stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מכון מים חיים
פעילות

המכון הוציא לאור ספרים וחוברות משיעוריהם של רבנים רבים מרבני ישיבת מרכז הרב, בנושאים כגון לימוד תורה, פרשת השבוע, מעגל השנה, וביאורים בכתבי הראי"ה קוק.
בין השאר, מוציא המכון לאור את סדרת "הולך ואור" על פרשיות השבוע, על פי שיעוריו של הרב יאיר גזבר, ראש ישיבת ירושלים לצעירים, עד כה יצאו שני כרכים על ספרים בראשית ושמות. כמו כן, המכון מוציא לאור אסופות מאמרים מאת רבני הישיבה על  מועדי השנה, בסדרה זו יצאו עד כה יצאו שני כרכים על פורים ופסח.
מלבד השיעורים של רבני הישיבה בהווה, הוציא המכון גם שיעורים, כתבים ושיחות מאת רבני הישיבה בעבר, בסדרת הספרים מרבני הישיבה על המועדים משובצים שיחות ושיעורים נדירים של ראשי הישיבה: הרצי"ה קוק, הרב אברהם שפירא, הרב יעקב משה חרל"פ והרב שאול ישראלי. פרסומים נוספים הוציא המכון מאת הרבנים: הרב משה צבי נריה, הרב יוסף ליב זוסמן, והרב יהושע רוזן. שיעורי הרב רוזן מבוססים על שיחות שהעביר בביתו לחוג תלמידים מצומצם שהתבסס ברובו על תלמידי הישיבה, עד כה יצאו בסדרה זו ארבע חוברות.
ספרים וחוברות מפרסומי המכון > בניין האישיות

על התורה – הרב יעקב שפירא.
על המידות – הרב יעקב שפירא.
התיקון - תיקון פרטי ותיקון כללי מתורת הראי"ה קוק, הרב יעקב פילבר, חשוון ה'תשפ"ג.
ספרים וחוברות מפרסומי המכון > פרשת שבוע

מתנת חלקו – חמישה חומשי תורה, הרב יעקב פילבר, חשוון תש"פ.
הולך ואור – שיחות לפרשת השבוע, הרב יאיר גזבר (עד כה יצאו לאור שני כרכים: בראשית, ה'תש"פ; שמות, ה'תשפ"ב).
פני שבת – שיחות שנאמרו מדי יום שישי בפינתו של הרב יעקב שפירא בכאן מורשת, אדר תשפ"א.
ספרים וחוברות מפרסומי המכון > ביאורים בתורת הראי"ה קוק

ולך לך אל ארץ המוריה – עיון בפרשת העקידה, הרב מיכאל הרשקוביץ.
המוסר – שעורים בספר אורות הקודש על ענייני מוסר, הרב יעקב פילבר.
הלימוד – שעורים באורות הקודש על ערך לימוד התורה, הרב יעקב פילבר.
דרך אמונה בחרתי – סוגיות מרכזיות באמונה ובגישה ללימודה, על פי שיטת הראי"ה קוק המתוארת במאמרו מעט צרי שלפני ספר אדר היקר, הרב יהושע מגנס.
התפילה המתמדת – ביאורים על הפתיחה לעולת ראיה, הרב יהושע מגנס.
יסוד חיי עולם – ביאור על הפרק 'ברית' בספר מדות הראיה, הרב מיכאל לוצקי.
ספרים וחוברות מפרסומי המכון > ביאורים בתורת המהר"ל מפראג

נתיב התורה למהר"ל פרק ראשון – ביאורים, הרב יאיר גזבר.
ספרים וחוברות מפרסומי המכון > ארץ ישראל

הכיסופים לארץ ולמצוותיה – הרב משה צבי נריה
ספרים וחוברות מפרסומי המכון > חגים ומועדים

שיבחו גאולים – שיחות לחג הפסח, רבני ישיבת מרכז הרב, ניסן תשפ"ב.
יאר פניו איתנו – שיחות למועדי אייר וחג השבועות, הרב יהושע רוזן, אייר תשפ"ב.
בשוב ה' ציון - שיחות למועדי אייר, הרב יהושע מגנס.
וכונן מקדשך – ימי בין המצרים, הרב יהושע מגנס.
מבקשי פניך – לימי התשובה, הרב יהושע מגנס, אלול תשפ"א.
באור פניך יהלכון – שיחות לימים הנוראים וחג הסוכות, הרב יהושע רוזן, אלול תשפ"ב.
אושפיזין עילאין – אושפיזין של ימי חג הסוכות, הרב יוסף ליב זוסמן, תשרי תשפ"ב.
ימי שמונה – חג החנוכה, הרב יהושע מגנס.
עוז וגבורה – ימי חנוכה, הרב אבינעם זומר.
קיימו וקיבלו – שיחות לפורים, רבני ישיבת מרכז הרב, אדר ב' תשע"ט.
יונתי תמתי - ביאור על ספר יונה, הרב איתמר אורבך, תשרי  התשפ"ג.
על התשועות - שיחות לחנוכה, הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא, כסלו תשפ"ג.
אורה ושמחה - שיחות לארבע פרשיות ולפורים, הרב יהושע רוזן, אדר תשפ"ג.
ודברך אמת - שיחות לאלול ולימים הנוראים, הרב יעקב אלעזר כהנא שפירא, אלול התשפ"ג.
סוכת שלומך – שיחות לחג הסוכות, רבני ישיבת מרכז הרב, תשרי תשפ"ה.
צבי תפארתו - שיעורים, אגרות ופרקי יומן, הרב צבי יהודה הכהן קוק, משיכתובי משמשו הרב יוסף בדיחי, כסליו התשפ"ה.
פני המנורה יאירו - שיחות לחנוכה, הרב יהושע רוזן, כסליו תשפ"ה.
הערות שוליים

↑  ספר זכריה, פרק י"ד, פסוק ח'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף פ"ב, עמוד א'
↑  אודות, באתר מכון מים חיים
↑  מכון מים חיים ע"י אורות חמדה (ע"ר)
| ישיבת מרכז הרב |
| --- | --- | --- |
| ראשי ישיבה | הרב אברהם יצחק הכהן קוק (1924–1935) • הרב אברהם אהרן בורשטין (1925) • הרב יעקב משה חרל"פ (1935–1952) • הרב צבי יהודה קוק (1952–1982) • הרב שאול ישראלי (1982–1995) • הרב אברהם שפירא (1982–2007) • הרב יעקב שפירא (2007–מכהן) |  |
| רבנים בישיבה בעבר | הרב הנזיר • הרב שלום נתן רענן • הרב יצחק אריאלי • הרב זוסמן ריגר • הרב יעקב כלאב • הרב מרדכי פרום • הרב יהודה גרשוני • הרב יהושע בכרך • הרב אברהם יצחק כלאב • הרב יהושע רוזן • הרב אריה שטרן • הרב זלמן ברוך מלמד • הרב חיים דרוקמן • הרב דוב ליאור • הרב יעקב אריאל • הרב אליקים לבנון • הרב הלל פלסר • הרב אלישע אבינר • הרב שלמה אבינר • הרב אלישע וישליצקי • הרב יצחק בן שחר • הרב שלמה שפירא • הרב פנחס מונדשיין • הרב מאיר פרימן |  |
| רבנים בישיבה כיום | הרב יעקב פילבר • הרב חיים שטיינר • הרב מיכאל הרשקוביץ • הרב דוד חי הכהן • הרב יהושע מגנס • הרב מנחם בורשטין • הרב יגאל לרר • הרב איתמר אורבך • הרב יאיר גזבר • הרב חיים אביהוא שוורץ • הרב איתן שנדורפי |  |
| קטגוריה:מוסדות הקשורים לישיבה | ישיבת ירושלים לצעירים • תלמוד תורה מורשה • מדרשת בת-ציון • מכון הלכה ברורה ובירור הלכה • מכון הרצי"ה • בשביל הנשמה • מכון מים חיים |  |
| ערכים קשורים | בוגרים ידועים • הפיגוע בישיבת מרכז הרב • ישיבת הר המור • הסדר מרכז • בית הרב קוק • ישיבות זרם מרכז הרב • תלמידי הרצי"ה • תלמידי הגר"א שפירא |  |

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010489490605171
הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו

הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו (או בלשון עממית: במילוי תפקידו) היא עבירה לפי חוק העונשין.
נוסח החוק

בפרק ט' - פגיעות בסדר השלטון והמשפט, סימן ג' - פגיעה בשוטרים, סעיף 275 רשום:
האמנה נגד שחיתות

באמנת האומות המאוחדות נגד שחיתות עליה חתומה ישראל מאז ה'תשס"ה 2005, ולאחר שהאמנה דנה במניעת שוחד ואפליה מכוּונת, בידי השלטון או בידי אזרחים, האמנה קובעת בפרק 3 (הפללה ואכיפת החוק) סעיף 25 (הפרעה לצדק) סעיף קטן ב':
יש הרואים את סעיף 275 בחוק העונשין - הפרעה לשוטר בשעת מילוי תפקידו, כמענה לסעיף זה באמנה, אף שאינו מסייג את השימוש בו לנושאי שחיתות בלבד.[דרוש מקור]
אישים בולטים שהואשמו או הורשעו בסעיף זה

חמישה מתוקפי החייל הטובח עדן זאדה הואשמו בעסקת טיעון בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו
איש כנופיות הפשע דרור אלפרון זוכה מאשמת הפרעה וגם תקיפה, מחמת הספק לגבי זיהוי הנתקף כשוטר.
שוטר הואשם בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו
פקח רשם דוח לשוטרים ונעצר
השייח ראאד סלאח על סירובו לבדיקה בגשר אלנבי בהתשע"א 2011
חבר הכנסת מוחמד בַּרַכֶּה הואשם בהפרעה לשוטר אך זוכה, לאחר שטען שמדובר ברדיפה פוליטית.
הפעילה החברתית והבמאית, דפני ליף הואשמה על התנהגותה בעת פעולות אלימות במחאה החברתית, בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו. בעצת היועץ המשפטי לממשלה יהודה ויינשטיין המשטרה ביטלה את ההאשמה.
פעיל השמאל הרדיקלי, עזרא נאווי הואשם פעמים רבות בהפרעה לשוטר, בהפרת שלום הציבור, בנוסף לעבירות על אלימות ותקיפה. על ההפרעה נגזר עליו חודש מאסר.
שני נשים מארגון מחסום ווטש הואשמו בהפרעה לשוטר, ושוחררו בהוראת ראש המנהל האזרחי תת-אלוף יואב מרדכי
עורך הדין ופעיל הימין הרדיקלי, איתמר בן-גביר הואשם והורשע מספר פעמים בסעיף זה. תבע את המשטרה על מעצר שווא, זוכה מספר פעמים, ואף קיבל בגין כך סכומי פיצויים ניכרים.
פעילת הימין, דניאלה וייס הואשמה והורשעה מספר פעמים בסעיף זה. טוענת שזכותה היה להפגין ושברוב המקרים השוטרים פעלו לפי חוק שהוא דרקוני (בהודעותיה לתקשורת) או פעלו שלא כחוק (בטענותיה בבית המשפט). באחד המקרים אף זכתה בפיצויים מהמדינה על כך.
חבר הכנסת לשעבר, יהודה גליק הואשם בסעיף זה, על פעילותו למען התפילה בהר הבית, והקרבת 'קרבן פסח' שם. הוא זוכה מספר פעמים על ידי בית המשפט וניתנה ביקורת על התנהלות המשטרה בעניינו.
הערות שוליים

↑   סעיף 275 לחוק העונשין, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑   אלי אשכנזי, ארבעה מתוקפי נתן זאדה הורשעו בניסיון הריגה; השופט: "הנקמה לאלוהים", באתר הארץ, 29 ביולי 2013
↑  גלעד גרוסמן‏, דרור אלפרון זוכה מעבירת תקיפת שוטר, באתר וואלה, 24 באוקטובר 2010
↑  אלי סניור, אישום נגד שוטר: הפריע לשוטר במילוי תפקידו, באתר ynet, 11 בינואר 2009
↑  גלעד מורג ואביאל מגנזי, צפו: רשם דו"ח חניה לשוטרים בבני ברק - ונעצר, באתר ynet, 20 בדצמבר 2011
↑  השייח ראאד סלאח הורשע בהפרעה לשוטר במילוי תפקידו, באתר ynet, 10 באפריל 2014
↑  גלעד גרוסמן‏, בוטלו אישומים נגד ח"כ ברכה על הפרעה והעלבת שוטר, באתר וואלה, 26 באוקטובר 2011
↑  כתבי ynet, דפני ליף מואשמת: הפריעה לשוטר במילוי תפקידו, באתר ynet, 6 בינואר 2013
↑   יסמין גואטה, וינשטיין הכריע: המשטרה תבטל כתב האישום נגד דפני ליף ו-9 פעילים נוספים, באתר TheMarker‏, 1 באפריל 2014
↑  רועי מנדל, יממה לגזר הדין: האם פעיל השמאל נאווי ייכלא?, באתר ynet, 30 ביוני 2009
↑  עומד להיזרק לכלא בגלל אכפתיות (אתר 'יומנו של תבוסתן')
↑  ואותו סיפור בעיני הימין (אתר ערוץ 7)
↑  יהושע בריינר‏, קצין וג'נטלמן: התא"ל שסייע לפעילות במחסום, באתר וואלה, 6 בספטמבר 2010
↑  חברון: פעיל הימין בן גביר עוכב לחקירה בשל הפרעה לשוטר, באתר ynet, 5 באפריל 2011
אלימות במשפחה

מדבקה נגד אלימות במשפחה. צולם ברמלה, ינואר 2016.
אלימות במשפחה (בראשי תיבות: אלמ"ב) מתרחשת במסגרת המשפחה ובהקשר של היחסים שבתוכה, לרבות עם בני זוג לשעבר. אלימות במערכת יחסים אינטימית היא סוגיה חברתית רבת פנים החוצה תרבויות, מגדר, דתות, מצב חברתי-כלכלי ורמת השכלה. אלימות במשפחה יכולה להתבטא במגוון דרכים, ועל פי אמנת איסטנבול אלימות במשפחה מוגדרת כמעשים של אלימות פיזית, אלימות מינית, התעללות רגשית או אלימות כלכלית, המתרחשים במשפחה או בתא המשפחתי.
התופעה מאופיינת בהטרוגניות אשר נובעת בין השאר מהשוני בהגדרת התופעה במדינות שונות, ובמאפייני מבצעי האלימות והקורבנות. לאלימות במשפחה יש היסטוריה ארוכה, אולם היה זה הגל השני של הפמיניזם שהעלה לראשונה את הנושא כבעיה חברתית שיש לדון בה ולהכניסה לשיח הציבורי.
אלימות בין בני זוג

| --- | --- |
 :  ראו גם – אלימות כלכלית במשפחה
אלימות בין בני זוג > שכיחות

סקר של ארגון הבריאות העולמי משנת 2021 דיווח כי 31% מהנשים בגיל 15–49 חוו אלימות פיזית או מינית מצד בן זוגן במהלך חייהן. שיעור הנפגעות היה גבוה יותר במדינות המתפתחות. מאמר סקירה של 366 מחקרים מ-161 מדינות מצא ש-27% מהנשים בנות 15–49 שהיה להם בן-זוג בהווה או בעבר, חוו אלימות בין-זוגית.
במחקר של משרד הרווחה והביטחון החברתי משנת 2024, נמצא כי 5.3% מהנשים, ו3.8% מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות פיזית בשנה החולפת. 3.6% מהנשים ו1.9% מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות חמורה. 9.8% מהגברים ו9% מהנשים דיווחו כי נפגעו מאלימות רגשית. 8% מהנשים ו6% מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות מינית, ו4% אחוז מהנשים ו3 אחוז מהגברים דיווחו כי נפגעו מאלימות כלכלית.
על פי נתוני השנתון הסטטיסטי של משטרת ישראל לשנת 2018, באותה שנה נפתחו כ-18,000 תיקים בגין עבירות אלימות גופנית ואיומים בין בני הזוג, מהם כ-13,000 תיקים נפתחו בגין עבירות אלימות גופנית. מדו"ח שפרסם מרכז המחקר והמידע של הכנסת עולה, כי 69% מהתיקים בגין עבירות אלימות גופנית ואיומים בין בני זוג שנפתחו בשנת 2018 היו עקב תלונת אישה, כעשירית מהתיקים נפתחו עקב תלונת גבר, ובחמישית מהתיקים נרשמו תלונות הדדיות. עם זאת, הדיווח של גברים נפגעי אלימות כקורבנות אלימות לוקה בחסר. בשל תפיסה זאת, גברים נותרים ללא הכרה חברתית וללא שירותים הולמים לקבלת טיפול. עקב כך, קשה מאוד למדוד את אחוז הגברים הנפגעים בעיקר עקב חוסר דיווח.
מנתוני שב"ס עולה כי בספטמבר 2019 הוחזקו בבתי הסוהר כ-1,000 אסירים שנשפטו על עבירות אלימות במשפחה וכי לכ-270 מהם לא היה זה מאסרם הראשון.
בשנת 2020 נפתחו 20,326 תיקים במשטרה בשל אלימות ואיומים בין בני זוג. ב־83% מהמקרים האישה נרשמה כקורבן, וב־19% הגבר. בשנת 2022 חלה עלייה במספר הפניות בשל אלימות במשפחה. 3,432 פניות היו בנוגע לאלימות כלפי אישה במערכת זוגית, 1,266 בנוגע לאלימות כלפי ילדים ו־184 בנוגע לאלימות כלפי גבר במערכת זוגית.
בעקבות מלחמת חרבות ברזל חלה עלייה במקרי האלימות במשפחה, כאשר ברוב המקרים האלימות הופנתה כלפי נשים.
אלימות בין בני זוג > תיאוריות

מחקרים מראים כי למתעללים ולקורבנות האלימות יש מאפיינים דומים. בין המאפיינים ניתן למצוא: גיל צעיר, חווית הורות לקויה, ורקע של אלימות במשפחה הקודמת או בחברה הסובבת.
אלימות בין בני זוג > תיאוריות > הטיפולוגיה של ג'ונסון

ג'ונסון (2006) מציג ארבע תבניות של אלימות זוגית שנמצאו בספרות. הראשונה הנקראת בספרות "טרוריזם אינטימי", מתייחסת לאלימות כפייתית המשמשת מנגנון שליטה על בת הזוג. השנייה, "התנגדות לאלימות", מתייחסת לעובדה שלעיתים האישה משתמשת באלימות להגנה עצמית אל מול בן זוג אלים. התבנית השלישית נקראת "אלימות ושליטה הדדית" והיא מתייחסת לאלימות זוגית הדדית שמפעילים שני בני הזוג זה כלפי זה. התבנית הרביעית והאחרונה נקראת "אלימות מצבית", והיא התבנית הנפוצה ביותר: אלימות הנוצרת מתוך מצבים וקונפליקטים זוגיים שמובילים לתוקפנות ויכולים לנבוע ממחסור בכלים לפתור את הקונפליקטים האלה בדרכים יעילות. לפי ג'ונסון (מחבר הטיפולוגיה), גברים בלבד, או בעיקר גברים, הם אלו שמפעילים טרור אינטימי. טענה זו נבחנה בכמה מחקרים וזכתה לתמיכה מחקרית חלקית כאשר נבחנה במדגמים מאוכלוסיות שירות (service populations), או כשמשתתפי מחקרים אלו נבחרו באופן מובחן בידי החוקרים.
אלימות בין בני זוג > התייחסות > יחס המשטרה

במקרים של חשד לאלימות במשפחה, ניצבת המשטרה לעיתים קרובות בפני דילמה הכרוכה בניבוי תוך לקיחת סיכון. בעיה זו קשה במיוחד, שכן סכסוכים משפחתיים רבים מתרחשים "בארבע עיניים", ובפני הגורם החיצוני המעורב אין תמיד מידע עובדתי מוצק שיכול לתמוך בגרסה זו או אחרת. בשנת 1998 עדכנה משטרת ישראל את מדיניותה, כאשר פתחה מדור לחקירת מקרי אלימות בין בני זוג. במערך זה מושם דגש על הנושאים הבאים: תגובה מהירה של המשטרה תוך מיצוי סמכויותיה, הערכת המסוכנות ומניעתה בכל שלבי הטיפול המשטרתי, קשר בין המשטרה לבין גורמים מטפלים בקהילה, והקצאת מערך חקירות ייחודי בכל תחנות המשטרה: בכל תחנת משטרה יהיו שני חוקרים שהוסמכו לחקירת עבירות אלימות בין בני זוג, וכן יוקצו חוקרות ייחודיות למגזר הערבי.
אלימות בין בני זוג > התייחסות > יחס התקשורת

עד לשנת 1976 העוסקים בתקשורת הישראלית לא ראו הכאת נשים כבעיה חברתית, אלא כבעיה פרטית[דרוש מקור]. במהלך השנים היחס לתופעה עבר שינוי. תחילה נחשפו מקרים שהוצגו כחריגים, והכתבים דיווחו על אלימות נגד נשים ורצח נשים על ידי בעליהן כעל "בעיה רומנטית", טרגדיה משפחתית או אירוע מקרי והנטייה הייתה להטיל את האשמה באישה. אולם בשנת 1976 היחס לתופעה השתנה והוא בא לידי ביטוי בשני אופנים: פתיחת מקלטים לנשים מוכות בשנות השבעים וחקיקת החוק למניעת אלימות במשפחה בשנת 1991, ובהדרגה החלה התקשורת לראות בתופעה כבעיה חברתית ולא אישית.
אלימות בין בני זוג > התייחסות > יחס בתי הדין הרבניים

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: הנושא צריך להתחיל מיחס ההלכה, ולפרוש באופן מקיף את הדעות בראשונים ובאחרונים, ואז להציג סקירה מקיפה של פסקים בבתי הדין הרבניים בימינו. כמו כן, אין להתמקד רק בנושא עילת הגירושין.
לפי ההלכה אסור לגבר להפעיל אלימות כלפי בת זוגו, כפי שנאמר בשולחן ערוך (אבן העזר סי' קנד סע' ג): "איש המכה אשתו עבירה היא בידו כמכה חברו, ואם רגיל בכך יש ביד בית דין לייסרו ולהחרימו ולהלקותו בכל מיני רידוי וכפייה ולהשביעו שלא יעשה עוד".
וכתב באר הגולה (אבן העזר קנד, י) שעונשו של המכה אשתו חמור ממכה את חברו, והוא מנמק זאת בכמה היבטים שקשורים במחויבות הזוגית לאהבה ולכבוד הדדי, ובחומרה המיוחדת של אלימות במשפחה: ”דבחבירו אינו חייב בכבודו ובאשתו חייב לכבדה יותר מגופו, עולה עמו ואינה יורדת עמו, לחיים ניתנה ולא לצער, ועונשו גדול ממכה חבירו כי היא יושבת לבטח אתו ודמעתה מצויה”. ומכך הסיק הרב אברהם אהרן פרייס, שהמכה את אשתו חייב מלקות מן התורה, קל וחומר ממכה את חבירו.
השאלה האם אלימות במשפחה נחשבת לעילה לגירושין בפני עצמה שנויה במחלוקת בבית דין רבני. גם במקרים שבהם רשויות החוק הרחיקו בעלים אלימים מהבית ואפילו הרשיעו אותם בעבירה של אלימות במשפחה, יש מקרים בהם בתי הדין הרבניים סברו שאין לאישה זכות הלכתית לתבוע גירושין.
במאמר: "יחסם של חכמים לאלימות הבעל כלפי אשתו" פרופ אליעזר בשן הביא דוגמאות לפסיקות והתייחסויות של חכמים בבתי הדין בעקבות אלימות הבעל כלפי אשתו. הראב"ד והמהר"ם מרוטנברג התייחסו בחומרה רבה לאלימות הבעל כלפי אשתו. אך, חכמים בארצות האסלם נהגו אחרת ואף הכריזו על אשה שהוכתה על ידי בעלה כאשה מורדת ומנעו ממנה לקבל את כתובתה.
באחד המקרים הוצגו הוכחות לאלימות פיזית ונפשית מצד הבעל כלפי האישה, והדיינים סברו שזו לא עילה מספקת לגירושין. במקרה אחר דן בית הדין הרבני באשדוד במקרה בו אדם הורשע באלימות כלפי אשתו, איים עליה ברצח, ריצה עונשי מאסר וסירב לתת לה גט. בית הדין קבע שהאישה לא הוכיחה עילת גירושין שמאפשרת כפיית גט. במקרים רבים אחרים נטו בתי הדין להקל ראש כלפי גילויים של כל סוגי האלימות כלפי נשים, לרבות הקשות ביותר. אולם קיימים גם מקרים בהם בית הדין חייב את הבעל בגט בעקבות אלימות של הבעל כלפי אשתו. ונראה שאין תגובה קבועה מצד הדיינים על טענה לאלימות מצד האשה, ודבר זה נתון לשיקול דעתם של הדיינים.
אלימות בין בני זוג > גורמים

מודלים תאורטיים רבים ושונים מנסים לאתר את גורמי הסיכון והגורמים לאלימות בין בני זוג, כולל אלה המבוססים על גורמים ביולוגיים, פסיכולוגיים, תרבותיים, וחברתיים בין המינים. גורמי סיכון מסוימים מזוהים באופן עקבי במחקרים ממדינות רבות ושונות, בעוד שאחרים הם ספציפיים להקשר מסוים ומשתנים בין מדינות ואזורים (למשל, אזור כפריים ועירוניים). עוד נמצא כי נשים או גברים אלימים היא קבוצה הטרוגנית של אנשים. לכן, סביר מאוד להניח שגורם ספציפי אחד אינו יכול להסביר את התנהגותם של כולם.
מחקרים מצביעים על מספר גורמי סיכון עקביים המגבירים את הסיכוי להתנהגות אלימה (כתוקף) וכקורבן:
גורמים דמוגרפיים: גיל צעיר, רמת השכלה נמוכה, הכנסה נמוכה או אבטלה.
גורמים בהיסטוריית הילדות: חשיפה בילדות לאלימות בין ההורים, חווית הורות לקויה, התעללות והזנחה כולל אלימות מינית.
גורמים ברמת הפרט: גורמים שעלולים להוביל להתנהגות אלימה בזוגיות הם דחק, חרדה, הפרעות אישיות והפרעות נפשיות, תקשורת והיסטוריה של מערכות יחסים משפחתיות דוחות.
גורמים ברמת מערכת היחסים: עוינות או קונפליקטים במערכת היחסים, מספר בנות זוג, קיומם של חברים או אחים מבוגרים "בעלי ניסיון" שעוסקים בהתנהגויות מסוכנות.
גורמי סיכון הקשורים לעמדות: עמדות שעוסקות בשימוש באלימות במערכות יחסים ואמונה קפדנית ונוקשה בחלוקת תפקידי מגדר במערכת היחסים.
גורמי סיכון התנהגותיים: ביצוע וקורבנות לאלימות זוגיות במערכות יחסים קודמות, בריונות, היסטוריה של שימוש בסמים או אלכוהול, עבר פלילי, וסגנון תקשורת עוין.
גורמי סיכון ברמת הקהילה והסביבה: עוני, מעמד כלכלי וחברתי נמוך של נשים, רמות גבוהות של אלימות בשכונה, יעילות קולקטיבית נמוכה בשכונות (collective efficacy) למשל, נכונות נמוכה של שכנים להתערב כאשר הם רואים אלימות, ונורמות מגדריות מזיקות. כלומר, אמונות וציפיות לגבי תפקידם של והתנהגותם של גברים ונשים בחברה. עם זאת, הראיות לגבי גורמי סיכון אלה הם מוגבלות בשל המחקר המצומצם בנושא.
אלימות כנגד ילדים

| --- | --- |
 :  ראו גם – הזנחת ילדים
אלימות כנגד ילדים נוצרת בנסיבות שונות ובהן מסרים תרבותיים מעודדי אלימות, הורים בעלי קשיים רגשיים או שעברו התעללות בעצמם, חוסר יכולת של ההורה להיות פנוי לצרכים של ילדו, ועוד. ההתעללות מתאפשרת במקרים רבים כיוון שהילד הוא חלש, חסר אונים ותלוי במבוגר. ההתעללות מופנית בעיקר כלפי הצעירים והחלשים שבהם. הילדים מלווים בתחושת אשם דבר שפוגע בהם בהמשך ומקשה על יצירת מערכות יחסים בריאות עם בני אדם גם בבגרותם.
בעבר נפוצו שתי תפיסות מרכזיות בנוגע לאלימות כלפי ילדים. הראשונה, תופסת את הילד כחסר אישיות בפני עצמו עד אשר מפתח ישות משלו ואת ההורה כמי שעליו החובה לסייע בתהליך זה. התפיסה השנייה מדגישה את זכויות ההורה מול חובות הילד, הנתפס ככלי לשירות ההורה. לנוכח תפיסות אלו, כאשר הופיעו בעבר פגיעות בילד על ידי הוריו, הדבר ניחשב ללגיטימי ולנורמטיבי, שכן ההנחה הייתה שההורה ממלא בכך את חובותיו.
האלימות כלפי ילדים באה לידי ביטוי במספר אופנים:
פגיעה פיזית
פגיעה רגשית, השפלה: פגיעה זו פחות נראית לעין אולם מביאה בסופו של דבר לתופעת "נבואה המגשימה את עצמה". ההורה מתייג בצורה שלילית את הילד, הילד מאמין באימרות הוריו ומתחיל להתנהג בהתאם לתיוג.
הזנחה פיזית: מחדל של ההורים כלפי ילדיהם.
פגיעה מינית: רוב הפגיעות מתבצעות על ידי גברים במשפחה כלפי בנות במשפחה.
בין הסיבות המרכזיות לפגיעת ההורים בילדיהם ניתן למצוא רגשות שליליים (כעס, שנאה, עוינות), או מאידך אמונה כי דרך ההכאה יצליחו לחנך את ילדיהם. הפסוק מספר משלי "חוסך שבטו שונא בנו ואהבו שחרו מוסר" מייצג, לעיתים, עמדה זו. חלק מההורים מונעים מתוך מחשבת זדון ומתוך כוונה תחילה, כאשר חלק אחר של הפגיעות מתבצעות ללא כוונה לפגוע באופן זה.
בישראל ישנו חוק "פגיעה בקטינים ובחסרי ישע", סעיף 368 לחוק העונשין, ושם ישנה התייחסות נפרדת לפגיעה כשמדובר בילד, כלומר אדם שטרם מלאו לו 18 שנה. הפוגע מוגדר ככל מבוגר האחראי על הקטין - הורה מאמץ, הורה חורג ואפוטרופוס.
אלימות בין אחים

אלימות בין אחים פירושה התעללות בין אחים כדפוס של אלימות והפחדה שחוזר על עצמו. סוג אלימות זה מוזכר בסיפורי התנ"ך - רצח הבל על ידי אחיו קין, והתעללות אחי יוסף ביוסף.
האלימות בין אחים מתפרשת לרוב כמריבה. ההורים מתעלמים ותופסים זאת כחלק מתהליך ההתבגרות. אלימות זו מאפיינת ילדים בגילאי 6–12, וכן מאפיינת בנים יותר מאשר בנות.
במקרים מסוימים האלימות הופכת לבעייתית כאשר פער הגילאים בין האחים גדול ואח אחד הוא תמיד הקורבן והשני תמיד התוקפן.
התעללות בין אחים יכולה להיות גם מינית. גם במקרה זה פעמים רבות ההורים תופסים את ההתעללות כמשחק בין האחים, דבר שמגביר את הפגיעה בקורבן בשל התחושה שאין מי שיגן עליו/עליה. במקרה זה בדרך כלל ישנה דינמיקה משפחתית מורכבת שמעבירה מסרים בעיתיים או סותרים לגבי ההתעללות שמאפשרים את הימשכותה.
אלימות נגד קשישים

בעבר, בחברה המסורתית, תוחלת החיים הייתה קצרה. רק מספר בודד של אנשים הצליחו להגיע לגיל הזקנה, והם זכו למעמד חברתי גבוה הודות לנדירותם ולתפקידים שמילאו. ככל שחברה הופכת למודרנית, הכוח והידע עוברים לצעירים, וכך יש כמות רבה יותר של אנשים המגיעים לגיל הזקנה.
בעבר, הזקנים היו נחשבים לראשי הבית, הרכוש היה בבעלותם וכל המשפחה גרה ועבדה יחד. אך עם תהליך המודרניזציה, העיור, והארכת תוחלת החיים באמצעים רפואיים מתקדמים, התלות במשפחה פוחתת, הילדים לא גרים עוד עם הוריהם, ההורים מאריכים ימים ונחלשים, והצרכים והשאיפות של הצעירים משתנים. בחברה המודרנית הקשישים לא משמשים עוד גורם סמכותי עבור הצעירים. כאמור, בעקבות השינויים שנוצרו כמות הקשישים הולכת וגדלה, המדינה לא יכולה לספק להם שירותים מתאימים, ורוב האחריות נופלת על כתפי ילדיהם או קרובים אחרים. סיטואציה זו מביאה ללחץ רב, לקושי בטיפול ולקשיים נוספים כגון בעיות כלכליות, בריאותיות ונפשיות אשר בסופו של דבר יכולות להביא לאלימות.
מנגד, ישנה טענה שהאלימות הייתה ידועה עוד קודם, אולם בעקבות השינויים המודרניים החשיפה שלה גברה. כמו כן, ערכים שהיו מובנים מאליהם בעבר, ניתנים לבחירה כיום.
ישנן שני סוגי משפחות אשר מאופיינות באלימות כנגד קשישים:
משפחות בעלות בעיות בלתי פתורות מן העבר, ולכן הלחץ מעורר אותן שוב.
משפחות דלות אמצעים נפשיים וכלכליים, שהטיפול הרפואי בזקן מביא אותן לפגיעה קשה עוד יותר.
אלימות נגד קשישים מאופיינת ב: פגיעה פסיכולוגית, פגיעה גופנית, פגיעה כלכלית, הזנחה מכוונת והזנחה בלתי מכוונת (קיימת גם הזנחה אישית שבה הקשיש לא נותן לעצמו טיפול נאות). במחקרים שונים שהתפרסמו נראה כי הפגיעה השכיחה ביותר היא פגיעה גופנית. נמצא כי רוב הקורבנות הן קשישות שסובלות ממוגבלויות פיזיות או שכליות. חלק מהקרבנות הם גם גברים מעל גיל 75 שאף הם סובלים ממגבלה מסוימת. ממצא נוסף הוא רוב הקורבנות משויכים למעמד כלכלי נמוך.
הפוגעות היו בדרך כלל נשים, קרובות משפחה של הקשישים או הבעלים. ניתן להסביר ממצא זה בטענה שהנשים הן המטפלות העיקריות בקשישים.
מרבית מקרי האלימות לא נחשפים ונשארים בסוד בתוך המשפחה, היות שהזקנים רואים בכך כישלון אישי שלהם ולעיתים מתקשים טכנית להתלונן כיוון שהם מרותקים לביתם ומבודדים מהסביבה. לעיתים הם מרגישים כי תרמו לכך, ובנוסף קיים בהם פחד להישלח למוסדות. כמו כן הרשויות לא בודקות ביסודיות רבה את הקשישים כדי לא לפגוע בפרטיותם.
אלימות נגד גברים

פרופ' מורי שטראוס ואחרים פרסמו מחקרים משנת 1980, בהם נטען כי אלימות בין בני זוג מאופיינת בסימטריה מגדרית והדדיות. לפי גישה זו, נשים נוטות להשתמש באלימות כלפי בן/בת הזוג גם כשאלו לא נהגו כלפיהן באלימות וגם כאשר אין הדבר נובע בהכרח מתוך הגנה עצמית, אלא לצורך שליטה, השגת עוצמה ונקמה. במרוצת השנים החלו להצטבר עדויות מחקריות המצביעות על שימוש של נשים באלימות כלפי גברים, לרבות אלימות מילולית, מינית ונפשית. במחקר משנת 1997 שיעור גדול של נשים דיווח על שימוש באלימות לצורך השגת עוצמה ותגמול עקב התנהגות לא נאותה ומתוך רצון לזכות בתשומת לבו של בן הזוג. ניתוח-על משנת 2010 מצא כי המניעים השכיחים ביותר לאלימות בקרב נשים היו כעס, הגנה עצמית, ונקמה, אולם ההבחנה בין נקמה והגנה עצמית הייתה קשה בחלק מן המחקרים שנבדקו. יש הטוענים כי מניעים של שליטה הם נעדרים מאלימות של נשים, אך יש החולקים על כך. מחקר משנת 2003 מצא כי 38% מהנשים דיווחו כי איימו להשתמש באלימות לפחות לפעמים כדי לגרום לבן או בת הזוג לעשות את הדברים שרצו שיעשו; מתוכן 53% ציינו כי האיומים היו יעילים לפחות בחלק מהזמן. באופן דומה, גרגורי סטיוארט (2006) הצביע על כך כי המניעים השכיחים ביותר היו "כדי לקבל שליטה על בן/בת הזוג" (22%), "כדי לגרום לבן/בת הזוג לעשות או להפסיק משהו" (22%), ו"לגרום לבן/בת הזוג להסכים איתך" (17%). שטראוס (2010) הציג נתונים משישה סקרים שבוצעו בקרב האוכלוסייה הכללית בארצות הברית במשך שלושה עשורים, ומצא דפוסי אלימות הדדים במרבית מקרי האלימות שנבחנו. גישת הסימטריה באלימות מתמקדת בסיבות לאלימות ובשיעורי השימוש באלימות, ולא בתוצאות האלימות. אפילו מנתוני שטראוס עולה כי אלימות של גברים גורמת לפציעות רבות יותר (פיזיות ופסיכולוגיות), יותר מקרי מוות, וזורעות יותר פחד. פיברט (2014) שקיבץ כ-270 מחקרים, וכ-73 סקירות בביבליוגרפיה על אלימות במערכת יחסים זוגית, הראה כי נשים נוקטות אלימות כלפי בני זוגן ביחס הדומה לזה של גברים.
לאורך השנים ספגה עבודתו של שטראוס ביקורת רבה. הביקורת הטילה ספק בקיומה של סימטריה מגדרית, במתודולוגיה העומדת מאחורי השאלונים למדידת התנהגויות אלימות בזוגיות של שטראוס (CTS, Conflict Tactics Scale), ובמסגרת התאורטית בה משתמשים החוקרים התומכים בה. המבקרים טוענים, בין היתר, כי אלימות גברים כלפי נשים היא קשה יותר ואין למדוד את השניים על ידי אותו סולם.