stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לורן קבילה
נשיאות (1997–2001) > מלחמת קונגו השנייה

מלחמת קונגו השנייה פרצה באוגוסט 1998 ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. מלחמה זו כללה באופן ישיר 9 מדינות אפריקאיות, ובמהלכה נהרגו עד שנת 2008 כ-5.4 מיליון אנשים, מרביתם מרעב המוני וממחלות, ורבים אחרים נפלו קורבן למעשי זוועה דוגמת אונס וקניבליזם, שהיוו פרקטיקות לחימה משמעותיות. המלחמה הסתיימה באופן רשמי ביולי 2003, אך בפועל נמשכה עוד שנים אחר כך.
בשנת 1998 החליט קבילה, להתנער מחסותם של הכוחות הרואנדים שהעלו אותו לשלטון: בתאריך ה-14 ביולי 1998 קבילה החליט לפטר את הרמטכ"ל הרואנדי ג'יימס קאבארבה (James Kabarebe). הוא החליף אותו ביליד קונגו, סלסטין קיפוואה (Celestin Kipowah). לאחר כשבועיים, קבילה פקד על כל הצבאות הרואנדים והאוגנדים לעזוב את המדינה. היועצים הצבאיים הרואנדים שגרו בעיר הבירה קינשאסה סולקו תוך פחות מ-24 שעות.
האנשים שהוטרדו מפקודה זו יותר מכולם היו אנשי הבאניאמולנג' (Banyamulenge). הם עזרו להביא את קבילה לשלטון, ופתחו במרד פומבי באזור המזרחי של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו באוגוסט 1998. הם זעמו על כך שכאשר עזרו לו לעלות לשלטון, ציפו שיגן על הגבול מכוחות אנטי ממשלתיים וקיצוניים משבט ההוטו. בפועל, מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היווה בסיס למתקפות נגד רואנדה על ידי אותם קיצוניים משבט ההוטו.
קבילה הפנה עורף לטוטסי הרואנדים שעזרו לו לעלות לשלטון. הם התקשו להאמין כאשר שמעו מדיווחי המודיעין שלהם שקבילה מגייס אנשי הוטו. כתגובה, ממשלות אוגנדה ורואנדה פלשו לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והגיעו עד לפאתי עיר הבירה קינשאסה (Kinshasa). הצבא של קבילה, בתוספת גיבוי של כוחות צבאיים מזימבבואה, אנגולה ונמיביה עצרו אותם שם.
אף על פי שהושגה הפסקת אש ביולי 1999, נמשכו תקיפות לא סדירות בין שני הצדדים במשך כשלוש שנים. בשנים אלו, קבילה נסוג והסתגר סביב מעגל הדוק מאוד של קרובים ואנשי שלומו, תוך כדי שהוא משתיק באכזריות כל סוג של התנגדות כלפיו.
נשיאות (1997–2001) > התנקשות בחייו (2001)

ב-16 בינואר 2001, במעון הנשיאותי פאלה דה מארברה (Pala de marbara) בקינשאסה, נורה קבילה על ידי אחד משומרי ראשו (שנהרג כשניסה להימלט מזירת הפשע). באותו ערב הוצאו להורג 11 אזרחים כחלק ממערכת הענישה של שלטונות הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הודיעה לתקשורת כי קבילה מת מפצעיו ב-18 בינואר 2001.
כעבור שבוע נערכה לקבילה הלוויה ממלכתית. גופתו של קבילה הגיעה לבירת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והוצבה בארמון שם טרם הלוויה. הלוויה התקיימה בארמון העם, ונכחו בה עשרות אלפי אבלים. הלוויה הייתה גדולה ומכובדת. שמונה נושאי דגל לובשי מדים צבאיים סחבו את הארון של קבילה. בלוויה נכחו הנשיאים רוברט מוגאבה מזימבבווה, אדוארדו דוס סנטוס מאנגולה וסם נוג'ומה מנמיביה.
לאחר הלוויה נערך טקס ההשבעה של הנשיא החדש, ג'וזף קבילה, בנו של לורן קבילה. ג'וזף קבילה מונה פה אחד על ידי הפרלמנט לנשיא הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, שמונה ימים לאחר הרצח. ג'וזף נבחר לנשיא בדרך לא דמוקרטית בגיל צעיר. ג'וזף היה כבן שלושים בלבד כשנבחר לנשיאות קונגו, והתקשה לשלוט על הנעשה במדינה למשך תקופה. עם זאת, במשך הזמן הצליח להשתלט והתרגל למעמדו החדש, וכיהן כראש ממשלה עד שנת 2019.
עקב הרצח, חל שינוי מהותי בהתפתחות מלחמת קונגו השנייה: הנשיא החדש נפגש בארצות הברית עם נשיא רואנדה, פול קגאמה. אוגנדה, רואנדה והמורדים הסכימו לתוכנית נסיגה שהאו"ם הציע, והחלו לסגת מהחזית. בשנת 2002 נחתם הסכם שלום, אף על פי שתקיפות במזרח המדינה נמשכו גם לאחר מכן.
ביבליוגרפיה

Christensen, C. (2004). Political Victims and Media Focus: The Killings of Laurent Kabila, Zoran Djinjic, Anna Lindh and Pim Fortuyn. Journal of Crime, Conflict and the Media, 1, 23-40.
Herp, M. V., Parqué, V., Rackley, E., & Ford, N. (2003). Mortality, violence and lack of access to healthcare in the Democratic Republic of Congo. Disasters, 27(2), 141-153.
Montague, D. (2002). Stolen goods: Coltan and conflict in the Democratic Republic of Congo. Sais Review, 22(1), 103-118.
Ngolet, F. (2010). Crisis in the Congo: the rise and fall of Laurent Kabila . Springer.
Reyntjens, F. (2001).Briefing: The Democratic Republic of Congo, from Kabila to Kabila. African Affairs, 100(399), 311-317.
Schatzberg, M. G. (1997). Beyond Mobutu: Kabila and the Congo. Journal of Democracy, 8(4), 70-84.
תמונות מתקופת משבר קונגו: מחנה פליטים, חיילים, פעילי תנועת הבלובאקט, 3 אזרחים קונגולזיים שנרצחו על ידי הכוחות המורדים
מפת קונגו.
הדגל של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
בנו ויורשו של לורן, ג'וזף קבילה.
מוזיאון אוסקר נימאייר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גלריה, מוזיאון 
 על שם:  אוסקר נימאייר 
 כתובת:  Rua Marechal Hermes 999. Centro Cívico 
 מיקום:  קוריטיבה 
 מדינה:  ברזיל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 22 בנובמבר 2002
 תאריך פתיחה רשמי:  22 בנובמבר 2002 
 אדריכל:  אוסקר נימאייר 
 קואורדינטות:  25°24′35″S 49°16′02″W﻿ / ﻿25.409722°S 49.267222°W﻿ / -25.409722; -49.267222
 אתר רשמי
 he
 
מוזיאון אוסקר נימאייר (בפורטוגזית: Museu Oscar Niemeyer) ממוקם בעיר קוריטיבה במדינת פרנה, בברזיל. הוא נחנך בשנת 2002 בשם נובו מוזאו או "המוזיאון החדש". הוא נחנך מחדש ב-8 ביולי 2003 עם סיום השיפוץ ובנייתו של אגף חדש, תוך הגדרה מחודשת של המוזיאון לכבוד האדריכל המפורסם שלו שהשלים פרויקט זה בגיל 95. מוזיאון זה ידוע גם בשם Museu do Olho או Niemeyer's Eye (מוזיאון העין), בגלל העיצוב הארכיטקטוני הייחודי שלו.
המוזיאון מתמקד באמנות חזותית, אדריכלות ועיצוב. בזכות ההידור, היופי שלו וחשיבות הקולקציה האמנותית המוצגת בו, הוא מייצג מוסד תרבותי בעל משמעות בינלאומית. המתחם הכולל שני בניינים המתפרסים על פני שטח של 35 אלף מ"ר (מתוכם 19 אלף מוקדשים לחלל תצוגה), מהווה דוגמה אמיתית לאדריכלות הקשורה באמנות. הבניין הראשון המהווה ביטוי נאמן לסגנון התקופה, תוכנן על ידי אוסקר נימאייר בשנת 1967, ויועד במקור לשמש מכון חינוכי, שנפתח בשנת 1978.
המוזיאון כולל אלמנטים רבים המאפיינים את נימאייר: צורות גאומטריות נועזות, נפחים פיסוליים ומעוגלים המוצבים בצורה בולטת ובניגודיות לצורות מלבניות, מסלולי הליכה להולכי רגל, שטחים גדולים של בטון צבוע לבן, ומשטחים המכוסים ציורי קיר עזי צבע או ציורים. אף שהוא מושרש באדריכלות המודרנית מאז ראשית יצירתו בסגנון הבינלאומי, העיצובים של נימאייר משתלבים גם בסגנון האדריכלות הפוסט-מודרנית וככזה מהווה המוזיאון בניין עכשווי, ממש כמו היצירות המוצגות בו.
העין של נימאייר

האגף הייחודי למוזיאון אוסקר נימאייר מזכיר בעיצובו עין אנושית והוא שהעניק למוזיאון את זהותו החדשה. האגף הושלם ונפתח לקהל בשנת 2003, בשם "נובו מוזיאו" (המוזיאון החדש) ובהמשך לכך שונה שמו של המוזיאון באותה שנה ממש לשמו הנוכחי "מוזיאון אוסקר נימאייר". ייחודיותו של המבנה בכך שהוא בנוי מבטון מזוין, שגובהו 30 מטרים, היושב מעל בריכת מים ומחובר לבניין המוזיאון הראשי על ידי שביל תת-קרקעי עתידני. האגף כולל גרם מדרגות לולייני גדול בין מפלסיו, ושתי חזיתות בצורת יהלום המדמה "עין" הבנויות מזכוכית ופלדה ומספקות אור טבעי לחלל התצוגה.
המוזיאון ממוקם בתוך גן שתוכנן על ידי אדריכל הנוף רוברטו בורל מרקס, שותפו לשעבר של נימאייר בתכנון פארק איביראפורה בסאו פאולו. גודלו של הגן 144 מטרים רבועים (1,550 רגל רבוע) של חורש.
גלריה

מבט לרוחב של מוזיאון אוסקר נימאייר המציג את מגדל העיניים העדשים.
פרטים על העיצובים הגרפיים במבנה העין של Niemeyer.
בניין המוזיאון הראשי בו מוצגים רוב האוספים.
נוף אווירי של המוזיאון.
ראו גם

מוזיאון ניטרוי לאמנות עכשווית
הערות שוליים

↑  http://www.praemiumimperiale.org/eg/press/pressrelease_13.html (אורכב 29.10.2007 בארכיון Wayback Machine)
1 2  "MON | SOBRE O MON". www.museuoscarniemeyer.org.br. נבדק ב-2019-03-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 16038998-7  ISNI: 0000 0001 1940 8610  LCCN: n2005178378  NKC: kn20090507005  VIAF: 142330236   WorldCat (עם VIAF): 142330236
לואי לטריה

| --- | --- |

לטריה בכנס קומיק-קון, סן דייגו 2019
 לידה:  17 ביוני 1973 (בן 51) פריז, צרפת צרפת
 שם לידה:  Louis Antoine Robert André Leterrier 
 סוגה מועדפת:  סרטי פעולה, מותחנים
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 עיסוק:  במאי • מפיק קולנוע
 מקום לימודים:  בית הספר טיש לאמנויות, אוניברסיטת ניו יורק
 יצירות בולטות:  המשלח, הענק הירוק, התנגשות הטיטאנים, האשליה
 פרסים והוקרה:  אביר מסדר האמנויות והספרות (29 באוקטובר 2021) 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואי לטריה (בצרפתית: Louis Leterrier; נולד ב-17 ביוני 1973) הוא במאי קולנוע צרפתי, שבין סרטיו הידועים נמנים "המשלח" (2005), "הענק הירוק" (2008), "התנגשות הטיטאנים" (2010), "האשליה" (2013) ו"מהיר ועצבני 10" (2023).
ביוגרפיה

לטריה נולד בפריז בירת צרפת, בנם של במאי הקולנוע פרנסואה לטריה ומעצבת התלבושות קתרין לטרייר (לבית פאביוס). הוא אחיינם של ראש ממשלת צרפת לשעבר, לורן פביוס והאנטיקוואר פרנסואה פאביוס. על חינוכו לאמנות הופקדה אמו. לפני שהחל להתנסות בבימוי סרטים קצרים, היה לטריה מתופף בהרכב מוזיקלי חובבנית. בהגיעו לגיל 18, אחרי שהשתפשף בענף הפרסום, עזב לטריה את צרפת כדי ללמוד קולנוע בבית הספר "טיש" לאמנויות (Tisch School of the Arts) של אוניברסיטת ניו יורק.
ב-1997 התלמד לטריה אצל הבמאי ז'אן-פייר ז'נה באתר הצילומים של הנוסע השמיני 4: התחייה. עם שובו לצרפת, הוא עבד עם לוק בסון על הפקת פרסומות עבור החברות "קלאב אינטרנט" ו"לוריאל".
מאוחר יותר בשנת 2002, לטריה ביים את הסרט הראשון בטרילוגיית המשלח, סרט פעולה בכיכובו של ג'ייסון סטיית'האם. על אף שבארצות הברית נתפש לטריה כמנהל האמנותי של הסרט וכקורי יואן כבמאי, באירופה ניתן קרדיט הבימוי ללטריה. ב-2008, כחלק ממגמה בה במאים צרפתים רבים מועסקים בהוליווד, ביים לטריה את הסרט ביקום הקולנועי של מארוול, "הענק הירוק". הפרויקט הבא שלו, גרסה מחודשת של התנגשות הטיטאנים מ-1981, הופץ על ידי האחים וורנר ועלה לאקרנים ב-2 באפריל 2010.
ב-2013 ביים את הסרט המצליח "האשליה" בכיכובם של מארק רופאלו, איילה פישר, וודי הרלסון, דייב פרנקו, ג'סי אייזנברג ורבים אחרים. ב-2016 ביים את הסרט "גרימסבי".
בשנת 2021 שוחררה להפצה סדרת הטלוויזיה "לופן" בהשראת ארסן לופן, שביים. בשנת 2022 ביים את קומדיית הפעולה "רחוק מהבית" בכיכובו של עומאר סי.
בשנת 2023 ביים את הסרט "מהיר ועצבני 10"; העשירי בסדרת סרטי "מהיר ועצבני", לאחר שהחליף את ג'סטין לין בכס הבימוי והוא יביים גם את הסרט האחרון בסדרה, "מהיר ועצבני 11". באותה שנה, הפיק את הסרט "דוגי סטייל".
לינדזי אל

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1989 (בת 35) קלגרי, אלברטה, קנדה
 שם לידה:  לינדזי אליזבת אל
 מוקד פעילות:  קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקום לימודים:  Bishop Carroll High School 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, גיטריסטית
 סוגה:  קאנטרי • קאנטרי פופ
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  ברוקן בו
 http://lindsayell.com/
 
לינדזי אליזבת אל (באנגלית: Lindsay Elizabeth Ell; נולדה ב-20 במרץ 1989) היא זמרת-יוצרת קנדית, אשר פועלת בעיקר בקנדה. לינדזי אל נולדה בקלגרי, באלברטה שבקנדה, והחלה את הקריירה שלה בשנת 2003. את אלבום הבכורה שלה Consider This, הוציאה בשנת 2008 על ידי חברת תקליטים לא מסחרית.
בשנת 2017 הוציאה את אלבום האולפן השלישי שלה, The Project. האלבום זכה להצלחה רבה, והנפיק את הלהיט "Criminal" שזכה להצלחה רבה: הוא כבש את פסגת מצעד שירי הקאנטרי בסמוך לצאתו, מה שהפך אותו לשיר הסולו הנשי הראשון של זמרת קנדית שהצליח לעשות זאת מאז שנת 2008.
בהמשך, הוציאה את אלבומה הרביעי, The Continuum Project. האלבום זכה להצלחה נאה והצליח להיכנס למצעד האלבומים העצמאיים.
ביוגרפיה

לינדזי אל נולדה ב-20 במרץ 1989, בקלגרי, באלברטה שבקנדה. היא החלה לנגן בפסנתר בגיל בשש, עד שבגיל מסוים התחילה לנגן בגיטרות של אביה. היא הצהירה כי הגיטרות הן חלק בלתי נפרד ממנה. בשנת 2003, התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה באופן רשמי, כאשר הוציאה את אלבום הבכורה הלא מסחרי שלה, Consider This.
בגיל 10 החלה אל לכתוב שירים. במהלך הקריירה שלה כתבה אל שירים רבים, ובשנת 2020 הייתה מעורבת בהפקת אלבומה החמישי, Heart Theory.
קריירה

את אלבום הבכורה הלא מסחרי שלה, Consider This, הוציאה לינדזי אל בשנת 2008. האלבום לא זכה להצלחה רבה. שנה לאחר מכן, הוציאה את אלבומה השני Alone. אלבום זה לא זכה להצלחה רבה גם כן, ובעקבות כך לקחה הפסקה מעולם המוזיקה.
לאחר עשור, הוציאה את אלבומה השלישי, The Project. הוא זכה להצלחה חסרת תקדים ונמכר בשבוע צאתו בארצות הברית בעשרות אלפי עותקים. מתוכו יצא הלהיט "Criminal" שזכה להצלחה חסרת תקדים כאשר כבש את פסגת מצעד שירי הקאנטרי של קנדה, דבר שהפך אותו לשיר הסולו הנשי הראשון של זמרת קנדית שהצליח לעשות זאת, מאז שנת 2008. בנוסף, יצאו מתוך האלבום שני סינגלים נוספים; "Waiting on You" ו-"Champagne". באותה השנה, הוציאה את המיני-אלבום הראשון שלה, Worth the Wait. המיני-אלבום זכה להצלחה מסחרית נאה.
באמצע שנת 2018, הוציאה לינדזי אל את אלבומה הרביעי, The Continuum Project. האלבום הצליח להיכנס למצעד האלבומים העצמאיים. מתוך האלבום לא יצאו סינגלים. בשנת 2019, הוציאה את "I Don't Love You". בשנת 2020, הוציאה את "Want Me Back". באותה השנה, הוציאה את אלבומה החמישי Heart Theory.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2008: Consider This
2009: Alone
2017: The Project
2018: The Continuum Project
2020: Heart Theory
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2017: Worth the Wait
הערות שוליים

↑  Pike, Naomi. "Who's That Girl?". נבדק ב-2018-07-20.
↑  Rocky Mountain Outlook, Rocky Mountain Outlook (באנגלית)
1 2  Lindsay Ell – Consider This (2008, CD) (באנגלית), נבדק ב-2021-03-03
1 2 3 4  Chris Parton, Chris Parton, Watch Lindsay Ell Steal Cars, Escape Prison in Wild 'Criminal' Video, Rolling Stone, ‏2018-04-09 (באנגלית)
1 2  Lindsay Ell Chart History, Billboard
↑  CBC Music, web.archive.org, ‏2016-03-01
↑  Student Spotlight: Lindsay Ell, Berklee Online Take Note, ‏2014-09-23 (באנגלית)
↑  Official Website, Lindsay Ell (באנגלית)
↑  Consider This - Lindsay Ell | Release Credits, AllMusic (באנגלית)
↑  Roughstock, TOP 10 Country Albums Chart: October 3, 2017, RoughStock, ‏2017-10-04
↑  Liv Stecker, Lindsay Ell's 'The Project' Is a No. 1 Album, The Boot (באנגלית)
↑  EP Review: Lindsay Ell's 'Worth The Wait', Sounds Like Nashville, ‏2017-03-24
↑  Roughstock, Top 10 Country Albums Sales Chart: June 26, 2017, RoughStock, ‏2017-06-26
↑  Roughstock- http://www.roughstock.com, Top 10 Country Albums Sales Chart: June 5, 2018, RoughStock, ‏2018-06-05
↑  Carena Liptak, LISTEN: Lindsay Ell Readies Searing New Breakup Ballad, 'I Don't Love You', The Boot (באנגלית)
↑  Jon Freeman, Jon Freeman, Lindsay Ell Details New Album, 'Heart Theory', Rolling Stone, ‏2020-06-25 (באנגלית)
| לינדזי אל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | The Project • The Continuum Project • Heart Theory |  |
| מיני-אלבומים | Worth the Wait |  |
| סינגלים | "Trippin' on Us" • "By the Way" • "Waiting on You" • "Criminal" • "What Happens in a Small Town" • "I Don't Love You" • "Want Me Back" • "Good on You" • "Can't Do Without Me" • "Right on Time" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1194553311  ISNI: 0000 0000 7899 7323  LCCN: no2009182228  MusicBrainz: 735f2b10-a267-4cd2-990f-f91702be9130  VIAF: 102783592   WorldCat (עם VIAF): 102783592
מאי תאי

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  רום לבן, ליקר קוראסאו, מי סוכר, רוזטה (משקה), מיץ ליים, רום כהה
 אופן ההכנה:  ערבוב ומזיגה
 כוס:     הייבול
 קישוט:  פלח אננס
 
מאי תאי (באנגלית: Mai Tai, במקור בטהיטית), הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי המורכב מ: 30 מ"ל רום לבן, 15 מ"ל ליקר קוראסאו, 5 מ"ל מי סוכר, 15 מ"ל רוזטה, 10 מ"ל מיץ ליים, 30 מ"ל רום כהה. את המרכיבים יש לנער היטב בשייקר ולמזוג לכוס הייבול מלאה בקרח. יש לקשט בפלח אננס וקליפת ליים.
הקוקטייל נרקח לראשונה בשנת 1944 על ידי טריידר ויק - בעל מסעדה באוקלנד, קליפורניה וזכה בפופולריות גדולה. מקור שמו במילה טאהיטית שפרושה "טוב".
מונאדירה

מונאדירה (בגאורגית: მონადირე, מילולית: "צייד") הייתה יחידה חצי-צבאית חמושה שפעלה בעמק קודורי שבאבחזיה. היחידה נוסדה בשנת 1992, במהלך מלחמת אבחזיה, בהנהגתו של אמזר קוויציאני, לוחם ממוצא סוואני. המיליציה הנהיגה את ההגנה הגאורגית על עמק קודורי כנגד כוחות הבדלנים האבחזים עד שפורקה מנשקה בכוח ביולי 2006.
לאחר מלחמת אבחזיה, בשנים 1992–1993, נותר עמק קודורי החלק היחיד מאבחזיה שהיה בשליטת גאורגיה. אולם השליטה על העמק בפועל הייתה בידי המיליציה של קוויציאני. לממשלת טביליסי לא הייתה שליטה אמיתית על האזור.
המיליציה של קוויציאני, מיליציית מונאדירה, הוגדרה כגדוד ומנתה מאות אחדות של לוחמים. ב-25 ביולי 1998 הוכפף הגדוד למשרד ההגנה של גאורגיה. ממשלת גאורגיה תקצבה את הגדוד ותמיכה סוציאלית לתושבי האזור. באפריל 2005, תחת הנהגתו של מיכאיל סאקשווילי, החליט משרד ההגנה של גאורגיה, להפסיק לממן את המיליציה ולפרק אותה. סירובו של קוויציאני לפרק את המיליציה מנשקה הייתה העילה למבצע הגאורגי בקודורי עילית, באוגוסט 2006. המבצע הגאורגי כלל, על פי הצהרת ממשלת גאורגיה, כוחות שיטור בלבד, אולם מקורות רוסיים ואבחזיים טוענים כי היו גם כוחות צבאיים, שהשימוש בהם הפר את הפסקת האש והפרדת האש מה-14 במאי 1994, ופרוטוקול מאי 1998.
השלטונות הגאורגיים אמרו כי מעבר לעובדה שאין שליטה בפועל על העמק הרי שמדובר בחבורת פושעים. שר ההגנה הגאורגי באותם ימים, איראקלי אוכרואשווילי, הצהיר כבר באפריל 2005, כי ”90% מכוח מונאדירה הם פושעים”. נשיא גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי, הגדיל ואמר כי מדובר ב”הם פושעים שרצחו ושדדו את הפליטים הגאורגיים מאבחזיה בשנת 1993”.
הערות שוליים

↑  ‏שר ההגנה הרוסי מגיב על מבצע קודורי, 26.7.2006, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית)
↑  ‏סאקשווילי מנהל שיחות עם הלוחם המורד, 24.7.2007, "סיביל ג'ורג'יה", (באנגלית)
ליופלמיים

| ליופלמיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: דו-חיים
סדרה:: חסרי זנב
תת־סדרה:: ארכאובטרכיה
משפחה:: ליופלמיים
סוג:: לֵיוֹפֶּלְמָה
שם מדעי
 Leiopelmatidae ‏מיורט, 1869
תחום תפוצה


ליופלמיים (בלטינית: Leiopelmatidae) היא משפחה בסדרת חסרי הזנב. המשפחה משתייכת לתת-הסדרה ארכאובטרכיה. השתייכות זו מלמדת על היותה של משפחת ליופלמיים קדומה יחסית. כיום, תחת המשפחה קיים סוג אחד, ובו מסווגים ארבעה מינים. תפוצת המשפחה היא בניו זילנד בלבד.
המאפיינים הייחודיים למשפחה הם מספר החוליות הגדול (תשע), ושרירים מיוחדים המאפשרים כשכוש בזנב. הם בעלי מאפיינים פרימיטיביים, בהם חוליות דו-קעורות, קשתות הגב והגחון עדיין סחוסיות, ויש להם שני שרירי זנב. משפחת האסקפיים (הנמצאת רק בצפון אמריקה) חולקת את אותם מאפיינים ייחודיים, עובדה שגרמה לכך שפעמים רבות הוצע קשר אפשרי בין שתי המשפחות, והוצע אף לסווגן תחת משפחה אחת.
בדומה לאסקפיים, הליופלמיים קטנים מאוד, שכן גודלם הממוצע הוא 5 סנטימטרים בלבד. הם מעדיפים אזורים לחים. הביצים מוטלות, מופרות, ולאחר שהראשנים בוקעים הם שוכנים על גב אביהם. לפיכך, הם אינם צריכים מים עומדים או זורמים. תוחלת החיים שלהם ארוכה יחסית לגודלם, והם עשויים לחיות למעלה מ-30 שנים.
מינים

סוג לֵיוֹפֶּלְמָה (Leiopelma )
Leiopelma archeyi
Leiopelma hamiltoni
Leiopelma hochstetteri
Leiopelma pakeka
בנוסף, בעבר היו קיימים 3 מינים נוספים, שנכחדו במהלך 1,000 השנים האחרונות:
Leiopelma auroraensis
Leiopelma markhami
Leiopelma waitomoensis
הערות שוליים

↑  Roelants, Kim, Franky Bossuyt (February 2005). "Archaeobatrachian paraphyly and pangaean diversification of crown-group frogs". Systematic Biology 54: 111-126.
↑  San Mauro, Diego, Miguel Vences, Marina Alcobendas, Rafael Zardoya and Axel Meyer (May 2005). "Initial diversification of living amphibians predated the breakup of Pangaea". American Naturalist 165: 590-599.
↑  Bell, Ben D., et al. (2004). "The fate of a population of the endemic frog Leiopelma pakeka (Anura: Leiopelmatidae) translocated to restored habitat on Maud Island, New Zealand". New Zealand Journal of Zoology 31: 123–131.
| דו-חיים |
| --- | --- | --- |
| חסרי רגליים | תולעניים • תולעני זנב אסייתיים • תולעני זנב ניאוטרופיים • תולענים אפריקניים • תולעני מים • תולענים הודיים • דרמופידיים • הרפליים • אינדוטיפליים • סיפונופידיים |    |
| בעלי זנב | בעלי זנב |    |
| סלמנדרות ענק | סלמנדרות ענקיות • הינוביים |    |
| סלמנדרות | סלמנדרות חפרפרת • אמפיומיים • דיכמפטודוניים • פלתודוניים • פרוטיאוסיים • סלמנדרות אולימפיות • סלמנדריים |    |
| סירנים | סירניים |    |
| חסרי זנב | חסרי זנב |    |
| ארכאובטרכיה | אסקפיים • בומביניים • עגולשוניים • ליופלמיים |    |
| מזובטרכיה | חפריתאים (מגופריים • חפריתיים • חפריתיים אמריקאים • שקעניתיים) •חסרי לשון (חסרי לשוניים • רינופריניים) |    |
| ניאובטרכיה | אילניתאים (סוגלוסיים • רינודרמטיים • מיובטרכיים • לפטודקטיליים • אלסודיים • בטרצ'יליים • קרפדות מקרינות • קליפוטוספליליים • אילניתיים • המיפרקטיים • אמפיגנטודונטים • הלאופריניים • דנדרובטיים • הילודיים • ארומובטיים • צנטרולניים • קרפדיים • ברכיספליים • אלופריניים • קראוגסטוריים • סטרבומנטליים • קיקלורמפידיים • אלאוטרודקטיים • לימנודינסטיים • אודונטופריניים • תלמטוביים) • מיקרוהילאים (ארטרולפתיים • מיקרוהיליים • ברוויסיפיטיים) • צפרדעים (המיסוטיים • היפרוליים • מנטליים • פטרופדיים • צפרדעיים • רקופוריים • פיקסיספלידיים • צרטובטרצ'ידיים • צפרדעי גוליית • דיקרוגלוסיים • צפרדעים מרקדות • ניקטיבטריכיים • אודונטובטרכיים • פרינוברצ'יים • פטיצ'דניים • רניקסיאלידיים) |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563037405171
ליופלרודון

| ליופלרודון |
| --- | --- |
 
תקופה
יורה תיכון-יורה עליון 160–155 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: פליוזאוריים
סוג:: ליופלרודון
מינים
 L. ferox  L. pachydeirus
שם מדעי
 Liopleurodon ‏Sauvage, 1873

בהשוואה לאדם
ליופלרודון (שם מדעי: Liopleurodon; מילולית: "שן בעלת צידיים חלקים") הוא סוג של זוחל ימי גדול ממשפחת הפליוזאוריים (Pliosauridae) הנכחדת, שהייתה חלק מסדרת הפלזיוזאורים ששלטו באוקיינוסים בעידן המזוזואיקון במשך היורה שלפני 160 עד 155 מיליון שנה מזמננו.
מאפיינים

בעבר נחשב הליופלרודון לגדול ביותר מבין הפלזיוזאורים, אורכו הוערך כ-25 מטר וכך הוא תואר בסרטים רבים. עם זאת הערכות אלה נחשבות למוגזמות וגם תוארו משברים חלקיים הנחשבים לחסרי בסיס אמיתי. הגיוני יותר שהגיע לאורך 5–7 מטר או לכל היותר לעשרה מטרים, כך שהיו פליוזאורים גדולים ממנו כמו הקרונוזאורוס והפליוזאורוס.
אף שלא היה הגדול ביותר היה הליופלרודון טורף-על קטלני בעל שיניים ולסתות עצומות וסנפירים יעילים שעזרו לו לשעוט קדימה במהירות אחרי טרפו. הוא טרף זוחלים ימיים אחרים, דגים, רכיכות שונות וככל הנראה אף כרישים. המאובנים של הליופלרודון נמצאו באנגליה, צרפת וגרמניה.
בתרבות

ליופלרודון הופיע בכמה מסרטי המסע לעמק החלומות.
ליופלרודון הופיע בפרק "ים האכזרי" בסדרה "ללכת עם דינוזאורים", שם הוא מתואר כגדול בהרבה ממה מכפי שהוערך כיום וכטורף העל הימי הגדול ביותר בים, הניזון מהאופתלמוזאורוס, מהקריפטולידוס ומכרישים קדומים וכן מהאאוסטרפטוספונדילוס השוחה בחופים. ואולם בסוף הפרק הוא נסחף בידי סופה ליבשה ונמעך למוות על החוף.
הוא נראה גם בסדרה מפלצות ים של נייג'ל מארוון, בו הוא מוצג כיצור קטן יותר הניזון בקבוצה מדגים גדולים כמו הלידסיכתיס.
2 פרטי ליופלרודון מופיעים בסדרה בראשית בעונה 5, תוקפים צוללת.
בספרו של סטיב אלטן - "Meg: Hell's Aquarium", מוזכר הליופלירודון כיצור הגדול מהמגלודון - טענה שכנראה אינה נכונה.
הליופלירודון מופיע בסרט הIMAX‏: "Sea Rex 3D".
ליופלירודון מופיע במשחק עולם היורה: המשחק וגם במשחקים Ark: Survival Evolved וJurassic World Evolution 2.
ליאון שטיין

ליאון שטיין

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
ליאון שטיין (1846 - 15 בפברואר 1926) היה תעשיין יהודי ביישוב, ממקימי התעשייה בארץ ישראל.
לקריאה נוספת

שמואל אביצור, ממציאים ומאמצים, יד יצחק בן-צבי, 1985.
שמואל אביצור, מצבה פילטר לממציא - מפעלו הנחשוני של ליאון שטיין ואחריתו, 1982
יוסי ביילין, התעשייה העברית - שורשים, הוצאת כתר, 1987
איתן ברונשטיין, תעשייה, בנקאות ותדמית מאה שנה לפרשת מפעלו של ליאו שטיין, רבעון לבנקאות, ספטמבר 2010, מס' 168
הערות שוליים

↑  אמציה פלד, רחוב שטיין, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
ליאון שטיין ופועלי בית החרושת ביפו, עם זלמן דוד ליבונטין ודוד וולפסון, 1907
לורן פביוס

לורן פביוס - מאי 2012
לורן פביוס - 2009
לורן פביוס (בצרפתית: Laurent Fabius; נולד ב-20 באוגוסט 1946) הוא פוליטיקאי צרפתי ממוצא יהודי. היה ראש ממשלת צרפת מטעם המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית במשך כשנתיים (17 ביולי 1984 – 20 במרץ 1986), בתקופת נשיאותו של פרנסואה מיטראן. הפוליטיקאי השישי היהודי או ממוצא יהודי, שכיהן כראש ממשלת צרפת (מתוך שבעה סך הכל). ממאי 2012 עד פברואר 2016 כיהן כשר החוץ והפיתוח הבינלאומי הצרפתי בתקופת נשיאותו של פרנסואה הולנד.
קורות חיים

פביוס נולד ברובע השישה-עשר של פריז להורים ממשפחות יהודיות-אשכנזיות שהתנצרו לקתוליות. בנם של אנדרה פביוס (1908–1984), סוחר עתיקות במקצועו ולואיז (לבית שטרסבורגר-מורטימר, 1911–2010), אזרחית אמריקאית במקור. לו אח אחד - פרנסואה פביוס (1944–2006). פביוס חונך כקתולי.
פביוס למד במוסדות בעלי-שם בתחום מדע המדינה והמִינהל הציבורי, בהם אקול נורמל סופרייר.
פביוס הוא חבר לגיון הכבוד וזכה במספר עיטורי כבוד נוספים, לרבות מממשלות איטליה, נורווגיה, רומניה וקוויבק.
הוא נישא לפרנסואז קסטרו, והתגרש ממנה מאוחר יותר. הוא אב לשני ילדים (ילידי 1982 ו-1983).
פוליטיקאי מקומי

פביוס הצטרף למפלגה הסוציאליסטית ב-1974, בגיל 28. החל את דרכו הפוליטית, במישור העירוני, משנבחר ב-21 במרץ 1977 לסגן ראשון לראש עיריית לה גרנד קוואוילי (Le Grand-Quevilly) בצפון צרפת. למרות התקדמותו במישור הארצי בשנים שלאחר מכן, הוא מעולם לא נטש את בסיסו הפוליטי המקומי הזה. הוא המשיך לכהן כסגן ראש העיר במשך 18 שנה ללא הפסקה, עד 18 ביוני 1995 ומאותו יום ובמשך כחמש שנים עד 20 במרץ 2000 היה ראש העיר. מ-2001 כיהן במועצת המחוז או אגד קהיליית הערים שכללה עיר זו, קהיליית רואן, כסגן נשיא ומ-3 באפריל 2008 הוא מכהן כנשיא קהילייה זו, במקביל להיותו גם סגן ראש עיריית לה גרנד קוואוילי.