stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי איראן – קוריאה הצפונית

| יחסי איראן – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
איראן: קוריאה הצפונית


איראן: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
1,648,195: 120,538
אוכלוסייה
92,067,439: 26,541,336
תמ"ג (במיליוני דולרים)
401,505: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,361: 
משטר
רפובליקה אסלאמית: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

השגרירות האיראנית בפיונגיאנג, צפון קוריאה
יחסי איראן–קוריאה הצפונית (בפרסית: روابط ایران و کره شمالی, בקוריאנית: 이란-조선민주주의인민공화국 관계) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה. היחסים מתוארים על ידי סוכנויות הידיעות הרשמיות של שתי המדינות כחיוביים.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים החלו בעקבות המהפכה האיראנית ב-1979 והקמתה של הרפובליקה האסלאמית. איראן וצפון קוריאה התחייבו לשיתוף פעולה בתחום החינוכי, המדעי והתרבותי. בכלי תקשורת דווח כי שיתופי פעולה אלו הורחבו אף למישור הגרעיני. עם זאת, הצהרות רשמיות של ממשלת ארצות הברית וכמה מחקרים אקדמאיים ערערו על אמינותם של דיווחים אלו.
המערב העלה בעבר חששות מעסקאות הנשק של קוריאה הצפונית ואירן. החל מאמצע שנות השמונים צפון קוריאה הייתה למתווכת בין הגוש הקומוניסטי לבין איראן, בנוסף לכך מכרה צפון קוריאה לאירן נשק מייצור מקומי. כיום, צפון קוריאה ממשיכה את מכירת הטילים שלה לאיראן. צפון קוריאה ואיראן הן שתי המדינות הנותרות מ"ציר הרשע" של ג'ורג' וו. בוש, דבר שהביא לחששות רבים בנוגע ליחסים בין אירן לקוריאה הצפונית.
עם זאת, מערכת היחסים בין צפון קוריאה לאירן ידעה גם תקופות מתוחות. אף על פי ששתי המדינות מגלות התנגדות למדיניות החוץ של המערב ככלל וארצות הברית בפרט, ישנם הבדלים, לעיתים ברורים, באינטרסים הלאומיים של כל אחת מהמדינות. לדוגמה, אף על פי שצפון קוריאה העניקה לאירן סיוע צבאי במהלך מלחמת איראן–עיראק (מעשה שגרם לבגדאד לנתק את היחסים הדיפלומטיים עם פיונגיאנג), קוריאה הצפונית עשתה ניסיונות חוזרים ונשנים לנרמל את היחסים עם ממשלת עיראק. ב-1982 הרשויות בצפון קוריאה הזמינו באופן סודי משלחת עיראקית לביקור, אך רק נציג עיראקי לא רשמי הגיע. השיחות לנרמול היחסים נכשלו, אך עצם הניסיון גילה כי צפון קוריאה לא הייתה מחויבת אידאולוגית לרדיפה של אירן נגד סדאם חוסיין. מצד שני, מנהיגי אירן החליטו לקיים יחסים דיפלומטיים עם שני הקוריאות: הצפונית והדרומית, למורת רוחה של פיונגיאנג. במשברים הפנים קוריאניים האחרונים, סוכנויות הידיעות האיראניות בדרך כלל ציטטו את דבריה של סוכנות הידיעות הרשמית של קוריאה הצפונית יחד עם הצהרות של פוליטיקאים מערביים ודרום קוריאניים, ללא העדפה של מי מהצדדים.
בין שתי המדינות אין תיאום מלא בעמדות כלפי הטרור הבינלאומי. מצד אחד, גם איראן וגם צפון קוריאה סיפקו סיוע צבאי לארגון הטרור חזבאללה בלבנון, ושתיהן פועלות יחד עם משטרו של בשאר אל-אסד במאבקו נגד הזרוע הסורית של דאעש במהלך מלחמת האזרחים בסוריה. מצד שני, איראן וצפון קוריאה מחזיקות דעות שונות בתכלית על המאבקים של המערב וארצות הברית נגד: הטליבאן, בוקו חראם והזרוע העיראקית של דאעש. בעוד צפון קוריאה מדגישה כי מאמציהם של מדינות המערב לדכא ארגונים אלו מהווה התערבות בענייניהם הפנימיים של אפגניסטן, ניגריה ועיראק, מנהיגי אירן ראו בקבוצות הסלפיות הקיצוניות איום ישיר על האינטרסים שלהם, והאשימו את ארצות הברית בכך שאינה מטפלת בארגונים אלו בצורה מספיק תקיפה.
ארצות הברית מגדירה את שתי המדינות כמדינות תומכות טרור.
שגרירים > רשימה של שגרירי צפון קוריאה באיראן

קים צ'אנג-ריונג (מונה 8 בינואר 2004)
שגרירים > רשימה של שגרירי איראן בצפון קוריאה

Aliasghar Nahavandian
מוחמד גאנג'דוסט (עד 23 בפברואר 2001)
חסן טהריאן
חללדין נאמיני מינאג'י
מורטזה Moradian (2008 – 2012)
מנצור חבושי (2012 – 2016)
סעיד מושן עמאדי (2017 –)
שיתוף פעולה ביטחוני

מאז שנות השמונים נהפכה צפון קוריאה לספקית אמינה של נשק למדינות אחרות, כולל איראן. מכירות הנשק בין איראן וצפון קוריאה גדלו באופן משמעותי במהלך מלחמת איראן–עיראק. מכירות הנשק בין המדינות הפכו לשיתוף פעולה צבאי נרחב יותר, במסגרתו המדינות אף החליפו ביניהם מידע על פיתוח נשק גרעיני. במערכת היחסים הזו שולבה גם סוריה.
במהלך מלחמת המפרץ, חימשה צפון קוריאה, לכאורה, את איראן במגוון כלי נשק לרבות נשק נגד מטוסים, מקלעים, מרגמות, תחמושת, טנקים, נשק קל, מוקשים ימיים, מערכות נ"ט ומערכות טילי קרקע-אוויר. על פי המרכז למחקר של הקונגרס האמריקאי, בדצמבר 2009 הפרה צפון קוריאה את האמברגו שהוטל עליה ומשלוח של נשק נשלח מצפון קוריאה לאירן. המשלוח יורט בתאילנד. כלי הנשק על המשלוח כללו משגרי רקטות, טילי קרקע-אוויר וחלקי טילים אחרים.
בנוסף לנשק, צפון קוריאה ואיראן מחליפות ביניהם ידע צבאי ובפרט ידע הקשור למבצעים מיוחדים ובניית מתקנים מתחת לפני הקרקע. צפון קוריאה אימנה לכאורה קצינים איראנים בטכניקות הצבאיות המתקדמות הללו.
במרץ 2013, צפון קוריאה, איראן וסוריה, חסמו אמנה של האו"ם שמטרתה קביעת "סטנדרטים עבור כל מעבר של נשק קונבנציונלי בין מדינות".
ג'פרי לואיס (אקדמאי), מומחה לכלי נשק, טוען כי השלב השני של הטיל הבליסטי הבין יבשתי של צפון קוריאה, הוואסונג-14, דומה לשלבים העליונים של רכבי החלל האיראניים.
ראו גם

יחסי החוץ של איראן
יחסי החוץ של קוריאה הצפונית
לקריאה נוספת

McEachern, פטריק וג ' קלין אובריין McEachern. צפון קוריאה, איראן, האתגר הבינלאומי סדר (Routledge, 2017). https://www.routledge.com/North-Korea-Iran-and-the-Challenge-to-International-Order-A-Comparative/McEachern-McEachern/p/book/9781138295124
פיצפטריק, מארק. איראן וצפון קוריאה: ההתפשטות נקסוס. הישרדות, Vol. 48, מס ' 1 (2006), pp. 61-80.
לבקוביץ אלון. איראן וצפון קוריאה שיתוף פעולה צבאי: שותפות בתוך 'ציר הרשע'. איראן-דופק 10 (2007), עמ'. 1-3: https://web.archive.org/web/20150107132716/http://humanities.tau.ac.il/iranian/en/previous-reviews/10-iran-pulse-en/117-10 .
יחסי אירלנד–אלבניה

| יחסי אירלנד–אלבניה |
| --- | --- |
אירלנד: אלבניה


אירלנד: אלבניה
שטח (בקילומטר רבוע)
70,273: 28,748
אוכלוסייה
5,286,185: 2,779,814
תמ"ג (במיליוני דולרים)
545,629: 22,978
תמ"ג לנפש (בדולרים)
103,218: 8,266
משטר
רפובליקה

יחסי אירלנד–אלבניה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של אירלנד ואלבניה. שתי המדינות נכונו רשמית יחסים דיפלומטיים ב-7 ביוני 1995. שתי המדינות חברות במועצה האירופית ליחסי חוץ, באיחוד מדינות הים התיכון ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
היסטוריה

משלחות משתי המדינות נפגשו לאחר תום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 כדי לכונן קשרים דיפלומטיים ביניהן. במהלך הפגישה, הוענק סיוע מממשלת אירלנד למדינות הבלקן בשל התנאים הקשים שבהם היו נתונות בשוך קרבות המלחמה. אירלנד מבקשת לפתוח כמה נציגויות דיפלומטיות במערב הבלקן, כחלק מהרחבת פעילותה הדיפלומטית ברחבי העולם וכחלק מתמיכתה בהרחבת האיחוד האירופי.
ביקורים רמי דרג

בפברואר 2019 ביקרה שרת המדינה האירית לענייני אירופה, הלן מקנטי, באלבניה.
יחסים כלכליים

היקף הסחר בין שתי המדינות נמוך יחסית. בשנת 2022, אירלנד ייצאה לאלבניה סחורות בשווי של 12.2 מיליון דולר, בעוד שאלבניה ייצאה לאירלנד סחורות בשווי של 3.13 מיליון דולר.
נציגויות דיפלומטיות

אלבניה מיוצגת באירלנד באמצעות שגרירותה בלונדון, בריטניה.
אירלנד מיוצגת באלבניה באמצעות שגרירותה באתונה, יוון.
משוואת קלאוזיוס-קלפרון

דיאגרמת פאזות T-P
משוואת קלאוזיוס-קלפרון (Clausius-Clapeyron, על שם רודולף קלאוזיוס ואמיל קלפרון) בתרמודינמיקה, היא משוואה המתארת את הקשר בין הלחץ והטמפרטורה במעבר בין שני מצבי צבירה של החומר.
נהוג לתאר את מצבי הצבירה של החומר בדיאגרמת פאזות T-P. זהו תרשים דו-ממדי שבו ציר x מתאר את הטמפרטורה T וציר y – את הלחץ P: העקומות בתרשים מפרידות בין אזורים שמתארים מצבי הצבירה שונים של החומר: גז, נוזל ומוצק. בתנאי טמפרטורה ולחץ שנמצאים על העקומות החומר יכול להימצא בשיווי משקל בין שתי הפאזות - חלק מהחומר יהיה בפאזה אחת והשאר בפאזה האחרת. משוואת קלאוזיוס-קלפרון מאפשרת לחשב את העקומות האלה, הנקראות עקומות דו־קיום או קווי דו־קיום.
משוואת קלאוזיוס-קלפרון לקווי הדו-קיום היא:
כאשר  dP/dT הוא השיפוע (נגזרת) של עקומת הדו-קיום,  \ L הוא החום הכמוס (פר חלקיק),  T היא הטמפרטורה ו- \Delta \upsilon  הוא השינוי בנפח הספציפי (נפח ליחידת מסה) בעת שינוי הפאזה.
הסקת המשוואה

נניח שתי פאזות, שנסמן ב־A ו־B, שנמצאות במגע תרמי ושיווי משקל אחת עם השנייה. בתנאים האלו, הפוטנציאלים הכימיים של שתי הפאזות, מקיימים את הקשר  \mu _{A}=\mu _{B}. מאחר שתנאי זה מתקיים בכל נקודה על עקומת הדו-קיום, תזוזה על גבי העקומה תשמור את היחס. בניסוח מתמטי, זה אומר שבתזוזה קטנה על העקומה,  d\mu _{A}=d\mu _{B}.
אחד מקשרי גיבס-דוהם הוא
כאשר s ו־v הם האנטרופיה פר חלקיק והנפח פר חלקיק, בהתאמה.
מהצבה במשוואה הקודמת, מתקבל הקשר:
ולאחר סידור מחדש, הקשר מקבל את הצורה
בתהליך הפיך, השינוי בחום δQ נתון על ידי δQ=T dS ולכן החום שהושקע בשינוי מצב הצבירה הוא
וזו בדיוק ההגדרה של חום כמוס, שאותו מקובל לסמן באות  L. הצבה של ההגדרה בקשר שקיבלנו, יחד עם הסימון  \Delta V=V_{A}-V_{B}, נותנים
שהיא משוואת קלאוזיוס-קלפרון.
הסקת המשוואה > הפיתוח המקורי של קלפרון

הפיתוח שהובא מקודם מבוסס על המושג של פוטנציאל כימי, אשר הוגדר כמה עשורים מאוחר יותר בהשוואה לגזירה המקורית של המשוואה בידי קלפרון. טיעונו המקורי של קלפרון מתבסס על ניסוי מחשבתי המערב מעגל קרנו שבו החומר המבצע את העבודה הוא אדים רווים, כלומר חומר שהלחץ והטמפרטורה שלו מצויים על עקומת הדו-קיום בין הפאזה הנוזלית והפאזה הגזית.
נניח שבמכל מצויות פאזה נוזלית ופאזה גזית של חומר מסוים (עצם הקיום של שתי הפאזות במקביל זו לזו מלמד שהחומר מצוי על עקומת הדו-קיום), כשבוכנה ניידת שעליה מופעל לחץ  P אוטמת את המכל מלמעלה. כעת נסתכל על ארבעה שלבים של מעגל תרמודינמי, הממומשים באמצעות הכנסת חום  q_{in} למערכת, הסרת משקולת זעירה שתורמת לחץ  dP לבוכנה, שאיבת חום  q_{out} והוספת משקולת שתורמת לחץ  dP לבוכנה. מכיוון שבמעבר פאזה חום הנכנס למערכת אינו תורם להעלאת הטמפרטורה אלא רק מגדיל את כמות החומר המצוי בפאזה הגזית, כל אחד מהשלבים במעגל הכורכים בהכנסת או הוצאת חום הוא תהליך איזותרמי (ולכן המעגל הזה הוא מעגל קרנו), ומאחר ובאדים רווים הלחץ תלוי בטמפרטורה בלבד, עולה שהאיזותרמות הללו הן גם איזוברים.
אם הכנסת החום מערבת נוזל במסה  \Delta m, אזי מהגדרת החום הכמוס הסגולי עולה ש-:  q_{in}=L\Delta m. שינוי נפח המכל כתוצאה מאידוי נוזל במסה  \Delta m הוא  \Delta V=(v_{g}-v_{L})\Delta m, כאשר  v_{g},v_{L} הם הנפחים הסגוליים של הפאזה הגזית והנוזלית. העבודה הכוללת שמבצעת הבוכנה בתהליך קרנו הזה היא לפיכך:
היחס בין העבודה הכוללת לחום שנכנס הוא נצילות המעגל, אשר לפי תוצאה מפורסמת של סאדי קרנו היא בדיוק  \eta ={\frac {dT}{T}}. כלומר קיבלנו:
ושוויון זה מאפשר לחשב את שיפוע עקומת הדו-קיום של הפאזה הנוזלית והגזית כפי שמתואר בקשר קלאוזיוס-קלפרון, דהיינו:
יישומים

המשוואה משמשת כדי לחשב האם מעבר פאזה כלשהו יתרחש או לא.
לדוגמה, הסבר נפוץ לתופעה של החלקה על הקרח הוא כי הלחץ המוגבר של המחליק על הקרח גורם לו להנתך (להפוך ממוצק לנוזל). האם הסבר זה אכן נכון?
אם T = −2 °C אפשר להשתמש במשוואה עבור מעבר פאזה ממוצק לנוזל, ואז
ובהצבת נתונים אופייניים:
L = 334 kJ/kg, T=271K,  \Delta V = -9.05 *10-5m3/kg,
ואת העובדה שהלחץ גורם לשינוי ב-2 מעלות קלווין,
נקבל שהשינוי בלחץ יהיה
השווה ללחץ שמפעיל מתאבק סומו (כ-150 ק"ג) שעומד על נעלי עקב (שטח של חצי סמ"ר)!
זהו לחץ הגדול בהרבה מהלחץ שמפעיל מחליק ממוצע על הקרח ולכן הסבר זה בלבד לא מספיק כדי להסביר את התופעה.
ראו גם

מצב צבירה
טמפרטורה
לחץ
חום כמוס
יחסי אלבניה–יפן

| יחסי אלבניה–יפן |
| --- | --- |
אלבניה: יפן


אלבניה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
28,748: 377,915
אוכלוסייה
2,779,814: 123,370,009
תמ"ג (במיליוני דולרים)
22,978: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,266: 34,149
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אלבניה–יפן הם היחסים הדיפלומטיים שבין רפובליקת אלבניה לבין יפן.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו באפריל 1922, לאחר שיפן הכירה באלבניה. ההסכם הראשון בין המדינות נחתם ב-20 ביוני 1930. ב-1935, אלבניה פתחה את קונסוליית הכבוד באוסקה. במהלך מלחמת העולם השנייה, היחסים בין המדינות היו קפואים. אך חודשו במרץ 1981. בדצמבר 2005, אלבניה פתחה את שגרירותה בטוקיו ובמרץ 2016 יפן החליטה לפתוח שגרירות בטירנה, שנפתחה רק בינואר 2017. שתי המדינות חתמו על יותר מ-15 הסכמים דיפלומטיים, שרובם עוסקים בפיתוח כלכלת אלבניה. בספטמבר 2007, המדינות חתמו על הסכם בדבר ביטול דרישות הוויזה, שנכנס לתקוף ב-10 בדצמבר באותה השנה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה ליפן הגיעה לסך 8.21 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, חליפות לנשים, חליפות לגברים, נעלי עור, דגים מעובדים, בושם מצמחים, שנאים, מוצרי פלסטיק ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מיפן לאלבניה הגיעה לסך 24.3 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה מכוניות, חלקי רכב, אופנועים, משאיות, טרקטורים, אופניים, מחשבים, מזגנים, מדפסות תעשייתיות, גלגלי גומי, מוצרי פלסטיק ועוד.
בשנת 2015, שווי הסחורה שיוצאה מאלבניה ליפן הגיעה לסך 6.54 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה סגסוגת ברזל, חליפות לנשים, חליפות לגברים, דגים מעובדים, בושם מצמחים, שנאים, כיסאות, רהיטים ועוד. באותה השנה, שווי הסחורה שיוצאה מיפן לאלבניה הגיעה לסך 16 מיליון דולר אמריקאי והיא כללה דיו, עטים, מדפסות תעשייתיות, מזגנים, שנאים, מחשבים, מכוניות, אוטובוסים, מכוניות, טרקטורים, חלקי רכב, אופנועים, משקפיים, גלגלי גומי ועוד.
ייצוג

אלבניה מיוצגת ביפן בדרג הקונסולרי על ידי קונסוליית כבוד בפוקואוקה ובדרג השגרירות על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
יפן מיוצגת באלבניה על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בטירנה, בירת המדינה.
נאש 600

| --- | --- |

Nash 600, שנת 1947
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Nash-Kelvinator Corporation
 שנות ייצור:  1942-1940 (משנת המודל 1941)  1949-1945 (משנת המודל 1946)
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל אחריו:  נאש סטייטסמן
 אורך:  4,953 מ"מ (1941)  5,105 מ"מ (1949)
 רוחב:  1,968 מ"מ
 גובה:  1,600 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,845 מ"מ  3,073 מ"מ (סדרה "Airflyte", שנת 1949)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים 2.8 ליטר המפיק 83 כ"ס ב-3,800 סל"ד  6 צילינדרים 3.8 ליטר (סדרה "Airflyte", שנת 1949)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 3 מהירויות  תמסורת ידנית  – 3 מהירויות + אוברדריב
 צריכת דלק:  7.8-9.4 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 2.8 ליטר)
נאש 600 (באנגלית: Nash 600) היא מכונית סלון מתוצרת יצרנית הרכב האמריקאית Nash-Kelvinator Corporation, אשר יוצרה בארצות הברית בין השנים 1942–1940 (שנת מודל 1941) ולאחר סיום מלחמת העולם השנייה בין השנים 1949–1945 (שנת מודל 1946)
יצרנית הרכב Nash-Kelvinator Corporation הוקמה כתוצאת מאיחוד בין יצרנית הרכב Nash Motors (אנ') ויצרנית המקררים Kelvinator (אנ')
ממאפייני "נאש 600"

שם הדגם "600" נובע מיכולתה של המכונית לנסוע 970 ק"מ (600 מייל) על מכל בנזין אחד (לפי היצרן)
מכונית חד-גופית: הרכב האמריקאי הראשון בייצור המוני שנבנה בטכניקות בנייה של מרכב / מסגרת יחידה, בו מרכב והמסגרת מולחמים כיחידה אחת. חיסול המסגרת לטובת מבנה משולב מרכב ושלדה הפחית את משקל המכונית ב -230 ק"ג
בדגמי "נאש 600" פותחו טכניקות חדשות (לתקופה) לתיקוני התנגשות כולל מושבי גוף גמישים
קיבולת מכל דלק - 76 ליטר
המכוניות החדשות הוצגו לשנת המודל 1941 ושווקו כסדרת "נאש אמבסדור 600" בארבע גרסאות מרכב: סדאן פסטבק (fastback) ארבע דלתות ללא אורות בולטים, כסדאן עם ארבע דלתות עם תא מטען מובנה (נקרא כיום סגנון נוצ'בק (אנ') (3 קופסאות), כקופה ברוהאם עם מושבים קדמיים ואחוריים ברוחב מלא, וכקופה עסקית הכוללת תא מטען מרווח אחורי
משנת 1942 שווקה הסדרה "Ambassador 600"
היצרן החל בייצור מכוניות לאחר מלחמת העולם השנייה בסתיו 1945.
בשנת 1946 הוצג בדגם ה-"נאש 600" מושב אחורי שניתן היה להפוך אותו למיטה כאופציה. ניתן היה לישון עם רגליים תחובות באזור תא המטען.
"נאש 600" משנת 1948 (כולל דגם: "Ambassador Custom" מותאם אישית) נשא את עבודתה של הלן רותר (אנ'), מעצבת הפנים החדשה של היצרנית. הלן רותר הציגה כמה מחללי הפנים המסוגננים ביותר בתעשייה. בין התרומות שלה היו ריפודים וצבעי גימור שהסתדרו עם צבעים חיצוניים ספציפיים
בסדרת ה-"Airflyte" (סדאן 2 דלתות, סדאן 4 דלתות) שנת 1949 היו 3 רמות גימור: "Super", "Super Special", "Custom". אופציונלי הייתה "Twin Bed" (מיטה כפולה) חדשה שנוצרה על ידי הטלת שני גבי המושב הקדמי לאיחוד עם המושב האחורי
ממאפייני "נאש 600" > תצורות

2 דלתות - קופה
2 דלתות - סדאן
4 דלתות - סדאן
4 דלתות - פסטבק (אנ') - סדאן
גלריה

"נאש 600", שנת 1949, 2 דלתות, סדרה "Airflyte"
"נאש 600", שנת 1949, 2 דלתות, סדרה "Airflyte"
"נאש 600", שנת 1949, 2 דלתות, סדרה "Airflyte"
"נאש 600", שנת 1949, 2 דלתות, סדרה "Airflyte" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
"נאש 600", שנת 1949, 2 דלתות, סדרה "Airflyte" - מבט למושבים האחוריים
"נאש 600" - קופה
"נאש 600", שנת 1947
"נאש 600"
"נאש 600"
"נאש 600 אמבסדור", שנת 1942
ראו גם

נאש סטייטסמן
הערות שוליים

↑  נאש 600, שנת 1941 - ברושור oldcarbrochures.com/static/NA/Nash/1941
↑  Foster, Patrick R. AMC Cars 1954–1957, an Illustrated History, p.158. Iconografix 2004. ISBN 1-58388-112-3.
↑  היסטוריה של kelvinator History". Electrolux International Company. 2007. Archived from the original on 27 December 2007. Retrieved 24 May 2013.
↑  נאש 600, שנת 1948 conceptcarz.com/z26362/nash-600
↑  פסטבק - הוא תכונת עיצוב לרכב המוגדרת על ידי החלק האחורי של המכונית בעל שיפוע יחיד מהגג לפגוש האחורי
פולקסווגן שווימווגן

| --- | --- |

Volkswagen Schwimmwagen
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פולקסווגן
 שנות ייצור:  1942–1944
 יחידות שיוצרו:  14,265
 הרכבה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 סיווג:  כלי רכב אמפיבי
 אורך:  3,825 מ"מ
 רוחב:  1,480 מ"מ
 גובה:  1,615 מ"מ
 משקל:  910–927 ק"ג (ריק), 1,345–1,362 ק"ג (נהג + 3 נוסעים כולל כושר העמסה מקסימלי)
 בסיס גלגלים:  2,000 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,131 סמ"ק המפיק 24.5 כ"ס ב-3,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות, מארז העברה 2 מהירויות, 4x4 רק בהילוך הראשון / לאחור
 מהירות מרבית:  80 קמ"ש (ביבשה)  10 קמ"ש (במים)
פולקסווגן שווימווגן (בגרמנית: Volkswagen Schwimmwagen) הוא כלי רכב אמפיבי בעל הנעה כפולה 4x4, מתוצרת יצרנית הרכב פולקסווגן, שיוצר בין השנים 1942–1944 ושימש את כוחות ההוורמאכט בגרמניה הנאצית.
סה"כ יוצרו 14,265 יחידות, המכונית האמפיבית המיוצרת ביותר בהיסטוריה.
פיתוח

מנוע השווימווגן היה מנוע בוקסר, מנוע בנזין 4 צילינדרים, ארבע פעימות, מקורר אוויר. המנוע שימש גם את הפולקסווגן קובלווגן סוג 82, ובפולקסווגן קומנדורסווגן סוג 87 והתבסס על חיפושית פולקסווגן האזרחית. ארווין קומנדה, מתכנן השילדה, נאלץ לפתח מרכב ייחודי לרכב מכיוון שהמבנה השטוח של רכבי פולקסווגן הקיימים לא התאים לתנועה חלקה במים.
אב הטיפוס הראשון (Type 128) התבסס על שלדת הקובלווגן עם בסיס גלגלים של 2.40 מטרים. חלקי השילדה שרותכו בדגמים הראשונים התגלו כלא מתאימים לנסיעה ארוכה בשטח, דבר שגרם להתפרקות המרכב. בדגמי הייצור הסדרתי (Type 166) קוצר בסיס הגלגלים ל-2.0 מטרים על מנת לחזק את המבנה ולהקנות לו עמידות.
הרכבים יוצרו במפעלי פולקסווגן בוולפסבורג ובמפעלי פורשה בשטוטגרט. חלקים מגוף הרכב יוצרו בברלין. במהלך השנים יוצרו סך של 15,584 יחידות: 14,276 יחידות יוצרו בוולפסבורג והשאר במפעל פורשה. השווימווגן הוא הרכב האמפיבי שיוצר בכמות הגדולה ביותר בהיסטוריה. בשנת 2009 היו רשומים 190 כלי רכב שעדיין קיימים. רק 13 מהם היו מקוריים, ללא שבוצעו בהם עבודות שחזור נרחבות.
פיתוח > התנעה / נסיעה ביבשה / נסיעה במים

להתנעה בתנאי חורף היו משתמשים בדלק התחלתי נדיף במיוחד. זה כלול במכל דלק עזר קטן בנפח של כ-1 ליטר, המחובר באמצעות צינור גומי סינתטי למשאבת הדלק. מכל עזר זה מוקם בתא המנוע שנמצא בחלק האחורי של הרכב.
המהירות המרבית הגיעה ל-80 קמ"ש ביבשה ו-10 קמ"ש במים. לצורך נסיעה לאחור במים הייתה הבחירה להשתמש במנחת הציוד הסטנדרטי או להפעיל את הכונן היבשתי לאחור, מה שאפשר לסיבוב הגלגל להחזיר את הרכב באיטיות.
בעת חציית גוף מים ניתן היה להוריד מדחף בורג מים מהסיפון האחורי / מכסה המנוע. כאשר יחידת המדחף התלת-להבית אינה בשימוש, היא מתקפלת על גב הרכב. יחידה זו מסופקת עם כונן שרשרת אל גלגל שיניים, אשר צירו מסופק עם שיניים אשר מתקשרות עם אלה על קצה גל הארכובה. במים, כמו ביבשה, ההיגוי מתבצע על ידי ההגה הקונבנציונלי, השולט על הגלגלים הקדמיים של הרכב. כאשר המכונית נוסעת במים, ההילוכים נייטרליים והמאיץ מווסת את המהירות.
גלריה

"פולקסווגן שווימווגן" סוג 166
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן" סוג 166
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן"
"פולקסווגן שווימווגן" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
הערות שוליים

↑  פולקסווגן שווימווגן - תמונות vw166.com
↑  פולקסווגן שווימווגן lonesentry.com/articles/schwimmwagen
↑  פולקסווגן שווימווגן - תמונות pinterest.com/rpgagliano/volkswagen-schwimmwagen
↑  Baxter, Ian (2014). Waffen-SS on the Eastern Front 1941-1945: Rare Photographs from Wartime Archives (באנגלית). Pen and Sword. p. 99. ISBN 9781781591864.
↑  VW Schwimmwagen – The Most Mass-Produced Amphibious Car in History, Dyler.com
↑  type 166 - The VW-Schwimmwagen Registry, VW166.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012575105805171  NKC: ph137561
הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית

הקואליציה האנטי-צרפתית החמישית הייתה קואליציה של מדינות שהתקיימה בשנת 1809 ופעלה נגד צרפת תחת נפוליאון. הקואליציה הורכבה מאוסטריה, בריטניה, פורטוגל וספרד. ממלכות סרדיניה וסיציליה גם הן היו חלק מהקואליציה, אף על פי שלא השתתפו כלל בלחימה. עיקר הלחימה היה כנגד אוסטריה במרכז אירופה בעוד שבריטניה, פורטוגל וספרד מרדו בשלטון הצרפתי באיבריה כחלק ממלחמת חצי האי. מלחמת הקואליציה החמישית נמשכה כשישה חודשים בלבד והיא חלק מהמלחמות הנפוליאוניות. צרפת נתמכה על ידי מדינות הבובה שלה אשר הקימה במלחמות הקואליציה הקודמות, כגון ממלכת איטליה הנפוליאונית, הקונפדרציה של הריין ודוכסות ורשה.
המלחמה החלה באפריל 1809 עם הפלישה האוסטרית לבוואריה, אחת מהמדינות המרכיבות את הקונפדרציה של הריין. סדרת קרבות התרחשה בין האוסטרים הפולשים לצרפתים במרכז אירופה, אך לאחר שבועיים נפוליאון הדף את האוסטרים חזרה לגבול. לאחר מכן נפוליאון צעד לווינה וכבש אותה במאי 1809, בפעם השנייה מזה ארבע שנים. הצרפתים ניסו לחצות את נהר הדנובה לעבר הכוחות האוסטרים תחת הארכידוכס קרל, דוכס טשן במאי 21, אך נדחקו חזרה בקרב אספרן-אסלינג. אותו קרב היה ההפסד הראשון של נפוליאון מזה עשור. הניסיון השני לחצות את הדנובה כחודש וקצת אחרי צלח ב-5–6 ביולי בקרב וגראם אשר בו הצרפתים הנחילו תבוסה מוחצת לצבא האוסטרי. כתוצאה מההפסד בוגראם, על האוסטרים היה לחתום על הסכם הפסקת האש של צניים (אנ'), מה שהוביל לחתימת חוזה שנברון באוקטובר 1809, אשר פירק את הקואליציה החמישית והמערכה הסתיימה בניצחון לצרפת.
אוסטריה ציפתה כי פרוסיה תתמוך בה כבעלת ברית קודמת, אולם פרוסיה בחרה להישאר נטרלית.
רקע

משנת 1792 אירופה הייתה שרויה באי שקט הודות לפרוץ המהפכה הצרפתית ותחילת מלחמות המהפכה הצרפתית. מעצמות אירופה יצרו קואליציות כנגד צרפת המהפכנית, הן הובסו במלחמת הקואליציה הראשונה וגם בזו השנייה. בשנת 1799, הגנרל נפוליאון בונפרטה ביצע הפיכה ונטל את השלטון לעצמו. נפוליאון פתח במלחמות להפצת רעיונות המהפכה הצרפתית ולהגדלת כוחו ביבשת. במאי 1803 בריטניה הכריזה מלחמה על צרפת יחד עם מדינות נוספות ופתחה את מלחמת הקואליציה השלישית, שהייתה למלחמה הראשונה מהמלחמות הנפוליאוניות. תחילה הצרפתים תחת נפוליאון ניצחו בקרב אולם, הובסו ימית בקרב טרפלגר, ולבסוף נפוליאון ניצח כוח רוסי-אוסטרי בקרב אוסטרליץ. התבוסה באוסטרליץ הביאה לחתימת חוזה פרסבורג שסיים את מלחמת הקואליציה השלישית בניצחון לצרפת.
ב-9 באוקטובר 1806 פרוסיה הכריזה מלחמה על צרפת והצטרפה לקואליציה מחודשת. רוסיה, בריטניה ושוודיה נשארו אויבות של צרפת עוד מהקואליציה השלישית ופרוסיה הצטרפה אליהן, הפעם ליצירת הקואליציה הרביעית. ביולי 1806 רוסיה ופרוסיה חתמו על הסכם הגנה סודי כנגד צרפת. הבריטים והשוודים מילאו תפקיד שולי בקואליציה הרביעית, ועיקר הלחימה היה כנגד פרוסיה, ולאחר מכן כנגד רוסיה. באוקטובר 1806 הצרפתים תחת נפוליאון הביסו קשות את הצבא הפרוסי בקרב ינה-אאורשטדט והחלו במרדף אחר הפרוסים הנסוגים. הצרפתים כבשו חלקים נרחבים מפרוסיה, ברלין נפלה אף היא (הבירה הפרוסית), עד שהגיעו לגבול עם רוסיה בפרוסיה המזרחית. על שטחיה של פרוסיה הכבושה נפוליאון הקים את דוכסות ורשה, שהייתה למדינת לווין צרפתית. ב-7 ו-8 בפברואר 1807, הגרנד ארמה תחת נפוליאון נלחם בקרב אילאו כנגד צבא האימפריה הרוסית. הקרב התקיים בתנאי קור כבד ושלג, עם אבדות כבדות לשני הצדדים, אך הוא נגמר ללא הכרעה. לאחר מכן נפוליאון מחץ את הצבא הרוסי בקרב פרידלנד, שלושה ימים לאחר הקרב רוסיה ביקשה הפסקת אש. ביולי 1807 נחתמו חוזי טילזיט, חוזי טילזיט היה שמם של שני חוזים נפרדים שפירקו את הקואליציה האנטי-צרפתית הרביעית. האחד נחתם ב-7 ביולי בין נפוליאון לאלכסנדר הראשון, קיסר רוסיה, הוא קבע כי רוסיה תהיה לבעלת ברית של צרפת ותצטרף למערכת הקונטיננטלית. השני נחתם בין נפוליאון לפרוסיה ולמעשה כפה על פרוסיה להצטרף למערכת הקונטיננטלית. מלחמת הקואליציה הרביעית הסתיימה בניצחון נוסף לנפוליאון.
כעת צרפת הייתה אחרי שורה ארוכה של ניצחונות, חוזה טילזיט הותיר אותה ככוח הדומיננטי במערב אירופה. אוסטריה, על מנת להשיב שטחים שאיבדה במהלך מלחמת הקואליציה השלישית וכדי לשחרר מדינות גרמניות מהכיבוש הצרפתי, הכתה ראשונה ופתחה את מלחמת הקואליציה החמישית.
עם תחילת המלחמה, נפוליאון התפאר ביומנו:
אוסטריה רוצה לחטוף סטירה; היא תקבל את זה, בשתי הלחיים. אם הקיסר פרנץ ינסה לבצע כל מהלך עוין, הוא במהרה יחדול למלוך.