stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוניבז'
היסטוריה

העיר נזכרת לראשונה בשנת 1503, במסמכים שנחתמו על ידי אלכסנדר השני, הדוכס הגדול של ליטא, שהעניק הרשאה לבניית העיר. אלכסנדר השני נחשב למייסדה של העיר. לאורך המאה ה -16 שמרה העיר על מעמד של עיר מלכותית. במאה ה-17 התרחבו גבולותיה לעבר הגדה השמאלית של הנהר.
לאחר המהפכה התעשייתית, שחלה בליטא בסוף המאה ה-19, הוקמו מפעלים ראשונים בעיר, המערכת הבנקאית התרחבה והמסחר גדל. בתחילת המאה ה-20 הפכה העיר למרכז כלכלי ותרבותי חשוב. בתקופה שבין שתי מלחמות העולם, כשמדינת ליטא הייתה עצמאית, המשיכה אוכלוסיית העיר לגדול. במפקד האוכלוסין בשנת 1923, נמנו כ-19 אלף תושבים בעיר. בשנת 1939 עלה מספרם ל-26 אלף. ביוני 1940 השתלטו כוחות צבא רוסים על העיר, והכריזו על סיפוחה לברית המועצות. מספר גדול של תושבים הוגלה לסיביר או סבל צורות אחרות של רדיפה. ביולי 1941 נכבשה העיר על ידי הנאצים כחלק ממבצע ברברוסה.
תרבות

העיר כוללת מוסדות תרבות רבים. המוזיאון לאתנוגרפיה מציג חפצים רבים בעלי ערך היסטורי. הגלריה לאמנות מארגנת תערוכות רבות מדי שנה, כמו גם ערבי מוזיקה וספרות, הרצאות ודיונים בנושאים שונים. גלריית הצילום מציגה מגוון של תערוכות מתחלפות. לספרייה הציבורית שמונה סניפים בחלקים שונים של העיר.
יהודים

בהיסטוריה היהודית ידועה העיר בשל ישיבת פוניבז' ששכנה בה והוקמה מחדש בבני ברק. ישיבה זו נחשבה לאחת הישיבות החשובות ביותר בליטא בתקופה שבין שתי מלחמות העולם.
לפני מלחמת העולם הראשונה היוו היהודים 36% מתושבי העיר, כ-7,000 תושבים. אחרי הכרזת עצמאות של ליטא ב-1918, היהודים המשיכו למלא תפקיד חשוב בכלכלת העיר, אך מספרם באוכלוסייה הכללית ירד והגיע ל-6,000 ב-1939 (רק 22% מתושבי העיר).
במהלך הכיבוש הגרמני של העיר (יולי-אוגוסט 1941) רוכזו 8,745 יהודי העיר וסביבתה בגטו שהוקם בה, אשר כל יושביו נרצחו כעבור זמן קצר בידי ליטאים-פשיסטים בבורות ירי בסמוך לעיר. מספר קטן של יהודים חזר לעיר אחרי המלחמה, ובשנת 1959 היו בה 221 יהודים. מספרם הגיע ל-66 ב-1986. לאחר התפרקות ברית המועצות עלו רוב יהודי העיר לישראל.
בעיר הייתה גם קהילה קראית. הקהילה נוסדה במאה ה-17. בשנת 1911 פרסם תושב המקום, פינאס ראייצקי, כתבה על חיי היהודים בפוניבז' בעיתון הקראי בשפה הרוסית "חיי הקראים" (караимская жизнь). לפי דבריו, ביישוב היו באותה עת כארבעים משפחות קראיות, רובן עניות. בעדות משנת 1934 מוזכר שהיה לה בית קברות קטן, שבו נקברו חשובי העדה. כמו כן, עד מלחמת העולם השנייה היה בפוניבז' בית כנסת קראי.
ערים תאומות

לפוניבז' ברית ערים תאומות עם הערים:
לטביה דאוגבפילס, לטביה
בולגריה גברובו, בולגריה
הולנד חוס, הולנד
רוסיה קלינינגרד, רוסיה
שוודיה קאלמאר, שוודיה
דנמרק קולדינג (אנ'), דנמרק
פולין לובלין, פולין
דנמרק לונן (אנ'), דנמרק
רומניה מרמורש, רומניה
רוסיה מיטיסקי (אנ'), רוסיה
אסטוניה רקוורה, אסטוניה
גאורגיה רוסתווי, גאורגיה
יפן טויוהאשי (אנ'), יפן
אוקראינה ויניצה, אוקראינה
בלארוס ויטבסק, בלארוס
ישראל רמלה, ישראל
הערות שוליים

↑  גולדה אחיעזר ואליה דבורקין, ‏כתובות המצבות מבתי העלמין הקראיים בליטא, פעמים 98–99, סתיו–חורף תשס"ד, עמ' 231–232.
↑  Miestai partneriai, www.panevezys.lt (בליטאית)
| ערי ליטא |
| --- | --- | --- |
| בירות מחוזות ליטא | אוטנה • אליטא • וילנה • טאורגה • טלז • מריאמפולה • פוניבז' • קובנה • קלייפדה • שיאוליאי |  |
| בירות מחוזות משנה של ליטא | אוקמרגה • איגנלינה • אלקטריינאי • אניקשט • בירז' • בירשטונאס • גרגז'דאי • דרוסקינינקאי • וילקובישק • ויסגינס • וריאנה • זרסאי • טרקאי • יאנובה • יורבורג • ינישוק • לזדיי • מולייטאי • מז'ייקיאי • נאויואי אקמנה • נידה • פגייגיאי • פאקרואוייס • פלאנגה • פלונגה • פסווליס • פרינאי • קדאיניאי • קופישוק • קזלו רודה • קאישיאדוריס • קלווריה • קרטינגה • ראסייניאי • רדווילישקיס • רוקישקיס • ריטובה • שאקי • שווינציאן • שלצ'ינינקאי • שילוטה • שיללה • שירווינטוס • שקוד |  |
| שאר ערי ליטא | אובליאי • אוז'וונטיס • אז'רליס • איישישוק • אקמנה • אריוגלה • בלטויי ווקה • גלגאודישקיס • גריגישקס • גרליאבה • דאוגאי • דוסיאט • דוקשטי • ובלנינקס • וייביס • וייסיאי • וילקי • וירבאליס • ונטה • וקשנה • ורניאי • זאגר • ז'ייז'מריאי • טרשקון • יונישקליס • יז'נאס • לינקובה • לנטבאריס • נמנצ'ין • סדה • סובצ'יס • סימנה • סלנט • סמלינינקאי • פבראדה • פנדליס • פנמוני • פרייקולה • ציטוביאן • קודירקוס נאומייסטיס • קוורסקס • קורשן • קיבארט • רודישקס • רמיגלה • שדובה • שוונצ'יונייליאי • שקודוויל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566917705171  PLWABN: 9810637535305606  GND: 4398589-0  LCCN: n83221108  MusicBrainz: cd9a07f4-6c3e-4382-85f2-bf3ef519d986  VIAF: 145459780   WorldCat (עם VIAF): 145459780 
צילום פנורמי של העיר פוניבז'
פביאן לוסטנברגר

פביאן לוסטנברגר (בגרמנית: Fabian Lustenberger, נולד ב-2 במאי 1988) הוא כדורגלן שווייצרי המשחק בעמדת הקשר ביאנג בויז ברן.
לוסטנברגר שיחק לאורך רוב קריירת הבוגרים שלו בהרטה ברלין, ולזכותו שלוש הופעות במדי נבחרת שווייץ.
קריירה

הקריירה המקצוענית של לוסטנברגר החלה במועדון השווייצרי לוצרן, בו ערך את הופעת הבכורה בקיץ 2005. תוך זמן קצר הפך לשחקן קבוע בהרכב הראשון של הקבוצה. והיה חלק מסגל הנבחרת הצעירה של שווייץ.
בקיץ 2007 עבר לוסטנברגר להרטה ברלין, אז בבונדסליגה, תמורת 1.5 מיליון אירו, וחתם על חוזה לחמש שנים. את שערו הראשון בקבוצה הבקיע בדצמבר 2007 במשחק ההפסד 2-1 לנירנברג. לאחר ירידת הקבוצה לבונדסליגה השנייה האריך לוסטנברגר את חוזהו בשנתיים נוספות עד יוני 2014.
בקיץ 2019 עזב לוסטנברגר את הרטה ברלין לאחר 12 שנים, וחתם ביאנג בויז ברן השווייצרית.
פיברט

Fenofibrate, אחד הפיברטים הפופולריים ביותר
בפרמקולוגיה, פיברט (fibrate) היא משפחה של חומצות קרבוקסיליות אמפיפיליות. משפחה זו משמשת עבור מגוון נרחב של בעיות מטבליות, אך בעיקר עבור היפרכולסטרולמיה בגלל האפקט ההיפוליפידמי שלה.
פיברטים נפוצים

בזפיברט - משווקת בשם נורליפ (אוניפארם) ובשם בזפיברט 400 (מדיסון)
ציפרופיברט - משווקת בשם ליפנור (כצט)
קלופיברט
גמפיברוזיל
פנופיברט
אינדיקציה

פיברטים משמשים לטיפול של מצבים שונים של היפרכולסטרולמיה, בדרך כלל בשילוב עם סטטינים. פיברטים מפחיתים את מספר התקפי הלב הלא-קטלניים, אך אינן מפחיתות תמותה כללית או תמותה קרדיווסקולרית בחולים עם הפרעה בשומני הדם. לפיכך הן ניתנות רק לחולים שאינם יכולים ליטול סטטינים.
הפיברטים ניתנים כדי להוריד רמות ה-LDL, להפחתת רמות בדם שומנים (שיורדות בממוצע ב-30%), וכן בהעלאת ה-HDL. הם מפחיתים את העמידות לאינסולין אם קיימת דיסליפידמיה (אנ')שנובעת מתסמונת המטבולית.[דרוש מקור] פיברטים אינם מתאימים לחולים עם רמות HDL נמוכות. מומלץ לבדוק את כמות ה-HDL בחודשים הראשונים לטיפול בפיברטים.
תופעות לוואי

רוב הפיברטים יכולים לגרום למחלת שריר (מיופתיה). כיוון שפיברטים מעלים את כמות הכולסטרול במרה, הם מעלים את הסיכון לאבנים בכיס המרה.
בשילוב עם סטטינים, פיברטים גורמים לסיכון מוגבר לתמס שריר (רבדומיוליזיס), הרס של רקמת שריר שמוביל לאי ספיקת כליות. סטטינים פחות ליפופיליים ייטו פחות לגרום לתופעת לוואי זו, ולפיכך הם בטוחים יותר בשילוב עם פיברטים.[דרוש מקור]
מנת יתר עלולה לגרום לאי-ספיקת כליות חריפה.
פרמקולוגיה

למרות שפיברטים נמצאים בשימוש קליני כבר מאז 1930, מנגנון הפעולה שלהם נותר לא ברור עד שנת 1990, אז התגלה כי הם אגוניסטים לקולטן הגרעיני PPAR מסוג אלפא.  זוהי קבוצה של קולטנים המווסתים את חילוף החומרים של פחמימות ושומן וכן בידול רקמת שומן.
הערות שוליים

↑  אוניפארם, עלון לצרכן - נורליפ
↑  מדיסון פארמה, עלון לצרכן - בזפיברט 400
↑  כצט, עלון לצרכן - ליפנור
↑  K. Schoonjans, B. Staels, J. Auwerx, Role of the peroxisome proliferator-activated receptor (PPAR) in mediating the effects of fibrates and fatty acids on gene expression, Journal of Lipid Research 37, 1996-05, עמ' 907–925
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ערפילית הסליל

| --- | --- |
ערפילית הסליל באור נראה, מתוך תמונה שהופקה בעזרת תצפיות מכדור הארץ ומטלסקופ החלל האבל בשנת 2004
ערפילית הסליל באור נראה, מתוך תמונה שהופקה בעזרת תצפיות מכדור הארץ ומטלסקופ החלל האבל בשנת 2004
 נתוני תצפית
 קבוצת כוכבים:  דלי
 שמות נוספים:  NGC 7293
 מגלה:  קארל לודוויג הרדינג 
 תאריך גילוי:  לפני 1824
 סוג:  ערפילית פלנטרית
 בהירות נראית:  13.5
 עלייה ישרה:  22ʰ 29ᵐ 38.55ˢ
 נטייה:  ‏13.6″ ‏50′ ‏20°‏-
 מאפיינים פיזיים
 בהירות מוחלטת:  6.58
 מרחק:  680  שנות אור 208.49  פארסק
 קוטר:  5.74 שנות אור
 
ערפילית הסליל (ידועה גם בשם NGC 7293) היא ערפילית פלנטרית הנמצאת במרחק 650 שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים דלי. היא אחת מהערפיליות הקרובות ביותר לכדור הארץ. קארל לודוויג הרדינג גילה אותה זמן קצר לפני 1824. המראה שלה דומה מאוד לערפילית הטבעת. כמו כן קיים בינה לבין ערפילית המשקולת דמיון רב בגודל, גיל ומאפיינים פיזיקליים, עם הבדל משמעותי דווקא במראה מפני שסך כל חלקיה נראה שלם יותר ומזווית הראייה שלנו היא נראית משוונית יותר מערפילית המשקולת. הערפילית כונתה מספר פעמים, בין היתר גם בתרבות הפופולרית, גם בשמות עין האלוהים והעין של סאורון. היא הופיעה גם בטלוויזיה בשנת 2004 בסדרת המדע הבדיוני "באטלסטאר גלקטיקה".
מידע כללי

ערפילית הסליל היא דוגמה טובה לערפילית פלנטרית שנוצרה בסוף חייו של כוכב דמוי השמש. הגזים החיצוניים של הכוכב נראים כאילו הם התפזרו לחלל מנקודת הראות שלנו וצורתה מזכירה סליל כפי שהוא נראה מלמעלה. הליבה הכוכבית שנותרה נראית כעת כמו ננס אדום והיא עתידה להפוך לננס לבן בוהקת בינתיים באור כל כך חזק הגורם גם לגזים החיצוניים לזרוח.
קווי הסליל נמצאים במרחק 650 שנות אור בכיוונה של קבוצת הכוכבים דלי ואורכה בערך 2.5 שנות אור. תמונות עדכניות של הערפילית הושגו בזכות מערכת צילום מתקדמת על טלסקופ החלל האבל הקרויה ACS וצילום של מצלמת מוזאיק בעדשה רחבה של 0.9 מטר של איגוד WIYN שנמצא באוניברסיטה הלאומית קיט פיק.
גילה מוערך ב-10,600 שנים, עם טווח טעות של 2,300 שנים, בהתאם למהירות שבה היא מתרחבת, כ-31 קילומטר לשנייה.
מבנה

צורת הערפילית נחשבת דומה לספרואיד קוטבי (צורה אליפטית שהיקפה סביב קוטביה גדול מההיקף סביב קו המשווה) שריכוז הצפיפות שלה חזק במיוחד לכיוון המישור המשווני של הדיסק שלה. זווית הנטייה היא בין 21° ל-37° במבט מכדור הארץ. היא מורכבת מדיסק פנימי בהיקף 0.52 פארסק, טורוס בהיקף 0.77 פארסק וטבעת חיצונית בהיקף 1.76 פארסק. הטבעת החיצונית ביותר משוטחת לצד אחד בגלל ההתנגשות שלה עם גזים המקיפים את כולה מצידה השני. ההערכות אומרות שהערפילית הפלנטרית התרחבה במשך 6,560 שנים לממדים של הדיסק הפנימי ובמשך 12,100 שנים לטבעת החיצונית שלה במהירויות 40 ו-32 קילומטר לשנייה בהתאמה. חשוב לציין שנתונים אלה סותרים במידה מסוימת את הנתונים על גילה של הערפילית ומדובר בחישובים על סמך השערות ולא במספרים מדויקים.
הערות שוליים

↑  The 'Eye of God' Photographed by Hubble Space Telescope, Snopes.com (באנגלית אמריקאית)
↑  The Eye of Sauron (aka NGC7293) | Paulo Lobao, Sky & Telescope (באנגלית אמריקאית)
תמונה של ערפילית הסליל באור תת-אדום שהופקה על ידי טלסקופ החלל שפיצר
עקומים

ערך זה עוסק במחזה. אם התכוונתם לסרט משנת 1997 המבוסס על המחזה, ראו .
| --- | --- |

כרזת "עקומים" - הבימה, 2018
 כתיבה:  מרטין שרמן
 דמויות:  מקס, הורסט, פרדי
 מקום ההתרחשות:  ברלין
 תקופת ההתרחשות:  1934, מיד לאחר ליל הסכינים הארוכות
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוגה:  מחזה, דרמה, טרגדיה
 הצגת בכורה:  3 במאי 1979, תיאטרון הרויאל קורט, לונדון
 שפה:  אנגלית
כרזת המחזה - הפקת וסט אנד המקורית, 1979
עקומים (באנגלית: Bent) הוא מחזה משנת 1979 שכתב המחזאי היהודי-אמריקאי מרטין שרמן. המחזה עוסק ברדיפה אחר הומוסקסואלים בגרמניה הנאצית, על רקע רציחתו של בכיר פלוגות הסער ארנסט רהם בשנת 1934 בליל הסכינים הארוכות.
תקציר העלילה

מקס, צעיר ברלינאי נהנתן והומוסקסואל, חי את חיי הלילה של ברלין בשנות ה-20 הדקדנטיות. הוא מבלה במועדוני לילה ומופעי דראג עם אלכוהול וקוקאין. מקס מתגורר בלופט עלוב יחד עם רודי, רקדן צעיר וממושקף המאוהב בו.
בבוקר שלמחרת ליל הסכינים הארוכות, מקס מתעורר בדירתו עם הנגאובר וזיכרון מעורפל מליל אמש, ומוצא בה את וולף, קצין נאצי צעיר, עימו שכב. קצינים נאצים פורצים למקום ורוצחים את וולף, בעוד מקס ורודי נמלטים. השניים מנסים לצאת מגבולות גרמניה, אך נתפסים.
מקס נשלח למחנה הריכוז דכאו, ובדרכו הוא מגלה כי אסירים יהודים עונדים בו טלאי צהוב וכי אסירים הומוסקסואלים עונדים טלאי ורוד. משום שעונדי הטלאי הוורוד נחשבים לנחותים עוד יותר מעונדי הטלאי הצהוב, מקס מחליט להסתיר את זהותו המינית ולהתחזות ליהודי על מנת לשרוד. בתוך שגרת הדיכוי של מחנה העבודה מקס פוגש את הורסט, אסיר הומוסקסואל העונד טלאי ורוד. תחת עיניהם הפקוחות של השומרים הנאצים של המחנה, נרקמת מערכת יחסים סודית ואינטימית בין השניים.
הפקות > לונדון

המחזה הועלה לראשונה בלונדון, בתיאטרון רויאל קורט אשר בווסט אנד בתאריך 3 במאי 1979. צוות השחקנים המקורי של ההפקה הבריטית כלל את: איאן מקלן (מקס), טום בל (הורסט), גייל ריצ'רד (פרדי).
הפקות > ניו יורק

בארצות-הברית, המחזה הועלה לראשונה בתיאטרון אפולו החדש אשר בברודוויי בתאריך 2 בדצמבר 1979. צוות השחקנים המקורי של ההפקה האמריקאית כלל את: ריצ'רד גיר (מקס), הדיוקס דוד (הורסט), ג'ורג' הול (פרדי). במאי: רוברט אלן אקרמן.
הפקות > ישראל

הצגת הבכורה של המחזה בשפה העברית התקיימה ב-7 במאי 1983 בתיאטרון העירוני חיפה.
| ‏ | תיאטרון חיפה 1983 | בית צבי 1990 | תיאטרון הספרייה 2003 | תיאטרון הספרייה 2007 | הבימה 2018 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
תרגום: הלל מיטלפונקט
| בימוי | אילן רונן | אופירה הניג | עידו ריקלין | עידו ריקלין | משה קפטן |
| מקס | יוסי פולק | רפי ויינשטוק | עומר עציון | עומר עציון | מיכאל אלוני/ניר זליחובסקי |
| הורסט | דורון תבורי | רוני מנדלסון | טל וייס | טל וייס | נדב נייטס/אלכס קרול |
| רודי | עמי ויינברג | שמוליק יפרח | יוסי אלמוג | יוסי אלמוג | נדיר אלדד |
| וולף | גורי סגל | דני רוטנברג | גיא קאופמן | אלפרד רויטברג | גל גולדשטיין |
| קאפו | פיני צוקרמן | רפי רוטשטיין | דודי הרשקו | אסף חיים | ירין סביון |
| קצין ברכבת | עופר גולן | עדי לויתן | תומר טל | עירד רובינשטיין | אורי הוכמן |
| קורפוראל | עופר גולן | עדנאן דיאב | אודי ענקרי | אלון אורבך | גל גולדשטיין |
| גרטה | רפאל גולדווסר | אבי יפה | קובי ברכה | גיא אלון | שי גבסו |
| קצין | רפאל גולדווסר | ליאור זרחין | מוריס כהן | דב גפן/אלי פרי |  |
| פרדי | מיכאל כפיר | דוד קיגלר | דורון פרימו | דורון פרימו | מיכאל כורש/רוברטו פולק |
| קפטן | מכרם ח'ורי |  | שי אגוזי | שי אגוזי/ערן מור | אורי הוכמן |
| אסירים |  | אייל נחמיאס עסאם זועבי אבי אמיתי שמחה ברבירו | עמית רוזנברג אופיר רוזן |  | נדב שמה |
עיבוד המחזה לקולנוע

בסרט 1997 הופק סרט קולנוע על פי המחזה. בסרט, ששמו "עקומים", כשם המחזה, מככבים קלייב אוון, איאן מקלן ומיק ג'אגר.
לקריאה נוספת

המחזה בתרגום לעברית:
מרטין שרמן, עקומים (מאנגלית: הלל מיטלפונקט), תל אביב: אור-עם, תשמ"ג-1983.
הערות שוליים

↑  BENT, ibdb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 314337739   WorldCat (עם VIAF): 314337739
ערפילית סולארית

ערפילית סולארית היא ענן בין-כוכבי של גזים ואבק המוביל להיווצרות מערכת השמש.
מבנה ותכונות

הערפילית הסולארית הייתה מורכבת בעיקר ממימן ומהליום שמקורם במפץ הגדול ומעט יסודות כבדים יותר (כ-2%) שמקורם בתהליכי נוקליאוסינתזה בכוכב סמוך אשר סיים את חייו.
בשלב מסוים, הפרעה כלשהי, כנראה גל הלם של סופרנובה קרובה, גרמה ללחץ חזק על הערפילית הסולארית שדחף את החומר כלפי פנים, כאשר הכבידה שפעלה על החומר כלפי המרכז התגברה על לחץ הגזים שפעל כלפי חוץ, הערפילית החלה לקרוס במהירות. הערפילית התחממה בתהליך הקריסה כתוצאה מגידול בצפיפות, ובעקבות שימור התנע הזוויתי היא החלה להסתובב במהירות גדולה. היות שהקריסה הכבידתית יעילה יותר בכיוון ציר הסיבוב, הערפילית הפכה להיות ליותר ויותר שטוחה. במרכז הערפילית, היכן שמרבית החומר התרכז, החלה להיווצר השמש.
היסטוריית הערפילית הסולארית

"השערת הערפילית" ("Nebular Hypothesis"), שהוצעה בשנת 1755 על ידי עמנואל קאנט ונוסחה בנפרד על ידי פייר-סימון לפלס, היא המודל המקובל בשנות האלפיים להסברת התהליכים שהובילו להיוצרות מערכת השמש. משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734. השערת הערפילית גורסת כי מערכת השמש נוצרה כתוצאה מקריסה כבידתית של ענן בין כוכבי המורכב מגזים ואבק המכונה ערפילית סולארית.
קוטרה של ערפילית זו היא אלפי יחידות אסטרונומיות ומסתה הייתה גדולה אך במעט ממסת השמש שנוצרה ממנה.
מערכת השמש והערפילית הסולארית

מענן זה של גזים ואבק נוצרו גם כוכבי הלכת. מקורם של כוכבי הלכת בגופים קטנים יותר, הקרויים "פלנטסימליים", שגודלם מספר קילומטרים. גופים אלו תפחו כתוצאה מהתאחדות וספיחת אבק במשך מיליוני שנים. מערכת השמש הפנימית הייתה חמה, ולכן תרכובות מימן (למשל מתאן) לא יכלו להתעבות בה. כוכבי הלכת שנוצרו שם היו קטנים יחסית (הם מכילים כ-0.6% מהחומר של הדיסקה הפלנטרית), והם היו מורכבים בעיקר מחומרים בעלי נקודות התכה גבהות כמו סיליקטים ומתכות. גופים סלעיים אלה הפכו בסופו של דבר לכוכבי הלכת הארציים.
רחוק יותר מהשמש נוצרה חגורת האסטרואידים שנמצאת על הגבול הכבידתי בין השמש לכוכב הלכת הענק צדק. החומר בחגורה זו לא הצליח להתמזג לכדי כוכב לכת בגלל ההשפעה הכבידתית החזקה של צדק. עוד יותר רחוק מהשמש, מעבר לקו הכפור, התפתחו ענקי גזים, אשר היו מסיביים מספיק כדי לשמור על "האטמוספירה הראשונית" של מימן והליום. מנגד, כוכבי הלכת הארציים שהיו קרובים יותר לשמש איבדו עם הזמן את המימן וההליום שלהם ויצרו "אטמוספירות משניות", כתוצאה מתהליכים וולקניים, פגיעת אסטרואידים, או במקרה של כדור הארץ גם בעקבות הופעת בעלי חיים וצמחים.
הערפילית הסולארית במהלך השנים

כ-100 מיליון שנה לאחר שהחל התהליך, העלייה בלחץ המימן במרכז הערפילית שקרסה והעלייה בצפיפות שלו גרמו לטמפרטורת הליבה לעלות, והכוכב החל לבצע היתוך גרעיני. מאז, ההיתוך הגרעיני שמתרחש בליבת השמש הוא מקור האנרגיה הראשי של מערכת השמש כולה. בשלב זה נוצר הדף מתמשך שהיה אחראי לסילוק שאריות הגזים מהערפילית, ולהרס "האטמוספירה הראשונית" של כוכבי הלכת הארציים. סילוק שאריות החומר שלא היו קשורות חזק לגופים הגדולים יחסית במערכת השמש, גרם להפסקת גדילתם של גופים אלו, ולהתייצבות המבנה של מערכת השמש בצורת מערכת כוכבי הלכת הדומה מאוד למערכת הנוכחית.
פביאן דלף

פביאן דלף (באנגלית: Fabian Delph; נולד ב-21 בנובמבר 1989) הוא כדורגלן עבר אנגלי ששיחק בעמדת הקשר והמגן השמאלי.
קריירה

דלף נולד בברדפורד במערב יורקשייר. הוא החל לשחק כדורגל מקצועי בגיל 11 במחלקת הנוער של ברדפורד סיטי. לאחר שנה עבר למחלקת הנוער של לידס יונייטד. ב-2006 בגיל 16 חתם על חוזה מקצועי בקבוצה לשנתיים. ב-6 במאי 2007 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בהפסד 0–2 לדרבי קאונטי במחזור האחרון בליגה. ב-6 בספטמבר 2008 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 2–5 על קרו אלכסנדרה. בעונת 2008/2009 נהפך לשחקן הרכב קבוע ושיחק 50 משחקים במשך כל העונה.
ב-3 באוגוסט 2009 חתם דלף באסטון וילה מהפרמייר ליג. ב-8 באוגוסט 2009 ערך את הופעתו הבכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על פיורנטינה במשחק ידידות. ב-15 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בפרמייר ליג בהפסד 0–2 לויגאן את'לטיק. ב-23 בינואר 2010 הבקיע את שערו הבכורה בקבוצה בניצחון 2–3 על ברייטון אנד הוב אלביון בגביע האנגלי. ב-17 באפריל 2010 נפצע דלף באימון ברצועה הצולבת, ונעדר במשך עשרה חודשים עד שחזר ב-26 בפברואר 2011 בניצחון 1–4 על בלקברן רוברס.
ב-20 בינואר 2012 הושאל דלף לחודש ללידס יונייטד, ב-21 בינואר ערך את הופעתו הבכורה המחודשת בלידס בניצחון 1–3 על איפסוויץ' טאון. ב-4 בדצמבר 2013 הבקיע את שערו הראשון בפרמייר ליג בניצחון 2–3 על סאות'המפטון. ב-19 באפריל 2015 הבקיע את שער הניצחון בחצי גמר הגביע האנגלי נגד ליברפול שהעלה את אסטון וילה לגמר הגביע האנגלי הראשון מ-2000. בגמר קבוצתו הפסידה 0–4 לארסנל.
ב-17 ביולי 2015 חתם לחמש שנים במנצ'סטר סיטי עבור 8 מיליון אירו. ב-24 ביולי ערך את הופעתו הבכרה בסיטי בהפסד 1–4 לריאל מדריד במשחק ידידות. ב-28 בנובמבר 2015 הבקיע את שערו הראשון בקבוצה בניצחון 1–3 על סאות'המפטון. בעונת 2017/2018 דלף שיחק 21 משחקי פרמייר ליג שבמרביתם הוא שיחק בעמדת המגן השמאלי, העמדה הלא טבעית שלו, בשל פציעתו של בנז'מן מנדי. בסיום אותה עונה הוא זכה עם מנצ'סטר סיטי באליפות הפרמייר ליג ובגביע הליגה. בעונת 2018/2019 זכה עם סיטי בטראבל האנגלי(גביע הפוטבול ליג, הגביע האנגלי ואליפות אנגליה).
ב-15 ביולי 2019 חתם דלף באברטון לשלוש שנים.
ב-27 בספטמבר 2022 הכריז על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרת אנגליה

לאחר ששיחק בנבחרות אנגליה עד גיל 19 ו-21, ב-28 באוגוסט 2014 זומן לראשונה לנבחרת אנגליה לקראת משחק הידידות נגד נורווגיה ומשחק מוקדמות יורו 2016 נגד שווייץ. ב-3 בספטמבר 2014 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת בניצחון 0–1 על נורווגיה.
פביאן המבוכן

פביאן המבוכן (בגרמנית: Fabian Hambüchen; נולד ב-25 באוקטובר 1987 בברגיש גלאדבאך) הוא מתעמל גרמני, הוא האלוף האולימפי (ריו דה ז'ניירו 2016), סגן אלוף אולימפי (לונדון 2012), אלוף עולם (שטוטגרט 2007) ושלוש פעמים אלוף אירופה (דברצן 2005, אמסטרדם 2007 ולוזאן 2008) במתח. אלוף אירופה בקרב-רב ובקרקע.
הישגים

המבוכן היה בן פחות מ-17 כשהיה חבר במשלחת הגרמנית לאולימפיאדת אתונה (2004). הוא העפיל לשלב הגמר בתרגיל המתח, וסיים במקום השביעי, וכן היה שותף למקום השמיני בו זכתה הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. באליפות העולם שנערכה במלבורן ב-2005 לא רשם הישגים גבוהים, אך באליפות אירופה שנערכה בדברצן הוכתר לראשונה כאלוף אירופה, בתרגיל המתח. באליפות שנערכה באורהוס ב-2006 זכה בשתי מדליות ארד, בקרב-רב ובתרגיל הקפיצות.
באליפות העולם שנערכה בשטוטגרט ב-2007, רשם המבוכן את הישג השיא שלו, כשזכה במדליית הזהב במקבילים. בנוסף, זכה במדליית הכסף בקרב-רב וסיים במקום השישי בקפיצות. באותה שנה הוכתר שוב כאלוף אירופה במתח, וכן זכה במדליית כסף בקרב-רב, באליפות שנערכה באמסטרדם. בעקבות הישגיו אלה, נבחר באותה שנה לספורטאי השנה בגרמניה.
באליפות אירופה שנערכה בלוזאן ב-2008 זכה בפעם השלישית במדליית הזהב במתח, וכן זכה במדליית כסף בתרגיל הקבוצתי ובמדליית ארד בתרגיל הקרקע, וסיים במקום החמישי בקפיצות ובמקבילים. באולימפיאדת בייג'ינג (2008) העפיל לארבעה גמרים. הוא זכה במדליית הארד במתח, סיים במקום הרביעי בתרגיל הקרקע ובמקבילים, ובמקום השביעי בקרב-רב.
באליפות אירופה שנערכה במילאנו ב-2009 זכה המבוכן בשתי מדליות זהב, בקרב-רב ובתרגיל הקרקע. בנוסף, זכה במדליית ארד במקבילים וסיים במקום השביעי בקפיצות. באליפות הבאה, שנערכה בבירמינגהאם, איבד את שני תאריו, אך זכה במדליית הזהב עם הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית. כן זכה במדליית ארד במתח, אותה חלק עם בן ארצו פיליפ בוי, שזכה לניקוד זהה, וסיים במקום השמיני בטבעות.
באליפות העולם שנערכה ברוטרדם ב-2010 זכה המבוכן בשתי מדליות ארד נוספות, במתח ובתחרות הקבוצתית, וכן סיים במקום הרביעי בתרגיל המקבילים. באליפות שנערכה בטוקיו ב-2011 הסתפק במקום הרביעי בתרגיל המתח, וכן סיים במקום השישי עם הנבחרת הגרמנית בתחרות הקבוצתית.
הישגים > מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה המבוכן במדליית הכסף בתרגיל המתח, וכן סיים במקום השביעי עם נבחרת גרמניה בתחרות הנבחרות ובמקום ה-15 בגמר הקרב-רב.
פביאן גרימברג

אוסבלדו פביאן גרימברג (נולד ב-6 בפברואר 1962) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי-ישראלי ששיחק בעמדת המגן השמאלי.
קריירת משחק

גרימברג גדל בואנוס איירס ושיחק בקבוצת ולס סארספילד מליגת העל הארגנטינאית ובהמשך בקבוצת אתלטיקו אלדוסיבי מליגת המשנה הארגנטינאית בניסיונות לא מוצלחים לעלות לליגה הראשונה. הגיע לישראל בתחילת עונת 1988–1989 על ידי אמציה לבקוביץ', שאימן את קבוצת מכבי חיפה. לאחר שקיבל תעודת עולה, שיחק גרימברג במכבי חיפה במשך שנתיים. בעונה הראשונה זכה עם הקבוצה באליפות הליגה, אך נפצע ומיעט לשחק בתחילתה. לעומת זאת השתתף גרימברג ברגעים המכריעים של העונה. בעונה השנייה הרבה גרימברג לשחק וקבוצתו סיימה במקום השלישי.
בעונת 1990–1991 מונה שלמה שרף כמאמן מכבי חיפה והחליט לוותר על גרימברג לאחר מספר משחקים. גרימברג הושאל לקבוצת שמשון תל אביב מהליגה הארצית למשך עונה אחת וסיים איתה במקום החמישי. במדי שמשון הבקיע גרימברג את שערו הראשון בישראל. בעונת 1991–1992 הצטרף לקבוצת מכבי עירוני אשדוד שתכננה עונת עלייה, אך בסוף העונה סיים איתה במקום התשיעי. בעונות 1992–1993 חזר לארגנטינה ושיחק בקבוצת אלמגרו מליגת המשנה הארגנטינאית.
בעונות 1993–1995 חזר לישראל ושיחק בקבוצת הפועל טירת כרמל מליגה א' צפון, איתה סיים במקום החמישי. בעונה השנייה סיימה הקבוצה במקום האחרון וירדה לליגה ב'. בעונת 1995–1996 הצטרף גרימברג לקבוצת מכבי כפר כנא בליגה א' צפון והעפיל איתה בסיום העונה לליגה הארצית. גרימברג המשיך שנתיים נוספות בכפר כנא ופרש ממשחק בגיל 36.
במשחקי המכביה העשרים אימן גרימברג את נבחרת הכדורגל של מכבי ארגנטינה.
הערות שוליים

↑  גרימברג: המזל הרע פגש בי, מעריב 23 ביולי 1989
↑  האלופה: כרטיס ביקור, מעריב 15 ביוני 1989
↑  גרימברג הצטרף לשמשון ת"א, מעריב 28 באוקטובר 1990
↑  אותו סרט, גיבורים אחרים, מעריב, 2 בדצמבר 1990
↑  הכר את היריב: נבחרות דרא"מ שיגיעו למכביה, באתר ONE‏, 14 ביוני 2017
פגישת מחזור (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  רוברט פירוש 
 הופק בידי:  ג'רי ברסלר
 תסריט:  רוברט אלן ארתור 
 שחקנים ראשיים:  בטי האטון דיינה אנדרוז ג'ין הייגן
 מוזיקה:  ארל האגן 
 צילום:  הרולד ליפסטיין
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Bryna Productions 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס 
 הקרנת בכורה:  מרץ 1957
 משך הקרנה:  79 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
פגישת מחזור (באנגלית: Spring Reunion) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1957 עם בטי האטון ודיינה אנדרוז בתפקידים הראשיים. זה היה סרטה האחרון של האטון לאחר שפרשה מסרטי פרמאונט בשנת 1952. אנדרוז היה בשלב זה בירידה בקריירה שלו.
העלילה מתרכזת בפגישת מחזור של מסיימי בית ספר תיכון בשנת 1941 לאחר 15 שנה (בשנת 1956).