stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע הפדרציה 2016
מהלך התחרות > משחק הגמר

| צ'כיה   צ'כיה   3 | צ'כיה   צ'כיה   3 | צרפת, פראג   12-13 בנובמבר 2016  משטח קשה | צרפת, פראג   12-13 בנובמבר 2016  משטח קשה | צרפת   צרפת   2 | צרפת   צרפת   2 | צרפת   צרפת   2 | צרפת   צרפת   2 | צרפת   צרפת   2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | צ'כיה | קרולינה פלישקובה  |  | 6 | 4 | 16      |  |  |
| 1 | צרפת | כריסטינה מלדנוביץ' |  | 3 | 6  | 14 |  |  |
| 2 | צ'כיה | פטרה קביטובה |  | 6 | 3 |  |  |  |
| 2 | צרפת | קרולין גרסיה  |  | 7 | 6 |  |  |  |
| 3 | צ'כיה | קרולינה פלישקובה |  | 3 | 6 | 3 |  |  |
| 3 | צרפת | קרולין גרסיה  |  | 6  | 3 | 6            |  |  |
| 4 | צ'כיה | ברבורה סטריקובה |  | 6 | 7 |  |  |  |
| 4 | צרפת | אליס קורנה |  | 2 | 6 |  |  |  |
| 5 | צ'כיה | קרולינה פלישקובה/ברבורה סטריצובה  |  | 7   | 7 |  |  |  |
| 5 | צרפת | קרולין גרסיה/כריסטינה מלדנוביץ' |  | 5 | 5 |  |  |  |
מהלך התחרות > העברות לקראת שנת 2017

בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
גרמניה נותרה בבית עולמי א'
בלארוס, ספרד וארצות הברית עלו לבית העולמי א'
רוסיה, איטליה ורומניה ירדו לבית העולמי ב'
אוסטרליה המשיכה לשחק בבית העולמי ב'
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו שחר פאר, אלונה פושקרבסקי, שלי קרוליצקי ויוליה גלושקו. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ג' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה א' נערכו באילת. הנבחרת סיימה את הבית במקום הראשון. במשחק עליה לבית עולמי ב' היא נפגשה עם אוקראינה והפסידה 3:0.
גמל כלאיים

גמל כלאיים הוא הכלאה בין גמל דו-דבשתי (Camelus bactrianus) וגמל חד-דבשתי (Camelus dromedarius).
לצאצא ישיר וטהור של גמל דו-דבשתי וגמל חד-דבשתי יש בדרך כלל דבשת אחת, והיא לעיתים מחולקת מעט לכדי שתי דבשות. הוא בדרך כלל גדול יותר מהוריו, ויכול להגיע לגובה כתפיים של 230 ס"מ ולמשקל של עד 1,000 ק"ג. אלה הם גמלים חזקים מאוד ולכן שימושיים לטובת חרישה ונשיאת משאות כבדים. כמו כן, הם בדרך כלל צייתנים וניתנים לאילוף. הם נפוצים ברוסיה, איראן, אפגניסטן וטורקיה, ובמידה פחותה גם בערב הסעודית, טורקמניסטן וקזחסטן. נקבות גמל כלאיים טהורות הן פוריות.
ניתן לבצע הכלאות מסדר שני של צאצאים טהורים של גמל דו-דבשתי וגמל חד-דבשתי. לצאצא הכלאה של נאקת כלאיים טהורה עם גמל דו-דבשתי ("דו-דבשתי מסדר שני") יש בדרך כלל שתי דבשות, והוא מהיר מהגמל הדו-דבשתי וחזק מהגמל החד-דבשתי. הוא מסוגל לצעוד בשלג ובעל עמידות גבוהה באזורים הררים. הוא נפוץ בעיקר באזור קזחסטן. צאצא הכלאה של נאקת כלאיים טהורה עם גמל חד-דבשתי ("חד-דבשתי מסדר שני") חזק יותר מגמל חד-דבשתי, ונחשב נדיר.
גיסקו

| --- | --- |
 מדינה:  אימפריית קרתגו 
 פטירה:  239 לפנה״ס? 
 צאצאים:  Hamilcar, עזרובעל 
 דרגה:  גנרל 
 
גיסקו היה איש צבא ודיפלומט קרתגי. נרצח במהלך מלחמת שכירי החרב.
ביוגרפיה

לאחר המלחמה הפונית הראשונה, מצאה את עצמה קרתגו מרוששת לחלוטין, ולא היה באפשרותה לשלם לשכירי החרב הרבים שלחמו בצבאה. גיסקו, שהיה אותו הזמן המפקד הזמני של השכירים, הציע למועצה להעביר את החיילים לאפריקה בקבוצות קטנות, כך שיהיה יותר קל לשלם להם. אולם המועצה סברה שיהיה קל יותר לבקש מהשכירים לוותר על חלק משכרם אם יקובצו יחד. ולכן כינסה את כולם בעיר קיסה, וחנו נשלח אליהם למשא ומתן. המשא ומתן לא עלה יפה, והשכירים איימו לעלות על קרתגו אם לא ישלמו להם תוספת. המועצה מיהרה לשלוח את גיסקו, שהיה מוכר לשכירים. הוא הגיע אליהם והצליח להגיע להסדר עמם.
אולם עבד קמפני בשם ספנדיוס, ולובי בשם מאתוס, חששו שכוונתם האמיתית של הקרתגים היא לפזר את השכירים, ואז להיפטר מהם ולקחת חזרה את הכסף. גיסקו הרגיש בכך ופעם כאשר תבעו הלובים את כספם, ענה להם גיסקו שיבקשו את שכרם ממאתוס. הלובים נעלבו והחלו בוזזים את המטען של גיסקו ואנשיו. ספנדיוס ומאתוס ניצלו את המהומה, ותפסו את הפיקוד על השכירים. הם השביעו אותם להילחם לנצח בקרתגו. את גיסקו ואנשיו כ-500 במספר, לקחו בשבי, אולם לפי דבריו של פוליביוס, זכו ליחס טוב מצד שוביהם.
אולם לאחר ניצחונו של חמלקרת ברקה, בקרב מקאר, ערקו 2,000 פרשים נומידיים תחת פיקודו של נארוואס, ממחנה המורדים אל מחנהו של חמלקרת. הם זכו ליחס טוב מצד הקרתגים, וחמלקרת אף העניק את בתו לאשה לנארוואס. ספנדיוס חשש שיחס כזה יגרור עריקות נוספות, ובעצתו של אוטאריטוס, הוחלט להוציא להורג את גיסקו. הוא ואנשיו הובלו אל מחוץ למחנה, ידיהם ורגליהם נכרתו, וכך גם אפם ואוזניהם. לאחר מכן הושלכו לתוך בור בעודם חיים. רצח אכזרי זה, גרם לקרתגים להשליך כל מורד שנלקח בשבי אל רגלי הפילים.
גיסקו בתרבות

גיסקו נזכר ברומן ההיסטורי של גוסטב פלובר, "שלמבו".
לקריאה נוספת

פוליביוס, היסטוריה. כרך ראשון - ספרים א-ו. תרגם וכתב מבואות בנימין שימרון. ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"א (1991).
הערות שוליים

↑  פוליביוס, ספר ראשון, 66.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 70.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 78.
↑  פוליביוס, ספר ראשון, 80.
↑  דיודורוס, ספר 25, 3.
↑  תרגם לעברית אריה חשביה, הוצאת לדורי, 1967
גמל סורי

| גמל סורי> תקופה |
| --- | --- |
פליסטוקן כ-100 אלף שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: גמליים
סוג:: גמל
מין:: גמל סורי
שם מדעי
 Camelus moreli

גמל סורי (שם מדעי: Camelus moreli) הוא מין נכחד של גמל אשר חי בתקופת הפליסטוקן והיה קרוב לגמלים המודרניים. מאובניו התגלו ב-2005 במרכז סוריה, במערב המדבר הסורי, מה שנתן לו את שמו. מאובנים נוספים התגלו בשנה שלאחר מכן. הגמל הסורי התקיים עד לפני כ-100,000 שנה, באמצע התקופה הפלאוליתית, והוא חי לצד ראשוני האנשים בעולם וגם לצד מיני גמליים נוספים.
גמל זה היה גבוה בהרבה מהגמלים המודרניים והגיע לגובה שלושה מטרים בכתפיים ולארבעה מטרים עד הראש, גבוה יותר מפיל וייתכן שהיה קרוב אליו במשקלו, של 4–6 טון. במראהו הוא דמה לגמל חד-דבשתי והיה בעל דבשת על הגב. ככל הנראה הוא חי בתנאים מדבריים והותאם לחיי יובש.
הגמל נכחד לאחר הפליסטוקן לצד מיני המגה-פאונה ששלטו בה, אולי כתוצאה משינויי אקלים מעידן הקרח או בהשפעת האדם.
גיילו

| --- | --- |

 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 מחוז:  בוסקרוד
 רשות מקומית:  הול
 שטח:  3.2 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,509 (4 בנובמבר 2019)
 קואורדינטות:  60°32′01″N 8°12′32″E﻿ / ﻿60.5337183°N 8.2089732°E﻿ / 60.5337183; 8.2089732 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהגיילו(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.גיילו(למפת בוסקרוד רגילה) דראמןגיילו(למפת בוסקרוד מוגדלת) דראמןגיילו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אתר הסקי בגיילו
גיילו (בנורווגית: ‏Geiloקובץ:Geilo.ogg‏Ⓘ‏ היא עיירה ברשות המקומית הול שבמחוז בוסקרוד בנורווגיה. נכון לשנת 2019 מתגוררים בה כ־2,500 תושבים.
גאוגרפיה

אוכלוסיית הול מונה כ-2,300 תושבים, והעיירה משמשת בעיקר כעיירה סקי. גיילו שוכנת בעמק האלינגדאל, כ-250 ק"מ מאוסלו ו-260 ק"מ מברגן. קו ברגן סייע תרם לפיתוחה של גיילו כאתר הסקי הראשון במדינה, והיא עדיין מאתרי הסקי הגדולים בנורווגיה. מרכז גיילו נמצא כ-800 מטר מעל גובה פני הים והנקודה הגבוהה ביותר בה נמצאת ברום של 1178 מטר.
גיילו נמצאת על קו הרכבת בין ברגן לאוסלו, ובתחנת הרכבת של גיילו (Geilo stasjon) עוברות כחמש רכבות ביום לברגן (מערבה) ואוסלו (מזרחה). כ-24 ק"מ מגיילו נמצא שדה תעופה המשמש לטיסות פנים. גיילו נמצאת על כביש 7 ‏(RV7) ומחוברת לאוסלו ולברגן גם בקווי אוטובוס.
עונת הסקי בגיילו היא מסוף אוקטובר ועד סוף אפריל, ובמקום נמצאים כמה אתרי סקי. בגיילו מערכת נרחבת של סקי למרחקים, הכוללת 220 ק"מ של מסלולים. סוגי הסקי המוצעים במקום כוללים סקי אלפיני, טלמרק, גלישת שלג, סקי עם כלב מזחלת, טובוגן, ניווט סקי וסקי למרחקים. ב-1980 התקיימו במקום המשחקים הפאראלימפיים. במהלך הקיץ משמשת גיילו לפעילויות ספורט שונות בהן קארטינג, פיינטבול, רפטינג, גולף, טניס, ראלי ורכיבה על אופניים. פעילויות פופולריות הן טיול בהרים ורכיבת הרים בגיילו ובסמוך לה, ואחד המסלולים המוכרים באזור הוא ראלארווגן (Rallarvegen).
בגיילו מופעלות מספר קטן של חנויות, מרכז קניות ומרכז מבקרים. בעיירה יש בית קולנוע, ספרייה, בית ספר והיכל ספורט.
בסמוך לגיילו נמצאים שלושה אגמים Slåttahølen, Vestlefjorden, ו-Ustedalsfjorden.
אקלים

בגיילו אקלים תת-ארקטי.
גוברצ'וב

גוברצ'וב (בפולנית: Gowarczów) הוא כפר במחוז קונסקיה שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
גוברצ'וב נוסד במאה ה-12 כיישוב מבוצר, ובשנת 1430 הוענקו לו זכויות עיר, והוא הועבר לבעלות משפחת בנינסקי. בשנת 1869, בעקבות מרד ינואר, הושב היישוב למעמד כפרי. במקום כנסייה מהמאה ה-14.
יהודי גוברצ'וב

מהמאה ה-19 התקיימה בגוברצ'וב קהילה יהודית מאורגנת, עם בית כנסת, בית מדרש ובית עלמין, וכן ישבו בה חסידויות שונות.
בשלהי מלחמת העולם הראשונה נערכו ביהודי הכפר פרעות בידי האוכלוסייה הפולנית המקומית, בהן נשדד רכוש יהודי, ומספר יהודים נרצחו.
בין מלחמות העולם התקיימה בכפר פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל. בשנים אלה נמנו בכפר כ-450 יהודים, כשליש מסך תושביו.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו לכפר פליטים יהודים רבים מיישובי הסביבה, עד שב-1942 שכנו בו כאלף יהודים. יהודי הכפר הועסקו בתקופה זו בעבודות כפייה בכפר הסמוך יוזפוב.
בספטמבר 1942 שולחו יהודי הכפר למחנה ההשמדה טרבלינקה. מחנה העבודה שהוקם ביוזפוב הסמוכה חוסל בשנת 1943.
גביע הפדרציה 2017

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  3 בפברואר 2017 – 12 בנובמבר 2017 (283 ימים)
 מספר תחרות:  55 
 מדינות משתתפות:  98
 עיר מארחת:  בלארוס בלארוס (משחק הגמר)
 זוכה:  ארצות הברית ארצות הברית (18)
 → 2016 2018 ← 
 
גביע הפדרציה 2017 הייתה התחרות ה-55 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2017 ומשחק הגמר הסתיים ב-12 בנובמבר 2017.
נבחרת ארצות הברית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת בלארוס וזכתה בגביע בפעם ה-18 בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות

מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2018.
מהלך התחרות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר  11-12 בפברואר  | רבע הגמר  11-12 בפברואר  | רבע הגמר  11-12 בפברואר  |  |  | חצי הגמר  22-23 באפריל  | חצי הגמר  22-23 באפריל  | חצי הגמר  22-23 באפריל  |  |  | גמר  11-12 בנובמבר  | גמר  11-12 בנובמבר  | גמר  11-12 בנובמבר  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה) | אוסטרבה, צ'כיה (משטח קשה) |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 1 |   צ'כיה | 3 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   ספרד | 2 |   |   | טמפה, ארצות הברית (משטח חימר) | טמפה, ארצות הברית (משטח חימר) | טמפה, ארצות הברית (משטח חימר) | טמפה, ארצות הברית (משטח חימר) | טמפה, ארצות הברית (משטח חימר) |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   | 1 |   צ'כיה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| מאווי, ארצות הברית (משטח קשה) | מאווי, ארצות הברית (משטח קשה) | מאווי, ארצות הברית (משטח קשה) | מאווי, ארצות הברית (משטח קשה) |   |   |  |   ארצות הברית | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 3 |   גרמניה | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   ארצות הברית | 4 |   |   |   |   |   |   |   | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   ארצות הברית | 3 |  |  |
|   | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) |   |   |   |   |   |  |   בלארוס | 2 |  |  |
|   |  |   בלארוס | 4 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   | 4 |   הולנד | 1 |   |   | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) | מינסק, בלארוס (משטח קשה) |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |   בלארוס | 3 |   |  |  |  |  |  |  |
| ז'נבה, שווייץ (משטח קשה) | ז'נבה, שווייץ (משטח קשה) | ז'נבה, שווייץ (משטח קשה) | ז'נבה, שווייץ (משטח קשה) |   |   |  |   שווייץ | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   שווייץ | 4 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   | 2 |   צרפת | 1 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מהלך התחרות > משחק הגמר

| בלארוס   בלארוס   2 | בלארוס   בלארוס   2 | בלארוס, מינסק   12-11 בנובמבר 2017  משטח קשה | בלארוס, מינסק   12-11 בנובמבר 2017  משטח קשה | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | בלארוס | אליאכסנדרה ססנוביץ' |  | 4 | 4 |  |  |  |
| 1 | ארצות הברית | קוקו ואנדוויי |  | 6 | 6  |  |  |  |
| 2 | בלארוס | ארנה סבלנקה |  | 6  | 3 | 6     |  |  |
| 2 | ארצות הברית | סלואן סטיבנס  |  | 3 | 6 | 4 |  |  |
| 3 | בלארוס | ארנה סבלנקה |  | 6 | 1 |  |  |  |
| 3 | ארצות הברית | קרולין גרסיה  |  | 7  | 6 |  |  |  |
| 4 | בלארוס | אליאכסנדרה ססנוביץ' |  | 4 | 6 | 8           |  |  |
| 4 | ארצות הברית | סלואן סטיבנס |  | 6  | 1 | 6 |  |  |
| 5 | בלארוס | ארנה סבלנקה/אליאכסנדרה ססנוביץ' |  | 3 | 6 |  |  |  |
| 5 | ארצות הברית | שלבי רוג'רס/קוקו ואנדוויי  |  | 6  | 7 |  |  |  |
מהלך התחרות > העברות לקראת שנת 2018

בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
הולנד, גרמניה וצרפת נותרו בבית עולמי א'
בלגיה עלתה לבית העולמי א'
ספרד ירדה לבית העולמי ב'
רוסיה, אוקראינה וסלובקיה המשיכו לשחק בבית העולמי ב'
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו דניז חזניוק, שלי קרוליצקי ויוליה גלושקו. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית ג' של אזור אירופה/אפריקה א'. כל המשחקים של אזור אירופה/אפריקה א' נערכו בטאלין. הנבחרת סיימה את הבית במקום האחרון. במשחק פלייאוף היא נפגשה עם גאורגיה והפסידה 3:0. כתוצאה מכך ירדה הנבחרת לאזור אירופה/אפריקה ב'.
גייל קרסון לוין

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1947 (בת 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  אלה המכושפת 
 אתר רשמי
 
גייל קרסון לוין (באנגלית: Gail Carson Levine; נולדה ב-17 בספטמבר 1947) היא סופרת יהודייה-אמריקאית של ספרי נוער ומבוגרים. ספרה אלה המכושפת היה מועמד למדליית ניוברי, פרס יוקרתי לספרות ילדים, ועובד לסרט קולנוע בשם הקסם של אלה.
ביוגרפיה

לוין היא בת למהגרים יהודים, שהגיעו לארצות הברית מיוון. אביה דייב ואמה סילביה, מורה שכתבה מחזאות לתלמידיה, עודדו את בנותיהם לעסוק ביצירה, שתיהן גדלו להיות יוצרות.
כשהייתה לוין תלמידה בבית הספר היסודי, הקימה מועדון כתיבה. בתיכון כתבה שירים ופרסמה אותם. לדבריה, היא מעולם לא רצתה להיות סופרת. במהלך קורס לאיור וכתיבה של ספרי ילדים, שהבינה את ייעודה האמיתי, הכתיבה. לוין כתבה ספרים רבים ברוח המעשיות שקראה כילדה, בעיקר קובצי האגדות של אנדרו לאנג.
בעלה, דייוויד לוין, הקים חברה לתוכנה אותה הוא מפעיל מביתם שבניו יורק.
ספריה

גייל קרסון לוין פרסמה 18 ספרים, מתוכם שלושה תורגמו לעברית:
אלה המכושפת
אבק-פיות והמסע להצלת הביצה
מראת הקסמים של קיירה
ג'ון סבסטיאן ליטל

ג'ון סבסטיאן ליטל (באנגלית: John Sebastian Little;‏ 15 במרץ 1851 –  29 באוקטובר 1916) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-21 במשך חמישה שבועות ב-1907, שבסיומם הוא התפטר בשל התמוטטות עצבים שלקה בה. טרם כהונתו כמושל, כיהן ליטל כשופט בארקנסו, כחבר בית הנבחרים של ארקנסו וכחבר בית הנבחרים של ארצות הברית.
ראשית חייו

ג'ון סבסטיאן "באס" ליטל, נולד בעיירה ג'ני לינד שבמחוז סבסטיאן שבארקנסו, כבנם של ג'סי איטון ליטל ומרי אליזבת (לבית טאטום) ליטל. הוא למד בקיין היל קולג' שבמחוז וושינגטון במשך סמסטר אחד.
ליטל לימד בבית ספר ובמקביל למד משפטים. ב-1873 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין, וב-1876 הוא נבחר כתובע של המחוז השיפוטי ה-12 של ארקנסו, תפקיד בו הוא שימש עד 1882. ב-1877 נשא ליטל לאישה את אליזבת ג'יין אירווין. לזוג נולדו חמישה ילדים.
קריירה פוליטית

זמן קצר לאחר שהתיישב במחוז לוגן, החל ליטל להיות פעיל במפלגה הדמוקרטית. בתפקידו כתובע מחוזי, הוא התבלט בהתנהלותו באולם בית המשפט ורכש לעצמו מעגל רחב של ידידים ותומכים. לאחר שעבר לגרינווד, שם הוא התגורר עד יומו האחרון, הוא נבחר ב-1884 לייצג את מחוז סבסטיאן בבית הנבחרים של ארקנסו, בו הוא כיהן במושב של 1885. ב-1886 הוא נבחר כשופט בבית המשפט של המחוז השיפוטי ה-12, תפקיד בו הוא כיהן עד 1890. באותה שנה הוא התמודד על מושב מחוז הקונגרס הרביעי של ארקנסו לבית הנבחרים של ארצות הברית מול ויליאם ל. טרי, אך פרש מן המרוץ בשל "תשישות נפשית". העיתונות רמזה שמחלתו של ליטל הייתה גופנית ופיזית. עד קיץ 1894 הוא החלים, ואז נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, בו הוא כיהן עד 1907.
כמקורב לעמיתו בבית הנבחרים ויליאם ג'נינגס ברייאן מנברסקה, היה ליטל תומך נלהב של מדיניות הטבעת מטבעות הכסף החופשית, חוק היובש וחוקי ההגבלים העסקיים. על אף דאגתו למצב הפיננסי של הממשלה, הוא קידם לעיתים קרובות מיזמים פדרליים בעלי עלות כספית גבוהה עבור מחוז הבחירה שלו, כולל בניית גשרים ומשרדי דואר.
מושל ארקנסו

ב-1906 החליט ליטל להתמודד על מועמדות המפלגה הדמוקרטית למשרת מושל ארקנסו. באותה שנה התמודד המושל המכהן ג'ף דייוויס על מושב בסנאט של ארצות הברית מול הסנאטור המכהן ג'יימס הנדרסון ברי. יריבו המרכזי של ליטל בהתמודדות על מועמדות הדמוקרטים למשרת המושל היה רוברט ל. רוג'רס, התובע הכללי של המדינה שהיה בעל מחשבה עצמאית, ושהיה מסוכסך עם המושל דייוויס. לפיכך, העניק דייוויס את תמיכתו לליטל ותקף בפומבי את רוג'רס. ליטל הקרין אישיות של אדם מתון שישיב את ההרמוניה, ההגינות והאחדות למפלגה הדמוקרטית בארקנסו. הוא נמנע מטקטיקות גזעניות גלויות, וממתקפות כלפי העירוניים, אנשי המגזר העסקי כפי שנהג דייוויס. במהלך מסע הבחירות הוא ניסה לפרוש מהמרוץ, ככל הנראה בשל התמוטטות עצבים נוספת, אך שוכנע להמשיך במרוץ על ידי תומכיו. לאחר שנחל ניצחון בבחירות המקדימות, הוא ניצח בבחירות הכלליות בהן הוא הביס את המועמד הרפובליקני ג'ון וורת'ינגטון כאשר זכה ב-105,586 קולות מול 46,262 הקולות של יריבו.
בנאום ההשבעה שלו ב-18 בינואר 1907, התווה ליטל את תוכנית החקיקה שלו שהקיפה הצעות שבהן הוא דן במהלך מסע הבחירות שלו. הוא קרא לאספקת ספרי לימוד חינם בבתי הספר הציבוריים, הקמת בית ספר ללימודי טקסטיל, תמיכה רחבה יותר באוניברסיטת ארקנסו, ביטול מערכת החכרת עבודת האסירים, חקיקה נוספת לרגולציה על תאגידים, צמצום ההימורים, מערכת נרחבת של ניקוז, שיפורים במערכת הכבישים, וחוק לחבות מעבידים.
יומיים לפני השבעתו, הגיעו דיווחים על מחלה קלה של ליטל, ולאחריהן נפוצו גם שמועות על מותו. יומיים לאחר טקס ההשבעה לקה ליטל בהתקפת מלנכוליה נוספת, ובמשך קצת יותר משבוע הוא נעלם מעיני הציבור. הוא שב לביתו בגרינווד בעצת רופאיו, והשאיר את בנו, פול ליטל, ששימש כמזכירו האישי, כאחראי על לשכת המושל. מסמכים רשמיים נשלחו לגרינווד לחתימתו.
על אף דיווחים אופטימיים שליטל ישוב עד מהרה לליטל רוק כדי למלא את חובותיו כמושל, הדבר לא קרה. בשל העובדה שהוא לא הגיב באופן חיובי לטיפול, יצא ליטל ב-11 בפברואר לתקופת החלמה ארוכה בחופה של טקסס. עם יציאתו לתקופת החלמה זו, מונה הנשיא הזמני של הסנאט של ארקנסו, ג'ון אייזק מור כמושל בפועל, מתוקף תפקידו.
בשל אי קיומה של משרת סגן מושל בחוקת ארקנסו באותה תקופה, כיהן בהיעדרו של ליטל הנשיא הזמני של הסנאט. עקב החמרת מצבו של ליטל, ואי-יכולתו לשוב ולמלא את תפקידו עד 14 במאי אותה שנה, המועד בו התפזר בית המחוקקים, הנשיא החדש של הסנאט המדינתי, קסנופון אוברטון פינדול, היה למושל בפועל, והיה אמור לכהן בתפקיד עד לשארית תקופת כהונתו המתוכננת של ליטל. ב-11 בינואר 1909 תמה תקופת כהונתו של פינדול כנשיא הסנאט, ובמקומו הושבע כמושל בפועל, יורשו בתפקיד, הסנאטור ג'סי מרטין, שכיהן בתפקיד שלושה ימים עד להשבעתו של המושל הנבחר, ג'ורג' וושינגטון דונגי. חילופי המושלים התכופים שהתקיימו בעקבות מחלתו של ליטל, עוררו מחדש את הדיון בצורך ליצירה מחדש של משרת סגן המושל, תפקיד שהיה קיים קודם לכן בשנים 1864–1874. החלטה זו אכן אושרה על ידי ציבור הבוחרים של ארקנסו ב-1914 ואושרה סופית על ידי בית המשפט העליון של המדינה ב-1926. בנובמבר אותה שנה נבחר סגן המושל הראשון לאחר השינוי בחוקה, הארווי פרנל.
שנותיו האחרונות

לאחר פרישתו מכהונת המושל, לא החלים ליטל ולא חידש את כהונתו כמושל. ג'ון סבסטיאן ליטל נפטר בבית החולים המדינתי של ארקנסו לחולי נפש בליטל רוק ב-29 באוקטובר 1916. הוא נטמן בבית הקברות של גרינווד.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 81-82.
גד טדסקי

| --- | --- |

גד טדסקי - אתר האקדמיה למדעים
 לידה:  1907 רוביגו, איטליה 
 פטירה:  1992 (בגיל 85 בערך) 
 מדינה:  ממלכת איטליה, ישראל 
 השכלה:  ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 תקופת כהונה:  ?–1992 
 תקופת הפעילות:  ?–1992 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1954) 
 
גוידו (גד) טדסקי (באיטלקית: Guido Tedeschi;‏ 17 במאי 1907 - 21 בנובמבר 1992) היה פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית, חתן פרס ישראל לשנת תשי"ד במדעי המשפט וחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים משנת 1960.
ביוגרפיה > ילדות ובגרות

גד טדסקי, בן לאטיליו ולפאולינה, נולד בשנת 1907 בעיר רוביגו בצפון איטליה. בעקבות עבודתו של אביו, עבר בשנת 1912 לעיר בולוניה, אחר כך בשנת 1917 לעיר פרארה ובשנת 1919 התיישבה המשפחה בעיר הבירה רומא.
בילדותו גדל בבית חילוני, עם זיקה נמוכה למסורת יהודית.
את לימודיו הטרום אקדמיים עשה בגימנסיה הקלאסית, שם למד לטינית במשך שמונה שנים ויוונית במשך 5 שנים. כמו כן למד את השפה הצרפתית והאנגלית. את בחינות הבגרות עשה בגיל 17.
טדסקי שירת בצבא האיטלקי ביחידת נ"מ ובמסגרת שירותו עבר בשנת 1927 קורס קצינים.
ביוגרפיה > הקריירה המשפטית באיטליה

בשנת 1924 החל טדסקי את לימודי המשפטים בפקולטה למשפטים באוניברסיטת רומא ברומא, שם למדו גם אביו, סבו ודודו. את לימודי התואר הראשון סיים בשנת 1928 ולאחר שהייה קצרה בברלין חזר לרומא והמשיך במחקר המשפטי.
בין השנים 1928-1933 עבד במקביל להוראת ומחקר המשפטים, גם כעורך דין במשרד עורכי דין ברומא.
בשנת 1930 קיבל את רישיון ההוראה (libera docenza) ובעקבות זאת כיהן כמרצה חוץ (professore incaricato) באוניברסיטאות קליארי, פרוג'ה וסיינה. בשנת 1936 מונה כפרופסור במינוי קבע באוניברסיטת סיינה. בסיינה עבד גם כיועץ למשרד עורכי דין.
בשנת 1938 פוטר טדסקי ממשרתו בעקבות הגזירות האנטישמיות ואת קידומו האחרון כ-professore ordinario, אשר היה אמור לקבל בשנת 1939, קיבל רק לאחר מלחמת העולם השנייה באורח רטרואקטיבי.
ביוגרפיה > טדסקי וציונות באיטליה

טדסקי התקרב לתנועה הציונית עוד לפני עליית הפשיזם לשלטון באיטליה, עת גר בעיר פררה. באותה עת הייתה העיר מאוכלסת ביהודים רבים ואצל טדסקי התפתחה התודעה היהודית והנטייה לציונות.
לאחר המעבר לעיר רומא, הכיר את דנטה לטס, שהיה מורו ורבו לעולם היהדות. טדסקי עזר ללטס באותה תקופה במערכת הירחון "Rassegna mensile d'Israel".
בשנת 1931 ביקר טדסקי בארץ ישראל.
בשנת 1932 פרסם טדסקי את "ההצעה לאמנה בינלאומית נגד האנטישמיות" וספג עליה קיתונות של ביקורת משופרי המשטר הפשיסטי.
ביוגרפיה > העלייה לארץ ישראל

לאחר קבלת אשרת תייר משווייץ, הגיע טדסקי לנמל חיפה ועלה לארץ ישראל בערב פסח תרצ"ט - 1939. בתחילה שלטונות המנדט סירבו לאפשר לטדסקי כניסה לארץ ישראל שכן חששו שבכוונתו לבצע עלייה, אולם בסיוע אנשי הסוכנות היהודית פסע לבסוף טדסקי על אדמתה של ארץ ישראל.
בשל העובדה שטדסקי נכנס לארץ באשרת תייר ולא באשרת עולה, לא הונפקה לו תעודת ישיבה על ידי המנדט הבריטי. על כן, לאחר מאמץ רב ובסיועו של השופט גד פרומקין, קיבל טדסקי אשרת תושב בביירות, אלא שלאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ובהיותו אזרח איטלקי, לא ראו הצרפתים בעין יפה את כניסתו ללבנון. לאחר הצטרפותה של איטליה למלחמה לצידה של גרמניה, נחשדו כל האזרחים האיטלקיים שישבו בארץ ישראל, וביניהם טדסקי, על ידי המנדט הבריטי, והוכנסו לבית כלא בירושלים למשך שבוע ימים.
פועלו המשפטי של טדסקי במדינת ישראל > טרם הקמת מדינת ישראל

עת עלה טדסקי לארץ ישראל בשנת 1939, היה החוק הטריטוריאלי הנוהג במשפט הארץ ישראלי, החוק העות'מאני והדין האנגלי, וטדסקי החל ללמוד את מערכות הדינים הנוהגות בארץ ישראל בהם לא היה בקיא. בתחילת דרכו האקדמאית בארץ ישראל, הרצה טדסקי בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה בתל אביב, שם לימד משפט ימי וקורס בתורת המשפט הכללית. בינתיים התקבל גם כעמית מחקר באוניברסיטה העברית בירושלים והחל בביצוע מחקרים משפטיים אשר חלקם פורסמו בספרו הראשון על אדמת הארץ, "מחקרים במשפט ארצנו".
במהלך השנים 1947-1946 הרצה טדסקי על יסודות המשפט גם במסגרת קורסים של הסוכנות היהודית שנערכו עבור הנציגים המיועדים לכהן כדיפלומטים בבוא הזמן ולמעשה היו אלה אותם נציגים שכיהנו ככשגרירי מדינת ישראל לאחר קום המדינה.
לאחר מכן, עת החלה הקמתה של הפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית, שולבה הוראת יסודות המשפט בפקולטה למדעי הרוח וטדסקי לימד בה בין השנים 1949-1947, בתחילה בקמפוס הר הצופים ואחר כך בבנין קולג' טרה סנטה.
טרם קום המדינה השתתף טדסקי בשתי ועדות לתכנון המשפט במדינת ישראל העתידה לקום, מטעם "המועצה המשפטית של ועדת המצב".
פועלו המשפטי של טדסקי במדינת ישראל > לאחר קום מדינת ישראל

לאחר קום המדינה, ובשל המחלוקת הרבה אשר שררה בחברה הישראלית בימיה הראשונים של המדינה לגבי שיטת המשפט אותה יש להנהיג, מונה טדסקי לחברות בוועדה לתכנון התחיקה האזרחית, אשר מונתה על ידי שר המשפטים, דב יוסף, ובראשה עמד השופט יצחק אולשן.
טדסקי ייצג באותם ימים גישה אשר לפיה על מדינת ישראל לא לאמץ את המשפט העברי במלואו ולא את המשפט האנגלי במלואו, אלא לערוך מערכת חוקים ישראלית אשר תתאים לחברה, מתוך שאיפה ליצור מערכת דינים הומוגנית והרמונית. טדסקי סבר כי אין להגביל את חוג השיטות הזרות הראויות לשמש מקור השראה ואימוץ. נטיתו הטבעית של טדסקי הייתה לאימוץ שיטת הקודיפיקציה הקונטיננטלית.