stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הפוש הטוב ביותר
הערות שוליים

↑  "US artists lead MTV Europe awards". BBC News. 21 בספטמבר 2009. נבדק ב-19 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "We Announce Our First Two Performers: Katy Perry & Linkin Park!". MTV Networks Europe. 20 בספטמבר 2010. אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2010. נבדק ב-21 בספטמבר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lady GaGa Leads 2011 MTV EMA Nominations". MTV UK. 19 בספטמבר 2011. נבדק ב-29 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hardie, Beth (17 בספטמבר 2012). "A total sex pot (Rihanna) and a sweet innocent lass (Taylor Swift) are going to have a fight". Daily Mirror. Trinity Mirror. נבדק ב-17 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "JUSTIN TIMBERLAKE, MACKLEMORE LEAD 2013 MTV EMA NOMINATIONS". MTV News. 17 בספטמבר 2013. נבדק ב-8 באוקטובר 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ehrlich, Brenna (16 בספטמבר 2014). "2014 MTV EMA Nominations: Get The Full List". MTV. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Szalai, George (15 בספטמבר 2015). "Taylor Swift Leads MTV EMAs With 9 Nominations". Billboard. נבדק ב-4 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "justin bieber & beyoncé lead the 2016 mtv ema nominations – see the full list!". MTV UK. נבדק ב-19 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Here Are All the Winners From the 2017 MTV EMAs". Billboard. נבדק ב-12 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2018 MTV EMA WINNERS: SEE THE FULL LIST". MTV. נבדק ב-4 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ARIANA GRANDE, BILLIE EILISH, LIL NAS X, AND MORE: THE 2019 EMA NOMINATIONS ARE HERE". MTV. נבדק ב-3 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "READY, SET, VOTE! THE 2020 MTV EMA NOMINEES ARE HERE!". MTV Networks Europe. 6 באוקטובר 2020. נבדק ב-6 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Max Pilley, Here are all the winners from the 2024 MTV EMAs, NME, ‏2024-11-10 (באנגלית בריטית)
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה |
| --- | --- | --- |
| טקסים | 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| קטגוריות מרכזיות | שיר • קליפ • שיתוף פעולה • אמן • מופע החדש • פופ • אלקטרוני • רוק • אלטרנטיבי • היפ הופ • לטיני • ‏R&B • מופע חי • מופע הפוש • מעריצים הגדולים ביותר • קיי פופ • וידאו קליפ למטרה טובה • הקליפ הארוך הטוב ביותר • מופע המטהוורס הטוב ביותר |  |
| קטגוריות אזוריות | אוסטרליה • אפריקה • בלגיה • ברזיל • קנדה • קריבי • צרפת • גרמניה • סין • הונגריה • הודו • ישראל • איטליה • יפן • קוריאה • אמריקה הלטינית – צפון • אמריקה הלטינית – מרכז • אמריקה הלטינית – דרום • הולנד • ניו זילנד • המדינות הנורדיות • פולין • פורטוגל • רוסיה • דרום מזרח אסיה • ספרד • שווייץ • בריטניה ואירלנד • ארצות הברית |  |
| קטגוריות עבר | אלבום • זמר • זמרת • מראה • עולמי • להקה • אייקון עולמי |  |
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הקיי-פופ הטוב ביותר

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, ג'ימין
 תיאור:  אמן הקיי-פופ הטוב ביותר
 מדינה:  אירופה
 הגוף המעניק:  MTV
 תקופת הפרס:  2021–הווה (כ־3 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  BTS • ליסה (1)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  BTS • ליסה • טווייס (2)
 ema.mtv.tv
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הקיי-פופ הטוב ביותר מוענק מאז 2021. זוהי אחת מהקטגוריות האסיאתיות הנוכחיות של הטקס יחד עם המופע האסייתי הטוב ביותר (אנ') והמופע הקוריאני הטוב ביותר, אם כי הוא הפרס הראשון המתגמל אמנים במוזיקת הקיי-פופ כז'אנר מוזיקלי, ולא כלאום.
זוכים ומועמדים

† מציין זכייה בו זמנית בקטגוריית פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הקיי-פופ הטוב ביותר.
‡ מציין מועמדות בו זמנית בקטגוריית פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הקיי-פופ הטוב ביותר.
ראו גם

פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ הקיי-פופ הטוב ביותר
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע האסייתי הטוב ביותר (אנ')
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הקוריאני הטוב ביותר
הערות שוליים

↑  Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Max Pilley, Here are all the winners from the 2024 MTV EMAs, NME, ‏2024-11-10 (באנגלית בריטית)
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה |
| --- | --- | --- |
| טקסים | 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| קטגוריות מרכזיות | שיר • קליפ • שיתוף פעולה • אמן • מופע החדש • פופ • אלקטרוני • רוק • אלטרנטיבי • היפ הופ • לטיני • ‏R&B • מופע חי • מופע הפוש • מעריצים הגדולים ביותר • קיי פופ • וידאו קליפ למטרה טובה • הקליפ הארוך הטוב ביותר • מופע המטהוורס הטוב ביותר |  |
| קטגוריות אזוריות | אוסטרליה • אפריקה • בלגיה • ברזיל • קנדה • קריבי • צרפת • גרמניה • סין • הונגריה • הודו • ישראל • איטליה • יפן • קוריאה • אמריקה הלטינית – צפון • אמריקה הלטינית – מרכז • אמריקה הלטינית – דרום • הולנד • ניו זילנד • המדינות הנורדיות • פולין • פורטוגל • רוסיה • דרום מזרח אסיה • ספרד • שווייץ • בריטניה ואירלנד • ארצות הברית |  |
| קטגוריות עבר | אלבום • זמר • זמרת • מראה • עולמי • להקה • אייקון עולמי |  |
וילהלם מגנוס

| --- | --- |

 לידה:  5 בפברואר 1907 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  15 באוקטובר 1990 (בגיל 83) ניו יורק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Hans Heinrich Wilhelm Magnus 
 ענף מדעי:  תורת החבורות, פיזיקה מתמטית, מתמטיקה, קומבינטוריקה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פיירלאון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן (1926)  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט (1930) 
 מנחה לדוקטורט:  מקס דן 
 מוסדות:  אוניברסיטת גטינגן (1930–1932)  אוניברסיטת קניגסברג (1944–1945)  אוניברסיטת גטינגן (1946–1947)  המכון הטכנולוגי של קליפורניה (1948–1950)  טלפונקן (1939–1944)  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט (1933–1938)  אוניברסיטת קניגסברג (1939–1939)  מכון קורנט למדעים מתמטיים (1950–1973)  בית ספר טנדון להנדסה באוניברסיטת ניו יורק (1973–1978) 
 תלמידי דוקטורט:  Donald Solitar, Ada Peluso, Donald McCarthy, Sidney Lieberman, Peter F. Stebe, Orin Nathaniel Chein, Herbert J Bernstein, Dennis Edward Enright, Robert Allen Katz, Joan Landman Dyer, Emanuel Fischer, Arthur Steinberg, Bruce Chandler, Jane Matthews, Martin Segal, Seymour Bachmuth, Carl Weinbaum, David Lewis Jagerman, John Fletcher Ledlie, Samuel Poss, Esther Lowy, Karen Ginsburg, Benjamin Fine, Betty Jane Gassner, Leslie Eli Blumenson, Stanley Winkler, Joan Gottlieb Landman, James Welles Briggs, Nancy E. Zumoff, Dennis Spellman, Robert Horowitz, Richard D. Feuer, David B. Cohen, Henry William Levinson, Albert Drillick, Daniel Franklin Stork, Harvey Kushner, Karen Norma Frederick, David Lawrence Fox, George Bachman, Jacques Lewin, Elvira Rapaport Strasser, Marvin Dennis Tretkoff, Anastasia J. Czerniakiewicz-Kerzman, Stanley Preiser, Kathryn F. Kuiken, John O'Farrell Stevenson, Jr., Ruth Rebekka Struik, Harry Hochstadt, Herbert Keller, Seymour Lipschutz, Edna Grossman, Robert C. Brigham, Phillip Gold, Diane J. Forastiero, Patrick John Socci, Eugene Pflumm, Donald LaBudge, Bernard Sohmer, Nathan Newman, John Mariani, Martin Greendlinger, Bernard Werner Levinger, Richard Rosenthal, Leon Kotin, Irving J. Epstein, Carol Tretkoff, Charles Roy Traina, Frederick Sleator, Morton Hellman, David I. Epstein, Abe Shenitzer, ג'ואן בירמן, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1969) 
 בן או בת זוג:  גרטרוד מגנוס 
 
וילהלם מגנוס (בגרמנית: Hans Heinrich Wilhelm Magnus;‏ 5 בפברואר 1907, ברלין – 15 באוקטובר 1990, ניו רושל) היה מתמטיקאי גרמני-אמריקאי שהתמחה בחקר אלגבראות לי, פונקציות אליפטיות וריצופים של המישור.
ביוגרפיה

וילהלם מגנוס נולד בברלין ובשנת 1931 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת גתה בפרנקפורט בה הוא למד אצל מקס דן. בשנים 1933–1938 הוא היה חבר סגל של האוניברסיטה. בעקבות סירובו להצטרף לשורות המפלגה הנאצית הוא פוטר מהאוניברסיטה ולא היה יכול לקבל משרה אחרת במסגרת אוניברסיטאית, לכן הוא עבד ב"טלפונקן". רק בשנת 1947 הוא התקבל לאוניברסיטת גטינגן ומונה לפרופסור.
בשנת 1948 וילהלם מגנוס היגר לארצות הברית והיה בין מובילי "Bateman Manuscript Project". במקביל הוא לימד במכון הטכנולוגי של קליפורניה. בשנת 1950 הוא התקבל לאוניברסיטת ניו יורק ועבד בה עד לשנת 1973. בשנת 1978 הוא יצאה לגמלאות והמשיך להתגורר בארצות הברית.
הוא הדריך סטודנטים רבים בעבודת הדוקטורט לרבות ג'ואן סילביה ליטל בירמן, אדנה גרוסמן וסיימור ליפשיץ.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לקליפ הטוב ביותר

| --- | --- |

טיילור סוויפט, הזוכה בפרס בשנים 2022–2024
 הגוף המעניק:  MTV
 תקופת הפרס:  1994–הווה (כ־30 שנה)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  קייטי פרי, ג'אסטיס, מאסיב אטאק וטיילור סוויפט (2)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  טיילור סוויפט (6)
 ema.mtv.tv
פרס המוזיקה של MTV אירופה לקליפ הטוב ביותר הוא קטגוריית פרסים המוענקת בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. הפרס הוענק לראשונה בשנת 1994 תחת השם הבמאי הטוב ביותר, שהוענק לשיר "Hobo Humpin' Slobo Babe" של להקת וייל. זהו הפרס היחיד בטקס - למעט פרסים מיוחדים - שהזוכה בו נבחר על ידי MTV, ולא על ידי הקהל. "Hey Ya!", "Born This Way" ו"Havana" הם הקליפים היחידים שזכו גם בשיר הטוב ביותר. האמנים עם רוב הזכיות הם קייטי פרי, ג'סטיס ומאסיבי אטאק עם שתי זכיות כל אחד. פרי וביונסה הם האמנים עם הכי הרבה מועמדויות, עם חמש כל אחת. קנדריק לאמאר וטיילור סוויפט הם המבצעים היחידים שזכו בפרס על קליפ שהם ביימו: לאמאר על "Humble" בשנת 2017 וסוויפט על "ME!" בשנת 2019.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
ראו גם

פרס הווידאו קליפים של MTV לקליפ השנה
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן האלטרנטיבי הטוב ביותר

| --- | --- |

הזוכים בפרס לשנת 2024,‏ Imagine Dragons
 תקופת הפרס:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן האלטרנטיבי הטוב ביותר מוענק מאז 1997.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
היילי ויליאמס מפאראמור ולנה דל ריי הן הזמרות היחידות שזכו יותר מפעם אחת.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הטוב ביותר

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, ליאם גלאגר
 תקופת הפרס:  1994–הווה (כ־30 שנה)
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הטוב ביותר מוענק מאז שנת 1994. במהלך הטקס של 2002 הקטגוריה הופרדה, ויצרה פרס נוסף ששמו פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן הרוק הכבד הטוב ביותר. הקטגוריה פעלה זמן קצר במהלך הטקסים של השנים 2007 ו-2008, לפני שחזרה לשמה המקורי במהלך השנה שלאחר מכן. לינקין פארק מחזיקה הכי הרבה ניצחונות, עם חמישה, ואחריה קולדפליי עם ארבעה.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן האלקטרוני הטוב ביותר

| --- | --- |

קלווין האריס, הזוכה בפרס לשנת 2024
 תקופת הפרס:  1994–הווה (כ־30 שנה)
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן האלקטרוני הטוב ביותר נקרא במקור הדאנס הטוב ביותר והוענק לראשונה בשנת 1994 עד שנת 2003. זו הייתה אחת משתי קטגוריות הז'אנר המקוריות שנוספו לטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה באותה שנה. הזוכים הגדולים בקטגוריה זו היו הפרודיג'י עם ארבעה פרסים. הקטגוריה חזרה בשנת 2012, בה שונה שמה לתוארה הנוכחי.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
רוטיודון

| רוטיודון |
| --- | --- |
 
תקופה
טריאס עליון 225 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פיטוזאורים
משפחה:: פיטוזאוריים
סוג:: רוטיודון
מינים
 Rutiodon carolinensis  Rutiodon manhattanensis
שם מדעי
 Rutiodon ‏Emmons, 1856

רוטיודון (שם מדעי: Rutiodon; מילולית: "שן מקומטת") הוא סוג של זוחל דומה לתנין שחי בתור הטריאס במזרח אמריקה הצפונית. המאובנים נמצאו בניו יורק, ניו ג'רזי וצפון קרוליינה. למרות הדמיון החיצוני לתנין הוא השתייך לסדרה פייטוזאורים שלא קרובה לאף זוחל מודרני. מבני הסוג נמצאו 2 מינים.
מאפיינים

אורכו של זוחל זה הגיע ל-3–8 מטר והוא דמה במראהו לתנין גדול, עם לסת צרה כמו של גוויאל אך לעומת התנינים הקיימים היו לו פתחי נשימה בקצה הגולגולת, קרוב לעיניים. קצה הלסת העליונה שלו בלטה בקשת מעלה. גבו, זנבו וצלעותיו של התנין כוסו באוסטאודרמים (לוחות עצם). ממבנה שיניו החדות אך הקטנות, נראה שהיה אוכל בעיקר דגים אך היה יכול גם לצוד בעלי חיים יבשתיים, כמו תנין רגיל.
יצור זה היה מהגדולים שבטורפי הטריאס והיה יכול לתפוס בעל חיים איטי או לא זהיר ששתה בקרבתו. הוא נכחד כנראה לאחר שהתחרות עם הדינוזאורים הייתה קשה מדי.
בתרבות

זוחל זה הופיע בסדרה כשהדינוזאורים שוטטו באמריקה.
יוסי אמיתי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בינואר 1938 (בן 86) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  מזרחנות מדע המדינה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  עמי איילון (היסטוריון) 
 מוסדות:  המחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב  המרכז האקדמי הישראלי בקהיר 
 תרומות עיקריות
 חקר הסכסוך הערבי-ישראלי חקר יחסי ישראל-מצרים
 
יוסי אמיתי (נולד ב-10 בינואר 1938) הוא מזרחן וחוקר מדע המדינה, שימש כמרצה במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת בן-גוריון בנגב וכמנהל המרכז האקדמי הישראלי בקהיר.
ביוגרפיה

נולד בתל אביב למשפחה צברית ותיקה ממייסדי העיר פתח תקווה, אמיתי עצמו דור רביעי בארץ. בצעירותו הצטרף לקיבוץ גבולות ושימש גם כמזכיר הקיבוץ במהלך השנים. אמיתי מתגורר בקיבוץ עד היום. את שלושת תאריו האקדמיים קיבל באוניברסיטת תל אביב בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70. את עבודת הדוקטורט כתב בהנחיתו של ההיסטוריון עמי איילון.
בשנת 1988 זכה במלגת הוראה של תוכנית פולברייט, ולימד קורסים בהיסטוריה של המזרח התיכון בעת החדשה בגטיסבורג קולג', בפנסילווניה, ארצות הברית. באותה שנה גם פרסם את ספרו "עמדותיה של מפ"ם בסוגיות ערביי ישראל, 1954-1948", בספר חשף שמפ"ם הייתה מעורבת בפעולות של גירוש והרס כפרים ערבים במלחמת העצמאות ואחריה, אף על פי שטענה בפומבי נגדם, ואף על פי שדגלה באידאולוגיה של אחוות עמים. חלק ניכר מהחומרים לספר מצא אמיתי בארכיונו של חבר מפ"ם, המזרחן אהרן כהן, שנפטר ב-1980, שאסף ותיעד את ההיסטוריה של המפלגה.
בין השנים 1997–2001 שימש כמנהל המרכז האקדמי הישראלי בקהיר.
במשך השנים פרסם אמיתי, מספר ספרים, ועשרות רבות של מאמרים אקדמיים ומאמרי דעה, בעיתונים וכתבי עת שונים, בין השאר: בכתבי העת הדים, עמדה ומטען, בעיתון "הארץ", ובאתרים הגדה השמאלית והעוקץ. אמיתי דובר ערבית ברמה גבוהה ועוסק גם בתרגום מאמרים לעברית ולערבית. במהלך השנים יצר קשרי ידידות עם אינטלקטואלים ערבים דוגמת נגיב מחפוז, ורבים אחרים.
פעילות פוליטית

בשנות ה-60 היה חבר מפ"ם ועורך כתב העת "חותם", ביטאון החטיבה הצעירה של המפלגה, שהוציא לאור עיתון המפלגה על המשמר. בשנת 1969, היה ממובילי הפורשים ממפ״ם על רקע ההתנגדות להצטרפות המפלגה למערך השני עם מפלגת העבודה והיה ממייסדי תנועת המחאה שמאל ישראלי חדש. על רקע זה פוטר מ"על המשמר" ומתפקיד עורך "חותם". בבחירות לכנסת השמינית שנערכו בדצמבר 1973, הוצב במקום השלישי במפלגת מר"י מחנה רדיקלי ישראלי של אורי אבנרי, שלא עברה את אחוז החסימה.
בשנת 1972 היה פעיל במאבק נגד גירוש הבדואים מפתחת רפיח.
בשנת 1973 היה פעיל במאבק של עקורי איקרית ובירעם לחזור לכפרם, לאחר שהממשלה הוציא צו סגירה חדש לאזור, למורת הבטחות קודמות להחזיר את העקורים. במאי 1973 השתתף בוועידת בולוניה, מפגש של פעילי שלום ישראלים וערבים.
לאחר התפרקות תנועת "שמאל ישראלי חדש" היה היה ממייסדי כתב העת עמדה ב-1974.
בין יוני 1974 לדצמבר 1975 היה אמיתי שותף, לצד לובה אליאב, אורי אבנרי, עמוס קינן, מתי פלד, יעקב ארנון, מאיר פעיל, דוד שחם, אליהו אלישר ואחרים להקמת "המועצה הישראלית למען שלום ישראלי-פלסטיני", ששמה לה למטרה "להשפיע על ממשלת רבין" לנקוט יוזמות מדיניות מול הפלסטינים.
בשנת 1976 הצטרף למשלחת של פעילי שלום, שארגן לובה אליאב, שנפגשה עם עיסאם סרטאווי, ממנהיגי הפת"ח בפריז ביולי ובספטמבר 1976. במהלך אותה שנה היה גם מעורב בפעולות מחאה נגד ההפקעה והפינוי של פתחת רפיח לטובת הקמת התנחלויות, ונגד ההתנחלות בכפר קדום. במסגרת המחאה ארגן עם אחרים את "מדרשת השלום", כינוס של סופרים ואנשי רוח שהיה מגיעה לנוקדות ההתנחלות במטרה לעורר את דעת הקהל.
בשנת 1977 היה פעיל במפלגת מחנה של"י. בשנת 1984 לקראת הבחירות לכנסת האחת-עשרה הצטרף עם מספר פורשים משל"י לרשימה המתקדמת לשלום.
ביוני 1983 היה אמיתי בין מארגני מפגש בתל אביב לזכרו של עיסאם סרטאווי (שנרצח חודשיים קודם ושאתו פגש ב-1976).
פרסומים > ספרים

עיתונות תחת כיבוש - העיתונות היומית הפלסטינית 1977-1968, המכון היהודי-ערבי, גבעת חביבה, 1986.
גבולות חלוצת המצפים בנגב, גבולות, 1987.
אחוות עמים במבחן - עמדותיה של מפ"ם בסוגיות ערביי ישראל, 1954-1948, הוצאת צ'ריקובר, תל אביב 1988.
מצרים וישראל - מבט משמאל: השמאל המצרי והסכסוך הערבי-ישראלי 1947-1978, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, 2002
פרסומים > מאמרים

יוסי אמיתי, "היישוב הערבי בישראל – תמורות ומגמות",הדים, כ"ח, 72 (ינואר 1963)
יוסי אמיתי, אש"ף התלת מימדי, עמדה, 1 בדצמבר 1974
יוסי אמיתי, "מדינות ערב ומלחמת ארץ ישראל 1945 - 1948: ממעורבות מדינית להתערבות צבאית", המכון לחקר ולימוד המזרח התיכון, אוניברסיטת חיפה, 1976
יוסי אמיתי, כנפול לפני בני-עוולה, עמדה, 1 בספטמבר 1978
יוסי אמיתי, "קופת השרצים" של בסאם שכעה, דבר, 2 בדצמבר 1979
יוסי אמיתי, "אחוות פועלים - אגודה שנוסדה ב 1930 ביוזמת פועלי ציון שמאל לצורך ארגון משותף לפועלים יהודים וערבים בא"י", עיתון 77 לספרות ולתרבות, (1983) 37 עמ' 42–47.
יוסי אמיתי, "המיעוט הערבי בישראל: שנות הממשל הצבאי, 1966-1948", בתוך אניטה שפירא (עורכת), עצמאות: 50 השנים הראשונות, ירושלים 1998.
יוסי אמיתי, שלום וביטחון לתושבי הנגב המערבי, באתר "העוקץ", 17 בספטמבר 2014
יוסי אמיתי, ארבעים שנה לביקור סאדאת: דיון ביקורתי, באתר "העוקץ", 1 בפברואר 2018
יוסי אמיתי, פלסטינים זה לא רק אנטישמיות. יש להם סיפור, באתר ynet, 22 ביוני 2020
יוסי אמיתי, אסור שהמשותפת תתפרק. למען הפלסטינים וגם למען היהודים, באתר "שיחה מקומית", 19 בינואר 2021
הערות שוליים

↑  חיים ברעם, קריאות - מגרשים את ערביי לוד, רוצים את ערביי רמלה - "אחוות עמים במבחן", מפ"ם 1954-1948, עמדות בסוגיית ערביי ארץ־ישראל, יוסי אמיתי; צ'ריקובר, כל העיר, 26 באוגוסט 1988
↑  טרגדיה ושמה מפ"ם, "העולם הזה", גיליון 2666 מ-5 באוקטובר 1988, עמוד 14
↑  יוסי אמיתי, חוסני מובארק בעת נעילת שער, באתר "העוקץ", 6 במרץ 2020
↑  יוסי אמיתי, מפגש בלתי אמצעי עם חוכמת הרחוב, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2006
↑  נסגר "חותם", דבר, 12 ביוני 1969
↑  טל אלמליח, אנשי האתמול: הקיבוץ הארצי-השומר הצעיר ומפ״ם, 1977-1956, האוניברסיטה הפתוחה ומכון בן-גוריון לחקר ישראל והציונות, אוניברסיטת בן-גורין בנגב, 2018, עמוד: 294
↑  רשימת מר"י לכנסת, "העולם הזה", גיליון 1895 מ-26 בדצמבר 1973, עמוד 32
↑  חזרה למקום הפשע, "העולם הזה", גיליון 2319 מ-10 בפברואר 1982, עמוד 5
↑  למען איקרית לא נחושה, "העולם הזה", גיליון 1876 מ-15 באוגוסט 1973, עמוד 18
↑  הרוח של בולוניה, "העולם הזה", גיליון 1863 מ-16 במאי 1973, עמוד 18
↑  מ. מייזלס, ה"יונים" מתארגנים למען הפלשתינים, מעריב, 27 ביוני 1974;
חוגי ה"יונים" יקימו מועצה צבורית משותפת, מעריב, 30 ביוני 1974
↑  עמוס שיפריס, ישראל גלילי : שומר המסד ונוטה הקו, יד טבנקין - המרכז המחקרי, רעיוני, תיעודי ומוזיאלי של התנועה הקיבוצית, 2010, עמוד: 407
↑  האם תחזור מדרשת־השלום לקדום?, עמדה, 1 באפריל 1976
'מוקד':נצא ,מקדום' שיצא "גוש־אמונים", מעריב, 18 בינואר 1976
↑  אירועי שלי - חוגי בית ואספות, "העולם הזה", גיליון 2067 מ-13 באפריל 1977, עמוד 23
↑  תרגיל באזרחות, "העולם הזה", גיליון 2443 מ-27 ביוני 1984, עמוד 15
↑  סמל אסור, "העולם הזה", גיליון 2388 מ-8 ביוני 1983, עמוד 15
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278019905171  LCCN: n88231795  VIAF: 10079329   WorldCat (עם VIAF): 10079329
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן ההיפ הופ הטוב ביותר

| --- | --- |

הזוכה בפרס לשנת 2024, אמינם
 תקופת הפרס:  1997–הווה (כ־27 שנים)
פרס המוזיקה של MTV אירופה לאמן ההיפ הופ הטוב ביותר מוענק מאז 1998. הפרס נקרא במקור אמן הראפ הטוב ביותר, שמו שונה לכינויו הנוכחי ב-1999. אמינם זכה בפרס זה תשע פעמים.
זוכים ומועמדים

הזוכים רשומים ראשונים ובאותיות מודגשות.
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע החי הטוב ביותר

| --- | --- |

טיילור סוויפט, הזוכה בפרס לשנים 2023–2024
 הגוף המעניק:  MTV
 תקופת הפרס:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  טיילור סוויפט (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  ליידי גאגא, אד שירן וביונסה (6)
פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע החי הטוב ביותר הוא פרס המוענק בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה. הוא הוענק לראשונה בשנת 1995, בו זכתה טייק ד'את עבור Nobody Else Tour שנמשך ממרץ עד אוקטובר 1995. U2, אד שירן, BTS הם שיאני הזכיות בקטגוריה, עם כשתי זכיות לכל אמן.
שיאני זכיות ומועמדויות > זכיות

3 זכיות: טיילור סוויפט
2 זכיות: U2, אד שירן, BTS
שיאני זכיות ומועמדויות > מועמדויות

6 מועמדויות: ליידי גאגא, אד שירן, ביונסה
5 מועמדויות: קולדפליי, טיילור סוויפט
4 מועמדויות: U2, מיוז, פו פייטרס, גרין דיי, קייטי פרי
3 מועמדויות: ג'סטין טימברלייק, פינק
2 מועמדויות: בון ג'ובי, רד הוט צ'ילי פפרז, לינקין פארק, קינגס אוף ליאון, ברונו מארס, BTS, דה ויקנד, טראוויס סקוט, אדל
הערות שוליים

↑  Gil Kaufman, Taylor Swift, Olivia Rodrigo and SZA Lead 2023 MTV EMAs Nominations: See List, בילבורד, ‏4 באוקטובר 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  Max Pilley, Here are all the winners from the 2024 MTV EMAs, NME, ‏2024-11-10 (באנגלית בריטית)
| פרסי המוזיקה של MTV אירופה |
| --- | --- | --- |
| טקסים | 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| קטגוריות מרכזיות | שיר • קליפ • שיתוף פעולה • אמן • מופע החדש • פופ • אלקטרוני • רוק • אלטרנטיבי • היפ הופ • לטיני • ‏R&B • מופע חי • מופע הפוש • מעריצים הגדולים ביותר • קיי פופ • וידאו קליפ למטרה טובה • הקליפ הארוך הטוב ביותר • מופע המטהוורס הטוב ביותר |  |
| קטגוריות אזוריות | אוסטרליה • אפריקה • בלגיה • ברזיל • קנדה • קריבי • צרפת • גרמניה • סין • הונגריה • הודו • ישראל • איטליה • יפן • קוריאה • אמריקה הלטינית – צפון • אמריקה הלטינית – מרכז • אמריקה הלטינית – דרום • הולנד • ניו זילנד • המדינות הנורדיות • פולין • פורטוגל • רוסיה • דרום מזרח אסיה • ספרד • שווייץ • בריטניה ואירלנד • ארצות הברית |  |
| קטגוריות עבר | אלבום • זמר • זמרת • מראה • עולמי • להקה • אייקון עולמי |  |
יאיר קוטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בדצמבר 1927 פלשתינה (א"י) המנדט הבריטי
 פטירה:  25 במאי 2016 (בגיל 88) תל אביב-יפו, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1953–2016 (כ־63 שנים)
 עיסוק:  עיתונאי, פובליציסט, מחבר
 מעסיק:  הארץ 
 
יאיר קוטלר (14 בדצמבר 1927 – 25 במאי 2016) היה עיתונאי-תחקירן, פובליציסט ומחבר ישראלי.
ביוגרפיה

קוטלר עבד כעיתונאי ב"הארץ" משנת 1953. בשנת 1967 היה כתב לענייני תחבורה ובהמשך 1967 היה כתב "הארץ" בארצות הברית. בדצמבר 1967 נקרא על ידי גרשום שוקן לשמש כמזכיר המערכת של העיתון. קוטלר מונה ב-1 במרץ 1968 לסגנו הרשמי של שוקן. הוא פתח במהפכה ארגונית ועיצובית, שטילטלה את הארץ עד היסוד. בשנתו הראשונה בתפקיד הוחלפו כמעט מחצית מהעורכים, וכותבים חדשים רבים הצטרפו להארץ. קוטלר ערך גם שינוי עמוק בעמוד האדיטוריאלי וחילק את העיתון לשני חלקים. עורכים וכתבים ב"הארץ" מחו בחריפות לפני שוקן על התנהלותו העצמאית של קוטלר, ושבתאי טבת ושוויצר אף הגישו מכתבי התפטרות. הם גם ארגנו מחאה המונית של קוראים, עצומה של מנויים הדורשים להחזיר את הגלגל לאחור. אולם שוקן החליט לתמוך בשינויים, והמחאות פסקו.
קוטלר הקים במסגרת מחלקת החדשות תת-מחלקה שהתמחתה בתחקירים, ושאותה ניהל בעצמו. הוא המציא את המונח "תחקיר הארץ", שהועתק אחר כך על ידי מוסף "ידיעות אחרונות" ל"תחקיר 7 ימים". כעבור שנה ביקש קוטלר לשלב ב"הארץ" מוסף יומי, שיוקדש בכל יום בשבוע לנושא אחר: ספורט ביום ראשון, גידול ילדים ביום שני, כלכלה ביום שלישי, תרבות ביום רביעי ובידור ביום חמישי. ההצעה זכתה לתמיכת ההנהלה המסחרית ומחלקת המודעות, אולם שוקן התנגד לה בטענה שהעיתון יהפוך לגדול מדי וקשה לשליטה. ההצעה התגלגלה לעיתון "מעריב" כאשר חבר הנהלת המערכת הוותיק של "הארץ", אריה גלבלום, עבר לשורותיו. "מעריב" מיהר ליישם את הרעיון המקורי של קוטלר.
בהמשך הידרדר מעמדו של קוטלר בעיתון ובאביב 1971 הוא שב להיות כתב, ובעיקר פרסם ראיונות. בשנת 1976 הגיע סכסוך שלו עם שוקן למועצת העיתונות. במאי 1978 פנה לבית המשפט כנגד עורך הארץ בדרישה שלא לפרסם מאמר עם ראיון שלו עם יגאל ידין, שנערכו בו קיצוצים ושינויים שהוא מתנגד להם. לפי כתב הבקשה לבית המשפט, העורך מחק 17 אחוז של המאמר, במונחים כמותיים של שורות דפוס. בתגובה אמר שוקן שקוטלר אינו פרשן אלא מראיין, ומכיוון שכלל בדבריו פרשנות פוליטית, הדברים קוצרו. הארץ לא פרסם את הראיון המצונזר והגיש בקשה לבית המשפט לבטל את הצו. ב-26 באוגוסט 1978, המאמר המלא פורסם כמודעה במעריב באישור שלום רוזנפלד, העורך הראשי, חרף טענה של הארץ כי הראיון המלא "שייך" לו. בדיון בבית המשפט המחוזי הודיע הארץ שהוא לא מעוניין יותר לפרסם את המאמר המקוצץ. בעקבות הסכסוך, פרש קוטלר מהארץ ועבר למעריב. הפרשה יצרה תקדים ראשון בדברי הימים של העיתונות העברית בישראל בעניין זכויות יוצרים של עיתונאי מול העורך שלו בעיתון.
לאחר מספר שנים הסתכסך עם אנשים במערכת של מעריב ועבר בשנת 1982 לכהן כעורך ראשי של המקומון התל אביבי של רשת "רחוב ראשי". לא חלף זמן רב וקוטלר פנה לבית המשפט בבקשה לצו מניעה נגד העיתון, לבל יופעלו עליו לחצים מפלגתיים. תקופה קצרה עבד קוטלר בגלובס, אולם לאחר שלא פרסמו כתבה ביקורתית שלו על יעקב לוינסון, עזב. בשנת 1985 ניהל מלחמת תלונות למועצת העיתונות עם מעריב. נפטר ב-25 במאי 2016, בגיל 88.
ביוגרפיה > משפחתו

בשנת 1955 התחתן עם תמר ליס, לה היה נשוי עד למותה ב-2008. אחיו הוא עודד קוטלר. בנו הוא בלש חוקר המשטרה, יואב קוטלר שהתפרסם לאחר שפיצח את מקרה הרצח של רוז פיזם.