stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חלבון עמילואיד בטא
הקשר של החלבון לאלצהיימר

קיימים מקרים רבים בהם אובחנו בני אדם כחולים בדמנציה ואלצהיימר אך החוקרים עדיין לא הצליחו למצוא  תרופה. זוהי מחלה קשה המתמקדת במערכת העצבים המרכזית ונפוצה בעיקר בקרב אוכלוסיה מבוגרת. ייתכן שהמחלה מתפרצת כתוצאה משינויים במבנה המוח.
בבדיקה נמצאו שינויים ברקמות המוח בצורה של קיפול חלבונים לא נכון (פלאק) וקשרים בסיבי הנוירונים. פלאק מתרחש כשחלבון אחר בממברנה השומנית שמקיפה את תאי העצב נחתך על ידי אנזים מסוים. דבר זה יוצר חלבוני עמילואיד בטא. חלבונים אלה דביקים ויש להם נטייה להתקבץ ביחד. הגושים האלו יוצרים את הפלאקים. הגושים האלו חוסמים את האותות ובכך גם את התקשורת בין התאים, ונראה שהם גם גורמים לתגובות חיסוניות שגורמות להרס של תאי עצב מושבתים.
המדענים בטוחים בקשר בין עמילואיד בטא לאלצהיימר, אך הם אינם בטוחים לגבי תפקידו ומשמעותו. לפי רוב המדענים, הפלאקים רעילים וגורמים למוות של התאים, לכן אם נעכב את היווצרותם של הפלאקים נוכל לעכב את מחלת אלצהיימר. עד כה נכשלו הניסיונות לעכב את פעילות החלבונים או הפעילות ליצור חיסון נגד חלבון העמילואיד בטא.
שאלה נוספת שמעסיקה את החוקרים היא איזה חלבון הוא האחראי הראשי למחלת אלצהיימר. במשך תקופה ארוכה הואשמו הפלאקים והעמילואידים, אך לאחרונה מתחזקת גם גישת הטאו. היו ניסיונות לפתח טיפולים נגד עמילואיד בטא, אך חלבון זה נמצא גם באנשים בריאים וגם בחולים (בצורה שונה אצל כל אחד), ולכן נראה כי הטיפול במחלה כרוך בתופעות לוואי רבות אשר עלולות לכלול דלקות והצטברות של נוזלים במוח.
טיפולים מבוססים עמילואיד בטא

מעבודתו של (Schnk et al) נראה כי חיסון עם חלבון עמילואיד בטא יכול לעצור את פתולוגית העמילואיד והוא הוביל לשיפור אצל מודלים של עכברים. הרעיון הורחב כדי להראות שחיסון פסיבי עם נוגדנים של החלבון יכול להיות יעיל. כיום, הטיפול החיסוני עדיין נשאר בגישה המובילה לטיפול במחלת אלצהיימר.
חוקרים ישראלים גילו טיפול יעיל למחלת אלצהיימר, הם גילו מעכב יעיל של אנזים המעורב בתהליך של הניוון, והם מקווים לבחון בקרוב את יעילותו בבני אדם.
ייתכן כי מעכב זה הוא הצעד הראשון לפיתוח טיפול שהוא יעיל לאלצהיימר.
מחלת אלצהיימר מאופיינת בין היתר בהיווצרות צברים של מקטעי חלבון הקרויים עמילואיד בטא ששוקעים במוח, ובסבכים של סיבי חלבון הקרוי טאו, המצויים בתוך שלוחות תאי עצב. שני מאפיינים אלו מושפעים מהאנזים GSK-3. GSK-3 הוא אנזים המוסיף קבוצות זרחה (פוספט) לחלבונים. פעילות האנזים מעודדת הצטברות של עמילואיד בטא ובכך בעצם מונע את פינויים ופירוקם של הצברים החלבוניים. זוהי אחת מהפעולות הגורמות לכך שהאנזים יהיה קשור בתהליך הטיפול באלצהיימר.
הערות שוליים

↑  ד״ר יוחאי וולף, חוקרים: אלצהיימר הוא כשל של תגובה חיסונית, מדור ״מאגר המדע באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 ביוני 2016
↑  Kumar, D.K et al., Amyloid-B peptide protects against microbial infection in mouse and worm model of Alzheimer’s disease
↑  Stephanie J. Soscia, The Alzheimer’s Diease- Associated Amyloud B-Protein is Antimicrobial Peptide
↑  רז דביר, מערכת החיסון נגד אלצהיימר, מדור ״מאגר המדע באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 2 בינואר 2017
↑  Schenk D et al., Immunization with amyloid-beta attenuates Alzheimer- disease-like pathology in the PDAPP mouse.
↑  ד״ר נעם לויתן, חומר יעיל נגד אלצהיימר בעכברים, מדור ״מאגר המדע באתר של מכון דוידסון לחינוך מדעי, 23 בנובמבר 2016
טוק פיסין

| --- | --- |

 מדינות:  פפואה ניו גיני
 אזורים:  בעיקר בפפואה
 דוברים:  כ- 4,000,000
 שפת אם:  כ-122,000 (2004)
 כתב:  אלפבית לטיני
 משפחה:  אנגלית קריאולית קטגוריה:פסיפיק טוק פיסין
 לאום:  פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה
 מוסד:  אין
 קוד שפה:  tpi 
 קוד ISO 639-2:  tpi 
 קוד ISO 639-3:  tpi 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
טוק-פיסין (Tok Pisin) או נאו-מלאנזית (Neo-Melanesian) היא השפה הרשמית השנייה (בנוסף לאנגלית) בפפואה גינאה החדשה. לפי הערכות, מספר הדוברים בה עומד על שני מיליון איש. היא דומה מאוד לשפת ביסלמה, המדוברת בוונואטו.[דרוש מקור]
טוק פיסין היא שפה קריאולית המבוססת על פידג'ין של מלחים באזור הפאסיפי, מתקופת הקולוניאליזם באזור. רוב אוצר המילים שאול מאנגלית, ובדיאלקטים מסוימים יש גם מילים שאולות מגרמנית. חלק ניכר מדקדוק השפה אופייני לשפות אוסטרונזיות, למשל, ההבחנה בין כינוי גוף ראשון כולל (inclusive) לעומת כינוי גוף ראשון מוציא (exclusive). המילה yumi משמעה "אנחנו" במובן "אני ואתה", לעומת המילה "mipela" שמשמעה "אנחנו" במובן "אנחנו לעומתך".
זוהי אחת השפות הנחקרות ביותר מבין שפות פידג'ין והשפות הקריאוליות. יש תיעוד מוקדם של השפה מתקופת היווצרותה בתקופה הקולוניאלית. התיעוד כולל תיאור דקדוקי ודוגמאות שמביא ג'ון מרפי.
דקדוק > פעלים

בטוק פיסין יש הבחנה בין פעלים טרנזיטיביים (יוצאים) לפעלים אינטרנזיטיביים (עומדים), כלומר פעלים בעלי מושא ופעלים ללא מושא. פועל טרנזיטיבי מסומן בדרך-כלל בסיומת -im. דוגמאות:
tok - לדבר / tokim - להגיד (משהו)
luk - להסתכל / lukim - לראות (משהו)
שימוש בהכפלה כאמצעי מורפולוגי נפוץ מאוד בשפות קראוליות ובשפות אוסטרונזיות, וטוק פיסין אינה יוצאת דופן לעניין זה. מבחינה היסטורית, ההכפלה בטוק פיסין שימשה להבחנה בין מילים שאולות שקיבלו צורה זהה בטוק פיסין.
דוגמה:
מהמילה האנגלית mark נוצרה המילה mak שפירושה סימן, תכנון, ציור.
מהמילה הגרמנית Mark נוצרה המילה makmak שפירושה כסף, תמורה כספית (המארק הגרמני היה בעבר המטבע באזור). ההכפלה נועדה למנוע היווצרות הומופונים.
להכפלה יש גם משמעויות מורפולוגיות אחרות בשמות עצם ובפעלים.
דקדוק > גופים

כמו בעברית, גם בטוק פיסין ניתן להשתמש במספרים לציון גוף:
עברית:
טוק פיסין:
אך בניגוד לעברית, כינויי גוף אלה מצהירים על הגוף כלא כולל את המאזין (דהיינו - mitupela == אני והוא, לא אני ואתה)
גופים מקבילים הכוללים את המאזין הם:
הבחנה זו טיפוסית לשפות אוסטרונזיות. כמו גם בעברית, ככל שהמספר גדול יותר, כך פחות נפוץ השימוש בגוף (ששתנו).
שם השפה

הסברה היא שהשם טוק פיסין מקורו בטוק - "שפה", ו"פיסין", המילה פידג'ין. בטוק פיסין פירוש המילה פיסין הוא "ציפור", אשר יש להן חשיבות מיוחדת בדתות מקומיות באי, הקשורות לרוחות המת, על כן לעיתים דוברים מכחישים את הקשר עם "דיבור הציפורים".
לדוגמה:
"Ol i kolim tok pisin. i no pisin ol i toktok nogut. Ol i makim nating" (דובר יליד של השפה)
"כולם קוראים (לשפה) שׂפת הציפורים ואין ציפורים בכלל וסתם מתווכחים. זה לא אומר כלום (השם הזה)"
ראו גם

טוקי פונה - שפה מתוכננת שמילים רבות בה לקוחות מטוק פיסין
הערות שוליים

↑  Pidgins and Croele langauge, Suzanne Romaine, 1988
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538918005171  GND: 4171567-6  LCCN: sh85135827  NKC: ph319017  SUDOC: 032173911
פני גינור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1911 אוטיניה, גליציה המזרחית
 פטירה:  2007 (בגיל 96 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1934
 
פני גינור (דולברג) (1911 – 2007) הייתה כלכלנית ישראלית. מילאה תפקידים ציבוריים רבים ובהם יועצת לנגיד בנק ישראל, פרופסור לכלכלה באוניברסיטת תל אביב, חברה בוועדה לניירות ערך, חברה בהנהלת הבורסה לניירות ערך בתל אביב ויועצת כלכלית למשלחת ישראל לאו"ם.
מחקרה הכלכלי התמקד בכלכלה הישראלית.
ביוגרפיה > ילדותה

נולדה בעיירה אוטיניה שבמזרח גליציה, שהייתה אז חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית (כיום באוקראינה). בהיותה בת שנתיים עברה משפחתה לשטוטגרט שבגרמניה. שם קיבלה חינוך קלאסי בבית ספר תיכון. בצעירותה שאפה לקריירה בעיתונאות, אך לאחר ניסיונות כתיבה ראשונים הגיעה למסקנה כי סגנונה היבש והדייקני אינו מתאים לתחום.
ביוגרפיה > לימודיה

גינור למד כלכלה באוניברסיטת פרנקפורט ובאוניברסיטת מינכן, שם נכחה בהרצאותיו של אלפרד ובר (אנ'), מנחה הדוקטורט של סאלין.
מקיץ 1930 ואילך למדה כלכלה ומשפט אזרחי באוניברסיטאות פרנקפורט, היידלברג ומינכן, במינכן רצתה לקבל תואר דוקטור אצל אוטו פון צווידינק (Otto von Zwiedineck-Südenhorst). כאשר זמן קצר לאחר מינויו של אדולף היטלר לקנצלר קבוצה של נאצים במדים בהנהגתו של רודולף הס צעדה לתוך אולם ההרצאות במהלך אחת מהרצאותיו של אדולף ובר, החליטה גינור, שבינתיים הפכה ליושבת ראש מועדון הסטודנטים הציוני, להמשיך את לימודיה בשווייץ. שם היא הייתה אחת מכלכלנים מהגרים רבים מגרמניה הנאצית שעשו את הדוקטורט שלה עם אדגר סאלין באוניברסיטת בזל.
למרות שסטודנטים יהודים עדיין לא הודרו מלימודיהם וגינור כבר קיבלה הבטחה מפרופסור שיפקח עליה בדוקטורט, היא ברחה מגרמניה לפני תפיסת השלטון הסופית וחידשה את לימודיה בבזל. עם זאת, ללא התלהבות רבה, שכן היא חששה מרמה מדעית נמוכה יותר.
בשנות לימודיה הייתה חברה בתנועות סטודנטיות ציוניות.
גינור כתבה את עבודת הדוקטורט שלה, בנושא "מסה תאורטית על אימפריאליזם כלכלי", בהנחיית אדגר סאלין (אנ') והאנס ריטשל (אנ').
ביוגרפיה > עלייה לארץ

לאחר קבלת תואר דוקטור, במאי 1934 עלתה גינור לישראל. בישראל לא מצאה עבודה במקצועה בשל העובדה שהשוק הוצף בבעלי מקצועות חופשיים באותה עת. משלא מצאה עבודה הצטרפה גינור למשק הפועלות בתל אביב שהקימה חנה צ'יזיק. אולם בשל הקושי בעבודה הפיזית עזבה גינור את משק הפועלות ודחתה הצעה לעבוד בפרדסים. לבסוף מצאה עבודה כמנהלת חשבונות בבנק אשראי בתל אביב ובשעות לאחר העבודה למדה עברית.
בשנת 1943 הקימה הסוכנות היהודית מחלקה כלכלית בראשות דוד הורוביץ. הורוביץ שהכיר את גינור ממספר עבודות שביצעה עבורו קודם לכן, הציע לה להצטרף למחלקה כחוקרת. כחלק מעבודתה במחלקה כתבה חומר רקע עבור ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל. עם השנים הפכה גינור ליד ימינו של דוד הורוביץ.
בשנים 1962–1964 הושאלה למשרד החוץ.
בשנת 1966, לבקשת משרד החוץ, ייצגה את ישראל בוועדה הפיננסית של מועצת הסחר והפיתוח של האו"ם שהתקיימה בז'נבה.
פרסומים > ספרים ביוגרפיים

שטוטגרט, תל אביב: חיים בצל ההתרחשויות, הוצאת גוונים, 2002
שיקה – פרקי חיים, גל הפקות, 1989
פרסומים > ספריים כלכליים

פערים חברתיים וכלכליים בישראל, עם עובד, 1983
עשרים שנות כלכלת ישראל, סמינריון הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, 1968
לקריאה נוספת

Dimand, R.W., Dimand, M.A., & Forget, E.L. (eds.) (2000). A Biographical Dictionary of Women Economists. Cheltenham: Edward Elgar. pp. 171-173.
הערות שוליים

↑  טלילה בן זכאי, טיפול שורש, מעריב, 25 במאי 1979
1 2 3  אביבה סטן, גלגולה של חתיכה, הַבֹּקֶר, 11 ביולי 1960
1 2  דורית דרור, הכלכלנית מבנק ישראל, למרחב, 24 במרץ 1969
↑  החברה והפרט, היום, 13 באפריל 1966
אגודת הסטודנטים אריאל

| --- | --- |

 הקמה:  2012
 סוג:  עמותה, מלכ"ר
 אוניברסיטה:  אוניברסיטת אריאל
 חברים:  כ-18,700
 יו"ר:  ידידיה אביגד
 www.sua.co.il
אגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל היא עמותה רשומה ומלכ"ר המאגדת את הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת אריאל. האגודה פועלת לקדם את רווחת הסטודנטים בתחום החברתי, התרבותי והאקדמי, והיא הגוף הרשמי המייצג את ציבור הסטודנטים באוניברסיטת אריאל בפני הנהלת האוניברסיטה ובפני מוסדות חיצוניים. האגודה היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים הארצית.
היסטוריה

בשנת 2012 מותגה האגודה מחדש. נכון לסוף שנת 2019 חברים באגודה 15500 חברים (מתוך 17 אלף הסטודנטים באוניברסיטה). האגודה מעסיקה 45 עובדים בשכר.
מטרות ופעילות האגודה

אגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל שמה לה למטרה להוות בית לסטודנט ולפעול למען ציבור הסטודנטים, לשמור על תדמיתם, מעמדם האקדמאי, ועצמאותם של הסטודנטים, באוניברסיטה ומחוצה לה. האגודה פעולת למתן מענה לזכויות וצרכים בתחומים שונים הנמצאים במעטפת לימודיו האקדמיים ויוצרת סביבת רווחה תרבות והוואי בקמפוס.
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת אריאל היא עמותה רשומה הפועלת כ"מוסד ללא כוונת רווח" (מלכ"ר), על פי חוק העמותות. האגודה מאגדת את כלל הסטודנטיות והסטודנטים הלומדים באוניברסיטת אריאל. פקידה של אגודת הסטודנטים הוא להוות בית לסטודנט, אוזן קשבת ולפעול למתן מענה לזכויות וצרכים בתחומי הרווחה, האקדמיה ויצירת סביבה צעירה של תרבות והוואי בקמפוס. האגודה פועלת לשמירת תדמיתן ותדמיתם של הסטודנטיות והסטודנטים, מעמדם, ועצמאותם בקמפוס ומחוצה לו.
מחלקות

מחלקת קשרי חוץ - מתמקדת בכל נושאי הפעילויות החוץ אוניברסיטאיות אשר מתקיימות מחוץ למסגרת הלימודית ותורמות לסטודנטים. כגון : פרויקט תגלית, I Do, הסברה ישראלית ודיפלומטיה, משלחת לפולין, פרויקט מודל האו"ם, פרויקטי הסברה.
מחלקת מעורבות חברתית - מתמקדת בפעילות למען הקהילה בשיתוף הסטודנטים. המחלקה מקנה לסטודנטים מגוון פעילויות: חלוקת אוכל ועידוד לחיילים, איסוף אוכל לנזקקים, ביקור בבתי חולים, ימי מודעות : יום האישה, יום האיידס וכו'. פרויקט מתחברים בקמפוס, פעילויות וטקסים לימי הזיכרון.
מחלקת דת - נציגות הסטודנטים הדתיים, תפקיד המחלקה לתת מענה לכל בעיה דתית בקמפוס, להוות בית לציבור הדתיים בקמפוס בהפקת אירועים בחגים ובמועדי ישראל, שבת מעונות, טיולים, הרצאות, ועוד. בנוסף המחלקה אחראית על מתן ייצוג למגזר הערבי.
מחלקת רווחה - האגודה דואגת למעטפת השירותים החברתית בקמפוס ובעיר אריאל, על מנת לאפשר לסטודנטים תנאים אופטימליים להצלחה בלימודים. תחומי העיסוק של המחלקה הם בין היתר - עיסוק בנושאי יוקר המחיה, תחבורה יעילה לקמפוס וממנו, ליווי תהליך המכרזים, תמיכה בתנאי מעונות הסטודנטים פיקוח ובקרה על מחיר שירותי האוניברסיטה לסטודנטים, פיקוח על איכות השירות הניתן בקפטריות ובחנויות הפועלות בשטח הקמפוס, פרסום מלגות והקמת מסגרות עבודה לסטודנטים, תמיכה בחיילי המילואים, מעונות, תמיכה וליווי סטודנטים בעלי מוגבלות ויצירת פתרונות ומסגרות חדשים לרווחת הסטודנטים. המחלקה דואגת בעיקרה לרובד הבסיסי של התנאים הפיזיים והשירותים הניתנים לסטודנט ולסטודנטית כך שיאפשר סביבת למידה נוחה.
מחלקת ספורט - המחלקה מעניקה מענה לסטודנטים המעוניינים בספורט ותחרויות לאורך השנה. הוקמו שתי ליגות כדורגל וכדורסל שפעלו לאורך כל השנה. התקיימו שיעורי סלסה וזומבה לנשים.
מחלקת תרבות - מתמקדת במגוון פעילויות בקמפוס: הופעות צהריים, הפנינג, הרצאות, ערבי סטנדאפ, קריוקי, הקרנות סרטים, משחקים, הפקת מסיבות גדולות (פתיחת שנה, פורים) ויום הסטודנט.
מחלקת אקדמי - דואגת לפן האקדמי. הנושאים באחריות המחלקה: אוזן קשבת לקשיים המתעוררים מול המחלקות ולהעניק ייעוץ וייצוג הסטודנטים מול הגורמים באוניברסיטה על מנת לשמור על אינטרס הסטודנטים. יצירה והפצה של תכנים לימודיים ממוקדים לבחינות הסטודנטים בדמות חוברות אקדמיות המותאמות לכל קורס בנפרד ומכילות פתרונות למבחנים, הסברים ואף חומר תאורטי ממוקד שמסכם את כל הקורס. קיום ותפעול מרתונים מרוכזים במשך כל הסמסטר ובמיוחד בתקופת הבחינות שנותנים סגירה של כל החומר שהעובר בקורס במספר שעות המועבר על ידי המתרגלים.
מחלקת תקשורת - תפקיד המחלקה הוא לייצג את אגודת הסטודנטים מול דוברות האוניברסיטה, עיריית אריאל והתקשורת הישראלית. בנוסף, המחלקה אחראית לתפעול ערוצי הניו מדיה של האגודה ומתן מענה רשמי לסטודנטים ולסטודנטיות.
גופים נבחרים

חברי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה בוחרים באופן דמוקרטי, מדי שנה, 21 נציגים מחוגים שונים לכהונה כנציגיהם בוועידת אגודת הסטודנטים. המועצה, המתפקדת כמעין "פרלמנט", מתכנסת פעם בחודש ומאשרת את התקציב, שינוי התקנון ושינויים אסטרטגיים בפעילות האגודה. בראש הוועידה עומד יו"ר המועצה ומזכיר המועצה, האחראים על תפקודה וכינוסה (בדומה ליו"ר הכנסת וסגניו).
יו"ר האגודה נבחר גם הוא על ידי בחירות דמוקרטיות (ובמקביל עובר הצבעת אמון במועצה). הוא אחראי על ניהול האגודה והוצאה לפועל של החלטות הוועידה.
הוועד המנהל של אגודת הסטודנטים מורכב משלושה חברי ועידה (נציגי הסטודנטים מהפקולטות השונות). תפקיד הוועד המנהל, שהוא מעין "רשות מבצעת", הוא לאשר ולפקח בפועל על ענייני תקציבים ועל משכורות.
חברי מועצת האגודה

מלבד יו"ר אגודת הסטודנטים אשר מכהן כחבר במועצה ישנם 21 חברי מועצה מהמחלקות השונות. 6 ממדעי החברה, 6 מהפקולטה להנדסה, 2 מהפקולטה לבריאות, 2 מהפקולטה להנדסאים, 2 מהפקולטה לאדריכלות. 2 מהמכינה, 1 מהפקולטה למדעי הטבע עוד 1 מתואר שני ושלישי.
תקציבים

תקציב אגודת הסטודנטים לשנת 2019 היה מחזור של 5 מיליון ש"ח.
אגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל היא אגודת הסטודנטים הראשונה בישראל שביצעה תקצוב משתף, בשנת 2024. במסגרת התהליך נבנה אתר אינטרנט, שאיפשר לכל סטודנט באוניברסיטה לחלק כ-3 מיליון ש"ח (שהם מעל 60% מתקציב האגודה) בין כ-30 פרויקטים מועמדים שונים, כגון: סיכומי שיעורים, ערבי תרבות ומסיבות לסטודנטים, הנחות בקפיטריה, קורסים מקצועיים לסטודנטים ועוד.
בניגוד למערכות קודמות המאפשרות "הצבעת אישור" בלבד, המערכת בפרויקט זה איפשרה לכל סטודנט גם לבחור את הפרויקטים שהוא תומך בהם, וגם להחליט כמה תקציב להשקיע בכל אחד מהם. לכל פרויקט הוגדר סכום מינימלי הדרוש לצורך ביצועו, וסכום מקסימלי שאפשר להשתמש בו כדי לבצע אותו בצורה טובה יותר (לדוגמה, עבור פרויקט "מסיבת פורים", תקציב גדול יותר מאפשר לתת הנחה גדולה יותר במחיר הכרטיס, להביא יותר אוכל או אומנים טובים יותר, וכדומה). לצורך חישוב התקציב הסופי פותח אלגוריתם המרחיב את שיטת החלקים השווים (אנ') לקלט מסוג זה.
עזרא פאונד

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1885 היילי, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בנובמבר 1972 (בגיל 87) ונציה, איטליה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סן מיקלה 
 מקום מגורים:  Homer Pound House 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנסילבניה, קולג' המילטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1909 
 בן או בת זוג:  דורותי שייקספיר (20 באפריל 1914–?)   איזולט גון 
 צאצאים:  מרי דה ראכווילץ, עומר פאונד 
 פרסים והוקרה:  פרס בולינגן (1948)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (1963) 
 
עֶזְרָא פַּאוּנְד (באנגלית: Ezra Pound;‏ 30 באוקטובר 1885 – 1 בנובמבר 1972) היה משורר ומתרגם אמריקאי נודע, אבי האימג'יזם. בתקופת מלחמת העולם השנייה שיתף פעולה עם הפשיסטים באיטליה ועל כך נשפט לאחר המלחמה.
חייו

עזרא פאונד נולד בשנת 1885 במדינת איידהו כעזרא וסטון לומיס פאונד להומר לומיס פאונד ואיזבל וסטון. מנעוריו שאף להיות משורר. בשנת 1901, בגיל 17, החל ללמוד באוניברסיטת פנסילבניה. בשנת 1905, בגיל 20, הוענק לו תואר ראשון במדעי הרוח ולאחר מכן המשיך את לימודיו בשפות רומאניות. בהחליטו כי אין מקום למשוררים בארצות הברית, יצא בשנת 1906 לגלות מרצון באירופה, שנמשכה עשרות שנים. בוונציה הוציא בשנת 1908 את ספר שיריו הראשון. לאחר מכן עבר ללונדון, ושם התפרנס מכתיבה והוראה והיה למזכירו של המשורר האירי ויליאם בטלר ייטס. בשנת 1910 הוציא לאור את ספר מסותיו הראשון. ב-1913 החל לכתוב בכתב עת בשם "האגואיסט", ואף שכנע את ג'יימס ג'ויס לעשות כן, לאחר שקיבל עליו המלצה מייטס.
בימי מלחמת העולם הראשונה חי באירלנד בביתו של ייטס. שנים אלה ועד שנות העשרים נחשבות לפסגת יצירתו.
משפחתו

פאונד, שהגיע ללונדון ב-1909, התחבר שם למשוררי התקופה ובין השאר למשוררת אוליביה שייקספיר. ב-1914 נישא פאונד לבתה של אוליביה, דורותי שייקספיר (Dorothy Shakespear) (אנ').
ב-1921 עברה המשפחה לפריז, שם ניהל פאונד פרשיית אהבים ארוכת שנים עם אולגה רודגה (אנ'), שהייתה צעירה ממנו ב-10 שנים. היחסים האלו נמשכו גם כשעברה משפחת פאונד לאיטליה, ובעקבות יחסים אלו הרתה אולגה וביולי 1925 ילדה את בתם מארי. במקביל הרתה גם דורותי, ובספטמבר אותה שנה ילדה את בנם אומאר פאונד (אנ').
דעותיו הפוליטיות

בשנת 1924 השתקע באיטליה בעיר ראפאלו שבריביירה. בתקופה זו החליט שלא די לו ביצירת שירה חדשנית, והפך ל"מתקן עולם" בכתיבת שירה פוליטית ימנית רדיקלית. שיריו כוונו מאז בעיקר נגד הריבית העושקת ובהמשך הפך למסית אנטישמי בוטה, שיצא ביצירתו נגד היהדות כאשמה בכל תחלואי העולם, ולבסוף הגיע להערצת בניטו מוסוליני ואדולף היטלר.
קרבתו לחוגים בעלי דעות דומות הביאוהו לקצה הימני של המפה הפוליטית ולשנאת היהודים, שאותם האשים בכל צרות העולם. דעותיו אלו הביאו אותו, בתקופת מלחמת העולם השנייה, לשתף פעולה עם הפשיסטים באיטליה, ועל כך נשפט, בסיום המלחמה, על ידי הצבא האמריקאי. לאחריה נקבע שהוא בלתי כשיר לעמוד לדין, והוא הושם במשך 13 שנה בבית חולים פסיכיאטרי.
בעת מלחמת העולם השנייה התגורר פאונד באיטליה, ומאז שנת 1942 שידר שידורי תעמולה פשיסטית נגד ארצות הברית ובעלות בריתה שנלחמו בנאציזם ובפשיזם. תעמולתו הייתה מלווה בהסתה אנטישמית.
בתום המלחמה, בשנת 1945, נעצר פאונד על ידי השלטונות האמריקאיים. תחילה נכלא במחנה צבאי אמריקאי ליד העיר פיזה ובהמשך הובא לארצות הברית על מנת להעמידו לדין באשמת בגידה. בלחץ ידידיו ומעריציו מחוגי הספרות והשירה, ובזכות מעמדו כמשורר גדול, הוא נמצא בלתי כשיר לעמוד לדין ואושפז ונכלא בבית חולים פסיכיאטרי, עד לשנת 1958. שחרורו התאפשר בעקבות עצומה של סופרים ואנשי רוח מכל העולם, דוגמת ז'אן-פול סארטר וארנסט המינגוויי, ידידו הטוב, שאף תמך בו כלכלית. בעת אשפוזו המשיך בכתיבת שירה שפורסמה בשנת 1957. שירתו זו, שנכתבה לאחר שדבר השואה כבר הפך לידיעת הכלל, הייתה שירה אנטישמית קיצונית וארסית. "היהודי" בשיריו הוא המרמה את הגוי, הוא השולט בכל והדוחף את הגוי למלחמה, שכוונתו היא להביא להשמדתו.
לאחר שחרורו מהאשפוז ב-1958 חזר פאונד לאיטליה וחי בוונציה עד למותו בשנת 1972. נקבר בסן מיקלה.
גם לאחר מותו ב-1972 המשיכו דעותיו הפשיסטיות והאנטישמיות בחייו להעיב על הערכתו כמשורר.
התנועה הנאו-פשיסטית האיטלקית קאזה פאונד בחרה שם זה כאות הזדהות עם דעותיו הפוליטיות.
פרשת פרס בולינגן

פרס בולינגן (אנ') לספרות לאומית אמריקאית נוסד ב-1948 על ידי משפחת מלון (אנ') ומומן על ידי קרן בולינגן (אנ'). שם הפרס נלקח משם בית מגוריו של הפסיכולוג קרל יונג בשווייץ. מייסדי הקרן ואנשי ועדת הפרס היו כולם בני דמותו של פאונד דהיינו קתולים שמרנים וחלקם אף אנטישמים. ב-1949 הם החליטו (בשיתוף עם ספריית הקונגרס) להעניק את הפרס הראשון (בסך 1000 ליש"ט) לפאונד כהוקרה על ספרו "הפיזאן קנטוס" (זמירות פיזה - על שם המחנה בו נכלא עם סיום המלחמה)(אנ') אותו כתב בתקופת מאסרו (כנראה שמתן הפרס היה גם חלק מהלחץ לשחררו מבית החולים הפסיכיאטרי). ההחלטה עוררה מחלוקת גדולה בעולם כשמצדדי מתן הפרס טענו לתרומה הספרותית הגדולה של פאונד ומתנגדי מתן הפרס העלו את דעותיו האנטישמיות ואת בוגדנותו בתקופת המלחמה.
תרגומים לעברית

שירים רבים של פאונד תורגמו לעברית, בדרך כלל בכתבי עת.
"שירים של עזרא פאונד", 1984, הוצאת 'כנרת', תרגום דורון קורן.
"עזרא פאונד - מבחר כתבים", מאגד יחדיו חלק ניכר מתרגומי פאונד שראו עד כה אור בעברית לצד שלל תרגומים חדשים. זהו כינוס של קטעים נרחבים מיצירתו של פאונד; החל בשיריו הקצרים ובקטעים מן 'הקאנטוס', עבור בתרגומיו, במנשריו ובכתביו העיוניים, וכלה בראיונותיו, מכתביו ושידוריו ברדיו הפשיסטי של איטליה. לכל אלו נוסף נספח מקיף של דברי ביקורת, התייחסויות, רשימות ומאמרים – שנכתבו במהלך תשעה עשורים בידי אנשי ספרות עבריים – העוסקים בפאונד האיש, בפאונד המשורר, ובמשנתו. הוצאת 'דחק - לספרות טובה', 2014, עורך: יהודה ויזן.
האלף־בית של הקריאה, מאנגלית: יהודה ויזן. דחק, סדרת דרש לכתבי מופת בפואטיקה ואסתטיקה, 2024.
לקריאה נוספת

נתן זך, אימג'יזם ווורטיציזם. נכתב ב-1976 בעבור האנתולוגיה: Modernism: A Guide to European Literature של הוצאת Penguin Books ובו הוא מסכם את עיקרי מחקר עבודת הדוקטור שלו. המאמר הופיע בעברית ב-2010, בהוצאת "עמדה", ב"סדרת דחק לספרות טובה", (תרגם מאנגלית: יהודה ויזן).
משה רון, מלכות ומכולת, כסף ואמת: אורי צבי גרינברג ועזרא פאונד, בתוך: ממתכת השכל חצוב, קובץ מחקרים ביצירת אורי צבי גרינברג (עורך: חנן חבר), ירושלים: מוסד ביאליק, תשס"ט, עמ' 49–60.
אלן גינסברג מראיין את עזרא פאונד, 'דחק' כתב עת לספרות טובה, כרך א'. 2011 עברית: יהודה ויזן.
עזרא פאונד – א-ב של הקריאה - פרקים 6-7 (מאנגלית: יהודה ויזן), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ז', 2016.
Ezra Pound, Impact: Essays on Ignorance and the Decline of American Civilization, H. Regnery Co., 1960 (הספר בקטלוג ULI)
K. K. Ruthven, Ezra Pound as Literary Critic, Routledge, 1990 (הספר בקטלוג ULI)
Leon Surette, The Birth of Modernism: Ezra Pound, T.S. Eliot, W.B. Yeats, and the Occult, McGill-Queen's University Press, 1993 (הספר בקטלוג ULI)
Ira Bruce Nadel, The Cambridge Introduction to Ezra Pound, Cambridge University Press, 2007 (הספר בקטלוג ULI)
Ira Bruce Nadel, Ezra Pound in Context, Cambridge University Press, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
Michael Alexander, The Poetic Achievement of Ezra Pound, Edinburgh University Press, 2010 (הספר בקטלוג ULI)
Miranda B. Hickman (ed.), One Must Not Go Altogether with the Tide: the Letters of Ezra Pound and Stanley Nott, McGill-Queen's University Press, 2011 (הספר בקטלוג ULI)
Frances Dickey, The Modern Portrait Poem from Dante Gabriel Rossetti to Ezra Pound, University of Virginia Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Catherine E. Paul, Fascist Directive: Ezra Pound and Italian Cultural Nationalism, Liverpool University Press, 2016 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  הבוגדים האמריקנים לדין, הצופה, 19 בנובמבר 1942
↑  עזרא פאונד בשבי, דבר, 7 במאי 1945
↑  משורר עזרא פאונד משוגע ?, משמר, 30 בינואר 1946
↑  עמנואל כ"ץ, קרב איתנים סביב משורר בוגד, הַבֹּקֶר, 24 במאי 1946
↑  גבריאל צפרוני, המסע לשחרור פאונד, הַבֹּקֶר, 15 באפריל 1958
↑  המשורר עזרא פאונד ישוחרר בקרוב, למרחב, 26 במרץ 1958
↑  מת המשורר עזרא פאונד, מעריב, 2 בנובמבר 1972
↑  משה דור, אנטישמי, בוגד ומשורר גדול.., מעריב, 3 בנובמבר 1972
↑  עמנואל ברמן, הפולמוס בארה"ב סביב עזרא פאונד, דבר, 16 במרץ 1973
↑  פאונד והמשטר הפשיסטי, מעריב, 19 בנובמבר 1976
↑  פאונד - אנטישמי עד הסוף, מעריב, 19 בינואר 1979
↑  בוועדת הפרס ישבו בין השאר המשוררים ת"ס אליוט וויסטן יו אודן
↑  פרס ספרותי אמריקאי לספר שירים אנטישמי, קול העם, 23 באוגוסט 1949
↑  פרס ספרותי למשורר אנטישמי, על המשמר, 23 באוגוסט 1949
↑  י.ל.טלר, השערוריה הספרותית באמריקה, מעריב, 26 באוגוסט 1949
↑  נחום מליץ, פרס למשורר פשיסטי, דבר, 30 באוגוסט 1949
↑  הוא אנטישמי אך בעל כשרון כזה..., על המשמר, 16 בספטמבר 1949
↑  א. אבירם, פולמוס עזרא פאונד, הַבֹּקֶר, 7 באוקטובר 1949
↑  הופסק מתן פרסים על ידי ספריית הקונגרס האמריקאי, חרות, 10 בנובמבר 1949
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266592205171  PLWABN: 9810659366005606  BIBSYS: 90069907  BNC: 000047377  BNE: XX1146129  BnF: cb119204669 (data)  CANTIC: a10449589  CiNii: DA0056536X  GND: 118596039  ICCU: CFIV010952  ISNI: 0000 0001 1608 7663  LCCN: n78097014  LNB: 000045714  MusicBrainz: dfa199c1-ff92-409a-ad01-1e91c299e075  NARA: 10581148  NDL: 00453209  NKC: jn19990006663  NLA: 35430480  NLG: 65872  NLK: KAC201423913  NSK: 000050541  NTA: 068870795  RERO: 02-A003708397  SELIBR: 206395  SNAC: w6650f4k  SUDOC: 027341445  Trove: 950114  ULAN: 500324336  VcBA: 495/97649  VIAF: 24606774   WorldCat (עם VIAF): 24606774 
תמונת המעצר של פאונד
מרי לין רייסקוב

| --- | --- |

רייסקוב בהקרנה של פרקי הסיום של העונה השביעית של "24", 2009
 לידה:  22 ביוני 1971 (בת 53) מישיגן, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  Trenton High School  College for Creative Studies 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרי לין רייסקוב (באנגלית: Mary Lynn Rajskub; נולדה ב-22 ביוני 1971) היא שחקנית וקומיקאית אמריקאית, הידועה בעיקר בזכות גילום הדמות קלואי או'בריאן בסדרה "24" של רשת FOX.