stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרך מדינת קליפורניה מספר 1

| --- | --- |

 מידע כללי
 אורך:  655.845 מיל 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  ?–1934
 מיקום
 ערים ראשיות:  מחוז אורנג', מחוז סן מטאו, מחוז סנטה קרוז, סן פרנסיסקו, מחוז מארין, מחוז סונומה, מחוז מונטריי, מחוז סנטה ברברה, מחוז סן לואיס אוביספו, מחוז לוס אנג'לס, מחוז ונטורה, מחוז מנדוסינו 
 נקודת סיום:  דנה פוינט, Leggett 
 דרכים מסתעפות:  California State Route 133 
 קואורדינטות:  36°45′16″N 121°45′55″W﻿ / ﻿36.7544°N 121.7653°W﻿ / 36.7544; -121.7653
 he
 
חלק מהכביש
דרך מספר 1 (באנגלית: State Route 1) בקליפורניה היא כביש שאורכו 1,056 קילומטרים המחבר בין לגט (אנ') בצפון לדנה פוינט (אנ') בדרום. הכביש עובר לאורך חלק נכבד מחוף האוקיינוס השקט של מדינת קליפורניה, שנחשב בעיני רבים לאחד מן החופים היפים בעולם. הכביש נפתח בשנת 1934.
תיאור הכביש

לאורכו של הכביש מספר גדול של נקודות תיירות. כאשר נוסעים על הכביש מצפון לדרום, עוברים בגשר שער הזהב לפני שמגיעים לסן פרנסיסקו. לאחר מכן הכביש מתפתל בקטע מסוכן המוכר כ"מגלשת השטן", שם הכביש נמצא בסכנה תמידית של הישטפות אל הים, ונסגר בעבר מספר פעמים, לתקופות של כמה חודשים, לאחר שנזק נגרם לתשתית בעקבות חלחול גשמים. נבנתה מנהרה שעוקפת את האזור המסוכן ונפתחה ב-2013.
הכביש ממשיך ועובר במפרץ חצי הירח (אנ'), לא רחוק משם ישנו מגדלור עתיק שנמצא בשמורת הטבע פיג'ן פוינט. דרומה יותר הכביש עובר ליד שמורת טבע אניו נואבו ובהמשך מגיע הכביש למפרץ מונטריי ועובר דרך העיירות סנטה קרוז(שבה נמצאת אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז) וקפיטולה, יער ניסאן(אנ'), נמל מוס לנדינג ולידו שמורה ימית בשם אלקהורן, ולאחר מכן ליד העיירה מונטריי שנמצאת בצד הדרומי של מפרץ מונטריי. הכביש ממשיך בין העיירות מונטריי וכרמל שביניהן נמצא אזור בשם חוף החלוקים, שבו גרים כמה מהאנשים העשירים ביותר בארצות הברית. קהילה זו מציעה לתיירים מגוון של שירותי בריאות, ספא, מסלולי גולף וכדומה. כביש 17 מיל המתפתל לאורך החוף מספק נקודות רבות לתצפית. דרומה ממונטריי הדרך עוברת ליד שמורת פוינט לובוס.
הכביש ממשיך דרומה דרך צוקים מרשימים – Big Sur, שבאזורם נמצא חוף שאליו נוהרים אלפי אריות ים בתקופת הרבייה, ולאחר מכן ליד טירת הרסט שבנה איל העיתונות העשיר ויליאם רנדולף הרסט,(אנ') ומהווה כיום מוזיאון בתשלום שבו נערכים סיורים מודרכים. הוא ממשיך דרך סנטה ברברה ומאליבו עד לוס אנג'לס. בהמשך עובר הכביש גם דרך חוף סנסט, קורונה דל מאר וחוף הלגונה במחוז אורנג'.
לאורך מרבית הדרך ניתן לצפות בסוגים רבים של נוף פראי, צמחייה ובעלי חיים רבים, ביניהם אריות ים, דולפינים, כלבי ים ויונקים ימיים נוספים.
שיבושים בכביש

במיוחד בקטע דרומה מהעיירה מונטריי, כביש זה סבל נזקי טבע רבים. במהלך השנים אירעו שיבושים שונים בכביש ולעיתים הוא נסגר לתקופות ממושכות. בין 2023 לאמצע 2024 אירעו ארבע מפולות שסגרו את הכביש, ונכון לאוגוסט 2024 אחת מהן עדיין לא תוקנה. תיקונים שונים נעשים במשך הלילה והתנועה אפשרית במשך היום.
הערות שוליים

↑  SF, שמורת פוינט לובוס, באתר SF
1 2   התמוטטויות, מפולות וסחף פוגעים בפלא ההנדסי של קליפורניה, באתר TheMarker‏, 5 באוגוסט 2024
↑  Oladipo, Gloria (2024-04-01). "California's Highway 1 remains closed after road collapsed in storm". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-08-05.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531938405171  LCCN: sh87002385  VIAF: 315151701   WorldCat (עם VIAF): 315151701
דרדרה

מצפה
רמון
מצפה
רמון
אנדרטה בדרדרה לחברי קיבוץ אייל שנפלו במקום במלחמת העצמאות
בונקר בדרדרה
דרדרה היה יישוב יהודי, היחידי בצד המזרחי של אגם החולה. היישוב הותקף על ידי הצבא הסורי במלחמת העצמאות וננטש מספר שנים לאחריה.
שנים ראשונות

בנובמבר 1934 רכשה חברת הכשרת היישוב את 'זיכיון החולה' שכלל את האגם והביצות. נחום הורביץ, מנהל הזיכיון, תבע לרכוש גם את השטח בין האגם לגבול עם סוריה כדי להבטיח שליטה על החולה. בשנים 1937–1939 רכשה הקרן הקיימת את אדמת דרדרה, כ-1,300 דונם לחקלאות ומרעה.
בחורף 1942 הציעה הקרן הקיימת לחברי חולתה שישבו ללא אדמות ממערב לחולה, לעבד את אדמות דרדרה. אנשי חולתה בנו מגדל בזלת לביטחון ומזח לסירות, סיקלו שטחים לגן ירק ולמספוא, הקימו רפת, החזיקו עדר צאן ומכוורת. כן הקימו, עבור המתיישבים, אוהלים למגורים, צריף למטבח והקיפו את הנקודה בחומת אבן.
בקיץ 1943 החליט הקיבוץ לבנות את בית הקבע שלו במערב האגם אך המשיך להחזיק בדרדרה עד שיימצא גרעין אחר שייתישב במקום.
דרדרה הייתה נקודה חשובה בעלייה ב של הפלמ"ח, מאות ילדים ומבוגרים הגיעו לשם בלילות מסוריה, הושטו בסירות לחולתה ומשם לפנים הארץ.
ב-1946 החליטו המוסדות המיישבים כי גרעין אייל של הנוער העובד, אשר כלל את ההכשרה הראשונה של עולים בפלמ"ח, יחד עם עולים מבולגריה שקיבלו הכשרתם בגבת - יישב בדרדרה. ביולי 1947 העבירו חברי חולתה את דרדרה לחברי אייל. בינואר 1948 פוצץ גשר בנות יעקב בידי ההגנה ובעקבות זאת נסגרה תחנת המשטרה בגשר בנות יעקב, והדרכים היבשתיות לדרדרה נותקו.
במלחמת העצמאות > חודשי המלחמה הראשונים

המתיישבים בדרדרה היו מודעים היטב למצבם כנקודה בודדת, מעוטת אוכלוסין, לנוכח הגבול הסורי, אשר הקשר שלה עם העורף רופף. כיוון שכך, הם התבצרו כמיטב יכולתם לקראת אפשרות של מלחמה בגזרתם. הביצורים כללו תעלות קשר עמוקות ובונקרים, חלקם עם חיפוי ראש. כן הונחו מוקשים בנתיבים מועדים להתקפה במבואות הקיבוץ. לצורך מגע עם העורף, נקבעו סידורי קשר אלחוטי עם חולתה. כיבוש משמר הירדן על ידי הצבא הסורי, ב-10 ביוני 1948, הגביר את בידודה של דרדרה. בין היתר, שיט הסירות על האגם נחשף כעת גם לירי אגפי.
במלחמת העצמאות > ההתקפה הסורית

ב-11 ביולי 1948, במהלך מבצע 'ברוש', הסתער גדוד סורי, ממזרח ומדרום, בסיוע תותחים, על דרדרה. בנוסף, שני מטוסים סוריים הפציצו את הנקודה, ולמעשה, הרסו אותה כליל. ביישוב נמצאה מחלקה של חטיבת כרמלי, אשר פינתה במהלך מבצע 'ברוש' את משלט 'הדבשת' הסמוך, וטרם חצתה חזרה את ימת החולה. בקרב קשה שארך יום שלם הדפו חברי הקיבוץ והמחלקה מ'כרמלי' את ההתקפה. אבדות המגינים היו שלושה הרוגים, מהם חייל 'כרמלי' אחד, ו-12 פצועים. על פי דיווחים ישראליים, היו לסורים כ-30 הרוגים באותו קרב. על פי דיווחים סוריים, נהרגו להם במקום שמונה חיילים.
כיישוב ספר

בהסכם שביתת הנשק עם סוריה נשארה דרדרה בתור שטח מפורז בתחום מדינת ישראל. בפועל, הצבא הסורי לא כיבד את הגבולות שנקבעו, דבר שהחמיר את מצבה כיישוב ספר. והשטח המצומצם, ריבוע שצלעו כ-100 מ' בקירוב, הפך הקמת יישוב של ממש לבלתי אפשרית. גרעין אייל עזב את המקום ב-1949 והקים את קיבוץ אייל ליד קלקיליה.
באוקטובר 1949 הגיעה למקום הכשרת "הגוברים". הם גרו במקום מספר חדשים ואחר כך עברו להקים את קיבוץ הגוברים (לימים - גדות). הם המשיכו לשלוח למקום קבוצות לשמירה בתורנות שבועית עד אפריל 1951. חלק מאדמות דרדרה נמסרו לאיכרי מטולה כפיצוי על אובדן אדמותיהם בעמק עיון.
באוקטובר 1952 עלתה למקום היאחזות נח"ל של נחלאים ד', והמקום נקרא בשם אשמורה (מקור השם: "באשמורות אהגה בך", תהילים ס"ג, פסוק ז'). בשל הצטמקות האגם בגלל עבודות הייבוש אי אפשר היה להגיע למקום בסירות. כיוון שכך, צה"ל בנה גשר צף על גבי חביות ובסתיו 1953 בנה צה"ל סוללת אבנים מעל האגם הרדוד. הגשר מעל האגם נקרא גשר החמישה לזכר חמישה חיילי צה"ל שנהרגו במקום ב-1952 בעת פינוי מוקשים כהכנה לעליית ההיאחזות. שנים רבות זה היה גשר ביילי אך הוא בוטל, וכיום יש גשר קבוע צפונה משם, ליד יסוד המעלה שבצידיו לוחות זיכרון לחמישה.
במרץ 1954 בוטלה היאחזות אשמורה והמקום הפך למוצב צה"לי. ב-2 ביולי 1958 הופגזה אשמורה על ידי הסורים.
במלחמת ששת הימים ואחריה

ב-6 ביוני, היום השני של מלחמת ששת הימים תקפו הסורים את המוצב המחלקתי בדרדרה בסיוע אש מהמוצבים מעליו. רבים נפגעו והקשר נותק. הועלה חשד שדרדרה נפלה. כוח שהגיע למקום מנע את השתלטות הסורים. בבוקר ה-9 ביוני, בעת ההבקעה לרמת הגולן, פרצה החטיבה המרחבית 3 מדרדרה כפעולת הסחה ובקרבות שהתפתחו נכבשו תל הילאל, דרדרה המזרחית וג'לבינה. לחטיבה 3 נפלו 22 חיילים בקרבות סביב דרדרה ביום זה.
במלחמת יום הכיפורים פוצצו החומה ומגדל האבן מחשש שכוחות קומנדו סורים יתבססו במקום.
ב-1998 הוקם במקום בעזרת עמותת ותיקי "אייל", חניון ואתר זיכרון. במקום מוצבים שלטים המספרים את סיפור המקום וכן אנדרטה לשלושת חברי "אייל" שנפלו במקום במלחמת העצמאות.
לקריאה נוספת

אורי דביר: נקודת חן מתחת לאף, עמ' 22, מודן הוצאה לאור, 1985
הערות שוליים

↑  שטח של זכיון החולה נתפס בידי סוריה, המשקיף, 29 בינואר 1948
↑  דרדרה על משמר הגבול, על המשמר, 3 באוגוסט 1948
↑  יהושפט הרכבי, ‏על אבדות הערבים ב-1948, מערכות 166, מרץ 1965
↑  אשמורה נפגעה, 2 נפצעו, בהתקפת פתע סורית, הַבֹּקֶר, 3 ביולי 1958
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007358253205171 
אנדרטה לזכר חברי קיבוץ אייל שנפלו בדרדרה במלחמת העצמאות
גשר החמישה-יסוד המעלה
דניס ליל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באפריל 1942 (בן 82) המילטון, ניו זילנד 
 מדינה:  ניו זילנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
דניס ליל (באנגלית: Denis Lill; נולד ב-22 באפריל 1942) הוא שחקן בריטי יליד ניו זילנד.
ביוגרפיה

ליל נולד בהמילטון שבניו זילנד. ב-1959 הצטרף לחיל האוויר המלכותי של ניו זילנד (RNZAF). בהיותו בחיל האוויר הביע עניין בתיאטרון חובבים ובחיקוי דמויות מתוכנית "The Goon Show" של ה-BBC. במהלך הקריירה שלו בחיל האוויר השתתף בהפקות של אופרה ותיאטרון. ב-1967 היגר מניו זילנד לבריטניה.
בין תפקידיו הרבים של ליל בקולנוע ובטלוויזיה כלולים "Fall of Eagles" (מ-1974), הסדרה "אדוארד השביעי" (1975), "ניצולים" (1975–1977), הסרט "הנשר נחת" (1977), המותחן "Bad Blood" וסרט ההרפתקאות "סקרלט פימפרנל" (1982), שיחק בתפקיד ויליאם נוקס ד'ארסי במיני-סדרה "Reilly, Ace Of Spies" (מ-1983), בסדרה "רמפול" (1983–1992), "מאפ ולוצ'יה" (1985–1986), "על שוטים ואנשים" (1989–1992), הסרט "באטמן" (1989), "ברנרד והג'יני" (1991), "ריצ'רד השלישי" (1995), "אוויטה" (1996), "מלחמת האופיום" (1997), "רבקה" (1997), ובסדרה "The Royal" בשנים 2003–2011.
ליל הופיע פעמיים בסדרת המדע בדיונית של ה-BBC "דוקטור הו". ב-1977 גילם את ד"ר פנדלמן במיני-סדרה "Image of the Fendahl", וב-1984 שיחק בתפקיד סר ג'ורג' הצ'ינסון במיני-סדרה "The Awakening". אחרי שהופיע בפרק אחד בעונה הראשונה של הסדרה הפוסט-אפוקליפטית "ניצולים" של טרי ניישן, קיבל ליל תפקיד ראשי בעונה השנייה והשלישית של הסדרה. בשנות התשעים של המאה העשרים שיחק בקומדיות המצבים "Outside Edge" בתפקיד דניס, וב"על שוטים ואנשים" בדמות אלן פארי, אביה של קסנדרה.
עוד הופיע ליל בתפקיד חבר הפרלמנט השיכור סר טלבוט בוקסומלי בפרק בעונה השלישית של "הפתן השחור" (Blackadder the Third), ובתפקיד השמש בספיישל חג המולד "Blackadder's Christmas Carol". ב-1993 שיחק בדמות סר רובן אסטוול בפרק "The Underdog" בסדרת הטלוויזיה "פוארו". הוא הופיע בפרק "Gunmen of the Apocalypse" בסדרה "ננס אדום". ב-2002 גילם את קלמנט אטלי בסרט הטלוויזיה "ברטי ואליזבת". בשנים 2003 עד 2011 כיכב לי בדרמה "The Royal" של ערוץ ITV1 בתפקיד מנתח בכיר מר רוז. ברדיו הופיע ליל במחזה "The Christian Brothers" מאת רון בלייר. ב-2014 השתתף בסדרה "24: Live Another Day".
בפברואר 2016 הופיע ליל בפרק "A Dying Art" בעונה ה-18 של סדרת הפשע "רציחות במידסומר" של רשת ITV.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ליל מתגורר בריים אינטרינסקה שבדורסט. הוא נשוי לוונסה ולבני הזוג שני ילדים.
הערות שוליים

↑  "Denis Lill". IMDB. נבדק ב-21 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Only Fools and Horses Uncovered". BBC. BBC. 24 בספטמבר 2014. נבדק ב-21 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reinhart, Mark S (2012). "8: Barman 1989". The Batman Filmography (2 ed.). North Carolina: McFarland & Co. p. 99. ISBN 978-0-7864-6891-1.
↑  "Denis Lill". BFI Film Forever. נבדק ב-21 בספטמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sowden, Steve (1 ביוני 2011). "Well-known actor at church fete at Montacute House". This is the West Country. נבדק ב-21 בספטמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no97004125  MusicBrainz: a924fe01-f5f4-4dea-905f-4c2c05560ee3  VIAF: 64149066363765600789   WorldCat (עם VIAF): 64149066363765600789
דרך משה סנה

| --- | --- |
דרך משה סנה. מבט דרומה אל נאות אפקה ב'
דרך משה סנה. מבט דרומה אל נאות אפקה ב'
 מידע כללי
 על שם:  משה סנה, ראש המפקדה הארצית של ההגנה וחבר הכנסת מטעם מפ"ם ומק"י
 מיקום
 מדינה:  ישראל
 עיר:  תל אביב-יפו
 רובע:  2
 שכונה:  המשתלה, קריית שאול, נאות אפקה, צהלה, רמת החייל, הדר יוסף, רביבים, שיכון דן
 קואורדינטות:  32°07′29″N 34°49′30″E﻿ / ﻿32.124666666667°N 34.824944444444°E﻿ / 32.124666666667; 34.824944444444
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) דרך משה סנה(למפת גוש דן רגילה) דרך משה סנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דרך משה סנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דרך משה סנה  he דרך משה סנהhe דרך משה סנהמפת  צפון __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ רמת השרון (in English: Ramat HaSharon), __ הרצליה (in English: Herzliya) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דרך משה סנה היא חלק מציר האורך המרכזי בצפון-מזרח תל אביב. ממשיכה אותה מדרום ומשלימה את ציר האורך בת"א דרך פנחס רוזן.  ציר האורך הצפון מזרחי בתל אביב הוא חלק מכביש 482 – 'דרך הרצליה ההיסטורית'. בצפונה דרך משה סנה היא המשכו הישיר של רחוב סוקולוב ברמת השרון.
היסטוריה

בסוף שנות ה-80 של המאה העשרים שונה שם חלקה הדרומי של דרך משה סנה, מרחוב דבורה הנביאה ועד קצה תחום שיפוטה של תל אביב – חפיפתו עם תחומי השיפוט של רמת גן ובני ברק, לדרך פנחס רוזן, על שמו של שר המשפטים הראשון של ישראל.
חלקה הצפוני של הדרך, מרחוב דבורה הנביאה ועד רמת השרון, המשיך להקרא על שם משה סנה, ראש המפקדה הארצית של ההגנה וחבר הכנסת מטעם מפ"ם ומק"י.
תיאור הדרך (מצפון לדרום)

דרך משה סנה היא אחת משלוש הכניסות הצפוניות לתל אביב (לצד דרך נמיר ונתיבי איילון) והמזרחית שבהן. ראשיתה במבואותיה הדרומיים של רמת השרון, כהמשכו של רחוב סוקולוב, הרחוב הראשי בעיר זו. מחלף הכפר הירוק מחבר בין דרך משה סנה לכביש 5, ומדרום לו נמצאים שטחים חקלאיים, כביש הגישה למרכז הטניס (ממזרח) ובית הספר החקלאי "הכפר הירוק" והוסטל האוטיסטים "כפר עופרים" (ממערב). כל אלה מצויים בתחום שיפוטה של רמת השרון.
דרומית לאזור החקלאי מתחיל תחום שיפוטה של עיריית תל אביב-יפו. ממזרח נמצאת שכונת המשתלה, השכונה הצפונית ביותר בעיר. שכונה זו, שהיא שכונת יוקרה המאופיינת בבנייה רוויה, הוקמה בשנות ה-90, במקום בו שכנה בעבר המשתלה העירונית של תל אביב. מצדה המערבי של הדרך נמצאת הכניסה לבית העלמין קריית שאול, ולאורכה בתים צמודי קרקע של שכונת קריית שאול.
אחד הצמתים המרכזיים לאורך הדרך, המכונה "צומת הפיל", מצוי דרומית לקריית שאול, והוא מחבר בינה ובין הרחובות בני אפרים וקריית שאול. מקור הכינוי הוא במסעדת הפיל אשר שכנה בין השנים 1965 ו-2012 ברחוב בני אפרים, בסמוך לצומת. רחוב בני אפרים, שכיוונו דרום-מערב, מוביל לשכונות נאות אפקה ומעוז אביב, והוא הופך בהמשך לשדרות רוקח. רחוב קריית שאול, שכיוונו צפון-מערב, מוביל לבית העלמין, וכן לשכונת נווה גן, מובלעת – מצויה בתחום שיפוטה של רמת השרון אך כביש 5 מפריד בינה לבין שאר חלקי רמת השרון ולמעשה היא מחוברת לשכונת תל ברוך צפון התל אביבית. לאורכו של רחוב זה תעשייה זעירה. דרך משה סנה עצמה, שעד לאותה נקודה היה כיוונה מצפון-מזרח לדרום-מערב, מתעקלת בצומת דרומה. בצדו המזרחי של הצומת מרכז מסחרי קטן. בשנות ה-90 היה ניסיון להקים בצדו המערבי מרכז בילויים בשם "גבעת ריץ", אך מיזם זה כשל.
דרומית לצומת הפיל, בצד מזרח, מתחברים לדרך משה סנה שני רחובותיה הראשיים של שכונת צהלה, רחוב צה"ל ורחוב דבורה הנביאה.
ברוב חלקי הדרך שלושה נתיבי נסיעה לכל כיוון.
ראו גם

מסעדת 206
היינריך נויהאוס

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1888 (יוליאני) קרופיבניצקי, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  10 באוקטובר 1964 (בגיל 76) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מוקד פעילות:  האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  מ-1922 
 מקום לימודים:  הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג, הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  זינאדיה פסטרנק 
 צאצאים:  סטניסלב נויהאוס 
 פרסים והוקרה:  עיטור לנין  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית  עיטור הדגל האדום של העמל  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה 
 
היינריך נויהאוס (בגרמנית: Heinrich Gustavovich Neuhaus; ברוסית: Генрих Густавович Нейгауз;‏ 12 באפריל 1888 – 10 באוקטובר 1964) היה פסנתרן ומורה רוסי-סובייטי ממוצא גרמני.
ביוגרפיה

נויהאוס נולד בקירובוגרד (אז יליזבתגרד), באוקראינה להורים ממוצא גרמני. אף כי שני הוריו היו מורים לפסנתר הוא למד בעיקר בכוחות עצמו. ההשפעות העיקריות על התפתחותו האמנותית המוקדמת באו מדודנו קרול שימנובסקי ובייחוד מדודו פליקס בלומנפלד בביקוריו בבית אחיותיו. ב-1902 ניגן ברסיטל ביליזבתגרד  עם הכנר מישה אלמן בן ה-11 ובשנת 1904 הופיע בקונצרטים בדורטמונד, בבון, בקלן ובברלין. בהמשך למד אצל ליאופולד גודובסקי בברלין ומשנת 1909 עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה בכיתות האמן שלו באקדמיה למוזיקה של וינה. ב-1914 התחיל ללמד בקירובוגרד ואחר בטביליסי ובקייב. בתקופה זו עצר את קריירת הקונצרטים שלו ושם דגש על פעילויות פדגוגיות. ב-1922 החל ללמד בקונסרבטוריון של מוסקבה, שאותו גם ניהל בין 1935 ל-1937. עם תלמידיו נמנו אמיל גיללס, ראדו לופו, סביאטוסלב ריכטר ויעקב זאק. בשנת 1956 זכה לתואר "אמן העם של ברית המועצות".
נויהאוס נודע במגנטיות הפואטית של נגינתו ובעידונו האמנותי. ספרו הפדגוגי, "אמנות הנגינה בפסנתר" (1958) נחשב לאחד המוסמכים ביותר והנפוצים ביותר בשימוש בנושא זה.
בנו של נויהאוס הוא הפסנתרן והמורה סטניסלב נויהאוס. נינו של נויהאוס הוא הפסנתרן הישראלי עדי נויהאוס, יליד 1996.
היינריך מתיאס פון תורן

| --- | --- |

 לידה:  24 בפברואר 1567 Lipnice nad Sázavou, צ'כיה 
 פטירה:  26 בינואר 1640  (בגיל 72) פרנו, האימפריה הרוסית 
 מקום קבורה:  St. Mary's Cathedral 
 בן או בת זוג:  Susanna Elisabeth Teuffenbach 
 צאצאים:  Franz Bernhard Thurn-Valsassina 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת שלושים השנים 
 
הרוזן היינריך מתיאס פון תורן (בגרמנית: Heinrich Matthias von Thurn  ‏24 בפברואר 1567 בוהמיה - 28 בינואר 1640 פרנו) היה אציל בוהמי שנטל חלק פעיל במרד הבוהמי שפתח את מלחמת שלושים השנים.
ביוגרפיה

נולד ב-24 בפברואר 1567 בבוהמיה, מנישואיו השניים של אביו פרנץ שהיה ממוצא איטלקי אריסטוקרטי וקיבל מהקיסר נחלה בבוהמיה בתמורה לשירותיו הצבאיים. לאחר מותו של אביו אומץ על ידי דודו יוהאן הקתולי אולם על אף הסביבה הקתולית שבה גר שמר על אמונתו הפרוטסטנטית.
את מרבית ילדותו בילה באוסטריה, בשנת 1585 הצטרף למשלחת הקיסרית שבקרה באיסטנבול ולאחר מכן ביקר בסוריה ובארץ ישראל. לחם לצד הקיסר בקרבות נגד העות'מאנים בהונגריה ובתמורה העניק לו הקיסר את התואר ראש עיריית קרלשטיין וכך הפך לחלק מהאצולה הבוהמית.
אולם מלך בוהמיה מת ובמקומו עלה לשלטון הקיסר פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה שהיה קתולי ושנוא על הבוהמים הפרוטסטנטים, הקיסר שלח שליחים לפראג שיכינו את הקרקע לבואו לצורך ביסוס שלטונו, אולם השליחים הושלכו בבוז מחלון בית העירייה וניצלו תודות לערמת אשפה שעליה נחתו, אולם המרד פרץ והתפשט בכל רחבי בוהמיה ואף בנסיכויות גרמניות נוספות.
תורן ארגן צבא והגיע עד וינה וצר עליה, הוא נהנה מסיוע שהגיע אליו תודות לצבאו של ארנסט פון מנספלד אולם הרוזן בקואה בן בריתו של הקיסר הביס את מנספלד בקרב ובעקבות כך נקטעו קווי התקשורת והאספקה של תורן עם פראג והוא נאלץ לסגת מהמצור שהטיל על וינה. במהלך המלחמה נענה להצעתו של גוסטבוס אדולפוס מלך שוודיה להתגייס לצבאו ופיקד על כוחות שוודיים עד שנפל בשבי בקרב ליצן בידי חייליו של שכיר החרב של הקיסר אלברכט פון ולנשטיין. הוא השכיל להתחבב עליו ושוחרר אחר מאסר לא ארוך לחיים אזרחיים כשהוא נאלץ לוותר כמה וויתורים מדיניים.
הוא מת ב-28 בינואר 1640 בפרנו שבליבוניה.
הארמייה השלישית (איטליה)

|  פרטים |
| --- | --- |
 כינוי:  "הארמייה הבלתי מנוצחת"
 מדינה:  ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 שיוך:   הצבא המלכותי האיטלקי
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  מאי 1915 – 20 בדצמבר 1940 (כ־25 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה (מלחמת העולם הראשונה) קרלו גיזולו (מלחמת העולם השנייה)
 
הארמייה השלישית של הצבא המלכותי האיטלקי (באיטלקית: Armata 3) הייתה ארמייה איטלקית שלחמה במהלך מלחמת העולם הראשונה נגד מעצמות המרכז, ופורקה עם סיום המלחמה. הוקמה מחדש במהלך מלחמת העולם השנייה, ולחמה לצד מדינות הציר.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הארמייה הוקמה לראשונה במאי 1915, בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה. כמפקדה מונה אמנואלה פיליברטו, דוכס אאוסטה. הארמייה כללה את הקורפוסים ה-6 ה-7 וה-11, וקיבלה את הגזרה הדרומית של חזית האיזונצו. היא השתתפה בעשרה מתוך שנים עשר קרבות האיזונצו, וזכתה לניצחונות מול צבא האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-1917, לאחר הצטרפות הקיסרות הגרמנית למערכה כנגד איטליה, הובסו האיטלקים בקרב קפורטו. הארמייה השלישית הובסה גם כן, אולם נסוגה בצורה מוצלחת יחסית. הארמייה השתתפה בקרב הנהר פיאווה ובקרב ויטוריו ונטו, ופורקה בנובמבר 1918, לאחר סיום המלחמה. הישגיה המרשימים של הארמייה במהלך המלחמה זיכו אותה בכינוי "הארמייה הבלתי מנוצחת" ("La Armata Invitta").
בפאדובה פועל כיום "מוזיאון הארמייה השלישית", המנציח את פעילות הארמייה במהלך המלחמה.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הארמייה הוקמה פעם נוספת ב-6 ביוני 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה, וכמפקדה מונה קרלו גיזולו. הארמייה הגנה על דרום איטליה, סיציליה וסרדיניה לפני שפורקה ב-20 בדצמבר של אותה שנה.
הערות שוליים

↑  מוזיאון הארמייה השלישית בפאדובה
דורמאמו

| --- | --- |

דורמאמו, כפי שהופיע לצד גרסה חלופית רעה של דוקטור סטריינג' על עטיפת החוברת Defenders Vol.3 #4 מדצמבר 2005, אמנות מאת קווין מגווייר.
 סוג:  נבל-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Strange Tales #126 (נובמבר 1964)
 יוצרים:  סטן לי סטיב דיטקו
 מידע
 כינויים:  המבעית, השחור, אוכל הנשמות, לורד האופל, לורד הכאוס, לורד הממד האפל
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  מניפולציה על אנרגיה מיסטית, אלמותיות.
 חבר בקבוצה:  אדוני הגיהנום אדוני הממלכות המפוצלות
 דמויות קשורות
 משפחה:  סיניפר (הורה) אומאר (אחות תאומה) קליאה (אחיינית) שטניש (בן)
 אויבים:  דוקטור סטריינג', העתיק 
 
דורמאמו (באנגלית: Dormammu) הוא דמות בדיונית של נבל-על שד המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Strange Tales #126 מנובמבר 1964 ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר סטיב דיטקו. מאז הצגתה בתור הכסף של הקומיקס, הדמות הופיעה במשך שישה עשורים של פרסומי החברה בחוברות של דוקטור סטריינג' כאויבו המושבע של הגיבור המיסטי. הדמות גם הופיעה בעיבודים שונים שנעשו לקומיקס, ביניהן סדרות אנימציה ומשחקי מחשב.
הדמות מדורגת במקום ה-56 ברשימת מאה נבלי-העל הגדולים של כל הזמנים, לפי אתר IGN. את דמותו בסרט הלייב אקשן "דוקטור סטריינג'", מגלם באמצעות לכידת תנועה, השחקן בנדיקט קמברבאץ'.
ביוגרפיה בדיונית > שנות ה-60

הישות הדמונית דורמאמו הוזכרה לראשונה בידי קארל אמדיאוס מורדו, מתלמדו הבכיר של מכשף-העל שידוע בכינוי "העתיק". תחת שירותו של דורמאמו, מורדו מבקש להחליש את כוחו של העתיק, אך מאמציו סוכלו בידי סטיבן סטריינג', שהתריע בפני העתיק על בגידתו.
הדמות הופיעה בעצמה כאשר שלחה שליח כדי להתרברב בפני יריבה המזדקן על כוונותיה לכבוש את יקום מארוול. כתגובה, דוקטור סטריינג' ערך מסע לממד האפל בו שכן דורמאמו מאחר שהעתיק לא היה חזק דיו כדי להביס את השד, והצליח להדוף את כל משרתיו העל-טבעיים של דורמאמו שנשלחו לעצרו. דורמאמו התעמת עם סטריינג' בקרב מיסטי והוכיח שכוחותיו עצומים. אולם, כאשר הוא שאב אנרגיות מהממלכות, הוא החליש בטעות את המחסום האנרגטי שהכיל את עדר המפלצות הקרויות "חסרי הבינה". סטריינג' עזר ליריבו לתחום מחדש את המפלצות על ידי כך שנתן לאנרגיה שבקמע שלו לזרום בדורמאמו. דורמאמו הכיר תודה לסטריינג' וסיים את הקרב ביניהם, ובתגובה סטריינג' דרש ממנו נדר שלא להיכנס יותר לממלכת הארץ. דורמאמו נעתר לבקשתו, אך מתחיל לפתח שנאה תהומית אליו בעקבות העלבון שספג.
בהמשך, דורמאמו מצא פרצה בשבועתו בכך שהעניק למורדו כוח עצום והנהיג את משרתיו למצוד נרחב אחר סטריינג'. הוא חטף את העתיק והשתמש בו כקלף מיקוח. אחייניתו של דורמאמו, קליאה, עזרה לסטריינג' בכך שהחלישה את המחסום של חסרי הבינה ואילצה את דודה להתמקד על מקום אחר. כשדורמאמו לומד על בגידתה, הוא מזמן את שלושת מכשפי הארץ לממלכה נייטרלית כדי לאפשר לה לראות כיצד חסידיו משמידים את סטריינג'. כאשר סטריינג' משיג יתרון על מורדו, דורמאמו מחליט להתמודד מולו בקרב פנים אל פנים. הישות העוצמתית נופלת בסופו של דבר הודות לידע הנרחב של אויבה באמנויות לחימה. דורמאמו סופג עלבון נוסף, כאשר לנגד עיניהם של אדוני האופל סטריינג' מאלץ אותו לנדור נדר שלא לאיים שוב על כדור הארץ, אפילו באמצעות עושי דברו. הנבל מנחית מכת פרידה כשהוא מגרש את קליאה וגורם לאחד מאדוני האופל להתקיף את סטריינג'.
בחיפוש אחר כוח אבסולוטי, דורמאמו מתעמת מול הישות הקוסמית אטרניטי אך הוא מובס ומגורש. בהמשך, הוא לוכד את קליאה וכולא את סטריינג', אולם אחרי שהמכשף מפעיל מניפולציה על אומאר שתשחרר אותו, הוא מפתיע את דורמאמו בכך שדוחף אותו דרך שער לכדור הארץ. הדבר גורם לדורמאמו להיחלש כתוצאה מהקללה שהוטלה באמצעות כוחו שלו. הוא נשבע שלא להיכנס שוב לממלכת הארץ ועוזב למישור הקיום שלו.