חלמונית
חלמונית מישוסטין

חלמונית מישוסטין (שם מדעי: Sternbergia mishustinii) היא צמח גאופיט נדיר ממשפחת הנרקיסיים, הגדל בעיקר באזור האקלים הממוזג. הצמח תואר לראשונה למדע בשנת 2022 והצטרף לשבעת המינים הנוספים מהסוג חלמונית. אוכלוסייתו התגלתה במחוז מרסין שבדרום טורקיה, באזור מישור קיליקיה, במדרונות הדרום-מזרחיים של הרי הטאורוס המרכזיים. הצמח גדל באזורים פתוחים וסלעיים, על מצעי גיר חשופים, בגובה של כ-370 מטרים מעל פני הים, באזור בעל צמחייה דלילה. ייתכן שמדובר במין אנדמי מקומי לאזור קיליקיה. בשל שטח התפוצה המצומצם ואיומים אנושיים, הצמח מוגדר כמין "בסכנת הכחדה חמורה" (CR) לפי קריטריוני ה-IUCN.
אטימולוגיה: השם המדעי Sternbergia mishustinii ניתן לכבודו של רוסלן מישוסטין, חוקר טבע מאוקראינה, שגילה ואסף את זרעי המין בשנת 1997 במהלך מסע זואולוגי בדרום טורקיה. שם זה מהווה הוקרה על תרומתו המשמעותית לחקר המין ולשמירת המגוון הביולוגי באזור.
שימור: חלמונית מישוסטין היא מין אנדמי לדרום טורקיה, שמוגבל בעיקר למישור קיליקיה, וייתכן שגם למזרח הים-התיכון. שטח התפוסה (AOO) של המין מוערך בפחות מ-10 קמ"ר, והוא כולל אוכלוסייה קטנה במיוחד המונה עד 300 פרטים בגילאים שונים.
בית הגידול של המין נמצא בסכנת פגיעה משמעותית בשל כריתת יערות, רעיית יתר ולחץ אנושי מקומי. עם זאת, המצוקים הסלעיים מאבן הגיר שבהם גדל הצמח מעניקים לו מידה מסוימת של הגנה טבעית. איום נוסף הוא איסוף בלתי חוקי בקנה מידה קטן של בצלים, אשר עלול להוביל לירידה הדרגתית ומתמשכת באוכלוסייה.
בשל שטח התפוסה המצומצם, האוכלוסייה הקטנה ומגוון האיומים, המין מוגדר כ"מצוי בסכנת הכחדה חמורה" (Critically Endangered) בהתאם לקריטריונים של הרשימה האדומה של ה-IUCN לשנת 2019.
אקולוגיה: חלמונית מישוסטין תוארה מאזורים סלעיים פתוחים בעלי צמחייה דלילה (garrigue), בגובה של כ-370 מטרים מעל פני הים. היא גדלה על מצוקי גיר באזור העיר מרסין שבדרום טורקיה. הצמח הוא מזופיט (Mesophyte), המותאם לסביבה בעלת לחות בינונית, ואוהב גיר (Calciphile).
הצמח גדל לצד מיני צמחים נוספים המשמשים כמדדים אקולוגיים (אינדיקטורים פיטוצנוטיים - Phytocenosis), הכוללים:
עציים ושיחים: Phillyrea latifolia (קיסוסית רחבת-עלים), Paliurus spina-christi (שיזף מצוי), Smilax aspera (סמילקס קוצני), Myrtus communis (הדס מצוי), Quercus coccifera (אלון מצוי), Nerium oleander (הרדוף הנחלים), Olea europaea (זית תרבותי).
מינים עשבוניים: Cyclamen cilicicum (רקפת קיליקית), Colchicum cilicicum ו-Colchicum polyphyllum (כרכומים שונים), Muscari parviflorum (מוקדון קטן-פרחים), Muscari comosum, Romulea ramiflora (רומולאה מסועפת), Drimia maritima (חצב מצוי), Anemone blanda (כלנית עדינה), Arum dioscoridis (לוף דיוסקורידס), ועוד.
מורפולוגיה: הבצל הוא רב-שכבתי, דמוי ביצה, וקוטרו כ-20 × 20 מ"מ. צוואר הבצל מגיע לאורך של עד כ-30 מ"מ. גלדי הבצל לבנים, והבצל כולו עטוף בקליפה חומה כהה ומבריקה. השורשים המשניים של הצמח לבנים.
הנדן הבסיסי תת-קרקעי, בעל חתך רוחב דמוי צינור פחות או יותר, וחתוך באלכסון בקצהו. אורכו נע בין 45 ל-71 מ"מ ורוחבו 3 עד 5 מ"מ. הנדן הוא קרומי, יבש, בצבע לבן, עם עורקים אורכיים ירוקים.
העלים, שמספרם 3 (לעיתים רחוקות 4), מתפתחים לאחר הפריחה (היסטרנתיים) ואינם נוכחים בזמן הפריחה (anthesis) ומתפתחים במלואם לאחר סיום הפריחה.
העלים, שמספרם שלושה (לעיתים רחוקות ארבעה), מתפתחים לאחר הפריחה (היסטרנתיים) ואינם מופיעים במהלך הפריחה עצמה (anthesis). לאחר סיום הפריחה הם משלימים את התפתחותם. טרף העלה צר מאוד, בצורת סרגל, קירח, וזקוף במידה ניכרת. הוא אינו ספירלי (לולייני) אך מפותל באופן מובהק לאורך צירו. קודקודם חד ושטוח. אורכם של הטרפים בבגרות נע בין 13 ל-16 ס"מ, ולעיתים מגיע עד 23 ס"מ, ורוחבם נע בין 0.1 ל-0.3 ס"מ. צבעם ירוק כהה עם גוון כחלחל (glaucescent) שאינו מבריק. צדם התחתון של הטרפים עם חריצים שכמעט אינם נראים לעין.
החפה של הפרח הוא קרומי, יבש ועדין, דמויי אזמל, בצבע ירקרק עם עורקים אורכיים ירוקים. אורכו עד 14 מ"מ באורך ורוחבו 2 עד 3 מ"מ.
עמוד תפרחת חסר עלים (Scape) יחיד, לעיתים נדירות שניים, תת-קרקעי, אינו מתפתח במהלך הפריחה. בשלב הפירות, מידותיו מגיעות לאורך 35 עד 40 מ"מ ורוחב של כ-2 מ"מ.
עמוד התפרחת חסר העלים (Scape) הוא יחיד, ולעיתים נדירות מופיעים שניים. הוא תת-קרקעי ואינו מתפתח ומתארך במהלך שלב הפריחה. בשלב העלאת הפירות מעל פני הקרקע, אורכו מגיע ל-35 עד 40 מ"מ ורוחבו כ-2 מ"מ.
עמוד התפרחת חסר העלים (Scape) הוא יחיד, ולעיתים נדירות שניים. הוא תת-קרקעי ואינו מתפתח ומתארך במהלך שלב הפריחה. בשלב הפצת הזרעים, כאשר הוא עולה מעל פני הקרקע, אורכו מגיע ל-35 עד 40 מ"מ ורוחבו כ-2 מ"מ.
הפרחים: פרח יחיד, ולעיתים נדירות שניים, בצבע צהוב-גופרית (sulphur-yellow), יושב (ללא עוקץ). לעיתים קרובות, הפרח הוא קליסטוגמי (cleistogamous), כלומר, ההאבקה מתרחשת בתוך הפרח הסגור.
העטיף של חלמונית מישוסטין הוא דמוי משפך. צינור העטיף לבן, באורך של כ-6 מ"מ ובקוטר של כ-0.9 מ"מ. העטיף כולל 6 אונות, המסודרות בני דורים. צורת האונות דמוית אזמל הפוך צר, והן בעלות חריצים קלים בצדן התחתון (abaxial). השוליים בצדן העליון (adaxial) מקופלים באופן ברור (plicate) ברוחב של כ-0.4 מ"מ. אורכן של האונות נע בין 13 ל-20 מ"מ ורוחבן 1.7 עד 2 מ"מ. הקצה חד, דמוי ברדס, ובעל בליטה בולטת ולבנה של שערות זיפיות בצד הפנימי.
העטיף דמוי משפך. צינור העטיף לבן, באורך של כ-6 מ"מ ובקוטר של כ-0.9 מ"מ. שש אונות מסודרות בשני דורים, והן דמויות אזמל הפוך צר, עם חריצים עדינים בצדן התחתון. השוליים בצדן העליון מקופלים בצורה ברורה (plicate) ברוחב של כ-0.4 מ"מ. אורכן של האונות נע בין 13 ל-20 מ"מ ורוחבן 1.7 עד 2 מ"מ. קצותיהן חדים, בעלי צורה דמוית ברדס, ומציגים בליטה בולטת בצבע לבן של שערות זיפיות בצד הפנימי.
האבקנים, שישה במספר, מסודרים בשני דורים שאינם שווים באורכם. זירי הדור החיצוני ארוכים יותר, באורך של כ-5 מ"מ, בעוד שזירי הדור הפנימי קצרים יותר, באורך של כ-1.5 מ"מ, וכולם בצבע צהבהב. המאבקים מחוברים לזירים בבסיסם (basifixed), בצבע צהוב-גופרית (sulphur-yellow), ובעלי צורה אליפטית רחבה עם קצה קהה. הקונקטיב המחבר בין שקי האבקה לבן, ובכל מאבק ישנם ארבעה שקי אבקה, באורך של כ-2 מ"מ ובקוטר של כ-1 מ"מ, הפונים פנימה. האבקה עצמה צהבהבה.
השחלה תחתית, יושבת, מורכבת משלושה עלי שחלה מאוחים ובעלת שלוש מגורות. השחלה מוארכת ובעלת חתך רוחב משולש בקירוב. צבעה צהבהב, אורכה כ-1.1 מ"מ וקוטרה כ-0.9 מ"מ, והשליה שלה חיקית. הביציות מרובות ומסודרות בשתי שורות בכל מגורה.
עמוד השחלה דקיק מאוד, אורכו נע בין 8 ל-10 מ"מ, קוטרו כ-0.5 מ"מ, וצבעו צהבהב. הצלקת כדורית, בעלת שלוש אונות ובקוטר של כ-0.7 מ"מ.
הפרי הוא הלקט בשרני שאינו נפתח, הבולט באופן מלא או חלקי מעל הקרקע כאשר הוא מבשיל. צבעו ירקרק-חום, אורכו כ-15 מ"מ ורוחבו כ-7 מ"מ בבגרותו. עמוד התפרחת (עוקץ הפרי) צינורי ובעל גוון ירקרק. בחתך רוחב, ההלקט ניכר בצורתו המשולשת, והוא גלילי, מוארך ומחודד בקצה העליון, עם זרעים בולטים לאורך המגורות.
הזרעים בהלקט מרובים, כמעט כדוריים, באורך של כ-3 מ"מ וברוחב של כ-2.5 מ"מ. קליפת הזרע חלקה, מבריקה ובעלת צבע חום כהה. בקצה כל זרע בולט גופיף שומני בצבע חום המכונה סטרופיולה (strophiole), שהוא גידול קטן בצורת עוקץ, בשרני ושומני (ולעיתים קשה), הממוקם סמוך לפומה (האזור שבו הזרע מחובר לצמח האם) ולא בקרבת ראש הזרע. הסטרופיולה מפותחת היטב ומסייעת בתהליכי הפצת הזרעים.