stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסתר לוצאטו
ביוגרפיה

אסתר נולדה וגדלה בשכונה ד', בבאר-שבע, למשפחת עולים מרובת ילדים ממרוקו. היא הילדה הקטנה מבין תשעה אחים ואחיות והיחידה שנולדה בארץ. הוריה עמלו כדי להעניק השכלה לילדיהם וחלקם אכן רכשו השכלה אקדמית. לוצאטו שירתה בבית הספר לטיסה של חיל האוויר, ואחר כך למדה כימיה באוניברסיטת בן-גוריון. היא השתתפה בתוכנית פר"ח (חונכות לילדים הזקוקים לעזרה לימודית ורגשית), ובפרויקט "הדירות הפתוחות". במקביל, היא לימדה כימיה ופיזיקה בבית ספר תיכון מקיף ד'.
לוצאטו סיימה תואר שני ושלישי בכימיה באוניברסיטת בן-גוריון. נושא עבודת הדוקטור שלה הוא: "מנגנוני התגובה של קומפלכסי ברזל דו-ערכי עם מי חמצן ועם רדיקלים חופשיים".
במהלך לימודיה הכירה את בעלה, כפיר לוצאטו, שלמד לדוקטורט בהנדסה כימית. היא הצטרפה לפירמה המשפחתית, "לוצאטו את לוצאטו עורכי פטנטים", שהוקמה בשנת 1869, והעמידה איתו דור המשך לפירמה.
ב-1997 זכתה ברישיון עורכת פטנטים מס' 120 והצטרפה כשותפה לפירמה. יחד עם אביו של כפיר, ד"ר אדגר לוצאטו, הצעידו בני הזוג את הפירמה המשפחתית קדימה. בשנים האחרונות נצבת הפירמה במקום הרביעי מבחינת הגודל ומספר ההגשות מבין משרדי עורכי הפטנטים בישראל. עיקר עיסוקה במשרד הוא בשטח הכימיה, לצד ניהול שוטף ופיתוח עסקי של פעילות הקבוצה.
לוצאטו נשואה, אם לארבעה וסבתא לשלושה נכדים ומתגוררת בעומר.
פעילות התנדבותית ציבורית

לוצאטו החלה את פעילותה הציבורית והחברתית בשיקום נוער עבריין בשיתוף המשטרה, בהקמת מקלט לנשים מוכות, הראשון בנגב בשיתוף מסל"ן ובחברות בהנהלת ויצו בדרום. בעבר כיהנה לוצאטו כחברת דירקטוריון בחברה הציבורית "ברן" (שלוש קדנציות). היא חברת הוועדה לקידום מעמדן ומקצועיותן של הדירקטוריות בדירקטוריון באיגוד הדירקטורים בישראל. כיום היא מכהנת בפורומים ציבוריים בהם:
יו"ר עמותת יחדיו מאז 2016 לאחר שכיהנה במשך שש שנים כחברת ההנהלה. במהלך כהונתה כיו"ר העמותה הצליחה לוצאטו להבטיח את יציבותה הכספית, תוך הרחבת פעילותה החברתית לקידום אוכלוסיות מוחלשות בנגב.
חברת מועצה בעומר כ-24 שנים ובתקופות מסוימות שימשה כמ"מ ראש המועצה. יו"ר ועדת הנחות, יו"ר ועדת מכרזים וחברה בוועדת הביקורת ובוועדת המשנה לתכנון ובנייה.
יו"ר עמותת "ישראל למען הנגב" המקדמת את מעבר בסיסי צה"ל לנגב.
ב-2023 מונתה ליו"ר המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה.
חברה בוועד המנהל של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
חברה בוועד המנהל של המכללה האקדמית להנדסה סמי שמעון
סגן יו"ר ארגון בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
חברת הוועד המנהל של "עמותת קרן מורשת מנחם בגין"
חברת הוועד המנהל בעמותה לקידום ענף ספורט הכדורגל בבאר שבע נוער
חברת הנהלת "הקונגרס הישראלי" - מיזם חברתי משותף של קרן מנומדין ואוניברסיטת בר-אילן, הפועל לפתור סכסוכים ושסעים בחברה הישראלית ולקדם בניית הסכמות.
שותפה במיזם "עיר שווה" בדימונה, שנועד לאפשר פיתוח והשקעה משמעותיים בערי פיתוח
שותפה במיזם "ישראל 2048" - הפועלת להפיכת הנגב והגליל למנועי צמיחה לאומיים
בנוסף לכך, מעורבת לוצאטו בפרויקטים קהילתיים וחברתיים שונים, בתחום של סיוע לנזקקים, העצמה נשית, תמיכה בילדים ובנוער, שילוב של האוכלוסייה הבדואית ועוד.
פעילות למען הנגב

לוצאטו הייתה חברה בפעילויות בנגב: ועדת ההשקעות של חממת מעיין, ועדת הייעוץ של קרן SIBF והמאיץ הטכנולוגי INNNO-NEGEV.
בשנים 2019–2022 הובילה לוצאטו את המאבק הציבורי של עמותת "ישראל למען הנגב" למען יישום החלטת הממשלה על העברת יחידות המודיעין של צה"ל לנגב. מאבק נתקל בניסיונות טרפוד של גורמים שונים והתנגדות אנשי הקבע למעבר דרומה, התנגדות שהביאה להקפאת הפרויקט. העמותה הגישה עתירה לבג"ץ בתביעה מהממשלה להסביר מה מעכב את קריית המודיעין.המהלך הסתיים בהצלחה לאחר שניתנו כל האישורים הדרושים להקמת הפרויקט על ידי שר הביטחון, בני גנץ, ונחתם ההסכם עם "שיכון ובינוי" בנובמבר 2021.
כתיבה עיתונאית

בשנים 2004–2005 החלה לוצאטו בהקמת מגזין ארצי בשם "כותרת" יחד עם בעלה ועם שותף. לאחר הוצאת שישה גליונות, בעריכת דן שילון ואוריה שביט, נקלע העיתון לקשיים ונסגר. לוצאטו כותבת בעיתונות הארצית ומתראיינת בנושאים שונים: קניין רוחני,תעשיית היי-טק, חברות הזנק, מצב "אומת הסטרט-אפ" בעקבות מלחמת חרבות ברזל, הבעיות הכלכליות של הנגב, מקומן של נשים בכלכלה, פוליטיקה ארצית, וחלוקת העוצמה בין השלטון המרכזי והשלטון המקומי.
הערות שוליים

↑  מירן שפילברג, לוצאטו: פטנט משפחתי, ‏11.2.2019
1 2 3 4 5 6 7 8  ד"ר אתי לוצאטו, אסתר לוצאטו, ‏7.6.2022
↑  E. Luzzatto et al, Reactions of low valent transition metal complexes with hydrogen peroxide. Are they "Fenton-like" or not? 4. The case of Fe(II)L, L=Edta; Hedta and Tcma, Free radical Research 23, 1995, עמ' 453
↑  הצוות שלנו, באתר www.luzzatto.co.il
↑  משרד המשפטים, פנקס עורכי הפטנטים, ‏18.3.2020
↑  BDICODE, דירוג משרדי עורכי פטנטים, ‏2021
↑  עמותת יחדיו
↑  מועצת עומר, חברי נמועצה
↑  ליאור גוטמן,'"`UNIQ--nowiki-00000006-QINU`"'עתירה לבג"ץ: מדוע צה"ל לא מיישם את ההחלטה להקים את קריית המודיעין בנגב, באתר כלכליסט, 1 ביולי 2020
↑  אלן רוזנבאום,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'‏"אם לא היה חזון למנהיגי הארץ, המדינה הייתה נגמרת בגדרה", באתר מעריב אונליין, 3 בדצמבר 2021
↑  משרד חדשנות מדע 30.7.2023וטכנולוגיה, ד"ר אסתר לוצאטו מונתה ליו"ר המועצה לקידום נשים במדע ובטכנולוגיה, ‏30.7.2023
↑  אב"ג, נציגי ציבור חברי ועדות הוועד המנהל
↑  המכללה האקדמית להנדסה ע"ש סמי שמעון, וועד מנהל
↑  הדר ת"ש,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'‏כמו באמריקה: איך נראים ארגוני הבוגרים בישראל?, באתר ‏מאקו‏, 21 באוגוסט 2020
↑  עמותה לקידום ענף ספורט הכדורגל בב"ש- נוער- עמותה רשומה מס' 580536266
↑  הקונגרס הישראלי, הוועד המנהל והמייסדים
↑  מיזם "עיר שווה" יוצא לדרך בדימונה, באתר רשויות הפורטל הישראלי לרשויות מקומיות, ‏15.6.2020
↑  וריאנס ייעוץ כלכלי, הערכת שווי של חברות פורטפוליו של מעיין ונצ'רס בע"מ ליום 31.12.2012, ‏מרץ 2013
↑  Yonatan Sredni, Ben-Gurion University's Inno-Negev produces 11 new start-ups in first cycle, nocamels, ‏21.4.2016
↑  דני בלר, עתירה לבג"ץ: הממשלה תצטרך להסביר מה מעכב את קריית המודעין, ברנז'ה 30.6.2020
↑  נועה גבאי, עתירה לבג"צ: מדוע לא נפתחו מסמכי המכרז של המודיעין לליקית?, באר שבע נט 1.7.2020
↑  אמיר בוחבוט‏, גנץ חתם על הסכם להעברת אגף המודיעין בצה"ל מהמרכז לנגב, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2021
↑  יצחק דנון,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'‏סופו של מגזין "כותרת": בני הזוג לוצאטו מבקשים מביהמ"ש לפרק את השותפות-המו"ל, באתר גלובס, 4 באוגוסט 2005
↑  עיתון הארץ, מאמרים של ד"ר אסתר לוצאטו
↑  עיתון מעריב, מאמרים של ד"ר אסתר לוצאטו
↑  אסתר לוצאטו,'"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'‏לפני שחברות הייטק ישראליות עושות עסקים באמירויות - עליהן להגן על עצמן, באתר מעריב אונליין, 21 באוגוסט 2020
↑  שימי פרקש, היזמות החרדית לאן? שיחה מרתקת עם המומחית לפטנטים, באתר בחדרי חרדים, ‏7.8.2023
1 2  '"`UNIQ--nowiki-00000019-QINU`"'אסתר לוצאטו,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'תקרת הזכוכית של ההיי־טק הישראלי, באתר TheMarker‏, 8 במרץ 2015
↑  אתי לוצאטו, טור אורח‏, השמועות על מותה של "אומת הסטארט-אפ" היו מוקדמות, באתר וואלה, 15 בפברואר 2024
↑  אסתר לוצאטו,'"`UNIQ--nowiki-0000001D-QINU`"'‏צבע אדום: מדוע מטרפדים את העברת חיל המודיעין לנגב?, באתר מעריב אונליין, 28 במאי 2020
↑  אסתר לוצאטו,'"`UNIQ--nowiki-0000001F-QINU`"'‏חובת הציות לכללי הדמוקרטיה: לאליטות אין עליונות על המוני המצביעים, באתר מעריב אונליין, 28 בפברואר 2020
↑  ד"ר אסתר לוצאטו, חולשה מקומית, מעריב סוף השבוע 29.9.2023, עמ' 39
טוגבה דנישמאז

טוגבה דנישמאז (בטורקית: Tuğba Danışmaz; נולדה ב-1 בספטמבר 1999) היא אתלטית טורקיה, אלופת אירופה באולם (איסטנבול 2023) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה > 2019 > סגנית אלופת אירופה עד גיל 23

באליפות אירופה עד גיל 23 שנערכה ביבלה, שוודיה בשנת 2019 זכתה דנישמאז במדליית כסף בקפיצה משולשת בתוצאה של 13.85 מטר, אחרי דיאנה זגאינובה מליטא (13.89 מטר) ולפני ויאלטה סקברצובה מבלארוס (13.79 מטר).
ביוגרפיה > 2023 > אלופת אירופה באולם

באליפות אירופה באולם שנערכה בשנת 2023 באיסטנבול שבטורקיה זכתה דנישמאז במדליית זהב בקפיצה משולשת בשיא לאומי חדש של 14.31 מטר, לפני דריה דרקש מאיטליה (14.20 מטר) ופטריסיה ממונה מפורטוגל (14.16 מטר).
הערות שוליים

↑  https://www.olimpiyatkomitesi.org.tr/Sporcu-Detay/8207
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14589446
ברוך חבס

ברוך חבס הודף כדור ברזל, 1958
ברוך חבס (16 בנובמבר 1932 - 16 בינואר 2016) היה איש עסקים ויזם נדל"ן ישראלי, נשיא קבוצת חבס. אתלט ישראלי בעבר, אלוף ושיאן ישראל בהדיפת כדור ברזל. היה להודף כדור הברזל הישראלי הראשון שהדף למרחק של יותר מ-15 מטר.
ביוגרפיה

חבס נולד וגדל בתל אביב, בנו של הרצל חבס ונכדו של ישראל חבס. אמו, צפורה, היא בתו של ברוך פרלמן, איש היישוב הישן בירושלים, בנו של אלימלך פרלמן, שעבר להתגורר בתל אביב. אביו, הרצל, היה שותף בעסקי העורות של המשפחה "ישראל חבס ובניו", ולימים הקים בתל אביב בית מסחר לעורות "הרצל חבס בע"מ". הוא למד בגימנסיה הרצליה והתאמן בקבוצת מכבי צפון תל אביב בהדרכת טוביה מיורצ'יק.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בספטמבר 1957 זכה חבס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 12.61 מטר, אחרי סטן למפרט מארצות הברית (15.54 מטר) ומרקוס מדרום אפריקה (13.67 מטר). שבוע לאחר מכן, בתחרות שנערכה בירושלים באוקטובר הוא זכה במקום ראשון בזריקת דיסקוס בתוצאה של 42.34 מטר, בקפיצה לרוחק בתוצאה של 6.87 מטר, בהדיפת כדור ברזל (5 ק"ג) בתוצאה של 15.99 מטר ובהטלת כידון בתוצאה של 49.60 מטר.
חבס למד בטכניון ואחר כך למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA).
ביוגרפיה > שיאן ישראל

בתחרות שנערכה בתל אביב במאי 1953 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 13.96 מטר, שיפור לשיאו הקודם עמד על 13.63 מטר.
בתחרות שנערכה באוקטובר 1955 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.12 מטר, שיפור לשיאו בן השנתיים (13.96 מטר) ובכך היה להודף הישראלי הראשון שעבר את גבול ה-14 מטר. חודשיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בדצמבר הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.47 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתל אביב הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 14.50 מטר.
בתחרות שנערכה באצטדיון המכביה בתחילת מאי 1956 קבע חבס בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 15.04 מטר, ובכך קבע את הקריטריון אולימפי והיה להודף הישראלי הראשון שעבר את גבול ה-15 מטר. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה אף היא בתל אביב הוא קבע בהדיפת כדור ברזל שיא ישראלי חדש של 15.07 מטר. שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר בס"מ על ידי אורי זוהר (15.08 מטר).
באליפות ישראל באתלטיקה שנערכה בסוף יוני הוא זכה במדליית זהב, בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 14.80 מטר, לפני ט. מכטי מהפועל תל אביב (12.12 מטר).
ועדת האתלטיקה שליד ההתאחדות לספורט המליצה להתאחדות לספורט ולוועד האולימפי הישראלי על חבס כמועמד להשתתף באולימפיאדת מלבורן (1956), אך בסופו של דבר הוא לא השתתף במשחקים האולימפיים ונבחרו רק 3 ספורטאים שייצגו את ישראל.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכה חבס במדליית ארד בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 13.67 מטר, אחרי מ. אנגל מארצות הברית (14.86 מטר) ואורי זוהר מישראל (14.01 מטר).
ביוגרפיה > בעל חברת נדל"ן

בשנת 1960 ייסד את חברת הנדל"ן קבוצת חבס ועמד בראשה ארבעים ושבע שנים. בשנת 1962 הקימה החברה את הפרויקט הראשון, ומאז בנתה אלפי יחידות דיור, מגדלי מגורים, מגדלי משרדים וקניונים. בין השכונות והפרויקטים למגורים שבנתה: שכונת רום העיר בכפר סבא, שנבנתה על קרקע של המשפחה, שכונת הקאנטרי במודיעין ופרויקט דן עדן בשיכון דן בתל אביב. כמו כן בנתה החברה את קניון ערים בכפר סבא, שנבנה על שטח שהיה בבעלות המשפחה, ואת הקניון בנס ציונה. במקביל ביצעה הקבוצה השקעות בחו"ל באמצעות חברות פרטיות, בין היתר בארצות הברית ובקובה.
בעשור הראשון של המאה ה-21 בנתה החברה את מגדלי YOO. בשנת 2007 הסתיימה בנייתם של המגדלים, ובסוף אותה שנה פרש חבס מתפקידו כיו"ר החברה והתמנה לנשיאה. את מקומו תפס בנו, הרצל, שעד אז כיהן כמנכ"ל החברה.
משפחתו

חבס התגורר בתל אביב, היה נשוי לדיצה ואב לשני בנים ובת. בנו, הרצל הוא יו"ר קבוצת חבס ומשמש יו"ר ראש חבר הנאמנים של בצלאל. אחיו של ברוך, אברהם, ובנו יוסף, שותפים בעסקי המשפחה.
הערות שוליים

↑  דבר הספורט - במכביה, דבר, 1 באוקטובר 1950
↑  דבר הספורט, דבר, 8 באוקטובר 1950
↑  ספורט - אתלטיקה קלה, על המשמר, 17 במאי 1953
↑  ספורט, חרות, 23 באוקטובר 1955
↑  שיא חדש של חבס בהדיפת כדור, מעריב, 11 בדצמבר 1955
↑  חבס ורז השיגו שיאים, מעריב, 25 בדצמבר 1955
↑  5 שיאים ארציים הוצבו בא"ק, דבר, 6 במאי 1956
↑  על מגרש הספורט - גלין וחבס משפרים הישגם, חרות, 20 במאי 1956
↑  שיא בכדור ברזל, חרות, 15 ביוני 1958
↑  2 שיאים לבוגרות באליפות ישראל בא"ק, דבר, 1 ביולי 1956
↑  נקבעו המועמדים לאולימפיאדה בא"ק:, דבר, 5 בספטמבר 1956
↑  5 שיאי מכביה ושיא ישראלי ביום ה-3 לא"ק, דבר, 19 בספטמבר 1957
כריסטין קילר

| --- | --- |

 לידה:  22 בפברואר 1942 אוקסברידג', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  4 בדצמבר 2017 (בגיל 75) Princess Royal University Hospital, Locksbottom, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
כריסטין מרגרט קילר (באנגלית: Christine Margaret Keeler;‏ 22 בפברואר 1942 – 4 בדצמבר 2017) הייתה דוגמנית ונערת שעשועים אנגלייה. בעקבות פגישתה במועדון ריקודים עם האוסטאופת ואיש החברה סטיבן וורד נכנסה למעגלים חברתיים בהם הסתובבו אנשים רמי מעלה. בשיאה של המלחמה הקרה ניהלה מערכת יחסים עם שר הקבינט, ג'ון פרופיומו, וכן עם נספח הצי הסובייטי, יבגני איוואנוב. תקרית ירי בין שניים ממאהביה האחרים גרמה לעיתונות לחקור אותה, וחשפה כי מערכות היחסים שניהלה, עלולות לאיים על הביטחון הלאומי. בנאום בבית הנבחרים פרופיומו הכחיש כל התנהגות פסולה אך מאוחר יותר הודה ששיקר.
תקרית זו הכפישה את ממשלתו השמרנית של הרולד מקמילן ב-1963, במה שנודע בשם פרשת פרופיומו. על פי החשד, קילר הייתה זונה, מה שלא היה עבירה פלילית, וסטיבן וורד נמצא אשם בהיותו הסרסור שלה; משפטו נפתח לאחר המבוכה שנגרמה לממשלה. המשפט נחשב מאז לעיוות דין וכניסיון של הממסד להגן על עצמו.
ביוגרפיה

קילר נולדה באוקסברידג', מידלסקס. אביה, קולין שון קילר (שנודע מאוחר יותר כקולין קינג, 1921–1976), נטש את המשפחה ב-1945. היא גודלה על ידי אמה, ג'ולי אלן (לבית פיין, 1923–2012), ואביה החורג, אדוארד הויס, בבית העשוי משני קרונות רכבת שהוסבו למבנה מגורים בכפר ברקשייר. בשנת 1951, בגיל 9, נשלחה קילר לבית הבראה בליטהמפטון מכיוון שמפקח הבריאות של בית הספר טען שהיא סובלת מתת תזונה. היא עברה התעללות מינית בגיל ההתבגרות על ידי אביה החורג וחבריו. בגיל 15 היא מצאה עבודה כדוגמנית בחנות שמלות בסוהו שבלונדון. בגיל 17 היא ילדה בן לאחר רומן עם סמל אפרו-אמריקאי בחיל האוויר של ארצות הברית. הילד נולד בטרם עת ב-17 באפריל 1959 ושרד שישה ימים בלבד.
באותו קיץ עזבה קילר את ביתה, ושהתה זמן קצר בכפר סלאו עם חבר לפני שעברה ללונדון. בתחילה עבדה כמלצרית במסעדה ברחוב בייקר, שם פגשה את מורין אוקונור, שעבדה במועדון הקברט של מאריי בסוהו. היא הכירה את קילר לבעלים, פרסי מאריי, ששכר אותה כמעט מיד בתור נערת שעשועים וחשפנית.
במועדון של מאריי היא פגשה את סטיבן וורד, אוסטאופת ואמן אנגלי. העיסוק שלו ואמנותו הביאו אותו להצלחה חברתית ניכרת, והוא רכש חברים חשובים רבים. השניים חיו במהרה יחד עם חזות חיצונית של זוג, אבל, לדבריה, זאת הייתה מערכת יחסים אפלטונית, לא מינית. באוטוביוגרפיה שלה, "סודות ושקרים", קילר טענה שוורד שימש כסוכן כפול, אשר קיים קשר עם שני חברים הבכירים ב-MI5 וה-KGB, והעביר סודות מדינה לרוסים.
ביוגרפיה > פרשת פרופיומו

בסוף השבוע של 8–9 ביולי 1961 הכיר וורד את קילר לג'ון פרופיומו, שר המלחמה, במסיבת בריכה שהתקיימה בקליוודן, אחוזה בבקינגהאמשייר, שבבעלות ויקונט אסטור השלישי. פרופיומו החל ברומן קצר עם קילר. אורכה המדויק של מערכת היחסים שנוי במחלוקת. או שזו הסתיימה באוגוסט 1961, לאחר שפרופיומו הוזהר על ידי שירותי הביטחון מפני הסכנות האפשריות של חוג החברים של וורד, או שמערכת היחסים המשיכה עד דצמבר 1961. בין חבריו האחרים של וורד, שאותם פגש פרופיומו לזמן קצר, היה נספח הצי הסובייטי וקצין מינהל המודיעין הראשי של ברית המועצות, יבגני איוואנוב. לדברי קילר, היא ואיבנוב ניהלו מערכת יחסים מינית קצרה.
לאחר שמערכת היחסים שלה עם פרופיומו הסתיימה, קילר הייתה מעורבת מינית עם כמה גברים, בהם זמר הג'אז לאקי גורדון והמפיק המוזיקאי ג'וני אדג'קומב. בין שני הגברים שררה קנאה ניכרת; במריבה אחת ב-27 באוקטובר 1962, חתך אדג'קומב את פניו של גורדון בסכין. כאשר קילר סיימה את מערכת היחסים עם אדג'קומב בדצמבר 1962, אדג'קומב הופיע בביתו של וורד בווימפול מיוז ב-14 בדצמבר, שם היא חיפשה מקלט זמני, וירה חמש יריות לעבר הבניין. מעצרו ומשפטו שלאחר מכן הביאו את קילר לידיעת הציבור. מכאן החלה השערורייה המכונה "פרשת פרופיומו". לאחר שהכחיש תחילה כל היכרות עם קילר, פרופיומו הודה בסופו של דבר ופרש מהממשלה ומהפרלמנט, מה שגרם מבוכה רבה לעמיתיו לממשלה שתמכו בו בעבר. האקונומיסט נתן את הכותרת "משבר ראש הממשלה" לצד תמונה של קילר, ללא הסבר נוסף.
ביוגרפיה > צילום דיוקנה על ידי הצלם לואיס מורלי

בשיאה של פרשת פרופיומו ב-1963, הצטלמה קילר לתמונה שצולמה על ידי לואיס מורלי. הצילום, באולפן בקומה הראשונה של פיטר קוק Establishment Club, נועד לקדם את הסרט "The Keeler Affair", שמעולם לא יצא לאקרנים בבריטניה. קילר לא רצתה להצטלם בעירום, אבל מפיקי הסרט התעקשו. מורלי שכנע את קילר לשבת על כיסא שגבו מופני לחזית, כך שבעוד מבחינה טכנית היא תהיה עירומה, גב הכיסא יסתיר את רוב גופה. קילר סיפרה להיסטוריון טים בנסון ב-2007 שהיא לא הייתה עירומה ולבשה תחתונים במהלך כל הצילום.
התמונה הקפיצה את מכירות דגם הכיסא (כיסא מס' 7) של ארנה יאקובסן, למרות שהכיסא בו נעשה שימוש היה חיקוי של דגם זה, כדי למנוע הפרת זכויות יוצרים. הכיסא מוצג כעת במוזיאון ויקטוריה ואלברט.
בהזדמנות אחרת הסכימה קילר להצטלם בעירום.
ביוגרפיה > הרשעתה בשבועת שקר

ב-18 באפריל 1963, הותקפה קילר בביתו של חבר. היא האשימה את לאקי גורדון, שנעצר והואשם. במשפטו, שהחל ב-5 ביוני, הוא טען כי חפותו תתברר על ידי שני עדים אשר, כך מסרה המשטרה לבית המשפט, לא ניתן היה למצוא אותם. ב-7 ביוני, בעיקר על פי עדויותיה של קילר, נמצא גורדון אשם ונידון לשלוש שנות מאסר. בשלב זה החל משפטו של וורד, וקילר הייתה עדת התביעה הראשית.
משפטו של וורד, שהתנהל בין 22 ל-31 ביולי 1963, אופיין כ"פעולת נקמה פוליטית" על המבוכה שנגרמה לממשלה. הוא הואשם בכך שהוא חי מרווחים לא מוסריים שהרוויח מניצולן של קילר ומנדי רייס-דייוויס, בהתבסס על כספים להוצאות משק הבית או להחזרי הלוואות שהשתיים העבירו לוורד בזמן שחיו איתו. הרווחים של וורד כאוסטאופת היו 5,500 ליש"ט בשנה (כ־120,000 ליש"ט בערכי 2020) בזמן שהתשלומים הקטנים הללו נעשו. לאחר דברי סיכום עוינים מהשופט, וורד הורשע, אך לפני שהמושבעים נתנו את דינם, הוא נטל מנת יתר ומת לפני שניתן היה לגזור את דינו. בימים האחרונים של משפטו של וורד, הרשעתו בתקיפה של גורדון בוטלה על ידי בית המשפט לערעורים כאשר עדיו הנעדרים נמצאו והעידו כי העדויות שמסרה קילר היו שקריות באופן מהותי. קילר הועמדה לדין באשמת עדות שקר בפני השופט סר אנתוני הוק, ובדצמבר 1963 הודתה באשמה ונידונה לתשעה חודשי מאסר, שמהם ריצתה שישה חודשי מאסר.
ביוגרפיה > לאחר הפרשה

לאחר שחרורה מהכלא ב-1964, קילר ניהלה שתי מערכות נישואים קצרות, לג'יימס לוורמור בשנים 1965-66 ולאנתוני פלאט בשנים 72–1971. נולד לה ילד מכל בעל, את הבכור גידלה בעיקר אמה של קילר, ג'ולי. קילר חיה בעיקר לבדה בעשורים האחרונים של חייה. רוב הסכום הנכבד שהרוויחה מסיפוריה שמכרה לעיתונים פוזר אצל עורכי הדין. היא אמרה שבשנות ה-70 "לא חייתי, שרדתי". באחד מהראיונות שנתנה היא טענה שהרתה כתוצאה ממערכת היחסים שלה עם פרופיומו ובעקבות כך עברה הפלה. הדיוקן שלה, שצויר על ידי וורד, נרכש על ידי גלריית הדיוקנאות הלאומית ב-1984.
ב-1988 הופיעה קילר בסרטון התדמית של בריאן פרי לסינגל "Kiss and Tell" (נכלל במקור באלבום הסולו השביעי של פרי, Bête Noire, ב-1987) עם מנדי רייס-דייוויס.
מותה

ב-5 בדצמבר 2017, הודיע בנה של קילר, סימור פלאט, כי אמו "נפטרה אתמול בלילה בערך בשעה 23:30" בבית החולים האוניברסיטאי המלכותי פרינסס בלוקסבוטום, בברומלי, לונדון. קילר הייתה חולה במשך כמה חודשים. היא סבלה ממחלת ריאות חסימתית כרונית והייתה בת 75 במותה. הלווייתה התקיימה ב-16 בדצמבר בקרמטוריום מערב לונדון בבית הקברות קנסל גרין.
בתרבות

איבון בקינגהאם גילמה את קילר בסרט האסור "The Keeler Affair" משנת 1963.
בסרט מ-1989 על פרשת פרופיומו, "סקנדל", השחקנית ג'ואן ויילי גילמה את קילר.
במחזמר של אנדרו לויד ובר, "סטיבן וורד", שעלה בתיאטרון אלדוויץ' ב-2013, גילמה את קילר השחקנית שרלוט ספנסר .
השחקנית גאלה גורדון גילמה את דמותה של קילר במהלך העונה השנייה של סדרת הדרמה "הכתר" בהפקת שירות ההזרמה נטפליקס ב-2017.
סופי קוקסון גילמה את קילר בסדרה "המשפט של כריסטין קילר", מיני סדרה בת שישה חלקים שהוקרנה ב-BBC One מ-2019 עד 2020.
במימון מועצת האמנויות אנגליה ומועצת האמנויות של ויילס, נפתחה תערוכה בשם "Dear Christine" בניוקאסל על הטיין ביוני 2019. התערוכה הוצגה גם בסוונסי באוקטובר 2019, בערים נוספות, והסתיימה ב-Arthouse1 בלונדון בפברואר 2020. הפרויקט בן ארבע שנים מאת האמנית/אוצרת פיון וילסון מציג עבודה של 20 נשים אמניות "על מנת להציב פרספקטיבה נשית על נרטיב שהוביל ברובו גברים". התערוכה תוארה על ידי העיתונאית והסופרת ג'ולי בורצ'יל כ"דבר של יופי ללא אכזריות". המבקר והסופר איאן מקיי כתב, "בכמה דרכים חשובות, כריסטין היקרה, התערוכה, מבקשת בכוונה נעלה כלשהי להציל את דמותה וניסיונה של כריסטין ולעבד אותה מחדש, להציל אותה מהעמוד הראשון של העיתון שנחרט בתודעה".
בקיץ 1963 יצא הסינגל "כריסטין", של המוזיקאי ג'ויס בלייר, תחת השם הבדוי 'מיס X', שעשה פרודיה על קשריה של קילר עם ג'ון פרופיומו. הסינגל הגיע למקום ה-37 במצעד הסינגלים הבריטי למרות שנאסר להשמעה על ידי BBC בשל הנושא שלו.
קריסטין קילר מוזכרת בשיר "שיעורי פסנתר" מתוך האלבום Stupid Dream מ-1999 של פורקיופיין טרי. הרומן שלה עם פרופיומו מכונה "סקס פוליטי בריטי" בשירו של בילי ג'ואל "We Didn't Start the Fire" מהאלבום "Storm Front" מ-1989.
כריסטין קילר מוזכרת בהומור בשיר "Post World War Two Blues" מתוך האלבום "Past, Present and Future" משנת 1973 של אל סטיוארט.
פרסומים אודות קילר והפרשה

מאת קילר
Keeler, Christine; Meadley, Robert (1985). Sex Scandals. Xanadu. ISBN 0-947761-03-9.
Keeler, Christine (1989). Scandal!. London: Xanadu. ISBN 0-947761-75-6. (basis for the eponymous 1989 film.){{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
Basini, Richard; Keeler, Christine (1989). The Businessperson's Guide to Intelligent Social Drinking. Congdon & Weed. ISBN 0-312-92070-9.
Keeler, Christine; Ivanov, Yevgeny; Sokolov, Gennady (1992). The Naked Spy. Blake. ISBN 1-85782-092-4.
Keeler, Christine; Thompson, Douglas (2001). The Truth at Last: My Story. London: Sidgwick & Jackson. ISBN 0-283-07291-1.
Keeler, Christine; Thompson, Douglas (2012). Secrets and Lies. London: John Blake. ISBN 978-1-84358-755-2. (updated version of 2001 book.){{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
על ידי אחרים
Hanks, Tara (2004). Wicked Baby. PADB. ISBN 1-904929-45-1.
Nicholas, Paul; Holt, Alex; Adams, Gill (2007). Keeler. Stage Production. [ISBN unspecified]
אבנר עמיאל

אבנר עמיאל, בכנס הוקרה במכון ון ליר בירושלים, פברואר 2018
אבנר עמיאל (1928 – מרץ 2020) היה מחלוצי העובדים הסוציאליים הקהילתיים בישראל. אקטיביסט שסייע ותמך בהקמת תנועת "הפנתרים השחורים" הישראלית, אשר שמה לה כמטרה להעלות לסדר היום את האפליה והקיפוח ממנה סובלים בני עדות המזרח ולצמצם פערים כלכליים ותרבותיים בחברה. עמיאל סייע ועמד מאחורי מספר שביתות ומאבקים לצורך קידום ושיפור חיי שכבות מוחלשות באוכלוסייה, (ביניהם מאבקי קשישים, תנועת האוהלים, מאבק "עזרה אחרת" ועוד.)
ביוגרפיה > ראשית חייו

עמיאל נולד בירושלים להורים ילידי מרוקו. תחילה התגוררה המשפחה בעיר העתיקה בירושלים ולאחר מכן עברו לשכונת אוהל שלמה. בילדותו למד בבית הספר אליאנס ובבגרותו למד בישיבת "פורת יוסף".
בגיל 16, נתפס עמיאל מדביק כרוזים של האצ"ל כנגד המנדט הבריטי ונשלח לבית המאסר קישלה, שם שהה כחודש ולאחר מכן הועבר למחנה המעצר לטרון. במשך שהותו במעצר התוודע לספר אוטוביוגרפיה על מהאטמה גנדי ולדרכו לניהול מאבקים דרך "התנגדות לא אלימה" אשר השפיעה בהמשך על דרכו המקצועית. את מאסרו בכלא העביר עם עצורי המחתרות, ביניהם הרב שאר ישוב, שפיקד על הלוחמים הדתיים בהגנה וישראל אלדד, לוחם הלחי.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר קום המדינה, בשל היותו אסיר מחתרת משוחרר זכה במלגת לימודים באוניברסיטה העברית, שם למד היסטוריה. כשסיים את לימודיו הועסק במועדוני ילדים מהרובע היהודי שנעקרו מביתיהם ולאחר מכן ניהל מועדוני נוער בשכונת קטמון, הבוכרים ומוסררה. לדבריו, שם התוודע לראשונה למגוון בעיות חברתיות ורגשיות מהן סבלו הנוער ולעבודתן של העובדות הסוציאליות.
בשנת 1956 היה שותף להקמת המחלקה הראשונה לעבודה קהילתית בעיר ירושלים. ב-1962 נסע עמיאל לצורך לימודי תואר שני בעבודה סוציאלית לארצות הברית ולמד באוניברסיטת קליבלנד, אוהיו. במסגרת עבודתו המעשית שובץ תחילה עם אוכלוסייה יהודית בעיר, אך לאחר דרישתו לעבוד בשכונות עוני, שובץ במשכנות העניות של קליבלנד. בתקופה זו עלו קולות למען שוויון שחורים ולבנים ועמיאל אף השתתף בהפגנה למען שילובם. אך מאחר שהמשטרה לא ראתה בעין יפה את השתתפותו ואיימה לסלק אותו מארצות הברית עמיאל המעיט את מעורבותו בפעילויות החברתיות שקשורות בנושא. לאחר סיום התואר השני נסע עמיאל לקנדה, שם עבד במחנה קיץ ובבית חולים למתמודדי נפש.
בשנת 1964 חזר לארץ ועבד בניהול היחידה לעבודה קהילתית בעיריית ירושלים. במהלך עבודתו עמיאל נקט בפרקטיקה מקצועית חדשנית לאותה תקופה. פרקטיקה שמערבת באופן משמעותי את התושבים שצורכים את שירותי היחידה בשיפור מצבם.
ביוגרפיה > חייו האישיים

בשנת 1958 עמיאל נשא לאישה את רות, מורה במקצועה. להם שני בנים וחמישה נכדים.
עמיאל נפטר במרץ 2020 בגיל 92 ונקבר בחלקת יקירי ירושלים בגבעת שאול.