stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדוארד מרפי הבן
ביוגרפיה > קריירה פוליטית > סנאטור אמריקאי

בשנת 1893 הוא נבחר לסנאטור אמריקאי מניו יורק, וכיהן מ-4 במרץ 1893 ועד 3 במרץ 1899. בשנת 1899, הוא הובס בהתמודדותו להיבחר מחדש על ידי צ'ונסי מ. דפיו הרפובליקני. מרפי כיהן בוועדת החינוך והעבודה, והוא היה יושב ראש הוועדה ליחסים עם קנדה בקונגרס ה-53.
ביוגרפיה > אחרית חייו

הוא חידש את פעילותו העסקית הקודמת, לרבות השקעה בנדל"ן וכיהן כנשיא חברת הגז טרוי וסגן נשיא הבנק הלאומי של התעשיינים של טרוי. הוא גם היה משקיע מרכזי ברכבת העיר טרוי ובחברת החשמל של העיר. במשך כמה שנים הוא היה יושב ראש המפלגה הדמוקרטית בעיר טרוי ובמחוז רנסלר.
ביוגרפיה > מותו

מרפי מת בבית הקיץ שלו באלברון, ניו ג'רזי, ב-3 באוגוסט 1911. הוא נקבר בבית הקברות הקתולי של סנט מרי בטרוי.
הערכה

בשנת 1891, סנט ג'ון קולג' העניק למרפי את תואר הכבוד של המאסטר לאמנויות. בשנת 1894, סנט ג'ון קולג' העניק לו תואר לשם כבוד.
משפחתו

מרפי היה נשוי לג'וליה דלהנטי (1842–1915) מאולבני, ניו יורק. הם היו הורים לתשעה ילדים, שמונה מהם חיו עד לבגרות; אדוארד, ג'וליה, ויליאם, התאומים ג'וזף וג'ון, ג'יין, ריצ'רד והלן. בתו ג'וליה הייתה אשתו של יו ג'. גרנט, פוליטיקאי בולט בעיר ניו יורק.
רוגלנד

רוגלנד (בנורווגית: Rogaland) הוא אחד ממחוזות נורווגיה. למחוז גבול משותף עם המחוזות הורדלנד, טלמרק, מזרח אגדר ומערב אגדר. רוגלנד הוא המחוז ה-13 הגדול ביותר מבחינת שטח. מנהל המחוז נמצא בסטוונגר.
באזור זה נמצאו שרידים ארכאולוגיים רבים מתקופות שונות המתוארכים לתקופת האבן, תקופת הברונזה ותקופת הברזל. בשנת 2016 שיעור האבטלה ברוגלנד עמד על 4.9%, אחד הגבוהים בנורווגיה. לעומת זאת שיעור הפריון עומד על 1.78 ילד לאם, הגבוה ביותר בנורווגיה.
בזמן איחוד דנמרק-נורווגיה עד שנת 1814, נקרא המחוז "אמט סטוונגר", על שם העיר סטוונגר.
הסמל

הסמל הוענק ב-11 בינואר 1974. הזרועות כחולות ובמרכזן צלב מחודד לבן או כסוף. הצלב מבוסס על צלב האבן הישן בסולה, האנדרטה הלאומית העתיקה ביותר בנורווגיה. סוג זה של צלב היה נפוץ מאוד בנורווגיה של ימי הביניים.
גאוגרפיה

רוגלנד הוא בעיקר אזור חוף עם פיורדים, חופים ואיים, האי העיקרי הוא קרמוי.
סטוונגר הוא האזור העירוני השלישי בגודלו בנורווגיה, נמצא במרכז רוגלנד והוא כולל את העיר הגדולה סטוונגר והעיריות השכנות סנדנס, רנדברג וסולה. יחד, שיקום זה מדורג מעל העיר טרונדהיים בדירוג האוכלוסין בנורווגיה.
במחוז יש מרבצי נחושת גדולים (חלקם ממכרה ויסנס ששימשו לבניית פסל החירות).
אגם סולדל שהוא האגם ה-6 בעומקו במדינה ממקום בשטח המחוז.
היסטוריה

יש שרידים ברוגלנד מהתקופות המוקדמות ביותר, כמו חפירות במערה בוויסטה ברנדברג (Svarthola). אלה כוללים מציאת שלד של ילד מתקופת האבן. ממצאים ארכאולוגיים שונים נובעים מהתקופות הבאות, מתקופת הברונזה ותקופת הברזל. נמצאו צלבים רבים בסגנון אירי. לרוגלנד קראו Rygjafylke בעידן הוויקינגים. לפני הארלד פייר-יאיר וקרב האפרספיורד, זו הייתה ממלכה קטנה. הרוגיאנים היו שבט שאולי היה קשור לרוגלנד.
תרבות ותיירות

סדרת פסטיבלים וקונגרסים של תהילה ופרופיל בינלאומיים, כמו פסטיבל המוזיקה הקאמרית, פסטיבל המיג'אז, גלדמט (אוכל מואר עם חיוך שמח), ואירוע ONS, שנערך בסטוונגר בכל שנה שנייה מאז 1974. ה-ONS הוא כנס ותערוכה בינלאומית גדולה עם דגש על נפט וגז ונושאים אחרים מתעשיית הנפט. אולם הקונצרטים ומתחם המוזיקה בברגסטד והתזמורת הסימפונית של סטבנגר מספקים השראה חשובה בסביבה המוזיקלית הנורווגית. אירוע שנתי נוסף בסטבנגר הוא כדורעף החופים העולמי. במהלך טורניר זה מוסב מרכז העיר לזירת כדורעף חופים.
רוגלנד הוא ביתם של פלאי טבע רבים, כמו פרקסטולן, קיגראג וגלופלססורה. בסטוונגר יש ברוגלנד מוזיאון ארכאולוגי עם חפצים רבים מההיסטוריה הקדומה. חווה מתקופת הברזל באולנדהאוג בסטאוונגר משוחזרת באתר החווה המקורי שראשיתה בשנת 350–500 לספירה. חוות הוויקינגים היא מוזיאון בכארמוי.
מנהל

מחוז (fylke) הוא האזור המינהלי המקומי הראשי בנורווגיה. כל המדינה מחולקת ל-11 מחוזות. מחוז הוא גם אזור בחירות, עם הצבעות פופולריות שמתקיימות כל 4 שנים. ברוגלנד, ממשלת המחוז היא עיריית מחוז רוגלנד. הוא כולל 47 חברים שנבחרים להקים מועצה מחוזית (Fylkesting). בראש הפילקסטינג עומד ראש עיריית המחוז (fylkesordførar). מאז שנת 2020 ראש עיריית מחוז רוגלנד היא מריאן צ'סק.
במחוז יש גם מושל מחוז שהוא נציג המלך והממשלה של נורווגיה. בנט היה הוא המושל מאז 2021. היה נבחר למשרת המושל ב-2019 בעת שהיה שר הבריאות של נורווגיה וחבר פרלמנט, כהונה שנסתיימה רק ב-2019, ואת מקומו עד 2021 מילאה כמושלת בפועל לונה מרייטה סולהיים (אנ').
העיריות ברוגלנד מחולקות בין כמה בתי משפט מחוזיים (טינגטט): בית המשפט המחוזי דאליין, בית המשפט המחוזי בהוגאלנד, בית המשפט המחוזי בג'ארן ובית המשפט המחוזי בסטוונגר. כל בתי המשפט הללו כפופים למחוזי בית המשפט לערעורים בגולינג הממוקם בברגן.
הערות שוליים

↑  Rogaland – Kommunevåpen – coat of arms – crest of Rogaland, www.heraldry-wiki.com (באנגלית)
| מחוזות וטריטוריות בלתי נפרדות של נורווגיה |
| --- | --- | --- |
| רשימת מחוזות מאז 2020 | אגדר • אוסלו • ויקן • וסטלן • וסטפול וטלמרק • טרומס ופינמרק • טרנדלג • ינלנה • מרה ורומסדל • נורדלנד • רוגלנד |  |
| מחוזות לשעבר | אופלנד • אסטפול • אקרסהוס • בוסקרוד • הדמרק • הורדלנד • וסטפול • טלמרק • טרומס • מזרח אגדר • מערב אגדר • סון או פיורנה • פינמרק |  |
| טריטוריות בלתי נפרדות | יאן מאיין • סבאלברד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555185005171  BIBSYS: 90192291  BnF: cb13601619x (data)  GND: 4117072-6  KulturNav: 13db8674-97ef-4b85-bef0-4b3aa08dbe98  LCCN: n81103048  MusicBrainz: fb98464f-3c9c-4c91-94bc-89f30d0a42f9  VIAF: 143079061   WorldCat (עם VIAF): 143079061
FishBase

FishBase הוא מאגר מידע עולמי מקוון של מיני דגים. זהו מסד הנתונים המקוון הגדול והנצפה ביותר למידע בנושא דגי ים. מאגר זה עם הזמן "התפתח לכלי אקולוגי דינאמי ורב-תכליתי" המצוטט באופן נרחב בפרסומים מדעיים.
FishBase מספקת נתוני מינים מקיפים הכוללים מידע על טקסונומיה, תפוצה גאוגרפית, ביומטריה ומורפולוגיה, התנהגות ובתי גידול, אקולוגיה ודינמיקת אוכלוסייה וכן נתונים על רבייה, מטבולית וגנטית. באתר יש גישה לפירמידות אקולוגיות, מפתחות זיהוי, מידע ביוגאוגרפי, וקישורים למאגרי מידע אחרים כגון, GenBank,‏ LarvalBase (אנ'), הרשימה האדומה של IUCN וקטלוג הדגים.
נכון לנובמבר 2018, FishBase כלל מידע על 34,000 מינים, 323,000 שמות עממיים ב-300 שפות, 58,900 תמונות, והפניות ל-55,300 עבודות בספרות המדעית. לאתר ישנם 700,000 צפיות ייחודיות בכל חודש.
ארגון נוכחי

כאשר המודעות ל-FishBase גדלה בקרב מומחי דגים, היא משכה אליה למעלה מ-2,310 תורמים ומשתפי פעולה. מאז שנת 2000 FishBase מפוקח על ידי קונסורציום של תשעה מוסדות בינלאומיים. עד כה גדל קונסורציום FishBase לשנים עשר חברים ובהם אוניברסיטת אריסטו של סלוניקי (.A.U.Th), האקדמיה הסינית למדעי הדיג (אנ') (CAFS) בסין וארגון המזון והחקלאות (FAO) של האומות המאוחדות באיטליה. מרכז הלמהולץ לחקר האוקיינוסים בקיל (אנ') (GEOMAR), מתפקד כגוף המתאם.
ראו גם

ITIS
NCBI
Animal Diversity Web
הים סביבנו (אנ')
AquaMaps (אנ')
SeaLifeBase (אנ')
הערות שוליים

↑  Froese R and Pauly D (eds) (2000) FishBase 2000: concepts, design and data sources ICLARM, Philippines.
↑  Marine Fellow: Rainer Froese (אורכב 21.12.2013 בארכיון Wayback Machine) Pew Environment Group.
↑  References Citing FishBase FishBase. Last modified 5 July 2010. Retrieved 20 July 2011.
↑  Gert B and Snoeks J (2004) "FishBase: encyclopaedia and research tool" Page 48, VLIZ Special Publication 17, Brugge, Belgium.
↑  According to the FishBase web page, accessed November 2018.
↑  FishBase Home page. Retrieved 28 November 2018
↑  "Ecology, Population Dynamics, and Fisheries: FishBase". IFM-GEOMAR, Kiel. אורכב מ-המקור ב-24 במרץ 2012. נבדק ב-27 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2007022755  VIAF: 185761286   WorldCat (עם VIAF): 185761286 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חנקן חלוד-גב

| חנקן חלוד-גב |
| --- | --- |
 חנקן חלוד-גב מהתת-מין L. s. erythronotus, הודו
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: חנקניים
סוג:: חנקן
מין:: חנקן חלוד-גב
שם מדעי
 Lanius schach ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של חנקן חלוד-גב:    חורף   יציב, או עם נדידה חלקית בלבד   יציב 

חַנְקָן חָלוּד-גַּב (שם מדעי: Lanius schach, נקרא בעבר חנקן זנבתן) הוא מין של ציפור שיר ממשפחת החנקניים. תפוצתו הנרחבת כוללת את דרום-מזרח אסיה, הארכיפלג המלאי, ותת-היבשת ההודית; ויש שונות גבוהה בניצוי בין תת-המינים השונים בכל אזור. למרות ההבדלים הניכרים בין תת-המינים, לכולם יש זנב שחור ארוך וצר, מסכה ומצח שחורים, שת וצדדים אדומים וכתם לבן קטן על הכתף. הוא והחנקן אפור-גב (אנ') (Lanius tephronotus) המתרבה במישור הטיבטי נחשבים יחדיו למין-על בתוך הסוג.
בישראל נרשמה תצפית בודדת במדרשת בן-גוריון בנובמבר 1982.
טקסונומיה ואטימולוגיה

החנקן חלוד-הגב תואר לראשונה רשמית בידי חוקר הטבע השוודי קארל ליניאוס בשנת 1758 במהדורה העשירית של הספר Systema Naturae שלו תחת השם המדעי Lanius schach. לינאוס ציטט את התיאור שכלל החוקר השוודי פהר אוסבק בתיאור שהותו בסין. המיקום ממנו נאסף הטיפוס על-פיו תואר המין הוא אזור הקנטון של סין.
שם הסוג, Lanius, נגזר מהמילה הלטינית ל"קצב", בשל הרגלי האכילה שלהם: הם נוהגים לשפד את טרפם ולקרוע ממנו פיסות. שם המין הספציפי הוא אונומטופיה המבוסס על הקריאה שלו. השם העממי האנגלי "shrike" הוא מאנגלית עתיקה scríc, "צרחה", המתייחס לקריאתם הצורמנית.
טקסונומיה ואטימולוגיה > תת-מינים

ישנם תשעה תת-מינים מוכרים:
L. s. erythronotus (ניקולס אילוורד ויגורס, 1831) - דרום קזחסטן עד צפון-מזרח איראן, אפגניסטן, פקיסטן וצפון-מרכז הודו
L. s. caniceps אדוארד בליית, 1846 - מערב, מרכז, ודרום הודו וסרי לנקה
L. s. tricolor בריאן הוטון הודג'סון, 1837 - נפאל ומזרח הודו דרך מיאנמר ודרום סין לצפון לאוס וצפון תאילנד
L. s. schach קארל ליניאוס, 1758 - התת-מין הטיפוסי, מרכז ודרום-מזרח סין עד צפון וייטנאם
L. s. longicaudatus ויליאם רוברט אוגולוי-גרנט, 1902 - מרכז, דרום מזרח תאילנד ודרום לאוס
L. s. bentet תומאס הורספילד, 1821 – חצי האי המלאי, איי סונדה ובורנאו
L. s. nasutus ג'ובאני אנטוניו סקופולי, 1786 - הפיליפינים (למעט קבוצת פלאוואן וארכיפלג סולו)
L. s. suluensis (אדגר אלכסנדר מירנס, 1905) - ארכיפלג סולו (דרום הפיליפינים)
L. s. stresemanni רוברט מרטנס, 1923 – מזרח גינאה החדשה
סטיוארט בייקר במהדורה השנייה של "הפאונה של הודו הבריטית" ראה את התת-מינים L. s. schach, L. s. tephronotus ו-L. s. tricolor כשלושה מינים נפרדים. הוא ראה ב-nigriceps שם נרדף ל-tricolor וכלל את erythronotus כתת-מין של schach. מיונים אחרים הוצעו על ידי יו ויסלר ונורמן בויד קינאר כאשר החנקן אפור-גב נחשב לתת-מין של חלוד-גב, ו-nigriceps ו-nasutus מקובצים יחדיו. מיון אחר החשיב את tricolor לתת-מין של חנקן אפור-גב. אולם לאחר מכן צוין כי חנקנים אפורי-גב וחלודי-גב מצויים יחד באזור קומאון ולכן הוכרע כי השניים מהווים מינים נפרדים. גם הבדלים מולקולריים מצביעים על כך שהם מרוחקים גנטית במידה מספקת.
האוכלוסייה המערבית ביותר מאזור הים הכספי נקראה על ידי סרגיי בוטורלין "jaxartensis", ונטען כי הפרטים מעט גדולים יותר; אך היא אינה נחשבת לתת-מין מובחן. מופע אפור בהיר מאוד מהאזורים היבשים המערביים של הודו, שנקראה על ידי וולטר קואלז "kathiawarensis", נחשבת גם כשונות בלבד. ביסוואמוי ביסוואז תמך בדעה ש-nigriceps (בעל הגב העליון האפור והגב התחתון האדום) הוא הכלאה של tricolor ו-erythronotus.
לתת-מין erythronotus מצפון הודו יש ראש אפור הממשיך אל הגב עם מעבר הדרגתי לצבע חום-אדום. בדרום הודו וסרי לנקה, תת-המין של ה-Caniceps, מובחן על ידי האדום המוגבל לשת, הכיפה הבהירה והאפור הנקי בגב. התת-מין longicaudatus הוא בעל כיפה אפורה יותר והוא נמצא בתאילנד ובמיאנמר. תת-המין הטיפוסי L. s. schach מצוי בסין מעמק היאנגצה דרומה ועד להאינאן וטאיוואן; אצל חלק מהפרטים שלו מופיע מלניזם והם תוארו פעם כמין נפרד בשם L. fuscatus. התת-מינים מהאיים כוללים את nasutus (איי הפיליפינים ממינדנאו עד לוזון וצפון בורנאו), suluensis (האי סולו), bentet (איי סונדה וסומטרה מלבד בורנאו) ו-stresemanni מגינאה החדשה.
תיאור

חנקן חלוד-גב הוא חנקן טיפוסי במראהו, המעדיף בתי גידול פתוחים ויבשים ונצפה לעיתים קרובות יושב בולט על גבי שיח או על חוט. המסכה כהה ורחבה, עוברת את העין ומכסה את המצח ברוב תת-המינים; ואצל tricolor ו-nasutus הראש כולו שחור. הזנב צר ומדורג עם גוון אדמדם בהיר בנוצות החיצוניות. תת-המין erythronotus בעל גב עליון אפור העובר בהדרגה לגווני אדום, בעוד של-caniceps הדרום-הודי יש אפור נקי. כמות קטנה של לבן קיימת בבסיס אברות התעופה. המין חנקן הודי (אנ') (שם לא רשמי, Lanius vittatus) דומה לו, אך קטן יותר ובעל ניצוי מנוגד יותר, ויש לו כתם לבן בולט יותר על הכנף. הזוויגים זהים.
תפוצה ובית גידול

המין נמצא ברחבי אסיה מקזחסטן ועד גינאה החדשה. הוא נמצא בעיקר בבתי גידול פתוחים ושיחיים. רבות מאוכלוסיות האזור הממוזג נודדות דרומה בחורף, בעוד שאלו באזורים הטרופיים נוטים להיות יציבים; אך הם עשויים לשוטט למרחקים קצרים. תת-המין caniceps של דרום הודו חורף באזור החוף היבש של דרום הודו. תת-מין tricolor נודד דרומה לבנגל. הם נמצאים בשיחים, מישורי עשב ובקרקעות מעובדות פתוחות. סקר בדרום הודו מצא שהם בין חנקני החורף הנפוצים ביותר ונמצאו בצפיפות קווית גבוהה בצידי כבישים, כ-0.58 לקילומטר בממוצע, לעיתים קרובות נחים על קווי חשמל.
הוא מזדמן נדיר ביותר למערב אירופה עם חמש תצפיות בבריטניה בדרום אויסט בנובמבר 2000 ובהולנד ליד דן הלדר באוקטובר 2011. במלדיביים נצפה פרט המתאים התת-מין caniceps. הוא הזדמן גם לירדן, ישראל, טורקיה, איחוד האמירויות הערביות, כווית, שווייץ, יפן ושוודיה.
בקיץ 2016 נרשם הקינון הראשון של חנקן חלוד-גב במערב הפלארקטי: זוג הורים ופרחונים תועדו באטיראו, ליד נהר אורל בקזחסטן, על-ידי צפרים פינים.
התנהגות ואקולוגיה

לחנקן חלוד-גב התנהגות אופיינית לחנקנים: הוא נוהג לשבת זקוף על שיח, ממנו הוא עף מטה בחדות כדי לצודלטאות, חרקים גדולים, ציפורים קטנות ומכרסמים. הם טריטוריאליים גם מחוץ לעונת הקינון, ומצויים לרוב בבודדים או בזוגות מרווחים היטב; אם כי נצפו פרטים בהתנהגות משחק כשהם נלחמים על עמדות. הקריאות הרגילות כוללות קולות צורמים וחורקים, המתוארים כצווחה של צפרדע שנתפסה על ידי נחש. הם ממבצעים לעיתים חיקויים הכוללים את קריאותיהם של מינים רבים, לרבות קיוויות, קוקיות, גורים וסנאים בשירה שלהם. יכולת השירה הזו הפכה אותו לחיית מחמד פופולרית בחלקים של דרום-מזרח אסיה.
התנהגות ואקולוגיה > תזונה

התזונה של חנקנים חלודי-גב כוללת מגוון רחב של בעלי חיים. הם אף תועדו לוכדים דגים מנחלים, וצדים נחשים קטנים. לפעמים הוא נוטה לחומסנות וגונב טרף מציפורים אחרות. הוא גם לוכד חרקים מעופפים באוויר. לפעמים הוא משפד טרף על שיח קוצני לאחר אכילה של הראש או המוח בלבד. דווח כי הם ניזונים מפירות האזדרכת ההודית בקרלה, ואפילו ניסו לשפד אותם על ענף.
התנהגות ואקולוגיה > קינון

עונת הקינון מתרחשת בקיץ באזורים הממוזגים. הקן בצורת גביע עמוק ורופף המורכב מזרדים קוצניים, סמרטוטים ושיער. זה ממוקם בתוך שיח קוצני, עצים כגון flacourtia ותמר בר. התטולה מכילה כ-3 עד 6 ביצים, ושני ההורים משתתפים בדגירה עליהן. הביצים בוקעות לאחר כ-13 עד 16 ימים. הגוזלים הצעירים מואכלים לעיתים קרובות בחתיכות של ציפורים קטנות שנלכדו על ידי ההורים. לעיתים מתרחש מחזור קינון שני בעונה באותו הקן. הם נטפלים על ידי קוקיות כמו קוקייה אירופית (דהראדון), Hierococcyx varius (אנ'), Clamator jacobinus (אנ') ו-Clamator jacobinus (אנ') בבנגלדש.
סטטוס

למין זה טווח תפוצה נרחב מאוד ועל-אף שגודל האוכלוסייה ומגמותיה לא הוערכו במדויק, היא מוערכת כגדולה למדי ויציבה (למעט תנודות מקומיות). בשל כך המין אינו מוגדר כמתקרב לסף פגיעות, ומסווג ברמת סיכון "ללא חשש" על-ידי האיגוד הבינלאומי לשימור הטבע ומשאבי הטבע (IUCN).
גלריה

התת-מין L. s. erythronotus; בעל כיפה אפורה הממשיכה אל הגב עם מעבר הדרגתי לצבע חום-אדום. גילגיט-בלטיסטן, פקיסטן
התת-מין L. s. caniceps מדרום הודו; מובחן על ידי האדום המוגבל לשת, הכיפה הבהירה והאפור הנקי בכל הגב
התת-מין L. s. tricolor, קולקטה, מערב בנגל, הודו
התת-מין הטיפוסי L. s. schach, טאיוואן
התת-מין L. s. longicaudatus, בעל כיפה שחורה. האגם בואנג בוראפט, מרכז תאילנד
התת-מין L. s. bentet מהפארק הלאומי בלורן, מזרח ג'אווה, אינדונזיה
התת-מין L. s. nasutus מהפיליפינים, שם הוא מכונה "Amomonggot Bird"
מופע מלניסטי של התת-מין L. s. schach. הונג קונג
צעירים, פקיסטן
בוגר ליד קינו. קולקטה, מערב בנגל, הודו
לקריאה נוספת

עוז חורין, השבוע לפני 36 שנים: חנקן חלוד-גב-הראשון והאחרון לישראל. בינתיים, מחברת הנדירים, אתר הצפרות הישראלי, 26 בינואר 2019
הערות שוליים > ביאורים

1 2  התת-מין הראשון שהוגדר ושעל פיו תואר המין לראשונה. נושא את אותו השם המדעי כמו שם המין.
תפוצת התת-מינים השונים:

  L. s. erythronotus  L. s. caniceps  L. s. tricolor  L. s. schach  L. s. longicaudatus  L. s. bentet  L. s. nasutus  L. s. suluensis  L. s. stresemanni
יובל צור

| --- | --- |

תא"ל יובל צור.
 לידה:  1 ביוני 1959 (בן 65) כ"ד באייר ה'תשי"ט חיפה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין מכונה בספינת טילים "אח"י עצמאות"  מדריך בקורס חובלים  קצין גנ"ק בספינת טילים "אח"י קשת"  מפקד ספינת טילים "אח"י משגב"  מפקד צוללת מסדרת גל: "אח"י גל" ו"אח"י רהב"  מפקד צוללת מסדרת דולפין "אח"י דולפין"  מפקד פלגת סטי"לים  מפקד שייטת הצוללות  מפקד בסיס חיפה  ראש מספן המטה וסגן מפקד חיל הים
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון הראשונה   המערכה ברצועת הביטחון מבצע דרך נץ   מלחמת לבנון השנייה
 עיטורים
  עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל לתכנון, אסטרטגיה ותפעול בהוועדה לאנרגיה אטומית  מנכ"ל ובעלים חברת צור-ים יועצים (2012) בע"מ  מייסד ומנהל הקתדרה (אקדמיה) לחקר אסטרטגיה ימית באוניברסיטת חיפה
 
המשט הראשון לזכר הצוללת דקר (2000). הנחת זר ממשלת ישראל על ידי השר שמעון פרס מלווה על ידי מפקד שייטת הצוללות אל"ם יובל צור
יובל צור (נולד ב-1 ביוני 1959) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, שירת בחיל הים כראש מספן המטה, כמפקד בסיס חיפה כמפקד שייטת הצוללות  וכמפקד פלגת סטי"לים.
ביוגרפיה

נולד בחיפה, בוגר בית הספר בסמ"ת במגמת אלקטרוניקה, היה חבר בנעוריו בצופי ים חיפה. בשנת 1977, עם גיוסו לצה"ל, התנדב לקורס חובלים והוכשר כקצין מכונה. שירת בשייטת ספינות הטילים וכמדריך בקורס חובלים. בשנת 1982 עשה הסבה לשייט שימש כקצין משמרת גשר בפלגה 34 (המתמחה בלחימה נגד צוללות), סגן מפקד ספינת הטילים מדגם סער 4.5, "אח"י קשת", לאחר מכן החל בהתמחות לפיקוד על ספינת טילים. באפריל 1985 הוזעק חזרה לשירות באח"י קשת שנטלה חלק במבצע דרך נץ להטבעת ספינת אש"ף "מונלייט" באלג'יריה. בהמשך שירותו פיקד על אח"י משגב, ספינת טילים שהתמחתה בלוחמה נגד צוללות.
בשנת 1986 החל בתהליך הסבה לפיקוד צוללת ועבר הכשרות באנגליה בבסיס דולפין (אנ') ובבסיס קלייד, בארצות הברית בבסיס נורפוק ובדרום אפריקה  בבסיס סימונסטאון (אנ'). בשנת 1989 קיבל פיקוד על הצוללת "אח"י גל", ב-1991 הוענקה לו דרגת סא"ל והמשיך לפקד על הצוללת "אח"י רהב".
בשנת 1994 מונה לתפקיד מפל"ג 34, פלגת סטי"לים המתמחה בלחימה תת-מימית ובלוחמת שטח. בתקופה זו השתתף במבצע חיפוש הצוללת דקר.
ביוגרפיה > שייטת הצוללות

בשנת 1996 התמנה למפקדה הראשון של הצוללת "אח"י דולפין" בנוסף על היותו קצין פרויקט מבצעי לבניית הצוללות מסדרת דולפין בגרמניה. בשנים אלו, במהלך ניסויי ים בגרמניה ובנורווגיה, הוביל את תפיסת ההפעלה והלחימה של צוללות הדולפין. בשנים 1998–2001 פיקד (בדרגת אלוף-משנה) על שייטת הצוללות. עם מציאת הצוללת דקר, יזם את משט המפרשיות לזכר הצוללת דקר ובהמשך תפקידיו יזם את הבאת אח"י גל חזרה לישראל והצבתה במוזיאון ההעפלה וחיל הים.
ביוגרפיה > תפקידים בכירים

בשנים 2002–2004 פיקד (בדרגת תא"ל) על בסיס חיפה.
בשנים 2004–2007, כולל מלחמת לבנון השנייה, שימש כראש מספן המטה במפקדת חיל הים.
בתפקידיו הבכירים המשיך להוביל את פיתוח מערך הצוללות של מדינת ישראל.
ב-12 במאי 2005, לציון 40 שנים ליחסי גרמניה–ישראל הוענק לצור עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לציון תרומתו על פני למעלה מעשור ליחסים הביטחוניים המיוחדים בין המדינות. עיטור זה הוא העיטור הגבוה ביותר שהוענק בגרמניה לקצין ישראלי.
תפקידים אזרחיים

לאחר שחרורו מצה"ל, כיהן בשנים 2008–2011 כסגן לתכנון, אסטרטגיה ותפעול בוועדה לאנרגיה אטומית.
בשנת 2012 ייסד את חברת צור-ים יועצים ואת הקתדרה לאסטרטגיה ימית באוניברסיטת חיפה.
השכלה

צור בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת חיפה ותואר שני ביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת חיפה ולימודי ביטחון לאומי מהמכללה לביטחון לאומי.
פעילות למען הקהילה

צור משמש כקברניט תחרויות ושופט תחרויות באיגוד השיט בישראל. הוא ממקימי חאן יותם ומשמש כחבר ועדת היגוי לחאן.
משפחה

צור נשוי למיכל (מיקי), הם מתגוררים במושב צרופה ולהם שתי בנות ובן.
אחיו הוא הסופר יגאל צור.
מקורות וקריאה נוספת

בגיבוש מסמך מדיניות למרחב הימי של ישראל, צור היה אחראי בצוות התכנון לתחומי גאו-אסטרטגיה ימית וביטחון.
Richard Scott, Israel innovates for the asymmetric, Jane's Navy International, April 01 2006.
Ralph Peters, Israel's war at sea, New York Post, August 27 2006.
יובל גומא, מפקד שייטת הצוללות לשעבר: אין ספק שארצות הברית פרסה באזור צוללות נוספות כחלק מיכולות התקיפה שלה, 7 נובמבר 2023, מגזין Epoch.
פרסומיו

‏ The Growing Power of the Indian Navy: Westward Bound, Military and Strategic Affairs, Volume 4| No.3| December 2012.
Israel’s Missing Naval Strategy, Foreign Affairs, March 18,2013.‏
גלריה

כנער בצופי ים
סיום קורס חובלים יוני 1977
מפקד אח"י משגב 1985/6
אח"י דולפין בתקופת ניסויי הים-בסיס מרוויקה (אנ') כריסטיאנסנד (אנ'), נורווגיה
אח"י דולפין בעומק בדיקה מרבי ספטמבר 1997
משטי צוללות גרמניה (Heinz-Eugen Eberbach) וישראל (יובל צור) בטקס משותף באוהל יזכור ביד ושם
ראש הממשלה אריאל שרון מעניק תעודת בוגר מב"ל 2002
רמטכ"ל רא"ל משה (בוגי) יעלון מעניק דרגת תא"ל ליובל צור 2002
הענקת עיטור הכבוד, מטעם נשיא גרמניה 2005
אח"י גל מונפת לאנייה הלוקחת אותה ואת אחותה (אח"י תנין) לגרמניה בניסיון למכור אותן
טקס קבלת אח"י דולפין (1999). מימין לשמאל: מפקד שייטת הצוללות אל"ם יובל צור, ראש המטה הכללי רא"ל שאול מופז, נשיא המדינה עזר ויצמן, ראש הממשלה ושר הביטחון אהוד ברק, מפקד חיל הים האלוף אלכס טל
מפקד אח"י דולפין
אנטי-דת

אנטי-דת, או אנטי-דתיוּת, היא ההתנגדות לדת. המצדדים בגישה זו מתנגדים לדת מאורגנת, לשיטות דת או למוסדות דתיים. המונח אנטי-דת משמש גם כדי לתאר התנגדות לפולחנים דתיים, בין אם ממוסדים ובין אם לאו. אנטי-דתיות נבדלת מעמדות ספציפיות לאלוהות כמו אתאיזם (חוסר האמונה באלים) או אנטי-תאיזם (התנגדות לאמונה באלים), ועל כן, אנטי-דתיים עשויים להיות אתאיסטים או אנטי-תאיסטים, ומאידך גם תאיסטים, דאיסטים ועוד.[דרוש מקור]
ההתפתחות ההיסטורית של האנטי-דתיות

אחד הגילויים הראשונים של אנטי-דתיות שזכה לתמיכה רחבה אירע בעידן הנאורות, במאה ה-17, כאשר הפילוסוף הברון ד'אולבאק פרסם מספר ספרים שבהם תקף את הנצרות ואת הדת באופן כללי. בספרו משנת 1766, "הנצרות נחשפת" (Le christianisme dévoilé), הוא תוקף את הנצרות וטוען כי היא אינה מוסרית. אחריו פרסם מספר ספרים נוספים בהם הרחיב את עמדתו ואת נימוקיו.
עמדותיו של ד'אולבאק קיבלו תמיכה מחד וביקורת מאידך. וולטר היה אחד המתנגדים הידועים לגישת האנטי-דתיות, אך על פי ההיסטוריון מייקל בורלי (אנ'), בתקופת המהפכה הצרפתית ההמונים תמכו באנטי-דתיות והפגינו עוינות כלפי מוסדות דתיים וכלפי נציגיה של הנצרות הממוסדת.
במאה ה-20, כריסטופר היצ'נס היה מנושאי הדגל של האנטי-דת, ובספריו טען כי חופש הביטוי וגילויים מדעיים צריכים להחליף את הדת כשיטה להגדרת מוסריות והעשרת התרבות האנושית.
אנטי-דתיות מדינתית

ברית המועצות אימצה אידאולוגיה פוליטית של מרקסיזם-לניניזם וראתה את האמונות הדתיות השונות, החוצות גבולות ויבשות, כאיום על הזהות הסובייטית. בהתאם לכך, שלטונות ברית המועצות פעלו בנחרצות נגד כל הדתות במדינה: נצרות, אסלאם, בודהיזם, יהדות ושמאניזם. בדרך כלל היה צורך להזדהות כאתאיסט כדי להתקדם בקריירה פוליטית או מדעית, דבר שהרחיק רבים מהדת. בשנות ה-30, בתקופת שלטונו של סטלין, הממשלה הרסה מבנים ששימשו ככנסיות, מסגדים או בתי כנסת, או הסבה אותם לשימושים אחרים, כמו מועדונים או מתקני אחסון. הממשלה הוציאה להורג אנשי דת, אסרה על פרסום רוב החומרים הדתיים ודיכאה התארגנויות דתיות. על פי מספר הערכות, כ-15 מיליון נוצרים הוצאו להורג בברית המועצות משנת 1921 עד 1950, בהם כחצי מיליון נוצרים אורתודוקסים.
הרפובליקה העממית הסוציאליסטית של אלבניה גירשה בשנת 1946 את נציגי הכנסייה הקתולית ששהו בה, ושמה לה למטרה לחסל כל סממן דתי במדינה, יעד שהושג בשנת 1967. בשנת 1976 נחקק במדינה חוק האוסר כל פעילות או תעמולה דתית.
הרפובליקה הסוציאליסטית רומניה ניסתה אף היא לייסד חברה אנטי-דתית. המשטר השתדל להפיץ בקרב כל השכבות בעם מידע מדעי, פוליטי ותרבותי, שנועד להוות משקל נגד לאמונות טפלות ולמיסטיקה שהיו נפוצים באותה תקופה. כמו כן יזם המשטר קמפיין אנטי-דתי שנועד להקטין את השפעתה של הדת במדינה. לאחר עליית המפלגה הקומוניסטית בשנת 1948 נכלאו נציגי הכנסייה הקתולית בגין פשעים פוליטיים.
מהפכת התרבות בסין הייתה אנטי-דתית במהותה, ומטרתה הייתה חיסול סממני התרבות הסינית הטרום-קומוניסטית (אנ'), שהיו בעיקרם הרגלים דתיים. בתקופת המהפכה הרסו אנשי המשמרות האדומים את כל מבני הדת, השמידו ושרפו ספריות בהן אוחסנו כתבים דתיים, והרסו מקדשים, כנסיות, מסגדים, מנזרים ובתי קברות. התעמולה הסינית-מרקסיסטית תיארה את הבודהיזם כאוסף אמונות טפלות, והדת נתפסה כאמצעי המאפשר הסתננות זרה עוינת, כמו גם איום על השלטון. נזירים בודהיסטים נעצרו ונשלחו למחנות ריכוז, ובודהיסטים טיבטים רבים אולצו תחת איום ברצח להרוס במו ידיהם את מבני המנזרים בהם התגוררו.
אנשי הקמר רוז' ניסו לחסל את המורשת התרבותית והדתית של קמבודיה, ובפרט את דת הטהרוואדה שהייתה הנפוצה במדינה. במהלך ארבע שנות שלטונם של קמר רוז' נהרגו לפחות 1.5 מיליון קמבודים. מבין שישים אלף נזירים בודהיסטים שהיו במדינה, רק שלושת אלפים שרדו את אימת הקמר רוז'.