stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פנדה סקיוריטי
טכנולוגיית TruPrevent

טכנולוגיית TruPrevent אשר הוצגה בשנת 2003 היא סט של טכנולוגיות אשר פותחו על ידי פנדה אבטחה לצורך הגנה פרואקטיבית במחשבי בית או תאגיד בניגוד למוצרי אנטי וירוס הרגילים כשאלה מספקים הגנה ריאקטיבית.
טכנולוגיה זו מציעה הגנה גנרית מפני השימוש בטכניקות הרבות והנפוצות של תוכנות זדוניות.
הטמעת טכנולוגיית TruPrevent נעשתה בתוכנות האנטי וירוס מבית פנדה בגרסאות 2009 ו-2010 עבור משתמשים ביתיים וכן בתוכנת פנדה אנטי וירוס ענן אשר אותו הגדירה פנדה כראשון בהיסטוריה שסיפק הגנה מפני עננות מחשב.
מבחני בדיקה

בניגוד ליתר מוצרי האנטי וירוס של חברות ידועות אחרות בז'אנר אבטחת המידע, מוצרי חברת פנדה טרם נבדקו על ידי AV-Comparatives.
כמו כן, מוצרי חברת פנדה טרם נבדקו על ידי Virus Bulletin מאז שנת 2002.
מבחנים ובדיקות למוצרי פנדה נעשו על ידי Checkvir במשך שנים. במהלך 5 השנים האחרונות מוצרי פנדה קיבלו ציון "סטנדרט" בכל בדיקה וקיבלו פעמיים את הציון "מתקדם".
הערות שוליים

↑  פורסם במדור החדשות באתר הרשמי
↑  פורסום בחדשות Cloud Protection
↑  האנטי וירוס הראשון עם הגנת עננות מחשב
↑  http://www.av-comparatives.org
↑  האתר הרשמי של Virus Bulletin
↑  מסמך תעודה מאת Checkvir
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15921025d (data)  VIAF: 128299386   WorldCat (עם VIAF): 128299386
שמשון מאיים על חותנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  רמברנדט 
 תאריך יצירה:  1635 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  130.5 ס״מ  131 ס״מ 
 גובה:  158.5 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  תור הזהב של הולנד 
 מספר יצירה:  802 (גמלדה-גאלרי) 
 מיקום:  גמלדה-גאלרי
 
שמשון מאיים על חותנו (בהולנדית: Simson bedreigt zijn schoonvader) הוא ציור שמן מאת הצייר ההולנדי רמברנדט, שנוצר בשנת 1635. היצירה מציגה סצנה מהתנ"ך, בה שמשון מגלה כי אשתו ניתנה לאיש אחר, והוא מגיב בזעם כלפי חותנו. היצירה נחשבת ליצירת מופת בשל העוצמה הרגשית שהיא משדרת, המחווה הדרמטית של שמשון והשימוש הדרמטי באור וצל. הציור מוצג כיום בגמלדה-גאלרי.
על פי חוקר האמנות גארי שוורץ, הנושא הסיפורי של הציור הוא חסר תקדים באמנות ההולנדית. שוורץ מציע כי ייתכן שהיצירה הוזמנה על ידי פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, וכי אופיו הלוחמני של הציור עשוי לשקף אירוע היסטורי עכשווי – הלחימה באזור קלווה בין ספרד לרפובליקה ההולנדית במהלך מלחמת שמונה השנים.
נושא הציור

רמברנדט בחר לתאר אירוע פחות מוכר מסיפורו של שמשון, המופיע בספר שופטים. הציור מתאר את הרגע בו שמשון חוזר לבית אשתו הפלישתית, מלווה במתנה – גדי עיזים, ומגלה כי חותנו השיא אותה לאדם אחר. הסצנה מבוססת על הפסוקים:
"וַיְהִי מִיָּמִים בִּימֵי קְצִיר-חִטִּים, וַיִּפְקֹד שִׁמְשׁוֹן אֶת-אִשְׁתּוֹ בִּגְדִי עִזִּים, וַיֹּאמֶר: אָבֹאָה אֶל-אִשְׁתִּי הֶחָדְרָה; וְלֹא-נְתָנוֹ אָבִיהָ לָבוֹא" (שופטים ט"ו:א')
תגובתו של שמשון לזעם ולתסכול מובילה אותו לאיים על חותנו, דבר המנבא את מעשי ההרס שיבצע בפלשתים בהמשך הפרק.
תיאור הציור

בציור נראה שמשון, מזוהה בקלות בזכות מחלפות ראשו הארוכות. הוא לבוש בבגדים הולנדיים בני זמנו, ומעל שכמו מתנופפת גלימת ארגמן מפוארת. מבטו נחוש וקשוח, והוא מרים את ידו באגרוף מול חותנו, שעומד בתוך הבית ומשיב לו באימה ובתדהמה. החותן מתואר כגבר מבוגר, בעל הבעה מופתעת, הנראה כמי שהתעורר בבהלה. דמות נוספת נראית באפלולית מאחורי שמשון – נער שחור, שעשוי לסמל את עוצמתו ואת מיניותו הסוערת. בגרסה אחרת של הציור, שנעשתה על ידי תלמידי רמברנדט, מופיעים שני נערים שחורים האוחזים בגדי העיזים שהביא שמשון. ייתכן שהציור המקורי עבר חיתוך שהסיר חלק מהדמויות.
קומפוזיציה וטכניקה

רמברנדט השתמש בטכניקת אור-צל דרמטית (קיארוסקורו) המדגישה את הדמויות ואת המתח שבסצנה. הציור מאופיין בדיוק רב בפרטי הלבוש והבעת הפנים, תוך שימוש במשיכות מכחול עדינות ובצבעים עשירים. האור ממוקד בעיקר בפניהם של שמשון וחותנו, בעוד שאר הדמויות מופיעות בצללים, מה שמעצים את הדרמטיות של הרגע.
פרשנות ובחירת הדמויות

הציור מעורר שאלה מוסרית – מי הצד הצודק בסיפור? בעוד שבסיפור המקראי החותן מתואר כדמות נכלולית שבגדה באמון שמשון, בציור הוא נראה כזקן מבוהל ולא מאיים. לעומת זאת, שמשון מוצג כגבר אלים ומסוכן, כאשר אגרופו המונף וחרבו מדגישים את פוטנציאל האלימות שבו.
יתרה מכך, רמברנדט בחר לתאר את שמשון לפי דיוקנו העצמי, רמז לאופיו הסוער של האמן עצמו. ידוע כי רמברנדט היה אדם נוח לכעוס, וייתכן כי חש הזדהות עם דמותו של שמשון. עם זאת, ניתן לראות בפניו של שמשון לא רק כעס, אלא גם עלבון ופגיעות, דבר שעשוי לרמוז על מסר עמוק יותר של האמן – קריאה להימנע משיפוט מהיר של אנשים, גם אם הם נראים אלימים ותוקפניים.
גרסאות נוספות

קיימת גרסה נוספת של הציור בפורמט רחב יותר, שנוצרה בסדנתו של רמברנדט. בגרסה זו נוספו דמויות נוספות, בהן נערים מורים המחזיקים גדי. הציור נחתם בידי רמברנדט על עמוד מימין עם התאריך 1635, והוא נחשב לאחת מהיצירות החשובות של האמן בתקופה זו.
היסטוריית בעלות

היצירה הייתה חלק מאוסף מלכי פרוסיה, אשר מאוחר יותר הפכו לקיסרי גרמניה. באמצע המאה ה-18 היא כבר נכללה באוספו של פרידריך הגדול בפוטסדאם. מאז שנת 1830, הציור מוצג בגמלדה-גאלרי. בין השנים 1945–1946 הועברה היצירה לזמן קצר ל-Central Collecting Point במרבורג, ששימש כמרכז לאיסוף יצירות אמנות שנבזזו על ידי הנאצים. לאחר מכן, הוחזרה היצירה לברלין.
הערות שוליים

1 2 3  "Simson bedroht seinen Schwiegervater". Staatliche Museen zu Berlin (Berlin State Museums) (בגרמנית). נבדק ב-2024-05-08.
↑  Schwartz, Gary (1985). Rembrandt: His Life, His Paintings. London: Penguin. p. 177. ISBN
1 2 3 4  שמשון של רמברנדט: דיוקן עצמי והרצאה על שמשון באמנות
| רמברנדט |
| --- | --- | --- |
| יצירותיו | אחשוורוש והמן במשתה אסתר • אברהם מארח את שלושת המלאכים • אישה צעירה במסגרת תמונה • אנדרומדה כבולה אל הסלעים • ארטמיסיה • אריסטו מתבונן בפרוטומה של הומרוס • בת שבע במקלחת • דיוקן עצמי בגיל 63 • דנאה • הוועד של אגודת הדרייפרים • הכלה היהודייה • המלומד מעל דוכן הדרשות • דוד ואוריה • חטיפת אירופה • יוסף מספר על חלומותיו • יעקב מברך את בני יוסף • ירמיהו מבכה את חורבן ירושלים • משה שובר את לוחות הברית • משמר הלילה • משתה בלשאצר • ניקור עיניו של שמשון • סערה בים כנרת • חלום יוסף • סקילתו של סטפנוס הקדוש • עקדת יצחק • פטרוס הקדוש בכלא • שאול ודוד • שובו של הבן האובד • שיעור האנטומיה של ד"ר טולפ • שמשון ודלילה • שמשון מאיים על חותנו |  |
| ראו גם | בארוק • מאוריצהאוס • מוזיאון בית רמברנדט • רייקסמוזיאום |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Bildindex: 02552488  RKDimages ID: 48076
צואה

ערך זה עוסק בצוֹאָה. אם התכוונתם לצַוָּאָה, ראו .
| --- | --- |

 שיוך:  portion of solid body substance, excrement, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  אנציקלופדיה של אוטו 
 מזהים
 FMA:  64183 
 קוד MeSH:  A12.459 
 מזהה MeSH:  D005243 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0015733 
 
גללי סוס
מדורת בישול מגללי בקר וגמלים בהודו
צואה של בעלי חיים שונים
צואה או גללים (בלשון חז"ל: רְעִי; בסלנג: קַקִִִי או חָרַא) היא הפרשה ממערכת העיכול של אורגניזמים. הצואה היא האופן בו הגוף נפטר מפסולת וממזון לא-מעוכל. לרוב, משתמשים במושג "צואה" לזו של בני אדם (הכינוי תוך שמירת לשון נקייה – גדויילים), וצואת בעלי חיים מכונה "גללים". צואת עופות מכונה "לשלשת".
ישנם מינים, בעיקר של חסרי חוליות, שנמנעים מפליטת צואה. היתרונות האבולוציונים של התפתחות זו עשויים להיות הימנעות מהפצת מחלות באמצעות צואה, וכן התגוננות מטורפים או טפילים שמסוגלים לאתר בעלי חיים באמצעות הצואה שלהם.
במקרים רבים הרכב הצואה עשוי להצביע על מצבם הבריאותי של בעלי החיים שעשו אותה.
יצירת הצואה

בעלי חיים שונים מייצרים צואה בטווחים משתנים של צורות וגדלים. קוטר הצואה דומה לרוב לקוטר פי הטבעת, אולם האורך כפול בדרך כלל, ותלוי בנפח האחסון של המעי הגס.
בבעלי חוליות הצואה נוצרת במעי הגס והיא נדחפת לאורכו על ידי שרירים חלקים (בלתי-רצוניים) המצויים בדפנות המעי ונעים בתנועה פריסטלטית. לבסוף, יוצאת הצואה מפי הטבעת. הצואה מורכבת משאריות מזון לא מעוכל, מפיגמנטים הנוצרים בכבד (בעיקר בילירובין, תוצר פירוק של המוגלובין) המקנים לצואה את צבעה החום האופייני, ומחיידקים בכמות גדולה. החיידקים מהווים כשליש מהמסה היבשה של הצואה[דרוש מקור] וגזים אותם הם מייצרים מעניקים לצואה את הריח העז שלה.
צואה וגוף האדם

בגוף האדם, המזון מתמיין במעי הדק, בו נספגים החומרים התזונתיים השימושיים. המעי הדק מעביר את הפסולת למעי הגס, שהוא צינור שרירי באורך של כשני מטרים, המעביר צואה לפי הטבעת. כשהצואה נעה דרך המעי הגס, הנוזלים מוסרים ונספגים בגוף.
צואה וגוף האדם > מרקם ותדירות

הצואה דלה יחסית בנוזלים, אך ריכוזם יכול להשתנות. מבנה ומרקם הצואה תלוי בגורמים רבים, בהם משך הזמן בו ישבה הצואה במעי הגס, כמות הנוזלים שנספגו וכמות הסיבים התזונתיים והנוזלים בתזונה. גורמים אלו משפיעים על מבנה הצואה, שעשוי להשתנות מגושים קשים ודחוסים ועד לצואה דלילה מאוד ומימית. כמות הסיבים התזונתיים בתזונה משפיעה באופן מאזן על מבנה הצואה, כך שתזונה עשירה בסיבים תזונתיים מרככת גושים מדי ומקשיחה צואה מימית מדי. גורמים נוספים שמשפיעים על מרקם הצואה הם כמות הנוזלים בתזונה, וכמות הקפאין הנצרכת.
צואה נוזלית מעידה על בעיה רפואית כלשהי, ומכונה "שלשול". שלשול חמור עלול להוות סכנת חיים עקב איבוד נוזלים. צואה המכילה נוזלים מועטים גורמת לקשיים ולכאבים ביציאתה; תופעה זו, המעידה אף היא על בעיה רפואית, מכונה "עצירות".
גם תדירות הפרשת הצואה ("יציאות" בעגה הרפואית) יכולה להעיד על מצב רפואי ובמיוחד על תזונתו של האדם. סיבים תזונתיים, לדוגמה, מאיצים את תהליך הפרשת הצואה. התאפקות ממושכת והימנעות חוזרת מהפרשת צואה בעת הצורך וכך גם תדירות נמוכה של הפרשת הצואה, עלולות לגרום לפעילות לא-תקינה של מערכת העיכול, לעצירות ולחוסר איזון תזונתי. מינון עשיית הצרכים התקין נחשב בין 3 פעמים ביום לבין 3 פעמים בשבוע.
אצל ילדים מסוימים ולעיתים אף אצל מבוגרים תיתכן דליפת צואה בלתי רצונית המכונה אנקופרזיס אשר לה מניעים פיזיולוגיים ונפשיים כאחד.
צואה וגוף האדם > מחלות

צואה שחורה מעידה על דימום בדרכי העיכול העליונות, צואה אדומה מעידה על דימום בדרכי העיכול התחתונות.
הכמות הרבה של החיידקים והנגיפים בצואה גורמת לה להוות דרך עיקרית להעברת מחלות. במיוחד מדובר במחלות הנגרמות על ידי חיידקים ממשפחת ה-Enterobacteriaceae (בעיקר קוליפורמים), השוכנים דרך קבע במערכת העיכול של האדם; חיידקים אלו גורמים למחלות כדוגמת דיזנטריה וכולרה. מחלות אלו נפוצות בצורה נרחבת במדינות העולם השלישי, מכיוון שבמקומות אלו לא תמיד קיימת אפשרות להקפיד על כללי היגיינה ותברואה נאותים. פתוגנים ממקור צואתי מוצאים את דרכם אל המזון ואל מקורות מים; החיידקים נכנסים שוב לגופם של בני האדם, אך הפעם משתכנים ומתרבים גם באזורים שמחוץ למעי, דבר הגורם למחלות.
מחלות מסוימות, כגון סרטן המעי הגס, מביאות להרס המעי או פי הטבעת. במקרים אלו החולה אינו מסוגל להפריש צואה באופן הרגיל; הוא נדרש לעבור ניתוח המנתב את הצואה אל פתח בבטן (אותו יוצרים המנתחים). הצואה נאספת בשקית פלסטיק אותה נדרש החולה לשאת כל העת ולרוקן מדי פעם.
שימושים

ידוע על שימוש בגללי כלבים וחזירים למטרות שונות בחיי היום יום. בעת העתיקה שימשה צואת הכלבים לעיבוד עורות. בימי הביניים שימשה צואת הכלבים כחלק מתהליך הכביסה. בשני המקרים היו שורים את הבגד המכובס או את העור הדורש ריכוך בתוך הצואה למשך זמן ארוך כדי לרכך אותו ולאפשר את המשך התהליך. בעת העתיקה אף היה קיים מקצוע בשם 'קימוץ' שתפקידו איסוף צואה למטרות אלה.
צואה יכולה לשמש כדשן לצמחים מסוגים ושונים, בין היתר משום שהיא מכילה חנקן שמועיל להם, ולכן האדם משתמש בצואת החיות שבמשקו לדישון גידולים חקלאיים (אזי היא מכונה זבל או זבל אורגני), וניתן להשתמש בה לקומפוסט. צואת בעלי חיים מיובשת משמשת גם כחומר בעירה באזורים בהם קשה לתושבים להשיג או לממן חומר בעירה יעיל יותר.
חוקרים אף משתמשים בדגימות צואה של בעלי חיים כדי לחקור ולנטר מידע על מינים מסוימים. שיטה זו אפקטיבית במיוחד לחקר מינים נדירים, שקשה לאתר את פרטיהם אולם קל יותר לאתר את צואתם.
מינים שונים של חרקים משתמשים בצואה כדי לבנות קנים או מבנים למטרות הגנה. מינים אלו התפתחו כך שצואתם תכיל תרכובות אנטי בקטריאליות שתגן על החרקים מהידבקות ממחלות כתוצאה ממגע עם הצואה. יש מינים, למשל דבורי הבומבוס שאף נעזרות בתרכובות האנטי בקטריאליות של צואתן כדי להרחיק טפילים. קישוט קנים בצואה אופיינית גם לחלק ממיני העופות. כוס המחילות משתמש בצואה שלו כדי למשוך טרף, דוגמת חיפושיות זבל. מין הצד השני, ראשתן גדול-ראש נעזר בצואתו כדי לחמוק מטורפים, ופולט אותה כשהוא מפוחד כדי לטשטש את הראות ולהקשות מרדף יעיל אחריו.
שימושים > צואה כחלק ממערכת אקולוגית

הצואה היא מקור עשיר בפחמן, זרחן, חנקן, אשלגן ומיקרו-נוטריינטים, ובמקרים רבים עשויה להיות חלק משמעותי ממערכת האקולוגית. למשל, הלווייתן הכחול הוא בעל החיים שמייצר את הכמות הגדולה ביותר של צואה כשהוא עושה את צרכיו – בכמות המגיעה עד לכ־200 ליטרים בכל פעם – והצואה שלו היא מזון מרכזי עבור מינים רבים של דגים קטנים וקרילאים. למעשה, צואת לווייתנים היא רכיב חיוני כמעט בכל שרשרת מזון בים. אכילת צואה, או קופרופגיה, היא תופעה רווחת בטבע, בה מינים נזונים מצואתם של יצורים אחרים או צואתם שלהם. מינים שונים של חרקים משתמשים בצואה לגידול צאצאיהם.
גם צמחים המגדלים פירות מתבססים על צואה להמשך קיומם. כאשר בעלי חיים אוכלים את הפירות ומפרישים את צואתם במקום מרוחק לצמח ממנו נזונו, בצואתם ישנם גרעינים של הצמח שמאפשרים צמיחתו של צמח חדש. לצמחים יש יתרון בצמיחה במיקום מרוחק זה מזה, גם בהפחתת התחרות על משאבים, וגם בהגנה מפני מחלות וטפילים.
בהלכה היהודית

בהלכה היהודית ישנה הקפדה על דיני הרחקה מצואה. יש להתרחק מצואה ומכל דבר מאוס בעת קריאת שמע, תפילה או לימוד תורה.
ראו גם

אוכלי צואה
עיכול
קופי לואק
הומור שירותים
לקריאה נוספת

דומיניק לפורט, היסטוריה של החרא, הוצאת בבל, 2014.
הערות שוליים

↑  ”גרף של רעי ועביט של מי רגלים אסור לקרות קריאת שמע כנגדן” (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ה, עמוד ב')
 ”על שם שפוערין לפניו פי הטבעת ומוציאין רעי, וזו היא עבודתו” (במדבר, פרק כ' – בהקשר של בעל פעור)
↑  תגידו זה באמת כ"כ לא צנוע לומר,  באתר כיפה
1 2  Marissa E. Cole, Javier A. Ceja-Navarro, The power of poop: Defecation behaviors and social hygiene in insects, הספרייה הלאומית לרפואה של ארצות הברית, ‏2021 Oct 28
↑  Patricia J. Yang,a Morgan LaMarca,b Candice Kaminski,a Daniel I. Chuc and David L. Hu, Hydrodynamics of defecation, החברה המלכותית לכימיה, ‏2017
↑  Patricia J. Yang,a Morgan LaMarca,b Candice Kaminski,a Daniel I. Chuc and David L. Hu, Hydrodynamics of defecation, החברה המלכותית לכימיה, ‏2017
1 2 3  BOWEL FUNCTION ANATOMY, מחלקת הבריאות של אוניברסיטת מישיגן
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ע"ז, עמוד א', ורש"י שם ד"ה מקמץ; תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף כ"ה, עמוד א'.
↑  Anne Pinto-Rodrigues, Scatological science: how poo analysis could help save endangered species, The Guardian, ‏4 באוקטובר 2020
1 2 3 4 5 6  Avni Gupta, The Power Of Poop: Tales From The Wild, wildlifesos, ‏April 14, 2022
1 2  Anthony Pancia, Blue whale, world's largest animal, caught on camera having a poo, ABC News, ‏16 Nov 2019
↑  Why Do Wombats Poop Cubes?, מוזיאון המדע של בוסטון
↑   אבנר שפירא, מדוע האנושות נרתעת מלדבר על ההפרשות שלה?, באתר הארץ, 9 בינואר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529147005171  BnF: cb11961019r (data)  GND: 4165398-1  LCCN: sh85047542  NDL: 00563666  NKC: ph809000 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
בית העלמין גיזו

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות אזרחי, וחלקה צבאית
 דת:  יהודית
 רשות מנהלת:  מועצה אזורית מטה יהודה, מחלקת דת
 אופן הקבורה:  קבורת שדה
 https://www.m-yehuda.org.il/
 
 קואורדינטות:  31°48′14″N 34°56′53″E﻿ / ﻿31.804018951449°N 34.948065361383°E﻿ / 31.804018951449; 34.948065361383
  (למפת השפלה מוגדלת) בית העלמין גיזו(למפת השפלה רגילה) בית העלמין גיזו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית העלמין גיזו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית העלמין גיזו
 
בית העלמין גיזו (מכונה לעיתים: בית העלמין כפר אוריה) הוא בית עלמין יהודי השוכן סמוך למושב כפר אוריה שבמועצה האזורית מטה יהודה, ומשמש את תושבי המושבים הסמוכים.
מידע כללי

בית העלמין שוכן בצידו הדרומי של כביש 44, בסמוך למושבים כפר אוריה גיזו וצלפון.
הוא מנוהל על ידי מחלקת הדת של המועצה האזורית.
בבית העלמין קיימת חלקה צבאית, היא מתוחזקת על ידי משרד הביטחון.
אישים הקבורים בבית העלמין

סיון פתיחי שנרצחה בטבח בנהריים.
רס"ב יואל ביננפלד, שנפל בקרב בפיגוע בעמנואל.
הערות שוליים

↑  קבורה במועצה האזורית מטה יהודה
↑  סיון פתיחי זל, באתר אתר לזכר האזרחים נפגעי פעולות האיבה
↑  רב סמל בכיר יואל ביננפלד, באתר www.izkor.gov.il
פלמן גלבוב

פלמן יורדנוב גלבוב (בבולגרית: Пламен Йорданов Гълъбов; נולד ב-2 בנובמבר 1995) הוא כדורגלן בולגרי, המשחק בעמדת הבלם במכבי  עירוני פתח תקווה מליגת העל ובנבחרת בולגריה.
קריירת מועדונים

גלבוב החל את הקריירה המקצוענית שלו בליטקס לובץ' מליגת העל הבולגרית. ב-12 בדצמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 7–1 על ספרטק טרנבה במסגרת הגביע הבולגרי. ב-14 בדצמבר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי המועדון, בניצחון 5–2 על לוקומוטיב פלובדיב, בו גם הורחק בדקות האחרונות של המשחק לאחר שספג כרטיס צהוב שני.
ב-6 בספטמבר 2017 הושאל למשך עונה אחת לאטאר וליקו טרנובו מליגת העל הבולגרית. שנה לאחר מכן הושאל פעם נוספת למועדון למשך עונה אחת. ב-23 בינואר 2022 חתם בבמכבי נתניה מליגת העל הישראלית, עמה זכה בגביע הטוטו לעונת 2022/2023.
ב-5 בפברואר 2024 חתם בבית"ר ירושלים עד לסוף העונה.
ב-25 ביוני חתם במכבי עירוני פתח תקווה. ב-1 באוגוסט כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה (שער עצמי) במסגרת הליגה האירופית.
נבחרות בולגריה

גלבוב נכלל בסגל נבחרת בולגריה הבוגרת, לקראת גביע קירין 2016, אך נגרע ממנו בשל פציעה. ב-3 בספטמבר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בולגריה, בתיקו 1–1 נגד נבחרת אירלנד במסגרת ליגת האומות 2020/2021.
תארים

הגביע הבולגרי (1): 2020/2021
הערות שוליים

↑  Вуцов взима национал от Литекс באתר Top Sport, ‏ 22 ביולי 2014 (בבולגרית)
↑  ЦСКА преотстъпва двама на Етър באתר הרשמי של אטאר וליקו טרנובו, 6 בספטמבר 2017 (בבולגרית)
↑  ЦСКА преотстъпва двама на Етър באתר הרשמי של צסק"א סופיה, 6 בספטמבר 2018 (בבולגרית)
↑  Petev named 23-man squad for "Kirin Cup" 2016 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הבולגרית, 13 במאי 2016 (באנגלית)
↑  България - Ейре, на живо באתר Top Sport, ‏ 3 בספטמבר 2020 (בבולגרית)
סם פסיכואקטיבי

ערך זה עוסק בסמים פסיכואקטיביים. אם התכוונתם לכללי, ראו .
הרואין (בתמונה "הרואין אסייתי"), סם אופיואידי חצי-סינתטי המוביל להתמכרות מסוכנת
סמים פסיכואקטיביים, או בקיצור סמים, הם חומרים כימיים – ממקור צמחי, פטרייתי או סינתטי – המשפיעים על התהליכים המנטליים ועל ההתנהגות של האדם באמצעות שינוי זמני במצב התודעה, ושמתוך הגדרה קשורים תכופות לתופעות כמו שימוש מופרז ולרעה (abuse), התמכרויות גופניות ונפשיות, תסמונות גמילה וסכנת מנות היתר.
הסמים הבלתי חוקיים, הידועים בשם "סמי רחוב" או "סמי פיצוציות" נמצאים רובם תחת "פקודת הסמים המסוכנים". חלק אחר, כמו האלכוהול והטבק, על צורות שימושו, בעלי מקובלות חברתית רחבה יותר והם חוקיים בארצות רבות. נעשים ונעשו ניסיונות להגביל את שיווקם ואת שימושם לרעה בגלל המסוכנות לבריאות הנפשית והגופנית.
בספרות הרפואית כולל הפסיכיאטרית בשפה האנגלית הסמים הפסיכואקטיביים מכונים לעיתים קרובות "חומרים פסיכואקטיביים" substances psychoactive להבדיל מרוב התרופות הפסכיאטריות הקרויות
psychiatric drugs. psychotropic drugs or medicines שיעדם הוא הטיפול הרפואי הפסיכיאטרי. (עם זאת, השימוש בשמות אלה הוא לעיתים שרירותי ומבלבל: לפעמים מכנים "פסיכוטרופים" דווקא את הסמים, ובשימוש הפופולרי מכנים "פסיכואקטיביים" גם חלק מהתרופות שאינן סמים).
סיבות לנטילת סמים

שימוש בהם נעשה בדרך כלל, מתוך סקרנות, מתוך רצון להשיג עלייה מהירה במצב הרוח, שינויי תודעה מעניינים או מהנים, אקסטזה, הנאה, עלייה בחשק המיני, (recreational drug use), לפעמים עלייה בערנות והתגברות על הרדימות הטבעית, עלייה בדמיון היצירתי וכו'. במקרים רבים השימוש בהם מהווה ניסיון ל"טיפול תרופתי עצמי" (self-medication), ללא התייעצות עם רופאים, כדי להתגבר על מצבים של חרדה, פוביה חברתית, הפרעת דחק פוסט טראומתית, דיכאון או פסיכוזה.
אנשים בעלי רמות נמוכות של שליטה עצמית, היכולות לשקף הפחתה במנגנונים המעכבים המוחיים, עלולים להיות מועדים במיוחד לפתח שימוש לרעה והתמכרויות לסמים כאלה.
תופעות לוואי

סמים כאלה עלולים לגרום לתלות פיזית או נפשית, להתנהגויות של כמיהה עזה (craving) לשימוש חוזר בחומר, לתסמונות גמילה (withdrawal syndrome) ("קריז"), ולהרעלות (intoxication כגון השתכרות). אצל הסובלים מהפרעה נפשית כמו חרדה, דיכאון או פסיכוזה עלולים לגרום תכופות להחמרת ההפרעה הנפשית. המכורים לסמים קשים – במיוחד סמים נרקוטיים אופיואידים נקראו בישראל "נרקומנים". בשפות זרות הם נודעו למשל, בשם "טוקסיקומנים" מהמילה ממקור יווני "toxicomania" הנרדפת ל"התמכרות לסמים". התמכרות לקוקאין נקראה לפי אותו דגם "cocainomania".
צרכני האלכוהול הסובלים מהתמכרות או הנוהגים להשתכר באופן קבוע כונו בישראל "אלכוהוליסטים". כינויים אלה ירדו בשימוש בתחום הרפואה בגלל הקונוטציה השלילית שלהן.
מיון הסמים הפסיכואקטיביים לפי DSM-V

ידועות 10 קבוצות עיקריות של סמים פסיכואקטיביים, אשר מידת פגיעתן בבריאות ובתפקוד משתנה:
אלכוהול
קפאין
קנאביס
הלוצינוגנים (פנציקלידין וארילציקלוהקסילאמינים אחרים)
אינהלנטים
אופיואידים
תרופות או חומרי הרגעה, היפנוטיות ונוגדות חרדה.
חומרים ממריצים – חומרים מסוג האמפטמין, קוקאין וממריצים אחרים
טבק
חומרים אחרים או לא ידועים
היסטוריה של השימוש בחומרים פסיכואקטיביים ושל צריכת הסמים

השימוש בחומרים פסיכואקטיביים אינה תופעה חדשה. ישנן ראיות ארכאולוגיות על שימוש בחומרים פסיכואקטיביים לפני לפחות 10,000 שנים וישנן ראיות היסטוריות על צריכה שלהם ב-5,000 השנים האחרונות.
צריכת חומרים פסיכואקטיביים איננה מנת חלקם של בני האדם בלבד. ישנן חיות הצורכות פירות שתססו, ומגיעות למצב של שכרון, וחיות שחשיפה לחומרים מסוימים גורמת להן לתופעות פסיכואקטיביות (לדוגמה, חתולים מושפעים מצמח נפית החתולים). אגדות מסורתיות על צמחים מקודשים מכילות לעיתים קרובות התייחסויות לחיות שהכירו לבני האדם את השימוש.
חוקרים הציעו קשר אבולוציוני בין צמחים פסיכואקטיביים לחיות, בניסיון להסביר מדוע הכימיקלים האלו וקולטניהם מצויים במערכת העצבים[דרושה הבהרה].
במאה ה-20 נקטו מדינות רבות בגישה של הפיכת הצריכה, האחזקה, והאספקה של סמים פסיכואקטיביים שהוגדרו כמסוכנים לעבירה פלילית. דוגמה לכך היא תקופת היובש בארצות הברית, שבה האלכוהול נעשה ללא חוקי למשך 13 שנים. דוגמה נרחבת יותר היא הכללתם של סמים רבים בהגדרה של "סמים מסוכנים" שצריכתם היא עבירה פלילית. בנוסף לאכיפה באמצעות המשטרה, נהוגה גם גישה של מזעור נזקים על ידי שירותי בריאות, המספקים לצרכני סמים שירותים ותמיכה כדי למזער את ההשפעות השליליות של צריכת הסמים. שיטה זו לרוב הולכת יד ביד עם אסטרטגיות מזעור אספקה על ידי סוכנויות אכיפת חוק.
תרופות מרשם בעלות פוטנציאל של סמים

מדובר בתרופות בעלות פוטנציאל לשימוש לרעה ותלות נפשית או פיזית. בגלל אופיין הפסיכואקטיבי הן מבוקשות על ידי צרכני סמים משכרים ונמכרות גם בשוק השחור על ידי סוחרי סמים (drug pushers).
תרופות מדכאות את מערכת העצבים המרכזית (depressants):
ברביטורטים – המשמשים כתרופות ברפואת ההרדמה בכירורגיה ובטיפול נמרץ, כתרופות אנטיאפילפטיות בנוירולוגיה, בעבר כמה מהן היו בשימוש בפסיכיאטריה.
בנזודיאזפינים – תרופות הרגעה ונוגדות חרדה, ולשינה בפסיכיאטריה, משמשות גם בהרדמה בבדיקות פולשניות, בכירורגיה, ברפואת שיניים, חלקם גם תרופות אנטיאפילפטיות בתחום הנוירולוגיה.
תרופות לשינה מקבוצת Z (זולפידם, זופיקלון וכו')
תרופות הרגעה שבמקור פותחו עבור תחום הווטרינריה והפכו לסמי רחוב, כמו קסילזין (אנ') (תרופת הרגעה והרדמה עבור חיות משק כמו בקר וסוסים. התרופה, שהפכה בארצות הברית לסם רחוב בשם "טראנק", לעיתים מעורבבת עם אופיואידים כמו פנטניל להעצמת האפקט)
תרופות אופיואידיות משככות כאבים (קודאין, מורפיום, מתאדון, פנטניל ואנלוגים שלו, אופיואידים אחרים: אוקסיקודון הידרוקלורידי, הידרוקודון ביטרטראט, הידרומורפון, אוקסימורפון, מפרידין, פרופוקסיפן) בשימוש ברפואת הכאב, רפואה כללית, פנאומולוגיה, גסטרואנטרולוגיה, אורתופדיה, רפואת ההרדמה וטיפול נמרץ, כירורגיה, רוימטולוגיה, נוירולוגיה, אונקולוגיה, רפואה פליאטיבית
ממריצים – אמפטמינים, מתילפנידט (ריטלין)
תרופות אחרות: דקסטרומתופרן – בשימוש בתרופות נגד שיעול והתקררויות, ובנוירולוגיה