Devil Pray
ביקורת

"Devil Pray" זכה לשבחים ביקורתיים מטעם מבקרי המוזיקה. חלקם ציינו שהוא "מחזיר את המאזין אחורה בזמן, לא רק לשירה של מדונה "Don't Tell Me"‏ (2000), אלא גם לשיר העם המסורתי, "The House of the Rising Sun" ‏(1964)". ג'ים פרבר מניו יורק דיילי ניוז שיבח את "התוספת של הפזמון" וטען שהוא גורם לשיר להישמע "מפתה". ברנרד ז'ול מ-The Sydney Morning Herald מצא קווי דמיון בין "Devil Pray" לשני השירים שצוינו קודם לכן, והגדיר אותו כשיר "גיטרה אקוסטית-עם-אלקטרו", שהלחן שלו "אינו מנסה להסתיר את הדמיון ל-"The House of the Rising Sun"‏ (1964)". מת'יו ג'ייקובס מפינגטון פוסט הצביע על כך ש"מדונה עוררה מחדש את סוגת הדאנס כפי שהיא יודעת, ועשתה זאת בעבר עם אלבומיה ושיריה הקודמים". ג'יימיסון קוקס מטיים כתב בהתלהבות שהשיר "יכול להשתלב בצורה מסודרת ברדיו לצד להיטי האוס-פופ, ולצד להיטים כדוגמת "Hey Brother" של אביצ'י עצמו". קתי איאנדולי מאיידולטור שיבחה את אביצ'י ואת בלאדפופ על כך ש"התמזגו יחד עבור היצירה של "Devil Pray", בו המאזין יכול לשמוע את הסגנונות של שניהם שזורים אחד בשני". אנדי גיל מאינדפנדנט מצא ש-"Devil Pray" מזכיר את "תקופת "Like a Prayer" של מדונה, שאירעה לקראת סיומן של שנות ה-80 של המאה ה-20", בעוד גאווין היינס מ-NME סבר שהשיר "מזכיר את סוגת הדאנס המטורפת של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, בשירה "Aura" משנת 2013, שיצא כחלק מ-Artpop".
סטיבן תומאס ארלוויין מ-AllMusic בחר ב-"Devil Pray" כאחד השירים הטובים ביותר ב-Rebel Heart, וכינה אותו "המחשה ממשית של סוגת הפולקטרוניקה שהייתה פופולרית בתקופת "באג 2000" שאירעה עם התקרבותה של שנת 2000". קארין גנץ מרולינג סטון הסכימה, וציינה ש"אביצ'י עזר למדונה להחיות את הקריירה המוזיקלית שלה הן מבחינה מוזיקלית והן מבחינות אחרות". בהמשך, הוסיפה שהשיר מאופיין ב"אווירה של Music‏ (2000)". סאל צ'ינקוומני מסלנט המשיך וכינה אותו "השיר הטוב ביותר שלה מזה 15 שנים". הוא שיבח את "Devil Pray" על כך שהוא "מדמיין מחדש את האנימלס ומגדיר אותה כלהקת פולקטרוניקה". אנני זלסקי מ-The A.V. Club ראתה בשיר גולת הכותרת באלבום, ותיארה אותו כ"תחינה שנעשית באמצעות גיטרה אקוסטית בעלת גוון גוספל, שאין לעמוד בפניה. השיר מהול בגאולה ועוסק בהדרכה אלוהית מול פיתויים כמו סמים פסיכואקטיביים מסוימים". סשה גפן מ-Consequence of Sound החשיבה את "Devil Pray" כאחד מהשירים הטובים ביותר של מדונה זה שנים, והגדירה את הפזמון שלו כ"אחד החזקים שלה מזה עשרות שנים". בהמשך לכך, היא שיבחה את קולה של מדונה. בניו יורק טיימס הסכימו עם הדעה הזו, וציינו שהשיר "נחשב לאחד מהשירים הטובים ביותר של מדונה מזה שנים". סעיד סעיד מ-The National חש שהוא דומה לגרסתה של להקת האנימלס לשיר "The House of the Rising Sun"‏ (1964), ושיבח אותו על היותו שיר קאנטרי-דאנס טוב יותר מגרסת הכיסוי של מדונה ל-"American Pie" של דון מקליין, משנת 1998. אמיר צומר מוואלה ציין את השיר לשבח וכתב: "אלה שמחכים שמדונה תפתח את הלב, יקבלו אותה ב-"Devil Pray" ו-"Ghosttown". מלבד הביצועים הקוליים הטובים ביותר של מדונה מאז אי שם בעשור הקודם, היא כתבה לעצמה סמי-בלדות על סמים, תקווה ומטפורות אחרות, בקטעים לא קיטשיים מדי, כאלה שלוקחים את המאזין המתמיד לימים שבין אלבומי המופת Ray of Light ‏ו-Music, במיקס מרגש ומפתיע".
מלבד הביקורות החיוביות שהופנו כלפי "Devil Pray", הוא ספג כמה ביקורות מעורבות ושליליות בעקבות רשימת הסמים המפורטת במהלך הפזמון שלו. כריס ריצ'רדס מוושינגטון פוסט מתח ביקורת על העובדה ש"המילים ב-Rebel Heart מרגישות אלימות". בהמשך לכך, ציטט את רשימת הסמים המפורטת בפזמון ותהה "איזה מהם הכי יעזור לנו לשכוח שזה קורה?". אנדרו אונטרברגר מ-Spin ביקר גם כן את מדונה על כך שפירטה יתר על המידה את הסמים המוזכרים בפזמון, וציין שזה "גורם ל-"Devil Pray" להישמע כמו תשדיר שירות (PSA) שנלקח מאמצע שנות ה-80 של המאה ה-20". ג'סיקה הופר מפיצ'פורק המשיכה ומתחה ביקורת על אותה רשימת הסמים וטענה שהיא "מוזרה, עדינה וקומית, [...] אך בסופו של דבר, חסרת תכלית". בהמשך, ציינה שמדובר ב"נפילה ב-Rebel Heart". אלכסיס פטרידיס מגרדיאן הפנתה ביקורת שלילית לגבי ההפקה המוזיקלית של "Devil Pray" וטענה ש"[זה] ניסיון די שקוף של אביצ'י להמציא משהו בסגנון הלהיט שלו "Wake Me Up" ‏(2013)".