stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכל ובר
הערות שוליים

↑  המאמר: לצבוא צבא, המליץ, 12 באוקטובר 1880, המשך, 19 באוקטובר 1880.
↑  לאה בת מיכל וועבער, הצפירה, 3 בנובמבר 1904. (בתו לאה נפטרה בשנת 1901, בגיל 23.)
↑  בשוק הספרים והסופרים, הצפירה, 29 באוגוסט 1894.
↑  תוכן העניינים: בשוק הספרים והסופרים | חיי העולם הבא, הצפירה, 14 במרץ 1889. בח"ר, בשוק הספרים והסופרים, הצפירה, 29 באפריל 1889. ותגובתו לביקורת שהתפרסמה ב"כנסת הגדולה": שיחה בעולם הספרות | עמילן של סופרים, הצפירה, 6 בפברואר 1890.
↑  בשוק הספרים והסופרים | "דער יודישער פֿעלדארבייטער", הצפירה, 9 בנובמבר 1891.
↑  יח"ז, בשוק הספרים והסופרים | מקדמי עולם, או: מה לפנים ומה לאחור, הצפירה, 1 בנובמבר 1898.
↑  בשוק הספרים והסופרים | "רופא הבית" (הויז-דאקטאר), הצפירה, 28 ביולי 1895, המשך, 29 ביולי 1895.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517005205171  PLWABN: 9810701611605606  GND: 1186317051  ISNI: 0000 0000 5282 327X  LCCN: nr96003392  NTA: 302314601  VIAF: 29429815   WorldCat (עם VIAF): 29429815 
"השמים" מאת קמל (קאמי) פלמריון בתרגום מיכל וועבער, הוצאת תושיה, ורשה 1898. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 1
גונג יו

| --- | --- |

 לידה:  10 יולי 1979 (בן 45) בוסאן, דרום קוריאה
 שם במה:  공유 
 שם לידה:  גונג צ'י צ'ול
 מדינה:  דרום קוריאה
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  משחק
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קיונג-הי 
 יצירות בולטות:  קופי פרינס, גובלין: אל אדיר ובודד, רכבת לבוסאן
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
זהו שם קוריאני; שם המשפחה הוא .
גונג ג'י-צ'ול (בקוריאנית: 공유; נולד ב-10 ביולי 1979) הוא שחקן דרום קוריאני המזוהה יותר בשם הבמה גונג יו. ידוע בין היתר בשל תפקידיו בסרט "רכבת לבוסאן" ובדרמות הטלוויזיה "משחקי הדיונון" ו"'ים השלווה'". נחשב לאחד השחקנים המוערכים בקוריאה.
שם הבמה שלו הוא שילוב של שם משפחתו של אביו "גונג" ושל שם משפחתה של אמו "יו".
ביוגרפיה > ילדותו ולימודיו

גונג נולד בשם Gong Ji-cheol בתאריך 10 ביולי 1979 בבוסאן שבדרום קוריאה. אביו למד בבוסאן סנגו, מוסד אקדמי לבייסבול, והיה מנהל קבוצת הבייסבול המקצועית Lotte Giants (אנ') מ-1983 עד 1985. גונג למד בתיכון דונגין, והמשיך ללימודי תואר ראשון במחלקה לתיאטרון וקולנוע של אוניברסיטת קיונג הי (אנ').
בשנת 2017 נחשף כי גונג יו הוא צאצא של הפילוסוף הסיני קונפוציוס, והוא חלק מדור ה-79 של צאצאי קונפוציוס שמקורו בשבט גוקבו גונג (אנ').
קריירה > 2001–2004: התחלה

גונג יו הוא בעל תואר ראשון בתיאטרון מאוניברסיטת קיונג הי (אנ'). בשנת 2000, הוא החל את הקריירה שלו בתור מנחה ומשחק פעיל במשחקי ווידאו בערוץ הטלוויזיה של Mnet (אנ'). בשנת 2001 הופיע לראשונה כשחקן בסדרת הטלוויזיה "בית ספר 4 (אנ'). בהמשך מילא מספר תפקידי משנה בדרמות ובסרטים. בשנת 2004 הנחה תוכנית מוזיקה בשם Music Camp.
קריירה > 2005–2007: Coffee Prince ופריצת דרך

בשנת 2005 מילא לראשונה תפקיד ראשי בסרט שלום מורתי (אנ') מול Gong Hyo-jin. לאחר מכן בשנת 2006 הופיע במלודרמה הרומנטית One Fine Day (אנ').
בשנת 2007 לוהק לקומדיה הרומנטית קופי פרינס (אנ'), הפופולריות של הסדרה חיזקה את מעמדו כשחקן מוביל והפכה לתפקיד הפריצה שלו.
קריירה > 2008–2015: גיוס צבאי וקאמבק

ב-14 בינואר 2008 התגייס להכוחות המזוינים של הרפובליקה של קוריאה עד לדצמבר 2009. הוא שירת שמונה חודשי שירות פעיל בצ'אורוון ואז הועבר לסוכנות המדיה של ההגנה, שם שירת במחלקת יחסי הציבור ושירת כמנחה ותקליטן בתחנת הרדיו של הצבא.
גונג יו עשה את הקאמבק שלו בקומדיה הרומנטית למצוא את אדון גורל (אנ'), הסרט היה שובר קופות בינוני בקוריאה.
לאחר מכן הפיק עיבוד תיאטרלי המבוסס על ספר כור היתוך של גונג ג'י-יונג, שהייתה מתנת ברכה ממפקדו בשירות הצבאי. סרט זה יצא לאקרנים בינלאומיים תחת הכותרת מושתקים (אנ'). עם יציאתו לאקרנים ב-22 בספטמבר 2011, עורר הסרט זעם בקרב הציבור והדבר הוביל לפתיחה מחודשת של תחקירי התקריות שעליהן מבוססים הרומן והסרט. הדרישה הציבורית לרפורמה בחקיקה הגיעה לאספה הלאומית, שם התקבלה בהצלחה בסוף אוקטובר 2011 הצעת חוק מתוקנת להתמקדות בפשעי מין נגד קטינים ונכים, שכונתה הצעת חוק דוגאני על שם הסרט הקוריאני.
בשנת 2012 גונג כיכב לצד לי מין-ג'ונג (אנ') בסדרת קומדיה רומנטית ביג (אנ') שנכתבה על ידי תסריטאיות הטלוויזיה האחיות הונג (אנ'). למרות בתחילה התקבלה היטב, בהמשך ספגה ביקורת חריפה.
ב-2013 גונג יו חזר למסך הגדול לאחר פער של שנתיים בסרט החשוד (אנ'). הוא גילם מרגל צפון קוריאני מובחר שערק לאחר שנבגד על ידי ארצו. בנובמבר 2013, גונג יו מונה לנציג מיוחד של קרן החירום הבין-לאומית של האומות המאוחדות לילדים (UNICEF) בקוריאה, במקביל לחגיגת השנה ה-24 לאימוץ האמנה בדבר זכויות הילד. לאחר מינויו ביקר במדינות ברחבי העולם כדי להעלות מודעות למצבם של ילדים במדינות לא מפותחות.
קריירה > 2016–הווה: תחיית הקריירה

בשנת 2016 גונג יו הגיע לשיא חדש בקריירה המקצועית שלו. תחילה, עם סרטו המלודרמה "גבר ואישה" (אנ') (2016) לצד השחקנית עטורת השבחים ג'און דו-יון (אנ'). לאחר מכן כיכב בשובר קופות רכבת לבוסאן, אשר עברה את 11 מיליון הצפיות בדרום קוריאה. לאחר מכן כיכב בשובר קופות נוסף בשם עידן הצללים (אנ'), עם 6 מיליון צפיות תוך שבועיים.
בדצמבר 2016 חזר להופיע בטלוויזיה בדרמת הפנטזיה-רומנטית גובלין: אל אדיר ובודד (אנ'), בו הוא גילם את הדמות הראשית. הדרמה זכתה להצלחה ואף זיכתה אותו בפרס השחקן הטוב ביותר.
בשנת 2018 גונג יו לוהק לסרט Kim Ji-young: Born 1982 (אנ') בו הוא גילם את התפקיד של בעלה של קים ג'י-יונג. זה היה שיתוף פעולה שלישי לצד השחקנית יונג יו-מי (אנ') (אחרי הסרטים מושתקים(אנ') ורכבת לבוסאן).
בשנת 2021 כיכב במותחן הפעולה של הבמאי לי יונג-ג'ו בשם סאו-בוק לצד פארק בו-גאם (אנ'). גונג מגלם סוכן מודיעין לשעבר שנקלע למרדף אחר תפיסת השיבוט האנושי הראשון כדי לחשוף את הסוד לחיי נצח. באותה שנה, הוא הופיע כסוכן מגייס בסדרה המצליחה ושוברת השיאים משחקי הדיונון של נטפליקס.
בדצמבר 2021 הופיע גונג יו בסדרת מותחן ומדע בדיוני "ים השלווה" של נטפליקס כמנהיג הצוות האן יון-ג'ה לצד ביי דונה, לי ג'ון (אנ'), קים סאן-יונג (אנ') ואחרים. הסדרה מתרחשת בעתיד דיסטופי רחוק שבו כדור הארץ מתמודד עם מחסור חריף במים, והסדרה עוקבת אחר צוות משלחת לתחנה נטושה על הירח. תגובת המעריצים לסדרה הייתה מעורבת, אך היא הגיעה לראש המצעדים העולמיים של נטפליקס והפכה לסדרה הלא-אנגלית הנצפית ביותר בשבוע השני.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2003 | חברתי המורה | לי ג'ונג-סו |  |
| 2010 | למצוא את אדון גורל | האן ג'י-ג'ון | עיבוד קולנועי למחזמר הבימתי למצוא את קים ג'ונג-ווק |
| 2011 | מושתקים | קאנג אין-הו | עיבוד קולנועי לרומן "כור ההיתוך" של גונג ג'י- יונג |
| 2013 | החשוד | ג'י דונג-צ'ול |  |
| 2016 | איש ואישה | קי-הונג |  |
| 2016 | רכבת לבוסאן | סאוק-וו |  |
| 2016 | עידן הצללים | קים וו-ג'ין |  |
| 2019 | קים ג'י-יונג: נולד ב-1982 | יונג דה-היון | עיבוד קולנועי לרומן של צ'ו נאם ג'ו קים ג'י-יונג: נולד ב-1982 |
| 2021 | סאו-בוק | מין קי-הון |  |
| TBA | Wonderland |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | בית ספר 4 | הוואנג טה-יונג | פרק 29–48 |
| 2005 | שלום המורה שלי | פארק טאי-אין | תפקיד ראשי |
| 2006 | יום בהיר אחד | Seo Gun | תפקיד ראשי |
| 2007 | קופי פרינס | צ'וי האן-קיול | תפקיד ראשי |
| 2012 | ביג | יון ג'ה / קאנג קיונג ג'ו | תפקיד ראשי |
| 2016–2017 | שומר: האל הבודד והגדול | גובלין / קים שין | תפקיד ראשי |
| 2021 | ים השלווה | האן יון-ג'ה | תפקיד ראשי |
| 2021 | משחקי הדיונון | אלמוני, סוכן מגייס | 2 פרקים |
| 2024 | Trunk | האן ג'ונג' וון | סדרת טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  My Tutor Friend, asianwiki
↑  גונג יו - Gong Yoo - 공유, באתר תרגומים צוות אסיה, ‏2020-12-05
↑  Finding Mr. Destiny, asianwiki
↑  כור ההיתוך (רומן) - The Crucible (novel), באתר smihawaii
↑  גונג ג'י-יאנג - Gong Ji-young, באתר smihawaii
↑  מושתקים (2011), באתר TMDB
↑  Kim Rahn, National Assembly passes ’Dogani Law’, The Korea times
↑  Lee Min-jung, TMDB
↑  ביג (2012), באתר TBDM
↑  The Suspect (2013), TMDB
↑  A Man and a Woman (2016), TMDB
↑  עידן הצללים (2016), באתר TMDB
↑  גובלין: אל אדיר ובודד (2016), באתר TMDB
↑  Kim Ji-Young: Born 1982, Asianwiki
↑  Jung Yu-mi, TMDB
↑  סאו-בוק (2021), באתר TMDB
↑  Park Bo-gum, TMDB
↑  Lee Joon, TMDB
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007375971105171  GND: 113661804X  ISNI: 0000 0003 8705 5153  LCCN: no2012142058  MusicBrainz: c8186f55-c575-4a53-8fab-70d2a872ab21  NLK: KAC201716428  SUDOC: 19810345X  VIAF: 279925336   WorldCat (עם VIAF): 279925336 
ינואר 2011
דצמבר 2013
באוקטובר 2021
קרב ליסה (1811)

קרב ליסה הוא קרב ימי שהתרחש ב-13 במרץ 1811 במהלך המסע האדריאטי של מלחמות נפוליאון, בין שייטת הממלכה הבריטית לבין השייטת הצרפתית-ונציאנית. הקרב נערך בים האדריאטי ומטרתו הייתה השתלטות על האי ליסה (אנ') שהיה בעל חשיבות אסטרטגית, ושממנו שיבשו הבריטים את הספנות הצרפתית בים האדריאטי.
הצרפתים היו מעוניינים להשתלט על הים האדריאטי כדי לצייד את הצבא הגדל והמתפתח שלהם במחוז איליריה. הם שלחו במרץ 1811 כוח פלישה שהכיל שש פריגטות, ספינות קטנות וגדוד חיילים איטלקים לאזור. כוח הפלישה הצרפתי, בפיקודו של קומודור ברנאר דאבורדייא, נתקל בקפטן ויליאם הוסט (William Hoste) הבריטי וארבע ספינותיו שהיו על האי.
בקרב שהחל מיד לאחר ההיתקלות הטביע הוסט את ספינת הדגל הצרפתית, השתלט על שתי ספינות אחרות ובנוסף פיזר את שרידיה של השייטת הצרפתית-ונציאנית. הקרב הוכתר כניצחון בריטי חשוב, הן בשל הבדלי הכוחות המשמעותיים לרעת הברטים בתחילת הקרב, והן בשל המסר "זכרו את נלסון" שהפיץ הוסט, פקודו לשעבר של הוריישו נלסון, כאשר ספינות המלחמה הצרפתיות עטו על הכוח הבריטי. לאחר מכן כוחותיו של הוסט תמרנו את ספינת הדגל של דאבורדייא לכיוון החוף, מהלך שגרם לפירוק השייטת הצרפתית. ברבות הימים נחשבה פעולה זו לאחד ההישגים הימיים המבריקים והגדולים ביותר במלחמות הנפוליאוניות.
רקע

המלחמות הנפוליאוניות היו רצף של עימותים בין צבא נפוליאון וצבא יריביו שנמשכו משלהי המאה ה-18 ועד ל-1815, עם הפוגות קצרות ותוך שינויים תכופים בהרכבי הקואליציות השונות שנלחמו נגד כוחותיו של נפוליון. לאחר סיום מלחמת הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית, וחתימת הסכם שנברון (1809) עם אוסטריה, קיבל נפוליאון שליטה על חלקו האחרון של החוף האדריאטי שלא היה בשליטתו עדיין: מחוז איליריה. הסכם זה נתן תוקף רשמי לשליטת הצרפתים במחוז איליריה ועל כל הים האדריאטי. בהסכם העניקה רוסיה לצרפת שליטה על רפובליקת שבעת האיים ונסוגה מהאזור בעצמה, ובכך נתנה לנפוליאון חופש פעולה בים.
בהסכם שנברון העמיד נפוליאון את מחוז איליריה תחת שלטון מטרופוליני צרפתי, כלומר תחת שליטה צרפתית ישירה, בניגוד לממלכת איטליה השכנה שהייתה עצמאית, אך בפועל הייתה תחת שליטתו הישירה. הסכם שנברון נתן תוקף לשליטת נפוליאון על כל החוף האדריאטי ואפשר לו להעביר כוחות צבא וציוד לחבל הבלקן. הצבא הצרפתי שהתגבש במחוז איליריה התכונן ככל הנראה יחד עם הרוסים לפלישה על האימפריה העות'מאנית. שתי המדינות חתמו על חוזה טילזיט שלפיו יתמכו זו בזו מול האימפריה העות'מאנית.
הצי הבריטי, ששלט על רוב הים התיכון מאז קרב טרפלגר ב-1805, השתלט על האי הדלמטי ליסה ב-1807 והשתמש בו כבסיס לפשיטות על הספנות בחופי איטליה ואיליריה, בעיקר כדי לשבש את ההכנות של הצבא הצרפתי בבלקן. מהלכים אלו גרמו ללכידת ספינות רבות ובעקבותיה - לפאניקה ושיבוש האסטרטגיה הצרפתית באזור זה. בתגובה, החלה הממשלה הצרפתית בבניית ספינות בנמלי איטליה ובמיוחד בוונציה, ושלחה פריגטות כדי להגן על משלוחיה. כוחות הצי הצרפתי-ונציאני בראשות דאבורדייא ניסו ללא הצלחה להביא את הכוח הימי הבריטי תחת פיקודו של הוסט לקרב מכריע, בו קיוו להתגבר עליו בזכות יתרונם המספרי. הצרפתים עסקו במסע של פשיטות ופשיטות-נגד ימיות לא מתוכננות.
באוקטובר 1810, דאבורדייא הנחית כ־700 חיילים איטלקים על האי ליסה בזמן שהוסט חיפש לשווא את השייטת הצרפתית בדרום הים האדריאטי. האי נותר בשליטת גיימס לו ורוברט קינגסטון, שני פרחי קצונה בצי, שהסיגו את כל אוכלוסיית האי אל ההרים, ביחד עם האספקה שלהם. עיר הנמל הנטושה סנט ג'ורג (St. George) נפלה לידי היחידות האיטלקיות. הצרפתים והאיטלקים שרפו מספר כלי שיט בנמל ושבו אחרים, אך נסוגו אחרי שבע שעות – לפני שובו של הוסט. עד סוף השנה נשמר שקט - השייטת הבריטית רכשה עליונות באזור בעקבות תגבור של אוניות הצי המלכותי הבריטי.
בתחילת 1811 החלו שוב פשיטות והתקפות בריטיות לאורך החוף האיטלקי, שעודדו את דאבורדייא לתקוף שוב את ליסה. הוא אסף שש פריגטות וכלי שיט קטנים יותר, וגייס מעל 500 חיילים איטלקים בפיקודו של קולונל אלכסנדר גיפלנגה. השייטת שהרכיב דאבורדייא הייתה גדולה מזו הבריטית הן במספר החיילים והספינות והן בכמות הנשק. תוכניתו של דאבורדייא הייתה לגבור על השייטת של הוסט ואז לפשוט על האי ולשבות את המחזיקים בו. פעולה זו הייתה מחסלת את האיום הבריטי באזור הים האדריאטי למשך החודשים שיבואו.
מהלך הקרב

השייטת של דאבורדייא אותרה כשהיא מתקרבת לאי ליסה ב-12 במרץ 1811 ב-3 לפנות בוקר על ידי קפטן גורדון בפעילות שגרתית של אוניות הצי הבריטי. גורדון הפנה את ספינותיו לכיוון מפרץ סיינט ג'ורג' באי ליסה ופנה מערבה. השייטת הבריטית המתינה להתקדמות הצרפתית בקו קדמי, תוך שהיא מפליגה לאורך החוף הצפוני של האי במרחק של חצי מיל מקו החוף. בשעה 06:00 התקרב דאבורדייא לצי הבריטי, וקיווה לעבור לפני הספינה בראש הקו הבריטי בכיוון מזרח עם הפריגטה הצרפתית דאנאה, שהובילה את ההתקפה מכיוון מורד הרוח. דאבורדייא התכונן לשבור את הקו הבריטי בשני מקומות ולהשמיד את השייטת הבריטית באש הצולבת. מעל שלוש השעות השייטות המשיכו לסגור זו על זו, אך הרוחות הגבילו אותם לקצת מעל שלושה קשרים.
הוסט, שהיה בן חסות של הוריישו נלסון, זכר את השפעת השראתו של נלסון על חייליו בקרב טרפלגר. הוסט רצה להכניס רוח קרב באנשיו עקב המצב הקשה שבו הם היו נתונים ואמר: "זכרו את נלסון". דאבורדייא הבין שאין לו סיכוי לעבור את הקשת הפעילה של הבריטים בגלל מהירות האנייה הבריטית, ובנוסף הוא לא יכול לשבור דרך הקו שלהם מכיוון שהאניות הבריטיות סגרו קרבה זו לזו. דאבורדייא חיפש דרך לתקוף את האנייה השנייה בקו הבריטי, אוניית הדגל של הוסט ה.מ.ס. אמפיון HMS Amphion. דאבורדייא היה לחוץ מאוד ורצה מאוד לנצח למרות הקושי, והבין שיש לו יתרון בכמות הספינות. הוא שלח חיילים איטלקיים, שנתנו לו את ההזדמנות להכניע את הצוותים הבריטיים.
היריות הראשונות של הקרב נורו ב-09:00 בבוקר, על ידי הבריטים. הבריטים תקפו את ספינות ההובלה הצרפתיות, פאבוריט Favorite ודאנאה Danaé. השייטת הצרפתית עצרה את האש של הבריטים למספר דקות, דאבורדייא אסף את החיילים והימאים שלו לתוך הקשת של "פייבוריט" כדי להגדיל את ההשפעה מההתקפה שלו. הפעם באה אוניית הדגל שלו במגע עם הספינה אמפיון HMS Amphion. הוסט היה מודע לכוונות של דאבורדייא וליתרון הצרפתי במספר הספינות, בעקבות המצב הזמין תותח ימי גדול 5.5 אינץ' 140 מ"מ לסיפון של אמפיון. התותח הכיל מעל 750 כדורי מוסקט. הספינות עמדו במרחק של מספר יארדים מהספינה אמפיון שתקפה. הוסט נתן הוראה לפתוח באש והתותח ירה מיד והרס את חרטום הספינה הצרפתית פאבוריט. עשרות מאנשי הספינה הצרפתית נפצעו ותריסר נהרגו, ביניהם דאבורדייא. אלוף-משנה גיפלאנגה פיקד על הספינה פאבוריט ואמפיון המשיכה לירות עליהם. הקרב בין הצי הבריטי לצרפתי נמשך גם בעורף. הספינה דאנאה הייתה המובילה וכמה מהאניות הצרפתיות באו בזווית שבה יכלו לכוון את התותחים שלהם כלפי ספינה הבריטית האחורית ביותר בה.מ.ס., ושני הצדדים המשיכו בירי כבד והתקפות מוחצות.
תמרוני הוסט

בעקבות מותו של דאבורדייא, קפטן אוניית פלור, קפטן פרידייר, הורה לספינות הצרפתיות והוונציאניות להתקיף את הקו האנגלי ישירות. הספינה פייבוריט החבוטה ניסתה גם היא להקיף את אמפיון ולהרוס אותה לפני השמדתה באש צולבת ע"פ תוכניתו הראשונית של דאבורדייא. יתרת השייטת הצרפתית-ונציאנית פעלה על פי תוכנית זו וניסו לנצל את יתרונם המספרי כדי להביס את השייטת הבריטית. הוסט היה מוכן לאירוע זה והורה מיידית לספינותיו לפנות דרומה ומזרחה לכיוונים מנוגדים. מהלך זה גרם לשייטת הצרפתית-ונציאנית להיכנס לבלבול. פאבוריט לא הצליחה להגיב ונכנסה לאזור סלעי ונהרסה. בעקבות המצב האיחוד הצרפתי-ונציאני התפרק. הספינות הצרפתיות פלור (Flore) ובלונה (Bellona) הצליחו רק להגיע לספינה הבריטית הכי אחורית בקו, אמפיון, שמצאה עצמה לכודה בין שתי הפריגטות. הדבר גרם להאטה בקו הבריטי כך שהספינה הצרפתית דנאה הצליחה להכות בספינה וולאג הבריטית (אנ'), ולהשאיר אותה עם תותח אחד בלבד.
המרדף

הספינה הוונציאנית "קורונה" נכנסה עם הספינה הבריטית "סרברוס" לדו-קרב, במהלכו ספגה הסרברוס מכות קשות, אך הצליחה גם להסב נזק לספינה האיטלקית. חילופי האש המשיכו עד שהגעתה של אקטיב גרמה לספינות דאנאה, קורונה וקרולינה לסטות מזרחה. בעורף, אמפיון הצליחה להשיג את פלור הצרפתית ולגרום לה לנזק רב, וקציני הספינה הצרפתית הניפו את דגלם כהצהרת כניעה. קפטן פרידייר (Péridier) נפצע קשות באירוע ולא לקח חלק במהלכים הבאים של פלור. אמפיון אז התקיפה את בלונה ובפעילות נמשכה עד 12:00 בצהרים אילצה את הספינות האיטלקיות להיכנע. במהלך הקרב הספינה הקטנה "פרינסיפסה אוגוסטה" פתחה באש מרחוק על אמפיון עד שהפריגטה הצליחה לירות בהם ולהבריח אותם. הוסט שלח סירה קטנה כדי לקחת בשבי אבל בעקבות הנזק שספג לא הצליח הוסט להוציא ספינה לים שתתפוס את פלור. הוסט היה מודע לקושי של אמפיון, הקצינים של פלור שביצעו תיקונים חפוזים במהלך העימות בין אמפיון ובלונה, הצליחו להפליג לנמל הצרפתי על אף שכבר נכנעו.
אקטיב, הספינה הבריטית היחידה שנותרה במצב לחימה התקדמה לעבר קורונה ותפסה אותה ב-12:30 בתעלה בין ליסה והאי הקטן של ספלמדון. הפריגטות שטו אחת מסביב לשנייה במשך כשעה בניסיון להגיע למצב התקפה עדיף, ונכנסו לקרב בשעה 13:45. בסופו של דבר נכנעה קורונה לאקטיב לאחר שאש פרצה על סיפונה, אך אקטיב ספגה גם היא פגיעות קשות והקרב הגיע לסופו משום שהשייטת הבריטית הייתה חלשה מכדי להמשיך.
ניצולי השייטת הצרפתית-ונציאנית הגיעו לחוף מבטחים: קרולינה ודנאה ניצלו את העימות בין אקטיב וקורונה כדי לברוח בעוד שפלור הודיעה לכל ספינה בריטית שפגשה בדבר כניעתה, אף על פי שלא היה על סיפונה קצין בריטי שיתפוס אותה. כשפלור הייתה חופשייה מהשייטת הבריטית היא הפליגה למקום בטוח והגיע ללסינה ואחריה הגיעו קרולינה ודנאה.
סיום הקרב ותוצאותיו

על אף שפאבריט נהרסה כליל, כל 200 אנשי צוותה הגיעו בשלום לחוף. לאחר שהציתו את ספינתם, הם תכננו לצעוד לנמל סנט ג'ורג' ולכבוש אותו תחת פיקודו של קולונל גיפלנגה. שני פרחי הקצונה הבריטים שנותרו לפקד על העיר ארגנו את האוכלוסייה המקומית להגן על הנמל וצעדו לכיוונו של גיפלנגה. הקצינים הבריטים הודיעו לגיפלנגה שהשייטת הבריטית תביא כוחות גדולים שיתגברו בקלות על הכוח שלו, אך אם ייכנע מיד תנאי הכניעה יהיו טובים יותר. גיפלנגה נכנע אחרי שהבין שמצבו בלתי-סביר. בסנט ג'ורג' הספינה הוונציאנית לדולה התגנבה לתוך הנמל וכמעט תפסה את הספינה הסיציליאנית וינצ'יטורה, אך הונסו בידי שאריות חיל המצב של סנט ג'ורג'.
בים מחוץ לאי ליסה, הצוותים הבריטים התאמצו קשות להגן על הספינות ששבו. קורונה עלתה באש וגבתה את חייהם של חמישה אנשים ומספר רב של פצועים. בעיות קשות אירעו גם על סיפון של בלונה קפטן הספינה דואודו תכנן להצית את ספינתו "בלונה". דואדו נפצע באופן אנוש בפעולה וכן ציווה על סגנו להמשיך במשימה. הסגן הבטיח לו שיעשה כן, אבל לבסוף העביר את השליטה לצוות הבריטי הזוטר. דואדו מת בעודו מאמין שמשימתו הושלמה בהצלחה. הוסט נותר בים ליסה כשהוא משייט בספינתו המפיון המפורקת. הוסט זעם על התנהגות קציני פלור ושלח הודעה שבה ביקש לוותר על ספינתו כפי שביקש בכניעתו הראשונית. קציני פלור בבריחתם הפרו חוק ימי בלתי רשמי, שבו ספינה שנכנעת במהלך קרב עוברת לידי האויב כדי למנוע המשך אובדן חיים של מלחיה. פלור הצליחה לעבור ללא פגע דרך השייטת הבריטית רק משום שהודיעה על כניעתה, והניצול לרעה של מנהג זה נחשב למעשה בזוי וחסר-כבוד. הצרפתים בלינסינה לא נענו להודעת הוסט והשייטת הבריטית נאלצה לחזור לליסה כדי לבצע תיקונים.
אחרי הקרב

מספר הנפגעים לשני הצדדים היה רב, 190 אנשי צוות בריטי נהרגו בקרב, וכמה נוספים נספו בשריפה על הקורונה. הקפטנים הוסט והורנבי נפצעו קשה והשייטת הבריטית נהרסה כליל, המצב בצד האיטלקי - צרפתי היה קשה יותר, אך אין נתונים מדויקים על מספרי הרוגים או פצועים. לפחות כ-150 איש מצוות פאבוריט נהרגו ו-200 אנשים נלקחו בשבי. כ-70 אנשים נהרגו מצוות בלונה. הנפגעים מצוות קורונה היו רבים אך אין מספר מדויק. לפחות 700 איש נהרגו בצוות האיטלקי –צרפתי מספר אנשי הצוות הבכירים שנהרגו היה רב, ביניהם קומודור דאבארדייא, קפטן ניילרי, ודואדו. בנוסף קפטן פרידייר נפצע קשה בקרב.
הוסט ניסה שוב לאלץ את צרפת למסור את ספינה פלור שנכנעה וברחה, אך מאמצים אילו נדחו על ידי הקפטן של דאנאה שקיבל פיקוד על השייטת הצרפתית. הספינות הצרפתיות - איטלקיות שניצלו ועגנו ברגוסה (דוברובניק) כדי לחדש את זיווד הספינות. אבל שייטת הבריטית גילתה אותם והטביעה את ספינת האספקה בפרנזו Parenzo, הדבר גרם לנסיגה של הצרפתים מהאזור. בבריטניה מהלכי הוסט צוינו לשבח, וכל הקצינים בדרגת סגן בשייטת הועלו לדרגת קומנדר, הקפטנים קבלו מדליה כאות הוקרה על פעילותיהם במלחמה. בהגיעם לבריטניה קורונה ובלונה עברו שיפוץ מאסיבי, שודרגו ונקנו על ידי הצי המלכותי. השליטה באזור הייתה יציבה וברורה. כאשר תגבורות צרפתיות לים האדריאטי עזבו את נמל טולון ב-25 במרץ הם נרדפו בחזרה לצרפת על ידי קפטן אוטוויי (Robert Otway) עוד לפני שעברו את קורסיקה. בחודשים הנותרים של 1811 פריגטות צרפתיות ובריטיות המשיכו להילחם בים האדריאטי, והקרב המשמעותי ביותר התרחש בנובמבר 1811 שבהלכו שייטת צרפתית מתקדמת ומיומנת הושמדה. למהלך זה היו השלכות לטווח הארוך, כאשר השמדתה של אחת השייטות הכי חזקות והמוות של דאבארדייא שנחשב לאדם דומננטי ובעל מנהיגות וכריזמה חיסלה כליל את היכולת הימית של הצרפתים להילחם האימפריה העות'מאנית, כפי שתכננה מראש.
לקריאה נוספת

אליסטר הורן, כמה רחוק מאוסטרליץ, הוצאת דביר, 2005
אמיר גלבע, נאפוליאון ותקופתו, הוצאת הקיבוץ הארצי השומר הצעיר, מרחביה, 1976
Adkins, Roy & Lesley (2007). The War for All the Oceans. Abacus. ISBN 0-34911-916-3
Chandler, David (1999 [1993]). Dictionary of the Napoleonic Wars. Wordsworth Military Library. ISBN 1-84022-203-4
Grocott, Terence (2002 [1997]). Shipwrecks of the Revolutionary & Napoleonic Era. Caxton Editions. ISBN 1-84067-164-5
Henderson, James (1994 [1970]). ה־The Frigates, An Account of the Lighter Warships of the Napoleonic Wars. Leo Cooper. ISBN 0-85052-432-6
Gardiner, Robert (2001 [1998]). The Victory of Seapower. Caxton Editions. ISBN 1-84067-359-1
Ireland, Bernard (2000). Naval Warfare in the Age of Sail. Harper Collins. ISBN 0-00414-522-4
James, William (2002 [1827]). The Naval History of Great Britain, Volume 5, 1808–1811. Conway Maritime Press. ISBN 0-85177-909-3
Smith, Digby (1998). The Napoleonic Wars Data Book. Greenhill Books. ISBN 1-85367-276-9
Woodman, Richard (2001). The Sea Warriors. Constable Publishers. ISBN 1-84119-183-3
קרב ליסה
דוד צמח

ערך זה עוסק בפובליציסט ומתרגם יהודי-פולני. אם התכוונתם למשורר וחוקר שירה יהודי-עיראקי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 במרץ 1859 פלונסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  ינואר 1934 (בגיל 74) קריניצה זדרוי, רפובליקת פולין 
 שפות היצירה:  עברית, רוסית, יידיש, גרמנית 
 מספר צאצאים:  1 
 
דוד צמח (תרי"ט-1859 או 10 במרץ 1860-תר"ך – ינואר 1934, טבת תרצ"ד) היה פובליציסט ומתרגם עברי פולני בן תקופת התחייה.
תרגומיו

משה הס, רומא וירושלים: שאלת-הלאֹם האחרונה; אגרות וציונים; עברית בידי דוד צמח, ורשה: תושיה ('ביבליותיקה עברית'), תרנ"ט.
ב[רנהרד] קלרמן (אנ'), אינגבּוֹרג; תרגם מאשכנזית: דוד צמח, ורשה: א"י שטיבל, תרע"ט. (מהדורה ב: תר"ף; מהדורה ג: תרפ"א) (הדפסה נוספת: תל אביב: מסדה ("מספרי א"י שטיבל"), תש"ה)
אגדות ההודים על מניטו ואראליו; מתֻרגמות מאת דוד צמח, ורשה: ברקאי ('ביבליותיקה אגדית'), תרפ"ג. (הדפסות נוספות: עם "אגדות הכושים", תרפ"ה; וכן: תל אביב: ש' שרברק, תשי"ד) (לילדים)
מעשיות וילהלם האוף: לבני הנעורים; [תרגם]: ד' צמח, 2 כרכים, ורשה: א' גיטלין, 1923.
פּרֹספֶּר מירימי, הוֵינוּס מאיל: ספורים; תרגם מצרפתית: דוד צמח, ורשה: (דפוס M. Kupersztoch i Kramarz), תרפ"ד 1923. ("וֶנוּס מֵאִיל") (אנ')
ז'ול וורן, אל הירח: סִפור; תרגם דוד צמח, ורשה: הוצאה ובית מסחר-ספרים "תל אביב" ("אלטניילאנד"), תרפ"ד.
ראו גם

המרכז הספרותי העברי בורשה