stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלבום וידאו
אלבומי וידאו בולטים

במרוצת השנים יצאו אלפי אלבומי וידאו, מתוכם מספר מסוים נמכרו במאות אלפי עותקים כדוגמת:
Farewell 1 Tour-Live from Melbourne מאת האיגלס: 3 מיליון עותקים.
Live Shit: Binge & Purge מאת מטאליקה: 1.5 מיליון עותקים.
Number Ones מאת מייקל ג'קסון: 1.3 מיליון עותקים.
הערות שוליים

↑  Antes de la revolución de la industria musical con la era digital y la comercialización de los disco ópticos, los videoálbumes se lanzaban en formato de vídeo doméstico analógico, en sistemas ya extintos como el Betamax o el VHS.
↑  Sarah Brightman - Diva: The Video Collection (באנגלית), נבדק ב-2023-04-06
1 2 3  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
אלון בכות

עץ אלון שגילו הוערך בכ-1000 שנים, צולם ב-2006
אַלּוֹן בָּכוּת הוא אתר מקראי ובו אלון שלמרגלותיו נקברה דבורה מינקת רבקה, ייתכן שנמצא בשומרון, בסמוך לבית אל, כפי המסופר בספר בראשית:
”וַתָּמָת דְּבֹרָה מֵינֶקֶת רִבְקָה וַתִּקָּבֵר מִתַּחַת לְבֵית אֵל תַּחַת הָאַלּוֹן וַיִּקְרָא שְׁמוֹ אַלּוֹן בָּכוּת:”
זיהוי וייצוג

חוקרי התנ"ך וארץ ישראל העלו מספר סברות באשר לזיהוי אתר אלון בכות, באתרים אחרים שהוזכרו בתנ"ך.
האחת, באלון תבור, עץ מוכר באזור הר תבור ששימש כציון דרך, המוזכר בספר שמואל בהדרכתו הנבואית של שמואל לשאול על ציוני הדרך בדרכו העתידית לאחר הפרדם:.
”וַיִּקַּח שְׁמוּאֵל אֶת פַּךְ הַשֶּׁמֶן וַיִּצֹק עַל רֹאשׁוֹ וַיִּשָּׁקֵהוּ וַיֹּאמֶר הֲלוֹא כִּי מְשָׁחֲךָ ה' עַל נַחֲלָתוֹ לְנָגִיד: בְּלֶכְתְּךָ הַיּוֹם מֵעִמָּדִי וּמָצָאתָ שְׁנֵי אֲנָשִׁים עִם קְבֻרַת רָחֵל בִּגְבוּל בִּנְיָמִן בְּצֶלְצַח וְאָמְרוּ אֵלֶיךָ נִמְצְאוּ הָאֲתֹנוֹת אֲשֶׁר הָלַכְתָּ לְבַקֵּשׁ וְהִנֵּה נָטַשׁ אָבִיךָ אֶת דִּבְרֵי הָאֲתֹנוֹת וְדָאַג לָכֶם לֵאמֹר מָה אֶעֱשֶׂה לִבְנִי: וְחָלַפְתָּ מִשָּׁם וָהָלְאָה וּבָאתָ עַד אֵלוֹן תָּבוֹר וּמְצָאוּךָ שָּׁם שְׁלֹשָׁה אֲנָשִׁים עֹלִים אֶל הָאֱלֹהִים בֵּית אֵל אֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשָׁה גְדָיִים וְאֶחָד נֹשֵׂא שְׁלֹשֶׁת כִּכְּרוֹת לֶחֶם וְאֶחָד נֹשֵׂא נֵבֶל יָיִן:”
השנייה, באתר שנקרא: בֹכים על שם בני ישראל שמררו בבכי לאחר הופעתו של מלאך ה', פרשה המוזכרת בספר שופטים.
” וַיַּעַל מַלְאַךְ ה' מִן הַגִּלְגָּל אֶל הַבֹּכִים וַיֹּאמֶר אַעֲלֶה אֶתְכֶם מִמִּצְרַיִם וָאָבִיא אֶתְכֶם אֶל הָאָרֶץ אֲשֶׁר נִשְׁבַּעְתִּי לַאֲבֹתֵיכֶם וָאֹמַר לֹא אָפֵר בְּרִיתִי אִתְּכֶם לְעוֹלָם: ... וַיְהִי כְּדַבֵּר מַלְאַךְ ה' אֶת הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה אֶל כָּל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל וַיִּשְׂאוּ הָעָם אֶת קוֹלָם וַיִּבְכּוּ: וַיִּקְרְאוּ שֵׁם הַמָּקוֹם הַהוּא בֹּכִים וַיִּזְבְּחוּ שָׁם לַ-ה':”
והשלישית, עליה חלקו החוקרים, באתר שבו שפטה דבורה הנביאה את בני ישראל, כאשר היא יושבת תחת תומר דבורה.
”וּדְבוֹרָה אִשָּׁה נְבִיאָה אֵשֶׁת לַפִּידוֹת הִיא שֹׁפְטָה אֶת יִשְׂרָאֵל בָּעֵת הַהִיא: וְהִיא יוֹשֶׁבֶת תַּחַת תֹּמֶר דְּבוֹרָה בֵּין הָרָמָה וּבֵין בֵּית אֵל בְּהַר אֶפְרָיִם וַיַּעֲלוּ אֵלֶיהָ בְּנֵי יִשְׂרָאֵל לַמִּשְׁפָּט:”
החוקר ד"ר זהר עמר משייך את אלון בכות אל תופעה שכיחה של קידוש עצים, אחת ממערך של פולחן וסגידה לכוחות הטבע, באזור הסהר הפורה ובארץ ישראל בכלל זה, מאז העת העתיקה.
ייצוגים בתרבות העברית

בביטוי "אלון בכות" נעשה שימוש בספרות העברית לדורותיה, בין השאר בספרות התורנית, בקינות, ובספרי הספדים על רבנים שהלכו לעולמם; כגון הספרים על ר' משה יהושע יהודא ליב דיסקין, ר' מרדכי זאב איטינגא, ור' אליהו פוסק. בראשית ימיה של העיתונות העברית נקראו מאמרי ההספדים והנקרולוגים בשם זה.
בספרו של חוקר ארץ ישראל ישעיהו פרס: ארץ-ישראל: ספר-המסעות, הוא נקב בשם אלון בכות באשר למין אלון מצוי בארץ ישראל.
לקריאה נוספת

הערך: אלון בכות, לכסיקון מקראי, (עורכים: מנחם סוליאלי, משה ברכוז), א-ב, תל אביב: הוצאת דביר, תשכ"ה-1965, עמ' 50.
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ל"ה, פסוק ח'.
↑  ספר שמואל א', פרק י', פסוקים א'–ג'.
↑  ספר שופטים, פרק ב', פסוקים א'–ה'.
↑  ספר שופטים, פרק ד', פסוקים ד'–ה'.
↑  ראו: זהר עמר, על העצים הקדושים בספרות היהודית, באתר אוניברסיטת בר-אילן.
↑  ראו: אבי שמידע, צבי שמיר ומיכאל וינברג, עצים קדושים וקשישים בישראל, באתר סנונית.
↑  אלון בכות על מגילת איכה, באתר היברו בוקס.
↑  אברהם גולדפאדן, אלון בכות, באתר פרויקט בן-יהודה.
↑  אלון בכות, באתר היברו בוקס.
↑  אלון בכות, באתר היברו בוקס.
↑  אלון בכות, באתר היברו בוקס.
↑  ישעיהו פרס, ארץ-ישראל ספר-המסעות, ירושלים-ברלין-וינה: הוצאת בנימין הרץ, תרפ"א 1921, עמ' 63.
אלוש (אתר מקראי)

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
אָלוּשׁ היא אחת מהתחנות, שלפי האמונה,  עצרו בה בני ישראל במסע במדבר לעבר ארץ ישראל. בני ישראל יצאו מדפקה עצרו באלוש, והמשיכו במסעם לרפידים.
שמה מופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים י"ג–י"ד. לדעת  חז"ל אלוש היא מדבר סין. בנוסח השומרונים לתורה מופיע השם אליש ובתרגום השבעים ותרגום יונתן לתורה מופיע השם אילוס (בתרגום ירושלמי מתורגם השם ל"אתר תקיף").
למעט האזכור בספר במדבר שמו של האתר אינו מופיע בתנ"ך.
הגמרא בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף י', עמוד א' טוענת ש"ששי (אחד מבני הענק) בנה אלוש".
הערות שוליים

↑  ש.א. ליונשאטם, אנציקלופדיה מקראית : אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו - כרך א', ירושלים, מוסד ביאליק, 1950, עמ' 333.
↑  יעקב ליכט, פירוש על ספר במדבר: כ"ב -ל"ו, ירושלים, מאגנס, תשנ"ה, עמ' 156.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: דפקה | נדודי בני ישראל במדבר | הבאה: רפידים |
אלבום חזותי

אלבום חזותי או אלבום ויזואלי הוא סוג של אלבום קונספט שבו האלבום מלווה בסרט עלילתי או וידאו קליפים לכל שיר. בדרך כלל, הסרט, או הקליפים, מדגישים את הנושא הכולל של האלבום ומשמשים כ"כלי ויזואלי" המעצים את החוויה.
אף על פי שסרטי מוזיקה ווידאו קליפים הנלווים לאלבומים אינם חדשים בתרבות הפופולרית, המונח זכה לבולטות בשימוש המודרני לאחר יציאת האלבום Beyoncé שיצא לאור בשנת 2013 של הזמרת האמריקאית ביונסה.
הגדרה

ההגדרה של מהו אלבום חזותי נותרה נושא שנוי במחלוקת. בהיותו מדיום ניסיוני ברובו, המימוש שלו משתנה מאמן לאמן. לפי מייגן סאמרס מ-Screen Rant, ”אלבומים חזותיים הם וידאו קליפים בעלי הקשר או סרטים שפורסמו יחד עם אלבום”. לדברי ג'ודי ברמן מפיצ'פורק, אלבומים ויזואליים נובעים מ”חיבור סינרגטי בין מוזיקה לקולנוע שראשיתה מלידתה של צורת האמנות האחרונה”. בעוד שסרטים כמו "גשם סגול" ו"לילה של יום מפרך" הם קלאסיקות המשלבות מוזיקה וויזואלית, קיילי לין מ-AllMusic טוענת שלסרטים כאלה ”היה האלבום המקביל כפסקול עם רוב ההתמקדות בקו העלילה והדיאלוג כשהמוזיקה לא הייתה ברקע”, ומפריד אותם מאלבומים חזותיים שבהם המוזיקה היא רכיב האודיו העיקרי.
הערות שוליים

↑  Krishnamurthy, Chaitra (2022-10-22). "Midnights is Taylor Swift's first visual album with a series of music movies". HITC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-01-23.
↑  Danton, Eric R. (2013-12-13). "Surprise: There's a New Beyonce Album". Rolling Stone (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-01-23.
↑  "How Beyoncé turned herself into a pop god". Vox Media. 2022-08-15. נבדק ב-2023-01-27.
↑  Megan Summers, Beyoncé's Black Is King & 9 Other Visual Albums That Redefine Cinema, ScreenRant, ‏2020-08-03 (באנגלית)
↑  Condé Nast, What Does It Mean to Experience an Album for the First Time as a Film?, Pitchfork, ‏2016-09-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Listening with Eyes Wide Open — The Rise of the Visual Album, AllMusic (באנגלית)
אלפרד נובלו

| --- | --- |

 לידה:  1810 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  17 ביולי 1896 (בגיל 86 בערך) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 
ג'וזף אלפרד נובלו (באנגלית: Joseph Alfred Novello;‏ 1810 – 17 ביולי 1896) היה מו"ל מוזיקה אנגלי, בנו הבכור של וינסנט נובלו ויוצר בית ההוצאה נובלו ושות' ככוח מהפכני רב-עוצמה בעולם ההוצאה לאור של מוזיקה.
חייו

אלפרד נובלו נולד בלונדון, בנו הבכור של נגן העוגב והמלחין המפורסם וינסנט נובלו. הוריו הביאו לעולם אחד-עשר ילדים, ששניים מהם מתו בינקותם, שניים מתו בילדותם, ובן אחד, הצייר פיטר אדוארד, מת בצעירותו. בן אחד וחמש בנות שרדו והמשיכו במסורת המוזיקלית המשפחתית. הנודעת בבנות הייתה זמרת הסופרן קלרה נובלו. בשנת 1811 ייסד וינסנט נובלו את בית ההוצאה למוזיקה נובלו ושות' הנושא את שמו, שהוציא דפי תווים על בסיס מנויים מביתו הפרטי והמשיך בכך עד שבנו ג'וזף אלפרד נובלו, בן התשע-עשרה, לקח לידיו את העסק בשנת 1829. לפני שהחל ביוזמה העסקית הזאת, הופיע אלפרד בשירה כזמר בס מקצועי.
אלפרד נובלו קידם ובנה את העסק להצלחה מסחרית כבירה. עומדת לזכותו העובדה, שהיה הראשון להציע למכירה ספרי תווים במחיר מוזל (לכדי רבע מן המחיר הקודם לקונה הקמעונאי) ולחדול מן הנוהג של מכירת תווים למנויים בלבד. בשנת 1836 החל נובלו להוציא את "העולם המוזיקלי", שבועון שהיה הראשון שהוקדש כולו למוזיקה; הוצאתו נמשכה עד 1891. משנת 1841 נעזר בעבודתו בהנרי ליטלטון, שהיה לשותפו בשנת 1861, אז שונה שם הפירמה לנובלו ושות'. עם פרישתו של אלפרד נובלו והשלמת המכירה בשנת 1866, היה ליטלטון לבעלים היחיד. לאחר מיזוג עם בית הוצאה אחר שונה שם ההוצאה לתקופה קצרה ואז חזר להיות נובלו ושות'. עם מותו של הנרי ליטלטון בשנת 1888, המשיכו שני בניו לנהל את העסק. לפני פרישתו, נקט אלפרד נובלו עמדה פעילה נגד "המיסוי על ידע" בבריטניה ומילא תפקיד משמעותי בביטול המס על מודעות בשנת 1853 וביטול מס הבולים על משלוח עיתונים בשנת 1855, שהביאו להוזלה משמעותית במחיר העיתונים לקוראים.
לאחר פרישתו מעסק ההוצאה לאור של מוזיקה, עקר אלפרד נובלו לג'נובה ועסק להנאתו בנגינת מוזיקה לעוגב ובהלחנתה, וכן בחקר הידרודינמיקה. כמו כן הוציא כמה פטנטים על בניית אוניות ועבד עם ויליאם פראוד. הוא מת בגנואה.
הערות שוליים

↑  רוזמרי יוז ופיונה מ.פלמר, "ג'וזף אלפרד נובלו" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286810405171  GND: 136263879  ISNI: 0000 0000 5559 5479  LCCN: no90008440  SNAC: w6tx5r5t  VIAF: 73411607   WorldCat (עם VIAF): 73411607
אלון ברומר

אלון ברומר (נולד ב-5 בנובמבר 1973 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה) הוא כדורגלן עבר ישראלי אשר שיחק בעמדת הקשר בקבוצת מכבי תל אביב. אחיו התאום הוא הכדורגלן גדי ברומר אשר שיחק לצידו במכבי תל אביב. במהלך שנותיו במועדון זכה בשלוש אליפויות (1991/1992, 1994/1995, 1995/1996), שני גביעי מדינה (1993/1994, 1995/1996) וגביע טוטו (1992/1993) אחד.
קריירה

ברומר שיחק לסירוגין במחלקות הנוער של מכבי תל אביב והפועל רעננה, העיר בה התגורר. בקבוצת הנוער של הפועל רעננה שיחק כחלוץ מרכזי ואף הבקיע 28 שערים בעונה אחת. ב-18 בינואר 1992 ערך ברומר הופעת בכורה בליגה במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי תל אביב בניצחון 3–1 על מכבי נתניה.
עונת 1994/1995, בה זכתה מכבי תל אביב באליפות, נחשבת כעונת הפריצה של ברומר, שכבש שלושה שערים ב-26 משחקי ליגה, כאשר החשוב והמשמעותי שבהם היה השער שהבטיח את האליפות ה-16 בתולדות המועדון, במחזור הסיום, במשחק חוץ דרמטי מול הפועל באר שבע שלא נוצחה באותה עונה בביתה עד לאותו מחזור. משחק זה הסתיים בתוצאה 1–0 לזכות מכבי תל אביב משער נגיחה של ברומר עם סיום המחצית הראשונה.
ב-30 בספטמבר 1995, במהלך המחזור השלישי של עונת 1995/1996 נגד הפועל חיפה, נפגע ברומר במהלך תיקול של אלון חלפון ורגלו נשברה. למרות הפציעה הקשה, ברומר חזר לשחק עוד באותה עונה ואף היה שותף לזכייתה של מכבי תל אביב בדאבל בסיום אותה עונה כשהוא כובש את אחד השערים בניצחון 4–1 בגמר גביע המדינה מול עירוני ראשון לציון.
באמצע עונת 1998/1999 עבר ברומר לקבוצת עירוני ראשון לציון, ולאחר שנה וחצי במועדון חזר למכבי תל אביב, ובשנת 2001 פרש ממשחק פעיל.
לזכותו של ברומר שתי הופעות במדי נבחרת ישראל. את הופעת הבכורה שלו במדי בנבחרת הלאומית ערך ב-20 בספטמבר 1995 במשחק הפרידה מאלי אוחנה מול אורגאווי (3–1 לטובת ישראל).
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו ממשחק פעיל החל ברומר לאמן את קבוצת הנוער של הפועל הוד השרון ואחר כך גם את קבוצת הבוגרים. בהמשך אימן גם את קבוצת הנוער של מכבי תל אביב.
תארים

אליפות: 1991/1992, 1994/1995, 1995/1996
גביע המדינה 1993/1994, 1995/1996
גביע הטוטו: 1992/1993
הערות שוליים

↑  יוני לב ארי, היריבות החלה באלון, ונגמרה בברומר, באתר ynet, 25 בספטמבר 2009
1 2  אשר גולדברג, ‏‏שער האליפות, הפציעה בחיפה והטיפ מגרנט: לאן נעלם אלון ברומר?, באתר ספורט1, 5 בדצמבר 2020
איוורדון-לה-בן

איוורדון-לה-בן (בצרפתית: Yverdon-les-Bains) היא עיירה בת כ-29,000 תושבים, במחוז צפון ז'ורה וו בקנטון וו באזור דובר הצרפתית בשווייץ.
איוורדון נחשבת לעיר השנייה בחשיבותה בקנטון לאחר בירת הקנטון לוזאן, מפורסמת במעיינותיה החמים, ומהווה מרכז נופש וקניות לכל האזור.
בין השנים 1804-1824 פעלו בעיר בתי ספר בניהולו של יוהאן היינריך פסטלוצי
היסטוריה

בתקופה הרומית העיר נקראה בשם אבורודונום (Eburodunum) או אברדונום (Ebredunum).
גאוגרפיה

העיר שוכנת על גדות אגם נשאטל למרגלות הרי היורה.
ערים תאומות

לאיוורדון-לה-בן יש מספר ערים תאומות, והן:
צרפת נוז'אן-סור-מארן, צרפת.
סרביה פרוקופליה, סרביה.
שווייץ וינטרטור, שווייץ.
צרפת פונטרליאר (אנ'), צרפת.
יפן קגמינו (אנ'), יפן.
איטליה קולסנו (אנ'), איטליה.
אלפרד מרגול-שפרבר

| --- | --- |

 לידה:  23 בספטמבר 1898 סטורוז'ינץ, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  3 בינואר 1967 (בגיל 68) בוקרשט, הרפובליקה הסוציאליסטית של רומניה 
 שם לידה:  Alfred Sperber
 מדינה:  רומניה 
 שפות היצירה:  יידיש, גרמנית, רומנית 
 
אלפרד מרגול-שפרבר (ברומנית: Alfred Margul-Sperber; ‏23 בספטמבר 1898 – 3 בינואר 1967) היה סופר, פובליציסט ומתרגם יהודי-רומני שכתב בשפה הגרמנית וביידיש.
חייו

אלפרד שפרבר, כפי שנקרא בלידתו, הוסיף בבגרותו מגזרת משם אימו, מרגולה (Margula), לשם משפחתו ויצר בכך את שם העט שלו. אביו היה מנהל חשבונות ואימו מורה לפסנתר. הוא נולד בסטורוז'ינץ (Storojineţ), בבוקובינה, כעת באוקראינה ואז ברומניה. הוא למד תחילה בצ'רנוביץ ובהמשך בווינה, שם סיים את בחינות הבגרות וב-1918 שב לצ'רנוביץ כדי ללמוד משפטים. הוא עזב את לימודיו ונסע תחילה לפריז ואחרי זה לניו יורק, מקומות בהם חי עד 1924. בניו יורק עבד כעיתונאי בכתבי עת קומוניסטיים, שהיו בתחילת דרכם שם. ב-1924 שב לצ'רנוביץ והיה עורך בעיתון היהודי הליברלי, Czernowitzer Morgenblatt ושימש גם ככתב חוץ של New Yorker Volkszeitung ושל עיתונים שיצאו לאור ברומניה, דוגמת Der Nerv מצ'רנוביץ ו-Das Ziel מברשוב.
בתקופת שואת יהודי רומניה, כשהעיתונים היהודיים נסגרו, עבד כמורה לשפות זרות בבוקרשט. החל מ-1944 עבד ברדיו, בעיתונות הגרמנית, כתב שירה ופרסם כמה ספרים והצטיין כמתרגם. מרגול-שפרבר תרגם מרומנית לגרמנית יצירות של מיכאי אמינסקו, טודור ארגזי, יון בארבו, מריה באנוש ארון קוטרוש וולדימיר קולין וגם בלדות עממיות דוגמת מיאוריצה.
שירתו הלירית התבססה על חוויותיו מימי נסיעותיו לווינה, פריז וניו יורק.
מרגול-שפרבר היה מיודד עם פאול צלאן והתכתב איתו.
יצירות שיצאו לאור

Der Blizzard (1922),
Gleichnisse der Landschaft (1934),
Geheimnis und Verzicht, Editura Literaria, Cernăuţi, (1939),
Mit offenen Augen (1956),
Sternstunden der Liebe (1963)
Rumänische Volksdichtungen. Deutsche Nachdichtung von Alfred Margul-Sperber, editura Tineretului, Bucureşti, (1968).
Verzaubertes Wort. Der poetische Nachlaß 1914-1965 (1969).
Gedichte Editura: Verlag der Nation (1977)
אכילה גסה

אכילה גסה
אכילה גסה הוא ביטוי המתאר זלילה, רעבתנות, אכילה שאינה מונעת על ידי רעב, אכילה הכוללת ריבוי מאכלים, בליעת האוכל ללא לעיסתו[דרוש מקור].
אכילה גסה ברפואה המודרנית

אכילה גסה ידועה ברפואה בשם "אכילה בולמוסית" או "אכילת יתר" (באנגלית Binge Eating) ומתאפיינת באכילת כמות מזון שהיא ללא ספק גדולה יותר ממה שרוב האנשים יאכלו בפרק זמן דומה ובנסיבות זהות, ובחוסר יכולת להפסיק לאכול, או לשלוט בהרכב המזון, גם כאשר האדם כבר שבע.
כאשר התקפי אכילת יתר מתרחשים לפחות אחת עד שלוש פעמים בשבוע ולאורך תקופה ממושכת, רואים בכך הפרעת אכילה שיש לטפל בה.
אכילה גסה על פי המקורות > על פי הרמב"ם

בהלכות 'דעות' בספרו משנה תורה דן הרמב"ם בנושאים הקשורים לאכילה ומתייחס לאכילה גסה כאל בעיה רפואית חמורה:
ואכילה גסה לגוף כל אדם כמו סם המוות, והיא עיקר לכל חלאים. רוב החולאים הבאים על האדם אינם אלא או מפני מאכלים רעים. או מפני שהוא ממלא בטנו ואוכל אכילה גסה, אפילו ממאכלים טובים. הוא ששלמה אמר בחכמתו "שומר פיו ולשונו שומר מצרות נפשו"  כלומר שומר פיו מלאכול מאכל רע או מלשבוע, ולשונו מלדבר אלא בצרכיו.
אכילה גסה על פי המקורות > בתלמוד הבבלי

בגמרא הוזכרה אכילה גסה בהקשר של אכילת מצה, אכילת קדשים, אכילה ביום הכיפורים ואכילת תרומה.
הגמרא אף מגדירה את האכילה הגסה בתור "מזיק" משום שגוף האדם אינו נהנה מהאכילה ואף ניזוק ממנה, וכן המאכל מושחת לריק.
בתלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף כ"ג מבאר רבה בר בר חנה את פרשנותו של רבי יוחנן לנאמר בפסוק בספר הושע, פרק י"ד, ”כִּי יְשָׁרִים דַּרְכֵי ה' וְצַדִּקִים יֵלְכוּ בָם, וּפֹשְׁעִים יִכָּשְׁלוּ בָם”, על ידי משל:
מָשָׁל לִשְׁנֵי בְּנֵי אָדָם שֶׁצָּלוּ אֶת פִּסְחֵיהֶם, אֶחָד אֲכָלוֹ לְשֵׁם מִצְוָה, וְאֶחָד אֲכָלוֹ לְשֵׁם אֲכִילָה גַּסָּה. זֶה שֶׁאֲכָלוֹ לְשֵׁם מִצְוָה: "צַדִּקִים יֵלְכוּ בָם", וְזֶה שֶׁאֲכָלוֹ לְשֵׁם אֲכִילָה גָּסָה: "וּפֹשְׁעִים יִכָּשְׁלוּ בָם".
צדיק הוא אדם שאוכל לשם מצווה בעוד שאדם האוכל אכילה גסה הוא פושע.
ראו גם

אכילת מצה
הפרעת אכילת יתר
הערות שוליים

↑  Overview - Binge eating disorder, nhs.uk, ‏2021-02-12 (באנגלית)
↑  משנה תורה לרמב"ם, הלכות דעות, פרק ד', הלכה ט"ו
↑  ספר משלי, פרק כ"א, פסוק כ"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ז, עמוד ב'
↑  מיקרופדיה תלמודית:אכילת קדשים – ויקישיבה, באתר www.yeshiva.org.il
↑  ישיבת ברכת משה - מעלה אדומים, הלכות יום הכיפורים, מסכת יומא פ: איסור אכילה ושתייה ביום הכיפורים : אכילה גסה, באתר .http://www.ybm.org.il
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף פ', עמוד ב'
אליוט בלגרייב

אליוט בלגרייב (באנגלית: Elliott Belgrave;‏ נולד ב-16 במרץ 1931) היה המושל הכללי של ברבדוס מ-1 ביוני 2012 ועד ל-30 ביוני 2017.
ביוגרפיה

בלגרייב נולד בברבדוס. בשנת 1962 הוא סיים לימודים ביוניברסיטי קולג' לונדון בתחום משפטים. לאחר סיום הלימודים הוא לימד בקולג' בלונדון ורק בשנת 1966 חזר לאי בו נולד. הוא התחיל לעבוד במערכת המשפטית. בשנת 1979 בלגרייב סיים השתלמות באוניברסיטת קיימברידג'. אליוט בלגרייב התקדם במערכת המשפטית של ברבדוס עד שמונה לשופט בבית משפט העליון בשנת 1987.
בשנת 2012 הוא מונה למושל המדינה וכיהן בתפקיד זה במשך כהונה שלמה של 5 שנים.
אלוקסיה

| אלוקסיה |
| --- | --- |
 Alocasia macrorrhizos
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: כף צפרדע
משפחה:: לופיים
סוג:: אלוקסיה
שם מדעי
 Alocasia ‏דון, 1839
תחום תפוצה

אלוקסיה (שם מדעי: Alocasia; מכונה גם 'אוזן פיל') הוא סוג צמח במשפחת הלופיים, הכולל כ-80 מינים. מיני סוג זה מאופיינים בעלים רחבים, ומשום יופי העלים מגודלים כצמחי נוי לעיתים קרובות.
תיאור הסוג

על סוג זה נמנים עשבים רב-שנתיים, ירוקי עד, מכוסי שעווה, בעלי גבעול מרכזי עבה, ששורשו מעובה לכדי פקעת. הצמח לרוב בעל עלים מעטים, היוצרים שושנת עלים. צורת העלים דמוית חץ או לב.
הפקעת אכילה, אך מכילה גבישים של סידן אוקסלאט, הרעיל לאדם. לכן, הרתחה ממושכת דרושה על מנת להכשיר את חלקי הצמח לאכילה.
התפרחת אופיינית למשפחה, עשויה ממתחל ושזרה. התפרחת לרוב קצרה מהעלים. הפרי הוא מטיפוס ענבה בת 1–5 זרעים.
צמחי סוג זה דומים לסוג הקרוב קולקס, אך נבדלים ממנו בכמה תכונות.
התפוצה הטבעית של מיני הסוג היא באסיה הטרופית ובמלזיה.
מינים נבחרים

אלוקסיה גדולת-שורש – Alocasia macrorrhizos
אלוקסיה ריחנית – Alocasia odora
אלוקסיה וונטי – Alocasia wentii
איום (תורת המשחקים)

בתורת המשחקים, איום לא אמין מתייחס לאיום שמבצע שחקן במשחקים סדרתיים הידוע כשחקן רציונלי, שלא יהיה זה לטובתו האישית להוציא לפועל. השחקן מבצע מהלך של איום מתוך תקווה שהאיום יילקח ברצינות, ואז לא יהיה צורך לבצעו. על מנת שאיום יהיה אמין במסגרת שיווי משקל כלשהו, בכל פעם שבו מגיעים לקודקוד שבו איום אמור להיות ממומש - האיום ימומש. שיווי משקל נאש יכול להסתמך על איומים לא אמינים, ואת אלו ניתן להסיר על ידי פעולה של אינדוקציה לאחור. בשיטה זו מסתכלים תחילה על המהלך האחרון של המשחק וקובעים מה הפעולה שצריך השחקן שמשחק אחרון לעשות על מנת למקסם את התועלת שלו. לאחר שנקבע מהלך זה, מסתכלים על המהלך הלפני אחרון וקובעים מהו המהלך שממקסם את התועלת עבור השחקן שמשחק אותו. באופן דומה ממשיכים וקובעים מהלכים עד שמגיעים למהלך הראשון. במהלך פעולה זו, מבטלים למעשה כל איום לא אמין של השחקנים, שכן פעולות לא אמינות אינן אופטימליות עבור אותו שחקן באותו תת-עץ. שיווי המשקל שנותר לאחר הסרת האיומים הלא אמינים נקרא שיווי משקל תת-משחקי משוכלל.
לעומת איום לא אמין, איום אמין הוא איום שקרוב לוודאי יבוצע, כיוון שלשחקן הרציונלי יש בסיס סביר להוציאו לפועל למען טובתו האישית.
בניית משחק לדוגמה

ניתן לבנות משחק עם איום לא אמין בתור משחק דו-שלבי באופן הבא: נניח כי ישנם שני שחקנים, ובשלב הראשון שחקן 1 מבצע איום לא אמין. עתה, שחקן 2 יכול "להיכנע" לאיום, והוא יכול "לא להיכנע" לאיום. אם שחקן 2 "לא נכנע", אזי באפשרות שחקן 1 "להסכים" או "לסרב" להצעה של שחקן 2. פונקציית התועלת של שני השחקנים נראית כך:
| פעולה | שחקן 2 נכנע | שחקן 2 לא נכנע |
| --- | --- | --- |
| שחקן 1 מסכים | (2,1) | (1,2) |
| שחקן 1 מסרב | (2,1) | (10-,10-) |
בעמודה הראשונה, אין משמעות לפעולה של שחקן 1, שכן במצב זה שחקן 2 ממילא נכנע לדרישתו המוקדמת של שחקן 1 והמשחק מסתיים.
בשלב השני, ניתן להיווכח שלשחקן 1 אין שום סיבה רציונלית להכריז כי הוא "מסרב" להצעה של שחקן 2, כי אז הוא פוגע בעצמו. לכן האיום שאותו הצהיר בתחילת המשחק נתפס כאיום לא אמין. אך אם שחקן 2 יודע כי שחקן 1 הוא שחקן הפועל באופן לא רציונלי, אזי יש לו סיבה להאמין ששחקן 1 יפעל באופן שיפגע בעצמו. לכן במקרה זה שחקן 2 יכול לראות באיום זה כאיום אמין, ולהיכנע לדרישתו של שחקן 1.
איומים אמינים ולא אמינים בחברה ובפוליטיקה

ניתן למצוא איומים לא אמינים בהיבטים רבים של חיי היום יום. אנשים נוהגים לאיים כלפי אנשים אחרים באופן לא אמין, על מנת לכפות על הזולת לבצע דבר מה. כך, למשל, כאשר הורים מאיימים על ילד עם האמירה "אם לא תתנהג כמו שצריך, אנחנו נלך הביתה", איום זה יכול להיחשב כלא אמין כאשר ההורים מבלים עם הילד בדיסנילנד, למשל. ההורה במקרה זה מקווה שהילד יחשוב שההורה אכן מסוגל להעניש את הילד בצורה כזו שפוגעת גם בהורה עצמו.
דוגמה נוספת לאיום לא אמין ניתן לראות בתיאור המשחק הבא, גרסה חברתית למשחק הצ'יקן: נניח כי שני עובדים בחברה ניגשים לבקש העלאה מהמנהל שלהם. המנהל לא אוהב שמטרידים אותו, ועל כן אם שני האנשים יבקשו העלאה בעת ובעונה אחת, הוא יפטר את שניהם. אך אם רק אחד מהם יבקש העלאה, הוא יקבל אותה והשני לא יקבל כלום. אם שחקן 1 מאיים כי יבקש העלאה ויהי מה, הרי שטענה כזו יכולה להיחשב כאיום לא אמין - שחקן 2 מכיר את שחקן 1 ויודע שהוא אדם הגיוני ולא רוצה לאבד את עבודתו. לעומת זאת, אם שחקן 1 יוכל לשכנע שהמטרה שלו היא לא רק לקבל העלאה, אלא גם (באופן לא רציונלי) שאף אחד אחר לא יקבל העלאה, אזי האיום שלו יכול להיחשב כאיום אמין. במקרה כזה, שחקן 2, שפועל באופן רציונלי, לא יבקש העלאה, כדי לא לאבד את עבודתו.
בתחום הפוליטיקה והדיפלומטיה, נעשה גם כן שימוש באיומים אמינים ולא אמינים. דוגמה טובה לכך היא האיום של ארצות הברית (ומדינות נאט"ו) לתקוף את ברית המועצות בנשק גרעיני בתקופת המלחמה הקרה, אם האחרונה תתקוף את מערב אירופה. ניתן לראות במאבק זה משחק סדרתי של שני שחקנים, ארצות הברית וברית המועצות.
בפני ברית המועצות עמדה החלטה: להתחיל במתקפה או לא. אם לא, אזי התגמול של שני השחקנים הוא (0,0) - אין שינוי במצב. אם ברית המועצות תחליט לתקוף, אזי ארצות הברית תעמוד בפני החלטה: להגיב בנשק גרעיני או קונבנציונלי. אם התגובה היא קונבנציונלית, אזי ברית המועצות עדיין זוכה בתגמול מסוים, נקרא לו 10, וארצות הברית זוכה בגמול שלילי, 10- (לתקיפה הסובייטית יש משמעות מבחינת מאזן הכוחות העולמי בין המעצמות).
אך אם ארצות הברית מגיבה בנשק לא קונבנציולי, אזי תגמול שני השחקנים הוא 100-, שכן קרוב לוודאי שתהיה הידרדרות שתגרור מלחמה גרעינית כוללת. בברית המועצות רואים כי תגובה גרעינית אמריקאית תביא לאמריקאיים נזק רב. לכן, הם יכולים במצב כזה להניח כי האמריקאיים לא יגיבו בנשק גרעיני (שכן פעולה כזו אינה לטובתם האישית של האמריקאים), ואז הרוסים בעצמם יכולים לממש את תקיפתם ולזכות בתגמול כלשהו.
עתה נניח כי ארצות הברית מכריזה מראש כי תגיב בנשק גרעיני. מרגע שהכריזה ארצות הברית על איומה לבחור להגיב בנשק גרעיני, השתנה עץ המשחק: כעת אפשרויות התגמול של ברית המועצות הן או 0 (במקרה של היעדר פעולה) או 100- (במקרה של פעולה).
למעשה, איום זה נתפס כאיום אמין, על אף העובדה שמימושו הייתה מביאה לתגובת שרשרת גרעינית שככל הנראה הייתה פוגעת בכל הצדדים המעורבים.
ראו גם

שיווי משקל תת-משחקי משוכלל
שיווי משקל נאש
צ'יקן
אינדוקציה לאחור
לקריאה נוספת

אבינש דיקסיט, בארי ניילבאף, תורת המשחקים (עמ' 158-183), הוצאת ידיעות אחרונות, תל אביב.
אלוקסנה

ערך זה עוסק בעיר בלטביה. אם התכוונתם למחוז, ראו .
אלוקסנה (בלטבית: Alūksne, בגרמנית: Marienburg) היא עיר על חופי אגם אלוקסנה שבצפון לטביה, ליד הגבולות עם אסטוניה ורוסיה.
היסטוריה

האזור סביב אגם אלוקסנה היה מאוכלס על ידי שבטים פיניים ולטגליים. תושבי היישוב הלטגלים נכבשו על ידי אנשי המסדר הליבוני בשנת 1342. הם בנו טירה בשם מריאנבורג (על שם מריה, אם ישו) באי הסמוך, אשר שימש הגנה לנתיבי מסחר מריגה לפסקוב.
מריאנבורג נכבשה על ידי כוחות של איוואן הרביעי, צאר רוסיה בשנת 1560 במהלך מלחמת ליבוניה. העיירה שולבה באיחוד הפולני-ליטאי, בשנת 1582. העיר הפכה חלק של האימפריה השוודית בשנת 1629.
ארנסט גלוק, כומר לותרני והמתרגם הראשון של התנ"ך ללטבית, ייסד את בית הספר הראשון בשפה הלטבית בוידזמה ב-1683. עכשיו זהו מוזיאון אלוקסנה. הצבא הרוסי כבש את העיר במהלך המלחמה הצפונית הגדולה ב-1702, אשר גרמה נזק רב באזור ולגירוש כל התושבים. ב-1920 קבלה זכויות עיר.
האי של העיירה נקרא טירת האי והאי מריה. טירת אלוקסנה משמשת כתיאטרון באוויר הפתוח.
ערים תאומות

אסטוניה וורו, אסטוניה