stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האונס (שיר)

| --- | --- |
 שיר
 מתוך האלבום מאמי
 יצא לאור:  1986
 סוגה:  אופרת רוק
 שפה:  עברית
 אורך:  7:30
 כתיבה:  הלל מיטלפונקט
 לחן:  אהוד בנאי, יוסי מר חיים
 הפקה:  שפי ישי, יוסי אלפנט
 עיבוד:  שפי ישי, יוסי אלפנט
 
האונס הוא שיר מחאה מתוך אופרת הרוק הישראלית, "מאמי", שיצאה לאור בשנת 1986. השיר הפך ללהיט ועורר ביקורת רבה בציבור הישראלי עקב תוכנו הפרובוקטיבי, ואף נאסר לשידור בתחנות הרדיו בישראל.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי המחזאי הישראלי הלל מיטלפונקט וכלל טקסט פוליטי-מיני וחריף (”"מאמי יא מאמי / תפתחי את הרגלים / לשבעה מדוכאים / שבעה פלשתינאים / עשרים שנות כיבוש / יותר לא נמתין / בזקפה ובזרע נגאל את פלסטין"”). הוא הולחן בידי אהוד בנאי ויוסי מר חיים. לימים, בריאיון לשי להב, תיאר בנאי את תהליך הלחנת השיר:
אני זוכר שקיבלתי את הטקסט של האונס וישר הלחנתי אותו על הגיטרה. באופן מוזר זה הצחיק אותי וחשבתי שמשהו אצלי לא בסדר. שרתי את זה להלל, הוא התגלגל מצחוק והבנתי שאני לא פסיכי. לפעמים דווקא דברים הפוכים עובדים, טקסט קשה עם לחן מזרחי פשוט. בשיר הזה הלל העביר איזו אמת. כואבת, מתריסה, אבל מתפוצצת בפרצוף.
השיר הוא שיר מחאה באורך של 7:30 דקות. הוא בוצע על ידי בנאי כחלק מאופרת הרוק הישראלית, "מאמי", שיצאה לאור בשנת 1986, תוך שהוא מנגן בגיטרה אקוסטית ומייצג את האנס, בעוד מזי כהן גילמה את מאמי הנאנסת.
רקע וכתיבה > רקע עלילתי

עלילת אופרת הרוק מספרת על מאמי, נערה העובדת כמלצרית בפאב "גוטה גוטה". בחלק של שיר האונס במחזמר, מאמי עוברת ניסיון אונס על ידי שבעה מלצרים פלסטינים מעזה, במרתף הפאב בו היא עובדת.
שיר האונס בעיבוד הקולנועי

במרץ 2020 יצא לאור הסרט "מאמי", עיבוד קולנועי המבוסס על אופרת הרוק בבימויה של קרן ידעיה כשעיבוד השירים בוצע על ידי דודו טסה. בעיבוד הקולנועי, סצנת האונס שונתה, והיא איננה כוללת ניסיון אונס פיזי, אלא מתנהלת כדיאלוג בין מאמי לבין אחד הפועלים הפלסטינים. ככלל, היחס של הפועלים הפלסטינים למאמי הוא חיובי ורחמן. כך למשל הטקסט "20 שנות כיבוש, יותר לא נמתין, בזקפה ובזרע נגאל את פלסטין", הוחלף במשפט "שנים על גבי שנים / לחירות צמאים". לדברי דודו טסה, הדבר קרה לאחר שכשהשחקנים הפלסטינים קראו את הטקסט באודישנים, רובם לא הסכימו להגיד '50 שנות כיבוש', אלא '70 שנות כיבוש'. והשיח הופך להיות האם מדברים על הנכבה או על מלחמת ששת הימים.
שיר האונס בעיבוד הקולנועי > קבלה

הלל מיטלפונקט הביע הסתייגות מהעיבוד הקולנועי ואמר "הייתי די לא שלם עם הסרט.. כשצפיתי בו גיליתי שחלק מהחומרים לא היו בפנים, שהיא שינתה טקסטים. 'שיר האונס' הפך פתאום למעין דיאלוג בעברית וערבית. היה לי קצת כאב לב מהעניין אז פשוט ניתקתי את עצמי". מבקרת הקולנוע יעל שוב ממגזין Time Out כתבה כי השיר מוגש בסרט כדיון פוליטי נטול מתח דרמטי.
קבלה

שיר האונס, עם יציאתו, הפך ללהיט מפורסם. בעקבות הטקסט הפרובוקטיבי של השיר התעורר בציבור הישראלי ויכוח ציבורי נוקב לגביו, ואף נאסר לשידור בתחנות הרדיו בישראל.
ירון פריד מכותרת ראשית כתב כי חלק האונס בשיר היה שיא הפרובוקציה של אופרת הרוק, ואילן שאול ממעריב כינה חלק זה בתור הסצנה המטרידה ביותר באופרה.
אסף נבו ממאקו כינה אותו בתור השיר הבוטה והמזעזע ביותר באופרה. מוריה קור מישראל היום כתבה כי זהו אחד הטקסטים המזוויעים שנכתבו, ודור בביוף מ-nrg כתב שהמסר של השיר מורכב ונוקב יותר ממה שנראה בקריאה ראשונה.
עינב שיף מ-ynet כתבה על השיר כי הוא מתאר את ה"כאפה" הכי מצלצלת של מאמי, ואור סיגולי מגלובס כתב כי זהו השיר העיקרי ששרד עד לעשור השלישי של המאה ה-21.
הערות שוליים

↑  שי להב, מאמי- מיה: 15 שנה אחרי נפגשים יוצרי "מאמי" לשיחת נוסטלגיה פוסט מחאתית, מעריב, 28 בדצמבר 2001
↑  מתן שירם, ‏"בסופו של יום, לא יצא מהמוזיקה שלנו לוחם חירות ישראלי", באתר גלובס, 15 במאי 2014
↑  מתן שירם, ‏זה הזמן להתעורר: "אין בישראל מספיק שירי מחאה", באתר ‏מאקו‏, 17 במאי 2014
↑  האונס, באתר ספוטיפיי
↑  מאמי - אופרת רוק, באתר אפל מיוזיק
↑  מערכת כאן, האלבומים האלטרנטיביים הישראליים הגדולים, באתר כאן 11, ‏2 בנובמבר 2018
1 2 3  מרב יודילוביץ', 25 "מאמי": הפקה חדשה, פצעים ישנים, באתר ynet, 18 ביוני 2012
1 2  מערכת וואלה!‏, הילד בן 70, באתר וואלה, 30 במרץ 2023
↑   מאמי - שיר האונס, סרטון בערוץ "headroomstudio", באתר יוטיוב (אורך: 06:35)
1 2  עינב שיף, הקאמבק של העיירה בדרום: "מאמי" של האייטיז מול הגרסה החדשה, באתר ynet, 20 במרץ 2020
1 2    אנה בורד | צילום: דודי חסון, "אני מאמין שהוצאתי יותר מחצי מיליון שקל על טיפול", באתר "ידיעות אחרונות", 10 במרץ 2020
↑   חגית גינזבורג, הלל מיטלפונקט: "בסופו של דבר, 40-30 מנדטים — איפה אתם בתרבות?", באתר הארץ, 24 באפריל 2022
↑  יעל שוב, ‏"מאמי" הוא חצי סרט נהדר. הפוליטיקה של 2020 הרסה אותו, באתר "Time Out ישראל", 12 במרץ 2020
↑  שי להב, פינק פלויד מחודשים: ככה בונים חומה, באתר ynet, 6 במרץ 2012
↑  אסף נבו, ‏אהוד בנאי ביטל הופעה בשטחי יהודה ושומרון, באתר ‏מאקו‏, 16 בספטמבר 2013
↑  עניין - עולים השבוע: "מאמי" ועוד, באתר הבמה
↑  דודי פטימר, ‏"אני מנותקת. ביישנית. זה האופי שלי": מזי כהן חוזרת עם שיר חדש, באתר מעריב אונליין, 26 ביוני 2020
↑  שי להב, ‏בזמן פסילה: ההיסטוריה הפרועה של הצנזורה בתרבות הישראלית, באתר מעריב אונליין, 10 ביולי 2015
↑  ירון פריד, תופעה: רקוויאם ל'מאמי', כותרת ראשית, גיליון 262, 9 בדצמבר 1987⁩, עמ' 41
↑  אילן שאול, ‏כיבוש, גזענות ושיר "האונס": אופרת הרוק "מאמי" הפכה לאגדה ים תיכונית, באתר מעריב אונליין, 20 באפריל 2020
↑  אסף נבו, ‏עשרה שירים פוליטיים ישראלים שחייבים להכיר, באתר ‏מאקו‏, 22 בינואר 2013
↑  מוריה קור, העונש שיוגש חם, ישראל היום, 20 ביוני 2019
↑  דור בביוף, והפליטים: המוזיקה שמירי רגב לא הייתה מממנת, באתר nrg‏, 30 בספטמבר 2015
↑  אור סיגולי, ‏מאמי יא מאמי: איך מיצירה כה פרובוקטיבית יצא סרט כל כך פרווה?, באתר גלובס, 14 במרץ 2020
ה'תמ"ד

ה'תמ"ד (5,444) ובקיצור תמ"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-21 בספטמבר 1683, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 1684.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 8 שעות ו-277 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 10 במחזור העיבור ה-287. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 12 (סימנה יביגז) במחזור השמש ה-195.
שנה זו היא שנת 1,615 לחורבן הבית, ושנת 1,995 לשטרות.
נפטרו

רבי אברהם ליסקר, רבה של ראסיינאי ומחבר הפירוש למשנה "באר אברהם".
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
הלגיון השלושה עשר גמינה

|  פרטים |
| --- | --- |
 כינוי:  Gemina - "התאום"
 מדינה:  רומא העתיקה
 שיוך:  הצבא הרומי
 סוג:  לגיון
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  57 לפנה"ס – הווה (כ־2,081 שנים)
 מקים היחידה:  יוליוס קיסר
 מלחמות:  מלחמת גאליה (51-58 לפנה"ס)  קרב סאביס (57 לפנה"ס)  המצור על גרגוביה (52 לפנה"ס)  המצור על אלסיה  קרב דירכיום (48 לפנה"ס)  קרב פרסלוס (48 לפנה"ס)  קרב תאפסוס (46 לפנה"ס)  קרב מונדה (45 לפנה"ס)  קרב אקטיום (31 לפנה"ס)  קרב בדריאקום (69)  מלחמות דאקיה (102-101, 106-105)   הלגיון לקח חלק בעימותים רבים נוספים
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  השתנה בחלוף הזמן. כ-3,500 לוחמים בזמן הקמתו
 פיקוד
 מפקד נוכחי:  Gaius Cassius 
 מפקדים:  יוליוס קיסר   אותו
 
הלגיון השלושה עשר גמינה (Legio tertia decima Gemina) היה לגיון רומי שגויס בשנת 57 לפנה"ס על ידי יוליוס קיסר, במהלך המלחמה בגאליה, לקראת הפלישה לאדמות הבלגים. 
הלגיון המשיך לשרת במשך כל מלחמת גאליה. הוא נותר נאמן לקיסר במהלך מלחמת האזרחים, והיה ללגיון איתו חצה קיסר את הרוביקון. הוא השתתף בין היתר בקרב פרסלוס (48 לפנה"ס) ובמסעי המלחמה באפריקה. בהמשך הוצב באזור צ'כיה והשתתף במסע עונשין נגד השבטים הגרמאניים לאחר תבוסת הרומאים בקרב יער טויטובורג. השתתף בפלישתו של טראיאנוס לדאקיה ונותר לשרת באזור זה. סמלו של הלגיון היה אריה.
היסטוריה > בתקופת הרפובליקה הרומית

הלגיון השלושה עשר גמינה גויס בשנת 57 לפנה"ס על ידי הגנרל הרומי יוליוס קיסר, במהלך המלחמה בגאליה, לקראת הפלישה לאדמות הבלגים. קיסר מזכיר את קיומו של הלגיון בתיאוריו על קרב סאביס (57 לפנה"ס), ומציין כי הוא נכח במצור על גרגוביה (52 לפנה"ס). כפי הנראה הלגיון גם נכח במצור על אלסיה (בערך 52 לפנה"ס).
הלגיון התלווה לקיסר בעת שזה חצה את הרוביקון במלחמת האזרחים בשנת 49 לפנה"ס. 
חייליו נותרו נאמנים לקיסר במהלך מלחמת האזרחים, והם השתתפו בקרב דירכיום (48 לפנה"ס) ובקרב פרסלוס (48 לפנה"ס). בתום הניצחון המכריע על כוחותיו של פומפיוס בקרב פרסלוס, נשלחו חיילי הלגיון השלושה עשר חזרה לאיטליה. בשנת 46 לפנה"ס הם נקראו חזרה לשירות והשתתפו בקרב תאפסוס ובקרב מונדה (45 לפנה"ס). לאחר קרב מונדה, פיזר קיסר את הלגיון והעניק לאנשיו אדמות באיטליה.
היסטוריה > בתקופת הקיסרות הרומית

הלגיון מוזכר שוב בשנת 41 לפנה"ס, בעת שהוא הוקם מחדש על ידי יורשו של קיסר, אוגוסטוס, כדי לשים קץ לכיבושה של סיציליה על ידי בנו של פומפיוס, סקסטוס פומפיוס. לאחר שהובס פומפיוס, הלגיון תחת אוגוסטוס לחם בקרב אקטיום (31 לפנה"ס) כנגד כוחותיו של מרקוס אנטוניוס. לאחר מכן נשלח הלגיון לאיליריקום. בשנת 15 לפנה"ס בערך, הועבר הלגיון לפאנוניה, שם התמודד עם מרידות מקומיות.
לאחר תבוסת הכוחות הרומאים בקרב יער טויטובורג (שנת 9 לספירה), נשלח הלגיון כתגבורת לאאוגסבורג, לוינדוניסה (Vindonissa), ולבסוף לרייטיה, כדי להגן מפני התקפות אפשריות נוספות של השבטים הגרמאניים.
במהלך מלחמת האזרחים של שנת ארבעת הקיסרים (69 לספירה), תמך תחילה הלגיון השלושה עשר בקיסר אותו, ולקח חלק בקרב בדריאקום (נקרא גם קרב קרמונה). לאחר מכן תמך הלגיון באספסיאנוס כנגד ויטליוס.
בשנת 86, תחת שלטונו של הקיסר דומיטיאנוס (96-81) פלשו כוחות מדאקיה לתחומי האימפריה הרומית. שנתיים מאוחר יותר, קובץ כוח רומי גדול בן תשעה לגיונות - לרבות הלגיון השלושה עשר - שפלש לדאקיה.
הלגיון השתתף במלחמות דאקיה (102-101, 106-105), ובתום המערכה נשאר באפולום (כיום אלבה יוליה ברומניה) כחיל מצב. הלגיון השלושה עשר נותר שם עד אשר פונתה דאקיה.
הלגיון השלושה עשר תמך במושל פאנוניה עילית, לוקיוס סוורוס, שצעד לעבר רומא בסוורוס בשנת 193 כדי להדיח את דידיוס יוליאנוס, שזכה לתמיכת המשמר הפרטוריאני בבירה והוכתר לקיסר. מספר יחידות מהלגיון נלוו לסוורוס לרומא, ומאוחר יותר לחמו בפיקודו כנגד יריביו. ייתכן כי הלגיון גם השתתף במערכה של סוורוס כנגד האימפריה הפרתית.
הערות שוליים

↑  הלגיון השלושה עשר גמינה, מאמר מאת Jona Lendering.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433932705171  LCCN: n87805396  VIAF: 149016943   WorldCat (עם VIAF): 149016943
הטגמנטום הגחוני

| --- | --- |
 שיוך:  ישות אנטומית מסוימת 
 מזהים
 מזהה נרולוקס:  birnlex_1415 
 מזהה נרוניימס:  521 
 קוד MeSH:  A08.186.211.132.659.413.875.820 
 מזהה MeSH:  D017557 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0175405 
 
מערכות דופמינרגיות בהן מעורב הטגמנטום הגחוני VTA
הטֶגמֶנטום הגחוני (VTA) הוא אזור בטגמנטום של המוח האמצעי.
תפקוד

לטגמנטום הגחוני יש תפקיד מרכזי בחיזוק. הוא מכיל ריכוז של תאים דופמינרגיים, אשר פועלים במסגרת מערכת החיזוק במוח.
עם זאת, פעילות דופמינרגית של הטגמנטום הגחוני לא תמיד מעוררת תחושה טובה. זאת משום שהדופמין מגיע דרכו לא רק לסטריאטום, אלא גם לאמיגדלה. הדופמין שמגיע לאמיגדלה יכול לעורר פעילות הקשורה לצפייה לאיום ולא רק לצפייה לגמול.
הפורניקס מכיל שלוחות של אקסונים דופמינרגיים מהטגמנטום הגחוני.
השלוחות הדופמינרגיות מהטגמנטום הגחוני והחומר השחור מגיעות להיפוקמפוס, שם הן מווסתות את הפלסטיות הסינפטית ואת תפקודי הזיכרון.
הטגמנטום הגחוני מקושר לנטייה לחיפוש חידושים Novelty seeking, אשר מקשרת בין המוליך העצבי דומפין לבין היכולת היצירתית של האדם.
מערכות דופמינרגיות שמתחילות בטגמנטום הגחוני

ישנן שתי מערכות דופמינרגיות המתחילות בטגמנטום הגחוני.
הטגמנטום הגחוני הוא ראשיתה של מערכת הדופמין המוזוקורטיקלית mesocortical system, אשר מסתיימת בקליפת המוח הקדם-מצחית.
מערכת דופמינרגית נוספת שמתחילה בטגמנטום הגחוני היא המערכת המזולימבית, אשר מגיעה לגרעין האקומבנס, לאמיגדלה ולהיפוקמפוס. כמו גם לקליפת המוח הקדם-מצחית האמצעית  medial prefrontal cortex ולפיתול החגורה הקדמי.
הערות שוליים

1 2 3 4  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
↑  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
↑  Bertolino, A., Di Giorgio, A., Blasi, G., Sambataro, F., Caforio, G., Sinibaldi, L., ... & Dallapiccola, B. (2008). Epistasis between dopamine regulating genes identifies a nonlinear response of the human hippocampus during memory tasks. Biological psychiatry, 64(3), 226-234.
↑  Faust‐Socher, A., Kenett, Y. N., Cohen, O. S., Hassin‐Baer, S., & Inzelberg, R. (2014). Enhanced creative thinking under dopaminergic therapy in Parkinson disease. Annals of neurology, 75(6), 935-942.
↑  By Vaidya, Chandan J.; Gordon, Evan M.  ROLE OF DOPAMINE IN THE PATHOPHYSIOLOGY OF ATTENTION'DEFICIT/HYPERACTIVITY DISORDER Kar, Bhoomika Rastogi (Ed), (2013). Cognition and brain development: Converging evidence from various methodologies. APA human brain development series., (pp. 105-125). Washington, DC, US: American Psychological Association, xiii, 328 pp.
האונס הקבוצתי בלוד

האונס הקבוצתי בלוד היה מעשה אונס שביצעו סוחרי סמים ערבים ישראלים ופלסטינים בצעירה יהודייה, לעיני בן זוגה. האונס אירע ב-24 באוקטובר 2003 בשכונת הרכבת בלוד.
רקע

קרבן האונס הייתה צעירה כבת 24 ובן זוגה כבן 28 שצרכו סמים כבר מגיל 14. תחילה צרכו גראס וקריסטל עד שהתדרדרו לשימוש בהרואין. שני בני הזוג נפגשו בתוכנית גמילה מסמים בכפר איזון (כפר טיפולי בקיבוץ שדות ים) והפכו לבני זוג.
בראיון שנערך הצעירה סיפרה  כי מקרה האונס איננו היחידי שחוותה: כשהייתה בת 12 נאנסה על ידי אדם זר, שתקף אותה בכניסה לבית חברתה. הצעירה העידה כי מעולם לא סיפרה לאיש על האירוע, ומאז הפכה סגורה ומופנמת.
השתלשלות האירועים בערב המקרה

בליל האירוע, 24 באוקטובר 2003, בני הזוג השתתפו בסעודת ליל שבת בבית הצעירה. לאחר מכן החליטו לרכוש סמים קלים בשכונת הרכבת בלוד, ומשם להמשיך ולנסוע לתל אביב. לצורך כך הם שאלו מאבי הצעירה את רכבו, רכב שטח יוקרתי. כאשר התקרבו ללוד, הבחינו בנוכחות משטרתית. כיוון שלא רצו להסתבך עם המשטרה, פנו לכיוון היציאה מלוד. בדרכם לכיוון היציאה מהעיר עצר אותם בצדי הכביש סוחר סמים, חוסאם אבו עבייד, שהציע להם לקנות את הסמים במקום אחר. הזוג נענה בחיוב, ולאחר שיחת טלפון שהתקיימה בערבית עלה לרכבם של הזוג. לאחר נסיעה קצרה כיוון עבייד את הזוג לעבר סמטה בקרבת פרדס, שהתבררה כדרך ללא מוצא שבה שהו ארבעה ערבים נוספים. החמישה לקחו מהצעירה את מפתחות הרכב דרשו את כספם של השניים והחלו להרוס את רכבה של אבי הצעירה: הם קרעו את ריפוד המושבים, עקרו מושבים וזרקו את תכולת הרכב. בין היתר נטרלו את מכשיר האיתוראן שהותקן במושב הרכב האחורי.
בשלב זה, חלק מהתוקפים החלו לנגוע בצעירה בחלקי גוף שונים ולאיים על חיי הזוג לבל יתנגדו. לאחר מכן הכניסו התוקפים את בני הזוג לרכב ההרוס-למחצה ופתחו בנסיעה פרועה אל עבר פרדס. בפרדס, הורד הצעיר מן הרכב, והצעירה הוחזקה במושב האחורי כאשר התוקפים מוסיפים לבזוז את הרכב ולהרסו כליל. חלק מהתוקפים הפשיטו את הצעירה בעודם מרחיקים את בן זוגה מרחק-מה מן הרכב, מרתקים אותו לקרקע באופן שמנע ממנו לזוז ומאיימים עליו. החל משלב זה ביצעו התוקפים בנערה אונס קבוצתי אכזרי תוך איומים חוזרים על כוונה לרצוח את הצעירה אם לא תשתף פעולה. האונס כלל מעשי סדום ומין אוראלי בכפייה בזה אחר זה ובמשך זמן רב, לעיני בן זוגה שנותר מרותק לקרקע ללא יכולת להתנגד או להתערב בנעשה. במהלך האונס הוכה חברה של הצעירה והושפל על ידי סוחרי הסמים. בחלוף הזמן נאספו סביב הרכב אנשים נוספים משולהבים שלא לקחו חלק באונס עצמו אך חלק מהם בזזו את הרכב.
לאחר כשעתיים שבהם נאנסה הצעירה גנב אחד התוקפים את הג'יפ. בשלב זה התפזרו התוקפים כשהם מותרים את הזוג בפרדס.
הטיפול המשטרתי באירוע

לאחר שהאירוע הסתיים וסוחרי הסמים עזבו את המקום, מיהרו בני הזוג לכביש הסמוך וביקשו מאדם שעבר באזור להזעיק משטרה. כשהתקבלה קריאה במשטרה על הימצאותם של הצעירים בכביש הסמוך לפרדס, נלקחו השניים לתחנת משטרת לוד לתחקיר ראשוני. שני הצעירים היו נסערים, וגורמים במשטרה סיפרו כי הצעירה הייתה שרויה במצב נפשי קשה מאוד. עדותו של הצעיר סייעה רבות לחקירת האירוע, משום שכללה פרטים מדויקים בנוגע לתוקפים: צבע נעליהם, פריטי לבושם ומאפייניהם החיצוניים כדוגמת העובדה כי ידו של מנהיג החבורה הייתה נתונה בתחבושת גבס.
כמעט כל שוטרי תחנת לוד גויסו למבצע לכידת התוקפים. שוטרים ושוטרות בעלי חזות נערית שוטטו בבגדים אזרחיים ברחבי שכונת הרכבת שבעיר, על מנת להניע את התוקפים לשוב ולפעול. בזכות עדות הצעיר, פעולות מודיעין משטרתיות ושליחת שוטרים סמויים לשכונת הרכבת, הושג מידע רב אודות התוקפים. התפתחות מפתיעה הייתה הירתמותם של ראשי סוחרי הסמים בשכונת הרכבת לסיוע בלכידת מבצעי האונס, אשר נבעה מחששם מפני סיקור תקשורתי של המתבצע בשכונה ומפני פגיעה בעסקיהם. יומיים לאחר האירוע נעצרו כל המעורבים באונס. לאור העדויות והממצאים, לא נותר להם אלא להודות באשמה. זהות חלק מהנוכחים המשולהבים, שנכחו במקום ובזזו את רכב השטח, אך לא השתתפו באונס עצמו, לא נודעה.
פסק הדין

כחלק מהסדר טיעון עם הפרקליטות, שניים מהנאשמים בביצוע האונס הודו בעבירות שיוחסו להם. במאי 2004 נגזר דינם ל-16 שנות מאסר בפועל. בגזר הדין התייחסו השופטים סביונה רוטלוי, אברהם טל ועפרה סלומון צ'רניאק לכך שחומרת העבירות ונסיבות ביצוען, בנוסף לעברם הפלילי של האנסים, מחייבים ענישה חמורה מזו שבהסדר הטיעון. אף על פי כן, החליטו השופטים לקבל את ההסדר. זאת, מכיוון שהנאשמים הודו במעשים שיוחסו להם ולקחו אחריות תוך הבעת חרטה על מעשיהם, וזאת חרף הלחץ החברתי והמשפחתי שהופעל עליהם. בכך חסכו הנאשמים מקורבנותיהם את הצורך להעיד ולחוות מחדש את רגעי התקיפה הקשים. קטין כבן 17 וחצי שהורשע בעבירה של מעשה סדום בנסיבות של אינוס נידון ל-18 שנות מאסר בפועל[דרושה הבהרה]. שני מעורבים נוספים באירוע, שלא הואשמו בביצוע עבירת מין, נידונו האחד לשש שנות מאסר בפועל והשני לשש וחצי שנות מאסר בפועל.
הסיקור בתקשורת

בשל חומרת האירוע והמעשים שבוצעו במהלכו, המקרה סוקר באמצעי התקשורת. הסיקורים הרבים מציגים פרשנויות מגוונות לאירוע. כך למשל, באחד מאתרי החדשות נכתב כי "לאחר שהבינה שאין לה ברירה, הנערה התפשטה, אך ביקשה מהצעירים שיקיימו אתה יחסי מין 'אחד אחד'", בעוד שאתר חדשות אחר מציג ריאיון עם הצעירה ובו גרסה שונה לחלוטין, לפיה היא ביקשה מהתוקפים שלא יפגעו בה ואף ניסתה לברוח.
ראו גם

אונס קבוצתי
הערות שוליים

1 2  אבי כהן, 16 שנות מאסר לשני תושבי לוד שהודו באונס והתעללות, באתר ynet, 4 במאי 2004
↑  רני לוי, על הקשר בין תקיפה מינית לשימוש בסמים, באתר מקום
↑  תפ"ח 1180/03 מדינת ישראל נגד חוסאם בן איברהים אבו עבייד ואחר, ניתן ב-4 במאי 2004
↑  ע"פ 10715/05 פלוני נ' מדינת ישראל, ניתן ב־4 בספטמבר 2007
↑  רוני זינגר‏, נעצרו 3 חשודים באונס הקבוצתי בלוד, באתר וואלה, 29 באוקטובר 2003(הקישור אינו פעיל, 30.8.2020)
↑  שרי מקובר-בליקוב ואבי אשכנזי, "אני זוכרת ריחות. אני זוכרת צעקות. אני זוכרת חלקי גוף", באתר nrg‏, 14 בנובמבר 2003
הלגה פון קוך

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1870 Svea livgardes church parish, שוודיה 
 פטירה:  11 במרץ 1924 (בגיל 54) דאנדריד, שוודיה 
 שם לידה:  Niels Fabian Helge von Koch 
 ענף מדעי:  תורת המספרים 
 מקום מגורים:  שוודיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אופסלה  אוניברסיטת סטוקהולם  Norra Real 
 מנחה לדוקטורט:  גוסטה מיטאג-לפלר 
 מוסדות:  המכון המלכותי לטכנולוגיה  אוניברסיטת סטוקהולם 
 תלמידי דוקטורט:  Reinhold Palmqvist 
 תרומות עיקריות
 הפרקטל הקרוי על שמו, פתית השלג של קוך
 
נילס פביאן הֶלגֶה פון קוֹך (Niels Fabian Helge von Koch;‏ 25 בינואר 1870 – 11 במרץ 1924) היה מתמטיקאי שוודי, הזכור בעיקר בזכות הפרקטל הקרוי על שמו, פתית השלג של קוך.
פון קוך נולד למשפחת אצולה שוודית. סבו היה פרקליט המדינה, ואביו היה קצין בחיל הפרשים השוודי. מחקריו של פון קוך עסקו בתורת המספרים. בשנת 1901 הוכיח שהשערת רימן שקולה לנוסח הבא של משפט המספרים הראשוניים:  \pi (x)=\int _{2}^{x}{\frac {dt}{\ln {t}}}+O({\sqrt {x}}\ln {x}) כאשר  x\to \infty .
בשנת 1904 תיאר את העקום הידוע בשם "פתית השלג של קוך".
הגרנד פרי לאופנועים של סן מרינו

| --- | --- |

 ענף:  מרוצי אופנועים
 תאריך ייסוד:  1981
 הכי הרבה זכיות:  ספרד מארק מארקס (6)
 
הגרנד פרי לאופנועים של סן מרינו (באיטלקית: Gran Premio motociclistico di San Marino), נקרא באופן רשמי: הגרנד פרי לאופנועים של סן מרינו והריביירה של רימיני (באיטלקית: Gran Premio motociclistico di San Marino e della Riviera di Rimini) הוא מרוץ אופנועי גרנד פרי המתקיים במסגרת אליפות ה-MotoGP. למרות השם, המרוץ לא מתקיים בהכרח בסן מרינו אלא במסלולים שונים באיטליה. הסיבה לשימוש בשם זה היא להבדיל את המרוץ מהגרנד פרי לאופנועים של איטליה, המתקיים גם הוא במדינה.
היסטוריה

הגרנד פרי הראשון של סן מרינו נערך ב-1981 במסלול המרוצים על שם דינו פרארי באימולה. שנה לאחר מכן עבר המרוץ למסלול המרוצים הבינלאומי מוג'לו. המרוץ חזר לאימולה בשנתו השלישית ושב למוג'לו שנה לאחר מכן. מעונת 1985, במשך שלוש שנים, התקיים המרוץ במסלול מיזאנו, הסמוך לרימיני.
הסבב יצא מסבב המרוצים ב-1988 אך שב אליו ב-1991, הפעם במוג'לו. בשנת 1992 לא התקיים המרוץ בשל חילוקי דעות בין  הפדרציה הבינלאומית לאופנועים (FIM) להתאחדות קבוצות המרוצים (IRTA) בראשות ברני אקלסטון. המרוץ שב למוג'לו ב-1993 לפני שהופסק עד לשנת 2007. מאז חזרתו מתקיים המרוץ במסלול מיזאנו.
הלגואה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  שנות ה־80 של המאה ה־19 
 פטירה:  המאה ה־20 
 מדינה:  טורקיה, האימפריה העות'מאנית, צרפת 
 
בוהור הלגואה (בטורקית: Bohor Hallegua;‏ נולד ב-1880) היה שחמטאי יהודי-טורקי.
בשנת 1914 שיחק הלגואה בשלוש תחרויות חשובות באירופה. בתחרות שהתקיימה בפריז, בקפה קונטיננטל הגיע למקום הרביעי, אחרי פרנק מרשל, אלכסנדר אלכין ואנדרה מופאנג. והגיע למקום השני, בתחרות בקפה דה לה רז'אנס. הלגואה הוביל בתחרות המשנה במאנהיים לפני איליה רבינוביץ ואוסקר טנר עד שנפסקה עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
הערות שוליים

↑  Adaucto Wanderley da Nobrega,‏ Tournament and Match Record,‏ The Frank James Marshall Electronic Archive and Museum, באתר אוניברסיטת Rutgers,‏ 31 בדצמבר 2002
↑  Das unvollendete Turnier: Mannheim 1914, באתר ChessBase,‏ 20 בדצמבר 2005
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הארמייה העשירית (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1942–1943
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  אדוארד קינאן
הארמייה העשירית של הצבא הבריטי הייתה ארמיית שדה בריטית שלחמה במלחמת העולם השנייה, בזירה המזרח-תיכונית.
היסטוריה

במהלך המלחמה האנגלו-עיראקית, הוקם כוח מיוחד בסדר גודל של קורפוס אשר נקרא "כוח עיראק" והועמד תחת פיקוד ויליאם ארצ'יבלד קנת' פרייזר. ככל שהתגבש הכוח וגדל, לאחר הנחיתות הראשוניות של דיוויזיית חיל הרגלים ההודית ה-10, שנחתו בבצרה וחברו לכוחות שהגיעו מארץ ישראל ולכוחות שהיו מוצבים כבר בעיראק ובירדן, חל צורך בפיקודו של קצין בכיר יותר מפרייזר. ב-8 במאי 1941 הגיע לוטננט גנרל אדוארד קינאן לבצרה, והחליף שם את פרייזר בפיקוד על כוח עיראק. עוד באותה שנה השתתף הכוח בפלישה לסוריה ולבנון, ובפלישה הבריטית-סובייטית לאיראן.
בפברואר 1942, לאחר הצלחת הפלישה לאיראן, עבר הכוח ארגון מחדש והוא הפך להיות "הארמייה העשירית" (עדיין תחת פיקודו של קינאן). המשימה העיקרית של הארמייה הייתה הבטחת נתיבי התקשורת בין האימפריה הבריטית לברית המועצות מהמפרץ הפרסי אל הים הכספי, והגנה על שדות הנפט והאינטרסים הבריטיים בעיראק. הארמייה הוכפפה לעיתים תחת פיקוד הודו ולעיתים תחת פיקוד המזרח התיכון, ולעיתים אף תחת סמכות מקבילה של שניהם. באוגוסט 1942 הועברה הארמייה תחת פיקוד חדש בשם פיקוד עיראק ואיראן אשר בראשו הוצב גנרל הנרי מייטלנד וילסון. תג הכתף של הארמייה היה תמונה של יצור מהמיתולוגיה האשורית, בעל גוף של שור ראש של אדם וכנפיים של נשר.
בעקבות קרב סטלינגרד וקרב אל עלמיין, הלך ופחת הצורך בכוחות בריטיים גדולים במזרח התיכון, ויחידותיה של הארמייה הועברו בהדרגה לחזיתות אחרות. באפריל 1943 פורקה הארמייה העשירית, וקינאן הועבר לפקד על פיקוד הצפון בהודו.
סדר כוחות

בשיאה, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
הקורפוס השלישי
הדיוויזיה ה-5
הדיוויזיה ה-56
הקורפוס ההודי ה-21
הדיוויזיה ההודית השמינית
הדיוויזיה ההודית ה-10
הדיוויזיה ההודית ה-6
דיוויזיית השריון ההודית ה-31
הבריגדה הממונעת ה-10
הלגיון השחור

ערך זה עוסק בארגון גזעני אמריקאי. אם התכוונתם למיליצייה של האוסטאשה בקרואטיה בעת מלחמת העולם השנייה, ראו .
לבוש טיפוסי של חברי הארגון. התמונה צולמה לאחר מעצרם של הפעילים בידי המשטרה
הלגיון השחור (באנגלית: Black Legion) היה ארגון גזעני אמריקאי אשר התפצל מארגון הקו קלוקס קלאן ופעל בארצות הברית במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20. הארגון הוקם על ידי ויליאם שפרד. פעילות הארגון, אשר לפי ההערכות מנה בשיא גודלו כ-30,000-20,000 חברים, התרכזה ברובה בעיר דטרויט שבמדינת מישיגן. עם זאת, חברי הארגון פעלו גם באזור אוהיו, כאשר אחד ממנהיגיו המוצהרים של הארגון, ורג'יל אפינגר (באנגלית: Virgil Effinger), התגורר ופעל בעיר לימה שבאוהיו.
פעילות הארגון

בתאריך 31 במאי 1936, סוכנות הידיעות האמריקאית Associated Press תיארה את הארגון כדלקמן:
a group of loosely federated night-riding bands operating in several States without central discipline or common purpose beyond the enforcement by lash and pistol of individual leaders' notions of "Americanism.""
"קבוצה של כנופיות לילה מאוחדות בצורה רופפת אשר פועלות במספר מדינות ללא סמכות מרכזית או מטרה משותפת מעבר להנחלת תפיסתם של מנהיגים יחידים בדבר "אמריקניזם" באמצעות שוט ואקדח."
מותו של הפועל האמריקאי צ'ארלס פול, אשר נחטף ונרצח על ידי חברי הארגון בדרום מזרח דטרויט, הוביל את הרשויות הפדרליות לפעול בהצלחה לצורך לכידתם והעמדתם לדין של 12 פעילים מרכזיים בארגון, אשר זוהו כמנהיגיו. בעקבות הרשעתם ומאסרם של אותם הפעילים, הארגון איבד את יכולת הפעולה שלו, ובפועל התפרק.