stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכללות הצבאיות
בסיס המכללות הצבאיות העתידי

בשנת 2002 יזם ראש הממשלה אריאל שרון את התוכנית להעתקת המכללות הצבאיות ממחנה גלילות למתחם חלופי בירושלים, במסגרת המאמץ לחיזוק ירושלים. ונבדקו חלופות שונות למיקומם: מתחם גבעת התחמושת, קריית הלאום ומתחם האוניברסיטה העברית בגבעת רם.
בעקבות החלטת הממשלה מאפריל 2011 (החלטה 3161), בסיס המכללות הצבאיות המיועד למכללה לפיקוד ומטה, למכללה לביטחון לאומי ולאקדמיה הצבאית, היה צפוי להיבנות בהר הצופים בירושלים על פני שטח של כ-32 אלף מ"ר, ועתידים לשרת בו מעל ל-1,400 קצינים וחיילים. הבסיס היה מתוכנן להיות ממוקם בקרבת האוניברסיטה העברית, בין המורדות הדרומיים של הר הצופים לגן הלאומי עמק צורים, המיקום היה בעייתי, שכן הוא שוכן על שטחים שמעבר לקו הירוק. ארצות הברית ומדינות מערביות אחרות התנגדו לבנייה במקום זה. ב-2 ביולי 2012 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה במחוז ירושלים את התוכנית. אף על פי שהתוכנית קיבלה את כל האישורים היא הוקפאה בהנחיית ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
בינואר 2015 החליטה ממשלת ישראל להעביר את המיקום המתוכנן למכללות למערב ירושלים במקום למזרחה (החלטה 2392). ביולי 2017 הודיע אגף ההנדסה והבינוי במשרד הביטחון כי הזוכה בתחרות האדריכלים לתכנון בסיס המכללות העתידי הוא משרד "אליקים אדריכלים", בבעלות האחים צדיק ואלי אליקים. הבסיס המתוכנן ייבנה על שטח מיוער בתוך יער ירושלים, מעל שכונת עין כרם בירושלים, על רכס המתנשא מעל השכונה שממוקמת בעמק, בשוליים הדרום מערביים של העיר. סך כל השטח המיועד למכללה הוא 50 דונם. באוגוסט 2018 אישרה הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה את התוכנית, חרף מחאת תושבי עין כרם שטענו שהפרויקט יפגע בערכי טבע נדירים ויגרום לעומס תחבורתי בשכונה.
ב-26 באוגוסט 2018 הצביעו רוב חברי מועצת עיריית ירושלים נגד התוכנית להקמת המכללות סמוך לעין כרם.
הערות שוליים

↑  המכללות של צה"ל יועברו לירושלים, באתר הארץ, 5 במאי 2002
↑  ניר חסון, אושרה הקמת בסיס המכללות של צה"ל בהר הצופים, מעבר לתחומי הקו הירוק, באתר הארץ, 3 ביולי 2012
↑   מוטי בסוק, האמריקאים לחצו – ונתניהו החליט להעביר את מכללות צה"ל למערב ירושלים במקום למזרחה, באתר TheMarker‏, 14 באפריל 2015
↑  פינוי שטחי מחנות צה"ל מאזורי ביקוש, באתר משרד ראש הממשלה, 4 בינואר 2015
↑   מירב מורן, הקמפוס החדש של צה"ל בירושלים קרוב לרכבת - אך מנותק מהעיר, באתר TheMarker‏, 23 ביולי 2017
↑  ניר חסון, קמפוס מכללות צה"ל יוקם ליד עין כרם, חרף התנגדות חריפה בקרב התושבים, באתר הארץ, 12 באוגוסט 2018
↑  יובל ניסני, למרות התנגדות התושבים: אושרה הפקדת תוכנית מכללות צה"ל, באתר כל העיר, 14 באוגוסט 2018
↑  שלומי הלר, צפו: סערה בישיבת מועצת העירייה – רוב להעתקת תוכנית המכללות הצבאיות להר הצופים, באתר כל העיר, 27 באוגוסט 2018
| מוסדות להכשרה מתקדמת לקצינים בצה"ל |
| --- | --- | --- |
| זרוע היבשה | המכללה לפיקוד טקטי • המרכז להכשרת פיקוד קרבי • קורס מפקדי חטיבות • קורס מפקדי אוגדות |  |
| זרוע הים | בית הספר לפיקוד ימי |  |
| זרוע האוויר והחלל | בית הספר לפיקוד ומנהיגות |  |
| מוסדות בין זרועיים | המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה • המכללה לביטחון לאומי |  |
הדמיה של המכללות הצבאיות, בסמוך לכפר השוודי בעין כרם
סדקים (אלבום)

"סדקים" הוא אלבומ האולפן ה-13 של הזמר הישראלי אביב גפן, אשר יצא לאור ב-12 בספטמבר 2014.
הפקה

מהאלבום יצאו שני סינגלים: "עולם חדש", שהקליפ שלו צולם בטוקיו, יפן, ודואט עם מתי כספי בשם "מסתובב". השיר הגיע בשנת 2015 לעשרת המושמעים של אקו"ם, ואף נכנס למקום 8 במצעד הפזמונים של רשת ג' ומקום 24 במצעד הפזמונים של גלגלצ באותה השנה.
תוך מספר שבועות, זכה האלבום במעמד "אלבום זהב".
רשימת רצועות

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי אביב גפן.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | הייתי שר לך  | 3:53 |
| 2. | כאב על כאב  | 4:33 |
| 3. | מסתובב  | 3:43 |
| 4. | סדקים  | 3:35 |
| 5. | זה לא פשוט  | 3:18 |
| 6. | תמיד זה נגמר בדמעות  | 3:56 |
| 7. | הבית עם האור  | 3:40 |
| 8. | שיר לעמליה  | 4:05 |
| 9. | עולם חדש  | 3:09 |
| 10. | עצום עיניים  | 2:49 |
| משך כולל: | משך כולל: | 36:18 |
הערות שוליים

↑   בן שלו, אי אפשר להאמין יותר לאביב גפן, באתר הארץ, 26 בספטמבר 2014
| אביב גפן |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | זה רק אור הירח (1992) • עכשיו מעונן (1993) • אביב גפן III‏ (1994) • שומקום (1995) • המכתב (1996) • חלולים (1998) • לילות לבנים (1999) • יומן מסע (2000) • ממנטו מורי (2002) • עם הזמן (2006) • Aviv Geffen‏ (2009) • פסיפס (2012) • סדקים (2014) • היסטוריה של תאונות (2025) |  |
| אלבומי הופעה | Live‏ (2008) • עכשיו מעונן (2011) |  |
| אלבומי אוסף | ירח מלא – האוסף (1997) • רק שירי אהבה (2007) |  |
| סינגלים שלא נכללו באלבומים | רוקנרול (1999) • הילד של כולנו (2008) • אור קטן בלב (2009) |  |
| אלבומים עם בלאקפילד | Blackfield‏ (2004) • Blackfield II‏ (2007) • Welcome to My DNA‏ (2011) • Blackfield IV‏ (2013) • Blackfield V ‏(2017) • For the Music ‏ (2020) |  |
| מופעים | נשף רוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 31db8072-d643-4f98-8349-f6687e1da9ea
מניין (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אריק סטיל
 תסריט:  אריק סטיל, דניאל פרל
 שחקנים ראשיים:  סמואל לוין, רון ריפקין, כריסטופר מכאן, מרק מרגוליס, ברוק בלום, אקס הארט
 מוזיקה:  דייוויד קרקאואר 
 צילום:  Ole Birkeland 
 מדינה:  ארצות הברית
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2020 
 משך הקרנה:  118 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מניין (באנגלית: Minyan) הוא סרט התבגרות להט"בי אמריקאי משנת 2020, המתאראת חוויותיו של נער יהודי דתי המתגלה כהומוסקסואל על רקע מגפת האיידס בשנות ה-80 בארצות הברית.
הפקה

הסרט היה סרט הדרמה הראשון של במאי סרטי התעודה אריק סטיל. בסרט מככבים סמואל לוין, רון ריפקין, כריסטופר מקאן, ברוק בלום, אלכס הארט וכריס פרפטי. הסרט מבוסס על סיפור קצר באותו שם מאת דוד בזמוזגיס. התסריט פותח על ידי סטיל ודניאל פרל. הקרנת הבכורה הייתה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין ב-2020. הסרט נכלל גם במסגרת פסטיבל הקולנוע ירושלים ה-37.
עלילה

עלילת הסרט מתרחשת בשנות ה-80, בבברייטון ביצ', בברוקלין. לדייוויד (סמואל לוין), צעיר יהודי בן למשפחת מהגרים מברית המועצות, קשר קרוב במיוחד עם סבו האלמן, יוסף, יותר מאשר עם בני המשפחה האחרים. אביו נוהג להכותו ולהשפילו, בעוד אמו הדומיננטית מתערבת בחייו.
במהלך חיפוש אחר דירה חדשה עבור סבו, רב בניין המגורים בו הם מבקרים מסכים לקבל את יוסף, אבל רק בתנאי שדייוויד יצטרף אף הוא כדי לאפשר קיום מניין. דייוויד מתיידד עם שני דיירים מבוגרים, הרשל ואיציק, שהשכנים האחרים ורב הבניין בחרו לראות כידידים החולקים את אחת הדירות בבניין. באחת הסצנות אומר הרב לדייוויד ולסבו: ”גנבים, נואפים, הומוסקסואלים. אני מקבל את כולם, בלעדיהם לעולם לא יהיה לנו מניין.”
הרחק מהוריו, דייוויד נהנה מחופש לחקור את מיניותו. הוא מבקר בגנים ציבוריים ובספריה המקומית. ערב אחד הוא נכנס לבר בפעם הראשונה בחייו, שם הוא פוגש את אריק ואת ברונו, עמו הוא מפתח קשר רומנטי ולומד על הקהילה הלהט"בית וסכנת האיידס.
פיתוח התסריט

סטיל (במקור "סיגל") אמר שבסיפור עליו מתבסס הסרט, דמותו של דייוויד היא של נער סטרייט שמתוודע לזוג הומואים שמעולם לא יצאו מן האהרון, המתגוריים בדיור למבוגרים. סטיל שיכתב את הסיפור ולבקשת בזמוזגיס, ביסס אותו על ניסיונו האישי שלו.
מועמדויות ופרסים

הסרט הוקרן בפסטיבל הסרטים בברלין ב-2020 בקטגוריית הסרט הטוב ביותר. בפסטיבל Oufest הסרט זכה בפרס הישג אמנותי יוצא דופן. הסרט זכה לציון לשבח במסגרת התחרות הבינלאומית של פסטיבל הקולונוע ירושלים באותה שנה.
ראו גם

הגשר (סרט, 2006)
להט"ב ויהדות
הערות שוליים

↑  רותי קדוש, ‏"מותו של הקולנוע של אבא שלי גם" זכה בפסטיבל הקולנוע בירושלים, באתר מעריב אונליין, 16 בדצמבר 2020
כן, אדוני השר

| --- | --- |

פתיח "כן, אדוני השר"
 סוגה:  קומדיית מצבים, סאטירה
 יוצרים:  אנתוני ג'יי וג'ונתן לין
 כותבים:  אנתוני ג'יי וג'ונתן לין
 שחקנים:  פול אדינגטון, נייג'ל הות'ורן ואחרים
 משתתפים:  ג'ים האקר, סר המפרי אפלבי, ברנרד וולי ואחרים
 פרסים:  מספר פרסי BAFTA
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת בריטניה
 שפות:  אנגלית בריטית
 מקום התרחשות:  לונדון 
 מספר עונות:  6
 מספר פרקים:  38
 הפקה
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC
 רשת שידור בישראל:  רשות השידור
 תקופת שידור מקורית:  25 בפברואר 1980 – 28 בינואר 1988
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
כן, אדוני השר (באנגלית: Yes Minister) היא קומדיית מצבים סאטירית בריטית זוכת פרס באפט"א, שנכתבה על ידי אנתוני ג'יי וג'ונתן לין, ושודרה לראשונה בטלוויזיה וברדיו על ידי ה-BBC בין השנים 1980 ל-1984. סדרת ההמשך, כן, אדוני ראש-הממשלה (אנגלית: Yes, Prime Minister), שודרה בין השנים 1986 ל-1988. יחדיו כוללות שתי הסדרות 38 פרקים, משכם מחצית השעה, להוציא אחד. חלק מהפרקים שודרו גם ברדיו כתסכית. ב־2010 הועלה על הבמה מחזה המבוסס על הסדרה המקורית וב־2013 הופקה עונה נוספת של הסדרה בטלוויזיה הבריטית.
הסדרה היא סאטירה על הפוליטיקה הבריטית, על הבירוקרטיה בשירות המדינה. היא מתרחשת בווייטהול, במשרדו הפרטי של שר בממשלת בריטניה (ובסדרת ההמשך, ברחוב דאונינג 10), ומגוללת את קורות הקריירה הפוליטית של השר ג'יימס האקר, אותו מגלם פול אדינגטון, ומאבקיו הרבים להוציא אל הפועל חקיקה או שינויים מנהליים הזוכים להתנגדות מצד שירות המדינה הבריטי, ובמיוחד מצד המזכיר הקבוע (עובד ציבור בכיר) של המשרד, סר המפרי אפלבי, אותו מגלם נייג'ל הות'ורן, והמזכיר הפרטי הראשי שלו ברנרד וולי, המביא מעט יותר תועלת, ומגולם על ידי דרק פולדס. כמעט כל פרק מסתיים בשורה הבלתי נשכחת, "כן, אדוני השר" או "כן, אדוני ראש הממשלה" הנאמרת (לרוב) על ידי סר המפרי כאשר הוא חוגג בשקט את ניצחונו על "אדונו הפוליטי" (או, לעיתים רחוקות, מודה בתבוסתו).
הסדרה זכתה להצלחה רבה הן בקרב הקהל והן מפי המבקרים, ואף עוטרה במספר פרסים, ובהם כמה פרסי האקדמיה הבריטית לאמנויות הקולנוע והטלוויזיה, ובשנת 2004 היא הגיעה למקום השישי בסקר "קומדיית המצבים הבריטית הטובה ביותר".
רקע

הכותבים מיקמו את האקר בלב לבה של הקשת הפוליטית, ונזהרו בכנותם את מטה מפלגתו בשם "הבית המרכזי" (שילוב של "המשרד המרכזי של השמרנים" ושל ה"Transport House" של הלייבור). המונחים לייבור והשמרנים אינם נזכרים כלל במהלך הסדרה, ובמקומם נעשה שימוש במונחים כגון "המפלגה", "הממשלה" ו"האופוזיציה". בסצנה הראשונה של הפרק הראשון, "ממשל פתוח", האקר נצפה בהכרזה על תוצאות הבחירות במחוזו בעונדו שושנה לבנה, בעוד שהמועמדים האחרים ענדו שושנים אדומות וכחולות (סמלי הלייבור והשמרנים). הסדרה נועדה בבירור להוות סאטירה על הפוליטיקה והממשל בכלל, ולא על מפלגה מסוימת כלשהי. החריג היחיד לכלל זה מתרחש בקיצור נמרץ בפרק "שירות החינוך הלאומי", כאשר סר המפרי מסביר לברנרד כיצד מדיניות "החינוך המקיף" נשמרת עם חילופי הממשלות, בעשותו שימוש בטיעונים שונים על פי זהות המפלגה השלטת.
אף על פי כן, הנטייה הכוללת הייתה לעבר צמצום הממשל ולא להרחבתו. הפרק "ג'ובים לבחורים", למשל, דחה את גישת הקורפורטיזם. ג'יי רחש חיבה אישית ליסודות הכלכליים הליברליים של התאצ'ריזם, ושרת במשרה חלקית ככותב נאומים בעבור נייג'ל לואוסון. לין, אף בתחילה, רחש חיבה פחותה לת'אצ'ר לא כל שכן כאשר במעלה העשור אישיותה החלה להאפיל על סדר היום המדיני. שותפות זו הביאה לפרקים כגון "איש במים" שהיווה סאטירה על פרשת ווסטלנד.
בסגנון טרולופיאני טיפוסי, מספר דמויות משנה בסדרה שאולות ככל הנראה מחיי המציאות. היו"ר המריר של התעשיות המולאמות, סר וולי מק'פרלנד, היה קריקטורה מלאת חיבה של סר מונטי פיניסטון (מחברת בריטיש סטיל); היועץ המיוחד לראש הממשלה ב"כן, אדוני ראש הממשלה" סר מרק ספנסר, התכתב עם דרק ריינר שהצטרף לממשלת ת'אצ'ר הראשונה כשעזב משרה ברשת החנויות מרקס אנד ספנסר; והעיתונאים ג'ון פילגרים ואלכס אנדרוז דמו ללא ספק לג'ון פילגר ואנדרו אלכסנדר. בילי פרייז'ר, איש האיגודים המקצועיים הסקוטי הקשוח והבלתי מתפשר, התבסס על דמותו של ג'יימי מוריס, שהנהיג את השביתה בבית-החולים ווסטמינסטר במהלך "חורף אי-שביעות הרצון", בעוד שבן סטנלי דמה לראש עיריית לונדון השנוי במחלוקת קן ליווינגסטון. בניגוד לכך, היועצת המיוחדת של הקר כראש הממשלה, דורות'י ויינרייט, הקדימה את בואה של שרה הוג (שדמתה לה במקצת) שלימים הייתה ליועצתו של ג'ון מייג'ור.
פרק הפיילוט הופק בשנת 1979 אולם לא שודר עד לשנת 1980, בשל החשש שישפיע על תוצאות הבחירות הכלליות של 1979 בבריטניה, שבהן עלתה מרגרט תאצ'ר לשלטון.
המחזה והעונה המחודשת

בשנת 2010 הופקה הצגה מאת אנתוני ג'יי וג'ונתן לין, כותבי הסדרה, בהשתתפות חלק מהשחקנים המקוריים, המבוססת על הסדרה. ההצגה הייתה סאטירה חריפה על הקואליציה בין המפלגה הליברל-דמוקרטית לבין המפלגה השמרנית שהוקמה באותה השנה בידי דייוויד קמרון. ההצגה הייתה פרובוקטיבית ונועזת מהסדרה, וכללה לא מעט קללות, על אף היותה ברוח הסדרה המקורית. בעקבות הצלחת ההצגה הופקה בשנת 2013 עונה חדשה בטלוויזיה של הסדרה ששולבו בה חלק מהרעיונות שהועלו בהצגה. העונה החדשה נכתבה אף היא בידי יוצרי הסדרה המקורית והמחזה, אנתוני ג'יי וג'ונתן לי, וכל שחקני המחזה משתתפים בה. העונה החדשה, בניגוד לסדרה המקורית, זכתה לביקורות שליליות ביותר.
ציטוטים נבחרים

"ציניקן הוא פשוט מונח שאידיאליסט מתאר בעזרתו ריאליסט..."
המקור באנגלית
“... a cynic is only a term used by an idealist to describe a realist.”
השר האקר: האמפרי, האם אתה רואה זאת כחלק מתפקידך לסייע לשרים להיראות מטופשים?
סר האמפרי: ובכן, מעולם לא פגשתי שר שנזקק לסיוע בכך.
המקור באנגלית
Hacker: Humphrey, do you see it as part of your job to help ministers make fools of themselves? Sir Humphrey: Well, I never met one that needed any help.
השר האקר: מה ההבדל?
ברנרד וולי: ובכן, 'בבדיקה' משמעו 'איבדנו את התיקיה'; 'בבדיקה פעילה' משמעו 'אנחנו מנסים למצוא אותה'.
המקור באנגלית
Jim Hacker: What's the difference?
Bernard: Well, "under consideration" means "we've lost the file"; "under active consideration" means "we're trying to find it".
לקריאה נוספת

ג'ונתן לין ו-אנטוני ג'ון, כן, אדוני ראש הממשלה, תרגמה: נעמי כרמל, בהוצאת עידנים, תל אביב, 1987
ראו גם

הבית הלבן (סדרת טלוויזיה)
פולישוק (סדרת טלוויזיה)
ג'ים האקר מימין, ברנרד וולי במרכז וסר המפרי אפלבי משמאל
אין רשע בעולם

| --- | --- |
 בימוי:  מוחמד רסולוף
 הופק בידי:  מוחמד רסולוף 
 תסריט:  מוחמד רסולוף 
 שחקנים ראשיים:  Mahtab Servati 
 צילום:  Ashkan Ashkani 
 מדינה:  גרמניה, צ'כיה, איראן
 חברה מפיצה:  Cirko Film 
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  28 בפברואר 2020 
 משך הקרנה:  150 דקות
 שפת הסרט:  פרסית
 סוגה:  דרמה
 מקום התרחשות:  איראן 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 פרסים:  דוב הזהב
 דף הסרט ב־IMDb
 
אין רשע בעולם (בפרסית: شیطان وجود ندارد; תעתיק: שייטן ווג'וד נא-דראד; sheytân vojūd nadârad; מילולית: "השטן לא קיים"; באנגלית: There Is No Evil) הוא סרט דרמה איראני משנת 2020 בבימוי מוחמד רסולוף. הסרט עוסק בעונש המוות באיראן. הקרנתו שם נאסרה בהוראת הרשויות. רסולוף נכלא ונאסר עליו לעזוב את איראן כדי להשתתף במספר פסטיבלים בינלאומיים בהם הסרט היה מועמד.
רקע

הסרט אין רשע בעולם בוים על ידי רסולוף והוקלט בסתר. רסולוף אמר שהסרט עוסק בצורך לקחת אחריות על מעשיך וכל אחת מן העלילות מבוססת על ניסיונו האישי. הסרט טווה ארבע עלילות שונות העוסקות כולן בחוזק מוסרי ונושא עונש המוות באיראן. השאלות המרכזיות שהוא מעלה הן אם יש מקום לחופש אישי במשטר אותוקרטי והאיום הבלתי נמנע שהוא מציג לחופש זה. רוסלוף מציע כי בתנאים שיצר מנגנון הדיכוי באיראן, האפשרויות היחידות הן התנגדות או השרדות.
עלילה

השמאט, בעל ואב למופת משכים לצאת לעבודתו כל בוקר - אבל היכן?
פוייאה לא יכול להעלות בדמיונו הרג אדם אחר. ובכל זאת, זה בדיוק מה שנאמר לו שעליו לעשות.
ג'אוואד לא מעלה על דעתו שהצעת הנישואין לחברתו לא תהיה ההפתעה היחידה במסיבת יום ההולדת שלה.
בארהם הוא רופא מטפל שאינו מסוגל לעסוק במקצוע, שרוצה לספר לאחייניתו על חייו בשולי החברה.
ביקורת

אורלי נוי כתבה על הסרט כי הוא משקף אמירה הומניסטית עמוקה בכך שהוא מציג סרבנות כחלופה, גם במשטר דיכוי אלים. לדעתה, להבדיל משמו של הסרט באנגלית ובעברית, השם שבחר הבמאי, "השטן לא קיים", מבטא את עמדתו של רוסלוף כי לבני האדם האפשרות להתנגד ולשלם את המחיר, אם יבחרו שלא להפוך לתליינים בעצמם.
שחקנים

אסאן מירחוסייני (השמאט)
כאווה האנגאר (פוייאה)
מוחמד ואלי זאדגאן (ג'אוואד)
מוחמד סדיגיימאהר (בארהם)
פרסים והכרה

בפברואר 2020 הסרט זכה בפרס דוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בנובמבר 2021 הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בסידני.
ראו גם

פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין
2020 בקולנוע
הערות שוליים

1 2  Sheytan vojud nadarad | There Is No Evil | Es gibt kein Böses, www.berlinale.de (באנגלית)
↑  אורלי נוי, על תליינים, שטנים והעומדים בפרץ: בעקבות הסרט "אין רשע בעולם", באתר "שיחה מקומית", 15 בפברואר 2022
↑  "'This is what keeps hope alive': $60,000 Sydney Film Prize goes to censored Iranian filmmaker". ABC News (בAustralian English). 2021-11-14. נבדק ב-2022-02-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811341909705606  VIAF: 5542158792913039040002   WorldCat (עם VIAF): 5542158792913039040002
אנדורה

ערך זה עוסק במדינה קטנה בין צרפת לספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נְסִיכוּת אַנְדּוֹרָה (בקטלאנית: Principat d'Andorra) היא נסיכות קטנה בדרום-מערב אירופה, בפירנאים המזרחיים, בין צרפת וספרד. בעבר הייתה מבודדת, אך כיום היא זוכה לשגשוג, בעיקר בזכות ענף התיירות (סקי) ומעמדה כמקלט מס. אנדורה היא גם חלק מהארצות הקטלאניות; זוהי המדינה העצמאית היחידה, ששפתה הרשמית היא הקטלאנית.
היסטוריה

על פי המסורת, קרל הגדול העניק כתב זכויות לאנשי אנדורה בתמורה למלחמתם במורים. השליטה בטריטוריה הועברה לרוזן מאורחל (בקטאלנית: Urgell) שבקטלוניה, ספרד, ולאחר מכן לבישוף של אורחל. במאה ה-11 התעוררה מחלוקת על אנדורה בין הבישוף ובין שכנו הצפוני מצרפת.
בשנת 1278 נפתר הקונפליקט בחתימת ה"שוויון" (pareage) – חוזה שקבע שהשלטון באנדורה יהיה משותף בין רוזן פווה (Foix) הצרפתי (שתוארו עבר, בסופו של דבר, לשליט צרפת) והבישוף של אורחל, שבמחוז האוטונומי קטלוניה בספרד. הפאראג' הוא מוסד פאודלי המכיר בעקרון השוויון בין שני השליטים, שנתן לנסיכות הקטנה את שטחה ודרכה הפוליטית.
לאורך השנים עבר התואר למלכי נווארה, ותחת מלך צרפת אנרי הרביעי הוצא צו בשנת 1607 לפיו ראש המדינה בצרפת ובישוף אורחל יהיו הנסיכים-שותפים של אנדורה.
בשנת 1933 סערה פוליטית וחברתית הובילה לכך שהרפתקן רוסי בשם בוריס סקוסירב תפס את השלטון, הכתיר את עצמו כעל המלך בוריס הראשון והכריז מלחמה על בישוף אורחל, אולם עד מהרה הוא נעצר. הצבא הצרפתי כבש את אנדורה, פיזר את הממשל המקומי והציב את הוויגוארים, הם נציגי הנסיכים, בשלטון.
עקב בידודה היחסי, אנדורה התקיימה מחוץ לקו המרכזי של ההיסטוריה האירופית, עם קשרים מועטים עם מדינות אחרות פרט לצרפת ולספרד. עם זאת, בשנים האחרונות, תעשיית התיירות המקומית והשתכללות אמצעי התחבורה והתקשורת הוציאו את המדינה מבידודה והמערכת הפוליטית שלה עודכנה משמעותית בשנת 1993.
פוליטיקה

שיטת הממשל באנדורה היא דמוקרטיה ייצוגית פרלמנטרית המבוססת על מערכת רב-מפלגתית. בראשות המדינה עומדים שני נסיכים-שותפים, אך להם תפקידים סמליים בלבד. כוח הביצוע בנסיכות מופקד בידי ראש ממשלת אנדורה. סמכות החקיקה נתונה בידי הפרלמנט – המועצה הכללית של העמקים. הרשות השופטת באנדורה היא גוף עצמאי.
עד ראשית שנות ה-90 של המאה ה-20 לא הייתה חלוקת כוח ברורה באנדורה בין הרשות המבצעת, הרשות המחוקקת והרשות השופטת. בשנת 1992, הפגינו תושבי אנדורה ודרשו הגדרה ושלטון עצמי. הממשלה התפטרה ונערך משאל עם שבו הוחלט על ביטול המשטר הפיאודלי ועל קיום בחירות.
בשנת 1993 התקבלה חוקה באנדורה, המסדירה את המשטר בה כדמוקרטיה ייצוגית פרלמנטרית.
אנדורה היא אחת מהמדינות ללא צבא, וביטחון המדינה מופקד בידי צרפת וספרד. ביטחון הפנים מוטל על שירות המשטרה של אנדורה (אנ').
לנשים ניתנה זכות הצבעה בשנת 1970.
בעלי דרכון אנדורני יכולים לבקר ב-166 מדינות ללא בקשת אשרת כניסה.
כלכלה

התיירות, שהפכה לנקודת המשען העיקרית של כלכלת אנדורה, אחראית בערך ל-80% מהתל"ג. בערך תשעה מיליון תיירים מבקרים בכל שנה, נמשכים לקניות הפטורות ממכס ולאתרי הנופש הקיציים והחורפיים. היתרון היחסי של אנדורה נשחק לאחרונה לאחר פתיחת הכלכלות של ספרד וצרפת השכנות, שבהן ניתן למצוא מבחר גדול יותר של מוצרים ומכסים נמוכים.
סקטור הבנקאות, עם המעמד של מקלט מס, תורמים באופן משמעותי אף הם לכלכלה. החקלאות באנדורה מוגבלת – רק 2% משטח המדינה ראוי לעיבוד – ועל כן המדינה נאלצת לייבא את רוב מוצרי המזון.
הגידולים החקלאיים העיקריים הם תבואות המסתגלות לגובה כמו שיפון ושעורה, טבק וירקות – בעיקר ירקות עליים. בנוסף יש כריתת יערות מבוקרת לצורך עיבוד עץ, וכן מנסרות.
המקנה העיקרי במדינה הוא כבשים. עיקר היצוא מהמדינה הוא סיגריות, סיגרים ורהיטים.
אנדורה מייצרת חשמל בעזרת תחנות כוח הידרו אלקטריות, ולכן פטורה מהצורך לייבא דלק להפקת חשמל.
אנדורה אינה חברה מלאה באיחוד האירופי, אך נהנית מקשרים מיוחדים עמו. לדוגמה, היא נחשבת לחברת האיחוד במה שנוגע לסחורות (אין מכסים) ולא-חברה עבור מוצרים חקלאיים. לאנדורה אין מטבע משלה, והיא משתמשת באלו של שתי שכנותיה. לפני שנת 1999 היו אלו הפרנק הצרפתי והפזטה הספרדית, שמאז הוחלפו במטבע אחיד – האירו. כמדינות קטנות אחרות באירופה, אנדורה מטביעה גם מהדורה מצומצמת של מטבעות אירו משלה.
תחבורה

עד המאה ה-20 קשרי התחבורה של אנדורה עם שאר העולם היו מוגבלים מאוד, ופיתוח של המדינה הושפע מבידודה הפיזי. גם כיום שדות התעופה הקרובים ביותר נמצאים בטולוז שבצרפת (165 ק"מ מאנדורה) ובברצלונה שבספרד (215 ק"מ מאנדורה). ישנם שירותי אוטובוס מדי שעה משדות התעופה של ברצלונה וטולוז אל אנדורה.
לאנדורה יש רשת כבישים של 279 ק"מ, מתוכם 76 ק"מ לא סלולים. שני הכבישים העיקריים המובילים למדינות השכנות הם CG-1 לגבול הספרדי ו-CG-2 לגבול הצרפתי דרך מנהרת Envalira ליד אל פאס דה לה קאזה.
קווי האוטובוסים מכסים את כל המטרופולינים וקהילות כפריות רבות, ופועלים בתדירות של כחצי שעה או גבוהה יותר במהלך ימי השיא. ישנם שירותי אוטובוסים ארוכי טווח תכופים מאנדורה לברצלונה ולטולוז. שירותי האוטובוסים מנוהלים בעיקר על ידי חברות פרטיות, אך חלקם מופעלים על ידי הממשלה.
תחנת הרכבת הקרובה ביותר נמצאת 10 ק"מ ממזרח לאנדורה, וממנה לטולוז ולפריז ברכבות מהירות צרפתיות (TGV), המופעלות על ידי SNCF. ל-Latour-de-Carol יש קו אופקי של 1,000 מטר (3 רגל 3 3/8 אינץ') ל-Villefranche-de-Conflent, כמו גם את קו ה-1,435 mmgauge של SNCF המתחבר לפרפיניאן, ואת ה-1,668 מ"מ של RENFE (5 רגל 5 21/32 in) – קו מד לברצלונה. יש גם רכבות אינטרסיטס נויט ישירות בין L'Hospitalet-près-l'Andorre ופריז במועדים מסוימים.
גאוגרפיה

בהתאם למיקומה בהרי הפירנאים המזרחיים, אנדורה היא בעיקר אדמת הרים טרשית בגובה ממוצע של 1,996 מטר, כשהנקודה הגבוהה ביותר בה היא הקומה פדרוזה (Coma Pedrosa) בגובה של 2,946 מטר. שטחה מבותר על ידי שלושה עמקים צרים בצורת האות Y (אחד מהם – עמק מדריאו פרפיטה קלארור) שמשתלבים לנהר אחד – נהר הוואלירה (Valira), שיוצא מהמדינה לתוך ספרד בנקודה הנמוכה ביותר במדינה, בגובה של 870 מטר. בעמק נהר הוואלירה נמצאת בירתה של המדינה, אנדורה לה ולה.
האקלים באנדורה הוא ממוזג, בדומה לשכנותיה, גובהה גורם לכך שבחורף יורד בה יותר שלג ובקיץ קריר בה יותר מבשכנותיה וגשום.
גאוגרפיה > חלוקה מנהלית

אנדורה מורכבת משבעה מחוזות המכונים באנדורה קהילות אוטונומיות (parròquies, ביחיד – parròquia):
אנדורה לה ולה (Andorra la Vella)
קניליו (Canillo)
אנקאם (Encamp)
אסקלדס-אנגורדני (Escaldes-Engordany)
לה מסנה (La Massana)
אורדינו (Ordino)
סנט ז'וליה דה לוריה (Sant Julià de Lòria)
דמוגרפיה

אוכלוסיית אנדורה מונה כ-85 אלף איש. תוחלת החיים הממוצעת היא מהארוכות בעולם, ועומדת על 84 שנים: 82 לגבר ו-86 לאישה. קצב הריבוי הטבעי עומד על 0.1%- לשנה, כאשר שיעור הפריון עומד על 0.94 צאצאים לאישה.
פחות ממחצית האוכלוסייה באנדורה מחזיקה באזרחות, שאר האוכלוסייה הם תושבים זרים, ספרדים ברובם, שנמשכו למקום בעיקר בגלל ההקלות במיסים בנסיכות.
האנדורים הם מיעוט בארצם. רק 33% מהתושבים הם בני הלאום האנדורי. הקבוצה הגדולה במדינה הם הספרדים (43%), כשאחריהם הפורטוגזים (11%) והצרפתים (7%). 6% הנותרים הם בני לאומים שונים.
השפה הרשמית היחידה במדינה היא הקטלאנית, שפת הארצות הקטלאניות שאנדורה היא אחת מהן, אותה דוברים גם בקטלוניה הסמוכה שבספרד, איתה חולקת אנדורה מאפיינים תרבותיים רבים. עם זאת, ספרדית וצרפתית נפוצות גם הן.
הדת השלטת במדינה היא הנצרות הקתולית וישנם מיעוטים פרוטסטנטים, מוסלמים וחסרי דת.
דמוגרפיה > חינוך

חוק חינוך חובה באנדורה חל עד סיום כיתה י' (גילאי 15–16).
באנדורה ישנה אוניברסיטה אחת, אוניברסיטת אנדורה, שנוסדה ב-1997. נכון לשנת 2007 לומדים בה 427 תלמידים בבית הספר לאחיות, מדעי המחשב ולימודים מרחוק מול אוניברסיטאות ספרדיות וצרפתיות.
אנדורה היא חלק מארגון המדינות האיברו-אמריקניות, בו משתפות מדינות איברו-אמריקאיות פעולה בנושאי חינוך, מדע ותרבות.
ראו גם

יהדות אנדורה
קטלוניה
הארצות הקטלאניות
הטיול הפנימי

| --- | --- |
 בימוי:  רענן אלכסנדרוביץ'
 הופק בידי:  לירן עצמור, ראא'ד נדוני, בלפילמס בע"מ, ת"א
 עריכה:  רן גולדמן
 מוזיקה:  ג'ורג' יוסוף סמאן, נועם הלוי, אהוד בנאי, מוחסיין עבד אל-חאמיד
 צילום:  שרק דה מאיו
 מדינה:  ישראל 
 חברת הפקה:  טלעד, הקרן החדשה לקולנוע וטלוויזיה
 הקרנת בכורה:  2001 
 משך הקרנה:  98 דקות
 סוגה:  סרט תיעודי 
 פרסים:  פרס שני וציון לשבח דוקאביב
 דף הסרט ב־IMDb
 
הטיול הפנימי הוא סרט תיעודי, הפקה משותפת ישראלית-פלסטינית משנת 2001 בבימויו של רענן אלכסנדרוביץ'.
הסרט כולל רשמי ביקור של קבוצת פלסטינים בישראל, ומסופר מנקודת מבטם. הסרט הוצג במספר פסטיבלי קולנוע בעולם, וזכה בפרס השני ובציון לשבח בפסטיבל הקולנוע דוקאביב.
אלכסנדרוביץ' רואה בסרט, אותו תיאר כטיול ש”הופך למסע בזמן בין הזיכרונות הטעונים של העבר המאיים להימחק למציאות הקשה של ההווה”, את הישגו הקולנועי הגדול ביותר, כסרט ששינה את חייו אבל גם את גישתו לעשייה הקולנועית: ”הטיול הפנימי, שהוא גם 'הילד' האהוב עליי, ממש שינה לי את החיים.”.
רקע ודמויות

הסרט מביא את סיפורה של קבוצת פלסטינים המגיעה לטיול מאורגן בן שלושה ימים בישראל, במעין "טיול שורשים", במולדת שאבדה להם ב-1948. בין ה"תיירים" שהצטרפו לטיול: פליט עיוור שהתעשר והיה לסוכן מכוניות ירדני מצליח; אבו דהב, איש פת"ח, שקודם לכן נאסר בבית הסוהר קציעות; סיהאם אל עוק, אלמנה ממחנה פליטים, מטיילת עם תאומיה, מחמוד ואחמד; אבו מוחמד יחיא, זקן המטיילים, בן 81, בתו ונכדתו; וא'אל אל שאכּל; ג'יהאד, אשתו של אסיר עולם שהשתתף ברצח חייל ישראלי.
פרסים

הסרט הוצג בפסטיבלים ברחבי העולם, בהם פסטיבל ברלין 2001 ופסטיבל סאנדנס 2002, וזכה בציון לשבח בפסטיבל הקולנוע דוקאביב 2001, כמו גם פסטיבל אידפא 2001, ואנקובר 2002, MOMA - במאים חדשים 2002, סן פרנסיסקו 2002, סרייבו 2002.