stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מתחם קנדי
הערות שוליים

↑  Staff writer (August 27, 2009).
↑  Updegrove, Mark K. (2022). Incomparable Grace: JFK in the Presidency. Penguin Publishing Group. p. 33.
↑  Tye, Larrt (2016). Bobby Kennedy: The Making of a Liberal Icon. Random House. p. 16.
↑  Schlesinger Jr., Arthur (1978). Robert Kennedy and His Times. p. 37.
↑  "Main House At Kennedy Compound Given To Institute". WBUR. 2012-01-30. נבדק ב-2013-03-04.
↑  סוכנויות הידיעות‏, עוד אסון במשפחת קנדי: נכדתו של בובי מתה ממנת יתר באחוזת המשפחה, באתר וואלה, 2 באוגוסט 2019
↑  Klein, Edward (1997). All Too Human: The Love Story of Jack and Jackie Kennedy (1st ed.). Pocket. ISBN 978-0671501914.
ג'ון פיצג'רלד קנדי, אשתו, ג'קלין קנדי וילדיהם ג'ון קנדי ג'וניור וקרוליין קנדי משחקים עם כלביהם במתחם קנדי
נמל התעופה הבין-לאומי ג'ואנדה

נמל התעופה הבין-לאומי ג'ואנדה (באינדונזית: Bandar Udara Internasional Juanda; באנגלית: Juanda International Airport) הוא נמל תעופה הממוקם כ-12 ק"מ ממרכז העיר סורבאיה וממוקם במקום השלישי ברשימת נמלי התעופה העמוסים באינדונזיה (אחרי נמל התעופה ג'קרטה ונמל התעופה נגורה ראי באי באלי).
מתקני הנמל

את הנמל משרתים שני מבני טרמינל:
טרמינל 1: משמש לטיסות הפנים באינדונזיה (למעט חברת אייר אסיה אינדונזיה).
טרמינל 2: משמש את כל הטיסות הבינלאומיות וכן את טיסות הפנים של חברת אייר אסיה אינדונזיה.
כמו כן קיים בנמל מסלול המראה/נחיתה יחיד מאספלט.
תאונות ותקריות

ב-28 בדצמבר 2014 התרסקה טיסה 8501 של אייר אסיה אינדונזיה אשר הייתה בדרכה מסורביה לסינגפור בים ג'אווה כל הנוסעים ואנשי הצוות נספו.
נאור סינואני

| --- | --- |

 לידה:  17 ביוני 1989 (בן 35) רמת גן, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 סוגה:  מוזיקת פופ, מוזיקת היפ הופ, מוזיקה מזרחית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
נאור סינואני (נולד ב-17 ביוני 1989) הוא פזמונאי, מלחין ישראלי, קלידן, מעבד ומפיק מוזיקלי ישראלי. בנם של הזמר אבי סינואני ורעייתו גולדי, אחיו של הזמר גל סינואני.
משיריו המוכרים

אייל גולן: "נראתה לאחרונה" ,"מלכי המלכים" מתוך האלבום נגעת לי בלב ו"אל תלכי" מהאלבום בסוף כל יום,
דודו אהרון: "הגורל הזה" "ירוק ודבש" "חלמתי" ו"בלונים" מהאלבום טרמינל 3, "יש עוד עולם"
סאבלימינל: "שרוטים"
עדן בן זקן: "געגועים", "שומרת מרחק"
ליאור נרקיס: "אהבה זה דמעות" ,"אמרו בחדשות" ,"מיליון כוכבים","כדורים חיים" ו"אלוהיי אל תדינני"
משה פרץ: "פחדתי"
עדן בן זקן: "שומרת מרחק", "געגועים".
איתי לוי: "נשב ונדבר"
רגב הוד: "תגידי מי" "תישארי" ו"מחכה"
עופר לוי : "ציפור בודדה", "לאן את"
אושר כהן: "ציפרלקס"
אבי סינואני: "לעולמים", "חומות של שתיקה"
גל סינואני: "יגוני"
הערות שוליים

↑  אסף נבו, ‏ליאור נרקיס: "אני גאה בהצלחות של משה וקובי פרץ ואייל גולן", באתר ‏מאקו‏, 26 באוקטובר 2009
↑  דודו אהרון בתכנית צחוק מעבודה "את אני ופומפיה", באתר יוטיוב
↑  אסף נבו, ‏החמסה של איתי לוי, מאור אדרי, פיני חדד עם מורן כרמל, רובי לוי ודניאל בן חיים, באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2014
↑  אסף נבו, ‏אלבום בכורה לאיתי לוי: "מה עובר עלייך", באתר ‏מאקו‏, 8 בספטמבר 2014
↑  דודו אהרון הגורל הזה, באתר פזמונט
↑   דפנה ארד, "שרוטים" של סאבלימינל ועדן גבאי הוא השיר המושמע ביותר ברדיו בשנה החולפת, באתר הארץ, 4 באוקטובר 2016
↑  דודי פטימר, ‏אחרי הסורגים: קובי פרץ חוזר בשיר חדש ונשמע ממש כמו בניינטיז, באתר מעריב אונליין, 22 באוגוסט 2018
↑  קובי פרץ - תודה לך מאמי, באתר ‏מאקו‏, 22 באוגוסט 2018
↑  דודי פטימר, ‏"שיר נכתב למזכרת": ליאור נרקיס מרגש ביום ההולדת של ילדיו, באתר מעריב אונליין, 13 במאי 2018
↑  דודו אהרון - הכי יפה, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2018
↑  נועם ארבל וליאב דר, עומר אדם ואושר כהן משתפים פעולה, באתר פרוגי
↑  דודי פטימר, ‏אם דודו אהרון חושב שהאלבום החדש יחזיר אותו לפסגה, הוא טועה בגדול, באתר מעריב אונליין, 16 ביוני 2019
↑  יפעת הללי אברהם, ‏כוכבת: אלין גולן כובשת את המסך בקליפ חדש, באתר ‏מאקו‏, 17 ביוני 2020
↑  ליאור נרקיס - אהבה זה דמעות, באתר ‏מאקו‏, 13 בספטמבר 2020
↑  "אהבה זה דמעות" ליאור נרקיס בשיר חדש, באתר ישראל היום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 04462c2e-98e5-448a-a36d-5255f2ecd205
נייר זכוכית

דפי נייר זכוכית גס בדרגות שונות (40, 80, 150, 240, 600)
נייר לֶטֶש או נייר זכוכית או נייר שיוּף, הוא נייר עבה וחזק המצופה בגרגרי זכוכית או גרגרי חומר שוחק אחר ומשמש לליטוש ולהחלקה של משטחים מוצקים. הוא משמש לשיוף והסרה של מעט חומר ממשטחים שונים כך שיהיו חלקים יותר (למשל במהלך גימור של עבודות עץ), הסרת שכבה של חומר (למשל הסרת שכבת צבע ישנה מחפץ לקראת צביעתו מחדש), או הפיכת משטח למחוספס יותר (למשל כהכנה למריחת שכבת דבק). נייר זכוכית גס בדרגה גבוהה עשוי לשמש למשטחים מחוספסים, וככל שהוא עדין יותר הוא משמש להחלקה וליטוש עדינים יותר של המשטח.
השימוש המתועד הראשון בנייר לטש הוא מהמאה ה-13 בסין, אז הוצמדו שברי צדפים, זרעים וחול באמצעות דבק טבעי למטרות שפשוף והסרת חומר. חומרים נוספים מהם יוּצרו ניירות לטש הם עורות כרישים, מאובנים חיים של דגים מסוימים (מתועד אצל ילידים מקומורו), וצמח השבטבט הגס לאחר בישולו וייבושו (בשימוש מסורתי בקרב היפנים). הוא נקרא בשם "נייר זכוכית" משום שלעיתים קרובות יוּצר משברי זכוכית קטנים, שקצוותיהם החדים מאפשרים שפשוף וחיתוך יעיל, בעוד חול הוא רך יותר ופחות יעיל בשפשוף גס של חומרים; כיום חלק מניירות הזכוכית לא מיוצרים כלל מזכוכית. במקרים רבים החומר בו משתמשים הוא צורן קרביד, מוכר גם כ"קרבורונדום" (Carborundum). לליטוש משטחים מחומר קשה במיוחד, משתמשים ברסיסי יהלום.
ב-1833 החל ג'ון אוקלי מלונדון לייצר נייר לטש באופן תעשייתי במפעלו, בשיטות חדשות. איזק פישר ג'וניור מוורמונט הציג לראשונה את תהליך ייצור נייר הזכוכית בארצות הברית ב-1834. ב-1921 ייצרה חברת 3M נייר לטש שגבו עמיד בפני מים, בשם "Wetordry".
אריזות שונות

כדי לאפשר אופני עבודה שונים, קיימים מוצרים ואריזות שונים המבוססים על נייר לטש, ביניהם נייר לטש דו-צדדי, "ספוג לטש", כלומר נייר לטש המודבק לפיסת ספוג כדי להקל על השימוש בו, רצועה סגורה של נייר לטש המשמשת לשיוף מכני, נייר לטש שדבוק לדיסקה רכה המשמשת לשיוף מכני, ועוד.
דירוג

נייר לטש מאופיין על ידי מספר, שמציין את הגודל הממוצע של החלקיקים. יש מספר שיטות מספור. השיטות הנפוצות שנמצאות בשימוש הן השיטה האמריקאית CAMI, והשיטה האירופית FEPA, מוכרת גם כ-ISO 6344. בשתי השיטות, מספר קטן יותר מציין נייר גס יותר, כלומר בעל חלקיקים גדולים יותר, וההפך - מספר גדול יותר מציין נייר עדין יותר, בעל חלקיקים קטנים יותר. הדירוג נע בין P12, עם גודל חלקיקים של כ-1800 מיקרומטר (או 1.8 מילימטר), ועד P2500, עם חלקיקים בגודל של 8.4 מיקרומטר. בדרך כלל הדירוג מודפס על גב גיליון נייר הלטש.
רצועת נייר לטש המשמשת בשיוף מכני
‏Sander, מכשיר לשיוף מכני - נייר הלטש צמוד לתחתית (או "רגל") המכשיר
צידם האחורי של מספר ניירות לטש. מספרי הדרוג (Grit) מודפסים על גב כל גיליון
צילום בהגדלה של נייר לטש מספר 60.
ראו גם

מלטשת
נמל התעופה בורגס

נמל התעופה בורגס (בבולגרית: Летище Бургас, נקרא לעיתים נמל התעופה סארפובו) הוא נמל התעופה של העיר בורגס שבבולגריה, הנמצא כ-12 ק"מ ממרכז העיר.
הכניסה לטרמינל
בשנת 2011 עברו בנמל כ-2,253,320 נוסעים, גידול של כ-19% ממספר הנוסעים שעברו בנמל בשנת 2010. ישנן תוכניות להגדלת נמל התעופה ואף החלה בניית טרמינל 2 שיוכל לשרת עד כ-2,700,000 נוסעים בשנה, בניית הטרמינל אמורה להסתיים בשנת 2013.
מן הנמל יוצאות טיסות לישראל בשלוש חברות תעופה בולגריות:בולגריה אייר ובולגריין אייר צ'ארטר, ובעבר גם אייר ויאה עד לסגירתה. חברת אל על החלה להפעיל טיסות אל הנמל ב-3 באוגוסט 2012.
היסטוריה

הנמל הוקם ב-27 ביוני 1927 על ידי חברת תעופה צרפתית שחתמה על הסכם עם ממשלת בולגריה שכל עובדי הנמל יהיו בולגרים.
בשנת 1947 החלה חברת התעופה הבולגרית בלקן בולגריה איירליינס להפעיל טיסות מנמל התעופה ליעדים שונים בבולגריה ומחוצה לה.
בשנת 1970 הפך הנמל להיות בינלאומי כששירת כ-45 יעדים.
היסטוריה > פיגוע האוטובוס ב-2012

ב-18 ביולי 2012 אירע בנמל התעופה פיגוע באוטובוס שהוביל תיירים מישראל. בפיגוע נרצחו 8 אנשים (6 ישראלים) ויותר מ-30 נפצעו. ארגוני ההצלה של ישראל הוציאו משלחת רפואית על מנת לסייע בטיפול הרפואי ובהשבת הנפגעים לארץ.
הערות שוליים

↑  שחר חי, פיצוץ באוטובוס ישראלים בבולגריה: 7 הרוגים, באתר ynet, 18 ביולי 2012
מילון עברי

מילונים עבריים
"האוצר", מילון השפה העברית, 1903
דף מתוך מילון בן יהודה
מילון עברי או מילון עברי-עברי או מילון עברי-בעברית הוא מילון המכיל מילים בעברית ופירושיהן.
היסטוריה

בתולדות המילונאות העברית שתי תקופות:
ימי הביניים, שבהם נכתבו מילונים על ידי בלשנים עבריים
העת החדשה, שבה יצירתם של מילונים נבעה מתחיית השפה העברית.
היסטוריה > ימי הביניים

המילונאי העברי הראשון המתועד הוא רבי סעדיה גאון, ראש ישיבת סורא. בהיותו בן 20 בלבד, חיבר את ספרו "האֶגרון". הספר נועד לשמש ככלי-עזר לפייטנים, וסודר הן בסדר אלפביתי והן לפי סיומת המילים (כדי להקל על החריזה). גם רב האי גאון חיבר כמעין מילון – "כְּתַאבּ אלְחַאוִי" ("ספר המאסף") – על כל הצירופים האפשריים מאותיותיו של כל שורש וביאורם. שני הספרים לא שרדו בשלימותם, למעט שרידים מהם.
המילון העברי הראשון שנמצא בידינו הוא "מחברת מנחם" של מנחם בן סרוק. בן סרוק, שחי והתגורר בספרד כתב את ספרו במטרה דומה למטרתו של רס"ג – עזרה למשוררים. ספרו הפך לנפוץ, ופירושיו מובאים ברש"י על המקרא.
מילון נוסף מאותו אזור הוא ה"כתאב אלאצול" ("ספר השורשים") של רבי יונה אבן ג'נאח מקורדובה מהמאה ה-11. אף על פי שספר זה אינו מילון במובן המצומצם של המילה, והספר מכיל גם פרשנות אטימולוגית למילים ולשורשים, הוא ללא ספק מילון במהותו. אבן ג'נאח התמקד בעברית מקראית, אם כי גם מילים מן המשנה והתלמוד מופיעות בספר. באותה תקופה יצר רבי נתן מרומי את "הערוך" – מילון ללשון חז"ל המסודר בצורה אלפביתי.
למעשה, מאותה תקופה ועד לעת החדשה, למעט יוצאים מן הכלל, לא נוצרו מילונים עבריים, בוודאי שלא לשם מילונאות לשמה.
בין היוצאים מן הכלל ניתן למנות את רבי יקותיאל הכהן שספרו "עין הקורא", שנועד להורות את אופן קריאת המילים בצורה הנכונה בקריאת התורה, מהווה מילון מקראי. זמנו של הכהן איננו ברור, אך ככל הנראה חי במרכז אירופה במאה ה-12.
יוצא מן הכלל נוסף, ומי שללא ספק נחשב לראשון המילונאים העבריים, היה המדקדק והמדפיס האיטלקי אליהו בחור בן המאה ה-15. בחור הוציא לאור מספר מילונים, ביניהם לראשונה מילון עברי-לטיני-אידי ("שמות דברים"), וכן מילון ללשון חז"ל ולעברית של ימי הביניים ("התשבי"). מילוניו של התשבי היו פורצי דרך בכמה תחומים: בנוסף לכך שהוא הוציא לאור את מילוניו בדפוס, שלא כמו אחרים שקדמו לו, הוא גם נקט בעמדה "מדעית" יחסית, בשונה ממילונאים קודמים שעמדתם הייתה הלכתית-פרשנית.
רק במאה ה-17 הוציא הרב שלמה די אוליוירה שני מילונים – "זית רענן" – מילון לקסיקוני למילים המורגלות במשנה, בתלמוד ובפילוסופיה, באמסטרדם בשנת 1683, ו"עץ חיים" – שורשי לשון הקודש בסדר אלפביתי.
היסטוריה > ימי הביניים > מילונאים עבריים בימי הביניים

בערך בשנת 960 פרסם מנחם בן סרוק את עבודתו המונומנטלית – ה'מחברת' (גַ'מַע) – מילון ללשון העברית וללשון הארמית המצויות במקרא. זהו, למעשה, המילון העברי-עברי הראשון ללשונות אלו הידוע לנו. ה'מחברת' מכנסת (מחברת, מהפועל לחבר) מילים מן הלשונות הללו. זוהי למעשה קונקורדנציה, לקסיקון של מילים תנ"כיות. הלקסיקונים המוכרים לנו מלפני המחברת כתובים בדרך-כלל בערבית (רס"ג) ומבוססים על מילים יחידאיות בתנ"ך.
במחצית הראשונה של המאה ה-11 כתב יונה אבן ג'נאח את ספר השורשים (כתאב אלאצול), שהוא מילון מלא של השורשים שבמקרא.
במאה ה-11 כתב נתן מרומי את "הערוך" – מילון העוסק במילים הקשות והזרות בתלמודים ובמדרשים. הפירושים למילים מסתמכים בעיקר על ספרות הגאונים ועל פרשנות של המחבר. לכל אחד מערכי המילון ישנו פירוש רחב, הכולל לעיתים התייחסות גם לעניינים אחרים שקשורים לנושא.
בשנת 1161 סיים שלמה פרחון את מילונו "הערוך" בעיר סלרנו שבאיטליה. ביצירת המילון נעזר במילונו של יונה אבן ג'נאח.
רד"ק כתב מילון של השפה העברית המכונה "ספר השורשים".
בשנת ה'ש"א פרסם אליהו בחור את התשבי – מילון עברי ללשון חז"ל ולשון ימי הביניים.
היסטוריה > בעת החדשה

עם תחילת תנועת ההשכלה היהודית ובעקבותיה תחיית הלשון העברית, נוצר צורך במילון עברי מקיף ומדעי. אף על פי שתנועת ההשכלה היהודית הביאה ליצירתם של מילונים אחדים: אוצר השורשים (וינה תקס"ז–תקס"ח, 1807–1808): מילון לעברית מקראית, כולל תרגום לגרמנית, מאת יהודה ליב בן-זאב. וכן שמואל יוסף פין חיבר מילון עברי בשם "האוצר" (בחייו יצאו לאור האותיות א–ז והושלם לאחר פטירתו), שהיה המילון ההיסטורי הראשון ללשון העברית וקיבץ את כל הידע שעד זמנו, ועוד, הרי שלא היה די בכך. בנוסף, חזונו של אליעזר בן-יהודה להפיכת השפה העברית מלשון מתה לשפה דבורה הצריך סיכום של השפה העברית על כל שכבותיה ובנוסף לחידושם של מילים רבות. בן יהודה החל במפעל זה והוציא לאור את "מילון הלשון העברית הישנה והחדשה" או בשמו המוכר "מילון בן יהודה" החל משנת 1908 (הכרך האחרון של המילון יצא לאור שנים אחרי מותו, בשנת 1958). שנים ספורות לאחר מכן הוציא לאור יהודה גור את מילונו "מילון שמושי לשפה העברית", שזכה לפופולריות רבה.
אחריהם יצאו לאור מילונים רבים, בין הבולטים שבהם הוא מילונו של אברהם אבן-שושן "המילון החדש" (נקרא גם: מילון אבן-שושן).
לקריאה נוספת

ראובן מירקין, "המילונות העברית במאה העשרים", לשוננו לעם נז, ג, תשס"ח
רוביק רוזנטל, "ספיר נגד אבן-שושן", הזירה הלשונית, עם עובד, 2001.
אורה (רודריג) שורצולד, מחקרים בעברית בת זמננו, הפרק "המילון בראי הדקדוק", עמ' 221–225
הערות שוליים

↑  למידע נוסף, ראו מאמרו של אהרן ממן, "למידת הישרדותם של חיבורים בחכמת הלשון: שלושה מקרי מבחן", (הערת שוליים מס' 2) בתוך: הקנון הסמוי מן העין (עמ' 217–233), עורכים: מנחם בן ששון, ירחמיאלי ברודי, עמיה ליבליך ודנה שליו, סכוליון – מרכז למחקר רב תחומי בלימודי היהדות, המכון למדעי היהדות ע"ש מנדל, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים תשע"א 2010. ISBN 9789654935234(ספר אלקטרוני: מסת"ב 9789654935241).
↑  ה'מחברת' של מנחם בן סרוק, אתר דעת
↑  הערוך,  במאגר הספרים הסרוקים של הספרייה הלאומית
↑  הערוך של שלמה פרחון
↑  עמוד ראשון במילון התשבי
↑  ראובן מירקין, המילונות העברית במאה הי"ט, לשוננו לעם, תשמ"ט–תש"ן, עמ' 185
↑  מילון ספיר המקוון
↑  רב-מילים – מילון עברי-עברי
↑  http://www.milononline.net/index.php
↑  אופרטורים לחיפוש מתקדם ב-Google, באתר www.google.co.il
↑  עדי אקוניס
, חדש בבבילון: מילון אבן-שושן בקליק, באתר BubbleTech‏, 7.9.2009
↑  ויקימילון – מיזם אחות של ויקיפדיה שמטרתו ליצור מילון חופשי, שיתופי ומהימן, שכל אחד יכול לתרום ליצירתו ולפיתוחו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh89002513
מרוקו הספרדית

מרוקו הספרדית (בערבית: المغرب الإسباني; בספרדית: Protectorado español de Marruecos) הייתה מדינת חסות ספרדית שכללה שטחים במרוקו של ימינו, בשנים 1912–1956.
היסטוריה

האחיזה הספרדית במרוקו החלה ב-1497, עם כיבושה של העיר מלייה. ב-1580 נכבשה העיר סאוטה מידי פורטוגל.
היסטוריה > הסכם פס והקמת מדינת החסות

בהסכם פס, שנחתם ב-30 במרץ 1912 בין ספרד לצרפת, הפכה מרוקו למדינת חסות צרפתית, וחלקים ממנה עברו לשליטת ספרד: צפון מרוקו, שעם מסירתה נוצר רצף טריטוריאלי בין מלייה לסאוטה; נמסרה לספרדים רצועת טרפאיה – החלק הדרומי ביותר של מרוקו, שגבל במושבה סהרה הספרדית; וכן מובלעת איפני שבדרום, שנוהלה כמושבה ולא הייתה חלק ממדינת החסות הספרדית. העיר טנג'יר נקבעה כאזור בינלאומי, אך הספרדים ניצלו את חולשת הצרפתים במלחמת העולם השנייה והשתלטו עליה ב-14 ביוני 1940. מדינת החסות לא כללה את סאוטה ומלייה, שנחשבו בעיני הספרדים לחלק מספרד גופא. הבירה שכנה בתטואן.
היסטוריה > השליטה הספרדית

ב-1921 השתלט מנהיג הגרילה עבד אל כרים על חלק מהטריטוריות הספרדיות בצפון, והקים את רפובליקת ריף. הספרדים, בהנהגת רב-סרן פרנסיסקו פרנקו הצליחו להשתלט מחדש על האזור בסיוע צרפת, שחששה מהתקדים, ב-1926.
לאחר עלייתו של פרנקו, נהנתה מדינת החסות מחופש פוליטי יחסי לעומת ספרד, בשל העובדה שהחיילים המוסלמים ששירתו בה היו נאמנים לו, עוד מהתקופה בה שימש כמפקד כוחות הצבא הספרדי באזור. בין היתר, הותרה הקמת מפלגות, והעיתונות המרוקאית הלאומנית יכלה למתוח ביקורת על השלטון הספרדי ללא חשש.
היסטוריה > לאחר עצמאות מרוקו

עם הכרזת העצמאות של מרוקו הצרפתית ב-1956, נסוגה גם ספרד מהשטחים שהחזיקה, אך המשיכה לשלוט בסאוטה, במלייה, ברצועת טרפאיה ובאיפני. ב-1958 נאלצה ספרד לסגת גם מרצועת טרפאיה, לאחר התקפות ממושכות של צבא השחרור המרוקאי, שזכה לגיבוי שקט משלטונות מרוקו. ב-1969 נסוגה גם מאיפני.
הערים סאוטה ומלייה נותרו בשליטת ספרד עד היום (2024), אף שמרוקו תובעת את נסיגת ספרד גם מהן, בהצביעה על הזהות בין טענותיה לטענות ספרד לגבי גיברלטר. ספרד, מצידה, טוענת כי השלטון המוסלמי בעיר במהלך ההיסטוריה היה קצר יחסית, ולפיכך אין לתביעה המרוקאית בסיס. בשנים האחרונות גבר זרם המהגרים האפריקאים שמנסים להסתנן לאירופה דרך המובלעות. כתוצאה מכך, הקימו שלטונות ספרד גדרות הפרדה סביב שטחיה.
ערים במרוקו הספרדית

אלקסרכיביר (בספרדית Alcazarquivir בערבית القصر الكبير Al-Qaṣr Al-Kabīr)
ארסילה (בספרדית Arcila בערבית أصيلة Aṣīla)
טנג'יר
לרצ'ה (בספרדית Larache בערבית العرائش Al-´Araish)
מלייה
סאוטה
תטואן - בירת מרוקו הספרדית
ראו גם

הסהרה הספרדית
סאוטה
מלייה
איפני
צבא אפריקה
הערות שוליים

↑  בשליטה ספרדית חלקית ובינלאומית, אך תרבותית הייתה חלק ממרוקו הספרדית
חלוקת מרוקו לפי הסכם פס
השטחים הספרדיים בצפון מרוקו
נינו (כדורגלן)

מרסיליו פלורנסיו מוטה פיליו (בפורטוגזית: Marcilio Florencio Mota Filho; נולד ב-10 באפריל 1997 ברסיפה שבברזיל), הידוע בכינוי נינו (בפורטוגזית: Nino), הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת זניט מליגת העל הרוסית בכדורגל.
קריירת מועדונים

נינו גדל במחלקות הנוער של רסיפה וקריסיומה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של קריסיומה במסגרת ליגת המשנה הברזילאית.
ב-25 בפברואר 2019 הושאל נינו לפלומיננסה מליגת העל הברזילאית עד לתום עונת 2019. ב-13 בינואר 2020 חתם על חוזה קבוע במועדון.
בינואר 2024, חתם בזניט מליגת העל הרוסית בכדורגל בחוזה עד 2028.
קריירה בינלאומית

נינו היה חלק מסגל הנבחרת האולימפית של ברזיל לטורניר הכדורגל באולימפיאדת טוקיו בשנת 2021, וערך שש הופעות בטורניר. הוא זכה עם הנבחרת במדליית זהב.
ב-18 באוגוסט 2023 זומן נינו לראשונה לסגל נבחרת ברזיל, לקראת משחקי מוקדמות מונדיאל 2026 נגד נבחרות בוליביה ופרו. ב-22 בנובמבר ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בהפסד 1-0 לארגנטינה.
תארים

מדליית זהב אולימפית (1): טוקיו 2020
אליפות רוסיה (1): 2023/2024
הערות שוליים

↑  Seleção Olímpica é convocada para os Jogos Olímpicos de Tóquio 2020 באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, 17 ביוני 2021 (בפורטוגזית)
↑  Fernando Diniz convoca Seleção Brasileira para a estreia das Eliminatórias באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל הברזילאית, 18 באוגוסט 2023 (בפורטוגזית)
| נבחרת ברזיל – אולימפיאדת טוקיו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סנטוס •  2 מנינו •  3 קרלוס •  4 גראסה •  5 לואיז •  6 ארנה •  7 פאוליניו •  8 גימראייש •  9 קוניה •  10 רישרליסון •   11 אנטוני •  12 ברנו • 13 אלבס •  14 פוקס • 15 נינו • 16 אבנר • 17 מלקום • 18 הנריקה • 19 ריינייר • 20 קלאודיניו • 21 מרטינלי • 22 לוקאו • מאמן: ז'ארדינה |  1 סנטוס •  2 מנינו •  3 קרלוס •  4 גראסה •  5 לואיז •  6 ארנה •  7 פאוליניו •  8 גימראייש •  9 קוניה •  10 רישרליסון •   11 אנטוני •  12 ברנו • 13 אלבס •  14 פוקס • 15 נינו • 16 אבנר • 17 מלקום • 18 הנריקה • 19 ריינייר • 20 קלאודיניו • 21 מרטינלי • 22 לוקאו • מאמן: ז'ארדינה | ברזיל |
סבסטיאן וויגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בן 64 בערך) ברלין, גרמניה המזרחית 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  קרן יער 
 https://www.sebastianweigle.com/
 
סבסטיאן וויגל (בגרמנית: Sebastian Weigle; נולד ב-1961, במזרח ברלין) הוא מנצח ונגן קרן יער גרמני. כיום הוא המנצח הראשי של תזמורת יומיורי.
ביוגרפיה

סבסטיאן וויגל הוא אחיינו של המנצח והמורה למוזיקה יורג-פטר וייגל ואחיו של הוויולן המנוח פרידמן וויגל מרביעיית ארטמיס. וייגל למד בבית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר בברלין, שם למד נגינה בקרן יער ובפסנתר ובמקביל למד גם ניצוח. ב-1987 הקים את המקהלה הקאמרית של ברלין, ולאחר מכן ניהל את התזמורת הקאמרית החדשה של ברלין. הוא היה נגן קרן ראשי בתזמורת האופרה של ברלין במשך 15 שנה. הוא היה גם חבר בתזמורת הג'אז "וילהרמוני" במזרח ברלין.
ב-1993, וויגל מונה למנצח הראשי של התזמורת הפילרמונית הצעירה של ברנדנבורג. ב-1997 הוא מונה למנהל מוזיקלי כללי של האופרה של ברלין. ב-2003, וייגל זכה בתואר "מנצח השנה" מהמגזין הגרמני "עולם האופרה", וזכה בתואר זה שוב ב-2005 וב-2006. בין השנים 2004 ל-2008, היה המנהל המוזיקלי של תיאטרון ליסאו בברצלונה.
ב-2007, וויגל ניצח על הפקה חדשה של "אמני השירה מנירנברג" של וגנר בפסטיבל ביירוית, בבימויה של קתרינה וגנר, וניצח על הופעות נוספות בשנים שלאחר מכן.
בין 2008 ל-2023, סבסטיאן וויגל היה המנהל המוזיקלי הכללי של האופרה של פרנקפורט, שם היה במקביל גם המנצח של תזמורת המוזיאון של פרנקפורט. הוא ניצח על הפקות חדשות של "דפנה" ו"ארבלי" מאת ריכרד שטראוס, "העיר המתה" של קורנגולד, "ליר" של ריימן ו"דיפלמאוס" של יוהאן שטראוס, ולקח על עצמו לנצח על "חליל הקסם" של מוצרט, "פידליו" של בטהובן ו"טריסטן ואיזולדה" ו"פרסיפל" של וגנר. הוא ניצח גם על "טבעת הניבלונג" של וגנר, בבימוי של ורה נמירובה, עם שני מחזורי הופעות מלאים ב-2012. הופעות בודדות הוקלטו. עם האופרה של פרנקפורט, וויגל עשה הקלטות מסחריות של אופרות עבור הוצאת "OEHMS Classics".
מחוץ לאירופה, וויגל מונה למנצח הראשי של תזמורת יומיורי שבטוקיו ב-1 באפריל 2019, עם חוזה ראשוני לשלוש שנים.
ניקיטה מירקין

ניקיטה מירקין (נולד ב-18 בספטמבר 2007) הוא אתלט ישראלי, סגן אלוף אירופה עד גיל 18 (באנסקה ביסטריצה 2024) וסגן אלוף ישראל (2024) בקפיצה במוט.
ביוגרפיה

מירקין נולד בראשון לציון, ולו אחות תאומה בשם מריה. בגיל תשע הצטרף לאגודת מכבי ראשון לציון. הוא תלמיד כיתה י"ב במקיף ח' בעיר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות ישראל שנערכה ביולי סיים במקום רביעי בקפיצה במוט בתוצאה של 4.60 מטר.
בפסטיבל האולימפי האירופי לנוער שנערך במריבור שבסלובניה בהמשך החודש סיים במקום 11 בקפיצה במוט בתוצאה של 4.50 מטר.
ביוגרפיה > 2024

באליפות ישראל שנערכה ביוני זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 4.75 מטר, אחרי לב סקוריש (5.20 מטר) ולפני רועי אפשטיין (4.75 מטר).
באליפות אירופה עד גיל 18 שנערכה בבאנסקה ביסטריצה שבסלובקיה ביולי זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.00 מטר.
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה במוט: 5.15 מטר (2024)
מתי כספי (אלבום, 1974)

מתי כספי הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי והזמר הישראלי מתי כספי, שיצא לאור ב-1974.
רקע

אלבומו הראשון של מתי כספי שיצא ב-18 ביוני 1974 התקבל בביקורות טובות, ולאחר מכן כמעט כל שירי האלבום הפכו לקלאסיקה מיד עם צאתם. כספי, שהיה כבר דמות ידועה בפופ הישראלי לאחר שכתב לאחרים והופיע במסגרת הלהקה הצבאית, שלישיית 'לא אכפת להם' ו'מאחורי הצלילים', הפך בן-לילה לאחד האמנים המוכרים והפופולרים בישראל. רבים מלחני האלבום נותנים ביטוי לסגנונו הייחודי של כספי, המשלב בין מהלכים והובלות הרמוניות בלתי שגרתיים לקו מלודי מושר קליט יחסית.
ברוב השירים ניגן מתי כספי בעצמו בכל הכלים לבדו (פסנתר, בס, תופים וכלי הקשה, גיטרה אקוסטית, גיטרה פאז, גיטרה חשמלית, גיטרה לסלי, אורגן, מלוטרון, סינטיסייזר, ויבראפון).
הסיבה העיקרית לנגינתי בכל הכלים היא חוסר כסף לכיסוי הוצאות ההקלטה בתקליטי הראשון. על כן ניגנתי בעצמי והדבר מורגש... בתקליט השני עשיתי זאת מתוך בחירה והרבה יותר טוב. יש השפעה על הצליל הכללי של ההקלטה, אך לא על העיבוד. כלומר: אעבוד באולפן הרבה יותר זמן עם נגנים עד שאהיה שבע רצון מהביצוע. לעומת זאת, אני מגיע לתוצאות טובות בזמן יותר קצר, כשאני מנגן בעצמי, כי אין לי הערות ממני-לי. בנוסף לכך, התזמון ביני לבין עצמי הוא מושלם, בהשוואה לקבוצת נגנים שונים.
הקטע "תנאי" שהופיע במהדורה הראשונה של האלבום (על גבי מאה עותקים בלבד), הושמט מהמהדורות המאוחרות שלו, לבקשת המשורר ט. כרמי מדובר בקטע מעבר קצר שהופיע לפני השיר 'אלוף-משנה במילואים'.
כספי לא מיהר להוציא אלבום סולו ראשון. ההתנסות בהוצאת 'מאחורי הצלילים' (שהכיל ביצועים מוקדמים לשניים משירי האלבום, 'ואותך' ו'כשאלוהים אמר בפעם הראשונה') והקלטתם של חלק מהשירים בגרסאות מוקדמות כסינגלים לרדיו איפשרה לכספי לערוך שינויים בעיבודים ולהביא את השירים (שנכתבו בין 1970 ל-1974) לרמה גבוהה ככל האפשר, מבחינתו של כספי.
עוד בטרם הופיע כספי עם השירים "כשאלוהים אמר בפעם הראשונה" ו"ואותך" במופע "מאחורי הצלילים", הוא ביצע אותם בערב שירי משוררים מס' 1 של גלי צה"ל ובפסטיבל הזמר והפזמון 1972 (בהתאמה). השיר "הבלון שלי" בוצע לראשונה על ידי רומן שרון בהצגה "לילי גם", השירים "כלבלב הו בידי בם בם" ו"איך זה שכוכב" הוקלטו לראשונה על ידי תיקי דיין, והשיר "נוח" נכתב ובוצע לראשונה בפסטיבל הזמר והפזמון 1974.
ב-15 בפברואר 2008, האלבום דורג במקום השלישי ברשימת 50 אלבומי הבכורה הישראליים הטובים בכל הזמנים, מטעם מוסף 7 לילות של עיתון ידיעות אחרונות.
רקע > השירים באלבום

את השיר 'כשאלוהים אמר בפעם הראשונה' הקליט כספי רק עם גיטרות ללא פסנתר. לדברו של מתי כספי השיר הוקלט בסולם פה דיאז מוגבה ברבע טון, דיוק שאין להגיע אליו בפסנתר אלא רק בכלי מיתר.
הפתיחה של מעבר התופים לפני תחילת השירה בשיר 'להשתנות תמיד' נעשה על הכובע של המצילה בלבד.
לשיר "אחרי שנסעת (ואותך)" יש סיפור מאחוריו: לפני שנים רבות, עוד לפני התוכנית "ניקוי ראש", שודרה תוכנית בשם "הכל עובר חבר", שלטקסטים בה היה אחראי דן אלמגור. מתי כספי התבקש לכתוב מנגינה למילים על ארובת רידינג: "העשן בארובה, קרב קרב ובא, סביב הכל מסריח, אני כבר לא יכול לנשום..." וכתב את המנגינה של "ואותך". כששלמה גרוניך שמע את השיר הוא שאל "כיצד אפשר לכתוב מנגינת אהבה יפהפייה כל כך למילים על סרחון?" בתגובה ביקש כספי מגרוניך לכתוב מילים חילופיות לשיר. גרוניך כתב את המילים המוכרות, והשיר הפך מיד לאחד משירי האהבה המוכרים בישראל.
"אלוף-משנה במילואים" - כשהשתחרר מהצבא, קיבל כספי שיחת טלפון מפתיעה מאריק איינשטיין, אותו לא פגש קודם לכן, ששמע כי הלחין שיר למילותיו של יענקל'ה רוטבליט. איינשטיין הזמין את כספי לביתו להשמיע לו את השיר, ולאחר שביצע אותו בפניו, עודד אותו איינשטיין לשיר אותו בעצמו. כספי מחשיב אירוע זה כאירוע משמעותי שנסך בו ביטחון לשיר בעצמו את שיריו.