אה"מ הוד (1891)
בנייה וקריירה

הוד הונחה במספנת צ'טם ב-12 באוגוסט 1889 והושקה ב-30 ביולי 1891, כשהויקונטית הוד השיקה אותה. היא סיימה את ניסויי הים שלה במאי 1893 ונכנסה לשירות ב-1 ביוני 1893 בעלות של 926,396 ליש"ט. משימתה לשייטת הים התיכון התעכבה כאשר פרצה דליפה בתאים הקדמיים שלה ב-7 ביוני 1893 כתוצאה מריתוק לקוי ועומס יתר על גוף האונייה כאשר עגנה. התיקונים ארכו יומיים בלבד, והאונייה יצאה משירנס לים התיכון ב-18 ביוני 1893. היא הגיעה למלטה ב-3 ביולי 1893, והחליפה את האונייה מחופת שריון קולוסוס.
במאי 1896, הוד יצאה ממלטה לכרתים כדי להגן על האינטרסים והנתינים הבריטיים שם במהלך תסיסה בקרב היוונים בכרתים שהתנגדו לשלטון האימפריה העות'מאנית. בשנים 1897 ו-1898, האונייה שירתה כחלק מהשייטת הבינלאומית, כוח רב לאומי שהורכב מאוניות של הצי האוסטרו-הונגרי, הצי הצרפתי, הצי הקיסרי הגרמני, הצי המלכותי האיטלקי, הצי הרוסי הקיסרי והצי המלכותי. צי שהתערב במרד היווני על כרתים בשנים 1897–1898. השייטת, שהוקמה בפברואר 1897, הפגיזה כוחות מורדים, העלתה מלחים ונחתים לחוף כדי לכבוש ערי מפתח, וחסמה את כרתים ונמלי מפתח ביוון, פעולות שהביאו לסיום הלחימה המאורגנת באי עד סוף מרץ 1897. לאחר מכן, שמרה השייטת על הסדר בכרתים עד שמעמד האי הוסדר סופית על ידי פינוי כל כוחות הצבא העות'מאני מכרתים בנובמבר 1898 והקמת מדינת כרתים אוטונומית בשליטה עות'מאנית בדצמבר 1898.
קפטן אלווין קוט קורי מונה למפקד הוד בדצמבר 1898. היא קיבלה הוראה לחזור הביתה במרץ 1900 והושבתה למילואים במספנת צ'טם ב-29 באפריל 1900. שבעה חודשים לאחר מכן, ב-12 בדצמבר 1900, הוד הופעלה מחדש להחליף את האונייה מחופת שריון ת'אנדרר הקשישה כספינת משמר הנמל במספנת פמברוק.
האונייה הצטרפה מחדש לצי הים התיכון בסוף 1901, וקפטן רוברט לורי מונה למפקדה ב-1 במאי 1902. היא השתתפה בתרגילים משולבים עם שייטת התעלה ושייטת הסיירות מול חופי קפלוניה ומוראה בסוף 1902. יומיים לפני סיום התרגילים, הוד נפגעה בהגה מקרקעית הים בזמן שיצאה מנמל ארגוסטולי ב-4 באוקטובר 1902. היא הפליגה תחילה למלטה לתיקונים זמניים, אחר כך לאנגליה לתיקונים קבועים במספנת צ'טם, תוך שימוש במדחפים הכפולים שלה כדי לנווט לכל המסע. התיקונים החלו לאחר שהושבתה ב-5 בדצמבר 1902 והיא עברה לדבונפורט לשיפוץ עם השלמתם.
ב-25 ביוני 1903 הוד החליפה את אוניית המערכה קולינגווד בצי הבית. היא השתתפה בתרגילים משולבים של צי התעלה, צי הים התיכון וצי הבית מול חופי פורטוגל בין 5 ל-9 באוגוסט 1903. אוניית המערכה ראסל החליפה את הוד ב-28 בספטמבר 1904. הוד הוכנסה למילואים בדבונפורט ב-3 בינואר 1905, שם היא נשארה עד פברואר 1907. באפריל 1909, האונייה שופצה ופורזה חלקית בדבונפורט, ולאחר מכן הוצבה כגווה בקווינסטאון, אירלנד. בספטמבר 1910 הוד מונתה מחדש לשרת כאוניית הדגל של קצין הצי הבכיר, תחנת חוף אירלנד, תוך כדי המשך כגווה. ב-2 באפריל 1911 האונייה הייתה בנמל קורק עבור מפקד האוכלוסין של 1911.
מאוחר יותר ב-1911, הוד נגררה לפורטסמות' ונרשמה לפירוק. במהלך 1913 ו-1914 היא הועסקה כמטרה לניסויי הגנה מתחת למים ושימשה בבדיקות סודיות של בליטות נגד טורפדו. לאחר מכן, היא צולמה במבדוק היבש בפורטסמות' על ידי הצוות של ספינת אוויר מס' 18 של הצי ביוני 1914, לפני שהוכנסה לרשימת המכירה באוגוסט 1914. ב-4 בנובמבר 1914 הוד הוטבעה בנמל פורטלנד כדי לחסום את תעלת הספינות הדרומי, נתיב גישה פוטנציאלי לצוללות או לטורפדות שנורו מחוץ לנמל. שרידיה נודעו בשם "חור ישן בקיר". למרות הטבעתה ב-1914, הצי המלכותי כלל את הוד ברשימת המכירה שלו גם ב-1916 וגם ב-1917.
פעמון האונייה שימש מאוחר יותר כאחד משני פעמונים לפחות בסיירת המערכה אה"מ הוד. לפני שהותקן על סיירת המערכה, הפעמון היה מוצב סביב הבסיס עם המילים: "פעמון זה נשמר מאוניית המערכה אה"מ הוד 1891–1914 על ידי אדמירל משנה, הכבוד סר הוראס הוד KCB, DSO, MVO נהרג בקרב יוטלנד ב-31 במאי 1916."
צריח התותחים 13.5 אינץ' (343 מ"מ) הקדמי על הוד
הוד בשנת 1901
ניתן לראות את קווי המתאר של שברי הוד בין שוברי הגלים של נמל פורטלנד.