stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכלן (כדורגל)

מועדון הכדורגל המלכותי מכלן (בהולנדית: Koninklijke Voetbalclub Mechelen או בקיצור KV Mechelen) היא קבוצת כדורגל בלגית מהעיר מכלן, המשחקת בליגת העל הבלגית.
מכלן זכתה ארבע פעמים בתואר האליפות (1943, 1946, 1948, 1989), ובשני גביעים ב-1987 ו-2019, אך בשנים אחרות לא נחלה הצלחה רבה.
רגע השיא של הקבוצה היה בשנת 1988, כאשר זכתה בגביע אירופה למחזיקות גביע אחרי ניצחון 1–0 במשחק הגמר על אייאקס אמסטרדם. בקבוצה שיחק באותה עונה הישראלי אלי אוחנה, שבישל את שער הניצחון, וזכה בפרס בראבו לצעיר המצטיין והמבטיח באותה השנה. שנה לאחר מכן זכתה הקבוצה באליפות בלגיה אחרי 41 שנים של הפסקה. באותה שנה הגיעה מכלן עד לשלב חצי גמר גביע אירופה למחזיקות גביע, בו הודחה על ידי סמפדוריה האיטלקית.
בשנות התשעים חזרה מכלן לאפרוריות שליוותה את הקבוצה במרבית שנותיה. הקבוצה נשרה פעמיים לליגה הבלגית השנייה בסוף שנות התשעים ותחילת המאה ה-21. בשנת 2003 שוב נשרה מכלן לליגה השנייה, והתאחדות הכדורגל הבלגית הורידה את הקבוצה באותה עונה ליגה נוספת עקב חובות כבדים. בשנת 2007 חזרה מכלן לליגה הבלגית הראשונה אחרי היעדרות של 4 שנים. בשנת 2018 ירדה לליגה השנייה. בשנת 2019 זכתה בגביע הבלגי, 32 שנה לאחר זכייתה האחרונה, ו-30 שנה לאחר זכייתה האחרונה בתואר כלשהו. המועדון היה מעורב בפרשת שחיתות בכדורגל הבלגי. כתוצאה מכך נשלל ממנו השתתפות בתחרויות אירופאיות, למרות הזכייה הגביע. עם חלק משחקניו (למשל מייקל וריפס) החוזה הופסק חד-צדדי.
מזון כלבים

מזון לכלבים בבנגקוק, תאילנד
מזון כלבים הוא מזון שעוצב במיוחד ומיועד לצריכה על ידי כלבים. כמו לכל אוכלי הבשר, לכלבים יש שיניים חדות, ויש להם שטחי גסטרואינטסטינליים קצרים המותאמים יותר לצריכת בשר ופחות למזון מן הצומח. על אף המבנה הביולוגי הזה, כלבים עדיין הצליחו להסתגל לאורך אלף שנים והתבססו על שאריות בשריות ולא-בשריות של המין האנושי ושגשגו על מגוון מיני מזונות. ישנם מחקרים המצביעים על כך שיכולת הכלבים לעכל פחמימות בקלות היא ההבדל העיקרי בין כלבים וזאבים.
בארצות הברית לבדה, שוק המזון לכלבים צפוי להגיע ל-23.3 מיליארד דולר עד שנת 2022.
היסטוריה

טרם ביות כלב הבית, בהיותם כלבי בר, הכלבים דאגו לעצמם ותזונתם התבססה על דיאטה קרניבורית. לאחר ביותם והתאמתם להגנה, לעבודה ולחברה אנושית, החלו בני האדם לדאוג לצרכים התזונתיים של הכלבים, לפחות באופן חלקי. התיעוד ההיסטורי לשינוי גישה זה הוא בן 2,000 שנה לכל הפחות.
בשנת 37 לפנה"ס מדבר ורגיליוס על האכלת כלבים בבוקוליזם.
בסביבות 70 לפנה"ס, כתב קולומלה את ספרו על החקלאות, שבו הוא מתייחס להאכלת כלבים.
מזונות המסוכנים לכלבים

ישנם מזונות נפוצים המיועדים לבני אדם אשר רעילים לכלבים, ביניהם שוקולד (הגורם להרעלת תאוברומין), בצל ושום (המכילים תיוסלופט וגורמים להרעלת חמצן), ענבים וצימוקים (הגורמים לאי ספיקת כליות), חלב (חלק מהכלבים רגישים ללקטוז ועלולים לסבול משלשולים ומתגובה אלרגית), אגוז מוסקט (עלול לגרום לפגיעה עצבית), אגוזי מקדמיה ועוד.
לקריאה נוספת

National Research Council (U.S.). Subcommittee on Dog Nutrition (1974). Nutrient requirements of dogs. National Academy of Sciences. ISBN 0-309-02315-7.
הערות שוליים

↑  "Dog Food in the US". Euromonitor.com. נבדק ב-12 באוגוסט 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557811705171  LCCN: sh85038800  NARA: 10646042
מחלוקת ישו עם הפרושים

ג'יימס טיסו, אוי לכם, סופרים ופרושים, מוזיאון ברוקלין
מחלוקת ישו עם הפרושים או צער הפרושים או צרות הפרושים היא רשימה של ביקורות של ישו נגד הסופרים והפרושים המתועדים בבשורה על פי לוקאס י"א, 37–54, במתי כ"ג, 1–39, מרקוס י"ב, 35–40, ובלוקאס כ', 45–47 מתועדות גם ביקורות כלפי הסופרים.
שמונה ביקורות במתי, ומכאן שהגרסה של מתי ידועה כשמונה הצרות. אלה נמצאים במתי כ"ג פסוקים 13–16, 23, 25, 27 ו-29. רק שישה ניתנים בלוקאס, שגרסתו ידועה כששת הצרות.
הצרות בעיקר מבקרות את הפרושים על צביעות ועל עדות שקר, וממחישות את ההבדלים בין מוסר פנימי וחיצוני.
הקשר ורקע

הצרות מוזכרות פעמיים בנרטיבים בבשורות של מתי ולוקאס. במתי הם מוזכרים לאחר כניסתו של ישו לירושלים, שם הוא מלמד בבית המקדש, ואילו בלוקאס הם מוזכרים לאחר מתן תפילת האדון והתלמידים נשלחים לראשונה על פני הארץ. לפני שהציג את הצרות עצמן, מתי אומר שישו ביקר אותם על כך שהם תפסו את מקום הכבוד בסעודות, על לבישת בגדים ראוותניים, על כך שעודדו אנשים ברחוב לקרוא להם רב.
הצרות הן כולן צרות של צביעות וממחישות את ההבדלים בין מצבים מוסריים פנימיים וחיצוניים. ישוע מציג את הפרושים כחסרי סבלנות, עם הקפדה יתרה על שמירה פולחנית של פריטים, שגרמו להם להיראות מקובלים ובעלי סגולה כלפי חוץ, אך הותירו את האדם הפנימי ללא מענה רוחני.
שבע הצרות

שבע הצרות הן:
הפרושים לימדו על אלוהים, אבל לא אהבו את אלוהים – הם לא נכנסו בעצמם למלכות השמים, וגם לא נתנו לאחרים להיכנס.
הם הטיפו לאלוהים, אבל המירו אנשים לדת מתה.
הם לימדו ששבועה שנשבעת על ידי המקדש או המזבח אינה מחייבת, אבל אם השבועה נשבעת בעיטור הזהב של המקדש, או על ידי מתנת קורבן על המזבח, היא מחייבת. אולם הזהב והמתנות לא היו קדושים כשלעצמם כפי שהיו המקדש והמזבח, אלא נגזרו מידה של קדושה פחותה בהיותם מחוברים למקדש או למזבח. המורים והפרושים עבדו בבית המקדש והקריבו קורבנות על המזבח כי ידעו שהמקדש והמזבח קדושים. נשאלת השאלה כיצד יכלו אם כן לשלול ערך מחייב שבועה למה שהיה קדוש באמת, ולהעניק לו אובייקטים של קדושה טריוויאלית ונגזרת.
הם לימדו את החוק, אבל לא נהגו בחלקים החשובים ביותר של החוק – צדק, רחמים, ונאמנות לאלוהים. הם צייתו לפרטי החוק כגון מעשר בשמים, אך לא לעניינים היותר כבדים של החוק.
הם הציגו מראה 'נקי' (מאופקים בעצמם, לא מעורבים בעניינים גשמיים), אבל הם היו מלוכלכים מבפנים: הם זרחו בתשוקות עולמיות נסתרות, בגשמיות. הפרושים היו מלאים בחמדנות ופינוק עצמי.
הם הציגו את עצמם כצדיקים בשל היותם שומרי חוק מדוקדקים, אך למעשה לא היו צדיקים: מסכת הצדק שלהם הסתירה עולם פנימי סודי של מחשבות ורגשות לא אלוהים. הם היו מלאים ברשעות. הם היו כמו קברים מסוידים, יפים מבחוץ, אבל מלאים בעצמות מתים.
הם הצהירו על הערכה רבה לנביאים המתים של פעם וטענו שלעולם לא היו רודפים ורוצחים נביאים, כשלמעשה הם נגזרו מאותו בד של הרודפים והרוצחים: גם להם היה דם רצחני בעורקים.
ראו גם

קורה טה איפסום
לקריאה נוספת

דוד פלוסר, המקורות היהודיים של הנצרות, פרק ד' הפולמוס של ישו עם הפרושים, אוניברסיטה משודרת, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1980.
הערות שוליים

1 2 3  Kupfer, Marcia Ann, ed. (2008). The Passion Story: From Visual Representation to Social Drama. University Park, Pennsylvania: Pennsylvania State University Press. pp. 223–224. ISBN 978-0-271-03307-5. OCLC 180190788.
↑  מתי כ"ג, 5–7
↑  הברית החדשה, מתי כ"ג, 13–36
↑  מתי כ"ג, 13
↑  מתי כ"ג, 23
↑  מתי כ"ג, 27–28
↑  מתי כ"ג, 30–31
↑  מתי כ"ג, 34–35
מחילת הארנב

| --- | --- |

כרזת הסרט בארצות הברית
 מבוסס על:  Rabbit Hole 
 בימוי:  ג'ון קמרון מיטשל 
 הופק בידי:  ניקול קידמן, Leslie Urdang 
 תסריט:  דיוויד לינדסי-אבייר 
 עריכה:  ג'ו קלוץ 
 שחקנים ראשיים:  ניקול קידמן   אהרון אקהרט   דיאן ויסט  מיילס טלר
 מוזיקה:  אנטון סנקו 
 צילום:  פרנק דימרקו
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Blossom Films, MWM Studios 
 חברה מפיצה:  Lionsgate
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בדצמבר 2010
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  $5,000,000
 הכנסות:  $3,409,780
 הכנסות באתר מוג'ו:   rabbithole
 rabbitholefilm.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מחילת הארנב (באנגלית: Rabbit Hole) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 2010, שהופק על ידי ניקול קידמן ובוים על ידי ג'ון קמרון מיטשל. הסרט הוא עיבוד קולנועי למחזה זוכה פרס פוליצר בעל אותו שם שכתב דייוויד לינדסי-אבייר. בסרט מככבים ניקול קידמן, אהרון אקהרט ודיאן ויסט. הסרט פתח את פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו בספטמבר 2010. הוא יצא לאקרנים בארצות הברית ב-17 בדצמבר 2010.
עלילה

בקה (ניקול קידמן) והאווי קורבט (אהרון אקהרט) הם זוג שאיבד את ילדם, דני, בעקבות תאונת דרכים. בקה פורשת מעבודתה בעקבות האירוע. והיא סובבת חברים ומשפחה המנסים לנחמה; אימה, נאט (דיאן ויסט), משווה את ארתור, בנה שמת ממנת יתר, לדני. אחותה, איזי (תמי בלאנצ'רד), פוגשת מוזיקאי ונכנסת להריון ממנו. בהמשך הסרט, בקה מחליטה לפגוש את ג'ייסון, הנער שהרג בטעות את בנה. במהלך פגישותיה איתו, היא מגלה שהוא חש רגשי אשמה לגבי מה שקרה עם דני, והיא מנסה להבהיר לו שהוא לא אשם בתאונה. האווי הולך לפגישות של קבוצת תמיכה של הורים שכולים שם הוא פוגש את גבי (סנדרה או). הוא כמעט מנהל איתה רומן, אך לבסוף הוא נסוג. בסוף הסרט, בקה והאווי מזמינים את חבריהם הקרובים כדי לשבור את הקרח ביניהם.
הפקה

הסרט צולם בדאגלסטון, שכונה בקווינס ניו יורק, במשך עשרים ושמונה ימים. מפיקת הסרט, ניקול קידמן, עזבה את סרטו של וודי אלן, "כשתפגשי זר גבוה ומסתורי", לטובת פרויקט זה. מלחין הסרט הוא אנטון סאנקו.
ביקורות והכנסות

הסרט זכה בעיקר לביקורות חיוביות בעיקר בשל תפקידה של ניקול קידמן. הסרט קיבל קימת כבוד בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. לפי האתר "Rotten Tomatoes", קיבל הסרט כ-86% ביקורות חיוביות ממבקרי הקולנוע בארצות הברית. קידמן הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסרט דרמה, לפרס גילדת שחקני המסך ולפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
מט עם צריח

מט עם צריח במשחק שחמט הוא מט המבוצע בשני כלים, מלך וצריח מול מלך של היריב.
לשם ביצוע המט יש להגיע למצב בו המלך המותקף נמצא בשולי הלוח, בשורה התחתונה או העליונה או בטור צדדי, והמלך התוקף נמצא מולו ומונע ממנו לעבור לשורה או לטור אחרים. הצריח אמור לעשות את המהלך המאיים ולתת שח ומט.
הדרך למט מורכבת משני שלבים:
א. לדחוק את המלך הבודד לשורה האחורית
ב. להנחית מט עם המלך והצריח.
אלו עמדות הסיום שאליהן נרצה להגיע. כעת נדגים דרכים להגיע לעמדות אלו.
המלך והצריח צריכים לשתף פעולה כדי ללכוד את המלך היריב בקצה הלוח או בפינת הלוח. הטכניקה הנפוצה היא הגבלת המלך למלבן הולך וקטן בעזרת הצריח שהמלך מגן עליו עד שהמלך מובל לפינה / לשורה האחרונה ושם הוא מקבל מט.
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[SetUp "1"]
[FEN "8/8/8/4k3/8/8/4K3/4R3 w - - 0 0"]
[PlyCount "27"]
1. Kd3+ Kd5 2. Re4 Kd6 3. Kc4 Kc6 4. Re6+ Kc7 5. Kc5 Kd7 6. Kd5 Kc7 7. Rd6 Kb7
8. Rc6 Ka7 9. Kc5 Kb7 10. Kb5 Ka7 11. Rb6 Ka8 12. Kc6 Ka7 13. Kc7 Ka8 14. Ra6#
יש לשחק בזהירות ולא להגיע למצב של פט כמודגם מטה, ולשמוט ניצחון בטוח.
מחילה (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  חנן סביון גיא עמיר
 הופק בידי:  פירמה פילמס משה אדרי לאון אדרי אדר שפרן רוני אברמובסקי
 תסריט:  חנן סביון גיא עמיר
 עריכה:  סימון הרמן
 שחקנים ראשיים:  חנן סביון גיא עמיר שירי מימון צחי הלוי נועה קולר אלון אבוטבול ליאלי אלקון מיכל לוי
 מוזיקה:  רן בגנו
 צילום:  לאל אוטניק
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  26 בספטמבר 2019
 משך הקרנה:  105 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  קומדיה, אקשן
 דף הסרט ב־IMDb
מחילה הוא סרט קומדיה ישראלי, שיצא לאקרנים ב-26 בספטמבר 2019. בסרט משתתפים חנן סביון וגיא עמיר (שאף ביימו את הסרט). לצידם, משתתפים צחי הלוי, נועה קולר, אלון אבוטבול ושירי מימון (בהופעתה הראשונה בקולנוע).
הסרט "מחילה" זכה להצלחה רבה בקרב הקהל הישראלי והביא יותר מ-200 אלף צופים לבתי הקולנוע. בנוסף הוא גם זכה לביקורות חיוביות.
מאחר שעלילת הסרט מתרחשת בעשרת ימי תשובה, הסרט יצא לאקרנים בתקופה זו, מספר ימים לפני ערב ראש השנה תש"ף.
עלילה

הסרט מתרחש במהלך עשרת ימי תשובה בעיירה בדרום הארץ אשר נמצאת במצב תמידי של כוננות ואזעקות מפני ירי מרצועת עזה. במרכז העלילה, שאול (גיא עמיר) וניסן (חנן סביון), זוג חברים שלפני שלוש שנים יצאו לשוד שהסתבך ומאז נפרדו דרכיהם - שאול נתפס וישב בכלא, ואילו ניסן מצליח להימלט לחו"ל.
ביום שחרורו של שאול מן הכלא, חוזר ניסן ומופיע כחסיד חב"ד, ומבקש את סליחתו של שאול על שאירע. שאול מסרב לסלוח, במיוחד לאחר שאינו מצליח לקבל את מחילתה של אשתו, אורנה (נועה קולר), המתקשה לסלוח לו על המחיר ששילמה משפחתו של שאול כשנעדר מן הבית במהלך מאסרו בכלא. במהרה מתגלה כי השלל שנותר מן השוד שהסתבך עשוי לפתור את הבעיה הכלכלית המרכזית - תשלום שכר הלימוד עבור לימודי מחול בלונדון אליהם התקבלה בתם של אורנה ושאול - אלא שניסן לא מצליח להיזכר במיקום המדויק שבו החביא את הכסף. במקביל, ניסן קובע כי לא יוכל להתחתן עם בת זוגו, רבקי (שירי מימון), עד אשר יביא לשלום בית בין שאול לבין אשתו, אורנה.
השגת סכום כסף שיספיק לתשלום שכר הלימוד עשויה לפתור את בעיותיהם של כל הדמויות המרכזיות בסרט, וכך העלילה מסתבכת בניסיונות נוספים להשיג את הכסף המיוחל.
דמויות

שאול (גיא עמיר) - חברו של ניסן. יחד השניים מבצעים שוד שמסתבך ובעקבותיו נאלץ שאול לשבת בכלא. במהלך הסרט מנסה להשיג כסף לטובת לימודי הריקוד של בתו באקדמיה המלכותית, כניסיון לבצע תיקון על התקופה שבה נעדר מן הבית ועל המחיר הקשה שנאלצו אורנה אשתו ונועם בתו לשלם בעקבות כך.
ניסן (חנן סביון) - חברו של שאול. מצליח להימלט לחו"ל לאחר שהשוד שביצע יחד עם שאול מסתבך. לאחר שחרורו של שאול מן הכלא מופיע ניסן כבעל תשובה וממהר לבקש את מחילתו של שאול בעקבות מה שאירע בשוד. לאחר ששאול ממאן לסלוח לו על שקרה, מבין ניסן כי לא יוכל למסד את הקשר בינו לבין רבקי, בת זוגו, עד שלא יביא לשלום בית בין שאול לאשתו אורנה. מתגורר במגרש לגריטת מכוניות.
אורנה (נועה קולר) - אשתו של שאול. מסרבת לסלוח לשאול לאחר שנעדר מן הבית בתקופה שבה ישב בכלא ועל המחיר האישי שנאלצה לשלם בתקופה זו.
רבקי (שירי מימון) - בחורה דתייה ואלמנה, בת זוגו של ניסן. לאורך הסרט ממתינה בציפייה למיסוד הקשר בינה לבין ניסן, ומביעה את אכזבתה בפניו פעמים רבות לאחר שמבינה כי העניין מתעכב.
ארתור (אלון אבוטבול) - עבריין ואיש העולם התחתון.
עזרא (צחי הלוי) - איש העולם התחתון ועוזרו האישי של ארתור.
אתי (מיכל לוי) - אשתו של ארתור. נוהגת להביע את מורת רוחה מהאופן שבו שומר בעלה ארתור על הכסף בביתם המשותף.
נועם (ליאל אלקון) - בתם של שאול ואורנה ורקדנית מחוננת. התקבלה ללימודי ריקוד באקדמיה המלכותית בלונדון.
שון (אור עדי) - בנם של ארתור ואתי.
תקווה (תקווה עזיז) - שכנתם בבניין של אורנה ושאול.
שימי (יניב סוויסה) - עבריין שמסתבך עם ארתור.
אושיק (דויד קיגלר) - מכר של שאול מהילדות, המסרב לקבלו לעבודה.
פסקול

| מס' | שם | מילים | לחן | מבצע | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | לשוב הביתה  | ישי ריבו | ישי ריבו ומאור שושן | שירי מימון | 3:36 |
מחילות קוצ'י

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  tunnel network, אטרקציה תיירותית 
 מיקום:  הו צ'י מין סיטי 
 מדינה:  וייטנאם 
 קואורדינטות:  11°03′40″N 106°31′34″E﻿ / ﻿11.061°N 106.526°E﻿ / 11.061; 106.526
 he
 
דוגמה למחילה
מחילות קו צ'י (בוייטנאמית: Địa đạo Củ Chi) הן מערכת מסועפת של מחילת שנמצאות במחוז קוצ'י והו צ'י מין סיטי שבווייטנאם, והן חלק ממערכת גדולה יותר שמתפרסת בכל רחבי המדינה. המחילות היו הזירה בה נערכו מספר מערכות צבאיות במסגרת מלחמת וייטנאם.
המחילות שימשו את לוחמי הוייטקונג כמקומות מסתור בקרבות, כקווי אספקה ותקשורת, טיפול בפצועים, מזון, מסתורי נשק וכמתחמי מגורים. מערכת המנהרות הייתה אמצעי קריטי במלחמת הווייטקונג נגד ארצות הברית וסייעה להתמודד עם העליונות הצבאית האמריקאית.
החיים במנהרות

החיילים האמריקאים כינו את המנהרות "ההד השחור" כדי לתאר את התנאים שבהן. עבור הווייטקונג, החיים במחילות היו קשים מאוד. חוסר באוויר, במזון ובמים היה נפוץ, ובמחילות שרצו נמלים, מרבי רגליים ארסיים, נחשים, עקרבים, עכבישים ומכרסמים. רוב הזמן, הלוחמים העבירו את זמנם בעבודות או במנוחה ויצאו רק בלילה כדי להביא אספקה, לגדל את היבול שלהם ולתקוף את האויב. לעיתים, בזמן הפצצות כבדות במיוחד או תנועת כוחות אמריקאים, החיילים נשארו במחילות במשך ימים שלמים. עקב התנאים הקשים, מחלות התפרצו בקלות בקרב אנשי המחילות, ביניהן המלריה, שהייתה גורם המוות השני אחרי פציעות קרב. דו"ח וייטקונג הצביע על כך שבכל זמן נתון, חצי מהלוחמים סבלו ממלריה, וכי "למאה אחוזים היו טפילי מעיים בעלי משמעות".
פעולות אמריקאיות נגד המחילות

האמריקאים הבחינו במחילות כגורם סיכון משמעותי, והוציאו מספר מבצעים גדולים נגדן, ביניהם מבצע קיפול (Opertaion Crimp) ומבצע מפלי ארז (Operation Cedar Falls).
מבצע קיפול יצא לפועל ב-7 בינואר 1966 כשמפציצי B-52 הטילו 30 טונות של פצצות על אזור בקוצ'י, מה שהפך את הנקודה שנפגעה לדמוית מכתש ירחי. לאחר מכן, שמונת אלפים חיילים מהדיוויזיה הראשונה, חטיבת הצנחנים ה-173 (כולל גדוד הארטילריה המלכותי הניו זילנדי) האמריקאי וכן הגדוד הראשון האוסטרלי פשטו על המקום וחיפשו אחר פעילות של הווייטקונג.
המבצע הביא תוצאות מאכזבות, בין היתר בגלל שהחיילים נטו להמעיט בערך המחילות שמצאו, וכן נמנעו מלחפש בתוך המחילות בגלל הסכנה הרבה. המחילות היו ממולכדות בדרך כלל במלכודות נפץ, ובדרך כלל הפעילות שבוצעה כשנמצאה מחילה הייתה להציף אותה במים, בזפת או להחדיר גז פנימה כדי לאלץ את החיילים שבפנים לצאת, או להשליך רימונים פנימה. פעולות אלו התגלו כלא יעילות בגלל התכנון והשימוש בדלתות ובמערכות סינון אוויר.
עם זאת, כוח הנדסה אוסטרלי שנכנס למחילות, מצא תחמושת, ציוד רדיו, ציוד רפואי, מזון, וסימנים לנוכחות משמעותית של הווייטקונג. אחד מהחיילים האוסטרלים נהרג לאחר שהתגלה שנכנס למבוי סתום. יחד עם זאת, הפעילות האוסטרלית הייתה הראשונה שחשפה את היקף המחילות וחשיבותן. לאחר תגליותיהם, זכה מפקד האוסטרלים בצלב צבאי.
הפיקוד האמריקאי למד מהתגליות האוסטרליות שנדרשת גישה אחרת למחילות. החלו להכשיר קבוצות מובחרות בלוחמת מנהרות, כשהם חמושים רק באקדח, סכין, פנס ופיסת חוט. החיילים שהוכשרו היו נכנסים למחילות ובודקים בזהירות אחר מלכודות, זאת ללא שיטה סדורה ללחימה. למרות המאמץ לספק הכשרות ומשאבים, זו הייתה פעולה שהיחידות תכננו לעצמן.
למרות המאמץ להילחם באויב בתנאיו, הפעולות האמריקאיות נותרו לא מוצלחות. ב-1967 יצא מבצע מפלי ארז, בקנה מידה גדול של 30 אלף חיילים. ב-18 בינואר נחשפה מפקדת מחוז קוצ'י של הווייטקונג, שהכילה חצי מיליון מסמכים שנוגעים לאסטרטגיה הצבאית.
לאורך כל המלחמה, המחילות הוכיחו את יעילותן בפגיעה בצבא האמריקאי.
כיעד תיירותי

מתחם מחילות באורך כולל של 121 ק"מ שומר על ידי ממשלת וייטנאם והפך לאתר הנצחה למלחמה. המחילות הן אטרקציה תיירותית, ומבקרים נכנסים לחלקן. חלק מהמחילות אף הורחבו כדי לאפשר ליותר תיירים להיכנס אליהן.
הערות שוליים

↑  "Life in the Cu Chi Tunnels". IMPRESS TRAVEL COMPANY LIMITED - CU CHI TUNNEL TOURS. נבדק ב-12 בספטמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  No Need For Heroes
↑  innoviet, Small group tour cu chi tunnels - Cu Chi tunnel half day tour - Ben Duoc Tunnel, innoviet.com (באנגלית)
כניסה למחילה
שלט בכניסה לאתר המחילות
מחילה (שיר)

"מחילה" הוא שיר שכתבה וביצעה הזמרת והמוזיקאית הישראלית יסמין מועלם. מועלם הלחינה את השיר במשותף עם ישי סוויסה. השיר יצא לאור כסינגל ב־25 ביולי 2021 באמצעות חברת התקליטים "תקליטי יהלום".
רקע וכתיבה

בעוד שבהכנת אלבום הבכורה שלה, "אריה", מועלם עבדה על הכתיבה בתום יום עבודה כמלצרית, העבודה הפעם נעשתה כשהיא מתרכזת במוזיקה בלבד.
מועלם הסבירה שהמחילה בשיר מכוונת לעצמה, שאדם הוא לא מושלם ושהתיקון העצמי הוא מסע בלתי נגמר, ושאף על פי שיש כישלונות, אדם לא צריך להלקות את עצמו וצריך לדעת גם לסלוח לעצמו. בהקשר לכך סיפרה גם על תחושת אשמה, אף על פי שלא עשתה רע לאף אחד – תחושה שאין לה מקום לדבריה. עוד הוסיפה שההצלחה שחוותה בעקבות אלבום הבכורה לא פתרה לה סוגיות שהיו לה עם עצמה.
וידאו קליפ

השיר לווה בווידאו קליפ בבימוי אלון דניאל. בקליפ מופיעים הזמרת ומשפחתה לצד שחקנים נוספים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 9 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 3 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשפ"ב)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשפ"ב)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשפ"ב)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (תשפ"ב)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | גלגלצ ומאקו | 15 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני היצירה, באתר אקו"ם, בדיקה אחרונה ב־27 בפברואר 2023
1 2  יסמין מועלם / מחילה, באתר הליקון ארומה מיוזיק, 25 ביולי 2021, בדיקה אחרונה ב־27 בפברואר 2023
↑  ממי יסמין מועלם ביקשה מחילה?, באתר רדיו דרום, 28 ביולי 2021
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, שירים מובילים – רדיו – ישראלי, 2021, שבוע 38, באתר מדיה פורסט
↑  מיקום שיא במצעד השבועי של גלגלצ (3), באתר גלי צה"ל
↑  המצעד הישראלי השנתי תשפ"ב, באתר גלי צה"ל, 22 בספטמבר 2022
| יסמין מועלם |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אריה • אין עולם |  |
| סינגלים | "מסיבה" • "מחילה" • "יחפים" • "לא היה מעולם" • "סהרה" • "צונאמי" • "יהיה טוב" • "יום כיפור" • "יוצאת מזה" •  "דאמ" |  |
מנדליי

| --- | --- |

פוטומונטז' של מנדליי
 מדינה:  מיאנמר מיאנמר
 מחוז:  מנדליי
 שטח:  163.84 קמ"ר
 גובה:  22 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,563,021 (2024)
  ‑ צפיפות:  11,000 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  21°58′59″N 96°05′04″E﻿ / ﻿21.983055555556°N 96.084444444444°E﻿ / 21.983055555556; 96.084444444444 
 אזור זמן:  UTC +6:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מיאנמר מוגדלת) נייפידאו יאנגון מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן מנדליי(למפת מיאנמר רגילה) נייפידאו יאנגון מוולמיין באגו פאטיין מוניווה מיקיטלה סיטווה תאילנד לאוס סין הודו בנ. בהוטן ים אנדמן  מפרץ תאילנד  איי אנדמן מנדליי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מנדליי (בבורמזית: မန္တလေး) היא העיר השנייה בגודלה במיאנמר ובירת המחוז הקרוי על שמה בצפון המדינה. נחשבת למרכז תרבותי חשוב במדינה ולמרכז הכלכלי של צפונה. העיר מרוחקת כ-575 ק"מ צפונית ליאנגון.
היסטוריה

העיר הוקמה על ידי שליט בורמה המלך מינדון מין (אנ') ב-13 בפברואר 1857, במטרה לשמש כבירה המלכותית. היא המשיכה לשמש כבירת שושלת קונבאונג (אנ') עד כיבוש בורמה בידי האימפריה הבריטית ב-1885. הבריטים ראו חשיבות רבה בפיתוחה הכלכלי של מנדליי בזמן שלטונם. בשנת 1889 הוקם בעיר קו רכבת, והאוניברסיטה הראשונה הוקמה בשנת 1925. בתקופה זו נחשבה מנדליי למרכז התרבות הבורמזית והבודהיסטית. בשנים 1904-1905 השתוללה בעיר מגפה ממנה מתו שליש מהתושבים. בין שתי מלחמות העולם הייתה העיר מוקד למחאות כנגד השלטון הבריטי. בזמן מלחמת העולם השנייה סבלה העיר רבות מהפצצות חיל האוויר היפני. בעת הזו חיל האוויר המלכותי נסוג להודו, בזמן שרוב בתי העיר לא היו מוגנים. מצב זה הוביל להריסת 60% מהבניינים במנדליי ולמותם של כ-2,000 אזרחים מקומיים.
לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות מבריטניה ב-1948, המשיכה מנדליי להיות המרכז התרבותי, החינוכי והכלכלי של בורמה העליונה. בנובמבר 1959 חגגה מנדליי מאה שנים להיווסדה בפסטיבל למרגלות גבעת מנדליי (אנ'). לרגל המאורע הוצאו בולים מיוחדים.
בשנים 1962-1988 הידרדרו ביותר התשתיות בעיר, ובתקופה זו פגעו במנדליי כשתי שריפות גדולות. בתקופה זו היגרו לעיר גם אוכלוסיות רבות מן הרפובליקה העממית של סין, במיוחד מסצ'ואן. רק בשנות ה-90 הגיעו לעיר בין 250,000 ל-300,000 מהגרים מסין העממית. הגירה זו השפיעה רבות על האופי התרבותי והכלכלי של העיר והגדילה את הסחר עם סין.
עד תחילת שנות ה-90 של המאה ה-20 למדו תושבי האזור במוסדות ההשכלה העליונה במנדליי, שהיו היחידים בסביבה. כיום (2018) הממשל הצבאי מעודד את הצעירים ללמוד במקום מגוריהם על מנת להפחית את כמות האנשים הלומדים במקום אחד ספציפי.
דמוגרפיה

נכון לשנת 2024, מוערכת אוכלוסיית העיר בכ-1.563 מיליון תושבים. כ-40%-50% מהתושבים הם ממוצא סיני. בנוסף על כך, ישנה קהילה גדולה של מהגרים מהודו. בורמזית היא השפה העיקרית במנדליי.
ערים תאומות

הרפובליקה העממית של סין קונמינג, יונאן, הרפובליקה העממית של סין
קוריאה הדרומית אולסן, קוריאה הדרומית
קמבודיה פנום פן, קמבודיה
גלריית תמונות

Mandalay - မန္တလေးမြို့ - מנדליי
הערות שוליים

↑  Mandalay Population 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548083105171  BNE: XX6132697  BnF: cb14516194p (data)  GND: 4037295-9  LCCN: n79082317  NKC: ge878490  SUDOC: 061420123  VIAF: 137195206   WorldCat (עם VIAF): 137195206
מונגו פארק

| --- | --- |
מונגו פארק
מונגו פארק
 לידה:  1771 סולקריקשייר, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  1806  (בגיל 35 בערך) ילווה, ניגריה
 לאום:  סקוטי בשירות בריטניה
 תקופת הפעילות:  1794–1806 (כ־12 שנים)
 מספר מסעות:  2
 גילויים בולטים:  נהר הניז'ר
 אזורים שחקר:  אפריקה שמדרום לסהרה
Title illustration of Reisen in Central-Afrika – von Mungo Park bis auf Dr. Barth u. Dr. Vogel (1859)
מונגו פארק (באנגלית: Mungo Park; ‏11 בספטמבר 1771–1806) היה מגלה ארצות סקוטי שחקר את יבשת אפריקה והיה האירופאי הראשון שהגיע לנהר הניז'ר.
רקע

מונגו פארק נולד במחוז סלקירקשייר בעיירה פאולשילס שעל נהר יארו, בסמוך לסלקירק. פארק היה הילד השביעי בין שלושה-עשר אחים ואחיות במשפחה. למרות שמשפחתו חיה בחווה חכורה, הוריו היו אמידים יחסית והקנו לפארק חינוך טוב. מילדות הוא גדל על פי המסורת הקאלויניסטית.
בגיל 14 עבר פארק לגור עם דודו, תומאס אנדרסון, שהיה מנתח באדינבורו. הוא עבד כשולייתו. הוא התיידד עם בן דודו, אלכסנדר אנדרסון, ועם בת דודתו אליס, שאותה נשא אחר כך לאשה. באוקטובר 1788 החל ללמוד בוטניקה ורפואה באוניברסיטת אדינבורו. במהלך לימודיו הקדיש שנה בקורס ידיעת הטבע של פרופסור ג'ון ווקר (כימאי). בתום לימודיו יצא לעבודת שדה בצפון סקוטלנד עם גיסו ג'יימס דיקסון, שהיה בוטניקאי בגני המוזיאון הבריטי, ואחד ממקימי החברה הלינאלית. בינואר 1793, פארק סיים את לימודי הרפואה אחרי בחינה בעל-פה בלונדון.
בהמלצתו של דיקסון הוא התקבל לראיון אצל סר ג'וזף בנקס, נשיא החברה המלכותית. בהמלצתו של בנקס הוא כעוזר למנתח על סיפונה של הווסטר, שהפליגה לבנגקולו שבסומטרה בפברואר 1793. הוא שב מהמסע במאי 1794, הוא הרצה בפני החברה הלינאנית ודיווח על מציאת זני דגים וצמחים חדשים בסומטרה.