stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נובל ואג

.
| --- | --- |

 מקום הקמה:  פריז 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 סוגה:  מוזיקת טרקלינים, בוסה נובה, מוזיקת הגל החדש 
 חברת תקליטים:  Play It Again Sam 
 nouvellevaguemusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 Marc Collin Olivier Libaux 
 
נובל ואג בהופעה, 2007
נוּבל ואג (צרפתית: Nouvelle Vague - "גל חדש") הוא קולקטיב מוזיקלי צרפתי הפעיל משנת 2003. כל שירי הקולקטיב הם גרסאות כיסוי בסגנון בוסה נובה לשירי פאנק, פוסט-פאנק והגל החדש משנות השמונים. שם הקולקטיב הוא משחק מילים משולש המתייחס בו זמנית גם לסגנון המוזיקלי של הביצועים המקוריים (new wave - גל חדש באנגלית), גם לסגנון המוזיקלי של הביצועים החדשים (בוסה נובה - גל חדש בפורטוגזית), וגם לגישה האמנותית של הגל החדש בקולנוע הצרפתי.
דיסקוגרפיה

Nouvelle Vague ‏ (2004) - באלבום הבכורה של ההרכב מתארחות זמרות מרחבי העולם (שש מצרפת, אחת מברזיל ואחת מניו יורק). כולן שרות רק שירים שלא הכירו קודם לכן, על מנת להבטיח את אופיים הייחודי של הביצועים. האלבום כולל גרסאות חדשות לשירים של ג'וי דיוויז'ן, דפש מוד, דד קנדיז, הקיור ועוד.
Bande à Part ‏ (2006) - כולל ביצועים חדשים לשירים של הבאזקוקס, ניו אורדר, הסמיתס ואחרים.
3 (2009) - באלבום זה מבצעת הלהקה שירים של טוקינג הדס, הסקס פיסטולס, מינימל קומפקט ואחרים. חלק מהביצועים הם דואטים עם המבצעים המקוריים.
מרוצי הגרנד פרי למכוניות

ג'ורג'ה בוילו מנצח מרוץ הגרנד פרי הצרפתי בשנת 1912
מרוצי גרנד פרי למכוניות (Grand Prix motor racing) הם מרוצי מכוניות אשר החלו בשנת 1894 בצרפת. מרוצים אלו היו מרוצי כביש בין עיר אחת לשנייה, ועד מהרה התפתחו למרוצי סיבולת למכונית ולנהג. החדשנות והיצר התחרותי הביאו במהרה לחציית הגבול של 100 מייל לשעה, אך מאחר שמרוצים נערכו בדרך כלל בכבישים ציבוריים התרחשו לעיתים תאונות בהן נהרגו ונפגעו נהגים וצופים.
מרוצי הגרנד פרי למכוניות התפתחו מאוחר יותר למרוצי הפורמולה והפורמולה 1, וכך גם היום כל סיבוב של אליפות העולם בפורמולה 1 נקרא עדיין גרנד פרי.
מרוצים מאורגנים

אירוע המרוץ הראשון נערך בשנת 1900 כאשר ג'יימס גורדון בנט הבן, הבעלים של העיתון "ניו יורק הראלד" וה"הרלד טריביון הבינלאומי" בפריז, הקים את גביע גורדון בנט במרוצי מכוניות באירופה, מרוץ שנתי אשר משך מתחרים בינלאומיים. כל מדינה הייתה מורשית להתחרות עם עד שלוש מכוניות. באותה עת בארצות הברית, ייסד ויליאם קיסאם ואנדרבילט השני ב-1904 את גביע ואנדרבילט בלונג איילנד שבניו יורק.
מרוץ הגרנד פרי הראשון

המרוץ הראשון אשר נשא את השם גרנד פרי אורגן בשנת 1906 על ידי מועדון המכוניות של צרפת ונמשך יומיים בחודש יוני. מסלול לה מאן בו נערך המרוץ היה משולש בצורתו וכל הקפה כיסתה מרחק של 105 ק"מ. בכל יום נדרשו שש הקפות וכל הקפה ארכה כשעה על ידי המכוניות של אותם הזמנים. מבין 32 המתחרים המייצגים 12 יצרני כלי רכב שונים, פרנק זייס ההונגרי ניצח במרוץ 1,260 הק"מ במכונית רנו.
מרוצים רבים התרחשו בתקופה זו ברמה הלאומית, אך אף מרוץ רשמי לא חיבר את כולם יחדיו. החוקים השתנו מארץ אחת לשנייה וממרוץ אחד לאחר. ההבדלים אופיינו בעיקר סביב הגבלת המשקל המרבי (לא הנמוך ביותר) וזאת במטרה להגביל כוח על ידי הגבלת גודל המנוע (המנועים הנפוצים היו בעלי לא יותר מארבעה צילינדרים, והפיקו פחות מ-50 כוחות סוס). למכוניות כולם היו צוותי מכונאים ונהג, והיה אסור לעבוד על המכוניות במהלך המרוץ מלבד החלפת צמיגים (פיתוח שהומצא על ידי חברת מישלין).
התפתחות מסלולי המרוצים

ברוב המקרים המרוצים נערכו על גבי מסלול ארוך של כבישים ציבוריים סגורים ולא מסלולים פרטיים סגורים כפי שהוצע תחילה. כך היה בגרנד פרי מסלול לה-מאן בשנת 1906, במסלול הטארגה פלוריו (הנמשך לאורך 72 קילומטרים של כבישי סיציליה), במסלול הקייזרפרייס הגרמני (75 מיילים בהרי הטאונוס), ובמסלול הצרפתי בדייפ, צרפת (כ-48 מיילים) אשר שימש לגרנד פרי של 1907. החריגים היו השיפועים התלולים בצורת ביצה ליד האליפסה של ברוקלנדס באנגליה, מסלול המרוצים של אינדיאנפוליס והאאוטודרום נציונל מונזה באיטליה.
בשנת 1922 הפכה איטליה למדינה הראשונה מחוץ לצרפת אשר אירחה מרוץ מכוניות תחת השם גרנד פרי (גרן פרמיו) במונזה. בהמשך הצטרפו בלגיה וספרד (בשנת 1924), ומאוחר יותר נוספו למדינות אחרות. התרחבות זו עדיין לא הייתה אליפות רשמית, אף על פי ש"נוסחה" של חוקים המתבססים על גודל מנוע ומשקל הופיעה לפני מלחמת העולם הראשונה, אבל היא לא אומצה באופן כלל עולמי.
בשנת 1924 התאגדו יחדיו מועדוני רכב לאומיים רבים כדי להקים את האיגוד הבינלאומי למועדוני מכוניות ה-AIACR, אשר ועדת הספורט הבינלאומית שלו הוסמכה להסדיר את הגרנד פרי לצורות אחרות של מרוצים בינלאומיים. מאז תחילת מרוצי הגרנד פרי, תחרויות התנהלו בהתאם לנוסחה המבוססת על גודל מנוע ומשקל הרכב. תקנות אלו בוטלו בשנת 1928, תחילתו של עידן "פורמולה ליברה" כאשר מארגני מרוצים החליטו לקיים את האירועים ללא מגבלות. מספר המרוצים שהוגדרו כגרנד פרי גדל מחמישה אירועים בשנת 1927, לתשעה אירועים ב-1929 ולשמונה עשר ב-1934 (השיא לפני מלחמת העולם השנייה).
השנים שלפני מלחמת העולם השנייה

הגרנד פרי של מונקו 1933 היה הראשון בהיסטוריה של הספורט שבה הרשת הוגדרה לפי איכויות זמן. כל כלי הרכב המתחרים נצבעו על פי רשימת צבעי מכוניות מרוץ בינלאומית:
כחול עבור צרפת
ירוק עבור בריטניה
אדום עבור איטליה
צהוב עבור בלגיה
לבן עבור גרמניה
החל משנת 1934, הגרמנים הפסיקו לצבוע את רכביהם, כדי להפחית משקל. המתכת הלא צבועה גרמה לכך שהמכוניות הגרמניות כונו על ידי התקשורת "חצי הכסף".
מכוניות צרפתיות המשיכו לשלוט (מובלות על ידי בוגאטי, אבל גם על ידי דלג' ודליי) עד שנות העשרים המאוחרות, כאשר המכוניות האיטלקיות (אלפא רומיאו ומזראטי) החלו להביס את המכוניות הצרפתית בקביעות. באותו זמן, הגרמנים החלו לבנות מכוניות מרוץ ייחודיות הנדסית כפי שנראה בתמונה עם הגוף האווירודינמי של בנץ "הדמעה" שהוצג בגרנד פרי האירופאי 1923 במונזה.
בשנת 1930, התגברות הלאומיות החלה שלב חדש כאשר הנאצים עודדו את מרצדס-בנץ ואוטו יוניון לקדם את תהילת הרייך. (הממשלה סייעה תקציבית לשני היצרנים, אבל עיקר התמיכה הייתה בתקשורת, הסבסוד הכלכלי היה רק 10% מעלויות המרוצים).
שני הסמלים הגרמניים שלטו לחלוטין בתקופה בין 1934 ל-1939, מנצחים בכל המרוצים חוץ משלושה. המכוניות באותם זמנים היו בעלי מושב בודד, עם מנועים מוגדשים בעלי 8 עד 16 צילינדרים המפיקים 600 כוחות סוס ומעלה באמצעות דלק אלכוהולי.
בתחילת אוקטובר 1923, הרעיון של אליפות מכוניות נידון בוועידת הסתיו השנתית של ה-AIACR בפריז. בכל אופן, הדיון התמקד סביב ההתעניינות ההולכת וגוברת במרוצים על ידי יצרנים וקיום הגרנד פרי האירופאי הראשון במונזה 1923.
אליפות העולם הראשונה נערכה בשנת 1925, אבל הייתה ליצרנים בלבד, התבססה על ארבעה מרוצים של 800 ק"מ. מרוצי האליפות היו אינדיאנפוליס 500, הגרנד פרי האירופאי והגרנד פרי הצרפתי איטלקי. אליפות אירופאית, התבססה על הגרנד פרי העיקריים במספר מדינות אשר נוסדה עבור נהגים ב-1935, ונערכה כל שנה עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939.
השנים שלאחר המלחמה ופורמולה 1

ב-1946, לאחר מלחמת העולם השנייה, נערכו רק ארבעה מרוצים של גרנד פרי. חוקים לאליפות עולם גרנד פרי הוגדרו לפני מלחמת העולם השנייה, אבל לקח שבע שנים לאחר מכן עד 1947 כאשר ה-AIACR התארגן מחדש כהפדרציה הבינלאומית לרכב או FIA בקיצור. משרדים בפריז, בסוף עונת 1949 פורסם כי עבור עונת 1950 יקושרו מספר גרנד פרי לאומיים ליצירת פורמולה 1 עם אליפות עולם לנהגים, למרות קשיים כלכליים בשנים 1952 ו-1953 הושלמה במכוניות פורמולה 2. מערכת ניקוד הוקמה ושבעה מרוצים העניקו אליפות כולל האינדיאנפוליס 500. מרוץ אליפות העולם הראשונה נערכה בסילברסטון שבבריטניה.
האיטלקים שוב הצליחו טוב מאוד במרוצים אלו, גם היצרנים וגם הנהגים. אלוף העולם הראשון היה ג'וזפה פארינה, שנהג באלפא רומיאו. קבוצת פרארי הופיעה במרוץ אליפות העולם השנייה, בגרנד פרי מונקו, היא היצרן היחידי שהתחרה לאורך כל ההיסטוריה של הספורט המוטורי, ועדיין מתחרה.
משה המר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 במרץ 1946 (בן 78) בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 מוקד פעילות:  קנדה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון הישראלי למוסיקה תל אביב 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
משה הָמֶר (באנגלית: Moshe Hammer; נולד ב-29 במרץ 1946) הוא כנר יהודי-קנדי.
ביוגרפיה

המר נולד בבודפשט, גדל בישראל וקיבל אזרחות קנדית בשנת 1975. הוא למד באקדמיה למוזיקה על שם רובין באוניברסיטת תל אביב והמשיך להשתלם אצל איוון גלאמיאן בג'וליארד, אצל יאשה חפץ בלוס אנג'לס ואצל יהודי מנוחין בלונדון.
בשנת 1970 זכה במדליה בתחרות טיבו בפריז והופיע כסולן ברחבי צפון אמריקה ואירופה. המר היה כנר ראשון עמית בתזמורת הסימפונית של אדמונטון, כנר ראשון בפילהרמונית של קלגרי ובתזמורת הסימפונית קיצ'נר-ווטרלו וכנר ראשי בהרכב הקאמרי הקנדי. כמו כן היה בין מייסדי הרכב אמדאוס.
משפט הערך ההתחלתי

באנליזה מתמטית, משפט הערך ההתחלתי הוא משפט המקשר בין ביטויים בתחום התדר להתנהגות מערכת בתחום הזמן כשהזמן שואף לאפס.
ניסוח פורמלי

תהי  F(s) התמרת לפלס של פונקציה ממשית  f(t), כלומר  F(s)=\int _{0}^{\infty }f(t)e^{-st}\,dt. אם  f חסומה בתחום הפתוח  (0,\infty ) והגבול  \lim _{t\to 0^{+}}f(t) קיים, אזי מתקיים  \lim _{t\,\to \,0^{+}}f(t)=\lim _{s\to \infty }{sF(s)}.
הוכחה

f(t) חסומה והגבול  \lim _{t\to 0^{+}}f(t) קיים, כלומר  \lim _{t\to 0^{+}}f(t)=\alpha . באמצעות החלפת משתנה ניתן להראות לכל  0<t ש־ \lim _{s\to \infty }f\left({\frac {t}{s}}\right)=\alpha  וכן ש־ sF(s)=\int _{0}^{\infty }f\left({\frac {t}{s}}\right)e^{-t}\,dt.
נפעיל גבול על שני צִדי המשוואה:
הפונקציות  f\left({\frac {t}{s}}\right)e^{-t} חסומות כולן על ידי הפונקציה  Me^{-t} (עבור  M גדול מספיק), שהיא אינטגרבילית על הקרן  (0,\infty ). בנוסף לזה, משפחת הפונקציות הזו מתכנסת נקודתית לפונקציה  \alpha e^{-t}. על פי משפט ההתכנסות הנשלטת, כל אחת מהפונקציות במשפחה היא אינטגרבילית, וגבול האינטגרלים הוא האינטגרל של פונקציית הגבול:
ולכן:
\lim _{t\,\to \,0^{+}}f(t)=\lim _{s\to \infty }{sF(s)}
מ.ש.ל
ראו גם

משפט הערך הסופי
הערות שוליים

↑  Fourier and Laplace transforms. R. J. Beerends. Cambridge: Cambridge University Press. 2003. ISBN 978-0-511-67510-2. OCLC 593333940.{{cite book}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  Robert H. Cannon, Dynamics of Physical Systems, Courier Dover Publications, 2003, page 567.
↑   t={\frac {u}{s}}

 t\rightarrow 0^{+},s\rightarrow \infty 

 \lim _{s\rightarrow \infty }{f\left({\frac {u}{s}}\right)}=\alpha \Rightarrow \lim _{s\rightarrow \infty }{f\left({\frac {t}{s}}\right)}=\alpha
↑   F\left(s\right)=\int _{0}^{\infty }{f\left(t\right)e^{-st}}dt

 sF\left(s\right)=s\int _{0}^{\infty }{f\left(t\right)e^{-st}}dt

 t={\frac {u}{s}}

 t\rightarrow 0,u\rightarrow 0

 t\rightarrow \infty ,u\rightarrow \infty 

 dt={\frac {du}{s}}

 sF\left(s\right)=s\int _{0}^{\infty }{f\left({\frac {u}{s}}\right)e^{-u}{\frac {du}{s}}}=\int _{0}^{\infty }{f\left({\frac {u}{s}}\right)e^{-u}}du=\int _{0}^{\infty }{f\left({\frac {t}{s}}\right)e^{-t}}dt
נאיגואטה (אונייה)

| --- | --- |

 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אונייה טרופה 
 צי:  Bolivarian Coast Guard 
 סדרה:  אוניות סיור מסדרת גואיקמקוטו 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  נוואנטיה 
 תקופת הפעילות:  ? – 30 במרץ 2020
 מידות
 הֶדְחֶק:  1,720 טונה 
 אורך:  79.9 מ' 
 רוחב:  11.8 מ' 
 
האונייה נאיגואטה (בספרדית: Naiguatá, ‏GC-23) הייתה ספינת סיור ששירתה בצי ונצואלה בשנים 2011–2020. היא טבעה לאחר שנגחה בטעות או במתכוון אונייה אזרחית.
האונייה

האונייה הייתה השלישית בסדרה של אוניות סיור למי חופים מטיפוס גואיקמקוטו (Guaicamacuto) בצי ונצואלה. היא נקראה על שם העיר נאיגואטה. היא נבנתה במספנת נבנטיה (אנ') בקדיס שבספרד והושקה בשנת 2009. היא הייתה בעלת הדחק של 1,720 טון במעמס מלא, אורך של 79.9 מטר ומנועי דיזל. חימושה כלל תותח ימי בקוטר של 76 מילימטר, תותח נ"מ ארליקון בקוטר של 35 מילימטר, שני מקלעים כבדים ומסוק על גבי סיפון טיסה.
האונייה > טביעתה

ב-30 במרץ 2020 הייתה האונייה מעורבת בתקרית עם אוניית התענוגות רזולוט (RCGS Resolute). האונייה, בבעלות חברה גרמנית, הניפה את דגל פורטוגל ולא נשאה נוסעים. לטענת החברה בעלת האונייה רזולוט אירע הדבר במים בינלאומיים, כ-13 מייל מהאי הוונצואלי איסלה לה טורטוגה שבים הקריבי. לפי הטענה של החברה ציוותה אוניית הסיור על אוניית התענוגות להילוות אליה לנמל בוונצואלה, ירתה בתותח ולאחר מכן התקרבה ונגחה את אוניית התענוגות מספר פעמים בצידה הימני, אולי בניסיון להפנות את חרטומה לעבר חוף ונצואלה. ונצואלה טענה האירוע התרחש במי החופים של ונצואלה ושהמגע בין האוניות נבע מהתנגשות.
גוף אוניית התענוגות היה מחוזק על מנת לאפשר לה לשייט במי קרח בקרבת אנטארקטיקה. עקב כך נגרם לה מהנגיחות (או ההתנגשות) רק נזק מועט. לספינת הסיור לעומת זאת נגרם נזק חמור, מים החלו לחדור לתוכה ובהמשך היא טבעה. האונייה רזולוט הודיעה על הטביעה למרכז תיאום ההצלה הימי הבינלאומי (MRCC) והציעה עזרה לצוות האונייה הטובעת. לאחר שעה הודיעה רזולוט שצוות הנאיגואטה נאסף על ידי הצי הוונצואלי.
נשיא ונצואלה ניקולאס מדורו האשים את קברניט אוניית התענוגות בביצוע אקט של פיראטיות וטרור. שר ההגנה של ונצואלה כינה את האירוע "אקט של תוקפנות אימפריאלית".
מרי לו (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע צביקה פיק
 מתוך האלבום מוסיקה
 יצא לאור:  דצמבר 1978
 סוגה:  דיסקו
 שפה:  עברית
 אורך:  5:56
 חברת תקליטים:  CBS ישראל
 כתיבה:  מירית שם אור
 לחן:  צביקה פיק
 הפקה:  צביקה פיק
 
"מֶרי לוּ" הוא שיר של המוזיקאי הישראלי צביקה פיק שיצא לאור בדצמבר 1978 כרצועה השלישית באלבום האולפן השישי שלו, מוסיקה, בהוצאת חברת התקליטים CBS ישראל. פיק הלחין ועיבד את השיר למילותיה של אשתו דאז מירית שם אור.
רקע וכתיבה

שם השיר, "מרי לו", מקורו בשמה של המחברת מירית שם אור, שכתבה אותו על חלומה להפוך לזמרת מוצלחת – חלום שמעולם לא התגשם. לימים כתבה שם אור את המחזמר הנושא את שם השיר, המבוסס על שיריו של פיק, בו הדמות מירי מבוססת על דמותה של שם אור המתוארת בשיר.
הצלחה במצעדים

ב-8 בינואר 1979, זמן קצר לאחר צאתו של השיר במסגרת האלבום "מוסיקה", הוצג השיר ב"פינה לשיפוטכם" של המצעד השבועי של תחנת הרדיו רשת ג', ונכנס למצעד כשבוע לאחר מכן במקום ה-18. כשישה שבועות לאחר מכן, טיפס השיר למקום הראשון במצעד, ושהה בו למשך שבועיים. בסך הכל, בילה השיר כ-13 שבועות במצעד. במצעד השנתי של רשת ג', הגיע השיר למקום השני, כשנחסם על ידי השיר הזוכה באירוויזיון 1979 "הללויה" של חלב ודבש וגלי עטרי מהגעה למקום הראשון. גם במצעד השנתי של גלי צה"ל, הגיע השיר למקום השני ונחסם על ידי שיר זה. במצעד זה היה השיר לאחד מחמשת לחניו של פיק שהגיעו לעשירייה הפותחת במצעד.
בספטמבר 2022 יצאה גרסת כיסוי אלקטרונית, משותפת לרד אקסס, אסף אמדורסקי ואלה לי לשירו של צביקה פיק. הגרסה המחודשת לשיר נוצרה ביוזמת גלגלצ לכבוד המצעד העברי השנתי לשנת תשפ"ב וכמחווה לצביקה פיק שהלך לעולמו באותה שנה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1979)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1979)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1979)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1979)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1979)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 2 |  |
|  ישראל | גלי צה"ל | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד של המדינה | 309 |  |
הערות שוליים

↑  רוגל אלפר, "מרי לו" כחוויה לאומית, באתר הארץ, 4 בינואר 2003
↑  מרי לו, באתר "פזמונט"
↑  15.1.1979, באתר "פזמונט"
↑  תשל"ט, באתר "פזמונט"
↑  תשל"ט (גלי צה"ל), באתר "פזמונט"
↑  רד אקסס * אסף אמדורסקי * אלה לי - מרי לו (מיוחד למצעד השנתי), נבדק ב-2022-09-23
| צביקה פיק |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | זוהי הדרך שלי • פיק • מה עכשיו? • אריך נגן מספר 4 • קליידוסקופ • מוסיקה • המראה • עכשיו • 15 שנים • צביקה פיק שר חוליו איגלסיאס • לעשות אהבה • הלילה הוא הלילה |  |
| פסקולים | בדרנית בחצות • שלאגר • שיער |  |
| אלבומי אוסף | 12 להיטי זהב • שירי משוררים • 24 להיטים • להיטי זהב 2 • להיטיו הגדולים • אוסף פרטי • להיטי זהב • הלהיטים הגדולים • האוסף המשולש • פיק Time • להיטים במקום ה-1 |  |
| אלבומי הופעה | מעלה מעלה • בקיסריה • Maria's Honor |  |
| אלבומי מחווה | כולם שרים פיק |  |
| סרטים וסדרות | בדרנית בחצות • שלאגר • תמיד אותו חלום |  |
| מחזמרים | שיער • מרי לו |  |
| משפחה | מירית שם אור (אישה, 1975–1995) • שרונה פיק (בת) • דניאלה פיק (בת) |  |
| צביקה פיק - שירים |
| --- | --- | --- |
| זוהי הדרך שלי | "אין מדינה לאהבה" • "שני תפוחים" • "זוהי הדרך שלי" • "אני הולך לאן שאן" |  |
| פיק | "סימנים" • "שושנת פלאים" • "הרקדן האוטומטי" • "בין האצבעות" • "שמע ישראל" |  |
| מה עכשיו? | "אני אוהב אותך לאה" • "רינה טיל" • "איתך ובלעדייך" |  |
| אריך נגן מספר 4 | "חנן ועליזה" • "פרפרה" |  |
| בדרנית בחצות | "טוב להתאהב" |  |
| קליידוסקופ | "אהבה בסוף הקיץ" • "משהו נשרף לי בלב" • "דמדומים" • "השנים שחלפו" |  |
| מוסיקה | "מוזיקה (מעלה מעלה)" • "שוב נתחיל מחדש" • "מרי לו" • "נאסף תשרי" • "לא אני" • "אהבה בסוף הקיץ" |  |
| המראה | "המראה" • "אין לי איש מלבדי" • "כוכבים בדו" • "ממש כמו בהתחלה" • "מסיבת יום ששי" • "על חטא" • "שיר הפריכה" |  |
| להיטיו הגדולים | "אלה סינדרלה" • "השתקפות" |  |
| עכשיו | "מישהו אחר" |  |
| אוסף פרטי | "יש לך" |  |
| לעשות אהבה | "עוד יום" |  |
| שירים אחרים | "זה קרה לי" • "כנטות היום" • "הסבון בכה מאוד" • "בגללך" • "עם ישראל חי בקושי" • "פאטה מורגנה" • "מי שלא רוקד עומד" • "סוף" • "זיקוקי דינור" |  |
נטע (יישוב)

| --- | --- |
תצלום אוויר של היישוב, תחילת 2018
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הדרום
מועצה אזורית: לכיש
גובה ממוצע: ‎425 מטר
תאריך ייסוד: 2012
תנועה מיישבת: אמנה
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 821 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎11.5% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הר חברון מוגדלת) נטע(למפת הר חברון רגילה) נטע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נטע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נטע31°28′42″N 34°55′35″E﻿ / ﻿31.4783288950511°N 34.9265177155914°E﻿ / 31.4783288950511; 34.9265177155914  heמפת היישובים של מועצה אזורית לכיש (in English: Lakhish Regional Council) באדום - נטע בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

נֶטַע (נקרא בעבר "מרשם") הוא יישוב קהילתי במועצה האזורית לכיש. הוא היישוב הדרומי ביותר במועצה. הקימו אותו קהילות תל קטיפא, כפר דרום ומשפחות מיישובים אחרים בגוש קטיף אשר פונו במסגרת תוכנית ההתנתקות. ביישוב יש בתי קבע (בית הקבע הראשון שנבנה במזרח לכיש היה בנטע) ושכונת "קראווילות" לקליטת משפחות חדשות. נכון לשנת 2021, היישוב מאוכלס בכ-120 בתי אב.
הקמת היישוב

תוכניות להקמת היישוב קיימות משנת 1983, תחת השם 'מרשם'.
לאחר פינוי גוש קטיף, מספר משפחות עברו לאשקלון ולאחר מכן לשומריה, עד למעבר ליישוב הקבע נטע. גרעין "מרשם" המיועד להתיישב ביישוב שהה בעבר ברובו באתר קראווילות ליד היישוב השכן שקף.
הקמת היישוב לוותה במחלוקות רבות בשל מיקומו במרחב ביוספרי והסיכון שערכי טבע מוגנים ייפגעו מהקמתו. המאבק הסתיים בשנת 2009 כאשר בית המשפט העליון דחה סופית את ערעורה של החברה להגנת הטבע בנושא. ב-8 ביוני 2009, חנכה החברה הלאומית לדרכים חלק מכביש 358 החדש, קטע באורך 17 ק"מ של כביש המחבר בין היישובים שומריה, אמציה, בני דקלים, אליאב (חרוב), שקף ונטע.
מוסדות ציבור

ביישוב ישנם גני ילדים ומעונות, בית כנסת, בית הארחה, מקווה טהרה לנשים, סניף בני עקיבא, בית מדרש ומגרש משחקים.
פרויקט נוסף שפועל ביישוב הוא 'הבית של יעל', ובו ילדים עם צרכים מיוחדים נהנים ממקום ופעילויות המיועדים להם. פרויקט זה הוקם לזכרה של יעל יעקובוביץ', בת היישוב אשר נפטרה ממחלת הסרטן.
תיירות

בסמוך ליישוב נמצאים האתר הארכאולוגי "חירבת אום א-שקף" ו"חירבת בניה", בה מתקיים הפרויקט "אמץ אתר" על ידי היישוב.
ביישוב שוכנת מדרשת הדרום אשר הועברה מגוש קטיף. המדרשה מקיימת טיולים וסיורים לימודיים באזורים שונים בארץ. המדרשה כוללת מארג אירוח הכולל בתי וחדרי אירוח, אולמות לימוד, חדר אוכל ושטחים פתוחים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  Dromi, Shai M.; Shani, Liron (22 במרץ 2019). "Love of Land: Nature Protection, Nationalism, and the Struggle over the Establishment of New Communities in Israel". Rural Sociology. doi:10.1111/ruso.12274. נבדק ב-31 במרץ 2019. {{cite journal}}:  (עזרה)
| יישובים שהוקמו או הורחבו עבור שיכון מפוני תוכנית ההתנתקות |
| --- | --- | --- |
| יישובים חדשים | באר גנים • בני דקלים • בני נצרים • גני טל • כרמי קטיף • נווה • נטע • נצר חזני • שבי דרום • ניצן ב' |  |
| יישובים שהורחבו | אבני איתן • בוסתן הגליל • בית חגי • בת הדר • טנא עומרים • יד בנימין • יד חנה • כרמיה • מבקיעים • משכיות • נווה ים • ניצן • פלמחים • שוקדה • תלמי יפה |  |
| שכונות חדשות | שכונת הנשיא הרצוג באשקלון • שכונת נצר אריאל באריאל |  |
| יישוב שאוכלס מחדש | שומריה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588153805171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נובל ארוסטמיאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 באוקטובר 1987 (בן 36) באקו, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 השכלה:  International University in Moscow 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  anobelito
 
נובל אדוארדוביץ' ארוסטמיאן (בארמנית: Նոբել ԱԱռուստամյան, ברוסית: Но́бель Эдуа́рдович Арустамя́н; נולד ב-7 באוקטובר 1987, באקו, אזרבייג'ן הסובייטית, ברית המועצות) הוא עיתונאי ספורט ופרשן רוסי. שימש כפרשן בערוצי הטלוויזיה NTV Plus ו־Match TV.
ביוגרפיה

הוא נולד ב-7 באוקטובר 1987 בבאקו שבאזרבייג'ן, אך הוא ארמני במוצאו. עד מהרה החלה תסיסה ברפובליקה ומשפחתו עברה להתגורר ברוסיה.
כבר בשנים הראשונות הוא גילה תשוקה לכדורגל, שיחק בהנאה בקבוצת בית הספר. כנער, ארוסטמיאן רצה להפוך לכדורגלן מקצועי, אך בשל בעיות בריאות לא יכול היה להמשיך בקריירה. הדבר הרגיז את הצעיר, אך לא הרתיע את הרצון לספורט. הוא צפה בקפידה בשידורי המשחקים בהם השתתפו קבוצות רוסיות וזרות כאחד. כתוצאה מכך, פיתח את כישוריו כמבקר ופיתח גישה אנליטית לבחירת החומר והצגתו. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר, נובל היה לסטודנט בפקולטה לעיתונאות באוניברסיטה במוסקבה והחל לעשות את הצעדים הראשונים לקראת עבודה בטלוויזיה.
ביוגרפיה > קריירה

ארוסטמיאן היה בן 18 כשהוזמן ל"רדיו ספורט". הנהלת תחנת הרדיו העריכה את הפוטנציאל של העיתונאי הצעיר ותוך מספר חודשים התקבל לעבודה כעובד קבוע. שם הייתה לו הזדמנות לצפות בעבודתם של פרשני ספורט פופולריים וללמוד מניסיונם. לאחר שעבד בתחנת הרדיו במשך שנה, המונה לתפקיד סמנכ"ל התחנה. במקביל לאחריותו העיקרית, כתב מאמרי סקירה מותאמים אישית לספורט. מאוחר יותר קיבל נובל הזמנה מערוץ הטלוויזיה NTV Plus לפרשן משחקים. אחר כך החל גם לראיין אתלטים פופולריים ומאמנים בולטים.
בשנת 2016 הפך ארוסטמיאן לעובד בערוץ הטלוויזיה Match TV, שם הוא סיקר באופן קבוע את משחקי מוקדמות מונדיאל. במהלך שנות הקריירה שלו, נובל צבר מוניטין של גורם מכובד שיודע מראש אילו אירועים יתרחשו בעולם הכדורגל הרוסי. הדבר התאפשר הודות ליכולתו לרכוש קשרים. אפילו במהלך עבודתו ברדיו, הוא התקשר רבות עם אנשים, שינן ועיבד את המידע שהתקבל. עד מהרה, העיתונאי הצעיר החליט לפתוח דף טוויטר כדי לשתף את מנוייו בחדשות בלעדיות. הוא ניגש בהכנת כל פרסום באחריות, ומעדיף לקבל מידע ואישורו טרם פרסומו. כישרונו זכה להערכה ב־Match TV, שם הופקד עליו להנחות את התוכנית 'אינסיידים'.
ביוני פרצה שערורייה על העובדה שלא אושר לו לדווח ממשחקי יורו 2020. וסילי אוטקין היה הראשון שדיווח על כך בערוץ הטלגרם. הסיבה שנשללה ממארוסטיאן האפשרות לפרשן את משחקי הטורניר הייתה האיסור לבקר בבאקו מטעם הוועדה המארגנת של אזרבייג'ן. על פי כללי אופ"א, אם אסור לעיתונאי להיכנס למדינה אחת לפחות המארחת אורחים ומשתתפי התחרות, לא ניתן לאשרו. אלחאן ממדוב, סגן נשיא התאחדות הכדורגל של אזרבייג'ן, הסביר את ההחלטה בכך שנובל ביקר בנגורנו-קרבאך ללא אישור הרשויות, שהפך לגורם לסכסוך הצבאי בין הארמנים לאזרים. אנשי ספורט רבים חלקו על כך ואמרו כי אין לבלבל בין פוליטיקה וספורט.
בסוף אוגוסט 2021 הודיע נובל על החלטתו לעזוב את Match TV. הסיבה הייתה ראיון עם הכדורגלן פאבל מאמייב, שלדברי ארוסטמיאן התברר כעניין של "יחסי ציבור" ודאגה לחייו האישיים של מאמייב מאשר לספורט. השחקן רצה לנקות שמו לאחר פרשת מאסרו כמה שנים קודם. ארוסטמיאן גם הצהיר שמדיניות עריכה כזו של הערוץ סותרת את עקרונותיו, והוא נאלץ להתפטר.
שימש כחבר ועדת האתיקה של התאחדות הכדורגל הרוסית. ביולי 2020 מונה לחבר בדירקטוריון מועדון הכדורגל פיוניק ירוואן.
משה הרשקוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  17 ביולי 1962 תל אביב, ישראל
 פטירה:  21 במאי 2004 (בגיל 41)
 גובה:  1.97 מטר
 מספר:  13
 קבוצות כשחקן
 1980–1985:  מכבי תל אביב
משה הרשקוביץ' (רשף) (17 ביולי 1962 - 21 במאי 2004) היה כדורסלן ישראלי.
קריירה

משה הרשקוביץ' (רשף) החל את הקריירה בקבוצת הנוער של מכבי תל אביב, הצטרף לקבוצה הבוגרת בעונת 1980/81 בה שיחק חמש עונות. הרשקוביץ' היה שותף לזכייתה של הקבוצה בחמש אליפויות וארבע בגביעי המדינה. כמו כן, היה שותף הרשקוביץ' לזכייתה של הקבוצה בגביע אירופה ב-1981 בשטרסבורג, וכן להעפלתה לגמר גביע אירופה שנה לאחר מכן בקלן. בסך הכל קלע 65 נקודות ב-74 משחקים באירופה.
לאחר עזיבתו את מכבי תל אביב המשיך לשחק במספר קבוצות נוספות, בהן מכבי ראשון לציון.
לאחר פרישתו ופטירתו.

לאחר פרישתו למד רפואת שיניים ברומניה ובהמשך עבד כרופא שיניים.
הרשקוביץ' נפטר ממחלת הסרטן בגיל 41, ונטמן בבית העלמין בחולון. הותיר אחריו בת מנישואיו הראשונים, ובן מנישואיו השניים.