stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק שחיבר
ביוגרפיה > בארגנטינה

כעבור תקופה קצרה בלבנון נקרא על ידי הקהילה היהודית בארגנטינה לבוא ולשמש כרבם וכמורה דרכם.
בשנת ה'תשי״ד 1953 היגר הרב שחיבר עם משפחתו מלבנון, השתקע בבואנוס איירס וייסד את קהילת 'יסודי הדת', הקיימת עד היום. בנוסף הקים את ישיבת 'בית דוד' ועמד בראשה.
בתחילת שבתו בארגנטינה סבר שיש לבטל את החרם נגד גיורים במדינה, אותו תקנו הרב סתהון והרב גולדמן, בשל שעת הדחק הגדולה ומתוך רצון למנוע התבוללות. אולם ברבות השנים אימץ את הגישה המחמירה ונלחם בגיורים "שאנו עדים בדבר שלא ישמרו כלל וכל מה שעושים ומתגיירים רק אחיזת עיניים" אותם ערכו "רבנים חרדים ומומחים", כאשר הכוונה לרב דוד כהנא, רבה של ארגנטינה באותה העת, אותו כינה "ד"ר כהנא". הרב שחיבר פנה לרבנים רבים בבקשה שיפרסמו את דעתם המתנגדת לגיורים אלה, חלקם הסכימו איתו ונעתרו לבקשתו, ויש שהפציר בו שלא ימנע מלגייר, אלא ינסה לשפר את תהליך ההכנה לגיור, כך שהגיור יהיה "לשם שמים במידה שהיא".
לימים, כאשר הגיעו תלונות לרבו, הרב משה טוויל, על תקיפותו של תלמידו בענייני הדת, אמר כי שמח לשמוע שתלמידו אינו אהוב, משום שרב שאהוב על כולם סימן שאינו עושה את תפקידו כראוי.
בשנת --- ביקר בישראל, ופגש את הרב מסעוד בן שמעון. בשיחתו עמו אמר כי מודל כוללי האברכים כיום אינו מוצלח דיו, וכי במקום להביא אברכים שכבר גדלו בתורה לתוך הכולל, טוב יותר לקחת ילדים שטרם גדלו בחכמה, לגדלם ולשלם להם משכורת קטנה, ואת יתרתה לשמור להם בצד. והוסיף כי אם יהיה מי שיעשה זאת הוא יירתם לסייע לו.
הרב יצחק משה שחיבר נפטר בשבת קדש, כ"ז באב ה'תש"ן - 18 באוגוסט 1990.
ביוגרפיה > מתלמידיו

הרב יצחק ענתבי סקה
הרב משה מוהדב
כתביו

ספר יצחק ירנן, פסקי הלכה ומנהגי אר"ץ יצא לאור על ידי בנו הרב יוסף, בואנוס איירס, ה'תש"ם
ספר רועה נאמן, שני חלקים על שולחן ערוך אורח חיים ויורה דעה
סדר הסליחות, על פי מנהגי קהילות ארם צובא
הרהורים מאת חכם יצחק משה שחיבר זצ"ל, באתר המורשת העולמית לארם צובא
הנצחתו

לזכרו ועל שמו הוקם כולל אברכים 'אור יצחק' בשכונת רמת שלמה בירושלים.
הערות שוליים

1 2  ישיבת שמחת יום טוב, קובץ נר יום טוב - גיליון י"א, ירושלים, תשס"ב
1 2 3 4  דגלי תורה, ירושלים: מכון טורי זהב, תשע"ז
↑  מכתב מאת הרב יצחק שחיבר אל הרב הרצוג, באתר מורשת, ‏21 באוקטובר 2015
↑  חכם יצחק שחיבר זצ"ל הרב הראשי לארגנטינה בהכנסת ספר תורה קהילת יסוד הדת 1986., באתר יוטיוב, ‏8 באוגוסט 2018
↑  שאול מנג'ד, ההקדמה, בבינת הלב, ירושלים: הוצאת אותיות, ה'תש"ע
↑  מח, ישכיל עבדי חלק ה'
↑  רועה נאמן חלק יו"ד, סימן ע"ה
↑  יעקב ברוך הכהן טראב, יעטה מורה, ירושלים, ה'תשס"ה
↑  יענקי פרבר, הקהילה באבל: המנהיג בן ה-92 הלך לעולמו, באתר בחדרי חרדים, ‏י"ח בשבט ה'תשפ"ב
לוביה

ערך זה עוסק במין של שעועית. אם התכוונתם לישוב ערבי שניטש במלחמת העצמאות, ראו .
| שעועית העין השחורה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: פרפרניים
סוג:: לוביה
מין:: שעועית העין השחורה
שם מדעי
 Vigna unguiculata ‏ולפרס, 1843
שעועית העין השחורה (או לוּבְּיָה; שם מדעי: Vigna unguiculata) ידועה גם בשם רוּבְּיָה וצ'או-לי היא מין בסוג לוביה. מקורה בהודו והיא גדלה בחלקים נרחבים של אסיה. שעועית העין השחורה הגיעה לראשונה ליבשת אמריקה בשנת 1600 למדינת וירג'יניה. "שעועית העין השחורה" גדלה בכל העולם. מכיוון שהשעועית עוברת מוטציה בקלות היא מופיעה במספר וריאציות.
במקורות

שעועית העין השחורה או שעועית אדומה או הלוביה מופיעה במשניות שונות בסדר זרעים כשעועית (לדוגמה משנה, מסכת כלאים, פרק א', משנה א') וזיהויו נשתמר בשפות שונות על ידי פרשנים[דרוש מקור].
אמר רבי יונה:

למה נקרא שמה שעועית?

- שהיא משעשעת את הלב, ו"מהלכת" את בני מיעים.
בפירוש עיקר תוספות יום טוב מוסבר ש"משעשעת" היא מלשון טיוח – כפי שהפסוק "טח מראות עיניהם" (ישעיה מד יח) מתורגם לארמית "שעה עיניהון"... כלומר שגורמת לתחושה מלאה ושובע.
נהוג גם לזהות שעועית זאת עם הרוביא הנזכרת בתלמוד (תלמוד בבלי, מסכת כריתות, דף ו', עמוד א') כאחד הסימנים הנאכלים בליל ראש השנה.
לוביאנה

| --- | --- |
 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 שטח:  0.4 קמ"ר
 גובה:  145 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  109 (2001)
 קואורדינטות:  52°17′27″N 32°29′52″E﻿ / ﻿52.290833333333°N 32.497777777778°E﻿ / 52.290833333333; 32.497777777778 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםלוביאנה(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםלוביאנה(למפת מחוז צ'רניהיב רגילה) צ'רניהיב ניז'ין פרילוקי בכמץ' נוסיבקה נובהורוד-סיוורסקי בלארוס רוסיה סומי פולטבה קייבלוביאנה(למפת מחוז צ'רניהיב מוגדלת) צ'רניהיב ניז'ין פרילוקי בכמץ' נוסיבקה נובהורוד-סיוורסקי בלארוס רוסיה סומי פולטבה קייבלוביאנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
לוביאנה (באוקראינית: Луб'яне) הוא כפר במחוז משנה סמיונוב שבמחוז צ'רניגוב באוקראינה. שמו הקדום של היישוב הוא פהר (באנגלית pahar, ביידיש: פאהאר). אוכלוסיית הכפר מנתה בשנת 2001 109 אנשים.
בעבר התקיימה בה קהילה יהודית. בעיר הייתה קהילה של חסידי חב"ד מחסידיו של רבי ישראל נח שניאורסון, אדמו"ר בניז'ין.
הערות שוליים

↑  מבית הגנזים, ספריית ליובאוויטש, 2010, עמ' שסד
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כף (כוכב)

| --- | --- |
   
 מיקומו של כף בקבוצת הכוכבים קסיופאה
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  קסיופאה
 שמות נוספים:  β בקסיופאה, גליזה 8, LHS 1027
 סוג:  ענק לבן-צהבהב
 בהירות נראית:  2.27 משתנה
 סיווג ספקטרלי:  F2 III
 עלייה ישרה:  00ʰ 09ᵐ 10.7ˢ מילי-שניות קשת בשנה
 נטייה:  ‏59.21″ ‏08′ ‏59°‏+ מילי-שניות קשת בשנה
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  1.15
 מרחק:  55  שנות אור 16.86  פארסק
 רדיוס:  3.0 (בקטבים) - 3.8 (בקו המשווה) רדיוסי שמש
 מסה:  1.9 מסות שמש
 עוצמת הארה:  פי 30 מהשמש
 טמפרטורה:  6,825-6,900 K
 מהירות סיבוב:  72-80 ק"מ/שנייה
 גיל:  1,100 מיליון שנים
 מהירות רדיאלית:  4.3±0.8 קילומטר לשנייה
 תנועה עצמית:  557 מילי-שניות קשת בשנה
 היסט:  59.58±0.38 אלפיות של שניות קשת
 מתכתיות:  −0.15 
 
כָּף (מערבית: كف - "כף יד", או β בקסיופאה, נקרא גם גליזה 8 ו-LHS 1027, הוא בדרך כלל הכוכב השני בבהירותו בקבוצת הכוכבים קסיופאה, אך הכוכב המשתנה γ בקסיופאה עולה עליו בבהירותו מדי פעם. הכוכב נמצא בקצה המערבי של האסטריזם בצורת האות W שמהווה את החלק הבולט של קבוצת הכוכבים. מקור שמו הוא שמה העתיק של קבוצת קסיופאה כולה בערבית: الكف الخصيب (אל-כף אל-חד'יב) - היד הפורייה שכן חמשת כוכבי הקבוצה הבולטים נחשבו לאצבעות של יד צבועה בחינה. הכוכב נמצא במרחק של כ-55 שנות אור ממערכת השמש ובהירות נראיתו היא מדרגה 2.27.
תכונות

כף הוא ענק לבן-צהבהב מסוג ספקטרלי F2 III, מסתו היא מעט פחות מ-2 מסות שמש, רדיוסו כ-3 רדיוסי שמש בקטבים וכ-3.8 רדיוסי שמש בקו המשווה, זאת בשל המהירות הגבוהה שבה הוא סובב על צירו, בין 70 ל-80 קילומטרים בשנייה, ששקולים לסיבוב שלם בפחות מ-24 שעות. בשל צורתו הפחוסה, גם הטמפרטורה שלו אינה אחידה ומשתנה מ-6,167 קלווין בקו המשווה ועד ל-7,208 קלווין בקטבים. הוא מאיר בעוצמה של פי 30 מעוצמת ההארה של השמש, אך בהירותו משתנה מעט בין דרגות בהירות 2.25 ו-2.29 במחזוריות של 2 שעות ו-25.5 דקות והוא מסווג כמשתנה קפאידי ננסי מהסוג של δ במגן. זהו הכוכב המשתנה הבהיר ביותר מסוג זה.
לכף תנועה עצמית גדולה יחסית של למעלה מחצי שניית קשת בשנה ובשל כך הוא הוכנס לקטלוג לויטן.
הערות שוליים

1 2 3  SIMBAD: Caph
1 2 3 4 5 6 7  X. Che, J. D. Monnier, M. Zhao, E. Pedretti, N. Thureau, A. Mérand, T. ten Brummelaar, H. McAlister, S. T. Ridgway, N. Turner, J. Sturmann & L. Sturmann: Colder and Hotter: Interferometric Imaging of β Cassiopeiae and α Leonis, The Astrophysical Journal, Vol. 732, Iss. 2, article id. 68, p. 5 (2011)
↑  W. J. Luyten: LHS 1027, LHS Catalogue, 2nd Edition (1979)
↑  E. Riboni, E. Poretti & G. Galli: The long-term behaviour of the photometric variability of β Cassiopeiae, Astronomy & Astrophysics Suppl. 108, p. 57 (1994)
↑  Global Catalogues of Variable Stars: Beta Cassiopeiae
↑  E. Riboni, E. Poretti & G. Galli: The long-term behaviour of the photometric variability of β Cassiopeiae, Astronomy & Astrophysics Suppl. 108, p. 55 (1994)
כלבם של בני בסקרוויל (סרט, 1972)

| --- | --- |
 מבוסס על:  כלבם של בני בסקרוויל מאת ארתור קונאן דויל
 בימוי:  בארי קריין
 הופק בידי:  סטנלי קאליס
 תסריט:  רוברט אי תומפסון
 עריכה:  ביל מושר
 שחקנים ראשיים:  סטיוארט גריינג'ר ברנרד פוקס 
 צילום:  הארי ל. וולף
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Universal Television
 חברה מפיצה:  ABC
 הקרנת בכורה:  12 בפברואר 1972
 משך הקרנה:  74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  פשע אימה מסתורין
 דף הסרט ב־IMDb
 
כלבם של בני בסקרוויל (באנגלית: The Hound of the Baskervilles) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי משנת 1972 בבימויו של בארי קריין ובכיכובם של סטיוארט גריינג'ר בתפקיד שרלוק הולמס וברנרד פוקס בתפקיד דוקטור ווטסון. הסרט מבוסס על הרומן "כלבם של בני בסקרוויל" מאת ארתור קונאן דויל.
הפקה

עיבוד זה של "כלבם של בני בסקרוויל" היה הגרסה האמריקאית הצבעונית הראשונה של הסיפור, והיא הופקה על ידי רשת ABC-TV עבור התוכנית "ABC Movie of the Week". ההפקה הייתה אחת משלושה פרקי פיילוט לסדרה של סרטי טלוויזיה המציגים בלשים ספרותיים. האחרים היו על ניק קרטר והילדגרד וית'רס. בגרסה זו נעשה שימוש בתפאורה מהפקות אחרות, בעיקר מסרטי אימה.
נתוני הצפייה היו נמוכים והביקורות היו גרועות, מה שגרם להורדת סדרת הסרטים המתוכננת.
בעיתון לוס אנג'לס טיימס נכתב על הסרט שהוא "מייגע, פטפטני, מבוים באופן גרוע", אם כי על השחקנים גריינג'ר ופוקס נכתב שהם "מתקבלים על הדעת".
צוות השחקנים

סטיוארט גריינג'ר – שרלוק הולמס
ברנרד פוקס – דוקטור ווטסון
איאן אירלנד – סר הנרי
ויליאם שאטנר – ג'ורג' סטפלטון
ג'יין מרו – בריל סטפלטון
אנתוני זרב – ד"ר מורטימר
סאלי אן האווס – לורה פרנקלנד
ג'ון ויליאמס – ארתור פרנקלנד
אלן קיילו – המפקח לסטרייד
הערות שוליים

↑  "The Hound of the Baskervilles". TCM. נבדק ב-2011-12-28.
1 2  Alan Barnes (2002). Sherlock Holmes on Screen. Reynolds & Hearn Ltd. p. 65. ISBN 1-903111-04-8.
↑  Peter Haining (1994). The Television Sherlock Holmes. Virgin Books. p. 71. ISBN 0-86369-793-3.
↑  Alan Barnes (2002). Sherlock Holmes on Screen. Reynolds & Hearn Ltd. p. 66. ISBN 1-903111-04-8.
1 2  Peter Haining (1994). The Television Sherlock Holmes. Virgin Books. pp. 71–72. ISBN 0-86369-793-3.
↑  Page, D. (1972, Feb 12). TV MOVIE REVIEW. Los Angeles Times (1923-Current File) Retrieved
לוביאנקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  לוביאנקה, מטה שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
 כתובת:  רחוב בולשאיה לוביאנקה 2
 מיקום:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 בעלים:  שירות הביטחון הפדרלי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  המאה ה-19 – המאה ה-20
 אדריכל:  אלכסיי שצ'וסב, אלכסנדר איבנוב 
 סגנון אדריכלי:  נאו-בארוק, קלסיציזם סטליניסטי 
 קואורדינטות:  55°45′37″N 37°37′43″E﻿ / ﻿55.7602157°N 37.62859469°E﻿ / 55.7602157; 37.62859469
 he
 
לוּבּיַאנקַה (ברוסית: Лубянка) הוא שמו העממי של בניין המטה הכללי של שירות הביטחון הפדרלי, אחד מיורשיו של הק.ג.ב. שנוסד לאחר פירוק ברית המועצות. הבניין נמצא בכיכר לוביאנקה בתחילת רחוב לוביאנקה גדולה, במשצ'אנקה, מוסקבה.
בעבר שכן במרתפי הבניין בית סוהר מפורסם, שבו נכלאו, עונו והוצאו להורג אנשים רבים מספור. הבניין, שנמצא בכיכר לוביאנקה במוסקבה, הוא בניין גדול עם חזית עשויה לבנים צהובות, אשר תוכנן על ידי אלכסנדר וסילייביץ' איבנוב (Александр Васильевич Иванов) בשנת 1897, ובהמשך נבנתה לו תוספת על ידי האדריכל אלכסיי שצ'וסב (Щусев) בין השנים 1940–1947.
לוביאנקה, אשר נבנה בשנת 1898 בסגנון נאו-בארוקי, נועד לשמש כמטה של חברת הביטוח הכלל-רוסית, וניכר ברצפות העץ היפיפיות שבו ובקירותיו בצבע ירוק בהיר.
לאחר המהפכה הבולשביקית נתפס הבניין על ידי הממשלה כדי לשמש כבניין מטה המשטרה החשאית, אשר נקראה אז צ'קה (Cheka). במהלך הטיהורים הגדולים של סטלין, הפכו משרדי הבניין לצפופים מאוד לאור גידול הצוות שעבד במקום. בשנת 1940 התבקש הארכיטקט הסובייטי המפורסם ביותר, אלכסיי שצ'וסב, להכפיל את גודלו של הבניין על ידי הוספת קומה והרחבת הבניין מאחור. תוכניתו של שצ'וסב הדגישה את סגנון הקלסיציזם סטליניסטי של הבניין. אולם שצ'וסב הספיק, בשנות הארבעים, לשנות רק המחצית השמאלית בחזית הבניין. זאת, עקב פתיחת החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה ועיכובים נוספים. חזיתו הבלתי סימטרית של הבניין נותרה ללא שינוי עד לשנת 1983, כאשר תחת הנהגתו של יורי אנדרופוב הושלם שינוי המחצית הימנית בחזית והסימטריה הושבה לבניין, בהתאם לתוכניתו המקורית של שצ'וסב.
אף על פי שהמשטרה החשאית הסובייטית שינתה את שמה מספר פעמים, המטה הכללי שלה נותר כל העת בבניין. ראשי המשטרה החשאית, החל מלברנטי בריה ועד ליורי אנדרופוב, ישבו באותו משרד בקומה השלישית הצופה על פסלו של פליקס דזרז'ינסקי, מייסד הצ'קה. בחודש אוגוסט 1991, מיד לאחר כישלון הפיכת ינאייב נגד מיכאיל גורבאצ'וב, הופל הפסל על ידי מפגינים והועבר לגן הפסלים במוסקבה.
בית הכלא בקומת הקרקע של הבניין תואר בהרחבה בספרו הידוע של אלכסנדר סולז'ניצין "ארכיפלג גולאג". בין האסירים הידועים אשר נכלאו בבניין, עונו ונחקרו בו ניתן להזכיר את ראול ולנברג, נתן שרנסקי, הכומר הישועי וולטר צ'יזק והמשורר בנימין גוטיאנסקי. על אף החקירות הקשות, בית הכלא עצמו נחשב לטוב בברית המועצות, בשל הספרייה המצוינת (הספרים באו מבתי האינטליגנציה שנאסרה אז), גודל התאים, איכות המיטות, והמבחר הגדול במזון.
לאחר פירוק ארגון הק.ג.ב., הפך בניין לוביאנקה למטה הכללי של משמר הגבול הרוסי וכן שוכנת בו הנהלת שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה, הפס"ב (ФСБ). כמו כן נפתח בבניין מוזיאון לתולדות הקג"ב. המטה הראשי של פס"ב נמצא בבניין אחר השוכן באותו כיכר לוביאנקה. בקרבת הבניין ניצבת אנדרטה לקורבנות הרדיפה הפוליטית בברית המועצות, שהוקמה על ידי ארגון ממוריאל.
ראו גם

נ.ק.ו.ד.
ק.ג.ב.
שירות הביטחון הפדרלי (פס"ב)
שירות ביון החוץ של רוסיה
כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה

כוח שמירת השלום הרוסי בגאורגיה הוא כוח שהוצב בשנת 1994 באזורי העימות של גאורגיה, באבחזיה ובדרום אוסטיה על ידי חבר המדינות ומורכב בעיקר מחיילי הפדרציה הרוסית.
רקע

עם הכרזת העצמאות של גאורגיה, באפריל 1991, היו מוצבים בגאורגיה בסיסים צבאיים רוסיים במסגרת המחוז הצבאי של עבר הקווקז. למרות דרישת הגאורגים לא פינו הרוסים את הבסיסים, ואף התערבו בסכסוכים הפנימיים בגאורגיה.
בתחילת 1993 ביקש נשיא גאורגיה, אדוארד שוורדנדזה, מהארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE) והאו"ם להציב כוחות של שמירת שלום בגאורגיה, בעקבות מלחמת אבחזיה ומלחמת דרום אוסטיה, אולם ללא הצלחה. בסתיו 1993 ניחתה על גאורגיה מתקפה מסיבית מהצבא האבחזי, שזכה כנראה לתגבור מרוסיה. כתוצאה מכך נאלץ שוורדנדזה להסכים להצעתה של רוסיה להצטרפות לחבר המדינות. ב-3 בפברואר 1994 חתמו ילצין ושוורדנדזה בטביליסי על הסכם לשיתוף פעולה צבאי. גאורגיה הסכימה להצטרף להסכם הביטחון הצבאי של חבר העמים ואיפשרה לרוסיה להותיר שלושה בסיסים על אדמתה של גאורגיה. הרוסים טענו כי הבסיסים נחוצים לצורך השמירה על השלום והיציבות באזור קריטי מדרום לרוסיה. במקביל כפתה רוסיה על הבדלנים האבחזים להשתתף בשיחות השלום.
הסכם מוסקבה

ב-14 במאי 1994 נחתם במוסקבה הסכם הפסקת האש והפרדת כוחות על ידי המעורבים בסכסוך הגאורגי-אבחזי, שנקרא הסכם מוסקבה (1994). כעדים לחתימת ההסכם חתמו נציגי האומות המאוחדות, הפדרציה הרוסית והארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. ההסכם קיבל גושפנקה של האו"ם בהחלטת האו"ם מספר 934. בהסכם הסכימו גאורגיה ואבחזיה על הפסקת אש ויצירת אזור ביטחון מפורז. כמו כן הסכימו הצדדים על הצבת כוח שמירת שלום של חבר המדינות, שיפקח על יישום ההסכם בעזרתו של כוח המשקיפים של האו"ם בגאורגיה (UNOMIG), שהפך אף הוא לכוח שמירת שלום.
כוח שמירת השלום

הבסיס הרוסי בגודאותה שהיה באבחזיה עוד מתקופת השלטון הסובייטי, הפך ב-24 ביוני 1994 לכוח שמירת השלום, על פי החלטת חבר המדינות. עם תחילת פעילותו ניסה הכוח לטפל בבעיית 300,000 הפליטים הגאורגים שברחו מבתיהם במהלך מלחמת אבחזיה לגאורגיה עצמה ולצפון הקווקז, אולם ללא הצלחה. למעשה, כמו בדרום אוסטיה, הקים כוח שמירת השלום מחנות באזור החיץ ושמר על הפרדה בין הניצים. כבר בשלב זה העלו הגאורגים טענות כי הכוח ממלא תפקיד פסיבי של מעין משמר גבול ולא כוח שמירת שלום.
באוגוסט 1995 עזר כוח השלום לשר הממונה על הביטחון הלאומי של גאורגיה, איגור גיאורגדזה, שנמלט מגאורגיה. הוא הואשם בניסיון להתנקש בנשיא הגאורגי שוורדנדזה.
כוח שמירת השלום הרוסי לא הצליח לייצב את המצב בין גאורגיה לאבחזיה. חטיפת ארבעה משקיפי או"ם בפברואר 1998, הפגנה של כ-15,000 איש בטביליסי, במטרה להאיץ את החזרת הפליטים הגאורגיים לבתיהם וניסיון ההתנקשות כנגד שוורדנדזה, הגדילו את חוסר שביעות הרצון מכוח שמירת השלום. פתיחת מלחמת אבחזיה הוכיחה את אוזלת ידו של כוח שמירת השלום, כאשר מאות אבחזים פשטו על כפרים מאוכלסים בגאורגים.
ראו גם

המחוז הצבאי של עבר הקווקז
לקריאה נוספת

אלברכט שנבל (2001), ביטחון דרום-מזרח אירופה, עמ' 52-54, ISBN 1590330978 (באנגלית)
לורנה פטרסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1956 (בת 68) ארצות הברית ויטייר, קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1979–1993 (כ־14 שנים)
 מקום לימודים:  האוניברסיטה האמריקאית ליהדות  American River College  Rio Hondo College 
 בן או בת זוג:  Robert Ginty (1983–?)  מייקל לאמבק 
 פרופיל ב-IMDb
 
לורנה פטרסון (באנגלית: Lorna Patterson; נולדה ב-1 ביולי 1956) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה וחזנית יהודייה-אמריקאית.
ביוגרפיה

פטרסון נולדה בוויטייר, קליפורניה, שם למדה במכללת "ריו הונדו" במשך סמסטר אחד. היא נמנית עם החברות המייסדות של "איגוד התיאטרון המוזיקלי" והופיעה במחזות רמק רבים. פטרסון ידועה בעיקר בזכות תפקידה כרנדי, הדיילת הבלונדינית בסרט הקומדיה המצליח משנת 1980 "טיסה נעימה", וכן כטוראית בנג'מין בסדרת הטלוויזיה המבוססת על סרט הקולנוע באותו השם.
פטרסון נישאה לשחקן רוברט גינטי. כיום היא נשואה לשחקן והבמאי האמריקאי-יהודי, מייקל למבק (אנ'), ולזוג יש שני ילדים. פטרסון התגיירה כמה שנים לאחר שנישאה ללמבק.
כנגד כל הסיכויים (טלנובלה)

| --- | --- |

 סוגה:  טלנובלה
 יוצרים:  חברת טלוויסה
 כותבים:  גבריאלה אורטגוסה 
 בימוי:  באטריס שרידן, מרטה לונה 
 שחקנים:  מרלן פבלה סבסטיאן רולי אדריאנה פונסקה אזלה רובינסון קיקה אדגר
 ארץ מקור:  מקסיקו
 שפות:  ספרדית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  130
 הפקה
 מפיק:  פבלו פרס
 הפצה:  טלוויסה 
 צלמים:  ארנסטו ארולה
 מוזיקה:  Intocable
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  טלוויסה ויוה
 תקופת שידור מקורית:  25 באפריל 2005 – 4 בנובמבר 2005
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כנגד כל הסיכויים (בספרדית: Contra viento y marea) היא טלנובלה מבית טלוויסה. הטלנובלה היא גרסה מחודשת לטלנובלה "La Loba Herida", משנת 1993. כוכבי הטלנובלה הם: מרלן פבלה וסבסטיאן רולי.
עלילה

נטליה ריוס היא נערה יפהפייה אשר גרה עם דודתה אינס ועם בעלה הרשע של דודתה, ארקדיו. אחרי שניסה לאנוס את נטליה, מוכר אותה ארקדיו לקבוצת בריונים. ולנטה אורטיגוזה, אחד מחברי הקבוצה, מרגיש רחמים על הנערה, ועוזר לה לברוח בחזרה לביתה. נטליה חוזרת שבורה לביתה, רק כדי למצוא את דודתה על ערש דווי. לאור בקשתה האחרונה של דודתה, עוברת נטליה לגור בבית משפחת סרנו, שם היא מתקבלת בברכה על ידי דיירי הבית, אולם אפולוניה, בעלת הבית, מתייחסת אליה בזלזול ועוינות. סבסטיאן קארדנס הוא בן למשפחה ענייה. הוא אחיו של אדוארדו ובנה של אמפרו, אשר מעולם לא קיבלה אותו והעדיפה על פניו את אחיו, אדוארדו. יום אחד, באחד מהערבים, אדוארדו מותקף על ידי שיכור. סבסטיאן מגיע ומציל אותו ומשאיר את השיכור חסר הכרה, אך כאשר השיכור נמצא חסר חיים, סבסטיאן נשלך לכלא. השנים עוברות, ונטליה ואדוארדו, אשר לומדים יחדיו בקולג', הופכים לחברים טובים ללימודים. יום אחד, סבסטיאן משתחרר מהכלא ופוגש את נטליה. השניים מתאהבים זה בזאת, אך גורמים בלתי צפויים גורמים לכך שאהבתם תעמוד בקשיים רבים.
צוות שחקנים

מרלן פבלה - נטליה ריוס
סבסטיאן רולי - סבסטיאן קארדנס
אדריאנה פונסקה - סנדרה סרנו רודל
אזלה רובינסון - אפולוניה רודל דה סרנו
קיקה אדגר - רחינה קמפוס/לונה הצוענייה/אלברו קמפוס
ארנסטו דאלסיו - אדוארדו קארדנס
ארמנדו אריזה - אימנול בלמסדה
אלברטו אסטרז'ה - ולנטה אורטיגוזה/פרנקו גלארדו
אויטה מונוז - דונה קרוס
ביאטריס שרידן - קרלוטה רודל
לואיס קוטורייר - תאודורו סרנו
סילביה מנריקה - אמפרו קרדנס
אלקסיס איילה - ריקרדו סנדובל
חוליו קמחו - סאול טרחו "וננו"
מרקו מנדס - רנאטו אלדי
לוקומוטיב ליסקי

לוקומוטיב ליסקי (ברוסית: «Локомоти́в» Лиски) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר ליסקי שבמחוז וורונז'. המועדון נוסד לראשומה בשנת 1936 והתמודד שנים רבות באליפות רוסיה בקרב מועדוני כדורגל חובבניים (מחוז צ'רנוזמיה). בתום עונת 2021 העפילה לליגה הרוסית השנייה בכדורגל, בה תתמודד החל מעונת 2022/2023.
היסטוריה

הקבוצה התמודדה במרבית שנותיה בתקופה הסובייטית בתחרויות של מחוז וורונז'. בשנת 1993 סיימה במקום השלישי באליפות המחוז. בשנת 1994 שיחקה בליגה החובבנית וסיימה כסגנית בית א' מרכז. בשנת 1995 סיימה כסגנית בית 2 בליגה השלישית. בשנים 1996—1997 שיחק המועדון באליפות המערב של הליגה השנייה (וסיים במקום השני בעונת 1997, שהיה לתוצאה הטובה ביותר בתולדות המועדון). בשנים 1998—2002 המועדון השתתף באליפות המרכז של הליגה השנייה.
ברם, בשנים 2003—2004 ירדה לליגה השלישית והתמודדה באליפות צ'רנוזמיה. בשנים 2005 ו-2016 התמודד בליגה החובבנית עד 2016 עת אולצה לרדת מהליגה בשל בעיות כלכליות.ב-8 באפריל 2017, התאחדות הכדורגל הרוסית החליטה לשלול מהקבוצה התמודדות בטורנירי ההתאחדות. בעונת 2019 חזרה לליגה השלישית והתמודדה בה בהצלחה עד עונת 2020 כאשר זכתה באליפות המרכז של הליגה השלישית. בעונת 2021 התמקמה בצמרת הטבלה והצליחה להבטיח השתתפות בליגה השנייה וחזרה למסגרות המקצועניות של רוסיה מעונת 2022/2023.
תארים

זכייה: 2004, 2020, 2021
זכייה: 2019
זכייה: 2020
הערות שוליים

↑  «Елец» нацелился на медали
↑  Итоги Конференции РФС
לואיס סוארס מירמונטס

לואיס סוארס מירמונטס (בספרדית: Luis Suárez Miramontes;‏ 2 במאי 1935 – 9 ביולי 2023) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ספרדי. הוא שיחק כקשר בדפורטיבו לה קורוניה, בברצלונה, באינטר מילאנו, בסמפדוריה ובנבחרת ספרד. סוארס נחשב אחד מהקשרים הספרדים הגדולים בכל הזמנים. הוא היה ידוע במסירותיו המדויקות ובבעיטותיו החזקות. ב-1964 עזר לנבחרת ספרד לזכות באליפות אירופה. סוארס היה חבר בסגל המוצלח של ברצלונה בשנות ה-50 לפני שהצטרף לאינטר מילאנו. לאחר שלוש עונות בסמפדוריה פרש סוארס ממשחק ב-1973.
לאחר מכן החל סוארס בקריירת אימון. הוא אימן את אינטר מילאנו בשלוש קדנציות. בנוסף, אימן סוארס הן את נבחרת ספרד הצעירה והן את הנבחרת הבוגרת.
קריירת מועדונים

סוארס נולד בלה קורוניה שבגליסיה. החל את קריירת הכדורגל שלו בקבוצת דפורטיבו לה קורוניה ב-1949. הוא התקדם בין קבוצות הנוער של דפורטיבו עד הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת ב-6 בדצמבר 1953. עד סוף העונה הבקיע שלושה שערים ב-17 משחקים. ב-1954 עבר סוארס לברצלונה, אך את רוב עונתו הראשונה במועדון בילה בקבוצת המשנה של המועדון, אספנייה אינדסטריאל.
בין 1955 לבין 1961 היה סוארס שחקן קבע בסגל ברצלונה לצד לאזלו קובאלה ושנדור קוצ'יש. עם הלניו הררה כמאמן, זכתה הקבוצה בדאבל (זכייה באליפות ובגביע הגנרל) ב-1959 ובדאבל נוסף (זכייה באליפות ובגביע ערי הירידים) ב-1960. באותה שנה זכה סוארס גם בתואר כדור הזהב. אחד ממשחקיו האחרונים בקבוצה היה גמר גביע אירופה לאלופות 1961, בו הפסידה קבוצתו 2–3 לבנפיקה.
ב-1961 הפך סוארס לשחקן היקר בעולם, לאחר שהועבר מברצלונה לאינטר מילאנו תמורת 142,000 פאונד. סוארס שיחק באינטר תחת הדרכתו של הררה פעם נוספת. סוארס היה שחקן קבע גם באינטר והיה חלק חשוב בקבוצה שזכתה לכינוי "לה גרנדה אינטר" ונחשבה לקבוצה הטובה באירופה באותן שנים, עימה זכה בשלוש אליפויות הסרייה א', שני גביעי אירופה ושני גביעים בין-יבשתיים. בין 1961 לבין 1970 ערך 328 הופעות במדי הקבוצה והבקיע 55 שערים.
נבחרת ספרד

סוארס שותף ב-32 משחקים של נבחרת ספרד, בהם הבקיע 14 שערים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-6 בדצמבר 1957 בניצחון 1–6 על נבחרת הולנד. סוארס ייצג את נבחרתו במונדיאל 1962 ובמונדיאל 1966. הישגו הגדול ביותר עם הנבחרת היה זכייה ביורו 1964. את משחקו האחרון במדי הנבחרת הספרדית ערך ב-1972.
נפטר במילאנו שבאיטליה ב-9 ביולי 2023.
תארים

אליפות ספרד (2): 1958/59, 1959/1960
הגביע הספרדי (2): 1957, 1959
גביע ערי הירידים (2): 1958, 1960
אליפות איטליה (3): 1962/63, 1964/65, 1965/66
גביע אירופה לאלופות (2): 1963/64, 1964/65
הגביע הביניבשתי (2): 1964, 1965
אליפות אירופה: 1964
כדור הזהב: 1960
נבחרת השנה בעולם (3): 1963, 1964, 1965
הנבחרת המצטיינת של יורו 1964
סוארס (ראשון מקדימה) חוגג עם שחקני אינטר את הזכייה בגביע האלופות של 1965
כף-מזלג

עיצובים שונים של הכלי
כף-מזלג (באנגלית: Spork, הלחם של המילים Spoon (כף) ו-Fork (מזלג); ידוע בעברית גם כ-כַּפְלֵג, כַּזְלֵג ו-מַזְכַּף) הוא כינוי לכלי אכילה הכולל הן את צורתה המעוגלת של הכף והן את זו של המזלג, ועל כן יכלול 2–4 שיניים. נעשה בו שימוש בקרב מסעדות מזון מהיר, בתי כלא, צבאות שונים וארוחות טיסה.
היסטוריה

כלי הדומה לזה המודרני ניתן למצוא במאה ה-19, כשהוא הומצא על ידי סמואל ו. פרנציס בשנת 1874.
במאה ה-20 נכתבו בארה״ב ובבריטניה מספר פטנטים דומים, דוגמת פטנט ל״כף חותכת״ בשנת 1908, השייך להארי ל. מק׳וי. אך הכינוי לכלי זה, שנוצר בתחילת המאה העשרים, טרם הומצא לפני חלק מהמצאות אלו, ורק בשנת 1951 הוגשה בקשה לרשום אותו כסימן מסחרי עבור כלי כזה. בהגדרתו, המונח Spork מתאר שילוב של כף ומזלג העשוי מפלדת אל-חלד.
ייצור

הכלי יכול להיווצר מפלדת אל-חלד, כסף, אלומיניום, טיטניום ופוליקרבונט. כמו כן, צורתה המעוגלת של הכף והשיניים המחודדות של המזלג יכולות להיות אחת בכל צד של הכלי, אך לרוב הצורה המעוגלת של הכף תופיע יחד עם שיני המזלג.
כלי שבו המזלג והכף נמצאים ב2 צידי הכלי נקרא בתלמוד בשם "זוהמא ליסטרא" או "זוהמא ליסטרון". רש"י  מסביר את השם זוהמא ליסטרון: זוהמא ליסטרון - אותו כף שבוחשין את הקדרה קרי להו הכי על שם שמעבירין הזוהמא לצדדין [על שני צדיו תרגום על תרין סטרוהי]: כלומר הביטוי ליסטרון נובע מהמילה הארמית סטרוהי שפירושה - צד.
הערות שוליים

↑  פטנט ל״כף חותכת״, 1908. מתוך Google Patents
↑  רבי יהודה הנשיא - עורך, ששה סדרי משנה, עמ' מסכת כלים פי"ב משנה ב ופכ"ה משנה ג
↑  תלמוד בבלי מסכת בבא מציעא דף לג עמוד א: "אמר רבא כגון רב סחורה דאסברן זוהמא ליסטרון "
↑  רש"י מסכת הוריות דף י״ג עמ' ב'.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איור של הכלי מפטנט, 1998
דוגמה לכלי בו הכף נמצאת בצד אחר מזה של שיני המזלג