stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס TEFI
היסטוריה

הפרס הוקם באוקטובר 1994.
בשנת 2002 תוכנן לערוך את הטקס באוקטובר אותה שנה, אך עקב אירועי משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה שהתרחש ב-23 באוקטובר, הטקס נדחה ונערך לבסוף בינואר 2003.
בשנת 2007 חברת ההחזקות גזפרום-מדיה (המחזיקה בבעלות על הערוצים NTV ו-ТНТ) סירבה להשתתף בטקס חלוקת הפרס. בשנת 2008 סירבה להשתתף גם VGTRK (שמנהלת את הערוצים רוסיה-1, ערוץ התרבות, ערוץ הספורט וערוץ רוסיה-24).
לאחר שערוצי הטלוויזיה הגדולים ברוסיה סירבו ליטול חלק בטקס חלוקת הפרס, ולדימיר פוזנר, שהיה נשיא האקדמיה הרוסית לטלוויזיה התפטר מתפקידו ובמקומו מונה מיכאיל שבידקוי.
בשנת 2013 VGTRK חדלה להיות חלק ממייסדי האקדמיה ובכך גם חדלה מליטול חלק במימון הפרס והאקדמיה הרוסית לטלוויזיה וזמן קצר לאחר מכן הערוץ הראשון ברוסיה הכריז על סירובו ליטול חלק בפרס בשל העדר תחרות אמיתית, מיכאיל שבידקוי התפטר מתפקידו כנשיא האקדמיה. באפריל 2013 מועצת מייסדי קרן האקדמיה הרוסית לטלוויזיה החליטה להשעות את חלוקת הפרס עד לעריכת שינויים באופן חלוקת הפרס ובחירת הזוכים ובדצמבר 2013 נבחר נשיא חדש לאקדמיה הרוסית לטלוויזיה, לתפקיד מונה אלכסנדר אקופוב שהחליט להעביר את ניהול חלוקת הפרס לידי גוף שהוקם במיוחד לצורך כך בשם "הוועדה לפרסי תעשיית הטלוויזיה" (Комитет индустриальных телевизионных премий).
במרץ 2014 הוכרז על חידוש הפרס ונערך שינוי במספר המועמדים (12 בכל קטגוריה) ואופן ההצבעה. על פי התקנון החדש נקבע שחבר השופטים יורכב מעשרים איש מכל אחד ממייסדי הפרס (בהם הערוץ הראשון, VGTRK, גזפרום מדיה, STS מדיה ו-National Media Group).
בפברואר 2015 מונה מיכאיל שבידקוי ליושב ראש הוועדה לפרסי תעשיית הטלוויזיה.
הפרס > קטגוריות עיקריות

| סדרות ותוכניות | שחקנים ראשיים/שחקני משנה | בימוי | תסריט |
| --- | --- | --- | --- |
| הסדרה הקומית הטובה ביותר | שחקן ראשי בסדרה קומית שחקן משנה בסדרה קומית | בימוי בסדרה קומית | תסריט לסדרה קומית |
| סדרת הדרמה הטובה ביותר | שחקן ראשי בסדרת דרמה שחקן משנה בסדרת דרמה | בימוי בסדרת דרמה | תסריט לסדרת דרמה |
| המיני-סדרה הטובה ביותר | שחקן ראשי במיני-סדרה או בסרט שחקן משנה במיני-סדרה או בסרט  | בימוי במיני-סדרה, סרט טלוויזיה  או ספיישל דרמטי | תסריט לתוכנית אירוח או  תוכנית קומית |
| סדרת ילדים ונוער | שחקנית ראשית בסדרה קומית שחקנית משנה בסדרה קומית | בימוי בתוכנית אירוח | תסריט למיני-סדרה,  סרט טלוויזיה או ספיישל דרמטי |
| תוכנית האירוח, הקומית  או המוזיקה הטובה ביותר | שחקנית ראשית בסדרת דרמה שחקנית משנה בסדרת דרמה |  |  |
| הופעה בולטת בתוכנית אירוח | שחקנית ראשית במיני-סדרה או בסרט שחקנית משנה במיני-סדרה או בסרט |  |  |
סרט הטלוויזיה הטוב ביותר:
טקסי TEFI > 1995—2011

מועמדויות לשידור היומי
     מועמדויות לשידורי ערב
| № | טקס | תקופת סיכום עונת שידור> החל מ | תקופת סיכום עונת שידור> עד | תאריך הטקס | מיקום הטקס | מספר מועמדויות> פרסים נושאיים | מספר מועמדויות> פרסים מיוחדים | רשת שידור |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | TEFI 1995 | 1 בינואר 1994 | 1 בפברואר 1995 | 5 במאי 1995 | התיאטרון האמנותי של מוסקבה | 12 | 2 | "RTR" |  |
| II | TEFI 1996 | 1 בינואר 1995 | 1 בינואר 1996 | 16 במאי 1996 | התיאטרון האקדמי האמנותי של מוסקבה | 12 | 2 | «NTV» |  |
| III | TEFI 1997 | 1 בינואר 1996 | 1 בינואר 1997 | 25 במאי 1997 | התיאטרון האקדמי האמנותי של מוסקבה | 12 | 2 | "ORT" |  |
| IV | TEFI 1998 | 1 בינואר 1997 | 1 בינואר 1998 | 24 במאי 1998 | תיאטרון רוסיה | 19 | 3 | RTR |  |
| V | TEFI 1999 | 1 בינואר 1998 | 1 בינואר 1999 | 27 במאי 1999 | היכל רוסיה | 19 | 2 | RTR |  |
| VI | TEFI 2000 | 1 בינואר 1999 | 31 במאי 2000 | 21 באוקטובר 2000 | היכל רוסיה | 26 | 2 | NTV |  |
| VII | TEFI 2001 | 1 בספטמבר 2000 | 31 במאי 2001 | 26 באוקטובר 2001 | היכל רוסיה | 26 | 2 | NTV |  |
| VIII | TEFI 2002 | 1 ביוני 2001 | 31 במאי 2002 | 31 בינואר 2003 | היכל רוסיה | 26 | 2 | "רוסיה" |  |
| IX | TEFI 2003 | 1 ביוני 2002 | 31 במאי 2002 | 25 בספטמבר 2003 | מלון מריוט רויאל אברורה | 12 |  |  |  |
| IX | TEFI 2003 | 1 ביוני 2002 | 31 במאי 2002 | 26 בספטמבר 2003 | היכל רוסיה | 19 | 2 | הערוץ הראשון |  |
| X | TEFI 2004 | 1 ביוני 2003 | 31 במאי 2004 | 23 בספטמבר 2004 | היכל רוסיה | 15 |  |  |  |
| X | TEFI 2004 | 1 ביוני 2003 | 31 במאי 2004 | 24 בספטמבר 2004 | היכל רוסיה | 22 | 2 | NTV |  |
| XI | TEFI 2005 | 1 ביוני 2004 | 31 במאי 2005 | 16 בנובמבר 2005 | התיאטרון המוסקבאי האופרה החדשה | 26 |  |  |  |
| XI | TEFI 2005 | 1 ביוני 2004 | 31 במאי 2005 | 18 בנובמבר 2005 | היכל רוסיה | 13 | 2 | "רוסיה" |  |
| XII | TEFI 2006 | 1 ביוני 2005 | 31 במאי 2006 | 17 בנובמבר 2006 | בית המוזיקה הלאומי של מוסקבה | 27 | 1 | ‏STS |  |
| XII | TEFI 2006 | 1 ביוני 2005 | 31 במאי 2006 | 23 בנובמבר 2006 | היכל הקונצרטים הגדול | 13 | 1 | ‏STS |  |
| XIII | TEFI 2007 | 1 ביוני 2006 | 31 במאי 2007 | 19 בספטמבר 2007 | היכל רוסיה | 24 |  |  |  |
| XIII | TEFI 2007 | 1 ביוני 2006 | 31 במאי 2007 | 21 בספטמבר 2007 | היכל רוסיה | 16 | 2 | STS |  |
| XIV | TEFI 2008 | 1 ביוני 2007 | 31 במאי 2008 | 25 בספטמבר 2008 | האולם הקטן בארמון הקרמלין הממלכתי | 30 | 2 | - |  |
| XIV | TEFI 2008 | 1 ביוני 2007 | 31 במאי 2008 | 25 בספטמבר 2008 | האולם הקטן בארמון הקרמלין הממלכתי | 18 | 2 | - |  |
| XV | TEFI 2009 | 1 ביוני 2008 | 31 במאי 2009 | 21 בספטמבר 2009 | בית היזמים המרכזי במוסקבה | 26 |  |  |  |
| XV | TEFI 2009 | 1 ביוני 2008 | 31 במאי 2009 | 26 בספטמבר 2009 | תיאטרון מיכאילובסקי בסנקט פטרבורג | 18 | 2 | «ערוץ 5» |  |
| XVI | TEFI 2010 | 1 ביוני 2009 | 31 במאי 2010 | 20 בספטמבר 2010 | מלון רנסאנס מונרך סנטר | 25 | 1 |  |  |
| XVI | TEFI 2010 | 1 ביוני 2009 | 31 במאי 2010 | 25 בספטמבר 2010 | תיאטרון מיכאילובסקי | 19 | 3 | ערוץ 5 |  |
| XVII | TEFI 2011 | 1 ביוני 2010 | 31 באוגוסט 2011 | 25 במאי 2012 | תיאטרון האופרה החדשה | 27 |  |  |  |
| XVII | TEFI 2011 | 1 ביוני 2010 | 31 באוגוסט 2011 | 29 במאי 2012 | תיאטרון המיוזיקל | 21 | 2 | ערוץ 5 |  |
טקסי TEFI > משנת 2014

מועמדויות לשידור היומי
מועמדויות לשידורי ערב
| № | טקס | תקופת סיכום עונת השידור> החל מ | תקופת סיכום עונת השידור> עד | תאריך הטקס | מיקום הטקס | כמות מועמדויות> פרסים נושאיים | כמות מועמדויות> פרסים מיוחדים | רשת שידור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| XVIII | TEFI 2014 | 1 במאי 2013 | 1 במאי 2014 | 26 ביוני 2014 | מרכז הטלוויזיה "אוסטנקינו" | ‏12 |  |  |
| XVIII | TEFI 2014 | 1 במאי 2013 | 1 במאי 2014 | 27 ביוני 2014 | מרכז הטלוויזיה "אוסטנקינו" | 12 | 2 | "רוסיה-1" |
| XIX | TEFI 2015 | 1 ביוני 2014 | 31 במאי 2015 | 25 ביוני 2015 | מרכז הטלוויזיה "אוסטנקינו" | 12 |  |  |
| XIX | TEFI 2015 | 1 ביוני 2014 | 31 במאי 2015 | 25 ביוני 2015 | מרכז הטלוויזיה "אוסטנקינו" | 12 | 2 | ‏REN TV |
| XX | TEFI 2016 | 1 ביוני 2015 | 31 במאי 2016 | 28 ביוני 2016 | מרכז הטלוויזיה "אוסטנקינו" | 14 |  |  |
| XX | TEFI 2016 | 1 ביוני 2015 | 31 במאי 2016 | 28 ביוני 2016 | מרכז הטלוויזיה "אוסטנקינו" | 17 | 3 | ‏NTV |
| XXI | TEFI 2017 | 1 ביוני 2016 | 31 במאי 2017 | 3 באוקטובר 2017 | תיאטרון רוסיה | 14 |  |  |
| XXI | TEFI 2017 | 1 ביוני 2016 | 31 במאי 2017 | 3 באוקטובר 2017 | תיאטרון רוסיה | 19 | 2 | "רוסיה-1" |
| XXII | TEFI 2018 | 1 ביוני 2017 | 31 במאי 2018 | 3 באוקטובר 2018 | בית המוזיקה המוסקבאי | 20 | 4 | "ערוץ 1" |
| XXIII | TEFI 2019 | 1 ביוני 2018 | 31 במאי 2019 | 3 באוקטובר 2019 | בית המוזיקה המוסקבאי | 20 | 4 | "ערוץ 1" |
| XXII | TEFI 2018 | 1 ביוני 2017 | 31 במאי 2018 | 3 באוקטובר 2018 | בית המוזיקה המוסקבאי | 20 | 4 | "ערוץ 1" |
| XXIV | TEFI 2020 | 1 ביוני 2019 | 1 בפברואר 2021 | 1 במאי 2021 | בית המוזיקה המוסקבאי |  |  |  |
ראו גם

פרס APKiT
הערות שוליים

↑  Сегодня российские телеакадемики раздадут «ТЭФИ»!
↑  21 октября 1994 года, Фонд «Академия российского телевидения» // Архив новостей, מידע מתוך האתר הרשמי (ברוסית)
↑  Ъ-Газета — Как телеканалы показывали теракт
↑  Церемония вручения ТЭФИ-2002 пройдет в российской столице, NEWSru,‏ 31 בינואר 2003
↑  Новости NEWSru.com :: НТВ и ТНТ устали от ТЭФИ: оба телеканала вышли из состава учредителей
↑  Новости NEWSru.com :: ВГТРК отказалась участвовать в «ТЭФИ» — главный телеконкурс может исчезнуть
↑  Новости NEWSru.com: Швыдкой сменит Познера на посту президента Академии российского телевидения
↑  Интерфакс: Последние дни ТЭФИ?
↑  Первый канал: Первый канал не будет принимать участие в ТЭФИ-2013
↑  Интерфакс: Швыдкой уходит с поста президента фонда «Академия Российского телевидения»
↑  Подписан Меморандум о создании «Комитета индустриальных телевизионных премий»|publisher=Национальная Ассоциация телерадиовещателей
↑  ТЭФИ начинает приём работ, Корченкова Наталья, Коммерсантъ
↑  Новая ТЭФИ вернулась к старому
צ'ארלס אליוט

צְ'אַרְלְס אֵלִיּוֹט (באנגלית: Charles Elliot;‏ 15 באוגוסט 1801 – 9 בספטמבר 1875) היה אדמירל בצי המלכותי הבריטי, אשר שירת כמנהל האדמיניסטרטיבי הראשון של מושבת הונג קונג הבריטית וכמושל מספר מושבות אי של האימפריה הבריטית. נודע במיוחד על פועלו בניסיון להביא להסדר במלחמת האופיום הראשונה.
ביוגרפיה

בנם של יו ומרגרט אליוט, נולד בשנת 1801, בעיר דרזדן, נסיכות הבוחר מסקסוניה, האימפריה הרומית הקדושה, שם כיהן אביו כשגריר הבריטי. בשנת 1815 הוא נכנס לצי המלכותי לשירות באיים המלדיביים ובחופי מזרח אפריקה. הוא פרש מהצי בשנת 1828 כדי להיכנס לשירות הקולוניאלי.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

בשנת 1830 מונה למגן עבדים בגיאנה, שם הפך למובטל. בשנת 1834 הוא הפך למזכיר נציבי הסחר בסין, דאז שושלת צ'ינג, ואחרי 1835 התמנה למפקח על הסחר וממלא מקום בגואנגג'ואו. לפיכך הוא היה אחראי על קשרי הסחר האנגלים בתקופה בה הרשויות הסיניות החלו במאמצים לעצור את תנועת האופיום הבלתי חוקית שניהלו סוחרים בריטים והיה אחראי במידה רבה לפרוץ מלחמת האופיום בשנת 1840.
לאחר שתקף מבצרים סיניים בנמל גואנגג'ואו, בינואר 1841 הוא ובעל הסמכות הסיני חתמו על הסכם, אמנת צ'ואנפי לפיו הסינים ישלמו 6 מיליון לירה שטרלינג על השמדת האופיום הבריטי ויפסיקו לכנות את הבריטים "ברברים" בעוד מצדם הבריטים ישלמו 6 מיליון שטרלינג למען האי המבודד של הונג קונג, סחר האופיום יופסק ושגרירים יוחלפו בין המדינות.
הסכם זה שהתגלה כבלתי מקובל על שתי הממשלות הביא לפיטורו הסופי של אליוט בהוראת השר לענייני חוץ הנרי טמפל, הוויקונט השלישי מפלמרסטון (לעתיד ראש ממשלת בריטניה).
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת

אליוט הוקצה מחדש וב-6 באוגוסט 1842, הגיע למפרץ גלווסטון, טקסס, כשגריר הבריטי בתוך הרפובליקה של טקסס. בתפקיד זה אליוט דגל בביטול העבדות בטקסס, פעל למען הקמת סחר חופשי והדגיש את החשיבות של הבטחת שלום עם מקסיקו. הוא הפך לחבר אישי ואמין של הנשיאים סם יוסטון והנסון ג'ונס.
כביכול בהוראת יוסטון, הוא עבד עם השגריר הבריטי במקסיקו סיטי למען שביתת נשק בין טקסס למקסיקו בשנת 1843 והיה מרכיב בהבטחת שחרורם של כמה שבויים.
בגלל היתרון של התמיכה הבריטית לטקסס חופשית ועצמאית, אליוט פעל באופן אקטיבי נגד סיפוח טקסס לתוך ארצות הברית. בשנת 1845, באישור הנשיא ג'ונס, נסע למקסיקו כדי להשיג אמנה המבטיחה את הכרת הממשלה של אנטוניו לופס דה סנטה אנה בעצמאות טקסס בתנאי שטקסס לא תסופח. הוא החזיר את האמנה לטקסס, אך טקסנים הצביעו לסיפוח בהעדפה לעצמאות שהוכרה על ידי מקסיקו ומובטחת על ידי אנגליה.
ביוגרפיה > אישיות

אליוט, שכונה בעיתונות "האיש בכובע הלבן", היה נושא להערות רבות בעיתונים במהלך מחלוקת הסיפוח של טקסס. הוא קיבל הוראה לחזור לבריטניה לאחר סיום הסיפוח מבחינה רשמית. הוא שירת בתור מושל ברמודה בין השנים 1846 ל-1854, טרינידד בין השנים 1854 ל-1856, וסנט הלנה בין השנים 1863 ל-1869. ב-1856 הוא היה מועמד לתפקיד אזרחי, ועיטורי הכבוד שלו בצי הבריטי הביאו אותו לדרגת אדמירל בספטמבר 1865. אליוט היה נשוי ונולד לו לפחות ילד אחד. הוא נפטר בווייטקומב, דבון, אנגליה, האימפריה הבריטית ב-9 בספטמבר 1875.
צ'ודניב

צ'ודניב (אוקראינית: Чуднів; יידיש: טשודנאוו) היא עיר במחוז ז'יטומיר שבאוקראינה.
היסטוריה

העיר מוזכרת לראשונה במסמכים משנת 1416.
ב-1660, בין התאריכים 27 בספטמבר ל-4 בנובמבר, התנהל במקום קרב צ'ודנוב, אשר היה חלק ממלחמת רוסיה–פולין (1654–1667), והסתיים בניצחון פולני.
היסטוריה > יהודי העיר

בין השנים 1906 - 1908 כיהן  בעיר רבי אברהם יהושע השיל טברסקי (צ'ודנוב) כאדמו"ר מלויעב, ולאחר מכן עבר לגור במאזיר.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה ושואת יהודי העיר

בין מלחמות העולם נמנו בעיר כ-4,000 יהודים, כמחצית מתושביה. ב-7 ביולי 1941 נכבשה העיר בידי הוורמאכט, ויהודיה רוכזו בגטו שהוקם בה, בו סבלו מרעב, מחובת ביצוע עבודות כפייה וממעשי התעללות ורצח.
ב-9 בספטמבר 1941 הובלו במשאיות כ-900 מיהודי הגטו שבעיר לבורות ירי בפארק המקומי, שם נרצחו. ב-16 באוקטובר 1941 רצחו הגרמנים והשוטרים האוקראינים בבורות סמוכים למעלה מ-1,700 יהודים נוספים מהגטו, תוך קבורת חלק מהילדים בחיים. ב-21 באוקטובר 1941 חוסל סופית גטו צ'ודניב.
דמוגרפיה

להלן טבלה הממחישה את התפתחות האוכלוסייה בעיר:
| שנה | מספר תושבים |
| --- | --- |
1897: 10,500
1923: 2,836
1926: 7,871
1959: 5,903
1970: 6,430
1979: 7,390
1989: 6,791
2001: 6,450
2013: 5,794
הערות שוליים

↑  צ'ודנוב(Chudnov), באנציקלופדיה של הגטאות, באתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531059005171  LCCN: n93109603  VIAF: 145569291   WorldCat (עם VIAF): 145569291
צ'ארלס אייבס

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1874 דאנברי, ארצות הברית 
 פטירה:  19 במאי 1954 (בגיל 79) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Wooster Cemetery 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת הרווארד, בית הספר הופקינס 
 סוגה:  סימפוניה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר למוזיקה (1947) 
 charlesives.org
 פרופיל ב-IMDb
 
אייבס בסביבות 1889
צ'ארלס אייבס (באנגלית: Charles Edward Ives; 20 באוקטובר 1874 - 19 במאי 1954) היה מלחין אמריקאי. הוא נחשב בעיני רבים כאחד המלחינים האמריקאים הראשונים, שחשיבותם עברה את גבולות ארצות הברית אל העולם הרחב. בתקופת חייו לא נהנה אייבס מהכרה של ממש במוזיקה שלו, ורבות מיצירותיו לא הגיעו במשך שנים לכלל ביצוע. במשך השנים התקבל אייבס כאחד ה"מקורות האמריקאים", מלחין העובד בסגנון אמריקאי בלבד, שהמוזיקה שלו שזורה נעימות אמריקאיות וחדורה בתחושת האפשרויות הטמונות בה.
ביוגרפיה

צ'ארלס אייבס נולד בדאנברי שבקונטיקט, בן לג'ורג' אייבס, שהיה מנצח תזמורת צבאית במלחמת האזרחים האמריקנית. סביר להניח, שההאזנה לנגינת התזמורת הצבאית של אביו בכיכר העיר של דאנברי, במקביל לנגינת תזמורות אחרות מסביב לכיכר, טבעה את חותמה בילד צ'ארלס. ג'ורג' אייבס בנה לעצמו פסנתר ברבעי טונים והדריך את בנו בגישה ייחודית לתאוריה של המוזיקה, שכללה עידוד להתנסות בהרמוניות בי-טונאליות ופולי-טונאליות. אייבס דחה את המוזיקה הטונאלית שנים לפני שארנולד שנברג בחר באטונאליות ליצירותיו.
אייבס עבר לניו הייבן שבקונטיקט, בשנת 1893 ובספטמבר 1894 החל את לימודיו באוניברסיטת ייל אצל הוריישו פרקר והרחיב את היקף לימודיו באוניברסיטה להוסיף מקצועות רבים ושונים, כולל יוונית, לטינית, מתמטיקה וספרות.
אחרי סיום לימודיו בייל, עסק אייבס בביטוח, מתוך מניעים אלטרואיסטיים - הוא ביקש להיות מגן לאלמנות ויתומים. סוכנות הביטוח שלו הצליחה יפה והוא היה למיליונר. בזמנו הפנוי המשיך לחבר מוזיקה ועבד, עד נישואיו, כנגן עוגב בכנסיות בערים שונות. במשך חייו סבל ממה שכינה התקפי לב, שהראשון שבהם פקד אותו ב-1907. אחרי שהתאושש מן ההתקף הראשון, נכנס אייבס לתקופת יצירה פורייה במיוחד.
אחרי נישואיו המשיך אייבס, בהצלחה מרשימה, בעסקי הביטוח ובמקביל הלחין בשפע, עד שמחלת לב וסוכרת ריתקו אותו למיטה משנת 1918 וצימצמו מאוד את היקף כתיבתו. יצירתו האחרונה, השיר "זריחת השמש", נכתבה באוגוסט 1926. בשנת 1922 הוציא לאור את 114 השירים, שמייצגים את היקף יצירתו כמלחין וכוללים שירים אמנותיים, שירים שכתב בנעוריו ובצעירותו ושירים דיסוננטיים מאוד, כמו "הרוב".
הפרטיטורות של אייבס היו כתב חרטומים, עד שהרשה לבסוף להנרי קואל, אליוט קרטר ואחרים מחסידיו הנלהבים לארגן אותן. במאי 1946 הסדיר קרטר באוניברסיטת קולומביה ביצועי בכורה לשתיים מיצירותיו, "השאלה ללא מענה" ו"סנטרל פארק בחשיכה", שהביצוע היחיד שזכו לו עד אז היה ב-1907, כפרקי ביניים בתיאטרון בניו יורק.
אייבס נחשב לאבי המודרניזם האמריקאי במוזיקה על כל זניו. אהרן קופלנד ירש את נטייתו למוזיקה עממית, אדגר וארז היה ממשיכו בכלי הקשה וג'ון קייג' הלך בדרכו בהתנגדות לשמרנות ובבוז לכלי נגינה. פייר בולז, בבואו לארצות הברית, היה מוכן להכיר רק באייבס כמלחין אמריקאי. "השאלה ללא מענה" שימשה את ליאונרד ברנשטיין בהרצאותיו באוניברסיטת הרווארד, אחרי שביצע אותה במוסקבה.
תאוריות רבות ניסו להסביר את הדומיה ששרתה עליו בשלהי חייו, מאז 1927 עד מותו, מצב ללא הסבר, המזכיר את השתיקה המסתורית שאפיינה את עשרות השנים האחרונות בחייו של ז'אן סיבליוס, שגם הוא הפסיק להלחין בערך באותו זמן. אף כי אייבס הפסיק להלחין וסבל מבריאות רופפת, הוא המשיך לעבד ולתקן את יצירותיו הקודמות ואף פיקח על ביצועי בכורה של המוזיקה שלו. ב-1930 פרש מעבודת הביטוח והתפנה לעסוק בעבודתו המוזיקלית, אם כי לא חיבר עוד מוזיקה חדשה. בשנות ה-40' תיקן ושינה את "סונאטת קונקורד" שלו, המתארת בחיבה ובהומור, ללא יראת כבוד יתרה, סופרים דגולים בני מסצ'וסטס - ראלף ולדו אמרסון, נתניאל הות'ורן, לואיזה מיי אלקוט והנרי דייוויד תורו - והוציא אותה לאור ב-1947 (גרסה מוקדמת של הסונאטה וספר הפרוזה הנלווה אליה, "מאמרים לפני סונאטה", הודפסו באופן פרטי ב-1920). הסונאטה קשה ביותר לנגינה.
אייבס מת בניו יורק בשנת 1954.
מבחר מיצירותיו

"שלושה מקומות בניו אינגלנד" ביצוע בכורה בניו יורק, 10.1.31, בניצוח ניקולס סלונימסקי
הסימפוניה הרביעית הכוראלית, ביצוע בכורה בניו יורק, 26.4.65, לאופולד סטוקובסקי
סונאטה לפסנתר מס' 1 "זיכרונות מקונטיקט הכפרית" (1909)
סונאטה לפסנתר מס' 2 "קונקורד" (1920)
"השאלה ללא מענה", 11.5.46, אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק
"סנטרל פארק בחשיכה", 11.5.46, אוניברסיטת קולומביה, ניו יורק
"סימפוניית היקום" (לא גמורה) (1911-1916), הושלמה על ידי לארי אוסטין
"לינקולן, איש העם הדגול", למקהלה ותזמורת (1912)
"סימפוניית חגים" (1904-1913)
סימפוניה מס' 3 (1908-1910), עליה זכה בפרס פוליצר למוזיקה ב-1947
שלושה מערכים תזמורתיים
שתי רביעיות מיתרים
ארבע סונאטות לכינור
לקריאה נוספת

Geoffrey Block, Charles Ives: a bio-bibliography (New York, Greenwood Press, 1988) — comprehensive bibliography
J. Peter Burkholder, All Made of Tunes: Charles Ives and the Uses of Musical Borrowing (New Haven, Yale University Press, 1995) — a study of Charles Ives's use of borrowed musical material and modeling
J. Peter Burkholder (editor), Charles Ives and His World (Princeton University Press, 1996) — a selection of new essays, Ives's letters and contemporary reviews
Henry & Sidney Cowell, Charles Ives and His Music (Oxford University Press, 1969) — the first serious study of Ives's life and works by his friend and fellow composer Cowell
John Kirkpatrick (editor), Charles E. Ives: Memos (Calder & Boyars, 1973) — a collection of Ives's writings
James B. Sinclair, A Descriptive Catalogue of the Music of Charles Ives (Yale University Press, 1999) — comprehensive catalogue of works
Jan Swafford, Charles Ives: A Life with Music (New York, W. W. Norton, 1996) — standard biography and examination of Ives's work
Multitasking, an episode of The Infinite Mind public radio program (Cambridge, MA, Lichtenstein Creative Media, 2005), a report on Charles Ives and his integration of multitasking into his compositions.
‏114 שירים 104
פרדוקס הסבא

פרדוקס הסבא הוא פרדוקס של מסע בזמן האומר "אתה נוסע לאחור בזמן והורג את סבך לפני שזה פגש את סבתך. בכך מנעת את לידתו של אחד מהוריך, ובהכרח גם את לידתך, אם כן - כיצד יכולת להרוג את סבך?".
היסטוריה

הפרדוקס הופיע מספר פעמים בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20. הוא מופיע למשל בסיפור קצר של צ'ארלס קלוקי שהתפרסם בשנת 1929. הפרדוקס מופיע גם בסיפור נתן שכנר שפורסם בדצמבר 1933.
הפרדוקס הופיע בשנות ה-40 בסיפור של סופר והעיתונאי הצרפתי רנה בארז'אבל "Le Voyageur Imprudent" (בתרגום חופשי: הנוסע הפזיז).
מאז, השימוש בפרדוקס בקרב יוצרי המדע הבדיוני נעשה נפוץ מאוד בספרות ובסרטים, בווריאציות שונות. כאשר אולי הדוגמה המפורסמת מכולן היא טרילוגיית הסרטים "בחזרה לעתיד", בה מועלית השאלה - האם ניתן כלל לשנות את העבר? מוטיב אשר חוזר ונשנה בהרבה מהיצירות שעוסקות בנושא.
הפתרון המקובל לפרדוקס הוא שלילה של האפשרות למסע אחורה בזמן.
הפתרון של עולמות מקבילים

אחד הפתרונות לפרדוקס זה נעוץ בתפיסת יקומים מקבילים.
אם אתה חוזר אחורה בזמן והורג את סבך, אתה עושה את זה ביקום מקביל בלי שהתוצאה תשפיע עליך. בכל מקרה קיומך לא נמחק מהיקום המקורי שלך.
הסיפור הקצר של אלפרד בסטר "האיש שהרג את מוחמד" משתמש בהנחת היסוד הזאת. 
לפי פירוש העולמות המרובים של תורת הקוונטים בכל נקודת זמן במהלך ההיסטוריה רצף המרחב-זמן מתפצל וכך מתקיימים אינסוף עולמות מקבילים. על פי פירוש זה, אם הרגת את סבך שאמור להיות המסובב שיביא אותך לעולם, ופגעת במהלך ההיסטוריה, בעצם אתה נכנס למרחב-זמן חדש שבו סבך מת ואי לכך אתה לא נולדת.
פתרון הפעולה המוגבלת

פתרון אחר נעוץ בטענה שלו היית נוסע אחורה בזמן חוקי הטבע פשוט ימנעו מעצמם לעשות כל דבר שיימנע כתוצאה מהמסע בזמן לקרות. תאוריה זו מביאה לחשש לגבי דטרמיניזם - אי-קיום רצון חופשי. במודל כזה רצון חופשי הוא בגדר אשליה. תאוריה זו אף טוענת כי סיבתיות צריכה להיות קבועה, כלומר ששום דבר לא יכול להיווצר מהיעדר סיבה. בעוד יש תאוריות שנאחזות בטענה שאירועים יכולים להישאר קבועים גם אם הסיבה הראשונית כפועל יוצא חוסלה. יש גם אפשרות שפעולות יזומות במסגרת מסעות בזמן ייושמו אבל לא די בהצלחה כדי שתוצאתן תימחק.
לקריאה נוספת

מריוס כהן, פרדוקסים של מסע בזמן, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח, פורסם לראשונה בגליליאו גיליון מספר 67, מרץ 2004.
הערות שוליים

↑  Charles Cloukey, Paradox, Amazing Stories Quarterly, Summer 1929, page 392
↑  Ancestral Voices
פרדוקס המעטפות

פרדוקס המעטפות הוא מעין פרדוקס בתורת ההסתברות, המתרגם תנאי התחלה מעורפלים לבעיית-החלטה שבה שתי אלטרנטיבות אשר הבחירה בכל אחת מהן נראית יותר סבירה מהבחירה באחרת.
בניסוח המקובל של הפרדוקס, נתונות שתי מעטפות. באחת המעטפות ישנו סכום כסף מסוים (X) ובשנייה סכום כפול (2X). משתתף מקבל אחת מן המעטפות, בסיכויים שווים, ונשאל האם ברצונו לעבור ממה שקיבל למעטפה השנייה.
המשתתף מוצא במעטפה שלו סכום Y. מנקודת המבט שלו, יש שתי אפשרויות: או שבמעטפות יש Y ו-2Y (ואז, אם הוא מחליף, הוא מרוויח Y), או שבמעטפות יש Y ו-Y/2 (ואז, אם הוא מחליף, הוא מפסיד Y/2). מכיוון שלכאורה שני המקרים סבירים באותה מידה, עדיף להחליף, משום שהרווח הפוטנציאלי כפול מההפסד הפוטנציאלי (כלומר להחלפה תוחלת חיובית, ולכן היא כדאית).
הנימוק הזה נכון לכל Y. כלומר - אפשר היה לבחור את המעטפה הראשונה ולא לפתוח אותה, ולפי אותו שיקול כדאי להחליף מעטפות בלי קשר לתכולת המעטפה הראשונה. הייתכן? הרי אם לא פתחנו את המעטפה, מה מבדיל אותה מן המעטפה השנייה? ואם לא פתחנו את המעטפות עדיין, גם את המעטפה השנייה כדאי להחליף, ולחזור לראשונה.
חקר התנהגות האנשים כאשר עליהם לקבל החלטה בסיטואציה זו משתייך לענף קבלת ההחלטות.
פתרון הפרדוקס

הפרדוקס מנוסח תוך התעלמות מן התהליך המשמש להגרלת הסכום המקורי, X. בפועל, כל "בחירה" מחייבת תהליך של בחירה - התפלגות א-פריורית שממנה הסכום הזה נבחר.
מרגע שקיימת התפלגות כזו, גם אם היא אינה ידועה למשתתף, אפשר, עקרונית, לחשב את הסיכוי להרוויח (לעבור מ-Y ל-2Y) לעומת הסיכוי להפסיד (לעבור מ-Y ל-Y/2). ביתר פירוט, כאשר הסכום Y במעטפה הראשונה ידוע, ההתפלגות א-פריורי של X קובעת את הסיכויים שהמעטפה השנייה תכיל 2Y או Y/2, ואם מן העובדה ש- Y=a אפשר להסיק ש- X שווה ל-a או ל-a/2 בסיכויים שווים, אז גם הסיכוי א-פריורי של X=a חייב להיות שווה לזה ש- X=a/2.
התפלגות כזו, הנקראת התפלגות אחידה, ובה הסיכויים שווים, אינה קיימת בקטע אינסופי כמו כל הישר הממשי. לכן, במעבר על כל האפשרויות, היתרון שברווח הגדול יותר מתאזן בכך שבדרך כלל הסיכויים להפסיד גדולים מן הסיכויים להרוויח.
לשם המחשה, נניח ש- X נבחר באקראי באמצעות התפלגות שאינה מתאפסת רק בקטע מ-0 עד גבול מסוים, s (ולא עד אינסוף). כלומר הסיכוי ש-X גדול מ-s הוא אפס. כמו קודם, במעטפות נמצאים הסכומים X ו-2X. אם הסכום Y שאנחנו מוצאים במעטפה קטן מ-s, אז X יכול להיות Y או Y/2, ושני המקרים סבירים באותה מידה. במקרה כזה כדאי להחליף. לעומת זאת, אם מצאנו Y גדול מ-s, לא ייתכן ש-X=Y (משום ש- X מוגבל לתחום מ-0 עד s), לכן X=Y/2 הוא הסכום שבמעטפה השנייה, ואז לא נחליף.
השוואת האלטרנטיבות

אפשר לסמן ב-Y את תכולת המעטפה הראשונה, כפי שעשינו לעיל, וב- Z את תכולת המעטפה השנייה. הקשר בין Y ו-Z הדוק למדי: אחד מהם שווה לערך X, והשני שווה ל-2X. לאחר שהתגלה הערך של Y, אנחנו נדרשים לבחור בין המעטפה הראשונה (זכייה ב-Y, הידוע בשלב זה), לבין המעטפה השנייה (תוספת של Z-Y, כאשר Y ידוע). אם התוחלת של X סופית, החישוב מראה שהתוחלת של Z-Y שווה לאפס וההחלפה מהווה הימור המאוזן לכאן או לכאן. ישנן גרסאות של הפרדוקס (ראו במיוחד פרדוקס סנט-פטרסבורג) שבהן התוחלת של X אינה סופית, ואז הטור הנדרש לחישוב התוחלת של Z-Y אינו מתכנס בהחלט. אף ש-  \ (Y-Z)+(Z-Y)=0, אפשר לתכנן את ההתפלגות כך שהתוחלות של Y-Z ושל Z-Y תתבדרנה שתיהן לאינסוף, וכך יראה שכל מעטפה עדיפה על חברתה. השגיאה כאן נעוצה בהנחה שאפשר להכריע בין אלטרנטיבות על-פי השוואת תוחלות, גם כאשר אלו אינן מוגדרות היטב.
בעיה דומה

יש בעיית החלפה דומה, שבה התוצאה מפתיעה גם אם אינה פרדוקסלית.
התשובה המפתיעה היא "כן". אף על פי שלמשתתף אין שום מידע מעבר לסכום שבידו, הוא יכול לעשות זאת. הדרך היא כדלקמן:
הוא מגריל מספר ממשי כלשהו (דרך ההגרלה איננה חשובה כל עוד לכל אינטרוול יש הסתברות חיובית). אם המספר שיצא קטן מהסכום שבידו, הוא משאיר אותו, אחרת מחליף. 

הסיבה שזה עובד היא: נסמן את הסכום במעטפה הגדולה ב-X, בקטנה ב-Y, ואת המספר שהוגרל ב-R. כעת,
אם R<Y, המשתתף בכל מקרה יישאר עם הסכום שלו, ולכן ינצח אם ורק אם הוא קיבל בהתחלה את המעטפה עם ה-X (הסתברות 50%).
אם R>X, המשתתף בכל מקרה יחליף את המעטפות, ולכן ינצח אם ורק אם הוא קיבל בהתחלה את המעטפה עם ה-Y (הסתברות 50%).
אם X>R>Y, המשתתף יסיים עם X בכל מקרה.
בסך הכול אפשר לראות שההסתברות שהמשתתף ינצח גדולה מ-50% כרצוי.
ראו גם

בעיית מונטי הול
בעיית היפהפייה הנרדמת
הערות שוליים

↑  נניח גם שדרך ההגרלה נותנת לכל מספר ממשי הסתברות 0 כדי למנוע את הצורך להסתכל על מקרים של שוויון.