stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטלה אדלר
תולדות חייה

נולדה בלואר איסט סייד בניו יורק למשפחת שחקנים בתיאטרון היידיש והופיעה על הבמה מגיל ארבע. אביה היה כוכב תיאטרון היידיש של ניו-יורק, יעקב אדלר, גם אמה וחמשת אחיה היו שחקנים. למרות קריירה תובענית למדה באוניברסיטת ניו יורק.
ב-1922 פגשה בניו יורק את שחקן התיאטרון והבמאי הרוסי קונסטנטין סטניסלבסקי בעת סיבוב הופעות של התיאטרון האמנותי של מוסקבה בארצות הברית. השפעת סגנון המשחק בתיאטרון זה גרמה להיווצרות קבוצות שחקנים בעיר, שאלדר הייתה שותפה ברובן, בהן "תיאטרון המעבדה האמריקאי" ( American Laboratory Theatre) ו"קבוצת תיאטרון" עם לי סטרסברג ואחרים. באותה עת החלה להיווצר ההתאמה של שיטת סטניסלבסקי לתיאטרון האמריקאי. ב-1934 נסעה לפריז ללימוד אינסיבי של חמישה שבועות אצל סטניסלבסקי, שם חוותה את השינוי בשיטה מהתבססות על זיכרון להתבססות על דמיון.
ב-1937 יצאה להוליווד ובמשך שש שנים שיחקה בסרטי קולנוע, לאחר מכן שבה לניו יורק והייתה שותפה למספר מיזמים נסיוניים עד שייסדה את בית הספר למשחק ב-1949. שיטתה התבססה על פרשנות וניתוח מעמיק של התסריט על ידי קבוצת השחקנים ובניית דמות אמינה, עקבית ובעלת עומק והגיון פנימי על ידי השחקן. בניגוד לדגש ששם לי סטרסברג, בעקבות סטיסלבסקי המוקדם, על שימוש בהתנסויות, חוויות רגשיות, לקחים וזכרונות מחייו של השחקן, שמה אדלר את הדגש על דמיונו של השחקן ועל ההזדהות שלו עם הדמות אותה הוא אמור לגלם, גם אם הוא נאלץ לשם כך להתרחק מאוד מעצמו וללמוד דמות שונה ממנו לחלוטין. ציטוט ידוע שלה הוא: "אל תשתמש בעבר המודע שלך. השתמש בדמיון היצירתי שלך כדי ליצור עבר ששייך לדמות שאתה מגלם. אני לא רוצה שתהיה תקוע עם החיים שלך. זה קצת יותר מדי".
היא לימדה גם בניו סקול ובבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל. עד שנת 1952 המשיכה גם להופיע כשחקנית בברודוויי.
חייה האישיים

אדלר נישאה שלוש פעמים. בעלה הראשון היה הוראס אליאשף (Horace Eliashcheff), אותו פגשה בלונדון, ולשניים בת משותפת. לאחר נישואין קצרים התגרשו. בעלה השני היה הבמאי ומבקר התיאטרון, איש "קבוצת התיאטרון", הרולד קלרמן (Harold Clurman). בעלה השלישי היה הסופר והפיזיקאי מיטשל א. וילסון (Mitchell A. Wilson).
בשנת 1991 נכנסה להיכל התהילה של התיאטרון. ב-2006 זכתה בכוכב על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד, בחזית "תיאטרון סטלה אדלר" בבית מספר 6773 ברחוב.
ראו גם

משחק מתודי
שיטת סטניסלבסקי
לי סטרסברג
הערות שוליים

↑  סקירה על סטלה אדלר ושיטתה
↑  ידיעה בנושא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007342377905171  PLWABN: 9810685696805606  BIBSYS: 7777  BNE: XX6438481  BnF: cb13564916h (data)  CiNii: DA07509833  GND: 116008423  ISNI: 0000 0001 1616 0998  LCCN: n88005699  NDL: 01187466  NKC: jo2013798422  NLG: 265135  NLK: KAC201002890  NTA: 07439584X  SNAC: w6gh9kq6  SUDOC: 052570525  VIAF: 32164913   WorldCat (עם VIAF): 32164913
סוד הממלכה הקסומה 3: תעלומת האוצר המכושף

| --- | --- |

כרזת ה-DVD של הסרט באנגלית
 מבוסס על:  סוד הממלכה הקסומה
 בימוי:  ריצ'רד ריץ'
 הופק בידי:  ריצ'רד ריץ', ג'ארד פ' בראון,טרי ל. נוס, תומאס ג'יי. טובלין
 תסריט:  ריצ'רד ריץ', ברייאן ניסן
 מדבבים:  ראו כאן
 מוזיקה:  לקס דה אזודו 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Crest Animation Productions Nest Family Entertainment
 חברה מפיצה:  Columbia TriStar Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 4 באוגוסט 1998
 משך הקרנה:  כ-71 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות, סרט מוזיקלי, סרט הנפשה
 סרט קודם:  סוד הממלכה הקסומה 2: סודה של הטירה (1997)
 סרט הבא:  סוד הממלכה הקסומה: חג המולד (2012)
 דף הסרט ב־IMDb
 
סוד הממלכה הקסומה 3: תעלומת האוצר המכושף (באנגלית: The Swan Princess III: The Mystery of the Enchanted Treasure  לחלופין בשם The Swan Princess: The Mystery of the Enchanted Kingdom ) הוא סרט פנטזיה והרפתקאות מוזיקלי אמריקאי מונפש משנת 1998, והסרט השלישי בסדרת "סוד הממלכה הקסומה". הסרט בוים שוב על ידי ריצ'רד ריץ', וכולל את הקולות של מישל ניקסטרו ובריאן ניסן בתור אודט ודרק. הסרט הזה עוקב אחר דרק ואודט שנאלצים להתמודד עם זלדה, קוסמת, שמחפשת את האמנויות האסורות ורוצה להשתמש בה כדי להרוס את האושר שלהם.
ההמשך הזה מציג את הקולות החוזרים של ניקסטרו וסטיב וינוביץ' מהסרט הראשון, שזו תהיה הפעם האחרונה, עם מותה של ניקסטרו ב-2010, כשכל שאר הדמויות לוהקו מחדש. ההפקה בחו"ל טופלה על ידי Hanho Heung-Up, אולפן הנפשה דרום קוריאני שסיפק שירות ציור cel לסרט המקורי, וגם הנפיש את סרט ההמשך הראשון ישירות לווידאו, סוד הממלכה הקסומה 2: סודה של הטירה זה היה הסרט האחרון בסדרה שהשתמש בהנפשה מסורתית. הסרט היה לכאורה הסוף בסדרה, עד לשנת 2012, אז בא אחריו סרט המשך נוסף שיצא ישירות ל-DVD: סוד הממלכה הקסומה: חג המולד, שמורכב מהנפשה ממוחשבת בפעם הראשונה.
בניגוד לשני הסרטים הראשונים, סרט זה לא דובב לעברית.
עלילה

בזמן שהממלכה של הנסיך דרק והנסיכה אודט מתכוננת לחגוג את ימי הפסטיבל, המכשפה המרושעת זלדה זוממת להחזיר את הערותיו של רות'בארט על האמנויות האסורות; הערות שעזרה לכתוב כשהיא ורוטבארט היו שותפים. כדי לגלות אם התווים עדיין קיימים, זלדה לוכדת ציפור יאקי בשם וויזר, שיש לה את היכולת לחקות כל קול לאחר ששמעה אותו פעם אחת בלבד. למרות שהיכולות הקסומות של זלדה מוגבלות, היא יכולה ליצור כדור אש קסום שנקרא מחפש כדי לכוון לכל מי שהיא מצווה עליו. מאיים על חייו ביכולת זו, וויזר הולך לטירת אגם הברבורים כמרגל ושומע כיצד דרק ורוג'רס גילו את הפתקים של רות'בארט והסתירו אותם. אודט מעולם לא ידעה שדרק מצא את הפתקים ותמיד הניחה שאם יתגלו דברים כאלה, הפתקים יושמדו מיד. היא מנסה לשכנע את דרק להיפטר ממנו ואומרת איך שום דבר טוב לעולם לא ייצא מהם בזמן שדרק שמר על אמונתו שיום אחד ישתמש בתווים לתמיד.
לאחר שוויזר מודיע לזלדה, היא הולכת לטירה ומעמידה פנים שהיא "עבדת אקורדיון". היא מפלרטטת ומקסימה את לורד רוג'רס עם סיפור על איך היא ברחה ממלך שהחזיק אותה כלואה ומנגן באקורדיון ללא הרף. רוג'רס מתאהב בזלדה ומזמין אותה להתארח בטירה, למרות ההסתייגויות של המלכה אוברטה. באותו לילה, זלדה גונבת את החזה עם הפתקים של רות'בארט ונמלטת. לחרדתה, הפתקים אינם שלמים ומונעים ממנה לצבור את מלוא הכוח. זלדה שואלת את וויזר ומגלה שדרק קרע את החלק הנותר והחביא אותו.
זלדה מלהקת מחפש למצוא את אודט, בעוד וויזר נשלח למסור שטר כופר לדרק. המחפש מביא בהצלחה את אודט וז'אן-בוב למאורה של זלדה. בטירה, דרק מקבל את פתק הכופר ומחזיר את החלק הקרוע מהפתקים של רות'בארט מהמקום שבו החביא אותו בספרייה. וויזר נתפס על ידי ספיד ופאפין, שמשכנעים אותו לעזור להם לעצור את זלדה. וויזר בסופו של דבר מסכים והקבוצה יוצאת לעזור לדרק להציל את אודט.
כאשר ז'אן-בוב משחרר את אודט, היא מנסה להתגנב עם הפתקים רק כדי להיתפס שוב. לאחר מכן, זלדה הופכת את אודט לברבור וכולאת אותה ואת ז'אן-בוב בכיפה של אש ירוקה שתפורר כל דבר שנוגע בה, כולל האסירים שלה. כשדרק מגיע למקום המפגש כדי לשלם את הכופר, זלדה מרמה את דרק כדי להרגיע את השמירה שלו כאשר התחפשה לאודט וחוטפת את היצירה האחרונה מאחיזתו. זלדה לועגת לדרק וחוזרת בה מהבטחתה להחזיר את אודט. במקום זאת, היא מתכננת לבדוק את הכוח להשמיד את אודט.
פאפין, ספיד וויזר סוף סוף נפגשים עם דרק ודוהרים לעבר המאורה של זלדה. הם משחררים את אודט וז'אן-בוב בזמן שזלדה עסוקה בלספוג את הכוח להרוס. דרק והאחרים מתמודדים איתה בקרב במהלך הקרב שלאחר מכן, זלדה מעלה באוב מחפש הורס ומטילה אותו על אודט, אשר עפה מהמאורה עם פאפין בניסיון לברוח. וויזר מסיח את דעתו של זלדה על ידי חיקוי קולו של רות'בארט, ומאפשר לדרק לשבור את שרביטה לשניים. זלדה נופלת בחזרה אל מחסום האש הירוק שלה ונהרגת סופית. עם זאת, פאפין חוזר למאורה לבדו ומגלה שאודט נהרגה על ידי המחפש. דרק שבור לב בוכה על אהבתו האבודה, ומתחרט על כך שלא הרס את הפתקים קודם לכן. בזמן שהוא שורף את הפתקים, הוא מתנצל בפני אודט ומתפלל שעוד יבוא ממנו טוב. הלהבות לובשות צורה של ברבור, שממנו מתממשת אודט וחוזרת לחיים. דרק מחבק ואומר לאודט שהוא אוהב אותה.
הממלכה בטוחה שוב והפסטיבל מתקיים כמתוכנן כאשר ז'אן-בוב מנצח במסלול המכשולים והופך לנסיך ליום אחד (עם קצת עזרה מבחוץ מוויזר), ויוברטה ורוג'רס מנצחים בתוכנית הכישרונות. בעוד דרק ואודט צופים בהליכים, אודט מבקשת מדרק להבטיח שאין יותר קסם בטירה. דרק עונה שהוא לא יכול כי תמיד יהיה קסם כשאודט שם.
מדבבים

מישל ניקסטרו - אודט
בריאן ניסן - דרק
קטיה זוך – זלדה
ג'וזף מדראנו - לורד רוג'רס
כריסטי לנדרס - המלכה אוברטה
דונלד סייג' מאקי - ז'אן-בוב
דאג סטון - מהירות
סטיב וינוביץ' - פאפין
פול מייסון - וויזר
פול מייסון אכן סיפק גם את קולו של פרדריק השף.
אוון מילר - ברומלי
שון רייט - סר רוטבארט
שירים

"זה לא נהיה יותר טוב מזה" - בביצוע מישל ניקסטרו, בריאן ניסן, כריסטי לנדרס, דאג סטון, סטיב וינוביץ', דונלד סייג' מקיי, ג'וזף מדרנו ואוון מילר
"כי אני אוהב אותה" - בביצוע בריאן ניסן, מילים של קלייב רומני וסידני קלארק
"היא הלכה!" - בביצוע ג'וזף מדראנו
"ימים רעים לפנינו" - בביצוע קטיה זוך
"הצד הנכון" - בביצוע סטיב וינוביץ', דאג סטון ופול מייסון
"כי אני אוהב אותה" [קרדיט סיום] - בביצוע קונל מוס
הפצה

הסרט שוחרר במקור ישירות לווידאו ב-4 באוגוסט 1998, כאשר "זה לא נהיה יותר טוב מזה", "הצד הנכון" ו"כי אני אוהב אותה" שימשו כשלושה שירים בונוסים לאחר מצגת התכונה. מאוחר יותר הסרט שוחרר ב- DVD ב-30 במרץ 2004. ערכת מסך רחב דו-צדדית מלאה המכילה את כל שלושת הסרטים וגרסת "Sing-a-Long" שוחררה ב-16 בפברואר 2004, אך זמינה רק מחוץ לארצות הברית. ב-2 באוגוסט 2005 יצאה מהדורה אמריקאית של DVD Double Feature עם שתי חבילות, המכיל את הסרט הזה ואת "סוד הממלכה הקסומה" המקורי.
ביקורות

ל-Common Sense Media יש לסרט 3 מתוך 5 כוכבים. באתר נכתב, "ההמשך כל כך משחזר חלק מהקסם וההומור של הסרט הראשון."
הערות שוליים

↑  "The Swan Princess III and the Mystery of the Enchanted Treasure". Amazon.
↑  The Swan Princess: The Mystery of the Enchanted Kingdom at Rotten Tomatoes
↑  The Swan Princess: The Mystery of the Enchanted Kingdom (Frederick) at Behind The Voice Actors
↑  "The Swan Princess III: Mystery of the Enchanted Treasure Movie Review". www.commonsensemedia.org (באנגלית). נבדק ב-2022-06-13.
סטלה (ביולוגיה)

בצמחים וסקולריים, סטלה (באנגלית: Stele) היא החלק המרכזי של השורש או הגבעול שמכיל את הרקמות הנובעות מהמצע (פרוקמביום, שהוא השלב הראשון בהתפתחות העצה והשיפה). אלה כוללים רקמה וסקולרית, במקרים מסוימים רקמת קרקע (pith) ופריסייקל (pericycle), אשר, אם קיים, מגדיר את הגבול החיצוני של הסטלה. מחוץ לסטלה שוכן האנדודרמיס, שכבת התאים הפנימית של הקורטקס.
מושג הסטלה פותח בסוף המאה ה-19 על ידי הבוטנאים הצרפתים ואן טיגהם (Philippe Édouard Léon Van Tieghem) ודולטיו (Doultion) לסיוע בהבנה של הקשר בין הנצר לשורש ושל התפתחות המורפולוגיה של הצמחים. בוטנאים בוחנים כיצד האנטומיה, הגדלים והצורות של סטלות שונות משפיעה על תפקוד האיברים.
פרוטוסטלה

לצמחים הווסקולריים המוקדמים ביותר היו גבעולים עם ליבה מרכזית של רקמת עורקי נוזלים. הם היו מורכבים מגדיל גלילי של עצה, מוקף באזור של שיפה. מסביב לרקמת העורקים ייתכן שהיה אנדודרמיס (endodermis) שהסדיר את זרימת המים אל המערכת הווסקולרית וממנה. הסדר כזה מכונה פרוטוסטלה.
בדרך כלל ישנם שלושה סוגים בסיסיים של פרוטוסטלה:
האפוסטלה (haplostele) – ליבה גלילית של עצה מוקפת בטבעת של שיפה. אנדודרמיס מקיף בדרך כלל את הסטלה. האפוסטלה, פרוטו-עצה במרכז גליל של עצה, נפוצה אצל ריניופיטים (Rhyniophyte, צמחי עורקים קדומים שנכחדו, שחיו בדבון הקדום, לפני 419 עד 393 מיליון שנים בערך).
אקטינוסטלה (actinostele) – וריאציה של הפרוטוסטלה שבה הליבה היא אונית (מלשון "אונה") או מחוררת. סטלה זו מצויה במינים רבים של אזוב קלאב (Lycopodium וסוגים קרובים). אקטינוסטלות הן בדרך כלל פרוטו-עצה חיצונית ומורכבות ממספר גופים של פרוטו-עצה בקצות האונות של המטה-עצה. פרוטוסטלה בשלב ה-Exarch (לעצה הקדומה היו ארבעה שלבי התפתחות: centrarch, exarch, endarch, mesarch) היא מאפיין מכריע של שושלת בעלי הקשקשים, היא קבוצה של צמחים וסקולריים חסרי זרע.
פלקטוסטלה (plectostele) – פרוטוסטלה שבה מופיעים אזורי עצה דמויי צלחת בחתך רוחבי מוקף ברקמת שיפה, וכך נוצרים פסים מתחלפים. הלוחות הבדידים הללו מחוברים לאורך. לכמה טחבים מודרניים יש פלקטוסטלות בגבעולים. ייתכן שהפלקטוסטלה נגזרת מהאקטינוסטלה.
סיפונוסטלה

לסיפונוסטלה (Siphonostele) יש אזור מרכזי של רקמת בסיס, פית (pith). ערוץ עורקי (וסקולרי) כולל גליל חלול המקיף את הפית. לסיפונוסטלות יש לעיתים קרובות הפרעות או שיבושים בגדיל הווסקולרי, שנקראים "פערי עלים". זה מקורם של עלים, בדרך כלל מגפילים (megaphylls).
סיפונוסטלות יכולות להיות "אקטופלואים" (בהם שיפה קיימת רק מחוץ לעצה) [דרוש מקור] או "אמפיפלואיים" (בהם שיפה היא גם חיצונית וגם פנימית לעצה). צמחים, שרכים רבים וחלק מהצמחים בעלי הפרחים (אסטרידים) הם בעלי סטלה אמפיפלואית.
סיפונוסטלה אמפיפלואית מכונה גם "סולנוסטלה". מונח זה משמש גם במקרים שבהם הגליל הווסקולרי מכיל פער עלה אחד בכל חתך רוחבי, כלומר פערי עלים שאינם חופפים. סוג זה של סטלה נמצא כיום בעיקר בגבעולים של שרכנים. כשיש פערי עלים חופפים גדולים, כך שקיימים פערים גדולים בגליל הווסקולרי בכל חלק רוחבי, המצב מכונה דיקטיוסטלה (dictyostele). פערי העלים הרבים ועקבות העלים מעניקים לדיקטיוסטלה מראה של איים מבודדים רבים של עצה המוקפים בשיפה. כל אחת מהיחידות המבודדות לכאורה של דיקטיוסטלה המשרתות עלה בודד נקראת "מריסטלה" (meristele). אצל צמחים חיים, סוג זה של סטלה נמצא רק בגבעולי שרכים.
לרוב גבעולי צמחי הזרע יש סידור וסקולרי שמתפרש כסיפונוסטלה נגזרת – איסטלה (eustele). בסידור זה, הרקמה הווסקולרית העיקרית מורכבת מצרורות וסקולריים, בדרך כלל בטבעת אחת או שתיים מסביב לפית. איסטלה נמצאת בגבעולים ובשורשים של צמחים פורחים חד-פסיגיים. הצרורות הווסקולריים באיסטלה יכולים להיות צדדיים, עם השיפה רק בצד אחד של העצה, או דו צדדיים, עם שיפה משני צדדי העצה, כמו בחלק מהסולניים.
יש גם גרסה של איסטלה בחד-פסיגיים כמו תירס ושיפון. וריאציה עם מספר רב של צרורות מפוזרים בגזע, "אטאקטוסטלה" (atactostele), אופיינית לגבעולים חד-פסיגיים.
לקריאה נוספת

Arnold, Chester A. (1947). An Introduction to Paleobotany (1st ed.). New York and London: McGraw-Hill Book Company.
Beentje, Henk (2010). The Kew Plant Glossary. Richmond, Surrey: Royal Botanic Gardens, Kew. ISBN 978-1-84246-422-9.
Bold, Harold C.; Alexopoulos, Constantine J. & Delevoryas, Theodore (1987). Morphology of Plants and Fungi (5th ed.). New York: Harper & Row. ISBN 0-06-040839-1.
Foster, A. S. & Gifford, E. M. (1974). Comparative Morphology of Vascular Plants (2nd ed.). San Francisco: W. H. Freeman. ISBN 978-0-7167-0712-7.
Gifford, Ernest M. & Foster, Adriance S. (1988). Morphology and Evolution of Vascular Plants (3rd ed.). New York: W. H. Freeman and Company. ISBN 0-7167-1946-0.
Stewart, Wilson N. & Rothwell, Gar W. (1993). Paleobotany and the Evolution of Plants (2nd ed.). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 0-521-38294-7.
הערות שוליים

↑  Ernest M. Gifford, Adriance S. Foster, Morphology and evolution of vascular plants, 3th ed, New-York: W. H. Freeman, 1989, Series of books in biology, ISBN 978-0-7167-1946-5
1 2  Harold C. Bold, Constantine J. Alexopoulos, Theodore Delevoryas, Morphology of plants and fungi, 5. ed, New York, NY: Harper and Row, 1987, ISBN 978-0-06-040839-8
↑  Henk J. Beentje, The Kew plant glossary: an illustrated dictionary of plant terms, Kew: Royal botanic gardens, 2010, ISBN 978-1-84246-422-9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534032905171  LCCN: sh85127908 
שלושה סוגים בסיסיים של סיפונוסטלה. הסיפונוסטלה המוצגת משמאל עשויה להיקרא גם סיפונוסטלה אמפיפלואית. האיסטלה המוצגת מימין היא היקפית, כלומר עם כל השיפה בצד אחד של העצה.
סודיות מושלמת קדימה

בקריפטוגרפיה, סודיות מושלמת קָדימה (באנגלית: Perfect forward secrecy, ובקיצור PFS), וכן סודיות מושלמת לפנים, מתייחס למאפיין חשוב של פרוטוקול שיתוף מפתח שבו חשיפה של מפתחות סודיים ארוכי טווח שבהם נעשה שימוש לצורך שיתוף מפתחות השיחה, אין בה כדי לסכן את סודיות מפתחות השיחה שנוצרו בעבר על ידי הפרוטוקול. אמנם חשיפה של מפתח פרטי מאפשרת למתקיף להתחזות לקורבן בכל התקשרות עתידית, אך רצוי שחשיפה זו לא תאפשר לו לגלות מפתחות שיחה שנוצרו בעבר ונמחקו מהזיכרון בגמר השימוש בהם.
היסטוריה

המושג סודיות מושלמת קדימה הועלה לראשונה בשנת 1990 במאמר חלוצי של כריסטוף גונתר "פרוטוקול שיתוף מפתח מבוסס זהות", בהמשך הנושא הורחב בספר לקריפטוגרפיה יישומית של מנזס וואן אורשוט. כמו כן המקבילה של סודיות מושלמת קדימה לפרוטוקול מבוסס סיסמה הוגדרה ב-1996 על ידי ג'בולין. בספח D.5.1 של תקן IEEE להצפנת מפתח ציבורי 1363-2000 נכלל דיון במאפיינים של סודיות מושלמת קדימה חד-כיוונית ודו-כיוונית שנקראת בקיצור 2WIPFS.
יישום

הדרך המקובלת ביותר להשיג סודיות מושלמת קדימה היא על ידי פרוטוקול דיפי-הלמן שבו קיימים שני סטים של מפתחות סודיים, הראשונים מפתחות סודיים ארוכי טווח (כמו מפתחות חתימה דיגיטלית) שמשמשים את המשתתפים בפרוטוקול רק כדי להבטיח את זהותם ואימות חילופי המסרים ביניהם והאחרים הם מעריכים ארעיים (באנגלית Ephemeral exponents) שאיתם מכינים את מפתח השיחה המשותף והם חד-פעמיים. ברגע שמפתח השיחה נוצר ושותף בין הצדדים משמידים את המעריכים. אם לא חוזרים להשתמש בהם בשום צורה ואם הם נמחקו כליל אין דרך למתקיף לשחזר אותם מלבד באמצעות קריפטואנליזה של פרוטוקול דיפי-הלמן (כגון פתרון בעיית דיפי-הלמן). במילים אחרות, יש הפרדה בין המפתחות הסודיים ארוכי הטווח של המשתמשים לבין המפתחות שאיתם מיצרים מפתח שיחה משותף. ליתר ביטחון רצוי למחוק את כל הערכים הנלווים שהיו בזיכרון בעת הרצת הפרוטוקול כמו המצב הפנימי של המחולל הפסאודו אקראי שבו הם השתמשו כדי לייצר את המספרים הללו או זיכרון מטמון.
בהשוואה לפרוטוקולים אחרים לשיתוף והעברת מפתחות, למשל פרוטוקול PGP שמסתיר את העברת המפתח על ידי הצפנה שלו עם המפתח הציבורי של הצדדים המתקשרים. אם המתקיף מצליח לנחש מפתח פרטי 
של אחד הצדדים הדבר מהווה שבירה מוחלטת של הפרוטוקול, כי עם מידע זה המתקיף יכול לשחזר את כל המפתחות שהועברו גם כאלו שנמחקו מהזיכרון. זהו נטל ביטחוני כבד שהופך את המפתחות הפרטיים ליעד אטרקטיבי להתקפה מצד האקרים.
המאפיין של סודיות מושלמת הכרחי בסיטואציות בהם סודיות המפתח נחוצה מעבר לתוחלת החיים שלו, כמו מפתח שיחה שאיתו הוצפן מידע חסוי. כל עוד סודיות המידע המוצפן רלוונטית, יש להגן על סודיות המפתח אפילו זמן רב לאחר שהסתיים השימוש בו. מאידך אם נעשה במפתח שימוש רק לצורך אימות, סודיותו אינה נחוצה יותר לאחר שהמשימה הושלמה ואין צורך בסודיות מושלמת קדימה. ברוב המקרים, גילוי של מפתח אימות שפג תוקפו אינו אמור להשפיע על סודיות המידע שעבר ברשת ואין בו כל שימוש למתקיף.
אפשר להשתמש בכל מערכת מפתח ציבורי כדי לבנות פרוטוקול שיתוף מפתח עם סודיות מושלמת קדימה. כל מה שנחוץ הוא שהמפתחות הפרטיים והציבוריים שאיתם השתמשו הצדדים יהיו חד-פעמיים עבור כל שיחה. מהיבט מעשי יש צורך שתהליך הכנת המפתחות יהיה מהיר, עובדה שמצמצמת את האפשרויות, למשל RSA אינו מתאים כי הוא דורש יצירה של שני מספרים ראשוניים ארוכים מאוד ופעולות העלאה בחזקה מודולרית. שהם פעולות מכבידות במונחי מחשוב במיוחד במערכות משובצות או מערכות מחשוב זעירות עם משאבים דלים.
סודיות קדימה חלשה

סודיות מושלמת קדימה חלשה בקיצור wPFS היא הגדרה חלשה יותר של מאפיין סודיות מושלמת קדימה. חשיפה של המפתחות הסודיים ארוכי הטווח של המשתמשים אינה מסכנת את סודיות מפתחות שיחה ארעיים שנוצרו בעבר על ידי הפרוטוקול, אבל רק שיחות כאלו שבהן המתקיף לא התערב או לא היה נוכח. הגדרה זו נוספה על ידי הוגו קרוציק ב-2005 והיא נועדה להדגיש שהשגת סודיות מושלמת קדימה מלאה חייבת להביא בחשבון נוכחות מתקיף פעיל, שמנסה להתערב או לרמות את הצדדים על ידי התקפת אדם באמצע.
ביטחון

פרוטוקול שיתוף מפתח עם סודיות מושלמת קדימה אינו מגן על הצופן שבשימוש אלא רק על מהלכי הפרוטוקול. במילים אחרות גם אם הפרוטוקול מכיל סודיות מושלמת קדימה, אין זה אומר שלא ניתן לשבור את הצופן איתו הצדדים משתמשים כחלק מהפרוטוקול. יתרה מזו, מתקיף עם אורך רוח ומשאבים מרובים, יכול להקליט את כל השיחות שנעשו בעבר ולהמתין בסבלנות עד שתמצא דרך לפרוץ את הצופן שבבסיס הפרוטוקול, או עד שמחשב קוונטי בקנה מידה גדול יהיה מעשי ואז יהיה אפשרי לפתור את בעיית דיפי-הלמן או בעיות אחרות מתחום ההצפנה האסימטרית (ראו הצפנה פוסט קוונטית).
דוגמאות

פרוטוקול דיפי-הלמן נותר הפרוטוקול הפופולרי והנחקר ביותר להשגת סודיות מושלמת קדימה והוא בשימוש מעשי כחלק ממערכות הצפנה מתקדמות כמו:
פרוטוקול שיתוף מפתח IKE של IPsec,
HMQV
STS
EKE
SKEME
SIGMA
פרוטוקול סיגנל
ראו גם

פרוטוקול דיפי-הלמן
אימות מסרים
מפתח ציבורי
הערות שוליים

↑  Gunther, C.G. (1990). "An identity-based keyexchange protocol". Advances in Cryptology-Eurocrypt'89, Lecture Notes in Computer Science, vol. 434, eds. J.J. Quisqueter and J. Vandewalle. Springer-Verlag, Berlin, 29-37
↑  Menzies, Alfred; van Oorscot, Paul C. Vanstone, SCOTT (1997). Handbook of Applied Cryptography. CRC Pres. ISBN 0-8493-8523-7
↑  Jablon, David P. (October 1996). "Strong Password-Only Authenticated Key Exchange". ACM Computer Communication Review. 26 (5): 5–26. CiteSeerX 10.1.1.81.2594?Freely accessible. doi:10.1145/242896.24289
עונת 1958/1959 בליגה א'

עונת 1958/1959 בליגה א' הייתה העונה הרביעית של ליגה א' כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 12 קבוצות. את העונה הסדירה סיימה בני יהודה תל אביב במקום הראשון והעפילה לליגה העליונה לעונת 1959/1960.
מכבי שעריים והפועל עפולה ירדו ליגה.
התחרות

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בני יהודה תל אביב | 22 | 14 | 6 | 2 | 49 | 15 | 34 | 34 | עלתה ליגה |
| 2 | הפועל קריית חיים | 22 | 11 | 6 | 5 | 33 | 20 | 13 | 28 |  |
| 3 | הכח תל אביב | 22 | 11 | 4 | 7 | 24 | 23 | 1 | 26 |  |
| 4 | בית"ר ירושלים | 22 | 10 | 6 | 6 | 40 | 36 | 4 | 26 |  |
| 5 | מכבי חדרה | 22 | 9 | 5 | 8 | 30 | 32 | 2- | 23 |  |
| 6 | הפועל רחובות | 22 | 9 | 3 | 10 | 32 | 33 | 1- | 21 |  |
| 7 | הפועל מחנה יהודה | 22 | 9 | 2 | 11 | 28 | 35 | 7- | 20 |  |
| 8 | הפועל חדרה | 22 | 8 | 3 | 11 | 33 | 33 | 0 | 19 |  |
| 9 | מכבי רחובות | 22 | 7 | 5 | 10 | 26 | 32 | 6- | 19 |  |
| 10 | שמשון תל אביב | 22 | 8 | 3 | 11 | 19 | 29 | 10- | 19 |  |
| 11 | מכבי שעריים | 22 | 5 | 1 | 16 | 33 | 40 | 7- | 11 | משחקי המבחן |
| 12 | הפועל עפולה | 22 | 5 | 1 | 16 | 20 | 44 | 24- | 11 | משחקי המבחן |
סמקה

סמקה (ברומנית: Samca), על פי המיתולוגיה הרומנית, היא רוח טמאה, מכוערת ומבהילה.
הסמקה מתוארת כאישה ערומה, עם שיער פזור שמגיע עד קרסוליה, שדיים ארוכים עד הרצפה, עיניים קטנות ונוצצות ככוכבים, ידי ברזל עם ציפורניים ארוכות ומחודדות כמסרגה או מעוקלות כחרמש. פיה של הסמקה מכוער ועקום, ויוצאת ממנו לשון אש. אולם היא יכולה להופיע גם בדמויות דמוניות נוספות כגון: חזיר גדול ואכזר, כלב עם שיניים חשופות, חתולה ללא שיער שעיניה מודלקות ובולטות, עורב גדול עם עיניים מדממות, או עכביש גדול ושחור.
לסמקה תשעה-עשר שמות: Vestitia, Navadaraia, Valnomia, Sina, Nicosda, Avezuha, Scorcoila, Tiha, Miha, Grompa, Slalo, Necauza, Hatavu, Hulila, Huva, Ghiana, Gluviana, Prava si Samca.
פעילותה

האמונה העממית המיתולוגית מספרת כי הסמקה מופיעה בעת מילוי הירח באמצעו של החודש הירחי. וכי כאשר היא מתגלה לילדים צעירים עד גיל ארבע שנים, הם נבעתים  ולוקים במחלה הנקראת "רוע הילדים". לפי אותה אגדה, היא מתגלה גם לנשים העומדות ללדת, טורדת את מנוחתן ומפחידה אותן באופן שיכול לגרום להן מוות מיידי או להפוך אותן לבעלות מום וחסרות ישע למשך כל ימי חייהן.
לאמונה הטפלה יש גם דרכי התגוננות מפני הסמקה: יש לכתוב את כל תשעה-עשר שמותיה על קיר הבית שנפגע מכשפיה, או לבקש ממכשף שיכתוב "קסם נגדי" שיעביר את הכישוף של סמקה מעל הנפגע. הסכנה הטמונה בכתיבת קסם נגדי על פי האגדה היא כי הסמקה תבוא גם אל כותב הקסם, אולם אם האיש הוא אדם זקן היא לא תפגע בו, אלא רק תגרום לו לחרוק שיניים בשנתו.
עונת 1958/1959 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  22 בנובמבר 1958 – 16 במאי 1959 (176 ימים)
 מספר משתתפות:  12
 הזוכה:  הפועל פתח תקווה
 מספר משחקים:  132
 מספר שערים:  375 (2.84 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל אהרון אמר (17 שערים)
 → 1957/19581959/1960 ←
 
עונת 1958/1959 בליגה הלאומית הייתה העונה הרביעית של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שתי נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. במידה והיה שוויון בנקודות, נקבע הדרוג בטבלה על פי יחס שערים. הליגה כללה 12 קבוצות. העונה החלה ב-22 בנובמבר 1958 והסתיימה ב-16 במאי 1959. בתום העונה סיימה הפועל פתח תקווה במקום הראשון וזכתה באליפות. המבקיע המצטיין של העונה היה אהרון אמר ממכבי חיפה שכבש 17 שערים.
בסיום העונה הפועל כפר סבא ירדה לליגת המשנה ובמקומה לליגה הלאומית עלתה קבוצת בני יהודה תל אביב.