stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גביע נייסמית' (פרס)
היסטוריה

כבר באליפות העולם הראשונה ב-1950 החליטה פיב"א לקרוא את הגביע על שם נייסמית', אך לא היו ברשותה הכספים ליצור את הגביע. לבסוף, בשנת 1965 קיבלה פיב"א תרומה של 1,000 דולר אמריקאי והזמינה גביע. הגביע הוצג בטורניר 1967, והוענק לברית המועצות.[דרוש מקור]
הגביע המקורי שופץ, וגביע חדש ומעודכן הוצג באליפות העולם בכדורסל 1998. הגביע המקורי נמצא כיום במוזיאון פדרו פרנדיס בספרד. גביע נייסמית' החדש עוצב על ידי הצורף גינתר שובל מגרמניה. גרסה זו הוענקה לראשונה לנבחרת הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה לאחר הגמר ב-9 באוגוסט 1998 באתונה, יוון.
החלק העליון של גרסת 1998 עוצב בצורת פרח לוטוס. החלק האמצעי המעושר, עם מפות מגולפות של היבשות ואבנים יקרות משובצות המסמלות את חמש היבשות: אוניקס שחור, סיטרין צהוב, כירסופרז ירוק, נופך אדום וטופז כחול. הוא עוצב בהשראת המזכיר הכללי של פיב"א, רנאטו ויליאם ג'ונס, שהתלהב במיוחד ממצרים: עיצוב הלוטוס נוצר בהשראת מקדשי כרנכ, ושמו של נייסמית' חקוק על כל ארבעת הצדדים, בכתב לטיני, ערבי, סיני ומצרי.
כסף סטרלינג 975/1000 בחלק העליון והתחתון - מצופה זהב מבפנים - והחלק האמצעי מזהב צהוב 14 קרט, הופכים את הגביע ליקר במיוחד. הבסיס עשוי מגרניט רוזה פורינו, ומידותיו 20 על 20 סנטימטר. לחלק העליון של הגביע היקף של 21 סנטימטרים, גובהו 47 סנטימטרים ומשקלו תשעה קילוגרם.
גרסה חדשה של גביע נייסמית' נחשפה ב-7 במאי 2017, במהלך הגרלת מוקדמות גביע העולם בכדורסל 2019. הגביע, שגובהו כ-60 סנטימטרים (13 יותר מגרסת 1998), עשוי כמעט כולו מזהב, וכולל את שמותיהן של אלופות העולם הקודמות בבסיס. גם שמה המקורי של פיב"א (Federation Internationale de Basketball Amateur) חקוק בחישוק של הגביע. הגביע עוצב על ידי Radiant Studios Ltd, ונעשה בעבודת יד על ידי הצורף תומאס לייט.
זוכות

ברית המועצות – 1967, 1974, 1982
יוגוסלביה – 1970, 1978, 1990
ארצות הברית – 1986, 1994
הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה – 1998, 2002
ספרד – 2006
ארצות הברית – 2010, 2014
ספרד – 2019
גרמניה – 2023
ראו גם

גביע העולם בכדורסל
גביע המונדיאל
גביע לארי אובריאן
הערות שוליים

1 2  Ancient Egypt in basketball, egyptology.blogspot.com, ‏17 בינואר 2006
הצל של הענק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אורסון סקוט קארד
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  כן
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  אופוס
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  2005 בעברית
 הוצאה בעברית
 תרגום:  כן
 סדרה
 ספר קודם:  בובות צללים 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003447311, 003418244
 
הצל של הענק (2005) הוא הספר הרביעי ב"סדרת הצל" של אורסון סקוט קארד. למרות זאת, נותרו מספיק שאלות בלתי פתורות לספר המשך או אפילו לרביעייה נוספת. קארד הכריז באופן לא רשמי באתרו שהוא מתכנן לכתוב ספר שיאחד את "סדרת הצל" ואת "סדרת אנדר", ספר שיצא ב 2021 תחת השם "הצל האחרון".
עלילת הספר

בתחילת הספר אנו מתוודעים לעובדה שאחת מהביציות של פטרה ובין הושתלו בגופה של אישה אמריקאית שחושבת שהתינוק שייך לאשיל שאותו היא מחשיבה לגיבור.
בינתיים בסין הכבושה מתחילה להתפשט האמונה שהממשלה איבדה את מנדט השמים. האן טסו קופץ על ההזדמנות ועם מעט עזרה דיסקרטית ממאזר רקהאם והצי הבינלאומי משתלט על סין, ומכריז על עצמו כקיסר החדש.
פיטר וויגין, הגמון כדור הארץ, מגיע עם פטרה לפגישה עם עלי, שנהפך לח'ליף של הליגה של כל המדינות המוסלמיות. הם גורמים לעלי להבין שהוא לא יותר מאסיר בכלוב זהב, ושאחרים שולטים באסלאם במקומו. לאחר שחשף תאוריית קונספירציה נגדו, עלי מחסל את הקושרים ומחזיר את השליטה באומה החדשה לידיו.
שאר הספר מתעסק בניסיותיו של פיטר ליצור ממשל עולמי מאוחד תחת אמנת "האנשים החופשיים של כדור הארץ", בזמן שלעלי מהליגה המוסלמית, וווירלומי שהפכה לאלה בהודו יש תוכניות אחרות ל"איחוד" העולם.
בסוף הספר לבין ופטרה יש שמונה מילדיהם, כאשר התשיעי נמצא אצל האישה שחושבת שזהו בנו של אשיל. האישה מחליטה לעזוב את כדור הארץ ולגדלו במושבה. בין לוקח את ילדיו עם המצב הגנטי שלו למסע במהירות האור בחלל, כדי שיחזרו לכדור הארץ כשתתגלה תרופה למצבם.
בספר יוצר אורסון סקוט קארד תמונת מצב חדשה של האומות והמדינות על פני כדור הארץ - האסלאם לא מתעב את ישראל, אלא מחשיב אותה כמדינה חברה. ארצות הברית היא מדינה מתבודדת, ועוד.
| ספרי המשחק של אנדר מאת אורסון סקוט קארד |
| --- | --- | --- |
| מלחמת הפורמיקים הראשונה | והארץ אינה יודעת • הארץ בלהבות • הארץ מתעוררת |  |
| מלחמת הפורמיקים השנייה | הנחיל (אנ') • הכוורת (אנ') • המלכות (אנ') |  |
| חמישיית אנדר | המשחק של אנדר • אנדר בגלות • קול למתים • קסנוסייד • ילדי המחשבה |  |
| חמישיית בין | הצל של אנדר • הצל של ההגמון • בובות צללים • הצל של הענק • מעוף הצללים |  |
| ספרים נוספים | פגישות ראשונות (אנ') • מלחמת המתנות (אנ') • ילדי הצי (אנ') • הצל האחרון |  |
| דמויות | אנדר וויגין • ולנטיין • פיטר ויגין • פקיניוס • בין • מלכת הכוורת |  |
טריסטן צארה

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1896 מוינשט, רומניה 
 פטירה:  24 בדצמבר 1963 (בגיל 67) הרובע השביעי של פריז, צרפת 
 שם לידה:  Samuel Rosenstock 
 מדינה:  צרפת, רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 שפות היצירה:  צרפתית, רומנית, יידיש 
 סוגה:  שירה, פמפלט 
 זרם ספרותי:  דאדא, סוריאליזם 
 יצירות בולטות:  ממחטות העננים 
 תקופת הפעילות:  מ-1912 
 הושפע מ:  ז'ול לפורג 
 בן או בת זוג:  גרטה קנוטסון (8 באוגוסט 1925–1942) 
 צאצאים:  כריסטוף צארה 
 חתימה:   
 
פורטרט של צארה, יצירה של הצייר ההונגרי לאיוש טיהאני
טריסטן צארה (בצרפתית: Tristan Tzara;‏ 16 באפריל 1896 – 25 בדצמבר 1963) היה יהודי יליד מוינשטי, שברומניה, משורר בשפות צרפתית ורומנית ואחד ממייסדי תנועת הדאדא. נולד ברומניה וחי את מרבית חייו המקצועיים בצרפת.
קורות חיים

טריסטן צארה הוא שם העט של שמואל רוזנשטיין/רוזנשטוק (Samuel Rosenstein/Rosenstock), שם עט אחרון שבא לאחר שכבר השתמש בשמות S. Samyro ו-Tristan Ruia.
כבר בשנת 1912, עוד כשהיה בבית הספר התיכון, פרסם טריסטן, יחד עם מרסל ינקו ויון וינאה, את כתב העת הסימבול (Simbolul). תנועת הדאדא החלה את דרכה בעיר ציריך, שווייץ, לשם הגיע צארה בסתיו 1915. התנועה הוקמה על ידי קבוצת האמנים הצעירים שנהגו להיפגש בקברט וולטר, אך כדבריו של ר' הילזנבק (R. Huelsenbeck), "היא לא הייתה יכולה להגיע למה שהגיעה ללא מאמצי הפופולריזציה וללא הדיפלומטיה של צארה".
צארה עבר לפריז, שם ניסה להפוך את הדאדא לתנועה עולמית. בפריז הוא פעל יחד עם לואי אראגון (Louis Aragon), אנדרה ברטון (André Breton) ופיליפ סופו (Philippe Soupault) כדי לזעזע את הציבור לשנות מבנים לשוניים.
בשנת 1925 נשא לאשה בסטוקהולם את הציירת השוודית גרטה קנוטסון שילדה לו בן, כריסטוף, בשנת 1927. בני הזוג התגרשו בעת המלחמה בשנת 1942.
בשנת 1929, לאחר ששבע דיו מניהיליזם והרס, עבר לפעילות הבונה יותר של הסוריאליזם. הוא ניסה לשלב בין הסוריאליזם ובין המרקסיזם, השתתף בתנועת ההתנגדות הצרפתית (הרזיסטנס) במהלך מלחמת העולם השנייה והצטרף למפלגה הקומוניסטית בשנת 1947, לאחר שקיבל את האזרחות הצרפתית. הוא פרש מהמפלגה הקומוניסטית בשנת 1956, כפעולת מחאה על דיכוי המרד ההונגרי על ידי ברית המועצות.
בנובמבר 1942 נכלל ברשימת הסופרים היהודים שנאסרו לפרסום ברומניה תחת משטר אנטונסקו.
הרפתקאותיו הפוליטיות קירבו אותו לבני אדם, ובהדרגה היה למשורר לירי המבטא את הנשמה הדוויה בין מרד ובין הפליאה המתחייבת מהטרגדיות היומיומיות של המצב האנושי.
טריסטן צארה נפטר בפריז ונטמן בבית הקברות מונפרנאס (Cimetière de Montparnasse).
עיקר כתביו

1916 La Première Aventure céleste de Monsieur Antipyrine, "ההרפתקאה השמימית הראשונה של אדון אנטיפירין".
1918 Vingt-cinq poèmes "עשרים וחמש פואמות".
1924 Sept manifestes Dada "שבעה כרוזים של דאדא".
1931 L'Homme approximatif האדם, "פחות או יותר".
1950 Parler seul "דיבור ביחידות".
1953 La Face intérieure "הפנים הפנימיים".
הצל של אנדר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אורסון סקוט קארד
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  רוסית, צרפתית, ספרדית, פולנית, יפנית, רומנית, אוקראינית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  Tor Books
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  ספטמבר 1999
 מספר עמודים:  384
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  2000
 סדרה
 סדרת ספרים:  המשחק של אנדר (מקביל)
 הספר הבא:  הצל של ההגמון
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002133283
 
הצל של אנדר (אנגלית: Ender's Shadow) הוא ספר מדע בדיוני מאת אורסון סקוט קארד (1999) שעלילתו מכסה ברובה את האירועים שהתרחשו בספר "המשחק של אנדר", אך מנקודת מבטו של בין, שהוא דמות-משנה בספר "המשחק של אנדר". "הצל של אנדר" אינו המשך לספר "המשחק של אנדר", אלא ספר מקביל. סרט קולנועי באורך מלא, אשר מבוסס על מאורעות שני הספרים (המשחק של אנדר והצל של אנדר), יצא לאקרנים ב-2013.
תרבות אוקראינה

אוקראינים בלבוש לאומי מסורתי
אוקראינים בלבוש מסורתי מבצעים ריקוד עם מסורתי
תרבות אוקראינה כוללת את המנהגים, המסורות, האמנות וההיסטוריה של העם האוקראיני אשר משקפים את המורשת המגוונת של אוקראינה. הזהות התרבותית של אוקראינה עוצבה לאורך ההיסטוריה כתוצאה מהאינטראקציה עם המדינות השכנות כמו רוסיה, פולין, טורקיה ואוסטריה-הונגריה.
היסטוריה

להיווסדות של רוס של קייב במאה ה-9 הייתה השפעה רבה על תרבות מקומית מובהקת שתהפוך לבסוף לזהות התרבותית האוקראינית. במהלך תקופה זה קייב הפכה למרכז תרבותי ופוליטי. תרבות המדינה הושפעה לאורך ההיסטוריה גם רבות מהתרבות הנוצרית, ומהתרבות הסלאבית.
לאורך ימי הביניים ועד לעת המודרנית המוקדמת התרחשו סכסוכים תכופים בתחומי אוקראינה בהם היו מעורבים המעצמות השכנות, כולל פולין, ליטא והאימפריה העות'מאנית. למרות האתגרים הללו, התרבות האוקראינית המשיכה להתפתח, ובמיוחד באזורים המערביים של אוקראינה להם הייתה השפעה פולנית ניכרת.
המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 היו תקופה של התעוררות תרבותית באוקראינה. בהשראת התנועות הלאומניות האירופיות, האינטלקטואלים והאמנים האוקראינים ביקשו בתקופה זו לקדם את המורשת התרבותית שלהם. עם זאת, במהלך תקופה זו האימפריה הרוסית החלה לחתור לדכא את התרבות האוקראינית באמצעות הגברת השפעת התרבות והשפה הרוסית. תחת השלטון הסובייטי ברית המועצות חתרה יותר ויותר להפוך את התרבות הסובייטית להומוגנית בכל שטחי ברית המועצות. אף על פי כן התרבות האוקראינית הצליחה לשרוד ואף לשגשג בתחומים מסוימים במהלך התקופה הסובייטית. נפילת ברית המועצות ב-1991 הובילה לתחייה של המנהגים האוקראינים, השפה האוקראינית והאמנויות האוקראיניות המסורתיים.
במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה בשנת 2022, נגרם נזק משמעותי לאתרי תרבות רבים באוקראיניה. אתרי התרבות שניזוקו או נהרסו על ידי צבא רוסיה כוללים בין היתר ספריות, מוזיאונים, גלריות, תיאטראות, וגני חיות. ההערכה היא שהבנייה מחדש של האתרים שניזוקו עשויה להימשך בסביבות עשור.
דת

הנצרות הייתה דומיננטית במיוחד בעיצוב התרבות האוקראינית עוד מהמאה ה-9. רוב האוקראינים משתייכים כיום לנצרות האורתודוקסית. הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית היא כיום הכנסייה הגדולה במדינה.
אדריכלות

האדריכלות האוקראינית משקפת היטב את ההשפעות המגוונות שהשפיעו לאורך ההיסטוריה על התרבות האוקראינית. דוגמאות בולטות לאדריכלות האוקראינית כוללות בין היתר את כנסיות העץ העתיקות האוקראיניות, ובמיוחד אלו שנמצאות באזור הקרפטים, אשר מכילות עיטורים מורכבים, וכמו גם את המבנים בסגנון הבארוק האוקראיני, ובמיוחד הקתדרלות והמנזרים העתיקים של קייב. במאה ה-20, האדריכלות האוקראינית הושפעה במיוחד מברית המועצות, כאשר בתקופה זו נבנו באוקראינה מבנים גרנדיוזיים רבים בסגנון סובייטי.
לבוש מסורתי

חולצת ה"ויסשיוואנקה" (אנ') הרקומה, נחשבת כיום ללבוש המסורתי הלאומי של אוקראינה. נהוג לרוב ללבוש את חולצת הויסשיוואנקה באירועי תרבות שונים לאורך השנה, ובמיוחד בחודש מאי במצעד חולצות הויסשיוואנקה. ביגוד מסורתי נוסף כולל את הקוז'וח (אנ') והשרוברי (אנ') לגברים ואת הקוז'ושנקה (אנ') לנשים.
גלריית תמונות

אוקראינים בלבוב חוגגים את חג המולד בפסטיבל קוליאדה המסורתי
מנזר כיפת הזהב של מיכאל הקדוש בקייב אשר בנוי בסגנון הבארוק האוקראיני
להקת ריקודי עם אוקראינית בלבוש מסורתי
הערות שוליים

↑  "Galicia". Britannica. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Orthodox Christians". ARDA. אורכב מ-המקור ב-11 באפריל 2010. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "How Russian is Ukraine?". The Conversation. 14 בינואר 2022. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Britannica". Slavic religion. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russians damage 1,946 cultural landmarks in two years of full-scale war against Ukraine". Ukrainska Pravda (באנגלית). נבדק ב-2024-03-10.
↑  "Ukraine Culture. Ukraine People. Education. Religion". אורכב מ-המקור ב-2010-09-04. נבדק ב-2010-05-04.
↑  "Ukrainian Vyshyvanka (embroidered shirt)". Unknown Ukraine. 17 בינואר 2012. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ukrainians celebrating Vyshyvanka Day on May 20". Unian. נבדק ב-7 במרץ 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
סינסיוס

| --- | --- |

 לידה:  370 קירנה, לוב 
 פטירה:  413 (בגיל 43 בערך) קירנה, לוב 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 תפקיד:  בישוף 
 
סינסיוס (ביוונית: Συνέσιος; בערך 373 – בערך 414 לספירה) היה בישוף יווני של פטולמאיס (אנ') בלוב העתיקה, חלק מהפנטפוליס המערבי של קירנאיקה אחרי שנת 410.
חייו

סינסיוס נולד להורים אמידים בבלאגריי (Balagrae; כיום אל-ביידא, לוב) ליד קירנה בין השנים 370 ו-375. הוא השתייך למשפחה הלנית מכובדת מקומית של קירנאיקה.
בעודו צעיר (393), הוא נסע עם אחיו אוופטיוס לאלכסנדריה, שם הפך לנאו-אפלאטוניסט נלהב ולתלמידה של היפאטיה. בין השנים 395–399 הוא בילה תקופה מסוימת באתונה.
בין השנים 399–402 הוא שהה בבירה קונסטנטינופול, לשם נשלח על ידי אזרחי קירנה. הוא נבחר כנציג לחצר הקיסרית מטעם קירנה וכל הפנטפוליס. הוא נסע לשם לרגל מסירת ה-aurum coronarium ("כתר זהב") ותפקידו היה להשיג הפחתות מס עבור מדינתו. בקונסטנטינופול הוא השיג את חסותו של הפרפקט הפרטוריאני רב הכוח אורליאנוס (אנ').
סינסיוס חיבר והפנה לקיסר ארקדיוס נאום שכותרתו De regno ("על מלוכה"), מלא בעצות אקטואליות באשר לדמותו של שליט חכם, אך כולל גם אמירה נועזת שלפיה העדיפות הראשונה של הקיסר חייבת להיות מלחמה בשחיתות ומלחמה בחדירתם של ברברים לצבא הרומי.
שהותו בקונסטנטינופול במשך שלוש שנים הייתה מעייפת ולא נעימה. את הפנאי שנכפה עליו הוא הקדיש בחלקו ליצירה ספרותית. אורליאנוס הצליח להעניק לו את הפחתת המס עבור קירנה והפנטפוליס, אך לאחר ניצחונו של גאינאס (אנ') הגותי, גורש מהחצר וסינסיוס איבד הכל. מאוחר יותר חזר אורליאנוס לקונסטנטינופול ולמעמדו בעל ההשפעה, והחזיר את מה שהעניק לסינסיוס.
אז יצר המשורר את Aegyptus sive de providentia, אלגוריה שבה אוסיריס הטוב וטיפון הרע, המייצגים את אורליאנוס ואת גאינאס (שרים תחת ארקדיוס), שואפים לשליטה, ויש עיסוק בשאלת ההרשאה האלוהית את קיומו של הרוע.
בשנת 402, במהלך רעידת אדמה, עזב סינסיוס את קונסטנטינופול. הוא הגיע לאלכסנדריה ובשנת 403 התחתן שם עם אשה נוצרייה, וזאת על אף שהוא עצמו ככל הנראה עדיין לא נעשה נוצרי באותה העת. הוא חי בעיר המצרית במשך שנתיים, ובשנת 404 חזר לקירנה דרך הים. בשנים הבאות דאגתו העיקרית הייתה ארגון ההגנה על הפנטפוליס מפני ההתקפות השנתיות של שבטים שכנים.
בשנת 410 נבחר סינסיוס, אשר נוצריותו עד אותה עת לא הייתה בולטת במיוחד, באופן עממי לבישוף של פטולמאיס, ולאחר היסוס ממושך מטעמים אישיים והלכתיים, הוא קיבל בסופו של דבר את המשרה, וקודש על ידי תאופילוס (אנ') באלכסנדריה. קושי אישי אחד לפחות הוסר, בכך שהותר לו לשמור על נישואיו עם אשתו, שאליה היה קשור מאד; אך ביחס לאורתודוקסיה, הוא קבע במפורש לטובת חופש אישי לחלוק עליה בשאלות בריאת הנשמה, קימה לתחייה באופן מילולי והחורבן הסופי של העולם, אך במקביל הסכים לעשות ויתורים כלשהם להשקפות עממיות בהוראתו בפני הציבור.
כהונתו כבישוף הופרעה, לא רק בגלל שכול אישי (שלושת בניו נפטרו, השניים הראשונים בשנת 411 והשלישי ב-413), אלא גם בגלל הפלישות הלוביות למדינה שהרסו את קירנאיקה והובילו אותו לגלות, ועל ידי עימותים עם המושל אנדרוניקוס, אותו החרים לאחר שהפריע לזכות המקלט של הכנסייה. תאריך מותו אינו ידוע, אך ככל הנראה זה היה בשנת 413, מאחר שבאותה שנה הוא כתב מכתב פרידה להיפאטיה ממיטת מותו.
פעילותו רבת-הצדדית, כפי שמוצג במיוחד במכתביו, ועמדתו המתווכת באופן רופף בין נאופלאטוניזם לנצרות, הופכות אותו לנושא מעניין. על עניינו במדע מעידים מכתבו להיפאטיה, בו מופיעה ההתייחסות הידועה המוקדמת ביותר להידרומטר, וחיבור שכתב על אלכימיה בצורה של פרשנות על פסאודו-דמוקריטוס (אנ'). הוא נותר נאופלאטוניסט עד סוף ימיו.
חיבוריו

De regno ("על מלוכה"), נאום בפני הקיסר ארקדיוס
Dio, sive de suo ipsius instituto, בו הוא מציין את מטרתו להקדיש את עצמו לפילוסופיה אמיתית
Encomium calvitii ("בשבח הקירחות"), נגד הנאום "בשבח השיער" מאת דיון כריסוסטומוס
Aegyptus sive de providentia, בשני ספרים, ידוע גם בשם "הסיפור המצרי", על המלחמה בגאינאס הגותי והסכסוך בין שני האחים אורליאנוס וקיסאריוס (אנ')
De insomniis, מסה על חלומות
Constitutio
Catastasis, תיאור סופה של קירנאיקה הרומית
Epistolae,‏ 159 מכתבים (מכתב 57 הוא למעשה נאום)
Hymni,‏ תשעה מזמורים בעלי אופי נאופלאטוני
שתי דרשות
מאמר על יצירת אצטרולב
ספר על גידול כלבים
שירים, נזכרים במכתבי סינסיוס
סינסיוס על היהודים

במכתב שכתב סינסיוס לאחיו, בו הוא מתאר את מסעו הימי מאלכסנדריה לקירנה, הוא מבטא את תחושותיו לגבי יהודים (בטרם נעשה נוצרי). הוא מציין שרב החובל היה יהודי בשם אמראנטוס ולפחות שישה מבין תריסר חברי צוות הספינה היו יהודים גם הם. נראה כי היהודים בצוות היו המלחים המנוסים יותר, מכיוון שסינסיוס מדגיש את חוסר ניסיונם של ששת האחרים, שהיו אוסף של כפריים שרק לאחרונה הוצאו לים וסבלו מפגמים פיזיים. הספינה הקטנה הכילה מעל 50 נוסעים, ששליש מהם היו נשים, שהופרדו מהגברים באמצעות מסך. סינסיוס מביע כעס על קפדנותו של רב החובל היהודי בשמירת חוקי השבת: עם כניסת השבת הוא עזב את ההגה ועל אף תחנוני הנוסעים, המשיך לקרוא במגילתו. אחד החיילים הערבים שהיו על הסיפון שלף את חרבו ואיים לכרות את ראשו אם לא יתפוס שוב שליטה על הספינה, אולם דבר לא הצליח להניע את "המקבי" לשנות את דעתו. הוא חזר לעבודתו רק באמצע הלילה, כאשר היה משוכנע כי הספינה נמצאת בסכנה אמיתית. סינסיוס מביע במכתבו אנטיפתיה כלפי יהודים, ומצהיר כי הם "עם גס המשוכנע לחלוטין באדיקותה הדתית של שליחתם להאדס (גרימת מותם) של יוונים רבים ככל האפשר". זוהי אחת ההאשמות הקיצוניות ביותר בדבר מיזנתרופיה יהודית שנעשו בעת העתיקה. ייתכן וניתן להסביר אותה בעוינות העתיקה בין יהודים ויוונים בקירנה, שהתפרצה כבר במרד התפוצות (115–117).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Synesius, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, בויקיטקסט באנגלית
1 2 3 4 5 6  M. Stern, Greek and Latin Authors on Jews and Judaism, Vol. III (1984), XIV. Synesius, p. 48
↑  סינסיוס הפילוסוף, באתר livius.org
1 2 3 4  Synesius, במילון לביוגרפיה וספרות נוצרית
↑  Synesius, Letter 061, באתר livius.org
↑  Synesius, Catastasis (4), באתר livius.org
↑  Synesius, Letter 016, באתר livius.org
↑  Synesius, Letter 015, באתר livius.org
↑  Synesius, Eulogy of Baldness, באתר livius.org
↑  Synesius, Letter 004, באתר livius.org
1 2  M. Stern, GLAJJ, Vol. III, p. 49
↑  M. Stern, GLAJJ, Vol. III, pp. 49-50
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294194105171  PLWABN: 9810587836105606  BIBSYS: 90258643  BNE: XX958622  BnF: cb130916699 (data)  CANTIC: a11505989  CiNii: DA01323311  GND: 118642634  ICCU: CFIV086248  ISNI: 0000 0001 2145 8721  LCCN: n81055375  LNB: 000047418  MusicBrainz: 9e5f0a80-0c4b-4099-a33e-236e768958f0  NKC: jn19981002181  NLA: 35980032  NLG: 30019  NSK: 000442827  NTA: 069624526  RERO: 02-A000159389  SELIBR: 95403  SNAC: w6912g7n  SUDOC: 086263099  Trove: 1172037  VcBA: 495/24581  VIAF: 102323982   WorldCat (עם VIAF): 102323982
ג'ק (סרט, 1996)

| --- | --- |
 בימוי:  פרנסיס פורד קופולה 
 הופק בידי:  פרנסיס פורד קופולה 
 תסריט:  ג'יימס דה מונקו, Gary Nadeau 
 עריכה:  ברי מלקין 
 שחקנים ראשיים:  רובין ויליאמס ג'ניפר לופז דיאן ליין בריאן קרווין פראן דרשר ביל קוסבי
 מוזיקה:  מייקל קיימן
 צילום:  ג'ון טול 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  American Zoetrope, Highschool Sweethearts, Hollywood Pictures 
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1996 
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה 
 תקציב:  45 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   jack
 דף הסרט ב־IMDb
 
ג'ק (באנגלית: Jack) הוא סרט התבגרות אמריקאי משנת 1996, מסוגת דרמה קומית, בהפקה ובימוי של פרנסיס פורד קופולה. בסרט מככבים רובין ויליאמס, דיאן ליין, ג'ניפר לופז, בריאן קרווין, פראן דרשר וביל קוסבי. ויליאמס מגלם את ג'ק פאוול, ילד שמזדקן פי ארבעה מהר מהרגיל כתוצאה ממחלה ייחודית.
הסרט יצא בארצות הברית ב-9 באוגוסט 1996. הסרט ספג ביקורות שליליות מהמבקרים, והכניס 78 מיליון דולר מול תקציבו של 45 מיליון דולר.
Save Your Kisses for Me

"Save Your Kisses for Me" (בעברית: "שמרי את נשיקותייך עבורי") הוא השיר הזוכה בתחרות האירוויזיון של שנת 1976 בביצוע להקת אחוות האדם שייצגו את הממלכה המאוחדת בתחרות שנערכה בהאג שבהולנד. את מילות השיר ולחנו כתבו טוני הילר, לי שרידן ומרטין לי. שרידן ולי היו אז חברי הלהקה. השיר היה ללהיט בינלאומי והגיע לראשי המצעדים במדינות רבות, בהן בריטניה שבה היה לסינגל הנמכר ביותר באותה שנה.
רקע והפקה

את השיר "Save Your Kisses for Me" כתב במקור לי שרידן באוגוסט 1974. לאחר שהביא את השיר למפגש כתיבת השירים הבא, האחרים חשבו שהשם מגושם והחליפו אותו בשם "Oceans of Love". שרידן לא היה מרוצה מהשינויים והשיר נגנז. שנה לאחר מכן כשעבדו על שירים לאלבום הבא, הם גילו שהם צריכים עוד שיר אחד ושרידן העלה שוב את "Save Your Kisses for Me". הפעם השיר התקבל.
זמן קצר לאחר מכן מנהל הלהקה, טוני הילר, היה להוט לשלוח את שיר של הלהקה לתחרות בחירת השיר לאירוויזיון. עד לאותה שנה נבחרו המבצעים שייצגו את בריטניה, וב-1976 שונה הפורמט, וזמרים שונים יכלו לשלוח את שיריהם. להקת אחוות האדם שלחה את השיר "Save Your Kisses for Me" והוא התקבל כאחד מ-12 השירים בתחרות "A Song for Europe" שנערכה ב-25 בפברואר 1976. השיר זכה בתחרות והקדים את המקום השני של להקת קו-קו בשתי נקודות בלבד. השיר יצא כסינגל והגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי שבועיים לפני האירוויזיון שהתקיים ב-3 באפריל.
רקע והפקה > זכייה באירוויזיון

בערב התחרות שובץ השיר ראשון בסדר ההופעה לפני השיר השווייצרי "ג'מבו, ג'מבו" בביצוע פטר, סו ומארק. השיר מתאר את רגשותיו של איש צעיר שעוזב את אהובתו בבוקר כשהוא יוצא לעבודתו. הטוויסט מופיע בשורה האחרונה, ומתברר שהוא עוזב את ילדתו הקטנה בת השלוש "לא תשמרי אותם בשבילי... למרות שאת רק בת שלוש?"
השיר קיבל את מירב הנקודות, 12, משבע מדינות, ובסך הכל קיבל 164 נקודות. השיר הצרפתי שהגיע למקום השני קיבל 147 נקודות. לפי "The Eurovision Song Contest - The Official History" של ג'ון קנדי או'קונור, השיר מחזיק בשיא המכירות בהיסטוריה של התחרות. הוא גם מחזיק בשיא של הניקוד היחסי הגבוה ביותר בתחרות, בממוצע של 9.65 לצוות שופטים. אחרי הזכייה באירוויזיון הגיע השיר למקום הראשון במצעדים רבים במדינות אירופה, ומכר יותר משישה מיליון עותקים. בבריטניה שהה השיר במקום הראשון במשך שישה שבועות. במאי 1976 זכה השיר בתקליט פלטינה של איגוד תעשיית ההקלטות הבריטי, והיה הסינגל הנמכר ביותר של השנה. בצרפת שהה השיר בראש המצעד במשך חמישה שבועות. בארצות הברית זכה השיר להצלחה בינונית בבילבורד הוט 100 (מקום 27 מתוך 100), אבל הגיע למקום הראשון במצעד Easy Listening. בישראל הגיע השיר למקום ה-18 במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של רשת ג'.
באותה עת הוציאה הלהקה את האלבום "Love and Kisses" שכלל את השיר "Save Your Kisses for Me". השיר הבא של הלהקה "My Sweet Rosalie" שעסק בנושא דומה היה אף הוא ללהיט באירופה. הלהקה המשיכה להקליט להיטים בבריטניה במשך השנתיים הבאות. אבל בארצות הברית "Save Your Kisses for Me" היה הלהיט היחיד של הלהקה באותו הרכב.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1976)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1976)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1976)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (1976)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 3 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 3 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 41 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 27 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 2 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 9 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 6 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1976)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1976)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1976)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שנתיים (1976)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 18 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 19 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 7 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 9 |  |
גרסאות כיסוי

בשנה לאחר מכן באירוויזיון 1977 זכתה הזמרת מארי מרים עם השיר L'oiseau et l'enfant שייצג את צרפת, והשיר הבריטי, בביצוע לינזי דה פול ומייק מורן, הגיע למקום השני.
השיר הוקלט בגרסאות כיסוי רבות בהן של זמרת הקאנטרי מרגו סמית' שזכה להצלחה במצעדי מוזיקת הקאנטרי ב-1976. הגרסה של בובי וינטון זכתה להצלחה בבילבורד הוט 100. להקת אחוות האדם הקליטה את השיר פעמיים נוספות, והוציאה גרסה בספרדית "Tus Besos Son Para Mi" בשנת 1991.
במשאל שערך איגוד השידור האירופי ב-2005 נבחר השיר כאחד מ-14 השירים הפופולריים ביותר של האירוויזיון. הוא היה גם אחד השירים שהשתתפו באירוע שיר היובל באירוויזיון שנערך בקופנהגן שבדנמרק. הוא בוצע על ידי הלהקה יחד עם 12 רקדנים ותזמורת. השיר העפיל לגמר והגיע למקום החמישי.
בפברואר 2019, הוציאה הזמרת עדן אלנה, נציגת ישראל באירוויזיון 2021 גרסת כיסוי לשיר, לכבוד אירוויזיון 2019 שנערך בתל אביב, ישראל.