סטנלי בולדווין
ביוגרפיה > כהונה שלישית כראש הממשלה (1933–1937) > ההתחמשות מחדש

בדברים שכתב ב-1955[דרוש מקור] טען בנו הצעיר של בולדווין, א. ווינדהאם בולדווין, שאביו תכנן את תוכנית ההתחמשות מחדש כבר ב-1934, אך היה עליו להוציא את התוכנית לפועל בתחבולות כדי להימנע מלהרגיז את הציבור שגישתו הפציפיסטית התגלתה ב"סקר השלום" (Peace Ballot) שנערך בשנים 1934–1935. הדרך היסודית שבה הציג בולדווין את תהליך ההתחמשות מחדש ב-1935, טען בנו, גרמה לתבוסת הפשיזם והבטיחה את הניצחון שאפשר לתהליך ההתחמשות מחדש להמשיך הלאה.
ב-31 ביולי 1934 אישרה הממשלה דו"ח שקרא להגדלת כוחו של חיל האוויר המלכותי לממדיו כפי שהיו ב-1923 באמצעות הקמת 40 טייסות חדשות במשך חמש השנים הבאות. ב-26 בנובמבר אותה שנה, שישה ימים לאחר קבלת החדשות על כך שחיל האוויר הגרמני יהיה יותר גדול מחיל האוויר המלכותי תוך שנה, החליט הקבינט להאיץ את ההתחמשות מחדש של חיל האוויר כך שתארך שנתיים במקום ארבע שנים. ב-28 בנובמבר הגיש צ'רצ'יל תיקון לחוק שהתקבל בתגובה לנאום מן הכס בנוסח: "כוח ההגנה הלאומי שלנו, במיוחד ההגנה האווירית, אינו מספיק עוד לצרכים". הצעת תיקון זו פורסמה שמונה ימים לפני שהיא הורדה מסדר היום ובישיבת קבינט מיוחדת הוחלט כיצד להתמודד איתה. צ'רצ'יל אמר שגרמניה מתחמשת מחדש. הוא ביקש שהכספים שהוצאו על התחמשות אווירית יוכפלו או ישולשו כדי להרתיע את הגרמנים מפני התקפה ושחיל האוויר הגרמני כמעט ונמצא בשוויון כוחות מול חיל האוויר המלכותי. בולדווין הגיב בהכחשת טענה זו וטען שחיל האוויר הגרמני לא מתקרב למחצית כוחו של חיל האוויר המלכותי. הוא הוסיף שעד לסוף 1935 יעמדו עדיין לרשות חיל האוויר המלכותי 50% של שוליים באירופה. לאחר שבולדווין אמר שהממשלה תבטיח בעתיד את האיזון בין שני חילות האוויר, הסיר צ'רצ'יל את הצעתו מסדר היום. באפריל 1935 דיווח שר האווירייה שאף על פי שכוחה של בריטניה באוויר יהיה רב יותר בהשוואה לכוחה של גרמניה לפחות בשלוש השנים הבאות, ההתחמשות מחדש של חיל האוויר המלכותי צריכה להיות גדולה יותר. עקב כך הסכימה הממשלה להקמתן של 39 טייסות נוספות למטרות הגנה עד ל-1937. בכל אופן, ב-8 במאי 1935, שמעו שרי הקבינט שההערכה היא שחיל האוויר המלכותי סובל מנחיתות של 370 מטוסים בהשוואה לחיל האוויר הגרמני וכדי להגיע לשוויון, על חיל האוויר המלכותי לקבל 3,800 מטוסים עד לאפריל 1937, 1,400 מטוסים יותר בהשוואה לתוכנית שהייתה קיימת אז. השרים למדו שגרמניה תוכל בקלות לשפר את מעמדה גם מול תוכנית משופרת זו. ב-21 במאי הסכים הקבינט להרחבת כוח הגנת המולדת של חיל האוויר המלכותי ל-1,512 מטוסים (מתוכם 840 מפציצים ו-420 מטוסי קרב). ב-22 במאי התוודה בולדווין בבית הנבחרים: "שגיתי בהערכתי את המצב העתידי. טעיתי לחלוטין".
ב-25 בפברואר 1936 אישר הקבינט דו"ח שקרא להרחבת הצי המלכותי הבריטי ולהצטיידות מחדש של הצבא הבריטי (אף על פי שלא דובר על הרחבת הצבא), לצד הקמתם של בתי חרושת שייבנו בכספי הציבור וינוהלו על ידי חברות תעשייתיות. בתי חרושת אלו נכנסו לפעולה ב-1937. בפברואר 1937 דיווח ראש מטה ההגנה שעד מאי 1937 יעמדו לרשות חיל האוויר הגרמני 800 מפציצים, בהשוואה ל-48 של חיל האוויר המלכותי.
בדיון שהתקיים בבית הנבחרים ב-12 בנובמבר 1936, תקף צ'רצ'יל את הממשלה על אוזלת ידה בתהליך ההתחמשות מחדש. בולדווין השיב:
"אני מניח בפני הבית את דעותיי באופן כן. משנת 1933 היינו אני וידידיי מודאגים בנוגע למתרחש באירופה. וודאי זוכרים אתם שבאותה עת ועידת פירוק הנשק התכנסה בז'נבה. זכרו גם שבאותה עת היו ככל הנראה תחושת פציפיסטיות חזקות יותר ברחבי הארץ בהשוואה לכל נקודת זמן מאז המלחמה. אני מדבר על 1933 ו-1934. וודאי תזכרו את הבחירות בפולהאם בסתיו 1933... זו הייתה התחושה בארץ ב-1933. מעמדי כמנהיג של מפלגה גדולה לא היה אז לגמרי נוח. שאלתי את עצמי איזה סיכוי היה שם... במשך השנה או השנתיים הבאות השתנתה תחושה זו כך שהמדינה תיתן מנדט להתחמשות מחדש? בהנחה שהייתי פונה לציבור ואומר שגרמניה התחמשה מחדש ועלינו להתחמש מחדש גם כן, האם מישהו מעלה על דעתו שהדמוקרטיה שוחרת השלום הזו הייתה יכולה להסתמך על קריאה זו באותה עת! איני יכול לחשוב על שום דבר שיגרום לתבוסתי בבחירות באופן בטוח יותר... קיבלנו מהעם, עם רוב גדול, מנדט לבצע את מה שאף אחד, שנה קודם לכן, היה מאמין שהוא אפשרי".
צ'רצ'יל כתב לידידו: "מעולם לא שמעתי וידוי עלוב כל כך מפי איש ציבור כפי שבולדווין השמיע לנו אתמול". ב-1935 כתב בולדווין לג'. ק. ק. דווידסון ואמר על צ'רצ'יל: "אם תפרוץ מלחמה, ואף אחד לא יכול להכחיש זאת, עלינו לשמור עליו רענן לתפקיד ראש הממשלה שלנו". תומאס דגדייל טען גם הוא שבולדווין אמר לו: "אם תפרוץ מלחמה, ווינסטון יהיה חייב להיות ראש הממשלה. אם הוא יכנס לקבינט עכשיו לא נוכל להיות מעורבים במלחמה כאומה מאוחדת". המזכיר הכללי של קונגרס האיגודים המקצועיים, וולטר סיטרין, נזכר בשיחה שהייתה לו עם בולדווין ב-5 באפריל 1943: "בולדווין סבר שההתאוששות הפוליטית של צ'רצ'יל הייתה מופלאה. הוא אישית תמיד חשב שעם תפרוץ מלחמה, ווינסטון יהיה האיש הנכון לתפקיד".
מפלגת הלייבור התנגדה בתקיפות לתוכנית ההתחמשות מחדש. ב-21 בדצמבר 1933 אמר קלמנט אטלי: "מבחינתנו, אנו מתנגדים לכל דבר שקרוב להתחמשות מחדש". ב-8 במרץ 1934 אמר אטלי, לאחר שבולדווין הגן על הערכות המצב של הכוחות האוויריים, "אנו מצדנו לא תומכים בהתחמשות מוחלטת מחדש". ב-30 ביולי 1934 הגישה מפלגת הלייבור הצעת אי-אמון נגד הממשלה על רקע תוכניות ההרחבה של חיל האוויר המלכותי. אטלי אמר בדיון על ההצעה: "אנו מתכחשים לצורך להגדלת כוחות האוויר... ואנו מתנגדים לתביעה לשוויון כוחות". סר סטפורד קריפס אמר גם באותה הזדמנות שזו סברה מוטעית לחשוב שבריטניה יכולה להשיג ביטחון באמצעות הגדלת חיל האוויר שלה. ב-22 במאי 1935, ביום לאחר נאומו של היטלר בו הוא טען שהתחמשותה מחדש של גרמניה לא מהווה איום על השלום, העריך אטלי שנאומו של היטלר נתן "סיכוי לעצירת מרוץ החימוש". אטלי גם גינה את הספר הלבן בנושא ההגנה של 1937: "אין אנו מאמינים שהממשלה מתכוננת להשיג ביטחון כלשהו למדינה באמצעות ההתחמשות מחדש".