stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מגבר אופטי
סוגי מגברים > מגבר ראמאן > משוואות קצב ונוסחאות הגבר

נסמן ב-s וב-p את הפרמטרים עבור האות והשאיבה בהתאמה, ונגדיר מספר פרמטרים:
 \ I הוא צפיפות ההספק,  \ P הוא ההספק,  \ \gamma _{R} הוא הסיכוי לפיזור ראמאן ספונטני ו- \ \alpha  הוא הניחות בסיב (תלוי באורך הגל) ביחידות של  \ 1/km (אם הניחות נתון ב- \ dB/km, צריך לחלק אותו ב-4.3, זה נובע מהמעבר מבסיס 10 לבסיס e).
המשוואות הדיפרנציאליות המתארות את השינוי בצפיפות ההספק נתונות על ידי:
ממשוואות על צפיפות ההספק נעבור למשוואות על ההספק:
כאשר השטח האפקטיבי נתון על ידי:
 \ A_{eff}={\frac {\int \int {I_{s}(x,y)dxdy\cdot \int \int I_{p}(x,y)dxdy}}{\int \int I_{s}(x,y)\cdot I_{p}(x,y)dxdy}}
נניח שהספק האות הוא קטן ביחס לשאיבה, ולכן המשוואה השנייה היא בקירוב:
 \ {\frac {dI_{p}}{dz}}=-\alpha _{p}\cdot I_{p}
והפתרון הוא:  \ P_{p}=P_{p}^{0}\exp {[-\alpha _{p}z]}, כאשר  \ P_{p}^{0} הוא הספק השאיבה בכניסה (z=0)
נציב את הפתרון בתוך המשוואה של הספק האות, ונקבל:
 \ {\frac {dP_{s}}{dz}}={\frac {\gamma _{R}}{A_{eff}}}P_{p}^{0}\exp {(-\alpha _{p}z)}\cdot P_{s}-\alpha _{s}P_{s}
ופתרון המשוואה הוא:
 \ P_{s}(z)=P_{s}^{0}\cdot G(z)
כאשר  \ P_{s}^{0} הוא הספק האות בכניסה, וההגבר נתון על ידי:
 \ G(z)=\exp \left(g_{R}\cdot P_{p}^{0}\cdot Z_{eff}-\alpha _{s}z\right)
 \ Z_{eff} הוא המרחק האפקטיבי להגברה, והוא נתון על ידי:  \ Z_{eff}={\frac {1-\exp(-\alpha _{p}z)}{\alpha _{p}}}. בתחום שמעבר ל- \ Z_{eff} אין יותר הגברה.
עבור  \ z\ll {\frac {1}{\alpha _{p}}} נקבל  \ Z_{eff}\approx z, ואילו עבור  \ z\gg {\frac {1}{\alpha _{p}}} נקבל  \ Z_{eff}\approx {\frac {1}{\alpha _{p}}}
\ g_{R} הוא גורם ההגבר הנתון על ידי: \ g_{R}\equiv {\frac {\gamma _{R}}{A_{eff}}}.
בתחום התקשורת האופטית מקבלים בדרך-כלל:  \ g_{R}\approx 1[W^{-1}km^{-1}].
סוגי מגברים > מגבר אופטי מוליך למחצה (SOA)

מגבר SOA‏ (Semiconductor Optical Amplifier) הוא מגבר אופטי הבנוי על שבב מוליך למחצה (בדרך כלל סיליקון) אשר יוצרים עליו מוליך גל בעזרת ליתוגרפיה אופטית, בדומה לדיודת לייזר. בניגוד לדיודת לייזר, כדי ליצור מגבר אנו רוצים להימנע מיצירת מהוד ולכן ההחזרים צריכים להיות קטנים כך ש-R<1.7*10-4. כדי להקטין את ההחזרות מצפים את קצה השבב בציפוי אנטי מחזיר (אנ') ובנוסף יוצרים את מוליך הגל בצורה אלכסונית על שבב הסיליקון, כך שהחזרת פרנל מהקצוות תהיה קטנה. דרך אפשרית נוספת היא להשאיר מרחק קטן בין מוליך הגל לבין קצה השבב. בצורה כזאת, ביציאה ממוליך הגל אלומת האור תתרחב, וכאשר האור יוחזר מקצה השבב רובו לא יכנס בחזרה אל תוך מוליך הגל.
היתרון במגברים מסוג זה הוא העובדה שהם מיוצרים בצורה דומה מאוד ליצירת דיודות לייזר, ולכן ניתן לייצר מגבר המתאים לכל אורך גל הנפלט מדיודת לייזר. בנוסף, המגבר הוא רחב סרט יחסית בדומה לדיודה פולטת אור (LED) (בלייזר רוחב הסרט צר יותר בגלל המהוד).
החיסרון במגבר זה הוא העובדה שהוא פועל רק בכיוון קיטוב אחד, ולכן צריך לדאוג שהאור הנכנס לתוך המגבר הוא מקוטב.
השאיבה במקרה זה היא שאיבה חשמלית ולא אופטית, וההגברה נקבעת לפי הזרם המוזרם למגבר.
לתפוקת חשמל גבוהה, מגברים אופטיים עם מבנה מחודד משמשים. טווח אורכי הגל הוא 633 ננומטר ל-1,480 ננומטר.
סוגי מגברים > VCSOA

VCSEL‏ (Vertical-Cavity Surface-Emitting Laser) היא דיודת לייזר שמאירה "למעלה" ולא "לצד", כלומר אנכית לשכבות הצומת ולא אופקית, כמו ד"ל רגילות.
על אותו משקל, הוגדר VCSOA, שהוא מגבר שנמצא כמו SOA רגיל על סף הלזירה, אבל גם הוא מאיר בכיוון אנכי לשכבות החומר. גם כאן, ההחזרים נמוכים מגבולות המהוד, כדי למנוע הגעה לסף הלזירה כשאין אות. ה-VCSOA מכיל שטח פעיל קטן מאוד, ההגבר בכל מעבר אינו גבוה מכמה אחוזים; הגבר נמוך דורש מעבר רב פעמי בתוך תווך הלייזר, ולכן, ההחזר של המראה התחתונה צריך להיות גבוה, כדי לאפשר מהוד במקרה שעובר אות. במקרה שלא עובר, צריך להיזהר מלזירה, ולכן למראה העליונה החזר נמוך. ככה מנסים ליצור מהוד שיתפקד ככזה רק במצבים שאכן יש אות שעובר.
בגלל המהוד, ל-VCSOA הגבר צר סרט (בתחום גדול, לפי אורך הגל) כך שניתן לראותו כמגבר מסנן.
סוגי מגברים > מגברים בשרשרת

כשרוצים לכסות רוחב פס גבוה מאוד, משתמשים ביותר ממגבר אחד, כל אחד מהם באורך גל אחר. למשל, לסיב של 100 ערוצים נדרשת הגברה אחידה לטווח של מעל 80 ננומטר לפחות, וזה כמעט בלתי אפשרי במגברים רגילים (אם לא רוצים להשתמש ב-12 סוגי שאיבות כמו שראינו בהגבר של ראמאן). מחלקים את רוחב הפס הנדרש לשניים או יותר מגברים בשרשרת, ומבצעים יישורים קלים באופיין ההגבר של שני הצדדים כדי לקבל הגבר אחיד. מגברים בשרשרת שימושיים גם להעלאת ההגבר: ההגבר יהיה כפול, מבלי לגרום לבעיות של ASE גדול מדי במגבר אחד. עם זאת, יש לתכנן את עוצמת השאיבה בכל אחד בהתאם. שימוש בשני מגברים מסייע למניעת רוויה בהגבר. נהוג לקרוא לראשון Pre Amplifier, ולשני Power Amplifier. לפעמים שמים מבודד או מסנן בין המגברים, כדי להפחית רעשים, החזרים ובעיות נוספות. יתרון נוסף הוא שההגבר מודולרי – כך ניתן להחליף רק חלק ממנו. למשל, לפעמים אחד מהמגברים מאפנן והשני לא. כך ניתן להחליף את המאפנן בלי לאבד את כל העלות של המגבר. לפעמים משתמשים בשני סוגים שונים של מגברים – אחד מגבר לייזר והשני פרמטרי, ולפעמים זה אותו סוג של מגבר, אבל בקיטובים שונים, כדי למנוע תלות מיותרת בקיטוב.
השוואה בין סוגי המגברים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  סוג המגבר  |  ממדי המגבר  |  עקרון פעולה  |  תחום אורכי הגל המוגברים (בננומטר)  |  יתרונות  |  חסרונות  |
|  EDFA  | מטרים-עשרות מטרים | שאיבה אופטית | 1525-1565 | נצילות גבוהה, הגבר גבוה, זול. | אורך גל מוגבל, רעש, חד-כיווני (בגלל האיזולטורים). |
|  ראמאן  | קילומטרים-עשרות קילומטרים | שאיבה אופטית | כל הספקטרום (תלוי רק באורך גל השאיבה) | ניתן להשתמש במערכת תקשורת קיימת כמגבר ללא צורך בהכנסת סיבים נוספים, דו-כיווני. | יקר |
|  SOA  | מילימטרים | שאיבה חשמלית | ניתן לייצר עבור כל אורך גל מבוקש | פס רחב | קושי בצימוד לסיב, אות בכניסה חייב להיות מקוטב. |
ראו גם

מגבר
ספרת רעש
לייזר סיב
מקור רעש ASE
הערות שוליים

↑  Dr. Rüdiger Paschotta, Erbium-doped Fiber Amplifiers, RP-Photonics Encyclopedia
↑  רכיב המאפשר מעבר אור בצורה חד-כיוונית, בדומה לדיודה עבור זרם חשמלי.
1 2  המשוואות הנ"ל הן עבור שאיבה קדמית. עבור שאיבה אחורית צריך להחליף סימן במשוואה השנייה.
↑  Dr. Rüdiger Paschotta, Raman Amplifiers, The RP Photonics Encyclopedia
↑  "מגבר אופטי".
| תקשורת אופטית |
| --- | --- | --- |
| משדר אופטי | לייזר • דיודת לייזר • LED • אור |  |
| תווך שידור | סיב אופטי • מוליך גל • אוויר • ואקום |  |
| מקלט אופטי | פוטודיודה • חיישן |  |
| רכיבי תקשורת אופטית | מגבר אופטי • מעבד אופטי • מתג אופטי • מצמד סיבים אופטיים • מנחת אופטי • מערך מוליכי גל • WDM • מסנן אופטי |  |
| שימושי תקשורת אופטית | תקשורת מבוססת סיב אופטי • הליוגרף • סמפור • מנורת איתות • פוטופון • מיקרופון לייזר |  |
אופטיקה • פוטוניקה • ננופוטוניקה • אלקטרואופטיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546784205171  GND: 4708559-9  LCCN: sh93000592  LNB: 000345279  NDL: 00577251
ארמנד ואן הלדן

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1970 (בן 54) בוסטון, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בוסטון 
 סוגה:  גראז' האוס, מוזיקת האוס 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Nervous Records 
 www.armandvanhelden.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ארמנד ואן הלדן (נולד ב-16 בפברואר 1970) הוא די ג'יי, מפיק תקליטים, רמיקסר וכותב שירים אמריקאי מבוסטון.
הסינגלים הידועים ביותר של ואן הלדן הם "You Don't Know Me", "I Want Your Soul", "My My My" אותו ביצע בשיתוף עם טארה מקדונלד, ו-"Bonkers" אותו ביצע בשיתוף עם דיזי רסקל, אשר כולם הגיעו למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי וחלקם הגיעו גם לצמרת מצעד שירי הדאנס קלאב של בילבורד.
קריירה

בשנת 2009 ואן הלדן הקים את ההרכב Duck Sauce עם הדי ג'יי הקנדי A-Trak. הסינגל של ההרכב "Barbra Streisand", אשר הגיע לצמרת מצעד הפזמונים ב-12 מדינות, היה מועמד בעבר לפרס בטקס פרסי הגראמי ה-54 בקטגוריה הקלטת הדאנס/אלקטרונית הטובה ביותר. ההרכב הפיק גם את הסינגלים "Anyway " (שהגיע למקום הראשון במצעד הדאנס הבריטי), " Big Bad Wolf " ו-" nrg ".
למרות שואן הלדן זכה בעיקר להצלחה באירופה, ובמיוחד בבריטניה, ואן הלדן לקח גם חלק בסצנת המוזיקה האלקטרונית של ניו יורק עוד מאמצע שנות ה-90. ואן הלדן מרבה לעשות רמיקסים ומשתמש בדגימות של מוזיקת פאנק, מוזיקת סול, מוזיקת R&B ומוזיקת היפ הופ.
לאורך השנים ואן הלדן יצר בין היתר גם רמיקסים לשירים של אמנים בולטים שונים כמו קייטי פרי, ואן היילן, דאפט פאנק, פארל ויליאמס, בריטני ספירס, אנריקה איגלסיאס, דייוויד גטה, סם סמית', בלוק פארטי, ג'נט ג'קסון, ו-KRS-One.
אישטוואן סאבו

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1938 (בן 86) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לתאטרון ולקולנוע (1961) 
 בן או בת זוג:  Vera Gyürey 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1975)  פרס התסריט הטוב ביותר של פסטיבל קאן (1981)  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (1999)  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (1992)  פרס האמן הלאומי של הונגריה (2014)  פרס חבר השופטים של פסטיבל קאן (1985)  דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר (1980)  פרס דוב הכסף של חבר השופטים (1992)  פרס באפט"א לסרט הטוב ביותר (1986)  אזרחות כבוד של בודפשט (1996)  מפקד עם כוכב של מסדר ההצטיינות של הונגריה (2002)  אמן דגול של הונגריה (1985)  מדליית גתה (1994)  פרנץ קלצ'יי (1998)  פרס בלה באלאז' (1967)  פרס „מולדתי” (2001)  מדליית פושקין (2005)  אמן מצטיין של הונגריה (1982)  Master of Hungarian Motion Picture (2007)  פרס דוד די דונטלו (1982)  Награда Александар Лифка 
 פרופיל ב-IMDb
 
אישטוואן סאבו (בהונגרית: István Szabó; נולד ב-18 בפברואר 1938, בבודפשט) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע יהודי-הונגרי.
ביוגרפיה

סאבו נולד למריה סאבו (לבית ויטה) ולאישטוואן סאבו שהיה רופא בבודפשט. מצד אביו הייתה במשפחתו מסורת ארוכה של בחירת קריירה ברפואה. משפחתו הייתה ממוצא יהודי שהפכה לקתולית. למרות זאת, מפלגת צלב החץ עדיין ראתה בהם יהודים לפני תום מלחמת העולם השנייה לאחר שעלתה לשלטון בתמיכת גרמניה הנאצית, ומשפחתו נאלצה להתפצל ולמצוא מקלט כדי לברוח מרדיפה. סאבו שרד את המלחמה שהסתתר בבית יתומים, אך אביו נפטר מדיפתריה זמן קצר לאחר התבוסה הגרמנית. רבים מסרטיו בהמשך נשענו רבות על זיכרונות אלה מילדותו.
בילדותו רצה להיות רופא כמו אביו. אולם בגיל 16 הוא החל להתעניין בעולם הקולנוע, בהשפעת ספר שנכתב על ידי תאורטיקן הקולנוע ההונגרי בלה באלאס. לאחר סיום בית הספר התיכון, הוא היה אחד מ-11 המועמדים מתוך 800, שהתקבלו לאקדמיה לדרמה ולקולנוע בבודפשט, שם למד תחת פליקס מאריאסי, שהפך בעיניו לדמות אב. חברי כיתתו כללו את יהודית אלק, זסולט קזדי-קובאץ', יאנוס רוז'ה, פאל גאבור, אימרה ג'יונגיססי, פרנץ קרדוס וזולטאן חוזאריק. במהלך תקופה זו ביים סאבו מספר סרטים קצרים, מתוכם סרט התזה שלו, קונצרט (1963) זכה בפרס בפסטיבל הסרטים הקצרים הבינלאומי באוברהאוזן. הודות ליאנוס הרסקו, ראש אולפן הסרטים בהוניה בו למד, קיבל סאבו את ההזדמנות הראשונה שלו לביים סרט עלילתי בגיל 25, במקום שנדרש להקדיש עשר שנים לעבודה כעוזר במאי.
ב-26 בינואר 2006 חשף השבועון ההונגרי Élet és Irodalom (חיים וספרות) שאישטוואן סאבו היה 'סוכן' ביחידת מניעת ההתנגדות הפנימית של המשטר הקומוניסטי של הונגריה בזמן שלטונו של יאנוש קאדאר. אם כי התקשורת ההונגרית השתמשה במילה 'סוכן' על-מנת לתאר את מעורבותו, פעילויותיו דמו יותר לאלו של "מודיע". משימתו הייתה לדווח על חבריו לכיתה באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע (הוא דיווח על 48 מהם). הוא נסחט בידי השלטונות להם היו הוכחות נגדו וכתוצאה מכך הוא אולץ לעבוד עבורם כ'סוכן' רק שנה אחת אחרי המרד ההונגרי של 1956, סאבו הסכים "להציל את עצמו ואת חברו לכיתה המהפכן פול גאבור מלהיות מוצאים להורג בתלייה" (במילותיו של סאבו עצמו). כשהתברר כי התירוץ שלו לא אמיתי, הודה כי המניע הסמוי שלו היה למנוע את הרחקתו מהאקדמיה.
ביוגרפיה > קריירה

תחילת הקריירה של סאבו חפפה את תחילתו של "הגל החדש" בקולנוע ההונגרי. אחד מכמה מרכזים של 'גל חדש', שהתפתחו בתקופה זו ברחבי מערב ומזרח אירופה. הגלים החדשים במזרח אירופה נגרמו על ידי ליברליזציה פוליטית, ביזור ענפי הקולנוע, והופעתם של סרטים כמצרכים יקרי ערך לייצוא לשוקי מערב אירופה. הסרטים שהתקבלו היו ניסויים פורמליים יותר, אנטי-ממסדיים פוליטית, ובמיוחד במקרה של סאבו, חרגו מבחינה פסיכולוגית מסרטי הדור הקודם. במיוחד יוצרי קולנוע הונגרים חוו עלייה משמעותית בחופש הביטוי עקב הרפורמות בתקופת ראש הממשלה יאנוש קאדאר.
סרטו העלילתי הראשון של סאבו, "עידן האשליות" (1964), הוא סרט אוטוביוגרפי בחלקו על מאבקי דורו לפיתוח קריירה, וביסוס מערכות יחסים רומנטיות. הופעתו של פוסטר לסרט "400 המכות" של פרנסואה טריפו ברקע אחת הסצנות, הצביע על ההשפעה האמנותית של טריפו והגל החדש הצרפתי עליו. הסרט זכה בפרס 'מפרש הכסף', על היצירה הראשונה הטובה ביותר, בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בלוקרנו. ובפרס חבר השופטים לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע ההונגרי.
הסרט "האב" (1966) הוא סיפור התבגרות. הדמות הראשית מתמודדת עם אובדן ילדותו של אביו על רקע המהפכה ההונגרית בשנת 1956 וזיכרונות הדיקטטורה של צלב החץ. הסרט זכה בגרנד פרי בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי החמישי במוסקבה, ובפרס חבר השופטים המיוחד בלוקארנו, וביסס את סאבו כיוצר הקולנוע ההונגרי המפורסם ביותר בזמנו.
"סרט אהבה" (1970) מתמקד בקשר של גבר צעיר עם אהובת ילדותו, והוא מסופר באמצעות פלאשבקים הכוללים את תקופת הדיקטטורה של צלב החץ ואת שנת 1956, הניתנים בצורה ניסיונית ומקוטעת. נטייה ניסיונית זו בסרטיו של סאבו הגיעה לשיא בסרט "רחוב הכבאים 25" (1973). הסרט מתרחש במהלך לילה ארוך וחם בבודפשט, שבמהלכו תושבי בניין דירות יחיד מוטרדים מזיכרונות חלומיים של כאב ואובדן המשתרע על פני שלושים שנה, כולל שתי מלחמות העולם, הדיקטטורה של צלב החץ, ההשתלטות הקומוניסטית. בזמן שהסרט זכה בפרס הראשון בפסאיבל לוקארנו, סאבו היה נסער מחוסר הצלחתו בקופות ובפסטיבלי הקולנוע. הוא ייחס את חוסר ההצלחה הזה למבנה המורכב של הסרט, והחליט לתת לסרט הבא שלו מבנה פשוט יותר.
בסרט "סיפורי בודפשט" (1976), סאבו החליף את מבני הסיפור המוקדמים והמורכבים שלו, המאופיינים בפלאשבקים וחלומות, במבנה ליניארי יותר. במקביל, הוא החליף את הייצוג המילולי של ההיסטוריה בתמורה אלגורית. הסרט עוקב אחר קבוצה שונה של אנשים שמתכנסים בפאתי עיר ללא שם, בתום מלחמה ללא שם, בכדי לתקן חשמלית פגועה ולנסוע בה לעיר. באופן אלגורי, הסרט התפרש על ידי המבקרים באופן שונה כמייצג את ההיסטוריה ההונגרית, באופן ספציפי או תגובות אנושיות אוניברסליות למלחמה ושיקום באופן כללי יותר. בארבעת הסרטים הראשונים של סאבו באורך מלא הופיעו השחקן אנדראס בלינט בתפקידים המבוססים על סבבו עצמו. בעוד שבלינט הופיע גם ב"סיפורי בודפשט", זה היה סרטו העלילתי הראשון של סאבו שלא הכיל כמות משמעותית של חומר אוטוביוגרפי. הוא לא עשה עוד סרט אוטוביוגרפי עד ל"פגישה עם ונוס", שמונה עשרה שנה לאחר מכן.
ביוגרפיה > קריירה > שנות ה-80

"סיפורי בודפשט" הצליחו אפילו פחות מ"רחוב הכבאים 25" בקופות ובפסטיבלים. על פי הסופר דייוויד פול, זה עשוי להסביר מדוע שאבו העביר הילוך בצורה דרמטית עוד יותר בסרטו הבא, "התוודעות" (1980), שבו האירועים ההיסטוריים מיוצגים בצורה ישירה ולא מסוננים דרך זיכרון או אלגוריה. הסרט מתמקד ביחסים בין גבר ואישה, שנאלצים לחלוק חדר כשהם מסתתרים מאנשי צלב החץ, לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. הוא זכה בפרס דוב הכסף לבמאי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ה-30, והיה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בשפה הזרה בטקס פרסי האוסקר ה-53.
שלושת סרטיו הבאים של סאבו היוו שלב חדש בקריירה שלו, התרחקות מהפקות הונגריות, בהונגרית, שנכתבו על ידי בלבד, ומעבר להפקות שיתופיות בינלאומיות, בגרמנית, שנכתבו על ידי בשיתוף פעולה עם אחרים בהשתתפות השחקן האוסטרי קלאוס מריה ברנדאואר. הטרילוגיה הבלתי פורמלית -"מפיסטו" (1981), "קולונל רדל" (1985) ו"הנוסן" (1988, הציבו את ברנדאואר בסדרת תפקידים המבוססת על דמויות היסטוריות, שהתפשרו על המוסר שלהם כדי לעלות על סולם ההצלחה. בהקשר של כוח פוליטי סמכותני. ב"מפיסטו", על פי רומן מאת קלאוס מאן, מגלם ברנדאואר שחקן ובמאי תיאטרון בגרמניה הנאצית, תפקיד המבוסס על גיסו לשעבר של מאן גוסטף גרונדגנס. הסרט זכה פרס אוסקר בפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר, ובפרס התסריט הטוב ביותר בפסטיבל קאן, והגדיל מאוד את יוקרתו הבינלאומית של סאבו. ב"קולונל רדל" מגלם ברנדאואר את אלפרד רדל, מפקד המודיעין הנגדי של האימפריה האוסטרו-הונגרית, שנסחט וריגל למען הרוסים, במטרה למנוע את גילוי ההומוסקסואליות שלו. הסרט זכה בפרסים מובילים בגרמניה ובבריטניה, אך עורר שערורייה באוסטריה, שם כמה כתבי עת האשימו את הסרט בזלזול בכבוד המדינה. ב"הנוסן", הסיפור נפתח עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה. קלאוס שניידר, חייל אוסטרי (לפי שמו, ממוצא יהודי), נפגע קשה בראשו ומועבר לבית־חולים צבאי. ד״ר בטלהיים (יהודי גם הוא) מומחה להיפנוזה מטפל בו, ומגלה בשניידר יכולת היפנוטית גבוהה. אחרי המלחמה מזמין בטלהיים את שניידר לעבוד בבית־חולים בבודפשט. שניידר נפגש עם קפטן נובוטני המציע לו להפוך לאמרגנו, אם יסכים להופיע כמהפנט־בדרן. הם מגיעים לוינה ושניידר מחליף את שמו לשם מושך יותר - אריק יאן הנוסן. בהופעתו הראשונה הוא מנבא את טביעתה של אניה. הנבואה מתגשמת במלואה. מוינה הוא ממשיך לקרלסבאד ומשם לברלין, שם הוא עד לצמיחתו של הנאציזם. הוא אף מצליח לנבא את ניצחונו של היטלר בבחירות. הנאצים מצרפים אותו אליהם, והנוסן - שמצהיר על חוסר עניין בפוליטיקה - הופך לכלי משחק פוליטי בידי המפלגות. לבסוף הוא נופל חלל בחזית המטורפת הזאת, מבלי להיות עד לתוצאות נבואתו.
בשנת 1988 ביקר בישראל, כאורח הכבוד בפסטיבל הבינלאומי לסרטי סטודנטים.
ביוגרפיה > קריירה > שנות ה-90

סרטו "לפגוש את ונוס" (אנ') ‏(1991), היה הראשון מכמה סרטים בשפה האנגלית בבימויו, והקומדיה הראשונה שלו. הסרט מבוסס על ניסיונו בבימוי באופרה בפריז בשנת 1984. נילס ארסטרופ מגלם הונגרי המנהל אופרה פאן-אירופית, ונתקל בשלל מלכודות המסמלות את האתגרים של אירופה המאוחדת. בסרט שיחק השחקן הישראלי מוסקו אלקלעי.
בסרט "עם אמה המתוקה, בובה היקרה" (1992), חזר לנושא הונגרי, אולם הפעם התמקד בבעיה חברתית עכשווית ולא היסטורית. הסרט עוקב אחר שתי מורות צעירות המתמודדות עם התיישנות ההתמחות שלהן לאחר נפילת הממשלה הסוציאליסטית, כמו גם מגוון סוגים של הטרדות מיניות בהונגריה החדשה. הסרט זכה בפרס הראשון בפסטיבל ברלין.
בשנת 1999 הוא יצר את הסרט "סאנשיין", אפוס היסטורי בן שלוש שעות, על שלושה דורות של משפחה יהודית-הונגרית (זה היה הסרט האחרון של פלורה קאדאר ששותפה במספר סטרים של הבמאי). הסרט, שהיה הפקה בינלאומית בשפה האנגלית, נתפס על ידי מבקרים רבים כסרטו השאפתני ביותר של סאבו, ויחד עם "מפיסטו", גם הסרט החשוב ביותר שלו. יהודי הונגריה הוצגו בצורה שולית או קודדת בכמה מסרטיו הקודמים של סאבו, שהופקו בתקופה הסוציאליסטית, כאשר השיח סביב ההיסטוריה של יהודי המדינה היה מוגבל יותר. ב"סאנשיין", לראשונה, התמקד סאבו במפורש בהיבט זה של ההיסטוריה ההונגרית, שהוא עצמו חווה בילדותו בתקופת הדיקטטורה של צלב החץ. ראלף פיינס מגלם שלושה דורות במשפחת זוננשיין, החווים את ההיסטוריה היהודית ההונגרית של המאה העשרים, החל מהאימפריה האוסטרו-הונגרית המאוחרת דרך השואה ועד למהפכת 1956.
ביוגרפיה > קריירה > שנות ה-2000

בסרט Taking Sides "נטילת צד"2001 שב סאבו לנושא שחקר ב"מפיסטו". סטלן סקרסגארד מגלם את המנצח הגרמני האמיתי וילהלם פורטוונגלר, והארווי קייטל מגלם חוקר צבא ארצות הברית החוקר את פורטוונגלר על שיתוף הפעולה שלו עם הנאצים. הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבל מר דל פלאטה בארגנטינה, כולל הבמאי הטוב ביותר.
בסרט "להיות ג'וליה" (2004), על פי רומן מאת וו. סומרסט מוהם, מככבת אנט בנינג כשחקנית בריטית מפורסמת שחווה סדרה של יריבויות רומנטיות ומקצועיות. בנינג זכתה בפרס גלובוס הזהב על הופעתה.
בשנת 2005 הוענק לסאבו פרס מפעל חיים בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-27 במוסקבה.
"רוקונוק" (קרובים) (2006) הייתה הפקה הונגרית שהתבססה על רומן משנת 1932 מאת זיגמונד מוריץ על השחיתות הפוליטית. הסרט השתתף בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי ה-28 במוסקבה.
"מאחורי הדלת" (2012), הפקה באנגלית המבוססת על רומן הונגרי מאת מגדה סאבו (לא קשר משפחתי), מתמקדת ביחסים בין סופרת אמידה (מרטינה גדק) לעוזרתה המסכנה והמסתורית (הלן מירן). הסרט הוא פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי ה-13 בטביליסי, וזכה בפרס הקהל של מייקל קרטיז בפסטיבל הקולנוע ההונגרי בלוס אנג'לס.
חיים אישיים

אשתו של סאבו, Vera Gyürey, היא במאית של ארכיב הסרטים הלאומי ההונגרי.
הערות שוליים

↑  דן פיינרו, בודפשט, ‏קוביה הונגרית, באתר גלובס, 5 בפברואר 2006
↑  אורי קליין, הבמאי ההונגרי אישטוואן סאבו יוצר תחת לחץ, באתר הארץ, 16 במרץ 2011
↑  ירית שמגר, שני פנים לאבא, מעריב, 30 בדצמבר 1982
↑  סרט קולנוע הונגרי "האב", דבר, 11 ביוני 1982
↑  הזוכים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-1980
1 2  נסים דיין, שלוש דרכים למכור נשמה, חדשות, 9 בפברואר 1989
↑   ענת פיינברג, דיוקן האמן כמשתף פעולה עם הרוע, באתר הארץ, 28 באפריל 2013
↑  מאיר שניצר, הקולונל נפל, חדשות, 11 בנובמבר 1985
↑  עירית שמגר, רק רוצה לספר סיפור, מעריב, 10 במאי 1988
↑  מאיר שניצר, סרט / "איבד את הקול", חדשות, 13 בינואר 1992
↑  הצלחה גוררת הצלחה, מעריב, 20 באוגוסט 1990
↑  רונן דורפן, ‏כרטיס הכניסה לחברה לא עזר, באתר גלובס, 16 באפריל 2007
↑  אורי קליין, המלצות, באתר הארץ, 4 בינואר 2005
↑  אורי קליין, "מאחורי הדלת": אלטרנטיבה לסרטי הקיץ, באתר הארץ, 14 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268772505171  PLWABN: 9810631815505606  BIBSYS: 90405957  BNE: XX1315649  BnF: cb139449352 (data)  GND: 119160188  ISNI: 0000 0001 1029 5453  LCCN: n78056193  LNB: 000243045  NKC: js20030609001  NLA: 36271117  NLK: KAC199636829  NTA: 068758243  RERO: 02-A012414237  RKD: 404261  SELIBR: 327964  SUDOC: 074018450  Trove: 1240110  VIAF: 74042594   WorldCat (עם VIAF): 74042594
תוכנית היל"ה

סמלילה של התוכנית לצד זה של רשת החינוך עתיד שזכתה במכרז האחרון (2024 בהפעלת התוכנית.
תוכנית היל"ה (השכלת יסוד ולימודי השלמה) פועלת במסגרת תחום קידום נוער באגף א' לחינוך ילדים ונוער בסיכון של משרד החינוך ורשת החינוך עתיד.
הקמה ופעילות

היל"ה הוקמה בשנת 1980 על ידי עמי וולנסקי שניהל את היחידה לקידום נוער במשרד החינוך. בעשור הראשון לקיומה עמדה בראש התכנית ברוריה בקר. התוכנית בקשה לתת מענה לחסכים בהשכלת היסוד של נוער בסיכון בגילאי 15–18 שנשר מהמסגרות הפורמליות. הודות לתפיסה החינוכית שהיא אימצה ולכלים הפדגוגיים הייחודיים שהיא פיתחה, מילאה התכנית תפקיד חשוב בתהליך הטיפול בנוער זה ושילובו מחדש במסלולים נורמטיביים.
בשנת 1992 החליטה ועדה משותפת של משרד החינוך ומשרד האוצר לפרסם את התוכנית לראשונה. כיום, מהווה התוכנית מסגרת חינוכית ייחודית מוכרת לצורכי הקניית השכלה, כחלק ממענה הכולל של משרד החינוך, הרשויות המקומיות והחברה למתנ"סים. ובבסיסה העיקרון של הקניית יכולות והשלמת פערים לנערות/נערים על מנת לחזק השתלבות חברתית ותעסוקתית עתידית.
התוכנית מופעלת על ידי משרד החינוך ורשת החינוך עתיד.
פדגוגיה

במסגרת התוכנית עובדים כ־1300 מורים. התוכנית פועלת ברחבי ישראל במסגרת יחידות לקידום נוער ברשויות המקומיות ובמוסדות חסות הנוער, ומיועדת לבני נוער אשר מצויים מחוץ למסגרת החינוך הפורמלית לצורך השלמת השכלתם. במסגרת התוכנית ישנם מספר מסלולי לימוד: מסלולים לקראת קבלת תעודה ל-8 עד 12 שנות לימוד, לתעודת גמר תיכונית ולתעודת בגרות. התוכנית מקיפה, נכון לשנת 2016, כ-8000 תלמידים ב-160 מרכזים. ומופעלת על ידי כ-60 מנחים פדגוגיים.
מכרזים

עד שנת 2012 הופעלה התוכנית על ידי אגף השכלה ופנאי בחברה למתנ"סים. תנאי העסקת המנחים זכו לביקורת, ובשנים 2011–2012 התנהל מאבק להסדרת תנאי העסקתם והשוואתם לאלה של יתר עובדי ההוראה במשרד החינוך. בשנת 2012 זכו רשת עתיד ומט"ח במכרז חדש להפעלת התוכנית.
בינואר 2013 חתמו עובדי תוכנית היל"ה המאורגנים בכוח לעובדים על הסכם קיבוצי ראשון עבור מורי הקבלן.
בשנת 2018 זכתה שוב החברה למתנ"סים בהפעלת התוכנית.
במכרז שפורסם בשנת 2023, לראשונה אחרי 30 שנה הושמט התנאי הדורש מהמועמדים תעודת הוראה או תואר ראשון. המכרז תוקן לאחר לחצים מצד ועד מורי היל"ה המיוצגים על ידי כח לעובדים[דרוש מקור].
שלוחות חרדיות

בכמה ערים ברחבי הארץ ישנן שלוחות חרדיות של המחלקה לקידום נוער ותוכנית היל"ה. מטרתן היא להעניק סל שירותים הכולל חינוך וטיפול לבני נוער חרדים שנשרו מהמסגרת הישיבתית, מתוך רגישות תרבותית בשילוב לימודי קודש, באופן התואם את אופי המגזר החרדי.
הערות שוליים

↑   אור קשתי, המחסור במורים מביא להורדת הסטנדרטים, והראשונים להיפגע הם החלשים ביותר, באתר הארץ, 30 ביוני 2023
↑  פעילויות ופרוייקטים, באתר עיריית פתח תקוה
היילי קופס

היילי קופס (באנגלית: Hailey Esther Kops; נולדה ב-1 ביוני 2002) היא מחליקה אמנותית אמריקאית-ישראלית, המתמודדת מטעם ישראל בענף הזוגות, יחד עם יבגני קרסנופולסקי.
חיים אישיים

קופס נולדה בניו יורק, וגדלה בניו ג'רזי בבית יהודי אורתודוקסי. בתם של ליסה (מחליקה אמנותית בעברה) וסטיבן (שחקן הוקי קרח בעברו). אחיה הגדול, קורי, הוא שחקן הוקי קרח, אשר שיחק ב-2015–2016 ברעננה היטמן בליגת ההוקי קרח הישראלית.
בשנת 2013 הוציאה קופס אזרחות ישראלית. קופס התחנכה בתיכון בחינוך ביתי, ולאחר מכן למדה במדרשת אמי"ת בית הילד בגילה, בשנים 2020–2021.
קריירה

קופס החלה להחליק בשנת 2004. ב-2016 היא הצטוותה למחליק האמנותי הישראלי ארטיום צוגלין (אנ'), ויחד הגיעו בספטמבר 2016 למקום ה-9 בתחרות הגרנד פריקס לנוער ברוסיה (אנ'). במרץ 2017 הזוג הגיעו למקום ה-11 באליפות העולם לנוער בטאיפיי, טאיוואן (אנ'). בשנה העוקבת צוגלים וקופס הגיעו למקום ה-16 באליפות העולם לנוער בסופיה, בולגריה (אנ'). בשנת 2019 קופס וצוגלין הגיעו למקום ה-7 באליפות העולם לנוער בקרואטיה. בשנה זו הם זכו באליפות ישראל לנוער בזוגות לשנת 2019. הזוג ייצג את ישראל בשנת 2019 באליפות האירופאית להחלקה אמנותית במינסק, בלארוס (אנ').
עם סיום שיתוף הפעולה עם צוגלין, קופס לקחה הפסקה מעולם הספורט. בשנת 2021 הכריזה על שיתוף פעולה עם יבגני קרסנופולסקי, והם מתאמנים אצל גלית חייט. לאחר שלושה חודשים של אימון משותף הזוג השיג את הקריטריון הדרוש לייצג את ישראל באולימפיאדת החורף בבייג'ינג. בשנת 2022 הזוג זכה באליפות ישראל לזוגות.
הערות שוליים

1 2    דותן מלאך, ‏לשבור את הקרח: הזוג של אולימפיאדת החורף בבייג'ינג, בעיתון מקור ראשון, 23 בינואר 2022
1 2  אורן אהרוני, החלקה אמנותית: דניאל סמוכין אלוף ישראל, באתר ynet, 13 בדצמבר 2018
↑  החלקה אמנותית: קופס וצוגלין סיימו במקום 7 באליפות העולם לנוער, באתר הוועד האולימפי
↑  Competition Results, www.isuresults.com
↑  שמואל מוניץ, "אני מתחרה באולימפיאדה כיהודייה אורתודוקסית. לכל אחד יש דרך משלו לכבד את הדת", באתר ynet, 4 בינואר 2022
↑  Competition Results, www.isuresults.com
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת בייג'ינג (2022)  |
| --- | --- | --- |
|  החלקה אומנותית | אלכסיי ביצ'נקו • היילי קופס • יבגני קרסנופולסקי |  |
|  החלקה מהירה במסלול קצר | ולדיסלב ביקנוב |  |
|  סקי אלפיני | נועה סולוש • ברנבש סולוש |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.