היסטוריה של הרפובליקה הטורקית
תקופת המפלגה הבודדת > שלטון מוסטפא כמאל ורפורמות אטאטורק

עם הכרזתה של הרפובליקה הטורקית מונה מוסטפא כמאל לנשיאה ואיסמט אינני היה לראש ממשלתה יומיים לאחר מכן. שני אלה ויתר חברי האספה נמנו על מפלגת העם הרפובליקאית שהוקמה באופן רשמי ב-9 בספטמבר 1923 ואשר חפפה במידה רבה לתנועה הלאומית הטורקית. על אף שהחוקה לא אסרה ריבוי מפלגות, עתידה מפלגה זו להיות המפלגה הממשית היחידה במדינה עד שנת 1946, ובין מוסדותיה למוסדות המדינה התקיימה פעמים רבות חפיפה רבה.
מוסטפא כמאל החל בתנופת שינוי ופיתוח דרסטית שנמשכה משך 14 שנים עד מותו בשנת 1938, ואשר נודעה כרפורמות אטאטורק. למעשה הושפעה כל התנהלותה ומדיניותה של טורקיה מרפורמות אלה, ולא דובר בשינויי חוק ספציפיים, או ברפורמות במגזר או בתחום מסוים. הרפורמות נגעו בכל אורחות החיים במדינה, ובכלל זה בתחומי הפוליטיקה, הכלכלה, החקיקה, התרבות והחברה; ולמעשה החלו עם ביטול הסולטנות בסוף 1922, דהיינו לפני הכרזת עצמאותה של המדינה, והמשיכו להשפיע על טורקיה משך כל קיומה ועד ההווה. הרפורמות שמו דגש על מודרניזציה וחילון המדינה בהתאם לששת עקרונות היסוד של ה"כמאליזם" (על שמו של מוסטפא כמאל) – הרפובליקה, לאומיות, עממיות, מהפכנות, חילוניות ומדינתיות. עיקר הרפורמות מפורטות להלן:
| שנה | פוליטיקה וחוק | חברה | חינוך ותרבות | כלכלה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1922 | ביטול הסולטנות | - | - | - |
| 1923 | הכרזת הרפובליקה | - | - | ביטול הקפיטולציות |
| 1924 | ביטול הח'ליפה | - | ביטול החינוך הדתי והקמת מערכת חינוך לאומית אחידה | - |
| 1925 | - | שינוי בכיסויי ראש ובלבוש סגירת המסדרים הדתיים | - | - |
| 1926 | הנהגת חוק העונשין האיטלקי הנהגת החוק האזרחי השווייצרי | - | - | - |
| 1927 | - | - | - | הקמת חברת הרכבות הלאומית של הרפובליקה הטורקית |
| 1928 | ביטול האסלאם כחוק המדינה | - | הנהגת האלפבית הלטיני | - |
1930: -
| 1932 | - | - | הקמת המוסד לשפה טורקית | - |
| 1933 | - | - | הנהגת פיקוח על האוניברסיטאות | יישום תוכניות פיתוח כלכליות |
| 1934 | זכות בחירה לנשים | הנהגת שמות משפחה | - | - |
| 1935 | - | סגירת לשכות הבונים החופשיים | - | - |
| 1937 | הפרדת מדינה ודת | - | - | - |
עיון ברשימת הרפורמות מבהיר את עוצמת השינוי באופייה ובמדיניותה של טורקיה. בתוך 14 שנים בלבד הושלמו שינויים העשויים להמשך עשרות ומאות שנים בלא זרז רב עוצמה. די בהפרדת הדת מהמדינה במדינה שהייתה בבסיסה דתית, בביטול החוק הדתי והערכאות הדתיות, בהחלפת כל מערכת החוקים והכתב כדי להבין את מידת תעוזתו של מוסטפא כמאל. אולם ייתכן שהרפורמה החשובה ביותר הייתה דווקא בין הראשונות. ב-3 במרץ 1924 בוטלה הח'ליפה והח'ליף אבדילמג'יט השני (Halife Abdülmecit) עזב את המדינה. ב-23 באפריל 1924 פורסמה "רשימת המאה חמישים" (Yüzellilikler) שהייתה רשימה של מאה וחמישים מבכירי הממשל העות'מאני שהוגדרו כבלתי רצויים במדינה. ברשימה המקורית היו תחילה 600 איש אך היא צומצמה וכללה, נוסף על הח'ליף עצמו, את בני השושלת העות'מאנית, חברי ממשלתה, אנשי צבא בכירים, מושלי המחוזות העות'מאנים, חברי המיליציה העות'מאנית הצ'רקסית, שוטרים, עיתונאים ואחרים. תומכיה של רשימה זו טענו כי הוכיחה שהרפובליקה הטורקית לא הייתה המשך ישיר של האימפריה העות'מאנית, אלא ישות חדשה. האיסור על ה-150 להיכנס לטורקיה עמד בתוקפו עד ה-28 ביוני 1938.
הרפורמות המוקדמות הוסדרו בחוקת טורקיה שהתקבלה ב-20 באפריל 1924 והייתה בעלת אוריינטציה מערבית. חוקה זו שירשה את החוקה הלקונית מ-1921 הפרידה בין שלוש הרשויות, קבעה את האספה הלאומית כרשות המחוקקת ואת נשיא טורקיה כראש המדינה וכראש הרשות המבצעת. עוד נקבעה עצמאותה של הרשות השופטת ובחלקה החמישי קבעה החוקה זכויות אזרחיות בסיסיות כמו שוויון, חירות וכדומה.
מוסטפא כמאל נהנה מכוח רב אך לא היה חסין מקיומה של אופוזיציה, וב-1925 אף ניצל מניסיון של ארמני להתנקש בחייו באיזמיר. במזרח פרץ מרד כורדי שהונהג על ידי שייח סאיד פירן (כורדית Şêx Seîdê Pîran) אך הוא דוכא באפריל 1925 ומנהיגיו הוצאו להורג בתלייה בדיארבקיר חודשיים לאחר מכן. עם זאת, המרד הקטין את כושר המיקוח של טורקיה בכל הנוגע לגורלו של אזור מוסול בעיראק אשר הועבר להכרעת חבר הלאומים לפי הסכם לוזאן, וכל טענותיה של טורקיה בעניין שדות הנפט בצפון עיראק נדחו.
מבית חלק מוסה קזם קראבקיר שהיה מבין מנהיגי התנועה הלאומית הטורקית על מוסטפא כמאל בהחלטתו לבטל את הח'ליפה בשלב כה מוקדם, וייסד את "מפלגת הרפובליקה הפרוגרסיבית" (Terakkiperver Cumhuriyet Fırkası) ב-17 באוקטובר 1924. לאחר ניסיון ההתנקשות במוסטפא כמאל והמרד הכורדי שבשניהם האשים האחרון את קראבקיר, פוזרה מפלגתו ב-5 ביוני 1925 ופעולתה נאסרה. קראבקיר וחלק מחברי מפלגתו נאסרו, והוא נאלץ לפרוש מהפוליטיקה והושם במעצר בית משך 13 שנים עד לאחר מותו של מוסטפא כמאל.
ב-1925 בוטל הלבוש המסורתי והונהג לוח שנה המבוסס על שנת השמש. ב-1926 אומצו החוק הפלילי האיטלקי (il codice penale) והחוק האזרחי השווייצרי (Zivilgesetzbuch), דבר שנועד לא רק להשליט סדר משפטי חדש, אלא היה הכרח בשל כך שהחוק המוסלמי והמג'לה היו אנכרוניסטיים ולא סיפקו מענה לצורכי השעה. שנתיים לאחר מכן, ב-10 באפריל 1928 תוקן סעיף 2 לחוקה ובוטלה הרישא לפיה חוק המדינה הוא חוק האסלאם ("Türkiye Devletinin dini, Dini İslâmdır"). ב-1 בנובמבר 1928 הונהגה אחת הרפורמות הידועות, והאלפבית הערבי שנתפס כלא מתאים לשפה הטורקית וכמכשול בפני ההתקדמות התרבותית הוחלף באלפבית הלטיני. שנה לאחר מכן הונהגה הטורקית כשפת ההוראה היחידה במדינה.
ב-1930 הגיע ראש ממשלת יוון, אלפתריוס וניזלוס, לביקור היסטורי באנקרה ובאיסטנבול ונפגש עם מוסטפא כמאל. ביקור זה בא לאחר מספר שנים של משא ומתן שנועד לנרמל את יחסי שתי המדינות, ואשר הוביל לחתימת ההסכמה הבלקנית ב-9 בפברואר 1934. במסגרתה של הסכמה זו ויתרו יוון, טורקיה, רומניה וממלכת יוגוסלביה על כל הטענות הטריטוריאליות שהיו להן זו כלפי זו לאחר מלחמת העולם הראשונה. במהלך שנות השלושים של המאה ה-20 סייעה הברית בהשכנת שלום ויציבות בבלקן, במיוחד בין טורקיה והמדינות שהיו בעבר חלק מהאימפריה העות'מאנית, ובראש וראשונה יוון.
ב-1930 ערך מוסטפא כמאל ניסוי בדמוקרטיה. הוא פנה אל שגרירו בפריז, אלי פטהי אוקיאר, וביקש ממנו להקים מפלגת אופוזיציה למפלגת העם הרפובליקאית במטרה לבסס מערכת שלטון רב-מפלגתית במדינה. התנאי היחיד שהציב מוסטפא כמאל לאוקיאר היה שעקרון הפרדת הדת והמדינה חייב להישמר. אוקיאר הקים את המפלגה הרפובליקנית החופשית (Serbest Cumhuriyet Fırkası) ב-12 באוגוסט 1930, אך בתוך שלושה חודשים בלבד התגברו בה קולות המתנגדים לרפורמות, ואוקיאר שחשש לגורלן פיזר את המפלגה ביוזמתו שלו ב-17 בנובמבר 1930.
ב-18 ביולי 1932 הצטרפה טורקיה שהייתה מכונסת במידה רבה בענייניה הפנימיים אל חבר הלאומים. חוק השמות התקבל ב-1934 וחייב כל אדם לקחת לו שם משפחה. מוסטפא כמאל עצמו היה למוסטפא כמאל אטאטורק (Mustafa Kemal Atatürk). עוד בוטלו הכינויים ביי ומקבילתו הנשית הנֵם, אפנדי ופאשה. אולם השינוי החשוב ביותר בשנה זו היה מתן זכות מלאה לנשים לבחור ולהיבחר לאספה הלאומית. נשים זכו לזכויות בחירה כבר ב-1929 אך זו הייתה מוגבלת לרשויות המקומיות. עתה זכו בזכות בחירה מלאה, ובתחום זה הייתה טורקיה לחלוצה לא רק בעולם המוסלמי אלא בעולם בכלל.
ב-1937 פרץ מרד כורדי בטונג'לי מזרחית לאנקרה. המרד שזכה לשם "מרד דרסים" (Dersim İsyanı), שמה הקודם של העיר, נמשך גם בשנת 1938 אך דוכה בידי צבא טורקיה שגייס 50,000 איש לשם כך. מנהיג המרד עצמו, סייד רזה (Seyit Rıza), נתפס ב-5 בספטמבר 1937 והוצא להורג בתלייה.