stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וורניאני
יהודי וורניאני

בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-240 יהודים, כשני שלישים מתושביו. עם פרוץ מבצע ברברוסה נסוגו מהיישוב הסובייטיים, ועד כניסת הגרמנים לכפר, נערכו ביהודיו פרעות מצד האוכלוסייה המקומית.
עם כניסת הגרמנים ליישוב, החלו אלו בביצוע מעשי התעללות ביהודיו, ובלקיחתם לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו סגור ומגודר שהוקם בו, אליו הובאו גם פליטים יהודים מאזור ליטא, ובו נרצחו מעת לעת יהודים. באוגוסט 1942 גורשו היהודים שנותרו בגטו שבכפר לגטו מיכלישקי, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
הערות שוליים

↑  pop-stat.mashke.org/belarus-census/hrodzienskaja.htm
ויליאם ריד מילר

ויליאם ריד מילר (באנגלית: William Read Miller;‏ 23 בנובמבר 1823 –  29 בנובמבר 1887) היה פוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו ה-12 בשנים 1877–1881. מילר נולד בבייטסוויל, אז בטריטוריית ארקנסו, ובכך היה ראשון מושלי ארקנסו שנולד על אדמתה. הוא שירת שתי תקופות כהונה בזמנים הסוערים שלאחר תקופת השיקום, וארבע שנות כהונתו עמדו בסימנה של יציאת מפלגתו לדרך חדשה כדי להבדיל את עצמה מהתמיכה בעבדות ולהרחיב את בסיס התמיכה בה. הוא התמודד על מצע של צמיחה כלכלית באמצעות פיוס בין הלבנים לבין העבדים המשוחררים ולעיתים קרובות ספג התנגדות מצד חבריו למפלגה בראשית ימיה של אידאולוגיית "המטרה האבודה" (Lost Cause) תוכניותיו לפרוע את החובות הגדולים של ארקנסו, שכללו את איגרות החוב של הולפורד, בהיקף של 14 מיליון דולר, הופרעו לעיתים קרובות על ידי אלימות גזענית, ותמיכתו בבתי הספר הציבוריים ובאוניברסיטאות ספגה מאבקים מצד מפלגתו שלו.
ב-1881 הייתה למילר שאיפה חסרת תקדים להיבחר לתקופת כהונה שלישית כמושל, אך תחת זאת בחרו הדמוקרטים במועמד תומאס ג'יימס צ'רצ'יל, חסיד הקו הקשוח של המפלגה ומייג'ור גנרל לשעבר בצבא הקונפדרציה. בעקבות תבוסתו, שירת מילר במועצות מנהלים של כמה חברות רכבות וכחבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת ארקנסו. הוא גם שימש כמבקר המדינה של ארקנסו במשך 12 מתוך 30 השנים מ-1857 ועד מותו ב-1887, ובכך היה האדם שכהונתו בתפקיד זה הייתה השלישית באורכה.
ראשית חייו

ויליאם ריד מילר נולד בחווה ליד בייטסוויל שבטריטוריית ארקנסו כבנם של ג'ון וקלרה מור מילר. אביו היה חוואי ורשם במשרד הקרקעות של ארצות הברית ופעיל בפוליטיקה של המפלגה הדמוקרטית, כולל פעמיים שהיה חבר בחבר האלקטורים. מילר התחנך בבתי ספר מקומיים כאשר התאפשר לו הדבר במסגרת עבודתו בחווה המשפחתית, והחל לגלות עניין מוקדם במשפטים. אף על פי שאביו לא עודד אותו לרכוש השכלה משפטית, הוא עבר מהחווה המשפחתית לבייטסוויל וב-1844 החל ללמוד את המקצוע בקריאה עצמית.
קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית של מילר החלה לפרוח כאשר הוא עבר לבייטסוויל, שהייתה העיר הרביעית בגודלה במדינה ואחד המרכזים הפוליטיים הבולטים בה. ב-1848 הוא נבחר כפקיד של מחוז אינדיפנדנס, ובשנה שלאחר מכן נשא לאישה את סוזן אליזבט בווינס, בתו של שופט המחוז השלישי, ויליאם בווינס. ב-1854, כאשר התפטר מבקר המדינה של ארקנסו, סי. סי. דנלי, מתפקידו, מינה המושל אליאס נלסון קונוויי את מילר לתפקיד, ולצורך זה הוא התפטר מתפקידו כפקיד המחוז. קונוויי עצמו שימש בתפקיד מבקר המדינה בשנים 1835–1849, והמינוי לתפקיד של מילר העלה את קרנו בזירה הפוליטית באופן משמעותי.
מילר נבחר לתפקיד המבקר גם בשנים 1858, 1860, 1862 וב-1874. הוא למד משפטים, וב-1868 התקבל ללשכת עורכי הדין. ב-1876 הוא נבחר כמושל ארקנסו, וב-1878 נבחר לתקופת כהונה שנייה. הוא היה מושל ארקנסו הראשון שנולד על אדמתה. ממשלו של מילר התמקד בחינוך הציבורי ובבעיותיה הפיננסיות של המדינה. הוא חתם על חוק למימון מעון מדינתי לעיוורים והאוניברסיטה התעשייתית של ארקנסו (כיום אוניברסיטת ארקנסו). לאחר תום כהונתו כמושל, הוא שימש כסגן הגזבר המדינתי בשנים 1881 ו-1882. ב-1886 הוא נבחר שוב כמבקר המדינה.
מותו

ויליאם ריד מילר נפטר בליטל רוק ב-29 בנובמבר 1887. הוא נטמן בבית הקברות מאונט הולי שבעיר.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 74-75.
הערות שוליים

1 2  Donovan, Timothy P.; Gatewood, Willard B. Jr.; Whayne, Jeannie M., eds. (2005). The Governors of Arkansas (2 ed.). The University of Arkansas Press, p. 65.
↑  Donovan, Timothy P.; Gatewood, Willard B. Jr.; Whayne, Jeannie M., eds. (2005). The Governors of Arkansas (2 ed.). The University of Arkansas Press, p. 66.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1211766802  LCCN: n2006164382  SNAC: w6g1861g  VIAF: 11744286   WorldCat (עם VIAF): 11744286
הסדרה השוודית (1910–1924)

| --- | --- |
שוודיה
 כינוי:  Svenska Serien
 תחום:  כדורגל
 מדינות:  שוודיה
 קבוצות:  בין 4–12
 תקופת הפעילות:  1910–1924 (כ־14 שנים)
 אלופה נוכחית:  ארגריטה
 אלופה אחרונה:  ארגריטה
 מירב הזכיות:  גטבורג (7)
 מפעל מקביל:  טורניר גביע שוודיה (SM)
הסדרה השוודית (בשוודית: Svenska Serien) הייתה טורניר-כדורגל במסגרת ליגה הראשון שהתקיים בשוודיה, בין השנים 1910–1924 והיא הייתה ליגת הכדורגל המקצועני בשוודיה בשנים אלו.
מבנה הליגה

מבנה הליגה לא היה קבוע, ומספר הקבוצות שהשתתפו נעו בין 4–12 קבוצות, שקיימו ביניהן שני מפגשים, האחד בבית והשני בחוץ, ובסך הכל שיחקו בין 6–18 משחקים בעונה סדירה. עם זאת, חלק מהעונות מעולם לא הושלמו, ובשנתיים האחרונות חולקו הקבוצות לשני בתים: מזרח (סטוקהולם, נורשפין וסביבתם) ומערב (גטבורג וסקונה).
לכל אורך שנות הפעילות, נשמרה שיטת חלוקת הנקודות בדרך זו: על כל ניצחון קיבלה הקבוצה המנצחת 2 נקודות, על תיקו נקודה אחת ובעבור הפסד 0 נקודות.
מבנה הליגה > 1910

8 קבוצות
52 משחקים שוחקו (4 נוספים נחשבו כ-0-0)
הזוכה הייתה ארגריטה
העונה התקיימה במשחקי אביב
העונה מעולם לא הסתיימה
מבנה הליגה > 1911/1912

7 קבוצות בזמן נתון (9 סה"כ)
(?) משחקים שוחקו
הזוכה הייתה ארגריטה
2 קבוצות פרשו לאחר המחזור הראשון (משחקים אלו לא נחשבו בקביעת הזוכה)
2 הצטרפו במקום הפורשות, ושתיהן הודחו בסוף העונה
העונה התקיימה במשחקי סתיו/אביב
העונה מעולם לא הסתיימה
מבנה הליגה > 1912/1913 ו-1913/1914

6 קבוצות
30 משחקים שוחקו (בכל עונה)
הזוכה הייתה גטבורג (2 העונות)
אופסלה הודחה בסוף העונה השנייה
העונה התקיימה במשחקי סתיו/אביב
מבנה הליגה > 1914/1915

5 קבוצות
20 משחקים שוחקו
הזוכה הייתה גטבורג
העונה התקיימה במשחקי סתיו/אביב
מבנה הליגה > 1915/1916 ו-1916/1917

6 קבוצות
30 משחקים שוחקו (בכל עונה)
הזוכה הייתה גטבורג (2 העונות)
גאיס הודחה בסוף העונה השנייה
העונה התקיימה במשחקי סתיו/אביב
מבנה הליגה > 1918 ו-1919

4 קבוצות (גטבורג ו-ארגריטה מהעיר גטבורג, AIK סולנה ו-יורגודן מהבירה סטוקהולם)
12 משחקים שוחקו (בכל עונה, למעט 2 משחקים בעונה השנייה)
הזוכה הייתה גטבורג (2 העונות)
העונה התקיימה במשחקי אביב
העונה השנייה מעולם לא הסתיימה
מבנה הליגה > 1920/1921

10 קבוצות
90 משחקים שוחקו
הזוכה הייתה ארגריטה
העונה התקיימה במשחקי סתיו/אביב
מבנה הליגה > 1922/1923 עד 1923/1924

12 קבוצות (6 קבוצות בכל בית: בית המזרח ובית המערב)
60 משחקים שוחקו בעונה הסדירה (30 בכל בית)
משחק הגמר התקיים במסגרת פלייאוף בית זוכות שני הבתים
האחרונה בכל בית התמודדה על ירידה (בין 0–2 יורדות ועולות כל עונה)
הזוכות היו גאיס וארגריטה
העונה התקיימה במשחקי סתיו/אביב
סטטיסטיקה > הכי הרבה זכיות

| # | מועדון | זכיות |
| --- | --- | --- |
| ‏1 | גטבורג | ‏7 |
| 2 | ארגריטה | 4 |
| 3 | גאיס | 1 |
סטטיסטיקה > הכי הרבה סגניות

| # | מועדון | סגניות |
| --- | --- | --- |
| 1 | ‏AIK סולנה | ‏5 |
| 1 | ‏ארגריטה | ‏5 |
| 1 | גאיס | 1 |
| 1 | יורגודן | 1 |
סטטיסטיקה > נתוני כל הזמנים (1910–1924)

| # | מועדון | מספר עונות | מספר משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | תקופה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | גטבורג | 11 | 111 | 68 | 17 | 26 | 290 | 137 | +153 | 153 | 1910-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 2 | ארגריטה | 11 | 110 | 65 | 17 | 28 | 285 | 133 | +152 | 147 | 1910-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 3 | AIK סולנה | 11 | 110 | 54 | 16 | 40 | 270 | 232 | +38 | 124 | 1910-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 4 | יורגודן | 10 | 97 | 28 | 20 | 49 | 148 | 210 | -62 | 76 | 1911-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 5 | נורשפין | 9 | 100 | 22 | 16 | 62 | 139 | 285 | -146 | 60 | 1910-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 6 | גאיס | 4 | 48 | 24 | 8 | 16 | 105 | 76 | +29 | 56 | 1915-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 7 | הלסינגבורג | 4 | 48 | 21 | 11 | 16 | 80 | 70 | +10 | 53 | 1916-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 8 | המרבי | 3 | 38 | 16 | 8 | 14 | 67 | 63 | +4 | 40 | 1920-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 9 | אסקילטונה | 4 | 52 | 16 | 7 | 29 | 95 | 148 | -53 | 39 | 1910-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 10 | מאלמה IFK | 3 | 38 | 16 | 2 | 20 | 61 | 94 | -33 | 34 | 1920-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 11 | מאלמה | 2 | 28 | 10 | 3 | 15 | 53 | 66 | -13 | 23 | 1920-1923 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 12 | IK סליפנר | 2 | 20 | 10 | 1 | 9 | 30 | 38 | -8 | 21 | 1922-1924 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 13 | גטבורג FF | 1 | 14 | 5 | 3 | 6 | 24 | 24 | ±0 | 13 | 1910 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 14 | ויקינגרנה | 1 | 14 | 4 | 3 | 7 | 28 | 38 | -10 | 11 | 1910 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 15 | אופסלה | 2 | 20 | 4 | 3 | 13 | 36 | 51 | -15 | 11 | 1912-1914 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 16 | וסטמנלנד-נרקה | 1 | 14 | 3 | 3 | 8 | 25 | 50 | -25 | 9 | 1910 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 17 | מריהברג | 1 | 6 | 1 | 1 | 4 | 9 | 11 | -2 | 3 | 1911-1912 |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מקור: אתר AIK סולנה
ראו גם

אָלְסְוֵנְסְקָאן
ויליאם רוס (מושל ויומינג)

ויליאם ברדפורד רוס (באנגלית: William Bradford Ross;‏ 4 בדצמבר 1873 –  2 באוקטובר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי מוויומינג, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ויומינג ה-12 מינואר 1923 ועד מותו.
ראשית חייו

ויליאם רוס נולד בעיר דובר שבטנסי כבנם של אמברוז ב. רוס ושל סו גריי. הוא למד בקולג' למורים פיבודי בנאשוויל. הוא הכיר את נלי דייוויס טיילו כאשר היא ביקרה קרובים בדובר, ולאחר שעברו לשאיין, ויומינג ב-1901, הם נישאו בספטמבר 1902 באומהה, נברסקה, ובהמשך נולדו להם שלושה ילדים (התאומים ג'יימס וג'ורג, ואלפרד).
בשנים 1906–1907 שימש רוס כתובע של מחוז לאראמי, וב-1910 הוא התמודד ללא הצלחה בבחירות למושב של ויומינג בבית הנבחרים של ארצות הברית. ב-1918 הוא ניסה להתמודד בבחירות המקדימות למשרת המושל של המפלגה הדמוקרטית מול המושל המכהן פרנק הו, אך נוצח. בשנים 1910 - 1922 שימש רוס כחבר מועצת הבוחנים למשפטים של ויומינג, כולל כמה תקופות כנשיא המועצה.
מושל ויומינג

במהלך הבחירות למשרת מושל ויומינג של 1922, הייתה המפלגה הרפובליקנית מפולגת בשל מערכת בחירות מקדימות שנויה במחלוקת בין רוברט קארי לבין ג'ון ו. היי, בהן ניצח היי בהפרש של 443 קולות בלבד, וכאשר פנה למצביעי קארי על רקע עמדותיו הנוקשות בנוגע לחוק היובש, התאפשר לרוס לנצח את היי בבחירות הכלליות בהפרש של 723 קולות. ביוני 1924 שימש רוס כאחד מנציגי ויומינג לוועידה הארצית של המפלגה הדמוקרטית.
מותו

ב-23 בספטמבר 1924 נשא רוס נאום בלאראמי לטובת תיקון לחוקה על מס על ניצול משאבי הטבע. בשובו לביתו הוא חלה, והתברר שהוא סבל מפלביטיס.
ויליאם רוס נפטר בשאיין ב-2 באוקטובר 1924 לאחר שסבל מסיבוכים של ניתוח התוספתן שהתקיים ב-25 בספטמבר. הוא נטמן בבית הקברות לייקויו שבעיר. מזכיר המדינה של ויומינג, פרנק לוקאס, הושבע מתוקף תפקידו כמושל, וכיהן עד שנערכו בחירות מיוחדות, בהן נבחרה רעייתו של רוס, נלי טיילו רוס, שבכך הייתה לאישה הראשונה בארצות הברית שנבחרה כמושלת.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 4, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 1773-1774.
הערות שוליים

1 2  "Gov. W. B. Ross Answers Call". Casper Star-Tribune. 2 October 1924. p. 4. Archived from the original on 10 January 2020 – via Newspapers.com.
↑  Binheim, Max (1928). Women of the West; a series of biographical sketches of living eminent women in the eleven western states of the United States of America. pp. 214–215.
↑  "The "Other" Governor Ross: William B. Ross". 4 December 2015. Archived from the original on 10 January 2020.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1185451331  LCCN: n95019205  SNAC: w6z63mbn  VIAF: 41082658   WorldCat (עם VIAF): 41082658
ויקטור וסרלי

| --- | --- |

 לידה:  9 באפריל 1906 פץ', הונגריה 
 פטירה:  15 במרץ 1997 (בגיל 90) הרובע השישה-עשר של פריז, פריז, צרפת 
 שם לידה:  Vásárhelyi Győző
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תחום יצירה:  אמנות 
 זרם באמנות:  פופ ארט, אופ ארט 
 פרסים והוקרה:  טבעת הקיסר של גוסלאר (1978)  אזרחות כבוד של דורוג (1988) 
 צאצאים:  Jean-Pierre Yvaral 
 www.pierrevasarely.com
 
בחצר מוזיאון וסרלי בפץ'. הלוח שטוח לחלוטין, אשליית התלת-מימד נובעת מהציור בלבד.
פסל בתחנת רכבת בבודפשט
ויקטור וָסָרֶלִי(בהונגרית: Vásárhelyi Győző באנגלית ובצרפתית: Victor Vasarely;‏ 9 באפריל 1906 – 15 במרץ 1997) היה אמן אופ ארט צרפתי ממוצא הונגרי, שהשתמש באשליות אופטיות ובהפשטה גאומטרית. הישגיו וחלוציותו ביצירת באשליה אופטית, בצבע ובשחור-לבן הפכו אותו לאחד האמנים המובילים והמוכרים ביותר במאה ה-20‏.
ביוגרפיה

וסרלי נולד בפץ'. מ-1925 למד רפואה באוניברסיטת בודפשט. ב-1927 נטש את לימודי הרפואה ועבר ללמוד אמנות. בשנים 1928–1929 היה חבר בסדנה של שנדור בורטניק (Sándor Bortnyik), שהייתה מרכז לימוד של בית הספר לעיצוב ולאדריכלות, באוהאוס בהונגריה שעסק בעיקר בתחם העיצוב הגרפי והטיפוגרפי.
ב-1930 נשא לאשה את עמיתתו ללימודים קלרה שפינר (בצרפתית: קלייר ספינר Claire Spinner) והחל לעבוד במשרד פרסום בעיצוב כרזות לחברות מסחריות. זמן קצר לאחר מכן עזבו בני הזוג לפריז, בה התכוון וסרלי לפתוח מרכז לימודי ברוח הסדנה של בורטניק. בני הזוג חיו בדוחק ולא יכלו להרשות לעצמם דיור בפריז ולפיכך עברו לעיירה סנט קרה (Saint-Céré) שבמחוז לוט במרכז צרפת. וסרלי הכיר בתקופה זו את יצירותיהם של קזימיר מלביץ' ופיט מונדריאן, שהשפיעו על התקדמותו.
ביוגרפיה > יצירתו

ציורו "זברות" משנים אלה (כנראה מ-1938)‏, העשוי כולו מפסים עקומים לבנים ושחורים, שאינם תחומים בקווי מתאר וכתוצאה מכך נראים הן כמתערבבים זה בתוך זה, והן כפורצים קדימה מתוך הרקע המקיף של הקומפוזיציה, נחשב לאחת מיצירות האופ ארט הראשונות, עוד טרם נטבע המונח. וסרלי החל להציג מיצירותיו בגלריות לאמנות ולעיצוב גרפי ולאחר מלחמת העולם השנייה עבר לפרברי פריז ופתח סדנה (אטלייה) לציור ועיצוב גרפי. וסרלי החל לגבש את סגנונו ולחקור אשליות אופטיות של תנועה הנוצרת כביכול משילובי צבעים, צורות וחללים לבנים. וסרלי יצר יתירות רבות העושות שימוש בתופעות של סיבוב ספירלי, "פעימה" של התרחקות והתקרבות צורות כתוצאה משילוב צבעים, "קפיצה" החוצה מן הדף של צורות גאומטריות ושיתוף הצופה בצפייה פעילה בציור תוך שהצופה בוהה בדף עד שנוצרת אצלו אשליה של תלת-ממדיות. בשנים אלה הציג מספר תערוכות גדולות בפריז ב-Salon des Surindépendants ב-1946, ב-Salon des Réalités Nouvelles ב-1947 ובגלריה דניס רנה (1948).
ב-1955 הוציא לאור את "המניפסט הצהוב", שביטא את רעיונות האמנות הקינטית האופטית ובו כתב על יצירת אמנות חדשה המבוססת על צורות וצבעים מכניסטיים הגזורים על פי סטנדרטיים קבועים, ברוח הבאוהאוס והעלה על נס את תחושת התנועה החיונית לכל יצירה אמנותית. ב-1958 הציג בתערוכה העולמית בבריסל וזכה למדליית זהב. ב-1959 הציג במוזיאון סולומון ר. גוגנהיים בניו יורק, בבואנוס איירס, בקראקס ובקלן. ב-1964 זכה בפרס גוגנהיים וב-1965 זכה בפרסים ראשונים בתערוכה בליובליאנה ובביאנלה השמינית לאמנות בסאו פאולו. באותה שנה נבחר לאביר מסדר האמנויות והספרות (ב-1985 הועלה לדרגת קצין). כמו כן השתתף באותה שנה בתערוכה רבת החשיבות "The Responsive Eye" ("העין המגיבה") במוזיאון לאמנות מודרנית בניו יורק, שהציגה לציבור הרחב את האמנות החדשה.
ב-1967 נבחר לעצב את הביתן הצרפתי עבור התערוכה העולמית של מונטריאול (1967). ב-1969 הציג לראשונה תערוכה במולדתו, במוזיאון האמנויות היפות בבודפשט. ב-1970 קיבל עיטור אביר לגיון הכבוד. באותה שנה נפתח מוזיאון וסרלי הראשון, עם 500 יצירות, בגורד שבפרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור. ב-1971 פרסם את הכרך הראשון של ספרו "Plasti-cité", הכרך השני יצא לאור ב-1975. מאותה עת התפרשה עבודתו מלבד ציור גם לפיסול, ארכיטקטורה, יצירת ציורי-קיר גדולי ממדים ואף תפאורות לאופרה ברחבי העולם. ב-1978 נפתח מוזיאון וסלרי לעיר הולדתו, פץ'. הקוסמונאוטים במשימת החלל סויוז 7 לקחו עמם לחלל 154 יצירות מאת וסרלי לאחר מכן נמכרו היצירות והרווחים הועברו לאונסק"ו.
ב-1983 הוכרז כאזרח כבוד של העיר ניו-יורק והעביר מספר הרצאות ברחבי ארצות הברית.
ב-1987 נפתח מוזיאון וסרלי בארמון זיצ'י באובודה (בודפשט).
לקריאה נוספת

אמנות בעידן הטכנולוגי, יחידות 5,6, האוניברסיטה הפתוחה רמת אביב, 1982
ויקטור ואסרלי : 1906-1997 ראייה טהורה, מאת: מגדלנה הולצהיי, הוצאת ספרי טאשן
הערות שוליים

↑  כך לפי ההיגוי המקובל. ההיגוי המדויק: וָסָרֵי
1 2  ויקטור וסרלי מנהיג האופ-ארט
↑  אופ-ארט
↑  אתר על התערוכה
↑  ויקטור וסרלי - עולם מופלא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513294005171  PLWABN: 9810620845405606  BNE: XX1045530  BnF: cb11927727x (data)  CANTIC: a1214096x  CiNii: DA03148278  GND: 118626205  ISNI: 0000 0001 2147 5791  KulturNav: 2fb9883c-ce75-4f00-84be-50a61775973a  LCCN: n50014295  LNB: 000029841  MusicBrainz: 83286158-9923-4c0d-ac5b-b4a48c8a0816  NDL: 00459588  NGV: 1290  NKC: jn19990216179  NLA: 35578098  NLG: 85128  NTA: 071388850  RKD: 79484  SELIBR: 218263  SNAC: w6tq78z1  SUDOC: 027332705  TePapa: 6762  Trove: 1002022  ULAN: 500030657  VcBA: 495/127038  VIAF: 110233335   WorldCat (עם VIAF): 110233335
וולפגנג פון קלוגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1882 שטטין, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  19 באוגוסט 1944  (בגיל 61) ואהלשטדט, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1912–1944 (כ־32 שנים)
 דרגה:   גנרל-לויטננט
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-292   מפקד הדיוויזיה ה-357   מפקד הדיוויזיה ה-408   מפקד הדיוויזיה ה-226   מפקד מבצר דנקרק
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   הצלב הגרמני בזהב   אות הפציעה בשחור
 
וולפגנג פון קלוגה (בגרמנית: Wolfgang von Kluge; 5 במאי 1892 – 30 באוקטובר 1976) היה גנרל בוורמאכט בזמן מלחמת העולם השנייה, ואחיו של גינתר פון קלוגה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

קלוגה נולד ב-5 במאי 1892 בשטטין למשפחה פרוסית בעלת מסורת צבאית. אביו מקס פון קלוגה היה גנרל לויטננט בצבא הפרוסי, אשר פיקד על הדיוויזיה ה-18 במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1912 התגייס פון קלוגה לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1), ובשנת 1914 הועבר לרגימנט הארטילריה של המשמר ה-2. במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם עם גדודו, ומ-1917 כיהן בתור מפקד הסוללה. בחודשי המלחמה האחרונים הוא שירת במטה קורפוס המילואים ה-1 עד לפירוקו בפברואר 1919. לאחר מכן הוא שירת במטה הקורפוס ה-18, שם הוא נשאר עד ספטמבר 1919. על פעולותיו במלחמה קיבל פון קלוגה את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה ואת אות הפציעה בשחור.
לאחר המלחמה הצטרף פון קלוגה לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1925 הוא הועלה לדרגת האופטמן, ובשנת 1934 הוא הועלה לדרגת מיור. בשנת 1936 הוא הועלה לדרגת אוברסט לוטננט, ובשנת 1939 הוא הועלה לדרגת אוברסט.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-1 באוקטובר 1940 הוא מונה למפקד רגימנט הארטילריה ה-31, וב-1 באוקטובר 1941 הוא מונה למפקד אגד הארטילריה ה-107. בתפקיד זה הוא לחם עם קבוצת ארמיות מרכז במהלך הקרב על מוסקבה, ולאחר מכן פעל במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית. ב-1 באוקטובר 1942 מונה פון קלוגה למפקד הדיוויזיה ה-292, וב-28 בנובמבר 1942 קיבל את עיטור הצלב הגרמני בזהב. ב-1 באפריל 1943 הוא הועלה לדרגת גנרל-מיור, וב-29 באוגוסט 1943 הוא קיבל את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. באותה שנה הוא נפצע באחד הקרבות, ולאחר החלמתו הועבר לעתודת המילואים.
ב-1 בדצמבר 1943 מונה קלוגה למפקד הדיוויזיה ה-357, אשר במרץ 1944 לחמה באזור טרנופול. ב-15 ביוני 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-408, שבאותה תקופה שימשה רק לצורכי אימונים, וב-6 ביולי 1944 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-226 שזה עתה הוקמה. הדיוויזיה הוקמה לראשונה בשלזיה ב-26 ביוני, ואז עברה לדנקרק. כוחותיו של קלוגה ספגו הפסדים ניכרים בלחימה על קאלה ונאלצו לסגת לדנקרק עד ה-26 באוגוסט 1944.
לאחר שאחיו הגדול של פון קלוגה, גנרלפלדמרשל גינתר פון קלוגה, התאבד ב-19 באוגוסט 1944, נחקרה רמת האמינות הפוליטית של אחיו - וולפגנג. בתחילת ספטמבר מפקד פה-דה-קאלה, אדמירל פרידריך פריזיוס, עבר עם המטה שלו לדנקרק, והחליף את קלוגה כמפקד המבצר דנקרק, ובסוף שנת 1944 פרש פון קלוגה מהצבא.
לאחר המלחמה התגורר פון קלוגה בקיל, והיה יו"ר איגוד החיילים הגרמנים בשלזוויג-הולשטיין, וב-30 באוקטובר 1976 הוא מת בוואהלשטדט.
הערות שוליים

↑  בשל מעורבותו בקשר העשרים ביולי
זינפנדל

אשכול ענבי זינפנדל על הגפן
זינפנדל (zinfandel או פרימיטיבו) הוא ענב יין ממוצא איטלקי (שם קרוי היין בשם Primitivo di Gioia) או קרואטי (שם היין קרוי בשם Crljenak).
הגידול הגיע לארצות הברית עם מהגרים מדרום איטליה באמצע המאה ה-19, ומשמש כיום לייצור יינות אדומים וליינות סמוקים בעלי פופולריות גבוהה בארצות הברית המכונים זינפנדל לבן.
השם זינפנדל מקורו בזיהוי שגוי עם היין האוסטרי Zierfändler ושיבוש קל של השם.
זן הזינפנדל עשיר בסוכר, ולכן היינות המיוצרים ממנו מאופיינים באחוז אלכוהול גבוה יחסית, שיכול להיות גבוה מ-15%. יינות הזינפנדל מאופיינים בטעם בשל, מתוק ופירותי, ובגוף מלא, ולעיתים מכונים "יינות חמים" בשל בשלותם הרבה ואחוז האלכוהול הגבוה.
הזן קשה לגידול, אך הוא נפוץ בצפון קליפורניה, בעמק נאפה ובסונומה. בישראל יש כיום מספר קטן של יקבים שמייצרים יינות מזן הזינפנדל, כגון יקב בנימינה מאזור זכרון יעקב, יקב דלתון מהגליל ויקב סוסון ים מהרי יהודה שמייצרים יין זַנִּי מזינפנדל.
זאק גולדסמית'

זאק גולדסמית' (באנגלית: Zac Goldsmith; נולד ב-20 בינואר 1975) הוא פוליטיקאי בריטי ממוצא יהודי, חבר המפלגה השמרנית. כיהן כחבר הפרלמנט של הממלכה המאוחדת מטעם מחוז ריצ'מונד פארק בלונדון וכשר במשרד הסביבה ובמשרד הפיתוח הבינלאומי וכשר לענייני אסיה, אקלים וסביבה במשרד החוץ הבריטי. גולדסמית' היה מועמד מטעם המפלגה השמרנית בבחירות לראשות עיריית לונדון שהתקיימו במאי 2016.
קורות חיים

גולדסמית' נולד בלונדון, בנם של איש העסקים והמיליארדר הבריטי-יהודי סר ג'יימס גולדסמית' ורעייתו השלישית ליידי אנאבל. הוא התחנך בפנימייה היוקרתית איטון קולג' ממנה סולק לאחר שמריחואנה נתפסה בחדרו, ובגימנסיה CCSS בקיימברידג'. בתום לימודי התיכון עבר לארצות הברית ובמשך שנתיים עבד בארגוני איכות הסביבה.
ב-1997 הצטרף למערכת כתב העת "אקולוג'יסט" שייסד דודו וב-1998 מונה לעורכו. הוא הפך את כתב העת מכתב עת אקדמי לכתב עת הפונה לקהל רחב יותר ועוסק בענייני דיומא. הוא פרש מתפקיד העורך ב-2007.
ב-2010 התמודד מטעם המפלגה השמרנית ונבחר לנציג אזור ריצ'מונד פארק בפרלמנט הבריטי. הוא נבחר לכהונה נוספת ב-2015 ברוב של 58.2%. באוקטובר 2015 נבחר גולדסמית' למועמד המפלגה השמרנית לקראת הבחירות לראשות עיריית לונדון. בסיבוב הראשון זכה ל-35% מקולות הבוחרים ובסיבוב השני זכה ל-43% מהקולות (הכוללים העדפות משניות) והפסיד לסאדיק קאן ממפלגת הלייבור.
באוקטובר 2016 הודיע על התפטרותו מהפרלמנט עקב התנגדותו לתוכנית למסלול שלישי בנמל התעופה לונדון הית'רו, בבחירות מיוחדות שנערכו במחוז הוא התמודד כמועמד עצמאי והפסיד לשרה אולני, מועמדת המפלגה הליברלית-דמוקרטית. בבחירות שנערכו ב-2017 התמודד מטעם המפלגה השמרנית וניצח את אולני ברוב של 45 קולות בלבד. בבחירות 2019 הפסיד לאולני. בספטמבר 2019 מונה לשר במשרד הסביבה ולשר במשרד הפיתוח הבינלאומי.
בינואר 2020 מונה כלורד לימי חייו לכהן בבית הלורדים והמשיך לכהן במשרד הסביבה. לאחר בחירתה של ליז טראס לראש הממשלה, מונה לשר לענייני אסיה, אקלים וסביבה במשרד החוץ הבריטי, הוא התפטר מתפקידו ביוני 2023.
גולדסמית' נשוי בשנית לאליס רוטשילד, צאצאית למשפחת רוטשילד. הוא אב לארבעה ילדים, שלושה מרעייתו הראשונה ובת מרעייתו השנייה. על אף שחונך על ידי אביו (בעצמו בן לאב יהודי ולאם נוצרייה) לזהות יהודית, גולדסמית' אינו מגדיר עצמו ככזה.
הערות שוליים

↑  תוצאות הבחירות באתר הגרדיאן
↑  Zac Goldsmith: I’ve been the victim of anti-Jewish abuse, ג'ואיש כרוניקל, 7 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810653259305606  GND: 1207165751  ISNI: 0000 0001 1001 6813  LCCN: no2009189926  NTA: 423352776  SUDOC: 128459778  UKPARL: kanqZ4U2  VIAF: 300452260   WorldCat (עם VIAF): 300452260
ז'אן פייר פוקו

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1947 (בן 76) מרסיי, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 השכלה:  Lycée Marseilleveyre 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 מעסיק:  RTL, Europe 1, TF1, RMC, MFM Radio 
 צאצאים:  וירג'יני פוקו 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  Foucault_JP
 
ז'אן פייר פוקו (בצרפתית: Jean-Pierre Foucault; נולד ב-23 בנובמבר 1947) הוא מנחה טלוויזיה צרפתי.