stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוסיין עלי מונתזרי
המהפכה האיראנית

שמו של מונתזרי יצא למרחוק כפוסק הלכה אשר שילם מחיר אישי בעבור דעותיו הליברליות. הוא תמך ברעיון הרפובליקה הדמוקרטית כחלופה הטובה ביותר לממשל באיראן, אולם באידיאל הדמוקרטי של מונתזרי, פוסק הלכה דתי מכהן במשרה מפקחת ומייעצת לשלטון, אותו כינו הוא וח'ומייני בשם "נאמנות פוסקי הלכה אסלאמים" (בפרסית: ولایت فقیه). את גישתו זו סיכם בספר אותו חיבר, המקדם את רעיון הפיקוח של הממשל בידי פוסקי הלכה אסלאמים. הוא האמין בעצמאות הממשל והתנגד לכך שפוסקי הלכה נוטלים חלק ברשות המבצעת או המחוקקת. לדעת מונתזרי תפקיד פוסק ההלכה האסלאמי חייב להיות מוגבל לתפקיד יועץ לשלטון, אשר נבחר על ידי העם, מבלי שיפר את חוקי האסלאם. מונתזרי טען כי אסור שפוסק ההלכה יהיה בגדר שליט בלעדי.
בשנת 1979, לאחר הדחת השאה, נטל מונתזרי תפקיד מכריע בניסוחה של החוקה האיראנית החדשה. הוא הוביל בדרישה להחליף את טיוטת החוקה החילונית שהוצעה למדינה עם חוקה המכילה הוראות באשר לתפקיד הייעוץ והפיקוח של פוסקי ההלכה. הצעת החוקה שקידם הכירה בזרם התריסריים בשיעה - ולא האסלאם באופן כללי - כדתה הרשמית של המדינה וכי לפוסקי ההלכה נתונה הסמכות למינוי שופטים ולהטלת וטו על כל חקיקה המנוגדת לעקרונות הדת. מאוחר יותר הוא כיהן במועצת המומחים האיראנית אשר ניסחה את החוקה ואשר אימצה רבות מהמלצותיו.
באותה עת שימש מונתזרי כמנהיג תפילות ימי שישי בעיר קום, כחבר במועצת המהפכה וסגנו של המנהיג העליון ח'ומייני. בשנת 1980 החל ח'ומייני להעביר חלק מתפקידיו למונתזרי. עד לשנת 1983 התנוססה תמונה קטנה של מונתזרי, לצד תמונתו הגדולה יותר של ח'ומייני, בכל משרדי הממשלה באיראן. לאחר שח'ומייני הביע רצונו בכך שמונתזרי יהיה ליורשו, מונתזרי דחה בתחילה את הרעיון וטען כי יש להותיר את הבחירה בבוא העת בידי מועצת המומחים. לבסוף נעתר מונתזרי למינוי ולאחר ישיבה של מועצת המומחים בחודש נובמבר 1985, הוא הוכרז כיורשו של המנהיג העליון.
אולם סיכוייו של מונתזרי לרשת את ח'ומייני נפגעו כיוון שבניגוד לח'ומייני, ואף ליורשו לימים, האייתוללה עלי ח'אמנאי, מונתזרי לא יכול להתהדר בתואר סייד כאחד מצאצאי משפחת הנביא מוחמד. אף בסיס התמיכה של מונתזרי באותם הימים, בניגוד לתמיכה הגואה בו בעשרים השנים האחרונות לחייו, היה מצומצם יחסית והוא היה ללעג בעיני בני המעמד הבינוני והגבוה.
הקרע עם ח'ומייני והדחה ממעמדו

בעיותיו של מונתזרי, כבעל מעמד היורש לח'ומייני, החלו בקרבתו עם מהדי האשמי אשר ניהל מתוך משרדו של מונתזרי ארגון אשר שאף לייצא את המהפכה האסלאמית. יש הטוענים כי האשמי גרם מבוכה לרפסנג'אני בכך שהדליף מידע על מעורבותו בפרשת איראן-קונטראס. האשמי נעצר, הורשע בדין והוצא להורג בשנת 1987 בגין פעילות כנגד המהפכה.
בחודש נובמבר 1987 גרם מונתזרי למחלוקת נוספת כאשר קרא להכרה חוקית בריבוי מפלגות, אף שבתנאי פיקוח הדוק. הוא המשיך אף וקרא לבחינה גלויה של כישלונות המהפכה ולסיום הניסיון לייצא את המהפכה. הוא טען כי איראן חייבת לשמש השראה לאחרים בשמשה דוגמה, ולא באמצעות אימון כוחות לוחמים זרים. בחודש פברואר 1988 מתח ח'ומייני ביקורת על מונתזרי וחודש אחר כך קרא לכינוס מועצת המומחים כדי לדון בעניינו של מונתזרי.
העימות עם מונתזרי הגיע לשיאו בסוף הקיץ ותחילת סתיו 1988 כאשר התבצעה הוצאה המונית להורג של אסירים מדיניים. מונתזרי נשא אותה עת סדרת הרצאות בהן תמך במדיניות פתוחה הרבה יותר, ובראיון שהתפרסם בעיתון קייהאן בתחילת 1989, מתח ביקורת על ח'ומייני באופן שלדעת רבים חתם את גורלו הפוליטי:
בחודש מרץ 1989 נגרם למעמדו של מונתזרי נזק רב מידיעה שהתפרסמה ב-BBC בדבר מכתבים שכתב בהם גינה את גל ההוצאות להורג לאחר המלחמה. מונתזרי אף מתח ביקורת על פתווה של ח'ומייני בה ציווה על רציחת הסופר סלמאן רושדי, באומרו: "אנשים בעולם מתרשמים שבאיראן אנו עוסקים רק ברציחת אנשים".
ב-26 במרץ 1989 גינה ח'ומייני בחריפות את התבטאויות מונתזרי ויומיים אחר כך הודיע כי מונתזרי התפטר ממשרתו. מונתזרי לא מחה על פיטוריו ופרסם הודעה המסתיימת באמירה: "אני מבקש מכל אחי ואחיותי לא לומר מילה בתמיכתי".
בנוסף לאיבוד מעמדו כיורש לח'ומייני, נשלל ממונתזרי אף תוארו אייתוללה עליון ומאותה עת לא פורסמו עוד הרצאותיו בעיתון קייהאן ולא נשמעה עוד כל התייחסות אליו בתחנת הרדיו הממלכתית. אף תצלומיו הורדו מקירות משרדי הממשלה והמסגדים ובוטל משמר האבטחה שליווה אותו. מנגד הופיעו מאמרים שניסו להפחית מתרומתו למהפכה.
יש שטענו כי התיקון לחוקה האיראנית ולפיו הוסרה הדרישה כי המנהיג העליון חייב להיות אייתוללה עליון, נעשה בעקבות העובדה שלא היו עוד אייתוללה עליונים שהיו מוכנים לקבל את תפקידו של מונתזרי. מנגד, היו שטענו כי הסיבה שלא נבחר אייתוללה עליון למלא את תפקידו של מונתזרי היה כיוון שלאף אחד מהם לא הייתה תמיכה במועצת המומחים.
התנגדותו למשטר לאחר הדחתו

לאחר מות ח'ומייני בחודש יוני 1989 נבחר על ידי מועצת המומחים האיראנית פוסק הלכה אחר, סייד עלי ח'אמנאי, לתפקיד המנהיג העליון. בטרם הדחתו של מונתזרי היה ח'אמנאי פוסק הלכה בדרג הביניים בלבד. קידומו בהיררכיה הדתית עורר ביקורת על ידי מנהיגי דת רבים בשיעה, כולל מונתזרי.
בחודש דצמבר 1989 הפיצו תומכיו של מונתזרי בקום עלונים שבהם פקפקו בכישוריו של ח'אמנאי לכהונה הרמה של מרג'ע תקליד. בתגובה עצרו אנשי משמרות המהפכה את מונתזרי והשפילוהו כשהם מכריחים אותו לחבוש מצנפת לילה ולא את הטורבן הלבן המסורתי עמו הילך.
בחודש אוקטובר 1997, לאחר שמתח ביקורת פומבית על סמכותו של המנהיג העליון של איראן, האייתוללה ח'אמנאי, הושם מונתזרי במעצר בית, תחת העילה כי הדבר נעשה לשם הגנתו מפני קיצונים. הוא שהה בתנאי מעצר בית עד לשנת 2003, כאשר למעלה מ-100 חברי בית המחוקקים האיראני קראו לנשיא מוחמד ח'אתמי לשחררו ממעצר. יש הטוענים כי ממשלת איראן ביטלה את מעצר הבית מחשש שמא תפרוצנה מהומות אם מונתזרי החולני ימות בביתו בעודו נתון במעצר.
התנגדותו למשטר לאחר הדחתו > ביקורתו על אחמדינז'אד

ב-22 בינואר 2007 מתח מונתזרי ביקורת על מדיניותו של נשיא איראן מחמוד אחמדינז'אד בתחומי הגרעין והכלכלה.
בעוד שמונתזרי תמך בדעה כי לאיראן הזכות לפתח אנרגיה גרעינית, הוא טען כי גישתו של אחמדינז'אד לנושא זה היא תוקפנית מדי, ואמר: "יש להתמודד עם האויב בחוכמה, לא להתגרות בו... התגרויותיו רק יוצרות בעיות למדינה." הוא שאל: "האם אין לנו זכויות אחרות גם כן?" כשהוא מתייחס לזכויות הפרט ולזכויות האדם. מונתזרי אף מתח ביקורת על הישגיה של ממשלת אחמדינז'אד בתחום הכלכלה, כשהוא מציין את שיעור האינפלציה הגואה - כולל עליה של 50% במדד הדיור - וטען שלא ניתן לנהל מדינה על יסוד ססמאות. בחודש מאי 2008 מונתזרי אף פרסם הודעה התומכת בזכויות בני הדת הבהאית באיראן, תוך שהוא מציין כי אף שהבהאים אינם משתייכים לעמי הספר:
ב-16 ביוני 2009 התבטא מונתזרי פעם נוספת כנגד אחמדינז'אד, בעת המהומות שפרצו לאחר בחירתו מחדש לנשיא. לאחר שנשמעו טענות רבות כנגד טוהר הבחירות, פרסמה ממשלת איראן הודעה כי אחמדינז'אד זכה ב-62% מן הקולות. מונתזרי בתגובה הודיע כי "אין אדם שפוי היכול להאמין" לכך שהקולות נספרו באופן הוגן. מונתזרי קרא לשלושה ימים של אבל ציבורי על מותה של נדה אגא-סולטאן ואחרים שנהרגו במהומות ב-22 ביוני 2009. הוא אף הכריז כי השלטון איננו מוסלמי או שלטון רפובליקה. בחודש נובמבר 2009, יום בטרם צוינו חגיגות 30 שנה למשבר בני הערובה באיראן, אמר מונתזרי כי תפיסת שגרירות ארצות הברית בטהראן בשנת 1979 הייתה שגיאה.
מותו

ב-19 בדצמבר 2009 נפטר מונתזרי בשנתו מהתקף לב, בעודו בביתו בעיר קום. הוא היה בן 87 במותו. סוכנות הידיעות של הרפובליקה האסלאמית, שהיא סוכנות הידיעות הרשמית של איראן, לא ציינה את התואר אייתוללה בדיווחים הראשונים על מותו, אלא כ"איש דת המשתייך לפורעים". אף דיווחי הרדיו והטלוויזיה באיראן על מותו בלטו במתח אשר שרר בין עמדותיו לאלו של השלטון. ב-21 בדצמבר 2009 צעדו מאות אלפי אבלים בהלווייתו בעיר קום, ורבים מתומכי התנועה הירוקה באיראן הגיעו במיוחד להלווייה והפכו אותה למפגן מחאה כנגד המשטר באיראן. גופתו הוצגה לציבור בהיכל הקבר של פטימה בינת מוסא, אחת מן הקדושות הבולטות במסורת השיעית. הוא נקבר לצד קברו של בנו אשר נהרג בשנת 1981.
הערות שוליים

↑  Moin, Baqer (2000). Khomeini: Life of the Ayatollah. New York: Thomas Dunne Books. p. 279. ISBN 0312264909
↑  Wright, Robin B. (2000). The last great revolution: turmoil and transformation in Iran. New York: A. A. Knopf. p. 20. ISBN 0375406395.
↑  Moin, 289.
↑  Brumberg, Daniel (2001). Kayhan, quoted in Reinventing Khomeini: the struggle for reform in Iran. Chicago: University of Chicago Press. p. 172. ISBN 0226077578.
↑  Iran releases dissident cleric, BBC, January 30, 2003.
↑  Iranian cleric attacks president
↑  Ayatollah Montazeri Proclaims Baha’is Citizens of Iran
↑  Protests in Iran: Green November, The Economist, November 5, 2009.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304578505171  BnF: cb17168704s (data)  GND: 118909762  ISNI: 0000 0000 8368 6781  LCCN: n81006569  NTA: 108922200  SUDOC: 189240776  TDVİA: muntaziri  VIAF: 30335477   WorldCat (עם VIAF): 30335477 
אבלים בהלווית מונתזרי בקום
חברים שרים קורין

"חברים שרים קורין" הוא אלבום הופעה שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת קורין אלאל בהשתתפות אמנים ישראלים רבים. את האלבום הוציאה בשנת 1998 חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
רקע והוצאה לאור

האלבום הוקלט כחלק ממופע שהפיקה אלאל, בו ביצעו אמנים ישראלים, דוגמת אסף אמדורסקי, אורנה בנאי, אביתר בנאי ויהודית רביץ כמה ממיטב להיטיה של הזמרת. אלאל ביצעה שיר אחד לבדה, "שיר בכיף", ושלושה דואטים: "פירמידות" עם ערן צור, "אנטארקטיקה" עם אלי סורני ו"כשזה עמוק" עם בנאי. גרסתם המשותפת ל"כשזה עמוק" זכתה להצלחה גבוהה במצעדים, ואף דורגה במקום ה-28 במצעד השנתי ה'תשנ"ט. האלבום הופץ על גבי תקליטור בלבד.
רשימת רצועות

| חברים שרים קורין> מס' | חברים שרים קורין> שם | חברים שרים קורין> מבצע(ים) | חברים שרים קורין> משך | חברים שרים קורין>  | חברים שרים קורין>  | חברים שרים קורין>  | חברים שרים קורין>  | חברים שרים קורין>  | חברים שרים קורין>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שיר לשירה  | אסף אמדורסקי | 3:39 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | התעשייה האבירית  | דודי לוי | 4:18 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | חזקה מהרוח  | אורנה בנאי | 3:45 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | פירמידות  | ערן צור וקורין אלאל | 3:53 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | מותק  | ערן צור | 3:49 |  |  |  |  |  |  |
| 6. | קשר הירח  | אורלי פרל | 3:47 |  |  |  |  |  |  |
| 7. | שיר בכיף  | קורין אלאל | 3:46 |  |  |  |  |  |  |
| 8. | כשזה עמוק  | קורין אלאל ואביתר בנאי | 4:23 |  |  |  |  |  |  |
| 9. | מעיין  | אביתר בנאי | 4:27 |  |  |  |  |  |  |
| 10. | זן נדיר  | יהודית רביץ | 5:00 |  |  |  |  |  |  |
| 11. | אנטארקטיקה  | קורין אלאל ואלי סורני | 2:44 |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  מצעד השנתי תשנ"ט (1999), פזמונט
| קורין אלאל |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | "קורין אלאל" • "פירות אסורים" • "אנטארקטיקה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" • "הכחול של השמיים" • "פשוט כל כך" • "ארנבות משוקולד" • "קהלת" • "כאחד האדם" |  |
| אלבומי אוסף | "האוסף" • "המיטב" |  |
| אלבומי הופעה | "לתמונה נוספו המון צבעים" • "אקווריום: הופעות במפעל הפיס" |  |
| אלבומי משותפים | "ארץ טרופית יפה" • "לו באת – נשים שרות שם טוב לוי" |  |
| אלבומי מחווה | "חברים שרים קורין" |  |
| מארזי תקליטורים | "קורין אלאל / פירות אסורים" • "האלבומים המקוריים" |  |
| סינגלים | "סמבה אבן גבירול" • "תן לי קצת ממך" • "שיר בכיף" • "כבשים" • "פירות אסורים" • "שישי בלילה" • "ארץ קטנה עם שפם" • "אנטארקטיקה" • "שיר לשירה" • "שפת אימי" • "זן נדיר" • "תאונה" • "יוצאת אל החיים" • "ימי הפרח והאהבה" • "מעיין" • "הוא כאן" • "לחיות" • "פירמידות" • "כשזה עמוק" • "תנינענק" |  |
| שירים אחרים | "רוצים שלום" • "אמסטרדם" • "אין לי ארץ אחרת" • "התעשייה האבירית" • "שלושת הפעמונים" • "המנון לאהבה" • "ספק גדול" • "החיים בוורוד" |  |
חברים על הכוונת 3

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  קודי קמרון 
 מדבבים:  Matthew J. Munn קרלי סקוט קולינס דנה סניידר אנדרה סוגליאוז'ו סיירה בראבו Melissa Sturm Harrison Fahn Maddie Taylor קריספין גלובר 
 מוזיקה:  ג'ף קארדוני
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי סוני הנפשה
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  רוסיה21 בספטמבר 2010 ארצות הברית25 בינואר 2011
 משך הקרנה:  76 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט לכל המשפחה, סרט ילדים, קומדיה 
 הכנסות:  8,716,950 $
 הכנסות באתר מוג'ו:   openseason3
 סרט קודם:  חברים על הכוונת 2
 סרט הבא:  חברים על הכוונת 4 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
חברים על הכוונת 3 (באנגלית: Open Season 3) הוא סרט אנימציה ממוחשבת של חברת סרטי סוני הנפשה. הסרט הופץ בשנת 2011 ישירות ל-DVD. הסרט זה הוא חלק מסדרת סרטים, והוא המשך ישיר של עלילת הסרט השני. הסרט נכתב על ידי דייוויד י. סטרן.
תקציר העלילה

בוג מתכנן טיול גברים אך אף אחד מחבריו לא מצטרף אליו מפני שלכולם יש משפחות. בעקבות זאת בוג מחליט לצאת לטיול בעצמו. במהלך הטיול נתקל בוג בקרקס נודד, בוג מחליף תפקיד עם דב הגריזלי של הקרקס, ונשאר להופיע בקרקס. אבל כשהקרקס מחליט לחזור לרוסיה, מתחיל מרוץ נגד הזמן עבור אליוט, מקסקיזי, מר וויני ושאר החבורה כדי להציל את בוג לפני שיהיה מאוחר מדי.
ראו גם

חברים על הכוונת (סדרת סרטים)
חברים על הכוונת 1
חברים על הכוונת 2
חברים על הכוונת: להפחיד את הדוב
הערות שוליים

↑  Open Season 3 Blu-ray Announced, blu-ray.com
↑  Open Season 3, moviesanywhere (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיתולית

| --- | --- |
 שיוך:  מערכת השרירים 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (376) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  fascia 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A04.0.00.031 
 TA2 (2019):  2015 
 FMA:  78550 
 קוד MeSH:  A02.340 
 מזהה MeSH:  D005205 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0015641 
 
החיתולית בין הצלעות לאגן העוטפת את שריר הבטן הישר (rectus sheath)
חִתּוּלִית (לעיתים מַחְתֶּלֶת) או פאסיה (TA: Fascia) היא רקמת חיבור, ברובה רפה ובחלקה צפופה, המקיפה את פנים גוף האדם.
החיתולית היא רשת תלת־ממדית של רקמה העוברת ברציפות מהראש עד הרגליים ומהבטן עד הגב; בדרכה היא חוצה ועוברת סביב לשרירים, עצמות, איברים פנימיים, עצבים, כלי דם ועוד. תפקידה לעזור לשמור על יציבות מבנית, הגנה ותמיכה ולשמש כבולם זעזועים. לחיתולית תפקיד מרכזי במחזור הדם ובתהליכים ביוכימים כגון תקשורת בין-תאית. מהווה קו הגנה ראשון של הגוף מפני גורמי מחלה וזיהום. לאחר פציעה, היא זו שיוצרת את התנאים המאפשרים את התחדשות הרקמה.
החיתולית מחולקת לשלוש רמות עומק:
חיתולית שטחית (Superficial fascia) – נמצאת מתחת לעור ברוב חלקי הגוף, משמשת מאגר של מים ושומן ומקום מעבר לכלי דם, לימפה ועצבים; מבודדת ומגינה על הגוף מבחוץ.
חיתולית עמוקה (deep fascia) – רקמת חיבור סיבית דחוסה המקיפה את רוב חלקי הגוף הפנימיים ומקשרת ביניהם באמצעות רצועות, גידים ועוד.
חיתולית של קרביים (Fascia visceralis) – מחזיקה כל איבר פנימי בחלל שלו ומקיפה אותו באופן צמוד. מורכבת משתי שכבות של קרום נסיובי. הקרום החיצוני נקרא דָּפְנִי וזה הצמוד לאיבר עצמו נקרא קִרְבִּי. לכל איבר קרום נסיובי מותאם לו, קרומי המוח, כיס הלב, קרום הריאה והצפק בחלל הבטן.
לקריאה נוספת

Serge Paoletti, The Fasciae: Anatomy, Dysfunction and Treatment, Eastland Press, Seattle, 2006 ISBN 0-939616-53-X
הערות שוליים

↑  מַחְתֶּלֶת במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph553533  TA98: A04.0.00.031 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנטומיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספרות תורנית

ספרייה תורנית בבית מדרש
ספרות תורנית היא מכלול הספרים העוסקים בכל היבטיה השונים של תורת ישראל. ספרי היסוד של הספרות התורנית הם כתבי הקודש היהודיים, הקרויים גם תורה שבכתב וידועים בראשי התיבות תנ"ך.
לתורה שבכתב התווספו ספרי יסוד שהעלו על הכתב את התורה שבעל-פה – המשנה, התלמוד, ועליהם התחברו פירושים שונים מאת חכמים במשך הדורות כמו רש"י, רשב"ם, רמב"ן ועוד, ובנוסף גם חוברו קבצים הלכתיים המסדרים את הדברים לפי סדר מסוים כמו המשנה תורה לרמב"ם והשולחן ערוך. ספרים תורניים רבים מספור נכתבו לאורך הדורות, וכולם נלמדים עד היום ומהווים חלק מרכזי בעולמו התרבותי של הציבור היהודי הדתי.
הספרות התורנית היא מרכיב עיקרי של ארון הספרים היהודי, הכולל גם ספרות בעלת זיקה הדוקה ליהדות שאיננה בגדר ספרות תורנית.
תורה שבכתב

המקרא או התנ"ך, המכונה במסורת היהודית "תורה שבכתב", הוא קובץ הספרים המהווים את כתבי הקודש היסודיים של היהדות. ספרי התנ"ך חוברו בתקופות שונות ועל ידי מחברים שונים. תהליך הקאנוניזציה של התנ"ך התרחש בתחילת תקופת בית שני על ידי אנשי כנסת הגדולה, ולפי המחקר המדעי זה הושלם רק בתחילת המאה הרביעית לספירה.
חלקי התנ"ך:
תורה: כל מצוות הדת היהודית מופיעות בתוך התורה, וכן תולדות תחילת האנושות ואז של העם היהודי. התורה פותחת בבריאת העולם ומסתיימת במותו של משה.
נביאים: קורות בני ישראל אחרי מותו של משה עד גלות בבל (נביאים ראשונים) ודברי נבואה לישראל ולאומות.
כתובים: מבחר כתבי חוכמה ומוסר ותפילה, וכן מאורעות מסוימים מאותה תקופה של ספרי הנביאים.
ספרות חז"ל

| ספרות חז"ל |
| --- | --- | --- |
| מדרש | מדרשי הלכה • מדרשי אגדה |  |
| ספרות המשנה | מגילת תענית • משנה • תוספתא |  |
| תלמוד | תלמוד בבלי • תלמוד ירושלמי |  |
ספרות חז"ל > כתיבת התורה שבעל פה

בתחילה, ההתפתחות לכדי "ספרות תורנית" (מעבר לספרי התנ"ך הכלולים בתורה שבכתב) הייתה בלתי אפשרית משום האיסור ההלכתי לכתוב את התורה שבעל פה. אף על פי כן, בזמן הלימוד היו התלמידים מסכמים לעצמם ראשי פרקים על מנת לזכור לימודם. סיכומים אלו נקראו מגילת סתרים. עם זאת, על מנת להימנע מכתיבת תורה שבעל פה אחר הלימוד, נגנזו מגילות הסתרים כך שבשלב זה כללה הספרות התורנית רק את ספר התנ"ך.
המחשבה על כתיבת ספר הלכות החלה לאחר חורבן בית שני, כאשר החכמים נוכחו לדעת שהמצב הלאומי הקשה מקשה על הלומדים לזכור את לימודם. החל מתקופת רבי עקיבא כבר הועברו קובצי הלכות בין החכמים ותלמידיהם, אך עד ימיו של רבי יהודה הנשיא (רבי) לא נכתבו הלכות כספר כולל ומפורסם. כאשר רבי הבין שהתקופה שעם ישראל ייוותר ללא שלטון עצמי תהיה ארוכה, הוא פסק שמותר לכתוב את התורה שבעל פה על מנת שלא תישכח מעם ישראל, וכתב את המשנה. חיבור זה כלל אמנם רק את יסודות הדברים בתמציות רבה, אך פתח את הדרך לכתיבת שאר ספרי תורה שבעל פה (שאמנם עד להמצאת הדפוס בדרך כלל נוסחו באותה דרך תמציתית).
ספרות חז"ל > חיבורי חז"ל

עם הזמן נוצרו חיבורים מקיפים, בעיקר בהלכה למעשה: התלמוד הירושלמי והתלמוד הבבלי. נוסף ובמקביל לחיבורים הללו התחברו עם הזמן חיבורי אגדה והלכה נוספים כמדרשים, אך הספרים עדיין לא זכו לתפוצה רבה משום שעדיין לא הומצא הדפוס, ויצירת כתבי יד רבים הייתה כרוכה בעבודה רבה. כך אנו מוצאים לדוגמה בדברי רש"י במסכת ברכות שמצטט את התלמוד הירושלמי מספר הלכות גדולות, ומשמע שעדיין לא היו ברשותו כל כרכי התלמוד הירושלמי.
פירוש המקרא

פרשנות המקרא שלאחר חז"ל נחלקת לשתי תקופות עיקריות – פרשנות ימי הביניים, שראשיתה אצל רס"ג, מנחם ודונש בסוף האלף הראשון לספירת הנוצרים וסופה אצל רלב"ג בתחילת המאה ה-14. מאז, במשך תקופה של כמעט 400 שנה לא נכתבו כמעט ספרי פרשנות, ומה שנכתב היה ברובו פרשנות על רש"י או על הערות המסורה.
יצירת הפרשנות לתנ"ך התחדשה בתחילת המאה ה-17 עם פירוש אור החיים, והתגברה בעקבות תנועת ההשכלה והתגובות השונות לה. מאז הקמת מדינת ישראל התגבר מאוד העיסוק בתנ"ך, יצאו לאור מספר כתבי עת על התנ"ך (למשל, מגדים) ונכתבו פירושים רבים על התנ"ך ועיונים בו ובפרשניו, כדוגמת עיוניה של נחמה ליבוביץ והמפעל הגדול של "דעת מקרא".
פירוש המקרא > רש"י

רבי שלמה יצחקי (רש"י) כתב במאה ה-11 את הפירוש הנודע ביותר לתורה. דרך פירושו של רש"י פונה במתכוון הן לקהל "עממי" והן לקהל תלמידי חכמים. הערה המבהירה את הקו שהנחה אותו בפירושיו מופיעה בדרך אגב בתחילת ספר בראשית: "יש מדרשי אגדה רבים וכבר סדרום רבותינו על מכונם בבראשית רבה ובשאר מדרשות, ואני לא באתי אלא לפשוטו של מקרא ולאגדה המיישבת דברי המקרא דבר דבור על אופניו." כלומר, אין עניינו של רש"י להביא בפירושו אגדות ומדרשים, אלא ליישב קשיים המתעוררים בפסוקים.
על פירושו הגדול של רש"י לתורה נכתבו למעלה ממאה פירושים, שמחבריהם מכונים לעיתים "מפרשי רש"י".
פירוש התלמוד

הפירושים המפורסמים והנלמדים ביותר לתלמוד הם פירושו של רש"י, שנכתב במאה ה-11, והתוספות, שנכתבו בין המאה ה-12 למאה ה-14. עיון בפירושים אלה, שנדפסו כמעט בכל מהדורות התלמוד הבבלי, מהווה חלק אינטגרלי מלימוד התלמוד בישיבות גם היום. עיון מעמיק יותר המבוצע בישיבות ובבתי המדרשות כולל פרשנים חשובים נוספים על הסוגיה הנלמדת. כגון רא"ש (רבינו אשר), רי"ף, נימוקי יוסף, ה"מרדכי" וכו'. (בדרך כלל לכל מסכת בש"ס יש את הפרשנים הגדולים שלה)
ספרות הסוד > ספרות ההיכלות והמרכבה

ספרות ההיכלות והמרכבה הוא שם כולל לכ־25 חיבורים מיסטיים שחוברו כנראה בין המאה השנייה למאה החמישית לספירה בארץ ישראל. ספרות זו, כפי שכונתה על שם הדרישה במעשה המרכבה ובהיכלות האל, שאליהם מגיעים באמצעות המרכבה, היא התשתית המיסטית והמאגית הקדומה ביותר אחרי הספרים האפוקליפטיים. היא זו שברבות השנים תצמח ממנה הקבלה – העיונית והמעשית. מעשה הבריאה וחלוקת העולמות העליונים, ניהול העולם ומעשי כשפים, שמות המלאכים ושמותיו השונים של האל – אלה הנושאים העיקריים של תורת הסוד המופיעה בספרות המרכבה.
ספרות הסוד > ספר יצירה

בסוף תקופת התנאים (מאה 2–3) חובר ספר יצירה. הספר טוען כי לכל אות מאותיות האלפבית משמעות סודית בשלושת תחומי הבריאה: האדם, הכוכבים והזמן. האותיות וצירופיהן הם החלק המחבר את המיסטיקה הקדומה עם האסטרולוגיה ועם המאגיה הקשורה בכוח הטמון באותיות, אותו כוח שבעזרתו יצר האל את העולם. תפיסה זו היא מולידת סיפורו של המהר"ל שיצר את הגולם בכוח האותיות שחרט על הטיט וכוח הלשון (השבעות סודיות) וכן של הקמעות הנושאים צירופי אותיות ושמות מלאכים והאל. "יורדי המרכבה" של אותה תקופה משתמשים בטכניקה המאגית לעלייה האקסטטית על ידי "לבישת השם" – טקס שבו מכשף השבט הקדמון לבש בגד שעליו רקומים שמות האלים.
ספרות הסוד > ספר הזוהר

בסביבות 1280 פורסם ספר הזוהר. למעשה, מורכב הספר משנים עשר חיבורים, המבוססים על ספרי מיסטיקה יהודיים רבים שפורסמו בעבר, בהם גם ספרי סוד לא ידועים עד אותה תקופה. סודות עולם הספירות מצד אחד, וגורלם של היהודים מצד שני; האל הבורא והמתגלה, והאדם ביחסו אליו – אלה ציריו של האוסף הגדול הזה, המכיל חיבורים שונים שמתייחסים לתורת הסוד היהודית (פרדס (יהדות)).
פילוסופיה יהודית

פילוסופיה יהודית, בהגדרה רחבה, היא הגות הקשורה לדת ולמסורת היהודית, וכן כזו הקשורה למחשבה הפילוסופית של יהודים לאורך השנים.
ספרות המוסר

ספרים שנכתבו החל מימי הביניים שעיקרם חיזוק האמונה והכוונה לחיים יהודיים נכונים, בעלי תוכן ומשמעות, בפרט לאור המציאות הקשה בגלות (תיקון המידות). החל מן המאה ה-18 נוספו למגמותיה קריאה לצדק חברתי.
קובצי הלכות

אלפי ספרי הלכה נכתבו במהלך הדורות. ספרי ההלכה הבולטים חוברו על מכלול הלכות. חלקם, כמו ההלכות רב אלפס והשולחן ערוך, רק על מצוות הנוהגות בזמן הזה (בחוץ לארץ, להוציא מצוות התלויות בארץ). אחרים, כמו היד החזקה של הרמב"ם, על כל חלקי ההלכה או על מכלול נושאים.
ספרות השו"ת

שאלות ותשובות (בראשי תיבות: שו"ת) הוא מהתחומים הענפים והפוריים ביותר בספרות התורנית, בעיקר בנושאי ההלכה. השו"ת הוא מאגר של שאלות ותשובות הלכתיות, אשר נשאלו על ידי הציבור הרחב, ונענו על ידי רב אחד או קבוצה של רבנים. קיימים גם שו"ת בענייני אגדה וכדומה (שאינם נוגעים להלכה).
ספרות חסידית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הספרות התורנית בעולם המודרני > המצאת הדפוס

עם המצאת הדפוס החלה תאוצה בהתפתחות הספרות התורנית. קלות התפוצה ומגוון האפשרויות לעומת הזמן שלפני התפתחות הדפוס עודדו כותבים רבים להעלות רעיונותיהם והגיגיהם על הכתב ולהוציא לאור בדפוס. מצד שני היכולת להוציא לאור ולהפיץ בצורה מהירה יותר הובילה לכתיבת ספרים בגיל צעיר יחסית. דבר זה הוביל לעיתים לחרטה על דברים שנכתבו ולפעמים אף בצורך בהגהות רבות. יש מהאחרונים שהתייחסו בגלל זה באופן שלילי להיתר לכל אחד להפיץ את ספרו, דבר שהוביל צורך בהסכמה רשומה על ידי תלמיד חכם מוכר על הדברים שנכתבו.
הספרות התורנית בעולם המודרני > תקופת המחשוב

התפתחות הטכנולוגיה עד לכדי אפשרות של אחסון מידע של ספרים שלמים הביאה לשיפור באחסון הספרות התורנית.
דוגמאות למיזמים מקוונים כוללים את "פרויקט השו"ת" של אוניברסיטת בר-אילן. זהו המאגר האלקטרוני הגדול בעולם של ספרות תורנית, המכיל אוסף עצום של טקסטים של ספרות תורנית, מוקלדים ומוגהים במקצועיות. טקסטים אלה, המהווים את המורשת והמסורת היהודית, מקיפים למעלה משלושת אלפי שנות יצירה והגות תורניות – החל מהתנ"ך והתלמודים, הבבלי והירושלמי, ופרשניהם, המדרשים, זוהר, ספרי פסיקת הלכה (רמב"ם, טור, שולחן-ערוך) ונושאי כליהם, וכלה בספרי שו"ת – שאלות ותשובות הלכתיות. ספרי השו"ת שבמאגר מכילים למעלה משמונים אלף פסקי הלכה המשתרעים על פני תקופה של כאלף שנים מכל ארצות התפוצה היהודית. פסקי הלכה אלו, מהווים מקור מידע בלתי-נדלה, הלכתי, היסטורי, סוציולוגי, כלכלי וכדומה, על חיי העם היהודי לפזורותיו השונות. הגרסה המקוונת של פרויקט השו"ת כוללת מגוון של תכונות ואפשרויות מורחבות בתחום החיפוש, הניווט והקישוריות בין הספרים שבמאגרים השונים.
בדומה, פרויקט אוצר החכמה הוא ספריה וירטואלית בת 82,700 ספרי יהדות, מצולמים דף אחרי דף כצורתם המקורית, הספרייה כוללת ספרי יסוד רבים ורוב הספרים השימושיים ללומדים, כמו כן ספרים עתיקים ונדירים הרואים אור לראשונה מזה מאות שנים, מהדורות עתיקות של ספרים מפורסמים, מהדורת פקסמיליה של כתבי יד ודפוסים ראשונים, קנטרסים, כתבי עת וקבצים תורניים שיצאו לאור בהוצאה חד פעמית, אלפי ספרי יהדות חדשים בני דורנו. מדי שנה נוספים למאגר יותר מ-5,000 ספרים חדשים.
ישנה גם גרסה מקוונת לאוצר החכמה המופעלת בפורמט של דמי מנוי (למעט מספר דפים ראשונים של כל ספר, הזמינים חינם).
פרויקט נוסף הוא מפעל "מקראות גדולות הכתר" של אוניברסיטת בר-אילן, בראשותו של פרופ' מנחם כהן שהוא גם זה שהגה אותו, מנהל אותו מזה 30 שנה, המהדיר והעורך המדעי שלו. במפעל זה פותחה תוכנה ייחודית לאחזור מידע "תלת־ממדי" של טקסט, ניקוד וטעמים על הטקסט המקראי, וכמו כן אחזור מידע על המסורה, התרגומים ומגוון פרשני ימי הביניים. הטקסט המקראי הועלה על פי כתר ארם צובא ושוחזר באופן מדעי בחלקים החסרים של הכתר. הטקסט של התרגום הועלה הל פי כתבי היד התימנים המדויקים, והטקסט של המפרשים הועלה לאחר עבודה מדעית של סריקת מאות כתבי יד של מגוון פרשני ימי הביניים.
התועלת מאפשרויות אחסון מידע ממוחשב של ספרי ארון הספרים היהודי היא בעיקר יכולת חיפוש המידע בתוך הספרים לפי נושאים ומילים מבוקשים (מנוע חיפוש). האינטרנט הוסיף לתהליך אחסון המידע.
ראו גם

רשימת ספרים מארון הספרים היהודי
ספרייה תורנית
לשון הקודש
מוציאים לאור של ספרי קודש