שהייתה היריבה הגדולה של מרצדס. במהלך גרנד פרי טריפולי התפתח עימות פיזי בו תקף את קרצ'יולה, חברו לקבוצה לשעבר.
בעיות בריאותיות, כולל שיגרון, החלו להקשות על פגיולי להתחרות. בקופה אצ'רבו נלאף להיעזר במקל הליכה והוא נאלץ לפרוש מהתחרות. שיפור ניכר במצבו איפשר לו לחזור לתחרויות לאחר תום מלחמת העולם השנייה. בגיל 52 הצטרף פגיולי לקבוצת אלפא רומיאו לקראת עונת הבכורה של אליפות הפורמולה 1. בחמישה מתוך שישה מרוצים סיים על הפודיום. את העונה סיים במקום השלישי בדירוג הנהגים. בעונת 1951 השתתף רק במרוץ אחד - גרנד פרי צרפת, בו חלק את הניצחון יחד עם חואן מנואל פנג'יו. הניצחון בגיל 53 ו-22 ימים הפך אותו למנצח המבוגר ביותר בתולדות האליפות.
בשנת 1952 התחרה עבור קבוצת לנצ'יה במרוצי מכוניות ספורט. במרוץ המילה מילייה סיים במקום השלישי כשהוא מקדים את יריבו הוותיק קרצ'יולה. זמן קצר לאחר מכן לקח חלק בגרנד פרי מונקו, שכלל באותה השנה גם מכוניות ספורט. הוא נפגע בתאונה, שהייתה נראית כתאונה קלה, אך הפציעות הפנימיות היו חמורות. שלושה שבועות לאחר מכן נפטר בבית החולים.
הערות שוליים

↑  בשנים הראשונות של אליפות הפורמולה 1 נהגים יכלו לחלוק מכונית במהלך המרוץ. במידה וזכו בנקודות הן התחלקו ביניהם שווה בשווה.
דגל אזרבייג'ן

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני
 יחס אורך/גובה:  1:2
 הונף לראשונה:  1918
 קבלת מעמד רשמי:  5 בפברואר 1991
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אופקי בצבעים כחול, אדום וירוק, סהר וכוכב מתומן במרכז
 שם המעצב:  Ali bey Huseynzade
 גרסאות נוספות
 דגל זרוע היבשה
 
  דגל צבאי
 דגל חיל הים
 
  דגל הצי הצבאי
 דגל חיל האוויר
 
דגל אזרבייג'ן (באזרית: Azərbaycan bayrağı) הוא דגלה הלאומי של אזרבייג'ן.
עיצובו הוא טריקולור המורכב משלושה פסים אופקיים בצבעים כחול (למעלה), אדום וירוק; סהר וכוכב בעל שמונה קודקודים בצבע לבן נמצאים במרכז הפס האדום. שמונת הקודקודים של הכוכב מייצגים את שמונה האותיות שמרכיבות את השם אזרבייג'ן בשפה הערבית. הפס הכחול מייצג את זהותם של הטורקים באזרבייג׳ן, הירוק מייצג את האסלאם והאדום מייצג קדמה. לפי טענה אחרת הפס הכחול מייצג את השמים, הירוק את האדמה והאדום את החירות.
גרסה קדומה של הדגל הונפה לראשונה בשנת 1918, אך לאחר הכיבוש של ברית המועצות נגנז הדגל. הדגל הונף שוב רק ב-5 בפברואר 1991 לאחר פירוק ברית המועצות.
היסטוריה > הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן (1918–1920)

ב-28 במאי 1918 הכריזה הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן (ADR) על עצמאות. אחת הפעולות הראשונות של הרפובליקה הייתה אימוץ סמלים לאומיים. בהשראת דגל האימפריה העות'מאנית, ה-ADR אימצה את דגל המדינה הראשון שלה ב-21 ביוני 1918, אשר תיאר סהר לבן וכוכב לבן בעל שמונה קצוות על רקע אדום. הדגל החדש היה כמעט זהה לדגל האימפריה העות'מאנית הישן, שבו הופיעו גם כוכב בעל שמונה קצוות עד שנת 1844, אז הוחלף בכוכב מחומש. קווי הדמיון בין הדגלים שיקפו את ההגמוניה של האימפריה העות'מאנית באותה תקופה, כמו גם את הקרבה האתנית בין האוכלוסיות הטורקיות של ADR והאימפריה העות'מאנית.
תוך מספר חודשים, הדגל החדש שאומץ החל להעלות ספקות בשל היותו מייצג באופן בלעדי את הטורקיזם. לפיכך, הוצע ליצור דגל חדש. הדגל החדש היה אמור לשקף שלושה רעיונות: טורקיזם, איסלאמיזם והרצון להתקדמות. רעיונות אלו שיקפו את האידאולוגיה הרשמית של ה-ADR, שהייתה "טורקיזציה, איסלאמיזציה ומודרניזציה". היווצרותם של רעיונות אלו הושפעה מעבודתו של האידאולוג האסלאמי ג'מאל אלדין אל-אפגני שבספריו "הפילוסופיה של האחדות הלאומית ומהות האמיתית של איחוד דתי" ו-"אחדות אסלאמית", כתב כי התקדמותם של עמים מוסלמים אפשרית בתנאי של גיבוש דתי, אחדות לאומית וחקר המסורות המתקדמות של המדינה האירופית.
ב-9 בנובמבר 1918 אושרה טיוטה של דגל מדינה מעודכן. נוצר על ידי Ali bey Huseynzade, הדגל החדש היה טריקולור אופקי של כחול, אדום וירוק עם סהר לבן וכוכב בעל שמונה קצוות שהוצב במרכז.
ב-7 בדצמבר 1918 הונף דגל המדינה המעודכן מעל בניין הפרלמנט של אזרבייג'ן. בנאום בפני הפרלמנט הצהיר מאמאד אמין רסולזאדה, יו"ר המועצה הלאומית של אזרבייג'ן שהכריז על עצמאותה של ה-ADR: "[...] ומסיבה זו, רבותי, המועצה הלאומית הרימה את הדגל התלת-צבעי הזה, המייצג אזרבייג'ן, והדגל הזה, סמל הריבונות הטורקית, התרבות האסלאמית והכוח האירופאי המודרני, תמיד יתנופף מעלינו הדגל הזה, ברגע שיונף, לעולם לא יירד שוב".
היסטוריה > הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן (1918–1920) > שימוש בדגל הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן לאחר 1920 (אז הדגל הוחלף לדגל סוציאלי-סובייטי)

לאחר נפילת הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן באפריל 1920 בעקבות פלישת הצבא האדום, דגלו שימש ארגוני מהגרים מחוץ לברית המועצות. במהלך מלחמת העולם השנייה שימש דגל ה-ADR את גדודי הלגיון האזרבייג'אני, שהיו מערכים צבאיים של אזרבייג'נים אתניים שנלחמו לצד גרמניה הנאצית. על סמלי השרוול של מדי הלגיון אזרבייג'ן הוצגו שלושה פסים אופקיים שווים של כחול, אדום וירוק, סהר לבן וכוכב מחומש.
דגל ה-ADR שימש במהלך קונגרס של אזרבייג'נים בראשות מייג'ור אזרבייג'ן הסובייטי לשעבר עבדורהמן פטאליביילי, שנערך בברלין, גרמניה ב-6 בנובמבר 1943. בשנת 1922, מאמאד אמין ראסולזאדה ברח מרוסיה הסובייטית, דרך פינלנד - אל טורקיה. כששהה שם ב-1952, הוא יצר עותק של דגל ה-ADR, שאותו נתן מאוחר יותר לחברו גולמירזה בג'ירוב. בג'ירוב הביא בחשאי את הדגל לאזרבייג'ן ותלה אותו על ביתו במשטגה בשנת 1976. הוא ניתן למוזיאון הלאומי להיסטוריה של אזרבייג'ן ביולי 2003 ומאז נשמר במוזיאון.
בשנת 1956, מפגין בשם ג'אהיד היללוגלו הרים את דגל ה-ADR מעל מגדל מיידן בבאקו, והתריס כלפי אזרבייג'ן הסובייטית. היללוגלו נידון לארבע שנות מאסר.
Flag of ADR in historical photographs
משלחת אזרבייג'נית בפריז במלון Claridge במהלך ועידת השלום בפריז, 1919. דגל הטריקולור של הרפובליקה נראה ברקע, על שידת המגירות.
הפגישה הראשונה של הפרלמנט של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן, שבה נתלה דגל טריקולור (מעל שידת המגירות). 7 בדצמבר 1918.
קצינים וחיילים של צבא הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן על רקע הטריקולור הממלכתי.
היסטוריה > דגל הרפובליקה הסוציאלית הסובייטית של אזרבייג'ן (1920–1991)

ב-28 באפריל 1920 הפכה אזרבייג'ן לרפובליקה סובייטית, בתור הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן (אזרבייג'ן הסובייטית). דגלי המדינה של הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן נאסרו בתקופה זו. בעודה תחת שלטון סובייטי, אזרבייג'ן הסובייטית השתמשה בשמונה דגלים שונים. רוב הדגלים השתנו רק מעט. העיבודים היו תוצאה של השנים הראשונות הכאוטיות של ברית המועצות בקווקז. דגל אזרבייג'ן הסובייטי הלא רשמי הראשון שימש במהלך הכיבוש הסובייטי של באקו ב-28 באפריל 1920.
הדגל הרשמי הראשון של אזרבייג'ן הסובייטית אומץ ב-19 במאי 1921, בחוקתה הראשונה לפי סעיף 104. באותה תקופה, שפת המדינה של אזרבייג'ן הסובייטית הייתה טורקית אזרבייג'נית והאלפבית שלה התבסס על הכתב הערבי. לכן, המילים ASR נכתבו בערבית. הדגל השמיני והאחרון של אזרבייג'ן הסובייטית הונפק ב-7 באוקטובר 1952. העיצוב היה דומה לדגל הלאומי הסובייטי אך כלל פס כחול אופקי בתחתית, שתפס רבע מגובה הדגל. הגדרת הדגל הייתה כדלקמן:
הדגל הלאומי של הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן הוא לוח המורכב משתי פסים אופקיים של צבע: החלק האדום העליון של שלושת רבעי הרוחב והחלק התחתון כחול, כמעט רבע מרוחב הדגל עם התמונה למעלה הפינה השמאלית של הרצועה האדומה, ליד עמוד הדגל ופטיש ומגל זהב, ומעליהם כוכב אדום מחומש ממוסגר בשולי זהב. היחס בין רוחב לאורך הוא 1:2.
היסטוריה > הרפובליקה של אזרבייג'ן (1991–הווה)

בסוף שנות ה-80, בזמן התסיסה באזרבייג'ן הסובייטית, נעשה שימוש בדגל הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן בשלושה צבעים בהפגנות הקוראות לעצמאות. ב-17 בנובמבר 1990, במהלך המושב הראשון של האספה העליונה של הרפובליקה האוטונומית של נחצ'יבאן, אומץ דגל ה-ADR משנת 1918 כדגל הלאומי של המדינה האוטונומית. דגל זה אומץ מאוחר יותר עם הצו, "על שינוי השם והדגל הלאומי של אזרבייג'ן SSR". הצו הוצא ב-29 בנובמבר 1990 על ידי נשיא SSR אזרבייג'ן ואושר ב-5 בפברואר 1991 על ידי הסובייטי העליון של SSR אזרבייג'ן. החוקה הראשונה מאז העצמאות התקבלה ב-12 בנובמבר 1995 לאחר הצבעה לאומית, אחד הסעיפים תיאר את דגל שלושת הצבעים של הרפובליקה.
ב-17 בנובמבר 2007, נשיא אזרבייג'ן אילהם אלייב הוציא צו "על הקמת כיכר הדגל הלאומי " בבאקו. לכיכר היה מוט דגל בגובה 162 מטר במשקל 220 טון. הדגל שהונף על המוט היה ברוחב 35 מטר ואורך 70 מטר, ומשקלו 350 קילוגרם. בעמוד הדגל נבנה גם מוזיאון המוקדש לדגל הלאומי. ב-1 בספטמבר 2010 הונף הדגל באופן רשמי לפתיחת המוזיאון, לאחר מכן הפך לתורן הבלתי נתמך הגבוה בעולם, עד שעקף אותו תורן דושנבה בגובה 165 מטר של טג'יקיסטן בשנת 2011. התורן פורק ב-2017 עקב הסכנות של נפילת המבנה על שטחי שדרות באקו.
היסטוריית הדגלים של אזרבייג'ן

דגל הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן (1918)
דגל הרפובליקה הדמוקרטית של אזרבייג'ן (1918–1920)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן (1920)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן (1920–1921)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן (1921–1922)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן כחלק מה - TSFSR (1924 - 1927)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן כחלק מה - TSFSR (1927 - 1931)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן כחלק מה - TSFSR (1931 - 1937)
דגל ה-SFSR הטרנס - קווקזית (1930–1936)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן (1937–1940)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן (1940–1952)
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית הסובייטית של אזרבייג'ן (1952–1991)
דגל הרפובליקה של אזרבייג'ן (1991–2013)
דגל הרפובליקה של אזרבייג'ן (2013-הווה)
עיצוב > תצורה

הדגל הלאומי של אזרבייג'ן מורכב משלושה פסים אופקיים ברוחב שווה, מלמעלה למטה: תכלת, אדום וירוק. סהר לבן וכוכב בעל שמונה קצוות נמצאים במרכז. התיאור הבסיסי של הדגל, יחד עם היחס שלו, מצוין בחוקת אזרבייג'ן (מתורגם):
דגל המדינה של הרפובליקה של אזרבייג'ן מורכב משלושה פסים אופקיים באותו רוחב. הפס העליון כחול, הפס האמצעי אדום והתחתון ירוק; באמצע הפס האדום משני צידי הדגל מתואר סהר לבן עם כוכב בעל שמונה נקודות. רוחב הדגל מהווה מחצית מאורכו.
עיצוב > צבע

הדגל בצבע ירוק, אדום, תכלת ולבן. המפרט המדויק לצבעיו הונפק בצו משנת 2004 "על כללי הדגל הלאומי של הרפובליקה של אזרבייג'ן". ערכת הצבעים בשימוש בשנים 1918–1920, ובין 1991 ל-2013 היא כדלקמן:
|  ערכת הצבעים 1991–2013 | כחול | אדום | ירוק |
| --- | --- | --- | --- |
| RAL | 5015 | 3020 | 6024 |
| CMYK | 100-22-0-24 | 0-100-77-12 | 100-0-42-32 |
| קוד צבע הקסדצימלי | #0098C3 | #E00034 | #00AE65 |
| ייצוג צבע במחשב – RGB | 0-152-195 | 224-0-52 | 0-174-101 |
הצבעים, שעודכנו ב-2013 ואושרו ב-2018 וצוינו ב-Pantone(אנ'), הם כדלקמן:
|  ערכת הצבעים 2013-הווה | תכלת | אדום | ירוק |
| --- | --- | --- | --- |
| RAL | 5012 | 3018 | 6018 |
| Pantone(אנ') | 306 C | Red 032 C | 362 C |
| CMYK | 100-20-0-11 | 0-79-73-6 | 49-0-70-38 |
| קוד צבע הקסדצימלי | #00B5E2 | #EF3340 | #509E2F |
| ייצוג צבע במחשב – RGB | 0-181-226 | 239-51-64 | 80-158-47 |
עיצוב > משמעות

הכחול הבהיר מסמל את המורשת הטורקית של אזרבייג'ן, האדום משקף את יצירתה של מדינה מודרנית והתפתחות הדמוקרטיה, והירוק מסמל את האסלאם. במרכז הדגל, המופיע הן בחזית והן מאחור, יש סהר וכוכב בעל שמונה קצוות בצבע לבן.
כיום החוקרים טוענים לשתי סיבות עיקריות בעטים הכוכב הוא מתומן האחת היא שהוא מייצג את שמונת האותיות במילה ״אזרבייג׳ן״ בערבית, סיבה נוספת היא ששמונת הפינות של הכוכב מייצגות את שמונת העמים הטורקים שסווגו בתקופה שלפני ברית המועצות: אזרים, עות'מאנים (טורקים), ג'גטאים, טטרים, קיפצ'קים, סלג'וקים וטורקומנים. והקיפצ'קים מייצגים למעשה שני עמים, הקזחים והקירגיזים.
ראו גם

סמל אזרבייג'ן
המנון אזרבייג'ן
הערות שוליים

↑  ""Azərbaycan Respublikası Dövlət bayrağının istifadəsi qaydaları haqqında" Azərbaycan Respublikasının Qanununda dəyişiklik edilməsi barədə" [On amendments to the Law of the Republic of Azerbaijan "On the rules of use of the State Flag of the Republic of Azerbaijan"] (באזרית). National Assembly. נבדק ב-13 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Azərbaycan Respublikası Dövlət Bayrağının təsvirinin təsdiq edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikasının Qanunu". e-qanun.az. Ministry of Justice of Azerbaijan. נבדק ב-25 בספטמבר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
דגל אזרבייג'ן שיצר מאמד אמין ב-1952 כששהה בטורקיה.
דגל אזרבייג'ן הסובייטית בין 1952 ל-1990.
כיכר הדגל הלאומי בבאקו
שירטוט של דגל אזבייג'ן
גייל מקגי

גייל ויליאם מקגי (באנגלית: Gale William McGee‏; 17 במרץ 1915 – 9 באפריל 1992) היה פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, אשר כיהן כחבר בסנאט האמריקני מ-1959 עד 1977 מטעם ויומינג.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מקגי נולד ב-17 במרץ 1915 בלינקולן, נברסקה, ולמד שם בבתי ספר ציבוריים. הוא רצה ללמוד משפטים, עם זאת, עקב השפל הגדול, הוא לא הצליח ליישם את התוכנית הזו, אלא הלך לבית הספר למורים בוויין. הוא סיים את לימודיו ב-1936 ולאחר מכן עבד כמורה בבית ספר תיכון. במהלך עבודתו הוא למד היסטוריה באוניברסיטת קולורדו בולדר. בשנים לאחר מכן עבד כמרצה באוניברסיטת נברסקה ווסליאן, אוניברסיטת איווה סטייט ואוניברסיטת נוטרדאם. ב-1946 קיבל מקגי את התואר הדוקטור שלו בהיסטוריה מאוניברסיטת שיקגו, ולאחר מכן קיבל תפקיד באוניברסיטת ויומינג, שם לימד כפרופסור.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

מקגי היה חבר המפלגה הדמוקרטית. בשנת 1950 הוא הוצע כמועמד לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך דחה את ההצעה כי רצה להכיר טוב יותר את ויומינג ואת האנשים שחיו בה. בשנים 1955 ו-1956 עבר מהאקדמיה לפוליטיקה, ועבד כעוזר לסנאטור ג'וזף או'מהוני.
ב-1958 עזב לבסוף את עבודתו באוניברסיטה כדי לרוץ לסנאט. התוכנית שלו כללה רעיונות צעירים וחדשים לחלוטין, והקמפיין שלו משך את תשומת לבה של אלינור רוזוולט, שהשיקה עבורו קמפיין לאומי לגיוס כספים. הבחירות הוכרעו בהפרש קטן מאוד לטובת מק'גי, והוא ניצח את הסנאטור המכהן הרפובליקני פרנק א. בארט. בתחילת כהונתו בסנאט, הפך לחבר בוועדת הסנאט למסחר בין-מדינתי ובינלאומי ובוועדת ההקצבות של הסנאט היוקרתית. הוא היה חבר הסנאט החדש הראשון שזכה לכבוד זה.
בשנת 1958 מינה נשיא ארצות הברית דווייט ד. אייזנהאואר את הרפובליקני לואיס סטראוס לתפקיד שר המסחר. באותה תקופה, 13 קודמיו של שטראוס בתפקיד זכו לאישור מועמדותם בסנאט בממוצע תוך שמונה ימים בלבד. בשל חילוקי דעות אישיים ומקצועיים, הבהיר הסנאטור קלינטון פרסבה אנדרסון כי אישור המינוי על ידי הסנאט אינו סביר. הוא מצא שותף בדמות הסנאטור מקגי, שישב בוועדה המרכזית לענייני מסחר בין-מדינתי ובינלאומי. השימועים בוועדה נמשכו 16 ימים – משך זמן ארוך באופן חריג עבור מינוי לשר המסחר. הוועדה המליצה לסנאט לאשר את המינוי ברוב דחוק של תשע מול שמונה קולות.
לאור העובדה שלדמוקרטים היה רוב גדול מאוד בסנאט, אך הנשיא אייזנהאואר היה פופולרי מאוד בקרב הציבור, דחיית המינוי לא הייתה ודאית. ההצבעה הסופית הסתיימה כצפוי בהפרש קטן: סטראוס נכשל עם 46 קולות בעד ו-49 נגד. באותה תקופה, זה היה רק המקרה השמיני בתולדות ארצות הברית שבו מועמד לקבינט לא אושר על ידי הסנאט.
למקגי הייתה ידידות אישית עם הנשיא ג'ון קנדי. שניהם הכירו אחד את השני במהלך עבודתם המשותפת בסנאט. מקגי התלווה לנשיא במהלך סיור בספטמבר 1963 שכלל גם את ויומינג.
בשנת 1964, מקגי נבחר מחדש כסנאטור. במהלך כהונתו השנייה מונה לחבר בוועדת הסנאט לענייני חוץ וליושב ראש ועדת הסנאט לשירות המדינה. במהלך תקופה זו תמך מק'גי בעמדותיו של הנשיא לינדון ב. ג'ונסון בנוגע למלחמת וייטנאם. באותה עת שקל ג'ונסון למנות את מקגי לשגריר ארצות הברית באו"ם עם תום כהונתו של ארתור גולדברג, אך במקום זאת מינה לתפקיד את ג'ורג' וילדמן בול.
בשנת 1970 נבחר מק'גי לכהונה שלישית בסנאט. הוא הצליח לנצח את יריבו, ג'ון ס. וולד, בהפרש גדול יותר מהמצופה. מקגי חזר לכהן באותן ועדות שבהן כיהן שש שנים קודם לכן. כהונתו השלישית התאפיינה בפרשת ווטרגייט. בנוסף, הוא הביע עמדות שהיו לא פופולריות גם במדינתו ויומינג, כמו תמיכתו בהחלת מגבלת מהירות של 55 מייל לשעה במהלך משבר הנפט.
בשנת 1976 הוא הובס על ידי יריבו הרפובליקני מלקולם וולופ, וסיים את תפקידו בינואר 1977.
ביוגרפיה > קריירה לאחר מכן

בשנת 1977, מונה מקגי לנציג הקבוע של ארצות הברית בארגון מדינות אמריקה על ידי הנשיא ג'ימי קרטר, במקומו של ויליאם ס. מייליארד. הוא החזיק בתפקיד זה עד 1981. לאחר שפרש כשגריר, הקים חברת ייעוץ.
ביוגרפיה > חיים אישיים

מקגי התחתן עם לורן בייקר, ונולדו להם ארבעה ילדים. הוא מת בוושינגטון הבירה ב-9 באפריל 1992 ונקבר שם בבית הקברות אוק היל.
מייקל מלינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 במאי 1929 רפובליקת ויימאר בוואריה, רפובליקת ויימאר
 פטירה:  17 במרץ 2004 (בגיל 74) הממלכה המאוחדת לונדון, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 תקופת הפעילות:  1947–2004 (כ־57 שנים)
 עיסוק:  שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
מייקל אנדריאס מלינגר (בגרמנית: Michael Andreas Mellinger;‏ 30 במאי 1929 – 17 במרץ 2004) היה שחקן ומוזיקאי יהודי-גרמני. ידוע בעיקר בתפקידיו בתיאטראות וסט אנד ובסרט "גולדפינגר".