stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועצה אזורית הגלבוע
ראשי המועצה

מרדכי שטנר מעין חרוד - ראשית שנות הארבעים - כיו"ר המועצה - המועצה הוקמה ב-1949
טוביה בן-דוד (1949 - 1959)
מאיר לניר(1959 - 1970)
משה בן-צבי (1970 - 1977)
נחום שריג (1977 - 1985)
אברהם יריב (1985 - 1994)
דני עטר (1994 - 2015)
עובד נור (2015 - 2024)
דני עטר (2024 ואילך
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  לטבלת הדירוג המלא.
↑  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  מאזן מפוני מלחמת חרבות ברזל: מספר מפונים שנקלטו במועצה האזורית פחות מספר מפונים שפונו ממנה, מבוטא באלפי תושבים. מתוך אתר למ"ס, המתבסס על מערכת "יחד" (של מערך הדיגיטל הלאומי) נכון ל-סוף יולי 2024 (אומדן).
1 2 3 4 5  הנתונים לפי טבלת רשויות מקומיות של למ"ס עבור 
סוף 2022
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  פרופיל מועצה אזורית הגלבוע באתר הלמ"ס
↑  מידע נוסף באתר המועצה, אודות טוביה בן דוד
↑  מידע נוסף באתר המועצה, אודות מאיר לניר
↑  מידע נוסף באתר המועצה, אודות משה בן צבי
| דגל ישראל מועצות אזוריות בישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הצפון | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף •  מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל |  |
| מחוז חיפה | אלונה • זבולון • חוף הכרמל • מנשה |  |
| מחוז המרכז | ברנר • גדרות • גזר • גן רווה • דרום השרון • חבל יבנה • חבל מודיעין • חוף השרון • לב השרון • נחל שורק • עמק חפר • שדות דן |  |
| מחוז ירושלים | מטה יהודה |  |
| מחוז הדרום | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת הנגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר |  |
| אזור יהודה והשומרון | גוש עציון • הר חברון • מגילות ים המלח • מטה בנימין • ערבות הירדן • שומרון |  |
| דגל ישראל מחוז הצפון |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת רמת הגולן • נפת צפת • נפת עכו • נפת כנרת • נפת יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| ערים | בית שאן • טבריה • טמרה • יקנעם עילית • כרמיאל • מגדל העמק • מעלות-תרשיחא • נהריה • נוף הגליל • נצרת • סח'נין • עכו • עפולה • עראבה • צפת • קריית שמונה • שפרעם • מע'אר | מפת מחוז הצפון |
| מועצות מקומיות | אבו סנאן • אכסאל • אעבלין • בועיינה-נוג'ידאת • בוקעאתא • ביר אל-מכסור • בית ג'ן • בסמת טבעון • בענה • ג'דיידה-מכר • ג'וליס • ג'ש (גוש חלב) • דבורייה • דיר חנא • דיר אל-אסד • זרזיר • חורפיש • חצור הגלילית • טובא-זנגרייה • טורעאן • יאנוח-ג'ת • יבנאל • יסוד המעלה • יפיע • ירכא • כאבול • כאוכב אבו אל-היג'א • כסרא-סמיע • כעביה-טבאש-חג'אג'רה • כפר ורדים • כפר יאסיף • כפר כמא • כפר כנא • כפר מנדא • כפר תבור • מג'ד אל-כרום • מג'דל שמס • מגדל • מזרעה • מטולה • מסעדה • מעיליא • משהד • נחף • סאג'ור • ע'ג'ר • עיילבון • עילוט • עין מאהל • עין קנייא • פסוטה • פקיעין • קצרין • ראמה • ראש פינה • ריינה • רמת ישי • שבלי - אום אל-גנם • שלומי • שעב | מפת מחוז הצפון |
| מועצות אזוריות | אל-בטוף • בוסתאן אל-מרג' • גולן • הגלבוע • הגליל העליון • הגליל התחתון • מבואות החרמון • מגידו • מטה אשר • מעלה יוסף • מרום הגליל • משגב • עמק הירדן • עמק המעיינות • עמק יזרעאל | מפת מחוז הצפון |
| מועצה מקומית תעשייתית | מגדל תפן | מפת מחוז הצפון |
| יישובים לשעבר | אבוקה • אחוזת נפתלי • אתגר • גבעות זייד • מחנה ישראל • שייח' בראק | מפת מחוז הצפון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465432005171  VIAF: 308258262   WorldCat (עם VIAF): 308258262
מילאנו (נפה)

נפת מילאנו  (באיטלקית:  Provincia di Milano ) היא נפה במחוז לומברדיה שבאיטליה. היא משתרעת על שטח של
1,575 קמ"ר, ובשנת 2013 התגוררו בה 3,176,180 נפש. בירתה של הנפה בעיר מילאנו.
גאוגרפיה

נפת מילאנו גובלת בנפת וארזה ובנפת מונצה-בריאנצה בצפון. במזרח היא גובלת בנפת ברגמו. בדרום היא גובלת בנפת קרמונה ובנפת לודי. בדרום-מערב היא גובלת בנפת פאביה. במערב היא גובלת בנפת נובארה. מובלעת של נפת מילאנו היא סן קולומבנו אל למברו.
גאוגרפיה > נהרות

הנהרות העיקריים שזורמים בה הם אדה (Adda), טיצ'ינו (Ticino), אולונה (Olona), למברו (Lambro), סווסו (Seveso).
מפת נפת מילאנו.
מפת נפת מילאנו.
מייק ניואל

| --- | --- |

ניואל בכנס וונדר קון, 2010
 לידה:  28 במרץ 1942 (בן 82) סנט אולבנס, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1960 
 מקום לימודים:  מודלין קולג' (קיימברידג')  בית ספר סנט אלבנס 
 בן או בת זוג:  ברניס סטגרס (1980–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א לבימוי הטוב ביותר (1994)  פרס סזאר לסרט הזר (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיכאל קורמק "מייק" ניואל, (באנגלית: Michael Cormac "Mike" Newell; נולד ב-28 במרץ 1942) הוא במאי ומפיק סרטים בריטי. לאחר יציאתו לאקרנים של "הארי פוטר וגביע האש" ב-2005, הפך ניואל לבמאי השלישי המצליח ביותר בשנים האחרונות, לאחר כריסטופר נולאן ודייוויד ייטס, על פי השנתון הסטטיסטי של מועצת הקולנוע הבריטית ב-2010.
ביוגרפיה

ניואל נולד בסנט אולבנס במחוז הרטפורדשייר בדרום מזרח אנגליה, כבנם של שחקנים חובבים. הוא התחנך בבית ספר סנט ובמגדלנה קולג', קיימברידג'. לאחר מכן השתתף בקורס בן 3 שנים בגרנדה טלוויזיה, מתוך כוונה להיכנס לתחום התיאטרון.
ניואל ביים תוכניות טלוויזיה בריטיות שונות, החל משנות השישים של המאה ה-20 (כמו "ספינדו" ב-1968). הוא המשיך כבמאי סרטים וידוע כמפיקם של סרט האימה "התעוררות" (1980) ו"דם רע" (1981), אודות רוצח ניו זילנדי.
הסרט הראשון שביים היה "האיש במסכת הברזל", אשר נחשב ככישלון באותה תקופה. הסרט היה מיועד לטלוויזיה, ונוצר ב-1977. סרטו הראשון שזכה לביקורת חיובית היה "לרקוד עם זר" (1985), דרמה ביוגרפית בכיכובה של מירנדה ריצ'רדסון ששיחקה את רות אליס, האישה האחרונה שנתלתה בבריטניה הגדולה. על בימוי סרט זה זכה ניואל בפרס הנוער בפסטיבל הסרטים בקאן בשנת 1985.
ניואל המשיך בהצלחותיו בקולנוע עם "אפריל קסום" (1992), עיבוד של הרומן "האפריל הקסום". מירנדה ריצ'רדסון זכתה בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר, וג'והן פולירייט זכתה בגלובוס הזהב כשחקנית המשנה הטובה ביותר. הקומדיה "ארבע חתונות ולוויה אחת" (1994) בבימויו זכתה גם היא לביקורת חיובית, וזכתה בפרסים רבים, כמו פרס סזאר (הקומדיה הזרה הטובה ביותר), פרס גלובוס הזהב, ועוד.
מאז ההפקות גורפות הפרסים שלו, ביים ניואל מספר סרטים בהוליווד, כמו "דוני בראסקו" (1997), "דוחפים פח" (1999) ו"חיוך של מונה ליזה" (2003).
ב-2005 הפך ניואל לבמאי הבריטי הראשון בסדרת סרטי הארי פוטר. ניואל ביים את "הארי פוטר וגביע האש", הרביעי בסדרה, סרט שזכה להצלחה ברחבי העולם. ניואל נשמע כקריין רדיו בתחילת הסרט.
ב-2005 קיבל ניואל 'דוקטור של כבוד' לאומנות, על ידי אוניברסיטת הרטפורדשייר, סנט אולבנס, מקום הולדתו.
ב-2007 הוא ביים את "אהבה בימי כולרה", וב-2010 את "הנסיך הפרסי: חולות הזמן".
בפברואר 2011 חבר מייק ניואל לג'יי קיי רולינג, דייוויד היימן, דייוויד ברון, דייוויד ייטס, אלפונסו קוארון, רופרט גרינט ואמה ווטסון בזכייה בפרס לתרומה משמעותית לקולנוע הבריטי של מיכאל בלקון, מטעם הזכיינית של סרטי הארי פוטר, בטקס הענקת פרסי האקדמיה הבריטית לקולנוע.
בשנת 2018 ביים את הדרמה ההיסטורית "מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים", אשר מבוסס על ספר באותו שם ומככבים בו לילי ג'יימס ומיכיל האוסמן.
מייק נאוורוצקי

מייק נאוורוצקי (בפולנית: Maik Nawrocki; נולד ב-7 בפברואר 2001) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת הבלם במועדון הסקוטי סלטיק.
קריירה

נאוורוצקי הוא החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ורדר ברמן. הוא התקדם עד לקבוצת המילואים של המועדון, ובפברואר 2020 חתם על חוזה מקצועי בוורדר ברמן.
נאוורוצקי הצטרף לוארטה פוזנן בהשאלה בפברואר 2021. הוא רשם 3 הופעות בליגה הפולנית הבכירה והבקיע שער אחד.
ב-15 ביוני 2021, הוכרז כי נאוורוצקי יחזור לפולין ויצטרף לאלופה הפולנית באותה תקופה, לגיה ורשה בהשאלה לעונת 2021/2022, עם אופציה לרכישה. הוא הצטרף לקבוצה באופן קבוע על חוזה לשלוש שנים ב-28 במאי 2022.
נבחרת לאומית

נאוורוצקי יצג את פולין בנבחרות הצעירות שלה, החל מהנבחרת עד גיל 15 ועד הנבחרת עד גיל 21.
מייק נאוורוצקי נכלל בסגל הזמני של פולין למונדיאל 2022, אך הוא לא נכלל בסגל הסופי של 26 שחקנים.
מיכאל סהול

מיכאל סהול (בטיגראינית: מיכאל הפיקח, נולד בשם בלאטה מיכאל, 1691 לערך -23 ביוני 1779). היה הראס (דוכס) של תיגראי בשנים 1748–1771 ו- 1772–1779. כמו כן היה דמות פוליטית חשובה מתקופת הקיסר ייאסו השני ויורשיו ועד מותו.
החוקר הסקוטי ג'יימס ברוס פגש את סהול בזמן שהותו באתיופיה ופרסם קלסתרון בספרו:
כאשר הלכנו אליו וראינו איש מבוגר יושב על הספה עם שערו הלבן ומלא תלתלים קצרים. הוא נראה כשקוע במחשבות אך היה נראה רגוע ולא כועס, היה נראה כי עיניו כואבות כנראה מהשמש. הוא נראה בגובה של כ-6 רגל למרות ששמלתו הקשתה עלינו להעריך במדוייק.
חייו

מיכאל היה בנו של אבתו חזקיאס וולדה חווריות מאשתו וויזרו ישאתה מריאם בתו של אזאז' יעקב. משפחה זו טענה למוצאה מהשושלת הסולומונית דרך ראס פריס הגדול ואביו של סהול השתמש בתואר האצילי "אבטו" שמשמעו נסיך. נשותיו הראשונות של אביו של סהול היו וויזרו וולתה גבריאל (שמתה בעדווה לאחר 1766) ווויזרו אסתר (בתה של הקיסרית מאנטאווב).
חייו > שנים מוקדמות

האזכור ההיסטורי הראשון של מיכאל סהול היה בתיאור מסעו של האבונא יוהנס הארבעה עשר ממצרים לאימפריה האתיופית.
ב-1745 נשלחה מהאימפריה האתיופית משלחת לקהיר על מנת לבקש אבונא חדש לכנסייה האתיופית. במסעה חזרה נשבתה המשלחת כולל האבונא החדש, יוהנס הארבעה עשר, על ידי השליט העות'מאני המקומי במאסאווה,  רק אחרי חצי שנה ורק לאחר תשלום כופר גבוה הוא שוחרר.
בהמשך מסעו, האבונא נלקח בשבי פעם נוספת, בארקיקו בפקודתו של מושל המחוז הדאג'זמץ מיכאל סהול אך בעזרת ראש מנזר דברה ביזן הוא הצליח להימלט. הקיסר שזעם על כליאת ראש הכנסייה האורתודוקסית האתיופית החדש יצא למערכה צבאית כנגד סהול, הקיסר כשל מכיוון שסהול היה חזק מדי ויותר מאוחר הקיסר סלח לסהול על מעשיו.
מעודד מניצחונו על כוחות הקיסר, הדאג'זמץ סהול החל לחתור תחת השליט האזורי שמעליו, הראס אנדה היימנות. השניים נלחמו ב-1759, סהול כבש את עדווה והוציא בה להורג את אנדה. עדווה שולטת על הדרך בין עיר הנמל מאסאווה לבירה הקיסרית גונדר, כוחו של סהול כשולט על העיר  גדל וצבאו כלל כ-8,000 חיילים שהיו חמושים ברובים.
אחרי פטירתו של הקיסר ייאסו השני, בנו יואס יירש את כס הקיסרות והאימפריה נכנסה למאבק בין אמו של ייאסו לבין אלמנתו. סבתו של יואס, הקיסרית מאנטאווב ניצחה במאבק והפכה לשליטה שותפה לצד נכדה. אמו של ייאסו, וואלאטה בארסבה (ידועה גם בשמה באורומו ווביט), לא ויתרה על ההשפעה בבית המלוכה, והצליחה לשכנע את ייאסו לתמוך בה נגד סבתו.
הקיסרית מאנטאווב החלה לאסוף את קרובי משפחתה מקווארה וגייסה כוח צבאי רב ששטף את גונדר. ווביט זימנה את קרובי משפחתה מיג'ו וחיילי אורומו רבים צעדו לגונדר, שני המחנות עמדו לפני מרחץ דמים.
על מנת לסיים את המאבק בדרכים דיפלומטיות, הקיסרית מאנטאווב פנתה לחתן שלה הדאג'זמץ מיכאל סהול מתיגראי להתערב. סהול הגיע עם 26,000 חיילים לגונדר, הבטיח לתווך בין שני המחנות, אולם השתלט על גונדר והפך לאיש הדומיננטי ביותר באימפריה.
חייו > כסגן - הקיסר

ב-22 בינואר 1768 ניתן לסהול התואר ראס ביטווודאד (תרגום: דוכס אהוב) ומינוי כסגן-הקיסר. כוחו הגובר של ראס סהול החל להדאיג את הקיסר יואס ולאחר שיחות מתמשכות עם פסיל, מלך דאמות, הקיסר הורה לסהול לחזור לטיגראי. סהול סירב ולכן פסיל יצא לקרב נגדו, אולם הובס בו. סהול המנצח חזר לגונדר ודרש לכנס את אנשי האצולה, על מנת לאפשר לו להציג עדויות שהקיסר שלח אותו למותו בקרב. בנאומו בפני אנשי האצולה הציג סהול עדים ועדויות מפי אנשיו, והמועצה המפוחדת הסכימה שהקיסר פשע ודינו מוות. אך המועצה לא יכלה לממש זאת מכיוון שעל פי החוק אסור להרוג את הקיסר ולכן העונש היה ריתוק לארמון. סהול שזעם על הקיסר הזמין את הרצח שלו, והקיסר יואס אכן נחנק למוות בבד משי בצבע אדום בינואר 1769. רצח הקיסר החריד גם את אמו וסבתו, ויואס נקבר בארמון סבתו בקוסקום בלוויה גדולה.
עוד לפני רצח הקיסר, סהול החל לקשור קשרי משפחה עם בית המלוכה, בתה של הקיסרית מאנטאווב אסתר נישאה לו ב-1769 ובנו של סהול וולדה חיוורט נישא לבת נוספת של הקיסרית, כתוצאה מהנישואין לבת השושלת הקיסרית  סהול הורשה להשתמש בתואר ראס (דוכס).
לאחר רצח הקיסר, ראס סהול מינה את שני הקיסרים הבאים: יוהנס השני שהיה נטול השפעה כוח ומנהיגות ולאחריו את תקלה היימנות השני. למרות כוחו הרב העם לא אהב אותו וסהול הנהיג שלטון טרור כמו התקפותיו על אזרחים בגונדר בשנת 1770. סהול לא שלט באזורי הספר שנשלטו על ידי פסיל מדאמות, גושו מאמהרה, וונד באווסאן מבאגמדיר שחברו יחד ונלחמו נגדו דרומית לעיר טאדה בשלושת הקרבות בסרבקוסה, סהול הובס בקרבות אלו ונכנע לוונד באווסאן ב-4 ביוני 1771. באווסאן כלא את סהול למשך שנה שלמה ואז שחרר אותו לביתו בטיגראי בתור מושל המחוז, לאחר מכן סהול לא התערב יותר בענייני האימפריה.
ראס מיכאל היה אחד מהתומכים של דוקטרינת קארוה היימנות של הכנסייה האורתודוקסית האתיופית. יורשו של ראס מיכאל סהול היה בנו וולדה סמואל, אחריו, נכדו וולדה גבריאל ולאחר מכן אחיינו גברה מסקל.
קיסר אתיופיה יוהנס הרביעי טוען למוצא מראס מיכאל סהול.
הערות שוליים

↑  ריצ'רד פאנקהארסט, ההיסטוריה המלכותית האתיופית, עמודים 125 - 129.
↑  ג'. ספנסר טרימינאם, אסלאם באתיופיה, עמוד 105.
↑  ריצ'רד פאנקהארסט, ההיסטוריה של העיירות האתיופיות, עמוד 194.
↑  תואר השווה לתואר האנגלו-סקסי ארל.
↑  ריצ'רד פאנקהארסט, ההיסטוריה המלכותית האתיופית, עמוד 133.
↑  פאול בי. האנז, רבדים של פעם, עמוד 121
↑  ריצ'רד פאנקהארסט, מבוא להיסטוריה הכלכלית של אתיופיה, עמוד 88.
↑  הרולד ג. מרקוס, היסטוריה של אתיופיה, עמודים 46 ו-51.
↑  מרדכי אביר, האתגר של האסלאם ואיחודה מחדש של האימפריה הנוצרית 1769 - 1855, עמוד 40.
| שליטי תיגראי |
| --- | --- | --- |
תיגראי
| שושלות | השושלת התיגראינית • שושלת אגמה |  |
| שליטים | מיכאל סהול • וולדה שמואל • וולדה גבריאל • גברה מסקל • כאפלה ייאסו • וולדה סלאסי • וולדה רפאל • סאבגדיס • וובה היילה מריאם • אראיה דימצו • בריוו פאולוס • קאסה מרצ'ה • אראיה סאלסי • ציון גברה קידן • מנגשה יוהנס • וולה בטול • מקונן וולדה • ציון מנגשה • גוגסה אראיה סלאסי • היילה סלאסי גוגסה • ציון מנגשה • מנגשה ציון |  |
ממלכות האימפריה האתיופית
מייק מקמהן

| --- | --- |

מייק מקמהן בקומיק-קון, סן דייגו 2019
 לידה:  1981 (בן 43 בערך)
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  תסריטאי מפיק
 יצירות בולטות:  ריק ומורטי הפכים סולארים מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת אנימציה
 פרופיל ב-IMDb
מייק מקמהן (באנגלית: Mike McMahan, נולד ב-1981) הוא תסריטאי קומדיות ומפיק טלוויזיה אמריקאי, יוצר הסדרות "הפכים סולארים" (בשיתוף עם ג'סטין רוילנד) ו"מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים".
קריירה

עבודת ההפקה הראשונה של מקמהן, יליד שיקגו, הייתה בתפקיד עוזר מפיק במועדון הסטנדאפ The Second City. לאחר מכן שכרה אותו חברת ההפקה של סקוט רודין כעוזר מפיק, שם עבד על הסדרות "דירת המצוירים" ו"סאות' פארק".
מקמהן עבד ככותב ומפיק בסדרה "ריק ומורטי", והיה אחד הכותבים הראשונים שנשכרו לסדרה לאחר שפגש את אחד היוצרים, ג'סטין רוילנד, כשעבד באולפני האנימציה של פוקס המאה ה-20. מקמהן תיאר את עצמו כ"איש המדע הבדיוני" של הצוות, וקודם לתפקיד הכותב הראשי של "ריק ומורטי" בעונתה הרביעית, אך עזב במהלך ההפקה במטרה לעבוד על פרויקטים אחרים. בשנת 2018 זכה מקמהן בפרס אמי לבידור בפריים טיים לסדרת אנימציה על עבודתו בכמפיק האחראי בפרק "Pickle Rick".
ב-28 באוגוסט 2018 הודיע שירות הסטרימינג הולו שהזמין את הפקת הסדרה "הפכים סולארים" שנכתבה על ידי הצמד מקמהן ורוילנד. הסדרה עלתה לשידור ב-8 במאי 2020.
באוקטובר 2018 הוכרז שמקמהן ייצור עבור שירות הסטרימינג CBS All Access של רשת CBS סדרת אנימציה שמתרחשת ביקום "מסע בין כוכבים" ששמה יהיה "מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים". הסדרה עלתה לשידור ב-6 באוגוסט 2020. בהמשך השנה חתם עם רשת CBS על חוזה כולל במסגרתו ייצור תכנים לרשת במשך מספר שנים באופן בלעדי.
חלק ניכר מפרסומו של מקמהן החל מערוץ טוויטר פופולרי בשם "TNG_S8" שבו כתב תקצירי פרקים אפשריים לכאורה אך מגוחכים והומוריסטיים לעונה שמינית תאורטית של הסדרה "מסע בין כוכבים: הדור הבא".
הערות שוליים

↑  ""Rick and Morty" Writer Mike McMahan Visits New York Film Academy Los Angeles". NYFA Blog. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Staff Interview with Mike McMahan". South Park Studios. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Cobb, Kayla. "Justin Roiland and Mike McMahan Explain How 'Solar Opposites' Isn't Like 'Rick and Morty'". Decider. נבדק ב-6 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kleinman, Jake. "Rick and Morty's secret weapon is building a "weird" sci-fi empire". Inverse. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mike McMahan - Emmy Awards, Nominations and Wins". Television Academy. נבדק ב-8 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreeva, Nellie (28 באוגוסט 2018). "Alien Animated Comedy From 'Rick and Morty' Duo & 20th TV Gets Hulu Series Order". Deadline Hollywood. נבדק ב-28 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hipes, Patrick (17 בינואר 2020). "Hulu Sets Premiere Dates For 'The Great', 'Ramy' And 'Solar Opposites' – TCA". Deadline Hollywood. נבדק ב-17 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Lesley (25 באוקטובר 2018). "'Star Trek' Animated Comedy a Go With 2-Season Order at CBS All Access". The Hollywood Reporter. ארכיון מ-25 באוקטובר 2018. נבדק ב-25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Petski, Denise (2020-12-08). "'Star Trek: Lower Decks' Creator Mike McMahan Inks Overall Deal With CBS Studios". Deadline (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-12-09.
| מסע בין כוכבים: סיפונים תחתונים |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | מייק מקמהן • על-פי "מסע בין כוכבים: הדור הבא" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | טואוני ניוסם • ג'ק קווייד • נואל וולס(אנ') • יוג'ין קורדרו(אנ') |  |
| דמויות ראשיות | בקט מארינר • בראד בוימלר • ד'וואנה טנדי • סאם רות'רפרד |  |
| שחקנים משניים | דוון לואיס(אנ') • ג'רי אוקונל • פרד טטצ'יורה(אנ') • גיליאן ויגמן(אנ') • פול שיר(אנ') |  |
| דמויות משנה | קרול פרימן • ג'ק ראנסום • שאקסס • ט'אנה • אנדי בילאפס |  |
| גזעי חייזרים | גאלארדאניים • קלינגונים • בורג • פקלדים |  |
| פרקים בולטים | Second Contact • No Small Parts • wej Duj |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017120466  VIAF: 4150644941610620228   WorldCat (עם VIAF): 4150644941610620228
מועצה אזורית הגליל התחתון

קיבוץ לביא מהרקיע
הכניסה ליישוב מצפה
הכניסה ליישוב הקהילתי מסד
מועצה אזורית הגליל התחתון היא מועצה אזורית במחוז הצפון, בגליל התחתון. המועצה האזורית הוקמה לאחר הקמת המדינה, בתחילת 1950 במסגרת הקמת מועצות אזוריות בכל רחבי הארץ. בתחומי המועצה 18 יישובים, מהם 9 מושבים. ממוצע המרחקים בין כל יישובי המועצה הוא 15.9 קילומטר. למועצה 16 חברי מועצה ובראשם עומד ניצן פלג. בניין המועצה נמצא במרכז האזורי כדורי, בסמיכות לבית הספר החקלאי כדורי בו לומדים מרבית תלמידי האזור.
היסטוריה

דיווח על הקמת המועצה הופיע כבר בדצמבר 1949, אך ההקמה הרשמית הייתה ביולי 1950. המועצה כללה בעת הקמתה את ארבל, בית קשת, כפר חיטים, כפר קיש, שדמות דבורה, בית הספר החקלאי כדורי, מצפה ושרונה וארבעת היישובים הדתיים: לביא, שדה אילן, הזורעים ואחוזת נפתלי. בתחילה הוכללה משמר השלושה במועצה, אולם בשנת 1953 היא הועברה למועצת יבנאל.
בשנת 2021 פורסם כי המועצה פתחה בתהליך לשינוי שמה למען מיתוג מחודש, בדומה לשכנתה נוף הגליל ולמועצות שדות דן ועמק המעיינות. בחירות באינטרנט לבחירת השם נערכו מ-29 ביוני עד 1 ביולי 2021, וההצעות היו שער הגליל, שדות הגליל, ארץ הגליל ומבוא הגליל. בסיום ההצבעה נקבע כי השם ישונה ל"שער הגליל", כפוף לאישורה של ועדת השמות הממשלתית. ועדת השמות לא אישרה את החלפת השם בנימוק שהתושבים לא היו מעורבים מספיק בבחירות. בעקבות קביעה זו ערכה המועצה משאל נוסף, ובסופו הוחלט כי תשאיר את שמה המקורי.
גאוגרפיה

גבולות שטח השיפוט של המועצה הם:
בצפון: בקעת בית נטופה, שמורת הר קוץ, רמת ארבל, הר ארבל, המועצה האזורית מרום הגליל, המועצה האזורית משגב.
במערב: בקעת טורען בקעת כסולות והמועצה האזורית עמק יזרעאל, נצרת ונוף הגליל
בדרום: הר תבור, עין דור, כפר תבור, כפר כמא והמועצה האזורית עמק הירדן
במזרח: בקעת יבנאל, טבריה, המועצה האזורית עמק הירדן והמועצה האזורית עמק יזרעאל
יישובים נוספים באזור, המוכרים כערים ומועצות מקומיות נפרדות, הם כפר תבור, יבנאל, מגדל (המוקפים בתחומי המועצה) כפר כמא, כפר תבור וטבריה (הגובלות במועצה).
דמוגרפיה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף יולי 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית הגליל התחתון 13,446 תושבים (מקום 152 בדירוג רשויות מקומיות בישראל). האוכלוסייה גדלה בקצב גידול שנתי של ‎2.2%‏.   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 84.5%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 11,517 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
כלכלה

במהלך העשור האחרון חלה עלייה גדולה בתעשיית הצימרים בכל אזורי צפון הארץ כמו גם אזור זה.
ביישובי המועצה מרובים ענפי החקלאות. בעיקר נפוצים: חממות פרחים, פלחה, רפתות ולולים.
בשטח המועצה קיימים שני אזורי תעשייה אשר בתחומם פועלים מפעלים שונים:
אזור תעשייה גליל תחתון - באזור זה פועלים מפעל תה ויסוצקי, מפעל פרי ניר ומפעל פרימור. אזור תעשייה זה מנוהל בשיתוף פעולה של עיריית טבריה והמועצה המקומית של טורען.
פארק תעשיות גליל תחתון - אזור תעשייה זה מנוהל בשיתוף פעולה של עיריית טבריה והמועצה המקומית של טורען.
איכות הסביבה

במשך שנים רבות ולפחות עד שנת 2002 נמנעה המועצה מלהקים אתרי סילוק פסולת, ויישובי המועצה פינו את הפסולת לאתרים פיראטיים. בשנת 1995 הוגש נגד המועצה וראשה כתב אישום על המחדלים בפינוי הפסולת, ובשנת 2006 הרשיע בית המשפט העליון את המועצה במחדלי פינוי הפסולת והורה על סגירת אתרי הפסולת הפיראטיים או התאמתם לדרישות החוק.
יישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | יישוב | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מושב | אילניה | 1902 |
| 2 | מושב | ארבל | 1949 |
| 3 | קיבוץ | בית קשת | 1944 |
| 4 | קיבוץ | בית רימון | 1977 |
| 5 | יישוב קהילתי | גבעת אבני | 1991 |
| 6 | כפר נוער | הודיות | 1950 |
| 7 | מושב | הזורעים | 1939 |
| 8 | מושב | כפר זיתים | 1950 |
| 9 | מושב | כפר חיטים | 1936 |
| 10 | מושב | כפר קיש | 1946 |
| 11 | קיבוץ | לביא | 1949 |
| 12 | יישוב קהילתי | מסד | 1983 |
| 13 | מושבה | מצפה | 1908 |
| 14 | יישוב קהילתי | מצפה נטופה | 1981 |
| 15 | מושב | שדה אילן | 1949 |
| 16 | מושב | שדמות דבורה | 1939 |
| 17 | יישוב קהילתי | שיבולת | 2003 |
| 18 | מושב | שרונה | 1938 |
ראשי המועצה

משה אלופי משרונה (1953 - 1976)
בנימין גורפינקל משרונה (1976 - 2001)
מוטי דותן מכפר חיטים (2001 - 2018)
ניצן פלג משדמות דבורה (2018 - מכהן)
בתי ספר במועצה

בית חינוך גלילי
יד ששון
כדורי יסודי
עלי גבעה
קשת בגליל
שירת הגליל
כפר הנוער כדורי
כדורי חטיבת ביניים
כדורי חטיבה עליונה
כפר הנוער הודיות
הודיות
רוטמן כדורי
אדם ואדמה
אורות הזורעים
ישיבת כפר זיתים
מיכאיל טומסקי

מיכאיל טומסקי (ברוסית: Михаил Павлович Томский‏ (19 באוקטובר (הלוח היוליאני, 31 באוקטובר לפי הלוח הגרגוריאני) 1880 - 22 באוגוסט 1936) מהפכן רוסי, חבר הפוליטביורו ומראשי האיגודים המקצועיים בשנות ה-20 של המאה ה-20.
היסטוריה

מיכאיל טומסקי נולד בשם מיכאיל יפרמוב בפרברי סנקט פטרבורג. בגיל צעיר החל לעבוד בעבודות מזדמנות, עסק בפעילות מהפכנית והצטרף לבולשביקים. מיכאיל היה פעיל במהלך מהפכת 1905, נעצר בטאלין ולאחר 4 חודשי מאסר הוגלה לסיביר. תוך זמן קצר הוא נמלט לעיר טומסק והחליף את שם משפחתו ל"טומסקי". באוגוסט 1906 חזר לסנקט פטרבורג והמשיך בפעילות מהפכנית.
בשנת 1909 השתתף בכנס פעילים בולשביקים בפריז וחזר למוסקבה בו ארגן בית דפוס להפצת חומר בולשביקי. בדצמבר 1909 נעצר שוב ונשפט ל-5 שנות עבודות פרך. בשנת 1916 נשלח לסיביר.
לאחר מהפכת פברואר טומסקי חזר לפטרוגרד. ביולי 1917 עבר למוסקבה ונבחר למועצה העירונית של האיגודים המקצועיים. במהלך מהפכת אוקטובר היה מראשי המרד הבולשביקי במוסקבה.
לאחר שהבולשביקים עלו לשלטון, המשיך טומסקי בקריירה במסגרת האיגודים המקצועיים. בשנת 1922 הוא התמנה ליושב ראש המועצה הארצית של האיגודים המקצועיים. באותה שנה נבחר לחבר בפוליטביורו. שנת 1925, ביחד עם יוסיף סטלין, פעל טומסקי לדיכוי האופוזיציה השמאלית במאבקי השליטה בתוך המפלגה.
בסוף שנות ה-20 טומסקי התנגד לתיעוש מואץ וביטול המדיניות של הנא"פ. באפריל 1929 יוסיף סטלין הכריז על עמדותיהם של טומסקי וניקולאי בוכארין כ'אופוזיציה ימנית'. כתוצאה מכך, טומסקי פוטר מתפקידו כיושב ראש האיגודים המקצועיים ואיבד את חברותו בפוליטביורו. טומסקי המשיך להיות חבר בוועד המרכזי של המפלגה, אך משנת 1934 ללא זכות הצבעה.
בשנות ה-30 טומסקי לא היה פעיל פוליטי באף מסגרת מפלגתית. הוא התמנה לתפקיד ניהולי בתעשיית הכימיה ובשנת 1932 התמנה למנהל הוצאה לאור.
באוגוסט 1936 החל במוסקבה  משפט פומבי לבכירים לשעבר במפלגה. במהלך המשפט העידו גריגורי זינובייב ולב קמנייב שטומסקי היה מעורב בפעילות אנטי-מהפכנית. התובע הכללי אנדריי וישינסקי טען שטענות אלו צריך לבדוק לעומק. כאשר הנושא פורסם בהרחבה בעיתון "פראבדה", התאבד טומסקי בירייה בביתו בקרבת מוסקבה, ב 22 באוגוסט 1936.
במהלך הטיהורים הגדולים נעצרה אשתו ונשפטה ל-10 שנות מאסר, שני בניו הגדולים נעצרו והוצאו להורג, הבן הקטן שנולד בשנת 1921 נשפט ל-19 שנות מאסר ונוקה מכל אשמה בשנות ה-50. מיכאיל טומסקי עצמו נוקה מהאשמות רק בתקופת הפרסטרויקה.
מטילדה סימן 1

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  דגם רכב קרבי 
 מדינה מייצרת:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  ויקרס 
 משתמשים עיקריים:  הצבא הבריטי 
 שנת ייצור:  1935
 תקופת השימוש:  1938–1940 (כשנתיים) 
 דגם עוקב:  מטילדה סימן 2
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה - המערכה על צרפת
 יחידות שיוצרו:  140 
 מידע טכני
 אורך:  4.85 מטרים
 רוחב:  2.28 מטרים
 גובה:  1.86 מטרים
 משקל:  11 טון
 מהירות:  13 קמ"ש
 טווח פעולה:  130 קילומטר
 מנוע:  מנוע בנזין, 70 כ"ס (52 קילוואט)
 שריון:  10–60 מילימטרים (0.39–2.36 אינץ')
 צוות:  2
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  מקלע 0.303 אינץ' או מקלע 0.5 אינץ'
 
מטילדה סימן 1 הוא טנק חיל רגלים בריטי משנות השלושים והארבעים של המאה ה-20. מטילדה היה טנק בעל שריון עבה יחסית לזמן יצורו והיה יעיל בתחילת מלחמת העולם השנייה.