stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרפק

| --- | --- |

 שיוך:  גפה חופשית עליונה 
 אספקה עורקית:  העורק הבין-גרמי החוזר 
 עצבוב:  nerve to elbow joint
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (321) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  cubitus 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.1.00.023 
 TA2 (2019):  145 
 FMA:  24901 
 קוד MeSH:  A01.378.800.420 
 מזהה MeSH:  D004550 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0013769 
 
תמונה 1. עצמות מרפק שמאל, מבט תיכון.
המרפק מאפשר את תנועת האמה לכיוון כיפוף, כמו למשל לצורך מחוות הצדעה
המרפק (TA: Articulatio cubiti) הוא מפרק בגפה העליונה המחבר בין עצם הזרוע לעצמות האמה. המרפק מורכב משלושה מפרקים המאפשרים את תנועת האמה לכיווני כיפוף ופשיטה וכן את תנועת הסיבוב כלפי מעלה וכלפי מטה של האמה וכף היד.
במרפק מופרקות זו עם זו עצם הזרוע, הגומד והחישור. המפרק בין עצם הזרוע לגומד נושא בעיקר המאמץ הנדרש לתנועות כיפוף ופשיטה של המרפק. המפרק בין החישור והגומד מרוחק מעט ומאפשר תנועות סיבוב של האמה שאינן תלויות בזווית המרפק.
בנוסף, ישנו שריר שיושב בחלקו הימני של המפרק, הנקרא יוד.
אנטומיה של מרפק > מפרקים

במרפק שלושה מפרקים שונים שכולם סינוביאלים ולהם קופסית מפרק משותפת.
מפרק הזרוע והגומד (Articulatio humeroulnaris, תמונה 1) הוא מפרק מסוג ציר בין הסליל של עצם הזרוע לחריץ הסהרוני של הגומד. תנועות הכיפוף והפשיטה המתקיימות במפרק זה אינן תנועות טהורות במישור החיצי (מישור מאונך לחזית הגוף). לסליל מבנה מעט ספירלי כך שתנועת כיפוף מקסימלי במרפק מביאה את האמה למנח מעט תיכון לציר האורך של הזרוע ותנועת פשיטה מקסימלית מביאה את האמה למנח מעט צידי לציר האורך של הזרוע. הזווית בין הזרוע לאמה במנח פשיטה של המרפק מכונה זווית נשיאה (carrying angle, תמונה 2) המאפשרת הרחקת אובייקטים מהירך בזמן נשיאתם. תנועת האמה לכיוון תיכון בזמן כיפוף המרפק מקל על קירוב אובייקטים לפנים לשם בדיקתם (בראייה, בטעימה או בהרחה), לשם אכילתם וכדומה.
מפרק הזרוע והחישור (Articulatio humeroradialis, תמונה 2) הוא מפרק החלקה בין ראשיש הזרוע של עצם הזרוע לראש החישור. המפרק משני למפרק הזרוע והגומד בתנועות פשיטה וכיפוף וכן משני למפרק החישור והגומד המקורב בתנועות סיבוב של האמה. המגע המקסימלי בין חלקי המפרק מתקיים בזווית של כ-90 מעלות כיפוף במרפק.
מפרק החישור והגומד המקורב (Articulatio radioulnaris proximalis) הוא מפרק סיבובי בין ראש החישור לחריץ מתאים בגומד. המפרק מאפשר לראש החישור להסתובב סביב ציר האורך של עצם החישור. התנועה במפרק זה אינה נפרדת מתנועות במפרק הזרוע והחישור ובמפרק החישור והגומד המרוחק שיחדיו מאפשרים את תנועות הסיבוב כלפי מטה וסיבוב כלפי מעלה של האמה.
אנטומיה של מרפק > רצועות

קופסית המפרק של המרפק מחוזקת על ידי שתי מערכות של רצועות משני צידי המרפק:
הרצועה העקיפה הגומדית (Ligamentum collaterale ulnare, איור 1) נמצאת בצד התיכון (או הגומדי) של המרפק. לרצועה הגומדית חלק קדמי חזק יותר וחלק אחורי נרחב יותר. שני חלקי הרצועה נאחזים בעילית העלי התיכונה של עצם הזרוע מצידם המקורב. החלק הקדמי של הרצועה נאחז בזיז הַוָּוִי של הגומד מצידו המרוחק והחלק האחורי נאחז לאורך הגבול התיכוני של זיז המרפק של הגומד.
הרצועה העקיפה החישורית (Ligamentum collaterale radiale, איור 2) נמצאת בצד הצידי (או החישורי) של המרפק. הרצועה נאחזת בעילית העלי הצידית של עצם הזרוע מצידה המקורב וסיביה משתלבים ברצועה הטבעיתונית מצידה המרוחק.
הרצועה הטבעיתונית (Ligamentum anulare radii, איורים 1,2) מקיפה את ראש החישור ומצמידה אותו לגומד. שני קצוות הרצועה נאחזים בשני גבולות החריץ שבגומד.
אנטומיה של מרפק > שרירים

השרירים המניעים העיקריים של המרפק הם:
כפיפה (איור 3) - שריר הזרוע, שריר הזרוע הדו ראשי ושריר הזרוע והחישור. מתוכם שריר הזרוע הוא המשמעותי ביותר (ולא שריר הזרוע הדו ראשי).
פשיטה - שריר הזרוע התלת ראשי.
סיבוב כלפי מעלה של האמה (supination, איור 4) - השריר הגבן (supinator) ושריר הזרוע הדו ראשי.
סיבוב כלפי מטה של האמה (pronation) - השריר הכפן המרובע והשריר הכפן העגול.
תמונות נוספות

איור 2. מרפק שמאל, מבט צידי-אחורי
איור 3. שרירי זרוע שמאל, מבט קדמי
איור 4. שרירי אמה שמאל, מבט קדמי
ראו גם

גומץ המרפק
אנטומיה - מונחים
לקריאה נוספת

Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd. Baltimore, Williams & Wilkins, 616-623, 1992. ISBN 0-683-06133-X
תמונה 2. הדמיית רנטגן של מרפק במנח פשיטה (מימין) ובזווית של 90 מעלות כיפוף (משמאל). בתמונה הימנית נראים בבירור המרווח המפרקי של מפרק הזרוע והחישור וכן זווית הנשיאה של המרפק.
איור 1. מרפק שמאל, מבט תיכון-קדמי.
נחום מערבי

| --- | --- |
 מדינה:   אל-מוואחידון, מרוקו
 תקופת הפעילות:  המאה ה-13
 השתייכות:  ראשונים
 תחומי עיסוק:  תרגום מערבית לעברית, וכתיבת שירה ופיוט
 חיבוריו:  תרגום לאגרת תימן, לספר עולם קטן (מרבי יוסף אבן צדיק), ולפירוש רס"ג על מידות ההלכה.  חיבר פיוטים רבים, בהם "נרד וכרכום" והסתו ארח".
 
רבי נחום מערבי (קרוי גם: נחום המערבי; המאה ה-13) היה משורר ומתרגם יהודי מרוקאי.
ביוגרפיה

רבי נחום מערבי בן רבי יעקב, היה משורר ומתרגם יהודי מרוקאי, בן המאה ה-13. מעטים הידיעות אודותיו, אך כינויו בשם "מערבי" מעיד עליו שהיה בן ארץ המגרב. מקור קדום מזכיר את עבודתו בעיר פאס שבמרוקו. הוא תרגם מערבית לעברית את אגרת תימן מהרמב"ם, שאת שמה העברי כינה "פתח תקווה". תרגומו זה נפוץ מאוד והוא זה שנדפס לראשונה בשנת ה'שפ"ט (1529), על ידי יוסף שלמה דלמדיגו, בספרו תעלומות חכמה.
כן תרגם מערבית פירוש לספר יצירה מרבי יצחק בן שלמה הישראלי, או מרבי ניסים גאון, ולתרגומו הקדים שיר. לפי החוקר משה שטיינשניידר, הוא תרגם גם את הספר "עולם קטן", מרבי יוסף אבן צדיק. לבסוף תרגם את פירושו של רבי סעדיה גאון לשלוש עשרה מידות שהתורה נדרשת בהן ואת "ספר הירושות" שלו.
במסורת השירה של יהודי מרוקו עברו שירים שהזמן המשוער של חיבורם הוא המאה ה-13, ומחברם נקרא בשם נחום. לפי דעת כמה מן החוקרים מחברם הוא נחום מערבי. המפורסמים בשירים אלו הם: "הסתיו ארח" ו"נרד וכרכום", שזכו להעתקות רבות. האחרון אף הוכנס אל קובץ השירים הרשמי של שירת הבקשות, שהייתה נהוגה בקרב הקהילות במרוקו.
ראו גם

יהדות פאס
לקריאה נוספת

יונה דוד, שירי נחום, ירושלים, תשל"ד.
הערות שוליים

↑  בכתובת שיר הפתיחה לתרגומו לפירוש דונש לספר יצירה נכתב: "פירוש ספר יצירה לדונש בן תמים הנקרא אסחאק אלישראלי, נוחו עדן, והעתיקו מלשון ערב ללשון קודש המשכיל והמבין ר' נחום בפאס." על סמך צטוט זה ועוד, שיער יעקב משה טולידאנו, נר המערב עמוד 38 כי נחום היה בן מרוקו. יש הטוענים כי נחום שהה תקופה ממושכת בספרד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403594305171  VIAF: 27153530892648701591   WorldCat (עם VIAF): 27153530892648701591
משטרת המטרופולין של מחוז קולומביה

| --- | --- |
 סמל משטרת מחוז קולומביה

 "מצוינות ניתנת להעברה"
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית
 תחום שיפוט:  וושינגטון די. סי.
 תאריך הקמה:  6 באוגוסט 1861
 ראש:  ראש עיריית מחוז קולומביה
 מנהל:  אשן בנדיקט
 מטה מרכזי:  בניין הנרי ג'יי דאלי
 עובדים:  4,100
 תקציב:  544 מיליון דולר
 https://mpdc.dc.gov
משטרת המטרופולין של מחוז קולומביה (MPDC), הידועה יותר בשם משטרת וושינגטון DC, היא סוכנות אכיפת החוק העיקרית של מחוז קולומביה-וושינגטון די.סי בירת ארצות הברית. המשטרה מונה כ-3,500 שוטרים ו-600 צוותים אזרחיים, זוהי מחלקת המשטרה העירונית השישית בגודלה בארצות הברית. המחלקה משרתת שטח של 68 מייל רבועים (180 קמ"ר) ואוכלוסייה של למעלה מ-700,000 איש.
משטרת המטרופולין הוקמה ב-6 באוגוסט 1861, היא אחת ממחלקות המשטרה הוותיקות בארצות הברית. המטה של MPD נמצא בבניין הנרי ג'יי דאלי, הממוקם בשדרות אינדיאנה בכיכר המשפט מול בית המשפט הפדרלי לערעורים במחוז קולומביה.
יעוד ותפקידים

המשימה של המחלקה היא "להגן על מחוז קולומביה ולהגן על תושביו ומבקריו תוך הערכה גבוהה ביותר לקדושת חיי אדם".
תקנות ה-MPD מקובצות בכותרת 5, פרק 1 של קוד מחוז קולומביה.
למשטרת המטרופולין יש תפקיד ייחודי בכך שהיא משמשת כמחלקת משטרה מקומית, עם אחריות מחוזית, מדינתית ופדרלית, והוא תחת ממשלה עירונית אך פועל תחת סמכות פדרלית. הם אחראים על הפעלת מרשם עברייני המין של המחוז, אישור כל הבקשות לשיירות רכב של הנשיא וסגן הנשיא, מנהיגי מדינות זרות מגיעות לבירה, הפגנות, הפגנות ואירועים ציבוריים אחרים, ותחזוקת מרשם כלי הנשק של המחוז.
ייחוד

בעוד שה-MPD היא סוכנות אכיפת החוק העיקרית בעיר, היא חולקת את תחום השיפוט שלה עם משטרת המעבר, האחראית על שיטור מערכות ה-Metrorail ו-Metrobus של אזור המטרופולין של וושינגטון; משטרת הפארקים של ארצות הברית, המספקת אכיפת חוק עבור המול הלאומי וכל שאר הנכסים של שירות הפארקים הלאומיים; השירות החשאי של ארצות הברית האחראי על אבטחת מתחם הבית הלבן ומעגל מצפה הכוכבים מס' 1, שירות המרשלים של ארצות הברית, שמתפקד כשריף של העיר; משטרת הקפיטול של ארצות הברית שאחראית על אבטחת גבעת הקפיטול, משטרת בית המשפט העליון וסוכנויות פדרליות רבות אחרות.
עם זאת, משטרת המטרופולין נותרת בסופו של דבר הסוכנות העיקרית בעיר ובעלת הסמכות לחקור את כל הפשעים בעיר ללא קשר למקום בו התרחש.
מבנה

ל-MPD יש מגוון רחב של שירותים מיוחדים הכוללים: צוותי SWAT, K9, סיור נמל, סיוע אווירי, חטיבת מטעני חבלה, ביטחון פנים, מודיעין פלילי, סמים ויחידה לשחזור נשק. ה-MPD מפעיל גם את מרכז המידע לפיקוד (CIC) המנטר מאות מצלמות ברחבי העיר, קוראי לוחיות רישוי, ShotSpotter ומכשירי מודיעין ומעקב רבים אחרים.
גלריה

רכב יחידת החבלה של משטרת המטרופולין
ניידת משטרה של משטרת המטרופולין מסוג שברולט אימפלה
ניידת משטרה
ניידת משטרה מסוג דודג'
יחידת האופנועים של משטרת המטרופולין
פרשים של משטרת המטרופולין
שוטר של משטרת המטרופולין בעת הפריצה הקפיטול
ראו גם

משטרת הקפיטול של ארצות הברית
משטרת בית המשפט העליון של ארצות הברית
משטרת הפארקים של ארצות הברית
משטרת לוס אנג'לס
משטרת העיר ניו יורק
הערות שוליים

1 2  District of Columbia Home Rule Act - Title VII, abfa.com
↑  MPD - Organizational Chart | mpdc, mpdc.dc.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0424 7158  LCCN: n50067523  SNAC: w6bq63cm  VIAF: 146551904   WorldCat (עם VIAF): 146551904
משולם ריקליס

| --- | --- |

משולם ריקליס וטלי סיני ריקליס
 לידה:  2 בדצמבר 1923 כ"ד בכסלו ה'תרפ"ד איסטנבול, טורקיה טורקיה 
 פטירה:  25 בינואר 2019 (בגיל 95) י"ט בשבט ה'תשע"ט בית החולים איכילוב, תל אביב-יפו, ישראל ישראל 
 מדינה:  ארצות הברית/ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו 
 תקופת הפעילות:  1951–2019 (כ־68 שנים)
 בת זוג:  יהודית שטרן, פיה זאדורה, טלי ריקליס סיני
 
משולם (זוסיה) ריקליס (2 בדצמבר 1923 – 25 בינואר 2019) היה איש עסקים ישראלי-אמריקני.
ביוגרפיה

ריקליס נולד באיסטנבול שבטורקיה להורים מיהדות רוסיה שהיו בדרכם לעלות לארץ ישראל. אביו, פנחס ריקליס, היה איש "השומר" ושימש כקצין בצבא טורקיה. משפחתו נמנית עם צאצאי הבעל שם טוב.
ריקליס גדל בתל אביב ולמד בגימנסיה הרצליה. בשנת 1947 נסע ללמוד בארצות הברית יחד עם אשתו יהודית לבית שטרן ועם שני ילדיו. הוא למד מתמטיקה באוניברסיטת המדינה של אוהיו, ובשנת 1950 סיים תואר ראשון. במהלך לימודיו לימד עברית ותלמוד בבית ספר במיניאפוליס. לאחר סיום לימודיו למד במשך שנה וחצי בבית הספר הגבוה למסחר. בשנת 1966 השלים באותה אוניברסיטה תואר שני במנהל עסקים. בראשית שנות ה-50 החל לעבוד כאנליסט בחברת ההשקעות Piper Jaffray. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החל לעשות את הונו מרכישה והשתלטות על חברות אמריקניות רבות שנסחרו בבורסה לניירות ערך, ומכירתן לאחר השבחת ערכן. בעיתונות בישראל הזכירו בשנות ה-60 את הצלחתו, אך גם ציינו שנשאר בארצות הברית ולא הגיע להלחם במלחמת העצמאות.
ב-1974 מכר את החברה לשייט תענוגות, "קרניבל", לתד אריסון ב-16 מיליון דולר בלבד. בסוף שנות ה-60 שימש כיו"ר מועצת המנהלים של החברה האמריקנית "רפיד אמריקן".
בשנת 1980 הקים את התאגיד "Riklis Family Corp", שבו עבדו למעלה מ-20,000 עובדים. בשנות ה-80 של המאה ה-20 היה לאחד מהאנשים העשירים בארצות הברית ונכלל ברשימת 400 עשירי העולם של מגזין "פורבס". בשנות ה-90 של המאה ה-20 ירד ערך נכסיו, והוא שקע בחובות.
תרומות

ריקליס הגיע לבקר בישראל פעמים רבות ותרם כספים למוסדות שונים. בין השאר תרם לגימנסיה הרצליה ולאגף הנוער של הדסה על הר הצופים. 
אליעזר פרדקין, ידיד ותיק של ריקליס, שהיה מזכיר עיריית רמת גן גייס את ריקליס לתרום לפרויקטים ברמת גן. הוא תרם לבניית בית הצנחן ברמת גן ובהמשך ביקש להקים מרכז ספורט על שמו בעיר. קידום התכנית התעכב לזמן מה בגלל התנגדות בעריית תל אביב לדרישתו של ריקליס שהמרכז ייקרא על שמו בעוד תרומתו מכסה רק חלק קטן מעלות ההקמה. באוגוסט 1972 נחתם הסכם להקמת חברה שתקים את מרכז הספורט והסכם להקמת המרכז נחתם באוקטובר 1972.
ריקליס נודע כידיד קרוב של אריאל שרון. בשנת 1972 העניק ריקליס לשרון, אז מפקד פיקוד הדרום שזה עתה השתחרר מצה"ל, הלוואה לצורך רכישת חוות שקמים. בשנת 1983 עזר ריקליס לשרון, בעת שזה היה שר המסחר והתעשייה, לממן תביעת דיבה שהגיש שרון נגד המגזין האמריקאי "טיים".
ריקליס גם תרם לקמפיין הבחירות לנשיאות ארצות הברית של ג'ורג' ווקר בוש ולמפלגה הרפובליקנית בארצות הברית.
חיים אישיים

נישא בראשונה ליהודית בארץ ישראל בשנת 1944. לשניים שתי בנות ובן משותפים. לאחר שהתגרש מאשתו יהודית, נישא בשנת 1977, כשהוא בן 53, לשחקנית והזמרת האמריקנית פיה זאדורה (אנ'), אז בת 23. לבני הזוג בת (נולדה ב-1985) ובן (נולד ב-1987) משותפים. בשנת 1993 הזוג התגרש.
בשנת 2009 נישא בשלישית לטלי סיני (ממנה היה מבוגר ב-35 שנים), גרושתו של הזמר אריק סיני. בשנת 2010 חזר ריקליס להתגורר בישראל. הוא השתתף, לצד אשתו טלי, במספר פרקים של סדרת המציאות הישראלית "מעושרות".
אחותו של ריקליס היא הציירת והפסלת אביבה נעמן.
ב-25 בינואר 2019 נפטר ריקליס בבית החולים איכילוב בתל אביב בגיל 95.
לקריאה נוספת

משולם ריקליס, ריקליס: 950 מיליון דולר בארבעים דקות, הוצאת סטימצקי.
הערות שוליים

↑  משולם ריקליס מא"י חולש על 120 מיליון דולאר בארה"ב, מעריב, 6 ביוני 1960
↑  מ. ריקליס מארה"ב יקים 2 מפעלים בכפר סבא, דבר, 9 ביוני 1969
↑  יובל אליצור, עלייתו ונפילתו של "זוסקה" ריקליס, מעריב, 14 באוקטובר 1963, המשך
↑  המיליונר מארצות הברית זכר את הרצליה שלו, מעריב, 6 במרץ 1962
1 2  ישעיהו אביעם, ידידות הולידה את בית הצנחן, מעריב, 24 בספטמבר 1969
↑  הצנחנים חנכו את ביתם ברמת גן, מעריב, 11 במאי 1973
↑  מרכז ספורט אזורי יוקם בשטח האיצטדיון ברמת־גן, מעריב, 8 ביוני 1970
↑  "מרכז הספורט הלאומי" בגבול ת"א-ר"ג יעלה 35 מיליון ל"י, מעריב, 27 בינואר 1971
↑  [https://www.nli.org.il/he/newspapers/dav/1972/08/18/01/article/179?&dliv=none&e=-------he-20--1--img-txIN%7ctxTI--------------1&utm_source=he.wikipedia.org&utm_medium=referral&utm_campaign=%22%D7%9E%D7%A9%D7%95%D7%9C%D7%9D+%D7%A8%D7%99%D7%A7%D7%9C%D7%99%D7%A1%22&utm_content=itonut 
אצטדיון אולימפי ייבנה ברמת גן], דבר, 18 באוגוסט 1972
↑  מרכז ספורט אולימפי יוקם סביב איצטדיון ר"ג, דבר, 9 באוקטובר 1972
↑  משולם בן פנחס ובתיה ריקליס, דבר, 15 בדצמבר 1944
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599513405171  GND: 124188974  ISNI: 0000 0000 7867 2721  LCCN: n85212247  NTA: 131629417  VIAF: 6375721   WorldCat (עם VIAF): 6375721
מרלוזה

| מרלוזה |
| --- | --- |
 Merluccius productus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: בקלאים
משפחה:: בקליים
מרלוזה שלפעמים קרוי זאב הים או הייק (Hake), הוא שם עממי לכמה מיני דגים מסדרת הבקלאים הנחשבים לדגי מאכל. לרוב הם משתייכים למשפחת הבקליים ולסוג מרלוציוס (Merlucius) אך גם לכמה מינים ממשפחת השיבוטיים או הדונימיים.
מאפייני המרלוזה

אורכם של דגים אלה יכול להגיע עד למטר וחצי, אך לרוב מגיע רק למחצית אורך זה. משקלם נע לרוב בין חצי קילוגרם לשלושה וחצי קילוגרם, אך ישנם גם דגים שמשקלם מגיע עד ל-27 קילוגרם. דג המרלוזה חי לרוב באוקיינוס האטלנטי או השקט, בעומק שבין 200 ל-350 מטר. לרוב הוא נשאר בעומק רב יותר בשעות היום, ועולה בשעות הלילה למים העמוקים פחות. המרלוזה הוא דג טורף, המוצא את טרפו קרוב לקרקעית הים. הזכר והנקבה דומים במראם זה לזה.
לאחר ההשרצה, ביצי המרלוזה צפות על פני הים ושם מתפתחות הרימות. לאחר פרק זמן מסוים, נודד הדג התינוק אל קרקעית הים, ומעדיף עומקים של פחות מ-200 מטר.
מינים

ישנם 13 מינים המכונים בשם מרלוזה:
מרלוזה ארגנטינאית (Merlucius hubbsi), מצויה ליד חופי ארגנטינה
מרלוזה בנגואלית (Merlucius poli), מצויה ליד חופי דרום אפריקה.
מרלוזת מים עמוקים (Merlucius paradoxus), מצויה בדרום האוקיינוס האטלנטי.
בקלה ים תיכונית (Merluccius merluccius), מצויה באוקיינוס האטלנטי, ליד חופי אירופה וצפון מערב אפריקה, בים התיכון ובים השחור.
מרלוזה דרום-פסיפית (Merlucius gayi), מצויה בדרום האוקיינוס השקט.
מרלוזה צפון-פסיפית (Merlucius productus), מצויה בצפון האוקיינוס השקט.
מרלוזה אמריקאית (Merlucius albidus), מצויה ליד חופי ארצות הברית.
מרלוזת פנמה (Merlucius angustimanus), מצויה בים התיכון.
מרלוזה סנגלית (Merluccius senegalensis), מצויה ליד חופי האוקיינוס האטלנטי של צפון-מערב אפריקה.
מרלוזת מים רדודים (Merlucius capensis), מצויה בדרום האוקיינוס האטלנטי.
מרלוזת כסף (Merlucius bilinearis), מצויה בצפון-מערב האוקיינוס האטלנטי. ידועה גם כ"מרלוזת שני פסים".
מרלוזה דרומית (Merlucius australis), מצויה ליד חופי צ'ילה.
לא לכל מיני המרלוזה יש חשיבות מסחרית משמעותית, אבל ידוע כי אוכלוסיות מרלוזת המים העמוקים ומרלוזת המים הרדודים גדלות במהירות ומינים אלה מהווים את עיקר הדיג.
שימוש מסחרי

הביקוש הגבוה ביותר למרלוזה הוא באירופה.[דרוש מקור] הביקוש הוא לשלושה סוגי מוצרים: דג טרי - שאותו דגים לרוב באירופה עצמה, ודג קפוא ופילה קפוא, שאותם מייבאים מחוץ ליבשת ומעבדים במפעלים באירופה.
מרלוזה היא דג המאכל הנפוץ ביותר בארגנטינה. בנוסף לשניצל מבשר בקר או עוף, מוגשת בכל מסעדה ארגנטינאית המגישה שניצלים גם מנה של שניצל מרלוזה (Milanesa de Merluza), שהיא אחת המנות הלאומיות של המדינה.
ספרד היא המדינה בעלת הצריכה הגבוהה ביותר של מרלוזה באירופה: 6 קילוגרם לאדם לשנה - כמחצית מכלל צריכת המרלוזה באירופה. למרות שהצריכה הספרדית של מרלוזה ודגים אחרים פחתה בעשור האחרון (ספרד היא השנייה בעולם בצריכת דגים לנפש אחרי יפן), המרלוזה עדיין מהווה כשליש מצריכת הדגים הכוללת בה. מדינות אחרות הצורכות מרלוזה בכמות גבוהה הן צרפת, איטליה ופורטוגל.
בספרד, מסעדות לרוב רוכשות את המרלוזה דרך קמעונאים. עם זאת, מוצרי מרלוזה מעובדים מופצים על ידי סיטונאים. מוכרי דגים, שווקים ציבוריים ומרכולים מוכרים מרלוזה בצורות שונות: פילה קפוא, פילה עם עור, פילה ללא עור, ועוד.
בצרפת, דגים נרכשים בדרך כלל בסופרמרקטים. עקב המחסור במרלוזה אירופאית, סיטונאים צרפתים רוכשים מרלוזה טריה ממדינות מחוץ לאירופה כגון ארגנטינה ונמיביה, ולאחר מכן מייצאים אותו לספרד.
באיטליה, בתי מלון, מסעדות, סופרמרקטים וגופים מוסדיים רוכשים כמות גדולה של דגים. עם זאת, קמעונאים וסיטונאים רוכשים את רוב פילה המרלוזה הקפוא כדי למכור בשווקים.
באירלנד, מרלוזה היא דג פופולרי שנמכר טרי מהאוקיינוס האטלנטי בסופרמרקטים ועל ידי מוכרי דגים מקומיים.
בבריטניה משמשת המרלוזה להכנת פיש אנד צ'יפס.
בהונגריה מרלוזה מטוגנת עם פפריקה ("הק") היא הדג המבוקש ביותר בעונת הקיץ, במיוחד באזור בלטון, ובשווקים פתוחים ברחבי הארץ.
המרלוזה נמכרת קפואה (כסטייק או פילה), טריה, מעושנת או מומלחת.
שימוש מסחרי > קריטריונים לקנייה

כאשר קונים פילה מרלוזה או מוצר מרלוזה אחר, על הצרכנים לחפש מרלוזה עם בשר בצבע לבן, ללא סימני השחמה, יובש או אפרוריות ועם ריח טרי של מי ים.
שימוש מסחרי > דיג

השיטה העיקרית לדוג מרלוזת מים עמוקים היא בעזרת מכמורת, בעוד שמרלוזת מים רדודים ניתן לדוג בעזרת מכמורת או חכה. אזורי הדיג העיקריים של המרלוזה הם בדרום מערב האוקיינוס האטלנטי (ארגנטינה ואורוגוואי), בדרום מזרח האוקיינוס השקט (צ'ילה ופרו), בדרום מזרח האוקיינוס האטלנטי (נמיביה ודרום אפריקה), בדרום מערב האוקיינוס השקט (ניו זילנד), ובים התיכון והים השחור (איטליה, פורטוגל, ספרד, יוון וצרפת).
שימוש מסחרי > דיג > דיג-יתר

עקב דיג יתר, כמות הדיג של המרלוזה הארגנטינאית ירדה באופן דרסטי. כ-80% מדגי המרלוזה הבוגרים נעלמו ככל הנראה מחופי ארגנטינה. המרלוזה הארגנטינאית לא צפויה להיעלם, אך ייתכן שהמלאי יהיה כה נמוך עד שדיג מסחרי של מרלוזה לא ישתלם עוד. בנוסף, הדבר משפיע לרעה על התעסוקה, מכיוון שאנשים רבים מאבדים את מקום עבודתם בתעשיית הדיג. מצד שני, מחירי המרלוזה הארגנטינאית עולים עקב המחסור. לירידה ביצוא המרלוזה עלולה להיתו השפעה על כלכלת ארגנטינה.
בצ'ילה, יצוא הדגים, ובמיוחד המרלוזה הצ'יליאנית, ירד באופן דרמטי בכמעט 19 אחוזים. הסיבה העיקרית לירידה זו היא רעידת האדמה והצונאמי בצ'ילה בפברואר 2010. אסונות אלה הרסו את רוב מפעלי העיבוד, במיוחד חברות לייצור קמח דגים ופילה קפוא.
דיג המרלוזה האירופית נמצא הרבה מתחת לרמות ההיסטוריות בגלל דלדול כמויות המרלוזה בים התיכון ובים השחור. ייתכן שמספר גורמים שונים הביאו לירידה זו, לרבות דיג שנתי כולל גבוה מדי, דיג לא בר קיימא, בעיות אקולוגיות, דיג של דגים צעירים או דיג ללא רישיון.
על פי הקרן העולמית לשימור חיות הבר, המין היחידי של המרלוזה שאינו כרגע במצב של דיג-יתר הוא מרלוזת המים הרדודים ליד חופי נמיביה. נמיביה היא המדינה היחידה שהגדילה את מכסת דיג המרלוזה שלה, מ-130,000 טונות בשנת 2009 ל-145,000 טונות בשנת 2010. יתרה מזאת, משרד הדיג של נמיביה מקפיד על כללים נוקשים מאוד לגבי דיג מרלוזה. כך למשל, העונות האסורות בדיג של מרלוזה נמשכות כחודשיים (ספטמבר ואוקטובר), בהתאם לרמת המלאי. כלל זה יושם כדי להבטיח את הצמיחה המחודשת של אוכלוסיית המרלוזה. הגבלות נוספות אוסרות על דיג במכמורת של מרלוזה במים שעומקם פחות מ-200 מטר, כדי למנוע פגיעה בבתי גידול של מינים שאינם מטרה לדיג ולמזער דיג נלווה של דגים אחרים.
העברת דגי מרלוזה לאזורים לא-ילידיים על-ידי האדם

"מדריך הדייגים" של פרנק פורסטר משנת 1885 מזכיר מרלוזה שהועברה מחוף אירלנד לקייפ קוד בחוף מסצ'וסטס בארצות הברית. לא ברור באיזה מין של מרלוזה מדובר, אבל "מדריך הדייגים" קבע:
זהו דג מי מלח אירי, הדומה במראהו לדג בקלה. במפרץ גאלווי, ובמפתחי ים אחרים של אירלנד, המרלוזה מצויה בשפע, ודגים אותה בכמות גדולה. היא נמצאת גם באנגליה ובצרפת. מאז ההגירה האירית לארצות הברית, המרלוזה באה בעקבותיהם, וכעת נמצאת במפרץ ניו יורק, במים סביב בוסטון ומול קייפ קוד. כאן קוראים לדג "stockfish", ואנשי בוסטון קוראים לו "poor Johns". עובדה יוצאת דופן היא שעד לפני כמה שנים הדג הזה לא נראה מעולם באמריקה. הוא לא גדל כאן לאותו גודל כמו באירופה - כאן הם באורך של 250 עד 460 מ"מ. הצבע הכללי של הדג הזה הוא חום אדמדם, עם גוונים זהובים, ולצדדים יש ברק כסוף ורוד.
הערות שוליים

↑  "South Africa hake trawl — MSC". Msc.org. נבדק ב-2010-09-15.
↑  "FAO Fisheries & Aquaculture – Species Fact Sheets – Merluccius merluccius (Linneaus, 1758) (sic)". Food and Agriculture Organization of the United Nations. נבדק ב-2015-08-21.
↑  Wilhelm, M. R.; Kirchner, C. H.; Roux, J. P.; Jarre, A.; Iitembu, J. A.; Kathena, J. N.; Kainge, P. (2015-09-11),  Arancibia, Hugo (ed.), "Biology and fisheries of the shallow-water hake (Merluccius capensis) and the deep-water hake (Merluccius paradoxus) in Namibia", Hakes (באנגלית), Chichester, UK: John Wiley & Sons, Ltd: 70–100, doi:10.1002/9781118568262.ch3, ISBN 978-1-118-56826-2, נבדק ב-2021-04-18
↑  "Microsoft Word - llucjordi.doc" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-2010-09-23. נבדק ב-2010-09-15.
↑  "Hake - all about fish on The Worldwide Gourmet". Theworldwidegourmet.com. נבדק ב-2010-09-15.
↑  "Argentine hake fishery and markets at risk because of over-fishing, says NGO — MercoPress". En.mercopress.com. 2010-03-22. נבדק ב-2010-09-15.
↑  "Fao Globefish". Globefish.org. נבדק ב-2010-09-15.
↑  "Worldnews - Sharp decline in exports to the south-central area". FIS. 2010-08-27. נבדק ב-2010-09-15.
↑  "WWF-Deutschland: Einkaufsratgeber Fische & Meeresfrüchte". Wwf.de. נבדק ב-2010-09-15.
↑  http://www.namibian.com.na/index.php?id=28&tx_ttnews[tt_news]=65437&no_cache=1
↑  Forrester, Frank (1855). Frank Forrester's Fishermens' Guide. New York: Advance Publishing Company.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565545205171  BnF: cb12124792d (data)  LCCN: sh85083856
ניל רובינסון

ניל רובינסון (באנגלית: Neil Robinson‏; 20 באפריל 1957 – 24 בנובמבר 2022) היה כדורגלן אנגלי ששיחק בעמדות מגן וקשר.
ביוגרפיה

רובינסון נולד בוולטון (אנ') ליברפול, אנגליה. הצעיר מבין שבעת ילדיהם של ג'יימס ואתל. כשהיה בין שנתיים, אביו נפגע בתאונת עבודה שהותירה אותו משותק מהצוואר ומטה. בגיל חמש, עבר עם משפחתו להתגורר בצ'שייר. בשנת 1971 עבר עם משפחתו להתגורר בליברפול. בשנת 1972, בגיל 15, עזב את ספסל הלימודים.
בין השנים 1976–1979 היה שחקן קבוצת אברטון והשתתף במסגרתה ב-21 משחקים. בשנת 1979 עבר לשחק בקבוצת סוונסי סיטי. עם קבוצה זו, זכה פעמיים בגביע הוולשי (אנ')‏ בשנים 1981 ו-1982. בשנת 1984, עבר לשחק בקבוצת גרימסבי טאון וזכה בה בתואר שחקן המועדון של השנה. ביולי 1988 עבר לשחק בקבוצת דרגלינטון (אנ') בה שיחק עד לשנת 1990. לאחר פרישתו מהכדורגל, החל לעבוד בענף המחשבים.
בגיל 13, בשנת 1970, אימץ רובינסון אורח חיים צמחוני לאחר שצפה בסרט דוקומנטרי בו שבט באמזונאס שיסף גרונה של פרה כאקט פולחני. בגיל 23, בשנת 1980, אימץ אורח חיים טבעוני והיה בכך לשחקן הכדורגל המקצועני הטבעוני הראשון בעולם. רובינסון השתתף באירועים שונים לקידום אורח חיים טבעוני.
רובינסון נפטר ב-24 בנובמבר 2022. בנו הוא שחקן הכדורגל ניל דייוויד רובינסון (אנ').
הערות שוליים

1 2  Neil Robinson, about, neilrobinsonvegan.com
1 2  SWANSEA CITY TOP-FLIGHT JACKS NEIL ROBINSON, swanseacity.com, 7 Sep 2015,
משפטי מינסק (1946)

הנאשמים במשפט
משפט מינסק בשנת 1946 היה משפט נגד פושעי מלחמה נאצים. הם נאשמו בפשעי מלחמה ופשעים נגד האנושות.
המשפט התבצע בעיר מינסק שבבלארוס בינואר 1946 ונידונו בו 14 מאנשי צבא גרמניה הנאצית למוות בתלייה ו-4 נוספים לגלות.
המשפט > בית המשפט

השופטים במשפט היו: אלוף השופט קדרוב (יושב ראש), השופטים סחרוב ווינוגרדוב (חברי בית המשפט), איבנוב (מזכיר בית המשפט). ההאשמה הוצגה על ידי התובע הצבאי, האלוף יצ'נין. ההגנה בוצעה על ידי עורכי הדין מיכלסקי, בדרוסוב, סאוונקו, טטרינצב, גברילוב, פליאבק ופטרנקו.
הנאשמים במשפט היו 18 מנציגי כוחות הורמאכט, האס אס, הגסטפו והז'נדרמריה של שלטונות גרמניה הנאצית ששלטו בבלארוס במלחמת העולם השנייה.