stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוורו-קורילסקי

מיקומו של מחוז משנה סוורו-קורילסקי במחוז סחלין
סוורו-קורילסקי (ברוסית: Северо-Курильский район) הוא מחוז משנה (ראיון) של מחוז סחלין ואחד משבעה-עשר מחוזות משנה בשטחו. הוא ממוקם בצד הצפוני של האיים הקוריליים מזרחית לאי סחלין וצמוד לחלק הדרום מערבי של חצי האי קמצ'טקה. שטח המחוז הוא כ-3,500 קילומטרים רבועים. את המרכז המנהלי מהווה העיירה סוורו-קורילסק שהוא היישוב היחיד במחוז משנה. אוכלוסיית העיירה היא כ-2,540 תושבים (נכון לשנת 2016).[דרוש מקור]
הערות שוליים

1 2  Law #25-ZO
נחום דרשוביץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1951 (בן 73 בערך) 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בר-אילן  מכון ויצמן למדע 
 מנחה לדוקטורט:  זהר מנה 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין 
 תלמידי דוקטורט:  Charles Glen Hoot, Yuh-jeng Lee, G Sivakumar, Alexander Alex Nadel, עידו צמרת, אודי בוקר, Evgenia Derzhavetz, Leo Bachmair, Jieh Hsiang, Subrata Mitra, נעמי לינדנשטראוס, Mitchell Alan Harris, Norman Alan Josephson, כפיר בר 
 פרסים והוקרה:  פרס הרברנד (2011) 
 אתר רשמי
 
נחום דרשוביץ (נולד ב-1951) הוא פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב, וקודם לכן באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין. ידוע, בין השאר, בסדר דרשוביץ-מנה (אנ').
קריירה

בשנת 1974 קיבל תואר ראשון במדעי המחשב (בהצטיינות יתרה) מאוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1979 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה שימושית ממכון ויצמן למדע, על עבודה שנעשתה בהדרכת פרופ' זוהר מנה שכותרתה The Evolution of Programs. משנת 1978 נמנה עם סגל אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, ובשנת 1998 חזר לישראל כאשר קיבל מינוי כפרופסור מן המניין באוניברסיטת תל אביב.
היה חוקר אורח במכון ויצמן למדע, מיקרוסופט מחקר, אוניברסיטת סטנפורד, האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת שיקגו ועוד.
תחומי מחקרו: מדעי המחשב התאורטיים, בינה מלאכותית, שפות תכנות, הנדסת תוכנה, מדעי הרוח הדיגיטליים.
בשנת 2011 הוענק לו פרס הרברנד.
נין לזכריה דרשוביץ (אנ'). נשוי לשולמית חוה הלוי, משוררת וחוקרת צאצאי האנוסים.
הערות שוליים

↑  Herbrand Award for Distinguished Contributions to Automated Reasoning
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574624805171  BnF: cb13518860n (data)  dblp: d/NachumDershowitz  GND: 128838213  ISNI: 0000 0001 2129 0850  LCCN: n79114329  LNB: 000189960  MGP: 19273  NKC: xx0020047  NTA: 06988580X  SUDOC: 050649841  VIAF: 39534044   WorldCat (עם VIAF): 39534044 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחום גלבוע

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1917 סופיה, ממלכת בולגריה
 פטירה:  13 בדצמבר 2015 (בגיל 97)
 לאום:  ישראלי
 תקופת הפעילות:  מ-1935
 תחום יצירה:  ציור
 זרם באמנות:  ריאליזם (אמנות)
נחום גלבוע (31 בדצמבר 1917 - 13 בדצמבר 2015) היה אמן וצייר ישראלי.
ביוגרפיה

נחום גלבוע נולד בשנת 1917 בעיר הבירה סופיה שבבולגריה הבן הבכור משני בניהם של יצחק ויפה פרץ. אביו היה ממייסדי התנועה הציונית בבולגריה. נחום למד בבית ספר עברי ואחר-כך - בסמינר למורים עבריים בסופיה. בעת לימודיו ביקר גם באקדמיה הלאומית לציור ולאחר סיום לימודיו היה מורה בבית הספר העברי המרכזי בסופיה. כבן למשפחה ציונית מובהקת וכחניך תנועת הנוער "השומר הצעיר", ידע נחום מצעירותו שעתידו לעלות לארץ ישראל.
בשלהי 1939, יממה לאחר שנודע לזוג כי נמצא להם מקום על ספינת מעפילים לארץ ישראל, נישא נחום לחברתו רחל, ילידת פלובדיב. ספינתם נתפשה על ידי הבריטים ונוסעיה נכלאו במחנה המעצר בעתלית, שבאותה תקופה קלט עולים בלתי חוקיים. כעבור זמן קצר שוחררו הזוג מהמחנה בעתלית והחלו את צעדיהם בקיבוץ גן שמואל. לאחר מכן, במצוות התנועה עברו לקיבוץ נגבה ולבסוף נמנו עם מקימי קיבוץ יקום. עם הקמת הפלמ"ח ב-1942 התנדב אליו גלבוע ועקב כישרונו הרב בציור הופנה להתמחות בהכנת מפות. לאחר שסיים בהצלחה את קורס מפקדי המחלקות עבר לשרת במטה המבצעים. ב"שבת השחורה" ביוני 1946 נפלה בידי הבריטים רשימה שמית של חברי מטה הפלמ"ח והוא קיבל הוראה להסתתר ולשנות את שמו. כך הוא הפך מנחום פרץ, לנחום גלבוע. (שם משפחתו החדש נבחר בעקבות הצטרפות אחיו הצעיר, משה פרץ, כחבר בקיבוץ מסילות, אל מול הגלבוע).
השירות בפלמ"ח נמשך חמש שנים, עד שנת 1947. עם שחרורו מהפלמ"ח עזבה משפחתו את הקיבוץ ועברה להתגורר בחדרה. גלבוע חזר למקצוע ההוראה ולציור, והפעם לתמיד. יום לאחר הקמת מדינת ישראל נולדה בתו היחידה, יעל.
בשנים 1952-1953 זכה במלגה שאיפשרה את התמחותו המקצועית בפריז, הוא מנצל את השהות בעיר האורות כדי להשתלם באקדמיה לציור. 
בצד יצירתו העשירה, היה מורה לציור במשך שנים רבות.
משנות ה-50 ערך יותר מעשרים תערוכות יחיד בישראל ובגלריות חשובות בניו יורק, לונג איילנד, שטוטגרט, קלן, בזל ועוד. כמו כן, השתתף בעשרות תערוכות קבוצתיות בארץ וברחבי העולם.
ציוריו הוצגו בתערוכות רבות, והוא נחשב על ידי מבקרי אמנות כרומנטיקן ישראלי מבריק לא רק בשל סגנונו הריאליסטי-רומנטי, אלא גם ובעיקר, בשל הצבעוניות העשירה של ציוריו, הדיוק בפרטים ורוחב היריעה. ציוריו מאופיינים על ידי רצון לתת ביטוי נאמן ומדויק יותר לתמונה הוויזואלית הנוצרת בדמיונו, בהשפעת רגשותיו ותגובותיו לחיים, לזיכרונות ורשמים מהעבר בבולגריה ובארץ ישראל החלוצית.
נפטר בתל אביב, ב-13 בדצמבר 2015.
התמחותו בתיעוד ראשית המדינה

מקום מיוחד בעבודתו של גלבוע מקבלת מלאכת התיעוד והשימור של ראשית המדינה. ציוריו של גלבוע, מקימים לחיים את מראה ישראל של פעם, קורותיה, אנשיה ובתיה. מועט מאוד התיעוד האותנטי על נושאים אלו, וציוריו של גלבוע מהווים מקור מידע חשוב וזוכים לציטוט ולהתייחסות אצל כל העוסקים בתקופה.
הערות שוליים

↑  למשל 'היו זמנים בארץ ישראל' - ד"ר מרדכי נאור, תל אביב, 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287728805171  GND: 142889377  ISNI: 0000 0001 0676 3955  LCCN: nr91039079  VIAF: 9703889   WorldCat (עם VIAF): 9703889
נחום גלאצר

| --- | --- |

 לידה:  25 במרץ 1903 לבוב, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  27 בפברואר 1990 (בגיל 86) טוסון, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית, גרמנית, עברית 
 פרסים והוקרה:  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מלגת גוגנהיים 
 
נחום (נוֹרְבֶּרְט) גְלַאצֶר (נכתב גם גלצר; באנגלית: Nahum Norbert Glatzer;‏ 25 במרץ 1903, למברג, גליציה, האימפריה האוסטרו-הונגרית – 27 בפברואר 1990, טוסון, אריזונה, ארצות הברית) היה היסטוריון יהודי אמריקאי - ישראלי, חוקר במדעי היהדות.
קורות חיים

נולד בעיר למברג (לבוב) שבגליציה, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, בשנת 1903. נפטר בעיר טוסון באריזונה שבארצות הברית בשנת 1990.
התחנך מילדותו בחינוך דתי, והמשיך בלימוד בישיבה בפרנקפורט שבגרמניה. מהישיבה עבר לאוניברסיטת פרנקפורט, וסיים את לימודיו בה בשנת 1931. לאחר לימודיו עסק בהוראה כשנתיים, ובשנת 1933 עלה לארץ ישראל. לפני עלייתו היה גלאצר גם מורה פרטי של ילדיו של שלמה זלמן שוקן, ולימים היה בין ראשוני העובדים ב"הוצאת שוקן" בניו יורק.
נחום גלאצר לימד בבית הספר הריאלי בחיפה ארבע שנים, עד שנת 1937. בשנת 1938 היגר לארצות הברית, ולימד בכמה מוסדות ידועים. משנת 1938 עד שנת 1943 לימד בבית המדרש למדעי היהדות בעיר שיקגו. אחר כך לימד בבית המדרש העברי למורים בעיר בוסטון, עד שנת 1947, ומשנת 1948 עד שנת 1950 לימד בישיבה יוניברסיטי שבעיר ניו יורק.
משנת 1950 לימד נחום גלאצר באוניברסיטת ברנדייס והיה ראש המחלקה ללימודי מזרח תיכון ויהדות. לאחר פרישתו מברנדייס לימד באוניברסיטת בוסטון. בצד הוראתו חקר פרסם וערך מחקרים רבים וחשובים בתולדות עם ישראל בעת החדשה. דבריו התפרסמו בעיתונות העברית באמריקה, כגון "הדאר", "בצרון", "התקופה" וכתבי עת אחרים. גלאצר שלט היטב הן בגרמנית והן באנגלית, ודבריו נדפסו בשתי הלשונות. כמו כן ידע עברית היטב, ופרסם גם בשפה זו.
נושא מחקרו הידוע ביותר הוא חייו ומשנתו של הפילוסוף היהודי-גרמני פרנץ רוזנצוייג, וגלאצר נחשב לביוגרף הרשמי שלו. כן תרגם לאנגלית כמה מכתביו.
ספר זיכרונותיו, "זכרונות מנחום גלאצר", יצא בשנת 1997 ונערך על ידי מיכאל פישביין, שהיה תלמידו, וג'ודית' גלאצר וקסלר, בתו.
מחיבוריו של נחום גלאצר > ספרים

קצור תולדות ישראל, מחורבן בית שני עד ירידת הגאונים 70–1040 אחרי סה"נ, חיפה: בית הספר הריאלי, 1957.
פרנץ רוזנצוייג, חייו ומעשיו (תרגמה: ש' חן-זהבי), תל אביב: דביר, 1959.
יום-טוב ליפמן צונץ, האיש חייו ויצירתו (1794–1886) (תרגם מגרמנית: דב קווסטלר), ירושלים: מאגנס, 1988.
נחום גלאצר פרסם למעלה משבעים כרכים ופרסומים באנגלית (ניתן לראותם בקטלוג הספרייה הלאומית).
מחיבוריו של נחום גלאצר > מאמרים

מאמרו של גלאצר ממכתביו של ש"י עגנון, נדפס בספר זיכרון לשמואל בלקין, 1981.
מאמרו של גלאצר צונץ ויוסט ויחסם למהפכה של שנת 1848, נדפס בקונגרס העולמי למדעי היהדות, תשכ"ט-1969.
ניקס (ירח)

| --- | --- |
תמונת גילוי ניקס (והידרה)
תמונת גילוי ניקס (והידרה)
 כוכב האם
 כוכב אם:  השמש
 מידע כללי
 סוג:  ירח
 ירח של:  פלוטו
 תאריך גילוי:  15 במאי 2005 
 מגלה:  אלן סטרן, טלסקופ החלל האבל 
 על שם:  ניקס 
 מקום גילוי:  טלסקופ החלל האבל 
 מאפיינים מסלוליים
 ציר חצי-ראשי:  48,708 ק"מ
 אקסצנטריות:  0.0030
 זמן הקפה:  24.856 ימים
 נטיית מסלול:  0.195°
 מאפיינים פיזיים
 רדיוס קו משווה:  46.5±23.5 קילומטר
 ממדים:  38 ק"מ
 מסה:  ‎4.5×1016‎ ק"ג
 צפיפות ממוצעת:  1.37 גרם/סמ"ק
 אלבדו:  0.04–0.35
 בהירות נראית:  23.38 
 טמפרטורה ממוצעת:  33–55 K
 
ניקס הוא אחד מחמשת הירחים של כוכב הלכת הננסי פלוטו. הוא התגלה על ידי טלסקופ החלל האבל יחד עם הידרה ביוני 2005. הירח נקרא על שם ניקס, אלת הלילה הקדומה במיתולוגיה היוונית.
החללית ניו הורייזונס הגיעה לפלוטו וירחיו, ביניהם ניקס, ביולי 2015.
נתוני מסלול ונטיית הסיבוב

תצפיות טלסקופ החלל האבל גילו כי הירחים הידרה וניקס מסתחררים סביב עצמם בצורה כאוטית (ללא סדר קבוע או צפוי מראש) תוך כדי שהם מקיפים את המערכת הכפולה פלוטו-כארון.
הערות שוליים

↑  אבי בליזובסקי, ‏ירחי פלוטו הקטנים ניקס והידרה מסתחררים סביב עצמם בצורה כאוטית, באתר "הידען", 10 ביוני 2015
תיאור הדמיה של סחרור הירח באופן בלתי צפוי לפי תגליות האבל
נונינו

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1897–הווה (כ־127 שנים) 
 מיקום המטה:  פאבניה די אודינה 
 ענפי תעשייה:  מזקקה 
  
 www.grappanonino.it
 
נונינו היא חברת מזקקות אלכוהול איטלקית שהוקמה על ידי אורזיו נונינו בשנת 1897. החברה היא בבעלות משפחת נונינו שמנוהלת כיום על ידי ג'יאנולה נונינו ובניטו נונינו. החברה מייצרת בעיקר גראפה. שנים רבות המזקקה הייתה כושלת, עד שג'יאנולה גרמה למיתוג הגראפה שלהם כמוצר יוקרתי. את המוצרים של החברה היו מחלקים באירועים של ידוענים איטלקים, ועד מהרה הוא הפך למבוקש מאוד בקרב החוגים העליונים של איטליה.
משרדי החברה נמצאים בפריולי שבאיטליה.
מותגי החברה

המותג נונינו גראפה יוצר לראשונה על ידי אורזיו נונינו בפריולי בשנת 1897. זהו גראפה פרימיום עם 41% אלכוהול, והוא המותג הראשון מסוגו שהוכן מענבים ולא מגפת ענבים כפי שהיה נהוג. מאז 1973 זהו המותג הראשון באיטליה המיוצר בצורה מסחרית אך ורק מזן ענבים הנקרא פיקוליט. בהמשך התחילו לייצר את המותג גם מענבי שרדונה, מוסקט לבן ומרלו.
מותג פרימיום נוסף של החברה נקרא UE והוא מיוצר משנת 1984 מענבים שלמים ולא מגפת.
לחברה יש מותגים נוספים כגון נונינו אמארו, נונינו דבש, פרונלה נונינו ועוד.
החברה זכתה במספר פרסים על חדשנות בתחום הגראפה, לדוגמה בפרס לאונרדו של הוועדה לאיכות איטלקית לשנת 2003.
ג'יאנולה נונינו העומדת בראש החברה זכתה בפרס International Eva Prize בשנת 2009.
פרסים שמעניקה החברה > פרס כנות הזהב

ב-29 בנובמבר 1975 ייסדו ג'אנולה נוניניו ובעלה את פרס כנות הזהב (מאיטלקית: Risit d'Aur Award, מאנגלית: Golden Rootstock Award). בכל שנה, סכום נכבד של כסף יוענק ליקב פריוליאני שיטע את הגפנים הטובות ביותר מן הזנים העתיקים של האזור: ריבולה ג'יאלה, שיופטינו, טאזלנגה, פיגנולו ועוד.
זוכי הפרס:
1976: דינו ופאולו רפוזי.
1978: סרג'יו מלדיני ופולביו מולינרי.
1979: ארמנו אולמי ודינו קולטרו.
1980: ג'וזפה ליסי
1981: ג'ינה מרפילרו.
1982: מריו ריגוני.
1983: לאונרדו סקיאסיה.
1984: פיירו קמפוסרי.
1985: ג'ורג'יו בוקה.
1986: נוטו ריוולי.
1987: טונינו גוארה.
1988: אמדאו ג'יאקומיני.
1989: קרלו סגורון.
1990: פראנרו לואי.
1991: דומיניקו ריאה.
1992: לואיג'י מנג'לו.
1993: טוליו דה מאורו.
1994: חוליו ליאמרזרס.
1995: אנדרה זנזוטו.
1996: אדוארד מואיר.
1997: אנג'לו קוסטקורטה.
2010: סימון בוליבארה.
פרסים שמעניקה החברה > פרס נוניניו הבינלאומי

בשנת 1975 חברת נונינו ייסדה את פרס נונינו הבינלאומי לשימור המסורת הפריולית, פרס שבמרוצת השנים נהפך לפרס ספרותי נחשב[דרוש מקור]
זוכי הפרס
1984: ז'ורז'י אמאדו (ברזיל)
1985: ליאופולד סדאר סנגור (סנגל)
1986: קלוד לוי-שטראוס (צרפת)
1987: הנרי רות' (ארצות הברית)
1988: ארון גורביץ' (רוסיה)
1989: ג'ייקוב ברוס (צרפת)
1990: אריק אורסנה (צרפת)
1991: אלווארו מוטיס (קולומביה)
1991: זונג אצ'נג (סין)
1993: וידיאדר סורג'פרסאד נייפול (טרינידד וטובגו)
1994: צ'ינואה אצ'בה (ניגריה)
1995: יאן קרוס (אסטוניה)
1996: אדוארד סעיד (ארצות הברית)
1997: ישר כמאל (טורקיה)
1998: אמין מעלוף (לבנון)
1999: אדוניס (משורר) (סוריה)
2000: הוגו קלאוס (בלגיה)
2001: נגוגיווא ת'יונגו (קניה)
2002: נורמן מנאה (רומניה)
2003: ג'ון באנויל (אירלנד)
2004: תומאס טראנסטרמר (שוודיה)
2005: מו יאן (סין)
2006: ג'קוצ'ו סטאוצ'י (יפן)
2007: הארי מוליש (הולנד)
2008: ויליאם טרבור (אירלנד)
2009: צ'ימאמאנאגה נ'גוזי אדיצ'י (ניגריה)
2010: זיגפריד לנץ (גרמניה)
2011: חוויאר מריאס (ספרד)
2012: יאנג ליאן (סין)
2013: ג'ורי גרהם (ארצות הברית)
2014: אנטוניו לובו אנטונש (פורטוגל)
2015: איב בונפוי (צרפת)
2016: לארס גוסטפסון (שוודיה)
2017: פייר מישון (צרפת)
2018: איסמעיל קאדרה (אלבניה)
2019: חואן אוקטביו פרנץ (ארגנטינה)
פרסים שמעניקה החברה > פרס העיתונות

משפחת נונינו גם העניקה פרס עיתונות לכתבות משפיעות בתחום הגראפה:
1980: אנזו גולין.
1981: דויד לג'ולו.
1982: טווילו קוזיץ'.
פרסים שמעניקה החברה > פרס מיוחד

1982: תרזה רטה.
1983: אנדראה ניקולוסו סיסרי.
1986: ניקו נלדיני.
1987: פולקו פרוטינרי.
1988: רוברטה מנצ'ו.
1989: טיים מגזין.
הערות שוליים

↑  גראפה: מסורת, מותגים ומתכונים
↑  http://www.comitatoleonardo.it/context.jsp?ID_LINK=47&area=5
↑  https://www.grappanonino.it/en/nonino-family-history/#c-history_block-44
↑  http://www.empson.com/public/producers/index.php?region_id=12&producer_id=97&action=select_winery
↑  http://www.natisone.it/0_store/vini/vigneto/vigneto03.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2002092616  VIAF: 132721438   WorldCat (עם VIAF): 132721438 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחום גרינהויז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  תרכ"ו
 פטירה:  כ"א באדר ה'תרע"ה (בגיל 49 בערך)
 השתייכות:  יהדות חרדית ליטאית
 
הרב נחום גרינהויז (תרכ"ב - כ"א אדר תרע"ה, 1862 - 7 במרץ 1915) היה רב העיר טרקאי בליטא, וחתנו של הרב שלמה הכהן (בעל החשק שלמה).
תולדותיו

נולד בשנת ה'תרכ"ב לרב אהרן זליג לוריא.
בהיותו בן עשרים נישא לחיה ברכה בתו של הרב שלמה הכהן מווילנא, ושנתיים לאחר מכן מונה לרבה הרשמי של העיר טרקאי מטעם הממשלה, בה הייתה קהילה יהודית מהוותיקות בליטא. בסוף 1908, במהלך נסיעה עם הרב ריינס בענייני הישיבה בלידא, לקה בשבץ שהשאיר אותו מרותק למיטה במשך שבועות רבים.
בשנת ה'תרע"א[דרושה הבהרה] נפצע בתאונת רכבת ועקב כך נעשה משותק, ובכ"א באדר ה'תרע"ה [דרושה הבהרה] נפטר לאחר ייסורים.
את מקומו ברבנות העיר מילא חתנו הרב צבי אריה פרצוביץ אביו של הרב נחום פרצוביץ. חתנו השני היה הרב יצחק שוסטר, רבה של סוקולקה. בנו הוא הרב שלמה שוסטר, ששימש לאחר השואה רבה של לודז'.
משנתו

היה אוהב ארץ ישראל נלהב והתמסר מאוד להפצת רעיון הציונות. הוא הקים סניף של חובבי ציון בעירו והטיף לשיתוף פעולה של חרדים וחופשיים למען יישוב ארץ ישראל. הוא תמך בציונות מעשית של העלאת יהודים לאט לאט וקרא לקנות מתוצרת היישוב היהודי בארץ ישראל. הוא פרסם מספר מאמרים בעד הציונות ונגד מתקיפיה בעיתונות התקופה. היה בין מייסדי המזרחי בשנת 1902, השתתף בכינוסיה ובקונגרסים ציוניים ונחשב בין רבניה הגדולים, עד כדי שהרב יצחק יעקב ריינס הועידו ליורשו. באוגוסט 1904 נבחר למועצה של 23 ראשי המזרחי. בסביבות שנת 1905–1906 הוא פרש בשקט מפעילות במזרחי. בשנת 1911 הוא פרסם מאמר בשם "טעות לעולם חוזר" הקורא שלא לתרום לוועד האודסאי בגלל שהוא תומך בגימנסיה הרצליה, הנותן חינוך שקרא לו כפרני, הכולל את ביקורת המקרא
. אחד מצאצאיו כתב שהוא שינה את עמדתו כלפי הציונות במיוחד בעקבות הקמת גימנסיה הרצליה. כן סופר שהוא פרסם את המאמר בשנת 1911 בעקבות חשבון נפש שעשה לאחר שלקה בשבץ.
בתחילת 1913 פרסם מאמר נגד חברת מרבי השכלה.
הערות שוליים

↑  הרב ר' נחום גרינהויז ז"ל, הצפירה, 11 במרץ 1915; המשך
↑  שם המשפחה המקורי של המשפחה הוא לוריא והם מיוחסים לאר"י הקדוש. לא ידוע סיבת שינוי שם המשפחה לגרינהויז.
↑  כרוניקה מקומית, הזמן, 3 בינואר 1909
↑  טראקי, הצפירה, 29 באוגוסט 1890
↑  אסיפת המזרחי בפרסבורג, הצפירה, 28 באוגוסט 1904
↑  בירחון שיבת ציון שנת ה'תרנ"א עמ' 60-68.
↑  הרבנים והציונים, המליץ, 24 בפברואר 1898
↑  גילוי דעת, המליץ, 1 באפריל 1900
↑  יצחק ניסנבוים, הדת והתחיה הלאומית, המזרחי, 15 ביולי 1919
↑  לשכת הסתדרות המזרחי, הצפירה, 15 באוגוסט 1904
↑  תוצאות הקונגרס, המצפה, 11 באוגוסט 1905
↑  שמואל טשרנוביץ, מכתב אל המו"ל, המליץ, 2 באוקטובר 1899
↑  כך כתבו צאצאיו בספר הזיכרון בנין נחום לזכר נכדו הרב פרצוביץ בפרקי הזיכרון עמ' תשכז.
↑  אסיפת המזרחי בפרסבורג, המצפה, 26 באוגוסט 1904
↑  טעות לעולם חוזר, המודיע, 23 בספטמבר 1911 (התאריך לפי הלוח היוליאני)
וראו: שלמי תודה, המודיע, 13 באוקטובר 1911 (התאריך לפי הלוח היוליאני)
↑  הרב מאיר שולביץ, קוים לדמותו של הרב נחום פרצוביץ זצ"ל, ישורון כב, עמוד קמ"ח, הערה 46, באתר היברובוקס
↑  מעשה איש, חלק ג', עמוד רמ"ז, באתר היברובוקס. עם זאת, יש לשים לב שהוא לקה בשבץ קרוב לשלוש שנים לפני פרסום המאמר. וראו הגרסה ב-הרב מאיר שולביץ, קוים לדמותו של הרב נחום פרצוביץ זצ"ל, ישורון כב, עמוד קמ"ח, באתר היברובוקס
↑  כנגד המפיצים, המודיע, 7 בפברואר 1913 (התאריך לפי הלוח היוליאני)
מתקפת שלזיה התחתית

המתקפה שלזיה התחתית (ברוסית: Нижне-Силезская наступательная операция) הייתה מתקפה סובייטית בחזית המזרחית של מלחמת העולם השנייה ב-1945, שכללה כוחות של החזית האוקראינית הראשונה בפיקודו של מרשל איוואן קונייב. המתקפה הביאה לנסיגת חיילים גרמנים מרוב שלזיה התחתית וכיתרה כוח גרמני גדול בבירת המחוז, ברסלאו. המתקפה החלה ב-8 בפברואר ונמשכה עד 24 בפברואר, כאשר הסובייטים הפסיקו את המתקפה לאחר שכבשו ראש גשר קטן מעבר לנהר הנייסה ליד פורסט. המתקפה היוותה המשך ישיר למתקפת ויסלה-אודר, שבה גירשו חייליו של קונייב את קבוצת ארמיות A הגרמנית מפולין, שחררו את קרקוב ותפסו ראשי גשר מעל האודר.
סדר הכוחות > הצבא האדום

האגף הצפוני של החזית האוקראינית הראשונה (איוואן קונייב)
ארמיית המשמר המשוריינת השלישית (פאבל ריבאלקו)
ארמיית הטנקים הרביעית (דמיטרי לליושנקו)
ארמיית המשמר השלישית
ארמיית המשמר החמישית
ארמייה 6 (ולדימיר גלוזדובסקי)
ארמייה 52
ארמיית האוויר ה-2
סדר הכוחות > הוורמאכט

האגף הצפוני של קבוצת ארמיות A שהוגדרה מחדש כקבוצת ארמיות מרכז) (גנרל-פלדמרשל פרדיננד שרנר)
הארמייה ה-17 (גנרל פרידריך שולץ)
קורפוס הפאנצר ה-48
קורפוס הפאנצר ה-57
הקורפוס ה-17
הקורפוס ה-8
חיל המצב של מבצר ברסלאו
ארמיית הפאנצר הרביעית (גנרל פריץ-הוברט גרזר)
קורפוס הפאנצר ה-24
קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד
קורפוס הפאנצר ה-40
קבוצת פרידריך
המתקפה

קונייב התכוון לפרוץ מראשי הגשר של שטינאו ואולאווה, שאובטחו בתום מתקפת ויסלה-אודר, ב-8 בפברואר. הוא הקדים את המתקפה הראשונית בהפגזה ארטילרית בת חמישים דקות, חייליו חצו את קווי הזינוק בשעה 06:00. עד סוף היום חודי החנית של החזית חדרו כ-60 ק"מ. ארמיית הטנקים ה-3 של המשמר קיבלה הוראה לנוע דרומה ולאחר מכן מזרחה על מנת לכתר את העיר ברסלאו מאחור, בעוד ארמיית הטנקים הרביעית המשיכה בדחיפה מערבה מראש הגשר של שטינאו.
עד 15 בפברואר, כוחות משני ראשי הגשר כיתרו את ברסלאו בעוד ארמיית המשמר המשוריינת השלישית סגרה את הפער מערבה, רק גורמים של דיוויזיית הרגלים ה-269 הגרמנית הצליחו לסגת. עוד 35,000 חיילים ו-80,000 אזרחים כותרו בברסלאו. המצור על ברסלאו נמשך עד סוף המלחמה.
ארמיית הטנקים הרביעית, בינתיים, דחפה הרחק קדימה לעבר נהר הנייסה, כנגד התנגדות מסוימת של ארמיית הפאנצר הרביעית. ב-14 בפברואר, שני קורפוסים גרמניים (קורפוס הפאנצר גרוסדויטשלנד וקורפוס הפאנצר ה-24) פתחו במתקפת נגד פתאומית שהותירה את כוחו של לליושנקו במאבק נואש כדי להימנע מכיתור. הגרמנים לא הצליחו לסגור את הכיתור, והפסיקו את פעולות התקיפה תוך חמישה ימים, כאשר הארמייה ה-52 וארמיית המשמר המשוריינת השלישית הצליחו לאבטח את אגפי עמדתו של לליושנקו.
ב-24 בפברואר, מול תגבורת גרמנית כבדה, הפסיק קונייב את השלב ההתקפי של המבצעים, לאחר שהבטיח ראש גשר קטן מעבר לנייסה ליד פורסט. זה הגדיר למעשה את קווי ההתחלה בגזרה זו לקרב על ברלין, או מתקפת ברלין, חודשיים לאחר מכן.
לאחר מכן

שרנר ניסה לזכות בשטח מסוים במהלך מרץ עם התקפות נגד מוצלחות בלובן ובשטריגאו. אולם מתקפה להסרת המצור על ברסלאו הופרעה על ידי מתקפה על האגף הימני של החזית האוקראינית הראשונה לדרום מזרח: מתקפת שלזיה העילית.
הערות שוליים

↑  Duffy, p.132
↑  Duffy, p.134
↑  Duffy, p.135
התקפות פומרניה ושלזיה
מתרגם אוניברסלי

מתרגם אוניברסלי (באנגלית: Universal translator) הוא התקן המשותף ליצירות מדע בדיוני רבות, במיוחד בטלוויזיה. תואר לראשונה בנובלה "מפגש ראשון" משנת 1945 מאת מאריי ליינסטר, מטרתו של המתרגם היא להציע תרגום מיידי של כל שפה. חברות טכנולוגיה שואפות לפתח מתרגם שימושי "אוניברסלי" לשימוש יום-יומי.
כמוסכמה, הוא משמש כדי לפתור את הבעיה של תרגום בין שפות של דמויות חייזרים ממינים שונים, אלא אם כן הבעיה חיונית לעלילה. לתרגם שפה חדשה בכל פרק, כאשר נתקלים במינים חדשים או בתרבויות חדשות - יגזול זמן יקר (במיוחד כאשר ברוב סדרות אלו הפרקים הם בפורמט של 30 או 60 דקות לפרק) אשר בדרך כלל נדרש לצורך התפתחות העלילה, עם פוטנציאל גדול, על פני פרקים רבים, להפוך לדבר החוזר ונשנה, עד לנקודה של מטרד. לעיתים, גזעי חייזרים מסוגלים להבין את כללי האנגלית לאחר שיחה קצרה, ולאחר מכן באופן מיידית לדבר באופן שוטף, מה שהופך את המתרגם האוניברסלי למיותר.
בעוד שקיומו בעולם האמיתי של מתרגם אוניברסלי נראה לא סביר, בשל צורך הברור לטלפתיה, מדענים ממשיכים לפתח טכנולוגיות דומות, המשלבות מספר קטן של שפות ידועות. ראו תרגום מכונה ומערכת זיהוי דיבור לדיונים בעולם האמיתי של טכנולוגיות לעיבוד שפה טבעית.
כללי

ככלל, מתרגם אוניברסלי הוא מיידי, אבל אם שפה זו מעולם לא הוקלטה, יש לעיתים עיכוב זמן עד שהמתרגם יכול לעבד כראוי את התרגום, כמו במקרה של מסע בין כוכבים. יש סופרים שמבקשים סבירות גדולה יותר בכך שבמקום תרגום מחשב שדורש איסוף נתונים של השפה החדשה, לעיתים קרובות על ידי האזנה לשידורי רדיו.
קיומו של מתרגם אוניברסלי הוא לעיתים בעייתי בהפקות קולנוע וטלוויזיה מנקודת מבט הגיונית (לדוגמה: חייזרים שעדיין מדברים אנגלית, כאשר אין מתרגם אוניברסלי ברשותם, וכל הדמויות נראות כשומעות נאום מתורגם כראוי, במקום הנשואים בשפה המקורית, היכולת לדבר בשפה כאשר תרגום ישיר הוא אפשרי), ודורש מעט השעייה של הספק כאשר הפה של הדמויות נע בסנכרון עם המילים המתורגמות, ולא בשפת המקור; עם זאת, הוא מסיר את הצורך הפוטנציאלי בכתוביות מסורבלות, וזה מבטל את ההנחה הדי לא סבירה שכל גזע בגלקסיה טרח ללמוד את השפה האנגלית.
תיאורים בדיוניים > מסע בין כוכבים > המאה ה-22

במסע בין כוכבים, המתרגם האוניברסלי שימש את סג"ם הושי סאטו, קצינת התקשורת על סיפון ספינת החלל אנטרפרייז בסדרה "מסע בין כוכבים: אנטרפרייז, לצורך המצאת מטריצת קידוד בלשנית (linguacode matrix). המטריצה הייתה בשימוש לראשונה, כביכול, בשלהי המאה ה-22 על כדור הארץ, לצורך תרגום מיידי של שפות ארציות ידועות. בהדרגה, עם הסרת מחסומי שפה, התרבויות השונות על פני כדור הארץ הגיעו לשלום עולמי. תרגומים של שפות שקודם לכן לא היה ידועות, כמו אלה של חייזרים, יצרו קשיים נוספים, שהיה צריך להתגבר עליהם. כמו רוב הצורות הנפוצות האחרות של טכנולוגיה במסע בין כוכבים (מנוע עיוות, טרנספורטרים, וכו'), המתרגם האוניברסלי כנראה פותח באופן עצמאי על כמה עולמות כדרישה בלתי נמנעת הנובעת ממסע בחלל; בהחלט הוולקנים לא התקשו לתקשר עם בני אדם בעת ביצוע "המפגש הראשון" (אם כי הוולקנים יכלו ללמוד אנגלית סטנדרטית מניטור שידורי הרדיו של כדור הארץ). ספינת החלל הוולקנית שנחתה בזמן "המפגש הראשון" שימשה למטרות סקר. לא ברור אם הם ביצעו מדידות של כדור הארץ או לא.
על פי "Star Trek: The Next Generation Technical Manual", המתרגם האוניברסלי הוא "תוכנית מחשב מאוד מתוחכמת", שפועל על ידי "ניתוח הדפוסים" של שפה זרה אינה ידועה, החל מדוגמת קול של אדם אחד, או שיחה בין שני דוברים או יותר. ככל שהדוגמה תהיה מורכבת יותר - כך מטריצת התרגום תהיה מדויקת ואמינה יותר, ותאפשר המרה מיידית של התבטאויות מילוליות או של טקסט כתוב בין שפת החייזרים לבין השפה האנגלית-אמריקנית / שפת הפדרציה הסטנדרטית.
תיאורים בדיוניים > מסע בין כוכבים > המאה ה-23

בניגוד לכמעט כל צורה אחרת של טכנולוגיה של הפדרציה, מתרגמים אוניברסליים כמעט ולא מתקלקלים. למרות שברור כי הם נמצאים בשימוש נרחב בתקופתו של קפטן קירק (שכן הצוות מתקשר באופן קבוע עם מינים שלא ייתכן שיש להם ידע באנגלית רגילה), לא ברור באיזה אופן נשאו אותם על עצמם אנשי הצוות של אותה התקופה.
הפרק "Metamorphosis" היה הפעם היחידה שבה המכשיר נראה בפועל. בפרק "Arena", המטרונים סיפקו לקפטן קירק ולמפקד הגורן עם מתרגם-מכשיר קשר, המאפשר להם לשוחח ביניהם. במהלך תקופתו של קירק, הם היו גם כנראה פחות מושלמים בתרגומים שלהם לשפה הקלינגונית. בסרט הקולנוע "מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת", הדמויות נראות כמסתמכות על ספרים מודפסים, על מנת לתקשר עם ספינה צבאית קלינגונית, מאחר שצ'כוב אמר שהקלינגונים יבחינו בשימוש במתרגם האוניברסלי. השחקנית נישל ניקולס מחתה כנגד סצנה זאת, על פי דיווחים, שכן היא חשה כי או'הורה כקצינת התקשורת, אמורה להיות בקיאה בשפה הקלינגונית בצורה שוטפת. באותו סרט, בסצנת משפטם של קפטן קירק וד"ר מקוי בפני שופטת קלינגונית, השניים מחזיקים בהתקני תקשורת, בזמן שקלינגון (בגילומו של טוד בראיינט) מתרגם עבורם סימולטנית. על פי הרומן המבוסס על הסרט, קיימת סיבה אחר לשימוש בספרים מודפסים, והיא חבלה שבוצע על ידי איש צוות מצי הכוכבים, אשר משתייך לקנוניה הנחשפת על ידי צוות האנטרפרייז במהלך הסיפור, אולם ספר זה איננו חלק מהקאנון של מסע בין כוכבים.
הערות שוליים

↑  "Hic Rhodus, His Salta" by Robert Silverberg, Asimov's Science Fiction, January 2009, page 6.
↑  "'Tower of Babel' translator made". BBC News. 2006-10-25. נבדק ב-2008-08-05.
↑  Rick Sternbach and Michael Okuda, Star Trek: The Next Generation Technical Manual (introduction by Gene Roddenberry), p. 101. Simon & Schuster, 1991.