stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארוין וייס
הערות שוליים

↑  David Shamah, New Israeli tech could make implant infections old news, The Times of Israel, ‏18.10.2015
↑  Thais Carter, A Profile in Persistence, Dentistry Today, ‏March 13, 2020
אש ודם

| --- | --- |

עטיפת המהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  ג'ורג' ר. ר. מרטין
 איורים:  דאג ויטלי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה אפית
 הוצאה
 הוצאה:  Bantam Books
 מקום הוצאה:  ניו יורק 
 תאריך הוצאה:  20 בנובמבר 2018
 מספר עמודים:  736
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  ספטמבר 2019
 תרגום:  צפריר גרוסמן
 מספר עמודים:  656
 סדרה
 סדרת ספרים:  "שיר של אש ושל קרח"
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 978-1-524-79628-0
 
אש ודם (באנגלית: Fire & Blood) הוא רומן פנטזיה מאת הסופר האמריקאי ג'ורג' ר. ר. מרטין, שיצא לאור בשנת 2018. הספר מגולל את ההיסטוריה של בית טארגאריין, משפחה עתיקת-יומין שלה תפקיד מרכזי בעלילות הסדרה "שיר של אש ושל קרח". על אף שבמקור תוכנן להוציא לאור את הספר לאחר השלמת הסדרה, מרטין חשף את כוונתו להוציא לאור את קורותיו של בית טארגאריין בשני כרכים, מכיוון שהחומר אותו כתב תפח לממדי-ענק.
הכרך הראשון יצא לאור ב-20 בנובמבר 2018. בישראל, הכרך הראשון יצא לאור בספטמבר 2019, תחת תרגומו של צפריר גרוסמן.
חצייו השני של הכרך הראשון עובד עבור סדרת הטלוויזיה "בית הדרקון", פריקוול מבית "HBO" המגולל את קורות בית טארגאריין 175 שנה לפני עלילת "משחקי הכס".
רקע

בשנת 2014, נמסר כי יותר מ-200,000 מילים הוסרו מכתב היד עבור "עולם האש והקרח", ספר שעליו עמל מרטין ונועד להיות ספר שירחיב את עולמה של הסדרה הראשית, ושולבו במקום זאת ברומן "אש ודם".
בפברואר 2017, אליו מ. גרסיה ג'וניור, שותפו של מרטין לכתיבת "עולם האש והקרח", דיווח על שיחותיו עם מרטין במהלך כנס ה-"WorldCon 75", שנערך בשנת 2017 בהלסינקי, בנוגע ל"אש ודם". לדברי גרסיה, בנוסף לחומר שמעולם לא פורסם שפותח עבור "עולם האש והקרח", מרטין יצר גם חומר חדש לחלוטין עבור "אש ודם", לאחר ש"עבד קצת רק כדי להאיר קצת" את שלטונו הארוך של המלך ג'איהאיריז טארגאריין הראשון, שהוזכר בעבר רק ב"יורשי הדרקון", נובלה שלא פורסמה ולבסוף שולבה כחלק מעלילת הנובלה "הנסיך הנוכל".
ב-22 ביולי 2017 חשף מרטין בבלוג שלו כי החומר שכתב עבור "אש ודם" גדל ותפח עד כדי כך שנתקבלה ההחלטה לפרסם את תולדותיהם של מלכי טארגאריין בשני כרכים. הכרך הראשון, שנקרא בפשטות "אש ודם", התעתד לכסות את ההיסטוריה של וסטרוז מכיבוש אאיגון הראשון ועד שלטונו של אאיגון טארגאריין השלישי. בעוד שהכרך הראשון של "אש ודם" יצא לאור, טרם נכתב הכרך השני.
באפריל 2018, כשהכריז על תאריך השקת הספר, חשף מרטין כי אורכו של הכרך הראשון יהיה 989 עמודים. קטע מתוך הכרך הראשון נחשף באוקטובר 2018.
תוכן

"אש ודם" מאויר בצורה דומה לשל "האביר משבע הממלכות"; וכרכו הראשון מכיל יותר משבעים וחמישה איורים בשחור-לבן מאת דאג ויטלי. הכרך הראשון מכיל בין היתר את הפרקים הבאים:
"הכיבוש של אאיגון" – פרק העוסק בכיבוש שבע הממלכות של וסטרוז על ידי אאיגון טארגאריין. פרק זה לקוח כמעט במלואו מ"עולם האש והקרח".
"שלושה ראשים לדרקון" ו-"שלטונו של הדרקון" – פרק העוסק בתקופת שלטונו של אאיגון הראשון לאחר כיבושיו. בעוד שתקופת שלטונו של אאיגון הראשון מתוארת בקצרה ב"עולם האש והקרח", הפרק כולל מידע שלא פורסם בעבר.
"בניו של הדרקון" – פרק המתמקד בחייהם של בניו של אאיגון הראשון, המלך אאיניז הראשון והמלך מאיגור הראשון, ומסתיים במותו של מאיגור הראשון ועלייתו של בנו של אאיניז, ג'איהאיריז הראשון לכס המלכות. גרסה מקוצרת של "בני הדרקון" יצאה לאור באוקטובר 2017 באותו השם באנתולוגיית "ספר החרבות".
"יורשיו של הדרקון" – פרק בן 17,000 מילים המתמקד בשלהי תקופת שלטונו של ג'איהאיריז הראשון ומשבר הירושה בעקבות מות בניו. לפרק זה קיימת גרסה מקוצרת בשם "הנסיך הסורר", שפורסמה בעבר באנתולוגיית "סוררים" שיצאה לאור בשנת 2014.
"מותם של הדרקונים" – פרק בן 60,000 מילים המתמקד במלחמת האחים הגדולה הידועה בשם "מחול הדרקונים", מלחמה שפרצה בבית טארגאריין בין ראינירה טארגאריין לאחיה למחצה, אאיגון השני, על כס המלכות. גרסה מקוצרת של הפרק בת 30,000 מילים נכללה בנובלה "הנסיכה והמלכה", שהתפרסמה באנתולוגיית "נשים מסוכנות", שיצאה לאור בשנת 2013.
"האביב הליסי וסוף תקופת שלטון העוצרים" – פרק המכסה את שנות שלטונו הראשונות של בנה הצעיר של ראינירה, אאיגון השלישי. על פי גרסיה, אורכו של הפרק כמעט זהה לשל "גסיסת הדרקונים" בספירת המילים הכוללת.
ביקורות

"אש ודם" זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים. הוגו ריפקינד מה"טיימס" תיאר את הכרך הראשון כ"זבל בלתי נגמר, שמכור לסיפוק תאוותיו האישיות". רוזין אוקונור מה"אינדיפנדנט" ביקרה את הטון היבש של הספר, והצהירה כי הקריאה בו מרגישה כאילו "הוקצו לך שיעורי בית מעניינים, אך מייגעים לעיתים". האתר "Publishers Weekly" קבע כי "סגנון הסיפור המעורר של מרטין וההמתנה לנרטיב מרתק נעדרים לרוב מההיסטוריה היבשה הזו".
מנגד, דן ג'ונס מה"סאנדיי טיימס" שיבח את הספר וכינה אותו "יצירת מופת של סיפורת היסטורית פופולרית". באופן דומה, כריס לוג מהאתר "Tor" תיאר את הספר כ"ספר הטוב ביותר של 'שיר של אש ושל קרח' זה 18 שנים", רפרנס ל"סופת החרבות".
עיבוד למדיות אחרות

ב-29 באוקטובר 2019, נמסר כי סדרת הפריקוול של רשת "HBO" לעלילת "משחקי הכס", "בית הדרקון", עתידה להתבסס על פרקים מתוך "אש ודם". עוד נמסר כי על הפקת הסדרה בפועל יהיו אמונים מרטין, וינס ג'רדיס, ראיין ג'יי קונדל ומיגל ספוצ'ניק.
ביאורים

↑  בעבר נמסר כי הפרק כולל כ-80,000 מילים. גרסיה הצהיר כי הוא מאמין שמרטין הגיע בטעות לספירת מילים של 80,000 בראיונות קודמים בכך שחישב את ספירת המילים המשולבת של "גסיסת הדרקונים" (שנקרא אז "ריקוד הדרקונים") ושל "יורשי הדרקון" כפרק אחד גדול.
הערות שוליים

↑  Martin, George R.R. (March 12, 2014). "The Rogues Are Coming..." Not A Blog. Archived from the original on March 17, 2014. Retrieved August 19, 2022 – via LiveJournal.
↑  Martin, George R.R. (December 2, 2013). "The Dangerous Women Are Coming". Not A Blog. Archived from the original on November 7, 2015. Retrieved August 19, 2022 – via LiveJournal.
1 2 3  Not a Blog: Fire & Blood: On The Way (April 25th, 2018)
↑  Not a Blog comment: Ten Thousand Ships (May 20, 2014)
↑  Westeros (February 22, 2018). "Westeros.org Discusses... Worldcon" – via YouTube.
↑  Not a Blog: The Swords are Drawn (July 22, 2017)
1 2  "A FIRE & BLOOD Excerpt just for YOU! - Not a Blog". georgerrmartin.com.
↑  Not a Blog: Hugo Nominations Open (Feb 7th, 2018) – comment (Feb 14th, 2018)
1 2  Youtube: Westeros.org Discusses... Fire & Blood, (Retrieved on July 27)
↑  Vassals of Kingsgrave podcast, Elio M. García Jr.
↑  Not a Blog: A Bit More (Fake) History (January 31, 2017)
1 2 3  r/asoiaf.com: (Spoilers Extended) The Possibilities for GRRM's New Novella in the Book of Swords Anthology
1 2  Not A Blog: The Princess and the Queen (August 31, 2013)
↑  Rifkin, Hugo (November 17, 2018). "Review: Fire & Blood by George R. R. Martin — a dire prequel to Game of Thrones". The Times. Retrieved August 19, 2022. (subscription required)
↑  O'Connor, Roisin (November 20, 2018). "Fire and Blood, George R. R. Martin, review: New Game of Thrones book is exhaustive but often tedious". The Independent. Retrieved August 19, 2022.
↑  "Fire & Blood". Publishers Weekly. November 20, 2018. Retrieved November 24, 2018.
↑  Jones, Dan (November 18, 2018). "Review: Fire & Blood by George R. R. Martin — the Game of Thrones prequel is a masterpiece of popular historical fiction". The Sunday Times. Retrieved August 19, 2022. (subscription required)
↑  Lough, Chris (November 21, 2018). "Fire & Blood is the Best Song of Ice and Fire Book in 18 Years. But Will Anyone Read It?". Tor.com. Retrieved August 19, 2022.
↑  Patten, Dominic; Andreeva, Nellie (October 29, 2019). "'Game Of Thrones' Prequel House of the Dragon Gets Straight To Series Order From HBO". Deadline Hollywood. Retrieved August 19, 2022.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5837496
אש השועל

פטרייה מהמין Panellus stipticus
פטרייה מהמין Panellus stipticus
פטרייה מהמין Panellus stipticus
פטרייה מהמין Mycena singeri
פטרייה מהמין Panellus stipticus
פטרייה מהמין Mycena chlorophos
פטרייה מהמין Panellus stipticus
"אש השועל" (מוכרת גם בשמות "זוהר הפיה ו"אש הפיה") היא תופעת טבע שבה מפיקים מינים מסוימים של פטריות אור עמום בגוני ירוק וכחול (ראו ערך "ביולומינסנציה"). אף על פי שאנשים מסוימים מייחסים לה פן מסתורי או רומנטי, למעשה היא מופקת מפטריות הניזונות מריקבון העצים שהן שוכנות עליהם (הן מופיעות גם על גבי הקרקע או גזעים ישנים באזורים הלחים של היער).
אש השועל מופיעה ביער כאשר מזג האוויר מתקרר עם בוא הסתיו (אצל רוב המינים). קשה למצוא אותה בטבע, מכיוון שהיא מפיקה זוהר הנמוך בעוצמתו, ובשל כך יכולה להיראות רק באפילה (כמו מתחת לחופות העצים ביער עבות). לכן, לילות מעוננים או חסרי ירח (גם ללא אור מלאכותי בסביבה) הם הזמן המומלץ להתחקות אחריה. כמו כן, כדי לראותה יש להניח לעיניים להתרגל לחשיכה במשך כ-25 דקות, ולכבות כל מקור אור שהוא: פנסים, נרות, שעוני יד וכו'. על אף שעוצמת האור חלשה יחסית למינים אחרים, זוהרן של הפטריות פועל במשך ימים שלמים, כך שהפליטה הכוללת בת-השוואה עם אלו של היצורים הבוהקים ביותר, כמו גחליליות. הזוהר מופק באמצעות האנזים לוציפראז (אותו אנזים המשמש את הגחליליות ומינים אחרים) אשר מחמצן את הסובסטרט לוציפרין.
מטרת האור

מטרות ההארה שנויות במחלוקות. עם תחילת המחקר, הועלתה ההשערה שהפצת האור כשלעצמה אינה מועילה לפטרייה אלא היא אמצעי לשרפת עודפי אנרגיה לא מנוצלים או תוצר של מנגנון שנועד למנוע פגיעה של רדיקלי חמצן ברקמת התאים של הפטריה. על פי השערות אחרות להפצת האור יש תועלת ביולוגית, במשיכת בעלי חיים היכולים להפיץ את נבגי הפטרייה או מנגד בהרחקת בעלי חיים מזיקים (בדומה למנגנונים הקיימים אצל חיות רעילות, ארסיות וקשות לעיכול).
תפוצה, מינים ואבולוציה

מתוך כ-100,000 מיני פטריות, ישנן לפחות 71 פטריות הידועות ביכולתן להפיק את אש השועל; כולן נכללות תחת הסדרה פקועיים (Agaricales). רובן שוכנות באזורי אקלים טרופי, וחלקן גם באקלים ממוזג, כאשר הפטריה מהמין Armillaria mellea (סוג: Armillaria) היא הנפוצה ביותר, ומצויה באסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ודרום אפריקה. מינים אחדים, כמו Panellus stipticus, יכולים להאיר רק בתנאים מסוימים, כמו ביערות לחים במשך החודשים החמים. כמו כן, עוצמת האור משתנה ממין למין: לדוגמה מינים האוסטרלים נוטים להפיק זוהר חזק יותר, בעוד שמינים הצפון אמריקניים מפיקים אור חלש יותר וזקוקים לזמן הסתגלות לפני שהם מאירים בחשיכת הליל.
כל הפטריות המאירות חולקות את אותו מנגנון הנזכר לעיל. עובדה זו מרמזת על אב קדמון משותף, ולכן, על פי מחקרים, הן שייכות לארבע שושלות אבולוציוניות (Evolutionary lineages): שושלת Omphalotus, שושלת Armillaria, שושלת Mycenaceae ושושלת Lucentipes'.
היסטוריה ומקום בתרבות > היסטוריה

התיעוד המוקדם ביותר לאש השועל נכתב על ידי הפילוסוף היווני אריסטו בשנת 382 לפני הספירה, שציין כי בשונה מהאש, הזוהר הזה היה קר למגע. גם חוקר הטבע הרומאי, פליניוס הזקן (שנת 23–25 באוגוסט 79), ציין אור הבוקע מעץ שהיה מצוי בחורשות עצי זית. בשנות ה-80 של המאה ה-17 שוער כי בזמן שהעץ נרקב, מופיעים בו בעלי חיים זעירים הזוהרים עד אשר היובש הורג אותם. עם בוא המאה ה-18, תיאורים של קורות מכרה נרקבות קישרו בין העץ המאיר לפטריה, ולאחר יובל כבר אושר כי הגורם הוא פטריה הדורשת לחות וחמצן. המחצית הראשונה של המאה ה-20 הוקדשו לפרסום רשימות מיני הפטריות הזוהרות.
בנוסף לכך, עם הזמן האדם למד לנצל את אש השועל לתועלתו. לדוגמה, בשנת 1555 פרסם אולאוס מגנוס את ספרו "A Compendious History of the Goths, Swedes, and Vandals and Other Northern Nations", בו ציין פטריות מאירות רבות, הסביר את הקשר שלהם לריקבון העץ, ופירט על השימוש של קליפת עץ נגועה פטריות כמקור אור בידי הסקנדינבים בלילות חורף ארוכים. השימוש ב"אש השועל" התפשט מאז ברחבי העולם: בשלהי המאה ה-17, תיאר הרופא ההולנדי G.E. Rumph ילידים המשתמשים בפטריות כפנסים פרימיטיבים.
אש השועל הוזכרה גם בהקשר לצוללת "צב" (Turtle), שהייתה הצוללת הצבאית הראשונה בעידן המודרני. לפני המצאת הנורה החשמלית, מפתח הצוללת התקשה למצוא גוף תאורה מתאים לה, מכיוון שנרות כילו במהרה את מלאי החמצן המוגבל בחללה הפנימי. הוא נועץ במדינאי והמדען בנג'מין פרנקלין, אשר הציע לו להיעזר באש השועל. האור שהפיצו הפטריות היה כנראה עמום מהרגיל היות שחילוף החומרים שלהן הואט במי הים הקרים. עם זאת נאמר כי די היה בו לשימוש במצפן ובמד העומק.
היסטוריה ומקום בתרבות > בתרבות

השם האנגלי של "אש השועל" הוא foxfire. ככל הנראה,[דרוש מקור][מפני ש...] מקור המילה fox (שועל) הוא במילה הצרפתית Faux, שמשמעותה: "כוזב". עם זאת, לאש השועל מקום בפולקלורים רבים המקשרים אותה לשועל, פיות (ועל כן נקראת fairy fire), אלפים, רוחות הרפאים, שדים ואש "קרה" על טבעית. דוגמה נפוצה נמצאת בפולקלור היפני, בו מסופר על ה-Kitsune (שועל מיתולוגי) המייצר את אש השועל. בפולקלור האנגלי נמצאות רוחות המוכרות בשם ויל נושא אבוקת הקש (בעברית גם בשם "זהרורעים"[דרוש מקור]), המקושרות לפעמים לאש השועל. איש דת יפני אחד אף קישר בין ה-Will-o'-the-wisp ל-Kitsune. בנוסף, הפטריות המאירות שימשו לפולחנים וכתוספות לחימה בשבטים מסוימים.
אש השועל מוזכרת גם בתרבות המודרנית, דוגמאות:
בשירו של הסופר הווארד פיליפס לאבקרפט, "הנתיב העתיק" (The Ancient Track), רואה הדובר את אש השועל בשדה ובביצת כבול, היכן שהיה משוכנע כי ימצא את העיירה הבדיונית "דנוויץ'" (מהסיפור "אימת דנוויץ'" – The Dunwich Horror).
בספר "הרפתקאותיו של האקלברי פין" מאת מארק טוויין, הדמויות האקלברי פין ותום סויר נעזרים באש השועל כמקור אור בזמן שהם חופרים מנהרה.
כפר בשם פוקספייר (foxfire) נמצא במחוז מור, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית.
בפרק "העיירה שלנו" של הסדרה תיקים באפלה (Our Town; מספר עשרים וארבע, עונה שנייה), אש השועל מופיעה סמוך ליד גופת אדם שנמצאה ביער.
ברומן של הסופרת האמריקאית ג'נט דיילי (Janet Dailey), "אור אש השועל" (Foxfire Light), מסופר על סוס ורוכבו המפחדים מאורות אלו כאשר הם רוכבים דרך היער אל עבר אוזרק (Ozarks).
אש השועל מוזכרת בשירו של ג'ון דנוור, "Foxfire Suite".
ראו גם

מיקולוגיה (חקר הפטריות)
לקריאה נוספת

Aravindakshan DM, Kumar TKA, Manimohan P. "A new bioluminescent species of Mycena sect. Exornatae from Kerala State, India(הקישור אינו פעיל)", Mycosphere 3 (5): 556–61.
Bermudes, D., Peterson, R.H. and Nealson, K.H. (1992), "Low-level bioluminescence detected in Mycena haematopus basidiocarps", Mycologia 84(5):799-802.
Capelari M, Desjardin DE, Perry BA, Asai T, Stevani CV. (2011). "Neonothopanus gardneri: a new combination for a bioluminescent agaric from Brazil". Mycologia 103 (6): 1433–40.
Dao Thi Van, "Physiological and cultural properties of the luminous fungus Omphalotus af. illudent(הקישור אינו פעיל)", Journal of Siberian Federal University. Biology 2 (2009 2) 157-171.
Desjardin, D.E., Capelari, M. and Stevani, C. (2007), "Bioluminescent Mycena species from São Paulo, Brazil". Mycologia (in press).
Desjardin DE, Perry BA, Lodge DJ, Stevani CV, Nagasawa E. (2010). "Luminescent Mycena: new and noteworthy species". Mycologia 102 (2): 459–77
Desjardin DE, Oliveira AG, Stevani CV. (2008). "Fungi bioluminescence revisited", Photochemical & Photobiological sciences 7 (2): 170–82.
Frederic P. Miller, Agnes F. Vandome, John McBrewster; "Bioluminescence", VDM Publishing, 2009. ISBN 9786130219192.
Herring, P.J. (1994), "Luminous fungi", Mycologist 8(4):181-183.
O'Kane DJ, Lingle WL, Porter D, Wampler JE. (1990), "Spectral analysis of bioluminescence of Panellus stypticus", Mycologia 82 (5): 607–16.
Oliveira AG, Stevani CV. (2009), "The enzymatic nature of fungal bioluminescence", Photochemical & Photobiological Sciences 8 (10): 1416–21.
Ramsbottom, J. (1953), "The New Naturalist Mushrooms and Toadstools, A study of the Activities of Fungi", Bloomsbury Books, London.
Wassink, E.C. (1978), "Luminescence in Fungi". In: Herring P.J. (ed.) Bioluminescence in Action. Academic Press, London, pp. 171-197.
Weitz, H.J. (2004), "Naturally bioluminescent fungi", Mycologist 18(1):4-5.
Weitz HJ, Ballard AL, Campbell CD, Killham K.; "The effect of culture conditions on the mycelial growth and luminescence of naturally bioluminescent fungi", FEMS Microbiol Lett. 2001 Aug 21;202(2):165-70.
הערות שוליים

↑  Deheyn DD, Latz MI. (2007). "Bioluminescence characteristics of a tropical terrestrial fungus (Basidiomycetes)". Luminescence: the Journal of Biological and Chemical Luminescence 22 (5): 462–7.
↑  OSAMU SHIMOMURA (1992),"The Role of Superoxide Dismutase in Regulating the Light Emission of Luminescent Fungi", Journal of Experimental Botany 43 (11): 1519-1525.
1 2 3 4  Oliveira AG, Desjardin DE, Perry BA, Stevani CV. (2012). "Evidence that a single bioluminescent system is shared by all known bioluminescent fungal lineages". Photochemical & Photobiological Sciences 11 (2): 848–52.
↑  Ewart AJ. (1906). "Note on the phosphorescence of Agaricus (Pleurotus) candescens". Victorian Naturalist 13: 174.
↑  Lloyd JE. (1974). "Bioluminescent communication between fungi and insects". Florida Entomologist 57 (1): 90.
↑  Sivinski, J. (1981), "Arthropods attracted to luminous fungi", Psyche 88(3-4): 383-390.
↑  Vydryakova GA, Psurtseva NV, Belova NV, Pashenova NV, Gitelson JI. (2009), "Luminous mushrooms and prospects of their use". Mikologiya i Fitopatologiya (in Russian) 43 (5): 369–76.
↑  Roody WC. (2003), "Mushrooms of West Virginia and the Central Appalachians", Lexington, Kentucky: University Press of Kentucky. p. 23. ISBN 0-8131-9039-8.
1 2  Desjardin DE, Oliveira AG, Stevani CV. (2008). "Fungi bioluminescence revisited". Photochemical & Photobiological sciences 7 (2): 170–82.
1 2 3 4  Glawe, D.A and Solberg, W.U. (1989), "Early accounts of fungal bioluminescence", Mycologia 81(2): 296-299.
↑  Diamant, Lincoln (2004), "Chaining the Hudson: The Fight for the River in the American Revolution", P.25–27, New York: Fordham University Press.
↑  Hall, Jamie. "Half Human, Half Animal: Tales of Werewolves and Related Creatures", Bloomington, Indiana: Authorhouse, 2003. 142.
↑  "The Ancient Track", by H. P. Lovecraft.
↑  Twain, Mark (2011), "35: Dark, Deep-Laid Plans". Adventures of Huckleberry Finn. CreateSpace. ISBN 1-4635-2071-9.
↑  Sarah Stegall (1995), "To Serve Man". Munchkyn.
אקולליה

איור המתאר אקולליה
אקולליה (בעברית: הֵדִיּוּת) היא חזרה לא רצויה על קולות שנעשים על ידי אדם אחר (כאשר האדם עצמו חוזר עליהם, זה נקרא פלילליה (אנ')). בצורתה הבסיסית, אקולליה נעשית בצורה אוטומטית וללא מאמץ. זוהי אחת מתופעות ההד (אקו), הקשורות קשר הדוק לאקופרקסיה (אנ'), חזרה אוטומטית על תנועות שנעשו על ידי אדם אחר; שתי התופעות הן "תת-קבוצות של התנהגות חיקוית" שלפיה מחקים צלילים או פעולות "ללא מודעות מפורשת". אקולליה עשויה להיות תגובה מיידית לגירוי, או עשויה להתרחש שעות או ימים לאחר הגירוי.
אקולליה מופיעה במקרים רבים של אוטיזם ושל תסמונת טורט. היא עשויה להתרחש גם בכמה מצבים נוירולוגיים אחרים, כגון צורות מסוימות של שיטיון או אפאזיה הקשורה לשבץ מוחי.
המילה "אקולליה" מקורה מיוונית - אקו ἠχώ (ēchō), כלומר "הד" או "לחזור", ולליה λαλιά (lali) כלומר "דיבור".
סימנים ותסמינים

אקולליה יכולה להיות מסווגת כמיידית (המתרחשת מיד לאחר הגירוי) או מושהית (זמן מה לאחר התרחשות הגירוי). אקולליה מיידית נובעת מזיכרון מהיר של מידע שיוצא מהזיכרון לטווח קצר ו"עיבוד לשוני שטחי". דוגמה טיפוסית של אקולליה מיידית אצלי ילדים עשויה להיות כדלקמן: ילד נשאל "אתה רוצה ארוחת ערב?"; הילד מהדהד בחזרה "אתה רוצה ארוחת ערב?", ואחריו הפסקה, ולאחר מכן תשובה, "כן. מה יש לארוחת ערב?" באקולליה מושהית המטופל חוזר על מילים, ביטויים או משפטים מרובים לאחר עיכוב שיכול להיות בין שעות לאפילו שנים מאוחר יותר. אקולליה מיידית יכולה להעיד על הפרעה התפתחותית, אך אין זה בהכרח כך.
אף על פי שאקולליה יכולה להוות ליקוי בדיבור, התסמינים שלה יכולים לכלול מגוון גדול של משמעויות והתנהגויות בין נבדקים שונים ועבור כל נבדק. "אקולליה מופחתת" היא תופעה בה החזרה על הגירוי המקורי משתנה במקצת, ו"אקולליה סביבתית" היא תופעה בה החזרה היא על גירויים סביבתיים כגון תוכנית טלוויזיה המופיעה ברקע (זו מתרחשת בדרך כלל אצל אנשים עם דמנציה).
הפרעות נלוות

אקולליה יכולה להיות אינדיקטור להפרעות הקשורות באוטיזם, אך אינה ייחודית לתסמונות או שם נרדף לתסמונות. אקו תופעות (במיוחד אקולליה ואקופרקסיה ) היוו מאפיין מגדיר בתיאורים המוקדמים של תסמונת טורט. אקולליה מופיעה גם באפאזיה, סכיזופרניה, דמנציה, קטטוניה, אפילפסיה, לאחר אוטם מוחי (שבץ מוחי), פגיעת ראש סגורה, בילדים עיוורים, ילדים עם ליקויי שפה, וכן ילדים נוירוטיפיקלים מסוימים. הפרעות אחרות הקשורות לאקולליה הן מחלת פיק, דמנציה פרונטו-טמפורלית, ניוון קורטיקו-בזאלי, שיתוק על-גרעיני מתקדם, וכן הפרעה התפתחותית מתפשטת.
מתאם אנטומי

אקולליה יכולה להיות תוצאה של נזק להמיספרה השמאלית. באופן ספציפי, נזק לאונה הקדמית של ההמיספרה השמאלית נקשר לאקולליה מתאמצת. מקרים של אקולליה הופיעו לאחר נגעים של האונה המדיאלית השמאלית ואזורים מוטוריים משלימים. אקולליה לא מכוונת מראה קווי דמיון להתנהגות חיקוי אחרת שהופיעה בעקבות ביטול העכבות הנגרם מפגיעה באונה הקדמית, וקשורה ככל הנראה לנוירוני מראה. במקרים שבהם אקולליה היא חלק מאפזיה חולפת מעורבת, אזור השפה הפריסילבית נשאר שלם, אך קליפת האסוציאציות הקדמית והאחורית שמסביב מתנוונות או חוות אוטם.
חיקוי ולמידה

אקולליה שכיחה אצל ילדים צעירים הלומדים לראשונה לדבר. אקולליה היא סוג של חיקוי. חיקוי הוא מרכיב שימושי, נורמלי והכרחי בלמידה חברתית: למידת חיקוי מתרחשת כאשר "הצופה רוכש התנהגויות חדשות באמצעות חיקוי" וחיקוי אוטומטי מתרחש כאשר "התנהגות משוחזרת מבוססת על דפוסים מוטוריים (או קוליים) שנרכשו בעבר". Ganos et al (2012) מגדירים אקולליה כ"פעולת חיקוי אוטומטית ללא מודעות מפורשת". ילדים לרוב מקשקשים הברות ובסופו של דבר מילים שהם שומעים. לדוגמה, תינוק עשוי לשמוע לעיתים קרובות את המילה "בקבוק" במשפטים שונים. התינוק חוזר תחילה רק עם הברות כגון "באבא", אך ככל שהמיומנויות השפה שלו מתקדמים, הילד יוכל בסופו של דבר לומר את המילה "בקבוק". אקולליה הופכת פחות ופחות שכיחה ככל שמתפתחים כישורי השפה של הילד. לא ניתן להבחין בצורת הלמידה החיקויית באמצעות אקולליה המתרחשת כחלק מהתפתחות תקינה מחיקוי אוטומטי או אקולליה האופייניים להפרעה מסוימת עד לגיל שלוש בערך, כאשר מתפתחת יכולת מסוימת לוויסות עצמי. ניתן לחשוד בהפרעה אם החיקוי האוטומטי נמשך מעבר לגיל שלוש.
פונקציונליות

לפני שנות ה-80, אקולליה נחשבה כהתנהגות שלילית ולא תפקודית. עם זאת, חוקרים כמו בארי פריזנט ועמיתיו הדגישו את הפונקציה התקשורתית של אקולליה. בין הפונקציות התקשורתיות שצוינו הן לקיחת תורות, בקשה, ויסות עצמי וחזרות כדי לסייע בהבנה. ניתן לסווג אקולליה כתקשורתית (בהקשר ועם "מטרה תקשורתית לכאורה") לעומת סמיקומוניקטיבי ("משמעות תקשורתית לא ברורה").
פונקציונליות > תסמונת טורט

אקולליה ואקופרקסיה הם טיקים אופייניים לתסמונת טורט; החזרות האקולליות של אנשים עם טורט הן בעיקר הדים מתוך "רפרטואר הטיק" שלהם. הראיות מצביעות על מערכת נוירוני מראה בריאה (MNS) אך "מנגנון בקרה חיקוי בלתי הולם, שהופך אותם לפגיעים להפרעות".
פונקציונליות > אוטיזם

תסמין של חלק מהאוטיסטים הוא המאבק לייצר דיבור ספונטני. מחקרים הראו שבמקרים מסוימים אקולליה משמשת כמנגנון התמודדות המאפשר לאוטיסט לתרום לשיחה כאשר אינו מסוגל לייצר דיבור ספונטני. מחקרים בשנות ה-80 הראו שייתכן שיש כוונה תקשורתית עם אקולליה מושהית, "תלוי בהקשר שבו היא מתרחשת"; מחקר זה על ילדים אוטיסטים "העלה שאלות הקשורות לתוכניות לשינוי התנהגות שהגנו על ביטול או החלפה של אקולליה מיידית". ילדים אוטיסטים עשויים להשתמש באקולליה לצורך פורקן חושי, כדרך להרגיע את עצמם כשהם חרדים או מאותגרים על ידי הצפה חושית.
הערות שוליים

↑  הֵדִיּוּת במילון פסיכולוגיה (תשנ"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  בטיפולנט | אקולליה, באתר בטיפולנט | פורטל לשירותים פסיכולוגיים בישראל
1 2  איתן טמיר, אקולליה | הגדרה, אבחנה מבדלת, קומורבידיות ודרכי טיפול, באתר www.tipulpsychology.co.il
↑  ד"ר רינת גולד - קלינאית תקשורת, אקולילה באוטיזם, באתר Facebook, ‏2 באפריל 2019
↑  "λαλιά". A Greek – English Lexicon, on Perseus. Tufts University. נבדק ב-6 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Rydell PD, Mirenda P (בדצמבר 1994). "Effects of high and low constraint utterances on the production of immediate and delayed echolalia in young children with autism". J Autism Dev Disord. 24 (6): 719–35. doi:10.1007/bf02172282. PMID 7844096. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Bashe, P. R. The OASIS Guide to Asperger Syndrome; Advice, Support, Insight, and Inspiration. Crown Publishers, 2001, p. 22.
↑  Matson JL, Sturmey P, eds. (2011). International Handbook of Autism and Pervasive Developmental Disorders. Springer. p. 237. ISBN 978-1461429135.
↑  Sterponi, Laura; Jennifer Shankey (2 במרץ 2014). "Rethinking echolalia: repetition as interactional resource in the communication of a child with autism". Journal of Child Language. 41 (2): 275–304. doi:10.1017/s0305000912000682. PMID 23469804. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Harvey S. Levin (1982). Neurobehavioral Consequences of Closed Head Injury. Oxford University Press. pp. 153–54. ISBN 978-0-19-503008-2.
↑  Duffy, Joseph R. (1995). Motor Speech Disorders. Missouri: Elsevier Mosby. p. 314. ISBN 978-0-323-07200--7.
↑  Ganos C, Ogrzal T, Schnitzler A, Münchau A (בספטמבר 2012). "The pathophysiology of echopraxia/echolalia: relevance to Gilles de la Tourette syndrome". Mov. Disord. 27 (10): 1222–29. doi:10.1002/mds.25103. PMID 22807284. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Saad AG, Goldfeld M (יולי–ספט' 2009). "Echolalia in the language development of autistic individuals: a bibliographical review". Pro Fono. 21 (3): 255–60. doi:10.1590/S0104-56872009000300013. PMID 19838574. {{cite journal}}:  (עזרה)
בלגיה באירוויזיון 1957

בלגיה באירוויזיון 1957 השתתפה עם השיר "Straatdeuntje", שבוצע על ידי הזמר הבלגי, בוביאן סחופן.