stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיפלתי פתרונות
הערות שוליים

↑  רשימת 12 המשפיעים בפינטק ובאיקומרס בישראל, באתר tech12, ‏2022-01-09
↑  Tipalti Payments, Inc.
↑  Tipalti Passes $5 Billion in Annual Transactions and 3 Million Suppliers on Payables Platform, "CPA Practice Advisor", August 21, 2018
↑  Tipalti Bypasses $10 Billion in Annual Transactions and Doubles Bookings of Its Global Payables Automation Platform, "Tipalti", February 19, 2020
↑  Tipalti Grows Revenue by More Than 85%, Increases Annualized Transactions to More Than $18 Billion, "yahoo finance", February 24, 2021
↑  Tipalti Continues Revenue Growth by More Than 80%, Increases Annualized Transactions to More Than $23 Billion, "businesswire", July 14, 2021
↑  אושרי אלקסלסי, ‏סטארטאפ ישראלי בן שנתיים נמכר עכשיו ב-40 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 13 באפריל 2021
↑  אופיר דור, ‏בעבר חברות אמריקאיות רכשו סטארט-אפים ישראליים. עכשיו היוצרות התהפכו, באתר גלובס, 13 ביולי 2021
↑  מאיר אורבך, היוניקורן Tipalti שוכר בניין שלם בת"א ב־50 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 28 ביולי 2021
↑  Tipalti Payments Volume Skyrockets by More than 100%, tipalti.com, ‏2022-03-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  הילה חיימוביץ', ‏Tipalti הישראלית שמגלגלת 2 מיליארד דולר גייסה 14 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 14 בספטמבר 2016
↑  הילה חיימוביץ', ‏׳טיפלתי׳ שמגלגלת מיליארדי דולרים בשנה מגייסת 30 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 13 בפברואר 2018
↑  הילה חיימוביץ', ‏עוזרת לאמזון לטפל בכסף שלה: Tipalti גייסה 76 מיליון דולר, באתר Geektime‏, 24 בספטמבר 2019
↑  עידן בן טובים, ‏שווה כבר 2 מיליארד דולר: Tipalti גייסה 150 מיליון דולר ממנכ”ל טוויטר לשעבר, באתר Geektime‏, 6 באוקטובר 2020
↑  יניב אביטל, ‏היוניקורן הישראלי Tipalti גייס 270 מיליון דולר והוא שווה כבר 8.3 מיליארד דולר, באתר Geektime‏, 8 בדצמבר 2021;
מאיר אורבך, נחשף בכלכליסט"טיפלתי" גייסה 270 מיליון דולר לפי שווי של 8.3 מיליארד דולר - פי 4 משוויה הקודם, באתר כלכליסט, 8 בדצמבר 2021
טריפסין

טריפסין, סרין פרוטאז הנמצא במערכת העיכול, שם הוא מפרק חלבונים. האנזים משמש למספר תהליכים ביוטכנולוגיים.
טריפסין מופרש למעיים שם הוא מפרק חלבונים לפפטידים קטנים יותר או לחומצות אמינו. האנזים חשוב לקליטת חלבון במזון. טריפסין מזרז את פירוק הקשרים הפפטידים. ה-pH האופטימלי לפעולת הטריפסין הוא בסביבות 8 וטמפרטורת הפעולה האופטימלית בסביבות 37°C.
שייר חומצה אספרטית (Asp 189) המצוי בכיס הקטליטי של טריפסין אחראי למשיכה וייצוב ארגינין ו/או ליזין הטעונים חיובית וכך הוא אחראי לספציפיות של האנזים. פירוש הדבר שטריפסין חותך לרוב חלבונים בצד הקרבוקסילי (בצד ה-C') של חומצות האמינו ליזין וארגינין, פרט למקרים שבהם לאחר אחת מהן נמצאת החומצה האמינית פרולין. טריפסין נחשב לאנדופפטידאז, כלומר ביקוע החלבון מתבצע בשרשרת הפוליפפטידית ולא בחומצות האמינו בקצה הסופי של הפוליפפטיד.
טריפסין נוצר בלבלב בצורת זימוגן לא פעיל, טריפסינוגן. לאחר מכן הוא מופרש למעי הדק שם האנזים אנטרוקינאז מפעיל אותו והופכו לטריפסין באמצעות פירוק פרוטאוליטי. מולקולות הטריפסין הנוצרות מהתהליך מפעילות בעצמן עוד טריפסינוגנים (אוטוקטליזה), כך שדי בכמות מעטה של אנטרופפטידאז להתחלת התגובה. מנגנון האקטיבציה נפוץ ברוב פרוטאזות הסרין ומשמש למניעת עיכול עצמי של הלבלב.
אחסון טריפסין נעשה בטמפרטורות נמוכות מאוד (בין 20°C- ל 80°C-) וזאת כדי למנוע אוטוליזה (איכול עצמי). ניתן למנוע אוטוליזה גם באמצעות אחסון הטריפסין בסביבת pH של 3.
טורקאנה (שבט)

| --- | --- |

אנשי טורקאנה
 אוכלוסייה
 1,030,000 
 שפות
 שפת טורקאנה
 דת
 דתות אפריקאיות מסורתיות, נצרות 
 קבוצות אתניות קשורות
 עמים נילוטים אחרים
 
שבט הטורקאנה (Turkana) הוא שבט נוודים רועי בקר וצאן, החי באזורים צחיחים וצחיחים-למחצה במחוז טורקאנה שנמצא בצפון-מערב קניה. השבט מתקיים מרעיית בקר וצאן, חקלאות ודייג.
השבט חי באזור מבודד, וכתוצאה מכך הוא הצליח לשמור על אורח חייו המסורתי, ללא השפעות מן העולם המערבי. השבט נודד בהתאם לצרכיו, בחיפושיו אחר שטחי מרעה ומים עבורם ועבור בעלי החיים שלהם.
משמעות שם השבט "טורקאנה" היא "אנשי המערות". מאמינים כי השם הגיע כיוון שאבותיהם חיו במערות מורואנאיס כשהם התיישבו באזור לראשונה. הם מאמינים באל "אקוג'" (Akuj), שלא ידוע עליו הרבה מלבד שהוא יצר את העולם. לרוב מתפללים אליו בזמני משבר או אסונות טבע.
היסטוריה

הטורקאנים התגבשו כקבוצה אתנית במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-19. הם היו חלק מהקבוצה גדולה שנודעו גם בשם קבוצת האטקרים (Ateker group).
עד המאה ה-16, אבותיהם של האטקרים חיו דרומית לסודאן וחיו כציידים-לקטים. אחרי שהחלו בהגירה דרומה, שילבו באורח חייהם עיסוקים חקלאיים וכפריים. התקופה מאז ועד המאה ה-19, התאפיינה בעיקר בפיצולים ובמיזוגים עם קבוצות אתניות שונות, ובחילופי בריתות מרובים בין קבוצות אלו. לבסוף, התפצלה קבוצה אחת והתיישבה באזור הסמוך לתחילת נהר טארח (Tarach River), הקרוי כיום מחוז טורקאנה.
הקולוניאליזם הבריטי הגיע למחוז טורקאנה במאה ה-19 במסגרת חיפושיהם אחר שנהב. באותו זמן, מצפון, קבוצות ציידי שנהב אתיופים הגיעו למחוז, ותוך כמה שנים נוצר קונפליקט בין הבריטים לאתיופים על השליטה בקולוניה הטורקאנית. מפני שאזור זה היה מאוד נפיץ, הם שלטו בו מתוך אוגנדה. האתיופים ביקרו באופן תדיר בטורקאנה, והחשיבו את השטח לחלק מן האימפריה האתיופית, תחת המלך מנליק. הם חימשו ברובים את הטורקאנים, ובאמצעותם הם נלחמו בבריטים ובשבטים סמוכים אליהם.
קונפליקט זה נמשך שנים רבות, עד לרגיעה מסוימת שהתרחשה בקירוב בין השנים 1910–1918, בהן התקיים במקום ממשל אזרחי. בשנת 1918 כוח בריטי נרחב, שהורכב גם מכוחות סודנים, פתח במלחמה. הטורקאנים ברחו צפונה, איבדו מאות אלפי חיות משק, ומאות עד אלפים של אנשים נהרגו, או מתו מרעב ומחלות. הכוחות האתיופיים האחרונים נוצחו גם הם, מה שסימל את סופה של המעורבות האתיופית באזור טורקאנה. בעשור העוקב, הטורקאנים הפכו לקורבנות של שבטים סמוכים שפשטו עליהם ובזזו אותם.
בעקבות התנגדותם של הטורקאנים לממשל הקולוניאלי, המחוז הוכרז כמחוז סגור, והוא נשאר מנותק משאר החברה בקניה.
גאוגרפיה ואקלים

מחוז טורקאנה מכסה כ-63,000 מ"ר מאדמת קניה, והוא מתבסס בשבר גרגורי, שנמצא בתוך השבר הסורי-אפריקאי. המחוז גובל מצפון מזרח עם אתיופיה, מצפון עם סודאן, ממזרח עם אגם טורקאנה, ממערב עם אוגנדה ומדרום עם מחוז פוקוט. רוב האדמה שלהם היא מישורית ונעה בגבהים שבין 300–800 מטר. האקלים צחיח ויבש, כאשר ישנו ממוצע גשמים של 180 מ"מ בשנה. התקופות הגשומות בדרך כלל מתחילות בסוף מרץ ועשויות להימשך עד יוני, כשהשיא הוא באפריל ומאי.
גאוגרפיה ואקלים > מקורות מים

אף על פי שהמחוז הא חם ויבש, ניתן למצוא מים במעיינות ובארות ברחבי המחוז. אולם, בשנים האחרונות אזור המחיה שלהם סובל מבצורת קשה שמחייבת אותם להילחם בשבטים אחרים כדי לזכות במקורות מים ומזון.
מסחר

המשק הביתי של הטורקאנים מסתמך בעיקר על עדרי צאן ובקר שמגדלת כל משפחה, אך חיות לא משמשות רק כמפיקות מזון, אלא גם כסוג של מטבע המשמש לסחר חליפין. הטורקאנה סוחרים לעיתים קרובות עם שבט פוקוט עבור תירס וקטניות. בנוסף, הם קונים תה מהעיירות הסמוכות ומכינים ממנו משקה המכיל תה וחלב.
ניתן להבחין בגנבות רבות של בקר בין השבטים המקומיים, כך שפעמים רבות ניתן לראות את התושבים, ביניהם בני שבט הטורקאנה, מחזיקים בנשק חם בזמן רעיית עדריהם.
לבוש

הגברים לובשים שמיכת צמר בצבעים עזים, הנכרכת סביב הכתף או המותן. על שערם הם שמים בוץ, צובעים ומקשטים אותו בנוצות.
בנוסף, הגברים מקשטים את גופם במקלות עץ ובסכין פלדה אותה הם מצמידים לפרק כף היד. הנשים לובשות שתי חתיכות בד, כאשר האחת נכרכת סביב המותניים ואילו השנייה מכסה את פלג הגוף העליון. בנוסף, ראשן מגולח לחלוטין והן מעוטרות בתכשיטים מסורתיים, כאשר הדבר הבולט ביותר הוא שרשראות חרוזים גדולות ומרשימות. מצבה החברתי של האישה קובע את כמות וסגנות התכשיטים שהיא עונדת. הטורקאנים מקעקעים על גופם ציורים עם משמעות - חלקם מסמלים הרג של אויבים וחלקם שייכים לטיפולים של רופאי אלילים וכוהני דת.
מזון

הטורקאנים מסתמכים על בעלי החיים שלהם לצורך חלב ובשר. בנוסף, בני השבט שותים את דם החיות כיוון שמאמינים כי זה מועיל לבריאותם. בנוסף, הנשים אוספות פירות בר מהשיחים ומבושלים במשך 12 שעות. בבוקר הם נוהגים לאכול דייסת תירס עם חלב, ואילו בארוחת הצהריים והערב הם אוכלים דייסת תירס רגילה עם תבשיל.
זבו נאכלים רק במהלך פסטיבלים, בעוד עזים נצרכות בתדירות גבוהה יותר. הדבר המתוק היחיד שיש באפשרותם להשיג הוא דבש.
הטורקאנים הם יחסית בריאים, למרות צריכת קלוריות נמוכה ואחוז שומן מאוד נמוך בגוף. אלו יכולים להוביל למחלות שונות כמו מלריה או מחלות נשימתיות, ועלולים לגרום לפגיעה משמעותית והרסנית בעיקר בקרב ילדים. יתר על כן, הטורקאנים מתפתחים לאט יותר מאשר אנשי העולם המערבי, והם נמצאים מתחת לגובה ולמשקל הרצויים שנקבעו על ידי ארגון הבריאות העולמי.
ראו גם

אגם טורקאנה
קניה
נילוטים
קולוניאליזם באפריקה
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  J. McCabe, Cattle Bring Us to Our Enemies, Ann Arbor, MI: University of Michigan Press, 2004, ISBN 978-0-472-09878-1
↑  Rayne, H, Turkana, Journal of the Royal African Society 18 (72), 1919, עמ' 254-265
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555894405171  BNE: XX545900  BnF: cb11966990t (data)  GND: 4078472-1  LCCN: sh85138781  NKC: ph352441  SUDOC: 027678199 
A woman wearing traditional tribal beads in Turkana
טורקאנים בלבוש מסורתי
טיבור לעף

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 בדצמבר 1873 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  5 בספטמבר 1941 (בגיל 67) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי פרקשרט, בודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד (1899) 
 
טיבור לעף (בהונגרית: Lőw Tibor; בודפשט, 27 בדצמבר 1873 – בודפשט, 5 בספטמבר 1941) היה יהודי-הונגרי עורך דין, שופט, נשיא בית המשפט לערעורים בהונגריה, סופר משפטי, בנו של טוביאש לעף עורך דין, נכדו של לאופולד לעף, רבה הראשי של סגד. דודיו היו ויליאם לוב, עורך דין אמריקאי, עיתונאי, הרופא ראשי והמנהל של בתי החולים היהודיים של הקהילה היהודית של פשט ד"ר שמואל לעף, בלנאולוג והרב הראשי של העיר סגד עמנואל לעף.
ביוגרפיה

טיבור לעף הוא בנו הבכור כאמור של טוביאש (טוביה) לעף (1844–1880), סגן התובע הכללי של הונגריה ושל אמה הירש (1852–1927). הוא השלים את לימודיו באוניברסיטה בבודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ובאוניברסיטת לייפציג, ולאחר מכן עבר את מבחן לשכת עורכי הדין. משנת 1899 כיהן כשופט בית משפט. ב-1921 מונה לנשיא "מועצת החצר המלכותית של בתי המשפט" בבודפשט. בין 1929 לבין 1940 כיהן כנשיא מועצת בית המשפט לערעורים. הוא עסק בעיקר במשפט מסחרי וכתב מספר פרשנויות. הוא ערך את אוסף ההחלטות התקופתי בשם "בוררות דיני אשראי" של "ידיעון מדעי המשפט" (Jogtudományi Közlöny) כתב העת המשפטי, כתב העת המשפטי ההונגרי הוותיק והמכובד ביותר. (1917–1934). טיבור לעף הובא למנוחות בבית הקברות היהודי פרקשרט בבודפשט.
החיים הפרטיים שלו

אשתו הייתה אלזה נתן אלזה, בתם של מור נתן ושל רוזה טרוֹפאואר, אותה נשא בבודפשט ב-23 בספטמבר 1919.
ילדיהם:
אווה לעף
חנה לעף
עבודותיו

Das ungarische Handelsgesetz. GA XXXVII: 1875 (בודפשט, 1924)
הסבר על חוק של "החברה בערבון מוגבל" ושל "החברה השקטה" (בודפשט, 1940)
לקריאה נוספת

אגנש קניירש (עורכת ראשית), טיבור לעף, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900, ‏1967-1969. (ברומנית) מסת"ב 9630525003
לקסיקון יהודי הונגרי. אד. פטר אויווארי. 1929. עמ' 544. גישה מקוונת
לקסיקון חדש של רוואי. עורך ראשי. עמית אישטוון טרשוי. סקסארד, הוצאת באביץ', 1996.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség születési akv. 1818/1873. folyószáma alatt".
↑  Gyászjelentése (1941. június 6.) Magyar Nemzet, 4. évfolyam, 203. szám, 6. o.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári házassági akv. 900/1919. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 12655725X  ISNI: 0000 0000 1855 2998  VIAF: 25599484   WorldCat (עם VIAF): 25599484
טויוטה פריוס

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טויוטה 
 
פריוס דור רביעי (2016)
טויוטה פריוס (Toyota Prius) היא מכונית בעלת הנעה היברידית מתוצרת חברת טויוטה היפנית. היא נמכרה ביפן החל מ-1997 ובכך הייתה למכונית ההיברידית הראשונה שיוצרה בייצור המוני. במאי 2008 הגיעו מכירות הדגם למיליון כלי רכב, באוקטובר 2010 לשני מיליון כלי רכב וביוני 2013 לשלושה מיליון.
ביפן ה"טויוטה פריוס" הוגדרה כמכונית קומפקטית.
שלב הפיתוח

שנת 1993 הכריז איג'יי טויודה, נשיא החברה, הביע את דאגתו לעתיד תעשיית הרכב. בעקבות כך יושירו קימברה, סמנכ"ל המחקר ופיתוח יזם את פרויקט G21, שהחל לפעול בפברואר 1994. המטרה הייתה לייצר מכונית משפחתית קטנה בעלת וביצועים ומחיר הדומים למכוניות אחרות בקטגוריה ותהיה גם חסכונית באנרגיה. בשלב הראשון הוגדרה כמטרה ייצור מכונית משפחתית קטנה שתצרוך 50% מצריכת הדלק של הקורולה.
בשנת 1995 הוצג בתערוכת הרכב של טוקיו דגם הפריוס, רכב המונע בטכנולוגיית (HSD (Hybrid Synergy Drive - הנעה היברידית, המשלבת מנוע בנזין עם מנוע חשמלי. ייצור הרכב החל באוקטובר 1997, בכך הפך הפריוס לרכב ההיברידי הראשון שיוצר בייצור המוני.
1997–2003 דור ראשון (XW10 ,XW11)

הדגם הראשון של פריוס (שם קוד XW10) הוצג בשנת 1997 ונמכר ביפן בלבד. הוא היה בעל ארבע דלתות וצויד במנוע בנזין בן ארבע בוכנות בנפח 1.5 ליטר ו-58 כוח סוס ובמנוע חשמלי שהונע באמצעות מצבר ניקל-מטל בתא המטען ומייצר 40 כוחות סוס. צריכת הדלק של הרכב עמדה על 28 קילומטר לליטר. החברה הציבה לעצמה כיעד מכירה של 12,000 כלי רכב בשנה במחיר הנמוך מ-17,000 דולר.
בשנת 2001 עבר הדגם עדכון (XW11) - הספק מנוע הבנזין עלה ל-70 כוח סוס והספק מנוע החשמל עלה ל-44 כוח סוס. דגם זה היה הדור הראשון של פריוס ששווק גם מחוץ ליפן. ארצות הברית הייתה המדינה הראשונה בה שווקה הפריוס. בספטמבר 2001 החל השיווק לאירופה.
זכתה בפרס מכונית השנה בצפון אמריקה לשנת 2001.
2003–2009 דור שני (XW20)

הדור השני של הפריוס הוצג לראשונה בתערוכת הרכב הבינלאומית של ניו יורק בשנת 2003. בדגם זה נעשו שינויים רבים - בסיס הגלגלים הוארך ב-150 מילימטרים ואפשר מקום רב יותר ליושבים בספסל האחורי, דבר שסייע למיצוב המכונית בין הקורולה ובין הקאמרי. יעילות הפעלת המערכת ההיברידית שופרה ומתח העבודה הועלה לכ-500 וולט, בעקבות כך עלה הספק המנוע החשמלי ל-67 כוח סוס ומנוע הבנזין ל-76 כוח סוס. מיזוג האוויר הופעל באמצעות מנוע חשמלי נפרד.
בשנת 2005 בוצעו בדגם שינויים עיצוביים קלים בעיקר בחלק האחורי של הרכב. בשנת 2006 נוספו כריות בטיחות בצדדי הרכב כאביזר בטיחות סטנדרטי בכל דגמי הפריוס.
2009–2015 דור שלישי (XW30)

במאי 2009 הציגה טויוטה דור שלישי לפריוס. גם בדגם זה שופרה צריכת הדלק והספק שני המנועים הוגדל. מנוע הבנזין הוגדל לנפח של 1.8 ליטר עם הספק של 99 כוח סוס והמנוע החשמלי מספק 82 כוח סוס. התפוקה המשותפת של שני המנועים עומדת על 134 כוחות סוס.
שנת 2010, השנה בה הושק הדור השלישי הייתה שנת השיא במכירות הדגם עם מכירות של למעלה מ-500 אלף יחידות. מאז שנת 2011 חלה ירידה הדרגתית במכירות הדגם בעולם. בשנת 2014 נמכרו כ-242 אלף יחידות, ירידה של יותר מ-50%.
דור רביעי

הדור הרביעי של הפריוס נחשף בדצמבר 2015. הדגם קל יותר במשקל, חסכוני בדלק ובעל מנוע חשמלי חזק יותר.
פריוס פלאג-אין

הטויוטה פריוס פלאג-אין (ZVW35), הוא רכב היברידי נטען המבוסס על הדור השלישי הקונבנציונלי (ZVW30) עם סוללת ליתיום  של 4.4 קילוואט המאפשרת טווח חשמלי של 18 ק"מ. תוכנית הדגמה עולמית, בהשתתפות 600 מכוניות ניסוי לפני ייצור, החלה בסוף 2009 והתקיימה ביפן, אירופה, קנדה, סין, אוסטרליה, ניו זילנד וארצות הברית.
גרסת הייצור הסדרתית הוצגה בתערוכת פרנקפורט בספטמבר 2011. המשלוחים החלו ביפן בסוף ינואר 2012, עם השקה מוגבלת בארצות הברית בסוף פברואר. המשלוחים החלו באירופה ביוני 2012 ובבריטניה באוגוסט 2012. במהלך השנה הראשונה בשוק, המכירות העולמיות הגיעו ל-27,18 מכוניות פריוס פלאג-אין, והפכו את ה- Prius PHV למכונית החשמלית התוספת השנייה שנמכרה בשנת 2012 לאחר שברולט וולט. ייצור הדור הראשון של פריוס פלאג-אין הסתיים ביוני 2015. נכון לאפריל 2016, המכירות המצטברות של הדור הראשון של מכוניות ה פלאג-אין  הסתכמו ב 75,400 יחידות ברחבי העולם.  ארצות הברית הובילה עם 42,345 יחידות שנמסרו עד ספטמבר 2016, ואחריה יפן עם 22,100 יחידות, ואירופה עם 10,600 יחידות, שתיהן עד ינואר 2017. נכון לדצמבר 2019, המכירות העולמיות של שני הדורות של הפריוס פלאג-אין הסתכמו ב-209,000 יחידות מאז השקתה, מה שהפך את פריוס פלאג-אין לרכב ההיברידי הנטען השני הנמכר בכל הזמנים בעולם לאחר מיצובישי אאוטלנדר P-HEV.
בישראל הושק הדגם בשנת 2012.
נתוני מכירות

| שנה | יפן | ארצות הברית | אירופה | שאר העולם | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1997 | 323 | - | - | - | 323 |
| 1998 | 17,653 | - | - | - | 17,653 |
| 1999 | 15,243 | - | - | - | 15,243 |
| 2000 | 12,513 | 5,787 | 709 | 2 | 19,011 |
| 2001 | 11,003 | 15,974 | 2,320 | 162 | 29,459 |
| 2002 | 6,697 | 20,329 | 841 | 216 | 28,083 |
| 2003 | 17,040 | 24,876 | 859 | 387 | 43,162 |
| 2004 | 59,767 | 55,942 | 8,136 | 1,897 | 125,742 |
| 2005 | 43,673 | 109,853 | 18,758 | 2,873 | 175,157 |
| 2006 | 48,571 | 108,974 | 22,778 | 5,226 | 185,589 |
| 2007 | 58,322 | 183,806 | 32,171 | 6,966 | 281,265 |
| 2008 | 73,117 | 163,342 | 41,495 | 7,721 | 285,675 |
| 2009 | 208,862 | 144,298 | 42,583 | 8,411 | 404,154 |
| 2010 | 315,407 | 143,890 | 42,002 | 8,100 | 509,399 |
| 2011 | 197,367 | 129,542 | 24,898 | 16,578 | 368,385 |
| 2012 | 176,891 | 150,878 | 19,418 | 15,658 | 362,845 |
| 2013 | 145,248 | 147,323 | 11,625 | 11,312 | 315,508 |
| 2014 | 101,915 | 124,595 | 6,718 | 8,815 | 242,043 |
| *2015 | 43,750 | 66,326 | 3,973 | 4,261 | 118,310 |
| סה"כ | 1,553,362 | 1,595,735 | 279,284 | 98,625 | 3,527,006 |
הנתונים מעודכנים עד חודש יוני 2015
הערות שוליים

↑  Worldwide Prius Sales Top 1 Million Mark, אתר החברה, 15 במאי 2008
↑  Worldwide 'Prius' Sales Top 2-million Mark, אתר החברה, 7 באוקטובר 2010
↑  Worldwide Prius sales top 3 million mark, אתר החברה, 3 ביולי 2013
↑  Alex Taylor III The Birth of the Prius, Fortune, 24 February 2006
↑  Japan's Hybrid Cars (Int'l Edition), bloomberg.com, 14 December 1997
↑  Aichi's Artisanship in the Auto Industry
1 2  אתר החברה 21 באוגוסט 2015
↑  טויוטה פריוס דור 4 נאה, חסכונית, נוחה ומפנקת יותר - וואלה! רכב
http://cars.walla.co.il/item/2935880
↑  ב. מיכאל, ‏מבחן דרכים: טויוטה פריוס פלאג-אין הייבריד - פלאגים זה אין, באתר גלובס, 29 בינואר 2011
↑  ניר בן טובים‏, מבחן: טויוטה פריוס פלאג-אין, באתר וואלה, 28 בנובמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539996905171  BnF: cb16762903f (data)  LCCN: sh2008001073 
פריוס דור ראשון מ-1997
פריוס דור שני, מודל 2004
פריוס דור שלישי, מודל 2010, מוצגת בוושינגטון די. סי., ארצות הברית
טויוטה פריוס - ניידת סיור כללית בשרות המשטרה הלאומית של אוקראינה
טירת דולוויד'לן

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  טירה 
 תקופת הבנייה:  ? – תחילת המאה ה-13
 בשימוש פעיל:  עד 1290
 מצב:  הריסות
 בעלות נוכחית:  Cadw
 פתוח לציבור:  פתוח.
 קרבות:  הכיבוש האנגלי של ויילס
 קואורדינטות:  53°3′10.56″N 3°54′29.2″W﻿ / ﻿53.0529333°N 3.908111°W﻿ / 53.0529333; -3.908111
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסידולווידל'ן(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסידולווידל'ן
 
טירת דולוויד'לן (בוולשית: Castell Dolwyddelan) היא טירה ולשית הממוקמת במחוז קונווי, צפון ויילס.
הטירה נבנתה במהלך המאה ה-13 ושימשה את ממלכת גוויניד' הוולשית, היא נכבשה על ידי הצבא האנגלי של אדוארד הראשון ושימשה אותו למספר שנים. בהמשך שופצה הטירה מספר פעמים ושימשה בעיקר בעלי קרקעות אזוריים בתקופות שונות, במאה ה-19 עברה הטירה את השיפוץ הנרחב האחרון שהביא אותה לצורתה הנוכחית עם מגדל העוז המלבני ששולט בנוף.
היסטוריה

טירת דולוויד'לן נבנתה ככל הנראה בתחילת המאה ה-13 על ידי ל'ואלין אפ לורוורת' (ל'ואלין הגדול) על גבעה המשקיפה על העמק מסביב במיקום אסטרטגי, לאורך אחד מצירי התנועה החשובים בצפון ויילס. האתר שימש ככל הנראה למבצר גבעה מוקדם יותר, על פי האגדה ל'ואלין עצמו נולד במבצר ובהמשך חיו בנה את טירת האבן כחלק מ-"ביצורי סנודוניה" להגנה על ממלכת גוויניד' מפני הצבא האנגלי.
ב-18 בינואר 1283 נפלה הטירה לידי הצבא האנגלי של אדוארד הראשון, היא עברה שיפוץ בשנים 1283-4 במטרה לשרת את הצבא הכובש אך בשנת 1290 היא ננטשה כמבצר צבאי, מאחר שהדגש האסטרטגי הושם על מבצרי החוף וננטשו רוב הביצורים בפנים ויילס. במהלך השיפוץ האנגלי ככל הנראה נוספו הביצורים בצד המערבי של הטירה ונבנה המגדל המלבני. בשנת 1488 רכש מרדוד' אפ איוון, יורש העצר לבית בית אברפראו, את הטירה ושיפץ אותה באופן נרחב לשימוש - בין היתר נוספה קומה עליונה למגדל העוז ונחפרו תעלות ניקוז.
במהלך המאה ה-19 עברה הטירה שיפוץ ועיצוב מחודש ברוח הרומנטיקה ההוויקטוריאנית על ידי הברון ווילובי דה ארסבי. כיום רק מגדל העוז שעוצב בתקופה זו עומד על תילו, בעוד שחומות הטירה והמגדל השני נותרו בהריסות.
שטח הטירה נמצא בבעלות מועצת השימור הוולשית Cadw, הכניסה לאתר פתוחה לציבור אך עוברת בשטח פרטי.
גלריה

צילום הטירה ב-1875 לאחר שהושלם השיפוץ הנרחב
מגדל העוז וחלק מהחומה בכניסה המזרחית לטירה
הנוף הנשקף מביצורי הטירה
מדרגות הגישה למגדל העוז
לקריאה נוספת

Roger Thomas, Castles in Wales, Wales Tourist Board & Automobile Association, 1988.
טויוטה סיינה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  טויוטה
 שנות ייצור:  1997–הווה
 הרכבה:  ארצות הברית  הרפובליקה העממית של סין (בדור הרביעי)
 מודל קודם:  טויוטה פריוויה
 סיווג:  מיניוואן
 מרכב:  mpv
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע בנזין 
 
טויוטה סיינה (באנגלית: Toyota Sienna) היא מכונית מיניוואן בגודל מלא המיוצרת על ידי חברת טויוטה החל משנת 1997. הדגם החליף את טויוטה פריוויה שהיה מיניוואן מרווח בעיצוב ייחודי. טויוטה סיינה מיועדת בעיקר לשוק האמריקאי, ומפעלי הייצור נמצאים בארצות הברית.
היסטוריה

טויוטה סיינה הוצגה לראשונה ב-1997 כמחליפת הדגם "טויוטה פריוויה" שייצורו הופסק זמן מועט קודם לכן, וחלקה פלטפורמה ומנועים עם טויוטה קאמרי. הסיינה נועדה להתחרות במיניוואנים גדולים כמו הונדה אודיסיי, קרייזלר טאון אנד קאנטרי ובדורות המאוחרים גם בדגמים כמו קיה קרניבל וקרייזלר פסיפיקה.
דור ראשון (1997–2003)

הדור הראשון שווק עם גרסאות של שישה ושבעה מקומות ישיבה, ומגוון של רמות גימור.
יחידת ההנעה היחידה הייתה מנוע בנזין v6 בנפח 3,000 סמ"ק עם הספק מרבי של 194 כוחות סוס ותיבת הילוכים אוטומטית.
בשנת 2000 עברה הסיינה מתיחת פנים, שכללה שינוי בעיצוב החיצוני והוספת מערכת תזמון-שסתומים משתנה "vvt-i" שהגבירה את ההספק ל-210 כוחות סוס.
אורך המרכב היה כ-484 ס"מ ובסיס הגלגלים – 290 ס"מ.
רמת הבטיחות כללה מערכת לנעילת גלגלים, ובתור אופציה כריות אוויר ובקרת יציבות.
דור שני (2003–2009)

הדור השני של הסיינה הוצג בתערוכת הרכב בצפון-אמריקה בינואר 2003, עם גידול משמעותי בממדי הרכב: כ-5.08 מטר לאורך, 1.99 לרוחב וגובה של כ-1.75 מטר, ולראשונה עם 8 מקומות ישיבה. יחידת ההנעה כללה מנוע בנזין v6 בנפח 3,300 סמ"ק עם הספק מרבי של 233 כוחות סוס ותיבת הילוכים אוטומטית עם 5 הילוכים. בין שלל הגרסאות שהוצעו עם הדגם הייתה גם אופציה להנעה כפולה.
בספטמבר 2006 הוצגה מתיחת פנים לדגם, שכללה עיצוב חיצוני מעודכן ומנוע חדש בנפח 3,500 סמ"ק עם הספק מרבי של 266 כוחות סוס.
דור שלישי (2009–2020)

בתחילת דצמבר 2009 הושק הדור השלישי של טויוטה סיינה. תחילת השיווק בארצות הברית הייתה בפברואר 2010 ובחודש נובמבר 2011 החל היצוא לדרום קוריאה, מה שהפך את הסיינה למיניוואן הראשון של טויוטה ששווק במדינה זו.
ביולי 2014 החל ייבוא של הדגם לישראל, לראשונה באופן רשמי, על ידי אלבר יבוא-מקביל. באוקטובר 2014 עברה הסיינה מתיחת פנים, שכללה בעיקר שינוי עיצוב חיצוניים ועיצוב פנימי מעודכן.
במרץ 2017 עברה הסיינה מתיחת פנים נוספת, וקיבלה עיצוב חיצוני ופנימי מעודכנים ומודרניים יותר, שדרוג ביחידות ההנעה ובאבזור הבטיחות והנוחות.
הסיינה שווקה עם חמישה רמות-גימור ויחידות הנעה שונות עם הספק מרבי החל מ-187 עד 296 כוחות סוס, כשחלקם נוספו עם מתיחות הפנים.
דור שלישי (2009–2020) > מידות הרכב

אורך: 5,085 מ"מ.
רוחב: 1,980 מ"מ.
גובה: 1,750 מ"מ.
בסיס גלגלים: 3,030 מ"מ.
דור רביעי (2020–הווה)

הדור הרביעי של טויוטה סיינה הוצג ב-19 במאי 2020, עם יחידת הנעה היברידית בלבד. הדור הרביעי הוא הראשון שמיוצר מחוץ לארצות הברית, מכיוון שביולי 2021 הושק קו הייצור של הדגם בסין.
כאמור, מערכת ההנעה היא היברידית בלבד, עם מנוע 2.5 ליטר לצד מנוע חשמלי המספקים בסה"כ כ-245 כוחות סוס.
מפרט הבטיחות כולל כסטנדרט 10 כריות אוויר ומגוון רחב של מערכות בטיחות אוטונומיות מתקדמות.
נתוני מכירות בישראל

ע"פ נתוני אתר "קארזון" סה"כ נמכרו בישראל משנת 2014 עד 2022 כ-910 יחידות של טויוטה סיינה, כולן מיובאות בייבוא מקביל.
להלן טבלת מכירות של הסיינה בישראל לפי שנים:
| שנה | מכירות |
| --- | --- |
2014: 128
2015: 215
2016: 4
2017: 54
2018: 44
2019: 34
2020: 47
2021: 231
2022: 153
גלריה

דור ראשון מודל 1998
דור שני - לפני מתיחת הפנים
דור שלישי - מוסב למונית
דור רביעי - דגם "limited"
דור 4 מבט אחורי
דור ראשון מבט אחורי
הערות שוליים

1 2 3 4  אולגה קוקורינה, טויוטה סיינה – מיניוואן בגודל מלא בעל שלוש שורות מושבים המיוצר על ידי טויוטה עבור אמריקה, באתר אוטובום, ‏7 פברואר 2022
↑  בוריס רוזנר, טויוטה סיינה עוברת מתיחת פנים, באתר "גיר", ‏23 יולי 2014
↑  קארטיוב, טויוטה סיינה החדש 2021 נחשף - היברידי בלבד, ‏19 מאי 2020
↑  קארוויז, טויוטה סיינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539703905171  LCCN: sh2004000494 
דור ראשון - מבט קדמי
דור שני - דגם מתיחת הפנים (2006–2009)
דור שלישי – לפני מתיחת פנים
דור שלישי - דגם מתיחת פנים 2017–2020
טירת דרהאם

מגדל העוז של הטירה
קפלת טונסטל, 1895
מראה כללי של הטירה מהקתדרלה
טירת דרהאם (באנגלית: Durham Castle) היא טירה נורמנית הנמצאת בעיר דרהאם שבצפון-מזרח אנגליה. מאז שנת 1840 שוכנת בטירה אוניברסיטת דרהאם. הטירה ניצבת בראש גבעה, מול קתדרלת דרהאם, ומעל נהר וויר (Wear), המקיף אותה משלושת עבריה.