stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תורניקה קיפיאני
קריירה מוזיקלית

קיפיאני זכה בשנת 2014 בתוכנית X Factor במהדורה הגאורגית שלה. הוא היה חבר בנבחרת של הזמרת טאמטה. בשנת 2017 התמודד בקדם האירוויזיון הגאורגי והופיע 18 בסדר ההופעות עם השיר "You Are My Sunshine". הוא סיים במקום העשרים ושלושה.
בשנת 2019 התחרה קיפיאני בתחרות "Georgian Idol" וזכה במקום הראשון ובייצוגה של גאורגיה באירוויזיון 2020. קיפיאני שחרר במהלך חודש מרץ 2020 את שירו לאירוויזיון - "Take Me As I Am". אירוויזיון 2020 בוטל בעקבות מגפת הקורונה, וב-26 בינואר 2021 הוכרז כי קיפיאני יישאר וייצג את גאורגיה גם באירוויזיון 2021.
תורניקה היה אמור להתמודד באירוויזיון 2020 לאחר שנבחר בתוכנית הריאליטי הגאורגית "Georgian Idol" ב-31 בדצמבר 2019, אך ב-18 במרץ 2020 בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בעולם, הוחלט לבטל את אירוויזיון 2020. רשת השידור הגאורגית הודיעה כי קיפיאני ייצג את גאורגיה באירוויזיון 2021.
שירו לאירוויזיון, "You" יצא לאור במהלך חודש מרץ 2021. ב-20 במאי 2021, קיפיאני ביצע את השיר בחצי הגמר השני של התחרות וכשל בניסיון להעפיל לגמר.
הערות שוליים

↑  „საქართველოს ვარსკვლავის“ გამარჯვებული თორნიკე ყიფიანი გახდა და საქართველოს ევროვიზიის კონკურსზე წარადგენს, אתר רשות השידור הגאורגית, 31 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1208946382  ISNI: 0000 0004 9145 8366  MusicBrainz: a9a838c5-5577-4d21-8f7f-ee57fead51c8  VIAF: 9908158792833339040000   WorldCat (עם VIAF): 9908158792833339040000
תורן (ימאות)

אוניית מפרש תלת-תרנית של הצי ההודי
תורן ראשי באוניית מפרש, בו ניתן לראות את קטעי הגזע מהם הוא עשוי ושתי סיקריות אופקיות מהן ניתן לתלות מפרשים מרובעים
תֹּרֶן (באנגלית ובשפות רבות נוספות: mast) בספינת מפרש הוא מוט גבוה, אנכי, או קרוב לאנך, התומך במפרש, או מערכת מפרשים. אוניות גדולות מצוידות במספר תרנים, אשר גודלם וסידורם נקבע בהתאם לעיצובה של הספינה. בספינות מודרניות, המצוידות במנוע, התורן אינו משמש למפרש אלא למתקני אנטנות וראדאר.
התורן בספינות מפרש

עד לאמצע המאה ה-19 כל הספינות היו מצוידות בתרנים עשויים עץ. בדרך כלל התורן היה עשוי מגזע עץ בודד, גזעי עצי אשוח התאימו במיוחד למטרה זו. החל מן המאה ה-16, כאשר החלו להיבנות ספינות גדולות וכבדות יותר, תרנים הורכבו ממספר גזעי עץ, לעיתים אף בארבעה מקטעים בקוטר משתנה, החל מבסיס עבה, וכלה בקטע עליון דק יחסית.
שמות התרנים בספינה תלת-תרנית, בעלת מפרשים מרובעים הם:
תורן קדמי: התורן הסמוך לחרטום הספינה.
תורן ראשי: התורן הגבוה בספינה, נמצא בדרך כלל סמוך למרכזה.
תורן אחורי: התורן השלישי, הבא לאחר התורן הראשי לכיוון ירכתי הספינה. בדרך כלל נמוך מן התורן הראשי.
בספינות גדולות שלהן ארבעה תרנים בא לאחר התורן האחורי אף תורן מאסף שהוא בדרך כלל הנמוך ביותר בספינה.
מערכת התרנים ברוב הספינות עם שני תרנים מורכבת מתורן ראשי ותורן אחורי. בספינות בריג וסקונר דו-תרנית מערכת התרנים מורכבת מתורן קדמי ותורן ראשי, אף שבספינות סקונר גובה התרנים זהה. באוניות מפרשים מרובעים, על התורן מורכבות מספר סיקריות (סְקַרְיָה yard) אופקיות, אשר מכל אחת מהן תלוי מפרש. על מנת לעמוד בכוח שהמפרשים מפעילים על התורן ברוח ולפזר את העומס, התורן מחוזק בחבלים (ונטות), שמחברים אותו לחרטום, ירכתיים ודפנות הספינה.
תרנים מודרניים

אף שהשימוש המסחרי בספינות מפרש פחת באופן חד במאה ה-19, עם פיתוח ספינות מנוע, בתחומי הספורט ושעות הפנאי המשיך השימוש בספינות אלה עד ימינו. בשנות ה-30 של המאה ה-20 החל יצור של תרנים עשויים אלומיניום ביאכטות מרוץ גדולות מדגם J-Class. לתורן עשוי אלומיניום יתרונות ניכרים על פני תורן עץ, זהו תורן קל משקל, חזק יותר ועמיד יותר בפני בליה. להבדיל מתורני עץ ארוכים, העשויים מקטעים, ניתן לבנות תורן אלומיניום ארוך העשוי מקשה אחת. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכו תורני אלומיניום לנפוצים בכל היאכטות וספינות מפרש קטנות אחרות.
החל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החל שימוש בתרנים עשויים סיבי פחמן וחומרים מרוכבים אחרים ביאכטות מרוץ. תרנים אלה חזקים, קלי משקל, ובתהליך בנייתם ניתן לעצבם באופן מדויק להשגת פרופיל אווירודינמי יעיל.
בספינות מלחמה מודרניות עדיין ניתן למצוא תרנים, אולם אלה אינם משמשים למפרשים, כיוון שכל ספינות המלחמה המודרניות מצוידות במנוע. תרנים אלה משמשים למתקני אנטנות וראדאר.
ראו גם

מפרש
שאקון

שאקון (בספרדית: chacona; באיטלקית: ciaccona) הוא צורה מוזיקלית מקובלת בתקופת הבארוק מהסוג של וריאציות על נושא ראשי החוזר על עצמו בעיבודים שונים. במקרה של שאקון הנושא הוא בדרך כלל סדרה של הרמוניות מעל מוטיב בס קצר החוזר על עצמו. הבס יורד פעמים רבות מצליל הטוניקה אל צליל הדומיננטה של סולם היצירה, בעוד סדרת ההרמוניות שמעל הבס עוקבת אחרי מעגל הקווינטות. השאקון דומה מאוד בצורתו לפסקליה.
היסטוריה

השאקון הופיע במקור במהלך המאה ה-16 בתרבות הספרדית, יש המשערים מהעולם החדש באמריקה, כצורה של ריקוד המלווה בתנועות "גסות" וטקסטים היתוליים. הריקוד התפשט במהרה באירופה והיה אהוב הן על אליטות החצר והן על כלל האוכלוסייה. "Un sarao de la chacona" של המלחין הספרדי חואן אראנייס הוא אחד השאקונים המוקדמים המוכרים.
עד ראשית המאה ה-18 הפך כבר השאקון ליצירה איטית במשקל משולש לכלי מוזיקה.
לאחר תקופת הבארוק דעך השימוש בצורת השאקון, אף על פי ש-32 הווריאציות בדו מינור של בטהובן מראות שלפחות השפעת הסגנון לא פסקה לגמרי. במאה ה-20 חלה תחייה לשאקון עם כמה עשרות יצירות.
בין השאקון לפסקליה

אין כיום הסכמה ברורה בין תאורטיקנים של המוזיקה על ההבדלים בין השאקון לפסקליה. חלקם רואים בשאקון סדרת וריאציות המבוססת על מוטיב חוזר של מהלך הרמוני כשבפסקליה המוטיב החוזר מבוסס על מלודיה בתפקיד הבס, בעוד חוקרים אחרים מגדירים את השאקון והפסקליה בצורה הפוכה בדיוק. נראה שההבדל בין הצורות מעולם לא היה ברור לגמרי והניסיונות להגיע להגדרות מדויקות הם חסרי בסיס איתן.
נראה בכל זאת שהמלחין האיטלקי בן המאה ה-16 ג'ירולאמו פרסקובלדי ניסה להתייחס לשתי הצורות בצורה שונה מעט ולרוב (אך לא תמיד) הלחין את השאקון בסולם מז'ורי עם שתי קבוצות במשקל משולש מורכב לכל וריאציה, עם יותר תנופה קדימה מאשר בפסקליה שלרוב הייתה בעלת ארבע קבוצות במשקל משולש פשוט לכל וריאציה.
דוגמאות לשאקונים

דוגמאות בולטות של שאקונים הן "Zefiro torna" של קלאודיו מונטוורדי ו-"Es steh Gott auf" של היינריך שיץ. אחד השאקונים הידועים ביותר הוא הפרק האחרון מתוך הפרטיטה מספר 2 לכנור מספר 1004 ברשימת יצירותיו של באך (BWV). לפרק 256 תיבות עם מוטיב עצוב של 4 תיבות החוזר על עצמו במגוון רב ביותר של צורות ביטוי מוזיקליות במודוסים מז'ורים ומינורים כאחד. ראו איור ובצוע להלן.
שאקונים נוספים:
דיטריך בוקסטהודה 1638–1707: פרלוד, פוגה, ושאקון בדו מז'ור אופוס (מס' 137), שאקון בדו מינור (מס' 159), שאקון במי מינור (מס' 160) – כולם לעוגב.
מארק-אנטואן שרפנטייה 1643–1704: שאקונים מתוך האופרות "האומנויות הפורחות", "דוד ויהונתן", ו"מדיאה".
ארכאנג'לו קורלי 1653–1713: שאקון בסול מז'ור בסונטה אופוס 12 – מס 2.
ג'ירולאמו פרסקובלדי 1583–1643: ארבעה שאקונים לצ'מבלו מתוך "Toccate d’intavolatura di cimbalo et organo, partite di diverse arie"
ז'אן-בטיסט לולי 1632–1687: שאקון מתוך האופרות פאתון, רולנד, ואסיס וגלאטיאה.
קלאודיו מונטוורדי 1567–1643: "Zefiro torna" – שאקון לשני טנורים וכלים מתוך "Scherzi musicali cioè arie et madrigali".
יוהאן פכלבל 1653–1706: שני שאקונים לעוגב מתוך "Hexachordum Apollinis", ועוד 4 לעוגב.
הנרי פרסל 1659–1695: שאקון מתוך האופרות הנביאה, המלך ארתור, הראוי הבריטי, ומלכת הפיות.
יוהאן סבסטיאן באך 1685–1750: שאקון מתוך פרטיטה מס' 2 לכינור
לואיג'י בוקריני 1743–1805: שאקון המסמל את הגיהנום מתוך הסיום לסימפוניה אופוס 12, מס' 4.
פרנסואה קופרן 1668–1733: שאקון "La Favorite" מתוך "Pièces de clavecin" ספר I.
כריסטוף ויליבלד גלוק 1714–1787: שאקון מתוך האופרה אורפאוס ואורידיקי, איפיגניה באולידה, וארמידה.
גאורג פרידריך הנדל 1685–1759: שאקון בסול עם 21 וריאציות לצ'מבלו, שאקון בסול עם 62 וריאציות לעוגב.
ז'אן-פיליפ ראמו 1683–1764: שאקונים מתוך האופרות Les Indes galantes, Les fêtes d'Hébé, ו־Platée.
גאורג פיליפ טלמן 1681–1767: שאקון הליליפוטים מתוך "מסעות גוליבר".
אנטוניו ויוואלדי 1678–1741: שאקון בפרק 3 של קונצ'רטו בסול מינור לחליל, אבוב, כינור, בסון, וכלי מיתר.
יוהאנס ברהמס 1833–1897: פרק הסיום של סימפוניה מס' 4 במי מינור, אופוס 98.
בלה בארטוק 1881–1945: פרק 1 של הסונטה לכינור סולו.
בנג'מין בריטן 1913–1976: שאקון מתוך רביעית כלי מיתר מס' 2 בדו, ומתוך סוויטה לצ'לו מס' 2.
מרסל דופרה 1886–1971: שאקון בפרק 1 מתוך Triptyque אופוס 51.
גוסטב הולסט 1874–1934: שאקון מתוך סויטה מס' 1 במי מינור לתזמורת צבאית.
פיליפ גלאס Echorus ל-2 כינורות, פרק 3 מתוך סימפוניה מס' 3, פרק 2 מתוך קונצ'רטו לכינור מס' 1.
ראו גם

נושא ווריאציות
המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק
הערות שוליים

↑  Alexander Silbiger, "Chaconne," The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie and J. Tyrrell (London: Macmillan, 2001).
↑  "Un sarao de la chacona" translates as A chacona soirée and is also known as "Chacona: A la vida bona". Lyrics with English translation here: Juan Arañés, ‘¡A la vida bona!’, chacona a4 from Libro segundo de tonos y villancicos (Rome: Giovanni Battista Robletti, 1624).
↑  Chacona, Lamento, therestisnoise.com,
↑  Percy Goetschius, The Larger Forms of Musical Composition: An Exhaustive Explanation of the Variations, Rondos, and Sonata Designs, for the General Student of Musical Analysis, and for the Special Student of Structural Composition ([New York]: G. Schirmer, 1915), 29 and 40.
↑  Lucas, Clarence Lucas, 1908. The Story of Musical Form (The Music Story Series, edited by Frederick J. Crowest. London: The Walter Scott Publishing Co., Ltd.; New York: Charles Scribner’s Sons, 1908), 203.
↑  Manfred Bukofzer, Music in the Baroque Era (New York: Norton, 1947), 42.
↑  Alexander Silbiger, "Chaconne" The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. S. Sadie and J. Tyrrell (London: Macmillan, 2001).
↑  Gerald Drebes: "Schütz, Monteverdi und die 'Vollkommenheit der Musik' – 'Es steh Gott auf' aus den Symphoniae sacrae II (1647)". In: Schütz-Jahrbuch, volume 14, 1992, pp. 25–55.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285088605171  BnF: cb122950047 (data)  GND: 4147527-6  LCCN: sh85022251  NKC: ph230296 
שאקון לכינור סולו מתוך פרטיטה מס' 2 לכינור של באך
שרה סטיוארט (שחקנית)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביוני 1966 (בת 58) אדינבורו, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 בן או בת זוג:  איידן גילט 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה סטיוארט (באנגלית: Sara Stewart; נולדה ב-28 ביוני 1966) היא שחקנית סקוטית. תפקידה הידוע ביותר הוא בדמות סטלה בסדרת הטלוויזיה "שוגר אהובתי".
ביוגרפיה

סטיוארט נולדה בשם שרה סקוט גריפית' באדינבורו שבסקוטלנד להורים אמריקאים. היא חייתה תקופה מסוימת בארצות הברית, ואחר כך למדה משחק ב-"Central School of Speech and Drama" וגרה בלונדון.
ביוגרפיה > תיאטרון

בתיאטרון שיחקה סטיוארט במחזה "Present Laughter" מאת נואל קאוורד בשנים 2007 ו-2008, ובמחזה "The Hour We Knew Nothing of Each Other" בתיאטרון המלכותי הלאומי בלונדון. היא גילמה את נטליה פטרובנה במחזה "חודש בכפר" מאת איוון טורגנייב עבור הלהקה השייקספירית המלכותית. ב-2007 הופיעה במחזה "The Pain and the Itch " בתיאטרון רויאל קורט, וב-2002 שיחקה במחזה "הוכחה" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
ביוגרפיה > טלוויזיה

בטלוויזיה הופיעה סטיוארט בתוכניות כגון: "טאגארט" (1992) בתפקיד אליסון ביין, בדמות עיתונית ב-"Ring of Deceit" יחד עם מארק מקמנוס, "מחשבות רצחניות", "Life Begins", "בחזרה לאחוזת העמק", "רבוס", "NCS: Manhunt", בתפקיד הת'ר ליין בסדרה "Auf Wiedersehen, Pet", "רציחות במידסומר" בתפקיד קרוליין ארמיטאג', בסדרה "מאיו" בדמות הופ הנדריק, " בתפקיד קתרין מקנז בסדרה "הולבי סיטי", בדמות מרטין פיליפס ב-"A Touch of Frost", בתפקיד לולו קווסטור בסדרה "תחבולות חדשות", ובסדרת הדרמה התקופתית "בית אליוט" בדמות פרנסין ביילי. ב-1993 שיחקה בתפקיד סוזי בסדרה "Minder". בעונה הראשונה של "Drop the Dead Donkey" גילמה דמות של עוזרת הפקה. היא השתתפה בפרק בסדרה הקומית "Men Behaving Badly" בתפקיד חברה של דבורה. היא שיחקה בפרק "Towers of Silence" בסדרה "להעיר את המתים", ובפרק "Helping Hansi" בסדרה "הטי ויינתרופ חוקרת" משנת 1998. סטיוארט גילמה את אחותו של השריף מנוטינגהאם בפרק "Sister Hood" בפרק בעונה השנייה של הסדרה "רובין הוד" משנת 2007. ב-2005 החלה להופיע בתפקיד סטלה בסדרה המצלחה "שוגר אהובתי". היא גילמה דמות של טרנסג'נדר בפרק בסדרה של ה-BBC "אפר לאפר". היא שיחקה בתפקיד פטרישה בעיבוד של Sky1 לרומן של מרטינה קול "The Take". ב-2011 וב-2012 גילמה סטיוארט את ג'ין שאלס בשתי העונות הראשונות של הסדרה הקומית "בשר טרי" של ערוץ 4. קולה נשמע בפרק "סוף העולם" של הסדרה "דוקטור הו". ב-2014 הופיעה בסדרה "קווירק" בדמות רוז. עוד ב-2014 שיחקה באופרת הסבון הבריטית "איסטאנדרס" בתפקיד עורכת דין (QC). היא גילמה את דמותה של העיתונאית ויניפרד בונפילס בלאק בסדרה "מר סלפרידג'" של רשת ITV.
ביוגרפיה > קולנוע

סטיוארט שיחקה בסרטי הקולנוע "The Road to Guantánamo" [הדרך לגואנטנמו], "טריסטרם שנדי", "באטמן מתחיל" (בדמות מרתה ויין), "London Voodoo", "הכבוד של וינסלו" ו"הוד מלכותה גברת בראון".
חיים אישיים

לסטיוארט יש אזרחות כפולה, בריטית ואמריקאית. היא חיה בטוויקנהאם. היא הייתה נשואה לשחקן איידן גילט. לבני הזוג יש שני ילדים, סם ואינדיה. בשנת 2011 עברה ניתוח סרטן השד.
הערות שוליים

↑  National Theatre : Productions : The Hour We Knew Nothing of Each Other
↑  National Theatre : Productions : Present Laughter
↑  "US".
↑  Billington, Michael (16 במאי 2002). "Proof" – via The Guardian. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Proof Review 2002".
↑  "BBC - Press Office - Auf Wiedersehen, Pet credits".
↑  jno. "#9.3 Uneasy Rider".
↑  "The Winslow Boy".
↑  Neil Cooper (12 בינואר 2012). "The Price of Fame". The Herald. נבדק ב-11 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robertson, Peter (20 בינואר 2014). "Mr Selfridge star Sara Stewart's cancer battle: 'I just wanted to feel normal again'". {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX4780162  ISNI: 0000 0001 1684 6316  LCCN: no2009113488  MusicBrainz: a3b71b24-133c-40cb-8904-050d064c6629  VIAF: 91185805   WorldCat (עם VIAF): 91185805
שיקום מקצועי בבריאות הנפש

שיקום מקצועי בבריאות הנפש מתייחס לשילובם של אנשים עם מגבלות פסיכיאטריות שונות בשוק העבודה. מטרת השיקום המקצועי היא לאפשר עבודה בתנאים המתאימים לאדם על מנת להשתלב במעגל העבודה באופן העצמאי ביותר תוך חוויה של מיצוי יכולותיו בתחום זה. השתלבות האדם בשוק העבודה נתפסת כקריטריון עיקרי בשיקום וכמדד להצלחה בתהליך השיקום הכולל.
היסטוריה

ניסיונות ראשונים לשלב אנשים עם נכויות בעבודה החלו באמצע שנות ה-40 של המאה ה-20. נקודת המוצא היא שכל אדם מסוגל לתפקד ולעבוד, לכל אחד כישורים ויכולות משלו. כאשר יאותרו הכוחות הללו, יתאפשר לאדם להגיע למקסימום מיצוי היכולת. מיצוי עצמי מוביל לתחושת כוח והצלחה, שתתרום גם לתהליך של פיתוח מיומנויות אישיות ובינאישיות במקום העבודה ומחוצה לה.
במאה ה-20 התפתחה התפיסה לגבי עבודה בכלל, שמלבד השכר ממקום העבודה, זהו גם המקום שבו האדם מבטא את יכולותיו ויוצר קשרים בינאישיים. השיקום התעסוקתי של נפגעי הנפש קיבל משמעות שונה מאז השינויים שהתרחשו בתפיסות החברתיות וערכי היסוד של החברה. השיקום מושפע באופן דינמי מתנועות חברתיות הפועלות לטובת זכויות הפרט, שוויון וחובת החברה כלפי אזרחיה והחלשים בתוכה בפרט.
זכויות וחקיקה בישראל

על פי חוק המוסד לביטוח לאומי זכאי להגיש תביעה לשיקום מקצועי כל אדם עם מוגבלות גופנית או נפשית אשר נקבעו עבורו לפחות 20% נכות רפואית לצמיתות ואינו בגיל פרישה ללא תלות בקביעת דרגת אי כושר או בזכאות לקצבת נכות. תנאים נוספים לזכאות הם: קושי לחזור לעבודה עקב הליקוי שנגרם לו, צורך בליווי מקצועי על מנת לחזור לעבודה וכן מסוגלותו להשתלב בתוכנית מקצועית.
בשנת 1997 הוקמו ועדות שבדקו את צורכיהם של נפגעי הנפש בישראל מה שיצר תשתית להכנת חוק שיקום נכי נפש בקהילה התש"ס 2000, אותו יזמה והובילה ח"כ תמר גוז'נסקי בשיתוף עם משפחות, צרכנים ואנשי מקצוע מתחום בריאות הנפש. החוק מאפשר לאוכלוסייה של נפגעי הנפש בישראל ליהנות מתוכניות שיקום שונות. הזכאות לסל השירותים המוגדרים בחוק היא עבור אנשים עם 40% נכות נפשית מטעם הביטוח הלאומי. בחוק מפורטים גם הוועדות העוסקות בנושא ואחריותן, עקרון הסודיות ושמירת זכויות הפרט, תקצוב ודרך הסיוע בתהליך השיקום.
בנוסף, בחוק שיויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, 1998, בסעיף 9 המתייחס לייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות בשוק העבודה, מוסדות ממשלתיים ופרטיים כאחד. לסעיף זה בחוק יצא בספטמבר 2014 צו הרחבה המגדיר כי ייצוג הולם הוא של 3% אנשים עם מוגבלות לכל מעסיק שלו 100 עובדים ומעלה.
מסגרות שיקום

השיקום המקצועי הכללי החל על ידי המוסד לביטוח לאומי, הכולל פונקציה של שיקום תעסוקתי- הוקמו מרכזי שיקום המהווים גם היום אפשרות שיקומית הפתוחה לבחירת המשתקם, כולל נפגעי הנפש- במרכזים אלה ניתן להסתייע באבחון הבודק מיומנויות, כישורים וכוחות במטרה להשתלב בתעסוקה הולמת. בכמה מרכזי שיקום כאלה אף הוקמו מסגרות מיוחדות לאבחון נפגעי נפש, כך שיתאים להם במיוחד. בנוסף, מציע המוסד לביטוח לאומי גיבוש קריירה תעסוקתית. רכישה ולמידת מקצוע במוסדות המוכרים וסיוע במציאת עבודה בסוף לימודים בשוק העבודה הפתוח.
כמו כן, בהתאם לחוק שיקום נכי נפש בקהילה, וכחלק מסל השיקום האישי של האדם, קיימות מסגרות המופעלות על ידי עמותות וחברות פרטיות הממומנות ומפוקחות על ידי משרד הבריאות. סוגי המסגרות הן:
מסגרות שיקום > מועדונים תעסוקתיים

המועדון התעסוקתי נותן מענה למשתקמים בעלי יכולות מוגבלות או מיומנויות לא מפותחות וקולט באופן זמני אנשים במשבר ולאחריו. ההשתתפות במועדון התעסוקתי היא על בסיס יומי ושעות גמישות. מועדון תעסוקתי, בדרך כלל, מתמקד בעבודה חרושתית. יש מועדונים המושתתים על יצירה ואומנות ובחלק מהמועדונים מתקיימים חוגי העשרה בתחומים שונים כגון: תכשיטנות, בישול, היגיינה וכו'. מטרת המועדונים להקנות מושגים בסיסיים ביחסי עבודה, בשילוב האפשרות לקידום למסגרות תעסוקה מורכבות יותר. המועדונים אינם מזכים את המשתתף בשכר אלא בהשתתפות בדמי נסיעה ובדמי כיס בהתאם לנוכחות.
מסגרות שיקום > מפעל מוגן

העבודה במפעל מוגן מלווה בכניסה הדרגתית. המשתקמים יכולים לעבוד בין חמישה לשישה ימים בשבוע, במשך ארבע עד שמונה שעות ליום, בהתאם ליכולת ולמוטיבציה. השכר הוא דיפרנציאלי לפי המפעל, ההתמדה, התפוקה וטיב העבודה. מסגרות אלה אינן מקיימות יחסי עובד מעביד וכל המשתמע מכך. דוגמה למפעל מוגן הוא ״סיפור חוזר״ המהווה רשת חנויות ספרים חברתית ומרכז הכשרה תעסוקתי בכל הארץ.
מסגרות שיקום > תעסוקה נתמכת

שירות המסייע להשתלבות המשתקם בתעסוקה שיקומית מוגנת ומלווה אותו בשוק החופשי. המושג הצלחה, בתעסוקה נתמכת, מוגדר כמוכנות לעבודה בשוק החופשי. המונח כולל: דייקנות, נוכחות עקבית, יכולת עבודה רציפה של מספר שעות, יכולת לקבל הדרכה ולעקוב אחר ההנחיות, הופעה הולמת, גילוי עניין בעבודה, יכולת תקשורתית עם הסביבה ברמות הנדרשות. השכר הוא דיפרנציאלי ויכול להגיע מעל גובה הקצבה. תעסוקה נתמכת היא השאיפה למיצוי יכולת המשתקם בתהליך השיקום המקצועי.
לקריאה נוספת

אוהד בר-אפרת, ציפי הורניק-לוריא, אופיר פינטו וניצה (קלינר) קסיר (2019), תרומתן של תוכניות השיקום להשתלבות של מתמודדי נפש בשוק העבודה בישראל. פרסום של המוסד לביטוח לאומי.
טלר, י' (2001). מי ישקם את השיקום? מדיניות השיקום בארצות הברית ובישראל על רקע ההתפתחות ההיסטורית. ביטחון סוציאלי 61, 24-41.
לוי, א' (1995). שיקום תעסוקתי של חולי הנפש הממושכים בקהילה. כתב עת ישראלי לריפוי בעיסוק 4(3), 93-101.
פאס, ה', פינטו, א' (2014). שיקום מקצועי לאנשים עם מוגבלויות: השתלבות בעבודה, התמדה ורמות השכר. המוסד לביטוח לאומי, מינהל המחקר והתכנון.
צינס, ח' (2013). שיקום תעסוקתי מקצועי - מילון מונחים. משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
הערות שוליים

↑  שיקום מקצועי לאנשים עם נכות, המוסד לביטוח לאומי, באתר www.btl.gov.il
↑  חוק שיויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, 1998
↑  צו הרחבה לעידוד והגברת התעסוקה של אנשים עם מוגבלות, 2014
↑  תעסוקה, משרד הבריאות, באתר www.health.gov.il
שרלוק (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  canon of Sherlock Holmes 
 סוגה:  דרמה   פשע   מתח
 יוצרים:  סטיבן מופאט מארק גאטיס
 כותבים:  סטיבן מופאט מארק גאטיס סטיבן ת'ומפסון
 בימוי:  פול מק'גיגאן יורוס לין טובי היינס קולם מק'ארטי ניק הארן ג'רמי לוברינג
 שחקנים:  בנדיקט קמברבאץ' מרטין פרימן רופרט גרייבס אנדרו סקוט אונה סטאבס מארק גאטיס לואיז ברילי אמנדה אבינגטון לארה פולבר
 פרסים:  פרס באפט"א לטלוויזיה
 פסקול:  דייוויד ארנולד
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  13
 הפקה
 מפיק:  סו ורטו 
 חברת הפקה:  BBC
 הפצה:  נטפליקס 
 אתר צילומים:  לונדון קארדיף
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  דייוויד ארנולד 
 אורך פרק:  90 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  HOT3  (עונות 1-3)  yes action (כל העונות 1–4)  
 תקופת שידור מקורית:  25 ביולי 2010  – 15 בינואר 2017
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
שרלוק (באנגלית: Sherlock) היא סדרת טלוויזיה דרמת פשע בריטית, המבוססת ומציגה פירוש עכשווי-מודרני לדמותו של שרלוק הולמס מסדרת הספרים הבלשית מאת ארתור קונאן דויל. את דמותו של שרלוק הולמס מגלם בנדיקט קמברבאץ', כשלצידו מרטין פרימן כדוקטור ווטסון.
הסדרה חודשה על ידי רשת BBC לשתי עונות נוספות (רביעית וחמישית) כשצילומי העונה הרביעית החלו באפריל 2016. ב-1 בינואר 2017 שודר הפרק הראשון של העונה הרביעית של הסדרה. הוזמנו 2 עונות נוספות אך הפקתן טרם החלה ונדחית עקב לוח זמנים צפוף של השחקנים הראשיים בנדיקט קמברבאץ' ומרטין פרימן.
עלילה

הסדרה מגוללת את קורותיו של "הבלש היועץ" שרלוק הולמס, המסייע למשטרת המטרופוליטן ובעיקר למפקח גרג לסטרד, בפתירת פשעים חמורים. הולמס מסתייע בשותפו לדירה, ד"ר ג'ון ווטסון, שאך זה שב משירות צבאי באפגניסטן. במהלך הסדרה הולמס מתעמת עם אויבו המושבע ג'ים מוריארטי.
הסדרה משלבת אלמנטים ותרחישים הלקוחים מהספרים המקוריים של שרלוק הולמס ומביאה אותם לזמננו עם פרשנות מודרנית. כך למשל ד"ר ג'ון ווטסון בסדרה חוזר משירות צבאי באפגניסטן לאחר שנפצע, בדומה לדמותו בספר המקורי שם הוא חזר משירות צבאי במלחמה שהייתה בין הבריטים לאפגניסטן, באפגניסטן, בשנים 1878–1880. יוצר הסדרה, גאטיס אמר כי "זו אותה המלחמה בדיוק, מלחמה בלתי מנוצחת".
דמויות

| דמות> דמויות ראשיות | שחקן/שחקנית> דמויות ראשיות | עונה 1 (2010)> דמויות ראשיות | עונה 2 (2012)> דמויות ראשיות | עונה 3 (2014)> דמויות ראשיות | פרק מיוחד (2016)> דמויות ראשיות | עונה 4 (2017)> דמויות ראשיות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שרלוק הולמס | בנדיקט קאמברבאץ' | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| ג'ון ווטסון | מרטין פרימן | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| המפקח גרג לסטרייד | רופרט גרייבס | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| גברת הדסון | אונה סטאבס | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| מייקרופט הולמס | מארק גאטיס | דמות משנית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| מולי הופר | לואיז ברילי | דמות משנית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| ג'ים מוריארטי | אנדרו סקוט | דמות אורחת | דמות ראשית | דמות משנית | דמות אורחת | דמות אורחת |
| מרי מורסטן ווטסון | אמנדה אבינגטון |  |  | דמות ראשית | דמות ראשית | דמות ראשית |
| יורוס הולמס | סיאן ברוק |  |  | ‏מוזכרת |  |  |
דמויות משניות
| סרג'נט סאלי דונובן | וינט רובינסון | דמות משנית | דמות משנית | דמות משנית | דמות אורחת |  |
| שרה סויר | זואי טלפורד | דמות משנית | ‏מוזכרת |  |  |  |
| פיליפ אנדרסון | ג'ונתן אריס | דמות אורחת | דמות אורחת | דמות משנית | דמות אורחת | דמות אורחת |
| אלה | טניה מודי | דמות אורחת | דמות אורחת |  |  | דמות אורחת |
| אנתיאה | ליסה מק'אליסטר | דמות אורחת |  | דמות אורחת |  |  |
| מייק סטמפורד | דייוויד נליסט | דמות אורחת | מוזכר | מוזכר | דמות אורחת |  |
| הבלש דימוק | פול צ'קר | דמות אורחת |  |  |  | דמות אורחת |
| איירין אדלר | לארה פאלבר |  | דמות אורחת | דמות אורחת | ‏תצלום | ‏ארכיון שמע |
| ג'נין הוקינס | יסמין אכרם |  |  | דמות משנית | דמות אורחת |  |
| גברת הולמס | ונדה ונטהאם | מוזכרת |  | דמות משנית |  | דמות אורחת |
| אדון הולמס | טימותי קרלטון |  |  | דמות משנית |  | דמות אורחת |
| צ'ארלס אגוסטוס מגנוסן | לארס מיקלסן |  |  | דמות משנית |  | ‏צילום ארכיון |
| קלברטון סמית' | טובי ג'ונס |  |  |  |  | דמות משנית |
| טום | אד בירץ' |  |  | דמות משנית |  |  |
| ארצ'י | אדם גריבס-ניל |  |  | דמות אורחת | דמות אורחת |  |
| ליידי סמולווד | לינדסי דנקאן |  |  | דמות אורחת |  | דמות משנית |
| סר אדווין | סיימון קונץ |  |  | דמות אורחת |  | דמות משנית |
| ביל ויגינס | טום ברוק |  |  | דמות אורחת |  | דמות אורחת |
↑  לואיז אוליבר וטום סטופטון גילמו את שרלוק הולמס הצעיר בסצנות פלאשבק.
↑  אהרון ריצ'רדס גילם את מייקרופט הולמס הצעיר בסצנות פלאשבק.
↑  אינדיקה ווטסון גילמה את יורוס הולמס הצעירה בסצנות פלאשבק.
בנדיקט קמברבאץ' בתפקיד שרלוק הולמס.
מרטין פרימן בתפקיד ג'ון ווטסון.
רופרט גרייבס מגלם את מפקח הבילוש גרג לסטרייד.
אונה סטאבס בתפקיד הגברת הדסון, במהלך הצילומים לסדרה.
מארק גאטיס מגלם את מייקרופט הולמס.
לואיז ברילי מגלמת את מולי הופר.
אנדרו סקוט מגלם את ג'ים מוריארטי.
אמנדה אבינגטון מגלמת את מרי מורסטן.
לארס מיקלסן מגלם את צ'ארלס אוגוסטוס מגנוסן.
טובי ג'ונס מגלם את קולברטון סמית'.