הנרי ולס
קריירה פוליטית

לאחר תום שירותו הצבאי ב-21 בספטמבר 1865, חידש ולס את עיסוקו בעריכת דין. הוא נשאר באלכסנדריה, והיה פעיל בחברת תעלת אלכסנדריה, ולאחר מכן בחברת התעלה, מסילת הברזל והגשר של אלכסנדריה, שבנתה את התעלה במה שהיה למחוז ארלינגטון והגשר לג'ורג'טאון בוושינגטון הבירה. הוא היה מקושר לשופט אנדרווד ולתובע המקומי של אלכסנדריה ס. פרגוסון ביץ', שהחזיק בהשקפות רפובליקניות רדיקליות. ולס תמך בתקיפות בהכרה בזכויות האזרח של האפרו-אמריקאים.
ב-1866 זכו הרפובליקנים הרדיקלים בקונגרס לרוב גדול ועד מהרה החלו לבצע שינויים. הם השביתו את הממשלה האזרחית של המדינה ושמו את וירג'יניה, ותשע מדינות הקונפדרציה הנוספות, תחת משטר צבאי. וירג'יניה נוהלה בשנים 1867–1869 כ"מחוז הצבאי הראשון" (First Military District) תחת פיקודו של הגנרל ג'ון סקופילד. סקופילד פיקח על ההעברה לממשל אזרחי לאחר שקהל המצביעים בווירג'יניה, כולל העבדים המשוחררים, בחר בנציגים לניסוח החוקה שתחליף את החוקה של 1864 ואת החוקה של 1850, שהתירה במפורש את קיומה של העבדות. הוועידה, שבה השתתפו גם 20 נציגים אפרו-אמריקאים, החלה את דיוניה ב-3 בדצמבר 1867. הנציגים בחרו בשופט אנדרווד כנשיא הוועידה, ובכומר ג'יימס ו. הניקט (אנ') כיושב ראש ועדת זכות ההצבעה. ולס והניקט ביקשו להגן על זכויות ההצבעה של השחורים ולשלול אותן מוותיקי הקונפדרציה ומאוהדיה.
בני וירג'יניה אחרים, שקודם לכן היו פעילים פוליטית ותמכו בממשלת הקונפדרציה, נפגשו באותו חודש. בהובלתו של אלכסנדר סטיוארט הם הקימו את המפלגה השמרנית של וירג'יניה כדי להתנגד לכל אחת מהצעות הוועידה של אנדרווד. מנהיג אופוזיציה נוסף היה ויליאם מהוני (אנ'), נשיא חברת רכבות ולשעבר גנרל בצבא הקונפדרציה שאמר שהיה זה הזמן להתחלה חדשה למפלגה השמרנית במדינה, שהתמזגה עם המפלגה הדמוקרטית ב-1883. בכל אופן, הלבנים נאלצו לקבל את תוצאות המלחמה, כולל זכויות אזרח וזכויות הצבעה לעבדים המשוחררים.
המושל פיירפונט נעשה בלתי פופולרי על ידי כל הצדדים. ב-4 באפריל 1868 העביר אותו הגנרל סקופילד מתפקידו ומינה את ידידו ולס במקומו. ב-6 וב-7 במאי בחרה ועידת הרפובליקנים של וירג'יניה בולס כמועמדה לתפקיד המושל, את ג'יימס ה. קלמנטס כמועמד לתפקיד סגן המושל ואת תומאס ר. באודן כמועמד לתפקיד התובע הכללי. השמרנים בחרו ברוברט וית'רס. עם זאת, היה צורך לאשרר את החוקה החדשה לפני קיום הבחירות, וסעיפי שלילת זכות ההצבעה של אנשי הקונפדרציה לשעבר היו שנויים במחלוקת. סקופילד דחה את תאריך משאל העם שנקבע מלכתחילה ל-2 ביוני.
ביום חג המולד של אותה שנה, פרסמו עיתוני ריצ'מונד מכתב מסטיוארט שטען לקבלת "חנינה כללית". הגנרל יוליסס ס. גרנט ורפובליקנים בעלי השפעה בקונגרס נפגשו עם מנהיגי השמרנים בווירג'יניה, כולל "ועדת התשעה" (Committee of Nine) שהוקמה כשבוע לאחר פרסום מכתבו של סטיוארט, וכן עם ולס ועם בעלי בריתו, גילברט קרלטון ווקר ופרנקלין סטרנס (אנ'). גרנט התערב ותמך בסקופילד בהגנה על זכויות ההצבעה של ותיקי הקונפדרציה. כך כללו הבחירות הכלליות בווירג'יניה שפוקחו על ידי הממשלה הפדרלית ב-1869 הצבעה על אשרור חוקת המדינה החדשה, הצבעה נפרדת על שלילת זכויות ההצבעה מרוב ותיקי הקונפדרציה, והצבעה נפרדת לבחירת אנשי הממשל.
במרץ 1869 בחרו הרפובליקנים שוב בוולס כמועמדם לתפקיד המושל יחד עם שותפו למרוץ, הרופא האפרו-אמריקאי ג'. ד. האריס כמועמד לתפקיד סגן המושל. על כל פנים, ביום הבחירות ב-6 ביולי, נבחר גילברט קרלטון ווקר, שזכה לתמיכת "הרפובליקנים האמיתיים" של מהוני ושל השמרנים, וקיבל 119,535 קולות מול 101,204 הקולות שקיבל ולס. ציבור הבוחרים ביטל באופן מוחלט את סעיף שלילת זכות ההצבעה של הקונפדרציה. כך הפכה וירג'יניה למדינה היחידה בדרום שלא משלה בה ממשלה אזרחית רדיקלית במהלך תקופת השיקום.
ב-21 בספטמבר 1869 התפטר ולס מתפקידו, ובמקומו מינה סקופילד את ווקר כיורשו הזמני עד להשבעתו כמושל הנבחר ב-1 בינואר 1870.