stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלבירינת של סטרה
מבנה הלבירינת

הלבירינת, או המבוך, הוא מסלול יחיד בעל כניסה ויציאה ללא התפצלויות או חלקים ללא מוצא. המסלול עובר בין שיחים גבוהים ואין המהלך בהם יכול להבחין בדרכים המובילות אל מרכזו וממנו אל היציאה מהמבוך. המהלך בו הולך בפיתולים, מגיע לפרשות דרכים וכל זה במטרה להגיע אל המרכז וממנו ליציאה. ככל שהמבוך מורכב יותר כן יקשה על המבקר למצוא את היציאה.
בלבירינת של סטרה מקבל כל מבקר דגל ארוך וכאשר הוא מתייאש מהאפשרות למצוא את הדרך למרכז או ליציאה הוא מניף את הדגל. במרכז המבוך יש מגדל גבוה וממנו ניתן לצפות במניף הדגל, הזקוק לעזרה. מניף הדגל מקבל מהעומד בראש המגדל הוראות איך לצאת מן המבוך.
גן המבוכה של הרמח"ל

סביר להניח שהרמח"ל, אשר נולד בפדובה והיה נוסע לוונציה, הכיר את הלבירינת של סטרה. יש מעריכים שהוא נעזר בו על מנת להמחיש את הדרך לפיה על האדם לכלכל את התנהגותו בזהירות. בספרו מסילת ישרים, אשר הפך ליסוד המרכזי והבסיסי בפעילות תנועת המוסר ומשפיע על עולם הישיבות עד היום, הוא מתאר את תפקידו של המבוך - לבירינת, או בלשונו,  גן המבוכה:
הא למה זה דומה? לגן המבוכה, הוא הגן הנטוע לצחוק, הידוע אצל השרים, שהנטיעות עשויות כתלים כתלים, וביניהם שבילים רבים נבוכים ומעורבים, כולם דומים זה לזה, והתכלית בם הוא להגיע אל אכסדרה אחת שבאמצעם. ואמנם השבילים האלה מהם ישרים ומגיעים באמת אל האכסדרה, ומהם משגים את האדם ומרחיקים אותו ממנה. ואמנם ההולך בין השבילים הוא לא יוכל לראות ולדעת כלל אם הוא בשביל האמיתי או בכוזב, כי כולם שוים ואין הפרש ביניהם לעין הרואה אותם, אם לא שידע הדרך בבקיאות וטביעות עין שכבר נכנס בם והגיע אל התכלית שהוא האכסדרה. והנה העומד כבר על האכסדרה הוא רואה כל הדרכים לפניו ומבחין בין האמתיים והכוזבים, והוא יוכל להזהיר את ההולכים בם, לומר: זה הדרך לכו בו! והנה, מי שירצה להאמין לו, יגיע למקום המיועד. ומי שלא ירצה להאמין וירצה ללכת אחר עיניו, ודאי שיישאר אובד ולא יגיע אליו.
כן הדבר הזה: מי שעדיין לא משל ביצרו, הוא בתוך השבילים, לא יוכל להבחין ביניהם. אך המושלים ביצרם שכבר הגיעו אל האכסדרה, שכבר יצאו מן השבילים וראו כל הדרכים לעיניהם בבירור, הם יכולים ליעץ למי שירצה לשמוע, ואליהם צריכים אנו להאמין. ואמנם מה היא העצה שהם נותנים לנו? בואו חשבון, בואו ונחשב חשבונו של עולם, כי כבר הם ניסו וראו וידעו שזה לבדו הוא הדרך האמיתי להגיע האדם אל הטובה אשר הוא מבקש ולא זולת זה.
ביאורים

↑  ההדגשה לא במקור
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: xx0306299 
↑  החיד"א בספר מעגל טוב
זמר לבני

| --- | --- |
 שיר בביצוע נתן יונתן
 יצא לאור:  1956
 שפה:  עברית
 אורך:  3:01
 כתיבה:  נתן יונתן
 לחן:  נחום היימן
 הפקה:  נחום היימן
"זמר לבני" (מוכר גם כ"זמר לבני ליאור" וכ"ליאור, ילדי שלי") הוא שיר שכתב נתן יונתן ללחן שחיבר נחום היימן. הוא ראה אור ב-1956, ומוקדש לבנו של יונתן, ליאור.
רקע

השיר נכתב על ידי יונתן כשליאור הגיע לגיל 4 ב-1956. את שירותו הצבאי התחיל בחיל השריון. לאחר מכן סיים קורס קצינים, ונשלח לתפקידי הדרכה. הוא רצה להחליף את תפקידו, ומונה למפקד מחלקת טנקים. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים נשלח לסייע למעוזים המותקפים במצרים. במהלך הקרב נתקל בחי"ר מצרי ונפל חלל.
מאז קיבל "זמר לבני" משמעות טרגית, שכן הוקדש לבנו של יונתן. השיר הוא מכתב אהבה עמוק מיונתן לבנו ליאור. השיר מבטא אהבה הורית באמצעות דימויים מוכרים, כמו הליכה יד ביד ברחוב, חיבוק או ליטוף בשיער. יונתן ניסה בשיר להנחות את ליאור כיצד לפעול בעת בגרותו. בדיעבד, מילות השיר מקבלות נופך טרגי, שכן הן מסמלות גם את נצחיות אהבת האב, שנותרת אפילו לאחר נפילת בנו בקרב.
הקלטות

שלמה ארצי הלחין כמה שירים של יונתן, לאחר שנפגשו בתחילת שנות ה-70 וארצי קיבל מיונתן ספר שירים שלו. בין השאר הלחין את "הרדופים ליד החוף", "זמר לבני", "האיש ההוא", "רק עלה" ועוד. הוא פרסם את גרסתו ל"זמר בני" בשנת 1975. באותה שנה פרסמה להקת "האחים והאחיות" את ביצועה לשיר באלבום "חופים משירי נתן יונתן".
ב-1979 הקליטה הזמרת חוה אלברשטיין גרסת כיסוי לשיר. היא נכללה כרצועה הרביעית באלבומה ה-21 "אני הולכת אלי".
במרוצת השנים גם דן גולן ואיה כורם הקליטו את השיר.
הערות שוליים

↑  "זמר לבני" – נתן יונתן
↑  מילות השיר, באתר שירונט
↑  חופים משירי נתן יונתן באתר סטריאו ומונו
↑  אני הולכת אלי באתר סטריאו ומונו
| חוה אלברשטיין |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | "האבן מיר א ניגונדל" • "שירי עם ביידיש" • "בשירים עבריים" • "צעצועיה של אסנת" • "מות הפרפר" • "שירי רחל" • "אנדנדינו" • "מארגאריטקעלעך" • "מירדף" • "משירי ארץ אהבתי" • "לאט, לאט, לאט..." • "חוה ועודד בארץ הקסמים" • "לו יהי" • "חוה אלברשטיין והפלטינה" • "כמו צמח בר" • "טיקיליטון" • "צוללת צברית" • "הלילה הוא שירים" • "התבהרות" • "מה קרה בארץ מי" • "אני הולכת אלי" • "חוה זינגט יידיש" • "שיר במתנה" • "קולות" • "שירו אחרי" • "נמל בית" • "מהגרים" • "עוד שירים ביידיש" • "הצורך במילה, הצורך בשתיקה" • "לונדון" • "האהבה מאלתרת" • The Man I Love • "מארגאריטקעלעך" • "דירה אחת" • "יונת האהבה" • The Well‏ • Foreign letters • "מוצאי חג" • "קוקוס" • "לעמעלע" • "שביל החלב – שירי ערש" • "טבע האדם" • "ברוך הבא" • "ילדת טבע" • "ואיך אצלך" • "סרנדה" • "בוא המורה" • "ערב אחר" |  |
| מיני-אלבומים | "חוה אלברשטיין בשירי נחום היימן" • "אין יידישע פאלקס-לידער" • "צעצועיה של אסנת" • "ירושלים של זהב" • "טוביה ושבע בנותיו" • "הבובה ימימה" |  |
| אלבומי אוסף | "להיטי זהב" • "משירי ארץ אהבתי – האוסף הראשון" • "החיטה צומחת שוב – האוסף השני" • "אדבר איתך" • Crazy Flower: A Collection‏ • Yiddish Songs • "תיכף אשוב" • "סיפור אינטימי" • "עץ הכוכבים" • "סיפור חיים – אנתולוגיית שירי משוררים" |  |
| אלבומי הופעה | "בתוכנית יחיד – חלק א'" • "בתוכנית יחיד – חלק ב'" • "חוה והגיטרה – הופעה חיה בצוותא" • "בהופעה חיה – מבחר שירים מתוך המופע "לונדון"" • "בהופעה" • "חוה שרה ושלומי מנגן – בהופעה (Live)" |  |
| מארזי תקליטורים | "האוסף" • "חוה אלברשטיין שרה לילדים" • "השנים הראשונות" |  |
| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1960 | "בא אלי נער" • "מירדף" |  |
| שנות ה-1970 | "עץ הכוכבים" • "משירי ארץ אהבתי" • "שחמט" • "אליעזר בן-יהודה" • "שבע" • "לו יהי" • "שיר משמר" • "בלדה על סוס עם כתם על המצח" • "אדבר איתך" • "האומנם (את תלכי בשדה)" • "ימי בנימינה" • "כמו צמח בר" • "ציפור השיר" • "הלילה הוא שירים" • "סינדרלה מקומית" • "התבהרות חלקית" • "לפעמים זו אהבה" • "פרח משוגע" • "אני הולכת אלי" |  |
שנות ה-1980: 
שנות ה-1990: 
שנות ה-2000: 
שנות ה-2010: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "רבנו תם" • "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "ירושלים של זהב" • "מות הפרפר" • "חיוכים" • "כפל" • "בשביל אל הבריכות" • "רק על עצמי" • "בגני נטעתיך" • "עקרה" • "אני" • "זמר נוגה" • "אל ארצי" • "מתי" • "ספר שירי" • "שי" • "הבובה ימימה" • "ילדי איננו ילד עוד" • "אישה באבטיח" • "הליכה לקיסריה" • "לכל איש יש שם" • "פגישה לאין קץ" • "חופים הם לפעמים" • "אחרי מותי" • "לדוד משה הייתה חווה" • "צוללת צברית" • "יוסי, ילד שלי מוצלח" • "החליל" • "במדינת הגמדים" • "שיעור מולדת" • "בובה זהבה" • "רוזלינדה" • "שיר ערש" • "אהבה בת עשרים" • "חלומות שמורים" • "מאיה" • "זמר אהבה לים" • "שיר תשרי" • "הכרתי פעם איש" • "החול יזכור" • "שיר אהבה ישן" • "זמר לבני" • "עוד חוזר הניגון" • "שדרות בגשם" • "אויפ'ן וועג שטייט א בוים" |  |
מתח מנוחה

מתח מנוחה או פוטנציאל מנוחה הוא הפרש פוטנציאל חשמלי הנשמר בין שני צדדיו של קרום התא, דהיינו בין פנים התא לסביבתו החיצונית.
מתח מנוחה קיים כמעט בכל תא. עם זאת הוא בעל חשיבות מיוחדת בתאים בעלי כושר התעוררות המסוגלים לייצר בקרומיהם דחפים אלקטרוכימיים, כמו למשל: תאי עצב ותאי שריר.
שינויים במתח קרום התא, אשר מוציאים אותו ממצב של מתח מנוחה, הם הבסיס ליכולת קבלת והעברת האותות בתאים אלה. תזוזה של המתח לערכים חיוביים יותר ממתח המנוחה מכונה הפחתת קיטוב (בלועזית: דפולריזציה), ותזוזה לערכים שליליים יותר מכונה קיטוב יֶתר (בלועזית: היפרפולריזציה).
הערך של מתח קרום התא

ערכו של מתח קרום התא מושפע משינויים ספציפיים בחדירות קרום התא ליוני אשלגן, נתרן, סידן וכלור ומשינויים במפל הריכוזים של היונים המחוללים על ידי משאבות יונים, תעלות יונים וחלבונים ממברנלים אינטגרליים נוספים.
במצב מנוחה, פנים התא הוא שלילי לעומת הסביבה החיצונית. מתח המנוחה אופייני לתאים שונים.  מתח מנוחה של תאי עצב הוא 70- מיליוולט (mV)[דרוש מקור]. לתא שריר שלד גדול מתח מנוחה דומה, בתא שריר לב צתח המנוחה הוא 90- מיליוולט, בפוטורצפטור מתח המנוחה האופייני הוא 40- מיליוולט. בחלק מתאי העצב והשריר (למשל בתאי שריר חלק) נמדדים מתחים אחרים בתחום 40- מיליוולט עד 60- מיליוולט. מחוץ לזמן המנוחה של התאים, מתח קרום התא משתנה באופן מהותי כאשר מתחולל עירור של התא.
תא עצב שאינו פעיל יכול להישאר במצב המנוחה במשך זמן רב. הוא יופעל רק בעקבות גירוי מתאים, אשר יגרום לשינויים במתח החשמלי של הקרום.
הערך של מתח קרום התא > מדידת מתח קרום התא

מתח קרום התא נמדד בעזרת מיקרו-אלקטרודה המוכנסת לתוך התא. האלקטרודה דקה דיה למניעת הרס התא, קוטרה כחצי מיקרון. חלקה החיצוני של האלקטרודה עשוי גליל זכוכית דקה וחלקה הפנימי מלא בתמיסה מוליכת חשמל. המיקרו-אלקטרודה ואלקטרודה נוספת הנמצאת מחוץ לתא מחוברות למד מתח.
פוטנציאל שיווי משקל יוני

קרום התא העשוי דו-שכבה ליפידית יוצר תווך הידרופובי שחומרים הידרופילים כגון יונים אינם יכולים לעבור דרכו ללא מתווכים. בנוזל התוך-תאי, בציטוזול, קיים ריכוז גבוה של יוני אשלגן בהשוואה לנוזל החוץ-תאי. במצב היפותטי דוגמת זה שמתואר באיור העליון ("היווצרות מתח על קרום תא") לא תתרחש השוואה של ריכוז יוני אשלגן מכיוון שקרום התא לא מאפשר את מעברם. פתיחה של תעלת יונים בררנית המאפשרת מעבר של יוני אשלגן בלבד (איור אמצעי) תאפשר תנועה של אלו מתוך התא, שם הריכוז גבוה, אל מחוץ לתא, שם הריכוז נמוך. מעבר היונים הטעונים במטען חשמלי חיובי יצור עודף במטען חיובי מחוץ לתא שיתבטא בהצטברות של יונים חיוביים בצד החיצוני של קרום התא והצטברות יונים שליליים בצד הפנימי של קרום התא. המטען החשמלי החיובי מחוץ לתא דוחה מטענים חיובים ובהם יוני האשלגן עצמם ומופעל כוח מנוגד ליציאת יוני אשלגן. מרגע שכוח הדחיה החשמלי משתווה לכוח שמניע את היונים עם מפל הריכוזים, התנועה נטו של יוני האשלגן אל מחוץ לתא תשתווה לאפס. הפרש הפוטנציאל החשמלי שניתן למדוד בזמן שיווי המשקל בין הכוחות הוא פוטנציאל שיווי המשקל היוני של אשלגן או פוטנציאל נרנסט לאשלגן.
ניתן לחשב את פוטנציאל שיווי המשקל היוני לכל יון בעזרת משוואת נרנסט (על שם חתן פרס נובל לכימיה ולטר נרנסט):
 \ E_{ion}=2.303{RT \over zF}\log {[ion]_{o} \over [ion]_{i}}
כאשר  \ E_{ion} הוא פוטנציאל שיווי המשקל היוני,  \ R קבוע הגזים,  \ T טמפרטורה בקלווין,  \ z מטען היון,  \ F קבוע פאראדיי,  \ [ion]_{o} ריכוז היון מחוץ לתא ו- \ [ion]_{i} הוא ריכוז היון בתוך התא.
ליונים בגוף עם טמפרטורה נורמלית של 37 מעלות צלזיוס, ניתן לפשט את המשוואה על ידי חישוב מרבית מרכיביה מראש למעט היחס בין ריכוז היונים מחוץ לתא לריכוז היונים בתוך התא, למשל ליון בעל מטען חשמלי חיובי אחד כגון אשלגן ( \ K^{+}) או נתרן ( \ Na^{+}):
\ E_{ion}=61.54\log {[ion]_{o} \over [ion]_{i}}
וליון בעל מטען חיובי כפול כגון סידן ( \ Ca^{+2}):
\ E_{Ca^{+2}}=30.77\log {[Ca^{+2}]_{o} \over [Ca^{+2}]_{i}}
ריכוז יוני האשלגן בתוך התא גדול בערך פי 20 מריכוזו מחוץ לתא, בתנאים כאלו על פי משוואת נרנסט פוטנציאל שיווי המשקל של אשלגן שווה ל 80- מיליוולט. ריכוז יוני הנתרן בתוך התא קטן בערך פי 10 מריכוזו מחוץ לתא, לפי משוואת נרנסט הפוטנציאל לנתרן שווה לכ-61 מיליוולט (אין סימן מינוס ליד התוצאה מכיוון שהכוח שמופעל עקב ריכוז גבוה של קטיונים מחוץ לתא יגיע לשיווי משקל לאחר הצטברות מטען חיובי בתוך התא).
חישוב מתח קרום תא עם חדירות למספר יונים

קרום תא חדיר ליותר מיון אחד ולכן לא ניתן לחשב את המתח עליו בעזרת משוואת נרנסט. יש לקחת בחשבון לא רק את היחס בין ריכוזי כל יון, אלא גם את שיעור החדירות היחסי של קרום התא לכל יון ואת מטענו של כל יון. משוואת גולדמן-הודג'קין-כץ לוקחת בחשבון את כל אלו. כך תראה המשוואה לחישוב מתח קרום תא תוך התייחסות לנתרן, אשלגן וכלור, היונים המשמעותיים ביותר ליצירת מתח בקרום תאי עצב ושריר:
\ V_{m}=-61.54\log {{C_{Na^{+}}}_{o}P_{Na^{+}}+{C_{K^{+}}}_{o}P_{K^{+}}+{C_{Cl^{-}}}_{o}P_{Cl^{-}} \over {C_{Na^{+}}}_{i}P_{Na^{+}}+{C_{K^{+}}}_{i}P_{K^{+}}+{C_{Cl^{-}}}_{i}P_{Cl^{-}}}
כאשר  \ V_{m} הוא מתח קרום התא,  \ C_{x} ריכוז יון x בתוך התא ( \ i) ומחוץ לתא ( \ o) ו- \ P_{x} חדירות הקרום היחסית ליון x. היונים מסומנים כ- \ Na^{+} לנתרן,  \ K^{+} לאשלגן ו- \ Cl^{-} לכלור.
אם חדירות קרום התא לשניים מהיונים תהיה אפסית, ישפיע על התוצאה רק היחס בין ריכוזי היון שכן עובר דרך הקרום, והמשוואה תצומצם לכדי זהות עם משוואת נרנסט.
שמירת מתח מנוחה

מתח המנוחה של תאי עצב גדולים הוא בערך 90- מיליוולט. כדי לקיים את המתח צריכים להתקיים שני תנאים בסיסיים, הבדל ביחס בין ריכוזי יונים מחוץ ובתוך התא, ואפשרות מעבר ליונים דרך קרום התא.
אנזים המכונה משאבת נתרן-אשלגן משתמש באנרגיה הגלומה באדנוזין תלת-זרחתי (ATP) כדי להעביר באופן אקטיבי דרך קרום התא יוני נתרן ואשלגן.
משאבת נתרן-אשלגן מעבירה יונים בניגוד למפל הריכוזים שלהם ומחזירות את התא למתח מנוחה. בכל מחזור פעילות, המשאבה מעבירה 3 יוני נתרן אל מחוץ לתא ושני יוני אשלגן אל תוך התא. משאבות אלו, הנמצאות בכל תא חי, יוצרות מפל ריכוזים הגדול כדי פי 10 יותר יוני נתרן מחוץ לתא ופי 35 יותר יוני אשלגן בתוך התא. משאבות נתרן-אשלגן תורמות גם למתח הנבנה על קרום התא שכן בכל מחזור פעילות הן מוציאות שלושה קטיונים ומכניסות שני קטיונים ויוצרות מעבר נטו של מטען אחד חיובי אל מחוץ לתא.
בקרום התא נמצאות תעלות יונים דרכן "דולפים" בחזרה פנימה יוני נתרן ובחזרה החוצה יוני אשלגן בכיוון מפל הריכוזים. במנוחה, חדירות הקרום לאשלגן גדולה בערך פי 100 מאשר חדירותו לנתרן, ולכן מתח המנוחה המחושב בעזרת משוואת גולדמן קרוב הרבה יותר לפוטנציאל נרנסט של אשלגן (94- מיליוולט כאשר ריכוז האשלגן בתא גדול פי 35) מאשר לפוטנציאל נרנסט של נתרן (61+ מיליוולט).
שיעור היונים שעוברים בפועל דרך קרום התא כדי שייווצר מתח הוא מזערי. ליצירת מתח של 90- מיליוולט רק 1‎/5,000,000 עד 1/100,000,000 מהיונים החיוביים בתא צריכים לצאת ממנו. שיעור זה ושיעור דומה לו של יונים חיוביים הנכנסים ומשנים את מתח קרום התא עד 35+ מיליוולט יכול לעבור תוך פרק זמן קצר מאוד, המתח על הקרום יכול להשתנות תוך 1/10,000 שנייה.
מעבר יונים חיוביים אל מחוץ לתא גורם להצמדותם לדופן החיצונית של קרום התא ולהצמדות יונים שליליים לדופן הפנימית של קרום התא. יתר היונים בתוך ומחוץ לתא ממשיכים לשמור על סביבה נייטרלית מבחינה חשמלית, על כמות זהה של יונים חיוביים ויונים שליליים. קרום התא עצמו פועל כקבל שהודות לעובי הקרום יכול הקיבול שלו להגיע למיקרו-פאראד לסנטימטר מרובע.
עקרון האלקטרונטרליות

עקרון האלקטרונטרליות גורס כי ברמה המקרוסקופית של התא בשני המדורים, הן בתוך התא והן מחוצה לו המתח הוא אפס. זאת כיוון שתנודות היונים אשר יוצרות את המתח זניחות ביחס להרכב היוני של הסביבה החוץ תאית או הפנים תאית, אשר ממסך את התנודות בהרכב החשמלי, כך שמעבר היונים אינו טוען את הסביבה ואינו גורם בה לריאקציות אלקטרוכימיות. דומה הדבר למערכת שבה שני מכלים של צבע מעורבב, אדום וכחול, המכילים כל אחד עשרות אלפי ליטרים של צבע מעורבב. הפרדה של ליטר אדום אחד והעברתו ממכל אחד למשנהו לא תשפיע ברמה המקרוסקופית על ריכוזי הצבע במיכלים מה שלא יגרור הבדל בצבע הנראה שלהם. עם זאת ברמה המיקרוסקופית, המעבר עצמו של יונים בתעלות בממברנה, המשמשת כקבל, טוען אותה. דבר הגורם להתפלגות מטען משני צידיה.
ראו גם

דחף עצבי
לקריאה נוספת

Mark F Bear, Barry Connors, Michael Paradiso, Neuroscience: Exploring the Brain, Lippincott Williams & Wilkins, pp. 46-65
Guyton AC, Hall JE. Textbook of Medical Physiology, 9th Ed., W.B. Saunders Company, 1996, pp. 57-61
Stephen H. Wright (2004) Generation of resting membrane potential, Advances in physiology Education
הערות שוליים

↑  הַפְחָתַת קִטּוּב במילון רפואת הלב [רפואה] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  קִטּוּב יֶתֶר במילון רפואת הלב [רפואה] (תשע"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
1 2  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.
שרה מחבוב חאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1991 (בת 34) רוואלפינדי 
 מדינה:  פקיסטן
 יד חובטת:  ימין (חבטה: גב יד)
 יחידים
 מאזן קריירה:  1 - 6
 זוגות
 מאזן קריירה:  1 - 2
 
שרה מחבוב חאן (נולדה ב-9 בפברואר 1991 ברוואלפינדי) היא טניסאית פקיסטנית, המחזיקה בשיא התארים הלאומיים בכל ההיסטוריה של פקיסטן, וכן השתתפה במספר הגדול ביותר של משחקים בינלאומיים.
במשחקיה בייצוג פקיסטן בגביע הפדרציה, יש למחבוב מאזן ניצחונות–הפסדים של 2–8.
קריירה

שרה מחבוב חאן נולדה ברוואלפינדי, במחוז פנג'אב שבפקיסטן. אביה, מחבוב חאן, הוא מאמן טניס, ומאמן אותה. בשנת 2004, בגיל 14, היא הייתה לאלופת פקיסטן הצעירה ביותר אי פעם.
יחד עם סבאה עזיז, אושנה סוהייל, ושרה מנסור, היא עשתה היסטוריה כשייצגה את פקיסטן שחזרה להשתתף בגביע הפדרציה, לאחר עשור של היעדרות.
מאז שנת 2005, ונכון לשנת 2018, מחבוב היא השחקנית המובילה בפקיסטן (אך לא החזיקה בתארים בעת לימודיה בארצות הברית), כאשר בתקופה זו יריבתה העיקרית היא שרה מנסור, אשר לפרקים מחזיקה בתואר האליפות הלאומית. היא השחקנית היחידה שזכתה בתארים לאומיים במגרשי חימר, דשא ומגרשים קשיחים, והיא זכתה במספר שיא של תארים לאומיים לנשים בדירוג בטניס יחידים.
באוקטובר 2010, מחבוב הייתה לטניסאית הפקיסטנית הראשונה להגיע לדירוג המכשיר אותה לטורניר הפדרציה הבינלאומית לטניס (ITF) מחוץ פקיסטן, והראשונה להעפיל לרבע הגמר של טורניר ITF בינלאומי, הישג אליו הגיעה במשחקי זוגות בעין סוחנה, שבמצרים, בשותפות עם אירינה קונסטנטיניד.
בחודש מאי 2011, היא חתמה לשחק עבור נבחרת הטניס של אוניברסיטת ניו מקסיקו.
בשנת הלימודים השנייה שלה בניו מקסיקו, מחבוב עברה לשחק עבור אוניברסיטת ג'יימס מדיסון בווירג'יניה, שם היא שיחקה כמעט ארבע שנים וסיימה את לימודיה בחודש מאי 2015, ובידה תואר ראשון בסוציולוגיה. לאחר מכן היא חזרה לפקיסטן.
על אף הצלחותיה, לא היה ביכלתה של מחבוב להגיע רחוק יותר בתחרויות בינלאומיות, בעיקר בשל חוסר תמיכה לטניס בפקיסטן. אביה המאמן ניסה למצוא עבורה חוסים כדי שתוכל לפרוץ את המחסום הזה, ללא הצלחה.
נכון לשנת 2018, מחבוב מארחת תוכנית יומן ספורט בערוץ הלאומי בפקיסטן PTV כל יום שבת וראשון בערב.
השתתפות בגביע הפדרציה > יחידות

| טורניר | תאריך | מקום | נגד | מגרש | שחקנית נגדית | ניצחון/הפסד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 2 בפברואר 2011 | נונתאבורי, תאילנד | קירגיזסטן | קשיח | ז'מיליה דואישיבה | הפסד | 0–6, 4–6 |
| 2011 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 3 בפברואר 2011 | נונתאבורי, תאילנד |  אינדונזיה | קשיח | לביניה טנאטה | הפסד | 0–6, 1–6 |
| 2011 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 4 בפברואר 2011 | נונתאבורי, תאילנד |  הפיליפינים | קשיח | אנה קלריס פטרימוניו | הפסד | 4–6, 0–6 |
| 2011 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 5 בפברואר 2011 | נונתאבורי, תאילנד |  טורקמניסטן | קשיח | אנסטסיה פרנקו | הפסד | 1–6, 1–6 |
| 2016 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 11 באפריל 2016 | הואה הין, תאילנד |  סינגפור | קשיח | שרמיין שי יי סאה | הפסד | 1–6, 2–6 |
| 2016 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 14 באפריל 2016 | הואה הין, תאילנד |  אינדונזיה | קשיח | ג'סי רומפיז | הפסד | 1–6, 1–6 |
| 2016 Fed Cup   אסיה/אוקיאניה מרחב II | 16 באפריל 2015 | הואה הין, תאילנד |  בחריין | קשיח | נאזלי נאדר רזלה | ניצחון | 6–0, 6–0 |
הערות שוליים

↑  "Tribute to our Tennis Player & Tennis Coaching Program" (PDF). Islamabad Club Newsletter Volume 3, Issue 04. Islamabad Club. באוקטובר–בדצמבר 2010. אורכב מ-המקור (PDF) ב-7 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah Mahboob Khan". Players Profile. Sindh Tennis Association.
↑  "Sara, Saba, Ushna and Sara Bring Pakistan Women Tennis Back in the Game". Pakistaniat.com. 28 בינואר 2011. אורכב מ-המקור ב-2018-08-05. {{cite news}}:  (עזרה)<
↑  Raheel, Natasha (4 במרץ 2011). "Female players to receive training in Dubai". The Express Tribune. The Express Tribune News Network. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nasreen, Gul (31 במאי 2011). "Sarah creates tennis history". You! Women's Magazine - Women power!. Jang Group Of Newspapers. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sara qualifies for doubles quarterfinals of ITF Women's Pro Circuit (WTA Ranking)". News and Events. Pakistan Tennis. 22 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sarah in ITF Ranking Tennis doubles quarters". The Nation - Sports. Nawaiwaqt Group of News Papers. 22 באוקטובר 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "New Mexico Announce Two Signees - Lobos get NLIs from Maria Sablina and Sarah Mahboob Khan". Official Athletics Website of the University of New Mexico. CBS Interactive. 2 במאי 2011. אורכב מ-המקור ב-28 באוגוסט 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bora, Saurav (2016-02-11). "'Hard for Pak women to excel in tennis' - Interview - Sarah Mahboob". The Telegraph. ABP. Sarah, who became the youngest-ever national champion at the age of 14, had come back to Pakistan in May last year after graduating from James Madison University in Virginia (US) where she played for their team for four years.
שחור וכחול (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אנה קווינדלן 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  פלורידה 
 הוצאה
 הוצאה:  רנדום האוס 
 תאריך הוצאה:  אוגוסט 1998 
 
שחור וכחול הוא ספרה של אנה קווינדלן, שיצא בהוצאת רנדום האוס בשנת 1998. הספר תורגם לעברית בידי שלומית קדם ויצא לאור בהוצאת אור-עם בשנת 1999. "שחור וכחול" נבחר על ידי מועדון הספר של אופרה וינפרי לספר השנה 1998.
"שחור וכחול" הוא ספרה השלישי של אנה קווינדלן. קדמו לו שני רומנים רבי-מכר, "Object Lessons" ו"הדבר האמיתי". הטור שלה בניו יורק טיימס, "ציבורי ופרטי", זכה בפרס פוליצר בשנת 1992, ומבחר מטורים אלה התפרסם כ"Thinking Out Loud". היא חיברה גם אוסף של הטורים שלה "החיים בשנות ה-30'", Living Out Loud, ושני ספרי ילדים, The Tree That Came to Stay ו-Happily Ever After. היא חיה בניו יורק.
עלילת הספר > בריחה

פראן בנדטו ובנה בן העשר, רוברט, מצונפים על ספסל בתחנת הרכבת של פילדלפיה, מגומדים תחת תקרתה הנישאה בגובה ארבע קומות, וממתינים. פראן נסה על נפשה מבעלה המתעלל, בטרם ינחית עליה את המהלומה הסופית. היא מצפה למישהו שיבוא ויגיד לה לאן פניה מועדות. באישון לילה, מיד לאחר שבעלה השוטר, בובי, יצא לעבודתו, שינתה פראן את חזותה, ועכשיו היא דרוכה לכל תנועה בשתי דלתות התחנה, שמא יופיע בהן בובי. רוברט איננו יודע דבר, ושאלותיו נענות בהתחמקות. למחרת ימצאו שניהם את עצמם בעיר קטנה בפלורידה, בדירת מסתור עלובה, בזיהות שונה, בחיים אחרים.
עלילת הספר > החיים שקדמו לבריחה

פראן, סטודנטית לסיעוד, נישאת לבובי, שוטר במשטרת ניו יורק. שניהם צעירים, מאוהבים ולכאורה, כל עתידם לפניהם, אלא שהאלימות הכבושה של בובי מתחילה לצאת משליטתו. אחיזה אלימה בזרוע, דחיפות אל הקיר, מכות אגרוף - פראן איננה יודעת מה יגרום להתפרצות הבאה, ובנסיונותיה למנוע אותה, היא נעשית כנועה, מכווצת ובושה בעצמה, בעיקר כשהיא משקרת שוב ושוב לבנה היחיד, רוברט, התוהה על פשר החבורות והפציעות שהוא רואה ועל הקולות הנישאים מן הקומה הראשונה, כשהוא ספון בחדרו - צעקות, חבטות, צווחות כאב, בכי כבוש. כל שאלה שלו נענית בתשובה הקבועה - הייתה לי תאונה. נפלתי, התנגשתי בקיר, נחתכתי - עד שהוא חדל לשאול, וככל שהוא גדל, רואה פראן את פניו הנאטמים, את עיניו חסרות החיים, את ההשלמה חסרת התקווה הדורסת תחתיה את הילד, המאבד את חיותו לנגד עיניה.
מבחינת בובי, לפראן יש כל מה שאישה יכלה להתאוות לו - בית יפה, כלים נאים, בן מוצלח, שאמו משגיחה עליו כשפראן עובדת כאחות בבית חולים - מצב שחבריו השוטרים של בובי מתקשים להבין ונשותיהם משתאות עליו. למה אתה מרשה לה לצאת לעבודה, תוהים החברים, אבל בובי מציג זאת כחסד שהוא עושה עמה כשהוא מרשה לה לעבוד. אך הוא ממרר את חייה בקנאה חסרת יסוד וממורמר, כשמסתבר שמשכורתה השנתית גדולה במשהו משלו. אבל בובי אחוז כעס תמידי, על כל דבר שבעולם, ואת כעסו הוא פורק תמיד על פראן, שחיה בהכחשה מתמדת - כלפי חברותיה לעבודה, כלפי אחותה האהובה, בעיקר כלפי עצמה, שליטתו של בובי בפראן אינה מתמצה באלימות פיזית בלבד, אלא בכל היבטי חייה, מה מותר לה ללבוש (לפי הכללים שהכתיבה לו אמו, הפולניה למחצה), מתי תפגוש את אחותה ועם איזה חברות תיפגש. וכל סטיה קלה מן התכתיבים, עלולה להביא לחבטות אגרוף או לדחיפה במורד המדרגות. אלה הם חייה של פראן. היא רוצה לעזוב, אבל תמיד יש סיבה לדחות את העזיבה - חופשת קיץ, חגים, בית ספר - וכך היא נשארת עוד ועוד, וכשכבר אמרה לבובי שהיא עוזבת אותו, אמר לה פשוט: לא, את לא. ועוד אמר לה: מה תעשי, פראן, תקראי לשוטר? ופראן יודעת שכל הדרכים הרגילות, המקובלות, של גירושין והסכמים ומעבר לבית אחר, חסומות בפניה.
עלילת הספר > החלטה

כך עד הפעם שבה בובי הולם בה כך, שברור לה שהפעם הבאה עלולה להיות האחרונה, שאין לה ברירה אלא להתקשר למספר בכרטיס שנתנה לה פאטי באנקרופט, אישה העמדת בראש עמותת מתנדבים, ששמו להם למטרה לחלץ נשים מוכות מבעלים מתעללים, להמציא להן זיהות חדשה וכתובת חדשה בקצווי ארץ, שם לא יוכל הבעל האלים למצוא אותן. תחילה היא לוקחת את בנה אל בית אחותה, שרואה בפעם הראשונה את תוצאות אלימותו של בעלה, חתומות לאין הסתר על פני אחותה הגדולה. אך בובי מגיע אל דלת הדירה, מאיים לפרוץ אותה אם לא תפתח לו, ומחוסר ברירה, היא חוזרת אתו הביתה, אך לאחר שהחבורות דוהות מעט וההריון, שהסתירה מבובי, מסתיים בהפלה יזומה, היא גוזזת את שערה, יוצרת לה תסרוקת חדשה וצובעת את הג'ינג'י הלוהט שלה לבלונד, וכך, עם משקפיים מזכוכית רגילה ובשמלה פרחונית ארוכה ורחבה, עם תיק נסיעות המחזיק בו את המינימום המיידי לשניהם, היא לוקחת את רוברט, הדבר היחיד שחשוב לה לקחת עמה כשהיא עוזבת את ביתה לעד, ויוצאת לדרך החדשה שהתוותה לה פאטי באנקרופט בעזרת אנשיה.
עלילת הספר > חיי פליטות

בלייק פלאטה שבפלורידה, מוצאים עצמם פראן ורוברט בדירה דו-מפלסית קטנה ועלובה, שמזכירה לפראן את כל הדירות העלובות שבהן גרה עם אביה הנכה ואמה העסוקה בפרנסת המשפחה וגרייס, אחותה הקטנה, דירות שפינו ודירות שעברו אליהן ללא סיבה ברורה, כולן דלות ועלובות באותה מידה. מציאות זו גורמת לפראן לשנוא את בובי, באכזריות שכמותה לא הרגישה מעולם, על שבמעשיו גזל ממנה את הבית הראשון האמיתי שלה, בית שאהבה וטיפחה, עם האוקיינוס בקצה הרחוב, והחזיר אותה אל דירה מן הסוג, שחשבה שהשאירה מאחוריה לתמיד, על ריחות הבישול והסיגריות וההזנחה של דיירים קודמים, על תחושת הארעיות והרפיפות שנתנו בה תמיד כל דירות ילדותה ונעוריה. הידיעה, שלהצלת חייה ולהצלת נפשו של בנה נאלצה לעקור אותו מכל חייו הקודמים, מכרסמת בה.