stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנפורד
פרויקט ניקוי האתר

ב-25 ביוני 1988 חולק אתר הנפורד לארבעה אזורים והוצע לכלול אותו ברשימת העדיפות הלאומית. ב-5 במאי 1989 נקשרו המחלקה לאקולוגיה של מדינת וושינגטון, הסוכנות להגנת הסביבה של ארצות הברית, ומשרד האנרגיה בהסכם תלת-צדדי, שיצר מסגרת חוקית לפרויקט הניקוי הסביבתי בהנפורד. הפרויקט מנוהל על ידי משרד האנרגיה, והתוכנית הייתה לסיים אותו בתוך 30 שנה, כלומר עד 2019.
פרויקט הניקוי מתמקד בשלוש מטרות עיקריות: שיקום ערוץ נהר קולומביה, הסבת המישור המרכזי בהנפורד לטיפול ואחסון פסולת רדיואקטיבית לטווח הארוך, והכנות לעתיד.
ב-2008, כ-10 שנים לפני מועד הסיום שנקבע בתוכנית שיצאה באוקטובר 1989, התברר שרק פחות ממחצית הניקוי הסתיימה, ומבין ארבעת האזורים שתוכננו לניקוי, רק אחד נוקה והוסר מהרשימה.
ב-2014 יצא דו"ח על מצב הפרויקט, שהעריך שהעלות המשוערת שנותרה לסיום הניקוי היא 113.6 מיליארד דולר, למשך כ-30 שנה, ושנת הסיום המשוערת היא 2046.
זהו פרויקט הניקוי הסביבתי הגדול והמושקע ביותר בעולם, והוא מעסיק כ-11,000 עובדים.
פרויקט ניקוי האתר > קשיים

בעוד עיקר הפליטה הרדיואקטיבית הסתיימה עם סגירת הכורים בראשית שנות השבעים, וחלק גדול מהפסולת המסוכנת ביותר מוכלת ונמצאת תחת שליטה, ישנם עדיין חששות כבדים ממי תהום מזוהמים, שחלקם גם מגיע לנהר קולומביה, וחששות לגבי בריאותם ובטיחותם של העובדים.
האתגר המשמעותי ביותר בהנפורד הוא ייצוב 200,000,000 ליטר של פסולת רדיואקטיבית נוזלית ברמת סכנה גבוהה, המאוחסנים ב-177 מכלים תת-קרקעיים. עד 1998 דלפו כשליש מהמכלים הללו, וזיהמו את הקרקע ואת מי התהום. בשל כך הועברה עד 2008 רוב הפסולת הנוזלית הזו למכלים מאובטחים יותר בעלי מעטפת מתכתית כפולה. עם זאת, 11,000,000 ליטר של פסולת נוזלית, יחד עם 100,000,000 ליטר של נתרן גופרתי ובוץ רדיואקטיבי, נותרו במכלים פחות מאובטחים עם מעטפת מתכתית אחת.
בעיה דחופה היא הזיהום הנמשך של האקוויפרים הסמוכים, שמכילים כמות עצומה של מי תהום מזוהמים כתוצאה מדליפות במכלים. חלק ממי התהום מגיע גם לנהר קולומביה וממשיך לזהם גם אותו. האתר כולל גם 710,000 מ"ק של פסולת רדיואקטיבית מוצקה.
הוחלט שפסולת ברמת מסוכנות נמוכה תיקבר בבורות מרופדים ענקיים חסומים, שיפוקחו באופן רצוף על ידי מכשור מתוחכם במשך שנים רבות. סילוק הפלוטוניום ופסולת אחרת ברמת מסוכנות גבוהה, מהווה בעיה קשה יותר שממשיכה להיות נושא לוויכוח עז. לדוגמה, לפלוטוניום-239 יש זמן מחצית חיים של 24,100 שנה, כך שאין לצפות שהקרינה הרדיואקטיבית ממנו תדעך ותיפסק בעתיד הנראה לעין. בשנת 2000 העניק משרד האנרגיה חוזה בסך 4.3 מיליארד דולר לחברת בכטל, חברת בנייה והנדסה מסן פרנסיסקו, כדי להקים מפעל זכוכית לשילוב הפסולת המסוכנת עם זכוכית, ובכך להפוך אותם ליציבים ובלתי מזיקים. הבנייה החלה ב-2002, המפעל היה אמור להתחיל לפעול עד 2011, וסיום הזיגוג (ויטריפיקציה) תוכנן ל-2028. על פי בדיקה שנערכה בשנת 2012, היו מספר בעיות טכניות וניהוליות חמורות שלא נפתרו. בשנת 2013 האמירו העלויות המשוערות ל-13.4 מיליארד דולר, תחילת הפעלת המפעל נדחתה לשנת 2022, ומשך הזיגוג הוערך לכ-30 שנה – עד שנת 2052.
למרות הקשיים, פרויקט ניקוי סביבתי ענק זה ממשיך בהשקעה כספית גדולה, עובדים בו אלפי אנשים, והוא צפוי להסתיים באמצע המאה ה-21.
הנפורד כיום

בנוסף לפרויקט הניקוי הסביבתי הענק שימשיך להתבצע בהנפורד עוד שנים רבות, נמצאת כיום בהנפורד תחנת הכוח הגרעינית קולומביה (אנ'), שמספקת מעל 10% מצריכת החשמל של מדינת וושינגטון.
בהנפורד נמצאים גם מספר מרכזים למחקר ופיתוח מדעי, כדוגמת המעבדה הפסיפית הצפון-מערבית הלאומית (אנ'), ומצפה החלל LIGO הנפורד (אנ') לגילוי גלי כבידה.
ב-10 בנובמבר 2015 הוכרזה הנפורד חלק מהפארק ההיסטורי הלאומי של פרויקט מנהטן (אנ'), יחד עם אוק רידג' שבטנסי ולוס אלמוס שבניו מקסיקו.
לקריאה נוספת

Manhatten: The Army and the Atomic Bomb, by Vincent C. Jones, Center of Military History, United States Army, Washington D.C., 1985
Now It Can Be Told: The Story of the Manhattan Project, by Leslie Groves, Da Capo Press, New York, 1983
הערות שוליים

↑  Hanford Site: Hanford Overview, United States Department of Energy
↑  Hanford Reach National Monument, HistoryLink.org: The Online Encyclopedia of Washington State History
↑  Jones 1985, p. 77
↑  Groves 1983, pp. 70–71
↑  Groves 1983, pp. 74–75
↑  1 טרה-בקרל=1012 בקרלים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007532551805171  LCCN: sh99003220  NKC: ko20211131723  VIAF: 263981183   WorldCat (עם VIAF): 263981183 
מפה המראה את השטחים העיקריים של אתר הנפורד לאורך נהר קולומביה, כולל שטחי החיץ הנרחבים שהקיפו אותו.
אינדיאני משבט נז-פרס בתלבושת ססגונית; אנשים משבט זה ומשבטים נוספים ישבו באזור נהר קולומביה, ופונו עם תחילת הבנייה בהנפורד (ציור של ג'ורג' קטלין (אנ'))
העיר ריצ'לנד בראשית ימיה: עיר המגורים העיקרית שבנה הממשל האמריקאי לעובדי הנפורד
מפת הנפורד (כולל מיקומו במדינת וושינגטון) בשנים 1943–1945, תקופת פרויקט מנהטן
כור B בעת בנייתו
אגני השמירה של מי הקירור לאחר השימוש בהם; הם הוזרמו לנהר ותרמו תרומה עיקרית להפיכתו ל"נהר רדיואקטיבי"
פצצת האטום "איש שמן", שהפלוטוניום בה יוצר בהנפורד במסגרת פרויקט מנהטן, מתפוצצת מעל נגסאקי שביפן בתום מלחמת העולם השנייה
עובדי הנפורד מקבלים את שכרם במשרדי האתר
חווה של 12 מכלים תת-קרקעיים (מתוך 177), שבהם נשמרה פסולת רדיואקטיבית נוזלית
גלילי אורניום, ששימשו כדלק גרעיני, מאוחסנים ללא מכסה בקרקעית הנהר לאחר השימוש, ומזהמים אותו ברדיואקטיביות גבוהה
מדענים מאכילים כבשים במזון רדיואקטיבי לצורכי מחקר
בדיקת הצטברות של רדיואקטיביות בבלוטת התריס של כבשים שקיבלו מזון רדיואקטיבי
הר פרונטיר (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,805 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  72°59′00″S 160°19′59″E﻿ / ﻿72.9833°S 160.333°E﻿ / -72.9833; 160.333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פרונטיר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פרונטיר
 
הר פרונטיר (באנגלית: Frontier Mountain מילולית: הר הגבול) הוא הר באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גובהו של הר פרונטיר 2,805 מטרים מעל פני הים. ההר ברובו חשוף מקרח.
הר פרונטיר ממוקם 37 קילומטרים דרומית - דרום-מזרחית מכפתור רוברטס;
הר פרונטיר ממוקם 20 קילומטרים מערבית - צפון מערבית מגבעות סיקוונס;
הר פרונטיר ממוקם בסמוך לקצה של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica) - בו אין אתרים בולטים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת הצפונית (the northern party) של משלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד (New Zealand Geological Survey Antarctic Expedition), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1963 – 1964.
ההר קיבל את שמו בשל מיקומו הגאוגרפי.
"פרונטיר" באנגלית משמעו "גבול" - כאשר הכוונה היא הגבול של מישור הקרח הפנימי של אנטארקטיקה (interior ice plateau of Antarctica).
| נונאטאקי אאוטבק |
| --- | --- | --- |
| הרים | דרבישייר • וולטון • ולקאם • פרונטיר • צ'דוויק |  |
| מצוקים | אונה • קולמן |  |
| גבעות | סיקוונס |  |
| נונאטאקים | דה קמפ • וו • פיצסימונס |  |
הרגימנט המלכותי של סקוטלנד

| --- | --- |

Nemo me impune lacessit  איש אינו מתגרה בי מבלי להיענש
 פרטים
 כינוי:  SCOTS (הסקוטים)
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי צבא יבשה
 סוג:  חיל רגלים
 בסיס האם:  אדינבורו, בריטניה טירת אדינבורו (מפקדה)
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  28 במרץ 2006 – הווה (18 שנים)
 נוצרה מתוך:  רגימנט הסקוטים המלכותי רג' הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי רג' המשמר השחור רג' ההיילנדרים (סיפורט', גורדון וקמרון) רג' ארגייל וסאטרלנד רג' השפלה 52 רג' ההיילנדים 51
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  3 גדודים סדירים  2 גדודי מילואים  פלוגה מוגדלת
 פיקוד
 יחידת אם:  הדיוויזיה הסקוטית, ולשית ואירית
הרגימנט המלכותי של סקוטלנד (באנגלית: Royal Regiment of Scotland) הוא רגימנט חיל רגלים של הצבא הבריטי אשר מכיל שבעה גדודים. הרגימנט נוצר בשנת 2006 כאיחוד של הרגימנטים הסקוטים השונים אשר שירתו תחת הדיוויזיה הסקוטית, מלבד הגדוד הראשון שמהווה סיפוח של שני רגימנטים, כל גדוד ברגימנט מהווה רגימנט לשעבר שהפך לגדוד ברגימנט החדש וכן משמר במידה מסוימת את המסורות של הרגימנט ממנו בא.
מבין הרגימנטים של חיל הרגלים בצבא הבריטי, נחשב הרגימנט המלכותי של סקוטלנד לבכיר ביותר. חשיבות המיקום בין יחידות הצבא מתבטא בעיקר בסדר באירועים פורמליים ומסדרים כאשר הרגימנטים יופיעו לפי סדר בכירותם בצבא.
הרגימנט אינו פועל כיחידה מבצעית הומוגנית, אלא כיחידה פיקודית המרכזת את הגיוס וההכשרה של הגדודים שלה כמו גם משמרת את המסורות השונות של הגדודים. מלבד תפקידו על ניהול הרגימנטים, אחראי הרגימנט גם על משימות של משמר כבוד במקומות שונים בסקוטלנד כגון בטירת אדינבורו באופן בו בכל זמן נתון בדרך כלל גדוד אחד לפחות נשאר בסקוטלנד למשימה זאת בזמן שהגדודים האחרים נמצאים ברוטציה או בשירות מבצעי פעיל.
מבנה הרגימנט

גדוד 2 'הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי': גדוד חיל רגלים קל המשרת בצוות קרב החטיבה הקלה הרביעית כחלק מהדיוויזיה הראשונה. צבע נוצת המצנפת של חיילי הגדוד הוא לבן.
גדוד 3 'המשמר השחור': גדוד חי"ר ממוכן קל המשרת בחטיבה 51 (חי"ר) כחלק מהדיוויזיה הראשונה. צבע נוצת המצנפת של חיילי הגדוד הוא אדום.
גדוד 4 'של ההיילנדים': גדוד חי"ר משוריין המשרת בצוות קרב חטיבת התקיפה וסיור העומק הראשונה כחלק מהדיוויזיה השלישית. צבע נוצת המצנפת של חיילי הגדוד הוא כחול.
פלוגת בלקלאווה, גדוד 5 'הארגייל וסאטרלנד היילנדרים': פלוגה אחת המשמשת למשימות טקסיות. צבע נוצת המצנפת של חיילי הגדוד הוא ירוק.
גדודי המילואים:
גדוד 6 מתנדבי השפלה 52: הגדוד סיפח את "רגימנט השפלה 52". צבע נוצת המצנפת של חיילי הגדוד הוא אפור.
גדוד 7 מתנדבי ההיילנדים 51: הגדוד סיפח את "רגימנט ההיילנדים 51". צבע נוצת המצנפת של חיילי הגדוד הוא סגול.
היסטוריה > גדוד הגבול הסקוטי המלכותי

הגדוד נוצר כתוצאה מפירוק של שני רגימנטים; "רגימנט הסקוטים המלכותי" ו"רגימנט הגבול הסקוטי של המלך", וסיפוחם לתוך הגדוד. שטחי הגיוס של הגדוד הם גם כיום אותם שטחים של שני הרגימנטים אשר מרכיבים אותו, אלו באזור דרום סקוטלנד, הגבול עם אנגליה וכוללים גם את הבירה אדינבורו.
רגימנט הסקוטים המלכותי:

(באנגלית: The Royal Scots) נקרא גם "הרגימנט המלכותי" ובעבר נקרא גם "רגימנט הרגלים המלכותי". הרגימנט נוסד בשנת 1633 והיה עד שנת 2006 הרגימנט הוותיק ביותר בצבא הבריטי, בשנה זאת פורק וסופח יחד עם רג' הגבול הסקוטי לתוך הגדוד הראשון של "הרגימנט המלכותי של סקוטלנד". הרגימנט הוקם בהוראת המלך צ'ארלס הראשון כדי להילחם כנגד צרפת, במהלך המאה ה-17 היה רגימנט סדיר בצבא המלך ונלחם בעיקר בקרבות כנגד הצרפתים.

הרגימנט שירת כחלק מצבאות המלך והצבא הבריטי לאורך כל קרבות הממלכה והאימפריה הבריטית, והיה מהרגימנטים הבודדים שלא סופחו, אוחדו או פורקו לאורך ההיסטוריה של הצבא הבריטי.
רגימנט הגבול הסקוטי של המלך:

(באנגלית: King's Own Scottish Borderers) הרגימנט הוקם בשנת 1689 במהלך מרד היעקוביטים, כדי להגן על אדינבורו מפני המורדים. כמו רגימנט הסקוטים המלכותי, גם הרגימנט הזה שירת לאורך ההיסטוריה של הצבא הבריטי עד שפורק וסופח בשנת 2006 לכדי הגדוד הראשון של הרגימנט הסקוטי המלכותי.
היסטוריה > גדוד הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי

הגדוד נוצר כתוצאה מפירוק הרגימנט הפוסיליירי הסקוטי המלכותי כרגימנט והפיכתו לגדוד השני של הרגימנט. הגדוד משמר את שטחי הגיוס ההיסטוריים של רגימנט הפוסיליירים, שטחים אלו הם בחלק הדרום מערבי של סקוטלנד וכוללים גם את העיר גלאזגו.
רגימנט הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי

(באנגלית: Royal Highland Fusiliers) בשמו המלא "רגימנט הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי (רגימנט גלאזגו וארשייר של הנסיכה מרגרט)". הרגימנט נוסד בשנת 1959 כתוצאה מאיחוד שני רגימנטים:
רגימנט הפוסיליירים הסקוטי המלכותי (באנגלית: Royal Scots Fusiliers) הוקם בשנת 1678 ונלחם בשנותיו הראשונות בעיקר במרידות השונות בסוקטלנד כולל תקופה של לחימה כנגד המלוכה האנגלית בשנת 1689 במהלך המהפכה המהוללת. בין השנים 1751–1881, הוכר הרגימנט במספר 21 המייצג את מיקומו של הרגימנט בוותק הרגימנטים של חיל הרגלים. בשנת 1959 פורק הרגימנט ואוחד לתוך "רגימנט הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי".
רגימנט הרגלים הקל מההיילנדים (גלאזגו) (באנגלית: Highland Light Infantry), ידוע גם כרגימנט גלאזגו, הוקם בשנת 1881 במהלך שינוי מבנה הצבא הבריטי על ידי איחוד של שני רגימנטים; "רגימנט חי"ר קל 71 (ההיילנדים)" ו"רגימנט חי"ר 74 (ההיילנדים)".
היסטוריה > גדוד המשמר השחור

הגדוד נוצר על ידי פירוק וסיפוח רגימנט המשמר השחור. שטחי הגיוס ההיסטוריים של הרגימנט השתמרו גם בגדוד החדש ונמצאים בחלק המערבי של מרכז סקוטלנד, הם כוללים בין היתר את הערים פרט' ודנדי.

רגימנט המשמר השחור הוקם בשנת 1661 במהלך מרד היעקוביטים בתור "רגימנט ההיילנדים 43", בשנת 1748 שונה מספרו ושמו ל"רגימנט הרגלים 42". בשנת 1881 במהלך סידור מחדש של הצבא הבריטי, אוחד הרגימנט עם "רגימנט הרגלים 73" לכדי "רגימנט ההיילנדרים המלכותי (המשמר השחור)".

לאורך השנים, דבק ברגימנט הכינוי "המשמר השחור", כינוי שנבע מצבע הטארטן הכהה של חיילי הרגימנט ותפקידם כשומרי סקוטלנד. השם מתייחס גם ליחידות קטנות שהוקמו על מנת לשמש כוח שיטור כנגד פשע באזורים הנידחים של סקוטלנד בתחילת המאה ה-18, יחידות שהופעלו על ידי המלוכה הבריטית ונקראו באותו שם. שם הרגימנט הפך באופן רשמי למשמר השחור החל משנת 1931, שם שנשאר עד לפירוק הרגימנט בשנת 2006. כיום שם הגדוד נושא את שם הרגימנט, את צבעי הטארטן שלו ורבים מהמסורות שלו, בדומה לגדודים האחרים ברגימנט המלכותי של סקוטלנד.
היסטוריה > גדוד ההיילנדרים

הגדוד נוצר על ידי פירוק וסיפוח של "רגימנט ההיילנדרים (סיפורת', גורדון וקמרון)". שטחי הגיוס ההיסטוריים של הגדוד בדומה לרגימנט אותו הוא סיפח, הם אזורי הרמה הסקוטית (היילנדים) שהם כל המחצית הצפונית של הארץ.

רגימנט ההיילנדרים נוצר בשנת 1994 על ידי איחוד של שני רגימנטים:
רגימנט ההיילנדרים של המלכה (סיפורת' וקמרון) (באנגלית: Queen's Own Highlanders) הרגימנט הוקם בשנת 1961 בתוצאה מאיחוד של שני רגימנטים; "רגימנט ההיילנדרים קמרון של המלכה" אשר נוסד בשנת 1793 בתור "רגימנט רגלים 79" שגייס מתנדבים משבט קמרון. הרגימנט נלחם בשנותיו הראשונות במלחמות הנפוליאניות ומאז המשיך לשרת בצבא הבריטי עד פירוקו וסיפוחו ב-1961. "רגימנט הסיפורת' היילנדרים" הוקם גם הוא מתוך איחוד של שני רגימנטים בשנת 1881, כאשר פורקו ואוחדו "רגימנט רגלים 72" ו"רגימנט רגלים 78 (רוֹס-שייר בָאפס)", שני רגימנטים שהוקמו בסוף המאה ה-18 כדי להילחם בצרפת בעימותים השונים שסבבו סביב המלחמות הנפוליאוניות.
רגימנט הגורדון היילנדרים (באנגלית: Gordon Highlanders) הרגימנט הוקם בשנת 1881 במהלך סידור מחדש של הצבא, מתוך איחוד של שני רגימנטים; "רגימנט רגלים 75 (סטרלינגשייר היילנדרס)" ו"רגימנט רגלים 92 (גורדון היילנדרס)" שני רגימנטים שהוקמו בסוף המאה ה-18 כדי להילחם במלחמות הנופליאוניות של התקופה ולבסוף אוחדו לרגימנט אחד במהלך צמצום הצבא כולו.
היסטוריה > גדוד הארגייל וסאטרלנד היילנדרים

הגדוד נוצר מפירוק וסיפוח 'רגימנט ארגייל וסאטרלנד', אשר היה רגימנט נפרד. שיטחי הגיוס אשר הונהגו על ידי הרגימנט ממשיכים לשרת את הגדוד והם באזורי מערב מרכז סקוטלנד.

הרגימנט נוצר 1881 כתוצאה מצמצום וארגון מחדש של הצבא, על ידי איחוד שני רגימנטים:
רגימנט רגלים 91 (הארגיילשיר היילנדרים של הנסיך לואיס) (באנגלית: 91st (Argyllshire Highlanders) Regiment of Foot), הרגימנט הוקם בשנת 1759 ולאורך השנים פורק והוקם מחדש כולל תקופה בה היה רגימנט אנגלי. הרגימנט קיבל את זהותו הסופית במהלך המלחמות הנפוליאניות ופורק לבסוף ב-1881.
רגימנט רגלים 93 (הסאטרלנד היילנדרים) (באנגלית: 93rd (Sutherland Highlanders) Regiment of Foot) הרגימנט הוקם בשנת 1779 במהלך המלחמות הנפוליאניות ובדומה לארגיילשיר היילנדרס גם הוא פורק והוקם מחדש מספר פעמים עד לקבלת זהותו הסופית. הרגימנט ידוע במיוחד על לחימתו במלחמת קרים ובמרד ההודי הגדול.
היסטוריה > גדודי הלולנד 52 וההיילנד 51

שני גדודי מילואים של הרגימנט הסקוטי נוצרו על בסיסם של שני רגימנטים בעלי אותו השם. הרגימנטים שניהם בעלי היסטורית התפתחות ארוכה אך תמיד שימרו תפקיד של יחידות עתודה ומילואים.
רגימנט השפלה 52 (באנגלית 52nd Lowland Regiment) הוקם ראשית בתור דיוויזיית מילואים בעלת אותו שם בשנת 1908. דיוויזה זאת איחדה את יחידות המילואים והמתנדבים מהשפלה הסקוטית. היא שירתה מהקמתה עד סוף מלחמת העולם הראשונה והוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה. היחידה הוקמה מחדש בתור רגימנט מילואים בשנת 1967.
רגימנט ההיילנדים 51 (באנגלית 51st Highland Regiment) גם הוא הוקם ראשית כדיוויזיית מילואים המרכזת יחידות מילואים ומתנדבים, רק שזו הכילה יחידות מהרמה הסקוטית. הדיוויזיה הוקמה אף היא בשנת 1908, כאשר היא שירתה במלחמת העולם הראשונה, פורקה והוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה. בתור רגימנט הוקמה היחידה בשנת 1967 מחדש.
התפתחות הרגימנט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
תרשים התפתחות הרגימנט
הרגימנט המלכותי של סקוטלנד: הסקוטי המלכותי (הרגימנט המלכותי)
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי | רגימנט הפוסיליירים הסקוטים המלכותי | רגימנט הפוסיליירים הסקוטים המלכותי | רגימנט הפוסיליירים הסקוטים המלכותי | רגימנט הפוסיליירים הסקוטים המלכותי |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי | רגימנט הרגלים הקל ההיילנדים  (רגימנט גלאזגו) | רגימנט הרגלים הקל 71 (ההיילנדים) | רגימנט הרגלים הקל 71 (ההיילנדים) |  |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט הפוסיליירים ההיילנדים המלכותי | רגימנט הרגלים הקל ההיילנדים  (רגימנט גלאזגו) | רגימנט הרגלים 74 (ההיילנדרים) | רגימנט הרגלים 74 (ההיילנדרים) |  |
הרגימנט המלכותי של סקוטלנד: רגימנט הגבול הסקוטי של המלך
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט המשמר השחור  (חטיבת ההיילנדים המלכותית) | רגימנט הרגלים 42 (חטיבת ההיילנדים המלכותית) | רגימנט הרגלים 42 (חטיבת ההיילנדים המלכותית) | רגימנט הרגלים 42 (חטיבת ההיילנדים המלכותית) | רגימנט הרגלים 42 (חטיבת ההיילנדים המלכותית) |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט המשמר השחור  (חטיבת ההיילנדים המלכותית) | רגימנט הרגלים 73 | רגימנט הרגלים 73 | רגימנט הרגלים 73 | רגימנט הרגלים 73 |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט ההיילנדרים   (סיפורט', גורדון וקמרון) | רגימנט ההיילנדרים של המלכה  (סיפורט' וקמרון) | רגימנט הקמרון היילנדרים של המלכה | רגימנט הקמרון היילנדרים של המלכה |  |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט ההיילנדרים   (סיפורט', גורדון וקמרון) | רגימנט ההיילנדרים של המלכה  (סיפורט' וקמרון) | רגימנט הסיפורת' היילנדרים | רגימנט הרגלים 72 |  |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט ההיילנדרים   (סיפורט', גורדון וקמרון) | רגימנט ההיילנדרים של המלכה  (סיפורט' וקמרון) | רגימנט הסיפורת' היילנדרים | רגימנט הרגלים 78 (רוֹס-שייר בָאפס) |  |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט ההיילנדרים   (סיפורט', גורדון וקמרון) | רגימנט הגורדון היילנדרים | רגימנט הרגלים 75 (סטרלינגשייר) | רגימנט הרגלים 75 (סטרלינגשייר) |  |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט ההיילנדרים   (סיפורט', גורדון וקמרון) | רגימנט הגורדון היילנדרים | רגימנט הרגלים 92 (גורדון) | רגימנט הרגלים 92 (גורדון) |  |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט הארגייל וסאטרלנד היילנדרים | רגימנט הרגלים 91 (הארגיילשיר היילנדרים של הנסיך לואיס) | רגימנט הרגלים 91 (הארגיילשיר היילנדרים של הנסיך לואיס) | רגימנט הרגלים 91 (הארגיילשיר היילנדרים של הנסיך לואיס) | רגימנט הרגלים 91 (הארגיילשיר היילנדרים של הנסיך לואיס) |
| הרגימנט המלכותי של סקוטלנד | רגימנט הארגייל וסאטרלנד היילנדרים | רגימנט הרגלים 93 (הסאטרלנד היילנדרים) | רגימנט הרגלים 93 (הסאטרלנד היילנדרים) | רגימנט הרגלים 93 (הסאטרלנד היילנדרים) | רגימנט הרגלים 93 (הסאטרלנד היילנדרים) |
הערות שוליים

↑  בצבא הבריטי ישנה הפרדה בין רגימנטים רגלים (חי"ר) לבין חמשת הרגימנטים של משמר המלוכה, זאת אף על פי שבפועל רגימנטים אלו גם הם חיל רגלים. בסדר בכירות, רגימנטים במשמר מקדימים את הרגימנטים האחרים.
↑  במקומות בהם סוג הרגימנט הוא 'רגלים' (חיל רגלים) המונח באנגלית הוא רגלים (Foot).
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: המשמר הוולשי | סדר בכירות בחיל הרגלים  מקום 6 | הבא: הרגימנט המלכותי של נסיכת ויילס |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306358705171  LCCN: n98058048  VIAF: 154950228   WorldCat (עם VIAF): 154950228 
חייל מגדוד "המשמר השחור" עומד על המשמר בטירת אדינבורו.
"הקו האדום הדק", חיילי "רגימנט רגלים 93 (הסאטרלנד היילנדרים)" במלחמת קרים, 1854.
"רגימנט רגלים 92 (הגורדון היילנדרים)" במהלך הקרב על קנדהר במלחמה האנגלו-אפגנית השנייה, 1880.
נגן חמת חלילים מוביל חיילים מרגימנט "הסיפורת' היילנדרים" במלחמת העולם השנייה, 1944.
ויטליס אסטפייבס

ויטליס אסטפייבס (בלטבית: Vitālijs Astafjevs, נולד ב-3 באפריל 1971 בריגה שבברית המועצות, כיום בלטביה) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת הקשר, ושיאן ההופעות של נבחרת לטביה בכל הזמנים. לאחר פרישה ממשחק פעיל הפך למאמן. נכון להיום (2023) הוא עוזר מאמן של קבוצת אריס לימסול.
קריירה קבוצתית

אסטפייבס שיחק ב-8 קבוצות: FK דאוגבה, סקונטו ריגה (ארבע קדנציות), אוסטריה וינה, בריסטול רוברס, אדמירה ואקר, רובין קאזאן, אולימפס JFK וונטספילס. בקריירה הקבוצתית יש לו 431 משחקים ו-109 שערים. בקריירה הבינלאומית יש לו 16 שערים ו-167 הופעות.
קריירה בינלאומית

אסטפייבס היה קפטן נבחרת לטביה ונחשב שיאן ההופעות בנבחרת וגם שיאן ההופעות באירופה. אסטפייבס שיחק עם הנבחרת ביורו 2004.
תארים

גביע באלטיק (2)
1993, 1995
אליפויות לטביה
1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 1999
הגביע הלטבי (4)
1992, 1995, 1997, 1998
מלך השערים בליגה הלטבית (1)
1995
הכדורגלן הלטבי של השנה (3)
1995, 1996, 2007
ויטליס דאנון

| --- | --- |
ויטליס דאנון תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  10 בדצמבר 1897 אדירנה, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1 ביוני 1969 (בגיל 71) קאן, צרפת 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, תוניסיה 
 מקום לימודים:  כל ישראל חברים, École Normale Israélite Orientale 
 
ויטָליס דָאנוֹן (בצרפתית: Vitalis Danon;‏ 10 בדצמבר 1897 – 1 ביוני 1969) היה סופר ומחנך יהודי-תוניסאי ממוצא טורקי.
קורות חיים

ויטליס דאנון נולד בשנת 1897 באדירנה שבאימפריה העות'מאנית למשפחה ספרדית מסורתית. אחד מקרובי משפחתו הוא המלומד ר' אברהם דאנון.
בילדותו למד בישיבותיהם של ר' נסים פאפו ור' יהודה קמחי. בהמשך למד בבית הספר של כל ישראל חברים באדירנה והשלים את לימודיו בהצטיינות. כמו תלמידים מצטיינים אחרים, הוא נשלח על ידי חברת כל ישראל חברים לפריז כדי להשתלם בהוראה בסמינר למורים של החברה בפריז (ENIO). בעודו בפריז כתב מחקר בהדרכת פרופ' נחום סלושץ על אודות "השראת התנ"ך בכתבי ויקטור הוגו ודה ויניי".
לאחר שהשלים תעודת הוראה בשנת 1917, נשלח מטעם חברת כל ישראל חברים לנהל את בית ספרה בספאקס שבתוניסיה. בשנת 1921 עבר לתוניס כדי לנהל את בית הספר היהודי חפציה, בית הספר היהודי הגדול בתוניסיה, שמנה 800 תלמידים. את תפקיד זה מילא עד שנת 1927, ולאחר מכן חזר לספאקס. במקביל לעבודתו בחינוך הקדיש מזמנו לכתיבה ספרותית. בשנת 1926 פרסם רומן כללי קצר בשם Le Roman de Manoubia בכתב העת הפריזאי L'Ere Nouvelle. הרומן זכה לביקורות חיוביות מצד סופרים צרפתים ועודד את דאנון להמשיך בכתיבה.
בימיו בתוניס קשר דאנון קשרים טובים עם העיתונאי והפעיל הציוני היהודי-תוניסאי אנרי מעארך (בנו של מסעוד מעארך), שקירב אותו לפעילות ציונית ועודד אותו לעסוק בכתיבתו בנושאים יהודיים. בשנת 1929 חיבר בשיתוף עם הסופרים היהודים-תוניסאים רפאל לוי ("ריוול") וז'ק ויקטור לוי את הספר "החארה (=הרובע היהודי) מסַפֵּר" (La Hara conte) – אנתולוגיה של סיפורים קצרים מאת שלושת הסופרים על החיים ברובע היהודי בתוניס. בשנת 1933 פרסם את ספרו "אהרן הרוכל" (Aron le colporteur), העוסק בסוחר יהודי זקן מתוניס שעבודתו דורשת ממנו לנדוד בין ההרים והעמקים של תוניסיה. בשנת 1934 פרסם את ספרו השלישי, "אלוהים סָלַח" (Dieu a pardonné).
בשנת 1938 יצא לאור ספרו "נינֵט מרחוב החטא" (Ninette de la rue du Péché), המוצלח והמפורסם ביותר מבין ספריו. גיבורת הספר, נינט, היא צעירה יהודייה קשת-יום החיה בסמוך לרחוב בתי הבושת של תוניס. במונולוג המתארך לכל אורכו של הספר מתארת נינט באופן ציורי את חייה העגומים ברחוב.
מלבד כתיבה ספרותית, עסק דאנון בכתיבה עיתונאית לעיתונים יהודים וכלליים. בשנים 1926-27 פרסם סדרת מאמרים בכתב העת היהודי-צרפתי L'Univers israélite על "החוק האישי היהודי" בתוניסיה. יומן מסע שחיבר במהלך ביקור באי ג'רבה בשנת 1932 התפרסם בכתב העת הצרפתי "מנורה" וכן תורגם לגרמנית והתפרסם בכתבי עת יהודיים-גרמניים. בשנת 1955 חיבר מחקר על מצבם הסוציאלי של מאה משפחות מהרובע היהודי הוותיק בספאקס ("Etude sociale sur cent familles juives de la Hara"), שהתפרסם בכתב העת "מחברת" של חברת כי"ח ויצא לאור בהוצאת המכון ללימודים גבוהים של תוניסיה. בשנים 1955-56 חיבר ספר לימוד בן שלושה כרכים על ההיסטוריה היהודית בשם Petite Histories des Juifs לצורכי בתי הספר היהודיים בתוניס.
בשנת 1953 מונה דאנון למפקח של כלל בתי הספר של כי"ח בתוניסיה, תפקיד שאותו מילא עד פרישתו בשנת 1960. לאחר פרישתו היגר לצרפת, כמו חלק ניכר מיהודי תוניסיה, ושם נפטר בשנת 1969, בגיל 72.
ספריו

La Hara conte… avec Raphael Lévy et Jacques Vehel, Paris: éd. Ivrit, 1929 (lire en ligne)
Aron le colporteur : nouvelle juive nord-africaine, Tunis : Éditions de la Kahena, 1933.
Dieu a pardonné : Nouvelle juive nord-africaine, Tunis - Paris : Editions de la Kahena - Librairie Lipschutz, 1934.
Ninette de la Rue du Péché : nouvelle populiste, Tunis : Éd. de la Kahéna, 1938.
Etude sociale sur cent familles juives de la Hara, Tunis : Impr. SAPI, 1955.
Petite histoire des Juifs, Tunis : Caravelle, 1954-1955
לקריאה נוספת

אברהם אלמליח, 'משורר ה"חארה" של תוניסיה: (ויטאליס דאנון ויצירותיו)', מחברת, ד (סיוון תשט"ו), עמ' 102-105.