stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנה מזאי
לקריאה נוספת

ינה פינטר: תולדות הספרות ההונגרית 6 כרכים (1930–1941)
יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים. 1902
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עמ' 591. גישה מקוונת
ד"ר ארנה בלאגי: ארנה מזאי (1933) סקירה יהודית-הונגרית 50. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 24673/1875. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1875. év 2. oldal 3. sor
↑  „82-ik életévét már tavasz óta meghaladott vezércikkíró" (1932. október 26.) Ujság, 8. évfolyam, 241. szám, 5. oldal Online elérés
דיולה קליין

| --- | --- |

 לידה:  21 בינואר 1850 Plandište, סרביה 
 פטירה:  22 ביוני 1895 (בגיל 45) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי של אובודה 
 תקופת הפעילות:  ? – 22 ביוני 1895 
 מספר צאצאים:  6 
 
דיולה קליין (בהונגרית: Klein Gyula; זיצ'יפאלבה, 21 בינואר 1850 – בודפשט, 22 ביולי 1895) היה רב הונגרי, דוקטור למדעי הרוח, הרב של העיר סיגטוואר, ולאחר מכן הרב והמנהיג של הקהילה היהודית באובודה, הוא היה יוזם והמתחיל של תרגום התלמוד להונגרית, לשעבר מחבר קבוע בכתב העת סקירה יהודית-הונגרית.
קורות חייו

דיולה קליין נולד בכפר בזיצ'יפאלבה, מחוז טורונטאל (כיום חלק בסרביה, 85 ק"מ צפונית מזרחית לבלגרד על הגבול עם רומניה). הוריו היו סוחרים עניים. הוא חלה הרבה בילדותו ובשל כך גם פספס את לימודיו. את 8 שנות בית הספר התיכון (אז אחרי 4 שנות יסודי התחיל התיכון) יכול היה להתחיל רק בגיל 13 (במקום בגיל 10) הוא סיים את שמונה הכיתות בקצ'קמט ובנאג'קארוי בחמש שנים. במקביל למד תלמוד אצל הרב הראשי מאיר פרלס, ולאחר מכן אצל האינטלקטואל הנאור והמשכיל הרב ישראל עזריאל הילדסהיימר.
הוא למד גם באוניברסיטת וינה ובאניברסיטת טובינגן, שם הוקדשה באותה תקופה תשומת לב רבה מאוד לשפה העברית. הוא הגיע לסיגטוואר כרב הראשי של העיר בגיל 22, בשנת 1872 ועמד בראש הקהילה שם במשך יותר מ-14 שנים. הרב קליין הכין את תרגום התלמוד שלו להונגרית, שהוא הקטע הראשון מהתלמוד הבבלי שפורסם בהונגרית. מ-11 באפריל 1887, במקום הרב מרדכי עמרם הירש, הפך לרב הראשי של אובודה, שם היה הרב הראשון שנשא דרשות הונגריות (ולא ביידיש או בגרמנית). הוא מת שם בגיל 45 והובא למנוחות בבית הקברות היהודי של אובודה.
יצירותיו, פרסומים (מבחר)

כתביו ופרסומיו היו רבים מאוד ולהלן רשימה חלקית:
Lekutim auf dem Felde der Homiletik.(לקוטים בתחום ההומילטיקה). מהדורה פרטית, 1870.
הספר הראשון של התלמוד הבבלי.ברכות. הוצאת פרטית, 1878; הוצאה פרטית, 1882. (תרגום והסברים)
נאום חגיגי ביום השנה ליום הולדתו של הוד מלכותו מלך הונגריה, פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה, ב-18 באוגוסט 1883 (שבת נחמה). הוצאה פרטית, 1883.
יהודים בסיגטוואר במאה ה-17 ו-במאה ה-18. מֵאָה. בתוך: סקירה יהודית-הונגרית, א' 1884. 540. הוא.
רכישת נכס בידי יהודי בתחילת המאה (סיגטוואר)
על מקור הספרות התלמודית (יוש בלוך). בתוך: סקירה יהודית-הונגרית, 1885
אוטוקרטיה ואוטונומיה. בתוך: סקירה יהודית-הונגרית, 1886.
המתגיירים ליהדות. 262-264.
שני נאומי פתיחה. Zwei Installations-Reden. הוצאה פרטית, 1887.
אגודת התרבות יהודית-הונגרית. בתוך: סקירה יהודית-הונגרית, 1887
מהארכיון של ההקהילה היהודית של אובודה. בתוך: סקירה הונגרית-יהודית. 1891
מהעבר של הקהילה היהודית של אובודה (1786, 1787). בתוך: סקירה יהודית-הונגרית, י' 1893. 70-71. הוא.
לזכרו של לאיוש קושוט. דרשה. מהדורה פרטית, 1894.
לקריאה נוספת

Szinnyei József: Magyar írók élete és munkái VI. (Kende–Kozocsa). Budapest: Hornyánszky. 1899. (יוז'ף סיניאי: חייהם ויצירוציהם של סופרים הונגרים)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
ראו גם

Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002, a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János (פאל גויאש: חייהם ויצירותיהם של סופרים הונגרים - סדרה חדשה I-XIX. בודפשט: אגודת הספרנים והארכיונאים ההונגרים. 1939–1944. 1990–2002,
Szögi László: Magyarországi diákok németországi egyetemeken és főiskolákon 1789-1919. Bp., Eötvös Loránd Tudományegyetem Levéltára, 2001. (לאסלו סגי: סטודנטים הונגרים באוניברסיטאות ובקולג'ים בגרמניה 1789-1919. בודפשט, ארכיון אוניברסיטת אטווש לוראנד, 2001).
ג'רג' הראסטי: A százkilencven éves óbudai zsinagóga (Bp. III. Lajos u. 163.) és hívei (בית הכנסת של אובודה בן 190)
הערות שוליים

↑  Galambos Ferenc (szerk.): A Magyar Zsidó Szemle írói és írásai, 1884-1948. Kézirat, 1957. 52. o.
↑  Lukácsi Attila (2004-11-12). "Felbecsülhetetlen értékeket rejtenek a fővárosi zsidó temetők". Múlt-kor. נבדק ב-2014-10-24.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012332560705171  VIAF: 36168286612757271321   WorldCat (עם VIAF): 36168286612757271321
שרה קורטיס

שרה קורטיס (באיטלקית: Sara Curtis; נולדה ב-19 באוגוסט 2006) היא שחיינית איטלקייה, סגנית אלופת אירופה בבריכת 25 מטר (אוטופן 2023) במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב.
ביוגרפיה

קורטיס נולדה וגדלה בסביליאנו שבאיטליה.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה באוטופן שברומניה ביולי זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:42.98 דקות. בנוסף, זכתה בשתי מדליות ארד: במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.39 שניות, ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:05.70 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בלימה שבפרו באוגוסט-ספטמבר זכתה בשלוש מדליות כסף: במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.53 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:06.91 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:55.58 דקות. בנוסף, זכתה במדליית ארד במשחה ל-50 מטר גב בתוצאה של 28.93 שניות.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה בבלגרד שבסרביה ביולי זכתה בשלוש מדליות זהב: במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.14 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:40.60 דקות, ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:04.26 דקות. בנוסף, זכתה בשתי מדליות כסף: במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.35 שניות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בתוצאה של 3:30.66 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > מדליית ארד באליפות עולם לנוער

באליפות העולם לנוער שנערכה בנתניה שבישראל באוגוסט-ספטמבר זכתה במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:03.34 דקות.
ביוגרפיה > 2023 > סגנית אלופת אירופה בבריכת 25 מטר

באליפות אירופה בבריכת 25 מטר שנערכה באוטופן בדצמבר זכתה בשתי מדליות כסף: במשחה שליחות 4x50 מטר חופשי בתוצאה של 1:36.92 דקות יחד עם סילביה די פייטרו, קונסטנצה קוקונצ'לי וקיארה טרנטינו, אחרי שוודיה (1:35.60 דקות) ולפני הממלכה המאוחדת (1:37.19 דקות), ובמשחה שליחים 4x50 מטר חופשי משולב, לאחר ששחתה בשלב המוקדמות של המשחה. בנוסף, סיימה במקום שמיני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.31 שניות, במקום 17 במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בתוצאה של 1:01.19 דקות, ובמקום 18 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.06 שניות.
ביוגרפיה > 2024 > אלופת אירופה לנוער

באליפות אירופה לנוער שנערכה בווילנה שבליטא ביולי זכתה בחמש מדליות זהב: במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.68 שניות, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 54.22 שניות, במשחה ל-50 מטר גב בשיא אישי חדש של 27.94 שניות, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:41.12 דקות, ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב בשיא אליפות חדש של 3:28.34 דקות. בנוסף, זכתה במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב משולב בתוצאה של 3:49.95 דקות. במשחה ל-100 מטר גב קבעה שיא אישי חדש של 1:01.57 דקות.
באולימפיאדת פריז שנערכה ביולי-אוגוסט סיימה במקום 14 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 24.77 שניות. בנוסף, סיימה במקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:36.51 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

50 מטר חופשי: 24.56 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 54.22 שניות (2024)
50 מטר גב: 27.94 שניות (2024)
100 מטר גב: 1:01.57 דקות (2024)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר חופשי: 23.77 שניות (2024)
100 מטר חופשי: 52.37 שניות (2024)
50 מטר גב: 26.03 שניות (2024), שיא עולם לנוער
100 מטר גב: 57.17 שניות (2024)
אברהם פילץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1935 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  2 במאי 1994 (בגיל 59 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
אברהם פּילְץ (1 בספטמבר 1935 - 2 במאי 1994) היה איש עסקים, יזם וקבלן בניין שפעל בעיקר בתל אביב.
ביוגרפיה

אברהם פילץ, בנו של הקבלן אריה פילץ, נולד ברחוב הירקון 81, שבו נפתח בשנת 1938 "קפה פילץ". באותו בניין נולד והתגורר חברו דב לאוטמן וכן ליאורה לבית פנחל.
אברהם פילץ היה חבר בתנועת הנוער של "המחנות העולים" והדריך בה, ואף היה קומונר שעבר במסגרת הגרעין לקיבוץ גדות, שבו התגורר עם רעייתו לעתיד מאירה פילץ לבית שר.
הוא למד כלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים ולאחר מכן הצטרף לעסקי אביו.
במשך שנים רבות היה יד ימינו של אביו. בשנות השישים והשבעים הם בנו ביחד מספר פרויקטים חדשניים, ובהם: "בית הדר דפנה" בשדרות שאול המלך (בתכנון אדריכל רם כרמי), "בית אל על" ברחוב בן-יהודה שהיה מגדל המשרדים הראשון בתל אביב (בתכנון כרמי-מלצר-כרמי), "דיזנגוף סנטר" (בתכנון עליזה טולדו ויצחק ישר) ו"התחנה המרכזית החדשה", מיזם שאותו לא הצליח לסיים (בתכנון רם כרמי).
בסוף שנות השבעים ובראשית שנות השמונים של המאה העשרים היה שותף עם אנשי העסקים אליעזר פישמן ויוסי ריגר בקרן הנאמנות "רונית", שקרסה ברעש גדול בעקבות משבר מניות הבנקים, ובחברות פרטיות שעסקו במימון כספי.
לאחר מכן הקים את מתחם הרב מכר בצומת גלילות הידוע כיום בשם "מתחם סינמה סיטי גלילות" וכן את פרויקט המשרדים "בית עוז" ברמת גן, שהחזיק לתקופה קצרה בשיא עולמי של גובה קיר המסך אשר בחזיתו.
היה חבר בוועדת הכספים של אוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
בראשית שנות ה-90 חלה בסרטן ונפטר ב-2 במאי 1994.
איזידור באומגרטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במרץ 1850 פשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  1 באוקטובר 1914 (בגיל 64) בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מדינה:  ממלכת הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני, בודפשט, הונגריה 
 השכלה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 
איזידור באומגרטן (בהונגרית: Baumgarten Izidor; פשט, 27 במרץ 1850 – בודפשט, 1 באוקטובר 1914) היה משפטן יהודי-הונגרי, עורך דין, תובע פלילי בתביעה הכללית, שופט, נשיא מועצת הקוריה (אנ') (נשיא בית המשפט העליון ההונגרי) מומחה למשפטים, אחיו של קארוי באומגרטן ודודו של עורך הדין והשופט נאנדור באומגרטן.
ביוגרפיה

איזידור באומגרטן נולד במשפחה יהודית כבנם של פרדיננד באומגרטן (1817–1864), סוחר עשיר ושל צציליה ברויאר (1823–1909). הוא למד משפטים בבודפשט, לאחר סיור לימודים של שלוש שנים באוניברסיטאות זרות להשלמת השכלתו ולשיפור כישורי השפות שלו. בבודפשט קיבל כאמור דוקטור למשפטים באוניברסיטת בודפשט (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד) ב-1876, ולאחר מכן נשא שוב לחו"ל לשלוש שנים להתמחות ולהכשרה נוספות. את רישיון עורך הדין של מהלישכה קיבל ב-1882. בשנת 1885 הוענק לו התואר "פרופסור חבר" למשפט ולפרוצדורה פלילית.
ביוגרפיה > קריירה

לאחר כמה שנים של עיסוק כעורך דין הוא החל לעבוד כתובע פלילי במשרד התובע המלכותי בבודפשט משנת 1886 במשך חמש שנים, לאחר מכן כשופט בית המשפט בין השנים 1891 לבין 1896, גם כן בבירת הונגריה, ולאחר מכן כתובע מלכותי (תובע כללי) של בודפשט במשך שנתיים. אף על פי שהתכונן לתפקיד הוראה באוניברסיטה, הוא לא הצליח לקבל את ראשות המחלקה למשפט פלילי ב-1889 ולכן למרות תואר ההוראה שלו (פרופסור), איבד אותו ב-1891 על פי החוק דאז ולא הפך לפרופסור קבוע באוניברסיטה. משנת 1898 היה יועץ ברמת ראש אגף במשרד המשפטים ההונגרי, שם היה מעורב באופן אינטנסיבי בהכנת חוקים שונים, בעיקר חוק סדר הדין הפלילי וספר החוקים הפלילי והיה חלק מרכזי בארגון קונגרס איגוד המשפט הפלילי הבינלאומי ב-1899. בשנת 1901, הוא מונה לסגן התובע של הכתר (סגן התובע הכללי של הונגריה) על ידי שר המשפטים, שאנדור פלוס. בתפקידו האחראי סייע בגיבוש ואימוץ החלטות משמעותיות, ובעיקר הכין את הנימוקים להן להגשה לוועדות האספה הלאומית ההונגרית. ב-1910 הוא דחה הזמנה לראש המחלקה למשפט פלילי של אוניברסיטת בודפשט. לאחר עשר שנים של עבודת תביעה מוצלחת, מ-1911 מונה ליושב ראש מועצת קוריה (נשיא בית המשפט העליון ההונגרי). הוא כיהן כראש מועצת העונשין. הוא פרש לגמלאות בפברואר 1914 עקב מצב בריאותו שהתדרדר. בשל הישגיו הוענק לו עיטור מסדר מסדר כתר הברזל (אנ') בגרמנית: Kaiserlicher Orden der Eisernen Krone. עורך הדין הפלילי הבולט נפטר בבודפשט ב-30 בספטמבר 1914, בגיל 64.
ביוגרפיה > מחקריו וכתביו

בנוסף לפעילותו המקצועית והרשמית, הוא פעל רבות גם בטיפוח המדעי של אסכולת המשפט הפלילי הקלאסי. בעבודתו בת שלושים השנים עסק בספרות משפטית הן בבחינת סוגיות המשפט הפלילי המהותי והן בבחינת התביעה הפלילית, בשניהם כמעט באותה המידה. כבר ב-1883 זכתה עבודת הגמר הראשונה שלו, "מערכת האחריות העיתונות", להכרה במקצוע. בשנת 1885 זכתה עבודתו ששמה היה "תורת הניסוי", שיכולה להיחשב למונוגרפיה הראשונה במשפט הפלילי ההונגרי בנושא, הוא זכה בעבודה זו בפרס סטרוקאי של האקדמיה ההונגרית למדעים. בשנות השמונים והתשעים (של המאה ה-19) ניתח נושאים חשובים נוספים בתחומו:
ב-1886 מחקריו על מערכת חוקים ומערך פשעים,
ב-1889 על זהות המעשה,
ב-1893 על רפורמה בהליך של פסיקה מיקדמית,
ב-1895 על כתב האישום.
בעשור הראשון של המאה ה-20, כמאמין בדוגמטיות משפטית, הוא לקח חלק במאבקי הפוליטיקה הפלילית (למשל עבודתו: קביעת העונש מנקודת מבט של מדיניות פלילית נעשתה ב-1901) ובמחלוקת ארוכה יותר על הכשירות ולאחר מכן הרפורמה של מערכת חבר המושבעים (מחקרי חבר מושבעים והרפורמה של בתי המשפט) ובמחלוקת על תיקון חוק העונשין. בולטת בין מחקריו רחבי ההיקף עבודתו על המשפט הפלילי וקוד החוק הפלילי וחוקים נפרדים משנת 1902 ומשנת 1905 "על אמנות החקיקה" שפורסמה בשלושה חלקים, בכתב העת "במדינת חוק" (Jogállamban). רוב מחקריו וכתביו פורסמו בכתב עת זה, ומרבית מאמריו המלומדים פורסמו בכתבי העת הונגריים שונים, ששמם בתרגום לאנגלית:
Hungarian Justice
The Criminal Review
Journal of Law
The Lawyers' Journal
Public Security
Justice
The Hungarian Law Association Dissertation
Tare of Criminal Law
הוא לקח חלק פעיל גם בחיבור 4 הכרכים הראשונים של מאגר החלטות המשפט הפלילי שפורסם ב-1907. גם אוסף מחקרי המשפט הפלילי שלו - בשלושה כרכים - יצא לאור משנת 1907. כמומחה מלומד במערכת המשפט ההונגרית, הוא פרסם את התחום שייצג את התחום במספר הרצאות מצליחות ביותר, לרבות בחברה המשפטית ההונגרית, שבה נבחר לסגן הנשיא ב-1909 ושימש בתפקיד זה עד מותו. איזידור באומגרטן הובא למנוחות בבית הקברות היהודי ברחוב שלגוטאריאני בבודפשט.
עבודותיו העיקריות

מחקרי משפט פלילי. בודפשט : הוצאת גריל 1907–1916. כרכים 1–3
כרך 1 471 עמ'.
כרך 2 581 עמ'.
כרך 3 332 עמ'.
חוק פלילי מקודד וחוקים נפרדים. בודפשט : פרנקלין, 1902. 35 עמ'.
רפורמה בהליך של פסיקה מקדמית. בודפשט : Pfeifer Ferdinand, 1893. 161 עמ'.
איסוף מסמכים להליך פלילי : א קיר. בתי משפט מחוזיים וקיר. עבור בתי המשפט. ואץ' : אורש. בית הכלא Ny., 1899. [182] lev.
תורת הניסוי : לימודי משפט פלילי. בודפשט : פייפר, 1885. 568 עמ'.
Die Lehre vom Versuche der Verbrechen : מחקר פליליסטי. שטוטגרט : Verlag von Ferdinand Enke, 1888. [6], 471 עמ'.
מערכת אחריות העיתונות : מחקריי משפט פלילי. בודפשט : פייפר פ., 1883. 55 עמ'.
לשאלת זהות המעשה : עבור האספה השופטת : תוך התייחסות מיוחדת להצעות הפרוצדורליות ההונגריות. בודפשט : אתנאום, 1889. 86 עמ'.
כיוונים חדשים במשפט הפלילי : הרצאתו של איזידור באומגרטן בטקס הפתיחה של החברה המשפטית ההונגרית ב-23 באוקטובר 1909. בודפשט : Franklin Ny., 1909. 14, [1] עמ'.
ראו גם

יצירות מקוונות של איזידור באומגרטן בספריית הפרלמנט
לקריאה נוספת

ביוגרפיה של איזידור באומגרטן. ספריית הפרלמנט - הפורטל המשפטי ההונגרי
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a pesti izraelita hitközség születési akv. 61/1850. folyószáma alatt".
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. II. ker. állami halotti akv. 2245/1914. folyószáma alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 11757807X  ISNI: 0000 0001 0966 6640  LCCN: n2008013846  NLG: 119972  SUDOC: 259824852  VIAF: 42618817   WorldCat (עם VIAF): 42618817
מצפה גדות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  נופלי חטיבת אלכסנדרוני
 מיקום:  רמת הגולן 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 10 ביוני 1972
 תאריך פתיחה רשמי:  10 ביוני 1972 
 אדריכל:  עזרא אוריון 
 
 קואורדינטות:  33°00′48″N 35°38′29″E﻿ / ﻿33.013361111111°N 35.6415°E﻿ / 33.013361111111; 35.6415
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) מצפה גדות(למפת אצבע הגליל רגילה) מצפה גדות(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה גדות(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מצפה גדות
 
לוח הבזלת עם המשפט: "מכאן אתם נראים גדולים שבעתיים"
מצפה גדות הוא אתר הנצחה ומקום תצפית ברמת הגולן. עד למלחמת ששת הימים, שימש המקום כמוצב סורי הנקרא "(אל) מורתפע" (בעברית: "הנישא"). מוצב זה היה אחד מן המוצבים המבוצרים ביותר בגולן, בשטחו שרדו תעלות קשר ושדות מוקשים. המוצב שולט על הדרך הראשית העולה לגולן דרך גשר בנות יעקב. בפסגת המוצב, אנדרטת זיכרון לחטיבת "הגולן" (אלכסנדרוני), לחיילים שנפלו ממלחמת ששת הימים, ועד למבצע שלום הגליל. כיוונה של האנדרטה מסמל את צאתה של החטיבה להבקעה בגולן בעת מלחמת ששת הימים. את האנדרטה עיצב האמן עזרא אוריון.
המצפה פונה מערבה אל עבר עמק החולה, ומדגים את היתרון האסטרטגי המשמעותי שהיה לסורים על העמק לפני המלחמה. השליטה של המוצב הסורי הייתה בעיקר על קיבוץ גדות, שסבל רבות מפגיעתו הרעה של מוצב "המורתפע".
כשכבשו כוחות חטיבת אלכסנדרוני את המוצב במלחמת ששת הימים נדהמו החיילים מאופן שליטת המוצב על גדות ומפקד החטיבה, עמנואל שקד, שידר מהמוצב אל החברים במקלט בגדות את המילים: "מכאן אתם נראים גדולים שבעתיים". אמירה זו נחקקה באבן בזלת באתר ההנצחה. כוונתו הייתה שרק כאשר רואים את השליטה המוחלטת של המוצב על הקיבוץ אפשר להבין כמה קשה היה לאנשי הקיבוץ להחזיק מעמד מול ההפגזות מהמוצב.
הערות שוליים

↑  מצפה גדות, בפורטל הגולן, 25 באוקטובר 2012
↑  יעקב ארז, קצנח"ר עמנואל שקד, מעריב, 18 באוגוסט 1972
מיכאל ארנון

מיכאל (מייק) ארנון (10 באפריל 1925 – 31 באוקטובר 2004) היה דיפלומט ישראלי ומזכיר הממשלה בשנים 1968–1974.
ביוגרפיה

ארנון נולד בווינה שבאוסטריה ועלה עם משפחתו לארץ ישראל בגיל 12. הוא למד בגימנסיה "בלפור" בתל אביב ולמד כלכלה בבית הספר הגבוה לכלכלה בלונדון. בשובו ארצה עבד במערכת "פלסטין פוסט" עד לפרוץ מלחמת העצמאות, אזהתגייס לצה"ל והוצב בלשכת העיתונות הממשלתית.
לאחר המלחמה שירת ארנון כדובר משרד החוץ, ולאחר מכן נשלח לשלוש שנים כנספח עיתונאות בשגרירות ישראל בלונדון. עם סיום שליחותו מונה למנהל לשכת העיתונות הממשלתית. בשנות השישים יצא לשמש כיועץ הסברה בשגרירות ישראל בארצות הברית. בשל ידיעתו את השפה הגרמנית הוא מילא תפקיד מרכזי בשיחות שהתקיימו בין ישראל לגרמניה ונכח בפגישתם של דוד בן-גוריון וקונראד אדנאואר. לאחר מכן מונה שגריר ישראל בגאנה וקונסול ישראל בניו יורק.
בשנת 1968 סיים את תפקידו בשירות החוץ ומונה על ידי לוי אשכול לשמש מזכיר הממשלה. בתפקיד זה כיהן במשך שש שנים, בממשלותיה של גולדה מאיר ובמלחמת יום הכיפורים. אחרי התפטרותה של מאיר, בשנת 1974, מונה לנשיא ארגון הבונדס בניו יורק והיה לישראלי הראשון בתפקיד.
בשנותיו המאוחרות המשיך בפעילות המגזר הפרטי והעסקי, בהיותו יו"ר רשות ניירות ערך (1980–1983), יו"ר הנהלת בנק קונטיננטל ונשיא "אמפל".
ארנון נפטר מאירוע מוחי והוא בן 79.
מושיק רוט

ערך זה עוסק בשף. אם התכוונתם לפוליטיקאי, ראו .
| --- | --- |

מושיק רוט
 לידה:  12 בדצמבר 1971 (בן 53) חיפה, ישראל 
 סגנון בישול:  מטבח מולקולרי
 מסעדות:  T Brouwerskolkje   moshik&   טוטו   eight  
 פרסים והוקרה:  כוכב מישלן 
 טלוויזיה:  שופט: "משחקי השף" ו"המסעדה הבאה" ברשת 13  מתמודד: "היחידה" ב-HOT
 
משה אהרון (מושיק) רוט (נולד ב-12 בדצמבר 1971) הוא שף ישראלי, המתמחה בעיקר בסגנון המטבח המולקולרי. בעבר היה בעליה של מסעדת &moshik באמסטרדם, אשר החזיקה בשני כוכבי מישלן, ושותף לשעבר ברשת מסעדות ישראלית "שמונה" אשר הייתה ממותגת בדמותו. שימש בעבר בין היתר כשף במסעדת "טוטו" שבתל אביב.
ביוגרפיה

רוט נולד בחיפה, גדל באילת ואחר-כך ביבנה והחל לבשל בהיותו בן שבע. בתום שירותו בצה"ל נסע לאילת במטרה ללמוד ניהול בתי מלון, שם יצר קשר עם אלס, תיירת הולנדית, וטס בעקבותיה להולנד, כשהיה בן 23. בתחילה ניהל פיצרייה, ואחר-כך התלמד במסעדתו של יוני בור, שמסעדתו De Librije מחזיקה כיום בשלושה כוכבים במדריך המישלן. אחרי כן עשה סטאז' אצל השף איריק פון לואו, במסעדת Zwethheul הסמוכה לרוטרדם ומחזיקה אף היא בשלושה כוכבי מישלן. במקביל ערך עם אשתו סיורים במסעדות עטורות כוכבים.
בהמשך פתח עם אשתו אלס את מסעדת T Brouwerskolkje באוברביין, סמוך לאמסטרדם, במבנה שהיה לפני כן חנות פנקייק. תחילה מנה צוות המסעדה רק אותו ואת אלס, ששימשה, ועודה משמשת, כסומלייה (אוצרת היין) של המסעדה. כעבור שלוש שנים מהפתיחה, ב-2005, זכתה המסעדה בכוכב מישלן ראשון. כעבור שלוש שנים נוספות, ב-2008, זכתה בכוכב מישלן שני, ובאוקטובר 2009 זכתה ב-18 נקודות במדריך גו מיו. מסעדת T Brouwerskolkje הייתה פתוחה שלושה ימים בשבוע; ביתר הימים נסע רוט לחברו ז'אן-ז'ורז' קליין, שף מסעדת "ארנסבורג" באלזס, לה שלושה כוכבים במישלן, והם עבדו יחדיו על פיתוח מנות חדשות. כמו כן, עסק רוט בייעוץ למסעדת The Tiedes.
באפריל 2012 סגר רוט את מסעדת "T Brouwerskolkje", ובאוגוסט 2012 פתח את מסעדתו החדשה "Samhoud places &" (שמאוחר יותר שינתה את שמה ל"&moshik") במרכז אמסטרדם. מדריך מישלן העניק למסעדה שני כוכבים. רוט השף הישראלי היחיד שהחזיק בניקוד זה באותה עת. אולם, במאי 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה בהולנד, נאלץ רוט לסגור את המסעדה לצמיתות.
ביוני 2014 מונה לשף מסעדת "טוטו" בתל אביב, במקומו של ירון שלו, שפוטר. בנובמבר של אותה שנה הודיע על פרישתו מניהול המסעדה.
מטבחו של רוט מבוסס על גסטרונומיה מולקולרית. בין המנות שיצר: כדור חם-קר של כבד אווז ש"מתפוצץ" כשמכניסים אותו לפה; משחת בלאדי מרי וקוויאר; וויניגרט של קברנה סוביניון ומרקם של אלוורה.
מאז אפריל 2016 עד לנובמבר 2019 היה רוט שותף ברשת המסעדות "eight", הפועלת בישראל ומציעה בין היתר מנות במחיר אחיד של 8 שקלים חדשים.
בשנת 2018 נבחר רוט למקום ה-115 ברשימת השפים הטובים בעולם של תחרות "Best chef awards" במילאנו.
באוקטובר 2022 הוכרז כי ינהל את כל מתחם ההסעדה של חברת "אמדוקס" ברעננה, המונה תשע מסעדות בשלושה מתחמים - בשרי, חלבי ופופ-אפ. במסעדות יוגש אוכל אסייתי, ארוחות בוקר, דגים, אוכל איטלקי, אוכל טבעוני, בייקרי, מסעדת המבורגרים, בתי קפה ועמדת פופ-אפ, יחד עם חברת ההסעדה קרנף.
קריירה טלוויזיונית

מאז ינואר 2014, הוא שופט בתוכנית המציאות "משחקי השף" (ובתוכנית הבת: "משחקי השף: אוטו אוכל") בערוץ 13, רשת, על שבע עונותיה. בעונה החמישית זכה לראשונה מתמודד של מושיק בתוכנית, אביתר מלכה.
בפברואר 2016 השתתף כאורח באחד הפרקים בתוכנית המציאות "הישרדות" בערוץ 2, רשת.
במאי 2016 התמודד בעונה השנייה של תוכנית הדוקו-ריאלטי "היחידה" של הוט.
מאז ינואר 2022, משמש כשופט בתוכנית המציאות "המסעדה הבאה" ברשת 13, לצד השפים אסף גרניט, יוסי שטרית ורותי רוסו.
חיים אישיים

בשנת 2016, התגרש מאלס רוט, ובאותה שנה התארס לשירן בן שושן. ב-5 בינואר 2017 נישאו השניים, במרץ 2017 נולדה לשניים בת וביוני 2018 נולד בנם.
הערות שוליים

↑  יוני פרוים, מושיק רוט חוגג יום הולדת במסיבת הפתעה, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 18 בדצמבר 2016
↑  גבי בר-חיים, הישראלי הראשון עם כוכב מישלן, באתר nrg‏, 30 בנובמבר 2005
↑  דפנה ארד, שני כוכבי מישלן לשף הישראלי מושיק רוט על המסעדה החדשה שלו באמסטרדם, באתר הארץ, 27 בנובמבר 2012
↑  רעות ברנע, מושיק רוט סוגר את המסעדה שלו באמסטרדם, באתר כלכליסט, 6 במאי 2020
↑  יעל לאור‏, לא רק כאן: מושיק רוט סוגר את המסעדה שלו באמסטרדם, באתר וואלה, 6 במאי 2020
↑   רז שכניק, "יורדות לי דמעות עכשיו, בגלל המסעדה שסגרתי. אני עדיין מעכל את זה, עדיין בתקופת האבל", באתר "ידיעות אחרונות", 28 במאי 2020
↑  טל לוין, מושיק רוט: "אני רוצה להתחבר לעם", באתר הארץ, 21 באוקטובר 2016
↑  רעות ברנע, מושיק רוט: "רוצה לגעת באנשים", באתר כלכליסט, 26 ביוני 2017
↑  תיקי גולן, מושיק רוט ברשימת 300 השפים הטובים בעולם, באתר ynet, 4 באוקטובר 2018
↑  רן בוקר, מושיק רוט: "שמן זה היפה החדש", באתר ynet, 8 במאי 2016
משקפיים (צמח)

| משקפיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: משקפיים
שם מדעי
 Fibigia ‏מדיקוס, 1792
מִשְׁקָפַיִם (גם: משקפי הזקנה; שם מדעי: Fibigia), סוג במשפחת המצליבים, הכולל עשבים רב-שנתיים. בסוג 12 מינים, שמתוכם גדלים בר בארץ ישראל שלושה.
הסוג נפוץ בעיקר באזור הים-תיכוני והאירנו-טורני, ומופיע בעיקר במקומות הרריים ובבתי גידול סלעיים.
הסוג הוגדר על ידי הבוטנאי והפיזיקאי פרידריך קסימיר מדיקוס (1738–1808).
למיני הסוג אין חשיבות כלכלית גדולה עבור האדם. המין "משקפיים מצויים" מגודל כצמח נוי בהיקף קטן. כמו כן יש המשתמשים בפרי הצמח היבש כקישוט.
תיאור מורפולוגי

עם סוג זה נמנים עשבים רב-שנתיים שבסיסם מעוצה. גבעולי הצמח גדלים בצורה זקופה. הצמח כולו מכוסה בשיערות כוכבניות שמקנות לצמח מראה מאפיר, כדוגמת מיני הסוג אליסון. הצמחים בעלי גובה בינוני.
עלי הצמח הם דמויי מרית או אזמל, ושפתם לרוב תמימה- כלומר, אינה משוננת. פרח המשקפיים הוא אופייני למשפחה, גדול יחסית ונאה לעין. צבע הפרחים צהוב ואורך עלי הכותרת כפול מאורך עלי הגביע. הפרחים ערוכים בתפרחת מטיפוס אשכול. הפרי אליפטי בדומה לעדשות משקפיים. הזרע מוקף בשפה קרומית, המסייעת להפצת הזרע באמצעות הרוח. שפה קרומית זו מכונה 'כנף' או ברבים 'כנפיים'. הזרעים ערוכים בשני טורים במגורה, ומספרם 4–8 בכל אחת מן המגירות.