stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
APEC
כינוס הפורום השנתי של מנהיגים כלכליים > אתרי הכנסים

מקום כנס APEC משתנה מדי שנה ונודד בין הכלכלות החברות. על מסורת הנהוגה בכנס, מנהיגי הכלכלות נאספים לצילום משותף שבו הם לובשים את הלבוש המסורתי המייצג את תרבותה של הכלכלה המארחת.
|  | תאריך | החברה המארחת | מיקום | תמונה | אתר אינטרנט |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 6–7 בנובמבר 1989 | אוסטרליה אוסטרליה | קנברה |  |  |
| 2 | 29–31 ביולי 1990 | סינגפור סינגפור | סינגפור |  |  |
| 3 | 12–14 בנובמבר 1991 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | סיאול |  |  |
| 4 | 10–11 בספטמבר 1992 | תאילנד תאילנד | בנגקוק |  |  |
| 5 | 19–20 בנובמבר 1993 | ארצות הברית ארצות הברית | סיאטל |  |  |
| 6 | 15–16 בנובמבר 1994 | אינדונזיה אינדונזיה | בוגור |  |  |
| 7 | 18–19 בנובמבר 1995 | יפן יפן | אוסקה |  |  |
| 8 | 24–25 בנובמבר 1996 | הפיליפינים הפיליפינים | מנילה וסוביק |  |  |
| 9 | 24–25 בנובמבר 1997 | קנדה קנדה | ונקובר |  |  |
| 10 | 17–18 בנובמבר 1998 | מלזיה מלזיה | קואלה לומפור |  |  |
| 11 | 12–13 בספטמבר 1999 | ניו זילנד ניו זילנד | אוקלנד |  |  |
| 12 | 15–16 בנובמבר 2000 | ברוניי ברוניי | בנדר סרי בגוואן |  | APEC 2000 |
| 13 | 20–21 באוקטובר 2001 | הרפובליקה העממית של סין  סין | שאנגחאי |  |  |
| 14 | 26–27 באוקטובר 2002 | מקסיקו מקסיקו | לוס קאבוס |  |  |
| 15 | 20–21 באוקטובר 2003 | תאילנד תאילנד | בנגקוק |  |  |
| 16 | 20–21 בנובמבר 2004 | צ'ילה צ'ילה | סנטיאגו |  |  |
| 17 | 18–19 בנובמבר 2005 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | פוסאן |  |  |
| 18 | 18–19 בנובמבר 2006 | וייטנאם וייטנאם | האנוי |  |  |
| 19 | 8–9 בספטמבר 2007 | אוסטרליה אוסטרליה | סידני |  | APEC 2007 |
| 20 | 22–23 בנובמבר 2008 | פרו פרו | לימה |  | APEC 2008 |
| 21 | 14–15 בנובמבר 2009 | סינגפור סינגפור | סינגפור |  | APEC 2009 |
| 22 | 13–14 בנובמבר 2010 | יפן יפן | יוקוהמה |  | APEC 2010 מועצת העסקים |
| 23 | 12–13 בנובמבר 2011 | ארצות הברית ארצות הברית | הונולולו |  | APEC 2011 |
| 24 | 9–10 בספטמבר 2012 | רוסיה רוסיה | ולדיווסטוק |   | APEC 2012 |
| 25 | 5–7 באוקטובר 2013 | אינדונזיה אינדונזיה | מנדו/באלי |  |  |
| 26 | 10–11 בנובמבר 2014 | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין | בייג'ינג |   | APEC 2014 |
| 27 | 18–19 בנובמבר 2015 | הפיליפינים הפיליפינים | מנילה |   | APEC 2015 |
| 28 | 19–20 בנובמבר 2016 | פרו פרו | לימה |  | APEC 2016 |
| 29 | 10–11 בנובמבר 2017 | וייטנאם וייטנאם | דה נאנג |  | APEC 2017 |
| 30 | 17–18 בנובמבר 2018 | פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | פורט מורסבי |  | APEC 2018 |
| 31 | 16–17 בנובמבר 2019 (בוטל) | צ'ילה צ'ילה | סנטיאגו |  | APEC 2019 |
| 32 | 20 בנובמבר 2020 | מלזיה מלזיה | קואלה לומפור (מתקיים באינטרנט) |  | APEC 2020 |
| 33 | 12 בנובמבר 2021 | ניו זילנד ניו זילנד | אוקלנד (התקיים באינטרנט) |  | APEC 2021 |
| 34 | 18–19 בנובמבר 2022 | תאילנד תאילנד | בנגקוק |  | APEC 2022 |
| 35 | 15–17 בנובמבר 2023 | ארצות הברית ארצות הברית | סן פרנסיסקו |  | APEC 2023 |
| 36 | 10–16 בנובמבר 2024 | פרו פרו | קוסקו |  | APEC 2024 |
| 37 | נובמבר 2025 | דרום קוריאה דרום קוריאה | Gyeongju |  | APEC 2025 |
ראו גם

המסגרת הכלכלית האינדו-פסיפית
הערות שוליים

↑  בגלל הסכסוך עם סין על מעמדה המדיני של הרפובליקה הסינית, טאיוואן חברה בארגון תחת השם "טייפה הסינית" ולא תחת שמה הרשמי. נשיא טאיוואן אינו משתתף בפגישות הפורום, אלא מיוצג על ידי שר בממשלתו.
↑  הונג קונג הצטרפה ל-APEC עוד בעת שהייתה תחת מינהל בריטי בשם "הונג קונג". בשנת 1997, לאחר שהפכה לאזור מינהלי מיוחד של סין, שונה שמה בארגון ל"הונג קונג, סין"
↑  סין מייצגת בארגון את האינטרסים של סין בלבד, כיוון שהונג קונג ומקאו נחשבות לכלכלות נפרדות.
↑  APEC to decide whether to let India join, theage.com.au, 11-01-2007
↑  Extend a hand to an absent friend, The Australian, 04-09-2007
↑  Peru, Colombia seek closer Central America, APEC trade ties, Economy, 29-08-2006
↑  Ecuador seeks APEC accession in 2007, people.com.cn, 08-10-2004
↑  Colombia seeks APEC membership in 2007, people.com.cn, 06-09-2006
↑  A Mid-term Stocktake of Progress towards the Bogor Goals, December 2005, פרסומי APEC, דצמבר 2005
↑  [www.apec.org/Groups/~/media/Files/Groups/CTI/07_2ndTFAP_fnl.ashx Second Trade Facilitation Action Plan (TFAP II(], APEC
↑  APEC Business Travel Card (ABTC) Scheme, The Government of Hong Kong, Immigration Department
↑  APEC 2000
↑  APEC 2007
↑  APEC 2008
↑  APEC 2009
↑  APEC 2010
↑  APEC 2011
↑  APEC 2012
↑  APEC 2014
↑  APEC 2015
↑  APEC 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257928905171  BIBSYS: 90906514  BnF: cb12433117g (data)  CiNii: DA09911572  GND: 5194860-6  ISNI: 0000 0001 2248 4526  LCCN: no93039419  NKC: kn20020614002  NLK: KAB202000016  RERO: 02-A009323051  SUDOC: 033468567  VIAF: 127740032   WorldCat (עם VIAF): 127740032 
פורום APEC בהאנוי בשנת 2006: נשיא קוריאה הדרומית רו מו-היון (משמאל), נשיא ארצות הברית ג'ורג' וו. בוש וראש ממשלת יפן שינזו אבה
דוד גרוסמן (גאוגרף)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בפברואר 1934 טורינו, איטליה 
 פטירה:  13 בדצמבר 2023 (בגיל 89) קריית אונו, ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 צאצאים:  חנה השקס 
 מספר צאצאים:  4 
 
דוד גרוסמן (13 בפברואר 1934 כ"ח שבט תרצ"ד, טורינו - 13 בדצמבר 2023 א טבת תשפ"ד, קריית אונו) היה פרופסור במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן. כגאוגרף היסטורי, עסק גרוסמן בתחום הגאוגרפיה הכפרית. מחקריו עסקו בתהליכים ובדגמים ביישוב הערבי במאה וחמישים השנים האחרונות, לצד מחקרים אזוריים של המרחב הכפרי בעולם הרחב. במהלך הקריירה שלו הוא פרסם 11 ספרים וכ--150 מאמרים בכתבי עת שפיטים או פרקים בקבצים מחקריים. גרוסמן היה מעורכי הכרכים "יהודה ושומרון" ו"השרון בין ירקון לכרמל" בסדרת "ארץ" של ההוצאה לאור של משרד הביטחון, וכתב את הפרק על השומרון במהדורה הראשונה של מדריך ישראל.
תרומתו המתודולוגית העיקרית של גרוסמן בתהליכי ההתיישבות הייתה שיטת הניתוח החבלית הדיאכרונית שלו, שהשוותה בין דפוסי ההתיישבות לאורך זמן. כך למשל, השרון חולק לרצועת החוף, לגבעות החול האדום של השרון המרכזי ולאזור אחר הכולל את המרזבה ואת עמקי הנחלים שבצפון השרון בעלי האדמה הכבדה... השפעתו המחקרית של גרוסמן על התחום הייתה מכרעת, והיא ניכרת במחקרים הרבים שציטטו אותו.
גרוסמן עצמו הסביר לגבי חיבורו "הכפר הערבי ובנותיו - תהליכים ביישוב הערבי בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית" (בהוצאת יד יצחק בן צבי, 1994) שהספר נתייחד בהשוואה למחקר הקודם לו "בהתייחסותו למרחב הכפרי הערבי כאל מערכת דינמית, לפיה המרחב הכפרי עבר תהליכי תמורה רבים ואין להתייחס אליו כאל תופעה סטטית בנוף הארץ" (עמ' ז).
ביוגרפיה

פרופ' דוד גרוסמן עלה לארץ ישראל ב-1939. שירת בנח"ל ואת לימודיו הבסיסיים והכשרתו להוראה וכן שנתיים מלימודי התואר הראשון עשה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר נישואיו עבר בשנת 1960 לארצות הברית. את תואר ה-BSc השלים באוניברסיטת ניו יורק (1961) ואת תוארי ה MA-וה-PhD באוניברסיטת קולומביה, כאשר את עבודת השדה עשה בניגריה בשנים 1965-1966. בשנת 1969 מונה למרצה במחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן. בדצמבר 1971 הועלה בדרגה למרצה בכיר וכיהן כראש המחלקה לגאוגרפיה באוניברסיטת בר-אילן בשנים 1978-1979 וכן בשנת 1983, בה קיבל תואר פרופסור חבר. הוא פרש לגמלאות כפרופסור אמריטוס בשנת 2002.
בשנת 1983 זכה בפרס גזר על עבודתו: היישוב הכפרי באזור גזר בתקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט.
משפחתו

בנם של הרב אליהו אליעזר גרוסמן, שהיה נצר לבעל "תוספות יום טוב" ויהודית לבית ליכטנשטיין, שהייתה מצאצאי בעל ה"טורי זהב". בן דודו של הרב אהרן ליכטנשטיין. התגורר בבית הכרם בירושלים ולאחר שובו מארצות הברית גר בקריית אונו. היה נשוי למיכל (מרסיה) גרוסמן לבית ביאליק, ואב לארבעה ילדים ביניהם חנה השקס.
בין כתביו

האוכלוסייה הערבית והמאחז היהודי - תפרוסת וצפיפות בארץ ישראל בשלהי התקופה העותמאנית ובתקופת המנדט הבריטי, הוצאת מאגנס, 2004
Rural Arab Demography and Early Jewish Settlement in Palestine - Distribution and Population Density during the Late Ottoman and Early Mandate Periods. Transaction Publishers 2011
היישוב הערבי בישראל - תהליכים גאוגרפיים, בעריכת דוד גרוסמן ואבינועם מאיר. הוצאת מאגנס בשיתוף אוניברסיטת בר-אילן ואוניברסיטת בן-גוריון 1994
בין ירקון לאילון בעריכת דוד גרוסמן, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 1983
Rural Process-Pattern Relationships - Nomadization, Sedentarization, and Settlement Fixation, Praeger 1992
הכפר הערבי ובנותיו - תהליכים ביישוב הערבי בארץ ישראל בתקופה העות'מאנית. יד בן צבי 1994
"תהליכי התפתחות ונסיגה ביישוב הכפרי בשומרון וביהודה בתקופה העות'מאנית", בתוך שמעון דר וזאב ספראי (עורכים), מחקרי שומרון: קובץ מחקרים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 1986, עמ' 389-303
"תהליך ההתיישבות הערבית בשרון בתקופה העות'מאנית", בתוך דגני ואחרים, השרון בין ירקון לכרמל, עמ' 276-249
David Grossman, Jewish and Arab Settlements in the Tulkarm Sub District, The West Bank Data Base Project, Jerusalem: Jerusalem Post, 1986
הערות שוליים

↑  https://geoenv.biu.ac.il/node/2114
↑  https://www.magnespress.co.il/contributor/דוד_גרוסמן
1 2  https://www.biupress.co.il/index.php?dir=site&page=author&op=item&cs=237
↑  רועי מרום, "חקר המרחב הערבי הכפרי במפנה הדורות: ההתיישבות הערבית באזור השרון כמקרה בוחן, המזרח החדש, כרך ס"ב תשפ"ג — 2023, עורכים: עמי איילון וגד גילבר. פרדס הוצאה לאור
↑  מינויים חדשים באוניברסיטה "בר אילן", הצופה, 2 ביוני 1969
↑  העלאות בדרגה "בר אילן", מעריב, 27 בדצמבר 1971
↑  https://www.biupress.co.il/index.php?dir=site&page=author&op=item&cs=237
↑  הוענקו פרסי קבוצת גזר, דבר, 29 במאי 1983
↑  כאילו לא עברו 80 שנה - סיפורה של רבקה שורק וקורות משפחתה, מאת רבקה שורק, הוצאה עצמית 2016
↑  https://www.facebook.com/photo.php?fbid=10232130869080751&set=p.10232130869080751&type=3&locale=zh_TW
↑  https://www.magnespress.co.il/book/האוכלוסייה_הערבית_והמאחז_היהודי-1755
↑  https://www.magnespress.co.il/book/היישוב_הערבי_בישראל-3071
↑  https://www.biupress.co.il/index.php?dir=site&page=catalog&op=item&cs=205&langpage=heb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462983105171  BnF: cb14432703g (data)  GND: 140848843  ISNI: 0000 0001 2142 7060  SUDOC: 118867733  VIAF: 88082054   WorldCat (עם VIAF): 88082054
גם גמדים התחילו בקטן

| --- | --- |

 בימוי:  ורנר הרצוג 
 הופק בידי:  ורנר הרצוג 
 תסריט:  ורנר הרצוג 
 עריכה:  ביאטה מאינקה-ילינגהאוס 
 שחקנים ראשיים:  הלמונט דורינג
 מוזיקה:  פלוריאן פריקה 
 צילום:  תומאס מאוך 
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  Werner Herzog Filmproduktion 
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 במאי 1970 
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית 
 סוגה:  סרט אימה, דרמה קומית, סרט דרמה, סרט קומדיה 
 תקציב:  200,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
גם גמדים התחילו בקטן (בגרמנית: Auch Zwerge haben klein angefangen) הוא סרטו של הבמאי הגרמני ורנר הרצוג משנת 1970.
עלילה

הסרט מספר על חברות גמדים המתגוררים בספק מוסד לחולי נפש, ספק מוסד לעבריינים, הממוקם על אי מבודד, כאשר יום אחד הם מחליטים למרוד בשליטם ובשומריו (כולם גמדים) על ידי תוהו ובוהו ומהומות אלימות. הגמדים שוברים חלונות וכלים, נוטשים משאית ללא נהג הנוסעת במעגלים, מארגנים מלחמות אוכל ותרנגולים, מבעירים ערוגות פרחים, הורגים חזיר גדול, מתעללים בגמד עיוור, ומעלים למזבח קוף.
הפקה

הסרט צולם באיים הקנריים באי הנקרא לנזרוטה. הסרט הופק בסמוך להפקתם של סרטיו האחרים של הרצוג, "Fata Morgana" ו-"The Flying Doctors Of East Africa" וישנם היבטים קולנוענים ויזואליים דומים בשלושתם. ניתן לראות שהמשקפיים אשר הגמד העיוור חבש בסרט, מופיעים מספר פעמים ב-"Fata Morgana".
במהלך הסרט הרצוג נתן הנחיות בימוי משונות כדי להוציא תגובות לא שגרתיות משחקניו. כשביים את אחד מהגמדים אשר התקשה להפסיק לצחוק, הרצוג ביקש ממנו חזור ושוב להפסיק, אך כאשר המצלמה רצה הוא עשה פרצופים מצחיקים לעברו.
כאשר צילמו את הסצנה בה המשאית נסעה ללא נהג במעגלים, אחד השחקנים נדרס על ידה, אך קם ללא פגע מיד. במהלך צילומי הבערת ערוגת הפרחים אותו שחקן העלה את עצמו באש, וורנר הרצוג רץ לעברו וכיבה את האש מעליו בעזרת חבטות. לאחר שני המקרים הללו, הרצוג הבטיח לשחקן שאם הוא יצליח לסיים את הצילומים ולהישאר בחיים הוא (הרצוג) יקפוץ אל תוך שדה של קקטוסים ויתן לשחקן לצלם אותו. הסרט הסתיים ללא כל תקריות והבמאי קיים את הבטחתו ואכן קפץ אל תוך שדה קקטוסים. הרצוג אמר, "לצאת משם היה הרבה יותר קשה מלקפוץ פנימה".
משאלת מוות (סרט, 2018)

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  ספר מאת בראיין גארפילד (1972)
 בימוי:  איליי רות'
 הופק בידי:  רוג'ר בירנבאום (אנ')
 תסריט:  ג'ו קארנהאן (אנ')
 עריכה:  מארק גולדבלאט (אנ')
 שחקנים ראשיים:  ברוס ויליס וינסנט ד'אונופריו דין נוריס קימברלי אליז קמילה מורון בו נאפ
 מוזיקה:  לודוויג גורנסן (אנ')
 צילום:  רוחייר טופרס (אנ')
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Cave 76 Productions מטרו גולדווין מאייר
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר Annapurna Pictures
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 במרץ 2018 (ארצות הברית) 8 במרץ 2018 (ישראל)
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מתח; פעולה; נקמה; פלישה לבית
 מקום התרחשות:  שיקגו 
 תקציב:  30 מיליון דולר
 הכנסות:  49.6 מיליון דולר (31 במאי 2018)
 הכנסות באתר מוג'ו:   deathwish2017
 סרטים בסדרה:  משאלת מוות (1974) משאלת מוות 2 (1982) משאלת מוות 3 (1985) משאלת מוות 4 (1987) משאלת מוות 5: פני המוות (1994)
 deathwish.movie
 דף הסרט ב־IMDb
 
משאלת מוות (באנגלית: Death Wish) הוא מותחן פעולה אמריקאי משנת 2018, העוסק בנקמה ובלקיחת החוק לידיים. זהו רימייק לסרט הראשון בסדרת סרטי "משאלת מוות" משנת 1974 בכיכובו של צ'ארלס ברונסון, שהיה עיבוד קולנועי לספר משנת 1972 מאת הסופר בראיין גארפילד.
ביים איליי רות'. בתפקיד הראשי מופיע ברוס ויליס כרופא הנוקם בפושעים שפגעו במשפחתו, נוכח אוזלת ידה של המשטרה. בתפקידי משנה: וינסנט ד'אונופריו, דין נוריס, קימברלי אליס, קמילה מורון ובו נאפ. הסרט הופץ לקהל הרחב בארצות הברית ב-2 במרץ 2018. מבקרי הקולנוע היו מסויגים לרוב, לעומת דעות הצופים שהיו חיוביות בהרבה. בישראל יצא הסרט ב-8 במרץ.
הסרט עורר חילוקי דעות בגלל מועד יציאתו זמן קצר אחרי הטבח בתיכון דאגלס בעיר פארקלנד שבפלורידה, והתלהטות הדיון הציבורי סביב התיקון השני לחוקת ארצות הברית וסוגיית החקיקה להגבלת נשיאת כלי ירייה.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
ברוס ויליס: ד"ר פול קרזי
וינסנט ד'אונופריו: פרנק קרזי
דין נוריס: הבלש קווין ריינס
קימברלי אליז (אנ'): הבלשית לאונור ג'קסון
קמילה מורון: ג'ורדן קרזי
בו נאפ: נוקס
אליזבת שו: לוסי קרזי
לואיס אוליווה: מיגל חאווייר
איאן מאת'יוס: מוזג בפאב וסוחר ברכוש גנוב
ג'ק קסי (אנ'): טייט קארפ / "פיש"
רוני ג'ין בלווינס (אנ'): ג'ו גאנון
סטפאני ג'נוסאוסקאס: סופי
לן קריו (אנ'): בן, אביה של לוסי קרזי
קירבי בליס בלאנטון (אנ'): בת'אני, מוכרנית בחנות הנשק
קאנייטיו הורן (אנ'): נטאשה
מייק אפס (אנ'): ד"ר כריס סלגאדו
ונדי קרוסון (אנ'): ד"ר ג'יל קלאוונס
אייזיאה ג'ירו-מארסמן: טיילר
סוויי קאלוויי (אנ'): בתפקיד עצמו, מגיש טלוויזיה
מאתיו "מנקאו" מולר (אנ'): בתפקיד עצמו, מגיש טלוויזיה
הפקה > פיתוח

בדצמבר 2006 הודיע סילבסטר סטאלון שבכוונתו לביים ולשחק בתפקיד הראשי ברימייק ל"משאלת מוות" משנת 1974. סטאלון הוסיף שהוא שוקל שינוי בדמות הגיבור, ובמקום הארכיטקט שגילם צ'ארלס ברונסון, בגרסה החדשה קרזי יהיה שוטר שקצר הצלחה רבה בתפקידו על אף שמעולם לא השתמש באקדח, ובעקבות ההתקפה על משפחתו הוא נקלע לדילמה מוסרית נוכח שאיפתו לנקום. לאור תגובות שליליות מצד חובבי סדרת סרטי "משאלת מוות", סטאלון חזר בו מהרעיון. באוקטובר 2009 חידש סטאלון את עניינו בעשיית הרימייק, והסביר שמדובר בסיפור מוסרי שבו אדם תרבותי הופך לפרימיטיבי, אחרי שכל מה שהיה לו - נלקח ממנו.
בשלהי ינואר 2012 דיווח ה"הוליווד ריפורטר" שג'ו קארנהאן יכתוב ויביים את הרימייק עבור אולפני "סרטי פרמאונט", עם ליאם ניסן בתפקיד הראשי. כעבור שנה של הכנות, קארנהאן הודיע על פרישה מההפקה בגלל חילוקי דעות עם האולפן, מאחר שהוא רצה את בניסיו דל טורו וראסל קרואו בתפקידי האחים קרזי, אך האולפן העדיף אחד מהשלושה בתפקיד הראשי: ברוס ויליס, ויל סמית' או בראד פיט. כעבור חודש הוחלף קארנהאן בבמאי המקסיקני חררדו נראנחו שרצה גם הוא את דל טורו בגלל דמיונו החיצוני לברונסון, אך האולפן שב וההסתייג מהשחקן, וגם הרעיון הזה נדחה. קארנהאן קיבל קרדיט בלעדי על התסריט.
במרץ 2016 הודיעו אולפני "פרמאונט" ו"מטרו גולדווין מאייר" במשותף שאהרון קשלס ונבות פפושדו יביימו את הסרט, כאשר ברוס ויליס נבחר מתוך רשימה מצומצמת שכללה גם את ראסל קרואו, מאט דיימון, ויל סמית' ובראד פיט. קשלס ופפושדו פרשו מההפקה כעבור חודשיים מכיוון ש"MGM" דחו את בקשתם לשכתב את התסריט המקורי של קארנהאן, כפי שאושר על ידי ויליס. ביוני 2016 הוחתם אליי רות' כבמאי, והתסריט שוכתב על ידי סקוט אלכסנדר ולארי קאראז'ווסקי (אנ'). ב-25 באוגוסט שלאחר מכן לוהק וינסנט ד'אונופריו לגלם את אחיו של פול קרזי, ואליהם צורף דין נוריס. במהלך אוקטובר 2016 הצטרפו לצוות השחקנים גם קימברלי אליס, קמילה מורון ורוני ג'ין בלווינס.
הפקה > צילום

שלב הצילומים התקיים בין התאריכים 24 בספטמבר – 29 באוקטובר 2016, באתרי צילום שונים בשיקגו, בעיקר בשכונת פילזן, בעיר מונטריאול ופרוור לאשין (אנ') שבקוויבק, קנדה. סצנות בית החולים צולמו במרכז הרפואי של אוניברסיטת ראש (אנ') בשיקגו. פאב וחנות המשקאות "El Trebol Liquor's", שם מתרחשת סצנת העימות של פול קרזי עם פיש והמוזג, הוא מקום אותנטי ברחוב 18 מערב, בשיקגו.
הפצה והכנסות

ביוני 2017 נמסר שחברת "Annapurna Pictures" תפיץ את הסרט עבור "MGM" ב-22 בנובמבר באותה שנה. כחודש לפני יציאת הסרט נודע שההפצה נדחתה ל-2 במרץ 2018. ככל הנראה, הדחייה נעשתה על רקע סמיכות המועד המקורי לטבח בסטריפ של לאס וגאס.
בבתי הקולנוע ברחבי העולם הסרט גרף הכנסות בסך 49.6 מיליון דולר כנגד תקציב הפקה שעמד על 30 מיליון דולר.
סוראן ג'ונס

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1978 (בת 46) צ'דרטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  The Oldham College  בית הספר למשחק של מנצ'סטר 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר (2016)  British Soap Award for Best Actress 
 פרופיל ב-IMDb
 
סוראן ג'ונס (באנגלית: Suranne Jones; נולדה ב-27 באוגוסט 1978) היא שחקנית ומפיקה אנגלייה. ב-2001 שיחקה בתפקיד קארן מקדונלד באופרת הסבון של ITV1 "קורוניישן סטריט", והופיעה בתפקיד זה עד 2004. ג'ונס שיחקה במספר רב של סדרות דרמה בהן "וינסנט" (2005–2006), "Strictly Confidential" (מ-2006), "הארלי סטריט" (2008), "חמישה ימים" (2010) ו"אב יחיד" (2010). ב-2009 זכתה לשבחים על הופעתה בתפקיד רות' סלייטר, רוצחת מורשעת, במיני-סדרה "בלתי נשכח" שהייתה פריצת דרך בקריירה שלה.
בשנים 2011 עד 2016 כיכבה ג'ונס בתפקיד הבלשית רייצ'ל ביילי בסדרה "סקוט וביילי", שנוצרה מרעיון שלה ושל השחקנית סאלי לינדזי. ב-2016 הייתה ג'ונס המפיקה בפועל של העונה החמישית והאחרונה של הסדרה. על תפקידה בדמות ג'מה פוסטר, רופאה מצליחה ונבגדת, בדרמה "דוקטור פוסטר" זכתה ג'ונס בפרסים אחדים בהם פרס "Broadcasting Press Guild" ופרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר ב-2016.
בתיאטרון שיחקה ג'ונס במחזות "בחורים טובים" (2005), "Blithe Spirit" (ב-2009), "נשים בצמרת" (2011), "משהו יפה" (2013) ו"אורלנדו" (2014).
ביוגרפיה

ג'ונס נולדה בשם שרה אן ג'ונס בצ'דרטון שבאולדהאם (אנ'). היא בתם של כריס וג'ני ג'ונס, מהנדס ומזכירה במקצועם. יש לה אח גדול ממנה בשם גארי. היא גדלה כקתולית. כומר המליץ לאביה ששמה יהיה שרה אן, במקום סוראן שהוא השם של סבתה, כי הוא אינו "שם נכון".
היא גדלה בבית שהיה מוקף בשתי חוות ובשדות. היא זוכרת מילדותה ש"פרות היו מביטות מבעד לחלון כשאכלנו את ארוחת הערב".
ג'ונס למדה בבית ספר תיכון קתולי "Cardinal Langley Roman Catholic High School". היא הייתה חברה בסדנת התיאטרון אלדהאם (אנ'), והתיידדה עם אנטוני קוטון, שמשחק בתפקיד שון טולי ב"קורוניישן סטריט". ג'ונס קיבלה תעודה לסיום לימודי אמנויות הבמה (אנ'), אבל לדבריה זה לא דומה לבית ספר למשחק.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

הופעתה המקצועית הראשונה של ג'ונס הייתה בגיל 16. היא נזכרה שבגיל שמונה הופיעה במחזה "Wait Until Dark" בתפקיד גלוריה. כשנרשמה לאיגוד השחקנים Equity, נרשמה בשם הבמה 'סוראן' כי שמה מלידה היה כבר תפוס. בגיל 15 מצאה לעצמה סוכן והחלה להופיע בתיאטרון. הקריירה שלה בטלוויזיה התחילה ב-1997 בתפקיד קטן בסדרה "קורוניישן סטריט" בדמות מנדי פיליפס. אחר כך הופיעה בפרסומת טלוויזיה לחברת Maltesers, שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "City Central" ובתפקיד קטן בסדרה "My Wonderful Life". היא נבחנה לתפקיד צ'ריטי דינגל באופרת הסבון "אמרדייל" אבל לבסוף לוהקה לתפקיד אמה אטקינס. עוד נבחנה לתפקיד ג'ינה גרגורי ב"קורוניישן סטריט", גם שידעה שהשחקנית ג'ניפר ג'יימס תקבל את התפקיד.
בשנת 2000 שבועות אחדים אחרי שנבחנה לתפקיד ג'נה גרגורי, הוצע לה תפקיד חדש בסדרה "קורוניישן סטריט". ג'ונס קבלה את התפקיד של קארן פיליפס והחלה להופיע בסדרה ב-21 ביוני. הדמות שהתחתנה עם סטיב מקדונלד (סיימון גרגסון) קיבלה את שם בעלה והייתה לקארן מקדונלד. בעקבות תפקיד זה זכתה ג'ונס להכרה רחבה. היא גם החלה לדגמן במגיזינים של גברים כמו "FHM" ו-"Loaded".
במאי 2004 פורסם שג'ונס עוזבת את הסדרה "קורוניישן סטריט" אחרי ארבע שנים שבהן גילמה את קארן. היא תיארה את עבודתה באופרת סבון כמתישה, וציינה שהיא "חיה ונושמת קארן מקדונלד". הופעתה האחרונה בדמות קארן הייתה ביום הקופסאות של שנת 2004.
ביוגרפיה > 2005–2010

ג'ונס ציינה שעם עזיבתה את הסדרה "קורוניישן סטריט" קיבלה הצעות רבות להופיע בתוכניות ריאליטי, שאותם היא דחתה. בסתיו 2005 כיכבה ג'ונס בסדרת דרמה בלשית של ITV בשם "וינסנט" עם ריי וינסטון בתפקיד הראשי. באותה שנה כיכבה במחזה "בחורים טובים" בתיאטראות וסט אנד לצדם של רוב לאו וג'ון בארומן. על הופעתה זו זכתה בפרס בחירת הקהל לשחקנית המשנה הטובה ביותר. היא הופיעה גם במחזמר "Celebrate Oliver!" ששודר בערוץ BBC One. ב-2006 כיכבה ג'ונס בתפקיד שלגיה במופע "שלגיה ושבעת הגמדים" שהוצג בבית האופרה במנצ'סטר לצדו של ג'סטין מורהאוס ושל ג'ון סאווידנט. עוד השתתפה בסדרה "Strictly Confidential" של קיי מלור (אנ').
ב-2007 כיכבה ג'ונס בקומדיה השחורה "Dead Clever" יחד עם הלן בקסנדייל ודין לנוקס קלי. בסתיו 2007 יצאה ג'ונס לסיבוב הופעות בעיבוד התיאטרלי לסרט "תנאים של חיבה" וגילמה את אמה לצדם של לינדה גריי וג'ון בו. ב-2008 שיחקה בתפקיד מרתה, אחד התפקידים הראשיים, בסדרה הרפואית "הארלי סטריט", שירדה אחרי עונה אחת.
בינואר 2009 הופיעה ג'ונס בדרמה "בלתי נסלח" בערוץ ITV1, בתפקיד רות סלייטר, אשה שהשתחררה מהכלא אחרי שריצתה 15 שנות מאסר על רצח שני שוטרים. היא זכתה לביקורות חיוביות על הופעתה. בריאן וינר ששיבח את הסדרה בעיתון האינדפנדנט כתב שלכולם מגיע חמישה כוכבים ולג'ונס מגיע שישה.
בנובמבר אותה שנה שיחקה ג'ונס בתפקיד מונה ליזה בפרק כפול בשם "הנקמה של מונה ליזה" בסדרה "הרפתקאות שרה ג'יין". בדצמבר כיכבה בהפקה של מנצ'סטר רויאל אקסצ'נג' למחזה "Blithe Spirit" מאת נואל קאוורד שהוצג עד סוף ינואר 2010. ג'ונס הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס "Times Breakthrough Award".
במרץ 2010 כיכבה בסדרת הטלוויזיה "חמישה ימים" המשך של סדרה באותו שם משנת 2007. היא גילמה תפקיד של הבלשית לורי פרנקלין. בהמשך אותה שנה כיכבה בתפקיד שרה בדרמה "אב יחיד" ב-BBC1, בדמות אשה שמתאהבת בדייב האלמן (דייוויד טננט) בעלה של חברתה הטובה שמתה לא מזמן.
ביוגרפיה > 2011 והלאה

במאי 2011 גילמה ג'ונס את הדמות אידריס בפרק "אשתו של הדוקטור" של הסדרה "דוקטור הו". ג'ונס לוהקה בשל רצונו של התסריטאי ניל גיימן שרצה שהשחקנית שמגלמת את הדמות תהיה "מוזרה; יפה אבל בעלת מראה מוזר, ומצחיקה למדי". בהמשך שיחקה ג'ונס בתפקיד הבלשית רייצ'ל ביילי בסדרה "סקוט וביילי" לצדה של לזלי שארפ שגילמה את ג'נט סקוט. הסדרה מבוססת על רעיון של ג'ונס ושל השחקנית סאלי לינדזי, ששיחקה בעבר לצדה ב"קורוניישן סטריט". ב-2012 שודרה העונה השנייה של "סקוט וביילי". ביולי 2011 כיכבה ג'ונס בתפקיד מרלין, אשת קריירה בבריטניה בתקופתה של מרגרט תאצ'ר, בהפקה של תיאטרון מינרווה של המחזה "נשים בצמרת" מאת קריל צ'רצ'יל. אחר כך הוצג המחזה בטרפלגר סטודיוס שבווסט אנד. באוגוסט 2011 פורסם שג'ונס תככב לצדו של ג'ון האנה בדרמה הפרודית "A Touch of Cloth" מאת צ'ארלי ברוקר ודניאל מאייר. התוכנית שודרה באוגוסט 2012 בערוץ Sky1. ג'ונס גילמה את הבלשית אן אולדמן, שעובדת לצדו של פקד בילוש ג'ק קלות' (האנה). במרץ 2012 השתתפה ג'ונס בעיבוד של BBC1 לרומן "הסוד של קריקלי הול" מאת ג'יימס הרברט. היא גילמה את דמותה של איב קיילי, אישה שעוברת לגור בקריקלי הול כדי להתגבר על אובדן בנה, ומתברר שהבית רדוף רוחות רפאים.
ב-2013 חזרה ג'ונס להופיע על הבמות בלונדון בהפקה מחודשת של המחזה "משהו יפה" מאת ג'ונתן הארווי (אנ'). המחזה הוצג בין 13 באפריל עד 25 במאי בתיאטרון ארטס (אנ'), ואחר כך בסיבוב הופעות בבריטניה. באוגוסט אותה שנה שיחקה ג'ונס בסדרת הדרמה "The Crimson Field" לצדן של הרמיוני נוריס ושל אונה צ'פלין, הדרמה מתרחשת בבית חולים שדה בצרפת במלחמת העולם הראשונה. הדרמה שודרה לראשונה באפריל 2014, וזו הייתה הופעתה הראשונה של ג'ונס בדרמה תקופתית.
בפברואר 2014 החלה ג'ונס לשחק בגרסה הבימתית של שרה רוהל לרומן "אורלנדו" מאת וירג'יניה וולף שהועלה בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. ההצגה זכתה בביקורות חיוביות, והופעתה של ג'ונסה כונתה "מעולה" על ידי מאט טרומן בעיתון הגרדיאן. אילו הביקורת של קוונטין לטס בדיילי מייל הייתה מעורבת ועל ג'ונס כתב "שאולי חסרה לה האיכות השמימית הדרוש לתפקיד".
בספטמבר 2015 כיכבה ג'ונס בתפקיד הראשי בסדרה "דוקטור פוסטר" של ערוץ BBC One, על אודות רופאה שחייה מתפרקים כשהיא מגלה שבעלה בוגד בה. על תפקיד זה זכתה ג'ונס בפרס National Television להופעה הטובה ביותר בדרמה, בפרס Broadcasting Press Guild לשחקנית הטובה ביותר, פרס Royal Television Society לשחקנית הטובה ביותר, וכן בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ג'ונס חיה בלונדון עם בעלה לורנס אקרס. לבני הזוג יש ילד אחד.
ג'ונס פעילה בארגוני צדקה שונים. כשהייתה נערה אובחנה אמה כחולה בסרטן השד. הן ניהלו קמפיין בנושא מחלת הסרטן. בין השאר עבדה עם "Christian Aid" ונסעה לסיירה לאון ולרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (יחד עם סאלי לינדזי), שם עזרה בפרויקטים הנוגעים ל-HIV, זכויות האישה ושימוש צבאי בילדים ובנערים.