stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרכז רפואי לבריאות הנפש לב השרון
היסטוריה

המרכז הוקם בשנת 1947 במבנים בריטים שננטשו עם סיום המנדט הבריטי.
בשנים הראשונות אוכלס המרכז בניצולי השואה שסבלו מהפרעות נפשיות בלבד, ועד היום באתר המערבי של בית החולים ממוקם המעון לניצולי השואה על שם שמעון ויזנטל ובו נפגעי נפש ניצולי שואה שהם כיום קשישים וזקוקים לטיפול סיעודי.
במרכז מטופלים ילדים, נוער בוגרים וקשישים הסובלים ממגוון הפרעות נפשיות, מצבים פסיכוטיים חריפים, חולים הדורשים שיקום פסיכיאטרי ממושך או מעקב במרפאה.
המרכז מציע למטופליו טיפול תרופתי, נזעי חשמל, טיפול זוגי ומשפחתי, טיפול פרטני, טיפול קבוצתי, טיפול באמנויות ועוד.
הצוות המטפל כולל כ-450 עובדים והוא רב מקצועי ומורכב מפסיכיאטרים, פסיכולוגים קליניים, עובדים סוציאליים, מרפאים בעיסוק ועובדי סיעוד פסיכיאטרי. המרכז פועל בשיתוף עם בית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב ופועלים בו סטודנטים ומתמחים במקצועות השונים בשיתוף עם האוניברסיטאות והמכללות הרלוונטיות.
בית החולים מעניק שירותי אשפוז לאוכלוסיית הערים נתניה ובני ברק, יישובי השרון, עמק חפר ויישובי המשולש. אוכלוסייה רחבה זו יוצרת קשת חברתית רחבה הכוללת חרדים, ערבים, ניצולי שואה, נפגעי סמים עם תחלואה נפשית, ונפגעי נפש פוסטראומטיים של משרד הביטחון.
בבית החולים נמצאת יחידת פסיכיאטריה משפטית, הפועלת כמסגרת אשפוזית לכל דבר וכמסגרת מרפאתית, בה מבוצעים חוות דעת עבור בתי משפט.
במרכז מחלקות האשפוז שונות בהתאם לצורכי המטופלים:
מחלקות פתוחות ובהן מטופלים בשלב החריף של המחלה ואחרות בהן מטופלים הנמצאים בשלבי הכנה לקראת שילובם בקהילה.
מחלקות סגורות (מוגנות) מופרדות לנשים ולגברים ובהן מטופלים המצריכים השגחה.
מחלקה לתחלואה כפולה בעלת מאפיינים של מחלקה סגורה ובה מטופלים הסובלים גם מהתמכרות לסמים.
מחלקה פסיכוגריאטרית סגורה בחלקה.
מחלקה שיקומית ובה מטופלים המשולבים במסגרות תעסוקתיות בקהילה.
יחידה משפטית ובה מטופלים שאושפזו בצו בית המשפט על מנת לבדוק את כשירותם לעמוד למשפט.
מחלקת יום עבור מטופלים הנמצאים בשלב החריף של מחלתם, אך להם משפחה המאפשרת אשפוז חלקי ותומכת בהם בשאר שעות היום.
מעון לניצולי שואה שנותן מענה סיעודי ורפואי לניצולי שואה.
חדר מיון וקליטה הפתוח במהלך כל היממה אליו מופנים מטופלים מהקהילה.
מרפאת בית החולים מעניקה שירות לכ-1,100 מטופלים במסגרת מרפאת חוץ בבית החולים, מרפאה בטייבה ומרפאות לילדים ומבוגרים בנתניה.
מנחם עטיאה

חתימתו
הרב מנחם עטיאה (סביב ה'ת"ל, 1670 - לפני ניסן ה'תק"ט, 1749) היה ראש ישיבה, פוסק הלכה, מקובל, ודרשן. אב בית הדין ורבה של תטואן במאה השמונה עשרה.
קורותיו

נולד לאביו רבי יצחק בתטואן. למד אצל רבי חסדאי אלמושנינו. הוכר כחכם לא יאוחר משנת ה'תנ"ט. נשלח יחד עם רבי יוסף ביבאס לפאס בכדי לאסוף תרומות לקהילת תטואן שהוכבד עליהם מסי המלך. בשנת ה'תפ"ח, לאחר פטירת רבו רבי חסדאי אלמושנינו, התמנה לאב בית הדין ורבה של העיר, ותיקן תקנות. בין הדיינים שכיהנו בבית דינו נמנים: רבי שלמה אבודרהם ורבי יעקב אבן מלכא. התכתב בהלכה עם רבי יהודה עייאש, רבי יעקב אבן צור, ורבי יוסף בן סאמון.
בזמנו, מנהג העיר היה שלא לאכול בשר גם ביום ראש חודש אב, רבי מנחם רצה להתיר לאכול בשר בראש חודש, אך למעשה, הדבר לא הסתייע. רבי מנחם נחשב כבקי במנהגי תטואן, ותלמידו רבי יהודה אבודרהם קיבל ממנו את תורת המנהגים.
נפטר בתטואן לפני ניסן ה'תק"ט. בנו המפורסם היה רבי משה, שהגיה את כתבי אביו.
יצירתו

קונטרס הטרפיות - נקרא גם: נר מערבי חלק ב.
דרושים - נדפסו בספר 'נר מערבי' חלק ג. וכן נדפסו בספר 'ויעמידה ליעקב' לרבי יעקב כלפון.
ביאורי מקראות - מפוזרים בכתבי יד.
פסקי דין - נדפסו בספרי חכמי דורו ונותרו בכתבי יד.
מכשירי תנועה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  יוסף בוקסנבאום 
 תקופת הפעילות:  1949–הווה (כ־75 שנים)
 מיקום המטה:  ראשון לציון 
 בעלות:  צבי נטע
 ענפי תעשייה:  יבוא רכב
 יו"ר:  צבי נטע
 מנכ"ל:  צבי נטע
  
 aev.co.il
 
מכשירי תנועה בע"מ היא חברה פרטית ישראלית, שהוקמה בשנת 1949 ועוסקת בייבוא ושיווק כלי רכב מתוצרת סוזוקי היפנית ומשאיות ואוטובוסים מתוצרת מאן הגרמנית.
היסטוריה

חברת מכשירי תנועה הוקמה במאי 1949 על ידי איש העסקים יוסף בוקסנבאום. עם הקמתה הייתה ליבואנית הרכב הראשונה שנוסדה בישראל לאחר עצמאותה. משרדי החברה שכנו בתל אביב, ובשדרות ברודוויי שבניו יורק, מקום מושבו של בוקסנבאום.
תחום פעילותה הראשון והעיקרי של החברה היה החזקת זיכיון ההפצה של כלי רכב מתוצרת דודג' האמריקאית, וזמן קצר לאחר מכן קיבלה גם את הזיכיון להפצת צמיגי גודייר.
בתחילה החברה התקשתה במכירת רכביה לאור הביקוש הדל למכוניות ולמשאיות חדשות. ועקב כך הכנסות החברה בשנותיה הראשונות התבססו בעיקר על מכירת צמיגים וחלקי חילוף לרכבים.
בפברואר 1951 החלה החברה להפיץ כלי רכב מתוצרת לנד רובר הבריטית. בשנת 1961 החלה החברה לייבא מכוניות סימקה מצרפת.
בשנת 1961 הקימה החברה את החברה הבת מוטו פרטס, שעסקה ביבוא ושיווק של חלפים לרכב. פעילות זו נמכרה בשנת 2014.
בשנת 1966 הוקמה החברה הבת תעשיות רכב נצרת עילית, שעסקה תחילה בהרכבת טנדרים ומשאיות קלות, בעיקר משאיות דודג' לצה"ל, ובהמשך הרכיבה כלי רכב של יצרנים נוספים, בהם המכונית פורד אסקורט ורכב השטח אביר, עד לסגירתה ב-2019.
בשנת 1972 רכשה החברה חלק מהבעלות בחברה הישראלית לאוטומובילים, יבואנית פורד בישראל, והחזיקה בזיכיון פורד עד 1999.
בשנת 1981 פתחה החברה את הנציגות של חברת השכרת הרכב באדג'ט בישראל. בינואר 1992 נפרדה החברה מהמותג באדג'ט, והחליפה אותו במותג משלה בשם רילאייבל, ובהמשך ייצגה החברה חברות אחרות להשכרת רכב, עד לסיום פעילות זו בשנת 2004
בשנת 1983 מנכ"ל החברה צבי נטע, בנו של יוסף בוקסנבאום, טס ליפן על מנת לחפש יצרנית כלי רכב יפנית שתאפשר לו לייבא כלי רכב מתוצרתה לישראל בתקופה שבה חברות נכנעו לחרם הערבי. לבסוף הוא מצא את סוזוקי שהסכימה למכור לו, ובשנת 1984 מכשירי תנועה החלה לייבא כלי רכב מתוצרתה לישראל.
בשנת 1987 הקימה החברה את חברת הבת מתיב סוכנות לביטוח בע"מ, העוסקת במכירת ביטוח רכב, וכן ביטוח דירות וביטוח רפואי.
בתחילת שנות ה-90 החלה החברה לייבא מכוניות יגואר (עד 1999) ובשנת 1996 החלה חברה בת, בשותפות עם משפחת הר שלום, ביבוא מכוניות פורשה (עד 2015).
בשנת 2000 השתתפה החברה בהקמתה של חברת התחבורה הציבורית מטרופולין, ובשנת 2021 מכרה את אחזקותיה בחברה זו תמורת 120 מיליון ש"ח. בשנת 2003 השתתפה בהקמתה של חברת התחבורה הציבורית מטרודן.
בשנת 2014 חברת פיאט האיטלקית רכשה את השליטה בחברת קרייזלר האמריקאית, בעלת המותגים ג'יפ, דודג' וראם. בעקבות כך נדרשה מכשירי תנועה למכור את זכויות ההפצה של מותגים אלו לסוכנות מכוניות לים התיכון בע"מ, יבואנית פיאט בישראל.
תחומי פעילות

| --- | --- |
 מחזיקה בזיכיון לייבוא ושיווק כלי רכב מתוצרת סוזוקי היפנית  משנת 2011 מחזיקה בזיכיון לייבוא ושיווק אוטובוסים ומשאיות מתוצרת man הגרמנית  ביטוחי רכב  נדל"ן:  משנת 1986 מייבאת ומשווקת את צמיגי ברידג'סטון בישראל  מייבאת ומשווקת ציוד מכני הנדסי ומלגזות  מימון וליסינג  תחבורה ציבורית באמצעות חברת מטרופולין
בעלי עניין

נכון לשנת 2021 מלוא מניות החברה (100%) מוחזקות על ידי איש העסקים הישראלי צבי נטע, שירש אותן מאביו, יוסף בוקסנבאום, שייסד את החברה בשנת 1949.
בחודש אפריל 1990 רכשה משפחת בוקסנבאום-נטע את מחצית הבעלות במכשירי תנועה מידי כלל תעשיות, תמורת 16 מיליון דולר.
בשנת 2004 נכנס ארנון מילצ'ן כשותף בחברה ורכש כ-50% ממניותיה באמצעות חברת מילצ'ן תקשורת שבשליטתו. בשנת 2008 יצא מילצ'ן משותפות זו ומכר את חלקו בחברה בחזרה לצבי נטע, המחזיק מאז במלוא הבעלות בחברה.
בשנת 2012 קיבלה החברה את הייצוג של חברת מאן הגרמנית, והיא מייבאת משאיות ואוטובוסים מתוצרתה.
בספטמבר 2023 רכשה החברה 60% חהבעלות בחברת EV-MOTORS, המייבאת כלי רכב מסין.
ראו גם

תעשיות רכב נצרת עילית
הערות שוליים

↑  יוחאי רפאלי, רילייאבל במקום באדג'ט, מעריב, 2 בינואר 1992
↑  חברות בנות וקשורות, באתר מכשירי תנועה
↑  אודי עציון, צבי נטע מוכר את חלקו בחברת התחבורה הציבורית מטרופולין ב-120 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 28 בינואר 2021
↑  כלל תעשיות מכרה חלקה בחברת מכשירי תנועה, מעריב, 24 באפריל 1990
↑  יורם גביזון‏, ארנון מילצ'ן רוכש 50% מיבוא הרכב של מכשירי תנועה תמורת 20 מיליון דולר , באתר וואלה, 18 ביולי 2004
↑  תומר הדר, פרסום ראשון: צבי נטע רוכש את חלקו של מילצ'ן ביבואנית סוזוקי וקרייזלר, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2008
↑   אתר האינטרנט הרשמי של מכשירי תנועה ומשאיות
↑   אתר האינטרנט הרשמי של EV-MOTORS
↑  תומר הדר, מכשירי תנועה רוצה גם מכוניות סיניות: רוכשת את השליטה ב-EV MOTORS ב-40 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 4 בספטמבר 2023
מרצדס-בנץ 770

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 מודל קודם:  מרצדס PS 24/100/140 
 מודל אחריו:  מרצדס-בנץ W 100 
 
מרצדס-בנץ 770 (בגרמנית: Großer Mercedes; מילולית: מרצדס גדולה) הייתה מכונית סלון יוקרתית אשר יוצרה על ידי חברת מרצדס-בנץ בין השנים 1930–1943.
היסטוריה

מרצדס-בנץ 770 הייתה המכונית בייצור סדרתי הראשונה בעולם בעלת מנוע 8 צילינדרים, בנוסף הציגה חידושי טכנולוגיה כגון מערכת הצתה כפולה עם שני מצתים לכל צילינדר (הצתת מגנטו במתח גבוה והצתת סוללה), בוכנות אלומיניום, תיבת 5 הילוכים, סרן אחורי בטכנולוגיית דה-דיון (De Dion) - תצורה מתוחכמת למערכת מתלים, מסגרת שלדה גלילית ועוד.
מנוע המכונית היה 8 צילינדרים בנפח 7.7 ליטרים (7655 סמ"ק) אשר הפיק 150 כ"ס כאשר המהירות המרבית של המכונית הייתה כ-160 קילומטר לשעה.
ה-770 הייתה המכונית הגדולה והמפוארת ביותר של מרצדס-בנץ בשנים ההן והייתה ידועה גם כמכוניתו של נשיא גרמניה פאול פון הינדנבורג, בכירים ברייך השלישי כדוגמת אדולף היטלר, הרמן גרינג, היינריך הימלר וריינהרד היידריך, ואישים בכירים בעולם דוגמת קיסר יפן הירוהיטו, האפיפיורים פיוס האחד עשר ופיוס השנים עשר ופארוק הראשון.
בתחילת המאה ה-21 נמצא עדיין מספר מועט של מכוניות שהוחזקו בעיקר על ידי אספנים, כאשר מחירן מגיע לכדי מיליוני אירו.
הערות שוליים

↑  https://www.mercedes-benz.com/en/mercedes-benz/classic/history/mercedes-benz-770-grand-mercedes
↑  http://www.autoevolution.com/cars/mercedes-benz-grosser-mercedes-cabriolet-a-w07-1931.html#aeng_mercedes-benz-grosser-mercedes-tourenwagen-w07-1930-770
↑  http://www.supercars.net/cars/2381.html
מרצדס-בנץ CLS-קלאס

| --- | --- |

מרצדס-בנץ CLS-קלאס
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2004-הווה
 סיווג:  רכב מנהלים
 מרכב:  4 דלתות
 אורך:  AMG: ‏4,996 מ"מ Estate: ‏4,956 מ"מ
 רוחב:  1,882 מ"מ
 גובה:  1,407 מ"מ
 משקל:  1,865 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,875 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 ,V6
 הילוכים:  7 הילוכים אוטומטי
מרצדס-בנץ CLS-קלאס (Mercedes-Benz CLS-Class) היא מכונית סלון המיוצרת על ידי החברה הגרמנית מרצדס החל משנת 2004.
דגם ה-ברבוס רוקט מתוצרת יצרנית הרכב הגרמנית בראבוס (שם מלא: "BRABUS GmbH") מבוסס על דגם "מרצדס-בנץ CLS-קלאס".
גרסאות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
המרצדס-בנץ CLS-קלאס הושקה לראשונה בשנת 2004 עם מנוע V6 או V8 עם הספק מרבי של 507 כ"ס.
(2004-2010) סדרת ה-W219
(2010-היום) סדרת ה-W218
סדרת W219
סדרת W218
מנחם עיני (נווט)

| --- | --- |

 לידה:  24 בדצמבר 1937  (בן 86) עיראק עיראק
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 נווט קרב  נספח חיל האוויר בוושינגטון  ראש מנהלת הלביא
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה
 
מנחם עיני (כורע השלישי מימין) עם הטייסים והנווטים של טייסת הפנטום הראשונה עם מדריכיהם (כורעים) בארצות הברית. כורעים מימין: אגמון, פייר, עיני, בן נון, אחיקר, חץ, הרפז, דוד, לוי וחנקין. למעלה (משמאל), האמריקנים מאדאן, ואגנר, רוסמייסי, סוליס, קאלהאן, קונט וסיגל
מנחם עיני (נולד ב-24 בדצמבר 1937) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף. שירת בחיל האוויר כנווט קרב, נפל בשבי המצרי במלחמת ההתשה, ובהמשך היה נספח חיל האוויר בוושינגטון וראש מנהלת הלביא.
ביוגרפיה

מנחם עיני נולד ב-24 בדצמבר 1937 בעיראק, ובילדותו עלה לישראל.
שירת בטייסת 119 כנווט במטוס ווטור, ובהמשך יצא ללימודי הנדסה אווירונאוטית בטכניון. במהלך לימודיו השתתף במלחמת ששת הימים כנווט בטייסת 110. בפרוץ המלחמה היה הנווט המוביל במבנה של שני מטוסי ווטור שנשלחו בתחילת מבצע מוקד ללוחמה אלקטרונית במטרה לשבש את פעילות המכ"מים המצרים ולפתוח נתיבי חדירה למטוסי חיל האוויר. בהמשך הלחימה נטל חלק בהפצצת שדה התעופה בביר תמדה.
נשלח לארצות הברית לקליטת מטוסי הפנטום הראשונים, ושירת בטייסת 201, טייסת פנטומים הראשונה של חיל האוויר, בבסיס חצור. באוקטובר 1969 השתתף במבצע "גביר 30", גיחת ההפצצה הראשונה של הטייסת לתקיפת סוללות טילי קרקע-אוויר SA-2 באבו סואר שבמצרים. בהמשך מלחמת ההתשה השתתף בגיחות מבצעיות רבות נוספות, בהן מבצע "גביר 79", "מבצעי פריחה" ו"מבצע קשת אווירי" פעולת תגמול על טיבוע ספינת הדיג אורית. ב-25 באפריל 1970 השתתף ביירוט מפציצים מצרים מדגם איליושין 28 שחדרו לישראל, הוא שימש הנווט של מפקד הטייסת שמואל חץ והשניים הפילו את אחד המטוסים בטיל "לביד", ההפלה הראשונה בשימוש בטיל זה.
ב-18 ביולי 1970 היה עיני נווט, בדרגת רב-סרן, במטוס פנטום שאותו הטיס שמואל חץ בראש שמיניית מטוסי פנטום שיצאה למבצע אתגר לתקיפת סוללות טילי קרקע-אוויר במצרים, כ-50 ק"מ ממערב לתעלת סואץ. על היציאה לטיסה זו סיפר עיני: "רפי הר-לב, מפקד הבסיס, התנגד בתוקף שחץ ואני נטוס יחד באותו מטוס. 'כל הידע התאורטי והמבצעי של הטייסת נמצא אצלכם', הוא אמר לנו. 'מה יהיה אם יקרה לכם משהו?" טילים אחדים נורו לעבר מטוסי הפנטום במהלך התקיפה, מהם נפגעו מטוסיהם של חץ ועיני ושל אביהו בן-נון ונווטו שאול לוי. מטוסם של חץ ועיני נפגע ובדרך חזרה לישראל איבד את כושר הטיסה. חץ הצליח לפלוט את הנווט עיני, אך לא הצליח לנטוש בעצמו ונהרג. עיני צנח ונפל בשבי. אביהו בן-נון הצליח להגיע עד בסיס רפידים וביצע נחיתת אונס.
עיני נפצע קשה, ואת השנה הראשונה בשבי עשה בבית החולים מהדי בקהיר. לאחר מכן נכלא בכלא עבסייה בקהיר, יחד עם עוד תשעה טייסים ונווטים. ושם, יחד עם עמיתיו רמי הרפז, אבינועם קלדס ויצחק פיר תרגם לעברית את הספר "ההוביט" במה שנודע כתרגום הטייסים. הוא שהה בשבי יותר משלוש שנים, ושוחרר בנובמבר 1973, בחילופי השבויים שלאחר מלחמת יום הכיפורים.
עם שחרורו חזר עיני לשירות סדיר כראש ענף אמל"ח במטה חיל האוויר. בתפקידו האחרון בצה"ל היה נספח חיל האוויר בוושינגטון. השתחרר מצה"ל ובינואר 1983 מונה לראש מת"ל - מנהלת תוכנית הלביא במשרד הביטחון.
עיני בעל תואר שני במדע המדינה בהצטיינות מאוניברסיטת תל אביב ותואר שני במנהל עסקים מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
נישא לאסתר פרלמוטר, פסיכולוגית שעסקה בחינוך, ולהם שלוש בנות. בשנת 2021 פרסמה רעייתו ספר (קול דממה דקה, הוצאת מטר) המתאר את שנות השבי ובכלל זה את השפעתן על המשפחה.
לקריאה נוספת

מירב הלפרין ואהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל-האוויר, הוצאת משרד הביטחון, תשמ"ז, עמ' 65–68.
אסתר עיני, קול דממה דקה, הוצאת מטר, תשפ"א (2021).
עמיה ליבליך, חוץ מציפורים, הוצאת שוקן, תש"ן (1990).
הערות שוליים

↑  דני שלום, כרעם ביום בהיר, באוויר-פרסומי תעופה, עמ' 215
↑  דני שלום, כרעם ביום בהיר, באוויר-פרסומי תעופה, עמ' 594
↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק א' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), אויר - פרסומי תעופה, עמ' 474
↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק ב' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), אויר - פרסומי תעופה, עמ' 786
↑  דני שלום, רוח רפאים מעל קהיר חלק ב' - חיל האוויר הישראלי במלחמת ההתשה (1967-1970), אויר - פרסומי תעופה, עמ' 739
↑  מירב הלפרין ואהרון לפידות, חליפת לחץ - דפים בספר הטיסות של חיל-האויר, הוצאת משרד הביטחון, תשמ"ז, עמ' 65–68.
↑  אבינעם מיסניקוב, ‏הפלת קורנס 680, באתר "מרקיע שחקים"
↑  הטייס שמואל חץ נהרג כנראה, הנווט נשבה - בנפול המטוס בסואץ, מעריב, 20 ביולי 1970
↑  מיכל ויסברוד, ‏לשם ובחזרה, באתר חיל האוויר הישראלי, 27 בפברואר 2012
↑  דויד מושיוב, 74 שבויים הוחזרו עד כה ממצרים, דבר, 18 בנובמבר 1973, המשך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009461671905171  VIAF: 3224161453859964330005   WorldCat (עם VIAF): 3224161453859964330005
מילריט

| --- | --- |

מחטי מילריט בגאודה של קוורץ. אתר: הולס גפ (Halls Gap) מחוז לינקולן קנטקי בארצות הברית גודל: 4.0 על 2.9 על 3.0 ס"מ
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  NiS
 מערך קריסטלוגרפי:  טריגונלי
 צורת הגביש:  גבישים מחטיים, לעיתים חלולים עד 7 ס"מ, בדרך כלל כמקבצים קורנים דמויי שערות ארוגות, לעיתים כשהם מצפים דפנות סלע. לעיתים נדירות כמקבצים חסרי צורה.
 צבע:  צהוב פליז חיוור עד צהוב-ארד בחשיפה ממושכת לאוויר מקבל גוון אפור
 ברק:  מתכתי
 שקיפות:  אטום
 פצילות:  מושלמת על {1011} ו־{0112}, אבל בגלל צורת המחטים הדקים של הגביש קשה להבחין בה.
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  3 - 3.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  5.3 - 5.5
 שרטוט:  שחור ירקרק
 מידע נוסף:  הגבישים פריכים; הגבישים החלולים אלסטיים; המינרל מתמגנט בחימום, אחד המינרלים שנתגלו במטאוריטים של ברזל-ניקל
 מינרלים נלווים:  כלקופיריט, פירוטיט, פלואוריט, פיריט, פנטלנדיט, דולומיט, סידריט, גלנה, קלציט וקוורץ
גוש מבהיק של מחטי מילריט ארוגים יחדיו מקלגורלי (Kalgoorli) באוסטרליה המערבית (גודל ‎3.9 x 3.5 x 2.2 ס"מ)
מבנה המילריט
מילריט הוא מינרל סולפידי המכיל ניקל. צבעו כגוון הפליז והוא מופיע כקווצה של מחטים הקורנים ממרכז משותף.
תכונות > הרכב כימי וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של המילריט היא NiS . ניתן להבדיל בינו לבין פנטלנדיט שהרכבו הכימי דומה בעזרת צורת הגבישים וצבעו העמום יותר.
המילריט מתגבש במערכת הטריגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "הקסגונלית סקלנוהדרלית"  {\bar {3}}\ 2/m\ , וחבורת סימטריות מרחבית " R{\bar {3}}\ m". הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=9.607‏ ו-c=3.143.‏
תכונות > תכונות פיזיקליות

הגבישים מחטיים, לעיתים חלולים עד 7 ס"מ, בדרך כלל כמקבצים קורנים דמויי שערות ארוגות, לעיתים כשהם מצפים דפנות סלע. לעיתים נדירות כמקבצים חסרי צורה. הגבישים פריכים. הגבישים החלולים אלסטיים. למילריט יש פצילות, מושלמת על {1011} ו־{0112}, אבל בגלל צורת המחטים הדקים של הגביש קשה להבחין בה. הקשיות של המינרל נמוכה, 3 - 3.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 5.4 גרם לסמ"ק. המינרל מתמגנט בחימום. גבישים תאומים נוצרים תחת לחץ ב־{0112}.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא אנאיזוטרופי. גבישי המילריט הם אטומים. צבעם צהוב פליז חיוור עד צהוב-ארד בחשיפה ממושכת לאוויר מקבל גוון אפור. הברק של המילריט הוא מתכתי. המילריט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו) חלש באוויר, אבל תכונה זו מתחזקת בנפט. הגוונים שלו משתנים מצהוב-חום חיוור עד צהוב זוהר.
גילוי ומקור השם

הפיזיקאי והמינרלוג האנגלי ויליאם האלוס מילר היה הראשון שתיאר מינרל סולפידי המכיל ניקל שהתקבל ממכרה פחם בוויילס. ב-1845 קרא הפיזיקאי והמינרלוג האוסטרי קרל היידינגר (Wilhelm Karl Ritter von Haidinger)‏ (1795 - 1871) על שמו את המינרל, שדגימה ממנו הגיעה לידיו מזנקט יואכימסתל (St. Joachimsthal), כיום יחימוב (Jáchymov) ברכס קרושנה הורי בבוהמיה שבצ'כיה.
שימושים

מילריט, אם הוא מצוי בריכוז גבוה מספיק, הוא עפרה חשובה להפקת ניקל, משום שהוא מכיל אחוז גבוה יותר של ניקל מאשר פנטלנדיט. מקומות המפיקים ניקל מהמינרל כוללים את אתרי המחצבים של יקבינדי (Yakabindie) והנימון ול (Honeymoon Well mine) באוסטרליה ואת מרבצי הניקל הלטריטים של קלדוניה החדשה.
בגלל הגוון של המינרל הדומה לפיריט קיבל המינרל שלל כינויים הכורכים אותו עם פיריט. "שערות פיריט" (Hair Pyrites), "צינוריות פיריט" (Capillary Pyrites) ו"ניקל פיריט" (Nickel Pyrite).
התהוות

מילריט הוא מינרל מותמר נפוץ המחליף פנטלנדיט בסלעים סרפנטיניטים אולטרה-מאפיים. הוא נוצר כך על ידי הסרת גופרית מפנטלנדיט או מינרלים סולפידיים המכילים ניקל וברזל במהלך התמרה או מטאסומטיזם.
מילריט נוצר גם מסלעי הצטברות אוליביניים עניים בגופרית בתהליך של התגרענות. מניחים כי מילריט נוצר מגופרית וניקל המצויים באוליבין טהור בכמויות זעירות והנפלטים מהאוליבין במהלך תהליכי ההתמרה. באוליבין מגמטי יש עד כ-PPM 4,000 (חלקים למיליון) ניקל ועד ל-PPM 2,500 גופרית במבנה הגבישי כזיהומים כשהם מחליפים מתכות מעבר אחרות שלהם רדיוס יוני דומה כדוגמת ברזל (Fe+2) ומנגן (Mn+2).
מקור ותפוצה

המילריט מצוי בדרך כלל במקבצים קורנים של גבישים מחטיים בחללים בסלעי אבן גיר ודולומיט עשירים בסולפידים ובגאודות; כמו כן בסלעי משקע יחד עם פחם, ולעיתים נדירות בסרפנטיניטים ובמטאוריטים של ברזל וניקל.
מילריט מצוי כתוצר מהתמרה של פנטלנדיט במרבץ הניקל של סילבר סוואן (Silver Swan) באוסטרליה המערבית, ובגופים סרפנטיניטים אולטרה-מאפיים של קראטון ילגרן (Yilgarn craton) באוסטרליה המערבית בדרך כלל כפנטלנדיט שעבר התמרה.
המילריט מצוי באתרים רבים: גבישים גדולים ברמסבק (Ramsbeck) במדינת נורדריין-וסטפאליה, ובקמסדורף (Kamsdorf) בתורינגיה שבגרמניה; קלדנו (Kladno) בצ'כיה; במרתיר טודפול (Merthyr Tudful) בגלנמורגן שבוויילס; מכרה סטרלינג (Sterling mine) באנטוורפ (Antwerp, New York) מחוז ג'פרסון במדינת ניו יורק, ובהולס גפ (Hall's Gap) במחוז לינקולן בקנטקי שבארצות הברית; במרבצי הניקל הקומטיטיים של קמבלדה (Kambalda type komatiitic nickel ore deposits) באוסטרליה המערבית; ובמכרה הניקל טרוז'אן (Trojan), בבינדורה בזימבבואה.
לקריאה נוספת

Hurlbut, Cornelius S.; Klein, Cornelis, 1985, Manual of Mineralogy, 20th ed., Wiley, p. 279-280 ISBN 0-471-80580-7
הערות שוליים

↑  פרויקט rruff
↑  פרויקט rruff
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר באתר Mindat.
מסו-אמריקה

מפת אזור מסו-אמריקה
מֶסוֹ-אמריקה או מסואמריקה (בספרדית: Mesoamérica) הוא שמו של אזור ותרבות במדינות אמריקה המרכזית. האזור משתרע ממרכז מקסיקו לבליז, גואטמלה, אל סלוודור, הונדורס, ניקרגואה, וקוסטה ריקה ובתוכו מספר קהילות מהתקופה הפרה-קולומביאנית שפרחו לפני הקולוניזציה הספרדית של אמריקה במאות ה-16 וה-17.
קבוצות פרהיסטוריות באזור מאופיינות בכפרים חקלאיים לצד בירות בעלות טקסים פוליטיים דתיים גדולים. באזור זה התקיימו כמה מן התרבויות המורכבות והמתקדמות שבאמריקות, בהן בין היתר האולמקים, האצטקים, המאיה והטאוטיווקאן.
אטימולוגיה והגדרה

המונח "מסו-אמריקה", שפירושו ביוונית 'אמריקה האמצעית', נטבע בשנת 1943 על ידי האתנולוג הגרמני פאול קִירְכְהוֹף (Kirchhoff), אשר ציין כי קיים דמיון בין התרבויות הפרה קולומביאניות בתוך האזור שכלל את דרום מקסיקו, גואטמלה, בליז, אל סלבדור, מערב הונדורס, ושפלת החוף המערבי של ניקרגואה וכן צפון-מערב קוסטה ריקה. במסורת ההיסטוריה התרבותית ובתאום לתאוריה הרווחת אצל ארכאולוגים מתחילת אמצע המאה ה-20. קירכהוף הגדיר את האזור כאזור תרבות המבוססת על קווי דמיון תרבותיים שנוצרו על ידי אלפי שנים של אינטראקציה בין האזורים. (כלומר, דיפוזיה).
הקשר התרבותי כלל קשר אנתרופולוגי במעבר בין עמים ושבטים נוודים ליושבי קבע. קשר חקלאי, בעיקר בהסתמכות על גידול של תירס, השימוש בשני לוחות שנה שונים. האחד בן 260 ימים והשני המבוסס על שנה סולארית והוא 365 יום. מערכות קרובות בכתב ההירוגליפי, ודמיון במושגים בשפה ובהתייחסות לקרבה. האזור הוגדר לשונית על ידי מספר תכונות דקדוקיות שהתפשטו על ידי הדיפוזיה.
לקריאה נוספת

(2000): Atlas del México Prehispánico. Revista Arqueología mexicana. Número especial 5. Julio de 2000. Raíces/ Instituto Nacional de Antropología e Historia. México.
הערות שוליים

↑  Meso-America." Oxford English Dictionary|Oxford English Reference Dictionary, 2nd ed. (rev.) 2002. (ISBN 0-19-860652-4) Oxford, UK: Oxford University Press; p. 906.
↑  Glossary
↑  The University of Arizona
↑  Meso-American Archaeological Collection at AMNH
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4038782-3  VIAF: 243425589   WorldCat (עם VIAF): 243425589 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיקרוסקופ מנהור סורק

.
תמונה של סידור מחדש של משטח זהב, כפי שהתקבלה במיקרוסקופ מנהור סורק
תמונת מיקרוסקופ מנהור סורק של מולקולת פנטצין (pentacene).
מיקרוסקופ מנהור סורק, או ממ"ס (Scanning Tunneling Microscope או STM) הוא מיקרוסקופ אשר בעזרתו ניתן לבחון משטחים ברמה האטומית. המיקרוסקופ פותח בשנת 1981 במעבדות של IBM בציריך על ידי גרד ביניג והיינריך רורר, שקיבלו על המצאתם פרס נובל לפיזיקה בשנת 1986.
הרזולוציה של ממ"ס יכולה להגיע ל-1.1 ננומטר במישור האופקי ול-0.01 ננומטר בציר האנכי. 
בניגוד למיקרוסקופ אלקטרוני השימוש בממ"ס אינו מחייב ואקום או טמפרטורות נמוכות. עם זאת, הסריקה דורשת משטח נקי מאוד וטיפ חד ומדויק.
המיקרוסקופ סורק את המשטח הנבחן בעזרת חוד סורק, והסריקה מתבססת על תופעת המנהור, תופעה קוונטית של מעבר אלקטרונים דרך מחסום פוטנציאל - במקרה של המיקרוסקופ, בין קצה החוד למשטח. זרם המנהור יהיה תלוי מחד במרחק החוד מפני השטח ומאידך בצפיפות מצבים קוונטיים פנויים על המשטח. שני הגורמים מאפשרים לבחון בעזרת המיקרוסקופ את פני המשטח, וגם להבחין בסוגים שונים של אטומים הנמצאים על המשטח, או לצפות בשינויים אנרגטיים באטומים מאותו סוג.
בנוסף לתפקידו ככלי תצפית, יכול הממ"ס לשמש להזזת אטומים בודדים. יכולת זו התפרסמה כאשר בשנת 1989 סידרו החוקרים במרכז מחקר של יבמ 35 אטומים של קסנון בצורת האותיות IBM על פני משטח של ניקל, ובכך ייצרו את שלט הפרסום הקטן בעולם, אשר גובהו היה 5 ננומטר בלבד.
מנהור

מנהור היא תופעה קוונטית של מעבר חלקיק דרך מחסום פוטנציאל אשר האנרגיה שלו גבוהה מהאנרגיה הקינטית של החלקיק. לא ניתן להסביר את התופעה באמצעות מכניקה קלאסית, אשר במסגרת החוקים שלה חפץ אשר נתקע במחסום אותו הוא לא יכול לעבור יוחזר מהמחסום. במסגרת מכניקת הקוונטים ניתן להסביר את התופעה עבור חלקיקים בעלי מסה קטנה במיוחד, כגון האלקטרון, אשר התנהגותם כגל משמעותית יותר, ולכן גדלה ההסתברות שיעברו בעד המחסום.
רמות האנרגיה של אלקטרונים ((ψn(z) במימד אחד בנוכחות מחסום פוטנציאל (במקרה שלנו - בין קצה החוד הסורק של המיקרוסקופ לבין פני המשטח הנסרק) מתקבלות מפתרון משוואת שרדינגר:
כאשר ħ הוא קבוע פלאנק המצומצם (שלעיתים נקרא קבוע דיראק), m הוא מסת האלקטרון וz הוא מיקומו על הציר. כאשר אלקטרון בעל אנרגיה E נופל על מחסום פוטנציאל בעל אנרגיה (U(z, פונקציית הגל של האלקטרון היא פונקציה של גל מתקדם, אשר משוואתה:
כאשר
בתנאי ש(E > U(z - למשל, אם האלקטרון נמצא באחד משני צדי המחסום. אם האלקטרון נמצא בתוך המחסום, ניתן לתארו על ידי פונקציית גל קורס:
כאשר
קובע את קצב קריסת הגל בתוך המחסום.
כאשר חישבנו את פונקציית הגל של האלקטרון, ניתן לחשב את ההסתברות של הימצאות האלקטרון בכל נקודה בתוך המחסום. כאשר נפעיל מתח בין צדי המחסום - כלומר בין חוד למשטח - יתחברו שני הקצוות של הגלים הקורסים, וכך נקבל הסתברות סופית כלשהי של הימצאות האלקטרון בצד השני של המחסום. נניח והפעלנו על המחסום ברוחב W מתח V, כאשר קצהו אחד של המחסום נמצא ב-z=0. במקרה כזה ההסתברות של האלקטרון להימצא ב-z=W תהיה תלויה ביחס ישר לפונקציית הגל שלו בריבוע:
אנו רואים כי ההסתברות, ובהתאם אליה זרם המנהור, תלויים ברוחב המחסום, כך שעם הקטנת הרוחב - במקרה של המיקרוסקופ המרווח שבין החוד הסורק למשטח - יגדל הזרם בצורה אקספוננציאלית.
כאשר המתח V קטן יחסית, רק אלקטרונים הקרובים לאנרגיית פרמי, (כלומר למצב הקוונטי המאוכלס האחרון בטמפרטורה 0 קלווין) ישתתפו במנהור, לכן זרם המנהור תלוי מחד בצפיפות האלקטרונים בטווח אנרגיית eV מאנרגיית פרמי בצידו האחד של המחסום, ומאידך בצפיפות מצבים קוונטיים פנויים מצידו השני.