stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפארק הלאומי קרייטר לייק
לקריאה נוספת

Taylor, George H., and Hannan, Chris (1999). The Climate of Oregon: From Rain Forest to Desert. Corvallis: Oregon State University Press. ISBN 0-87071-468-6.
Bacon, Charles R. (ביוני 2002). "Morphology, volcanism, and mass wasting in Crater Lake, Oregon". Geological Society of America Bulletin. 114 (6): 675–692. doi:10.1130/0016-7606(2002)114<0675:MVAMWI>2.0.CO;2. ISSN 0016-7606. {{cite journal}}:  (עזרה)
Bacon, Charles R. (2008). "Geologic map of Mount Mazama and Crater Lake Caldera, Oregon" (online version of paper map with associated booklet and database). הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
Harmon, Rick (2002). Crater Lake National Park: A History. Corvallis: Oregon State University Press. ISBN 0-87071-537-2.
Harris, Stephen L. (1988). Fire Mountains of the West: The Cascade and Mono Lake Volcanoes. Missoula: Mountain Press Publishing Company. ISBN 0-87842-220-X.
Harris, Ann G. (1997). Geology of National Parks (Fifth ed.). Iowa: Kendall/Hunt Publishing. ISBN 0-7872-5353-7.
הערות שוליים

↑  NPS visitation
↑  Crater Lake
↑  History of Rim Drive
↑  Applegate Peak, Oregon
↑  10 Deepest Lakes In The World
1 2 3  Facts and Figures about Crater Lake
↑  Koppen-Geiger World Climate Classification Map
↑  Weather
↑  Plan Your Visit
↑  הנתונים נלקחו מ-Frequently Asked Questions. מידע מלא יותר מצוי במחקר Vertical Temperature Structure in Crater Lake, Oregon שבדק את מפל הטמפרטורות במי האגם ב-1971
↑  Crater Lake near Crater Lake, Oregon (Station 11492200)
↑  Geologic Provinces of the United States: Pacific
↑  Cascade Range Volcanoes Compared
1 2  Mount Mazama eruption; calendrical age verified and atmospheric impact assessed
↑  Charles R. Bacon, David W. Ramsey, Subaqueous geology and a filling model for Crater Lake, Oregon
↑  Mount Mazama Volcano and Crater Lake Caldera, Oregon
↑  באנגלית loam, קרקעות שבהן כמויות שוות למדי של חרסית, טין וחול, והיא מכילה בדרך כלל חומר אורגני
1 2  Trees
↑  Mamaels
↑  Checklist of Birds
1 2  The Waters of Crater Lake
1 2 3  Frequently Asked Questions
1 2  Reptiles and Amphibians
↑  History
↑  Park History
↑  Sacred Destinations
↑  Mount Mazama Volcano and Crater Lake Caldera, Oregon
↑  William Gladstone Steel
↑  Terry Richard, Llao Rock offers unsurpassed first-time viewing opportunity of Crater Lake
↑  Wind Currents In Crater Lake As Revealed By The Old Man Of The Lake
↑  Area of old-growth forests in California, Oregon, and Washington
↑  Boating
↑  The Encyclopedia Americana (1920)/Crater Lake National Park
↑  Oregon State Quarter – 2005
| --- | --- |
ערך מומלץ: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534521705171  GND: 4563969-3  LCCN: sh91004651  NARA: 10046230  SUDOC: 167776819  VIAF: 244285631   WorldCat (עם VIAF): 244285631 
מבט פנורמי על האגם, צילום שנעשה בחודש נובמבר ממרכז המבקרים (Rim Village). במהלך החורף מפנות מפלסות את הדרך עד למרכז המבקרים, אבל הכביש סובב הקלדרה (Rim Drive) סגור
מבט על מימיו הצלולים והעמוקים, ועקב כך הכחולים מאוד, של אגם קרייטר לייק
מפת תבליט של אגם קרייטר לייק
הפארק מוקף יערות
ויליאם גלדסטון סטיל, "אבי קרייטר לייק"
אכסניית קרייטר לייק
הר סקוט
הצריחים
שחייה באגם קרייטר לייק, במזח ספינות הסיור
צידו האחורי של מטבע הקוורטר (רבע דולר) משנת 2005
חאנות סיביר

| --- | --- |

 
 ממשל
 משטר:  מונרכיה
 שפה נפוצה:  טטרית
 עיר בירה:  קאזאן
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך:  1359
 פירוק:   
 תאריך:  1607
 ישות קודמת:  אורדת הזהב
 ישות יורשת:  רוסיה הצארית
 
חאנות סיביר (ברוסית: Сибирское ханство, בטטרית: Себер ханлыгы, Seber xanlığı) הייתה ממלכה טטרית שירשה את החלקים של אורדת הזהב ונכבשה על ידי רוסיה הצארית בתחילת המאה ה-17.
החאנות השתרע על שטחי סיביר המערבית שהיו מאוכלסים על ידי הטטרים ועמי סיביר שונים. בראש המדינה עמד חאן ולידו היועץ ועוזריו. המדינה חולקה לאזורים שנוהלו על ידי האצולה המקומית כמעט ללא התערבות של החאן. חלק קטן של אצולת מנסי השתתף בניהול המדינה אך יתר עמי סיביר היו במעמד נחות. הטטרים שהיו רוב אוכלוסיית המדינה ניהלו אורח חיים חצי-נוודי. בחלקים הדרומיים, לאורך נהרות טובול ואירטיש היו מרכזי עיבוד חקלאי לא גדולים. בערים, שלא היו גדולות, היו מרכזי תעשייה זעירה.
בצבא של החאן בנוסף ליחידות שכללו טטרים היו גם יחידות של עמי סיביר. קשה להעריך את גודל הצבא, אך בזמן מערכה מול רוסיה הצארית היא כללה כוח של כ-10,000 לוחמים. לאור ארגון המדינה היה קושי להציב צבא גדול בהשתתפות כל אצילי המדינה.
עם התפוררות אורדת הזהב במהלך המאה ה-14 הוקמה באזור חאנות עם מרכז בטיומן בשם "איביר". בשנת 1495 לאחר מאבק פנימי בירת המדינה עברה לעיירה "קשליק" או "סיביר".
השתלטות רוסיה

בשנת 1555, לאחר נפילת חאנות קאזאן, החאן של חאנות סיביר הכיר בעליונות של רוסיה הצארית והחל בתשלומי מס שנתיים. בשנת 1563 השלטון במדינה הועבר לחאן קוצ'ום. הוא הוציא להורג את החאן הקודם ואחיו. הוא הפסיק את העברת התשלומים השנתיים לרוסיה באופן סדיר.
בשנת 1572 הוא שלח את בן-דודו מחמטקול לפשיטה בשטחי רוסיה. במסגרת פשיטה זו הכוחות הגיעו עד לאזור פרם. באזור זה משפחת סטרוגנוב ניהלה קשרי מסחר ענפים ולמעשה שלטה בשטח שהיה בשליטה רוסית.
כתוצאה מפעולות שהוא בצע, הרוסים החליטו לשלוח לשטחי החאנות כוח צבאי משמעותי בראשות ירמק. הכוח נשלח לאחר פקודת איוואן הרביעי ומשפחת סטרוגנוב השתתפה באופן פעיל בהכנת הכוח תוך העברת כסף, תחמושת ואנשים. המערכה החלה ב-1 בספטמבר 1581. לאחר מספר קרבות, ב-26 באוקטובר 1582 הרוסים כבשו את בירת החאנות וחאן קוצ'ום נמלט לדרום אך המאבק נמשך. בשנת 1585 ירמק נהרג בקרב וקוצ'ום החזיר לעצמו את השליטה על רוב השטח.
הרוסים המשיכו להזרים תגבורות לאזור. במהלך המערכה הם הקימו מספר ערי מבצר באזור - טובולסק וטיומן. ב-20 באפריל 1598 החאן קוצ'ום הפסיד בקרב ונמלט לאורדת נוגאי. שם הוא נהרג לאחר מספר שנים.
במהלך כיבוש החאנות עברו לצידה של רוסיה ראשי שבטים שקודם נשלטו על ידי חאנות סיביר וסייעו בגבית מיסים.
תמונה "כיבוש סיביר על ידי ירמק" מעת וסילי סוריקוב
וינטילה ברטיאנו

וינטילה ברטיאנו (ברומנית: Vintilă Brătianu‏; 16 בספטמבר 1867 – 23 בדצמבר[דרושה הבהרה] 1930) היה פוליטיקאי רומני אשר כיהן כראש ממשלת רומניה בין ה-24 בנובמבר 1927 ועד 2 בנובמבר 1928.
וינטילה נולד באחוזת משפחתו "פלוריקה" בשטפנשט. הוא למד בצרפת ולאחר שחזר למולדתו נכנס לפוליטיקה. ביחד עם אחיו יון ודינו היה ממנהיגי המפלגה הליברלית הלאומית (PNL).
ברטיאנו היה יועץ כלכלי בממשלתו של אחיו יון ברטיאנו. במהלך מלחמת העולם הראשונה כיהן כשר, ולאחר המלחמה ב-1922 היה חבר קבינט למשך שש שנים, כאשר תפקידו הראשון בתקופה זאת היה שר האוצר.
לאחר מות אחיו, יון, שימש כראש ממשלת רומניה עד אשר נאלץ להתפטר ב-1928 ואת תפקידו תפס יוליו מאניו מנהיג מפלגת האיכרים (PNŢ).
ראו גם

משפחת ברטיאנו
ורגינה

ורגינה (ביוונית: Βεργίνα; בבולגרית: Кутлеш) ובעבר אגַאי (Αιγαί) הוא אתר ארכאולוגי ביוון, השוכן בסמוך לעיר ורגינה במחוז מרכז מקדוניה שביוון. העיר ממוקמת כ-80 ק"מ דרום-מערבית מסלוניקי, בירת מקדוניה היוונית, ומתגוררים בה כ-2,000 איש. העיר המודרנית הוקמה בשנת 1922 כאשר לתושבי המקום הצטרפו יוונים שהגיעו מבולגריה ומטורקיה בעקבות הסכם לוזאן. בעקבות שינוי המבנה המוניציפלי של יוון ב-2001 הוגדרה ורגינה כרובע של העיר וריה.
העיר התפרסמה לאחר שבשנת 1977 התגלה בה מקום קבורתם של מלכי מוקדון, ובכלל זה קבר פיליפוס השני, אביו של אלכסנדר מוקדון, בידי הארכאולוג היווני מנוליס אנדרוניקוס (Μανώλης Ανδρόνικος). בשנת 1996 הוכרז האתר הארכאולוגי בוורגינה כאתר מורשת עולמית.
היסטוריה

ורגינה שוכנת בקרבת העיר העתיקה אגאי שהייתה הבירה המלכותית של מוקדון בסביבות שנת 650 לפנה"ס. 
בסוף המאה ה-5 לפנה"ס הביא המלך ארכלאוס ממוקדון לחצרו אמנים, משוררים ופילוסופים מיוון כולה. גם אוריפידס כתב והציג את מחזותיו בעיר. אף שבמהלך המאה ה-4 לפנה"ס הועתקה הבירה לעיר פלה, שמרה ורגינה על מעמדה כאתר קדוש וכמקום קבורה חשוב. בשנת 336 לפנה"ס, במהלך טקס החתונה של מלך אפירוס במקום, נרצח המלך פיליפוס השני ואלכסנדר הגדול הוכרז כמלך. מלחמות פנימיות בין יורשיו של אלכסנדר הגדול השפיעו על העיר לרעה. כיבוש הממלכה על ידי הרומאים בשנת 168 לפנה"ס הביא לשקיעתה של העיר. אף על פי שבשנותיו הראשונות של השלטון הרומי נבנתה ורגינה מחדש, החל מהמאה ה-2 נמשך תהליך שקיעתה ההדרגתית.
המחקר באתר

החפירות במקום החלו כבר בשנת 1861 על ידי משלחת מצרפת, אשר חשפה את שרידיו של ארמון מלכותי, אך לאחר מכן החפירות הופסקו מחשש למלריה. בשנת 1937 חודשו החפירות על ידי חוקרים מאוניברסיטת סלוניקי, אשר הופסקו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה. בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20 נערכו חפירות נרחבות באתר והתגלו שרידיה של הבירה המלכותית. הארכאולוג היווני מנוליס אנדרוניקוס היה משוכנע שהמקום אשר כונה "התל הגדול" (Μεγάλη Τούμπα) הוא מקום קבורתם של מלכי מוקדון. בשנת 1977, לאחר כשישה שבועות של חפירות, התגלו ארבעה קברים שמורים, ושלושה קברים נוספים התגלו בשנת 1980, ולדעת הארכאולוגים היוונים, אחד הקברים הוא קברו של פיליפוס השני. הממצאים הרבים שהתגלו באתר, חלקם מזהב, שמורים כיום במוזיאון המקומי שנבנה סמוך לתל. ממצאים אלה מצביעים על הקשרים התרבותיים והמסחריים של ורגינה עם מרכזי התרבות היוונית במזרח ובדרום המדינה, כמו אתונה, סמוס וקורינתוס, ומלמדים על עושרה של חצר המלכות.
המוזיאון הארכאולוגי

עד לגילויים היו הקברים מכוסים בתל מלאכותי בגובה של 13 מטר ובקוטר של 110 מטר. ההשערה היא שתל זה נבנה בתחילת המאה ה-3 לפנה"ס על ידי אנטיגונוס גונטס לצורך הגנת הקברים מפני שבטים נודדים שבזזו את בית העלמין. הבניין התת-קרקעי הנוכחי הוקם בשנת 1993, במטרה להגן על הקברים תוך הקפדה על טמפרטורה ולחות קבועים לצורך שמירה על ציורי הקיר, ונחנך בשנת 1997. מצידו החיצוני נראה הבניין כסוללת עפר ובנוסף למצבות הקבורה עצמן כוללת התערוכה שטח פתוח בגודל כ-1,000 מ"ר שבו מוצגים מיצגים שונים.
מספר לוחות אבן גדולים שנמצאו בתוך התל ושלוש תיבות שבהן חפצים ששימשו את פשוטי העם בתקופת פיליפוס השני מוצגים בכניסה למוזיאון במטרה להדגיש את ההבדלים בין חייהם של פשוטי העם וחיי מלכי מקדוניה. 
הקבר הראשון הוא קבר מקדוני גדול שחולל ונהרס כולו, אך חשיבותו היא בהמחשת התפתחות האדריכלות המקדונית. הקבר כולל עמודים עצמאיים הניצבים בסמוך לחזית, בעוד שקברים מאוחרים יותר נתמכים בעמודים קצרים יותר.
מבנה נוסף הוא ההרואון שנועד להנצחת זכר המלכים המתים, וממנו שרדו רק הבסיס וחלק מהקברים. במבנה ציורי קיר המתארים את חטיפת פרספונה על ידי האדס.
הקבר החשוב באתר הוא קברו של פיליפוס השני. אורכו 9.5 מטר ורוחבו 5.5 מטר, והוא כולל מבואה גדולה ואולם קבורה. חזיתו נראית כמקדש דורי עם דלת שיש מעוטרת. מעל רצועה מעוטרת בסגנון דורי נראים ציורים המתארים שלושה פרשים ושבעה גברים צדים אריה, צבי וחזיר בר. לפי ההשערה אחת מהדמויות היא של פיליפוס השני ואחת אחרת היא של אלכסנדר מוקדון. ציור זה וציור פרספונה הנ"ל הם ציורים יוונים עתיקים ונדירים וככל הנראה צוירו על ידי פילוקסנס וניקומאכוס. בתוך אולם הקבורה שוכן ארון קבורה מזהב ובתוכו כדי זהב עם שרידי המלך והכתר שלו. על מכסה הארון נראית שמש ורגינה, ציור של שמש שלה 16 קרניים. אף שלא ברור אם שמש ורגינה שימשה כסמלה של מוקדון כולה, של פיליפוס השני בלבד או שהייתה בגדר עיטור גרידא, היא אומצה כסמלן של הרפובליקה של מקדוניה ושל מקדוניה היוונית, ושאלת ה"בעלות" עליה אף ניצבה ברקע למתיחות בין הרפובליקה של מקדוניה לבין יוון. עוד נמצאו בקבר כלי נשק של המלך, כלי רחצה ושרידים של מיטת עץ מקושטת בזהב, זכוכית ושנהב. כל הפריטים שנמצאו בקבר מוצגים כיום בתיבות תצוגה שקופות בשטח הפתוח לפני הקבר. במבואה נמצא כד זהב נוסף בתוך ארון קבורה משיש ביחד עם מיטה דומה לזו של פיליפוס, וההשערה היא שהכד כולל את שרידיה של קלאופטרה, אשתו הצעירה של המלך שנרצחה מיד לאחריו.
הקבר האחרון מיוחס לאלכסנדר הרביעי, בנו של אלכסנדר מוקדון, והוא דומה לקברו של פיליפוס אך ממדיו קטנים יותר. שרידי המת הוטמנו בכד כסף ועוד נמצאו בקבר כלי נשק, אגרטלים ומיטת עץ מעוטרת בזהב ובשנהב. עיטורי המיטה מוקדשים לדיוניסוס הנראה כשהוא מנגן בחליל ולצידו סאטיר.
בנוסף לממצאים ארכאולוגיים כוללת התערוכה מצגת על חייו ועבודתו של הארכאולוג מנוליס אנדרוניקוס.
אתרים נוספים

המבנה החשוב ביותר שהתגלה בוורגינה הוא ארמון המלך. למבנה היו שתיים או שלוש קומות וחצר גדולה שסביבה עמודים בסגנון דורי. בארמון היו מספר חדרים ששימשו לצורכי דת וממשל, ובצידו הצפוני של המבנה שכנה גלריה גדולה שהשקיפה על התיאטרון. התיאטרון נבנה כחלק מהארמון במחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס ועוטר ברצפות פסיפס, ציורי קיר ובתבליטים על הריצוף. צפונית לתיאטרון שוכן מקדש אוקליה שכולל מבנים קטנים מהמאות ה-3 וה-4 לפנה"ס, ושרידי פסלים של משפחת המלוכה המקדונית. הנקרופוליס משתרע על שטח של 3 קמ"ר וכולל יותר מ-300 קברים החל מהמאה ה-11 לפנה"ס. באחד הקברים החשובים במתחם כיסא כבוד משיש, והוא מתוארך לשנת 340 לפנה"ס ומיוחס לאורדיקי השנייה, אימו של פיליפוס השני.
הכניסה למוזיאון
תיבת הזהב שבה שרידיו של פיליפוס השני ועליה נראית שמש ורגינה
שמש ורגינה
וילו שילדס

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 2000 (בת 24) אלבקרקי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2008 
 http://WillowShields.us
 פרופיל ב-IMDb
 
וילו שילדס (באנגלית:  Willow Shields; נולדה ב-1 ביוני 2000) היא שחקנית אמריקאית, שהתפרסמה בזכות הופעותיה בסדרת הסרטים "משחקי הרעב" בתור פרימרוז אוורדין.
ביוגרפיה

שילדס נולדה באלבקרקי שבניו מקסיקו.
בשנת 2009 קיבלה את תפקיד המשחקן הראשון שלה, בתפקיד אורח בסדרת הדרמה "שומרת סוד" של רשת USA Network. בשנת 2012 שיחקה בעיבוד הקולנועי לספר "משחקי הרעב" בתפקיד פרים, אחותה הקטנה של גיבורת העלילה הנערה קטניס אוורדין (ג'ניפר לורנס). בשנת 2015 השתתפה שילדס בתוכנית הטלוויזיה "רוקדים עם כוכבים" בעונתה ה-20, עם הרקדן מארק באלאס.
בשנת 2020 שיחקה בסדרת הדרמה והמסתורין "נאחזת בקרח" מבית היוצר של נטפליקס, בתור סרינה בייקר, אחותה הצעירה של קאט (קאיה סקודלריו).
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | משחקי הרעב | פרימרוז אוורדין |  |
| 2013 | משחקי הרעב: התלקחות | פרימרוז אוורדין |  |
| 2014 | משחקי הרעב: עורבני חקיין - חלק א' | פרימרוז אוורדין |  |
| 2015 | משחקי הרעב: עורבני חקיין - פרק הסיום | פרימרוז אוורדין |  |
| 2017 | Into the Rainbow | ריי'צ'ל |  |
| 2018 | Woodstock or Bust | לוריאן |  |
| 2023 | בלש ניו יורקי: המשימה האחרונה | אלי |  |
| TBA | When Time Got Louder | אבי פטרסון |  |
| TBA | A Fall from Grace | גרייס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | שומרת סוד | ליסה רוגן / ליסה רויאל | פרק: "In My Humboldt Opinion" |
| 2011 | מבעד ללוח | גרייס | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2012 | שעה מכושפת | אווה | פרק: "Intruders" |
| 2019 | The Unsettling | מיה | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2020 | נאחזת בקרח | סרינה בייקר | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
חאנין

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  בינת ג'בייל
 גובה:  670 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,000
 קואורדינטות:  33°06′37″N 35°22′52″E﻿ / ﻿33.11027778°N 35.38111111°E﻿ / 33.11027778; 35.38111111 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןחאנין(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןחאנין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
חאנין (בערבית: حانين) היא עיירה בלבנון הממוקמת בנפת בינת ג'בייל בדרום לבנון. העיירה נמצאת על רכס הרים בגובה של 670 מטרים מעל פני הים.
האוכלוסייה המשוערת היא כ-3,000 איש. הוא מכיל כמה מונומנטים עתיקים, כמו מעיין המים המפורסם וכמה חורבות מתקופת האימפריה הרומית. כמו כן בכפר נמצא מקאם שייח' חסן אל-חאניני, שהיה משפטן, מלומד ומשורר. הוא מונה למופתי של ג'בל עאמל בימי פח'ר א-דין ובזמן שלטונו של אל-ג'זאר בעכו כתב יצירות דתיות ופואטיות רבות.
לפי אדוארד הנרי פאלמר השם חאנין בא משם פרטי. עם זאת, לשם יש שורשים שמיים-ערביים, שפירושו "רחמים". יש הסבורים שמקור השם הוא ארמית סורית, ופירושו "מקום עתיק הרוס".
היסטוריה

בשנת 1875, ויקטור גרן מצא בכפר 250 תושבים מתואלים.
בשנת 1881 מפת הקרן לחקר ארץ ישראל תיארה את המקום כך: "כפר קטן, בנוי מאבן עם כ-100 מוסלמים, נמצא על קצה הרכס הסלעי עם כרמים ואדמה לעיבוד מקור המים ממעיין חאנין בעמק שמתחת."
הם ציינו עוד: "זהו בבירור אתר עתיק; הסלע שמדרום לכפר נחצב לבורות מים; קברים שלצידם ובקצהם גומחות קבורה; סרקופגים או קברים מכוסים במכסה שטוח על פני השטח; בריכות להחזקת מי גשמים; בתי בד וגת במספרים ניכרים, כולם חצובים בסלע. אין בכפר בנייה עתיקה, אלא בפתחו של בור מים עצום, שבו הקשתות העגולות התומכות בגלגל לשאיבת המים עשויות להיות עתיקות. קצת במורד הגבעה בדרום-מזרח יש כמה סרקופגים חצובים מהסלע; מדרגות מובילות בצד המערבי אל אחד מהם; ישנם חריצים שאמורים להתאים למכסים, אבל המכסים כולם חסרים; כנראה היו להם רכס וידיות בארבע הפינות, כפי שנצפה לעיתים קרובות במקומות אחרים."
בשנת 1920, חאנין נשרפה ונבנתה מחדש. העיירה חאנין תמכה במהפכה הפלסטינית מאז מלחמת העצמאות ואירחה בשטחה פליטים פלסטינים.
ב-16 באוקטובר 1976, בעת מלחמת האזרחים בלבנון, העיירה נכבשה על ידי כוחות צד"ל בתמיכת צה"ל. כ-9 בני אדם נהרגו. העיירה נהרסה, ואנשיה נאלצו לעזוב את בתיהם.
חאנין נבנתה מחדש בתמיכתה של כווית ובחסות ראש הממשלה נביה ברי. מועצת העירייה שלה מורכבת מ-12 חברים והמועצה הבחירה שלה מורכבת מחבר אחד.
הערות שוליים

↑  Palmer, 1881, p. 72
↑  "أصل تسمية بلدة حانين". bintjbeil-um.gov (בערבית). 13 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guerin, 1880, p. 121
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 201
↑  Conder and Kitchener, 1881, SWP I, p. 223
זוג מהעתיד (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  אלכסיי נוז'ני 
 הופק בידי:  ניקיטה מיכאלוב לאוניד ורשצ'אגין אנטון זלאטופולסקי
 תסריט:  אלכסיי נוז'ני 
 שחקנים ראשיים:  סרגיי בורונוב מריה ארונובה Seydulla Moldahanov 
 מדבבים:  אירינה גורבאצ'ובה 
 צילום:  יורי קורובייניקוב
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  אולפני T3, רוסיה-1 
 חברה מפיצה:  סנטרל פרטנרשיפ VGTRK
 הקרנת בכורה:  4 במרץ 2021
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט מסע בזמן, סרט בסוגת ספרות עלילה ספקולטיבית, סרט מדע בדיוני, סרט דרמה, מלודרמה 
 הכנסות:  533,874,904 מיליון רובל רוסי
 דף הסרט ב־IMDb
 
זוג מהעתיד (ברוסית: Пара из будущего) הוא סרט קומדיה רוסי, בבימויו של אלכסיי נוז'ני בהפקת ניקיטה מיכאלקוב, לאוניד ורשצ'אגין ואנטון זלאטופולסקי. בכיכובם של סרגיי בורונוב ומריה ארונובה. הסרט הופק בסיוע אולפני T3 ורשת רוסיה-1 בתמיכת קרן הקולנוע הרוסי. אירוע הקרנת הבכורה נערך ב-1 במרץ 2021 והוא יצא להקרנות מסחריות ב-4 במרץ אותה שנה.
עלילה

ניז'ני נובגורוד, שנת 2040. יבגני ואלכסנדרה נשואים 20 שנה, מערכת היחסים שלהם היא כמו משמש מיובש. גירושין גם לא עובדים, כי בעתיד גירושין הם שירות יקר. אבל הגורל מעניק להם הזדמנות: יבגני ואלכסנדרה נופלים לעבר, לפני 20 שנה, כאשר המאהב ז'ניה הצעיר הציע לסשה המקסימה. כזוג מהעתיד הם רוצים להפריד את עצמם בצעירותם.
שחקנים ודמויות

סרגיי בורונוב – יבגני
דניס פראמונוב – ז'ניה
מריה ארונובה – אלכסנדרה
דאריה קוניז'בה – סשה
סרגיי סטפין
פאבל מיסאילוב
הפקה

צילומי הסרט נערכו בעיר ניז'ני נובגורוד בספטמבר 2020 ובזלנוגרד באוקטובר 2020.
הערות שוליים

↑  נתוני הכנסות באתר kinobusiness.com
↑  קדימון
ז'יז'ה

| --- | --- |

צילום מ-1975
 לידה:  13 בינואר 1914 Gedinne, בלגיה 
 פטירה:  19 ביוני 1980 (בגיל 66) ורסאי, צרפת 
 שם לידה:  Joseph Gillain
 מדינה:  בלגיה 
 לאום:  בלגיה בלגי
 מקום לימודים:  École nationale supérieure des arts visuels de La Cambre, האקדמיה לאמנויות היפות בבריסל, Université du Travail Paul Pastur 
 שפות היצירה:  צרפתית, הולנדית
 תחום כתיבה:  קומיקס
 סוגה:  הומור מערבונים
 זרם ספרותי:  אסכולת מרסינל 
 יצירות בולטות:  Jerry Spring
 הושפע מ:  ארז'ה
 השפיע על:  ז'אן ז'ירו
 צאצאים:  Philip, Benoît Gillain, Lorg 
 פרסים והוקרה:  הפרס הגדול של העיר אנגולם (1977)  Stripschapprijs (1975)  פרס סן-מישל (1975)  פרס הקסטור (2013) 
 www.jije.org
 חתימה:  
 
ז'וזף ז'ילֶן (בצרפתית: Joseph Gillain) הידוע בשם העט ז'יזֵ'ה (בצרפתית: Jijé‏; 13 בינואר 1914 – 19 ביוני 1980), היה קומיקסאי, צייר וסופר בלגי, הידוע בעיקר בזכות סדרת הקומיקס שלו JerrySpring.
ביוגרפיה

ז'וזף ז'ילן, לימים ז'יז'ה, נולד בשנת 1914 בבלגיה ולמד אמנות במנזר קתולי.
בשנת 1936 יצר ז'יז'ה את דמות הקומיקס הראשונה שלו, Jojo ז'וז'ו, ופרסם את הרפתקאותיה בעיתון הקתולי  Le Croisé לה קרואזה. דמותו של ז'וז'ו הושפעה מאוד מ"הרפתקאותיו של טינטין" מאת ארז'ה, שהיה הקומיקס המצליח ביותר בבלגיה באותה תקופה, אך עם השנים פיתח ז'ילן את סגנונו והשחיז את מיומנותו, וכך יצר סגנון הייחודי לו. עד מהרה הוא פרסם סדרה שנייה, מלוטשת יותר, שנקראה "Blondin et Cirage", עבור מגזין הנוער הקתולי Petits Belges. בנוסף, הוא אייר כמה ספרים ולוניים עבור קהל הקוראים הקתוליים הבלגי-צרפתים.
בשנת 1939 החל לעבוד במגזין "ספירו", שהוקם מספר שנים קודם לכן, שם פרסם את רוב יצירותיו לאורך כל חייו. מכיוון שבזמן מלחמת העולם השנייה והכיבוש הגרמני בבלגיה המגזין לא היה יכול לפרסם קומיקס מחוץ לבלגיה, וכאמן המקומי המוביל באותה תקופה ז'יז'ה זכה לאייר כמעט את כל העיתונים.
אמונתו הקתולית עוררה בו השראה לכתיבת ביוגרפיות, מה שהוביל אותו לחבר ספרים אודות חייהם של ג'ובאני בוסקו וכריסטופר קולומבוס. במהלך חייו נודע כאמן המעביר את מורשתו בחינם לאמנים צעירים ממנו, וכך היה למנטור של אמני קומיקס רבים באירופה, בהם ז'אן ז'ירו ואנדרה פרנקן.
ז'יז'ה נפטר בוורסאי, צרפת, ב-19 ביוני 1980 אחרי מחלה ממושכת.
מורשתו

בשנת 2004 הוקם מוזיאון הקומיקס בבריסל (Maison de la Bande Dessinée), שהוקדש ליצירותיו של ז'יז'ה, ובהמשך גם ליצירותיהם של האמנים שאותם לימד או שימש השראה.
הערות שוליים

1 2  de Grand Ry, Michel; Nizette, André; Lechat, Jean-Louis (1986). "Jijé". Le livre d'or de la bande dessinée. Brussels: Centre de la bande dessinée Belge. pp. 6–7.
↑  De Weyer, Geert (2005). "Jijé". In België gestript, pp. 132–134. Tielt: Lannoo.
↑  La Maison de la Bande Dessinée, web.archive.org, ‏2006-07-16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX894694  BnF: cb11904909d (data)  GND: 115324631  ICCU: CFIV141066  ISNI: 0000 0001 0800 3490  LCCN: nr2006010121  NKC: pna20221139885  NTA: 069651922  RKD: 42288  SELIBR: 328021  SUDOC: 026891271  VIAF: 4363759   WorldCat (עם VIAF): 4363759 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'רום בונפרטה

ז'רום בונפרטה (בצרפתית: Jérôme Bonaparte, בקורסיקנית: Girolamo Buonaparte)‏; 15 בנובמבר 1784 - 24 ביוני 1860) הוא הצעיר מבין אחיו של נפוליאון בונפרטה, ומי שהיה מלך וסטפאליה, הנסיך הראשון של בית מונפור ומרשל של צרפת.
ביוגרפיה

ז'רום נולד באז'אקסיו שבקורסיקה והיה ילד בן 9 כשמשפחתו מצאה מקלט בצרפת. הוא התגייס לצי הצרפתי וב-1800 קיבל דרגת סגן. הוא לקח חלק במשלחת העונשין להאיטי ולאחר מכן הגיע לארצות הברית ונשא לאישה אמריקאית קתולית שילדה לו בן, ז'רום נפוליאון בונפרטה. עוד לפני הלידה תבע ממנו אחיו לעזוב את אשתו ולשוב לצרפת ובסופו של דבר עשה כמצוותו ולאחר שחזר נישא, ב-1807, לקתרינה, נסיכת וירטמברג (נישואיו הקודמים לא בוטלו, למרות מאמצי נפוליאון), בתו של פרידריך הראשון, מלך וירטמברג. ז'רום קבע את קאסל כבירתו והתיישב בה עם רעייתו החדשה. לזוג נולדו שני בנים, ז'רום נפוליאון שארל בונפרטה ונפוליאון ז'רום ז'וזף שארל בונפרטה (שכונה פלון פלון) שזכה לתואר נסיך נפוליאון ולאחר מהפכת 1848 היה נציג קורסיקה בפרלמנט הצרפתי ובת, הנסיכה מתילדה בונפרטה.
ב-7 ביולי 1807, מיד לאחר חתימת חוזה טילזיט, מינה נפוליאון את ז'רום, למלך על ממלכת וסטפאליה, מדינה מלאכותית, שהורכבה מטריטוריות גרמניות שונות שהיו בשליטה צרפתית.
ז'רום בונפרטה נפטר ביוני 1860 נקבר בארמון האינווליד בפריז.
ז'רום בונפרטה והיהודים

ז'רום בונפרטה היה סובלני בנושאי דת ועל פי החוקה שפרסם ב-15 בנובמבר 1807 כל נתיני ממלכתו היו שווים בפני החוק כשהדתות השונות קיבלו חופש פולחן על פי חוקיהן. שלושה חודשים מאוחר יותר הוציא צו מיוחד ומפורש המשחרר את 15,000 יהודי ממלכתו מכל מגבלה שנבעה מעצם היותם יהודים.
הערות שוליים

↑  צרפת, הכרמל, 10 ביולי 1860
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263464605171  PLWABN: 9810602198705606  BNE: XX4940774  BnF: cb120850140 (data)  GND: 118557432  ICCU: CUBV093378  ISNI: 0000 0001 2320 5226  LCCN: n85811080  NKC: xx0099543  NTA: 215655168  RERO: 02-A000021424  SELIBR: 299514  SUDOC: 029167760  VcBA: 495/192088  VIAF: 39403245   WorldCat (עם VIAF): 39403245 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המרשל ז'רום בונפרטה לקראת סוף חייו
זולטאן נמרה

זולטאן נֶמֶרֶה (בהונגרית: Nemere Zoltán;‏ בוקוד, 20 באפריל 1942 – פלג'ה 6 במאי 2001) היה סייף (דקר) הונגרי, אלוף אולימפי ואלוף עולם.
קורות חייו

הוא התחיל לסייף ב-1958. ב-1962, הוא היה שני בדקר ושישי ברומח באליפות העולם לנוער. הוא התחרה הן דקר והן ברומח, והיה חבר בנבחרת הונגריה עבור שני כלי הנשק מ-1963 עד 1971, אך השיג תוצאות יוצאות דופן בדקר. במהלך הקריירה שלו, זכה בסך הכל בשתי מדליות אולימפיות ובשש אליפות עולם. התוצאה האישית הטובה ביותר שלו הייתה ב-1965, מקום ראשון באליפות העולם בפריז. באותה השנה נבחר לסייף השנה בהונגריה.
ב-1965 קיבל הסמכה למאמן סיף במכללה לחינוך גופני, וב-1971 קיבל תואר ברפואת שיניים באוניברסיטת זמלווייס לרפואה. נמרה נסע לחו"ל בשנת 1972 והתיישב ברפובליקה הפדרלית של גרמניה. הוא פתח מרפאת שיניים פרטית באסן, והמשיך לסייף באגודות גרמניות שונות עד 1980. משנת 1990 הייתה לו אזרחות כפולה הונגרית-גרמנית. 5 ק"מ מצ'ונגראד, הפ מצא את מותו בתאונת דרכים.
תוצאותיו בספורט > בדקר

אלוף אולימפי פעמיים:
1964, טוקיו: קבוצתי (ארפאד באראן, טמאש גאבור, אישטוואן קאוס, ג'זה קולצ'אר)
1968, מקסיקו סיטי: קבוצתי (פאל נאג', צ'אבה פניבשי, ג'זה קולצ'אר, פאל שמיט)
אלוף עולם שלוש פעמים:
1965, פריז : אישי
1970, אנקרה : קבוצתי
1971, וינה : קבוצתי
אליפות עולם מקום שני. קבוצתי:
1969, הוואנה
אלוף עולם מקום שלישי. קבוצתי:
1963, גדנסק
1967, מונטריאול
אליפות עולם מקום חמש קבוצתי:
1966, מוסקבה
זוכה פעמיים באוניברסיאדה:
1965, בודפשט :
אִישִׁי
קבוצתי
שש פעמים אלוף הונגריה:
אישי: 1964, 1966, 1971
קבוצתי: 1966, 1969, 1971
תוצאותיו בספורט > ברומח

אליפות העולם לנוער מקום ששי:
1962, קהיר : אישי
פרסים והוקרה

הסייף ההונגרי של השנה (1965)
אזרחות כבוד של צ'ונגראד (2011)
הנצחה

לוח זיכרון בבוקוד
תחרות זיכרון על שם זולטאן נמרה