stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומיאו וג'ולייט
פסקול

| --- | --- |
 פסקול מאת אמנים שונים
 יצא לאור:  29 באוקטובר 1996
 סוגה:  פסקול
 חברת תקליטים:  קפיטול רקורדס
 הפקה:  גבריאלה מרטינלי, באז לורמן 
 
| מספר השיר | שם השיר | מבצע/ת |
| --- | --- | --- |
| 1 | "#1 Crush" | Garbage |
| 2 | "Local God" | Everclear |
| 3 | "Angel" | Gavin Friday |
| 4 | "Pretty Piece of Flesh" | One Inch Punch |
| 5 | "Kissing You (Love Theme from Romeo & Juliet)" | Des'ree |
| 6 | "Whatever (I Had a Dream)" | Butthole Surfers |
| 7 | "Lovefool" | The Cardigans |
| 8 | "Young Hearts Run Free" | Kym Mazelle |
| 9 | "Everybody's Free (To Feel Good)" | Quindon Tarver |
| 10 | "To You I Bestow" | Mundy |
| 11 | "Talk Show Host" | רדיוהד |
| 12 | "Little Star" | Stina Nordenstam |
| 13 | "You and Me Song" | The Wannadies |
הערות שוליים

↑  רומיאו ויוליה, באתר "תרגומון"
↑  Whitington, Paul (21 בנובמבר 2007). "From stage to screen". Irish Independent. נבדק ב-5 במרץ 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Romeo + Juliet - Official Website, Production Notes".
↑  James Ryan (25 בפברואר 1996). "UP AND COMING: Natalie Portman; Natalie Portman (Not Her Real Name)". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Romeo + Juliet (1996)". Box Office Mojo. נבדק ב-2011-09-22.
↑  "Romeo + Juliet (1996) - Weekend Box Office". Box Office Mojo. נבדק ב-2007-10-14.
↑  "Romeo + Juliet‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
↑  Roger Ebert (1996-11-01). ":: rogerebert.com :: Reviews :: Romeo & Juliet". Chicago Sun-Times. נבדק ב-2007-10-14.
↑  Berardinelli, James (1996). "Review: Romeo and Juliet (1996)". ReelReviews.net. נבדק ב-4 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  http://www.imdb.com/title/tt0117509/awards Retrieved 2007-10-14
↑  "Berlinale: 1997 Prize Winners". berlinale.de. נבדק ב-2012-01-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no99046477   WorldCat (עם LCCN): no99-046477
תאונת הרכבת בדנמרק (ינואר 2019)

| --- | --- |

רכבת מדגם IC4, זהה לזו שהייתה מעורבת בתאונה
 תאריך:  2 בינואר
 שעה:  07:35 (CET)
 מיקום:  גשר החגורה הגדולה, דנמרק דנמרק
 גורם:  התנגשות
 קואורדינטות:  55°18′05″N 10°51′40″E﻿ / ﻿55.3013°N 10.8611°E﻿ / 55.3013; 10.8611
 הרוגים:  8
 פצועים:  16
 המעורבים באסון
 רכבת נוסעים מדגם IC4
 סמי-טריילר
  (למפת דנמרק מוגדלת) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהמיקום התאונה(למפת דנמרק רגילה) קופנהגן אודנסה אולבורג אורהוס אסביירג שוודיה גרמניהמיקום התאונה
 
תאונת הרכבת בדנמרק (בדנית: Togulykken på Storebæltsbroe) או התאונה על גשר החגורה הגדולה היא תאונת רכבת שאירעה ב-2 בינואר 2019 על גשר המחבר בין האיים שלן ופין בדנמרק, כשרכבת נוסעים התנגשה בסמי-טריילר על גבי רכבת משא דוהרת בדרכה לקופנהגן. התאונה אירעה בעת סערה אשר אילצה את סגירתו של הגשר לתנועת מכוניות אך לא לתנועת רכבות. 8 אנשים נספו ו-16 נפצעו - כולם אזרחי דנמרק. זהו אסון הרכבת החמור ביותר בדנמרק מאז 1988.
במהלך חקירת נסיבות התאונה, גילו חוקרים שבמקרים מסוימים, מכולות מסוג אלה הזהות לזאת המעורבת בתאונה, כשלו מלהינעל במקום. בעקבות התאונה אסר משרד התחבורה הדני באופן זמני על שימוש במכולות מסוג אלה, והקשיח את הכללים בכל הנוגע להעברת משאות על גבי הגשר בזמני מזג אוויר סוער.
רקע

בעקבות סופה שהכתה באירופה ובדנמרק ב-1 בינואר 2019, מנהלת כבישי דנמרק סגרה את הגשר לכל תנועת הרכבים, מלבד רכבות אשר בצדו המזרחי של הגשר עוברות במפלס מנהרתי נמוך מתחת לכביש המכוניות, ואילו בצדו המערבי של הגשר נעות במקביל למכוניות, בלילה שבין 1 ל-2 בינואר, וצפויה הייתה להיפתח לתנועה מחדש בשעה 11 בבוקר למחרת (2 בינואר).
בשעה 07:11 בבוקר, רכבת InterCity (אנ') יצאה מאודנסה בדרכה לקופנהגן. הרכבת אשר תופעלה על ידי חברת DSB (אנ') נשאה על סיפונה 131 נוסעים ו-3 אנשי צוות כשהגיעה לקצהו המערבי של הגשר. באותו זמן, רכבת משא טעונה במשאיות סמי-טריילר שנשאו עימן ארגזי בקבוקים בייצור קרלסברג דהרה בכיוון ההפוך, לעבר מבשלת קרלסברג בפרדריסיה, 72 ק"מ צפונית מערבית לזירת התאונה.
זמן קצר לפני 07:35, בקצהו המערבי של הגשר, פגעה רכבת הנוסעים בעצם, אשר תחילה שיערו שזה־הוא ברזנט מרכבת המשא, אך מאוחר יותר התברר כי זו הייתה משאית סמי-טריילר ריקה. קטר הרכבת דיווח שהבחין בניצוצות שהוצתו במקום נמוך מהרגיל (לדוגמה: לא מקווי המתח העיליים) וכי "משהו גדול" נתלה מרכבת המשא המתקרבת.
הסערה ומיקומה של התאונה רק החריפו את מאמצי החילוץ. תחילה, כשהרכבת עוד הייתה על הגשר, אותרו 6 גופות, אך לאחר שפונתה הרכבת למקום מבודד, אותרו עוד 2 גופות על הרכבת. הן בנוגע לתאונה והן בנוגע למצב הסערה, בארגון הממשלתי לניהול משברים החליטו להתכנס לדיון.
8 נוסעים נהרגו, 5 נשים ו-3 גברים, ועוד 16 נפצעו באסון, מתוכם 14 עם פציעות קלות ועוד 2 עם פציעות בינוניות. לאף אחד מהנפצעים לא נשקפה סכנת חיים. ב-4 בינואר, זוהו כל גופות הנספים כאזרחים דנים, בגילי 27–60.
עוד באותו יום נפתח הגשר לתנועת כלי רכב בשעה 12:20. בשעות הצהריים של אותו היום נסגר הכביש המערבי בשל פקקים שנוצרו בעקבות נהגים סקרנים. ב-3 בינואר שבה פעילות הרכבות לסדרה.
חקירת התאונה

החקירה בוצעה על ידי המועצה הדנית לחקירת תאונות. זמן קצר לאחר האסון ב-2 בינואר, הודיע החוקר בו האנינג שהתאונה נגרמה בעקבות התנגשות בין רכבת הנוסעים לבין משאית סמי-טריילר ריקה על גבי רכבת המשא. עם זאת ציין האנינג כי הפרטים המלאים אודות התאונה עדיין לא ברורים: "או שזה (הסמי-טריילר) פגע ברכבת, או שהרכבת דהרה לתוכו". החקירה המקיפה עשויה להימשך שנה.[דרושה הבהרה]
דיווחי תקשורת ראשוניים התמקדו במזג האוויר הסוער כגורם לתאונה. בתקשורת התמקדו גם כן בעובדה האם משאית הסמי-טריילר אובטחה/נקשרה כראוי. בזמן התאונה נמדדו משבי רוח של 72 קמ"ש, הרוח באה מכיוון צפון בצורה אורתוגונלית. ככלל, אילו היה משב הרוח עולה על 75 קמ"ש, הייתה המהירות המותרת מוגבלת ל-80 קמ"ש, ואילו מעבר ל-90 קמ"ש, תנועתן של כל הרכבות הייתה מבוטלת. מאחר שמשב הרוח היה ממוצע ולא חרג מההגבלות, לא הוטלו כל הגבלות. לדברי יעקב מאן, פרופסור לאנרגיית הרוח באוניברסיטה הטכנית של דנמרק (DTU), הרוח אינה הגורם היחיד לתאונה.
הערות שוליים

↑  דנמרק: ארגזי בירות נפלו מרכבת משא ושישה נהרגו, באתר ynet, 3 בינואר 2019
↑  מאות אלפים ללא חשמל: סופה עזה מכה במערב אירופה, באתר וואלה, 3 בינואר 2018
↑  Witherow, John, ed., "Six die in passenger train crash on Danish bridge", עיתון הטיימס, 3 בינואר 2019, עמ' 34
↑  Fatal train accident closes Denmark's Great Belt Bridge (באנגלית)
צדו המערבי של הגשר הפונה לכיוון ספרונגה. רכבת הנוסעים נעה במסילה הימנית בעוד רכבת המשא נעה במקביל אליה לכיוון ההפוך
רכבת אוקראינה

| --- | --- |


משרדי החברה בקייב
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 תקופת הפעילות:  1861 1991 – הווה (כ־163 שנים)
 חברות בנות:  רכבות דונצק  Cisdnieper Railways  Southwestern Railways  רכבות אודסה  Lviv Railways  Southern Railway 
 מיקום המטה:  קייב, אוקראינה
 שליטה בחברה:  משרד התחבורה
 בעלות:  רפובליקת אוקראינה
 ענפי תעשייה:  תחבורה, הובלת מטענים
 מוצרים עיקריים:  תחבורה מסילתית
 יו"ר:  ווייצך בלצ'ון
 עובדים:  375,900
  
 UZ.gov.ua
 
רכבת מהירה על מסילת הברזל מפולטבה לחרקוב
מפת מסילות הברזל (עד 2014)
רכבת אוקראינה או מסילות הברזל האוקראיניות (באוקראינית: Українська залізниця, בקיצור Укрзалізниця) היא חברת הרכבות האוקראינית. זוהי חברת הרכבות הלאומית של אוקראינה, המנהלת את התנועה ואת שירותי הרכבת במסילות ברזל ברחבי המדינה ומפעילה שירותי רכבות נוסעים ומטען.
רקע

החברה נמצאת בבעלות ממשלתית ומשרדיה שוכנים בקייב. אורך הרשת שבבעלות החברה הוא 22,300 ק"מ, מהם כ-50% פועלים על חשמל והיא חברת הרכבות ה-14 בגודלה בעולם. החברה מהווה למונופול בתחבורת הרכבות והיא מעסיקה כ-231 אלף עובדים והיא המעסיק השני בגודלו באוקראינה.
תשתית מסילות הברזל באוקראינה מבוססת על תשתית הרכבות של ברית המועצות שנבנתה באוקראינה הסובייטית. ב-24 באוגוסט 1991 אוקראינה הפכה למדינה עצמאית והשתלטה על נכסי משרד הרכבות בשטח אוקראינה. עד דצמבר 1991 נוהלה תשתית הרכבות על ידי חברת רכבות דרום-מערב. ב-14 בדצמבר 1991 ממשלת אוקראינה החליטה על הקמת חברת רכבות ממשלתית לניהול תחבורת מסילות הברזל.
מאז פרוץ מלחמת אוקראינה–רוסיה תשתית הרכבות נפגעה קשות, אך תחת ניצוחו של אולכסנדר קמישין, שמונה תחילה לממלא מקום מנכ"ל חברת הרכבות בשנת 2021 (אחרי ששימש קודם כסגן שר התשתיות), עובדי הרכבת מבצעים עבודות תשתית תחת אש שנועדו לשקם את מסילות הברזל הפגועות. במהלך המלחמה, המינוי הזמני הפך לקבוע והוא הונחה על ידי זלנסקי לפעול לשמור על רצף העבודה של תנועת הרכבות גם תחת מלחמה.
מבנה

| חברת בת | משרד ראשי |
| --- | --- |
רכבות לבוב: לבוב, רחוב גוגול, 1
רכבות אודסה: אודסה, רחוב פנטיילמון, 19
רכבות דרום אוקראינה: חרקוב, רחוב קונארב 7
רכבות דרום-מערב אוקראינה: קייב, רחוב ליסנקו 6
רכבות עבר הדניפרו: דניפרו, שדרות דמיטרי יאבורינצקי 108
חברת ויניצה טרנספריבור: ויניצה, ככר התחנה 1
מרכז חישוב המידע הראשי: קייב, רחוב איוואן פרנקו 21
מפעל שיפוץ קרונות: קייב, רחוב אלמה-אטא 74
המרכס המאוחד לשינוע מטענים: קייב, רחוב אומן 5
מרכז התקשורת: קייב, רחוב ליסנקו 6
המכון למחקר מדעי טכנולוגי לבניית תחבורת מסילות ברזל: קייב, רחוב איוואן פיודורוב 39
מפעל פאניוטין לשיפוץ קרונות: מחוז חרקוב, פאניוטינו, רחוב המפעל 5
הלשכה לטכנולוגיות מידע: קייב, רחוב ז'יליאנסקאיה 97
חברת קרונות קירור: מחוז קייב, פסטוב, רחוב אנדריי שפטיצקי, 1-B
מפעל סטארוקונסטנטין לאדני בטון: מחוז חמלניצקי סטארוקונסטנטין, רחוב וורושילוב 22
מרכז התפוקה: קייב, שדרות ווזוחפלוטסקי 11/15
מרכז הבריאות: קייב, שדרות ווזדוחפלוטסקי 9
המרכז לפיתוח צוות העובדים: מחוז צ'רקסי, זולוטונושה, רחוב קייב 14
מרכז השירות ליסקי: קייב, רחוב דובושה 22
מרכז הניהול התעשייתי: רחוב איוואן פיודורוב 32
תחנת התקשורת המרכזית: קייב, רחוב ויאצ'סלב ליפינסקי 5
המכון לפרויקטים ומחקר בתחבורת הרכבות: קייב, רחוב איוואן פיודורוב 39
מפעל סטרי לשיפוץ קרונות: מחוז לבוב, סטרי, רחוב זובנקו 2
חברת הרכבות המהירות: קייב, רחוב התחנה 3
המרכז לשיפוץ מכונות: קייב, רחוב קצ'אלוב 7
מרכז הלוגיסטיקה התחבורתית: קייב, רחוב פיודורוב 32
חברת אספקת האנרגיה: קייב, רחוב ז'יליאנסקאיה 97
המרכז לאבטחת השירות: קייב, רחוב טבר 5
נציגות ברוסיה ובלארוס: רוסיה, מוסקבה, סמטת ווזנסנסקי 17
נציגות בפולין ובמדינות הבלטיות: פולין, ורשה, רחוב הוג'ה 63/67
חברת אבטחת הרכבות: קייב, רחוב איוואן פיודורוב 39
שמות חברות הבת האזוריות נשמרו כפי שהם עוד מתקופת ברית המועצות ולכן החברות רכבות דרום אוקראינה ורכבות דרום-מערב אוקראינה אינם תואמים לפריסה הגאוגרפית באוקראינה, אם כי מאז 2016 ישנם דיונים לערוך שינויי שם.
בשנת 2014 לאחר סיפוח חצי האי קרים לרוסיה, כל תשתית מסילות הברזל בחצי האי קרים עברה לשליטת רוסיה. בעבר נוהלה הרכבת על יד מחלקת קרים של חברת רכבות עבר הדניפרו, לאחר הסיפוח, הוקמה חברת רכבות קרים, תחילה כחלק מחברת מסילות הברזל הרוסיות ולאחר מכן הוכפפה לסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות של משרד התחבורה של רוסיה.
מאז 2014, רכבות קרים, רכבות דונצק ורכבות לוהנסק שהיוו בעבר חלק ממערך הרכבות באוקראינה נמצאים בשליטת רוסיה והממשלות הבדלניות של הרפובליקה העממית של דונצק והרפובליקה העממית של לוהנסק, בהתאמה.
הערות שוליים

↑  "Укрзализныця" возглавила ТОП-500 компаний по количеству персонала / Новости / Finance.UA
שלטית מקומטת

| שלטית מקומטת |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: קסאלפיניים
סוג:: שלטית
מין:: שלטית מקומטת
שם מדעי
 Peltophorum dubium ‏Taubert, 1892
שלטית מקומטת (השם המדעי: Peltophorum dubium) הוא מין עץ מתת־משפחת הקסאלפיניים, שמוצאו בברזיל. העץ נפוץ בגינון בישראל בזכות צלו הרחב ומשום שהוא מקנה לגנים ולשדרות צבע צהוב יפה בחודשים יוני־יולי, לאחר שרוב העצים סיימו את פריחתם.
השלטית המקומטת היא עץ גדול המגיע לגובה 14 מטרים, וענפיו המתפרסים לצדדים יוצרים נוף רחב עד לקוטר 12 מטרים. זהו עץ נשיר־מותנה: במקור הוא ירוק עד, אולם בישראל הוא עומד בשלכת בחורף בשל הקור היחסי לעומת ארץ מוצאו. באביב הוא מתכסה בעלים מנוצים־פעמיים. הפריחה בשני גלים: גל ראשון באביב וגל שני בחודשי הקיץ. הפרחים גדולים, קוטרם עד 3.5 ס"מ וצבעם צהוב עז, והם ערוכים באשכולות גדולים הבולטים מעל נוף העלים. הפרחים מושכים אליהם דבורים. הפירות הם תרמילים בצבע חום הנשארים על העץ חודשים רבים, בדרך כלל גם במקביל לעונת הפריחה הבאה. משקלם הרב (יחסית) של הפירות מכביד על הענפים והדבר גורם לא מעט לקריסת ענפים, דבר המצריך גיזום תדיר כדי להקל על משקלו של העץ.
צלקת העלי רחבה ומשוטחת כמו מגן מלחמה. מכאן נובע שם הסוג Peltophorum, שמשמעותו ביוונית "נושא מגן" (נושא – φόρος –פורוס, מגן – πέλτη – פֶּלְטֶה). שם הסוג בעברית "שלטית" נגזר משלטי האצולה שמגן הוא המרכיב המרכזי בהם. תואר שם המין בעברית הוא "מקומטת" בגלל עלי הכותרת המקומטים של הפרחים. בעבר כונה העץ "שלטית מסופקת", תרגום של שם המין המדעי dubium, שמשמעותו "מוטל בספק".
השלטית נפוצה בגנים בישראל, בעיקר במישור החוף ובשפלה. קצב הצמיחה שלה מהיר ושורשיה מתפשטים לרוחב סמוך לפני השטח, לכן יש להימנע משתילתה בקרבת שטחים מרוצפים.
שרה קאהאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביולי 1885 Staryja Maksimavičy, בלארוס 
 פטירה:  1941 (בגיל 55 בערך) גטו מינסק, בלארוס 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
שרה קאַהאַן (בכתיב סובייטי: סאַרע קאַהאַנ; 3 ביולי 1885, הכפר מקסימוביצ'י, פלך מינסק - 1941, גטו מינסק) הייתה סופרת ומשוררת יידית סובייטית בלארוסית.
ביוגרפיה

שרה קאהאן נולדה ב-1885 בכפר מקסימוביצ'י שבפלך מינסק באימפריה הרוסית (כיום במחוז מוהילב בבלארוס).
היא ניהלה את הספרייה העירונית בבוברויסק. ב-1935, בהצעת המחלקה היהודית של איגוד הסופרים של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית (היא הייתה האישה היחידה במחלקה זו), שבה עם משפחתה לעיר מינסק. במינסק היא למדה בפקולטה לפילולוגיה של האוניברסיטה הפדגוגית הממלכתית של בלארוס.
קאהאן החלה ביצירתה לאחר מהפכת אוקטובר. לפני הפלישה הגרמנית לברית המועצות היא פרסמה קובצי שירים וסיפורים קצרים: "אינ וועג" (בדרך), "מיינ היימלאנד" (מולדתי), "די ערשטע פרעמיע: א מאנאלאג פונ אנ עלטערער פרוי" (הפרמיה הראשונה: מונולוג של אישה זקנה), "אונדזערע מענטשנ" (האנשים שלנו) ורומן: "דער פידלער" (הכנר). בזכותו של זמיטרוק ביאדוליה (שם העט של שמואל פלבניק), שהיה סופר בלארוסי-סובייטי, חיבוריה תורגמו לבלארוסית ופורסמו לפני הפלישה הגרמנית. קאהאן הייתה חברת המערכת של כתב העת הספרותי "שטערן".
לאחר הפלישה הגרמנית נכלאו קאהאן, בעלה ובנה הצעיר בגטו מינסק, שם הם גם נספו. בנה הבכור נהרג בקרב על לנינגרד.
חיבוריה

אינ װעג, מינסק, 1934.
מײַנ הײמלאַנד, מינסק, 1938.
די ערשטע פרעמיע: א מאנאלאג פונ אנ עלטערער פרוי, מינסק, 1938.
אונדזערע מענטשנ, מינסק, 1940.
דער פידלער, מינסק, 1941.
הערות שוליים

↑  Elissa Bemporad «Becoming Soviet Jews: The Bolshevik Experiment in Minsk»
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311816605171  ISNI: 0000 0000 6956 7591  VIAF: 97310908   WorldCat (עם VIAF): 97310908
שרה צ'רצ'יל (שחקנית)

| --- | --- |
שרה צ'רצ'יל בסרט חתונה מלכותית (1951)
שרה צ'רצ'יל בסרט חתונה מלכותית (1951)
 לידה:  7 באוקטובר 1914 לונדון, בריטניה
 פטירה:  24 בספטמבר 1982 (בגיל 67) לונדון, בריטניה
 מקום קבורה:  כנסיית סנט מרטין, בליידון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  1937–1959 (כ־22 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון נוטינג היל ואילינג  North Foreland Lodge 
 בן או בת זוג:  Vic Oliver (25 בדצמבר 1936–?)  Thomas Touchet-Jesson, 23rd Baron Audley (26 באפריל 1962–?)  Antony Beauchamp Entwistle (18 באוקטובר 1949–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה צ'רצ'יל ודוד בן-גוריון בטקס חנוכת אודיטוריום צ'רצ'יל
שרה צ'רצ'יל (באנגלית: Sarah Churchill;‏ 7 באוקטובר 1914 – 24 בספטמבר 1982) הייתה רקדנית ושחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה בריטית. בתו של וינסטון צ'רצ'יל.
ביוגרפיה

שרה צ'רצ'יל נולדה בלונדון כבתם השנייה של וינסטון וקלמנטיין צ'רצ'יל ונקראה על שם שרה צ'רצ'יל, הדוכסית ממרלבורו.
במלחמת העולם השנייה התגייסה לחיל העזר האווירי לנשים ועסקה בפענוח תצלומי אוויר.
היא החלה להופיע בסרטים בשנת 1937. סרטה המוצלח ביותר היה "חתונה מלכותית" משנת 1951 בו הופיעה לצדם של פרד אסטר, ג'יין פאוול ופיטר לופורד.
סרטה האחרון היה "זה התחיל בלחישה" לצדו של אנתוני קווייל (1959).
היא הופיעה גם בתיאטרון ובסדרות טלוויזיה.
בתקופה מסוימת סבלה מאלכוהוליזם ונעצרה מספר פעמים בגלל התפרעות.
ב-1958 הגיעה לישראל כדי להשתתף בחנוכת אודיטוריום צ'רצ'יל בטכניון בחיפה.
חיים אישיים

שרה צ'רצ'יל הייתה נשואה שלוש פעמים:
ויק אוליבר – קומיקאי ומוזיקאי (1937–1945), גירושין
אנתוני ביקום (1949–1957), התאלמנות
תומאס טאצ'ט ג'סון (1962–1963), התאלמנות
פילמוגרפיה חלקית

Who's Your Lady Friend?‏ (1937)
Spring Meeting‏ (1941)
He Found a Star‏ (1941)
Fatal Symphony‏ (1947)
Daniele Cortis‏ (1947)
All Over the Town‏ (1949)
חתונה מלכותית (1951)
Fabian of the Yard‏ (1954)
זה התחיל בלחישה (1959)
תא אמקרין

| --- | --- |

בצד שמאל למעלה תא אמקרין מסומן באות A
 שיוך:  נוירון מקשר, neuron of retina 
 מיקום אנטומי:  שכבה גרעינית פנימית 
 קישור סינפטי:  תא גנגליון
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  nifext_36 
 FMA:  67766 
 קוד MeSH:  A08.675.358.050 
 מזהה MeSH:  D025042 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0229216 
 
תא אמקרין הוא סוג של תא עצב שנמצא ברשתית. תאי אמקרין מווסתים את המידע החזותי שמועבר דרך תאי גנגליון ותאים דו-קוטביים.
סקירה

תאי אמקרין פועלים כנוירוני-ביניים ברשתית, והם מספקים כ-70% מהאותות המגיעים לתאי הגנגליון, ובנוסף מבקרים את אותות המוצא של התאים הדו-קוטביים הקוניים שמספקים את יתר 30% של אותות המבוא לתאי הגנגליון.
תאים אלה פועלים בשכבה הפנימית של הפלקסיפורם (IPL – inner plexiform layer), שהיא השכבה הסינפטית השנייה ברשתית העין ובה מתקיים הקשר הסינפטי בין התאים הדו-קוטביים ובין תאי הגנגליון. ידועים כ-40 סוגים שונים של תאי אמקרין, רובם חסרי אקסון, והם מסווגים על-פי רוחב שדה הקשר שלהם, השכבה או השכבות בסטרטום שב-IPL לה הם משתייכים, וסוג המוליך העצבי שמשמש אותם. לרוב התאים השפעה מעכבת, בעזרת GABA או גליצין בתור מוליכים עצביים.
בדומה לתאים אופקיים, תאי אמקרין פועלים באופן צדי ומשפיעים על מוצא התאים הדו-קוטביים, אולם המשימות שלהם הן לעיתים קרובות מתמחות יותר. כל תא אמקרין מסוג נתון נקשר לסוג מסוים של תא דו-קוטבי, ובדרך-כלל יש להם סוג מוליך עצבי שייחודי להם. לדוגמה, אוכלוסייה כזו היא מסוג AII, שמעלה את התאים הדו-קוטביים הקניים על מערכת החיבורים (circuitry) של התאים הדו-קוטביים המדוכיים על ידי קישור המוצא של תא דו-קוטבי קני למבוא של תא דו-קוטבי מדוכי, וממנו נע האות לתאי הגנגליון המתאימים.
תכונות תפקודיות

מבחינה תפקודית תאים אלה אחראים לעיבוד מורכב של הדמות הנוצרת ברשתית, בפרט התאמה הבהירות בדמות, וגם על ידי סכימה (integration) של הפעלה רצופה של נוירונים, לגילוי תנועה.
רנדי בראון

| --- | --- |
 לידה:  22 במאי 1968 (בן 56) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  0, 1, 3, 11
 מכללה:  אוניברסיטת יוסטון אוניברסיטת המדינה של ניו מקסיקו
 דראפט:  בחירה מספר 31, 1991 סקרמנטו קינגס
 קבוצות כשחקן
 1991–1995 1995–2000 2000–2002 2002–2003:  סקרמנטו קינגס שיקגו בולס בוסטון סלטיקס פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 3 זכיות באליפות ה-NBA‏ (1996–1998)
 קבוצות כמאמן
 2007–2009 2015–2018:  סקרמנטו קינגס (עוזר) שיקגו בולס (עוזר)
רנדי בראון (באנגלית: Randy Brown; נולד ב-22 במאי 1968) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1991–2003. לאורך 12 עונותיו בליגה זכה ב-3 אליפויות כשחקן שיקגו בולס (1996–1998), והעמיד ממוצעים כוללים של 4.8 נקודות, 2.2 אסיסטים, 1.8 ריבאונדים ו-1.1 חטיפות למשחק.
קריירת משחק

בראון נולד וגדל בשיקגו שבאילינוי, ובשנת 1986 החל ללמוד באוניברסיטת יוסטון. בשתי עונותיו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה מיעט לשחק ותרם 5.4 נקודות בממוצע למשחק בלבד. בשנת 1988 עבר לאוניברסיטת המדינה של מקסיקו, ובשתי עונותיו עמה (1989–1991) הציג יכולת טובה עם ממוצעים של 12.7 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-2.7 חטיפות למשחק.
בדראפט ה-NBA‏ 1991 נבחר בראון בבחירה ה-31, על ידי סקרמנטו קינגס. בארבע עונותיו בסקרמנטו קלע 5.2 נקודות בממוצע למשחק, כמחליפו מהספסל של ספאד וב. באף אחת מהעונות לא העפילו הקינגס לפלייאוף ה-NBA.
לקראת עונת 1995/1996 חתם על חוזה בשיקגו בולס. בכל שלוש עונותיו הראשונות בשיקגו זכתה הקבוצה באליפות ה-NBA, בהובלתו של מייקל ג'ורדן. לאורך התקופה שותף בראון ב-47 מתוך 58 משחקי הבולס בפלייאוף, ותרם 3.9 נקודות למשחק בעונה הסדירה, ו-1.6 נקודות למשחק בפלייאוף. בעונת 1998/1999, עם עזיבתם של ג'ורדן וסקוטי פיפן, הפך בראון לשחקן חמישייה קבוע, והשיג שיאי קריירה של 8.8 נקודות, 3.8 אסיסטים, 3.4 ריבאונדים ו-1.7 חטיפות בממוצע למשחק.
באוגוסט 2000 חתם על חוזה בבוסטון סלטיקס, ולאחר כעונה וחצי הועבר עם ג'ו ג'ונסון ומילט פלאסיו בטרייד לפיניקס סאנס, בתמורה לרודני רוג'רס וטוני דלק. בסיום עונת 2002/2003 פרש בראון ממשחק, בגיל 34.
קריירת אימון וניהול

בין השנים 2007–2009 שימש כעוזר מאמן בסקרמנטו קינגס, תחת המאמן הראשי רג'י ת'יאוס.
ביולי 2009 הצטרף לצוות המקצועי של שיקגו בולס, ושנה לאחר מכן מונה לעוזרו של ג'נרל מנג'ר הקבוצה, גאר פורמן. בין השנים 2015–2018 היה חלק מצוות האימון של הבולס, כעוזרו של המאמן פרד הויברג.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של בראון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  הסטטיסטיקות של בראון בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1991, באתר basketball-reference.com
↑  בראון, ג'ונסון ופלאסיו נשלחים לפיניקס, באתר nbatrades.com,‏ 20 בפברואר 2002
↑  סטטיסטיקות האימון של בראון ב-NBA, באתר basketball-reference.com
תא בועות

תא בועות במעבדת פרמילאב שבאילינוי
תא בועות הוא גלאי חלקיקים טעונים המשמש בניסויי פיזיקת חלקיקים. הגלאי הוא מכל שקוף המלא בנוזל שקוף במצב של חימום-על, בדרך כלל מימן אך בעבר נהוג היה גם בחומרים שונים כמו פרופן. הגלאי הומצא בשנת 1952 בידי דונלד גלייזר שזכה על ההמצאה בפרס נובל לפיזיקה בשנת 1960. תאי בועות שימשו בעיקר בתחילת שנות ה-70, וכיום משתמשים בגלאי חלקיקים מתקדמים יותר.
תא בועות גדול הותקן במאיץ החלקיקים "גרגמל" (על שם דמות בספר גרגנטואה ופנטגרואל), במרכז CERN בשווייץ, ובו נתגלה לראשונה זרם נייטרלי של הכח הגרעיני החלש, שמאוחר יותר הובן כבוזון Z.
אופן פעולה

תא בועות פועל באופן דומה לתא ערפל (שבו נמצא גז במצב של קירור-על). כאשר חלקיק טעון עובר בנוזל הוא גורם לאידוי של הנוזל באזור שבו הוא עובר ולהיווצרות של בועות, אשר נצפות במצלמות. מתוך גודל הבועות ומסלול החלקיק ניתן להסיק על האנרגיה והמטען של החלקיק ומתוכם על התגובה שקרתה במאיץ.
ראו גם

תא ערפל
גלאי חלקיקים
מאיץ חלקיקים
תוכנית החומש להשקעה כלכלית במגזר הערבי

תוכנית החומש להשקעה כלכלית במגזר הערבי היא תוכנית ממשלתית עבור פיתוח רמת החיים ביישובי המגזר הערבי בישראל.
התוכנית החלה בעקבות החלטה מספר 922 שאומצה בממשלת ישראל השלושים וארבע ב-30 בדצמבר 2015. ההחלטה הממשלתית עסקה בתיקצוב פיתוח ובקרה בתחומי החינוך, ביטחון הפנים, הבריאות, התשתיות, הבינוי וכו' וזאת בתקציב של כ-15 מיליארד ש"ח. התוכנית המקורית יועדה להתקיים עד 2020 והופנתה ליישובים שבהם למעלה מ-80% תושבים ערבים. המשרד לשוויון חברתי היה אמון בתחילה על יישום התוכנית.
ב-25 באוקטובר 2020 הוחלט על הארכת התוכנית בשנה נוספת והקלות בתחום הבנייה והדיור. ביוני 2021 פורסם בדיון הוועדה המיוחדת לענייני החברה הערבית כ-90% מהכסף הוקצה אך רק 62% מהתקציב בוצע.
ב-1 באוגוסט 2021 ממשלת ישראל השלושים ושש החליטה בהחלטה 292 על הארכת התוכנית עד 2026 בתיקצוב של כ-26.5 מיליארד ש"ח. החלטה 292 התמקדה בתחבורה, בביטחון הפנים, פיתוח תשתיות וצמצום פערים חברתיים. ב-24 באוקטובר 2021 פורסמה תוכנית נוספת (כהמשך להחלטה 922) בתיקצוב של כ-32 מיליארד ש"ח שהופנו בעיקר לחינוך ולביטחון הפנים. המשך התיקצוב לתוכנית המשיך גם במסגרת התקציב של 2023 של ממשלת ישראל השלושים ושבע בהובלתו של השר עמיחי שיקלי.
הערות שוליים

↑   הממשלה אישרה את תוכנית הענק במגזר הערבי: עלות התוכנית כ-15 מיליארד שקל, באתר TheMarker‏, 30 בדצמבר 2015
↑  דני זקן, ‏הממשלה אישרה את הארכת תוכנית החומש לחברה הערבית, באתר גלובס, 25 באוקטובר 2020
↑  תכנית החומש להשקעה כלכלית במגזר הערבי 922: כ-90% מהכסף הוקצה – רק 62% מהתקציב בוצע, באתר הכנסת, ‏21 ביוני 2021
↑  מיליארדים לכבישים, לתחבורה ציבורית ולבטיחות בדרכים בחברה הערבית, באתר ynet, 10 באוקטובר 2021
↑  תוכנית חומש למגזר הערבי, באתר משרד ראש הממשלה, ‏1 באוגוסט 2021
↑  בנייית כיתות ומאבק באלימות: אושרה תוכנית למגזר הערבי בהיקף 32 מיליארד שקל, באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2021
↑  דני זקן, ‏שיקלי דחף, נתניהו לחץ: כך אושרה תוכנית החומש לחברה הערבית, באתר גלובס, 27 בפברואר 2023
↑  למרות הביקורת: הממשלה לא תפגע בתוכנית החומש למגזר הערבי, באתר אייס, 24 בפברואר 2023
שאן דה מארס

ערך זה עוסק בפארק בפריז. אם התכוונתם לפארק בסנקט פטרבורג, ראו .
ערך זה עוסק בפארק בפריז. אם התכוונתם לאזור ברומא העתיקה, ראו .
| --- | --- |

מבט על פארק שאן דה מארס ממגדל אייפל. ברקע ניתן לראות את מגדל מונפרנאס, ובקצה הפארק, בשליש העליון של התמונה - את מתחם בתי הספר הצבאיים האקול מיליטר
 מידע כללי
 על שם:  שדה מרס 
 נתונים ומידות
 שטח:  24.3 הקטאר
 מיקום
 מדינה:  צרפת צרפת
 מיקום:  הרובע השביעי של פריז 
 קואורדינטות:  48°51′22″N 2°17′53″E﻿ / ﻿48.85613°N 2.29803°E﻿ / 48.85613; 2.29803
  (למפת פריז מוגדלת) שאן דה מארס(למפת פריז רגילה) שאן דה מארס
 
שאן דה מארס (בצרפתית: Champ de Mars) הוא פארק ציבורי גדול ברובע השביעי של פריז. הפארק ממוקם בין נהר הסן ומתחם בתי הספר הצבאיים אקול מיליטר. בקצהו המערבי של הפארק נמצא מגדל אייפל ובהמשכו, מעבר לגשר ינה מצויים גני טרוקדרו וארמון שאיו. אורכו של הפארק 780 מטרים ורוחבו כ-200 מטרים.
הפארק נקרא על שם שדה מרס שברומא, וזאת בשל שימושו המקורי של השטח - מגרש מסדרים ואימונים של בית הספר הצבאי הסמוך (ה"אקול מיליטר").
ב-14 ביולי 1790 נערכו במתחם אירועי הפט דה לה פדרסיון במהלך המהפכה הצרפתית, וב-17 ביולי 1791 ביצעו במתחם טבח במתנגדי המלוכה הצרפתית שקראו להפלתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת.

כבר ב-1798 נערכה במקום תערוכה גדולה להצגת הישגי התיעוש ועל מנת לשעשע את מעמד הפועלים. בהמשך היה שאן דה מארס אתר התערוכות העולמיות של המחצית הראשונה של המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20 והתקיימו בו התערוכה העולמית של פריז (1867), התערוכה העולמית של פריז (1889), התערוכה העולמית של פריז (1900) והתערוכה העולמית של פריז (1937) וכן התערוכות הקולוניאליות שנועדו להצגה של מושבות האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
ראו גם

מגדל אייפל
גני טרוקדרו