stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חרבו דרבו

"חרבו דרבו" הוא סינגל של צמד ההיפ הופ הישראלי נס וסטילה, שיצא לאור ב-14 בנובמבר 2023.
השיר הגיע למקום הראשון בהיטליסט, ובכך הפך הצמד לראשון שהכניס שני שירים למקום הראשון במצעד, לאחר ששירם הקודם, "תיק קטן" נכנס למקום הראשון במאי 2023.
רקע וכתיבה

את השיר כתבו נס וסטילה ביחד עם הראפרים אנדרדוג, חברו של סטילה להרכב הלם תרבות ורוישה. השיר נכתב בהשפעת מלחמת חרבות ברזל והוקדש לכוחות הביטחון ולחיילי צה"ל. נס וסטילה פרסמו הודעה לצד צאתו של השיר: ”חזרנו לאולפן. זאת התוצאה. השיר הזה הוא ממש לא שיר שלנו, הוא השיר שלכם. כל הלוחמים, הלוחמות, כוחות הביטחון בכל הארץ שכבר למעלה מחודש נותנים את הלב והנשמה למען כולנו השיר הזה הוא שלכם ורק שלכם ושיידעו טוב טוב - כל כלב ביג'י יומו.”
מילים ולחן

"חרבו דרבו" הוא שיר דריל, המכיל מילים הקוראות לכוחות צבא הגנה לישראל לתקוף את ארגוני הטרור המעורבים במלחמת חרבות ברזל במלוא העוצמה. בפזמון השיר נמנים שמותיהם של כוחות צה"ל במלחמה, ובסופו של השיר מוזכרים פעילי הטרור חסן נסראללה, מוחמד דף ואסמאעיל הנייה, ובנוסף הדוגמנית בלה חדיד, הזמרת דואה ליפה וכוכבת הפורנו לשעבר מיא ח'ליפה, אשר הביעו את תמיכתם בצד הפלסטיני במלחמה, לצד הקריאה "כל כלב ביג'י יומו" (מערבית: כל כלב בא יומו).
הביטוי חרבו דרבו המשמש בשיר, הוא עיוות של הביטוי הערבי חַרְבּ וּדַרְבּ (حرب وضرب - מלחמה ומכה). הוא התפתח מתוך סלנג עברייני. הוא נקשר למלחמת חרבות ברזל לאור הקלטה שפורסמה ברשת מתוך רשת הקשר הצה"לית של מפקד המנחה את חייליו "כאן קודקוד, משימתנו – התקפה והכרעת חמאס... חרבו דרבו!".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי פורסם עם צאתו של השיר ב-14 בנובמבר 2023 ובוים על ידי עומר אלוני. נכון לינואר 2025 צבר הקליפ למעלה מ-32 מיליון צפיות.
תגובות וביקורת

ב-ynet נכתבה אודות השיר ביקורת מעורבת. מחד, תואר השיר כ"קטע טראפ מדבק" ומאידך, נאמר כי "הוא ממחיש דווקא את שלב הפרודיה על חוסר היכולת לומר דבר נוקב או מקורי על המציאות המטלטלת ומבליט את חוסר האונים מאז האסון והמחדל שמאחוריו". דור מאיר מועלם ממאקו טען כי "השיר יכול היה לקבל 'הוק' טוב יותר", אך עם זאת "האווירה הכללית בשיר, החדות והרלוונטיות של נס וסטילה מחפים על הכל והופכים את 'חרבו דרבו' לשיר הנכון של הרגע". מגזין בילבורד האמריקאי כלל את "חרבו דרבו" ברשימת השמעה לחג חנוכה, והגדיר את השיר כגרסת ה"טראפ והדריל" להופעותיו של לאונרד כהן לחיילי צבא הגנה לישראל במהלך מלחמת יום הכיפורים ב-1973.
השיר גרר תגובות גם מחוץ לישראל וערוץ החדשות הקטארי אל-ג'זירה טען כי הוא קורא לרצח עם. ב-3 בדצמבר 2023, אושיית הרשת וכוכבת הפורנוגרפיה לשעבר מיא ח'ליפה, אשר מוזכרת בשיר לצד הזמרת דואה ליפה והדוגמנית בלה חדיד, פרסמה ב-X תגובה לשיר, בטענה שנס וסטילה "קוראים לצה"ל להרוג אותי" וכי השיר "הוא על ביט של דריל. הם אפילו לא יכולים לקרוא לרצח עם עם התרבות שלהם, הם היו צריכים לעשות קולוניזציה למשהו כדי שהוא יגיע למקום הראשון".
השפעה

על רקע הביקורת אודות השיר בטענה לקריאה לרצח עם, השיר היווה חלק מכתב האישום בתלונת דרום אפריקה נגד ישראל בגין רצח עם, לצד קריאות נוספות מצד אמנים ישראלים. בתגובה לכך, חוקו דמויותם של נס וסטילה בתוכנית ארץ נהדרת במערכון על תלונת דרום אפריקה. השיר אף צוטט על ידי חברת הכנסת טלי גוטליב כתגובה לקריאה של דובר צה"ל לזמר רותם כהן להסיר את שירו "מי ששונא אותך ימות", אודות המלחמה.
ב-17 במאי 2024, דווח כי בגלל "חרבו דרבו", נאסר על נס וסטילה לקבל אשרת אמן על מנת לקיים סיבוב הופעות בארצות הברית, מה שהוביל לפסילת אמנים שנכללו באותה רשימת קבלות הוויזה, כדוגמת ליאור נרקיס. באותו החודש, נמכרו זכויות השימוש בשיר לחברת פרטנר תקשורת, לטובת פרסומת בכיכובו של הפרזנטור, הראפר והזמר סטטיק, המבצע גרסה פרסומית לשיר.
בסוף 2024 הוציא הרב מרדכי ציון ספר הלכה שנקרא בשם "הלכות חרבו דרבו" בהשראת השיר ועוסק ב"מחיית והכאת עמלק, המן ודומיהם."
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 1 |  |
|  ישראל | העשירייה | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (התשפ"ד)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 23 |  |
|  ישראל | היטליסט | 2 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 1 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 5 |  |
|  ישראל | רדיו דרום | 3 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולמי | 14 בנובמבר 2023 | הזרמת מוזיקה | הפקות ממן ‏•‏‏ ועד הבית |  |
הערות שוליים

↑  יפתח כרמלי, ‏חרבו דרבו: השיר החדש של נס וסטילה בא לשבור את החמאס, באתר ‏מאקו‏, 14 בנובמבר 2023
↑  רן בוקר, "חרבו דרבו": שיר המלחמה של יוצרי הלהיט "תיק קטן", באתר ynet, 14 בנובמבר 2023
↑  מערכת תרבות ובידור, מיה קאליפה נגד נס וסטילה: "קוראים לצה"ל להרוג אותי", באתר חדשות 13, 3 בדצמבר 2023
↑  מערכת mako מוזיקה, ‏מה זה חרבו דרבו?, באתר ‏מאקו‏, 16 בנובמבר 2023
↑  עינב שיף, חודש שאנחנו שוחים במוות, זוועה והשפלה. גם "חרבו דרבו" לא ישנה את זה, באתר ynet, 14 בנובמבר 2023
↑  דור מאיר מועלם, ‏חרבו דרבו: סוף סוף אפשר להפסיק לקנא בחמאס, באתר ‏מאקו‏, 16 בנובמבר 2023
↑  Dillz, Kosha (8 בדצמבר 2023). "Celebrate Hanukkah With This Playlist: Songs From Haim, Remedy, Matisyahu & More". Billboard. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  רן בוקר, מאל ג'זירה ועד כוכב "האנטומיה של גריי": השיר הישראלי שמעורר סערה, באתר ynet, 6 בדצמבר 2023
↑  גיל משעלי, ‏מיה קאליפה מגיבה ל"חרבו דרבו" של נס וסטילה, באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2023
↑  מאיר עוזיאל, ‏בקרוב צפוי להתפרסם פסק הדין בהאג, שככל הנראה יכלול את הסעיף הבא, באתר מעריב אונליין, 9 בפברואר 2024
↑  אבישי סלע, ‏בפרצוף שלנו: בית הדין בהאג הכריח את "ארץ נהדרת" לבחור, באתר "Time Out ישראל", 17 בינואר 2024
↑  שיראל מלול, טלי גוטליב נגד דובר צה"ל: "חרבו דרבו על הראש שלכם", באתר עכשיו 14, 7 בפברואר 2024
↑  גיל משעלי, ‏פרסום ראשון: בגלל "חרבו דרבו" נאסר על נס וסטילה להופיע בארצות הברית, באתר ‏מאקו‏, 17 במאי 2024
↑  גיל משעלי, ‏נס וסטילה מוכרים זכויות שימוש ל"חרבו דרבו" ב-247 אלף ש"ח, באתר ‏מאקו‏, 20 במאי 2024
↑  דביר עמר, ספר הלכה חדש: "הלכות חרבו דרבו", באתר ערוץ 7, 31 בדצמבר 2024
↑  ספר חדש: הלכות חַרְבּוּ דַרְבּוּ, באתר "סרוגים", 31 בדצמבר 2024
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר מדיה פורסט, ‏3 בדצמבר 2023
↑  המצעד הישראלי, באתר גלגלצ, ‏7 בדצמבר 2023
↑  המצעד השבועי: מצעד השירים השבועי, להיטים ישראלים ולועזיים | היטליסט, באתר web.archive.org, ‏2023-11-28
↑  kan_gimel, אלה עשרת השירים שעשו לכם את השבוע 🧡יגל אושרי ולצאת מדיכאון בפסגה שבוע שני ברציפות, נס וסטילה מטפסים בדירוג היישר למקום השני, באתר אינסטגרם, ‏30 בנובמבר 2023
↑  חרבו דרבו, באתר אפל מיוזיק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 2422097d-37ce-4526-ba27-caab409f8bda  MusicBrainz work: 13682d41-23e4-4281-861d-4923bce0a18b
מחנה הריכוז בלכהמר

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  פולין 
 נתונים
 קואורדינטות:  50°21′30″N 18°19′18″E﻿ / ﻿50.358327°N 18.321722°E﻿ / 50.358327; 18.321722
 
הקרמטוריום לשעבר של המחנה
מחנה הריכוז בלכהמר היה תת-המחנה השני בגודלו של אושוויץ, והוא היה חלק מאזור התעשייה בלכהמר, שבו היו ממוקמים מספר מחנות. המחנה פונה ב-21 בינואר 1945, וחמישה ימים לאחר מכן חזרו כוחות גרמניים ורצחו ניצולים שנשארו מאחור.
היסטוריה

המחנה הוקם ב-1 באפריל 1944, כאשר מחנה בלכהמר, מחנה עבודת כפייה ליהודים, שהיה ממוקם ליד העיירה בלכהמר (כיום בלחובניה שלונסקה, בפולין), אשר הייתה חלק מגרמניה עד 1945, הועבר לפיקודו של מחנה מונוביץ, שהיה תת-מחנה של אושוויץ. בתחילה, אוכלס המחנה בכ-3,000 אסירים גברים וכ-200 נשים, והוא היה הגדול ביותר מבין תתי-המחנות של אושוויץ, למעט מונוביץ עצמו. שטח המחנה היה כ-10 אקרים (כ-4 דונם), והוא הכיל 25 צריפים והוקף בחומה מבטון בגובה 4 מטרים. במהלך קיומו עברו בו 4,500 אסירים מ-15 מדינות שונות.
ב-21 בינואר 1945, בשעות הבוקר, פונה המחנה בשל התקרבות הצבא האדום. אסירים ממחנות מזרחה יותר, כולל יאבורז'נו וגלייביץ, עברו דרך בלכהמר במהלך צעדת המוות. כ-4,000 אסירים קיבלו חצי כיכר לחם עם מעט מרגרינה ודבש וחצי נקניקיה, ולא קיבלו מזון נוסף עד שהגיעו למחנה הריכוז גרוס-רוזן ב-2 בפברואר. יותר מ-800 מהם מתו או נרצחו בדרך.
כ-100 אסירים חולים נותרו בבית החולים של המחנה, אם כי כמה אסירים בריאים יותר הצליחו להתחבא מחשש לצעדת מוות נוספת. רבים מהם עזבו את המחנה מיד לאחר עזיבת אנשי האס אס האחרונים.
הטבח

בשעות הצהריים של יום הפינוי הגיעה למחנה קבוצה מאנשי "ארגון טודט". הם הורו לכמה מהאסירים הבריאים יותר לחפור בור קבורה, וירו בחלק מהאסירים שניסו לחפש מזון שנשאר מאחור. עשרה אסירים יהודים, רובם מסלובקיה, נמלטו, בעוד האחרים נשארו במחנה במשך חמישה ימים נוספים.
ב-26 בינואר, חזרו למחנה בין 100 ל-150 חיילים גרמנים. העדים חלוקים בדעותיהם לגבי השייכות הצבאית של החיילים – חלקם טענו כי היו אנשי הוורמאכט, ואחרים כי היו אנשי האס אס. ההיסטוריון דניאל בלטמן סבור כי ייתכן שהיו אלה שומרים חדשים שגויסו למחנות הריכוז ועדיין לבשו מדי ורמאכט.
החיילים נכנסו למחנה, השחיתו את משרדי האס אס הנטושים, ואז החלו לירות באסירים חסרי הישע ששכבו במרפאה. האסירים שהיו מסוגלים ללכת נדרשו לשאת את הגופות לבור הקבורה שנחפר בשבוע הקודם, ושם נורו גם הם. הגופות כוסו בקש ובנזין והוצתו. כל מי שניסה להימלט נורה למוות. החיילים ערכו חיפוש יסודי במחנה וכל אסיר שנמצא הוצא להורג במקום. פחות מעשרה אסירים שרדו את הטבח.
ייתכן שהטבח בוצע בעקבות פקודה של המפקד ארנסט-היינריך שמאוזר, שניתנה ב-24 בינואר, שלא להשאיר אף אסיר חי, אך אין הוכחה לכך שהרוצחים ידעו על הפקודה. כך או כך, ההחלטה לבצע את הרצח התקבלה על ידי הקצין שהיה במקום. מקרים דומים התרחשו גם במחנות אחרים, כולל טבח שהתרחש בתת-המחנה צ'כוביץ-ואקום של אושוויץ.
לקריאה נוספת

Blatman, Daniel (2011). The Death Marches. Cambridge: Harvard University Press. ISBN 9780674059191.
Piper, Franciszek (2009). "Blechhammer".  In Megargee, Geoffrey P. (ed.). Early Camps, Youth Camps, and Concentration Camps and Subcamps under the SS-Business Administration Main Office (WVHA). Encyclopedia of Camps and Ghettos, 1933–1945. Vol. 1. תורגם ע"י Majka, Gerard. Bloomington: United States Holocaust Memorial Museum. pp. 227–228. ISBN 978-0-253-35328-3.
Strzelecka, Irena (2009). "Gleiwitz I".  In Megargee, Geoffrey P. (ed.). Early Camps, Youth Camps, and Concentration Camps and Subcamps under the SS-Business Administration Main Office (WVHA). Encyclopedia of Camps and Ghettos, 1933–1945. Vol. 1. תורגם ע"י Majka, Gerard. Bloomington: United States Holocaust Memorial Museum. pp. 241–243. ISBN 978-0-253-35328-3.
הערות שוליים

↑  Piper 2009, p. 227.
↑  Piper 2009, pp. 227–228.
1 2  Blatman 2011, p. 93.
↑  Blatman 2011, pp. 93–94.
↑  Blatman 2011, p. 94.
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שבנייה • שטוטהוף • מחנה הריכוז בלכהמר |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו • בורגו סן דלמאצו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • מונופול • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513527505171  GND: 4648636-7  LCCN: no00095575  VIAF: 73152138616710981109   WorldCat (עם VIAF): 73152138616710981109
שבע כלות לשבעה אחים

| --- | --- |

כרזת הסרט שבע כלות לשבעה אחים
 מבוסס על:  הסיפור "הנשים הסביניות" של סטפן וינסנט בנט
 בימוי:  סטנלי דונן 
 הופק בידי:  ג'ק קאמינגס 
 תסריט:  אלברט האקט, פרנסס גודריך, דורותי קינגסלי. מילים לשירים - ג'וני מרסר
 עריכה:  ראלף וינטרס 
 שחקנים ראשיים:  הווארד קיל ג'יין פאוול ראס טמבלין
 מוזיקה:  ג'ין דה פול (שירים). פסקול מוזיקלי-אדולף דויטש, סול צ'פלין
 צילום:  ג'ורג' ג' פולסיי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 ביולי 1954
 משך הקרנה:  104 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  אורגון 
 תקציב:  2,540,000‏$
 הכנסות:  9,403,000 ‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   sevenbridesforsevenbrothers
 פרסים:  פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר (אדולף דויטש, סול צ'פלין)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שבע כלות לשבעה אחים (באנגלית: Seven Brides for Seven Brothers) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1954 שצולם בשיטת סינמסקופ בבימוי של סטנלי דונן עם הווארד קיל וג'יין פאוול בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הסיפור "הנשים הסביניות" ("The Sobbin' Women") של הסופר האמריקאי סטפן וינסנט בנט (אנ') המבוסס על סיפור חטיפת הנשים הסביניות, אגדה מיתולוגית מימי ראשית המלוכה הרומית של חטיפת הנשים הסביניות.
הסרט התפרסם בעיקר בגלל הכוריאוגרפיה של מייקל קיד (אנ') שהתעקש לצרף לסרט רקדנים ואקרובטים מקצועיים. סצנת הריקוד הקבוצתי בהקמת האסם נחשבת אצל מספר מבקרי קולנוע כטובה ביותר מסוגה שנראתה אי פעם על מסך הקולנוע.
הסרט זכה בפרס אוסקר על פסקול המוזיקה והיה מועמד לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, פרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר, פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר-בצבע, ופרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
בסדרת 100 שנים... של מכון הסרטים האמריקאי נבחר הסרט בקטגוריית הסרטים המוזיקליים הגדולים ביותר - הסרטים המוזיקליים הטובים ביותר במאה בקולנוע האמריקאי
הסרט עובד למחזמר בימתי ב-1982 ולסדרת טלוויזיה של CBS ב-1982 בה השתתפו בין היתר ריצ'רד דין אנדרסון וריבר פניקס.
הסיפור מתרחש בשנת 1850 בטריטוריית אורגון בארצות הברית.
תקציר העלילה

אדם פונטיפי (הווארד קיל) גר בחווה מבודדת עם ששת אחיו ומגיע לעיירה כדי לרכוש ציוד ובעיקר כדי למצוא כלה שתסכים להגיע לחווה ולעשות שם את כל העבודות הדרושות כמו ניקיון, בישול וכביסה. הוא משוטט בעיירה ושר "יבורך עורך היפהפה" ("Bless Your Beautiful Hide").
במסבאה הוא פוגש במילי (ג'יין פאוול) המחלקת אוכל לגברים הרעבים ומיד מחליט שהיא עבורו. גם מילי מתאהבת בו ממבט ראשון ומסכימה לנסוע איתו לחווה לאחר טקס נישואים מהיר אצל הכומר המקומי הנדהם.
בדרך הם נעצרים ליד מעיין ומילי המאושרת שרה "יום נפלא" ("Wonderful, Wonderful Day") ו"כשאתה מאוהב" ("When You're in Love").
כשהם מגיעים לחווה נדהמת מילי להיווכח שלאדם יש שישה אחים. אדם מתנצל ואומר שלא גילה לה זאת כי חשב שלא תסכים לבוא. החווה מלוכלכת בצורה קשה והאחים פראיים וחסרי נימוס. הם נקראים בסדר אלפביתי מהברית הישנה: אדם, בנג'מין, כלב (Caleb), דניאל, אפרים (Ephraim), פרנק (Frank - לא מצאו שם מתאים בברית הישנה) וגדעון (Gideon - ראס טמבלין) הצעיר ביותר.
לאחר משבר ביחסים בין מילי לאחים היא מצליחה להשתלט על הסדר בבית ולחנך את הגברים לסדר, ניקיון ומשמעת. היא מלמדת אותם כיצד לגשת לבחורה ושרה ורוקדת אתם את שיר החיזור ("Goin' Courtin'"). הם רוקדים במרץ עד שצונחים באפיסת כוחות.
מילי נוסעת אתם לעיירה והם פוגשים את הבחורות ומנסים להתחיל אתם אך עד מהרה מתפתח קרב מהלומות עם גברי העיירה והם נאלצים לברוח.
באחת החוות מתקיימת חגיגת בניית האסם. למקום מגיעים האחים, הבחורות והגברים מהעיירה ומתחיל "מחול האסם" בו מתחרים האחים וגברי העיר, על לבם של הבחורות תוך כדי ריקוד וביצוע פעולות אקרובטיות. לאחר הריקוד מתחילה בניית האסם המסתיימת בהחלפת מהלומות בין שתי הקבוצות ובהרס האסם.
בחורף יורד שלג כבד. האחים מרגישים בודדים ותוך כדי חטיבת עצים הם שרים על "חמוס בודד" ("Lonesome Polecat"). הם מספרים לאדם על רצונם לבת זוג והוא מספר להם בשירה על פרשת חטיפת הנשים הסביניות והם מתעודדים ומצטרפים אליו ("Sobbin' Women").
הם מגיעים בלילה לעיירה וכל אחד חוטף בשקט את הבחורה שהוא מעדיף וכולם נמלטים בדרך לחווה. לבסוף מתעוררים גברי העיירה ומתחיל מרדף אחריהם. האחים מצליחים לעבור מעבר הרים צר אך לאחר מכך קורית מפולת שלגים החוסמת את המעבר עד לאביב.
מילי ההמומה ממעשה זה מגרשת את האחים לגור באסם וכועסת מאוד על בעלה אדם העוזב את החווה והולך להתגורר במקום מרוחק ומבודד. בינתיים מתחזק הקשר בין האחים לחטופות. מילי יולדת בת ומגיע האביב בו שרים כולם את שיר האביב ("Spring, Spring, Spring"). האחים מודיעים לאדם כי נולדה לו בת ומשכנעים אותו לחזור לאשתו. אדם ומילי מתפייסים.
בינתיים נפתח מעבר ההרים וגברי העיירה ממהרים להגיע לחווה כדי להחזיר את הבנות ולבצע לינץ' באחים. הבנות לא רוצות לחזור ומתחבאות אך האחים מוצאים אותן ומעלים אותם לעגלה. בעת שגברי העיירה מגיעים למקום נשמע בכי תינוק. הכומר שואל את הבנות של מי הילד והן עונות ביחד - "שלי". אז מוחלט לבצע טקס נישואים דחוף של כל ששת הזוגות והפרשה מסתיימת בסוף טוב.
הרפתקאות רובין הוד

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  מייקל קורטיז, ויליאם קילי 
 הופק בידי:  האל ואליס
 תסריט:  נורמן ריילי ריין, סטון מילר 
 עריכה:  ראלף דוסון 
 שחקנים ראשיים:  ארול פלין אוליביה דה הבילנד 
 מוזיקה:  אריך וולפגנג קורנגולד 
 צילום:  טוני גאידאו, סול פוליטו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  האחים וורנר, Warner Bros. Pictures 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 במאי 1938
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט סייפים נועזים, סרט תקופתי (ימי הביניים), סרט פעולה, סרט דרמה, סרט ויגילנטה 
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקציב:  2,033,000 דולר
 הכנסות:  3,981,000 דולר
 פרסים:  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (ראלף דוסון)  פרס אוסקר לעיצוב האמנותי הטוב ביותר (Carl Jules Weyl)  פרס אוסקר למוזיקה המקורית הטובה ביותר (אריך וולפגנג קורנגולד) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאות רובין הוד (באנגלית: The Adventures of Robin Hood) הוא סרט קולנוע אמריקאי בצבעי טכניקולור משנת 1938 בבימויו של מייקל קורטיז, עם ארול פלין ואוליביה דה הבילנד בתפקידים הראשיים.
התסריט מתבסס על אגדות רובין הוד שבתקופת היעדרות של ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה במסע הצלב השלישי, לחם נגד הנסיך ג'ון אחיו של המלך ששאף להחליף אותו כמלך ודיכא עם מרעיו את האזרחים הסקסונים המדוכאים.
ב-1995 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל "חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית".
תקציר העלילה

שנת 1191, ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה (איאן הנטר) שבוי וכלוא על ידי ליאופולד דוכס אוסטריה בשובו ממסע הצלב השלישי הדורש כופר לשחרורו. באנגליה מנצל אחיו, הנסיך ג'ון (קלוד ריינס) להכריז על עצמו כמלך ולדכא את הסקסונים בעזרת מרעיו - גיא איש גינסבורן (בזיל רת'בון) והשריף של נוטינגהאם (מלוויל קופר).
מי שעומד נגדם הוא רובין הוד. כאשר מוץ' בן הטוחן (הרברט מנדין) נתפס בעת צייד אייל על ידי גיא איש גינסבורן ועומד להיות מוצא להורג על פגיעה ברכוש המלך, מתערב רובין וחיילו עם גיא ומשחרר אותו. רובין מגיע לטירת נוטינגהאם ומכריז לפני הנסיך ג'ון, גיא איש גינסבורן, השריף של נוטינגהאם וליידי מריאן (אוליביה דה הבילנד) כי יילחם למען החזרת המלך צ'ארלס לכיסאו. ג'ון פוקד לתפוס אותו אך רובין מצליח לברוח ומגייס לצידו את מוץ' בן הטוחן (הרברט מנדין), וויל סקרלט (פטריק נולנס), ג'ון הקטן (אלן הייל), הנזיר טאק (יוג'ין פאלט) ועוד איכרים סקסונים הנאנקים תחת שלטונו של ג'ון.
רובין ולוחמיו פוגעים בגובי המס של ג'ון העושקים את האיכרים. צבאו של רובין גדל והם מצליחים להתקיף שיירה עם אוצר מטבעות גדול. הם שובים את גיא איש גינסבורן, השריף של נוטינגהאם וליידי מריאן.
רובין מפגיש את מריאן עם האיכרים המדוכאים ומראה להם שהוא מחלק להם את האוצר והיא מתאהבת בו. הוא משחרר אותם בהשפעת מריאן והם מגיעים לג'ון שמחליט שיש לתפוס את רובין ולהוציאו להורג.
גאי מתכנן מלכודת לג'ון ומכריז על תחרות קליעה בקשת וחץ. רובין מגיע לתחרות מחופש וזוכה במקום ראשון אך מתגלה, נאסר ונדון למוות בעריפת ראש. לוחמיו של רובין מסתננים לקהל הצופים וממש לפני ההוצאה להורג הם מתקיפים ומשחררים אותו.
בינתיים מתכננים ג'ון ויועציו איך לחסל את רובין ושולחים אדם לחסל אותו. מריאן מאזינה לשיחה וכותבת מכתב אזהרה לרובין אך גאי מגלה את המכתב והיא נאסרת ועומדת להיות מוצאת להורג באשמת בגידה לאחר הכתרת ג'ון. לפני מאסרה היא מספיקה לשלוח את המשרתת שלה בס (אונה או'קונר) להזהיר את רובין. בדרך נתקל מוץ' באדם שנשלח להרוג את רובין ומצליח להרוג אותו.
בינתיים חוזר המלך ריצ'רד לאנגליה מחופש. רובין ולוחמיו פוגשים אותו אבל רק שריצ'רד בטוח שרובין אתו, הוא מזדהה.
ריצ'רד מארגן פשיטה על מנזר הכמרים השחורים ובעת טקס ההכתרה של ג'ון הוא מכריח את הבישוף של הכמרים השחורים (מונטגיו לאב) שעתיד להכתיר את ג'ון, להכריז כי הוא מסרב להכתיר אותו. רובין וחייליו שהסתננו ככמרים מתחילים בקרבות סיוף עם השומרים שבסופו מתעמת רובין עם גאי איש גינסבורן בדו-קרב חרבות ממושך עד שהוא מצליח להרוג אותו.
ריצ'רד סולח לג'ון אך מצווה עליו לעזוב את אנגליה לצמיתות עם תומכיו ומאשר לרובין לשאת את מריאן לשמחת כל הלוחמים.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ארול פלין | רובין הוד |  |
| אוליביה דה הבילנד | ליידי מריאן |  |
| קלוד ריינס | ג'ון, מלך אנגליה |  |
| בזיל רת'בון | גאי איש גינסבורן |  |
| מלוויל קופר | השריף של נוטינגהאם |  |
| איאן הנטר | ריצ'רד הראשון, מלך אנגליה |  |
| אלן הייל | ג'ון הקטן | לוחם |
| הרברט מנדין | מוץ' בן הטוחן | לוחם |
| פטריק נולנס | וויל סקרלט | לוחם |
| יוג'ין פאלט | הנזיר טאק | לוחם |
| אונה או'קונר | בס | המשרתת של לידי מריאן |
| מונטגיו לאב | הבישוף של הכמרים השחורים |  |
פרסים

פרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר
פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר
פרס אוסקר לפסקול המקורי הטוב ביותר
מועמדות לפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר
מקום 18 במאה שנים... מאה גיבורים ונבלים של מכון הסרטים האמריקאי
מקום 11 ברשימה מאה שנים של פסקולים של מכון הסרטים האמריקאי.
איאן מקלן

| --- | --- |

איאן מקלן בכנס קומיק-קון, סן דייגו, 2013 במהלך קידום הסרט "אקס-מן: העתיד שהיה"
 לידה:  25 במאי 1939 (בן 85) ברנלי, לנקשייר
 שם לידה:  Ian Murray McKellen 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1969
 מקום לימודים:  סנט קטרינס קולג', קיימברידג'  בית הספר בולטון 
 בן או בת זוג:  שון מתיאס (1978–1988) 
 פרסים והוקרה:  פרס טוני  פרס גלובוס הזהב  פרס סאטורן  ראו פרסים והוקרה
 http://www.mckellen.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
סר איאן מוריי מקלן (באנגלית: Ian Murray McKellen; נולד ב-25 במאי 1939 בברנלי, לנקשייר) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע אנגלי.
מקלן הוא זוכה פרס טוני ופרס גלובוס הזהב ומועמד לשני פרסי אוסקר. עבודתו מתפרשת על יריעה נרחבת, החל ממחזות שייקספיריים ותיאטרון מודרני ועד להשתתפות בסרטי פנטזיה מודרנית ומדע בדיוני. הוא בעיקר ידוע לקהל הרחב בשל משחקו כגנדלף מסרטי "ההוביט" ו"שר הטבעות" וידוע רבות גם בזכות משחקו כמגנטו, אויבם המושבע של האקס-מן בסדרת סרטי "אקס-מן".
בנוסף, הוא היה הקריין בגרסה האנגלית של הסדרה התיעודית עמוד האש של רשות השידור הישראלית.
מקלן קיבל תואר מפקד במסדר האימפריה הבריטית (CBE) בשנת 1979 ואת תואר האבירות קיבל בשנת 1991. הוא הומוסקסואל גלוי התומך בנושא זכויות להט"ב.
קריירה בתיאטרון

הופעת הבכורה של מקלן על הבמה הייתה בקובנטרי ב-1961, ובתיאטרון וסט אנד בשנת 1964. בשנת 1966 הופיע בסרטו הראשון, The Bells of Hell Go Ting-A-Ling-A-Ling, אשר לא הושלם. על הסרט הרוויח 4,000 לירות שטרלינג.
התפקיד בו התפרסם לראשונה היה אדוארד השני מלך אנגליה, במחזהו של כריסטופר מרלו "אדוארד השני" בשנת 1969. ההפקה הייתה שנויה במחלוקת בשל סצנות העינוי המפורשות בה וההומוסקסואליות הנרמזת ממנה. בשנת 1972 הקים את "חברת השחקנים" עם חברו אדוארד פת'רברידג', תפקיד שהביא לו מוניטין כדובר השחקנים והתיאטרון הבריטי בכלל. בין 1974 ל- 1978 גילם מספר תפקידים בחברת התיאטרון האנגלית Royal Shakespeare, בהם במחזות "רומיאו ויוליה", "מקבת'" ובמחזה "האלכימאי" של בן ג'ונסון, בהפקתו של טרבור נאן.
בשנת 1979 כיכב מקלן בברודוויי במחזה "עקומים" (Bent), מחזה על גבר הומוסקסואל במחנות ההשמדה הנאציים. חרף תפקידו במחזה, אשר הביא לידיעת הציבור את רדיפת ההומוסקסואלים בגרמניה הנאצית, מקלן לא "יצא מהארון" בשלב זה. הוא השתתף בשתי הפקות נוספות של המחזה בשנים מאוחרות יותר: בשנת 1990 בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי, ובשנת 1997 בתפקיד משנה בסרט המבוסס על המחזה.
בשנת 1980 גילם את אנטוניו סליירי במחזה "אמדאוס" בברודוויי, עליו קיבל את פרס טוני. בשנת 1982 גילם את וולטר, מבוגר עם פיגור שכלי, במחזה טלוויזיוני בערוץ 4 הבריטי. הופעה זו הקנתה לו קהל מעריצים חדש, אם כי טרם היה מוכר למרבית הציבור האמריקני.
בשנת 1994 העלה מקלן הצגת יחיד, "A Knight Out". המופע הצליח מאוד, ורץ עד היום. בשנת 2004 גילם את האלמנה טוונקי במחזה "אלאדין", ובכך הגשים את חלומו לגלם אישה.