stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן עובד
קריירה

בצעירותו שיחק עובד בנבחרת הנערים של ישראל (איתה הגיע לרבע גמר אליפות אירופה בשנת 2000), נבחרת הנוער ובנבחרת הצעירה, במדיה השתתף בשבעה משחקים והבקיע שער אחד.
את הקריירה המקצוענית שלו החל עובד במכבי תל אביב. כישרונו משך תשומת לב רבה ואף נעשה ניסיון מצד קבוצת הכדורגל של פנרבחצ'ה לרכוש אותו, אך מחלוקת עם מכבי תל אביב גרמה להם לאבד עניין. עובד עלה לקבוצת הבוגרים של מכבי תל אביב וזכה עימה בגביע בעונת 2001/2002, תחת הדרכתו של ניר לוין, וכן באליפות בעונת 2002/2003 תחת הדרכתו של ניר קלינגר. עונה לאחר מכן, לאחר מחלוקת עם קלינגר, נזרק עובד ממכבי תל אביב ועבר לשחק בהפועל חיפה. בשנת 2005 עבר לבני יהודה, ובשתי עונותיו במועדון כבש 5 שערים ובישל 7 שערים, כשנדמה היה שהוא מתחיל להציג את הפוטנציאל הגדול הטמון בו, תחת הדרכתו של גיא לוזון.
בקיץ 2007, בעקבות מינויו של לוזון למאמן הפועל תל אביב, רכשה הקבוצה את כרטיסו של עובד, שהצטרף לליאור אסולין ווינסנט אניימה שעברו אף הם מבני יהודה להפועל תל אביב. בתחילת העונה כבש עובד את שער הניצחון מול א.י.ק סולנה והעלה את הפועל תל אביב לשלב הבתים של גביע אופ"א. בעקבות פתיחת עונה חלשה סיים לוזון את תפקידו והוחלף על ידי אלי גוטמן. בתום העונה הגיע עובד עם הקבוצה לגמר גביע המדינה מול בית"ר ירושלים, אך החטיא את הפנדל המכריע, ובית"ר ירושלים זכתה בגביע. בקיץ 2008 החליט גוטמן שעובד אינו בתוכניותיו לעונה הבאה, וכתוצאה מכך הוא לא שותף במשחקי הפועל תל אביב בעונת 2008/2009. ב-5 בינואר 2009, בזמן חלון ההעברות, הושאל עובד למכבי נתניה לאחר משא ומתן ארוך, אך שוחרר מהקבוצה לאחר כחודשיים ללא דקות משחק רבות, זאת בעקבות מתחים ששררו בינו לבין מאמן הקבוצה באותה עת - לותר מתאוס.
בתחילת עונת 2009/2010 חתם עובד לעונה אחת בקבוצת בני סכנין, תחת המאמן ערן קוליק, אשר פוטר והוחלף על ידי מרקו בלבול. האחרון לא הסתדר עם עובד והחליט לשחררו ב-29 בדצמבר 2009. ב-25 בינואר 2010 חתם עובד עד תום עונת 2009/2010 בהפועל פתח תקווה. בחוזהו הוכנס סעיף לפיו אם יעבור על הקוד האתי של המועדון הוא ישוחרר ללא כל פיצוי. בהמשך שוחרר עובד מהפועל פתח תקווה עקב בעיות משמעת, ובמשך מספר חודשים היה שחקן חופשי.
ב-14 בדצמבר 2010 חתם עובד בקבוצת הפועל רמת השרון ושיחק משחק ליגה אחד. ב-17 בינואר 2011, עבר עובד לשחק בהכח רמת גן מהליגה הלאומית. עובד שיחק חצי שנה במועדון, ושם רשם 14 הופעות וכבש שער אחד.
בסוף אותה עונה עובד עזב את הכח רמת גן, וחיפש במשך מספר חודשים קבוצה באירופה. לאחר שהתקשה למצוא קבוצה בליגה בכירה, חתם בסופו של דבר בקבוצת גראצר א.ק. מהליגה השלישית באוסטריה, ושיחק במדיה עד שהקבוצה התפרקה בספטמבר 2012.
לקראת עונת 2013/2014 חתם עובד בקבוצת עירוני קריית גת מליגה א', ובעונה זו היה שותף לעלייתה של הקבוצה לליגה הלאומית. לקראת עונת 2014/2015 חתם בקבוצת הפועל מחנה יהודה, אך לאחר ששיחק משחק אחד בשורותיה במסגרת גביע המדינה, בספטמבר 2014 חתם במועדון ספורט באר שבע מליגה ב'. לאחר כמה חודשים בקבוצה, חתם בהפועל מורשה רמת השרון מליגה א' דרום. ב-6 בינואר 2015 חתם באליצור יפו תל אביב מליגה ג'.
ב-13 במארס 2015 פרש ממשחק פעיל בגיל 31, ולאחר מכן החל לשמש כמאמן בבית הספר לכדורגל של הפועל ראשון לציון.
חיים אישיים

עובד הוא אבי בנה של ליטל סמדג'ה, זוכת העונה השנייה של תוכנית הריאליטי "היפה והחנון" ומשתתפת בתוכנית הריאלטי "הישרדות VIP עונה 3".
ב-22 בנובמבר 2016 נעצר בגין חשד שהכה וחטף את בת זוגו לשעבר.
ב-6 במרץ 2017 נעצר בגין חשד לסחר בסמים, לאחר שנמצאו בדירה בה שהה בקבוקים המכילים סם מסוג LSD. בסוף אותו חודש נסגר התיק נגדו מחוסר אשמה.
באוגוסט 2019 פורסם כי עובד נראה מקבץ נדבות באזור התחנה המרכזית בתל אביב, התנתק ממשפחתו ומסביבת חבריו, ואף אושפז בשל הפרעות נפשיות.
תארים

אליפות ישראל: 2002/2003
גביע המדינה: 2001/2002
גביע הטוטו (לאומית): 2010/2011
הערות שוליים

↑  יניב טוכמן, למה לא עובד: ראובן עובד מחפש מוצא, באתר nrg‏, 9 בינואר 2010
↑  בעז גורן, ‏הבן האובד: מסע שיקומו של ראובן עובד באוסטריה, באתר ONE‏, 3 באפריל 2012
↑  אבי אשכנזי‏, כדורגלן העבר ראובן עובד חשוד שהכה את זוגתו לשעבר ואף חטף אותה, באתר וואלה, 29 בנובמבר 2016
↑  מוטי פשכצקי, ‏ראובן עובד הוא השחקן החשוד בסחר בסמים, באתר ערוץ הספורט, 6 במרץ 2017
↑  שמעון אלבז, מה עובר על ראובן עובד? אביו: "החיים שלו נהרסו", באתר ynet, 22 באוגוסט 2019
משפחת אל-אתאסי

מעונו של חאלד אפנדי אל-אתאסי שנבנה ב-1893
משפחת אל-אתאסי (בערבית: الأتاسي, בטורקית: Atasi/ Atasizade) היא משפחה בולטת בעיר חומס בסוריה, משושלת אצולה מהמאה ה-15. בתקופה המודרנית, בני המשפחה הובילו את התנועה הלאומית נגד המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון. כוחה ויוקרתה של המשפחה הגיעו לשיאם בהקמת הרפובליקה המודרנית של סוריה בשנת 1936, כאשר מי שהיה ראש המדינה השני של סוריה, האשם אל-אתאסי, נבחר לנשיא. מתוך שבעת חברי האספה החוקתית שניסחו את החוקה הראשונה של סוריה בשנת 1919, שני חברים בולטים באספה השתייכו למשפחה: ואספי אל-אתאסי והאשם אל-אתאסי. שני חברי משפחה נוספים: לואיי אל-אתאסי ונור א-דין אל-אתאסי כיהנו במהלך שנות ה-60 של המאה העשרים כראשי מדינה. בין בני המשפחה ניתן למצוא כאלו שכיהנו בתפקידים בכירים, בין היתר: שופטים, מושלים, שגרירים, ראשי מפלגות פוליטיות, קציני צבא ופקידי ציבור אחרים לאורך התקופה העות'מאנית ובתקופה המודרנית.
רקע

רבים מבני המשפחה המובילים קיבלו תפקידים דתיים ופוליטיים בולטים בסוריה תחת שלטון האימפריה העות'מאנית, תקופת השלטון הצרפתית וגם בסוריה כמדינה עצמאית.
האזכור הקדום ביותר הידוע למשפחה נמצא בכתב יד דתי המתוארך לשנת 1450, שהועתק בשירות אחד מאבות המשפחה, השייח' איברהים בן אחמד אל-אתאסי, שנקרא האימאם של הנסיך טוגן בן סקלסיז, נסיך סוריה הטורקמנית. אביו, עלי בן חליל אל-אתאסי, נקבר בשנת 1508 בקבר במסגד שלימים נודע כמסגד אל-אתאסי. הקבר קיים עד היום.
המופתי של חומס וטריפולי

משרת המופתי של חומס עברה בירושה במשפחת אל-אתאסי במשך למעלה מארבע מאות שנים. לפחות שמונה עשר חברי משפחה החזיקו בתפקיד זה. בנוסף, ידוע כי שניים מחברי המשפחה היו גם מופתים של העיר טריפולי בלבנון. משפחת סיביאי (Sibaie) גם הם מחומס, הייתה משפחה של משכילים שלעיתים קרובות הייתה בתחרות עם חברי משפחת אל-אתאסי על מקום מושבו של המופתי, והסיבאים הצליחו לזכות בו לפחות ארבע פעמים בתולדות העיר.
מספר בני משפחה כיהנו בתפקיד מופתי. חברי משפחה אחרים שימשו כחכמי דת בתפקידים אחרים כגון שופטים, פקידים ראשיים ואימאמים. סייד איברהים אפנדי אל-אתאסי, שימש גם כמופתי של טריפולי בסוף המאה ה-18. טאהר אל-אתאסי כיהן כשופט העליון של הערים בצרה, שכם וירושלים בארץ ישראל בשלהי התקופה העות'מאנית.
על אף שבני משפחת אל-אתאסי היו מעורבים באופן טבעי בפוליטיקה של העיר חומס מתוקף תפקידם של המופתי ועל ידי השתייכותם למעמד העליון, רק בסוף המאה ה-19 החלו לכהן בתפקידים ממשלתיים שאינם דתיים. שניים מבני המשפחה החזיקו לצד משרת המופתי גם בתפקידים פוליטיים: חאלד אל-אתאסי (1837–1908), ובנו, טאהר אל-אתאסי (1860–1940). ב-1876, סייד חאלד אפנדי אל-אתאסי נבחר לאספה כללית של האימפריה העות'מאנית. בשנת 1922, סייד טאהר אפנדי נבחר לחברות במועצת האיחוד הסורי כנציג חומס בדמשק. בני משפחה אחרים ממלאים מאז תפקידים פרלמנטריים שונים.
המשפחה השיגה השפעה נוספת עם מסורת של שליחת צעירי המשפחה להתחנך באיסטנבול בתקופת הממשל העות'מאני, ולאחר מכן לסורבון ולמרכזי לימוד אירופיים אחרים בתקופת המנדט הצרפתי.
ראשי מדינות מהמשפחה

האשם אל-אתאסי, נשיא סוריה: 1936-1939 (התפטר ב-7 ביולי 1939 בעקבות הסירוב של הצרפתים להעניק לסוריה עצמאות מלאה ולהסיג את כוחותיהם מהמדינה),-ספטמבר, 1950, ספטמבר, 1950-דצמבר, 1951, פברואר, 1954-ספטמבר, 1955.
לואיי אל-אתאסי, נשיא המועצה המהפכנית לאחר הפיכת הבעת' בסוריה ב־1963
נור א-דין אל-אתאסי, נשיא סוריה, 1966–1970. נעצר ב־1970 לאחר מהפכת התיקונים של חאפז אל-אסד.
בני המשפחה בעידן המודרני

סוהיר אל-אתאסי – בשנת 2012 נבחרה לשמש סגניתו של יו"ר הקואליציה הלאומית הסורית החדשה, מעאז אל־חטיב. בחירה זו העמידה אותה כאשה הבכירה ביותר באופוזיציה הפוליטית המקומית. כשהייתה בת 29 ניהלה את הסלון הפוליטי שקם בשנת 2000 אחרי מותו של חאפז אל-אסד ועלייתו של בשאר אל-אסד לשלטון. סלון זה היה אחד מתוך כמה סלונים פוליטיים בתקופת "האביב של דמשק" אך זמן קצר לאחר עלייתו לשלטון החליט בשאר לרמוס את הסלונים וחבריהם נעצרו או נאסרו. בהשראתה יזמה דוקטור סמאח הדאיא את הקמת מועצת נשות המהפכה שמטרתה לשתף את הנשים במאבק "לאור ההשתלטות הגברית על הזירה הפוליטית והרחקתה של האשה מן הפעילות הפוליטית", כפי שנכתב במנשר שפרסמה.
מוחמד עלי אתאסי – עיתונאי, קולנוען ופעיל זכויות אדם. אביו נור א-דין היה נשיא עד 1970, שהה 22 שנה בכלא מאזה מבלי שיוגש נגדו כתב אישום או שיועמד למשפט, חלה בסרטן ונמנע ממנו טיפול רפואי, שוחרר עקב מצבו הבריאותי בדצמבר 1992 והוטס לפריז, שם מת לאחר שבוע.
הערות שוליים

↑  התפטר נשיא סוריה, הצופה, 9 ביולי 1939
1 2  ניו יורק טיימס ומוחמד עלי אתאסי, סוריה של משפחת אסד: האב, הבן ובקבוק הבושם, באתר הארץ, 27 ביוני 2011
↑  נסיכת המרי הסורי
קברו של סייד עלי בן ח'ליל אל-אתאסי שנפטר ב-1508, ממוקם במסגד אל-אתאסי בחומס
המצבה של סייד סאלח אל-סייד סולימאן אל-אתאסי, שנפטר ב-1782
איסאק סיגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 במרץ 1927 (בן 97) ויניצה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית האוקראינית 
 מדינה:  אוקראינה 
 השכלה:  המכון הפוליטכני של קייב 
 פרסים והוקרה:  פרס אוקראינה למדע ולטכנולוגיה  מדען כבוד של אוקראינה  מסדר ההצטיינות האוקראיני, דרגה 3 
 
איסאק (יצחק) סיגל (נולד ב-31 במרץ 1927) הוא מדען יהודי-אוקראיני בתחום שריפת דלק והגנה על אטמוספירת כדור הארץ מפני זיהום תעשייתי. סיגל מכהן כראש המחלקה של מכון הגז של NASU - האקדמיה הלאומית למדע של אוקראינה(אנ').
סיגל נולד בעיירה ויניצה ליעקב, שהיה מהנדס חשמל, ולגוסטה לבית שטרנברג שעבדה כמורה. למד באוניברסיטה הטכנית בקייב עד 1948. בהמשך השלים לימודי דוקטורט. הוא עסק במחקר בתחום שריפת דלק והיה שותף לפיתוח התקנים שבהמשך הותקנו בכל רחבי ברית המועצות וסיפקו חום לבתי מגורים. על תרומתו לפיתוח הנדסה הוענקו לו מספר עיטורים אוקראינים.
בשנת 2012 קיבל סיגל את "פרס אוקראינה למדע והנדסה" עם מדענים נוספים ובהם יוסיף מיסאק, על תרומתם לפיתוח דוודים לתחנות כוח.
סיגל קודם לדרגת פרופסור ועסק בהדרכת דוקטורים במכון בו עבד. במהלך עבודתו פרסם מאות מאמרים, כתב 14 ספרים ורשם 60 פטנטים על המצאותיו.
סיגל נשוי לאלה, אורתופדית ילדים ותינוקות, ואב לאלכסנדר.
בנחמין גארה

בנחמין אנטוניו גארה (בספרדית: Benjamín Antonio Garré; נולד ב-11 ביולי 2000 בבואנוס איירס שבארגנטינה) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת ואשקו דה גאמה מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים

גארה גדל במחלקת הנוער של ולס סארספילד. בחודש יוני 2016 הצטרף למחלקת הנוער של מנצ'סטר סיטי.
בחודש ינואר 2020 חתם גארה בראסינג קלוב מליגת העל הארגנטינאית, והחל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד. ב-10 ביוני 2022 הושאל גארה להורקאן מליגת העל הארגנטינאית. הוא ערך 26 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-29 בינואר 2023 חתם גארה על חוזה לשלוש שנים וחצי בקריליה סובייטוב סמרה מליגת העל הרוסית. ב-23 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על דינמו מוסקבה במסגרת הגביע הרוסי. ב-5 במרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד 1-0 לדינמו מוסקבה במסגרת המחזור ה-18. ב-7 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לקרסנודאר במסגרת המחזור ה-26 בליגה.
בפברואר 2025 חתם גארה בואשקו דה גאמה.
חיים אישיים

גארה הוא נכדו של אוסקר גארה (אנ'), כדורגלן נבחרת ארגנטינה בעבר וזוכה מונדיאל 1986. אביו, אמיליאנו (אנ'), ושני דודיו, אסקיאל (אנ') ולאונרדו אריאל אורסי, שיחקו גם הם בהורקאן.
הערות שוליים

↑  Manchester City complete transfer of Benjamin Garre who trained with Manchester United several times באתר Metro, ‏ 24 ביוני 2016 (באנגלית)
↑  Garré hizo lo que le pedía Guardiola באתר TyC Sports, ‏ 15 ביוני 2022 (בספרדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בנחמין גארה".
קוט דה פבלו

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1979 (בת 45) סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 שם במה:  Cote de Pablo 
 שם לידה:  María José de Pablo Fernández 
 מדינה:  צ'ילה, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קרנגי מלון  New World School of the Arts  Arvida Middle School 
 בן או בת זוג:  Diego Serrano (2000–2015) 
 פרסים והוקרה:  פרסי אימג'ן (2006, 2011, 2016)  פרס ALMA (2011) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מריה חוזה דה פבלו פרננדס (בספרדית ובאנגלית: María José de Pablo Fernández) הידועה בשם הבמה קוט דה פבלו (Cote de Pablo, נולדה ב-12 בנובמבר 1979), היא שחקנית וזמרת צ'יליאנית-אמריקאית. היא נולדה בסנטיאגו, צ'ילה, ועברה לגור בפלורידה, ארצות הברית בגיל עשר, שם למדה משחק.
בגיל 15 דה פבלו הנחתה פרקים של תוכנית האירוח הלטינו-אמריקאית Control עם קרלוס פאנס. מאוחר יותר למדה באוניברסיטת קרנגי מלון מוזיקה ותיאטרון. לאחר שהופיעה במספר תפקידי טלוויזיה, היא לוהקה בשנת 2005 לגלם את הדמות הראשית זיוה דוד (אנ') בסדרת הטלוויזיה NCIS של CBS. היא זכתה בפרס ALMA עבור התפקיד בשנת 2011 ובפרסי אימג'ן.
היא ביצעה חלק מהשיר "Temptation" של טום ווייטס לפרק משנת 2008 של NCIS. מחוץ לסדרה, היא שרה בתקליטור Vivo En Vida של רוברטו פיטר.
ביוגרפיה

דה פבלו נולדה בסנטיאגו, צ'ילה, לפרנסיסקו דה פבלו ומנחת הטלוויזיה מריה אולגה פרננדס. יש לה אחות צעירה, אנדריאה, ואח, פרנסיסקו, שעובד כדיג'יי. כשהייתה בת 10, אמה מצאה עבודה במיאמי, פלורידה, ארצות הברית ברשת טלוויזיה בשפה הספרדית. דה פבלו למדה בחטיבת הביניים ארווידה ובבית הספר לאמנויות, שם למדה תיאטרון מוזיקלי. בכיתה ה', היא גילתה שאנשים רבים לא יכלו לבטא את שמה הפרטי "מריה חוסה", אז היא ביקשה מהם לקרוא לה "קוטה", כינוי צ'יליאני נפוץ למריה חוסה. דה פבלו למדה באוניברסיטת קרנגי מלון בפיטסבורג, פנסילבניה, שם למדה מוזיקה ותיאטרון והופיעה בכמה מחזות, כולל "העולם מסתובב", " הבית של ברנרדה אלבה", "Indiscretions", "פנטסטיקס" ו-A Little Night Music. היא סיימה בשנת 2000 תואר ראשון באמנויות יפות בתיאטרון מוזיקלי.
קריירת משחק > התחלת הקריירה

דה פבלו החלה לעבוד בתעשיית הבידור בגיל 15, כשהנחתה כמה פרקים של תוכנית האירוח Control (1994–95) ב-Univision, לצד מנחה ה-Entertainment Tonight לשעבר, קרלוס פאנס.
לאחר סיום הלימודים, היא עברה לניו יורק כדי למצוא עבודה כשחקנית, ועבדה כמלצרית במסעדה הודית במנהטן ובמסעדה איטלקית בברוקלין על מנת להתפרנס. בשנת 2000, היו לה תפקידים ב-The $treet של פוקס ובדרמה של CBS The Education of Max Bickford. היא לקחה חלק בתיאטרון הציבורי של העיר ניו יורק, הופיעה בתוכנית הטלוויזיה "כל ילדיי" ובפרסומות. דה פבלו שיחקה בתפקיד מרגריט סיסנרוס בסדרה "המושבעים" (ששודרה ברשת פוקס). הסדרה הייתה קצרת מועד, והיו לה רק 10 פרקים בני שעה אחת. ב-2005, עמדה דה פבלו לעשות את הופעת הבכורה שלה בברודוויי ב"מלכי הממבו" בתור דולורס פואנטס, אך ההצגה ירדה לאחר מספר הופעות בסן פרנסיסקו.
קריירת משחק > NCIS

דה פבלו ידועה בעיקר בזכות גילומה של זיוה דוד (אנ'), קצינת מוסד ישראלית שהפכה לסוכנת NCIS, בדרמה המשטרתית NCIS. על מנת להתקבל לתוכנית היא הגישה אודישן באמצעות קלטת וידאו שלאחריה התבקשה לטוס ללוס אנג'לס לאודישן. מנהלי הרשת נתנו לה להיבחן במקביל למייקל וות'רלי שכיכב ב-NCIS, כדי לבדוק הכימיה ביניהם במהלך האודישן השני שלה; הוא סיים את התסריט בכך שהבריש את שיערה לאחור והעיר, "את מזכירה לי את סלמה הייק ". תגובתה של דה פבלו לוות'רלי הייתה להישאר בדמות והיא "דחתה אותו לחלוטין". לאחר מכן, המפיק דונלד בליסאריו פגש אותה כשהיא מחכה למונית שתיקח אותה בחזרה לשדה התעופה, ואמר לה שהיא קיבלה את התפקיד. היא הצטרפה לתוכנית החל מעונתה השלישית.
דה פבלו תיארה את הדמות כ"מישהי שונה לחלוטין מכל אחד אחר בתוכנית כי היא הייתה בסביבה של גברים כל חייה; היא רגילה לגברים בעלי סמכות. היא לא מפחדת מגברים."
בשנת 2006, היא זכתה בפרס אימג'ן עבור שחקנית המשנה הטובה ביותר בטלוויזיה עבור NCIS. בשנים 2008 ו-2009 היא הייתה מועמדת לאותו פרס. כמו כן, בשנים 2008 ו-2009, היא הייתה מועמדת לפרס ALMA לשחקנית מצטיינת בסדרת טלוויזיה דרמה. בשנת 2011, דה פבלו הייתה מועמדת פעם נוספת לפרס אימג'ן, אבל הפעם לשחקנית הטובה ביותר בטלוויזיה, לא שחקנית המשנה. היא זכתה בפרס ALMA לשנת 2011 לשחקנית טלוויזיה הטובה ביותר - תפקיד ראשי בדרמה.
ב-10 ביולי 2013, במהלך העונה העשירית, דווח על ידי CBS כי דה פבלו תעזוב את NCIS מסיבות לא ידועות. היא נשארה על מנת לסיים את הסיפור של דמותה זיוה דוד בתחילת עונה 11. מאוחר יותר, בפגישת שאלות ותשובות ב-2016, דה פבלו הצהירה שחלק מהסיבה שבגללה היא עזבה את התוכנית הייתה בגלל הכיוון של דמותה והתחושה שהתסריטים לא מספיק טובים כדי לגרום לה להישאר.
דה פבלו אמרה מאוחר יותר לסינדי אלבסקי שזיוה יכולה לחזור כי היא לא מתה. עם זאת, בסיום עונה 13 של הסדרה, צוין כי דמותה מתה ככל הנראה בפיצוץ בישראל.
שלוש שנים מאוחר יותר ב-2019, פרק עונה 16 'היא', חשף כי זיוה בחיים והסתתרה בצרפת. דה פבלו חזרה ללא הודעה מוקדמת לתוכנית בסצנה האחרונה של סיום עונה 16, ששודרה ב-21 במאי 2019. בסצנה זיוה מגיעה למרתף של גיבס כדי להזהיר אותו כי חייו בסכנה. המפיקים אישרו כי דה פבלו תופיע בשני הפרקים הראשונים של העונה ה-17 של התוכנית ולאחר מכן בפרקים העשירי והאחד עשר של העונה כחלק מהסיפור שלה.
קריירת משחק > אחרי NCIS

ב-2014 לוהקה דה פבלו לסרט 33 כנגד כל הסיכויים, על תאונת המכרה בצ'ילה ב-2010, כאשתו של אחד הכורים.
מוזיקה

דה פבלו ביצעה חלק מהשיר "Temptation" של טום וייטס בפרק "Last Man Standing" של NCIS, ששודר בארצות הברית ב-23 בספטמבר 2008. הביצוע המלא שלה לשיר, כולל כמה מילים בצרפתית, מופיע ב-"NCIS: The Official TV Soundtrack", שיצא ב-10 בפברואר 2009.
היא הזמרת ב-Vivo en vida של רוברטו פיטר, שם היא שרה את "סמבה בהקדמה" ו-"Cry Me a River". דה פבלו הופיעה גם בפסקול הרשמי של 33 כנגד כל הסיכויים, כששרה Gracias a la Vida".
חיים אישיים

דה פבלו הייתה במערכת יחסים ארוכת שנים עם השחקן דייגו סראנו, אך דווח שהם נפרדו ביוני 2015.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | The Last Rites of Ransom Pride | מכשפה |  |
| 2015 | 33 כנגד כל הסיכויים | ג'סיקה וגה |  |
| 2019 | Seneca | סלסטה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994–1995 | Control | מנחה | מופע מגזין לטינו-אמריקאי |
| 2000 | The Street | פיונה | פרק: "Hostile Makeover" |
| 2001 | The Education of Max Bickford | ג'ינה | פרק: "Do It Yourself" |
| 2004 | The Jury | מרגריט סיסנרוס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2005–2013 2019–2020 | NCIS | זיוה דוד | תפקיד ראשי (עונה 3–11) תפקיד אורח (עונות 16, 17); 194 פרקים |
| 2015 | נשות מצדה (אנ') | שירה | מיני סדרה |
| 2025 | NCIS: Tony & Ziva | זיוה דוד | סדרה עתידית של CBS |
הערות שוליים

↑  "Cote de Pablo biography". A+E Networks. נבדק ב-31 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee Hernandez (4 בנובמבר 2010). "EXCLUSIVE: Cote de Pablo on the Chilean Miners Rescue: "In That Moment, I Felt Proud to be Chilean"". Latina. נבדק ב-31 במאי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jacqueline Neiss (1 באוקטובר 2007). "NCIS's Cote de Pablo visits Israel". OK!. p. 72. אורכב מ-המקור ב-22 ביולי 2010. נבדק ב-15 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee Hernandez (10 בפברואר 2009). "'NCIS' Star Cote de Pablo, on the Pleasures of Kicking Men's Behinds on TV". latina.com. נבדק ב-15 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cote de Pablo: Biography". CBS Interactive Inc. נבדק ב-7 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Cote de Pablo". BuddyTV. נבדק ב-6 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lisabeth, Zach (2020-07-29). "Ziva From NCIS Looked Much Different When She Was Younger". Looper.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-02-09.
↑  Tugend, Tom (15 במרץ 2007). "'NCIS' Mossad agent's cover gets blown—she's Chilean". jewishjournal.com. נבדק ב-15 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ximena Urrejola (6 באוקטובר 2009). "Detalle noticia". mer.cl (בספרדית). נבדק ב-15 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Owen, Rob. "Prime Time – Carnegie Mellon Today". carnegiemellontoday.com. אורכב מ-המקור ב-9 במאי 2013. נבדק ב-26 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Marsi, Steve (29 באוקטובר 2009). "Cote de Pablo Dishes on NCIS' Ziva and Tony". tvguide,com. אורכב מ-המקור ב-26 בספטמבר 2011. נבדק ב-26 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mason, Dave, "De Pablo adds spice to 'NCIS'", The San Diego Union-Tribune, January 3, 2006. Retrieved February 11, 2013.
↑  Elavsky, Cindy (19 בינואר 2014). "Celebrity Extra". King Features. נבדק ב-22 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Evans, Greg (17 במאי 2016). "Michael Weatherly's 'NCIS' Finale Finally Answers The Ziva Question". Deadline Hollywood. נבדק ב-18 במאי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Former 'NCIS' Star Cote De Pablo Joins Chilean Miner Movie 'The 33'". Deadline Hollywood. 10 בינואר 2014. נבדק ב-14 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kott, Crispin. "CD Reviews". Roll Publishing. נבדק ב-31 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  James Horner (6 בנובמבר 2015), The 33, WaterTower Music, נבדק ב-8 באפריל 2016 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Nudd, Tim (29 בנובמבר 2010). "NCIS's Cote de Pablo Loves Her Boyfriend for Being a Bad Influence". People. נבדק ב-26 ביוני 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Palacios, Paula (4 ביוני 2015). "Cote de Pablo: 'Yo soy el sueño americano'". caras.cl. אורכב מ-המקור ב-23 בספטמבר 2015. נבדק ב-6 ביוני 2015. Recién soltera tras varios años de relación con el actor ecuatoriano Diego Serrano {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5418 6665  LCCN: no2007127229  VIAF: 19469891   WorldCat (עם VIAF): 19469891 
קוט דה פבלו בשנת 2007
חטיבה 500

.
| --- | --- |

תג הכתף של חטיבה 500
 פרטים
 כינוי:  עוצבת כפיר
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:  חיל השריון חיל השריון
 סוג:  חטיבת שריון
 בסיס האם:  המרכז הלאומי לאימונים ביבשה 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1972–2003 (כ־31 שנים)
 מלחמות:    מלחמת יום הכיפורים    מלחמת לבנון הראשונה  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקי שוט ומגח
 פיקוד
 יחידת אם:  עוצבת הפלדה
 מפקדים:  מפקדי החטיבה
 
טנק מגח 7 של עוצבת כפיר מתאמן בבקעת הירדן
חטיבה 500, הידועה גם בשם עוצבת השריון כפיר, הייתה חטיבה בחיל השריון הישראלי שפעלה כחטיבה חצי סדירה במתקן צאלים (נקרא אז "מתקן 500" – מכאן שם החטיבה) משנת 1972 עד מלחמת יום הכיפורים ב-1973, ומאז כסדירה עד לשנת 2003, כאשר פורקה.
עד שנת 1974 השתמשה החטיבה בטנקי שוט, ולאחר מכן ועד לפירוקה השתמשה בטנקי מגח.
במלחמת יום הכיפורים נלחמה החטיבה הצעירה, בפיקודו של אל"ם אריה קרן, במסגרת אוגדה 162 של האלוף אברהם אדן (ברן). במהלך המלחמה צלחה החטיבה את התעלה והשתתפה בקרב סואץ.
בין הסכם הביניים בין ישראל למצרים ב-1975 ועד 1980, עם תחילת הנסיגה בעקבות הסכם השלום בין ישראל למצרים, מיקום החטיבה בשגרה היה באזור צומת פרקר (ממזרח למעבר המיתלה) בסיני. לאחר מכן היא מוקמה בשגרה בבקעת הירדן באזור בקעות, שם עסקה באימונים ובמשימות של ביטחון שוטף.
במלחמת שלום הגליל השתתפה החטיבה בלחימה בגזרה המרכזית תחת פיקוד עוצבת הפלדה, לחמה בעין זחלתא. בתום השבוע השלישי למלחמה השתלטה על כביש ביירות-דמשק באזור בחמדון והעיירה סאופר משם גלשה לעאליי ולביירות והשתתפה במצור על מערב העיר עד לכניעת המחבלים וגירושם לתוניס. בשנת 1984 נכנסה החטיבה ביחד עם אוגדה 162 ללבנון למשך שנה, והחזיקה את הגזרה המזרחית באזור הבקאע וג'בל בארוכ.
החטיבה השתתפה במבצע חומת מגן. בשנת 2003 הוחלט על פירוק החטיבה.
היסטוריה > הקמת החטיבה

החטיבה הוקמה בקיץ שנת 1972 כחטיבת מילואים ולמפקדה מונה אל"ם אריה קרן. בחטיבה היו בתחילה שלושה גדודי טנקים: "רומח" (429), "סערה" (430) ו"גור" (433). בכל גדוד היו שלוש פלוגות טנקי שוט ופלוגת חרמ"ש. בנוסף כללה החטיבה פלוגת סיור ופלוגת רפואה.
היסטוריה > מלחמת יום הכיפורים ולאחריה

החטיבה בפיקוד אל"ם אריה קרן כללה 3 גדודי שוט: גדוד 429 בפיקודו של סא"ל דן ספיר (שנפל בקרב ב-8 באוקטובר), גדוד 430 בפיקודו של סא"ל אלישיב שמשי, וגדוד 433 בפיקודו של סא"ל נחום זקן, פלוגת סיור בפיקודו של סרן יוסף סיידון ופלוגת רפואה בפיקודו של סרן מנחם שטרן. החטיבה לחמה בחזית המצרית, כחלק מאוגדה 162 בפיקוד אברהם אדן. מ-8 באוקטובר 1973 עד 15 באוקטובר, בלמה החטיבה כוחות מצריים בגזרת תעלת סואץ ובמרחב מול העיר אסמאעיליה. ב-17 באוקטובר השתתפה בהשמדת חטיבת טנקי T-62 מצריים ממזרח לאגם המר, וביום שלאחר מכן צלחה את תעלת סואץ. מה-19 באוקטובר עד ה-24 באוקטובר, פרצה החטיבה למרחבים הפתוחים במצרים ממערב לתעלה, שם השמידה בסיסי טילים, מחנות צבא וכוחות שריון וחי"ר מצריים, עד שהגיעה לעיר סואץ, שם הסתבכה בקרב על העיר סואץ. ב-25 באוקטובר, נערכה החטיבה בגזרה שבין האגם המר הקטן לעיר סואץ, ובכך השלימה את המשימה של כיתור הארמייה השלישית המצרית, ממזרח לתעלה.
לאחר המלחמה הפכה החטיבה לחטיבה סדירה והוסבה לטנקי M60 פטון. בתקופה שבין הסכם הביניים בין ישראל למצרים ב-1975 ובין נסיגת צה"ל ממערב סיני ב-1980 ישבה מפקדת החטיבה בצומת פרקר, ממזרח למעבר המיתלה.
בעקבות הסכם השלום עם מצרים חלו שינויים בהרכב החטיבה ובמיקומה: בשנת 1978 הועבר גדוד 429 מהחטיבה לחטיבה 211 ובהמשך עזבה החטיבה את בסיס הקבע שלה בסיני והתמקמה בצפון בקעת הירדן כחלק מסד"כ פיקוד מרכז ואוגדה 162. במאי 1981 הועבר גדוד 195 מחטיבה 401 לחטיבה 500 וסד"כ החטיבה חזר לכלול שלושה גדודי טנקים סדירים:גור (433), סערה (430) ואדם (195), פלס"ר ופלוגת רפואה במילואים. לכל אחד משלושת גדודי טנקים הסדירים הייתה פלוגת חרמ"ש במילואים.