stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרגזנים
הערות שוליים

1 2  Barnes, L., A Proclamation of Moment: Adolph Gottlieb, Mark Rothko, and Barnett Newman and the Letter to the New York Times, Allen Me-morial Art Museum Bulletin, Bd., 1 47, 1993
1 2  Tomkins, Calvin, A Keeper of the Treasure, The New Yorker, 1975 (9 ליוני), עמ' 52-54
↑  Robson, Deirdre, Francis Frascina (ע), Pollock and After: The Critical Debate, Routledge, 2000, עמ' 290
↑  Collins, Bradford R., Life Magazine and the Abstract Expressionists: 1948-51. A Historiographic Study of a Late Bohemian Enterprise, The Art Bulletin, 2 LXXIII, 1991, עמ' 203-308
1 2  Hale, Robert Beverly, A Report on American Painting Today: 1950, The Metropolitan Museum of Art Bulletin, 6 9, 1951, עמ' 162-172
1 2  Hale, Robert Beverly, The American Moderns, The Metropolitan Museum of Art Bulletin, 1 16, 1957, עמ' 18-28
↑  , Whitney Drops Proposal for Combining its Collections with the Metropolitan's, The New York Times, 1 באוקטובר 1948
↑  , Art Museum adds a Modern Section, The New York Times, 7 לדצמבר 1948
1 2 3  Knox, Sank, Competition for American Artists Planned by Metropolitan Museum, The New York Times, 1 בינואר 1950
↑  Louchheim, Aline, Sam A. Lewinsohn and His Legacy to Ar, The New York Times, 25 במרץ 1951
↑  The Editors of Encyclopaedia Britannica, Subject of the Artist, art school, Encyclopaedia Britannica
↑  Subjects of the Artist School, Oxford Refenrece
↑  Rosenberg, Bonnie., An Inside Look at the Abstract Expressionists, NewYorkArtWorld
1 2 3  Steven, Mark; Swan, Annalyn, de Kooning: American Master, New York: Alfred A. Knopf, 2005
1 2 3  Alloway, Lawrence; MacNaughton, Mary, Adolph Gottlieb: A Retrospective, Hudson Hills, 1995
↑  Naifeh, Steven; White Smith, Gregory, Jackson Pollock: An American Saga, New York: Clarkson N. Potter, Inc. / Publisher, 1989, עמ' 602
1 2 3  , 18 Painters Boycott Metropolitan; Charge 'Hostility to Advanced Art', The New York Times, 22 במאי 1950
1 2  Sandler, Irving (2003). "2". In Daniel A. Siedell (ed.). Weldon Kees and the Arts at Midcentury. University of Nebraska Press. pp. 42.
↑  , The Irascible Eighteen, The New York Herald Tribune, 23 במאי 1950
1 2  Boxer, Sarah, The Last Irascible, The New York Review of Books, 23 בדצמבר 2010
↑  Rubenfeld, Florence., Clement Greenberg: a life, New York: Scribner, 1997, עמ' 144
↑  Kees, Weldon, Robert E. Knoll (ע), Weldon Kees and the Mid-Century Generation: Letters, 1935-1955, Lincoln, Nebraska: University of Nebraska Press, 2003, עמ' 133
↑  , The Revolt of the Pelicans, Time, 1950
↑  4 July 1950, 75 Painters Deny Museum is Hostile, The New York Times, 4 ביולי 1950
1 2  , IRASCIBLE GROUP OF ADVANCED ARTISTS LED FIGHT AGAINST SHOW, Life, ינואר 1951, עמ' 34-38
↑  Breslin, James (2012). Mark Rothko: A Biography. Chicago: University of Chicago Press. 272.
↑  The Irascibles, Munson -Williams Proctor Arts Institute
↑  The Triumph of American Painting: A History of Abstract Expressionism, New York: Praeger, 1970, Princeton University Art Museum
↑  Gibson, Ann Eden (1997). Abstract Expressionism: Other Politics. New Haven, CT: Yale University Press. p. 29.
מכתב פתוח לרולאן ל. רדמונד, 20 במאי 1950, עותק לא חתום עם שמות האמנים
ההיסטוריה של המחר

| --- | --- |
עטיפת הספר 'ההיסטוריה של המחר'. עיצוב: אמרי זרטל
עטיפת הספר 'ההיסטוריה של המחר'. עיצוב: אמרי זרטל
 מידע כללי
 מאת:  יובל נח הררי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  מסה 
 נושא:  היסטוריה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת דביר
 תאריך הוצאה:  2015
 מספר עמודים:  480
 סדרה
 ספר קודם:  קיצור תולדות האנושות
 הספר הבא:  21 מחשבות על המאה ה-21
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-965-552-988-3
 הספרייה הלאומית:  003887014, 003806702
 
ההיסטוריה של המחר הוא ספר מדע פופולרי מאת פרופסור יובל נח הררי מהחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים שיצא לאור בהוצאת דביר בשנת 2015.
כמו בספרו הקודם, קיצור תולדות האנושות, בוחן הררי את מהלך ההיסטוריה תוך תיאור של השתלשלות האירועים ועוסק בחוויה האנושית האינדיבידואלית ובסוגיות אתיות העולות מן ההיסטוריה. "ההיסטוריה של המחר", בניגוד לקודמו, עוסק יותר ביכולות שפיתח האדם (הומו ספיינס) לאורך שנות קיומו, ביסוס מעמדו כחיה השולטת בעולם ומנסה לצייר תמונה עתידית באשר להמשך קיומו של המין האנושי, אם בכלל. במהלך הספר נבחנים גם היבטים פילוסופיים רבים כמו החוויה האנושית, אינדיבידואליות, הרגש האנושי ותודעה. כמו כן, מציג הספר תמונה עכשווית באשר ליכולותיו והישגיו של האדם.
הספר זכה בפרס יאן מיכלסקי לשנת 2018.
תזות מרכזיות בספר

מאז המהפכה הלשונית (או הקוגניטיבית, שיצרה מודרניות התנהגותית) לפני כ-70,000 שנים - חיים בני האדם ב"סדרים מדומיינים" דוגמת מדינות, גבולות, דת וכסף. את כולם יצר האדם כדי לאפשר שיתוף פעולה רחב היקף בין פרטי בני האדם השונים.
יכולתו הכבירה של האדם לתת משמעות למעשיו ולמחשבותיו אפשרה לו להגיע להישגיו הרבים.
הומניזם, פולחן האדם, שיסד האדם בעצמו ואשר העמיד את האדם ורצונותיו בראש סדר העדיפויות העולמי תוך ביסוס מעמדו כחיה השלטת בעולם הוא הדת (לפי הגדרתו של הררי לדת) השלטת החל מהמאה ה-20.
הדת ההומניסטית מחולקת למספר זרמים: הליברליזם, הסוציאליזם וההומניזם האבולוציוני. זרמים אלו נלחמו זה בזה (מלחמות העולם) אך הליברליזם נטל את הבכורה רק בשלהי המאה ה-20.
מחקרים עדכניים במדעי החיים, לדבריו של הררי, מערערים את יסודות ההומניזם ומטילים ספק בקיומם של נשמה, אני ורצון חופשי. לדבריו, בני האדם הם לא יותר מ"אלגוריתמים ביוכימיים" עם תודעה.
האיום שיש לקדמה הטכנולוגית על האדם וההומניזם והעמדת שאלות לגבי המשך יכולתו של האדם לתת משמעות לחייו בתנאים החדשים שנוצרים וכן באה לנבא את החלפתו ההולכת וקרבה של האדם (הומו ספיינס) באדם-על או אדם-אל (הומו דאוס) אשר ניחן ביכולות על-אנושיות כחיי נצח, ובתודעה רחבה יותר.
תרגומים

אנגלית: ספטמבר 2016
ספרדית: אוקטובר 2016
פורטוגזית: נובמבר 2016
טורקית: דצמבר 2016
סינית: ינואר 2017
גרמנית: פברואר 2017
הולנדית: פברואר 2017
הונגרית: אפריל 2017
קרואטית: מאי 2017
איטלקית: מאי 2017
קוריאנית: מאי 2017
פינית: ספטמבר 2017
צרפתית: ספטמבר 2017
נורווגית: 2017
יוונית: דצמבר 2017
צ'כית: דצמבר 2017
ליטאית: פברואר 2018
פרסית: מרץ 2018
רומנית: מרץ 2018
רוסית: מרץ 2018
בולגרית: אפריל 2018
פולנית: אפריל 2018
אוקראינית: מאי 2018
אלבנית: יוני 2018
וייטנאמית: יולי 2018
יפנית: ספטמבר 2018
סרבית: ספטמבר 2018
מראטהית: נובמבר 2018
דנית: אוגוסט 2017
תאית: ספטמבר 2019
מקדונית: 2019
הערות שוליים

↑  אתר פרס יאן מיכלסקי (באנגלית)
↑  יובל נח הררי, ‏חייכו, בעצם טוב לכם, באתר ‏מאקו‏, 4 במרץ 2015
↑  "ההיסטוריה של המחר": ימי המוות האחרונים, באתר ynet, 27 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1132996406  VIAF: 7083149235110376690009   WorldCat (עם VIAF): 7083149235110376690009
חנאל ומכבית

| --- | --- |
 סוגה:  קומדיה 
 כותבים:  אושרית סרוסי, חן רוטמן 
 שחקנים:  אושרית סרוסי  חן רוטמן 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 
חנאל ומכבית היא סדרת רשת פארודית מאת יוצרי הרשת הקומיקאים אושרית סרוסי וחן רוטמן. הסדרה עוקבת אחרי זוג גרושים ציונים-דתיים, וחייהם המשותפים לאחר הפרידה. הסדרה משודרת באמצעות אתר יוטיוב.
הסדרה נוצרה, נכתבת ומגולמת בידי שני הקומיקאים הישראלים אושרית סרוסי וחן רוטמן. השניים נפגשו כסטודנטים במכללה האקדמית ספיר, ומאז פועלים כשותפים ביצירת תוכן קומי המופץ ומשודר באינטרנט ובטלוויזיה. חנאל ומכבית היא סדרת הרשת הארוכה והמפורסמת ביותר של השניים. עורך נוסף שהשתתף ביצירת הסדרה הוא משה יונה.
מרכיבי הסדרה

הסדרה עוסקת בזוג גרושים דתיים, בעלי השמות ההיתוליים 'חנאל' ו'מכבית'. ברקע, שאינו מתואר בסרטוני סדרת הרשת, עומדים הגירושים של הזוג, שנעשו ביוזמת חנאל, לאחר שהפסיק להימשך אל מכבית ולא מצא טעם ועניין בנישואין. לשניים נולדו שתי בנות תאומות, "אליפז ואמונה", אשר לא מופיעות כדמויות ממשיות בפרקים ולא מגולמות בידי שחקניות, אף על פי שהן דמויות מרכזיות ביותר.
את הרעיון הבסיסי לסדרה תיאר רוטמן כהברקה שהתגבשה אצלו במהלך תרגול לימודי שעבר כסטודנט במגמת טלוויזיה: "זה התחיל מתרגיל שהיה לי בלימודים, המורה ביקש ליצור דייט בין שתי דמויות, וכל תלמיד היה צריך להמציא דמות ולהציג אותה בדייט. בחורה דתייה בחרה בי להיות בן זוגה בדייט. נשארתי עם הדמות הזו והתאהבתי בה". לאחר מכן, נכנסה סרוסי לדמותה של מכבית והשניים עמלו יחד על פיתוח הדמויות וכתיבת הטקסטים.
עוד לפני יצירת סדרת הרשת עצמה, יצר רוטמן בעצמו, כסרט גמר בלימודיו, סרטון הומוריסטי בשם "חנאל" בו מוצגת דמותו ומאפייניו הבסיסיים של חנאל אשר חוזרים אחרי כן גם בסדרת הרשת המורחבת.
צורת הפצה ועיבודים

מלכתחילה הסדרה נועדה להתפרסם בטלוויזיה תחת ערוץ 10. אך זה נסגר בדיוק בעיתוי בו עמדו להתפרסם הפרקים הראשונים בסדרה. רוטמן וסרוסי לא הצליחו לעניין אף רשת פרסום בחומר, ולכן צילמו את הסרטונים בצורה חובבנית והעלו אותם לערוץ היוטיוב שלהם. הסדרה זכתה לצפיות מרובות ולשיתופים, ובהדרגה הסרטונים נעשו מושקעים יותר, והשתתפו בהם ידוענים וכוכבי רשת שונים, מה שתרם לפרסום הפרקים.
בסוף שנת 2023 פורסם כי יעלה מחזה המבוסס על דמויותיהם של חנאל ומכבית בשם "מכבית וחנאל" בתיאטרון בית ליסין. המחזה מציג את עולמם של הזוג בצורה יותר מפותחת: שניהם עובדים באולפנה בה לומדות בנותיהם: חנאל כאב בית, ומכבית כמורה ויועצת. חנאל מתחיל לצאת עם בת השירות באולפנה, ומכבית בתגובה מציבה בפניו אולטימטום, שיעזוב את הבחורה או את האולפנה. במקביל, חברה לחדר המורים פותחת בפני מכבית אופציה לדייטים בדף הכרויות, מה שמטריף את דעתו של חנאל מהצד השני. המחזה נכתב בידי סרוסי ורוטמן, ובוים בידי אודי גוטשלק.
צורת הפצה ועיבודים > מאפייני הסדרה

הסדרה מכילה מרכיבי הומור החוזרים במרבית הסרטונים והמערכונים של סרוסי ורוטמן. כגון: שימוש נרחב במושגים שגויים בכוונה (בעיקר מן העולם הדתי); יצירת דמויות עצבניות וקטנוניות, המתווכחות זו עם זו סביב אותם גורמי ויכוח; הצגת התוכן בצורה דלה מבחינת איכות הצילום והעריכה, על מנת ליצור אפקט ריאליסטי וכביכול מודע לעצמו של המצב הירוד של הדמויות.
דמויותיהם של חנאל ומכבית מאופיינות בכך שהם מתעצבנים בקלות, מתקוטטים שוב ושוב, ווכחניים וקטנוניים, וקנאים ליקר להם. חנאל, העובד כחשמלאי במקצועו, מקנא למכבית על כך שלאחר גירושיהם היא נפגשת למטרות נישואין עם גברים שונים, ביניהם חבריו של חנאל עצמו. בכך מתגלה הקטנוניות שלו וחוסר היכולת שלו להרפות מדברים שאינם בשליטתו. הוא משתדל להקפיד במצוות, אך למעשה בגלל אופיו הקטנוני והמציק הוא פוגע בסובבים לו. לעומתו, מכבית היא אישה המשתדלת להציג כלפי חוץ תדמית מושלמת של רעיה ואם טובה, אך מתחת לפני השטח היא מתעצבנת בקלות רבה, כועסת על תקלות וחריגות של הסובבים לה, ומשתמשת בצעקות על מנת להביע את מורת רוחה.
כמעט בכל פרקי הסדרה ישנה תבנית קבועה, בה בני הזוג פועלים סביב עניין משותף (לרוב קשור בבנותיהם) ובמהלכו הם רבים ומתקוטטים רבות ומטיחים זה בזה עלבונות וזהו מרכז הפרק. לקראת סוף הפרק מופיע מחדש הניצוץ הרומנטי ועולה המחשבה, אם במפורש ואם ברמז, לחזור לחיות כזוג - אך לאחר מכן בגלל טעות של אחד מן הצדדים או שניהם - הניצוץ אובד והפרק שוב חוזר למצבו ההתחלתי, בו חנאל ומכבית פרודים וכועסים זה על זה. מבחינה זו, סדרת הרשת מכילה מרכיבים רבים של סיטקום, אם כי קשה להגדיר אותה ככזאת.
דמויות משנה

מלבד דמויותיהם המרכזיות של חנאל ומכבית עצמם, מופיעות עוד מספר דמויות משנה בפרקים שונים, או מוזכרות על ידי הדמויות בפרק מסוים. חלק מן שחקני האורח המופיעים בסדרה הם ידוענים ישראלים.
אליפז ואמונה - שתי הבנות התאומות של הזוג, שנולדו לפני גירושיהם של השניים וגרות אצל מכבית. גילן נע סביב גיל בת מצווה, לאורך הפרקים השונים. הבנות מתוארות כשובבות, קשות לחינוך, מורדות, וחובבות תרבות חילונית למורת רוחם של חנאל ומכבית. הן לא מופיעות בפני עצמן ולא מגולמות בסדרה בפועל, למרות מרכזיותם בעלילת הפרקים.
שמח (מגולם בידי ערן זרחוביץ) - אביו החרדי של חנאל. דמותו מבוססת על הקשר לחנאל עצמו - שניהם מזכירים זה את זה באופיים הקטנוני והקנאי. הוא לא מרוצה מכך שבנו עבר לאורח חיים ציוני דתי ומאשים בכך את מכבית. מופיע בפרק אחד בלבד, בו הוא בא על מנת להשגיח על הבנות כבייבי סיטר.
זהורית (מגולמת בידי אורנה בנאי) - אמה של מכבית. מוצגת כאישה דתייה טיפוסית. מעריכה את חנאל, וטוענת בפני מכבית כי כדאי לה לחזור אליו. בעיניה, הגירושין של מכבית מחנאל היו טעות כיוון שכל גבר בסופו של דבר נעשה מוזנח ועצלן, ועל כן אין להאשים בכך את חנאל, אלא מוטב להיות נשואה אליו בתור האבא של ילדותיה מאשר להינשא לגבר אחר ולהיפגש עם אותה הבעיה.
מיטיב (אבי דנגור) - החברותא של חנאל, אשר יוצא לדייט עם מכבית בניגוד לידיעתו ורצונו של חנאל.
יועדיאל (מלך זילברשלג) - בחור עימו נפגשה מכבית למספר דייטים.
יעקב (טל פרידמן) - בעל אולם בו רוצים חנאל ומכבית לעשות את חגיגת בת המצווה של בנותיהם.
ענווה - דמות בלתי מגולמת ומוזכרת בלבד. חברה של בנות הזוג, אליפז ואמונה. מכבית מאשימה אותה בדרדור החינוכי של הבנות.
עשהאל - דמות בלתי מגולמת ומוזכרת בלבד. בחור ישיבה בישיבה בה לומד חנאל. מתואר כצדיק ורגיש. חנאל מאיים בהזכרת שמו שיעבור ללמוד איתו חברותא במקום עם מיטיב, ומכבית מאיימת שתצא איתו לדייט למורת רוחו של חנאל.
פרקים בסדרה

הסדרה כוללת 11 פרקים. מרבית פרקי הסדרה עלו לאתר היוטיוב של סרוסי ורוטמן, אם כי מעט עלו בערוצי יוטיוב שונים. הפרק "כשמכבית עייפה משידוכים ופתחה שליש גן עדן" עלה בערוץ היוטיוב של אפליקציית שליש גן עדן, ומהווה למעשה פרסומת לאפליקציה. הפרק "מכבית וחננאל בממ"ד" עלה לאתר היוטיוב של ערוץ קומדי סטאר.
לקריאה נוספת

Ido Rosen. "Is Israeli Millennials’ Web Comedy Less Politically Engaged? How Social Media Might Hamper Satire". Images vol. 36, no. 45. 2024. pp. 29–54.
הערות שוליים

1 2  ירדן אלעזר, הומור של דוסים והלכות גרושים: אושרית וחן קורעים את הרשת, באתר Xnet‏, 23 במאי 2019
↑  על פי נתוני הצפייה בערוץ היוטיוב של השניים: https://www.youtube.com/@user-dz7zs4wz4j באתר יוטיוב.
1 2 3  מכבית וחנאל - פותחים שולחן ואת הלב אצל זוהרית, נבדק ב-2024-02-05
↑  חנאל, נבדק ב-2024-02-05
1 2 3  סמדר שילוני, אושרית סרוסי: "אנשים רוצים לצחוק, אבל צריך להיזהר עם העיתוי", באתר ynet, 5 בדצמבר 2023
↑  ראה להלן בפרק "דמויות משנה".
↑  מכבית וחנאל, באתר תיאטרון בית ליסין
1 2  חנאל ומכבית- חוג קוסמות, נבדק ב-2024-02-05
↑  חנאל ומכבית- לילה של דרמה והחלטות קשות, נבדק ב-2024-02-05
↑  מכבית וחנאל - כשהגוזלות מגיעות לגיל מצוות, נבדק ב-2024-02-05
↑  חנאל ומכבית- יום הורים, נבדק ב-2024-02-05
↑  חנאל ומכבית - YouTube, באתר www.youtube.com
↑  כשמכבית עייפה משידוכים ופתחה שליש גן עדן.., נבדק ב-2024-02-05
↑  קומדי סטאר | אושרית סרוסי: מכבית וחננאל בממ"ד, נבדק ב-2024-02-05
גמר גביע המדינה בכדורגל 1984

גמר גביע המדינה בכדורגל 1984 התקיים באצטדיון רמת גן ברמת גן ב-3 באפריל 1984, ובו נקבע כי מחזיקת גביע המדינה בכדורגל 1983/1984 היא הפועל לוד, שניצחה במשחק את הפועל באר שבע בתוצאה 2:3 בדו-קרב פנדלים, לאחר שתוצאת המשחק הסתיימה ב-0:0. הייתה זו המהדורה ה-46 של גביע המדינה, וה-31 מאז קום המדינה.
עבור הפועל לוד הייתה זו ההופעה ההיסטורית הראשונה והיחידה בגמר גביע המדינה בכדורגל, כאשר זה נחשב להישג הכי גדול של הקבוצה עד היום. עונה לפני כן הגיע להישג הכי גדול במסגרת הגביע כשהגיע לראשונה לחצי גמר גביע המדינה, ולאחר ששחזרה את הישג זה, אף זכתה בגביע. הפועל לוד הגיעה לגמר לאחר 6 משחקים במפעל, כאשר ב-4 מהם ניצחה בתום 90 דקות, וב-2 מהם נאלצה לעשות משחק חוזר לאחר תיקו בתום 90 דקות. הפועל לוד הגיעה לגמר עם מאזן שערים של 11-4 לטובתה, כאשר היא מציגה ממוצע שערים של 1.83 שערים למשחק.
גם עבור היריבה הפועל באר שבע הייתה זו ההופעה ההיסטורית הראשונה בגמר גביע המדינה, אולם היא זכתה בצמד אליפויות ליגת העל בעשור לפני כן, ורצתה גם לשפר את מעמדה במפעל הגביע. הפועל באר שבע הגיעה לגמר לאחר 5 משחקים במפעל, כאשר ניצחה ב-2 מהם ב-90 דקות, וב-3 הנותרים נאלצה להמשיך להארכה, אולם רק באחד מהם הגיע להכרעה עוד בהארכה, כאשר משחק אחד נאלצה לסיים בתיקו ולקיים משחק חוזר, שבו גם נכנסה להארכה וניצחה בדו-קרב פנדלים. הפועל באר שבע הגיעה לגמר עם מאזן שערים של 12-6 לטובתה, כאשר היא מציגה ממוצע שערים של 2.4 שערים למשחק.
הדרך אל הגמר

| הפועל לוד> יריבה | הפועל לוד> תוצאה | סיבוב | הפועל באר שבע> תוצאה | הפועל באר שבע> יריבה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| הפועל עכו | 0–0ה | 32 האחרונות | 3–1ה | הפועל רמת-גן |
| הפועל עכו | 0–4 (חוזר) | 32 האחרונות | 3–1ה | הפועל רמת-גן |
| הפועל חולון | 0–1 | שמינית הגמר | 3–1 | מכבי יבנה |
| בית"ר ירושלים | 2–2ה | רבע הגמר | 2–2ה | הפועל תל אביב |
| בית"ר ירושלים | 1–2 (חוזר) | רבע הגמר | 2–2ה (4–3 פ) (חוזר) | הפועל תל אביב |
| מכבי תל אביב | 1–2 | חצי הגמר | 2–0 | מכבי נתניה |
הדרך אל הגמר > הפועל לוד

הפועל לוד מגיעה לגמר הגביע בתור קבוצת אמצע טבלה בלאומית, ששורדת בליגה כבר שנתיים ברצף.
בסיבוב ח' פגשה לוד את הפועל עכו, מליגה א' בעונה זו, למשחק שאירחה באצטדיון בעכו לעיני כ-1,500 צופים. היה זה משחק חלש של 2 הקבוצות שבו לעכו היו את ההזדמנויות הטובות יותר לנצח, אולם לאחר 120 דקות, הסתיים בתוצאה מאופסת, ושלח את שני הקבוצות למשחק חוזר בביתה של הפועל לוד בו היא ניצחה 4-0 והמשיכה לשלב הבא.
בשמינית הגמר התארחה לוד אצל קבוצת מרכז הטבלה בליגה הארצית באותה העונה הפועל חולון, שסיימה במקום ה-11 בסיום עונה זו. במשחק זה, שהתנהל ללא אירועים רבים, ניצחה הפועל לוד 0-1 משער של החלוץ שלה משה זיתון בדקה ה-85, והעפילה לשלב הבא לעיני כ-700 צופים.
ברבע הגמר התארחה הפועל לוד אצל המתמודדת לתואר האליפות והסגנית באותה העונה בית"ר ירושלים שנחשבה לאחת הקבוצות החזקות בישראל בעונה זו, ומשחק זה, שהתקיים באצטדיון ימק"א המיתולוגי לעיני כ-5,000 צופים, היה רצוף ורווי באירועים שהתחילו בדקה ה-44 עם הענקת בעיטת עונשין לבית"ר אותה כבש סמי מלכה, לאחר מכן שוויון של משה זיתון בשער נגיחה בדקה ה-71, מבישול של יצחק נעמן. המשחק הסתיים ב-90 דקות בתוצאה 1-1, כאשר בדקה ה-104 הוענקה לבית"ר בעיטת עונשין נוספת אותה כבש אורי מלמיליאן, אולם 2 דקות לאחר מכן כבש בלמה של לוד יצחק נעמן את השני לזכות לוד והמשחק נגמר בתוצאה 2-2, מה שאילץ את שני הקבוצות לקיים משחק חוזר. המשחק החוזר שהתקיים בלוד, שבוע וחצי לאחר מכן לעיני כ-5,000 צופים (מספר שיא עונתי במונחים של הפועל לוד) כאשר הפעם לוד הייתה זו שעלתה על לוח התוצאות ראשונה משער של ישראל בן ממס בדקה ה-24, משער בבעיטה חופשית מכ-18 מטרים. בפתיחת המחצית השנייה (בדקה ה-46) השוותה בית"ר ירושלים את התוצאה ל-1-1 מרגליו של אלי אוחנה. בדקה ה-54 כבש משה זיתון וקבע את תוצאת המשחק 1-2 לזכותה של הפועל לוד שהעפילה לחצי הגמר, זו השנה השנייה ברציפות.
בחצי הגמר באצטדיון בלומפילד פגשה הפועל לוד את מכבי תל אביב מהחלק העליון של הליגה הלאומית, מה שמשך כ-18 אלף צופים לאצטדיון בתל אביב. בדקה ה-40 של המשחק עלתה דווקא מכבי תל אביב ראשונה על הלוח משער של ויקי פרץ, ובישול של מוטי איווניר. במחצית השנייה בדקה ה-58 נשרקה לזכותה של הפועל לוד בעיטת עונשין שנויה במחלוקת על ידי השופט משה אשכנזי, אותו הבקיע יעקב בנודיס. בדקה ה-75 הגיע הגול השני של הפועל לוד מרגליו של יעקב בוזגלו, שקבע את תוצאת המשחק 1-2 להפועל לוד, שהעפילה בפעם הראשונה בתולדותיה לגמר גביע המדינה.
סיכום מהלכי המשחק

המשחק לא רווה אירועים, במיוחד במחצית הראשונה, בה ניסיונות התקפיים של שני הקבוצות נתקלו בחומה בצורה.
בדקה ה-20 היה ניסיון התקפה ראשון של הפועל לוד, אחרי שיעקב בוזגלו גבר בכדרורו על הבלם שלמה אילוז, והוציא כדור רוחב, אך חלוצו שלמה חביב פספס את הכדור.
בדקה ה-44 נגח חלוצה של הפועל באר שבע שלום אביטן מהגבהה של חיים בן שאנן, אולם השוער יעקב בנודיס ליקט את הכדור.
בדקה ה-77 שחקן ההתקפה של הפועל באר שבע שלום אביטן נשלח קדימה, והשוער של לוד בנודיס יצא אליו, אולם שמט את הכדור, ובעוד אביטן מנסה להדביק את הכדור שחקן ההגנה של לוד יצחק נעמן הכשילו, אולם השופט אריה פרוסט לא התרשם שמדובר בבעיטת עונשין.
לאחר מספר דקות של תוספת זמן, הסתיימו 90 הדקות של המשחק שנגמר ב-0-0 והמשחק נכנס להארכה.
לאחר ניסיונות הדדיים של שני הקבוצות בהארכה, נקבע כי תוצאת המשחק הסופית לאחר הארכה ו-120 דקות של כדורגל היא 0-0,
ועל כן המשחק המשיך לדו-קרב פנדלים מנקודת העונשין.
סיכום מהלכי המשחק > דו-קרב הפנדלים

רפי אליהו שנחשב לפנדליסט הקבוע של הפועל באר שבע - בעט את הכדור למשקוף והחוצה - 0:0.
יעקב בנודיס שוערה של הפועל לוד - בעט את הכדור לחיבורי השער וקבע - 0:1 בדו-קרב הפנדלים.
אלברט קדוש מהפועל באר שבע בעט שמאלה ולפינה וקבע - 1:1 בדו-קרב.
יעקב בוזגלו בעט לפינה השמאלית גם כן וקבע 1:2 להפועל לוד.
הרצל פיטוסי מהפועל באר שבע בעט שמאלה בפעם השלישית, אולם יעקב בנודיס השוער הוותיק של הפועל לוד מזנק והודף, והשאיר את התוצאה על כנה.
אורי בנודיס מהפועל לוד בעט הפעם ימינה, הכדור נכנס וקבע 1:3 להפועל לוד בדו-קרב.
שלום אביטן החלוץ של באר שבע בעט פנימה וקבע 2:3
חלוצה המחליף של הפועל לוד בני סמדג'ה, בעט ימינה והחמיץ את השער, ונתן הזדמנות גדולה ליריבה להשוות את התוצאה לפני תום חמשת הבעיטות.
אולם, גם חיים בן שאנן, קשרה של הפועל באר שבע בעט את הכדור שמאלה והחוצה, מה שהשאיר את התוצאה 2:3 בעינה, וקבע ניצחון להפועל לוד בדו-קרב,
וזכייה היסטורית ראשונה של מועדון הכדורגל הפועל לוד בגביע המדינה בכדורגל.
משחק הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 ביוני 1984 | הפועל לוד | 0:0‏ה | הפועל באר שבע | אצטדיון רמת גן, רמת גן צופים: 15,000 שיפוט: אריה פרוסט |
| 3 ביוני 1984 |  | (סיקור) |  | אצטדיון רמת גן, רמת גן צופים: 15,000 שיפוט: אריה פרוסט |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | יעקב בנודיס    יעקב בוזגלו    אורי בנודיס    בני סמדג'ה  | 2:3 | רפי אליהו    אלברט קדוש    הרצל פיטוסי    שלום אביטן    חיים בן שאנן  |   |
משחק הגמר > הרכבי הקבוצות

| --- | --- |
              הפועל לוד :               הפועל באר שבע
הערות שוליים

↑  עבדאללה חאמזה, נעמן שמר על לוד, מעריב, 15 בינואר 1984
↑  אורי שטרק, זיתון שם לאל הציפיות בחולון, מעריב, 18 במרץ 1984
↑  דב בראל, נעמן "הזמין" את ירושלים ללוד, מעריב, 15 באפריל 1984
↑  חיים אבן, לוד עשתה "סדר שני" לבית"ר ירושלים, מעריב, 24 באפריל 1984
↑  מכבי תל אביב "תוקפת" את השופט אשכנזי, עיתון מעריב, 29 במאי 1984
↑  29-05-1984 הפועל לוד נגד מכבי תל אביב - גביע המדינה, מכבי-פדיה
↑  חנן פארי, חומת ר"ג נפרצה בדקה ה-112, מעריב, 15 בינואר 1984
↑  אריה רפפורט, תפריט קבוע: 3 שערים מול כדור 11, מעריב, 18 במרץ 1984
↑  ישעיהו פורת, שאפתני ב"ש כפו על המחזיקה ביקור בבירת הנגב, מעריב, 15 באפריל 1984
↑  אריה רפפורט, עופר: רבותי, ההיסטוריה חוזרת, מעריב, 24 באפריל 1984
↑  מאיר ריפמן, אלי ורפי שאגו ואריה אלטר ירא, מעריב, 30 במאי 1984
ראלף נורמן

ראלף וורן נורמן הבן (באנגלית: .Ralph Warren Norman Jr; נולד ב-20 ביוני 1953) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס החמישי של מדינת קרוליינה הדרומית, מאז 2017. טרם היבחרו לקונגרס האמריקאי היה נורמן חבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית בשנים 2005–2007 ואחר כך בין השנים 2009–2017. אל הקפיטול הגיע לראשונה לאחר שניצח בבחירות מיוחדות למילוי מקומו של מיק מולבני, שהתפטר לשם מינויו למנהל משרד הניהול והתקציב בידי נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ.
ביוגרפיה

נורמן נולד ברוק היל שבקרוליינה הדרומית. בעיר הולדתו הוא מתגורר גם בהווה, שם הוא מפתח נדל"ן בחברת "וורן נורמן", בית עסק שייסד אביו של נורמן ושעל שמו הוא קרוי. לנורמן ולרעייתו איליין 4 ילדים ו-17 נכדים. בשנת 1975 השלים בפרסביטריאן קולג' (Presbyterian College) לימודי תואר ראשון במנהל עסקים. ב-2004 נבחר נורמן לנציג מחוז הבחירה ה-48 בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית, אחרי שנבחר בבחירות מקדימות של המפלגה הרפובליקנית עם 52% מקולות הבוחרים. אחרי שהושבע בינואר 2005 ובתום תקופת כהונה אחת בלבד, פרש נורמן מבית המחוקקים המדינתי כדי להתמודד אל הקונגרס האמריקאי כמועמד הרפובליקני במחוז הקונגרס החמישי מול הנציג הדמוקרטי ג'ון ספראט, לו הפסיד.
ב-3 בנובמבר 2009 ניצח נורמן את קתי קנטרל, מועמדת המפלגה הדמוקרטית, בבחירות מיוחדות לייצוג המושב שנטש בבית הנבחרים של קרוליינה הדרומית. בדצמבר 2016 מינה דונלד טראמפ, הנשיא הנבחר של ארצות הברית, את מיק מולבני למנהל משרד הניהול והתקציב. באותה תקופה ייצג מולבני את מחוז הקונגרס החמישי של קרוליינה הדרומית בבית הנבחרים של ארצות הברית. זמן קצר לאחר מינויו של מולבני, ובציפייה שמושבו בקונגרס יתפנה לאחר אישור המינוי בידי הסנאט של ארצות הברית, הודיע נורמן על כוונתו לפרוש מבית הנבחרים המדינתי כדי להתמודד בשנית לקונגרס.
ב-16 במאי 2017 זכה נורמן בסיבוב השני של פריימריז הרפובליקנים כשגבר על טומי פופ בהפרש בן 0.6%, מה שהוביל לספירה אוטומטית של קולות הבוחרים לפי החוק בקרוליינה הדרומית. לאחר הספירה החוזרת, ועדת הבחירות במדינת קרוליינה הדרומית אישרה את היבחרו נורמן כמועמד הרפובליקני ב-19 במאי 2017. עם 35,425 קולות בסך הכל, נורמן גרף 17,823 לעומת 17,602 הקולות של פופ, הבדל בן 221 קולות. לאחר שהבטיח את המועמדות הרפובליקנית, התמודד נורמן מול המועמד הדמוקרטי ארצ'י פרנל בבחירות מיוחדות ב-20 ביוני. נורמן גרף 51.0% מהקולות בעוד פרנל קיבל 47.9%. נורמן הושבע לתפקידו ב-26 ביוני 2017.
בבחירות 2018, אחרי שנבחר ללא התנגדות אל מועמד המפלגה הרפובליקנית, נבחר לתקופת כהונה מלאה בבית הנבחרים עם 57% מהקולות. מעט לפני הבחירות, בעימות בחירות פנים-מפלגתי ב-20 בספטמבר 2018, התלוצץ נורמן על טענות בדבר תקיפה מינית שהוטחו בברט קוואנו, מועמדו של טראמפ לכס השיפוט בבית המשפט העליון של ארצות הברית: "שמעתם את הידיעות האחרונות מהשימועים של קוואנו? [...] רות ביידר גינסבורג חשפה כי אברהם לינקולן התגושש עמה". בשנת 2019 חבר לקבוצה קטנה של מחוקקים רפובליקנים בקונגרס שקראו להשיב את סטיב קינג אל מושביו בוועדות בית הנבחרים, יוזמה שלא הניבה פרי.
הערות שוליים

↑  אנדרו דייז, Ralph Norman to run for Congress – if Mick Mulvaney takes Trump budget job, באתר Charlotte Observer‏, 23 בדצמבר 2016 (באנגלית)
↑  דייוויד ת'אקהם, Recount needed: Norman edges Pope by 203 votes in GOP 5th District runoff, באתר heraldonline‏, 23 במאי 2017 (באנגלית)
↑  אמה דומיין, South Carolina U.S. House delegation now complete with swearing-in of Republican Ralph Norman, באתר The Post and Courier‏, 26 ביוני 2017 (באנגלית)
↑  ריס ת'באולט, GOP congressman jokes about Ruth Bader Ginsburg being groped — by Abraham Lincoln, באתר וושינגטון פוסט, 21 בספטמבר 2018 (באנגלית)
↑  מלאני זנונה, Conservatives push to reinstate Steve King on committees despite racist remarks, באתר פוליטיקו, 3 ביוני 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: N000190
נשים דעתן קלה

נשים דעתן קלה הוא ביטוי תלמודי שנאמר ביחס לנשים. במשך הדורות עמד ביטוי זה ביסוד ויכוח על יחס חז"ל לנשים, יש מי שראו בביטוי זה משום זילזול באישה, אך אחרים שללו יחס זה, ויש שאף סברו שיש בכך משום מעלה בנשים.