stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איאולון גגושידזה

דוקטור איאוּלוֹן גָגוֹשִׁידזֶה (בגאורגית: იულონ გაგოშიძე; נולד ב-17 ביולי 1935) הוא ארכאולוג, איש אקדמיה ופוליטיקאי גאורגי שכיהן כשר לענייני הפזורה של גאורגיה מנובמבר 2007 ועד לדצמבר 2009. לאחר מכן הוא הוביל את המרכז לחקר הארכאולוגיה במינהלת נשיא גאורגיה כחוקר. גגושידזה ידוע בעיקר בזכות מחקריו על השרידים האחמניים בגאורגיה.
איאולון נולד בשנת 1935 בטביליסי. בשנת 1958 סיים כבוגר הפקולטה לארכאולוגיה באוניברסיטה הממלכתית של טביליסי. בשנת 1983 הוענק לו תואר דוקטור במדעים (PhD).
משנת 1968 עמד בראש משלחות ארכאולוגיות בישראל, קפריסין ואזרבייג'ן מחוץ לגאורגיה, ובערוץ כּסָאנִי (אנ'), סָמַדלוֹ (גאו'), דֶדוֹפּלִיסצקַארוֹ (אנ') ועוד בגאורגיה. בשנת 2004 הוא היה הארכאולוג המומחה של רשות העתיקות בנושא המנזר הגאורגי בירושלים, מנזר אום ליסאן.
בשנת 1991 הוא כיהן כמושל מצחתה, ומשנת 1995 הוא חבר אקדמיה באקדמיית גלאתי. בשנים 2004–2005 הוא כיהן כחבר מועצת העיר טביליסי. בנובמבר 2007 הוא מונה לשר לענייני הפזורה של גאורגיה.
איאולון חבר בסגל המוזיאון הלאומי הגאורגי, בחזקת חבר מחקר מוביל. בשנת 2005 הוא קיבל עיטור מסדר הכבוד של גאורגיה (אנ').
הערות שוליים

↑  רשות העתיקות: רשימת בעלי תפקידים
↑  תמר חורציה, Spanish delegation upbeat on Georgian business opportunities, 1 בדצמבר 2008. בכתבה צוין כי המשלחת הספרדית נפגשה עם שר המדינה של גאורגיה לענייני פזורה בנובמבר 2007.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ?? | גאורגיה שר לענייני הפזורה של גאורגיה   נובמבר 2007 - לדצמבר 2009  | הבא: מִירזָה דַווִיתִיאַנִי |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008115756505171  CiNii: DA06992669  GND: 1215236050  ISNI: 0000 0003 8475 3888  LCCN: n81001215  VIAF: 311428039   WorldCat (עם VIAF): 311428039
משה אביגדור עמיאל

| --- | --- |

הרב עמיאל בחנוכת בית המדרש בקיבוץ רודגס
 לידה:  1 באפריל 1882 י"ב בניסן תרמ"ב פורזבה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  27 במרץ 1945 (בגיל 62) י"ג בניסן תש"ה תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  ישיבת טלז, ישיבת וולוזי'ן, הקיבוץ של רבי חיים עוזר גרודזנסקי
 תקופת הפעילות:  1905 – 27 במרץ 1945 (כ־40 שנה) 
 רבותיו:  הרב שמעון יהודה הכהן שקופ, הרב חיים הלוי סולובייצ'יק, הרב חיים עוזר גרודזנסקי
 
 רב קהילת אנטוורפן (תר"פ–תרצ"ו)
 רב ראשי של תל אביב (מתרצ"ו - תש"ה)
 תפקידים נוספים:  רב ראשי 
 
הרב משה אביגדור עמיאל (י"ב בניסן תרמ"ב, 1 באפריל 1882 – י"ג בניסן תש"ה, 27 במרץ 1945) היה רב, סופר, דרשן, והוגה דעות, מראשי תנועת המזרחי והציונות הדתית. כיהן כרב בשווינציאן, גרייבו, וכרב קהילת שומרי הדת באנטוורפן, ולאחר מכן כרבה הראשי של תל אביב. מייסד ישיבת היישוב החדש, ורשת החינוך התלמודי. מחבר ספרים מקוריים בהלכה, באגדה ובמחשבה.
תולדות חייו

נולד בעיירה פורוזוב שבפלך גרודנה, רוסיה, כבנם הבכור של הרב יעקב-יוסף ורבקה. עד גיל שלוש-עשרה למד במסלולים המקובלים בעיירה ("חדר" ותלמוד תורה) ואצל אביו. בגיל שלוש-עשרה עבר ללמוד בישיבת טלז אצל הרב אליעזר גורדון, הרב שמעון יהודה הכהן שקופ (רבו המובהק), והרב יוסף יהודה לייב בלוך; עם הגעתו הקפיצוהו לכיתה השנייה, בה למדו בחורים בני שמונה-עשרה. בנעוריו היה מכונה "העילוי מפורוזוב" ו"העילוי מטלז". כעבור שלוש שנים עבר ללמוד בישיבת בריסק אצל הרב חיים הלוי סולובייצ'יק, ולאחר שנה ל"קיבוץ" בווילנה אצל הרב חיים עוזר גרודזנסקי, שם למד שלוש שנים וחצי. בן שמונה-עשרה נסמך לרבנות על ידי הרב שלמה הכהן מווילנה, ולאחר מכן על ידי הרב משה דקושבסקי מסלובודקה, הרב צבי הירש רבינוביץ מקובנה, והרבנים הרב מאיר שמחה הכהן והרב יוסף רוזין מדווינסק. בשנת תרס"ג, בגיל עשרים ואחת, נשא לאשה את מאשה ביילה בתו של משה לוי ניוויאזקי מביאליסטוק.
בגיל עשרים ושלוש, לאחר פטירת הרב פנחס רוזובסקי, מונה לרב בעיירה שווינציאן, והקים שם ישיבה שמנתה כמאה תלמידים. שמונה שנים אחר כך מונה לרב גרייבו (בגבול רוסיה–גרמניה), שם כיהן בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
לאחר דבריו בוועידה העולמית של המזרחי בתר"פ זומן לכהן כרב קהילת שומרי הדת באנטוורפן -בלגיה, תפקיד שבו כיהן בין השנים תר"פ–תרצ"ו (1920–1936). באנטוורפן הקים בית ספר דתי לאומי בשם 'תחכמוני', בית ספר לבנות, תלמוד תורה, ישיבה ועוד. על פעילותו הענפה ניתן ללמוד אף ממכתב שקיבל מהרב ישראל מאיר הכהן (החפץ חיים) בחודש אדר תרפ"ד.
בשנת תרצ"ג ביקר בארץ ישראל, ובין השאר נפגש עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק. לאחר פטירת הרב שלמה הכהן אהרונסון (אדר, תרצ"ה), רבה הראשי של תל אביב, הציע הרב יהודה ליב מימון שהרב עמיאל יקבל על עצמו את המשרה. ואכן בכ"א בטבת תרצ"ו (1936), לאחר שנבחר בהצבעה שבה גבר על הרבנים יצחק אייזיק הלוי הרצוג ויוסף דוב הלוי סולובייצ'יק, הגיע לכהן כרבה הראשי של תל אביב. בתל אביב הקים את ישיבת היישוב החדש הנקראת גם "ישיבת הרב עמיאל", את "רשת החינוך התלמודי", שנועדה לבעלי-בתים (ולא רק תלמידי חכמים), מפעל תורני בשם "כינוס סופרים" ומוסד "עזרת תורה" לתמיכה בתלמידי חכמים עולים. זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנים תש"א-תש"ג.
על אף טרדות רבות עקב עסקנותו הציבורית, הרב עמיאל הצליח לשקוד תדיר על תלמודו וחידושיו. במהלך חייו היו לו מבקרים חריפים, אך בד בבד ספרו "דרכי משה" התקבל בעולם הלומדים, וספרי הדרוש שלו שימשו דרשנים רבים.
בשנותיו האחרונות סבל ממחלת לב. בשבת הגדול תש"ה, אברכים בריונים הפריעו לדרשה שנשא, והוא נפל למשכב, ונפטר כעבור ימים ספורים בי"ג בניסן תש"ה (27 במרץ 1945).
על שמו נקראו: רחובות בתל אביב, בבני ברק, בירושלים (בשכונת קריית משה), פתח תקווה, נתניה, הרצליה וכפר סבא; ישיבת היישוב החדש בתל אביב; וכפר הנוער נוה עמיאל.
ב-1987 הוטבע בול דואר ישראלי עם דיוקנו.
יצירתו

הרב עמיאל היה סופר פורה, חוקר למדני, והוגה-דעות מקורי. כתביו מתאפיינים בסגנון בהיר, בהסברה מקורית, ובעומק מחשבה; ועוסקים בתחומים רבים של היהדות: הלכה ודרוש, מחשבה ועיון, דת ומוסר, בעיות רוחניות וחברתיות, ציונות וחינוך, מדיניות ושאלות השעה.
יצירתו > יצירתו ההלכתית

על דרכו בחקר ההלכה כתב הרב עמיאל:
בהיותי ילד בן שלש-עשרה, תלמיד הישיבה הקדושה בטלז, שהייתה כבר אז מפורסמת במהלך החדש שלה בתלמוד, והייתי תלמיד מקשיב לשיעורים של הרמי"ם הגדולים והמפוארים, שהיו מיוסדים בעיקר על ההבנה, על הסברא; התחלתי להרגיש כבר אז מה שלא הרגישו אולי הרמי"ם בעצמם. הם אמרו סברות בעניינים שונים, פעם בעניין פלוני ופעם בעניין אלמוני, על פי העניינים השונים שיש בכל מסכתא וגם פעמים מעניין לעניין באותו עניין, וכל פעם ופעם הדגישו את החידוש שבדבר. ואני בשכלי הילדותי התחלתי לתפוס, כי הרבה סברות שונות באמת נקודה מרכזית אחת להן, הן סובבים על ציר אחד וממקור אחד בתפיסה השכלית נחצבו. ואם כי הפרטים שלהן שונים, המה, אבל אפשר להכניסן תחת כללים קבועים. וככה התחלתי לכתוב כללים הגיוניים; וכשאך הייתי שומע איזו סברא מהם מיד הייתי עושה ממנה עוד כלל חדש
בספריו הרבים שחיבר בהלכה שאף להגיע לשיטה שלמה ואחידה בתחום הלימוד התלמודי בכלל והבנתו בפרט. לפיכך, אין חידושיו סוגיות נפרדות, אלא יש קשר מתמיד בין הפרקים והסימנים של קטעי ההלכה בספריו, המהווים יחדו בניין שלם בחקר ההלכה. ספרו המתודולוגי העיקרי הוא "ספר המדות לחקר ההלכה", הנותן שבע-עשרה מידות בדרכי ההיגיון של התלמוד, הכלולות בשלוש-מאות כללים יסודיים. קדמו לספרו שני ספרים המשמשים כמבוא לספרו הגדול, וכדוגמאות לתורת הפלפול, בהם משתדל להחזיר את דרך הלימוד של הראשונים: "דרכי משה - דרך הקודש", העוסק בענייני קודשים והפלאה, והספר "דרכי משה - דרכי הקנינים", העוסק בענייני ממונות, אישות, ועבדות.
לדברי הרב שלמה יוסף זוין, סברותיו-חקירותיו של הרב עמיאל, אותו כינה "אחד הרבנים החושבים המועטים בדור", הן בעצם בדמות דיוקנן של ישיבות ליטא שבדורו, והרב עמיאל לא רק נתן ביטוי ממהלך המחשבה הישיבתית בתורה, אלא אף חידש את המהלך בשלושה דברים: הלבישו עור ובשר של תורה שבכתב בצורה ספרותית הלכותית, הרחיב את היריעה וחדר לתוך מרבית המקצועות הראשיים שבהלכה, ונתן לבירורים ההלכותיים סגנון של חוקים הגיוניים.
כתב על יצירתו ההלכתית הרב יהודה ליב הכהן פישמן: 'רב גדול, סופר והוגה דעות זה - גאונותו קודמת לספרותו, ויותר ממה שהוא סופר בעל מחשבה, הוא גאון תלמודי... עוד בספרו "דרכי משה" ראינו אותו בתור אחד מגדולי הדור שידיו רב לו ליתן ולשאת במלחמתה של תורה גם במחקרים-תלמודיים... היה בחקירות אלה משום חידוש, מצד דרכו החדשה שבחר לו בפלפולה של תורה, לחדור לתוך עומק-התהום של הלכות חמורות ולצרפן וללבנן על ידי סברות הגיוניות מיוחדות ומקוריות... מתוך הסברא ההגיונית, הוא מבאר הרבה מקומות סתומים בתלמוד ובספרי הראשונים... ושכלו העמוק והגיונו הבהיר לשקול בפלס כל הלכה, ולנתחה לסוגים הגיוניים שונים, הועילו לו רבות להמציא גם דינים מחודשים וגם לגלות הרבה מטמוניות שבגנזי דברי-הראשונים".
יצירתו > יצירתו ההגותית

יצירתו ההגותית נמצאת בספריו הדרשניים "דרשות אל עמי", "הגיונות אל עמי", הכוללים מחשבות ורעיונות, סקירות והשקפות, בעניינים העומדים ברומו של עולם בכלל ועולמנו הקטן בפרט, ועל כולם ריבון כל העולמים. הוא התייחס בדרשותיו לענייני השעה, כגון פרעות תרפ"ט. הרב עמיאל היה אולי היחידי מגדולי התורה שבדורו שנתן דעתו על הדרך לצדק חברתי (בחוברת "הצדק הסוציאלי והצדק המשפטי והמוסרי שלנו"). הוא כתב: "אנחנו מביטים על נפש האדם לא כעל אמצעי לתכלית ידועה; לא כעל פרט שלא נברא אלא בשביל הכלל, וכפי מידת שימושו להכלל כן ערכו; אלא אנו מביטים על כל יחיד ויחיד כעל עולם מלא בפני עצמו". השקפתו הכללית מנוסחת במאמר "דרכה של תורה" (המצוי בחלקו הראשון של ספרו "דרכי משה - דרך הקודש" ובחלקו השני של ספרו "דרכי משה - דרכי הקנינים"), ובספרו "לנבוכי התקופה" העוסק ב-'פרקי הסתכלות במהות היהדות'.
הרב עמיאל התנגד לתפיסות הרואות ביהדות דת ולא לאומיות או לאומיות ולא דת, והחשיב את הלאומיות החדשה הריקנית מתורה פרי של הגלות. הוא הדגיש את העיקר של רס"ג "אין ישראל אומה אלא בתורתה", וראה בתפיסה המחשיבה את היהדות לדת (religion) - זיוף וחיקוי של הפרוטסטנטיות, ולפיכך התנגד לסיסמת המשכילים "היה אדם בצאתך ויהודי באהלך", שמתוך "היה אדם בצאתך" ביטלו את "יהודי באהלך", כאילו זה סרח עודף, ונעשו מתבוללים, בעוד לפי היהדות המקורית אדם ויהודי היינו הך. כן התנגד לציונות החילונית, שלדבריו מטרתה ליצור אומה ישראלית ככל הגויים שתהיה בכלל אומות הגויים, בניגוד לתפיסת חז"ל עולם הגויים לחוד ועולם ישראל לחוד, ולדברי התורה: "כי עם קדוש אתה לה' א-להיך ובך בחר להיות לו לעם סגולה מכל העמים", להתרומם לגובה מוסרי מקסימלי ובכך לרומם גם את כל העמים.
יצירתו ההגותית התבטאה גם בפרסום מאמרים פובליציסטיים שונים; את מאמריו פרסם בעיקר בעיתון 'המזרחי'. ביניהם ניתן למנות את: 'במי אשם' (גיליון 8) הקורא לאיחוד הרשימות היהודיות; 'הקלריקליות שלנו' (גיליון 14) הטוען שהיסוד הדתי בתנועה הציונית אינו תלוי ברוב מספרי; 'תחיית התורה' (גיליון 22–23) המיצר על העלמות הרגש הדתי; 'הציונות והיהדות' (גיליון 29) על היחס בין התנועה ליהדות ועוד.
פעולתו הציונית

בעקבות דבריו של יצחק גרינבוים על הרצון לקביעת ערכים חדשים ליהודים, לעומת ערכי היהדות; כתב הרב עמיאל תגובה בה הוא יוצא נגד המנהיגים האחרונים שמביעים נייטרליות כלפי הדת, לעומת המנהיגים הקודמים (כדוגמת אחד העם) שאף אם לא שמרו מצוות, הרי הביעו יחס חיובי לדת. בכך התבטאה לראשונה פעולתו בתנועת המזרחי, והוא נבחר כציר לוועידה השנייה של המזרחי בפולין (ורשה, ניסן תרע"ט); ובה נבחר לנשיאות הוועידה. בהמשך היה אחד משבעת הצירים מפולין, לוועידה העולמית הראשונה של המזרחי באמסטרדם (טבת תר"פ); וכן נבחר כציר לקונגרס הציוני השלושה-עשר (תרפ"ג) והארבעה-עשר (תרפ"ה), ובאחרון אף כיהן בוועדת החינוך. החלטה מיוחדת הובילה לכינוס וועידה עולמית של המזרחי, באלול תרפ"ו; למקום הוועידה נבחרה אנטוורפן, עירו של הרב עמיאל, והוא עמד בראש הוועדה המכינה של הוועידה. בוועידה נבחר הרב עמיאל לוועד הראשי של התנועה. בוועידת קראקא (אב, תרצ"ג) הרב עמיאל התייחס לכך שתנועת המזרחי צריכה להשקיע את עיקר מרצה בפעילות כלפי החברה החרדית, ופחות במחנה הציוני-חילוני, ואף קרא להצטרפות להסתדרות החדשה של הרוויזיוניסטים, תוך פרישה מההסתדרות הציונית. בדבריו קרא הרב עמיאל לפתיחת שורות המזרחי גם לכאלו אשר אינם חברים בהסתדרות הציונית. הרב עמיאל כתב רבות על כך שהמזרחי צריכה לתפוס מקום מרכזי יותר בציונות אף בפעילות מעשית (כגון מאמרו בגיליון ט של 'התור', תרצ"ב; ודבריו בוועידת קראקא, תרצ"ג).
מתלמידיו

הרב יהודה זרחיה סגל
הרב מנחם מנדל דיזנדרוק
שמעון ראבידוביץ'
אלישע שינבוים
שמואל וינברג
אברהם רון
משפחתו

בתו טניה טייבי נישאה לרב פרופ' לוי יצחק רבינוביץ', רב הקהילה היהודית בדרום-אפריקה ורב הארמייה ה-8 הבריטית במלחמת העולם ה-2.
בתו גיטי נישאה לנתן לינדנבאום (נפטר ב-1946) ולהם ארבעה ילדים, בהם הנדבן מרסל לינדנבאום (על שמו נקראת מדרשת לינדנבאום). רעייתו היא בלדה קאופמן לינדנבאום (אנ'), חברת המועצה המייסדת של ישיבת מהר"ת (אנ'). לאחר מות בעלה הראשון נישאה גיטי לאיש העסקים והנדבן האמריקני מקס שטרן (אנ'), אביו של המיליארדר היהודי-אמריקני לאונרד שטרן (אנ').
אחת מנינותיו, מצד אביה, היא ליהיא לפיד, רעיית ראש הממשלה לשעבר וראש האופוזיציה יאיר לפיד.
ספריו

המדות לחקר ההלכה חלק א, ירושלים תרצ"ט
המדות לחקר ההלכה חלק ב, תל-אביב תש"ב
המדות לחקר ההלכה חלק ג, תל אביב תש"ה
דרכי משה - דרך הקודש חלק ראשון, אנטוורפן תרפ"ב
דרכי משה - דרך הקודש חלק שני, אנטוופרן תרפ"ה
דרכי משה - דרך הקנינים חלק ראשון, אנטוורפן תרפ"ה
דרכי משה - דרך הקנינים חלק שני, בילגירויי תרצ"א
הגיונות אל עמי חלק ראשון, אנטוורפן תרצ"ג
הגיונות אל עמי חלק שני, ירושלים תרצ"ו
דרשות אל עמי חלק ראשון, ירושלים תרצ"ו
דרשות אל עמי חלק שני, אנטוורפן תרפ"ו
דרשות אל עמי חלק שלישי, ירושלים ת"ש
לנבוכי התקופה - פרקי הסתכלות במהות היהדות, ירושלים תש"ג
עם סגולה, תל אביב תש"ג
הצדק הסוציאלי והצדק המשפטי והמוסרי שלנו, תל-אביב תרצ"ו
היסודות האידאולוגיים של המזרחי, וורשה: הסתדרות המזרחי, תרצ"ד, באתר אוצר החכמה
הבעיות הרוחניות שבציונות - לבירור המצב הרוחני בארץ, תל-אביב: הסתדרות המזרחי, תרצ"ז, באתר אוצר החכמה
קבצים ממאמריו, נאומיו, דרשותיו

שבת מלכתא - קובץ מאמרים ונאומים על דבר השבת, תל-אביב תרצ"ז
עזר על עמי - מועדים, ירושלים, תר"ס, באתר אוצר החכמה
עזר אל עמי - תורה וציון, ירושלים, תרס"ד, באתר אוצר החכמה
עזר אל עמי - האומה, ירושלים, תרס"ו, באתר אוצר החכמה
עזר על עמי - דרכה של אומה, ירושלים, תרס"ו, באתר אוצר החכמה
ראו גם

מידות טובות (יהדות)
צדק (יהדות)
לקריאה נוספת > ספרים

כתריאל פישל טכורש, משנת הרב הרמ"א עמיאל בהלכה ובאגדה, מוסד הרב קוק: ירושלים תש"ג.
גאולה בת יהודה, איש ההגיונות, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשס"א.
יגאל ללום, קווים למשנתו המשפטית של הרב משה אביגדור עמיאל,  רמת גן תשע"ה (באתר ספריית אסיף).
לקריאה נוספת > מאמרים

הרב יהודה ליב הכהן פישמן, גאון-ההגיון בהלכה ובאגדה, ספר היובל להרב משה אביגדור עמיאל, מוסד הרב קוק: ירושלים תש"ג, ע' א-יב.
אברהם יהושע ביק, הרב משה אביגדור עמיאל - גדול המדרש והמחשבה, שנה בשנה, תשמ"ג, ע' 407-403.
הרב יהודה סג"ל, גדולתו של הגאון רמ"א עמיאל זצ"ל, המידות לחקר ההלכה - חלק א / רבי משה אביגדור עמיאל, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשס"ט, עמ' 16-13, באתר אוצר החכמה
הרב שלמה יוסף זוין, המידות לחקר ההלכה, המידות לחקר ההלכה - חלק א / רבי משה אביגדור עמיאל, ירושלים: מוסד הרב קוק, תשס"ט, עמ' 35-17, באתר אוצר החכמה
אברהם רון, מידות הלכה: בירור השיטות של הרב משה אביגדור עמיאל בדבר ההגיון התלמודי, "היסוד" ת"א, ו' בכסלו התש"א.
אמנון שפירא, הרב משה אביגדור עמיאל, "אנרכיזם" יהודי דתי, ע' 487-468, אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2015.
צבי זוהר, 'על בסיס היהדות השלמה' - פולמוסו של הרב עמיאל נגד ההשכלה, החילוניות, הלאומיות, המזרחי והאגודה, עין טובה - ספר היובל לטובה אילן, ע' 348-313, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999.
דב שוורץ, ארץ הממשות והדמיון: מעמדה של ארץ־ישראל בהגות הציונות הדתית, ע' 171-160, תל-אביב: עם עובד, תשנ"ז.
משה הלינגר, 'משנתו הדתית-המדינית של הרב משה אביגדור עמיאל, ספר השנה של אוניברסיטת בר-אילן כח–כט (תשס"א), עמ' 189–232.
משה הלינגר, יחיד וחברה, לאום ואנושות - עיון משווה במשנתם החברתית-מדינית של הרב משה אביגדור עמיאל והרב בן ציון מאיר חי עוזיאל, מאה שנות ציונות דתית - אישים ושיטות, ע' 142-97, רמת-גן תשס"ג.
אבינועם רוזנק, 'הציונות כמהפכה רוחנית א-מדינית במשנתו של הרב משה אביגדור עמיאל, בתוך: אבי שגיא ודב שוורץ (עורכים), מאה שנות ציונות דתית, רמת גן: הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ג, עמ' 287–306. (הספר בקטלוג ULI)
אבינועם רוזנק, 'עיון בדגם חברתי-תרבותי לבחינת הזיקה שבין תרבות יהודית לתרבות כללית לאור משנתו של הרב משה אביגדור עמיאל', בתוך: יהוידע עמיר (עורך), דרך הרוח: ספר היובל לאליעזר שביד, כרך א, ירושלים: מכון ון ליר, והאוניברסיטה העברית, תשס"ה, עמ' 409–438.
אלי הולצר, הציונות הדתית בתפקיד מבקרת הלאומיות: משנתו של הרב עמיאל, חרב פיפיות בידם, ע' 202-183, ירושלים, רמת גן : מכון שלום הרטמן / הפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן: כתר ספרים תשס"ט
דליה לוי, יחסה של היהדות החרדית אל הציונות: מהצהרת בלפור עד קום המדינה, ע' 209-159, אוניברסיטת תל-אביב, תשנ"ט.
דליה לוי, הרב משה אביגדור עמיאל והתרבות הכללית, היסטוריוסופיה ומדעי היהדות, ע' 186-165, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ט.
שלמה טיקוצ'ינסקי, תפקידה ההיסטורי של 'דרך ההבנה' על פי הרב משה אביגדור עמיאל, דרכי הלימוד בישיבות ליטא במאה התשע-עשרה, ע' 156-151, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשס"ד.
הערות שוליים

↑  שכינה את הרב עמיאל "הגאון המופלא"
↑  הרב עמיאל רבה של תל אביב, דבר, 4 בנובמבר 1935.
↑  הרב עמיאל בת"א, דבר, 16 בינואר 1936.
↑  החזו"א סבר שלכל סוגיה תלמודית הגיון משלה, והתנגד בחריפות לדרך חקירתו של הרב עמיאל שביקש הגיון כללי לתלמוד כולו. ברוך קורצוויל סבר שהרב עמיאל אינו יכול או אינו רוצה לראות את המצב הרוחני האמיתי של תקופתו, וביקר את הבנתו בהיסטוריה ובפילוסופיה.
↑  חיים מרקוביץ', הקדמה לספר "דרכי משה", תשנ"ט, עמ' 27, דרך הקודש א, באתר אוצר החכמה
↑  The 104th Anniversary of the Birth of Rabbi Moshe Avigdor Amiel (Chief Rabbi of Tel Aviv), stampworld.com
1 2  כתריאל פישל טכורש, משנת הרב רמ"א עמיאל בהלכה ובאגדה, ירושלים: הוצאת אגוד סופרים דתיים, תש"ג
↑  שלמה יוסף זוין, "דברים ומידות" בתורתו של הרמ"א עמיאל, הצופה, 7 במאי 1943
↑  באופן דומה כתב הרב איסר יהודה אונטרמן, שהרב עמיאל לאחר ששמע שיעורים ספורים מרבו, תיכף רץ אחריו, עד אשר לבסוף השיג "פי שניים ברוחו", ועשה מזה שיטה חדשה לגמרי.
↑  הרב יהודה ליב הכהן פישמן, "הרב משה אביגדור עמיאל" (בספרו "אנשים של צורה")
↑  במאמרו "המאורעות וההבלגה" (על פי סנהדרין פרק ד, משנה ה)
↑  דברים יד, ב
↑  לנבוכי התקופה, פרקים נח, סג, סח, עב
↑  דורות הראשונים ודורות האחרונים, ביטאון המזרחי, גיליון 11
↑  'היסודות האידיאולוגיים של המזרחי', ורשה, תרצ"ד
↑  נפתחה ישיבת הוועד הפועל הציוני, דבר, 18 באוגוסט 1933
↑  רעיית ראש הממשלה-ליהיא לפיד, ליהיא לפיד: אני הנינה של הרב משה אביגדור עמיאל ז"ל, באתר ערוץ 7, ‏2022-11-25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257634205171  PLWABN: 9810562793505606  BnF: cb15524934w (data)  GND: 123666805  ISNI: 0000 0000 7146 978X  LCCN: n82271871  NLA: 35709284  NTA: 303259132  SELIBR: 256244  VIAF: 34435805   WorldCat (עם VIAF): 34435805 
הרב עמיאל נואם בפתיחת ישיבת היישוב החדש
רבני המזרחי, סטשוב 1919
ראש המודיעין הלאומי

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  טולסי גבארד
 תאריך כניסה לתפקיד:  12 בפברואר 2025
 דרכי מינוי:  משרת אמון של הנשיא
 תחום שיפוט:  ארצות הברית ארצות הברית
 כפוף:  נשיא ארצות הברית
 מעון:  וושינגטון די. סי. 
 ייסוד המשרה:  2004
 איוש ראשון:  ג'ון נגרופונטה
 אתר רשמי
 
ראש המודיעין הלאומי (באנגלית: The director of national intelligence, בראשי תיבות: DNI) הוא איש ברמת קבינט בממשלת ארצות הברית – הנתון למרותו, הכוונתו ושליטתו הישירה של הנשיא – האחראי על כלל קהילת המודיעין האמריקאית. כל סוכנויות המודיעין מדווחות ישירות לראש המודיעין הלאומי.
טרם יצירת התפקיד ראש קהילת המודיעין האמריקאית היה ראש ה-CIA. תפקיד זה נוצר בעקבות מסקנות הוועדה לחקר אירועי 11 בספטמבר, שקבעה כי היו ליקויים בהעברת מידע מסווג בין גופי המודיעין השונים של ארצות הברית. התפקיד נוצר רשמית באפריל 2005 בעקבות חוק רפורמת המודיעין ומניעת הטרור (2004).
ראש המודיעין הלאומי הנוכחית של ארצות הברית היא טולסי גבארד, שמינויה אושר בידי הסנאט של ארצות הברית ב-12 בפברואר 2025.
תפקידים

תפקידיו של ראש המודיעין הלאומי, כפי שהוגדרו בחוק ב-2004, הם:
הגורם המייעץ המרכזי לנשיא, למועצה לביטחון לאומי, ולמועצה לביטחון מולדת בכל נושא מודיעיני הקשור לביטחון הלאומי;
ראש קהילת המודיעין האמריקאית, הכוללת 17 גופים;
פיקוח וניהול תוכנית המודיעין הלאומית של ארצות הברית.
משרד ראש המודיעין הלאומי

חוק הרפורמה במודיעין ומניעת טרור (אנ') משנת 2004 הקים את משרד המנהל של המודיעין הלאומי (ODNI) כסוכנות עצמאית שתסייע לראש המודיעין הלאומי. מטרתו של ה-ODNI היא לשלב ביעילות מודיעין חוץ, צבאי ופנימי בהגנה על המולדת ועל האינטרסים של ארצות הברית בחו"ל.
מנהלת שילוב המשימה
המועצה הלאומית למודיעין
התקציר היומי של הנשיא
מנהלת מדיניות ויכולות
מנהלת פעילות מודיעין מחקר מתקדם
ישנם חמישה מרכזי משימה, כל אחד בהובלת מנהל של אותו מרכז:
המרכז הלאומי למלחמה בהפצת נשק להשמדה המונית וביו-ביטחון
המרכז הלאומי למלחמה בטרור
המרכז הלאומי לסיכול מודיעין נגדי וביטחון
מרכז אינטגרציה של איומי סייבר
ישנם גם ארבעה משרדי פיקוח:
המשרד לחירויות האזרח, פרטיות ושקיפות
משרד לשוויון הזדמנויות בעבודה וגיוון
משרד המפקח הכללי של קהילת המודיעין
משרד היועץ המשפטי
התקציר היומי לנשיא

בין התפקידים חשובים של משרד ראש המודיעין הלאומי הוא הפקת התקציר היומי של הנשיא (מוכר גם כ-President’s Daily Brief. PDB) הניתן מדי בוקר לנשיא ארצות הברית; הוא גם מופץ למספר קטן של פקידים אמריקאים מהשורה הראשונה המאושרים על ידי הנשיא ביניהם לרוב היועץ לביטחון לאומי, וראש סגל הבית הלבן. הוא כולל ניתוח מודיעיני מסווג ביותר, מידע על פעולות חשאיות ודיווחים מהמקורות הרגישים ביותר בארצות הברית או כאלה המשותפים לסוכנויות הביון של בעלות הברית. על פי שיקול דעתו של הנשיא, ניתן לספק את ה-PDB גם לנשיא הנבחר של ארצות הברית, בין יום הבחירות לטקס ההשבעה, ולנשיאים לשעבר לפי דרישה.
המסמך סופק לנשיאים מאז שהארי טרומן נבחר לנשיאות.
בתקשורת האמריקאית פורסם כי התקציר עשוי לכלול את המידע הפנימי העדכני ביותר על מדינה שנשיא מתכונן לבקר בו, מידע מודיעיני על איומי ביטחון לאומי פוטנציאליים או סודות אחרים הקשורים לאירועים אקטואליים.
בשנים האחרונות מקבלים הנשיא וסגן הנשיא הנבחר גישה לתקציר היומי לנשיא.
בספר הזיכרונות שהוציא הנשיא ה-44 ברק אובמה לאחר נשיאותו "ארץ מובטחת" כתב:
ה-PDB היה מסמך בן 10 עד 15 עמודים תחובים בקלסר עור, שמצאתי מחכה לי על שולחן ארוחת הבוקר. מאוחר יותר אהבתי לקרוא את תקציר המודיעין באייפד מאובטח. מישל קראה לו "ספר המוות, ההרס והדברים הנוראים".
ביום נתון, אולי אקרא על חוליות טרור בסומליה או תסיסה בעיראק או על העובדה שהסינים או הרוסים מפתחים מערכות נשק חדשות. כמעט תמיד, היה אזכור של מזימות טרור פוטנציאליות, לא משנה כמה מעורפלות, מקורן דק או בלתי ניתנות לפעולה – סוג של בדיקת נאותות מצד קהילת המודיעין, שנועדה להימנע מהסוג של ניחוש שני שהתרחש לאחר 9 /11.
ראשי המודיעין הלאומי

להלן רשימת ראשי קהילת המודיעין האמריקנית מאז 2005, עת נוצר תפקיד ראש המודיעין הלאומי.
| מספר |  | שם | תחילת כהונה | סיום כהונה | תחת ממשל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  | ג'ון נגרופונטה | 21 באפריל 2005 | 13 בפברואר 2007 | ג'ורג ווקר בוש |
| 2 |  | ג'ון מייקל מק'קונל | פברואר 2007 | בינואר 2009 | ג'ורג ווקר בוש |
| 3 |  | דניס בלייר | ינואר 2009 | 28 במאי 2010 | ברק אובמה |
| בפועל |  | דייוויד גומפרט (ממלא מקום) | מאי 2009 | 5 באוגוסט 2010 | ברק אובמה |
| 4 |  | ג'יימס קלאפר | 5 באוגוסט 2010 | 20 בינואר 2017 | ברק אובמה |
| בפועל |  | מייק דמפסי (ממלא מקום) | 20 בינואר 2017 | 16 במרץ 2017 | דונלד טראמפ |
| 5 |  | דן קואטס | 16 במרץ 2017 | 15 באוגוסט 2019 | דונלד טראמפ |
| בפועל |  | ג'וזף מגווייר (ממלא מקום) | 16 באוגוסט 2019 | 20 בפברואר 2020 | דונלד טראמפ |
| בפועל |  | ריצ'רד גרנל (ממלא מקום) | 20 בפברואר 2020 | 26 במאי 2020 | דונלד טראמפ |
| 6 |  | ג'ון רטקליף | 26 במאי 2020 | 20 בינואר 2021 | דונלד טראמפ |
| 7 |  | אווריל היינס | 21 בינואר 2021 | 20 בינואר 2025 | ג'ו ביידן |
| בפועל |  | סטייסי דיקסון | 20 בינואר 2025 | 25 בינואר 2025 | דונלד טראמפ |
| בפועל |  | לורה שיאו | 25 בינואר 2025 | 12 בפברואר 2025 | דונלד טראמפ |
| 8 |  | טולסי גבארד | 12 בפברואר 2025 | מכהנת | דונלד טראמפ |
ראו גם

המתאם הלאומי למודיעין ומלחמה בטרור (צרפת)
הערות שוליים

↑  Leadership, www.dni.gov
↑  Sources: Trump adviser Kushner loses access to top intelligence briefing, The Jerusalem Post | JPost.com
↑  "Secret Service agents, intelligence briefings and $200k a year for life: Trump's perks as an ex-president". ABC News. 2020-12-04. נבדק ב-2023-07-13.
↑  ביידן: "טראמפ לא צריך לקבל גישה לתדריכים מודיעיניים", באתר מעריב אונליין, 6 בפברואר 2021
↑  Only verified intelligence? A look at presidents' briefings, AP News, ‏2020-07-03
↑  'מזוודת הפוטבול' ו'הספר השחור': כך יהפוך טראמפ לאיש החזק בתבל, באתר בחדרי חרדים, ‏2016-07-20
1 2 3  Top secret: Biden gets access to President's Daily Brief, AP News, ‏2020-12-01
ראש המודיעין הלאומי ג'יימס קלאפר מתדרך את הנשיא ברק אובמה במהלך תדריך התקציר היומי לנשיא בחדר הסגלגל
אוגדן ספר התדריך היומי של נציג משרד המודיעין הלאומי המוצג לנשיא בתדריך היומי
Your Body

Your Body (בעברית: הגוף שלך) הוא הסינגל הראשון מתוך אלבום הסטודיו השביעי של זמרת הפופ כריסטינה אגילרה, Lotus. השיר נכתב על ידי טיפאני אמבר, סוואן קוטצ׳ה, מקס מרטין ושלבאק, והופק על ידי מרטין ושלבאק. השיר יצא לאור לתחנות הרדיו ב-14 בספטמבר 2012 ולהורדה דיגיטלית ב-17 בספטמבר 2012.
השיר זכה לביקורות חיוביות ממבקרי מוזיקה שכינו את השיר "מרענן, מדבק, סקסי". השיר התברג למקום ה-34 במצעד הבילבורד עם מכירות של 103,000 עותקים בשבוע הראשון. כמו כן הגיע השיר למקום הראשון במצעד שירי הדאנס של בילבורד. בקנדה זכה השיר להצלחה כשהגיע למקום ה-10 ולמעמד פלטינה. מסביב לעולם השיר נחשב להצלחה - הוא הגיע למקום הראשון בברזיל, והיה בין ה-20 הראשונים באוקראינה, בריטניה, שוודיה, סקוטלנד, לבנון, יפן, בלגיה ואוסטרליה.