stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פקודת תנאי
תחביר הפקודה בשפת מדיה-ויקי

כשעורכים דפים בוויקיפדיה, או בכל אתר אחר שמשתמש במערכת מדיה-ויקי, ניתן להשתמש בתנאי על-מנת לקבוע איזה טקסט ייכלל בדף, על-פי התחביר הבא:
{{ #if: <condition> | <then text> | <else text> }}

{{ #if: <condition> | <then text> }}
לפרטים נוספים: Parser Functions
פגמי ייצור בדיני נזיקין

בדיני נזיקין מוצר פגום הוא מוצר שעלול לגרום נזק גוף בשל ליקוי בו או בגין אי צירופן של אזהרות או הוראות טיפול ושימוש מתאימות למוצר. חוק האחריות למוצרים פגומים (תש"ם-1980) מטיל חובה על יצרן לפצות אדם שניזוק גופנית כתוצאה מפגם במוצר שייצר ואין חשיבות לשאלה האם היצרן היה אשם בפגם.
תביעה בגין פגיעה ממוצר פגום

אדם שנפגע ממוצר פגום יכול להיעזר בחוק האחריות למוצרים פגומים בביסוס תביעתו. לחלופין הוא יכול לתבוע יצרן של מוצר בעילות אחרות כגון  רשלנות והפרת חוזה. היתרונות העיקריים בתביעות בגין עילות אלו הם שראשית לא מוגדרת בהן תקרת פיצויים (בניגוד לחוק הנ"ל- להלן) ושנית ניתן לתבוע בגין  נזק כלכלי (החוק הנ"ל מוגבל לנזקי גוף בלבד). היתרון העיקרי בביסוס התביעה על פי חוק האחריות למוצרים פגומים הוא ההישענות על  עיקרון האחריות החמורה. כל שהניזוק נדרש להוכיח הוא קיום פגם במוצר אשר גרם לנזק ואין צורך להוכיח רשלנות/אשם כלשהו מצד היצרן.
למרות היתרון הגלום בחוק זה בזכות עיקרון האחריות החמורה, אין מרבים להשתמש בו. עם זאת, חשוב כי אדם שנפגע נזק גופני כתוצאה מפגם במוצר, יכיר ויבין את חוק זה על מנת שיוכל לבחור את הדרך בה ישיג את הפיצוי הראוי עבורו. כך במקרים בהם קיים קושי להוכיח רשלנות של היצרן, ייתכן שמוטב לתבוע על פי חוק האחריות למוצרים פגומים.
שיקולי מדיניות בקביעת משטר אחריות חמורה על יצרנים

הרציונלים בקביעת אחריות חמורה על מוצרים פגומים מתחלקים לשני סוגים; רציונליים העוסקים בשיקולים של רווחה חברתית-מצרפית, ורציונלים העוסקים בשיקולים של חלוקה צודקת של הון.
שיקולי מדיניות בקביעת משטר אחריות חמורה על יצרנים > שיקולי רווחה מצרפית

רעיון הרווחה המצרפית עוסק בהגדלת סך העושר החברתי, צדק מחלק. לפי רציונל זה, יש לחפש להשיג את ההסדר בו ימנעו "נזקים מיותרים", קרי נזקים שעלות מניעתם קטנה מגודל הנזק שלהם ולפיכך מניעתם יעילה לחברה. לפי רציונל זה כאשר יצרן מייצר מוצר באיכות ירודה או נמנע מלהזהיר משתמשים על אופן שימוש אסור במוצר וכתוצאה מכך נגרם נזק, נרצה לגרום ליצרן לפצות את הצרכן אם יכול היה למנוע את הנזק בעלות קטנה מעלות הנזק שנגרם לצרכן.
השיקולים בקביעת האחריות הרצויה ליצרן לפי רציונל זה הם:
הרתעה – כאמור, המטרה שלנו היא מניעת "נזקים מיותרים". כדי לעשות כן נרצה להרתיע יצרנים על מנת שיפעלו למנוע נזקים מיותרים אלו. השאלה שיש לשאול היא מיהו המונע היעיל ביותר של נזק. יש אשר יטילו את האחריות על היצרן בטענה שהוא בעל יתרון המידע והטכנולוגיה למניעת נזקים עתידיים. התומכים בכך הם התומכים בדוקטרינת האחריות החמורה המגולמת בחוק האחריות למוצרים פגומים. הדוקטרינה מעודדת את היצרנים להגביר את רמת הבטיחות של מוצריהם שמא יאלצו לפצות ניזוקים. לחלופין ייתכן כי היצרן יבחר להקטין את היקף פעילות המוצר כדי להקטין את קהל המשתמשים העלולים להיפגע ממנו. באופן זה, אנו מגנים על צרכנים מפני מוצרים שאינם בטוחים בשוק.
המתנגדים לדוקטרינה המגולמת בחוק האחריות למוצרים פגומים מעלים שתי טענות נגד. הראשונה היא כי היצרן אינו תמיד המונע היעיל ביותר של הנזק. המתנגדים לדוקטרינת האחריות החמורה גורסים כי כאשר אנו מעבירים את נטל הזהירות על היצרן אנו מעודדים את קהל הצרכנים להיות "פזיזים". התומכים בסברה זו יטענו כי עדיף לעודד את הצרכן להשתמש במוצר בזהירות ולכן להטיל את האחריות לנזקים עליו.
טענה שנייה, אשר דוברה המרכזי הוא המשפטן המפורסם R.A. Posner, היא שמשטר אחריות המבוסס על רשלנות, הוא מונע יעיל של סיכונים מיותרים במוצרים והוא עדיף על משטר האחריות החמורה. משטר המבוסס על רשלנות מטיל אחריות על היצרן על בסיס של התנהגות שיש בה "אי סבירות". לעומת זאת משטר המבוסס על אחריות חמורה מתעלם מהתנהגות היצרן ועלול להוביל לעיתים למצבים של הרתעת יתר, שעלולה לגרום לכך שיצרנים ימנעו מלייצר מוצרים עקב אחריותם הרחבה, באופן שיפגע בתעשייה ובחברה.
פיזור – רעיון פיזור הנזק הוא רעיון שבבסיסו עומד הרציונל של מניעת "נזקים שניים". נזקים שניים הנ כל אותם הנזקים המהווים פועל יוצא של הנזקים הישירים. כך למשל, נזק ישיר יהיה פציעה בכף היד מבקבוק שהתפוצץ מלחץ הגזים בו, ונזק עקיף שני יהיה אובדן ההשתכרות של אותו אדם. ההנחה היא שע"מ למנוע את הנזקים הללו הניזוק והיצרן יחליטו לבטח את עצמם דרך חברת הביטוח. לפיכך עולה השאלה מי הוא המבטח היעיל יותר – היצרן, אשר לו עומדת אופציית ביטוח אחריות על נזקים שעלולים להיגרם ממוצריו או הצרכן אשר יכול לבטח עצמו בביטוח אישי. ההנחה היא שהיצרן הוא המבטח היעיל יותר וכמו כן, שהיצרן הוא בעל "הכיס העמוק" ולפיכך הוא אשר יעמוד בנזקים טוב יותר.
הפחתת עלויות משפט – משטר אחריות חמורה מייתר את הדיון בשאלת סבירות ההתנהגות ובכך מקצר את הדיונים. כמו כן, האחריות החמורה של היצרנים וודאות הדין מעודדת יצירת פשרות. הטענה היא שהמבחנים העובדתיים והמשפטיים של משטר האחריות החמורה חוסכים משאבים רבים.
שיקולי מדיניות בקביעת משטר אחריות חמורה על יצרנים > שיקולי צדק

הרעיון השני העומד בבסיס החוק עוסק בחלוקה צודקת של העושר, צדק מתקן. אנו מחפשים להטיל את האחריות לנזקים על זה אשר יהא "צודק" להטיל עליו אחריות זו.
השיקולים בקביעת האחריות הרצויה ליצרן לפי רציונל זה הם:
רעיון פיצוי הניזוק – שיקולים הטמונים בתפיסות פוליטיות-חברתיות, המכוונים להעדפת הניזוק על פני המזיק. החוק מעדיף את האזרח הקטן על היצרן החזק ואת הדאגה לנזקי גוף על פני אינטרסים כלכליים-תעשייתיים הנפגעים כתוצאה מהחלת אחריות חמורה של היצרן על כל מוצריו.
שיקולי הגינות - היצרן יודע על הסיכונים הטמונים במוצר. הצרכן לעומת זאת נתפס כחסר אונים. אין לו יכולת של ממש להתמקח על בטיחות המוצרים ולעיתים אף אין לו אלטרנטיבה לבחור במוצר אחר. מאחר שהיצרן גורף את רווחיו כתוצאה מכך מן הראוי שהוא ישא בנזקים ובסיכונים שהוא משית על האזרח. שיקול זה בולט במיוחד לאור שיטות הייצור של ימינו המתרכזות בכמות על חשבון איכות וחושפות את הצרכן לסיכונים, כדי להפיק תוספת רווח עבור היצרן.
מצג – כאשר יצרן משווק מוצר, נוצר אצל הצרכן והמשתמש רושם שהמוצר בטוח. כאשר המוצר מתגלה כמסוכן יש לראות בכך מעין הפרת הבטחה של היצרן לצרכן ומכאן ההצדקה לחיובו. הרעיון טמון בחיוב לאחריות החמורה על בסיס חוזי בתביעות בגין מוצר פגום לפני שאלו הוכרו בדיני הנזיקין. בתביעות אלו ה"ערובה" לחתימה על חוזה לרכישה ושימוש במוצר הייתה שיהיה בטוח. יש הטוענים כי שיקול זה הוא עיקר הבסיס להטלת אחריות החמורה של יצרנים על מוצריהם.
הטלת הסיכון על הנהנה ממנו – אנו מוכנים להטיל אחריות על יצרן "תמים" מתוך הנחה שהוא הנהנה מהסיכון שהוא יוצר ולכן יהיה הוגן להטיל עליו את אותו הסיכון. אנו מאפשרים פעילות נושאת סיכון רק בתנאי שהיא יעילה ובתנאי שהעוסק בה ייקח על עצמו את האחריות על הסיכון.
הביקורת על טיעון זה היא שלא ניתן בהכרח לאבחן את היצרן כנהנה היחיד. גם ציבור הצרכנים, והחברה כולה נהנים מקיום התעשייה ולפיכך, הטלת האחריות על היצרן בלבד אינה הוגנת.
פגמים במוצר > פגמים בייצור

החלוקה המסורתית לפגמים במוצר, זו אשר באה לידי ביטוי גם בהצעת הקודיפיקציה לדיני הנזיקין היא החלוקה ל"פגמים שבתכנון" ו"פגמים שבייצור". כמו כן, ישנו הסוג השלישי של פגמים שמקורם בהיעדר אזהרות והוראות שימוש ראויות למוצר.
מוצרים שנפל בהם פגם בייצור הם מוצרים שיוצרו בחריגה מהותית מן הסטנדרט, מאב הטיפוס שהוגדר על ידי היצרן. אם החריגה מאב הטיפוס הובילה בסופו של דבר לנזק גופני אצל המשתמש הסביר במוצר, החזקה היא שהמוצר פגום והנזק הוא בר-פיצוי לפי חוק האחריות למוצרים פגומים. ראוי להדגיש שהתובע נדרש להוכיח קיומו של פגם במוצר ושפגם זה הוא תולדה של הליך ייצור המוצר. כמו כן, על התובע להוכיח קשר סיבתי עובדתי בין הנזק שנגרם לו לפגם בייצור. כך למשל בתק 05 / 2404 יוסף אברהם נ' כמיפל בע"מ [פדאור (לא פורסם) 05 (19) 429], הוכיחו התובעים פגם במדחום שרכשו אך כשלו לקשור את הפגם לנזקים אשר בגינם תבעו את יצרן המדחום.
פגמים במוצר > היעדר אזהרות והוראות שימוש

פגם נוסף אפשרי במוצר הוא היעדר אזהרות והוראות שימוש ראויות. על היצרן חלה החובה למתן "אזהרות" ראויות לגבי סיכונים הגלומים במוצר וצירוף הוראות שימוש שאם הצרכן ימלאן לא יגרם לו נזק. כאשר היצרן כשל מלספק אזהרות/הוראות ראויות הדבר ייחשב כפגם במוצר.
הרציונל בהטלת אחריות חמורה בפגם מסוג זה הוא כי ליצרן יתרון ידע על הצרכן ולכן יש לו סיכוי טוב יותר לגלות סיכונים הטמונים במוצר, ולהנחות את הצרכן כיצד להשתמש בו בבטחה. השאלה המעניינת בנושא היא מהי רמת הצפי הנדרשת מהיצרן. הקו הכללי הוא לחייב את היצרן לצפות ולהזהיר גם מסיכונים רגילים במוצר אך גם מכאלו הנובעים משימוש רשלני ולא סביר במוצר. מאידך, כשהסיכון מובן מאליו - ברור וגלוי לכל אדם בר דעת, נקבע שהיצרן לא נדרש לצפות שיתממש הסיכון וכך לא נדרש להזהיר מפניו. כך גם לגבי שימוש חריג במיוחד במוצר ("רשלנות רבתי").
על אזהרה/הוראת שימוש להיות ברורה וסבירה. דרישה זו מעלה שאלות רבות; מהו גודל הפונט הסביר בו צריכה להופיע האזהרה/הוראת שימוש? האם אזהרה/הוראת שימוש באנגלית בלבד למוצר הנמכר בישראל מספיקה? האם ניתן להסתפק באזהרה כללית או שמא חובה לציין סכנות ספציפיות? האם יש לציין את עוצמת הסכנה?
הפסיקה בנושא זה במדינת ישראל אינה מפותחת ולכן שאלות אלו נותרות כיום בגדר סוגיות לא פתורות.
חוק האחריות למוצרים פגומים איננו היחיד העוסק בחובה למתן אזהרות - במקרים מיוחדים המחייבים זהירות יתר, דאג המחוקק לחייב את היצרן להזהיר מפני סכנות הגלומות במוצר בחוקים ספציפיים. דוגמה לכך הן תקנות הרוקחים (תכשירים) התשמ"ו – 1986 המחייבות את יצרני התרופות לפרט את הסיכונים שבנטילת התרופה בעלון שימוש לצרכן שבתוך קופסאות התרופות.
סקירת הדין הישראלי

הערה: הפסיקה הישראלית בתחום האחריות למוצרים פגומים אינה מפותחת בהשוואה למדינות כארצות הברית ומדינות האיחוד האירופי. עם זאת, במהלך השנים נקבעו מספר פסקי דין מנחים בתחום.
סקירת הדין הישראלי > פגמי ייצור

פסה"ד המנחה לגבי מוצרים פגומים הוא פסק הדין בעניין פניציה נ' ארמונד עמר. התובע, תובע חברת משקאות וחברה המייצרת את בקבוקי המשקאות על נזק שנגרם לו בעת שניסה לפתוח בקבוק בירה. בקבוק הבירה נשבר על אף השימוש הסביר בו, וגרם לתובע לאחוזי נכות. פסק דין זה מגדיר את גבולות אחריות היצרן למוצריו וקובע הלכה חשובה בנושא; גם אם פגם במוצר נוצר בתהליך שעבר המוצר לאחר יציאתו משליטת היצרן, כשתהליך זה היה בגדר הצפוי, היצרן יהיה אחראי על פגם זה. אם בקבוק הבירה עובר תהליכים קיצוניים הכוללים שינויים עזים בחום וקור כחלק צפוי מהליך מילוי הבקבוקים בבירה, לא יוכל היצרן לטעון שהבקבוק עבר תחת תנאים לא סבירים וכך הוא יהיה אחראי לפגמים בבקבוק (בהנחה שידע מהו יעוד הבקבוק). הלכה נוספת שנקבעה בפסק דין זה היא כאשר קיימים מספר יצרנים בשרשרת הייצור ולא ניתן לדעת את מידת האשם של כל יצרן, נטל הפיצויים יחולק בין היצרנים. מדובר בפס"ד התואם את דוקטרינת האחריות החמורה הגלומה בחוק האחריות למוצרים פגומים שכן חברת יצור הבקבוקים הוכיחה בביהמ"ש שהיא מבצעת בדיקות סבירות לבטיחות ואיכות הבקבוקים ולפיכך לא "התרשלה". אף על פי כן היא חבה בפיצויים על פי דוקטרינת האחריות החמורה, לאור העובדה כי פגם בבקבוק שעבר הליכים צפויים לאחר יציאתו משליטת היצרן גרם לנזק. יסודות אלו מספיקים כדי להטיל אחריות על היצרן בגדרי דוקטרינה זו.
סקירת הדין הישראלי > היעדר אזהרות והנחיות שימוש

פסק דין המדגים את ההתלבטות המשפטית לעניין רמת האחריות הרצויה לעניין זה, הוא פסק הדין בעניין דרוקר נ' פרילוצקי. התובעת היא חברה לעבודות בנייה שאחד מעובדיה נפגע עקב התפרקות מנוף שיצרה הנתבעת. חברת הבנייה תובעת את היצרנית בין היתר, בגין כך שיצרנית המנוף לא סיפקה לה, הוראות הרכבה ואזהרות ראויות לגבי השימוש במנוף. בפסה"ד חברת הבנייה בנתה את המנוף באופן רשלני, ולא חיזקה את אחד מחלקיו כראוי על אף הימצאו של מהנדס אשר בדק את המנוף בשטח. השופטים שלמה לוין ומשה בייסקי חלוקים בדעתם לגבי אחריותה של יצרנית המנוף. לפי השופט לוין היצרן אינו צריך לצפות ולפיכך להזהיר לגבי שימוש במוצר המהווה רשלנות רבתי (רשלנות חמורה) של הצרכן. השופט בייסקי מסכים עם השופט לוין שהצרכן התרשל בשימוש במנוף אך אף על פי כן, הוא פוסק שיצרנית המנוף אחראית שכן הייתה צריכה לצפות את ההתרשלות המסוימת שהתרחשה. ניתן לראות שהשופטים חלוקים בפסק הדין לגבי רמת האזהרה שהיצרן מחויב לספק. הדיון מתרכז בשאלה איזו רמת התרשלות היצרן צריך לצפות ולהזהיר מפניה. נראה שהשופטים מסכימים שהיצרן לא צריך להזהיר מפני רשלנות רבתי אך צריך לצפות רשלנות רגילה וסיכונים סבירים העומדים בפני הצרכן. פסק הדין אמנם ניתן לפני החוק אך הוא מדגים יפה את השאלה המשפטית לגבי חובת ההזהרה.
פסק דין מעניין נוסף בנושא הוא פסק הדין בעניין תרכובת ברום נ' קיבוץ פרוד. הקיבוץ תובע חברה המכינה תכשירים חקלאיים לצמחים עקב כך שבשל העדר הוראות שימוש ואזהרות ראויות חלק מהעצים של הקיבוץ נהרסו. אין מדובר בתביעה לפי החוק כי המדובר הוא בנזק לרכוש, אולם הקו המנחה לגבי האחריות לנזקים בגין היעדר אזהרות זהה. לפי פסק הדין, נקבע שאין יצרן נדרש להזהיר בפני סיכונים שלא ניתן לצפות אובייקטיבית, סיכונים לא סבירים. פסק הדין דן בחובת היצרן להזהיר גם לגבי שימוש רשלני במוצר ומדגים את גבול הסיכון אותו צריך היצרן לצפות.
פס"ד בעניין יהושוע מנדיל נ' שיש אשדוד, מדגיש את העיקרון לפיו על הוראות היצרן להיות ברורות לכלל המשתמשים באופן סביר. בעניין מנדיל נפסק כי הוראות באיטלקית לעובדים ישראלים אינן הוראות מנחות סבירות ולכן אין בהן כדי לפטור את היצרן מאחריות.
פס"ד בעניין ישראליפט נ' רחל הינדלי. מעלה שתי נקודות חשובות לדיונינו:
לחוק האחריות למוצרים פגומים אין תחולה רטרואקטיבית. לא מטילים אחריות חמורה על יצרנים בגין מוצרים שיוצרו לפני כניסת החוק לתוקף.
הנפגע אמנם לא צריך להוכיח את התרשלות היצרן אך עליו להוכיח את קיום הפגם במוצר. עם זאת, סעיף 3(ב) לחוק מאפשר לתובע (הנפגע) הוכחת פגם בעזרת ראיות נסיבתיות באופן דומה לכלל של "הדבר מעיד על עצמו".
מבט ביקורתי – חוק האחריות למוצרים פגומים

חוק האחריות למוצרים פגומים נהנה מיתרונות גדולים למול עוולות תביעה אחרות בנזיקין, כגון קלות הוכחת אחריות הנתבע וקיצור ההליכים המשפטיים עקב כך. עם זאת, החוק סובל ממגבלות כבדות ההופכות אותו בתביעות בנזיקין לראש נזק נלווה, ולעיתים גורמות לניזוקים להימנע מלהשתמש בו כלל. כך למשל בע"א 532/89 קיבוץ ניר דוד נ' מרים שקרון, השופט אור מזכיר במפורש בפסקה 5 לפסק הדין כי התובעת יכולה הייתה להשתמש בחוק האחריות למוצרים פגומים אך בחרה להשתית את תביעתה לפי המסלול הקשה יותר של דיני הרשלנות. מדוע? איפה אם כן, נכשל החוק?
נראה כי הכישלון נובע ממספר אלמנטים בחוק. אלמנט ראשון הוא מגבלת הפיצויים (סעיף 5 לחוק). נראה כי המחוקק חוקק סעיף זה כדי להגן במידה מסוימת על היצרן אשר נמצא במעמד חשוף מאוד עקב החלת דוקטרינת האחריות החמורה עליו. אולם הדבר מוביל למצב אבסורד, החוק מקל על נפגע להשיג בגינו פיצויים, אך אם אלו נמוכים מהנזק שלו כפי שהוא תופס אותו, אזי אין בהקלה זו לצרכן ולא כלום. ייתכן שאקט קביעת תקרת פיצויים הוא אקט נכון. עם זאת, אנו סבורים שהתקרה לפיצויים הנוכחית נמוכה מידי, עומדת בסתירה לרציונאל החוק ומעודדת אנשים להפנות את גבם לחוק זה, לטובת דינים אחרים בהם אין תקרה כזו.
הצעת הקודיפיקציה צפויה ליצור קושי נוסף לצרכן בשימוש בחוק זה לביסוס תביעתו עקב ההקשחה של הגדרת "פגם במוצר" (לעיל) אשר סביר שתפגע בקלות ההוכחה של נזק הנגרם ממוצר פגום.
ביקורת לחוק בנושא אחר היא ביקורת המבוססת על מגמה חדשה בישראל ומחוצה לה הקוראת להרחיב את האחריות החמורה של יצרנים למוצריהם גם לגבי נזקים כלכליים. מגמה זו אומצה כאמור בארצות הברית. גישה זו זוכה לפריחה ולא בנקל. הגישה קוהרנטית לשיקולי מדיניות עליהם מבוסס החוק: החמרת אחריות על יצרנים. נראה כי על פי שיקולים אלו נרצה להטיל אחריות חמורה על יצרן אשר פגם בייצור המזגן שלו (למשל) הוביל לכך שביתו של צרכן וכל תכולתו נשרפו. מדובר בהרחבה משמעותית ויש שיטענו - מתבקשת - של אחריות היצרן.
למרות הדברים האמורים לעיל, אין ספק כי עבור נפגעים ממוצר פגום שניזוקו נזק גוף מינורי, יש לחוק האחריות למוצרים פגומים יתרון גדול והוא מהווה עבורם מכשיר להשגת פיצויים על נזקיהם מבלי להיגרר להתדיינויות משפטיות קשות, ארוכות ויקרות.
לקריאה נוספת

ישראל גלעד, הגישה הכלכלית לדיני הנזיקין וחוק האחריות למוצרים פגומים, תש"מ-1980
ישראל גלעד, "אחריות חמורה למוצרים: חוק האחריות למוצרים פגומים תש"ם-1980" מחקרי משפט ח 179
דניאל מור, "אחריות למוצרים פגומים – שיקולי מדיניות", עיוני משפט ו תשל"ח, 84
דניאל מור, "הצעת חוק האחריות למוצרים פגומים תשל"ט-1978" עיוני משפט ז (תשל"ט)
אהרן ברק, הערכת הפיצויים בנזקי גוף: דין הנזיקין המצוי והרצוי תשמ"ג, עיוני משפט ט 243
חוק האחריות למוצרים פגומים – תש"ם 1980
פקודת הנזיקין (נוסח חדש), תשכ"ח 1968
תזכיר חוק דיני ממונות, התשס"ו 2006
Restatment (second) Of Torts
Restatment (third) Of Torts
Federal Biomaterials Access Assurance Act (21 U.S.C.A. §§ 1601-1606)
עא 89 / 532 קיבוץ ניר דוד נ' מרים שוקרון מו (2) 221
עא 79 / 288 דרוקר זכריה חברה קבלנית לעבודות בנין ופתוח בעמ נ' פרילוצקי (רפיד) ציוד לבנין בעמ לה (2) 342
עא 89 / 241 ישראליפט (שירותים) תשל"ג בע"מ נ' רחל הינדלי מט (1) 45
עא 88 / 166 פניציה בע"מ נ' ארמונד עמר מה (2) 457
עא 82 / 140 תרכובות ברום בעמ נ' קיבוץ פרוד, אגודה חקלאית שיתופית בעמ מ (1) 763
תא 90 / 325 יהושע מנדיל נ' שיש אשדוד בע"מ נה (1) 242
תא 02 / 13427 הני ויינרוך נ' כרמל מזרחי בע"מ [פדאור (לא פורסם)] 07 (8) 633
תק 05 / 2404 יוסף אברהם נ' כמיפל בע"מ [פדאור (לא פורסם) 05 (19) 429]
(1972)29 Studies J.Legal 1 "Negligence of Theory A" ,Posner .R.A
Freitas v. Twin Fishermanws Cooperative Asooc. 452 S. W. 2d 931 (1970 Tex Civ. App.)
(1960 .J.N) 69 2d A 161 Bloomfield Motors, Inc., .v Henningsen
(1981 ,Ohio) 568 2d.N.E 424 ,.Corp Motors .American .v Leichtamer
(1969 ) 697 .2d .A258 ,585 .N.J 54 .Inc Gimbels .v Newmark
(1972) 730 .N.M 83 .Corp Hertz .v Stang
MACPHERSON V. BUICK MOTOR CO., 217 N.Y. 382, 111 N.E. 1050 (N.Y. 1916)
Greenman v. Yuba Power Products, Inc., 59 Cal. 2d 57, 377 P.2d 897
Norris v. Baxter Healthcare Corp., 397 F.3d 878 (10th Cir. 2005)
BMW v. Gore, 517 U.S. 559, 116 S. Ct. 1589, 134 L. Ed. 2d 809 (1996)
צ'אד במשחקים האולימפיים לנוער

| --- | --- |
צ'אד
 
 הוועד האולימפי הלאומי
 קוד ייצוג:  CHA
 השתתפות במשחקי הקיץ (באפור: לא השתתפה)
 2010 • 2014 • 2018
 השתתפות במשחקי החורף (באפור: לא השתתפה)
 לא השתתפה
צ'אד משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). היא מעולם לא השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער. עד כה, אף ספורטאי נוער מצ'אד לא זכה במדליה אולימפית לנוער. ההשתתפות של ספורטאי הנוער מצ'אד היא בעיקר סמלית.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ

המשלחת הראשונה של צ'אד למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור וכללה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים משמעותיים וסיימו במקומות האחרונים בתחרויות. גם המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג לא הגיעה להישגים משמעותיים. המשלחת מנתה שני ספורטאים שהתחרו בענף האתלטיקה.
ראו גם

צ'אד במשחקים האולימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
פרס אלפונסו פורד

| --- | --- |
 ענף:  כדורסל
 תאריך ייסוד:  2004
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  אלכסנדר וזנקוב
 הכי הרבה זכיות:  איגור רקוצ'ביץ' (3)
 www.euroleague.net
 
איגור רקוצ'ביץ', זכה בפרס שלוש פעמים
פרס אלפונסו פורד (באנגלית: Alphonso Ford Trophy), המוכר גם כפרס "מלך הסלים של היורוליג", הוא פרס שנתי המוענק לקלע הבולט בליגת היורוליג. הפרס, שחולק לראשונה בעונת 2004/2005, קרוי על שמו של אלפונסו פורד, שהיה אחד הקלעים הגדולים בתולדות היורוליג.
מלכות הסלים ביורוליג תועדה כבר מעונת 1991/1992, אך פרס אלפונסו פורד הוענק לקלע המוביל רק החל מעונת 2004/05. הקריטריון לקבלת הפרס הוא ממוצע הנקודות שקלע כל שחקן לאורך העונה הסדירה, לא כולל שלב הפיינל פור.
איגור רקוצ'ביץ' (שלוש פעמים), קית' לנגפורד ואלכסיי שבד (פעמיים) הם השחקנים היחידים שזכו בפרס יותר מפעם אחת. ניקוס גאליס ואלפונסו פורד הובילו פעמיים את טבלת קלעי היורוליג בטרם הוענק הפרס. בעונת 2000/2001 המפוצלת הוביל פורד את טבלת קלעי היורוליג, בעוד מירוסלב בריץ' היה מלך הסלים של הסופרוליג. בסיום עונת 2006/2007 הוביל חואן קרלוס נבארו את טבלת קלעי היורוליג עם 16.8 נקודות למשחק, אך רקוצ'ביץ' הוא שזכה בפרס אלפונסו פורד, כיוון שקלע ממוצע נקודות גבוה יותר עד תחילת שלב הפיינל פור (16.2).
מובילי טבלת הקלעים (1992–2004)

| עונה | שחקן | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991/1992 | יוון ניקוס גאליס | יוון אריס סלוניקי | 32.3 |
| 1992/1993 | קרואטיה זדראבקו רדולוביץ' | קרואטיה ציבונה זאגרב | 23.9 |
| 1993/1994 | יוון ניקוס גאליס | יוון פנאתינייקוס | 23.8 |
| 1994/1995 | יוגוסלביה סאשה דנילוביץ' | איטליה וירטוס בולוניה | 22.1 |
| 1995/1996 | ארצות הברית ג'ו ארלאוקאס | ספרד ריאל מדריד | 26.4 |
| 1996/1997 | איטליה קרלטון מאיירס | איטליה פורטיטודו בולוניה | 22.9 |
| 1997/1998 | יוגוסלביה פג'ה סטויאקוביץ' | יוון פאוק סלוניקי | 20.9 |
| 1998/1999 | טורקיה איברהים קוטלואי | טורקיה פנרבחצ'ה אולקר | 21.4 |
| 1999/2000 | סלובניה מיליאן גוליוביץ' | סלובניה זלטורוג לאשקו | 20.2 |
| 2000/2001 | ארצות הברית אלפונסו פורד | יוון פריסטרי אתונה | 26.0 |
| 2000/2001 | יוגוסלביה מירוסלב בריץ' | יוגוסלביה פרטיזן בלגרד | 23.3 |
| 2001/2002 | ארצות הברית אלפונסו פורד | יוון אולימפיאקוס | 24.8 |
| 2002/2003 | סרביה ומונטנגרו מילוש וויאניץ' | סרביה ומונטנגרו פרטיזן בלגרד | 25.8 |
| 2003/2004 | ארצות הברית לין גריר | פולין שלאנסק ורוצלב | 25.1 |
↑  ביורוליג.
↑  בסופרוליג.
הזוכים בפרס אלפונסו פורד (2005–הווה)

| --- | --- |
שחקן (X): מציין את מספר הזכיות של השחקן בפרס
| עונה | שחקן | קבוצה | נקודות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004/2005 | ארצות הברית צ'ארלס סמית' | איטליה סקאבוליני פזארו | 20.6 |
| 2005/2006 | ארצות הברית דרו ניקולס | איטליה בנטון טרוויזו | 18.4 |
| 2006/2007 | סרביה איגור רקוצ'ביץ' | ספרד טאו ויטוריה | 16.2 |
| 2007/2008 | ארצות הברית מארק סלירס | צרפת קוראל רואן באסקט | 21.8 |
| 2008/2009 | סרביה איגור רקוצ'ביץ' (2) | ספרד טאו ויטוריה | 18.0 |
| 2009/2010 | ליטא לינאס קלייזה | יוון אולימפיאקוס | 17.1 |
| 2010/2011 | סרביה איגור רקוצ'ביץ' (3) | טורקיה אנאדולו אפס | 17.2 |
| 2011/2012 | מקדוניה בו מקאלב | איטליה מונטפסקי סיינה | 16.9 |
| 2012/2013 | ארצות הברית בובי בראון | איטליה מונטפסקי סיינה | 18.8 |
| 2013/2014 | ארצות הברית קית' לנגפורד | איטליה אולימפיה מילאנו | 17.6 |
| 2014/2015 | ארצות הברית טיילור רוצ'סטי | רוסיה ניז'ני נובגורוד | 18.9 |
| 2015/2016 | צרפת ננדו דה קולו | רוסיה צסק"א מוסקבה | 18.9 |
| 2016/2017 | ארצות הברית קית' לנגפורד (2) | רוסיה אוניקס קאזאן | 21.8 |
| 2017/2018 | רוסיה אלכסיי שבד | רוסיה חימקי מוסקבה | 21.8 |
| 2018/2019 | ארצות הברית מייק ג'יימס | איטליה אולימפיה מילאנו | 19.8 |
2019/2020: –
| 2020/2021 | רוסיה אלכסיי שבד (2) | רוסיה חימקי מוסקבה | 19.8 |
| 2021/2022 | סרביה וסיליה מיציץ' | טורקיה אנאדולו אפס | 18.2 |
| 2022/2023 | בולגריה אלכסנדר וזנקוב | יוון אולימפיאקוס | 17.2 |
↑  בסיום העונה הוביל חואן קרלוס נבארו את טבלת הקלעים עם 16.8 נקודות למשחק, אך רקוצ'ביץ' הוא שזכה בפרס כיוון שקלע ממוצע נקודות גבוה יותר עד תחילת שלב הפיינל פור (16.2).
↑  בעונת 2019/2020 לא הוענק הפרס.
הערות שוליים

↑  קית' לנגפורד זוכה בפרס לעונת 2016/17, באתר היורוליג
| פרסי היורוליג |
| --- | --- | --- |
| פרסים אישיים | MVP של העונה הסדירה • MVP של הפיינל פור • חמישיית העונה • שחקן ההגנה • הכוכב העולה • מלך הסלים • מאמן השנה • מנהל השנה |  |
| פרסי הוקרה | פרס אגדת יורוליג • 50 התורמים הגדולים • קבוצת העשור 2010-2000 • קבוצת העשור 2020-2010 |  |
טיילור רוצ'סטי, זוכה הפרס בעונת 2014/15
פרננדו מוניוס

פרננדו מוניוס גארסיה (בספרדית: Fernando Muñoz García, נולד ב-30 באוקטובר 1967 בסביליה שבספרד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הבלם ונודע בכינוי ננדו. מוניוס שיחק החל מסוף שנות ה-80 של המאה ה-20 עד תחילת המאה ה-21 במדי סביליה, ברצלונה, ריאל מדריד ואספניול. במקביל ייצג מוניוס את נבחרת ספרד, במדיה הופיע 8 פעמים. מוניוס היה שותף עם ברצלונה לזכייה בשתי אליפויות ובגביע אירופה, תחת אימונו של יוהאן קרויף ההולנדי.