stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרנזי
היסטוריה

האיים נוצרו עם עליית פני הים בשנת 6,000 לפני הספירה לערך, שגרמו ליצירת תעלת למאנש. האיים יושבו עוד בתקופה הנאוליתית על ידי חקלאים. מאוחר יותר יושבו האיים על ידי שבטים ברטונים.
בשנת 933 סופחו האיים שהיו קודם לכן בשליטת דוכסות ברטאן לדוכסות נורמנדי, והם השרידים האחרונים של דוכסות זו. המלכה אליזבת הראשונה הייתה למעשה שליטת הדוכסות ובתקופתה עברו האיים בפועל לשליטה אנגלית. תושבי האי מתבדחים על כך שלמעשה ממלכת אנגליה היא מושבה של דוכסות נורמנדי (היינו מושבה של השריד האחרון לדוכסות - האי גרנזי).
בתקופת מלחמת האזרחים האנגלית תמכה גרנזי בצבא הפרלמנט הבריטי בניגוד לג'רזי שתמכה בצבא צ'ארלס הראשון.
במלחמת העולם הראשונה שירתו כ-3,000 מתושבי האי בצבא הבריטי.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היו האיים תחת כיבוש גרמני נאצי. חלק מתושבי האיים הועברו למחנות ריכוז גרמניים, ובאי אולדרני אף נבנה מחנה ריכוז לעובדי כפייה.
פוליטיקה

בית המחוקקים של האי נקרא "מדינות גרנזי" (The States of Guernsey) והוא כולל 45 נציגים הנבחרים על ידי המחוזות השונים לתקופה של ארבע שנים. אולדרני שולח שני נציגים. סרק אינו שולח נציגים. בבית המחוקקים משתתפים בדיונים שני נציגי הממשלה הבריטית - התובע הכללי והסנגור הציבורי - שניהם נבחרי על ידי בית המלוכה בהמלצת הממשלה הבריטית, ואין להם זכות הצבעה.
נציג בית המלוכה הבריטי באיים הוא המשנה למושל המתגורר בבית הממשלה. המשנה למושל הנוכחי הוא סגן האדמירל סר פרביאן מאלבון.
כל מחוז מנוהל על ידי דוזיין (Douzaine) הנבחר לכהונה של 6 שנים על ידי אנשי המחוז.
המערכת המשפטית מתבססת הן על מערכת המשפט הצרפתית והן על מערכת המשפט המקובל האנגלית. באיים פועל מעיין שילוב בין בתי משפט השלום (Magistrates Court) ובתי משפט מלכותיים (the Royal Court) ופסקי הדין ניתנים על ידי בייליף ו-12 מושבעים (Jurat) הנבחרים באופן קבוע.
גאוגרפיה

שטחם הכולל של איי גרנזי הוא כ־78 קמ"ר, ואורך קו החוף של האיים הוא כ־50 ק"מ. שטח הגדול באיים - האי גרנזי עצמו - 63 קמ"ר.
האי גרנזי נמצא 48 ק"מ מערבית לחופי נורמנדי שבצרפת ו-75 ק"מ דרומית לוימאות' שבאנגליה. האיון ליהו מחובר לאי גרנזי במעבר המכוסה בעת הגאות.
פני השטח של האיים סלעי והררי, הגבוה באיים הוא סרק (שיא גובהו - 114 מטרים בהר לה מולין - Le Moulin), רומו של האי גרנזי עצמו - 110 מטרים באזור הוטנה (Hautnez) שיאו של אולדרני באזור לה רונד (93 מטרים), של ג'ת'ו - 75 מטרים ושל הרם - 98 מטרים.
האקלים של האיים ממוזג - החורפים מתונים וקיצים קרים. החודשים החמים ביותר הם ספטמבר ואוגוסט בהם הטמפרטורה מגיעה ל-26 מעלות צלזיוס. הקר בחודשים הוא פברואר.
איי גרנזי מחולקים ל-10 קהילות (parishes).
| מיקום במפה | קהילה | אוכלוסייה (נכון לשנת 2001) | שטח  (ביחידות ורגרי) | שטח  (קמ"ר) | שטח  (מיל רבוע) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קסטל | 8,975 | 6,224 | 10.1 | 3.9 |
| 2 | פורסט | 1,549 | 2,508 | 4.2 | 1.6 |
| 3 | סנט אנדרוז | 2,409 | 2,752 | 4.4 | 1.7 |
| 4 | סנט מרטין | 6,267 | 4,479 | 7.3 | 2.8 |
| 5 | סנט פיטר פורט | 16,488 | 4,074 | 6.5 | 2.5 |
| 6 | סנט פייר | 2,188 | 3,818 | 6.2 | 2.4 |
| 7 | סנט סמפסון | 8,592 | 3,687 | 6.0 | 2.3 |
| 8 | סנט סייביור | 2,696 | 3,892 | 6.2 | 2.4 |
| 9 | טוטוואל | 973 | 1,901 | 3.1 | 1.2 |
| 10 | וייל | 9,573 | 5,462 | 8.8 | 3.4 |
דמוגרפיה

באי גרנזי מתגוררים 65,068 תושבים (2011).
הגיל החציוני עבור גברים הוא 41.1 ועבור נשים 43.2.
דמוגרפיה > גידול האוכלוסייה

נכון ל-2011 קצב גידול האוכלוסייה הוא 0.438%. מספר הלידות הוא 10.13 לידות לכל 1,000 תושבים לעומת 8.44 מיתות לכל 1,000 תושבים. מספר המהגרים הוא 2.44 מהגרים לכל 1,000 תושבים. תוחלת החיים של גברים היא 79.5 ושל נשים היא 84.95 שנים.
1.54 ילדים נולדים בממוצע לכל אישה.
דמוגרפיה > קבוצות אתניות

תושבי גרנזי מוצאם ממתיישבים בריטים, נורמנים - צרפתים ופורטוגזים.
דמוגרפיה > דתות

תושבי האיים אנגליקנים, קתולים, פרסביטריאנים, בפטיסטים ומתודיסטים.
האנגליקנים והמתודיסטים מהווים רוב באוכלוסייה.
דמוגרפיה > הגירה לאיים

תושבי גרנזי נחשבים חלק מבריטניה, אולם האי רשאי להגביל הגירה לאי ולקיים מנגנוני ביקורת גבולות משלו. ישנן הגבלות על תושבי חוץ המונעות מהם רכישת קרקעות או שכירת קרקעות באי.
תרבות

אנגלית היא השפה המדוברת על ידי רוב תושבי האי. ג'רנסיאה, השפה הנורמנית של האי מדוברת על ידי 2% מהתושבים אף ש-14% מהתושבים מבינים אותה. עד תחילת המאה ה-20 הייתה הצרפתית השפה הרשמית של האי.
ויקטור הוגו שהה בגלות באי וכתב בו מספר רב של יצירות ובהן עלובי החיים. ביתו בנמל סנט פטר משמש כיום כמוזיאון (המנוהל על ידי עיריית פריז).
הספר "מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים" מאת מרי אן שייפר ואנני בארוז מתאר את האי וחיי תושביו תחת הכיבוש הנאצי מזווית ספרותית מיוחדת. על פי הנטען בספר, גם הסופר והמחזאי אוסקר ויילד שהה באי תקופה קצרה וכתב בו יצירות. גם המלחין ג'ון איירלנד הרבה לבקר באי ואף חיבר בו קובצי קטעים לפסנתר בהשראת נופי האיים.
בעלי החיים הלאומיים של האי הם החמור ופרת גרנזי.
החמור היה בהמת המסע המועדפת באי התלול וכן סימל את עקשנותם של תושביו.
אנשי גרנזי מכונים על ידי אנשי ג'רזי בכינוי "חמורים" (באנגלית: donkeys ובצרפתית: ânes). בתמורה מכנים אנשי גרנזי את אנשי ג'רזי בכינוי "קרפדות" (באנגלית toads ובצרפתית: crapauds).
ספורט

גרנזי משתתפת במשחקי חבר העמים וכן במשחקי האיים.
תושבי האיים משתתפים בקבוצות הלאומיות של אנגליה וסקוטלנד.
צבען המסורתי של קבוצות האי הוא ירוק.
לקריאה נוספת

לורנה קוק, הבחורה מהאי, הוצאת תכלת 2023
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
1 2  תמ"ג - הערכה לשנת 2015
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  טלי ריין, מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים, מרי אן שייפר ואנני בארוז, באתר הארץ, 25 בפברואר 2009
| איי התעלה |
| --- | --- | --- |
|  ביליוויק ג'רזי | ג'רזי • מינקווירס ואקרהוס |  |
|  ביליוויק גרנזי | גרנזי •   אולדרני •  סרק •  הרם • ג'ת'ו • ליהו •  ברצ'ו • בורהו • לה קסקט |  |
| מדינות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות ריבוניות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן 1 • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה 2 • בולגריה • בלגיה • בלארוס • בוסניה והרצגובינה • גאורגיה 1 • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • הרפובליקה הצ'כית • ותיקן • טורקיה 1 • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צרפת •  קזחסטן 1 • קפריסין 2 • קרואטיה • רומניה • רוסיה 1 • שוודיה • שווייץ |  |
| חבלי ארץ "לא מוכרים" | אבחזיה • דרום אוסטיה • טרנסניסטריה • קוסובו • צפון קפריסין 2 |  |
| שטחים תלויים | אולנד • אקרוטירי ודקליה 2 • איי פארו • גיברלטר • גגאוזיה • גרנזי • יאן מאיין • ג'רזי • האי מאן • סבאלברד |  |
| הערות | 1 חלק משטח המדינה נמצא באסיה. 2 מבחינה גאוגרפית נמצאת באסיה, אך נחשבת חלק מאירופה מסיבות היסטוריות. |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555145305171  BNE: XX5289013  BnF: cb11984748d (data)  GND: 4022467-3  ISNI: 0000 0000 9008 8114  LCCN: n82098821  MusicBrainz: 6a89d88d-cd53-3d32-b41e-f6c7ab14649b  NARA: 10044779  NKC: ge624564  SUDOC: 191458813  UKPARL: ETMyBV6v  VIAF: 132128474   WorldCat (עם VIAF): 132128474
הנס פון דוהנאני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1902 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 הוצאה להורג:  9 באפריל 1945 (בגיל 43) זקסנהאוזן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מדינה:  גרמניה, הונגריה, אוסטריה 
 מקצוע:  שופט, עורך דין, לוחם מחתרת, משפטן 
 בן או בת זוג:  כריסטינה פון דוהנאני 
 צאצאים:  כריסטוף פון דוהנאני, Klaus von Dohnanyi 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (17 ביוני 2003) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  הנס פון דוהנאני
 
הנס פון דוהנאני, (בגרמנית: Hans von Dohnanyi;‏1 בינואר 1902 – 8 באפריל 1945) היה חסיד אומות העולם ומשפטן גרמני, מראשי קשר העשרים ביולי שנועד להתנקש באדולף היטלר ולהפיל את המשטר הנאצי, ופעיל בולט במסגרת ההתנגדות הגרמנית לנאציזם. שילם בחייו על פעילותו זו.
קורות חייו

פון דוהנאני נולד בווינה לפסנתרנית, אליזבט קונוולד ולמלחין ההונגרי ארנסט פון דוהנאני. הוא גדל בברלין ולמד באותה גימנסיה עם דיטריך בונהופר ואחיו הבכור קלאוס, שניהם היו לימים מן המתנגדים הפעילים לנאצים.
בעקבות עזיבת האב את הבית ב-1913 החל פון דוהנאני לתת שיעורים פרטיים כדי לעזור בכלכלת המשפחה.
כדי להשיג עבודה מכניסה הוא החליט ללמוד משפטים ולא היסטוריה. הוא החל את לימודיו בשנת 1920 באוניברסיטת הומבולדט ונחשב לעילוי. את התואר סיים בהצלחה ב-1924 והמשיך בלימודים לתואר דוקטור במשפטים.
שנה לאחר מכן נישא לכריסטינה בונהופר, אחותם של קלאוס ודיטריך.
לאחר תקופת פעילות קצרה בסנאט של המבורג מונה בשנת 1929, (בגיל 27 בלבד) לעוזר לשר המשפטים, ובמשרה זו החזיק גם לאחר עלות הנאצים לשלטון. הוא ניצל תפקיד זה על מנת להכין תיק סודי על אדולף היטלר, על מנת לעצרו ולהכריז עליו כחולה נפש.
בשנת 1938 היה דוהנאני מעורב בניסיונם של ראשי הצבא הגרמני ובהם הגנרל לודוויג בק להפיל את המשטר הנאצי, במקרה שהיטלר יורה על פלישה צבאית לצ'כוסלובקיה, פלישה שהייתה יכולה לגרום למלחמה, אשר הוורמאכט לא היה מוכן לה עדיין. הצלחתו של היטלר בועידת מינכן לקבל את חבל הסודטים ללא קרב, מנעה את הצלחת התוכנית, וזו נגנזה.
בשנת 1939 עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הצטרף דוהנאני לאבווהר, המודיעין הצבאי הגרמני. ראשי האבווהר, האדמירל וילהלם קנריס והגנרל הנס אוסטר היו מתנגדים פעילים למשטר הנאצי. בשנות המלחמה המשיך בקשירת הקשר לרציחת היטלר, תוך שיתוף פעולה עם האנשים שלאחר מכן יהיו פעילים בקשר העשרים ביולי.
בספטמבר 1942 יזם, ביחד עם קנריס, אוסטר ודיטריך פון בונהופר, מבצע להצלת יהודים מגרמניה, על מנת להציל את ידידו האישי עורך הדין היהודי פרידריך ארנולד. הוא יזם משלוחם של שלושה עשר יהודים לשווייץ, במסווה של דיפלומטים וסוכנים גרמניים. המבצע כונה U7 במסגרת זו דרש הממשל השווייצרי תשלום במטבע זר עבור כל יהודי, ודוהנאני עבר על חוקי המטבע הגרמניים. לצורך המבצע יצא פון דוהנאני בחשאי לשווייץ לסידור קליטתם של הפליטים.
במרץ 1943 היה מעורב בניסיון החיסול של היטלר שיזם הנינג פון טרסקו שבמהלכו הועלתה פצצה למטוסו של היטלר. פצצה זו לא התפוצצה.
הגסטאפו עצר את פון דוהנאני ב-5 באפריל 1943 בחשד לעבירה על חוקי המטבע ועסקאות פיננסיות שונות. פון דוהנאני עבר מספר מתקני כליאה ובזכות סיועו של השופט הצבאי קארל זאק (Karl Sack) התעכבה העמדתו לדין. הוא הובא זמן קצר לפני קשר העשרים ביולי למחנה הריכוז זקסנהאוזן.
לאחר כישלון הקשר, מעצרם וחקירתם של קושרים אחרים נתגלה היקף פעילותו האמיתית. פון דוהנאני נידון למוות על ידי בית דין מיוחד (Standgericht), בהליך שיפוט מהיר והוצא להורג בתליה ביום 8 באפריל 1945, ימים ספורים לפני סיום המלחמה, בזקסנהאוזן.
משפחתו

פון דוהנאני הותיר אחריו את אשתו ושלושה ילדים - ברברה, קלאוס פון דוהנאני, לימים ראש עיריית המבורג, והמנצח הנודע כריסטוף פון דוהנאני.
זיכויו והוקרתו

ב-31 ביולי 1997 ביטל בית המשפט בברלין את הרשעתו של פון דוהנאני וטיהר את שמו.
מדינת ישראל וארגון יד ושם הכירו בפעילותו של דוהנאני, ובאוקטובר 2003 הוענק לו התואר חסיד אומות העולם. המדליה ותעודת הכבוד הוענקו לילדיו - קלאוס, ברברה וכריסטוף, בטקס רשמי בברלין.
ביולי 2009 הוצב פסל לזכרו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת הומבולדט, שבה למד.
גרהרד דומק

| --- | --- |

 לידה:  30 באוקטובר 1885 Łagów, רפובליקת פולין 
 פטירה:  24 באפריל 1964  (בגיל 78) Königsfeld im Schwarzwald, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Gerhard Johannes Paul Domagk 
 ענף מדעי:  פתולוגיה, בקטריולוגיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  Waldfriedhof Lauheide 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיל 
 מוסדות:  אוניברסיטת מינסטר  אוניברסיטת גרייפסוואלד 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה  פרסים נוספים
 תרומות עיקריות
 גילוי האנטיביוטיקה סולפונאמיד פרונטוסיל
 
גרהרד יוהאנס פול דומק (בגרמנית: Gerhard Johannes Paul Domagk;‏ 30 באוקטובר 1885 – 24 באפריל 1964) היה כימאי ורופא גרמני, שעסק בעיקר בתחום הפתולוגיה והבקטריולוגיה.
דומק זכה בשנת 1939 בפרס נובל לפיזיולוגיה ורפואה, על גילוי האנטיביוטיקה סולפונאמיד פרונטוסיל (sulphonamide Prontosil), שהייתה התרופה היעילה הראשונה נגד זיהומים חיידקיים.
קורות חיים

גרהרד דומק נולד בשנת 1885 בעיר לגוב שבגרמניה. אביו היה איש חינוך ואמו הייתה עקרת בית ועסקה בחקלאות. עד גיל 14 למד דומק בבית הספר שאביו ניהל בעיר זומרפלד (כיום לובסקו (אנ'), בפולין). כאשר היה בן 14, עבר לבית ספר אחר בשלזיה. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1914, החל ללמוד רפואה באוניברסיטת קיל, אולם לימודיו נקטעו באמצע בשל התגייסותו לצבא הגרמני במלחמת העולם הראשונה. בדצמבר של אותה השנה, נפצע דומק בשדה הקרב. לאחר שטופל והבריא, המשיך להתנדב כחובש עד לסיום המלחמה. בשנת 1918 חזר לאוניברסיטה והשלים את לימודי הרפואה לאחר שלוש שנים.
בשנת 1923 החל לעבוד במעבדות המחקר במכון הפתולוגי של אוניברסיטת גרייפסוואלד. בהמשך שימש גם למרצה בתחום הפתולוגיה באוניברסיטה זו. ב-1925 עבר ללמד סטודנטים באוניברסיטת מינסטר. נוסף על כך, באותה השנה הוא נישא לגרטרוד סטריבה. לשניים נולדו שלושה בנים ובת אחת. על אף שדומק אהב ללמד ונהנה מכך, בין השנים 1927–1929 הוא החליט לקחת הפסקה לצורך מחקר במעבדות של חברת באייר (Bayer), אשר מימנה מכון מחקר חדש לפתולוגיה ובקטריולוגיה ומינתה את דומק למנהלו.
מחקר

במעבדות בייר עסק דומק בחקר זיהומים הנגרמים על ידי חיידקים. הוא בדק את השפעתם של חומרים העשויים צבעים מסונתזים על חיידקים במבחנה. בשנת 1932 גילה שקיים חומר כימי אדום היכול לרפא זיהומים חיידקיים. תחילה הוא ניסה את החומר על עכברים, ומצא כי החומר, שלו ניתן השם
סולפונאמיד פרונטוסיל, מצליח לטפל בעכברים הנגועים בחיידק הסטרפטוקוק, גם אם מצבם קשה. גרהרד לא חשב שהפרונטוסיל יעבוד גם על גוף האדם, אך כאשר בתו חלתה בסטרפטוקוק והייתה במצב אנוש, הוא טפל בה עם החומר. כעבור מספר ימים, בתו נרפאה לגמרי מהמחלה.
בזכות הגילוי, מדענים רבים החלו לעסוק בתחום התרופות האנטי-בקטריאליות. אמנם כעבור כמה שנים הוחלף השימוש בפרונטוסיל בתרופה אחרת, הפניצילין, אך דומק היה הראשון שגילה תרופה יעילה לטיפול בזיהומים חיידקיים. מלבד מחקרו בתחום הבקטריולוגיה עסק דומק בפיתוח טיפולים כימותרפיים נגד מחלת הסרטן. דומק עסק במחקר במשך שנים רבות, עד שנפטר בשנת 1964 כתוצאה מניוון בליבו.
פרסים והישגים

גילוי האנטיביוטיקה פרונטוסיל זיכה את גרהרד דומק בפרס נובל לרפואה ופיזיולוגיה בשנת 1939, אך הוא לא הוענק לו באותה השנה עקב התנגדות המשטר הנאצי בגרמניה לקבלת פרסי נובל בקרב מדענים גרמניים. רק לאחר סיום מלחמת העולם השנייה קיבל את הפרס, אך לא את המענק הכספי שהיה אמור לקבל, עקב הזמן שחלף. כמו כן, דומק קיבל גם אותות כבוד מאוניברסיטאות שונות כמו בולוניה, מינסטר, קורדובה, לימה, בואנוס איירס, פרנקפורט וגיסן. בשנת 1941, זכה לאות כבוד מצד החברה המלכותית האנגלית למדע.
פרס פרזניוס (1937)
מדליית אמיל פישר (1937)
חבר זר של החברה המלכותית (23 באפריל 1959)
Gran Cruz de la Orden Civil de Sanidad (1954)
פרס אהרונסון (1940)
פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1939)
פרס פאול ארליך ולודוויג דרמשטדטר (1956)
עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר
אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה
פור לה מריט
פרס קמרון של אוניברסיטת אדינבורו
לקריאה נוספת

"Chemotherapie Der Tuberkulose Mit Den Thiosemikarbazonen" מאת גרהרד דומק (הוצאת Georg Thieme Verlag, ינואר 1950)
ברברה רוברטס

ברברה קיי רוברטס (באנגלית: Barbara Kay Roberts;‏ ‏נולדה ב־21 בדצמבר 1936) היא פוליטיקאית אמריקאית מאורגון, אשת המפלגה הדמוקרטית, שכיהנה כמושלת אורגון ה-34 בשנים 1991–1995. רוברטס נולדה באורגון, והיא האישה הראשונה שכיהנה בתפקיד מושלת אורגון, והיחידה שכיהנה בתפקיד לאחר שנבחרה אליו בבחירות עד 2016, עת נבחרה אליו קייט בראון, שהושבעה לראשונה כמושלת שנה קודם לכן בעקבות התפטרות קודמה בתפקיד. רוברטס גם הייתה האישה הראשונה ששימשה כמנהיגת הרוב בבית הנבחרים של אורגון. הוא גם כיהנה שתי תקופות כהונה כמזכירת המדינה של אורגון, ושימשה בתפקידים בממשל המקומי והמחוזי של פורטלנד. רוברטס הייתה נשואה לחבר הסנאט המדינתי של אורגון, פרנק ל. רוברטס מ-1974 ועד לפטירתו ב-1993. בשנים 2011–2013 הייתה רוברטס חברה במועצת האזור המטרופוליני של פורטלנד.
קורות חייה

רוברטס נולדה בעיר קורוואליס שבאורגון בשם ברברה קיי יוהי (Hughey), לבוב וכרמן (לבית מאורי) יוהי. אביה, שהיה עובד מנסרה, היה צאצא לחלוצי שביל אורגון. שנים מספר לאחר לידתה של רוברטס נולדה פט, הבת השנייה במשפחה, והם עברו ב-1940 ללוס אנג'לס, שם אביהם עבד כמכונאי. לאחר מלחמת העולם השנייה שבה משפחת יוהי לאורגון והתיישבה ב-1945 בגולד קריק שבמחוז יאמהיל, ולבסוף בעיר שרידן.
ב-1954 נישאה רוברטס לחברה מבית הספר התיכון, ניל סנדרס, ובשנה שלאחר מכן סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון בשרידן. הזוג עבר לטקסס, שם נולדו להם שני בנים, מייק ומארק, וכמה שנים לאחר מכן הם שבו לאורגון, והתיישבו בפורטלנד, שם למדה רוברטס באוניברסיטת המדינה של פורטלנד בשנים 1961–1964.
כמי שבנה הבכור מייק, אובחן ב-1962 כסובל מלקות שמאוחר יותר הוגדרה כאוטיזם, הפכה רוברטס למי שקידמה את צורכיהם של ילדים עם צרכים מיוחדים. ב-1971 היא ביצעה פעולת שדלנות מוצלחת בבית המחוקקים של אורגון, שחייב את בתי הספר הציבוריים להבטיח את זכויותיהם החינוכיות של ילדים אלו. ב-1972 הסתיימו נישואיה לניל סנדרס בגירושין.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-1973 נבחרה רוברטס למועצת החינוך של פארקרוז, ובהמשך למועצה של הקולג' הקהילתי מאונט הוד. ב-1974 היא נישאה בשנית לחבר בית הנבחרים של אורגון, ולימים חבר הסנאט המדינתי, פרנק ל. רוברטס, שהיה המנטור הפוליטי שלה. ב-1980 נבחרה רוברטס לבית הנבחרים של אורגון מטעם המפלגה הדמוקרטית, וב-1982 היא נבחרה לכהונה שנייה בתפקיד. עמיתיה למפלגה בחרו בה כמנהיגת הרוב בבית הנבחרים, ובכך היא הייתה לאישה הראשונה בתפקיד זה.
מזכירת המדינה של אורגון

ב-1984 נבחרה רוברטס כמזכירת המדינה של אורגון, האישה השנייה בתפקיד והראשונה שנבחרה אליו מטעם הדמוקרטים. ב-1988 היא נבחרה לכהונה שנייה בתפקיד. הישגיה המשמעותיים בתפקיד כללו חקיקה שהנהיגה רפורמה במערכת הבחירות, הקמתו של בניין חדש לארכיב המדינה, וסמכויות ביקורת רחבות יותר לנושאים במשרה זו. בטקס השבעתה שרה מקהלת הגברים הגאים של פורטלנד. מקובל להניח שהייתה זו הפעם הראשונה שמקהלה המזוהה עם קהילת הלהט"ב שרה בטקס השבעה של נושא משרה מדינתית בכל אחת ממדינות ארצות הברית. במהלך תקופת כהונתה השנייה השתתפה רוברטס בתוכנית למנהלים בבית הספר לממשל על שם ג'ון פיצג'רלד קנדי באוניברסיטת הרווארד.
מושלת אורגון

ב-1990 הודיע מושל אורגון מטעם הדמוקרטים, ניל גולדשמידט, שהוא לא יתמודד על תקופת כהונה נוספת. רוברטס, שהייתה אז באמצע תקופת כהונתה השנייה כמזכירת המדינה, הודיעה על התמודדותה למשרה. היא נבחרה בבחירות המקדימות של מפלגתה ללא מתמודדים נוספים, ולאחר מכן הביסה בבחירות הכלליות את מועמד הרפובליקנים, התובע הכללי של אורגון, דייוויד ב. פרוהנמאייר, ואת המועמד העצמאי אל מובלי. בכך הייתה רוברטס לאישה הראשונה שנבחרה כמושלת אורגון.
באותה מערכת בחירות עברה במשאל עם תקנה 5, שקבעה מגבולות חוקתיות למס הרכוש.
במהלך תקופת כהונתה כמושלת, פעלה רוברטס בשיתוף פעולה עם ממשל הנשיא ביל קלינטון להטבות ומימון לטובת תוכנית הבריאות של אורגון. היא גם סייעה להגדיל את מספר הילדים בתוכנית היתרון, הבטיחה מימון ליחידות דיור בר השגה נוספות, ופיתחה תוכניות להעברת תושבי אורגון ממערכת הסעד למערכת העבודה. ממשלה של רוברטס נודע בשל תמיכתו החזקה בזכויות הלהט"ב, ומונו בו נשים לתפקידים בממשל המדינתי.
ב-1993 בעת שכיהנה עדיין כמושלת, הלך לעולמו בן זוגה פרנק רוברטס כתוצאה מסרטן הערמונית. לאחר מותו כתבה רוברטס את הספר "מוות ללא הכחשה, צער ללא התנצלות: המדריך להתמודדות עם מוות ואובדן" (Death Without Denial Grief Without Apology: A Guide for Facing Death and Loss).
להחלטתה של רוברטס לא להתמודד על תקופת כהונה שנייה ב-1994 היו כמה סיבות. בין אלו נכללו אחוז התמיכה הנמוך שלה בקרב ציבור הבוחרים, וכן סירובו של ציבור הבוחרים לאשר צעדים להנהגת מס מכירות שנועד למימון תוכנית הבריאות של אורגון. כתוצאה מכישלונו של צעד אחרון זה, נאלצה רוברטס להפר את הבטחת מערכת הבחירות שלה לקצץ בהוצאה הציבורית.
לאחר הפרישה

זמן קצר לאחר סיום כהונתה כמושלת, קיבלה רוברטס על עצמה משרה כמנהלת התוכנית למנהלים בכירים בממשל המדינתי והמקומי של בית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי של אוניברסיטת הרווארד, ומאוחר יותר כעמיתה בכירה בתוכנית לנשים ומדיניות ציבורית. ב-1998 היא הצטרפה למכון למנהיגות ניהולית של בית הספר לממשל על שם הטפילד של אוניברסיטת המדינה של פורטלנד כמנהלת שותפה לפיתוח מנהיגות.
רוברטס המשיכה בפעילותה הקהילתית, והייתה חבר במועצת הנאמנים של כמה ארגונים מרכזיים ללא כוונת רווח, כולל אגודת ההוספיס של אורגון, הקמפיין לזכויות אדם, והמועצה המייעצת של אורגון לחמלה בעת גסיסה. היא גם הייתה פעילה כנואמת ציבורית, ודיברה על סוגיות כמו מוות ואבל, מנהיגות, נשים בפוליטיקה, ושמירת איכות הסביבה.
ב-1996 נקרא על שמה בית ספר תיכון בסיילם.
חברת מועצת האזור המטרופוליני של פורטלנד

בראשית 2011 שבה רוברטס לשירות הציבורי כחברת מועצת האזור המטרופוליני של פורטלנד, שהיא גוף נבחר המונה שישה אנשים. היא מונתה לתפקיד לאחר שרוברט ליברטי, שייצג את המחוז השישי של המטרופולין, התפטר. בפברואר אותה שנה מונתה רוברטס לכהן את שארית תקופת כהונתו בת ארבע השנים של ליברטי במועצה, כ-22 חודשים. אף על פי שחברי המועצה נבחרים בבחירות, לא נדרשת עריכת בחירות כאשר מתפנה משרתו של אחד מחברי המועצה באמצע תקופת כהונתו. רוברטס נכנסה לתפקיד זה ב-24 בפברואר 2011. המחוז השישי של המטרופולין כולל חלקים של צפון-מזרח, דרום-מזרח ודרום-מערב העיר פורטלנד. רוברטס הודיעה שלא תתמודד בבחירות הבאות לתפקיד שנערכו במאי 2012. במקומה נבחר מטעם המחוז השישי בוב סטייסי. בינואר 2013 תמה תקופת כהונתה של רוברטס כחברת המועצה.
הערות שוליים

↑  Kirchmeier, Mark (November 2, 2011). "My Name is Barbara". Willamette Week.
↑  Barbara K. Roberts (February 25, 2002). Death Without Denial Grief Without Apology: A Guide for Facing Death and Loss. New Sage Press.
↑  "Hatfield School staff biography". Archived from the original on 2005-03-14.
1 2  Mortenson, Eric (February 17, 2011). "Former Oregon Gov. Barbara Roberts appointed to Metro Council". The Oregonian.
↑  Mortenson, Eric (February 25, 2011). "Metro names attorney as acting chief operating officer; Barbara Roberts sworn in". The Oregonian.
↑  Mortenson, Eric (May 12, 2012). "Bob Stacey wins position on Metro Council; Sam Chase and Craig Dirksen join him (2012 primary election)". The Oregonian.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193948010  ISNI: 0000 0000 4267 1313  LCCN: no94025407  SNAC: w6b09w6s  VIAF: 9422913   WorldCat (עם VIAF): 9422913
פלינט (מישיגן)

| --- | --- |
דגל פלינטדגל פלינט
פוטומונטז' של פלינט
פוטומונטז' של פלינט
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  מישיגן מישיגן
 מחוז:  ג'נסי
 ראש העיר:  שלדון נילי
 תאריך ייסוד:  1818   הוכרזה כעיר 1855
 שטח:  88.21 קמ"ר
 גובה:  229 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  81,252 (2020)
  ‑ במטרופולין:  415,376 (2016)
  ‑ צפיפות:  1,114.5 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  43°01′08″N 83°41′36″W﻿ / ﻿43.018888888889°N 83.693333333333°W﻿ / 43.018888888889; -83.693333333333 
 אזור זמן:  UTC -5
 http://www.cityofflint.com/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלינט(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלינט(למפת מישיגן רגילה) דטרויט לאנסינג גרנד ראפידס וורן סגינו מארקט אוהיו אינדיאנה אילינוי ויסקונסין מינ. קנדה ימת סופיריור ימת מישיגן  ימת יורון  איריפלינט(למפת מישיגן מוגדלת) דטרויט לאנסינג גרנד ראפידס וורן סגינו מארקט אוהיו אינדיאנה אילינוי ויסקונסין מינ. קנדה ימת סופיריור ימת מישיגן  ימת יורון  איריפלינט    מיקום מחוז ג'נסי ובו פלינט, במדינת מישיגן tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פלינט (באנגלית: Flint) היא עיר במדינת מישיגן שבארצות הברית, המשמשת כבירת מחוז ג'נסי, והיא העיר הגדולה ביותר בו. היא ממוקמת על יד נהר פלינט, במרחק של 106 קילומטרים צפון-מערבית לדטרויט. היא גם העיר הגדולה ביותר באזור המרכזי של חצי האי התחתון המרכיב את מדינת מישיגן.
בשנת 2020 מנתה אוכלוסיית פלינט 81,252 נפש, והערכת מספר תושבי במטרופולין העיר ביולי 2016 עמדה על 408,615 נפש. בפלינט הקים בשנת 1908 ויליאם דוראנט את חברת ג'נרל מוטורס.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
החל משנת 2014 סובלים תושבי פלינט מהרעלת עופרת במי השתייה של העיר לאחר ששאיבת המים הוחלפה מאגם הורון לנהר הפלינט, דבר שהוביל להופעת קורוזיה בצנרת האספקה. בינואר 2016 הכריז מושל מישיגן, ריק סניידר, על מצב חירום בעיר לאחר שלמעלה מ-8,600 ילדים ובני נוער נחשפו לעופרת במי השתייה של העיר מאז 2014. מצב חירום לאומי הוכרז על העיר והחלה מעורבות של הממשל הפדרלי.
העיר הייתה ידועה בהיסטוריה שלה כחלק מתעשיית הרכב העולמית, בזכות מפעלי ההרכבה של חברת ג'נרל מוטורס. תלונות החברה שהמים המזוהמים הורסים לה את הציוד והתוצרת הוחלפו המים בשימושה לנקיים אך התושבים המשיכו לשתות את מה שהיה בברז. למרות זאת נסגרו מפעלי הרכב.
כיום חיים בפלינט בעיקר אנשים עניים, מובטלים וחולים.
ערים תאומות

לפלינט ארבע ערים תאומות:
קנדה המילטון, קנדה
רוסיה טוליאטי, רוסיה
פולין קיילצה, פולין
הרפובליקה העממית של סין צ'אנגצ'ון, הרפובליקה העממית של סין
תושבים נודעים מפלינט

תושבים נודעים בולטים אשר נולדו בפלינט כוללים את:
בטי קרטר (נולדה ב-1930) - מוזיקאית וזמרת ג'אז אמריקאית
מייקל מור (נולד ב-1954) - במאי קולנוע וסופר אמריקאי
סנדרה ברנרד (נולדה ב-1955) - קומיקאית, שחקנית, סופרת וזמרת יהודייה אמריקאית
קרול יאגר (נולדה ב-1960) – האישה השמנה והכבדה ביותר בעולם
טרי קרוז (נולד ב-1968) - שחקן אמריקאי, קומיקאי ושחקן NFL לשעבר