stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לי הארווי אוסוואלד
ביוגרפיה > בדאלאס

בארצות הברית השתקעה המשפחה בעיר דאלאס. אוסוואלד ניסה לכתוב את זכרונותיו מתקופתו בברית המועצות, בכתב יד אותו כינה "הקולקטיב", אך במהרה נטש את הרעיון. הוא יצר קשרים עם הקהילה הקטנה של מהגרים רוסים באזור. ידידים מאותה התקופה מוסרים כי אוסוואלד היה שנוא על המהגרים, אך הם ריחמו על מרינה. אוסוואלד סירב ללמד אותה אנגלית, ולעיתים היה מכה אותה. משניסו להשפיע על מרינה לעזוב את אוסוואלד והיא סרבה, ניתקו הידידים את קשריהם עם הזוג. בקבוצה זו יצר אוסוואלד קשרים עם ידיד בלתי צפוי - הגאולוג ברון ג'ורג' דה מוהרנשילדט (Mohrenschildt). השניים היו שונים באופיים, וכפי הנראה סבר הברון האריסטוקרט, שהיה ידוע בפרובוקציות שלו, כי ידידותו עם אוסוואלד היא פרובוקטיבית דיה, וכי היא מרגיזה את קבוצת הגולים הרוסים אליה השתייך.
ביולי, אוסוואלד החל לעבוד בחברת הריתוך "לזלי" (Leslie), אך התפטר כעבור שלושה חודשים. ב-12 באוקטובר, החל אוסוואלד לעבוד בחברת "ג'אגרס-צ'ילס-סטובאל" (Jaggars-Chiles-Stovall), שהתמחתה במכונות לצילום מסמכים. אוסוואלד ניצל את עבודתו בחברה ליצירת מספר זהויות פיקטיביות, ובהן מסמכי זיהוי על השם "אלק ג'יימס הידל" (Hidell). אוסוואלד היה עובד בלתי חברותי ועצל, והוא פוטר לאחר ששה חודשי עבודה, אחרי שנתפס בקפטרייה קורא בירחון סאטירי רוסי.
ביוגרפיה > הניסיון לרציחת הגנרל אדווין ל. ווקר

גנרל אדווין ל. ווקר (Walker) היה איש ציבור אנטי-קומוניסט, תמך בהפרדה גזעית (סגרגציה), והיה חבר בארגון הימני הקיצוני "אגודת ג'ון בירץ'". ווקר פוטר מתפקידו בצבא על ידי הנשיא ג'ון פ. קנדי לאחר שהפיץ בין חייליו ספרות ימנית קיצונית. לאחר פיטוריו שב ווקר לטקסס, שם ניסה להתמודד על משרת המושל מול ג'ון קונלי, והפסיד. בפברואר 1963 שיתף ווקר פעולה עם מטיפים אוונגליסטים במעין מסע אנטי קומוניסטי שכונה "מבצע רכיבת לילה". בכך מיקד את תשומת לבו של אוסוואלד.
אוסוואלד החל לעקוב אחר ווקר, צילם את ביתו של ווקר ואת דרכי הגישה אליו, והזמין באמצעות הדואר רובה צלפים מסוג מנליכר-קרקנו (Carcano), בשם "אלק ג'יימס הידל". ב-10 באפריל 1963, בסמוך לפיטוריו מחברת מכונות הצילום, תכנן אוסוואלד את רציחתו של ווקר. הוא תכנן את ביצוע הרצח ביום רביעי, בעת שהאזור עמוס באנשים המתפללים בכנסייה הקרובה, כך ייקל עליו להיטמע בהמון לאחר ביצוע הרצח. הוא השאיר למרינה פתק עם הוראות ברוסית למקרה שייתפס. ווקר ישב בכיסא בביתו בעת שאוסוואלד ירה אליו ממרחק של 30 מ'. הכדור ניתז ממשקוף החלון, והרסיסים פגעו בידו של ווקר.
בסמוך למעשה לא היה לרשויות מושג מיהו שהתנקש בווקר. מרינה ראתה את אוסוואלד שורף את כל תוכניותיו בחדר האמבטיה, ושמרה את הפתק שהשאיר לה, על מנת להביאו אל המשטרה אם ינסה אוסוואלד להרוג מישהו שוב. מעורבותו של אוסוואלד בניסיון הרצח נתגלתה רק לאחר חיפוש שנערך בביתו לאחר רצח קנדי.
ביוגרפיה > בניו אורלינס

אוסוואלד היה עתה מובטל. ניסיונו להרוג את הגנרל ווקר נכשל, וידידו דה מוהרנשילדט עזב את דאלאס. הוא עזב את מרינה (שהייתה עתה בהריון עם ילדם השני) עם זוג ידידים בשם פיין (Paine), וחזר לעיר הולדתו על מנת לחפש עבודה. בין מאי ויולי 1963 עבד אוסוואלד בחברת הקפה "ריילי" (Reily), ואף מרינה הצטרפה אליו.
עתה התרכזו תקוותיו המרקסיסטיות בפידל קסטרו שליט קובה, שהיה באותה העת יריב קולני לארצות הברית. הוא הפך לתומך קסטרו נלהב, והצטרף לארגון "משחק הוגן לקובה" (Fair Play for Cuba Committee) שהיה ארגון כלל ארצי, שאוסוואלד לבדו היווה את סניף ניו אורלינס שלו. אוסוואלד הוציא $22.73 על הכנת 1,000 כרוזים, 500 בקשות הצטרפות, 300 כרטיסי חבר, וביקש ממרינה לחתום כ"אלק ג'. הידל" על הכרטיסים במקום המיועד לחתימת נשיא הסניף.
הוא נהג לחלק את הכרוזים ברחוב, וניסה להתעמת עם גולים קובנים היושבים בניו אורלינס. הוא נפגש עם ראש ארגון הסטודנטים הקובנים בניו אורלינס, קרלוס ברינגר (Bringuier), ולאחר מכן התעמת איתו ברחוב, כשנפגשו במקרה בעוד אוסוואלד מחלק כרוזים. התפתחה קטטה ואוסוואלד בילה את הלילה בבית המעצר. עתה קיבל אוסוואלד תשומת לב תקשורתית, ואף התראיין, וצולם כשהוא מחלק כרוזים עם עוד שני "מתנדבים" אותם שכר עבור $2 מהתור בלשכת האבטלה. לאחר מכן עומת אוסוואלד עם ברינגר בתחנת רדיו מקומית, אך במקום דיון בנושאי קובה, התפתח דיון בנושאי עברו של אוסוואלד, והשקרים שסיפר לעיתונות על הרקע שלו. אוסוואלד הושפל והובס, ועזב את ניו אורלינס כחודש לאחר מכן.
ארבעת החודשים אותם בילה אוסוואלד בניו אורלינס היוו את הרקע לחקירתו של ג'ים גאריסון, התובע המחוזי בניו אורלינס, אשר חיפש שם את הרקע לרצח קנדי, תוך שהוא מנסה לקשור את אוסוואלד לאיש העסקים המקומי קליי שאו (Shaw). הקשר לשאו היה אמור להיות דרך גאי בניסטר (Banister), סוכן FBI שהפך לבלש פרטי, ודייוויד פרי (Ferrie), טייס, שהיה ידוע בכך שלבש פאה אדומה לא מתאימה שכן מחלה מסתורית הותירה אותו ללא שיער. פרי ואוסוואלד שירתו בשנות החמישים ביחידת משטרה מוטסת (Civil Air Patrol) וקיימת תמונה שבה הם מצולמים ביחד, אך אין כל ראיות כי הם הכירו זה את זה בשנות החמישים או בשנת 1963. משרדו של בניסטר היה ברח' קמפ (Camp) 544, ואוסוואלד מסר כתובת זו באחדים מהכרוזים שחילק. אין כל ראיה אחרת לקשר בין בניסטר ואוסוואלד, ומכל מקום הטפסים והכרוזים שיצר אוסוואלד בתקופה זו היו רצופים בשקרים. אוסוואלד כנראה הכיר את הבניין שהיה סמוך למקום בו עבד. הבניין היה מקום המושב לוועדה הקובנית נגד קסטרו, וייתכן שפרסום הכתובת בכרוז בעד קסטרו הייתה דרכו של אוסוואלד לנסות ולהביכם.
פרטים אלו (ואחרים) היו הבסיס לכתב אישום שהגיש גאריסון כנגד שאו באשמת קשר לרציחת הנשיא קנדי. המשפט הסתיים בזיכויו של שאו. אין כל ראיות כי שאו, פרי או בניסטר היו מעורבים ברצח. ישנם רבים הרואים בפרטים שעלו בחקירת גאריסון משום אישור לכך שעל אף שלכאורה היה אוסוואלד בעל רגשות חזקים כנגד קסטרו, למעשה יצר בניו אורלינס קשרים עם חבורה של תומכי קסטרו, ואף אם הם עצמם אינם מעורבים ברצח, הרי שהדבר מראה על כך שאוסוואלד אינו אידאולוג מבולבל ומופרע שפעל לבדו, כי אם חלק מרשת בעלת נטייה אידאולוגית שמאלנית.
כיום אין רבים התומכים בגרסתו של גאריסון לאירועים, אם כי היא שימשה בסיס לסרטו של הבמאי אוליבר סטון, JFK תיק פתוח, שהראה בצורה ויזואלית וחזקה, תוך שילוב קטעים תיעודיים, את גרסתו לרצח. גאריסון עצמו אף הופיע בסרט בתפקיד יושב ראש ועדת החקירה ארל וורן (השחקן קווין קוסטנר שיחק את תפקידו של גאריסון).
ביוגרפיה > במקסיקו

לאחר פיטורי אוסוואלד מחברת הקפה, מרינה שבה לדאלאס עם ידידתה רות פיין. אוסוואלד נותר בעיר עוד יומיים, על מנת לקבל דמי אבטלה בסך $33 שהגיעו לו. מניו אורלינס נסע למקסיקו, ומשם תכנן להמשיך לקובה. במקסיקו ניגש לשגרירות הקובנית, וביקש רשות לעבור בקובה בדרכו לברית המועצות. הקובנים התעקשו כי עליו להראות קודם לכן כי בברית המועצות מסכימים לקבלו, והוא פנה אל השגרירות הרוסית, אשר סירבה לבקשותיו. לאחר חמישה ימים אותם בילה בין הקונסוליות, חזר אוסוואלד לדאלאס, כשהוא מאוכזב מכך שהקובנים סירבו לאשר כניסתו.
ביוגרפיה > ההתנקשות בנשיא קנדי

ב-3 באוקטובר 1963 שב אוסוואלד לדאלאס. לאחר תקופה קצרה שבה גר באכסניה, הוא שב למרינה, אשר קיבלה אותו, והייתה אמורה ללדת, ומצא עבודה במחסן הספרים של עיריית דאלאס. הוא החל לעבוד ב-15 באוקטובר, וב-21 באוקטובר נולדה בתו, שנקראה מרינה רייצ'ל אוסוואלד. הזוג התגורר אצל ידידיהם משפחת פיין.
ב-22 בנובמבר 1963 עבר הנשיא קנדי בשיירת מכוניות בעיר דאלאס במסגרת מסע הבחירות שלו לנשיאות. השיירה אמורה הייתה לעבור בסמוך למבנה מחסן הספרים בו עבד אוסוואלד.
על פי דו"ח ועדת וורן, בילה אוסוואלד את הלילה בבית משפחת פיין. בבוקר התעורר מוקדם, לקח את רובהו (רובה איטלקי מסוג mannlicher carcano) מהמקום שבו הסתיר אותו במוסך של משפחת פיין, עטף אותו בשקית חומה והגיע למקום עבודתו, כשהוא נעזר בידיד בשם פרייזר (Frazier), שנהג להסיע אותו לעבודה. פרייזר, ואחותו ליני מיי רנדל (Randle), שמו לב לכך שאוסוואלד נושא חפץ כבד וארוך המונח בשקית חומה. לשאלתם הסביר להם אוסוואלד כי בשקית נמצאים מוטות לוילונות.
אוסוואלד עלה אל הקומה השישית של מחסן הספרים. בצדה הדרומי של הקומה היו חלונות גדולים שפנו אל רח' אלם (Elm) ודילי פלאזה (Dealey Plaza), המקומות בהם הייתה אמורה השיירה הנשיאותית לעבור. הוא נצפה בקומה השישית על ידי מספר עובדים, ביניהם פועלים שהניחו בקומה רצפה מעץ. בשעת הפסקת הצהריים נשאר אוסוואלד לבדו בקומה. רבים ניסו להוכיח כי בעת הרצח היה אוסוואלד במקום אחר, הוא עצמו טען כי בעת הרצח היה עם עובד אחר בשם "ג'וניור" ג'רמן (Jarman), ושתה קוקה קולה ממכונה שהוצבה בקומה הראשונה של הבניין. ג'רמן מכחיש עדות זו, ולעדותם של עדים נוספים שראו אותו במקומות שונים בבניין, כמו גם לעדות עובדת הטוענת כי שהתה בקומה השישית בסמוך לרצח, והקומה הייתה ריקה, לא נמצא סיוע ראייתי. מספר עדים ששהו למטה, ראו אדם בחלון הקומה השישית.
בשעה 12:30 עברה השיירה הנשיאותית בסמוך לבניין. על פי הגרסה הרשמית של ועדת וורן, ירה אוסוואלד שלוש יריות לעבר השיירה. היריה הראשונה כפי הנראה החטיאה את מטרתה. היריה השנייה מכונה "כדור הקסם". לטענת דו"ח ועדת וורן, הצליח אוסוואלד בירי כדור אחד לפגוע בקנדי בגבו. הכדור חדר דרך גופו של קנדי ויצא דרך צווארו, ומשם פגע בגבו של מושל טקסס ג'ון קונלי, שישב לפני קנדי במושב הקדמי של הלימוזינה, יצא מצידו הקדמי של קונלי, וננעץ בזרועו. כדור זה נמצא לאחר מכן על אלונקה בבית החולים כשהוא שלם, כמעט כאילו לא נורה. היריה השלישית פגעה בראשו של קנדי, ולמעשה הרגה אותו.
ביוגרפיה > ההתנקשות בנשיא קנדי > ההמלטות ורצח השוטר ג'פרסון דייוויס טיפיט

על פי גרסת דו"ח ועדת וורן, אוסוואלד נמלט מייד ממקום האירוע דרך חדר מדרגות אחורי, כשהוא מסתיר את הרובה מאחורי קופסאות שהיו במקום. בדרכו למטה נפגש בשוטר מריון בייקר (Baker), שהניח כי היריות באו ממקום כלשהו בקומות הגבוהות של מחסן הספרים, ורץ כדי למצוא את הרוצח. יחד עם בייקר היה מנהל מחסן הספרים, רוי טרולי (Truly), אשר זיהה את אוסוואלד כעובד מחסן הספרים ואישר לו להמשיך בדרכו. אוסוואלד קנה קולה בקפטרייה שבקומה השנייה, ויצא מהבניין.
הוא עלה על אוטובוס בדרכו הביתה, אך האוטובוס לא יכול להמשיך בדרכו בשל המחסומים בתנועה שנוצרו עקב הרצח. אוסוואלד עלה על מונית לעבר האכסניה שבה גר עם שובו לדאלאס, והלך לשם על מנת להוציא משם את מעילו ואקדחו שנותרו שם. לא ידוע לאן התכוון להגיע משם, אך יש המשערים כי מטרתו הייתה לעלות על אוטובוס הנוסע למקסיקו.
השוטר ג'פרסון דייוויס טיפיט (Tippit) קיבל תיאור כללי של הרוצח שפורסם ברדיו המשטרתי, על בסיס תיאור של עדי ראייה שראו את אוסוואלד בחלון הקומה השישית. טיפיט חשד באוסוואלד וביקש לעצור אותו, כשהוא מסמן לו מחלון הניידת בה נהג. אוסוואלד ירה בו למוות. רבים הם הרואים במותו של טיפיט משום הוכחה לתאוריית הקשר, וסבורים כי טיפיט נרצח בשל חלקו בקשר, או כי לא היה זה אוסוואלד שרצח אותו. עדויות חזקות של עדי ראייה קושרות את אוסוואלד לרצח, אך נסיבותיו נותרו עלומות ומעלות חשד בעיני הסבורים כי אוסוואלד לא פעל לבדו.
אוסוואלד הסתובב חסר מעש באזור במשך דקות רבות, ולבסוף נכנס לקולנוע מבלי לשלם. אזרחים ערניים קראו למשטרה לעצור את הדמות החשודה. כמה דקות לאחר תחילת הסרט, נעצר אוסוואלד כמעט ללא התנגדות.
ביוגרפיה > מעצרו ומותו של אוסוואלד

אוסוואלד נעצר בחשד לרצח השוטר טיפיט, ולאחר מכן נקשר לרצח הנשיא קנדי. בעודו במעצר הצהיר בפני עיתונאים כי "לא יריתי באף אחד" וכי "אני רק שעיר לעזאזל". בחקירתו לא גילה אוסוואלד פרטים רבים, ושיקר באשר למעט הפרטים שמסר. לאחר חקירתו הראשונית עלה הצורך להעבירו לכלא המחוזי. במהלך ההעברה, ב-24 בנובמבר 1963, נורה אוסוואלד על ידי ג'ק רובי, בעל מועדון לילה, שכפי הנראה פעל מתוך רגש נקמה על רצח הנשיא. התנקשות זו צולמה במצלמות הטלוויזיה והועברה למיליוני צופים בשידור חי. אוסוואלד הובא לבית החולים שבו מת הנשיא ושם מת גם הוא מפצעיו. רבים סבורים כי רובי לא פעל לבדו, וטוענים כי היו לו קשרים עם המאפיה, וכי הרצח היה חלק מתוכנית הקשר לרציחת הנשיא.
לאחר מותו של אוסוואלד, בשנת 1965 נישאה מרינה לקנת' פורטר (Porter), ובהתאם שינתה את שם משפחתה.
החקירות

לאחר הרצח מינה הנשיא החדש לינדון ג'ונסון ועדה בראשות השופט העליון ארל וורן על מנת לקבוע את האשמים ברצח. הוועדה הגיעה למסקנה כי אוסוואלד הוא שירה בקנדי, וכי הוא פעל לבדו וללא שותפים. ועדה מאוחרת יותר, ועדת בית הנבחרים בנוגע להתנקשויות, הסיקה בשנות ה-70 כי הנשיא קנדי נרצח "קרוב לוודאי כתוצאה של קשר", אך כי אוסוואלד היה מעורב בקשר וכי שלושה מארבעת הכדורים שנורו בדילי פלאזה נורו על ידו.
באוקטובר 1981 הוצאה גופתו של אוסוואלד מקברה על ידי חוקר בריטי בשם מייקל אדוז (Eddowes), במטרה להוכיח כי האיש המצוי בקבר אינו לי הארווי אוסוואלד אלא מתנקש רוסי שהוחלף באוסוואלד האמיתי בשעה שזה שהה ברוסיה. שיניה של הגופה שנמצאה בקבר תאמו את רישומי השיניים של אוסוואלד.
עד היום חלוקות הדעות בקרב המומחים באשר למעורבותו של אוסוואלד ברצח. רבים הם הרואים באוסוואלד את "המשוגע הבודד", אדם אשר בשל מבנה נפשי לקוי לקח על עצמו, לבדו, את רציחתו של נשיא ארצות הברית, ואף הצליח במעשה, וכי רק בשל רציחתו על ידי רובי נמנע מן החוקרים להוכיח את האמת באופן סופי. אחרים סבורים כי אוסוואלד היה חלק מרשת של קושרים - תומכי קסטרו או מתנגדיו, אנשי המאפיה או הרוסים, או אף אנשי הממסד הצבאי-תעשייתי שעשו בו שימוש כנסיין מפרויקט MKUltra מתוך מטרתם לסלק את הנשיא הליברלי שהצר את צעדיהם. יש כאלו הרואים באוסוואלד שעיר לעזאזל תמים, שהיה קורבן למזימה הגדולה מכפי מידותיו, מבלי שיהיה לו כל חלק בה. אלו טוענים כי לא אוסוואלד הוא שירה את היריות מהקומה השישית של מחסן הספרים (ומכל מקום לא יריות אלו הן שפגעו בנשיא, כי אם היריות מתלולית הדשא הסמוכה, שירו המתנקשים האחרים). הוויכוח בנושא זה מפרנס ספרים רבים, סרטים ואתרי אינטרנט.
דמותו של אוסוואלד הופיעה במספר יצירות בקולנוע ובספרות, ובין היתר היה אוסוואלד נושא לביוגרפיה שכתב הסופר נורמן מיילר.
ראו גם

פארקלנד
הערות שוליים

↑  לי הארווי אוסוואלד, באתר האגודה ההיסטורית של טקסס
↑  ריאיון עם ג'ון פיק.
↑  פרק 7 בדו"ח ועדת וורן לחקר רצח קנדי, באתר הארכיון הלאומי האמריקאי
↑  Bob Ray Sanders, A Monday of Funerals, and Learning a Bit More about the Man Who Killed Kennedy, Fort Worth Star-Telegram, ‏23 בנובמבר 2013
↑  ביוגרפיה של אוסוואלד בדו"ח ועדת וורן לחקר רצח קנדי, באתר הארכיון הלאומי האמריקאי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310740305171  PLWABN: 9810659264805606  BIBSYS: 90052925  BNC: 000295830  BnF: cb119386273 (data)  CiNii: DA08648041  GND: 118590553  ICCU: DDSV211011  ISNI: 0000 0000 8396 1341  LCCN: n50049686  MusicBrainz: f38997d3-d710-484c-9ca2-a9b80397a59a  NARA: 10582600  NDL: 00621241  NKC: jn20000701353  NTA: 070875499  RERO: 02-A010103083  SELIBR: 82014  SNAC: w65z8c9n  SUDOC: 027317749  VIAF: 77108416   WorldCat (עם VIAF): 77108416 
אוסוואלד כחייל במארינס
התמונה מציגה את אוסוולד עם רובה, אקדח והעיתון היוגוסלבי "פוליטיקה". אשתו צילמה אותו ב-31 במרץ 1963 והוא הוצג במשפט כ"מוצג 133- A". לאחר מותו של אוסוולד נתעוררו ספקות לגבי אותנטיות התמונה, אך ועדת וורן קבעה בשנות ה-70 של המאה ה-20 שהתמונה מקורית
הרובה ששימש את אוסוולד
רצח אוסוואלד
רצח אוסוואלד - זווית נוספת
ריף פרץ

ריף פרץ (נולד ב-25 בפברואר 1991) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעיקר בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים

פרץ הצטרף למחלקת הנוער של מכבי תל אביב ב-2006. ב-15 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב, כאשר שותף במשחק גביע הטוטו נגד הפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 הופיע ב-8 משחקי ליגת העל במקביל ל-18 הופעות בליגת העל לנוער, וזכה עם קבוצת הנוער בדאבל בעונה זו.
בנובמבר 2013 שב מפציעה ארוכה, וחזר לקחת חלק במספר משחקים עם קבוצתו מכבי תל אביב, עד שבפברואר 2014 הושאל לעירוני ניר רמת השרון. ביולי 2014 הושאל להפועל פתח תקווה, ובפברואר 2015 הושאל להפועל רמת גן עד סוף העונה.
ב-2016 שוחרר פרץ ממכבי תל אביב, וחתם בהפועל הוד השרון מליגה א'. בנובמבר 2017 חתם בשמשון תל אביב מליגה ב'.
נבחרות ישראל

שיחק בנבחרות הנוער של ישראל, ב-2012 עבר פציעה ברצועה הצולבת הקדמית, במהלך משחק אימון של הנבחרת הצעירה, והוא חזר לשחק באפריל 2013 ושותף במספר משחקים עד שנפצע שוב.
חיים אישיים

ריף נשוי ואב לשתי בנות. הוא בנו של כדורגלן העבר יעקב פרץ ואחיו הגדול של כדורגלן נבחרת ישראל ומכבי תל אביב, דור פרץ.
פרץ הוא יושב ראש עמותת קהילת שבט הנובה.
תארים

אליפות: 2012/2013
הערות שוליים

↑  רז אמיר, ‏בית הלוחם: ריף פרץ פותח דף חדש ברמה"ש, באתר ONE‏, 4 בפברואר 2014
↑  גיא גפן ומיכאל וייסרמן, ריף פרץ חתם בהפועל הוד השרון, באתר דאבל פס, ערוץ הספורט, ‏16 בנובמבר 2016
↑  אוהד רון, ריף פרץ חתם בשמשון תל אביב, באתר גולר, ‏21 בנובמבר 2017
↑  ועד מנהל, באתר Tribe of Nova
סאלח תעמרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1942 בית לחם, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  23 באפריל 2022 (בגיל 79) בית לחם, מדינה פלסטינית 
 שם לידה:  أسعد سُليمان حسن عبد القادر 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מקום קבורה:  זעתרה 
 מקום מגורים:  זעתרה 
 תפקיד:  שר הנוער והספורט (12 בנובמבר 2003–24 בפברואר 2005)  חבר המועצה המחוקקת הפלסטינית (1996–2006)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מפלגה:  פת"ח 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 בן או בת זוג:  דינא, מלכת ירדן (7 באוקטובר 1970–21 באוגוסט 2019) 
 
סאלח תעמרי (27 באוקטובר 1942 – 23 באפריל 2022) היה מראשי הפת"ח ובהמשך מבכירי הרשות הפלסטינית. הפלסטיני הבכיר ביותר שנעצר במהלך מלחמת לבנון הראשונה.
ביוגרפיה

תעמרי נולד בבית לחם בשם אסד סולימאן עבד אל-קאד. בשנת 1965 החל ללמוד באוניברסיטת עין שמס בקהיר והיה ממקימי הארגון לשחרור פלסטין וממנהיגיו. בין יתר תפקידיו היה אחראי על אימוני בני ובנות נוער והכשרתם למאבק הפלסטיני. במהלך מלחמת ששת הימים ברח עם משפחתו לירדן ושנה לאחר מכן פיקד על הכוחות בפלסטינים בפעולת כראמה. בשנת 1970 היה ממובילי המאבק הפלסטיני נגד המלך חוסיין באירועי ספטמבר השחור שבעקבתיהם הוגלה עם שאר ההנהגה הפלסטינית ללבנון, שם היה למפקד הפת"ח בדרום לבנון.
מעצרו

ביוני 1982 נתפס תעמרי על ידי כוחות צה"ל שפעלו באזור צידון ונלקח למעצר בישראל. במהלך מעצרו ראיין אותו בכלא כתב קול ישראל לענייני ערבים אהרן ברנע ובין השניים נוצר קשר קרוב ומיוחד שעתיד להשפיע בהמשך בכמה כיוונים. במהלך הראיון סיפר תעמרי לברנע כי אשתו היא המלכה דינא, אשתו לשעבר של המלך חוסיין וביקש ממנו להתקשר אליה ולמסור לה דרישת שלום. מכאן נוצר קשר קרוב ומיוחד בין ברנע ורעייתו דאז עמליה ארגמן ברנע ובין תעמרי ודינא. בתיווכו של ברנע קיבלה דינא אישור מיוחד לבקר את בעלה בכלא הישראלי ובתמורה למחווה זאת יצאה לבקר את שמונת חיילי צה"ל שהיו שבויים באותה עת בידי ארגונים פלסטינים בלבנון. דינא, לטענת גורמים שהיו מעורבים בפרשה, עשתה הכל כדי לקדם עסקת חילופי שבויים, והרבה בזכותה העסקה יצאה לפועל במהלך 1983.
בשנת 1986 פרסמו ברנע ורעייתו את ספרם "ללכת שבי", שבו תיעדו את פגישותיו של ברנע עם תעמרי ואת פגישות בני הזוג ברנע עם תעמרי ורעייתו. בספר נטען שתעמרי מעולם לא השתתף בלחימה עצמה, או בפעולות חבלה, אף שהיה מפקדה של יחידת הלוחמים בפעולת כראמה.
לאחר תקופת מאסרו בכלא בישראל, הועבר תעאמרי למחנה אנצאר ובמהרה היה למנהיגם הבלתי מעורער של אלפי העצירים במחנה. הוא שוחרר ממחנה אנסאר יחד עם עוד 8,000 אסירים נוספים בשנת 1983 במסגרת עסקה להחלפת שבויים שבה הייתה כאמור מעורבת אשתו.
לאחר שחרורו מהכלא הישראלי

עם שחרורו מהכלא הישראלי גורש תעמרי, יחד כל ההנהגה הפלסטינית לתוניס ובשנת 1987 עבר להתגורר בוושינגטון די. סי. והיה למתווך הבלתי רשמי בין ארצות הברית להנהגה הפלסטינית בתוניס. לאחר הסכמי אוסלו שב לשטחים ובשנת 1996 נבחר לחבר המועצה המחוקקת הפלסטינית ובהמשך מונה לשר לענייני התנחלויות. במסגרת תפקידו זה עמד תעמרי בחודשים אפריל-מאי 2002 בראש צוות המשא ומתן הפלסטיני בזמן המצור על כנסיית המולד, עם התבצרותם של כ-50 חמושים פלסטינים מקום. בשנים אלו נקלע לא אחת למחלוקות עם יאסר ערפאת על רקע היחסים בין הרשות הפלסטינית לישראל. בין השנים 2003 ל-2005 כיהן כשר לענייני צעירים וספורט, ומ-2006 עד 2009 היה מושל נפת בית לחם.
חייו האישיים ומותו

בשנת 1970 נשא לאישה את המלכה דינא, אשתו לשעבר של המלך חוסיין. בשנותיו האחרונות סבל ממחלה קשה ומיעט לצאת מביתו או להתראיין. תעמרי נפטר בשנת 2022. עם מותו פרסם נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס הודעה מיוחדת בה כתב כי "כל חייו של תעמרי עסק בהגנה על בני עמו ומולדתו והמאבק הלאומי".
לקריאה נוספת

אהרן ברנע ועמליה ארגמן ברנע, ללכת שבי, הוצאת עידנים, 1986
קייטי מקגראת'

| --- | --- |

 לידה:  3 בינואר 1983 (בת 41) אשפורד, מחוז ויקלו, אירלנד אירלנד
 מדינה:  אירלנד
 תקופת הפעילות:  מ-2007 
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  טריניטי קולג'  St. Andrew's College 
 פרופיל ב-IMDb
 
קייטי מקגראת' (באנגלית: Katie McGrath; נולדה ב-3 בינואר 1983) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אירית, שזכתה להכרה על גילום מורגן פנדרגון בסדרה "מרלין" (2008–2012), בתור לוסי וסטנרה בסדרה הבריטית-אמריקאית מבית רשת NBC, "דרקולה" (2013–2014), בתור שרה בנט בסדרת אנתולוגיית האימה "סלאשר" (אנ') (2016), ובשל תפקידה בתור לינה לות'ר (אנ')  בסדרת גיבורי העל "סופרגירל" (2016–2021).
תפקידיה הקולנועיים כוללים את ליידי תלמה פורנס (אנ') בסרט הדרמה "וואליס ואדוארד" (2011), בתור זארה יאנג בסרט ההרפתקאות המדע הבדיוני "עולם היורה" (2015), ובתור אלזה בסרט הפנטזיה האפי "קינג ארתור: אגדת החרב" (2017).
ביוגרפיה

מקגראת' נולדה ב-3 בינואר 1983 בכפר אשפורד (אנ') שבמחוז ויקלו, אירלנד, בתם של פול, מתכנת מחשבים ושל מרי, מעצבת אופנה; יש לה שני אחים גדולים, שון, מנהל מדיה מקוונת, ורורי, שהוא מפיק קולנוע.
היא למדה בבית הספר סנט אנדרו קולג' (אנ') בדבלין ולאחר מכן המשיכה את לימודיה בטריניטי קולג', שם למדה לתואר ראשון בהיסטוריה עם התמקדות בהיסטוריה של רוסיה.
קריירה

בשנת 2007, החלה לשחק לראשונה כאשר קיבלה תפקיד בסרט הטלוויזיה האירי "Damage", והיא הופיעה ב"פסטיבל דבלין" באותה שנה בהצגה "La Marea". בשנה שלאחר מכן שיחקה בסרט טלוויזיה נוסף, "Eden" וגם בסדרה "שושלת טיודור" בתפקיד אורח של בס.
בשנת 2008 החלה לשחק בסדרה "מרלין", בה שיחקה את המכשפה מורגנה למשך חמש עונות וזהו תפקידה הידוע ביותר, עליו הייתה מועמדת לפרסים בפסטיבל מונטה קרלו בשתי קטגוריות.
ב-2011 הופיעה בתור תלמה פורנס בסרט הדרמה הרומנטית "ווליס ואדוארד" שביימה מדונה, המבוסס על חיי המלך אדוארד השמיני בכיכובם של אבי קורניש, אנדראה רייסבורו ואוסקר אייזק.
ב-2013 הופיעה בסדרת הדרמה "Dates" בתור קייט פוסטר ובסדרת הדרמה "דרקולה", בה היא גילמה את לוסי וסטנרה.
ב-2015 שיחקה בשובר הקופות של קולין טרוורו "עולם היורה", בתפקיד זארה יאנג, העוזרת של קלייר דירינג (ברייס דאלאס הווארד) הנאלצת לשמור על שני אחייניה (ניק רובינסון וטיי סימפקינס).
ב-2016 הופיעה בסדרה "פרונטיר" למשך שתי עונות בתור אליזבת קארות'רס. באותה שנה שיחקה בתפקיד ראשי בסדרת האנתולוגיה הקנדית "סלאשר", בתור שרה בנט. החל מאותה השנה הצטרפה לקאסט העונה השנייה של סדרת גיבורי העל "סופרגירל", בתור לינה לות'ר, אחותו למחצה של לקס לות'ר.
בשנת 2017 שיחקה בסרט הפנטזיה "קינג ארתור: אגדת החרב" בתור אלסה.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי במיני-סדרה האוסטרלית "Secret Bridesmaids' Business" בדמותה של ססקיה דה מרינדול.
בשנת 2020, מקגראת' קריינה את הספר Islands of Mercy מאת רוז טרמיין.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Freakdog | הארייט צ'אמברס |  |
| 2011 | וואליס ואדוארד | תלמה פורנס (אנ') |  |
| 2014 | Leading Lady | ג'ודי רתרפורד |  |
| 2015 | עולם היורה | זארה יאנג |  |
| 2015 | The Throwaways | גלוריה מילר |  |
| 2017 | קינג ארתור: אגדת החרב | אלסה |  |
| 2018 | Buttons: A Christmas Tale | מיס וונטוורת' |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2007 | Damage | רייצ'ל | סרט טלוויזיה של RTÉ |
| 2008 | Eden | טרישה | סרט טלוויזיה של RTÉ |
| 2008 | שושלת טיודור | בס | פרק: "His Majesty's Pleasure" |
| 2008 | The Roaring Twenties | ויקסן | מיני-סדרה |
| 2008–2012 | מרלין | מורגן פנדרגון | תפקיד ראשי (5 עונות); 65 פרקים |
| 2009 | The Queen | הנסיכה מרגרט | פרק "Margaret" |
| 2011 | A Princess for Christmas | ג'ולס דיילי | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2012 | המבוך (אנ') | אוריאן קונגוסט | 2 פרקים |
| 2013 | Dates | קייט פוסטר | פרק: "Erica and Kate" |
| 2013–2014 | דרקולה | לוסי וסטנרה | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2016 | סלאשר (אנ') | שרה בנט | תפקיד ראשי (עונה 1); 8 פרקים |
| 2016–2017 | פרונטיר (אנ') | אליזבת קארות'רס | 7 פרקים |
| 2016–2021 | סופרגירל | לינה לות'ר (אנ') | תפקיד חוזר (עונה 2) תפקיד ראשי (עונות 3–6); 96 פרקים |
| 2019 | Secret Bridesmaids' Business | ססקיה דה מרינדול | מיני-סדרה |
| 2023 | הקונטיננטל | הפוסקת | מיני-סדרה |
שי-לי שפיגלמן

שי-לי שפיגלמן (נולדה ב-3 במרץ 1974) כיהנה כמנכ"לית משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה, ראש מטה ישראל דיגיטלית ומילאה תפקידים בכירים במיקרוסופט ישראל.
ביוגרפיה

שירתה בחיל האוויר, במסגרתו עברה קורס מודיעין אוויר ושירתה כראש משמרת חדר התרעה בחיל. בשנת 1998 קיבלה תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב ובשנת 1999 הוסמכה כעורכת דין. בשנת 2001 קיבלה תואר שני במדיניות ציבורית מאוניברסיטת הרווארד.
בשנים 2002–2003 הייתה ראש צוות בחברת הייעוץ האסטרטגי "שלדור".
בשנים 2003–2006 הייתה מנהלת רגולציה, קשרי ממשל ואחריות חברתית במיקרוסופט ישראל. בשנת 2007 שימשה כסגן מנהל מחלקת האסטרטגיה בבנק הפועלים. מדצמבר 2007 עד אפריל 2013 הייתה סמנכ"לית שיווק ואחריות חברתית וחברת הנהלה של מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח.
באוקטובר 2014 עברה לשירות המדינה ושימשה סגנית ראש המטה לאסטרטגיה, חינוך וקשרי חוץ במיזם "ישראל דיגיטלית" של המשרד לשוויון חברתי. בפברואר 2017 מונתה לראש מטה "ישראל דיגיטלית". בתפקידה זה הובילה את גיבוש התכנית הדיגיטלית הלאומית של הממשלה, ויישומה בשיתוף משרדי הממשלה השונים, בתחומי החינוך הדיגיטלי, בריאות דיגיטלית, כלכלה בעידן הדיגיטלי, ערים חכמות, דאטה, אוריינות דיגיטלית ותחומים נוספים. בשנת 2018 ובשנת 2019 נכללה ברשימת 100 המשפיעים בעולם בתחום הממשל הדיגיטלי של אתר Apolitical.
ביוני 2020 מינה אותה שר המדע והטכנולוגיה, יזהר שי, למנכ"לית משרדו. במסגרת תפקידה כמנכ"לית משרד המדע והטכנולוגיה, היא הובילה את גיבוש אסטרטגיה ארוכת טווח תכלול מדיניות ופעולות משרדי הממשלה השונים בתחומי המדע, הטכנולוגיה, החדשנות והחלל. זאת באמצעות, השקעות במחקרים ובטכנולוגיות פורצות דרך, ניהול מערכת ענפה של שיתופי פעולה מדעיים בינלאומיים, שילוב מגוון אוכלוסיות בפעילויות בדגש על הפריפריה, ויצירת ממשק המחבר בין הממשלה לבין תעשיית STEM מחקר ולימודי החדשנות הישראלית.
שפיגלמן המשיכה בתפקידה תחת השרה אורית פרקש-הכהן, ובאוקטובר 2021 הודיעה על פרישתה מהתפקיד. היא הוחלפה ב-14 בנובמבר על ידי הילה חדד-חמלניק.
חיים אישיים

שפיגלמן היא אם לארבעה. מתגוררת בסביון, שם הייתה חברת המועצה ומחזיקת תיק החינוך המשלים והקהילה מאוקטובר 2013 עד אוקטובר 2014.