סדרת הרכבות
היסטוריה

וילברט אודרי החל לעבוד על הסיפור הראשון בסדרה במהלך שנת 1942 כאשר בנו כריסטופר חלה בחצבת והיה מרותק לחדר חשוך. במהלך אותה התקופה וילברט סיפר לכריסטופר סיפורים והקריא לו שירים קצרים שונים עם חרוזים על מנת לשמח אותו. אחד מאותם השירים, שאותו אהב כריסטופר במיוחד, היה:
Early in the morning, Down at the station, All the little engines standing in a row. Along comes the driver, Pulls the little lever, Puff Puff Chuff Chuff, Off we go
מקורו המדויק של החרוז אינו ידוע, אבל מחקר שערך הסופר האנגלי בראיין סיבלי מעיד על כך שמקור החרוז הוא אף מלפני תקופת מלחמת העולם הראשונה. התשובות של וילברט אודרי לשאלות של כריסטופר אודות החריזה הובילו את וילברט ליצור את הסיפור הקצר הראשון בסדרה ששמו היה "יומו של אדוארד". סיפור זה התמקד בעלילותיו של אדוארד הקטר הכחול, קטר ישן שמורשה לצאת מהמבנה בו שהה ליום אחד. בהמשך וילברט יצר את הסיפור השני בסדרה שהתמקד גם כן בדמותו של אדוארד. בסיפור זה שולבה גם דמותו של גורדון הקטר הגדול. גורדון נקרא על שמו של ילד שחי באותו הרחוב של משפחת אודרי ואשר אותו כריסטופר החשיב לשתלטן. מקורו של הסיפור השלישי בסדרה ("סיפורו העצוב של הנרי") היה בחמשיר שכריסטופר אהב:
Once, an engine attached to a train, Was afraid of a few drops of rain. It went into a tunnel, And squeaked through it's funnel, And never came out again.
כמו בשיר הקודם, גם המקור של שיר זה איננו ידוע עד היום. ראוי לציין כי אודרי קיבל בעבר מכתב בו נטען כי שיר זה הוא בעל דמיון רב לשיר שהופיע בספר שירי ילדים שהופץ בשנת 1902:
Once an engine when fixed to a train
Was alarmed at a few drops of rain,
So went 'puff' from its funnel
Then fled to a tunnel,
And would not come out again
בסיפור זה הופיעו לראשונה דמויותיהם של הנרי הקטר הירוק והמנהל השמן.
מרגרט, אשתו של וילברט, עודדה אותו בהמשך לשלוח את שלושת הסיפורים לחברת ההוצאה לאור של אדמונד וורד במהלך שנת 1943. ראש מחלקת ספרי הילדים של החברה ביקש מאודרי שיפיק סיפור רביעי בסדרה שיעסוק בעלילותיהם של שלושת הקטרים מהסיפורים הקודמים ואשר בו הקטר הנרי ישוחרר מהמנהרה בו נכלא בסיפור הקודם. אף שווילברט לא התכוון במקור כי עלילת הסיפורים אודות שלושת הקטרים תתרחש באותו קו הרכבת, הוא נעתר בהמשך לבקשה זו כשכתב את הסיפור הרביעי בסדרה "אדוארד, גורדון והנרי". ארבעת הסיפורים יצאו לראשונה לשווקים ב-1945 בתוך כרך אחד שנקרא "The Three Railway Engines". את האיורים בספר זה אייר ויליאם מידלטון.
בחג המולד שנת 1942 נולדה דמותו של תומס הקטר, שבהמשך הפך לדמות הראשית בסדרה. אודרי יצר באותה שנה קטר צעצוע עבור בנו כריסטופר, והקטר זכה לשם תומס. כריסטופר ביקש בהמשך מאביו שיכתוב עבורו סיפורים אודות תומס. בעקבות כך, ב-1946 פרסם אודרי את הספר "Thomas the Tank Engine". ספר זה אויר על ידי רג'ינלד פיין. בדומה לספר הקודם בסדרה, ספר זה זכה להצלחה רבה ועקבות כן וילברט התבקש לכתוב סיפורים שיתמקדו בעלילותיו של הקטר ג'יימס, שהוצג לראשונה בסיפור הקצר "תומס ורכבת החילוץ" (הסיפור האחרון בספר "Thomas the Tank Engine"). הספר "James the Red Engine" יצא לשווקים לראשונה בשנת 1948, השנה בה קווי הרַכבות בבריטניה הולאמו. בשל כך המנהל השמן בסדרת הספרים זכה החל מעתה לשמו הרשמי שבו הוא נודע עד היום - המפקח השמן (Fat Controller).
הספר "James the Red Engine" היה הספר הראשון שאויר על ידי קלרנס רג'ינלד דאלבי. ספר זה, שהוא אחד מהספרים המוכרים ביותר בסדרת הספרים הוא גם אחד מהספרים השנויים ביותר במחלוקת בסדרת הספרים. דאלבי אייר את כל יתר הספרים בסדרה בשנים הבאות עד לספר "Percy the Small Engine" ‏(1956). דאלבי יצר איורים חדשים לספר המקורי בסדרה וביצע מספר שינויים באיורים של הספר "Thomas the Tank Engine".
הספרים הבאים בסדרה הציגו לראשונה דמויות בולטות שונות כגון אנני וקלרבל, פרסי הקטר הקטן וטובי קטר הטראם.
על מנת שהסיפורים יהיו אמיתיים כמה שאפשר, וילברט קיבל השראה רבה בעת הכתיבה ממספר ספרים בספרייה הפרטית שלו, בנוסף לטור "scrapheap" בעיתון "Railway Gazette" שהיה שימושי במיוחד עבור אודרי כמקור לתקריות רכבות יוצאות דופן שאותן שילב אודרי בסדרת הספרים. וילברט המשיך לעבוד על סדרת הספרים עד שנת 1972 שבה פרסם את הספר העשרים ושישה בסדרה - "Tramway Engines". אודרי, שהחל להתקשות להמציא רעיונות לסיפורים חדשים בסדרה, החליט בעקבות כך כי הגיע הזמן לפרוש. אף שווילברט אודרי לא כתב ספרים חדשים נוספים בסדרה לאחר 1972, הוא כן כתב בהמשך סיפור ספין-אוף לסדרת הטלוויזיה בשם "מסיבת חג המולד של תומס" ויצר גם מספר מהדורות מורחבות לחלק מהספרים הישנים בסדרה. כמו כן כתב גם את הספר "האי סודור: העם, ההיסטוריה והרכבות" (The Island of Sodor: Its People, History and Railways). בנוסף לכך הוא כתב גם מספר סיפורים קצרים ומאמרים שפורסמו בשנתונים של הזיכיון (Thomas and Friends annuals).