stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון ויטפילד
ביוגרפיה > הצלחה בטלוויזיה

ב-1966 החלה ויטפילד לככב בסיטקום "Beggar My Neighbour" בדמות רוז גארווי. הסדרה הסתיימה ב-1968, ובשנה שאחרי כן הופיעה ויטפילד בתוכנית "Scott On..." במשך שש שנים עד 1974. זו הייתה תחילת השותפות הטלוויזיונית שלה עם טרי סקוט שנמשכה עד 1987. במקביל להופעתה בסדרה שיחקה ויטפילד ב-"The Best Things In Life", בסדרה הקומית "The Goodies", ב"המופע של דיק אמרי", בסיטקום "Bless This House" ובסדרת הדרמה "משפחת פאליסר". ב-1972 השתתפה בסרט "Bless This House" עם טרי סקוט בתפקיד בעלה, ובסרט "Carry On Abroad". ב-1973 שיחקה בסרט נוסף בסדרה "Carry On Girls".
ב-1974 כיכבה ויטפילד בפיילוט של סיטקום בשם "Happy Ever After" שוב לצדו של סקוט. בהמשך אותה שנה הופקה העונה הראשונה, והסדרה נמשכה חמש עונות עד 1979. באותה שנה הופיעו השניים בעונה הראשונה של הסדרה "טרי וג'ון". שתי הסדרות היו דומות מאוד, ההבדל היחיד היה ששם המשפחה שונה מפלטשר למדפורד והיה בית אחר. בשני הסיטקומים גילמו ויטפילד וסקוט זוג נשוי ממעמד הביניים החיים בפרברים. לסדרה "טרי וג'ון" היו 65 פרקים והיא שודרה עד 1987. ב-1992 יצר הקומיקאי ג'וליאן קלארי את הסיטקום "טרי וג'וליאן" לערוץ 4. ויטפילד הופיעה בתפקיד אורח בפרק אחד בסדרה. במהלך שמונה השנים שהיא עבדה על "טרי וג'ון" הופיעה ויטפילד בסיטקום "It Ain't Half Hot Mum" ובסדרת הדרמה "Minder".
בסוף שנות השבעים ותחילת שנות השמונים של המאה העשרים השתתפה ויטפילד בפרסומות לטלוויזיה עבור חברת "Birds Eye", שהסתיימו תמיד במשפט שאמרה "it can make a dishonest woman of you!".
ב-1971 הקליטה ויטפילד יחד עם פרנקי האוורד גרסת כיסוי קומית לשיר "Je t'aime... moi non plus" שהתפרסם בביצועם של ג'יין בירקין וסרז' גינסבורג.
ויטפילד הייתה פעמיים נושא התוכנית "אלה הם חייך". באפריל 1976 הפתיעה אותה המנחה איימון אנדרוז (אנ') בביתה בווימבלדון, ובמרץ 1995 מייקל אספל הפתיע אותה במרכז הטלוויזיה של ה-BBC.
במהלך שנות השמונים חזרה ויטפילד להופיע בקומדיות ברדיו. החל מ-1984 השתתפה בתוכנית הסאטירה "The News Huddlines" של רוי האד, שהסתיימה ב-2001. בתוכנית נכללו חיקויים והיא הייתה ידועה מהחיקוי שלה של ראש הממשלה מרגרט תאצ'ר. בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים הופיעה ויטפילד פעמים אחדות בתיאטרון בין השאר במחזה "בעל אידיאלי" וב-"Babes in the Wood". ב-1985 שרה בדואט עם איאן צ'ארלסון את השיר "You're Just in Love" מאת אירווינג ברלין במופע "A Royal Night of One Hundred Stars". ב-1982 הוענק לה אות "Freeman" של העיר לונדון וב-1985 הוענק לה תואר קצינת מסדר האימפריה הבריטית (OBE).
ביוגרפיה > מ-1990 והלאה

אחרי שהופיעה בפרק בסדרה "פרנץ' וסונדרס" ב-1988, החלה ויטפילד להופיע בתפקיד אמא / סבתא בסיטקום "פשוט נהדרת" של ג'ניפר סונדרס. בשנת 2000 כיכבה יחד עם שאר שחקני הסדרה בפיילוט לסיטקום "Mirrorball". בשנים 1993 עד 2001 גילמה את מיס מארפל ב-12 תסכיתים המבוססים על ספרי מיס מארפל מאת אגאתה כריסטי. מאז 1990 היא הופיעה בסרטי קולנוע אחדים בהם "Carry On Columbus", "ג'וד", וב-"Faeries" בו דיבבה את גברת קומבס. ב-1998 שיחקה ויטפילד בתפקיד סוכנת הבית בפרק המתרחש בלונדון בסדרה "חברים", ודיבבה דמות בפרק בסדרת האנימציה הקומית "Rex the Runt".
ב-1994 הוענק לוויטפילד פרס מפעל חיים מטעם פרסי הקומדיה הבריטית. ב-1998 קיבלה תואר מפקדת מסדר האימפריה הבריטית (CBE). בשנת 2000 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של "And June Whitfield" שכתבה בעזרתו של כריסטופר דאגלס. ב-2001 השתתפה בשעשועון "Lily Savage's Blankety Blank". מאז שנת 2000 הופיעה ויטפילד בסדרות "The Royal", "רציחות במידסומר", "מיס מארפל", "תחבולות חדשות", וב"בערוב ימי היין" שאליו הצטרפה ב-2005. ב-2007 הופיעה ויטפילד בהפקה "On the Town" של האופרה האנגלית הלאומית שהועלתה בווסט אנד בלונדון. בנובמבר 2007 שיחקה ב"הדשא ירוק יותר", ספין-אוף של הסיטקום "על שוטים ואנשים", בדמות אמה של מרלין. ב-2008 הופיעה ויטפיד בפרק בדרמה הרפואית של ITV "רחוב הארלי". ב-2009 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "קינגדום", וכן הוציאה לאור גרסה מעודכנת של האוטוביוגרפיה שלה "At a Glance ... An Absolutely Fabulous Life".
ויטפילד הופיעה בשני פרקים בסדרה "דוקטור הו" ששודרו בחג המולד והשנה החדשה של 2009 ו-2010. ב-29 בדצמבר 2009 הוקדשה לה תוכנית מחווה בערוץ BBC Two.
ב-2010 לוהקה ויטפילד לתפקיד קצר באופרת הסבון "קורוניישן סטריט" של ITV. היא גילמה את מאי, שמופיעה בטקס הלוויה של בלאנש האנט ומסבירה לבתה של בלאנש, דירדרי, איך מתה אמה. ב-2011 גילמה ויטפילד את דמותה של השחקנית מרגרט רתרפורד במחזה רדיופוני בשם "A Monstrous Vitality", עיבוד לביוגרפיה של רתרפורד שכתב אנדי מרימן. היא גילמה שוב את הדמות של אמא/סבתא בפרקי ספיישל לחג המולד של הסדרה "פשוט נהדרת" בשנים 2011–2012, ובספיישל לכבוד האולימפיאדה בלונדון ששודרה ב-23 ביולי 2012. ב-2014 שיחקה שוב בפרק בסדרה "רציחות במידסומר", והופיעה בפרק בסדרה "ג'ונתן קריק" ובסיטקום "Boomers". ב-2015 שיחקה בתפקיד גראני וולון בעיבוד של BBC1 לרומן הקלאסי "Cider with Rosie" מאת לורי לי (אנ').
במאי 2015 הופיעה ויטפילד באופרת הסבון "איסטאנדרס" בדמות נזירה בשם האחות רות, וחזרה וגילמה את הדמות בינואר 2015. ב-2016 השתתפה בסרט "פשוט נהדרת: הסרט" באותו תפקיד שגילמה בסדרה. עוד שיחקה ויטפילד בתפקיד אלוהים במיני-סדרה הקומית "You, Me and the Apocalypse" של Sky 1 ששודרה לראשונה בנובמבר 2015.
ב-2017 הוענק לוויטפילד תואר דיים, גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית על תרומתה לתחום הדרמה והבידור.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1955 התחתנה ויטפילד עם טימותי ג'ון אייצ'יסון. לבני הזוג נולדה בת אחת סוזי (אנ') שגם היא שחקנית. טים אייצ'ינסון נפטר ב-2001.
ג'ון ויטפילד נפטרה ב-28 בדצמבר 2018 בגיל 93.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  "Whitfield, June - British Comedy Actor". The Museum of Broadcast Communications.
1 2 3  June Whitfield (17 בספטמבר 2009). June Whitfield At a Glance - An Absolutely Fabulous Life. Weidenfeld & Nicolson. ISBN 029785562X. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  June Whitfield (2000). ...and June Whitfield The autobiography. Corgi Books. ISBN 0-552-14767-2.
↑  "BBC Comedy Guide". BBC. 2003. אורכב מ-המקור ב-24 במאי 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "June Whitfield". Comedy Zone. 1999–2006. אורכב מ-המקור ב-17 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Obituary: Vernon Howe, The Independent, 5 December 2003
↑  "Whitfield, June (1925-)". Screen Online. ביוני 2003. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  ISBN 0-593-04582-3
↑  Lizzie Smith (15 באפריל 2009). "David Tennant and Catherine Tate reunite to film Doctor Who Christmas special". Daily Mail. נבדק ב-17 באפריל 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "June to drop in on Weatherfield". אורכב מ-המקור ב-29 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "A Monstrous Vitality reviewed" 30 May 2010, BBC Radio 4 web site
↑  "Absolutely Fabulous cast reunited for Christmas specials as BBC unveils festive schedule - Daily Mail Online". Mail Online. 21 בנובמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Verdier, Hannah (1 במאי 2015). "June Whitfield joins EastEnders for a night – do soap guest stars work?". The Guardian. נבדק ב-2 במאי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brown, David (25 באוקטובר 2015). "June Whitfield returns to EastEnders as Sister Ruth - will she reveal the truth about Kat's secret son?". Radio Times. נבדק ב-8 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Crosley Coker, Hillary (19 באוקטובר 2015). "The Absolutely Fabulous Movie Is Finally Filming: Here's Photographic Proof". Jezebel.com. נבדק ב-8 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dowell, Ben (25 בנובמבר 2015). "God is a woman and she looks very much like June Whitfield according to You, Me and the Apocalypse". Radio Times. נבדק ב-8 בדצמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "No. 61962". The London Gazette (Supplement). 17 June 2017. p. B8.
↑  "Ab Fab's Dame June Whitfield dies aged 93". BBC News. BBC. 29 בדצמבר 2018. נבדק ב-29 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007330133305171  BNE: XX5669181  BnF: cb14067153h (data)  GND: 121228290  ISNI: 0000 0000 7841 2786  LCCN: no97047242  MusicBrainz: f003ff6b-b018-4c75-9e74-22846c091f49  NKC: xx0081179  NTA: 100039294  SUDOC: 237822245  VIAF: 85835556   WorldCat (עם VIAF): 85835556
גאי פן דו בואה

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1884 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  18 ביולי 1958 (בגיל 74) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר החדש לעיצוב ע"ש פרסונס 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  ויליאם מריט צ'ייס, רוברט אנרי, תאופיל שטיינלן 
 צאצאים:  William Pène du Bois, Yvonne Pène du Bois 
 
גאי פן דו בואה, בצרפתית: Guy Pène du Bois (4 בינואר 1884 - 18 ביולי 1958) היה צייר, מבקר אמנות ומחנך אמריקאי בן המאה ה-20. נולד בארצות הברית למשפחה צרפתית, עבודתו תיארה את התרבות והחברה שסביבו: בתי קפה, תיאטראות ובשנות העשרים, דפים.
הכשרה אמנותית

פן דה בואה, החל את הכשרתו האמנותית בשנת 1899, כאשר נרשם לבית הספר לאמנות בניו יורק כדי ללמוד אצל הצייר ויליאם מריט צ'ייס. בשנת 1902 הוא נרשם לשיעור ציור עם רוברט אנרי, שתורתו מובילה את פן דו בואה להתמקד יותר בחיי היומיום ביצירות האמנות שלו.  גאי פן דו בואה נסע לאירופה בשנת 1905 כדי ללמוד אצל תאופיל סטיינלן, אך חזר לארצות הברית עם מות אביו בשנה שלאחר מכן.
הוא היה חבר קרוב לאדוארד הופר והיה השושבין שלו בחתונתו עם ג'וזפין הופר.  הם נשארו חברים לכל החיים.
הכשרה אמנותית > איורים וביקורת אמנות

החל מ-1906, דו בואה עבד כמאייר וקריקטוריסט עבור ה"ניו יורק אמריקאי", והוא החל לכתוב ביקורת אמנות למגזין שנתיים לאחר מכן. הוא הפך לעורך של Arts and Decoration ב-1913 וגם כתב עבור הניו יורק פוסט ובמגזינים אחרים של אמנות.
ב-1940 הוא פרסם את האוטוביוגרפיה שלו, "אמנים אומרים את הדברים המטופשים".
בנו היה הסופר והמאייר הצרפתי-אמריקאי ויליאם פן דו בואה. בתו הייתה הציירת איבון פן דו בואה.
האמן האמריקני ג'רום מאיירס נזכר בחברות הקרובה שלו עם פן דו בואה באוטוביוגרפיה שלו משנת 1940 "אמן במנהטן":  "גיא פן דו בואה היה זה זמן רב המבקר של מחשבותיי על האמנות והחיים. המגעים שלנו היו כל כך מהנים. לעיתים קרובות במעגל הבית המקסים שלו, על הקפה שלנו, היינו מבלים שעות יחד, מנתחים את תנאי האמנות, חיזוי קריירות של אמנים שונים שהיו אז באור הזרקורים, כמו גם של אחרים שאורם היה פחות זוהר. אני מצטער שלא עשיתי הערות מהשיחות שלנו, כי עבורי הן תמיד היו השראה.
"גיא היה אז מבקר האמנות והצייר הידוע; ואפילו מאוחר יותר, כשהפך לצייר הנודע, הוא עדיין היה גם מבקר האמנות, טבע את האפוריזמים הקצרים שלו עם קורטוב של ציניות קוסמופוליטית, חוכמה קרירה והומור יבש."
הכשרה אמנותית > עבודת אומנות

עבודתו נמצאת באוספים רבים של מוזיאונים, כולל מוזיאון סמיתסוניאן לאמנות אמריקאית, הגלריה הלאומית לאמנות, אוסף פיליפס, מוזיאון מונטגומרי לאמנויות יפות, מוזיאון ברוקלין, מוזיאון וויטני לאמנות אמריקאית, האקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה. ומוזיאון האמנות של אוניברסיטת וירג'יניה.
ציור קיר מאת שכותרתו "ג'ון ג'יי בביתו" הושלם בשנת 1938 והותקן במשרד הדואר של ארצות הברית בריי, ניו יורק.
עבודתו הייתה גם חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1932.
הערות שוליים

↑  Guy Pène du Bois. Life. 1949-06-20
↑  "Guy Pène du Bois". Montgomery Museum of Fine Arts.
↑  Life's Pleasures: The Ashcan Artists' Brush with Leisure, 1895-1925. London: Merrell Publishers Limited. 2007. p. 205.
↑  "Guy Pène du Bois". Los Angeles County Museum of Art.
↑  Levin, Gail. Edward Hopper an intimate biography.
↑  The Du Bois Family. Life. 1940-04-29. Retrieved 29 May 2010.
↑  Jerome Myers, Artist in Manhattan, New York: American Artists Group, Inc. 1940
↑  Visitors Admire Mural of John Jay in Rye Post Office". The Rye Chronicle. January 28, 1938. p. 4.
↑  Guy Pène du Bois". Olympedia.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810534294405606  GND: 123329833  ISNI: 0000 0000 6681 9722  LCCN: n81043140  RKD: 24441  SNAC: w6pv7c36  SUDOC: 071015515  ULAN: 500120494  VIAF: 37823028   WorldCat (עם VIAF): 37823028 
איש הסוד, 1919
גאי ערב

| --- | --- |

Guy Arab, סדרה III
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  "Guy Motors" (אנ')
 שנות ייצור:  1933–1970
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 מפרט טכני
 מנוע:  תוצרת "L. Gardner and Sons" (אנ')  תוצרת "רולס-רויס"
גאי ערב (באנגלית: Guy Arab) היא סדרת אוטובוסים דו-קומתיים מתוצרת יצרנית האוטובוסים והמשאיות האנגלית Guy Motors (אנ') אשר יוצר בין השנים 1933–1970 בבריטניה.
גאי ערב

מטה ומפעל היצרן "Guy Motors" ממוקם בעיר וולברהמפטון שבמערב המידלנדס באנגליה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, יוצרו דגמי "גאי ערב" מברזל יצוק, בגלל מחסור באלומיניום, מה שגרם לעלייה במשקל האוטובוס ב-20%.
בשנות ה-70 של המאה ה-20 דגמי "גאי ערב" יוצאו להונג קונג.
סך הכול יוצרו כ-2,700 יחידות.
סדרות "גאי ערב"

"Guy Arab"
"Guy Arab II"
"Guy Arab III"
"Guy Arab IV"
תמונות

"גאי ערב"
"גאי ערב"
"גאי ערב" סדרה II
"גאי ערב" סדרה II
"גאי ערב" סדרה II
"גאי ערב" סדרה II - מבט לקומה העליונה
"גאי ערב" סדרה III
"גאי ערב" סדרה III (צולם בשנת 1949)
"גאי ערב" סדרה IV, שנת 1957
"גאי ערב" סדרה IV
הערות שוליים

↑  גאי ערב חדש - שנת 1933 archive.commercialmotor
↑  גאי ערב שנת 1945 londonbusmuseum.com/museum-exhibits/double-deck-buses/guy-arab-ii-g-351
↑  היצרן Guy Motors לאחר מלחמת העולם השנייה historywebsite.co.uk/Museum/Transport/commercial/Guy/guyhistory6
↑  "גאי ערב" מיוצא להונג קונג archive.commercialmotor
גוראמי נשקן

| גוראמי נשקן |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-אנאבס
משפחה:: גוראמים נשקנים
סוג:: גוראמי נשקן
מין:: גוראמי נשקן
שם מדעי
 Helostoma temminckii ‏קיווייה, 1829

גוראמי נשקן (שם מדעי: Helostoma temminckii) הוא מין של דג קטן החי במים מתוקים ברחבי דרום-מזרח אסיה ושייך לסדרת הדקראים ולמשפחה גוראמים נשקנים (Helostomatidae). מין זה הוא היחיד ממיני המשפחה והוא קרוב משפחתם של הגוראמיים המקושטים החיים באותם אזורים. דג זה חביב על מגדלי דגים והוא דג נוי מבוקש.
דג זה מגיע לאורך 30 ס"מ בשני הזוויגים ואין הבדלים משמעותיים בין השניים. הוא בעל גוף מעוגל עם קצוות סנפירי הגב, הבטן והזנב בצורת זיזים חדים לבנים. הראש קטן ובעל שפתיים עבות המשורבבות קדימה ומשוות לו מראה מנשק. מאחורי השפתיים ישנם שיניים קטנות. סנפירים החזה קטנים ובשרניים ולדג ישנו מבנה דמוי-ריאה העוזר לו לנשום אוויר מים בהם הוא חי. לגורמי צבע ירקרק עם פסים רוחביים בהירים וסנפירים חומים אך לדגים החיים בג'אווה ישנו גוף ורדרד לבן עם סנפירים לבנים.
הגוראמי הוא אוכל-כול הניזון בעזרת השפתיים הגדולות בעיקר מפלנקטון אותו הוא מסנן על ידי הכפלים של השפתיים. כמו כן הוא ניזון מחרקי מים, אצות וצמחייה מימית. הם יכולים לשרבב את השפתיים מבעד לאבנים ולגרד משם אצות.
הגורמים משריצים את ביציהם ליד צמחי מים בכפלים בצמח. כך הביצים הפגיעות לא מתפזרות. ואולם שני הזוויגים אינם דואגים לביציהם או לצעירים הבוקעים מהם.
הערות שוליים

↑  גוראמי נשקן באתר הרשימה האדומה של IUCN
ג'ורג' פולינגסבי

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1828 מחוז ויקלו, אירלנד 
 פטירה:  4 בינואר 1891 (בגיל 62) מלבורן, אוסטרליה 
 בן או בת זוג:  Clara Wagner Folingsby 
 
ג'ורג' פרדריק פולינגסבי (באנגלית: George Frederick Folingsby‏; 23 באוגוסט 1828 – 4 בינואר 1891) היה צייר ומחנך אמנות אוסטרלי יליד אירלנד.
ביוגרפיה

פולינגסבי נולד במחוז וויקלו, אירלנד. בגיל 18 היגר לקנדה. בהמשך נסע לעיר ניו יורק, למד רישום ותרם איורים למגזינים, כולל "הרפרס מגזין". בשנת 1852 נסע למינכן ובילה שנתיים בבית הספר לציור של האקדמיה המלכותית. לאחר מכן נסע לפריז ובמשך כמה חודשים היה תלמידו של תומאס קוטור. בשובו למינכן עבד חמש שנים אצל קרל פון פילוטי.
בשנת 1864, תמונתו של פולינגסבי "בוניאן בכלא", נרכשה על ידי הגלריה הלאומית של ויקטוריה. הוא המשיך להתגורר במינכן אך הציג מדי פעם באירלנד ובאנגליה; "השיעור הראשון" שלו נתלה באקדמיה המלכותית בשנת 1869, "ניצחונה של ליידי ג'יין על הבישוף גרדנר" בשנת 1871. הוא זכה במדליות על ציורים היסטוריים בתערוכות שהתקיימו בווינה בשנת 1871 ובפילדלפיה בשנת 1873.
פולינגסבי הגיע למלבורן, אוסטרליה עם בתו בת העשר, ב-1 ביולי 1879. המוניטין שלו כצייר דיוקנאות הקדים את בואו והוא היה מבוקש במהירות כצייר, והתפרנס מעבודות של אישים בולטים בחברה במלבורן. לפולינגסבי הוצע תפקיד מאסטר בבית הספר לציור בגלריה ומונה ב-1 ביוני 1882.
בספטמבר אותה שנה הוא מונה למנהל הראשון של הגלריה הלאומית של ויקטוריה וארגן מחדש את בית הספר לציור. הפרקטיקה של יצירת עותקים של תמונות נפסקה וכל עידוד ניתן לציור מהחיים.
בין תלמידיו היו ג'ון לונגסטאף ואבי אלטסון, קלרה סאות'רן, ואיזובל ריי. הראשונים זכו במלגות הנסיעות הראשונות.
לאחר מותו של פולינגסבי מונה לינדזי ברנרד הול למנהל הגלריה הלאומית של ויקטוריה.
גלריה

השעור הראשון
בוניאן בכלא
מטבח בטירה גרמנית
ויליאם ליסטר
הערות שוליים

↑  Zubans, Ruth. "Folingsby, George Frederick (1828–1891)". Australian Dictionary of Biography. Melbourne University Press
↑  Mennell, Philip (1892). "Folingsby, George Frederick" . The Dictionary of Australasian Biography. London: Hutchinson & Co
↑  Serle, Percival (1949). "Folingsby, George Fredrick". Dictionary of Australian Biography. Sydney: Angus and Robertson
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: folingsby-george-frederick-3545  AGSA: 8519  DAAO: george-folingsby  ISNI: 0000 0001 2031 163X  NGV: 1773  NKC: xx0137703  Trove: 1462198  ULAN: 500067300  VIAF: 96146466   WorldCat (עם VIAF): 96146466
ג'יימס גיי-ריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1967 (בן 57 בערך) סנדרלנד, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סאות'המפטון 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר (2014) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס גיי-ריס (באנגלית: James Gay-Rees; נולד בשנת 1967) הוא מפיק קולנוע וטלוויזיה בריטי. הוא כמעט נכלל ברשימת זוכי אמי, גראמי, אוסקר וטוני, כאשר רק פרס ה"טוני" חסר לו.
קורות חיים

לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת סאות'המפטון, גיי-ריס החל לעבוד אצל מירמקס בלונדון. לאחר מכן הוא עבר לניו יורק לשנה אחת ולאחר מכן עבר ללוס אנג'לס, שם עבד כראש אגף פיתוח בסניף לוס אנג'לס של חברת "Orbit Productions".
קריירה

סרטו הראשון כמפיק היה הסרט "אקזיט דרך החנות" (אנ'), שהיה סרט דוקומנטרי על חייו של אמן הרחוב בנקסי. הסרט, שיצא לקולנוע במרץ 2010, היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-83.
באוקטובר 2010 יצא הסרט השני אותו הפיק, "סנה, המבוסס על חייו ומותו של נהג המרוצים איירטון סנה. הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר.
בשנת 2012 הפיק את הסרט "מקולין", שהיה מועמד למספר פרסים בטקס פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע ה-66. באותה שנה הפיק גם את סרט הקומדיה "סרט החתונה".
בשנת 2014 הפיק את סרט האימה "הדוממים" (אנ') ואת הסרט התיעודי "All This Mayhem".
בשנת 2015 הפיק את הסרט התיעודי "איימי (אנ'), על חייה של הזמרת איימי ויינהאוס, שזכה בכ-30 פרסים, ביניהם פרס אוסקר לסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-88, פרס באפט"א לסרט התיעודי הטוב ביותר ופרס טריילר הזהב לסרט התיעודי הטוב ביותר.
באותה שנה הפיק גם את הסרט התיעודי "פאליו", על מרוץ הסוסים פאליו וכן את הסרט התיעודי "רונאלדו", על חייו של הכדורגלן כריסטיאנו רונאלדו.
בשנת 2016 הפיק את הסרט התיעודי "Oasis: Supersonic", על הלהקה "אואזיס".
בשנת 2018 הפיק את הסרט התיעודי "דייגו מראדונה", על חייו של הכדורגלן דייגו מראדונה. באותה שנה הפיק גם את הסרט התיעודי "Make Us Dream", על הכדורגלן סטיבן ג'רארד.
משנת 2019 הוא המפיק של סדרת הטלוויזיה הדוקומנטרית "פורמולה 1: המרוץ לניצחון".
הערות שוליים

↑  אקזיט דרך החנות, באתר האוזן השלישית
↑  Interview: Producer James Gay-Rees Discusses Chronicling A Fallen Star In AMY, web.archive.org, ‏2016-01-29
↑  Morfoot, Addie (8 בנובמבר 2011). "Gay-Rees: Driving force behind high-profile docs". Variety. נבדק ב-21 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ford, Rebecca (14 בינואר 2016). "Oscar Nominations: The Complete List". The Hollywood Reporter. נבדק ב-14 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Baftas, The Telegraph
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438567705171  PLWABN: 9810640914205606  ISNI: 0000 0000 5150 1439  LCCN: nr2005030375  VIAF: 44258617   WorldCat (עם VIAF): 44258617
גוראן מילנקו

גוראן מילנקו (בקרואטית: Goran Milanko; נולד ב-30 באוקטובר 1968) הוא כדורגלן עבר קרואטי, ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

מילנקו התחיל את הקריירה שלו בהיידוק ספליט. בשנת 1990 הצטרף לברסט מליגת העל הצרפתית. בהמשך שיחק בקאדיס, פמליקאו, פאוק סלוניקי, פ.צ. קמניצר ורוט-וייס אסן.
בנובמבר 1997 מילנקו חתם בהפועל חיפה. בניגוד לעונתו הראשונה בקבוצה בה מיעט לשחק, בעונת 1998/1999 הפך לשחקן הרכב ותרם לקבוצתו ארבעה שערים ב-26 משחקי ליגה בדרך לאליפות הראשונה בהיסטוריה.
בקיץ 2000 חתם באוראווה דה דיימונדס מליגת העל היפנית, אך שוחרר מהקבוצה בנובמבר.
לאחר שניהל משא ומתן עם הפועל באר שבע ועירוני ראשון לציון, בינואר 2001 חתם בבני סכנין. בסיום העונה פרש מכדורגל.
הערות שוליים

↑  יניב חרמש ושלמה חסיד, גוראן מילנקו חתם בסכנין, באתר ynet, 30 בינואר 2001
גוראמיים

| גוראמיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-אנאבס
משפחה:: גוראמיים
שם מדעי
 Osphronemidae ‏בליקר, 1859

דג קרב סיאמי
גוראמיים (שם מדעי: Osphronemidae) היא משפחה של דקראים החיים במים מתוקים. דגים אלה מצויים באסיה, מהודו ופקיסטן עד לקוריאה, בנהרות ואגמים.
מאפיינים

במשפחה 133 מינים שונים. דגים אלה בעלי סנפירים גדולים ומעוגלים ובעלי לסתות קטנות הפונות למעלה ושני זיזי סנפירים ארוכים יוצאים מתחת לחזה. דגים אלה מקושטים מאוד ומשמשים בשל כך דגי נוי באקווריומים רבים. הבולטים שבין דגים אלה הם דגי הקרב התוקפניים ובעלי הזנבות המהודרים.
הגוראמיים קרובים למשפחת האנאבסיים (Anabantidae) וכמותם יכולים לנשום אוויר באמצעות מבנה מיוחד דמוי-ריאה, המאפשר להם לחיות במים חמימים, רדודים ונטולי חמצן, אם כי אין הם מסוגלים לצאת מהמים.
קרוב נוסף שלהם הוא המין גוראמי נשקן (Helostoma temminckii) ששייך למשפחה עצמאית - גוראמים נשקנים (Helostomatidae).
מיון

משפחה גוראמיים (Osphronemidae)
תת-משפחה Belontiinae
סוג Belontia
תת-משפחה Macropodusinae
סוג דג קרב (Betta)
סוג Macropodus
סוג ומין יחיד Malpulutta kretseri
סוג Parosphromenus
סוג Pseudosphromenus
סוג Trichopsis
תת-משפחה Luciocephalinae
סוג ומין יחיד Ctenops nobilis
סוג Luciocephalus
סוג Parasphaerichthys
סוג Sphaerichthys
סוג Trichogaster
סוג Trichopodus - בו גורמי פנינה
תת-משפחה Osphroneminae
סוג Osphronemus
ג'יימס גיילס

| --- | --- |

 לידה:  4 בינואר 1801 אברדין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  6 באוקטובר 1870 (בגיל 69) אברדין, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ג'יימס גיילס (באנגלית: James Giles;‏ 4 בינואר 1801 – 6 באוקטובר 1870) היה צייר נוף סקוטי. כמה מהנופים שלו הוזמנו ונרכשו על ידי המלכה ויקטוריה והאצולה הסקוטית. הוא היה חבר באקדמיה הסקוטית המלכותית.
ביוגרפיה

גיילס נולד בגלאזגו ב-4 בינואר 1801, בנו של מעצב מקומי. המשפחה עברה לאברדין בסביבות 1805, שם עבד אביו בבית דפוס בוודסייד, אברדין. מותו המוקדם של אביו הטיל על בנו משימות פרנסה בגיל צעיר.
בגיל 13 הוא פירנס את עצמו, אמו ואחותו בעזרת ציור, ולפני שמלאו לו 20 לימד שיעורים פרטיים באברדין. בגיל 21 התחתן עם אלמנה קלמנטינה פרקהארסון. זמן קצר לאחר מכן ערך סיור דרך סקוטלנד וביקר ביבשת, ובשובו הביתה התיישב בגלאזגו.
לאחר מכן הפך לחבר באקדמיה הסקוטית המלכותית ונבחר למועצה של מועדון ספאלדינג. ההצלחה במקצועו העניקה לו עד מהרה יוקרה וכסף. הוא גר בשכנות לאחותו ג'יין ובעלה ג'יימס רוברטסון. גיילס היה אדם מוכשר, הוא הצטיין לא רק כאמן נוף וצייר דיוקנאות, אלא גם כמתכנן ערים ומעצב נוף, ותכנן פרטים בולטים באברדין כמו פסל דמטר מעל בית סימפסון והאובליסק, שניצב בעבר במכללת מרישאל. אבל מעל הכל ג'יימס ג'יילס היה צייר נוף.
ידידותו הקרובה עם ג'ורג' המילטון-גורדון, הרוזן הרביעי של אברדין (וראש ממשלת בריטניה באמצע שנות ה-50) הייתה בעלת חשיבות רבה. לא רק שהוא עיצב את הגנים והפארק של אחוזת הרוזן באברדינשייר, המלכה ויקטוריה התבוננה בציור של גיילס את טירת בלמורל הישנה, היא החליטה להחכיר אותה מבלי שבאמת ראתה את עתידו של המקום. הטירה הפכה למעון הסקוטי שלה מ-1848 ואילך, ובשנת 1852 היא רכשה את בלמורל עם אדמותיה. הטירה הישנה נבנתה מחדש, ומפתיע עד כמה טירת בלמורל החדשה דומה לציור של גיילס על קודמו. בשנים שלאחר מכן גיילס היה אמור לבצע כמה מטלות עבור משפחת המלוכה ואלה נשארו ברשות בית המלוכה.
כמה מיצירותיו הטובות ביותר מיוצגות על ידי רישומים של טירות אברדנשייר שפורסם לאחר מותו, בהזמנת הלורד אברדין. האוסף מורכב מסדרה של כתשעים רישומים בצבעי מים, שהושלמו בין 1838 ל-1855. הם מבוצעים בצורה מבריקה, ומעניקים רושם טוב למבנים הסקוטיים הישנים הללו. רוב התמונות המקוריות שמורות בחדר ג'יימס גיילס בבית האדו, והעתקים של הסט כולו פורסמו ב-1936.
ההצלחות המוקדמות ביותר שלו היו בציור דיוקנאות, אולם ביקורו באיטליה נתן לו השראה לציור נוף קלאסי, שאותו מעולם לא איבד לחלוטין. התמונות האלה היו יצירותיו הטובות ביותר. הוא הציג אותם לראשונה ב"מוסד המלכותי לעידוד האמנויות היפות בסקוטלנד", ובשנת 1829 הפך לאקדמאי של האקדמיה המלכותית הסקוטית, ותרם עבודות רבות לתערוכותיה מאותה תקופה ועד סמוך לסיום הקריירה שלו. הוא גם הציג תכופות במוסד הבריטי בלונדון, ומדי פעם באקדמיה המלכותית ובאגודת האמנים הבריטים. עבודתו האחרונה הייתה ציור שלו, אשתו ובנו הצעיר, שאותו השאיר לא גמור.
גיילס היה אמן רב תכליתי. הוא התמחה בציורי דיוקן ונוף, אך בנוסף היה אדריכל נוף מצליח, ותכנן מספר גנים ציבוריים ומונומנטים באברדין, בנוסף לאחוזות נוף באברדינשייר.
ביוגרפיה > משפחה

מאשתו הראשונה היו לגיילס שישה ילדים: בת, אמילי, וחמישה בנים. כל הבנים נפטרו לפניו, מה שעשוי להסביר את המלנכוליה מסוימת שהפגין גיילס בשלב מאוחר יותר. אשתו, קלמנטינה, נפטרה ב-1866, וגיילס התחתן לאחר מכן עם מרגרט ווקר, איתה נולדו לו בן ובת. אשתו השנייה הייתה מרגרט ווקר (1846–1883) הצעירה ממנו בארבעים וחמש שנים.
גיילס עצמו מת ב-6 באוקטובר 1870 והוא קבור באברדין בבית הקברות של קתדרלת סנט מאכר באברדין העתיקה. מצבת הגרניט בעיצובו ניצבת בולטת בין השאר ממזרח לכנסייה. לידו שוכב גיסו, פיטר רוברטסון.