המלוכה הספרדית
כתר, חוקה וזכויות מלכותיות > ירושה ועוצרות

על פי סעיף 57, כתר ספרד עובר בירושה על ידי ממשיכי דרכו של המלך חואן קרלוס הראשון באמצעות העדפת הבן הבכור:
את כתר ספרד יירשו ממשיכיו של ה"מ דון חואן קרלוס הראשון מבורבון, היורש החוקי של השושלת ההיסטורית. הירושה לכס המלכות תעשה לפי סדר הבכורה והייצוג הקבוע, כשלקו הירושה הראשון עדיפות על פני הקווים הבאים; ובתוך אותו קו הדרגה הקרובה יותר על פני הרחוקה יותר; ובתוך אותה דרגה הזכר על פני הנקבה, ובאותו המין, הבכור על פני הצעיר.
המקור בספרדית
La Corona de España es hereditaria en los sucesores de S. M. Don Juan Carlos I de Borbón, legítimo heredero de la dinastía histórica. La sucesión en el trono seguirá el orden regular de primogenitura y representación, siendo preferida siempre la línea anterior a las posteriores; en la misma línea, el grado más próximo al más remoto; en el mismo grado, el varón a la mujer, y en el mismo sexo, la persona de más edad a la de menos.
העדפת הזכר הבכור נהוגה בספרד מאז המאה ה-11 בכל הממלכות היורשות של הממלכה הוויזיגותית, ומקודדת בסייטה פארטידס, כאשר נשים עשויות לרשת בנסיבות מסוימות. עם זאת, עם עלייתו של פליפה החמישי, מלך ספרד הראשון מבית בורבון בשנת 1700, נאסר על נשים לרשת את המלוכה עד שפרדיננד השביעי החזיר את הזכות וקבע את בתו הבכורה איזבלה כיורשתו עד 1833.
הוויכוח על תיקון חוק ירושת הכתר התחדש ב-31 באוקטובר 2005, כאשר אינפנטה ליאונור נולדה למלך ומלכת ספרד הנוכחיים. תיקון החוק לבכורה מוחלטת יאפשר לבכור לרשת את כס המלוכה, בין אם הוא זכר או נקבה. ממשלתו של חוסה לואיס רודריגס ספאטרו הכריזה על כוונתה לתקן את חוק הירושה, אולם עם הולדת בתו השנייה של המלך הנושא נדחה. ב-2006 הוציא המלך חואן קרלוס צו ששינה את הירושה לתוארי אצולה מהעדפה גברית לבכורה מוחלטת. מכיוון שסדר הירושה לכתר מקובע בחוקה, הרפורמה בו מחייבת תהליך מסובך הכולל פיזור הפרלמנט, בחירות חוקתיות ומשאל עם.
אם כל קווי הירושה הקבועים בחוק ייכחדו, החוקה שומרת לקורטס חנרלס את הזכות להעניק את הירושה "באופן המתאים ביותר לספרד". חוקת 1978 פוסלת את חברי משפחת המלוכה (כמו גם את צאצאיהם) מירושה אם הם מתחתנים נגד האיסור המפורש של המלך והקורטס חנרלס.
מבחינה חוקתית, יורשיו הנוכחיים של פליפה השישי, נכון ל-2024, הם:
לאונור, נסיכת אסטוריאס, בתו הבכורה של המלך.
האינפנטה סופיה, בתו הצעירה של המלך.
האיפנטנה אלנה, דוכסית לוגו, בתו הבכורה של המלך חואן קרלוס הראשון.
פליפה חואן פרוילאן דה מרצ'אלאר אי דה בורבון, בנה של אינפנטה אלנה.
ויקטוריה פדריקה דה מרצ'לאר אי דה בורבון, בתה של אינפנטה אלנה.
האינפנטה כריסטינה, בתו הצעירה של המלך חואן קרלוס הראשון.
חואן אורדנגארין אי דה בורבון, בנה הבכור של אינפנטה כריסטינה.
פבלו אורדנגארין אי דה בורבון, בנה האמצעי של אינפנטה כריסטינה.
מיגל אורדנגארין אי דה בורבון, בנה הצעיר של אינפנטה כריסטינה.
אירן אורדנגארין אי דה בורבון, בתה של אינפנטה כריסטינה.
החוקה מתארת את עוצרות המלוכה ואת האפוטרופסות של איש המלך במקרה של קטינות או חוסר יכולת לתפקד, כשהעוצר והאפוטרופוס של המלך אינם בהכרח אותו אדם. במקרה בו המלך קטין, האם או האב שנותרו בחיים, או קרוב המשפחה הבגיר הקרוב ביותר בתור לכס המלכות, ייכנס מיד לתפקיד העוצר, שבכל מקרה חייב להיות ספרדי. אם מונרך הופך לחסר יכולת למלוך, וחוסר הכשירות מוכר על ידי הקורטס חנרלס, אזי נסיך אסטוריאס (יורש העצר) יהפוך מיד לעוצר, אם הוא בגיל. אם נסיך אסטוריאס הוא בעצמו קטין, הקורטס ימנה נציבות אשר עשויה להיות מורכבת מאדם אחד, שלושה או חמישה. המונרך הקטין יכנס תחת האפוטרופסות של האדם המיועד בצוואת המלך הנפטר, ובלבד שיהיה בוגר ובעל אזרחות ספרדית. אם לא מונה אפוטרופוס בצוואה, אזי האב או האם ייקחו על עצמם את האפוטרופסות, כל עוד הם נשארים אלמנים. אחרת, הקורטס חנרלס ימנה הן את יורש העצר והן את האפוטרופוס, שבמקרה זה לא יהיו אותו אדם.