stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסק
ראו גם

אם-אז
תקפות (לוגיקה)
הסקת מסקנות
טיעון
טענה
| מסקנות לא-רלוונטיות (איגנורטיו אלנכי) וכשלים לוגיים |
| --- | --- | --- |
| כללי | דיקטו סימפליקיטר • אד נאוסאם • אקס סילנטיו • כשל הסתברות קודמת • בורות בלתי-מנוצחת • איש קש |  |
| פנייה אל הרגש | אד מטום • הסתמכות על החנופה • אד מיסריקורדיאם • בשם הלעג • לא הומצא כאן • אד אודיום • בשם ההומור • בשם הפטריוטיות • בשם הרצינות • בשם התועלת • כבוד בגלל קרבה |  |
| כשל גנטי | אד הומינם • אד ורקונדיאם • פנייה למניעים אישיים• אד אנטיקוויטם • אשמה בגלל קרבה • הרעלת בארות • רדוקטיו אד היטלרום • אד פופולום |  |
| אד קונסקוונטיאם | אד בקולום • בשם המשאלה |  |
| טווח ביניים | אבחנת פנטום • חשיבה בשחור לבן • מדרון חלקלק • דיקטו סימפליקיטר • אד טמפרנטיאם |  |
| כשלי סילוגיזם | איליקיט מיור • איליקיט מינור • כשל אמצע לא מופץ • מסקנה מחייבת מהנחה שוללת • כשל הנחות בלעדיות • כשל קיומי •  אישור מופרד • דיקטו סקונדום |  |
| נון סקוויטור | אישור הסוגר • הכחשת הפותח • חוסר עקביות |  |
| שגיאת דגימה | גורמים לא מבוקרים • היקש עצל • מדגם לא מייצג • היפרבולה היקשית • הכללה נמהרת • הקבלה שגויה • חיוניות מטעה • יותר מדי חריגים • כשל אי הכללה • עיסוי נתונים |  |
| כשלי הסחה | אד איגנורנטיאם • כשל נטורליסטי • פלוריום אינטרוגטיונום • משתי עוולות יוצא צדק • כשל התנגדויות זניחות |  |
| פנייה אל הסמכות | אד אנטיקוויטם • אד לזרום • אד נוביטם • אד קרומנם • בשם האינדיבידואליזם • בשם האמינות • מומחים לא מזוהים  • סמכות בלתי מעורערת • תמיכת המפורסם |  |
| שגיאות תצפית | דגימה מוטה • דגימה מוכתמת • הטיית הנסיין |  |
גבריאל לאונה

| --- | --- |
לאונה, 2024
לאונה, 2024
 לידה:  21 ביולי 1993 (בן 31) ריו דה ז'ניירו, ברזיל 
 שם לידה:  גַּבְּרִיאֵל לֵאוֹנֶה קוּטִינְיוֹ מִירֶנְדָה פְרוֹטָה   Gabriel Leone Coutinho Miranda Frota
 מדינה:  ברזיל 
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 עיסוק:  שחקן, מוזיקאי
 פרסים והוקרה:  Melhores do Ano Award for best supporting actor (2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גַּבְּרִיאֵל לֵאוֹנֶה קוּטִינְיוֹ מִירֶנְדָה פְרוֹטָה (בפורטוגזית: Gabriel Leone Coutinho Miranda Frota; נולד ב-21 ביולי 1993) הוא שחקן ומוזיקאי ברזילאי. לאונה התפרסם בארצו בשל תפקידו בטלנובלה "אמיתות סודיות" (אנ'), ובהמשך הפך נודע גם בשאר העולם בשל תפקידו כאלפונסו דה-פורטגו בסרט "פרארי" בבימויו של מייקל מאן. כמו כן, לאונה הופיע בתפקיד הראשי של איירטון סנה במיני-סדרה הביוגרפית "סנה" מבית נטפליקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Garoto | גארוטו |  |
| 2019 | Minha Fama de Mau | רוברטו קרלוס |  |
| 2021 | Mise en Scène: a Artesania do Artista | עצמו |  |
| 2021 | Piedade | מרלון ברנדו |  |
| 2022 | Eduardo & Mônica | אדוארדו סוסה |  |
| 2022 | אלמאו | סירו |  |
| 2022 | Além da Lenda: The Movie | לוקאס | דיבוב; גרסת המקור |
| 2022 | Meu Álbum de Amores | חוליו טבארס |  |
| 2022 | Meu Álbum de Amores | אודיליון ריקארדו |  |
| 2022 | Duetto | קרלו |  |
| 2023 | O Rio do Desejo (פו') | ארמנדו |  |
| 2023 | פרארי | אלפונסו דה-פורטגו |  |
| 2024 | Barba Ensopada de Sangue | גבריאל |  |
| 2024 | רוז הרובוטית | ברייטביל | דיבוב; הגרסה הפורטוגזית ברזילאית |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | דמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2013 | A Grande Família (אנ') | הרולדיניו | פרק: "Bebel e Sua Moto" |
| 2013–2014 | Malhação (אנ') | אנטוניו רושה | עונה 21 |
| 2014 | Santo Forte | מרקו אנטוניו |  |
| 2015–2021 | אמיתות סודיות (אנ') | גילרמה לובאטלי ("גי") | תפקיד ראשי בעונה 1; הופעת קמאו בעונה 2 |
| 2016 | Velho Chico (אנ') | מיגל דה סה ריביירו |  |
| 2017 | Os Dias Eram Assim (אנ') | גוסטבו רייס |  |
| 2018 | Carcereiros (אנ') | וולינגטון סקרמנטו | פרק: "Ratos & Homens" |
| 2018 | Onde Nascem os Fortes (אנ') | הרמנו גוביה |  |
| 2019 | Tá no Ar: a TV na TV | עצמו | הופעת קמאו |
| 2020 | Milton e o Clube da Esquina | מגיש |  |
| 2021–2024 | Dom (פו') | פדרו משאדו לומבה נטו (פו') |  |
| 2021–2022 | Um Lugar ao Sol (אנ') | פליפה סוארס |  |
| 2022 | IndependênciaS (אנ') | מיגל הראשון, מלך פורטוגל |  |
| 2024 | סנה | איירטון סנה | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  "Ferrari' Driver Gabriel Leone Tapped Into Marlon Brando's 'Confidence' for First English-Language Role". Variety.
↑  "Gabriel Leone will play Ayrton Senna in Netflix's miniseries about the world-famous Formula 1 icon". Netflix.
↑  Gabriel Leone sobre interpretar Roberto Carlos no cinema: 'A responsabilidade é imensa!', Especial Roberto Carlos, ‏2015-11-17 (בפורטוגזית ברזילאית)
↑  ""O Rio do Desejo" é selecionado para festival internacional no Uruguai". Tela Viva. 31 בינואר 2023. נבדק ב-5 במרץ 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gabriel Leone entra para elenco de 'Ferrari', do diretor Michael Mann, diz site". G1. 14 ביולי 2022. נבדק ב-14 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Bom-moço da Globo, Gabriel Leone vira bandido em nova série da Amazon". uol. נבדק ב-7 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dom: Of family, feud, drugs and crime". Telegraph India.
↑  "Independência ou Morte na TV Cultura". Dabeme. 14 בפברואר 2022. נבדק ב-14 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ambiciosa, série 'Senna' terá elenco internacional; confira detalhes". Veja (בBrazilian Portuguese). 2023-10-20. נבדק ב-2023-12-11.
אולימפיאדת השחמט 2022

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  28 ביולי 2022 
 תאריך סיום:  10 באוגוסט 2022 
 עיר:  צ'נאי 
 קבוצות משתתפות:  188 (בתחרות הפתוחה) 162 (בתחרות הנשים)
 מס' משתתפים:  937
 שיטה:  שווייצרית
 → אולימפיאדת השחמט 2018 אולימפיאדת השחמט ה-45 ← 
 
אולימפיאדת השחמט ה-44 אורגנה על ידי פיד"ה והייתה צפויה להתקיים ברוסיה, בין 5 ל־17 באוגוסט 2020. ב־24 במרץ 2020, הודיע פיד"ה על דחיית התחרות לקיץ 2021 בעקבות מגפת הקורונה. הדחייה כללה את אולימפיאדת הנכים בשחמט וגם את קונגרס פיד"ה שאמור היה להיערך באותם תאריכים. בהמשך נדחתה התחרות ל-2022.
בשנת 2020 במקום האולימפיאדה, יזמה פיד"ה את אולימפיאדת השחמט המקוונת 2020.
התחרות הייתה צפויה להתקיים במוסקבה אולם בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, הוחלט שהיא לא תתקיים ברוסיה ובמקום זאת היא נערכה בצ'נאי, הודו בין 28 ביולי ל־10 באוגוסט 2022.
מבנה התחרות

התחרות התקיימה ב־11 סיבובים בשיטה השווייצרית. משך המשחק הוא 90 דקות לכל אחד ל־40 המהלכים הראשונים, תוספת של 40 דקות לאחר מכן ובכל מהלך יש תוספת של 30 שניות. כל שחקן יכול להציע תיקו בכל שלב במשחק.
כל נבחרת הייתה מורכבת מ־5 שחמטאים כאשר בכל סיבוב משחקים 4, מהם שנים בלבן ושנים בשחור. תוצאות 4 המשחקים מאוחדים לתוצאת הסיבוב. במקרה של תיקו 2–2 כל נבחרת מקבלת נקודה. במקרה של ניצחון הנבחרת המנצחת מקבלת 2 נקודות והמפסידה 0 נקודות.
משתתפות

בתחרות הפתוחה השתתפו 188 נבחרות מ־186 התאחדויות (הודו, המארחת, שלחה 3 קבוצות), זהו שיא חדש בכמות משתתפות.
בתחרות הנשים השתתפו 162 נבחרות מ־160 התאחדויות.
בתחרות הגברים השתתפו 5 מתוך 10 השחמטאים עם דירוג מד כושר הגבוה ביותר: מגנוס קרלסן (1; מייצג את נורווגיה), פביאנו קרואנה (4; מייצג את ארצות הברית), לבון ארוניאן (5; מייצג את ארצות הברית), וסלי סו (6; מייצג את ארצות הברית) ואניש גירי (10; מייצג את הולנד).
המדורג שני, נכון לדירוג יולי 2022, דינג לירן לא השתתף בגלל שסין לא השתתפה בתחרות. המדורג שביעי יאן נפומניאשצ'י לא השתתף בגלל השהייתה של רוסיה. המדורג שלישי עלי רזא פירוזג'א וגם מקסים ושייה-לגראב (9) שני הצרפתים הבכירים בדירוג, החליטו שלא להשתתף בתחרות וריכרד רפורט (8) לא השתתף עקב המעבר לייצוג רומניה.
בתחרות הנשים השתתפו 3 שחמטאיות מתוך 10 עם דירוג מד כושר הגבוה ביותר לנשים. 7 האחרות ייצגו את סין שלא השתתפה ואת רוסיה שהושעתה.
תוצאות התחרות הפתוחה

| # | מדינה | ממוצע מד כושר | ניקוד | איכות הנקודות | שחקנים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוזבקיסטן אוזבקיסטן | 2625 | 19 | 435 | נודירבק אבדוסאטורוב, נודירבק יאקובוייב, יאבוקחיר סינדרוב, יאחונגיר ואקחידוב, שמסידין ווקחידוב |
| 2 | ארמניה ארמניה | 2642 | 19 | 382.5 | גבריאל סרגיסיאן, חראנט מלקומיאן, סמבל טר-סאחאניאן, מנואל פטרוסיאן, רוברט חובחניסאין |
| 3 | הודו הודו - 2 | 2649 | 18 |  | גוקש דומרזו, סארין ניחל, פראגנאננדה ראמשבאבו, בסקרן אדחיבאן, ראונק סדבאני |
| 4 | הודו  הודו | 2696 | 17 | 409.0 | פנטלה האריקרישנה, וידיט גוג'ראתי, ארג'ון אריגאיסי, לונה נראניאן, קרישנן ססיקיריאן |
| 5 | ארצות הברית ארצות הברית | 2771 | 17 | 352 | פביאנו קרואנה, לבון ארוניאן וסלי סו, לנייר דומינגס, סם שנקלנד |
| 6 | מולדובה מולדובה | 2462 | 17 | 316.5 | איוואן סקיצו, אנדריי מקוביי, ולדימיר חאמיצ'ביץ', יוליאן בלטאג, דראגוש צ'רש |
| 7 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 2680 | 16 | 351.5 | שחריאר ממדיארוב, ראוף ממדוב, גדיר גוסיינוב, ואסיץ דוררביילי, ניג'אט אבסוב |
| 8 | הונגריה הונגריה | 2607 | 16 | 341.1 | ויקטור ארדוש, פרנץ ברקסן, טאמאס בנוש, ג'רגלי קנטור, פטר אץ' |
| 9 | פולין פולין | 2683 | 16 | 322.5 | יאן-קשישטוף דודה, רדוסלב וויטשק, קספר פיורון, וויצ'ך מורנדה, מטאוש מרטל |
| 10 | ליטא ליטא | 2540 | 16 | 297.0 | תומאס לאורושס, טיטאס סטרמביצ'וס, קרוליז יוקשטה, פאולוס פולטינוויצ'יואס, ולרי קזקובסקי |
תוצאות התחרות הפתוחה > מדליות אישיות

|  | זהב | כסף | ארד |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | גוקש דומרזו (הודו-2) 2867 | נודירבק אבדוסאטורוב (אוזבקיסטן) 2803 | מגנוס קרלסן (נורווגיה) 2803 |
| הלוח השני |  סארין ניחל (הודו-2) 2774 | טאודורו ניקולאוס (יוון) 2764 | נודירבק יאקובוייב (אוזבקיסטן) 2759 |
| הלוח השלישי | דייוויד הוול (אנגליה) 2828 | ארג'ון אריגאיסי (הודו) 2767 | פראגנאננדה ראמשבאבו (הודו-2) 2767 |
| הלוח הרביעי | יאחונגיר ואקחידוב (אוזבקיסטן) 2813 | פאולוס פולטינוויצ'יואס (ליטא) 2787 | חיימה סנטוסו (ספרד) 2729 |
| לוח עתודה | מטאוש ברטל (פולין) 2778 | רוברט חובחניסאין (ארמניה) 2679 | ולדימיר אונישצ'וק (אוקראינה) 2642 |
תוצאות התחרות הפתוחה > נבחרת ישראל

מהמקום ה־11 ועד המקום ה־24 ישנן 14 נבחרות עם 15 נקודות בהן נבחרת ישראל שסיימה במקום ה־16. היא התחילה את התחרות עם 4 ניצחונות ב־4 הסיבובים הראשונים והפסידה לנבחרת ארצות הברית, שדורגה ראשונה בתחילת התחרות לפי ממוצע מד כושר, בסיבוב החמישי 1.5–2.5. בסיבוב השישי היא סיימה בתיקו נגד נבחרת הפיליפינים. לאחר מכן הפסד נגד אזרבייג'ן, ניצחונות על קולומביה ואנדורה, הפסד נגד גרמניה ובמחזור הסיום ניצחון על נבחרת שווייץ. המשתתפים הישראלים הגיעו לתוצאות הבאות:
אביטל בורוחובסקי (2551) +1 =6 -2
תמיר נבאתי (2631) +3 =4 -2
איליה סמירין (2601) +4 =3 -1
מקסים רודשטיין (2596) +6 =2 -2
יבגני פוסטני (2564) +5 =3 -0
תחרות הנשים > תוצאות נבחרות הנשים

| # | ארץ | מד כושר | ניקוד | איכות נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אוקראינה אוקראינה | 2478 | 18 | 413.5 |
| 2 | גאורגיה גאורגיה | 2475 | 18 | 392.0 |
| 3 | הודו הודו | 2486 | 17 | 396.5 |
| 4 | ארצות הברית ארצות הברית | 2390 | 17 | 390.0 |
| 5 | קזחסטן קזחסטן | 2365 | 17 | 352.0 |
| 6 | פולין פולין | 2423 | 16 | 396.0 |
| 7 | אזרבייג'ן אזרבייג'ן | 2399 | 16 | 389.0 |
| 8 | הודו הודו-2 | 2351 | 16 | 369.5 |
| 9 | בולגריה בולגריה | 2319 | 16 | 361.0 |
| 10 | גרמניה גרמניה | 2383 | 16 | 344.5 |
תחרות הנשים > מדליות אישיות

|  |
| --- | --- | --- | --- |
| הלוח הראשון | פיה קרמלינג (שוודיה) – 2532 | אלין רוברס (הולנד) – 2532 | זנאנסאיה אבדומליק (קזחסטן) – 2529 |
| הלוח השני | נינו בציאשווילי (גאורגיה) – 2504 | אנה מוזיצ'וק (אוקראינה) – 2472 | חנים בלאייבה (אזרבייג'ן) – 2454 |
| הלוח השלישי | אוליביה קיולבסה (פולין) – 2565 | אנה אושנינה (אוקראינה) – 2528 | רמשבאבו ואישאלי (הודו) – 2452 |
| הלוח הרביעי | בת-ארדן מונזונגול (מונגוליה) – 2460 | מריה מלצקה (פולין) – 2453 | בטניה סצ'דב (הוקו) – 2441 |
| לוח החמישי (עתודה) | יאנה שניידר (גרמניה) – 2414 | אולביה פטאלייבה (אזרבייג'ן) –2312 | דיוויה דשמוך (הודו-2) – 2298 |
תחרות הנשים > נבחרת ישראל

באולימפיאדה זו השתתפה נבחרת ישראל שכללה את:
מרסל אפרוימסקי (2456) 4+,5=,1-
דינה בלנקיה (2256) +3 =4 -0
מאשה קלינובה (2251) 1+,3=,1-
מיכל להב (2185) 7+,0=,3-
רונית לויטן (2091) 4+,3=,2-
הנבחרת סיימה במקום ה-25.
סיכום כולל

בסיום התחרות הוענק "פרס נונה גפרינדשווילי" לנבחרת עם הישג הכי גבוה בסיכום התחרות הפתוחה ותחרות נשים.
הודו
ארצות הברית
הודו - 2
הערות שוליים

↑  הודעת פיד"ה על דחיית אולימפיאדת השחמט בעקבות מגפת הקורונה
↑  הודעת פיד"ה על העברת התחרות מרוסיה בעקבות הפלשה הרוסית לאוקראינה
↑  הכרזה על אירוח האולימפיאדה בצ'נאי
| אולימפיאדות השחמט |
| --- | --- | --- |
| לא רשמיות | 1924 • 1926 • 1936 |  |
| רשמיות | 1927 • 1928 • 1930 • 1931 • 1933 • 1935 • 1937 • 1939 • 1950 • 1952 • 1954 • 1956 • 1958 • 1960 • 1962 • 1964 • 1966 • 1968 • 1970 • 1972 • 1974 • 1976 • 1978 • 1980 • 1982 • 1984 • 1986 • 1988 • 1990 • 1992 • 1994 • 1996 • 1998 • 2000 • 2002 • 2004 • 2006 • 2008 • 2010 • 2012  • 2014 • 2016 • 2018 • 2022 • 2024 |  |
| מקוונות | 2020 • 2021 |  |
גאזי גאנם

גאזי גאנם (בערבית: غازي غانم; נולד ב-13 באוקטובר 1958) הוא ראש המועצה המקומית זמר. רופא במקצועו.
ביוגרפיה

נולד לפתחי ושפיקה וגדל בזמר. הוא הבכור ולו אחות. למד בבית ספר יסודי "ביר אל סיכה" ובבית ספר "תיכון חקלאי ימה" בזמר.
במהלך נעוריו עבד בחקלאות אצל הוריו. לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית בירושלים שנת מכינה.
בשנים 1977–1984 למד רפואה באוניברסיטת University of Turin בטורינו, איטליה והוא בעל תואר ד"ר לרפואה (.M.D) מהאוניברסיטה.
בשנת 1984 עם שובו לישראל, עשה התמחות ברפואה פנימית במרכז רפואי מאיר בכפר סבא במשך חמש שנים.
לאחר מכן שימש מנהל מערך הפנימי לאשפוז יום במרכז מומחים כללית דגני חדרה. במקביל עשה התמחות במחלקה פנימית לאנדוקרינולוגיה וסוכרת במרכז רפואי הלל יפה. מאוחר יותר, החל לנהל מחלקה פנימית ואנדוקרינית במרכז מומחים כללית דגני חדרה ושימש בתפקיד עד לבחירתו כראש מועצה במרץ 2024.
בשנים 2003–2008 כיהן חבר המועצה מקומית זמר ושימש יו"ר ועדת החינוך והספורט וחבר ועד ההנהלה של המועצה המקומית.
בשנת 2008 נבחר בשנית למועצה עד לבחירות ב-2013.
בבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול ראש המועצה המכהן תמים יאסין חרזאללה וניצח עם 52.81% מהקולות לעומת 47.19% לחרזאללה.
באפריל 2024 מונה לנציג הרשויות המקומיות במשרד הבריאות.
הוא נשוי לחניפה מזכירה רפואית במקצועה, ואב לחמישה. מתגורר בזמר.
הערות שוליים

↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12172, התשפ"ד, 10 במרץ 2024, עמ' 4656
רצח מירה ארצי

מירה ארצי
רצח מירה ארצי הייתה פרשת רצח ומשפט שהסעירה את המדינה בראשית שנות החמישים של המאה העשרים, כאשר מירה ארצי, צעירה בת קיבוץ דגניה א' נרצחה ב-30 בדצמבר 1952 בטבריה וחברה לשעבר, חיים שמחון, רב-סמל בצה"ל הועמד לדין, טען לחפותו אך הורשע בהריגתה ונדון למאסר. הוא שוחרר טרם זמנו בחנינה שהעניק לו נשיא המדינה יצחק בן-צבי בהתערבותו של היועץ המשפטי לממשלה חיים כהן שהטיל ספק באשמתו לאחר שנפגש עמו והוא נטל סם אמת כדי להוכיח את חפותו.
הרצח

מירה ארצי נולדה בשנת 1931 כבת למשפחה מוותיקי קיבוץ דגניה א'. היא הייתה ספורטאית וחובבת טבע. בשירותה בצה"ל הייתה מ"כית במחנה 80 ולאחר מכן הייתה נגדית משמעת במחנה אלנבי בשכונת תלפיות בירושלים, שם הכירה את חיים שמחון.
חיים שמחון נולד בחיפה בשנת 1927, שירת במשטרת היישובים העבריים. היה חבר בארגון "ההגנה" ולאחר מכן עבר לאצ"ל. במלחמת העצמאות השתתף בקרבות בדרום הארץ. לאחר המלחמה המשיך בשירותו בצה"ל. בשנת 1950 נתמנה לרס"ר במחנה אלנבי.
במחנה אלנבי הכירו מירה ושמחון זה את זה והפכו לבני זוג. לאחר שמירה שוחררה משירותה בצה"ל ושבה לביתה בקיבוץ, המשיכו להתקיים הקשרים ביניהם ושמחון ביקר אותה בקיבוץ מספר פעמים ואף הכיר את בני משפחתה. במרוצת הזמן חש שיחסה אליו מתקרר. מירה הסבירה לו כי הדבר נובע מיחסו המסתייג של אביה כלפיו. שמחון שיגר מכתב לאב בו טען כי יחסו המתנכר של האב אליו נובע מטעמי אפליה עדתית. האב השיב לו במכתב בו הכחיש את הטענה, אך הודה כי הידידות ביניהם אינה לרוחו, הואיל וחינוכם של מירה ושמחון והסביבה בה גדלו שונים והבדלים אלה עשויים להיות להם לרועץ אם יתחתנו. עד מהרה נותקו היחסים בין בני הזוג.
בינתיים נקשרה מירה לבן זוג חדש, בחור מחיפה. לאחר שלושה חודשי היכרות יצאו בני הזוג ביום ג', 30 בדצמבר 1952, בשעות הערב, במכוניתו של בן הזוג לבילוי בטבריה. בהגיעם לעיר נכנסו לבית קפה ומסעדה שעל הטיילת על שפת הכנרת והזמינו ארוחה. בסביבות השעה 11 בלילה, בשעה שסעדו, נכנסו למסעדה שני אנשים לבושי מדים שהגיעו למקום בכלי רכב צבאי. אחד מהם היה קצין בדרגת סרן והשני בדרגת רס"ר. כשהתקרבו לשולחנם של בני הזוג נוכחה מירה לראות כי הרס"ר הוא שמחון. הוא ניגש אליה וביקש ממנה לצאת לרגע החוצה. בן הזוג, שהכיר את שמחון הבין את רצונה של מירה להחליף דברים עם שמחון על רקע קשריהם בעבר. שני שוטרים חלפו במקום במכונית משטרה, אחד מהם יעיד אחר כך כי הבחין בשמחון שוכב בשטח של חורבות שליד קיר המסעדה, כשבינו לבין הקיר שוכבת בחורה. הוא פנה בקריאה לעבר שמחון ושמחון קרא לעברו שהכל בסדר. לאחר זמן לא רב הבחין בשמחון יורד משטח החורבות ועוזב את המקום בנסיעה ביחד עם הסרן.
בן זוגה של מירה המתין לשובה אך היא בוששה לשוב למסעדה. בעודו ממתין למירה נכנס השוטר למסעדה ואמר כי המכונית הצבאית עזבה את המקום. בן הזוג סבר שמירה נסעה עם שמחון. לאחר שחלפו שעות ומירה לא שבה הוא הודיע בשעה 3 לפנות בוקר של 31 בדצמבר 1952 למשטרה על היעלמה. השוטרים ערכו חיפוש ומצאו את מירה רק בשעה 8 בבוקר, כשהיא נטולת רוח חיים וגופתה מוטלת ליד קיר בית הקפה. על פי הממצאים היא נחנקה למוות בין השעות 11 ורבע לחצות.
השחרור

בשבתו בכלא המשיך שמחון לטעון כל הזמן לחפותו. עורך דינו אשר לויצקי פנה בשנת 1955 לנשיא הּמדינה יצחק בן-צבי בבקשת חנינה. הוא הציע להזריק לשמחון זריקת אמת. הנשיא העביר את הבקשה ליועץ המשפטי לממשלה חיים כהן. היועץ המשפטי גילה עניין בגורלו של שמחון וביקר אותו בכלא מעשיהו ושוחח עמו. לאחר מכן זימן היועץ את שמחון אל לשכתו בירושלים ושמחון הובא בפניו כשהוא תחת משמר.
בפגישה הביע בפניו שמחון את הסכמתו שתוזרק לו זריקת אמת והיועץ נענה לבקשתו. באוקטובר 1956 אושפז שמחון למשך שבועיים בבית החולים טלביה תחת השגחתו של מנהל בית החולים פרופסור היינריך צבי ויניק. פרופסור ויניק הזריק לשמחון פעמיים זריקה של חומר מטשטש בשם סודיום אמיטל (sodium amytal), הנקרא בשם הפופולרי "זריקת אמת". לאחר שהחומר מתחיל לפעול נכנס המוזרק למצב נים לא נים בו משתחרר המוזרק מעכבות בגילוי עובדות הנוגעות לו ומפרט פרטים אינטימיים על עצמו. תוצאות ההזרקה אינן קבילות כראיה בבית המשפט. פרופסור ויניק שוחח עם שמחון כאשר שמחון נתון תחת השפעת החומר ורשם את דבריו. כתוצאה מבדיקתו הודיע הפרופסור ליועץ המשפטי כי השתכנע מדברי שמחון תחת השפעת הזריקה כי הוא חף מפשע.
שמחון הוחזר לכלא וכעבור חודש וחצי העניק לו נשיא המדינה חנינה. ב-28 בדצמבר 1956, שמונה חודשים לפני תום תקופת מאסרו יצא חיים שמחון לחופשי וחזר לבית הוריו בחיפה. בצאתו מן הכלא הצהיר כי יקדיש את כל מאמציו כדי להוכיח את צדקתו ולגלות את הרוצח האמיתי.
במרוצת השנים שיקם שמחון את חייו, הקים משפחה, עבר להתגורר באחת הערים בדרום הארץ ועבד כקצין ביטחון במפעל. הוא מצא את מותו בתאונת דרכים בדצמבר 1990.
אחיה של מירה, טייס חיל האוויר יצחק (אקי) ארצי, נפל עם מטוס הווטור שהטיס ב-1 בדצמבר 1967, למימי מפרץ סואץ וגופתו לא נמצאה עד היום.
ספרו של דן מרגלית

העיתונאי דן מרגלית פרסם בשנת 1961 את ספרו הראשון. הספר נקרא "הסדיסט" ובו תיאר מרגלית שלושה אירועים שהסעירו בזמנם את המדינה: אירועי ואדי סאליב משנת 1959, הרצח במנזר רטיסבון ורצח מירה ארצי. הופעתו של הספר עוררה עניין בכלי התקשורת לאחר ששושנה ברזאני, מי שהורשעה ברצח במנזר ונשפטה למאסר עולם, הגישה ממקום מאסרה בכלא נווה תרצה לבית המשפט המחוזי בתל אביב בקשה להוצאת צו מניעה לפרסום הספר מאחר שלדבריה הוא משמיץ ומבזה את דמותה. בית המשפט דחה את בקשתה ובזאת נתן למעשה פרסום רב לספר.
בשתי הפרשות הראשונות, אירועי הוואדי והרצח במנזר התבסס הספר על עובדות ידועות. הגילוי הבלעדי בספר היה קביעתו הנחרצת של מרגלית כי את רצח מירה ארצי ביצע בעל המסעדה מטבריה. קודם לפרסום הספר הועמד בעל המסעדה לדין בבית המשפט המחוזי בחיפה באשמת אונס, על כי בספטמבר 1959 הוא ושני צעירים נוספים השפיעו על צעירה מטבריה לנסוע איתם בג'יפ לנהריה שם התנפלו עליה ואנסו אותה. מרגלית שחקר את פרשת רצח מירה ארצי מצא כי הראיות מובילות לכך שאותו עבריין מין הוא שרצח את מירה. שנה לאחר פרסום הספר הרשיע בית המשפט את בעל המסעדה וגזר עליו עונש של שנה וחצי מאסר ועוד שנה וחצי מאסר על תנאי.
פוטומונטז'

פוטומונטז' המראה איך קרחון שלם היה אמור להיראות, אילו היה אפשרי להביט בו-זמנית הן בחלקו שמתחת לפני המים והן בחלקו שמעליהם.
בתחום הצילום, פוֹטוֹמוֹנְטָז' (מצרפתית: Photomontage, בעברית: תמונה משובצת) היא תצלום הבנוי משילוב של מספר תצלומים שונים, לעיתים תוך יצירת הרושם שהתצלום שנוצר הוא תצלום מציאותי, שנלכד בצורתו זו בעדשת המצלמה. לעיתים משמש הפוטומונטז' להונאה, ולעיתים להעברת מסר אמנותי או פוליטי, תוך ידיעה של המתבונן שמדובר בפוטומונטז' ולא בתצלום מקורי.
בעבר, שילוב התמונות היה מבוצע ידנית בעזרת אביזרי צילום, פיתוח והדפסה, דבר שהגביל מאוד את האפשרויות והיה נחלת ידם של מקצוענים בלבד. כיום  ניתן ליצור פוטומונטז' באיכות גבוהה באמצעות תוכנות לעיבוד תמונה כגון פוטושופ, וכך כמעט כל אחד יכול ליצור פוטומונטז' בהשקעה מזערית. הטכנולוגיה החדשה גרמה בתחומים רבים לחששות מפני השימוש בה לזיוף של תמונות או מסמכים.
שימושים בפוטומונטז'

השימוש בטכניקת הפוטומונטז' פופולרי בין השאר בתחומים הבאים:
שימושים בפוטומונטז' > שימוש בחינוך, במדע ובאמנות

הפוטומונטז' מאפשר להציג מידע כפי שיכול היה להיראות אילו ניתן היה לצלם אותו בתמונה אחת. בתור שכזה, הפוטומונטז' מאפשר המחשה חזותית של דברים שלא ניתן לצלם בתמונה אחת.
בקולנוע, הפוטומונטז' מאפשר להציג אירוע שצולם במקום אחד, כאילו הוא צולם במקום אחר. יתרה מזאת, שילוב תמונות מאפשר להציג מקומות דמיוניים שאינם קיימים במציאות ובלתי אפשרי לצלם אותם כלל.
שימושים בפוטומונטז' > שימוש במדיה

כיוון ששינוי המתבצע בתצלום יכול להטעות את הציבור הקורא או צופה, נוהגים במדינות רבות לציין במפורש ליד התצלום המתפרסם בכל מקרה בו התצלום אינו המקורי, אלא עבר שינויי עריכה (כדוגמת פוטומונטז').
דוגמה ידועה של שימוש בפוטומונטז' שגרם לסערת רוחות, היה כשהמגזין נשיונל ג'יאוגרפיק ביצע עריכה לתצלום שבוצע במצרים, על מנת להתאימו לעמוד השער ותוך כדי כך הוזז מיקומה של אחת הפירמידות.
שימושים בפוטומונטז' > שימוש במדיה > שימוש בבידור, גרפיקה ופרסום

היכולת להרכיב ראש של אדם על גוף אחר, להציג אדם בסיטואציות אבסורדיות, לשנות פרופורציות בגוף, לשתול ידיעות בעיתון וכו', מאפשרות ליצור מצגות (או חוברות) הומוריסטיות המשמשות באירועים חברתיים או במופעי בידור.
דוגמה ידועה של שימוש בפרסום היא בפרסום הפוליטי שנעשה באמצעות טכניקת פוטומונטז', לדוגמה תמונת ראש הממשלה יצחק רבין במדי קצין נאצי, שהוצגה בהפגנת הימין בכיכר ציון נגד יצחק רבין והסכם אוסלו ב' על ידי סוכן השב"כ אבישי רביב, כחודש לפני שנרצח. מתנגדיו הקיצוניים של רבין הפיצו בין היתר גם תמונות שלו לבוש בכאפיה.
גם ראש הממשלה אריאל שרון הוצג בתמונות פוטומונטז' על ידי מתנגדיו הקיצוניים. בין היתר הופצו תמונותיו בכאפיה, מאחורי סורגים ותמונה בה הוא מצדיע במועל יד כשהוא לבוש במעיל נאצי, על רקע דגל עם צלב קרס. התמונה האחרונה הופצה באתר אינטרנט ובעקבות כך הוגשה כנגד האתר תלונה במשטרה על הסתה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קיווי |  | לימון |  | פוטומונטז' של קיווי ולימון שנעשה באמצעות תוכנת GIMP. |
שימושים בפוטומונטז' > שימוש לצורך הונאה, זיוף ופגיעה

טכניקת הפוטומונטז' שדרגה את שיטות הזיוף הקיימות. האפשרויות הפשוטות כיום "לשתול" חתימות שנלקחו ממסמך כשר בתוך מסמך מזויף, באופן שיהיה קשה לזהות את הזיוף, הביאה לריבוי המקרים של פשעי זיוף בעולם.
כיום, בניגוד לעבר, הרבה יותר קשה למומחה לקבוע את האותנטיות והמהימנות של תמונה בבית משפט כמוצג משפטי קביל.
תמונות מזויפות רבות שבוצעו בטכניקת פוטומונטז' מסתובבות ברשת האינטרנט, ולרוב קשה להבחין בין תמונה אמיתית למזויפת. היות שפעילות זו מכוונת בעיקר נגד ידוענים היא מחייבת אותם למעקב מתמיד על הנעשה ברשת ואף להגשת תביעות משפטיות במקרה הצורך.
עם פרוץ עידן האינטרנט הופצו הרבה תמונות של ידועניות שלכאורה הצטלמו בעירום, אך למעשה היה מדובר בתמונות פוטומונטז' בהן חיברו את הראש של הידוענית על גוף של אישה אחרת. התמונות המזויפות שימשו כנראה בעיקר כדי לקדם את המכירות של אתרי פורנוגרפיה, אם כי חלקן נועדו לפגוע בידועניות עצמן. בשיא התופעה הסתובבה אגדה אורבנית על "התוכנה שמפשיטה את הדוגמניות" (דבר שיכול להשתמע כתוכנה שלוקחת תמונת JPEG ומצליחה איכשהו להציג את הגוף שמתחת לבגדים. דבר שהוא בלתי-אפשרי). כיום, התופעה פחתה בהרבה.
בישראל נודעו מספר פרשיות הקשורות לזיוף תמונות עירום:
מתיחה בפספוסים בה לכאורה הודלפה תמונת עירום של עדי הימלבלוי, אך התמונה הייתה פוטומונטז' (כלומר - מזויפת).
בכפר מע'אר פרצו מהומות אלימות ב-2005 על רקע שמועה שנער ערבי-נוצרי מהכפר הפיץ תמונות עירום מזויפות של נערות דרוזיות.
פוטומונטז' היסטורי

פוטומונטז' נודע הוא התצלום המפורסם של פגישת בנימין זאב הרצל והקיסר וילהלם השני ליד מקוה ישראל.
דוד וולפסון, שלא היה צלם מקצועי, התרגש כל כך מהמעמד ומהכבוד הגדול, עד שהחמיץ את ההזדמנות לצלם מהזווית המיטבית. כתוצאה מזה נראה בתמונה הראשונה - הקיסר יושב על סוס לבן ומביט אל קצה הרגל של הרצל. עם פיתוח התצלום התגלתה התקלה, והרצל נלקח לגג ביפו, שם צולם כשהוא מחזיק את כובעו בידו (תמונה 2). וולפסון, בכישורים מרשימים יחסית לשנת 1898, הצליח לחבר בין שתי התמונות באופן הבא: את הקייזר הוא העביר אחורה לסוס השחור של החייל שליווה אותו; הסוס הלבן נגזר מההיסטוריה, והרצל "נשתל" לתוך התמונה. התוצאה היא תמונה 3.
הצילום "המפוספס" (תמונה 1)
הרצל מדגמן על הגג ביפו (תמונה 2)
יצירת הפוטומונטז' (תמונה 3)
ראו גם

פסיפס תמונות
הערות שוליים

↑  תְּמוּנָה מְשֻׁבֶּצֶת במילון צילום (תשכ"ח), באתר האקדמיה ללשון העברית; בעבר היה מקובל גם השם "תמונת פסיפס".
↑  שרון רופא-אופיר, כפר מע'ר: סוף שבוע של מהומות, באתר ynet, 12 בפברואר 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543638505171  BNE: XX533822  BnF: cb11995182c (data)  NKC: ph135884 
פוטומונטז' של 16 תמונות שונות המורכבות יחדיו בעזרת פוטושופ.
הרקע המקורי
שילוב של שני צילומים של אותה דוגמנית, מלפנים ומאחור, בפרסומת לבגד ים. צילום של איווה, שנת 1930.
דוגמה לפוֹטוֹמוֹנְטָז
ג'ריס ג'ריס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1948 (בן 76 בערך) 
 מדינה:  לבנון, ישראל
 ידוע בשל:  הורשע במגע עם סוכן אירני
 תפקיד:  ראש מועצת פסוטה
 
ג'ריס ג'ריס (בערבית: جريس جريس; נולד ב-1948) הוא איש ציבור ערבי-ישראלי שכיהן כראש מועצת פסוטה בשנים 2001–2003. הורשע ב-2006 במגע עם סוכן איראני.