stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואצלב שרפינסקי

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1882 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  21 באוקטובר 1969 (בגיל 87) ורשה, רפובליקת פולין 
 שם לידה:  Wacław Franciszek Sierpiński 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  פולין
 מקום קבורה:  בית הקברות פובונזקי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ורשה (1904)  האוניברסיטה היגלונית (1908) 
 מנחה לדוקטורט:  Stanisław Zaremba, גאורגי וורונוי 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורשה (1919–1960)  אוניברסיטת לבוב (1908–1914) 
 תלמידי דוקטורט:  Andrzej Schinzel, Andrzej Rotkiewicz, Antoni Wakulicz, Zygmunt Zalcwasser, Adolf Lindenbaum, Stanisław Ruziewicz, Edward Marczewski, Stefan Mazurkiewicz, יז'י ניימן, Stanisław Świerczkowski, Andrzej Rotkiewicz 
 פרסים והוקרה:  פרס סטפן בנך (1946)  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  מפקד עם כוכב של מסדר פולוניה רסטיטוטה 
 תרומות עיקריות
 בתרומתו הגדולה לתורת הקבוצות בחקר אקסיומת הבחירה והשערת הרצף.
 
ואצלב פראנצ'ישֶק שֶׁרְפִּינְסְקִי (בשם מלא בפולנית: ‏Wacław Franciszek Sierpińskiקובץ:Pl-Wacław Sierpiński.ogg‏Ⓘ‏;‏ 14 במרץ 1882 – 21 באוקטובר 1969) היה מתמטיקאי פולני שנודע בתרומתו הגדולה לתורת הקבוצות בחקר אקסיומת הבחירה והשערת הרצף. היה חוקר פורה גם בתחומי תורת המספרים, תורת הפונקציות וטופולוגיה ופרסם בחייו מעל 700 מאמרים ו-50 ספרים.
שלושה פרקטלים נודעים קרויים על שמו: משולש שרפינסקי, שטיח שרפינסקי ועקום שרפינסקי, כמו גם מספרי שרפינסקי ובעיית שרפינסקי הקשורה אליהם. הפרדוקס של שרפינסקי-מזורקביץ' קרוי אף הוא על שמו.
השכלה

שרפינסקי למד במחלקה למתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת ורשה החל משנת 1899. ב-1903 הוצע במחלקה פרס לסטודנט כותב המאמר הטוב ביותר על עבודתו של גאורגי וורונוי בתורת המספרים. שרפינסקי זכה במדליית זהב על מאמרו, אך סירב לפרסמו ברוסית, ולכן פרסומו התעכב עד 1907, אז פורסם בכתב העת Prace Matematyczno-Fizyczne (פולנית: "כתבים במתמטיקה ובפיזיקה") בעריכתו של שמואל דיקשטיין. לאחר שסיים לימודיו ב-1904, החל ללמד מתמטיקה ופיזיקה בתיכון בוורשה. בית הספר נסגר בשל שביתה, ושרפינסקי החליט לעבור לקרקוב ולהשלים לימודי דוקטורט באוניברסיטה היגיילונית. הוא קיבל תואר דוקטור ומשרה באוניברסיטת לבוב ב-1908.
עבודתו המתמטית

ב-1907 החל שרפינסקי להתעניין בתורת הקבוצות, לאחר ששמע השערה כי נקודות במישור ניתנות להגדרה באמצעות פרמטר יחיד. הוא כתב לתדאוש באנכייביץ' (אז באוניברסיטת גטינגן) ושאל אותו כיצד זה ייתכן, בתשובה קיבל מכתב ובו מילה יחידה: "קנטור". שרפינסקי התעמק בתורת הקבוצות וב-1909 כבר נשא הרצאה שהוקדשה לתחום זה. הבעיה הראשונה הולידה בסופו של דבר את עקום שרפינסקי.
שרפינסקי היה בעל הספק רב בתקופה זו, ובעודו מלמד באוניברסיטת לבוב פרסם מאמרים רבים ושלושה ספרים : "התאוריה של מספרים אירציונליים" (1910), "מבוא לתורת הקבוצות" (1912), ו"תורת המספרים" (1912).
בעת מלחמת העולם הראשונה שהה שרפינסקי יחד עם משפחתו ברוסיה. על מנת לחמוק מאפליה, שהייתה מנת חלקם של מהגרים פולנים ברוסיה באותה עת, עבד שרפינסקי בצמוד לניקולאי לוזין באוניברסיטת מוסקבה. יחד הם חקרו את הקבוצות האנליטיות. ב-1916 נתן שרפינסקי את הדוגמה הראשונה של מספר נורמלי (ביחס לכל בסיס). עם תום המלחמה חזר שרפינסקי ללבוב, אך שנה לאחר מכן הוצעה לו משרת פרופסור בוורשה, שאותה קיבל, ומאותה שנה ועד מותו חי בוורשה. שרפינסקי שלט ביד רמה בלימודי המתמטיקה בוורשה והכווין את תחומי המחקר המתמטי בעיר.
במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית (1919–1921) סייע בפיצוח הצפנים הרוסיים עבור ביורו שיפרוב. ב-1920 ייסד עם זיגמונט ינישבסקי ותלמידו סטפן מזורקביץ' כתב עת מתמטי חשוב בשם Fundamenta Mathematicae, שהתמקד בתורת הקבוצות, ושרפינסקי היה עורכו הראשון.
ספרים שלו תורגמו לאנגלית על ידי ססליה קריגר.
פעילות אחרת

בשנת 1913 פרסם שרפינסקי מכתב גלוי בעיתונות בו ביקר את התנהגות היהודים בפולין.
בשנת 1964 חתם שרפינסקי על עצומה לממשלה הקומוניסטית של פולין שבקשה להגביר את החופש האינטלקטואלי בפולין. בעקבות זאת, בוטל שידור שלו ברדיו של פולין.
הערות שוליים

↑  The Physics of Wall Street: A Brief History of Predicting the Unpredictable, page 53
↑  טלגרמות, הצפירה, 25 באוגוסט 1913
↑  בראייר וילו, התקוממות בווארשה - רוחנית בלבד, מעריב, 30 באפריל 1964
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271375005171  PLWABN: 9810628035605606  BIBSYS: 90825928  BNE: XX1439148  BnF: cb12280524t (data)  BPN: 46325596  CANTIC: a11634078  CiNii: DA02217229  dblp: 149/8001  GND: 117725420  ICCU: SBLV151933  ISNI: 0000 0000 8108 3928  LCCN: n84802094  LNB: 000060122  MGP: 12545  NKC: xx0010842  NLA: 35498745  NSK: 000023757  NTA: 069382883  RERO: 02-A003830754  SELIBR: 238641  SNAC: w6r51ggt  SUDOC: 031626254  Trove: 975120  VIAF: 29595075   WorldCat (עם VIAF): 29595075 
מרובע שרפינסקי, פרקטל
ויליאם הילד

ויליאם הנרי הילד (באנגלית: William Henry Heald‏; 27 באוגוסט 1864 – 3 ביוני 1939) היה בנקאי, עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מווילמינגטון, דלאוור. הוא היה חבר במפלגה הרפובליקנית, וכיהן שתי קדנציות כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מדלאוור.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומשפחתו

הילד נולד ב-27 באוגוסט 1864 בווילמינגטון, דלאוור. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת דלאוור ב-1883 ובמחלקה למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בוושינגטון די. סי., ב-1888.
ביוגרפיה > קריירה מקצועית ופוליטית

הילד היה בוחן בנק לאומי במונטנה, איידהו, וושינגטון ואורגון מ-1888 עד 1892, אז התקבל ללשכת עורכי הדין בווילמינגטון ב-1897. הוא מונה למנהל הדואר של וילמינגטון מ-1901 עד 1905.
הילד נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1908 וזכה שוב בבחירות ב-1910. במהלך הקדנציות הללו כיהן ברוב הרפובליקני בקונגרס ה-61 ובמיעוט בקונגרס ה-62. הוא לא ביקש להיבחר מחדש ב-1912 וכיהן בשתי קדנציות, מ-4 במרץ 1909 ועד 3 במרץ 1913, בתקופת ממשלו של נשיא ארצות הברית ויליאם ה. טאפט.
לאחר מכן, חזר לעסוק בעריכת דין ועסק בבנקאות. הוא היה חבר במועצת הנאמנים של אוניברסיטת דלאוור מ-1915 עד 1939 והיה נשיא מועצת המנהלים מ-1936 ועד מותו.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

הלד מת ב-3 ביוני 1939 בווילמינגטון, דלאוור ונקבר שם בבית הקברות וילמינגטון וברנדיווין.
וסה לומה

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1986 (בת 38) פרישטינה, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 מוקד פעילות:  קוסובו 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 סוגה:  פופ ‏•‏‏ R&B
 
וסה לומה (באלבנית: Vesa Luma; נולדה ב-12 במאי 1986) היא זמרת וכותבת שירים קוסובונית-אלבנית.
במרוצת השנים הוציאה שני אלבומי אולפן ותשעה עשר סינגלים, זכתה בלמעלה מ-20 פרסי מוזיקה בקוסובו ובאלבניה וערכה יותר מ-200 קונצרטים ברחבי העולם. בשנת 2012 כיהנה כשופטת בתוכנית הריאליטי X Factor Albania. היא השתתפה גם בגרסה האלבנית ל-Dancing with the Stars.
בשנת 2023 השתתפה בפסטיבלי אי קנגס, הקדם האלבני לאירוויזיון 2024, יחד עם ביג בסטה ושירם המשותף "Mbinatyrale".‏
הערות שוליים

↑  "Festivali 62 i Këngës në RTSH, shpallen artistët pjesëmarrës në ngjarjen" [Festivali 62 i Këngës në RTSH, the artists participating in the event have bene announced]. RTSH Lajme (באלבנית). RTSH. 2023-10-17. נבדק ב-2023-10-17.
↑  Juhász, Ervin (2023-10-17). "Meet all the participants of the 62nd Festivali i Këngës!". ESCBubble (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-10-17.
ויליאם הייד וולאסטון

| --- | --- |

 לידה:  6 באוגוסט 1766 נורפוק, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 בדצמבר 1828 (בגיל 62) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  קולג' גונוויל וקאיוס  בית הספר צ'רטרהאוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  הרצאת בייקר (1812)  הרצאת בייקר (1802)  הרצאת בייקר (1828)  הרצאת בייקר (1805)  הרצאת קרוניאן (1809)  מדליית קופלי (1802)  המדליה המלכותית (1828)  עמית החברה המלכותית  עמית כבוד של החברה המלכותית של אדינבורו  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  מדליית בייקר של החברה המלכותית 
 הערות:  מדליית וולאסטון, הפרס החשוב ביותר של החברה הגאולוגית של לונדון, קרויה על שמו.
 תרומות עיקריות
 גילה את היסודות פלדיום ורודיום. המציא שיטה לעבד עפרת פלטינה.
 
וִילְיַאם הַייד ווֹלַאסְטוֹן (William Hyde Wollaston‏) FRS‏ (6 באוגוסט 1766 – 22 בדצמבר 1828) היה כימאי ופיזיקאי אנגלי שהתפרסם בכך שגילה שני יסודות כימיים והמציא שיטה לעבד עפרת פלטינה.
ביוגרפיה

וולאסטון נולד בעיירה איסט דרהם (East Dereham) שבמחוז נורפוק. הוא היה בנם השני מתוך שבעה עשר ילדים של הכומר והאסטרונום, פרנסיס וולסטון (Francis Wollaston‏ 1815-1737), ומרי פרקוויר (Mary Farquier). בשנת 1793 קיבל וולאסטון תואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת קיימברידג'. בזמן לימודיו הוא החל להתעניין בכימיה, קריסטלוגרפיה, מטלורגיה ופיזיקה. מ-1789 שימש וולאסטון כרופא, תחילה בעיירה "ברי סנט אדמונדס" (Bury St Edmunds) שבמחוז סאפוק, וזמן קצר אחר-כך עבר ללונדון. הוא נכשל בניסיונו לקבל משרת רופא שהתפנתה בבית החולים סנט ג'ורג' ועקב כך הפנה את מרצו למחקר בתחומים בהם מצא עניין בלימודיו באוניברסיטה. זמן קצר אחר כך הוכרו תרומותיו וב-1793 צורף וולאסטון כעמית לחברה המלכותית, פעולה שהקנתה לו את הזכות לצרף את התואר FRS לשמו. לאחר שוולאסטון התעשר כתוצאה מפיתוח תהליך לזיקוק פלטינה הוא נטש את הרפואה כליל בשנת 1800, ומאז ואילך התרכז במחקר במקום במקצוע שרכש בלימודיו.
וולאסטון היה פעיל חשוב בחברה המלכותית. בשנת 1802 זכה וולאסטון במדליית קופלי (פרס שנתי, תרומה למדע), הפרס החשוב ביותר שמעניקה החברה המלכותית. בין השנים 1804 ו-1816 כיהן וולאסטון כמזכיר החברה המלכותית. ועם מותו של הבוטנאי סר ג'וזף בנקס הוא כיהן תקופה קצרה כנשיא החברה המלכותית ב-1820. בשנת 1828 קיבל וולאסטון פרס נוסף מהחברה המלכותית, המדליה המלכותית, פרס מיוחד המחולק על ידי מלך אנגליה.
בנוסף לפעילותו בחברה המלכותית היה וולאסטון חבר בחברה הגאולוגית של לונדון החל מ-1812 והשתתף לעיתים קרובות בישיבות המועצה וכיהן במשך זמן מה כסגן נשיא החברה הגאולוגית. אך פרט להשתתפותו בפגישות של ארגוני המדע הוא לא נטל חלק באירועים ציבוריים. הוא חי בגפו כשהוא עורך את ניסוייו בצורה דקדקנית ומקיפה, אבל בבידוד מוחלט כשהוא אינו מתיר לאיש להיכנס למעבדה שלו. לקראת סוף שנת 1828, משהתברר כי הוא חולה אנוש (התגלה גידול במוחו), הוא הקדיש את ימיו האחרונים לחזרה יסודית על כל מחקריו והתהליכים התעשייתיים שפיתח שטרם פורסמו, כשהוא מכתיב כמה מאמרים בנושאים אלו שחלקם הודפס אחר כך בביטאון החברה המלכותית "Philosophical Transactions".
ויליאם הייד וולאסטון מת בלונדון ב-22 בדצמבר 1828.
עבודתו

עיקר פרסומו של וולאסטון בא מעבודתו ככימאי. הוא פיתח את השיטה הפיזיקאלית-כימית הראשונה לזיקוק פלטינה מתוך עפרה בכמויות מסחריות, לחישול פלטינה ולריקועה לחוטים דקים ביותר, המצאה שהעשירה אותו ואפשרה לו לפרוש מעבודתו כרופא. כל חייו הוא שמר על פרטי השיטה בסוד והיא התפרסמה ב-1829 רק לאחר מותו. תוך כדי ניסיונות שונים שעשה במתקן שפיתח הוא גילה את היסודות פלדיום (שסימנו Pd) ב-1803 ורודיום (שסימנו Rh) ב-1804 השייכים לקבוצת הפלטינה.
בשנת 1809 הוכיח וולאסטון כי הקולומביום (השם המקורי שניתן לניוביום) שהתגלה על ידי צ'ארלס האצ'ט (Charles Hatchett) ב-1801 והטיטניום הם יסודות, אבל הוא גם טען כי הטנטלום, יסוד שנתגלה ב-1802 על ידי השוודי אנדרס גוסטב אקברג (Anders Gustav Ekeberg‏ 1813-1776), זהה לניוביום. דעתו זו של וולאסטון התקבלה בקהילייה המדעית. רק ב-1846 הוכיח לטרן היינריך רוז (Latern Heinrich Rose‏ 1864-1795) כי ניוביום וטנטלום הם אכן שני יסודות שונים ולפיכך וולאסטון טעה.
וולאסטון גם ביצע עבודת מחקר חשובה בחשמל. ב-1801 הוא ערך ניסוי שהראה כי חשמל מחיכוך זהה לחשמל המופק מתא וולטאי. במהלך שנות חייו האחרונות הוא ערך ניסויים בחשמל שסללו את הדרך לתכנון המנוע החשמלי. עם זאת מייקל פאראדיי, שהיה בלא ספק הראשון שהצליח לבנות מנוע חשמלי עובד, סירב לזקוף לזכותו של וולסטון את פריצת הדרך שהובילה לבניית המנוע החשמלי ועקב כך פרץ ויכוח מר ביניהם.
גם עבודתו בתחום האופטיקה הייתה חשובה. הוא זכור כמי שהבחין בקווי פראונהופר הכהים בספקטרום של השמש (1802) תגלית שהוביל בסופו של דבר לגילוי היסודות בשמש. הוא גם המציא את הקמרה לוסידה (1807 – מתקן אופטי שסייע לאומנים בשרטוט), את גוניומטר ההחזר (1809 – מתקן המודד בדיוק רב את הזווית שבין פאות סמוכות בגביש) ואת מנסרת וולאסטון (מתקן המפריד אלומת אור לשתי אלומות של אור מקוטב).
הוא ניצל את הרצאת בייקר (הרצאה שנתית בתחום מדעים מדויקים שתמורתה מקבל הנואם 100 ליש"ט מהחברה המלכותית) ב-1805 "על הכוח של ההקשה" על מנת להגן על העיקרון המכונה "vis viva" (לטינית הכוח החי) שפיתח גוטפריד וילהלם לייבניץ כניסוח קדום של חוק שימור האנרגיה. וולאסטון כבר היה חולה מדי מכדי לשאת בעצמו את נאום בייקר האחרון שלו ב-1828 והכתיב אותו להנרי ורברטון (Henry Warburton) שהקריא אותו חודש לפני מותו של וולאסטון ב-20 בנובמבר 1828.
וולאסטון גם השתתף בוועדה המלכותית שהחליטה להתנגד לאימוץ השיטה המטרית ושיצרה את הגלון הבריטי.
הוקרות

על שמו קרויים:
מדליית וולאסטון, הפרס החשוב ביותר של החברה הגאולוגית של לונדון. המדליה מוענקת יחד עם 1,000 ליש"ט מעיזבונו של וולאסטון כפרס על מחקרים במינרלוגיה. לכבודו היו המדליות הראשונות עשויות פלדיום, יסוד שוולאסטון גילה, אך בהווה הן עשויות זהב.
המינרל האינוסיליקטי וולאסטוניט
אגם וולאסטון בססקצ'ואן שבקנדה
ווסטרשייר

ערך זה עוסק במחוז באנגליה. אם התכוונתם לרוטב דגים, ראו .
ווסטרשייר (באנגלית: Worcestershire) הוא מחוז טקסי והיסטורי הממוקם באזור מערב המידלנדס באנגליה. ייסוד המחוז קדם לכיבוש הנורמני של אנגליה בשנת 1066. הוא גובל בהרפורדשייר ממערב, שרופשייר מצפון-מערב, מעט בסטפורדשייר מצפון, וסט מידלנדס מצפון-מזרח, ווריקשייר ממזרח ובגלוסטרשייר מדרום.
המחוז מחולק לשש נפות: רדיץ', ווסטר, ברומסגרוב, וויקייבן, וויר פורסט ומלברן הילס.
הערות שוליים

↑  על מחוזות היסטוריים של אנגליה, ראו: Historic counties of England.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548159705171  GND: 4119171-7  LCCN: n81018211  LNB: 000350538  MusicBrainz: 2fb56867-9b52-4fd3-a562-6d7d13441d60  NKC: ge765356  VIAF: 138312483   WorldCat (עם VIAF): 138312483 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של אנגליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולוו פיליפ

| --- | --- |

Volvo Philip
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו
 שנות ייצור:  1952 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, מחזור ארבע פעימות, 3.6 ליטר המפיק 120 כ"ס ב-4,000 סל"ד (מנוע "וולוו" מסוג "B36")
 מעצב:  Jan Wilsgaard (אנ')
וולוו פיליפ
וולוו פיליפ (בשוודית: Volvo Philip) הייתה מכונית קונספט בתצורת מכונית סלון אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב השוודית וולוו בשנת 1952.
יוצר אב טיפוס בודד.
"וולוו פיליפ"

4 דלתות.
6 מושבים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
מנוע הנעה אחורית.
דגם ה"וולוו פיליפ" היה מיועד לייצור עבור השוק האמריקאי, אבל מעולם לא הגיע לפסי הייצור.
דגם ה"וולוו פיליפ" דמה לדגם "קייזר דרקון" שנת 1951 ("Kaiser Manhattan, Dragon e Carolina" (איט')) מתוצרת "Kaiser Motors" (אנ') אשר יוצר בארצות הברית.
ראו גם

מכונית קונספט
וולוו
וולוו ונוס בילו
הערות שוליים

↑  וולוו פיליפ
↑  וולוו פיליפ
↑  וולוו פיליפ
↑  וולוו פיליפ
ויליאם היקס

| --- | --- |

 לידה:  1830 
 נהרג:  5 בנובמבר 1883 (בגיל 53 בערך) אל-אבייד, סודאן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 כינוי:  ויליאם פאשה
 השכלה:  Great Ealing School 
 השתייכות:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת   מצרים הבריטית
 תקופת הפעילות:  1849–1883 (כ־34 שנים)
 דרגה:   קולונל
 פעולות ומבצעים
 המרד ההודי הגדול  המשלחת לאבסיניה  המלחמה האנגלו-מצרית  המלחמה המהדית
 
ויליאם היקס (באנגלית: William Hicks;‏ 1830 – 5 בנובמבר 1883) המוכר גם בשם ויליאם פאשה, היה קצין בצבא הודו הבריטית והצבא הבריטי.
חייו

היקס התגייס לצבא הודו הבריטית בשנת 1849 כשהיה תחת שליטת חברת הודו המזרחית. הוא שירת בארמיית בומביי בין היתר במהלך המרד ההודי הגדול שהתחיל בשנת 1857, כאשר מספר שנים לאחר מכן צבא הודו אוחד עם הצבא הבריטי. בשנת 1861 הועלה היקס לדרגת קפטן ומספר שנים לאחר מכן שירת במשלחת לאבסיניה בתור ראש מטה חטיבה בדרגת מייג'ור.
לאחר שפרש מהצבא בשנת 1880, הוא נשלח לשרת את השלטון המצרי מטעם האימפריה הבריטית מיד לאחר המלחמה האנגלו-מצרית בשנת 1882 וחיזוק השליטה הבריטית. במצרים שימש היקס יועץ צבאי והוא קיבל את תואר הכבוד פאשה. בשנת 1883 נשלח היקס לח'רטום בסודאן כדי לעמוד בראש הכוח המצרי שם כנגד המורדים המהדיסטים שאיימו להשתלט על סודאן כולה.
מספר חודשים לאחר מכן נשלח היקס לעמוד בראש כוח מצרי קטן ולא מאורגן כדי להביס את כוחות המורדים באל-עובייד, בירת מחוז קורדופאן. היקס היה מודע לסיכויי ההצלחה הקלושים והוא ניסה ללא הועיל לשנות את תוכנית הפעולה, אך המצרים זילזלו ביכולות המורדים ולכן האמינו באופן מופרז ביכולות ההצלחה של הכוח המצרי. המשלחת יצאה ב-9 בספטמבר 1883 מחרטום עם 7,000 חיילי רגלים, 1,000 פרשים ו-2,000 אזרחים. ב-5 בנובמבר הגיעה המשלחת לאזור כ-50 קילומטרים דרומית לאל-עובייד והם נפלו למארב מתוכנן של כוחות המורדים. מלבד כ-300 בני אדם, כל חברי המשלחת כולל מפקדה ויליאם היקס והמטה שלו נהרגו במארב זה.
ראו גם

המלחמה המהדית
הערות שוליים

↑  החל משנת 1881 החל להתעורר 'המרד המהדיסטי' תחת המהדי מוחמד אחמד. מצרים ששלטה בסודאן עשתה מאמצים רבים לדכא את המרד אך בשנים הראשונות לא הצליחה בכך, רק כמעט 18 שנים לאחר מכן בסיוע בריטי דוכא המרד.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262659905171  GND: 128684780X  ISNI: 0000 0000 8256 2859  LCCN: n85050800  SNAC: w6dd375z  VIAF: 67889032   WorldCat (עם VIAF): 67889032 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ורמוט

ערך זה עוסק ביין. אם התכוונתם לכדורגלן ששם משפחתו ורמוט, ראו .
| --- | --- |

 סוג:  flavored alcoholic beverage 
 מוצא:  איטליה 
 
ורמוט (Vermouth) הוא יין לבן מחוזק ומתובל בתבלינים, במתכונים שהם בדרך כלל סוד מסחרי. ורמוט מכיל לרוב 16-18% אלכוהול.
השם ורמוט שאוב מהמילה Wormwood (לענה), נותן הטעם העיקרי של המשקה בעבר. המילה Wermut בגרמנית מודרנית משמעה גם לענה וגם ורמוט. בעבר, הועבר היין מיבשת ליבשת במסעות ארוכים ובתנאי אחסון שלא תמיד היו ראויים, ולעיתים הגיע היין ליעד כשטעמו פגום. במקורו היה תפקיד הלענה להסוות טעמים רעים ביין זול או מקולקל.
נהוג לייחס את המצאת הוורמוט לאיטלקי אנטוניו בנדטו קרפאנו מטורינו בשנת 1786.
ישנם שלושה סוגים בסיסיים של ורמוט, מהיבש ביותר למתוק:
דריי/יבש, שצבעו שקוף לבנבן והוא בעל טעם של יין לבן יבש מאוד עם מתקתקות עדינה.
רוסו/אדום, שהוא בעל גוון ענברי (מהתבלינים) והוא מתוק עם אקצנט מרירות.
ביאנקו/לבן, שצבעו זהבהב בהיר והוא בעל טעם מתוק.
על פי המנהג נלגמים כל סוגי הוורמוטים כאפריטיף נקיים בכוס מרטיני מקוררת, או בכוס אולד פאשן עם קרח ולימון. הוורמוט האדום משמש גם בקוקטיילים כגון מנהטן, נגרוני ורוב רוי, והוורמוט היבש (יחד עם ג'ין) משמש בקוקטיילים מרטיני וגיבסון.
המדינה הראשונה בה יוצר ורמוט היא איטליה, ועד היום היא מחזיקה בפלח הגדול ביותר בשוק. בתחילת המאה ה-19 החלו לייצר ורמוט גם בצרפת, שהיה יבש יותר מהאיטלקי המוכר. תהליך ייצור הוורמוט בשתי המדינות שונה - הצרפתים מייצרים תחילה את תערובת התבלינים ומשרים אותה בתירוש, ולאחר מכן מוהלים את תערובת התבלינים המושרה בתערובת של יינות לבנים ומחזקים בברנדי. האיטלקים לעומת זאת, קודם מערבבים את היינות ואחר כך עוברים לתהליך ההשריה. ככלל, לוורמוט האיטלקי יש דימוי של ורמוט מתוק ולצרפתי יש דימוי של ורמוט יבש, למרות שהדבר לא תמיד כך.
המותגים המוכרים ביותר של ורמוט הם:
Martini & Rossi (איטליה)
Cinzano (איטליה)
Punt e Mess (איטליה)
Riccadonna (איטליה)
Distillerie Stock (איטליה)
Bartissol (איטליה)
Noilly Prat (צרפת)
Dubonnet (צרפת) - מתויג לעיתים כביטר
ווסטר (מסצ'וסטס)

ווּסטר (באנגלית: Worcester) היא עיר במחוז ווסטר במדינת מסצ'וסטס שבארצות הברית. העיר נקראת על שם העיר ווסטר שבאנגליה, הנמצאת במחוז ווסטרשייר. לפי מפקד האוכלוסין של שנת 2020, בעיר מתגוררים 206,518 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל האוכלוסייה במסצ'וסטס בפרט ובניו אינגלנד בכלל, אחרי בוסטון. היא ממוקמת 64 קילומטרים ממערב לבוסטון, וכן 61 קילומטרים ממזרח לספרינגפילד.
עקב מיקומה של העיר במרכז מסצ'וסטס, ובקרב המטרופולינים המרכזיות במדינה, ווסטר ידועה בכינויה "לב הקהילייה [של מסצ'וסטס]" (Heart of the Commonwealth).
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ערים תאומות

לעיר ווסטר ארבע ערים תאומות:
הממלכה המאוחדת ווסטר, הממלכה המאוחדת
ישראל עפולה, ישראל
יוון פיראוס, יוון
רוסיה פושקין, רוסיה
וידוי לפני המוות

וידוי לפני המוות הוא הודאה או וידוי שנעשים על ידי אדם הנמצא על ערש דווי, כלומר כאשר הוא מתקרב למוות.
וידויים כאלה עשויים לעזור להקל על רגשות אשם או חרטות שהאדם הגוסס נושא איתו, בכך שהם מאפשרים לו להעביר את רגעיו האחרונים ללא סודות או חטאים שהסתירו במשך חלק גדול מחייהם. אם המתוודה דתי, הוא עשוי להאמין שהווידוי יביא לו סליחה מאלוהים, מה שיעניק לו כניסה למקום טוב יותר לאחר המוות. מוטיבציה נוספת עשויה להיות שהאדם המתקרב למוות לא יוכל להתמודד עם עונשים משמעותיים על הווידוי, כמו בושה או מאסר. וידויים לפני המוות יכולים להימסר לכל אחד, כאשר בני משפחה ואנשי צוות רפואי נוטים במיוחד לשמוע אותם, מכיוון שהם נוכחים לעיתים קרובות ברגעיו האחרונים של האדם. במקרים מסוימים, הודאה על ערש דווי עשויה להיות קבילה משפטית בבית משפט אף על פי שזה עלול להחשב עדות מפי השמועה. כמו סוגים אחרים של וידויים, חלק מהודאות ערש דווי הן הודאות שווא.
סוגי וידויים

וידויים אלו יכולים לנוע מהודאה בחטאים שנעשו ועד פשעים שנעשו או שנכחו בהם. לעיתים קרובות, וידויים אלו נעשים כדי לטהר את מצפונו של הגוסס. סוג נפוץ של וידוי הוא דתי או רוחני. על ערש דווי, המתוודה מתוודה על חטאים או טעויות שעשה במהלך חייו ומבקש סליחה, כדי שיוכל להמשיך לעולם הבא לפי דתו. דתות שונות כוללות פרוטוקולים שונים לווידוי לפני המוות, אך כולן שואפות לספק הקלה לגוסס. אנשים עשויים גם להודות ברגשותיהם כלפי אדם אחר בזמן גסיסה. זה יכול להקל על הגוסס מהמאבק הפנימי של הסתרת רגשותיו האמיתיים כלפי מישהו.
רבים מהווידויים כוללים הודאה בפשע שהגוסס ביצע, אשר כמובן לא ניתן להעמידו לדין לאחר מותו. מצד שני, מישהו יכול להודות כי יש לו ידע או היה עד לפשע שנעשה. סוג כזה של וידוי, הידוע כ"הצהרת גסיסה", עשוי לפעמים להיות קביל בבית משפט כדי להשיג הרשעה, תלוי בנסיבות ההצהרה. שימוש נוסף לווידוי לפני המוות במערכת המשפט הפלילית הוא לפתוח מחדש תיק שפג תוקפו כדי להשיג סגירה למשפחת הקורבן או חבריו, גם אם העמדה לדין אינה אפשרות.
וידויים לפני המוות יכולים לכלול גם סוגים אחרים של וידויים; למשל, קבלה או הכחשה של אמונות דתיות, פשעים פיננסיים או הונאת אבהות. וידויים לפני המוות יכולים להיות גם טריוויאליים ואינם חייבים לכלול השלכות משפטיות.
וידויים לפי דת > יהדות

נהוג כי שכיב מרע אומר וידוי לפני מיתתו. במסכת שמחות דרבי חייא מובא כי הנכנסים לפני המת אומרים לו ”התוודה עד שלא תמות. הרבה היו שנתוודו ולא מתו, והרבה שלא התוודו ומתו, והרבה שהיו מתוודין מהלכין בשוק. שמא בזכות שאתה מתוודה אתה תחיה”.
קיימים מספר נוסחי וידוי לשכיב מרע, מהם קצרים ומהם ארוכים. בין החשובים ניתן למנות נוסח שמביא הרמב"ן בספרו "תורת האדם" (שער הסוף): ”מודה אני לפניך ה' אלהי ואלהי אבותי שרפואתי בידך ומתתי בידך. יהי רצון מלפניך שתרפאני רפואה שלמה, ואם אמות תהא מיתתי כפרה על כל עונות וחטאים ופשעים שחטאתי ושעויתי ושפשעתי לפניך. ותן חלקי בגן עדן וזכני בעולם הבא המצופה לצדיקים”. נוסח מורחב תיקן ר' אהרון ברכיה ממודינה בספרו "מעבר יבוק", וקיימים נוסחים נוספים.
הערות שוליים

↑  Taylor, Elizabeth Johnston (2012). Religion: A Clinical Guide for Nurses. New York: Springer Publishing Company. ISBN 978-0-8261-0860-9.
↑  Bregman, Lucy (2009). Death and Dying in World Religions. Dubuque, IA: Kendall Hunt Publishing. ISBN 978-0-7575-6838-1.
↑  "Rule 804. Hearsay Exceptions; Declarant Unavailable". Legal Information Institute. Cornell University Law School. 2011-11-30. נבדק ב-29 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף ל"ב, עמוד א'.
↑  שמחות דרבי חייא, פרק א', באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מעבר יבוק, שפתי צדק, בין פרק ז לפרק ח; וכן דן בנושא זה במקומות נוספים בספרו (למשל בפרקים ט"ז, י"ט).
ויליאם אדוארדס דמינג

| --- | --- |

 לידה:  14 באוקטובר 1900 סו סיטי, איווה, ארצות הברית 
 פטירה:  20 בדצמבר 1993 (בגיל 93) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 ענף מדעי:  בקרת איכות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויומינג  יוניברסיטי קולג' לונדון  אוניברסיטת ייל  אוניברסיטת קולורדו 
 מוסדות:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת קולורדו 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לטכנולוגיה וחדשנות (1987)  עמית המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1941)  מדליית וילבור קרוס (1991)  פרס הזיכרון וילקס (1983)  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (1942)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  מסדר האוצר הקדוש  מדליית שווארט 
 
ו. אדוארדס דמינג
ויליאם אדוארדס דמינג (באנגלית: William Edwards Deming; ‏14 באוקטובר 1900 – 20 בדצמבר 1993) היה סטטיסטיקאי אמריקאי, פרופסור, מרצה, יועץ וסופר. ד"ר אדוארדס דמינג, נחשב לאבי "בשורת האיכות" שארגונים רבים ברחבי העולם זוקפים לזכותה את הצלחתם. אף על פי שתרם תרומה אדירה לתעשייה האמריקאית בזמן מלחמת העולם השנייה, דמינג התפרסם בעיקר מעבודתו ביפן, אשר כלכלתה ורוב מוסדותיה חרבו במלחמה. החל משנת 1950 הוא לימד מנהלים בכירים כיצד לשפר, לייעל, לעצב ולתכנן את מקום עבודתם על מנת להשיא את איכות מוצריהם ולהגדיל את פריון העבודה.
דמינג פרסם שלושה ספרים:
"כלכלני הניהול החדשים" (1982),
"לצאת מהמשבר" (1986), אשר כלל את "14 העקרונות",
"הכלכלנים החדשים בתעשייה, בממשל ובחינוך" (1993) אשר כלל את "שיטת הטמעת הידע" ואת "14 העקרונות" (הגרסה השנייה).