stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דני לרנר
קריירה קולנועית

דני לרנר הוא בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. במהלך לימודיו בחוג הוא כתב, ביים והפיק למעלה מ-20 סרטים קצרים.
סרטו הראשון באורך מלא היה המותחן הפסיכולוגי ימים קפואים שהופק כסרט עצמאי דל-תקציב בעלות של 25,000 דולר בלבד. הסרט, בכיכובם של ענת קלאוזנר, אולי שטרנברג וסנדרה שדה, הוקרן בהקרנת בכורה ב-2005 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה, שם זכה בפרס "הסרט העלילתי הישראלי הטוב ביותר". הסרט הוקרן בישראל, בה גם היה מועמד לשני פרסי אופיר (בעבור הופעתה של קלאוזנר והצילום), ובצרפת ונמכר להפצה במספר מדינות נוספות.
עלילת הסרט עוקבת אחר סוחרת סמים צעירה הגונבת את זהותו של קורבן פיגוע הנמצא בתרדמת. הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים. בהם פרס "הסרט הטוב ביותר" בפסטיבל סינמה נובו בבלגיה ובפרס "הבמאי הטוב ביותר" בפסטיבל הסרטים בפניקס. עוד הוקרן הסרט בפסטיבלי קולנוע שונים, בהם: פסטיבל AFI לוס אנג'לס, פסטיבל הסרטים בסידני, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בוורשה, בשנגחאי, בסאו פאולו ועוד.
סרטו השני של לרנר היה סרט הפעולה קירות. הסרט הופק כקופרודוקציה ישראלית-צרפתית בתקציב בן 2 מיליון דולר. עלילת הסרט עוקבת אחר ידידות הנרקמת בין קופאית סופרמרקט אשר סובלת מהתעללויות מבעלה (נינט טייב) למחסלת של ארגון פשע (אולגה קורילנקו).
הסרט הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-2009 ולאחר מכן הוקרן בישראל. הסרט נמכר להפצה למספר מדינות, בחלקן תחת השם The Assassin Next Door (בתרגום חופשי: "המתנקשת השכנה"), בהן ארצות הברית, קנדה, בריטניה, איטליה, ברזיל, גרמניה, רוסיה ועוד. בשנת 2010 השתתף הסרט בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בסנקט פטרבורג, בפסטיבל סרטי נשים בסיאול ופסטיבל סרטי המתח הבינלאומי בבון שבצרפת.
בשנת 2011 זכה לרנר בפרס אומנות הקולנוע מטעם משרד התרבות המדע והספורט. מנימוקי השופטים: ”ללרנר ראיה קולנועית מרתקת שמשלבת מורשות קולנוע מערביות סדורות עם מציאות מקומית ייחודית וכאובה. עצם הדיאלוג האפל שלרנר מפתח עם המרקם המיידי של סביבתו, מסמן אותו כאחד מהיוצרים הישראליים המבטיחים ביותר.”
סגנון אומנותי

בסרטיו עסק דני לרנר באספקטים שונים של המציאות הישראלית תוך שימוש בז'אנרים ואלמנטים קולנועיים שלא מרבים לעסוק בהם בקולנוע הישראלי.
ימים קפואים משלב בין ז'אנר המותחנים הפסיכולוגים לסרטי אימה ופילם נואר ושזור בציטוטים מסרטים של אלפרד היצ'קוק ורומן פולנסקי. קירות אף הוא כלל מחוות לסרטים שונים, בהם ניקיטה ודרכו של קרליטו.
פילמוגרפיה

ימים קפואים (2005) – במאי, תסריטאי ומפיק
קירות (2009) – במאי ותסריטאי
הערות שוליים

↑  הוכרזו זוכי פרס אמנות הקולנוע 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311383305171  ISNI: 0000 0003 6948 9847  LCCN: no2010159652  NLK: KAC201318970  VIAF: 243245553   WorldCat (עם VIAF): 243245553
אילן עמית (סופר)

| --- | --- |

 לידה:  1967 (בן 58 בערך) רמת השרון, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אילן עמית (נולד ב-1967), סופר ומחבר ישראלי.
קורות חיים

אילן עמית נולד ב-1967, גדל ברמת השרון ולמד בתיכון רוטברג. לאחר מכן בהמשך חייו, למד תואר שני במדעי החיים וקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
עבודת המחקר שלו לתואר השני בביוכימיה עסקה במעבר אינפורמציה בין חלבונים במעגל התאי.
אילן עמית פרסם מאמרים במדע פופולרי, סיפורים קצרים בבטאוני, ספרות וספרים.
סרט קצר שביים, "זמן שבור" (2008) (Broken time) בהשתתפות דליה שימקו ולירון בן שלוש זכה בפרס מצוינות מטעם BAFTA ."
מתגורר בתל אביב ואב לשתי בנות.
מספריו

"החורף של אדריאן" בהוצאת מעריב 2000
"אישה אחת נפלה" בהוצאת הקיבוץ המאוחד 2009
"החתול של שרדינגר" בהוצאת אריה ניר 2012
"אהבותיו הכוזבות של יוחנן" בהוצאת כתר 2018
"החיים החדשים של מיכאל" בהוצאת ידיעות 2019
"צ'לו לארוחת בוקר" בהוצאת ידיעות 2021
"זרים מעבר לדלת" בהוצאת עם עובד, 2024
אורי ענבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בספטמבר 1964 (בן 60) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה (2004) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אורי ענבר (נולד ב-26 בספטמבר 1964) הוא מפיק, במאי ותסריטאי קולנוע וטלוויזיה ישראלי. זוכה פרס האקדמיה עבור סרט הטלוויזיה "שתיקת הצופרים".
ביוגרפיה

בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. שימש יו"ר איגוד במאי הקולנוע בישראל בשנים 1997-2000 וייסד את תל"י, חברת התמלוגים של יוצרי הקולנוע והטלוויזיה בישראל, יחד עם התסריטאי אבי שמש.
ענבר הקים את מחלקות הפרומו של חברת הטלוויזיה HOT ורשת.
ביוגרפיה > מיצירותיו

שני מטר מהבית (1994) - תיעודי
האח של דריקס (1994) - עם דורון צברי
החצי השני, (1996) - סרט טלוויזיה
כחול עמוק (סדרת טלוויזיה), (1997)
בגין (מבוסס על דמותו של מנחם בגין), (1998)
פסל הזהב (1998) - סרט תיעודי על המתרחש מאחורי הקלעים של תעשיית הקולנוע האמריקאית, עם דורון צברי
האישה האחרת (סרט טלוויזיה), (2000)
הקרב על האגרה - מפיק, תסריטאי
בית"ר פרובנס (2002) - במאי - זוכה פרס פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה
שרמן בחורף (2001) - במאי
לנצח (נקרא גם "לנצח עם מיקי ברקוביץ'") (2003) - במאי
שתיקת הצופרים (2003) - סרט טלוויזיה על האירועים טרם פרוץ מלחמת יום הכיפורים והמחדל
בזמן אמת (2004) דרמת טלוויזיה בשידור חי
לנצח עם מיקי ברקוביץ' (2004) עם נוי גור ורמי הויברגר
המדריך למהפכה (2010) - עם דורון צברי
חלוצי תרבות (2005) - אפרים קישון (פרק תיעודי על קישון לסדרה בהפקת טלעד)
נבו זיו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בדצמבר 1978 נתניה, ישראל 
 פטירה:  10 בנובמבר 2021 (בגיל 42) נתניה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  נתניה
 עיסוק:  עיתונאי, עורך, סופר, מחזאי
 תחום כתיבה:  סיפורי ילדים, מחזאות
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 בת זוג:  דפנה זילברג
 צאצאים:  אדם ואסיה
 פרסים והוקרה:  פרס דבורה עומר (2019) 
 
נבו זיו (21 בדצמבר 1978 – 10 בנובמבר 2021) היה מחזאי, סופר, עיתונאי ועורך ב"ידיעות אחרונות".
ביוגרפיה

גדל בנתניה. שירת בצבא בדובר צה"ל, ולאחר השחרור עבד כפרסומאי.
קריירה > עיתונאי

בשנת 2010 הצטרף ל"ידיעות אחרונות". היה עיתונאי רב גוני והתבטא בראיונות, בכתבות ובתחקירים מרתקים שפורסמו במוסף "7 לילות", ומאוחר יותר גם במוסף "7 ימים", ובמוסף לשבת. בנוסף היה גם למשך כשנתיים בצוות העריכה של "7 ימים".
קריירה > סופר ילדים

הכי הייתי רוצה להיות, אותו כתב עם יונתן יבין, הוצאת עם עובד, תשס"ג / 2002, איורים: נעמה פלג
סבא מסתיר הכל עם הגב, הוצאת ידיעות אחרונות, ספטמבר 2017, איורים: שחר קובר
אריה בן נעים ה-14, הוצאת משכל (ידיעות אחרונות), מאי 2019, איורים: שחר קובר
קריירה > מחזאי

המחזה "קב"ן" נכתב בהשראת מבצע צוק איתן ועלה בתיאטרון הבימה באוגוסט 2021
הצגת הילדים "אופוריה"
בשני המחזות עבד עם רעייתו, הבמאית דפנה זילברג.
פרסים והנצחה

2019 פרס דבורה עומר על ספר הילדים "סבא מסתיר הכל עם הגב"
דצמבר 2021 כחודש לאחר מותו הועלתה ההצגה קב"ן שהוקדשה לזכרו
חיים אישיים

נישא לדפנה זילברג ולהם 2 ילדים. נפטר ממחלת הסרטן ב-10 בנובמבר 2021 ונקבר למחרת בבית העלמין בנתניה.
הערות שוליים

↑  נבו זיו במאגר VIAF.
1 2 3  רז שכניק ויואב בירנברג, עיתונאי "ידיעות אחרונות" נבו זיו הלך לעולמו בגיל 43, באתר ynet, 11 בנובמבר 2021
↑  עם עובד - הכי הייתי רוצה להיות / יונתן יבין, באתר www.am-oved.co.il
1 2  נבו זיו, באתר www.e-vrit.co.il
↑   חגית גינזבורג, העיתונאי והמחזאי נבו זיו מת בגיל 43, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2021
↑  ישראל מחוברת - תיאטרון חיפה: אופוריה | מחזמר לכל המשפחה: ילד נרגש עובר עם משפחתו ל"אופוריה", העיר השמחה בעולם, "עיר בה השמש תמיד זורחת והגשם נעים כמו מקלחת". לאט לאט הוא מגלה את החוקים... | By מרכז ענב לתרבות | Facebook, באתר www.facebook.com
↑  פרס דבורה עומר - Hebrew Wikipedia, באתר Wikipedia - WikiDeck
↑  יואב בירנברג, "ההצגה היא כמו עוד ילד שלנו, שנבו לא יראה אותו גדל", באתר ynet, 10 בדצמבר 2021
↑  לפני כמה שנים ביקשנו... - סדנאות הבית - אשכול נבו ואורית גידלי, באתר www.facebook.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007356456105171  VIAF: 23152199281614282651   WorldCat (עם VIAF): 23152199281614282651
דרור נובלמן

| --- | --- |

דרור נובלמן
 לידה:  10 בפברואר 1977 (בן 47) רמת גן
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  תסריטאי ומנחה טלוויזיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרופיל ב-IMDb
 
דרור נובלמן (נולד ב-10 בפברואר 1977 ברמת גן) הוא תסריטאי ומנחה טלוויזיה ישראלי, זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2008.
ביוגרפיה

נובלמן נולד ברמת גן, השני מבין שלושה אחים. אחיו הבכור הוא המוזיקאי והיוצר שי נובלמן. גדל בשכונת קריית קריניצי, למד בתיכון בליך ולאחר שירותו הצבאי סיים לימודי תסריטאות באוניברסיטת תל אביב.
קריירה מקצועית

נובלמן החל את דרכו ככותב בעיתון הסטודנטים "תזה", ולאחר סיום לימודיו כתב במדורי סאטירה במקומון החיפאי "כלבו" ובאתר נענע. החל משנת 2007 כתב טור שבועי לענייני טלוויזיה במגזין "רייטינג", עד לסגירת העיתון בשנת 2011, וכן את מדור הרכילות של המגזין, בו נהג לשלב גם אייטמים על אימו, בילי נובלמן.
נובלמן עבד כתסריטאי בטלנובלה "מיכאלה" ששודרה ב-2004, והיה היוצר והתסריטאי הראשי של סדרות הטלוויזיה "טלנובלה בע"מ" ו"האלופה". ב-2007 היה עורך התסריט בסדרה "עבודה ערבית" ותסריטאי בסדרה "Red Band", והיה אחד הזוכים בפרס האקדמיה לטלוויזיה עבור התסריט הקומי לשנת 2008.
ב-2009 הנחה נובלמן את שעשועון המשימות "סיימון" בערוץ ביפ והשתתף כחבר פאנל קבוע בשתי העונות של התוכנית "מהדורת השבט" בערוץ 10, וכן השתתף כחבר פאנל בתוכנית "טינופת", ששודרה ב-HOT3.
נובלמן היה היוצר והתסריטאי הראשי של סדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3" שעלתה ב-2010 וזכתה בפרס האקדמיה כ"סדרה הטובה ביותר בז'אנר הילדים והנוער". כן היה התסריטאי הראשי של העונה השנייה של "Red Band" ששודרה ב-2011. נובלמן עבד גם כתסריטאי בתוכנית "המופע של רד ודביר" בערוץ 2, שאחד המגישים בה הוא רד אורבך, סולן להקת "Red Band".
ב-2011 כתב את התסריט למופע הפסטיגל.
בשנת 2013 שימש נובלמן כיוצר ותסריטאי של העונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "חסמבה דור 3".
נובלמן עבד כתסריטאי בסדרה "מתים לרגע" ששודרה ב-2014.
ב-2018 היה נובלמן היוצר־שותף והתסריטאי סדרת הדרמה הקומית "מלכות" ב-HOT3. ב-2021 עלתה לשידור עונתה השנייה של הסדרה.
הערות שוליים

↑  דרור נובלמן, באמת תלמיד עם התנהגות כמו שלי לא ראוי לחבוש את ספסלי המוסד המהולל בליך רמת גן, באתר www.facebook.com, ‏11 בספטמבר 2014
↑  בתקופה שכתבתי במגזין הטלוויזיה רייטינג (ז״ל) היינו משלבים אייטמים על אמא שלי במדור הרכילות, בעמוד הפייסבוק של דרור נובלמן
↑  רותי זוארץ, ‏הרכב מנצח לא מחליפים, באתר גלובס, 6 באפריל 2006
↑  מיכל גלנטי‏, המלכות חוזרות, באתר וואלה, 16 בדצמבר 2021
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2008 - יעל פוליאקוב ועומר תדמור ("הכל דבש") | פרס האקדמיה לטלוויזיה - התסריט הטוב ביותר בסדרה קומית  2009 - ירון ניסקי, דורון צור, שרון קנטור, דרור נובלמן, איתי רייכר, בני בשן וארי פפר ("Red Band") | הבא: 2009 - יעל פוליאקוב ("הכל דבש") |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296486405171
יצחק פלורנטין

| --- | --- |

 לידה:  28 ביולי 1958 (בן 66) ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 http://www.isaacflorentine.com
 פרופיל ב-IMDb
 
יצחק פלורנטין (באנגלית: Isaac Florentine; נולד ב-28 ביולי 1958) הוא במאי סרטי פעולה ישראלי הפעיל בארצות הברית.
ביוגרפיה

יצחק פלורנטין נולד בישראל וגדל בצפון תל אביב, הוא בן להורים ניצולי שואה, בילדותו אהב לראות בקולנוע את מערבוני הספגטי של סרג'ו לאונה ואת סרטיו של ברוס לי. בוגר החוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב. למד קרטה, בין השאר אצל תאמס וובר בשוודיה ופתח ב-1979 מועדון קרטה בבית הפועל באוסישקין, תל אביב, אותו ניהל כעשר שנים. בפרויקט הסיום שלו בחוג לקולנוע ב-1987 ביים את סרט הפעולה הקצר "שלום למחסל", שזכה בפרסי מוגרבי לסרטי גמר בקטגוריות בימוי, עריכה, תפאורה, תלבושות, הפקה ומוזיקה.
בתחילת שנות ה-90 היגר פלורנטין עם אשתו לארצות הברית, כדי לנסות ולממש את חלומותיו הקולנועיים, באותה עת התיידד עם בועז דוידזון, שנהפך למדריך שלו בעולם סרטי הפעולה. בהתחלה עבד עם המפיק הישראלי רוני הדר כבמאי קרבות בסרטים וכבמאי משנה. את ההזדמנות הראשונה לביים קיבל ב-1992 ממנחם גולן, אז ביים את "נץ המדבר" עם פול ל. סמית'.
בשנים 1996–2001 עבד פלורנטין עם המפיק הישראלי חיים סבן ביים כשבעים פרקים של סדרת הילדים "פאוור ריינג'רס". כן ביים למעלה מ-40 פרקים בסדרות אחרות, במיוחד ב-WMAC Masters, סדרת פעולה ואמנויות לחימה. ב-1998 החל פלורנטין לעבוד עם חברת "ניו אימאג'" בבעלות הישראלים דני דימבורט ואבי לרנר, ומאז ביים עבורם כעשרה סרטים. ב-1999 ביים את הסרט "גשר הדרקונים" (Bridge of Dragons) עם דולף לונדגרן. ב-2006 הוא ביים את "Undisputed II: Last Man Standing", סרט המשך לסרט בכיכובו של וסלי סנייפס, בכיכובם של מייקל ג'אי וייט, שמגלם מתאגרף מפורסם שנשפט למאסר וסקוט אדקינס גילם את בויקה, הגיבור הרוסי שחיכה לו בבית הכלא כדי להילחם נגדו. ב-2008 ביים את הסרט "רועה החוק" (The Shepherd: Border Patrol) עם ז'אן-קלוד ואן דאם. ב-2009 ביים את "נינג'ה חוזר", שמספר על יריבות בין שני אמני נינג'ה, האחד אמריקאי – הוא טוב והשני יפני – הוא רע.
ב-2010 ביים את "בלתי מנוצח" (Undisputed III: Redemption), בו בויקה, הגיבור המובס מהסרט הקודם משתתף בטורניר בו נלחמים בטורניר האסירים הכי קטלניים בתבל. הסרט קיבל שני פרסים בפסטיבל "Actionfest" לסרטי פעולה בצפון קרוליינה: פלורנטין זכה בפרס הבמאי, ולארנל סטובאל, כוריאוגרף הקרבות של הסרט, זכה בפרס נוסף.
ב-2011 ביים את סרט הדרמה "סופיה" עם דונלד סתרלנד וכריסטיאן סלייטר. ב-2015 ביים את סרט הפעולה "מטווח אפס".
ב 2017 ביים את הסרט "מעשה של נקמה" בכיכובו של אנטוניו בנדרס ואת הסרט הקדיש לאשתו שנפטרה, ברברה.
פלורנטין מצלם את רוב סרטיו בבולגריה. פלורנטין ייסד חברת הפצה לסרטי תעודה והדרכה לאמנויות לחימה, שחלק מהם ביים תחת השם הבדוי "אישימוטו". השחקן הבולט בסרטיו של פלורנטין הוא הבריטי סקוט אדקינס, שחקן טלוויזיה לשעבר, שהופיע בחמישה מסרטיו. עורכת הסרטים הקבועה שלו היא הישראלית אירית רז.
שגיב פרידמן

| --- | --- |
שגיב פרידמן
 לידה:  6 ביוני 1971 (בן 53)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 http://www.sagivfriedman.co.il
 פרופיל ב-IMDb
 
שגיב פרידמן (נולד ב-6 ביוני 1971) הוא תסריטאי, שחקן וסטנדאפיסט ישראלי.
ביוגרפיה

פרידמן גדל ברמת גן לאב רופא אף אוזן גרון ממוצא פולני. למד בתיכון בליך בעיר במגמת ביולוגיה. הוא בוגר לימודי תואר ראשון במשפטים והוכשר כעורך דין אך לא עסק במקצוע.
ב-1996 סיים לימודי תואר שני בקולנוע בפקולטה לקולנוע באוניברסיטת תל אביב. לאחר סיום לימודיו, החל להופיע במועדוני סטנד-אפ בתל אביב ובהם ה"קאמל קומדי קלאב".
את פרסומו החל בטלוויזיה בשנת 2006 במופע ההתרמה "יומטוב", ולאחר מכן נכנס לדמות הכלב בתוכנית "הרצועה" ששודרה בערוץ "ביפ". כתב לתוכניות "זהו זה!", "לילה גוב", "יצפאן", "שמש" (בה גם השתתף בתפקיד אורח), ו"אחורי החדשות" עם יאיר ניצני בערוץ 10, בה השתתף גם ככתב שטח (2003).
בשנת 2006 הופיע בתוכנית "פקקים" בערוץ הספורט.
בשנת 2008 השתתף במספר פרקים בעונה הראשונה של התוכנית "צחוק מעבודה".
בשנת 2012 החל פרידמן להשתתף בתוכנית "מחוץ לחוק" לצידם של רועי לוי, יוסי גבני, שאולי בדישי, יונתן ברק ולוסי אהריש. התוכנית שודרה בערוץ "קומדי סנטרל" וכן בערוץ 10.
בשנת 2016 כתב והגיש בתוכנית "עוד כותרות" עם איל קיציס ב"קשת", ערוץ 2.
ב-30 במרץ 2017 עלתה בבתי הקולנוע הקומדיה "מסע הטבעת" אותה כתב.
החל מ-2020 נמנה בין הכותבים לתוכנית "זהו זה!", שעלתה מחדש בשנה זו.
פרידמן אב לבן, מתגורר ברמת גן.
טומי לנג

| --- | --- |

טומי לנג מצלם
 לידה:  13 ביולי 1946 (בן 78) בוקרשט, רומניה רומניה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
טומי לנג (נולד ב-13 ביולי 1946) הוא במאי קולנוע, סופר, תסריטאי, צלם ומפיק ישראלי. לפני כן היה מפיק טלוויזיה ואיש עסקים.
קורות חיים

טומי לנג נולד וגדל בבוקרשט, רומניה. בגיל 19, ב-1965, עלה לישראל והתיישב בקיבוץ שם למד עברית, מאוחר יותר עבר לירושלים ועשה תואר ראשון בתולדות האמנות והיסטוריה באוניברסיטה העברית.
לנג התגייס לצה"ל ב-1967, בגיל 21, מבלי שסיים את התואר, הוא שירת בחיל השריון ולקח חלק במלחמת ששת הימים, במלחמת ההתשה ובכל הפעולות עד 1970. ביום השחרור נסע מהבקו"ם ישר לקפה כסית, מקום שבזמנו ישבו כל אנשי תעשיית הקולנוע, לנג הציג את עצמו ליושבים כמפקד טנק בחטיבה שבע לשעבר ומשם הגיע לרם רון, מפיק סרטים, שהיה קודם לכן מפקד חטיבה גם כן. רון התרשם משירותו של לנג ושכר אותו. במשך שנה שלמה לנג שיחק, צילם, ביים, הפיק והיה לנהגו הפרטי של רון, כל זאת על-מנת ללמוד ממנו את המקצוע. כעבור שנה נהפך לעצמאי.
בשנים 1970–1984 לנג הפך לאחד מהמפיקים הבכירים בישראל. הוא היה שותף בחברת "טלפילם" שהפיקה סרטי תדמית, סרטים תיעודיים וסרטים וסדרות עלילתיים. בשנים 1974–1975 היה מפיק בערוץ הראשון בטלוויזיה. הפיק שידורי הטלוויזיה של ספורט, פסטיבל שירי ילדים, את הסדרה הראשונה בערבית ועוד תוכניות רבות. במשך חמש שנים עבד עם הטלוויזיה הגרמנית והפיק עבורה סרטים דוקומנטריים רבים וגם סרט מוזיקלי באורך מלא "מגילה", עם מוזיקה של דובי זלצר על-פי איציק מאנגר.
ב-1979 לנג סיים תואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב.
לנג היה נשוי לד"ר רותי לנג, רופאה פנימית שהקימה את מחלקת המחלות הזיהומיות במרכז רפואי מאיר ולהם שני ילדים, רון ואורי.
רותי לנג היא בתה של לאה פלטשר, הכוהנת הגדולה של ההליכות הנאות של הדיפלומטים והדוגמניות בישראל. ב-1984 רותי נסעה להתמחות בבוסטון ולנג עם הילדים הצטרפו אליה. שם החליט ללמוד ניהול והקמת קניונים. בינתיים, בארץ, דוד עזריאלי הקים את קניון איילון וחיפש ישראלים לניהולו. ב-1986, שמע על לנג ומינה אותו למנהל השיווק של הקניון. בעקבות ההצלחה הגדולה של קניון איילון, לנג הפך ליועץ עצמאי לקניונים שונים. בתפקידו האחרון היה מנכ"ל "קריית רמלה" מטעם חברת נצבא, פרויקט המשלב קריית ממשלה עם תחנה מרכזית וקניון. במשך 16 שנים לנג הקים וניהל פרויקטים שונים בישראל ומחוצה לה.
ב-1995 אשתו חלתה בסרטן, בשנת 2001 התפטר מהפרויקט האחרון שלו כדי להיות עם אשתו, במשך שנה שלמה לא עבד עד שהיא נפטרה בסוף 2001. ב-2003 פגש את בת זוגו הנוכחית, היא דחפה אותו לחזור ללמוד וכך בגיל שישים עשה את התואר השני שלו בקולנוע וטלוויזיה. כפרויקט גמר החליט לעשות סרט עלילתי באורך מלא בשם "טייארה". הסרט הוקרן מספר חודשים בסינמטקים בהצלחה רבה. בעקבות ההצלחה של הסרט, לנג התחיל לקבל הצעות לעשות סרטים אישיים, מאנשים שונים. הוא מקרין את סרטיו בבתים פרטיים ובבתי קפה, בשילוב הרצאה ושיחה עם הקהל.
ב-2022 השתתף בתוכנית "סליחה על השאלה", בפרק שעסק באלמנים ואלמנות.
מקרין את סרטיו בבתי קולנוע מסחריים, סינמטקים, טלוויזיה, בתים פרטיים ועוד.
ספרים

סיפורים קצפת - 2019
מריונטה - 2019
יום של ים - 2018
להשתין לתוך עשן – 2017
בוא הנה, חסה! – 2017
המפעל שלא קיים – 2017
לקריאה נוספת

מאיר שניצר, "קולנוע ישראלי עצמאי: חיים קרועים בתמונות", מעריב המגזין, 3 ביוני 2009.
לילי עבודי, "הסיפור המלא, בסרט", צומת השרון.
סמדר סלטון, "חי בסרט", החיים הטובים, מאי 2011, עמ' 18–21.
בילי בסרגליק, "חי בסרט", קול הרצליה, גיליון 751, 24 ביולי 2009, עמ' 34–35.
גל עברי, "מעיף הטייארות", ישראל פוסט, 1 בפברואר 2011, עמ' 16.
צפורה רומן, "לא קברתי את האהבה", לאשה, 1 ביוני 2009.
יאיר לוטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביולי 1973 (בן 51) ירושלים
 שם במה:  Jonah Lotan (בחו"ל)
 שם לידה:  יאיר זלוטוגורסקי
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  התיכון ליד האוניברסיטה  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון 
 פרופיל ב-IMDb
 
יאיר ג'ונה לוטן (נולד ב-3 ביולי 1973) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

לוטן נולד בשכונת הגבעה הצרפתית בירושלים בשם יאיר זלוטוגורסקי, לאב פסיכולוג ולאם רופאה - מנהלת בחברת התרופות אלי לילי. יש לו שתי אחיות.
עד גיל 12 הוא גדל בירושלים ובמדינת ניו יורק שבארצות הברית - בעקבות לימודי הדוקטורט של הוריו. כשהיה בן 12 חזרה המשפחה לישראל. למד בתיכון ליד האוניברסיטה.
הוא שירת בחטיבת הצנחנים בצבא ההגנה לישראל.
למד לתואר ראשון בקולנוע באוניברסיטת תל אביב, ולתואר שני במשחק באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון.
על שם הבמה שלו בחו"ל, ג'ונה לוטן, סיפר בראיון: "הייתה לי בעבר, בישראל, מורה לקול ולשירה שגם הייתה רוחנית. באחד השיעורים היא דיברה על חשיבות ההפרדה בין החיים הפרטיים לחיים הציבוריים והמליצה להשתמש בשם עבודה. כשהייתי בלונדון הייתה לי הזדמנות לעשות את זה. השם הזה גם מייצג את השורשים היהודיים שלי, וגם יותר נוח להגות אותו. יאיר זה שם בלתי אפשרי לאמריקאים, בלי עיצור באמצע. זו הייתה חוויה מאוד משונה בהתחלה, היו קוראים לי ג'ונה ושכחתי שהוספתי את השם. אבל עם הזמן זה חדר גם לחיים הפרטיים שלי שם, והחלטתי לאמץ את זה כשם אמצעי. נוח לי עם שני השמות".
לוטן היה מאורס לשחקנית האנגלייה קלי ריילי.
קריירה > בקולנוע ובטלוויזיה > בישראל

בגיל 20 החל בקריירת דוגמנות קצרה. באותן שנים הנחה בתוכנית הטלוויזיה "זאפ לראשון" והנחה לצד עדן הראל את התוכנית "אין גבול" בטלוויזיה החינוכית, ושיחק בסדרת הטלוויזיה "כסף קטלני".
ב-1996 שיחק לצד אלון אבוטבול בסרט "איתך לנצח" שכתבה וביימה רותי פרס. ב-1997 גילם את יובל בסרט הטלוויזיה "דומינו" שכתבה לימור נחמיאס וביים אורי סיון. באותה שנה שיחק לצד מיכל ינאי ובנות פסיה במחזמר "הכל אגדה" שכתב וביים אורי פסטר, וגילם את ריף בסדרת הטלוויזיה "כחול עמוק" ששודרה ב-HOT. ב-1998 גילם את עונג בקומדיית המצבים "שמש". ב-2002 גילם את יובל קראוס בסדרת הטלוויזיה "בנות בראון" שכתבה עירית לינור וביימו רני כרמלי ועירית לינור. ב-2013 שיחק בסדרה "בני ערובה", בה גילם את אדם רובין, קצין ימ"מ מצטיין שנסיבות טרגיות מובילות אותו לעמוד בראש קבוצת שכירי חרב שמטרתם להרוג את ראש הממשלה. באופן חסר תקדים, הסדרה זכתה להצלחה בזירה הבינלאומית עוד בטרם עלייתה לשידור בישראל: היא נמכרה לרשת CBS האמריקאית, שם עלתה לשידור בספטמבר 2013 בשם "Hostages" (בני ערובה), והיא הסדרה הישראלית הראשונה שנמכרה לרשת טלוויזיה אמריקאית עוד בשלבי הפיתוח ולפני הפקת המקור הישראלית.
קריירה > בקולנוע ובטלוויזיה > בחו"ל

ב-2001 גילם את דמותו של כריס, בסרט הסלאשר הגרמני "The Pool". באותה שנה דיבב את דמותו של דייוויד ארמסטרונג, חייל בצבא ארצות הברית במהלך, המלחמה הקרה - הדמות הראשית של משחק הווידאו "Operation Flashpoint: Cold War Crisis".
בשנת 2004 גילם את קני בסדרת הטלוויזיה "NY-LON". ב-2005 גילם מתמחה (לצד קירה נייטלי) בסרט הקולנוע "החליפה".
ב-2006 גילם את דמותו של ג'ו פרנטי בפרק בסדרת הדרמה הבריטית "המלחמה של פויל" העוסק בסיפורי מלחמה אמיתיים מהחיים, בו הדמויות מנהלות מלחמות אישיות, בעיצומו של הכאוס של מלחמת העולם השנייה. לדבריו, הדמות שלו בסדרה זו הזכירה לו חבר מהצבא, שהייתה לו היכולת למצוא את ההומור בכל מצב נתון. באותה שנה גילם את מתרהורן גולי בסרט הטלוויזיה "The Beyond", המתמקד במדעני נאס"א במהלך משבר עולמי; גילם את ספנסר וולף בעונה החמישית של "24"; גילם את ג'סי בסרט הקולנוע "One Night with the King", וגילם את ד"ר מרטי פינו באחד הפרקים של "CSI: ניו יורק".
בשנת 2008 לוטן גילם את רוברט טימותי בריאן, חובש הצי האמריקני, בדרמת המלחמה "דור מזוין" של רשת HBO.
ב-2009 גילם את התפקיד הראשי בפיילוט שיצר דייוויד מילץ' עבור HBO בשם "Last of the Ninth".
בשנת 2017 גילם את לוגן ברדלי, חייל בחיל האוויר של ארצות הברית בסדרת הפשע הבריטית "חסרת פחד" ברשת ITV.
פילמוגרפיה

| שנה | שם הסרט/סדרה | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | איתך לנצח |  | סרט קולנוע |
| 1997 | כחול עמוק | ריף | סדרת טלוויזיה |
| 1998 | דומינו | יובל | סדרת טלוויזיה |
| 1998 | Joice |  | סדרת טלוויזיה |
| 2001 | The Pool | כריס | סרט קולנוע |
| 2001 | Operation Flashpoint: Cold War Crisis | דייוויד ארמסטרונג | משחק מחשב |
| 2002 | Relic Hunter | תבור | סדרת טלוויזיה |
| 2002 | בנות בראון | יובל קראוס | מיני-סדרה |
| 2004 | NY-LON | קני | סדרת טלוויזיה |
| 2005 | The Jacket | מתמחה #1 | סרט קולנוע |
| 2005 | The Festival | ריק | סרט קולנוע |
| 2005 | The Tiger and the Snow | חייל אמריקאי | סרט קולנוע |
| 2006 | Beyond | מתרהורן ט' גולי | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | המלחמה של פויל | ג'ו פרנטי | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | 24 | ספנסר וולף | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | CSI: NY | ד"ר מרטי פינו | סדרת טלוויזיה |
| 2006 | One Night with the King | ג'ס | סרט קולנוע |
| 2008 | Generation Kill | רוברט טימותי 'דוק' בריאן | מיני-סדרה |
| 2009 | Last of the Ninth | ג'ו דלטון | סדרת טלוויזיה |
| 2012 | הומלנד, עונה שנייה | רודי מקקוי | סדרת טלוויזיה |
| 2013, 2016 | בני ערובה | אדם רובין | סדרת טלוויזיה |
| 2017 | חסרת פחד | לוגן ברדלי | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  דורון חלוץ, יאיר לוטן הוא הישראלי החם בהוליווד, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2008
↑  לי-אור אברבך, ‏הישג: רשת CBS תשדר סדרה על בסיס פורמט של ערוץ 10, באתר גלובס, 11 במאי 2013
↑  "'HBO's 'Last of the Ninth' Adds Five'". Zap2It. 8 בספטמבר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16770577m (data)  GND: 1062046307  ISNI: 0000 0003 6670 8020  LCCN: no2012021439  VIAF: 232505371   WorldCat (עם VIAF): 232505371
דני סירקין

| --- | --- |

דני סירקין
 לידה:  4 במרץ 1971 (בן 53) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר לקולנוע וטלוויזיה ע"ש סטיב טיש 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לבמאי הטוב ביותר (2006)  פרס אמי הבינלאומי לסדרת הדרמה הטובה ביותר (2021) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל (דני) סירקין (נולד ב-4 במרץ 1971) הוא במאי ותסריטאי ישראלי, זוכה טקס פרסי הטלוויזיה בשנת 2021.