stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלשכה הלאומית לחקירת תקריות ותאונות אוויריות (אוקראינה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  אוקראינה 
 תחום שיפוט:  אוקראינה אוקראינה
 משרד אחראי:  שירות התעופה הממלכתי
 סוכנות אם:  ממשלת אוקראינה
 תאריך הקמה:  21 במרץ 2012
 מנהל:  אולג באבנקו
 מטה מרכזי:  שדרות הניצחון 14, קייב
 עובדים:  40 מומחים (2013)
 http://www.nbaai.gov.ua
 
משרדי הלשכה, בבניין משרד התחבורה האוקראיני
הלשכה הלאומית לחקירת תקריות ותאונות אוויריות של אוקראינה (באוקראינית: НБРЦА, Національне бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами) הוא גוף חקירות ממשלתי, הכפוף לממשלת אוקראינה, האחראי לחקירות אסונות תעופה בשטחי אוקראינה ומתמקדת בחקירת תאונות תחבורה אזרחיות, תאונות אוויריות.
הלשכה הוקמה ב-21 במרץ 2012 על פי צו ממשלתי פנימי מס' 228.
ראו גם

המועצה הלאומית לבטיחות בתעבורה (ארצות הברית)
ועדת התעופה הבין-מדינתית (רוסיה)
הלשכה לחקירת תאונות ותקריות תחבורה (לטביה)
הנשמה לך 9: להודות ולהלל

הנשמה לך 9 הוא אלבומו ה-13 של הזמר גלעד פוטולסקי, שיצא לאור בחנוכה בשנת 2011. זהו האלבום התשיעי בסדרת "הנשמה לך".
הדיסק "להודות ולהלל" יצא בשיתוף חברת "שלהבת" לייצור נרות, במסגרת שיווק נרות חנוכה. הדיסק כולל שירי חנוכה ושירי הלל בעיבוד חדשני וקליפ פרסומי של חברת "שלהבת" לייצור נרות.
הדיסק מעובד בידי גלעד פוטולסקי, אשר משמש גם סולן ברובו.
המוזיקאי והפסנתרן יהודה גלילי היה שותף פעיל בהפקה, וכן בנגינת הפסנתר ובשירת סולו בכמה קטעים. הוא גם כתב את העיבוד לקטעים: "מקימי", "ברכות ההדלקה", "מעוז צור" "ושהחיינו".
החזן מנחם מנדל גלינסקי שימש כחזן אורח בקטע החזנות "שהחיינו".
השיר "יהללוך ה' אלוקינו" הוקלט לראשונה על ידי החזן לייבלה השל. בשיר זה התארח כסולן אחיו של לייבלה, יעקב השל.
רשימת שירי האלבום

| מס' | שם | מילים | לחן | עיבוד | משך |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוונים 1  | מתוך הדלקת נרות חנוכה | ר' חיים בנט | גלעד פוטולסקי | 2:18 |
| 2. | על הניסים  | מתוך הדלקת נרות חנוכה |   | גלעד פוטולסקי | 1:46 |
| 3. | יוונים 2  | מתוך הדלקת נרות חנוכה |   | גלעד פוטולסקי | 1:48 |
| 4. | כד קטן  | אינסטרומנטלי | עממי | גלעד פוטולסקי | 1:05 |
| 5. | יוונים 3  | מתוך הדלקת נרות חנוכה |   | גלעד פוטולסקי | 3:12 |
| 6. | ימי החנוכה  | אינסטרומנטלי |   | גלעד פוטולסקי | 1:04 |
| 7. | יוונים 4  | מתוך הדלקת נרות חנוכה |   | גלעד פוטולסקי | 1:24 |
| 8. | באנו החושך לגרש  | אינסטרומנטלי |   | גלעד פוטולסקי | 0:59 |
| 9. | מה אשיב  | תהילים קטז |   | גלעד פוטולסקי | 4:42 |
| 10. | מן המיצר  | תהילים קיח | ר' משה שמואל שפירא | גלעד פוטולסקי | 3:39 |
| 11. | בצאת ישראל  | תהילים קיד | עממי | גלעד פוטולסקי | 3:11 |
| 12. | מן המיצר  | תהילים קיח | הרב ברוך חייט | גלעד פוטולסקי | 0:54 |
| 13. | אודך  | תהילים קיח | אלי ליפסקר | גלעד פוטולסקי | 2:08 |
| 14. | אפפוני  | תהילים קטז | פרחי ניו יורק | גלעד פוטולסקי | 3:37 |
| 15. | קלי אתה  | תהילים קיח | עממי | גלעד פוטולסקי | 2:17 |
| 16. | לא אמות  | תהילים קיח | הרב ברוך חייט | גלעד פוטולסקי | 4:37 |
| 17. | הללו  | תהילים קיז | הרב ברוך חייט | גלעד פוטולסקי | 1:59 |
| 18. | מקימי  | אינסטרומנטלי | ר' שלמה קרליבך | יהודה גלילי | 0:47 |
| 19. | הודו לה'  | תהילים קיח |   | גלעד פוטולסקי | 0:33 |
| 20. | זה היום  | תהילים קיח | עממי | גלעד פוטולסקי | 1:37 |
| 21. | קול רינה  | תהילים קיח | עממי | גלעד פוטולסקי | 1:12 |
| 22. | יברך  | תהילים קטו | עממי | גלעד פוטולסקי | 0:47 |
| 23. | ישראל ישראל  | אינסטרומנטלי | ר' שלמה קרליבך | גלעד פוטולסקי | 1:12 |
| 24. | יהללוך  | ברכת סיום ההלל | משה לאופר | גלעד פוטולסקי | 3:29 |
| 25. | ברכות  | מתוך הדלקת נרות חנוכה | עממי | יהודה גלילי | 2:50 |
| 26. | מעוז צור  | מתוך הדלקת נרות חנוכה | עממי | יהודה גלילי | 1:52 |
| 27. | הנרות הללו  | אינסטרומנטלי | עממי | גלעד פוטולסקי | 3:12 |
| 28. | שהחיינו  |   | מאיר מכטנברג | יהודה גלילי | 4:23 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 62 דקות |
הערות שוליים

↑  שלהבת נרות ושירים לחנוכה - קליפ, באתר יוטיוב
↑  יהללוך גלעד פוטולסקי ותזמורת שלהבת - קליפ, באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 59c8e824-2da5-4d7f-a6f3-ee9398ef27f0
הפצצה של היטלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מאת:  ריינר קרלש
 סוגה:  ספר עיון
 נושא:  מלחמת העולם השנייה, German atomic bomb 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  2005
 
הפצצה של היטלר הוא ספר עיון מאת ההיסטוריון הגרמני ריינר קרלש ויצא לאור במרץ 2005. בספר מועלית הטענה שגרמניה הנאצית ניסתה לפתח נשק רדיולוגי כגון פצצה מלוכלכת.
תקציר

על פי הספר, תחת פיקוחו של האס אס, בשנים 1944–1945, מדענים גרמנים תורינגיה ניסו לפתח פצצה מלוכלכת וגרמו למוות של מאות שבויי מלחמה.
ביקורת

קרלש ספג ביקורת על הצגת "חוסר הבנה קטסטרופלי של הפיזיקה" על ידי הפיזיקאי מייקל שאף, שחיבר בעצמו ספר עיון שעוסק במחקר אטומי שנעשה בידי הנאצים, בעוד שקרלש עצמו הכיר בכך שאין לו הוכחה לטענותיו.
הערות שוליים

↑  Furlong, Ray (14 במרץ 2005). "Hitler 'tested small atom bomb'". BBC News. נבדק ב-10 באוגוסט 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
הר דיץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,250 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הייז 
 קואורדינטות:  86°16′00″S 153°10′01″W﻿ / ﻿86.2667°S 153.167°W﻿ / -86.2667; -153.167
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דיץ(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דיץ
 
הר דיץ (באנגלית: Mount Dietz) הוא הר בהרי הייז, בהרי המלכה מוד, באזור חוף אמונדסן, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,250 מטרים מעל פני הים.
ההרם ממוקם בסמוך מסמוך למפגש בין קרחון סוצ'ז לקרחון ברטלט.
ההר מסמן את הגבול הדרומי של רכס הרי הייז.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר מופה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של לוטננט ד. ל. דיץ (D.L. Dietz), שהיה טייס צי ארצות הברית, שהטיס טיסות צילום שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע דיפ פריז בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1964–1965.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
הר דמריה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  635 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  65°17′00″S 64°06′00″W﻿ / ﻿65.2833°S 64.1°W﻿ / -65.2833; -64.1
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר דמריה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר דמריה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דמריה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר דמריה
 
הר דמריה או הר דמאריה (באנגלית: Mount Demaria) הוא הר בחוף המערבי של חצי האי קייב, באזור חוף דנקו של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 635 מטרים מעל פני הים, ומורדותיו תלולים.
הר דמריה מתנשא בסמוך דרומית-מזרחית מכף טאקסן.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה לראשונה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 –1899.
ההר מופה לראשונה על ידי המשלחת הצרפתית השלישית לאנטארקטיקה, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1903–1905, בפיקודו של ז'אן-בפטיסט שארקו.
היסטוריה > מקור השם

שארקו נתן להר את שמו.
שארק קרא להר על שם האחים דמריה (Demaria), מדענים צרפתיים, אשר פיתחו את העדשה האנאסטיגמטית אשר שימשה את המשלחת לצורכי צילום.
היסטוריה > הטיפוס על ההר

הטיפוס הראשון לפסגת ההר נערך ב-22 ביולי 1979, ובוצע על ידי ר. אשלי (R. Ashley), ר. בואולר (R. Bowler), ק. בריין (K. Bryne), ו-ד. פורסיית' (D. Forsyth).
הטיפוס השני לפסגת הר נערך ב-1 באוקטובר 197, ובוצע על ידי מ. ברטל (M. Brettle), א. הוקינס (A. Hawkins), ג'יי. קר (J. Kerr) ו-ג'יי. נוט ( J. Nutt).
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  מידע גאוגרפי והיסטורי
הנשמה מלאכותית מכנית

טכנאי הנשמה בודק מטופל מונשם במכונת הנשמה, 2011
אנשי צוות רפואי בודקים מטופל המונשם בריאת ברזל, הנשמה לא חודרנית בלחץ שלילי, בעת מגפת שיתוק ילדים ברוד איילנד, 1960.
הנשמה מלאכותית ברפואה היא שיטה לסייע בפעולה הטבעית של נשימה או להחליף אותה. אפשר לבצע הנשמה מלאכותית באמצעות מכונת הנשמה אוטומטית או ידנית על ידי איש צוות רפואי באמצעות מפוח הנשמה. נהוג לחלק את גישות ההנשמה המלאכותית המכנית לשניים: הנשמה חודרנית והנשמה לא-חודרנית. בכל אחת משתי הגישות קיימות שתי שיטות עיקריות להנשמה מלאכותית מכנית: הנשמה בלחץ חיובי, שבה אוויר או תערובת גזים אחרת נדחסים לקנה הנשימה, והנשמה בלחץ שלילי, שבה האוויר נשאב למעשה לתוך חלל הריאות.
שימוש רפואי

הנשמה מלאכותית מכנית נדרשת כאשר נשימתו הטבעית של החולה אינה יעילה דייה כדי לקיימו בחיים. יש נסיבות שבהן יש צורך בהנשמה מלאכותית מכנית כאמצעי מנע, כאשר צפוי כשל של הריאות או של איברים חיוניים אחרים בגוף, או כאשר חילוף הגזים בריאות אינו יעיל. כיוון שהנשמה מכנית תומכת רק בנשימה ואינה אמצעי ריפוי, השימוש באמצעי זה אינו מייתר את הטיפול בבעיה הרפואית שבה לוקה המטופל.
נסיבות נפוצות לשימוש בהנשמה מלאכותית מכנית הן:
פגיעה חדה בריאות (תסמונת מצוקת הנשימה החדה - ARDS, ופגיעה טראומטית)
אפניאה, דום נשימתי הכולל מקרי הרעלה
מחלת ריאות חסימתית כרונית
חמצת נשימתית (Respiratory acidosis)
מצוקה נשימתית המתבטאת בנשימה מהירה (Tachypnea) העלולה להיגרם משיתוק הסרעפת כתוצאה מתסמונת גייאן-בארה, מיאסטניה גראביס, פגיעה בחוט השדרה, הרדמה, וטיפול בתרופות מרפות שרירים.
תת-חימצון בדם (Hypoxemia)
לחץ דם נמוך, בעיקר לחץ דם עורקי, במצבים דוגמת אלח דם, הלם, או אי-ספיקת לב
מחלות במערכת העצבים כגון מחלת ALS
גידולים במוח
סיכונים נלווים

בארוטראומה בריאות הוא סיכון מוכר להנשמה מכנית בלחץ חיובי העלול לגרום לחזה אוויר ופגיעות אחרות.
פציעת ריאה כתוצאה מהנשמה.
ניוון שריר הסרעפת כתוצאה מחוסר שימוש.
הצטברות ריר בריאות.
שימוש בהנשמה מכנית ומשכה

הנשמה מלאכותית מכנית יכולה להיות התערבות רפואית לפרק זמן קצר, לדוגמה בעת ניתוח או במצב של מחלה חריפה (בדרך כלל ביחידה לטיפול נמרץ). טיפול בהנשמה מלאכותית מכנית יכול להינתן גם בסביבה ביתית או במוסד סיעודי או שיקומי למטופלים במחלות כרוניות הדורשים סיוע בנשימה. בגלל המבנה האנטומי של הלוע, בית הקול, קנה הנשימה והוושט והנסיבות שבהן נעשה שימוש בהנשמה מכנית, יש לעיתים צורך לנקוט אמצעים נוספים כדי להבטיח שדרכי הנשימה פתוחות בעת שימוש בהנשמה בלחץ חיובי וכן מעבר אוויר ללא מחסום אל קנה הנשימה ומניעת כניסת אוויר לוושט ולקיבה. האמצעי הנפוץ הוא פיום קנה, החדרת צינור לקנה הנשימה המבטיח מעבר אוויר חופשי לריאות. את הצינור אפשר להחדיר דרך הפה או האף, ובמקרים של הנשמה ממושכת הוא מוחדר לקנה בדרך של פיום קנה.
הנשיקה (רודן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  אוגוסט רודן
 תאריך יצירה:  1883? 
 טכניקה וחומרים:  שיש 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אימפרסיוניזם 
 מיקום:  פריז
 
הנשיקה הוא פסל שיש משנת 1882 של הפסל הצרפתי אוגוסט רודן. הזוג העירום החובק המתואר בפסל הופיע במקור כחלק מקבוצת תבליטים שעיטרו את שער הברונזה המונומנטלי של רודן "שערי הגיהנום", שהוזמן למוזיאון מתוכנן לאמנות בפריז. הזוג הוצא מאוחר יותר מהשערים והוחלף בזוג אוהבים נוסף שנמצא על העמוד הימני הקטן יותר.
רקע

הפסל "הנשיקה" נקרא במקור פרנצ'סקה דה רימיני, שכן הוא מתאר את האצילה האיטלקית מהמאה ה-13 שהונצחה בתופת של הקומדיה האלוהית מאת דנטה שמתאהבת באח הצעיר של בעלה ג'ובאני מלטסטה פאולו. לאחר שהתאהבו במהלך קריאת סיפורם של לנסלוט וגווינביר, הזוג מתגלה ונהרג על ידי בעלה של פרנצ'סקה. בפסל ניתן לראות את הספר בידו של פאולו. שפתותיהם של האוהבים לא נוגעות בפסל בפועל, ומוצע כי הם הופרעו ונכנעו למותם בלי ששפתותיהם אי פעם נגעו.
כאשר המבקרים ראו את הפסל לראשונה בשנת 1887, הם הציעו את הכותרת הפחות ספציפית Le Baiser ("הנשיקה").
רודן ציין כי גישתו לפיסול נשים הייתה מחווה להן ולגופן, לא בכניעה לגברים אלא כשותפות מלאות ללהט. הארוטיות בפסל הפכה אותו לשנוי במחלוקת. גרסת ארד לנשיקה (74 סנטימטרים גובהה) נשלחה לתצוגה בתערוכה העולמית בשיקגו ב-1983. הפסל נחשב לא מתאים לתצוגה כללית והועבר לחדר פנימי שהכניסה אליו הותרה רק בהזמנה אישית.
לקריאה נוספת

Hale, William Harlan. The World of Rodin 1840–1917. New York: Time-Life Library of Art, 1969
שערי הגיהנום, פסל של רודן, שם מקורו של הרעיון לפסל.
על המרפסת של מוזיאון האורנז'רי בגני טווילרי, פריז.
הלשכה המרכזית להגירת יהודים

הלשכה המרכזית להגירת יהודים (בגרמנית: Zentralstelle für jüdische Auswanderung) הייתה מוסד בתקופת השואה בחסות וניהול האס אס שיועד להאיץ את גירושם של יהודים ממדינות שעליהן השתלטה גרמניה הנאצית.
המעמד של יהודי אוסטריה היה שונה ממעמדם של היהודים בארצות אחרות שזכו לעצמאות לכאורה בזכות הכובש הגרמני וזאת מכיוון שעמים או ראו ביהודים, או בחלק מהם, נציגים של השלטון הקודם שהיה שנוא עליהם.
המשרד הראשון הוקם בווינה באוגוסט 1938, לשם גירוש יהודי אוסטריה ולאחר-מכן גם של יהודי הפרוטקטורט של בוהמיה ומוראביה ובראשו הוצב אדולף אייכמן, שניהל שיטת גירוש שהועתקה לאחר־מכן גם לשטחי פולין הכבושה - ריכוז היהודים בעיר גדולה, הגדרת מכסות ברורות של גירוש יהודים והטלת התשלומים על האמידים שבקהילה למימון כל פעולת הגירוש והנלווה לה, תוך סילוק ביורוקרטיה. משרד דומה הוקם בברלין ב-11 בפברואר 1939 בהוראתו הישירה של גרינג, כדי לזרז את הגירת יהודים מגרמניה. הלשכה בווינה הייתה הסמכות היחידה המוסמכת לתת היתרי יציאה מיידית ליהודים מאוסטריה בשנים 1938–1941.
לאחר כיבוש פראג הועמד אייכמן בראש "מרכז הרייך להגירת יהודים" וניהל את שתי הלשכות הללו. לאחר כיבוש פולין הטיל היידריך על אייכמן את הטיפול בפינוי היהודים מהמרחב המזרחי בפולין. במרץ 1941 הוקם משרד דומה באמסטרדם (Zentralstelle für jüdische Auswanderung in Amsterdam).
ראו גם

ברטולד שטורפר
שואת יהודי אוסטריה
הערות שוליים

↑  דמות ההנהגה היהודית בארצות השליטה הנאצית 1945-1933, ירושלים, ניסן תשל"ז, אפריל 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299311805171  GND: 4809600-3  LCCN: nr2005002060  NKC: zmp2018984949  VIAF: 143541381   WorldCat (עם VIAF): 143541381 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות (קזחסטן)

| --- | --- |


 מידע כללי
 מדינה:  קזחסטן 
 תאריך הקמה:  11 בדצמבר 2015 
 מטה מרכזי:  סייפוליאן 37, אסטנה
 www.anticorruption.gov.kz
 
הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות (בקזחית: Сыбайлас жемқорлыққа қарсы іс-қимыл ұлттық бюросы) היא סוכנות של הרפובליקה של קזחסטן האחראית לחקירות ומאבק בשחיתות.
היסטוריה

ב-6 באוגוסט 2014, על פי צו של נשיא קזחסטן הוקמה הסוכנות לשירות המדינה ומאבק בשחיתות. במקונה בוטלה הסוכנות למאבק בפשיעה כלכלית ובשחיתות.
ב-11 בדצמבר 2015 הוקם המשרד הממשלתי לשירות אזרחי, בתור הגוף המוסמך בתחום שירות המדינה ומניעת שחיתות עם העברת תפקידים וסמכויות לניהול נכסיה וענייניה של הסוכנות לשירות אזרחי ומאבק בשחיתות שפורקה. בהמשך, הסוכנות שינתה את שמה ל"הלשכה הלאומית למלחמה בשחיתות".
ב-13 בספטמבר 2016 משרד השירות האזרחי עבר ארגון מחדש והפך לסוכנות לשירות אזרחי ומאבק בשחיתות.
הערות שוליים

↑  Указ Главы государства «Об образовании Министерства по делам государственной службы Республики Казахстан»
↑  Указ «О реорганизации Министерства по делам государственной службы Республики Казахстан»
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפצצה (סדרת טלוויזיה, 2013)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמת ריגול
 בימוי:  אולג פסנקו
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה אוקראינה אוקראינה
 שפות:  רוסית אנגלית
 הפקה
 הפצה:  VGTRK
 שידור
 רשת שידור:  רוסיה-1
 תקופת שידור מקורית:  21 באוקטובר – 2 בדצמבר 2013
הפצצה (ברוסית: Бомба) היא סדרת טלוויזיה רוסית, סדרת ריגול בבימויו של אולג פסנקו שכוללת 8 פרקים. היא שודרה ברשת רוסיה-1 בשנת 2013 ומככבים בה אלכסיי ברדוקוב, אנדריי פאנין ואולגה ארנטהולץ. הסטודנט איוואן גוצ'קוב, מוצא עצמו במעקב של השירותים החשאיים הסובייטים, כאשר הוא יצטרך להפוך למרגל על מנת למלא משימה שהופקדה עליו, להחזיר אהבה ולמצוא אושר אבוד.
עלילה

1941. ערב סמסטר ב' גורש במפתיע סטודנט המחלקה לפיזיקה ומכניקה, איוואן גוצ'קוב, מהמכון, כאשר מתאגרף מבטיח בעל ידע בשפות זרות החל להתעניין בו. גוצ'קוב נרשם לבית הספר למודיעין באותו יום. אין לו אפילו זמן להסביר את עצמו לחברתו האהובה ליקה. חברו הטוב ביותר של איוואן ויריבו הוותיק ניקיטה קריווצוב עושה זאת בשבילו. ניקיטה כבר זמן רב מאוהב בליקה, והוא חש שמקבל הזדמנות לזכות בלבה.
המלחמה מתחילה במהרה. השירותים החשאיים הסובייטים מקבלים מידע כי ארצות הברית מפתחת בסתר נשק מסוג חדש לחלוטין. בן הקהילה היהודית, הבעלים של חנות תכשיטים בסן פרנסיסקו, דן פרסקי, יוצר קשר עם קציני הביון הסובייטים. הוא מציע לנטוש מרגל רוסי בארצות הברית במסווה של ארוסה הנעדר של בתו שילה תחת השם סטנלי ליבר. ההכנות למבצע מיוחד מסוכן מתחילות בברית המועצות.
איוואן גוצ'קוב, שנמצא בשלב זה ביחידת חבלה מאחורי קו החזית, נצטווה להגיע למטה בכל מחיר. הוא זה שימלא את המשימה ויהפוך לסטנלי ליבר, ייסע לארצות הברית ויוציא שרטוטים של הפצצה החזקה וההרסנית ביותר בתולדות האנושות.
שחקנים ודמויות

אלכסיי ברדוקוב – איוואן גוצ'קוב
אנטולי קוט – מייג'ור לובנוב, מינהל הביון
אנדריי פאנין – דן פרסקי
אולגה ארנטהולץ – ליקה
אנטון סוקולוב – ניקיטה קריווצוב
אולגה סוטולובה – שילה
סטניסלב בוקלן
הפקה

הצילומים נערכו בקייב, פאודסיה, יאלטה, סבסטופול, אורדז'וניקידזה ובבירת בולגריה, סופיה.
הערות שוליים

↑  Бомба (2013)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הפצצה (סדרת טלוויזיה, 2013)".
היסטוריה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

ההיסטוריה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מתחילה כבר לפני כ-10,000 שנה אף שלא ידוע רבות על המקום אלא מאמצע המאה ה-15.
לפני קבלת העצמאות

השטח המוכר כיום כרפובליקה הדמוקרטית של קונגו היה מאוכלס כבר יותר מ-10,000 שנה. במהלך ההיסטוריה נקרא השטח "קונגו", "מדינת קונגו החופשית", "זאיר", ובשמו כיום "הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו". לפני כ-10,000 שנים התגוררו באזור מגוון שבטים ביניהם שבטי בנטו ושבטים נילוטים.
לפני קבלת העצמאות > ממלכת קונגו

מהמחצית השנייה של המאה ה-14 עד המחצית הראשונה של המאה ה-15 הייתה קונגו תחת השליטה וההשפעה של ממלכת קונגו. הממלכה הוקמה במאה הארבע עשרה והתקיימה עד תחילת המאה העשרים (1914).
בשנת 1483 הגיע מגלה הארצות דיוגו קאו מגאנה לשפך הנהר של קונגו. בכך היה לאירופאי הראשון, שכף רגלו דרכה במקום אי פעם. מלכי ממלכת קונגו התרשמו מהמסיונרים הנוצרים, וכפי הנראה מהאפשרויות העסקיות של ברית עם פורטוגל. המלך נזינגה קוו ובנו נזינגה מבמבה (שבהמשך שינה את שמו לאפונסו הראשון) התנצרו. אפונסו הראשון הפך לחסיד נלהב של התרבות האירופית, וכאשר עלה לשלטון לאחר מות אביו דאג לעשות צעדים נוספים כדי לחזק את הקשר בין שתי הממלכות. למשל, אימוץ מנהגיו של בית המלוכה הפורטוגלי על ידיו ועל ידי אליטת הבקונגו, פתיחת שערי הממלכה ליבוא מוצרים מאירופה ומהאמריקות ואפילו שליחת בנו הנריקה להתחנך בפורטוגל. בכך היה בנו מהנסיכים השחורים הראשונים שהתחנכו באירופה. אפונסו האמין שבזכות יחסיו עם אירופה ואימוץ תרבותה הוא יקדם ויחזק את ממלכתו, אולם המציאות הוכיחה אחרת. הממלכה הפורטוגזית לא ראתה בו אדם שווה, סחר העבדים של סוחרים פורטוגזים המשיך, תוך חטיפת תושבים שחורים, דבר שהחליש את כוחו ומעמדו של אפונסו בקרב נתיניו.
למרות ניסיונות צבאיים הצליחה ממלכת קונגו לשמור על עצמאותה. בשנת 1641 פלשו ההולנדים לאנגולה והציעו לקונגו ברית. ממלכת קונגו כרתה עמם ברית רשמית איתם והבטיחה להם סיוע צבאי בשעות הצורך. מטרתם העיקרית של ההולנדים לא הייתה לסלק את הפורטוגזים מאנגולה אלא לנצל את האזור מסחרית. ההולנדים חיזקו את הברית ההולנדית-קונגואית, תמורת סיוע של ממלכת קונגו באספקת עבדים, ברית שהמשיכה לשרור הודות לאויב משותף, הממלכה הפורטוגזית. במאה ה-17 וה-18 התקיימה ממלכת קונגו תוך סכסוכים עזים ומלחמות פנימיות, ומספר פעמים פוצלה. במקביל המשיך סחר העבדים ממנה, בעיקר על ידי סוחרים פורטוגזים פולשים. רק ב־1839, תחת לחץ אנגלי, הסכימה ממשלת פורטוגל להפסיק את סחר העבדים. הסחר בבני אדם שהופסק הוחלף בסחר במוצרים כשעווה, גומי, שנהב ובוטנים, ועמם השתפר, אמנם לזמן קצר, מצב התושבים.
לפני קבלת העצמאות > מדינת קונגו החופשית

משלחות מחקר אירופאיות הגיעו למקום בסוף המאה ה-19. האזור מופה על ידי מגלה הארצות האמריקאי הנרי מורטון סטנלי, דבר שאיפשר את הקולוניזציה האירופאיות. בועידת ברלין בשנת 1885 הוחלט על העברת השטח לרשותו של לאופולד השני מלך הבלגים. הוא הפך אותה לרכושו הפרטי וקרא לה "מדינת קונגו החופשית".
למרות שמה לא הייתה זו מדינה "חופשית". האוכלוסייה המקומית הייתה נתונה להתעללות קשה מצד הלבנים במטעי גומי. תושבי המדינה השחורים, כולל ילדים בגיל צעיר, הועבדו בכפייה במטעי הגומי, על ידי חברות אירופאיות, בתנאים המקבילים לעבדות. עובדים שלא עמדו בתפוקה הנדרשת הוכו קשות, לעיתים עד מוות. ענישה מקובלת נוספת לעובדים שלא מילאו אחר ההוראות הייתה קטיעת יד ימין. בתקופה שבין 1885 ל-1908 נהרגו בין 5 ל-15 מיליון שחורים על ידי הבלגים (המספר המקובל הוא כ-10 מיליון). על פי הערכות אחרות הצטמצמה האוכלוסייה בכ-50 אחוזים. אירועים אלו נחשבים בעיני היסטוריונים לרצח עם.
מדינות אירופה וסוכנויות העיתונות חשפו את התנאים של האוכלוסייה בקונגו בשנת 1900. אנשי ציבור שונים, ביניהם גם הסופר המוערך מארק טוויין, יצאו באופן פומבי כנגד שיטותיו האכזריות של המלך לאופולד. לאחר לחץ בינלאומי כבד, החליטה ממשלת בלגיה לתבוע פומבית מהמלך לאופולד לוותר על שליטתו הבלעדית במושבה, ועל העברתה לבעלות הממשלה. בשנת 1908 עברה הקולוניה לשליטת הממשלה הבלגית וקיבלה את השם "קונגו הבלגית".
לפני קבלת העצמאות > קונגו הבלגית

קונגו הבלגית התאפיינה בממשל קולוניאליסטי פטרנליסטי. הכנסייה הקתולית והפרוטסטנטית שלטו בתחום החינוך והחדירו ערכים נוצרים ואירופאיים.
עם זאת, שינוי השלטון הטיב, באופן יחסי, עם האוכלוסייה המקומית, שהייתה פצועה ומדממת לאחר שלטון האימים של המלך לאופולד. תנאיהם של התושבים השתפרו משמעותית, והממשל הבלגי ניסה לכפר על העוולות, ובין השאר קידם בניית מוסדות חינוך. הקולוניה הבלגית בקונגו הייתה מהקולוניות היחידות שבנו אוניברסיטה עבור התושבים המקומיים בשטח בו שלטו.
במהלך מלחמת העולם השנייה גויסו תושבים מקומיים ליחידות מקומיות על ידי כוחות הברית. הצבא החדש שהוקם זכה במספר ניצחונות על הכוחות האיטלקים בצפון אפריקה. הצלחות הלוחמים השחורים במלחמתם ברעיונות הגזעניים של איטליה הפשיסטית ובת בריתה גרמניה הנאצית, הגבירו את דרישתם של האזרחים לשוויון זכויות.
עם הניצחון גברו בהדרגה קריאות מצד התושבים המקומיים לעצמאות מדינית מלאה. ובהמשך קמה תנועה לאומית שפעלה למען עצמאות מדינית.
בעקבות תקופה מתמשכת של מהומות והפרות סדר, החליטו הבלגים כי אין באפשרותם לשלוט על שטח כה עצום וב-27 בינואר 1960, הם הודיעו כי בכוונתם לעזוב את המדינה בתוך 6 חודשים.
לאחר קבלת העצמאות > שלטון לומומבה והדחתו

ב-30 ביוני 1960 קיבלה קונגו את עצמאותה. עם קבלת העצמאות החלה אנדרלמוסיה במדינה, המחזור הראשון של בוגרי האוניברסיטה שבנו הבלגים סיים את לימודיו רק ב-1956, והתושבים המקומיים לא היו מורגלים בניהול מדינה בסדר גודל כזה. בבחירות הראשונות נבחר לראשות הממשלה מטעם התנועה הלאומית של קונגו, פטריס לומומבה.
מיד לאחר הכרזת העצמאות החלה הדמוקרטיה במדינה להתפורר. ב-11 ביולי פרש המחוז העשיר במדינה, מחוז קטאנגה, בהנהגת מואיז צ'ומבה מהמדינה. האו"ם שלח כוח של 20 אלף חיילים על מנת לנסות להשיב את הסדר במדינה, אך באותו הזמן פרש מחוז נוסף מהמדינה. בספטמבר 1960 הסתכסכו הנשיא ז'וזף קסא וובו וראש הממשלה. ראש הממשלה לומומבה פנה לבקשת עזרה לברית המועצות והנשיא ניקיטה חרושצ'וב הסכים לסייע ולשלוח נשק מתקדם ויועצים. ארצות הברית שראתה בסיוע הסובייטי ניסיון לקנות השפעה במדינה החדשה החלה לחפש דרך להחליף את ראש הממשלה לומומבה. היא שלחה נשק ואנשי CIA על מנת שיסייעו לכוחותיו של נשיא קונגו. בדצמבר 1960, בעזרת ארצות הברית, הפילו הנשיא בסיועו של שר הצבא הגנרל מובוטו ססה סקו את הממשלה. ב-17 בינואר 1961 הוצא לומומבה להורג בירייה. שמועות טענו כי נשיא ארצות הברית דווייט אייזנהאואר עצמו הורה על חיסולו של לומומבה אם כי שמועות אלו לא אושרו מעולם. מנהיג המרד צ'ומבה, הסתיר בתחילה את דבר מותו של ראש הממשלה.
בעזרת הסיוע האמריקני הצליחה הממשלה החדשה להשתלט על שני המחוזות הפורשים, אך עד שנת 1965 המשיכה האנדרלמוסיה המדינה.