stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עשו (סרט)

| --- | --- |
 מבוסס על:  עשו 
 בימוי:  פאבל לונגין
 הופק בידי:  פאבל לונגין, אסתי יעקב מקלברג, חיים מקלברג 
 תסריט:  פאבל לונגין, מאיר שלו, יבגני רומן 
 שחקנים ראשיים:  יוליה פרסילד שירה האס גילה אלמגור קסניה רפופורט הלנה ירלובה יואב רוטמן מארק איווניר הארווי קייטל ליאור אשכנזי עמי ויינברג 
 מוזיקה:  יקטרינה צ'מברדז'י 
 צילום:  פרד קלמן 
 מדינה:  רוסיה רוסיה בריטניה בריטניה ישראל ישראל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  הרפובליקה העממית של סין שאנגחאי: יוני 2019 רוסיה 1 בדצמבר 2020
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה 
 esaumovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
עשו (ברוסית: Эсав, באנגלית: Esau) הוא סרט ישראלי-רוסי-בריטי בבימויו של פאבל לונגין על פי תסריט של יבגני רומן ומאיר שלו, המהווה עיבוד דובר אנגלית לספרו של שלו, "עשו", שצילומיו נערכו בישראל. עלילת הסרט מגוללת את סיפורו של סופר בן 40 החוזר לבית משפחתו בו גדל ושנמלט לאחר חצי חיים, כדי להתמודד מול אחיו שנשאר, ירש את המאפיה המשפחתית שלהם ונשא לאישה את זו ששניהם אהבו.
זהו סרטו הדובר אנגלית הראשון של לונגין. עם זאת, זהו לא הסרט הראשון שלונגין צילם ושיתף בו שחקנים ישראלים, קדם לו הסרט "המנצח" והוא גם ביים את העיבוד הרוסי, "מולדת", לסדרה "חטופים".
תקציר עלילת הסרט

עשו ברח לאמריקה כנער. הוא מתכחש לעבר, אך לא גידל שורשים חדשים. הוא כותב ספרים על אפיית לחם שמצליחים, אך מעולם לא הפך לסופר אמיתי. אין לו אישה, אין לו ילדים, הבית הגדול שלו ריק. שיחת טלפון לילית משנה את חייו. הוא שומע קול נשי מוכר שמבקש את עזרתו. 20 שנה אחר כך הוא חוזר הביתה. ראש המשפחה היה אחיו יעקב, שירש את המאפיה של אביו, הפך לאב לילדים וכעת הוא בעלה של זו ששניהם חלמו עליה.
צוות השחקנים

ליאור אשכנזי - עשו
מארק איווניר - יעקב
יוליה פרסילד - שרה
שירה האס - לאה
אמיר טסלר
הארווי קייטל
יואב רוטמן
גילה אלמגור
קסניה רפופורט
ואלרי סמירנוב
הלנה ירלובה
עמי ויינברג
שיווק

ביוני 2019 הסרט הוצג בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בשנחאי.
הערות שוליים

↑  Лунгин завершает новый фильм с Кейтелем, Пересильд и Раппопорт
↑   איתי שטרן, הארווי קייטל יככב בעיבוד קולנועי לספר של מאיר שלו, באתר הארץ, 27 במרץ 2018
↑  Первый англоязычный фильм Лунгина "Эсав" будет готов к прокату весной
↑  אינה טוקר, "נטלי פורטמן שולחת לי מיילים וגלויות בחגים", באתר ynet, 11 ביולי 2019
עין הדג

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 סלוגן:  לא מכבים את המוח בכניסה לקולנוע
 תקופת הפעילות:  13 באוקטובר 2000 – הווה (24 שנים)
 מייסדים:  דורון פישלר
 שירותים עיקריים:  ביקורות קולנוע
 www.fisheye.co.il
 
עין הדג הוא אתר אינטרנט ישראלי העוסק בקולנוע.
שם האתר

האתר קרוי על שם העדשה הרחבה "עין הדג" ומתכתב עם כינויו של מקים האתר דורון פישלר – "רד פיש" (דג אדום).
היסטוריה

האתר הוקם ב-13 באוקטובר 2000 בכותרת "ביקורות קולנוע לאנשים שאינם סובלים ביקורות קולנוע" ובמטרה ליצור אלטרנטיבה לביקורות הקולנוע בכלי התקשורת הגדולים, שלדעת עורכי האתר, אינן קשובות לטעמו ולצרכיו של הקהל. בהתייחסם לביקורות אלו מרבים משתמשי האתר להשתמש בשם הפיקטיבי "נחמן שניצקליין" (הלחם של שמות מבקרי הקולנוע נחמן אינגבר, מאיר שניצר ואורי קליין) ככינוי בוז לביקורת אשר נתפסת לדידם כיומרנית, מתעלמת מערכו של הסרט כבידור, ושופטת אותו בקריטריונים צרים של אמנות הקולנוע האירופאית.
לצד פישלר, העומד בראש צוות האתר, פעלו בעבר אחרים, הבולטת שבהם עינת חורשי ("לונג ג'ון"). במתכונת המקורית של האתר פישלר והאחרים ערכו בהתנדבות ביקורות על סרטים אשר אך החלו להציג בקולנוע, או שהוצגו בעבר. נוסף על כך פורסמו כתבה שבועית הסוקרת ומפרשת את נתוני הכנסות הסרטים בקופות בארצות הברית בסוף השבוע החולף, כתבות כלליות בנושא קולנוע, ידיעות "יומיות" וסקרים להצבעת הגולשים. לאורך השנים נוצרה באתר קהילה בה מתפתחים דיונים מתמשכים המהווים מקור עניין בפני עצמו.
בסתיו 2009 הוחלט לסגור את האתר, אך כעבור כשנה, בדצמבר 2010, חזר האתר לפעול בפורמט מעט שונה, שבו פישלר הוא הכותב העיקרי, אם לא הבלעדי, והאתר שילב יותר חדשות קולנוע בין כתבותיו. בפורמט החדש יכלו גולשים לדון בסרטים עוד בטרם נכתבה ביקורת ואף בטרם עלו לאקרנים. ב-2012 גייס האתר במסגרת פרויקט מימון המונים 63,825 שקל לצורך תמיכה בכתיבת תכנים באתר תוך שמירתו נטול פרסומות.
במרץ 2012 החל פישלר בהקלטת "פישקאסט", הפודקאסט הנלווה לאתר, אשר גם בו הוא מקיים דיונים שונים בנושא קולנוע עם משתתף אחד או יותר. בהמשך נוספו גם "עין הדג TV", קטעי וידאו בהפקה עצמאית מטעם האתר ובהם פישלר דן עם אורחים שונים בנושא קולנוע, וקטעי וידאו נוספים תחת הכותרת "פישטיוב", בהם מופיע רק פישלר.
ביוני 2016 לאחר תקופת חוסר פעילות, חזר האתר לפעול במתכונת שמערבת כותבים נוספים שכתבו ביקורות, חדשות והגיגים. בשנת 2017 השתנתה מתכונת האתר, כשפישלר פרש מכתיבה סדירה באתר והחל לשמש כיועץ, במקומו מונה יהונתן צוריה לתפקיד מנהל ועורך האתר והוקם צוות כותבים קבוע.
בשנת 2023 נפתח גם ערוץ יוטיוב לאתר, שבו סרטונים העוסקים בסרטים שיעלו בשבועות הבאים, בסיכומי סדרות סרטים (כמו סדרת מהיר ועצבני או היקום הקולנועי של מארוול) ועוד.
השפעה תרבותית

ביקורות הקולנוע מהאתר מופיעות בבסיס הנתונים המקוון אידיבי המכיל מידע על סרטי קולנוע וטלוויזיה. העיתונאי והלשונאי רוביק רוזנטל נוהג לצטט את תגובות הגולשים כדוגמאות לשפה עדכנית ולסלנג, ב"מילון הסלנג המקיף".
ב-28 בפברואר 2001 פורסמה באתר כתבה יומית בשם "מניח רעפים נוצרי" על תרגום כתוביות לקוי בפרק בסדרה "הבוקר שאחרי" ששודר בערוץ 3 בכבלים. לכתבה נכתבו מאות תגובות שבחלקן נכתבו טעויות תרגום מביכות נוספות, והיא טבעה את הביטוי "מניח רעפים נוצרי" (בראשי תיבות: מר"ן) כמונח לתרגום כושל.
ראו גם

יעל מבקרת בקולנוע
ספר הקולנוע הישראלי
סרט (אתר אינטרנט)
הערות שוליים

↑  דניס ויטצ'בסקי‏, סוף עידן הדג, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2009
↑  חמשת אתרי הטלוויזיה והקולנוע הכי טובים בארץ, באתר ‏מאקו‏, 13 בספטמבר 2011
↑  אביב מזרחי, שימו עין: הדג ימשיך לחיות בזכות הגולשים, באתר ynet, 4 בדצמבר 2012
↑  יניב אביטל, למה רק לראות סרטים כשאפשר גם לדבר עליהם? גיקיפוד, באתר גיקטיים, ‏2015-03-28
↑  רוביק רוזנטל, מילון הסלנג המקיף, Keter Publishing House Ltd, 2005, מסת"ב 978-965-07-1401-7
↑  דורון פישלר, מניח רעפים נוצרי, עין הדג, 28 בפברואר 2001
עפרה קלינגר

| --- | --- |

 לידה:  1962 (בת 62 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   שירות בתי הסוהר
 תקופת הפעילות:  1989–2018 (כ־29 שנים)
 דרגה:    רב-גונדר
 תפקידים בשירות
 המשנה ליועץ המשפטי ראש מחלקת האסיר ראש מחלקת הסגל ראש חטיבת הכליאה ראש אגף האסיר נציבת בתי הסוהר
 
עפרה קלינגר עם נשיא המדינה ורעייתו במשכן הנשיא ביום כניסתה לתפקידה
עפרה קלינגר (נולדה ב-1962) כיהנה כנציבת בתי הסוהר בשנים 2015–2018.
ביוגרפיה

קלינגר נולדה וגדלה בבת ים ובירושלים. בצה"ל שירתה ביחידת 8200 של אגף המודיעין. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטת תל אביב והתמחתה במשפט פלילי. היא ביצעה את התמחותה בפרקליטות מחוז מרכז אצל יהודית אמסטרדם ועבדה כתובעת בפרקליטות תחת עדנה ארבל.
ב-1989 הצטרפה לשירות בתי הסוהר (שב"ס), שם הייתה בין עורכי הדין הראשונים בלשכה המשפטית, ושימשה כתובעת בבית הדין למשמעת. ב-1993 מונתה למשנה ליועץ המשפטי של שב"ס, ובין השנים 2007–2002 כיהנה כראש מחלקת האסיר. לאחר מכן מונתה לראש מחלקת הסגל, ובמאי 2008 לראש חטיבת הכליאה בדרגת תת-גונדר. בשנת 2011 הועלתה לדרגת גונדר ומונתה לראש אגף האסיר, ובמסגרת התפקיד כיהנה כנשיאת בית הדין לערעורים של השב"ס והצטרפה כחברה בארגון הסוהרים הבינלאומי (ICPA). קלינגר השתתפה בוועדה לבחינת מדיניות הענישה והטיפול בעבריינים בראשות השופטת דליה דורנר.
קלינגר בוגרת המכללה לביטחון לאומי (מחזור ל"ו) ובעלת תואר שני במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה. במהלך לימודיה כתבה את העבודה "הגירה מאפריקה לישראל והשפעותיה על הביטחון הלאומי".
ביוגרפיה > נציבת בתי הסוהר

בנובמבר 2015 קיבלה את דרגת רב-גונדר ומונתה לנציבת בתי הסוהר – הנציבה הראשונה מתוך שירות בתי הסוהר.
בדצמבר 2016 עברה שבץ מוחי ומילא את מקומה גונדר אשר וקנין, ובאפריל 2017 שבה לתפקידה. בסוף 2018 סיימה את כהונתה.
חיים אישיים

נשואה לעו"ד מאיר קלינגר ואם לשלושה. מתגוררת ביהוד.
הערות שוליים

↑  הלשכה המשפטית בשב"ס - סיפור מורשת, אתר שירות בתי הסוהר
↑  רענן בן צור, לראשונה בשב"ס: אשה בדרגת גונדר, באתר ynet, 6 ביוני 2011
↑  עפרה קלינגר באתר ICPA
↑  בתוך: ארנון סופר, "פליטים או מהגרי עבודה ממדינות אפריקה", מרכז המחקר המכללה לביטחון לאומי וקתדרת חייקין לגאואסטרטגיה, דצמבר 2009
↑  יעל פרידסון, עולה בדרגה: עפרה קלינגר נכנסה לתפקיד נציבת השב"ס, באתר ynet, 23 בנובמבר 2015
↑  רענן בן צור ורותם אליזרע, נציבת השב"ס בחופשת מחלה, מונה ממלא מקום, באתר ynet, 13 בדצמבר 2016
↑  רענן בן צור, רב-גונדר עופרה קלינגר שבה לראשות השב"ס לאחר אשפוז, באתר ynet, 23 באפריל 2017
פאלם טרי

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  מדינת ניו יורק מדינת ניו יורק
 מחוז:  אורנג'
 תאריך ייסוד:  1974 (בשם קריית יואל)
 שטח:  2.9 קמ"ר
 גובה:  213 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  32,954 (2020)
  ‑ צפיפות:  7,702.9 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  41°20′24″N 74°10′02″W﻿ / ﻿41.34°N 74.16722222°W﻿ / 41.34; -74.16722222 
 אזור זמן:  UTC -5
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פאלם טרי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פאלם טרי(למפת ניו יורק רגילה) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפאלם טרי(למפת ניו יורק מוגדלת) אולבני ניו יורק באפלו רוצ'סטר יונקרס סירקיוז יוטיקה ורמונט מסצ'וסטס קונטיקט האוק. האטל. ניו ג'רזי  פנסילבניה אירי ימת אונטריו קנדהפאלם טרי  מחוז אורנג' בניו יורק ומיקום פאלם טרי  מחוז אורנג' בניו יורק ומיקום פאלם טרי tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פאלם טרי (באנגלית: Palm Tree) היא עיירה במדינת ניו יורק שבארצות הברית, כ-70 קילומטרים צפונית-מערבית לעיר ניו יורק. בעבר נקראה קריית יואל והייתה אחת משלוש העיירות המרכיבות את העיר מונרו. אך ב-2019, לאחר משאל, קיבלה עצמאות משלה, ושם העיר עם המחוזות מסביב שונה לפאלם טרי, שמשמעותו באנגלית "עץ תמר" (ביידיש "טייטלבוים"), על שם מייסדה האדמו"ר רבי יואל טייטלבוים. בשנת 2023 גרו בעיירה מעל 40,000 תושבים, כאשר אנשי חסידות סאטמר מהווים את הרוב המוחלט של התושבים במקום. שפת האם של רוב התושבים היא יידיש. לפי הסטטיסטיקה, פאלם טרי היא באופן רשמי היישוב העני ביותר בארצות הברית.
היסטוריה

העיירה קרויה על-שמו של הרב יואל טייטלבוים האדמו"ר מסאטמר, שעודד את הקמתה ואף בחר את מיקומה. הרב טייטלבוים התרשם מהצלחתה של חסידות סקווירא בייסוד היישוב ניו סקוור. הוא התיישב עם תומכיו בוויליאמסבורג בברוקלין ב-1946, אך השכונה הייתה קטנה מדי לקצב הגידול המהיר של הקהילה והרב גם חשש מהשפעות חיצוניות על חסידיו. לכן הורה לחסידיו לחפש אתר שיהיה די קרוב למרכז הכלכלי, ניו יורק, אך יאפשר להם לגדל משפחות גדולות הרחק מההשפעות המזיקות. בעת ייסוד הקריה ב-1974, התיישבו בה 14 משפחות סאטמריות. ב-2006 התגוררו בה למעלה מ-3,000 משפחות. הרב טייטלבוים נפטר בשנת 1979 והיה לנפטר הראשון שנקבר בבית הקברות של העיירה.
מאז היווסדה, קצב גידול התושבים בעיירה גבוה ויציב, ונע בין 55%-75% גידול בכל עשור.
כיום

הגיל החציוני בעיירה הוא 13 שנה, והוא הנמוך ביותר בכל יישובי ארצות הברית.
נכון למדד העוני של שנת 2009, פאלם טרי היא הרשות המקומית הענייה ביותר בארצות הברית – כ-70% מתושביה נמצאים מתחת לקו העוני. בשנת 2016, לאחר בדיקת איכות החיים בקריית יואל של ה-FBI[דרוש מקור], הראו תוצאות הסקר שרק 49% מהתושבים חיים מתחת לקו העוני, תוצאה שעשויה להעיד על צמיחה כלכלית ביישוב.
בשנת 2019, לאחר משאל עם, התפצלו מונרו וקריית יואל. קריית יואל הפכה לעיירה עצמאית בשם פאלם טרי, הכוללת את העיירה עצמה וכמה דונמים סביבה, עליהם היא עתידה להתרחב ולבנות שכונות נוספות.
דיין ומורה צדק העיירה הוא הרב אליקים געציל ברקוביץ'.
גלריית תמונות

שילוט באנגלית בתעתיק יידי בפאלם טרי
בית הכנסת של חסידי סאטמר
בית הכנסת של חסידות סאטמר - פלג ה'זלוינים'
בנין הכוללים של חסידות סאטמר בקרית יואל
קברו של רבי יואל טייטלבוים
הערות שוליים

↑  Top 100 cities with youngest residents
צ'ורצ'חלה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  ממתק 
 מוצא:  גאורגיה 
 מרכיבים עיקריים:  דבש ענבים
 
חטיפי צ'ורצ'חלה תלויים לייבוש
צ'וּרְצְ'חֵלָה (בגאורגית: ჩურჩხელა) הוא ממתק מסורתי שאוכלים כקינוח. מקורו בקווקז הגאורגי, והוא מצוי גם בטורקיה וברוסיה.
צ'ורצ'חלה עשוי מאגוזי מלך (ולעיתים מאגוזים אחרים, משקדים או מצימוקים), השזורים זה לזה בחוט (בעזרת חוט ומחט), שטובלים בדבש ענבים ותולים לייבוש בשמש. מראה הצ'ורצ'חלה שנוצר דומה לנקניקייה, ומכאן שמו בטורקית Cevizli Sucuk, שמשמעותו "נקניק אגוז". המקבילה הארמנית נקראת "סוג'וך". ממתק הצ'ורצ'חלה קיים בגאורגיה מאות שנים ונמכר כמעט בכל מקום במדינה.
ראו גם

דבש ענבים
המטבח הגאורגי
פלמושי
פליקס צ'יסקדי

פליקס אנטואן צ'יסקדי צ'ילומבו (בצרפתית: Félix Antoine Tshisekedi Tshilombo; נולד ב-13 ביוני 1963) הוא פוליטיקאי קונגולזי ונשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מאז 25 בינואר 2019. הוא כיהן כיושב ראש מפלגת "איגוד למען דמוקרטיה ותהליך סוציאלי" (אנ') (UDPS), מפלגת האופוזיציה הגדולה והוותיקה ביותר ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
פליקס הוא בנו של אטיין צ'יסקדי, שכיהן בעבר שלוש פעמים כראש ממשלת זאיר (שמה הקודם של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) ושמילא במהלך תקופה את התפקיד של יושב ראש האופוזיציה.
ביוגרפיה > ראשית חייו

צ'יסקדי נולד בליאופולדוויל ב-1 ביוני 1963 למרתה ואטיאן – לימים ראש ממשלת זאיר. אביו הוא ממוצא לובה, קבוצה אתנית מעמי הבנטו. בנעוריו חי חיי תענוגות בעיר הבירה. כשאביו הקים את מפלגת האופוזיציה UPDS בראשית שנות השמונים בהתנגדותו למובוטו ססה סקו, נאלץ צ'יסקדי להתלוות לאביו למעצר בית בעיר הולדתו במרכז קאסאי. מהלך זה גם אילץ את פליקס לסיים את לימודיו. בשנת 1985 אישר מובוטי לו, לאימו ולאחיו לעזוב את קאסאי. לאחר מכן הלך פליקס להשתקע בבריסל, בלגיה, שם עבד בעבודות מזדמנות, נהנה מחיי הלילה התוססים והפך לפעיל מטעם UDPS. בצעירותו גר בישראל בקיבוץ להב שבנגב, במסגרת תוכנית של המרכז לשיתוף פעולה בינלאומי במשרד החוץ הישראלי.
ביוגרפיה > דרכו הפוליטית

בשלהי 2008 מונה צ'יסקדי למזכ"ל מפלגת UDPS לענייני חוץ. בנובמבר 2011 קיבל מושב באספה הלאומית של קונגו, כשהוא מייצג את העיר מבוי-מאי במחוז קאסאי מזרח.
במאי 2013 סירב לקבלת תפקיד של יועץ בוועדת הבחירות המרכזית באומרו שאינו רוצה להשהות את מהלך פעילותו הפוליטית, שכן ועדת הבחירות אינה ממנה חברים אשר חברים במרחב הפוליטי.
בנובמבר 2016 מונה צ'יסקדי לסגן מזכ"ל UDPS. ב-31 במרץ 2018 נבחר להנהגת המפלגה לאחר מות אביו ב-1 בפברואר 2017. עוד באותו היום, נבחר על ידי מפלגתו להיות מועמד לנשיאות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו בבחירות שהתקיימו ב-30 בדצמבר 2018.
ב-10 בינואר 2019 הוכרז כי צ'יסקדי נבחר לנשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. הוא הביס את מנהיגי האופוזיציה האחרים, מרטין פיולו ועמנואל רמזאני שדארי, אשר נתמכו על ידי הנשיא הקודם ז'וזף קבילה שכיהן כנשיא במשך 18 שנה. אולם יריבו של צ'יסקדי בבחירות - פיולו, וכמו כן הכנסייה הקתולית, דחו את התוצאות בטענם כי חלק מהקולות זויפו, וכי לפי תוצאות ספירת הקולות מטעם הכנסייה הקתולית, יריבו של צ'יסקדי הוא המנצח בבחירות.
הערות שוליים

↑  Congo Opposition Leaders Mull Unity Candidate for Delayed Vote, Bloomberg (באנגלית)
↑  Zaire: Predicament and Prospects, Williame, Jean-Claude, 1997, עמ' 3, ISBN 0-7881-7042-2
↑  Herzog welcomes DRC President Félix Tshisekedi to Israel, באתר ג'רוזלם פוסט, 27 באוקטובר 2021
↑   אי-פי, רויטרס, בניגוד לציפיות, מועמד האופוזיציה בקונגו ניצח בבחירות לנשיאות, באתר הארץ, 10 בינואר 2019
↑  קונגו: אחד ממועמדי האופוזיציה הוכרז מנצח, אך יריבו טוען להפיכה, באתר וואלה, 10 בינואר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810691591205606  GND: 1175109029  ISNI: 0000 0004 9622 8631  LCCN: n2019062329  VIAF: 5333154741650853110001   WorldCat (עם VIAF): 5333154741650853110001
לאטמה

| --- | --- |

 סוג:  אתר סאטירה וחדשות
 תקופת הפעילות:  דצמבר 2008 – יולי 2013 (12 דקה) 
 מייסדים:  קרולין גליק
 שירותים עיקריים:  מעקב אחר התקשורת
 הרשמה:  ללא
 www.latma.co.il
 
מימין לשמאל: רונית אברהמוף-שפירא, אלחנן אבן חן ונעם יעקובסון (בתפקיד "אמיתי נפוח")
לאטמה (תרגום מערבית: סטירת לחי) היה אתר אינטרנט ישראלי שעסק בסאטירה ובביקורת תקשורת. חלק מצוות האתר השתתף בתוכנית הטלוויזיה "הכל שפיט" בשנת 2015.
ב-19 במרץ 2020 חזרה תוכנית הסאטירה במסגרת ערוץ 20. ב-3 במרץ 2021 חזרה התוכנית לעונה שנייה. ב-2024, על רקע מלחמת חרבות ברזל, פרסמה לאטמה סרטונים חדשים בערוצי היוטיוב והפייסבוק.
רקע

האתר עלה לאוויר בדצמבר 2008 בידי קבוצה של עיתונאים וכותבים. לדבריהם, ”הדרך היחידה לשפר את השיח הציבורי בישראל ולהעלות אותו לרמה הראויה לציבור הישראלי היא לחשוף את פרצופה האמיתי של מערכת החדשות והעיתונות בכלל”. על פי הנטען באתר, רוב כלי התקשורת הישראליים, ובפרט הסאטירה המוצגת בהם, מוטים לטובת השמאל הפוליטי.
רקע > צוות האתר

העורכת הראשית של האתר הייתה העיתונאית והפובליציסטית קרולין גליק, עמיתה בכירה במרכז למדיניות ביטחון בוושינגטון, גוף המזוהה עם אידאולוגיה נאו-קונסרבטיבית, שתמך בפרויקט לאטמה בין השאר באמצעות תרומות שגייסה גליק דרך המרכז למדיניות ביטחון.
האתר נוהל עד 2012 בידי חברת רוגטקה והמנכ"ל שלה היה שלמה בלס. עם חברי מערכת האתר נמנו העיתונאים יהודה ספרא ואבישי עברי, והתסריטאי טל גלעד. לפרק זמן מה היה גם העיתונאי אראל סג"ל בין אנשי האתר. תוכניות הסאטירה של "מהדורת השבט" נכתבו בקביעות על ידי טל גלעד, אבישי עברי, יהודה ספרא, שלמה בלס, שוקי בלס ונעם יעקובסון. את התוכניות ביימו אביב קרסוצקי ויניב קרסוצקי. השחקנים הקבועים היו: אלחנן אבן חן, נעם יעקובסון, רונית אברהמוף-שפירא ואליעזר שמעון.
תוכן האתר

באתר מופיעות ביקורות כתובות על אמצעי תקשורת, כתבים, עורכים ועיתונאים בישראל וכן קטעי וידאו סאטיריים בנושאי אקטואליה. הביקורת נוגעת בסוגיות אמינות הדיווח החדשותי, הטיית עובדות מגמתית וניסוח מוטה והבאת עמדה פוליטית. הביקורת באתר מופנית הן כלפי כלי התקשורת הישראליים והן כלפי נציגי התקשורת הזרה בישראל ואמצעי תקשורת בינלאומיים אחרים.
בין הקטגוריות באתר:
ויקימדיה – סקירה על מספר דמויות בולטות בתקשורת הישראלית.
הטוקבקיסטים – אוסף קצר של תגוביות ("טוקבקים"), המובאות כלשונן, מתוך אתרי האינטרנט של התקשורת הישראלית. לרוב, תגוביות המביעות מורת רוח מפרסום מוטה, ניסוח מוטעה או פרסום לא מקצועי המוצג בכתבה.
צ'אפחה – ציון לשבח לעיתונאים שפעלו לדעת הכותבים במקצועיות ובהגינות או "טפיחה ידידותית על השכם לאנשי תקשורת שעמדו נגד הזרם העכור ועשו את העבודה" כפי שמכנה זאת האתר.
היום שלא היה - מטרת המדור היא לפרסם כתבות שלדעת עורכי האתר הן חשובות ובעלות ערך תקשורתי לציבור, אבל לא התפרסמו בתקשורת הממוסדת או לא קיבלו חשיפה גבוהה.
תוכנית הסאטירה

| --- | --- |
 כותבים:  טל גלעד אבישי עברי
 מנחים:  רונית אברהמוף-שפירא  אלחנן אבן חן
 שחקנים:  רונית אברהמוף-שפירא אלחנן אבן חן  נעם יעקובסון  יניב קרסוצקי  אליעזר שמעון  ערן קראוס
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  206
 הפקה
 עורכים:  קרולין גליק
 אורך פרק:  12 דק'
 שידור
 רשת שידור בישראל:  אתר אינטרנט פרטי
 תקופת שידור בישראל:  5 ביוני 2009 – 2 באוגוסט 2013
 קישורים חיצוניים
 www.latma.co.il
תוכנית הסאטירה > מהדורת השבט (עונה ראשונה ושנייה)

האתר מתמקד במהדורת חדשות סאטירית המכונה "מהדורת השבט". המהדורה מוגשת על ידי השחקנים רונית אברהמוף-שפירא ואלחנן אבן חן. אברהמוף-שפירא מופיעה בדמותה של מגישה שמאלנית ואילו אבן חן מציג את דמותו של מגיש ימני. בכל פרק ישנם "מבזקי חדשות" שבהם מביאים מבזק אמיתי ובסופו מוסיפים סאטירה ומראיינים מספר דמויות שאותן משחק בדרך כלל נעם יעקובסון. לעיתים קרובות מוסיפים פרודיה על שיר מפורסם. עד סוף 2012 פורסמו 67 שירים ובאוקטובר 2011 נערך מצעד לשירים הפופולריים.
החל מהמהדורה ה-117 (מספר רשמי: #111) המהדורה קיבלה עיצוב חדש, כביכול "עונה שנייה". בשנת 2012 התפטר המפיק הראשי שלמה בלס מתפקידו ואת מקומו תפס משה אלפי, בעל חברת "אלפים הפקות", שהרחיב את צוות התסריטאים והשחקנים. ב-2011 הכין צוות לאטמה פיילוט באורך מלא שהועבר לרשות השידור). באמצע 2012 פורסם על המעבר הצפוי של המהדורה לערוץ הראשון. בעקבות זאת התוכנית הורחבה, ההוצאות גדלו, אך עקב הבעיות ברשות השידור החוזה התעכב משמעותית. בשנת 2013 הודיע אלחנן אבן חן על התפטרותו מהגשת המהדורה. ביולי אותה שנה הודיעה קרולין גליק על סיום הפקת המהדורה בסוף אותו החודש, בשל חוסר היכולת לממן את עלות הפרויקט, כ-220,000 ש"ח לחודש. טל גלעד קרא לציבור לתרום כדי לאפשר את המשך ההפקה. ב-2 באוגוסט 2013, אחרי 204 מהדורות, הסתיימה מהדורת השבט. לבסוף, לאחר כניסת הרשות למצב פירוק, הוחלט על עליית תוכנית המשך בשם הכל שפיט, ששודרה בחודשים פברואר עד אפריל 2015.
תוכנית הסאטירה > מהדורת השבט (עונה ראשונה ושנייה) > דמויות > מנחים וכתבים

רונית (רונית אברהמוף-שפירא) ואלחנן (אלחנן אבן חן): מנחי "מהדורת השבט". בעוד שרונית היא סטריאוטיפ של קריינית שמאלנית קיצונית וקונפורמיסטית, המסכימה עם דעותיהם השמאלניות של המרואיינים תהיינה אשר תהיינה, מגלם אלחנן את הכתב הרציונלי (יחסית), המביע לרוב חוסר הסכמה וזעזוע מדעותיהם הקיצוניות או הלא הגיוניות. כשרונית נעדרת, מחליפה אותה מירי (מירי עוזיאל).
עמנואל דרקו (נעם יעקובסון): כתב לאטמה לענייני הפחדה. נראה כערפד אנושי בעל ניבים בולטים וגלימה. מדווח על כל מה שעלול או עשוי להפחיד (קריסה כלכלית, מגפה, אסון טבע), ובעיקר מפחיד מיוזמתו.
בונה עדר (נעם יעקובסון): עיתונאי, כתב "לענייני המונים", בלוגר, פובליציסט ובאופן כללי תנועת המונים של איש אחד. בונה הוא מומחה בהצגת דעתו כדעת הכלל, תוך שהוא מסתמך על מגמות ציבוריות, סקרים, הסכמה לאומית וכל דבר אחר שהוא מצליח לפברק באמצעות העיתונות הכתובה.
אמיתי נפוח (נעם יעקובסון): הפרשן הכלכלי. מצטיין בקצב של מאות מונחים כלכליים לדקה, מבלי שלאף אחד (כולל הוא עצמו) יהיה סיכוי כלשהו להבין למה הוא מתכוון.
חופר שמח (נעם יעקובסון): כתב שטח טרחן המספק דיווחים בהולים על מאורעות בדויים או נטולי חשיבות.
אילנה דיין (רונית אברהמוף-שפירא): בת דמותה של העיתונאית אילנה דיין. מגישה את התוכנית "עוותה" (על משקל "עובדה") ומציגה תחקירים המוטים כלפי שמאל.
תוכנית הסאטירה > מהדורת השבט (עונה ראשונה ושנייה) > דמויות > מרואיינים ואורחים

טאוויל פאדיחה (נועם יעקובסון): השר הפלסטיני לענייני זעם בלתי נשלט. כל דבר שישראל עושה או לא עושה גורם לו להתפרצויות זעם קשות, במהלכן הוא נוהג לקחת כדורי הרגעה. מאיים בהתלקחות הרחוב הפלסטיני או מצדיק אותה בדיעבד. אוהד של בני סכנין והזמרת ג'ולייטה.
חליל מג'נון (נעם יעקובסון): השר המצרי לענייני קונספירציות. נוהג להאשים את ישראל בריגול נגד מצרים.
ג'ון זלוקורלי (שמו מבוטא "זה-לא-קורה-לי", באנגלית הוא מכונה John Indenial = "ג'ון בהכחשה"; מגולם על ידי נעם יעקובסון): יועץ הנשיא אובמה לענייני הבנת המציאות. היפי מזדקן, מסומם תמידית שאינו מבין מה מתרחש סביבו. באחד השירים שימש גם כנציג ארצות הברית באו"ם. בן דמותו של ג'ון קרי
עזיז עבדול מסית (נעם יעקובסון): חבר כנסת ערבי ממפלגת "נח"ש" (פארודיה על חד"ש), מאשים את הממסד בגזענות כאשר הוא נעצר על עבירות שביצע.
ג'מיל חרטאווי (אלחנן אבן חן) ועוואד (נעם יעקובסון): שני טרוריסטים המופיעים בפינה "ג'מיל ועוואד יוצאים לג'יהאד". בכל פעם מצלם עוואד את ג'מיל לפני פיגוע התאבדות, ובכל פעם מחדש ג'מיל קוטע את הצילום עקב בעיה אידאולוגית או מבצעית כלשהי.
יוהאן פלגמאט (נעם יעקובסון): נציג האו"ם, שנכשל בכל פעם מחדש בניסיונו לשכנע שהאו"ם אינו אנטישמי.
אדם בכיר (נעם יעקובסון): דמות שהופיעה פעמיים כיועץ ראש הממשלה לענייני התנצלויות. לא מבין כלום בענייני ביטחון ורק חושב על דיפלומטיה מתרפסת.
מקור בכיר (נעם יעקובסון): דמות של תת-אלוף בצה"ל המנסה להסביר את פעולות הצבא.
יריב גוגלהיימר (נעם יעקובסון): יו"ר "תנועת השלום", בן דמותו של מזכ"ל שלום עכשיו יריב אופנהיימר.
מספר הסיפורים (נעם יעקובסון): דמות אשר מופיעה בפינה "שעת סיפור" ובה היא מספרת סיפור ילדים בחרוזים, אשר מכיל ביקורת סמוייה או גלויה על אירועים אקטואליים.
חיקויים
נעם יעקובסון: בנימין נתניהו, יאיר לפיד, רג'פ טאיפ ארדואן, אהרן ברק, רם עמנואל, לואיס דה סילבה, אהוד ברק
רונית אברהמוף-שפירא: אילנה דיין
דן סודרי: מחמוד אחמדינז'אד
אלחנן אבן חן: בשאר אל-אסד