stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיקי יוסף
ביוגרפיה

נולד וגדל בעיר חיפה, התחנך בתיכון ליאו באק ושירת כלוחם בצה"ל.
לאחר שחרורו, למד בבית הספר לאומנויות הבמה בית צבי, שיחק בתיאטראות בארץ, אך החליט שיוכל לבטא את קולו נאמנה מצידה השני של העדשה. הוא שימש כמפיק וכבמאי באולפני מימד מוטי רייף, כיהן כראש תחום אירועים בחברת אורפן ומשם פנה לדרך עצמאית.
מיכאל משמש, בין היתר, בעלים של חברת בית תוכן, אשר מתמחה ביצירת עולמות תוכן ללקוחותיה, ופועלת בארבעה תחומים עיקריים: טלוויזיה ומדיה, מרכזי מבקרים ומוזיאונים, בימוי מופעים, תיאטרון ואירועים ויזמות.
הוא חולק את חייו עם יערה ייגר . יש לו 3 ילדים, תמר, אבינועם ונעה .
ביוגרפיה > טלוויזיה ומדיה

הסרט עג'מי יצא לאקרנים בשנת 2009 ומיכאל היה אמון על הדרכת השחקנים. הסרט זכה ב-5 פרסי אופיר, ביניהם בפרס הסרט הטוב ביותר; מועמדות לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2018 ייצר, ביים וכתב את הסדרה "האוצר שלנו", סדרת אקשן דרמטית העוסקת בסיפורה של חבורת נוער "בלשית" המונה חמישה חברים, המתנדבת ברשות העתיקות, בתחילה כחופרים ומהר מאוד לאחר מכן ביחידה למניעת שוד עתיקות.בשנת 2023  יצאה לאור הסדרה "דרימארס" אותה יצר יחד עם שולי שיינדל בהוט. הסדרה נמכרה לשידור בחו"ל .
"בדרך להופעה עוצרים ב..." – סדרת דוקו מוזיקלי ( 2020 ) בהובלת גיא זו ארץ - עבור רשת 13 .
בטלוויזיה הוא ביים את הדרמה 'רעות תחת אש', אשר מגוללת את סיפורם של הלוחמים במצודת כ"ח וביים שלל תוכניות וטקסים, ובהם: טקס סיום המכביה 2022,  פרס ספיר למפעל הפיס – ערוץ 10, רשת 13, שירים בכיכר 2023–2004, וראייטי ל"רשת" 2005 ,טקס מלכות היופי 2000 – 2006, ספיישל יום העצמאות – רשת – 2007, אנשי השנה בכדורגל – 2008, 40 שנה לבה"ד 1 – ערוץ 1 ,ציון 100 – דרמת נעורים – ערוץ 1, שירה מקושקשת – הופ ילדות ישראלית, ערוץ בייבי – בים ובם, קני וגורית, אנריקה החתול.
כמו כן, ביים פרויקטים ל– VOD כגון, לרקוד עם אלון דה-לוקו, תוכנית ללימודי סריגה, לימודי גיטרה עם דני רובס, לימוד קומיקס עם אורי פינק ועוד.
היום ניתן לראות מגוון תוכניות אותן כתב וביים בטלוויזיה החינוכית כמו העיפרון הכי מחודד, צעירי תל אביב, פרס ישראל ועוד.
ביוגרפיה > מרכזי מבקרים ומוזיאונים

יוסף יצר מספר מרכזי מבקרים, וביניהם: מדעברא קדברא – מוזיאון המדע בחיפה. ארגון מהסרטים – סינמה סיטי, מרכז המבקרים נייר חדרה, מגדל המים בעיר כפר סבא, שדרוג עיר המלכים והמיצג המרכזי במוזיאון הרעות.
יוסף אף הגה את התוכן לפרויקט הבנייה הירוקה של חנן מור.
ביוגרפיה > מופעים ואירועים ממלכתיים

פרס ישראל - במאי ועורך ראשי- 2019 - 2021 .שרים בכיכר – 2000-2023, העצרת הממלכתית לזכר יצחק רבין- במאי ועורך ראשי - 2020–2021
פתיחת האידרא - במאי ועורך ראשי- 2021. פסטיבל הלאדינו – במאי ועורך ראשי- 2019, פסטיבל הכלייזמרים -במאי ועורך ראשי. – 2019, בימוי מופעי כפר האירוויזיון – האירוע הגדול בתולדות ישראל – מעל 850 אלף צופים. שרים זוכרים ומספרים- במאי ועורך ראשי –2020,ה"סיגד"- במאי ועורך ראשי – 2020 .חידון התנ"ך למבוגרים במאי ועורך ראשי – 2020 .שבוע החלל – ניהול אמנותי, תוכן ועריכה – 2015 – 2018 ,90 שנה למאורעות תרפ"ט במאי ועורך ראשי. 2019, העצרת המרכזית לזכר יוסף טרומפלדור – 2019 . The Prime Minister's Smart Mobility Summit 2016- 2017 .הענקת אות המערכה לשירות ברצועת הביטחון - במאי ועורך ראשי – 2021 . המסע בעקבות הלא נודע- ימי סטודנט- אונ' תל אביב – 2021 .טקס הוקרה לאנשי מערכת הבריאות על תרומתם למאבק בנגיף הקורונה- 2021 .
יוסף שימש כמנהל אמנותי במופעים: פסטיבל "דו-שיח", משאלת לב – 2000, "בראשית" לאיחוד האירופי.
שימש כמפיק במופעים: ארומה מיוסיק טור – 2012 – 2013, האוצר הנעלם – מיני ישראל 2013, הבאריסטה של ישראל – 2010-2013, בית איזי שפירא – כנס בינלאומי – 2011, תוכנית הטלוויזיה "מזל טוב" – מימד מוטי רייפ (עונה שנייה), סתיו תאטרוני לעיריית ת"א – 1999 ו-נתן החכם – הפקה של האיחוד האירופי – גרמניה, יוון, טורקיה, ישראל 2000–2001.
ביוגרפיה > תיאטרון > למבוגרים

הבימה – "חבר".
תיאטרון צוותא/הקיבוץ – "התחזית למחר",
תיאטרון הנפש – "אוהד שרוף",
תיאטרון הקיבוץ – " גלים קצרים".
בית צבי – "שחק אותה סם", יהוא, אחד פלוס אחת, פאנק רוק .
פסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב – Street.
ביוגרפיה > תיאטרון > לילדים

מייד אן איזראל
בית הקסם לכישוף
"נרקיס מלך הביצה"
"מילים קסומות"
"כספיון"
"אצבעונית"
"מתקן החלומות"
"מפתח סול"
"הדוד חום בא לבקר"
עכבר העיר ועכבר הכפר
תיאטרון צהל
ראשונים תמיד אנחנו, משק 140, סוף סוף פיצה, דממה דקה .
פרסים

על פועלו ועבודתו בתחומים הנ"ל זכה מיכאל (מיקי) יוסף במגוון פרסים:
2000 – תיאטרונטו – ההצגה "חבר" – ציון לשבח
2000 – פרויקט נתן החכם – חתן פרס אונסק"ו
2008 – ההצגה מייד אין איזרעאל – במאי השנה לילדים ולנוער – מועמד
2009 – עג'מי – הדרכת שחקנים – הסרט זכה ב-5 פרסי אופיר, ביניהם בפרס הסרט הטוב ביותר; מועמדות לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר
2011 – המופע STREET פסטיבל בת-ים הבינלאומי לתיאטרון רחוב
2021 - מקום הראשון בפרס ה-Booster למהלכי דיגיטל.
הערות שוליים

↑  תיאטרון – פסטיבל תיאטרון רחוב בת ים 2011, באתר www.habama.co.il
אלינור הלין

| --- | --- |

אלינור הלין מחזיקה את ההצהרה על גילוי האסטרואיד 2100 Ra-Shalom ‏ 1979  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  19 בנובמבר 1932 פסדינה, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בינואר 2009 (בגיל 76)
 שם לידה:  Eleanor Key Francis 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 מקום לימודים:  מכללת אוקסידנטל 
 מוסדות:  המעבדה להנעה סילונית  מצפה הכוכבים פאלומר 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של נשים בטכנולוגיה (1998) 
 בן או בת זוג:  רונלד הלין 
 
אלינור פרנסיס "גלו" הלין (באנגלית: Eleanor Francis "Glo" Helin‏, ידועה גם בשם  Eleanor Kay Helin ‏; 19 בנובמבר 1932 - 25 בינואר 2009) הייתה אסטרונומית אמריקאית, והחוקרת הראשית של התוכנית למעקב אחרי אסטרואידים וגופים קרובי ארץ. הלין גילתה 903 כוכבי לכת מינורים, ועוד שביטים, והייתה פורצת דרך בתחום זה.
ביוגרפיה

נולדה ב-19 בנובמבר 1932, בת יחידה לפרד וקיי פרנסיס. בהיותה בת חמש חלתה במחלת הפוליו, שהותירה אותה מרותקת למיטתה חודשים רבים.
למדה גאולוגיה באוקסידנל קולג' (Occidental College), כאשר עזבה את הקולג' בשנת 1954, קצת לפני סיום הלימודים. והתחתנה עם רון הלין.
במהלך שנות השישים של המאה העשרים היא הקימה מעבדה לחקר גאולוגיה של הירח במכון הטכנולוגי של קליפורניה כדי לבדוק מיקומי נחיתה אפשריים על הירח. היא התחילה בתור האחראית על אוסף המטאורים של המעבדה והמשיכה בחקר מכתשים על הירח. לימודיה ומחקרה של יצירת מכתשים על הירח, הובילו להתעניינות באסטרואידים וגופים קרובי ארץ.
בעקבות ההתעניינות במטאורים והיווצרות במכתשים על הירח הלין, יחד עם יוג'ין שומייקר יצרו את סקר מצפה הכוכבים פלומר לאסטרואידים חוצי כוכבי לכת (PCAS) (אנ') . הסקר, שהיה פעיל בין השנים 1973–1995 גילה למעלה מ-100 כוכבי לכת מינוריים ו-17 שביטים, כמעט 30% מכלל האסטרואידים קרובי כדור הארץ שהתגלו באותה תקופה. הסקר התחיל ב-1971 עם טלסקופ שמידט בקוטר של 18 אינץ' (45.72 ס"מ) עימו הלין גילתה בעצמה כמות גדולה של אסטרואידים, והיא גילתה את האסטרואיד הראשון שלה ב-4 ביולי 1973.
בשנת 1980 עברה להמעבדה להנעה סילונית שם היא ארגנה ותיאמה את הסקר הבינלאומי לחיפוש גופים קרובי ארץ (International Near-Earth Asteroid Survey) שהיה סקר המשך בינלאומי לחיפוש אסטרואידים. הסקר גילה כ-8 כוכבי לכת מינוריים, והלין זכתה במספר פרסים על פועלה.
הלין ניהלה את הסקר של מצפה הכוכבים פלומר במשך 25 שנים שהשתמש בטכנולוגיות צילום, ולאחריו עברה לתוכנית מעקב אחר גופים קרובי ארץ (NEAT) (Near-Earth Asteroid Tracking), תוכנית שפעלה בשימוש חיישנים אלקטרונים עם טלסקופ בעל קוטר רחב. היא הייתה המדען הראשי לתוכנית זו. תוכנית NEAT פועלת מדצמבר 1995, המתנהלת בצורה אוטונומית ובה התצפיות הליליות נבדקות בבוקר על ידי אנשי התוכנית. במהלך התוכנית התגלו למעלה מ-26,000 גופים.
בשנת 2002 פרשה מעבודה בנאס"א. היא נפטרה ב-25 בינואר 2009.
בספטמבר 2010 מערך הטלסקופים של המכון הטכנולוגי של קליפורניה הקדישו סדנה על שם הלין כדי להוקיר את תרומתם של אלינור ורונלד הלין. בספטמבר 2013, נפתחה תערוכה על פועלה במצפה פלומר הסוקרת את תרומתה ומראה את עבודתה עם טלסקופ ה-18 אינץ'.
תגליות

לזכות הלין נזקפים גילוי וגילוי משותף של למעלה מ-900 כוכבי לכת מינוריים ושביטים. בין התגליות שלה:
גילוי שני האסטרואידים הראשונים של משפחת אסטרואידי אטן ובינם 2062 אטן (אנ') ו-2100 Ra-Shalom (אנ')
אסטרואידים ממשפחת אסטרואידי אפולו כמו 2135 Aristaeus (אנ') ‏, 3360 Syrinx (אנ') ‏
אסטרואידים ממשפחת אסטרואידי אמור
כמו כן היא גילתה מספר כוכבי שביט ובינם:
כוכבי שביט מחזוריים כגון -
111P/הלין-רומן-קרוקט (111P/Helin–Roman–Crockett)
117P/הלין–רומן–אלו (117P/Helin–Roman–Alu)
132P/הלין–רומן–אלו (132P/Helin–Roman–Alu)
151P/הלין (151P/Helin)
152P/הלין–לורנס (152P/Helin–Lawrence)
כמו כן הסתבר שאחד האסטרואידים שגילתה בשנת 1979 הוא בעצם גם כוכב שביט 107P/Wilson–Harrington שהתגלה ב-1949 ואבד כיוון שלא היו תצפיות נוספות. גוף זה נחשב גם כאסטרואיד וגם ככוכב שביט וידוע כיום בשני השמות (בפורמט המקובל לאסטרואיד ובזה המקובל לכוכב שביט) - גם 107P/וילסון–הארינגטון וגם 4015 וילסון-הארינגטון (4015 Wilson–Harrington), ותגלית זו גם היא נזקפת לזכותה, כיוון שתצפיותיה עזרו לקבוע את מסלולו.
ב-9 באוגוסט 1989, הלין ושותפיה הצליחו לצור את התמונה הדו-ממדית הראשונה של אסטרואיד, בחולפו בקרבת כדור הארץ, במרחק הזהה לפי 11 מהמרחק בין כדור הארץ לירח.
הלין קראה למספר כוכבי לכת מינורים על שם בני משפחתה, ובינם 2050 Francis על שם הוריה, פרד וקיי פרנסיס, 2430 Bruce Helin (אנ') על שם בנה, 4222 Nancita (אנ') על שם כלתה, ננסי, 19982 Barbaradoore (אנ') על שם בת דודה שלה, ברברה דור, ו-5431 Maxinehelin על שם חמותה, מקסין אן הלין.
פרסים ואותות הוקרה

ב-1991, בסרט מסע בין כוכבים 6: הארץ הלא נודעת הופיעה הספינה USS Helin. הלין קיבלה מטעם ההפקה שלט הוקרה המסביר כי הספינה נקראה על שמה אלינור הלין כיוון שגילתה מספר חסר תקדים של אסטרואידים ושביטים.
ב-1992, הלין קיבלה תואר דוקטור לשם כבוד מאוקסידנל קולג'.
כוכב הלכת המינורי 3267 Glo (אנ') שהתגלה בשנת 1981 על ידי האסטרונום אדוורד בוואל (אנ') נקרא על שם הכינוי שלה, לכבודה.
זוכת מדליית נאס"א לשירות יוצא דופן, עבור עבודתה על סקר PCAS של מצפה פלומר. בשנת 1997, זכתה פרס המצוינות של JPL, עבור עבודתה על תוכנית NEAT. כמו כן, הייתה חלק מפרס נאס"א להישג קבוצתי עבור תוכנית זו.
בשנת 1998 היא הוכנסה להיכל התהילה של נשים בטכנולוגיה.
שלום אביטן

ערך זה עוסק בכדורגלן. אם התכוונתם לאמן לחימה, ראו .
שלום אביטן (9 בינואר 1951 – 19 באפריל 2024) היה כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ, מלך השערים של קבוצת הפועל באר שבע בכל הזמנים עם 116 שערים בכל המסגרות.
קריירה

אביטן הגיע להפועל באר שבע מהקבוצה העירונית היריבה, בית"ר באר שבע, במסגרת עסקה של החלפת שחקנים. אביטן הבקיע שער כבר במשחקו הראשון בקבוצה, בשנת 1972, בניצחון 3–0 על מכבי נתניה. בהמשך העונה הסתכסך עם מאמן הקבוצה אלי פוקס. לאחר שנה שוחרר אביטן מקבוצתו והצטרף לבית"ר ירושלים. לקראת עונת 1975/1976 חזר להפועל באר שבע ותרם לזכייתה בתואר אליפות המדינה השני בתולדותיה.
בשנת 1976 היה אביטן מעורב בפרשת ירי. במסגרת גביע האינטרטוטו, צורף כוכבה של הפועל חיפה והנבחרת, יוחנן וולך, כשחקן חיזוק למפעלים האירופיים. אחרי טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן ב-1972, כל משלחת ישראלית לוותה בידי מאבטחי השב"כ. השחקנים שיחקו משחק קלפים בחדר המלון בבלגיה ואביטן לקח את אקדחו של הקב"ט שהיה על השולחן בקופסה ושיחק איתו תוך שהוא מכוון את האקדח לכיוון רקתו של וולך ואמר: "אני אירה בך". וולך הזהיר את אביטן "כי לא משחקים באקדחים", ידו של אביטן הוזזה רגע לפני שכדור 0.22 אינץ' נפלט מהאקדח ועבר סנטימטרים ספורים מראשו של וולך שניצל. אביטן טען כל חייו שלא ידע כי האקדח היה טעון ונעשו מאמצים להשתיק את הפרשה.
אביטן שיחק במדי נבחרת ישראל בשני משחקים בשנת 1978. במשחק הראשון, מול נבחרתה האולימפית של הולנד, כבש את שני השערים בניצחון 2–0. במשחקו השני מול נבחרת רומניה, הוחלף בשלהי המשחק לאחר שסירב לבצע את הוראותיו הטקטיות של המאמן, עמנואל שפר. בעת יציאתו אף השליך את חולצתו על המאמן הלאומי ובעקבות התנהגותו נופה מן הנבחרת.
למעט עונה אחת בהפועל ירושלים, המשיך אביטן לשחק בבאר שבע עד סיום עונת 1984/1985. לאחר עונות אלו סיים את הקריירה בליגה הבכירה בקבוצת הפועל תל אביב, בה שיחק עונה אחת ועמה זכה באליפות בשנת 1986. בנוסף לשער אחד בגביע הטוטו, כבש אביטן שער אחד בליגה במדי הפועל תל אביב, בדרבי מול מכבי תל אביב. לאחר מכן שיחק גם בהפועל אשדוד לפני שפרש ממשחק פעיל.
אביטן נודע בבעיטותיו החזקות ממרחק ונזקפים לזכותו מספר שערים מרהיבים. לאורך כל הקריירה שלו נודע אביטן בהתבטאויותיו הקיצוניות והשחצניות. הוא הסתכסך תכופות עם חבריו לקבוצה ועם מאמניו. במיוחד בא הדבר לידי ביטוי בסכסוכים עם מאיר ברד, רפי אליהו וג'קי דקל שהיו מנהיגי הקבוצה בשנות השבעים ולא הסכימו להשלים עם התנהגותו על המגרש ומחוצה לו.
לאחר פרישתו אימן מספר קבוצות בליגות הנמוכות, ביניהן את קבוצת נעוריו בית"ר באר שבע. בשנת 2000 מונה למאמן הפועל דימונה והתפטר כשבוע וחצי לאחר מכן עקב חילוקי דעות עם יו"ר הקבוצה מיכאל ראובן.
מחוץ למגרש

אביטן נולד במחנה מעבר במרסיי שבצרפת לאברהם וסימי אביטן, יוצאי מרוקו, ועלה עם משפחתו לישראל בגיל שש וחצי.
אביטן הוא אביו של שרון אביטן ודודו של נסים אביטן, גם הם כדורגלני עבר ומאמני כדורגל.
לקראת בחירות 1996 השתתף בתשדיר בחירות של מפלגת העבודה.
ב-1 במרץ 2011 הורשע אביטן בשלוש עבירות של הטרדה מינית, אך ב-20 ביולי 2011 זוכה מהרשעתו.
בשנת 2021 החל לסבול ממחלות כליה, וב-19 באפריל 2024, בגיל 73, נפטר כתוצאה מאי-ספיקת כליות. הוא הובא למנוחות באותו היום בבית העלמין של באר שבע.
תארים

אליפות: 1975/1976
אלוף האלופים: 1974/1975
אליפות: 1985/1986
הערות שוליים

1 2  שי מוגילבסקי, שלום אביטן, מלך שערי הפועל באר-שבע בכל הזמנים, הלך לעולמו בגיל 73, באתר ynet, 19 באפריל 2024
↑  שלום אביטן יורה ביוחנן וולך, באתר nrg מעריב,‏ 9 במאי 2003
↑  אייל חטאב, שלום אביטן התפטר מהפועל דימונה, באתר ynet, 3 באוגוסט 2000
↑  יעקב בר און, ‏‏אביטן: ברקת רצתה תחביב והיא מצליחה איתו, באתר ספורט1, 28 במאי 2016
↑  אילנה קוריאל, כדורגלן העבר שלום אביטן הורשע בהטרדה מינית, באתר ynet, 1 במרץ 2011
↑  חיים זלקאי, שלום אביטן: "גברים חייבים לסגור את הפה בחברת נשים", באתר nrg‏, 25 באוגוסט 2011
↑  יגאל ברמן, ‏נסגר התיק נגד שלום אביטן: עברתי שש שנים קשות, באתר ONE‏, 20 ביולי 2011
↑  אשר גולדברג‏, שלום אביטן, מלך שערי הפועל באר שבע בכל הזמנים, הלך לעולמו בגיל 73, באתר וואלה, 19 באפריל 2024
↑  שלום אביטן הלך לעולמו בגיל 73, באתר ‏מאקו‏, 19 באפריל 2024
↑  תומר חבז, ‏"שם את ב"ש על המפה": אביטן הובא למנוחות, באתר ONE‏, 19 באפריל 2024
תאוריית הרלוונטיות

דן ספרבר, שפיתח את תאוריית הרלוונטיות יחד עם דירדרה וילסון
תאוריית הרלוונטיות היא מסגרת להבנת פרשנות המבע, שהוצעה לראשונה על ידי דן ספרבר ודרדרה וילסון, ומשמשת בבלשנות קוגניטיבית ובפרגמטיקה. היא נכתבה בהשראת עבודתו של פול גרייס, והתפתחה מתוך רעיונותיו, אך מאז הפכה למסגרת פרגמטית בפני עצמה. הספר רב-ההשפעה רלוונטיות ראה אור לראשונה בשנת 1986 ועודכן בשנת 1995. ההשפעה של עבודותיהם ניכרת בעובדה ש-Google Scholar מונה למעלה מ-21,000 ציטוטים של ספר זה.
סקירה כללית

תאוריית הרלוונטיות שמה לה למטרה להסביר את העובדה המוכרת היטב, כי אנשים המתקשרים ביניהם מעבירים בדרך כלל מידע רב יותר באמצעות המבעים שלהם ממה שיש במובן המילולי שלהם. ספרבר ווילסון טוענים כי פעולות של תקשורת מילולית אנושית הן בעלות אופי אסטנסיבי, בכך שהם מפנים את תשומת ליבם של הנמענים לעובדה שהמתקשר רוצה להעביר מידע. באופן זה הם טוענים אוטומטית שהם "רלוונטיים" לנמענים שלהם. ביטוי רלוונטי במובן טכני זה הוא צורה אחת ממנה ניתן להסיק מסקנות רבות בעלוּת עיבוד נמוכה עבור הנמען.
הנמען משתמש במידע הכלול במבע בשילוב עם ציפיותיו לגבי הרלוונטיות שלו, הידע שלו בעולם האמיתי וקלט חושי, כדי להסיק מסקנות לגבי מה שהמוען רצה להעביר. בדרך כלל ניתן להסיק מסקנות נוספות אם הביטוי מכיל מידע הקשור למה שהנמען כבר יודע או מאמין. בתהליך ההסקה הזה, "המשמעות המילולית" של הביטוי היא רק עדות אחת מבין כמה.
ספרבר ווילסון מסכמים את המאפיינים הללו של תקשורת מילולית בכך שהם מכנים אותה "תקשורת נראית-הֶקֵשִית". היא מאופיינת בשתי שכבות של כוונה מצידו של המתקשר:
הגדרות

כדי לתאר את טענות תאוריית הרלוונטיות ברמה קפדנית יותר, עלינו להגדיר מספר מונחים טכניים כפי שהוצגו על ידי ספרבר ווילסון.
עובדה נגלית אצל אדם אם הוא יכול לקבל אותה כנכונה או ככל הנראה נכונה בזמן נתון.
מערכת כל העובדות הגלויות לאדם. המערכת מורכבת מכל מה שבן אדם יכול לתפוס, לזכור או להסיק, כולל עובדות שהוא אינו מודע להן כרגע.
השפעה על הסביבה הקוגניטיבית של האדם המופעלת על ידי מידע "חיצוני" כמו מבעים המכוונים לאדם. ההשפעה כוללת תוספת של עובדות או אמונות חדשות, כמו גם הגדלה או ירידה של האמון באמונות קיימות ודחייתן, וכן ארגון מחדש של מידע לסכימות, או אולי למבנים אחרים, כדי לפשט את העיבוד שלאחר מכן. בדרך כלל, למבע יש השפעות קוגניטיביות יותר אם הוא מכיל מידע חדש הקשור איכשהו לסביבתו הקוגניטיבית הנוכחית של הנמען, כך שיוכל להסיק מסקנות מהנתונים הישנים והחדשים המשולבים אלה באלה.
השפעה קוגניטיבית המסייעת במקום להפריע לאדם (למשל מסירת מידע אמיתי לעומת מידע שגוי). מבחינה טכנית יותר: אפקט קוגניטיבי התורם לחיוב להגשמת התפקודים והיעדים הקוגניטיביים של הפרט.
מבע - או כל תופעה אחרת שנצפתה - רלוונטית לאדם אם ההשפעות הקוגניטיביות החיוביות שלה על הפרט גדולות, ומאמץ העיבוד הנפשי להשגת השפעות אלה קטן.
רלוונטיות של מבע

להלן כמה דוגמאות להמחשת מושג הרלוונטיות. אם אליס ובוב מתכננים לצאת לטיול בסוף השבוע הבא, ואליס מספרת לבוב:
זה מאוד רלוונטי לבוב, מכיוון שהוא יכול להסיק שלל מסקנות, לשנות את הסביבה הקוגניטיבית שלו: אליס רוצה שהם יחשבו מחדש על תוכניותיהם, ורוצה ליידע את בוב על המשאלה הזו; בוב מסכים - או לא מסכים ופשוט רוצה להביא מגן לגשם; אליס רוצה לדעת את דעתו של בוב בעניין זה; וכו'. לעומת זאת, המבע:
מגלה רק חתיכה אחת של מידע חדש, שאינו קשור, לבוב, ולכן הוא כמעט ולא רלוונטי; והמבע:
אינו רלוונטי, מכיוון שהוא לא אומר לבוב שום דבר חדש; הוא כבר ראה בעצמו. לבסוף, המשפט:
מכיל מידע זהה בדיוק ל-(1) אך דורש מאמץ רב יותר לעיבוד, ולכן הוא פחות רלוונטי תחת הגדרה זו.
שני עקרונות הרלוונטיות

העיקרון הראשון או הקוגניטיבי של הרלוונטיות אומר שקוגניציה אנושית נוטה להיות מכוונת למִקסום הרלוונטיות. מבחינה היסטורית, לחץ אבולוציוני הביא למערכות קוגניטיביות שמכירות בגירויים פוטנציאליים רלוונטיים ומנסות להסיק מסקנות רלוונטיות.
חשוב מכך לנושא העומד בפנינו, העיקרון השני או התקשורתי הרלוונטי אומר כי כל מבע מעביר את המידע שהוא:
לסיכום העיקרון: "כל מבע מעביר הנחה מוקדמת של הרלוונטיות המקסימלית שלו עצמו". אם אליס אומרת לבוב משהו - כל דבר שהוא - הוא רשאי לצפות כי אליס רצתה שהמבע שלה יתאם את העיקרון התקשורתי של הרלוונטיות. כתוצאה מכך, אם אליס תגיד לבוב משהו שלא נראה שווה את מאמצי העיבוד שלו, כמו משפטים (2) או (3) לעיל, או משהו שנראה פחות רלוונטי ממה שאליס יכול היה לומר, למשל (4), בוב יחפש באופן אוטומטי פרשנות חלופית. הפרשנות הנגישה ביותר שעולה בקנה אחד עם העיקרון התקשורתי של הרלוונטיות, היא זו שבוב מקבל כנדרש, ואז הוא מפסיק לעבד (מכיוון שכל פירוש נוסף יעלה לו מאמץ עיבוד רב יותר ובכך יפר את התנאי ב).
הֶקֵשִים > אקספליקטורה (Explicature)

בשמיעת מבע, הנמען מסיק תחילה כי מתקיימת חזקת הרלוונטיות האופטימלית. לאחר פענוח המבע, מסתבר שהמידע חלקי מאוד. בדרך כלל, יש להסיק את רוב המידע המועבר על ידי המבע. תהליך ההסקה מבוסס על המשמעות המפוענחת, הידע והאמונות של הנמען וההקשר, ומונחה על ידי העיקרון התקשורתי של הרלוונטיות.
לדוגמה, המבע:
מידע שעל הנמען להסיק כולל:
הקצאת רפרנטים לביטויים אינדקסיים:
כדי שהמבע יהיה רלוונטי, ככל הנראה, "סוזן" צריכה להתייחס לסוזן שהדובר וגם הנמען מכירים.
בהיעדר רפרנטים נקביים אפשריים אחרים, על הכינוי "לה" להתייחס לסוזן. (בהקשר אחר, למשל אם קודם ל-(5) מופיע "לוסי לא אהבה את האוכל במשתה", תובא מסקנה אחרת.)
הבחנה בין ביטויים עמומים:
פרשנויות אפשריות כוללות פרי קיווי חמוץ הן הרבה יותר נגישות מאלו שמעורבות עוף קיווי חמוץ; וגם אם המשפט היה על ציפור, הוא לא היה מספק מספיק הקשר כדי לעמוד בתנאי של העיקרון התקשורתי של הרלוונטיות א.
העשרה של ביטויים לא-שלמים סמנטית:
"הקיווי שלה" יכול להתייחס לקיווי שסוזן אכלה, לקיווי שקנתה, קיווי שגידלה בעצמה וכו'. הוספה ל-(5) של "ולכן היא לא זכתה בתחרות מגדלי הפירות" קובעת את הרלוונטיות של האופציה האחרונה.
יש לציין גם "חמוץ מדי" כדי להיות הגיוני. בהתחשב בהקשר לעיל, קיווי חייב להיות חמוץ מדי עבור השופטים בתחרות.
כתוצאה מכך, המשמעות המפורשת של (5) היא:
זה נקרא אקספליקטורה של (5).
הֶקֵשִים > אימפליקטורה (Implicature)

מסקנות נוספות שלא ניתן להבין כפירוט והרחבה של האמירה המקורית הן אימפליקטורות (הקשים נרמזים). אם הדובר והנמען יודעים שסוזן לא יודעת להפסיד בכבוד, המשפט הבא יכול להיות אימפליקטורה של (5):
ההבחנה בין אקספליקטורה לאימפליקטורה אינה תמיד ברורה. לדוגמה, ההקש:
נראה באופן מסורתי כאימפליקטורה. עם זאת, תאורטיקן הרלוונטיות רובין קרסטון טען כי האימפליקטורות של מבע אינן יכולות להיות כרוכות באף אחת מהאקספליקטורות שלה, מכיוון שהיתירות שנובעת מכך לא תואמת את עיקרון הרלוונטיות. לפיכך, ההסבר בסעיף (8) צריך להיות הסבר, או ליתר דיוק מקרה של העשרה. טענה נוספת ש-(8) הוא אקספליקטורה היא שהיא יכולה להיות מוטמעת בשלילות ובמשפטי תנאי, מה שכביכול בלתי אפשרי לאימפליקטורות.
הֶקֵשִים > פרשנות בזמן אמת

התהליך המתואר אינו פועל לפי סדר רציף. הנמען של מבע אינו מפענח אותו תחילה, אחר כך גוזר אקספליקטורות, ואז בוחר אימפליקטורות מהסביבה הקוגניטיבית שלו. במקום זאת, כל משימות המשנה הללו פועלות במקביל, וכל אחת מהן יכולה לסייע בפתרון האחרים.
לקריאה נוספת

Carston, Robyn (1988). "Implicature, Explicature, and Truth-Theoretic Semantics".  In Kempson, Ruth (ed.). Mental Representations: The Interface between Language and Reality. Cambridge University Press.
Carston, Robyn (2002). Thoughts and Utterances: The Pragmatics of Explicit Communication. Wiley-Blackwell. ISBN 978-0631214885.
Sperber, Dan; Wilson, Deirdre (1995). Relevance: Communication and Cognition. Wiley-Blackwell. ISBN 978-0631198789.
הערות שוליים

↑  Sperber & Wilson, 1995:145
↑  Sperber & Wilson, 1995: 108f, 265
↑  Sperber & Wilson, 1995:39
↑  Carston, 2002:377
↑  Carston, 1988:162f
בית אדום (מה נשמע בבית)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  אריה ארוך
 תאריך יצירה:  1960
 טכניקה וחומרים:  צבע שמן ועלי זהב על בד
 ממדים בס"מ
 אורך:  50
 רוחב:  60
 נתונים על היצירה
 מיקום:  אוסף משפחת לאופר, ירושלים
"בית אדום (מה נשמע בבית)" הוא שמו של ציור משנת 1960 מאת הצייר הישראלי אריה ארוך. הציור, המציג דימוי של מעין מלאך על רקע בית אדום, נחשב לאחת מן העבודות המפורסמות של ארוך. הציור פורש כביטוי של מצב ביניים תרבותי ורגשי וכביטוי של ערגה וגעגועים.
תיאור

במרכזו של הבד, על רקע צבע אפור ומלא חריטות וסימנים, מופיע ריבוע אדום ועליו חרוטה דמות אנושית. סביב הריבוע, בייחוד בחלקו העליון, מופיעה מעין הצללה, המעניקה לריבוע תלת-ממדיות מסוימת. הריבוע האדום ניצב על גבי משטח תחתון, כמעין קו אופק עקום, העשוי מעלי זהב. בקצהו של משטח זה כתב ארוך את המשפט "מה נשמע מה נשמע בבית מה שלם האנשים איך הם חיים".
היסטוריה של הציור

ארוך יצר את הציור בשנת 1960, בעת שהותו בשוודיה בתפקיד של שגריר ישראל. על גב הציור רשם ארוך את שמה של היצירה – "בית אדום". בשנת 1964 הציג ארוך את הציור בתערוכה הישראלית בביאנלה לאמנות בוונציה תחת שם זה. במהלך השנים נוסף לשמו של הציור גם קטע מן הטקסט שרשם ארוך על גבי הציור – "מה נשמע בבית". הציור היה חלק מאוסף ברטה אורדנג, בעלת "גלריה רינה" בירושלים, שהציגה עבודות רבות של ארוך. כיום הוא נמצא באוסף בתה, מירי לאופר.
במשך השנים גדלה חשיבותו של הציור בתרבות המקומית. על פי טלי תמיר הופעתו של הטקסט ביצירה מסמל פריצה "אל תוך מסורת שרצתה להסתפק בקווים וכתמים, ושאל שאלה שהתפרצה אל הציור במילים". פריצה זו, טענה תמיר, סללה את הדרך אל השימוש בטקסט אצל אמנים כגון רפי לביא, יאיר גרבוז או מיכל נאמן.
הציור מופיע על גבי כריכת קטלוג התערוכה הרטרוספקטיבית של ארוך במוזיאון תל אביב לאמנות, משנת 2003. בשנת 2004 יצא ספרו של אדם ברוך תחת הכותרת "מה נשמע בבית", ובו שימש הציור כתזכורת למצב של גלות או זרות פנימית. בשנת 2006 הופיעה סדרה תיעודית בשם "סיפור מסגרת", שעסקה בתולדות האמנות הישראלית. הפרק הראשון בסדרה  כונה "מה נשמע בבית", ועסק במוטיב הבית באמנות המקומית. בשנת 2008 הוצג הציור בתערוכה "לידת העכשיו – אמנות ישראלית 1958-1968" במוזיאון אשדוד לאמנות, ואף הופיע כרפרודוקציה הראשונה בקטלוג התערוכה.
פרשנות

הכתם האדום המרובע מופיע במספר עבודות של ארוך במהלך השנים. כל הפרשני ארוך ייחסו לצבע זה מטען של "השגבה". פעמים רבות מהווה צורה זו סמן למקום ממשי בעל ערך רגשי עבור ארוך. בשנת 1955, לדוגמה, מופיע כתם כזה בציור "דמויות בבית כנסת", כחזית בית כנסת שבראשו מנורה, או בציור "בית אדום במאה שערים", אף הוא מאותה שנה. חיים גמזו תיאר את ציור הבית במאה שערים כציור הרומז על "רסיסי רמז", ומאזכר את "צלילי הילדות הבוקעים מנבכי הזמן". תפיסה זו ליוותה לא רק את ציורים מוקדמים אלו, אלה אף את "בית אדום".
במאמרו האיקונוגרפי "בעקבות הבית האדום של אריה ארוך" (1995) הציע גדעון עפרת מקור ממשי ל"בית האדום" מן הציור - בניין המועצה המוסלמית בירושלים, שעמד עד לאחר מלחמת ששת הימים בשטח ההפקר שבקרבת "בית מנדלבאום" ו"בתי זיבנברג", בשולי שכונת מאה שערים בעיר. על פי פרשנותו של עפרת הציור, על ייצוג המבנה שבו והטקסט, מהווה מעין גלוית דואר ציורית של ארוך:
"אולי אפשר להניח, שאריה ארוך שישב בשטוקהולם ב-1960, דלה מנבכי זיכרונו את הדימוי המוקדם שבאמצעותו קיבע את ירושלים בראשית בואו אליה, ובשוליו רשם את הד"ש - 'מה נשמע' וכו'. מעבר לזאת נותר הבית האדום כסמל של שטח הפקר, בין שתי תרבויות, מקום של אימה (הצלפים הערבים) ומקום של רחם תרבותי (בית הכנסת). מתאים לו לארוך שטח ההפקר הזה."
גם מרדכי עומר רואה בציור מפגש מטאפיזי של עולמות וזמנים שונים:
המלאך הבוקע מתוך אודם הבית, מן הצירוף המשגיב של אדום-זהוב ומן הקדרות המשורבטת של הרקע, הוא שליח האמן הרחוק מביתו. כמו בציורים אחרים נראה שארוך מנסה להפגיש מקומות, זמנים ועולמות, בדימוי מופשט קונקרטי אחד; הוא מנסה לחבר בדימוי אחד את התרחשויות ההווה עם זכרונות מבית אביו בחרקוב, את הוויתו היהודית עם ביתו וחבריו בישראל.
את הדמות האנושית בציור הציע עפרת לזהות כדמות נשית של מעין מלאך. הדבר נסמך גם על קבוצת עבודות מאוחרות יותר, בהן מופיעה התייחסות לדמותו של מלאך. גם דוד גינתון, בפרשנותו הפסיכולוגית-תאולוגית לציורי ארוך רואה בדמות כביטוי ליצור לא אנושי אותו הוא מגדיר כ- "עליון". הדמות, בצירוף הצבע האדום מייצגת אלוהות עליונה, שכלפיה ארוך מקיים יחסים בעלי רבדים ארוטיים ותאולוגיים.