stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התקופה העות'מאנית בארץ ישראל - מונחים
פ

| מונח | טורקית | טורקית עות'מאנית | ערבית | פרסית ושפות נוספות | משמעות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פַּארַא | para,  תעתיק טורקי: פָּרָה | پاره | . | پاره, היגוי פרסי: בין פּוֹרֶה ל־פָּארֶה | במובן המילולי: חלק, חתיכה, נתח; שמו של מטבע כסף שהיה הילך חוקי באימפריה העות'מאנית; ערכו ירד במשך הזמן כחלק 1/30 מגרוש ולבסוף ל-1/40. בטורקית כיום משמעותה: כסף או רווח.  במקורות העבריים נקרא המטבע: פרה או פאר"ה, וברבים פרו"ת, מיידיש (על שם מטבע עות'מאני אחר בשם זה), או מאידי ; בערבית קטעה מצריה; ובעברית: חתיכה |
| פאשה, פאשא, באשה | paşa | پاشا | . | . | תואר שהוענק לפקידי ממשל רמי־דרג ולקצינים בדרגות גבוהות מאלוף-משנה (albay) למושלי סנג'קים ולפקידי ממשל בדרגים גבוהים, לממונים על מושלי המחוזות (להלן: ביילרביי) ואף לשרים באימפריה העות'מאנית. עד ימי שלטונו של מהמט השני שימש גם כתואר כבוד למלומדים ואנשי מדע בולטים. 2) בימי הרפובליקה הטורקית דרגה צבאית: אלוף, גנרל, אדמירל |
| פלקה, פאלקאה | falaka | فلاقه או فلقه | فلقة | ייתכן שהמקור המילולי ביוונית עתיקה: φάλανξ, φαλαγγ, גזע, בול עץ, אלה | צורת הכאה על עקבי כפות הרגליים, כענישה או עינוי, שהייתה מקובלת בצבא ובמשטרה של האימפריה העות'מאנית; במקורות העבריים, ובהקשר הארצישראלי, לקו בה חיילים וקצינים יהודים בצבא העות'מאני, ואזרחים חשודים בעת חקירתם, כמו שרה אהרנסון לפני מותה, לאחר שנתפסה מחתרת ניל"י |
| פלאח | fellâh | فلّاح | فلّاح | . | עובד אדמה, בדרך כלל בהקשר הארצישראלי, בחקלאות שלחין, משמעויות נוספות: 1) איכר מצרי. 2) שחור (אפריקאי), ערבי אפריקאי |
| פראר | firar,  תעתיק טורקי: פִירָר | فرار | המקור בערבית: فرّار, עריק | . | מובנה המילולי: בריחה, התגנבות. בשימוש שלטוני וצבאי: עריקה צבאית ופוליטית, השתמטות;  firari , היגוי: פִירָארִי, משתמט, עריק מגיוס לצבא; בארץ ישראל מלחמת העולם הראשונה כל נתין עות'מאני עד גיל העמידה היה חייב להתגייס לצבא העות'מאני או להשתתף בעבודות אזרחיות, ורבים שהסתתרו ונרדפו על ידי השלטונות כונו בשם זה |
| פירמאן, פרמאן | ferman,  תעתיק טורקי:  פֶרְמָן | فرمان | . | המקור פרסי: فرمان | צו או פסק־דין, ובשימוש שלטוני: תעודה רשמית של הסולטאן עם חתימתו |
| פַתֻוַא | fetva | فتوا | فتوى | . | פסק של חכם הלכה מוסלמי |
צ

| מונח | טורקית | טורקית עות'מאנית | ערבית | פרסית ושפות נוספות | משמעות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| צַ'אוּש, גאוש | çavuş,  תעתיק טורקי: צָ'בוּשׁ | چاوش | . | . | בתקופת האימפריה העות'מאנית: 1) פקיד או נושא תפקיד שמילא תפקידים שונים במדרג המדיני העות'מאני; וכך במקורות העבריים 2) בצבא העות'מאני: חייל שהופקד על העברת הפקודות מהמפקדים הבכירים למפקדים הזוטרים; (כיום משמעותה, דרגה צבאית: סמל ואף מנהל עבודה) |
ק

| מונח | טורקית | טורקית עות'מאנית | ערבית | פרסית ושפות נוספות | משמעות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קַאדָ'ה | kaza,  תעתיק טורקי: קָזָה | قضا | قضاء | . | נפה, İlçe, תחום שלטונו של הקאימקאם |
| קַאדִי | kadı | قاضی | القاضي | . | דיין, שופט דתי באסלאם; בשימוש שלטוני: שופטים שהורשו עד עידן הטנזימאט (להלן) לפסוק בתביעות בנושאים מגוונים, ומעידן הטנזימאט, פסקו רק בענייני נישואים, גירושים, מזונות וירושות |
| קַאדִי עַסְכַר | kazasker,  תעתיק טורקי: קָזָסְקֶר | قاضیعسکر | قاض العسكر | . | שופט עליון; בשימוש שלטוני: הממונים על הקאדים בימי האימפריה העות'מאנית; היו גם אחראים לפתרון בעיות משפטיות והלכתיות הקשורות בשירות הצבאי |
| קאוואס | kavas, תעתיק טורקי: קָבָס או קָוָס | قواس | המקור מערבית: قوّاس | . | שומר מיוחד של קונסולים, פקידים גבוהים וראשי עדות, וכן וכאשר לא היה צורך בשמירה, מלווה טקסי לבעלי תפקידים |
| קַאיֵמַקַאם, קימקאם | kaymakam | قایمقام | قائم مقام | . | משרה גבוהה, אזרחית או צבאית; ובשימוש צבאי: דרגה צבאית המקבילה לסגן-אלוף; כינויו של בהא אל דין, המושל הצבאי של יפו במלחמת העולם הראשונה |
| קוּצַ'אן, קושאן | koçan | قوچان | . | . | תעודה, אישור, היתר; תעודת בעלות על מקרקעין - שטר קניין (בשפה עממית) |
| קושטא | Kuşta | . | . | . | שמה של עיר הבירה האימפריה העות'מאנית במקורות העבריים; שיבוש של שמה הקדום היווני-הרומי קונסטנטינופול, והמקוצר הטורקי איסטנבול |
| קיוֹסְק | köşk,  היגוי ותעתיק טורקי: קוֹשְׁק | کوشک | . | کوشک, אחוזה, ארמון | בית או ביתן מקושט, על פי רוב מעץ, הנתון בלב גן גדול; וגם בקתת ציד מעוטרת, או אגף או בית קטן נוסף של ארמון, עתיר קישוטים |
| קזִילַאר אַגַאסִי | kızlar ağası, תעתיק טורקי: קִיזְלָר אָאָסִי | قیزلر آغاسی | . | . | ראש הסריסים השחורים (כלומר אפריקאים) בהרמון הנשים של הסולטאן |
| קֵישְלֶה | kışla | قیشلا, قیشلاق, או قیشلاغ | . | . | במובן המילולי: קסרקטין, מחנה חיילים; בהקשר הארצישראלי גם בית המשטרה והכלא העירוני; כגון בירושלים, בעיר העתיקה בסמוך לשער יפו |
| קלעה | kale,  תעתיק טורקי: קָלֶה | قلعه | המקור ערבי: قلعة, מבצר, מצודה | . | מבצר, מצודה, מעוז, סמיכות: קלעת |
| קַפּוּדַאן | kapudâne,  תעתיק טורקי: קַפּוּדָאנֶה | قپودانه | . | מקורו בלטינית: Capitane | קפיטאן, קברניט, דרגה בצי העות'מאני, שוות ערך לסגן אדמירל; ואף ראש הצי Kapudan Pasha |
| קַרַנְטִין, קווארינטינה | karantina | قرانتینه או قرانتنه | . | המקור בניב ונטי: cuarantina, או Quarantina | הסגר או מעצר זמני בבניין סגור של הממשל, לצורך בידוק מחלות, כגון חולירה, שנערך לבאים באונייה בנמל יפו |
ר

| מונח | טורקית | טורקית עות'מאנית | ערבית | פרסית ושפות נוספות | משמעות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ראסיָה | . | . | . | . | אבן הראשה, או אבן סוגר, מונחת באמצע הקשת ומייצבת את שיווי המשקל של שני צידי הקשת; במרוצת הזמן הודגשה והובלטה גם כחלק מהעיצוב בכניסות לבתים ובחלונות |
| ריאל | . | ریال | . | . | מטבע אירופאית שהילכה בארץ ישראל, לפחות באמצע מאה ה-19 |
| רַמַצַאן, רמדאן,  תעתיק טורקי: רמז (א)ן | Ramazan | رمضان | رمضان | . | חודש הצום באסלאם |
| רעיא | raiyyet,  תעתיק טורקי: רָאִייֵט | رعیت | رعيّة | . | נתיני האימפריה העות'מאנית שאינם מוסלמים; ברובם נוצרים; עד שלהי המאה ה-19, היה מעמדם באימפריה העות'מאנית נחות בהרבה משל המוסלמים |
ש

| מונח | טורקית | טורקית עות'מאנית | ערבית | פרסית ושפות נוספות | משמעות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שבאב, שבב | şebibe ‏,şebâb,  תעתיק טורקי: שֵֶׁבָּאבּ | شباب | شباب | . | מספר מובנים קרובים: 1) נוער, נעורים, עלומים, בחרות. 2) עלם, צעיר, בחור אמיץ לב. 3) צעירים, הדור הצעיר; וכך משמעו בעברית הארצישראלית |
| שווֹיֶה | . | . | . | . | לאט |
| שוכרה, וגם סוּחְ'רָה | suhra,  תעתיק טורקי: סוּהְרָה | سخره | سخرة | . | עבודת פרך לטובת השלטונות; חטיפת בני אדם לעבודת כפייה עבור הממשלה או הצבא |
| שייח', שיך  | şeyh,  תעתיק טורקי: שֵייהּ | شيخ | شيخ | . | ראש קבוצה חברתית, חמולה, משפחה גדולה, שבט או כפר; קבל את סמכותו בדרך כלל בירושה או כפי הסכמים שנקבעו; מנהל את צורכי הקבוצה ונושא ונותן עם גורמי חוץ שלטוניים ואחרים, וכן, איש נשוא פנים, זקן |
| שׁרֵיעָה | şeriat,  תעתיק טורקי: שֵׁרִיאָט | شریعت | شريعة | . | ההלכה של האסלאם, ובמשמע נוסף שוקת |
ת

| מונח | טורקית | טורקית עות'מאנית | ערבית | פרסית ושפות נוספות | משמעות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תבון, טאבון | tabun,  תעתיק טורקי: טַבּוּן | . | طابون | . | תנור הנבנה בשקע הנחפר באדמה, או עשוי אבנים הדבוקות בחימר או טיט, האש מבוערת בזרדים וקש; לעיתים נבנית סככה מעליו. ממוקם בדרך כלל בחצר הבית |
| תד'כּרה | tezkere,  תעתיק טורקי: טֶזְקֵרֶה (הגייה במלרע) | تذکره | تذكيرة | . | משמעויותיה: 1) תזכיר, תזכורת, איגרת, הודעה, פתק כתוב. 2) מסמך, תעודה, או נייר רשמי המורים על הרשאה שהוענקה לפעולה, עסק או עניין כלשהם, רישיון. 3) מסמך המציין את סיומו של שירות צבאי |
| תוגרמה, וגם תורגמה | . | . | . | . | על פי השם המקראי תוגרמה, כינוי לאימפריה העות'מאנית במקורות העבריים תוגרמים, היינו טורקים |
| תורג'מן, תורג'ימן | tercüman,  תעתיק טורקי:  טֶרג'וּמָן |  ترجمان | . | . | מתורגמן |
| תנט'ימאת, טנזימאט | tanzimat | تنظيمات | המקור ערבי: تنظيم | . | במובן המילולי: ארגון מחדש. בשימוש השלטוני ההיסטורי: תקופת מהפך ותיקונים באימפריה העות'מאנית ובחוקיה, שהחלה ב-1839 עד קבלתה של החוקה הראשונה ב-1876 |
| תרבוש | sarpuş (בטורקית מודרנית רווח המונח fes) | سرپوش | طربوش | . | כובע לבד, בצבעים שונים, בהקשר העות'מאני והארצישראלי התרבוש האדום היה לסמל ההתעתמנות וחובשיו בפרהסיה הכריזו למעשה על היותם אזרחים עות'מאנים; לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה פירושה המעשי עבור חלק מהיישוב היה הגנה מגירוש, שבו נקטו השלטונות כלפי נתינים זרים |
מטבעות

סולטאני
שני פיאסטר
קורוש
פארא I
פארא II
ראו גם

מרשם המקרקעין
מטבעות ארץ ישראל
מטבעות עות'מאניים
לבוש מסורתי ביישוב הישן
האימפריה העות'מאנית
התקופה העות'מאנית בארץ ישראל
חלוקה מנהלית של האימפריה העות'מאנית
לקריאה נוספת > מחקרים

דוד קרויאנקר, אדריכלות בירושלים, הבנייה הערבית מחוץ לחומות, ירושלים: הוצאת כתר, 1985.
יצחק בן-צבי, ארץ-ישראל ויישובה בימי השלטון העות'מאני, ירושלים: הוצאת מוסד ביאליק, תשט"ו-1955.
בן-ציון דינור (עורך ראשי), ספר תולדות ההגנה, א, תל אביב: הוצאת מערכות, 1972-1955.
ישראל ברטל, יהושע קניאל, זאב צחור (עורכים), העלייה השנייה: מחקרים, מקורות, אישים, א-ג, ירושלים: הוצאת יד יצחק בן-צבי, תשנ"ח-1997.
לקריאה נוספת > מילונים

מילון לטורקית עות'מאנית מאת Prof. Dr. Mehmet KANAR
מילון ערבי מאת איילון ושנער
Dictionnaire turc-français par Charles Barbier de Meynard, 1881, E. Leroux.
Kamus-i Firansavi: Dictionnaire turc-français, Şemseddin Sâmî, 1883, Imprimerie Mihran.
ז'וזף ד'אקן

| --- | --- |
 לידה:  14 בינואר 1732 שאמברי, צרפת 
 פטירה:  11 ביולי 1815 (בגיל 83) שאמברי, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  אוניברסיטת טורינו  הפקולטה לרפואה של מונפלייה  הפקולטה לרפואה של פריז 
 תפקיד:  Perpetual Secretary 
 
ז'וזף ד'אקן (בצרפתית: Joseph D'Aquin, ‏ 14 בינואר 1732 שאמברי - 11 ביולי 1815) היה רופא צרפתי, מחלוצי הפסיכיאטריה (בזמנו - "הרפואה האלייניסטית"), חוקר של התברואה, המטאורולוגיה והגאוגרפיה, מורה וספרן. הוא היה חבר בחברה המלכותית לרפואה בפריז, שהפכה לימים לאקדמיה הלאומית לרפואה של צרפת. ספרו, "הפילוסופיה של השגעון" (1791), לצד הספר של ז'אן קולומבייה "הוראה (Instruction) על האופן בו יש לנהוג במשוגעים" (1785) וזה של הכירורג ז'אק טנון "דיווחים על בתי החולים של פריז" (Mémoires) עודדו גישה רציונלית והומנית כלפי החולים בהפרעות פסיכיאטריות קשות.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

ז'וזף ד'אקן (או דאקן) נולד בשנת 1732 במשפחה של משפטנים משאמברי, בדוכסות סבויה (סבואה), שהשתייכה לפיימונטה, חלק מממלכת סרדיניה. האזור סופח לצרפת בשנת 1792 והיווה את המחוז מון-בלאן.
הוא למד רפואה באוניברסיטת טורינו עד שנת 1757. המשיך אחר כך את לימודיו באוניברסיטאות מונפלייה ופריז.
ביוגרפיה > פעילותו הרב-תחומית

ד'אקן היה פעיל בקרב הבונים החופשיים באזור הולדתו:חבר בלשכה La Grande Maîtresse de la Loge Saint Jean-des-Tres-Mortiers ואחר כך בלשכה la Loge Rectifiée de la Sincérité, שתיהן משתייכות ללשכת המזרח Orient.
ד'אקן עבד כרופא אזרחי וצבאי והיה חוקר נלהב של סוגיות התברואה ומעיינות המרפא, עליהן כתב מספר ספרים וחוברות.
נמנה עם חסידיו הנלהבים של החיסון שגילה אדוארד ג'נר נגד האבעבועות השחורות ופעל להפצתו. הוא היה מזכיר של הוועד שעסק בכך, בשנת 1801 כתב איגרת על הנושא ובשנת 1811 תרגם ספר לימוד של זאקו מוקדש לחיסון. כרופא ניהל ד'אקן פרקטיקה ציבורית ופרטית.
אחרי הקמת המחוז מון בלאן התמנה דאקן למורה ל"היסטוריה טבעית" (כלומר מדעי הטבע) ופיזיקה בבית הספר המרכזי של המחוז. ד'אקן כיהן גם כספרן העיר שאמברי.
לבקשת הממשלה הצרפתית עסק זמן מה בתצפיות מטאורולוגיות
ביוגרפיה > פעילותו הרב-תחומית > רופא ראשי בבית החולים בשאמברי

בשנת 1788 הוא הפך לרופא ראשי של בית החולים "אוטל-דייה" (L'Hôtel-Dieu de Chambéry) בעירו שאמברי ושל ההוספיס - "בית חשוכי המרפא" שליד מנזר "מרים הקדושה המצרית", שכלל גם אגף או בית חולים ל"משוגעים" ( L'Hôpital des Fous). בשנת 1791 אחרי שלוש שנות עבודה במקומות אלה פרסם את "הפילוסופיה של השגעון" שהתפרסמה בעיקר אחר מותו. דרך ספר זה בישר ד'אקן, עוד לפני פינל, את ה"טיפול על ידי מוסר" ואת "הרפואה האלייניסטית". הוא נחשב על ידי אחדים לספר הפסיכיאטריה הראשון. פיליפ פינל לא ציטט ספר זה בכתבו המפורסם - "טרקטאט רפואי-פילוסופי על האליינציה הנפשית או המאניה" שהופיע בשנת 1801, בעוד שדאקן הקדיש את מהדורתו השנייה לפינל.
דאקן, שלא היה לו קודם ניסיון עם "משוגעים", נזף את קודמיו על הטיפולים המיותרים לדעתו שנתנו להם. הוא קיווה להשתמש בטיפול בחולי נפש באותן השיטות ששימשו לו ברפואה הפנימית. באגף של בית החולים שניהל שהו 40 חולים פסיכיאטריים. הוא סבר שהימצאותם של יותר חולים במקום אחד יאפשר את חקר חוליים באופן מדעי. הוא השתדל להפטר מדעות קדומות מן העבר לגבי חולים אלה וביקר אצלם ללא פחד. לדבריו אפילו האלימים ביותר לא נגעו בו. הוא בדק להם את הדופק, את הנשים שאל על המחזור, השתדל להביא להם גם טבק ופירות ולשוחח איתם, גם עם אלו שדיברו לא לעניין. גישתו הטיפולית דגלה "יותר בטיפול מורלי מאשר בטיפול פיזי" ("מורלי" במובן "אנושי", "בינאישי"). "טיפול מורלי" (traitement moral) כלל לדידו "דיאטה, פעילות גופנית, חופש, מציאת עיסוק, ובמיוחד רכות בדיבור ובהתנהגות איתם".
סבר שיש למחלות הנפש גורמים סביבתיים, כמו למשל השפעת מופעי הירח.
הוא גינה את החזקת חולי הנפש בצינוקים מוזנחים גם הסיר שלשלאות בדומה לפיליפ פינל בפריז ולויליאם טיוק באנגליה. הוא איפשר לחולים רבים להסתובב חופשית בחצר בית החולים ודאג שרק אותם אנשי צוות שהיו האנושיים ביותר ונוחים לבריות יעסקו בטיפולם.
"פילוסופיית השגעון"

הספר "פילוסופיית השגעון" פורסם במהדורה הראשונה בשנת 1792.
בראשית הדבר - בת 27 עמודים - דן ד'אקן בטרגדיית מחלת הנפש, האדישות הכללית הקיימת כלפיה, בניסיונו להבחין בין בריאות נפשית ושגעון, סיווגן של צורות שגעון - כמו עם רוממות רוח או נפילת רוח, צורות חריפות או ממושכות, סוערות או מוזרות, מלנכוליות או אוויליות. ד'אקן מזכיר שיפורים שהונהגו לטובת החולים בבית החולים בת'לם בלונדון או הגישה ההומנית של בית החולים של מסדר אבירי מלטה.
גופו של הספר כולל הצגות מקרים (observations) של חולים חשוכי מרפא או שהיו ניתנים לריפוי, דוגמאות של הצלחות וכשלונות טיפוליים. ד'אקן מזכיר את האפשרות לנטייה תורשתית לפתח את המחלות ואת ההשפעה ההדדית בין גוף לנפש.
ד'אקן שיבושים נפשיים שהופיעו בעקבות מחלות גופניות (כמו אבעבועות שחורות, דלקת פרקים), הריון, לידה, הפסקת הנקה ואחרים בעקבות גורמים נפשיים כמו מנות יתר של חיבה, ידידות, לימודים או דת. הטיפולים כללו אמצעים מסורתיים ומגוונים כמו הנחת עלוקות וחומרים משלשלים אמטיים, אופיום, קמפור, מקלחות קרות או חמות, המותאמים אישית לכל מטופל, או לחליפין -לפי מקרה - מתוך גישה הומנית - אמצעי הלבשה, תזונה ואחרים, תוך תשומת לב עקבית.
הדגיש תשומת לב מיוחדת לתזונה ולטיפול במרחצאות. ד'אקן תיאר מקרים ללא תקווה, אך גם כאלה שהחלימו אחרי פרצי חום גבוה.
בסך הכל ב-16 שנות פעילותו בבית החולים רשם פרטים על 800 מקרים.
"הטיפול המורלי" שהוא ממליץ כולל שיחות, שגרה יומית, פעילות גופנית, חופש מהגבלה, מטלות קלות, פעילויות מהנות שונות.
ד'אקן גינה את הכליאה הממושכת, או החזקת האדם בתנוחה אופקית, התבטא נגד השימוש בכתונת הכפייה מיסודו של ויליאם קאלן.
הזכיר את השימוש בחשמל ודן בשימוש במי מעיינות מינרליים. כמו כן הקדיש פרק להשפעה האפשרית של מופעי הירח, בעקבות ספרו של האב ג'וזפה טואלדו ויצ'נטינו מ-1784, שהוא עצמו תרגם מאיטלקית. חקר זאת על 5 ברים ו5 נשים, וחקר קורלציות בין ממצאי הראיונות איתם ומופעי הירח.
מצא ששיא השגעון מתרחש בירח חדש או בירח מלא. השפעת הירח היא כי חזקה לדבריו בנקודת היפוך ובנקודת השוויון
ד'אקן סבר שהתאבדויות אינן נובעות משגעון והייתה לו גישה בקורתית מאוד כלפי התנהגות זו.
הוטרד גם מסוגיית התרופות וסבר שצריך להיזהר מתרופות מיותרות ומזיקות ושהטיפול המורלי הוא חשוב יותר מהטיפול בתרופות. הזהיר גם מפני שלרטנים ומפני רופאים מושחתים. בסוף ספרו הדגיש את חשיבות לימוד האנטומיה והפיזיולוגיה של גוף האדם בבתי הספר ואת חשיבות חקר הגולגולת ברוחו של פרנץ יוזף גאל.
כממשיך של היפוקרטס, ראה ד'אקן בהפרעות הנפשיות הקשות צורות של חולי ובחולים בני אדם הזקוקים לשיפור הידע על מחלותיהם ולעזרה. הוא דגל בעיסוק במדע, היה קפדן בתצפיותיו, היה בעד חקר האנטומיה והפיזיולוגיה, לרבות על ידי נתיחות גופות.
פרסים ואותות הוקרה

חבר אקדמיית ליון למדעים, ספרות ואמנויות
חבר בחברה לחקלאות של טורינו
מזכיר קבוע של החברה לחקלאות של שאמברי
חבר מתכתב בחברה המלכותית לרפואה של פריז
מדליית זהב של החברה המלכותית לרפואה של פריז - עבור ספרו "הטופוגרפיה הרפואית של שאמברי" משנת 1787
1816 - מדליית כסף (אחרי מותו) מטעם הממשלה הצרפתית -כהוקרה על פעילותו בהפצת החיסון של ג'נר נגד אבעבועות שחורות.
הנצחה

המרכז הרפואי-פסיכולוגי בווטרא-מנטו, במחוז סבואה עילית (סבויה עילית) בצרפת, נקרא לפי שמו.
ספריו

À ses Concitoyens (de vaccine...), ‏
Analyse des eaux thérmales d'Aix en Savoye , 1772, (ניתוח המים התרמיים באקס אן סבואה)
Analyse des prétendues eaux ferrugineuses de la Boisse, situées près de Chambéry, 1777, (ניתוח המים עתרי הברזל כביכול שבבואס, על יד שאמברי)
Topographie médicale de la ville de Chambéry et de ses environs , 1787, (טופוגרפיה הרפואית של העיר שאמברי ושל פרבריו)
Défense de la topographie médicale de Chambéry, 1788, (הגנה על הטופוגרפיה הרפואית של שאמברי)
La Philosophie de la folie ou Essai philosophique sue le Traitement des Personnes attaquées par la Folie , 1791, (פילוסופיית השגעון או מסה פילוסופית על הטיפול באנשים מותקפי שגעון), מהדורה ראשונה.
La Philosophie de la folie , 1804, מהדורה שנייה המוקדשת לפיליפ פינל
Des eaux thermales d'Aix dans le département du Mont-Blanc: de leurs vertus médicales.., 1808,
(המים התרמיים של אקס במחוז מון-בלאן:מידותיהם הרפואיות)
לקריאה נוספת

Michael H.Stone A History of Psychiatry from Antiquity to the Present W.W. Norton, Pimlico, London 1998
Constantin Gorgos - Dicționar enciclopedic de psihiatrie vol.A-D, Editura Medicală, București 1987
1985 Pierre Morel, Claude Quetel - Les médecines de la folie, Hachette, Paris
Caire M. "Une lettre inedite de Joseph Daquin: Le plan du journal sur les fous", Hist. Sci. Med., Paris, 30, pp. 181-188 1996.
Nyffeler J.R.- Joseph Daquin und seine "Philosophie de la folie", Juris, Zurich, 1961.
הערות שוליים

↑  C.Gorgos 1987
↑  D.Vanni et al ע' 39
1 2 3  D.Vanni et al ע' 30
↑  D.Vanni et al ע' 31
↑  המסה המטאורולוגית של האב טואלדו באתר archives
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1073922  BnF: cb12090681s (data)  CiNii: DA15718511  GND: 130859508  ISNI: 0000 0000 8343 9422  LCCN: n88038698  NTA: 13559491X  RERO: 02-A003154758  SUDOC: 029239125  VcBA: 495/187364  VIAF: 59110008   WorldCat (עם VIAF): 59110008 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ז'וזף ד'אקן".
חייקה בלכטובסקה שפיגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בנובמבר 1920 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  26 במרץ 2002 (בגיל 81) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  פולין, קנדה 
 מפלגה:  הבונד 
 
חייקה בלכטובסקה שפיגל (בפולנית: Chaike Belchatowska Spiegel;‏ 11 בנובמבר 1920 – 26 במרץ 2002), המכונה גם הלן, הייתה יהודיה קנדית ילידת פולין, לוחמת התנגדות ואחת מהניצולים האחרונים ממרד גטו ורשה בשנת 1943 נגד הנאצים.
ראשית חייה

שפיגל נולדה בוורשה שבפולין, לאם סוציאליסטית רדיקלית. היא הייתה חברה במפלגת הבונד. בשנת 1939 נכבשה פולין על ידי צבאות גרמניה הנאצית, והחל גירוש שיטתי של יהודי פולין. שפיגל הצטרפה לתנועת ההתנגדות.
מרד גטו ורשה

היא הצטרפה לארגון היהודי הלוחם (אי"ל) בינואר 1943, לאחר שנמלטה מהרכבת שהובילה אותה למחנה ההשמדה טרבלינקה בנובמבר 1942. בלילה הראשון של חג הפסח, ב־19 באפריל 1943, כוח נאצי נכנס לגטו בפיקודו של קולונל פרדיננד פון סמרן-פרנקנג כדי לחדש את הגירוש, אך הם נהדפו על ידי לוחמי הארגון היהודי הלוחם וקבוצות התנגדות אחרות, וספגו אבדות כבדות. הגרמנים הופתעו. הלוחמים היהודים היו חמושים רק בקומץ כלי נשק מיושנים, בקבוקי תבערה מאולתרים ותחמושת מועטה.
הנאצים תקפו בפיקודו של הגנרל יירגן שטרופ, שמונה למפקד לאחר שקולונל פון סמרן-פרנקנג הועבר מתפקידו. שטרופ וחייליו נחסמו על ידי הלוחמים היהודים לאחר מספר ימים של לחימה קפדנית. הגרמנים החליטו אז לשנות את גישתם והחלו להצית את הגטו בלהבות באופן שיטתי. ב־8 במאי הם השתמשו בגז רעיל, ומטה הארגון היהודי הלוחם נפל.
ההערכה היא ש-7,000 יהודים נהרגו במהלך הלחימה ו-30,000 גורשו למחנות מוות, ואילו חמישים עד מאה לוחמי התנגדות יהודים, ביניהם בלכטובסקה ובעלה ברחו ליערות מחוץ לוורשה.
שפיגל עברה לשוודיה לאחר המלחמה. היא הייתה נשואה לברוך יקיר שפיגל, שהיה אחד מלוחמי ההתנגדות היהודים שהצליחו להימלט מהגטו ליערות שמחוץ לוורשה. הם סירבו לקבל ויזות אמריקאיות והתגוררו בשוודיה, והיגרו לקנדה לאחר המלחמה.
מותה

היא נפטרה במונטריאול שבקנדה, ב־26 במרץ 2002. היא הותירה אחריה בן, יוליוס שפיגל, ובת, מינדי שפיגל, ממונטריאול.
הערות שוליים

↑  Pennington, Reina (2003). Amazons to Fighter Pilots - A Biographical Dictionary of Military Women (Volume Two). Westport, Connecticut: Greenwood Press. pp. 414–415. ISBN 0-313-32708-4.
↑  Lewis, Paul (2002-04-07). "Chaike B. Spiegel, Who Battled Nazis in the Warsaw Ghetto, Dies at 81". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2017-07-24.
↑  "November 11: Chaike Belchatowska Spiegel, Ghetto Fighter". Jewish Currents (באנגלית אמריקאית). 2012-11-11. נבדק ב-2017-07-24.
↑  "Chaike "Helen" Belchatowska Spiegel (1920 - 2002) - Find A Grave Memorial". www.findagrave.com. נבדק ב-2017-07-24.
↑  "Boruch Spiegel dies at 93; survivor of Warsaw ghetto uprising". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). 2013-05-21. ISSN 0458-3035. נבדק ב-2017-07-24.
חובה שחורת בטן

| חובה שחורת בטן |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חובתאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חובתיים
סוג:: חובה מנוקדת
מין:: חובה שחורת בטן
שם מדעי
 Lissotis melanogaster ‏ראפל, 1835
תחום תפוצה


חובה שחורת בטן (שם מדעי: Lissotis melanogaster) היא מין של עוף ממשפחת החובתיים. החובה נפוצה בערבות ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה.
מאפיינים

חובה שחורת בטן מזכירה בצורתה יען קטן. היא בעלת רגליים ארוכות ובהירות וכך גם צבע מקורה. הצבע הכללי הוא חום-אפור מנוקד והבטן וקצה החזה שחורים עם קווים לבנים לידם כשהראש אפור והעיניים אדומות. הזנב גדול עם נוצות אפורות-חומות והחובה יכולה לפרוש אותו כדי להרשים נקבות.
אורכה 58–65 ס"מ ומשקלה עד 2,700 גרם.
לעומת הזכר הנקבות הרבה פחות בולטות. הם חיים בחבורות קטנות ומשמיעים קולות חזקים כדי למשוך נקבות. הם מחפשים מזון בעיקר בסוואנות וניזונים בעיקר מפרוקי-רגליים.
מיון

לחובה שחורת בטן שני תת-מינים:
Lissotis melanogaster melanogaster
Lissotis melanogaster notophila
הערות שוליים

↑  חובה שחורת בטן באתר הרשימה האדומה של IUCN
| חובתיים |
| --- | --- | --- |
| חובה קטנה (סוג ומין יחיד) | חובה קטנה |   |
| חובה גדולה | חובה גדולה |   |
| חובה זהובת-עורף | חובת לודוויג • חובת דנהם • חובה נובית • חובת הוגלין |   |
| חוברה גדולה | חוברה אפריקנית • חוברת ערב • חוברה אוסטרלית • חוברה הודית גדולה |   |
| חוברה | חוברה צפון-אפריקאית • חוברת מקווין |   |
| חובה לבנת-עורף | חובה לבנת בטן • חובה כחולה • חובת קארו • חובת ריפל • חובה חומה קטנה |   |
| חוברה שחורה | חוברה שחורה צפונית • חוברה שחורה דרומית |   |
| חובה בנגלית | חובה בנגלית |   |
| חובה מנוקדת | חובת הארטלוב • חובה שחורת בטן |   |
| חובה מצוייצת | חובת סביל • חובה צהובת ציצה • חובה אדומת ציצית |   |
| חובה זוטרת | חובה זוטרת |  |
זכויות להט"ב באיי מריאנה הצפוניים

| --- | --- |

איי מריאנה הצפוניים
 מעמד בחוק:  חוקי מאז 1983
 טרנסג'נדריות:  ישנה הכרה משפטית בשינוי מגדר, ניתוח להתאמה מגדרית נדרש
 שירות צבאי:  לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת, ארצות הברית אחראית להגנה
 הגנה מפני אפליה:  ישנה הגנה מפני אפליה על רקע נטייה מינית בקרב עובדי ציבור ובריונות שכוללת גם זהות מגדרית כעילה אסורה לאפליה
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  ישנה הכרה בנישואים חד-מיניים מאז 2015
 אימוץ:  ישנה הכרה באימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים מאז 2015
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד (כחלק מטריטוריה של ארצות הברית שהצביעה בעד)
זכויותיהם של לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב) בטריטוריה של ארצות הברית באיי מריאנה הצפוניים מוגדרות בין המתקדמות ביותר בעולם. פעילות הומוסקסואלית מוגדרת כחוקית בשטחי הטריטוריה מאז 1983, בעוד נישואים חד-מיניים ואימוץ משותף על ידי זוגות חד-מיניים הפכו לחוקיים בעקבות פסיקת בית המשפט העליון של ארצות הברית בפרשת פסק הדין של אוברגפל נגד הודג'ס ביוני 2015. עם זאת, חוקי איי מריאנה הצפוניים אינם כוללים איסור אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית בתחומי תעסוקה, מתן סחורות ושירותים או דברי שטנה אלא ביחס לעובדי ציבור בלבד ובריונות נגד תלמידים בבתי ספר.
מאז 2007 ישנה הכרה משפטית בשינוי מגדר בקרב טרנסג'נדרים בעלי דיספוריה מגדרית לאחר העברת ניתוח להתאמה מגדרית. לסביות, הומוסקסואלים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים מוצהרים רשאים לשרת בגלוי בצבא ארצות הברית שאחראי על ההגנה של איי מריאנה הצפוניים.
היסטוריה

טרם הגעתם של המיסיונרים הנוצרים-קתולים בתקופת הקולוניאליזם של האימפריה הספרדית, אנשי הצ'מורו (אנ') הילידים ברחבי איי מריאנה הצפוניים הוגדרו כבעלי קבלה מסורתית כלפי מערכות יחסים הומוסקסואליות בין זוגות חד-מיניים, זהויות מגדריות טרנסג'נדריות ומגדרים שלישיים, בעוד החברה הצ'מורית הוגדרה כחברה "פתוחה מאוד מבחינה מינית", בה הומוסקסואליות מעולם לא נתפסה כטאבו חברתי אלא כ-"מובן מאליו כחלק מהחיים".
בשפת הצ'מורו (אנ'), שפת האם של אנשי הצ'מורו, קיים מונח לתיאור גבר הומוסקסואל - "Mamflorita" (בעברית: מאמאפלוריטה) שמשמעותו היא "פרחים קטנים" בעוד המונח המקומי עבור תיאור אישה לסבית הוא "Malalahi" (בעברית: מלאלאהי) שמשמעותו היא "נשים שמתנהגות כמו גברים".
מעמד בחוק

פעילות הומוסקסואלית בין מבוגרים בהסכמה הפכה לחוקית בשטחי איי מריאנה הצפוניים מאז 1983.