stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוגול: ויי
תקציר עלילת הסרט > פרק 4. ויי

עם בוא החג החדש גוגול משכנע את פרופסור בינך לקרוא לתושבי דיקאנקה שלא לצאת בלילה מהבתים, אך הבוקר מגיע והם מגלים שבעה בתים מסומנים בחותם הפרש.
גוגול מציע להסתיר את כל הנערות במקום מסתור תחת משמר קוזאקים אך בינך לא משתכנע ומתחיל לחשוד שלגוגול יש קשרים עם הרוצח. בזכות בת הסוחר ואקולה, גוגול מגלה שאת הסימנים כתבה מכשפה מדמו של כלבה המת. אך הוא לא מספיק לתחקר אותה לארח שזו נרצחת. גוגול נרדם במקום הרצח ובינך מבחין בו וחששות כלפיו גובר.
גוגול מבין שהכל מהווה חלק מטקס שהרוצח מבצע והוא מוצא את גופת המכשפה ולצידה הנזיר חומא ברוט, שהגיע לדיקאנקה על מנת להילחם בשד ויי. לאחר שבינך משתכנע שגוגול לא קשור לרצח הוא מאפשר לו להסתיר את הנערות.
חומא לוקח את גוגול ומכריח אותו לבוא איתו להתעמת עם ויי. הם לוקחים עמם את גופת המכשפה ונכנסים אל הכנסייה להתעמת בוויי, אבל חומא מת וגוגול נותר לבדו.
בלילה, הפרש האפל מוצא את מקום מסתורי הנערות והורג את כל הקוזאקים והנערות. ואקולה ובינך מגיעים למקום וחושדים בגוגל, אך כשהם מגיעים לכנסייה הם מגלים אותו מוטל ללא רוח חיים.
סצנת הסיום מהווה הצצה לסרט הבא בסדרה ובה רואים את הלווייתו של גוגול, שובו של יאקוב פטרוביץ' גורו והקרב בפרש האפל.
שחקנים ודמויות

| שחקן/שחקנית | דמות |
| --- | --- |
אלכסנדר פטרוב: ניקולאי גוגול
אולג מנשיקוב: יאקוב גורו
יבגני סטיצ'קין: אלכסנדר בינך
טאיסיה וילקובה: ליזה
אלכסיי ורטקוב: חומא ברוט
מוזיקה

את המוזיקה והפסקול לסרט כתב המלחין ריאן אוטר, שזהו שיתוף הפעולה השביעי שלו עם הבמאי יגור בראנוב.
מוזיקה > רשימת הרצועות

| # | כותרת | אורך | סצנות מפתח/הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | "Сундук Гуро" "סונדוק גורו" | 01:33 | סצנת הפתיחה |
| 2 | "Экзорцист! Ты!"  | 02:20 |  |
| 3 | "Да выживет каждый из нас, несмотря ни на что..." "ונשרוד כולנו, לא משנה מה" | 01:32 |  |
| 4 | "Тайна рождения" "סוד הלידה" | 01:36 |  |
| 5 | "Будь здорова, ведьма!" "לבריאות, מכשפה!" | 02:38 |  |
| 6 | "Логово зверя"  | 03:15 |  |
| 7 | "А этот ваш призрак очень красивая..." "רוח הרפאים הזאת שלנו יפהפייה" | 02:36 |  |
| 8 | "Кому жить, а кому умирать не вам решать, а Богу" "מי יחיה ומי ימות, לא אתה תחליט אלא האל" | 02:09 |  |
| 9 | "Кол прямо в сердце... Бедная..." "הישר בלב... מסכנה..." | 01:07 |  |
| 10 | "Що ж це робиться"  | 01:47 |  |
| 11 | "Позовите мне Вия!" "תקראו לויי" | 02:41 |  |
| 12 | "Лети" "לעוף" | 03:04 | נעימת הנושא בביצוע לובודה |
הערות שוליים

↑  Телеканал ТВ-3 покажет телесериал «Гоголь» сначала в кинотеатрах, а лишь потом на теле экране
↑  Продолжения «Гоголя» в кино выйдут только в 2018 году
↑  Сериал о Гоголе собрал за первые выходные в четыре раза больше своего бюджета
גיזלה לגאט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1908 Eberau, אוסטריה 
 פטירה:  1973 (בגיל 65 בערך) 
 מדינה:  אוסטריה 
 צאצאים:  Martin Legath, Frieda Haas 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (12 בינואר 1994) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  גיזלה לגאט
 
גיזלה לגאט (בגרמנית: Gisela Legath;‏ 1908 – 1973) הייתה בעלת חווה באבראו (אנ'), מחוז בורגנלנד באוסטריה שהצילה בעזרת שני ילדיה מרטין לגאט ופרידה לגאט את חייהם של שני יהודים הונגרים מהנאצים. במהלך מלחמת העולם השנייה היא סיפקה מחסה ברפת של החווה.
ג'יורגי קראוז (1922, סומבטהיי, הונגריה – 2000) היה  אסיר ביחידת עבודה גרמנית שצעדה מצפון הונגריה לגבול אוסטריה–הונגריה ואולץ לבנות את "החומה הדרומית" ליד הכפר אבראו, בבורגנלנד.
לאחר שנודע להם על צעדה הקרובה למחנה הריכוז מאוטהאוזן, החליטו קראוז וחברו קונדרה לברוח ליער כדי לחכות לרוסים המתקדמים לעבר אוסטריה. נרדפים על ידי החיילים הנאצים קראוז וקונדרה ברחו לכפר הסמוך אבראו. בדרכם לכפר פגשו שני הנמלטים את מרטין לגאט בן ה-14 ואחותו פרידה לגאט בת ה-13. אמם גיזלה לגאט ידעה שהיהודים לא יוכלו לשרוד ללא עזרתם. מודעת לסכנה הגדולה החליטה לספק להם מחסה.
קראוז וקונדרה נשארו בחוותה של לגאט עד בוא הצבא האדום ששחרר את הכפר.
גיזלה לגאט קיבלה את תואר הכבוד חסידת אומות העולם מטעם יד ושם בירושלים.
הערות שוליים

↑  "Die Seestadt ist weiblich" (PDF). נבדק ב-12 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Giora Karni". נבדק ב-13 בנובמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  By Yad Vashem as "Righteous" honored Austrians. House of Responsibility. Retrieved 26 August 2011.
ג'ון רידלי סטרופ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במרץ 1897 מרפריסבורו, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בספטמבר 1973 (בגיל 76) פרקרסבורג, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פסיכולוגיה 
 מקום לימודים:  מכללת פיבודי  אוניברסיטת ואנדרבילט 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליפסקומב 
 
ג'ון רידלי סטרופ (באנגלית: John Ridley Stroop‏; 21 במרץ 1897 – 1 בספטמבר 1973) היה פסיכולוג אמריקאי.
סטרופ נולד חמישי מבין שישה אחים, בקהילת חוואים סמוך לטנסי, ארצות הברית.
עקב בעיות בריאות בגיל צעיר הוא היה פטור מעבודות פיזיות בחווה בניגוד לשאר משפחתו. לאחר סיום לימודי התיכון החל סטרופ ללמוד בקולג' בשם "ג'ורג פיבודי" (אנ') בנשוויל שם קיבל  בשנת 1933 דוקטורט בפסיכולוגיה. בשנת 1935 פרסם את מחקרו המפורסם על שיום צבעים, בו הציג אפקט שלימים נודע בשם אפקט סטרופ. סטרופ היה מאמין נוצרי אדוק, ולצד הוראת הפסיכולוגיה בקולג' לימד גם תנך ותאולוגיה.
ראו גם

פסיכולוגיה קוגניטיבית - קשב
הערות שוליים

↑  MacLeod, C. M. (1991). John Ridley Stroop: Creator of a landmark cognitive task. Canadian Psychology/Psychologie canadienne, 32(3), 521.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 142597775  ISNI: 0000 0000 8442 6762  LCCN: no2001008991  VIAF: 39019563   WorldCat (עם VIAF): 39019563 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים ובנושא פסיכולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גוגואים

אוסף של גוגואים
הגוגו הוא למעשה גלעין המשמש
גוֹגוֹאִים (נקראים גם: אג'ואים (בעגה ירושלמית), עג'מים (ברחובות), עג'וקים) הם גלעיני פרי המשמש, המשמשים למשחקי ילדים. משמעות המילה עַ'ג'וּ בערבית היא גלעין. הגוגואים קשיחים ועמידים, ניתן להפרידם מן הפרי בקלות ללא שיירי ציפה שתרקיב על פניהם, ולכן הם מתאימים למשחקים.
עונת המשמש מתחילה זמן קצר בלבד לפני תחילת החופש הגדול. מכיוון שהמשחק בגוגואים מתרחש בעיקר בחצר בית הספר היסודי, תקופת המשחק בגוגואים קצרה ביחס לעונת המשמשים.
צורות משחק בגוגואים

למשחק בגוגואים גרסאות שונות, שהמשותף לכולן הוא ערך הגוגו. מטרת השחקנים בכל משחקי הגוגואים היא לצבור גוגואים. עקרונות המשחק בגוגואים דומים לעקרונות המשחק בגולות, אלא שהגולות עולות כסף בעוד הגוגואים הם הפסולת, ולצורך העניין תוצר הלוואי של המשמש.
צורות משחק בגוגואים > משחקים בלתי סימטריים

משחקי גוגואים בשנות השמונים והתשעים של המאה העשרים התבססו על חיקוי משחקי קליעה: ילדים בעלי יוזמה מכינים קופסת קרטון ובה חורים בגדלים שונים. ליד החורים רשומים מספרים, אשר משמעותם מספר הגוגואים שיקבל הילד אשר יקלע גוגו לאותו חור, כאשר הוא עומד מאחורי קו במרחק מסוים מן הקופסה. לעיתים, כמו במשחקי המבוגרים, חור בגודל בלתי סביר (למשל כזה שיש צורך במאמץ פיזי כדי להעביר בו גוגו) יקבל ערך בלתי סביר (למשל 100). בשנות החמישים עד שנות השמונים של המאה העשרים משחק הקליעה התנהל באופן שונה: במקום לקופסת קרטון מסומנת, הכינו הילדים בעלי היוזמה גומה בקרקע אליה היה צריך לקלוע.
משחק נוסף משוחק על משבצות הרצפה, של בית הספר לרוב, כאשר ילד אחד צריך לזרוק את הגוגו מספר משבצות קדימה. אם הגיע למשבצת האחרונה, משבצת מטרה שנקבעה מראש - יקבל הילד כמות גוגואים, בהתאם למרחק הזריקה. מקובל לתת כמות גוגואים כמספר המשבצות שמהם נזרק הגוגו (הקושי נובע מכך שזריקה חזקה מידי תוביל לחזרה של הגוגו לכיוון הזורק).
זוג או פרד (פרט) - ילד אחד מחביא גוגואים בידו, או בקופסה סגורה, והילד השני מנחש האם מספר הגוגואים בידו הוא זוגי או לא זוגי. המילה זוג מציינת מספר זוגי, והמילה פרט מספר אי זוגי. מקובל לסדר את הגוגואים בזוגות על מנת לדעת האם המספר זוגי או לא.
צורות משחק בגוגואים > משחקים סימטריים

במשחקים הסימטריים אין צורך בהון התחלתי גדול של גוגואים. הם אופייניים יותר לשנות החמישים עד השבעים.
מכינים ארבעון של גוגואים (משולש גוגואים על הקרקע, ועליו מוצב גוגו נוסף). להקמת הארבעון תורמים גוגואים כל משתתפי המשחק. לאחר מכן מנסים המשתתפים, כל אחד בתורו, להפיל את המבנה. השחקן שהפיל את המבנה זוכה בכל הגוגואים אשר הוטלו עד כה, כולל המבנה.
מי קרוב לקיר - כמו בגולות. המשתתף שהטיל את הגוגו שלו קרוב ביותר לקיר, זוכה בגוגואים של כל המשתתפים.
מי רחוק לקיר - קובעים מספר מסוים של משבצות, כל אחד צריך להעיף את הגוגו שלו, שיפגע בקיר ויחזור כמה שיותר רחוק.
ארבע בריבוע - מסדרים ארבעה גוגואים בריבוע, ומי שקולע לתוכו מקבל את הגוגו שזרק פלוס ארבעת הגוגואים. את הגוגואים שלא נכנסו מקבל זה שסידר את הריבוע ותרם את ארבעת הגוגואים.
צליפות - כל שחקן בתורו מגלגל גוגו לעבר קיר מרוחק, מי שמצליח לפגוע בגוגו שכבר נמצא ב"מגרש" זוכה בכל הגוגואים שנזרקו.
צליפות מלך - לוקחים גוגו אחד וצובעים אותו (מקובל לצבוע בטיפקס). משלב זה הכללים הם כמו במשחק צליפות רגיל, אלא שחייבים לפגוע במלך. פגיעה בגוגו אחר לא תועיל.
פישולים - קובעים משבצת שצמודה לקיר. כל משתתף בתורו זורק גוגו, הגוגו חייב לפגוע בקיר מבלי לפגוע בגוגו אחר. כאשר אחד המשתתפים פוגע בגוגו אחר, זוכה יריבו בכל הגוגואים. משתתף שזרק גוגו והוא פגע בקיר מחוץ למשבצת צריך לזרוק עוד גוגו.
זוגיים - שני מתמודדים מביאים מספר זוגי של אג'ואים. אחד אוסף את כולם וזורק מלמעלה אל הריצפה, הם מתפזרים. מעבירים זרת בין שני אג'ואים (לחתוך), בלי להזיז אותם ואז מכוונים אחד שיפגע בשני בלי לפגוע באחרים. אם הצליח הם שלו ויש לו תור נוסף. אם אחד מהם זז בזמן החיתוך או אחרים זזו בזמן הקליעה התור עובר לאחר.
צורות משחק בגוגואים > משחקים סימטריים > משחקי בור

ניתן לשחק משחקים אלו באמצעות בור או בעזרת כוס.
הראשון שקלע לבור אוסף את כל הגוגואים שזרקו אלו שלא קלעו, או שכל מי שקלעו לבור מתחלקים בגוגואים של אלו שלא קלעו.
גרסאות אחרות:
יש להטיל לבור מספר זוגי של גוגואים בו זמנית (שניים או ארבעה). מנצח, וזוכה בכל הגוגואים שבבור, מי שהצליח להשאיר מחוץ לבור מספר אי זוגי של גוגואים. לא הצליח המשתתף לעשות כן, יישארו הגוגואים שזרק בתוך הבור והתור עובר למשתתף הבא. משחק זה נקרא בור יהודי או בור עברי.
יש להטיל לבור מספר זוגי של גוגואים בו זמנית (שניים או ארבעה) ולהשאיר מחוץ לבור מספר אי זוגי של גוגואים. לא הצליח המשתתף לעשות כן, יישארו הגוגואים שזרק בתוך הבור והתור עובר למשתתף הבא. הצליח, הוא לוקח גוגו אחד מהבור, ומכה בחוזקה בגוגואים שבבור. המטרה היא להוציא מספר זוגי כלשהו של גוגואים מן הבור. לא הצליח המשתתף לעשות כן, יישאר הגוגו שזרק בתוך הבור והתור עובר למשתתף הבא. אם הצליח, זוכה המשתתף בכל הגוגואים שבבור. משחק זה נקרא בור אנגלי או בור ערבי.
שימושים נוספים בגוגואים

ליבת הגוגו היא חרצן רך. ניתן להכין מליבתם של גוגואים טריים משקה מר הדומה למשקה הרוזטה, המופק משקדים מרים. בעבר היה נפוץ גם זן המשמש הכפרי, משמש בלדי, הגרעינים שלו לא היו מרים ואפשר היה לפצח את הגוגואים ולאכול אותם כמו שקדים. טענות לגבי סגולות רפואיות של תמצית העשויה מגרעיני המשמש מעולם לא הוכחו, וצריכה של תמצית בכמות גדולה יכולה לגרום להרעלת ציאניד ולמוות.
על ידי שפשוף ניתן לשחוק את צידו החלק של גוגו וליצור בו נקב ליצירת משרוקית. הליבה נעה בתוך הגוגו עם תנועות האוויר, ומעניקה סלסולים לצליל הנוצר. ניתן גם להוציא את הליבה ולחורר חור נוסף בגוגו כדי להכין ממנו משרוקית.
ניתן לחורר שני חורים בכמה גוגואים, ולהכין מהם שרשרת.
בתרבות

הגוגואים מוזכרים בשירו של עוזי חיטמן, "ארץ הצבר" בין משחקי ילדותו.
בשירו של ברי סחרוף "כמה יוסי" העוסק בחוויית הילדות בשכונת רמת יוסף בבת ים, מוזכר הביטוי "גשם של גוגואים", ולאחר מכן באותו הקשר "בור ערבי ובור יהודי". בהופעותיו של סחרוף התפתח נוהג ספונטני בעת אמירת המילים "גשם של גוגואים" - כאשר הקהל כולו נעמד על רגליו ומחקה תנועות תפיסה של גוגואים בחלל האוויר.
באירוויזיון 2010 שלחה ארמניה לאירוויזיון שיר בשם - "גוגו" ("Apricot Stone") אשר הושר על ידי הזמרת הארמנית אווה ריבס. המשמש הוא הפרי הלאומי של ארמניה. הצבע הכתום בדגל הארמני למעשה כונה בשם "משמש".
גוגו היה שמו של ערוץ המשחקים שהיה בתחילת השידורים הדיגיטליים בחברת "ערוצי זהב" (לימים חלק מחברת "הוט").
לקריאה נוספת

אמנון דנקנר, דוד טרטקובר, איפה היינו ומה עשינו, אוצר שנות החמישים והשישים, הוצאת כתר, ירושלים 1996.
הערות שוליים

↑  טל נתנאל, ‏תכירו את הסלנג הירושלמי: אבו יו-יו, במבליק ואש תנור, באתר "סרוגים", 24 במאי 2017
↑  טלי הרדאבל ואירית חוסחאלק, כמו פעם: 4 משחקי ילדות מגוגואים, באתר Xnet‏, 19 במאי 2016
↑  שקד אשכנזי, "B17: הלא-ויטמין שלא מגן מסרטן", אתר מכון ויצמן למדע, 18 באוקטובר 2017
↑  מילות השיר "ארץ הצבר", באתר שירונט
↑  ברי סחרוף- "כמה יוסי", באתר ynet, 9 במרץ 2003
ליבת הגוגו
ג'ואן בנואה

ג'ואן בנואה סמואלסון (באנגלית: Joan Benoit Samuelson; נולדה ב-16 במאי 1957) היא אתלטית עבר אמריקאית, האלופה האולימפית הראשונה (לוס אנג'לס 1984), פעמיים ברציפות ראשונה בעולם (1982 ו-1983) ושיאנית עולם בריצת מרתון. נוסף לכך, היא פעמיים אלופת מרתון בוסטון (1979 ו-1983) ושיאנית מרתון בוסטון במשך 11 שנים, אלופת מרתון שיקגו (1985) ושיאנית מרתון שיקגו במשך 16 שנים, אלופת מרתון אוקלנד (1980), שיאנית עולם בחצי מרתון, אלופת המשחקים הפאן אמריקאיים (קראקס 1983) בריצת 3000 מטר ואלופת ארצות הברית (1981) בריצת 10000 מטר.
ביוגרפיה

בנואה נולדה וגדלה בקייפ אליזבת, מיין.
ביוגרפיה > 1978

בנואה זכתה במדליית כסף בריצת מרתון ברמודה בשנת 1978 בתוצאה של 2:50:54 שעות.
ביוגרפיה > 1979

במרתון בוסטון שנערך בשנת 1979 זכתה בנואה במדליית זהב בשיא חדש של 2:35:15 שעות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של ליאן וינטר ממערב גרמניה (2:42:24 שעות). באותה שנה היא זכתה במרתון נייקי שנערך ביוג'ין, אורגון בשיא תחרות חדש של 2:35:41 שעות וזכתה במדליית כסף באליפות ארצות הברית בריצת 10000 מטר בתוצאה של 32.52.5 דקות.
ביוגרפיה > 1980

במרתון אוקלנד, ניו זילנד שנערך ב-3 בפברואר 1980 זכתה בנואה במדליית זהב בתוצאה של 2:31:23 שעות.
ביוגרפיה > 1981 > שיאנית עולם בריצת חצי מרתון

בריצת חצי מרתון שנערכה בסן דייגו, קליפורניה ב-18 בינואר 1981 קבעה בנואה שיא עולם חדש של 1:11:16 שעות. במרתון בוסטון השני שלה שנערך ב-21 באפריל היא זכתה במדליית ארד בתוצאה של 2:30:17 שעות, אחרי המנצחת ז'קלין גרו מקנדה ששיפרה את שיאה (2:34:28 שעות) ובאותה שנה היא זכתה באליפות ארצות הברית בריצת 10000 מטר בתוצאה של 33.37.5 דקות.
ביוגרפיה > 1982

במרתון נייקי שנערך ביוג'ין ב-12 בספטמבר 1982 היא זכתה במדליית זהב בשיא תחרות חדש של 2:26:12 שעות.
ביוגרפיה > 1983 > שיאנית עולם בריצת מרתון

במרתון בוסטון השלישי שלה שנערך ב-18 באפריל 1983 היא זכתה במדליית זהב בשיא עולם חדש של 2:22:43 שעות, שיפור לשיא שנקבע יום קודם לכן במרתון לונדון על ידי גרטה וייץ מנורווגיה (2:25:28.7 שעות). שיא זה החזיק מעמד שנתיים ונשבר במרתון לונדון על ידי אינגריד כריסטיאנסן מנורווגיה (2:21:06 שעות).
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בקראקס, ונצואלה באוגוסט אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בריצת 3000 מטר, הריצה הארוכה ביותר לנשים במשחקים אלה, בתוצאה של 9:14.19 דקות.
בריצת חצי מרתון שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה ב-18 בספטמבר אותה שנה היא החזירה לעצמה את שיא העולם והעמידה אותו על תוצאה של 1:09:10 שעות.
ביוגרפיה > 1984 > האלופה האולימפית הראשונה בריצת מרתון

17 ימים לפני המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכו במאי 1984 היא עברה ניתוח ארתרוסקופיה בברך בגלל פציעה. באופן יוצא דופן היא החלימה במהירות והצליחה להשתתף במבחנים ולנצח בתוצאה של 2:31:04 שעות, 30 שניות לפני ג'ולי בראון, בעבר שיאנית עולם בריצת 10000 מטר. במשחקים עצמם היא זכתה במדליית זהב בריצת מרתון בתוצאה של 2:24:52 שעות, לפני אלופת העולם גרטה וייץ (2:26:18 שעות) ורוזה מוטה מפורטוגל (2:26:57 שעות). אותה שנה היא שיפרה את שיאה העולמי בריצת חצי מרתון שנערך בפילדלפיה והעמידה אותו על 1:08:34 שעות, שיא זה החזיק מעמד 3 שנים ונשבר על ידי אינגריד כריסטיאנסן (1:06:40 שעות)
ביוגרפיה > 1985

בריצת מרתון שיקגו שנערך ב-20 באוקטובר 1985 היא זכתה במדליית זהב בשיא ארצות הברית חדש של 2:21:21 שעות, 15 שניות משיא העולם הטרי בן ה-6 חודשים של אינגריד כריסטיאנסן (2:21:06 שעות), לפני כריסטיאנסן (2:23:05 שעות) ורוזה מוטה (2:23:29 שעות). שיא ארצות הברית זה החזיק מעמד 18 שנים ונשבר במרתון לונדון על ידי דינה קסטור (2.21.15 שעות).
ביוגרפיה > 1988

במרתון ניו יורק שנערך בשנת 1988] זכתה בנואה במדליית ארד בתוצאה של 2:32:40 שעות.
ביוגרפיה > 1991

במרתון בוסטון שנערך בשנת 1991 היא סיימה במקום רביעי בתוצאה של 2:26:54 שעות ובמקום שישי במרתון ניו יורק שנערך באותה שנה בתוצאה של 2:33:49 שעות.
תארים והישגים

בשנת 1985 זכתה בנואה בפרס ג'יימס א' סאליבן, פרס לספורטאי החובבן הטוב ביותר.
שיאיה האישיים

ריצת 3000 מטר: 8.53.49 דקות (1983)
ריצת 5000 מטר: 15:43.1 דקות (1979)
ריצת 10000 מטר: 32:07.41 דקות (1984)
ריצת 10 ק"מ: 31:37 דקות (1983)
ריצת חצי מרתון: 1:08:34 שעות (1984), 1:08:23 שעות, תוך כדי מרתון בוסטון (1983)
ריצת מרתון: 2:21:21 שעות (1985)
הישגים בתחרויות

| שנה | תחרות | מקום | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1978 | מרתון ברמודה |  | 2:50:54 |
| 1979 | מרתון בוסטון |  | 2:35:15 |
| 1980 | מרתון אוקלנד |  | 2:31:23 |
| 1981 | מרתון בוסטון |  | 2:30:17 |
| 1982 | מרתון נייקי |  | 2:26:12 |
| 1983 | מרתון בוסטון |  | 2:22:43 |
| 1984 | אולימפיאדת לוס אנג'לס |  | 2:24:52 |
| 1985 | מרתון שיקגו |  | 2:21:21 |
| 1988 | מרתון ניו יורק |  | 2:32:40 |
| 1991 | מרתון בוסטון | מקום רביעי | 2:26:54 |
| 1991 | מרתון ניו יורק | מקום שישי | 2:33:49 |
גונמה (מחוז)

מחוז גונמה (ביפנית: Gunma-ken 群馬県) הוא מחוז באזור קאנטו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר מָאֵבַּאשִׁי.
היסטוריה

מחוז גונמה היה בעבר מרכז להרבעת סוסים, ומרכז סחר עבור מהגרים חדשים שהגיעו מיבשת אסיה. השילוב בין השניים השפיע על תרבות יפן, וסוסים הפכו למרכיב חשוב בשדה הקרב היפני.
בעבר היו מחוז גונמה ומחוז טוצ'יגי מאוחדים למחוז אחד שנקרא קֶנוּ, שלאחר מכן נפרד לשני חלקים שהפכו ברבות השנים למחוזות של ימינו. בעת שיצרה יפן קשר ראשון עם העולם המערבי במאה ה-16, נקרא האזור בפי המלחים המערביים "מדינת ג'ושו". מחוזות אלה היו ידועים בנאמנותם לשוגונות טוקוגאווה, והמון של המשפחה מתנוסס מעל מבנים ציבוריים.
בראשית המאה ה-20 הקים חלוץ התעופה היפני נקג'ימה צ'יקושי ממחוז גונמה את מפעל המטוסים נקג'ימה. בשנות ה-30 החל המפעל לייצר מטוסים עבור הצי הקיסרי היפני, בהם המטוס המוביל נקג'ימה B5N. כיום המפעל מייצר מנועים עבור רכבי סובארו.
ארבעה מראשי ממשלת יפן נולדו במחוז גונמה: טקאו פוקודה, יסוהירו נקסונה, קייזו אובוצ'י ויאסואו פוקודה.
גאוגרפיה

מחוז גונמה הוא אחד משמונה מחוזות ביפן שאין להם גישה לים, והוא ממוקם בחלק הצפון-מערבי של מישור קאנטו. מרבית משטחו של המחוז הוא הררי, מלבד המרכז ודרום-מזרח, שהם גם האזורים המאוכלסים ביותר. מצפון שוכנים המחוזות ניאיגטה ופוקושימה, במזרח נמצא מחוז טוצ'יגי, במערב נאגנו, ובדרום מחוז סאיטאמה.
מחוז גונמה הוא הררי ברובו, ובשטחו נמצאים ההרים אקאגי, הרונה, מיוגי, ניקו-שיראנה, ואסאמה. הנהרות טונה, אגצומה וקראסו חוצים את המחוז. בסך הכל, מוקדשים 14% מכלל שטח המחוז לפארקים לאומיים.
מכיוון שמחוז גונמה נמצא בלב הונשו, ישנם הבדלים משמעותיים בטמפרטורות בין החורף לקיץ, וכך גם בכמות המשקעים. בחורף נושבת רוח קרה מים יפן, ומביאה שלג למחוז ניאיגטה. הרוח נושאת את העננים לפנים הארץ, אך רכס הרי אצ'יגו חוסמים את העננים ולכן הרוח שמגיעה לגונמה היא קרה ויבשה.
גאוגרפיה > ערים

במחוז גונמה 12 ערים:
| --- | --- |
 אוטה  איסֶסַאקי  אנאקה  טומיאוקה  טַטֶביאשי  טקסאקי:  מאבאשי (בירת המחוז)  מידורי  נומטה  פוג'יאוקה  קיריו  שיבוקאווה
כלכלה

התעשיות המודרניות של גונמה כוללות ייצור ציוד אלקטרוני וציוד תחבורה, בהם מפעל סובארו באוטה, ואזורי התעשייה מרוכזים באזור המזרחי של המחוז, הקרוב ביותר לטוקיו. בנוסף, ישנן גם תעשיות חקלאות ומשי.
גריגורי גורקין

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1870 גורנו-אלטאיסק, רוסיה 
 פטירה:  11 באוקטובר 1937 (בגיל 67) 
 פרסים והוקרה:  עיטור אות הכבוד 
 
גריגורי גורקין (ברוסית: Григо́рий Гу́ркин; ‏  24 בינואר 1870 - 11 באוקטובר 1937) היה צייר נוף רוסי, האמן המקצועי הראשון ממוצא אתני אלטאי. הוא התפרסם בציורי נופי הרי אלטאי.
ביוגרפיה

גורקין נולד ב-1870 בגורנו-אלטאיסק. ב-1878 הוא נשלח לבית הספר לציור אייקונים באולאלה, והוכשר כצייר אייקונים מקצועי. לאחר מכן, הוא הפך לתומך בדת האלטאי הבורכאנית האתנית המקומית. הוא עבד בערים אולאה וביסק. בשנת 1897 החל את לימודיו באקדמיה האימפריאלית לאמנויות בסנט פטרסבורג אצל איוואן שישקין ואלכסנדר קיסליוב.
בשנת 1903 חזר גורקין לאלטאי והחל לעבוד כמורה, ונסע מדי קיץ לאזורים מרוחקים של הרי אלטאי. העיר הקרובה ביותר עם קהילת אמנות מפותחת הייתה טומסק, בה השתתף גורקין בתערוכות אמנות. הוא היה חבר באגודת חובבי האמנות של טומסק מאז 1909.
בפברואר 1918, לאחר מהפכת אוקטובר, החליטו נציגי שבטי אלטאי להקים רפובליקה קראקורום, שמטרתה הייתה לאחד את כל אזורי אלטאי למדינה לאומית עצמאית. גורקין הפך לראש הממשלה. בשנת 1919 הודחה הממשלה על ידי הכוחות הנאמנים לאלכסנדר קולצ'ק, וגורקין נמלט למונגוליה, שם התגורר שנה, ובשנת 1921, בעזרת הפרטיזנים בולשוויקים, בראשות סרגיי קוצ'טוב, הוא עבר להתגורר ב-1919 ברפובליקה העצמאית טובן. שם המשיך לצייר את חיי היומיום והמסורות של המקומיים, כולל השמאניזם.
ב-1925 חזר גורקין לברית המועצות. בשנות ה-20 וה-30, הוא עסק בחינוך, במיוחד יצר איורים לשירי אפוס של אלטאי ולספרי בית ספר יסודי.
ב-1937, במהלך הטיהורים הגדולים, נעצר גריגורי גורקין והוצא להורג לאחר מכן.
גלריה

הקרבת קורבן
נישואים
אוהלי יורטה
נוודים בהרי אלטאי
נחל בהרי אלטאי
נוף בהרי אלטאי
הערות שוליים

↑  Bourdeaux, Michael; Filatov, Sergey, eds. (2006). Современная религиозная жизнь России. Опыт систематического описания [Contemporary Religious Life of Russia. Systematic description experience] (in Russian). Vol. 4. Москва: Keston Institute; Логос. p. 112
↑  И. П. Тюрина, ed. (2002). Томск художественный. Начало XX века (in Russian). Tomsk: Раско. p. 16
↑  Цыбенко, Ольга. Тайна Горного Алтая в картинах художника Григория Чорос-Гуркина (in Russian)
↑  Русанов, Виталий Викторович. Пути национального самоопределения алтайского народа в первой четверти XX века
↑  Еркинова, Римма Михайловна. Монгольский и тувинский периоды в творчестве Г.И. Чорос-Гуркина (in Russian). Национальный музей имени А.В. Анохина
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810598324105606  GND: 121537722  ISNI: 0000 0000 8191 0268  LCCN: no95050547  SUDOC: 127468137  VIAF: 872251   WorldCat (עם VIAF): 872251 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גריגורי גורקין".
גיזלה גרוס

| --- | --- |

 לידה:  26 בנובמבר 1875 שימלאו סילבאניי, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1942 (בגיל 66 בערך) גטו ריגה, לטביה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט (1895) 
 הושפעה על ידי:  אישטוואן תומאן, טרסה קארניו 
 בן או בת זוג:  אדולף וייסמן 
 
גיזלה גרוס (בהונגרית: Grosz Gizella;‏ 26 בנובמבר 1875, שימלאו סילבאניי אוסטריה-הונגריה – 1942, גטו ריגה, לטביה) הייתה פסנתרנית יהודייה-הונגרייה. היא הופיעה כסולנית עם הפילהרמונית של ברלין, והייתה בין הפסנתרניות הראשונות שהקליטו קטעי פסנתר עבור חברת "ולטה מיניון", יצרנית הפיאנולה.
ביוגרפיה

גרוס נולדה למשפחה יהודית ב-Szilágysomlyó, אז באימפריה האוסטרו-הונגרית, כיום שימלאו סילבאניי, רומניה. היא למדה פסנתר באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט אצל אישטוואן תומאן. היא ניגנה בקונצרטים הראשונים שלה בשנת 1897 בבודפשט ובשנת 1898 ו-1899 בלייפציג ובברלין בהצלחה ניכרת. משנת 1898 ואילך התגוררה בברלין, שם למדה אצל טרסה קארניו.
היא הופיעה כסולנית עם הפילהרמונית של ברלין בשנים 1902, 1905, 1908 ו-1909. ב־6 בפברואר 1906 היא הוקלטה כאחת הפסנתרניות הראשונות של וולט-מינון .
בשנת 1911, לאחר נישואיה עם אדולף וייסמן (1873–1929), מבקר מוזיקה ברלינאי ידוע ומחבר ביוגרפיות של ביזה, שופן, ורדי ופוצ'יני, הפסיקה להופיע בקונצרטים. לאחר פרישתה מנגינה בקונצרטים הייתה גרוס מורה לפסנתר. בשנת 1940 נוסף השם האמצעי "שרה" לשמה בהוראת השלטונות. בינואר 1942 במהלך שואת יהודי לטביה גורשה לגטו ריגה, לטביה, ונפטרה שם באותה שנה.
לפני שנישאו, נולדה לגרוס ולוויסמן בשנת 1908 בת, אילזה. הבת הפכה לפסנתרנית, שאותה לימדה בעיקר אמה בברלין. הבת למדה גם אצל קונרד וולף בפריז. החל משנת 1933 התגוררה אילזה וייסמן בצרפת, באנגליה ובאיטליה ולבסוף היגרה לארצות הברית, שם נפטרה בשנת 2000.
הערות שוליים

↑  Országos Hirlap, 20 Dec 1897, p. 4; 21 Dec 1897, p. 8
↑  Musikalisches Wochenblatt, Leipzig, 28 Apr 1898, vol 38, no. 18, p. 266
↑  Országos Hirlap, 14 February 1898, p. 10
↑  Peter Muck: Einhundert Jahre Berliner Philharmonisches Orchester, Tutzing, Schneider, 1982
↑  Gerhard Dangel and Hans-W. Schmitz: Welte-Mignon Reproductions. Complete Library Of Recordings For The Welte-Mignon Reproducing Piano 1905-1932. Stuttgart 2006. ISBN 3-00-017110-X. p. 446
גיום טירל

| --- | --- |

קברו של גיום טירל ושל שתי נשותיו, מתוך ספרם של הברון ז'רום פישון וז'ורז' ויקר מ-1892
 לידה:  1312 פונט-אודמר, צרפת 
 פטירה:  1395 (בגיל 83 בערך) סן-ז'רמן-אן-לה, צרפת 
 מדינה:  צרפת, ממלכת צרפת 
 חתימה:   
 
גיום טירל (בצרפתית: Guillaume Tirel‏; 1310 פונט-אודמר - 1395 סן-ז'רמן-אן-לה), המכונה "טאייווָן", (בצרפתית: Taillevent) היה טבח צרפתי, יליד נורמנדי, ששרת בחצר מלכי צרפת מבית ולואה בימי מלחמת מאה השנים.