stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איווקו סטרליס

| --- | --- |

Iveco Stralis
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  איווקו (ר"ת של Industrial Vehicle Corporation)  IVECO Spain  Magirus (אנ') (קרוי גם: Iveco Magirus AG) בבעלות CNH Industrial (אנ') (גרמניה)  Iveco Argentina S.A (ארגנטינה)  Iveco a brand of CNH Industrial) Iveco Brasil) ברזיל  IVECO Australia (אוסטרליה)  חברת משאיות ואוטובוסים בשותפות (Joint venture (אנ')) עם "פיאט-איווקו" (לוב)
 שנות ייצור:  2002 - הווה
 הרכבה:  ספרד ספרד  גרמניה גרמניה  ברזיל ברזיל  ארגנטינה ארגנטינה  אוסטרליה אוסטרליה  לוב לוב
 מודל קודם:  איווקו יורוסטאר
 מודל אחריו:  איווקו S וואי
 חברת אם:  פיאט
 רוחב:  2,480-2,280 מ"מ
 משקל:  26-18 טון  44 טון  54 טון (סמי-טריילר באמריקה הדרומית)  60 טון (סמי-טריילר באירופה)  90-120 טון (רכבת כבישים באוסטרליה)
 בסיס גלגלים:  3,650 מ"מ  3,800 מ"מ  6,700 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 6 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 7,790 סמ"ק המפיק 270 כ"ס, 300 כ"ס, 330 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 8,709 סמ"ק המפיק 400 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 4 שסתומים לצילינדר, 12,882 סמ"ק המפיק 410 כ"ס מנועי טורבו-דיזל 6 צילינדרים, בטור, 8.7 ליטר המפיק 310 כ"ס, 330 כ"ס, 360 כ"ס, 400 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 11.1 ליטר המפיק 420 כ"ס, 460 כ"ס, 480 כ"ס  6 צילינדרים, בטור, 12.9 ליטר המפיק 500 כ"ס, 570 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 16 מהירויות מתוצרת "ZF"  תמסורת ידנית – 9 מהירויות מתוצרת "Eaton"  תמסורת אוטומטית  - 6 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 12 מהירויות
איווקו סטרליס (באיטלקית: Iveco Stralis) היא קשת רחבה של דגמי משאיות כבדות כולל משאיות סמי-טריילר ורכבות כבישים (באוסטרליה) המיועדים למגוון שימושים כולל לשימוש ארוך טווח, להובלת סחורות כבדות למרחקים גדולים, מתוצרת יצרנית המשאיות, האוטובוסים, הצמ"ה, המנועים, וכלי רכב צבאיים איווקו חברת בת של פיאט אשר מיוצרים ב-ספרד, גרמניה, ברזיל, לוב, ארגנטינה ואוסטרליה.
"איווקו סטרליס"

סגנון גוף: "Cab over" - הוא סגנון גוף של משאית, אוטובוס או טנדר עם חזית אנכית, "פנים שטוחות" או מכסה מנוע למחצה, כאשר תא הנהג של המשאית יושב מעל (או מקדימה) הציר הקדמי. מבנה זה מנוגד למשאית קונבנציונלית שבה המנוע מותקן מול הנהג
בדגמי "איווקו סטרליס" מורכבים מנועים מסדרה "Iveco Cursor" (איט')
סוגי מנועים: מנועי בנזין, מנועי טורבו-דיזל
"איווקו סטרליס" דגם "hi-way" זכה בתואר "המשאית הבינלאומית לשנת 2013", הפרס השנתי שהוענק על ידי 25 עיתונאים ממגזינים באירופה החשובים ביותר לרכב אשר - על פי חבר המושבעים - "סיפקה את התרומה הטובה ביותר ליעילות תחום התחבורה בדרכים, מבחינת צריכת דלק מופחתת, צריכת חשמל, בטיחות, יכולת נהיגה, נוחות והשפעה סביבתית מופחתת"
דגם "איווקו סטרליס" למטרות תובלה נרכש על ידי צבא פולין
"איווקו סטרליס" > סוגי הנעות

4x2
6x2
6x4
תצורות גוף

Active Day - עירוני
Active Time - אזורי
Active Space - למרחקים ארוכים
תצורות גוף > דגמים

"Iveco Stralis"
"Iveco Stralis Hi-Road"
"Iveco Stralis Hi-Street"
"Iveco Stralis Hi-Way"
גלריה

"איווקו סטרליס" - הגורר (Tractor Unit) מסמי-טריילר
"איווקו סטרליס" (צולם בניו זילנד)
"איווקו סטרליס"
"איווקו סטרליס"
"איווקו סטרליס" דגם "360 E6"
"איווקו סטרליס"
"איווקו סטרליס Hi-Street"
"איווקו סטרליס"
"איווקו סטרליס" במירוץ "פורמולה למשאיות" (אנ') שנת 2006, סאו פאולו ברזיל
"איווקו סטרליס" בצבא פולין
"איווקו סטרליס" - כבאית
"איווקו סטרליס" - כבאית
ראו גם

איווקו
הערות שוליים

↑  היסטוריה של איווקו 1985–1994 web.archive.org/web/20120626132047
↑  איווקו ספרד accentglobal.com/newsletters/issue-n18/iveco-spain-a-truck-every-six-minutes
↑  החברות החשובות ביותר של 2009 webcitation.org
↑  איווקו - אתר רשמי iveco.com/Pages/Iveco-brands
↑  "איווקו סטרליס" דגם "hi-way"  - "המשאית הבינלאומית לשנת 2013" web.archive.org/web/20121231133341
↑  דגם Iveco Stralis Hi-Way, שנת 2012 truckeditions.com/IVECO-LANCE-LE-NOUVEAU-STRALIS-HI
אלקטרוסטאל

אלקטרוסטאל (ברוסית: Электросталь) היא עיר במחוז מוסקבה ברוסיה.
בשנת 1916 החלה חברת המניות אלקטרוסטאל בבניית מפעל אלקטרו-מטלורגי של פלדות איכותיות ליד כפר הדאצ'ה זאטישאה. ב-1928 שונה שמו של הכפר זאטישאה ל-אלקטרוסטאל; מאז 1938 - העיר נקראת באותו שם.
בשנת 1933 בהובלת אלכסנדר מינץ בעיר הוקם מרכז לשידורי רדיו בהספק הגדול בעולם לאותה תקופה. המרכז פעל עד להתפרקות ברית המועצות.
אלקטרוסטל היא מרכז המטלורגיה וההנדסה הכבדה - בעיר יש את הייצור הגדול ביותר ברוסיה של דלק גרעיני, פלדה איכותית, הנדסה כבדה ומוצרים כימיים. מפעל אלקטרוסטאל ממוקם בעיר.
אוסטרלים

| --- | --- |

תפוצת אוסטרלים ברחבי העולם
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 סה"כ ברחבי העולם מלבד אוסטרליה: 577,255 (2019) הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת: 165,000 (2021) ארצות הברית ארצות הברית: 98,969 (2019) ניו זילנד ניו זילנד: 75,696 (2018) וייטנאם וייטנאם: 22,000 (2013) קנדה קנדה: 21,115 (2016) קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית: 15,222 (2019) הונג קונג הונג קונג: 14,669 (2016) גרמניה גרמניה: 13,600 (2020) הרפובליקה העממית של סין סין היבשתית: 13,286 (2010) יפן יפן: 12,024 (2019) טורקיה טורקיה: 13,286 (2010)
 שפות
 אנגלית אוסטרלית
 דת
 ראו דת
אוסטרלים (באנגלית: Australians), הידועים בכינויים "אוזים", הם האזרחים והתושבים הקשורים למדינת אוסטרליה. קשר זה עשוי להיות על ידי מגורים, קשר משפטי, היסטורי או אתנו-תרבותי. עבור רוב האוסטרלים, קיימים כמה קשרים כאלה והם ביחד המקור להיותם אוסטרלים. החוק האוסטרלי אינו קובע מרכיב גזעי או אתני של הלאום, אלא מסתמך על אזרחות כמעמד חוקי.
מאז התקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, נוקטת אוסטרליה מדיניות רשמית של רב-תרבותיות, ויש לה את אוכלוסיית המהגרים השמינית בגודלה בעולם, כאשר מהגרים מהווים 30 אחוז מהאוכלוסייה בשנת 2019.
בהיסטוריה של אוסטרליה, בין הקולוניזציה האירופית ב-1788 למלחמת העולם השנייה, הגיעו הרוב המכריע של המתיישבים והמהגרים מהאיים הבריטיים בבריטניה ובאירלנד (בעיקר אנגליה, אירלנד, ויילס וסקוטלנד), אך הייתה גם הגירה משמעותית מסין וגרמניה במהלך המאה ה-19. התיישבויות מוקדמות רבות היו בתחילה מושבות עונשין, אשר נועדו לשכן אסירים שהוגלו לאוסטרליה. ההגירה גדלה בהתמדה, עם פיצוץ אוכלוסין בשנות ה-50 של המאה ה-19 בעקבות הבהלה לזהב. בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה, אוסטרליה קיבלה גל הגירה גדול מרחבי אירופה, עם הרבה יותר מהגרים שהגיעו מדרום ומזרח אירופה מאשר בעשורים הקודמים. מאז סוף שנות ה-70, לאחר סיום מדיניות אוסטרליה הלבנה ב-1973, גל גדול ומתמשך של הגירה לאוסטרליה מרחבי העולם נמשך אל המאה ה-21, כאשר אסיה היא כעת המקור הגדול ביותר של מהגרים. חלק קטן יותר מהאוסטרלים הם צאצאים של הילידים של אוסטרליה, הכוללים אבוריג'ינים אוסטרלים ותושבי מצר טורס.
התפתחותם של זהות אוסטרלית ייחודית ואופי לאומי החלה במאה ה-19. השפה העיקרית היא אנגלית אוסטרלית. אוסטרליה היא ביתם של מגוון תרבויות, תוצאה של היסטוריית ההגירה שלה. מאז 1788, התרבות האוסטרלית הייתה בעיקר תרבות מערבית שהושפעה מאוד מהמתיישבים האנגלו-קלטיים המוקדמים. כאשר אוכלוסיית אוסטרליה האסייתית ממשיכה להתרחב ולפרוח כתוצאה משינויים בהרכב הדמוגרפי של המהגרים וככל שהתגברו היחסים הכלכליים והתרבותיים עם מדינות אסיה, החלה באוסטרליה להופיע בהדרגה "חברה אירו-אסייתית" במוקדי הערים הגדולות, תרבות אשר ממזגת מזרח ומערב עם תרבות פופולרית בתוך הקשר אוסטרלי מובהק. השפעות נוספות כוללות את התרבות האבוריג'ינית האוסטרלית, והמסורות שהובאו לאוסטרליה על ידי גלי הגירה מרחבי העולם, וכן של תרבות אמריקאית. הפער התרבותי וההתפתחות שהתרחשו במשך מאות השנים מאז ההתיישבות האירופית הביאו לתרבות אוסטרלית ייחודית.
אוכלוסיית תושבי אוסטרליה הנוכחית מוערכת ב-27,358,000 (נכון ל-1 בנובמבר 2023). מספר זה לא כולל אוסטרלים החיים מעבר לים. בשנת 2015, 2.15% מאוכלוסיית אוסטרליה חיה מעבר לים, אחד השיעורים הנמוכים בעולם. יחס זה נמוך בהרבה ממדינות רבות אחרות ב-OECD.
רקע

רוב האוסטרלים או אבותיהם היגרו בשלוש מאות השנים האחרונות, למעט האוכלוסייה הילידית ואחרים מאיים מרוחקים שהפכו לאוסטרלים בעקבות התרחבות המדינה.
האוסטרלים מכונים "אוזים", או "אנטיפודים" על ידי תושבי חצי הכדור הצפוני.
החוק העיקרי המסדיר את תקנות הלאום הוא חוק האזרחות האוסטרלי 2007, שנכנס לתוקף ב-1 ביולי 2007. התקנות בחוק הזה חלות על כל המדינות והטריטוריות של אוסטרליה. כל האנשים שנולדו באוסטרליה לפני 20 באוגוסט 1986 היו אזרחים אוטומטית בלידתם ללא קשר ללאום הוריהם. אנשים שנולדו במדינה לאחר תאריך זה מקבלים אזרחות אוסטרלית בלידה אם לפחות אחד מהוריהם הוא אזרח אוסטרלי או תושב קבע. אזרחים זרים עשויים לקבל אזרחות לאחר שחיו במדינה לפחות ארבע שנים תוך כדי תושבות קבע והפגינו בקיאות בשפה האנגלית.
רקע > היסטוריה

המושבה ניו סאות' ויילס הוקמה על ידי ממלכת בריטניה הגדולה בשנת 1788, עם הגעתו של הצי הראשון לאוסטרליה. חמש מושבות נוספות הוקמו במאה ה-19, והן יוצרות כעת את שש המדינות האוסטרליות של ימינו. הגירה בקנה מידה גדול התרחשה בעקבות הבהלה לזהב בשנות ה-50 של המאה ה-19, ולאחר מלחמות העולם הראשונה והשנייה, עם מהגרים רבים לאחר מלחמת העולם השנייה שהגיעו מדרום ומזרח אירופה. מאז סיום מדיניות אוסטרליה הלבנה ב-1973, הגיעו מהגרים לאוסטרליה מרחבי העולם, ומאסיה בפרט.
הדומיננטיות של השפה האנגלית, קיומה של שיטת ממשל פרלמנטרית הנשענת על שיטת וסטמינסטר, מונרכיה חוקתית, מסורות חוקתיות ופדרליזם אמריקאי, הנצרות כדת השלטת והפופולריות של ענפי ספורט כולל קריקט, כדורגל רוגבי וטניס הם עדות למורשת אנגלו-קלטית משמעותית שמקורה בצאצאי המתיישבים הראשונים היוצרים קבוצת אבות המכונה אוסטרלים אנגלו-קלטים. כתוצאה ממאפיינים לשוניים, היסטוריים, תרבותיים וגאוגרפיים משותפים רבים, האוסטרלים הזדהו לעיתים קרובות עם הניו זילנדים. אזרחות אוסטרלית לפני 1949 הייתה מושג חברתי, מוסרי ופוליטי. לפני כניסתה של אזרחות אוסטרלית, לאוסטרלים היה מעמד של "נתינים בריטיים". בית המשפט הגבוה של אוסטרליה ב"פוטר נגד מינהאנן" (1908) קבע כי "אף על פי שאין לאום אוסטרלי כמו הלאום הבריטי, עדיין יש מין אוסטרלי בעל לאום בריטי".
אבות

הלשכה האוסטרלית לסטטיסטיקה אינה אוספת נתונים על גזע, אלא מבקשת מכל תושב אוסטרלי למנות עד שני אבות בכל מפקד אוכלוסין. תגובות מוצא אלו מסווגות לקבוצות מוצא סטנדרטיות רחבות. במפקד האוכלוסין של 2021, מספר תשובות האבות בתוך כל קבוצה מתוקננת כשיעור מכלל האוכלוסייה היה להלן: 57.2% אירופאים (כולל 46% צפון-מערב אירופה ו-11.2% דרום ומזרח אירופה), 33.8% (כולל 29.9% אוסטרליה) אוקיאנית, 17.4% אסיה (כולל 6.5% דרום ומרכז אסיה, 6.4% צפון מזרח אסיה ו-4.5% דרום מזרח אסיה), 3.2% צפון אפריקה ומזרח תיכון, 1.4% עמי אמריקה, ו-1.3% אפריקאים שמדרום לסהרה. במפקד האוכלוסין של 2021, אבות הקדמונים הבודדים הנפוצים ביותר כחלק מכלל האוכלוסייה היו:
אנגלים (33%)
אוסטרלים (29.9%)
אירים (9.5%)
סקוטים (8.6%)
סינים (5.5%)
איטלקים (4.4%)
גרמנים (4%)
אבוריג'נים (3.8%)
הודים (3.1%)
יוונים (1.7%)
פיליפינים (1.6%)
גרמנים (1.5%)
וייטנאמים (1.3%)
לבנונים (1%)
אבות > אוסטרלים אסייתים

אוסטרלים אסייתים הם אוסטרלים עם מוצא מלא או חלקי מיבשת אסיה. במפקד האוכלוסין של 2021, מספר האבות שסווגו בתוך הקבוצות האסיאתיות כחלק מכלל האוכלוסייה הסתכם ב-17.4% (כולל 6.5% דרום ומרכז אסיה, 6.4% צפון-מזרח אסיה ו-4.5% דרום-מזרח אסיה). נתון זה אינו כולל אוסטרלים ממוצא מזרח תיכוני, אשר מסווגים בנפרד בתוך הקבוצה הצפון אפריקאית והמזרח תיכונית.
אוסטרלים סינים הם אוסטרלים ממוצא סיני, והם מהווים את המוצא הלא אנגלו-קלטי הגדול ביותר במדינה. הם מהווים 5.5% מאלה שמציינים את מוצאם זה במפקד 2021. האוסטרלים הסינים הם אחת הקבוצות הגדולות ביותר של אנשים סינים מעבר לים, והם מהווים את הקהילה הסינית הגדולה ביותר באוקיאניה, ואת הקהילה האסייתית-אוסטרלית הגדולה ביותר. לנפש, באוסטרליה יש יותר אנשים ממוצא סיני מאשר בכל מדינה מחוץ לאסיה. אוסטרלים סינים רבים היגרו מסין, הונג קונג, מקאו uטאיוואן וכן מאינדונזיה, מלזיה, סינגפור והפיליפינים, בעוד שרבים מהם הם צאצאים של מהגרים כאלה. ההיסטוריה המוקדמת מאוד של האוסטרלים הסינים כללה הגירה משמעותית מכפרים של דלתת נהר הפנינה בדרום סין, כלומר בעיקר מתת-הקבוצה הקנטונזית. מהגרים סינים עדכניים יותר כוללים את סין היבשתית, טייוואן ועוד, אשר מהקבוצה המנדרינית וניבים או צורות סיניות אחרות. פחות ידועים הם סוגי החברה שממנה הגיעו האוסטרלים הסינים, המשפחות שהשאירו מאחור ומה היו כוונותיהם בהגירה. הבהלה לזהב פיתתה סינים רבים kמושבות האוסטרליות. (מאמצע המאה ה-19, סינים כינו את אוסטרליה "הר הזהב החדש" על שם "הר הזהב" של קליפורניה בצפון אמריקה). הם בדרך כלל שלחו כסף למשפחותיהם בכפרים, ביקרו בקביעות את משפחותיהם, וחזרו לכפרי ביתם לאחר שנים רבות בהן עבדו במכירות בשוק, חנוונים או בנאים. כמו בקבוצות סיניות רבות ברחבי העולם, המהגרים הסינים המוקדמים לאוסטרליה הקימו כמה ערי צ'יינטאון בערים גדולות, כמו סידני (צ'יינטאון, סידני), מלבורן (צ'יינטאון, מלבורן, מאז שנות ה-50) ובריזבן (צ'יינטאון, בריזבין), פרת' (צ'יינטאון, פרת'), כמו גם בעיירות אזוריות הקשורות לשדות הזהב כמו קיירנס (קיירנס צ'יינה טאון).
אוסטרלים הודים הם אוסטרלים ממוצא הודי, והם המוצא האסייתי האוסטרלי השני בגודלו ומהווים 3.1% מכלל האוכלוסייה. האוסטרלים ההודים הם אחת הקבוצות הגדולות ביותר בפזורה ההודית. לקבוצה זו הגיל הממוצע הצעיר ביותר (34 שנים) והם הקהילה הצומחת ביותר הן במונחים של מספרים מוחלטים והן באחוזים באוסטרליה. הגירה של הודים לאוסטרליה הייתה בעיקר של סיפוים (חיילים) ולסקרים (מלחים, אנ') מהמאה ה-18 שהגיעו על סיפונן של ספינות אירופאיות, דרך מהגרי עבודה מהמאה ה-19 והמדיניות העוינת של המאה ה-20 ועד לדור החדש של מהגרים מקצועיים מיומנים של המאה ה-21. הודו הפכה למקור הגדול ביותר של מהגרים מקצועיים במאה ה-21."
אבות > אוסטרלים ילידים

האוסטרלים הילידים הם צאצאים של התושבים המקוריים של יבשת אוסטרליה. מאמינים כי אבותיהם היגרו מאפריקה לאסיה לפני כ-70,000 שנה ולאוסטרליה לפני כ-50,000 שנה. תושבי מיצר טורס הם עם מובהק ממוצא מלאנזי, ילידים באיי מצר טורס, הנמצאים בקצה הצפוני ביותר של קווינסלנד ליד פפואה גינאה החדשה, וכמה יישובים סמוכים ביבשת. המונח "אבוריג'יני" מיושם באופן מסורתי רק על התושבים הילידים של יבשת אוסטרליה וטסמניה, יחד עם כמה מהאיים הסמוכים. "ילידי אוסטרליה" הוא מונח כולל המשמש כאשר מתייחסים הן לתושבי האי האבוריג'ינים והן במיצר טורס, כלומר: "העמים הראשונים".
במשך 50,000 שנה האוכלוסייה התפזרה על פני יבשת אוסטרליה, התרחבה והתבדלה למאות קבוצות נפרדות, שחיו בבידוד ואשר לכל אחת מהן שפה ותרבות משלה. יותר מ-400 עמים אבוריג'ינים אוסטרליים מובהקים זוהו ברחבי היבשת, מובחנים בשמות ייחודיים המציינים את שפות אבותיהם, ניבים או דפוסי דיבור ייחודיים.
ב-19 באפריל 1770 ג'יימס קוק היה לאדם האירופאי הראשון שעלה על חופי מזרח אוסטרליה, לפני עזיבתו הוא הספיק להכריז על ריבונות מלך אנגליה על החוף המזרחי של אוסטרליה בהנפת דגל סמלית בקצהו בניו סאות' ויילס. שמונה עשרה שנים מאוחר יותר, החוף המזרחי נכבש על ידי בריטניה ומאוחר יותר החוף המערבי יושב גם הוא על ידי בריטניה. באותה תקופה, האוכלוסייה הילידית הוערכה בין 315,000 ל-750,000, מחולקת ל-500 שבטים.
במפקד האוכלוסין של 2021, 3.2% מאוכלוסיית אוסטרליה זוהו כילידים – אבוריג'ינים אוסטרלים ותושבי מיצר טורס. ילידי אוסטרליה חווים שיעורי מאסר ואבטלה גבוהים מהממוצע, רמות השכלה נמוכות יותר ותוחלת חיים לגברים ולנשים הנמוכות בהתאמה ב-11 וב-17 שנים מאלו שאינם ילידי אוסטרליה. כמה קהילות ילידים מרוחקות תוארו כבעלי תנאים דמויי "מדינה כושלת".
יהדות אוסטרליה

יהדות אוסטרליה היא קהילה יהודית גדולה וצעירה יחסית באוסטרליה. נכון למפקד האוכלוסין ב-2022, יש באוסטרליה כ-118 אלף יהודים, המהווים כ-0.04% מאוכלוסיית המדינה.
במשך שנים היוותה אוסטרליה יעד להגירה יהודית, הן בגלל הבריחה מהאנטישמיות ממנה סבלו באירופה, והן מסיבה כלכלית שהחלה עם הבהלה לזהב שהחלה במאה ה-19 ותרמה רבות לכלכלת המדינה שרק צמחה מאז. במשך השנים היגרו לאוסטרליה יהודים ממזרח אירופה, וכן מבריטניה ואירלנד שמהן יצאו באופן כללי גלי הגירה גדולים לאוסטרליה, וביניהם גם יהודים. לפני השואה, במהלכה ולאחריה היגרו יהודים רבים מאירופה לאוסטרליה, וכיום אלו מהווים כ-50 אחוזים מבני הקהילה היהודית באוסטרליה. בשנות ה-80 היגרו לאוסטרליה רבים מיהודי דרום אפריקה שחששו מפני התערערות המשטר במדינתם באותה תקופה.
לפי השערות באוסטרליה חיים כיום כ-15,000 ישראלים.
שפה

אף על פי שלאוסטרליה אין שפה רשמית, אנגלית תמיד הייתה מושרשת כשפה הלאומית דה פקטו. אנגלית אוסטרלית היא מגוון עיקרי של השפה עם מבטא ולקסיקון ייחודיים, ושונה במקצת מזנים אחרים של אנגלית בדקדוק ובאיות. הדיאלקט הסטנדרטי נקרא "אוסטרלי כללי".
דת

לאוסטרליה אין דת רשמית; החוקה שלה אוסרת על ממשלת חבר העמים, אך לא על המדינות, להקים דת, או להתערב בחופש הדת.
במפקד האוכלוסין של 2021, 38.9% מהאוכלוסייה זיהו כ"חסרי דת", לעומת 15.5% בשנת 2001. הדת הגדולה ביותר היא הנצרות (43.9% מהאוכלוסייה). העדות הנוצריות הגדולות ביותר הן הכנסייה הקתולית הרומית (20% מהאוכלוסייה) והכנסייה האנגליקנית של אוסטרליה (9.8%). הגירה רב-תרבותית מאז מלחמת העולם השנייה הובילה לצמיחתן של דתות לא נוצריות, שהגדולות שבהן הן האסלאם (3.2%), הינדואיזם (2.7%), בודהיזם (2.4%), סיקיזם (0.8%) ויהדות (0.4%).
בשנת 2021, קצת פחות מ-8,000 אנשים הצהירו על השתייכות לדתות האבוריג'ינים המסורתיות. על פי המיתולוגיה האבוריג'ינית האוסטרלית והמסגרת האנימיסטית שפותחה באוסטרליה האבוריג'ינית, החלימה היא עידן קדוש שבו ישויות רוח טוטמיות אבותיות יצרו את הבריאה. החלימה קבעה את החוקים והמבנים של החברה ואת הטקסים שנערכו להבטחת המשכיות החיים והאדמה.
אלבום הקר

קצינים ואנשי עזר נאצים נהנים בסולאהוט .
אלבום הקר הוא אוסף של תצלומים שנאספו על ידי קרל-פרידריך הקר, קצין ב-SS בתקופת המשטר הנאצי בגרמניה. הוא מכיל למעלה ממאה תמונות של חייהם ותנאי החיים של הקצינים והמנהלים שניהלו את מתחם מחנה הריכוז אושוויץ-בירקנאו. האלבום הוא מסמך ייחודי מן השואה; הוא נמצא כעת בארכיון של מוזיאון הזיכרון לשואה של ארצות הברית (USHMM) בוושינגטון הבירה.
גילוי

על פי המוזיאון, אלבום התצלומים נמצא על ידי קצין מודיעין נגד אמריקאי אלמוני ששוכן בפרנקפורט לאחר כניעתה של גרמניה ב-1945. הקצין הזה גילה את אלבום התמונות בדירה שם, וכשחזר לארצות הברית לקח איתו את האלבום.
בינואר 2007, הקצין האמריקאי תרם את האלבום ל-USHMM, בבקשה שזהותו לא תיחשף. הכיתובים של התצלומים, והאנשים המופיעים בתמונות, אישרו במהירות שהם מתארים את החיים במחנות אושוויץ וסביבם. התצלום הראשון הוא דיוקן כפול של ריכרד בר, מפקד מחנה אושוויץ בין השנים 1944 ו-1945, והשליש שלו קרל הקר.
תוכן

האלבום מכיל 116 תצלומים, כולם בשחור-לבן, כמעט כולם עם קצינים גרמנים. מאמינים שזה היה רכושו של הקר מכיוון שהוא מופיע ברבות מהתמונות, יותר מכל אדם אחר. בעמוד השער מתחת לתמונה של הקר ובאר כתוב "עם המפקד בר, אושוויץ 21.6.44", המזהה את הקר כבעל האלבום. הוא גם האדם היחיד באלבום שמופיע לבד בתמונות.
חלק מהתמונות מתארות אירועים רשמיים, כמו הלוויות צבאיות וחנוכת בית חולים חדש. הם כוללים גם תמונות של קציני המחנה נרגעים במפלט צוות הידוע בשם סולאהוט, אכסניה כפרית במרחק של כ-20 קילומטרים בלבד ממתחם המחנה. התמונות הללו נחשבות למדהימות ביותר, משום שהן מציגות קציני מטה עליזים מבלים בחיק הטבע, עוסקים בציד, שרים, שותים ואוכלים בזמן שבמחנה עצמו מתרחש סבל אדיר.
במספר התצלומים נראים קצינים מתרווחים בחברת נשים צעירות - קצרניות וקלדניות, שהוכשרו בבית הספר ה-SS באוברנאי, אשר נודעו בדרך כלל כ- SS Helferinnen, המילה הגרמנית ל"עוזרים".
צילומי מנגלה

שני המפקדים הידועים ביותר של המחנה, ריכרד בר ורודולף פרנץ הס, נראים בתצלומים. יוסף מנגלה, הידוע לאסירי המחנה כ"מלאך המוות", היה רופא מיומן, שניהל ניסויים רפואיים על ילדים תאומים במחנה. הוא השתתף בקביעות ב"סלקציה" על רציף הגעת הרכבת, וקבע אילו אסירים יוצאו להורג מיידית ואילו יורשו לחיות ולבצע עבודת עבדים.
בסך הכל, האלבום מכיל שמונה תצלומים המתארים את מנגלה. לפני תרומת האלבום למוזיאון, לא הראו אותו תמונות ידועות בתוך שטח המחנה.
התמונות של מנגלה צולמו כולם באתר הנופש של ה-SS בסולהאוט. נראה כי התמונות הללו צולמו ב-29 ביולי 1944, כדי לכבד את סיום כהונתו השנייה של רודולף הס כבכיר בחיל המצב. קצינים נוספים שתוארו בחגיגות אלו לצד מנגלה והס כוללים את יוזף קרמר, פרנץ הסלר, וולטר שמידצקי, אנטון טומאן, אוטו מול ומקס סל.
תזמון הצילומים

התצלומים באלבום הקר נתפסים כמצמררים במיוחד בגלל הזמן שבו הם צולמו, בין יוני לדצמבר 1944. צוין על ידי ארכיונים והיסטוריונים כי תקופה זו חופפת להשמדה המונית של מאות אלפי יהודים הונגרים באביב ובקיץ 1944 - אירוע המכונה "הטרנספורט ההונגרי". יהודים אלו נאספו ונשלחו לאושוויץ לאחר פלישת הנאצים להונגריה במרץ 1944. כל כך הרבה יהודים הונגרים נהרגו במחנות אושוויץ באותה תקופה, עד שהמשרפות לא היו מסוגלות לכלות את כל הגופות, ולכן נחפרו בורות פתוחים לשם כך.
לדברי רבקה ארבלדינג, ארכיונאית המוזיאון שקיבלה את האלבום מתרומתו וזיהתה לראשונה את משמעותו, "האלבום מזכיר לנו שמבצעי השואה היו בני אדם, גברים ונשים עם משפחות, ילדים וחיות מחמד, שחגגו חגים ולקחו חופשות... האנשים האלה היו בני אדם... והתצלומים האלה מזכירים לנו למה בני אדם מסוגלים כשהם נכנעים לאנטישמיות, לגזענות ולשנאה".
המקרה של הקר

הקר התחתן לפני המלחמה והוליד בן ובת במהלך המלחמה, איתם התאחד לאחר שחרורו מ-18 חודשים במחנה שבויים בריטי ב-1946. בתחילת שנות ה-60 הוא נתפס על ידי הרשויות במערב גרמניה בעיר הולדתו, שם היה פקיד בנק. לא ידוע מדוע הבנק חזר לעבודה וקידם אותו לאחר היעדרות ארוכה שבמהלכה לא היה לו כל קשר לבנקאות.
במשפטו בפרנקפורט, שהיה חלק ממשפטי פרנקפורט אושוויץ הנודעים, הכחיש הקר כי השתתף בבחירת הקורבנות בבירקנאו או שהוציא אי פעם להורג באופן אישי אסיר. עוד הכחיש כל ידיעה על גורלם של כ-400,000 יהודי הונגריה שנרצחו באושוויץ בתקופת שירותו במחנה. הוכח כי הקר ידע על פעילויות רצח העם במחנה, אך לא ניתן היה להוכיח כי היה לו חלק ישיר בהן. במשפטים שלאחר המלחמה הכחיש הקר את מעורבותו בתהליך הבחירה. בעוד שדיווחים של ניצולים וקציני אס-אס אחרים כמעט הציבו אותו שם, התובעים לא יכלו לאתר ראיות חותכות להוכחת הטענה.
באוגוסט 1965 נידון הקר לשבע שנות מאסר בגין סיוע בלמעלה מ-1,000 רציחות באושוויץ. הוא שוחרר ב-1970 והצליח לחזור לתפקידו בבנק כקופאי ראשי, שם עבד עד פרישתו.
ב-3 במאי 1989 גזר בית המשפט המחוזי בעיר בילפלד בגרמניה את הקר לארבע שנות מאסר בגין מעורבותו בהמתת אסירים למוות בגז, בעיקר יהודים פולנים, במחנה ההשמדה מיידנק בפולין. רישומי המחנה הראו שבין מאי 1943 למאי 1944 רכש הקר לפחות 3,610 קילוגרם (7,960 ליברות) של גז רעיל ציקלון בה לשימוש במיידנק.
ראו גם

אלבום אושוויץ
צילומי זונדרקומנדו
וילהלם בראסה
הערות שוליים

↑  Wilkinson, Alec, Picturing Auschwitz (אורכב 08.12.2012 ב Archive.today), New Yorker Magazine, March 17, 2008. Page 48
↑  Wilkinson, pp. 50-51
1 2  Wilkinson, page 51
↑  Wilkinson, pp. 48-52
1 2  Erbelding, Rebecca (2007-09-18). "Interview". The New York Times. ארכיון מ-2018-02-21. נבדק ב-2017-03-02.
↑  Wilkinson, page 52
סגל אושוויץ בציד ארנבים
משמאל לימין, באר, מנגלה והס בסולאהוט.
אלן רובינס

| --- | --- |

 לידה:  1828 ווטרטוון, ארצות הברית 
 פטירה:  1905 (בגיל 77 בערך) בוסטון, ארצות הברית 
 
אלן רובינס (באנגלית: Ellen Robbins;‏ 1828 – 1905) הייתה מאיירת בוטנית אמריקאית מהמאה ה-19 הידועה בציורי פרחי בר ועלי סתיו. היא הייתה אחת התורמות לתערוכה השנתית הראשונה של האגודה האמריקאית לצבעי מים ב-1867/1868.
ביוגרפיה

אלן רובינס, ילידת 1828 במסצ'וסטס, הייתה הילדה הצעירה ביותר של בעל מפעל שמת כשהייתה עוד קטנה. המפעל שלו נשרף לאחר מכן, ושילוב האירועים הותיר את המשפחה במצוקה. רובינס החלה לנסות לעזור לכלכלת המשפחה על ידי קבלת עבודה עוד כשהיה צעירה מאוד. לאחר שניסתה אומנויות ביתיות שונות, היא פנתה לציור בצבעי מים. אף שהיא קיבלה הכשרה מסוימת מאמן בשם סטיבן סולסברי טאקרמן, היא הייתה במידה רבה אוטודידקטית.
קריירה

בשנות העשרים לחייה, רובינס החלה לייצר ספרים של איורי פרחים ולמכור אותם בסכום נכבד של 25 דולר כל אחד. הצלחתה עם אלה הביאה אותה להתרחב מפרחים לעלי הסתיו. היא הייתה ידועה בעבודה מדויקת.
באופן דומה, ציורי העלים שלה עדיין נתפסים לפעמים בטעות כעלים אמיתיים על ידי הצופים. היסטוריון האמנות סמואל בנג'מין ראה בה "אחד מציירי הטבע הדומם המשובחים באמריקה."
בנוסף לפרסום ספרים, רובינס מכרה ציורים מקוריים דרך חנות בבוסטון. עבודתה הפכה לאופנתית גם באמריקה וגם באנגליה, והיא החלה לצייר עיצובים בוטניים על קרמיקה ואפילו רהיטים עבור לקוחותיה. בשנות הארבעים של המאה ה-19 היא החלה ליצור עיצובי טקסטיל, וכן עיצובים לאריחים ולעבודות רקמה. בשנות ה-40 של המאה ה-19 החלה גם ללמד ציור בצבעי מים.
בסוף שנות ה-60, לאחר המצאת הכרומוליטוגרפיה, שכר אותה הליטוגרף לואיס פראנג ליצור סדרה של פרחים ועלי סתיו במיוחד כדי להימכר כהדפסים. באמצעות קשרים בין תושבי בוסטון חשובים כמו הנרי וורד ביצ'ר, היא הוזמנה ליצור אפריז בוולסלי קולג' מחוץ לבוסטון.
עם הצלחה הולכת וגוברת, הצליחה רובינס לנסוע לאירופה בקיץ, ואף בילתה לעיתים קרובות במיין עם הסופרת סיליה ת'אקסטר. היא הפכה לאחת הנשים הראשונות מתוך סדרה של אמנים בולטים שהתארחו במלון אפלדור האוס שם ציירה את הפרחים בגינה המפורסמת שלו.
כתובת על אחד מציוריה מעידה שהיא נישאה ב-1858, אך שמו של בעלה אינו מתועד.
ב-1896 היא פרסמה סדרת מאמרים במגזין ניו אינגלנד המשקפת את חייה, בשם "זכרונות של ציירת פרחים".
הערות שוליים

↑  Foster, Kathleen A. (2017). American Watercolor in the Age of Homer and Sargent. Yale University Press. p. 55
↑  Ellen Robbins, New England's extraordinary watercolorist and floral artist | Chicago Botanic Garden, www.chicagobotanic.org
↑  Avery, Kevin J. American Drawings and Watercolors in the Metropolitan Museum of Art, vol. 1. New York: Metropolitan Museum of Art, 2002.
↑  Southgate, M. Therese. The Art of JAMA: Covers and Essays from The Journal of the American Medical Association. Vol. 3. Oxford University Press, 2011.
↑  Bland, Bartholomew F., Laura L. Vookles, William H. Gerdts, and Michael Botwinick. Paintbox Leaves: Autumnal Inspiration from Cole to Wyeth. Hudson River Museum, 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463292805171  LCCN: no2021115256  RKD: 96911  ULAN: 500068073  VIAF: 297857744   WorldCat (עם VIAF): 297857744
אלן אדסון

| --- | --- |

 לידה:  18 בדצמבר 1846 Stanbridge, קנדה 
 פטירה:  מאי 1888 (בגיל 41) Sutton, קנדה 
 פרסים והוקרה:  חבר האקדמיה הקנדית המלכותית לאמנויות 
 
אלן אדסון (באנגלית: Allan Edson; ‏ 1846–1888) היה אחד מאמני הנוף הבולטים בקנדה בשנות ה-70.