stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועדון ה-50-40-90
50 - 40 - 90

על מנת שעונה תחשב ל-"50 - 40 - 90" על השחקן להשיג אחוזי קליעה הגבוהים מאחוזי המינימום ללא עיגול כלפי מעלה. בנוסף, עליהם לעמוד בדרישות המינימום של זריקות, כפי שנקבע בכללים.
| שחקן | עונה | משחקים | קליעות מהשדה | זריקות מהשדה | % קליעה מהשדה | קליעות לשלוש | זריקות לשלוש | % קליעה לשלוש | קליעות עונשין | זריקות עונשין | % קליעות עונשין | נקודות | ממוצע נקודות למשחק | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לארי בירד | 1986/87 | 74 | 786 | 1,497 | 53% (.525) | 90 | 225 | 40% (.400) | 414 | 455 | 91% (.910) | 2,076 | 28.05 |  |
| לארי בירד (2) | 1987/88 | 76 | 881 | 1,672 | 53% (.527) | 98 | 237 | 41% (.414) | 415 | 453 | 92% (.916) | 2,275 | 29.93 |  |
| מארק פרייס | 1988/89 | 75 | 529 | 1,006 | 53% (.526) | 93 | 211 | 44% (.441) | 263 | 292 | 90% (.901) | 1,414 | 18.85 |  |
| רג'י מילר | 1993/94 | 79 | 524 | 1,042 | 50% (.503) | 123 | 292 | 42% (.421) | 403 | 444 | 91% (.908) | 1,574 | 19.92 |  |
| סטיב נאש | 2005/06 | 79 | 541 | 1,056 | 51% (.512) | 150 | 342 | 44% (.439) | 257 | 279 | 92% (.921) | 1,489 | 18.85 |  |
| דירק נוביצקי | 2006/07 | 78 | 673 | 1,341 | 50% (.502) | 72 | 173 | 42% (.416) | 498 | 551 | 90% (.904) | 1,916 | 24.56 |  |
| סטיב נאש (2) | 2007/08 | 81 | 485 | 962 | 50% (.504) | 179 | 381 | 47% (.470) | 222 | 245 | 91% (.906) | 1,371 | 16.93 |  |
| סטיב נאש (3) | 2008/09 | 74 | 428 | 851 | 50% (.503) | 108 | 246 | 44% (.439) | 196 | 210 | 93% (.933) | 1,160 | 15.68 |  |
| סטיב נאש (4) | 2009/10 | 81 | 499 | 985 | 51% (.507) | 124 | 291 | 43% (.426) | 211 | 225 | 94% (.938) | 1,333 | 16.46 |  |
| קווין דוראנט | 2012/13 | 81 | 731 | 1,433 | 51% (.510) | 139 | 334 | 42% (.416) | 679 | 750 | 91% (.905) | 2,280 | 28.15 |  |
| סטף קרי | 2015/16 | 79 | 805 | 1,598 | 50% (.504) | 402 | 886 | 45% (.454) | 363 | 400 | 91% (.908) | 2,375 | 30.1 |  |
| מלקולם ברוגדון | 2018/19 | 64 | 378 | 748 | 51% (.505) | 104 | 244 | 43% (.426) | 141 | 152 | 93% (.928) | 1,001 | 15.6 |  |
| קיירי אירווינג | 2020/21 | 54 | 549 | 1,086 | 51% (.506) | 152 | 378 | 40% (.402) | 201 | 218 | 92% (.922) | 1,451 | 26.9 |  |
| קווין דוראנט (2) | 2022/2023 | 47 | 483 | 862 | 56% (.560) | 93 | 230 | 40% (.404) | 307 | 334 | 92% (.919) | 1,366 | 29.1 |  |
50- 40 - 90 לאחר עיגול

ישנם מספר שחקנים שלא השיגו את אחוזי הקליעה הנדרשים בחישוב האחוזים על פי 3 מקומות לאחר הנקודה העשרונית, אך כאשר מעגלים את האחוזים כלפי מעלה (2 ספרות לאחר הנקודה) נראה כי השיגו את המינימום הנדרש.
| שחקן | עונה | משחקים | קליעות מהשדה | זריקות מהשדה | % קליעה מהשדה | קליעות לשלוש | זריקות לשלוש | % קליעה לשלוש | קליעות עונשין | זריקות עונשין | % קליעות עונשין | נקודות | ממוצע נקודות למשחק | מקור>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| לארי בירד | 1985/86 | 82 | 796 | 1,606 | 50% (.496)* | 82 | 194 | 42% (.423) | 441 | 492 | 90% (.896)* | 2,115 | 25.79 |  |
| ג'ף הורנסק | 1990/91 | 80 | 544 | 1,051 | 52% (.518) | 61 | 146 | 42% (.418) | 201 | 224 | 90% (.897)* | 1,350 | 16.88 |  |
| סטיב נאש | 2006/07 | 76 | 517 | 971 | 53% (.532) | 156 | 343 | 45% (.455) | 222 | 247 | 90% (.899)* | 1,412 | 18.58 |  |
| חוסה קלדרון | 2008/09 | 68 | 320 | 644 | 50% (.497)* | 82 | 202 | 41% (.406) | 151 | 154 | 98% (.981) | 873 | 12.84 |  |
| דירק נוביצקי | 2013/14 | 80 | 633 | 1,273 | 50% (.497)* | 131 | 329 | 40% (.398)* | 338 | 376 | 90% (.899)* | 1,735 | 21.69 |  |
כמעט 50 - 40 - 90 (אחוזים חסרים)

ישנם מספר שחקנים שהיו קרובים מאוד להשגת האחוזים הנדרשים, אך החמיצו את הקריטריון באחוז אחד (גם לאחר עיגול). סטיב נאש הוא השחקן המוביל את הרשימה עם 3 עונות בהן היה קרוב להשגת אחוזי המינימום הנדרשים. בעונת 2014/15 היו 3 שחקנים שהיו קרובים להשגת הקריטריון: סטף קרי, כריס פול וקייל קורבר.
| שחקן | עונה | משחקים | קליעות מהשדה | זריקות מהשדה | % קליעה מהשדה | קליעות לשלוש | זריקות לשלוש | % קליעה לשלוש | קליעות עונשין | זריקות עונשין | % קליעות עונשין | נקודות | ממוצע נקודות למשחק | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קייל מייסי | 1981/82 | 82 | 486 | 945 | 51% (.514) | 39 | 100 | 39% (.390)* | 152 | 169 | 90% (.899)* | 1,163 | 14.2 |  |
| בראד דייוויס | 1984/85 | 82 | 310 | 614 | 51% (.505) | 47 | 115 | 41% (.409) | 154 | 193 | 89% (.888)* | 825 | 10.1 |  |
| ביירון סקוט | 1986/87 | 82 | 554 | 1,134 | 49% (.489)* | 65 | 149 | 44% (.436) | 224 | 251 | 89% (.892)* | 1,397 | 17.0 |  |
| דיינה בארוס | 1994/95 | 82 | 571 | 1,165 | 49% (.490)* | 197 | 425 | 46% (.464) | 347 | 386 | 90% (.899)* | 1,686 | 20.6 |  |
| סטיב נאש | 2000/01 | 70 | 386 | 792 | 49% (.487)* | 89 | 219 | 41% (.406) | 231 | 258 | 90% (.895)* | 1,092 | 15.6 |  |
| סטיב נאש | 2004/05 | 75 | 430 | 857 | 50% (.502) | 94 | 218 | 43% (.431) | 211 | 238 | 89% (.887)* | 1,165 | 15.5 |  |
| וולי זרביאק | 2005/06 | 72 | 493 | 1,012 | 49% (.487)* | 102 | 255 | 40% (.400) | 278 | 310 | 90% (.897)* | 1,366 | 19.0 |  |
| סטיב נאש | 2010/11 | 75 | 399 | 811 | 49% (.492)* | 81 | 205 | 40% (.395)* | 227 | 249 | 91% (.912) | 1,106 | 14.7 |  |
| דירק נוביצקי | 2010/11 | 73 | 610 | 1,179 | 52% (.517) | 66 | 168 | 39% (.393)* | 395 | 443 | 89% (.892)* | 1,681 | 23.0 |  |
| סטפן קרי | 2014/15 | 80 | 653 | 1,341 | 49% (.487)* | 286 | 646 | 44% (.443) | 308 | 337 | 91% (.914) | 1,900 | 23.8 |  |
| כריס פול | 2014/15 | 82 | 568 | 1,170 | 49% (.485)* | 139 | 349 | 40% (.398) | 289 | 321 | 90% (.900) | 1,564 | 19.1 |  |
| קייל קורבר | 2014/15 | 75 | 292 | 600 | 49% (.487)* | 221 | 449 | 49% (.492) | 106 | 118 | 90% (.898) | 911 | 12.1 |  |
כמעט 50 - 40 - 90 (אי עמידה בקריטריון מינימום)

מלבד האחוזים קיים קריטריון מינימום של לפחות 300 זריקות מהשדה, 82 זריקות מעבר לקו השלוש ו-125 זריקות עונשין במהלך העונה. ישנם מספר שחקנים שהשיגו את האחוזים הנדרשים, אך לא עמדו בקריטריוני המינימום בקטגוריות השונות. רוב השחקנים ברשימה לא עמדו בקריטריונים גם בזריקות מהשדה וגם בזריקות עונשין. בנוסף, רוב השחקנים עומדים בקריטריון האחוזים רק לאחר עיגול כלפי מעלה - סטיב קר, חוסה קלדרון ומאיירס לאונרד הם היחידים שעומדים בקריטריון האחוזים המינימלי, גם ללא עיגול (3 ספרות אחרי הנקודה).
| שחקן | עונה | משחקים | קליעות מהשדה | זריקות מהשדה | % קליעה מהשדה | קליעות לשלוש | זריקות לשלוש | % קליעה לשלוש | קליעות עונשין | זריקות עונשין | % קליעות עונשין | נקודות | ממוצע נקודות למשחק | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דיינה בארוס | 1990/91 | 66 | 154* | 311 | 50% (.495)* | 32* | 81 | 40% (.395) * | 78* | 85 | 92% (.918) | 418 | 6.9 |  |
| סטיב קר | 1995/96 | 82 | 244* | 482 | 51% (.506) | 122 | 237 | 51% (.515) | 78* | 84 | 93% (.929) | 688 | 8.4 |  |
| מריו אלי | 1996/97 | 78 | 291* | 585 | 50% (.497)* | 120 | 286 | 42% (.420) | 207 | 231 | 90% (.896)* | 909 | 11.7 |  |
| דני פרי | 1999/00 | 63 | 189* | 380 | 50% (.497)* | 33* | 75 | 44% (.440) | 52* | 57 | 91% (.912) | 463 | 7.3 |  |
| ג'ון בארי | 2001/02 | 82 | 255* | 522 | 49% (.489)* | 121 | 258 | 47% (.469) | 108* | 116 | 93% (.931) | 739 | 9.0 |  |
| ג'ייסון קאפונו | 2006/07 | 67 | 278* | 563 | 49% (.494)* | 108 | 210 | 51% (.514) | 66* | 74 | 89% (.892)* | 730 | 10.9 |  |
| חוסה קלדרון | 2007/08 | 82 | 367 | 707 | 52% (.519) | 79 | 184 | 43% (.429) | 109* | 120 | 91% (.908) | 922 | 11.2 |  |
| סטיב נאש | 2012/13 | 50 | 236* | 475 | 50% (.497)* | 57 | 130 | 44% (.438) | 107* | 116 | 92% (.922) | 636 | 12.7 |  |
| קייל קורבר | עונת 2014/15 | 75 | 292* | 600 | 49% (.487)* | 221 | 449 | 49% (.492) | 106* | 118 | 90% (.898)* | 911 | 12.1 |  |
| מאיירס לאונרד | 2014/15 | 55 | 125* | 245 | 51% (.510) | 47* | 112 | 42% (.420) | 30* | 32 | 94% (.938) | 327 | 5.95 |  |
הערות שוליים

↑  דרישות מינימום עונתיות(הקישור אינו פעיל, 17.5.2021) מתוך האתר NBA.com
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  סטיב נאש-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
1 2 3  חוסה קלדרון-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
1 2  סטיב קר-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
1 2 3  קייל קורבר-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
1 2 3  לארי בירד-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  מארק פרייס-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  רג'י מילר-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
1 2 3  דירק נוביצקי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  קווין דוראנט-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  סטף קרי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  תבנית:Cite basketball-reference
1 2  תבנית:Cite basketball-reference
↑  ג'ף הורנסק-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  קייל מייסי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  בראד דייוויס-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  ביירון סקוט-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
1 2  דיינה בארוס-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  וולי זרביאק-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  סטף קרי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  כריס פול-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  מריו אלי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  דני פרי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  ג'ון בארי-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  קאפונו-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
↑  מאיירס לאונרד-נתונים סטטיסטיים באתר basketball-reference.com
| מובילי הסטטיסטיקות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| מובילים עונתיים | מלך הסלים • מלך הריבאונדים • מלך האסיסטים • מלך החטיפות • מלך החסימות |  |
| מובילי כל הזמנים | הקלעים המובילים • הריבאונדרים המובילים • מוסרי האסיסטים המובילים • החוטפים המובילים • החוסמים המובילים • קלעי השלשות המובילים |  |
| מובילי כל הזמנים (פלייאוף) | הקלעים המובילים בפלייאוף ה-NBA • הריבאונדרים המובילים בפלייאוף ה-NBA |  |
| הישגים נוספים | מועדון ה-50-40-90 • משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין • רשימת שיאי העונה הסדירה ב-NBA |  |
מערכת יישוב חשבונות ברוטו מיידי

מערכת יישוב חשבונות ברוטו מיידי (בראשי תיבות: יחב"ם; באנגלית: Real Time Gross Settlement; ידועה בראשי התיבות: RTGS) היא מערכת ליישוב חשבון מיידי וסופי של תנועות כספיות בין בנקים ומסלקות אחרות ובין לקוחות. יישוב חשבון במערכת הוא סופי ובלתי ניתן להחזרה. הוא נועד להפחית את הסיכון שבנפילת גורם פיננסי במערכת הבנקאית במדינה, כאשר המצב האמיתי של הגורם הפיננסי אינו ברור במהלך היום. השימוש במערכת זמן אמת מחייב את הגורמים הפיננסיים השונים לנהל נזילות תוך יומיות, ולא רק בין יומית.
על מנת שהמערכת תהיה רלוונטית, צריכות כל מערכות התשלומים האחרות לעשות בה שימוש. במדינות שונות הפעלת המערכת נעשית על ידי הבנק המרכזי ובאחרות על ידי גוף נייטרלי המשותף לבנקים ולבנק המרכזי תוך פיקוח של הבנק המרכזי.
בישראל

בישראל קיימת מערכת זה"ב (זיכויים והעברות בזמן־אמת) מערכת סליקה בזמן אמת המתופעלת על ידי בנק ישראל. היא מאפשרת העברת תשלומים בזמן אמת ובאופן סופי. המערכת הוקמה בשנת 2007 ומאז הלך וגדל היקף השימוש בה, עד שהגיע ל-358,765 מיליארד ש"ח בשנת 2021. נתוני המערכת כוללים את היקף ושווי הפעולות של המערכת, בפילוח לפי פעילות בין־בנקאית, פעילות מסלקות ופעילות בנק ישראל. המערכת הוקמה לאחר שדו"ח של הבנק העולמי הציג את המחסור במערכת כזו כסיכון אשראי.
הערות שוליים

↑  יִשּׁוּב חֶשְׁבּוֹנוֹת בְּרוּטוֹ מִיָּדִי במילון בנקאות (תשס"ז), באתר האקדמיה ללשון העברית
ירה אורונן

ירה אורונן (בפינית: Jere Uronen; נולד ב-13 ביולי 1994) הוא כדורגלן פיני המשחק בעמדת המגן השמאלי בשארלוט ובנבחרת פינלנד.
קריירה

אורונן נולד בטורקו שבפינלנד, ושיחק במחלקת הנוער של טורון פאלוסאורה המקומית.
לקראת עונת 2011 עלה לקבוצה הבוגרת, ואף הושאל לאובו מהליגה השלישית.
בינואר 2012 נרכש על ידי הלסינגבורג מליגת העל השוודית ב-700 אלף אירו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ב-2 באפריל 2012, כשעלה כמחליף בניצחון קבוצתו 1–0 על נורשפין.
בינואר 2016 חתם בראסינג גנק מליגת העל הבלגית. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-13 במרץ 2016, במשחק נגד אוסטנדה.
ב-20 ביולי 2021 נרכש על ידי ברסט מהליג 1 תמורת מיליון אירו.
קריירה > קריירת נבחרות

אורונן היה שותף בכל הנבחרות הצעירות של פינלנד.
ב-26 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת בניצחון 3–2 על טורקיה, והפך לשחקן השלישי הצעיר ביותר לערוך הופעה במדיה.
במשחקי מוקדמות יורו 2016 ומוקדמות מונדיאל 2018 הוא ביסס את מעמדו בהרכב הנבחרת, ובמשחקי ליגת האומות 2018/2019 ו2020/2021 כבר הפך לשחקן הרכב קבוע.
ביורו 2020 היה שחקן הרכב בהופעה ההיסטורית של נבחרתו בשלב הבתים.
תארים

סופרקאפן (1): 2012
אליפות בלגיה (1): 2018/2019
הגביע הבלגי (1): 2020/2021
נבחרת חודש ספטמבר 2017 בליגת העל הפינית
הערות שוליים

↑  "Fins international Jere Uronen tekent bij KRC Genk" (בהולנדית). KRC Genk. אורכב מ-המקור ב-17 בפברואר 2017. נבדק ב-1 באוקטובר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Uronen debytoi Belgian liigassa" (בפינית). Turun Sanomat. 14 במרץ 2016. נבדק ב-13 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "EM-kisoissa ihastuttanut Suomen maajoukkuepelaaja siirtyy Ranskan pääsarjaan miljoonasummalla" [The Finnish national team player, who had a strong performance at the European Championships, will move to the French main league for a transfere fee of millions] (בפינית). Iltalehti. 20 ביולי 2021. נבדק ב-21 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  HUU-TV: Uronen häkeltyi avauspaikasta (אורכב 04.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
| נבחרת פינלנד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 הרדצקי •  2 אראיורי •  3 אושגנסי •  4 טויביו •  5 ל. וייסנן •  6 קמארה •  7 טיילור •  8 לוד •  9 ינסן •  10 פוקי •   11 שולר •  12 יורונן • 13 סוירי •  14 ספארב • 15 ס. וייסנן • 16 לאם • 17 אלהו • 18 אורונן • 19 קאוקו • 20 פוהיאנפאלו • 21 לפאלאינן • 22 ראיטלה • 23 יאקולה • 24 ואלקרי • 25 איוואנוב • 26 פורס • מאמן: קאנרבה |  1 הרדצקי •  2 אראיורי •  3 אושגנסי •  4 טויביו •  5 ל. וייסנן •  6 קמארה •  7 טיילור •  8 לוד •  9 ינסן •  10 פוקי •   11 שולר •  12 יורונן • 13 סוירי •  14 ספארב • 15 ס. וייסנן • 16 לאם • 17 אלהו • 18 אורונן • 19 קאוקו • 20 פוהיאנפאלו • 21 לפאלאינן • 22 ראיטלה • 23 יאקולה • 24 ואלקרי • 25 איוואנוב • 26 פורס • מאמן: קאנרבה | פינלנד |
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ֲ
בוגי (ז'אנר מוזיקלי)

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פוסט-דיסקו, פאנק, מוזיקת נשמה, R&B עכשווי, רית'ם אנד בלוז
 מקורות תרבותיים:  סוף שנות ה-1970 – אמצע שנות ה-1980, ארצות הברית
 כלים:  קול, סינתיסייזר, כלי מקלדת, גיטרה בס, סינתיסייזר, דוגם צלילים, סקוונסר, כלי הקשה (כלי הקשה לטיניים, תופים, מכונת תופים)
 נגזרות:  אלקטרו, מוזיקת האוס, נו-דיסקו, סיטי פופ
 
בוגי (באנגלית: Boogie) הוא תת-ז'אנר מוזיקלי של רית'ם אנד בלוז, מוזיקת דאנס אלקטרונית ופוסט-דיסקו, שצמח לראשונה בארצות הברית בסוף שנות ה-1970 עד אמצע שנות ה-1980. יצירות מוזיקה מז'אנר זה מבוססות על כלי נגינה אקוסטיים ואלקטרוניים עם דגש על שירה ואפקטים קוליים שונים.
בוגי, בשל התבססותו על הז'אנר המוזיקלי פוסט-דיסקו, לא מתבסס בדרך כלל על הקצב של ארבע על הרצפה (אנ'), הקצב ה"מסורתי" של מוזיקת הדיסקו, אלא מתבסס על אקצנט (אנ') חזק בפעימות השנייה והרביעית, ולרוב קצב בטווח של 110 עד 116 פעימות לדקה. מלבד יישום וקידום ההיבטים הטכנולוגיים והמסחריים של מוזיקת הגל החדש ולאחר שנחשף למדי לתת-ז'אנר הסינת'-פופ שלו, בוגי הוא, לעומת זאת, מבוסס לגמרי על רית'ם אנד בלוז ופאנק. ניתן לאפיין רצועות בוגי טיפוסיות על ידי קצב מיד-טמפו, שימוש בולט בסלאפ בס חשמלי או סינתטי, צליל מחיאות כפיים חזקות, אקורדים מלודיים, וכמובן סינתיסייזרים.
המונח, במתכונתו הנוכחי, נטבע לראשונה על ידי התקליטנים הבריטים נורמן ג'יי (אנ') ודז פארקס בסוף שנות ה-1970 בארצות הברית. לעומת זאת, ב-eBay, הז'אנר בוגי מוגדר כז'אנר ספציפי של מוזיקת דאנס אפרו-אמריקאית של תחילת שנות ה-1980.
ביאורים

↑  על פי המילון האנגלי של אוקספורד, המונח עצמו היה קיים עוד לפחות משנת 1913.
הערות שוליים

1 2 3  Serwer, Jesse (2009) XLR8R (אורכב 05.03.2018 בארכיון Wayback Machine): Jesse Serwer in an interview with Dam-Funk. Retrieved on 2-2-2010.
1 2  Explore music...Genre: Post-disco, Allmusic, 11 April 2009
↑  Depuydt, Francis. "Boogie, Funk & Modern Soul from the 80s". Danceclassics.net. אורכב מ-המקור ב-2015-08-26. נבדק ב-2009-08-11.
↑  "Rap meets Techno, with a short history of Electro". אורכב מ-המקור ב-2009-12-19. נבדק ב-2009-12-26.
↑  "Beatport launches nu disco / indie dance genre page" (הודעה לעיתונות). Beatport. 2008-07-30. אורכב מ-המקור ב-2008-08-07. נבדק ב-2008-08-08. Beatport is launching a new landing page, dedicated solely to the genres of "nu disco" and "indie dance". ... Nu Disco is everything that springs from the late ′70s and early ′80s (electronic) disco, boogie, cosmic, Balearic and Italo disco continuum...
↑  Shapiro, Peter. (2000) Modulations: a History of Electronic Music: Throbbing Words on Sound, London: Distributed Art Publishers, ISBN 1-891024-06-X, p. 40
↑  Reynolds, Simon (2011-05-03). "Name it on the 'boogie' – the genre tag that won't sit still (2011)". The Guardian. London. ארכיון מ-2020-10-27. נבדק ב-14 בספטמבר 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Various Artists—Disco Discharge: Disco Boogie". Rovi Corp. ארכיון מ-2013-07-27. נבדק ב-2014-04-16.
↑  ""Back to the Future: Dam-Funk in Wax Poetics" by Danny Holloway". Stones Throw. ארכיון מ-2012-04-05. נבדק ב-2011-08-24.
↑  Cateforis, Theo (2011). Are We Not New Wave?: Modern Pop at the Turn of the 1980s. The University of Michigan Press. p. 10. ISBN 9780472034703.
שלומית דקל

| --- | --- |

 לידה:  27 ביוני 1928 טאלין, אסטוניה 
 פטירה:  14 באוגוסט 2024 (בגיל 96) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1936
 מקום מגורים:  ירושלים 
 ידועה בשל:  האישה הראשונה שהופיעה בטלוויזיה הלימודית בישראל
 השכלה:  המכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין  האוניברסיטה העברית בירושלים  התיכון ליד האוניברסיטה 
 
שלומית דקל (27 ביוני 1928 – 14 באוגוסט 2024) הייתה אשת חינוך ישראלית ולוחמת פלמ"ח. האישה הראשונה שהופיעה בטלוויזיה הלימודית בישראל, ובטלוויזיה בישראל בכלל.
ביוגרפיה > ראשית חייה והעלייה לארץ ישראל

דקל נולדה בטאלין, בירת אסטוניה, לאברהם קוסוצקי ולתמרה לבית צ'ורני. אביה, איש חינוך וראש התנועה הציונית בטאלין, פעל לקידום התנועה הציונית והעלייה לארץ ישראל ודיבר עם בתו בשפה העברית בלבד משנות ילדותה המוקדמות.
לאחר עליית היטלר לשלטון בגרמניה, נשלח אביה של דקל כציר לקונגרס הציוני בלוצרן, שווייץ, ושם פגש את נציגי היישוב בארץ ישראל, ופעל לקבלת האישורים הנדרשים לעלייה לארץ ישראל.
בשנת 1936 עלתה המשפחה לאונייה "פולוניה" בדרכה לארץ ישראל. מרבית בני משפחתה של דקל באסטוניה נספו בשואה לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה. שלומית והוריה היו בין המעטים מיהודי אסטוניה שעלה בידם להימלט.
בגיל 16 התקבלה דקל לתוכנית לתלמידים מצטיינים בתיכון ליד האוניברסיטה בירושלים, ובסיום התיכון המשיכה ללימודים בסמינר למורים. 1947, שנת הלימודים האחרונה שלה בסמינר למורים דוד ילין, התקצרה בשל המצב המדיני, וכך היא התגייסה לשורות הפלמ"ח.
ביוגרפיה > לוחמת פלמ"ח

ב-29 ביוני 1946 נעצר אביה של דקל בקיבוץ יגור במהלך השבת השחורה. במוצאי יום הכיפורים של אותה שנה, פגשה את יצחק דקל (דוקי). יצחק התגייס לשורות הפלמ"ח כבר ב-1943 לאחר שסיים את לימודיו בתיכון ליד"ה והצטרף לכוחות הרזרבה. כחצי שנה לאחר תחילת הלימודים באוניברסיטה, נקרא יצחק לשוב לחטיבת הראל כמפקד האמון על ליווי השיירות לירושלים. שלומית התגייסה בעקבותיו בשנת 1947 לחטיבה, תחת פיקודו של יצחק רבין.
שלומית ודוקי ליוו את השיירות האחרונות לירושלים, תוך הסתרת תחמושת ונשק על גופם, עד להפסקתן המוחלטת על ידי שלטונות המנדט הבריטי בתקופה שקדמה להכרזת העצמאות ב-14 במאי 1948.
שלומית ויצחק דקל נישאו בנוכחות קהל אורחים מצומצם בהפוגה הראשונה של מלחמת העצמאות. לפני שחרורה מהשירות בפלמ"ח שרתה דקל בשני תפקידים נוספים – אלחוטאית באבו גוש ומורה לעברית בקיבוץ חולדה לחיילי גח"ל (גיוס חוץ לארץ).
ביוגרפיה > עשייה חינוכית

אחרי שחרורה החלה דקל ללמד בבית הספר בית חינוך ע"ש חיים ארלוזורוב, נתנה שיעורים פרטיים בחשבון ולימדה עברית בבית ספר ערב לפועלים. בתקופה זו נולדו שלושת ילדיה: עופר, לאה ומיכל.
ב-1964, לאחר כעשור בתחום ההוראה, נבחרה דקל ללמד מתמטיקה על מסך הטלוויזיה, עוד בטרם הוקם הערוץ הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
ב-24 במרץ 1966, ב-12 בצהריים, הפכה דקל לאשה הראשונה בישראל שהופיעה בטלוויזיה, בשידור ההיסטורי בו נחנכה הטלוויזיה הלימודית. בטקס נאמו בין השאר שר החינוך זלמן ארן והלורד ויקטור רוטשילד.
את שיעורי המתמטיקה המשודרים כתבה והגישה דקל בעצמה, בלוויית הבובה "דודו" אותה הפעילה הבובנאית נעמי יואלי.
בשנת 1966, זכתה בפרס על השיעור "המעגל והעיגול" לכתות ז' בתחרות בינלאומית לשידורים חינוכיים בטוקיו, יפן, שנערכה על ידי שירות השידור היפני בחסות איחוד שירותי השידור האירופאים.
לאחר כחמש שנים בטלוויזיה וכמאה שיעורים משודרים, פרשה דקל מהמסך ושבה להוראה.
דקל סיימה בהצטיינות תואר ראשון בחינוך וספרות ובמקביל לימדה הוראת חשבון בסמינר למורים דוד ילין.
לאחר מכן המשיכה לתואר מוסמך ועבדה כמרכזת מסלול חטיבת הביניים במתמטיקה בסמינר, וכן לימדה בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית. בהמשך סיימה דקל תואר מוסמך בחינוך ובתקשורת ולמדה לתואר מוסמך נוסף ביידיש, שניהם באוניברסיטה העברית.
במסגרת הלימודים התבקשה דקל על ידי פרופסור דניאל כהנמן, חתן פרס נובל לכלכלה לשנת 2002, ופרופ' שלמה (סימור) פוקס שעמד בראש בית הספר לחינוך באותה התקופה, לכתוב תוכנית לימודים שתעסוק בחשיבה בתנאי אי ודאות. בהדרכת פרופ' כהנמן ופרופ' עמוס טברסקי כתבה ספר לימוד, מדריך למורה ומאמרים יחד עם פרופ' רות בייט-מרום לשכלול החשיבה בתנאי אי ודאות.
ביוגרפיה > לאחר פרישתה

לאחר פטירתו של דוקי בעלה בגיל 67 ופרישתה לגמלאות, התנדבה במתן תמיכה נפשית בארגון ער"ן (עזרה ראשונה נפשית), שם הייתה פעילה יותר מעשרים שנים. כמו כן, היא ריכזה בהתנדבות את תוכניות התרבות בארגון ותיקי ההגנה והתנדבה ביד ושם בתרגום מסמכים מיידיש לעברית.
ד"ר נעמי יואלי, שהייתה תלמידתה של דקל בבית הספר ארלוזורוב ושותפתה לתוכנית הטלוויזיה כמפעילת הבובה דודו, כתבה על דקל:
שלומית דקל היא בעיני, כמו בעיני כל חבריה ומוקיריה, דמות מופת בסגולותיה החינוכיות, האינטלקטואליות והאנושיות ובעלת זכויות רבות בעיר ירושלים איתה כרכה את גורלה עוד מימי הפלמ"ח כאשר ליוותה שיירות בדרך לעיר הנצורה… שלומית יוצאת דופן ביכולתה לתרום מכל הטוב שבה לכל מעגלי החיים הסובבים אותה: המשפחה, החברים, הקולגות למחקר, התלמידים הרבים וגם רבים רבים שלא פגשו בה אך נעזרו בעצותיה, בנדיבותה ובגישה החיובית יוצאת הדופן שלה... השילוב של אשת מחקר ומעשה, של תרומה חברתית עם איזון משפחתי ייחד ומייחד עד היום את שלומית.
דקל התגוררה בירושלים, הייתה נשואה ללוחם הפלמ"ח יצחק (דוקי) דקל עד למותו ב-1992.
נפטרה באוגוסט 2024. הותירה אחריה שלושה ילדים, נכדים ונינים.
פרסומים

Beyth-Marom, R. & Dekel, S. Thinking under uncertainty: A textbook for junior high school students. The Ministry of Education, 271 pp., 1983.
Beyth-Marom, R. & Dekel, S. Thinking under uncertainty: A Manual for Teachers. The Ministry of Education, 132 pp., 1983.
Beyth-Marom, R. & Dekel, S. An elementary approach to thinking under uncertainty. Translated and adapted from Hebrew by: Ruth Beyth-Marom, Ben- Zion Marom and Sarah Lichtenstein. Lawrence Erlbaum Associates, 154 pp., 1985.
Beyth-Marom, R. & Dekel, S. A curriculum to improve thinking under uncertainty. Instructional Science, 12 (1983), 67-82.
הערות שוליים

↑  יואב בירנברג, שלומית דקל, המורה למתמטיקה שחתומה על שידור הטלוויזיה הראשון בארץ, הלכה לעולמה, באתר ynet, 18 באוגוסט 2024
↑  "שידורי הטלוויזיה נפתחו בשיעור מתמטיקה" (הצופה, 25 במרץ 1966)
↑  "דודו והשלומית" - כתבה מעיתון מעריב אודות קבלת פרס בינלאומי ביפן על השיעור המשודר של שלומית דקל "המעגל והעיגול", 23 בנובמבר 1966
http://www.jpress.org.il/Repository/getFiles.asp?Style=OliveXLib:LowLevelEntityToSaveGifMSIE_TAUHE&Type=text/html&Locale=hebrew-skin-custom&Path=MAR/1966/11/25&ChunkNum=-1&ID=Ar05802&PageLabel=58
↑  "שיעור בטלוויזיה - פרס יפאני" - כתבה מעיתון מעריב אודות קבלת פרס בינלאומי ביפן על השיעור המשודר של שלומית דקל "המעגל והעיגול", 25 בנובמבר 1966
http://www.jpress.org.il/Repository/getFiles.asp?Style=OliveXLib:LowLevelEntityToSaveGifMSIE_TAUHE&Type=text/html&Locale=hebrew-skin-custom&Path=MAR/1966/11/23&ChunkNum=-1&ID=Ar01001&PageLabel=10
↑  קישור למאמר שכתבה שלומית דקל עם פרופ' רות בייט-מרום: http://link.springer.com/article/10.1007/BF00120902
↑  יצחק דקל באתר הפלמ"ח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303160805171  VIAF: 297249245   WorldCat (עם VIAF): 297249245 
דקל בימי הפלמ"ח
המורה שלומית והבובה דודו בטלוויזיה הלימודית
המורה שלומית דקל בכיתה בבית הספר
צבי בן ארי (מפקד)

צבי בן ארי (15 ביולי 1923 – 7 בינואר 2020) היה מפקד בהגנה, אלוף-משנה בצה"ל, מפקד הגדנ"ע, נספח צה"ל לדרום מזרח אסיה, מנכ"ל חברת תרכובות ברום וחברת ברום ים-המלח ומנכ"ל המכון למחקרי נפט וגאופיזיקה.
ביוגרפיה > משפחתו וילדותו

שני הוריו נולדו באוקראינה. משפחת אביו, משפחת ווטשינה ומשפחת אימו, משפחת רוזנפלד.
צבי בן ארי (במקור ווטשינה) נולד ב-1923 בעיר רובנו שבמחוז ווהלין באוקראינה. בן זקונים לאב ישעיהו אריה ולאם הניה דבורה. ב־1925 בהיותו בן שנתיים עלה ארצה עם הוריו והתגורר בשכונת המעיין בחיפה. בגיל 14 עבר לבית אחותו הבכורה ציפורה חייט בכפר הס.
נישא לעדינה לבית ריימן (נפטרה ב-2022) ואב לרותי ויעל.