stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קתוליקוס
הערות שוליים

↑  J.Ph.Kottapparambil
↑  א. לירון ע' 156
↑  א.לירון ע' 157
↑  אתר הכנסייה הארמנית באצ'מיאדזין
↑  שם - הפרק על הקתוליקוס של כל הארמנים
↑  אתר הכנסייה הארמנית באצ'ימאדזין
↑  שם
↑  אתר הכנסייה הארמנית באצ'מיאדזין
↑  א.לירון ע' 157
↑  אתר הכנסייה הארמנית באצ'מיאדזין
↑  אתר הכנסייה הארמנית באצ'מיאדזין
↑  שם
↑  הכינוי "יעקבי" נמצא בשימוש אצל פלג של הכנסייה בהודו, ראה הכנסייה הנוצרית הסורית היעקבית
↑  J.Ph.Kottapparmabil
↑  J.Ph.Kottapparmabil
↑  J.Ph.Kottapparmabil
↑  J.Ph.Kottapparambil
↑  J.Ph.Kottapparambil
↑  J.Ph.Kottapparambil
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph587411 
קארקין השני, הקתוליקוס של כל הארמנים בשנת 2008
מר דינכא הרביעי, קתוליקוס-פטריארך של כנסיית המזרח של האשורים, בשנת 2008
הקתוליקוס-פטריארך של כל גאורגיה, איליה השני, בשנת 2009
רוזן נורת'מברלנד

| --- | --- |

הרוזן יו פרסי, רוזן נורת'מברלנד האחרון
 תחום שיפוט:  הממלכה המאוחדת
 ייסוד המשרה:  1377
 איוש ראשון:  הרוזן הנרי פרסי
 איוש אחרון:  הרוזן יו פרסי
 תאריך ביטול המשרה:  1766
 
רוזן נורת'מברלנד (באנגלית: Earl of Northumberland), תואר אצולה שהוענק בממלכת אנגליה ובממלכה המאוחדת. תואר זה החליף את התואר רוזן נורת'מבריה שקדם לו. בעליו הידועים ביותר השתייכו לבית פרסי (Percy), בית האצולה החזק ביותר בצפון אנגליה במהלך מרבית ימי הביניים. צאצאי משפחת פרסי קיבלו לימים, בשנת 1766, את התואר דוכס נורת'מברלנד.
משפחת פרסי

מוצאה של משפחת פרסי (House of Percy) ממשפחה ויקינגית דנית שהתיישבה בצפון מערב רואן במהלך המאה התשיעית. המשפחה הגיעה לאנגליה בשנת 1066 וסייעה לויליאם הכובש בכיבוש ממלכת אנגליה, ובתמורה קיבלה אדמות ביורקשייר. בתקופת הנרי השני, מלך אנגליה, התחתנה אגנס דה פרסי עם אחיה של רעייתו השנייה של הנרי, ג'וסלין מלוון, וצאצאיהם נחשבים בני משפחת פרסי. מרבית בני המשפחה נקראו באותו שם - "הנרי פרסי" (הנרי היה שם מועדף בקרב הרוזנים מלוון). למשפחת פרסי נודע תפקיד חשוב בהיסטוריה של אנגליה וסקוטלנד. מאחר שכמעט כל בני המשפחה החזיקו בתפקיד הלורד שעל הגבולות (Lord Warden of the Marches, השר האחראי על שמירת הגבול עם סקוטלנד), הנעשה בסקוטלנד העסיק אותם כמעט כמו הנעשה באנגליה עצמה, ואפילו יותר.
היה זה הנרי פרסי השלישי שרכש את טירת אניק ב-1309 מידיו של אנתוני בק, בישוף דורהאם. אף שהמשיכה להחזיק בנכסיה המקוריים ביורקשייר, נכסיה של המשפחה נקשרו מעתה ואילך ליישוב הקטן שלגדות נהר האלן (Aln) ולמבצר שהגן עליו. הנרי פרסי הרביעי החל לבנות את הטירה כפי שהיא מוכרת לנו כעת. למעשה, כינויו כהנרי פרסי הרביעי מעט מבלבל, שכן למעשה הוא היה הנרי פרסי השני, לורד אניק. כדי לשמור על אחידות, ספירתם של הפרסים מתחילה מהזמן בו הם קיבלו גם את התואר לורד אניק. אם כן, היה זה הנרי פרסי השני, לורד אניק, שהחל בבנייתה מחדש של הטירה. בהיעדרו של אדוארד השלישי, מלך אנגליה, שהיה עסוק במלחמות בצרפת, הנרי פרסי השני היה אחד האחראים לביטחון הממלכה, ומתוקף כף גם סייע לאנגליה לנצח בקרב נווילס קרוס. בנו הנרי נישא לגיסתו של ג'ון מגונט, דוכס לנקסטר.
הענקת 1377

התואר הוענק לראשונה להנרי פרסי בשנת 1377 לאחר הכתרת ריצ'רד השני למלך. הנרי פרסי זה מוזכר בבולטות במחזותיו של ויליאם שייקספיר הנרי הרביעי, חלק ראשון והנרי הרביעי, חלק שני בשל מעשיו בתקופת שלטונו של המלך הנרי הרביעי. הוא היה אביו של הנרי פרסי (הוטספור) (Hotspur) אשר נהרג בקרב שרוסברי. בקרב-מרד זה הפסידו בני המשפחה לצבא שהנהיג המלך הנרי הרביעי, ובשל כך ביטל המלך את התואר.
הענקת 1416

בשנת 1416 התואר הוענק בשנית להנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד (בנו של הנרי הרתחן) על ידי המלך הנרי החמישי, על מנת לזכות בתמיכת משפחת פרסי. ואכן, המשפחה הייתה תומכת נמרצת בבית לנקסטר בזמן מלחמת השושנים: הנרי פרסי, הרוזן השלישי מנורת'מבלנד נהרג באחד הקרבות במלחמת השושנים יחד עם שלושה מאחיו. במותו ירש אותו הנרי פרסי, הרוזן הרביעי מנורת'מברלנד. זה האחרון היה מעורב במלחמת השושנים, וידוע בכך שבשל בגידה מכוונת או חוסר החלטיות, לא הגיע בזמן לקרב בוסוורת' ובכך היה בין הגורמים להפסד בן בריתו, ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה להנרי טיודור (לימים הנרי השביעי, מלך אנגליה). הוא נרצח על ידי הואסלים שלו בשנת 1489.
בנו, הנרי אלגרנון פרסי, הרוזן החמישי מנורת'מברלנד ירש את התואר, ובמותו ירש את התואר בנו, הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד. האחרון נודע באהבתו את אן בולין ובחיזורו אחריה, לפני שהחליט הנרי השמיני, מלך אנגליה לשאתה לאישה. הוא היה בין השופטים של אן בולין, ותמך בהרשעתה ובעונש המוות שנגזר עליה. הוא נפטר ללא שהותיר אחריו יורש, אף שנישא למרי טלבוט, בתו של הרוזן משרוסברי. ב-1557 ירש את התואר אחיינו, תומאס פרסי, הרוזן השביעי מנורת'מברלנד.
בשל מעורבותם במזימת אבק השרפה, במזימה לשחרור מרי, מלכת הסקוטים ובמזימות אחרות נכלאו הנרי פרסי, הרוזן השמיני מנורת'מברלנד והנרי פרסי, הרוזן התשיעי מנורת'מברלנד שנים רבות במצודת לונדון. אלגרנון פרסי היה רוזן נורת'מברלנד בזמן מלחמת האזרחים האנגלית. במותו ירש אותו ג'וסלין פרסי, הרוזן ה-11 מנורת'מברלנד, אשר נפטר בלא בנים, ולכן התואר בוטל. בתו התחתנה עם דוכס סאמרסט, ונכדתה התחתנה עם סר יו סמית'סון אשר קיבל בשנת 1766 את התואר דוכס נורת'מברלנד בפעם הראשונה. צאצאיהם הם המייצגים כיום את המשפחה ההיסטורית הנודעת. אחד מבניו הלא-חוקיים, ג'יימס סמית'סון, השאיר במותו צוואה וירושה שהביאו להקמת מכון הסמית'סוניאן.
דוכס נורת'מברלנד הנוכחי מתגורר בטירת אניק ובבית סיון (Syon). חלקים מסרטי הארי פוטר צולמו בטירה, וסצנה בסרט שגעונו של המלך ג'ורג' צולמה בבית סיון.
הענקות 1674 ו-1749

התואר הוענק בשנת 1674 לג'ורג' פיצרוי, רוזן נורת'מברלנד, ובשנת 1683 שונה התואר לדוכס נורת'מברלנד. במותו בלא בנים בוטל התואר. ב-1749 התואר הוענק מחדש לאלגרנון סימור, הדוכס השביעי מסאמרסט, ובמותו ירש את התואר בנו, יו פרסי אשר בשנת 1766 קיבל את התואר דוכס נורת'מברלנד, והתואר רוזן נורת'מברלנד בוטל.
רשימת מחזיקי התואר

לפני יצירת התואר, עמד התואר רוזן נורת'מבריה.
הענקה ראשונה (1377) :
הנרי פרסי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד (1341-1408) (התואר בוטל ב-1405)
הענקה שנייה (1416) :
הנרי פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד (1394-1455), נכדו של הרוזן הראשון ובנו של הנרי הרתחן.
הנרי פרסי, הרוזן השלישי מנורת'מברלנד (1421-1461), בנו של הרוזן השני. התואר בוטל עם מותו.
ג'ון נוויל, רוזן נורת'מברלנד (1431-1471). התואר הוענק לו בשל ניצחונותיו בשדות הקרב, והוא החזיק בו בשנים 1464–1470.
הנרי פרסי, הרוזן הרביעי מנורת'מברלנד (1449-1489), התואר הוחזר לו סופית ב-1473, בנו של הרוזן השלישי.
הנרי אלגרנון פרסי, הרוזן החמישי מנורת'מברלנד (1478-1527), בנו של הרוזן הרביעי.
הנרי פרסי, הרוזן השישי מנורת'מברלנד (1502-1537), בנו של הרוזן החמישי, נפטר ללא ילדים.
הענקה שלישית (1557) :
תומאס פרסי, הרוזן השביעי מנורת'מברלנד (1528-1572), נכדו של הרוזן החמישי.
הנרי פרסי, הרוזן השמיני מנורת'מברלנד (?-1585), אחיו הצעיר של הרוזן השביעי.
הנרי פרסי, הרוזן התשיעי מנורת'מברלנד (1564-1632), בנו של הרוזן השמיני.
אלגרנון פרסי, הרוזן העשירי מנורת'מברלנד (1602-1668), בנו של הרוזן התשיעי.
ג'וסלין פרסי, הרוזן ה-11 מנורת'מברלנד (1644-1670), בנו של הרוזן העשירי, נפטר ולו ילדה אחת; משכך במותו בוטל התואר.
הענקה רביעית (1674) :
ג'ורג' פיצרוי, הרוזן הראשון מנורת'מברלנד (1665-1716), הפך לדוכס נורת'מברלנד ב-1683. במותו בוטל התואר.
הענקה חמישית (1749) :
אלגרנון סימור, הדוכס השביעי מסאמרסט (1684-1759).
יו פרסי, הרוזן השני מנורת'מברלנד (1714-1786), הפך לדוכס נורת'מברלנד ב-1766.
יו פרסי היה האחרון שהחזיק בתואר רוזן נורת'מברלנד - התואר בוטל והפך לדוכס נורת'מברלנד.
ראו גם

רוזן יורק
מלכי נורת'מבריה
לקריאה נוספת

Rose, Alexander. Kings in the North: The House of Percy in British History. Phoenix/Orion Books Ltd, 2002.
רמה רימינג

רמה רימינג, 2006
רָמָה רימינג (נולד ב-10 ביולי 1976) היא דמות דראג קווין המגולמת על ידי הבדרן הישראלי רמי גוטוירט (נולד ב-10 ביולי 1976).
ביוגרפיה

רמי גוטוירט נולד ביפו. הוא למד בסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין ובעל תואר ראשון במנהל עסקים. שם הבמה שלו ודמותו נוצרו בשנת 1998.
רמה רימינג השתתפה בתחרות הדראג בשנת 1998 שם זכתה במקום השני. לאחר התחרות היא הקימה ביחד עם ציונה פטריוט את צמד הדראג המצליח "הדראגולות" אשר התפרק כשש שנים מאוחר יותר. במשך 9 שנים היא הופיעה במועדון הדראג "DIVA" בתל אביב ואף ניהלה אותו אמנותית וכיום היא מובילה את תחום ההפעלות כדראגקווין למסיבת רווקות.
במסגרת הופעותיה רמה מציגה דמויות של ידוענים כגון ריטה, מאיה בוסקילה, חוה אלברשטיין ומדונה. בנוסף, היא עוסקת בהנחיה וסטנדאפ.
רמה רימינג השתתפה בתוכניות הטלוויזיה "אקזיט", "קצרים", "אינסטינקט בסיסי" ,"לילה בכיף" ו"מאה ואחד דרכים לעוף". רימינג ערכה הופעה משותפת עם שירי מימון, השתתפה בגרסה הישראלית של המחזמר "שיקגו", הופיעה ב"טקס האוסקר הישראלי" ובפסטיבל הויגסטוק הישראלי, שמפיק ארגון בלה דואגת למען העלאת המודעות למחלות מין ושימוש באמצעי מניעה.
כיום רמה מופיעה יחד עם קלרה ובלה במופע הבידור "ויוה לה דיווה" בבית ציוני אמריקה.
אינסטגרם של להקת הדראג "ויוה לה דיווה"
רן רזניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בן 58 בערך) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  ran.reznik
 טוויטר:  ranreznik
 
רן רזניק (נולד ב-1966) הוא עיתונאי ישראלי המתמחה בתחום הבריאות. חתן פרס סוקולוב לעיתונות כתובה.
ביוגרפיה

רזניק למד בתיכון רופין לבני המושבים בעמק חפר, ובעת שירותו הצבאי יצא מהארון.
ב-1992, בנוסף על תפקידו ככח עזר סיעודי בבית החולים "הדסה" בתל אביב, קיבל אותו גל אוחובסקי לעבודה בעיתון "העיר" ככתב לענייני החינוך והקהילה ההומו-לסבית. בהמשך היה לכתב הבריאות של העיתון ובמסגרת זו חשף את פרשת הפקרת המנותחים של ד"ר ולדימיר יקירביץ'. בשנת 1999 עבר לעיתון הארץ ושימש כתב ותחקירן הבריאות הראשי של העיתון עד לשנת 2009.
באמצע 2009 עזב רזניק את עיתון הארץ והצטרף לעיתון ידיעות אחרונות, שם כתב במגזין הבריאות "מנטה". בינואר 2011 הצטרף כעיתונאי חוקר בתחום הבריאות לעיתון ישראל היום.
לאורך שנים פרסם רזניק כתבות על פרשות שחיתות במערכת הבריאות בישראל. בחלק מהמקרים הועמדו רופאים בכירים לדין בעקבות תחקיריו.
בשנת 1998 זכה בפרס על-שם משה רון לעיתונות, בשנת 2000 קיבל פרס מטעם ארגון "בזכות" למען קידום זכויות פגועי הנפש. ובשנת 2006 הוענק לו אות אביר איכות השלטון בתחום התקשורת. בשנת 2007 הוענק לו "פרס סוקולוב" לעיתונות כתובה
ועדת הפרס קבעה כי "רזניק הוא חלוץ בחשיפתם של עוולות ועיוותים. תחקיריו תרמו רבות לתיקון המעוות ועבודתו העיתונאית חשפה ליקויים מבניים ותרמה לקידום חקיקת חוק זכויות החולה".
רזניק מתגורר בתל אביב ואב לבת במסגרת הורות אחרת.
הערות שוליים

↑  יצחק דנון, ‏נדחה ערעורם של רן רזניק והילל פרטוק על הרשעתם בחשיפת תמונתה ופרטיה של קטינה בכתבה ב"העיר", באתר גלובס, 26 בינואר 2003
↑  ענת קם‏, רן רזניק עוזב את עיתון הארץ ומצטרף למגזין מנטה של ידיעות, באתר וואלה, 31 במאי 2009
↑  אמילי גרינצווייג‏, רן רזניק לישראל היום, באתר וואלה, 12 בינואר 2011
רפי מן, הצטרפותו של תחקירן הבריאות רן רזניק ל"ישראל היום" היא בשורה טובה לציבור, באתר העין השביעית, 19 בינואר 2011
↑  אביבה קרול, ‏ד"ר פיגר שובר את קשר השתיקה, באתר גלובס, 21 במאי 2006
רן רזניק, תקלה חמורה ב"שיבא": קשישה הגיעה מחוסרת הכרה לחדר המיון וביה"ח לא הודיע למשפחתה, באתר הארץ, 11 במרץ 2009
רן רזניק, מחדל רפואי חמור ברמב"ם: חולה קיבלה מנת דם שגויה בזמן ניתוח, באתר הארץ, 29 במרץ 2009
↑  כתב "העין השביעית", אירועי תקשורת, באתר העין השביעית, 1 בינואר 1999
↑  אביבה קרול, ‏אותות כבוד לרזניק, אמיר וגזית, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2000
↑  יובל אזולאי, אות אביר איכות השלטון לכתב רן רזניק, באתר הארץ, 5 באפריל 2006
↑  אסף כרמל, פרס סוקולוב לכתבי "הארץ" רן רזניק ואורי קליין, באתר הארץ, 28 באוקטובר 2007
↑  יובל קרמניצר, צילום רנטגן, באתר העין השביעית, 1 בספטמבר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283501205171  VIAF: 298688292   WorldCat (עם VIAF): 298688292
רומני (סיני)

| --- | --- |
 מדינה:  מצרים מצרים
 מחוז:  צפון סיני
 קואורדינטות:  31°00′37″N 32°39′55″E﻿ / ﻿31.01028°N 32.66528°E﻿ / 31.01028; 32.66528
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףרומני(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףרומני  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רומני (לעיתים נקרא רומאנה, בערבית: رمانة) הוא יישוב במחוז צפון סיני שבמצרים. היישוב נמצא במרחק 6 קילומטרים מדרום למפרץ א-טינה שבים התיכון, כ-37 קילומטר מזרחית לתעלת סואץ ו-120 קילומטר מערבית לאל עריש. רומני נמצאת כ-3 קילומטרים מדרום לקצה המערבי של ימת ברדוויל. באזור היישוב, שגובהו הוא 50 מטר מעל פני הים, קיים נוה מדבר קטן שהמים בו הם ברמת מליחות גבוהה יחסית. הקרקע באזור היא חולית. ברומני הייתה תחנה של מסילת הברזל וצינור המים שנסללו על ידי חיל המשלוח המצרי מקנטרה לכיוון אל עריש, בזמן מלחמת העולם הראשונה.
רומני הייתה זירת קרב ב-1916, במלחמת העולם הראשונה. בהיותה סמוכה לצומת דרכים חשוב, היוותה רומני נקודה חשובה בהתקדמות הכוחות במלחמות ישראל - מצרים ב-1956, 1967 ו-1973.
מלחמת העולם הראשונה

לאחר ההתקפה העות'מאנית על תעלת סואץ שנערכה בסוף ינואר 1916 ונסתיימה בתבוסת הטורקים, הקימו הבריטים במצרים את חיל המשלוח המצרי, בפיקודו של ארצ'יבלד מאריי. כמו כן, החליטה המפקדה הבריטית במצרים לקדם את קו ההגנה הבריטי אל תוככי סיני. האנגלים סללו צינור מים ומסילת ברזל מקנטרה אל רומני ושם הקימו קו הגנה שנפרש מצפון לדרום וחסם את הנתיב הצפוני המחבר בין ארץ ישראל ובין מצרים. עקב מחסור במקורות מים לאורך הנתיב הדרומי בסיני סבר מאריי כי ההתקפה העות'מאנית הבאה חייבת להיות דרך הנתיב הצפוני. על נתיב זה נבחרה רומני כיוון שהייתה מעבר לטווח בו יכלה לירות הארטילריה הטורקית-גרמנית על תעלת סואץ.
קצהו הצפוני של קו ההגנה הבריטי היה במחמדיה הנמצאת בקצה המערבי של ימת ברדוויל. הקו המשיך דרומה דרך רומני ופנה דרום מערבה עד ביר א-נוס המרוחקת כ-6 קילומטרים מרומני. באמצע יולי 1916 הגיעו הטורקים לנוה המדבר הגדול קטיה, הנמצא כ-7 קילומטרים ממזרח לרומני, ויצרו אף הם קו עמדות שהגיע לימת ברדוויל בצפון ולביר וסט בדרום.
מלחמת העולם הראשונה > קרב רומני

על הכוח העות'מאני, שמנה כ-10,000 חיילים, פיקד פרידריך קרס פון קרסנשטיין. על הכוח הבריטי, שמנה כ-18,000 חיילים, פיקד גנרל לורנס.
בליל ה-3 באוגוסט פתח כוח עות'מאני גדול, שמנה כ-8,000 איש, בהתקפה על האגף הדרומי של הקו הבריטי שהוחזק על ידי דיוויזיית אנזא"ק בפיקוד הנרי שובל. הפרשים האוסטרלים והניו זילנדים ניהלו קרב נסיגה והשהיה ובבוקר 4 באוגוסט אמנם הצליח הכוח הטורקי להשתלט על מספר עמדות, אך היה מותש, ללא מים ונתון להפגזות ארטילריות. אחר הצהרים באותו יום תקף כוח אחר של דיוויזיית אנזא"ק את הכוח הטורקי המותש ממערב למזרח והביא לנסיגתו. ליל אותו יום הוקדש על ידי שני הכוחות למנוחה והצטיידות, אך למחרת בבוקר, תקף הכוח שביצע יום לפני כן את קרב הנסיגה וההשהיה, את הכוח הטורקי והביא לשבירתו. חלק מחיילי הכוח הטורקי נכנעו וחלק נסוגו. בימים שלאחר מכן נסוגו הטורקים לביר אל-עבד ולאחר מכן לאל-עריש ולעזה. קרב רומני היווה למעשה את נקודת המפנה בה עברו הבריטים ממגמת התגוננות למגמת תקיפה והתקדמות מזרחה לעבר ארץ ישראל.
מלחמות ישראל - מצרים

ב-2 בנובמבר 1956, במלחמת סיני, כבש את רומני הטור הצפוני של יחידות צה"ל שכלל את חטיבה 27 בפיקוד חיים בר-לב. הכוח הישראלי אף המשיך מערבה בציר הצפוני עד שנעצר במרחק של 15 קילומטרים מתעלת סואץ.
ביוני 1967, במלחמת ששת הימים, בדרכו לכיבוש קנטרה, הגיע לרומני הכוח שכונה "כוח גרנית", בפיקוד ישראל גרנית, שכלל גם את חטיבת הצנחנים. מפקד חטיבת הצנחנים, רפאל איתן, נפצע קשה בראשו בעת כיבוש האזור.
ביולי 1967 נערך בים שמצפון לרומני קרב רומני בו הצליח חיל הים הישראלי לטבע שתי ספינות טורפדו של חיל הים המצרי. עוד לפני תחילת מלחמת ההתשה וגם במהלכה נהגו המצרים להחדיר חוליות קומנדו לאזור רומני דרך הים ואלו מיקשו צירים והניחו מארבים לכוחות צה"ל.
ב-6 באוקטובר 1973, עם תחילת מלחמת יום הכיפורים, הופצצו בסיסי צה"ל בבלוזה (השוכנת כשמונה קילומטרים ממערב לרומני) ורומני על ידי חיל האוויר המצרי. למחרת תקפו יחידות קומנדו מצריות סמוך לרומני טור שריון (על מובילי טנקים) של חטיבה 217, שנע על ציר אל עריש-רומני במגמת תגבור כוחות צה"ל בחזית הדרום. בקרב שהתפתח בו לקחו חלק אנשי השריון וכוח של סיירת שקד שליווה את הטור נהרגו 10 חיילי צה"ל ו-70 אנשי קומנדו מצרים.
הערות שוליים

↑  שפי גבאי, נוה הדקלים של רומני שוב תבע קרבנות אדם, דבר, 27 באוקטובר 1969
↑  איתן הבר וזאב שיף, דני אשר - עורך משנה, לקסיקון מלחמת יום הכיפורים, הוצאת זמורה ביתן, 2003, עמ' 47,
↑  שלושה חיילי צה"ל נהרגו בפעולת-מיקוש מצרית בסיני, דבר, 9 במאי 1968
↑  גופות חמשת החיילים הועברו למצרים בקנטרה, דבר, 20 ביוני 1968
↑  הבר ושיף, עמ' 84, ועמ' 379
רומני והסביבה - 1916
רן צמח

אין תמונה חופשית
רן צמח (נולד ב-30 במאי 1969) הוא פסנתרן ישראלי, שזכה בפרס הראשון בתחרות הבינלאומית לפסנתרנים בטוקיו.
ביוגרפיה

צמח נולד בעיר אשדוד, והחל את לימודי הפסנתר בגיל 6 בהדרכת אמו ואביו. לאחר כשנתיים התקבל לכיתתו של פרופסור אריה ורדי, שעמו למד באינטנסיביות במשך 14 שנים.
בין גיל 11 לגיל 17 זכה ברציפות בפרסים הראשונים בתחרות פרס קלרמונט. בגיל 12 הופיע לראשונה כסולן עם התזמורת הסימפונית ירושלים וגארי ברתיני, בנגינת הקונצ'רטו השני של מנדלסון בשידור חי בקול ישראל. באותה השנה הופיע לראשונה גם עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בביצוע קונצ'רטו של באך, וכעבור שנה ביצע עם הפילהרמונית וזובין מהטה את הקונצ'רטו הראשון של רחמנינוב בקונצרט ששודר בטלוויזיה הישראלית ובקול ישראל. מאז הופיע באופן קבוע עם כל התזמורות הישראליות המוכרות, ונתן רסיטלים ושידורים חיים ברדיו.
בנובמבר 1986, בהיותו הצעיר מבין 84 מתמודדים מכל רחבי העולם, זכה במדליית זהב ובפרסים מיוחדים נוספים בתחרות הבינלאומית לפסנתר של יפן בטוקיו. בעקבות הישג זה הוזמן לסיורי קונצרטים רבים ביפן, באירופה ובישראל, והקליט עבור הטלוויזיה והרדיו. כמו כן הופעות חיות שלו הוקלטו על ידי חברת התקליטים "Fontec".
צמח היה ידוע עוד טרם זכייתו בפרס בטוקיו כפסנתרן וירטואוז, וזכה לשבחים מהפסנתרנים מאוריציו פוליני, אריה ורדי וכריסטוף אשנבאך.
צמח הוזמן להשתתף בפסטיבל לציון 100 שנים להולדתו של ארתור רובינשטיין עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית וזובין מהטה. בשנים שלאחר מכן הוזמן להופיע באולמות חשובים ברוסיה, פולין, ארצות הברית, איטליה, בריטניה, יפן ועוד.
בשנת 1991 הוזמן המוזיקאי המצרי טהא נאג'י, המנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של קהיר להופעה עם התזמורת הסימפונית ירושלים (זאת הייתה ההופעה הפומבית היחידה עד כה של מוזיקאי מצרי בישראל); צמח היה הסולן בקונצרט זה ששודר בשידור חי בקול ישראל, ובצע בו את הקונצ'רטו הראשון של צ'ייקובסקי .
בהמשך שנות ה-90, המשיך צמח את לימודיו אצל הפסנתרן ראסל שרמן(אנ') בבוסטון, שם סיים את לימודי תואר האמן בקונסרבטוריון למוזיקה של ניו אינגלנד.
במקביל לפעילותו כפסנתרן קונצרטים עוסק צמח גם בהדרכת ואימון פסנתרנים מתקדמים.
צמח מתגורר עם אשתו וחמשת ילדיהם המשותפים בזכרון יעקב, והוא בוגר תארים ראשון ושני גם במדעי המחשב מהטכניון בחיפה.
הערות שוליים

↑  באתר של רן צמח
רכס ניקולאס (הרי פמיר)

ערך זה עוסק ברכס הרים באפגניסטן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  טג'יקיסטן, אפגניסטן 
 מיקום:  טג'יקיסטןטג'יקיסטן
 רכס הרים:  הרי פמיר 
 אורך הרכס:  כ־160 קילומטרים
 קואורדינטות:  37°09′N 73°13′E﻿ / ﻿37.15°N 73.21°E﻿ / 37.15; 73.21
  (למפת אפגניסטן מוגדלת) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו סין טג'יקיסטן אוזבקיסטן טורקמניסטןרכס ניקולאס(למפת אפגניסטן רגילה) קאבול קנדהאר הראת מזאר-י שריף ג'לאלאבאד לשכר גאה תאלקאן ח'וסת שברגאן ע'זני א י ר א ן  פקיסטן הודו ס. טג'יקיסטן אוזבקי. טורקמניסטןרכס ניקולאס
 
רכס ניקולאס (בפרסית: سلسله کوه نیکلاس), המכונה גם סלסלה-י כוה-י ואח'אן (سلسله کوه واخان) הוא רכס הרים בהרי פמיר שעל הגבול בין אפגניסטן וטג'יקיסטן.
הרכס מפריד בין עמק פמיר הקטן לעמק פמיר הגדול ברמת וואחאן.
פסגות הרכס מגיעות לגובהים שבין 5,500 ל-5,800 מטרים מעל פני הים.
אורכו של הרכס כ-160 קילומטרים.
הגבול בין אפגניסטן וטג'יקיסטן עובר לאורך פסגות החלק המזרחי של הרכס.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו במהלך ועדת גבולות משותפת בין רוסיה ובריטניה ב-11 במרץ 1895, שדנה בגבולות באזור פמיר.
הבריטים הסכימו כי הרכס יקרא על שמו של הצאר ניקולאי השני, ובתמורה הסכימו הרוסים כי אגם זורקול הסמוך יקרא "אגם ויקטוריה" על שמה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת.
לקריאה נוספת

• Ewan W. Anderson, , P 358
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ראו ב"לקריאה נוספת" בספרו של Ewan W. Anderson
↑  מיקום רכס ניקולאס באתר summitpost
רכס ניקולאס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק ברכס הרים באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  66°40′00″S 55°37′00″E﻿ / ﻿66.6667°S 55.6167°E﻿ / -66.6667; 55.6167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס ניקולאס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס ניקולאס
 
רכס ניקולאס (באנגלית: Nicholas Range) הוא רכס הרים בארץ קמפ שבאנטארקטיקה.
הרכס ממוקם 46 קילומטרים ממזרח למפרץ מגנט שבארץ קמפ.
היסטוריה > גילוי הרכס

הרכס התגלה ב-12 בינואר 1930 במהלך מסע המחקר של משלחת החקר הבריטית, אוסטרלית וניו זילנדית לאנטארקטיקה תחת פיקודו של דאגלס מוסון.
היסטוריה > מקור השם

מוסון קרא לרכס על שם ג'י. אר. ניקולאס (G.R. Nicholas) ממלבורן שבאוסטרליה, פטרון המשלחת.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
רכס מרכז-אוקייני

רכס מרכז-אוקייני
רכס מרכז-אוקייני הוא אזור הררי תת-ימי, שבמרכזו מצוי בקע ממנו עולה מאגמה ויוצרת קרום אוקייני חדש. "קרום אוקייני" הוא כינויו של קרום כדור הארץ הנמצא מתחת לאוקיינוסים. התופעה מכונה גם התפשטות קרקעית הים.
המאגמה עולה מהמעטפת התחתונה באמצעות זרמי הערבול, עוברת דרך אזורי חולשה בקרום ופורצת אל פני השטח, שם היא מתקררת ויוצרת קרקעית ים חדשה. באזור כזה, המכונה "אזור פתיחה", מתרחשת התרחקות בין שני לוחות טקטוניים.
לכן, רכס מרכז-אוקייני מהווה סמן גבול בין לוחות טקטוניים הנקרא "גבול אזור פתיחה".
קיימים הבדלים משמעותיים בין הקרום הימי (אוקייני) לבין הקרום היבשתי (קונטיננטלי). הבדל זה מתבטא בעומק הממוצע של הקרום (5–6 ק"מ לקרום אוקייני לעומת 25–70 ק"מ לקרום היבשתי), ברמת צפיפות החומר, ובהרכבם של שני סוגי הקרומים.
תהליך ההיווצרות

שני תהליכים עיקריים אחראיים לפתיחה הנראית ברכס מרכז-אוקייני:
מאמץ דחיפה – לבה יוצרת סלעים חדשים ודוחקת סלעים קדומים יותר
מאמץ משיכה – סלעי הקרום האוקייני הכבד שוקעים אל מתחת לסלעי הקרום היבשתי באזור הפחתה ומושכים אחריהם סלעים צעירים יותר
לא ידוע עדיין איזה מן התהליכים דומיננטי יותר. עם זאת, מחקרים שנערכו מראים שהמעטפת העליונה – האסתנוספירה – מתנהגת בצורה פלסטית מכדי לייצר מספיק חיכוך על מנת למשוך את הלוח האוקייני לעומק. בנוסף, עליית מאגמה מהמעטפת – שהיא הגורם האחראי לפריצת לבה ברכס – מתרחשת כנראה רק בעומק שעולה על 400 ק"מ (מסקנה שהוסקה כתוצאה מתחום אי רציפות בעומק זה ומטומוגרפיה סייסמית). עליית מאגמה מעומק נמוך יותר נוגעת למאמצי המשיכה של הלוח הנוחת. מצד שני, חלק מהלוחות הטקטונים הגדולים בעולם מצויים בתנועה מתמדת אך אינם מופחתים בשום מקום בעולם.
תכונות

הרכסים המרכז-אוקייניים בעולם מחוברים ויוצרים מערכת מרכז-אוקיינית גלובלית, שהיא גם שרשרת ההרים הארוכה בעולם – 80,000 ק"מ. הרכסים המרכז-אוקייניים פעילים תמידית – לבה חדשה פורצת כל הזמן לאורך ציר הרכס, מתקררת ויוצרת קרום אוקייני שהרכבו בזלתי וגברו אידי. הקרום הצעיר ביותר ימצא תמיד בצמוד לבקע במרכז הרכס, וככל שנתרחק מהרכס גיל הסלעים בקרקעית ילך ויגדל. מאחר שהקרום מצוי במצב תמידי של התחדשות, גילו של הקרום האוקייני צעיר בהרבה מגילו של הקרום היבשתי ורובו נוצר לפני פחות מ-200 מיליון שנה. משני צדי הרכס, עלייה במרחק גורמת לעלייה בעומק הקרקעית. רכס מרכז-אוקייני ימצא תמיד בעומק רב, ועל כן, למעט הרכס המרכז-אטלנטי, לא נודע קיומם של הרכסים המרכז-אוקייניים עד שנות החמישים של המאה ה-20, אז נעשה מיפוי מקיף של קרקעית הים על ידי ספינות מחקר.
קצב יצירת חומרים חדשים ברכס נקרא "קצב פתיחה" ונמדד ביחידות של מילימטרים לשנה. תת-החלוקה הנפוצה היא:
קצב מהיר – יותר מ-100 מ"מ לשנה
קצב בינוני – 55–100 מ"מ לשנה
קצב איטי – 20–50 מ"מ לשנה
קצב איטי ביותר – פחות מ-20 מ"מ לשנה
קצב הפתיחה של הרכס הצפון אטלנטי הוא בערך 25 מ"מ לשנה, לעומת קצב הפתיחה באוקיינוס השקט הנע בין 80 ל-120 מ"מ לשנה. דוגמה לרכס בעל קצב פתיחה איטי ביותר ניתן למצוא בים הארקטי וברכס הדרום מערבי של הודו.
כאשר המאגמה, המורכבת מתחמוצות ברזל, מצויה במצב נוזלי, הסיגנל המגנטי שלה מושפע מהשדה המגנטי של כדור הארץ ומסתדר בהתאם למיקומה. לאחר שינוי טמפרטורה לנקודת קירי (שבה המגמה מתגבשת והופכת למוצקה), כיוון הסיגנל המגנטי אינו בר שינוי. דבר זה מאפשר לחוקרים לעקוב אחרי שינויים בשדה המגנטי של כדור הארץ ולתארך את גיל קרקעית הים.
היסטוריה

בסוף המאה ה-19 התגלו עדויות לקיומו של הרכס המרכז-אטלנטי. בתחילת המאה ה-20, בקרב קהילת הגאולוגים היו קיימות תאוריות שונות כגון גשרים יבשתיים שנעלמו ותאוריית התפשטות הפלנטה (Expanding earth). בשנת 1912, לאור הימצאות מאובני זוחלים דומים באפריקה ודרום אמריקה, הציע אלפרד וגנר את תאוריית נדידת היבשות, אך זו לא אומצה עקב חוסר יכולת למצוא מנגנון שיסביר מה גורם ליבשות לנוע.
בשנות ה-50, לאחר ביצוע מיפוי מפורט ומקיף של קרקעית הים, נתגלה כי הרכס המרכז-אטלנטי הוא חלק ממערכת עולמית של רכסים תת-ימיים, דבר שהציב בפני החוקרים משימה חדשה – להסביר כיצד מבנה גאולוגי בקנה מידה עצום שכזה יכול היה להיווצר. בשנות השישים נתגלה תהליך התפשטות קרקעית הים. תאוריית טקטוניקת הלוחות התאימה לתצפיות אלו וקבלתה על ידי רוב הגאולוגים הביאה למהפכה משמעותית בחשיבה הגאולוגית.
קיימות הערכות שכ-20 הרי געש מתפרצים מדי שנה לאורך הרכס ושכ-2.5 ק"מ רבועים של קרקעית חדשה נוצרת כתוצאה מהתפרצויות אלה. בנוסף, הקרום מתעבה בין ק"מ ל-2 ק"מ בכל שנה. בסך הכל נוצרים כ-4 קילומטרים רבועים של קרום אוקייני חדש מדי שנה. אורך כלל הרכס האוקייני הוא כ-80,000 ק"מ.
אנימציה המדגימה את התפשטות קרקעית הים ברכס מרכז אוקייני
רשת הרכסים המרכז-אוקייניים