stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטיוכיה בתקופה ההלניסטית
חיי תרבות ודת > היהודים באנטיוכיה בתקופה ההלניסטית

באנטיוכיה הייתה קהילה יהודית עוד מייסוד העיר. יהודי העיר יכלו לקבל אזרחות מלאה וזכות להשתתף במערכת הפוליטית רק אם המירו את דתם וסגדו לאלי העיר.
אף על פי שהיהודים לא היו שווי מעמד ליוונים באנטיוכיה, ניתנה להם הזכות לנהל חיים אוטונומיים ולפתור בעיות ולשפוט בתוך הקהילה שלהם. כחלק מחייהם בקרב היוונים, דיברו היהודים יוונית והיו ביחסים טובים עם האוכלוסייה הלא-יהודית בחיי היום יום ואף דיברו יוונית בבתי הכנסת.
שכירי החרב היהודים ששרתו תחת סלאוקוס הראשון היו כנראה בין אלו שקיבלו את הזכות להתיישב במקום שיהפוך לאנטיוכיה. כמו כן סביר להניח שהובאו עבדים יהודים מסוריה לעיר בנוסף לעבדים רבים שהובאו לעיר. העבדים היהודים האלו שוכנו באזור הדרום-מזרחי של העיר מחוץ לחומה הראשונה של העיר.
לאחר ביזת בית המקדש הירושלמי (169 ו/או 168 לפנה"ס) הביא אנטיוכוס הרביעי את אוצרות בית המקדש לאנטיוכיה למקדש זאוס, דבר שהיה למורת רוחם של היהודים בעיר. לאחר מכן, יורשי אנטיוכוס העבירו חלק מהשלל לרשות היהודים באנטיוכיה והשלל הוצב בבית הכנסת המרכזי של היהודים בעיר, לפי נתון זה ניתן להסיק שהיו כמה בתי כנסת באנטיוכיה.
מעמדה של העיר כעיר בירה > בירת מערב הממלכה הסלאוקית

עד למותו של סלאוקוס ב-291 לפנה"ס, הייתה סלאוקיה-פייריה עיר הבירה המערבית של הממלכה הסלאוקית ועל מנת להפריד בין אנטיוכיה לערים אחרות בעלות אותו שם בעולם ההלניסטי, נקראה אנטיוכיה-ליד-דפנה, שכן שכנה קרוב לעיר דפנה. לא ברור מתי עברה הבכורה לאנטיוכיה, אך ידוע כי מעמד העיר התחזק עם עלייתו לשלטון של אנטיוכוס הראשון, בנו של סלאוקוס, אשר ניהל את ענייני ממלכתו משם. לאחר מותו עלה לשלטון בנו אנטיוכוס השני, אשר נשא לאשה את ברניקה, בתו של תלמי השני, על מנת לסיים את המלחמה הסורית השנייה. זאת בעודו נשוי ללאודיקה הראשונה. לאחר רציחתו ב-246 לפנה"ס על ידי לאודיקה, אשר רצתה להבטיח את ירושת בנה, שלחה מצרים התלמית צי מלחמה להבטיח שהשלטון יועבר לבנה של ברניקה. הצי כבש את עיר הנמל סלאוקיה-פייריה והמשיך לאורך האורונטס עד לאנטיוכיה. זו הייתה הפעם הראשונה מייסוד העיר שכוח אויב מגיע לשעריה. תושבי העיר, ובתוכם גם האצולה וכל שכבת השלטון, הגיעו לברך את המצרים לשלום. לאחר שנראה היה כי בנה של ברניקה יירש את העיר, חזר כוח המשלוח למצרים. אולם לאודיקה ארגנה את רציחתם של ברניקה ובנה, אשר התחבאו בעיר דפנה. תלמי השלישי, בשומעו על כך, הגיע לאנטיוכיה עם צבא וכבש את העיר עד לשנת 244 לפנה"ס, אז כוחות ממספר ערים יווניות הדפו את המצרים מהעיר והיא חזרה להיות עיר הבירה הסלאוקית. הפעם תחת סלאוקוס השני, בנה של לאודיקה. עיר הנמל סלאוקיה-פייריה נשארה בידי מצרים עד לשנת 219 לפנה"ס.
תחת שלטונו של סלאוקוס השני ננטשה אסיה הקטנה, ואנטיוכיה נהפכה למרכז הכובד של הממלכה. גידול האוכלוסייה אשר נבע מהשינויים הללו הביא להקמת רובע חדש בעיר, הפעם על האי שניצב בנהר האורונטס ממערב לעיר.
לקראת סוף שלטונו של סלאוקוס השני, כאשר הוביל מסע מלחמה בפרתיה, הציתה סטרטוניקה דודתו מרידה באנטיוכיה. מטרתה הייתה להעלות לשלטון את אחיינה אנטיוכוס היירקס (העיט), אחיו הצעיר. בו בזמן תקף אנטיוכוס היירקס את מסופוטמיה, על מנת להפריע למסע המלחמה בפרתיה. פעולה זו הוכיחה עצמה כטעות, שכן סלאוקוס נסוג מפרתיה על מנת להתעמת עם אנטיוכוס והכריח את אנטיוכוס לסגת ממסופוטמיה. סלאוקוס הגיע לאנטיוכיה, ולאחר שתפס את סטרטוניקה בסלאוקיה-פייריה, הוציא אותה להורג.
לקריאה נוספת

מקורות מודרניים
רומן וילק, יהודי סוריה הסלווקית, דוקטורט 1987 בהנחיית אריה כשר.
Bernadette J. Brooten, "The Jews of Ancient Antioch". in Antioch The Lost Ancient City. ED. Kondoleon Chirstine, (Princeton: Princeton University Press, 2000), 29–37.
.Kondoleon, Christine. "The City of Antioch: An Itroduction" in Antioch: The Lost Ancient City, ed. Christine Kondoleon, (Princeton: Princeton University Press, 2000), 3–9
Kondoleon Christine, Antioch the Lost Ancient City (Princeton: Princeton University Press, 2000).
Downey Glanville, Ancient Antioch (Princeton: Princeton University Press, 1963).
Downey Glanville, "The Size of the Population of Antioch", Transactions and Proceedings of the American Philological Association 89 (1958): 84–91.
הערות שוליים

↑  Downey, Ancient Antioch pp. 27-28
↑  Downey, Ancient Antioch pp. 30-31
1 2  Christine Kondoleon, The City of Antioch: An Introduction pp.3–9
↑  Downey, Ancient Antioch pp. 35–37
↑  Downey, Ancient Antioch pp. 39–40
↑  ישראל שצמן, תולדות התקופה ההלניסטית, האוניברסיטה הפתוחה, יחידה 8, עמ' 113.
1 2  Downey Glanville, "The Size of the Population of Antioch" pp.86
↑  סטראבון, גאוגרפיה, ספר 16, פרק 2. פסקאות 4-8
↑  טיטוס ליוויוס, ספר 41, פרק 20 (אנגלית)
↑  Downey, Ancient Antioch pp. 47
↑  Brooten, "The Jews of Ancient Antioch" pp. 29–36
↑  אפיאנוס, המלחמות הסוריות 65
↑  Downey, Ancient Antioch pp. 64
האלה טיכה של אנטיוכיה. העתק משיש מהתקופה הרומית של פסלו הנודע של הפסל היווני Eutychides מהמאה השלישית לפנה"ס שהיה עשוי ברונזה
באגריר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  חביתית, מזון 
 מוצא:  אלג'יריה 
 מרכיבים עיקריים:  סולת 
 
באגריר
בַּאגריר או בֶּגריר (בערבית: البغرير), הידוע גם בשם ghrayef או mchahda, הוא פנקייק הנצרך באלג'יריה, במרוקו ובתוניסיה.
מאפיינים

הבאגרירים קטנים, ספוגיים ועשויים מסולת או מקמח חיטה; כשהם עשויים כהלכה, הם מלאי חורים קטנטנים (שסופגים כל רוטב שמגישים איתו). הדרך הנפוצה ביותר לאכול באגריר באלג'יריה ובמרוקו היא טבילתם בתערובת דבש-חמאה, אך ניתן גם לחתוך אותם לרצועות ולהגיש עם ריבה. באגריר פופולרי לארוחת בוקר, כחטיף ולאפטאר במהלך הרמדאן. ביום התשיעי של הרמדאן, בני מזאב באלג'יריה מחליפים באגריר כסוג של מסורת, שאותה הם מכנים מ'לאין. הם מחולקים גם לעניים.
אטימולוגיה

במגרב, סוג זה של פנקייק מוכר גם בשמות אחרים: גרייף, בתוניסיה ובמזרח אלג'יריה (בערים קונסטנטין, קולו, סקיקדה) וגם בשמות רבים אחרים.   המגוון המילוני הזה מציין ללא ספק מסורת אזורית עשירה ועתיקה. באשר למילה באגריר, נראה שהיא אופיינית לניבים ערביים מגרביים-מערביים (מרוקו, אלג'יריה), בכל מקרה היא לא מוכרת כך במקומות אחרים. הלקסיקוגרף מוחמד סְבִּיחִי סבור, במודג'ם שלו, שהמילה באגריר היא בדרך כלשהי שינוי של המילה "בגיר" הערבית של הפועל "באגרה". הבגיר, על פי המילונים הערביים הקלאסיים, הוא זה ששותה מבלי שיוכל להרוות את צימאונו (בדרך כלל אומרים על חיה). ייתכן שהמילה שימשה במקרה זה ברמיזה לספיגה הרבה של הפנקייקים הללו, שיש להם חורים כמו ספוג.
לקריאה נוספת

רשימת פנקייקים
לחוח
קראמפט
אנג'רה
הערות שוליים

↑  Berber, Casey (27 במאי 2019). "Breakfast food around the world". CNN Travel. נבדק ב-18 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bouksani, Louisa (1989). Gastronomie Algérienne. Alger, Ed. Jefal. p. 173.
↑  Oubahli, Mohamed (2008). "Le banquet d'Ibn 'Ali Masfiwi, lexique, notes et commentaires. Approche historique et anthropologique". Horizons Maghrébins - le droit à la mémoire. 59 (1): 123. doi:10.3406/horma.2008.2682.
↑  Ken Albala (2011). Food Cultures of the World Encyclopedia. ABC-CLIO. p. 3. ISBN 978-0-313-37626-9.
↑  "Moroccan Baghrir". Moroccan World News. 18 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  M, D. S. (1928). "La Vie Féminine au Mzab: Étude de Sociologie Musulmane. By A. M. Goichon. Paris: Geuthner, 1927". Journal of the Royal Asiatic Society (באנגלית). 60 (4): 964–965. doi:10.1017/S0035869X00162094. ISSN 1474-0591.
↑  Amelie Marie Goichon (2017-05-05). La Vie Feminine Au Mzab Tome 01.
↑  Hadjiat, Salima (1983). La cuisine d'Algérie = [Fann al-ṭabkh fī al-Jazāʼir]. [Privas]: Publisud. ISBN 2-86600-056-0. OCLC 11261743.
↑  Bouayed, Fatima-Zohra (1983). La cuisine algérienne. Paris: Messidor/Temps actuels. ISBN 2-201-01648-8. OCLC 11290460.
↑  Oubahli, Mohamed (2008). "Le banquet d'Ibn 'Ali Masfiwi, lexique, notes et commentaires. Approche historique et anthropologique". Horizons Maghrébins - le droit à la mémoire. 59 (1): 114–145. doi:10.3406/horma.2008.2682.
בודורפה

| --- | --- |
סמל בודורפהסמל בודורפה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מרכז טרנסדנוביה
 מחוז:  וספרם (מחוז) וספרם
 נפה:  נפת שימג
 שטח:  2.22 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  84 (1 בינואר 2020)
 קואורדינטות:  47°04′35″N 17°20′34″E﻿ / ﻿47.076419444444°N 17.342719444444°E﻿ / 47.076419444444; 17.342719444444 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.bodorfa.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בודורפה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.בודורפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בודורפה (בהונגרית: Bodorfa) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו יישובים רבים באירופה גם בבודורפה מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 155 ובשנת 2020 רק 84 תושבים.
יהודי בודורפה

בבודורפה חיו יהודים בתקופות זמן שונות. חלק מתושבי הכפר נרצחו בשואה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 12 | 328 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 11 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודים מבודורפה שנרצחו בשואה באתר יד ושם
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת שימג |
| --- | --- | --- |
| יישובים | שימג • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר |  |
הברושים

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1968–1969 (כשנה)
 סוגה:  להקת זמר
 חברים
 מיכל זרחי רפי ג'אנה (גינת) מרגלית מנחם אהוד כהן
 
הברושים הייתה רביעייה קולית, שפעלה כשנה בין 1968 ל-1969.
דיסקוגרפיה

הלהקה הוציאה שני תקליטונים בני ארבעה שירים כל אחד:
גשם יורד (מהירות 33)- אני מחכה, כוכב נופל, אהבת נעורים, גשם יורד
פגישה בדיזנגוף (מהירות 45) - פגישה בדיזנגוף, רגע פגישתנו, מגדל שלום, הסערה
היסטוריה

הלהקה נוסדה בידי יהודה כרמל שהיה גם המלחין והפזמונאי, ואת השירים עיבדו מנחם צור ואילן מוכיח. זו הייתה רביעייה קולית בסגנון ארבעת האסים כשלכל אחד היו שירי סולו ואף אחד לא היה סולן הלהקה.
חברי הלהקה נבחרו באמצעות מודעה, ולאיש מהם לא היה רקע קודם בלהקה צבאית.
בין להיטיה הבולטים: "גשם ראשון", ו"פגישה בדיזנגוף"; שהיו שירי הנושא של שני תקליטיה.
הלהקה התקיימה כשנה עד שאהוד כהן החליט לעזוב. לאחר מכן הגיע מחליף שלא השתלב בלהקה והיא פורקה. בהמשך, אהוד כהן פנה לשירה בציבור.
רפי גינת שהחל את דרכו בלהקה, אז עדיין בשם משפחתו המקורי - ג'אנה, ניסה את כוחו בהמשך בקריירת סולו, ומשם פנה לעיתונאות.
מיכל זרחי פנתה להוראת מוזיקה.
באטן גווינט

באטן גווינט (באנגלית: Button Gwinnett;‏ 3 במרץ 1735 – 19 במאי 1777) היה מנציגי ג'ורג'יה בחתימה על הכרזת העצמאות של ארצות הברית ומושל ג'ורג'יה השמיני (למעשה הוא היה המושל השני מאז קבלת עצמאות ארצות הברית, אך מיספור המושלים הרשמי מתחיל מהתקופה הקולוניאלית).
ביוגרפיה

גווינט נולד בגלוסטרשייר שבאנגליה להורים ממוצא ולשי. אביו, סמואל, היה כומר. גווינט הוטבל בשנת 1735, למד בבתי ספר מקומיים ולאחר מכן החל לעבוד כסוחר בעיר בריסטול. בשנת 1755 עבר להתגורר בוולברהאמפטון וכעבור שנתיים נישא. בשנת 1762 היגר גווינט אל אמריקה עם רעייתו.
גווינט התיישב תחילה בקרוליינה הדרומית ובשנת 1765 עבר אל סוואנה שבג'ורג'יה. מרכולתו נמכרה על ידו לצורך קניית קרקע באי סנט קתרין וגווינט החל לעבוד בחקלאות. הצלחתו הביאה לצבירת הון ומעמד וב-1769 הוא לאספת הנבחרים של ג'ורג'יה. לאחר מכן הוצע לו לעמוד בראש המיליציה של ג'ורג'יה, אך הוא דחה את התפקיד. באותה עת הוא נבחר לכהן בקונגרס הקונטיננטלי השני. גווינט היה בין התומכים בהכרזת העצמאות של ארצות הברית והיה בין חותמי מסמך ההכרזה. באותה תקופה הוא היה בין המועמדים לתפקיד צבאי בכיר בצבא הקונטיננטלי.
בשנת 1777 כיהן גווינט בבית הנבחרים של ג'ורג'יה. הוא ניסח את הנוסח הראשוני של חוקת המדינה וכעבור זמן קצר נבחר ליו"ר בית הנבחרים. בעקבות מותו של מושל ג'ורג'יה ארצ'יבלד בולוק, מונה גווינט לממלא מקומו וכיהן בתפקיד במהלך הפלישה אל מזרח פלורידה, שהייתה נתונה תחת שלטון הבריטים. הפלישה כשלה ובמאי 1777 הפסיד גווינט בבחירות לתפקיד המושל.
לאורך שנות פעילותו הפוליטית היה גווינט נתון במאבק מתמשך מול לאכלן מקינטוש. מקינטוש היה, בין היתר, המועמד שנבחר לתפקיד שאליו התמודד גווינט בצבא הקונטיננטלי והוא ששלח את פקודיו אל הפלישה במזרח פלורידה. מקינטוש ביקר רבות את התנהלותו של גווינט בפלישה ובתגובה קרא גווינט לקיום דו-קרב ביניהם. הדו-קרב, שנערך ב-16 במאי 1777, הביא לפציעתם של השניים, וכעבור שלושה ימים נפטר גווינט מפצעיו.
חתימת ידו של גווינט מוערכת כחתימה היקרה ביותר עבור אישיות אמריקנית, וזאת לאור היותו דמות שולית קודם לחתימה על הכרזת העצמאות ופטירתו זמן קצר לאחריה. טווח הזמנים הקצר הותיר מסמכים בודדים שנושאים את חתימתו וזו נמכרת בסכום שעולה על 150,000 דולרים.
אריזת מפתח הצפנה

בקריפטוגרפיה, אריזת מפתח הצפנה (באנגלית: Key wrapping) היא מחלקה של אלגוריתמים קריפטוגרפיים המשתמשים בצופן סימטרי ל"עטיפה" (הצפנה) של מפתחות. אלגוריתם אריזת מפתח נועד להגנה על מפתחות הצפנה בעת העברתם ברשת פתוחה או אחסונם במדיית אחסון לא בטוחה. בדרך כלל בונים אלגוריתם כזה על בסיס פרימיטיבים קריפטוגרפיים ידועים כמו פונקציית גיבוב וצופן בלוקים. הוא שונה במעט מאלגוריתם KEM (קיצור של Key Encapsuation Mechanism) המבוסס על מפתח ציבורי. למרות שהמטרות זהות, העברה בטוחה של מפתח הצפנה. אלגוריתם אריזת מפתח יוצא מהנחה בסיסית ששני הצדדים משתפים ביניהם מפתח הצפנה סודי סימטרי ואילו KEM מסתמך על פרוטוקול דוגמת דיפי-הלמן כדי להצפין את מפתח השיחה באמצעות מפתח הצפנה ציבורי ארוך טווח או עושה שימוש בחתימה דיגיטלית.
רקע

ב-1997 פרסם NIST בעיה הנקראת בעיית אריזת מפתח כהגדרתם חיפוש דרכים סימטריות יעילות להסתרת ערך סודי קצר כמו מפתח הצפנה ומידע נלווה כלשהו במהלך העברה ברשת פתוחה. ההנחה הבסיסית היא שהצדדים משתפים ביניהם מפתח סודי. שימוש ישיר בצופן בלוקים מהווה בעיה מכמה סיבות. א) יכול להיות שהמפתח יהיה גדול מהבלוק לכן יהיה צורך בסכימת ריפוד בטוחה באופן שכל סיביות המפתח יהיו תלויות בכל סיביות הטקסט המוצפן. למשל מצב הפעלה בטוח כמו מצב מונה (CTR). ב) צופן הבלוקים אינו מספק הבטחת שלמות. ג) מסיבות של יעילות ומניעת התנפחות נדרש אלגוריתם דטרמיניסטי, כלומר היעדר תוספת של מספר אקראי כלשהו. מסיבה זו צפנים העושים שימוש בווקטור אתחול וכן צופן זרם שבדרך כלל מלווה בווקטור אתחול אינם מתאימים. וכן הועלתה בקשה להצעת אלגוריתמים דטרמיניסטיים מבוססי-צופן (cipher-based) לצורך הערכתם ושילובם במודולי הצפנה מאומתת מאושרים. NIST לא הגדיר במדויק את דרישות הביטחון המינימליות או התכונות הספציפיות הנדרשות ממודול כזה, אך הדרישות הבסיסיות שהועלו הן: א) סודיות ב) הגנה על שלמות ג) יעילות ד) שימוש באלגוריתמים תקניים כמו AES כבסיס וה) תכונות נוספות כמו עמידות נגד שימוש בלתי ראוי (במכוון על ידי צד זדוני או שלא במכוון כמו טעויות מפעיל) ואפשרות לשימוש במחולל אקראי בעל איכות נמוכה. יש לציין שאפשר להשיג את המטרות המנויות על ידי שימוש בהצפנה מאומתת במיוחד לאור העובדה שבהצפנת מפתחות שבדרך כלל הם ערכים אקראיים אלגוריתם דטרמיניסטי מספק ואין צורך באקראיות נוספת. חרף זאת קיימת תועלת מעשית בשיטות ממוקדות לאריזת מפתח ויש לכך קשר הדוק לנושא חשוב בקריפטוגרפיה שנקרא "הצפנה מאומתת דטרמיניסטית" בקיצור DAE שמתאימה במיוחד למקרים בהם קיים קושי להשתמש בווקטור אתחול אקראי או ייחודי. סכימה כזו אטרקטיבית במיוחד במקרים בהם נדרשת עמידות נגד שימוש לא ראוי (misuse-resistant), על ידי הפיכת וקטור האתחול לערך קבוע ושימוש בו על ידי שילוב עם הקלט.
מאז ההצעה של NIST פורסמו מספר הצעות כמו RFC 3394 ופיתוחים מעשיים הכוללים בין היתר:
הצעה של NIST מ-2001 שנקראת SP800-38F המבוססת על AES.
טיוטה X9.102 של קבוצת X9F1 השייכת למכון התקנים האמריקני, הכוללת 4 הצעות:
AESKW
TDKW (וריאנט של AESKW)
AKW1
AKW2
ביטחון

באופן כללי אלגוריתמים להצפנה מאומתת או שילוב של צופן בלוקים עם קוד אימות מתאימים לצורך אריזת מפתח, אם כי הם חסרים תכונות מיוחדות נוספות כמו דרישות ג) או ה) לעיל. אלגוריתמים להצפנה מאומתת שמתאימים במיוחד לאריזת מפתח הצפנה הם כאלו שעושים שימוש בצופן סימטרי ללא וקטור אתחול או וקטור אתחול מבוסס מסר, ביניהם אפשר למנות את SIV או CIP. רוגווי ושרימפטון העריכו את ביטחון האלגוריתמים המנויים בתקן X9.102 ביחס לדרישות שהוצהרו. הם הצביעו על ליקויים אחדים, ביניהם העובדה שלא קיימות הגדרות ביטחון ברורות בתקן וכן העדר הוכחות.
אלגוריתם אריזת מפתח של NIST

אלגוריתם אריזת מפתח שנקרא גם KEK נועד למקרה הנפוץ של הצפנת מפתח הצפנה של AES ולפי התקן מבוצע למען הנוחות בחלוקה ל- n בלוקים באורך 64 סיביות. כדי לארוז מפתח AES נדרשים לכל היותר ארבעה בלוקים. על כל פנים ייתכנו מפתחות או ערכים קריפטוגרפיים אחרים כמו מספר אקראי עבור DSA ארוכים יותר לכן לא נקבע גבול עליון. KEK מבוסס בעצמו על AES לכן ביטחונו מושפע בין היתר מאורך מפתח AES המשמש להצפנת המפתח. בתיאור האלגוריתם להלן הפונקציה  {\text{MSB}}_{j}(W) מחזירה את  j הסיביות הכי משמעויות של  W לפי סדר בתים קטן. וכן  {\text{LSB}}_{j}(W) מחזירה את  j הסיביות הפחות משמעותיות של  W. הסמל  \| מייצג שרשור והסימן  \oplus  הוא XOR. הקלט הוא מערך טקסט קריא:  P_{1},P_{2},...,P_{n} באורך  n בלוקים של 64 סיביות כל אחד, המכיל את המפתח המיועד להסתרה וכן מפתח KEK המיוצג על ידי  K (יכול להיות כל מפתח המתאים ל-AES לפי הצורך). הפלט הוא  n+1 בלוקים של טקסט מוצפן המייצגים את המפתח המוסתר באופן כזה שאם חל בהם שינוי אפילו קל ביותר במהלך ההעברה ניתן לאתרו.
אלגוריתם אריזת מפתח של NIST > אלגוריתם KEK אריזת מפתח

אתחול
מציבים  A=IV (ערך התחלתי קבוע להלן).
עבור  i=1 עד  n בצע:
 R_{i}=P_{i}.
ערכי ביניים
עבור  j=0 עד  5 בצע:
עבור  i=1 עד  n בצע (בסך הכול  6n סבבים):
 B={\text{AES}}_{K}(A\ \|\ R_{i})
 A={\text{MSB}}_{64}(B)\oplus t כאשר  t=(n\cdot j)+i
 R_{i}={\text{LSB}}_{64}(B)
פלט - המערך  C כאשר:
 C_{0}=A
עבור  i=1 עד  n בצע:  C_{i}=R_{i}.
אלגוריתם אריזת מפתח של NIST > אלגוריתם KEK הסרת אריזה

אתחול
 A=C_{0}
עבור  i=1 עד  n בצע:  R_{i}=C_{i}.
ערכי ביניים
עבור  j=5 עד  0 בסדר יורד בצע:
עבור  i=n עד  1 בסדר יורד בבצע:
 B={\text{AES}}_{K}^{-1}((A\oplus t)\ \|\ R_{i}) כאשר  t=(n\cdot j)+i
 A={\text{MSB}}_{64}(B)
 R_{i}={\text{LSB}}_{64}(B)
פלט
עם ערכו של  A תואם את הקבוע הצפוי מוחזר המערך  P כאשר:
עבור  i=1 עד  n
 P_{i}=R_{i}
אחרת מוחזרת הודעת שגיאה.
הערך ההתחלתי הקבוע או וקטור האתחול המסומן IV משמש כאן באופן עקיף להבטחת שלמות המפתח המוסתר. המפתח המוצפן מתקבל כאותנטי אך ורק אם לאחר הפענוח מתקבל ב- A הקבוע הצפוי. ערכו הספציפי נתון לשינויים ותלוי במספר גורמים. כמו למשל אם נדרשת הבטחת שלמות רק במהלך האריזה או ברמה גבוהה יותר. התקן מגדיר מספר קבועים אפשריים כמו:  {\text{IV}}={\text{0xA6A6A6A6A6A6A6A6}}.
ראו גם

הצפנה מאומתת
SIV
באטראנג

באטראנג (באנגלית: Batarang) הוא נשק-הטלה הנמצא בשימוש גיבור-העל באטמן. השם נגזר משילוב המילים האנגליות Bat (עטלף) ו-Boomerang (בומרנג).
למרות מטרתו ההתחלתית, כיום רוב וריאציות הבאטראנג דומות יותר לשוריקן מאשר לבומרנג, והנשק כאמור, אינו חוזר לנקודת הטלתו. עם זאת, ישנן גרסאות בהן לבאטמן יש באטראנגים הן דמויי בומרנג והן דמויי שוריקן. בזכות יכולותיו ארוכות הטווח המאפשרות ניטרול אויבים חמושים ללא הריגתם, הפך הבאטראנג לתחליף של באטמן לאקדחים (מהם הוא סולד בעקבות אופן רציחת הוריו), וכך הפך לאחד מכלי הנשק היותר מזוהים עמו, והופיע בכל עיבוד טלוויזיוני וקולנועי של באטמן.
ההופעה הראשונה של הנשק הייתה בגיליון השלושים ואחת של סדרת הקומיקס Detective Comics, שם תואר כבומרנג מתכתי הנזרק על אויביו של באטמן ומיד חוזר לידיו. עם השנים עבר הבאטראנג שינויים רבים, כגון: גרסה המותאמת לחגורת האביזרים (Utility belt) שבאטמן נוהג לחגור, גרסה המאפשרת חימוש בחומרי נפץ, כזאת המחשמלת בעת מגע, וכו'... 
בנוסף לתקיפה ישירה, באטמן השתמש בבאטראנג לשם תנועה יעילה, כאשר קשר אותו לחבל על מנת שיוכל להיתפס בחומרים שונים ולאפשר התנדנדות. עם הזמן, הוחלף פטנט זה ברובה חבלים היורה חבלים לשם אותה מטרה, שלימים הפך לתחליף מקובל לבאטראנג עם חבל בעיבודים השונים.
בעקבות הצלחתו, היווה הבאטראנג מודל לכלי נשק רבים של דמויות אחרות: מספר רובינים השתמשו בוראיציות של הבאטראנג, כאשר הבולט שבהם הוא טים דרייק, הרובין השלישי, שיצר שוריקן בצורת האות "R", בנוסף גם קאטוומן יצרה גרסת באטראנג משלה.
בסדרה "באטווילס" לרכבים בסדרה יש באטרנגים משלהם.
באד-טיבירה

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  שומרים 
 מיקום
 מדינה:  עיראק 
 קואורדינטות:  31°22′58″N 46°00′16″E﻿ / ﻿31.382777777778°N 46.004444444444°E﻿ / 31.382777777778; 46.004444444444
  (למפת עיראק מוגדלת) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. באד-טיבירה(למפת עיראק רגילה) בגדאד מוסול בצרה ארביל כירכוכ פלוג'ה סולימאניה כרבלא נג'ף רמאדי טורקיה סוריה יר. ערב הסעודית כווית איראן המ. הפ. באד-טיבירה
 
יתד החרס שהוקדש על ידי אנתמנה מלך לגש לאלוהי העיר באד-טיבירה. מוזיאון הלובר
באד-טיבירה הייתה עיר עתיקה בשומר. משמעות השם הוא "הקיר של עובדי הנחושת" או "מבצר חרשי הנחושת". אתר העיר זוהה עם תל אל-מדינה (Tell al-Madineh) במחוז ד'י קאר 10 ק"מ צפונית-מזרחית לתל סנקרה (העיר העתיקה לרסה) בדרום עיראק ליד תעלת המים איטורונגל (Iturungal).
שמה של העיר מופיע ברשימת המלכים השומרית כאחת הערים שהיו קיימות לפני המבול. שמה האכדי היה דור-גורגורי (Dûr-gurgurri). שמה היווני בפי ההיסטוריונים היוונים ברוסוס, אבידנוס ואפולודורוס מאתונה היה פנטיביבלוס (Pantibiblos). שם זה אולי משקף שם נוסף שלה פטיבירה (Patibira) שמשמעותו "תעלת חרשי הנחושת".
היסטוריה

על פי רשימת המלכים השומרית, באד-טיבירה הייתה העיר השנייה בשומר לאחר ארידו, שבה הייתה קיימת מלוכה לפני המבול. בתקופה שההגמוניה על שומר הייתה בידי העיר, מלכו בה שלושה המלכים הבאים: אנ-מן-לו-אנה, אנ-מן-גאל-אנה ודומוזיד. העיר הייתה מוקפת חומה והייתה מוקפת בכפרים ואדמה. האל הפטרון של העיר היה תמוז.
הטקסט השומרי המספר על ירידת האלה איננה לשאול, מציין את מקדש העיר אי-מוש-כאלאמה (E-mush-kalamma). על פי הסיפור, איננה מרתיעה את השדים משאול התחתיות לקחת את בנה לולאל (Lulal), שחי בעליבות והמרכז הפולחני שלו היה בבאד-טיבירה. בסופו של דבר הם לקחו במקומו את דומוזיד מלך ארך שחי בשפע ובפאר. מלך זה מזוהה עם דומוזיד הדייג (Dumuzid, the Fisherman), מלך ארך שמלך בה לאחר המבול בין המלכים לוגלבנדה (Lugalbanda) וגילגמש.
"טקסט אחווה" שנמצא בכתב יתדות על גבי יתד חרס בצורת חרוט המוכנס לקירות מבנה בעת בנייתו, הוקדש לאלוהי באד-טיבירה, ומספר על הסכם אחווה שנחתם בין אנתמנה מלך לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך. הכתובת: "אלה היו הימים כשאנתמנה שליט לגש ולוגל-כיניש-דודו שליט ארך חתמו על חוזה של אחווה". על פי הכתובת, אנתמנה מתאר עצמו כבונה מקדש העיר אי-מוש לאלים איננה ותמוז, תחת התואר המקומי שלו לוגל-אי-מוש.
השליטה על העיר עברה במהלך השנים בין לרסה, שמלכה סין-אידינם טען שהוא בנה חומה גדולה בבאד-טיבירה, לאיסין, שמלכה ליפיט-אישתר טען שבנה בעיר את "בית הצדק".
ארכאולוגיה

על פני שטח תלולית האתר נמצאו חלקי לבנים שנשא את כתובת שמו של אמר-סין, מלך מהשושלת השלישית של אור שחי במאה ה-21 לפנה"ס. חתיכות של לבנים מזוגגות היו פזורות על פני כל השטח הגדול והן מהוות אינדיקציה לחורבן העיר על ידי שרפה.
מדיווח של הצבא האמריקאי שסקר אתרים ארכאולוגים בעיראק לאחר מלחמת עיראק, האתר נבזז ונראו בו בורות שוד.
לקריאה נוספת

W.F. Leemans, Tablets from Bad-tibira and Samsuiluna's Reconquest of the South, JEOL, vol. 15, pp. 214–218, 1957/58