stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבליס
הערות שוליים

↑  Richard Gauvain, Salafi Ritual Purity : In the Presence of God., Hoboken: Taylor and Francis, 2012, ISBN 978-1-136-44694-8
↑  Welch, Alford T, Studies in Qur'an and Tafsir, 2008, עמ' 756
↑  Iblis, Megami Tensei Wiki (באנגלית)
↑  Lucifer, Beyond Binary Wikia (באנגלית)
↑  מילון "לסאן אלערב", בערך ב.ל.ס
↑  Iblis, WikiShia (באנגלית)
↑  אלטברי, ג'אמע אלביאן פי תפסיר אלקראאן, בפרשנות לסורה 2, אלבקרה / 34
↑  Zamakhsharī, al-Kashshāf
↑  Rawḍ al-Jinān
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX546857  BnF: cb119604099 (data)  LCCN: sh85037378  SUDOC: 027598527  TDVİA: iblis
אורלי פרל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוגוסט 1972 (בת 52) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס אופיר לשחקנית המשנה הטובה ביותר 
 פרופיל ב-IMDb
 
אורלי פרל (נולדה ב-4 באוגוסט 1972) היא שחקנית וזמרת ישראלית. זוכת פרס אופיר ופרס מסך הזהב.
חייה

פרל למדה משחק בבית הספר למשחק בית צבי. בשנת 1994 שיחקה לראשונה בסרט הקולנוע "עץ הדומים תפוס" לצד גילה אלמגור, הסרט השתתף במספר פסטיבלים לקולנוע. בשנת 1997 שיחקה לצד ליאור אשכנזי ואורנה בנאי, בסדרת הטלוויזיה של חיים בוזגלו "מרחב ירקון" בערוץ השני. באותה שנה שיחקה תפקיד משמעותי בסרטה של ג'ולי שלז "עפולה אקספרס" לצד צביקה הדר ואסתי זקהיים. "עפולה אקספרס" גרף שישה פרסי אוסקר ישראלי, ביניהם עבור הסרט, הבמאית, המשחק ועבור פרל עצמה על משחק משני נשי.
בשנת 1998 שיחקה בסרט "הטרמפיסטים" לצד אורנה פיטוסי וב-1999 בסדרה נוספת של חיים בוזגלו, "זינזאנה", לצד טינקרבל ואלברט אילוז. "זינזאנה" זכתה בפרס מיוחד בפסטיבל הקולנוע ירושלים. בשנת 2000 זכתה לצד הסדרה עצמה, בפרס מסך הזהב על משחקה הדרמטי בסדרה. בשנת 2002 שיחקה בסרט "טהארה" לצד ג'וליאנו מר, ובסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" לצד אקי אבני ואסי דיין, שהשתתף במספר פסטיבלים לקולנוע וזכה בפרסים מיוחדים. בשנת 2003 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "מעורב ירושלמי" לצד אריה אליאס ושרה פון שוורצה, הסדרה זכתה בפרס האקדמיה לטלוויזיה על סדרה דרמטית, שידרה שתי עונות, ועונה שלישית שלה עלתה בנובמבר 2009. ב-2016 השתתפה בסרט הקולנוע "ההר".
במהלך השנים ביצעה פרל מספר שירים מוזיקליים, הן כסולנית והן כנגנית גיטרה. ב-1997 שרה שיר הנושא של "עפולה אקספרס" "גשם". בשנת 1998 שרה באלבום ההופעה "חברים שרים אלאל" את שירה של קורין אלאל "קשר הירח". באותה שנה שרה באלבומה של ענבל פרלמוטר את השיר "לילות בלי מילים", אך שירה המפורסם ביותר היה "זה כל הקסם" שאותו שרה בשנת 1998 עם בן-זוגה דאז נימרוד לב. השיר זכה בתואר "שיר השנה" הן במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' והן במצעד הפזמונים העברי של גלי צה"ל, והביא לשניהם פרסום רב. ב-2003, במסגרת השתתפותה בסדרה מעורב ירושלמי ביצעה עם להקת התינוקות גרסת כיסוי רוקיסטית ל-"אהבה בת 20" של ז'אק ברל, וכן ל"שבתות וחגים" של יהודית רביץ, ול"עד מתי" של אתי אנקרי. את כל הגרסאות האלה הפיק ועיבד מלחין הסדרה יונתן בר גיורא.
בנוסף, הופיעה במספר הצגות תיאטרון, ביניהן "פופקורן", "המסיבה", "סוחרי התהילה" ובמופעו המיוחד של יהונתן גפן "רק דגים מתים שוחים עם הזרם". כמו כן, שיחקה תפקידי אורח בתוכנית הטלוויזיה "רק בישראל" ובסדרות "הפוך" ו"שירות חדרים".
אווה בן-צבי

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1947 (בת 77) קובנה, ברה"מ 
 שם לידה:  Chaja Ermanaite 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה הליטאית למוזיקה ותיאטרון 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  שמואל בן-צבי 
 צאצאים:  צבי אורליאנסקי 
 
אווה בן צבי (נולדה ב-7 במאי 1947, בשם חיה אֶרְמַנָאִיטֶה Chaja Ermanaite) היא זמרת סופרן ופסנתרנית ישראלית.
חייה

אווה בן צבי נולדה בקובנה שבליטא, ברית המועצות, להורים ניצולי השואה. בגיל חמש החלה לנגן בפסנתר. משנת 1961 למדה בבית הספר למוזיקה של קובנה במחלקת הפסנתר. לאחר סיום לימודיה שם המשיכה בקונסרבטוריון של ליטא (מאז 2004 האקדמיה למוזיקה ולתיאטרון של ליטא) בווילנה, בפקולטה לאמנויות הבמה, בשנים 1970-1965. היא בעלת תואר מוסמך בלימודי הפסנתר. בתקופת לימודיה לתואר בפסנתר החלה ללמוד פיתוח קול. בשנת 1973 עלתה לישראל. בעלה הוא שמואל בן צבי (אנ') ובנה הוא הצ'לן צבי אורליאנסקי.
קריירה

אווה בן צבי מרבה להופיע בפסטיבלים בינלאומיים, ברסיטלים ועם הרכבים קאמריים. היא שרה עם תזמורות סימפוניות בישראל ובארצות העולם, בהן צרפת, שווייץ, איטליה, ספרד, רוסיה, צ'כיה, פולין וליטא. היא הייתה הזמרת הישראלית הראשונה שהופיעה בקרמלין, בקונצרט לחגיגות השנה ה-850 למוסקבה.
בן צבי הופיעה כסולנית עם תזמורות ישראליות, בהן התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, התזמורת הסימפונית ירושלים, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הסימפונית תל אביב ועוד. כן הופיעה עם אנסמבל מוזיקה נובה. היא הרבתה להופיע ברוסיה, בין השאר עם תזמורת הבולשוי תיאטר, התזמורת הסימפונית של מוסקבה, התזמורת הקאמרית הממלכתית של מוסקבה.
בשנת 1976 החלה לעבוד כקורפטיטור באקדמיה למוזיקה בתל אביב עם תלמידי כינור של פרופסור פליקס אנדרייבסקי. במקביל למדה באקדמיה פיתוח קול ושירת לידר עם הזמרת פרידל טלר-בלום. הופעתה הראשונה כזמרת סופרן על במה מקצועית הייתה באופרה הישראלית מייסודה של אדיס דה-פיליפ, בתפקידי אנינה ופלורה בלה טרוויאטה של ורדי, ובתפקיד ליזה בהפקה חדשה של האופרטה "הרוזנת מאריצה" מאת אריך קלמן (1982-1981).
בשנים הבאות המשיכה להשתלם בלימודי שירה, בבית הספר הגבוה למוזיקה בדטמולד, גרמניה ואצל תמר רחום בישראל. בשנת 1987 החלה בקריירת הופעות כזמרת סולו בישראל ובחו"ל.
בין המנצחים שתחת שרביטם שרה נעם שריף, אריה ורדי, אריה לבנון, איתי טלגם, יובל בן עוזר.
בין השנים 1987 ל-2000 השתתפה בפסטיבלי מוזיקה שונים:
פסטיבל מוזיקה דה קאמריה ביפו (1987, 1991, 1992)
פסטיבל הנוער הבינלאומי ה-38 בביירוית, גרמניה (1998)
פסטיבל מוזיקה קאמרית בפולין (1991)
הפסטיבל הבינלאומי הראשון למוזיקה יהודית אמנותית בווילנה, ליטא (1992)
פסטיבל מוזיקה ווקאלית "קוליות", מרכז סוזן דלל, תל אביב (1993)
פסטיבל בינלאומי למוזיקה יהודית בפראג (1993)
Dresdner Tage Der Zeitgenossicher Music דרזדן, גרמניה, (1995)
לאחר עלייתה ארצה נישאה לעיתונאי שמואל בן-צבי. בנה מנישואיה הראשונים הוא הצ'לן הישראלי צבי אורליאנסקי.
שירתה של אווה בן צבי זכתה לביקורות אוהדות ואף נלהבות בעיתונות הישראלית והעולמית. באוגוסט 1988 השתתפה בביצוע נדיר של הקנטטה Being Beautous מאת הנס ורנר הנצה משנת 1963, יצירה קשה ותובענית לסופרן קולורטורה, נבל וארבעה צ'לי, שבוצעה לראשונה בביירוית. הביקורת שיבחה את רמת הביצוע של המשתתפים. (H./F.,Nordbayerischer Kurier,Bayreuth, ‏ 25 באוגוסט 1988). ולדימיר הופמן חלק שבחים לביצוע של אווה בן-צבי ביצירה "יומנה של אנה פרנק" מאת גריגורי פריד (“Opera International”magazine 
CD review “LE JOURNAL D”ANNE FRANK”,no.159,June,1992,Paris) וכך גם נתן דונביץ' בביקורת בעיתון הארץ מ-9 בספטמבר 1992, לתקליטור של "יומנה של אנה פרנק" עם האופרה הרוסית.
בנימין בר-עם שיבח את ביצועה של בן-צבי בתפקיד הווקאלי הקשה ביצירתו של הריסון ברטוויסל לטקסט של פאול צלאן מדימויי השואה, "לילה וערפל"; מעבר לטכניקת הביצוע המבריקה שלה, העניקה בן צבי למוזיקה הקודרת והנואשת ללא רחם עוצמה יוצאת דופן בהצגתה. (צוותא, תל אביב, בנימין בר-עם, ג'רוזלם פוסט, 9 במרץ 1993)
הקלטות

מאי 2000, תקליטור בהפקת SFT, צ'כיה
1991 גריגורי פריד, "יומנה של אנה פרנק", אווה בן צבי, סופרן, תזמורת תיאטרון בולשוי בניצוח אנדריי צ'יסטיאקוב
1998 ריינהולד גליאר, קונצ'רטו לקול ותזמורת, אווה בן צבי, סופרן, תזמורת תיאטרון בולשוי בניצוח אנדריי צ'יסטיאקוב
2015 ביקורת על דיסק של שירים ביידיש/רוסית מאת מלחינים רוסים
הערות שוליים

↑  ארכיון המוזיקה בספרייה Mus 229 A5 בעמוד 4 בפרסום.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007441453805171  BnF: cb13953510k (data)  ISNI: 0000 0001 1933 6610  LCCN: no95056746  SUDOC: 079564216  VIAF: 36505257   WorldCat (עם VIAF): 36505257
אוריאל מוזס

אוריאל מוזס הוא שחיין פאראלימפי.
מוזס בעל שיתוק מוחין ובצעירותו החל להתאמן במסגרות השיקומיות של איל"ן.
באליפות העולם לנוער נכה שנערכה במיאמי בשנת 1989, זכה ב-4 מדליות זהב בשחייה ובמדליית ארד בטניס.
באליפות העולם לשחייה לנכים שנערכה במלטה בשנת 1994, התחרה בשני משחים וסיים במקום ה-5 במשחה 50 מטר בסגנון חופשי ובמקום ה-7 במשחה 100 מטר בסגנון חופשי.
במשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996) סיים במקום ה-16 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 33.42 שניות, במקום ה-11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:10.98 דקות, במקום ה-17 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:53.90 דקות, במקום ה-12 במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 30.94 שניות, במקום רביעי במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:52.94 דקות (עם חנוך בודין, רון בולוטין ושלום אייגר) ובמקום שישי במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:17.69 דקות (עם חנוך בודין, רון בולוטין, ערן שמש ושלום אייגר).
במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) סיים במקום ה-7 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:08.49 דקות והתחרה במשחה ל-50 מטר חופשי וסיים בשלב המוקדמות.
באליפות העולם לנפגעי שיתוק מוחין בשנת 2001, זכה בשתי מדליות כסף במשחים ל-50 ו-100 מטר חופשי.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, 22 מדליות זהב ל-5 ספורטאי איל"ן באליפות העולם לנוער, מעריב, 12 בדצמבר 1989.
↑  אברהם תשובה, שש מדליות זהב במיאמי, חדשות, 11 בדצמבר 1989.
↑  אוריאל מוזס באתר הוועד הפאראלימפי הבינלאומי.
↑  אליפות העולם לנפגעי שיתוק מוחין: 4 מדליות זהב לישראל, באתר הארץ, 25 ביולי 2001
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | זיו בר-שירה •  נחמן וולף • יוגב קנזי |  |
|  הרמת משקולות | דותן מישר • ברוך מסאמי |  |
|  טניס | תקווה אהרוני • כנרת וואלך • גיל נאור • אייל שרטוב |  |
|  טניס שולחן | שלמה אהרוני • זאב גליקמן • אליהו עטיה • שגיא צוקרמן |  |
| כדורת דשא |  יצחק בראנס •  תמי כרמלי • עקיבא פרבר |  |
|  כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, יאיר בן-דור, חגי זמיר, גיל חבה, חיים פיינטוך, נסים פרנקו, חן צור, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|  קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי •  דורון שזירי • אליהו חברה |  |
|  רכיבה | אורי בשה • סיוון מור • איתי צוק • אייל שחר |  |
|  שחייה | שלום אייגר • חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר •  יזהר כהן • אוריאל מוזס • ערן שמש |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | נחמן וולף •  יוגב קנזי |  |
|  הרמת משקולות | חגית בריל |  |
|  טניס | גיל נאור • אייל שרטוב |  |
|  טניס שולחן |  זאב גליקמן |  |
|  כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (יאיר בן-דור, אבי בן-שמחון, דניאל גלעדי, גיל גרוס, עדי דויטש, חגי זמיר, גיל חבה, נסים פרנקו, חן צור, אליעזר קלינה, צבי קרש (קפטן)) |  |
|  סיף | אלישע עזרא |  |
|  קליעה | אברהם הדסי •  דורון שזירי • אליהו חברה |  |
|  רכיבה | איתי צוק |  |
|  שחייה | חנוך בודין • רון בולוטין • יזהר כהן •  קרן לייבוביץ' • אוריאל מוזס • יצחק ממיסטבאלוב • ערן שמש |  |
|  שיט | צוות סונאר (ארנון אפרתי, דרור כהן, גדי ספקטור) |  |
אופו-אולוסגה

| --- | --- |

מראה אופו-אולוסגה מהחלל
 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס השקט
 קואורדינטות:  14°10′30″S 169°37′4.8″W﻿ / ﻿14.17500°S 169.618000°W﻿ / -14.17500; -169.618000
 ארכיפלג:  סמואה האמריקנית
 סוג:  אי געשי
 שטח:  13.1 קמ"ר
 גובה מרבי:  629 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  סמואה האמריקנית סמואה האמריקנית
 אוכלוסייה:  353
  (למפת סמואה האמריקנית מוגדלת) פאגו פאגו האי סוויינז האוקיינוס השקט סמואהאופו-אולוסגה(למפת סמואה האמריקנית רגילה) פאגו פאגו האי סוויינז האוקיינוס השקט סמואהאופו-אולוסגה
 
אופו (Ofu) ואולוסגה (Olosega) הם צמד איים געשיים בסמואה האמריקנית. אורכם המשולב של האיים הוא 6 קילומטרים. האיים הם שרידים של הר געש שביניהם מפריד מצר ים ברוחב 137 מטרים. עד ל-1970 ניתן היה לעבור בין האיים בדרך היבשה בזמני השפל. מאז נסלל גשר ועליו כביש חד-נתיבי המקשר בין שני האיים.
הנקודה הגבוהה ביותר באי אופו היא פסגת הר טומוטמו (Tumutumu) בגובה 491 מטרים מעל פני הים, והנקודה הגבוהה באי אולוסגה היא פסגת הר פיומפואה (Piumafua) בגובה 629 מעל פני הים. ההתפרצות הגעשית האחרונה אירעה בשנת 1866, 3 קילומטרים מדרום-מזרח לאולוסגה.
עבודת שדה ארכאולוגית בוצעה בשנות השמונים והניבה ממצאים פרהיסטוריים הכוללים ממצאים קרמיים, גרזנים, קונכיות, ועצמות המסייעים להבנת ההיסטוריה העתיקה של איי סמואה ושל פולינזיה. הממצאים מעידים על נוכחות אנושית במקום מלפני 3,000 שנה לערך.
אופו

אופו הוא המערבי מבין צמד האיים. הכפר המרכזי של האי, הנושא אותו שם, שוכן על חופו המערבי. את האי משרתים שדה תעופה קטן ומעגן סירות. עד לשנת 2009 היה שירות טיסות סדיר לאי וזמן הטיסה מפאגו פאגו היה חצי שעה. רובו של החוף הדרומי של אופו מוכרז כשמורת טבע. מבחינה מנהלית האי מהווה את מחוז אופו, שטחו הוא 7.215 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 176 תושבים על פי מפקד שנת 2010. בדרום האי נמצאת לגונה ובה מגוון רחב של אלמוגים ודגים. האי משמש כבית הגידול של מין עטלף מקומי (Pteropus samoensis) הנמצא בסכנת הכחדה בשל אובדן בית הגידול שלו.
אולוסגה

אולוסגה הוא האי המזרחי מבין צמד האיים. מבחינה מנהלית הוא מהווה את מחוז אולוסגה, שטחו 5.163 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 177 תושבים על פי מפקד שנת 2010. על האי שוכנים שני כפרים, אולוסגה וסילי (Sili). הכפר סילי, שנמצא על החוף הצפון-מערבי של האי, נהרס ברובו על ידי סופות ציקלון ואוכלוסייתו נטשה אותו ברובה. רוב אוכלוסיית האי מתגוררת בכפר אולוסגה שנמצא בצד הדרום-מערבי של האי ובו גם נמצא בית הספר של האי.
הערות שוליים

↑  "Global Volcanism Program, Ofu-Olosega". Smithsonian National Museum of Natural History. Retrieved 13 July 2010.
↑  Jason Tyler, Patric V. Kirch, Terry L. Hunt, Lisa Nagaoka (November 1989). "Final Report on Archaeological Investigations at Site AS-13-1, To'aga, Ofu Island, American Samoa". Department of Parks and Recreation, Government of American Samoa.
1 2  מפקד 2010 (יש לפתוח את הקישור table מצד ימין)
אורז חינם

| --- | --- |

 סוג:  אתרי לחץ לתרומה 
 תקופת הפעילות:  7 באוקטובר 2007 – הווה (17 שנים) 
 בעלות:  תוכנית המזון העולמית 
 freerice.com
 
לוגו האתר
אורז חינם (באנגלית: Free Rice) הוא אתר אינטרנט חינוכי ולימודי שרותם את הגולשים למאבק ברעב עולמי באמצעות משחקים חינוכיים רב-ברירתיים. השתתפות הגולשים במשחקים מביאה לתרומת מזון על ידי מפרסמים באתר.
המשחקים כוללים אוצר מילים באנגלית (המשחק איתו התחיל האתר), לוח הכפל, קדם-אלגברה, סמלים כימיים (ברמות בסיסית ובינונית), דקדוק השפה האנגלית, אוצר מילים בסיסי של שפות זרות לדוברי אנגלית (צרפתית, גרמנית, איטלקית וספרדית), גאוגרפיה (זיהוי ערי בירה בעולם ומדינות בעולם), וזיהוי יצירות אמנות מפורסמות. שלב הקושי המקסימלי שונה בין נושא לנושא.
עבור כל תשובה שהגולש עונה עליה נכונה, נתרמים 10 גרגירי אורז. נותני חסות שונים, המקבלים פרסום באתר, תורמים את הכסף הדרוש למימון האורז והעלויות הנוספות הדרושות כדי להמשיך לקיים את האתר. התרומות מועברות על ידי תוכנית המזון העולמית של האו"ם (WFP), המתחילה מבנגלדש.
השותף של Free Rice הוא מרכז ברקמן לאינטרנט וחברה (Berkman Center for Internet & Society) באוניברסיטת הרווארד.
במרץ 2009 הרים האתר תרומה לתוכנית המזון העולמית של האו"ם.
עיקר המדינות המקבלות את תרומות האורז הן בנגלדש, קמבודיה, בהוטן, אוגנדה ונפאל, אף על פי ש-Free Rice יכול לנדוד ברחבי העולם (כך היה ב-2008). נכון ל-2008, מקים האתר תרם יותר מ-213,000$ ל-WFP, מה שעודד אנשים להיכנס לאתר בהמשך. ב-20 בנובמבר 2007, השיק WEP את הקמפיין "להאכיל ילדים לקראת חג ההודיה".
יעילות

בששת חודשי הפעילות הראשונים, תרם האתר מעל ל-42 מיליארד גרגירי אורז. חודש אחד לאחר תחילת תוכנית השיווק, הגולשים צברו מספיק נקודות עבור מיליארד גרגירי אורז. תוכנית המזון העולמית של האו"ם קבעה שהכמות הזאת יכולה להאכיל 50,000 אנשים ליום, מאחר שהיא דורשת 400 גרם או כ-19,200 גרגירי אורז על מנת להאכיל מבוגר ליום.
על פי החישוב הזה, ב-2008, נתרם מספיק אורז על מנת להאכיל מעל ל-6,000 אנשים מדי יום במשך אותה שנה. נכון לאפריל 2013, תרם האתר מעל ל-10 מיליון ארוחות, בחישוב של שתי ארוחות ליום.
פרסים

זוכה בחירת יאהו של שנת 2007 - קטגוריית צדקה.
זוכה פרס ברקמן למקים האתר FreeRice.com, ג'ון ברין. ברין קיבל את הפרס ב-16 במאי 2008. בחגיגות יום השנה העשירי למרכז ברקמן עבור אינטרנט וחברה של אוניברסיטת הרווארד, מקבלי פרסי ברקמן נבחרו עבור תרומותיהם יוצאות הדופן להשפעת האינטרנט על החברה בעשור האחרון.
ציוני דרך

7 באוקטובר 2007 - FreeRice עולה לרשת עם 830 גרגירי אורז שנתרמו ביום הראשון.
10 בנובמבר - FreeRice שוברת את השיא היומי של 100,000,000 גרגירים ליום עם 122,377,240 גרגירי אורז שנתרמו.
28 בנובמבר 2007 - בעזרת תמיכה מתמשכת מצד ספונסר, FreeRice מכפילה את מספר הגרגירים עבור הגדרה נכונה מ-10 ל-20.
17 בדצמבר 2007 - FreeRice שוברת את השיא היומי של 300,000,000 גרגירים עם 358,559,540 גרגירים שנתרמו.
19 בדצמבר 2007 - 10 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
25 בפברואר 2008 - 20 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
29 ביולי 2008 - 40 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
פברואר 2009 - 60 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
יוני 2010 - 80 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
אוגוסט 2013 - 100 מיליארד גרגירים נתרמים בסך הכול.
הערות שוליים

↑  http://www.wfp.org/node/259
↑  http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/7088447.stm
↑  http://www.slideshare.net/GreenBeingNancy/400-grams-of-rice
↑  http://uk.promotions.yahoo.com/finds2007/charity/
אופהרטו

| --- | --- |

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון המישור הגדול
 מחוז:  סבולץ'-סטמאר-ברג סבולץ'-סטמאר-ברג
 נפה:  נפת בקטלוראנטהאזה
 שטח:  58.79 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,386 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°56′13″N 22°02′10″E﻿ / ﻿47.93683°N 22.03601°E﻿ / 47.93683; 22.03601 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.ofeherto.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אופהרטו(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אופהרטו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אופהרטו (בהונגרית: Ófehértó) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג בצפון-מזרח הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית אופהרטו קטנה בעשרות השנים האחרונות מ-2,543 תושבים בשנת 1990 עד 2,493 תושבים בשנת 2022.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
יהודי אופהרטו

היהודים הראשונים הגיעו לכפר במחצית השנייה של המאה ה-18 ועסקו בעיקר במסחר ובחקלאות. בקהילה הוקמו חברה קדישא, תלמוד תורה וחיידר. ובתחילת המאה ה-20 נבנה במקום בית הכנסת.
בשנת 1869 הצטרפה הקהילה לזרם היהדות אורתודוקסית ומשנת 1885 הייתה הקהילה כפופה לקהילה היהודית בנירבאטור. בשנת 1930 מנתה הקהילה 120 יהודים.
בשנת 1941 גויסו 15 יהודים מאופהרטו לעבודות כפייה במסגרת הצבא ההונגרי. ובשנת 1944 עם כניסת הגרמנים להונגריה, הובאו יהודי אופהרטו לגטו קישווארדה שבו רוכזו כ-7,000 יהודים מכל הסביבה בצפיפות וללא מזון. משם גורשו לאושוויץ.
לאחר מלחמת העולם השנייה חזרו לכפר עשרה ניצולים יהודים שעזבו תוך זמן קצר.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות הונגריה, יוסף שוויצר, עמוד 144–145
או-פאהארטו, בתוך: שלמה שפיצר, קהילות הונגריה: הקהילות החרדיות בהונגריה - תש"ד, ירושלים: מכון ירושלים, תשס"ט, עמוד 20. (נתוני האוכלוסין בספר מבוססים על מפקד קהילות הונגריה של המועצה המרכזית של יהודי הונגריה שנערך בפקודת שלטונות הכיבוש הנאצי באביב 1944)
אוויאיישן

| --- | --- |

 נתונים
 מרכיבים:  ג'ין, ליקר מאראשינו, הקרם דה ויולט, מיץ לימון
 אופן ההכנה:  ערבוב של כל הרכיבים בשייקר
 כוס:   כוס קוקטייל
 קישוט:  דובדבן מסוכר
 
אוויאשן (באנגלית: Aviation, תעופה) הוא קוקטייל המוכר רשמית על ידי איגוד הברמנים הבינלאומי. מורכב 45 מ"ל ג'ין, 15 מ"ל ליקר מרסקינו, כפית אחת של הקרם דה ויולט (ליקר סיגלים) ו-15 מ"ל מיץ לימון. בווריאציות מודרניות, מחליפים את הקרם דה ויולט לרוב בליקר או סירופ אחר, עקב הקושי להשיג את הרכיב.
היסטוריה

הקוקטייל הומצא על ידי הוגו אנסלין, הברמן הראשי של מלון וואליק בניו יורק, בתחילת המאה העשרים. המתכון פורסם לראשונה בספר במתכוני קוקטיילים של אנסלין מ-1916. תוספת ליקר הסיגלים נועדה להכנות לקוקטייל גוון המזכיר שמים ומכאן שמו.
ספר הקוקטיילים המשפיע של האווי קרודוק Savoy Cocktail Book משנת 1930 השמיט את הקרם דה ויולט, וקרא לתערובת של שני שלישים ג'ין יבש, שליש מיץ לימון ומספר טיפות של מרסקינו.
הערות שוליים

↑  Aviation, אתר drinkboy.com
| קוקטיילים רשמיים של איגוד הברמנים הבין-לאומי (IBA) |
| --- | --- | --- |
| בלתי נשכחים   The Unforgettables | אלכסנדר •  אמריקנו • אנג'ל פייס • אוויאיישן • בין הסדינים • בולברדייה • ברנדי קרסטה • קזינו • קלווור קלאב • דאקירי • דרי מרטיני • ג'ין פיז • האנקי פאנקי • ג'ון קולינס • מילה אחרונה • מנהטן • מרטינז • מארי פיקארד • בלוטת הקופים • נגרוני • אולד פאשנד • פארדייז • פלאנטרס פאנץ'  • פורטו פליפ • ראמוס פיז • ראסטי נייל • סזראק • סיידקאר • סטינגר • טוקסידו • Vieux Carré •  ויסקי סאוור • וייט ליידי |  |
| קלאסיקות עכשוויות   Contemporary Classics | בליני • רוסי שחור (רוסי לבן) • בלאדי מרי • קאיפיריניה • קוקטייל שמפניה • קורפס רוויוור 2 • קוסמופוליטן • קובה ליברה • פרנץ' 75 • פרנץ' קונקשן • גולדן דרים • גראסהופר • המינגוויי ספיישל • צוואר סוס • אייריש קופי • קיר • לונג איילנד אייסד טי • מאי תאי • מרגריטה • מימוזה • מינט ג'ולפ • מוחיטו • מוסקו מיול • פינה קולדה • פיסקו סאוור • סי בריז • סקס על החוף • סינגפור סלינג • טקילה סאן רייז • וספר •  זומבי |  |
| משקאות עידן חדש   New Era Drinks | ברקודה • ברכי דבורה • ברמבל • קנהנצ'ארה • דארק אנ סטורמי • אספרסו מרטיני • פרננדיטו • פרנץ' מרטיני •  לא חוקי • למון דרופ מרטיני •  עירום ומפורסם  • ניו יורק סאוור • אולד קובן  •  פלומה • מטוס נייר • פניצילין • ראשן ספרינג פאנץ' • סולת'סייד • ספייסי פיפטי • שפריץ • ספרינג באסטרד • טיפררי • טומיס מרגריטה • טרינידד סאוור • VE.N.TO • ציפור צהובה |  |
לקוקטייל אוויאשן ללא קרם דה ויולט אין את הצבע האופייני
אוויאן (מים מינרליים)

| --- | --- |

 סוג:  סימן מסחר 
 מוצא:  צרפת צרפת
 מועד הכנה ראשוני:  1829 
 
אוויאן (בצרפתית: Évian) הוא מותג מים מינרליים צרפתי ממקורות מים באזור אגם ז'נבה. החברה מייצרת גם משקאות קלים נוספים, ונמצאת בבעלות חברת דנונה הצרפתית. מוצרי החברה בישראל משווקים על ידי חברת יורוסטנדרט בע״מ.
המים המינרליים של אוויאן ידועים כמוצר פרימיום והם מוגשים לעיתים קרובות במסעדות ובתי מלון יוקרתיים. המותג נוהג לערוך שיתופי פעולה עם מעצבי אופנה עילית שמעצבים עבורו בקבוקי זכוכית ייחודיים הנמכרים במהדורה מוגבלת, וכן עם ידוענים כגון דואה ליפה ושחקנית הטניס אמה רדוקנו.
עם תחילת שיווקם של מים בבקבוקים גם בארצות הברית, נודעה האימרה המבוססת על אנגרמה לשם המוצר "אביאן זה נאיב (פתי) מהסוף להתחלה" בלגלוג על רוכשי המוצר.
מים מינרליים של Evian בבקבוק פלסטיק אישי
מוצרים

בקבוק פלסטיק בנפח 330 מ"ל, 500 מ"ל, 750 מ"ל, 1 ליטר ו-1.5 ליטר.
בקבוק זכוכית בנפח 330 מ"ל ו-750 מ"ל.
בקבוקי זכוכית מעוצבים במהדורה מוגבלת בשיתוף מעצבי אופנה היוצאים אחת לשנה, בנפח 750 מ"ל.
מים מינרליים מוגזים, בפחית (330 מ"ל) ובבקבוק פלסטיק (1 ליטר).
ספריי מים מינרליים לפנים, במיכלי אלומיניום בנפח 50 מ"ל, 150 מ"ל ו-300 מ"ל.
הערות שוליים

↑  מאיה נסטלבאום, ‏ללכת על המים, באתר גלובס, 1 במאי 2008
↑  מאנגלית: Evian is naive spelled backwards
↑  Our products, באתר הרשמי של Evian
↑  Limited edition bottle, באתר הרשמי של Evian
↑  Our collection, באתר Evian Spray
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבלק

| --- | --- |

אבלק אמיתי באיסטנבול
 מידע כללי
 תקופה:  הסולטנות הממלוכית
 טווח תאריכים:  1260–1517
 מבנים עיקריים:  ארמון הגבירה טונשוק
אבלק מזויף בירושלים
משחקי אבלק בכנסיית דורמיציון בירושלים
אָבְּלַק הוא סגנון בנייה המשלב אבנים לבנות ולבנים אדומות המעניקות לו יציבות מחד וגמישות מאידך. בארץ ישראל מאפיין האבלק את סגנון הבנייה הממלוכי, למרות שאלה השתמשו באבנים אדומות ולבנות ללא לבנים, למטרות יופי בלבד.
מהו אבלק

פירוש השם "אבלק" בערבית הוא "מנומר", שכן מדובר בטכניקת בנייה המשלבת לרוב בין שניים או שלושה צבעי אבנים. לרוב יתבטא הדבר בקיר בו הנדבכים בנויים לסירוגין: נדבך אחד עשוי אבן בצבע אחד, ונדבך אחד עשוי לבנים בצבע אחר. לעיתים ייעשה התשליב בין אבנים שחורות (כמו בזלת או גרניט) או לבנות (אבן גיר לסוגיה), ובין לבנים אדומות. לעיתים השילוב לא יתבטא במבנה כולו, כי אם רק במזוזות הדלתות ובמשקופי החלונות.
תולדות האבלק

מוצאו של האבלק הוא באזור אסיה הקטנה ולאורך הרי הטאורוס והזגרוס. בשל תזוזות טקטוניות עזות ידוע אזור זה עד היום כרגיש מאוד לרעידות אדמה, ובשל כך חיפשו תושביו במשך הדורות דרכים להתמודד עם נזקיהן. מחד נדרשה יציבות גדולה, ומאידך נצרכה אלסטיות מסוימת, שתאפשר לבית "לנוע" מעט, מבלי להתמוטט בכל רעש אדמה. כך נולד רעיון האבלק - שימוש באבנים שיקנו חוזק ויציבות, בד בבד עם לבנים מלאכותיות, הנחשבות לחומר גמיש יותר ו"בולם זעזועים" טבעי. השיטה הייתה שיבוץ של שני סוגי החומרים במבנים גדולים, לרוב על פי נדבכים. לעיתים שולבו אבני האבלק רק במסגרות החלונות והדלתות, הנחשבות לנקודות החולשה במבנה.
הד רחוק לרעיון הטמון באבלק ניתן למצוא בתיאור בניית בית המקדש השני בספר עזרא: ”נִדְבָּכִין דִּי אֶבֶן גְּלָל - תְּלָתָא וְנִדְבָּךְ דִּי אָע - חֲדַת” (עזרא, ו', ד'). בתרגום לעברית: נדבכים של אבן שיש - שלושה, ונדבך של עץ אחד. כלומר - המקדש נבנה משילובים של שלושה נדבכי אבן ונדבך אחד עץ, וחוזר חלילה.
האבלק בארץ ישראל

הממלוכים ששלטו במרחב ארץ ישראל בין השנים 1260–1517, הביאו עמם מערבות אסיה מכורתם את טכניקת האבלק. מאחר שרעידות האדמה האופייניות לטורקיה אינן נפוצות כל כך בארץ ישראל, והלבנים לא היו חומר זמין ונפוץ במיוחד באותה עת, עבר האבלק מהפך מעניין עם הגיעו לארץ, ולמעשה רוב מבני האבלק בארץ הם "אבלק מזויף": אין מדובר כאן בתשליבי אבן ולבנים כי אם בתשליב של אבנים בצבעים שונים. מובן שאלמנט האלסטיות נעלם מאבלק שכזה, וכל שנותר בו הוא הסגנון והצבעוניות. אבלק מסוג זה התפשט גם לאירופה בעיקר כעיטור לחלונות, ובהונגריה משתמשים עד היום במושג אבלק כדי לתאר חלון.
הממלוכים העלו את השימוש באבלק לדרגת אמנות, ורוב המבנים שבנו בארץ, ובעיקר בירושלים, עשויים מתשליבי אבלק בגווני אדום ולבן. מקור אבני הנדבכים הלבנים באבלק הממלוכי בירושלים הוא באבן הגיר המקומית, בעוד שאבני הנדבכים האדומים הובאו ממחצבות בחברון.