stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העסקה קבלנית
ביקורת ומאבק בתופעה

מחקרים מייחסים לתצורות ההעסקה הקבלניות תרומה להרחבת אי השוויון. עובדי כוח אדם משתכרים בממוצע פחות מעובדים ישירים המועסקים בתפקידים מקבילים ובהיקף שעות דומה, ונהנים על פי רוב גם מפחות הטבות נלוות לשכר
המחקר מראה כי להרחבת תופעת מיקור החוץ וההעסקה הקבלנית השפעה רעה על היבטי הבטיחות והבריאות של עובדים בין היתר כיוון שעובדים אלו נתונים בלחץ כלכלי גדול יותר המקשה עליהם לסרב לבצע עבודות מסוכנות, והעובדה ששיטת המכרזים דוחפת קבלני משנה לבצע תת-תמחור של עלויות הבטיחות ולקצץ בהוצאות הבטיחות. ריבוי קבלני משנה משפיע אף הוא על סביבת העבודה ומייצרים חוסר אחידות בהנחיות וגם הרגולציה מתמקדת על פי רוב בעובדים ישירים ואינה נותנת מענה מספק בתצורות העסקה מורכבות יותר.
שופט בית הדין לעבודה דורי ספיבק הצביע על הקשיים הייחודיים שבהתארגנות המועסקים במתכונת העסקה קבלנית ומימוש זכות ההתאגדות שלהם, היות שהם עשויים להיות חשופים לפגיעה הן מצד הקבלן המעסיק והן מצד הארגון המשתמש או מזמין השירות, וכן לאור העובדה שפעמים רבות עובדים של מעסיק קבלן מועסקים במפוזר אצל מספר רב של מזמיני שירות, דבר המקשה על ועד הפעולה לפגוש ולשמור על קשר עם העובדים. לצד זאת, הצביע על כך שהעובדה שחברות הקבלן תלויות בזכייה במכרזים עשויה אף היא להקשות על העובדים לשמור על הישגי ההתארגנות - עם חילופי מעסיקים תדירים.
גאי סטנדינג טוען כי לתצורות העסקה אלו תרומה משמעותית להתפתחות הפרקריאט - המעמד הפגיע, הנעדר ביטחון תעסוקתי, ביטחון בהכנסה וקול קולקטיבי במקומות העבודה (לאור הקושי לממש את זכות ההתאגדות).
בשנת 2004 שודר בתוכנית עובדה הסרט זהב לבן עבודה שחורה שחשף את הפערים בין עובדי הקבלן והעובדים הישירים במפעלי ים המלח.
הקואליציה הארצית להעסקה ישירה פעילה מאז שנת 2010 ונאבקת בתצורות העסקה קבלניות ולשיפור זכויותיהם של עובדי קבלן. בין היתר פעלה הקואליציה לאורך שנים במאבק לקידום העסקה ישירה של עובדי קבלן בתחומי השמירה והניקיון באוניברסיטאות.
לאחר המחאה החברתית ב-2011 צפה סוגיית עובדי הקבלן לדיון הציבורי. בדצמבר אותה שנה נחקק החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה שנועד להגביר את הפיקוח על זכויותיהם.
ב-7 בנובמבר 2011 פתחה ההסתדרות בשביתה כללית במשק שמטרתה לצמצם את היקף העסקת עובדי הקבלן במגזר הציבורי (בעיקר עובדי השמירה והניקיון, המועסקים באמצעות חברות קבלן). בהוראת בית הדין לעבודה נפסקה השביתה לאחר מספר שעות. ב-8 בפברואר 2012 פתחה ההסתדרות פעם נוספת בשביתה לאור אי התקדמות במשא ומתן עם משרד האוצר על שיפור תנאי עובדי הקבלן. בדצמבר 2012, נחתם הסכם בין יו"ר ההסתדרות עופר עיני ושר האוצר יובל שטייניץ לפיו שכר עובדי הקבלן יוצמד לשאר עובדי מגזר הציבורי.
ביולי 2015, נחתם הסכם בין יו"ר ההסתדרות אבי ניסנקורן לבין שר האוצר משה כחלון, במסגרתו 15 אלף עובדי קבלן במגזר הציבורי העוברו למתכונת של העסקה ישירה (לרבות כלל עובדי הניקיון בבתי החולים), וישופרו תנאי העסקתם של כ–30 אלף עובדי קבלן אחרים.
בשבוע הראשון של ספטמבר 2019, כ-2,000 מורים המועסקים כעובדי קבלן הודיעו כי ישביתו את הלימודים לזמן מוגבל, במחאה על תנאי העסקתם ובדרישה לקבל משכורת לאורך כל השנה, ולא רק במהלך הלימודים.
לקריאה נוספת

קבלן כוח אדם
קבלן שירות
מיקור חוץ
הערות שוליים

1 2 3 4  נעם גרובר, עובדי קבלן בישראל, בדו"ח מצב המדינה 2015 של מרכז טאוב
1 2 3 4  רונית נדיב ויובל פלדמן, היבטים פוזיטיביים ונורמטיביים של שוויון (או אי-שוויון) ביחסי העסקה משולשים בישראל, משפט עבודה וחברה 2010
↑  ניצן צבי כהן, ‏מפגש מפתיע בין רכזת הקואליציה להעסקה ישירה ויו"ר איגוד חברות הנקיון, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 25 באפריל 2017
↑  ניצן צבי כהן, ‏היעדר נתונים והגדרה מוסכמת ל"עובדי קבלן" מקשה על המאבק בתופעה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 20 בפברואר 2017
↑  נתונים מסקר כוח אדם לשנת 2017 באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  נתונים מסקר כוח אדם לשנת 2021 באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
↑  דוד טברסקי, ‏שיעור בניצול, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 3 בינואר 2017
↑   ז'נאן בסול, החצר האחורית של משרד החינוך: תנאי ההעסקה המשפילים של מורי הקבלן, באתר TheMarker‏, 16 בפברואר 2017
↑  שירי ספקטור בן ארי, השפעתם של שינויים במאפייני שוק העבודה על בטיחותם ובריאותם של עובדים, המוסד לבטיחות ולגיהות (עמ' 25-26)
↑  נתי יפת, ‏המקרה של נס טכנולוגיות: איך מארגנים עובדי קבלן?, באתר גלובס, 9 באפריל 2018
↑  גאי סטנדינג, הפרקריאט - המעמד המסוכן החדש, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2021
↑  חיים ביאור, לקראת שביתה: הסתיימה ללא תוצאות הפגישה בין נציגי האוצר וההסתדרות, באתר הארץ, 5 בנובמבר 2011
↑  מוטי בסוקו חיים ביאור, נתניהו: "שביתה לא תפתור את בעיית עובדי הקבלן", באתר הארץ, 7 בפברואר 2012
↑  חיים ביאור, שטייניץ ועיני חתמו: "שכר עובדי הקבלן יוצמד למגזר הציבורי", באתר TheMarker‏, 4 בדצמבר 2012
↑   חיים ביאור, האפליה של עובדי הקבלן תימשך - רק 15 אלף מהם יועברו להעסקה ישירה, באתר TheMarker‏, 20 ביולי 2015
↑   שירה קדרי-עובדיה, כ-2,000 מורים המועסקים כעובדי קבלן הודיעו כי ישביתו את פתיחת שנת הלימודים, באתר הארץ, 28 באוגוסט 2019
מחאה של הקואליציה להעסקה ישירה כנגד צורת ההעסקה הקבלנית, 2018
התאוריה המוניטרית המודרנית

התאוריה המוניטרית המודרנית (MMT - Modern Monetary Theory) היא תאוריה מקרו-כלכלית שעוררה עניין ותשומת לב בשנות ההתאוששות מהמשבר הכלכלי הגלובאלי ב-2008. התאוריה שמה דגש על ההבדל בין מדינות שאינן מנפיקות מטבע משלהן (כדוגמת מדינות גוש האירו) לבין מדינות שמנפיקות מטבע משלהן. לפי השקפת ה-MMT, מדינות המנפיקות מטבע משלהן אינן מוגבלות בידי גירעונות תקציביים. זאת בשל שליטתן המוחלטת והמונופולית במטבע שלהן, שהן יכולות להנפיקו כרצונן. בשל כך לא ייתכן שיימצאו עצמן במחסור בו. כלכלני MMT מדגישים שאינם קוראים להנפקת כסף בלתי מוגבלת. הם מודעים לכך שמדינות מוגבלות בידי המשאבים המוגבלים של המשק שלהן. הם צופים שבמצב שבו כמות הכסף שהונפק חורגת מהרצוי תופיע אינפלציה גבוהה. במקרה כזה, לפי גישת MMT, הממשלה תוכל להתמודד עם האינפלציה על ידי שינוי ספר התקציב - באמצעות הקטנת הוצאות או העלאת מיסים. בניגוד לגישה המוניטריסטית הרגילה, MMT אינה מייחסת חשיבות רבה להעלאות ריבית כדרך להדביר אינפלציה. MMT לעיתים מכונה נאו-צ'רטליזם. יש שרואים אותה כגרסה של תורתו הכלכלית של הכלכלן היהודי-אמריקני אבא לרנר .
MMT שנויה במחלוקת, ומתנהל דיון פעיל וסוער בתועלת התאורטית שלה, ביעילות של מרשמי המדיניות שלה ובסיכונים שהיא מעלה. אין בין תומכי התאוריה הסכמה מוחלטת לגבי מאפייני התאוריה המדויקים, אבל בלב התאוריה עומדת התפיסה שחוב לאומי וגירעונות תקציביים אינם דבר רע עבור מדינה שמנפיקה מטבע משלה.
עקרונות מרכזיים

העקרונות העיקריים של MMT הם שממשלה שמנפיקה את הכסף שלה:
יכולה לשלם עבור סחורות, שירותים ונכסים פיננסיים ללא צורך בגביית כסף בצורה של מיסים או הנפקת חובות לפני רכישות כאלה
לא ניתן לכפות עליה פשיטת רגל בגין חוב הנקוב במטבע שלה עצמו
מוגבלת רק על ידי אינפלציה, שעלולה להאיץ ברגע שהמשאבים האמיתיים (עובדים, מכונות ומשאבי טבע) של המשק הם בשימוש מלא
יכולה לשלוט באינפלציה שמבוססת על ביקושים גבוהים מדי על ידי מיסוי או הפחתת תקציבים, וכך להוציא עודף כסף מהמחזור (אם כי ייתכן שהרצון הפוליטי לעשות זאת לא יהיה קיים)
אינה צריך להנפיק איגרות חוב ממשלתיות ואינה צריכה לחשוש מעליית הריבית עליהן.
עקרונות אלה מאתגרים את השקפת כלכלני המיינסטרים כי הוצאות הממשלה ממומנות על ידי מיסים והנפקת חובות. ארבעת עקרונות ה-MMT הראשונים אינם סותרים למעשה את הבנת המיינסטרים, אלא מדגישים אלמנטים שגם כלכלני מיינסטרים מודעים להם ולעיתים מציינים בפירוש. מבחינה זו יש הרואים ברוב עקרונות ה-MMT רק ניסוח מחדש של עקרונות ידועים היטב בכלכלה הקיינסיאנית. לדוגמה, כפי שאמר יו"ר הפד לשעבר, אלן גרינשפן, "ארצות הברית יכולה לשלם כל חוב שיש לה כי אנחנו תמיד יכולים להדפיס כסף כדי לעשות זאת. אז יש הסתברות אפס לפשיטת רגל." עם זאת, כלכלני MMT לא מסכימים עם כלכלני המיינסטרים לגבי העיקרון החמישי - האופן שבו גירעונות ממשלתיים קשורים לשיעורי הריבית.
רקע היסטורי

גאורג פרידריך קנאפ טען כבר ב-1905 כי "כסף הוא בריה של חוק" ולא סחורה. קנאפ הנגיד את תאוריית הכסף שלו עם גישת תקן הזהב שלפיה הערך של יחידת מטבע תלוי בכמות המתכת היקרה שהיא מכילה או שניתן לקבל אותה תמורתה. הוא טען כי המדינה יכולה ליצור כסף נייר ולהפוך אותו לבעל ערך בשל נכונותה לקבלו כתשלום למיסים, קנסות וחשבונות.
הדעה הרווחת לגבי כסף הייתה שהוא התפתח מסחר חליפין וככזה אמור לייצג מצרך עמיד שיש לו ערך שימוש מסוים, אך חסידי MMT כמו רנדל וויי ומת'יו פורסטייטר טוענים כי כסף שמקור ערכו ביכולת לשלם איתו מיסים מתואר בכתבים של כלכלנים קלאסיים רבים, בהם אדם סמית', ז'אן-בפטיסט סאי, קארל מרקס, וויליאם סטנלי יבונס.
אלפרד מיטשל אינס כתב ב-1914 כי כסף בעצם נועד לאפשר לאדם לפדות את חובות המס שלו.
עד שנת 1947, אז אבא לרנר כתב את מאמרו כסף כבריית המדינה, כלכלנים זנחו את הרעיון כי שווי הכסף קשור קשר הדוק לזהב. לרנר טען כי האחריות להימנעות מאינפלציה ומשפל כלכלי מוטלת על המדינה בגלל יכולתה ליצור כסף או למסותו.
הכלכלנים וורן מוסלר, ל. רנדל ריי, סטפני קלטון, ביל מיטשל ופבלינה ר. טשרנבה אחראים להחייאת הרעיונות של לרנר וקודמיו.
בפברואר 2019 פורסם ספר הלימוד האקדמי הראשון שהתבסס על התאוריה.
השלכות מדיניות

הכלכלנית סטפני קלטון פירטה כמה השלכות למדיניות הכלכלית שנובעות מהשקפות MMT במרץ 2019:
במסגרת MMT, מדיניות פיסקלית (כלומר, החלטות מיסוי והוצאות ממשלתיות) היא האמצעי העיקרי להשגת תעסוקה מלאה. כלומר המדינה אחראית לביסוס הגירעון התקציבי ברמה הנחוצה כדי להגיע לתעסוקה מלאה. לפי גישת המיינסטרים, המדיניות המוניטרית (כלומר התאמות שנעשות בידי הבנק המרכזי לשיעורי הריבית ולמאזן הנכסים) היא המנגנון העיקרי. גישת המיינסטרים מניחה שיש ריבית מסוימת נמוכה מספיק או מאזן נכסים גדול מספיק של הבנק המרכזי שיניבו בסופו של דבר תעסוקה מלאה. קלטון טוענת, לעומת זאת, כי הפחתת הריבית אינה יעילה בשפל, מכיוון שעסקים הצפויים לרווחים חלשים ולמעט לקוחות לא ישקיעו אפילו בריבית נמוכה במיוחד.
הוצאות הריבית הממשלתיות עומדות ביחס לשיעורי הריבית, כך שהעלאת הריבית היא סוג של תמריץ כלכלי (היא מגדילה את הגירעון התקציבי ומכניסה כספים למגזר הפרטי), ואילו הפחתת הריבית היא פעולת צנע.
המדינה יכולה להבטיח השגת תעסוקה מלאה - היא יכולה ליצור משרות מובטחות בתקופות שפל.
על פי גישת MMT, מדיניות פיסקלית מרחיבה של הממשלה יכולה להגדיל את יתרות הבנקים, מה שיכול להוריד את הריבית. על פי כלכלני המיינסטרים, מדיניות פיסקלית מרחיבה עלולה לגרום לריבית גבוהה יותר. עם זאת קלטון מודה שבפועל תחת המדיניות הנוכחית הבנק המרכזי יעלה את הריבית קצרת הטווח במצב אינפלציוני וכך יביא לעליית הריביות במשק. כך ינוטרל האפקט הראשוני מרסן הריבית של ההרחבה הפיסקלית.
ב-2017 החל להתעורר באגף הליברלי של המפלגה הדמוקרטית בארצות הברית עניין רב ב-MMT, מתוך הערכה שהיא מצדיקה הגדלת גירעונות וכך תאפשר מימון תוכניות שאפתניות לביטוח רפואי לכול, למלחמה בעוני ובהתחממות הגלובאלית.
בעקבות מגפת הקורונה ולאור ההוצאות התקציביות העצומות שממשלות היו מוכנות להוציא כדי לשקם את הכלכלות במהלכה, היו שכתבו: "אנו כולנו תומכי MMT עכשיו", מכוונים לכך שהחשש מגרעונות ומחובות לאומיים איבד כוחו, דבר ש-MMT הטיפה לו לאורך שנים.
הערות שוליים

1 2 3  Bloomberg-Coy, Dmitrieva & Boesler-A Beginner's Guide to MMT-March 21, 2019
↑  Fullwiler, Scott; Grey, Rohan; Tankus, Nathan (1 במרץ 2019). "An MMT response on what causes inflation". FT Alphaville. The Financial Times Ltd. נבדק ב-27 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bloomberg-Stephanie Kelton-Paul Krugman Asked Me About Modern Monetary Theory-March 1, 2019
1 2  Bloomberg-Stephanie Kelton-The Clock Runs Down on Mainstream Keynesianism-March 4, 2019
↑  No Chance of Default, US Can Print Money: Greenspan CNBC-No Chance of Default, US Can Print Money: Greenspan-August 7, 2011
↑  Bell, Stephanie, (2000), "Do Taxes and Bonds Finance Government Spending?", Journal of Economic Issues, 34, issue 3, p. 603-620
↑  Sharpe, Timothy P. (2013) "A Modern Money Perspective On Financial Crowding Out", Review of Political Economy, 25:4, 586-606
↑  Fullwiler, Scott; Kelton, Stephanie; Wray, L. Randall (בינואר 2012), "Modern Money Theory : A Response to Critics", Working Paper Series: Modern Monetary Theory - A Debate (PDF), Amherst, MA: Political Economy Research Institute, pp. 17–26, נבדק ב-7 במאי 2015 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Fullwiler, Scott T. (2016) "The Debt Ratio and Sustainable Macroeconomic Policy", World Economic Review 7:12-42
↑  Marc Lavoie. "The monetary and fiscal nexus of neo-chartalism" (PDF).
↑  Knapp, George Friedrich (1905), Staatilche Theorie des Geldes, Verlag von Duncker & Humblot
↑  Karl Marx, Capital I, Chapter 1, two paragraphs starting "The utility of a thing makes it a use value." http://www.efm.bris.ac.uk/het/marx/cap1/chap01 accessed 18 May 2009.
↑  Wray, L. Randall (2000), The Neo-Chartalist Approach to Money, UMKC Center for Full Employment and Price Stability, אורכב מ-המקור ב-2019-10-20, נבדק ב-2019-10-21
↑  Forstater, Mathew (2004), Tax-Driven Money: Additional Evidence from the History of Thought, Economic History, and Economic Policy (PDF), אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-04-20, נבדק ב-2019-10-21
↑  Lerner, Abba P. (במאי 1947). "Money as a Creature of the State". The American Economic Review. 37. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Is modern monetary theory nutty or essential?". The Economist. 2019-03-12. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2019-03-12.
↑  The Economist, 31 December 2011, "Marginal revolutionaries" neo-chartalism, sometimes called "Modern Monetary Theory"
↑  Daniel Alpert, We are all Modern Monetarists now, Business Insider
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph1153058
חנה יהודית לנדאו

| --- | --- |

 לידה:  20 במרץ 1873 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  23 בינואר 1945 (בגיל 71) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
הנציב העליון הבריטי, ארתור ווקופ, מבקר בבית הספר אוולינה, בליווי לנדאו, 1935
רחוב "מיס לנדאו" בגבעת משואה, ירושלים
חנה (אנני) יהודית לנדאו (20 במרץ 1873, לונדון - 23 בינואר 1945, ירושלים), שהייתה ידועה כ"מיס לנדאו", הייתה אשת חינוך ועסקנית אשר פעלה בירושלים בסוף התקופה העות'מאנית ובתקופת המנדט הבריטי. נודעה בעיקר כמנהלת בית הספר לבנות אוולינה דה רוטשילד.
קורות חייה

חנה לנדאו נולדה בלונדון בשנת 1873 ואביה, מרדכי לנדאו, היה פקיד הקהילה היהודית בלונדון. חנה הייתה בתו הבכורה מאשתו השנייה (Chaja Kohn); לחנה היו חמישה אחים מאשתו הראשונה של אביה ועוד שנים עשר אחים מאמה. הוריה תמכו בכך שבנות יקבלו חינוך שווה לזה של הבנים, אך בלונדון לא נמצא מוסד ראוי לבנות דתיות. בהמלצת דודה היא נשלחה לבית ספר חרדי - בית הספר על-שם רש"ר הירש בפרנקפורט על המיין, בגרמניה. אחר כך היא חזרה ללונדון ולמדה בבית מדרש למורות (ב-Greystoke College). בשנת 1892 התמנתה כמורה בבית ספר עירוני-יהודי בלונדון. בשנת 1899 עלתה לארץ ישראל בשליחות "אגודת אחים" הלונדונית. בתחילה שימשה כמורה לאנגלית ועוזרת למנהלת ולאחר שנה התמנתה לנהל את בית הספר לבנות אוולינה דה-רוטשילד. בית הספר, שנתמך בכספי משפחת רוטשילד, עד לשנת 1888 היה נחשב למוסד חינוכי ירוד, אשר זכה לביקורות שליליות מנציגי משפחת רוטשילד אשר ביקרו בירושלים. בשנת 1888 זכה בית הספר לתנופה עם מינויה של פורטונה בכר למנהלת שלו, ואולם לשיא פריחתו ושגשוגו הגיע בית הספר תחת ניהולה של חנה לנדאו - עד אשר בית הספר זכה לכינוי 'בית הספר של מיס לנדאו'. בניהולה גדל מספר התלמידות בבית הספר מכמה מאות לכמה אלפים, בשיא פריחתו, בשל העלאת רמת הלימוד בבית הספר ובשל המאמצים הרבים שהיא השקיעה בשכנוע רבני העיר שבית הספר איננו מהווה סכנה.
לנדאו, שמעולם לא נישאה, הייתה אשת חברה אשר ביתה הפך לסלון חברתי בו ביקרו נציגי העדות הנוצריות, המוסלמיות, הקונסולים וכן השלטונות הטורקיים. היא ניצלה קשרים אלו על מנת לתווך בין היישוב היהודי לבין השלטונות. בנוסף לעבודתה כמנהלת, היא שימשה כנציגת "אגודת אחים" הלונדונית, עמדה בראש תנועת הצופות מיסודו של באדן פאול, והייתה חברה בוועדים שונים הכוללים את הוועד לעזרה סוציאלית.
במהלך מלחמת העולם הראשונה פעלה כעסקנית וניצלה את קשריה המרובים להקלת הגזירות של ג'מאל פאשה. בין היתר הייתה בין מארגנות הסהר האדום הירושלמי, תנועה משותפת של ערבים ויהודים לתמיכה בצבא הטורקי, אשר במסגרתו התנדבו נשים יהודיות וערביות לשירות בבתי החולים בירושלים. למרות זאת, כנתינה בריטית היא גורשה לאלכסנדריה.
לאחר המלחמה המשיכה בניהול בית הספר ובנוסף פעלה לטיפוח קשרים טובים עם שלטונות המנדט הבריטי וכן עם ראשי הציבור הערבי.
ביוני 1922 דווח על כך שבזמן שניגנו את "התקווה", התיישבה לנדאו בהפגנתיות, יחד עם קציני הממשל הצבאי. בעקבות הפרשה, בעיתון "הארץ" נכתב: "ידענו בוגדים, אבל לא הרבה בוגדות", והשווה אותה ליעקב ישראל דה האן.
הנצחתה

בשנת 1996 החליטה ועדת שמות הרחובות של עיריית ירושלים לקרוא רחוב על שמה: רחוב "מיס לנדאו (חנה יהודית לנדאו)" בשכונת גבעת משואה. בנימוקיה כתבה הוועדה:
מיס לנדאו - (חנה יהודית לנדאו) נולדה בשנת תרל"ג ונפטרה בשנת תש"ה, מורה ומנהלת ביה"ס, נולדה באנגליה וסיימה בית מדרש למורות בלינדום, ב-1899 עלתה לארץ, ושנים רבות ניהלה את ביה"ס לבנות ע"ש אוולינה דה רוטשילד, היתה גם חברת הוועד לעזרה סוציאלית ב-1924 הוענק לה תואר מטעם הממשלה האנגלית.
בשנת 2014 מוצגת תערוכה המוקדשת לחייה ופועלה ביד בן צבי בירושלים. המכון לחקר ארץ ישראל ויישובה אף ערך כנס לרגל התערוכה. בתערוכה מוצגים בין השאר גם סידור התפילה שהודפס בהוצאת בית הספר שבניהולה של לנדאו וכן כוס הקידוש הפרטית שלה עליה מוטבע שמה: חנה בית חיי" (כך במקור).
משפחתה

מיס לנדאו הייתה דודתו של ישראל אומן, מתמטיקאי וכלכלן ישראלי-אמריקאי, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2005 ושל הנוירולוג אוליבר סאקס (מוזכרת בספרו "הדוד טונגסטן").
לקריאה נוספת

דבורה ויסמן, חינוך בנות דתיות בירושלים בתקופת השלטון הבריטי: התגבשותן של חמש אידאולוגיות חינוכיות, ישראל 1993
Laura S. Schor, The Best School in Jerusalem: Annie Landau's School for Girls, 1900-1960 (HBI Series ׁon Jewish Women), Brandeis University Press, 2013, ISBN 1611684854
הערות שוליים

↑  שאול ספיר, בית הספר אוולינה דה רוטשילד
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 246.
↑  http://jewishbusinessnews.com/2014/06/05/yad-ben-zvi-to-honor-annie-landau-with-exhibit/ The Jewish Business News, Januar 5th, 2014
↑   "זמנים קשים באופק": פרופ' ישראל אומן בריאיון נוקב, סרטון בערוץ "הידברות", באתר יוטיוב (אורך: 19:33), בדקה 13:40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506227805171  GND: 1050572122  ISNI: 0000 0004 3496 9549  LCCN: n2013069517  VIAF: 305444672   WorldCat (עם VIAF): 305444672
חקלאות בעל

חקלאות בעל
חקלאות בעל (מוכרת גם בכינוי פלחה) היא צורת גידול חקלאית המבוססת על השקייתם של הגידולים החקלאיים במשקעים טבעיים בלבד, באופן ישיר, ללא אגירתם או הזרמתם לחלקות.
"גידול הבעל" הנפוץ בישראל הוא גידול החיטה.
מקור השם

שמה של צורת גידול זו נגזר, כנראה, משמו של בעל,[דרוש מקור: שם זה מופיע רק מספרות חז"ל בתקופה בה איש לא עבד את הבעל ולא סביר כי זו הסיבה.] אל הגשמים, הסערות, הברקים והרעמים הכנעני. החקלאים הקדמונים האמינו שהגשמים, ומכאן השדות, תלויים בהיענות האל בעל לתפילותיהם.
הגמרא במסכת מועד קטן מסבירה שהשורש "בעל" מורה על יציבות, ומוכיחה זאת מהתרגום של הפסוק "כי יבעל בחור בתולה"- "ארי כמה דמיתותב עולם עם בתולתא" (כי כמו שמתיישב עלם עם בתולה).
ראו גם

חקלאות
חקלאות שלחין
החקלאות בישראל
לקריאה נוספת

פרופסור משה ברור, "חקלאות בעל", לקסיקון גאוגרפי, (עמ' 9), הוצאת יבנה, תשס"א
הערות שוליים

↑  מהי חקלאות בעל ואיך היא קשורה ללחם?, באתר אנציקלופדיה אאוריקה ראו גם דיון קצר בפורום אוצר החכמה.
↑  תלמוד בבלי מועד קטן דף ב עמוד א.
↑  ישעיהו פרק סב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294698605171  LCCN: sh85007144  NDL: 00564985 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חקלאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חברת מיסיסיפי

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1684–1721 (כ־37 שנים) 
 מיקום המטה:  אמריקה הצפונית 
 ענפי תעשייה:  מסחר 
 
חברת מיסיסיפי הייתה חברה צרפתית קולוניאלית, אחת מהראשונות שנסחרה בבורסת פריז. "חברת מיסיסיפי" של 1684 הפכה ל"חברת המערב" ב-1717, והורחבה ל"חברה של הודו" ב-1719. תאגיד זה, אשר החזיק במונופול עסקי במושבות צרפתיות בצפון אמריקה ובאיי הודו המערבית, הפך לאחת מהדוגמאות המוקדמות ביותר של בועה כלכלית.
מראה של המחנה של ג'ון לו בבילוקסי, מיסיסיפי, דצמבר 1720
היסטוריה

באוגוסט 1717, איש העסקים הסקוטי ג'ון לו קנה את "חברת מיסיסיפי", שנוסדה בשנת 1684, ושינה את שמה ל"חברת המערב" (או "חברת מיסיסיפי"). המטרה הראשונית של החברה הייתה לסחור עם המושבות הצרפתיות בצפון אמריקה, שמרביתן היו באגן של נהר המיסיסיפי והמושבה הצרפתית של לואיזיאנה. עם קניית החברה, קיבל לו מממשלת צרפת מונופול של 25 שנה על הסחר עם צפון אמריקה והודו המערבית. ב-1719 רכשה החברה את "חברת הודו המזרחית", "החברה של סין" וחברות מסחר צרפתיות אחרות והפכה ל"חברת הודו המזרחית". בשנת 1720, התמזגה החברה עם ה"בנק רוּאַיַאל" - הבנק הממשלתי, שנוסד על ידי ג'ון לו עצמו כ"בנק ז'נרל" בשנת 1716.
היסטוריה > "בועת המיסיסיפי"

ג'ון לו ניפח את ערכה של לואיזיאנה על ידי שיטת שיווק יעילה, מה שהוביל לבועה ספקולטיבית במניות החברה בשנת 1719.
אז, לואיזיאנה הייתה מחוז שכיסה שטח נרחב שכלל את כל אגן נהר המיסיסיפי והשתרע בין האגמים הגדולים למפרץ מקסיקו, ומהרי האפלאצ'ים להרי הרוקי. היה זה עידן של התפשטות טריטוריאלית באיי הודו המערבית, מה שהכניס ממון רב לממשלת צרפת ממטעי הסוכר הגדולים. בשל ציפיות להתפתחות המושבות הצרפתיות בלואיזיאנה, נסק מחיר מניית החברה מ-500 ליברות למניה ל-15,000 ליברות למניה. אולם, עליית שערי מניות חברת מיסיסיפי הייתה בפועל בועה כלכלית. המושבה עצמה הייתה כושלת וענייה. עליית מניות החברה הביאה להתעשרות אנשים רבים, אך גם לאינפלציה מהירה. בקיץ 1720 איבדה החברה בפתאומיות את אמון הציבור, והמניה צנחה חזרה ל-1,000 ליברות למניה ולבסוף התמוטטה לגמרי. בסוף שנת 1720 פיטר פיליפ השני, דוכס אורליאן את לו, שנמלט לצרפת, ובשנת 1721 חזר מחיר המניה ל-500 ליברות למניה.
בין השנים 1726–1746, שגשגה החברה. במהלך תקופה זו, החברה איבדה את זכויות הסחר שלה במערב, תוך שמירה על סחר עם המזרח והגדלתו. מוצרי הסחר העיקריים שלה במהלך תקופה זו היו פורצלן, טפט, צבע ותה מסין, כותנה ובדי משי מסין והודו, קפה מוקה מתימן, פלפל מדרום הודו, זהב, שנהב ועבדים ממערב אפריקה.
ראו גם

ג'ון לו
הערות שוליים

↑  יובל נח הררי, קיצור תולדות האנושות, עמ' 327.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0670 8163  LCCN: n83150576  VIAF: 147678184   WorldCat (עם VIAF): 147678184
טיפול עצמי

טיפול עצמי הוא הפעולות שאנשים מבצעים עבור עצמם כדי לבסס ולשמר בריאות וכדי למנוע מחלות ולהתמודד איתן.
טיפול עצמי כולל תחומים כמו היגיינה (כללית ואישית), תזונה (סוג ואיכות המזון), אורח חיים (פעילות גופנית ופעילויות פנאי), גורמים סביבתיים (תנאי חיים), גורמים סוציואקונומיים (הכנסה, אמונות תרבותיות) וטיפול תרופתי עצמי.
טיפול תרופתי עצמי

טיפול תרופתי עצמי הוא בחירה ושימוש בתרופות שהאדם עושה על מנת לטפל במחלות או בסימפטומים שהוא זיהה בעצמו.
תוספי תזונה ותרופות שלא מצריכות מרשם רופא, הם בין החומרים הנפוצים ביותר המשמשים לטיפול תרופתי עצמי. על פי רוב, חומרים אלו משמשים לטיפול ביתי בבעיות רפואיות שכיחות.
ראו גם

רפואה משלימה
הערות שוליים

1 2 3  ארגון הבריאות העולמי, The Role of the pharmacist in self-care and self-medication : report of the 4th WHO Consultative Group on the Role of the Pharmacist, ארגון הבריאות העולמי, ‏1998
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529408805171  BnF: cb11993244m (data)  GND: 4054388-2  LCCN: sh85119714  LNB: 000332263  NKC: ph249387 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בריאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יזמות חברתית

יזמות חברתית (באנגלית: Social entrepreneurship) היא פעילות למציאת פתרונות חדשניים לבעיות חברתיות בתחומים שונים כגון: חינוך, רווחה, איכות הסביבה, צמצום עוני, זכויות אדם, ועוד, תוך שימוש בפרקטיקות של יזמות.
מרבית המיזמים פועלים כארגונים לא ממשלתיים וללא מטרות רווח, במסגרת עמותות או חברות לתועלת הציבור, אלו ידועים בשם "המגזר השלישי".
לצדם, ישנם ארגונים שפועלים שם ייצור רווח, אך זו אינה מטרתם היחידה – או אפילו העיקרית – ולצדה יש מטרות חברתיות. ארגונים אלו נחשבים גם הם כמיזמים חברתיים, והם מוכרים גם בשם "המגזר הרביעי".
הגדרה

המונח "יזמות חברתית" אוזכר לראשונה בספרות בשנות ה-70, ונעשה נפוץ במהלך שנות ה-80 בעקבות פעילותו של ביל דרייטון, מייסד ארגון אשוקה - עולם של יזמות חברתית.
יזמות חברתית היא אמצעי לשינוי חברתי, אשר עושה שימוש בפרקטיקות של יזמות. העוסקים במלאכה, היזמים החברתיים, מאתרים את הבעיות החברתיות בקהילה שלהם ומוצאים פתרונות לאותן בעיות.
בעוד שמטרת ארגון עסקי הוא לייצר רווח לבעלי המניות, הרי שמטרת ארגון חברתי היא לייצר השפעה חברתית.
הצלחת הארגון העסקי נמדדת באמצעות שורת הרווח הכלכלי בלבד ואילו הצלחת ארגון חברתי נמדדת באמצעות בדיקת ההשפעה החברתית שלו.
ישראל, בהיותה מדינה עתירה ביזמים מכל הסוגים, עשירה גם ביזמים חברתיים, ובארגונים אשר תומכים ביזמים כאלה.
בשנים האחרונות הולך ומתפתח התחום של השקעות הון סיכון במיזמים חברתיים אשר יכולים להגיע לקיימות עסקית. גם בישראל יש מספר קרנות אשר עוסקות בתחום.
הערות שוליים

↑  רחל בנזימן, המגזר הרביעי: מי שייך אליו ולמי זה חשוב?, באתר TheMarker‏, 2 במרץ 2010
↑  לדוגמה, המונח שימש לתיאורו של Robert Owen בספר, הסוציולוגיה של תנועות חברתית, לונדון, מקמילן, 1972
↑  גילי סוארי וסעיד דיאבאת, מרכיבים ליזמות חברתית מוצלחת בזמן קורונה, באתר הג'וינט, ‏2020
↑  אופיר דור, "קרנות הון סיכון יחוללו מהפכה בעולם הארגונים החברתיים", באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535016105171  BnF: cb162571219 (data)  LCCN: sh2005008725  NDL: 01137920