stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
1778 בארצות הברית
נולדו

6 בינואר – תומאס לינקולן, חקלאי ואביו של נשיא ארצות הברית אברהם לינקולן (נפטר ב-1851)
22 בפברואר – רמברנדט פיל, אמן אמריקאי (נפטר ב-1860)
נפטרו

12 ביוני – פיליפ ליווינגסטון, סוחר ומדינאי מניו יורק (נולד ב-1761)
(You Drive Me)

(You Drive Me) Crazy (בעברית: אתה משגע אותי) הוא הסינגל השלישי של זמרת הפופ האמריקאית בריטני ספירס, מתוך אלבום הבכורה שלה, ...Baby One More Time.
השיר יצא בשתי גרסאות, גרסת הסינגל (רמיקס) וגרסת האלבום. לתחנות הרדיו ולחנויות יצא השיר תחת השם "(You Drive Me) Crazy (The Stop! Remix)". הרמיקס נכלל מאוחר יותר באלבום האוסף Greatest Hits: My Prerogative. זוהי גרסה ממוקססת של השיר והיא יותר קצבית יותר ומכילה אלמנטים של דאנס בניגוד לגרסת הטין פופ הרגילה. גרסת הרמיקס נכללה בפסקול הסרט "Drive Me Crazy" בכיכובו של אדריאן גרנייה אשר יצא לאקרנים ב-28 בספטמבר 1999. בסיבובי הופעות הופיעה ספירס עם שתי הגרסאות.
השיר זכה להצלחה וביקורות חיוביות, והיה לשיר השני של ספירס להתברג לעשירייה הפותחת של בילבורד הוט 100.
וידאו קליפ צולם לגרסת הרמיקס בלבד, שהיה לשיר השני שצולם עליו פרק של "Making The Video" בערוץ MTV.
הצלחה

השיר הפך ללהיט בארצות הברית. הסינגל נכנס לעשרת המובילים במצעד הבילבורד ונשאר במקום העשירי במשך שבוע, בשל ההשמעות הרבות בתחנות הרדיו. למרות זאת, הסינגל נכשל במכירות ולא נכנס למצעד "100 הנמכרים". הגורם להיקף המכירות נמוך היה העובדה שהסינגל יצא לאור בפורמט "12, אשר באותה תקופה מעמדו היה פחות מהפורמט הרגיל.
הסינגל מכר 409,000 עותקים בצרפת וקיבל מעמד זהב, בגרמניה מכר כ-250,000 עותקים וקיבל מעמד זהב גם כן ובבריטניה מכר כ-286,000 עותקים והגיע למעמד כסף. ספירס הפכה למקליטת הסינגלים הנמכרת ביותר בבריטניה בשנת 1999 כשמכרה יותר משני מיליון עותקים של סינגלים בפחות משנה. הסינגל מכר יותר מ-4,200,000 עותקים ברחבי העולם. בישראל נחל הצלחה גדולה והגיע למקום הראשון במצעד הגלגלצ.
נכון לינואר 2020 כמות הצפיות עומדות על כ 120 מיליון.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ לסינגל זה צולם על ידי נייג'ל דיק, הבמאי של שני הקליפים הקודמים של ספירס. בשנת 2000, הקליפ היה מועמד בטקס פרסי הווידאו של ערוץ MTV בקטגוריית "Best Dance Video", דבר שגרם לספירס להתגאות בעבודתה, שכן כל הקונספט של הקליפ היה רעיון שלה. הקונספט של הקליפ אשר צולם בקליפורניה, היה בתוך מועדון בו ספירס שרה ומופיעים בקטעי כוריאוגרפיה. בקליפ מופיעים גם השחקנים מליסה ג'ון הארט ואדריאן גרינר, בשל העובדה שהיו חלק מהקאסט של הסרט "Drive Me Crazy". ספירס אף הופיעה בפרק פתיחת העונה הרביעית של סברינה המכשפה הצעירה, בה מככבת ג'ון הארט.
מיקומי שיא

השיר הוכח כלהיט עולמי נוסף של ספירס כאשר הפך למקום הראשון בישראל, יפן, בלגיה, וספרד ונכנס אל תוך עשרות הגדולים בעוד כ-18 מצעדים בעולם.
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 10 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 12 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 2 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 9 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 10 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 2 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 5 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 5 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 3 |  |
|  צרפת | SNEP | 2 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 3 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 2 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 4 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 50,000 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 250,000 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | זהב | 5,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה | 30,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 400,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
For the Night

"For the Night" (בעברית: להלילה) הוא שיר של הראפר האמריקאי פופ סמוק, בו משתתפים הראפרים האמריקאים ליל בייבי ודה-בייבי. הוא יצא לאור כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה של פופ סמוק, "Shoot for the Stars, Aim for the Moon". במקור, השיר אמור היה אמור להיות מבוצע עם YoungBoy Never Broke Again, אולם פופ סמוק הרגיש כי "העיתוי לא היה נכון". זהו השיר המצליח ביותר של פופ סמוק במצעדים השונים, והופיע לראשונה במקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 19 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 13 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 69 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 14 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הקצביים | 9 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 28 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 16 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 15 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 18 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 14 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 8 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 9 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 39 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 5 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 41 |  |
|  צרפת | SNEP | 31 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 7 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 18 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 7 |  |
תארים

| מדינה | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה | 70,000 |
| בריטניה (BPI) | כסף | 200,000 |
הערות שוליים

↑  ARIA Top 50 Singles Chart, www.aria.com.au (באנגלית)
↑  British single certifications – Pop Smoke/Lil Baby/Dababy – For the Night, BPI
| ליל בייבי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | Harder Than Ever • My Turn • It's Only Me |  |
| אלבומים משותפים | The Voice of the Heroes (עם ליל דורק) |  |
| מיקסטייפים | Drip Harder (עם גאנה) • Street Gossip |  |
| סינגלים | "Yes Indeed" • "Drip Too Hard" • "The Bigger Picture" • "On Me" • "Do We Have a Problem?‎" • "Bussin" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Highest in the Room (Remix)" • "Why Do You Lie to Me" • "For the Night" • "Hurricane" • "Girls Want Girls" • "2step" • "Staying Alive" |  |
| שירים אחרים | "Wants and Needs" • "Pride Is the Devil" |  |
| דה-בייבי |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Baby on Baby • Kirk • Blame It on Baby |  |
| מיני-אלבומים | My Brother's Keeper (Long Live G) |  |
| סינגלים | "Suge" • "Baby Sitter" • "Baby" • "Intro" • "Bop" • "Shut Up" • "Oprah's Bank Account" • "Vibez" • "Find My Way" • "Rockstar" • "Blind" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Cash Shit" • "Stop Snitchin" • "Truth Hurts (Remix)" • "Panini (Remix)" • "Enemies" • "Hot Shower" • "Death" • "My Oh My" • "Life Is Good (Remix)" • "Levi High" • "Don't Rush (Remix)" • "Whats Poppin (Remix)" • "Levitating" |  |
| שירים אחרים | "Under the Sun" • "iPhone" • "For the Night" |  |
100 האמנים הגדולים בכל הזמנים (רולינג סטון)

100 האמנים הגדולים בכל הזמנים היא רשימה שערך מגזין "רולינג סטון" בשני חלקים ב־2004 ו־2005, ועודכנה מאוחר יותר ב־2011. הרשימה מתרכזת בתקופת הרוק אנד רול ומבוססת על דעותיהם של מוזיקאים, כותבים ואנשי התעשייה. הרשימה כוללת בעיקר מוזיקאים בריטים ואמריקאים.
לכל אמן ברשימה מצורף קטע כתוב, עם קרדיט לכותב שלו, המתאר את גדולתו או איכותו של אותו אמן. חלק מאלו נכתבו על ידי מוזיקאים, שלעיתים קרובות מספרים על שיתופי הפעולה והמפגשים שלהם (אלטון ג'ון על סטיבי וונדר ועל אמינם, ג'סטין טימברלייק על אל גרין ועוד). מאז פרסומה, הרשימה מצוטטת לעיתים קרובות.
הרשימה, שפורסמה בשני חלקים ב־2004 ו־2005 ועודכנה ב־2011, מבוססת על בחירותיהם של 55 מוזיקאים, כותבים ואנשי התעשייה. העורכים מסבירים כי האמנים נבחרו על ידי עמיתיהם ושהרשימה שואפת להיות "סקירה רחבה של היסטוריית הרוק", שכוללת רוק אנד רול, בלוז, מוזיקת אינדי, ראפ ופופ עכשווי. הרשימה כוללת ייצוג למוזיקת שנות ה־60 (כדוגמת הביטלס ובוב דילן), אמנים עכשוויים (כדוגמת אמינם), חלוצי רוק (כדוגמת צ'אק ברי) ואנשי הבלוז ש"גרמו לכל זה לקרות" (האולין וולף).
הרשימה (2011)

1. הביטלס 

2. בוב דילן 

3. אלביס פרסלי 

4. הרולינג סטונז 

5. צ'אק ברי 

6. ג'ימי הנדריקס 

7. ג'יימס בראון 

8. ריצ'רד הקטן 

9. אריתה פרנקלין 

10. ריי צ'ארלס 

11. בוב מארלי 

12. הביץ' בויז 

13. באדי הולי 

14. לד זפלין 

15. סטיבי וונדר 

16. סם קוק 

17. מאדי ווטרס 

18. מרווין גיי 

19. הוולווט אנדרגראונד 

20. בו דידלי 

21. אוטיס רדינג 

22. U2 

23. ברוס ספרינגסטין 

24. ג'רי לי לואיס 

25. פאטס דומינו 

26. הראמונס 

27. פרינס 

28. הקלאש 

29. The Who 

30. נירוונה 

31. ג'וני קאש 

32. The Miracles (אנ') 

33. האחים אברלי 

34. ניל יאנג 

35. מייקל ג'קסון 

36. מדונה 

37. רוי אורביסון 

38. ג'ון לנון 

39. דייוויד בואי 

40. סיימון וגרפונקל 

41. הדלתות 

42. ואן מוריסון 

43. סליי אנד דה פמילי סטון 

44. פאבליק אנמי 

45. הבירדס 

46. ג'ניס ג'ופלין 

47. פטי סמית' 

48. ראן די אם סי 

49. אלטון ג'ון 

50. הבנד 

51. פינק פלויד 

52. קווין 

53. להקת האחים אולמן 

54. האולין וולף 

55. אריק קלפטון 

56. ד"ר דרה 

57. גרייטפול דד 

58. Parliament-Funkadelic (אנ') 

59. אירוסמית' 

60. סקס פיסטולס 

61. מטליקה 

62. ג'וני מיטשל 

63. טינה טרנר 

64. פיל ספקטור 

65. הקינקס 

66. אל גרין 

67. קרים 

68. The Temptations 

69. ג'קי וילסון 

70. הפוליס 

71. פרנק זאפה 

72. AC/DC 

73. רדיוהד 

74. האנק ויליאמס 

75. האיגלס 

76. The Shirelles (אנ') 

77. ביסטי בויז 

78. הסטוג'ס 

79. ארבע הפסגות 

80. אלביס קוסטלו 

81. The Drifters (אנ') 

82. קרידנס קלירווטר רבייבל 

83. אמינם 

84. ג'יימס טיילור 

85. בלאק סבאת' 

86. טופאק שאקור 

87. גראם פרסונס (אנ') 

88. ג'יי זי 

89. היארדבירדס 

90. קרלוס סנטנה 

91. טום פטי 

92. Guns N' Roses 

93. Booker T. & the M. G.’s (אנ') 

94. ניין אינץ' ניילז 

95. לנרד סקינרד 

96. סופרימס 

97. אר.אי.אם. 

98. קרטיס מייפילד (אנ') 

99. קארל פרקינס 

100. Talking Heads
סטטיסטיקות

הרשימה כוללת בעיקר אמנים אמריקאים ובריטים, כאשר יוצאי הדופן הם: AC/DC (אוסטרליה), הבנד (קנדה/ארצות הברית), ג'וני מיטשל וניל יאנג (קנדה), בוב מארלי (ג'מייקה), לי פרי (ג'מייקה; רק ברשימת 2005), U2 (אירלנד) וקרלוס סנטנה (מקסיקו/ארצות הברית).
הרולינג סטון פרסמו רשימה מחודשת ב-2011, שבה אין שינויים עד המקום ה-26. הרשימה המחודשת כוללת אמנים שלא היו בקודמת (ביניהם קווין, מטאליקה, פינק פלויד, אר.אי.אם. וג'יי זי) על חשבון מספר אמנים שהיו בקודמת.
מרבית האמנים ברשימה היו פעילים בשנות ה-60 וה-70.
ראו גם

500 השירים הגדולים בכל הזמנים
500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים
הערות שוליים

1 2 3 4  100 Greatest Artists of All Time באתר הרולינג סטון
↑  The Yardbirds באתר ה-BBC
↑  A Rolling Stones album guide באתר CNN
Do It Better

"Do It Better" הוא סינגל של התקליטן הגרמני, פליקס ין, בשיתוף פעולה עם זמרת הפופ הגרמנייה, זואי ויס. השיר יצא ב-27 במאי 2022 בהוצאת חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. השיר נכתב על ידי פליקס ין, זואי ויס, דניאל דימן, לואיז לינדברג, מואה פטרסון המר, וירוסלב פוליקרפוב ו-Junkx, והופק על ידי פליקס ין ו-Junkx.
נכון ליולי 2023, השיר הושמע למעלה מ-67 מיליון פעמים בספוטיפיי, ולמעלה מ-4 מיליון פעמים ביוטיוב.
ב-9 בדצמבר 2022, השיר זכה בקטוגריית "שיר הדאנס הטוב ביותר" של 1 Live Krone (גר').
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 69 |  |
|  גרמניה | מצעד האיירפליי הגרמני | 15 |  |
|  גרמניה | מצעד הדאנס הגרמני | 16 |  |
|  גרמניה | מצעד השירים הדיגיטליים | 21 |  |
|  גרמניה | מצעד הסטרימינג | 62 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 29 |  |
נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 15,000 |
הערות שוליים

↑  Do It Better (feat. Zoe Wees), 2022-05-27, ארכיון מ-2023-04-05, נבדק ב-2023-07-07
↑  Felix Jaehn - Do It Better (Official Video) ft. Zoe Wees, ארכיון מ-2023-04-20, נבדק ב-2023-07-07
↑  Felix Jaehn - Do It Better (Lyric Video) ft. Zoe Wees, ארכיון מ-2023-02-09, נבדק ב-2023-07-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: b8a8f0b8-b0c8-432e-b6f0-2e292a719586
For the Love of a Daughter

| --- | --- |
 שיר בביצוע דמי לובאטו
 מתוך האלבום Unbroken
 יצא לאור:  2011 
 תאריך הקלטה:  2009–2011
 סוגה:  פופ
 אורך:  4:00
 חברת תקליטים:  הוליווד רקורדס 
 כתיבה:  דמי לובאטו וויליאם בקט
 הפקה:  טובי גד 
 
"For the Love of a Daughter" (בעברית: למען אהבת הבת) הוא שיר של הזמרת האמריקאית דמי לובאטו, מתוך אלבום האולפן השלישי שלה Unbroken. השיר נכתב על ידי לובאטו והסולן לשעבר של להקת דה אקדמי איז..., ויליאם בקט, בזמן שהפקת השיר בוצעה על ידי טובי גד. השיר יועד במקור להיכלל באלבום האולפן השני של לובאטו Here We Go Again, אך נחשב לנועז מדי לקהל הצעיר שלה באותה התקופה. השיר זכה לשבחים מצד מבקרי המוזיקה, ששיבח רבות את תוכנו הלירי ואת כנותה ופגיעותה של לובאטו בקולה. השיר מתייחס למערכת היחסים המתוחה של לובאטו עם אביה. נכון לחודש אוקטובר 2018 צבר השיר מעל ל-17 מיליון השמעות בפלטפורמת הזרמת המוזיקה ספוטיפיי.
רקע

השיר הולחן על ידי דמי לובאטו וויליאם בקט, סולן הלהקה האמריקאית דה אקדמי איז.... הוא הופק, עבר מיקס ותוכנת על ידי טובי גד, שסיפק גם את כלי הנגינה בשיר. במקור הוא הוקלט כשיר פופ רוק ונועד להופיע באלבום השני של לובאטו, Here We Go Again, שיצא לאור בשנת 2009. למרות שלא תכננו לכתוב שיר אישי, "שיחה מאוד ארוכה" עם בקט הביאה לכתיבת השיר. עם זאת, לובאטו ומנהליה חשו שנושא השיר יהיה יותר מדי עבור הקהל הצעיר שלה. בראיון למגזין "וומנ'ס וור דיילי" הסבירה לובאטו: ”כשלקחתי צעד אחורה, הבנתי שאני לא אוהב שהנושאים האלה יהיו נושא לדיון בבית של מישהו אחר [על ידי] ילד בן שבע ואמו.” גם כמה שירים "רגשיים" אחרים הוקפאו. מאוחר יותר נכלל השיר שכתבה וביצעה לובאטו באלבום האולפן השלישי שלה, Unbroken, שיצא לאור ב-20 בספטמבר 2011, חודשים ספורים לאחר שלובאטו הודיעה על עזיבתה את הסדרה "תנו לסוני צ'אנס".
הרכב השיר

השיר מתאר את מערכת היחסים של לובאטו עם אביה המנוכר, שאותו כמעט ולא ראתה לאחר שהתגרשו הוריה כשהייתה בת שנתיים. בשיר היא מתחננת בפני אביה "להניח את הבקבוק" ושואלת אותו: "איך היית יכול לדחוף אותי מעולמך, לשקר לבשרך ולדמך, לשים את ידיך על אלה שנשבעת שאהבת?" נרמז במילים "עברו חמש שנים מאז שדיברנו לאחרונה/ואתה לא יכול לקחת בחזרה את מה שלא היה לנו מעולם" המרחק שהוסיף למערכת היחסים המתוחה עם אביה. כתבת מ-Sputnikmusic פירשה את מילות השיר כשיר על מערכת היחסים שלה עם אביה האלכוהוליסט שנראה שלא ראה בה סיבה מספיק טובה להפסיק לשתות ולהיות שם בשבילה כשהיא זקוקה לו.
תגובות וביקורות

מגזין "Embrace You" הגיב על השיר הזה כ”בהחלט [משאיר אותי] נפעמת; הוא תופס אותי יותר מ"Skyscraper" ומלמד אותי עוד יותר על הנערה שמאחורי המוזיקה.” "רויטרס" שיבחו את השיר כ”נאום מרגש, פגיע וכועס המכוון לאבא שממנו היא כבר מנוכרת.” אתר "AbsolutePunk" ציין כי זה השיר הטוב ביותר באלבום, הגיב על קולה של לובאטו ועל מילות השיר, וציין כי השניים הופכים ”[ל]שיר הכי כובש שלה עד כה, ומציג את המאמצים האמיתיים של המהות של "Unbroken" - להתגבר על כל מכשול ולצאת מכך מאדם טוב יותר.” כתב מ-Sputnikmusic ציין את השיר כאחד מרגעי השיא של האלבום, והעיר שלובאטו ”שרה בכל כך הרבה כנות ותשוקה שהיא באמת נותנת לשיר חיים ומשמעות. זה השיר הכי טוב שלה עד כה וסיום נהדר לאלבום המרגש הזה.” העיתון האינטרנטי "סיאטל פוסט-אינטלג'נסר" שיבח את השיר והעיר שהוא סוגר את האלבום ”בסגנון מדהים ומעורר דמעות”.
שרה ואנג'לינה גרימקה

שרה מור גרימקה
אנג'לינה אמילי גרימקה וולד
שרה מור גרימקה (באנגלית: Sarah Moore Grimké,‏ 1792 – 1873‏, צ'ארלסטון, ארצות הברית) ואנג'לינה אמילי גרימקה (Angelina Emily Grimké,‏ 1805 – 1879, צ'ארלסטון, ארצות הברית), הידועות בשם האחיות גרימקה (באנגלית: Grimké sisters), היו נואמות, סופרות ומחנכות אמריקאיות. הן ידועות בעיקר בגלל פעילותן למען ביטול העבדות בארצות הברית ובגלל היותן מראשונות החברות בתנועה הסופרג'יסטית האמריקאית. הן היו דמויות מפתח בהעלאת המודעות לתנועה הפמיניסטית ובמאבק למען זכויות הנשים בארצות הברית.
חייהן הבוגרים

בשנת 1817 חלה אביהן והרופאים בצ'ארלסטון המליצו שייסע לפילדלפיה להתייעץ עם מומחה. למרות מחאותיה הנמרצות, אביה התעקש על כך ששרה, אז בת 26, תתלווה אליו כאחות מטפלת. הם עזבו את צ'ארלסטון במאי 1819. כשרופא המומחה מצא כי אין ביכולתו לעזור, הציע שיעבירו את זמנם באוויר הים של כפר הדייגים בלונג ברנץ', ניו ג'רזי. שרה ואביה התמקמו בבית הארחה בו, ומספר שבועות מאוחר יותר, מת האב. שרה נשארה בפילדלפיה מספר חודשים לאחר מות אביה ופגשה שם את ישראל מוריס, שהציג בפניה את עיקרי האמונה הקווייקרית ובייחוד את כתביו של ג'ון וולמן. היא חזרה לצ'ארלסטון ולאחר תקופה של התכתבות עמו החליטה לחזור לפילדלפיה כדי להפוך לכומרה קווייקרית ולעזוב את חינוכה האפיסקופי.
במהלך שהותה בפילדלפיה התגוררה בביתו של ישראל מוריס ושמשה כמורה ומטפלת לילדיו. במקביל העמיקה בלימוד הדת הקוויקרית והתמידה בניסיונותיה להתקבל ככומרה מן המניין. לאחר שאשתו של מוריס מתה ממחלה התקרבו השניים אף יותר ולא עבר זמן רב לפני שהציע לה להינשא לו. אף על פי שהודתה כי הייתה מאוהבת בו ויכלה לשמש לו אישה מסורה ואם לילדיו, היא סירבה מחשש שתשתעבד למטלות גידול ילדים וניהול משק בית. מבחינתה, החיים הללו לא יכלו להוות תחליף למציאת ייעודה ומימוש המטרות שהציבה לעצמה.
כשהייתה אנג'לינה בת 21 המירה דתה לנצרות הפרסביטריאנית והייתה חברה פעילה בקהילה. כתומכת בלימודי תנ"ך וחינוך בין-דתי היא לימדה בבית ספר וערכה טקסים דתיים לעבדים בבעלות משפחתה. אמה הסתייגה מכך אך בהמשך השתתפה בהם גם היא. אנג'לינה הפכה לחברה קרובה של כומר הכנסייה שלה, שגם הוא היה ממתנגדי מוסד העבדות על רקע האמונה כי זו מערכת לא מוסרית המחללת את החוק הנוצרי וזכויות האדם, אך דגל בסובלנות ותפילות על פני פעולות ישירות נגד המערכת, מה שלא סיפק את אנג'לינה הרדיקלית. באחד הטקסים העלתה את נושא העבדות וטענה כי חברי הכנסייה שהיו בעלי העבדים צריכים לגנותה בפה מלא. בעקבות התגובות איבדה את אמונתה בערכים של הכנסייה הפרסביטריאנית, אך היא המשיכה להחזיק בעמדתה ביחס לעבדות, דבר שהכעיס את חבריה ומשפחתה. אנג'לינה ביקרה את שרה בפילדלפיה וחזרה לצ'ארלסטון כשהיא מחויבת לאמונה הקווייקרית. בנובמבר 1829, בעקבות רצף של תקריות ועימותים עם חברי הקהילה שלה, נודתה אנג'לינה מהכנסייה הפרסביטריאנית והיא החליטה לעזוב את הדרום ולהצטרף לאחותה בפילדלפיה. אחרי שעזבו את צ'ארלסטון באופן סופי, האחיות נסעו ברחבי ניו אינגלנד ונאמו בטרקלינים גדולים וכנסיות קטנות. נאומיהן הנוגעים בביטול העבדות וזכויות נשים נשמעו באוזני אלפים.
פעולותיהן למען ביטול העבדות והכרה בזכויות הנשים

בזמן שהאחיות שהו יחד בפילדלפיה הן הקדישו עצמן לאגודת חברים קווייקרית ולעבודות צדקה. במקביל, ראו שנים אלו את הגעתה של שאלת העבדות בארצות הברית לקדמת הבמה הציבורית והפוליטית. ניסיונותיהן ההתחלתיים לתקוף את העבדות יצרה להן קשיים בתוך הקהילה הקווייקרית, שסלדה מפעולות רדיקליות. אנג'לינה הייתה הראשונה מבין השתיים לכתוב ולדבר בפומבי נגד העבדות. בשנת 1835 החלה להשתתף בכנסים והרצאות למען ביטול העבדות ולקרוא חומרים שפורסמו בנושא, ביניהם בכתב העת "The Liberator" בעריכתו של ויליאם לויד גריסון, פעיל בולט בתנועה לביטול העבדות וממייסדי האגודה האמריקאית נגד עבדות. בעקבות אחת ההרצאות חשה צורך עז להביע את תמיכתה בביטול העבדות ושלחה לגריסון מכתב אישי בו סיפרה לו על המקום ממנו באה ועל השקפותיה כיום. הוא התרשם עמוקות מהמכתב ובחר לפרסם אותו. בעקבות הפרסום התערער מעמדה של אנג'לינה בקרב הקהילה הקווייקרית, אך היא סירבה לפרסם התנצלות. כמה כתבי עת נוספים פרסמו את המכתב ואנג'לינה הפכה למפורסמת בניגוד לרצונה. התנועה לביטול העבדות ראתה באנג'לינה תקווה לכך שעוד דרומיים יבינו את העוול שנעשה לעבדים ויבחרו להביע התנגדות לשיטה הזו.
למרות מאמציה של שרה להשתלב בקרב הקווייקרים ושאיפתה להפוך לכומרה, היא זכתה בעיקר להתעלמות והשתקה חוזרת מצד המועצה הנשלטת על ידי גברים. היא כתבה מאוחר יותר:
אני חושבת שאין פושע אשר גזר דין מוות מתנוסס מעל ראשו והוא צופה בפחד ליום הוצאתו להורג כפי שאני חשה כלפי יום הפגישה השנתי שלנו.
הקהילה הקווייקרית הייתה הזרם הדתי הראשון שהתנגד במפורש לעבדות וכל חבריה שחררו את העבדים שלהם, אך לא מעבר לכך. למעשה, הם המשיכו לסחור עם בעלי עבדים מהדרום וליהנות מפירותיה של שיטת העבדות. היא ראתה בכך צביעות ויחד עם כל המכשולים שהוצבו בפניה נאלצה לוותר על שאיפתה לפעול מתוך ובמסגרת הכנסייה הקווייקרית.
פעולותיהן למען ביטול העבדות והכרה בזכויות הנשים > הצטרפות לארגון נשים למען ביטול העבדות

האחיות הצטרפו בשנת 1835 לארגון נשים שפעל למען ביטול העבדות ובו היו חברות נשים נוספות מהקהילה הקווייקרית דוגמת לוקרשיה מוט. הארגון לא זכה לעידוד מהקהילה הקווייקרית ואף הותקף מצד גורמים שונים מהקהילה ומחוצה לה. הארגון הוקם מלכתחילה עקב תחושת הנשים כי אף על פי שתמיכתן בארגון למען ביטול העבדות התקבלה בשמחה, הרי שלא ניתן להן מקום בשורות הארגון עצמו. באופן זה, לעיתים קרובות הרגישו נשים את חוסר השוויון העמוק בין נשים וגברים בארצות הברית דווקא במסגרת פעילות נגד העבדות ולמען שוויון. הגברים דאגו לכך שהנשים יישארו במקומן "הראוי", דהיינו יחזיקו בתפקידים שזוהו כנשיים גם במסגרת הפעילות לביטול העבדות, ממש כפי שבעלי העבדים בתורם דאגו לכך שהשחורים לא יזכו לאמנציפציה. בתמיכתה של לוקרשיה מוט, שהייתה בעצמה כומרה חשובה בקהילה הקווייקרית, אנג'לינה ושרה גרימקה התנערו סופית מאגודת החברים הקווייקרית של פילדלפיה והתפנו להקדיש עצמן לאגודה האמריקאית נגד העבדות.
בשנת 1836 עברו לניו יורק ואחרי תקופת הכשרה בנושא היו מוכנות לצאת למאבק לביטול העבדות. לראשונה מזה זמן רב הרגישו בביטחון שהן ממלאות את ייעודן ושהן מוקפות בחברים שהם שותפים אמתיים לדרך. שרה פרסמה את ה"איגרת אל הכמורה של המדינות הדרומיות" שעוררה הדים רבים בדרום, ועל אף שנאסרה לפרסום והפצה במדינות הדרומיות בכל זאת נקראה בידי רבים. היא בחרה את מטרתה היטב שכן חלק נרחב מאנשי הכמורה בדרום קראו שוב ושוב לבחון את סוגיית העבדות, אך הנושא דוכא בידי פוליטיקאים ואנשי ממון. שרה כתבה:
[האדם] נברא חסר אך מעט מהמלאכים, עוטר כבוד והדר ונוצר להיות סגנו של האל עלי אדמה - אבל העבדות חטפה את שרביט השלטון מידיו, העבדות תפסה באחיזת ברזל את הברייה דמוית האל וקרעה מעליה את עטרת ראשה. העבדות שדדה מהאדם את מלכותו, שמה אותו בקולר וכבלים ובכך רמסה את דמות האל לאבק.
איזה מחזה מחריד אנו מציגים כעת! ביד אחת אנו אוחזים בצלב של ישו ובשנייה אנו אוחזים בצווארו של עבד נרדף!
פעולותיהן למען ביטול העבדות והכרה בזכויות הנשים > מסע הרצאות

האיגרת של שרה ביססה את מעמדן של האחיות כדמויות בעלות חשיבות גדולה בארגון למען ביטול העבדות ובלחץ ראשי הארגון הן הסכימו לדבר בפני קבוצות קטנות של נשים שהתעניינו בנושא. הן יצאו לניו יורק והתארחו בתחילה בחוגי בית שנשים ארגנו בביתיהן. הפגישות הללו נמשכו שעות ואף על פי שהחשיפה לכמות הנשים בהתחלה הייתה קטנה יחסית, הן היוו את הבסיס למעורבות נשים בתנועה לביטול העבדות ומאוחר יותר גם בתנועה למען זכויות האישה. עד מהרה הפכו למבוקשות וכבר אי אפשר היה לארח מפגשים בבתים פרטיים. הרצאותיהן הועברו לכנסיות קטנות ואולמות כנסים. הדיבור הבוטה שלהן על פוליטיקה, אקטיביזם ומעורבות פעילה בנושא ביטול העבדות חולל סערה והגברים בארגון חששו כי הפופולריות שלהן תהפוך למוקד במקום המטרה עצמה, חשש שהלך וגבר ככל שהביקוש להן גבר וחדר גם לעולם הגברי. עוד חששו, כי בשלב מסוים הכוח הנשי שהלך ותפס תאוצה בארגון בזכות הרצאותיהן של האחיות, יפנה את תשומת לבו למאבק אחר.
לאחר כמה הרצאות שהתקיימו לקהל של נשים בלבד ברחבי מדינות הצפון החלו האחיות לנאום גם בפני קהל מעורב, בתחילה של שחורים ולאחר מכן גם של לבנים, דבר שלא היה נהוג כלל בתקופה זו. נאומיהן הפומביים עוררו ביקורת רבה משום שדיברו בפני קהל שכלל בתוכו נשים וגברים, מה שנקרא בזמנו "קהל מופקר" וחמור מכך, אף התווכחו בצורה פומבית עם גברים שלא הסכימו עמן. מבקרים ציניים הציעו שהן היו בסך הכל שתי רווקות אומללות אשר הציגו את עצמן בפומבי כדי למשוך תשומת לב גברית משום שלא הצליחו לעשות זאת בצורה נורמלית.
פעולותיהן למען ביטול העבדות והכרה בזכויות הנשים > המאבק להכרה בזכויות הנשים

תחושות אי הנוחות בקרב הגברים בתנועה לביטול העבדות גברה מנאום לנאום והם החלו לנסות ולהשתיק את שתי האחיות. בתגובה, החלו להכליל בנאומיהן את הסברה כי ישנה עוד אוכלוסייה מדוכאת שיש לדאוג שקולה יישמע. עם קריאותיהן לביטול העבדות הן דיברו גם על ההכרה בזכויות הנשים. הדבר עורר את מה שהגברים בתנועה לביטול העבדות חששו ממנו מלכתחילה, נשים שעד אותה העת רתמו את כל האנרגיות שלהן למען התנועה לביטול העבדות התפצלו והחלו לפעול למען הכרה בזכויותיהן שלהן.
בשנת 1837 פרסמה שרה סדרת מכתבים בשם "מכתבים על השוויון בין המינים ומצבן של הנשים" בעיתון "The Spectator" ומיד פורסמו ב"The Liberator", כתב העת של גריסון אשר פרסם בעבר את מכתבה של אנג'לינה. בשנת 1838 פורסמו המכתבים כספר. שרה כתבה:
אלוהים ברא אותנו שוות, הוא ברא אותנו חופשיות בפני עצמנו, הוא נותן לחם חוקינו, מלכנו והשופט אותנו, רק כלפיו נשים מחויבות להיכנע כנתינות...
באחד מנאומיהן אמרה אנג'לינה: "האישה צריכה להיות רגישה אף יותר לעוולות שנעשו לאדם השחור, שכן, ממש כמוהו, היא הואשמה בנחיתות מנטלית ונמנעו ממנה הפריווילגיות שבחינוך ליברלי". אמירה זו זכתה לתשואות שאי אפשר היה להאשימן בהיותן "נשיות".
השתיים לא זנחו את מטרתן המקורית והן המשיכו לנאום כנגד ביטול העבדות לצד הדרישה להכרה בזכויות הנשים. בשנת 1838 הוזמנו להציג את עמדתן נגד ביטול העבדות בפני הגוף הציבורי המחוקק של מדינת מסצ'וסטס. זו הייתה הפניה הראשונה של גוף ממשלתי כלשהו אשר ביקש מנשים לדבר בפומבי והדבר עורר סערה גדולה. אנג'לינה נאמה באירוע הזה, נאום שהוגדר כמבריק.