stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יואב גלבר
מחקריו > יחסי ירדן–ישראל

גלבר כתב שני ספרים על יחסי ירדן–ישראל, האחד Jewish-Transjordanian Relations, 1921-1948 חוקר את היחסים עד 1948 והשני The Israeli-Jordanian Dialogue, 1948-1953 דן במשא-ומתן לשלום וביחסים אחרי 1948. הוא ניסה להפריך את התזה של אבי שליים בספרו Collusion Across the Jordan, שלפיה הייתה קנוניה בין ישראל לירדן כנגד הפלסטינים. גלבר ניסה להראות שאם בכלל הייתה קנוניה, הייתה זו בין עבדאללה לבריטים ולא בין עבדאללה לסוכנות.
מחקריו > מלחמת העצמאות ובעיית הפליטים הפלסטינית

בין השאר טען גלבר בספרו "קוממיות ונכבה" (גרסה קצרה יותר שלו ראתה אור באנגלית – Palestine 1948), בהתייחסו לנכבה ולבעיית הפליטים הפלסטינים, כי הפלסטינים נפלו קורבן לאיוולתם ולתוקפנותם, כמו גם לאוזלת ידן של בעלות בריתם, מדינות ערב.
אולם על אף שלשיטתו לא אחראית ישראל לגירוש מתוכנן, הרי שמהלך האירועים מורכב יותר. לטענתו החלה הבריחה הערבית עוד בטרם פלישת צבאות ערב, בעיקר בשל המלחמה הכלכלית שנהג היישוב כנגד הערבים ובשל יציאת הבריטים. בעוד שהוא מבקר את הטענה כי תוכנית ד' כללה הוראות לטיהור אתני של האוכלוסייה הערבית, טוען גלבר כי פעולות מטעם ארגוני האצ"ל והלח"י אכן עוררו בהלה בקרב הערבים. מספר אירועים של גירוש אוכלוסייה, פיצוץ בתים והוצאות להורג של ערבים זרעו גם הם בהלה בקרב האוכלוסייה הערבית ותרמו למנוסה. את כניסת צבאות ערב למלחמה מתאר גלבר כ"הסתבכות" ו"היגררות" שלא מרצון וכי מטרת המלחמה הראשונית של אחדות מהן, כגון עבר הירדן, כלל לא הייתה להשמיד את המדינה הציונית אלא להשתלט על השטח שיועד למדינה הערבית כפעולת שיטור עד שיוחלט על גורלו, אולם התקפות הערבים עוררו מתקפה יהודית שחוללה את בעיית הפליטים וזו חייבה את מדינות ערב להתעמת עם המדינה היהודית. במהלך הקרבות המשיכה לנוס האוכלוסייה הערבית ובו בזמן גם גורשה בידי כוחות צה"ל. כך אירע ברמלה ובלוד במהלך מבצע דני. במהלך ההפוגה השנייה החלו להבין מאות אלפי הפליטים כי ניסיונם ההיסטורי של פליטות זמנית ושיבה לבתיהם בהתלקחויות אלימות בעבר לא יעמוד להם. במציאות החדשה לא התירו הישראלים לפליטים לשוב לבתיהם או לאסוף את יבולם, ופליטותם הלכה והתבררה כמצב ארוך טווח. מכיוון שכך הם נאחזו במקומותיהם בהתחדש הקרבות ומיאנו לברוח.
גלבר מסכם וטוען כי "עד להפוגה הראשונה הייתה מנוסת הפלסטינים תהליך סטיכי. היא לא כוונה ולא נשלטה על ידי שום גורם ערבי, ובעיני הבורחים עצמם הייתה פליטותם עניין זמני שיסתיים עם הפסקת הלחימה. בריחה בעת התנגשויות בין עדתיות הייתה דפוס תגובה מוכר ומקובל במזרח התיכון. המאבק נגד ישראל היה בעיני הערבים התנגשות שכזו, והם הגיבו בהתאם. הנהגת היישוב ופיקוד ה"הגנה", וגם הארגונים הפורשים, לא יזמו גירוש ולא תכננו אותו. לכל היותר הם ברכו בליבם על המוגמר, וגם זה לא בכל מקום ולא בכל זמן. ואולם סדרת החלטות של שלטונות ישראל במהלך שתי ההפוגות ולאחר סיום הקרבות חסמה את אפשרות השיבה של הבורחים והפכה את הבריחה הזמנית לפליטות מתמשכת." פליטים שניסו לחזור לבתיהם ועל מנת לקצור את שדותיהם - גורשו בידי הצבא. החל מההפוגה הראשונה הרסה ישראל עשרות כפרים סמוכים לחזית והשמידה יבולים בצורה שיטתית על מנת למנוע את חזרת הפליטים או את תפיסתם בידי צבאות ערב. בו בזמן יושבו בתי ערבים בעולים ונקודות יישוב חדשות - עשרות במספר - הוקמו על אדמות הערבים שעמדו ריקות.
מחקריו > היסטוריה זיכרון ותעמולה

גלבר טוען שההיסטוריה היא מין בסכנת הכחדה. לדעתו ההיסטוריה היא דיסציפלינה בפני עצמה, שנמצאת בין מדעי הרוח למדעי החברה והייחוד שלה הוא בניסיון לעסוק בטקסט ובקונטקסט בצורה מאוזנת. בעוד שבעבר מטרתו של המחקר ההיסטורי הייתה להתקרב אל האמת, הרי שהיום, בעידן הפוסט-מודרני, הטענה היא שאין אמת ולכן אי-אפשר להגיע אליה ולכן, מה שחשוב איננה ההיסטוריה אלא ההיסטוריון, דעותיו, עמדותיו, סגנונו, ההשפעות עליו וכיצד הוא מפרש את ההיסטוריה, וכל אחד כותב היסטוריה איך שהוא רוצה.
באנגליה יצא בשנת 2011 ספר שהוא גרסה שונה מהעברית של "היסטוריה, זיכרון ותעמולה", פחות עוסק בהיסטוריוגרפיה כללית, מכיוון שעל זה נכתב רבות בעולם, ויותר על ההיסטוריוגרפיה הציונית, ששם גלבר מרחיב יותר משעשה בספרו העברי.
מחקריו > התשה: המלחמה שנשכחה

במאי 2017 יצא הספר התשה: המלחמה שנשכחה, שדן בחברה הישראלית בשנים 1967–1973.
מחקריו > רהב - דרכה של ישראל אל מלחמת יום הכיפורים

ביולי 2021 יצא הספר רהב - דרכה של ישראל אל מלחמת יום הכיפורים, שדן בסיבות מלחמת יום הכיפורים.
דעותיו

בצעירותו גלבר היה חבר במפלגת רפ"י. בשנים 1990–1993 היה חבר בקבוצת "השדרה הכפולה", ובשנים 1994–1999 היה חבר מפלגת צומת.
בפוסט שפרסם בפייסבוק, גלבר הציע שלרוסיה הייתה עילה טובה לפלוש לאוקראינה, על בסיס ניסיון העבר: "בינתיים, מה שראינו עד כה הוא שש פלישות של המערב לרוסיה: קרל ה-12 מלך שוודיה ב-1709, נפוליאון ב-1812, האנגלים והצרפתים לקרים ב-1853, הנ"ל לעזרת הלבנים במלחמת האזרחים 1918-1920, הפולנים עד קייב ב-1920 (וחזרה עד ורשה והנס על הוויסלה) והיטלר ב-1941. מול זה ראינו פלישה רוסית אחת למערב בסיום מלחמות נפוליאון, ועוד אחת לא למערב אלא למרכז, עד ברלין ווינה ב-1945. שתיהן בתגובה לפלישות לרוסיה. אז מי באמת המאיים ומי מדמיין איומים?"
מאמרים וספרים > מאמריו

רשימה חלקית:
המפגש בין המתנדבים הארצישראלים בצבא הבריטי ובין שארית-הפליטה, אתר יד ושם
השבויים הארצישראלים בשבי הגרמני, אתר יד ושם
מ'אל תעלו!' עד חוק השבות: לבטים ותמורות בגישה הציונית לעלייה
התגבשות רעיון ההתנדבות לצבא הבריטי בארץ ישראל ערב מלחמת העולם השנייה, קתדרה 3, פברואר 1977
הקמת המודיעין הצבאי, מערכות 295-294, ‏ יולי 1984, עמודים 20–31
"מלחמת יום הכיפורים: עודף זיכרון והיסטוריה מועטה", האומה גיליון 219, אוגוסט 2020, עמודים 34–42
מאמרים וספרים > ספרים

תולדות ההתנדבות, כרך א: ההתנדבות ומקומה במדיניות הציונית והיישובית, 1939–1942, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשל"ט.
תולדות ההתנדבות, כרך ב: המאבק לצבא עברי, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"א
תולדות ההתנדבות, כרך ג: נושאי הדגל — שליחותם של המתנדבים לעם היהודי, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ג
תולדות ההתנדבות, כרך ד: בין בריטים, ערבים וגרמנים, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ד
גרעין לצבא עברי סדיר: תרומתם של יוצאי הצבא הבריטי להקמת צה"ל, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ו, 1986
למה פירקו את הפלמ"ח: הכוח הצבאי במעבר מיישוב למדינה, ירושלים: שוקן, 1986
מהמאבק נגד הבריטים למלחמת העצמאות: יום-עיון / יואב גלבר ... [ואחרים]. אפעל : יד טבנקין, 1989
"מצדה" — ההגנה על ארץ-ישראל במלחמת-העולם השנייה, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, רמת-גן, תש"ן 1990
מולדת חדשה: עליית יהודי מרכז אירופה וקליטתם, 1933-1948, יד יצחק בן-צבי, 1990
שורשי החבצלת: המודיעין ביישוב, 1918-1947, שני כרכים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, תשנ"ב
חלק מן הערכים על התנדבות ה"הגנה" לצבא הבריטי אצל מרדכי נאור בלקסיקון כח המגן – ההגנה, תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1999
ניצני החבצלת: המודיעין במלחמת העצמאות, 1948–1949, שני כרכים, משרד הביטחון, תש"ס 2000
צמיחת החבצלת: המודיעין בשנות המדינה הראשונות, 1949–1953, שלושה כרכים, חיל המודיעין 1999–2000
יואב גלבר, חני זיו, בני קשת: מאה שנות מאבק ; חמישים שנות צה"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1998
קוממיות ונכבה: ישראל, הפלסטינים ומדינות ערב, 1948, דביר, תשס"ד 2004. הספר זיכה אותו בפרס יצחק שדה לספרות צבאית לשנת 2005
היסטוריה, זיכרון ותעמולה: הדיסציפלינה ההיסטורית בארץ ובעולם, ספרית אפקים, עם עובד, 2007
לחימת גדוד 890 במלחמת יום הכיפורים, מערכות, 2016
התשה - המלחמה שנשכחה, הוצאת דביר, 2017
הזמן הפלסטיני - שלוש השנים שבהן ישראל הפכה כנופיות לעם: ישראל, ירדן והפלסטינים 1967–1970, הוצאת דביר, 2018
רהב - דרכה של ישראל אל מלחמת יום הכיפורים, הוצאת כנרת זמורה-דביר, 2021. על ספרו זה זכה ב-2024 בפרס צ'צ'יק לחקר ביטחון ישראל.
Yoav Gelber, Walter Goldstern, Emigration deutsch-sprachiger Ingenieure nach Palästina 1933-1945, VDI Verlag, Düsseldorf, 1988
Jewish-Transjordanian Relations, 1921-1948, Frank Cass, London & Portland, 1996
Israeli-Jordanian Dialogue, 1948-1953: Cooperation, Conspiracy, or Collusion?, Sussex Academic Press, Brighton, 2004
Palestine 1948: War, Escape and the Emergence of the Palestinian Refugee Problem, Sussex Academic Press, Brighton & Portland 2001, 2006
Nation and History: Israeli Historiography between Zionism and Post-Zionism, Valentine & Mitchell, London and Portland OR, 2011
מאמרים וספרים > ספרים שערך

A. Cohen, Y. Gelber and S. Wardi (eds.): Comprehending the Holocaust, Frankfurt-New York, 1988
A. Cohen, Y. Cochavi and Y. Gelber (eds.), Dapim — Studies on the Shoah, New York, 1991
A. Cohen, Y. Cochavi and Y. Gelber (eds.), The Shoah and the War, New York, 1992
מאמרים וספרים > פרסומים בעיתונות

מדוע מלחמת יום הכיפורים ממשיכה להיות פצע שאינו מגליד, באתר הארץ, 9 באוקטובר 2013
כל הטורים של יואב גלבר, באתר ynet
הטורים של יואב גלבר, באתר חדשות מחלקה ראשונה
הערות שוליים

↑  יואב גלבר, התשה - המלחמה שנשכחה, הוצאת דביר, 2017, עמ' 5
↑  יעקב ארז בהשתתפות זאב קליין, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1983, כרך 14 -"סיירות ומיעוטים", עמ' 95
↑  אביחי בקר, אינדיאנים על גבעה 16 - פלוגה בקרב החרמון, הוצאת משרד הביטחון, 2003, עמ' 27
↑  מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול - קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמ' 239-238
↑  מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול - קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007, עמ' 399
↑  פרס גולדה מאיר, באתר של מכון גולדה מאיר למנהיגות וחברה
↑  תום שגב, אילן פפה על הכוונת, באתר הארץ, 23 במאי 2002
↑  Gelber Yoav, Palestine 1948: War, Escape and the Emergence of the Palestinian Refugee Problem, pp 3-4, Sussex Academic Press, Brighton & Portland 2001 ; Paperback edition with addenda, 2006:


"Any study describing solely Palestinian suffering is one sided and incomplete without properly weighing this plain truth: As victims of war, the Palestinians' own conduct gives adequate cause to deny them the adjective "innocent". Truly, they have paid a heavy price in this war - and ever since. They have been victims. But to a large extent they are the victims of their own follies and pugnacity, as well as the incompetence of their Arab allies"
↑  גלבר 2004, עמ' 131–134
↑  גלבר 2004, עמ' 152–154
↑  גלבר 2004, עמ' 179
↑  גלבר 2004, עמ' 208
↑  גלבר 2004, עמ' 246
↑  גלבר 2004, עמ' 159–258
↑  גלבר 2004, עמ' 281
↑  גלבר 2004, עמ' 192–286
↑   עופר אדרת, גלבר: הדגש על הכשל המודיעיני מכסה על ריקבון רחב יותר, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2021
↑  יואב גלבר, יואב גלבר, באתר פייסבוק
↑  קום התנדב לצבא הבריטי, דבר, 14 בספטמבר 1979; יוסף פרידלנדר, ספר חדש: ההתנדבות ביישוב בשנות המלחמה, דבר, 9 באוקטובר 1979;צבי דור (קיבוץ לוחמי הגטאות), הכשרון להגן על ארץ־ישראל: החוקר שביקש לנתץ מיתוס מנסה לנתץ, למעשה, עובדה היסטורית, דבר, 23 בנובמבר 1979
↑  סקירה קצרה: עיון ראשון: שאלת השאלות, מעריב, טור 3, 11 באפריל 1986.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261658405171  BnF: cb12101372j (data)  GND: 1055747540  ISNI: 0000 0001 1073 1788  LCCN: n79135730  NKC: xx0238162  NTA: 074585134  SUDOC: 029373107  VIAF: 82453576   WorldCat (עם VIAF): 82453576
מתי לשם

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1960 (בן 64) א' באייר ה'תש"כ ארצות הברית
 תאריך עלייה:  1970
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1978–2005 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבה 213  מפקד חטיבה 188  מפקד עוצבת המפץ
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל  מבצע חומת מגן
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל אספקט טכנולוגיות מגנטים בע"מ  מנכ"ל אוטו סנטר  סמנכ"ל תפעול סולתם מערכות  מנכ"ל Elit Electronics Giorgia  מנכ"ל Steelcon  מנכ"ל Up Capital LTD
 
מתי לשם (שולמן) (נולד ב-26 באפריל 1960, א' באייר ה'תש"כ) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, יזם ואיש עסקים ישראלי. שימש בין השאר כמפקד עוצבת המפץ, מפקד חטיבה 188, מפקד חטיבה 213. זוכה פרס ביטחון ישראל לשנת 1997 ופרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות לשנת 2004.
ביוגרפיה

נולד ב-1960 בארצות הברית. בשנת 1970, עלה עם הוריו לישראל.
ביוגרפיה > קריירה צבאית

בשנת 1978, התגייס לחיל השריון, בו מילא מספר תפקידים פיקודיים. בשנת 1982, במלחמת שלום הגליל, לחם כמפקד פלוגה ג' בגדוד 79 בחטיבה 14, בגזרה המרכזית בלבנון. בשנת 1989, מונה למפקד גדוד 52 בחטיבה 401, ובשנת 1990, מונה למפקד גדוד 71 בחטיבה 188 (ברק), הגדוד הראשון בצה"ל שקלט את טנק המרכבה סימן 3.
בשנת 1992, הועלה לדרגת אלוף-משנה ומונה לכהן כראש תורת חיל שריון, כמפקד חטיבת 213 וכמ"מ קצין שריון ראשי. במסגרת התפקיד, היה אחראי על ניהול וליווי פרויקטים טכנולוגיים מתקדמים, כולל מעורבות בפיתוח טנק המרכבה סימן 3 וסימן 4, וכן היה אמון על פיתוח וגיבוש תפיסת ההפעלה המבצעית של חיל השריון.
בשנת 1995, מונה למפקד חטיבת השריון 188 (ברק), במקביל, המשיך בתהליכי הפיתוח והיישום של טנק המרכבה סימן 3 בצה"ל. על פועלו, בשנת 1997, זכה בפרס ביטחון ישראל. בסיום תפקידו, למד אסטרטגיה וניהול ב-U.S Army War College בארצות הברית.
בשנת 1998, מונה לכהן כראש מחלקת סגל בזרוע היבשה, והיה אחראי על משאבי הקצונה הבכירה בכלל חילות היבשה.
בתחילת שנת 2001, הועלה לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד אוגדה רב-חיילית 319 (כיום 146) בפיקוד הצפון, אשר כללה יחידות שריון, חיל רגלים, ארטילריה, הנדסה, מודיעין, לוגיסטיקה ועוד. בנוסף לפיקודו על האוגדה, היה אחראי על שינוי תפיסות ושינויים ארגוניים, ייזום פרויקטים טכנולוגיים ולוגיסטיים והליכים נוספים. בתקופה זו, יחידות האוגדה השתתפו במבצע חומת מגן. על פועלו, זכה בפרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות לשנת 2004.
משחרורו מצה"ל ועד היום, לשם משמש במגוון תפקידים בכירים בשירות מילואים פעיל. במהלך מלחמת חרבות ברזל, התנדב כנהג משא כבד כחלק מפלוגת המתנדבים.
ביוגרפיה > קריירה עסקית

בשנת 2005 סיים את שירותו הצבאי בדרגת תת-אלוף ויצא לסקטור העסקי כמנכ"ל בחברת ההייטק 'אספקט טכנולוגיות מגנטים בע"מ', אותה הוביל ליציאה אל שווקים בינלאומיים וגיוס הון ומשקיעים.[דרוש מקור]
בשנת 2006, מונה לכהן כמנכ"ל חברת 'אוטו סנטר' מקבוצת מאיר, אותה הוביל למאזן רווחי בשנה הראשונה בתפקידו, והוביל להכפלת מחזור המכירות והרווח הגולמי בחברה.
הוא שימש בתפקיד זה עד לשנת 2008, בה מונה לסמנכ"ל תפעול בחברת 'סולתם מערכות' מקבוצת מיקאל. במסגרת התפקיד, היה אמון על איגוד, שיקום וייעול מערך התפעול, תוך תמיכה בפעילות העסקית בחברה.
בשנת 2009, במקביל לתפקידו ב'סולתם מערכות', נכנס כשותף מייסד בחברת 'Total Upgrade יזמות', בה היה פעיל עד לשנת 2020.
בשנת 2012, מונה לכהן כמנכ"ל בחברת Elit Electronics Giorgia, בה נקט בגישה דומה לשיפור התשתיות הקיימות ומעבר לשווקים בינלאומיים. [דרוש מקור]בשנת 2014,הפסיק לכהן כמנכ"ל והצטרף כחבר דירקטוריון בחברה. באותה השנה, הצטרף כחבר דירקטוריון של חברת Black Cube.
בין השנים 2015 - 2018, כיהן כמנכ"ל חברת Steelcon.
בשנת 2020, כיהן לשם כמייסד שותף, וכיו"ר הדירקטוריון וכמנכ"ל בחברת הפינטק Up Capital LTD.
החל משנת 2020, לשם מייעץ לארגונים, חברות ומיזמים כעצמאי.
חיים אישיים

מתגורר במושב שילת. אב לשלושה. לשם הוא גם טייס אזרחי ואופונוען מקצועי שיצא למסעות רבים ברחבי העולם.
תארים אקדמאיים

BSC הנדסת מכונות (תיב"מ) בטכניון (בהצטיינות) - 1989
לימודי אסטרטגיה וניהול ב-U.S Army War College - 1998
MBA במנהל עסקים באוניברסיטת בן-גוריון - 2005
לימודי MBA בשיווק בארצות הברית במסגרת מלגת קרן מירז' לסטודנטים מצטיינים ב-UCI קליפורניה - 2005
הערות שוליים

↑  סא"ל יזהר שרון, סיפורה של אוגדת המפץ, משרד הביטחון, 2003
↑  מתי לשם, (תא"ל במיל.) מונה למנכ"ל "אוטו-סנטר" ולחבר הנהלה פעיל ב"הרץ" קשר רנט א קאר. | HotCar, באתר www.hotcar.co.il
↑  מתי לשם מונה למנכ"ל אוטו-סנטר, באתר TheMarker‏, 20 בפברואר 2007
↑  Israeli Ambassador visited «Elit Electronics», eng.ghn.ge (באנגלית)
↑  יואב לימור, האיש שחילץ את ביתר עילית מהקורונה, באתר ישראל היום, 7 במאי 2020
גרנט-לאון ראנוס

גרנט-לאון ראנוס (בארמנית: Հրանտ-Լեոն Ռանոս, בגרמנית: Grant-Leon Ranos; נולד ב-20 ביולי 2003 בגהרדן שבגרמניה) הוא כדורגלן ארמני-גרמני המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת קייזרסלאוטרן מהבונדסליגה ובנבחרת ארמניה.
קריירת מועדונים

ראנוס גדל במחלקות הנוער של פ.צ. בנינגסן, הנובר 96, בורוסיה דורטמונד ובאיירן מינכן. בשנת 2022 החל לשחק בקבוצת המילואים של באיירן מינכן, במדיה ערך 43 הופעות ליגה והבקיע 20 שערים.
ב-24 במאי 2023 חתם ראנוס על חוזה לארבע שנים בבורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה. ב-11 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 7-0 על ברזנביק במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני לעונת 2023/2024. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון. ב-22 בינואר 2025 הושאל לפ.צ. קייזרסלאוטרן עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית

ב-28 במרץ 2023 ערך ראנוס את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארמניה, בתיקו 2-2 נגד נבחרת קפריסין במשחק ידידות. במשחק זה הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת. ב-16 ביוני 2023, בניצחון 2–4 על נבחרת ויילס במסגרת מוקדמות יורו 2024, שהיה הופעתו השנייה במדי הנבחרת, הבקיע ראנוס צמד שערים נוספים.
הערות שוליים

↑  BORUSSIA VERPFLICHTET GRANT-LEON RANOS באתר הרשמי של בורוסיה מנשנגלדבך, 24 במאי 2023 (בגרמנית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גרנט-לאון ראנוס".
אנייס קלאמאר

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1963 (בת 62) בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  Grenoble Institute of Political Studies|Sciences Po Grenoble]] Howard University New School for Social Research
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה, משרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות האדם 
 תפקיד:  כתב מיוחד של האומות המאוחדות (אוגוסט 2016)  מנהלת בפועל (אוקטובר 2004–אוקטובר 2013)  מזכ"ל אמנסטי (29 במרץ 2021) 
 פרסים והוקרה:  נציגת ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, לקבלת פרס נובל ב-1977
 
אנייס פולט סולאנז' קָלָאמָאר (בצרפתית: Agnès Paulette Solange Callamard; נולדה ב-14 במרץ 1963) היא פעילת זכויות אדם צרפתייה, המזכיר הכללי של אמנסטי אינטרנשיונל. בעבר, הייתה בעבר המדווחת המיוחדת של האו"ם בנושא הוצאות להורג ללא משפט, על פי מינוי של מועצת האומות המאוחדות לזכויות אדם והמנהלת של פרויקט חופש הביטוי העולמי של אוניברסיטת קולומביה.
רקע והשכלה

קלאמאר ילידת Pierrelatte בצרפת. היא נכדתו של Leon Savioux, לוחם מחתרת צרפתי, שהוצא להורג ללא משפט על ידי הנאצים בתום מלחמת העולם השנייה.
קיבלה תואר הראשון ב-1985 במכון למדעי המדינה בגרנובל (אנ') ותואר שני ב-1988 עם סיום לימודיה בנושא לימודים בינלאומיים ואפריקה באוניברסיטת הווארד. לתואר דוקטור היא למדה מדעי המדינה ב-New School for Social Research בניו יורק, עם תזה שהגישה ב-1995 שכותרתה "אוכלוסיות תחת אש, אוכלוסייה תחת לחץ: מחקר על פליטים מוזמביקים וכפריים מלאוויים במלאווי".
קריירה

קלאמאר ערכה חקירות בתחום זכויות אדם, במספר מדינות באפריקה, אסיה והמזרח התיכון. היא פרסמה מחקרים ודיווחים בתחומי: זכויות אדם, זכויות נשים, תנועות פליטים ובין היתר שיתפה פעולה עם המרכז ללימודי פליטים בטורונטו (The Center for Refugee Studies in Toronto).
קריירה > אמנסטי אינטרנשיונל

"בין השנים 1998 ל-2001, נשאה קלאמאר את תפקיד ראש הלשכה של המזכיר הכללי של אמנסטי אינטרנשיונל וכן מתאמת מדיניות המחקר של הארגון.
בינואר 2013, היא כתבה בטוויטר ששמעון פרס הודה בראיון לניו יורק טיימס שיאסר ערפאת נרצח. באפריל 2021, פרסמה אמנסטי אינטרנשיונל הצהרה לפיה ה"ציוץ" אינו משקף את עמדת הארגון או את עמדתה של קלמרד. על אף זאת ה"ציוץ" לא נמחק מחשבונה.
קריירה > עבודות נוספות

בשנת 2001, ייסדה קלאמאר וניהלה את השׁותפות הבין-לאומית לאחריות הומניטרית (אנ') (HAP International) והארגון נוסד רשמית, ב-2003. במסגרת פעילותה בארגון היא חקרה "משפטי שדה" באפגניסטן, קמבודיה וסיירה לאון ויצרה מסגרת בינלאומית לפיקוח עצמי של ארגוני סיוע הומניטרי המחויבים להגברת האחריות כלפי אוכלוסיות שנפגעו מאסונות. היא הייתה בתפקיד זה עד 2004.
באוקטובר 2004, החלה קלאמאר לשמש בתפקיד המנהלת של ארגון הבריטי סעיף 19 (אנ') לזכויות אדם.
בנובמבר 2013, היא מונתה למנהלת "היוזמה העולמית לחופש הביטוי" של אוניברסיטת קולומביה.
בשנת 2016 הייתה קלאמאר מועמדת להיות מנהלת נושא "חופש התקשורת" בהנהלת הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE). היא לא נבחרה בשל התנגדותן של רוסיה ומדינות נוספות במזרח אירופה.
קריירה > האו"ם

בין השנים 2021-2017 עבדה קלאמאר בתפקיד חוקרת מיוחדת של האו"ם בנושא הוצאות להורג ללא משפט. בשנת 2019 היא הובילה את החקירה בנושא ההתנקשות בחייו של העיתונאי הסעודי ג'מאל חשוקג'י. לאחר פרסום הדו"ח, ביוני 2019, היא מסרה כי פקיד סעודי בכיר איים עליה פעמיים שיהרגו אותה אם לא תרוסן על ידי האו"ם.
בשנת 2020 חקרה קלאמאר את חיסולו של קאסם סולימאני וקבעה שזו הייתה פעולה בלתי חוקית.
קריירה > אמנסטי אינטרנשיונל - תקופה שנייה

לאחר כעשרים שנה, במרץ 2021, חזרה קלאמאר לאמנסטי אינטרנשיונל, והפעם לתפקיד המזכירה כללית והיא הדוברת הראשית שלו.
פרסים והוקרה

נציגת ארגון אמנסטי אינטרנשיונל, לקבלת פרס נובל ב-1977.
עבודות ופרסומים

Callamard, Agnès (18 מרץ 2009). "Protect the believers, not the belief". The Guardian.
Callamard, Agnès; Amnesty International Dutch Section; Codesria (2000). Monitoring and Investigating Torture, Cruel, Inhuman or Degrading Treatment, and Prison Conditions (PDF). Dakar: Council for the Development of Social Science Research in Africa. ISBN 978-2-869-78088-0. OCLC 47863459. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2021-01-22. נבדק ב-2017-05-06.
Callamard, Agnès (12 באוגוסט 2015). "Comity for Internet? Recent Court Decisions on the Right to be De-indexed". The National Law Review. {{cite news}}:  (עזרה)
Callamard, Agnès (23 במרץ 2017). "Are courts re-inventing Internet regulation?". International Review of Law, Computers & Technology. 31 (3): 323–339. doi:10.1080/13600869.2017.1304603. {{cite journal}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Dr. Agnès Callamard appointed as Secretary General of Amnesty International, Amnesty International USA (באנגלית אמריקאית)
↑  "Dr. Agnes Callamard, Special Rapporteur on extrajudicial, summary or arbitrary executions". Office of the United Nations High Commissioner for Human Rights (OHCHR). נבדק ב-11 מרץ 2025.
↑  Columbia University in the City of New York, www.columbia.edu
↑  Agnès Callamard, nouvelle secrétaire générale d’Amnesty International, Amnesty International Belgique (בצרפתית)
↑  ATLAS: Agnès Callamard, ATLAS, ‏2019-09-03 (באנגלית)
↑  Ivy Jean Vibar, UN rapporteur's Wikipedia page defaced upon visit to PH, abs-cbn.com, ‏May 05, 2017
↑  Carr Center for Human Rights Policy, www.hks.harvard.edu, ‏2025-02-10 (באנגלית)
↑  Agnès Callamard, Global Freedom of Expression (באנגלית)
↑  Jerusalem, Anshel Pfeffer. "Israel leaks Amnesty report on 'apartheid' against Palestinians". The Times (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2025-03-11.
1 2  Daventry, Michael (15 באפריל 2021). "Amnesty International chief retracts 'Israel murdered Arafat' claim". Jewish News. נבדק ב-11 במרץ 2025. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Agnes Callamard". Dart Center (באנגלית). 2014-04-01. נבדק ב-2025-03-12.
↑  סעיף 19 הוא ארגון זכויות אדם בריטי בין-לאומי שפועל להגן ולקדם את חופש הביטוי וחופש המידע ברחבי העולם. הארגון נוסד בשנת 1987. שמו של הארגון נגזר מסעיף 19 בהכרזת האו"ם לכל באי עולם בדבר זכויות האדם (1948) שבו מובטחת לכל אדם, הזכות להביע את דעתו, לקבל מידע ולהפיץ מידע בכל אמצעי וללא תלות בגבולות גאוגרפיים.
↑  Agnès Callamard, Global Freedom of Expression (באנגלית)
↑  החלטת מועצת זכויות האדם של האו"ם A/HRC/RES/35/15 מיום 22 ביוני 2017
↑  "Qasem Soleimani: US strike on Iran general was unlawful, UN expert says" (באנגלית). 2020-07-09. נבדק ב-2025-03-12.
↑  International, Amnesty (2021-03-29). "Amnesty International appoints new Secretary General". Amnesty International (באנגלית). נבדק ב-2025-03-12.
↑  Agnès Callamard - Nobel Peace Prize, www.nobelpeaceprize.org, ‏2023-11-07 (באנגלית)
אמנסטי אינטרנשיונל, לוגו
קלאמאר בפגישה עם אלחנדרו מיורקס, מזכיר ביטחון המולדת של ארצות הברית ועוזריו. 2023
סיפורה של הפוליטיקה הישראלית

| --- | --- |
עטיפת הספר
עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  עמית סגל
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  עיון
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאה עצמית
 תאריך הוצאה:  אוגוסט 2021
 מספר עמודים:  280
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  997010457298805171
סיפורה של הפוליטיקה הישראלית הוא ספר עיון מאת העיתונאי והפרשן הישראלי עמית סגל. בספר סקירה של ראשי הממשלה בישראל, והחלטות שקיבלו שעיצבו את פניה של הפוליטיקה הישראלית מאז הקמת מדינת ישראל ועד אמצע שנת 2021, עם כניסתו של נפתלי בנט לראשות הממשלה. את הספר אייר הקריקטוריסט הראשי של עיתון הארץ, עמוס בידרמן.
בתוך מספר שבועות הספר נמכר בכ-20,000 עותקים, ומהם מעל 10,000 תוך 48 שעות.
ביולי 2022 החל סגל להקליט גרסת ספר מוקלט לספר. ב-2023 יצא לאור תרגום של הספר לערבית.
בניגוד למקובל בישראל, הספר פורסם בהוצאה עצמית, ולא נמכר בחנויות ספרים אלא רק דרך האתר של המחבר. שיטת הוצאה זו מעניקה למחבר רווחים גדולים יותר, וסגל בחר בה בעקבות הספר החיים הם תקופה קשה שפרסם חנוך דאום באותה השיטה.
תוכן הספר

הספר מחולק לשנים עשר פרקים העוסקים בראשי ממשלות ישראל מאז קום המדינה ועד שנת הוצאת הספר (2021). בכל פרק מובלטת החלטה, שבמבט היסטורי עיצבה את פניה של הפוליטיקה הישראלית. פרט ליצחק שמיר ולוי אשכול, שאוחדו בפרק אחד, זכה כל ראש ממשלה בפרק עצמאי. הפרק האחרון הוא אחרית דבר.
ביקורות

בביקורת שפורסמה בעיתון הארץ, כתב איתי מאירסון כי בספר "יש אמנם כמה נקודות תורפה, אולם כשניגשים אליו בצורה הנכונה הוא מספק סקירה צבעונית ומהנה של בית הקלפים הישראלי ומיטיב להציג את חולשותיהם וגחמותיהם של המנהיגים".
הספר זכה לציון ממוצע של 4.25 כוכבים (מתוך חמישה) באתר גודרידס.