stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התמימה המזויפת
עלילה > מערכה 3

סימון ופראקסה, ברגע שהם שומעים את התפנית הבלתי צפויה, מחזירים מיד את הכסף שהושאל בסתר. גם ג'אסינטה מופיע במהירה. לא נותר אלא לקיים את החתונה. עם זאת, להפתעת כולם, יהיו שלוש חתונות במקום שתיים. קסאנדרו לא יכול לחיות בלי רוזינה, שמתיימרת להיות תמימה.
המוזיקה של האופרה

בהופעת הבכורה של האופרה, הסימפוניה בסול מז'ור שצוין במספר KV 46 בוצעה כפתיחת היצירה ובאופן יוצא דופן ממוצרט, אריה מיצירה קודמת של מוצרט נכללה בחומר המוזיקלי, שמסומן KV 35. ב-21 האריות המופיעות ביצירה, מוצרט מאפיין כל דמות בצורה מדויקת להפליא בשים לב לגילו הצעיר. העיבוד המחודש של האופרה מגלה ידע מושלם של מוצרט בשפת האופרה האיטלקית כבר אז בגיל 12. בכל מקרה, המוזיקה מהנה מאוד למתעניינים באופרות של מוצרט.
אביר הוורד

| --- | --- |

ציור של רוברט שטרל ניצוח של ארנסט פון שוך על האופרה ב-1912
 מידע כללי
 מלחין:  ריכרד שטראוס
 לבריתן:  הוגו פון הופמנסתאל 
 תאריך יצירה:  1910 
 סוגה:  אופרה
 שפה:  גרמנית
 מספר מערכות:  3
 תפקידים
 A milliner  Octavian  Valzacchi  The Marschallin's Major-Domo  Sophie von Faninal  Marianne  The Marschallin  Annina  Herr von Faninal  Mohammed  3 Noble orphans  Four lackeys  A police inspector  A notary  Four waiters  A vendor of pets  An Italian singer  An innkeeper  Faninal's Major-Domo  Baron Ochs auf Lerchenau 
 
אביר הוורד (בגרמנית: Der Rosenkavalier) היא אופרה קומית בשלוש מערכות מאת ריכרד שטראוס ללברית מקורי מאת הוגו פון הופמנסתאל. הצגת הבכורה שלה נערכה בזמפר-אופרה שבדרזדן, גרמניה, ב-26 בינואר 1911 תחת ניהולו של מקס רייהרדט ובניצוחו של ארנסט פון שוך.
תקופת אביר הוורד > הניסוי בסגנון תחילת המאה: האר נובו

ההיסטוריה של האמנות רואה את שנת 1892 כנקודת המוצא של האר נובו. קבוצה של אמנים במינכן: פרנץ פון שטוק, פריץ פון אוהדה, אלברט פון קלר ועוד רבים אחרים - הפנו עורף לאקדמיה, לאולמות התצוגה "המסומנים", לביקורת האמנות השמרנית ולסמכות הרשמית עצמה כדי לעמוד על רגליהם וליצור משהו חדש, שהיה האר נובו. ברוח הגירוש מגן העדן של האקדמיה, הצעיר את פני האמנות המוגבלת והמיושנת של המאה ה-19. האר נובו היה כמו פרח הגדל באווירת חממה שופעת - הוא היה ריחני מדי, צבעוני מדי, מדהים מדי. כל עבודות האר נובו - בין אם דובר בציור, בחפץ אמנותי אחר, במבנה, בקרמיקה, בפסל או בגרפיקה - קיבלו צבע נובו רישי מיוחד: חזיתות הבניינים התמלאו בעיטורי טיח, באריחים, ביריעות מתכת, בזכוכית, בברזל מחושל; הציורים נשזרו באיורים מתפתלים, גחמניים, ובצבעים שהבהיקו בכל צבעי הקשת.
האר נובו לא עצר ולא יכול היה לעצור בין כותלי מינכן. בווינה יצר גוסטב קלימט את קבוצת האר נובו, בברלין התקבצו "המאמינים" סביב מקס ליברמן ומקס סלפוגט. את התייבשות עץ התרבות שהלך והתאדה על אף כל העלים הדקורטיביים והפרחים המלאכותיים שהיו תלויים עליו, שום דבר לא יכול היה למנוע את ירידתו והכחדתו.
האר נובו והספרות

מאפיינים האופייניים של האמנויות היפות של תחילת המאה ה-20 עברו במהירה גם לעולם האמנויות האחרות. הריבוי המהיר של קישוטים, סלסולים והופעות לא היה זר לספרות. הכלים החזקים של אמנות החממה הזו כללו גם ארוטיקה יותר ויותר לא יציבה. סופרים שמחו לדבר על נושאים שלא היו "נאים ומתאימים" לדון בהם עד אז. איך נשמעת הנשיקה הראשונה של האדון הצעיר בשקט המחניק של המטבח או בחדרה של המשרתת? (ארתור שניצלר: המחזה "המעגל" שנכתב ב-1897) וכן הפילוסופיה המיוחדת של האר נובו פרחה גם בעקבות אוסקר ויילד ופרידריך ניטשה והאר נובו הגיע כמובן גם למוזיקה.
לכתיבה בסגנון האר נובו היו כישרונות מצוינים משלה. אולי נזכיר תחילה את הוגו פון הופמנסתאל.
עלילת היצירה

לאופרה ארבע דמויות מרכזיות: אשת הגנרל האצילה (המרשאלין); אהובה הצעיר מאוד, הרוזן אוקטביאן רופראנו; בן דודו האכזרי הברון אוקס; וארוסתו העתידית של אוקס, סופי פון פאנינל, בתו של פאנינל, בורגני עשיר. בעצת המרשאלין, אוקטביאן מתנהג כאביר הוורד (רוזנקוולייר) של אוקס על ידי הצגת וורד כסף טקסי לסופי. עם זאת, הצעירים (אוקטביאן וסופי) מתאהבים במקום ועד מהרה מתכננים תככים קומיים לחלץ את סופי מהאירוסין עם אוקס. הם משיגים זאת בעזרת המרשאלין, שאחר כך נותנת את אוקטביאן לאישה הצעירה סופי. אף על פי שזו אופרה קומית, היצירה משלבת כמה נושאים כבדי משקל (במיוחד דרך קשת הדמויות של המרשאלין), כולל בגידה, הזדקנות, טרף מיני וחוסר אנוכיות באהבה (או היעדרו).
הדמויות

אשת הנסיך ההגנרל ורדנברג (סופרן)
הברון אוקס מלרכנאו (בס)
הרוזן אוקטביאן (מצו-סופרן)
פאנינל (בריטון)
סופי, בתו (סופרן)
מריאן (מצו-סופרן)
ולזקי (טנור)
אנינה (אלט)
ניצב המשטרה (בס)
חצרן אשת הגנרל (טנור)
החצרן של פנינל (טנור)
מזכיר (בריטון)
בעל מסעדה (טנור)
זמר (טנור)
חלילן
ספר
שלושה יתומים אצילים (סופרן)
מוכרת בגדי אופנה (סופרן)
ליאופולד
סוחר חיות מחמד (טנור)
משרתים, מלצרים, שוטרים, אורחים, מוזיקאים
ההצגה בישראל

אביר הוורד הועלתה לראשונה בישראל באופרה הישראלית החדשה בשנת 2006 בבימויו של מקסימיליאן של ובעיצובו של האמן החזותי גוטפריד הלנוויין. בהפקה השתתפו התזמורת הסימפונית ראשון לציון ומקהלת "בת קול". על השחקנים נמנו חן רייס בתפקיד סופי, סבטלנה סנדלר וגיא מנהיים (אנינה וולצאקי) ואירה ברטמן ברטמן לסירוגין עם שרון דבורין (כמריאנה).
דיסקוגרפיה

דאם אליזבת שוורצקופף (אשת הגנרל), אוטו אדלמן (הברון אוקס), כריסטה לודוויג (אוקטביאן), תרזה סטיך-רנדל (סופי); מקהלת והתזמורת הפילהרמוניה של וינה, מנצח. הרברט פון קאראיאן (1956 - סטריאו מקורי) EMI 5 67605 2 ו-9 66824 2
אנה טומווה-סינטוב (אשת הגנרל), קורט מול (הברון אוקס), אגני באלצה (אוקטביאן), ג'נט פרי (סופי); התזמורת הפילהרמונית של וינה, מנצח הרברט פון קאראיאן (1984) Deutsche Grammophon 477 9131
2030

| --- | --- |
 : ערך זה עוסק בשנה עתידית פרטים המופיעים בו עשויים להשתנות, ואירועים המצוינים בו עשויים שלא להתרחש.
שנת 2030 היא השנה ה-30 במאה ה-21. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. 1 בינואר 2030 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-13 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
תחזיות > בתחום חברה ודמוגרפיה

לפי דו"ח של האו"ם, העולם יצרוך 50% יותר מזון, 45% יותר אנרגיה ו-30% יותר מים מאשר מה שנצרך ב-2012.
תעשיות הבקר והחלב תהיינה על סף פשיטת רגל עקב התפתחויות בטכנולוגיות יצור המזון.
לפי תחזיות האו"ם אוכלוסיית העולם צפויה להגיע ל-7.8 מיליארד עד 8.5 מיליארד.
לפי ההערכות 4.9 מיליארד מתושבי העולם ישתייכו למעמד הביניים ומתוכם 66% יגורו באסיה.
לפי ההערכות 60% מאוכלוסיית העולם תגור בסביבה אורבנית (עירונית) מה שיגרום להיווצרותן של 41 מגה-ערים חדשות שבהן תגור 9% מאוכלוסיית העולם.
מדענים צרפתים משערים שאחוז יודעי קרוא וכתוב העולמי יעמוד על כמעט 100%, כלומר כמעט ולא יישארו אנאלפביתים בעולם.
תחזיות > בתחום הטכנולוגיה

הדפסה תלת-ממדית תהפוך לנפוצה מאוד בשנה זו ולפי ההערכות יודפסו גם איברים אנושיים.
כלי רכב אוטונומיים יהוו חלק דומיננטי ממספר הרכבים על הכביש. כמו כן, יהיה שימוש נרחב בהייפרלופ.
המכוניות אשר יבנו בשנה זו יהיו קטנות יותר מאשר המכוניות שנבנו בעשורים הקודמים. רוב המכוניות שיבנו בתקופה זו יהיו מכוניות חשמליות או לכל הפחות היברידיות.
מטוסים על קוליים ישמשו להטסת נוסעים בשימוש אזרחי.
מחשב קוונטי שיפותח יהיה מהיר פי טריליונים מאשר המחשב החזק ביותר ב-2016, טיאנחה-2.
תחזיות > בתחום הכלכלה

יפוג זיכיונה של חברת כימיקלים לישראל על משאבי ים המלח.
לפי הצהרה מאפריל 2017 של פיוש גויאל (Piyush Goyal), שר האנרגיה של הודו, יינקטו צעדים להבטיח שבשנה זו יימכרו רק מכוניות חשמליות בהודו.
לפי תת"ל 65, בשנה זו תוכפל מסילת החוף באזור חיפה לארבע מסילות חשמליות.
מסמך "חזון ערב הסעודית 2030" (אנ') מנסח תוכנית פעולה לפיה תופחת באופן ניכר תלותה של ערב הסעודית בנפט עד שנה זו.
עד לשנה זו יתווספו עוד שתי מסילות רכבת מהירות למקטע של רכבת ישראל שבין שפיים לתחנת הרכבת חוף-הכרמל, לפי החלטת הוועדה לתשתיות לאומיות משנת 2019.
החל משנה זו לא ימכרו בישראל מכוניות על בסיס בנזין או סולר, לפי הכרזת שר האנרגיה יובל שטייניץ בשנת 2018.
הערות שוליים

↑  Nina Chestney, World lacks enough food, fuel as population soars: U.N., ‏20 בינואר 2012 (באנגלית)
↑  RethinkX, Rethinking Food and Agriculture 2020-2030, ‏19 בספטמבר 2019 (באנגלית)
↑  By 2030 two-thirds of global middle class will be in Asia-Pacific, ‏25 באפריל 2013 (באנגלית) (ארכיון)
↑  The Economist, Bright lights, big cities, ‏04 בפברואר 2015 (באנגלית)
↑  Todd, Emmanuel (2003). After the Empire: The Breakdown of the American Order. New York: Columbia University Press.
↑  CLIFF KUANG, Food in 2030: Printed on Demand, Crafted to Your Diet, ‏18 באוגוסט 2009 (באנגלית)
↑  FuturistSpeaker, Printable Houses and the Massive Wave of Opportunity it will bring to Our Future - See more at: http://www.futuristspeaker.com/business-trends/printable-houses-and-the-massive-wave-of-opportunity-it-will-bring-to-our-future/#sthash.YDDjMPIc.dpuf, ‏06 באפריל 2012 (באנגלית)
↑  Katie Collins, Self-driving cars will rule the roads in 2030, says Internet of Things visionary, ‏11 בנובמבר 2015 (באנגלית)
↑  בשנת 2030 ניסע בהייפרלופים ולכל אחד יהיה רובוט ביתי כללי, באתר "הידען", 22 בינואר 2019
↑  Desalination has exploded in use (באנגלית)
↑  Adrian Giordani, The challenges of building a hypersonic airliner, ‏15 בספטמבר 2015 (באנגלית)
↑  Kungpao, CAS, ALIBABA TEAM UP ON QUANTUM COMPUTING LAB, ‏08 בינואר 2015 (באנגלית)
↑   אורה קורן, החשבת הכללית: יש לבצע מכרז בתום תקופת הזכיון של כיל על משאבי ים המלח, באתר TheMarker‏, 17 בינואר 2017
↑   ג'יטה אנאנד, הניו יורק טיימס, הודו מתרחקת מפחם לעבר עתיד ירוק יותר, באתר הארץ, 4 ביוני 2017
↑  אחיה ראב"ד, מסילות תת-קרקעיות בחיפה - העירייה רוצה, הרכבת שוקלת, באתר ynet, 19 ביוני 2017
↑  שמואל אבן, "חזון ערב הסעודית 2030": היערכות לצמצום התלות בנפט, באתר של המכון למחקרי ביטחון לאומי, בתוך: מבט על, גיליון 819, 3 במאי 2016
↑  רועי רובינשטיין ואחיה ראב"ד, ת"א-חיפה בחצי שעה: מסילות החוף יוכפלו ויחושמלו, באתר ynet, 3 ביוני 2019
↑  ערן סוקול, שטייניץ: החל מ-2030 תיאסר כניסת רכבים המונעים בבנזין וסולר לארץ, באתר ביזפורטל, 9 באוקטובר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542331605171  LCCN: sh2006000734
אלעזר קאליר

ערך זה עוסק ברב בבוהמיה. אם התכוונתם לפייטן רבי אלעזר הקליר, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1738 ה'תצ"ח אייזנשטט
 פטירה:  אוקטובר 1801 (בגיל 63 בערך) ט"ו בחשוון ה'תקס"ב קולין
 מקום קבורה:  קולין (אנ')
 מדינה:  ממלכת הבסבורג ממלכת הבסבורג
 מקום מגורים:  זבלודוב, רכניץ, קולין (אנ')
 מקום פעילות:  בוהמיה בוהמיה
 תקופת הפעילות:  ?–1801 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית
 תחומי עיסוק:  רבנות
 תלמידיו:  רבי בצלאל רנשבורג,
 בני דורו:  רבי יחזקאל לנדא, רבי אלעזר פלקלס
 חיבוריו:  אור חדש, חקר הלכה, חוות יאיר
 בת זוג:  רחל לבית מרגליות
 אב:  רבי אלעזר
 אם:  חוה בת רבי מאיר איזנשטטר
 צאצאים:  בנו רבי אלכסנדר זיסקינד, נכדו רבי אלעזר הורוביץ
 
רבי אלעזר קאליר (ה'תצ"ח, 1738 – ט"ו בחשוון ה'תקס"ב, 1801) היה מרבני בוהמיה הבולטים, רב ברכניץ ובקעלין (אנ'), פרשן תלמודי ופוסק הלכה. ספרו "אור חדש" על מסכת פסחים היה לאחד מפירושי האחרונים הבולטים למסכת זו.
ביוגרפיה

נולד באייזנשטט בשנת ה'תצ"ח לחוה בתו של רבי מאיר אייזנשטט בעל "פנים מאירות", לאחר פטירתו של אביו רבי אלעזר בב' בסיוון ה'תצ"ז בגיל 20, אמו נישאה בשנית לרבי בנימין וולף העלין מצאצאי המהרש"ל שדאג לחינוכו. בצעירותו למד אצל רבי יצחק מטרספול הסמוכה לבריסק. נשא את רחל בת אריה לייב מרגליות מבריסק מצאצאי רבי מאיר הכהן (אבי הש"ך). בבריסק הכיר את רבי אריה לייב גינצבורג בעל ה"שאגת אריה" שהתאכסן אצל חמיו לתקופה.
בצעירותו כיהן כרב בזבלודוב שבפולין, בשנת תקכ"ו לימד בבית המדרש של הקצין ר' משה הלוי בברלין, בשנת תקכ"ח הוצעו לו משרת הרבנות בדסאו וברכניץ, הוא בחר ברכניץ ושם חיבר את ספרו "אור חדש" על מסכת פסחים בלימוד יחד עם תלמידיו ביניהם היה רבי בצלאל רנשבורג.
בחורף תקל"ט נבחר לרב בוישניצה, בתקופה זו נקלע למחלוקת עם הגאון הצעיר רבי ברוך פרנקל-תאומים שהתחרה עמו על משרת הרבנות, לאחר שרבי אלעזר פסל חליצה בהסכמתו של רבי יחזקאל לנדא, עורר על כך רבי ברוך פרנקל תאומים פולמוס בו תמך בדעתו של רב"פ גם רבי מרדכי זאב אורנשטיין. לא ברור האם הגיע רבי אלעזר בפועל לעיר ווישניצה, אך כשלושה חדשים לאחר הבחירה הוזמן רבי אלעזר לקהילות בוסקוביץ וקעלין (אנ'), הוא בחר בקולין ובחודש אב תקמ"א הגיע לכהן כרבה של קולין (קעלין בפי היהודים) והגליל - קוירשום שבבוהמיה. שם חיבר את ספר "אור חדש" על מסכת קידושין בלימודו יחד עם תלמידיו. בשנת תקמ"ח הוצעה לו רבנות אובן ישן אך עקב הפצרת בני קהילתו לא עבר בסוף לכהן שם. בשנת תקנ"ט הוצעה לו רבנות פראונקירכן שבבבורגנלנד אך בתקופה זו חלה ולא יכול היה לעזוב את עירו.
אישיותו

בפולמוס אודות דג השטירל בתחילה הצטרף רבי אלעזר להאוסרים וגם נתן הסכמתו לקונטרס מקל נועם, אך לאחר משא ומתן בהלכה עם רבי שמואל לנדא חזר בו והסכים להיתרו של הנודע ביהודה. במכתבו שהודפס בקונטרס "מקל נועם" לא פירש את טעם האיסור.
קשרי ידידות מיוחדים קשר עם רבי יחזקאל לנדא שהעריכו מאוד, רבי מאיר ברבי רבה של פרשבורג, ורבי אשר למיל מאייזנשטט. נודע בזמנו בגאונותו ובלמדנותו. רבי חיים יוסף דוד אזולאי מזכירו לשבח בספרו "שם הגדולים", ואחד הבולטים שבין למדני פראג - רבי ברוך ייטלס כותב: ”אחרי מות הגאון נודע ביהודה, היה הרב רבי אלעזר בעל ספרי אור חדש, ראש לישראל, האחד הנשאר לנו במדינתנו אשר עינינו עליו, ולהרבה מלומדי פראג נחשב כמרא דאתרא”. תשובות הלכתיות רבות ממנו הובאו בספר "שו"ת מהרנ"ש" לרבי ניסן שידלוב דיין בקהילת קעלין.
פטירתו

נפטר בט"ו בחשוון ה'תקס"ב ונקבר בקולין. את מקומו ברבנות קולין מילא רבי בנימין זאב וולף בוסקוביץ.
על מצבתו נכתב: ”חרדו כל עול ימים עובר ושב, הביטו וראו אם יש מכאוב כמכאובי אשר חלה ה' ביום ה' ט"ו מרחשון, שבו היה משבר לבבי, כי בזה היום לשמים עלה ריש מתיבתא וריש כלה, על האי שופרא דבלי בעפרא, איש אשכולות יופי כלילות, האיר באור תורתו כצאת השמש בגבורתו, בספריו הנחמדים על אדני קודש מיוסדים, הרב הגאון האמתי, סיני כר' יוסף ועוקר הרים כר' עקיבא בר יוסף, החסיד והעניו מרנא ורבנא מו"ה אלעזר קאליר שהיה אב"ד ור"מ בקהלות הרבה ובחכמתו חפה עלינו פה קהלתנו זכותו יגן עלינו, הלך לאור באור החיים, תנצב"ה”.
ספריו

אור חדש על התורה, פיורדא תקכ"ו.
אור חדש על מסכתות פסחים וקדושין. פסחים - פרנקפורט דאודר תקל"ו, קידושין - וינה תקנ"ט.
חוות יאיר - דרשות, פראג תקנ"ב.
חקר הלכה - שו"ת, הודפס על ידי בנו אלכסנדר זיסקינד, וינה תקצ"ה.
תלמידיו

רבי בצלאל רנשבורג.
רבי אהרן מבריסק מחבר "מנחת אהרן", אבי אביו של רבי יעקב מאיר פדובה.
רבי יעקב יהודה שיף משליינינג, נשא את נינת רבי מאיר אייזנשטט, מצאצאיו רבי שמואל הלוי ואזנר.
משפחתו

בנו יחידו רבי אלכסנדר זיסקינד מברודי, חתן רבי אריה לייבוש נתנזון, היה אחד מארבעת אבות בתי הדין בברודי, ולאחר מכן רבה של יאמפול, היה עשיר ומקורב למלכות (תקל"א-תר"ה).
בתו פינקל נישאה לבן דודה רבי משה אייזנשטט רבה של קלצק, בנו של רבי מיכאל בן רבי מאיר אייזנשטט (נפטר י"ב בחשוון תקנ"ו).
חתנו רבי זלמן כץ.
חתנו רבי יצחק מסלונים רבה של אמסטיבובה (רו').
חתנו רבי יצחק פרנקל רבה של ליכטנשטאט ופלאס.
חתנו רבי יקותיאל זלמן הכהן מקלצק.
חתנו רבי משה סג"ל מגלוגא - רבה של צעהלים ומחבר "שער הקטן" שבספר "חוט המשולש בשערים" ו"אהל משה". נכדו של רבי אשר למיל מגלוגא ורבה של אייזנשטט (נפטר י"ב בתשרי תקצ"ה).
חתנו רבי דוד יהושע השיל הורוביץ - רבן של פלוס (אנ') שבבווריה, ושל פראונקירכן, בן רבי צבי הירש הורוביץ (פרנקפורט), בנו של רבי פנחס הורוביץ (נפטר ב' בכסלו תקפ"ה).
בנו רבי אלעזר הורוויץ רבה של וינה.
בתו נישאה ליהודי בשם חיים וולף מטופולצ'אני שעיגן אותה וברח לקרלסבורג, משם עבר לווינה ובה השתמד, בעקבות השתדלותו של רבי יחזקאל פנט ששלח בקשה לסלומון מאיר רוטשילד, נגאלה לבסוף מעגינותה.
הערות שוליים

↑  רבי צבי הירש הורוביץ, לתולדות הקהילות בפולין, ירושלים תשל"ח, עמ' 22, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי שמואל לנדא, שיבת ציון, תשובה כ"ט, ורשה תרמ"א, עמ' 27, באתר אוצר החכמה.
↑  רבי יצחק איציק גריסהאבר, מקל נועם, וינה תקנ"ט, באתר אוצר החכמה.
↑  ברוך ייטלס, הקדמה לפירוש טעם המלך' על ספר "שער המלך" (מהדורת מכון ירושלים), חלק א', ירושלים תשנ"ה, עמ' 28, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו: רבי ניסן שידלוב, שו"ת מהרנ"ש, תשובה ט"ו, ועוד, מונטריאול חש"ד, עמ' ל"ד, באתר אוצר החכמה.
↑  אבי רבי יצחק נתנזון אביו של רבי יוסף שאול נתנזון.
↑  רבי חיים בצלאל פנט, "תולדות רבינו המחבר", בתוך: דרך יבחר, מונקץ תרנ"ג, באתר אוצר החכמה.
↑  ראו: רבי יחזקאל פנט, מראה יחזקאל, חלק ב', תשובה ע"ה, בני ברק תשס"א, עמ' רט"ו, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428395805171  GND: 1068189819  ISNI: 0000 0000 4395 3099  LCCN: no91013653  NTA: 303574437  VIAF: 46323814   WorldCat (עם VIAF): 46323814
גביע הפדרציה 1985

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  6 באוקטובר 1985 – 14 באוקטובר 1985 (9 ימים)
 מספר תחרות:  23 
 מספר משחקים:  68
 מדינות משתתפות:  38
 עיר מארחת:  נגויה, יפן יפן
 זוכה:  צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה (4)
 
 → 1984 1986 ← 
 
גביע הפדרציה 1985 הייתה התחרות ה-23 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מועדון הטניס בנגויה. התחרות נערכה בחסות של NEC.
התחרות החלה ב-6 באוקטובר בהשתתפות 38 נבחרות והסתיימה ב-14 באוקטובר 1985.
נבחרת צ'כוסלובקיה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם הרביעית בתולדות הנבחרת ובפעם השלישית ברציפות.
מהלך התחרות > משחק הגמר

| ארצות הברית   ארצות הברית   1 | ארצות הברית   ארצות הברית   1 | יפן, נגויה   14 באוקטובר 1985  משטח קשה | יפן, נגויה   14 באוקטובר 1985  משטח קשה | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 | צ'כוסלובקיה   צ'כוסלובקיה   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | ארצות הברית | אן מינטר |  | 3 | 7 | 4 |  |  |
| 1 | צ'כוסלובקיה | הלנה סוקובה |  | 6 | 6 | 6      |  |  |
| 2 | ארצות הברית | קתי ג'ורדן |  | 5 | 1 |  |  |  |
| 2 | צ'כוסלובקיה | האנה מנדליקובה  |  | 6   | 6 |  |  |  |
| 3 | ארצות הברית | אליס ברגין/שרון ולש    |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 3 | צ'כוסלובקיה | אנדראה הוליקובה/רגינה מרשיקובה |  | 2 | 3 |  |  |  |
ישראל בתחרות

נבחרת ישראל לא השתתפה בתחרות.
דוד ריד בלוך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1939 
 פטירה:  2010 (בגיל 71 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
דוד (דייוויד) ריד בלוך (20 ביוני 1939 – 6 באוגוסט 2010) היה מוזיקולוג ישראלי, מרצה למוזיקה, פסנתרן, מחשובי החוקרים של המוזיקה שנכתבה בגטו טרזין.
יוגב יוסף

יוגב יוסף (נולד ב-30 באוגוסט 1981) הוא שייט עבר ישראלי. הוא אלוף העולם (מרסיי 2002) לצד שותפו שחף אמיר במפרשית מדגם 470.
ביוגרפיה

בשנת 2001 השתתפו יוסף ואמיר באליפות העולם לנוער במפרשיות 470 וזכו במדליית הכסף. בשנת 2002 הם השתתפו ב"משחקי השיט העולמיים" של איגוד השיט הבינלאומי (ISAF World Sailing Games) אשר נערכו במרסיי שבצרפת. תחרות זו נחשבה באופן שנוי במחלוקת לאליפות העולם. בתום כל 11 השיוטים, יוסף ואמיר סיימו במקום הראשון הכללי וזכו במדליית הזהב.
בדצמבר 2003, החליטו יוגב יוסף ושותפו שחף אמיר לפרוש לאחר שהפסידו את הכרטיס לאולימפיאדת אתונה לשייטים הבכירים גידי קליגר ואודי גל.
פרסים והוקרה

דגם 470:
בשנת 2003 - מקום ראשון "שבוע האביב" (צרפת)
בשנת 2002 - אלוף עולם לבוגרים (צרפת)
בשנת 2001 - סגן אלוף אירופה לנוער (טורקיה)
בשנת 1999 - סגן אלוף אירופה לנוער (גרמניה)
דגם 420:
בשנת 1998 - סגן אלוף עולם לנוער (דרא"פ)
בשנת 1997 - אלוף אירופה לנוער (אירלנד)
בשנת 1997 - מקום שלישי באליפות העולם לנוער (יפן)
דגם אופטימיסט :
בשנת 1995 - מקום שלישי באליפות אירופה (הולנד)
חיים אישיים

יוגב מתגורר כיום בתל אביב ועובד ברשות הספורט של עיריית תל אביב יפו ומנהל את מרכז קהילתי לספורט ימי (מתחם הדולפינריום)
הערות שוליים

↑  יצחק ויסהוף, יוגב יוסף: "מקווים להגיע לאתונה", באתר ynet, 5 בספטמבר 2001
↑  עדי רובינשטיין‏, אמיר ויוסף זכו באליפות העולם בשיט בדגם 470, באתר וואלה, 10 ביולי 2002
↑  יובל פייס, שחף אמיר: "זכינו במונדיאל של השייט", באתר ynet, 12 ביולי 2002
↑  470: הצמד יוסף/אמיר התפרק, באתר וואלה, 22 בדצמבר 2003
נחום בוגנר

אין תמונה חופשית
נחום בוגנר (נולד ב-4 בינואר 1933) הוא חוקר שואה והעפלה.
קורות חיים

בוגנר, בנם של יצחק וסימה, נולד בבז'ז'ני. אחרי הפלישה הגרמנית שלאחר מבצע ברברוסה ב-1941 ברחה המשפחה לפומוז'אני, ומשם, יחד עם רוב יהודי העיירה גורשה לגטו. באקציה של 4 בינואר 1943 נשלחו בוגנר ואימו ברכבת, אולם הם קפצו מחלון הקרון, חזרו אל הגטו ונמלטו יחד עם האב אל היערות, שם נרצחה האם על ידי אוקראינים.
בוגנר שרד את השואה יחידי מכל משפחתו. לאחר השואה נקלט בבית הילדים של לנה קיכלר בזאקופנה. הוא עלה לארץ ישראל בשנת 1947 ונקלט במסגרת עליית הנוער בקיבוצים תל יוסף ואשדות יעקב. ב-1951 התגייס לצה"ל ושירת בו שלוש שנים וחצי כולל שנת קבע כקצין.
בשנת 1959 הצטרף נחום לקיבוץ נתיב הל"ה – אז ישוב ספר בעמק האלה - בו הוא חבר עד היום. בשנת 1970 החל את לימודיו האקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, למד היסטוריה כללית, יהדות זמננו ופילוסופיה והתמחה בחקר השואה והמאבק על המדינה. בין השנים 1974–1993 עבד בהוראה ובמחקר בסמינר אפעל, ביד טבנקין ובמרכז לחקר כוח המגן מיסודו של ישראל גלילי. את עבודת הדוקטור עשה בשנות השמונים במכון ליהדות זמננו באוניברסיטה העברית בירושלים בנושא גירוש קפריסין, כחלק מהפרויקט הבין-אוניברסיטאי לחקר מערכות ההעפלה ע"ש שאול אביגור.
עם הקמת המכון הבינלאומי לחקר השואה ביד ושם ב-1993 הצטרף אליו נחום כעמית מחקר ובו התמקד בחקר הצלת ילדים יהודים בזהות שאולה בפולין בתקופת השואה, היה חבר בצוות שכתב את האנציקלופדיה של חסידי אומות העולם הפולנים והוא חבר בוועדה לציון חסידי אומות העולם.
פרסומים

אי הגירוש – מחנות המעפילים בקפריסין 1946-1948, עם עובד, 1991.
ספינות המרי – ההעפלה 1948-1945, משרד הביטחון ומרכז גלילי, 1993, עליו הוענק לו פרס יצחק שדה לספרות צבאית.
מחשבה צבאית בהגנה, משרד הביטחון ומרכז גלילי, 1998.
בחסדי זרים – הצלת ילדים בזהות שאולה בפולין, יד ושם, 2000, עליו הוענק לו פרס יעקב בוכמן מטעם יד ושם.
היל מקאליסטר

הארי היל מקאליסטר (באנגלית: Harry Hill McAlister‏; 15 ביולי 1875 – 30 באוקטובר 1959) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל טנסי ה-37 בין השנים 1933 עד 1937. הוא גם כיהן כפרקליט העיר נאשוויל בתחילת העשור הראשון של המאה ה-20, וכגזבר המדינה של טנסי בשנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. כמושל בשיא השפל הגדול, מקאליסטר חוקק קיצוצים מסיביים בהוצאות בניסיון לייצב את כספי המדינה. הוא ריכז תוכניות פדרליות במדינה שמטרתן לספק הקלה מתקופת השפל.
מקאליסטר פרש מהפוליטיקה של המדינה ב-1936 בעקבות מריבה עם הבוס הפוליטי החזק של ממפיס, א. ה. קראמפ. הוא בילה את שני העשורים האחרונים לחייו כשופט לענייני פשיטת רגל בבית המשפט המחוזי של נאשוויל.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מקאליסטר נולד בנאשוויל, טנסי ב-15 ביולי 1875, והיה בנם של ויליאם מקאליסטר, עורך דין ושופט, ולורה (דורץ') מקאליסטר. הוא למד באוניברסיטת ואנדרבילט, והשלים את לימודיו עם תואר ראשון במשפטים (LL.B) ב-1897. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בכך בנאשוויל ב-1899.
מקאליסטר מונה לעוזר פרקליט העיר של נאשוויל ב-1901, וקודם לתפקיד פרקליט עירוני ב-1905. הוא נבחר לסנאט של טנסי ב-1910, וכיהן בשתי קדנציות (1911 – 1915). כסנאטור במדינה, הוא ביקש אכיפה מחמירה יותר של חוקים בנוגע לחינוך ועבודת ילדים, ודגל בבדיקות טובות יותר של מזון וסמים. הוא גם ביקש מימון לבית חולים לשחפת לנאשוויל. מקאליסטר היה אלקטור של הנשיא וודרו וילסון ב-1916, וכיהן בוועד הפועל הדמוקרטי של המדינה מ-1918 עד 1920.
האספה הכללית של טנסי מינתה את מקאליסטר לגזבר המדינה ב-1919. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1927, ושוב מ-1931 עד 1933. במהלך שנות ה-20, הוא הזהיר בעקביות כי המדינה עומדת בפני משבר פיננסי מתקרב, ותקף את הרפורמות של המושל אוסטין פיי.
ביוגרפיה > אחרית חייו

לאחר כהונתו השנייה, פרש מקאליסטר לביתו בנאשוויל, והמשיך לעסוק בעריכת דין. הוא מונה ליועץ השטח של ועדת הפחם הביטומנית בוושינגטון הבירה, בשנת 1936. ב-1940 הוא מונה לשופט לענייני פשיטות רגל בבית המשפט המחוזי הפדרלי של נאשוויל, ונשאר בתפקיד זה עד סוף חייו. הוא מת ב-30 באוקטובר 1959 בנאשוויל, טנסי, ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים של נאשוויל.
משפחתו

מקאליסטר היה צאצא (דרך אמו) משני מושלי טנסי לשעבר, וילי בלאונט (1768 – 1835), סבא רבא שלו, וארון ו. בראון (1795 – 1859), סבא רבא שלו. וילי בלאונט היה אחיו למחצה הצעיר של המושל הטריטוריאלי, ויליאם בלאונט.
מקאליסטר נשא לאישה את לואיז ג'קסון, בתו של שופט בית המשפט העליון האמריקאי האוול ג'קסון, בשנת 1901. נולדו להם שתי בנות.
הערות שוליים

↑  "Tennessee Governor Harry Hill McAlister". National Governors Association. נבדק ב-19 בספטמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1200966392  ISNI: 0000 0000 3650 4180  LCCN: n2005173124  SNAC: w68c9vcs  VIAF: 63423983   WorldCat (עם VIAF): 63423983
צעירי תל אביב

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  תל אביב
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 חברים לשעבר
 איריס מרטינז, דורון אורן, טל מוסרי, ניר פרידמן, אסף פריינטא, שי פלד, עידו מוסרי, ליאת אחירון, אלינור אהרון, יעל פוליאקוב, שיר גוטליב, תומר גוטליב, אוהד חיטמן, אורלי ויינרמן, אורן שבו, אורי בנאי, שרית וינו-אלעד, דנה דבורין, דנה מרמור, אמילי קרפל
 
צעירי תל אביב היא להקת נוער ישראלית אשר הוקמה בשנת 1984 על ידי אגף התרבות, המחלקה למופעים בעיריית תל אביב-יפו במסגרתו היא פועלת עד היום.