stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הטבח באקיהברה
המפגע

טומוהירו קאטו (ביפנית: 加藤 智大; בהפבורן (אנ'): Tomohiro Katō; באנגלית: Tomohiro Kato;‏ 28 בספטמבר 1982 – 26 ביולי 2022) נולד וגדל בגושוגאווארה (אנ'), אאומורי. אביו היה מנהל בכיר במוסד כלכלי. בתור ילד צעיר, נחשבו ציוניו בבית הספר היסודי ליוצאי דופן, והוא בלט בתור אתלט מוצלח. לאחר שנותיו המוקדמות ועם תחילת לימודיו בבית הספר התיכוני צוקודה, מונה לנשיא מועדון הטניס.
סימני האלימות הראשונים שהפגין הופיעו מיד לאחר מעברו לבית הספר התיכוני אאומורי (אנ'). ציוניו צנחו למקום ה-300, מתוך 360 התלמידים שלמדו עמו, והוא נכשל בבחינות הקבלה לאוניברסיטה היוקרתית הוקאידו (אנ'), עד שלבסוף רכש השכלה מקצועית בתור מכונאי במכללת הרכב נקניהון (אנ'), והחל לעבוד במפעל לייצור חלקי רכב בשיזואוקה.
עדויות שונות דיווחו על כך שקאטו לא הסתדר עם הוריו, וחזר לביתם רק לעיתים רחוקות. בראיון עם אחיו סיפרו הלה כי הוריהם נהגו להפעיל עליהם לחץ אדיר על מנת שיצליחו בלימודיהם, ודחקו בהם להגיע למצוינות. מפעם לפעם ציוו עליהם להכין את שיעורי הבית שלהם שוב ושוב, בניסיון לשפר אותם ולהרשים את מורי בית הספר.
במקרה אחד הכריחו הוריהם את קאטו לאכול שאריות מזון מהרצפה, ובמקרה אחר כפו עליו לעמוד מחוץ לבית במשך שעות, במזג אוויר מושלג וקפוא. ב-2006, לאחר ששקע בחובות עמוקים, החל קאטו לחשוב כי בני משפחתו ויתרו עליו, וניסה להתאבד באמצעות התנגשות בקיר עם רכבו.
שלושה ימים לפני הטבח, ב-5 ביוני, האשים קאטו את עמיתיו לעבודה במפעל כי גנבו את בגדיו והחביאו אותם. הוא עזב את המקום מיד לאחר מכן, ככל הנראה מתוך אמונה שעמד לאבד את משרתו, מחשבה שאולי עוררה את ההחלטה לביצוע הטבח.
המפגע > הוצאה להורג

קאטו נידון למוות ב-24 במרץ 2011 בידי בית המשפט המחוזי של טוקיו (אנ'), אשר מצא אותו אשם בביצוע הטבח באופן מלא. בית המשפט העליון של טוקיו (אנ') דחה את ערעורו בספטמבר 2012, אף על פי שהודה באשמה והביע חרטה על מעשיו, באומרו כי יבקש ”להתנצל בפני כל הנפטרים, הפצועים, ומשפחותיהם”. עם שינוי עמדתו, אמר קאטו כי ”ידע שהיה המפגע, אף על פי שלא זכר שום דבר מחלקים מסוימים בטבח”.
בית המשפט העליון של יפן אישר את גזר הדין ב-2 בפברואר 2015, ולאורך השנים הבאות הוחזק קאטו באגף המוצאים להורג. הוא הוצא להורג בתלייה בבית המעצר של טוקיו (אנ') בבוקר ה-26 ביולי 2022.
חקירה

קאטו נעצר מיד לאחר הטבח בחשד לניסיון רצח ונלקח לתחנת המשטרה במנסייבאשי (אנ'). הוא הובא בפני משרד התובע המחוזי של טוקיו ב-10 ביוני, וכעבור עשרה ימים נעצר בשנית, באשמת הרצח של שבעת הקורבנות. אף על פי שמשרד התובע היה משוכנע ביכולתו להוכיח את כשירותו לעמוד למשפט, דרשו אנשיו כי קאטו יעבור אבחנה פסיכיאטרית, עתירה שאושרה בידי בית המשפט המחוזי של טוקיו.
קודם לטבח מחק קאטו את כל אנשי הקשר מהטלפון הנייד שלו, וכאשר נשאל על כך אמר כי לא רצה שרשויות הביטחון יציקו להם. מאוחר יותר אמר כי פרסם את כל ההודעות האינטרנטיות בתקווה שגורמי החוק יראו אותן ויעצרו אותו בזמן.
כלי נשק שהביא עמו קאטו לטבח נרכשו יומיים לפני כן, בחנות אספקה צבאית בפוקואי, בשעה 12:40 בצהריים. הוא שהה במקום כעשרים דקות, ורכש אלה וכפפות. בסרטי מצלמות האבטחה של החנות נראה קאטו מדגים תנועות דקירה. הוא הגיע לאקיהברה יום אחד לפני הטבח, ומכר את מחשבו האישי וכמה תוכנות על מנת לגייס כסף עבור שכירת המשאית.
מורשת

הטבח עורר תהודה בינלאומית ויצר הלם רב ביפן, לאחר שערער את הביטחון הציבורי באמונה כי החברה היפנית הייתה מקום נטול פשע ואלימות. הממשלה היפנית הודיעה כי תסקור חוקים חדשים הנוגעים להפצתם ומכירתם של סכינים, והוועדה לבטיחות הציבורית של טוקיו מסרה כי תעצור את מנהגה ארוך השנים של סגירת רחוב צ'יאו דורי בפני תנועת כלי רכב בימי ראשון ובימי חג, לפחות עד לסיום בחינתם של אמצעי בטיחות חדשים. הנוהג חזר לפעול כסדרו רק ב-2011.
תשעה ימים בדיוק לאחר המקרה, ב-17 ביוני 2008, הרוצח הסדרתי היפני צוטומו מיאזאקי הוצא להורג בתלייה. העיתוי המשונה עורר ביקורת מצד מספר גורמים אשר הציעו כי הדבר נעשה בתגובה ישירה לטבח.
בימים הבאים פורסמו הודעות רבות בבלוגים יפנים, לאחר שנודע כי שני משתמשי פלטפורמת יוסטרים (אנ') צילמו את הטרגדיה והעלו אותה לאינטרנט בשידור חי, פרסום אשר זכה לקהל צופים של בין אלף לשלושת אלפים אנשים.
התקשורת היפנית התייחסה אל האירוע בתור מגפה של ”קיררו”, דהיינו מעשי זעם בלתי נשלטים המבוצעים בידי הנוער המנוכר של טוקיו. גורמים אחרים תייגו את הטבח כתוצאה של תרבות האוטאקו ו”השלכותיה השליליות והאנטיסוציאליות”, דעה אשר עלתה קודם לכן במקרים של הרוצחים היפנים צוטומו מיאזאקי וקאורו קובאיאשי (אנ'). כמו כן תואר הטבח כמקרה טיפוסי נוסף של היקיקומורי, אשר הפך בחלוף הזמן לקיצוני ואלים.
חברת קונאמי ביטלה שלושה אירועי השקה של משחקה החדש, מטאל גיר סוליד 4: אקדחי הפטריוטים (אנ'), אשר היו אמורים להתקיים בטוקיו, מתוך דאגה ל”בטיחות המשתתפים”. כמו כן, חלק חדש בסדרת הטלוויזיה סופר סנטאי, אנג'ן סנטאי גו-אונגר (אנ'), אשר הציג תוכן שהכיל סכינים כחלק מנשקיהם הסטנדרטים של גיבוריו בשם ”סוויטץ' פנשייקן סכיני טילים”; שמם של הסכינים שונה לאחר המתקפה בידי חברת בנדאי (אנ'), האחראית על ייצור הצעצועים הנראים בסדרה, וחברת טואי (אנ'), המפיקה הראשית של הסדרה, אשר החליטו להחליף אותו ל”סוויטץ' פנשייקן בוסטרי טילים”, מתוך כבוד לנפגעי הטבח, בטרם תכננו את הסכינים מחדש בתור חרבות.
הוריו של קאטו מסרו התנצלות פומבית בפני קורבנות הטבח אשר שודרה בטלוויזיה. לאחר התקרית התפטר אביו מעבודתו ועבר לחיות חיי בדידות באאומורי, ואמו אושפזה בבית חולים פסיכיאטרי. אחיו התאבד באפריל 2014, לאחר שאמר כי אינו מסוגל להמשיך לחיות עם הצלקות והבושה שנגרמו לו כתוצאה מהטבח.
מסע הקטל של קאטו התרחש כשבע שנים לאחר הטבח בבית הספר אוסאקה (אנ'), בו נרצחו שמונה תלמידים בידי מאמורו טקומה (אנ'). כמו כן, טבח דקירות נוסף כבר אירע באותה שנה מידיו של רוצח ההמונים מסאהירו קאנאגאווה (אנ'), אף על פי שבסדר גודל קטן יותר. ראש ממשלת יפן יאסואו פוקודה, ביקר בזירת הפשע כשבוע לאחר הטבח והתפלל עבור הקורבנות, ואמר כי הוא ”מודאג מכך שמקרים דומים מתרחשים ביפן לפחות עשר פעמים בכל שנה”. סוכנות המשטרה הלאומית היפנית ציינה כי לפחות שישים ושבעה מקרים דומים התרחשו ביפן בין השנים 1998–2007, אף על פי שהטבח באקיהברה תואר בתור ”הגרוע ביותר מסוגו” מאז מלחמת העולם השנייה, ”במובנים של מספר המתים”.
מספר ימים לאחר הטבח עצרה המשטרה כמה אנשים אשר הצהירו על כוונותיהם לבצע מתקפות דומות ברחבי יפן. ב-22 ביוני נפצעו שלוש נשים בידי מפגעת בתחנת הרכבת אוסאקה (אנ'), אישה בת שלושים ושמונה אשר הודתה כי תקפה שתיים מהקורבנות באמצעות סכין גילוח. אדם נוסף נעצר לאחר שפרסם הודעה אינטרנטית בה איים לצאת לטבח דקירות דומה ב-15 ביוני, באתר הנופש טוקיו דיסני. בסך הכל נעצרו בין שמונה לעשרים ושלושה אנשים, וחמישה נוספים הוזהרו בנוגע לאיומים השונים שפרסמו. טווח גילאי העצורים נע בין שלוש עשרה לשלושים שנים.
לקריאה נוספת

| עברית | 日本語 |
| --- | --- |
נאקאג'ימה, טקשי; התקרית באקיהברה: דרכו של טומוהירו קאטו; הוצאת אסאהי שינבון, 2011 (מסת"ב: 978-4-02-330922-7): 中島岳志; 秋葉原事件―加藤智大の軌跡』; 朝日新聞出版, 2011 (ISBN 978-4-02-330922-7)
הנס מגנוס אנצנסברגר

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1929 קאופבורן, בוואריה, רפובליקת ויימאר 
 פטירה:  24 בנובמבר 2022 (בגיל 93) מינכן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 שם עט:  Serenus M. Brezengang, Linda Quilt, Giorgio Pellizzi, Benedikt Pfaff, Andreas Thalmayr, Elisabeth Ambras, Trevisa Buddensiek 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ארלנגן-נירנברג, אוניברסיטת המבורג, אוניברסיטת פרייבורג 
 שפות היצירה:  גרמנית, צרפתית, ספרדית 
 סוגה:  מסה, פרוזה, שירה 
 יצירות בולטות:  שד המספרים, השקיעה של הטיטניק, The Short Summer of Anarchy 
 בן או בת זוג:  Dagrun Enzensberger  Masha Enzenberger  Katharina Enzensberger 
 צאצאים:  תרזיה אנצנסברגר, Tanaquil Enzensberger 
 פרסים והוקרה:  Hugo-Jacobi-Preis (1956)  פרס לודוויג ברנה (2002)  פרס ארנסט רוברט קורטיוס (1997)  פרס היינריך היינה (1998)  זר הזהב (1980)  פרס הספרות של האקדמיה הבווארית לאמנויות יפות (1987)  פרס של העיר נירנברג (1966)  פרס היינריך בל (1985)  פרס ביכנר (1963)  פרס נסיך אסטוריאס לתקשורת ולמדעי הרוח (2002)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה 
 חתימה:   
 
הנס מגנוס אנצנסברגר, נובמבר 2013
הַנְס מַגְנוּס אֶנְצֶנְסְבֶּרְגֶר (בגרמנית: Hans Magnus Enzensberger;‏ 11 בנובמבר 1929 – 24 בנובמבר 2022) היה סופר ומשורר גרמני.
ביוגרפיה

אנצנסברגר נולד בעיירה קטנה בדרום בוואריה בשם קאופבורן, הבכור מבין ארבעה בנים. משפחתו היגרה לנירנברג, בירתה הסמלית של המפלגה הנאצית בשנת 1931. יוליוס שטרייכר, עורך העיתון "דר שטירמר", היה שכן של משפחתו בנירנברג. בילדותו הצטרף אנצנסברגר לנוער ההיטלראי אך סולק ממנו במהירות.
אנצנסברגר למד ספרות ופילוסופיה באוניברסיטת ארלנגן-נירנברג, אוניברסיטת פרייבורג, אוניברסיטת המבורג ובסורבון בפריז. בשנת 1955 קיבל תואר דוקטור לאחר שהשלים תזה שעסקה בשירתו של קלמנס ברנטנו. הוא עבד כעורך רדיו בשטוטגרט עד 1957, השתתף במספר כינוסים של קבוצת 47 ונחשב לאחד היוצרים הבולטים בקבוצה. בשנים 1965–1975 ערך את המגזין "קורסבוך" ("Kursbuch"). מאז 1985 ועד למותו היה העורך של סדרת הספרים "ספריית אנדרי" ("Die Andere Bibliothek") היוצאת לאור בפרנקפורט. ייסד יחד עם הסופר הצ'ילאני גסטון סלווטורה את הירחון "טרנס-אטלנטיק" ("TransAtlantik").
אנצנסברגר התגורר במינכן. אחיו הצעיר כריסטיאן (אנ') היה גם הוא סופר.
יצירותיו

יצירותיו של אנצנסברגר היו מגוונות מאוד ותורגמו ליותר מ-40 שפות. בין היתר כתב אנצנסברגר ספרי שירה, שירי ילדים, ספרי ילדים, פרוזה, רומנים, תאוריה ביקורתית, ספרי עיון ומחזות.
אנצנסברגר היה מוכר בסגנונו הסרקסטי והאירוני. כמי שגדל בגרמניה בימי הרייך השלישי הוא נהג לכתוב ביקורת רבה על העולם אותו יצרנו אנו, בני האנוש, על מעמד הביניים השבע והעיוור ועל אורחות החיים בעולם המודרני.
פרסים

1963 – פרס ביכנר
1980 – זר הזהב בערבי השירה סטרוגה (אנ')
1985 – פרס היינריך בל
1993 – פרס אריך מריה רמרק לשלום
1998 – פרס היינריך היינה
2002 – פרס הנסיך אסטוריאס
2009 – פרס גריפין לשירה (אנ')
פורסמו בעברית

השקיעה של הטיטניק בהוצאת ספריית פועלים, מחזה, תרגם: שמעון לוי,1986
שד המספרים בהוצאת זמורה ביתן, ספרות ילדים, 1998
מלאך רגיל לגמרי בהוצאת הקבוץ המאוחד, שירה, תרגם: שמעון לוי, 2002
עבודות צל בהוצאת קשב לשירה, שירה, תרגם: אשר רייך, 2011
ראו גם

קבוצת 47
הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק

| חלק מאירועי ירי בבתי ספר בארצות הברית |
| --- | --- |

המשטרה מגיעה לקדמת בית הספר היסודי לאחר הירי.
 תאריך:  14 בדצמבר 2012 
 מקום:  בית הספר היסודי סנדי הוק, ניוטאון, קונטיקט, ארצות הברית ארצות הברית
 מטרה:  Sandy Hook Elementary School 
 קואורדינטות:  41°25′12″N 73°16′43″W﻿ / ﻿41.42°N 73.2786°W﻿ / 41.42; -73.2786
 סוג:  רצח אם, רצח והתאבדות, ירי בבית ספר, ירי המוני, רצח ילדים 
 נשק:  Bushmaster XM-15, גלוק 20 
 הרוגים:  28 (כולל הרוצח)
 פצועים:  2
 מבצע:  אדם לאנזה 
 מספר מפגעים:  1 
 
 
הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק (באנגלית: Sandy Hook Elementary School shooting) היה אירוע ירי בבית ספר שהתרחש ב-14 בדצמבר 2012 בניוטאון שבמדינת קונטיקט, ארצות הברית, ובמהלכו נרצחו 27 בני אדם. הרוצח, אדם לאנזה בן ה-20, שהיה חמוש בשני אקדחים ורובה, רצח תחילה את אמו בביתה ולאחר מכן 20 ילדים בגילאי חמש עד שבע ושישה מבוגרים בבית הספר היסודי סנדי הוק, זאת בטרם התאבד בירייה.
זהו מסע הירי הקטלני ביותר במוסד חינוכי בארצות הברית לאחר הטבח בווירג'יניה טק, שבו נרצחו 32 תלמידים ומרצים. מסע ירי זה עורר מחדש את השיח בארצות הברית לגבי הגבלת נשק.
רקע

נכון ל-30 בנובמבר 2012 למדו בבית הספר היסודי "סנדי הוק" שבקונטיקט 456 תלמידים. בית הספר כלל תלמידים מגיל הגן ועד כיתה ד'. במכתב שנשלח להורי התלמידים בתחילת שנת 2012 ציינה הנהלת בית הספר כי נוהלי האבטחה של בית הספר שודרגו לאחרונה וכי מעתה המבקרים יכנסו לבניין בנפרד רק לאחר בדיקה ויזואלית ובדיקה של התעודה המזהה שברשותם אשר תבוצע באמצעות צג וידאו. כמו כן, הדלתות לבניין בית הספר היו ננעלות בכל יום בשעה 9:30 לאחר שכל התלמידים הגיעו למוסד.
הכפר ניוטאון, אשר ממוקם בפרברי מחוז פיירפילד של העיר ניו יורק, היה ידוע כמקום שליו ופופולרי במיוחד בקרב משפחות. עד לאירוע זה, מעשי האלימות בתחום היישוב היו נדירים במיוחד - מתוך 28,000 התושבים שחיים בעיר היה רק מקרה רצח אחד בתחום היישוב במהלך עשר השנים שקדמו לטבח בבית הספר.
הטבח > הרציחות הראשונות

מסע הרצח החל מעט לפני 9:30 בבוקר של 14 בדצמבר 2012, כאשר היורה אדם פיטר לאנזה ירה למוות באמו ננסי לאנזה בת ה-52, בביתם המשותף שבעיירה ניוטאון שבמדינת קונטיקט. לאחר מכן, בעודו חמוש ברובה סער "בושמאסטר XM-15" ושני אקדחים שהיו רשומים על שמה של אמו, לאנזה נסע עם רכב ההונדה סיוויק של אימו למקום עבודתה - בית הספר היסודי "סנדי הוק".
בסביבות 9:35, לאנזה השתמש ברובה של אימו על מנת לירות בדלת הזכוכית הנעולה שעמדה בדרכו בחלקו הקדמי של בניין בית הספר היסודי סנדי הוק. לאנזה לבש באותה העת בגדים שחורים בסגנון צבאי, אפוד מגן ומסכה והיה מצויד ב 10 מחסניות בנות 30 כדורים כל אחת. חלק מהנוכחים דיווחו כי היריות הראשונות נשמעו בבית הספר דרך מערכת האינטרקום. המנהלת דון הושספרונג (Dawn Hochsprung) והפסיכולוגית של בית הספר מרי שירלעך (Mary Sherlach) היו באותה העת בפגישה עם חברי סגל אחרים, כאשר הם שמעו את היריות הראשונות. הושספרונג ושירלעך עזבו באופן מיידי את החדר ומיהרו למקור הירי. השתיים נתקלו בלאנזה והוא ירה בשתיהן. ייתכן שהושספרונג הייתה זו שהפעילה את האינטרקום ברגעיה האחרונים על מנת להזהיר את הנוכחים בבניין. ילד בן 9 אשר שהה באותה העת באולם הספורט דיווח כי שמע שהיורה צעק "תרימי את הידיים שלך!" במערכת האינטרקום בעוד שהוא שמע בבירור קול אחר אומר "אל תירה!" הילד דיווח שהוא שמע גם אנשים צועקים ויריות רבות באינטרקום. הוא, חבריו לכיתה, והמורה שלהם התחבאו בעקבות כך בארון באולם הספורט. דיאן דיי, מטפלת בבית ספר שנכחה גם בישיבת הסגל, דיווחה כי שמעה צעקות, ולאחר מכן יריות נוספות. כמו כן, בעקבות ההתפתחויות, נטלי המונד, מורה שנכחה גם כן בישיבת הסגל, חסמה את הדלת באמצעות גופה. לאנזה ירה דרך הדלת של המשרד ופצע את המונד ברגל וביד.
הטבח > הרציחות בכיתות

בעקבות ההתפתחויות, המורה ויקטוריה סוטו ניסתה להסתיר מספר ילדים בארון. מספר רגעים לאחר מכן לאנזה נכנס לכיתה כאשר סוטו ציינה בפניו כי הילדים נמצאים באולם הספורט. אף על פי כן חלק מהילדים, בהם ג'סי לואיס בן ה-6, יצאו ממקום המחבוא שלהם וניסו לברוח מהכיתה כאשר לאנזה ירה בכולם למוות. סוטו ניסתה לגונן על תלמידיה כאשר נעמדה ביניהם לבין היורה אך הוא ירה בה. שישה מתלמידיה של סוטו ששרדו את הטבח זחלו מתוך הארונות לאחר הירי ונמלטו מבית הספר. הם ונהג האוטובוס של בית הספר מצאו מקלט בבית סמוך השייך לפסיכולוג בגמלאות.
אן מרי מרפי, שעבדה כעוזרת מורה עם קבוצת תלמידים בעלי צרכים ייחודיים, ניסתה להגן באמצעות גופה על דילן בן ה-6 מפני הירי אף על פי כן לאנזה ירה בשניהם למוות. המורה רייצ'ל דה'אבינו (Rachel D'Avino) שעבדה גם כן עם קבוצת התלמידים בעלי הצרכים הייחודיים, נרצחה גם כן בעת שניסתה להגן בגופה על תלמידיה.
לאחר מכן היורה נכנס לחדר הסמוך בו שהו תלמידי כיתה א', ירה למוות במורה המחליפה לורן רוסו ולאחר מכן ירה למוות בכל תלמידי הכיתה מלבד תלמידה אחת – ילדה בת 6 אשר הייתה הניצולה היחידה מהטבח שלאנזה ביצע באותה הכיתה. אביה ציין בהמשך בפני התקשורת כי בתו שרדה את הטבח ההמוני בכיתתה משום שהעמידה פנים שהיא מתה ורק זמן רב לאחר מכן, כאשר הייתה דממה והיא הבינה שהאירוע הסתיים, היא קמה וברחה מבית הספר, מכוסה בדם, והייתה אחת מהילדים הראשונים בבית הספר שהצליחו להימלט מהבניין.
הטבח > התפתחות האירוע בחלקים האחרים של בניין בית הספר

אחות בית הספר שרה קוקס (Sarah Cox) בת ה-60 התחבאה מתחת לשולחן במשרדה וציינה כי לאנזה נכנס למשרד, עמד 6 מטרים לפניה ולא ראה אותה, וכי לאחר מכן הוא הסתובב ועזב את החדר. בעקבות כך היא ומזכירת בית הספר ברברה הלסטד התחבאו בארון אספקת העזרה הראשונה. בנוסף לכך, בעת התפתחות האירוע אחד מעובדי בית הספר רץ במסדרונות של הבניין בעודו מנסה להזהיר את כל הנוכחים בבניין.
בינתיים, המורה קייתלין רויג בת ה-29, אשר לימדה תלמידים בכיתה א', הצליחה להסתיר את 14 התלמידים שלה בחדר שירותים צפוף, חסמה את הדלת, וביקשה מתלמידיה לשמור על שקט מוחלט. כמו כן, הספרניות איבון צ'ך ומאריאן ג'ייקוב החביאו 18 תלמידים ששהו באותה העת בספרייה באחד מהחדרים של הספרייה, אך לאחר שהם גילו שלא ניתן לנעול את הדלת של אותו החדר מבפנים הם העבירו את התלמידים למחסן של הספרייה כאשר הספרניות חסמו את הדלת מבפנים באמצעות ארון.
המורה למוזיקה מרירוז קריסטופיק בת ה-50, התבצרה יחד עם ארבעת תלמידיה בארון ציוד לאורך כל האירוע. לאנזה אשר הגיע למקום דפק על הדלת של הארון וצעק "תנו לי להיכנס", בעוד שקריסטופיק ותלמידיה שמרו על שקט מוחלט.
שני תלמידי כיתת ג', אשר מונו באותו היום כעוזרים למורה, צעדו במהלך ההתרחשות במסדרונות של הבניין לאחר שנשלחו למשרד הנהלת בית הספר על מנת להעביר לשם את גיליון הנוכחות של כיתתם. המורה אבי קלמנטס הצליחה להציל את חייהם כאשר משכה את שני הילדים לתוך כיתתה, ושם הם התחבאו במהלך האירוע יחד עמה.
לאחר ששמעה לראשונה יריות, המורה לורה פיינשטיין לקחה שני תלמידים ששהו בעת ההתרחשויות מחוץ לכיתתה והסתתרה עמם מתחת לשולחנות כיתתה. פיינשטיין התקשרה למשרד ההנהלה של בית הספר וניסתה לחייג 9-1-1 אך לא הצליחה לעשות זאת משום שלא הייתה קליטה לטלפון הנייד שלה. פיינשטיין הסתירה את התלמידים במשך כ-40 דקות, לפני שרשויות אכיפת החוק הגיעו למקום.
המשטרה הוזעקה כחמש דקות לאחר תחילת הירי. כוחות רבים הגיעו לבית הספר, עסקו בסריקה אחר יורים נוספים וחומרי נפץ, וסייעו בחילוץ התלמידים. לאנזה הפסיק את הטבח במועד מסוים בין 9:46 – 9:53, לאחר שירה בקורבנותיו בסביבות 50 - 100 כדורים, כאשר כוחות המשטרה החלו להיכנס לבניין. לאנזה ירה בכל הקורבנות מספר פעמים, ובאחד מהקורבנות, נוח פוזנר בן ה-6, ירה 11 פעמים. עיקר הטבח בוצע בשתי כיתות א' בהם לאנזה רצח 14 בני אדם בחדר אחד ושישה בני אדם בחדר השני. סך הקורבנות באירוע כללו 27 בני אדם, בהם 20 ילדים בגילאי חמש עד עשר, 5 מורים, מנהלת בית הספר והפסיכולוגית הראשית של בית הספר. הנספים כוללים שני ילדים שהועברו לבית החולים במצב אנוש, ומתו שם מפציעותיהם.
היורה

אדם פיטר לאנזה נולד ב-22 באפריל 1992 ביישוב אקסטר שבניו המפשייר. הוריו נישאו ב-6 ביוני 1981.
ג'נט רובינסון, המפקחת על בתי הספר הציבוריים בניוטאון, ציינה כי לאנזה למד בעבר בבית הספר היסודי סנדי הוק שבו בוצע הטבח. בהמשך לאנזה למד בחטיבת הביניים הקתולית "סנט רוז" שבניוטאון. ולאחר מכן הוא למד בתיכון של ניוטאון, שם הוא היה תלמיד מצטיין. דודתו, מרשה לאנזה, ציינה כי במהלך ילדותו אמו הוציאה את לאנזה ממערכת החינוך הציבורית של ניוטאון משום שהיא לא הייתה מרוצה מהאופן שבו טיפלו בבנה. בעקבות כך לאנזה למד בבית במשך תקופה ארוכה. לאנזה אף למד באוניברסיטת מערב קונטיקט (Western Connecticut State University) בשנים 2008 ו-2009. ללאנזה לא היה עבר פלילי.
הוריו של לאנזה התגרשו בספטמבר 2009 כאשר אביו של לאנזה, אשר מתגורר בעיר סטמפורד והוא מנהל בכיר של חברה, נהג לשלם לננסי דמי מזונות.
לאנזה התגורר יחד עם אמו בביתם המשותף הממוקם בסביבות 8 קילומטרים מבית הספר היסודי סנדי הוק. אימו של לאנזה החזיקה ברשותה עשרות כלי נשק. לדברי מכר של המשפחה, ננסי לאנזה נהגה לקחת את שני הבנים למטווח מקומי לעיתים קרובות. גיסתה של ננסי לאנזה, מרשה לאנזה, ציינה שננסי הקדישה את מרבית זמנה בטיפול באדם בביתם.
מרשה ציינה גם שננסי הביעה עניין רב בשרדנות (Survivalism) ובעקבות כך היא הפכה את ביתה ל"מבצר" שבו היא אגרה כלי נשק רבים ומזון רב כדי להתכונן לאירוע אפוקליפטי. לטענתה של מרשה, ננסי השתייכה לתנועת "Doomsday Preppers movement" אשר חבריה מאמינים כי יש להתכונן לסוף העולם.
מספר ימים לפני הטבח אדם לאנזה פנה לחנות לציוד ספורט ביישוב דנבורי שבקונטיקט, שם הוא ניסה לרכוש רובה. בקשתו נדחתה מפני שהוא סירב לעבור בדיקת רקע.
תלמידים ומורים שהכירו את לאנזה בתקופת התיכון תיארו אותו בתור אדם "אינטליגנטי, אך עצבני וחסר מנוחה", ואמרו שהוא בדרך כלל נמנע מלמשוך תשומת לב.
הפסיכולוגית המקומית ג'יני פסקרטה, אשר בנה למד בעבר יחד עם אדם לאנזה, ציינה כי היא זוכרת שאדם נהג להתבודד וכי הוא לא התנהג באופן חריג, אך היא ציינה שכאשר אנשים סובלים מ"בעיות נפשיות בשקט יחסי, הדבר לא מושך את תשומת הלב של הסביבה". אחיו של לאנזה ציין בפני רשויות אכיפת החוק כי הוא מאמין שאדם סבל מהפרעת אישיות והיה "מעט אוטיסט". גורם בכיר ברשויות אכיפת החוק, אשר הכיר את ננסי לאנזה, דיווח כי אדם אובחן עם תסמונת אספרגר. אף על פי כן, בעקבות הטבח מומחים בכירים שונים הדגישו בתקשורת כי אין קשר בין הטבח לתסמונת אספרגר או אוטיזם.
בעת האירוע נשא עליו לאנזה תעודה מזהה של אחיו, ובשל כך רשויות אכיפת החוק סברו בתחילה כי ראיין הוא היורה. הדבר פורסם בתקשורת, ובמקביל לכך פורסמו תמונות מפרופיל הפייסבוק של ראיין.
התפתחויות לאחר הטבח

תושבי העיר ניוטאון הצביעו במשאל מיוחד בעד הריסת בית הספר ובנייתו מחדש. בסוף אוקטובר 2013 החלה הריסת בית הספר.
התפתחויות לאחר הטבח > אלכס ג'ונס

ב-17 באפריל 2018 מגיש הרדיו אלכס ג'ונס נתבע בגין לשון הרע על ידי שלושה מההורים שילדיהם נרצחו בטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק בגין הפצה של תאוריות קונספירציה על הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק. ג'ונס הצהיר בעבר שהירי בבית הספר היסודי סנדי הוק היה "מזויף לחלוטין" ו"מתיחה ענקית" שבוצעה על ידי מתנגדים לתיקון השני לחוקת ארצות הברית אשר תומכים בהטלת מגבלות על נשק חם. ג'ונס הצהיר באותה העת כי "אף אחד לא מת" בירי בבית הספר בסנדי הוק.
בשנת 2018 שש משפחות של קורבנות של הירי בבית הספר היסודי סנדי הוק כמו גם סוכן FBI שהגיע למקום הירי הגישו תביעת דיבה נגד ג'ונס, על חלקו בהפצת תאוריות קונספירציה שגרמו להטרדות, איומים ומעקבים אחר ניצולי הטבח. עד פברואר 2019 הצטרפו עשר משפחות לתביעות נגד ג'ונס בנושא זה. התביעות זכו במספר פסיקות שדרשו שג'ונס יעיד תחת שבועה ויפתח את רשומות העסק שלו לבחינה.
מאוחר יותר נדרש ג'ונס לתת תשאול תחת שבועה. השופט פסק גם כי עוד שלושה נאשמים צריכים לעבור תשאול על החלק שלהם באתר הקונספירציה InfoWars שמפעיל ג'ונס. במרץ 2019 ג'ונס הודה בתשאול תחת שבועה כי מקרי המוות היו אמיתיים. ואמר כי " ואני, עצמי, כמעט הייתי בעבר במין סוג של פסיכוזה, שבעצם חשבתי שהכל מבוים, אף על פי שעכשיו למדתי שהרבה פעמים דברים הם לא מבוימים" הוא טען כי הוא חשב בעבר כי כל דבר הוא קונספירציה, מתוך אמונה כי משקרים לו שוב ושוב, וכי הוא נכנס לתוך "חשיבת יחד" של קהילות שחושבות שהקונספירציה היא גלובלית וממוסדת.
כתוצאה מכך, ג'ונס ו-InfoWars נקנסו בסך כולל בגין 126,000 דולרים באוקטובר ובדצמבר 2019.
באפריל 2022 ג'ונס הכריז על פשיטת רגל כתוצאה מתביעות לשון הרע שהוגשו נגדו.
ב-4 באוגוסט 2022 ג'ונס חויב לשלם פיצויים בסך 4.1 מיליון דולרים בפיצויי נזיקין להוריו של ילד בן 6 שנרצח בבית הספר היסודי סנדי הוק. ב-5 באוגוסט 2022 ג'ונס חויב לשלם בנוסף לכך גם פיצויים בסך 45.2 מיליון דולרים לאותם ההורים.
ב-12 באוקטובר 2022, ג'ונס חויב לשלם פיצויים בסך 965 מיליון דולר למשפחות של קורבנות סנדי הוק
ראו גם

פסאודו קומנדו
הטבח בתיכון קולומביין
הטבח בווירג'יניה טק
קיפ קינקל
הירי במכללה הקהילתית אומפקווה
הערות שוליים

↑  20 children among 27 victims in Newtown school shooting. Eyewitness News 3
↑  הטבח בקונטיקט: התלמידים בכו - "לא רוצים למות", באתר וואלה, 15 בדצמבר 2012
↑  ‘Hero teacher’ rushed students to bathroom to keep students safe - Newtown School Shooting - Connecticut News
↑  A Gunman, Recalled as Intelligent and Shy, Who Left Few Footprints in Life
↑  AP Source: Suspect Killed Mother At Their Home : NPR
↑  Ryan Lanza Facebook Mistake: Wrong Lanza Hounded as Newtown Sandy Hook Elementary School Shooting Details Emerge
↑  Emily Shugerman (May 25, 2018). "US shock jock Alex Jones sued by six more families of Sandy Hook victims". The Independent.
↑  Maxouris, Christina; Joseph, Elizabeth. "Alex Jones says 'form of psychosis' made him believe events like Sandy Hook massacre were staged". CNN, 2 באפריל 2019
↑  Jack Queen and Jacqueline Thomsen, Alex Jones must pay Sandy Hook families nearly $1 billion for hoax claims, jury says, רויטרס, ‏13 באוקטובר 2022
| ברק אובמה |
| --- | --- | --- |
| משפחה | ברק אובמה האב (אב) • אן דנהאם (אם)  • מישל אובמה (רעיה) • מלאייה אובמה (בת) • נטאשה "סשה" אובמה (בת) • בו (כלב) |  |
| ספרים | חלומות מאבי (1995) • תעוזת התקווה (2006) • ארץ מובטחת (2020) |  |
| הנצחה | המרכז הנשיאותי על שם ברק אובמה • הר אובמה • אפטוסטיכוס ברקאובמהי • ברק אובמה פלאזה |  |
| נשיא ארצות הברית ה-44 | נשיא ארצות הברית ה-44 |  |
| מערכות בחירות | הבחירות לנשיאות 2008 • הבחירות לנשיאות 2012 |  |
| אירועים מרכזיים בכהונתו | מלחמת אפגניסטן (2001-2014) • מלחמת עיראק (2003–2011) • אובמה-קר (2010) • פרשת קייבלגייט (2010) • גל סופות הטורנדו בארצות הברית (2011) • מבצע חנית נפטון (2011) • הטבח בבית הספר היסודי סנדי הוק (2012) • הפיגוע במרתון בוסטון (2013) • מתקפת ההאקרים על סרטי סוני (2014) • הסכם המעצמות על תוכנית הגרעין האיראנית (2015) |  |
| קבינט | ג'ו ביידן (סגן הנשיא) • הילרי קלינטון (מזכירת המדינה) • ג'ון קרי (מזכיר המדינה) • רוברט גייטס (מזכיר ההגנה) • ליאון פאנטה (מזכיר ההגנה) • צ'אק הייגל (מזכיר ההגנה) • אשטון קרטר (מזכיר ההגנה) |  |
| שונות | השבעתו הראשונה לנשיאות (2009) • נאומו באוניברסיטת קהיר • כרזת ה"תקווה" (2008) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572817805171  LCCN: sh2013002114 
תרשים של בית הספר היסודי
נאומו של נשיא ארצות הברית ברק אובמה בעקבות הטבח
היסטוריה של החינוך המערבי

האסכולה הפריפתטית
היסטוריה של החינוך היא חקר ההיסטוריה של ההוראה והלמידה בחברה האנושית. ערך זה כולל גם מושגים בפילוסופיה של החינוך.
חינוך התחיל בחיק המשפחה. ילדים היו לומדים באורח לא פורמלי בשתי צורות עיקריות – לקיחת חלק בפעילויות המבוגרים ומשחקי חיקוי של פעולות אלו. המשחק היה דרכם של הילדים להתאמן ולהכשיר עצמם לפעילות כבוגרים.
העת העתיקה

כבר בתקופה ההלניסטית, לפני כ-2500 שנה, הייתה התייחסות לנושא החינוך. גישות חינוכיות מהתקופה ההלניסטית מיוצגות על ידי שני אחים מיתולוגיים: פרומתאוס (ביוונית משמעו "חשיבה מראש"), ואפימתאוס (ביוונית משמעו "לחשוב כמקודם"). הגישה הפרומתאית מאמינה באדם, וכן שניתן לחנך אנשים רבים. לעומתה, הגישה האפימתאית מייצגת את המסורת השמרנית האריסטוקרטית.