stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אביגדור (ארגנטינה)
גאוגרפיה

אביגדור ממוקמת בשטח מישורי ונמוך בגובה שאינו עולה על 100 מטר מעל פני הים ובעל שפע של מקורות מים. תוואי הקרקע עוצב במידה רבה על ידי הנהרות הגדולים הזורמים בפרובינציה אנטרה ריוס שמהם נגזר גם שמה "בין הנהרות". האקלים האופייני הוא סובטרופי, ללא עונה יבשה המאופיין בריבוי גשמים עם ממוצע של כאלף מילימטרים בשנה.
ד"ר אלפרד נוימאייר

אחת הדמויות הידועות שהגיעו לאביגדור היה אלפרד נוימאייר (1867–1944) עורך דין, שופט, ויו"ר הקהילה היהודית במינכן (Israelitische Kultusgemeinde München); מייסד ויו"ר איגוד הקהילות היהודיות בבוואריה (Verband Bayerischer Israelitischer Gemeinden). כיהן כשופט במספר ערים בוואריה עד שבשנת 1929 התמנה לבית המשפט העליון בבוואריה (Oberstes Bayerisches Landesgericht).
ביוני 1933, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון הוא אולץ לפרוש מתפקידו על רקע יהדותו מכח החוק להשבת השרות האזרחי המקצועי. נוימאייר הוביל את הקהילה היהודית במינכן עד הגירתו למושבה אביגדור בינואר 1941. בארגנטינה ארגן ייצוג של הקהילות היהודיות בארגנטינה וכתב אוטוביוגרפיה.
המושבה כיום

מאז עזיבתם של היהודים את אביגדור, עברה המושבה מהפך. נותרו קומץ משפחות בודדות מהגרעין המייסד וחלקות המשקים אוחדו לשדות מרעה ענקים. נסללו כבישים, הותקנה תשתית תקשורת של טלפון ואינטרנט, והוקמו שלוש כנסיות המשתייכות לזרמים שונים בנצרות.
אוכלוסיית היישוב, מבלי להתחשב באזור הכפרי, מנתה 363 תושבים בשנת 1991 ו-380 בשנת 2001. האוכלוסייה בתחום השיפוט של המועצה מנתה 509 תושבים בשנת 2001.
הרב הרפורמי והפוליטיקאי סרחיו ברגמן פועל במסגרת הארגון Fundación Judaica לקיום חיים תרבותיים וחינוכיים במקום. הארגון החל לבצע פרויקט שאפתני במושבה: שיפור פני היישוב ופיתוחו כאתר תיירותי וגם כמקום לשיכון משפחות חסרות אמצעים. בנוסף, נעשה ניסיון ליישב מחדש יהודים באביגדור.
גלריית תמונות

המתיישבים הראשונים מגיעים לאביגדור
גן הילדים באביגדור
כרטיס להצגה "חלום יעקב" בביצוע חוג התיאטרון של אביגדור
בית התרבות באביגדור
ארון הקודש בבית הכנסת באביגדור
משפחת מתיישבים יהודים באביגדור
ראו גם

מוזסוויל
יהדות ארגנטינה
תוכנית אנדיניה
מושבות הברון הירש בארגנטינה
לקריאה נוספת

חיים אבני מראיין את אלכסנדר נוימאייר, מאה שנות התיישבות יהודית בארגנטינה. עליה יהודית מארגנטינה והקליטה בארץ, 1963.
תמר סיזל, ההתיישבות היהודית-גרמנית באביגדור, ארגנטינה, בתקופת השואה ,עבודת מחקר, ירושלים, תשס"ד(הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  Mapa de Avigdor Corcovado/Capivara: Museo Judío de Buenos Aires
↑  Alfredo José Schwartz, A pesar de todo: los Judíos de habla alemana en Argentina, Buenos Aires: Grupo Editorial Latinoamericano, 1991, עמ' 179
↑  Shalom Argentina, Tracing Jewish Settlements, Buenos Aires: Ministerio de Turismo Cultura y Deporte de la Presidencia de la Nación, Noviembre 2001, עמ' 195, ISBN 9872008507
↑  Alfredo José Schwartz, A pesar de todo: los Judíos de habla alemana en Argentina, Buenos Aires: Grupo Editorial Latinoamericano, 1991, עמ' 181
↑  Colonia Avigdor fue declarado Lugar Histórico Nacional, Argentina.gob.ar, ‏Febrero 2019
↑  [, https://www.jewishvirtuallibrary.org/neumeyer-alfred Alfred Neumeyer], Jewish Virtual Library
↑  Roberto Schopflocher, Weit von wo, Germany: Langen Müller Verlag, 2010, עמ' 199-200
↑  Colonia Avigdor, ‏Fundacion Judaica
↑  Roberto Schopflocher, Langen Müller, München: Langen Müller Verlag, 2010, עמ' 199-200, ISBN 9783784432366
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008912890505171  GND: 1306000890
רכבות המזרח הרחוק

| --- | --- |
לוגו חברת הרכבות הלאומית

מטה הרכבת בחברובסק
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה
 שם המערכת:  רכבות המזרח הרחוק
 מפעיל:  מסילות הברזל הרוסיות
 מידע על ההקמה
 חברה בונה:  מסילות הברזל הרוסיות
 התחלת בנייה:  1895
 פתיחת הקו:  1936–
 מידע על הקו
 אורך הקו:  6,826 קילומטרים
 רוחב המסילה:  1,520 מ"מ
 לחצו כאן
רכבות המזרח הרחוק (ברוסית: Дальневосточная железная дорога) היא חברת רכבות לתחבורה מסילתית ברוסיה החוצה את חבל פרימוריה, חבל חברובסק, חבל אמור, המחוז היהודי האוטונומי ויקוטיה.
סטטיסטיקה

אורך כולל: 5,990.6 קילומטרים
מספר מועסקים: 50,331
תנועת נוסעים למרחקים ארוכים: 5 מיליון איש
תנועה בפרברים: 19,990 מיליון איש
מידע

הנהלת הרכבת ממוקמת בחברובסק. רכבות המזרח הרחוק גובלת ברכבת טרנס-באיקל בתחנת ארחארה ובתחנת קו באיקל-אמור בתחנת איזווסטקובאיה וקומסומול על אמור. לאורך קו הרכבת של המזרח הרחוק ישנן 365 תחנות רכבת ושני מעברי גבול: מעבר גרודקובו (בגבול רוסיה-סין) ומעבר חאסאן (בגבול בין רוסיה לצפון קוריאה).
חברת הרכבת מורכבת מארבע חטיבות: חטיבת הרכבות חברובסק, חטיבת הרכבות ולדיווסטוק, חטיבת הרכבות קומסומולסקוי, וחטיבת הרכבות טינדה. הנקודות הגדולות של יציאת מטען והגעה הן חברובסק-2, איזווסטקובסאיה, בירובידז'אן, וולוצ'איבקה-2, קומסומולסק על אמור, סובייטסקאיה גוואן, סיבירצבו, אוסוריסק, ברנובסקי, אוגלובאיה, ולדיווסטוק, נחודקה, מזרח נחודקה, וואנינו.
היסטוריה

בניית הרכבת במזרח הרחוק החלה במאי 1891 עקב ההתפתחות הכלכלית של המזרח הרחוק הרוסי. בשנת 1895 נפתח שירות רכבות סדיר בין ולדיווסטוק לאימאן (תחנת הרכבת דלנרצ'נסקיה של ימינו). בשנת 1897 הוזמן קו חברובסק-ולדיווסטוק. תנועת רכבות ישירה מתחנת הרכבת ארחארה לוולדיווסטוק הושקה בשנת 1916 עם פתיחת גשר הרכבת מעל נהר אמור שליד חברובסק. יותר מ-5,000 מסילות ברזל נבנו במזרח הרחוק בשנת 1900.
במהלך מלחמת האזרחים ברוסיה וההתערבות הצבאית הזרה, נאלצו עובדי הרכבת במזרח הרחוק לבנות מחדש גשרים הרוסים ומסילות פגועות ולהבטיח תנועה יציבה בעת עומסים כבדים על מסילות הברזל שהצריכו שינוע סחורה וכלי נשק.
שיקום קו הרכבת החל בחורף 1924–1925 החל משחזור גשר חברובסק בשל החשיבות בחידוש התנועה דרך הרכבת הטרנס-סיבירית. בשנת 1929 הוקם קו נדז'דינסקאיה-טבריצ'נקה לצרכיו של חבל פרימוריה (בעיקר לצורך שירות האזורים חקלאיים בסמוך לאגם חנקה). בשנת 1931 הושלמה הקמת קו סיבירצבו-טורי רוג. בשנים 1935–1936, שוקם קו אוגלובאיה-פרטיזנסק בשל מיצוי גדל והולך של פחם ממכרות הפחם שבסוצ'אנסקי. בשנת 1940 נחנך קו וולוצ'ייבקה-קומסומולסק-על-אמור וקו סיבירצבו-ורפולומייבקה. בשנת 1941 הושלמה בניית קו בירוביג'ן-לנינסק ופרטיזנסק-נחודקה ונחנכו קווי סמוליאנינובו-דונאי, פרטיזנסק-סרגייבקה וקו ברנובסקי-גבוזדבו. בשנת 1940 ההשולמה גם תחנת מיון ראשית בשם חברובסק-2 עם חצר שינוע קטרים ממוכנת לחלוטין.
עם פרוץ המלחמה הפטריוטית הגדולה, כבר הייתה ברכבת המזרח הרחוק תשתית מפותחת. תשתית זו הועמדה לצורך המלחמה תוך זמן קצר מאוד והחלה לספק לחזית המזרחית ציוד צבאי, תחמושת ואספקה. הנהלת הרכבת סיפקה צוותים, מלאי, חלפים וחומרים למסילות הרכבת הקדמיות. כמו כן, הרכבת במזרח הרחוק מילאה תפקיד חשוב בסיוע לצבא הסובייטי בהבסת הצבא היפני הקיסרי וכיבוש דרום סחלין והאיים הקוריליים.
בשנת 1947 הוזמן קו קומסומולסק-על-אמור - סובייטסקאיה גוואן, שהעניק לרשת השנייה (אחרי הרכבת הטרנס-סיבירית) גישה לאוקיינוס השקט וקיצץ את המרחק באלף קילומטרים לתחבורה ימית לסחלין, קמצ'טקה ומגדן. בשל היעדר מעבר גשר מעל נהר אמור ליד קומסומולסק שעל-אמור, חצו הרכבות את הנהר באמצעות מעבורת לרכבות בקיץ ועם פלטפורמות רכבת מיוחדות שנבנו במהלך החורף.
בשנת 1963, הרכבת של דרום סחלין שולבה במערך הרכבות של הרכבת במזרח הרחוק. בשנת 1973 החלה לפעול מעבורת הרכבת ואנינו-חולמסק ושיפרה את שירות התחבורה בסחלין. בשנת 1975 הוזמן גשר רכבת ייחודי החוצה את נהר אמור ליד קומסומולסק על-אמור שסיפק שירות רכבות רציף לאורך כל השנה בין וולוצ'ייבקה לסובייטסקאיה גאוון. נפתחו תחנות רכבת חדשות ופיתוח התחבורה המסילתית נמשך.
הנהלת הרכבת במזרח הרחוק מקווה ליישם את הרעיון של הקמת הקו הראשי הטרנס-קוריאני ולחבר אותו יום אחד עם הרכבת הטרנס-סיבירית. תוכניות אלה מגובות בצפי ההולך וגדל של פוטנציאל התנועה דו-סטרית שמסוגלת להוביל 200,000 מכולות מטען בשנה מנמל בוסאן לרוסיה.
מעבר הגבול גרודקובו-סוייפנהה בחבל פרימוריה ממלא גם הוא תפקיד חשוב ביחסים הכלכליים שבין רוסיה לסין. תנועת המטענים בין שתי המדינות גדלה במיליון טונות בשנה. קשרים הדוקים עם הנמלים ועם הרכבת בחרבין השכנה ותיאום של מאמצים משותפים לשיקום ומודרניזציה של תחנות הרכבת מאפשרים לחזות עלייה כמעט פי שניים של תנועת המטענים עד בדרום פרימוריה.
הערות שוליים

↑  Information on the official website
|  מסילות הברזל הרוסיות רוסיה |
| --- | --- | --- |
| חברות בת | רכבת מוסקבה • רכבת אוקטובר (רכבת צארסקויה סלו) • רכבות מערב סיביר • רכבת גורקי • רכבות המזרח הרחוק • רכבות עבר הבאיקל • רכבות מערב סיביר • רכבות קלינינגרד • רכבות קרסנויארסק • רכבות קובישב • רכבות עבר הוולגה • רכבות סברדלובסק • רכבת הצפון • רכבות צפון הקווקז • רכבות דרום מזרח רוסיה • רכבות דרום אוראל • חברת הנוסעים הפדרלית • רכבות דרום הקווקז • חברת המשא הפדרלית • חברת המשא הראשונה • טרנסקונטיינר • טרנסטלקום • RZD סטרוי • בט-אלטרנס • אארואקספרס |  |
| קווים מרכזיים | הרכבת הטרנס-סיבירית • מסילת הברזל הטרנס-אסיאתית • קו הרכבת מוסקבה–סנקט פטרבורג |  |
| נשיאי החברה | גנאדי פאדייב • ולדימיר יאקונין • אולג בלוזרוב |  |
| ראו גם רכבות ברוסיה • רכבות קרים • רכבות ימאל • רכבות יקוטיה • הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות • משרד הרכבות של רוסיה | ראו גם רכבות ברוסיה • רכבות קרים • רכבות ימאל • רכבות יקוטיה • הסוכנות הפדרלית לתחבורת רכבות • משרד הרכבות של רוסיה |  |
תחנת הרכבת חברובסק
תחנת הרכבת ולדיווסטוק
Jewish Life Television

Jewish Life Television (בראשי תיבות: JLTV) הוא ערוץ טלוויזיה יהודי הפועל בארצות הברית.
ערוץ JLTV הוא הערוץ הראשון המשדר תכנים יהודיים 24/7. בערוץ, הפועל מלוס אנג'לס, משודרים בכל שעות היממה תכנים יהודים וישראלים, בהם חדשות, תוכניות אירוח וסרטי תעודה.
הערוץ הוא הראשון ששידר את משחקי המכביה (ה-18) בשידור ישיר מחוץ לישראל.
גליה אלבין מחזיקה בחלק גדול ממניות החברה המפעילה את הערוץ.
הערות שוליים

↑  טל וולק, ‏זכויות השידור של המכביה בארה"ב נמכרו בחצי מיליון דולר, באתר גלובס, 23 בנובמבר 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גיא

ערך זה עוסק בשטח בן הרים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
הגיא של נרייפיורד הנשקף ממלון סטלהיים
גַּיְא (ברבים: גֵּיאָיוֹת; בנסמך: גֵּיא־) הוא שקע צר וארוך (ערוץ, אפיק) הנמצא בין שלוחות הר, הממוקמות משני צדדיו.
הגיא מהווה נתיב ניקוז לזרמי שיטפונות היורדים מן ההרים, ולעיתים קרובות הופך לנחל (או נהר) קבוע או ארעי.
ראו גם

עמק
ואדי
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "גיא", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 6), הוצאת יבנה, תשס"א
יושרה

באתיקה, יושרה (יָשְׁרָה, בלועזית: אינטגריטי) היא כנות ואמיתות או הקפדה על הפעולות הננקטות. יושרה יכולה להיחשב כניגוד לצביעות.
אפשר לסמוך על אנשים בעלי יושרה שהם מתכוונים באמת למה שהם אומרים ושהם אכן מתכוונים לנהוג בהגינות וביושר. יותר מכך, אנשים אלה, גם כאשר אין עליהם כל פיקוח הם לא מפרים את הכללים אליהם הם מחויבים.
בלועזית המילה "אינטגריטי" התפתחה מהמילה integer, שפירושה "מספר שלם". בהקשר זה יושרה היא התחושה הפנימית של "שלמות" הנובעת מתכונות כמו יושר ואופי עקבי. ניתן להגיד על אנשים שהם "נוהגים ביושרה" כאשר הם פועלים על פי הערכים, האמונות והעקרונות שבהם הם עצמם דוגלים.
באתיקה

באתיקה כאשר דנים בהתנהגות ובמוסר, אומרים שאדם הוא בעל יושרה אם מעשיו מבוססים על מסגרת עקבית פנימית של עקרונות. עקרונות אלה צריכים להיצמד באופן אחיד לאקסיומות או להנחות לוגיות. אפשר לתאר אנשים כבעלי יושרה מבחינה אתית כאשר מעשיהם, אמונותיהם, שיטותיהם, המידות והעקרונות שלהם נובעים כולם ממערכת ערכים מרכזית אחת. לכן, עליהם להיות גמישים ומוכנים לשנות את עמדותיהם הערכיות כדי לשמור על עקביות, למשל כאשר תוצאה מסוימת אינה תואמת את כל הציפיות. גמישות כזו היא סוג של לקיחת אחריות מוסרית וערכית.
היבט מהותי אחד של מסגרת עקבית שכזו הוא ההימנעות מכל חריגה לא מוצדקת (שרירותית) לטובת אדם או קבוצה מסוימת, בעיקר הימנעות מחריגה שמעדיפה את האנשים המחזיקים באותה מערכת ערכים. בתחום החוק עיקרון זה מחייב כי גם בעלי תפקידים רשמיים יהיו כפופים לאותם כללים להם כפופים שאר האזרחים. באתיקה אישית, עיקרון זה קובע שאין לנהוג על פי כללים שאליהם אותה אישיות מתנגדת באופן עקרוני. למשל, אסור לגנוב, אלא אם כן אותה אישיות תרצה לחיות בעולם שבו כולם גונבים. הפילוסוף עמנואל קאנט תיאר את עקרון היישום האוניברסלי בציווי הקטגורי שלו.
המושג יושרה מכָוֵון לשלמות, לעולם מושגים ואמונות למה שמכונה השקפת עולם. תפיסה זו של שלמות מדגישה כנות ואותנטיות, המחייבות לפעול בכל עת בהתאם לתפיסת העולם הנבחרת של הפרט.
בפוליטיקה

האזרחים במדינה דמוקרטית אמורים לבחור במנהיגים אמינים, מנהיגים שפועלים לטובתם ולרווחתם של כל אזרחי המדינה. לצורך חיזוק האמון הזה המדינה מקיימת מערכות שמפקחות על התנהלות המנהיגים, כמו משרד מבקר המדינה, בית המשפט, התקשורת ועוד. לצורך קיום ממשל תקין צריך שהאזרחים יתנו אמון במנהיגיהם. לשם יצירת האמון על אנשי הממשל לנהוג על פי מערכת כללים מחייבת, עליהם להיות בעלי יושרה.
למידת ההשפעה של הפוליטיקאים יכולות להיות השלכות כבדות משקל ואכן קיים סיכון שהם לא ישתמשו בכוח שבידיהם כדי לשרת את האזרחים, ובכך הם יָפֵרוּ את רעיון היושרה.
אריסטו אמר שמכיוון שלשליטים יש כוח הם יתפתו להשתמש בו לצורך הרווח האישי שלהם. כדי "למלא את תפקידם כמשרתי ציבור" חשוב שהפוליטיקאים יעמדו בפיתוי הזה. בהקשר של יושרה, ללא קשר לשאלה אם הם פועלים לטובת האזרחים או לרעתם, לפוליטיקאים יש יושרה כל עוד "הם פועלים בעקביות, בהתאם לערכים שלהם".
במבחנים פסיכולוגיים ובמבחנים לקבלה לעבודה

מטרתם של מבחני יושרה תעסוקתית היא לזהות מועמדים פוטנציאליים לעבודה שעלולים להסתיר היבטים שליליים או מבזים בעברם, כגון הרשעה פלילית או שימוש לרעה בסמים. זיהוי מועמדים לא מתאימים יכול להועיל למעסיקים כדי שיוכלו להימנע מבעיות שעלולות להתעורר בהמשך.
בדיסציפלינות אחרות

דיסציפלינות ותחומים שיש להם עניין ביושרה כוללים פילוסופיה של פעולה, פילוסופיה של רפואה, מתמטיקה, נפש, קוגניציה, תודעה. פסיכולוגיה פופולרית מגדירה יושרה אישית, יושרה מקצועית, יושרה אמנותית ויושרה אינטלקטואלית.
בתחום המחקר המדעי החוקרים לא אמורים לקבוע את התוצאה לפני פרסום בפועל של הממצאים[דרושה הבהרה].
ראו גם

מוּסָרִיוּת
אֶתִיקָה
כנות
אותנטיות (פילוסופיה)
הערות שוליים

↑  John Louis Lucaites; Celeste Michelle Condit; Sally Caudill (1999). Contemporary rhetorical theory: a reader. Guilford Press. p. 92. ISBN 1572304014.
1 2  יושרה אוֹת בְּאוֹת – דורשים שפה יהודית דמוקרטית
↑  "Definition of integrity in English". Oxford Living Dictionaries. Oxford University Press. נבדק ב-26 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Integrity". Ethics Unwrapped (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2020-05-27.
↑  Gerald Cushing MacCallum (1993). Legislative Intent and Other Essays on Law, Politics, and Morality. Univ of Wisconsin Press. p. 152. ISBN 978-0-299-13860-8. נבדק ב-12 ביולי 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Krishna Pillai (2011). Essence of a Manager. Springer Science & Business Media. p. 163. ISBN 978-3-642-17581-7. נבדק ב-12 ביולי 2014. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Aristotle (1976). The Nicomachean Ethics By Aristotle, James Alexander, Kerr Thomson, Hugh Tredennick, Jonathan Barnes translators. ISBN 978-0140449495. נבדק ב-2012-03-11.
↑  Aristotle (2000), Politics, translated by B. Jowett, New York: Dover Publications.
↑  van Minden (2005:206–208): [...] deze 'integriteitstests' (dat klinkt prettiger dan eerlijkheids- of leugentests) [...] [Translation: ... these 'integrity tests' (that sounds nicer than honesty test or lies tests)]
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1030314
ההתיישבות היהודית בערבות קנדה בשנים 1880–1910

במהלך שלושת העשורים שבין 1880 ל-1910 הייתה התיישבות יהודית בערבות קנדה בת כתריסר קהילות חקלאיות יהודיות, מרביתן באזור ססקצ'ואן ומניטובה. קהילות אלה קיבלו סיוע כספי מארגון יק"א.
ערבות קנדה

ערבות קנדה נמצאות בדרום-מערב קנדה, בגבול עם ארצות הברית ונכללות בהן שלוש פרובינציות: ססקצ'ואן, מניטובה ואלברטה.
בערבות קרקע חקלאית פוריה והן מהוות אחד מאזורי גידול החיטה הגדולים בעולם, אף על פי שהטמפרטורות הקיצוניות בקיץ ובחורף ומשטר המשקעים מקשים על העבודה החקלאית. בנוסף לכך הקרקע עשירה בפחם, גז טבעי ונפט.
בסוף המאה ה-19, קנדה הייתה זקוקה לידיים עובדות לצורך פיתוח החקלאות, בניית מסילות הברזל ועבודות הכרייה והפקת הנפט. הממשלה הקנדית השקיעה מאמצים גדולים כדי למשוך מהגרים לאזור הערבה.
החל משנת 1896, שר הפנים בממשלת קנדה קליפורד סיפטון (אנ') נקט בפעילות שנועדה לעודד הגירה ממזרח אירופה תוך הפעלת מדיניות הגירה מאוד סלקטיבית. הוא עודד הגירה של חקלאים ובאופן כללי של בעלי יכולת לבצע עבודה פיזית מאומצת וצמצם את ההגירה אל הערים. ראש הממשלה וילפריד לורייה תמך במדיניות זאת ואף הצהיר כי "אין זאת מדיניותה של קנדה להביא עניים אך אין כל הגבלות להבאת אנשים המסוגלים והרוצים לעבוד." בשנת 1872 חוקק "חוק קרקעות הדומיניון" (אנ') (באנגלית Dominion Lands Act) במטרה לעודד התיישבות בערבות קנדה כדי למנוע מארצות הברית להשתלט על האזור בטענה שאינו מאוכלס. חוק זה הבטיח לכל אדם מעל גיל 18 בעלות על 640 דונם קרקע, במחיר סמלי של ההרשמה לתוכנית, תוך הבטחה שאם הוא בונה בית ומתמיד בעיבוד הקרקע במשך שלוש שנים יוכל לרכוש את 640 הדונמים הצמודים במחיר של דולר אחד לארבעה דונם.
בעקבות יישום תוכנית זאת חלה עלייה דרמטית בגידול החיטה באזור ובמקביל עלייה גדולה במספר התושבים.
סיבות רבות הביאו מהגרים לקנדה: הזדמנויות כלכליות ושיפור באיכות החיים, שחרור מדיכוי ורדיפה והזדמנויות והרפתקאות שהוצגו למהגרים "רצויים" על ידי סוכנויות ההגירה הקנדיות. למרות חזונו של ראש הממשלה סר וילפרד לורייה "ליצור אומה גדולה ומאוחדת בה אין מקום להקמת יישובים סלקטיביים", לא היה מנוס מלאפשר הקמת גושי התיישבות נפרדים עבור קבוצות אתניות שונות (אוקראינים, רומנים, איטלקים, רוסים, יהודים ועוד), אך גושים אלה היו קטנים ומפוזרים על שטחים גדולים.
הגירת היהודים לקנדה

על פי ההערכה המקובלת, כמיליון יהודים היגרו ממזרח אירופה בין השנים 1880–1905.
המהגרים היהודים העדיפו להתיישב בערים, שם יכלו להמשיך לעסוק במקצועותיהם ולקיים חיי קהילה כפי שהיו רגילים בערי המוצא שלהם. על יהודי רוסיה ורומניה נאסר להחזיק קרקעות ולעבד אותן, לכן לא היה להם כל ניסיון או ידע בחקלאות. מסיבה זאת הם נכללו בקבוצת המהגרים ה"לא רצויים" של ממשלת קנדה אשר עמדה בתוקף על כך שיישובם לא יתבצע על חשבון משלם המיסים הקנדי.
ממשלת קנדה התנתה את הקצאת הקרקע ואת מתן האישור להקמת היישובים החקלאיים היהודיים במימון, ליווי והכשרת המתיישבים על ידי, יק"א, Young Men's Hebrew Benevolent Society (YMHBS), החברה החקלאית היהודית [Jewish Agricultural Society (JAS)], חברת הסעד החקלאית־תעשייתית [Jewish Agricultural Industrial Aid Society (JAIAS)], או כל ארגון פילנתרופי אחר שאינו תלוי בתקציבי הממשלה.
להלן הקהילות החקלאיות שהוקמו על ידי יהודי מזרח אירופה בערבות קנדה:
הגירת היהודים לקנדה > בפרובינציה ססקצ'ואן

מוסומין (Moosomin) שכונתה גם "ירושלים החדשה" הוקמה בשנת 1884 על שטח אדמה שנרכש על ידי הוועדה הרוסית-יהודית בלונדון לאחר פוגרומי סופות בנגב ב-1882. לעשרים ושבעה המתיישבים לא היה ניסיון בחקלאות ובהיעדר ליווי והדרכה מתאימים הם עזבו את המקום כעבור שלוש שנים.
וואפלה (Wapella) הוקמה בשנת 1886 על ידי שתי משפחות, ללא תמיכה מהממשלה או מארגוני הסיוע. בין השנים 1888–1892 הצטרפו אליהן כארבעים משפחות מדרום רוסיה, בסרביה, רומניה, גליציה ולטביה.
הירש (Oxbow-Hirsch) (אנ') הוקמה בשנת 1886 על אדמה שהוקצתה על ידי הממשלה לארבעים ושבעה מועמדים שעברו בחינה יסודית. בעונה הראשונה חיו בקהילה 159 נפשות. הוזמן שוחט ונבנה בית כנסת ובית ספר. השם הירש נוסף לאחר הקמת תחנת הרכבת באותו שם במקום.
ק'אפל (Qu'Appelle) הוא שם כולל של שתי קהילות Lipton שהוקמה ב-1901 ו-Cupar שהוקמה ב-1904. ליפטון הוקמה על ידי 100 מהגרים מרומניה לאחר שיק"א התחייבה בהסכם לשאת בכל הוצאות המתיישבים ולשלם משכורת של 1,000 דולר לשנה למפקח שהיה אמור לסייע ליהודים להקים את ההתיישבות. בית הקברות שהוקם בליפטון בשנת 1901 עדיין קיים.
עדנברידג' (Edenbridge) הוקמה ב-1906 על ידי יהודים שהיגרו מליטה והגיעו לקנדה בעקבות ההבטחות כי יוכלו לקבל בעלות על האדמה ולקיים אורח חיים יהודי. לא היה להם ידע או ניסיון בחקלאות. היישוב לא קיים יותר אבל בית הכנסת "בית ישראל"(אנ') שנבנה בשנת 1908 עדיין עומד על תילו והוכרז אתר היסטורי.
ניו הרמן (New Herman (Sonnenfeld and Hoffer הוקמה בשנת 1906 ונחשבת המושבה המצליחה ביותר בקנדה. מרבית המתיישבים הראשונים היו בוגרי בית הספר החקלאי שהקימה יק"א בצפון גליציה.
הגירת היהודים לקנדה > בפרובינציה מניטובה

Pine Ridge נוסדה בשנת 1907
בנדר המלט (Bender Hamlet לימים נרסיס Narcisse) הוקם ב-1903. המתיישבים קיבלו תוספת אדמה לבניית הבתים. היא שכנה סמוך ל-Narcisse Leven Colony(אנ') על שם נרסיס לוון, נשיא יק"א.
אייר (Eyre) הוקמה בשנת 1910.
מונטיפיורי (Montefiore) שכונתה גם אלססק הוקמה ב-1911 על ידי יהודים שברחו מרוסיה במהלך שנת 1900, בתמיכת יק"א ובמסגרת ההטבות שהוענקו על ידי הממשלה הקנדית לחקלאים שהיו מוכנים לאכלס את אזור הערבה.
רוזטאון (Rosetown) הוקמה בשנת 1911.
Bird's Hill נוסדה בשנת 1911.
Camper שכונתה גם "הירש החדשה" הוקמה ב-1911 על ידי יהודים שחיו קודם במושבה ישראלובקה בדרום אוקראינה.
הגירת היהודים לקנדה > בפרובינציה אלברטה

Rumsey הוקמה ב-1906.
Trochu הוקמה ב-1906. היא הייתה ההתיישבות הגדולה ביותר בקנדה עם 89 משפחות, 238 נפשות ו-78,000 דונם אדמה.
עד שנת 1914, הסניפים הקנדיים של יק"א ושל החברה החקלאית היהודית סייעו ביישובם של כ-1,000 בני אדם ב-250 משקים משפחתיים שהשתרעו על שטח של כ-200,000 דונם מתוכם כ-60,000 דונם היו כבר מעובדים.
הסיבות לכישלון ההתיישבות

בשנת 1903, ישראל זנגוויל, נשיא ההסתדרות הטריטוריאליסטית היהודית (יט”א) אשר פעל לקידום התיישבות יהודית מסיבית באזורים שאינם פלשתינה, עם עדיפות לאזורים בשליטת האימפריה הבריטית, פנה לווינסטון צ'רצ'יל, אז שר המושבות הבריטי, בבקשה להשתדל לפני ממשלת קנדה כדי שזאת תסכים להקמת התיישבות אוטונומית יהודית רציפה בפרובינציה ססקצ'ואן בה היו קיימות כבר קהילות חקלאיות יהודיות. לדעתו של זנגוויל, קהילות אלה יכלו לקלוט מהגרים יהודים חדשים וללמד אותם את עבודת האדמה. למרות אהדתו של וינסטון צ'רצ'יל לרעיון, ממשלת קנדה דחתה את ההצעה מכל וכל והנושא ירד מהפרק בשנת 1906.
חוסר הניסיון ותנאי מזג האוויר הקשים לא היו הגורמים היחידים לכישלון הקהילות החקלאיות היהודיות שהוקמו בערבות קנדה.
החלוצים היהודים עזבו את המשקים שלהם כאשר לא היו מסוגלים לקיים את אורח החיים היהודי במגבלות פיזור האוכלוסייה שנקבעו על ידי חוק קרקעות הדומיניון שנחקק ב-1872. כישלון המוסדות הפילנתרופיים לתאם בין היישובים ולהשיג רצף התיישבותי גרם לכך שמרבית היהודים העדיפו בסופו של דבר לעבור להתגורר בסביבה עירונית.
גלריית תמונות

קברים בבית הקברות היהודי במושבה ליפטון, ססקצ'ואן, 1916
Bender Hamlet
שלט בבית הקברות היהודי הירש ליד הירש, ססקצ'ואן
ראו גם

הברון הירש
יק"א
יהדות קנדה
לקריאה נוספת

Eric Wilkinson, The Success of Jewish Agricultural Colonies in Western Canada, Hungarian Journal of English and American Studies (HJEAS) vol. 28, no. 2, 2022, עמ' 379–400‏, JSTOR 27231659
הערות שוליים

↑  Jewish Life in Saskatchewan, www.niedermayer.ca
↑  Settling the West: Immigration to the Prairies from 1867 to 1914 | Canadian Museum of Immigration at Pier 21, pier21.ca
↑  Abraham Arnold, Sir Wilfrid Laurier and Canada's Jews, ‏September 6, 2016
↑  Canada – Jewish Agriculturalism in the Garden State, sites.rutgers.edu
↑  The Mansion House iniiative, www.peterbrooke.org
↑  MHS Transactions: Wapella Farm Settlement, The First Successful Jewish Farm Settlement in Canada, www.mhs.mb.ca
↑  MHS Transactions: The Contribution of the Jews to the Opening and Development of the West, www.mhs.mb.ca
↑  MARTIN WOLFF, THE JEWS OF CANADA
↑  Jewish Pioneer Agricultural Settlements in Western Canada, faculty.biu.ac.il
מפת הפרובינציות בערבות קנדה
פטר גאבה

| --- | --- |
פטר גאבה
פטר גאבה
 לידה:  18 בפברואר 1857 יליסבטגרד, האימפריה הרוסית
 פטירה:  27 במרץ 1927 (בגיל 70) סופיה, ממלכת בולגריה
 שם לידה:  Пейсах Габбай Израилевич 
 מדינה:  בולגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי בסופיה
 מקום מגורים:  בלצ'יק, סופיה
 
פטר גאבה (בבולגרית: Петър Габе;‏ 18 בפברואר 1857, יליסבטגרד, האימפריה הרוסית (כיום אוקראינה) – 27 במרץ 1927, סופיה, ממלכת בולגריה) היה אגרונום, עיתונאי ואיש ציבור יהודי אוקראיני בולגרי. ידוע בכך שב-1894 היה היהודי הראשון שנבחר לאספה הלאומית של בולגריה. בחירתו בוטלה מטעמים אנטישמיים.
קורות חיים > ראשית חייו

נולד ב-1857 בעיר יליסבטגרד בשם פסח יזראלייביץ' גבאי. לפי חלק מהמקורות היה ממשפחה של קנטוניסטים. גאבה סיים בית ספר תיכון באודסה ובהמשך עסק בהוראה. באודסה פגש באקתרינה סמוילובנה דוּאֶל (ברוסית: Екатерина Самойловна Дуел) בתו של סוחר דגן אמיד, והשניים נישאו. גאבה התעתד להתחיל לימודים אקדמיים אך לא הותר לו להירשם בשל מוצאו היהודי. גאבה לחם במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) במסגרת גדוד מתנדבים. בקיץ 1884 היגרו גאבה ומשפחתו לחבל דרום דוברוג'ה בשטחי נסיכות בולגריה. לפי גרסה אחת הגיעו לאור פרסומים בעיתונות הרוסית על כך שממשלת בולגריה מעודדת הגירה לשטחיה לצורכי חקלאות ולפי גרסה שנייה, נאלץ לגלות משטחי האימפריה הרוסית לאור עמדותיו הפוליטיות.