stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וינס מקמהן

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1945 (בן 79) פיינהארסט, ארצות הברית 
 שם לידה:  Vincent Kennedy McMahon, Jr. 
 משקל:  106 קילוגרם
 גובה:  1.85 מטרים
 לאום:  ארצות הברית 
 תפקיד:  מנהל כללי (16 בספטמבר 2009–2022) 
 קריירה מקצוענית:  1969–2022 (כ־53 שנים) 
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  לינדה מקמהן (26 באוגוסט 1966–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 
מקמהן משמאל, יחד עם בנו שיין
וינסנט קנדי מקמהן (באנגלית: Vincent Kennedy McMahon;‏ 24 באוגוסט 1945) הוא איש עסקים אמריקאי, היושב ראש והמנכ"ל לשעבר של ה-WWE, החברה הגדולה בעולם בתחום ההיאבקות המקצועית.
ראו גם

משפחת מקמהן
הערות שוליים

| אלופי ה-WWE |
| --- | --- | --- |
| 1960 | באדי רוג'רס • ברונו סמרטינו |  |
| 1970 | איוון קולוף • פדרו מוראלס • סטן סטייזיאק • סופרסטאר בילי גרהאם • בוב בקלנד |  |
| 1980 | שייח' הברזל • האלק הוגאן • אנדרה הענק • רנדי סאבאג' |  |
| 1990 | אולטימייט ווריור • הסמל סלוטר • אנדרטייקר • ריק פלייר • ברט הארט • יוקוזונה • דיזל • שון מייקלס • סייקו סיד • "סטון קולד" סטיב אוסטין • קיין • הרוק • מנקיינד • טריפל H • וינס מקמהן • ביג שואו |  |
| 2000 | קורט אנגל • כריס ג'ריקו • ברוק לסנר • אדי גררו • JBL • ג'ון סינה • אדג' • רוב ואן דאם • רנדי אורטון • ג'ף הארדי • בטיסטה • שיימוס |  |
| 2010 | המיז • סי. אם. פאנק • ריי מיסטריו • אלברטו דל ריו • דניאל בריאן • סת' רולינס • רומן ריינס (נוכחי) • דין אמברוז • AJ סטיילס • בריי וויאט • ג'ינדר מהאל • קופי קינגסטון |  |
| 2020 | דרו מקינטייר • בובי לאשלי • ביג אי • קודי רודס (נוכחי) |  |
| אלופי העולם במשקל כבד של ECW |
| --- | --- | --- |
| NWA | ג'ימי סנוקה • ג'וני הוטבודי • דון מוראקו • הסאנדמן • טיטו סנטנה • שיין דאגלס • סאבו • טרי פאנק |  |
| ECW | שיין דאגלס • הסאנדמן • מייקי וויפרק • רייבן • טרי פאנק • סאבו • בם בם ביגלו • טאז • מייק אוסום • מאסטו טאנאקה • טומי דרימר • ג'סטין קרדיבל • ג'רי לין • סטיב קורינו • ריינו |  |
| WWE | רוב ואן דאם • ביג שואו • בובי לאשלי • וינס מקמהן • ג'וני נייטרו/ג'ון מוריסון • סי. אם. פאנק • צ'אבו גררו • קיין • מארק הנרי • מאט הארדי • ג'ק סוואגר • כריסטיאן • טומי דרימר • איזיקיאל ג'קסון |  |
| זוכי קרב הרויאל ראמבל |
| --- | --- | --- |
| זוכי קרב הגברים | ג'ים דאגן (1988) • ביג ג'ון סטאד (1989) • האלק הוגאן (1990 ו-1991) • ריק פלייר (1992) • יוקוזונה (1993) • ברט הארט ולקס לוגר (1994) • שון מייקלס (1995 ו-1996) • סטון קולד סטיב אוסטין (1997, 1998 ו-2001) • וינס מקמהן (1999) • הרוק (2000) • טריפל H ‏ (2002 ו-2016) • ברוק לסנר (2003 ו-2022) • כריס בנואה (2004) • בטיסטה (2005 ו-2014) • ריי מיסטריו (2006) • אנדרטייקר (2007) • ג'ון סינה (2008 ו-2013) • רנדי אורטון (2009 ו-2017) • אדג' (2010 ו-2021) • אלברטו דל ריו (2011) • שיימוס (2012) • רומן ריינס (2015) • שינסקה נקאמורה (2018) • סת' רולינס (2019) • דרו מקינטייר (2020) • קודי רודס (2023 ו-2024) • ג'יי אוסו (2025) |  |
| זוכות קרב הנשים | אסקה (2018) • בקי לינץ' (2019) • שארלוט פלייר (2020 ו-2025) • ביאנקה בלאייר (2021) • רונדה ראוזי (2022) • ריאה ריפלי (2023) • ביילי (2024) |  |
| זוכי קרב הרויאל ראמבל הגדול ביותר | ברון סטרומן (2018) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8091 0129  LCCN: n93115277  MusicBrainz: 34b0717c-5a62-4134-b8eb-9ff7907c1d18  NDL: 00948964  NLK: KAC2020R1869  SNAC: w62s8671  VIAF: 260015736   WorldCat (עם VIAF): 260015736
לופן השלישי חלק 6

| --- | --- |
 
 סוגה:  הרפתקאות, קומדיה

 אנימה
 במאי:  אייג'י סוגנומה
 תסריטאי:  טאקהירו אוקורה (פרקים 1–12)  שיגרו מוראקושי (פרקים 13–24)
 אולפני אנימציה:  TMS אינטרטיינמנט
 רשת שידור:  Nippon TV (יפן)
 תקופת שידור מקורית:  10 באוקטובר 2021 – 27 במרץ 2022
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  24
לופן השלישי חלק 6 (ביפנית: ルパン三世 PART6) הוא סדרת אנימה יפנית בת 24 פרקים בזיכיון לופן השלישי אשר שודרה במקור ביפן מאוקטובר 2021 עד מרץ 2022 בערוץ Nippon TV.
תקציר העלילה

המחצית הראשונה של הסדרה מתמקדת בגנב המומחה לופן השלישי אשר בעקבותיו יוצא הבלש שרלוק הולמס לאחר שלופן הופך לחשוד העיקרי ברצח דוקטור ווטסון. לופן מחפש במקביל גם אוצר שהוסתר על ידי ארגון מסתורי. במחצית השנייה של הסדרה לופן מחפש את האישה המסתורית טומואה אשר לופין סבור שהיא אמו.
דמויות

ארסן לופן השלישי - גנב מיומן, כריזמטי במיוחד, שנון וערמומי אשר הינו הגיבור הראשי בסדרה.
דיסוקה ג'יגן - צלף מיומן.
גואמון אישיקאווה ה-13 - סמוראי מיומן אשר מתמחה בלחימה בחרב קטאנה.
פוג'יקו מינה - פאם פאטאל מסתורית וערמומית ומושא האהבה של לופן.
המפקח קויצ'י זניגאטה - מפקח משטרה מסוכנות האינטרפול אשר מנסה כל העת ללכוד את לופן השלישי.
שרלוק הולמס - הבלש הגדול בעולם אשר יוצא בעקבותיו של לופן לאחר שלופן הופך לחשוד העיקרי ברצח דוקטור ווטסון.
טומואה - אישה מסתורית הקשורה לעברו של לופן. הופכת לדמות מרכזית במחצית השנייה של הסדרה.
הפקה

הסדרה הופקה על ידי חברת TMS אינטרטיינמנט אשר הפיקה גם עיבודים נוספים לזיכיון. הסדרה בוימה על ידי אייג'י סוגנומה. את התסריטים של הפרקים 1 עד 12 כתב טאקהירו אוקורה ואת התסריטים של הפרקים 13 עד 24 כתב שיגרו מוראקושי.
את הפסקול הסדרה, אשר כולל בעיקר מוזיקה בסגנון ג'אז, הלחין יוג'י אונו.
הערות שוליים

↑  Loo, Egan (31 באוגוסט 2021). "Lupin III Part 6 Anime Teases Sherlock Holmes Plot, Writer Mamoru Oshii, October 9 Debut". Anime News Network. ארכיון מ-1 בספטמבר 2021. נבדק ב-1 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "LUPIN THE 3rd PART 6 to Be Released to Celebrate 50th Anniversary of the Anime Series" (באנגלית אמריקאית). TMS Entertainment. ארכיון מ-2021-05-25. נבדק ב-2021-05-25.
↑  "【インタビュー】意識したのは「ルパンチームの在り方」──シリーズ構成・村越繁が語る「ルパン三世 PART6」第2クール". Akiba-Souken. ארכיון מ-2022-01-07. נבדק ב-2022-01-16.
בננה פיש

| --- | --- |
  כריכת כרך הטנקובון הראשון
 סוגה:  פעולה מותחן דרמה
 יוצר:  אקימי יושידה (אנ')

 מאנגה: Banana Fish
 יוצר:  אקימי יושידה
 מאייר:  אקימי יושידה
 הוצאה:  Shogakukan
 התפרסם לראשונה במגזין:  Bessatsu Shōjo Comic
 קהל יעד:  שוג'ו
 תקופת הפרסום המקורית:  מאי 1985 – אפריל 1994
 מספר הכרכים שהתפרסמו:  19

 אנימה: Banana Fish
 במאי:  הירוקו אוטסומי
 תסריטאי:  הירושי סקו
 אולפני אנימציה:  MAPPA
 רשת שידור:  Fuji Television‏ (Noitamina) פריים וידאו
 תקופת שידור מקורית:  5 ביולי 2018 – 20 בדצמבר 2018
 מספר העונות:  1
 מספר הפרקים:  24
בננה פיש (באנגלית: Banana Fish) היא סדרת מאנגה יפנית מסוגת מותחן-דרמה שנכתבה ואיירה על ידי אקימי יושידה. במקור, פורסמה המאנגה ממאי 1985 עד לאפריל 1994 במגזין "Bessatsu Shōjo Comic", מגזין מנגה הידוע בפרסומי מאנגות שוג'ו (מאנגות המיועדות בעיקר לקהל נשי). עלילת הסדרה מתרחשת בעיקר בניו יורק במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20, ועוקבת אחר אש לינקס, מנהיגן של מספר כנופיות רחוב שחושף קונספירציה פלילית הכוללת "דג בננה", סם מסתורי ששוטף את מוחם של המשתמשים בו. במהלך חקירתו, נתקל אש באייג'י אוקומורה, עוזרו של צלם יפני, שעמו הוא יוצר קשר אינטימי.
סגנונה הוויזואלי והנרטיבי של המאנגה, שאופיינה באמנות ריאליסטיות ועלילה מוכוונת-פעולה, ייצגה שבירה משמעותית ממוסכמות המאנגה-שוג'ו, שכללה בעיקר איורים מסוגננים מאוד ועלילות מוכוונות-פנטזיה רומנטית. בעוד שבמקור יועדה המאנגה לקהל של נערות מתבגרות ונשים בוגרות, התמות הבוגרות שלה משכו קהל משמעותי של גברים בוגרים. התיאורים ההומו-אירוטיים בהקשר בוגר ומוכוון-פעולה זה השפיעו במיוחד על סוגת היאוי (רומנטיקה בין גברים) בתרבות המאנגה. הסדרה זכתה לשבחי המבקרים, ששיבחו את העלילה, הדיאלוגים וסצנות הפעולה. זוהי היצירה המצליחה ביותר מבחינה מסחרית של יושידה, עם למעלה מ-12 מיליון עותקים של כרכים שנאגדו ונמכרו נכון לשנת 2018.
תרגומה של הסדרה באנגלית הופץ על ידי "Viz Media", אשר גם הפיצה אותה במגזיני המנגה שלה "Pulp" ו-"Animerica Extra" החל משנת 1997, מה שהפך את הסדרה לאחת מסדרות המאנגה הראשונות שזכו לתפוצה רחבה בארצות הברית. הסדרה עובדה מספר פעמים, בעיקר בשנת 2018 כסדרת אנימה בת 24 פרקים בבימויו של הירוקו אוטסומי ובהפקת "MAPPA". סדרת האנימה שודרה בערוץ האנימה "Noitamina" ומופצת ברחבי העולם באמצעות שירות הזרמת המדיה "פריים וידאו".
תקציר העלילה

עלילת המאנגה מתרחשת בארצות הברית באמצע שנות ה-80, בעיקר בניו יורק. מנהיג כנופיות רחוב בן 17 בשם אש לינקס מטפל באחיו הגדול גריפין, יוצא מלחמת וייטנאם שנותר במצב וגטטיבי בעקבות תקרית טראומטית בה ירה על חבריו לטייסת וחזר את המונח "דג בננה". לילה אחד, אש עד למותו של אלמוני, שמורה לו בטרם מותו "לחפש את דגי הבננה", בידי שני חברים מהכנופיה שלו. השניים מתוודים בפני אש שהם פעלו בהוראת דינו גולזין, ראש המאפיה הקורסיקנית בניו יורק; אש היה בעבר המוציא לפועל ועבד מין של גולזין, לאחר שטופח מגיל צעיר להפוך ליורש האימפריה הפלילית שלו.
אש מתחיל לחקור את "דג הבננה", ובמהלך מאמציו הכפולים לחשוף את המשמעות של "דג בננה" ולפרק את האימפריה של גולזין, הוא נתקל במספר בעלי ברית ואויבים – בראשם נמצא אייג'י אוקומורה, עוזרו של צלם יפני שנסע לניו יורק על מנת להשלים כתבה על כנופיות רחוב, עמו יוצר אש קשר הדוק ואינטימי. בהדרגה מתברר ש"דג בננה" הוא סם שפותח על ידי רופא צבאי אמריקאי במהלך מלחמת וייטנאם, ששוטפת את מוחם של המשתמשים בה; גרסאות מוקדמות של הסם נבדקו על חיילים אמריקאים, כולל גריפין, מה שהטריף את דעתם; וכי הנוסחה המשוכללת שלו נרכשה על ידי גולזין, שמתכוון למכור את הסם לפלגים בתוך ממשלת ארצות הברית, שבתורם מבקשים להשתמש בו במטרה להפיל ממשלות קומוניסטיות בדרום אמריקה.
בסופו של דבר, גולזין נהרג בשיא הקרב מול אש ואייג'י, שותפיו לממשלה נחשפים כמי שלוקחים בעסק הסחר במין בילדים שניהל, וכל העדויות לפרויקט "דגי הבננה" מושמדות. אש מבין את הסכנה שהוא חושף אליה את אייג'י, ומפסיק באי-רצון כל קשר עמו. שבור לב, חוזר אייג'י ליפן, אם כי לפני עזיבתו, הוא כותב לאש מכתב שבו הוא אומר לו ש"הנשמה שלי תמיד איתך". בעוד דעתו מוסחת מהמכתב, אש נדקר אנושות על ידי חבר כנופיה מתחרה. הוא מדדה לתוך הסניף הראשי של הספרייה הציבורית של ניו יורק, שם הוא מת, מחייך ולופת באגרופו את מכתבו של אייג'י.
פיתוח > קונספט והקשר היסטורי

בשנות ה-70, שהתאפיינה ביפן בהופעתם של סגנונות נרטיביים וויזואליים חדשים ועלייתן של מאנגקיות נשים בתחום שנשלט על ידי מאנגקים נכנס הסוגה "מאנגה שוג'ו" לתקופה של התפתחות יצירתית משמעותית. מאנגות כמו "שושנת ורסאי" (1972–1973) מאת ריוקו איקדה סייעו בקביעת מיקום העלילה במקומות מחוץ ליפן והכללתן של דמויות אנדרוגניות כמוטיב נפוץ המזוהה עם המאנגה שוג'ו, בעוד שיצירות של מוטו האג'יו, קייקו טאקמיה ואמנים אחרים הקשורים לקבוצת "Year 24" קיבעו את בסיס השונן-אי (רומנטיקה בין שני גברים) כתת-סוגה מובהקת של המאנגה שוג'ו. יצירותיהם של אמני "Year 24" שעסקו בתת-סוגה זו התרחשו לרוב במקומות אירופיים או יפניים רומנטיים, אם כי יצירות דומות של אמנים שלא היו קשורים לקבוצה, כמו המאנגה "Fire!"‏ (1969–1971) מאת הידקו מיזונו, התרחשו במקומות אמריקאיים ולא אידיאליים, ולעיתים קרובות כללו דמות יפנית אחת או יותר ששימשו כנקודת התייחסות וזיהוי עבור הקוראים היפנים.
יוצרת המאנגה, אקימי יושידה, הפציעה לראשונה כמאנגקית בשנת 1977, לאחר שבמקור קיבלה השראה לעסוק בקריירה זו לאחר שצפתה בהקרנה מחודשת של הסרט "קאובוי של חצות" משנת 1969 במהלך שנות לימודיה בתיכון. לסרט, שתיאר מערכת יחסים בין נוכל לבחור שאפתן בניו יורק, הייתה השפעה עמוקה על יושידה, והשפיע עליה ליצור יצירות ששכפלו תמות שעסקו בקשרים רוחניים וקרובים בין גברים. יושידה חקרה לראשונה את התמות הללו בהופעת הבכורה שלה בסדרת המאנגה "California Story"‏ (1978–1981), העוסקת בתמות הומו-אירוטיות על רקע העיר ניו יורק, אותו תפס חוקר המאנגות יוקרי פוג'ימוטו כמבשר נרטיבי ותמטי ל"בננה פיש".
היסטוריית פרסום

המאנגה הופצה לראשונה בגיליון מאי 1985 של מגזין המנגה "Bessatsu Shōjo Comic", מוסף חודשי למגזין המנגה "Shōjo Comic", שם הוא רץ עד לסיום הסדרה בגיליון אפריל 1994. אורכה הכולל של הסדרה הוא כ-3,400 עמודים. המוציאה לאור של "Bessatsu Shōjo Comic",‏ "Shogakukan", הוציאה לאור את הסדרה כ-19 כרכים שנאספו תחת חותם הקומיקס שלה.
הסדרה הופצה על רקע מה שמכונה "בום המאנגה" של אמצע שנות ה-80 וה-90, שבהן עלתה פופולריותה של המאנגה על רקע הופעתם של יוצרים, סדרות, סוגות ומגזינים חדשים, כמו כן במקביל לעלייה בפופולריות של מאנגות בשווקים בינלאומיים. המוציאה לאור של הסדרה בצפון אמריקה, "Viz Media", הפיצה את הסדרה לראשונה בשפה האנגלית ככותר השקה למגזין המאנגה שלה "Pulp" החל משנת 1998. כאשר "Pulp" נסגרה בשנת 2002, המשכה של הסדרה הופץ במגזין "Animerica Extra", שנסגרה בעצמה בשנת 2004. "Viz Media" פרסמה גם שתי מהדורות של כרכים מאוגדים של הסדרה. המהדורה הראשונה, שפורסם בין השנים 1999–2002 והשתרעה על פני שבעת הכרכים הראשונים, כללה את טכניקת היפוך המראה של הפאנלים וצינזור מילים. המהדורה השנייה, שפורסם בין השנים 2004–2007 והשתרעה על פני 19 הכרכים המלאים, הודפס בפורמט המקורי וכלל תרגום מחודש. הסדרה הודפסה מחדש על ידי "Viz Media" בשנת 2018, זמן קצר לאחר עליית האנימה לשידור.
מדיות נוספות > סיפורי צד

בנוסף לסדרת המנגה הראשית, כתבה ואיירה יושידה ארבעה סיפורי צד של מאנגות וואן-שוט:
Fly Boy, In The Sky – פריקוול לסדרה המקורית, שפורסם במקור בגיליון חורף 1984 של מגזין המנגה "Bessatsu LaLa". עלילת המאנגה מתמקדת בפגישתם הראשונה של איבה ואייג'י, ובאירועים שהובילו לכך שאיבה העסיק את אייג'י כעוזרו.
Angel Eyes – פריקוול שני, שפורסם בגיליון יוני 1994 של "Bessatsu Shōjo Comic", ועלילתו מתמקדת בפגישתם הראשונה של אש ושורטר וונג כשהם בכלא לנוער יחד.
Garden of Light‏ (光の庭, "הגן עם האור הקדוש") – סיקוול המתרחש שבע שנים לאחר אירועי המאנגה המקורית, שפורסם במקור בגיליון אוגוסט 1994 של "Bessatsu Shōjo Comic", ועלילתו עוקבת אחר אקירה איבה, אחייניתו של שוניצ'י איבה, כשהיא מבקרת בניו יורק ושוהה אצל אייג'י, שהפך עם הזמן לצלם מוכשר בזכות עצמו המתגורר בגריניץ' וילג'.
Private Opinion – פריקוול שלישי שפורסם בגיליון ינואר 1995 של "Bessatsu Shōjo Comic", ועלילתו מספרת את סיפור פגישתם הראשונה של אש ובלנקה לאחר שגולזין שוכר את בלנקה לאמן את אש.
כל ארבעת הסיפורים נאספו בכרך "Banana Fish: Another Story", טנקובון שיצא לאור בהפצת "Shogakukan" בשנת 1997. הטנקובון כלל גם את "Ura Banana‏ (うら BANANA)", סיפור קומי בעל מאפייני שבירת הקיר הרביעי שבו אש ואייג'י דנים בדואר מעריצים שקיבלה יושידה.
מדיות נוספות > אנימה

סדרת המאנגה עובדה לסדרת אנימה בת 24 פרקים שהופקה על ידי חברת ההפקות "MAPPA" ובוימה על ידי הירוקו אוטסומי, ששודרה בערוץ האנימציה "Noitamina" של "Fuji TV" ובשירות הזרמת המדיה "פריים וידאו" בין 5 ביולי ל-20 בדצמבר 2018. סדרת האנימה הופקה כחלק מפרויקט הנצחה לציון 40 שנה להופעת הבכורה של יושידה כמאנגקית. עלילת האנימה משנה את זמן התרחשות של הסדרה משנות ה-80 ולשנות ה-2010, מוסיף התייחסויות לאמצעים מודרניים כמו סמארטפונים ומחליף את מלחמת וייטנאם במלחמת עיראק.
מדיות נוספות > עיבודים אחרים

עיבוד לדרמת רדיו על פי המאנגה הופק על ידי NHK ב-1994. עיבוד זה הופץ בהמשך על גבי תקליטורים, ושודר מחדש בשנת 2018.
בנוסף, לסדרה הראשית נכתבו שני רומנים; הראשון, סדרה בת ארבעה כרכים שנכתבה על ידי אקירה אנדו והוצאה לאור בהפצת "KSS Comic Novels" בשנת 1998, בשם
"Banana Fish: Makkusu Robo no Shuki"‏ (Banana Fish マックス・ロボの手記, "Banana Fish: Memoir of Max Lobo") וסיפרה את סיפור המאנגה מנקודת מבטו של מקס. השני, סדרה בת שלושה כרכים שנכתבה על ידי מיקו אוגאסווארה על בסיס האנימה שיצאה לאור בהפצת "Shogakukan Bunko" בשנת 2018.
נוסף על כך, הופקו גם עיבודים למחזה על בסיס המאנגה בשנים 2005, 2009, 2012 ו-2021. לדברי יושידה, בשלב מסוים נמכרו הזכויות לעיבוד סרטי לייב אקשן על בסיס המאנגה לחברת "Ryuichi Sakamoto", אך הפקת עיבוד כזה מעולם לא הבשילה והתקדמה הלאה.
חברת התקשורת "Shogakukan", שהפיצה את המאנגה המקורית, פרסמה מספר ספרי אמנות הקשורים לסדרה, ביניהם ספר האמנות "Angel Eyes" בשנת 1994 והספר הנלווה "Rebirth: The Banana Fish Official Guidebook" בשנת 2001. החברה גם פרסמה את "New York Sense" בשנת 2001, ספר אמנות ששווק כספר תצלומים ש"צולם" על ידי אייג'י אוקומורה.
ניתוח ותמות > הומוסקסואליות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | אין שום דבר רע במאנגה שמתמקדת באירוטיות ובטיזינג שלה, אבל אם אתה רוצה להפוך את האופי והנרטיב לפוקוס שלך, אני חושב שעליך להראות קצת משמעת עצמית כיוצר. אם תעשה זאת, אתה עשוי גם להשיג אפקטים עמוקים יותר מאשר פשוט ללכת על פאן-סרביס וריגושים קלים. אני חושב שכמה ממעריצי "בננה פיש" יטענו שבסופו של דבר מערכת היחסים של אש ואייג'י היא הרבה יותר רומנטית כי יושידה שמה את הדגש על המאבקים שהם מתמודדים איתם יחד, לא על ההתכרבלות המשותפת. | “ |

|  – קרל גוסטב הורן, עורך ומתרגם של המהדורה האנגלית של המאנגה |  – קרל גוסטב הורן, עורך ומתרגם של המהדורה האנגלית של המאנגה |  |
עלילת המאנגה מתארת הומוסקסואליות הן בטקסט של הסיפור באמצעות ייצוגים של אונס גברים, והן כסאבטקסט באמצעות מערכת היחסים ההומו-אירוטיים המעורפלים בין אש לאייג'י. במאנגות שוג'ו, נחשבת הומוסקסואליות כמוטיב חוזר; בעוד שמאנגות שנוצרו בשנות ה-70 על ידי אמנים הקשורים ל-"Year 24" יצרו מאנגות שוג'ו המציגות הומוסקסואליות כתת-סוגה מובהקת הידוע כיאוי, תמות ונושאים הומו-אירוטיים כבר נחשבו לחלק מהותי מהמאנגות שוג'ו. המאנגה היה מהראשונים לייצג שינוי בתיאורים הומוסקסואליים במאנגות שוג'ו, גיבורים מבוגרים ומחוספסים יותר, וכתיבה ואמנות ריאליסטית יותר; וריחוק מהרומנים והמלודרמות של תיכוניסטים מתבגרים שייצגו עד לאותה נקודת זמן את הסוגה. מספר חוקרי מאנגות, כמו יוקרי פוג'ימוטו, רואים ב"בננה פיש" חלק מקאנון אמנותי מתמשך הכולל יצירות של קבוצת "Year 24", בעוד שאחרים כמו ג'יימס ווקר טענו ש"בננה פיש" קרובה יותר מבחינה נרטיבית וסגנונית לסוגת היאוי.
על אף השפעתה ובולטותה של "בננה פיש" כמאנגה המתארת הומוסקסואליות, יחסיהם של אש ואייג'י אינם מוצגים כרומנטיים או מיניים בעליל. המבקר טד אנדרסון טען שניתן להסיק בקלות מימד רומנטי בקשר בין אש ואייג'י מהסאבטקסט העלילתי, וכתב כי "הקורא הנבון מבין את המרכיבים הלא-נאמרים במערכת היחסים של אש ואייג'י". מבקר המאנגות ג'ייסון תומפסון תיאר באופן דומה את הסדרה כ"סיפור אהבה" המבוטא "באופן עדין עד כדי היותו בלתי-נראה", וציין כיצד "החושניות במאנגה הזו היא בסצנה בה אש מלמד את אייג'י כיצד לירות באקדח בסצנה בה אש ואייג'י מנהלים דיאלוג ידידותי ומלא הקנטות דמוי-זוגיות." חוקרת המאנגות כריסטינה פארטה טענה כי האופי הלא-פיזי של מערכת היחסים של אש ואייג'י משקף רומנים טיפוסיים של מאנגות שוג'ו, שלרוב מתמקדים במערכת יחסים בין גבר לאישה שאינה ממומשת פיזית לעולם; בכך, הניסיון המיני והרומנטי של אייג'י היו אופייניים לתיאוריהם של גיבורים גבריים במאנגות שוג'ו. בנוסף, ציין תומפסון מספר הסברים פוטנציאליים לאופי הסאבטקסטואלי ברובו של מערכת היחסים של אש ואייג'י, כולל רצונה המוצהר של יושידה להתמקד בקשר הרגשי בין הדמויות, מבלי להסתכן באירוטיזציה של אונס גברים במהלך העלילה על ידי תיאור מערכת יחסים רומנטית או מינית, ובשל השפעתם הפוטנציאלית של קודי צנזורה על מאנגות בהגבלת גילויים של רומנטיקה ויחסי מין חד-מיניים.
ניתוח ותמות > מין

בעוד שהרכב הדמויות של המאנגה הוא כמעט כולו גברי, מספר דמויות – בעיקר אש ואייג'י – הן בישונן, כינוי לדמויות גבריות אנדרוגניות מבחינה ויזואלית המשלבות במראן תכונות גבריות ונשיות. חוקרי מאנגות חקרו כיצד בישונן נחשבים כנחשקים על ידי קהל נשי לא רק בשל האטרקטיביות הפיזית שלהן, אלא בשל העובדה שהם מאפשרים לקהל זה לחוות רומנטיקה, סוכנות ואוטונומיה אישית באמצעות דמויות שאינן מוגבלות על ידי הפטריארכיה. בעוד שרומנטיקה הדדית בין בישונן נסבלת בהקשרים מסוימים ביפן ולכן אינה נחשבת בהכרח חריגה או חתרנית על פניה, טענה פארטה שמעמדם של אש ואייג'י כבישונן איפשר להם "לחרוג מהנורמות המגדריות היפניות" על ידי התנגדות לתפקידי מגדר הקשורים בדרך כלל למתבגרות יפניות.
לדברי פארטה, מבטאים דמויותיהם של אש ואייג'י מידה מסוימת של אמביוולנטיות מגדרית על ידי החלפה בין סוכנות גברית ונשית. אש מגלם סוכנות גברית טיפוסית בתפקידו כמנהיג כנופיית רחוב, אך לעיתים קרובות הוא הופך לנשי על רקע אניסתו בידי גברים. לעומת זאת, אייג'י מגלם את הסוכנות הנשית הטיפוסית – הוא מרגיע את אש כשהוא מוטרד, מטפל בפצעיו ונשאר מאחור בזמן שאש נלחם – אך לקראת סוף הסדרה, אייג'י הוא זה שנוטל את הנשק במטרה לשחרר את אש מציפורניו של גולזין. פארטה טענה כי על אף הרקע האמריקאי של הסדרה, שאיפתו של אש להגדרה עצמית מייצגת גם דחייה של תפקידים מגדריים מגבילים יפנים: גם "הבן הטוב" (הפיכתו ליורשו של גולזין) וגם "האישה הצייתנית" (הפיכתו לעבד מין של גולזין). כך, דרך מאבקיהם של אש ואייג'י, מסוגלים הקוראים לכאורה "לברוח מהמציאות היפנית" ו"להתנגד ללחצים של מערכת מגדרית ומינית היררכית ביותר".
ניתוח ותמות > מערבנות

הפצת המאנגה בשלהי שנות ה-80 חלה במקביל לתקופה של רומנטיזציה לניו יורק בתרבות היפנית שודט מציין כיצד הסדרה משקפת את התפיסה היפנית על ניו יורק של שנות ה-80 כעל "מערב פרוע מודרני" המאופיין בפשע משתולל, שימוש בסמים, עוני ומתח גזעני שהיה "סמל לכל מה שהיה שגוי באמריקה", אך באותו זמן, "נראה סמל לאנרגיה הגולמית של אמריקה ולחירויות הפרט המרגשות". במסגרת העלילה, מתפקדת דמותו של אייג'י כמתווכת עבור הקוראים היפנים ומנגישה עבורם את שוני התרבות האמריקאי. פארטה אף טענה כי "מפתה לראות באייג'י האנשה של המזרחיות ההפוכה" כדמות יפנית שנכבשה על ידי אמריקאי, אך מעמדו כבישונן המייצג שילוב של תכונות גבריות ונשיות מאפשר לו לגלם בדמותו את "המערבנות הנשית הבינלאומית" שבו הקוראות יכולות לחוות באופן מקרי "תפאורה אמריקאית אקזוטית" שיש לה פחות מגבלות על ביטוייהן האישי.
מעבר להתרחשות העלילה בניו יורק האמריקאית ודמויותיה, מציגה המאנגה רמיזות תכופות לספרות אמריקאית: רקע דמותו של בלנקה מושפעת מהרומן "איים בזרם" מאת ארנסט המינגוויי, אש משווה את חייו לעלילת הנובלה "שלגי הקילימנג'רו", גם הוא מאת המינגוויי, ושם הסדרה עצמה היא התייחסות לסיפורו הקצר של ג'יי די סלינג'ר, "יום מושלם לדגי בננה". "דגי הבננה" בסיפורו של סלינג'ר הם דגים שאוכלים בכמויות גדולות עד שאינם מסוגלים לזוז, והסיפור מסתיים בהתאבדותו הפתאומית של הגיבור. משמעותו הסמלית של דג הבננה ב"יום מושלם לדגי בננה" היא נושא לוויכוח, והמשמעות של שם המאנגה כרמז לסיפור מעורפלת באופן דומה, שכן יש מעט התייחסויות ישירות ל"יום מושלם לדגי בננה" בתוך המאנגה. אנדרסון כתב כי "אולי יש קשרים לתאוות הבצע ההרסנית העצמית של גולזין ולנטיותיו האובדניות לכאורה של אש, אבל קשרים אלו קלושים במקרה הטוב." תומפסון ציין כיצד "הן המנגה והן הסיפור הקצר כרוכים באכזריותם של החיים ובחוויות טראומטיות, ומוות פתאומי", בעוד שפארטה החשיבה את השימוש בסם "דגי הבננה" במאנגה כסמל ל"חמדנות גברית, חומרנות והרס". המבקר היסאיו אוגושי נתן לכך הסבר פחות אלגורי, וציין כי גיבור סיפורו של סלינג'ר מתאבד לאחר שהוא רואה בעיני רוחו את דג הבננה, בדיוק כפי שדמויות במאנגה מאבדות שליטה על עצמן לאחר שנותנים להן את סם "דג הבננה".
ניתוח ותמות > אלימות

העלילה מוכוונת-הפעולה של "בננה פיש", שאופיינה בסצנות קרב תכופות, סצנות פעולה מרובי-פרקים ושימוש נרחב בקווי מהירות, ייצגה שבירה מהמוסכמות החזותיות והנרטיביות האופייניות של מאנגות שוג'ו. יושידה הצהירה כי העניין שלה בפעולה נובע מילדות, במיוחד בעקבות רצונה לשחק בענפי ספורט פעיל כמו כדורגל במקום לעסוק בתחומים נשיים טיפוסיים כמו ריקוד קצבי, וכי השכיחות של דמויות גבריות ב"בננה פיש" נבע בחלקו מהקושי שלה לדמיין באופן סטריאוטיפי בנות פסיביות בתרחישים אקטיביים אלו. אלימות והשפעותיה הדה-הומניסטיות חוזרות על עצמן כתמה מרכזית לאורך הסדרה, כאשר הדמויות נאבקות ליישב את אנושיותן לצד המעשים האלימים שהן מבצעות וסובלות. אש מייצג את שיא הקונפליקט הזה, כאדם שעברו הטראומטי הותיר אותו עם חיי אלימות, ועומד בפני הקונפליקט בין רצונו לחיים "נורמליים" עם אייג'י, לבין רצונו להגן על אייג'י מהזוועות שבאות עם חייו האלימים.
תמת האלימות מינית חוזרת גם היא לאורך הסדרה, עם תיאורי אונס גברים שלטענת פארטה הדהדו סצנות של התעללות מינית בנשים במאנגות אירוטיות. בנוסף, ציין תומפסון כיצד הסדרה אינה מכילה תיאורים מפורשים של מין או עירום, וכיצד האונס מתואר "כטראומה ולעולם לא כגירוי", בניגוד לתיאורים אירוטיים של אונס בסוגת היאוי.
ביקורת ומורשת

עד 2018, הודפסו ונמכרו למעלה מ-12 מיליון עותקים של הסדרה. סקר קוראים משנת 1998 במגזין היפני "Comic Link" דירג את הסדרה כמאנגה הגדולה ביותר בכל הזמנים. בסקר ה-"Manga Sōsenkyo" של "TV Asahi" משנת 2021 שהכיל דירוג של 100 סדרות המנגה המובילות על פי הצבעה ציבורית של 150,000 איש, דורגה הסדרה במקום ה-26.
על אף שיושידה כבר פרסמה מספר מאנגות לפני "בננה פיש", הסדרה הפכה לעבודתה המצליחה ביותר מבחינה ביקורתית ומסחרית, ו"מיצבה את מעמדה כיוצרת גדולה". אף על פי ש"בננה פיש" פורסם ושווק כמאנגת שוג'ו, עלילתו והדיאלוג המורכבים וסצנות הפעולה התכופות משכו גם קהל משמעותי של מתבגרים; שודט זיהה את הסדרה בתור "אחת מהמאנגות הנשיות הבודדות שגבר יפני בעל דם אדום יכול להודות בקריאתה מבלי להסמיק". הסדרה זכתה לשבחים וצוינה "כדוגמה לקומיקס בוגר, מונע-עלילה" כאשר הופצה באנגלית, והפכה לאחת למאנגות הראשונות ביותר שזכו לתפוצה רחבה בארצות הברית. הסדרה השפיעה במיוחד על סוגת היאוי, והיווה השראה לגל של מאנגות יאוי מוכוונות-פעולה שהתמקדו בגיבורים מבוגרים יותר ובאמנות ריאליסטית.
הסדרה זכתה לשבחי המבקרים; ג'ייסון תומפסון כינה אותה "אחד מאפוסי המאנגה הגדולים של בסוגת השוג'ו" ושיבח את כתיבתה הספרותית "המודעת לעצמה". עם זאת, קיבלה אמנות הסדרה ביקורות מעורבות בקרב המבקרים: פרדריק ל. שודט השווה לטובה את אמנותה של יושידה ל"ריאליזם הקו הנקי" של האמן קצוהירו אוטומו; תומפסון, לעומת זאת, כינה את "יצירת האמנות המשעממת" של יושידה כ"חולשתה היחידה" של הסדרה, אבל בכל זאת סייג כי ”תפיסת העולם של "בננה פיש" מתממשת עד כדי כך שהאמנות כמעט מיותרת, וגם כשהפאנלים אינם אלא ראשים מדברים, אנחנו תלויים בכל מילה”. בנוסף, מהווה "בננה פיש" את המאנגה האהובה ביותר על המוזיקאי היפני גאקט – שטען שקרא את הסדרה יותר ממאה פעמים – וקיבל ממנה השראה לשיר "Asrun Dream" באלבום הבכורה שלו "Mars".
הסניף הראשי של הספרייה הציבורית של ניו יורק, מיקום בולט בסדרה, הפך לאטרקציה תיירותית עבור מעריצי הסדרה; הספרייה הציבורית של ניו יורק דיווחה על עלייה משמעותית בהכנסות מחנות המתנות שלה בשנת 2019, שאותה ייחסו לפופולריות שנוצרה על ידי סדרת המאנגה והאנימה. חברת התיירות היפנית "Kinki Nippon Tourist Kanto" אף הגדילה להציע סיור בניו יורק, הכולל עצירות במקומות המופיעים בסדרה וסיור אודיו מודרך על ידי יומה אוצ'ידה וקנג'י נוג'ימה, המדבבים בהתאמה את דמויותיהם של אש ואייג'י בעיבוד האנימה. בשנת 2019, נבחר הסיור על ידי איגוד תעשיית הנסיעות של יפן לקבל את פרס שר הקרקעות, התשתיות, התחבורה והתיירות בטקס הגרנד פרי השנתי של הסיור, המכבד תוכניות תיירות המועילות לתעשיית הנסיעות של יפן.