stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סער 5
היסטוריה מבצעית

סטי"לים מדגם סער 5 נוטלים חלק בפעילות המבצעית של חיל הים במשך למעלה מ-30 שנה, מתחילת שנות התשעיים:
ב-6 במאי 2001 אח"י אילת יחד עם שתי ספינות דבורה וכוח משייטת 13 השתלטו על הספינה סנטוריני ממערב לצור. נלכדו ארבעה מחבלים ואמצעי לחימה רבים שיועדו לרשות הפלסטינית.
ב-14 ביולי 2006 נפגעה אח"י חנית בחלקה האחורי מטיל נגד ספינות מדגם C-802 (טיל סיני המיוצר באיראן), בעת שפעלה 16 ק"מ מול חופי ביירות במהלך מלחמת לבנון השנייה. הטיל פגע במנוף שנמצא בירכתיים, ופער חור סמוך למנחת המסוקים. אש פרצה בתאי המגורים מתחת לסיפון מנחת המסוקים וארבעה חיילים נהרגו. בתחילה סברו בצה"ל כי הספינה נפגעה ממזל"ט ממולכד ששוגר לעברה, אך לאחר תחקיר ראשוני הובהר כי מדובר בטיל שנורה על ידי חזבאללה. בשלב מאוחר יותר נטען כי פגיעה במיקום רגיש יותר בספינה הייתה עלולה להביא לטביעתה. לטענת פיקוד חיל הים, המערכות האוטומטיות להגנה על הספינה מפני טילים לא הופעלו בשל היעדר מודיעין על הימצאם של טילי חוף-ים בידי החזבאללה, ומחשש שיפגעו בשגגה במטוסי חיל האוויר שפעלו בקרבתה.
ב-3 בנובמבר 2009 השתתפה אח"י אילת במבצע ארבעת המנים שבו אח"י אילת יחד עם אח"י תרשיש (סער 4.5) עצרו אוניית מכולות FRANCOP, כ-100 מייל מחופי ישראל. האונייה הועברה לנמל אשדוד. בסריקת 300 המכולות שנתפסו, התגלו כמויות גדולות של אמצעי לחימה.
ב-16 במרץ 2011 השתתפה אח"י להב במבצע חוק ברזל שבו אח"י להב יחד עם אח"י "סופה", אח"י "כידון" (סער 4.5) ועימם כוח השתלטות משייטת 13. השתלטו על אוניית הסוחר VICTORIA במרחק 200 מיל מחוף ישראל. ההשתלטות נעשתה ללא הפעלת כוח והאונייה הובלה לנמל אשדוד. בחיפוש יסודי במטען התגלו כ-50 טון אמצעי לחימה מסוגים שונים. ממצא מיוחד היו שישה טילי חוף-ים מדגם C-704 עם ביות מכ"ם לטווח 35 ק"מ וכמויות גדולות של פצצות מרגמה.
ב-5 במרץ 2014 במבצע חשיפה מלאה אח"י חנית יחד עם אח"י חץ (סער 4.5), וכוח שייטת 13 עצרו את האונייה KLOS C שהבריחה אמצעי לחימה ורקטות מאיראן לרצועת עזה. האונייה הובאה לאילת והחימוש שכלל טילי קרקע-קרקע ארוכי טווח נפרק.על ידי שייטת 13 ושייטת ספינות הטילים של חיל הים הישראלי. במבצע זה נתפסה אוניית המשא קלוס סי (באנגלית: KLOS C), שניסתה להבריח מאיראן אמצעי לחימה שחלקם הוטסו ככל הנראה מסוריה ויועדו לארגוני הטרור הפלסטיניים בסיני או ברצועת עזה.
ב-2 ביולי 2022 שוגרו טילי "ברק 8" מספינת הטילים אח"י אילת והפילו שני כטב"מים של חזבאללה שטסו לכיוון אסדת הקידוח שבשדה הגז כריש. הייתה זו הפעם הראשונה לשימוש בטילי ברק בפעילות מבצעית ונרשמה הפלת בכורה.
גלריה

אח"י אילת, סטי"ל מדגם סער 5
אח"י להב, סטי"ל מדגם סער 5
אח"י חנית, סטי"ל מדגם סער 5
צוות ירכתיים עם מסוק על ספינת סער 5.
מבט ממסוק על סער 5
ראו גם

ספינות סער
שייטת ספינות הטילים
לקריאה נוספת

זאב אלמוג, הכוח הימי המודרני של ישראל, שפותח לאחר מלחמת יום הכיפורים, המכון לחקר מלחמות ישראל, 2018
הערות שוליים

↑  יואב זיתון, התשובה לחיזבאללה: צפו במכ"ם של חיל הים, באתר ynet, 8 במאי 2014
↑  Israeli Navy Sa'ar 5 class corvettes fitted with IAI EL/M-2248 MF-STAR, armyrecognition.com, ‏2014-09-20 (באנגלית בריטית)
↑  דן ארקין, ‏מכ"ם מתקדם חדש תוצרת אלתא בספינות סער 5, באתר "IsraelDefense‏", 18 באוגוסט 2019
1 2  חנן גרינברג, התחקיר: קצין באח"י חנית ניתק לבדו מערכת התרעה, באתר ynet, 7 בנובמבר 2006
1 2  עמוס הראל, חצי שנה אחרי הפגיעה בסטי"ל: נזיפות לחמישה קצינים מחיל הים, באתר הארץ, 1 בינואר 2007
↑  חנן גרינברג, תמונות בלעדיות: תוצאות הפגיעה באח"י חנית, באתר ynet, 11 באוקטובר 2007
↑  אמיר בוחבוט, הרוג ו-3 נעדרים מטיל שפגע בספינת צה"ל מול ביירות, באתר nrg‏, 14 ביולי 2006
↑   מיה צדוק, רועי גנון ונועה דרגוצקי, יורטו 3 כטב"מים עוינים שהתקרבו מלבנון למרחב ישראל. צפו בתיעוד, באתר צה"ל, 2 ביולי 2022
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
חיתוך פלטות ראשונות לבניית קורבטת הטילים סער 5 אח"י להב במספנות אינגלס ארצות הברית, 3 באוקטובר 1991
סקציה ראשונה של קורבטת הטילים סער 5 אח"י להב 24 פברואר 1992
אח"י אילת במהלך הבניה
אח"י אילת מיד לאחר סיום בנייתה, בדרך מארצות הברית לישראל (עדיין ללא המערכות הישראליות)

(אפשר לראות את הזבילים של טילי הרפון מאחורי התורן)
יובאן דראגשביץ'

| --- | --- |

יובאן דראגשביץ'
 לידה:  4 בפברואר 1836 פוז'ארוואץ, נסיכות סרביה נסיכות סרביה
 פטירה:  1 ביולי 1915 (בגיל 79) ניש, ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 מקום קבורה:  בית הקברות החדש של בלגרד 
 השתייכות:  נסיכות סרביה נסיכות סרביה ממלכת סרביה ממלכת סרביה
 תקופת הפעילות:  1855–1888 (כ־33 שנים)
 דרגה:  גנרל 
 תפקידים בשירות
 ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 הפצצת בלגרד
 תפקידים אזרחיים
 שר המלחמה
 
יובאן דראגשביץ' (בסרבית: Јован Драгашевић‏; 4 בפברואר 1836 – 1 ביולי 1915) היה סופר, גאוגרף ואיש צבא סרבי. שימש לתקופה קצרה כראש המטה הכללי הסרבי.
ביוגרפיה

דראגשביץ' נולד בפוז'ארוואץ ב-4 בפברואר 1836. ב-1855 הוא התגייס לצבא סרביה. ב-1860 הוא הועלה לדרגת לוטננט משנה בחיל התותחנים. ב-1861 הוא החל ללמד בבית הספר לתותחנים. כמו כן הוא שימש כמורה לגאוגרפיה ולסרבית עבור הנסיך מילאן. ב-1877 הוא מונה לראש המטה הכללי, וכיהן בתפקיד עד 1878. הוא היה חבר במשלחת הסרבית לקונגרס ברלין. במקביל הוא התקדם בסולם הדרגות, וב-1888 פרש מהצבא בדרגת קולונל. ב-1900 הוענקה לו דרגת כבוד של גנרל.
במקביל לקריירה הצבאית שלו, דראגשביץ' עסק כבר מצעירותו בכתיבת שירה וספרות. מרבית יצירותיו עוסקות בהיסטוריה ופולקלור של סרביה. כמו כן הוא כתב עבודות רבות העוסקות בגאוגרפיה של סרביה. הוא גם היה אחד מהחברים המייסדים וחבר במועצת המנהלים הראשונה של החברה הארכאולוגית הסרבית ב-1883.
דראגשביץ' ייסד כתבי עת צבאיים רבים, ושימש כעורך של רבים מהם. במאמריו הוא קבע את הטרמינולוגיה ששימשה את הצבא הסרבי. הוא נפטר בניש ב-14 ביולי 1915.
הלגיון הראשון יוביה

| --- | --- |
כתובת הקדשה של חייל בלגיון הראשון יוביה
כתובת הקדשה של חייל בלגיון הראשון יוביה
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הרומית
 שיוך:  הצבא הרומי
 סוג:  לגיון
 בסיס האם:  סקיתיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  המחצית השנייה של המאה השלישית – לא ידוע
 מקים היחידה:  דיוקלטיאנוס
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קר, בעיקר פילום, גלדיוס, סקוטום, לוריקה לוריקה סקוומטה (שריון שרשראות)
הלגיון הראשון יוביה (בלטינית: Legio I Iovia) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס והוצב במחוז סקיתיה ליד הדנובה.
היסטוריה

המידע על הלגיון מועט. הוא הוקם בידי הקיסר דיוקלטיאנוס, ככל הנראה בתחילת שנות שלטונו. הלגיון נקרא "יוביה" אשר משמעותו "מוקדש ליופיטר". יופיטר היה הפטרון של הקיסר דיוקלטיאנוס, שבעצמו כונה לפעמים "יוביאנוס". הלגיון הוקם במקביל ללגיון השני הרקוליה, אשר נקרא על שם הרקולס, הפטרון של שותפו לשלטון של דיוקלטיאנוס - הקיסר מקסימיאנוס. הלגיון הראשון יוביה הוצב לצד הלגיון השני הרקוליה במחוז סקיתיה ליד נהר הדנובה. במאה החמישית הלגיון נזכר בנוטיטיה דיגניטטום, עדיין בבסיסו הישן על יד הדנובה. מכיוון שהיה מדובר בגזרה שקטה יחסית, לא מן הנמנע שהלגיון שרד את נפילת האימפריה הרומית והתמזג אל תוך הצבא הביזנטי המוקדם.
הערות שוליים

↑  הלגיון הראשון יוביה, באתר livius.org (באנגלית)
↑  הלגיון הראשון יוביה, באתר Imperiumromanum.com (בגרמנית)
ג'רג' קוזמה

| --- | --- |

 לידה:  27 במאי 1954 (בן 70) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 
ג'רג' קוזמה לפעמים ג'רג' קצ'קמטי קוזמה, בשמות בדויים: Úri Kozmosz, Közmagyar, Geo Cosmos, (בהונגרית: Kozma György; בודפשט, 27 במאי 1954) הוא סופר, גרפיקאי, אמן, פרפורמר, מרצה באוניברסיטה יהודי-הונגרי, חזן, למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט, נכדו של ג'רג' קצ'קמטי והאחיין של קארוי קצ'קמטי ושל ז'וז'ה פרגה.
ביוגרפיה

ג'רג' קוזמה נולד במשפחה יהודית בבודפשט בשנת 1954 כילדם של גזה קוזמה ומרתה קצ'מטי (בתו של ג'רג' קצ'קמטי), שניהם ניצולי שואה. בין השנים 1968 לבין 1972 למד בגימנסיה מוריץ ז'יגמונד, שהיה אז והיום בבניין באר-מדש מעל מלון בודפשט של היום.
בין השנים 1972 - 1978 הוא היה סטודנט לאסתטיקה הונגרית-צרפתית בפקולטה לאמנויות באוניברסיטת אטווש לוראנד. בין השנים 1974–1975 למד תיאטרון בסורבון בפריז (כפליט שברח מהונגריה, כמתנגד המשטר. משם ניתן לו לחזור להונגריה עקב מחלה בתנאי של שלילת דרכון לחמש שנים) בין השנים 1990 לבין 1991 הוא למד במלגה באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים לימודים גם באוניברסיטה המרכז-אירופאית בשנת 2002. בשנת 2015 סיים את לימודיו כחזן. כיום הוא בוגר בבית המדרש לרבנים בבודפשט (2020) טרם קיבל סמיכה לרבנות.
בין 1974 לבין 1984 הוא היה כותב המילים והשחקן של 7 סרטי קולג' (במאים: יאנוש קסנטוס (1953–2012) ואחרים. מאז 1978 הופיעו ביקורות הסרטים שלו בכתבי העת "ÉS" וב"עולם הקולנוע". בשנת 1979 היה עורך פרסום בסטודיו לקולנוע הונגרי. בין 1980 לבין 1981, הוא היה דרמטורג ושחקן מחליף בתיאטרון קישפלודי בעיר גיור, אך פוטר מסיבות פוליטיות. את שיריו שנכתבו למוזיקה של יאנוש וטה ניתן לראות ב- YouTube בערוץ NaHTe-Geo Cosmos: https://www.youtube.com/watch?v=GePVWiGxMpo
בין השנים 1982 לבין 1985 היה מרצה במחלקה למדיה של אוניברסיטת אטווש לוראנד ואחר כך בשנים 2016–2019 לימד קורסים באוניברסיטה לאמנות התיאטרון והקולנוע. בין השנים 2001 לבין 2010 לימד היסטוריה של פילוסופיה כמרצה בבית המדרש לרבנים בבודפשט. מאז 2007 פעל גם כחזן מתלמד ב"בית האהובים" (בית אבות יהודי) ברחוב אלמה בבודפשט, אחר כך בבית הכנסת בכיכר הוניאדי, לימים גם בג'נג'ש, בסומבטהיי, בשופרון, בסגד, בהודמזוושארהיי כהתמחות במשך חצי או שנה. בשנת 2015 קיבל הסמכה כחזן.
בשנת 2019 הוא השתתף בטורנירי slam-poetry. את תערוכותיו ניתן לראות בדף הארכיון של גלריית ליגט. ניתן לקרוא את ביקורות הסרטים שלו בארכיון של http://www.filmvilag.hu/.
לקוזמה יש שני ילדים: רבקה ז'ופי קוזמה ולאו גאשפאר קוזמה.
תפקידי תיאטרון

וויליאם שייקספיר : המלט. תיאטרון פורטינבראס / גיור, 1981, ר: גאבור בורדי, יאנוש שיקורה
ג'רג' קוזמה: Úri cosmos / Stage University, 1992
תיאודור הרצל: הפליט - / תיאטרון צנטרל, 2004: ר: קוזמה ג'.
איבאן פישר: הפרה האדומה. 2013, Tamás Ascher
כתביו

קברט של פשט ; המכון לחקר תרבות, 1984.
גחלת לוהטת (אנטולוגית שירה, עורך: גאבור לוקין, עם מחברים משותפים. 1984
בנעלי בלט עד טוקיו (רומן ילדים, 1986 עם יהודית לקנר)
טלוויזיית קוסמוס 1989/1990
ניג'ינסקי, הגולם (רומן, מחר, 1990)
הנשמה ההרפתקנית. איפה נעלם שניג'ינסקי בקזבלנקה ; 1998 (תזאורוס)
בן דיקסי. המקרה של גברת אנטאל סרב עם הקבלה 2009
סרטיו

גרסה (1979) שחקן ראשי
ורטר ואהבותיו (1976) כותב משותף וקריין
וכן הלאה (1978) כותב משותף
דיוריסימו (1980) כותב משותף
בידיים של נשים (1981) כותב משותף ומשתתףhttp://mandarchiv.hu/video/3547/Noi_kezekben
לאישה האסקימואית קר (1983) תסריט
טיפשות אינה מכשול (1986) תסריט
מחבואי עיר (1991) כותב משותף
קופסה כחולה (1993) תסריט ושחקן ראשי
אהבה עד דמי האחרון (2002)
גבעת הוורדים (2004) משתתף
טקסידרמיה (2006) כותב אפיזודה
פרסים

מלגת-דורון (1991-1990)
לקריאה נוספת

מיהו מי? 2009. סוכנות הידיעות ההונגרית. 2008. ISBN 978-963-1787-283
הר פוסיל (אלברטה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,946 מ' 
 מדינה:  קנדה 
 מיקום:  אלברטה, קנדהקנדה
 רכס הרים:  רכס סלייט 
 קואורדינטות:  51°30′11″N 116°02′46″W﻿ / ﻿51.5030555°N 116.0461111°W﻿ / 51.5030555; -116.0461111
  (למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר פוסיל(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתהר פוסיל
 
הר פוסיל (באנגלית: Fossil Mountain) הוא הר הממוקם דרומית להר סקוקי בפארק הלאומי באנף, שבקנדה. ההר נקרא בשנת 1906 על ידי מ.פ. ברידגלנד, ממשלחת העלייה הראשונה, על שם המאובנים הרבים שניתן למצוא במורדותיו.
הר פוסיל הוא האתר הראשון בהרי הרוקי הקנדיים שנודע במקרה מוות. ב-7 באפריל 1933 נהרג ריימונד פיילי במפולת שלגים בעת שניסה לגלוש במורד ההר.
בפברואר 1988, בני הדודים וויין ודן הוגו (בני 27 ו־29 בהתאמה) טיילו וגלשו בהר פוסיל כאשר התרחשה מפולת שלגים. שניהם מתו.
מסלולים

מסלול הטיפוס בזחילה מעלה אל מדרונות סלעיים קלים ממעבר דספשן. בשל המדרונות הקלים אלה, לפעמים בחורף גולשים מטפסים מעלה על ההר.
הערות שוליים

1 2  "Fossil Mountain", Bivouac.com.
↑  "Fossil Mountain", peakfinder.com
↑  קיין, אלן, "Fossil Mountain", Scrambles in the Canadian Rockies, Rocky Mountain Books, 1999, עמ' 253, ISBN 0-921102-67-4. (באנגלית)
↑  קוצ'ריין, א.ב., Banff & Mt. Assiniboine (מפה), GemTrek, 1997, מסת"ב 1-895526-04-3. (באנגלית)
הר פוסיל, כפי שנראה מאגם פרמיגן
1644

שנת 1644 היא השנה ה-44 במאה ה-17. זוהי שנה מעוברת, שאורכה 366 ימים. 1 בינואר 1644 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-10 ימים.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח הגרגוריאני.
אירועים

23 בנובמבר – ג'ון מילטון מפרסם את אראופגיטיקה, חיבור שבו הוא מוחה נגד הצנזורה
נולדו

25 בפברואר – תומאס ניוקומן, ממציא אנגלי, "אבי המהפכה התעשייתית" (נפטר ב-1729)
12 באוגוסט – היינריך איגנץ ביבר, מלחין וכנר בוהמי-אוסטרי (נפטר ב-1704)
25 בספטמבר – אולה רמר, אסטרונום דני (נפטר ב-1710)
14 באוקטובר – ויליאם פן, קווייקר אנגלי, מייסדה של המושבה האמריקנית פנסילבניה (כיום מדינת פנסילבניה, ארצות הברית) (נפטר ב-1718)
נפטרו

29 ביולי - האפיפיור אורבנוס השמיני (נולד ב-1568)
30 בדצמבר – יאן בפטיסט ואן הלמונט, כימאי, פיזיולוג ורופא פלמי (נולד ב-1580)
ראו גם

ילידי 1644‎
נפטרים ב-1644‎
היסטוריה של הונגריה

ערך זה עוסק בהיסטוריה של הונגריה.
פרהיסטוריה והיסטוריה מוקדמת

שרידים אנושיים ראשונים שנתגלו בחבל הארץ הפורה המהווה כיום את הונגריה מעידים כי האזור היה מיושב מזה כ-350,000 שנה. התיישבות אנושית רצופה התקיימה באזור מתקופת האבן הקדומה, ועד לתקופת הברונזה, בה היה מזרח הונגריה קצהו הצפוני-מערבי של סגנון הבניה בתלים, עיר על-גבי עיר. הייתה זו גם התקופה היחידה בהיסטוריה בה היה מזרח הונגריה מפותח יותר ממערבה. בסביבות המאה השמינית לפנה"ס התיישבו באזור הקלטים, ולאחר מכן הייתה הונגריה לחלק מן האימפריה הרומית. נדידת העמים הגדולה הביאה לאזור במאה החמישית לספירה את ההונים, שהקימו בה את ממלכתם. לאחריהם באו הגותים, הלנגוברדים (שניהם שבטים גרמאניים) והאווארים (שבט ממוצא מונגולי-סיבירי). רק בסוף המאה התשיעית הגיעו המדיארים - שהיו לתושבי הקבע של המדינה, וצאצאיהם נמצאים בה עד היום.
לאחר שהמדיארים גורשו מהונגריה השתתפו המדיארים בברית עשרת השבטים, שהתקיימה באזור נהר הדון, בהנהגת ההונים והכוזארים, אשר שיעבדו את העמים האחרים. הברית נקראה "ברית עשרת החצים"
(און אוגור,On-Ogur), וזה מקור השם הונגריה.
מוצא המדיארים

מולדת המדיארים, ככל הידוע, שכנה במאגנה הונגריה, על נהר הוולגה, באזור בשקיריה דהיום. לקראת סוף המאה התשיעית לספירה, ככל הנראה בלחץ שבטים מתחרים על אזורי המחיה שלהם, יצאו המדיארים במסע מערבה בהנהגת מנהיגם ארפאד והם השתלטו על אזורי הונגריה. קבוצתו של ארפאד הייתה, כפי הנראה, רק חלק קטן מאבות האוכלוסייה ההונגרית המודרנית: בתוכה התערבו במהלך הדורות סלאבים, שישבו בהונגריה בבואם של המדיארים ושבטים גרמאניים ובני קבוצות אתניות נוספות, שהגיעו להונגריה אחרי המדיארים של ארפאד.
מוצא המדיארים אינו ברור. מן הבחינה הלשונית, שפתם שייכת למשפחת השפות הפינו-אוגריות. קרובותיה המפורסמות ביותר של השפה ההונגרית הן הפינית והאסטונית. מלבדן, נמנות עם משפחה זו גם השפות הלאפית, הקומי ועוד שפות, המדוברות באזורים שונים של רוסיה של ימינו, באזור הרי אורל. יחד עם זאת, במרוצת ההיסטוריה נטו המדיארים לקשור עצמם בהונים: אגדה עממית נודעת, מספרת על שני אחים, הונור ומאגור, שהתגוררו באזור בשקיריה. יום אחד, ראו השניים צבי. ברצותם לצודו, רדפו אחריו והוא הובילם אל שתי נערות יפהפיות. הם נשאון, הונור היה לאבי-ההונים ואילו מאגור - לאבי-המדיארים ומכאן השם "הונגריה". לפיכך, במאה התשע-עשרה, ראו עצמם ההונגרים כעם טורקי, כהונים.
כאשר בסוף המאה ה-19 נתגלה הקשר הלשוני ההדוק בין המדיארית לפינית, החל ויכוח אשר לא הוכרע עד עצם היום הזה לגבי המוצא של המדיארים.
מהכיבוש המדיארי עד הכיבוש העות'מאני

לאחר שכבשו את הונגריה ב-896 המשיכו המדיארים בפשיטות לאירופה המערבית, עד שהוכו על ידי הקיסר אוטו הראשון בקרב במישור לך ב-955. לאחר מכן ביססו המדיארים על אדמת הונגריה ממלכה, ששמרה על הסדר הפיאודלי, וקיבלה את הנצרות. הממלכה נלחמה עם ביזנטיון על השליטה בדלמאטיה, ומבחינה פנימית הייתה עדה למאבקים בין האצילים (המכונים "המגנאטים") ובין המלך. הפלישה המונגולית ב-1241 הביאה להונגריה חורבן והרס. ב-1309 קיבלו את הכתר ההונגרי שליטים מבית אנז'ו עקב מלחמות פנימיות. בשלב זה החלו הפלישות העות'מאניות, אשר נהדפו על ידי הפטריוט ההונגרי הגדול יאנוש הוניאדי, ב-1437. יאנוש, ובנו מתיאש הוניאדי היו מגדולי שליטי הונגריה וחיזקו אותה מבחינה חיצונית ופנימית. בראשית המאה ה-16, לאחר מותו של מתיאש הוניאדי, עלו לשלטון מלכי בוהמיה מבית יגלו. מלכים אלה איבדו את כל שהשיגו מלכי הוניאדי. מרד איכרים דוכא ב-1514, והניוון הפנימי של הממלכה קרא לפולשים מבחוץ. ב-1526 ניצחו העות'מאנים בקרב מוהאץ', והחלו מאה וחמישים שנות שלטון עות'מאני בהונגריה.
הכיבוש העות'מאני והשלטון ההבסבורגי

התבוסה בקרב מוהאץ' הביאה לאובדן עצמאות הונגריה לשנים רבות. החלקים מהונגריה אשר לא נכבשו על ידי העות'מאנים סופחו לאוסטריה. בטרנסילבניה נשמר מרכז קטן של הלאומיות ההונגרית, בצורת ממלכה עצמאית למחצה. במשך מאה וחמישים שנה נמשך מצב זה, כאשר לאזורי הונגריה שלא נכבשו על ידי העות'מאנים חדרו תורות דתיות פרוטסטנטיות, שהביאו לעימותים עם שליטי אוסטריה מבית הבסבורג, אשר דגלו בנצרות הקתולית. בתקופה זו קמו אישים כגאבור בתלן, אשר שימרו את רוח התרבותיות והלאומיות ההונגרית. ב-1686 כבשו האוסטרים את בודה, וב-1699 בשלום קרלוביץ' עברה הונגריה כולה לשליטת בית הבסבורג.
בית הבסבורג הסמכותי והקתולי התקשה בתחילה לשלוט בהונגרים בעלי החשיבה העצמאית בנושאים מדיניים ודתיים. סכסוכים בנוגע לזכויות האצילים, כמו גם סכסוכים דתיים, הביאו להתקוממויות כנגד השלטון ההבסבורגי. מדיניות יישובה של הונגריה בגרמנים, ויישובה של טרנסילבניה בואלאכים, יצרה בעיית מיעוטים שלא הייתה קיימת קודם לכן בהונגריה. ב-1704 פרצה התקוממות עממית בראשותו של האציל פרנץ ראקוצי, וזו הסתיימה ב-1711. המאה ה-18 הייתה תקופה של שקט ופיתוח כלכלי, תחת שלטונה של הקיסרית מריה תרזה, ויורשיה. רוחות השינוי והמפנה החברתי שנשבו באירופה, הביאו להתגבשותה של תנועה רפורמיסטית וליברלית, שהביאה בסוף למרידה, מהפכה ומלחמה ב-1848.
מהפכה, והממלכה הדואלית

שנת 1848, היא שנת "אביב העמים", הביאה את המהפכה אף להונגריה. בהנהגתו של הרפורמיסט לאיוש קושוט ניסו המהפכנים להקים מדינה בעלת שלטון עצמי, אך מבלי לפרוק את מסגרת בית הבסבורג. גם הסדר זה לא היה לרוחם של בני הבסבורג, ובמלחמה שפרצה לחמו ההונגרים כנגד האוסטרים, אך גם כנגד המיעוטים הלאומיים בארצם הם, אשר דרשו אף הם את חירותם הלאומית.
לאחר שדיכא הקיסר פרנץ יוזף את המהפכה בארצו הוא, פנה לדכא את המרידה ההונגרית. בשורה של קרבות, שבהם נעזרה אוסטריה בצבאו של הצאר ניקולאי הראשון, אשר פלש להונגריה מן המזרח, דוכא המרד ביד רמה. קושוט נמלט לטורקיה ושלושה עשר ממנהיגי המרידה, ביניהם ראש הממשלה הראשון של הונגריה, לאיוש בתיאני, הוצאו להורג. הונגריה הפכה לחמישה מחוזות במדינה האוסטרית, שבהם מושל ממשל צבאי אוסטרי בחוזק יד.
תבוסותיהם של האוסטרים במלחמה באיטליה הביאו את הקיסר פרנץ יוזף להכיר בכך שחוזקה של האימפריה תלוי ביחסה למיעוטיה, ובראשם ההונגרים, וכי אם יימשך המצב של אי השקט הפנימי, תתמוטט האימפריה תחת הלחצים מבפנים ומבחוץ. לאחר משא ומתן ארוך, הגיעו העם ההונגרי ובית הבסבורג לפשרה, אשר כוננה ממלכה דואלית, בה ניתנה להונגרים אוטונומיה מוחלטת כמעט לנהל את ענייניהם, תוך השארת ענייני החוץ, הצבא והכלכלה בידי בית הבסבורג. פשרה זו שכונתה "Ausgleich" הביאה להקמת "האימפריה האוסטרו הונגרית" בשנת 1867.
התקופה שלאחר מכן הייתה תקופת פריחה ושגשוג מדיני וכלכלי ברחבי הונגריה. הממשלה ההונגרית, בהנהגת קלמן טיסה, ולאחר מכן בנו אישטוון טיסה הייתה בעלת השפעה גוברת והולכת בניהול ענייני האימפריה, ויכלה אף לדכא את המיעוטים בשטחה היא. הממלכה התפתחה, עברה אף תהליכי דמוקרטיזציה וליברליזציה (תוך מתן שוויון זכויות אזרחי ליהודים), ואף הוקמה מפלגה סוציאל-דמוקרטית. ברקע הדברים עמדה תמיד שאלת המיעוטים הלאומיים באימפריה, שאלה שעם פרוץ מלחמת העולם הראשונה (אשר ברקע פריצתה המאבק הלאומי בבלקן), הפכה לשאלה החשובה ביותר שעל סדר היום ההונגרי, והיא שהביאה להתפוררות הממלכה לאחר המלחמה.
מלחמת העולם הראשונה, הרפובליקה הסובייטית

הונגריה נכנסה אל מלחמת העולם הראשונה כחלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית, כאשר ברקע הכניסה למלחמה בעיית המיעוטים הן באימפריה בכללותה והן בשטחי הונגריה.
במהלך המלחמה הצליחו צבאות אוסטריה-הונגריה לכבוש את סרביה ולהדוף פלישה רוסית לשטחם. לאחר הצטרפות רומניה למלחמה לצד מדינות ההסכמה, נסוגו בתחילה הכוחות ההונגרים מפני הרומנים, אך לבסוף התגברו, וכבשו את רומניה כולה. עם זאת, תבוסת האוסטרים באיטליה, והתקדמות צבאות בריטים וצרפתים בסרביה, כמו גם תבוסת בעלת הברית הגרמנית בחזית המערב, הביאו ב-1918 לכניעת צבאות האימפריה, להתפטרות הקיסר, ולסופה של הממלכה הדואלית.
בעיית המיעוטים הייתה עתה הבוערת ביותר. הנשיא האמריקני וודרו וילסון הכריז ב"ארבע עשרה הנקודות" ששימשו בסיס לעמדת בעלות הברית לאחר המלחמה, כי יש לתת אוטונומיה למיעוטים בקיסרות האוסטרו-הונגרית. הונגריה עמדה בפני דרישות טריטוריאליות של יוגוסלבים, רומנים וצ'כוסלובקים.
ב-16 בנובמבר 1918 הכריז הרוזן מיהאי קארואי על הקמתה של רפובליקה. משטרו של קארוי היה משטר כושל מבחינה מדינית וכלכלית, ולבסוף הוחלף ב-21 במרץ 1919 במשטר קומוניסטי שהנהיג בלה קון. משטרו של קון עמד בפני לחץ חיצוני - פלישה צ'כית ורומנית לשטחה של הונגריה, ופנימי - "צבא לבן" שהתארגן בעיר סגד, בראשות האדמירל מיקלוש הורטי כנגד המשטר הקומוניסטי. -ב-6 באוגוסט כבשו הרומנים את בודפשט וקון נמלט לאוסטריה. לאחר תקופה של "טרור לבן", מעשי זוועה כנגד אנשי השמאל, ופוגרומים באוכלוסייה היהודית, הן מצד הרומנים והן מצד "הצבא הלבן", נכנס הורטי לבודפשט, וקיבל את השלטון, במרץ 1920.
תקופת העוצרות ומלחמת העולם השנייה

לאחר נפילת ממשלתו הקומוניסטית של בלה קון, ערכו ההונגרים בינואר 1920 בחירות לפרלמנט בן בית אחד, אשר הכריז על מיקלוש הורטי כעוצר. ביוני 1920 נחתם חוזה טריאנון אשר קבע את גבולותיה של הונגריה, תוך שהוא קורע שני שלישים משטחה, ושיעור דומה מאוכלוסייתה, לטובת שכנותיה רומניה, יוגוסלביה וצ'כוסלובקיה.
מדיניותה של הונגריה משלב זה ואילך התמקדה בניסיון לקבל בחזרה את השטחים שאבדו. תוך כדי כך כרתה הונגריה ברית עם אדולף היטלר, אשר תמך בה בבוררויות בינלאומיות שהחזירו לה את מקצת השטח, בשנים 1938 ו-1940.
הונגריה הצטרפה לגרמניה הנאצית במלחמתה בברית המועצות ביוני 1941. ב-19 במרץ 1944 כבשו הגרמנים את הונגריה שכן חששו כי ההונגרים מתכוונים להפר את הברית עמם, ולעבור לצידה של רוסיה. הכיבוש הביא עמו את השואה ליהדות הונגריה ומאות אלפים הושמדו במחנה המוות אושוויץ. באוקטובר 1944 הדיחו הגרמנים את הורטי, והעלו במקומו כשליט את פרנץ סלשי ומפלגתו הפשיסטית צלב החץ. בשלב זה הייתה מלחמתם של הגרמנים ובעלות בריתם אבודה. הרוסים נמצאו על אדמת הונגריה, וצרו על בודפשט. כיבושה של הונגריה על ידי הרוסים הושלם באפריל 1945.
השלטון הסובייטי, המרד ב-1956 ודיכויו

לאחר שחרור הונגריה מידי הנאצים, על ידי הצבא האדום, הפכה הונגריה לחלק ממדינות הגוש המזרחי, ולאחר ניסיון דמוקרטי כושל בשנת 1945 הפכה לדיקטטורה קומוניסטית סטליניסטית בראשותו של הדיקטטור מתיאש ראקושי. לאחר מותו של סטלין בשנת 1953 החלו שינויים בהנהגה ההונגרית, ולעמדת כוח הגיע הרפורמטור אימרה נאג'. בשנת 1956 התחולל מרד של האזרחים ההונגרים כנגד ההשפעה הסובייטית. נאג' הכריז על פרישת הונגריה מברית ורשה ועל רפורמות כלכליות וחברתיות. המרד דוכא באכזריות על ידי הצבא הרוסי, עשרות אלפים נהרגו, נאג' הוצא להורג. כ-200 אלף איש ניצלו את המצב, חצו את מסך הברזל וברחו למערב. במשך שלושים השנה שלאחר מכן נשלטה הונגריה על ידי יאנוש קאדאר הקומוניסט. שלטונו של קאדאר אמנם ניסה להיות מתקדם לעומת משטרים קומוניסטיים אחרים, אך בסופו של דבר הביא לקריסה כלכלית, ולמיתון עמוק ומשבר חברתי ופוליטי.
דמוקרטיה ורפורמה

השלטון הקומוניסטי בהונגריה היה בין הראשונים ממדינות מזרח אירופה שהפך לדמוקרטיה פרלמנטרית מערבית, והדבר נעשה ללא אלימות, ובאופן מסודר. לאחר הדחתו של המנהיג הוותיק יאנוש קאדאר מתפקידיו בשנת 1988 החל שינוי מהיר שהוביל לבחירות חופשיות בשנת 1990, ובהן עלתה לשלטון קואליציית מרכז-ימין.
קואליציית המרכז-ימין כשלה במעבר לכלכלת שוק תוך שמירה על רמת החיים, ויצרה התמרמרות בקרב אזרחי הונגריה אשר התרגלו לרמת חיים גבוהה יחסית במשטרו של קאדאר. תופעות של אבטלה ואינפלציה גואה הביאו לעלייתה של המפלגה הסוציאליסטית בשנת 1994. משנה זו הוחלף השלטון בהונגריה מספר פעמים, כאשר המטרה המשותפת למפלגות השמאל והמרכז-ימין המתחלפות בשלטון היא צירופה של הונגריה אל האיחוד האירופי, מטרה שהושגה בשנת 2004, וקודם לכן אף הצטרפה לברית נאט"ו בשנת 1999.
ב-2006 פרצו מהומות במדינה בעקבות נאום מוקלט של ראש הממשלה פרנץ ג'יורצ'אן שבו התוודה כי מפלגתו שיקרה לבוחרים. ב-2010 עלתה לשלטון מפלגת פידס בראשותו של ויקטור אורבן. בעשור השני של המאה ה-21 ביצע ראש הממשלה ויקטור אורבן מספר מהלכים שצמצמו את הדמוקרטיה.
ב-30 במרץ 2020, עקב מגפת הקורונה, הונגריה הוכרזה תחת מצב חירום, שבמהלכו שלט אורבן בהונגריה מתוקף צווים אשר יכול היה אורבן לנפק ללא צורך באישור או דיון. החוק מאפשר לאורבן להאריך את מצב החירום לפי שיקול דעתו. גורמים שונים הטילו ספק באפקטיביות המנגנונים הדמוקרטיים בהונגריה ערב מצב החירום, והאיחוד האירופי האשים את אורבן בשחיקת שלטון החוק והאיזונים והבלמים תחת שלטונו. על רקע נסיבות אלו ארגון זכויות האדם Freedom House שינה את הגדרת הונגריה בדו"ח השנתי שלו מדמוקרטיה ל"משטר כלאיים". ב-16 ביוני 2020, בוטל מצב החירום אך אושר חוק חדש שמאפשר להשיב אותו בקלות.
ראו גם

מדיארים
יהדות הונגריה
האימפריה האוסטרו הונגרית
חוזה טריאנון
המרד בהונגריה, 1956