stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריית שלום
היסטוריה

השכונה הוקמה במסגרת פעילות ההסתדרות להקמת שכונות פועלים לוותיקי ההסתדרות, דוגמת קריית חיים, קריית עמל, קריית עבודה בחולון ושכונת בורוכוב. על הקמת השכונה הוכרז בספטמבר 1949 אבל המשתכנים דרשו לקרב את השכונה לתל אביב ועל כן יזמי השכונה פעלו לרכוש שטח באבו כביר עבור השכונה. לבקשה הצטרפו מפלגות אחרות שבקשו להקים מפעלי שיכון משלהם והקרקע חולקה בין ההסתדרות, הסתדרות העובדים הלאומית, הפועל המזרחי, פועלי אגודת ישראל, צבא הקבע והחיילים המשוחררים.
הכשרת השטח לשכונה ההסתדרותית החלה במרץ 1950, הבנייה החלה ביוני 1950 וב-11 ביוני 1950 הונחה מגילת היסוד לשכונה. הבנייה התעכבה בגלל מחסור במלט. במרץ 1951 הושלמו 900 מתוך 1,500 דירות בשיכון ההסתדרותי. במאי 1951 הוגרלו הדירות בין הזכאים שנקבעו לפי ותק של חברות בהסתדרות ודרישה שלא להיות בעלים של דירה או מגרש. התושבים נתבקשו להתארגן ברביעיות כדי להגריל לכל קבוצה בניין שלם. בסוף ספטמבר 1951 הובטח ש-600 דירות בשיכון ההסתדרות יוכלו להתאכלס בנובמבר והשאר יימסרו עד סוף 1951 לרוכשיהם. בדצמבר 1951 הוצפו כ-30 דירות בשכונה בגלל כמות גדולה של גשמים. באפריל 1952 היו  האחרונות מבין 1,600 הדירות בשכונה מוכנות למסירה.
באוקטובר 1957 נחנך בשכונה גן ציבורי על שטח של 12 דונם.
במהלך השנים עזבו רבים את השכונה ובמקומם נכנסו עולים חדשים מאירן ומגיאורגיה.
בשנת 2013 נפתח פארק החורשות הגדול לאורך גבולה המערבי של השכונה.
בנייני השכונה

שכונת קריית שלום בנויה משלוש שכונות עיקריות - הגדולה שבהן "שיכון ותיקים" שיועדה לוותיקי הארץ חברי ההסתדרות הכללית והוקמה כאגודה שיתופית על ידי ההסתדרות, באמצעות חברת שיכון עובדים. במקביל הוקם "שיכון אנשי צבא קבע" על ידי משרד הביטחון. כמו כן הוקם "שיכון סלע" (רמת יוהנה) אשר היה מיועד ליוצאי אצ"ל ולח"י חניכי בית"ר.
עיקר בתיה של השכונה, שנבנו במסגרת שיכון הוותיקים של ההסתדרות, הם בתים דו קומתיים המיועדים לארבע יחידות דיור ושטח המגרש של כל מבנה כזה הוא כחצי דונם.  במבנים אלו הוטחה ביקורת רבה. למשל, השכונה תוארה ב"למרחב" כך:
בתי השכונה נבנו מבטון ללא טיח וסבלו מבעיות רטיבות. הבתים במקור לא כללו מרפסת מטבח.
חלק קטן מהבניינים בשיכון הוותיקים של ההסתדרות נבנו למכירה בשוק החופשי. אלו כללו שלושה חדרים, הול גדול, אמבטיה, חרסינה, ארונות אוויר, ריהוט למטבח ודלתות פנימיות.
בתי הפועל המזרחי נבדלו משאר בתי השכונה בכך שנבנו על גבעה, וכללו מרפסות חזית וגגות אדומים.
בשנות השישים נבנו מבני רכבת אשר היו אופייניים לאותה תקופה והם מקיפים היום את השכונה מצִדה הדרומי והמזרחי. רחובה הראשי של השכונה הוא שדרות ישראל גורי המסתיים בלולאה הנושאת את השם "רחוב הקשת".
חינוך

בפברואר 1952, נפתחו בשכונה שני בתי ספר, אחד של זרם העובדים והשני של הזרם הכללי#invoke:פרמטרים. במרץ 1952 טענו מתיישבים שהעירייה מנסה באיומים ובהטעיה לגרום להורים לשלוח את ילדיהם לבית הספר של הזרם הכלליתבנית:הערה. בעקבות זאת, הוקמה ועדת בדיקה של משרד החינוךתבנית:הערה, שהורה לעירייה להקפיד על שיבוץ הילדים בהתאם לבחירת ההורים. העירייה מצידה טענה שכאשר אין מספיק ילדים לפתיחת כיתה נוספת באחד מבתי הספר, יופנו הילדים לבית הספר השני כדי למלא כיתות ולחסוך בעלויותתבנית:הערה. במחאה, הורים קיימו משמרת מחאה מול בית הספר הכללי ומנעו כניסת תלמידיםתבנית:הערה. בספטמבר 1952 לא נפתחה שנת הלימודים בבית הספר בשכונה בגלל מחסור בכיתותתבנית:הערה. עד הבאת צריפים מתאימים, קוימו לימודים לסירוגין שלושה ימים בשבועתבנית:הערה. בשנת 1953 הוסבו שני בתי הספר בשכונה לבתי ספר ממלכתיים, ובית הספר של זרם העובדים היה לבית ספר ממלכתי על שם רמז. באוקטובר 1953 לא נפתחה שנת הלימודים לכיתה א' במועד בגלל מחסור בכיתות בבית ספר רמזתבנית:הערה. בשנת 1955 עלה בית הספר רמז לכותרות לאחר שהמורה שושנה כץ פוטרה מעבודה בבית הספר בגלל הטענה שהיא הפיצה תעמולה קומוניסטיתתבנית:הערה ופיטורין אלו אושרו על ידי בג"ץתבנית:הערה.
בשנת 1954 נפתח בית הספר הולץ על 30 דונם שנתנה הקרן הקיימת לישראל לרשת עמל, בדרך קיבוץ גלויות 150.
במהלך שנות ה-50 הוקם בית ספר גבעת שלום בשכונהתבנית:הערה במבנה בית המטבחיים אבו כבירתבנית:הערה. בית ספר ממלכתי, בר יוחאי, פעל בשיכון הפועל המזרחי, בצפון השכונהתבנית:הערה.
במהלך שנות ה-60 התקיימו לימודים במשמרת שנייה בגבעת השלום בחלק מהשניםתבנית:הערה. בשנת 1966 נפתח אגף נוסף בית ספר גבעת השלוםתבנית:הערה וכך נפסק הנוהג של לימודים בשתי משמרותתבנית:הערה.
תחבורה

מאפריל 1952 הוחל בשירות אוטובוסים לשכונה על ידי חברת דןתבנית:הערה. באוקטובר 1957 נהלו תושבי השכונה שביתה נגד חברת דן, במחאה על עלות הנסיעה באוטובוסים ורמת השירותתבנית:הערה.
מבני ציבור

בשטח השכונה שוכנים בית הנוער העובד והלומד שהוקם באתר בו שכן "בית יצקר", מקום בו נרצחו יוסף חיים ברנר וחבריו, ובית האחוזה של כרם פאשה, המשמש כיום כבית כנסת.תבנית:ש בדרום השכונה נמצא מתחם האימונים של מועדון הכדורגל מכבי תל אביב ובצדו מתחם הפנורמה בסמוך לצומת חולון. במרכז השכונה, בתחילת רחוב הקשת, נמצא שבט צופי "הגבעה". השבט נוסד בשנת 1963 והוא אחד השבטים הוותיקים בתל אביב.
בשנת 2016 נחנך בדרך קיבוץ גלויות פינת אסירי ציון מתחם ברנר, מתחם משרדים רחב במימדו המשתרע כ-15,000 מ"ר בנוי, המשלב חניון תת-קרקעי הכולל מתקני חניה אוטומטיים, קומת מסחר ושירותים, ושלוש קומות של משרדי הממשלה.
הערות שוליים

תבנית:הערות שוליים
תבנית:בקרת זהויות
↑  בונים קריית פועלים ששית, על המשמר, 3 בפברואר 1950
↑  מ. מייזלס, פרשת שיכון הותיקים באבו כביר, מעריב, 14 במרץ 1951
↑  קרית פועלים ותיקים בבנינה, דבר, 12 ביוני 1950
↑  סיור בשיכון הותיקים בקריית שלום, דבר, 20 במרץ 1951
↑  בימים א' וג' יוגרלו דירות הוותיקים באבו כביר, על המשמר, 3 במאי 1951
↑  מפעל שיכון ותיקי ההסתדרות לפני סיומו, דבר, 28 בספטמבר 1951
↑  הגשמיים יורדים ללא הפוגה המצב במעבדות ובשכונות העוני מחמיר, קול העם, 24 בדצמבר 1951
↑  חנן יוסף, שיכון מסיים בניית 5700 דירות, על המשמר, 23 באפריל 1952
↑  פתיחת גן עירוני חדש בשיכון הותיקים בת"א, הצופה, 15 באוקטובר 1957
↑  יגאל גלאי, "העסקנים אינם באים - אפילו כדי להבטיח...", מעריב, 13 במאי 1977
↑  ב. יוסף, שיכונים גרועים ומכוערים, למרחב, 15 באפריל 1955
↑  חברת שיכון נתבעת לעשות נגד הרטיבות בבתים בקרית שלום, קול העם, 5 בינואר 1955
↑  שיכון ונווה עובד בנו 26,500 דירות ברחבי הארץ, על המשמר, 1 באוגוסט 1952
↑  י. שדמי, בקרית שלום נרגעו הרוחות, מעריב, 16 באוקטובר 1952
↑  ש. גדיאל, בתים מאדימים באופק, הצופה, 30 בנובמבר 1952
רבי יהודה

| --- | --- |

מתחם הקבר בעין זיתים
 לידה:  המאה ה-1 / המאה ה-2 האימפריה הרומית פרובינקיה יודיאה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-2 האימפריה הרומית פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 כינוי:  יודן בריבי
 מקום קבורה:  טבריה (זיהוי מהמאה ה-13) הגליל התחתון (זיהוי מהמאה ה-13) עין זיתים (זיהוי מסוף המאה ה-13) כבול (זיהוי מסוף המאה ה-15) צפת (זיהוי מסוף המאה ה-15) שפרעם (זיהוי מהמאה ה-17)
 תקופת הפעילות:  הדור הרביעי של תקופת התנאים
 רבותיו:  רבי טרפון, רבי ישמעאל, עקיבא בן יוסף
 תלמידיו:  יהודה הנשיא, ישמעאל ברבי יוסי.
 בני דורו:  יוסי בן חלפתא, שמעון בן יוחי, רבי מאיר
 אב:  אלעאי הזקן
 צאצאים:  יוסי ברבי יהודה
רבי יהודה בר אִלְעָאי (מוזכר בדרך כלל כרבי יהודה) היה תנא בדור הרביעי של תקופת התנאים. מגדולי תלמידיו של רבי עקיבא. מאות מובאות מדבריו נזכרו בששה סדרי משנה, והוא התנא שפסקיו מוזכרים במשנה במספר הגדול ביותר מבין התנאים האחרים.
ביוגרפיה

רבי יהודה הוא בנו ותלמידו של התנא רבי אלעאי. מושבו היה באושא שבגליל. בילדותו למד אצל רבי טרפון בלוד, אצל רבי ישמעאל, וכן היה מגדולי תלמידיו של רבי עקיבא. כמו כן, קיבל מאביו רבי אלעאי מסורות בשם רבי אליעזר, רבו של אביו. היה בין חמשת התלמידים שנסמכו על ידי רבי יהודה בן בבא, שנהרג בגלל מעשה זה, בתקופה שבה גזרו הרומאים איסור חמור על סמיכת זקנים.
התלמוד הבבלי מספר על ויכוח משולש בנושא היחס לרומאים שבו השתתף. רבי יהודה שיבח את מעשי הרומאים, רבי יוסי שתק ורבי שמעון בר יוחאי גינה את הרומאים. בעקבות זאת, קידמו הרומאים את רבי יהודה והוא כונה "ראש המדברים בכל מקום" – כלומר, ראש המדברים בכל כינוס. במסכת מנחות מצוין כי שימש כ"מוריינא דבי נשיאה", כלומר שהיה מורה ההלכה בבית הנשיא. מסיפור הוויכוח אפשר לראות שתפיסתו הפוליטית הייתה מתונה, והוא היה יכול לשבח את הרומאים על פיתוח חומרי של ארץ ישראל, על אף הגזרות שהטילו הרומאים על היהודים, ועל אף שבשתי המרידות הרגו מאות אלפי יהודים.
יש שחלקו על הסקה היסטורית זו בדבר מתינות יחסו לרומאים. מסתבר שגמרא זו היא יצירה ספרותית מאוחרת שאינה משקפת את הלך הרוח הציבורי ומנוגדת למסורות אחרות המעידות על התנגדות עקרונית לרומי.
על אף מסירותו הרבה ללימוד תורה שהפכה לסמל אצל חז"ל, דגל בתפיסה של "לעולם תהא דעתו של האדם מעורבת עם הבריות" ויישם אותה בחייו. בניגוד לתפיסתו של רבי שמעון שיש להתמסר ללימוד תורה באופן בלבדי, היה באסכולה של החכמים שסברו שיש לשלב לימוד תורה עם מלאכה, ואף נזף במי שאינו מלמד את בנו מקצוע. ועוד מסופר עליו שהיה נושא על כתפו כד מחרס כאשר היה הולך לבית המדרש והיה אומר "גדולה מלאכה שמכבדת את בעליה".
מסיפורים שונים ניתן להסיק שגם מבחינה אישית היה ענו וסובלן. עוד מסופר עליו בתלמוד שהיה עני מרוד, ולא ניצל את מעמדו הרם בעיני השלטון לטובות הנאה.
בתלמוד מבואר כי כל מקום בו מוזכר "מעשה בחסיד אחד", הכוונה היא לרבי יהודה בר אילעאי או לרבי יהודה בן בבא.
רבי אלעזר כינה אותו יודן בריבי.
מעמדו ההלכתי

בתלמוד אומר רבי יוחנן כי "סתם ספרא – רבי יהודה"; משמע – כאשר בספרא נכתבה אמירה ללא ציון שם האומר – אמירה זו שייכת לרבי יהודה. אך רב שרירא גאון מסייג אמירה זו, וכותב כי אין משמעות הדבר שמה שנאמר ללא ציון הוא מדברי רבי יהודה, אלא שדבר הלכה זה עבר במסורת באמצעות בית המדרש של רבי יהודה.
פעמים רבות במשנה, רבי יהודה מסייג את דברי הקודמים לו ומתבטא בלשון "אימתי, בזמן ש..." או ב"במה דברים אמורים". בתלמוד מובאת מחלוקת באשר לכוונתו. לפי רבי יהושע בן לוי במקרים אלו אין הוא מתכון לחלוק על הדעה שהובאה לפניו, אך רבי יוחנן מסייג את הדברים וסבור שרק "אימתי" עומד בכלל הזה, אך כאשר רבי יהודה אומר "במה דברים אמורים" הנאמר הוא בשונה מחכמים שלפניו. לעומתם האמורא רמי בר חמא סבור שגם במקרים כאלו רבי יהודה חולק על הנאמר לפניו.
רבי יוחנן הכריע שכל מקום שנחלקו רבי יהודה ורבי מאיר או רבי יהודה ורבי שמעון – הלכה כרבי יהודה. במקום שנחלקו רבי יהודה ורבי יוסי – הלכה כרבי יוסי.
חכם לכשירצה

איסי בן יהודה כשמנה את שבחם של חכמי המשנה אמר על רבי יהודה שהוא "חכם לכשירצה". רש"י מסביר שהכוונה היא "כשהיה רוצה להיות מתון ומתיישב בדבריו היה חכם". המהרש"א הקשה על כך שאין זה שבח. בדברי תוספות מוסבר שאין כוונת איסי בן יהודה לומר שבמקרים אחרים רבי יהודה אינו חכם אלא שבמקרים אלה הוא חכם יותר מרבי מאיר. המהרש"א עצמו מסביר על פי הערוך שכשרבי יהודה פותח פיו הוא ראש המדברים.
מקום קבורתו > טבריה (המאה ה-13)

על פי תיאורו של מנחם החברוני (1215 לערך), רבי יהודה נקבר בטבריה בסמוך לקבר רבי מאיר ורב כהנא.
ומשם (מכפר חנניה) הלכתי לטבריא וראיתי חמי טבריא ולפני חמי טבריא הים ימה של טבריא, והדרך כבושה בין הים ובין חמי טבריא, כאשר רוצים עמי הארץ והעולם ללכת מטבריא לבית שאן ומשם לדמשק. ונכנסתי בטבריא וראיתי מערה אחת ונכנסתי שם במערה וראיתי קברו של ר' חייא ובניו. משם הלכתי ובאתי למקום שר' מאיר קבור שם אצל בהכ"נ (בית הכנסת) שלו והוא חרב ב"ע והלכתי משם וראיתי קברו של ר' יהודה בר אילעאי אצל הכרמים. משם הלכתי וראיתי מערה אחת ובתוך המערה קברו של ר' כהנא
מקום קבורתו > הגליל התחתון (המאה ה-13)

אמנם, מנחם החברוני מציין את קברו (בנוסף לטבריה), גם בגליל התחתון.
והלכתי בגליל התחתון וראיתי קברו של ר' יהודא בר אילעאי
מקום קבורתו > עין זיתים (המאה ה-13 - המאה ה-14)

בספר "תוצאות ארץ ישראל" (1270–1320 לערך), מתאר הנוסע את קברי רבי יהודה ותלמידיו בדרך מעין זיתים לצפת.
לעין זית, שם צדיק אחד לא ידענו שמו, והוא תחת שפיט. (בשפיט) [ושם] יש מערת ר' יהודה ב"ר אילעאי ותלמידיו. ולא הלכנו לשם לפי שלא היו מניחין ליכנס במערה
מלבד רבי יהודה (ותלמידיו), ישנם נוסעים שזיהו קברים נוספים במערה, כגון: רבי חנינא בן דוסא ותלמידיו (על פי רבי יעקב השליח, המאה ה-13), בנו של רבי יהודה - רבי יוסי ברבי יהודה (על פי רבי משה באסולה, המאה ה-16), רבי יוסף סרגוסי (המאה ה-17) ואמו של רבי יהודה (המאה ה-18[דרוש מקור]).
הקבר בדרך מעין זיתים, שימש במהלך הדורות כמקום תפילה. הידיעות הראשונות שבידינו על ציון קברו (בעין זיתים) הן מהמחצית השנייה של המאה ה-13, כ-1,100 שנים לאחר מותו. על פי העדויות שימש המקום לתפילה ולפולחן, היו בו נרות והקדש, ואילנות היו נטועים סביבו.
במאה ה-16 נהגו חכמי צפת ומקובליה לעלות על הקבר, כך אנו מוצאים את רבי שלמה אלקבץ והרמ"ק, האר"י וחבורתו ומקובלים נוספים מגיעים לציונו של רבי יהודה בר אלעאי כדי ללמוד שם תורה וכדי לעשות שם ייחודים ומעשיים קבליים שונים. רבי אלעזר אזכרי אף מספר על גילוי אליהו לו זכה רבי יוסף סרגוסי. גם בני חבורתו של רבי משה בן מכיר קיבלו על עצמם ללמוד ולהתפלל בקברו של התנא.
כיום, קיים מבנה גדול במקום ציון הקבר ורבים פוקדים אותו מתוך אמונה כי זו סגולה לפרנסה טובה. שנים רבות היה בחצר הקבר עץ, שלקיחת ענף מענפיו נחשבה כסגולה לפרנסה.
מקום קבורתו > כבול / צפת (המאה ה-15)

מסורות נוספות לקברו אנו מוצאים בכבול ובצפת: אברהם זכות (1500 לערך), מציין את קברו בכבול יחד עם רבי אברהם אבן עזרא ורבי יהודה הלוי ובמקום אחר מספר כי קברו מצוי בצפת סמוך לקברו של רבי יהודה הלוי.
מקום קבורתו > שפרעם (המאה ה-17)

ישנה עדות נוספת מהמאה ה-17 הטוענת לקברו בשפרעם. אך כנראה מדובר בטעות, הודות לכך שהמחבר מזכיר גם את קברו בעין זיתים.
לקריאה נוספת

ישראל קאנוביץ, רבי יהודה בר אלעאי: אוסף שלם של משנתו ומאמריו בספרות התלמודית והמדרשית, ירושלים: מוסד הרב קוק תשכ"ה.
בנימין לאו, "רבי יהודה בר אלעאי: ראש המדברים בכל מקום", בספרו: חכמים, כרך שלישי: ימי גליל, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 59–77.
הרב עמוס שושן, "רבי יהודה בר אלעאי", בספרו: מאורות התלמוד, כרך שלישי, 2018, עמ' 64–68.
ישראל בן שלום, ”רבי יהודה בר אילעאי ויחסו אל רומי", ציון, מט (תשמ"ד), עמ' 9–24.
דוד רוקח, ”על 'רבי יהודה בר אילעאי ויחסו אל רומי'", ציון, נב (תשמ"ז), עמ' 107–110.
ישראל בן שלום, ”על יחסו של ר' יהודה בר אילעאי לרומי – תגובה", ציון, נב (תשמ"ז), עמ' 111–113.
סטרא אחרא

סִטְרָא אַחְרָא (ארמית: הצד האחר) הוא ביטוי קבלי המשמש שם כללי לכלל כוחות הטומאה והרוע, בהם עבודה זרה, שטן, מלאך המוות, כשפים, שדים, רוחות, שעירים, נחש הקדמוני, העלאה באוב, שרי אומות העולם, מלך הגויים, סמאל ולילית וקליפות. גם תאוות חומריות (יצר הרע) נקראות בספרות הקבלה בשם זה.
ביטוי זה מופיע בספר הזוהר בלבד, ואינו מופיע בתלמודים ובמדרשים.
מקור ורעיון

אחד הרעיונות המרכזיים ביהדות הוא בחירה חופשית, לצורך כך יצר האל כוחות הטוב וכנגדם כוחות הרע, כדי לאזן את ה'בחירה' ובכך ליצור סיבה לתשלום גמול.
כך פירשו בספר הזוהר את הפסוק במגילת קהלת ”גַּם אֶת זֶה לְעֻמַּת זֶה עָשָׂה הָאֱלֹהִים”, ”כשם שיש דרגות והיכלות לצד הקדושה כך גם לצד הטומאה” לדוגמה, לסטרא אחרא ישנן עשר ספירות טומאה, כנגד עשר ספירות של הקדושה
על פי הקבלה ישנה מלחמה תמידית בין כוחות הקדושה לטומאה, כוחות אלו אינם מקבילים, אלא מנוגדים זה לזה ובזמן ששולט האחד נחלש האחר.
לפי הזהר, שלטון הסטרא אחרא מתגבר בעיקר בשעות הלילה עד חצות.
כוחות מאגיים

לפי התפיסה הקבלית, לסטרא אחרא ישנם כוחות מאגיים מעשיים לפעול בעולם. כדי לשלול את התפיסה הדואלית הפרסית מודגשת הנקודה שכוחות אלו נוצרו על ידי האל למטרות מסוימות ואין להם כח עצמי.
דעה זו זהה לדעת רבי יוסי הגלילי בתלמוד, הסבור שיש לעבודה זרה כח לפעול בעולם. מאידך דעת רבי עקיבא שאין מקום לתפיסה זו. דעתו של רבי עקיבא לא התקבלה בקרב רוב מפרשי התורה הסבורים שיש מקום לתפיסה זו לדוגמה כך מסביר הרשב"ם את הכוחות המאגיים שיש לאוב וידעוני, הרקנטי הסביר כך את הכוח המאגי של נביא שקר או כוחם של חרטומי מצריים
תניא, רבי יוסי הגלילי אומר: הגיע תורה לסוף דעתה של עבודה זרה, לפיכך נתנה תורה ממשלה בה, שאפילו מעמיד לך חמה באמצע הרקיע - אל תשמע לו.
 תניא, אמר רבי עקיבא: חס ושלום שהקדוש ברוך הוא מעמיד חמה לעוברי רצונו. אלא, כגון חנניה בן עזור שמתחלתו נביא אמת, ולבסוף נביא שקר.
דוגמה בולטת לכוחות סטרא אחרא, נמצאת בפרשנויות שונות אודות מצוות שעיר המשתלח שלפי הזוהר וחלק מפרשני המקרא, כביכול נותנים לסטרא אחרא שוחד, כדי שלא יקטרג.
בסידור התפילה

בסידור נוסח ספרד (המקובל בעיקר בתנועת החסידות) מובא בסדר קבלת שבת נוסח מהזוהר 'כגוונא', בה מתוארת החלשות כוחות הסטרא אחרא בכניסת השבת.
בחלק מהסידורים לפני ברכת ביעור חמץ, מובא הנוסח "יהי רצון... וכל הסטרא אחרא וכל הקליפות... כעשן תכלה."
בפולקלור

ב-2010 הוציאה הלהקה השוודית Therion אלבום בשם Sitra Ahra (אנ').
לקריאה נוספת

הרב מנחם מנדל כשר, "התקופה הגדולה", ירושלים תשס"א, פרק חמישה עשר "שו"ת בביאור הכינוי סטרא אחרא", עמודים 325–332.
Divine and Demonic in the Poetic Mythology of the Zohar: ,Nathaniel Berman .The "Other Side" of Kabbalah. Brill, Leiden, 2018
הערות שוליים

↑  ספר הזוהר, חלק א', דף קס"ג, עמוד א'; ספר הזוהר, חלק א', דף ר"ד, עמוד ב'
↑  מגילת קהלת, פרק ז', פסוק ד'
↑  ספר הזוהר, חלק ב', דף רס"ג, עמוד א'
↑  ספירות הקדושה נקראים גם: ספירות דאצילות. ואילו ספירות הערה נקראות גם 'עשרה כתרי הכשפים של הטומאה למטה' או 'עשרה תנינים הרובצים בעשרה יאורות'. ראו בזוהר חדש דף מא עמוד ב.
↑  ספר הזוהר, חלק א', דף רל"ו, עמוד א'
↑  ראו ספר שמות, פרק ל"ב, פסוק ד'
↑  שמות לב,ד
↑  ראו פירוש הרמב"ן על ספר ויקרא, פרק ט', פסוק ט"ז; רעיון דומה מוזכר בספרי ההלכה אדות מנהג כריכת פרשיות התפילין בשער של עגל
שלט עם הכיתוב "ממשלת הסטרא אחרא" בעצרת למען שחרור החטופים במהלך מלחמת חרבות ברזל
בחירת מין היילוד

בחירת מין היילוד הוא ניסיון לשלוט במינו של הצאצא להשגת מין רצוי. ניסיון זה יכול להתבצע במספר דרכים, גם לאחר קליטת העובר וגם לפניה.
העדפת מין היילוד

בתרבויות רבות מעודפים צאצאים זכרים כדי לרשת רכוש, להמשיך את שם המשפחה ולספק תמיכה להורים בגיל מבוגר. במדינות כמו הודו, סין, אינדונזיה ונפאל מועדפים בנים על פני בנות באופן מובהק. ניתן לראות זאת באמצעות יחסי מין של ילדים במדינות שונות. למרות שמבחינה ביולוגית יחס המין של ילדים הוא בסביבות 95 בנות לכל 100 בנים, מספר זה בדרך כלל מתאזן עקב שיעור תמותת תינוקות גבוה יותר של תינוקות בנים. חוקרים טוענים שיחס המינים הצפוי בלידה באוכלוסייה נורמלית הוא בטווח של 103 עד 107 זכרים לנקבות בלידה. עם זאת, במספר מדינות בדרום אסיה, מזרח אסיה והקווקז, יחס המינים של ילדים מעוות בצורה קיצונית. הבעיה חמורה במיוחד בסין ובהודו. העדפת בנים על פני בנות יכולה להיות קשורה למספר סיבות; במדינות אלו טוענים כי העדפת הבן קשורה לגורמים הכוללים: כלכלה, דת ותרבות. הבאת בן מבטיחה שהמשפחות יהיו בטוחות יותר מבחינה כלכלית בכך שלא יצטרכו לספק תשלומי נדוניה. בסין, מדיניות הילד האחד תרמה לחוסר האיזון המיני, בעוד שמערכת הנדוניה בהודו אחראית להעדפת בנים. יתרה מזאת, במדינות שבהן קיימות פרקטיקות מפלות בנוגע לנשים היורשות, בעלות או שליטה בקרקע על פי חוק, הבאת בן מבטיח שהמשפחה לא תצטרך לדאוג מהתוצאות המשפטיות אם משהו יקרה להן. ניתן גם לטעון שהורים במדינות אלו מודעים למצוקה הפוטנציאלית שבתם תיאלץ לסבול במהלך חייה, ולכן מעדיפים ללדת בן כדי לא לראות את בתם סובלת מקשיים כאלה. פעמים רבות ההעדפה הזו של הבן גורמת להרג עוברים נקבה ולבחירת מין לפני הלידה.
על פי סקר של חברת "גאלופ" משנת 2018, הורים אמריקאים מעדיפים בנים בהפרש של 36% עד 28%. התוצאות היו דומות לסקר שנערך בשנת 1941, כאשר האמריקאים העדיפו בן על ילדה בהפרש של 38% עד 24%. ההעדפה הכללית דווחה על ידי גברים, שמתוכם 43% העדיפו בן לעומת 24% שהעדיפו בת. העדפת הבנים על ידי גברים הייתה הבולטת ביותר בקרב גברים בגילאי 18 עד 29. נשים, לעומת זאת, לא הראו העדפה לאף אחד מהמינים, כאשר 31% ציינו כי הם מעדיפים ילדה ו-30% השיבו כי הם מעדיפים בן.
מחקר משנת 2009 באוניברסיטת אלסטר מצא כי קיומה של אחיות, בהשוואה לאחים, יכול לשפר את איכות חייו של מבוגר.
שיטות מדעיות > שיטת אריקסון

שיטת אריקסון, שיושמה לראשונה במסגרת קלינית בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי ד"ר רונלד ג'יי אריקסון, והיא משתמשת בריכוז גבוה יותר של זרע מהמין הרצוי כדי להגביר את הסבירות להרות את המין הזה. כאשר משתמשים בה כדי להגדיל את הסבירות של הולדת ילדה, מחקרים מראים שהסיכוי הוא בין 70% ל-80%. כאשר משתמשים בה כדי להגדיל את הסבירות לילד זכר, הסיכוי הוא בין 50% ל-75% ילדים זכרים.
שיטת אריקסון מפרידה בין זרע זכר לנקבה על ידי העברתם דרך עמודה מלאה בחלבון דם, אלבומין בסרום אנושי. כאשר הזרעונים נכנסים לאלבומין בסרום האנושי, ההבדלים במסה בין כרומוזומי X ו-Y מתבטאים כאשר הזרעונים הזכריים הקלים יותר נדחפים עמוק יותר לתוך החלבון מאשר הנקבות שנגררות מטה על ידי משקל ה"רגל" הנוספת של כרומוזום מין X. הבדל זעיר זה יוצר שכבות נפרדות של זרע זכר ונקבה מרוכזות. השכבות של זרע שנבחר הן בריכוז גבוה יותר של מין אחד אך לא טהור. חוסר הטוהר הזה מסביר את הסיכוי של 30% לכישלון בחירת המגדר של שיטת אריקסון.
שיטות מדעיות > בהפריה חוץ גופית

לאחר גירוי שחלתי, מסירים ביציות מרובות מהאם. הביציות מופרות במעבדה באמצעות זרע האב בהפריה חוץ גופית. כאשר העוברים מתפתחים באמצעות מיטוזה, הם מופרדים לפי מין. עוברים מהמין הרצוי מושתלים בחזרה ברחם האם. לפני ההפריה בהפריה חוץ גופית, ניתן לבצע ביופסיה גנטית של הביציות המופרות עם אבחון גנטי טרום השרשה (PGD) כדי להגביר את הצלחת ההפריה. ברגע שעובר גדל לגודל של 6-8 תאים, חתך לייזר קטן בקרום הביצית (zona pellucida) מאפשר הסרה בטוחה של אחד התאים. כל תא בעובר מכיל עותק זהה של הגנום של האדם כולו. הסרה של אחד מהתאים הללו אינה פוגעת בעובר המתפתח. לאחר מכן, גנטיקאי חוקר את הכרומוזומים בתאים שחולצו לאיתור פגמים גנטיים ולניתוח מובהק של מין העובר. לאחר מכן, עוברים מהמין הרצוי ועם גנטיקה תקינה מוכנסים בחזרה לאם.
הפריה חוץ גופית מצליחה יותר משיטת אריקסון, בגלל השליטה המחמירה יותר על מין הצאצאים במעבדה. מכיוון שרק עוברים מהמין הרצוי מועברים לאם, הפריה חוץ גופית מונעת את הסבירות הקטנה הקיימת בשיטת אריקסון של זרע לא רצוי להפרות את הביצית.
שיטות מדעיות > מיון זרע

מיון זרע הוא טכניקה בה ממינים זרע "במבחנה" על ידי ציטומטריית זרימה. מכשיר מאיר בלייזר על הזרע כדי להבחין בכרומוזומי X ו-Y, ויכול להפריד אוטומטית את הזרע לדגימות שונות. בשנת 1986 היה ד"ר גלן ספולדינג הראשון שמיין זרע של בני אדם ובעלי חיים באמצעות ציטומטר זרימה, והשתמש בזרע הממוין להזרעה מלאכותית.
בחוק > בישראל

בישראל ברירת מין העובר למטרה שאינה רפואית היא אסורה, אך בשנת 2005 הוקמה ועדה שמוסמכת לאשרה במקרים יוצאי דופן כאשר היא מתבצעת באמצעות אבחון טרום השרשה בתהליך הפריה חוץ גופית, כך שהעובר המושמד ממילא לא היה יכול לשרוד ללא השתלה ברחם. בחמש שנותיה הראשונות של הוועדה, אישרה הוועדה 27 בקשות של הורים לבחירת מין היילוד, מתוך 377 בקשות שהוגשו. 80% מהפונים מבקשים יילוד זכר.
בחוק > בהודו

הודו אסרה על בחירת מין היילוד במטרה להיאבק בעיוות הדמוגרפי שנוצר במדינה, ואסרה על נשים ובני משפחותיהן מניצול טכנולוגיה רפואית כדי להבטיח שיילדו בנים. עם זאת הודים רבים בארצות הברית ובקנדה מבצעים את ההליך שם הוא הוא חוקי.
שיטות עממיות והיסטוריה

יש מגוון רחב של שיטות לבחירת מין היילוד המתבססות על תזונה, זמן ביחס לביוץ אופי יחסי המין ועוד, אשר לא הוכחו כיעילות. אף על פי שחלק מהשיטות נמצאו בלתי סבירות עם שיעור "הצלחה" של 50% בלבד, רבים המשיכו להמליץ עליהם מפה לאוזן.
שיטות עממיות והיסטוריה > בתרבויות קדומות

המצרים והיוונים האמינו כי מקור הזרע "הזיכרי" מהאשך הימני ואילו הזרע "הנקבי" מקורו בשמאלי. מכאן קשירת או כריתת האשך השמאלי תהיה ערובה להולדת זכר. תאוריה זו החזיקה מעמד עד המאה ה-18.
שיטות עממיות והיסטוריה > ביהדות

בתלמוד מובא שגבר המשהה את עצמו בבטן כדי שתזריע אשתו לפני הזרעתו, יהיו בניו זכרים הזרעה זו נתפרשה על ידי הראשונים כמתייחסת להנאת האישה. כמו כן, הרשב"ץ בפירושו למסכת אבות (פ"ג) מציין שזרע האישה הוא ריר שיוצא מרוב תענוג.
לקריאה נוספת

שחר בן מאיר, הזכות לבחור את מין הילוד שלא למטרות רפואיות, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 5 עמוד 260, 2013
הערות שוליים

1 2 3  טלי רוזין, אל תהיה בזה מין, חדשות, 11 ביוני 1990
1 2  מאת סיליה דאגר, בנים זה יותר ברכה מבנות, באתר הארץ, 9 במאי 2001
1 2  הילה ויסברג, האקונומיסט, הגברים בהודו ובסין לא מצליחים למצוא כלות - פשוט רצחו להם אותן, באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2010
↑  by Frank Newport, Slight Preference for Having Boy Children Persists in U.S., Gallup, ‏JULY 5, 2018
↑  Deborah Tannen, Sisters and Happiness: Understanding the Connection, The New York Times, ‏25 Oct 2010
↑  נטעלי גבירץ, ‏בחירת מין העובר: איזו שיטה אתם מעדיפים?, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2011
↑  גילה רזין, רויטרס (ניו־אורלינס), אליהו זהבי (קופנהגן), הרופאים קבעו מראש: יהיה בן, חדשות, 7 באוגוסט 1986
↑  ברירת מין היילוד, משרד הבריאות
↑  מיטל יסעור בית-אור, בחירת מין היילוד באישור המדינה: כמה מקרים אושרו?, באתר ynet, 25 במאי 2010
↑  מאת סוזן סאכ, הניו יורק טיימס, מה שאסור בהודו מותר באמריקה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 2001
↑  ”... שמשהין עצמן בבטן כדי שיזריעו נשותיהן תחלה שיהו בניהם זכרים, ...  והיינו דאמר רב קטינא יכולני לעשות כל בני זכרים.” (תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ל"א, עמוד ב')
”הנה נחלת ה' בנים שכר פרי הבטן ... מאי שכר פרי הבטן א"ר חמא ברבי חנינא בשכר שמשהין עצמן בבטן כדי שתזריע אשתו תחילה נותן לו הקב"ה שכר פרי הבטן.” (תלמוד בבלי, מסכת נדה, דף ע"א, עמוד א')
↑  על פי פירוש הראב"ד בשער הקדושה ועוד, וכן בספר "חוקי הנשים" פרק נז
↑  יש המבארים את דבריהם לפי שיטה מודרנית להשפעה על מין היילוד. לדוגמה ד"ר אבישי יעקובוביץ כתב: ”יש הגורסים כי סביבה חומצית ידידותית יותר לתאי הזרע הנקביים ואילו סביבה בסיסית נוחה יותר לתאי הזרע הזכריים. ... זו גם ההשערה עליה מתבססת הסברה כי לתזמון האורגזמה הנשית (הסיפוק המיני הנשי) השפעה על קביעת מין היילוד.”
היחס בין תינוקות זכרים לנקבות במדינות העולם (צבע אדום וכתום מציין יחס גבוה יותר של בנים)
קו 6 (הרכבת התחתית של מדריד)

קו 6 של הרכבת התחתית של מדריד (בספרדית: línea 6) הוא קו רכבת תחתית במערכת הרכבת התחתית של מדריד. הקו, שנפתח בשנת 1974 ממלא תפקיד חשוב בשירות המערכת ומקשר בין מספר קווים אחרים. הקו נוסע לאורך כל מסלולו מתחת לאדמה. סמל המסלול של הקו הוא בצבע אפור ופועלות בו 28 תחנות על 23.5 קילומטר מקצה לקצה.
מסלול הקו

הקו, הנוסע במסלול מעגלי סביב מרכז העיר מקשר בין תחנות וקווים רבים במערכת[דרושה הבהרה]. במסלולו חוצה הקו עשרות יעדים נבחרים בעיר[דרושה הבהרה], עובר דרך תחנות הרכבת הראשיות ומקשר בין מספר קווים של הרכבת התחתית של מדריד וקווים של הרכבת הפרברית של מדריד[דרושה הבהרה].