stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קו התאריך הבין-לאומי

מפת אזורי זמן, באדום קו האורך 0° (באמצע) וקו התאריך (מימין)
קו התאריך הבין-לאומי
קו התאריך הוא קו דמיוני העובר בסמוך לקו האורך 180°, שהוא הנגדי לקו האורך 0°. קו התאריך נקרא כך משום שהתאריך משני צדדיו הוא שונה, ומי שחוצה אותו עובר לאזור זמן שבו התאריך הוא אחר (מוקדם בְּיום או מאוחר בְּיום, מהתאריך באזור שבו שהה קודם לכן).
סיבת שינוי התאריך

לפי שיטת חלוקת אזורי הזמן, כל 15° אורך מגדירות אזור זמן, כלומר הפרש של שעה אחת. כאשר נעים מגריניץ' מזרחה, מוסיפים שעה אחת כל 15° אורך, וכאשר נעים מערבה מגריניץ' מפחיתים שעה אחת כל 15° אורך.
קו התאריך נמצא במרחק של 180° אורך מגריניץ' בקירוב, וניתן להגדירו הן כ-180°E (מזרח) והן כ-180°W (מערב). מכאן שהשעה על קו התאריך צריכה להיות 12 שעות לפני גריניץ' או 12 שעות אחרי גריניץ' – תלוי באיזה כיוון בוחרים.
ניתן לומר, אם כן, שהשעה בצדו המערבי של קו התאריך היא 12 שעות לפני גריניץ' והשעה בצדו המזרחי של קו התאריך היא 12 שעות אחרי גריניץ'. יוצא אפוא, שיש הפרש של 24 שעות בין צדו המזרחי של קו התאריך לבין צדו המערבי, כלומר יש הפרש של בדיוק יממה אחת.
קביעת התאריך

אם בגריניץ' עכשיו 24 ביוני והשעה היא 06:00, מה יהיו התאריכים משני צדי קו התאריך? את השעה בקו התאריך קל לחשב - 24:00-06:00=18:00 כלומר השעה תהיה 18:00 בערב. אבל באיזה תאריך? בצד המערבי של קו התאריך, השעה מפגרת אחרי זמן גריניץ' ב-12 שעות, כלומר היא 18:00 ב-23 ביוני. בצד המזרחי של קו התאריך, השעה מקדימה ב-12 שעות אחרי זמן גריניץ', כלומר היא 18:00 ב-24 ביוני.
מכאן נובע, שמי שחוצה את קו התאריך ממערב למזרח, "מאבד" יום (כלומר עובר ליום המחרת), ומי שחוצה את קו התאריך ממזרח למערב "מרוויח" יום (כלומר עובר ליום האתמול). עובדה זו נזכרה בספר "מסביב לעולם בשמונים יום", שבו המסע הוא ממערב למזרח (אולם נכללת בעלילת הספר גם שגיאה בהקשר זה, כמוסבר בערך).
כל יום חדש על פני כדור הארץ (המתחיל בשעה 00:00), מגיע תחילה לאזור שממערב לקו התאריך (ניו זילנד, טובאלו, קיריבאטי), מתקדם בהדרגה למדינות המערביות יותר, ובסופו של דבר מגיע לאזור שממזרח לקו התאריך (הוואי, איי קוק).
בניגוד לקוי האורך הגאוגרפיים, קו התאריך, כמו קווי זמן אחרים התוחמים את אזורי הזמן, הוא קטוע ולא ישר, כדי לשמור על אחידות התאריך בתוך מדינות באזור הקו.
קביעת התאריך > קיריבאטי

בסוף שנות השבעים כאשר רפובליקת קיריבאטי קיבלה את עצמאותה, היא הייתה מורכבת מאיי גילברט שהיו שייכים לבריטניה ומאיי פניקס ואיי ליין שהיו שייכים לארצות הברית, אך להבדיל מאיי גילברט, אלה היו בצדו המזרחי של קו התאריך הבינלאומי, והמדינה נאלצה להתנהל עם ארבעה ימי עבודה שבועיים בלבד, כשבשני הצדדים שלה מתקיים יום עבודה. כדי לאחד את עצמה בצד יחיד של קו התאריך, בתחילת 1995 קיריבאטי החליטה להזיז לאיי פניקס ואיי ליין את אזורי הזמן ביממה קדימה מ-11 ו-10 שעות אחרי שעון גריניץ' לאזורי זמן ייחודיים - 13 ו-14 שעות לפני שעון גריניץ', המוקדמים ביותר בעולם. מה שעושה את קיריבאטי לאומה הראשונה בעולם להחליף תאריכים, ועל המפה מתבטא בצורת "פטיש" שקו התאריך קיבל בין הוואי לפולינזיה הצרפתית.
קביעת התאריך > סמואה

כאשר קו התאריך נקבע, איי סמואה היו ממערב אליו. ב-1892 עברה סמואה לצד המזרחי של קו התאריך על מנת להתקרב לארצות הברית על ידי חזרה על התאריך 4 ביולי ואימוץ אזור זמן 3 שעות אחרי קליפורניה. בסוף דצמבר 2011 החליטה סמואה לחזור לצדו המערבי של הקו על מנת להתקרב לאוסטרליה וניו זילנד שלהם יש לאיים יותר זיקה כלכלית. הדבר התבצע על ידי ביטולו של יום שישי, 30 בדצמבר, ומעבר לשבת, 31 בדצמבר, היישר מיום חמישי.
קו התאריך בהלכה היהודית

מיקומו של קו התאריך הוא בעל משמעויות שונות בהלכה, והיה נתון במחלוקת בין הפוסקים. יש המקבלים את קו התאריך הבינלאומי כקו התאריך לעניינים הלכתיים, ואחרים קובעים קווים אחרים. ההבדל בין הגישות נוגע בעיקר ליפן ואוסטרליה והגיע לשיאו בפולמוס השבת ביפן, כאשר תלמידי ישיבת מיר שהגיעו ליפן בימי מלחמת העולם השנייה קיבלו הוראות סותרות מרבנים שונים בארץ ישראל, לגבי היום בו חל יום הכיפורים.
הערות שוליים

↑  Where’d day go?, December 31, 2011, NY Post
↑  קו התאריך בהלכה – ד"ר אלכסנדר קליין
משה פרנקנטל-שוחט

הרב משה זלמן פרנקנטל (כונה: ר' משה שוחט; תרי"ט, 1859 - כ"ה באלול תש"ב, 1942) היה ראש השוחטים בירושלים. בגיל ארבעים פרש מעיסוקו כדי להקדיש את כל זמנו ללימוד תורה. היה מעורב בעניינים ציבוריים ורבניים בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בפולין ובצעירותו עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים. נשא את שרה נחמה, בתו של רבי ישעיה אורנשטיין. היה ממקורביו של מהרי"ל דיסקין וממייסדי השיעור בביתו, יחד עם גיסיו רבי יעקב אורנשטיין ורבי יצחק שלמה בלוי.
על פי הוראת מהרי"ל דיסקין התמנה לראש השוחטים בירושלים, ומאז כונה "ר' משה שוחט" וכמעט לא הוכר בשם משפחתו "פרנקנטל". לא הסכים לקבל תשלום עבור שחיטה ועבור לימוד תורה.
בסוף המאה ה-19, בהגיעו לגיל ארבעים, פרש ממלאכת השחיטה, ומאז עסק כל ימיו בתורה. התגורר בשכונת בתי ורשה.
היה מגבאי ומנהלי הישיבה הגדולה ותלמוד התורה מאה שערים. פרסם קונטרס כיצד להתעסק עם בנק שאחד מחברי הדירקטוריון שלו הוא יהודי בהיבט של הלכות ריבית[דרוש מקור]. בשנת 1913 היה בורר יחד עם רבי לייב דיין בדין תורה לגבי חברת כרמל מזרחי. החברה ביקשה לפסול את הבוררים, אך הרב קוק גיבה אותם.
חתם עם רבני ירושלים על כרוזים ציבוריים. בין השאר חתם על הכרוז האחרון של הרב קוק, חודש לפני פטירתו, יחד עם רבנים, בעניין ההצעה באספת רבני ארץ ישראל על הקמת מועצה דתית עצמאית בכל עיר.
הרב פרנקנטל לא האמין ברופאים, אך היה קונה תרופות ומשליכן לאשפה כדי שתהיה לרופאים פרנסה.[דרוש מקור][מפני ש...]
נפטר בסוף שנת תש"ב ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. על מצבתו נכתב: "גאון צדיק קדוש וטהור".
צאצאיו

בנו יצחק פרנקנטל היה מזכיר "ועד הכללי כנסת ישראל" וישיבת עץ חיים בירושלים. היה חתנו של הרב מנחם יעקב זלזניק (אביו של הרב שלמה זלמן זלזניק). בנו מרדכי פרנקנטל היה עורך העיתון היהודי "סאנפעלער אידישע צייטונג" בברזיל.
לקריאה נוספת

תבונה ב, ירושלים תש"ב, עמ' קלו
הערות שוליים

↑  אגרות הראיה ב, איגרת תפ, איגרת תצו.
↑  שרשרת הדורות בתקופות הסוערות ב, ירושלים תשס"א, עמ' 107, 114, 115, 116, 121, 126, 140; שם ו, עמ' 309, 314.
פנחס רפאל יהושע די שיגורה

| --- | --- |

 לידה:  אזמיר
 פטירה:  1851 י"ח באדר א' ה'תרי"א
 כינוי:  הפרד"ס
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 מקום פעילות:  אזמיר, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ?–1851 
 רבותיו:  הרב חננאל חאביף
 בני דורו:  הרב חיים פאלאג'י
 אב:  הרב שמואל
 צאצאים:  רבי רחמים נסים יהודה די שיגורה, הרב ישראל, הרב משה
 
חותמתו של הרב יהושע רפאל פנחס די שיגורה
רבי יהושע רפאל פנחס די שיגורה (במקור: פנחס די שיגורה; מכונה: הפרד"ס או הפרד"ש) (?- 1851) היה אב בית הדין, ראש ישיבה, מקובל, ופוסק באזמיר, מחבר הספר אות היא לעולם.
ביוגרפיה

נולד לרב שמואל, בנו של הרב יצחק די שיגורה, מחבר התקון לל"ג לעומר. למד אצל הרב חננאל חאביף, שגם סידר לו דרשה לומר בתשלום שנת פטירת אביו. למד עם תלמידו-חבירו הרב חיים פאלאג'י למעלה מעשרים שנה.
כיהן כרב של קהילת קודש שלום באזמיר במשך יותר מארבעים שנה וכן כיהן כראש ישיבה.
היה מורגל לומר תמיד ”בכל העניינים שבעולם, אין עוד מלבדו” היה מסגף עצמו בתעניות, וציווה שיאמרו עליו בהשכבה שהיה מרובה בייסורים. כל ימיו הרביץ תורה ומוסר, והעידו עליו שאפילו בבית המרחץ היו מתקרבים אליו לשמוע מפיו דברי תוכחה ”והיינו יוצאין מלפניו בלב נשבר ונדכה משמוע נועם מוסרו”.
היה ידוע כחסיד וקדוש, עד שהרב חיים פלאג'י העיד עליו:
כי ראוי לומר עליו בפה מלא דלא קם כמוהו בגודל חסידותו וקדושתו ולא יכילון מגילות ספר לספר תהילותיו ומידותיו הטובות ואמינא ולא מסתפינא כי כל הבא לפניו אפילו הדיוט שבהדיוטין היה קונה יראת שמים והארת קדושה בשמעו חן שפתיו... ותיתי לי כי כל העולם לא הכירוהו אחד מאלף מיני קדושתו ושקדנותו בתורה ובגמ"ח.
מתלמידיו היה רבי דניאל הכהן נהר. באחרית ימיו עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים.
נפטר בשנת תרי"א ונטמן בהר הזיתים. הספידוהו הרב חיים פלאג'י, הרב נסים חיים משה מודעי, הרב נסים יצחק אלגראנאטי, הרב יאושע אברהם קריספין ורבה של רודוס, הרב מיכאל יעקב ישראל.
ביוגרפיה > צאצאיו

בניו הם הרב רחמים נסים יהודה די שיגורה מחבר הספרים עקב ענוה ומגיד דבריו, הרב ישראל שמואל, הרב משה שנפטר בחייו של אביו בשנת תר"ה והבת רושא, שנישאה לגביר יעקב בן-גיאת.
חיבוריו

אות היא לעולם - (א' ב') שני חלקים - מערכות מפולפלות על סוגיות ונושאים, (מעין אנציקלופדיה תלמודית למדנית) על פי סדר הא-ב.
אות לישועה - דרושים ע"פ נושאים.
אות הברית - פירוש על ספר תהלים.
אות אמת - דרושים על סדר הפרשיות (בכת"י).
אות לטובה על סדר התפילות (בכת"י).
תשובה ממנו נמצאת בספר חקקי לב לחבי"ף.
הערות שוליים

↑  כך מכונה בימי בחרותו, (ראה מגדל חננאל דרוש ששי) וכנראה שהשמות "רפאל" ו"יהושע" נוספו לו לאחר שחלה
↑  מגדל חננאל, דרוש ששי
1 2  כף החיים, סימן ט' אות ג'
↑  אות לישועה, דרוש עשירי לשבת זכור (דף קמז עמוד ב')
↑  ספר יסד המלך, דרשות
1 2  דרישה מחיים לרבי נסים חיין מודעי דרוש ד' (עמוד קס"ב)
1 2  ארצות החיים, דרוש ב' (דף נג)
↑  כרטיס קבר: רפאל פנחס יהושע די שיגורה » הר הזיתים, ירושלים, באתר הר הזיתים, ירושלים
↑  ספר חכמה מאין דרוש ל'
↑  ספר אברהם במחזה דרוש יא
↑  ספר שנות ימין דרוש ד' לשבת זכור (דף קסג ג')
↑  אות לישוע דרוש ח' לשבת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473264405171  ISNI: 0000 0000 5105 2231  LCCN: nr92028260  VIAF: 26928770   WorldCat (עם VIAF): 26928770
צליל בירן

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1968 (בן 56) קנדה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 www.tslil.net
 פרופיל ב-IMDb
 
צליל בירן (נולד ב-7 באפריל 1968) הוא מוזיקאי ישראלי, פסנתרן, מעבד, מלחין ומנחה ערבי שירה בציבור. כתב מעל ל-800 לחנים ומעל ל-1,000 עיבודים מוזיקליים הרשומים באקו"ם.
ביוגרפיה

בירן, יליד קנדה, הוא בנו של המוזיקאי שלמה (בירן) בידרמן, נשוי לזמרת סלעית פרידמן ולהם שני ילדים. בשנת 1987 הקים בירן את צוות הווי משטרה צבאית. והיה מנהלו המוזיקלי עד שנת 2005. בשנים 1995 – 2000 היה המנהל והמעבד המוזיקלי של התוכנית "החרצופים" ובנוסף גם דיבב מספר חרצופים (בהם את החרצוף של אביב גפן, השר רפאל איתן ועוד) והלחין מספר שירים, כגון "כאן משפחת החרג'וקים גרה". היה נגן הבית בתוכניות "שישי חי", "חכם בלילה", "זאפ לראשון", "משחק מכור" ובתוכניתם של אילנית לוי ואלירז שדה באולפן השקוף בערוץ 24. בשנים 2006 – 2007 הופיע בפינות קבועות עם מתמודדי "כוכב נולד" בערוץ הילדים. ובתוכנית הבוקר של ערוץ 2. כתב מוזיקה לסרטי מקור בערוץ "נשיונל ג'יאוגרפיק".
הלחין שירים רבים לערוצים הופ! והטלוויזיה החינוכית, פתיחים, מעברונים, עיבודים ועיטורים מוזיקליים לתוכניות שונות, כגון: פרפר נחמד המחודש, החדר של חני, רחוב סומסום, קישקשתא, דפנה ודודידו, הקונצונים, נחשון כל יכול, יובל המבולבל, חטף פתח ועוד. כמו כן, כתב עיבודים לשירים רבים ב"הופ! ילדות ישראלית", ביניהם לקליפ "שלושה דגים" - קליפ שזכה במקום ראשון בתחרות "אסיף". הפיק מוזיקלית והלחין שירים בקלטות וידאו ודיסקים לילדים. ודיבב את החיות בתוכנית מי מה מו.
בירן ליווה בפסנתר את הופעותיהם של יהורם גאון, דורית ראובני, חני לבנה, רוחמה רז, היה יד ימינו של המלחין נחום היימן במשך כ־24 שנים, ליווה בפסנתר את הופעותיו ועיבד את שיריו החדשים וכמו כן את שירי "העמותה למורשת הזמר". כיום מלווה בהופעותיהם של אסף אשתר ומשה להב.
בירן ערך והפיק מוזיקלית מופעים בפסטיבלי ערד והנחה שם ערבי שירה. ערך והפיק ערב לזכרו של נתן יונתן בהיכל התרבות, ערב שירי תל אביב עם נחום היימן בסינמטק, ערב שירי הלוחמים השנתי בנוה מונוסון ועוד, ברחבי הארץ ובקהילות הישראליות ברחבי העולם.
בירן כתב עיבודים לתזמורת האנדלוסית הישראלית להופעותיה עם דוד דאור, מאיר בנאי, שם טוב לוי, מירי מסיקה ועוד.
הערות שוליים

1 2  צליל בירן, באתר אקו"ם
↑  מאיה בהיר, "גם לבראסו הייתה להקה", שבועון ידיעות אחרונות "על המקום", 18 באוגוסט 1989
1 2  צליל בירן, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  יעקב בר און, "הצליל של החרצופים", פנאי פלוס, 1 באוגוסט 1996
↑  מתוך כתבה אודותיו בעיתון "אנשים" בשנת 1995
↑   "צליל בירן בערוץ הילדים" מתוך הערוץ הרשמי, סרטון  באתר יוטיוב
↑   "היה לי חבר היה לי אח", בביצוע רוחמה רז, וידאו קליפ של השיר  באתר יוטיוב
↑  מרב יודילוביץ', ערב לזכר נתן יונתן יתקיים בהיכל התרבות בת"א, באתר ynet, 2 ביוני 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298427505171  ISNI: 0000 0000 6896 1802  MusicBrainz: 648cf957-b9a5-4999-9f4f-25b5773fba89  VIAF: 97392412   WorldCat (עם VIAF): 97392412
עיר בירה

עיר בירה היא עיר המשמשת כמרכז השלטוני והפוליטי של מדינה, טריטוריה או אזור מנהלי. לרוב משמשת הבירה כמושבם של מרבית מוסדות הממשל (בית מחוקקים, רוב משרדי הממשלה ובמיוחד של ראש הממשלה, משכנו של ראש המדינה וכדומה), הערכאות הגבוהות של הרשות השופטת ובמיוחד בית המשפט העליון ולעיתים גם מוצב הפיקוד העליון של הצבא, וכן לרוב גם שגרירים ונציגים רשמיים של מדינות זרות.
פעמים רבות עיר הבירה היא עיר הראשה או העיר הגדולה במדינה או בטריטוריה, ולרוב היא בעלת תפקיד מרכזי מבחינה כלכלית, חברתית ותרבותית.
אטימולוגיה

המילה מופיעה בתנ"ך מספר פעמים, ככל הנראה במשמעות של "מצודה" או "ארמון". בספר נחמיה מוזכרת "הבירה אשר לבית", ובספר דברי הימים מופיעה "בירה" בדברי דוד במעמד הכתרת בנו שלמה. בחלק מהמקומות נראה שהביטוי מתייחס לבית המקדש, על פי הפרשנים, במשמעות של "מגדל" או "ארמון". בדברי הימים נזכרות גם "בירניות" שנבנו על ידי מלכי יהודה.
המצודה שבפינתו הצפון-מערבית של הר הבית נקראה "מצודת הבירה", ובימי השלטון הרומי שונה שמה ל"מצודת אנטוניה".
מקור המשמעות המודרנית של המילה מגיע כנראה מהבנה שגויה של הצירוף שושן הבירה, מקום מושבו של מלך פרס במגילת אסתר, הנזכר גם בדניאל ובנחמיה.
שינויים של עיר הבירה

לאורך המאה ה-20 מספר מדינות החליפו את עיר הבירה שלהן:
אוסטרליה הכריזה על קנברה כבירה (1913).
טורקיה החליפה את איסטנבול אשר שימשה כבירה שלה מזה כ-500 שנה באנקרה כצעד סמלי להתנתקות מהעבר של האימפריה העות'מאנית (1924).
ברזיל החליפה את ריו דה-ז'ניירו בבירה החדשה ברזיליה (1960).
פקיסטן החליפה את קראצ'י בבירה החדשה אסלאמאבאד (1967)
בליז החליטה להעביר את מוסדות השלטון מבליז סיטי בעקבות הוריקן אשר פגע בה ב-1961, לבלמופן הרחוקה מהחוף ומוגנת מסופות עתידיות (שנות השבעים).
ניגריה החליפה את לאגוס בבירה החדשה אבוג'ה (1991).
בעשור השלישי של המאה ה-21, מספר מדינות פועלות לשינוי עיר הבירה שלהם:
הממשלה במצרים פועלת להקים בירה חדשה, 45 ק"מ ממזרח לבירה הנוכחית, אשר תקרא בירת מצרים החדשה.
נשיא אינדונזיה, ג'וקו וידודו, פועל לכינון בירה חדשה באי בורנאו, כ-1,400 ק"מ מהבירה הנוכחית שבג'קרטה.
בגינאה המשוונית קיימת תוכנית להפיכת העיר סיודאד דה לה פאס שבמזרח המדינה לעיר הבירה, במקום מלאבו.
משמעויות סמליות של עיר הבירה

בלשון הדיבור יכול שם עיר הבירה להחליף את שמה של המדינה. במספר שפות, שמה של הבירה מתחלף עם שמה של המדינה גם בשפה התקנית: "מצר" היא מצרים וגם קהיר, "אש-שאם" (או: "אלשאם", "א-שאם") הוא אחד משמותיה של דמשק וגם כינוי לסוריה. גם השם "ציון" מופיע במקורות כאחד משמותיה של ירושלים והפך בהדרגה כינוי לארץ ישראל.
הבירה נתפסת כמייצגת הסמלית של מדינתה וגם לעיתים שער הכניסה של אותה המדינה, ולכן ניתן למצוא במרבית ערי הבירה מונומנטים ונופים סמליים וייצוגיים: שדרות רחבות, ארמונות, אנדרטאות, אתרי הנצחה, וביטויים נוספים במרחב הבנוי לערכים הנתפסים על ידי השלטון כחשובים.
פועל יוצא מהעובדה שהבירה מהווה סמל ראשון במעלה למדינה הוא היותה מטרה עיקרית למדינות ולארגונים עוינים לאותה מדינה. ברוב המלחמות מדינות נכנעו לכובשיהן ברגע שעיר הבירה נפלה, אפילו אם נותרו כוחות רבים שיכלו להמשיך להילחם. מצד שני, מדינות שהצליחו להיכבש ברובן המוחלט אך רק עיר הבירה נשארה עומדת לבסוף ניצחו במלחמות. דוגמאות בולטות מההיסטוריה:
ממלכת יהודה נכבשה ברובה על ידי ממלכת אשור ורק אחרי המצור על ירושלים הבירה שהסתיים במגפה אשר קטלה את רוב הצבא האשורי, הכובשים נסוגו.
במבצע ברברוסה גרמניה הנאצית ניסתה לכבוש את מוסקבה הבירה של ברית המועצות אך הקרב על העיר הסתיים במפלה מפתיעה לכובשים ולדעת מספר היסטוריונים (כגוון מיכאל הרסגור ואהוד פוקס) נחשב לנקודת מפנה העיקרית בחזית המזרחית אף על פי שהקרבות נמשכו ביתר עוז עוד כ-4 שנים.
במלחמת העולם השנייה גרמניה הנאצית נכנעה רק לאחר כיבוש הבירה ברלין אף על פי שכוחות רבים עוד היו מוכנים להמשיך את הלחימה באזורים נרחבים בגרמניה ואפילו במדינות שכבשה.
גם בהמשך העיר ברלין הפכה לסמל מרכזי במלחמה הקרה כאשר חולקה בין ארבעת המעצמות הכובשות ולבסוף הייתה מחולקת לשתיים כאשר כל גוש מחזיק בחלק אחר וחומה מבוצרת היטב הפרידה ביניהם. למעשה מזרח גרמניה הכריזה על מזרח ברלין כבירתה בעוד גרמניה המערבית העדיפה להציב את מוסדות השלטון בעיר בון עקב המורכבות בהיותה של מערב ברלין מובלעת בלב שכנתה המזרחית. המורכבות הגיעה לשיא עת ברית המועצות חסמה את דרך הגישה היחידה למערב העיר במצור אשר נמשך 10 חודשים. למרות אי היותה עיר בירה בפועל, היותה סמל היסטורי לאומי הביא את מעצמות המערב לא לוותר ולהביא לעיר אספקה דרך האוויר עד אשר ברית המועצות נשברה ופתחה מחדש את הדרך הקרקעית.
במלחמת יום כיפור המפנה העיקרי אשר הביא את מצרים וסוריה לבקש הסכם הפסקת אש היה הגעת כוחות צה"ל עמוק לשטחם בנקודות שכבר איימו על ערי הבירה, קהיר ודמשק (בהתאמה).
מאפיין סמלי נוסף של עיר הבירה הוא היותה במעמד על מבחינה מנהלית-גאוגרפית. המקרה הידוע ביותר בהיסטוריה של נוהג זה הוא ירושלים שנקבע עליה שהיא לא נתחלקה לשבטים. כן ניתן למנות את וושינגטון די.סי. אשר לא שוכנת באף מדינה מ־50 מדינות ארצות הברית אלא במחוז קולומביה המהווה מחוז מיוחד שלא במעמד מדינה.
סוגים ומאפיינים

ניתן לחלק את ערי הבירה בעולם לפי קריטריונים שונים - ערים שהן ערי בירה היסטוריות (כדוגמת דלהי, פריז ולונדון), ערים שנבנו על מנת לשמש כערי בירה (למשל ברזיליה, אסטנה ואסלאמאבאד), ערי בירה שהן גם העיר הראשה במדינתן (כגון וינה, בגדאד ומקסיקו סיטי), ערי בירה פדרליות - שהן בדרך כלל ערי מינהל ואינן הערים הגדולות במדינתן, ואינן משתייכות לאף מדינה ממדינות הפדרציה (כגון קנברה, ניו דלהי ווושינגטון די. סי.), ערי בירה שהן גם המרכז הכלכלי של ארצותיהן (לונדון), וערי בירה בעלות משמעות דתית או היסטורית (ירושלים, קהיר ורומא).
במספר מדינות ישנן שתי ערים מרכזיות החולקות דה-יורה או דה פקטו את מעמד הבירה. בהולנד, למשל, הבירה היא אמסטרדם (אשר מהווה גם מרכזה הכלכלי של המדינה) אך רק מבחינה סמלית כאשר מושב המלכה הוא בהאג, בישראל נמצאות מרבית השגרירויות בתל אביב בשל המחלוקת הפוליטית על מעמדה של ירושלים. לדרום אפריקה נקבעו מיום הקמתה שלוש ערי בירה: פרטוריה (בירה מנהלית, מקום מושבה של הממשלה), קייפטאון (בירה תחיקתית, מקום מושבו של הפרלמנט), בלומפונטיין (בירה משפטית, ומקום מושבו של בית המשפט העליון).
סוגים ומאפיינים > בירות משנה

ערי בירה קיימות גם בדרגות מינהליות נמוכות יותר מאשר מדינה - למשל, מדינת מחוז (כמדינות המרכיבות את גרמניה, את רוסיה) או מחוזות אוטונומיים (כמו בספרד), ואף מחוזות ונפות.
סוגים ומאפיינים > סוגי ערי בירה נוספים בעלי מאפיינים גאוגרפים ומנהלתיים יחידות

במספר רב של מדינות ופרט מדינות פדרליות. נהוג שמלבד השטח המוניציפלי של העיר עצמה, מצורפים לה חבלי ארץ סמוכים תחת מעמד מיוחד המוגדר בחוק. והוא מכונה מחוז-הבירה או טריטוריית-הבירה. (דוגמת: וושינגטון די. סי, טריטוריית הבירה האוסטרלית)
בחלק מהמדינות ופרט במדינות אי בהם הבירה מרוכז באי מרכזי אחד ואי זה נמצא תחת מעמדה המוניציפלי הבלעדי. בירה מסוג זה נקראת גם אי-הבירה. (דוגמת: מאלה, פונאפוטי)
בירת ישראל

הקמת המדינה הוכרזה בתל אביב; מכיוון שירושלים הייתה נתונה במצור באותם ימים, ויועדה להיות עיר בינלאומית בחסות האו"ם. בחודשי העצמאות הראשונים פעלו כל מוסדות המדינה מתל אביב - שם פעלו רובם עוד קודם, בתקופת המדינה שבדרך. בדצמבר 1949 הודיע דוד בן-גוריון לכנסת על ההחלטה להעביר את הבירה לירושלים. משרדי הממשלה עברו בעצלתיים, חלקם נותרו מפוצלים עד היום בין תל אביב לירושלים, וחלקם אינם יושבים כלל בירושלים (משרד הביטחון ומשרד החקלאות).
מספר הצעות עלו בראשית ימי המדינה, בהנחה שירושלים לא תוכל לשמש כבירה: גולדה מאיר הציעה את העיר חיפה, בשל ההרים שבה המזכירים את ירושלים ובשל הנמל החיוני שבה ומרכזיותה; העיר הרצליה הציעה את עצמה כמי שנושאת את שמו של חוזה המדינה, ואילו בן-גוריון הציע להקים למדינה בירה חדשה ליד העיר הנבאטית ממשית, שכן היא נמצאת בנקודה המרוחקת ביותר מכל גבול.
הנשיא הראשון חיים ויצמן ישב ברחובות, ורק עם מותו ובחירת יצחק בן-צבי לנשיא עבר מושב הנשיא לירושלים.
בחוקים השונים (ובעיקר בחוקי היסוד) העוסקים ברשויות המדינה, נקבע גם מקום מושבם - בירושלים. חוק יסוד: ירושלים בירת ישראל התקבל בשנת 1980 וקובע כי ירושלים היא בירת ישראל ומושב מוסדות השלטון. החוק גם מחייב את הממשלה לשקוד על פיתוחה של העיר באמצעות 'מענק הבירה', שהוא מענק שנתי מתקציב המדינה. בעקבות חקיקת החוק (ההצהרתי ברובו) עקרו מעט השגרירויות שהיו בעיר (ביניהן שגרירות הולנד ושגרירויות מרבית מדינות דרום אמריקה) לתל אביב, בעקבות לחץ מדיני כבד.
ראו גם

רשימת ערי בירה - מסודרת אלפביתית על פי עיר או על פי מדינה.
בירת קיץ
הערות שוליים

↑  ראו בין השאר ספר דברי הימים א', פרק כ"ט, פסוק א', פירוש רלב"ג ומצודת ציון שם; מצודת ציון על ספר נחמיה, פרק א', פסוק א'; מחברת נחמיה על ספר נחמיה, פרק ז', פסוק ב'.
↑  העיר והבירה | האקדמיה ללשון העברית, באתר hebrew-academy.org.il
1 2  ישי פלג, ‏"הסביבתנים שתקעו את בריטניה", השילוח, 18, פברואר 2020
↑  ראו בספרם רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים
↑  ראו הגוש המזרחי והגוש המערבי
↑  זאב שרף, שלושה ימים, תל אביב, עם עובד, 1959, הפרק מקום מושבה של הממשלה, עמודים 127-125
| גאוגרפיה עירונית |
| --- | --- | --- |
| תחומי מחקר | עירוניות |  |
| מבנה אזורי | רחוב כפרי |  |
| מבנה עירוני | רחובות שתי וערב • דגם מעגלי • דגם מגזרי • דגם רב-קוטבי • דגם העיר האנכית • דגם לא סדיר |  |
| עיר מתמחה | ערי תעופה • ערי נמל • ערי רכבות • ערי מסחר • ערי תעשייה • עיר תיירות • עיר אוניברסיטה • ערי בירה • ערי עולם |  |
ראו גם פורטל גאוגרפיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283351305171  BnF: cb119523842 (data)  GND: 4127960-8  LCCN: sh85019972  NDL: 00572463  NKC: ph114673
המערכה בין המלחמות

המערכה בין המלחמות או מב"ם היא שמה של המערכה שניהלה מדינת ישראל במאה ה-21 באמצעות צה"ל וקהילת המודיעין נגד התעצמות מדינות אויב ובהן איראן וסוריה, וארגוני טרור דוגמת חזבאללה וחמאס וכדי לסכל פעילות התקפית שלהם, הכוללת מכלול פעולות חשאיות בחתימה נמוכה ובהן סיכולים ממוקדים, תקיפות אוויריות של חיל האוויר הישראלי, לוחמת סייבר ופעולות של יחידות מיוחדות ולוחמי "המוסד". שמה של מדיניות זו נגזר מכך שהיא מתנהלת בין המבצעים הצבאיים הגלויים והמלחמות שמנהלת ישראל כנגד אויביה. במערכה זו מקפידה ישראל על עמימות ועל יכולת הכחשה.
באוקטובר 2023, עם הצטרפות חזבאללה למלחמת חרבות ברזל הפכה המערכה, שבהמשך הצטרפה אליה איראן, למלחמה גלויה.
הרמטכ"ל לשעבר, בני גנץ, אמר על פעולות המב"ם כי:
"אנחנו עוקבים אחרי תהליכי העברות האמל"ח בכל גזרות הלחימה. זה דבר שהוא מאוד לא טוב, זה דבר שהוא מאוד מאוד רגיש, ומעת לעת כשיש צורך דברים יכולים להתרחש."
א', מפקד מערך המבצעים המיוחדים לשעבר, סיפר:
במערכה שבין המלחמות, שמתקיימת כל הזמן, אתה בעצם מנסה לדחות ככל האפשר את המלחמה עצמה
בין הפעולות המיוחסות לישראל נמנות: הריגתם של הגנרל הסורי מוחמד סלימאן, עימאד מורנייה, סמיר קונטאר המפקד הצבאי של חזבאללה ובנו, ומחמוד אל-מבחוח, בכיר בחמאס; תקיפת הכור הגרעיני בסוריה, התקיפה הישראלית בסודאן (2009) במהלך מבצע עופרת יצוקה, תקיפות משלוחי הנשק האיראניים לחזבאללה בדמשק, תקיפת שיירת הנשק הסורית במחוז ריף דמשק שבסוריה, תקיפת שיירת הנשק הסורית לחזבאללה בבעלבכ, תקיפות מתקני נשק כימי בסוריה והפעילות נגד תוכנית הגרעין האיראנית. חלק בולט בפעילות זו הוא סכסוך ישראל-איראן-חזבאללה בסוריה, במסגרתו תוקפת ישראל כוחות ותשתיות של משמרות המהפכה האסלאמית וחזבאללה בסוריה על מנת למנוע התבססות איראנית בסוריה וחימוש חזבאללה בטילים מדויקים ונשק שובר שוויון.
באוגוסט 2017 סיפר מפקד חיל האוויר, אמיר אשל, שבמהלך מלחמת האזרחים בסוריה ערך החיל תקיפות רבות של מטרות בשטח סוריה ושיירות נשק לחזבאללה. במרץ 2018 סיפר הרמטכ"ל, גדי איזנקוט, שבתקופת כהונתו ערך צה"ל יותר מאלף פעולות מעבר לגבולות ישראל.
ישראל נמנעה מליטול אחריות למרבית הפעולות הללו, אף שלא היה ספק באשר לחלקה בהן. אישור של ישראל ניתן במקרים שמעורבותה נחשפה, למשל עקב הפלת מטוס ישראלי בעימות האווירי בין ישראל לסוריה ואיראן ב-10 בפברואר 2018 ומבצע בית הקלפים ב-10 במאי 2018, שבא בתגובה לירי רקטות קרקע-קרקע של משמרות המהפכה האסלאמית מסוריה לשטח ישראל. החל מ-2019 מנהלות ישראל ואיראן מערכה בים.
לפי ההערכות, בין ינואר 2013 לאוקטובר 2021 נהרגו כ-631 חיילים, פעילים צבאיים ופעילי טרור של סוריה, איראן, חזבאללה ותומכיהם בפעילות צבאית המיוחסת לישראל.
בלילה שבין 13 ל-14 במאי 2022 תקפו מטוסי חיל האוויר יעדים בעיר מציאף שבמערב סוריה. במהלך התקיפה הופעלה נגד מטוסי ה-F16 באופן תקדימי סוללת טילי S-300 על ידי צבא רוסיה, על רקע המתיחות בין ישראל לרוסיה עקב הפלישה הרוסית לאוקראינה, והביקורת שספגה רוסיה מישראל אודותיה.
בין השנים 2018–2022 בוצעו סה"כ כ-145 תקיפות אוויריות בסוריה, המיוחסות לישראל. ממוצע של כ-3 תקיפות אוויריות בחודש. לפי ניתוח המכון למחקרי ביטחון לאומי, בשנת 2022 נצפתה עלייה בתעוזה הישראלית בסוריה עם התעצמות תקיפות יעדי המשטר הסורי, בדגש על תקיפת שדות התעופה הבינלאומיים בדמשק ובחלב.
חרף מערכה זו הצליח חזבאללה להצטייד בטילי נ"מ, בטילי נ"ט ובכטב"מים, ואלה שימשו אותו בחזית הצפונית במלחמת חרבות ברזל לגרימת אבדות ונזק לישראל.
ראו גם

סכסוך ישראל–איראן–חזבאללה בסוריה
סכסוך ישראל-איראן-חזבאללה בעיראק
המערכה הימית בין ישראל לאיראן
לקריאה נוספת

יועז הנדל ויעקב כץ, ישראל נגד איראן, מלחמת הצללים, בהוצאת כנרת זמורה-ביתן, 2011.
יוסי מלמן ודן רביב, מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין, הוצאת ידיעות ספרים, 2012.