stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוזמרי ליץ'
הערות שוליים

↑  "Index entry". FreeBMD. ONS. נבדק ב-23 באפריל 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6  Rosemary Leach at the Internet Movie Database
↑  "Midsomer Murders (a guide)". Epguides.com. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   Rosemary Leach, the Room With a View star, dies aged 81, The Telegraph, 22 October 2017
↑  "Explore the Awards". Bafta.org. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Explore the Awards". Bafta.org. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007421738705171  BnF: cb14067193r (data)  GND: 1142198316  ICCU: RAVV344341  ISNI: 0000 0000 7981 2159  LCCN: n91118021  MusicBrainz: 02c52082-18d5-4b5c-9fc1-a21ee3a33f0e  NKC: xx0119960  NLK: KAC2020Q1972  NTA: 071495185  SNAC: w6v27bv8  VIAF: 2676259   WorldCat (עם VIAF): 2676259
ריצ'רד וילבור

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1921 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  14 באוקטובר 2017 (בגיל 96) בלמונט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Dawes Cemetery 
 מקום לימודים:  קולג' אמהרסט, אוניברסיטת הרווארד, תיכון מונטקלייר, ניו ג'רזי 
 שפות היצירה:  צרפתית, רוסית, ספרדית, אנגלית 
 הושפע מ:  רוברט פורסט 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1952)  מדליית ראלף מנהיים לתרגום של ארגון הסופרים הבינלאומי (1994)  פרס פוליצר לשירה (1989)  הפרס הספרותי של סיינט לואיס (1989)  מדליית רוברט פרוסט (1996)  הפרס להנצחת שלי (1973)  פרס השירה של רות לילי (2006)  פרס וולאס סטיבנס (2003)  PEN Translation Prize (1983)  פרס לורנס אוליבייה למחזמר החדש הטוב ביותר (1988)  הפרס המיוחד של דרמה דסק (1983)  Bollingen Prize for Poetry (1971)  פרס רומא (1955)  משורר הקונגרס (1987)  המדליה הלאומית לאומנויות (1994)  פרס הספר הלאומי (1957)  פרס פוליצר לשירה (1957)  מלגת גוגנהיים (1963)  אביר במסדר הדקל האקדמי 
 
ריצ'רד וִילבּוּר (באנגלית: Richard Wilbur;‏ 1 במרץ 1921 - 14 באוקטובר 2017) היה משורר ומתרגם אמריקאי, זוכה פרס פוליצר לשירה לשנת 1957 ו-1989.
קורות חייו

וילבור נולד בניו יורק ב-1 במרץ 1921, וגדל בצפון קלדוול, ניו ג'רזי. שירת בצבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה. למד לתואר שני באוניברסיטת הרווארד. ספר השירה הראשון שפרסם יצא לאור ב-1947. במהלך חייו פרסם ספרי שירה רבים שזכו להערכה. מלבד שירה עסק וילבור גם בתירגום. בין השאר תרגם קומדיות של מולייר ודרמות של ז'אן רסין. כמו כן פרסם מספר ספרי ילדים.
וילבור נבחר עמית של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים בשנת 1959. בשנת 1994 קיבל את המדליה הלאומית לאמנויות. בשנת 2012, זכה לתואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת ייל.
קזינו ליסבון (מקאו)

| --- | --- |

 חדרים:  2,362
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1970 
 קואורדינטות:  22°11′23″N 113°32′38″E﻿ / ﻿22.189847°N 113.544024°E﻿ / 22.189847; 113.544024
 האתר הרשמי
  (למפת מקאו מוגדלת) קזינו ליסבון(למפת מקאו רגילה) קזינו ליסבון
 
קזינו ליסבון (בכתב סיני: 葡京娛樂場) הוא אחד מהמלונות-קזינו המפורסמים ביותר במקאו. הקזינו הוא בבעלות החברה לתיירות ולבידור של מקאו וחברת סטנלי הו. הקומפלקס בן שלוש הקומות נבנה בשלהי שנות השישים.
הקזינו המקורי והמלון-מגדל העגול בן התריסר קומות נבנה ב-1970 בידי סטנלי הו, טדי ייפ, ייפ הון  והנרי פוק. למלון הוספו 270 חדרים ב-1991 היו בו בסך הכול 927 חדרים. בשנת 2006, הוא הורחב שוב ונבנה קומפלקס הגראנד ליסבון בסמוך לו. הרחבה זו נעשתה באופן חלקי בשל התחרות עם המלון-קזינו החדש  Wynn Macau, שנמצא בסמוך לקזינו ליסבון המקורי.
רובישון א-גאלרה

"רובישון א-גאלרה" היא מסעדה בבעלות השף ז'ואל רובישון, שנוסדה ב-2001 והיא זכתה  בשלושה כוכבים במדריך מישלן האדום בשנת 2008. המסעדה מגישה מטבח אירופאי כמו  פניניתיים  צלויים וכבד אווז מתפריט הא-לה קארט שלה.

והיא מדורגת במקום השלישי ברשימת המסעדות הטובות באסיה לפי מדריך מילה לשנת 2010/2009.
גלריית תמונות

מלון ליסבון, מקאו
מלון ליסבון, מקאו, 2008
קזינו ליסבון בלילה, 2008
הערות שוליים

↑  Le-Min Lim, 
Michelin Hong Kong Gives 3 Stars to 2 Restaurants (Update2),
bloomberg.com
↑  The Mielle Guide: Your Guide to Asia 's Finest Restaurants 2009/2010, pp. 10, 16-17, 57, 66.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אדריכלות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קיגומה

| --- | --- |

הרחוב הראשי בקיגומה (2010)
 מדינה:  טנזניה טנזניה
 מחוז:  קיגומה
 גובה:  780 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  135,234 (2007)
 קואורדינטות:  4°53′00″S 29°38′00″E﻿ / ﻿4.8833333333333°S 29.633333333333°E﻿ / -4.8833333333333; 29.633333333333 
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טנזניה מוגדלת) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי קיגומה(למפת טנזניה רגילה) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי קיגומה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קיגומה (אנגלית: Kigoma) היא עיר במערב טנזניה.
גאוגרפיה

העיר שוכנת על החוף המזרחי של אגם טנגניקה ובקרבת הגבול עם בורונדי. היא משמשת כבירת מחוז קיגומה ונכון ל-2007 אוכלוסייתה מונה 135,234 נפשות. העיר ההיסטורית אוג'יג'י נמצאת כ-6 ק"מ דרומית לקיגומה.
נמל קיגומה הוא הנמל הפעיל ביותר בטנזניה והיחיד המקושר עם ערים אחרות באמצעות מסילת ברזל. הנמל סובל בשנים האחרונות מבעיית סחף אשר הורידה את גובה המים במעגן ולפיכך גם את הפוטנציאל שלו. באמצע שנת 2007 הכריזה ממשלת טנזניה על כוונתה להקים אזור סחר בנמל.
מן העיר מפליגות מעבורות לבוג'ומבורה, בירת בורונדי, למפלונגו אשר שוכנת לחופו הדרומי של האגם, לאובירה שברפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בנוסף, מסילת ברזל שמפעילה חברת הרכבות הטנזנית מקשרת בינה לבין העיר דאר א-סלאם שלחוף האוקיינוס ההודי. המסילה הוקמה בשנת 1915 כשהאזור היה חלק ממזרח אפריקה הגרמנית. הכבישים המשרתים את העיר הם דרכי חצץ או עפר ומתחברים למערכת התחבורה הלאומית של טנזניה.
ריצ'רד וייזמן

| --- | --- |

ריצ'רד וייזמן כפי שצולם באוקטובר 2012
 לידה:  1966  (בן 58 בערך) לונדון, הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  דוקטור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת אדינבורו
 מקצוע:  קוסם ופסיכולוג
 מעסיק:  אוניברסיטת הרטפורדשייר 
 תואר:  פרופסור
 השקפה דתית:  אתאיסט
 פרסים והוקרה:  פרס רוברט בלס לחשיבה ביקורתית (2011)  David Attenborough Award (2023)  עמית הוועדה למחקר סקפטי 
 http://richardwiseman.wordpress.com
 
פרופסור ריצ'רד וייזמן (בחלק מהמקורות בעברית גם: ריצ'רד וייסמן, באנגלית: Richard Wiseman;‏ נולד ב-1966, לונדון, הממלכה המאוחדת) הוא פסיכולוג וסופר בריטי העומד בראש יחידת המחקר של אוניברסיטת הרטפורדשייר בבריטניה. וייזמן החל את הקריירה כקוסם ובהמשך למד פסיכולוגיה בקולג' האוניברסיטאי של לונדון ורכש תואר שלישי בפסיכולוגיה באוניברסיטת אדינבורו.
עבודתו

במחקריו משלב וייזמן בין עיסוקו הקודם כקוסם והשכלתו האקדמית והם כוללים בין השאר סוגיות העוסקות באינטואיציה, אשליות אופטיות ובעל-טבעי. וייזמן חקר את נושא המזל "הטוב" ו"הרע" ופרסם את מחקרו בספר "גורם המזל" (תורגם לעברית בשם "מזלך בידך"). בספר נכתב כי לאנשים בעלי גישה חיובית ואמונה בהצלחתם סיכוי טוב יותר להצליח (אפקט פיגמליון). בנוסף, מציין המחקר שהמצליחנים מקשיבים לאינטואיציה שלהם, נמנעים מסיכונים מיותרים מחד ומשכללים את מיומנות האינטואיציה שלהם מאידך, וכך לומדים להיעזר בה כחלק ממערכת השיקולים שלהם. וייזמן נמנה עם האסכולה הספקנית ובחן את תקפותן של טענות ומחקרים מדעיים. לדוגמה, הוכיח וייזמן שהשיטה המבוססת ניתוב לשוני פיזיולוגי (NLP) לגילוי האם אדם משקר לפי תנועות עיניו אינה יעילה. הוא העלה סדרת הרצאות קצרות ל-YouTube אשר זכו לכ-90 מיליון צפיות.
וייזמן פרסם 11 ספרים אשר חלקם הפכו לרבי מכר ו-3 מהם תורגמו לעברית.
הערות שוליים

↑  ריצ'רד וייסמן, מישהו ראה כאן גורילה?, מטר הוצאה לאור, תל אביב, 2005.
↑  ריצ'רד וייזמן - quirkology, באתר הרשמי ב-YouTube, אוחזר ב-7 בדצמבר 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301253605171  PLWABN: 9810592265305606  BIBSYS: 3040365  BNE: XX1627175  BnF: cb14472044z (data)  CANTIC: a10639160  CiNii: DA16221643  GND: 12460787X  ISNI: 0000 0000 6959 9921  LCCN: n95067126  NDL: 00943762  NKC: xx0080806  NLA: 49509645  NLG: 203343  NLK: KAC200307621  NTA: 148400868  ORCID: 0000-0001-8563-3533  RERO: 02-A026866503  SUDOC: 080515258  Trove: 1491468  VIAF: 102115678   WorldCat (עם VIAF): 102115678
רינגולי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אילן ואילנית
 מתוך האלבום שוב אתכם
 יצא לאור:  1971
 שפה:  עברית
 אורך:  4:11
 חברת תקליטים:  התקליט חיפה
 כתיבה:  שייקה פייקוב
 לחן:  בעז שרעבי
"רינגולי" הוא סינגל שהוקלט על ידי הצמד מוזיקלי הישראלי אילן ואילנית. את השיר הוציאה לאור בשנת 1971 חברת התקליטים "התקליט חיפה", והוא נכלל כרצועה הראשונה באלבומם החמישי של הצמד, שוב אתכם.
על השיר

"רינגולי" נכתב על ידי שייקה פייקוב, והולחן על ידי בעז שרעבי, שהוציא באותה השנה גרסת כיסוי משלו לשיר. ב-21 ביוני 1971 נכנס לראשונה למצעד הפזמונים השבועי של קול ישראל במקום ה-11. ב-5 ביולי עלה למקום השלישי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-16 באוגוסט, לאחר שמונה שבועות צעידה רצופה, יצא מהדירוג השבועי. במצעד השנתי של התחנה הופיע כשיר ה-24. בנוסף, הגיע למקום החמישי בשיאו במצעד הסינגלים של גלי צה"ל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1971)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1971)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1971)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1971)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 3 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 5 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1971)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1971)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1971)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1971)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 24 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 21 ביוני 1971. פזמונט
↑  המצעד השבועי של קול ישראל מתאריך 5 ביולי 1971. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 16 באוגוסט 1971. פזמונט
↑  המצעד השבועי של גלי צה"ל,11 ביולי 1971. פזמונט
| אילן ואילנית |
| --- | --- | --- |
אילן • אילנית
| אלבומי אולפן | אילן ואילנית (1967) • סביב לעולם • יחד לתמיד • אילן ואילנית (1970) • שוב אתכם • Folksongs Der Welt • ישראל שלי חוגגת |  |
| מיני-אלבומים | 4 שירים חדשים להנאתכם • בשנה הבאה • בוא ונשתגע בחולות |  |
| אלבומי אוסף | Songs from Israel • כמו פעם |  |
| סינגלים עבריים | "בעקבותייך" • "כבר אחרי חצות" • "נומה נומה" • "יחד לתמיד" • "סיגליות" • "מעבר להרים" • "בשנה הבאה" • "חמסין בגן חיות" • "עכשיו עכשיו" • "בין שני לבבות" • "רינגולי" • "ושוב אתכם" • "חופשי ומאושר" • "יחזקאל" • "ישראל שלי חוגגת" • "אדון אבוקדו וגברת אבוקדה" • "למה למה" • "דברים שאמרנו" • "גוליבר" |  |
| סינגלים לועזיים | "Sweet Malaika" • "Bang Bang" |  |
רינגלאי

| --- | --- |
סמל רינגלאיסמל רינגלאי

 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מושל:  מקס קוברל
 שטח:  16.37 קמ"ר
 גובה:  425 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,911 (31 בדצמבר 2022)
 קואורדינטות:  48°48′49″N 13°28′15″E﻿ / ﻿48.813611111111°N 13.470833333333°E﻿ / 48.813611111111; 13.470833333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.ringelai.de
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונירינגלאי(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפונירינגלאי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
רינגלאי (בגרמנית: Ringelai) הוא כפר באזור היער הבווארי, בבוואריה תחתית, דרום מזרח גרמניה.
היסטוריה

הכפר מוזכר לראשונה בשנת 1312 כחלק מרכושו של מנזר נידרנבורג שבפסאו. עד 1951 נקרא בשם קובאך (Kühbach) ואז הוחלף לשמו הנוכחי. מקורו או תרגומו של השם אינו ברור, אך ייתכן ששובש מ-Ringolo, שמו של ישוב מקומי היסטורי בגרמנית עילית עתיקה.
מקורות מוקדמים שונים חוזרים ומציינים את האדמה הפורייה בסביבת היישוב ואת השגשוג המאפיין אותו לעומת יישובים אחרים באזור היער הבווארי שבין הנסיכויות של פסאו ובוואריה. אבני סימון הגבול בין הנסיכויות משנת 1691 השתמרו וניתנות להבחנה. הכפר שימש כמקום עלייה לרגל לכבודו של ישו התינוק, ובשנת 1752 הוקמה בו כנסייה אשר חודשה בין השנים 1919–1921. בראש מגדל הכנסייה מוצב פעמון המתוארך לשנת 1479. בשנת 1803 בוצעה חלוקה של השטחים שהיו בשליטת נסיכות פסאו, בתוכם אזור הכפר לטובת פרדיננד השלישי, הדוכס הגדול של טוסקנה, ובשנת 1805 הועברו לשליטתה הסופית של בוואריה.
כיום מונה אוכלוסיית הכפר כ-2000 תושבים, שרובם מועסקים בתחומי החקלאות והתיירות, ומיעוטם בתעשייה. בכפר גן ילדים ובית ספר יסודי.
מיקום

הכפר ממוקם בעמק רחב ועמוק יחסית של היער הבווארי, בגובה 410 מטרים מעל פני הים, כשמונה קילומטרים מעיר המחוז פרייונג (Freyung) וכ-33 מהעיר הגדולה באזור פסאו. הכפר ידוע בשל תנאי מזג האוויר הטובים השוררים בו, המאפשרים פיתוח שירותי תיירות ונופש באזור היער הבווארי וסביבתו.
סמל הכפר מנציח את המאפיינים הגאוגרפים שלו, וכולל ציון של שלוש הפסגות המקיפות את העמק, אבן המסמלת את מיקומו על הגבול ההיסטורי שבין הנסיכויות, והאדמה הפורייה הסובבת אותו.
אתרים בעלי עניין

אתר עלייה לרגל לכבודו של ישו התינוק
מוזיאון באוויר הפתוח של כפר קלטי
מסלול בשמורת הטבע של קניון וילדבאך (Wildbachklamm Buchberger Leite)
מוזיאון המכשפות
קניון בוכברגר לייטה בקרבת הכפר, היער הבווארי
קיג'ורו שידהרה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
קיג'ורו שידהרה (ביפנית: 幣原 喜重郎;‏ 11 באוגוסט 1872 - 10 במרץ 1951), פוליטיקאי, דיפלומט וראש הממשלה ה-44 של יפן בין 9 באוקטובר 1945 ל-22 במאי 1946. הוא היה ברון לפני ביטול מערכת האצולה היפנית.
חייו

שידהרה נולד באוסקה בשנת 1872. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת טוקיו. ב-1915, הוא מונה לסגן שר החוץ וניתנו לו סמכויות של שגריר במהלך הוועידה הימית בוושינגטון. ב-1924 הוא מונה לשר החוץ בממשלתו של קאטו טקאקי, והמשיך בתפקיד זה תחת ממשלתם של ואקצוקי רייג'ירו ושל המאגוצ'י אוסאצ'י.
שידהרה הנהיג מדיניות אי-התערבות כלפי סין, בו בזמן שניסה להשיג יציבות ביחסים עם בריטניה וארצות הברית. המונח "הדיפלומטיה של שידהרה" בא לתאר את מדיניות החוץ הסובלנית של יפן ב-שנות ה-20 של המאה ה-20. במדיניות זו קנה שידהרה לעצמו מתנגדים רבים בקרב גורמים צבאיים ולאומנים ביפן, שהאמינו שזו החלישה את יפן, במיוחד לאור המסקנות של ועידת חיל הים של לונדון ב-1930.
באוקטובר 1931 הופיע שידהרה על כריכת המגזין טיים תחת הכותרת "איש השלום והמלחמה של יפן". הוא פרש מהפוליטיקה לאחר תקרית מנצ'וריה ושמר על פרופיל נמוך עד סוף מלחמת העולם השנייה.
לאחר כניעת יפן ב-1945, מונה שידהרה לראשות הממשלה ולנשיא המפלגה הפרוגרסיבית ("שינפו-טו"). ממשלתו ערכה טיוטת חוקה עבור יפן בהנחיותיו הפוליטיות של דאגלס מקארתור, אולם שלטונות הכיבוש האמריקאים הטילו וטו על הטיוטה. ממשלתו פרשה אחרי הבחירות הראשונות שלאחר המלחמה, כאשר המפלגה הליברלית של יפן קיבלה את רוב הקולות, ושיגרו יושידה נבחר לראשות הממשלה במקומו.
שידהרה הצטרף למפלגה הליברלית שנה מאוחר יותר, לאחר שטצו קטאיאמה הקים ממשלה סוציאליסטית. כאחד ממבקריו הנוקשים של טצו, נבחר שידהרה ליו"ר בית הנבחרים. הוא נפטר במהלך תפקיד זה בשנת 1951.
במהלך הקריירה הדיפלומטית שלו נודע שידהרה בשליטתו המעולה בשפה האנגלית. בעת אחת ממסיבות העיתונאים היה אחד הכתבים האמריקאים מבולבל בקשר לאופן הביטוי של שמו של שידהרה; שר החוץ השיב: "I'm Hi(he)-dehara, and my wife is Shi(she)-dehara" (בתרגום חופשי: "שמי הי (מאנגלית: "הוא")-דהרה, ושם אשתי הוא שי (מאנגלית: "היא")-דהרה".
הערות שוליים

↑  Baron Kijuro Shidehara, מגזין טיים כרך XVIII מספר 15, 12 באוקטובר 1931, באתר מגזין טיים
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נרוהיקו היגשיקוני | ראש ממשלת יפן   1945 – 1946 | הבא: שיגרו יושידה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440469705171  PLWABN: 9812462694005606  BIBSYS: 1634281491027  BnF: cb16160485q (data)  CiNii: DA01230505  GND: 120646129  ISNI: 0000 0000 8110 1460  LCCN: nr92027751  NDL: 00070591  NLA: 35317552  NLK: KAC200711809  NTA: 321425995  SUDOC: 13355399X  Trove: 909603  VIAF: 30372141   WorldCat (עם VIAF): 30372141
רינגשטראסה

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  5.2 ק"מ 
 מיקום
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 עיר:  וינה וינה
 רובע:  אינרה שטאט
 קואורדינטות:  48°12′17″N 16°21′46″E﻿ / ﻿48.2046°N 16.3627°E﻿ / 48.2046; 16.3627
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת וינה מוגדלת) רינגשטראסה(למפת וינה רגילה) רינגשטראסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
שדרות הרינגשטראסה, 1872
מקטע מן השדרה, 2013
אזור הפרלמנט, 1900
פאלה אפשטיין, אחד מהארמונות הפרטיים בשדרה ודוגמה לאדריכלות ההיסטורית
המעבר התחתי שמתחת לשדרת רינגשטראסה
רינגשטראסֶה (בגרמנית: Ringstraße או Ringstrasse; מילולית: רחוב הטבעת) היא שדרה רחבה המקיפה במעגל (למעשה בשלושת-רבעי מעגל) את מרכז וינה, בירת אוסטריה. השדרה, שנסללה והוקמה בין 1860 ל-1900, כוללת כמה מן המבנים החשובים בבירה האוסטרית כגון הפרלמנט האוסטרי, המבנה המרכזי של אוניברסיטת וינה, הבורסה של וינה, התיאטרון הלאומי בורגתיאטר, אולם הקונצרטים המוזיקפראיין, בית העירייה וכן ארמונות פאר פרטיים שנבנו על ידי האצולה והבורגנות העשירה של מפנה המאה העשרים שכללה תעשיינים ובעלי מקצועות חופשיים, רבים מהם יהודים.
היסטוריה

העיר וינה הוקפה בחומה וביצורים החל מן המאה ה-13. החומות והביצורים הורחבו ב-1529, בעת המצור העות'מאני על וינה. בשנת 1857 הוציא פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה צו המורה להרוס את החומות (שחנקו את התפתחות העיר), לספח לעיר את השטחים שמעבר לחומות ולסלול במקומן שדרה רחבה בנוסח פריזאי, כפי שעשה באותה עת בפריז נפוליאון השלישי.
רצועת החומות נהרסה כליל. יוהאן שטראוס חיבר לרגל הרס החומות פולקה עליזה, Demolirer-Polka (אופוס 269). המבנה היחיד שלא נהרס, ושאף זכה לחיבור לעיר, היה כנסיית ווטיפקירכה, שנבנתה מחוץ לחומות.
מטרת השדרה הייתה להוות חלון ראווה לעוצמתה ופארה של האימפריה האוסטרו-הונגרית והמשאבים שהושקעו בהקמתה היו משאבים אימפריאליים, ולא מכיס העירייה. בין מבני הפאר הממלכתיים כפרלמנט, מיניסטריון המשפטים, מיניסטריון המלחמה והנהלת הדואר, הוצעו למכירה חלקות קרקע למשקיעים ויזמים פרטיים. אלה הקימו בתי מידות שנקראו "פָּאלֶה" (בצרפתית Palais). רבים מבעלי האחוזות היו ממוצא יהודי, בהם הענף הוינאי של משפחת רוטשילד, משפחת ויטגנשטיין, משפחת פון גוטמן, משפחת אפרוסי, משפחת באואר (שבתם, אדלה, הייתה מודל לציורו של גוסטב קלימט) ועוד. נשות חברה ערכו בארמונות אלה סלונים תרבותיים (הידוע והחשוב שבהם היה הסלון של ברטה צוקרקנדל) שתרמו לקידום רעיונות בעירם של זיגמונד פרויד, גוסטב קלימט, ארתור שניצלר, קרל מנגר, הוגו פון הופמנסתאל, שטפן צווייג, קרל קראוס, אלמה וגוסטב מאהלר ורבים אחרים.
בעוד שהמבנים הרשמיים הוקמו ברובם בסגנון נאו-קלאסי, רבים מהמבנים הפרטיים נבנו בסגנון היוגנדסטיל ומקנים לשדרה את אופייה האדריכלי.
במלחמת העולם השנייה ניזוקו מבנים רבים, בהם הבורגתיאטר שנשרף וכן מבני האופרה של וינה ומלון מטרופול (המלון המפואר והמרכזי של וינה בראשית המאה ה-20, שהפך לאחר האנשלוס למטה הגסטפו בעיר) שנהרסו כליל.
מבנה השדרה

השדרה מקיפה את מרכז העיר ("העיר הפנימית") בשלושת-רבעי מעגל, כאשר את המקטע הנוסף מהווה נהר הדנובה והיא מורכבת ממספר קטעים ושמות-רחובות:
Schottenring
Universitätsring (על שם אוניברסיטת וינה, עד 2012 נקרא על שם ראש העיר האנטישמי של וינה קארל לואגר)
Dr.-Karl-Renner-Ring (על שם קרל רנר)
Burgring (על שם הוף-בורג, "ארמון הכתר" מקום מושב הקיסר לשעבר)
Opernring (על שם האופרה של וינה)
Käranter Ring (על שם מדינת קרינתיה)
Schubertring (על שם פרנץ שוברט)
Parkring (הגובל ברובו בפארק Stadtpark)
Stubenring (על שם קטע היסטורי מחומת העיר)
חלק גדול מהשדרה כולל צמחייה, עצים, גינות ופארקים. כן מוצבים בה פסליהם של גתה, שילר, מריה תרזה, הנסיך אויגן מסבויה, יוזף רדצקי פון רדץ, יוהאן שטראוס ורבים אחרים.
כיכר מריה תרזה מחברת בין השדרה לבין מקבץ מוזיאונים, בהם המוזיאון לידיעת הטבע והמוזיאון לתולדות האמנות.
לאורך השדרה כולה עוברת חשמלית מספר 2 וקווי תחבורה רבים אחרים חוצים אותה.
לקריאה נוספת

אן-מארי אוקונור, מאנגלית:יוני רז פורטוגלי, האשה בזהב: הסיפור המופלא של יצירת המופת של גוסטב קלימט "דיוקן אדלה בלוך באור". הוצאת פן/ידיעות ספרים 2013.
אדמונד דה ואל, מאנגלית: אביעד שטיר, הארנבת עם עיני הענבר, הוצאת ידיעות ספרים 2012 - הספר מספר את קורותיה של משפחת אפרוסי שהענף האוסטרי שלה התגורר בפָּאלֶה אפרוסי ברחוב.
רודאמין

ערך זה עוסק בצִבען פלואורסצנטי. אם התכוונתם לעיירה בליטא, ראו .
המבנה הבסיסי של רודאמינים
רודאמין במים
רודאמינים (באנגלית: rhodamine) הם קבוצת צִבענים פלואורסצנטיים. רודאמינים הם נגזרת של קסנתן (אנ'). דוגמאות נפוצות של רודאמינים: רודאמין B (אנ'), רודאמין 6G (אנ'), רודאמין 123 (אנ') ואדום טקסס (אנ'). הודות לפלואורסצנציה שלהם, ניתן לזהותם בקלות ובזול באמצעות פלואורומטר (אנ') (מכשיר מודד פלואורסצנציה). לרודאמינים יש שימושים בביוטכנולוגיה, בהם בציטומטריית זרימה (אנ'), בספקטרוסקופיה של קורלציה פלואורסצנטית (אנ') וב-ELISA. הם מסיסים במים, במנתול ובאתנול, וככלל הם רעילים.
ריצ'רד וושבורן צ'יילד

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1881 ווסטר, ארצות הברית 
 פטירה:  31 בינואר 1935 (בגיל 53) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Saint Columba Catholic Cemetery 
 מקום לימודים:  בית הספר למשפטים בהרווארד 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 
ריצ'רד וושבורן צ'יילד (באנגלית: Richard Washburn Child; ‏ 5 באוגוסט 1881 - 31 בינואר 1935) היה עיתונאי ודיפלומט אמריקאי, שכיהן כשגריר ארצות הברית באיטליה ושימש סופר צללים לבניטו מוסוליני.
תולדות חייו

נולד בווסטר, מסצ'וסטס ולמד משפטים באוניברסיטת הרווארד. ב-1906 היה לעורך דין. הוא יסד את הליגה הפרוגרסיבית-רפובליקנית במסצ'וסטס, שהייתה מבשרת של המפלגה הפרוגרסיבית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שימש ככתב צבאי באירופה וברוסיה, ולאחר מכן עבד כתועמלן במשרד האוצר האמריקאי. ב-1920 עבד בצוות מסע הבחירות של וורן הרדינג, שגמל לו במינויו לשגריר ארצו באיטליה. צ'יילד כיהן ברומא בין 28 ביולי 1921 ל-20 בינואר 1924‏. הוא הוקסם מהנהגתו של בניטו מוסוליני ומכך שהצליח להתמודד בהצלחה עם הסכנה שבמהפכה בולשביקית באיטליה. צ'יילד גייס השקעות אמריקאיות עבור איטליה של מוסוליני, בעיקר באמצעות בנק ג'יי. פי. מורגן, והפך לידיד קרוב של ה"דוצ'ה", בניטו מוסוליני, שהכתיב לו חומרים עבור כתיבת ביוגרפיה.
עם שובו של צ'יילד לארצות הברית היה לעורך הראשי של כתב העת The Saturday Evening Post. ב-1928 פרסם בהמשכים את פרקי "האוטוביוגרפיה שלי", הביוגרפיה של מוסוליני, שיצאה לאחר מכן כספר.
בנוסף, חיבר מספר ספרי פשע.
לקריאה נוספת

Richard Washburn Child ,A Diplomat Looks at Europe, Literary Licensing, 2013 ISBN 9781258766450
Benito Mussolini, Richard Washburn Child, Max Ascoli, Richard Lamb, My Rise And Fall - כרך הכולל את ה"אוטוביוגרפיה" של מוסוליני מאת צ'יילד
הערות שוליים

↑  מזכירות המדינה-מחלקת ההיסטוריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281644205171  PLWABN: 9810694354205606  GND: 1055151524  ISNI: 0000 0001 0903 0191  LCCN: n96037745  NARA: 10573801  NKC: xx0238277  NTA: 087222000  SNAC: w69c8gsj  SUDOC: 204462606  Trove: 801360  VIAF: 54516803   WorldCat (עם VIAF): 54516803
קזינו גלי אביב

| --- | --- |

קזינו גלי אביב
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 שימוש:  בית קפה, מסעדה מפוארת, בר ורחבת ריקודים
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1921–1922
 תאריך פתיחה רשמי:  1922 
 תאריך פירוק:  1939
 אדריכל:  יהודה מגידוביץ'
 סגנון אדריכלי:  סגנון אקלקטי
 מידות
 קומות:  3
 קואורדינטות:  32°04′26″N 34°45′53″E﻿ / ﻿32.07394444°N 34.76472222°E﻿ / 32.07394444; 34.76472222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) קזינו גלי אביב(למפת תל אביב רגילה) קזינו גלי אביב(למפת גוש דן רגילה) קזינו גלי אביב(למפת גוש דן מוגדלת) קזינו גלי אביב  he קזינו גלי אביבhe קזינו גלי אביבמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קזינו גלי אביב היה מבנה שפעל כבית קפה על חוף ימה של תל אביב בין השנים 1922 עד 1936. הבניין תחם את כיכר הרברט סמואל, לימים כיכר הכנסת, ממערב, בעוד קצהו של רחוב אלנבי נושק לה ממזרח.
הקמה

היוזמה להקמת הבניין עלתה בשנת 1921 על ידי סלומון גריגורביץ' קזרנובסקי, יהודי אמיד מאודסה שפעל במרץ להקמת המקום שנחנך זמן קצר לאחר מכן. הוא התנה את הקמת המבנה בכך שיגיע כביש עד המבנה, ומאיר דיזנגוף, ראש העיר הראשון של תל אביב אישר לשנות את התוואי של רחוב אלנבי בקצהו הצפוני כך שיפנה שמאלה עד הים[דרוש מקור], מתאר הקיים עד היום.
הבניין תוכנן על ידי האדריכל התל אביבי יהודה מגידוביץ' בסגנון אקלקטי, ונחשב באותה העת לאחד מהמבנים הססגוניים ביותר בישראל של אותה העת. על פי תוכניתו של המהנדס ארפד גוט הוקם המבנה על גבי כלונסאות בטון בחוף הים כשגשר צר מחבר בין החוף לבין המבנה. היו בבניין שלושה מפלסים, כאשר המפלס השני נועד למסעדה, והמפלס השלישי, הפתוח, כלל בית קפה וגינה.
על פי חוזה ההקמה, קיבל קזרנובסקי תשלום קבוע על ההפעלה ואחוז מהרווחים. לאחר עונת ההפעלה הראשונה בקיץ 1922, הותר החוזה עם קזרנובסקי. 
לאחר ההפעלה התברר כי לא ניתן להפעיל את המקום בחורף בשל הסערות שגרמו לנזקים חוזרים ונשנים למבנה. עלויות התחזוקה היו גבוהות מההכנסות והמבנה עבר בין כמה ידיים.
הפעלה

הבונה המקורי פשט רגל, והמבנה עבר לידי עיריית תל אביב שהחכירה אותו למרדכי וייסר ומשה אברבנל, הבעלים של קולנוע עדן. נשף הפתיחה התקיים במאי 1923. הם הפקידו את ניהול המקום בידיו של ירושלים סגל. על הקזינו הונפו דגל בריטניה ודגל ישראל. למרות שהמקום נקרא קזינו, לא נערכו בו הימורים, והוא שימש למעשה כמסעדה מפוארת, בר ורחבת ריקודים. המסעדה ובית הקפה נועדו למעמד העליון והמחירים היו בהתאם. ביקרו בו נכבדי האנגלים, בהם לורד אלנבי ואדוארד קית'-רוץ'. הבעלים לא ראו רווח מהמקום, והוא עבר לידי קואופרטיב של מלצרים שניהלו את המקום בשנים 1926 עד 1927. החוכר האחרון היה נחום גרינבלט שלמרות מאמציו הלך המקום והתדרדר.
בשנת 1936, בעקבות סערה עזה שפקדה את חוף ימה של תל אביב, נפגעו יסודות הבניין והוא הפך מסוכן לאורחים ונסגר. ב-1939 החליטה העירייה להרוס אותו באמצעות פיצוץ לעיני קהל סקרנים.
ראו גם

קזינו בת גלים