stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלן שפיצר טיכאואר
מערכת יחסים עם דייוויד וישנייה

בדצמבר 2019 פרסם הניו יורק טיימס כתבה על היבט שלא תועד בעבר בחייה של טיכאואר באושוויץ. לטיכאואר בת ה-25 היה מאהב בן 17 באושוויץ, דייוויד וישנייה. הזוג הצליח לנהל קשרים חודשיים, ותכנן להיפגש ולהינשא אם הם ישרדו את המלחמה. עם זאת, הם איבדו זה את זה, במשך כמה שנים, וכשנודע להם אחד על השני, שניהם כבר היו נשואים.
וישנייה, אולץ להוריד גופות אסירים שהתאבדו בריצה על גדרות התיל במחנה. לאחר זמן מה נודע לנאצים שהוא יודע לשיר. הוא התחיל להופיע בפני שומרים הנאצים, וקיבל עבודה בבניין שכונה במחנה "הסאונה". וישנייה נדרש לחטא את בגדי האסירים.
במשך חודשיים הם עזרו זה לזה. בגלל הסיכון הרב שכרוך בפגישותיהם, הם ידעו שזה לא יימשך לאורך זמן. הם נדרו כי אם ישרדו את המלחמה הם יינשאו.
הקשר בין השניים נמשך חודשיים. האס. אס הוציאו את האסירים האחרונים לצעדות מוות, והחל להשמיד ראיות לפשעיהם. וישנייה וטיכאואר סיכמו להפגש בוורשה בסוף המלחמה.
וישנייה הוצא מאושוויץ לפני הלן בצעדת מוות למחנה הריכוז דכאו בדצמבר 1944. וישנייה הבחין באת חפירה בזמן הצעדה. הוא הכה את איש האס־אס ונמלט. למחרת, בעודו מסתתר באסם אליו הגיע עייף, הוא שמע טנקים מתקרבים. הוא רץ לכיוון הטנקים של הצבא האמריקאי. הוא ידע מעט אנגלית אך דיבר גרמנית, פולנית ויידיש. האמריקאים מינו אותו למתורגמן. הוא לא נפגש עם הלן ועשה דרכו לארצות הברית.
הלן הייתה בין האחרונים שיצאו מאושוויץ בחיים.
טיכאואר הועברה לראוונסבריק ולאחר זמן מה נשלחה לצעדת מוות. היא וחברתה, נמלטו מצעדת המוות. היא נישאה לארווין טיכאואר, עובד האו"ם. בני הזוג עברו לארצות הברית ובשנת 1967 והתיישבו בניו יורק.
וישנייה פגש ב-1947 בחורה אמריקאית ונישא לה. מפעם לפעם שמע על הלן. הם קבעו להיפגש בניו יורק. הפגישה לא התקיימה.
עיתון הניו יורק טיימס הפגיש ביניהם 72 שנים לאחר שחרורם מהמחנה. וישנייה לא סיפר לילדיו ולנכדיו שהייתה לו מאהבת, בעודם באושוויץ, וטיכאואר לא סיפרה לאף אחד על קורותיה. במפגש שר לה שיר שלימדה אותו באושוויץ. היא הוסיפה כי חיכתה לו כל השנים הללו. וישנייה שאל את טיכאואר אם השתמשה בעמדת האמון שלה, כדי לעזור לו לשרוד את ההשמדה, והיא אישרה כי הצליחה למנוע את משלוחו לתאי הגזים בחמש הזדמנויות נפרדות.
מילווקי באקס

מילווקי באקס (באנגלית: Milwaukee Bucks) היא קבוצת כדורסל מהעיר מילווקי שבוויסקונסין, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NBA. הקבוצה משובצת בבית המרכזי שבאזור המזרחי, ומארחת את משחקיה הביתיים באולם פייסרב פורום. הבאקס זכו פעמיים באליפות, בעונת 1970/1971 ובעונת 2020/2021, והעפילו לגמר ה-NBA פעם אחת נוספת, בעונת 1973/1974. בין כוכבי המועדון בעבר היו כרים עבדול-ג'באר, אוסקר רוברטסון, בוב לניר, סידני מונקריף, ריי אלן ומייקל רד.
היסטוריה > ייסוד המועדון והגעתו של לו אלסינדור (כרים עבדול-ג'באר)

המילווקי באקס נוסדו בחודש ינואר 1968, כאשר ליגת ה-NBA העניקה זיכיון לחברת מילווקי פרופשיונל ספורט אנד סרוויס (Milwaukee Professional Sports and Services, Inc), קבוצת משקיעים שבראשה עמדו ווסלי פבאלון ומרווין פישמן. השם באקס (איילים) הוצע על ידי אוהד בתחרות שמות, לאור תכונותיו של האייל - זריזות, מהירות ויכולת ניתור. בחודש אוקטובר שיחקו הבאקס את משחקם הראשון בליגת ה-NBA הסדירה נגד שיקגו בולס באולם המילווקי ארנה לפני קהל של 8,467 צופים.
כמו קבוצות רבות לפניה גם עונתם הראשונה של הבאקס, עונת 1968/1969, הייתה קשה ולוותה במאבקים רבים. ניצחונם הראשון הגיע במחזור השישי נגד דטרויט פיסטונס, 134-118. בעונתם הראשונה ניצחו הבאקס רק 26 משחקים. מאזנם של הבאקס באותה שנה זיכה אותם בהגרלה, באמצעות הטלת מטבע, מול קבוצת פיניקס סאנס, כדי לקבוע מי יזכה בבחירה הראשונה בדראפט הקרוב. דעת רוב הפרשנים הייתה כי הבחירה ראשונה של הדראפט בשנת 1969 תהיה לו אלסינדור מאוניברסיטת UCLA. הבאקס זכו בהגרלה, אך נאלצו לנהל מלחמה עיקשת נגד ליגת ה-ABA, שעלתה לגדולה באותה התקופה.
היסטוריה > 1969–1975: תקופת כרים עבדול-ג'באר ואוסקר רוברטסון

בעוד שהיה צפוי כי הגעתו של לו אלסינדור תהפוך את הבאקס לקבוצה בולטת הליגה עוד בעונה שלאחר בחירתו, אף אחד לא ציפה לתצוגה של עונת 1969/1970. הבאקס סיימו במאזן של 56-26, מאזן הפוך למאזן השלילי אותו השיגו עונה קודם לכן. מאזן זה היה השני בליגה, אחרי הניו יורק ניקס. השיפור של 30 ניצחונות, בהשוואה לעונת קודמת, היה לטוב בהיסטוריה של ליגת ה-NBA עד שבוסטון סלטיקס שיפרה את מאזנה מ-30 ניצחונות בעונת 1978/1979 ל-61 (שיפור של 31 ניצחונות) ניצחונות בעונת 1979/1980 (שיפור שהושג לאחר הגעתו של רוקי מצטיין אחר לליגה, לארי בירד). הבאקס גברו על פילדלפיה 76' בחמישה משחקים בסדרת חצי גמר המזרח, אך הפסידו בגמר המזרח לניו יורק ניקס, גם כן בחמישה משחקים. לו אלסינדור זכה בהפרש ניכר בתואר רוקי השנה.
בעונה שלאחר מכן, עונת 1970/1971, זכו הבאקס בטרייד לא צפוי, כאשר רכשו את אוסקר רוברטסון, הידוע בכינוי "ביג או" (big O), מקבוצת סינסינטי רויאלס. כתוצאה מכך, בעונתם השלישית בלבד, הגיעו הבאקס למאזן של 66-16, המאזן השני בטיבו בתולדות הליגה לאותו הזמן, והמאזן הטוב ביותר בתולדות המועדון עד היום. במהלך העונה הרגילה, השיגו הבאקס 20 ניצחונות רצופים, שיא NBA של אותו הזמן. הבאקס דהרו לאורך הפלייאוף עם מאזן של 2–12, וזכו באליפות הליגה ב-30 באפריל 1971, כאשר גברו 0–4 על בולטימור בולטס. הישג זה העמיד את הבאקס כקבוצת חדשה בליגה, שזכתה בזמן הקצר ביותר מאז הצטרפותה לליגה באליפות. אליפות זו נשארה היחידה בהיסטוריה של המועדון עד עונת 2021/2022.
הבאקס נשארו קבוצה חזקה במחצית הראשונה של שנות ה-70. בעונת 1971/1972 השיגו הבאקס עונה שלישית ברציפות עם 60 ניצחונות ומעלה במהלך העונה הרגילה, והיו לקבוצת ה-NBA הראשונה המצליחה בזאת. במהלך אותה עונה, המיר לו אלסינדור את דתו לאסלאם ושינה את שמו לכרים עבדול-ג'באר. מילווקי גברה על גולדן סטייט ווריורס בפלייאוף בתוצאה 1–4, אך הפסידה בסדרת הגמר האזורית ללוס אנג'לס לייקרס 2–4. נראה כי פציעות הן שגרמו להדחה המוקדמת בפלייאוף של עונת 73–1972, אך הבאקס חזרו אל גמר ה-NBA בעונה שלאחר מכן, נגד בוסטון סלטיקס. במשחק השישי בסדרה, קלע כרים עבדול-ג'באר זריקת וו (שהפכה לצורת הקליעה המזוהה עם השחקן) כדי לנצח במשחק, שנכנס לקלאסיקה של ליגת ה-NBA, לאחר שתי הארכות. הבאקס הפסידו במשחק השביעי לסלטיקס; הייתה זו ההופעה האחרונה של הבאקס בסדרת גמר ליגת ה-NBA (נכון לשנת 2019).
כשהחלה עונת 75–1974, סבל עבדול ג'באר מפציעה בידו והקבוצה פתחה את העונה במאזן של 3–13. לאחר חזרתו, פציעות אחרות פגעו במילווקי, ושלחו אותה לתחתית הבית ולמאזן של 38 ניצחונות לעומת 44 הפסדים. בסיום העונה, הגיעה הפתעה בהודעתו של כרים עבדול-ג'באר כי הוא אינו מעוניין לשחק יותר עבור הבאקס, כשהוא מציין כי הוא מעוניין לעבור לשחק באחת מהערים הגדולות. בשל כך הוא ביקש לעבור בטרייד ללוס אנג'לס או לניו יורק. הנהלת המועדון לא הצליח לשכנע אותו להישאר במועדון וב-16 ביוני 1975, ביצעו הבאקס מגה-טרייד ושלחו את עבדול ג'באר ללוס אנג'לס לייקרס תמורת אלמור סמית', ג'וניור ברידג'מן, בראיין וינטרס, ודייוויד מיירס. טרייד זה עורר סדרה של אירועים שהובילו בסופו של דבר לשינוי בבעלות המועדון. ג'ים פיצג'ראלד, מחזיק המניות הגדול ביותר במועדון, התנגד לטרייד ורצה למכור את מניותיו. על אף שפיצג'ראלד היה בעל המניות הגדול ביותר במועדון, הוא לא החזיק ברוב המניות ולא היה יכול לשלוט בהנהלה כדי למנוע את המהלך.
היסטוריה > 1976–1987: תקופת דון נלסון

לאחר הטרייד הענק היו לבאקס כמה עונות מעבר. לאחר שנמכרו בשנת 1976 למנהל רשת כבלים, ג'ים פיצג'ראלד, וכמה שותפים, נכנסו הבאקס לתקופה מוצלחת נוספת. זה החל עם מינויו של דון נלסון לתפקיד המאמן הראשי, בחודש נובמבר 1976, לאחר התפטרותו המפתיעה של לארי קוסטלו. בדראפט של שנת 1977 היו לבאקס שלוש בחירות סיבוב ראשון: את הבחירה הראשונה, קנט בנסון, הבחירה השלישית, מארקס ג'ונסון, ואת הבחירה מספר 11, ארני גרונפלד. ג'ונסון הפך למרכיב מרכז בקבוצה לשנים רבות. בשנת 1979 צירפו הבאקס את הרוקי סידני מונקריף לאחר שבחרו אותו חמישי בדראפט של אותה השנה.
ב-18 באוקטובר 1977 ג'באר, ששיחק בשורות הלייקרס, הכה  בקנט בנסון במהלך המשחק בין שתי הקבוצות. ג'באר שבר את ידו באירוע. בנסון היה שחקן אגרסיבי מתחת לסל וג'באר, בעל חגורה שחורה באמנות לחימה, איבד מולו את קור הרוח. כרים עבדול-ג'באר נקנס ב-5,000 דולר על ידי הנהלת הליגה והחמיץ את 20 המשחקים הבאים. מאז אותו אירוע בנסון הפסיק לשחק בצורה אגרסיבית יותר. בחודש פברואר 1980 ביצעו הבאקס טרייד על בנסון והעבירו אותו לדטרויט תמורת בוב לניר הוותיק, וזאת כדי למלא את החור שנוצר כתוצאה מעזיבתו של ג'באר. הבאקס זכו באליפות הבית המערב-תיכוני בשנת 1980. לאחר שהפסידו לסיאטל סופרסוניקס בחצי גמר הפלייאוף המערבי, עברו הבאקס לבית המרכזי שבאזור המזרחי.
לאחר המעבר זכו הבאקס ב-6 אליפויות רצופות של הבית המרכזי והשיגו 11 עונות רצופות עם יותר מ-50% נצחונות במהלך העונה הסדירה. באותן השנים הפכה מילווקי למתמודדת קבועה על תואר אלופת המזרח, בעיקר עקב יכולתם הטובה של מונקריף, פול פרסי, קרייג הודג'ס, והגעתם של טרי קאמינגס, ריקי פירס וג'ק סיקמה, בטרייד מהלוס אנג'לס קליפרס וסיאטל (בהתאמה).  למרות זאת, הבאקס נכשלו בניסיונותיהם להגיע שוב לגמר ה-NBA, כשהם מודחים בכל פעם על ידי בוסטון סלטיקס או פילדלפיה 76'.
במהלך רוב שנות ה-70 היו צבעי המועדון בצבע ירוק יער, אדום עמוק, ולבן. בשנת 1978, הוסיפה הנהלת המועדון גוונים שונים של ירוק לצבעי המדים, ובשנת 1980 הם הסירו את צבעי האדום מהמדים.
היסטוריה > 1976–1987: תקופת דון נלסון > חילופי בעלות ושינוי אולם

בשנת 1985 פיצג'ראלד ושותפיו החליטו למכור את מילווקי באקס. פיצג'ראלד סבל מבעיות בריאות וכמה משותפיו רצו למכור את חלקם בקבוצה. הבאקס שיחקו באותה התקופה באולם הקטן ביותר בליגת ה-NBA' והעירייה לא רצתה לבנות אולם חדש עבורם. איש העסקים ממילווקי (שלימים הפך לסנאטור) הרב קוהל הביע חשש כי קבוצת משקיעים מחוץ למילווקי עלולה לרכוש את המועדון ולהעבירו לעיר אחרת ולפיכך רכש אותו. לפני שההעברה הושלמה, הודיעו ג'יין וללוייד פטיט ממילווקי כי הם תורמים אולם חדש למועדון שנקרא בראדלי סנטר. בשנת 2003, לאחר ששקל למכור את המועדון, הודיע קוהל כי הוא החליט לא למכור את המועדון למייקל ג'ורדן וכי הוא: "ימשיך להחזיק בבעלות עליהם, לשפר אותם ולחייב אותם להישאר בוויסקונסין".
היסטוריה > 1990–1998: בניה מחדש

במשך רוב שנות ה-90 שקעו הבאקס בבינוניות תחת שרביט האימון של פרנק המבלן, מייק דאנליבי וכריס פורד. משנת 1991 ועד לשנת 1998 סבלו הבאקס משבע עונות רצופות של מאזן שלילי בתום העונה הרגילה. במשך אותה תקופה בחרו הבאקס בגלן רובינסון כבחירה הראשונה בדראפט של שנת 1994, ובשנת 1996 החתימו את ריי אלן בטרייד שביצעו ביום הדראפט עם המינסוטה טימברוולבס. לשני השחקנים היה תפקיד מרכזי בתחייה המחודשת של הבאקס בשנות ה-90 המאוחרות.
כדי לציין את יום השנה ה-25 למועדון בשנת 1993 שיפצו הבאקס את מראה המדים והלוגו של המועדון. הלוגו הישן, שהציג איל מצויר, הוחלף לטובת איל מלכותי יותר. הצבעים המרכזיים של מדי המועדון שונו גם כן, כאשר האדום הוחלף בסגול. מדים בצבע סגול החליפו את המדים הירוקים כמדים למשחקי החוץ של הבאקס. הגרעין של "שלושת הגדולים", ריי אלן, סם קאסל וגלן רובינסון החל להתגבש.
היסטוריה > 1998–2003: תקופת ג'ורג' קארל

לאחר עשור בו השתרכו הבאקס בירכתי הליגה, חיפשה הנהלת המועדון לשפר ולקדם את קבוצת הכדורסל של המועדון. בשנת 1998 שכר המועדון את המאמן הוותיק ג'ורג' קארל, שהגיע לגמר ה-NBA עם הסיאטל סופרסוניקס. תחת הנהגתו של קארל והג'נרל מנג'ר ארני גרונפלד, ועם התוספת היציבה של כישרונות כמו: טים תומאס וסם קאסל, הפכו הבאקס לקבוצה צמרת באזור המזרח. הגרעין של "שלושת הגדולים" המורכב מריי אלן, סם קאסל וגלן רובינסון, יחד עם קארל, יצר רנסאנס מוצלח במילווקי. הקבוצה הגיעה לשיאה בעונת 2000/2001, כאשר ניצחה 52 משחקים במהלך העונה הרגילה וזכתה באליפות הבית המרכזי. בעונה זו הצליחו הבאקס להגיע לגמר המזרח, בו הפסידו בשבעה משחקים לפילדלפיה 76'.
לאחר תכנון מדוקדק ולאחר שהצליחו להגיע לגמר המזרח וקרוב להופעה בגמר ה-NBA בשנת 2001, חשבו הבאקס לעשות מהלך נוסף במהלך הפגרה ולהביא לקבוצה תוספת של שחקן שיחד עם הסגל הנוכחי יביא את הקבוצה לגמר ה-NBA. תחת עידודו החזק של קארל, רכשו הבאקס את אנתוני מייסון בתחילת עונת 2001/2002. על הנייר רכישה זו וסגל השחקנים הקיים הפכו את הבאקס כקבוצה ש"חייבת לנצח" בדרך לגמר ה-NBA באזור המזרח. אך במציאות, על המגרש ומחוצה לו, הכימיה הקבוצתית נהרסה מנוכחותו של מייסון. הבאקס, שבאמצע העונה דורגו במקום הרביעי במזרח, החלו לשקוע באופן מפתיע. רגע השפל של הבאקס הגיע בלילה האחרון של העונה הרגילה עם הפסד לדטרויט פיסטונס, הפסד שמנע מהבאקס להעפיל אל משחקי הפלייאוף. השקיעה הביאה למתיחות בין שלושת כוכבי המועדון למאמן ג'ורג' קארל, שתוצאותיה היו טרייד בו הועבר גלן רובינסון לאטלנטה הוקס תמורת טוני קוקוץ', ובחירת סיבוב ראשון בדראפט של שנת 2003, שנוצלה כדי לבחור את טי. ג'יי. פורד כבחירה מספר 8.
במהלך עונת 2002/2003 ביצעו הבאקס טרייד על כוכב הקבוצה ריי אלן ורונלד מארי (שהיה שחקן מחליף), והעבירו את השניים לסיאטל סופרסוניקס תמורת גארי פייטון ודזמונד מייסון. הטרייד איפשר לכוכב העולה מייקל רד לקבל יותר דקות משחק, ויחד עם גארי פייטון בקו האחורי, סיימו הבאקס את העונה במאזן 40–42. הבאקס העפילו אל הפלייאוף, אך הפסידו בסיבוב הראשון בשישה משחקים לניו ג'רזי נטס. במהלך הפגרה ביצע המועדון טרייד ושלח את סם קאסל והסנטר ארווין ג'ונסון למינסוטה תמורת ג'ו סמית'. פייטון עזב לאחר שהפך לשחקן חופשי, וזאת לאחר ששיחק רק 28 משחקים במדי הבאקס. גם תקופת כהונתו של ג'ורג' קארל כמאמן הראשי של הקבוצה הסתיימה לאחר עונת 2002/2003. תוך פרק זמן של שנה אחת איבדה הקבוצה את מאמנה ואת "שלושת הגדולים" שלה, לאחר שהיו אחראים להצלחותיו של המועדון בתקופה הקודמת לאותה עונה.
היסטוריה > 2003–2008: פלייאוף וכשלונות במהלך העונה הרגילה

תחת הנהלתו של הג'נרל מנג'ר החדש לארי האריס סבלו הבאקס מחוסר עקביות ופציעות רבות במהלך שש השנים הבאות. במהלך פרק זמן זה הצליחו הבאקס להעפיל אל משחקי הפלייאוף פעמיים, תחילה תחת המאמן טרי פורטר בשנת 2004, ולאחר מכן תחת המאמן טרי סטוטס בשנת 2006. בשני מקרים אלה הם נוצחו בידי הדטרויט פיסטונס בחמישה משחקים. במהלך תקופה זו פרח מייקל רד והפך לשחקן אולסטאר, כשהוא מהווה איום קליעה תמידי ליריבות, והפך ל"פנים החדשות" של המועדון. הבאקס זכו בבחירה הראשונה של דראפט 2005, וניצלו אותה כדי לבחור את אנדרו בוגוט. במהלך ארבע שנותיו הראשונות במילווקי סבל בוגוט מחוסר עקביות ומפציעות, אך במשך הזמן הצליח והפך לשחקן מפתח בשורות הבאקס.
בחודש מרץ 2008 ציינו הבאקס 40 שנות פעילות ואוהדי הקבוצה בחרו את קבוצת כל הזמנים, כאשר בהרכבה שחקנים כמו: כרים עבדול-ג'באר, אוסקר רוברטסון, ריי אלן, סידני מונקריף, ומייקל רד.
באותו החודש הודיעה הנהלת המועדון כי לא תחדש את חוזהו של הג'נרל מנג'ר לארי האריס, שהסתיים ב-30 ביוני 2008. הבאקס שכרו את ג'ון האמונד, שהיה סגן נשיא פעולות הכדורסל בדטרויט פיסטונס, כג'נרל מנג'ר החדש, ובכך הביאו לבאקס מנהל חדש המקושר עם הצלחה.
ב-17 באפריל 2008 הודיעה הנהלת המועדון כי לארי קריסקוויאק, המאמן השלישי והאחרון אותו שכר לארי האריס, משוחרר מתפקידיו במועדון. ב-21 באפריל 2008 הודיעו הבאקס על העסקתו של סקוט סקיילס כמאמן הראשי של הקבוצה, זאת לאחר שקודם הועסק על ידי השיקגו בולס ופיניקס סאנס.
ב-26 ביוני 2008 רכשו הבאקס את ריצ'רד ג'פרסון מניו ג'רזי נטס בטרייד גדול שכלל בתמורה בחירת סיבוב ראשון ואת השחקנים: אי ג'יאנליאן ובובי סימונס. מאוחר יותר באותו היום בחרו הבאקס את שחקנה של אוניברסיטת וירג'יניה המערבית ג'ו אלכסנדר כבחירה השמינית באותו הדראפט. אלכסנדר היה השחקן הראשון יליד טאיוואן ב-NBA.
קמע

הקמע הרשמי של המילווקי באקס הוא בנג'ו, המשוחק על ידי קווין ונדרקולק. המילה "בנג'ו" נטבעה במקור על ידי אדי דוקט, הכרוז הוותיק של המילווקי באקס. דוקט השתמש במילה בכל פעם ששחקני הבאקס קלעו סל מרחוק. השימוש במילה נעשה לעיתים קרובות בגין קליעותיו של הקלע ג'ון מקגלוקלין. באופן טבעי, כשהגיע זמנם של הבאקס לבחור שם לקמע של המועדון, זכה השם "בנג'ו" בתחרות.
בנג'ו הוא הקמע הרשמי של הבאקס מזה 35 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-18 באוקטובר 1977 במשחק הפתיחה לעונת 1977/1978. בנוסף להופעת הבכורה של בנג'ו, משחק זה גם גילם בתוכו את המשחק של הבאקס נגד כוכבם לשעבר, כרים עבדול-ג'באר וקבוצתו הלוס אנג'לס לייקרס במילווקי ארנה. בנג'ו עבד קשה כד להפוך פופולרי על אוהדי הבאקס ברחבי מדינת ויסקונסין במהלך השנים. בנג'ו הופיע בבתי ספר, מצעדים, ובפסטיבלים כשגריר של רצון טוב של המועדון. האקרובטיקה בקליעה לסל אותה הוא מבצע מגובה רב, הריבאונדים הנועזים שלו, וכמה מייצגים קומיים ישנים שלו עדיין משמשים להמרצת עידוד הקהל בבראדלי סנטר. מאז שנת 2001, מופיע בנג'ו בקביעות במשחקי האולסטאר של ה-NBA.
במהלך סוף שבוע האולסטאר ב-NBA של שנת 2009 שהתקיים בפיניקס, אריזונה, נפצע בנג'ו במהלך מהתלה שביצע. בעודו עומד על קצה הסל החליקה רגלו הימנית של בנג'ו דרך הטבעת, והוא נפל על הטבעת. לאחר מכן הוא המשיך ונפל כולו דרך הטבעת. בנג'ו קרע את אחת הרצועות בברכו כתוצאה מהנפילה ולא יכול היה להמשיך ולהופיע בשארית
עונת 2008/2009, כאשר מעת לעת הוא הופיע במשחקים בכיסא גלגלים.
מדים

מדי המועדון הראשונים של המילווקי באקס היו מבוססים על צבעי המדים של קבוצת בוסטון סלטיקס, כולל אותיות ומספרים. מדי משחקי החוץ הירוקים הציגו את שם המועדון וספרות השחקנים בלבן ועיטורים אדומים. מדי משחקי הבית הלבנים הציגו את כינוי הקבוצה ומספרי השחקנים בצבע ירוק עם עיטורים בצבע אדום. סכמת הצבעים התהפכה בעונת  1971/1972. בעונת 1973/1974 מדי משחקי החוץ של המועדון הציגו את השם מילווקי ואת מספרי השחקנים באדום עם עיטורים בצבע לבן. עונה לאחר מכן השתמש המועדון באותה הנוסחה גם למדי משחקי הבית. בעונת 1976/1977 מדי משחקי החוץ שונו, כך שהשם מילווקי הופיע באותיות גדולות בעוד מדי משחקי הבית נשארו כשהיו. מכנסי השחקנים הציגו את הכינוי באקס בצד רגל שמאל.
בעונת 1978/1979 עיצבו הבאקס את מדיהם מחדש, כשהציגו פסים שהופיעו בצד המדים בגוונים שונים של ירוק, כאשר הם מושפעים ממדי קבוצת הבייסבול יוסטון אסטרוס. גם המדים הירוקים וגם הלבנים הציגו את הכינוי באקס. הצבע האדום הוסר לפני עונת 1985/1986.
בהמשך לשינוי לוגו המועדון בעונת 1993/1994, שינו הבאקס שוב את מדי הקבוצה. צבעי מדי משחקי החוץ שונו לסגול והמספרים היו בצבע כסף עם עיטורים בצבע ירוק, ובנוסף פסים בצידי המדים בצבע ירוק. המדים הלבנים של משחקי הבית הציגו את ספרות השחקנים ושם המועדון בצבע ירוק עם עיטורים בצבע כסף, כאשר הפסים בצידי המדים היו בצבע סגול. הפסים נוספו גם לחולצות השחקנים בעונת 2001/2002.
בעונת 1995/1996הציגו הבאקס את המדים האלטרנטיביים של המועדון שהיו בצבע ירוק. האותיות של המילה באקס הופיעו בצבע בלבן הדוהה לכסף ולסגול, וספרות השחקנים הופיעו בצבע לבן עם עיטורים בצבעים ירוק וסגול. המדים הציגו את סמל האיל של המועדון בצידם הימני. מדים אלה היו בשימוש עד לעונת 1997/1998.
בהווה מדי המועדון מילווקי באקס הם בצבע לבן עם פסים בצבע ירוק בצדדים. בכל פס ירוק ישנו פס אדום המתפצל לשניים עם הגיעו לכתפיים. הכיתוב הוא המילה באקס בלבד. מספרי השחקנים הם בצבע ירוק עם קצוות בצבע אדום. למילווקי ישנם שני מדי חוץ. הראשי הוא בצבע ירוק ובאותו עיצוב של מדי הבית, אך הפסים העבים הם בצבע אדום ואילו הדקים הם בצבע לבן. גם על מדים אלה ישנה המילה באקס בלבד, ומספרי השחקנים הם בלבן המודגש בכסף וקצותיהם אדום. שני המדים הוצגו לראשונה בעונת 2006/2007. מדי המועדון המשניים למשחקי החוץ הם בצבע אדום, והם הוצגו בעונת 2008/2009. הם דומים למדי המועדון שהיו משנות ה-60 ועד לשנות ה-80. המילה מילווקי בצבע לבן וכסף מופיעה עליהם, יחד עם מספרי השחקנים.
סיקור תקשורתי

מאז עונת 2005/2006 כל משחקי הבאקס שאינם משודרים ארצית, משודרים באופן בלעדי בפוקס ספורט ויסקונסין. לפני כן, החל בשנות ה-70 ועד שנת 1999, המשחקים היו משודרים בתחנת WVTV באזור מילווקי, כאשר היו משודרים בעיקר משחקי החוץ בכל מדינת ויסקונסין ועל ידי תחנות לוויין מקומיות בשווקים אחרים. בין השנים 1999–2005 WCGV-TV חלקה את שידור המשחקים עם פוקס ספורט ויסקונסין. החל משנת 1986 משדר את משחקי הבאקס ג'ים פאנצ'ק, וכפרשן, החל משנת 1976 משמש שחקן הבאקס בעבר, ג'ון מקגלוקלין.
סמלי הקבוצה לאורך השנים

סמל הקבוצה בין השנים 1968–1993
סמל הקבוצה בין השנים 1993–2006
סמל הקבוצה בין השנים 2006–2015
סמל הקבוצה החל משנת 2015
מאמני הקבוצה

הנתונים מעודכנים לסיום עונת 2023/2024:
|  | מאמן | שנים | עונה סדירה> משחקים | עונה סדירה> ניצחונות | עונה סדירה> הפסדים | עונה סדירה>  % הצלחה | פלייאוף> משחקים | פלייאוף> ניצחונות | פלייאוף> הפסדים | פלייאוף>  % הצלחה | הישגים | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לארי קוסטלו | 1968–1976 | 674 | 410 | 264 | 0.608 | 60 | 37 | 23 | 0.617 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1971). |  |
| 2 | דון נלסון | 1976–1987 | 884 | 540 | 344 | 0.611 | 88 | 42 | 46 | 0.477 | 2 זכיות בפרס מאמן העונה (1983, 1985) אחד מעשרת המאמנים הגדולים בתולדות ה-NBA |  |
| 3 | דל האריס | 1987–1991 | 345 | 191 | 154 | 0.554 | 21 | 6 | 15 | 0.286 |  |  |
| 4 | פרנק המבלן | 1991–1992 | 65 | 23 | 42 | 0.354 | — | — | — | — |  |  |
| 5 | מייק דאנליבי | 1992–1996 | 328 | 107 | 221 | 0.326 | — | — | — | — |  |  |
| 6 | כריס פורד | 1996–1998 | 164 | 69 | 95 | 0.421 | — | — | — | — |  |  |
| 7 | ג'ורג' קארל | 1998–2003 | 378 | 205 | 173 | 0.542 | 32 | 14 | 18 | 0.438 |  |  |
| 8 | טרי פורטר | 2003–2005 | 164 | 71 | 93 | 0.433 | 5 | 1 | 4 | 0.200 |  |  |
| 9 | טרי סטוטס | 2005–2006 | 146 | 63 | 83 | 0.432 | 5 | 1 | 4 | 0.200 |  |  |
| 10 | לארי קריסקוויאק | 2006–2008 | 100 | 31 | 69 | 0.310 | — | — | — | — |  |  |
| 11 | סקוט סקיילס | 2008–2013 | 344 | 162 | 182 | 0.471 | 7 | 3 | 4 | 0.429 |  |  |
| 12 | ג'ים בוילן | 2013 | 50 | 22 | 28 | 0.444 | 4 | 0 | 4 | 0.000 |  |  |
| 13 | לארי דרו | 2013–2014 | 82 | 15 | 67 | 0.183 | — | — | — | — |  |  |
| 14 | ג'ייסון קיד | 2014–2018 | 291 | 139 | 152 | 0.478 | 12 | 4 | 8 | 0.333 |  |  |
| 15 | ג'ו פרונטי | 2018 | 37 | 21 | 16 | 0.568 | 7 | 3 | 4 | 0.429 |  |  |
| 16 | מייק בודנהולצר | 2018–2023 | 391 | 271 | 120 | 0.693 | 65 | 39 | 26 | 0.600 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (2021) זכייה בפרס מאמן העונה (2019) |  |
| 17 | אדריאן גריפין | 2023–2024 | 43 | 30 | 13 | 0.698 | — | — | — | — |  |  |
| — | ג'ו פרונטי (2) | 2024 | 3 | 2 | 1 | 0.568 | 7 | 3 | 4 | 0.429 |  |  |
| 18 | דוק ריברס | 2024–הווה | 36 | 17 | 19 | 0.472 | 6 | 2 | 4 | 0.333 |  |  |
מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)

| ג'נרל מנג'ר | תקופה | הישגים |
| --- | --- | --- |
| ג'ון אריקסון | 1968–1970 | – |
| ריי פטרסון | 1970–1972 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1971) |
| ויין אמברי | 1972–1977 | – |
| דון נלסון | 1977–1987 | – |
| דל האריס | 1987–1992 | – |
| מייק דאנליבי | 1992–1997 | – |
| בוב ויינהאוור | 1997–1999 | – |
| ארני גרונפלד | 1999–2003 | – |
| לארי האריס | 2003–2008 | – |
| ג'ון האמונד | 2008–2017 | זכייה בפרס מנהל העונה (2010) |
| ג'ון הורסט | 2017–הווה | זכייה באליפות ה-NBA‏ (2021) זכייה בפרס מנהל העונה (2019) |
הישגים ופרסים > שיאים למשחק בודד

חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
נקודות: 64, יאניס אדטוקומבו מול אינדיאנה פייסרס,13 בדצמבר 2023.
ריבאונדים: 33, סוון נייטר מול אטלנטה הוקס, 19 בדצמבר 1976.
אסיסטים: 24, רמון סשנס מול שיקגו בולס, 14 באפריל 2008.
חטיפות: 10, אלווין רוברטסון מול יוטה ג'אז, 19 בנובמבר 1990.
חסימות: 10, כרים עבדול-ג'באר מול דטרויט פיסטונס, 3 בנובמבר 1973, ולארי סנדרס מול מינסוטה טימברוולבס, 30 בנובמבר 2012.
הישגים ופרסים > שיאי קריירה בקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024, ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נקודות: 1. יאניס אדטוקומבו - 18,502  2. כ. עבדול-ג'באר - 14,211  3. כריס מידלטון - 12,296  4. גלן רובינסון - 12,010  5. סידני מונקריף - 11,594 |  ריבאונדים: 1. יאניס אדטוקומבו - 7,732  2. כ. עבדול-ג'באר - 7,161  3. בוב דאנדרידג' - 4,497  4. מארקס ג'ונסון - 3,923  5. אנדרו בוגוט - 3,810 |  אסיסטים: 1. יאניס אדטוקומבו - 3,855  2. פול פרסי - 3,272  3. כריס מידלטון - 2,888  4. סידני מונקריף - 2,689  5. בראיין וינטרס - 2,479 |  חטיפות: 1. קווין באקנר - 1,042  2. יאניס אדטוקומבו - 903  3. פול פרסי - 894  4. סידני מונקריף - 874  5. כריס מידלטון - 853 |  חסימות: 1. יאניס אדטוקומבו - 986  2. ברוק לופז - 842  3. אלטון ליסטר -804  4. הארווי קאצ'ינגס - 709  5. אנדרו בוגוט - 642 |  |  |  |
הישגים ופרסים > פרסים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  MVP של העונה הסדירה כרים עבדול-ג'באר - 1971, 1972, 1974  יאניס אדטוקומבו - 2019, 2020 MVP של סדרת הגמר כרים עבדול-ג'באר - 1971  יאניס אדטוקומבו - 2021 שחקן ההגנה של העונה סידני מונקריף - 1983, 1984  יאניס אדטוקומבו - 2020 רוקי השנה כרים עבדול-ג'באר - 1970  מלקולם ברוגדון - 2017 השחקן השישי של העונה ריקי פירס - 1987, 1990 השחקן המשתפר של העונה יאניס אדטוקומבו - 2017 מאמן השנה דון נלסון - 1983, 1985  מייק בודנהולצר - 2019 מנהל השנה ג'ון האמונד - 2010  ג'ון הורסט - 2019 |  חמישיית העונה הראשונה כרים עבדול-ג'באר - 1971–1974  מארקס ג'ונסון - 1979  סידני מונקריף - 1983  יאניס אדטוקומבו - 2019–2023 חמישיית העונה השנייה כרים עבדול-ג'באר - 1970  אוסקר רוברטסון - 1971  מארקס ג'ונסון - 1980, 1981  סידני מונקריף - 1982, 1984–1986  טרי קאמינגס - 1985  יאניס אדטוקומבו - 2017, 2018 חמישיית העונה השלישית טרי קאמינגס - 1989  וין בייקר - 1997  ריי אלן - 2001  מייקל רד - 2004  אנדרו בוגוט - 2010 |  חמישיית ההגנה הראשונה כרים עבדול-ג'באר - 1974, 1975  סידני מונקריף - 1983–1986  פול פרסי - 1985, 1986  אלווין רוברטסון - 1991  אריק בלדסו - 2019  יאניס אדטוקומבו - 2019–2022  ג'רו הולידיי - 2021, 2023  ברוק לופז - 2023 חמישיית ההגנה השנייה כרים עבדול-ג'באר - 1970, 1971  קווין באקנר - 1978, 1980–1982  סידני מונקריף - 1982  פול פרסי - 1987  אלווין רוברטסון - 1990  יאניס אדטוקומבו - 2017  אריק בלדסו - 2020  ברוק לופז - 2020  ג'רו הולידיי – 2022 חמישיית הרוקיז הראשונה כרים עבדול-ג'באר - 1970  בוב דאנדרידג' - 1970  מארקס ג'ונסון - 1978  וין בייקר - 1994  גלן רובינסון - 1995  אנדרו בוגוט - 2005  ברנדון ג'נינגס - 2010  מלקולם ברוגדון - 2017 חמישיית הרוקיז השנייה ריי אלן - 1997  טי. ג'יי. פורד - 2004  יאניס אדטוקומבו - 2014 |  MVP של משחק האולסטאר יאניס אדטוקומבו - 2021 מאמנים במשחק האולסטאר לארי קוסטלו - 1971, 1974  מייק בודנהולצר - 2019  דוק ריברס - 2024 שחקנים במשחק האולסטאר ג'ון מקגלוקלין - 1969  פלין רובינסון - 1970  כרים עבדול-ג'באר - 1970–1975  אוסקר רוברטסון - 1971, 1972  בוב דאנדרידג' - 1973, 1975, 1976  ג'ים פרייס - 1975  בראיין וינטרס - 1976, 1978  מארקס ג'ונסון - 1979–1981, 1983  בוב לניר - 1982  סידני מונקריף - 1982–1986  טרי קאמינגס - 1985, 1989  ריקי פירס - 1991  אלווין רוברטסון - 1991  וין בייקר - 1995, 1996, 1997  גלן רובינסון - 2000, 2001  ריי אלן - 2000, 2001, 2002  מייקל רד - 2004  יאניס אדטוקומבו - 2017–2024  כריס מידלטון - 2019, 2020, 2022  ג'רו הולידיי - 2023  דמיאן לילארד - 2024 |  |  |  |  |