מצעד הטרנס
מצעד הטרנס בסן פרנסיסקו > היסטוריה

במרץ 2004, הודעת אימייל אנונימית הופצה באופן נרחב לקהילות הפעילים והטרנסג'נדרים באזור מפרץ סן פרנסיסקו. ההודעה הופצה בסמוך למשפט הראשון על רצח האישה הטרנסית גוון אראוחו באיסט ביי, ובה יצאה קריאה לקיום צעדת טרנס שתהיה "האירוע הטרנסג'נדרי הגדול מסוגו". רצח אראוחו בידי ארבעה גברים והשלכת גופתה הגבירו את המודעות לאלימות נגד להט"ב ובפרט כלפי נשים טרנסיות וגברים טרנסים. החקירה והערעורים של אראוחו נמשכו למעלה משנתיים. כמה מצעדות הטרנס הראשונות הסתיימו בעצרת הכוללת מזבח טרנסג'נדרי לזכרה ולזכר טרנסג'נדרים רבים אחרים שנהרגו. בשנת 2004 נכחו במצעד בכ-2,000 איש; בשנה שלאחר מכן הוכפלה הכמות ונכחו בו 4,000 איש.
בשנת 2008, דונה רוז, שהתפטרה מהקמפיין לזכויות האדם של ארגון הלהט"ב הלאומי לאחר שהארגון תמך בגרסה של חוק אי-אפליה בתעסוקה שלא כללה התייחסות לזהות מגדרית, הייתה אחת הדוברות שהשתתפו במצעד. נושא המצעד של 2008 היה "צועדים עבור חוק אי-אפליה בתעסוקה הכולל התייחסות מגדרית והסרת האבחנה 'הפרעת זהות מגדרית' כמחלת נפש". הפעילה אריאנה דייוויס אמרה בפני הקהל, "הרפואה לועגת לנו והתקשורת מזלזלת בנו... אין לי הפרעה נפשית – נכון?". היא הפצירה בקהל "לדרוש להסיר את האבחנה "הפרעת זהות מגדרית" (GID) מהמדריך לאבחון וסטטיסטיקה של הפרעות נפשיות (DSM)". המפגינים הביעו התנגדות גם לקבוצת העבודה הנוכחית שמונתה על ידי האגודה האמריקנית לפסיכיאטריה עבור תיקון חלקי המגדר והמיניות של ה-DSM, מכיוון שהיא כללה בין היתר את קנת' צוקר, "הידוע בטיפולי ההתאמה-המגדרית שלו בילדים", וריי בלנשרד, שהגה את תאוריית האוטוגינפיליה (אנ'), "הטוענת שחלק מהאנשים עוברים מהפך כי הם מתגרים מלבוש נשי". מספר המשתתפים בצעדה, שהתפתח מבחינת המגוון, נאמד בכ-10,000.
בשנת 2009 ועדת התיאום, שמנתה אז עשרה אנשים, בחרה לוותר על שכונת ההומואים הקסטרו ובמקום זאת תצעד בעיקר דרך מחוז מישן הלטיני. הם ציינו כמה סיבות: קודם כול, טרנסג'נדרים רבים גרים בשכונה זו, ואינם יכולים להרשות לעצמם את קסטרו היקרה יותר; מארגן האירוע Fresh White ציין את הצורך להגביר את הנראות של הטרנסג'נדרים בגלל ה"כמות האדירה של האלימות" נגד טרנסג'נדרים בשכונה; לסיום, באזור היו גם הרבה תושבים שהצביעו בעד הצעה 8, החקיקה בקליפורניה ששינתה את חוקת המדינה כך שזכויות הנישואים יוגבלו לזוגות הטרוסקסואלים בינאריים בלבד. המארגנים העריכו שישתתפו כ-10,000 איש באירוע, שיעלה להערכתם כ-10,000 דולר, שרובם גויסו באמצעות חסויות וגיוס כספים. ססיליה צ'ונג (אנ'), אישה טרנסג'נדרית ויושבת ראש נציבות זכויות האדם בסן פרנסיסקו, הייתה הדוברת המרכזית במצעד.
בשנת 2015, ריאן קסטה היה המוזיקאי המרכזי וקואליציית TAJA (טרנסג'נדרים אקטיביסטים למען צדק ואחריות – Trans Activists for Justice and Accountability) היו הדוברים המרכזיים במצעד. גם השחקנית לברן קוקס דיברה בקצרה. על פי ההערכות, בין 10,000 ל-20,000 איש צעדו מפארק מישן דולורס עד יונייטד ניישנס פלאזה. המרכז העירוני הואר בצבעי דגל הגאווה הטרנסג'נדרית.
בשנת 2016 הצועדים הביעו כעס על פוליטיקאים מקומיים שניסו לנאום באירוע. בסיום המצעד הוצג שלט רחוב חדש, ושמו של בניין 100 ברחוב טיילור שונה ל"דרך קפיטריית ג'ין קומפטון" לזכר מהומות קפיטריית קומפטון.
בשנת 2017, המצעד הסתיים בהודעה כי אזור טורק וטיילור בטנדרלוין יועד על ידי עיריית סן פרנסיסקו כמחוז תרבות טרנסג'נדרי.
בשנת 2019, לונדון בריד, ראשת עיריית סן פרנסיסקו, ערכה מסיבת עיתונאים עם המשרד ליוזמות טרנסג'נדריות, לפני המצעד. בריד הצהירה ש-28 ביוני 2019 – יום מצעד הטרנס באותה שנה והיום לציון 50 שנה למהומות סטונוול – כ"יום מצעד הטרנס", והכריזה על תוכנית דיור לתושבים טרנסים.