stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אייזק אסימוב
קורות חיים

אסימוב נולד ב-2 בינואר 1920 למשפחה יהודית בפטרוביצ'י, עיירה ליד סמולנסק, שברוסיה הגדולה, והוריו קראו לו יצחק, שם בו השתמש כל חייו בראיונות לעיתונות העברית. בשנת 1923 היגרה משפחתו לארצות הברית, שם גדל בברוקלין, ניו יורק, כשהוא מחלק את זמנו בין בית הספר בבוקר וחנות הממתקים והעיתונים שפתחו הוריו בשכונה.
אסימוב ראה לראשונה חוברות מדע בדיוני בחנות של הוריו והחל לקרוא בהן. סיפורים החל לכתוב בעצמו בגיל 17 ומכר אותם למגזינים של מדע בדיוני, שהיו פופולריים מאוד אז. ג'ון ו. קמפבל, עורך הביטאון "Astounding Stories", זיהה את כישרונו הייחודי של הנער אסימוב, אימץ אותו והיווה לו מורה רוחני.
בגיל 19, בשנת 1939 השלים תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קולומביה, ובגיל 28, בשנת 1948 קיבל תואר דוקטור. הוא הצטרף לסגל אוניברסיטת בוסטון, אך ב־1958 עלתה ההכנסה ממכירת ספריו על הכנסתו מהמוסד האקדמי. אסימוב נשאר באוניברסיטה וקודם רק ב־1979 לדרגת פרופסור מן המניין. מסמכיו האישיים של אסימוב משנת 1965 והלאה מצויים בספריית אוניברסיטת בוסטון. היה חבר וסגן נשיא איגוד "מנסה" שבו חברים שמנת המשכל שלהם נמצאת ב-2% העליונים באוכלוסייה.
אסימוב נישא לגרטרוד בלוגרמן ב-26 ביולי 1942. לזוג נולדו שני ילדים: דוד (1951) ורובין (1955). הם התגרשו בשנת 1973 ואסימוב התחתן בשנית, באותה שנה, עם ג'נט ג'פסון.
במשך שנים רבות החשיב אסימוב את עצמו לאתאיסט, אף על פי שהסתייג מהביטוי מאחר שהרגיש שהאתאיזם מתאר את מה שהוא לא מאמין בו, במקום את מה שכן. מאוחר יותר מצא את הביטוי הומניסט כתיאור מתאים יותר.
אסימוב נפטר ב-6 באפריל 1992 כתוצאה מכשל בלב ובכליה שנגרם בין השאר כתוצאה ממחלת האיידס, בה לקה לאחר שנדבק בנגיף ה-HIV מעירוי דם שקיבל במהלך ניתוח לב. העובדה שחלה באיידס נשמרה בסוד עוד 10 שנים אחרי מותו והתגלתה רק בביוגרפיה שפרסמה אלמנתו, ג'נט אסימוב, "היו אלה חיים טובים".
רשימת ספרים (חלקית)

אייזק אסימוב כתב יותר מ-500 ספרים, במגוון תחומים רחב ביותר, שכלל נושאים מכל הקטגוריות הראשיות לסיווג ספרים על פי שיטת דיואי (למעט פילוסופיה ופסיכולוגיה), אם כי רובם מז'אנר המדע הבדיוני.
ספריו תורגמו לשפות רבות, גם לעברית.
הוא כתב גם בענייני יהדות: ששה ספרים על התנ"ך, ספרי היסטוריה על המזרח הקרוב, ועל ארץ כנען, ספרי הומור שכוללים פרקים על הומור יהודי, מסות על יחס המדע לדת ולבריאתנות, והקדמות לשני הכרכים של Wandering Stars, הספר על סיפורי מדע בדיוני יהודיים. כל החיבורים האלה טרם הופיעו בעברית.
להלן ספריו שתורגמו לעברית:
רשימת ספרים (חלקית) > קובצי סיפורים קצרים על רובוטים

בארץ הרובוטים, 1964, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1975, בתרגומו של יואב הלוי
אנוכי, הרובוט, 1950, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1970, בתרגומו של יאיר שמעוני ויצא בשנית בשם אני, רובוט בהוצאת כתר, 2004 בתרגומו של אורי בלסם
רשימת ספרים (חלקית) > סדרת הרובוטים

מערות הפלדה, 1954, יצא בעברית ב-1975 בהוצאת מסדה, בתרגומו של חיים גליקשטיין; וב-2005 בהוצאת ינשוף, בתרגומו של רמי שלהבת
השמש העירומה, בחלקים בכתב עת ב-1956 וכספר ב-1957, יצא בעברית ב-1975 בהוצאת מסדה, בתרגומו של חיים גליקשטיין; וב-2007 בהוצאת ינשוף, בתרגומו של רמי שלהבת, בשם שמש עירומה
רובוטים של שחר, 1983, יצא בעברית בהוצאת כתר, בתרגומו של עמנואל לוטם
רובוטים ואימפריה, 1985, יצא בעברית בכתר הוצאה לאור, 1988, בתרגומו של עמנואל לוטם
רשימת ספרים (חלקית) > סדרת האימפריה

אבק כוכבים, 1951, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1981, בתרגומו של עמוס גפן, ויצא בשנית בשם הכוכבים כאבק, הוצאת אודיסיאה, 2007
זרמי חלל, 1952, יצא בעברית בהוצאת אודיסיאה, 2004
אבן בשחקים, 1950, יצא בעברית בהוצאת אודיסיאה, 2001, בתרגומו של אסף כהן
רשימת ספרים (חלקית) > סדרת המוסד (לפי סדר התרחשות)

בטרם המוסד, 1988, יצא בעברית בהוצאת כתר, בתרגומו של עמנואל לוטם
לקראת המוסד, 1993, יצא בעברית בהוצאת כתר, 1994, בתרגומו של עמנואל לוטם
המוסד השמיימי, 1951,יצא בהוצאת מסדה, 1978, יצא שנית בהוצאת מודן, 1995, בתרגומו של עמוס גפן
מוסד וקיסרות, 1952, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1978, בתרגומו של עמוס גפן
המוסד האחר, 1953, יצא בעברית בהוצאת מודן, 1995, בתרגומו של עמוס גפן
פאתי המוסד, 1982, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1984, בתרגום של שפי פז
המוסד והארץ, 1983, יצא בעברית בהוצאת כתר, 1989, בתרגומו של עמנואל לוטם
רשימת ספרים (חלקית) > קובצי סיפורים קצרים

שקיעה יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979
אין איש פה, פרט..., יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1980, בתרגומו של אדם שרתיאל
מחר כפול תשע, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1972, בתרגומה של חנה ברקן. ב-2005 יצאה מהדורה חדשה בעברית בהוצאת אודיסיאה, בתרגומו של איתמר פארן
גדול ורחב הוא העולם, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1976, בתרגומו של חיים גליקשטיין
כדרך בני מאדים, יצא בעברית בהוצאת אודיסיאה, 2003, בתרגומו של חגי אברבוך
כתבי אייזק אסימוב כרך 1, יצא בעברית בהוצאת מובי דיק, 2009, בתרגומו של רמי שלהבת
כתבי אייזק אסימוב כרך 2, יצא בעברית בהוצאת מובי דיק, 2010, בתרגומו של רמי שלהבת
כתבי אייזק אסימוב כרך 3, יצא בעברית בהוצאת מובי דיק, 2011, בתרגומו של רמי שלהבת
כתבי אייזק אסימוב כרך 4, יצא בעברית בהוצאת מובי דיק, 2014, בתרגומו של רמי שלהבת
רשימת ספרים (חלקית) > סדרת לאקי סטאר

לאקי סטאר ושודדי הכוכביות, 1953, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979, בתרגומו של ראובן לסמן
לאקי סטאר ואוקיינוסי נוגה, 1954, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979, בתרגומו של ראובן לסמן
לאקי סטאר וכוכב החמה, 1956, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979, בתרגומו של ראובן לסמן
לאקי סטאר וירחי הצדק, 1957, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979, בתרגומו של ראובן לסמן
לאקי סטאר וטבעות השבתאי, 1958, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979, בתרגומו של ראובן לסמן
רשימת ספרים (חלקית) > אחרים

קץ כלזמן, יצא בעברית בהוצאת מסדה, 1979, בתרגומו של עמוס גפן, ויצא בשנית בשם "סוף הנצח", הוצאת אודיסיאה, 2010, בתרגומו של איתמר פארן
האדם הפוזיטרוני (ביחד עם רוברט סילברברג), יצא בישראל בהוצאת כתר, 1998, בתרגומו של גידי נבו
נמסיס, יצא בעברית בהוצאת כתר, 1991, בתרגומו של עמנואל לוטם
המסע הפנטסטי 2: היעד המוח (הספר מבוסס על סרט באותו שם שלא היה לאסימוב חלק ביצירתו, ולכן נוסף 2 לשמו)
האלים עצמם, יצא בעברית בהוצאת אודיסיאה, 2002, בתרגומו של אורי שגיא.
ילד האתמול (ביחד עם רוברט סילברברג). הרחבה לסיפור הקצר "ילד קטן ומכוער", מתוך "מחר כפול תשע"
שקיעה (ביחד עם רוברט סילברברג). הרחבה לסיפור הקצר מתוך אוסף סיפורים קצרים הנושא אותו שם, הוצאת כתר, 1992
נורבי הרובוט המבולבל (ביחד עם ג'נט אסימוב). הוצאת כתר, 1998
רשימת ספרים (חלקית) > מדע פופולרי

סדרת ספריית היקום, תורגמה לעברית בשנת 1989 בידי הוצאת לילך
ספריית היקום – האסטרואידים
ספריית היקום – עב"מים: עצמים בלתי מזוהים
ספריית היקום – השמש
ספריית היקום – קוואזארים, פולסארים וחורים שחורים
ספריית היקום – כדור הארץ: בסיס האם שלנו
ספריית היקום – הירח: הלוויין של כדור הארץ
ספריית היקום – מאדים: השכן המסתורי שלנו
ספריית היקום – שבתאי: טבעת של יופי
ספריית היקום – טילים, חלליות ולוויינים
ספריית היקום – שביל החלב וגלקסיות אחרות
הצופן הגנטי, תרגמו מאנגלית: ר. ור. פלק, בהוצאת מדע, 1965 (188 עמודים)
אבני יסוד בבנין החיים: אנזימים – ויטמינים – הורמונים, תרגם מאנגלית: א. דובניקוב, בהוצאת יבנה, תל אביב, 1961.
עוד מבחר מספריו על מדע פופולרי (רשימה חלקית)

Understanding physics: the electron, proton, and neutron
The universe from flat earth to quasar
The stars in their courses
View from a height
Jupiter
The beginning and the end
Quasar, quasar, burning bright
The relativity of wrong
Asimov on physics
Asimov biographical encyclopedia of science and technology
Life and energy
The neutrino
Of time, space and other things
The planet that was not there
The solar system and back
הנצחה בישראל

רחוב על שמו של אייזק אסימוב קיים בירוחם.
קוברה (סוג)

| קוברה |
| --- | --- |
 קוברה מצרית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: קשקשאים
סדרה:: נחשים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
תת־משפחה:: פתנים
סוג:: קוברה
שם מדעי
 Naja ‏לאורנטי, 1768

קוברה יורקת מערב אפריקאית
קוברה הודית.
זוג קוברות מונוקליות
קוברה (שם מדעי: Naja) הוא סוג של נחש ארסי ממשפחת הפתניים. למרות שהשם הנפוץ קוברה ניתן לסוגים נוספים, מינים מהסוג (Naja) הם הנחשים המזוהים והנפוצים ביותר תחת השם קוברה. הסוג כולל בין 20 ל-22 מינים. הסוג עבר שינויים טקסונומיים רבים בשנים האחרונות, ומכאן המקורות השונים. תחום תפוצת הקוברה כולל את אפריקה, דרום-מערב אסיה, דרום אסיה והמזרח הרחוק.
תיאור

מיני הקוברה השונים משתנים באורכם ולרובם גוף דק. מרבית המינים מגיעים לאורך של 1.8 מ'. הגודל המרבי של חלק מהמינים הגדולים יותר יכול להגיע אף ל-3 מ', כאשר קוברת היערות הוא המין הארוך ביותר. לכל המינים יש את היכולת להרים את הרבע העליון של פלג גופם ואת היכולת לשטח את צווארם ו"לנפח" אותו כדי להראות גדולים ומאיימים יותר לצורך הגנה.
ארס

כל מיני הקוברות מסוגלים להכיש הכשה קטלנית לאדם. לרוב המינים ארס נוירו-טוקסי חזק, הפוגע במערכת העצבים וגורם לשיתוק, אולם לחלק גם יש ארס רעיל שגורם לנפיחות ונקרוזה. לחלק יש גם מרכיבים קרדיו-טוקסים הפוגעים בפעילות הלב.
לחלק ממיני הקוברה, המכונים קוברות יורקות, יש את היכולת לשלח ארס דרך הניבים הקדמיות, במקום לשחרר אותו בקצוות ניביהם כמרבית הנחשים. הפעולה דומה יותר להתזה מאשר ליריקה. הטווח והדיוק בו הם יכולים להתיז את הארס משתנה ממין למין, אך השימוש העיקרי שלו נעשה כהגנה.
מינים

| שם | שם מדעי | מס' תת-מינים |
| --- | --- | --- |
| קוברה אנגולית | N. anchietae | 0 |
| קוברה מימית מפוספסת | N. annulata | 0 |
| קוברה חוטמנית | N. annulifera | 0 |
|  | N. antiqua - נכחדה | 0 |
| קוברה ערבית | N. arabica | 0 |
| קוברה יורקת ענקית | N. ashei | 0 |
| קוברה סינית | N. atra | 0 |
| קוברה מימית קונגולזית | N. christyi | 0 |
| קוברה גינאית | N. guineensis | 0 |
| קוברה מצרית | N. haje | 0 |
|  | N. iberica - נכחדה |  |
| קוברה מונוקלית | N. kaouthia | 0 |
| קוברה יורקת מערב-אפריקאית | N. katiensis | 0 |
| קוברה יורקת בורמזית | N. mandalayensis | 0 |
| קוברת יערות | N. melanoleuca | 0 |
| קוברה יורקת מוזמביקית | N. mossambica | 0 |
| קוברה רבת-טבעות | N. multifasciata | 0 |
| קוברה הודית | N. naja | 0 |
| קוברה יורקת שחורה | N. nigricincta | 0 |
| קוברה יורקת שחורת-צוואר | N. nigricollis | 0 |
| קוברה צהובה | N. nivea | 0 |
| קוברה יורקת נובית | N. nubiae | 0 |
| קוברה כספית | N. oxiana | 0 |
| קוברה יורקת אדומה | N. pallida | 0 |
| קוברה פיליפינית | N. philippinensis | 0 |
|  | N. romani - נכחדה | 0 |
| קוברת אנדמן | N. sagittifera | 0 |
| קוברה דרום פיליפינית | N. samarensis | 0 |
| קוברת מפוספסת מערב-אפריקאית | N. savannula | 0 |
| קוברה סנגלית | N. senegalensis | 0 |
| קוברה יורקת סינית | N. siamensis | 0 |
| קוברה יורקת אינדונזית | N. sputatrix | 0 |
| קוברת יער חומה | N. subfulva | 0 |
| קוברה יורקת זהובה | N. sumatrana | 0 |
ראו גם

קוברה יורקת
קו אסיון

תרשים אזור קו אסיון כפי שמופיע על שלט ההכוונה בכניסה למבצר מריה תרזה.
מבצר ויקטור עמנואל בראש המצוק התלול
קו אסיון (בצרפתית: La Barrière de l'Esseillon, מילולית: מחסום אסיון או חומת אסיון) הוא סדרה של חמישה מבצרים שנבנו במהלך המאה ה-19 באזור המצוקים של הגבעות המקיפים את עמק הנהר ארק בקרבת העיירה אוסווה (Aussois) שבחבל סבויה, צרפת.
מקור השם במילה הפרובנסאלית echaillon, ומילה זו עצמה שאולה מ-scalio הלטינית, שמשמעותה מעבר סלול על גבי גבעה תלולה וקשה למעבר.
מטרת הקמתו של קו המבצרים הייתה להגן על אזור פיימונטה באיטליה מפני פלישה צרפתית. המבצרים נקראו על שמם של בני בית סבויה.
היסטוריה

חמשת המבצרים נבנו בשנים 1819‏-1834 באזור שהועבר לשליטת ממלכת פיימונטה-סרדיניה כחלק מהסכמות קונגרס וינה מ-1815.
קו המבצרים הוקם בלחצה של הקיסרות האוסטרית במטרה למנוע גישה לכיוון מעבר האלפים מון סני, וממנו לכיוון ממלכת סרדיניה והלאה לכיוון מרכז אירופה. בתקופה זו שימש מעבר מון סני כדרך העיקרית מכיוון האלפים המערביים.
חשיבותו האסטרטגית של המעבר, הייתה בדרך שנסללה עליו שהייתה רחבה ונוחה לתנועה לכוחות כיבוש שעלולים לנוע בכיוון ממערב למזרח, ובנוסף לכך הוא שימש כתחליף לקו הביצורים באזור עמק סוסה (Val di Susa) שנהרס במהלך העימותים באיטליה בשנת 1796 כחלק ממלחמות המהפכה הצרפתית, והותיר את העיר טורינו חשופה לסכנת כיבוש צרפתי.
מבצרי אסיון הפכו למיותרים בשנת 1857 עם חתימת הברית בין צרפת לממלכת סרדיניה וביטול האפשרות של כיבוש צרפתי באזור. הסכם טורינו פירט את התנאים לסיפוח האזור והריסת המבצרים.
למרות זאת, ולאחר האיחוד בין סאבויה לצרפת בשנת 1860 לא נהרסו המבצרים, וזאת על פי דרישת הצבא הצרפתי שטען כי הוא זקוק להם לשם הגנה ולמניעת פלישה איטלקית אפשרית לצרפת.
במהלך מלחמת העולם השנייה נעשה שימוש צבאי במבצרים ואחד מהם אף שימש כבית כלא.
המבצרים

המבצרים בקו אסיון נבנו על פי המודל של מונטאלמבר (Marc-René, marquis de Montalembert), אשר היו מבוססים על ביצורים הניצבים זה מול זה ומגדלי ירי. באופן זה יכלו להעניק הגנה הדדית באמצעות ירי של אש צולבת. ארבעה מבצרים נבנו על הגדה הימנית של הנהר והחמישי על הגדה השמאלית. בין שתי הגדות הפריד גשר למעבר מעל הערוץ התלול.
מבצר ויקטור-עמנואל – הגדול ביותר, הכיל עד 1500 לוחמים
מבצר שארל-אלבר – לא הושלם
מבצר שארל-פליקס – נבנה בשנים 1820–1827 וכמעט נהרס בשנת 1860 בהוראת נפוליון השלישי לאחר 3 ימי הפגזות רצופים.
מבצר מארי-כריסטין – הגבוה מבין החמישה והקרוב ביותר לכפר.
מבצר מארי-תרז – המבצר המבודד על הגדה השמאלית, שהיה נגיש רק באמצעות מעבר הגשר.
תעלה מבוצרת קישרה בין מבצר מארי-כריסטין בצפון-מערב למבצר שארל-אלבר בצפון-מזרח, במטרה להגן על הגישה מצפון לאזור הביצורים. התעלה עצמה יכלה להכיל עד 10,000 לוחמים.
כיום

מבצרי קו אסיון עברו שיפוצים והם משמשים כיום כאתר מורשת לתיירות וזיכרון היסטורי. בנוסף לכך משמשים מבני האתר וסביבתם לאירוח אירועי תרבות גסטרונומיה וספורט.
אגודת מבצרי אסיון שנוסדה ב-1970 מארגנת במשך השנים מבצעי שחזור ושימור במבנים השונים, והפיכתם למרכזי אירוח ותרבות.
לקריאה נוספת

H. Coquet, « Les fortifications de Savoie », Bulletin de la Société savoisienne d'histoire et d'archéologie, no 77, 1998
H. Coquet, A. Dupouy, F. Forray, J.-Ph. Michel, Ph. Pucelle et A. Palluel-Guillard, « L'Esseillon, citadelle sarde », Bulletin de la Société savoisienne d'histoire et * d'archéologie, no spécial, 1989
Yves Devaux, La Barrière de l’Esseillon : une architecture unique en France, Collection VMF, 1978, 61 p
André Dupouy, « Les forts de l’Esseillon », Bulletin de la Société d'histoire et d'archéologie de Maurienne, t. XXVI, 1991, p. 240
André Palluel-Guillard, « Les forts de l'Esseillon », dans Mémoires et documents de la Société savoisienne d'histoire et d'archéologie, Société savoisienne d'histoire et * d'archéologie, coll. « L'histoire en Savoie » (no 43), septembre 1976, 16 p. (ISSN 0046-7510)
משפחה מנצחת

| --- | --- |

 בימוי:  ריינאלדו מרקוס גרין
 הופק בידי:  ויל סמית', טים וייט, טרבור וייט
 תסריט:  זאק ביילין
 עריכה:  פמלה מרטין 
 שחקנים ראשיים:  ויל סמית'
 מוזיקה:  קריס בווארס 
 צילום:  רוברט אלסוויט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בנובמבר 2021 ארצות הברית
 משך הקרנה:  128 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט ספורט, סרט ביוגרפי 
 תקציב:  50 מיליון דולר
 פרסים:  פרס BET לסרט הטוב ביותר 
 www.kingrichardfilm.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
משפחה מנצחת (באנגלית: King Richard) הוא סרט קולנוע אמריקאי שיצא לאקרנים בשנת 2021 בכיכובו של ויל סמית'. הסרט מבוסס על סיפורו של ריצ'רד ויליאמס, אביהן של הטניסאיות המצליחות ונוס ויליאמס וסרינה ויליאמס.
הסרט היה מועמד לשישה פרסי אוסקר בהם הסרט הטוב ביותר. סמית' זכה על תפקידו בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ובפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
תקציר העלילה

ריצ'רד ויליאמס מתגורר עם משפחתו בשכונה קשת יום בקומפטון בקליפורניה. הוא אב לונוס וסרינה ויליאמס מרעייתו אורסן, ואב מאמץ לשתי בנות נוספות מנישואיה הקודמים. בעזרת חינוך קפדני וקשוח, וחרף כל הקשיים הסביבתיים, מצליח ריצ'רד להזניק את הקריירה הספורטיבית של ונוס וסרינה.
דמויות ושחקנים

| שחקן/ית | הדמות בסרט | תיאור |
| --- | --- | --- |
| ויל סמית' | ריצ'רד ויליאמס | מאמן טניס ואביהן של ונוס וסרינה ויליאמס |
| אונג'אנו אליס | אורסן פרייס | רעייתו של ר'יצרד, אמם של ונוס וסרינה ויליאמס |
| סאניה סידני | ונוס ויליאמס | טניסאית אפרו-אמריקאית |
| דמי סינגלטון | סרינה ויליאמס | טניסאית אפרו-אמריקאית |
| טוני גולדווין | פול כהן | מאמן טניס |
| ג'ון ברנטל | ריק מאצ'י | מאמן טניס, מייסד אקדמיית טניס בפלורידה |
| דילן מקדרמוט | ויל הודג'ס | סוכן ספורט |
הפקה והקרנה

צילומי הסרט החלו בלוס אנג'לס בינואר 2020 ונעצרו עקב מגפת הקורונה עד שהתחדשו באוקטובר אותה שנה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בספטמבר 2021 בפסטיבל טלורייד בקולורדו. הפצה נרחבת בבתי הקולנוע החלה ב-19 בנובמבר ובמקביל הופץ הסרט ב-HBO Max.
דלת הקסמים

| --- | --- |
 סוגה:  לימודי, ילדים, מדע בדיוני
 כותבים:  אברהם הפנר יצחק בן-נר
 בימוי:  יצחק (צפל) ישורון פנחס אלעזרי
 שחקנים:  גדעון זינגר (הקוסם יהויקים קוק) מרדכי בן-זאב (ד"ר טוביה גוטמן) גידי גוב (הרצל) דוד בית-און (יואבי ברגמן) שלומית להבי (הגרי ברגמן)
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיקים בפועל:  שמואל אלטמן
 חברת הפקה:  שירות הסרטים הישראלי משרד החינוך והתרבות
 אורך פרק:  כ-10 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה הלימודית
 פורמט (תמונה):  פילם 16 מ"מ שחור-לבן
 תקופת שידור מקורית:  מאי 1974 – יולי 1974
 קישורים חיצוניים
 "דלת הקסמים" באתר הטלוויזיה החינוכית
 דף התוכנית ב-IMDb
 
דלת הקסמים היא סדרת טלוויזיה לילדים בת 12 פרקים שנוצרה בידי אברהם הפנר, ובהפקת שירות הסרטים הישראלי ומשרד החינוך והתרבות בשיתוף משרד התחבורה והמועצה הלאומית למניעת תאונות.
הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1974 בטלוויזיה הלימודית בימי ג' בשעה 17:30, ובשידורים חוזרים עד סוף שנות השמונים.
את שיר הפתיחה כתב יורם טהרלב, הלחינה נורית הירש והזמרת חוה אלברשטיין ביצעה אותו.
הסדרה זכתה להערכה מחוץ לישראל ואף נרכשה על ידי מספר תחנות שידור באירופה.
תקציר העלילה

דלת הקסמים עסקה בזהירות בדרכים דרך סיפורם של האחים יואבי והגרי ברגמן, שלמדו כיצד להיזהר בכביש, בעזרתו של הקוסם יהויקים קוק, אותו גילם השחקן גדעון זינגר. לקוסם הייתה דלת קסמים מיוחדת שצפצפה (בקול שעון-הקוקייה) כשמישהו לא נזהר בכביש. או אז עבריין התנועה הופיע אצל קוק והוא הראה לו, על גבי מסך בצורת עין, מה היה קורה אילו לא היה נתפס וניצל.
תפקידם של יואב והגר היה לדווח לו על עברייני התנועה. מדי פעם הם היו נמלטים מהרוקח דוקטור טוביה גוטמן (מרדכי בן-זאב), בעל בית מרקחת שהיה שולח את עוזרו העצלן הרצל (גידי גוב) לרדוף אחרי שני הילדים האומללים. הגרי הייתה צועקת ליואבי "יואבי, תברח!" והוא הצליח להימלט מהעוזר המגושם. כשגוטמן עצמו רדף אחרי יואבי, צעקה הגר: "יואבי, תיזהר! גוטמן מאחוריך!" משפט אשר הפך לסיסמת אזהרה פופולרית באותה תקופה.
על אף שהתכנית בהגדרתה היא תוכנית חינוכית, דמותו של ד"ר גוטמן בתוכנית התבטאה בצורה לא-חינוכית בפרק "מי גונב לגוטמן את העיתון?" כאשר ד"ר גוטמן אומר על יואבי, ”עכשיו זה יהיה הסוף שלו. [...] אתה תראה איך שאני תופס את הילד הזה, חותך אותו, רוצח אותו, שוחט אותו, ונותן לו... סטירה”
מיקום ההתרחשויות בסדרה

הסדרה מתרחשת בתל אביב של תחילת שנות ה-70. הבית של אדון גוטמן הוא ברחוב טשרניחובסקי 3, קומה 2. החנות של אדון קוק ברחוב המכבי הסמוך לטשרניחובסקי.
פרקי הסדרה

העין המכושפת של יהויקים
הילקוט המעופף של יואבי
במבוך דלת הקסמים
מה קורה לביצים שלא נזהרות
מי גונב לגוטמן את העיתונים?
יהויקים קוק טס לו לברזיל
המחברת של עינת
הארון של גוטמן
התרופה המסוכנת
לגוטמן יש כאב שיניים
הרצל המאמן
מסעו החדש של קוק
הערות שוליים

↑  עמודת פרסום למשדר בטיחות לילדים, עמוד 31, מעריב, 30 באפריל 1974
↑  יעקוב העליון, "זהירות, תאונות!", עמודת "מסך ומסכה", מדור "ערב ערב", עמוד 22, מעריב, 15 ביוני 1975
משה הכהן מלוניל

| --- | --- |
 כינוי:  רמ"ך 
 מדינה:  רוזנות טולוז 
 מקום מגורים:  לוניל 
 מקום פעילות:  לונל, פרובאנס
 השתייכות:  ראשונים
 בני דורו:  הרמב"ם
 חיבוריו:  הגהות הרמ"ך
 
רבי משה הכהן מלוניל המכונה הרמ"ך היה מחכמי לוניל שבפרובנס בדורו של הרמב"ם (סוף המאה ה-12 / תחילת המאה ה-13), ומחבר "הגהות (או: השגות) הרמ"ך" על משנה תורה לרמב"ם.
חיבורו

"השגות הרמ"ך" הוא אחד מנושאי כליו של הרמב"ם. לפי ספר יוחסין של רבי אברהם זכות, הרמב"ם עצמו השיב על השגותיו, אך תשובות אלה אבדו. רבי חיים יוסף דוד אזולאי טען שרק מיעוט מההשגות נשלחו לרמב"ם אולם רוב ההשגות נכתבו לאחר מותו של הרמב"ם. הוא גם טען שהוא ראה כתב יד המכיל את ההשגות.
בדומה להשגות הראב"ד, במקרה שרבי משה לא חולק על הרמב"ם, נקטו הפוסקים שהוא מסכים עמו. אך במקרה שהראב"ד כבר חלק, ייתכן שרבי משה סמך על דבריו ולכן לא הביע את דעתו במפורש.
כתבי יד של השגות הרמ"ך היו בידי מחברים שונים המזכירים אותן ומצטטים אותן, אך לא הובאו לדפוס. בפרט ציטט אותן רבי יוסף קארו ב"כסף משנה". הן הוזכרו גם ברשב"א, בריטב"א וראשונים נוספים.
קיים כתב יד של החיבור בספריית אוקספורד ההגהות נדפסו לראשונה בשלמותן בשנת ה'תש"ל (1970) כספר בפני עצמו, ולאחר מכן נדפסו על גיליון הרמב"ם במהדורת פרנקל. בכתב היד של ההגהות מצויות הגהות על שישה ספרים בלבד מתוך ארבעה עשר ספרי "היד החזקה" לרמב"ם. לא ידוע בבירור האם הרמ"ך כתב הגהות גם על שאר הספרים. החיד"א מציין "שראיתי בכתב יד השגות הרמ"ך למאות ולאלפים על הרמב"ם", אולי גם הגהות שאינן בידינו כיום.
בהגהותיו מזכיר הרמ"ך מספר פעמים את חידושיו על התלמוד ("חדושין שלי", "קונטרס שלי"), אולם הללו לא הגיעו לידינו.
הרמ"ך החשיב מאוד את מנהגי ישראל בכלל ומנהג מקומו בפרט, ומספר פעמים העיר על הרמב"ם רק על סמך המנהג. אחת מהגהותיו המפורסמות היא על הלכת הרמב"ם שאדם הטוען שהוא כהן אינו נאמן על כך, ואין להעלותו לתורה ככהן על פי דברי עצמו עד שיביא עד התומך בדבריו. הלכה זו מבוססת על התלמוד, ואילו הרמ"ך משיג עליה: "תמה, דמנהגנו להאמינו לקרוא בתורה ראשון", והוא מסביר את הטעם לשינוי מההלכה התלמודית. במגיד משנה שם כתב שזהו מנהג טעות שאין לסמוך עליו, אולם הרמ"א פסק כדעת הרמ"ך, וכך נהוג היום.
לקריאה נוספת

חיים יוסף דוד אזולאי, שם הגדולים, מערכת גדולים אות מ
מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לגדולי ישראל, כרך רביעי, אות מ', עמ' 1105
הערות שוליים

↑  רבי אברהם זכות, ספר יוחסין, פרנקפורט דמיין תרפ"ה, עמוד 220
↑  רבי חיים בנבנישתי, כנסת הגדולה, "כללים בדרכי הפוסקים", סעיף ל"ח, באתר היברובוקס.
↑  מרדכי מרגליות, אנציקלופדיה לגדולי ישראל, כרך רביעי, אות מ', עמ' 1105
↑  שם הגדולים, ערך: רבינו משה הכהן
↑  כמו בהלכות ברכות פרק יא הלכה טז והלכות ממרים פרק א הלכה ה
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות איסורי ביאה, פרק כ', הלכה י"ג
↑  הגהה לשולחן ערוך, אבן העזר, סימן ג', סעיף א'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290457405171  VIAF: 299114109   WorldCat (עם VIAF): 299114109 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבא צ'כיה

| --- | --- |


 מדינה:  צ'כיה צ'כיה
 תקופת הפעילות:  1 בינואר 1993 – הווה (32 שנים) 
 הגוף הקודם:  צבא צ'כוסלובקיה 
 מטה:  פראג 
 מנהיגות
 המפקד העליון:  אלש אופטה 
 כוח אדם
 סוג שירות:  התנדבותי (מאז 2004)
 גיל הגיוס:  18
 זמינות לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  2,414,728
 מתאימים לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  1,996,631
 גודל מחזור שנתי המגיע לגיל הגיוס:  66,583
 כוחות פעילים:  18,000 חיילים 7,530 אזרחים
 כוחות מילואים:  1,200
 תקציב
 תקציב שנתי:  47.8 מיליארד קורונה צ'כית (2016)
 אחוזי תמ"ג:  1.03% (2016)
 
צבא צ'כיה (בצ'כית: Armáda České republiky) מורכב מכוחות היבשה, חיל האוויר הצ'כי ויחידות תומכות. מסוף שנות ה-40 ועד 1989, היוו הכוחות המזוינים של צ'כוסלובקיה (כ-200,000 חיילים) את אחד מעמודי התווך של ברית ורשה. לאחר פיצול צ'כוסלובקיה, משלימה צ'כיה רה-ארגון משמעותי ומקיף בצמצום הכוחות המזוינים, אשר התעצמו עם הצטרפותה של צ'כיה לנאט"ו ב-12 במרץ 1999.
היסטוריה

הכוחות המזוינים של צ'כוסלובקיה הוקמו ב-30 ביוני 1918 כאשר 6,000 חברים בלגיון הצ'כוסלובקי (שהוקם ב-1914), נשבעו אמונים וכ-4 חודשים לפני הכרזת העצמאות הרשמית של צ'כוסלובקיה. הישגיו הצבאיים של הלגיון הצ'כוסלובקי בצרפת, איטליה ובמיוחד ברוסיה היו לאחד הטיעונים המרכזיים שבהם השתמשו מנהגים צ'כוסלובקיה אשר תמכו בעצמאותה במטרה לזכות בתמיכת העצמאות ממדינות ההסכמה.
בהמשך לנפילתה של צ'כוסלובקיה וחלוקת צ'כוסלובקיה ערב מלחמת העולם השנייה על ידי גרמניה הנאצית ב-1939, מספר יחידות צ'כוסלובקיות שירתו בצבא הפולני, בצבא הצרפתי, חיל האוויר המלכותי, הצבא הבריטי ובצבא האדום.
מ-1954 ועד 1990, הצבא נודע בשם צבא העם הצ'כוסלובקי. על אף שצבא העם כלל ציוד סובייטי ובריטי וחיילים מאומנים גולים, הוצאו החיילים ה"מערביים" מצבא העם לאחר ההפיכה של המפלגה הקומוניסטית הצ'כוסלובקית ב-1948. צבא העם לא התנגד לפלישה הסובייטית ב-1968 בתגובה לאביב של פראג, ואורגן מחדש על ידי הסובייטים.
בשנת 1987 מתוך כ-201,000 חיילים פעילים בשירות בצבא העם הצ'כוסלובקי, כ-145,000 מהם שירתו בכוחות היבשה. כ-100,000 מתוכם היו חיילי חובה, המחולקים ל-2 מחוזות צבאיים, מערבי ומזרחי. בשנת 1989 היו 2 ארמיות במערב, הראשונה עם חטיבת טנקים אחת, ו-3 חטיבות חיל רגלים ממונע, הארמייה השנייה הייתה עם 2 חטיבות טנקים ו-2 חטיבות חיל רגלים ממונע. במחוז הצבאי המזרחי, היו 2 חטיבות טנקים, עם מפקדה בטרנצ'ין בחלק הסלובקי של המדינה.
במהלך המלחמה הקרה, צבא העם הצ'כוסלובקי צויד בעיקר בכלים סובייטים.
היסטוריה > לאחר 1992 (פירוק צ'כוסלובקיה)

צבא צ'כיה הוקם לאחר שהכוחות המזוינים של צ'כוסלובקיה פוצלו בעקבות פירוק צ'כוסלובקיה ב-1 בינואר 1993. הכוחות הצ'כים עמדו על 90,000 חיילים ב-1993. הם צומצמו לכ-65,000 ב-1997, ל-63,600 ב-1999 ול-35,000 בשנת 2005. במקביל הצבא עבר תהליך מודרניזציה והמתכונת שלו שונתה למעבר למגננה. ב-2004 הפך הצבא לצבא קבע מלא וגיוס החובה בוטל. הצבא שומר על כוחות מילואים פעילים.
צ'כיה היא חברה באומות המאוחדות ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה. מאז 1990 הכוחות המזוינים תרמו למספר משימות לשמירה על השלום ופעולות המוניטריות, כולל כוח האכיפה, כוח הייצוב, EUFOR Althea בבוסניה והרצגובינה, מלחמת המפרץ, אפגניסטן, קוסובו, אלבניה, טורקיה, פקיסטן ועם כוחות הקואליציה בעיראק.
נכון להיום צבא צ'כיה סובל מחוסר תקצוב כבד, עם מעט מדי רכבים משוריינים וכלי טיס, ואף במחסור בתחמושת לכלי נשק. חלק מהציוד הצבאי לחיל הרגלים נרכש באופן עצמאי על ידי החיילים בחנויות פרטיות.
מבנה

הכוחות המזוינים מורכבים מ-2 זרועות עיקריות ומטה:
המטה הכללי של הכוחות המזוינים (פראג)
כוחות היבשה
חיל האוויר