stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היפהפייה הנרדמת (בלט)
תולדות היצירה

יותר מעשר שנים לאחר בכורת אגם הברבורים במוסקבה בשנת 1877, בתנאים הלא נוחים דאז, החל שיתוף הפעולה בין מריוס פטיפה לבין צ'ייקובסקי. פטיפה, שכבר הוכרז אז כ"נסיך הבלט", ציין במדויק למלחינים את אופי המוזיקה, את הקצב, את המקצב ואת היקף המוזיקה הרצוי. גיבוש הבלט הושפע גם מאירועים פוליטיים. בשנת 1881 עלה לכס המלוכה אלכסנדר השלישי, קיסר רוסיה. בתקופת שלטונו התחדשה הכמיהה והנוסטלגיה לפאר ולזוהר של חצר לואי הארבעה עשר, מלך צרפת בוורסאי. איוון וז'בולוז'סקי השתלט על ניהול תיאטראות הצאר ורצה לשעשע את חצר הצאר ואת הקהל היוקרתי בסנקט פטרבורג בהופעות בלט ברמה גבוהה מבעבר. ממנו נולד הרעיון של הופעות בלט מהאגדות בוורסאי. במקור, רעיונות אלה שימשו למטרה של "להזכר במלך השמש". לכן בחר וז'בולוז'סקי את סיפור האגדות La Belle au bois dormant (היפהפייה הנרדמת) מאת מספר הסיפורים הצרפתי שארל פרו וכתב מתוכו את הלברית של הבלט. הוא גם עיצב את התפאורות ואת התלבושות בעצמו וביקש מצ'ייקובסקי לחבר את המוזיקה. באוגוסט 1888 מסר וז'בולוז'סקי את הלברית של היפהפייה הנרדמת לפטיפה, כדי להכין תוכנית בלט לצ'ייקובסקי. פטיפה השלים את תוכנית הקומפוזיציה של הבלט בן חמש המערכות עד 5 ביולי 1889, אך בינתיים העביר מייד לידיו של צ'ייקובסקי את החלקים שהושלמו. הופעת הבכורה התקיימה כעבור חצי שנה בתיאטרון מרינסקי בסנקט פטרבורג.
הדמויות

דמויות ראשיות:
הנסיכה אורורה, היפהפייה הנרדמת
הנסיך דזירה
קרבוס, הפיה המרשעת
פיית הלילך, הפיה הטובה
המלך פלוריסטן, אבי אורורה
המלכה, אשתו
קטאלאבוט, שר-הטקס
ארבעת הנסיכים, מחזריה של אורורה
הרוזנת, מחזרת של הנסיך דזירה
גאליסון, מורו של דזירה
דמויות משנה:
הפיות הטובות: פיית המעיין הזך, פיית הקמח הלבן, פיית פתיתי-הלחם, פיית הזמירים ופיית הדבורים המזמזמות.
אבני-חן: יהלום, ספיר, זהב וכסף.
הציפור הכחולה והנסיכה פלורין.
החתול במגפיים והחתולה הלבנה.
כיפה אדומה והזאב.
לכלוכית והנסיך שלה.
אצבעוני, אחיו והעוג.
שדים ועכברושים, משרתיה של קרבוס.
בנות לווייתה של פיית הלילך.
אנשי-חצר, אומנות, בנות-לווייה, נערי-שרת, צעירים וצעירות מהכפר, נשים טוות, ציידים, דריאדות, נאיאדות ודמויות מאגדות אחרות.
עלילה

תקופה: הבארוק
מקום: אירופה
עלילה > פרולוג > חדר בארמון המלך

המלך פלוריסטן ואנשי חצרו חוגגים את טבילת בתו הבכורה, הנסיכה אורורה. הפיות מעניקות מתנות לבת הסנדקאות החדשה שלהן, כשפיית הלילך עומדת בראשן. החגיגה נקטעת כאשר קטאלאבוט, שר-הטקס האחראי על רשימת המוזמנים, מבין ששכח להזמין את הפיה קרבוס. קרבוס מופיעה מלווה במשרתיה המרושעים ונשבעת לנקום את נקמתה. היא חוזה שיום אחד תדקור אורורה את אצבעה ותמות. אבל פיית הלילך מתערבת: היא מבטיחה שאורורה לא תמות, אלא תשקע בשינה עמוקה, ותתעורר מנשיקת אהבה של נסיך.
עלילה > מערכה ראשונה > גן הארמון

אורורה חוגגת את יום הולדתה העשרים והמלך מאושר על כך שנבואתה של קרבוס לא התקיימה. מספר נשים איכרות נמצאות בגן כשהן סורגות ומיד מצווים לשלוח אותן לכלא, אך המלכה מתערבת לטובתן והמלך סולח להן. לנשף יום ההולדת מגיעים ארבעה נסיכים, כדי לבקש את ידה של אורורה. אורורה נכנסת, מקסימה אותם, ורוקדת עם כל אחד מהם. בזמן שאורורה מתלבטת במי מן הנסיכים לבחור, היא שמה לבה לאישה זקנה הטווה בפלך לפי קצב המוזיקה. אורורה נוטלת את הפלך בידה ורוקדת עמו כדי להרשים את מחזריה. אלא שאז היא דוקרת את אצבעה, ותוך רגעים ספורים, היא נופלת ארצה מחוסרת הכרה. האישה הזקנה חושפת את עצמה כקרבוס, ולאחר שנמלטה מחרבותיהם של הנסיכים, נעלמת בענן עשן. פיית הלילך מופיעה, ושעה שנושאים את הנסיכה אל תוך הארמון, מציינת כי באה לקיים את הבטחתה. בהינף שרביטה, מפילה הפיה הטובה תרדמה עמוקה על חצר המלכות כולה ויער עבות צומח מסביב לטירה.
עלילה > מערכה שנייה > תמונה ראשונה: יער ליד הארמון הישן

הנסיך דזירה ואנשי חצרו יוצאים לציד. הוא מתעייף ושולח אותם לצוד בלעדיו. כאשר הוא נשאר לבדו, מופיעה פיית הלילך בסירה עשויה מאם-הפנינה ומראה לו חיזיון של אורורה היפהפייה באומרה כי זו נועדה להיות לו לאישה. הנסיך מוקסם ממנה, אבל בכל אשר הוא מנסה לגעת בה, היא מתחמקת ממנו. הוא מפציר בפיית הלילך להראות לו היכן ניתן למצוא את מושא החזיון הזה במציאות. בעוזרה לו לעלות על הסירה, מבטיחה לו הפיה שתיקח אותו לשם.
עלילה > מערכה שנייה > תמונה שנייה: חדרה של אורורה

אורורה ישנה על מיטת-אפריון רחבת-ידיים, מוקפת באנשי חצר ישנים. הנסיך דזירה ופיית הלילך אצים לצידה של אורורה. לשווא הוא קורא אליה על מנת להעיר אותה ואז, בייאושו, מנשק אותה. הכישוף נשבר ואורורה מתעוררת. גם שאר החצרנים מתעוררים, והטירה כולה קמה לתחייה. מוקסם מיופייה ועדינותה של אורורה, מבקש ממנה דזירה את ידה ומן המלך את ברכתו.
עלילה > מערכה שלישית > חצר המלכות

אנשי-החצר מתאספים יחדיו לכבוד חגיגות החתונה. המלך נותן סימן, והחגיגות מתחילות: קודם כל כמה ריקודי עם, ואז תהלוכה של דמויות אגדתיות. החתן והכלה מקבלים במתנת חתונה אבני ספיר ויהלום עם כסף וזהב. דזירה ואורורה חותמים את הסיפור יחדיו עם דואט שכולו אהבה וניצחון.
הכלים

כל מיתר: כינור ראשון, כינור שני, ויולה, צ'לו, קונטרבס
כלי נשיפה: 2 חלילים, 2 אבובים, פיקולו, קרן אנגלית, 2 קלרינטים, 2 בסונים
כלי פליז: 4 קרני יער, 2 קורניות, 2 חצוצרות, 3 טרומבונים, טובא
כלי הקשה: טריאנגולום (משולש), טמבורין (תוף מרים) טימפני, צימבלום, תוף סנפיר, תוף, גלוקנשפיל, תוף טאם-טאם
אחר: 2 נבל, פסנתר
שחקני הצגת הבכורה
בבכורה של היצירה, קרלוטה בריאנזי עם פול גרדטל, ששיחק את הנסיך
הפיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה

| חלק מהאינתיפאדה השנייה |
| --- | --- |

 תאריך:  16 ביולי 2001
 מקום:  בנימינה-גבעת עדה
 קואורדינטות:  32°30′50″N 34°56′59″E﻿ / ﻿32.51389444°N 34.94976667°E﻿ / 32.51389444; 34.94976667
 סוג:  פיגוע התאבדות
 הרוגים:  2
 פצועים:  11
 מבצע:  הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני
  (למפת הכרמל מוגדלת) מקום הפיגוע(למפת הכרמל רגילה) מקום הפיגוע(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מקום הפיגוע(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מקום הפיגוע
 
הפיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה בוצע על ידי מחבל מתאבד ב-16 ביולי 2001, בתחנת אוטובוס הסמוכה לתחנת הרכבת בבנימינה. בפיגוע נרצחו חייל וחיילת ונפצעו 11 בני אדם.
הפיגוע

ביום שני סמוך לשעה 19:30 בערב, הגיע לאזור התחנה מחבל במטרה לבצע פיגוע בתחנת הרכבת. המחבל נידאל מוסטפא אבו שדוך מהכפר בורקין שליד העיר ג'נין, ניסה להיכנס לתחנת הרכבת בבנימינה כדי לבצע פיגוע. בשל התראה ממוקדת לביצוע פיגוע בתחנת הרכבת בבנימינה, תוגברה האבטחה בתחנה ולכן החליט המחבל לפוצץ עצמו מחוץ לתחנה. הוא ניגש לתחנת האוטובוס הפונה לכיוון זכרון יעקב והפעיל את מתג המטען, ששקל 20 קילוגרם, והכיל מסמרים ורצועות מתכת. מן הפיצוץ נהרגו רב"ט אבי בן הרוש ורב"ט חנית ארמי. מעוצמת הפיצוץ נגרם נזק לרכבים שעצרו בסמוך כדי לאסוף נוסעים.
רשת אל-מנאר של חזבאללה דיווחה מיד לאחר הפיגוע כי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני נטל אחריות לביצוע הפיגוע.
בתגובה לפיגוע תקפו כוחות צה"ל מבנים של הביטחון הלאומי הפלסטיני ושל כוח 17, באזור טולכרם ובאזור ג'נין.
הערות שוליים

↑  רענן בן צור ופאוזי אבו טועמה, בעקבות הפיגוע בבנימינה: צה"ל תקף מטרות פלסטיניות, באתר ynet, 17 ביולי 2001
| פיגועי טרור נגד ישראלים בעשור הראשון של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • > |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | הפיגוע בדלפק אל על בנמל התעופה של לוס אנג'לס (4 ביולי 2002) • הפיגועים במומבסה (28 בנובמבר 2002) • הפיגוע בשגרירות ישראל בטשקנט (30 ביולי 2004) • מתקפת הטרור בסיני (7 באוקטובר 2004) • הפיגוע בשגרירות ישראל במאוריטניה (1 בפברואר 2008) • מתקפת הטרור במומבאי (26 בנובמבר 2008) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
אתר זיכרון לנרצחי הפיגוע בתחנת הרכבת בנימינה
צ'יבי (סגנון ציור)

איור גנרי, אשר נוצר באמצעות תוכנת אומנות בינה מלאכותית, המדגים מראה טיפוסי של דמות בסגנון צ'יבי
איור גנרי נוסף שנוצר באמצעות תוכנת אומנות בינה מלאכותית אשר מדגים מראה טיפוסי של דמות בסגנון צ'יבי
צ'יבי (ביפנית: ちび) הוא סגנון ציור יפני בו דמות מבוגרת, המוכרת במיוחד מסדרת מאנגה או אנימה, מצוירת במראה ילדותי. בדרך כלל הממדים קטנים והפה (ולעיתים גם העיניים) מצויר בצורה פשטנית יותר.
גרסאות צ'יבי של דמויות משמשות לעיתים למטרות קומיות. דמויות צ'יבי שמופיעות באנימה בדרך כלל מדברות בקול ילדותי, יש להן עיניים גדולות יותר, ואישיות שובבה. במקרים רבים נהוג גם לצייר לדמויות צ'יבי ידיים ללא אצבעות, בדומה לדמויות בנות הפאוור פאף.
ציור של דמות בסגנון צ'יבי
ראו גם

SD
הערות שוליים

↑  Robin E. Brenner (2007). Understanding Manga and Anime. Libraries Unlimited. p. 56–57. ISBN 1591583322.
| אנימה ומאנגה |
| --- | --- | --- |
| מיקוד לפי קהל יעד | קודומו • שונן • שוג'ו • סיינן • ג'וסיי |  |
| סוגות ייחודיות | מכה • איסקאי  • מאהו שוג'ו • מאהו שונן • ג'ידאימונו • הארם • אצ'י • הנטאי |  |
| אמני מאנגה בולטים | אמן מאנגה • אוסמו טזוקה • אייצ'ירו אודה • ביסקו הטורי • מגומי איגראשי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • מסאשי קישימוטו • קלאמפ • רומיקו טקהאשי • אקירה טוריאמה • פוג'יקו פוג'יו • לייג'י מאטסומוטו |  |
| אנימטורים יפנים בולטים | אוסמו טזוקה • הידאקי אנו • מאמורו הוסודה • מאקוטו שינקאי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • יושיאקי קוואג'ירי • רומיקו טקהאשי |  |
| חברות אנימה בולטות | טאצונוקו הפקות • טואי אנימציה • ניפון אולפני אנימציה • סטודיו ג'יבלי • סטודיו פיירו |  |
| סגנונות ציור | בישוג'ו • בישונן • צ'יבי • SD |  |
| תרבות קהילות המעריצים | אוטאקו • קוספליי • כנסי אנימה |  |
עודד טירה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 בדצמבר 1940 (בן 84) פתח תקווה, פלשתינה (א"י)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1959–1986 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 404  מפקד אגד ארטילרי כידון  סגן מפקד עוצבה משוריינת  קצין תותחנים ראשי
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 תפקידים אזרחיים
 נשיא התאחדות התעשיינים, נשיא ויו"ר חברת פניציה אמריקה-ישראל
 
עודד טירה (נולד ב-18 בדצמבר 1940) הוא איש צבא ותעשיין ישראלי, שבתפקידו האחרון בצה"ל כיהן כקצין תותחנים ראשי בדרגת תת-אלוף בשנים 1986–1983; נשיא ויו"ר מפעל הזכוכית פניציה אמריקה-ישראל, נשיא התאחדות התעשיינים בשנים 1999 עד 2005.
ביוגרפיה

נולד בשכונת מחנה יהודה שבפתח תקווה בשם עודד טירס, בן יחיד לדב (שהיה מפקד גדוד בחיל התותחנים) ולדינה אולגה לבית מונץ. ב-1959 התגייס לצה"ל והתחיל את שירותו הצבאי בגדוד 403 של התותחנים. לאחר קורס קצינים שובץ בגדוד 404 ולאחר מספר חודשים עבר לשמש מדריך בקורס קציני תותחנים בבית הספר לתותחנות שדה. לקראת סוף שירותו הסדיר עבר קורס צניחה, כיוון שיועד לשרת במילואים בגדוד מרגמות כבדות מוצנח של חטיבה 80. ב-1961 השתחרר בדרגת סגן משנה.
לאחר שחרורו יצא ללימודי הנדסת תעשייה וניהול בטכניון, עבד כמהנדס ייצור במפעל הטקסטיל "צמרון", במפעל המזרנים אליאנס קיסריה, ומנהל ייצור בבית חרושת ויטה. במקביל שירת במילואים במערך המרגמות המוצנח והתקדם עד לתפקיד סמג"ד. במלחמת ששת הימים שירת כקצין קישור ארטילרי בגדוד 71 של חטיבה 55 תחת פיקודו של עוזי עילם, והשתתף בקרב על ירושלים.
במלחמת ההתשה התנדב לשרת כ"נמר" (כינוי לקציני מילואים ששירתו בהתנדבות בקו בר-לב), הוא שימש קצין תצפיות ארטילרי, סגן מפקד ואחראי על הארטילריה במוצב "הלשון". באוקטובר 1970 גויס על ידי קצין התותחנים של פיקוד הצפון, משה פלד (איינזינדלר) וקצין התותחנים הראשי אריה לוי לשירות הקבע במטרה להצטרף למשלחת חיל התותחנים לקראת קליטת תותחי הרומח בצה"ל. יחד עם המשלחת שהה מספר חודשים בפורט סיל שבאוקלהומה ושימש סגן מפקד גדוד הרומח הראשון בחיל, גדוד 55, עד 1972.
ב-1973 סיים לימודים במכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה ומונה לקצין אג"ם באגד ארטילרי 209, "כידון" של עוצבת סיני. במלחמת יום הכיפורים הגן האגד על קו בר-לב, השתתף בצליחת התעלה ובכיתור הארמייה השלישית. ב-1974 מונה טירה למפקד גדוד 404 והיה אחראי להסבתו מתותחי M-50 לתותחי רוכב. שימש כמפקד קורס קציני תותחנים וקצין אג"ם במפקדת קצין תותחנים ראשי בטרם התמנה ב-1977 למפקד אגד כידון. לאחר לימודים במכללה לביטחון לאומי התמנה למפקד התותחנים של פיקוד הדרום וחבר בוועדה המשותפת לישראל ומצרים לאכיפת הסכם השלום בין המדינות. ב-1982 קודם לדרגת תת-אלוף ומונה למפקד פינוי חבל ימית.
במלחמת לבנון הראשונה כיהן טירה כסגן מפקד עוצבה משוריינת וכסגן ראש מחלקת ההדרכה באגף מטה הכללי. באוגוסט 1983 התמנה לתפקיד קצין תותחנים ראשי, בו שימש עד שחרורו ב-1986.
קריירה אזרחית

לאחר שחרורו החל בקריירה עסקית בחברת פניציה, ב-1989 מונה לנשיא החברה ומ-1999 משמש כיו"ר הדירקטוריון שלה, במסגרת עבודתו בחברה המייצרת זכוכית שטוחה, הוביל הקמת מפעל חדש באזור התעשייה שבציפורי שתוצרתו מיועדת ברובה לייצוא, זכה על כך בפרס התעשייה ב-1994 בקטגוריה הכללית. בינואר 1999 החליף את דן פרופר בתפקיד נשיא התאחדות התעשיינים וכיהן במשרה זו עד ינואר 2005. בנוסף לעבודתו בפניציה מנהל את קרן ההשקעות מיילסטונס של המיליארדר האמריקאי ביל דווידסון ובמסגרת זו משמש כדירקטור בחברות הציבוריות ארד ופיברולן.
טירה נישא לשולמית סחרוב (בתו של ישראל סחרוב), נינתו של איש העלייה הראשונה יצחק אייזיק בן-טובים, שנפטרה ביוני 2021. הוא אב לארבעה ילדים. בעל תואר מוסמך בגאוגרפיה מאוניברסיטת חיפה. הוא משמש כיו"ר מועדון המאה של איגוד בוגרי הטכניון וסגן יו"ר עמותת בוגרי המכללה לביטחון לאומי. זכה ב-2008 בפרס מיוחד על מפעל חיים של לשכת המהנדסים. ב-2012 נבחר ליו"ר הוועד המנהל של מכון וינגייט. הוא חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים.
טירה יצא נגד הענקת פרס ישראל לזאב שטרנהל לאור תמיכתו בסרבנות. בעימות מתוקשר אחר פרסם מודעת ענק בעיתון מעריב בה יצא במילים חריפות כנגד יהונתן גפן, בעל טור בעיתון, על רקע ביקורתו של גפן בטורו על מבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2006 ייסד טירה יחד עם אנשי חינוך, אישי ציבור, אנשי עסקים ואנשי אקדמיה את המכון למנהיגות העתיד. הוא ממייסדי מועצת הביטחון לישראל
ב-2014 מונה ליו"ר המועצה הלאומית לספורט, גוף חדש שהוקם בשנה זו ותפקידו לגבש מדיניות כוללת וארוכת טווח לספורט בישראל. במהלך הישיבה הראשונה של המועצה שחלה זמן קצר לאחר זכייתה של מכבי תל אביב ביורוליג, אמר טירה כי מכבי שיחקה עם "חמישה כושים", אמירה שעוררה סערה בשל תוכנה הגזעני.
בשנת 2015 יצא לאור ספרו האוטוביוגרפי "ללכת עם האנשים: סיפור חיים של מנהיגות" (הוצאת מטר).
טירה הוא חבר תנועת הביטחוניסטים.
הערות שוליים

↑  עודד טירה יהיה יו"ר הוועד המנהל של מכון וינגייט, באתר וואלה, 28 באוגוסט 2012
↑  עודד טירה, ‏פרס ישראל בתחום סרבנות, עודד טירה, באתר גלובס, 13 במאי 2008
↑  עודד טירה ליהונתן גפן: "יונתן הקטן! נמאסת ואתה יכול ללכת להזדיין, מצידי" אתר ice‏ 12.01.09
↑  אתר המועצה לביטחון ישראל
↑  המועצה הלאומית לספורט יצאה לדרך, באתר כלכליסט, 27 במאי 2014
↑  מורן אזולאי, סגנית יו"ר הכנסת: "ההתבטאות של עודד טירה - פוגענית וגזענית", באתר ynet, 28 במאי 2014
↑  תא"ל (במיל) עודד טירה - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏4 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007586112205171  LCCN: no2016009047  VIAF: 51145304374778570637   WorldCat (עם VIAF): 51145304374778570637
אל-הייבה

| --- | --- |
 יוצרים:  הוּזאן עכו (ער')
 בימוי:  סאמר ברקאווי
 שחקנים:  תיים חסן נאדין נסיב נג'ם
 ארץ מקור:  סוריה, לבנון
 שפות:  ערבית
 מספר פרקים:  30
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אל-הייבה (בערבית: الهيبة) היא סדרה סורית-לבנונית שהופקה בשנת 2017 כאחת מסדרות הרמדאן. את הסדרה ואת התסריטים יצר הוזאן עכו (ער'), סאמר אל-ברקאווי (אנ') ביים, והפיק זיאד אל-חטיב. השחקנים הראשיים היו: השחקן הסורי תיים חסן (אנ'), השחקנית הלבנונית נאדין נסיב נג'ים (אנ'), השחקנית הסורית מונא ואסף (ער') ורבים אחרים.
בשנת 2019 פורסם כי 'אל-הייבה' באותה שנה הישראלים חיפשוא הסדרה, יותר מכל סדרה אחרת, בטלוויזיה.
עלילה

עָלְיָא התגוררה עם בעלה עָאדֶל ובנם הקטן בקנדה ומשנפטר הבעל, היא מגיעה ללבנון כדי לקבור אותו במקום הולדתו – הכפר הייבה (כפר בדיוני), שנמצא בגבול בין לבנון לסוריה. עליא מנסה להתמודד מול משפחת בעלה – משפחת שייח' אל-ג'בל, שדורשת שהבן יישאר בכפר ולא יחזור עימה לקנדה. בפני עליא האפשרות לחזור לבדה, או להישאר ליד בנה וכך היא מוצאת את עצמה חיה בכפר הייבה. בתוך כך מסתבר שגיסה ג'בל ומשפחתו מתפרנסים מהברחות ומסחר בנשק בין סוריה ללבנון, ובנוסף לסכנות האורבות מעצם העיסוק, יש למשפחה סכסוך היסטורי מתמשך עם משפחת סעיד, משפחה חזקה אחרת, אף היא מהכפר הייבה.
הסדרה עוסקת בניסיונות לחסל את ג'בל ואת בני משפחתו ובדרכים היצירתיות שהוא מוצא כדי לשרוד ולשמור על כבוד ומעמד המשפחה. סיפור העלילה מתפתח במהלך חמש עונות עם דמויות חדשות, אויבים וידידים שמתווספים ומערכת היחסים בין שני גיבורי הסדרה – עליא וג'בל.
הצוות והשחקנים > צוות

| כתיבה, תסריט ודיאלוגים | הפקה |
| --- | --- |
 הוזאן עכו (ער'):  סאמר ברקאווי (ער')  צפאא אחמד (صفاء أحمد) – מנכ"ל  אכּת'ם חמאדה (أكثم حمادة) – עוזר במאי
הצוות והשחקנים > שחקנים עיקריים ודמויות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם השחקן | שם השחקן בערבית | הדמות בסדרה |
| תיים חסן | تيم حسن | ג'בל |
| מונא ואצף | منى واصف | נאהד עמראן |
| אואיס מח'לאתי | أويس مخللاتي | צח'ר |
| רוזינה לאד'קאני | روزينا لاذقاني | מונא |
| עבדו שאהין | عبدو شاهين | שאהין |
| נאדין נסיב נג'ים | نادين نسيب نجيم | עליא (עונה 1) |
| ואלרי אבו שקרא | فاليري أبو شقرا | מרים (עונה 2) |
| ניקול סאבא | نيكول سابا | סומיה (עונה 2) |
| שירין עבד א-נור | سيرين عبد النور | נור רחמה (עונה 3) |
| סעיד סרחאן | سعيد سرحان | עלי (עונה 3) |
| מוחמד עקיל | محمد عقيل | א-שייב |
| מישל חוראני | ميشال حوراني | מג'די |
| קרלה בוטרוס | كارلا بطرس | ד"ר ע'אדה |
| ח'יתאם אל-אחלאם | ختام اللحام | אימו של שאהין |
| זיינב הינד ח'ד'רה | زينب هند خضرة | רימה |
| לילה קומרי | ليلى قمري | אימו של עלי |
| נג'אח ספכּוני | نجاح سفكوني | ג'מאל עמראן, דוד של ג'בל (מצד האם) |
| ח'אלד א-סייד | خالد السيد | ע'אזי דוד של ג'בל (מצד האב) ואביו של שאהין |
| עאדל כרם | عادل كرم | נימר (עונה 4) |
| פטריק | باتريك | עיסא – עו"ד |
| ח'ליל צחנאווי | خليل صحناوي | ד"ר הנס נילסן (עונה 5) |
| וולא אל-עזאם | ولاء العزام | מרווה |
| דימה קנדלפת | ديمة قندلفت | ראניה עמראן (בתו של ג'מאל עמראן) |
| ווג'יה צקר | وجيه صقر | נעים |
| סולטאן דיב | (سلطان ديب) | ניד'אל |
| סאמר אל-כחלאוי | سامر الكحلاوي | דיב |
שידור הסדרה ברשתות טלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מדינה / אזור | ערוץ טלוויזיה | מועד תחילת שידור | שפה | שם הסדרה | עונות |
| המזה"ת | Middle East Broadcasting Center and MTV Lebanon | מאי 2017 | ערבית | Al Hayba | 1 |
| המזה"ת | Middle East Broadcasting Center and MTV Lebanon | מאי 2018 | ערבית | Al Hayba | 2 |
| המזה"ת | Middle East Broadcasting Center and MTV Lebanon | מאי 2019 | ערבית | Al Hayba | 3 |
| המזה"ת | Middle East Broadcasting Center and MTV Lebanon | נובמבר 2020 | ערבית | Al Hayba | 4 |
| בין-לאומי | Shahid (streaming platform) | אוקטובר 2021 | ערבית | Al Hayba | 5 |
| איראן | MBC Persia | יוני 2020 | פרסית | اعتبار | 1 |
| איראן | MBC Persia | יולי 2020 | פרסית | اعتبار | 2 |
| בין-לאומי | Netflix | ספטמבר 2018 | ערבית, אנגלית, צרפתית, ספרדית, סינית (מדובב) | Al Hayba | 1, 2, 3, 4, 5 |
הצלחת הסדרה

בשנת 2017 הודיעו המפיקים שהעונה הראשונה של הסדרה הצליחה ביותר בעולם הערבי וצפו בה מעל מאה מיליון צופים.
ביקורת

הסדרה לא הייתה חסינה מביקורות, כמו:
בשנת 2018, הוגשה תביעה נגד מפיקי הסדרה, בטענה שהיא מקדמת סטראוטיפים של העיר בעלבכ כמקום פשע, אלימות ושימוש בסמים. ההפקה הגיבה לתביעה, תוך הפניה לכתוב בהקדמה לסדרה ולכל פרק בה, שכל הפרטים בדויים.
השחקנית הראשית בעונה הראשונה, נאדין נסיב נג'ים דחתה את הצעת החוזה לעונה השנייה בטענה שהתפקיד שיועד לה חסר בולטות ותיארה את התוכנית כסיפור גברי בעיקרו.
הערות שוליים

↑  "مسلسل الهيبة يخطف الأنظار في حفل إطلاق MTV لخارطة برامجها". مجلة سيدتي. 17 במאי 2017. אורכב מ-המקור ב-16 באפריל 2019. נבדק ב-15 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "تفاصيل مسلسل الهيبة لرمضان 2017 تثير حماس المشاهد". موقع mashaheeri. 13 ביוני 2017. אורכב מ-המקור ב-28 באוגוסט 2018. נבדק ב-15 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תכירו: "אל חייבה" היא הסדרה הכי מחופשת בישראל, באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2019
↑  الهيبة - ﻣﺴﻠﺴﻞ - 2017 - طاقم العمل، فيديو، الإعلان، صور، النقد الفني، مواعيد العرض, web.archive.org, ‏2018-06-16
↑  محتوى العمل: الهيبة - ﻣﺴﻠﺴﻞ - 2017, web.archive.org, ‏2017-11-25
↑  Yasmina | ياسمينة هي مجلة المرأة العربية العصريّة الأولى التي تقدّم لكِ النصائح والمعلومات حول أجدد صيحات الموضة، التجميل، الصحة، أخبار المجتمع وغيرها, Yasmina (בערבית)
↑  خاص "لها" - الجزء الثاني من "الهيبة" وحقيقة عودة "الدب", Laha Magazine, ‏2017-06-25
↑  Sabbah: Al Hayba, a sensation across the MENA region, www.prensario.net (בספרדית)
↑  Lawyers seek to block popular TV show 'Al Hayba El Awda', annahar.com (באנגלית)
↑  The controversy over Al Hayba-El Awda: Why now?, annahar.com (באנגלית)
↑  Mira Al-Orr Bleick, 'Al Hayba' director Samer Al Barkawi says the third season is well under way with Cyrine Abdelnour in the lead, The National, ‏2018-09-12 (באנגלית)
ערכים (ארגון)

משרדי ארגון ערכים על יד ישיבת שפת אמת בירושלים.
ארגון ערכים הוא ארגון החזרה בתשובה.
הארגון הוקם בשנת 1979 על ידי הרבנים אברהם בקר ויחיאל פריד (שפרשו מהארגון בשנת 1984 לטובת ארגון קטן יותר בשם "אפיקים").
בראשית פעילותו קיים הארגון סמינרים לחילונים במתכונת של שבוע בבית הארחה שבו התקיימו הרצאות מגוונות. הסמינרים התקיימו בבית ההארחה שערי אברהם, ולאחר מכן בפנימיית "אור חדש" שברכסים. כיום נערכים הסמינרים בבתי מלון, בעיקר במתכונת של סופי שבוע, מיום רביעי עד מוצאי שבת. מתקיימים סמינרים לאקדמאים וללא אקדמאים, והמרצים והתוכן מותאמים למשתתפים.
הארגון מתקיים מתרומות.
הארגון מנוהל כיום על ידי הרב יוסף וליס, איש עסקים שחזר בתשובה באחד מהסמינרים הראשונים של הארגון, וכן הרב ישעיה הורוויץ והרב אהרן לוי. הארגון מתאר את פעילותו בעלון שבועי "ערכים לשבת" ובמגזין שנתי "השיבנו".
עלון ערכים לשבת - החל לצאת לאור בשנת תשפ"ג ומיד בתחילתו החל לתפוס תאוצה וביקוש רב בקרב הציבור החרדי, העלון מכיל מדורים כמו פרשת שבוע, חינוך, בית יהודי,, תורת הנפש, שו"ת טיפים כלליים, בעקבות גדולי ישראל, ערכים לשולחן שבת, מדור ילדים ועוד. מאת המרצים והרבנים, הרב דוד ברוורמן, הרב משה לנדאו, הרב ישי וליס, הרב צביאלי בן צור, הרב דניאל נשיא, הרב מיכאל לסרי, הרב אליעזר אייזיקוביץ ועוד.
הארגון מפעיל את עמותת מנוף - המרכז למידע יהודי, המשמשת כמחלקת הסברה ותיעוד. כמו כן עורך הארגון סמינרים במדינות שונות, בהן ארצות הברית, מקסיקו וארגנטינה, כאמצעים למניעת התבוללות וחיזוק הזהות היהודית.
בין המרצים בארגון בעבר ובהווה נמנים הרבנים צבי ענבל, משה גרילק, מרדכי נויגרשל, ניסים יגן, מיכאל לסרי ואהרן לוי.
בשנת 2019 קיבלה העמותה מעל למיליון ש"ח מהמשרד לשירותי דת להכשרת מרצים. בשנת 2023 תקציב העמותה היה כ-57,000,000 ש"ח, מתוכם כ-820,000 ש"ח ממימון ממשלתי. העמותה לא הגישה בקשה לאישור ניהול תקין.
לקריאה נוספת

משה גרילק, שיח שבים
ד"ר בעז כספי (-שם ספרותי של ד"ר שלום סרברניק), הכמיהה אל המעמקים, הוצאת מודן
הערות שוליים

↑  אודות ארגון "ערכים", באתר הארגון.
↑  ערכים - אגודה להפצת התודעה היהודית (ע"ר), באתר "גיידסטאר ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603408705171  LCCN: n2014065119   WorldCat (עם LCCN): n2014-065119
Mad About the Boy

| --- | --- |
 שיר בביצוע ג'ויס ברבור, סטפי דונה, נורה הווארד ודוריס האר
 יצא לאור:  1932 
 סוגה:  ג'אז, מוזיקה קלה, מוזיקת פופ מסורתית 
 שפה:  אנגלית 
 כתיבה:  נואל קאוורד 
 לחן:  נואל קאוורד 
 
"Mad About the Boy" (בעברית: "מטורף על הילד") הוא שיר פופולרי שנכתב והולחן על ידי נואל קאוורד. הוא הוצג ברביו Words and Music (אנ'), על ידי ג'ויס ברבור (אנ'), סטפי דונה (אנ'), נורה הווארד (אנ') ודוריס האר (אנ'). השיר עוסק באהבה נכזבת לכוכב קולנוע. הוא נכתב כדי להיות מושר על ידי דמויות נשיות, אם כי קווארד (שהיה הומוסקסואל) כתב גם גרסה שמעולם לא בוצעה, המכילה התייחסויות לנושא של אהבה הומוסקסואלית. השיר זכה לפופולריות מחודשת ב-1992, כאשר הזמרת דיינה וושינגטון ביצעה את השיר בפרסומת הטלוויזיה "Swimmer" של לוי שטראוס ושות', בבימויו של טרסם סינג.
ליריקה

השיר מבטא את הערצתו של כוכב קולנוע על ידי מספר נשים כשהן עומדות בתור מחוץ לבית קולנוע ומושר על ידי הדמויות הנשיות שנמצאות בתור.
מאוחר יותר הוסיף קווארד מספר בתים נוספים להפקה הניו יורקית (Set to Music (אנ')), לשיר שיושר על ידי דמות גברית, בהתייחסות באופן מפורשת להומוסקסואליות.
בתוך השיר, יש התייחסות כביכול הומוריסטית לקאמפ ולא-נשיות (אנ') של הדמות (כמשל לשחקנית הקולנוע מירנה לוי), ולניסיונותיו הכושלים והחוזרים של הדמות לבצע טיפול המרה עם הפסיכיאטר שלו. בתים אלו מעולם לא בוצעו בתוך המחזה, מאחר שההנהלה חשבה שהם מסוכנים מדי.
יש הטוענים כי "The boy" מיוחס לשחקן האמריקאי, דאגלס פיירבנקס ג'וניור (אנ'). לפי כתבה שנכתבה בעיתון אמריקאי, "נואל אהב ... [אבל] דאג בהחלט לא אהב אותו בחזרה, על אף ששני הגברים נהיו לחברים טובים."
גרסת דיינה וושינגטון

הזמרת האמריקאית, דיינה וושינגטון, הקליטה את השיר פעמיים: ראשית, ב-24 במרץ 1952 בליווי תזמורתי של וולטר רודל, ולאחר מכן ב-4 בדצמבר 1961 עם קווינסי ג'ונס והתזמורת שלו.
גרסת 1952 של הזמרת יצא כסינגל, אם כי גרסת 1961 לא זכה לצאת כסינגל עד ל-1992. השיר היה אחד מ-40 השירים שהקליטה עם קווינסי ג'ונס ב-1961.
הגרסה של וושינגטון זכתה לפופולריות עבור דור חדש כאשר היא שימשה כרצועת גיבוי בפרסומת בטלוויזיה "Swimmer" של לוי שטראוס ושות' מ-1992. הסינגל הגיע, בשיאו, למקום ה-41 במצעד הסינגלים הבריטי.
נכון ליוני 2022, השיר הושמע למעלה מ-34 מיליון פעמים בספוטיפיי.