stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Aviv Geffen
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אביב גפן.
| הגרסה הבריטית> מס' | הגרסה הבריטית> שם | הגרסה הבריטית> משך | הגרסה הבריטית>  | הגרסה הבריטית>  | הגרסה הבריטית>  | הגרסה הבריטית>  | הגרסה הבריטית>  | הגרסה הבריטית>  | הגרסה הבריטית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | It Was Meant to Be a Love Song  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Black & White  | 4:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | It's Cloudy Now  | 3:07 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | It's Alright  | 2:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Berlin  | 3:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Silence  | 3:31 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Heroes  | 2:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | The One  | 3:40 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | Forest in My Heart  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Now or Never  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | October  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | It's Alright (Time Waits for No One) (עם ה"Thrillers")   | 3:06 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | It Was Meant to Be a Love Song (וידאו-קליפ)   | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | Black & White (וידאו-קליפ)   | 4:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 50:28 |  |  |  |  |  |  |  |
| הגרסה הבינלאומית> מס' | הגרסה הבינלאומית> שם | הגרסה הבינלאומית> משך | הגרסה הבינלאומית>  | הגרסה הבינלאומית>  | הגרסה הבינלאומית>  | הגרסה הבינלאומית>  | הגרסה הבינלאומית>  | הגרסה הבינלאומית>  | הגרסה הבינלאומית>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Black & White  | 4:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | It Was Meant to Be a Love Song  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Berlin  | 3:22 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | It's Alright  | 2:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Heroes  | 2:11 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | It's Cloudy Now  | 3:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | October  | 3:33 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | Now or Never  | 3:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | The One  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | Forest in My Heart  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 34:46 |  |  |  |  |  |  |  |
השתתפו באלבום (הגרסה הבריטית)

אביב גפן - שירה, גיטרה, פסנתר, קלידים, מלוטרון, קסילופון.
דייוויד אנדרו סיטק - בס (1), גיטרות (1), תופים (1), קלידים (1).
דן בראון - קולות רקע (1).
טרבור הורן - בס (2,6,8), קולות רקע (2), קלידים (5).
אש סואן - תופים (2,6,8).
פיל פלמר - גיטרה אקוסטית (2,4), גיטרות (5).
ג'יימי מוהוברק - קלידים (2,5).
אלכס - קולות רקע (2,4,8).
סטיבן וילסון - גיטרות (3,6,8), גיטרות אקוסטיות (3), קולות רקע (8).
ערן מיטלמן - קלידים (3,9,10).
ספי אפרתי - בס (3,9,10).
תומר זי - תופים (3,9,10).
רוג'ר מקגין - גיטרת 12 מיתרים (4).
פיט מארי - קלידים (6).
לואיס ז'רדים - כלי הקשה (6).
הראל בן עמי - גיטרות (9).
קיד - גיטרות (10).
מייק גרסון - פסנתר (11).
טייבה (בגליל)

ערך זה עוסק בכפר במועצה האזורית הגלבוע. אם התכוונתם לעיר במחוז המרכז בישראל, ראו .
| --- | --- |
טייבה
שם בערבית: الطيبة الزعبية
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: הגלבוע
גובה ממוצע: ‎95 מטר
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף אוגוסט 2024 (אומדן)
  - אוכלוסייה: 2,184 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) א-טייבה א-זועביה(למפת עמק בית שאן רגילה) א-טייבה א-זועביה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-טייבה א-זועביה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום א-טייבה א-זועביה32°36′15″N 35°26′42″E﻿ / ﻿32.6040344228854°N 35.4448829237101°E﻿ / 32.6040344228854; 35.4448829237101  heמפת היישובים של מועצה אזורית הגלבוע (in English: Gilboa Regional Council) באדום - טייבה (בגליל) בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10

א-טייבה א-זועביה (בערבית: الطيبة الزعبية), הידוע בקיצור כ"טייבה" ורשמית כ"טייבה (בעמק)", הוא כפר ערבי-ישראלי השייך למועצה אזורית הגלבוע. הכפר שוכן על רמת יששכר ומשתרע מסביב למעיין הנובע מנחל יששכר הזורם ממזרח לחלקו הדרומי של הכפר וחוצה אותו בחלקו הצפוני.
היסטוריה

תושבי הכפר הם ערבים מוסלמים בני משפחת זועבי. בני הכפר טוענים שהם גרים במקום כבר 250 שנה.
תרגום שמו של הכפר הוא 'הטובה'. הערבים נהגו להמיר שמות יישובים קדומים שכללו את השורש ע.פ.ר. ("عفريت", שמשמעותו בערבית "שד"), לשם "טייבה" (שמשמעותו "מקום טוב"). יש המזהים כפר זה עם עפרה המקראית, עירו של גדעון בן יואש שנלחם במדיינים בעמק יזרעאל.
במרכז הכפר, סמוך למסגד, שרידים של מבצר צלבני. יש המזהים אותו עם עפרבלא, בגלל הדמיון לשם עפרה.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת נצרת.
ב-20 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, פונה הכפר בהוראת הכוחות הלא-סדירים הערביים.
הכפר כיום

הכפר מונה 240 משפחות ויש בו מרפאה, מוסדות חינוך לגיל הרך, בית ספר יסודי וכן מתקני ספורט ושעשועים. כן פועלת ביישוב ספרייה שהיא סניף של ה"ספרייה האזורית הגלבוע".
ראש הוועד המקומי נכון לינואר 2009, הוא הישאם זועבי.
תושבי הכפר מתפרנסים מחקלאות, בניין ועבודה במפעלי האזור.
היחסים עם מדינת ישראל

לבני חמולת זועביה היו יחסים טובים עם שכניהם היהודים ובמלחמת העצמאות נשארו רוב בני החמולה בכפריהם שהפכו לחלק ממדינת ישראל, בניגוד לרוב הכפרים באזור שהתפנו מיושביהם לקראת הפלישה הצפויה של צבאות ערב במאי 1948.
כיום, בכפר א-טייבה שומרים על מערכת יחסים טובה עם המדינה. טייבה שייכת למועצה האזורית גלבוע, הכוללת יישובים יהודים וישובים ערבים. במעריב פורסם כי בחגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל לא החרימו תושבי הכפר את האירועים כמו רוב הציבור הערבי וכי במחווה יוצאת דופן צבעו מחדש את המסגד בצבעיו של דגל הלאום (כחול ולבן) המסגד אמנם היה צבוע בצבעים אלו מזה שנים, אך הוא נצבע מחדש לכבוד יום העצמאות.
מדינת ישראל הגדירה את הכפר כאזור עדיפות לאומית א'.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  יישובים בישראל - קובצי יישובים, באתר www.cbs.gov.il
↑  מירב ארלוזורוב, בכפר טייבה מתנערים מהתדמית שיצרה חנין זועבי: "רוצים להיות ישראלים במלוא מובן המילה", באתר TheMarker‏, 10 בינואר 2011
↑  חנן אשל, ‏לזיהויה של עפרה - עיר גדעון, קתדרה 22, ינואר 1982, עמ' 8-3, הערות: צבי גל, ‏לזיהוי מקומה של עפרה אבי העזרי, קתדרה 24, יולי 1982, עמ' 182-181
↑  Denis Pringle, "Umm at-Taiyba (228)", in Secular Buildings in the Crusader Kingdom of Jerusalem: An Archaeological Gazetteer, Cambridge University Press, 1997, p. 104
↑  זאב וילנאי, "עפרבלא", בתוך: אנציקלופדיה אריאל, כרך שביעי (ע–ק), עם עובד, 1979, עמ' 5955
↑  יהושע פראוור, תולדות מבצר כוכב הירדן, באתר Jstor (פרסום של "ידיעות בחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה" כרך ל"א, ‏1967
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 99. לדברי מוריס, הכוחות הלא-סדירים חששו כנראה, כי תושבי הכפרים שפונו בהוראתם באותו היום, "מבקשים לעשות יד אחת עם הישוב".
↑  ספריית טייבה בעמק, מרכז ההדרכה לספריות בישראל
↑  עזריה אלון, מי גורש איך ולמה, דבר, 10 במרץ 1978
↑  דודו בזק, מזדהים עם המדינה, באתר nrg, אתר nrg, ‏ 7 באפריל 2008
↑  סיווג רשימת היישובים ואזורי התעשייה לפי אזורי עדיפות לאומית, אתר משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012462975905171 
משמאל הכפר טייבה שבגליל, ומימין צלע הגבעה של ח'רבת אַל-חַדַּאד ובה שרידים מהתקופה הביזנטית. ביניהם עובר ערוץ נחל יששכר.
חורבות מבצר צלבני בלב הכפר
כפר טייבה בעמק
מסגד בכפר
ערן וולקובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1947 (בן 77 בערך) בארות יצחק, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  ציור, עיצוב גרפי, איור
 פרסים והוקרה:  פרס דוש לקריקטורה (2017) 
 
ערן וולקובסקי (נולד ב-1947) הוא צייר, מעצב גרפי וקריקטוריסט ישראלי. במשך שנים רבות היה מעצב הבית של קבוצת הארץ.
ביוגרפיה

וולקובסקי נולד בשנת 1947 בקיבוץ בארות יצחק. למד עיצוב גרפי בבצלאל בין השנים 1970 ל-1974 ובילה את השנה לאחר מכן בציור בלונדון. הוא עיצב את סורג המעקה של עזרת הנשים בבית הכנסת בקיבוץ. הוא החל לשמש כעורך גרפי של השבועון הירושלמי "כל העיר" ולאחר מכן, ב-1986, עבר מירושלים לתל אביב והחל לעבוד כמעצב של העיתון היומי "חדשות". בהמשך הצטרף למערכת "הארץ" כעורך הגרפי וכמאייר. במשך השנים החל לפרסם קריקטורות פוליטיות בעמוד הדעות של "הארץ". ב-2008 החליף אותו גל ורטמן כמעצב הגרפי הראשי של עיתוני "הארץ".
ב-2017 זכה וולקובסקי בפרס דוש לקריקטורה.
בנוסף לעיצוב גרפי עורך תערוכות ציורים בגלריות. רבים מיצירותיו הם ציורים ארץ ישראליים. מצד אחד אלה ציורי נוף שאפשר לחוש בהם את נפש המקום והמפגש בין הבנוי לטבע ואילו הצד האחר ביצירותיו הם ציורי קולאז', תצרפים פנימיים המובנים ליוצרם ומעורר במתבונן מבחוץ דמיון וסקרנות. הייחוד שלו שהוא מצייר על פני ציוריו הישנים שלדעתו פג תוקפם והם משמשים כשלד לציור עדכני ועכשווי.
וולקובסקי מפרסם מדי יום את הקריקטורה היומית באתר האינטרנט של "הארץ".
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן, קריקטוריסט "הארץ" ערן וולקובסקי יקבל את פרס דוש לקריקטורה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2017
↑   עוזי צור, עוצם עין אחת תענוגות הציור, באתר הארץ, 13 באוגוסט 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306551105171  LCCN: no2009113253  VIAF: 91184295   WorldCat (עם VIAF): 91184295
גביע המדינה בכדורגל נשים

| --- | --- |
סמל גביע המדינה בכדורגל
 ענף:  כדורגל נשים
 תאריך ייסוד:  1998
 ארגון מפעיל:  ההתאחדות לכדורגל בישראל
 מספר מתמודדים:  כל קבוצות כדורגל נשים הרשומות בהתאחדות לכדורגל
 מדינות משתתפות:  ישראל ישראל
 זוכה:  מ.כ. רמת השרון (2022/2023)
 הכי הרבה זכיות:  מכבי חולון (9)
 מפעל מקביל:  ליגת העל בכדורגל נשים
 מפעל נמוך יותר:  גביע ליגת העל בכדורגל נשים
 גביע המדינה לנשים באתר ההתאחדות
 
גביע המדינה בכדורגל נשים הוא המפעל השני בחשיבותו בכדורגל נשים הישראלי אחרי אליפות המדינה בכדורגל נשים. הזוכה הראשונה בתואר הייתה מכבי חיפה בשנת 1999. מכבי חולון היא הקבוצה שזכתה בתואר הכי הרבה פעמים כשזכתה בו 9 פעמים, 8 מהם ברציפות.
היסטוריה

משחקי המפעל משוחקים מאז שנת 1998 שבה לקחה ההתאחדות לכדורגל על עצמה את ניהול כדורגל הנשים בישראל. בעונה הראשונה השתתפו 12 קבוצות ליגת הנשים שהוקמה בשנה זו.
במשך שלוש עונות (2010/2011, 2011/2012, 2012/2013) קיימה ההתאחדות לכדורגל מפעל גביע נפרד לקבוצות הליגה השנייה.
השיטה

משחקי המפעל משוחקים בשיטת נוקאאוט, כאשר המנצחת עולה לשלב הבא והמפסידה מודחת מהמפעל. במפעל יכולות להשתתף כל קבוצות כדורגל נשים הרשומות בהתאחדות לכדורגל. במפעל כיום 5 סיבובים החל מהסיבוב הראשון בו מופיעות קבוצות מהליגה הלאומית בלבד, עד לגמר הגביע בו מוכרעת הזוכה. המפגשים בכל סיבוב נקבעים על ידי הגרלה בה נקבעת גם הקבוצה המארחת את המשחק, מלבד משחקי חצי הגמר והגמר הנערכים במגרש נייטרלי.
מחזיקות הגביע ותוצאת הגמר לפי שנים

| עונה | מחזיקת גביע המדינה | סגנית | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998/1999 | מכבי חיפה | הפועל תל אביב | 1–1 (הארכה) 5–4 בפנדלים |
| 1999/2000 | מכבי חיפה | אס"א תל אביב | 1–0 |
| 2000/2001 | הפועל תל אביב | מכבי חיפה | 4–3 |
| 2001/2002 | מכבי חיפה | הפועל תל אביב | 5–0 |
| 2002/2003 | מכבי חולון | מכבי חיפה | 3–2 (שער זהב) |
| 2003/2004 | מכבי חולון | אס"א תל אביב | 2–0 |
| 2004/2005 | מכבי חולון | אס"א תל אביב | 2–1 |
| 2005/2006 | מכבי חולון | אס"א תל אביב | 5–1 |
| 2006/2007 | מכבי חולון | אס"א תל אביב | 2–0 |
| 2007/2008 | מכבי חולון | אס"א תל אביב | 1–1 (הארכה) 4–3 בפנדלים |
| 2008/2009 | מכבי חולון | אס"א תל אביב | 4–2 (הארכה) |
| 2009/2010 | מכבי חולון | מכבי באר שבע | 5–0 |
| 2010/2011 | אס"א תל אביב | מכבי חולון | 3–2 |
| 2011/2012 | אס"א תל אביב | מכבי כישרונות חדרה | 2–0 |
| 2012/2013 | מכבי חולון | מ.כ. רמת השרון | 7–1 |
| 2013/2014 | אס"א תל אביב | מכבי כישרונות חדרה | 2–1 |
| 2014/2015 | מכבי כישרונות חדרה | אס"א תל אביב | 1–0 (הארכה) |
| 2015/2016 | מ.ס. קריית גת | אס"א תל אביב | 1–0 |
| 2016/2017 | אס"א תל אביב | מכבי כישרונות חדרה | 2–1 |
| 2017/2018 | מ.כ. רמת השרון | מ.ס. קריית גת | 3–2 (הארכה) |
| 2018/2019 | אס"א תל אביב | מכבי כישרונות חדרה | 3–1 |
2019/2020: התחרות הופסקה עקב נגיף הקורונה והגביע לא חולק בשנה זו
| 2020/2021 | מ.ס. קריית גת | מכבי בנות עמק חפר | 2–1 |
| 2021/2022 | מ.ס. קריית גת | בנות נתניה | 2–0 |
| 2022/2023 | מ.כ. רמת השרון | אס"א תל אביב | 2–1 (הארכה) |
| 2023/2024 | מ.ס. קריית גת | מ.כ. רמת השרון | 1–0 |
מחזיקות הגביע ותוצאת הגמר לפי שנים > טבלת גביעים

| מיקום | קבוצה | גביעים | סגנויות | עונות זכייה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי חולון | 9 | 1 | 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006, 2006/2007, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2012/2013 |
| 2 | אס"א תל אביב | 5 | 10 | 2010/2011, 2011/2012, 2013/2014, 2016/2017, 2018/2019 |
| 3 | מ.ס. קריית גת | 4 | 1 | 2015/2016, 2020/2021, 2021/2022, 2023/2024 |
| 4 | מכבי חיפה | 3 | 2 | 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002 |
| 5 | מ.כ. רמת השרון | 2 | 2 | 2017/2018, 2022/2023 |
| 6 | מכבי כישרונות חדרה | 1 | 4 | 2014/2015 |
| 7 | הפועל תל אביב | 1 | 2 | 2000/2001 |
| 8 | מכבי באר שבע | 0 | 1 | - |
| 9 | מכבי בנות עמק חפר | 0 | 1 | - |
| 10 | בנות נתניה | 0 | 1 | - |
הערות שוליים

↑  גידי ליפקין, ‏תמה העונה בליגות החובבים ובליגות הנשים והנוער, באתר ONE‏, 13 באפריל 2020
חלב מרוכז

| --- | --- |
קופסת שימורים פתוחה עם חלב מרוכז
קופסת שימורים פתוחה עם חלב מרוכז
 
 מאכלים
 סוג:  מוצרי חלב 
 מרכיבים עיקריים:  חלב, סוכר 
 
קפה וייטנאמי עם חלב מרוכז
חָלָב מְרֻכָּז אוֹ חָלָב מְשֻׁמָּר הוא מוצר חלב המבוסס על חלב פרה וסוכר לבן. חלב מרוכז מוכן על ידי אידוי הנוזלים מחלב ממותק, הוא סמיך ומתוק מאוד וחיי המדף שלו ארוכים מאוד, דבר המאפשר לשמור חלב בקופסת שימורים לאורך תקופה של מספר שנים. בעבר היו גם מוצרים דומים ללא סוכר, אולם כיום הם אינם נפוצים.
המוצר נמכר באופן מסחרי במקומות רבים בעולם. לרוב חלב מרוכז נארז בקופסאות שימורים ובשפופרות. הוא משמש במתכוני קינוחים בתרבויות רבות.
היסטוריה

את החלב המרוכז המציא גייל בורדן ג'וניור בארצות הברית בשנת 1856 בגלל הקושי לאחסן חלב טרי. קודם לפיתוח זה נשמר חלב טרי שעות אחדות בלבד, ולכן הוא היה זמין רק באזורים שהיו בהם רפתות לחלב.
בורדן הושפע ממותם של ילדים אחדים בשנת 1851, כנראה עקב מחסור בחלב. לאחר כשנה של ניסויים וסדרת כישלונות, קיבל בורדן השראה ממחבת אידוי בלחץ ששימשה את השייקרס לריכוז מיצי פירות. כך הצליח לבסוף לרכז חלב מבלי לחרכו או להקרישו. ואולם גם אז שני המפעלים הראשונים שהקים כשלו, ורק במפעל השלישי הוא הצליח ליצור חלב מרוכז שמיש ובעל חיי מדף ארוכים ללא צורך בקירור.
לא פחות חשובה מהמצאת התהליך עצמו, היו דרישותיו של בורדן מהאיכרים שרצו למכור לו חלב גולמי: הוא דרש לרחוץ את עטיני הפרות לפני החליבה, להקפיד על ניקיון הרפתות ולהרתיח ולייבש את המסננות בבוקר ובערב.
עד 1858 המוצר של בורדן זכה למוניטין בשל טוהרו, אורך חיי המדף שלו והכדאיות הכלכלית שלו. במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית הממשלה הפדרלית של ארצות הברית הזמינה כמויות עצומות ממנו עבור מנות הקרב של החיילים. הייתה זו מנת קרב יוצאת דופן במאה ה-19: פחית במשקל 400 גרם הכילה 1,300 קלוריות, 30 גרם חלבון, 30 גרם שומן ויותר מ-200 גרם של פחמימה. החיילים שחזרו מהקרב והכירו את המוצר תרמו להגדלת תפוצתו. עד סוף שנות ה-60 של המאה ה-19, חלב מרוכז היה למוצר בולט.
שימושים

חלב מרוכז משמש במתכוני פאי מרנג לימון, ממתקי קרמל, ריבת חלב וקינוחים נוספים. בחלקים מאסיה זהו החלב המועדף כתוספת לקפה. המשקה הוייטנאמי "קפה סואה דה" הוא קפה עם חלב מרוכז.
תחליפים

כיום נמכרים בשוק תחליפים זולים יותר לחלב מרוכז. התחליפים הנמכרים המכילים כמויות גדולות של רכיבים נוספים מלבד רכיבי חלב וסוכר, בעיקר שמן צמחי (לרבות שמן דקלים). הוספת שמנים צמחיים מורידה בצורה ניכרת את עלות המוצר, עם פגיעה קטנה בטעמו. בנוסף, הערך התזונתי של חלב מרוכז כזה ירוד ביחס למקור.
הערות שוליים

↑  Evaporating nutrition
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533856305171  GND: 4240772-2  HDS: 013998  LCCN: sh85085335 
חלב מרוכז בתוספת שמן צמחי הנמכר בסופרמרקט בישראל
If Day

פוסטר מ-1941 של אלפרד ג'וזף קאסון לגיוס כסף לאיגרות חוב
If Day הייתה סימולציה של פלישה גרמנית נאצית לויניפג והאזורים הסובבים אותה ב-19 בפברואר 1942, במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא אורגן כקידום איגרות חוב מלחמה על ידי ארגון הלוואת הניצחון של ויניפג הגדולה, האירוע היה התרגיל הצבאי הגדול שהתקיים ביותר בויניפג.
If Day כלל קרב מבוים בין חיילים קנדיים ל"חיילים גרמנים" וכלל כליאה של פוליטיקאים מקומיים בולטים, החלת שלטון נאצי ומצעד צבאי. האירוע היה גיוס כספים למאמץ המלחמתי: למעלה מ-3 מיליון דולר נאסף בוויניפג באותו יום. המארגנים האמינו שהפחד שעורר האירוע יעזור להגביר את יעדי גיוס התרומות.
רקע

If Day היה קמפיין משוכלל לקידום רכישת איגרת חוב מלחמה. איגרות חוב אלו, שהיו הלוואות לממשלה כדי לאפשר את הגדלת הוצאות המלחמה, נמכרו ליחידים ולתאגידים ברחבי קנדה. If Day הייתה מסע הלוואת הניצחון השני של מלחמת העולם השנייה. המערכה החלה ב-16 בפברואר 1942, ונמשכה עד 9 במרץ. יעד הגיוס בפרובינציית מניטובה היה כ-45 מיליון דולרים ובפרט כ-24.5 מיליון דולרים מויניפג עצמה. המארגנים האמינו שהבאת המלחמה (או, ליתר דיוק, הדמיה שלה) לבתיהם של אנשים תגרום לשינוי גישה בקרב אלו שמרגישים שהם אינם מושפעים ישירות מהמלחמה.
הוועדה הכינה מפה של מניטובה, שחולקה לכ-45 חלקים, שכל אחד מהם מייצג מיליון דולר מיעד הגיוס שלהם, המפה פורסמה בפינת פורטאז' ומיין, הצומת המרכזי של העיר. הקמפיין פורסם בעיתונים המקומיים במשך כמה ימים לפני האירוע, אם כי "הפלישה" הפתיעה אזרחים רבים. תושבי צפון מינסוטה השכנה, הוזהרו על ידי הרשויות האמריקאיות (מכיוון שניתן לקלוט שידורי רדיו הממחזים את האירוע באזור זה) כדי למנוע ריצה למקלטי חירום. מטוסי חיל האוויר המלכותי הקנדי שנצבעו כדי להיראות כמו מטוסי קרב גרמניים, טסו מעל העיר ב-18 בפברואר 1942. ב-18 בפברואר 1942, כהכנה לאירוע המרכזי של If Day, סלקירק, עיירה קטנה צפונית מזרחית לוויניפג, ערכה הדמיית גיוס כספים משלה, במסגרת ההדמיה, "הופצצה" העיר במשך שעה.
אירועים

ההדמיה כללה כ-3,500 אנשי צבא קנדי, מה שהפך את If Day לתרגיל הצבאי הגדול ביותר שנערך בוויניפג. הכוחות המגינים היו בפיקודו של הקולונלים אי פרידהים ודאס מקיי.כוחות ה'נאציים' היו מתנדבים של מועצת הסחר הצעירים שהשתמשו במדים שנשכרו מהוליווד ולאחר שמאפרות ציירו צלקות מלחמה על פניהם. המפקד של הכוחות הנאציים היה אריך פון נירנברג.
סיורים "נאציים" בעיר החלו לפני השעה 05:30. כוחות 'נאציים' התחילו להתאסף בצד המערבי של העיר חצי שעה לאחר הסיורים הראשונים. חיילים קנדיים נאספו בקסרקטין פורט אוסבורן ובשריונות מינטו ומקגרגור בשעה 06:30 בבוקר, ובשעה 07:00 נשמעו לראשונה בעיר אזעקת מלחמה הושמעו והחלה האפלה כהכנה לפלישה מצד הנאצים. מלחמת בזק אווירית החלה מעט לפני 07:00 עם הפצצות מדומות על העיר. החל מ־07:03 בבוקר, החלו "החיילים הגרמנים" את ההתקפה המדומה שלהם על העיר, אשר הוגנה על ידי קבוצה קטנה של חיילי מילואים פעילים בסיוע קבוצות קהילתיות מקומיות. המגינים יצרו קו חזית היקף סביב אזורי התעשייה ומרכז העיר והגיעו לכ-5 קילומטרים מבית העירייה של ויניפג.
קרב עם "אש חיה" החל בסביבות השעה 07:00, חיילים קנדים "פוצצו" (בפועל זרקו אבק פחם ודינמיט שימשו ליצירת פיצוצי דמה) גשרים מרכזיים בדרך לעיר. טנקים קלים הוצבו בצמתי כבישים ובצמתי מסילות כדי להגביר את תחושת הלחימה בעיר. שלושים כלי נ"מ ירו עשרות כדורי סרק לעבר מטוסי קרב שחגו מעליהם וזאת בסיוע כוחות תותחנים שהוצבו על גגות בניינים במרכז העיר. הדיווח על ה"הרוג ראשון" היה בסביבות ה-08:00. בפועל, החיילים טיפלו בשני הנפגעים האמיתיים של האירוע: חייל שנקע את קרסולו ואישה שחתכה את אגדולה לאחר שהכינה טוסט במהלך ההאפלה שהחלה בבוקר.
בסביבות השעה 09:30 נכנעו "המגינים" האחרונים לכוחות "הנאציים" ונסוגו למרכז העיר. העיר הוכרזה ככבושה והנאצים החלו במסע "הטרדות" נרחב שבמסגרתו הם שלחו חיילים חמושים בהמוניהם לרחובות העיר. מספר אנשים נלקחו ל"מחנה מעצר" בפאתי העיר, בניהם ראש ממשלת מניטובה, ג'ון בראקן (אנ'), סגנו, רולנד פיירבארן מקוויליאמס (אנ'), ראש העיר ג'ון קווין (אנ') ושגריר נורווגיה בארצות הברית, וילהלם דה מורגנשטירן. חבר מועצה אחד, דן מקליין, "נמלט" אך נתפס על ידי הכוחות "הנאציים" לאחר סריקות אינטנסיביות. דגלי הממלכה המאוחדת שהיו באזור הוחלפו לדגל גרמניה הנאצית. החיילים הכריזו על שינוי שמה של העיר ל"הימלרשטאדט" (על שם ראש האס אס, היינריך הימלר) ושמו של הרחוב הראשי שונה ל"היטלרשטראסה" (על שם קנצלר גרמניה, אדולף היטלר).
אירועים > "צו הכיבוש"

אריך פון נורנברג הוכרז כגאולייטר והוא נעזר בג'ורג' וייט, שמונה לראש הגסטפו המקומי. מטרתם המוצהרת של "הנאצים" הייתה לסייע להיטלר בתוכניותיו לנצל את צפיפות האוכלוסין הנמוכה יחסית של קנדה כדי ליישב את המדינה על ידי גרמנים, כדי להשליט את מרותם של "הנאצים" בויניפג, פון נורנברג הוציא את הצו הבא:
טריטוריה זו היא כיום חלק מהרייך הגרמני הגדול והיא תחת תחום השיפוט של אל"ם הגאולייטר המקומי, אריך פון נוירנבורג.
לא תתאפשר יציאת אזרחים לרחובות בין 21:30 ועד הזריחה.
כל המקומות הציבוריים הם מחוץ לתחום עבור אזרחים, לא יותר מ-8 אנשים יכולים להתאסף במקום מסוים בו-זמנית.
כל בעל בית חייב לספק אירוח ל-5 חיילים גרמנים.
כל הארגונים בעלי אופי צבאי, צבאי למחצה או תנועתי מפורקים והפעילות שלהם אסורה על פי החוק. ארגוני נוער יישארו קיימים אך יפעלו בהנחיית חיילי הגאולייטר.
כל הבעלים של מכוניות, משאיות או אוטובוסים חייבים להירשם במטה הכיבוש, שם יעבירו אותם לרשות הצבא הגרמני.
כל חקלאי חייב לדווח באופן מיידי על כל מלאי התבואה ובעלי החיים ונאסר עליו למכור תוצרת חקלאית אלא דרך משרדו של מפקד האספקה הנאצי. הוא לא יכול לשמור דבר לצריכה האישית שלו ומחויב לקנות אותו דרך רשות האספקה המרכזית.
כל תושב יצויד בכרטיס קצבה ויורשה לרכוש מזון וביגוד רק בהצגת כרטיס זה.
יש להשמיד מיד את כל הסמלים הלאומיים בעיר למעט דגלי גרמניה הנאצית וצלבי קרס.
העבירות הבאות יגרמו להוצאה להורג ללא משפט:
ניסיון לארגן התנגדות נגד צבא הכיבוש
כניסה או יציאה מהמחוז ללא רשות
אי דיווח על כל הסחורה המוחזקת
החזקת נשק חם
אירועים > פעולות נוספות

על כנסיות פורסמו מודעות האוסרות על פולחן דתי, כמרים שהתנגדו לצו נעצרו. אוטובוסים שנסעו ברחובות העיר נעצרו וחיילים חמושים ערכו חיפושים על נוסיעהם. שמו של העיתון המקומי, Winnipeg Tribune, שונה ל"Das Winnipeger Lügenblatt" (בגרמנית: "גיליון השקרים של ויניפג"), טורים רבים בעיתון "צונזרו" וכל העמוד הראשון נכתב כמעט כולו בגרמנית. טור סאטירי שנכתב בעיתון סיפר כי "זה יום נהדר עבור מנטובה, הנאצים הם סבלניים, סובלניים ואדיים אך סבלנותם נגמרת במהירות", עמוד אחר כלל בדיחה, שבסופה נכתב שכל הקוראים צריכים לצחוק ואם לא, הם ייכלאו. הנרי וופלר, מוכר עיתונים ב-Winnipeg Free Press, הותקף והעיתונים שלו נקרעו. עיתון מקומי אחר הציג כתבה בעמוד הראשון על "הפלישה", שתיאר בפירוט רב את ההרס שגרמו הנאצים בויניפג.
"הנאצים" שרפו ספרים מול הסניף הראשי של הספרייה הציבורית של ויניפג (הספרים שנשרפו נבחרו מראש לשרפה מאחר שהיו פגומים או ישנים), חיילים נכנסו לקפטיריה באחד ממקומות העבודה בעיר וגנבו ארוחות צהריים מהעובדים. מנהל בבית ספר יסודי בעיר נעצר והוחלף במחנך "נאצי", שהוכשר להוראת "האמת הנאצית"; "הנאצים" הכינו שיעורים מיוחדים עבור תלמידי אחד התיכונים של העיר. מספר חנויות ובתים נבזזו על ידי החיילים והמטבע הקנדי הוחלף ברייקסמארקים גרמניים מזויפים, שהיו בפועל פתקי התעמולה היחידים שקנדה יצרה במהלך המלחמה. תאגיד השידור הקנדי שידר תוכנית בשם "צלב קרס מעל קנדה" ברדיו ברחבי המחוז, בו הושמו קטעים מנאומיו של היטלר יחד עם מוזיקה צבאית.
"הפלישה" הסתיימה סביבות 17:30 בערב, עם מצעד צבאי בסימן שחרור חגיגי של ה"אסירים" - הפוליטיקאים המקומיים ש"שוחררו מהשבי הנאצי". אנשי הוועדה המארגנת של אירוע יחד עם אנשי עסקים מקומיים צעדו בשדרות העיר עם כרזות עליהן נכתב "זה לא חייב לקרות כאן!" ו"קנה איגרות חוב!". לאחר המצעד, נערך משתה חגיגי בבניין חברת מפרץ הדסון המקומי. השגריר הנורווגי סיפר למארחיו על הדמיון הרב בין אירועי ה-If Day לבין האירועים שהתרחשו במציאות במהלך המערכה בנורווגיה וכיבושה על ידי הנאצים ב-1940.
השפעה

ה-If Day דחף את מכירות איגרות החוב המלחמתיות הרבה מעבר למטרה של אנשי ויניפג והביא לתשומת לבם של אנשים רבים ברחבי צפון אמריקה את הסכנה בכיבוש ושלטון נאצי. ב-If Day הצליחו לגייס כ-3.2 מיליון דולרים ביום אחד, בכל המדינה, הצליחו הרשויות לאחר האירוע לגייס כ-2 מיליארד דולר עבור המאמץ המלחמתי. בעקבות כך, If Day נחשב לאורך ההיסטוריה כאחד מאירועי גיוס התרומות המוצלחים ביותר שנעשו. עם זאת, הצבא הקנדי ציפה לעלייה משמעותית במספר המתגייסים, אך לא להצליח לעמוד ביעדיו - רק כ-23 אנשים מויניפג התגייסו ביום לצבא הקנדי במחצית השנייה של פברואר, לעומת 36 ביום במחצית הראשונה של פברואר. עיתונים בניו זילנד כללו סיפורים על האירוע ומגזין לייף פרסם גיליון על פעילויות If Day בוויניפג וביישובים נוספים ברחבי מניטובה. גם כתבים מהניוזוויק והניו יורק טיימס כתבו על האירוע.