stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פקונדו ארנה
חיים אישיים

בין השנים 1996–2006 ארנה ניהל מערכת יחסים עם השחקנית הארגנטינאית איסבל מסדו. השניים נפרדו לאחר עשר שנות זוגיות.
בשנת 2007 הכיר את בת זוגו מריה סוסני. לזוג בת וזוג תאומים.
סדרות טלוויזיה

| שנה | תוכנית | דמות | פרסים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Canto Rodado | רומיאו |  |
| 1993 | La flaca escopeta | פקונדו |  |
| 1994 | קומדיה גבוה - Alta Comedia | - |  |
| 1994 | מארקו המועמד - Marco el candidato | ווילי כסירונה |  |
| 1995 | פנינה שחורה - Perla Negra | לאונרדו בסטידס |  |
| 1996 | Montaña rusa, otra vuelta | ווילי | טלנובלה |
| 1996 | זינגרה | רודולפו "רודי" מורטי |  |
| 1996 | משוחררים - Sueltos | איגנסיו |  |
| 1997 | קטנטנות | אלחו ומנואל (תאומים זהים) |  |
| 1998–1999 | בובה פראית | איבו דיקרלו | על תפקידו כאיבו ב"בובה פראית" ופרס נוסף בו זכתה הטלנובלה, שהוכרזה "הטלנובלה הטובה של השנה" פעמיים ברציפות |
| 2000 | זמן סופי - Tiempo final (La entrega) | פאבלו |  |
| 2000 | שכנים טובים - Buenos Vecinos | דייגו פיניז'וס |  |
| 2001 | יאגו תשוקת מורנה - Yago Pasión Morena | יאגו ואלדס / פביו סירניו.   | כתב, חיבר ושר את מנגינת שיר הנושא - "Yago Pasión Morena" קבלת מרטין פיירו על תפקידו ביאגו ופרס לטלנובלה. |
| 2002 | סנטרל 099 - Central 099 | תומאס לדסמה / דייגו רובלס | קבלת פרס מרטין פיירו על תפקידו בסנטרל 099 וזכיית הטלנובלה כטובה ביותר של אותה שנה |
| 2004 | לב אמיץ - Padre Coraje | קורחה / האב חואן / גבריאל חאורגי | קבלת פרס מרטין פיירו על תפקידו בלב אמיץ. הטלנובלה הייתה המנצחת הגדולה של הטקס באותה שנה וזכתה במגוון פרסים |
| 2006 | חיים שלי - Sos Mi Vida | מרטין קסאדה |  |
| 2008 | חיים גנובים - VIDAS ROBADAS | באוטיסטה | הסדרה קיבלה את "פרס הזהב" |
| 2011 | Cuando me sonreís | גאסטון מורפי | תפקיד ראשי; 100 פרקים |
| 2013 | מתחזים- farsantes | אלברטו מריני |  |
| 2014–2015 | יום ולילה | ויקטוריו "ויקו" וילה | תפקיד ראשי |
| 2017 | אני רוצה לחיות לצידך | ויקטור |  |
| 2019 | ויקטוריה הקטנה | אנטוניו טיסקורניה | תפקיד ראשי; 53 פרקים |
סרטי קולנוע

| שנה | סרט |
| --- | --- |
2001: קטנטנות-פינת האור
2001: הבריחה
2007: לגעת בשמיים
2010: המים של סוף העולם
הופעות אחרות

הופעה בתיאטרון במחזה "מבקרים את מר גרין" שעליה זכה בפרס "תגלית השנה בתיאטרון".
ביקר בישראל בשנת 2000 והשתתף בטקס "ויוה 2000" שערך ערוץ "ויוה". את הזוכים בחר קהל הצופים.
היה מועמד בתור "שחקן הטלנובלות הטוב ביותר" על תפקידו ב"בובה פראית" וזכה. "בובה פראית" זכתה גם היא בפרס "הטלנובלה הטובה ביותר".
סוויסלץ' (מחוז מוהילב)

| --- | --- |
כנסייה בסוויסלץ'
כנסייה בסוויסלץ'
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  מוהילב (מחוז) מוהילב
 מחוז משנה:  אסיפוביצ'י
 גובה:  148 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  678 (2009)
 קואורדינטות:  53°26′14″N 28°58′14″E﻿ / ﻿53.437222222222°N 28.970555555556°E﻿ / 53.437222222222; 28.970555555556 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בלארוס מוגדלת) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהסוויסלץ'(למפת בלארוס רגילה) מינסק פינסק ברסט הומל גרודנו מוהילב ויטבסק אוקראינה פולין ליטא לטביה רוסיהסוויסלץ'(למפת מחוז מוהילב רגילה) מוהילב בוברויסק הורקי אסיפוביצ'י קריצ'ב רוסיה הומל מינסק ויטבסקסוויסלץ'(למפת מחוז מוהילב מוגדלת) מוהילב בוברויסק הורקי אסיפוביצ'י קריצ'ב רוסיה הומל מינסק ויטבסקסוויסלץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סוויסלץ' (בבלארוסית: ‏Свiслачקובץ:Be-Свiслач.oga‏Ⓘ‏; בפולנית: Świsłocz, שוויסלוץ'; ברוסית: Свислочь, סוויסלוץ'; מכונה לעיתים ביידיש: סוויסלאָוויטש, סוויסלוביץ') היא עיירה במחוז משנה אסיפוביצ'י במחוז מוהילב בבלארוס. העיירה נמצאת במקום בו נשפך נהר סווסלץ' אל נהר ברזינה, כ-25 קילומטרים צפון-מזרחית לעיר אסיפוביצ'י וכ-150 קילומטרים דרום-מערבית לבירת המחוז מוהילב. בעיירה מתגוררם 678 תושבים (נכון ל-2009).
היסטוריה

ההתיישבות במקום החלה באזור המאה ה-12, אז נבנתה במקום טירה ועיירה, שהפכה למרכז אזורי בתוך הדוכסות הגדולה של ליטא. העיירה הותקפה ונחרבה בהתקפות של טטרים ושל נסיכות מוסקבה במאה ה-16. במאה ה-17 סוויסלץ' עברה לבעלותם של אצילי משפחת רדזיוויל.
לאחר חלוקת פולין ב-1793 האזור נכלל בשטחי האימפריה הרוסית, כחלק מפלך מינסק. בעיירה התקיימו ירידים פעמיים בשנה.
ב-1918, בסוף מלחמת העולם הראשונה, האזור נכבש לזמן קצר על ידי הקיסרות הגרמנית. לאחר מכן היה חלק מהרפובליקה העממית של בלארוס קצרת הימים וכעבור זמן קצר הפך לחלק מהרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית במסגרת ברית המועצות. למשך שנים ספורות סוויסלץ' הייתה בירת מחוז משנה.
ב-29 ביוני 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, סוויסלץ' נכבשה על ידי כוחות גרמניה הנאצית, והייתה תחת שלטון גרמני עד ששוחררה על ידי הצבא האדום ב-17 ביולי 1944.
הקהילה היהודית

העדויות הראשונות לקהילה יהודית במקום הם ממסמך שמראה שהקהילה שילמה מיסים לשלטון ב-1717. ב-1766 התגוררו בסוויסלוץ' כ-100 יהודים.
ב-1870 היו בעיירה בית כנסת, ישיבה וכמה חדרים. ב-1897 הקהילה הגיעה לשיא גודלה, עם 1,120 יהודים שהיו יותר מ-62% מכלל התושבים. בתחילת המאה ה-20 הוקם בעיירה בית ספר יהודי פרטי.
לאחר מלחמת העולם הראשונה ועליית השלטון הסובייטי הקהילה הצטמצמה באופן משמעותי - ב-1923 נמנו 831 יהודים וב-1926 היו 742 יהודים, 41% בלבד מכלל העיירה. בנוסף על כך השלטון הסובייטי פעל למיגור הדתות, והיהדות בפרט, בקרב תושבי העיר, אך היהודים הדתיים הצליחו לקיים בסתר קבורה יהודית וחגי ישראל. בשלב הזה מרבית היהודים היו בעלי מלאכה, חקלאים או עסקו במסחר בהיקף קטן.
הקהילה היהודית > השואה ולאחריה

זמן קצר לאחר תחילת השלטון הנאצי ב-1941 היהודים צוו ללבוש טלאי צהוב, אך בעיירה לא הוקם גטו מסודר בדומה לעיירות אחרות בסביבה. ביולי ובאוגוסט הגרמנים לקחו קבוצות קטנות יחסית של יהודים, במצטבר כמה עשרות, אל מחוץ לעיירה, לרוב בטענה של "עבודות", ורצחו אותם באזור נהר ברזינה.
ב-8 באוקטובר נלקחה קבוצה בגודל לא ידוע של גברים מסוויסלץ' ומיליזבה (בלא') אל יער וירקאו בין הכפרים וירקאו (בלא') וליאניואוקה (בלא') והם נרצחו שם בבור הריגה. ב-14 באוקטובר יתר היהודים שנותרו בעיירה רוכזו והובאו לאותו היער ונרצחו אף הם בבור הריגה. מספר הקורבנות הכולל בקרב יהודי סוויסלוץ' לא ידוע, אך ידועים שמותיהם של כ-200 מתוך הקורבנות; ב-2018 נמצא יומן של תושב גוי בעיירה ממלחמת העולם השנייה בו נאמר שלמעלה מאלף יהודים נרצחו, אך נתון זה סותר עדויות על גודל הקהילה היהודית ערב השואה.
יהודים מעטים מקרב הקהילה הצליחו לשרוד את השואה בדרכים שונות, חלקם חזרו לעיירה לאחר מכן אך לא קיימו חיי קהילה או אורח חיים יהודי ונטמעו יחסית בקרב הקהילה הכללית. לאחר המלחמה הניצולים שחזרו הצליחו להעביר את הקורבנות מאתר הטבח לקבורה ראויה בבית הקברות היהודי של העיר הקרובה בוברויסק והוקמה שם אנדרטה לזכרם.
הקהילה היהודית > רבני העיירה

הרב זאב וולף טורבוביץ (כיהן מה'תרכ"ו (1866) עד ה'תרל"ה (1875) - כיהן לאחר מכן כרב בקלצק, בוולפא (אנ') ובקרוז'.
הרב אברהם משה שבלוב (כיהן מהה'תרל"ו (1876 עד מותו בה'תרמ"ב (1882)
הרב יוסף קוקס (קוקעס/קוקיס; כיהן בתקופה כלשהי בין הרב טורבוביץ והרב אלפרט) - כיהן גם בצ'ריקוב, פרופויסק, שוורזנה, שאצק (אנ') וברעזין. בעל הספרים "עדות ביהוסף" ו"עלי הגיון"
הרב מרדכי דוד אלפרט (אנ') (כיהן מה'תרנ"ב (1892) עד מותו בה'תרע"ט (1918) - כיהן כרב לפני כן באורלה ובמורדי, ובמקביל לכהותנו בסווסלוץ' היה דיין במינסק. חותנו של הרב שמעון יעקב גליקסברג וסבו של הצייר חיים גליקסברג.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסיית יישובים במחוז מוהילב בהתאם למפקד 2009 (ברוסית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19  Смиловицкий, Леонид (2019-11-07). "По следам еврейских кладбищ Беларуси. Свислочь" [בעקבות בתי הקברות היהודיים של בלארוס. סוויסלץ']. Мастерская (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2021-05-18. נבדק ב-2022-07-18.
↑  "Периоды оккупации населенных пунктов Беларуси". АРХИВЫ БЕЛАРУСИ (ברוסית). אורכב מ-המקור ב-2013-10-20. נבדק ב-2021-05-19.
1 2 3 4  סוויסלוץ' במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  סוויסלוץ', באתר האנציקלופדיה ליהדות רוסיה (רו') (ברוסית)
1 2 3  סוויסלוץ', עיירה בפלך מינסק, ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
1 2  רצח יהודי סוויסלוץ' ביער וירקוב במיזם "הסיפורים שלא סופרו - אתרי רצח יהודים בשטחי ברית המועצות הכבושים", באתר "יד ושם" (באנגלית)
↑  אלכסנדר קרוגלוב (רו') וסוניה איסרד, אליזובו, אנציקלופדיה של המחנות והגטאות (כרך II, חלק B, עמ' 1669), מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה והוצאת אוניברסיטת אינדיאנה, בלומינגטון ואינדיאנפוליס (באנגלית)
↑  רבי זאב וולף טורבוביץ, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
↑  טורבוביץ', זאב וולף, ביברייסקיה אנציקלופדיה (ברוסית)
↑  רבי אברהם משה שבלוב, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
↑  גוטליב, שמואל נח, אהלי שם, פיעטרקוב ה'תרע"ב, עמ' 30
↑  רבי מרדכי דוד אלפרט, בלקסיקון הרבני "אישי ישראל"
אנדרטאות לזכר קורבנות השואה בסוויסלץ' (מימין) וביאסיין (בלא') (משמאל) בבית הקברות היהודי בבוברויסק
רון רוזנפלד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביוני 1964 (בן 60) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 עיסוק:  זמר-יוצר ‏•‏‏ פזמונאי ‏•‏‏ מלחין
 סוגה:  פאנק ‏•‏‏ פופ
 כלי נגינה:  תופים
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 
רון רוזנפלד (נולד ב-16 ביוני 1964 בתל אביב-יפו שבישראל) הוא זמר-יוצר, פזמונאי ומלחין ישראלי; סולן וכותב השירים של להקת "פורטרט". רוזנפלד הוא גם הבעלים של חברת רהיטי קונספט, המעוצבים בהשראת ז'אנר הרוק אנד רול.
ביוגרפיה

רוזנפלד נולד בתל אביב-יפו לשרה וליורם. בגיל 6 עבר עם הוריו להרצליה. את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר "אורט" בעיר במגמת אדריכלות. באותה עת, הקים עם חבריו הקרובים להקה שהופיעה בקביעות במועדון "הפינגווין" בתל אביב. את שירותו בצה"ל עשה כטבח.
בשנת 1988 כתב עבור אילנה אביטל את השיר "סוף הצד", שהגיע למקום ה-32 במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג'. שנה לאחר מכן הלחין לאדם את "תפקיד חיי", הסינגל המצליח ביותר מתוך האלבום חופשי. באותה שנה הקים יחד עם אלי ניסן (גיטרה, זמרה), נושי פז (תופים), יוסי עזר (בס), ערן שרון (קלידים), ליאור בלכר ואמיר פרי (חצוצרות) את להקת פורטרט. סינגל הבכורה שלהם, "הכל מבינה", פורסם בשנת 1991, ובוצע על בימת הפסטיגל. אלבום הבכורה של הלהקה, הכל מבינה, יצא לאור כשנה לאחר מכן, וכלל גרסת כיסוי לשירו של דורי בן זאב, "ואתם רוקדים" ואת "כמה זה מתוק". האלבום השני נקרא "הפורטרט האחרון" (1993) בשנת 1995 פורסם האלבום האחרון של הלהקה לפני ההפסקה שלקחו, "פונקי ביזנס".
בשנת 2003 הקליטה להקת חמסה את השיר "חייב למות עליי", שכתב רוזנפלד. הוא סיים במקום השביעי במצעד הפזמונים השנתי של תשס"ג – שירו הגבוה ביותר של רוזנפלד במצעדי הפזמונים השונים.
בשנת 2006 התאחד עם להקת פורטרט בהוצאת האלבום "ארבע על ארבע".
ב-2010 הקים רוזנפלד חברת רהיטים. את הרעיון הגה בזמן שביקש מיצרן תיבות להגברה להרכיב עברו מזנון לטלוויזיה שלו בהשראת ארגזי הבמה.
בשנת 2017 הוציא את אלבום הסולו הראשון שלו, "לשם מה".
הערות שוליים

↑  הכול מבינה (אלבום) - פורטרט, פזמונט
↑  הפורטרט האחרון, באתר MOOMA
↑  אתה חייב למות עליי - חמסה, פזמונט
↑  אלעד בילו, פורטרט עצבני: רון רוזנפלד מוציא אלבום סולו ראשון, באתר כלכליסט, 25 ביולי 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297494905171  VIAF: 97441268   WorldCat (עם VIAF): 97441268
תמיכת ממשלת ישראל בחמאס

תמיכת ממשלת ישראל בחמאס הייתה תמיכה מעורבות ישירה של רשויות ישראליות בעלייתו של ארגון חמאס.
רקע

ישראל כבשה את השטחים הפלסטיניים במלחמת ששת הימים ב-1967. מאז, ישראל הואשמה על ידי מתנגדיה בהפרת החוק הבינלאומי, הפרת זכויות האדם ואפרטהייד. ממשלת ישראל גם קידמה את הקמת מפעל ההתנחלויות.
הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) הוקם בתחילת שנות ה-60 והפך לתנועה הפלסטינית השלטת במחצית השנייה של המאה ה-20. הארגון הואשם בהפרת זכויות אדם ובניהול טרור פלסטיני נגד ישראלים.
חמאס היא תנועה לאומנית פלסטינית חדשה יותר, שהוקמה כשלוחה של האחים המוסלמים בסוף שנות ה-80. הארגון עוסק בטרור ובהפרות זכויות האדם, והוא תפס את השלטון ברצועת עזה באמצע שנות ה-2000.
היסטוריה

ישראל סירבה להכיר באש"ף עד הסכמי אוסלו בשנות ה-90, והיא ביקשה לפתור את הסכסוך הישראלי-פלסטיני באמצעות האופציה הירדנית והסכמי קמפ דייוויד.
בתוך השטחים הפלסטיניים, הוקמו ארגונים חלופיים לאש"ף, שגורמים ישראלים האמינו שייצגו טוב יותר את הפלסטינים וישתפו יותר פעולה עם ישראל, במקביל, ישראל פתחה במלחמת לבנון הראשונה נגד מוקדי ההשפעה של אש"ף.
חלופה נוספת לאש"ף שנתמכה על ידי גורמים ישראלים הייתה אחמד יאסין, חבר האחים המוסלמים שניהל רשת של מסגדים, מועדונים ובתי ספר בעזה. במהלך שנות ה-70 וה-80 העניקה ישראל תמיכה ליאסין. ג'ונתן שנצר כתב כי "בסוף שנות ה-70, הישראלים האמינו שהם מצאו את עקב האכילס של הפת"ח... הפת"ח חרד מההשפעה הגוברת של האחים המוסלמים בעזה". הוא הוסיף כי הישראלים "קיבלו את ההחלטה הרעה לאפשר לאחים המוסלמים לפעול". בסוף שנות ה-80, הרשת של יאסין התפתחה לארגון חמאס.
פקידי ממשל ישראלים הכירו בתפקידה של ישראל במתן מימון וסיוע לרשת של יאסין כאמצעי לערעור הפלגים הפלסטיניים החילונים והשמאלניים שהרכיבו את אש"ף. תא"ל יצחק שגב, שכיהן כמושל הצבאי הישראלי בעזה בתחילת שנות ה-80, הודה שהעניק סיוע כספי למוג'מע אל-אסלאמיה, הארגון שקדם לחמאס, בהוראת הרשויות הישראליות. אפרים סנה הצהיר ב-1992 כי "ראינו את הפונדמנטליסטים ככוח חברתי בלתי מאיים שמטרתו לשפר את התנאים הרעים ואת רמת החיים של הפלסטינים... אנו יודעים כעת שעלינו להבדיל בין חמאס לבין הגורמים המתונים, החילונים". בשנת 2018 אורי מילשטיין ציטט את יצחק מרדכי, שכיהן כמפקד פיקוד הדרום בשנים 1986–1989, שאמר כי "הכרתי היטב את עזה מתפקידי הקודמים. אבל כשפיקדתי על פיקוד הדרום, הייתי בהלם ממספר המסגדים שנבנו לאחרונה בעזה. האסטרטגים הישראלים תמכו בארגון הצדקה של שייח אחמד יאסין".
בביקור של ראש ממשלת טורקיה מסוט ילמאז בישראל בשנת 1998 הציע נתניהו לטורקיה לתמוך כלכלית בחמאס שכן הם מקבלים סיוע כספי דרך חשבונות בנק בישראל. ילמאז סירב והדגיש את תמיכת טורקיה ברשות הפלסטינית, ולא בחמאס.
היסטוריה > גיבוי ישראלי למשלוחי הדולרים מקטאר

קטאר החלה לשלוח כסף לרצועת עזה על בסיס חודשי ב-2018. מזוודות מלאות במזומן בשווי 15 מיליון דולר הועברו לעזה על ידי הקטארים דרך שטח ישראל. התשלומים החלו עקב החלטת הרשות הפלסטינית ב-2017 לקצץ בשכר עובדי הממשלה בעזה. הרשות התנגדה אז להעברת הכספים, שלדברי חמאס נועדו לתשלומי שכר לעובדי הממשל המקומי. באוגוסט 2018 אישרה ממשלת ישראל את ההסכם.
ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו הגן על כך שישראל איפשרה את העברת מיליוני הדולרים לעזה המנוהלת על ידי חמאס למרות ביקורת מממשלתו שלו. לאחר טבח שבעה באוקטובר הכחיש נתניהו את הטענות לפיהן הקל על העברת כספים לחמאס על מנת ליצור מצב של הפרד ומשול. הוא גם אמר כי העביר כספים כדי למנוע משבר הומניטארי בעזה. גורמי מודיעין ישראלים מאמינים שלכסף היה תפקיד בהצלחת טבח שבעה באוקטובר.
לא רק ממשלת נתניהו איפשרה את העברת הכספים לעזה, גם ממשלת בנט-לפיד איפשרה את העברת הכספים, אם כי לא במזומן דרך ישראל, אלא דרך מצרים.
היסטוריה > אישורי עבודה שניתנו על ידי ישראל

השיחות על הרחבת כמות היתרי הכניסה לישראל שישראל הנפיקה לפועלים מעזה כללו גם גורמים מחמאס. שכר העבודה של פועלים אלו הזרים כסף נוסף לעזה. בשיא, ישראל אישרה לכ-18,000 פועלים עזתיים להיכנס לעבוד מדי יום בישראל.
עימותים > שימוש בחמאס כדי לערער את הרשות הפלסטינית

בראיון לפוליטיקו ב-2023 אמר אהוד אולמרט כי "ב-15 השנים האחרונות ישראל עשתה הכל כדי להוריד את מעמד הרשות הפלסטינית ולחזק את חמאס". הוא הוסיף ש"עזה הייתה על סף קריסה כי לא היו להם משאבים, לא היה להם כסף, והרשות סירבה לתת לחמאס כסף. ביבי הציל אותם. ביבי עשה עסקה עם קטאר והם התחילו להעביר מיליונים ומיליוני דולרים לעזה". לפי דיווחים, בוועידת מפלגת הליכוד ב-2019 אמר בנימין נתניהו:
"מי שרוצה לסכל הקמה של מדינה פלסטינית צריך לתמוך בחיזוק חמאס ובהעברת כסף לחמאס"... זה חלק מהאסטרטגיה שלנו, לבדל בין הפלסטינים בעזה לבין הפלסטינים ביהודה ושומרון."
ראש הממשלה נתניהו כינה את ההאשמות בחיזוק חמאס "מגוחכות".
בסוף 2014, בעת שהרשות הפלסטינית פעלה מדינית נגד ישראל ובישראל אמרו שיש לשמור על הרשות הפלסטינית כי האלטרנטיבה היא חמאס, הציע סמוטריץ' לשקול לאפשר את עליית שלטון חמאס ביהודה ושומרון, מתוך הנחה ש"חמאס הוא נכס" מבחינת הלגיטימציה הבינלאומית ושצה"ל השולט בשטח מאז מבצע חומת מגן ידע לטפל באיומים מבחינה ביטחונית. בראיון ב-2015 חזר על טענה זו באומרו שבזירה המדינית, שהיא הזירה המרכזית שאיתה ישראל מתמודדת: "הרשות הפלסטינית היא נטל, וחמאס הוא נכס", כיוון שלדעתו הוא לא יזכה להכרה, או מעמד בבית הדין הפלילי הבין-לאומי, עקב פעילותו כארגון טרור.
עימותים > טענות לתמיכה ישראלית בהקמת חמאס

ב-19 בינואר 2024 דווח ברויטרס כי הנציג העליון של האיחוד לענייני חוץ ומדיניות ביטחון ג'וזפ בורל אמר כי "ישראל מימנה את הקמת החמאס, בניגוד לדברי ראש הממשלה בנימין נתניהו שהכחיש האשמות כאלה". וכי "בורל הוסיף שהפתרון השקט היחיד כלל הקמת מדינה פלסטינית. 'אנחנו מאמינים רק שפתרון שתי מדינות שנכפה מבחוץ יביא שלום למרות שישראל מתעקשת על השלילי'". בורל גם תיאר את ישראל כמי שיצרה את חמאס "כן, חמאס מומנה על ידי ישראל כדי להחליש את הרשות הפלסטינית".
פרופסור אבנר כהן טען כי חמאס הוא "יצירה של ישראל". דברים ברוח דומה אמר יאסר ערפאת.
עימותים > שימוש בחמאס ככלי להתנתקות משיחות שלום

שלמה ברום טען שחמאס סייע לראש ממשלת ישראל נתניהו להימנע ממשא ומתן על מדינה פלסטינית, בכך שמראה שאין שותף בר קיימא לשיחות שלום.
ראו גם

יחסי החוץ של חמאס
מבצע ציקלון
הוועדה הקטרית לשיקום רצועת עזה
בנז'מן לקונט

בנז'מן פסקל לקונט (בצרפתית: Benjamin Pascal Lecomte; נולד ב-26 באפריל 1991) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת השוער במונפלייה.
קריירה

לקונט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של לוריאן ב-26 באוקטובר 2010, במשחק גביע הליגה הצרפתית נגד מונקו. ב-20 בינואר 2011 חתם על חוזהו המקצועני הראשון, כשחתם על חוזה לשלוש שנים בלוריאן.
באוגוסט 2013 הושאל לעונה אחת לדיז'ון.
בתום עונת 2016/2017 ירדה לוריאן מהליגה 1 לליגה 2, וב-29 ביוני 2017 עבר לקונט למונפלייה.
ב-15 ביולי 2019 חתם במונקו לחמש עונות.
ב-20 באוגוסט 2021 הושאל לאתלטיקו מדריד לעונה אחת.
ב-13 ביולי 2022 הושאל לאספניול.
ב-27 בינואר 2023 חזר למונפלייה.
קריירה > קריירת נבחרות

לקונט שיחק 4 משחקים בנבחרת צרפת עד גיל 19, ופעמיים בנבחרת צרפת עד גיל 20. ב-3 בספטמבר 2018 זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת, בשל פציעתם של השוערים הוגו לוריס וסטיב מנדנדה.
הערות שוליים

↑  "B. LECOMTE". נבדק ב-16 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Monaco v. Lorient Match Report". Ligue de Football Professionnel (בצרפתית). 26 באוקטובר 2010. אורכב מ-המקור ב-29 באוקטובר 2010. נבדק ב-26 באוקטובר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Premier contrat pro pour Benjamin Lecomte!". FC Lorient (בצרפתית). 20 בינואר 2011. נבדק ב-20 בינואר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ouest-France, Benjamin Lecomte sera le gardien n°1, Ouest-France.fr, ‏2014-07-03 (בצרפתית)
↑  "Benjamin Lecomte signe à Montpellier (officiel)". lequipe.fr. 29 ביוני 2017. נבדק ב-3 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Benjamin Lecomte à l'AS Monaco". asmonaco.com. 15 ביולי 2019. נבדק ב-15 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Bleus : Benjamin Lecomte remplace Hugo Lloris, forfait". lequipe.fr. 3 בספטמבר 2018. נבדק ב-3 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים צרפתים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כיול

כִּיּוּל (או קליברציה) של מכשיר מדידה הוא פעולה המאפשרת הערכה של דיוק המדידה, וכוונון כלי המדידה כך שיהיה מדויק יותר. בניסוח מדעי, הכיול מאפשר להעריך את שגיאת המדידה.
בכל מדידה קיימת שגיאת מדידה, או אי-ודאות, שנחשבת לחלק בלתי נפרד מתוצאת המדידה. בדרך כלל הגודל נמדד באופן עקיף ואת הגודל המבוקש מסיקים מתוך חוק פיזיקלי, למשל במדידת התנגדות חשמלית מודדים מתח וזרם שמהם מסיקים את ההתנגדות לפי חוק אוהם. במקרה זה צריך לקשר גם את השגיאות המתאימות.
הגדרת הכיול לפי BIPM

הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות (BIPM) מגדירה "כיול הוא ההשוואה המתועדת של מכשיר המדידה שיש לכייל, מול התקן ייחוס (Reference) שניתן לעקוב אחריו. יש לציין כי התקן הייחוס אינו בהכרח מכשיר אלא יכול להיות למשל מסה, חלק מכני, התקן ייחוס פיזי, נוזל ייחוס או גז."
כאשר מכיילים מכשיר מדידה עם מכשיר אחר בעל דיוק גבוה יותר (מכשיר ייחוס), התהליך תמיד כולל אי ודאות מסוימת. אי ודאות פירושה כמות ה"ספק" בתהליך הכיול, כך שהיא מספרת עד כמה תהליך הכיול היה "טוב". אי ודאות יכולה להיגרם ממקורות שונים, כגון המכשיר הנבדק, התקן הייחוס, שיטת הכיול או תנאי סביבה.
מוטיבציה

הכיול מקשר בין הגודל המבוקש ושגיאת המדידה שלו, לגדלים הנמדדים בפועל בניסוי והשגיאה שלהם, באמצעות שימוש ב"סטנדרטי מדידה", שיכולים להיות דגמים בעלי גודל ושגיאה ידועים, או מכשיר אחר בעל שגיאה ידועה המודד את אותו הגודל.
נהוג לחלק את השגיאות לשגיאה אקראית (Precision), שהיא טווח התוצאות המתקבל במדידה בתנאים זהים (נקראת גם סטיית תקן או סטייה מהממוצע או הדירות), ולשגיאה שיטתית (Accuracy) שהיא הסטייה של ממוצע המדידות מהערך ה"אמיתי". כיול נועד למצוא את השגיאה השיטתית, כיונון נועד להפחית אותה. את השגיאה האקראית ניתן להפחית באמצעות מדידות רבות יותר בתנאים זהים.
תוצאות

התוצאה של כיול יכולה להיות מוצגת באופנים רבים. בין הנפוצים: גודל קבוע להוספה או להכפלת התוצאה, פונקציה הקושרת תנאי סביבה וגודל נמדד לגודל המבוקש והשגיאה, ועוד. כל אלו עזרים חיצוניים לצמצום שגיאה אצל המשתמש, אך קיימת אפשרות לצמצם אותה פיזית במכשיר, התהליך נקרא כיונון (Adjustment), שזה כמו "איפוס" של מכשיר המדידה.
למשל, המטרה של כיול מצלמות ראש סיכה יכולה להיות מציאת כל הפרמטרים של המצלמה: אורך מוקד, נקודת מרכז המסך, הזווית בין צירי המצלמה, קנה המידה של המצלמה בכל אחד מהצירים ועוד. כדי לכייל מצלמות ולקבל תוצאה זו, ניתן לצלם כמה תמונות של לוח משבצות מוטה בזוויות שונות, לא ידועות, ביחס למצלמה, ולהפיק את כל המידע הנדרש על המצלמה.
אי ודאות כיול

כאשר מכיילים מכשיר מדידה עם מכשיר אחר בעל דיוק גבוה יותר (מכשיר ייחוס), התהליך תמיד כולל אי ודאות מסוימת. אי ודאות פירושה כמות השגיאה בתהליך הכיול, כך שהיא מספרת עד כמה תהליך הכיול היה מדויק. אי ודאות יכולה להיגרם ממקורות שונים, כגון המכשיר הנבדק, התקן הייחוס, שיטת הכיול או תנאי סביבה. אי ודאות במדידה ניתנת לחישוב והיא מייצגת את הפיזור של הערכים הנמדדים, ומייצגת את דיוק וטיב הכיול.
הסמכה לכיול מכשירים

כיול המכשירים מתבצע על ידי מעבדה מוסמכת על ידי אנשי מקצוע מומחים ומיומנים בתחום הכיול. הסמכת המעבדה מתבצעת על פי עקרונות אחידים עולמיים, ולרוב  מבוססת על התקן הבינלאומי ISO/IEC 17025. תקן זה ניתן למעבדה על ידי גוף החבר בארגון ILAC - International Laboratory Accreditation Cooperation
מעבדת בדיקה וכיול מקבלת תעודת הסמכה בה מוגדר באילו תחומים היא מוסמכת לכייל, מהם ערכי טווח הכיול וכן את דיוק המדידה בכל תחום.
בישראל הסמכת מעבדות היא בסמכות הרשות הלאומית להסמכת מעבדות.
תדירות כיול מכשירים

כיול תקופתי למכשירים נדרש בהתאם לשימוש ולאופי המכשיר והמוצר. בקביעת תדירות הכיול נלקחים בחשבון הפרמטרים הבאים:
מידת חשיבות המדידה המבוצעת במכשיר
הנחיות יצרן
היסטוריית היציבות של המכשיר
דרישות אסדרה ומערכת האיכות
השלכות ועלויות של כיול כושל
שיקולים נוספים בהתאם לאופי המוצר והמכשיר
היבטים חוקיים

קיימות מדידות עם השלכות חוקיות או עסקיות - למשל מדידת מהירות רכב בדיון בעבירות התנועה, שקילה או מדידת נפח של סחורות ועוד.
הכיול חייב להתבצע עם כלי מדידה בעל דיוק יותר גבוה מהכלי הנבדק, בעל עקיבות (אנ') (כאשר שרשרת הכיולים מובילה לאמות מידה בינלאומיות). ישנם תקנים בין לאומיים שונים לשיטת ביצוע הכיול.
במדינת ישראל מוסדר נושא כיול מכשירי המדידה עבור מדידות אלו בחוק מידות ומשקלות. הדרישות לכיול מוגדרות בנוהלי איכות של מכון התקנים הישראלי, בהתאם לנוהלי איכות בתקנים בינלאומיים.
הערות שוליים

↑  International Vocabulary of Metrology 2008 2.39
↑  Experimentation and Measurement p.93
↑  Zhengyou Zhang, Flexible Camera Calibration By Viewing a Plane From Unknown Orientations
↑  »ABOUT ILAC (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293774305171  BnF: cb12224356m (data)  LCCN: sh85018860  NKC: ph121396
ערן לוי (כדורגלן)

לוי במדי מכבי נתניה, 2018
ערן לוי (נולד ב-4 באוגוסט 1985) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת מכבי אור עקיבא, שבה משמש גם כמנהל המקצועי של הקבוצה.
סגנון משחק

לאורך הקריירה ידוע לוי בזכות יכולת המסירה והבעיטה שלו ברגל שמאל. הוא ניחן ביכולת בעיטה מצוינת ועוצמת בעיטה גבוהה ובמהלך הקריירה כבש שערים רבים מחוץ לרחבה בבעיטות וירטואוזיות ממרחק רב מן השער, ובישל שערים רבים בזכות יכולת המסירה וראיית המשחק שלו. באפריל 2017 נבחר על ידי שחקני ומאמני עבר ישראלים כאחד מעשרת בועטי הבעיטות החופשיות הטובים ביותר בהיסטוריה של הכדורגל הישראלי.