stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וליוס ווגל
קורות חיים > אנגליה

ווגל נולד בלונדון בירת אנגליה. אביו, אלברט ליאופולד ווגל היה נוצרי הולנדי, שהיגר לאנגליה. אימו, פיבי (אייזק במקור) ווגל הייתה יהודייה, בתו הבכורה של סוחר יהודי עשיר בשם אלכסנדר אייזק. ווגל היה הבן האמצעי מבין שלושת ילדי המשפחה. הוריו נפרדו ואחיו הצעיר נפטר, כשווגל היה בן שש ואימו חזרה לבית הוריה וגידלה אותו ואת אחותו הבכורה, שם. הוא למד בבית ספר ברובע הלונדוני המפסטד, אחר כך בבית ספר יהודי ברמסגייט ושב וחזר לסיים את לימודי בית ספר יסודי בהמפסטד ב-1850. בגיל 15 הוא החל לעבוד אצל סבו ושנה אחר כך נפטרה אימו.
ווגל החל ללמוד ב-1851, במקביל לעבודתו אצל סבו, בבית ספר ממשלתי חדש לכרייה, שנוסד באותה תקופה, אף הוא בלונדון. הוא למד שם כימיה ומטאלורגיה, מתוך כוונה להפוך לשמאי מסחרי. ב-1852, בן 17 הוא היגר מאנגליה לאוסטרליה, בעקבות גילוי הזהב שם.
קורות חיים > אוסטרליה

באוסטרליה, ווגל הצעיר פתח בזה אחר זה מספר עסקי שמאות, יבוא ועוד, שסבבו כולם סביב מכרות הזהב, יחד עם חבר מבית הספר לכרייה, שהגיע עמו מאנגליה. העסקים הללו, כולם, לא הצליחו ממש וב-1856 החבר חזר לאנגליה ואילו ווגל בן ה-21 שינה כיוון מקצועי, והפך לעיתונאי.
במהרה התגלה כי ווגל מצליח כעיתונאי ולאחר מכן גם כעורך עיתונות, הרבה יותר משיעור הצלחתו כשמאי וכסוחר. הוא כתב במספר עיתונים במלבורן וסביבתה, בהם "מלבורן ארגוס", "דנלי אדברטייזר" ועוד ואף ערך את ה"מריבורו ודנלי אדברטייזר", שהיה לאחד העיתונים העיקריים של אזור מכרות הזהב של אוסטרליה. בהמשך אף ייסד ווגל עיתון משלו - "אינגלווד וסנדי קריק אדברטייזר". כתיבתו נטתה לכיוון יוזמה חופשית, ופיתוח אזורי על חשבון הרפיית השליטה הבריטית ההדוקה.
ב-1861 נכנס אזור מכרות הזהב של אוסטרליה למיתון. ווגל איבד את משרתו כעורך ונאלץ במקביל גם למכור את עיתונו, ה"אינגלווד אדברטייזר". הוא עוד ניסה לרוץ, לראשונה, בבחירות לפרלמנט של מדינת ויקטוריה, אך הובס על ידי מועמד פרו ממשלתי ובלית ברירה החליט לפתוח שוב דף חדש והיגר למחוז אוטאגו שבניו זילנד.
קורות חיים > ניו זילנד

באוקטובר 1861 הגיע ווגל בן ה-26, לראשונה, לניו זילנד. הוא החל לעבוד כעיתונאי בשבועון "אוטאגו קולוניסט" ובמקביל הקים בשותפות עם עורך השבועון המתחרה, עיתון יומי ראשון בניו זילנד בשם "אוטאגו דיילי טיימס". הוא ניצל את עיתוניו להבעת דעותיו והגברת השפעתו בצורה יעילה ביותר.
ב-1862, שנה אחת בלבד אחרי שהגיע לניו זילנד ולמרות אנטישמיות שבה נתקל לא אחת, נבחר ווגל למועצת מחוז אוטאגו וארבע שנים אחר כך לראש הממשלה המחוזית. הוא כיהן בתפקיד זה עד 1869, עת מונה לראשונה לשר בממשלת ניו זילנד. בין לבין, ב-1863 הוא נבחר לפרלמנט של ניו זילנד, כמועמד עצמאי (בהיעדר מפלגות כלשהן באותה תקופה).
באותה שנה, 1863, ווגל המחיז ספר בשם "הסוד של ליידי אודלי" והמחזה זכה להיות מוצג על בימות התיאטרון.
ב-1867 נשא ווגל לאשה את מרי קלייטון, בת 18, צעירה ממנו ב-14 שנים. הוא היה יהודי והיא הייתה נוצרייה וטקס נישואיהם היה טקס נוצרי, אף על פי שהוא המשיך לשמור על יהדותו. נולדו להם ארבעה ילדים כשלבת הקטנה הוא קרא בשם אימו, פיבי.
קורות חיים > שר וראש ממשלה

ב-1869 זכה ויליאם פוקס, בן בריתו של ווגל בפרלמנט, ברוב, והרכיב ממשלה חדשה בניו זילנד במקום ממשלתו של אדוארד סטפורד השמרן. פוקס מינה את ווגל לשר האוצר ואחר כך לתפקידים אחרים, כשווגל הופך במהרה לאיש החזק ביותר בממשלת פוקס, שש שנים אחרי כניסתו לפרלמנט ושמונה שנים בלבד אחרי שהגיע לניו זילנד. כלכלתה של ניו זילנד הייתה בסטגנציה אותה עת וווגל החל ללוות כספים כנגד איגרות חוב ולהשקיעם בפיתוח תשתיות נרחב, מה שהמריץ את הכלכלה שהחלה בצמיחה חזקה. במקביל הוא פעל לאיחוד הכלכלה המאורית, של בניה המקוריים של ניו זילנד, ובעיקר הקרקעות שלהם, עם זו של יוצאי אירופה, שילוב שקידם אכן מאוד את המאורים.
ב-8 באפריל 1873 מונה ווגל לראש הממשלה השמיני של ניו זילנד במקום ויליאם פוקס והיה בכך ליהודי הראשון בתפקיד זה. באותה תקופה נחשבה עדיין ניו זילנד לחלק בלתי נפרד מבריטניה, מלכתה הייתה ויקטוריה ומעל לראש ממשלתה היה גם מושל מטעם המלוכה הבריטית, ג'יימס פרגוסון. ראשי ממשלת בריטניה באותה תקופה היו, לסירוגין, ויליאם גלאדסטון ובנימין ד'יזרעאלי (היהודי במוצאו גם הוא).
ווגל כיהן כראש ממשלה קצת יותר משנתיים, עד 6 ביולי 1875, עת הוחלף לכחצי שנה על ידי דניאל פולן. ב-15 בפברואר 1876 הוא חזר לתפקיד, אך היה זה לתקופה קצרה בלבד של כחצי שנה עד 31 באוגוסט 1876 ואז הוחלף, והפעם סופית, על ידי הארי אטקינסון. ב-1875 קיבל ווגל תואר סר, אביר מסדר סנט מייקל וסנט ג'ורג' הבריטי.
בשנים 1884–1887 הוא שב לכהן כשר אוצר, בממשלת רוברט סטאוט.
ווגל המשיך לכהן עוד זמן קצר לאחר מכן, עד תחילת 1888, כחבר הפרלמנט הניו זילנדי ואז חזר לאנגליה מולדתו ולא שב יותר לניו זילנד.
קורות חיים > סופרג'יסט

כבר בשנתו הראשונה בפרלמנט, ב-1863 הביע ווגל לראשונה את דעתו בעד מתן חינוך והשכלה לנשים. ב-1887, שנתו האחרונה בפרלמנט הניו זילנדי ובניו זילנד בכלל, הוא הציע לראשונה לפרלמנט הניו זילנדי חוק זכות בחירה לנשים, וב-1893, חמש שנים לאחר שעזב את ניו זילנד, חזרה לאנגליה מולדתו, לקראת הבחירות שעמדו להתקיים באותה שנה, ההצעה אכן אושרה והנשים בניו זילנד קיבלו זכות כזו לראשונה. בכך הייתה ניו זילנד למדינה הריבונית הראשונה בעולם, שהעניקה זכות בחירה לנשים, שעדיין קיימת. קדמו לה מספר מדינות שנעלמו, כמו הרפובליקה הקורסיקנית, שהתקיימה לתקופה קצרה באמצע המאה ה-18, ניו ג'רזי בסוף אותה מאה, והאי פיטקרן ב-1838). עם זאת, עדיין זכות הבחירה לא כללה בשלב זה את הזכות להיבחר, אשר הוענקה לנשות ניו זילנד רק ב-1919.
קורות חיים > סוף ימיו באנגליה - סופר מדע בדיוני ועיתונאי

עם חזרתו של ווגל לאנגליה ב-1888, הוא השתקע בסוריי ובעוד בריאותו הרופפת מונעת ממנו כמעט לצאת מביתו, היא לא מנעה ממנו להמשיך בכתיבה. הוא הרבה לכתוב מאמרי דעה שונים בעיתונות הבריטית של אותה תקופה וב-1889 יצא לאור ספר המדע הבדיוני שלו - "Anno domini 2000 or woman's destiny", המתאר עולם אוטופי של שנת 2000, שבו הנשים מחזיקות בעמדות השלטון החזקות ביותר והעוני נעלם. הספר נכשל מבחינה כלכלית, אך בזכותו מכונים הפרסים הניו זילנדים החשובים ביותר לסופרי וחובבי מדע בדיוני, החל מ-2002 בשם "פרסי סר ג'וליוס ווגל".
ב-1893 נהרג בנו השני של ווגל, פרנק, בקרב כנגד המאטאבלה, בדרום אפריקה. הוא נפטר שש שנים אחר כך, בן 64 בלבד ונקבר בבית קברות יהודי, בלונדון.
מספר עיירות, רבעים ורחובות בערים וולינגטון ועוד קרויים כיום על שם ווגל. גם בית ראש ממשלת ניו זילנד לאורך תקופה ארוכה היה קרוי על שמו.
הערות שוליים

↑  עמוד השער של הספר המקורי בהוצאת הצ'ינסון ושות', לונדון, 1889
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271735005171  ADB: vogel-sir-julius-4780  ISNI: 0000 0000 6343 4819  LCCN: n81132587  TePapa: 34552  Trove: 1296716  VIAF: 75183031   WorldCat (עם VIAF): 75183031
עדו הנביא

.
עִדּוֹ היה נביא מקראי, שחי ופעל בראשית ימי הבית הראשון, בסוף המאה העשירית לפנה"ס.
בגמרא ובמדרש, עדו מזוהה עם הנביא המוזכר בספר מלכים בשם "איש האלוהים מיהודה". לפי ילקוט שמעוני עדו הנביא הוא בנה של האישה השונמית ויש גורסים שהוא בעלה של האישה השונמית.
אזכור שמו בספר דברי הימים

בספר דברי הימים מוזכר חיבור שלא הגיע לידינו בשם "מִדְרַשׁ הַנָּבִיא עִדּוֹ" וכן גם "חֲזוֹת יֶעְדּוֹ הַחֹזֶה", שעל פי חז"ל ומפרשים מאוחרים יותר, כגון רש"י הם כינויים שונים לאותו חיבור נבואי. מקובל להניח ש"עִדּוֹ" ו"יֶעְדּוֹ" חד הם. החיבור או החיבורים הנ"ל נזכרים כמקור לקורותיהם של שלמה, ירבעם, רחבעם ואביה:
"וּשְׁאָר דִּבְרֵי שְׁלֹמֹה הָרִאשֹׁנִים וְהָאֲחֲרוֹנִים הֲלֹא הֵם כְּתוּבִים עַל דִּבְרֵי נָתָן הַנָּבִיא וְעַל נְבוּאַת אֲחִיָּה הַשִּׁילוֹנִי וּבַחֲזוֹת יֶעְדּוֹ הַחֹזֶה עַל יָרָבְעָם בֶּן נְבָט"
"וְדִבְרֵי רְחַבְעָם הָרִאשֹׁנִים וְהָאֲחַרוֹנִים הֲלֹא הֵם כְּתוּבִים בְּדִבְרֵי שְׁמַעְיָה הַנָּבִיא וְעִדּוֹ הַחֹזֶה לְהִתְיַחֵשׂ וּמִלְחֲמוֹת רְחַבְעָם וְיָרָבְעָם כָּל הַיָּמִים"
"וְיֶתֶר דִּבְרֵי אֲבִיָּה וּדְרָכָיו וּדְבָרָיו כְּתוּבִים בְּמִדְרַשׁ הַנָּבִיא עִדּוֹ"
קשר משפחתי לנביא זכריה

בתחילת ספר זכריה מצוין יחוסו המשפחתי של זכריה הנביא: "זְכַרְיָה בֶּן בֶּרֶכְיָה בֶּן עִדּוֹ הַנָּבִיא".
מכיוון שזכריה חי בתקופת שיבת ציון, כארבע מאות שנים אחרי עידו הנביא, הרי שבמידה ועידו הנזכר כאן הוא אכן סבו של זכריה, לא ייתכן שמדובר על עידו הנביא הנזכר בדברי הימים ולכן המילה "הנביא" מתייחסת לזכריה ולא לעידו.
בהנחה ועידו הנזכר כאן הוא אכן עידו הנביא הנזכר בדברי הימים, הרי שאין הכוונה כאן שזכריה היה נכדו, כי אם צאצא רחוק יותר המתייחס עליו, מבלי לפרט את כל הדורות ביניהם.
אפשרות זאת נתמכת באזכור בספר עזרא, שמקצר עוד יותר ומכנה אותו פשוט "זכריה בן עדו".
ברשימות היחס של הכהונה בספר נחמיה, מופיע השם "עִדוֹא", ואפילו בצמוד לשם "זְכַרְיָה", אך אין מדובר בעידו הנביא, מכיוון שמדובר על ראשי בתי אב ממשמרות הכהונה בזמן הכהן הגדול יויקים בתקופת שיבת ציון.
אזכורים בגמרא ובמדרשי חז"ל

תלמוד בבלי, מסכת ערובין, דף כ"א, עמוד א': "זכריה בן עדו".
תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ט, עמוד ב': "זכריה בן עדוא".
תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ס"ט, עמוד ב' - רש"י: "זכריה בן עדו".
תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף ג', עמוד ב' - תוספות: "בנבואת חגי נביאה וזכריה בר עדוא ובנו".
תלמוד בבלי, מסכת תענית, דף י"ח, עמוד ב' - רש"י: "דאותו שאכלו האריה עידו היה ולא שמעיה".
תלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף י"ד, עמוד א' - רש"י: "עידו קרא אל המזבח בבית אל".
תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף מ"ז, עמוד א' - רש"י: "הוא הנביא אשר השיב את עידו לאכול ולשתות בבית אל ונענש עידו על ידו והמיתו הארי".
תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף פ"ט, עמוד ב': "נביא שעבר על דברי עצמו כגון עדו הנביא". רש"י: "שנתנבא על מזבח ה' בבית אל שהיה ירבעם מקטר עליו ובדברי הימים גבי יאשיהו כתיב והוא היה עדו".
תלמוד בבלי, מסכת סנהדרין, דף ק"ד, עמוד א': "מחבירו של עדו הנביא דכתיב ויהי הם יושבים אל השלחן ויהי דבר ה' אל הנביא אשר השיבו". רש"י: "דעדו הנביא נתנבא על מזבח בית אל שיחרב מפני שהעמיד בו ירבעם צלמים...ומפרש בסדר עולם דהיינו עדו הנביא".
תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין, דף נ"ז, עמוד א' (פרק יא, הלכה ה): "והמוותר על דברי הנביא. כעידו החוזה".
סדר עולם רבה, פרק כ: "עדו נתנבא על המזבח".
מדרש תנחומא, כי תשא, ו: "כסף נבחר לשון צדיק, זה עדו הנביא".
מדרש תנחומא, תולדות, יב: "כשבא עידו הנביא אצל ירבעם".
מדרש רבה על ויקרא, פרשה ו, ו: "והתנבא זכריה בר עדוא נְבִיַּא, שהיה נביא בן נביא".
מדרש ספרי דברים, פסקא שמב: "עידוא נקרא איש האלהים, שנאמר: ואיש האלהים בא מיהודה כדבר ה'".
ספר הזֹהר, חלק יב, פרשת המן: "וכד אתא עדו נביאה ואתנבי עליה".
ספר הזֹהר, חלק יז, פרשת כי־תשׂא: "כמה דנבי עדו על מזבח דבית אל".
על פי רוב עדי הנוסח של פרקי דרבי אליעזר, פרק לג וילקוט שמעוני, מלכים ב, רכח, עדו הנביא היה בנה של האישה השונמית: "אלישע בן שפט...הלך לשונם וקבלתו שם אשה גדולה בכבוד גדול אחותה של אבישג השונמית, אמו של עדו הנביא".
מקום קבורתו

בספר מלכים כתוב כי מקום קבורתו של "איש האלהים" בבית אל, אך יש הסוברים כיום שקברו נמצא ליד בניאס. ליד חורשת טל, מדרום מערב לבניאס נמצא ציון הקבר, אשר במסורת הדרוזית נקרא "נבי יהודה" ויוחס לפני כן ליהודה בן יעקב. על יד הקבר ישנו עץ אלה הנזכר במקורות בשם "בוטם".
השם עידו בימינו

השם עידו (לרוב בכתיב מלא) נפוץ למדי בימינו, ברוב מגזרי האוכלוסייה (ובפרט בקרב הדתיים לאומיים, המסורתיים והחילונים), אך (למעט בעלי תשובה) נדיר בקרב המגזר החרדי. על פי נתוני הלמ"ס שפורסמו בשנת ה'תשע"ו (2015) עידו הוא השם השנים עשר ברשימת השמות הנפוצים ביותר בקרב יהודים, כאשר בשנה זו 870 יהודים נקראו בשם זה (1.36% מהיהודים).
הערות שוליים

↑  מלכים רמז רכח
↑  ולפי המדרש היא אחותה של אבישג השונמית
↑  פירוש מצודת ציון על דברי הימים ב ט כט: "חזות – עניין מראות נבואה, ורצונו לומר, בספר נבואות. יעדו - הוא עדו החוזה".
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ט', פסוק כ"ט.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק י"ב, פסוק ט"ו.
↑  ספר דברי הימים ב', פרק י"ג, פסוק כ"ב.
↑  ספר מלכים א', פרק י"ג.
↑  המדרש הקדום סדר עולם רבה (סוף פרק כ) מונה את עידו בין עשרת הנביאים שזכו לכינוי "אִיש האֱלֹהים": "את (ה) מוצא בהן י (=עשרה) שנאמר בהן איש האלקים ואלו הן: משה ואלקנה ושמואל, דוד שמעיה ועדו ואליהו ואלישע".
↑  רש"י על מלכים א, פרק יג, פסוק א: "זה היה עדו".
↑  רש"י (על מלכים א יג ד) מדייק עד כמה חשוב כבוד הנביא, שאפילו בעבור עבודה זרה לא יבשה ידו: "נקם הקב"ה על כבודו של צדיק יותר מכבודו" (של הקב"ה).
↑  מצודת ציון פירש (על מלכים א יג כב): "אף גוף מת צדיק נקרא נבלה".
↑  פרוש הרלב"ג על פסוק כד: "והנה זה היה פלא גדול שהאריה המיתוֹ ו (בכל זאת) לא שבר את החמור ולא אכל את הנבלה, כי מ-ה' היה למען יִוַדע ענשו זה וייקחו מוסר היודעים עם שאולי יהיה זה סִבּה להשיב ירבעם מדרכו הרעה בראותו כי (על) חטא זה נענש הנביא זה העונש הנפלא".
↑  רש"י: "בבית קבורה שהיה לנביא השקר הזה בעיר"; מצודת דוד: "בהקבר אשר כרה נביא הזקן לעצמו".
↑  ירבעם קיבל הזדמנות נוספת, כאשר אחיה השילוני הודיע לו מראש על מות בנו אם לא ישוב מדרכו הרעה, אך משזה לא שב העונש התממש.
↑  ספר מלכים א', פרק י"ד.
↑  ספר זכריה, פרק א', פסוק א'; וגם פסוק ז: "זְכַרְיָה בֶּן בֶּרֶכְיָהוּ בֶּן עִדּוֹא הַנָּבִיא".
↑  ספר עזרא, פרק ה', פסוק א'; וגם פרק ו, פסוק יד: "זְכַרְיָה בַּר עִדּוֹא".
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק ד'.
↑  ספר נחמיה, פרק י"ב, פסוק ט"ז.
↑  ר' למשל יהודה דוד אייזנשטיין, אוצר מסעות, החיבור "מסע דפליסטינא" מאת ר' שמואל ב"ר שמשון (1210), עמ' 64: "הלכנו לדן, וראיתי מערת פמייס שיוצא מעבר הירדן. ומחוץ לעיר קבר עידו הנביא".
↑  עידו הנביא ואשתו, באתר אגודת אהלי צדיקים.
יונה תאומים-פרנקל

| --- | --- |

הכניסה לבית הקברות היהודי החדש במץ בו נקבר
 לידה:  1596 ה'שנ"ו האימפריה הרומית הקדושה פראג, ממלכת בוהמיה
 פטירה:  16 באפריל 1669  (בגיל 73 בערך) ט"ו בניסן ה'תכ"ט ממלכת צרפת מץ, ממלכת צרפת
 תקופת הפעילות:  ?–1669 
 תלמידיו:  רבי יצחק הגדול מפוזנא, רבי יהודה בן ניסן (מהריב"ן)
 חיבוריו:  קיקיון דיונה על הש"ס
רבי יונה תאומים-פרנקל (פראג, שנ"ו 1596 - מץ, ט"ו בניסן תכ"ט, 1669). היה מגדולי מרביצי התורה בדורם של הש"ך וה"תוספות יום טוב", מנהיג ציבור בתקופת גזרות ת"ח ות"ט, ורבן של הערים נמירוב, לובומל, בלז, הורודנה ופינסק. מגולי גירוש ווינה. לאחר חורבן הקהילות כיהן כרבה של מץ. נודע בספרו קיקיון דיונה על התלמוד הבבלי, מספרי תקופת שיטת הפלפול שעדיין נלמדים בבתי המדרש ובישיבות.
ביוגרפיה

נולד בפראג בשנת שנ"ו (1596), לרב ישעיה תאומים. בצעירותו למד בקראקא שבפולין, בה התגורר דודו הרב פנחס הורביץ, גיסו של רבי משה איסרליש (הרמ"א). הוא הראשון בשושלת רבני משפחת תאומים שנקרא גם פרנקל, וגם בדורות שאחריו לא אימצו הכל את שם המשפחה המורחב "תאומים-פרנקל".
כבר בהיותו כבן 20 החל מרביץ תורה לתלמידים, ובמשך 53 שנים עד יום מותו, העמיד אלפי תלמידים. עם גדולי תלמידיו נמנים: רבי  יצחק הגדול רבה של פוזנא, מחבר "שו"ת רבינו יצחק הגדול מפוזנא - באר יצחק"; ורבי יהודה בן ניסן מחבר "בית יהודה".
בישיבתו שנדדה עמו בין הערים בהן שימש ברבנות, הנהיג את שיטתו בלימוד, בה נלמדה הגמרא עם פירושיהם של רש"י ובעלי התוספות, בסגנון הפלפול המתון מבית מדרשם של מפרשי הש"ס העיקריים מהרש"א, מהרש"ל ומהר"ם, תוך דיון בדבריהם. הוא השאיר אחריו כתבים רבים ובהם חידושים לתלמוד, פירושים על התורה וכתבים נוספים, אך בצוואתו הורה להדפיס רק את חידושיו למסכתות הש"ס, אותם כתב בעת זקנותו. בשל אובדן חידושיו לחלק מן המסכתות, וקושי העתקה מכתב ידו, הדפיסו בניו את ספרו "קיקיון דיונה" בצורה חסרה, באמשטרדם בשנת תכ"ט – ת"ל [1670-1669]. והמהדורה שבדפוס אינה מקיפה את כל סוגיות הש"ס.
במקביל לעיסוקו בהוראת התלמוד, היה גם דיין ופוסק הלכה ושימש ברבנות בכמה קהילות יהודיות. לפני מאורעות ת"ח ות"ט שימש כרבן של הערים נמירוב, לובומל (לובמלא), בלז, הורודנה, ופינסק. בזמן הפוגרומים נמלט לווינה, בה שהו אותה העת, מחותנו הרבי ר' העשיל מקראקא, ורבי שפטל הורביץ. לאחר שוך הפרעות גירוש ווינה התקבל כרב בקהילת מץ, בה שימש ברבנות עד יום מותו. לפני מותו בחר בו ועד הקהילה היהודית בפוזנא לשמש כרבה של העיר, אך הוא שמר אמונים לבני קהילתו וסירב להצעה. במקומו נתמנה אחד מבחירי תלמידיו רבי יצחק הגדול מפוזנא.
רבי יונה תאומים-פרנקל נישא פעמיים. הוא נפטר בגיל 73, ביום החג הראשון של פסח, ט"ו בניסן תכ"ט (1669). ונקבר בעירו מץ.
משפחתו

אביו של רבי יונה תאומים-פרנקל, הוא הרב ישעיה תאומים (נפטר אלול שצ"ח 1638), בנו של הרב משה אהרן תאומים מראשי הקהילה היהודית בפראג הנודע כאבי משפחת תאומים.
אשתו בזיווגו הראשון לא ידועה, ולהם שלוש בנות ובן. הוא נישא בזיווג שני לביילא בתו של מאיר וואהל'ס חתנו של "השר" רבי שאול וואהל.
ילדיו:
יעקב (נפטר תס"ג, 1703), נקרא ר' יעקב שולהויף על שם חמיו ר' אנשיל שולהויף מפראג. אשתו יטלה (נפטרה ת"ע, 1710), על שמה קרויים צאצאיה בני משפחת ייטלס. נכדה הוא יונה מיכל ייטלס (ייטלש) אבי האחים המפורסמים, הרבנים המשכילים יהודה וברוך ייטלס מפראג.
רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל.
רבי ישראל צרפתי מגלוגאו, רבה של מץ אחרי אביו.
רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים.
רבי יוסף יוסקא, רבה של קראקא.
רבי פרץ.
שרל (שרה), בזיווגה הראשון הייתה נשואה לרב מרדכי בנו של הרבי ר' העשיל, בעלה זה נפטר בצעירותו. בזיווגה השני הייתה נשואה לנגיד ר' ישראל בנו של רבי משה ר' מנדלש מדייני פראג, ולאחר סכסוך עם ראשי הקהילה בפראג, עקרו לפוזנא, שם מת. היא נישאה בזיווג שלישי לקרוב משפחתה הרב אהרן תאומים, רבן של וורמייזא וקראקא. לאחר מותו התגוררה בבית אחיה יעקב שולהויף, עד מותה בתמוז תע"ט (1719).
עדל, אשת הרב אביגדור קרא, רבן של אפטא קונסטנטין וגלוגאו.
ככל הנראה היו לו עוד שתי בנות, האחת נישאה לרב ישראל יוסף משה גורדון, והאחרת לרב שאול קצנלנבוגן מפינטשוב.
מתשובה שכתב בעל התוספות יום טוב נראה שהם היו מחותנים (התשובה הובאה בחלקת מחוקק סימן קכט)
על שם צאצאיו הרבים שהוכרו כרבנים ותלמידי חכמים, אנשי ונשות מעשה, הוא כונה ”אבי אבות הטהרה”.
ספרו "קיקיון דיונה"

ספרו "קיקיון דיונה" נדפס לראשונה באמסטרדם לאחר מותו, בשנת ת"ל (1670) בידי בניו. הספר בנוי בדרך לימודו של המחבר, כהערות על סדר דברי הגמרא ומפרשיה הנזכרים. הוא נפוץ במהירות וזכה למהדורה נוספת בהנאו (תע"ב 1712), בהסכמת רבי שמואל שאטין מפרנקפורט (המהרשש"ך), והתקבל כאחד מספרי העיון היסודיים על סוגיות התלמוד בני תקופת האחרונים. בשנת תרצ"ד (1934) הודפס הספר מחדש במהדורה מוערת על ידי הרב מיכאל דוב וייסמנדל בהוצאת ישיבת נייטרא, לאחר מלחמת העולם השנייה תכנן הרב וייסמנדל את הדפסת הספר מחדש, מאחר שרוב העותקים אבדו באירופה. התוכנית לא יצאה אל הפועל, אך עם מותו בשנת תשי"ח (1958), הדפיסה הישיבה שנית את מהדורתה בדפוס צילום, במקום גלותה בארצות הברית.
לקריאה נוספת

מאיר וונדר, אלף מרגליות, ירושלים תשנ"ג. עמ' 734–739.
צבי יהושע לייטנר, מבוא לסדר משנה, ירושלים תשמ"א. עמ' 18–19.
הערות שוליים

↑  בהקדמתו לספרו של אביו "קיקיון דיונה" כותב רבי ישראל תאומים על תלמידיו הרבים של אביו. בתוך הדברים הוזכר: "וגדול שבכולם האשל הגדול ברמה, המופלג בדורו הגאון הגדול כמוהר"ר יצחק נר"ו ואורו זורח, בהבל פיו נשרף עוף הפורח...".
↑  בהוצאת מפעל תורת חכמי פולין, שלוחת מכון ירושלים בנתניה. ירושלים, תשמ"ב (1982).
↑  דסאו תנ"ח.
↑  וראו דברי בנו רבי ישראל תאומים, בהקדמתו ל"קיקיון דיונה", בהתייחסו לתלמיד אביו רבי יצחק הנ"ל: "בעיר ואם בישראל ק"ק פוזנן וגליל פולין גדול, הנה הוא ממלא מקום אדוני אבי ז"ל בחכמה ובענוה וביראת חטא, וזכה לנהוג נשיאותו במקום רבו אדוני אבי זצ"ל, ובוודאי ניחא ליה לאותו צדיק בקבר, כי בכל אדם מתקנא חוץ מבנו ותלמידו".
↑  ראו עליו: וונדר, אלף מרגליות, מס.1143.
↑  ראו עליו: וונדר, אלף מרגליות, מס.653.
↑  ע"פ וונדר, אלף מרגליות. יש שכתבו שמדובר באדם אחר שהיה בנו של רבי יחזקיה יהושע פייבל תאומים ואחיו של הרב חיים יונה תאומים, ולדבריהם הוא היה סב אביו של הרב יוסף תאומים, מחבר "פרי מגדים". אך השערה זו נדחתה בשל אי-התאמה עם סדר הזמנים, ראו שם.
↑  רבי אליעזר ליפשיץ, שאלות ותשובת השיב ר' אליעזר ושי"ח השד"ה, נויביד (Neuwied) תק"ט (1749). מובא אצל וייסמנדל מבוא. הכינוי הוא משחק מילים על משקל שמה של דרגת הטומאה החמורה ביותר "אבי אבות הטומאה" המיוחסת אך ורק לגופת אדם מת.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305893605171  ISNI: 0000 0000 6697 3340  LCCN: nr98030273  VIAF: 14684794   WorldCat (עם VIAF): 14684794
ביחוב

ביחוב (בלארוסית: Бы́хаў, Bychaŭ; רוסית: Бы́хов; פולנית: Bychów; יידיש: ביחאָוו; ליטאית: Bychavas) היא עיר במחוז מוהילב שבבלארוס. לשעבר עיירה יהודית בתחום המושב. העיר ממוקמת על גדות הדנייפר, 44 ק"מ דרומית למוהילב.
היסטוריה

העיר נוסדה במאה ה-15 על גדתו הימנית של הדנייפר (אזור זה כונה בעברית רבנית "ביחוב-ישן"). בתחילת המאה ה-16 בנה ההטמאן של הדוכסות הגדולה של ליטא מבצר במקום ובית חרושת לייצור תותחים ותחמושת. העיר הוקפה בחומה ועמדה במצור פעמים רבות במסגרת מלחמות רוסיה-פולין והמלחמה הצפונית הגדולה. ב-1630 הוקם בעיירה בית כנסת בתבנית של מבצר ובימה מונומנטלית, שהיה בית האבן היחיד בעיירה, שהייתה בנויה כולה בתי עץ. זהו בית הכנסת הוותיק ביותר בבלארוס העומד על תילו ונכון ל-2013 בכוונת ממשלת בלארוס לשקם אותו ולהפוך אותו למוזיאון.
ב-1659 נמנו בעיירה 300 יהודים. בעת מרד חמלניצקי (פרעות ת"ח ת"ט; 1648-1649), אילצו אנשיו של בוגדן חמלניצקי את יהודי העיר להתנצר. יהודים שסירבו להתנצר נרצחו. מדיווחים שנמסרו ליאן השני קז'ימייז', מלך פולין, גם יהודים שהתנצרו כביכול חיו כאנוסים. בשנות ה-60 של המאה ה-17 הייתה העיר לנחלת הנסיכים לבית רדזיוויל, שנטו חסד ליהודים. ב-1671 העניק המלך מיכל הראשון כתב זכויות לקהילת יהודי ביחוב-ישן.
במפקד אוכלוסין שנערך ב-1898 נמנו בעיר 6,536 תושבים, מהם 3,172 יהודים. רוב יהודי העיר חיו בעוני מרוד, 127 משפחות נזקקו לכספי קמחא דפסחא.
בעת פרשת קורנילוב נאסרו הגנרל לאוור קורנילוב ו-7,000 מתומכיו בביחוב. בזמן המאסר נוסחה "תוכנית ביחוב" לחיסול הבולשביזם, שהיוותה את הבסיס הרעיוני של "התנועה הלבנה".
בשנת 1939, ערב השואה, עמדה אוכלוסיית העיירה על כ-11,000 איש, מתוכם כחמישית (2,295) יהודים. יהודי העיר נרצחו בשני מעשי טבח בספטמבר ונובמבר 1941.
הערות שוליים

↑  Historic Belarus Synagogue to Become Jewish Museum‏, 2 באפריל 2014
1 2  Belarus Plans $1M Restoration of Old Synagogue,  JTA
↑  אוכלוסייה יהודית בפלך מוהילב
↑  ביחוב באתר JewishGen
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528337605171  VIAF: 316603065   WorldCat (עם VIAF): 316603065
ארון ג'אדג'

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1992 (בן 32) לינדן, ארצות הברית 
 עמדה:  השדה החיצון 
 גובה:  2.01 מטרים
 קבוצות כשחקן
 2016 –:  ניו יורק יאנקיז
 הישגים כשחקן
 אולסטאר (2017–2018‏,2021–2024)  זכייה בMVP של העונה הסדירה ב-MLB (אמריקן ליג, 2022, 2024)  רוקי העונה באמריקן ליג (2017)  ספורטאי השנה של Associated Press‏ (2022)  ספורטאי השנה של מגזין טיים (2022)
 
אהרון ג'יימס ג'אדג' (באנגלית: Aaron James Judge; נולד ב-26 באפריל 1992) הוא שחקן בייסבול אמריקאי המשחק בקבוצת הניו יורק יאנקיז של ליגת הבייסבול MLB ומשמש כקפטן הנוכחי שלה. ג'אדג' נבחר שש פעמים לשחק במשחק האולסטאר ב-MLB.
ב-2017, עונתו הראשונה בליגה הבכירה, נבחר פה אחד בתור רוקי השנה של הליגה האמריקאית (AL), אחרי עונה שוברת שיאים – הוא זכה בתואר אולסטאר, זכה בדרבי ההום ראן (הטירון הראשון ב-MLB שעשה זאת), ופגע ב-52 הום ראנים (שבור את שיא הרוקי של ה-MLB).
בשנת 2022, הוא זכה בפרס השחקן המוערך ביותר של הליגה האמריקאית וקבע את שיא הליגה עבור ההום ראנים בעונה עם 62, כאשר שבר את שיא של רוג'ר מאריס.
גובהו של ג'אדג' הוא 2.01 מטרים ומשקלו 128 קילוגרמים, מה שהופך אותו לאחד השחקנים הגבוהים והגדולים ב-MLB.
ג'אדג' שיחק בייסבול בקולג' עבור פרסנו סטייט בולדוגס, והיאנקיז בחרו בו עם הבחירה ה-32 בסיבוב הראשון של דראפט ה-MLB 2013. בהופעת הבכורה שלו ב-MLB ב-2016, ג'אדג' השיג הום ראן בהזדמנות הראשונה שלו כחובט. לאחר עונת ה-MVP שלו ב-2022, הוא חתם מחדש עם היאנקיז על חוזה לתשע שנים של 360 מיליון דולר ולאחר מכן נבחר לקפטן הקבוצה.
ביוגרפיה

ג'אדג' נולד בסקרמנטו, קליפורניה, והוא אומץ יום לאחר שנולד על ידי פאטי וויין ג'אדג', זוג מורים מלינדן, קליפורניה. יש לו אח מבוגר, ג'ון, שגם הוא אומץ. בילדותו אהד את קבוצת הבייסבול סן פרנסיסקו ג'איינטס.
ג'אדג' למד בתיכון לינדן, וכיכב בשלושה ענפי ספורט שונים: הוא שיחק כמגיש ושחקן בסיס ראשון בקבוצת הבייסבול, כרסיבר בקבוצת הפוטבול וכמרכז בקבוצת הכדורסל. במהלך לימודיו הוא קבע שיא בית ספרי לטאצ'דאונים (17) בפוטבול והוביל את קבוצת הכדורסל בנקודות למשחק (18.2). בבייסבול, הוא היה חלק מקבוצת תיכון לינדן והוביל אותה להישגים בליגה המקומית של קליפורניה. ג'אדג' סיים את לימודיו בתיכון בשנת 2010.
תחילת הקריירה

מכללות שונות ניסו לגייס את ג'אדג' כדי שישחק עבורן בקבוצות הפוטבול, בין היתר נוטרדאם, סטנפורד ואוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA), אבל הוא העדיף בייסבול.
ב-2010 בחרה בו אוקלנד אתלטיקס בסיבוב ה-31 של דראפט ה-MLB, אך הוא החליט לוותר וללמוד באוניברסיטה מקומית בקליפורניה, שבה שיחק בקבוצת הבייסבול בליגה המקומית.
קריירה מקצועית > דראפט וליגות משניות

בסיבוב הראשון של דראפט ה-MLB של שנת 2013 בחרו היאנקיז בג'אדג' שהוא הבחירה ה-32 הכללית,. ג'אדג' חתם עם היאנקיז וקיבל 1.8 מיליון דולר כמענק חתימה. במהלך מחנה אימונים, הוא קרע שריר ארבע ראשי, מה שמנע ממנו לשחק בעונה 2013.
הוא ערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו עם צ'ארלסטון ריברדוגס, קבוצת חסות של היאנקיז. במהלך העונה, העלו היאנקיז אותו לקבוצת טמפה יאנקיז מהליגה הבכירה של פלורידה, שבמהלכה השיג שמונה הום ראנים ו-33 RBI ב-66 משחקים לטמפה.
ב-2015, היאנקיז הזמינו את ג'אדג' לקחת חלק באימוני האביב של הקבוצה, אך החליטו שלא להכליל אותו בהרכב של הקבוצה והוא המשיך לשחק בקבוצות החסות של היאנקיז בליגות המשנה.
ב-2016 היאנקיז הזמינו את ג'אדג' פעם נוספת לאימוני האביב של הקבוצה לאימוני האביב ב-2016, והוא החל את העונה עם קבוצת החסות של היאנקיז סקרנטון/וילקס-באר.
קריירה מקצועית > ניו יורק יאנקיז (2016-הווה)

ג'אדג' ערך את הופעת הבכורה שלו ב-MLB ב-13 באוגוסט 2016,במשחק נגד טמפה ביי רייס. בהופעתו הראשונה כחובט בליגת ה-MLB, ג'אדג' השיג בהום ראן מול מאט אנדריז ; החובט לפניו, טיילר אוסטין, שערך גם הוא את הופעת הבכורה שלו ב-MLB, עשה את אותו הדבר. זו הייתה הפעם הראשונה שבה שני חברים לקבוצה השיגו הום ראן, אחד אחרי השני, במשחקם הראשון ב-MLB באותו משחק. ג'אדג' חבט הום ראן גם במשחקו השני ב-MLB, והפך לשחקן היאנקיז השני (אחרי ג'ו לפבר ב-1980) שחובט הום ראן בכל אחד משני משחקי ה-MLB הראשונים שלו. ב-13 בספטמבר 2016 נפצע ג'אדג' במהלך משחק נגד לוס אנג'לס דודג'רס, מה שמנע ממנו לשחק בשארית העונה.