stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כטוב בעיניכם
עלילה

המחזה מתרחש בדוכסות בצרפת, ברובו ביער ארדן.
פרידריך השתלט על הדוכסות ושלח לגלות את אחיו הגדול הדוכס הבכור. בתו של הדוכס הבכור, רוזלינד, הורשתה להישאר בבית המלוכה כיוון שהיא חברתה הטובה ובת דודתה של בתו היחידה של פרידריך, סיליה. אורלנדו ואוליבר הם אחים, בניו של הדוכס רולאנד די-בוא. הדוכס מוריש לבנו הבכור אוליבר את כספו ואוליבר מבטיח לחנך את אחיו הצעיר אורלנדו כראוי. אוליבר מתעלם מהבטחתו, ואורלנדו לא זוכה לחינוך ראוי. עקב כך, אורלנדו רוצה להראות את נוכחותו ומחליט להיאבק בשרל, המתאבק של הדוכס פרידריך. אורלנדו מתאהב ברוזלינד ממבט ראשון, שצופה בקרב יחד עם סיליה. אורלנדו חייב לברוח מביתו כיוון שאחיו הגדול אוליבר רודף אחריו, והוא עוזב יחד עם המשרת הזקן של אחיו, אדם. פרידריך כועס ומחליט לגרש את רוזלינד מביתו בעוון בגידה. סיליה שלא מוכנה להיפרד מרוזלינד, מחליטה לברוח יחד איתה, והן עוזבות את חצר המלכות מלוות על ידי ליצן החצר טוצ'סטון, כשרוזלינד מחופשת לאיש צעיר.
רוזלינד, מחופשת לגנימדס, וסיליה, מחופשת לאליאנה, מגיעות ליער ארדן, בו גר הדוכס הגולה עם כמה מתומכיו, כולל "ז'אק המלנכולי", המוצג לראשונה במחזה כשהוא מתאבל על שחיטת אייל. "גנימדס" ו"אליאנה" לא פוגשות מיד את הדוכס ואת חבריו, כיוון שהן פוגשות את קורין, רועה ביער ארדן, ומציעות לקנות ממנו את בקתת אדונו.
בינתיים אורלנדו ומשרתו אדם מוצאים את הדוכס הגולה ואת אנשיו ונשארים לגור אתם, תוך כדי פרסום שירי אהבה לרוזלינד על העצים. רוזלינד שגם היא מאוהבת באורלנדו מגלה שהוא מאוהב בה, כשהוא מכריז על כך בשיריו על העצים. היא פוגשת אותו כגנימדס ומעמידה פנים כעוזרת לו להתגבר על אהבתו אליה. גנימדס "אומר" שהוא ישחק את תפקידה של רוזלינד והם יציגו את מערכת היחסים שלהם, מה שיעזור לו להתגבר על אהבתו.
בינתיים פיבי, רועת הצאן שסילביאוס מאוהב בה, התאהבה בגנימדס (בעצם רוזלינד), אף על פי שגנימדס מראה ש"הוא" אינו מעוניין בפיבי. היא דוחה בבוטות את חיזוריו של סילביאוס, בעוד שגנימדס דוחה את חיזוריה. טוצ'סטון מבטא בצורה בוטה את אהבתו לרועת הצאן המטופשת אודריי, ומתכנן להתחתן אתה לפני שתוכניותיו ייהרסו על ידי ג'קווס הפולשני.
אורלנדו רואה את אחיו אוליבר ביער נתקף על ידי לביאה ומציל אותו, ובכך גורם לאוליבר להתחרט על הדרך שהתייחס לאורלנדו. אורלנדו מבקש מאוליבר להביא לגנימדס מטפחת מגואלת מדם כדי להסביר לו את אשר אירע לו. כשאוליבר פוגש בגנימדס ואליאנה הוא מראה לגנימדס את המטפחת והיא מתעלפת. אוליבר חושף את זהותו ומתאהב באליאנה, הם מחליטים להתחתן.
לבסוף, סילביאוס, פיבי, גנימדס ואורלנדו רבים מי יזכה במי. סילביאוס חושק בפיבי שחושקת בגנימדס המצהיר שאין הוא חושק באישה ואילו אורלנדו חושק ברוזלינד. גנימדס אומר שהוא יפתור את הבעיה ומספר לאורלנדו שהוא מכשף ומשביע את אורלנדו שיתחתן עם רוזלינד, אותה יביא למחרת, ואת פיבי שאם היא לא תרצה להתחתן עם גנימדס, תהיה חייבת להתחתן עם סילביאוס. ביום למחרת, רוזלינד חושפת את עצמה, וכאשר פיבי מבינה שאהבתה הייתה שקר, היא מתחתנת עם סילביוס.
אורלנדו ורוזלינד, אוליבר וסיליה, סילביוס ופיבי, וטוצ'סטון ואודריי מתחתנים בסצנה האחרונה, אחרי שהם מגלים שפרידריך מתחרט על דרך התנהגותו, ומחליט לתת את הדוכסות לאחיו בזמן שהוא עצמו בוחר בחיי דת.
דמויות

הדוכס הבכור, חי בגלות
הדוכס פרידריך, אחיו
רוזלינד, בתו של הדוכס הגולה
סיליה, בתו של הדוכס פרידריך
אוליבר, בנו של הדוכס רולאנד די-בוא
אדם, משרתו
ז'אק, אחיו
אורלנדו, אחיו, הצעיר ביותר
טוצ'סטון, שוטה בחצר הדוכס
לה-בו, איש בחצר הדוכס
אמיין, אציל בחבורת הדוכס הגולה
ז'אק, אציל בחבורת הדוכס הגולה
קורין, רועה צאן
סילביוס, רועה צאן
פיבי, רועת צאן, אהבתו של סילביוס
אודריי, רועת צאן
ויליאם, בחור כפרי
מר אוליבר, כומר כפרי
ציטוטים מפורסמים ותובנות

אחת הציטטות המפורסמות של ויליאם שייקספיר, "כל העולם במה", מקורה במחזה זה. מדובר במונולוג של ז'אק המלנכולי, מערכה שנייה, סצנה שביעית:
| --- | --- |
 כל העולם במה וכל הגברים והנשים רק שחקנים כולם כניסות ויציאות להם ואדם אחד בזמנו משחק בתפקידים רבים ...:  All the world's a stage And all the men and women merely players. They have their exits and their entrances And one man in his time plays many parts...
ז'ק (האח) מתואר בדמות מלנכולית ושייקספיר משתמש בה כדי לחלק את חיי האדם האליזבתני לשבע מערכות: עולל, תלמידוּת, אהבה צעירה, חיילוּת, בגרות, ישישות ו"ילדות שנייה ושכחה גמורה".
לקריאה נוספת

אברהם עוז, ‏היצירה השקספירית, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2006, פרק ז - כטוב בעיניכם, הלילה השנים-עשר: אידיליה וקוץ בה, עמ' 112-102.
הערות שוליים

↑  המונולוג של הדמות "ז'אק המלנכולי" הוא ארוך ביותר ומורכב, ואינו מתמצה בארבע השורות הפותחות אותו. 

לטקסט המונולוג ולהרחבה בעניינו, ראו בערך "All the world's a stage" בוויקיפדיה באנגלית.
↑  רחל היימן ושיר היימן, ‏לצעוד בטוב אל הזִקנה, השילוח, 15, יוני 2019
| מחזותיו של ויליאם שייקספיר |
| --- | --- | --- |
| טרגדיות | טיטוס אנדרוניקוס • רומיאו ויוליה • יוליוס קיסר • המלט • מקבת' • אותלו • המלך ליר • אנטוניוס וקלאופטרה • קוריולנוס • טימון איש אתונה |  |
| קומדיות | קומדיה של טעויות • אילוף הסוררת • עמל אהבה לשווא • חלום ליל קיץ • הסוחר מוונציה • מהומה רבה על לא דבר • כטוב בעיניכם • הלילה השנים עשר • נשות וינדזור העליזות • טרוילוס וקרסידה • סוף טוב הכול טוב • מידה כנגד מידה |  |
| רומנסות | פריקלס • סימבלין • אגדת חורף • הסערה |  |
| מחזות היסטוריים | • המלך ג'ון • ריצ'רד השני • הנרי הרביעי, חלק ראשון • הנרי הרביעי, חלק שני • הנרי החמישי • הנרי השישי, חלק ראשון • הנרי השישי, חלק שני • הנרי השישי, חלק שלישי • ריצ'רד השלישי • הנרי השמיני |  |
| בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) | בכל קבוצה מסודרים המחזות לפי סדר כתיבתם המקובל (פרט למחזות ההיסטוריים המסודרים לפי סדר התרחשות כרונולוגי) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520685505171  BnF: cb12515108r (data)  GND: 4099346-2  LCCN: n96056406  MusicBrainz work: 89b7f815-8d63-44ce-b3ce-c072651505f5  SUDOC: 034390782  VIAF: 178316948   WorldCat (עם VIAF): 178316948
כלא רנסאנס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית סוהר 
 מיקום:  נצרת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2003
 תאריך פתיחה רשמי:  2003 
 תאריך פירוק:  2004 
 קואורדינטות:  32°42′20″N 35°18′13″E﻿ / ﻿32.705505478838°N 35.303598933473°E﻿ / 32.705505478838; 35.303598933473
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) כלא רנסאנס(למפת עמק בית שאן רגילה) כלא רנסאנס(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כלא רנסאנס(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כלא רנסאנס
 
כלא רנסאנס היה מתקן כליאה לעובדים זרים ומסתננים מאפריקה בישראל, שהוקם במבנה מלון רנסאנס שבנצרת. הכלא הופעל על ידי שירות בתי הסוהר. מפקדת הכלא הייתה גלעדה הלמן.
רקע

מלון רנסאנס נפתח בדצמבר 1999. הוא הכיל כ-250 חדרים, המלון פעל עד פרוץ מהומות אוקטובר והאינתיפאדה השנייה אשר הבריחו את המבקרים היהודים מהמלון והעיר.
ביולי 2002 החליטו בעלי המלון על הפסקת התקשרות המלון עם רשת מריוט, לאחר שתפוסתו ירדה בחדות, ולא הצדיקה עוד התקשרות עם מותג בינלאומי.
היסטוריה

בעקבות התגברות הצורך במתקני כליאה נוספים לעובדים זרים ששוהים בישראל שלא כחוק, הוחלט להקים שלושה מתקני כליאה, "רנסאנס" בנצרת, "צוחר" בדרום ישראל ו"מיכל" בחדרה. בנוסף לכך, בית הסוהר מעשיהו קלט כ-140 עובדים זרים, בנוסף ל-260 שכבר היו כלואים במקום.
בפברואר 2003 הוחלט להסב את המלון למתקן כליאה לעובדים זרים ששהו במתקן עד לגירושם מישראל. העובדים הזרים ששהו במתקן הרסו חלקים רבים ממנו, ועלות השיפוצים של המבנה, שנעשו לאחר שהוחלט להחזיר אותו לייעודו המקורי - בית מלון היו למעלה ממיליון וחצי שקלים.
השב"ס השתמש בארבע קומות של המלון, הקומות השנייה, השלישית והשביעית הכילו תאי מעצר לכ-500 אנשים, הקומה הרביעית שימשה את הסגל של בית הכלא, שכלל כ-100 אנשים (רק שליש מהם היו אנשי שב"ס, ה-200 האחרים היו אנשי אבטחה אזרחיים).
בדצמבר 2004 הוחלט לסגור את המתקן.
ראו גם

מתקן חולות
בית הסוהר סהרונים
הערות שוליים

↑  אביבה קרול, ‏נפתח מלון רנסנס בנצרת בהשקעה של 30 מיליון דולר, באתר גלובס, 27 בדצמבר 1999
↑  מריוט העולמית ניתקה התקשרותה עם המלון בנצרת, באתר הארץ, 11 ביולי 2002
↑  יפה רזיאל, רנסנס בנצרת, באתר ynet, 22 בנובמבר 2006
↑  מאת יוסף אלגזי, כלא "רנסנס", לשעבר מלון 5 כוכבים, היום פחות מ-5 מטר רבוע לנפש, באתר הארץ, 25 ביוני 2003
↑  נסגר בית המעצר לעובדים זרים "רנסנס" בנצרת, באתר ynet, 30 בדצמבר 2004
כטב"ם Sypaq Corvo

כטב"ם Sypaq Corvo (באנגלית: Corvo Precision Payload Delivery System ( PPDS) ) הוא כלי טיס בלתי מאויש קטן שיועד למטרות לוגיסטיקה והובלה. הוא שוקל 2.4 קילוגרם במצב ריק, הוא מסוגל לשאת מטענים במשקל עד 3 קילוגרם. השלדה וגוף הכטב"ם עשויים מקרטון מצופה שעווה והוא מסופק במארז שטוח להרכבה עצמית. המארז כולל מערכת שליטה המוטמעת בטאבלט-PC. טווח הטיסה של הכטב"ם 120 קילומטרים. מערכת השליטה של הכטב"ם מאפשרת לו טיסה אוטונומית עם יכולת לחזור ולנחות לשימוש חוזר. אודות לעלות הנמוכה שלו ניתן להתייחס אליו גם כאל מוצר מתכלה.
כטב"ם Sypaq Corvo מדגם PPDS סופק לאוקראינה, שכוחות הצבא שלה התאימו אותו למשימות צבאיות, כגון סיור, צילום ותקיפה.
היסטוריה

חברת SYPAQ Systems Pty Ltd היא חברה אוסטרלית שנוסדה בשנת 1992. היא מייצרת מגוון כטבמ"ים ורחפנים אוטונומיים תחת המותג Corvo. הכטב"ם-PPDS היא מערכת שעלותה נמוכה המיוצרת ברמת גימור ואיכות צבאית. הוא מיועד לשימוש חוזר אך בגלל מחירו הנמוך במיוחד ניתן להתייחס אליו כאל מוצר מתכלה בעת הצורך.
הכטב"ם פותח בתחילה בשיתוף עם הצבא האוסטרלי, במסגרת הסכם בשווי 1.1 מיליון דולרים. ניסויי ההתאמה למטרות הצבאיות נערכו בשנת 2019.
החל ממרץ 2023, ה-PPDS סופק לצבא אוקראינה בכמויות גדולות, במסגרת יוזמת מימון של ממשלת אוסטרליה שהוכרזה ביולי 2022, לתמיכה באוקראינה במלחמתה ברוסיה. הצרכים המבצעיים הובילו את התאמתו למשימות ושימושים נוספים, לרבות מודיעין, מעקב, סיור ואפילו תקיפות קטלניות כנגד בסיסי חיל האוויר הרוסי על אדמת רוסיה.
ב-27 באוגוסט 2023 התקשורת האוקראינית, ושירות הביטחון של אוקראינה, דיווחו, שצבא אוקראינה עשה שימוש ב-16 כטב"מים בהתקפה על בסיס חיל האוויר הרוסי "קורסק ווסטוצ'ני" השוכן כ-80 ק"מ על אדמת רוסיה מצפון לגבול רוסיה אוקראינה. בתקיפה הצליחו הרוסים להפיל שלושה כטב"מים והאחרים הצליחו להשמיד ארבעה מטוסי סוחוי Su-30, מטוס מיג-29 אחד, מערכת מכ"ם S-300 ושתי מערכות הגנה אווירית מסוג פנציר-S1.
תיאור הכטב"ם

לכטב"ם PPDS ישנם 2 דגמים דגם חסר זנב ודגם קונבנציונלי. הכטב"ם בנוי מקרטון מצופה שעווה בחיתוך מדויק; השעווה מספקת רמת איטום טובה מפני רטיבות תכונה המאפשרת לו לפעול גם במזג אוויר רטוב. החלקים מתוכננים כך שתהיה למשתמש נוחות בהרכבה, לאחר הדבקת הגוף את הכנפיים מחברים באמצעות גומיות, כפי שנהוג לעשות בטיסני משחק.
גוף הכטב"ם לאחר ההדבקה נראה כמנסרה מרובעת, בחרטום מדחף ובזנב סנפיר אנכי יחיד. חלל נשיאת המטענים הוא פנימי והוא מאפשר נשיאת מטענים עד 3 קילוגרמים.
מדחף הכטב"ם מופעל חשמלית, באמצעות סוללת ליתיום-יון המאפשרת לו לטוס עד 120 קילומטרים.
מערכות הפיקוד והשליטה בכטב"ם ובקרקע מבוססות על חומרה מדף מסחרית מסוג (COTS) ותוכנת קוד פתוח חופשית מסוג (FOSS). אף על פי שמערכות החומרה והתוכנה הן מסחריות הן עדיין ברמה צבאית.
מערכות ההינע והאוויוניקה של הכטב"ם הן מערכות מודולריות חשמליות, ומיועדות לשימוש חוזר והחלפה אם הן ניזוקות.
מערכת הפיקוד הקרקעית כוללת טאבלט אנדרואיד או windows os, מוקשח, שמתקשרת עם התוכנה והחומרה המותקנים בכטב"ם לצורך קידוד מסלול הטיסה שלו. לאחר מכן, הכטב"ם טס באופן אוטונומי ללא צורך בתקשורת נתונים כלשהי. הוא מסוגל לטוס באמצעות ניווט מקורב בהתבסס על המהירות והכיוון שלו, לשפור הדיוק, הכטב"ם משתמש בקליטת אותות GPS במידת הצורך.
הגודל הקטן, הבנייה מקרטון והיעדר הצורך בתקשורת נתונים מעניקים ל-PPDS תכונות התגנבות וחמקנות טובות, דבר ההופך את הזיהוי והיירוט שלו לקשים ביותר. היכולת של הכטב"ם לנווט באופן עצמאי על בסיס אותות-GPS מאפשרת לו לפעול בסביבה אלקטרומגנטית עוינת הכוללת חסימת רדיו. פרטי נתיב הטיסה שלו מוצפנים, כך שבמקרה של לכידתו על ידי האויב, לא ניתן לזהות את מיקומה של יחידת הבקרה והפיקוד הקרקעיים שלו.
חלקי הכטב"ם, המנוע, יחידה הבקרה והשליטה כולה, כולל הטאבלט, מסופקים באריזה שטוחה. כך שביחידת נפח אחת ניתן לשלוח כמות גדולה של כטב"מים. מידות המארז של יחידה בודדת כולל הטבלט PC הן:- רוחב 510 מילימטרים, אורך 760 מילימטרים והעובי 45 מילימטרים. ההרכבה פשוטה, תוך שימוש רק בכלים הבסיסיים המסופקים באריזה השטוחה, כולל מספריים, סכין יפנית, סרט דביק וגומיות.
הכטב"ם-PPDS משוגר ממשגר מעוט (קטפולטה) הכולל מסגרת קלת משקל, מסילות שיגור משולבות וסליל קפיצי. הקטפולטה מסופקת בנפרד.
מחיר הכטב"ם-PPDS ליחידה, נע בין $670–$3,350 דולרים אמריקאים.
דגם עם יכולת נשיאת משקל כבד (PPDS-HL)

דגם PPDS-HL הוא גרסה גדולה יותר של הדגם הבסיסי והוא מותאם לשימוש במגוון רחב של משימות במרחב שדה הקרב המודרני. המערכת מסוגלת לשאת מטענים בשתי צורות שונות. התצורה העיקרית נועדה לשאת מטענים בתוך גוף הכטב"ם, לנחות ולפרוק אותם ביעד הנדרש. אפשרות נשיאת המטענים השנייה משתמשת בנקודות קשיחות על הכנף, ומאפשרת נשיאה והטלת המטענים מהכטב"ם תוך כדי טיסה.
הכטב"ם PPDS-HL יכול לשהות מעל שדה הקרב ולשמש כממסר תקשורת התומך בכלי שיט שטח (USV) ולכלי רכב קרקעיים (UGV) אוטונומיים, בלתי מאוישים, לצורך הרחבת טווח הפעולה שלהם ובחיזוק רשתות תקשורת רחבות יותר בשדה הקרב.
ה-PPDS-HL מסוגל לשאת מתקנים קלים למטרות מודיעין, מעקב וסיור (ISR - Intelligence, Surveillance and Reconnaissance), למשימות רב-משימתיות.
משימות נוספות של הכטב"ם PPDS-HL, כוללות מיפוי, צילום ברזולוציה גבוהה, וכפתיון למערכות נ"מ. במספרים גדולים, ה-PPDS-HL יכול ליצור נחיל כטבמ"ים וליצור מסה קרבית לבלבול והסחת דעת של האויב.
מפרטים

| דגם | PPDS | PPDS-HL |
| --- | --- | --- |
| מוטת כנפיים | 2 מטרים | 2.8 מטרים |
משקל ריק: 2.4 קילוגרם
| מטען | 3 קילוגרם | 6-3 קילוגרם |
MTOW (Maximum Take-Off Weight) משקל מקסימלי להמראה: 13 קילוגרם
| מהירות | 60 קילומטרים/שעה | 100-60 קילומטרים/לשעה |
| טווח | 120-40 קילומטרים | 80 קילומטרים עם מטען של 6 קילוגרם 200 קילומטרים עם מטען של 3 קילוגרם |
| משך טיסה | 1-3 שעות | להגדלת משך הטיסה ניתן להגדיל את גודל הסוללות על חשבון משקל המטען |
| גודל המארז | 510 מילימטרים רוחב, 760 מילימטרים אורך, 45 מילימטרים עובי | - |
לגנדה

לווין מדגם УС-А ששוגר בשם "קוסמוס 954"
לגנדה (ברוסית:Легенда) הייתה מערכת לגילוי מטרות במרחב הימי והעברת מידע בזמן אמת לאוניות הצי הסובייטי ולתחנות קרקע של הצי. המערכת פעלה בשנים 1978–2006.
המערכת פותחה במקום מערכת דומה שהתבססה על תחנות קרקע ומטוסי ביון שפעלה החל משנת 1965. עד לשנת 1965 הלוויינים פותחו במפעלי "משינוסטרויניה" ובהמשך תכנון וייצור עברו למפעל "ארסנל" שבלנינגרד. אחריות כוללת על המערכת הייתה על "משרד תכנון מס' 1" שבמוסקבה. לצורך כיסוי כלל המרחב הימי על ידי מסלולי הלוויינים בוצעו חישובים בהשתתפות מסטיסלב קלדיש. כל הלוויינים של המערכת שוגרו תחת שם "קוסמוס" מקוסמודרום בייקונור בעזרת משגר מדגם "ציקלון 2".
המערכת התבססה על 2 סוגי לוויינים:
לוויין נשלט פסיבי (УС-П) שאליו הייתה מותקנת מערכת מודיעין אותות והוא היה מגלה מקור השידור. הלוויין פעל בגובה של 420 ק"מ ומשקלו היה 3.3 טון. מקור האנרגיה היה פאנל סולארי.
לוויין נשלט אקטיבי (УС-А) שאליו הותקנה מערכת מכ"ם. בעקבות כך הוא הוצב בגובה נמוך - 270 ק"מ בלבד. בגובה זה לא היה פרקטי להתקין פאנל סולארי ולכן הלוויין היה מצויד במקור אנרגיה גרעינית. משקל הלוויין היה כ-3.8 טון מזה 1.250 טון היה ריאקטור. ריאקטור היה מקור קרינה משמעותי. לכן בסיום פעילות הלוויין הוא היה מועבר למסלול בגובה 750–1000 ק"מ. במהלך פעילות הלוויינים התרחשו מספר תקלות שגרמו לנפילת הלווין על הקרקע וזיהומה. בשנת 1988 שימוש במקור אנרגיה זה נאסרה ברמה בין לאומית ולא היו שיגורים נוספים.
בשנת 1993 פותח לוויין משופר US-PM שהיה יכול להחליף לוויינים של הדור הקודם. הוא פעל בגובה 420 ק"מ. שיגורים של לוויין מסוג זה נמשכו עד לשנת 2006. בסך הכול שוגרו 13 לוויינים. בלוויין זה הותקנו חיישני מודיעין אותות ומק"ם.
כיום מערכת זו מוחלפת בהדרגה במערכת "ליאנה" שמבוססת על לוויינים מדגם "פיון" ו"לוטוס". הלוויין הראשון שוגר בשנת 2009.
לאון מנדלשטם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 ביולי 1819 זאגר, ליטא 
 פטירה:  12 בספטמבר 1889 (בגיל 70) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 שפות היצירה:  גרמנית, עברית 
 
לאון (אריה דב) יוסופוביץ מנדלשטם (רוסית: Мандельштам, Леон Иосифович‏; 1819 זאגר - 1889) היה הסטודנט היהודי הראשון שלמד באוניברסיטה רוסית. כמו כן היה סופר ועבד במשרד החינוך הרוסי כאחראי על החינוך היהודי באימפריה הרוסית, יורשו של מקס ליליינטל בתפקיד זה.
ביוגרפיה

לאון מנדלשטם נולד בשנת 1819 בעיר ז'אגר שהייתה חלק מפלך וילנה ומאוחר יותר סופחה לפלך קובנה. אביו עסק במסחר והרבה לנסוע לגרמניה לצורכי עיסוקיו. בין הספרים שהביא מגרמניה היה אפשר למצוא תרגום התנ"ך לגרמנית של משה מנדלסון. הוא קיבל חינוך דתי וכללי. אזור מגוריו היה נתון להשפעת ההשכלה הגרמנית שהגיעה מקורלנד (אזור של לטביה היום). מנדלשטם מעיד על עצמו כי התחיל לעסוק בדקדוק של השפה העברית ופילוסופיה בגיל צעיר מאוד. בזיכרונותיו אפשר לראות כי לא הייתה עקביות בלימודיו העצמאיים, הוא קפץ מנושא לנושא. בגיל צעיר מאוד הוא החל לחבר סיפורים בשפות שונות, רוסית, גרמנית ועברית.
בגיל 14 השתדך לבתו של סוחר, ובגיל 17 התחתן ועבר להתגורר בבית הוריה של אשתו. אביה היה אדם דתי מאוד, שאסר על החזקת ספרים שאינם קנוניים בביתו. מנדלשטם לא הצליח להחזיק מעמד זמן רב וחזר הביתה, זמן קצר לאחר מכן התגרש מאשתו.
בשנת 1839 החליט ללכת ללמוד באוניברסיטת וילנה, אך בהגיעו לווילנה גילה שהאוניברסיטה נסגרה בהוראת הממשלה. באותה שנה פנה לשלטונות בבקשה לעמוד במבחני הקבלה לאוניברסיטת מוסקבה. לאחר תלאות רבות התקבל לאוניברסיטה ובכך היה לסטודנט היהודי הראשון באוניברסיטה רוסית. מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת פטרבורג, שם עם סיום לימודיו ב-1844 הוענק לו תואר בפילולוגיה.
עבודתו במשרד החינוך הרוסי

לאחר עזיבתו של מקס ליליינטל לארצות הברית, התפנתה במשרד החינוך הרוסי משרת "יהודי מלומד" (Учёный еврей, עוזר לענייני יהודים). שר החינוך סרגיי אוברוב הציע את התפקיד למנדלשטם שנענה בחיוב להצעה. מנדלשטם נכנס לתפקיד בשנת 1846. בין היתר היה אחראי על ארגון של בתי ספר יהודים חדשים. הוא חיבר לא מעט ספרי לימוד שיועדו לבתי ספר אלו, בין היתר מילון יידי-רוסי, רוסי -יידי וספר לימוד הדקדוק הרוסי ליהודים.
שימש בתפקיד זה במשך 11 שנים והתפטר ב-1857.
מותו

שנותיו האחרונות עברו עליו בבדידות ובעוני.
מנדלשטם נפטר על ספינת קיטור בזמן שנסע מצד אחד של פטרבורג לצד שני. לא נמצאו שום מסמכים על גווייתו שיכלו לאשר את זהותו. שלושה ימים לאחר מכן הוא נקבר בבית קברות נוצרי. חצרן הבית שבו התגורר שם לב כי מנדלשטם אינו מגיע זמן מה לבית, הוא פנה למשטרה ומשם נשלח לחדר המתים, על פי תיאורו של החצרן הצליחו לקשר בין הגווייה לבין לאון מנדלשטם.
משנודע הדבר לקהילה היהודית של פטרבורג, הם הצליחו להשיג אישור מיוחד מטעם שר הפנים הרוסי והוציאו את גופתו מקברו. הוא נקבר מחדש בבית הקברות היהודי.
לקריאה נוספת

צבי רודי, הסטודנט היהודי הראשון ברוסיה, העבר, כרך כ"א, עמ' 42-35.
שאול גינזבורג, אמאָליקע פעטערבורג, ניו יאָרק,1944, עמ' 87-74.
Из записок первого еврея-студента в России, сборник Пережитое, т. 1, СПб., 1909
ביאורים

↑  אומנם עד אז היו כבר סטודנטים יהודים ברוסיה, באוניברסיטת וילנה, באוניברסיטת דרפאט, ובשנת 1836 היה סטודנט יהודי בקייב בשם חיים צימרמן, אך אוניברסיטת וילנה הייתה פולנית, דרפאט הייתה גרמנית וחיים צימרמן התנצר כשנה לאחר תחילת הלימודים.
הערות שוליים

↑  פרז'יטויה, עמ' 15-14.
↑  פרז'יטויה, עמ' 15-14.
↑  רודי, עמ' 38-37.
↑  נדב שרגאי, "חושו, התעוררו ובנו ארצכם", באתר ישראל היום, 30 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303252605171  GND: 133535568  ISNI: 0000 0000 1891 205X  NKC: zmp20211116830  NTA: 133171477  RERO: 02-A013898045  VIAF: 35647941   WorldCat (עם VIAF): 35647941 
"קנאת ספרי קדש" - ביקורת של יצחק בן משה רומש על התרגום הרוסי של מנדלשטם לספר תהלים, דפוס האלמנה והאחים ראָם, 1872 וילנה. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 5
לגל דה קרמר

| --- | --- |
 לידה:  4 בספטמבר 1702 ורסאי, ממלכת צרפת 
 פטירה:  1792? (בגיל 89 בערך) פריז, צרפת 
 הישג בולט:  היה בין השחקנים החזקים בעולם  בסביבות שנות השלושים של המאה ה-18
 מקצוע נוסף:  סופר שחמט
 מדינה:  צרפת 
 הערות:  לימד שחמט את פרנסואה אנדרה פילידור.
 
לגל דה קרמר (בצרפתית: Legall de Kermeur; 4 בספטמבר 1702 – 1792) היה שחמטאי צרפתי.
דה קרמר יחד עם שחקנים מפורסמים אחרים, שיחק בקפה דה לה רגנס שבפריז, והיה בין השחקנים החזקים בעולם בסביבות שנות השלושים של המאה ה-18. דה קרמר לימד שחמט את פרנסואה אנדרה פילידור.
לגל הוא זה אשר על שמו נקרא מט לגל (מהלך בשחמט המוביל לניצחון) שנמצא במשחקו היחיד אשר תיעודו קיים עד היום; לגל נגד סט. ברי, פריז, 1750.
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[direction "rtl"]
[Event "Cafe de la Regence"]
[Site "Paris"]
[Date "1787.??.??"]
[Round "?"]
[White "De Kermeur, Legall"]
[Black "Saint Brie"]
[Result "1-0"]
[ECO "C50"]
[PlyCount "13"]
[EventDate "1787.??.??"]
[EventType "game"]
[EventCountry "FRA"]
1. e4 e5 2. Nf3 d6 3. Bc4 Nc6 4. Nc3 Bg4 5. Nxe5 Bxd1 6. Bxf7+ Ke7 7. Nd5# 1-0
כנסיית ויס

כנסיית ויס (בגרמנית: Wieskirche) היא כנסייה בסגנון הרוקוקו אשר נבנתה באמצע המאה ה-18 על ידי יוהאן בפטיסט ודומיניקוס צימרמן. הכנסייה ממוקמת בוויס (Wies) שבעיירה שטיינגאדן, למרגלות הרי האלפים בדרום מדינת בווריה, גרמניה. הכנסייה הוכרזה כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1983.
הרקע לבניה

בשנת 1738 נפוצה שמועה ולפיה נראו דמעות הזולגות מפסל עץ של ישו במנזר שטיינגאדן. השמועה יצרה גל צליינות למקום, ובשנת 1740 נבנתה כנסייה קטנה לאחסון הפסל המופלא.
הצליינים יחסו לפסל תכונות של ריפוי מחלות שונות והשמועות בדבר הניסים הרפואיים המתחוללים במקום גרמו לגידול משמעותי בתנועת עולי הרגל למקום.
עד מהרה התברר כי המבנה צר מלהכיל את המוני עולי הרגל ולכן הוחלט במנזר שטיינגאדן, לבנות מקדש מקומי ראוי לפסל.
המבנה

המבנה הנוכחי נבנה בין השנים 1745-1754. העיצוב הפנימי עשיר ועמוס בפרטים אומנותיים וכולל ציורי קיר ועבודות סטוקו בסגנון הרוקוקו והבארוק על פי "אסכולת וסוברונר" (Wessobrunner School). במגדל הצמוד הותקנו 4 פעמונים אשר מאפשרים השמעת מנגינות בסגנון התקופה.
בשנים 1985-1991 עבר המבנה שיפוץ יסודי ומקיף בעלות של כ-7 מיליון יורו (במחירי 2009), ומגיעים אליה כמיליון מבקרים מדי שנה.
לואיס ברגאן

| --- | --- |

 לידה:  9 במרץ 1902 גוודלחרה (מקסיקו), המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  22 בנובמבר 1988 (בגיל 86) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Luis Ramiro Barragán Morfín 
 תחום יצירה:  אדריכלות 
 יצירות ידועות:  בית ברגאן 
 פרסים והוקרה:  פרס פריצקר (1980)  הפרס הלאומי למדעים ואמנויות (1976) 
 
מזרקה בתכנונו של ברגאן
לואיס ברגאן (בספרדית: Luis Barragán; ‏9 במרץ 1902 – 22 בנובמבר 1988) היה האדריכל המקסיקני החשוב ביותר במאה ה-20.
ביוגרפיה

ברגאן נולד בגוודלחרה ב-1902. הוא סיים את לימודיו בהנדסה אזרחית בשנת 1923 ולמד אדריכלות בעצמו ומניסיונו. למרות שלא היה בעל תואר באדריכלות עסק בכך רוב חייו ואף זכה בפרס פריצקר היוקרתי בשנת 1980.
ברגאן היו ידוע כמינימליסט ששילב בין אדריכלות מודרנית לסגנון המקסיקני המסורתי. האדריכלות שלו בולטת בצבעוניות ובחומריות שלה. הוא השפיע על אדריכלים רבים באמריקה הלטינית ביניהם האדריכל הנודע ריקרדו לגורטה.
ביתו הפרטי של ברגאן במקסיקו סיטי, שהיה גם הסטודיו לאדריכלות שלו, הוכרז על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
לואיזה קרולינה פון הוכברג

לואיזה קרולינה פון הוכברג (גרמנית Luise Karoline von Hochberg‏, 26 במאי 1768 - 23 ביוני 1820), הייתה אשתו השנייה של קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן.
ביוגרפיה

לואיזה קרולינה נולדה ב-26 במאי 1768 בקרלסרוהה, ללודוויג היינריך, ברון גייר פון גיירסברג ולמקסימיליאנה כריסטינה פון שפונק, וסנדקיה היו קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן ואשתו קרולינה לואיזה, רוזנת הסן-דרמשטדט. לואיזה קרולינה התחנכה בבית ספר פרטי בקולמר, ולאחר מכן היא שירתה כגברת החצר של אמליה, נסיכת הסן-דרמשטאדט - אשתו של קרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן.
ב-24 בנובמבר 1787 התחתנה לואיזה קרולינה עם קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן, ולפני החתונה קרל פרידריך חתם יחד עם שלושת בניו על מסמך, שילדיה של לואיזה קרולינה יהיו אף הם זכאים לרשת את השלטון, לאחר צאצאיו מאשתו הראשונה. קרל פרידריך אף החשיב את הנישואים כנישואים שוויוניים, ולא כנישואים מורגנטיים. בשנת 1806 עם פירוק האימפריה הרומית הקדושה, אישר קרל פרידריך שוב את זכותם של ילדיו מלואיזה קרולינה לרשת את השלטון. בעקבות כך, כשראה קרל, הדוכס הגדול של באדן שאין לו ילדים, ואף לדודו לודוויג אין ילדים, אישר אף הוא ב-4 באוקטובר 1817 את זכות הירושה של צאצאי לואיזה קרולינה, ואף דאג שאספת הנסיכים של באדן תאשר זאת ב-20 בנובמבר 1818, זמן קצר קודם מותו.
ב-23 ביוני 1820 מתה לואיזה קרולינה בקרלסרוהה, ובשנת 1830 עלה בנה לאופולד, הדוכס הגדול של באדן לשלטון בבאדן.
משפחתה

ב-24 בנובמבר 1787 התחתנה לואיזה קרולינה עם קרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
לאופולד, הדוכס הגדול של באדן (1790–1852)
וילהלם, נסיך באדן (1792–1859)
פרידריך אלכסנדר, נסיך באדן (1793)
אמליה, נסיכת באדן (1795–1869), התחתנה עם קרל אויגן השני, נסיך פירסטנברג
מקסימיליאן, נסיך באדן (1796–1882)
לאון פוליאקוב

| --- | --- |

לאון פוליאקוב, 1952
 לידה:  25 בנובמבר 1910 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  8 בדצמבר 1997 (בגיל 87) אורסיי, צרפת צרפת
 ענף מדעי:  היסטוריה
 מקום מגורים:  צרפת צרפת
 מקום קבורה:  בית הקברות באנייה 
 מקום לימודים:  תיכון ז'אנסון-דה-סאי 
 מוסדות:  סורבון
 פרסים והוקרה:  Bernard Lecache Prize (1971)  פרס אניספילד-וולף (1975)  אביר בלגיון הכבוד 
 בת זוג:  ז'רמן פוליאקוב
 תרומות עיקריות
 פרסום מחקרו בספר "קציר השנאה" - התיאור המקיף הראשון שהופיע על השואה
 
לאון פוליאקוב (ברוסית: Поляков Леон; בצרפתית; Léon Poliakov;‏ 25 בנובמבר 1910, סנקט פטרבורג – 8 בדצמבר 1997, אורסיי) היה היסטוריון יהודי-צרפתי. מחקריו הענפים, שהתמקדו בעיקר בגזענות, אנטישמיות, היסטוריה יהודית והשואה, העמידו אותו כאחד מחשובי ההיסטוריונים במאה ה-20. שימש כדוקטור לפילוסופיה בסורבון עד לפרישתו, וכן כמנהל המחקר בבית "המרכז הלאומי של המחקר המדעי" (CNRS) בפריז.