stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גימנסיון
גימנסטיקה בחינוך

הנער היווני ובעיקר האתונאי, החל את פרק חינוכו מגיל שבע בשני מוסדות חינוך, שעל-פי-רוב היוו מכלול אחד. הוא למד בשני המוסדות במקביל, עד גיל 16. בהם הראשון - "פלאייסטרה", או בית ספר להיאבקות. היה זה בניין יווני טיפוסי בעל חצר פתוחה במרכז, ובכנפיו חדרי סיכה, עיסוי, רחצה ומלתחה. היוונים ייחסו חשיבות עליונה לענף ההיאבקות, אשר סימל עבורם את מגוון הקווים המייחדים את כל הענפים גם יחד. השני - "דידאסקליאום", או בית ספר למוזיקה (מקצועות שהמוזות מופקדות עליהם) כגון קרוא וכתוב, חשבון, פרוזה, שירה ומוזיקה. מקצועות אלה תאמו, יחד עם ההיאבקות, את החתירה לקראת האיזון ההרמוני בין גוף לנפש. ביטוי קצת מאוחר לממד זה עולה מדברי אפלטון: "ופרט למוזיקה (הכוללת את האמנויות היפות) חייבים נערינו להתחנך גם בתחום הגימנסטיקה... האחת (האחרונה) יוצרת מזג של קשיחות ופראות ואילו השנייה - מזג של רכות ונשיות (עידון)... צריך שתהיה הרמוניה בין השתיים" (מתוך "המדינה", ג' 403 ואילך).
הנערים שסיימו את חוק לימודיהם בגיל 16 פנו להמשך חינוכם במסלול השני, הגימנסיוני, עד גיל 18. בגימנסיון, מוסד שהעמיד במרכזו את התרבות הגופנית (מבלי לזנוח את החינוך הרוחני-המוזיקלי), התאמנו הנערים, התחנכו והתחרו בענפי ספורט שונים.
מקור השם

שמו של הגימנסיון נגזר מ"גימנוס" (עירום ביוונית, ובמשמעות הרחבה יותר מובנו "תרגיל שלמענו מתערטלים"). אכן, אין תמה בכך שהאימונים והתחרויות נערכו בעירום מוחלט. היה זה בהתאם לשאיפת הפגנת החוסן הגופני בהרמוניה פיזית ועל מנת לחשל את הגוף. הסופר לוקיאנוס התייחס לכך כשאמר: "כי אנו אמונה, שכאשר הם (הספורטאים) נוכחים לדעת עד כמה הננו מכבדים את המנצחים ובאיזו חגיגיות אנו מכריזים ומפרסמים את שמותיהם בקרב היוונים כולם, תגדל תשוקתם לתרגילים גימנסטיים, וכדי שיאצלו על עצמם את הכבוד הזה, עליהם להיראות עירומים קבל עם נכבד ורב, ואז תרבה דאגתם לגוף ולשמירה על מצבו התקין. כל החותר בשקידה לניצחון יהיה ראוי להופיע בלי בושה בגופו המעורטל".
תצוגת הגוף בעירום הייתה מהתרומות של החברה הספרטאית לספורט ההלני. בני ספרטה חתרו להטמעת הידידות בכלל ההתמודדות. נימוק נוסף להתמודדות בעירום היה, שהם בקשו להפריד בין הספורט לבין הקרביות, ומתוך כך דגלו ב"טוהר הנשק" - להתמודד זה עם זה ללא פריטי לבוש, שעלולים להסתיר בקפליהם כלי נשק.
מקור השם > הגימנסיון והפוליס

במהלך הזמן הפך הגימנסיון לחלק בלתי נפרד מן החינוך והווי עיר הפוליס. זה הגיע עד כדי כך, שלא ייתכן קיומה של עיר פוליס ללא גימנסיון. בשלב זה נשא הוא צביון של מוסד חינוכי, בחינת חובה לריבוד אזרחי. כלומר, לא יזכה אדם באזרחות העירונית, על כל היתרונות הטמונים בה, אם לא יתחנך בגימנסיון.
הגימנסיון נבנה על פי רוב בסמוך למים זורמים ולחורשת עצים על מנת להעניק תנאים אופטימליים לחניכים, וזאת בסיסמת "נפש בריאה בגוף בריא". מבנה זה שימש ביטוי נאמן לתנופה האדריכלית היוונית הקלאסית, בבחינת ניצול מירב הנתונים הטופוגרפיים לטובת המתקן. בדרך כלל הגימנסיון נבנה על צלע של הר לאורך טראסות רחבות, כשעל גבי מפלסים אלה נפרש המבנה הארכיטקטוני שכלל פלאייסטרה, גימנסיון, מסלול ריצה, מרחצאות ועוד.
לעיתים הקימו ערים מבוססות וגדולות מספר גימנסיונים בתחומן, ואף ייעדו אותם לשכבות גיל שונות. דבר זה נבע מתוך רגשי תחרותיות בין-עירונית ורדיפת תהילה.
במרכז הגימנסיון נמתח מסלול הריצה, ובכנפיו נמצאו חדרים שנועדו לסיכת הגוף, לעיסוי, לרחצה, למלתחות, לחדרי אחסון לעזרים ולאביזרי ספורט. חדרים אלה היו פתוחים לחזית, על מנת שצופים יוכלו להתבונן במתאמנים. החצר המרכזית כוסתה בחול עדין לנוחיות המתאבקים.
כאמור, הגימנסיון שימש תנאי הכרחי לקבלת אזרחות, ומתוך כך עמד הוא בסימן הכשרת החניך לתפקוד אזרחי טוב יותר ויעיל יותר. בהיותו מוסד ציבורי היה נתון תחת שרביט פיקוחו של ממונה מטעם הציבור, ה"גימנסיארכס". אדם זה היה אחראי על מהלך האימונים, התחרויות ואחזקה שוטפת של הגימנסיון. כמו כן פרש חסותו על צוות המאמנים והמדריכים שהופקדו על הפעילות המגוונת של החניכים, כשלכל ענף ספורטיבי יועד מאמן מקצועי.
השמן תפס מקום חשוב בחיי הגימנסיון וחלוקתו לחניכים הייתה מתפקידיו היותר מכובדים של ה"גימנסיארכס". העובדה שחדרים רבים בגימנסיון נועדו לאחסון שמן מדברת בעד עצמה. השמן נועד לעיסוי הגוף וקנה לו מקום חשוב במיוחד בהווי המתאבקים (ההיאבקות תפסה את מקום הבכורה מבין ענפי הספורט הקלאסיים), ואשר על כן הם נקראו גם בשם "אלה המשמנים את עצמם". טרם צאתם לתחרות נהגו לסוך גופם בשמן, שנועד להבליט את שריריהם ולהקשות על היריב ללפות אותם, ולהפך - מה שקידם מאוד את פיתוח המיומנויות בהיאבקות. לאחר התחרות, כדי לבטא את ממד הידידות שבהתמודדות, נהג כל זוג מתאבקים לסוך בשמן, זה את גופו של זה, תוך כדי עיסוי משחרר ומרפה.
מקור השם > אפביון

לאחר שעמדו בהצלחה בבחינות, הגופניות והמוזיקליות כאחת, פנו בוגרי הגימנסיון להתחנך במוסד גבוה ובכיר בשם "אפביון", למשך שנתיים (עד גיל 20). משמעות השם אפביון הייתה "מוסד הצעירות" ("אפבוס" (אנ')‏ ἔφηβος, פירושו "מתבגר"; ברבים: "אפבוי", בני הנעורים). האפביון הועמד תחת פיקוח המדינה (הפוליס), ומתוך שנועד להכשיר את בוגריו לקראת קבלת סטטוס האזרחות, ובכללה - היכולת לעמוד על משמר העיר, הקנה הגימנסיון גם מיומנויות צבאיות. עם זאת המשיכו החניכים לספוג מערכות של לימודים מתקדמים בסימן ההרמוניה בין גוף לנפש.
בשנתם הראשונה שרתו האפבוי ביחידות של חיל מצב במבצרים שונים, ובשנת השירות השנייה שלהם הופקדו על הגנת גבולות הפוליס. עם סיום שירותם, ולאחר שעמדו בהצלחה בבחינות, זכו הבוגרים ברומח, מגן, כובע מיוחד וגלימה מטעם המדינה. הבוגרים נשבעו אמונים לפוליס בטקס מרשים, ובסיומו הוענקה להם האזרחות כדת וכדין.
מקור השם > הגימנסיון כמועדון קשישים

בוגרי הגימנסיון והאפביון נהגו לשמור על כושרם הגופני, באופן עצמאי, על ידי פעילות ספורטיבית בגימנסיון העירוני. היה זה בבחינת מועדון "אקסקלוסיבי" לאזרחים, ששימשו בו גם אלמנטים ספורטיביים וגם חברתיים ותרבותיים. לעיתים העמידה העיר לרשות הקשישים גימנסיון מיוחד, נפרד. כדי לבטא את הקשר ההדוק בין הגימנסיון לאזרחות הפוליס, נקראו האזרחים גם בשם "אנשי הגימנסיון".
הרומאים סלדו מן הגימנסיון, אך זה השתלב במסגרת המתקן הרומי המפורסם - בית המרחץ.
ראו גם

ספורט ביוון העתיקה
תרבות הגוף ביוון העתיקה
הערות שוליים

↑  ההגייה ביוונית: גימנאסיון.
| תרבות יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| תרבות יוון העתיקה | מיתולוגיה • אמנות • פיסול • קדרות • הומוסקסואליות • זנות • חקלאות • כלכלה • מטבח • משפט • עבדות  • פדרסטיה • רפואה • מלחמה |  |
| פילוסופיה ביוון העתיקה | פיתגורס • הרקליטוס • פארמנידס  • פרוטגורס • אמפדוקלס • דמוקריטוס • סוקרטס • אפלטון • אריסטו • זנון מכתיון • אפיקורוס |  |
| מתמטיקה | ארכימדס • אוקלידס • תאלס • פיתגורס • דיופנטוס • ארטוסתנס • תלמי |  |
| ספרות | הומרוס • האיליאדה • האודיסאה • הסיודוס • פינדארוס • הרודוטוס • תוקידידס • קסנופון • פוליביוס |  |
| תיאטרון | אייסכילוס • סופוקלס • אוריפידס • אריסטופאנס • מושגים |  |
| ספורט | המשחקים האולימפיים • תרבות הגוף • המשחקים הפיתיים • המשחקים האיסתמיים • המשחקים הנמאיים • המשחקים הפאן-אתנאיים • גימנסיון |  |
| אדריכלות | מקדש יווני • הסדרים הקלאסיים • הפרתנון • מקדש ארטמיס • אקרופוליס • האגורה • מקדש זאוס באולימפיה • מקדש הפייסטוס • מקדש ארטמיס |  |
פורטל יוון העתיקה
דיסקובולוס - זורק דיסקוס הלני (המאה ה-6 לפנה"ס). שיבוץ ציורים ספורטיביים על גבי כלים משקף את השאיפה להפיץ את המודעות החיובית כלפי הספורט. בגימנסיון הרבו להתחרות בזריקת דיסקוס.
טורון

ערך זה עוסק בעיר בפולין. אם התכוונתם לגיל גאולוגי, ראו .
טוֹרוּן (בפולנית: Toruń ‏האזנהקובץ:Pl-Toruń.ogg‏Ⓘ‏, גרמנית: Thorn, ביידיש: טהורן) היא עיר בצפון פולין השוכנת על גדות נהר הוויסלה, שאוכלוסייתה מונה 204,954 תושבים (נכון ל-2011).
מרכז העיר העתיק של טורון הוא מקום לידתו של ניקולאוס קופרניקוס. העיר הוכרזה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1997. בעבר היא נמנתה עם ערי ההנזה ושימשה כעיר הבירה של פרובינציית טורון בין השנים 1921–1945. החל מ-1999 היא מקום המושב של הממשל העצמי של פרובינציית קויאוויה-פומרניה.
שם העיר

בתיעוד הקדום ביותר של שם העיר מופיעות כמה גרסאות שהמוקדמת שבהן מתוארכת לתחילת המאה ה-13. לשמות הללו יש מספר הסברים אטימולוגיים, ולפי אחדים מהם מקור השם הוא גרמני או פולני. כשהייתה טורון תחת שלטונם של מלכי פולין, הצורות שהופיעו במסמכים ובמטבעות הרשמיים היו Thorun,‏ Thorunium,‏ civitas Thorunensis או civitas Torunensis. לאחר המאה ה-15 התקבע שמה הנוכחי של העיר (Toruń).
אוכלוסייה

לפי מבדקים סטטיסטיים שנערכו ב-2006 התברר כי אוכלוסיית העיר פחתה, וגודלה עמד על כ-208,000 תושבים. מגמה זו נגרמה בעיקר כתוצאה מהגירה של תושבים ליישובים הסמוכים לפרברים שסביב העיר, אך אינם חלק ממנה. כתוצאה מכך טורון מוקפת על ידי חגורה של יישובים צפופי-אוכלוסין, שתושביהם עובדים ושוהים בטורון אך אינם מתגוררים בה. בעקבות מגמה זו החלו דיונים הנוגעים לסוגיית שילובם של היישובים הללו אל תוך תחום השיפוט של העיר. מבחינה מעשית טורון קרובה להגיע לסף יכולת האכלוס שלה בתוך גבולות העיר.
רוב האוכלוסייה שבתוך העיר מרוכזת לאורך הגדה הימנית (צפונית) של נהר הוויסלה. שניים מהאזורים הצפופים ביותר הם רובינקובו ונה-סקארפי הנמצאים בין המחוז המרכזי והמחוז הצפוני של העיר, ועיקר הבנייה בהם התרחשה בשנות ה-70 ובשנות ה-80. מספר התושבים הכולל באזורים אלה הוא כ-70,000.
טורון ובידגושץ' יוצרות מטרופלקס זוגי ביחד עם הכפרים והעיירות המקיפים אותם, ובסך הכל חיים באזור זה כ-800,000 איש, המהווים כשליש מהאוכלוסיית פרובינציית קויאוויה-פומרניה כולה, העומדת על כ-2.1 מיליון תושבים.
בטורון יש קבוצות מיעוט שמקורן ביפן, באוקראינה ובווייטנאם. היפנים הם קבוצת המיעוט הגדולה ביותר, וחלק ניכר מהם עוסק בניהול המפעלים שהוקמו בשנים האחרות על ידי חברות יפניות. בנוסף למנהלים, מהנדסים ומתרגמים יפניים ובני משפחותיהם, יש בטורון מספר מורים ליפנית העובדים באוניברסיטה ובבתי הספר המקומיים, וכן יפנים שנישאו לפולנים ונשארו לגור בעיר.
תחבורה

מערכת התחבורה העירונית ספגה בעבר ביקורת, שכן אף שטורון איננה עיר גדולה, קיים חוסר בתשתית תחבורתית ואחת הבעיות היותר משמעותיות היא שרק גשר אחד לכלי רכב חוצה את הוויסלה בתוך תחומי העיר (הגשר האחר משמש רכבות). בנייתם של מספר כבישים עוקפים הקלה במידת מה על עומס התנועה. הועלתה הצעה לבנייתו של גשר נוסף במרחק 4 ק"מ מהקיים, אך בגלל סוגיות משפטיות וכלכליות אין ודאות האם התוכנית תצא לפועל.
מערכת התחבורה הציבורית של העיר מורכבת מחמישה קווי חשמליות וכ-40 קווי אוטובוסים, המגיעים לכל חלקי העיר ולחלק מהיישובים הסמוכים. בעיר יש שתי תחנות אוטובוסים שמהן יוצאים קווים המגיעים לכל פולין.
טורון שוכנת באחת מצמתי הדרכים החשובות בפולין. הכביש המהיר A1 מגיע אל העיר, ודרומית לעיר נמצא כביש עוקף. מלבד הכבישים הללו נחצית העיר על ידי הכביש האירופי E75.
בעיר שלוש תחנות רכבת: גלובניה (ראשית), מיאסטו (מרכז) וסכודניה (מזרח). טורון היא צומת רכבות חשוב, ודרכה עוברים קווי הרכבת המחברים את קוטנו עם בידגושץ' ואת פוזנן עם אולשטין. כמו כן, מטורון יוצאים שני קווי רכבת המגיעים למאלבורק ולסירפץ. החיבור בין טורון לבידגושץ' קרוי BiT City, והוא חלק מהתוכנית הכללית שמטרתה הסופית היא ללכד את המטרופולין שבו נמצאות שתי הערים.
בשנת 2008 נפתח ליד העיר נמל תעופה קטן, וקיימות תוכניות להרחיבו. מלבד נמל זה פועל נמל התעופה בידגושץ'-סזבדרובו, השוכן במרחק 50 ק"מ ממרכז טורון, ומשמש את אזור המטרופולין כולו.
כלכלה

טורון היא אמנם עיר בגודל בינוני, אך מספר חברות בולטות בכלכלה הפולנית מיקמו בה את משרדי ההנהלה שלהן. שיעור האבטלה הלא רשמי הוא כ-6.9% נכון לפברואר 2008.
בשנת 2006 החלה הבנייה של מספר מפעלים חדשים בבעלות חברת שארפ וחברות יפניות אחרות בליסומיצה, הנמצאת במרחק של כעשרה ק"מ ממרכז העיר. המבנים החדשים שעדיין לא הושלמו נמצאים באזור תעשייתי חדש. כתוצאה משיתוף הפעולה בין החברות שהוזכרו החלו דיונים הנוגעים להקמתו של אזור היי טק חדש, האמור לספק כ-10,000 מקומות עבודה עד לשנת 2010, בעלות כוללת של כ-450 מיליון אירו. בשנת 2008 נערכו דיונים הנוגעים לשאלה האם להקים אזור תעשייה חדש, אך הפעם בתוך גבולות העיר עצמה.
בטורון מבקרים בכל שנה כ-1.5 מיליון תיירים, בעיקר בזכות המונומנטים הנמצאים בה. התיירות נחשבת לאחד מענפי הכלכלה החשובים ביותר בעיר, אם כי חלק מהתשתיות, כמו בתי מלון, לקויות. עם זאת, תעשיית התיירות זוכה לתמיכה ולסיוע בדמות חידוש המונומנטים האדריכליים, בניית בתי מלון חדשים (כולל בתי מלון ברמה גבוהה), שיפור התשתיות, ועריכת אירועי תרבות ומדע קבועים.
בשנות ה-2000 טורון חוותה תקופה של השקעות רבות בתחום הבנייה, בעיקר למטרות מגורים ותחבורה. חלק מהמימון לתנופת הבנייה הזו הגיע כתוצאה מהצטרפותה של פולין לאיחוד האירופי. ישנם מיזמי בנייה מקיפים הנמצאים עדיין בשלבי תכנון או מוכנים להתחלה, והעלות של חלקם היא כ-100 מיליון אירו. המיזמים הללו כוללים בין השאר אצטדיון חדש, מרכזי קניות ובידור גדולים, מתחם מסחרי חדש, תיאטרון מוזיקלי, מרכז לאמנות עכשווית, מבנים חדשים עבור אוניברסיטת קופרניקוס, דרכים וקווי חשמליות, מערכות להובלת מים ולפינוי שפכים, פרויקטים בתחום המגורים, והגשר החדש הנ"ל מעל נהר הוויסלה.
תרבות וחינוך

בטורון שוכנים שני תיאטראות דרמה, שני תיאטראות ילדים, שני תיאטראות מוזיקליים, וכן מספר תיאטראות אחרים מסוגים שונים. פעם בשנה, בחודש מאי, העיר מארחת את פסטיבל התיאטרון קונטאקט. בנייתו מרכז התרבות המודרני "באי פומורסקי" בקצה הדרום-מזרחי של העיר העתיקה הסתיימה לאחרונה, וחזיתו מעוצבת בצורת שידת מגירות ענקית. בנייתו של המרכז לאמנות עכשווית החלה בקיץ 2006 והוא עתיד להיפתח באמצע 2008, אם כי המרכז מארגן כבר תערוכות רחוב. בניין המרכז ממוקם בלב העיר, בסמוך לעיר העתיקה.
ההיסטוריה של טורון ושל האזור המקיף אותה מתועדת בכעשרה מוזיאונים. עם אלה נמנים "בית קופרניקוס" והמוזיאון הסמוך אליו, המתעדים את עבודתו המהפכנית של האסטרונום, ומוזיאון האוניברסיטה, המתעד את ההיסטוריה האקדמית של העיר. בטורון יש גם פלנטריום ומצפה כוכבים, השוכן ביישוב הסמוך פיבניצה. מצפה הכוכבים ידוע בשל הרדיוטלסקופ הגדול ביותר בחלק המזרחי של מרכז אירופה, שקוטרו 32 מטרים. בטורון פועלת תזמורת סימפונית, והעיר ידועה גם בשל לחם הזנגביל המיוצר בה.
המוסד הגדול ביותר להשכלה גבוהה בטורון הוא אוניברסיטת ניקולאוס קופרניקוס, שהוקמה ב-1945 ומשרתת למעלה מ-40,000 סטודנטים. כאשר הקימו את האוניברסיטה קהל היעד והצוות שלה היו אמורים לבוא מהחברה המדעית של טורון, אוניברסיטת סטפן בטורי בווילנה ואוניברסיטת יאן קזימיר בלבוב. מעמדה של האוניברסיטה מסייע גם לעיר לשמור על מעמדה ותדמיתה, ונודעת לה השפעה רבה גם על הכלכלה המקומית.
ערים תאומות

ארצות הברית פילדלפיה, ארצות הברית (מ־1976)
גרמניה גטינגן, גרמניה (מ־1978)
הולנד ליידן, הולנד (מ־1988)
פינלנד המנלינה, פינלנד (מ־1989)
רוסיה סנקט פטרבורג, רוסיה (מ־1995)
סלובקיה צ'אדה, סלובקיה (מ־1996)
הממלכה המאוחדת סווינדון, הממלכה המאוחדת (מ־2003)
סלובניה נובו מסטו, סלובניה (מ־2005)
ראו גם

מבצר טורון
הערות שוליים

↑  Hypothetical reconstruction of a Lusatian culture settlement, built using bronze age tools: Wola Radziszowska, Poland, part of study by scientists from the Jagiellonian University’s Institute Of Archaeology.
1 2 3  Encyklopedia Powszechna PWN Warsaw 1976
↑  מטרופלקס הוא מספר מטרופולינים עם היישובים המקיפים אותם
תמונה פנורמית מטורון על  הוויסלה וגשר פילסודסקי
העיר החדשה ובמרכזה כנסיית יעקב הקדוש (ימין) והעיר העתיקה וכנסיית יוחנן כותב הבשורה (שמאל). בקדמת התמונה, סמוך לגדת הנהר, נראים החומה ושעריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550225305171  PLWABN: 9810689941805606  GND: 4059950-4  MusicBrainz: 685cf6b6-9d5f-4a84-9e83-61a6f173a232  NKC: ge150153  VIAF: 305132206   WorldCat (עם VIAF): 305132206 
בית העירייה
כנסיית יעקב הקדוש בעיר החדשה
חומת העיר והמגדל הנטוי בטורון
ארמון הבישופים
מפת מרכז העיר
מפת העיר מ-1641 הממחישה את מתאר הכוכב של טורון. העיר החדשה מימין והעתיקה משמאל
כיכר השוק של העיר העתיקה ובית העירייה
מזרקת השייט
פסל של קופרניקוס בטורון
פסל החמור של טורון
החתול של טורון
חזית הסטוקו של הבית בסימן הכוכב
חשמלית בעיר
כיכר השוק של העיר החדשה
הפלנטריום
הבית שנטען כי בו נולד קופרניקוס
היפותזת ספיר-וורף

בבלשנות, היפותזת ספיר־וורף (אנגלית: Sapir-Whorf hypothesis, בקצרה SWH) או השערת היחסות הלשונית, היא עיקרון על פיו מבנה השפה משפיע על השקפת העולם או ההכרה של דובריה, ולכן התפיסות של אנשים הן יחסיות לשפת הדיבור שלהם. ההיפותזה קרויה על שם הבלשן והאנתרופולוג אדוארד ספיר, ועמיתו-תלמידו, בנג'מין לי וורף. השערת היחסות הלשונית הובנה בדרכים רבות ושונות, לעיתים סותרות לאורך ההיסטוריה. הרעיון הופיע לעיתים קרובות בשתי צורות: ההשערה החזקה, המכונה כיום דטרמיניזם לשוני, הייתה נפוצה בקרב בלשנים לפני מלחמת העולם השנייה, בעוד שההשערה החלשה מקובלת בעיקר על ידי בלשנים מודרניים. על פי הגרסה החזקה, או הדטרמיניזם הלשוני, השפה קובעת את המחשבה, וקטגוריות לשוניות מגבילות וקובעות קטגוריות קוגניטיביות. בקרב בלשנים מודרניים גרסה זו נחשבת שגויה. הגרסה החלשה קובעת שקטגוריות ושימוש לשוני רק משפיעים על מחשבה והחלטות. מחקרים אמפיריים תומכים בגרסה זו.
בלשנים נמנעים לרוב מהמונח "השערת ספיר-וורף" משום שהוא מטעה מכמה סיבות: אדוארד ספיר ובנג'מין לי וורף מעולם לא כתבו יחד יצירות, ומעולם לא הציגו את רעיונותיהם במונחים של השערה. ההבחנה בין גרסה חלשה לחזקה היא גם התפתחות מאוחרת יותר – ספיר ו-וורף מעולם לא קבעו דיכוטומיה כזו, אם כי לעיתים קרובות כתביהם והשקפותיהם על עקרון היחסות הלשונית הזה מנוסחים במונחים דומים.
היסטוריית המושג

את העיקרון כי לשפה יש שליטה מסוימת על המחשבה ניתן למצוא לראשונה בהגותם של הפילוסופים עמנואל סוודנבורג, יוהאן גיאורג האמאן ויוהאן גוטפריד הרדר באמצע המאה השמונה-עשרה. בעקבותיהם הפילוסופיה של השפה והבלשנות התפתחו בתחומי ההגות הגרמנית עד שפרצו אל הפילוסופיה האנגלית-אמריקאית דרך הגותו של גוטלוב פרגה, אל ההגות הצרפתית דרך משנתו של פרדיננד דה-סוסיר ואל התרבות הכללית בתיווך מאמרו של וילהלם פון הומבולדט (Über das vergleichende Sprachstudium).
את מקור ההיפותזה כבחינה מדוקדקת יותר של הרעיון התרבותי המוכר הזה, ניתן למצוא בחיבורי פרנץ בועז, מייסד האנתרופולוגיה בארצות הברית. בועז השלים את לימודיו בגרמניה בסוף המאה ה-19, בתקופה בה מדענים כארנסט מאך ולודוויג בולצמן עשו ניסיונות להבנת פיזיולוגיית התחושה. גישה פילוסופית חשובה באותו זמן הייתה חידוש ההתעניינות ביצירתו של קאנט. בקצרה, טען קאנט כי הידע הוא תוצאת עבודה קוגניטיבית קונקרטית, הנעשית על ידי האדם הפרטי; המציאות ("אינטואיציה תחושתית") היא למעשה בהשתנות מתמדת, וההבנה היא תוצאת פירוש האינטואיציה הזו בעזרת ה"קטגוריות של ההבנה" שלו. לפיכך, יחידים שונים עשויים לקלוט את אותה המציאות באופן שונה, כתוצאה מהמושגים השונים בהם משתמשים. באמריקה, חקר בועז שפות אמריקאיות ילידיות שהיו שונות למדי מהשפות השמיות והודו-אירופיות אותן חקרו רוב החוקרים האירופים. עם הזמן, הבחין בועז שצורת החיים והקטגוריות הלשוניות יכולות להשתנות מאוד ממקום למקום. כתוצאה מתובנה זו, הגיע למסקנה כי התרבות ודרך החיים של עמים משתקפים בשפתם המדוברת. תלמידו של בועז, אדוארד ספיר פיתח את טענתו של מורו, בכך שהראה כי שפות הן מערכות שיטתיות, מושלמות מבחינה פורמלית-לוגית. לפיכך, אין מילה יחידה המבטאת סגנון מסוים של חשיבה/התנהגות, אלא הטבע המושלם והשיטתי של השפה הוא המתקשר ברמה גבוהה יותר למחשבה והתנהגות. אם כי דעותיו השתנו במשך הזמן, נראה כי לקראת סוף ימיו הגיע למסקנה כי השפה לא רק משקפת את התרבות והפעולה המורגלת, אלא כי בין השפה והמחשבה ישנו יחס השפעה או אף קביעה הדדית.
בנג׳מין לי וורף, שהיה בלשן חובב, מזוהה יותר מכל בלשן עם הרעיון של היחסות הלשונית בעקבות מחקריו על שפות ילידי אמריקה בהם בחן את השפעת התחביר והשימוש בשפה על התפיסה.
וורף טען:
"אנו חותכים את הטבע בקווים שסומנו למעננו על ידי שפת אמנו. את הקטגוריות ואת הסוגים שאנו מבודדים מעולם התופעות איננו מוצאים שם משום שהם ניצבים לנגד עיניו של כל צופה; להפך, העולם נוכח כזרימה קליידוסקופית של רשמים, שעלינו לארגנה באמצעות שכלנו - ופירושו של דבר, במידה רבה, באמצעות המערכות הלשוניות אשר בשכלנו. האופן שבו אנו מחלקים את הטבע לחתיכות, מארגנים אותו למושגים ומייחסים לו משמעויות, כרוך בכך שאנחנו צדדים בהסכם לארגנו בדרך זאת - הסכם אשר אוחז בכל קהילת הדיבור שלנו ואשר מקודד בדפוסי השפה שלנו. ההסכם הוא, כמובן, מרומז ובלתי מוצהר, אך תנאיו מחייבים לכל דבר; אין באפשרותנו לדבר כלל אלא על ידי הצטרפות לארגונם ולסיווגם של הנתונים כפי שמכתיב זאת ההסכם ... באופן זה אנו נחשפים לעיקרון חדש של יחסיות, הגורס כי אותה עדות פיסיקלית אינה מובילה את כל הצופים לאותה תמונה של היקום, אלא אם כן הרקע הלשוני שלהם דומה או ניתן לכיול בדרך זו או אחרת"
דטרמיניזם לשוני

וורף נחשב כתומך ברעיון של דטרמיניזם לשוני, ההשקפה שהשפה קובעת את הקטגוריות הבסיסיות של המחשבה וכי, כתוצאה מכך, דוברי שפות שונות חושבים בצורות שונות. אחת מהדוגמאות המצוטטות ביותר היא מחקרו על שפת האינוקטיטוט (אינואיטים), שלהם לכאורה מילים רבות לשלג. נטען כי ריבוי זה מעצב את ראיית העולם של האינואיט, ויוצר אופן קיום אחר מזה של, למשל, דובר אנגלית. דוגמה נוספת היא הניתוח של שפת ההופי (אנ') (אחת מהשפות הילידיות בדרום־מערב ארצות־הברית) בו טען שיש קשר בין האופן שבו בני עם ההופי תופשים את הזמן, ואיך הם מדברים על יחסים זמניים, והדקדוק של שפת ההופי. דוגמה אחרת נלקחה מניסיונו של וורף עצמו שהיה כימאי במקצועו, ועבד בחברת ביטוח כמהנדס מניעת שרפות. בעת בדיקת מפעל כימי הוא הבחין כי ישנם שני חדרי אחסון למכלי דלק, אחד למכלים מלאים ואחד לריקים. בגלל האדים הדליקים המכלים הריקים יותר מסוכנים מהמלאים אך העובדים נהגו בהם בפחות זהירות עד כדי כך שהם עישנו בחדר בו היו המכלים הריקים אבל לא בחדר עם המכלים המלאים. ווקף הגיע למסקנה שהשימוש במילה "מכלים ריקים" הוביל את העובדים להתייחס אליהם באופן לא מודע כבלתי מזיקים, אם כי במודע הם כנראה היו מודעים לסכנת הפיצוץ.
היות שוורף לא עבד באקדמיה, מחקריו על יחסיות לשונית שנעשו בעיקר בשנות ה-30, לא נעשו מוכרים עד לפרסום כתביו בשנים שלאחר מותו בידי אחד מחבריו של וורף, הארי הויג'ר. הויג'ר היה זה שטבע את המונח "היפותזת ספיר-וורף" בכנס ב־1954. הבלשן ג'ורג' טרייגר פרסם לאחר מכן, מאמר שכותרתו "סיסטמטיזציה של השערת וורף", אשר תרם לרעיון שוורף הציע השערה שאמורה להיות הבסיס לתוכנית של מחקר אמפירי.
ביקורת

בשנות ה-50 רעיון היחסות הלשונית היה נתון לביקורת קשה מחוקרי לשון, תרבות ופסיכולוגיה. ב־1953 ביקרו הפסיכולוגים רוג'ר בראון (אנ') ואריק לנברג (אנ') את הסתמכותו של וורף על ראיות אנקדוטליות, וניסחו היפותזה כדי לבחון באופן מדעי את דעותיו, אותה הגבילו לבחינה של יחס סיבתי בין מבנה דקדוקי או לקסיקלי ובין קוגניציה או תפיסה. כשהם מתמקדים בטרמינולוגיה של צבעים בה יש הבחנות ברורות בין תפיסה ואוצר מילים, פרסמו בראון ולנברג ב־1954 מחקר על מונחי הצבעים בשפת הזוּני (אנ') התומך, במידת מה, בתוצאה חלשה של קטגוריזציה סמנטית של מונחי צבעים ותפיסת צבעים. בעשותם כך הם התחילו שורה של מחקרים אמפיריים בתחום הצבעים.
עם התפתחות הבלשנות הגנרטיבית על ידי נועם חומסקי שהגדירה מחדש את הבלשנות וחלק נכבד מהפסיכולוגיה במונחים פורמליים ואוניברסליים הצטמצמו הבחינות אמפיריות של ההיפותזה הוורפיאנית. בגישה הגנרטיבית גיוון לשוני הוא הרמה השטחית המכסה עקרונות קוגניטיביים אוניברסליים, ומחקרים מתקופה זו הפריכו את ההיפותזה בגרסתה הדטרמיניסטית. מחקרים רבים היו מאוד ביקורתיים ונקטו לשון מזלזלת כשהם מגחיכים את ניתוחיו ואת הדוגמאות של וורף או את העובדה שאין לו תואר אקדמי. בשנות ה-60 התוודעו גם פילוסופים אנליטיים להשערת ספיר-וורף ופילוסופים, כמו מקס בלאק ודונלד דייווידסוןפרסמו ביקורות חריפות על דעותיו הרלטביסטיות של וורף. בלאק אפיין את רעיונותיו של וורף על מטפיזיקה ככאלה המוכיחות "גסות חובבנית". על פי בלאק ודייווידסון השקפתו של וורף והמושג יחסיות לשונית, משמעותם שתרגום בין שפות שונות בעלות סכמה מושגית שונה לא יהיה אפשרי. במשך שנות ה-80 המשיכו רוב האזכורים של וורף או של היפותזת ספיר-וורף להיות מזלזלים וגרמו לדעה כללית שרעיונותיו של וורף הוכחו כשגויים. לדוגמה, סטיבן פינקר בספרו אינסטינקט השפה טען שמחשבה מתקיימת לפני השפה והיא לא תלויה בה.