stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרלסטד
היסטוריה

לפני כ-4,000 שנה, היה האזור שבו שוכנת כיום העיר מתחת לפני המים. עם שינוי פני השטח, התחילו לצוץ גם ראיות ראשונות להתיישבות אנושית בין האגם לנחל, כגון קברים, שרידי כפרים נטושים וכו', ולבסוף הוקמה התיישבות בתחילת ימי הביניים, שתחילתה כבר בימי הוויקינגים בשנת 1000 לספירה, ששימשה בעיקר כאזור מסחר.
במהלך המאות ה-16 וה-17 הוקמו ערים רבות במחוז ורמנלד. האזור שבו הוקמה קרלסטד היה עשיר במגוון אוצרות טבע לימים ההם, כגון יערות, דגי סלמון (מהאגם) ובעיקר מכרות הברזל בורמלנברג. הערים הללו שימשו גם כאזורי מסחר, וגם כנקודות ציון בהן יכול היה השלטון להרחיב את שליטתו באזורים עשירים אלו, ואף לפקח על תנועת הברזל.
לפני שהוקמה קרלסטד, נקראה עיר שנמצאה באותו המקום "טינולה" (Tingvalla), שהייתה ידועה כעיר-מסחר. המוזיאון של ורמלנד מספר כי ישנם מסמכים מהמאה ה-16 שבהם מוזכרת העיר (בשמה הקודם). כך למשל, ישנו מסמך הכתוב בלטינית המכיל מפה שנמצא בעיר שטרסבורג שבמזרח צרפת. במפה שבמסמך מתוארת ורמנלד כדוכסות העשירה במכרות ברזל. בחלק הכתוב נכתב: "Tingvalla, stad vid sjön. Här får man ypperligt järn" (=כלומר: "טינגולה, עיר על-יד האגם. כאן תוכל להשיג ברזל מצוין"). מכך, נראה שבמקום שכנה עיר משגשגת כבר מעל ליובל שנים לפני שקרל התשיעי קיבל את "שטר הקניין" (Municipal charter) על העיר.
העיר המוכרת לנו כיום הוקמה ב-5 במרץ 1584 על ידי הדוכס קרל (לימים המלך קרל התשיעי), שעל שמו נקראה העיר. באותן שנים היו 45 משקי-בית בעיר, שבהם התגוררו כ-150 תושבים (כלומר יותר "כפר גדול" מאשר "עיר גדולה"). רוב תושבי העיר היו אנשים שהגיעו מהכפרים של ורמלנד, אך עם זאת היו גם תושבים שהגיעו ממקומות אחרים. כדי לעודד תושבים נוספים להגר לעיר ולהגדילה, הציע קרל פטור ממס לתושבים למשך 20 שנה.
קרל בנה את ביתו בתוך העיר, במקום שנקרא "גני המלך" (Kungsgården). קתדרלת העיר, שנבנתה בין השנים 1724–1730 על ידי הלר הנוצרי (Christian Haller), הוקמה באותו המקום שבו שהה ביתו של קרל.
העיר נודעה לראשונה בהיסטוריה של שוודיה המודרנית בלילה של ה-7 במרץ 1809, עת הצית לוטננט קולונל גאורג אדלרספאר, מפקד הצבא שהוצב בוורמלנד, מהפיכה נגד המלך גוסטב הרביעי אדולף, על ידי הנפת דגל המרד בקרלסטד והחל לצעוד לכוון סטוקהולם.
קרלסטד סבלה מארבע שריפות גדולות. לאחר השריפה האחרונה, ב-2 ביולי 1865, נותרו עומדים על תילם ברחבי העיר רק הקתדרלה ומספר בתים בודדים. לאחר מכן נבנתה קרלסטד מחדש עם שדרות רחבות.
בשנת 1905, התנהל המשא ומתן ולאחר מכן נחתם ההסכם לפירוד האיחוד השוודי-נורווגי בעיר קרלסטד.
במרכז העיר עובר "הנחל הטהור" (בשוודית: "Klarälven"), שמתחיל את דרכו באגם הצפוני ביותר במחוז ורמלנד, על יד הגבול הנורווגי, ונשפך לאגם ונרן לאחר שמתפצל לכמה יובלים בתוך העיר.
גובהה של העיר מעל פני הים הוא כ-64 מטרים.
בעיר ישנה קתדרלה ואוניברסיטת קרלסטד.
הערות שוליים

1 2 3  אתר מוזיאון ורמלנד, היסטוריה של העיר קרלסטד (בשוודית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552520905171  GND: 4110019-0  LCCN: n79120671  MusicBrainz: 53bee476-b339-44ab-b1e0-b20a4c0e46cc  NKC: ge1133565  VIAF: 235948162   WorldCat (עם VIAF): 235948162
קנצ'נבורי

| --- | --- |
גשר על הנהר קוואי
גשר על הנהר קוואי
 מדינה:  תאילנד תאילנד
 מחוז:  קנצ'נבורי
 גובה:  30 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,651 (2017)
 קואורדינטות:  14°01′10″N 99°31′52″E﻿ / ﻿14.019444444444°N 99.531111111111°E﻿ / 14.019444444444; 99.531111111111 
 http://www.muangkan.go.th/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תאילנד מוגדלת) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני קון קאן נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן קנצ'נבורי(למפת תאילנד רגילה) בנגקוק האד-יאי אודון טהאני צ'יאנג מאי נאקון ראטצ'אסימה סוראט טהאני קון קאן נאקון סי טמרט פאטאיה פוקט קמבודיה וייטנאם וייטנאם לאוס מיאנמר מלזיה מפרץ תאילנד  ים אנדמן קנצ'נבורי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קנצ'נבורי (בתאית: กาญจนบุรี) היא עיירה במערב תאילנד. קנצ'נבורי היא בירת מחוז קנצ'נבורי. בשנת 2006 התגוררו בה 31,327 תושבים.
קנצ'נבורי נוסדה בסוף המאה ה-18, על ידי המלך ראמה הראשון על מנת לשמש כמוצב הגנתי כנגד מתקפה אפשרית מצד בורמה.
בשנת 1833, תחת שלטונו של המלך ראמה השלישי, עברה קנצ'נבורי כ-18 קילומטרים לדרום מזרח לאורך הנהר, ושם היא נמצאת עד היום.
מיקום

קנצ'נבורי ממוקמת היכן שנהרות Khwae Noi ו-Khwae Yai מתמזגים לנהר Mae Klong. היא ממוקמת בקצה רכס הרים ולכן היא קרירה יותר ביחס למחוזות אחרים במרכז תאילנד. המרכזים המסחריים בעיר ממוקמים שני חלקים עיקריים: מרכז העיר, שם נמצאים משרדים, חנויות וקניון, ואזור גדות הנהר בו ממוקמים עסקים.
אקלים

האקלים בעיר הוא של סוואנה טרופית, החורפים יבשים וחמים מאוד. עונת המונסון נמשכת מחודש מאי ועד לחודש אוקטובר. הטמפרטורות עולות עד למקסימום בחודש אפריל, אז נמדדת טמפרטורה מרבית ממוצעת של 38.2 מעלות צלזיוס.
מסילת המוות

בשנת 1942 הייתה קנצ'נבורי תחת שליטת היפנים, הצבא היפני החליט לבנות מסילת רכבת מצפון תאילנד אל תוך בורמה, שאליה פלש בראשית אותה שנה. המסילה, שנבנתה באופן חלקי לפני המלחמה, נועדה להתפרש מבנגקוק אל רנגון, והייתה אמורה לאפשר הזרמת אספקה לצבא היפני בבורמה. לצורך בניית יתרת המסילה גייסו היפנים צבא של עובדי כפייה. הוא מנה כ-180 אלף אזרחים מארצות בדרום-מזרח אסיה וכ-60 אלף שבויי מלחמה, אשר נפלו בשבי היפני במהלך הקרבות. קרוב למחציתם מתו במהלך הבניה כתוצאה ממחלות, תת תזונה ותאונות.
בהקשר לאירוע זה צולמו מספר סרטים מפורסמים: הגשר על הנהר קוואי, החזרה מנהר קוואי ואיש המסילה.
בקנצ'נבורי יש אנדרטה ושני מוזאונים לזכר ההרוגים וגם את בית הקברות הצבאי קנצ'נבורי.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562600505171  GND: 4735546-3  LCCN: n89129037  NARA: 10037742  VIAF: 156058853   WorldCat (עם VIAF): 156058853
רוברט גורדיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בפברואר 1908 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 בינואר 1992 (בגיל 83) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית המדרש לרבנים באמריקה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 
הרב ראובן גורדיס, ובלועזית רוברט (באנגלית: Robert Gordis; ד' באדר א' תרס"ח, 6 בפברואר 1908 – כ"ז בטבת תשנ"ב, 3 בינואר 1992) היה ממנהיגי היהדות הקונסרבטיבית בארצות הברית.
ליאון גורדיס היה בנו.
ביוגרפיה

גורדיס נולד בברוקלין, בנם של היימן וליזי לבית אנגל. הוא למד במכון למורים של ישיבת רבינו יצחק אלחנן וסיים תואר ראשון בסיטי קולג' של ניו יורק. הדוקטורט שלו, תחת הבלשן ומבקר המקרא מקס מרגוליס בקולג'דרופסי ללימודים עבריים, עסק בקרי וכתיב בנוסח המסורה. לנוכח השפל הגדול, נאלץ גורדיס לוותר על קריירה אקדמית והחליט להפוך לרב. הוא הצטרף לבית המדרש לרבנים באמריקה כמרצה ב-1931, ובאותה שנה החל לכהן כרב בטמפל בית-אל שבקווינס. הוא שירת את הקהילה עד במשך שלושים-ושבע שנים. נסמך לרבנות בבית המדרש ב-1932. ב-1937 הצטרף כאיש סגל למחלקה לרבנות, וב-1940 מונה לפרופסור לפרשנות המקרא.
גורדיס היה מהמנהיגים הבולטים בקרב הדור הצעיר בבית המדרש לרבנים באמריקה, שביקשו לקדם את הפיכת היהדות הקונסרבטיבית לזרם בעל זהות ברורה. עד סביבות מלחמת העולם השנייה, "קונסרבטיבי" היה מעט יותר מאשר כינוי נרדף לאגף המתון של האורתודוקסיה. סגל בית המדרש וחברי כנסת הרבנים של בוגריו, ששירתו ב"בתי הכנסת המאוחדים של אמריקה" שהוקם כגוף קהילתי קטן ב-1913, היו בעלי גישה אקדמית למקורות היהודיים וליברלים יחסית. אך הם נזהרו מלנקוט במדיניות פסיקה עצמאית שהייתה גוררת מתח עם הרבנים האורתודוקסים. ב-1944 מונה גורדיס לנשיא כנסת הרבנים, והיה מהדוחפים לגבש סדר יום עצמאי, ולהעברת השליטה מן האקדמאים השמרנים והזהירים בבית המדרש לידי רבני בתי-הכנסת, שעמדו במגע ישיר עם הקהל. הוא שירת כחבר בוועד ההלכה של התנועה במשך עשורים, עד פרישתו.
ב-1945 מונה גורדיס לראש הוועדה שהופקדה על עריכת סידור תפילה חדש לקהילות. הסידור המקוצר, שנכללו בו לראשונה שינויים ניכרים ביחס לנוסח האורתודוקסי, זכה לפופולריות רבה. באותה שנה הוציא מנשר אודות הפילוסופיה של הזרם, וייסד את הבטאון שלו, כתב-העת Conservative Judaism. הוא עזב את ראשות כנסת הרבנים ב-1946. ב-1948 מונה כנציג התנועה למועצת בתי-הכנסת של אמריקה, הגוף העל-זרמי של יהדות ארצות הברית, ושירת תקופה קצרה כנשיא הארגון. ב-1970 ישב בראש הוועדה שהופקדה על הקמתו-מחדש של ועד ההלכה הקונסרבטיבי, לאחר שרוב חבריו התפטרו עקב סירובם להסכים לכך שגרים לא יצטרכו לטבול. בשלהי שנות ה-70 דחף לאפשר סמיכת נשים לרבנות, שהתאפשרה ב-1983. ב-1988 ישב בראש הוועדה שהפיקה את הצהרת האמונה הקונסרבטיבית היחידה שחוברה אי-פעם, "אמת ואמונה" (נכדו, הרב דניאל גורדיס, סיפר שסבו הצדיק את שמירת ההלכה והמסורת לא בטיעונים תאולוגיים, אלא בקביעה "מנהג כלל ישראל הוא"). הוא חיבר ספרים רבים על יהדות בעידן המודרני, וב-1979 היה זוכה הפרס הלאומי לספרים יהודיים עבור חיבורו Love and Sex: A Modern Jewish Perspective.
בנוסף לתפקידיו ברבנות, גורדיס הוסיף להתקדם באקדמיה, בתחום חקר המקרא. הוא התמחה בספרות החכמה, בייחוד איוב ומשלי, בשירה ורטוריקה תנ"כית, ובנוסח המסורה. מ-1948 ועד ל-1957 היה מרצה באוניברסיטת קולומביה, וב-1953 היה היהודי הראשון שלימד בסמינר התאולוגי של האיחוד בניו יורק. ב-1961 מונה לפרופסור למקרא בבית המדרש, וב-1974 קיבל קתדרה כפרופסור למקרא ולפילוסופיה של הדת. במקביל, מ-1967 עד 1974 היה פרופסור ללימודי דת באוניברסיטת טמפל. ב-1970 היה פרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים.
לקריאה נוספת

Pamela Susan Nadell, Conservative Judaism in America: A Biographical Dictionary and Sourcebook, ABC-CLIO, 1988. עמ' 113–116.
פרדריסיה

| --- | --- |
סמל פרדריסיהסמל פרדריסיה

אנדרטת "החייל" בפרדריסיה
 מדינה:  דנמרק דנמרק
 מחוז:  סידנמארק
 נפה:  מזרח יוטלנד
 תאריך ייסוד:  1650
 על שם:  פרדריק השלישי, מלך דנמרק 
 שטח:  134.46 קמ"ר
 גובה:  16 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  41,243 (1 בינואר 2023)
  ‑ במטרופולין:  865,830 (2016)
 קואורדינטות:  55°34′N 9°45′E﻿ / ﻿55.567°N 9.750°E﻿ / 55.567; 9.750
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.fredericia.dk/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהפרדריסיה(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהפרדריסיה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרדריסיה (בדנית: Fredericia; השם מבוטא: פרד'ר(ט)שה [fʁeðəˈʁe(t)ɕæ]) היא עיר במטרופולין פרדריסיה במזרח חצי האי יוטלנד בדנמרק, באזור המכונה "המשולש". העיר נוסדה ב-1650 על ידי פרדריק השלישי, מלך דנמרק, על שמו היא נקראת. בשנת 2014, מנתה אוכלוסיית העיר מונה כ־40,000 תושבים נכון לינואר 2014 ואוכלוסיית המטרופולין מנתה כ־50,000.
העיר היא אחד מצומתי התחבורה הגדולים בדנמרק והיא חלק מהאזור המטרופוליני של מזרח יוטלנד, בו התגוררו בשנת 2016 כ-865,000, ובה ממוקמת מועצת העירייה. בעיר נמצא בסיס צבאי גדול של הצבא המלכותי הדני, בו ממוקם גדוד האיתות בשני קסרקטינים. כ-43% מהבניינים בפרדריסיה שומרו או מיועדים לשימור, ביניהם כ-500 מבנים במרכז העיר.
היסטוריה > תוכנית ההקמה

בעקבות החורבן שהמיטה מלחמת שלושים השנים בחצי האי יוטלנד שלא היה ממוגן באותה עת, הכיר כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק בצורך להקים ביצורים איתנים ביוטלנד והחליט לממש זאת בשילוב עם תוכניותיו להקמת עיר גדולה ביוטלנד.
לצורך הבנייה הוקם מאהל מבוצר בנקודה סמוכה למיקום הנוכחי של פרדריסיה, עם סוללה שנמתחה לצידי הנקודה, כדי להגן על המאהל מהתקפות. הביצורים הסתברו כלא עמידים דיים, וכאשר הפילדמרשל השוודי לנארט תורסטנסון פלש ליוטלנד הוא הצליח לחדור דרך הסוללה. פרדריק השלישי, מלך דנמרק הוא שהצליח לבסוף להשלים את תוכניות הביצורים והוסיף אגף מבוצר בברס אות'ה (Bers Odde) הסמוכה כפי שהציע המרשל הדני אנדרס בילה.
היסטוריה > 1650 – ייסוד העיר

ב-15 בדצמבר 1650 המלך חתם על מסמך זכויות העיר ואיפשר את תחילת העבודות על הביצורים החדשים. כדי למשוך מתיישבים אושרו זכויות כגון פטור ממיסים, מתן קרקעות בחינם, מקלט לעבריינים וחופש דת אשר משך לעיר קבוצות נרדפות כגון יהודים ובהמשך הוגנוטים ומנוניטים. בשל היותה עיר-מבצר התגוררו בה גם משפחות אנשי צבא.
ב-1651 נקראה העיר פרדריקסות'ה (נקודת פרדריק) על שם המלך, וב-22 באפריל 1664 נקראה בשם המלוטן פרדריסיה.
עד המאה ה-19 עיקר פרנסת התושבים הייתה על חקלאות, בין השאר גידולי טבק.
היסטוריה > 1849 – קרב פרדסיה

בקרב פרדריסיה ב-1849, שנערך במהלך מלחמת שלזוויג הראשונה, החיילים הדנים ניצחו את מורדי שלזוויג-הולשטיין שהטילו מצור על העיר. בעקבות ניצחון זה נחתם חוזה לסיום המלחמה. לזכר הקרב הוקמה ב-1858 אנדרטת "החייל" המייצגת את ניצחונם של החיילים הפשוטים בקרב, ובעיר נערך ב-6 ביולי בכל שנה פסטיבל לזכר הקרב.
היסטוריה > שלהי המאה ה־19 ואילך

במלחמה הבאה בשנת 1864 נכבשה פרדריסיה. לאחר סיום המלחמה נקבע בחוזה שלום הגבול עם גרמניה כ-50 ק"מ מדרום לפרדריסיה.
מאז 1866 עוברת רכבת בעיר. עד היום פרדריסיה היא אחת מתחנות הרכבת המרכזיות בדנמרק.
ב-1909 החלו לפרק את הביצורים, כך שניתן היה להרחיב את העיר מחוץ לסוללות ההגנה. הנמל הורחב והוקמו מפעלי תעשייה רבים. ב-1960 נוסד בית זיקוק גדול, ב-1984 נחנך צינור המוביל נפט גולמי משדות הנפט בים הצפוני לתוך בית הזיקוק. בעקבות התפתחויות אלו הפכה פרדריסיה לעיר המזוהמת ביותר בדנמרק.
אנשי שם מהעיר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הנריק פונטופידן
ערים תאומות

פינלנד קוקולה, פינלנד (מ־1948)
נורווגיה קריסטיאנסונד, נורווגיה (מ־1948)
שוודיה הארנוסאנד, שוודיה (מ־1948)
גרינלנד אילוליסאט, גרינלנד (מ־1962)
גרמניה הרפורד (אנ'), גרמניה (מ־1987)
ליטא שיאוליאי, ליטא (מ־1993)
הערות שוליים

↑  "BEF44: Population 1st January, by urban areas" database from Statistics Denmark
↑  אוכלוסייה, אתר Statistics Denmark
↑  The Soldier, visitfredericia.dk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557400505171  BnF: cb119680319 (data)  GND: 4398380-7  LCCN: n83145888  MusicBrainz: a18a47a2-7df1-46f0-9614-f36b276713b4  NARA: 10037968  NKC: ge731545  VIAF: 158314556   WorldCat (עם VIAF): 158314556 
מפת פרדריסיה ב-1900
בית העירייה הישן של פרדריסיה
נמל פרדריסיה
קינגסטון

ערך זה עוסק בבירת ג'מייקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ג'מייקה ג'מייקה
 תאריך ייסוד:  1692
 על שם:  קינגסטון 
 שטח:  480 קמ"ר
 גובה:  9 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  937,700 (2011)
  ‑ צפיפות:  1,358 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  17°58′17″N 76°47′35″W﻿ / ﻿17.971388888889°N 76.793055555556°W﻿ / 17.971388888889; -76.793055555556 
 אזור זמן:  UTC -5
 www.ksac.gov.jm
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ג'מייקה מוגדלת) בלאק ריבר מונטיגו ביי סבנה לה מאר  מאי פן מנדוויל סנט אנ'ס ביי פורט מריה הים הקריביקינגסטון(למפת ג'מייקה רגילה) בלאק ריבר מונטיגו ביי סבנה לה מאר  מאי פן מנדוויל סנט אנ'ס ביי פורט מריה הים הקריביקינגסטון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קינגסטון (באנגלית: Kingston) היא בירת ג'מייקה. העיר ממוקמת בחלקו הדרום מזרחי של האי, ומתגוררים בה כ-600,000 תושבים.
היסטוריה

העיר נוסדה בשנת 1692 על ידי מתיישבים בריטיים, לאחר שרעידת אדמה הרסה את בירת המושבה הקודמת פורט רויאל. בשנותיה הראשונות של העיר, אלפיים איש מתו כתוצאה ממחלות שנגרמו על ידי יתושים. בשנת 1716 העיר הפכה למקום מרכזי מבחינה מסחרית בג'מייקה. בשנת 1755 הוחלט להעביר את משרדי הממשלה לקינגסטון.
קינגסטון הפכה לבירה האדמיניסטרטיבית של ג'מייקה בשנת 1872, ולבירת המדינה ב-1962, כאשר ג'מייקה זכתה בעצמאות.
רעידת אדמה ב-14 בינואר 1907 גרמה לנזק רב בדרום העיר. רעידת האדמה הובילה להגבלות מסוימות על גובה הבניינים.
בשנות ה-30 חלו מהומות בעיר, דבר שגרם לגדילה עצומה באיגוד מקצועי. בשנת 1948 העיר הפכה למרכז של אוניברסיטת איי הודו המערבית.
בשנת 1966 קינגסטון אירחה את משחקי חבר העמים הבריטי.
השכלה

בפרבר מונה של העיר נמצא קמפוס אוניברסיטת איי הודו המערבית שנוסדה בשנת 1948.
דמוגרפיה

רוב אוכלוסיית קינגסטון היא ממוצא אפריקאי, עם מיעוטים סיניים והודים. המיעוט הסיני תרם רבות לפיתוח הסחר בעיר. ישנו גם מיעוט קטן של אירופים (אירים וגרמנים בעיקר), ומעט לבנונים וסורים. ישנה גם קהילה יהודית קטנה.
דמוגרפיה > דת

רוב האוכלוסייה היא פרוטסטנטית. זאת כתוצאה מהכיבוש הבריטי של האי. ישנן כנסיות רבות בעיר. בין הזרמים הדומיננטיים בנצרות ניתן למנות את המתודיזם, הכנסייה הקתולית, הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי, פנטקוסטליזם ואת הבפטיזם.
למורמונים יש כשלושה סניפים בעיר.
לקהילה היהודית יש בית כנסת אחד בשם "שערי שלום".
המועצה האיסלאמית של ג'מייקה ממוקמת בעיר, ולקהילה המוסלמית הקטנה בעיר יש גם מרכז חינוכי ומרכז דעוה.
אתרים בעיר

השכונה המפורסמת בעיר היא טרנצ'טאון. מן השכונה צמחו הסגנונות המוזיקליים רגאיי, סקא ורוקסטדי ותנועת הראסטפארי. השכונה הייתה מקום מגוריו של בוב מארלי וחלק מחברי להקתו, The Wailers.
בעיר נמצאים מוזיאון בוב מארלי שנמצא במקום בו מארלי התגורר, והגלריה הלאומית של ג'מייקה.
תחבורה

בעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי נורמן מנלי.
ערים תאומות

ארצות הברית מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
ארצות הברית טופיקה, קנזס, ארצות הברית
הממלכה המאוחדת קובנטרי, הממלכה המאוחדת
מקסיקו גוודלחרה, מקסיקו
הרפובליקה העממית של סין שנג'ן, הרפובליקה העממית של סין
ליטא פוניבז', ליטא
גיברלטר גיברלטר, גיברלטר
פנדליס

| --- | --- |
סמל פנדליססמל פנדליס

כנסיית פנדליס
 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  מחוז פוניבז'
 מחוז משנה:  רוקישקיס
 גובה:  105 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  695 (1 בינואר 2023)
 קואורדינטות:  56°01′20″N 25°13′30″E﻿ / ﻿56.02222°N 25.22500°E﻿ / 56.02222; 25.22500
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פנדליס(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד פנדליס  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פנדליס (בליטאית: ‏Pandėlysקובץ:Pandelys.ogg‏Ⓘ‏, ביידיש: פונידל או פאָנעדעל) היא עיירה בצפון ליטא, אשר ממוקמת כ–26 קילומטרים מערבה מהעיירה רוקישקיס, בכביש לבירז' שבמחוז פוניבז'. העיירה נמצאת בקרבת נחל האפשצ'יה (Apaščia). בסוף המאה ה-19, מנתה העיירה 5,000 תושבים מתוכם 2,500 יהודים. במהלך מלחמת העולם הראשונה חלה ירידה במספר התושבים היהודים כך שבשנות ה-20 של המאה העשרים חיו בעיירה 800 יהודים אשר נספו בשואה. כיום העיירה מונה בין 900 ל-1,000 תושבים. אתר מעניין בעיירה הוא בית הקברות היהודי. החינוך בעיירה נחשב לגבוה, ורבים מתושבי העיירה היו משכילים.
מקור שם העיירה

למקור שם העיירה שני הסברים הקשורים במסחר, שכן סוחרים מווילנה ומריגה היו נפגשים ומחליפים סחורות באזור. לפי הסבר האחד, מקור השם במילה שמשמעותה "מחסן". מקומות האחסון בליטא נקראו "פודליס" (podėlis) ובלטביה הם נקראים "פונדליס" (pondėlis). לפי ההסבר השני מקור שם העיירה בשם שנתנו ליום שבו השוק היה פתוח (יום שני, שנקרא בעבר בליטאית panedėlis).
היסטוריה

אזכור ראשון לעיירה מופיע בשנת 1591 לא ידוע מקורו. ייתכן, כי העיירה הוקמה סביב אחוזה פאודלית שהייתה שייכת למשפחת רג'קי, שמכרה אותה למשפחת קושיאלקובסקי בשנת 1767. אחד מבעלי העיירה החדשים, סטומברי קושיאלקובסקי, הרס את האחוזה, מה שככל הנראה העיד על סיום הפיאודליזם בעיירה. מקום האחוזה הפך לפארק מיוער שנשתל בשנת 1801, ובו בנה איגנסי קושיאלקבוסקי כנסיית אבן קתולית. עד מלחמת העולם הראשונה ידוע על כ-150 משפחות יהודיות ועוד כ-60 משפחות נוצריות שישבו במקום.
בית כנסת

בעיירה פנדליס הוקמו מספר מוסדות יהודיים ברחוב synagogue (בית כנסת) כגון: בית כנסת, בית לימוד, היכל תפילה, בית מחסה ומקווה ששירתו את תושבי הקהילה היהודית בעיירה.
יהודי פנדליס > תולדות הקהילה היהודית

הקהילה היהודית שחיה בפנדליס הייתה חסידית והתבססה על מסחר בשוק. בעיירה ישבו יהודים שעסקו במסחר ובמלאכה. פעמיים בשנה התקיים יריד גדול, בו מכרו הסוחרים היהודים סחורות שונות. שמעון זוס, יהודי שחי בעיירה, היה בעל העסק המצליח והגדול ביותר למכירת בדים וכלי תפירה.
רב הקהילה, משה אוגינס, שהנהיג את יהודי העיירה לפני מלחמת העולם הראשונה היה אדם מלומד. לאחר שנפטר תפס את מקומו הרב איציק דובובי. במלחמת העולם השנייה בוצעו פוגרומים באוכלוסייה היהודית בעיירה. עיקר הפגיעה הייתה בחנויות ובבתים, נופצו חלונות ורכוש היהודים נשדד. היהודים ניסו להתנגד אך ללא הצלחה. בשנת 1941 נרצחה כל הקהילה היהודית ובתים רבים בעיירה נשרפו עד היסוד בפנדליס. השריד שנותר מהקהילה היהודית הוא בית הקברות של קרבנות השואה.
יהודי פנדליס > תולדות הקהילה היהודית > בשואה

כאשר פרצה מלחמת העולם השנייה נכבשה פנדליס על ידי הצבא האדום. על פי הסכם ריבנטרופ–מולוטוב שנחתם בינה לבין גרמניה הנאצית. בשנת 1941 במסגרת מבצע ברברוסה, בו החלה גרמניה הנאצית לכבוש שטחים מברית המועצות, כבשה גרמניה את ליטא. גרמניה הנהיגה במדינה שלטון עוד יותר אכזרי מקודמו. יהודי פנדליס קיוו שתהליך הכיבוש יארך זמן קצר ותינתן להם הזדמנות לברוח. אך בתחילת 1940 נכבשה ליטא ועמה גם העיירה. בעיירה פנדליס, נחסמו כל הכבישים ורק יהודים מעטים הצליחו לברוח. לאחר כמה שבועות הונחו היהודים להתכנס בשוק. רב העיירה נרצח לעיני בני הקהילה ושאר היהודים נלקחו אל בית אבן ונכלאו שם למשך כמה ימים. לאחר מכן הוצעדו בכפייה אל רוקישוק כ-28 קילומטרים מפנדליס ושם קיבצו את כל יהודי האזור, בניהם יהודי פנדליס. לאחר מכן הובלו 13,000 היהודים למלומל, כשלושה קילומטרים מרוקישוק, שם נאלצו הצעירים לחפור בור באדמה מבלי לדעת למה. לאחר שסיימו נורו כל היהודים וכוסו באדמה. יהודי אחד בלבד, ג'נקל שרייבר, הצליח לשרוד. הוא נורה בכתפו, חפר מתוך האדמה פתח כדי לצאת מהבור, ואז ברח לכיוון ברית המועצות. בשנת 1944 שוחררה ליטא על ידי ברית המועצות שנחלה הצלחה במבצע ברברוסה והחלה לכבוש שטחים מגרמניה הנאצית. עד אז 94 אחוזים מיהודי ליטא הושמדו.
יהודי פנדליס > חינוך

בקהילת פנדליס היה בית ספר יהודי קטן שהכיל בין חמש לשש כיתות. שפת ההוראה הייתה ביידיש. הורים אשר רצו שילדיהם ילמדו עברית נאלצו לשלוח אותם לרקישוק שם היה בית ספר עברי גדול. בעיירה היה גם בית ספר גדול עבור התושבים הנוצרים.
אישים חשובים מהעיירה

בשל הקשיים הכלכליים ובשל הבדידות שנבעה מגודלה הקטן של העיירה יהודים ונוצרים רבים עזבו את העיירה אל אמריקה, אל קייפטאון וחלק אל מדינת ישראל שם חלקם הצליחו לבנות את בתיהם ולהקים משפחות. אחד מהאנשים הבולטים בעיירה הוא אנטנס סטרזדס, משורר מפורסם שלא היה יהודי, אשר עבד בכנסיית העיירה, אמנם לזמן קצר.
תיעוד, מחקר והנצחה

בספר יזכור על רוקישוק וסביבתה מצוין פרק על פנדליס, שתורגם כחלק מהפרויקט שארגן הארגון JewishGen. הנצחת שואת פנדליס ואיסוף המידע עליה נעשו בעזרת הניצולים שחיו בקייפטאון בשנת 1995.
סנט וינסנט והגרנדינים

סנט וינסנט והגרנדינים (באנגלית: Saint Vincent and the Grenadines) היא מדינת אי עצמאית וריבונית בים הקריבי, והיא חלק מחבר העמים הבריטי ומהקהילייה הקריבית.
היסטוריה

באזור גרו מתיישבים ילידיים אשר מנעו התיישבות אירופאית. במהלך המאה ה-18 היה אזור סנט וינסנט שרוי במחלוקת על השליטה בו בין בריטניה לצרפת. צרפת כבשה את האי בתחילה ויישבה אותו, אך בריטניה החלה גם היא לטעון לבעלות על המקום בשנת 1627. בריטניה כבשה את האי במהלך מלחמת שבע השנים (1754–1763). ב-1779 אמנם הוחזר האי לשלטון צרפתי, אך לבסוף חזר לשליטה בריטית בשנת 1783. בשנת 1812 התפרץ הר הגעש לה סופרייר (La Soufrière) וגרם לנזקים רבים בכל רחבי האי. ההר התפרץ שוב בשנת 1902 וגרם למותם של אלפי בני אדם ולנזק כלכלי וחקלאי רחב.
עד שנת 1838 הועבדו עבדים במטעים חקלאיים באיים. בשנת 1925 הוקמה רשות מחוקקת ובשנת 1951 ניתנה זכות בחירה אוניברסלית. בתחילת שנות ה-60 נעשו כמה ניסיונות להשגת עצמאות או איחוד של סנט וינסנט עם כמה איים אחרים על מנת להקל את השלטון הקולוניאלי. אוטונומיה ניתנה לאיים ב-1969 ועצמאות בשנת 1979. ב-16 בספטמבר 1980 הצטרפה סנט וינסנט והגרנדינים לאו"ם. בשנת 2009 נערך משאל עם שנכשל להחליף את ראש המדינה מממלכת חבר העמים הבריטי לנשיא.
גאוגרפיה

שטחה הכולל של המדינה הוא 389 קמ"ר, מעט יותר משטח רצועת עזה. האי סנט וינסנט מהווה את חלק הארי של כלל השטח - 344 קמ"ר.
הר הגעש לה סופרייר בסנט וינסנט, המתנשא לגובה 1,234 מטרים (הנקודה הגבוהה באי), עודנו פעיל. ההר התפרץ בפעם האחרונה ב-1979. מלבד הסכנה התמידית של התפרצות הר הגעש, קיים במדינה גם סיכון להוריקנים.
פוליטיקה

סנט וינסנט והגרנדינים היא דמוקרטיה ייצוגית ומונרכיה חוקתית, כשצ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת הוא ראש המדינה, במסגרת ממלכות חבר העמים הבריטי. המלך אינו מתגורר באיים, ורצונו מיוצג באמצעות מושל, שתפקידו בעיקר סמלי. המושל הנוכחי הוא סר פרדריק בלנטיין. ראש הממשלה הוא רלף גונזלבס, שמכהן מאז שנת 2001 כראש מפלגת העבודה המאוחדת.
הרשות המחוקקת מורכבת מבית מחוקקים חד-ביתי המכונה "בית האספה הלאומית". בו מכהנים 15 סנטורים הנבחרים אחת לחמש שנים, אם כי לראש הממשלה יש סמכות לפזר את האספה. הרשות השופטת מורכבת מבתי משפט מחוזיים, בית משפט עליון וערכאה עליונה בלונדון.
למדינה אין צבא, אך ישנה משטרה חמושה.
פוליטיקה > מחוזות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מחוז | בירה | שם בשפת המקור | אוכלוסייה (נכון לשנת 2000) | שטח (קמ"ר) |
| שארלוט | ג'ורג'טאון | Charlotte Parish | 38,000 | 149 |
| הגרנדינים | פורט אליזבת | Grenadines Parish | 9,200 | 43 |
| סנט אנדרו | לאיו | Saint Andrew Parish | 6,700 | 29 |
| סנט דייוויד | שאטובלאייר | Saint David Parish | 6,700 | 80 |
| סנט ג'ורג' | קינגסטאון | Saint George Parish | 51,400 | 52 |
| סנט פטריק | ברואל | Saint Patrick Parish | 5,800 | 37 |
פוליטיקה > יחסי חוץ

סנט וינסנט והגרנדינים חברה במספר ארגונים בינלאומיים, בהם הקהילייה הקריבית וארגון מדינות מזרח הקריביים, ומנהלת קשרים הדוקים עם ארצות הברית, קנדה ובריטניה.
כלכלה

ענף החקלאות, ובתוכו בייחוד ענף ייצור הבננות, מהווה את המגזר הכלכלי המרכזי במדינה. בנוסף על כך, מגזר השירותים, ובתוך כך ענף התיירות, מהווה עמוד תווך בכלכלה המקומית. המגזר התעשייתי והפיננסי יחסית קטן.
תיירות

לתיירות פוטנציאל רב בפיתוח המדינה. צילומים שהתקיימו באי במסגרת סדרת סרטי "שודדי הקאריביים", סייעו לחשוף את המדינה למבקרים פוטנציאליים ולמשקיעים. הצמיחה האחרונה במדינה, התעוררה בעקבות פעילות ענפה בתחום הבנייה ושיפור בתשתיות התיירות.
תחבורה

נמל התעופה הבינלאומי ארגייל הוא נמל התעופה הבינלאומי של המדינה. הנמל נפתח ב-14 בפברואר 2017, והחליף את נמל התעופה הקודם E.T. Joshua Airport.