stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ההתנקשות בבריאן תומפסון
רקע > בריאן תומפסון ו-UnitedHealthcare

מאפריל 2021 ועד מותו תומפסון היה המנכ"ל של חברת UnitedHealthcare שהיא חברת בת של חברת UnitedHealth Group. בראיון ל-NBC News חשפה אלמנתו של תומפסון, פולט, שבמהלך השנים בעלה קיבל איומים מלקוחות שתביעות הביטוח שלהם נדחו על ידי החברה.
UnitedHealthcare ביטחה 49 מיליון אמריקאים נכון ל-2024. בשנת 2023 החברה דיווחה שהיא הרוויחה בסך הכל 281 מיליארד דולר. תחת הנהגתו של תומפסון חברת UnitedHealthcare ספגה ביקורת רבה על אופן הטיפול שלה בתביעות. בשנת 2021 איגוד בתי החולים האמריקאי (אנ') גינה בפומבי את התוכנית המוצעת של החברה להתחיל לשלול מלקוחותיה כיסוי עבור מה שחברת הביטוח הגדירה כ"ביקורים שאינם קריטיים בחדרי המיון בבתי החולים". חברת UnitedHealthcare ומספר חברות ביטוח אמריקניות נוספות אוזכרו בדו"ח מאוקטובר 2024 של הוועדה לביטחון המולדת ועניינים ממשלתיים של הסנאט של ארצות הברית אשר חשף כי ישנה עלייה חדה בכמות הדחיות של כיסוי הביטוח עבור מטופלים עם Medicare Advantage (אנ').‏ בנוסף לכך, תחת ניהולו של תומפסון, חברת UnitedHealthcare החלה להשתמש בבינה מלאכותית על מנת לבצע דחיות אוטומטיות של תביעות, וכתוצאה מכך חולים רבים לא היו מסוגלים לקבל טיפול רפואי חיוני.
בין השנים 2020 ל-2022 שיעור הדחיות של תביעות עבור כיסוי טיפול שניתן לאחר קבלת הטיפול הראשוני גדל מ-10.9% ל-22.7%. בתובענה ייצוגית שהוגשה נגד UnitedHealth Group בנובמבר 2023 הועלתה הטענה שהחברה השתמשה ביודעין בבינה מלאכותית על אף שידעה ש-90% מהדחיות שבוצעו כתוצאה מכך היו שגויות.
רקע > ההכנות של החשוד לקראת ביצוע ההתנקשות

החשוד הגיע לניו יורק ב-24 בנובמבר באוטובוס גרייהאונד. האוטובוס יצא במקור מאטלנטה שבג'ורג'יה, אך לרשויות אין מידע אודות התחנה הספציפית בה החשוד עלה על האוטובוס לאורך הדרך. ב-24 בנובמבר החשוד החל את השהייה שלו באכסניית "HI New York City Hostel" אשר בשכונת אפר וסט סייד שבמנהטן. הוא נרשם לאכסניה באמצעות תעודת זהות מזויפת אשר הציגה אותו כתושב ניו ג'רזי, והוא שילם על השהות במזומן. החשוד שהה באכסניה במשך עשרה ימים, מלבד לילה אחד בה הוא לא היה באכסניה, והוא עשה צ'ק אאוט ב-3 בדצמבר.
ההתנקשות

תומפסון נסע לניו יורק על מנת לקחת חלק במפגש המשקיעים השנתי של חברת האם UnitedHealth Group. ב-4 בדצמבר 2024, בסביבות השעה 6:45 בבוקר, תומפסון הלך לאורך רחוב 54 לכיוון מלון הילטון מידטאון בו היה צריך להיערך המפגש. התוקף חיכה לתומפסון ממול למלון וכאשר הוא זיהה אותו הוא התקדם לעברו. התוקף עמד במרחק של כ-6 מטרים מאחורי תומפסון כאשר הוא התחיל לירות לעברו באמצעות אקדח 9 מ"מ. תומפסון נפגע ברגלו הימנית ובגבו. במצלמת הטלוויזיה במעגל סגור אשר תיעדה את ההתנקשות, נראה שהמתנקש דרך את כלי הנשק באופן ידני לאחר כל ירייה, ובשל כך הועלתה ההשערה שמדובר בכלי נשק חצי אוטומטי. בעת מעצרו של מנג'יוני ב-9 בדצמבר המשטרה גילתה ברשותו אקדח שנוצר באמצעות מדפסת תלת-ממד אשר על פי הדיווחים היה תואם לכלי הנשק שנראה בסרטון.
הרוצח נמלט מזירת הרצח על אופניים חשמליים. לפי המשטרה, הוא עזב בהמשך את ניו יורק באמצעות אוטובוס עליו הוא עלה בתחנת האוטובוסים אשר בגשר ג'ורג' וושינגטון(אנ').
בריאן תומפסון נלקח לבית החולים "Mount Sinai West" ושם נקבע מותו בשעה 7:12 בבוקר.
חקירת הרצח

הן משטרת העיר ניו יורק והן ראש עיריית ניו יורק אריק אדמס הצהירו ביום הרצח שלפי ההערכות הרצח תוכנן מראש וכי לא מדובר בתקיפה אקראית.
חקירת הרצח > הממצאים שנמצאו בזירת הרצח

בזירת הרצח נמצאו שלושה תרמילי כדורים אשר עליהם חוקק המתנקש את המילים "לעכב", "להכחיש" ו"להדיח" ("Delay", "Deny", "Depose").‏ מכיוון ששלושת המילים דומות מאוד לביטוי הנפוץ בענף הביטוח "לעכב, להכחיש, להגן" אשר מתייחס לפרקטיקה הכרוכה בעיקוב או דחיית תביעות על מנת להימנע למקסם את הרווחים של חברת הביטוח, המשטרה בדקה אם הכיתוב מרמז על המניע האמיתי של המתנקש. ‏ "Delay, Deny, Defend" הוא גם השם של ספר משנת 2010 מאת ג'יי מ. פיינמן, פרופסור לשעבר בבית הספר למשפטים של רוטגרס, אשר מבקר בספר את הפרקטיקטות של תעשיית הביטוח האמריקאית.
בנוסף, בזירת הרצח נמצא גם בקבוק מים, עטיפת ממתק וטלפון אשר לפי החשד שימשו את המתנקש. ב-6 בדצמבר משטרת העיר ניו יורק הצהירה שהמשטרה הצליחה לאתר את תיק הגב של המתנקש בסנטרל פארק וכי הוא הכיל ז'קט של טומי הילפיגר וכסף ממשחק מונופול.
חקירת הרצח > החיפושים אחר החשוד

ב-4 בדצמבר משטרת העיר ניו יורק פרסמה כי היא תיתן פרס על סך 10,000 דולרים עבור כל מי שיספק מידע שיוביל ללכידתו של המתנקש. ב-5 בדצמבר פרסמו הרשויות תמונות של החשוד שצולמו באמצעות מצלמות מעקב באכסניה בה שהה ובסניף הסטארבקס בו הוא ביקר. בשתי תמונות הסטילס שפורסמו ניתן לראות את פניו של החשוד, ובאחת מהם הוא נראה מחייך אל הפקידה באכסניה. הפקידה באכסניה ציינה כי הוא הסיר את הכיסוי מהפנים כאשר פלירטט עימה. בהמשך ה-FBI הצטרף לחקירה והציע פרס של עד 50,000 דולרים עבור כל מי שיספק מידע שיוביל למעצר והרשעה של החשוד.
החשוד תואר על ידי המשטרה כגבר לבן, בגובה 185 ס"מ לפי ההערכות, שלבש בעת ביצוע ההתנקשות ג'קט קפוצ'ון בצבע חום בהיר, מכנסיים כהים ונעלי ספורט שחורות עם סוליות לבנות. בנוסף, בעת ביצוע ההתנקשות היה לו תיק גב אפור והוא הסתיר את פניו באמצעות כיסוי פנים שחור. לטענת המשטרה המתנקש היה בקיא בשימוש בנשק חם.
החשוד

| --- | --- |

 לידה:  6 במאי 1998 (גיל: 26)
 השכלה:  אוניברסיטת פנסילבניה
 תקופת הפעילות:  4 בדצמבר 2024 
 מקצוע:  מהנדס נתונים(אנ')
 
ב-9 בדצמבר המשטרה המקומית בעיר אלטונה שבפנסילבניה עצרה את לואיג'י ניקולס מנג'יוני בן ה-26 בסניף של מקדונלד'ס בעיר אלטונה, הממוקמת כ-450 קילומטרים מערבית לעיר ניו יורק, לאחר שעובד של הסניף זיהה אותו מהתמונות שפורסמו על ידי משטרת העיר ניו יורק והזעיק בעקבות כך את המשטרה המקומית.
בעת מעצרו מנג'יוני נשא אקדח ומשתיק קול שנוצרו באמצעות מדפסת תלת-מימד אשר היו תואמים לאלו אשר לפי ההערכות של המשטרה שימשו לביצוע הרצח, וכמו גם רישיון נהיגה מזויף עם שם זהה לשם בו השתמש המתנקש על מנת לבצע צ'ק-אין באכסניה בה שהה במנהטן. המשטרה גם הצהירה שהיא מצאה ברשותו של החשוד מניפסט בו הוא מגנה את מערכת הבריאות האמריקאית.
מנג'יוני הוא בוגר אוניברסיטת פנסילבניה והוא הבן למשפחה עשירה ממרילנד שעוסקת בתחום הנדל"ן. אביו הוא איש העסקים לואיס מנג'יוני(אנ') וסבו הוא מפתח הנדל"ן והפילנתרופ ניקולס מנג'יוני(אנ').
החשוד > האישומים

ב-9 בדצמבר הוגש כתב אישום נגד מנג'יוני במחוז בלייר שבפנסילבניה בגין נשיאת אקדח ללא רישיון, זיוף תעודת זהות, הצגת תעודת זהות מזויפת למשטרה, והחזקת "כלים ששימשו לביצוע פשע". מנג'יוני הועמד לדין בשעות הערב של ה-9 בדצמבר בבית המשפט של מחוז בלייר ונשללה ממנו האפשרות לשחרור בערבות. בהמשך היום הוגש נגדו כתב אישום גם במנהטן בגין רצח מדרגה שנייה, שלוש עבירות של החזקת נשק בלתי חוקי וזיוף של תעודת זהות. ב-10 בדצמבר ממנו שוב נשללה האפשרות לשחרור בערבות. הוא מוחזק בשלב הנוכחי עדיין בבית כלא בפנסילבניה.
החשוד > עמדותיו > המניפסט שנמצא ברשותו

העיתונאי קן קליפנשטיין פרסם ב-10 בדצמבר 2024 את הטקסט המלא של המניפסט שהתגלה ברשות החשוד:
"לטובת השוטרים הפדרליים, אקצר את דבריי, משום שאני כן מכבד את מה שאתם עושים למען המדינה שלנו. על מנת לחסוך לכם חקירה ממושכת, אבהיר מראש שפעלתי לבדי. זו הייתה פעולה טריוויאלית למדי שהייתה כרוכה במעט הנדסה חברתית בסיסית, ידע בסיסי ב-CAD, והרבה סבלנות. במחברת הספירלה שלי תוכלו למצוא מספר הערות מפורטות ורשימות מטלות שמתארות את התהליך.
הטכנולוגיה בה השתמשתי מאובטחת היטב משום שאני עובד בתחום ההנדסה ולכן סביר להניח שלא תצליחו לדלות משם הרבה מידע. אני כן מתנצל על כל טראומה שגרמתי, אף על פי כן זו הייתה פעולה הכרחית. אם לומר את האמת, זה פשוט הגיע לטפילים הללו.
תזכורת: לארצות הברית יש את מערכת הבריאות היקרה ביותר בעולם, ובכל זאת אנו מדורגים במקום ה-42 במדד תוחלת החיים. יונייטד היא החברה הגדולה ביותר בארצות הברית לפי שווי שוק - אחרי אפל, גוגל, ווולמארט. היא ממשיכה לגדול ולשגשג, אבל האם תוחלת החיים שלנו השתפרה? לא. המציאות היא שהחברות הללו פשוט צברו יותר מדי כוח, והן ממשיכות להתעלל במדינה שלנו על מנת לצבור רווחים עצומים משום שהציבור האמריקני איפשר להם לעשות זאת עד כה.
ברור שהבעיה מורכבת יותר, אבל אני לא מתיימר להיות האדם המוסמך ביותר לפרוש את הטיעון המלא כאן. עם זאת, השחיתות ותאוות הבצע במערכת הבריאות מתועדת היטב במשך עשרות שנים (למשל על ידי רוזנטל ומור), והבעיות עדיין קיימות. המודעות לבעיות הקיימות במערכת הבריאות היא כבר לא הבעיה העיקרית בשלב הזה. הבעיה נעוצה בדינמיקת הכוח שמאפשרת למצב הזה להמשיך להתקיים. ככל הנראה אני הוא הראשון שבחר לטפל בבעיה הזו בכנות כה אכזרית."
החשוד > עמדותיו > פוסטים במדיה החברתית

לפי אתר החדשות הכלכליות האמריקאי Business Insider הפוסטים של מנג'יוני במדיה החברתית ממחישים שיש לו חוסר אמון מהותי ברופאים ושלכאורה "השקפת עולמו הושפעה מהוגי דעות ריאקציונרים מהימין הפוליטי". בנוסף לכך נראה היה שהוא מתוסכל במיוחד משירותי הבריאות בארצות הברית וכמו כן בחלק מהפוסטים הוא התייחס בספקנות הן כלפי ממשל ביידן והן כלפי ממשל טראמפ. בנוסף לכך מנג'יוני הוסיף בעבר סקירה קצרה באתר Goodreads למניפסט "החברה התעשייתית ועתידה" של ה"יונבומבר" טד קזינסקי בגנות מעשי האלימות של קזינסקי אך כמו כן ציין שאלימות הופכת הכרחית "כאשר כל צורות התקשורת האחרות נכשלות, האלימות נחוצה בכדי לשרוד".
הדזה

ערך זה עוסק בקבוצה אתנית בטנזניה. אם התכוונתם לנציבות עירונית במחוז שאנדונג שבסין, ראו .
בני הדזה מתאמנים בירי בחץ וקשת
הָדְזָה (Hadza) או הָדְזָבֶּה (Hadzabe'e) היא קבוצה אתנית קטנה החיה באזור אגם אייסי והסרנגטי בצפון טנזניה. הם חיים כנוודים בקבוצות קטנות, ומקום המגורים שלהם משתנה בהתאם למצאי המזון. בשנת 2005 נאמד מספרם בכאלף בלבד, בין 300 ל-400 מהם חיים כציידים-לקטים, באורח חיים שלא השתנה מזה אלפי שנים.
ההדזה אינם קרובים גנטית לאף קבוצה אתנית אחרת. בעבר נחשבו בני ההדזה כמשויכים לקבוצת הקויסאנים, משום שלשתי הקבוצות מכנה שפתי משותף של 'קליקים' בדיבור, אך מחקרים גנטיים שנערכו הצביעו על כך שהם למעשה קרובים יותר לפיגמים. בני ההדזה דוברים שפה ייחודית להם, הכוללת שימוש בעיצורים מצוצים, ואינה דומה לשפות האחרות באזור.
בני ההדזה ניזונים מבשר ציד (בעיקר קודואים, אימפלות או בבונים) ומפירות, שורשים, פקעות ודבש שהם מלקטים, והם לא מתבססים כלל על חקלאות. הרגלי התזונה שלהם אינם קבועים, והם משתנים בהתאם להיצע הקיים. כך, למשל, בעונה היבשה, בה בעלי החיים נפוצים יותר, הם מבוססים על בשר יותר מאשר בעונה הגשומה.
ככלל, הגברים יוצאים לחפש מזון לבדם, ואילו הנשים, שלרוב אינן צדות, אלא מלקטות פירות, שורשים ופקעות, יוצאות בקבוצה, ולעיתים מלוות בגבר. מאז המאה ה-20, בהשפעת שבטים שכנים, החלו כמה מבני ההדזה להיעזר בכלבי ציד, אולם תופעה זו אינה רווחת. מרב הציד מתבצע באמצעות חץ וקשת. הציידים מקשטים את חיציהם בסימן מזהה, כדי שניתן יהיה לדעת מי מהם פגע בציד. שלל הציד מתחלק אומנם בין כל חברי השבט, אך צייד טוב יותר נחשב לגבר חזק ואיכותי יותר, וסיכוייו למצוא זיווג גבוהים יותר.
ניסיונות הממשל הטנזני, ועוד קודם לכן נסיונותיהם של הבריטים להעביר את בני ההדזה ליישובי קבע נכשלו. גם נסיונותיהם של מיסיונרים לנצרם נכשלו, ואין להם דת של ממש. בני ההדזה אף מקפידים לבדל עצמם מבני העמים הסובבים אותם – הדטוגה (Datooga), האיראקוו (Iraqw) והאיסאנזו (Isanzu), ואף שהם מקיימים איתם יחסי מסחר, הם אינם נטמעים בהם. אם בני השבט קרובים למקום מגורים קבוע, נשלחים לעיתים ילדיהם לבית ספר, אך בדרך כלל לשנה או פחות מכך. האנתרופולוג פרנק מרלו סבור כי התיירות האקולוגית מהווה איום של ממש על אורח החיים של בני ההדזה, שכן אספקת המזון והכסף שהתיירים מביאים עמם עשויה לגרום לבני ההדזה לנטוש את הציד, כפי שקרה לעמים אחרים באפריקה, ולהפוך אותו לפעילות ראווה בלבד. מרלו חושש כי במקרה כזה, עלולים התיירים לנטוש את השבטים, ואלו ייוותרו ללא המיומנויות שהיו לאבותיהם. מנגד, סבורים חוקרים אחרים כי התיירות מסייעת להדזה לשמור על אורחות חייהם.
אזור מגורים

בני ההדזה מתגוררים בסרנגטי בטנזניה, סביב אגם אייסי, מקווה מים גדול של מי מלח שמתייבש כמעט לחלוטין בעונה היבשה. כ-250 מבני ההדזה חיים במערב האגם. ה-750 הנותרים חיים ממזרח לאגם באזור שמשתרע על פני 2,500 ק"מ.
היסטוריה > היסטוריה כללית

מאז המאה ה-18, בני ההדזה החלו לבוא במגע עם חקלאים ורועים שנכנסו לשטח המחיה שלהם. האינטראקציות היו עוינות לרוב וגרמו לירידה באוכלוסיית ההדזה בסוף המאה ה-19. המגע הראשון עם האדם הלבן האירופאי והכתבים המתעדים את בני ההדזה על ידי אירופאים הם מסוף המאה ה-19. מאז, בוצעו ניסיונות רבים מצד ממשלים קולוניאליים, הממשל בטנזניה ומסיונרים חיצוניים לגרום לבני ההדזה להתיישב בישובי קבע על ידי חשיפתם לאורח החיים החקלאי ולנצרות. רובם המוחץ של מאמצים אלו נכשלו, ובני הדזה רבים עדיין מנהלים את אותו אורח החיים שקיימו אבות אבותיהם. בשנים האחרונות, בני ההדזה נתונים תחת לחץ מקבוצות שכנות שמאיימות על אדמתם וכמו כן הם מושפעים מהעלייה בתיירות ומציד בספארי.
ההיסטוריה בעל פה של בני ההדזה על עברם מחולקת ל-4 תקופות, כל אחת מאופיינת על ידי תרבות אחרת. לפי מסורת זו, בתקופה הראשונה שבתחילת הימים, העולם היה מאוכלס על ידי ענקים שעירים שנקראו "אקאקאניב" או "גלניב" – מילים שמשמעותן אבות קדמונים. לפי המסורת, בני האקאקאניב לא השתמשו בכלים או באש. הם צדו על ידי נעיצת מבט בטרף. לאחר מכן, הטרף היה נופל ומת למרגלותיהם. הם אכלו בשר נא, ולא בנו בתים. בנוסף, הם ישנו תחת עצים, כפי שבני ההדזה נוהגים לעשות כיום במשך העונה היבשה. בגרסאות קדומות יותר של הסיפור, הסיבה לחוסר השימוש באש הייתה כי פיזית הדבר לא היה אפשרי במצב הקדום בו העולם היה נמצא. בני הדזה צעירים שהולכים לבתי הספר כיום טוענים כי בני האקאקאניב פשוט לא ידעו כיצד לעשות זאת.
בתקופה השנייה, בני האקאקאניב נוצחו על ידי טלאטלאניב – ענקים הזהים בגודלם לבני האקאקאניב אך אופיינו בחוסר שיער. הם השתמשו באש על מנת לבשל בשר, אך בתקופה זו ניצב בפניהם מכשול אחר – בעלי החיים נהיו מודעים יותר לסכנה הנשקפת מבני האדם ועל כן היה קשה לצוד אותם והיה צריך לרדוף אחריהם בעזרת כלבי ציד. בני הטלאטלאניב היו האנשים הראשונים שהשתמשו בתרופות ובקמעות על מנת להגן על עצמם מפני אויבים, והם חיו במערות.
התקופה השלישית הייתה מאוכלסת על ידי בני ההאמאקוואניב שהיו קטנים יותר בגודלם מהדורות הקודמים. הם המציאו קערות, חיצים, ומכלים שמשמשים לבישול. כמו כן, הם התמחו בשימוש באש. בנוסף, הם בנו בתים כמו הבתים המשמשים את בני ההדזה כיום. בני ההאמאקוואניב היו הראשונים מבין האבות הקדמונים של בני ההדזה שיצרו קשר עם אנשים מקבוצות אחרות לצורכי מסחר. הם סחרו בעיקר בברזל על מנת לייצר סכינים וראשי חיצים.
התקופה הרביעית נמשכת עד היום והיא מאופיינת בבני האמאאישוניב (מודרניים). כאשר מדברים על תקופת האמאאישוניב, בני ההדזה יודעים להזכיר שמות ומקומות ספציפיים, ויכולים להעריך לפני כמה דורות אירועים התרחשו.
היסטוריה > ארכאולוגיה והיסטוריה גנטית

בני ההדזה אינם קרובים גנטית לאף קבוצה אתנית אחרת. בעבר נחשבו בני ההדזה כמשויכים לקבוצת הקויסאנים, משום שלשתי הקבוצות מכנה שפתי משותף של 'קליקים' בדיבור, אך מחקרים גנטיים שנערכו הצביעו על כך שהם למעשה קרובים יותר לפיגמים. בני ההדזה דוברים שפה ייחודית להם, הכוללת שימוש בעיצורים מצוצים, ואינה דומה לשפות האחרות באזור.
בדיקות גנטיות מציעות כי בעבר התרחש ערבוב בין בני ההדזה לבני הבאנטו, וכמו כן ערבוב מועט עם אוכלוסיות נילוטיות וכושיתיות באלפי השנים האחרונות. כיום, מיעוט מנשות ההדזה מתחתנות עם גברים מקבוצות השכנות לבני ההדזה כגון בני הבאנטו. בעשורים קודמים, אונס או שבי של נשות הדזה על ידי גברים חיצוניים היה נפוץ למדי.
האבות הקדמונים של בני ההדזה ככל הנראה התגוררו בטריטוריה הנוכחית שמשמשת את בני ההדזה כיום. ממצאים ארכאולוגים מעידים כי האזור היה מיושב על ידי קבוצות של ציידים–לקטים כבני ההדזה לפחות מתחילת עידן האבן המאוחר, לפני כ-50,000 שנה.
אף על פי שבני ההדזה אינם מייצרים אמנות מאבן כיום, הם מחשיבים מספר אזורים של אמנות באבן הכלולים בטריטוריה שלהם ככאלה שנוצרו על ידי אבותיהם הקדמונים.
כמו כן, לפי ההיסטוריה שבעל פה שמסופרת על ידי בני ההדזה, הם לא עברו לשטח הנוכחי ממקום אחר אי פעם.
היסטוריה > ארכאולוגיה והיסטוריה גנטית > התקופה הפרה-קולוניאלית

החקלאים הראשונים באזור שנחשב כטזניה כיום היו דוברי שפות כושיות, ועבדו כרועי בקר. בהמשך הגיעו בני הבנטו לאזור, והביאו עימם אוכלוסייה של חקלאים, כלי ברזל וכלי נשק. הקבוצה האתנית הגדולה האחרונה שהצטרפה לאזור היו בני הבילוטיק שהיגרו דרומה מסודאן במהלך המאה ה-18. כל אחת מהאוכלוסיות הללו של רועים וחקלאים החליפו אוכלוסיות קדומות יותר של ציידים–לקטים, משום שאלו היו בנחיתות מבחינה דמוגרפית וגאוגרפית. על כן, קבוצות כמו בני ההדזה היו פעם גדולות הרבה יותר, ומאז ועד היום נמצאות תחת איום של פלישת החקלאות לאזורים שהם ניכסו לעצמם בעבר. שבטי האיראקוו והדאטוגה (Datooga) אולצו להיכנס לשטחי ההדזה בעקבות התרחבות של שבט המסאי. בני האיסאנזו עברו להתגורר מזרחה לשטח ההדזה בסביבות שנת 1850. בני ההדזה גם יצרו קשרים עם שבט המסאי והסוקומה (Sukuma) מערבה לאגם אייסי. בני שבט האיסנזו היו עוינים כלפי בני ההדזה לעיתים, ולעיתים שבו אותם כחלק מעסקאות עבדים.
מאוחר יותר, האינטראקציות בין שתי הקבוצות היו שלוות יותר, ולעיתים התרחשו נישואים בין שתי הקבוצות, זאת אף על פי שבשנת 1912 בני ההדזה תוארו כמוכנים למלחמה עם האיסאנזו. לעומת זאת, בני הסוקומה ובני ההדזה קיימו מערכת יחסים פורייה יותר. בני הסוקומה העבירו את עדריהם דרך שטחי ההדזה, וכמו כן התבצע סחר חליפין של כלי מתכת בין שתי הקבוצות. בני ההדזה ניצלו מתכת זאת להכנת ראשי חצים על מנת לצוד פילים ברחבי שטחם.
הגישה הכללית של הקבוצות השכנות כלפי בני ההדזה הייתה מוטה מדעות קדומות. הם ראו אותם כנחותים, לא מפותחים, לא בעלי שפה אמיתית, וכקבוצה חברתית שנוצרה על ידי פושעים ועניים שנפלטו בעבר אל היערות. רבות מאי הבנות אלו תורגמו בהמשך לכתבים על ידי מבקרים קולוניאלים.
היסטוריה > המאה ה-20

בסוף המאה ה-19, כוחות אירופאים כבשו שטחים רבים מאפריקה וסיפחו אותם לקולוניות שלהם. בני ההדזה הפכו להיות חלק מקולוניה גרמנית. חרף זאת, אין ראיות שבני ההדזה נפגשו עם האירופאים בשלב זה.
העדויות הראשונות על בני ההדזה בספרות הגרמנית הכתובה היו על ידי אוסקר באומן.
בני ההדזה התחבאו מפני באומן וחוקרים אחרים, כך שתיאוריהם של החוקרים מבוססים על סיפורים ששמעו בעצם מגורמים אחרים.
האירופאים הראשונים שדיווחו על פגישה פנים מול פנים עם בני ההדזה היו אוטו דמפקוולף ואריק אובסט. השליטה הגרמנית הסתיימה והוחלפה על ידי שליטה בריטית בסוף מלחמת העולם הראשונה (1917), וזמן קצר לאחר מכן בני ההדזה תוארו על ידי קצין בריטי שכתביו מתארים את בני ההדזה ואת אורח חייהם באופן זהה לצורה בה הם חיים כיום. בכתבים נעשתה הבחנה בין בי הדזה 'טהורים' שהתקיימו על ידי ציד ולקטות ובין בני ההדזה שחיו עם בני האיסאנזו וקיימו אורח חיים מודרני יותר.
לפי דיווחים מסוימים, היו לבני ההדזה מנהיגים כדוגמת 'צ'יף', אך נראה שמדובר בדיווחים שגויים. מקורות מהימנים יותר בתחילת המאה ה-20 דיווחו כי בני ההדזה מקיימים אורח חיים שוויוני בין בני החברה, כפי שהם עושים כיום. כמו כן, הם גרו במחנות בגודל דומה לאלו שהם מתגוררים בהם כיום, השתמשו באותם כלים, בנו בקתות באותו סגנון והאמינו באותן אמונות דתיות.
הממשל הבריטי ניסה לגרום לבני ההדזה להתיישב ביישוב קבע ולאמץ את החקלאות בשנת 1927, הניסיון הראשון מבין ניסיונות רבים שבאו לאחר מכן מצד ממשלות אחרות לגרום לבני ההדזה להתיישב ביישובי קבע. הבריטים ניסו שוב בשנת 1939, כמו גם הממשל הטנזני בשנת 1965 וב-1990. אף על פי שהניסיונות הרבים היו כפויים ועשו שימוש בכוח, רובם כשלו בצורה נחרצת.
בדרך כלל, בני ההדזה כן מקימים יישובים ארעיים ומנצלים את המזון הקיים בשטח, אך הם עוזבים ונודדים כאשר מקורות המזון נגמרים. רק מעט מהם אימצו את אורח החיים החקלאי. בעיה שעלתה במהלך ניסיונות היישוב של בני ההדזה היא מחלות – מכיוון שהקהילה שלהם דלילה ומבודדת, רק מעט מבני ההדזה מחוסנים באופן טבעי למחלות נפוצות. ניסיונות ליישב את בני ההדזה ביישובי קבע גרמו להתפרצות מחלות ולשיעורי מוות גבוהים, בעיקר בקרב ילדים.
רוב הכפרים שנבנו בעבר עבור בני ההדזה על ידי הממשל מיושבים כיום על ידי אוכלוסיות אחרות. בנוסף, הניסיונות להמיר את בני ההדזה לנצרות נכשלו בצורה יחסית גורפת.
היסטוריה > כיום

בשנים האחרונות, השטח של בני ההדזה נמצא בעלייה של פלישה מצד קבוצות שכנות. שטחי ההדזה המערביים הם למעשה כיום חלק משמורת ציד פרטית, ובאופן רשמי נאסר על בני ההדזה לצוד בשמורה.
לאחר פרסום מספר סרטים דוקומנטריים על בני ההדזה בשנת 2001 בקרב הערוצים המערביים, שמורת ההדזה הפכה לאטרקציה תיירותית. אף על פי שעל פניו נראה כי הדבר מסייע לבני ההדזה, רוב הכסף נאסף על ידי הממשלה וחברות תיירות ולא מגיע לבני ההדזה עצמם. כמו כן, כאשר כסף כן מגיע ישירות לבני ההדזה, הדבר מוביל לעיתים לאלכוהוליזם ולמוות כתוצאה מהרעלת אלכוהול.
בשנת 2007, הממשל המקומי ששולט בשטחי ההדזה שנמצאים בסמוך לעמק היאדאה השכיר את השטח למשפחת מלוכה מממלכת האמירויות המאוחדות כספארי פרטי לצורכי שעשועים. בני ההדזה פונו מהאזור, וחלק מהמתנגדים נכלאו. לאחר הפגנות מצד בני ההדזה ולחץ בין-לאומי שלילי, העסקה עם משפחת המלוכה בוטלה ובני ההדזה הורשו לחזור למקום.
מבנה חברתי

בני ההדזה מאורגנים בקבוצות שנקראות 'מחנות' בספרות המקצועית. ישנם כ-20–30 אנשים בקבוצה. לא קיימת היררכיה שבטית או קבוצתית, וקונפליקטים יכולים להיפתר על ידי הצעה של אחד מהצדדים המעורבים בקונפליקט לעבור למחנה אחר. בני ההדזה חיים באורח חיים שיתופי וכמו כן קיימת שיתופיות בגידול הילדים. אנשים רבים, הקשורים לילד ולא קשורים אליו כאחד, מספקים טיפול לילדים.
בני ההדזה עוברים בין מחנות ממספר סיבות. ראשית, מרבית הקונפליקטים נפתרים על ידי עזיבת המקום. כמו כן, מחנות ננטשים כאשר אחד מהאנשים חלה ונפטר, מכיוון שמחלות מקושרות אצל בני ההדזה עם המקום בו הן התרחשו. בנוסף, קיימת הגירה עונתית כאשר הדבר תלוי במקורות מים, מזון, מזג אוויר וכו'.
בני ההדזה מסוגלים לבנות מחסות חדשים בתוך שעות ספורות. מרבית הרכוש של האנשים יכול להינשא על גבם במעבר בין המחנות, משום שבני ההדזה אינם נוטים בדרך כלל להחזיק רכוש.
מבנה היחידה המשפחתית הוא ייחודי כיוון שהוא מורכב מתא זוגי (ללא ריבוי נשים) אך אין בלעדיות זוגית וקיימת תופעה של "חילופי זוגות" בסיטואציות שונות (למשל מתוך הסכמה הדדית של כל המעורבים או כאשר גבר יוצא למסע למחנה אחר שלפניו מוטל עליו למצוא "מחליף" לאשתו עד לשובו), מה שנקשר גם לגידול השיתופי של הילדים.
החיזור נעשה בדרך כלל על ידי הצעת "מתנות" לקבוצה בה חיה המחוזרת בצורת ציד גדול ככל האפשר, ויש ערך ייחודי לציד בבונים בהקשר זה.
קיום

בני ההדזה מיומנים מאוד במציאת מזון, והם מתאימים את הדיאטה שלהם לעונה ולנסיבות.
הגברים לרוב מחפשים מזון באופן אינדיבידואלי, ובמהלך היום הם מאכילים את עצמם במהלך החיפוש. בנוסף הם מביאים לבית דבש, פירות, או ציד מזדמן כאשר הדבר מתאפשר.
נשים מחפשות מזון בקבוצות גדולות יותר, ולרוב מביאות הביתה פירות שונים. גברים ונשים גם מחפשים יחד דבש ופירות. נהוג כי גבר אחד לפחות מלווה את קבוצת הנשים שמחפשות מזון. בנוסף לליקוט המזון, נשים גם נוהגות לאסוף ביצים ולצוד חיות בר קטנות כמו עכברים, באמצעות מקלות חפירה. נשות ההדזה פיתחו מומחיות באיתור מחילות של עכברים, דבר שקשה מאוד לאיתור חיצוני על ידי אדם שאיננו מומחה בדבר. הנשים דוקרות את המחילות במקלות ושולפות מהן את העכברים שישמשו בהמשך כחטיף למאכל.
במהלך העונה הגשומה, מירב התזונה של בני ההדזה מבוססת על דבש, פירות ובשר מזדמן. כמות הבשר בתזונה עולה משמעותית בעונה היבשה, כאשר בעלי חיים יוצאים לחפש מקורות מים. בתקופה זו, הגברים לרוב צדים בזוגות, ומבלים לילות שלמים יחדיו בהמתנה לבעלי חיים שיוצאים לשתות בלילה. החיצים של בני ההדזה משוחים ברעל, שמיוצר מענפים של עצים מקומיים, ושמסייע בהריגת הטרף.
דת

בני שבט ההדזה אימצו מעט מאוד מהמנהגים הדתיים של שכניהם הגאוגרפיים. הדת הייחודית שלהם היא מינימליסטית. הם כן מאמינים בקוסמולוגיה ויכולים לספר סיפורים על האופן בו דברים התרחשו, אך הם לא מאמינים בעולם הבא אך חלקם מאמינים ברוחות האבות ששוכנות במערות שומרות עליהם ללא קיום אינדיבידואלי והחוקים הדתיים שלהם מועטים מאוד. באופן כללי, לבני ההדזה מספר חוקים כלליים, אך גם החוקים המועטים שקיימים לא מיושמים לרוב, והדבר אינו גורר בדרך כלל השלכות חברתיות כלשהן. מצד שני, מחלות יכולות להיות מיוחסות לעונש על הפרה של חוקים אלו.
הריטואל החשוב ביותר של בני ההדזה הוא ריקוד האיפים. במחנות בהם מספר מבוגרים מספיק, הטקס מתקיים לאחר החשכה בלילות חסרי ירח בלבד. הגברים לובשים חגורות על רגליהם, כיסוי ראש העשוי מנוצות, ושרים ורוקדים בו זמנית, תוך כדי עידוד הנשים לשיר ולרקוד מסביבם.
הריטואל המרכזי השני הוא מאי טו קו. במהלך הטקס, בנות בגיל ההתבגרות מתגודדות יחד במחנה ושם הן מכסות את עצמן בשומן של חיות. לאחר מכן, הבנות רודפות אחרי בנים תוך כדי ניסיון להכות בהם עם מקלות מיוחדים שמיוחסים לפוריות.
בנוסף, בני ההאדזה מאמינים בקללה שבאה עם המוות ומפחדים מנוכחותו ולכן ימנעו מכך ככל האפשר: אם אדם מת במחנה המחנה ינטש באופן מידי וכאשר אדם קרב למותו משפחות רבות נוהגות להקים עבור העומד למות מתחם עם מים ומזון אך גם עם כמות בשר שתמשוך צבועים ולהשאירו למות לבד
דת > מיתוסים ומעשיות

אישוקו (שמש) – אשתו של דמות אלוהית שנקראת האין. אישוקו מתוארת במספר מעשיות של בני ההדזה כמי שיצרה את בעלי החיים. יצורי בריאתה כללו גם אנשים שמאוחר יותר הפכו להיות אוכלי אדם. כאשר אישוקו ראתה את זה, היא הרגה יצורים אוכלי אדם אלו והצהירה שהם אינם אנשיה יותר. כיום, הזכרת שמה של אישוקו יכולה לשמש כברכה ומזל טוב להצלחה בציד.
ענקים – הסיפורים על הענקים מתארים אנשים עם כוחות על וגודל עצום, אך עם זאת בעלי חולשות אנושיות כמו צרכים של מזון ושתייה, יכולת בגידה, הרעלה וכו':
סנגני ואחיו – אחד הענקים המפורסמים במיתולוגיה של בני ההדזה היה סנגני. היה לו כוח לשלוט על בני האדם. באחד המקרים, הענק סיכן את בני האדם בהחלטותיו. בני האדם התנגדו לו, והענק הורה בתגובה לאריות לתקוף אותם, מה שיצר הפתעה בקרבם, מכיוון שלפני מקרה זה אריות תוארו כחיות לא מזיקות. בני האדם הרגו את הענק סנגני כנקמה. לענק היו אחים, ססאבו ווואונלקי. מספר מעשיות מתארות כיצד שני ענקים אלו המיטו אסון על בני ההדזה באמצעות הרג מתמשך. כתוצאה מכך, בני ההדזה נאלצו בלית ברירה לבקש עזרה מקבוצות שכנות. לבסוף, הענקים רומו והורעלו.
אסנגגו – ענק אוכל אדם בשם אסנגגו ומשפחתו נהרגו על ידי הכשת נחש. מסתבר שהנחש היה התרופה להצלת האנשים שניתנה להם על ידי אישוקו על מנת לשחררם. אישוקו הפכה את גופותיהם של הענקים לנמרים, ואסרה עליהם לתקוף אנשים, מלבד מצב בו הם נפגעו על ידם.
הונגונגושאי – ענק נוסף, שלרוב לא הטריד את בני ההדזה מלבד גנבות קטנות מדי פעם. הוא ניזון מפרחים, עצים וירקות גנובים. בני ההדזה רחשו לו כבוד רב, והענק איחל להם בחזרה הצלחה בציד. הענק המשיך לאחל לאנשים הצלחה גם לאחר שנפגע במכוון על ידי ילד, אך הוא נקם בילד כתגובה. האל האין, כתגובה להתרחשות זו, החליט לגמול לאנשים ולענק כאחד. הוא הזהיר את האנשים, חשף בפומבי את המעשה הנבזה של הילד, והפך את הענק הונגונגושאי לצדפה לבנה וגדולה.
גלריית תמונות

בן הדזה משחיז חץ
בני הדזה מדליקים אש באמצעות חיכוך ענפים
בת הדזה