stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדראה בוצ'לי
פריצה ותחילת קריירה

בשנת 1992, הגיע בוצ'לי לאודישן אצל זמר הרוק האיטלקי זוקרו, שחיפש טנור קלאסי בשביל להקליט "דמו" לשיר "Miserere" שכתב עבור זמר האופרה לוצ'אנו פבארוטי. לאחר ששמע את הדמו, שכנע פבארוטי את זוקרו להקליט את השיר עם בוצ'לי ולא איתו, מאחר שבוצ'לי הוא המתאים ביותר לשיר. קתרינה קאסלי, שהייתה מעורבת בהפקת השיר, החליטה לתת לבוצ'לי הזדמנות. קאסלי היא המפיקה והאמרגנית של בוצ'לי עד היום.
השיר הפך ללהיט באירופה. בסבב ההופעות של זוקרו ב-1993, ליווה אותו בוצ'לי בשיר, ואף קיבל הזדמנות לשיר סולו בהופעות אריות, כמו נסון דורמה, מתוך טורנדוט של פוצ'יני. בוצ'לי חתם על חוזה הקלטות עם חברת Sugar Recordes ממילאנו, לאחר שבעל החברה שמע אותו שר את האריה "נסון דורמה" במסיבת יום ההולדת של זוקרו.
ב 28 בדצמבר 1993 הופיע בהופעת בכורה בעולם המוזיקה הקלאסית, בקונצרט ב-Teatro Romolo Valli ברג'ו אמיליה.
בדצמבר 1993 השתתף בוצ'לי בפסטיבל סן רמו וזכה בשלב המקדים, עם הציונים הגבוהים ביותר שניתנו למתחרה אי פעם. בפברואר 1994 זכה בתחרות הראשית של פסטיבל סן רמו, בקטגוריית הזמרים החדשים, גם כן עם ציונים חסרי תקדים. הוא שר שם את השיר "Il mare calmo della sera" ("הים השקט של הערב")(אנ'), שנכתב עבורו, בין השאר על ידי זוקרו.
בשנת 1994 יצא אלבומו הראשון "Il mare calmo della sera"(אנ'), ומיד נכנס לרשימת עשרת האלבומים הנמכרים ביותר באיטליה וזכה באלבום פלטינה תוך מספר שבועות. במאי אותה שנה סייר במסע הופעות עם זמרת הפופ האיטלקייה ג'רארדינה טרובאטו. בספטמבר הופיע בקונצרט הצדקה השנתי של פבארוטי במודנה, שם הוא שר את Mattinata של רוג'רו לאונקוואלו ושר בדואט עם פבארוטי את Notte e Piscatore של מוראנטה. באותו חודש הופיע לראשונה בהפקת אופרה, בתפקיד מקדף באופרה מקבת' מאת ורדי, בתיאטרון ורדי בפיזה. בחג המולד הופיע ברומא לפני האפיפיור יוחנן פאולוס השני.
פריצה ותחילת קריירה > Time to say goodbye

עוד להיט שהכניס את בוצ'לי לתודעה הבינלאומית הוא השיר Con te partirò (אנ') שנעשתה לו גרסה באנגלית בשם Time to say goodbye. זמרת הפופ-קלאסי הסופרן שרה ברייטמן, פנתה אל בוצ'לי כשנתבקשה לשיר בטקס של אליפות העולם באיגרוף חצי כבד. באותו טקס הייתה זו הפעם האחרונה שהופיע המתאגרף הנרי מאסקה. ברייטמן שהייתה ידידתו של מאסקה, ביקשה מבוצ'לי לשיר איתה את השיר כשהיא שרה באנגלית Time to say goodbye (זמן לומר שלום) כמחווה למאסקה. הם הקליטו את הדואט עם חברים מהתזמורת הסימפונית של לונדון, והוציאו אותו כסינגל. השיר הפך ללהיט פופולרי במיוחד, ובזמן קצר מכר למעלה משלושה מיליון עותקים.
קריירה

בוצ'לי הופיע בכל רחבי העולם עם מגוון זמרים מפורסמים. בין היתר הוא הקליט עם סלין דיון את השיר The Prayer, השיר זכה בכמה פרסים והשניים שרו אותו בטקס הגראמי בשנת 1999 כשבוצ'לי זכה בקטגוריית "אמן חדש". בוצ'לי זכה באין ספור פרסים על שיריו ומכירת תקליטיו. בין המקומות שניתן למנות את הופעותיו: טקס האשכבה של לוצ'יאנו פאבארוטי, קונצרט במדיסון סקוור גארדן (1998), הארנה של ורונה, הקונצרט המלכותי לוראייטי (1999), גמר גביע אופ"א (2000,2009) ליברטי איילנד (2000), בגראונד זירו של מרכז הסחר העולמי (2001), ועוד.
בשנת 2020 הוא ביצע שירים עבור סרט 88.
מוזיקה קלאסית ואופרה

מתחילת הקריירה שר בוצ'לי אריות אופראיות מפורסמות ושירים קלאסיים. ב-1994 כאמור הופיע בתפקיד מינורי באופרה מקבת' של ורדי, וב-1998 הופיע לראשונה בתפקיד ראשי, כרודולפו בלה בוהם של פוצ'יני, בתיאטרו קומונאלה בקאליארי. מאז הופיע בכמה הפקות של אופרה, הקליט כמה אופרות מלאות.
בערב התרמה לארגון "איחוד הצלה" שנערך במיאמי בדצמבר 2022 ביצע בדואט עם החזן החסידי שלום למר את שירו "Fall On Me".
מוזיקה קלאסית ואופרה > ביקורת

למרות הצלחתו הגדולה בעולם הפופ, קיבל בוצ'לי בעולם הקלאסי קבלת פנים צוננת מהמבקרים. מבקר המוזיקה הראשי של הניו יורק טיימס, אנתוני טומאסיני, כתב על הופעתו הראשונה באופרה של דטרויט כורתר באופרה של מאסנה (1999), כי "למרות שצבע קולו של בוצ'לי חם ונעים, הוא איננו משתמש בטכניקה נכונה להפקת הקול וכתוצאה מכך איננו שולט כראוי בקולו, הצלילים הגבוהים חלשים מאוד, ומאחר ואינו תומך נכון בנשימתו, הוא איננו מצליח להשלים פראזות כראוי". בשנת 2000, ביקר שוב טומאסיני את בוצ'לי, הפעם הקלטה של האופרה לה בוהם. "בוצ'לי עדיין סובל מאותן בעיות בסיסיות כמו תמיכה ונשימה", טומאסיני אף טען כי בוצ'לי הוקלט "בצורה זהירה, כדי שלא יואפל על ידי שאר הזמרים בהפקה". גם מבקר המוזיקה ברנרד הולנד לא חסך מבוצ'לי ביקורת. הולנד כתב כי בוצ'לי מתקשה לשמור על הקצב. ההבעה, ההגייה והפיסוק של המילים והמשפטים לוקים בחסר ואינם ברורים. הולנד אף כתב כי "מחובתו של מבקר המוזיקה לדווח כי מר בוצ'לי איננו זמר טוב". סוכנות הידיעות AP דיווחה: "להט? כן. עוצמה? לא. למרות הרגש והדיוק בטונים, קולו של בוצ'לי הוא בעל איכות ירודה, ואף פעם לא נפתח ממש". מבקרים רבים נוספים בעולם המוזיקה הקלאסי היו שותפים לביקורת ברוח זו, כמו אנדרו קלמנט בגארדיאן הבריטי, ואן מידג'ט.
חיים אישיים

בוצ'לי פגש את אשתו הראשונה, אנריקה, בתקופה שבה עבד כפסנתרן ברים. הזוג התחתן ב-1992 ונולדו להם שני בנים. הם התגרשו ב-2002.
במרץ 2014 נישא לוורוניקה ברטי ולהם בת.
דיסקוגרפיה > אלבומים

| שם | סוג | שנה | מוציא לאור |
| --- | --- | --- | --- |
| Il Mare Calmo Della Sera | CD | 1994 | Polygram international |
| Bocelli | CD | 1995 | Polygram international |
| Viaggio Italiano | CD | 1995 | Polygram international |
| Romanza | CD | 1997 | Sugar recordes |
| Aria: The Opera Album | CD | 1997 | Philips |
| Hymn for the World | CD | 1997 |  |
| Hymn for the World 2 | CD | 1998 |  |
| Sogno | CD | 1999 | Philips |
| Sacred Arias | CD | 1999 | Philips |
| Verdi | CD | 2000 | Philips |
| Requiem (Verdi) | CD | 2001 | Philips |
| Cieli di Toscana | CD | 2001 | Decca, Sugar recordes |
| Sentimento | CD | 2002 | Decca, Sugar recordes |
| Andrea | CD | 2004 | Decca, Sugar recordes |
| Amore | CD | 2006 | Decca, Sugar recordes |
| The Best of Andrea Bocelli: Vivere | CD | 2007 | Decca, Sugar recordes |
| Incanto | CD | 2008 | Decca, Universal |
דיסקוגרפיה > אופרות מלאות

| שם | סוג | שנה | מוציא לאור |
| --- | --- | --- | --- |
| לה בוהם | CD | 2000 | Decca |
| טוסקה | CD | 2003 | Decca |
| הטרובדור | CD | 2004 | Decca |
| וורתר | CD | 2005 | Decca |
| אבירות כפרית | CD | 2007 | Decca |
| ליצנים | CD | 2007 | Decca |
| כרמן | CD | 2008 | Decca |
דיסקוגרפיה > וידאו ו-DVD

| שם | סוג | שנה | מוציא לאור |
| --- | --- | --- | --- |
| A Night in Tuscany | DVD | 1997 | Sugar Records |
| Christmas Glory from Westminster | DVD | 1999 | BBC |
| Sacred Arias Special Edition | DVD | 2000 | Philips |
| American Dream: Andrea Bocelli's Statue of Liberty Concert | VHS | 2000 | PBS |
| Cieli di Toscana | DVD | 2001 | Decca, Sugar recordes |
| The Homecoming | DVD | 2002 | Sugar, Polidor, Philips |
| Credo | DVD | 2006 | Sugar recordes |
| Under the Desert Sky | DVD | 2006 | Sugar recordes |
| These Are Special Times (סלין דיון) DVD | 2007 | Columbia, Epic |  |
| Vivere Live in Tuscany | DVD | 2008 | Sugar recordes |
| Incanto The Documentary | DVD | 2008 | Decca, Universal |
הערות שוליים

↑  יאיר טוקר, הכוכב החסידי הבינלאומי והטנור העולמי בדואט מרגש: Fall On Me, באתר כיכר השבת, ‏22 בדצמבר 2022 (בעברית)
↑  OPERA REVIEW; A Blind Pop Tenor Takes On the Operatic Stage, אנתוני טומאסיני, 1 בנובמבר 1999
↑  MUSIC; Bocelli Seeks Legitimacy (And Bucks) In 'Boheme'אנתוני טומאסיני, 3 בדצמבר 2000
↑  Spectator-Friendly, and Critic-Proof in a Sea of Approval ברנרד הולנד, ניו יורק טיימס, 8 בספטמבר 2006
↑  Rasping-New-York critics verdict on Bocelli אינדפנדנט, 6 בספטמבר 2006
↑  Verdi:Il Trovatore:Bocelli אנדרו קלמנט, הגארדיאן, 16 ביולי 2004
↑  MUSIC: HIGH NOTES; Andrea Bocelli Does Opera, Take 2, אן מידג'ט, ניו יורק טיימס, 18 במאי 2003
↑  Domingo, Bocelli Can't Find Their Way Out of This 'Messe' אן מידג'ט, הוושינגטון פוסט, נובמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284902705171  PLWABN: 9810703895505606  BIBSYS: 65241  BNE: XX1327621  BnF: cb13998982k (data)  CANTIC: a11519174  CiNii: DA11529470  GND: 122108302  ICCU: TO0V261125  ISNI: 0000 0001 1494 3462  LCCN: no96020749  LNB: 000133418  MusicBrainz: c5a0a216-c33c-42dc-92b8-4b60236f8dad  NDL: 00857789  NKC: jn20010525357  NLA: 35688538  NLK: KAC200306758  NSK: 000621720  NTA: 14821455X  RERO: 02-A003016855  SNAC: w6bz7ckd  SUDOC: 086949888  Trove: 1043379  VIAF: 84075441   WorldCat (עם VIAF): 84075441 
אנדראה בוצ'לי מנגן על הפסנתר
בוצ'ילי ואשתו ורוניקה
רנדי וולדמן ואנדראה בוצ'לי מנגנים בחצוצרות במהלך חזרות להופעה של אנדראה בוצ'לי: "Amore Under the Desert Sky". לאס וגאס, ב-7 בדצמבר 2005
אקרופוקה

| אקרופוקה |
| --- | --- |

תקופה
סוף מיוקן 7.246–5.332 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלבי ים
סוג:: אקרופוקה
מינים
 Acrophoca longirostris
שם מדעי
 Acrophoca ‏Muizon, 1981

אקרופוקה (שם מדעי: Acrophoca) הוא סוג נכחד של טורף ימי גדול ממשפחת כלבי הים. הוא התקיים במשך המיוקן שלפני 7.2 עד 5.3 מיליון שנה מזמננו במימי אמריקה הדרומית.
סיווג

המאובנים של כלב ים זה התגלו בתצורות Bahía Inglesa Formation שבמחוז אטקמה בצ'ילה ובתצורות Pisco Formation בפרו. הממצאים הוגדרו ב-1981 בידי החוקר Christian De Muizon, ולפי מבנה השיניים שלו שויך לקבוצת המונכיים. בעבר סברו שהיה קרוב למין כלב ים נמרי, עקב אורח חייו הדומה אך מקרים מאוחרים יותר מצביעים שהוא קשור יותר לכלבי ים נזיריים. הסוג הקרוב ביותר אליו הוא Piscophoca שחי לצידו. סביב המאובנים שלו התגלו גם ממצאי חיות ימיות אחרות ביניהם לווייתן האודובנוצטופס, העצלן הימי תאלסוקנוס, דולפינן, סולת גנט וקורמורניים.
מאפיינים

כלב ים זה הגיע לאורך של 1.5 מטר והיה בעל סנפירים וצוואר פחות מפותחים לשחייה ימית כמו כלבי הים האנטארקטיים. בלסתותיו היו שורות שיניים חרוטיות המותאמות לאוכלי דגים, אם כי השיניים היו גם בעלות חורים שמותאמים לסינון חומרי פלנקטון או קריל. מבנה האגן שלו היה צר יחסית ולא התאים לשחייה מותאמת לאוקיינוס, כך שהגיוני שהתקיים סביב החופים. הוא היה כנראה טורף קשוח, אם כי לא כמו כלב הים הנמרי המודרני.
בוגי-ווגי

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  בלוז
 מקורות תרבותיים:  סוף המאה ה-19, צפון מזרח טקסס, ארצות הברית
 מוצא:  ארצות הברית 
 כלים:  גיטרה • בס • תופים • פסנתר • מפוחית פה • סקסופון • טרומבון • חצוצרה
 פופולריות מיינסטרים:  שנות ה-50 עד שנות ה-60
 נגזרות:  רוק אנד רול • רוקבילי • R&B
 
בוגי-ווגי (באנגלית: Boogie-woogie) הוא סגנון של בלוז המבוסס על תפקידים לפסנתר ומקורו בשיקגו שבארצות הברית. הסגנון היה פופולרי מאוד בשנות השלושים ותחילת שנות הארבעים.
בניגוד לבלוז, שלרוב מטרתו היא להביע רגשות או לספר סיפור, הבוגי ווגי משמש בעיקר כמוזיקת ריקודים, ואפילו מילות השירים בסגנון לרוב יעסקו בהוראות לרוקדים.
המבנה ההרמוני של הבוגי ווגי לרוב דומה עד מאוד לזה של הבלוז. מנוגן בסולם פנטטוני, ומבוסס על הטוניקה הסובדומיננטה והדומיננטה, כשלעיתים משתמשים גם בדומיננטות שניוניות. כמעט תמיד הקצב הוא ארבעה רבעים, כל "סבב" של המהלך ההרמוני (בית של שיר) אורך 12 תיבות, והטמפו מהיר.
בסגנון מורגשת מאוד היד השמאלית של הפסנתרן, המנגן על פי רוב בס מהלך המדגיש את הדרגות של הסולם. יד ימין בעיקר מקשטת ומלווה. הסגנון התפתח כך שלעיתים יכולים לנגן בו גם שלושה פסנתרים, וגם כלים אחרים מצטרפים. יש מי שמנגן בוגי ווגי בביג בנד.
אפשר לקטלג כמעט כל בלוז בטמפו מהיר ובלי סינקופות רבות לבוגי ווגי. במידה רבה הסגנון הוא אחד מאבותיו של הרית'ם אנד בלוז, והוא בהחלט מדגיש את הקצב ואת המבנה ההרמוני הפשוט (כמו הרית'ם אנד בלוז אחריו).
לסגנון הייתה חשיבות רבה ברבע השני של המאה העשרים, והוא השפיע רבות על עיצוב המוזיקה שבאה אחריו.
בין הנגנים הבולטים של הסגנון הם:
ג'יימס יאנסי
מיד לאקס לואיס
פיין טופ סמית
לויד גלן
בס מהלך בדו מז'ור. הבס המהלך אופייני מאוד לבוגי ווגי
בהלת המצורעים

כניסת המצורעים לתחום היישוב נמנעת
בהלת המצורעים של שנת 1321 (מוכרת גם כמזימת המצורעים) (בצרפתית: Peur des lépreux de 1321) היא מזימה לכאורה של מצורעים צרפתיים להפיץ את מחלתם על ידי זיהום מי השתייה עם אבקות ורעלים. בתקופת ימי ביניים היו מצורעים על פי רוב עוברים התעללויות רבות לאור האמונה שרווחה כי מחלתם מדבקת. בין היתר היו המצורעים מגורשים מאזורי היישוב והיו זוכים ליחס של חיות בר. נטען כי יהודים ומוסלמים היו מעורבים בעלילה זו, דבר שהעניק תירוץ לרשויות המקומיות לתקוף את קהילות היהודים והמצורעים. ההיסטריה התפשטה במהירות למחוזות השכנים, בעיקר לממלכת אראגון.
צרפת

באביב 1321 החלו לפרוץ השמועות על הקנוניה באזור דרום צרפת. בעקבות עינויים שהעבירו הרשויות את המצורעים בסופו של הדבר יצאה הודאה מאולצת שקבעה כי המצורעים פועלים תחת פקודת היהודים, שבתורם שוחדו על ידי המוסלמים של ספרד. זאת במטרה "להרעיל את האוכלוסייה הנוצרית של אירופה". הבהלה פרחה בעקבות מסעות הצלב שהתקיימו שנה קודם לכן; מסע הצלב של הרועים, בהם ההמון שכלל נשים וצעירים כפריים תקפו את יהודי צרפת וממלכת אראגון השכנה למרות הוראות יוחנן העשרים ושניים, פיליפ החמישי, מלך צרפת וחיימה השני, מלך אראגון. כבר ב-1320, בזמן ביזת מושבות המצורעים, מספר צלבנים טענו כי מצאו חביות מלאות בלחם רקוב והפכו את ההאשמה המוזרה הזו לבולטת, בטענה כי המצורעים התכוונו להשתמש בלחם על מנת להכין רעלים ולזהם את באר השתייה. בעוד מסע הצלב של הרועים הובל על ידי ההמונים, רדיפת המצורעים הייתה מתוזמרת על ידי הרשויות מקומיות. מה שהפך את זה לשיפוטי אף על פי שהיה חוץ-משפטי.
בזמן שהסיפורים החלו המלך פיליפ היה בסיור אזורי ולכן מצא עצמו במצב קשה; הוא לא היה יכול היה לתמוך או לגנות את הרדיפות בפומבי. שכן האופציה הראשונה הייתה מובילה לעוד אלימות והשנייה מערערת את סמכותו. האינקוויזיטור הדומיניקני ברנרדו גי הורה לערוך חקירה מקיפה. ב-21 ביוני, המלך פיליפ הוציא צו שהורה לכלוא ולתחקר את כל המצורעים תחת עינויים. אלו שנמצאו אשמים הועלו על המוקד; ומאחר שפשעיהם הוכרזו כביזיון המלכות, רכוש המצורעים הוחרם על ידי הכתר. אולם החלטה זו נקראה תיגר תחת הוואסלים והוכרעה כהצלחה.
ארמון השלום

ערך זה עוסק בארמון בהאג. אם התכוונתם לארמון בבגדאד, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית משפט 
 כתובת:  Carnegieplein 2, Landgoed Zorgvliet, Den Haag 
 מיקום:  האג 
 מדינה:  הולנד 
 בעלים:  קרן קרנגי 
 מייסדים:  וילהלמינה, מלכת הולנד, אנדרו קרנגי 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 28 באוגוסט 1913
 תאריך פתיחה רשמי:  28 באוגוסט 1913 
 אדריכל:  לורי מארי קורדונייה, Johan Adrianus Gerard van der Steur 
 סגנון אדריכלי:  נאו-רנסאנס 
 מידות
 גובה:  80 מ' 
 קואורדינטות:  52°05′12″N 4°17′44″E﻿ / ﻿52.0866°N 4.2955°E﻿ / 52.0866; 4.2955
 www.vredespaleis.nl
  (למפת הולנד מוגדלת) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניארמון השלום(למפת הולנד רגילה) האג אמסטרדם מאסטריכט איינדהובן ארנהם חרונינגן אוטרכט זוולה לייוורדן אנסחדה אמן בלגיה גרמניה הים הצפוניארמון השלום
 
ארמון השלום בעיר האג שבהולנד הוא מקום מושבו של בית הדין הבינלאומי לצדק של האו"ם. בארמון השלום נמצאים מספר מוסדות נוספים הקשורים למשפט בינלאומי.
היסטוריה

בניית הארמון החלה ב-1907, והוא נוסד במטרה לשמש עבור בית המשפט לבוררות, שהועבר אל המבנה ב-1913. באותה שנה הועברה אליו גם הספרייה לצדק בינלאומי, הכוללת אוסף של כתבים ומסמכים רבים הקשורים למשפט בינלאומי; בספרייה מאוחסנים גם כתבים מקוריים רבים, כגון עבודות של הוגו גרוטיוס וארסמוס מרוטרדם מתקופת הרנסאנס. ב-1922 הוזזה הספרייה לאגף צידי של המבנה, כדי לפנות מקום לבית המשפט לצדק בינלאומי, שמושבו נקבע באותה שנה בחלק הקדמי של הארמון. ב-1923 הועברה לארמון גם האקדמיה למשפט בינלאומי של האג (שנוסדה ב-1914).
משרדי קרן קרנגי, שנוסדה ב-1903 כדי לנהל את תרומותיו של אנדרו קרנגי לבניית הארמון, ממוקמים גם הם בארמון; הקרן נחשבת לבעליו הרשמיים של הארמון, והיא מנהלת ומשמרת אותו.
ב-2014 הוכנס הארמון לרשימת אתרי המורשת האירופיים של האיחוד האירופי.
מוסדות בארמון השלום

בית המשפט לבוררות (מאז 1913)
ספריית ארמון השלום לצדק בינלאומי (מאז 1913)
בית הדין הקבוע לצדק (מאז 1922), ששמו הוחלף בהמשך לבית הדין הבינלאומי לצדק (מאז 1946)
האקדמיה למשפט בינלאומי (מאז 1923)
אקרט לורנצן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  פרייבורג, גרמניה
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  כנר
 סוגה:  מוזיקה קלאסית, מוזיקה קאמרית
 כלי נגינה:  כינור
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון
 בן או בת זוג:  בתיה שטיינבוק 
 
אקרט לורנצן (בגרמנית: Eckart Lorenzen; נולד בפרייבורג שבגרמניה) הוא כנר ישראלי.
קריירה מוזיקלית

לורנצן סיים בהצטיינות את האקדמיה למוזיקה בפרייבורג ובהמשך בבזל שבשווייץ. בין מוריו היו שנדור זולדי, ליאון שפירר, ג'ורג' שבוק ואחרים. ניגן בתזמורת הפילהרמונית הצעירה של גרמניה ככנר מוביל ואף הופיע עמה כסולן. כמו כן ניגן בהרכבים קאמריים ובתזמורת הקאמרית הגרמנית בברמן. בשנים 1984 עד 1987 ניגן בתזמורת הפילהרמונית הגרמנית בניצוח הרברט פון קאראיין ואחרים.
לורנצן עבר לאיטליה, שם זכה בתחרויות בינלאומיות שונות, והיה קונצרטמייסטר בתזמורת טוסקניני בפארמה ובתזמורת הרדיו של טורינו.
משנת 1990 עד 1992 היה לורנצן הכנר הראשי של התזמורת הקאמרית הישראלית. מאז 1994 הוא הכנר הראשי של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון. הוא מרבה בהופעות באירופה ובארצות הברית, הן כסולן והן בהרכבים קאמריים. בין השאר הופיע עם הכנר שלמה מינץ, עם הזמר לוצ'אנו פאברוטי ועם הפסנתרן אשר פיש. כן הרבה להקליט לתחנות רדיו בישראל ובעולם.
לורנצן מחזיק כיום בכינור גוארנרי דל ג'זו משנת 1720, שקיבל בהשאלה מיהודה זיסאפל.
אקרט לורנצן עומד בראש שלישיית לורנצן, הכוללת את אשתו, הפסנתרנית בתיה שטיינבוק, ואת הצ'לן יונתן גוטליבוביץ'.
חיים אישים

ילדיהם של אקרט לורנצן ובתיה שטיינבוק, מאיה (ילידת 1991) ודניאל (יליד 1994), גם הם כנרים. בתם עדן (ילידת 2000) היא פסנתרנית.
אמה רדוקנו

| --- | --- |

אמה רדוקנו, 2018
 לידה:  13 בנובמבר 2002 (בת 21) טורונטו, אונטריו, קנדה
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 מקום מגורים:  ברומלי, אנגליה, בריטניה
 גובה:  1.75 מטר
 יד חובטת:  ימין
 סה"כ פרסים שצברה:  4,042,155 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  69–22 (75.8%)
 דירוג שיא:  10 (11 ביולי 2022)
 זכיות בטורנירים:  1
 זוגות
 מאזן קריירה:  0–1 
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 1
 וימבלדון:  הסיבוב הרביעי (2021)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (2021)
 תאריך עדכון 12 בספטמבר 2021
 
אמה רדוקנו (באנגלית: Emma Raducanu; נולדה ב-13 בנובמבר 2002) היא שחקנית טניס מקצוענית בריטית. 
הישג השיא שלה הוא זכייה בגראנד סלאם, באליפות ארצות הברית הפתוחה (2021). היא הייתה לשחקנית הראשונה שעושה זאת משלב המוקדמות.
ביוגרפיה

רדוקנו נולדה בטורונטו, אונטריו, קנדה, לאב רומני ואם סינית, שעבדו בתחום הפיננסים. הכתיב המקורי של שם המשפחה שלה בשפה הרומנית הוא Răducanu. משפחתה עברה ללונדון כשהייתה בת שנתיים. היא החלה לשחק טניס בגיל חמש.
קריירה

רדוקנו הפכה לטניסאית מקצוענית בשנת 2018. היא רשמה את הופעת הבכורה שלה ב-WTA בסיבוב הופעות בנוטינגהאם הפתוחה 2021.
ביוני 2021 רשמה רדוקנו את הופעת הבכורה העיקרית שלה בגראנד סלאם באליפות וימבלדון. היא העפילה לסיבוב השלישי לאחר שגברה על מרקטה וונדרואושובה הצ'כית ועל ויטליה דיאצ'נקו הרוסייה. היא הייתה הבריטית הצעירה ביותר שהעפילה לסיבוב השלישי בווימבלדון מאז אלנה בלטצ'ה בשנת 2002. לאחר מכן ניצחה את סורנה קרסטיאה הרומנייה, והעפילה לסיבוב הרביעי בגיל 18 ו-239 ימים, הבריטית הצעירה ביותר שהגיעה לשמינית הגמר, והבטיחה את מקומה ב-185 הראשונות בדירוג ה-WTA, כשדורגה במקום ה-338 בתחילת האליפות. ב-5 ביולי 2021 פרשה במערכה השנייה במשחקה בסיבוב הרביעי מול אג'לה טומל'אנוביץ', עקב קשיי נשימה.
קריירה > תואר גראנד סלאם ראשון

באליפות ארצות הברית הפתוחה בספטמבר 2021, זכתה רדוקנו בתואר לאחר ניצחון על ליילה פרננדז מקנדה, שדורגה במקום 66 בעולם, בשתי מערכות (6–4, 6–3).
בדרך לתואר היא ניצחה את כל המערכות בכל עשרת המשחקים שלה. בשלב המוקדמות היא ניצחה את ביביאן שופס מהולנד (6–1, 6–2), את מרים בולקוודזה מגאורגיה (6–3, 7–5), ואת מאייר שריף ממצרים (6–1, 6–4), ונכנסה להגרלה הראשית. בתחרות עצמה גברה על סטפני ווגל'ה משווייץ (6–2, 6–3), ג'אנג שואי מסין (6–2, 6–4), שרה סוריבס טורמו מספרד (6–0, 6–1) ושלבי רוג'רס מארצות הברית (6–2, 6–1). בשלב רבע הגמר ניצחה את בלינדה בנצ'יץ' משווייץ (11 בטורניר) בשתי מערכות (6–3, 6–4), ובשלב חצי הגמר ניצחה את מריה סקארי מיוון (17 בטורניר) בשתי מערכות (6–1, 6–4). כתוצאה מכך עלתה 127 מקומות בדירוג העולמי, מהמקום 150 למקום 23.
רדוקנו היא הטניסאית שדורגה הכי נמוך בתחרות והעפילה לחצי הגמר, מאז קים קלייסטרס שעשתה זאת ב-2009, והצעירה ביותר מאז מריה שראפובה ב-2005.
רדוקנו היא הטניסאית הראשונה, שזכתה בטורניר לאחר שהעפילה משלב המוקדמות, והאישה הראשונה בעידן הפתוח, שזכתה בגראנד סלאם עם שתי הופעות בלבד (הכניסה היחידה הקודמת שלה לגראנד סלאם הייתה באליפות וימבלדון 2021).
רדוקנו הפכה לבריטית הראשונה מזה 53 שנים, שהעפילה לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה וגם זכתה בה. על הישג זה זכתה לברכה יוקרתית אישית מהמלכה אליזבת'.
בשנת 2022 נכללה ברשימת פורבס 30Under30 האירופאית.
הערות שוליים

↑  Emma Raducanu | Player Stats & More – WTA Official, Women's Tennis Association (באנגלית)
↑  Nothing to fear for Emma Raducanu in draw filled with intrigue | Spor…, archive.is, ‏5 ביולי 2021
↑  Brit Raducanu, 18, into Wimbledon 4th round, ESPN.com, ‏3 ביולי 2021 (באנגלית)
↑  "Raducanu, 18, into Wimbledon third round". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-09-09.
↑  "Raducanu retires from last-16 match". BBC Sport (באנגלית בריטית). נבדק ב-2021-09-09.
↑  מערכת ספורט היום, אמה רדוקנו בת ה-18 בחצי גמר אליפות ארה"ב הפתוחה, באתר ישראל היום, ‏9 בספטמבר 2021
↑  Raducanu beats Bencic, becomes first qualifier to reach US Open semis in Open Era, Women's Tennis Association (באנגלית)
↑  Emma Raducanu: British 18-year-old makes tennis history with US Open final win, the Guardian, ‏12 בספטמבר 2021 (באנגלית)
1 2  מ-150 בעולם לתואר גראנד סלאם: הטניסאית שהדהימה את כולם, באתר ynet, 12 בספטמבר 2021
↑  Forbes 30 Under 30 2022: Celebrities, Forbes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812451185105606  BIBSYS: 1663676555346  GND: 1240974442  VIAF: 3168163159956101640004   WorldCat (עם VIAF): 3168163159956101640004
אצטדיון הדרגאו

| --- | --- |

 כתובת:  Via do Futebol Clube do Porto 
 מיקום:  פורטו, פורטוגל
 קואורדינטות:  41°09′42″N 8°35′02″W﻿ / ﻿41.161758°N 8.583933°W﻿ / 41.161758; -8.583933
 תקופת הפעילות:  16 בנובמבר 2003 – הווה (20 שנה)
 עלות הבנייה:  98 מיליון אירו
 בעלים:  פורטו
 משטח:  דשא
 אדריכל:  מנואל סלגאדו
 קבוצות:  פורטו
 מושבים:  52,399
 www.fcporto.pt/EstadioDragao/estadio_dragao.asp%7Cfcporto.pt
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פורטו מוגדלת) אצטדיון הדרגאו(למפת פורטו רגילה) אצטדיון הדרגאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון הדרגאו (בפורטוגזית: Estádio do Dragão; בתרגום לעברית: "אצטדיון הדרקון") הוא אצטדיון כדורגל הנמצא בעיר פורטו שבפורטוגל. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של קבוצת פורטו, והיה אחד מהאצטדיונים המארחים של יורו 2004.
שמו של האצטדיון נגזר מהדרקון בסמלו של המועדון. המשחק אשר חנך את האצטדיון התקיים בנובמבר 2003, ובו גברה פורטו על ברצלונה בתוצאה 2–0.
במאי 2021 אירח האצטדיון את גמר ליגת האלופות בו ניצחה צ'לסי את מנצ'סטר סיטי בתוצאה 1–0.
בוגיסלב פרידריך עמנואל פון טוינצין

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1760 פוטסדאם, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1750-1801) 
 פטירה:  20 בפברואר 1824 (בגיל 63) ברלין, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892) 
 מקום קבורה:  Invalids' Cemetery 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 צאצאים:  Friedrich Heinrich Bogislav Tauentzien von Wittenberg 
 השתייכות:  חיל רגלים 
 דרגה:  גנרל ארמייה 
 פעולות ומבצעים
 המלחמות הנפוליאוניות  קרב לייפציג 
 עיטורים
 מסדר העיט השחור  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שלישית  מסדר גאורגיוס הקדוש, דרגה שנייה  אות המסדר אלכסנדר נבסקי הקדוש  מסדר העיט האדום  עיטור  אנה הקדושה,  דרגה ראשונה  המסדר הצבאי של מריה תרזה 
 
בוגיסלב פרידריך עמנואל גראף טוינצין פון ויטנברג (בגרמנית: Bogislav Friedrich Emanuel Graf Tauentzien von Wittenberg;‏ 15 בספטמבר 1760 – 20 בפברואר 1824) היה גנרל פרוסי בתקופת המלחמות הנפוליאוניות.
ביוגרפיה

טוינצין נולד ב-15 בספטמבר 1760 בפוטסדאם, מרקיזות ברנדנבורג, כבנו של פרידריך בוגיסלב פון טוינצין. הוא התחתן עם אליזבת פון אמשטדט, ממנה נולדו לו בן ובת אחת. ענף משפחת פון טוינצין עם התואר רוזן הסתיים במותו של בנו של טוינצין, היינריך בוגיסלב, בשנת 1854.
טאוונצ'יין התגייס לצבא הפרוסי בשנת 1775 וקיבל את התואר גראף (רוזן) ב-5 באוגוסט 1791. הוא הפך לעוזר מלכותי בשנת 1793; הוא הופקד על משימות דיפלומטיות רבות עד 1813. טוינצין השתתף במערכה של 1793 והועלה בהדרגה לאוברסט בשנת 1795 ולגנרל-מיור בשנת 1801. הוא פיקד על יחידת תצפית של פרידריך לודוויג צו הוהנלוה-אינגלפינגן עד לסאלבורג בשנת 1806. זמן קצר לפני קרב זאלפלד, קורפוס צרפתי בפיקודו של המרשל ברנדוט, הביס את הכוח של טוינצין, 9,000 איש בקרב שלייץ. טוינצין ארגן כביכול את הנסיגה למיטל-פולניץ כדי שכוחותיו יוכלו להצטרף לצבא הפרוסי הראשי.
בקרב ינה הוביל טוינצין את חיל החלוץ של צבא ההוהלוהה. עשרות גנרלים פרוסים הודחו לאחר התבוסה של פרוסיה ב-1807–1806, אולם טוינצין לא הודח כך. כגנרל-לויטננט, הוא פיקד על חטיבת ברנדנבורג לאחר חוזה טילזיט, והשתתף בארגון מחדש של הצבא הפרוסי המובס.
בשנת 1813 נקרא טוינצין לכהן כמושל צבאי בין נהרות אודר לוויסלה, והוא הצליח במצור על שטטין. כגנרל חיל הרגלים, הוא פיקד על הקורפוס ה-4, שהורכב ברובו מכוחות לנדווהר, והשתתף בקרבות גרוסברן ב-23 באוגוסט ודנביץ ב-6 בספטמבר. באוקטובר עזבו כוחותיו את האזור הרגוע היחסי של דסאו וחצו את האלבה.
לאחר קרב לייפציג, טוינצין קיבל את כניעת טורגאו ב-26 בדצמבר 1813. הגנרל לוטננט לאופולד וילהלם פון דובשיץ הוביל את לכידת ויטנברג בלילה של ה-13–14 בינואר 1814, אך ההצלחה יוחסה לטוינצין, אשר זכה בתואר הכבוד "פון ויטנברג", שלט אצולה, וב-26 בינואר קיבל את עיטור הצלב הגדול של צלב הברזל. רחוב בוויטנברג נקרא טוינצינשטראסה, אך ידוע כיום בשם דויטשיצשטראסה. ב-24 במאי, טוינצין כבש מחדש את מגדבורג.
טוינצין פיקד על הקורפוס ה-4 במהלך מאה הימים של נפוליאון בונפרטה. קרב ווטרלו אירע כבר כשכוחותיו הגיעו לצרפת. לאחר תום המלחמה הוא פיקד על הקורפוס ה-3.
טוינצין מת כמפקד ברלין ב-20 בפברואר 1824. טאואנצינשטראסה בברלין נקרא לכבודו.