stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יפאורה-תבורי
הערות שוליים

↑  השוק המבורקד, משמעותו, מוצרים הנמכרים ברשתות השיווק הגדולות, רשתות הפארם ורשתות קטנות המשתמשות בברקוד. השוק הלא מבורקד מתייחס למוצרים הנמכרים במסעדות, פאבים וחנויות שאינן משתמשות בברקוד (לדוגמה: מזנונים ופיצוציות)
↑  יהודה הגדרתי, היקב שהפך מקום־עיבוד לפרי־הדר, הַבֹּקֶר, 13 בפברואר 1940
13 שנה ליפ־אורה, דבר, 24 במרץ 1943
↑  N. William Hazen, "The Citrus Industry of Palestine," United States Department of Agriculture, December 1938, p. 22.
↑  בית חרושת " יפ-אורה" ברחובות, הארץ, 13 בפברואר 1940
↑  "יפאורה" ישקיע 5 מיליון במפעל החדש ברחובות, מעריב, 2 ביולי 1969
↑  י. פינקלסטון, סופר"מעריב" בלונדון, שיחות לחידוש ההסכם בין קדברי שוופס ליפאורה - היום בלונדון, מעריב, 9 באוגוסט 1987
↑  ויקטור לוי, לונדון, כלכלה - שוופס־יפאורה: הסכם , חדשות, 3 בנובמבר 1987
↑  אילנית חיות , ‏יפאורה-תבורי רכשה את המותג שוופס ב-9 מיליון ש', באתר גלובס, 27 בפברואר 2007
↑  דייויד סלע, השבוע לפני 70 שנה: עידן סילון בחיל האוויר, באתר ישראל היום, 6 ביולי 2023
1 2  ח. אחי יגאל, 25 שנה לחברת תבורי בע״ס יצרני משקאות "קריסטל" מחצית יובל של הישגים, הארץ, 26 ביולי 1961
↑  תבורי, הארץ, 14 בספטמבר 1947
תבורי, הארץ, 3 באוקטובר 1948
תבורי, הארץ, 23 בספטמבר 1949
↑  משקה חדש יוצא לשוק, זמנים, 22 ביולי 1954
"טמפו"-משקה אמריקאי מתוצרת הארץ, חרות, 22 ביולי 1954
↑  י. בן ארי, טמפו נגד קריסטל, על המשמר, 4 ביוני 1958
הושג הסכם "טמפו"—"קריסטל", חרות, 30 במאי 1958
↑  מעגלה ועד מחשב, דבר, 2 ביולי 1976
↑  מים מינירליים פונטנה, הצופה, 29 ביולי 1964
↑  נווית זומר, חברת המשקאות חבורי ויפאורה סיכמו על מיזוג, חדשות, 8 בינואר 1990
↑  אורי גינוסר, הענק המשפחתי, מעריב, 18 בדצמבר 1990
↑  איילה צורף, יפאורה תבורי מרעננת את תפוזינה, באתר הארץ, 20 במאי 2003
↑  מירב קריסטל, לאור הירידה בביקושים: תפוזינה חדשה ללא מדבקה אדומה, באתר ynet, 11 בדצמבר 2024
↑  רון שחר, בזאר - מיץ - כישורים טבעיים, חדשות, 2 באוקטובר 1986
↑  הסכם לרכישת מניות בין יפ-אורה בע"מ לבין תשלובת תבורי בע"מ, באתר "מאיה"
↑  עומרי כהן, ‏יגאל תבורי מוכר את מניותיו ביפאורה-תבורי ב-120 מ' ש', באתר גלובס, 25 במרץ 2015
| כלל תעשיות |
| --- | --- | --- |
| החזקות נוכחיות | יפאורה-תבורי (30%) • קבוצת גולף א.ק. (52%) • כלל ביוטכנולוגיה (49%) • קרגל (18%)  * כלל נדל"ן  באמצעות חברת משאב: נשר מפעלי מלט ישראליים (100%) • קבוצת תעבורה (50%) |  |
| החזקות בעבר | מנועי בית שמש (42%) • גרנית הכרמל השקעות (50%) • נייר חדרה (59%) • נובה (25%) • סאיטקס (22%) • ECI Telecom • די פארם (יוניבו) |  |
סמליל "תפוזינה"
מפלגת הפעולה העממית

| --- | --- |

 מדינה:  סינגפור 
 מייסד:  לי קואן יו, S. Rajaratnam 
 מנהיגים:  Heng Swee Keat 
 תקופת הפעילות:  1954–הווה (כ־70 שנה) 
 אידאולוגיות:  שמרנות סוציאלית, חילוניות, רב-תרבותיות, מדינת לאום מדינתית, ליברליזם כלכלי, קהילתנות 
 מטה:  סינגפור 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין 
 נציגויות בפרלמנטים
 חברי פרלמנט:  79 (הפרלמנט של סינגפור) 
 
 www.pap.org.sg
 
People's Action Party (בעברית: מפלגת הפעולה העממית; ראשי תיבות: PAP) היא מפלגה סינגפורית, אשר מהווה המפלגה החזקה והוותיקה מבין המפלגות במדינה. מאז הקמתה בשנת 1965,[דרושה הבהרה] לא הפסידה המפלגה באף מערכת בחירות בסינגפור. דבר זה הופך אותה למפלגה השלטת היחידה בהיסטוריה של הרפובליקה של סינגפור. כיום (מרץ 2018) מחזיקה PAP ב-83 מתוך 89 המושבים בפרלמנט. יריבותיה העיקריות הן "מפלגת הפועלים" (Worker's Party) ו-"המפלגה הדמוקרטית של סינגפור" (SPD).
היסטוריה

מפלגת הפעולה העממית (PAP) נוסדה ב-21 בנובמבר 1954 על ידי לי קואן יו, ד"ר גו קנג סווי, ס ראג'אטנאם, ד"ר טו, צ'ים צ'יי ולים קים סאן, קבוצת משכילים שרוב חבריה חונכו במוסדות אקדמיים באנגליה. המפלגה נוסדה מתוך קבוצת אקטיביסטים פוליטיים מקומיים שפעלו לעצמאות סינגפור מידי השלטון הקולוניאלי הבריטי. בבחירות הראשונות באי בשנת 1955 ניצחה מפלגת "חזית העבודה" בראשות דייוויד מרשל. PAP קבלה ייצוג בפרלמנט אשר כלל 3 מתוך 4 מושבים עליהם התמודדה המפלגה. מרשל, השר הראשי הראשון לאחר קבלת האוטונומיה מבריטניה, התפטר כשנה לאחר מינויו, ב-1956. במקומו התמנה לים יו הוק, גם הוא מ"חזית העבודה". במהלך 4 השנים בהם הייתה "חזית העבודה" בשלטון היא לא הצליחה למנף את סינגפור ולהוציאה מהמשבר הכלכלי בו הייתה נתונה. בשל כך איבדה "חזית העבודה" את אמונו של הציבור, דבר אשר פתח חלון הזדמנות ל-PAP לשליטה בסינגפור. בבחירות בשנת 1959, PAP ניצחה וקיבלה 43 מתוך 51 המושבים בפרלמנט. מאז, לא הפסידה PAP ולו פעם אחת בבחירות.
בשנת 1963 נפרדה סינגפור לחלוטין משלטון הכתר הבריטי והצטרפה למלזיה. לאחר חילוקי דעות רבים עם השלטון המלזי, ב-9 באוגוסט 1965 הוקמה רפובליקת סינגפור, בראשותו של ראש ממשלתה הראשון לי קואן יו.
השנים הראשונות

בשנותיה הראשונות של סינגפור, PAP בראשות לי קואן יו ניסתה להתמודד עם בעיית כלכלת האי הרעועה. בתחילת שנות ה-70 החלה ממשלת סינגפור לעודד את העבודה באי במתן תמיכה נרחבת לתחזוקת הנמל, אשר מהווה עד היום מקור הכנסה חשוב בכלכלה הסינגפורית. כמו כן הממשלה עודדה עבודה בתעשייה וייצור, וכן משיכת חברות בינלאומיות להשקעה בסינגפור. מסי החברות במדינה היו נמוכים מאוד, וכלכלתה חופשית למדי. כך, הכלכלה של סינגפור גדלה במהירות עצומה ותוך זמן קצר יחסית הצליחה למנף את כלכלתה בצורה אפקטיבית מאוד, דבר אשר נחשב עד היום לפלא הנהגתי בידי רבים. עם זאת, המפלגה הנהיגה שלטון דיקטטורי ונוקשה אשר כלל עונשים כבדים אשר חלקם אינם מקובלים במערב, כמו ענישה גופנית. בהנהגתו של לי קואן יו, הממשלה נקטה גישה לא מתפשרת עבור הפשיעה אשר גרמה לה להיות אחת המדינות בעלות אחוזי הפשיעה הנמוכים בעולם.
השנים הראשונות > תקופת גו צ'וק טונג

ב־28 בנובמבר 1990 נבחר גו צ'וק טונג לראש ממשלתה השני של סינגפור. ללי קואן יו, מנהיגה האגדי של סינגפור ושל מפלגת הפעולה העממית, עדיין היה תפקיד חשוב בשלטון. הוא כיהן בתפקיד שר בכיר, תפקיד אשר נוצר במיוחד עבורו. בשנת 1994 אירעה תקרית דיפלומטית בין ארצות הברית לבין סינגפור. נער אמריקאי הואשם בוונדליזם ונידון לעונש של שש מלקות. לאחר בקשה מיוחדת מנשיא ארצות הברית ביל קלינטון עונשו הומתק והוא נידון רק ל-4 מלקות. עונש זה איננו מקובל בחברה המערבית והוביל לביקורת קשה כלפי הממשל הסינגפורי. בזמן כהונתו של גו, חוותה סינגפור מספר משברים כלכליים.
השנים הראשונות > תקופת לי הסיין לונג

ב-12 באוגוסט 2004 לי הסיין לונג, בנו הבכור של לי קואן יו (ראש הממשלה הראשון של סינגפור), התמנה לראשות הממשלה. בזמן כהונתו הוביל רפורמות ליברליות, כמו שינוי שיטת הבחירות לשיטה האלקטורלית, הגברת חופש הביטוי הפוליטי והיתר פרסום פוליטי באינטרנט. עם זאת, בשנת 2006 נעצר ראש "המפלגה הדמוקרטית של סינגפור" באשמת נשיאת נאום בציבור ללא רישיון מיוחד לכך. דבר זה גרם לביקורת רבה מארגוני זכויות אדם כמו Human Rights Watch על שלטונות סינגפור. עצם מינויו לתפקיד ראש הממשלה למרות היותו בנו של ראש ממשלה קודם, גרף ביקורת בשל היות סינגפור רפובליקה.
מאפייני המפלגה ועקרונותיה

למפלגה מספר סממנים בולטים אשר ייצגו אותה מאז הקמתה ועד לימינו:
הסמל- סמל המפלגה, ובו הצבעים לבן, אשר מסמל טוהר ויושרה, אדום אשר מסמל פעולה, ומעגל כחול אשר מסמל את אחדות כל הגזעים.
הצבע הלבן - הצבע הלבן, אשר מהווה חלק מסמל המפלגה, הוא הצבע המזהה את המפלגה. חברי המפלגה נוהגים ללבוש בגדים לבנים, תומכי המפלגה מציגים שלטים ודגלים בצבע לבן.
ארבעת עקרונות המפלגה - המפלגה דוגלת בארבעה עקרונות פעולה:
מריטוקרטיה - שלטון בו הטובים ביותר והמצליחים ביותר שולטים במדינה. תחת שלטון המפלגה ניתן היה לזהות עיקרון זה, ובו רבים ממנהיגיה וחבריה הם אנשים משכילים, אנשי עסקים מצליחים, בכירים בצבא, עורכי דין וכו'.
הגינות - המפלגה מקפידה על טוהר המידות בחברה הסינגפורית ומנסה ככל האפשר לדחות שחיתות מכל סוג שהוא.
רב תרבותיות - המפלגה תדאג לכל אזרחי סינגפור באופן שווה, ותתחייב לא לבצע הבדלה מגדרית.
עצמאות - המפלגה תדאג לכך שסינגפור תהיה עצמאית ולא תהיה תלויה בגורמים אחרים.
תמורות באידאולוגיה

אידאולוגיית המפלגה השתנתה רבות לאורך השנים, אם כי תמיד סבבה במרכז המפה הפוליטית. לפי לי קואן יו, "PAP היא מפלגה פרגמטית, ומוכנה לשקול כל רעיון טוב". לכן, ניתן לראות שמאז תקופת כהונתו של לי קואן יו מצע המפלגה השתנה רבות, וכיום נוטה לכיוון סוציאל-דמוקרטיה וקפיטליזם.
תמורות באידאולוגיה > תקופת לי קואן יו

בתחילת דרכה, למפלגה היו מוטיבים רבים אשר מאופיינים במפלגות קומוניסטיות וסוציאליסטיות, כמו תנועות נוער, קוד לבוש אחיד, ואף שימוש במושג "קומרד" ככינוי לחבר המפלגה, כינוי שנפוץ בשימושו במפלגות קומוניסטיות. בתחילת דרכה שאפה המפלגה לשלטון סוציאליסטי בסינגפור, אך בשביל להשיג מטרה זו, האמינו בכירי המפלגה כי יש ליישם קודם לכן שלטון קפיטליסטי. בשנים הראשונות של כהונת לי קואן יו ניסו דרכים רבות לבסס את הכלכלה הסינגפורית. למעט השימוש בנמל, שהווה מקור הכנסה משמעותי לכל אורך היסטורית האי, המדינה אפשרה מסחר חופשי וליברלי, אך עם זאת סייעה לצמיחת עסקים, רבים מהם בתחום האלקטרוניקה, הבנקאות ובניית הספינות. דבר זה, ובנוסף סיוע ממשלתי בתחומי הבריאות והדיור, עודד סינגפורים רבים לעבוד.
תמורות באידאולוגיה > סינגפור המודרנית

השיטה הכלכלית של סינגפור המודרנית לא שונה בהרבה מזו של לי קואן יו, אך כיום סינגפור מתמקדת הרבה יותר בתעשיות היי-טק וייצור שבבים. עם זאת בעידן המודרני ניתן לראות כי המפלגה נוטה להזדהות עם ערכים דמוקרטיים ומערביים. כיום, בשונה מבתקופת לי קואן יו, ישנו ביטוי מסוים לאופוזיציה בשלטון, אשר מתבטא בכך שיש לה חופש ביטוי מוגבל וייצוג בפרלמנט. עם זאת, עדיין ניתן לראות כי PAP מפרים מפעם לפעם את כללי הדמוקרטיה המערבית, כגון בבחירות בשנת 2011, בהם השיגה המפלגה 60.1 אחוזים מהקולות, דבר אשר מהווה שיא שלילי באחוז ההצבעה למפלגה, אך בכל זאת גרפה 81 מתוך 87 המושבים בפרלמנט, כך שייצוגם הוא 93.1 אחוזים מכל החברים בו.
ראו גם

סינגפור
לי קואן יו
לקריאה נוספת

"פוליטיקה של סינגפור תחת שלטון מפלגת הפעולה העממית" (דיאנה קיי. מאוזי ו-אר.אס. מילנה, 2002, הוצאת עיתונות פסיכולוגית)
סינגפור - היסטוריה - מלחמת העולם השנייה וסוף הקולוניאליזם (מתוך אנציקלופדיה בריטניקה)
“נער שהולקה בסינגפור חוזר הביתה" (23 ביוני 1994, מתוך אתר ה"ניו יורק טיימס")
“סינגפור: האשמות כנגד מנהיג האופוזיציה" (8 בפברואר 2011, מתוך אתר Human Rights Watch)
"חמישה דברים על הבחירות בסינגפור" (9 בספטמבר 2015, ערוץ היוטיוב של Wall Street Journal)
“האידאולוגיה של ה-PAP היא חוסר אמונה באידאולוגיות... היש היא?" (מתוך אתר Word Press,‏ 8 באפריל 2011)
"איך סינגפור נהייתה אחד המקומות העשירים עלי אדמות?" (מאת ג'ים זרולי, אתר NPR)
הערות שוליים

1 2  Diane K. Mauzy, Robert Stephen Milne, Singapore Politics Under the People's Action Party, Psychology Press, 2002. (באנגלית)
↑  "Singapore - History". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-05-17.
↑  and, Michael Decourcy Hinds. "Teen-Ager Caned in Singapore Returns Home" (באנגלית). נבדק ב-2018-05-17.
↑  "The PAP's ideology is that they don't believe in ideologies…or don't they?". Fearfully Opinionated (באנגלית אמריקאית). 2011-04-07. נבדק ב-2018-05-17.
↑  "Singapore: Drop Charges Against Opposition Leader". Human Rights Watch (באנגלית). 2011-02-08. נבדק ב-2018-05-17.
↑  "How Singapore Became One Of The Richest Places On Earth". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-05-17.
↑  Wall Street Journal (2015-09-09), Five Things About Singapore's Election, נבדק ב-2018-05-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007594887105171  ISNI: 0000 0001 0720 9577  LCCN: n50010779  NKC: ko2018977899  SUDOC: 03367812X  VIAF: 125456782   WorldCat (עם VIAF): 125456782 
גו צ'וק טונג
מטה מפלגת הפעולה העממית
לי קואן יו, 1965
אספת תמיכה ב-PAP. ניתן לראות כי המשתתפים לבושים במדים המאפיינים את המפלגה - חולצה ומכנסיים לבנים.
SOMA (משחק וידאו)

| --- | --- |

כרזת המשחק
 כללי
 תאריך הוצאה:  לינוקס, OS X, פלייסטיישן 4, המחשב האישי: 22 בספטמבר 2015 Xbox One: 1 בדצמבר 2017
 סוגה:  משחק הישרדות-אימה
 פיתוח:   Frictional Games (אנ')
 הוצאה לאור:   Frictional Games (אנ')
 ארץ מקור:  ארצות הברית
 שפות:  אנגלית
 גילאים:  18+
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  HPL Engine 
 מצבי משחק:  משחק וידאו לשחקן יחיד
 פלטפורמות:  לינוקס OS X פלייסטיישן 4 המחשב האישי Xbox One
 דרישות מערכת
 בקרים:  בקר שליטה מקלדת ועכבר
 
 www.somagame.com
 
SOMA (ביוונית: σώμα – "גוף") הוא משחק וידאו מסוגת ההישרדות אימה שפותח והופץ על ידי Frictional Games (אנ'). המשחק שוחרר ב-22 בספטמבר 2015 עבור המחשב האישי, OS X, לינוקס ולפלייסטיישן 4. ב-1 בדצמבר 2017, המשחק שוחרר לקונסולת ה-Xbox One.
עלילת המשחק מתרחשת בתחנת מחקר תת-ימית נטושה ובתוכה חיות מכונות בעלות בינה אנושית. סיימון ג'ארט, דמות הפרוטגוניסט מתעורר בתחנה, ללא ידיעה כיצד הגיע לשם ויוצא במסע לגילוי ההיסטוריה של התחנה, מסע שלו יש השלכות רבות על עתידו של סיימון.
המשחקיות ב-SOMA דומה למשחקים אחרים של Frictional Games ומתמקדת בהתגנבות כדי להתחמק מאויבים ופתירת חידות. אך בניגוד למשחקים אחרים, אין במשחק מערכת לשמירת חפצים (inventory) ורוב הדגש הושם על המשקל של העלילה. המשחק זכה לביקורות חיוביות, ששיבחו את העלילה ואת הדיבוב, אך ביקרו לרעה את עיצוב הדמויות העוינות לשחקן.
משחקיות

SOMA הוא משחק הישרדות אימה המשוחק מנק' מבט של גוף ראשון (השחקן רואה את העולם דרך עיני הדמות). המשחק מתמקד בחקירה ובמהלכו, השחקן יימצא רמזים שונים בדמות קלטות אודיו ופתקים שדרכם השחקן לומד על תחנת המחקר ועל העולם בו המשחק מתקיים. בדומה למשחקים אחרים מאותו בית יוצר, המשחק שם דגש על פתירת חידות, חקירה והתגנבות. דמותו של סיימון יכולה למות אם לא הצליח להתגנב ולהתחמק מאויבים שונים. למרות זאת, שנתיים לאחר שחרורו, למשחק הוסף "מצב בטוח" שבו סיימון לא ימות אם יותקף.
עלילה > רקע

עלילת המשחק מתרחשת בשנת 2104 בתחנת מחקר תת ימית (אנ') בשם "פאתוס 2", שבעברה הייתה תחנת מחקר משגשגת באוקיינוס האטלנטי וכעת נטושה ובמצב מזוויע. במקור, התחנה נועדה לשנע טכנולוגיות לחלל ופיתחה תותח מיוחד (אנ') בשם "אומגה" שביכולתו לשגר לוויינים ושאר טכנולוגיות קטנות לחלל מבלי להסתכן בהריסתם. כל המחשוב בתחנה מפוקח על ידי מערכת בינה מלאכותית בשם "WAU".
בעקבות התנגשות מטאור בכדור הארץ, חברי הצוות בתחנה מגלים שהם האנשים החיים האחרונים שנותרו בכוכב. כעת, הם מנסים לשרוד כשהם מבודדים לחלוטין ובמקביל כוח מסתורי מאיים על שלומם.
דמויות ראשיות > סיימון ג'ארט

מדבב: ג'ארד זאוס.
סיימון הוא דמות הפרוטגוניסט אותו השחקן מגלם. בשנת 2015, סיימון התגורר במונטריאול שבקנדה ועבד בחנות ספרים ביחד עם עובדת בשם אשלי. באחד הימים, השניים נסעו ביחד, אך כתוצאה מנהגת שדעתה הוסחה, השניים עוברים תאונת דרכים. אשלי מתה במקום בעוד סיימון נשאר בחיים, אך חווה נזק מוחי שהשאיר אותו עם חודשים בודדים לחיות. כמוצא אחרון, סיימון מסכים לעבור סריקת מוח על ידי ד"ר דייוויד מונשי במטרה שהאחרון יבנה לו תוכנית טיפול. במהלך הסריקה, סיימון מאבד את הכרתו ומתעורר בתחנת "פאתוס 2", כ-90 שנה לאחר שעבר את הסריקה. במהלך המשחק, השחקנים מגלים שהסריקה שסיימון עבר לא עזרה לו להחלים והוא מת כחודש לאחר מכן. אך טרם מותו, הוא הסכים לד"ר מונשי להשתמש בסריקת המוח שלו במטרה לעזור לשפר את הטנולוגיה הקיימת. בעשותו כך, הסריקה של סיימון הפכה ל-"סריקת מורשת", סריקת אב טיפוס שדרכה סריקות נוספות פותחו עם השנים. הסיימון אותו השחקן מגלם הוא בעצם "סיימון 2", העתק של סיימון המקורי שתודעתו הורדה לתוך גוף קיברנטי על ידי ה-WAU. במהלך המשחק, סיימון 2 צריך להחליף גוף במטרה להגיע לחלק יותר עמוק באוקיינוס וקת'רין מעתיקה את תודעתו בשנית ויוצרת את "סיימון 3", אותו השחקן מגלם מנקודה זו והלאה. אף על פי שקאת'רין מנסה להסביר לסיימון מספר פעמים אודות העתקת התודעה, סיימון לא מבין את הסבריה (או מדחיק את המציאות) ומאמין שהוא בקרוב יעזוב את התחנה ביחד עם קאת'רין והשניים יעלו על התיבה. בסוף המשחק, קאת'רין מעתיקה את תודעתה ואת תודעתו של סיימון ומעלה אותם לתיבה, אך "סיימון 3" וקאת'רין עצמה נשארים בתחנה. לאחר ויכוח סוער בין השניים, השבב שעליו התודעה של קאת'רין מותקנת נשרף בגלל עומס יתר והיא מתה, בכך סיימון נשאר במעמקי הים לבדו. בסצנה באמצע הכתוביות, השחקן מגלם את "סיימון 4", התודעה שקאת'רין העתיקה בסוף המשחק וזכתה לעלות לתיבה. גרסה זו של סיימון לא מודעת לגורלו של "סיימון 3" והוא מתאחד באושר עם קאת'רין.
דמויות ראשיות > קאת'רין צ'אן

מדבבת: נל מוני.
דמות מסייעת במשחק. במקור, קאת'רין היא אחת מאנשי הצוות שמצויים על התחנה "פאתוס 2". לאחר הכחדת בני האדם על ידי המטאור, חברי התחנה מבינים שהם האנשים האחרונים החיים בעולם. קאת'רין בתגובה, מתחילה לעבוד על הפרויקט שלה: התיבה, סביבת מציאות מדומה אליה היא יכולה להעלות סריקות מוח של חברי הצוות ולשגרה לחלל, בכך לשמר משהו אחרון מהאנושות. אף על פי שרוב הצוות תומך במעשיה, חלקם מתנגדים לה וקאת'רין נרצחת על ידי אחד מאנשי הצוות בעקבות חילוקי דעות על הפרויקט. מכיוון שהיא סרקה את מוחה טרם מותה, תודעה של קאת'רין מורדת לרובוט נייח בתחנה וסיימון מצליח ליצור איתה קשר. בהבינה שהם אבודים ושאין מזור למצבם, קאת'רין משדלת את סיימון לסייע לה לשגר את התיבה לחלל ולהשלים את המשימה. למרות הבורות שסיימון מציג במהלך המשחק בקשר לתהליך, קאת'רין מנסה לא פעם להסביר לו שהתודעה שלו לא "מועברת" בין גוף לגוף, אלא משוכפלת לגוף חדש (באחד הרגעים במשחק הוצגו שני סיימונים במקביל בתחנה, האחד בגוף הישן והאחד בגוף החדש). בסוף המשחק, קאת'רין מעתיקה את התודעה שלה ושל סיימון ומעבירה אותה לתיבה רגע לפני שיגורה לחלל. סיימון, שעדיין לא הבין איך התהליך עובד, כועס עליה מכיוון שהוא לא עלה לתיבה (רק ההעתק שלו הועלה לשם) והשניים נשארו במעמקי האוקיינוס. במהלך הוויכוח בין השניים, השבב עליו מותקנת התודעה של קאת'רין נשרף בגלל עומס יתר והיא מתה, בכך משאירה את "סיימון 3" לבד בתחנה לגורלו. בסצנה שבאמצע הכתוביות, "סיימון 4" (ההעתק שקאת'רין העלתה לתיבה) פוגש את ההעתק של קאת'רין והשניים מתאחדים באושר.
באחד הרגעים במשחק, נרמז שקאת'רין הייתה במערכת יחסים עם עובדת בתחנה בשם אימוג'ן ריד, אותה האחת שתודעתו של סיימון 2 שוכנת בגופה.
דמויות ראשיות > WAU

דמות האנטגוניסט במשחק. המילה WAU היא ראשי תיבות של Warden Unit ("יחידת ניהול"). WAU היא הבינה המלאכותית ששולטת על התחנה ותפקידה הוא לנטר אחר מדדי החיים של הצוות ולדאוג למבני התחנה. לאחר התרסקות המטאור והשמדת החיים בכוכב, WAU שינה את סדר העדיפויות שלו והחל להשקיע את כל מאמציו "בשימור האנושות" – דהיינו, איחוד כל בני האדם בתחנה עם טכנולוגיה קיברנטית (מה שהפך אותם למפלצות רובוטיות) או הורדת העתקי התודעה שלהם לגופים רובוטיים קיימים. בעקבות התפשטותו, WAU החל לזהם את הפאונה הימית סביב התחנה וחלק מהדגים ובעלי החיים סביבה הפכו למפלצות מוטנטיות. השחקן יכול לבחור אם לזהם את ה-WAU ברעלן שישמיד אותו או להניח לו לנפשו.
תמות > העתקת תודעה

תמה מרכזית במשחק מתעסקת בשאלת התודעה: האם האני הוא אני, האם ההעתק שלי שנוצר הוא עדיין אני או שמא אדם אחר?
המשחק סובב סביב תהליך מדעי בדיוני ובו מוח של האדם נסרק וממנו נוצר עותק שמומר לנתונים דיגיטליים. ראשית התהליך החל בשנת 2015, כאשר נוירולוג בשם ד"ר דייוויד מונשי ממציא מכונה היכולה לסרוק מוח פגוע של מטופל ובעזרת סימולציות ממוחשבות לחשב (על ידי ניסוי וטעיה על ההעתק שנוצר) מה הטיפול המתאים ביותר עבור מצבו וליישמו במציאות. התהליך אמנם לא מתבשל לכדי מוצר סופי, אך בהמשך מתברר כי הוא משמש כבסיס לטכניקת "העתקת התודעה" שמיושמת בשנת 2104, כשסריקת המוח של סיימון משמשת כאב טיפוס לסריקות שיגיעו אחריה.
כאשר צוות תחנת "פאתוס 2" מגלים לחרדתם שהעולם חרב, הם מבינים שהם נטושים בקרקעית האוקיינוס ושאין טעם להמשיך בעבודה שלשמה הם נשכרו. קאת'רין צ'אן, שהתעסקה עד כה עם יצירת מציאות רבודה כתחביב, מציעה להם לפתח את פרויקט "התיבה" שלה, תוך תקווה להשאיר משהו מהאנושות מאחור ובתקווה שחבריי הצוות יסכימו לשתף פעולה ובכך לא ייכנעו לייאוש. לאחר שהפרויקט הושלם, אחד מחברי הצוות הוגה את תאוריית "ההמשכיות" לפיה, במידה והוא יחליט להתאבד לאחר העתקת התודעה, התודעה "תקפוץ" מהגוף המת ותחליף את התודעה שבתיבה. בעקבות זאת, חלק מחברי התחנה בוחרים להתאבד לאחר שנסרקו. גל ההתאבדויות הוא הגורם למערכת WAU לנסות ולשמר את החיים בכל מחיר, מה שיוצר את המפלצות שסיימון פוגש ברחבי התחנה.
סיימון עצמו הגה את תאוריית "הטלת המטבע" לפיה, אם תודעתו תועתק, יש סיכוי של 50% שהוא יעבור לגוף השני אליו התודעה הועתקה. המושג "הטלת מטבע" מגיע מקו המחשבה לפיו, ברגע שאדם יוצר שכפול של תודעתו, יש סיכוי של 50% (כלומר, "עץ או פלי") שתודעתו "תקפוץ" הלאה לגוף החדש.
כבר במהלך המשחק מוצגים לנו רמזים להפרכת שתי התיאוריות ולסוף המשחק עצמו: דמותה של רובין היא עובדת צוות שהתאבדה לאחר שנסרקה, אך ה-WAU הוריד את תודעתה מחדש לגוף רובוטי במטרה לשמר את חייה. רובין האנושית מתה ותודעתה מאמינה שהיא הגיעה לתיבה (למרות שהיא בגוף רובוטי במעמקי הים).
כשסיימון וקאת'רין מסיקים שעליהם להגיע לחלק עמוק יותר של הים, הם מבינים שהגוף הנוכחי של סיימון לא מסוגל להתמודד עם תנאי הלחץ ששוררים בעומקים. השניים מחליטים לבנות לסיימון גוף עם חליפת צלילה מתקדמת יותר. כשהגוף מוכן, קאת'רין משכפלת את תודעתו של סיימון ושמה אותה בגוף החדש. מכיוון שתודעתו של סיימון רק הועתקה ולא הועברה, ישנם בתחנה באותו הרגע שני סיימונים: האחד שעבר לגוף החדש והשני שעדיין תקוע בגוף הישן ומשער שהתהליך נכשל (שכן, עבורו כלום הוא לא השתנה והוא עדיין בגופו הקודם).
תמות > קלסטרופוביה

קלסטרופוביה היא הפחד ממקומות סגורים. תמה זו מודגשת מספר פעמים במהלך המשחק: מפת המשחק מורכבת מתחנת מחקר אטומה במעמקיי האוקיינוס, היכן שאור השמש כמעט ולא מגיע ורוב הסביבה חשוכה לחלוטין. מסדרונות התחנה ותקרותיה הם נמוכים יחסית ומכאן, החלל שהשחקן משחק בו הוא קטן ומוגבל ונועד להביא את השחקן לאותו הפחד והבלבול שסיימון מצוי בהם. כאשר על השחקן להתגנב ולהתחמק מהמפלצות השונות, החלל שבו הוא אמור להסתתר הוא מאוד מינימלי והשחקן צריך לחשוב על הנתיב הבא שייקח במהלך הבריחה.
ברשותו של סיימון כלי בשם "האומניטול", כלי טכנולוגי מתוחכם שנועד לפתוח דלתות שמחברות בין האזורים השונים בתחנה ולהפעיל את חלק מהמחשבים בה (סיימון קורא לכלי "פותחן דלתות" כיוון שזהו שימושו העיקרי). על מנת שהאומניטול יעבוד, שבב תודעה אמור להיות מותקן עליו וסיימון נושא על הכלי את תודעתה של קאת'רין כדי לעבור בין החדרים השונים בתחנה. בסוף המשחק, כאשר השבב של קאת'רין נשרף מעומס יתר, סיימון מבין שהוא לא רק תקוע בתחנה עצמה, אלא גם בחדר השיגור, כיוון שהאומניטול לא יוכל לפתוח לו את הדלת החוצה בלי התודעה של קאת'רין. השחקן מבין שסיימון מוגבל לחיי נצח (או לפחות עד שהסוללה שבגופו תתרוקן) בחדר אחד קטן ואטום.
תמות > מחיר ההכחשה

תמה חוזרת במשחק היא ההכחשה של סיימון. במהלך המשחק, קאת'רין מנסה להסביר לסיימון מספר פעמים שתודעתו רק מועתקת ולא מועברת. היא גלויה איתו לחלוטין. קאת'רין יודעת שגורלם של השניים נחרץ מראש: העולם עצמו הושמד, בני האדם נכחדו והיישויות האינטליגנטיות היחידות בכוכב נמצאות בתחנת המחקר. למרות זאת, בניגוד לקאת'רין, שתקועה בגופה הרובוטי החל מרגע מותה ועד לפגישתה עם סיימון והשלימה עם קיומה כרובוטית, סיימון עצמו התעורר למציאות מספר שעות קודם לכן ועדיין מנסה לעכל את שהתרחש. כשקאת'רין מציעה לסיימון לעזור לה לשגר את התיבה לחלל, סיימון נלהב מהאפשרות מכיוון שלדעתו, הוא יוכל לעזוב את גופו הרובוטי ולעלות לתיבה. קאת'רין מנסה להסביר לו שזה לא עובד כך ובמהלך מספר רגעים במשחק, סיימון חווה על בשרו את המציאות הכואבת (השתלת עותק של תודעתו בגוף חדש למשל). למרות זאת, היא מכחיש את המציאות ומאמין שיש סיכוי של 50% (תאוריית הטלת המטבע) שתודעתו תעזוב את הגוף הרובוטי והוא יתעורר לתיבה. בסוף המשחק, סיימון נכווה קשות ומבין שהמציאות לא עובדת כך. קאת'רין עצמה מזכירה לו את זה בשיחתם האחרונה:
"סיימון, אני לא יכולה להמשיך להסביר לך איך זה עובד. אתה יודע למה אנחנו כאן. אתה רק הועתקת לתיבה, לא עברת אליה. אתה הפסדת בהטלת המטבע, שנינו הפסדנו. בדיוק כמו סיימון באומיקרון, בדיוק כמו סיימון שמת בטורונטו לפני 100 שנה"
ההכחשה של סיימון עולה לו ביוקר, כאשר במהלך ויכוח אמוציונלי מול קאת'רין, השבב שעליו היא מותקנת נשרף בגלל עומס יתר והוא נשאר לבדו בתחנה.
כשסיימון 4 מגיע לתיבה (במחשבה שהוא עבר מהתחנה לתיבה ותאוריית "הטלת המטבע" נכונה), קאת'רין לא מספרת לו על גורלו של סיימון 3 או מפריכה את התיאוריה מולו, אלא רק אומרת לו שמעכשיו הכל יהיה בסדר.
תמות > שאלות פילוסופיות ואתיות > האם האני האחר הוא עדיין אני?

בסוף המשחק, קאת'רין מעתיקה את התודעות שלה ושל סיימון ומכניסה אותם לתיבה. במהלך שיגור התיבה לחלל, סיימון מתרגש, מכיוון שהוא מאמין שהוא עומד לעזוב את התחנה ולעלות לתיבה. בפועל, סיימון מגלה לאכזבתו שהוא עדיין תקוע במעמקי הים ביחד עם קאת'רין. סיימון הכועס מנסה להבין מה השתבש, אך קאת'רין מסבירה לו ששום דבר לא השתבש ואכן ההעתקים שלהם הועלו לתיבה. סיימון ההיסטרי מגיב במשפט "הם לא אנחנו, הם לא אנחנו!" ובכך מעלה את השאלה "האם הסיימון שהועתק לתיבה הוא אותו הסיימון שתקוע בתחנת המחקר?" בפני השחקנים.
אף על פי שכביכול מדובר באותו האדם, השניים חולקים גורלות שונים: סיימון שנשאר בתחנת המחקר נדון לחיי נצח (מכיוון שגופו הוא רובוטי) של בדידות ואילו הסיימון השני הועלה לתיבה וחי באוטופיה ביחד עם קאת'רין ושאר חברי הצוות.
תמות > שאלות פילוסופיות ואתיות > עינויים

באחד הרגעים במשחק, סיימון וקאת'רין צריכים להשיג קוד גישה לאחד האתרים בתחנה, אך מתברר להם שהאדם היחיד שיודע את הקוד מת מזמן. קאת'רין מציעה להעלות את העתק התודעה שלו (אותה היא סרקה טרם מותו) לסימולציה ממוחשבת במטרה לראיין אותו ולקבל את הקוד. תהליך זה הוא מורכב, ובכל פעם שאותו עובד בתחנה מועלה מחדש לסימולציה, הוא חווה לחץ נפשי (מכיוון שהוא לא בתיבה, אלא בסימולציה המזכירה חדר חקירות אפרורי) וברגע שרמת הלחץ גבוהה מידי, הסימולציה מסתיימת ואותו אדם בעצם "מת". השחקן יכול לחזור על הסימולציה כמה פעמים שירצה, כאשר בכל פעם סיימון אוסף ממפת המשחק פרטים שיכולים לעזור לו לשכנע את אותו עובד לתת להם את הקוד (השחקן יכול למצוא מידע על תחביביו של העובד, בת זוגו ועוד). שאלה אתית שנשאלת היא האם אותה התודעה של העובד אכן נחשבת ליצור חי, והאם השחקן, בעצם מעשיו לא "מענה" את אותו עובד (שלא זוכר דבר מהסימולציות הקודמות) שוב ושוב במטרה להשיג את מבוקשו? קטע זה במשחק מזכיר את הפרק "חג מולד לבן" מהסדרה "מראה שחורה": סיימון וקאת'רין מתעללים בתודעתו של העובד מספר רב של פעמים (בהתאם לבחירת השחקן) עד אשר הם משיגים את מבוקשם, בדומה לדמותו של מת'יו (ג'ון האם) מאותו הפרק.
שאלה נוספת שנשאלת קשורה לניסוי של ד"ר מונשי. הד"ר סורק את מוחו של סיימון ויוצר ממנו העתק, אותו הוא "מריץ" בסימולציות שונות במטרה לבדוק שיטות טיפול שיכולות לסייע לו להחלים. השחקן לא רואה את התהליך במשחק, אלא לומד עליו כחלק מהעלילה. האם באותן סימולציות, תודעתו של סיימון מועלת לסימולציה ובעצם "מעונה" מספר רב של פעמים כדי למצוא תרופה? האם אותו הסיימון, שכביכול "מת" מספר רב של פעמים (הוא "מת" בכל פעם שסימולציה נעצרת) הציג תסמינים שליליים לטיפולים שהוצגו בסימולציות והציג כאב? תסכול? או קושי?