stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרי פישהוף
לקריאה נוספת

אנדרי פישהוף, מאזנים, ע"ד, מספר 6, אדר ב' תש"ס, מרץ 2000, עמוד 50
אנדרי פישהוף, מַהְלֶר, אָבָק סוּסֵי הַבַּר, מאזניים, אפריל 2009, עמוד 41
הערות שוליים

↑  פישהוף אנדרי, באתר לקסיקון הקשרים לספרות ישראלית
↑  Librăria online EuroPress Group, Arhive Andrei Fischof, https://www.europress.ro/ (ב־)
↑  אנדרי פישהוף, באתר לקסיקון הספרות העברית החדשה
↑  עדי כץ, נעים מאוד: אנדרי פישהוף, באתר מוטק'ה, ‏25-09-2010
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אנדרי פישהוף".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296985205171  VIAF: 28726696   WorldCat (עם VIAF): 28726696
אפרים שטנצלר

אפרים (אפי) שטנצלר (נולד ב-13 בנובמבר 1952 ברחובות) הוא פוליטיקאי ישראלי. היה ראש עיריית גבעתיים בין השנים 1993–2006 ויושב ראש הקרן הקיימת לישראל בין השנים 2006–2015.
ביוגרפיה > חיים אישיים

בוגר מדעי המדינה ומינהל ציבורי באוניברסיטת בר-אילן.
נישא ב-1977 לדליה, מייסדת ומנכ"לית "מכון יעדים", אותה הכיר בתנועת נוער לנוער. לשניים שתי בנות.
פעילות התנדבותית: בשנת 1987, בהיותו מזכיר מועצת הפועלים וחבר הוועדה המרכזת, ייסד יחד עם מיכאל לוי יו"ר חברת 'נילית' את פורום תעשיינים צעירים ומזכירי מועצות הפועלים. שטנצלר שימש כיו"ר הנהלת ארגון 'נוער לנוער בני ברית' במשך כ-8 שנים[דרוש מקור].
הערות שוליים

1 2 3 4  ליאת רון, ‏פורטפוליו / אפי שטנצלר, באתר גלובס, 12 במרץ 2009
↑  עמוס הראל, פרק 1 || תדע כל אם עברייה, באתר הארץ, 18 באפריל 2013
↑  דוד גולן, פרס חזר אל השרוך האדום, חדשות, 4 בדצמבר 1985
↑  עידו טל, יסתגרו שבוע, כדי להחליט איך לייעל את חברת העובדים, חדשות, 5 ביולי 1988
↑  הארץ, ראש העיר אפי שטנצלר קיבל כ-56%, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2003
↑  אורית בר-גיל, ‏עובדת בעיריית גבעתיים: ראש העיר, אפי שטנצלר, ביצע בי מעשה מגונה, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2006
↑  אורית בר-גיל, ‏ביה"ד הורה לעיריית גבעתיים להחזיר עובדת שפוטרה לאחר שהתלוננה במשטרה נגד ראש העיר, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2006
↑   גידי וייץ, ההצעה המגונה של יו"ר הקרן הקיימת לקולט אביטל: "אני מת לזיין אותך", באתר הארץ, 27 בנובמבר 2014
↑  דליה טל, ‏ראש עיריית גבעתיים, אפי שטנצלר, נבחר למועמד מפלגת העבודה לתפקיד יו"ר קק"ל, באתר גלובס, 19 ביוני 2006
שירות גלובס, ‏אפי שטנצלר - יו"ר קק"ל; חגי מירום - גזבר הסוכנות, באתר גלובס, 19 ביוני 2006
↑  יובל אזולאי, מסתמן סיבוב שני בבחירות לראשות העיר גבעתיים, באתר הארץ, 2 בינואר 2007
↑  עמירם כהן, נסללה דרכו של שלום שמחון לקק"ל: העבודה בחרה ברשימה של היו"ר אהוד ברק, באתר TheMarker‏, 17 במאי 2010
↑  מזל מועלם, ברק עשוי להידרש להעיד בעניין מינוי מקורבו שלום שמחון לתפקיד יו"ר קק"ל, באתר הארץ, 11 ביוני 2010
↑  מזל מועלם, בבוקר נבחר שמחון ליו"ר קק"ל; בערב אסר בית המשפט את המינוי, באתר הארץ, 18 ביוני 2010
↑  עמירם כהן, הוארך צו המניעה האוסר על שר החקלאות שלום שמחון להיכנס לתפקיד יו"ר קק"ל, באתר הארץ, 19 ביולי 2010
↑  מתי גולן, ‏שטנצלר לא ברח מברק שבורח מבחירות, באתר גלובס, 20 ביולי 2010
חן מענית, ‏שמחון מבקש לערער על הצו שמקפיא את בחירתו ליו"ר קק"ל, באתר גלובס, 16 באוגוסט 2010
↑  לילך ויסמן, ‏ביהמ"ש שם קץ לסאגה: אפי שטנצלר יישאר יו"ר קק"ל, באתר גלובס, 20 בדצמבר 2011
↑  לילך ויסמן, ‏סופית: אפי שטנצלר יישאר יו"ר קק"ל, באתר גלובס, 17 ביולי 2012
↑  אורי חודי, ‏לא מחכה לחקיקה: מבקר המדינה יחל לבקר את קק"ל עוד 3 שבועות, באתר גלובס, 29 ביוני 2014
↑   צבי זרחיה, הוועדה לביקורת המדינה אישרה: בניגוד לעמדת הממשלה - הפיקוח על קק"ל ייעשה על-ידי מבקר המדינה, באתר TheMarker‏, 9 באוגוסט 2017
↑  
 טלי חרותי-סובר, בין חוסר תשומת לב לריקבון: כך עשו בכירי קק"ל שימוש במאות מיליוני שקלים כאילו היו שלהם, באתר TheMarker‏, 18 בינואר 2017הקק"ל / המבקר: קק"ל ניהלה מיליארדים באופן לא תקין, המדינה לא פיקחה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 בינואר 2017
משה ליכטמן, ‏המבקר על קק"ל: פרויקטים במאות מ' ש' על-פי העדפות אישיות, באתר גלובס, 18 בינואר 2017
↑   צבי זרחיה, מתחמם הקרב בעבודה על ראשות קק"ל, באתר TheMarker‏, 18 באוקטובר 2015
↑  שלומית צור, ‏יו"ר קק"ל לשעבר נכנס לנדל"ן: "הממשלה השקיעה 6 מיליארד במחיר למשתכן - ואפס בהתחדשות עירונית", באתר גלובס, 8 באפריל 2019
אפרים צמל

| --- | --- |

 לידה:  24 ביולי 1935 כ"ג בתמוז ה'תרצ"ה ירושלים, ישראל 
 פטירה:  31 בדצמבר 2022 (בגיל 87) ז' בטבת ה'תשפ"ג ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  ישיבת חברון כנסת ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 31 בדצמבר 2022 
 תחומי עיסוק:  משגיח וראש ישיבת אור שמח, מזכיר מועצת גדולי התורה, ראש בית המדרש נר של שבת, ראש ישיבת דרכי שלום בגבעת יערים ומנהל חינוכי של סמינר אפיקי דעת בירושלים
 
הרב אפרים צמל (כ"ג בתמוז ה'תרצ"ה, 24 ביולי 1935 – ז' בטבת ה'תשפ"ג, 31 בדצמבר 2022) היה ראש ישיבת אור שמח, מזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה ויושב ראש סניף דגל התורה בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים למשה וחיה שעלו מלטביה ומליטא, ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברו לרמת גן. בבחרותו למד בישיבת חברון.
בשנת 1963 התגייס לצה"ל ושירת כרב צבאי של גוש דן, במקביל לתפקידו כרב בית הכנסת רעות בבני ברק. בהמשך שירת במשך כשמונה שנים כרב צבאי של חיל השריון, תפקיד בו שימש במהלך מלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים. אחרי מלחמת יום הכיפורים עמד בראש מרכז הקשר למשפחות הנעדרים למשך שנה, ולאחר מכן מונה לרב הצבאי של חיל האוויר. בשנת 1983 הועלה לדרגת אלוף-משנה ושימש כעוזר הרב הראשי לצה"ל בנושאי הווי דת והלכה. עם שחרורו משירות בצה”ל היה לרב המרכז הקהילתי איחוד שיבת ציון בתל אביב.
החל משנת 1986 שימש כמשגיח וראש ישיבה בישיבת אור שמח בירושלים. בשנת 1988, עם הקמת סיעת דגל התורה, התבקש על ידי הרב בן ציון ברודיאנסקי והרב שמעון משה דיסקין בשם הרב שך לשמש כמזכיר מועצת גדולי התורה של דגל התורה. היה מקורב לרב שך והתייעץ איתו בתדירות. בהמשך מונה לכהן כיושב ראש סניף דגל התורה בירושלים.
שימש כראש בית המדרש נר של שבת, כראש ישיבת דרכי שלום בגבעת יערים וכמנהל חינוכי של סמינר אפיקי דעת בירושלים. כשעבר לגור ברמת שלמה היה מרבני בית הכנסת המרכזי 'זיכרון שלמה' בשכונה.
בשנת 2006 היה אמור לקבל את אות יקיר ירושלים. בשנת 1978 קיבל את פרס הרב בר שאול על ספרו 'שיח ביהדות'.
נפטר בז' בטבת ה'תשפ"ג ונטמן בהר המנוחות.
משפחתו

חתנו הוא הרב ישראל זיכרמן, רבה של אחוזת ברכפלד במודיעין עילית וחבר בד"ץ שארית ישראל.
ספריו

הרב אפרים צמל, למען אחי ורעי, בני ברק, תשמ"א, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  שני רבנים צבאיים - לדרגת אלוף־משנה, מעריב, 31 במאי 1978
↑  הרב מ. ברמן, מבעד עיני, מוסף שבת קודש, בני ברק: יתד נאמן, תשע"ג, עמ' 12, באתר אוצר החכמה
↑  הדר פרבר, פרופ אומן יקבל את אות יקיר ירושלים, באתר News1 מחלקה ראשונה, 4 באפריל 2006, בפועל לא קיבל - יקירי ירושלים לשנת תשס"ו, באתר עיריית ירושלים
↑  שערים, תשל"ט, עמ' ב', גיליון 8360, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים)
| מועצת גדולי התורה של דגל התורה |
| --- | --- | --- |
מנהיג: 
| מנהיגים בעבר | הרב אלעזר מנחם מן שך • הרב יוסף שלום אלישיב (דה פקטו) • הרב אהרן יהודה ליב שטינמן • הרב חיים קניבסקי (דה פקטו) • הרב גרשון אדלשטיין |  |
| חברים בעבר | הרב ישכר דב רוקח • הרב נסים קרליץ • הרב אברהם יעקב זלזניק • הרב מיכל יהודה ליפקוביץ • הרב מרדכי מן • הרב צבי מרקוביץ • הרב חיים פינחס שיינברג • הרב זלמן רוטברג • הרב בנימין ביינוש פינקל • הרב אברהם פרבשטין • הרב נתן צבי פינקל • הרב נסים טולדנו • הרב ברוך רוזנברג • הרב יצחק שיינר • הרב דב יפה • הרב אריה פינקל • הרב ברוך מרדכי אזרחי • הרב ברוך ויסבקר |  |
| חברים בהווה | הרב מאיר צבי ברגמן • הרב ברוך דב פוברסקי • הרב יצחק זילברשטיין • הרב משה יהודה שלזינגר •  הרב משה הלל הירש • הרב דוד כהן • הרב אברהם יצחק קוק • הרב אביעזר פילץ • הרב צבי דרבקין • הרב יצחק הקר • הרב אריה לוי • הרב שרגא שטינמן • הרב אליעזר יהודה פינקל |  |
| חברים שפרשו מהמועצה | הרב שמואל אוירבך • הרב יהודה עדס • הרב משה שמואל שפירא |  |
| מזכירים | אפרים צמל • אברהם רובינשטיין |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 298505189   WorldCat (עם VIAF): 298505189
אסון ילדי אוסלו

| --- | --- |
 תאריך:  20 בנובמבר 1949 
 קואורדינטות:  59°36′55″N 10°34′31″E﻿ / ﻿59.615295°N 10.575199°E﻿ / 59.615295; 10.575199
 הרוגים:  34
 ניצולים:  1
  (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהמיקום ההתרסקות(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.מיקום ההתרסקות(למפת בוסקרוד רגילה) דראמןמיקום ההתרסקות(למפת בוסקרוד מוגדלת) דראמןמיקום ההתרסקות
 
תמונת המטוס שהתרסק, בצילום מ-2 אפריל 1948
זנב המטוס, כפי שנמצא לאחר ההתרסקות
יצחק אלל, הניצול היחיד מהאסון בתצלום מ-1950. על אפו ניכרים עדיין סימני הפציעה משנה קודם לכן
אסון ילדי אוסלו היה תאונה אווירית שהתרחשה ב-20 בנובמבר 1949. מטוס שהטיס 28 ילדים יהודים מתוניס להבראה בנורווגיה לפני עלייתם לישראל התרסק ליד אוסלו. בהתרסקות נספו 27 ילדים, ארבעה אנשי צוות המטוס ושלוש המלוות של הקבוצה.
רקע

באותה תקופה הייתה תוניסיה ארץ חסות של צרפת. יהודי המדינה מנו כמאה אלף איש, שרובם התגוררו בעיר הבירה תוניס ובסביבותיה. עם הקמת מדינת ישראל הגיעו לתוניס שליחים של עליית הנוער ובהסכמת השלטונות הצרפתיים נבחרו ילדים, ברובם ממשפחות עניות, לעלייה למדינת ישראל. הבחירה נעשתה בהסכמת ההורים. בשנת 1949 נחתם הסכם בין ארגון הג'וינט ומשרד הסעד הנורווגי לפיו יועמדו 200 מקומות במרכז הבראה לחולי שחפת שפונה, לרשותם של ילדים יהודים מצפון אפריקה. הילדים נשלחו למרכז ההבראה כדי לחזק אותם מבחינה בריאותית לפני הטסתם לישראל.
באפריל 1949 הגיע למחנה המחזור הראשון, כ-200 ילדים ממרוקו. מחזור שני המורכב מילדים מתוניסיה היה מיועד להגיע בעקבותיו.
התאונה

ב-20 בנובמבר 1949 המריאו משדה התעופה ליד תוניס שני מטוסי DC-3 דקוטה של חברת אירו הולנד, בדרכם לאוסלו. מטוס אחד הגיע בשלום. המטוס השני נחת בבריסל לשם תיקון מכשיר הקשר ובשעה 12:56 המריא להמשך הטיסה לאוסלו. לקראת הנחיתה נתקל הטייס בערפל כבד. הוא הנמיך את המטוס בשטח הררי. ליד הורום (אנ'), כ-39 קילומטרים דרומית לאוסלו, פגעה אחת הכנפיים בעץ. המטוס המשיך עוד 60 מטר והתנגש בצלע הר. מעוצמת ההתנגשות בקרקע התהפך המטוס ורוב הנוסעים הועפו החוצה. מכלי הדלק נצתו וחלקו הקדמי של המטוס עלה באש.
בעת ההתרסקות ניתק זנב המטוס מהגוף והתלקח. בחלק אחורי זה נותר הילד בן ה-11 יצחק אלל, כשהוא חגור בחגורת הביטחון לכיסאו. הוא לא נפגע מהאש, שהמשיכה לבעור וכך הצילה אותו ממוות בקפיאה. בזנב המטוס נמצא גם ארגז תפוחים שממנו יכול היה אלל לאכול. מזג האוויר באזור ההתרסקות היה קר מאוד, אך האש שבערה בזנב המטוס, והוסיפה לבעור כמה ימים, הצילה את אלל מקפיאה. הוא ניזון מהתפוחים שמצא, וכך שרד שלושה ימים, עד שנמצא על ידי צוותי הצלה. אלל היה הניצול היחיד מן האסון, שבו נספו גם אחותו ושני אחיו.
גל של חמלה שטף את נורווגיה. באמצעי התקשורת דובר על הנס של יצחק אלל ומלך נורווגיה שסיפור זה נגע ללבו ביקש לאמצו לבן.
לאחר שבוע של זיהוי הגופות הוחלט להחזיר את הגופות לתוניס ולקבור אותן בארץ מוצאן ולא בישראל. ב-1 בדצמבר 1949 התקיימו טקסי הקבורה בתוניס בהשתתפות נציגי השלטון התוניסאי והצרפתי ביחד עם ראשי הקהילה היהודית והארגונים הציוניים בתוניס.
ב-23 בנובמבר 1949 נשא יושב ראש הכנסת יוסף שפרינצק נאום הספד בכנסת:
חברי הכנסת! אינני יכול לנעול את הישיבה בלי שאבקש מאת הבית להביע בקימה את צערה של הכנסת על האסון שקרה, על מות 27 ילדים. מתו ילדים עברים, מתו ילדים שעתידים היו להיות אזרחים במדינת ישראל. הכנסת, אם לישראל, מבכה יחד עם ההורים השכולים את הילדים האלה. אלה הם חבלי הדרך לגאולה. אין נחמה באבדן נפשות צעירות. הנחמה היחידה תהיה שארץ זו, מדינה זו, תכנס את שאר ילדי ישראל ותשמור אותם מפגעים. יהדות זו, שמקרבה עלו הילדים, יהדות זו עולה עכשיו אל הארץ ולה אנו מביעים את צערנו, בתוספת תקווה שילדי ישראל מגלות זו יישתלו כאן, יצמחו ויגדלו כאן וכאן תהיה גאולתם. נביע גם את צער הכנסת על מות מלווי הילדים.
אנשי נורווגיה ואנשי העמים בסביבה גייסו המונים לחפש את הילדים. תודתנו הלבבית על הרגש האנושי הזה.
אנו יודעים להעריך מתוך חיבה והוקרה את יחסה ועזרתה של ממשלת נורווגיה להבראת הילדים שלנו העולים לארץ. בגילוי הנפש האציל הזה יש מן הנחמה על צערנו.
בעקבות האסון

יו"ר מפלגת העבודה בנורווגיה, הוקון לי (אנ') יזם מבצע התרמת כספים להקמת מושב בישראל בשם "מושב נורווגיה". נורווגיה שלחה עצים וקורות להקמת צריפים, שיועדו למושב ינוב. המשלוח הראשון עלה באש בנמל בטורקיה, ולאחריו נשלח משלוח חלופי. מחמישים הצריפים שנתרמו נשאר אחד המשמש כ"בית ראשונים".
יצחק אלל עלה לישראל ושינה את שמו ליצחק אל על. הוא התיישב במושב ינוב והקים משפחה. אלל נפטר ב-14 בפברואר 1987 מסרטן, בגיל 48.
אנדרטת ילדי אוסלו במושב ינוב
גן ילדי אוסלו בפתח תקווה
אנדרטת ילדי אוסלו בנתיבות
כיכר הנצחה בבאר שבע
הנצחה

באזור ההתרסקות, בהורום, הוקמה אנדרטה בצורת מגן דוד.
במקום ההתרסקות הוקמה אנדרטה נוספת.
במושב ינוב בו התיישבו יצחק אלל ומספר משפחות של הילדים שנספו, הוקמה אנדרטה לזכרם.
בעיר נתיבות הוקמה אנדרטה לזכרם.
במרכז נתניה קיים גן על שם ילדי אוסלו וגם בו נמצאת אנדרטה.
ברחוב הרב פינטו בפתח תקווה נמצא "גן ילדי אוסלו" ובו עמוד הנצחה לנספים באסון.
בבית הכנסת "בית יוסף" של עולי תוניסיה שבשכונת מקור חיים בירושלים הותקן לוח זיכרון לזכר קורבנות האסון.
בבאר שבע קיימת כיכר המנציחה את הנספים באירוע, הכיכר ממוקמת בשכונת רמות סמוך לבית הספר היסודי על שם הנשיא הרצוג.
בשנת 2010 החליטה ועדת השרים לענייני סמלים וטקסים שהאסון יצוין בד' באייר, במסגרת טקס האזכרה הממלכתי לחללי ההעפלה והעלייה שנספו בדרכם לישראל.
לקריאה נוספת

ילדי אוסלו, בעריכת חיים סעדון, חוברת הנצחה שהוצאה על ידי יד טבנקין, הוועד הפועל של ההסתדרות הכללית ואיחוד יוצאי תוניסיה בישראל, לציון ארבעים שנה לאסון האווירי באוסלו, תל אביב, 1989
הערות שוליים

↑  טקס הקמת ינוב במעמד נציגים מנורווגיה, יומני כרמל מאי 1951 (התחלה 7:52)
↑  ע. פרי-פז, מושב ינוב - הכפר הנורווגי בישראל, דבר, 4 בספטמבר 1962
↑  אלכס דורון, 40 שנה מאז שהזמן קפא, מעריב, 26 בנובמבר 1989
1 2  ירון דרוקמן, אסון אוסלו והילד הגיבור ששרד, באתר ynet, 22 בנובמבר 2014
↑  Oslo Children. History of a fatal air crash, Oslo Photo Tour
↑  דוד אסף, צילומים: ברוך גיאן, רחוב שהוא שכונה: סיור ברחוב מקור חיים, בבלוג "עונג שבת", 24 ביולי 2020
↑  עידן יוסף, אסון ילדי אוסלו יצוין בטקס ממלכתי, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בדצמבר 2010
קדחת Q

| --- | --- |

 תחום:  מחלות זיהומיות 
 תסמינים:  חום, אנורקסיה, שיעול, chronic secondary musculoskeletal pain, פריחה, splenomegaly, hepatomegaly, תת לחץ דם, כאב חזה, שלשול, כאב ראש, כאב בטן, בחילה, הקאה, צמרמורת, ברדיקרדיה 
 טיפול:  דוקסיציקלין  pefloxacin  אזיתרומיצין  DL-ofloxacin  הידרוקסיכלורוקווין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/227156 
 MeSH:  D011778
 סיווגים
 ICD-10:  A78
 ICD-11:  1C33 
 
הדגמת חיידקי Coxiella burnetii במסתם של חולה אנדוקרדיטיס מקדחת Q. הצביעה היא בעזרת נוגדנים ספציפיים לחיידק
A:צילום חזה תקין,B:צילום חזה של חולה קדחת Q המדגים דלקת ריאות בצד ימין
קדחת Q (באנגלית - Q fever) היא מחלה זיהומית זואונוטית הנגרמת מחיידקים גראם-שליליים מהמין Coxiella burnetii.
היסטוריה

המחלה תוארה לראשונה בשנת 1935 בעובדי בית מטבחיים ליד העיר בריסביין במדינת קווינסלנד באוסטרליה. זו הייתה מחלת חום עם סימנים של מחלה זיהומית ללא גורם מדבק ידוע. בפרסום הראשון נקראה המחלה Q fever על שם מדינת קווינסלנד‏ (Queensland), אך גם בגלל Query (שאלה) וגם Queer (מוזר). גם לאחר שנתגלה החיידק מחולל המחלה, נותר שם הזה.
החיידק בודד לראשונה ב-1937 ונקרא בתחילה על של אחד החוקרים, Frank burnet, בשם Rickettsia burneti, עקב שיוכו המוטעה לסוג Rickettsia. לאחר בידוד החיידק בארצות הברית על ידי Herald Rea Cox וחוקרים נוספים, הוא זוהה כמין במשפחה נפרדת וחדשה, ושמו שונה ל-Coxiella burnetii.
Coxiella burnetii הוא חיידק גראם-שלילי שמזהם בפרות, כבשים עזים וגורם להפלות מרובות. המחלה מועברת על ידי חשיפה לרקמות מזוהמות, הפרשות, שאיפת אבק מזוהם בעת הטיפול בבעלי החיים ושתיית חלב בלתי מפוסטר. העובדים החשופים לכך הם וטרינרים, חקלאים, עובדים בבתי מטבחיים ועוד. המחלה נמצאת גם בחיות מחמד כמו כלבים חתולים וארנבונים.
בארצות הברית פותח החיידק כנשק ביולוגי.
סימני המחלה

למחלה יש שלב חד (חריף) ושלב כרוני.
השלב החד מתחיל לאחר תקופת דגירה של כשבועיים בתסמינים דמויי שפעת: חום, חולשה, כאבי ראש ושרירים, שיעול, הקאות ושלשולים. הפגיעה הריאתית יכולה להתפתח לדלקת ריאות מסכנת חיים אם אינה מטופלת. כן יכולה להופיע דלקת כבד. כ-50% מהמקרים בשלב החד הם ללא כל תסמינים.
השלב הכרוני מופיע בכ-70% מהמקרים. הוא עשוי להופיע עד שנים לאחר השלב החד ובמקרים רבים הוא חסר תסמינים. יכולים להופיע סימנים של חום תת-פיברילי ממושך וחולשה. הסיבוך העיקרי במצב זה הוא אנדוקרדיטיס זיהומית הגורמת להיווצרות גבשושיות (וגטציות) מזוהמות בחיידק על מסתמי הלב והופעת אי ספיקת לב. ללא טיפול בשלב זה עלולה התמותה להגיע ל-65%. הסיכון גדול יותר לפתח אנדוקרדיטיס הוא אצל חולים עם מחלה במסתמי הלב, עם מסתם מלאכותי ובמדוכאי חיסון.
קדחת Q בהריון יכולה לגרום להפלה, סיבוכי לידה, מוות עוברי ומומים בעובר.
אבחנה

היות שחיידק הוא תוך תאי קשה לגדלו בתרבית דם וגם לזהותו באמצעות PCR. האבחנה המעבדתית נעשית בשיטות סרולוגיות של אימונופלורסצנסיה (IFAׂ) או ELISA לקביעת כיל הנוגדנים נגד החיידק.
בין השלב החריף (phase II)והכרוני (phase I), עובר החיידק שינוי מבני במעטפת שלו ובהתאם לכך נוצרים נגדו נוגדנים שונים.
כדי לאבחן קדחת Q חדה יש לקבל תוצאת כיל נוגדנים Anti phase II IgG>1/200
כדי לאבחן קדחת Q כרונית יש לקבל כיל נוגדנים Anti phase I IgG>1/800
טיפול

הטיפול המומלץ בקדחת Q חדה הוא דוקסיציקלין במינון 100 מ"ג פעמיים ביום במשך 2-3 שבועות. במקרים ללא תסמינים או במקרים בו נתקבלו התוצאות לאחר ההבראה אין צורך בטיפול. לחולים בעלי חוסר חיסוני או הפרעה מסתמית שהוכחה באקוקרדיוגרפיה מומלץ לטפל בשילוב של דוקסיציקלין 100x2 מ"ג  ביום והידרוכלורוקווין 200x3 מ"ג ביום במשך שנה. בחולים אחרים יש לעקוב אחרי רמת הנוגדנים לאחר 3 ו-6 חדשים כדי לאבחן מוקדם את השלב הכרוני.
בקדחת Q כרונית הטיפול הוא שילוב של דוקסיציקלין 100x2 מ"ג  ביום והידרוכלורוקווין 200x3 מ"ג ביום למשך 18 חדשים לפחות או לתוצאה של  ירידת נוגדני Anti phase I IgG לפחות מ-1/200 תוך מעקב תקופתי על מסתמי הלב בעזרת אקוקרדיוגרפיה דרך הוושט.
תרופות אלה אסורות בהריון.
מניעה

קיים חיסון למחלה הנקרא Q-Vax הניתן לאנשים בסיכון בגלל עבודתם. לפני מתן חיסון יש לברר אם קיימים כבר נוגדנים למחלה כי מתן חיסון במקרים אלה יכול לגרום לתגובות קשות.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550897805171  LCCN: sh85109385 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
אליפות ישראל באופני כביש

אליפות ישראל באופני כביש הוא מרוץ אופניים הנערך מדי שנה על ידי איגוד האופניים בישראל והמנצחים בו מוכרזים כאלופי ישראל לנשים וגברים, גם במרוץ אישי נגד השעון.
ברוב שנות קיום האליפות נערך מרוץ הכביש רק לגברים. החל ממאה ה-21, נערכים באליפות מקצה של מרוץ כביש לנשים ולגברים ואליפות נפרדת במרוץ אישי נגד השעון לנשים ולגברים, אשר נערכת שבוע או שבועיים לפני האליפות במרוץ הכביש.
בחלק מהשנים נערכו מספר מרוצים לקביעת האלוף, בעיקר משנות ה-60 ועד שנות ה-80 של המאה ה-20. לעיתים בצורה של מרוץ קטעים שבו מתחרים יום אחרי יום, ועיתים בצורת סבב מרוצים שבו המרוצים מתקיימים בהפרש של לפחות שבוע זה מזה. בשנים האחרונות מרוץ האליפות הוא מרוץ אופניים חד-יומי. החל מהשנים הראשונות במאה ה-21 מתקיימות חלק גדול מהאליפויות במרוץ הכביש במסלול המכונה "בית גוברין", המורכב ממספר סיבובים של 25.2 ק"מ (שריגים-בית גוברין-בית ניר-עגור-שריגים). מסלול זה נחשב כ"קלאסי" בישראל והוא בעל אופי גבעי. מדי פעם נערכת האליפות במיקום שונה כדי לאפשר גיוון במסלול.
עד סוף שנות ה-80 נערכו מרוצי האליפות בסמוך לסיום עונת המרוצים, בחודשים אוקטובר-דצמבר. כיום נערכת האליפות במחצית השנייה של חודש יוני, בהתאם למועד האליפויות הלאומיות שנקבע על ידי ה-UCI לגבי רוב המדינות שבחצי הכדור הצפוני.
במרוץ האליפות, כמו גם במרוצים רגילים, קיימות קטגוריות רבות (חלקן על פי גילאים), שרובן מוזנקות בזינוקים נפרדים. הקטגוריות הבכירות הן "נשים עילית" ו"גברים עילית". אחת מהקטגוריות היא מרוץ באופני יד. המנצחים בקטגוריות השונות לובשים במרוצי השנה העוקבת את חולצות אלוף ישראל בצבעי תכלת-לבן.
מרוץ כביש > נשים

| שנה | מיקום התחרות | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  | לורי קופנס | נדיה לייקין | הדס וייס |
| 2002 |  | שני בלוך | לורי קופנס | חלי רוזנשטיין |
| 2003 | בית גוברין | לאה גולדשטיין | ניקול פרידמן | שני בלוך |
| 2004 | בית גוברין | בוני אשל | נינה פקרמן | ענבר רונן |
| 2005 | בית גוברין | בוני אשל | ענבר רונן | שני בלוך |
| 2006 | בית גוברין | ענבר רונן | שני בלוך | מיכל אבריאל |
| 2007 | אורים | לאה גולדשטיין | הילה מימון | שני בלוך |
| 2008 | אורים | לאה גולדשטיין | ירדן גולן | ירדן אבידני |
| 2009 | יזרעאל | לאה גולדשטיין | ירדן גולן | ירדן אבידני |
| 2010 | בית גוברין | ענבר רונן | מיכל אלה | ירדן אבידני |
| 2011 | רמות נפתלי | מיכל אלה | דניאלה לוי | פז בש |
| 2012 | חיפה | יובל בר זיו | רותם גפינוביץ | דניאלה לוי |
| 2013 | יזרעאל | פז בש | רותם גפינוביץ | מגאן בלצר |
| 2014 | בית גוברין | פז בש | שני בלוך דווידוב | עומר שפירא |
| 2015 | בית גוברין | רותם גפינוביץ | עומר שפירא | פז בש |
| 2016 | בית גוברין | מרים בר און | רותם גפינוביץ | עומר שפירא |
| 2017 | בית גוברין | עומר שפירא | פז בש | שני בלוך דווידוב |
| 2018 | בית גוברין | עומר שפירא | רותם גפינוביץ | פז בש |
| 2019 | יער ברעם | עומר שפירא | רותם גפינוביץ | פז בש |
| 2020 | בית גוברין | עומר שפירא | ליאן ויתקין | אנטונינה רזניקוב |

| 2021 | בית גוברין | עומר שפירא | רותם גפינוביץ | נופר מעוז |

| 2022 | צומת האמיר (כביש 978) | עומר שפירא | רותם גפינוביץ | ליאן ויתקין |

| 2023 | פארק אשכול (מסלול אורים) | אנטונינה רזניקוב | נופר מעוז | רותם גפינוביץ |

| 2024 | בית גוברין (מסלול בית גוברין) | רותם גפינוביץ | אדר שריקי | הילי בידרמן |
מרוץ נגד השעון > גברים

| שנה | מיקום התחרות | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 |  | אונרי מורא | לורנץ סטיל | צחי בויגן |
| 2002 |  | עודד פיין | ינאי כהן | בן עמי צ'אושו |
| 2003 |  | דניאל הלסטוך | דרור לינדנר | ניצן הנדלר |
| 2004 |  | דניאל הלסטוך | צחי בויגן | מקסים בורלוצקי |
| 2005 |  | גלי רונן | דניאל הלסטוך | מקסים בורלוצקי |
| 2006 | עפולה | גלי רונן | מקסים בורלוצקי | צחי בויגן |
| 2007 | אורים (כביש 234 וכביש 241) | גלי רונן | אנטון מיכאלוב | מקסים בורלוצקי |
| 2008 |  | מקסים בורלוצקי | אייל רהט | נתי הורטיג |
| 2009 | כביש 6 (מחלף עירון - מחלף עין תות) | אייטור איזפאזו | אייל רהט | יובל רחמילביץ |
| 2010 | כביש 358 | אייל רהט | אנטון מיכאלוב | עידו סירקין |
| 2011 | רמת הגולן (כביש 98) | אייל רהט | יואב בר | ניב ליבנר |
| 2012 |  | אנטון מיכאלוב | גיא גבאי | אייל רהט |
| 2013 | כביש 234 (אורים - רעים) | יואב בר | אנטון מיכאלוב | אולג סרגייב |
| 2014 | כביש 9 (צומת יער חדרה-מחלף באקה-ג'ת) | יואב בר | אנטון מיכאלוב | אולג סרגייב |
| 2015 | כביש 234 (אורים - רעים) | יואב בר | אביב יחזקאל | עומר גולדשטיין |
| 2016 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | אביב יחזקאל | עומר גולדשטיין | יואב בר |
| 2017 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | גיא שגיב | עומר גולדשטיין | אנטון מיכאלוב |
| 2018 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | עומר גולדשטיין | אהרון חיטמן | יובל בן מרדכי |
| 2019 | כביש 358 (צומת להב-נטע) | גיא ניב | אהרון חיטמן | עידו גולדשטיין |
| 2020 | תל סאקי | גיא שגיב | גיא ניב | ולאד לוגיונוב |
| 2021 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | עומר גולדשטיין | ולאד לוגיונוב | גיא שגיב |
| 2022 | כביש 978 (צומת האמיר (ואסט)) | עומר גולדשטיין | עודד קוגוט | ולאד לוגיונוב |
| 2023 | כביש 234 (אורים) | עודד קוגוט | עומר גולדשטיין | נדב רייסברג |
| 2024 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | עודד קוגוט | ולאד לוגיונוב | יונתן תורג'מן |
מרוץ נגד השעון > נשים

| שנה | מיקום התחרות | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 |  | לורי קופנס | שני בלוך | בוני אשל |
| 2003 |  | לאה גולדשטיין | נינה פקרמן | חלי רוזנשטיין |
| 2004 |  | חלי רוזנשטיין | ענבר רונן | חגית נאור |
| 2005 |  | נינה פקרמן | חגית נאור | בוני אשל |
| 2006 | עפולה | שני בלוך | ענבר רונן |  |
| 2007 | אורים (כביש 234 וכביש 241) | לאה גולדשטיין | הילה מימון | מיכל אבריאל |
| 2008 |  | לאה גולדשטיין | נינה פקרמן | הילה מימון |
| 2009 | כביש 6 (מחלף עירון - מחלף עין תות) | לאה גולדשטיין | ירדן אבידני | עינת ארגון |
| 2010 | כביש 358 | ירדן אבידני | נוגה כורם | עינת ארגון |
| 2011 | רמת הגולן (כביש 98) | דניאלה לוי | מיכל אלה | רותם גפינוביץ |
| 2012 |  | פז בש | רותם גפינוביץ | מיכל אלה |
| 2013 | כביש 234 (אורים - רעים) | פז בש | רותם גפינוביץ | דניאלה לוי |
| 2014 | כביש 9 (צומת יער חדרה-מחלף באקה-ג'ת) | פז בש | שני בלוך דוידוב | מי-אל נווה |
| 2015 | כביש 234 (אורים - רעים) | פז בש | רותם גפינוביץ | מרים בר-און |
| 2016 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | פז בש | שני בלוך דוידוב | עומר שפירא |
| 2017 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | שני בלוך דוידוב | רותם גפינוביץ | פז בש |
| 2018 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | רותם גפינוביץ | עומר שפירא | פז בש |
| 2019 | כביש 358 (צומת להב-נטע) | רותם גפינוביץ | פז בש | אנטונינה רזניקוב |
| 2020 | תל סאקי | עומר שפירא | ליאן ויתקין | אביטל גז |
| 2021 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | רותם גפינוביץ | נופר מעוז | אנטונינה רזניקוב |
| 2022 | כביש 978 (צומת האמיר (ואסט)) | עומר שפירא | רותם גפינוביץ | ליאן ויתקין |
| 2023 | כביש 234 (אורים) | רותם גפינוביץ | אנטונינה רזניקוב | נופר מעוז |
| 2024 | כביש 2 (מחלף עתלית-מחלף זכרון יעקב) | רותם גפינוביץ | אדר שריקי | טל מעיין |
אריה שחר (שוורצמן)

| --- | --- |

שחר, 1993
 לידה:  26 בפברואר 1926 פולין
 פטירה:  28 בנובמבר 2012 (בגיל 86) ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות מורשה 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   הפלמ"ח  צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1945–1948 (הפלמ"ח)   1948 – 1967
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלוגה בחטיבת הראל  סגן מפקד הגדוד השמיני בחטיבת הנגב  סגן מפקד הגדוד התשיעי בחטיבת הנגב  מפקד גדוד 9  סגן מפקד חטיבה 7  מפקד חטיבה 7  סגן מפקד אוגדה  ראש מטה פיקוד הדרום
 פעולות ומבצעים
   מלחמת העצמאות   מלחמת סיני   מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל מפעלי תובלה מנכ"ל אוטוקרס מנכ"ל מפעלי ים המלח מנכ"ל סונול
 
אריה שחר (שוורצמן) (26 בפברואר 1926 - 28 בנובמבר 2012) היה קצין צה"ל בדרגת תת-אלוף, ולאחר מכן כיהן כמנכ"ל בחברות גדולות במשק הישראלי.