stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יריחו
היסטוריה > יריחו העתיקה

במשך שנים טענו ארכיאולוגים שיריחו היא העיר העתיקה בעולם, אבל חוקרים מודרניים מטילים בכך ספק.
יריחו היא נווה מדבר גדול באזור צחיח שכמעט ולא יורדים בו גשמים. העיר שימשה מקום יישוב לאורך השנים בזכות המעיינות הסמוכים לה. העיר שואבת את מימיה משני מקורות: ממעיין אלישע (עין א-סולטאן) וממעיין נערן, הנמצא במרחק של כ-3 ק"מ מצפון מערב למעיין אלישע.
ראשוני המתיישבים בתל יריחו היו ציידים-לקטים מהתרבות הנאטופית המאוחרת, לפני יותר מ-11,500 שנה, שבנו שם בתים עגולים.[דרוש מקור] בתקופה העוקבת (כ-11,500 שנים לפני זמננו), התקופה הנאוליתית הקדם קרמית א', יריחו הייתה הכפר הגדול והחשוב ביותר שהתגלה עד כה בארץ ישראל. לפי הממצאים היה ביריחו יישוב מוקף חומה שתכליתה שנויה במחלוקת. חומה זו ככל הנראה שימשה להגנה מפני הסחף, ולא להגנה ביטחונית. היישוב התפרש ככל הנראה על שטח של 40 דונם, שבו נבנו בתים מעוגלים בקוטר של עד חמישה מטרים. החומה הייתה בגובה של ארבעה מטרים ולאורכה היה מבנה מגדל, אשר יש המשערים כי הוא מגדל שמירה, אך מבנהו בתוך החומה בניגוד למגדל שמירה סטנדרטי, בגובה של 8.5 מטרים. מגדל זה ככל הנראה היה מבנה פולחני, כפולחן של הקרנטל. מסביב לחומה היה חפיר – תעלה גדולה, נועדה לספק אדמות לחקלאות ומים נוחים לשאיבה. החומה והמגדל נמצאו רק בתחילת התקופה, ובתקופה הנאולית הקדם קרמית ב' אין זכר לחומה ולמגדל.
היישוב הנאוליתי ביריחו התקיים במשך מאות שנים, כשבמהלך כאלף שנים יריחו לא הייתה קיימת, ולאחר הפער היישובי נבנו בניינים רבים וחומות נוספות.
בתקופת הברונזה הקדומה הייתה ליריחו חשיבות כלכלית וצבאית. יתרונה הגדול היה בהיותה שוכנת על מעברות הירדן – סוחרים שעברו דרך מעברות הירדן נכנסו גם ליריחו. גם מבחינה צבאית היה בכך יתרון, מפני שהאויב היה חייב לעבור דרך מעברות הירדן כדי להגיע ליריחו וגם כדי לעבור לערים אחרות.
היסטוריה > יריחו במקרא

בתורה (כלומר בספרים במדבר ודברים), העיר אף פעם אינה נקראת יריחו - אלא תמיד רק ירֵחו - עם ר' בצירי (והשוו גם לאטימולוגיה של השם), ולאמיתו של דבר - כך גם ברוב ככל המקרא (למעשה בספרים: שמואל, ירמיהו, עזרא, נחמיה, ודברי הימים). החריג היחיד הוא ספר יהושע, שמכיל מחצית מאזכורי העיר במקרא, ושבו העיר אף פעם אינה נקראת ירחו - אלא תמיד רק יריחו - עם ר' בחיריק מלא. רק בספר מלכים מצויים שני הכתיבים בכפיפה אחת.
על פי המסופר בספר יהושע הייתה יריחו העיר הראשונה שכבשו בני ישראל בכניסתם לארץ ישראל. על כיבוש העיר מסופר שהיה בדרך נס. בני ישראל סבבו את חומת העיר הבצורה פעם אחת ביום במשך שבוע, כאשר בראשם הולכים שבעה כהנים ביחד עם ארון הברית, וביום השביעי הקיפו שבע פעמים, תקעו בשופרות והריעו, ואז החומה נפלה תחתיה, והם פרצו לתוך העיר, כבשו ושרפו אותה. יהושע בן נון הטיל קללה על מי שיבנה את יריחו מחדש: ”אָרוּר הָאִישׁ לִפְנֵי ה' אֲשֶׁר יָקוּם וּבָנָה אֶת הָעִיר הַזֹּאת אֶת יְרִיחוֹ בִּבְכֹרוֹ יְיַסְּדֶנָּה וּבִצְעִירוֹ יַצִּיב דְּלָתֶיהָ” (יהושע, ו', כ"ו). בימי דוד יריחו מוזכרת כמקום נידח: ”וַיַּגִּדוּ לְדָוִד וַיִּשְׁלַח לִקְרָאתָם, כִּי-הָיוּ הָאֲנָשִׁים נִכְלָמִים מְאֹד; וַיֹּאמֶר הַמֶּלֶךְ שְׁבוּ בִירֵחוֹ, עַד-יְצַמַּח זְקַנְכֶם וְשַׁבְתֶּם” (ספר שמואל ב' פרק י' פסוק ה'). בספר מלכים א', פרק ט"ז, פסוק ל"ד מסופר על חִיאֵל בֵּית הָאֱלִי (מבית אל), שבתקופת אחאב מלך ישראל, בנה את יריחו מחדש, והתקיימה בו קללת יהושע. בהמשך (מלכים ב', ב', ה') מצוין שיריחו הייתה משכנם של בני הנביאים. מכאן ניתן להסיק שמשנבנתה יריחו מחדש – לא היה איסור להתיישב בה.
היסטוריה > יריחו במקרא > התקופה הפרסית והתקופה ההלניסטית

נמצאו שרידים מועטים מהבנייה הפרסית שבאה לאחר חורבנה של העיר היהודית ביריחו בידי הבבלים. באופן כללי אין הרבה ממצאים באזור במשך התקופה הפרסית וההלניסטית המוקדמת.
בתקופה ההלניסטית המוקדמת יריחו הופכת להיות אחוזה פרטית של אלכסנדר מוקדון לאחר שהוא כובש את האזור. באמצע המאה השנייה לפנה"ס העיר נמצאת תחת שלטון סאלוקי והגנרל בקכידס בונה מערכת מבצרים אל מול מרד החשמונאים. אחד מאותם מבצרים יהפוך בתקופת הורדוס למבצר קיפרוס.
היסטוריה > יריחו במקרא > התקופה החשמונאית

לאחר הצלחת מרד החשמונאים, העיר יריחו הופכת בתקופה החשמונאית לעיר גנים ואחוזה מלכותית, המנצלת בצורה אפקטיבית את המעיינות סביבה. בגבעות המערביות בפאתי יריחו נתגלה בית הקברות מהתקופה החשמונאית, המתוארך בין 100 לפנה"ס ועד לשנת 68 לספירה. במערות הקבורה נתגלו גלוסקמאות יהודיות עם כתובות בעברית.
היסטוריה > יריחו במקרא > התקופה החשמונאית > התקופה ההרודיאנית

בתקופת המלך הורדוס, אוקטביוס מעניק לו שליטה מוחלטת על יריחו. הורדוס מקים את ההיפודרום, אמות מים חדשות המביאות מים לארמונות החשמונאים. כפי שתיעד יוסף בן מתתיהו, הורדוס מטביע את הכהן הגדול החשמונאי אריסטובולוס השלישי באחת מהבריכות במהלך משתה בארמון. בתקופתו של הורדוס מעבר להיותה של יריחו מרכז חקלאי היושב על פרשת דרכים ראשית, היא גם הופכת לארמון החורף של האריסטוקרטיה הירושלמית. את הורדוס ירש ארכלאוס שהקים את היישוב ארכלאיס במרחק של 12 ק"מ מהעיר, בינה לבין לפצאליס.
המלומד היווני סטראבון מתאר את העיר יריחו וסביבתה כך:
"יריחו היא עיר מישורית המוקפת בהרים המשתפלים אליה בדומה לתיאטרון. הנה הפניקון, המעורב גם עם כל מיני עצים מעובדים ופוריים, אם כי הוא מורכב בעיקר מעצי דקל. אורכו 100 אצטדיונים והוא מושקה בכל מקום בנחלים. כאן נמצאים גם הארמון ופארק הבלסם."
במאה ה-20 נערכו בתל יריחו מספר חפירות ארכאולוגיות, שבין השאר נועדו להשוות את הסיפור המקראי עם הממצאים הארכאולוגיים. החוקרים השונים נחלקו בדעותיהם לגבי תיארוך השכבות באתר. בדרך כלל, מקובלת עמדתה של קתלין קניון, אשר חפרה ביריחו בין השנים 1952 ל-1958, ולפי דעתה שרידי היישוב מהתקופות בהן היה עשוי להתרחש כיבוש העיר בתקופת יהושע, נסחפו לחלוטין במשך הזמן, והממצאים ששרדו הם מתקופות קדומות יותר.
היסטוריה > לאחר מלחמת העצמאות (1948-היום)

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לפי תוכנית החלוקה, שהתקבלה ברוב קולות בעצרת הכללית של האו"ם ב-29 בנובמבר 1947, היישוב נכלל בשטח המדינה הערבית. במהלך מלחמת העצמאות השתלטה עליו ממלכת ירדן. בסמוך אליה הוקמו שלושה מחנות פליטים (נועימה, עין א-סולטאן ועקבת ג'בר). במלחמת ששת הימים נכבשה העיר בידי צה"ל.
יריחו הייתה העיר הראשונה ביהודה ושומרון שהועברה לשליטת הרשות הפלסטינית בשנת 1994, במסגרת הסכם "עזה ויריחו תחילה", ההסכם הראשון מבין הסכמי אוסלו. מסביב לעיר נבנה כביש "עוקף יריחו", שהביא לכך שישראלים שביקרו בעבר בעיר בדרכם בכביש הבקעה חדלו כמעט לחלוטין מלעבור בה. מאז ועד תחילת האינתיפאדה השנייה בשנת 2000 הייתה יריחו שקטה, כמעט ללא אירועים אלימים ולקזינו אואסיס רב-הקומות שהוקם בעיר בשנת 1998 הגיעו ישראלים רבים.
גם במהלך האינתיפאדה השנייה הייתה העיר שקטה באופן יחסי לשאר הערים ביהודה ושומרון, התייחדה בשליטה של שוטרי הרשות הפלסטינית, ולא הפכה למוקד טרור. עם זאת, עם תחילת האינתיפאדה, נשרף בה בית הכנסת העתיק והישיבה במקום, ומבנה הקזינו הפך לזירת ירי לעבר היישוב היהודי הסמוך ורד יריחו, ושבת מפעילות, לאחר שכניסת ישראלים לשטחי A נאסרה על ידי צה"ל.
ב-14 במרץ 2006, פשטו כוחות צה"ל על בית הכלא בעיר, כחלק ממבצע הבאת ביכורים, במטרה להביא לדין בישראל את רוצחי ומתכנני רצח רחבעם זאבי, ביניהם אחמד סעדאת, מזכ"ל החזית העממית לשחרור פלסטין, שהוחזקו בכלא ועמדו להשתחרר בעקבות עליית החמאס.
לפי מפקד אוכלוסין שערכה הרשות הפלסטינית ב-2007, התגוררו בעיר 17,515 תושבים ובנפה כולה עוד כ-23,000 תושבים. בעיר קיים מיעוט של נוצרים. אזור יריחו הוא האזור הכי פחות מאוכלס ברשות הפלסטינית, ובניגוד בולט למחנה הפליטים הסמוך, יש בה גם שכונת פאר יוקרתית הכוללת בתים עם בריכות צמודות ואף מתחם מגורים מפואר בו גר בעבר יאסר ערפאת.
אתרים ארכאולוגיים

ביריחו אתרים ארכאולוגיים מתקופות קדומות כמו תל א-סולטאן, בו כנראה הייתה העיר הקדומה מימי יהושע בן נון, ארמונות החורף מימי בית שני ומהתקופה הביזנטית בארץ ישראל – בתי הכנסת וארמון הישאם.
אתרים ארכאולוגיים > תל יריחו

התל המרכזי ביריחו, ידוע גם בשם תל א-סולטאן, גובהו 21 מטר ושטחו 40 דונם. החופרים המרכזיים בתל היו צ'ארלס וורן, ארנסט זלין וקרל ואצינגר (1907–1909), ג'ון גרסטנג (1930–1936) וקתלין קניון (1952–1958).
בחפירות בתל נמצאו שרידים מתקופות קדומות, שנבנו אחת על גבי רעותה. התקופה הקדומה ביותר מתוארכת בקירוב ל-9500 לפני הספירה, לתקופה הנאוליתית, במה שנראה כמקדש של ציידים. כמה שכבות שמעליה אף הן מהתקופה הנאוליתית, ובהן ממצאים רבים כמו המגדל העגול שקוטרו 8.50 מ', והשתמר לגובה של 7.70 מ'. ליבתו של המגדל מולאה באבנים, וגרם מדרגות הוביל לראשו. התגלו גם גולגולות אדם מכוירות בטין (לצורך פולחן אבות כנראה) וכלים שונים.
שכבה נוספת בולטת היא מהתקופה הכנענית הקדומה (האלף ה-4 לפנה"ס) שבה נדדו מבחוץ תושבים חדשים לארץ, שמנהגיהם היו שונים מהמקובל שם. תקופה זו נחשבת לראשית התקופה העירונית. בתקופה זו הפסיקו לקבור את המתים מתחת לבתים ועברו לקוברם במערות קבורה. מהתקופה הכנענית התיכונה, שבה לראשונה מוצאים שם קברים נפרדים.
אתרים ארכאולוגיים > מעיין אלישע

מעיין אלישע או "עין א-סולטאן" הוא מקור המים החשוב של העיר. הוא נובע לרגלי התל העתיק של העיר "תל א-סולטאן". מימיו ידועים באיכותם – תכולת הכלור נמוכה מ-30 מ"ג לליטר. נפח הזרימה השנתי הוא 5.4 מיליון מטרים מעוקבים. המעיין מצטיין בשפיעה יציבה כל ימות השנה .
בעבר קרה שמי המעיין לא היו ראויים לשתייה. כך היה בימי אלישע הנביא (מלכים ב', ב', י"ט–כ"ב) אשר, על פי המסופר בתנ"ך, ריפא אותם בדרך נס. אירועים דומים התרחשו גם בעת החדשה. בשנת 1546 המים היו מהולים באדמה אדומה ונראו כזרמי דם. החוקר הבריטי בלייק העריך שמצב זה נמשך מאות בשנים ואכן הייתה תקופה שלא היה יישוב ביריחו. היו שניסו למצוא הסבר לתופעה, כיצד המים פעם ראויים לשתייה ופעם מפסיקים להיות ראויים לשתייה. אורך תעלות המים היוצאות מהמעיין להשקיה מגיע ל-36 ק"מ.
אתרים ארכאולוגיים > תעודות כתף יריחו

ב-1986 ו-1994, נערכו חפירות במערות "כתף יריחו", מול מנזר הקרנטל בוואדי אל-מפג'ר (מערת אביאור ומערת הסנדל). במהלכן נמצאו חלקים מ-19 תעודות כלכליות, שתים מן התקופה הפרסית והיתר מן המאות הראשונה והשנייה לספירת הנוצרים. מלבד זאת, נמצאה כמות גדולה של עצמות אדם, 29 מטבעות (המאוחרים מימי הדריאנוס), כלי חרס רבים, תכשיטים, כלי זכוכית, מסרקי עץ, ראשי חיצים, חלקי סנדלים מסומרים, וחומר אורגני הכולל פירות וגרעינים שונים.
עד גילוין של תעודות כתף יריחו, רווחה הדעה בעקבות תיאוריו של יוסף בן מתתיהו, כי יריחו ננטשה לאחר המרד הגדול וכי תשתית מפעלי המים באזור יריחו לא חודשה אחריו. דומה שעם גילוין של תעודות אלה, אשר תוארכו בחלקן לימי דומיטיאנוס, טראיאנוס, ואדריאנוס, התקבלה הגישה במחקר כי נאת יריחו הייתה מיושבת עד לסוף מרד בר כוכבא.
מצב השתמרותן של רוב התעודות שהתגלו בכתף יריחו, אינו טוב. עם זאת, ניתן לראות שהנושאים בהם עסקו, מתאימים למידע הידוע לגבי אופייה החקלאי של יריחו וענפי הפרנסה שלה. נאת המדבר של יריחו נהנתה מכמויות מים גדולות שמקורם במעין אלישע, עין דוק, עין נועימה, עין אבו שושה, עין עוג'ה, עין פארה ועין פואר. אלה איפשרו גידולים חד שנתיים, כגון דגנים, קטניות וירקות, וגידולים רב שנתיים כגון תמרים, גפנים, אפרסמון ועצי פרי שונים. לפי תיאוריו של יוסף בן מתתיהו, הוערך שטחה החקלאי של יריחו בכ-15,000 דונם
אתרים ארכאולוגיים > ארמונות החורף ואחוזת המלך ביריחו

ארמונות החורף החשמונאים ואחוזת המלך ביריחו הם מכלול של מבנים מתקופת בית שני אשר נחשפו במערב בקעת יריחו, סמוך לפתחו של נחל פרת ולדרך הרומית, היורדת מירושלים ליריחו. באתר בולטים שני תילים: הדרומי, תולול אבו אל-עלייק והצפוני, 400 מטר מהראשון, על שפת ואדי שק א-דאבי, הנשפך לנחל פרת.
המבנים תוארכו לתקופות החשמונאים והרומאית. בין השאר התגלו ארמונות החשמונאים מימי תקופת בית שני, ובהם ארמונו של אלכסנדר ינאי וארמון הורדוס. וכן, מבנים רבים כמו אמת מים, ברכות שחייה, בתי מרחץ, מקוואות, אמבטיות, גנים, רצפות פסיפס, קולומבריום לגידול יונים וגיתות ליין.
אתרים ארכאולוגיים > נוכחות הצבא הרומאי בסביבות יריחו

כתובת לטינית שנמצאה בסביבות יריחו ועכשיו נמצאת בפטריארכיה הארמנית, מתוארכת לתקופת הקיסרים מרקוס אורליוס ולוקיוס ורוס (161-169 לספירה). הכתובת הייתה כתובת הקדשה למושל הפרובינקיה יוליוס קומדוס שפיאר מבנה, והוצבה כנראה על ידי יחידה של הלגיון העשירי פרטנסיס, ששכנה באזור יריחו.
(בזמן) הקיסרים מרקוס אנטוניוס האוגוסטוס ולוקיוס ורוס האוגוסטוס, הלגיון העשירי פרטנסיס בנה, בהשגחתו של המושל הקונסולרי יוליוס קומודוס
.
אתרים ארכאולוגיים > בית הכנסת שלום על ישראל

בית כנסת זה התגלה בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בשנת 1936 על ידי דימיטרי בראמכי מטעם מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי. החוקרים זיהו את רצפת הפסיפס בגודל 10 על 13 מטר כבית כנסת עתיק, בזכות הציורים של ארון הקודש, מנורה, שופר, לולב, והכתובת "שלום על ישראל", שהיא המקור לשמו של בית הכנסת.
בשנת 1986 רשות הגנים הלאומיים רכשה את הבניין. באותה שנה נוסד מניין קבוע במקום, ובשנות ה-90 המוקדמות, התחילו קבוצות לימוד ושיעורים. במהרה התפתחה ישיבה בבית הכנסת העתיק.
במסגרת הסכמי אוסלו (1993) נמסרה העיר יריחו לרשות הפלסטינית, אך נכתב בהסכמים כי הכולל שפעל במקום - ימשיך לפעול. סעיף זה בהסכם הופר, ולא הותר לחברי הכולל להישאר שם. בראש השנה תשס"א, בליל ה־12 באוקטובר 2000, פורעים ערבים נכנסו לבנין הישיבה, השחיתו סידורים וריהוט, ושרפו את הקומה השנייה. ספר התורה של בית הכנסת ניצל בזכות שמירתו בתוך כספת במחסן הנמצא ליד הפסיפס. כיום הספר נמצא במבואות יריחו. בשנת 2010 החלו תפילות מאורגנות במקום בליווי צה"ל ובתיאום הרשות הפלסטינית.
בשלהי שנת תשפ"ב (2022) הוחלט להקים מחדש את הישיבה שפעלה במקום. כיום הישיבה ממוקמת בבית חגלה, ואחראית על הכניסות היהודיות ליריחו.
אתרים ארכאולוגיים > בית הכנסת העתיק בנערן

בית כנסת העתיק בנערן ממוקם כ-5 ק"מ צפונית ליריחו בגדה המזרחית של ואדי מכוך (נ"צ 1903.1447). האתר שוכן ליד חורשת עצים גדולה. באתר ישנו פסיפס גדול (מעט גדול יותר מהנמצא בבית הכנסת שלום על ישראל) הכולל גלגל המזלות ועוד וגם אבן שהיה כנראה בסיס לתיבה. האתר מתוארך למאה ה-6.
המקום נתגלה בפעם הראשונה בשנת 1918, במהלך מלחמת העולם הראשונה, במהלך הפגזה טורקית על האזור. בשנת 1921 נחשף הפסיפס על ידי 2 אבות דומינקנים. האתר נשכח ונתגלה שוב על ידי יחידה של צה"ל שהתאמנה במקום בשנות ה-70. כיום האתר נטוש אך מגודר ונעול.
אתרים ארכאולוגיים > ארמון הישאם

ח'רבת אל-מפג'ר הוא אתר ארכאולוגי כ-5 קילומטרים צפונית ליריחו. המקום מכיל מספר מבנים מלכותיים מפוארים שהחלו להיבנות ב-743–744 לספירה על ידי אל ווליד יבן יזיד אך לא הושלמו בטרם נהרסו ברעש שביעית ב-747. יוצא מן הכלל הוא בית המרחץ שבמקום שהיה בשימוש, ושרידיו מכילים פסיפסים ועבודות סטוקו מרהיבים, שרבים מהם הועברו למוזיאון רוקפלר בירושלים. האתר היה גן לאומי ישראלי, וכיום הוא בניהולה של הרשות הפלסטינית.
אתרים ארכאולוגיים > אתרים ארכאולוגיים נוספים

אתרים נוספים באזור הם:
תל אל סמרת - 600 מטר מדרום לתל א-סולטאן, תל מלאכותי שהיה בסיסו של היפודרום בתקופה הרומית.
תל חאסן, שבו נמצאו שורה של כנסיות מתקופות שונות.
אמת מים ממזרח לעיר מצויה אמת מים רומאית המובילה מים ממעיינות.
ראו גם

עקבת ג'בר
דיר אל-קרנטל
השקמה של זכאוס
קרנטל
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, ערך יריחו, עמ' 731–757, הוצאת כרטא.
יריחו (מקורות היסטוריים ומאמרים מאת אהוד נצר ואחרים), הוצאת יד בן צבי, 1978.
קתלין קניון, חשפנו את יריחו, בתרגום ג. אריוך, הוצאת דביר.
אלי שילר (עורך) יריחו וסביבותיה, במסגרת "קרדום" דו-ירחון לידיעת הארץ, יולי 1983, הוצאת אריאל.
אריה קליין, יריחו העברית ואתריה, הוצאת "מדרשת יריחו".
זאב ארליך, יריחו היהודית לדורותיה, אדר ה'תשנ"ד.
אברהם יערי, זכרונות ארץ ישראל - כרך א':
י"ח, משא ומתן על קניית אדמת יריחו, יהושע ילין, 1872
י"ט, על קניית אדמת יריחו שר יואל משה סולומון, פנחס גראייבסקי, 1872
חנן אשל ובועז זיסו, ממצאים מתקופת מרד בר כוכבא ממערות כתף יריחו, בתוך: ח' אשל וד' עמית (עורכים), מערות המפלט מתקופת מרד בר כוכבא, תל אביב, תשנ"ט, עמ' 113–151
יוסף פורת, חקלאות השלחין ביריחו ועין גדי בתקופת הבית השני (המאה השנייה לפני הספירה- המאה הראשונה לספירה, בתוך: א' אופנהיימר ואחרים (עורכים), אדם ואדמה בארץ ישראל הקדומה, ירושלים, תשמ"ו, עמ' 127–141
Kathleen Kenyon, Excavations at Jericho, London : British School of Archaeology in Jerusalem, 1960-1983, V1-5
ין יאנג יו

| --- | --- |

 סוגה:  הנפשה, סרט פעולה, קומדיה
 יוצרים:  בוב דויל
 שחקנים:  סטפני מורגנסטיין, סקוט מק'קורד, מרטין רוש
 מדבבים:  ליאת הר-לב, אסף אבידן, דניאל זילברשטיין, גלעד קלטר
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  68
 הפקה
 חברת הפקה:  Jetix Animation Concepts, אולפני הנפשת הטלוויזיה של דיסני 
 הפצה:  Disney–ABC Domestic Television, חברת טואי 
 מוזיקה:  גיא מון, Ryō Yoshimata, מיכאל טברה, Kōhei Tanaka, Keiichi Oku 
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ג'טיקס דיסני XD
 רשת שידור בישראל:  ג'טיקס ערוץ דיסני ישראל
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 2006 – 18 באפריל 2009
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ין יאנג יו (באנגלית: Yin-Yang-Yo!) היא סדרת טלוויזיה מונפשת אמריקאית ששודרה בג'טיקס
מספטמבר 2006 ועד אפריל 2009. הסדרה שודרה גם בדיבוב לעברית בערוץ ג'טיקס ישראל החל משנת 2007.
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת בשני ארנבים תאומים בשם "ין" ו"יאנג" המתאמנים ב"וו-פו" אצל פנדה זקן וזועף. וו-פו הוא סוג מיוחד של אמנות לחימה שמשלבת עוצמה עם קסם. השניים חייבים לעבוד ביחד כדי להציל את העולם מכוחות רשע.
דיבוב לעברית

ליאת הר לב - ין
אסף אבידן - יאנג, בפרקים 1 עד 20.
דניאל זילברשטיין - יאנג, מפרק 21 והלאה.
גלעד קלטר - יו, הפנדה הזועף.
חיי כרובוט מתבגרת

| --- | --- |

לוגו הסדרה
 סוגה:  אנימציה, מדע בדיוני, קומדיה
 יוצרים:  רוב רנזאטי
 בימוי:  רוב רנזטי 
 מדבבים:  באנגלית: ג'סיקה קאוויה, צ'אד דורק, אודריי וואסילוואסקי, קוויטון פלין
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  28 (ו-13 שלא שודרו בטלוויזיה)
 הפקה
 חברת הפקה:  אולפני פרדרטור 
 הפצה:  פרמאונט, הולו 
 מוזיקה:  ג'יימס ונייבל 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ניקלודאון
 רשת שידור בישראל:  ניקלודאון ישראל
 תקופת שידור מקורית:  1 באוגוסט 2003 – 17 בפברואר 2007
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
חיי כרובוט מתבגרת (באנגלית: My Life as a Teenage Robot) היא סדרת אנימציה אמריקאית ש-28 פרקיה שודרו בערוץ ניקלודאון בשנים 2003–2007. יוצר התוכנית הוא רוב רנזאטי והיא זכתה בשנת 2004 פרס אמי על אנימציה ייחודית.
ראשיתה של התוכנית בסרטון קצר בשם "שכנתי היא רובוט מתבגרת", שהוביל להפקת סדרה המתבססת על הרעיון של רובוט חדשני, XJ9 (או ג'ני, כפי שהרובוט מעדיף לכנות את עצמו) הנראה כנערה מתבגרת, וייעודו הוא להציל את האנושות ולהשתלב בחיי החברה בבית־הספר. הדמויות המרכזיות בסדרה הן של הרובוט ג'ני (XJ9) וייקמן, ידידה הטוב בראד קרבונקל, אחיו הקטן טאק קרבונקל, המדענית ד"ר נורה וייקמן ותלמיד בית־הספר שלדון לי, המאוהב ברובוט. סגנון האנימציה בתוכנית היה, בשנותיה הראשונות, דומה יותר לזה המאפיין סרטי הנפשה ישנים, אך סגנון זה לוטש ועודן עם השנים.
משפחת פיירו

| --- | --- |

 שיר הנושא:  Son de Fierro
 סוגה:  טלנובלה 
 יוצרים:  אדריאן סואר 
 בימוי:  חורחה ניסקו 
 שחקנים:  ,Osvaldo Laport ,מריאנו מרטינס ,Mario Pasik ,Favio Posca ,Freddy Villarreal ,פליפה קולומבו ,קמילה בורדונבה ,Eleonora Wexler ,Facundo Espinosa ,Soledad Fandiño ,Dora Baret María Valenzuela.
 פסקול:  Alejandro Lerner
 ארץ מקור:  ארגנטינה
 שפות:  ספרדית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  252
 הפקה
 חברת הפקה:  Pol-ka
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  אל טרסה 
 תקופת שידור מקורית:  8 בינואר 2007 – 6 בפברואר 2008
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
משפחת פיירו (בספרדית: Son de Fierro) היא טלנובלה ארגנטינאית בהפקתה של חברת Pol-Ka. פרקה הראשון שודר ב-8 בינואר 2007, ופרקה האחרון שודר ב-6 בפברואר 2008. הסדרה הייתה התוכנית המצליחה ביותר באותה שנה, עם ממוצע של 21.3 נקודות רייטינג.
במקור, הסדרה הייתה טלנובלה קומית, אך במהלכה התוכנית קיבלה תפנית דרמטית יותר.
רקע

העלילה מתרכזת במשפחת פיירו, הכוללת את מרטין, לוסיה וילדיהם, חואן, סנדרה ("סנדי") ולואיס ("לוצ'ו").
האב, מרטין פיירו, עובד בקצביה יחד עם אמדאו ואזקייל. האם, לוסיה, השקיעה את חייה במשפחתה ובילדיה. חואן, אף על פי שהתעוור בגיל עשר, עובד כמורה להיסטוריה, ולוצ'ו עדיין תלמיד. סנדי עובדת כרקדנית בקברט, למרות התעקשותו של אביה שתלמד רפואה. אזקייל הוא עוד דמות במשפחה, אותו מרטין ולוסיה אימצו מהרחוב לפני שנים רבות.
לוצ'ו הוא בין תלמידיו של חואן בבית הספר "טרדה", וכן מורנה פונטנה, בתו של חוסה מריה פונטנה, נציג משרד החינוך. ריטה היא העוזרת של חואן, ומסייעת לו בשיעורים, ואורטלי הוא מנהל בית הספר.
רקע > תקופות

בתחילתה, התוכנית השתייכה לז'אנר טלקומדיות. באמצע השנה חלה תפנית משמעותית בסדרה, היא הפכה יותר דרמטית ושויכה לז'אנר הדרמה בתוך הטלנובלות.
השינוי נראה לראשונה בגירושיהם של פיירו ולוסיה והמשיך בחיזוק ושימור הסוד בדבר הקשר בין מורנה וחואן ואיבוד עבודתו של חואן. מנקודה זו, דמויות מסוימות הלכו או השתנו והקשרים בין הדמויות השתנו איתם.
רקע > תקופות > התקופה הראשונה

לחואן מצוותים את ריטה כדי שתעזור לו וכן את מורנה פונטנה, תלמידתו. למרות האיסורים הרבים לקיום קשר בין מורה לתלמידה, חואן מתאהב במורנה והם שומרים את הקשר שלהם בסוד. אביה של מורנה, חוסה מריה פונטנה, נציגו של משרד החינוך והמפקח על ניהול בתי הספר, מתחיל לחקור ולגלות מי הוא החבר של מורנה.
לו'צו וקרינה (אחותו של אמדאו) כבר חברים הרבה זמן, אבל הוא מתאהב במורנה מהפעם הראשונה שהם הכירו. הוא עוזב את קרינה בשבילה אבל מורנה לא מעוניינת בו והוא חוזר סופית לקרינה. מאוחר יותר, הקשר מסתיים שוב שהשחקנית בתפקידה של קרינה הייתה צריכה לעזוב את הסדרה, מה שתורגם בסדרה שקרינה צריכה לעזוב ולחיות במקום מרוחק. השלושה, לוצ'ו, קרינה ומורנה, הקימו להקה במטרה לקדם את ערוץ 13 (ששידר את הסדרה) אבל לבסוף כריס מורנה לקחה את הזכויות על הלהקה.
חוסה מריה פונטנה, רוצה לחזור ללוסיה שהייתה בעבר חברה שלו אבל אף פעם לא פקפק בקשר שהיה ללוסיה ובעלה. פונטנה סיים את הקשר עם סיסי, אחותה של לוסי שאותה רצה אנג'ל.
סנדי ואמדאו גם קיימו רומן סודי מפני שאמדאו בדיוק התחתן עם מבל, שהיא גם חברה של סנדי, ויש להם ילד. בנוסף לכך פיירו מחשיב את אמדאו כמעט כמו עוד בן ולא מאשר שלשניהם יהיה קשר כי בצורה מבחינתו זה סוג של גילוי עריות.
פיירו נמצא בריב של שנים עם אביו, דון מרטין, והוא מאשים אותו בסבלה של אמו כשהם התגרשו. עם הזמן העניינים מסתדרים.
נדודי שינה בסיאטל

| --- | --- |

 בימוי:  נורה אפרון 
 הופק בידי:  גריי פוסטר 
 תסריט:  נורה אפרון, דייוויד ס. וורד 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס דנה אייבי גבי הופמן רוב ריינר פרנסס קונרוי לה-טניה ריצ'רדסון קרוליין אהרן מייקל בדלוקו פארקר פוזי דייוויד הייד פירס ריטה וילסון ביל פולמן מג ראיין קארי לוול רוס מלינגר ויקטור גרבר רוזי אודונל טום מק'גוואן 
 מוזיקה:  מרק שיימן 
 צילום:  סוון ניקוויסט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 ביוני 1993 
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה, דרמה קומית, מלודרמה 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, בולטימור, סיאטל, וושינגטון, מרילנד 
 תקופת התרחשות:  יום ולנטיין 
 הכנסות באתר מוג'ו:   sleeplessinseattle
 דף הסרט ב־IMDb
 
נדודי שינה בסיאטל (באנגלית: Sleepless in Seattle) היא קומדיה רומנטית משנת 1993 בבימויה של נורה אפרון, שגם כתבה את התסריט לסרט על פי סיפור מאת ג'ף ארץ'. בתפקידים הראשיים מככבים טום הנקס בתפקיד סם בולדווין, ומג ראיין בתפקיד אנני ריד.
התסריט נכתב בהשראת עלילת הסרט "רומן בלתי נשכח". נעימת הנושא וסצנות מרומן בלתי נשכח אף שולבו בסצנות מפתח של "נדודי שינה בסיאטל". בין היתר, סצנת הפגישה על גג האמפייר סטייט בילדינג, היא מחווה לסצנת מפגש האיחוד בין קרי גרנט לדברה קר ב"רומן בלתי נשכח", שלבסוף אינו מתקיים בגלל שדמותה של קר נפגעת בתאונת דרכים בדרכה לשם. בסצנה אחרת, כמה מהדמויות משוחחות על "רומן" וסם מעיר כי זהו "סרט בנות".
עלילה

סם בולדווין, אדריכל משיקגו, איבד את רעייתו (קארי לוול) ממחלת הסרטן. הוא ובנו הצעיר ג'ונה עוברים לסיאטל כדי לפתוח דף חדש, אבל סם ממאן להינחם. בערב חג המולד ג'ונה מתקשר לתוכנית ייעוץ ברדיו ומשכנע את אביו לעלות עמו לשידור ולדבר על געגועיו לאשתו. אלפי נשים מכל ארצות הברית, שדבריו של סם ריגשו אותן, מציפות אותו במכתבים. אחד המכתבים הוא מאנני ריד, עיתונאית מבולטימור, שמאורסת לגבר חביב ורדוף אלרגיות בשם וולטר (ביל פולמן), וחשה שמשהו חסר בחייה.
ג'ונה, שמנסה להתמודד עם שטף המכתבים, מוצא את מכתבה של אנני ושמח לגלות שהיא מזכירה את הבולטימור אוריולס. הוא מנסה לשכנע את אביו לנסוע לניו יורק ולפגוש אותה בחג האוהבים, אבל סם מאבד את סבלנותו ומסרב. סם מתחיל לצאת עם עמיתה לעבודה, ויקטוריה, שג'ונה אינו סובל מכיוון שבין היתר היא "מתנהגת כמו זונה" ו"צוחקת כמו צבוע". בעצתה של חברתו ג'ונה כותב לאנני שהוא ואביו יפגשו אותה בראש האמפייר סטייט בילדינג בליל חג האוהבים. בשדה התעופה, בזמן שהוא ממתין לוויקטוריה, סם רואה את אנני יורדת ממטוס ומהופנט לכמה רגעים.
אנני, בהחלטה של רגע, הגיעה לסיאטל כדי להיפגש עם סם. היא רואה אותו ואת ג'ונה משחקים יחד על החוף, ובעצתה של חברה, בקי, מחליטה להיפגש איתו ולדבר איתו. למחרת היא רואה את סם עם אחותו סוזי, מניחה שהיא חברתו, ועוצרת באמצע הכביש. סם מזהה אותה, ומברך אותה לשלום. היא משיבה לו שלום בחזרה, עוד אזכור ל"רומן בלתי נשכח", שמאוחר יותר אנני מציינת אותו בעצמה בפני בקי. אנני מחליטה שהיא התנהגה בטפשות, וחוזרת לניו יורק לפגוש את וולטר.
ג'ונה טס לניו יורק, לוקח מונית לאמפייר סטייט בילדינג, ואומר לנהג שהוא הולך לפגוש את האמא החדשה שלו. סם מגיע גם הוא לניו יורק בעקבות ג'ונה, שלא מצא את אנני. אנני רואה את הבניין מהמסעדה שבה היא אוכלת, ומחליטה להיפרד מארוסה. סם וג'ונה יורדים במעלית בדיוק כשאנני מגיעה לגג הבניין, ומוצאת את תיק הגב והדובי של ג'ונה, מבלי לדעת למי הם שייכים. ג'ונה וסם חוזרים לגג לקחת את התיק, ושם הם פוגשים את אנני בפעם הראשונה.
שחקנים

טום הנקס - סם בולדווין
מג ראיין - אנני ריד
ביל פולמן - וולטר
רוס מלינגר - ג'ונה בולדווין
רוזי אודונל - בקי
גבי הופמן - ג'סיקה
ויקטור גרבר - גרג
ריטה וילסון - סוזי
ברברה גאריק - ויקטוריה
קארי לוול - מגי אבוט בולדווין
דייוויד הייד פירס - דניס ריד
דנה איוי - קלייר בנט
רוב ריינר - ג'יי
קווין אומוריסון - קליף ריד
צוות

במאית: נורה אפרון
תסריטאי: ג'ף ארץ'
מפיק: גארי פוסטר
פסקול: מארק שיימאן
צילום: סוון ניקויסט
עריכה: רוברט מ. ריטאנו
הכנסות

הכנסות מהקרנות בארצות הברית: 126,680,884$
הכנסות מהקרנות מחוץ לארצות הברית: 101,119,000$
הכנסות מהשכרות בארצות הברית: 64,930,000$