stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולחן ביזנטי
עבודת הקודש היומיומית

המחזור היומי מתחיל עם הערבית ומתקדם בתוך הלילה והיום בהתאם ללוח הבא:
| שם התפילה ביוונית | שם התפילה בעברית | העיתוי | נושא |
| --- | --- | --- | --- |
| אספרינוס (Ἑσπερινός) | תפילה ערבית | בשקיעת החמה | שבח לאלהים, בורא העולם ולהשגחתו העליונה |
| אפודפנון (Ἀπόδειπνον) | התפילה האחרונה | לפני ההליכה לישון | השינה כדימוי של מוות, מוארת על ידי הירידה של ישו שאולה אחרי מותו |
| מסוניקטיקון (Μεσονυκτικόν) | תפילת חצות | בחצות הלילה | תפילת החצות של ישו בגת שמנים -אות המזכירה את הנכונות להגעת החתן בחצות הלילה ולדין והאחרון |
| אורתרוס (Ὄρθρος) | שחרית של הנצרות המזרחית | תפילות לפנות הבוקר, מסתיימות בזריחת החמה | אלהים נתן לבני האדם לא רק את אור היום אלא גם את האור של הרוח, את ישו המושיע |
| פרוטי אורה (Πρῶτη Ὥρα) | תפילת השעה הראשונה | ב-7 בבוקר | ישו הובא בפני פונטיוס פילטוס |
| טריטי אורה (Τρίτη Ὥρα) | תפילת השעה השלישית (השלישית) | בשעה 9 בבוקר | משפטו של פילטוס את ישו וירידת רוח הקודש בחג הפנטקסוט |
| אקטי אורה (Ἕκτη Ὥρα) | תפילת השעה השישית | בצהרים | צליבתו של ישו שהתרחשה בשעה זו |
| אנאטי אורה (Ἐννάτη Ὥρα) | תפילת השעה התשיעית | בשעה 3 אחה"צ | מותו של ישו אירע בשעה זו |
| טיפיקה (τυπικά) | פרו-ליטורגיה או טיפיקה | אחרי השעה השישית או התשיעית | . |
מקיימים את ה"טיפיקה" כשהליטורגיה אינה מתנהלת כסדרה, למשל כשהליטורגיה היא בערבית או כשאין ליטורגיה בכלל. בימים שבהם מקיימים ליטורגיה בשעתה הרגילה, מנהלים את הטיפיקה אחרי השעה השישית (או בשחרית, כשמקיימים ליטורגיה שחרית) ואת קריאה היומית של איגרות פאולוס והברית החדשה.
.
בימים ללא ליטורגיה או כשמקיימים ליטורגיה בשעת ערבית, מתנהלות הטיפיקה בצורה קצרה בהרבה, וזאת בין השעה התשיעית לערבית.
בנוסף קיימות "שעות ביניים" בשעה הראשונה, השלישית, השישית והתשיעית. מדובר בסדרי תפילות בעלי מבנה דומה ל"שעות" אך קצרים יותר, וניהולם משתנה לפי המנהג המקומי, בדרך כלל רק בימי הצומות של המולד, של השליחים, ושל הירדמות מרים בימים שבהם ה"הללויה" של הצום הגדול מחליף את קריאת "אלהים הוא האדון" בשחריות, לפי רצון מנהל הטקס בהיעדר הליטורגיה.
בנוסף לתפילות הפומביות האלה, קיימות תפילות פרטיות לנזירים ולמאמינים רגילים. במנזרים מסוימים, גם אלה נקראות בכנסייה. הן כוללות תפילות בוקר וערב ותפילות (הנקראות ברוסיה "קאנונים") הנאמרות בהכנה לקבלת האוכריסטיה".
המחזור השלם של התפילות מתנהל בדרך כלל אך ורק במנזרים, בקתדרלות וב "קתוליקונים אחרים (או ברוסית -"סובור"ים).במנזרים ובפארוכיות לפי המסורת הרוסית, שעות השלישית והשישית נקראות בעת ליטורגיית ההכנה - ה"פרותסיס" או "פרוסקומידיה"; במקרים אחרים, הפרותסיס מתנהל בשחרית, סיומם נשמט וה"ליטורגיה של הקטכומנים" מתחילה ישר אחרי הטרופריון שבתום הדוקסולוגיה הגדולה.
תפילת החצות מתקיימת נדיר בכנסיות פארוכיות פרט לליל השימורים של הפסחא כשהיא התפילה העיקרית בעת שמביאים את האפיטפיוס מן הקבר אל המזבח.
עבודת הקודש היומיומית > מקבצי תפילות

השעות הקאנוניות השונות, מקובצות, בפרקטיקה הדתית, במקבצים, לפי שלושה זמנים עיקריים לתפילות היום:ערב, בוקר ובצהרים.
רוב המקבצים השכיחים הם כלהלן:
עבודת הקודש היומיומית > מקבצי תפילות > ימים רגילים

ערב – שעה תשיעית, ערבית, לילה
אשמורת בוקר –, שחרית, שעה ראשונה
בוקר–שעה שלישית, שעה שישית והליטורגיה הקדושה או "טיפיקה"
עבודת הקודש היומיומית > מקבצי תפילות > ימי חול בעת הצום הגדול

ערב– האופדיפנון הגדול
אשמורת בוקר – תפילת חצות, שחרית, שעה ראשונה
שחרית – שעה שלישית, שעה שישית, שעה תשיעית, טיפיקה, ערבית (לעיתים עם ליטורגיה של המנחות המקודשות מראש או בחג הבשורה, הליטורגיה של יוחנן כריסוסטומוס
עבודת הקודש היומיומית > מקבצי תפילות > בליל השימורים

בערבי החגים הגדולים ולפי מסורות מסוימות, בכל ימי ראשון, משתמשים בלוח הזמנים הבא. עם זאת ליל השימורים הוא בדרך כלל מקוצר, כך שאינו נמשך בפועל "כל הלילה" ויכול להימשך שעתיים בלבד; מצד שני, על ההר אתוס ובמנזרים מאוד מסורתיים, אחרי שירות זה באות "השעות" והליטורגיה יכולה להימשך לא פחות מ-18 שעות.
אחר הצהרים – השעה התשיעית - הערבית הקטנה,(זוהי ערבית מקצורת, ערבית גדושה) - התפילה האחרונה (כשאיננה נקראת בהתחלת ליל השימורים).
לילה מוקדם – התפילה האחרונה (כשאין נוהגים שתבוא אחרי הערבית הקטנה). בימי החגים הגדולים עם צומות מוקפדים - חג במולד, ההתגלות והבשורה בימי חול, ליל השימורים מתחיל ברוב המקרים בתפילה האחרונה הגדולה מאשר בערבית - קריאה שחרית - שעה ראשונה.
עבודת הקודש היומיומית > מקבצי תפילות > כשקוראים את "השעות המלכותיות"

ערב – השעה התשיעית, ערבית, התפילה האחרונה
אשמורות בוקר – שירות חצות, שחרית
בוקר – השעה הראשונה, השלישית, השישית והתשיעית ו "טיפיקה"
עבודת הקודש היומיומית > מקבצי תפילות > בערבי חג המולד, תאופניה והבשורה

אם החג נופל ביום חול (או במסורת הרוסית, בכל יום - במקרה חג המולד ותאופניה), מנהלים את הערבית (עם הליטורגיה במרבית המקרים) מוקדם ביום ואז התפילה האחרונה הגדולה פועלת במידה רבה כפי שפועלת הערבית הגדולה בלילות השימורים של ימי הצום האחרים.
ערב – התפילה האחרונה הגדולה (במסורות מסוימות) ואם חל ליל שימורים של כל הלילה:השעה הראשונה, שחרית, הקריאה,
אשמורות בוקר –(חוץ מהמקרים שחל בהם ליל שימורים של כל הלילה) שעה ראשונה, שחרית, תפילת חצות
שחרית, תפילת החצות.
גרסאות מקומיות

הפולחן הרוסי העתיק משמש את האורתודוקסים לפי האמונה העתיקה
הפולחן האוקראיני בשימוש בכנסייה היוונית-קתולית האוקראינית הוא גרסה של הפולחן הביזנטי שעברה לטיניזציה.
לוח השנה

החלק הקבוע של השנה הליטורגית הנוצרית אורתודוקסית המזרחית מתחיל ב-1 בספטמבר. קיים גם חלק משתנה - מחזור הפסחא - שנקבע לפי תאריך הפסחא, הנחשב ללא ספק ליום החשוב בכל השנה. משחק הגומלין בין שני מחזורים אלה, ובנוסף כמה מחזורים קטנים יותר משפיעים על קיום עבודת האל ברמה יומיומית לאורך כל השנה.
באופן מסורתי הכנסיות האורתודוקסיות והביזנטיות קתוליות מחשבים את תאריכי חגיהם לפי לוח השנה היוליאני. החל משנת 1924 הפטריארכיה בקונסטנטינופול ערכה התאמה של השנה הליטורגית על ידי תיאום החלק הקבוע שלה אל לוח השנה הגרגוריאני.עם זאת, מחזור הפסחא המשיך להיות מחושב לפי הלוח היוליאני. לוח שנה מרוכב זה מכונה "לוח השנה היוליאני המתוקן". דוגמת הכנסייה של קונסטנטינופול שימשה את כנסיית יוון ועוד כמה כנסיות אוטוקפליות.רק הכנסייה האורתודוקסית של פינלנד אימצה את החשבון המערבי של תאריך חג הפסחא (computus); כל שאר הכנסיות האורתודוקסיות ומספר כנסיות קתוליות מזרחיות חוגגות את הפסחא באותו זמן, לפי הכללים הישנים.
לוח השנה > מחזורים ליטורגיים

המחזורים השונים של השנה הליטורגית משפיעים על האופן שבו משולבים תוכני הספרים הליטורגיים בעבודת הקודש היומיומית
לוח השנה > מחזורים ליטורגיים > המחזור השבועי

לכל יום בשבוע יש לו משמעות של אזכרה כלשהי.
יום ראשון - תחיית ישו
יום שני - המלאכים
יום שלישי - יוחנן המטביל
יום רביעי - הצלב ומרים, אם ישו (תאוטוקוס)
יום חמישי - השליחים הקדושים וניקולאוס הקדוש
יום שישי - הצלב
שבת - יום כל הקדושים - לרבות מרים והקדוש הפטרון של הכנסייה או המנזר המקומי ויום אזכרת המתים.
מרבית הטקסטים באים מה"אוקטואכוס" המכיל קבצים גדולים של המנונים לכל יום בשבוע בכל אחד משמונת הטונים;במשך הצום הגדול ובמידה פחותה בעונת טרום התענית,, מוסיפים מתוך ה"טריודיון" המנונים נוספים לכל יום בשבוע בכל שבוע של התקופה. כך גם מתוך פנטקסוטריון למשך עונת הפסחא. הטקסטים הקבועים עבור כל יום בשבוע קיימים גם ב"הורולוגיון" ו"ספר השירות של הכומר" (למשל ליטורגיות הסיום ו"קתיזמטה" (טקסטים מובחרים מתוך הפסלטיריון)) והם מוכתבים על ידי מחזור השבוע בתאום עם העונה.
לוח השנה > מחזורים ליטורגיים > המחזור הקבוע

האזכרות של המחזור הקבוע תלויות ביום של לוח השנה וכן לעיתים ימים מסוימים בשבוע שבהם נופלים תאריכים ספציפיים, למשל, יום הראשון שלפני חג הצלב. הטקסטים הנחוצים למחזור הקבוע נמצאים ב"מנאיון".
לוח השנה > מחזורים ליטורגיים > מחזור הפסחא

האזכרות שבמחזור הפסחא - המחזור המשתנה - תלויות בתאריך הפסחא. הטקסטים הנחוצים למחזור זה נמצאים ב"טריודיון של התענית", ב"פנטקוסטריון", ב"אוקטואכוס" וגם כן, מפני שהקריאות באגרות ובאוונגליונים, נקבעים על ידי מחזור זה, גם ספר האוונגליון וספר השליחים.
מחזור "האוקטואכוס" ממשיך לאורך הצום הגדול, וחלקים משתנים של הליטורגיה בעונת הצום נקבעים על ידי תאריכי חג הפסחא של אשתקד ושל השנה הבאה.
לוח השנה > מחזורים ליטורגיים > מחזור הפסחא > המחזור השבועי של האוקטואכוס

מחזור שמונת השבועות "אוקטואכוס" או של שמונת הטונים, נמצא בספר ה"אוקטואכוס" והוא תלוי בתאריך הפסחא ומתחיל ביום ראשון שלאחר היום השמיני של חג הפסחא או יום ראשון של תומאס. באותו שבוע משתמשים בטונוס הראשון, בשבוע הבא - בטונוס השני, וכך הלאה.
בכל יום של "שבוע האור" או שבוע הפסחא משתמשים במוספים בטונוסים שונים, ביום א' - הטונוס אחד, ביום שני -הטונוס שניים, תוך דילוג מעל הטונוס הנמוך (שבע)
לוח השנה > מחזורים ליטורגיים > מחזור 11 השבועות של קריאות האוונגליונים בשחריות

הטקסטים של האוונגליונים מסיפור התחייה ועד סופם מחולק ל-11 פרשות שנקראות זו אחר זו בשחריות של ימי ראשון. מושרים באותן השחריות מושרים המנונים המתאימים לפרשות הנקראות באוונגליונים.
רשימת הכנסיות השומרות על המסורת הליטורגית הביזנטית > כנסיות אורתודוקסיות מזרחיות

ברשימה מצוינות רק הכנסיות האוטוקפליות. הכנסיות האוטונומיות נכללות בתוך כנסיות האם שלהן.
אותן הכנסיות המשתמשות בלוח השנה היוליאני הישן מסומנות בכוכבית (*), בעוד שאלו המשתמשות בלוח היוליאני המתוקן אינן מסומנות.
הפטריארכיה האקומנית של קונסטנטינופול
הכנסייה היוונית אורתודוקסית של אלכסנדריה
הכנסייה היוונית אורתודוקסית של אנטיוכיה
הפטריארכיה היוונית-אורתודוקסית של ירושלים*
הכנסייה האורתודוקסית הרוסית*
הכנסייה האורתודוקסית הסרבית*
הכנסייה האורתודוקסית הרומנית
הכנסייה האורתודקסית הבולגרית
הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית*
הכנסייה האורתודוקסית הקפריסאית
כנסיית יוון
הכנסייה האורתודוקסית האלבנית
הכנסייה האורתודוקסית הפולנית
הכנסייה האורתודוקסית הצ'כית והסלובקית
הכנסייה האורתודוקסית באמריקה
הכנסייה האורתודוקסית האוקראינית
רשימת הכנסיות השומרות על המסורת הליטורגית הביזנטית > כנסיות יווניות-קתוליות

(כנסיות מיוחדות sui iuris)
כנסיות אלה נחשבות sui iuris, כנסיות אוטונומיות בשותפות מלאה עם הכס הקדוש בותיקן:
הכנסייה היוונית קתולית האלבנית
הכנסייה היוונית קתולית הבלארוסית
הכנסייה היוונית קתולית הבולגרית
הכנסייה הביזנטית קתולית של סרביה וקרואטיה
הכנסייה הביזנטית הקתולית היוונית
הכנסייה המלכיתית היוונית קתולית
הכנסייה היוונית קתולית ההונגרית
הכנסייה היוונית קתולית האלבנית-איטלקית
הכנסייה היוונית קתוטלית המקדונית
הכנסייה היוונית-קתולית הרומנית (הכנסייה הרומנית המאוחדת עם רומא)
הכנסייה היוונית קתולית הרוסית
הכנסייה היוונית קתולית הרוטנית
הכנסייה היוונית קתולית הסלובקית
הכנסייה היוונית קתולית האוקראינית
הקהילה הקתולית הגאורגית בעלת פולחן ביזנטי אינה מוכרת ככנסייה מיוחדת.
רשימת הכנסיות השומרות על המסורת הליטורגית הביזנטית > לותרניזם בעל פולחן ביזנטי

הכנסייה הלותרנית האוקראינית משתמשת בנוסחאות ליטורגיות מן הפולחן הביזנטי המהוות הטקסט היסודי של סדרי התפילה.
כנסייה זו היא חברה בוועידה הלותרנית האוונגלית הקונפסיונלית, ארגון של 20 כנסיות לותרניות.
ישנן עוד כמה קהילות לותרניות המשתמשות בליטורגיה דומה.
רשימת הכנסיות השומרות על המסורת הליטורגית הביזנטית > אנגליקניזם בעל פולחן מזרחי

החברה האנגליקנית בעלת הפולחן המזרחי
הערות שוליים

↑  לטיפיקה יש קשר מסוים ל"מיסה סיקה" שננהגה במערב בימי הביניים
↑  בהתאם לתהלים נה, יח - "עֶרֶב וָבֹקֶר וְצָהֳרַיִם, אָשִׂיחָה וְאֶהֱמֶה;וַיִּשְׁמַע קוֹלִי"
↑  במנזרים, כשמגישים ארוחת ערב, תפילת הלילה נפרדת תכופות מהערבית ונקראת אחרי הארוחה; ביוונית  απόδειπνον/אפודיפנון, בסלבית כנסייתית קדומה -Повечерiе פובצ'ריה="אחרי ארוחת הערב", ברומנית - פווצ'רניצה pavecernița, בלטינית - קומפלטוריום - פולחן הסגירה
↑  לעיתים קרובות תפילת חצות אינה מתקיימת בכנסיות פארוכיות
↑  אף על פי שהליטוריגה, וגם הטיפיקה, אינן, לאמיתו של דבר, חלק ממחזור התפילות היומי, עיתוים נקבע על ידי ה"טיפיקון" ביחס למחזור התפילות היומי
↑  במקור ספר הכומר וספר הדיאקון היו שונים זה מזה, אולם אחרי המצאת הדפוס, נמצא כי שימושי יותר לערבבם
↑  בלוג אנגליקני מזרחי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4147090-4  NKC: ph168218 
איקונין של בזיליוס (וסיליוס) הגדול
מנולוגיון רוסי מן המאה ה-14, הספרייה הבודליינית
קתדרלת ישו המושיע במוסקבה
הקתדרלה של סירוס
Marvel Rivals

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  December 6, 2024
 סוגה:  משחק וידאו 
 פיתוח:  NetEase Games
 הוצאה לאור:  NetEase Games
 ארץ מקור:  סין
 שפות:  אנגלית, וייטנאמית, ספרדית, סינית מסורתית, קוריאנית, פולנית, יפנית, פורטוגזית ברזילאית, סינית מפושטת, טורקית, איטלקית, צרפתית, תאית, גרמנית, רוסית, ספרדית, ערבית 
 דרישות תוכנה
 מנוע משחק:  Unreal Engine 5 
 מצבי משחק:  משחק מחשב מרובה משתתפים 
 פלטפורמות:  Microsoft Windows, פלייסטיישן 5, macOS, Xbox Series X ו-Series S 
 
 www.marvelrivals.com
 
Marvel Rivals הוא משחק וידאו יריות גיבורים מגוף שלישי שפותח והופץ על ידי NetEase Games בשיתוף עם Marvel Games. המשחק שוחרר עבור Microsoft Windows, PlayStation 5 ו- Xbox Series X/S ב-6 בדצמבר 2024. ניתן להוריד את המשחק בחינם, עם 33 דמויות מ־Marvel Comics.
משחקיות

Marvel Rivals הוא משחק יריות רב משתתפים באינטרנט 6v6 שחקן מול שחקן, מגוף שלישי. עם השילוב הנכון של שתיים או שלוש דמויות, שחקנים יכולים לעשות שימוש ב"סינרגיית גיבורים דינמיים" אשר ממקסמים עוד יותר את יעילות הלחימה של הדמות הניתנת למשחק שלהם. המשחק כולל גם סביבות הניתנות להרס, המאפשרות לשחקנים לשנות את שדה הקרב לטובתם.
נכון לפברואר 2025, הוכרזו רשמית 37 דמויות. בנוסף, אושרו חמישה מיקומים למשחק, אלה הם Yggsgard, מיזוג של Asgard ו־Yggdrasil, טוקיו של 2099, ביתם של ה־Klyntar, Hydra Charteris Base הממוקם באנטארקטיקה והאימפריה הבין-גלקטית של Wakanda . למשחק שלושה מצבים: שיירה, שליטה והתכנסות.
עלילה כללית

הסיפור עוקב אחר מפגש עוין בין דוקטור דום למקבילו ההירואי משנת 2099, שגורם ל"הסתבכות בזרם הזמן" שמוביל ליצירת עולמות חדשים וגיבורים ונבלים מרחבי הרב-יקום נלחמים זה בזה כדי להביס את שתי גרסאות הדום לפני שאחד מהם טוען לניצחון על העולמות החדשים.
דמויות הניתנות למשחק

אדם וורלוק
הפנתר השחור
האלמנה השחורה
קפטן אמריקה
Cloak and Dagger
דוקטור סטרינג
גרוט
הוקאיי
הלה
הענק הירוק
איירון פיסט
איירון מן
ג'ף כריש היבשה התינוק
לוקי
לונה סנאו
מג'יק
מגנטו
מנטיס
מון נייט
ניימור
פני פרקר
פסיילוק
המעניש
רוקט רקון
מכשפת השני
ספיידרמן
ילדת הסנאי
סטאר לורד
סטורם
תור
ונום
חייל החורף
וולברין
פיתוח ושחרור

NetEase Games הקימה צוות מיוחד בסיאטל, המוקדש לעיצוב משחקים ורמות, כדי לשתף פעולה עם הצוות שלהם בגואנגז'ו, סין ב- Marvel Rivals. המשחק מפותח כעת על ידי NetEase Games, שפיתחה גם שני משחקי Marvel נוספים. ג'יי אונג מ־Marvel Games תיאר את Rivals כאחד מ"פרויקטי פיתוח המשחקים השאפתניים ביותר שלהם".
ל-Marvel Rivals היה מבחן אלפא סגור לציבור שנמשך עשרה ימים, בין ה-10 ל-20 במאי 2024. NetEase קיבלה תגובה נגדית במהלך מבחן האלפא כאשר הסטרימר ברנדון לאנרד קרא לחברה ברשתות החברתיות על הכללת סעיף אי-זלזול בחוזה שניתן ליוצרי תוכן שהייתה להם גישה למבחן האלפא, ומנע מהביקורות לומר דבר שלילי על המשחק. בעקבות המחלוקת, NetEase התנצלה והצהירה שהיא תשנה את החוזה שלה כדי שיהיה ידידותי יותר ליוצרים.  מבחן בטא סגור עבור Marvel Rivals התקיים בין 23 ביולי ל-5 באוגוסט 2024 עבור הקונסולות והמחשב האישי.
Marvel Rivals הוא משחק חינמי על אף שהמשחק היה אמור לצאת ל-Windows דרך Steam ו־Epic Games, NetEase Games הצהירה כי היא בוחנת מהדורות פוטנציאליות בפלטפורמות אחרות.   במהלך מצגת של סוני שנערך במאי, נחשף כי המשחק ייצא גם לפלייסטיישן 5 ו- Xbox Series X/S.
ביקורות

Marvel Rivals קיבלו ביקורות טובות ממבקרים, על פי אתר Metacritic וציונו המשוקלל עומד על מעל 75 לגרסת המחשב, וציונים גבוהים יותר למשתמשי הקונסולות.
המשחק הגיע ל-10 מיליון שחקנים ברחבי העולם תוך 72 שעות. יתר על כן, זה הגיע לשיא של 480,990 שחקנים במקביל ב-Steam ב-8 בדצמבר 2024.
דוקטור הו

| --- | --- |

הלוגו הרשמי (2023-הווה)
 סוגה:  מדע בדיוני, הרפתקאות, מתח
 יוצרים:  סידני ניומן   סי. אי. וובר   דונלד וילסון   ראסל טי. דייוויס (הסדרה החדשה)
 שחקנים:  הצוות הנוכחי:   שוטי גטווה  מילי גיבסון
 פסקול:  Space Adventures – Music from 'Doctor Who' 1963–1968 
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  26 (1963-89)   13 (2005 - הווה)
 מספר פרקים:  875 (נכון ל-2023)
 תוכנית המשך:  טורצ'ווד   הרפתקאות שרה ג'יין   Class
 הפקה
 מפיקים בפועל:  ראסל טי. דייוויס (2005-2010; 2022-הווה)
 חברת הפקה:  BBC 
 הפצה:  BBC, נטפליקס, HBO Max 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 מוזיקה:  מוריי גולד (2005-2017; 2023)   סיגון אקינולה (2018–2022)
 אורך פרק:  45 דקות מינימום, 70 דקות מקסימום
 שידור
 רשת שידור:  BBC One
 רשת שידור בישראל:  BBC Entertainment   HOT VOD (עונות 1-8)   Yes Stars Action (עונות 1-4)   Yes Sci Fi (עונה 5)
 תקופת שידור מקורית:  23 בנובמבר 1963 – 6 בדצמבר 1989, 1996,   26 במרץ 2005 – הווה
 קישורים חיצוניים
 www.doctorwho.tv
 
הטארדיס היא מכונת הזמן שמשמשת את דוקטור הו בסדרה
דוקטור הוּ (באנגלית: Doctor Who; משמעות השם בעברית: "איזה דוקטור?" תרגום מילולי: "דוקטור מי") היא סדרת טלוויזיה בריטית מסוגת המדע הבדיוני שמופקת על ידי ה-BBC מאז 1963. ב-2006 זכתה הסדרה בפרס באפט"א בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר.
הסדרה מתארת את מסעותיו של חייזר הרפתקן ומסתורי מגזע אדוני הזמן, שהוא דמוי-אדם, הידוע רק בשם "הדוקטור". הדוקטור מטייל עם מלווים במרחבי הזמן והחלל, בחללית שהיא גם מכונת זמן, שנקראת טארדיס. "הדוקטור" מטייל בכדור הארץ ובגלקסיות, בפלנטות ובכוכבים שונים, בתקופות זמן שונות, נלחם בחוצנים מרושעים ופותר תעלומות.
לסדרה "דוקטור הו" יש חלק משמעותי בתרבות הפופולרית, הן בממלכה המאוחדת והן באזורים אחרים. הסדרה מוכרת בזכות הסיפורים המקוריים שבה, השימוש החדשני במוזיקה אלקטרונית והאפקטים המיוחדים שנעשו בתקציב נמוך. הסדרה הפכה לתוכנית פולחן בבריטניה ובמקומות נוספים בדומה למסע בין כוכבים, והשפיעה על דורות של כותבים לטלוויזיה. הביקורות לסדרה חיוביות. הסדרה נרשמה בספר השיאים של גינס כסדרת המדע הבדיוני שרצה הכי הרבה זמן על המסך.
העונה ה-13 של הסדרה עלתה לשידור ב-31 באוקטובר 2021 והסתיימה ב-5 בדצמבר של אותה השנה. היא כללה 6 פרקים.
ב-25 באוקטובר 2022 רכשה חברת וולט דיסני את זכות ההפצה של הסדרה ברחבי העולם דרך דיסני+ בעוד שבבריטניה זכויות השידור יישארו אצל הBBC.
בעקבות סדרת הטלוויזיה נעשו גם שני סרטי קולנוע משנות השישים אשר עלילתם מבוססת על כמה מהפרקים המוקדמים של הסדרה. את דמותו של הדוקטור בסרטים גילם שחקן האימה הבריטי המפורסם דאז, פיטר קושינג. הסרטים זכו לביקורות פושרות.
היסטוריה

הסדרה המקורית של דוקטור הו שודרה במשך 26 עונות, מ-23 בנובמבר 1963 ועד 6 בדצמבר 1989. בין הכותבים לסדרה היו: טרי ניישן, הנרי לינקולן, דאגלס אדמס, רוברט הולמס, טרנס דיקס, דניס ספונר, אריק סאוורד, מלקולם האלק, כריסטופר ה. בידמיד, סטיבן גאלאגר, בריאן היילס, כריס באוצ'ר, מארק פלאט ובן אהרונוביץ'. בעקבות ירידה באחוזי הצפייה, הסדרה הועברה לשעות שידור פחות נצפות, ולאחר מכן הוחלט להוריד אותה מהמסך.
ב-1996 הופק סרט טלוויזיה בהפקה משותפת של FOX, אולפני יוניברסל ורשת ה-BBC בכיכובו של פול מקגאן (עם הופעת אורח של הדוקטור השביעי) בתפקיד הדוקטור השמיני, מתוך כוונה שישמש כמעין פיילוט לסדרה חדשה. הסרט זכה להצלחה בבריטניה אך הראה ביצועים כושלים בטבלת הדירוג האמריקאית, ולכן הרעיון נפסל והסדרה לא חודשה.
סיפורים חדשים לסדרת "דוקטור הו" יצאו לאור בצורת רומנים ותסכיתי רדיו, אך סדרת הטלוויזיה נשארה בהקפאה עד 2003. בספטמבר 2003 הכריז ה-BBC על הפקת סדרה חדשה ברשת אחרי שנים של ניסיונות למצוא מימון חיצוני להפקת סרט טלוויזיה נוסף.
ב-25 במרץ 2005 חודשה הסדרה ל-13 פרקים בכיכובו של כריסטופר אקלסטון, הדוקטור התשיעי, וזמן קצר לאחר תחילת השידורים, לאור העניין הרב שהיא עוררה בקרב הקהל, נחתם חוזה להפקת שתי עונות נוספות (2006 ו-2007).
עם זאת, במהלך העונה הסתבר שאקלסטון החליט לפרוש לאחר עונה אחת בלבד, ונודע כי השחקן שיחליפו כדוקטור העשירי הוא דייוויד טננט. בילי פייפר המשיכה לגלם את המלווה רוז טיילר, אך ב-15 ביוני 2006 הודיע ה-BBC רשמית כי פייפר תפרוש מהסדרה בסוף העונה השנייה.
את פייפר החליפה השחקנית פרימה אג'ימן שגילמה את דמותה של מרת'ה ג'ונס, ובעונה הרביעית הופיעה רק בתפקידי אורח. במקומה הצטרפה לסדרה קתרין טייט שגילמה את דמותה של דונה נובל, אך כמו אגימן, גם טייט נשארה עם הסדרה לעונה אחת בלבד. עם סיום העונה הרביעית, שודרו במשך שנת 2008 ו-2009 5 פרקי ספיישל בלבד שבסופם עזב טננט את הסדרה.
בשנת 2010 עלתה לשידור העונה החמישית, כאשר מאט סמית מגלם את הדוקטור האחד עשר ומלוויו החדשים הם איימי פונד המגולמת על ידי קארן גילאן ורורי ויליאמס המגולם על ידי ארתור דארוויל.
כמו כן הוחלף המפיק בפועל והכותב הראשי, ראסל טי דייוויס, שליווה את הסדרה החדשה מעונתה הראשונה, בסטיבן מופאט, שכתב בעבר מספר פרקים לסדרה ואף היה אחראי לסדרות אחרות ב-BBC כגון זיווגים וג'קיל.
בשנת 2011 עלתה עונה שישית לסדרה, שבה שלושת השחקנים הראשיים מהעונה החמישית, מאט, קארן וארתור, המשיכו לגלם את דמויותיהם הדוקטור, איימי ורורי, בהתאמה. כמו כן, המשיכו שלושת השחקנים לעונה השביעית, בה לאחר חמישה פרקים פרשו השחקנים קארן וארתור המגלמים את איימי ורורי. קלרה אוסוולד המגולמת על ידי ג'נה קולמן, שהופיעה בתפקיד מינורי בפרק הראשון של העונה השביעית, תפסה את מקומם, והחל מפרק הספיישל "אנשי השלג" ששודר לאחר הפרק החמישי בעונה, הצטרפה לסדרה כמלווה קבועה של הדוקטור.
לאורך זמן תפקידו של מאט בתור הדוקטור, מלווה לא קבועה של הדוקטור שחוזרת והולכת הייתה מרכזית יותר בעלילה - דמותה של ריבר סונג המגולמת על ידי אלכס קינגסטון, שהוצגה כבר בפרק מסוים בעונה הרביעית.
לאחר העונה השביעית שודרו שני פרקי ספיישל (ביניהם פרק לרגל חגיגות היובל לסדרה), ובסופם עזב מאט סמית את הסדרה, ואת תפקיד הדוקטור החדש לקח פיטר קפלדי, ולצדו ג'נה קולמן בתפקיד קלרה (עונות 8–9).
היסטוריה > שידורי דוקטור הו בישראל

לאחר שידור הפרק הראשון של הסדרה החדשה, "רוז", הסדרה נמכרה לארצות רבות נוספות ובהן ישראל. בישראל הסדרה שודרה בעבר ב-Yes stars 2‏, BBC Prime ו-AXN ובשירות ה-VOD של HOT. לאחר מכן שודרה בערוץ yes stars Action של הלוויין וב-Yes action (אפיק 13), וב-BBC Entertainment בכבלים ובלוויין. נכון להיום התוכנית אינה משודרת בערוצי הטלוויזיה בישראל, אך בעלי דיסני פלוס יכולים לצפות בספיישלים של 2023 והלאה.
פורמט

בסדרה המקורית בשנים 1963 - 1989, הפרקים השבועיים היו חלק מסיפור שנמשך בדרך כלל ארבעה עד שישה פרקים. חריגים בולטים היו הסיפורים "תוכנית האב של הדאלקים" שכלל 12 פרקים (והפרק "משימה אל הלא ידוע", שהיווה הקדמה לפרק הנ"ל, שלא כלל איש מהצוות הקבוע), 10 פרקים של "משחקי מלחמה" ו-14 פרקים של "משפטו של אדון הזמן" (סיפור שלמעשה נמשך עונה שלמה).
הרעיון המקורי היה לעשות תוכנית לכל המשפחה בעלת אופי חינוכי. הכוונה הייתה להציג לסירוגין תוכניות שמלמדות היסטוריה באמצעות סיפורים המתרחשים בתקופות חשובות בהיסטוריה האנושית (כמו המהפכה הצרפתית, האימפריה הרומית או קרב קולודן), ותוכניות שמלמדות מדעים עם סיפורים המתרחשים בעתיד או בחלל החיצון. בעונות הראשונות המלווים של הדוקטור היו בהתאם מורים להיסטוריה ולמדע. בפועל סיפורי המדע בדיוני בסדרה עוררו יותר עניין, והנושאים ההיסטוריים, שלא היו חביבים על הכותבים, נזנחו לחלוטין. אף על פי שאירועים היסטוריים המשיכו לשמש רקע לפרקים בסדרה, הם היוו רק תפאורה לסיפורי מדע בדיוני. הסדרה הפכה במהירות ל"מוסד לאומי" בבריטניה, ושחקנים וקומיקאים רבים השתתפו בה בתפקידי אורח.
עד יוני 2005 הופקו כ-709 פרקים של "דוקטור הו", משך רוב הפרקים הללו ארך בסביבות ה-25 דקות. בסדרה המחודשת ב-2005 הופקו בינתיים 13 עונות, ובהן פרקים שאורכם כ-45 דקות ומספר פרקי "ספיישל" ששודרו בין העונות ושאורכם גדול יותר ולא קבוע. הכותבים המרכזיים בסדרה החדשה הם ראסל טי דייוויס (בעונות 1–4), סטיבן מופאט (בעונות 5–10) וכריס צ'יבנל (עונות 11–13).
פורמט > נעימת הנושא

נעימת הנושא של הסדרה, שחוברה ב-1963 על ידי רון גריינר ודליה דרבישייר, נחשבה לחדשנית בתחום המוזיקה האלקטרונית. העיבוד המוזיקלי של דרבישייר שימש בשינויים קלים עד לסוף העונה ה-17 של הסדרה. בעונה ה-18 (1980) חובר לחן דינמי יותר על ידי פיטר האוול, העיבוד הוחלף ב-1986 בעיבוד של דומיניק גלין, אך הוא לא התקבל יפה. קף מקקלוך עיבד מחדש ב-1987 עבור העונה של הדוקטור השביעי, גרסה זו ליוותה את התוכנית עד שהופסקה בשנת 1989. בסדרה המחודשת ב-2005 עיבד מאריי גולד את הלחן עיבוד מחודש שכלל דגימות מהנעימה המקורית של 1963, ותוספות מקוריות. עיבודים נוספים של נעימת הנושא הופיעו בתוכנית המיוחדת לרגל 30 שנה לדוקטור הו במסגרת משדר התרמה בריטי לילדים במצוקה, בסרט הטלוויזיה משנת 1996 וכן בחלק מתסכיתי השמע המופצים על ידי חברת "Big Finish" ברישיון מה-BBC.
בתחילת שנות השבעים הקליט ג'ון פרטווי, שגילם את הדוקטור השלישי, שיר ששמו "מי זה הדוקטור" לפי נעימת הנושא של הסדרה. ב-1988 הוציאה להקת "The Justified Ancients of Mu Mu" (שנודעה אחר כך בשם KLF) תקליטון בשם "Doctorin' The Tardis" בשם הטיימלורדס ("אדוני הזמן"), שיר שהגיע לראש המצעדים בבריטניה. מוזיקאים נוספים שהקליטו גרסאות כיסוי של הנעימה היו להקת "אורביטל", הלהקה האוסטרלית "פורפליי", הלהקה האירית "הפוגס" ועוד. השיר One of These Days מתוך האלבום Meddle של פינק פלויד כולל קטעים המזכירים מאוד את נעימת הנושא, הנכתבו ככל הנראה כהומאז'.
דמויות > הדוקטור > שחקנים שגילמו את הדוקטור בטלוויזיה

| --- | --- |
שם: שנים
ויליאם הארטנל: 1963–1966, 1973
פטריק טרוטון: 1966 - 1969, 1973, 1983, 1986
ג'ון פרטווי: 1970–1974, 1983
טום בייקר: 1974 - 1981
פיטר דייוויסון: 1981 - 1984
קולין בייקר: 1984 - 1987
סילבסטר מקוי: 1987 - 1989, 1996
פול מקגאן: 1996, 2013
ג'ון הארט: ספיישל 50 שנה לסדרה (2013)
כריסטופר אקלסטון: 2005
דייוויד טננט: 2005 - 2010, 2013
מאט סמית: 2010 - 2013, 2014
פיטר קפלדי: 2013 - 2017
ג'ודי ויטאקר: 2017 - 2022
דייוויד טננט: 2022-2023
שוטי גטווה: 2023 -
ב-1983, ביום השנה ה-20 לסדרה, גילם ריצ'רד הארנדול את תפקיד הדוקטור הראשון בסרט הטלוויזיה "חמשת הדוקטורים", כיוון שויליאם הארטנל נפטר ב-1975. בספיישל חג המולד בשנת 2017 התפקיד גולם על ידי דייוויד בראדלי. טרוטון ופרטווי מתו אף הם ב-1987 וב-1996 בהתאמה. שני סרטי "דוקטור הו" הופקו בשנות השישים בכיכובו של פיטר קאשינג, אך הם חורגים באופן מהותי מהקו שהתוותה הסדרה בהמשך דרכה - למשל, הדוקטור של קאשינג הוא בן אנוש ולא חייזר - ולפיכך הם נחשבים מחוץ לקאנון, והדוקטור של קאשינג אינו נכלל בספירה הרגילה של הדוקטורים. בסיפור "משפטו של אדון זמן", שהיווה את כל העונה ה-23, נטען כי התובע במשפטו של הדוקטור, הואליארד (מייקל ג'ייסטון), אינו אלא זיקוק של צידו האפל של הדוקטור שניתק ממנו בין הגוף ה-12 לגוף האחרון שלו (אף על פי שבסדרה החדשה הדוקטור מקבל עוד מחזור התחדשיות חדש).