stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוהד קדוסי
הערות שוליים

↑  רכש מרשים: אוהד קדוסי חתם בהפועל כפר שלם, באתר ONE‏, 26 ביוני 2019
↑  אביתר ברק, אוהד קדוסי חתם באדומים אשדוד, באתר גולר, 20 ביוני 2020
↑  אוהד קדוסי זכה בתביעה נגד אדומים אשדוד, באתר ynet, 14 בנובמבר 2021
↑  אוהד קדוסי חתם בכפר שלם, באתר דאבל פס, 2 ביוני 2022
↑  אופיר סער‏, יו"ר הפועל כפר שלם קורא לאוהדי בני יהודה "לעזור לנו לעלות ללאומית", באתר וואלה, 11 במאי 2022
↑  איציק כלפי, ‏אוהד קדוסי מונה למאמן הנוער של הפועל ת"א, באתר ONE‏, 25 במאי 2023
↑  ליאור ליבוביץ׳ אמיר, ‏עוד תואר לאוסף..., באתר ONE‏, 28 ביוני 2022
ניקולאי יסנוגרודסקי

| --- | --- |

ניקולאי יסנוגרודסקי
 לידה:  6 באוגוסט 1859 לובני, אוקראינה 
 פטירה:  23 באפריל 1914 (בגיל 54) ניו יורק, ארצות הברית 
 הישג בולט:  היה מס' 59 בעולם בשנת 1895
 מד כושר מרבי:  2492 (ספטמבר 1894)
 מדינה:  רוסיה, ארצות הברית
 הערות:  יהודי
 
ניקולאי יסנוגרודסקי (באנגלית: Nicolai Jasnogrodsky;‏ 6 באוגוסט 1859, אוקראינה – 23 באפריל 1914, ניו יורק) היה שחמטאי יהודי-אמריקאי-אוקראיני.
יסנוגרודסקי נולד בלובני (האימפריה הרוסית) למשפחה יהודית, ועזב את אוקראינה עקב הלחץ הבלתי-פוסק על היהודים באותו אזור.
יסנוגרודסקי ככל הנראה החל לשחק באופן תחרותי בשנת 1885 בעיר וינה, ועבר לאנגליה במהלך שנות ה-80'. הוא חלק מקום 4-5 בתחרות אמסטרדם 1889 (דרג ב') (ניצחו: אדולף אולנד וון דן ברג) ובשנת 1890 זכה לתואר אמן בתחרות אמסטרדם.
יסנוגרודסקי נודע כשחקן מוכשר במשחק סימולטני ובמשחק עיוור.
בתחרות לונדון 1891 הגיע למקום העשירי (ניצח: רודולף לומן) וחלק מקום 4-5 באותה שנה (ניצח: הנרי בירד ), והגיע למקום השמיני בתחרות לונדון 1892 (ניצח: עמנואל לסקר). יסנוגרודסקי סיים בתיקו דו-קרב עם הנרי בירד 7.5-7.5 בשנת 1893.
בקיץ 1893 היגר יסנוגרודסקי לארצות הברית. באותה שנה השתתף בתחרות בינלאומית בניו יורק שם הגיע למקום ה-12 (ניצח: עמנואל לסקר). יסנוגרודסקי ניצח באליפות מדינת ניו יורק בשנת 1896, חלק מקום 10-11 בתחרות בינלאומית בניו יורק באותה שנה (ניצח: וילהלם שטייניץ), הפסיד בדו-קרב נגד אז'ן דלמאר 1.5-5.5, ניצח את מנואל סטרלינג 5-0, הפסיד לדויד בירד 2-1 וסיים בתיקו נגד פרנק מרשל 3.5-3.5 בשנת 1898.
יסנוגרודסקי פיתח את הגנת יסנוגרודסקי נגד גמביט רייס.
עמדה זו מתקבלת לאחר המסעים 1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. פג3 ז5 4. ח4 ז4 5. פה5 פו6 6. רג4 ד5 7. ה:ד5 רד6 8. 0-0
הלבן מקריב את הפרש בערוגה ה5, במטרה להביא את מלכו למקום בטוח ולהכין את הצריח ככלי נוסף להתקפה על עמדתו הבלתי מפותחת של השחור. ניתוח קונקרטי של יסנוגרודסקי הוכיח שהגמביט הוא שאפתני מדי ומיותר לחלוטין. במשחקים רציניים לא רואים אותו יותר. המסעים המיידים של ההגנה הם 8...ר:ה5 9. צה1 מהה7 10. ג3 פח5.
יסנוגרודסקי מת בבית מונטיפיורי, בית חולים לחולים במחלות כרוניות ונטמן בבית-עלמין יהודי בקווינס, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  Amsterdam-B 1889, באתר La grande storia degli Scacchi
↑  Chess Expert Jailed: Jasnogrodsky's Troubles in America
ארץ הישימון
הערות שוליים

↑  משה דור, "ארץ הישימון" – תרגום חדש: נוסח עברי שני לפואמה הגדולה של ת. ס. אליוט, מעריב, 1 בספטמבר 1967.
↑  גליה בנזימן, האם כבר נבטה הגופה: הטקסטים המתים והטקסט החי של "ארץ השממה", באתר הארץ, 10 באוקטובר 2001
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520497005171  BnF: cb12023334q (data)  GND: 4201261-2  LCCN: n2004033464  NLA: 35061226  NSK: 000390155  SUDOC: 028387775  VIAF: 179974477   WorldCat (עם VIAF): 179974477
בני סבטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  איראן
 מעסיק:  חברת החדשות המכון למחקרי ביטחון לאומי
 סוג כתב:  פרשן לענייני איראן בערוץ 12.
 תחום סיקור:  הזירה האיראנית
בני סבטי, בשמו המלא בנימין ארמין סבטי, (נולד בשנת 1972) באיראן. הוא חוקר במדור איראן במכון למחקרי ביטחון לאומי (INSS) ומנהל הפודקאסט "קולות מאיראן" היוצא מטעם המכון. הוא משמש כפרשן לענייני איראן בערוץ 12, ועד לאחרונה שימש כחוקר במכון ירושלים לאסטרטגיה ולביטחון (JISS). היה ממובילי הקמת פלטפורמות דובר צה"ל בפרסית, שנועדו לפנות באופן ישיר לעם האיראני, דרך פתיחת חשבונות ברשתות המובילות באיראן טוויטר, טלגרם ואינסטגרם תחת השם צבא ההגנה לישראל.
ביוגרפיה

בני סבטי נולד באיראן, עלה לישראל יחד עם משפחתו, כפליט מספר שנים לאחר המהפכה האיראנית בסיוע מבריחים כורדים, דרך מדבריות איראן. אביו מיהדות המדאן ואימו מיהדות כורדיסטן שבעיר סננדג' שבכורדיסטן האיראנית.
במהלך שירותו הצבאי שימש כראש חטיבת האוסינט בשפה הפרסית ביחידה 8200, ולאחר מכן עבר לתפקיד ראש מדור התחום המדיני של איראן בקריה.
תפקידו הצבאי האחרון היה הקמת גלי צה"ל בשפה הפרסית. בשנת 2021 החל את תפקידו כחוקר לענייני איראן ב-INSS.
ילדותו בטהראן

בני סבטי נולד בשנת 1972 וחווה כילד את הניצנים הראשונים שלפני פרוץ המהפכה האיראנית.
הוא זוכר מחד את תחושת החופש שהייתה בראשית ילדותו, אך מאידך גם את העוני והדיכוי שהחלו לבעבע אט אט מתחת לפני השטח שהתפרצו לכלל מחאות המוניות אלימות נגד השאה, נגד אמריקה ונגד ישראל. 
בשנים הללו הוא היה עד לדיכוי אלים של משמרות הצניעות כלפי נשים וגברים שלבושם לא היה צנוע דיו על פי אמות המידה המשתנות. האלימות לדבריו הופנתה ביתר שאת כלפי אזרחים שזוהו כיהודים.
בגיל 12 נתפס ברחוב על ידי משטרת הדיכוי בגלל שיערו הארוך, שנגזז על ידיהם באופן משפיל. שנה לאחר מכן יצא אביו שלא הסתיר את יהדותו, ממקום עבודתו ונדרס בכוונה תחילה על ידי ג'יפ של אנשי המשטר בגלל היותו מזוהה כמשת"פ של ישראל. למזלו של האב הוא נותר בחיים, בניגוד לרבים אחרים שמצאו את מותם באופן הזה. בעקבות האירוע החליטה משפחת סבטי לנסות להימלט מאיראן. בשנת 1986 הם נפטרו ממעט הרכוש שהיה להם ובתחילת שנת 1987, חצו בלילה חורפי בסיוע מבריחים כורדים את הגבול לפקיסטן ולאחר מספר ימים הגיעו לישראל באמצעות דרכונים מזוייפים.
חיים אישיים

סבטי נשוי ואב לשלושה
ניסיונות ההתיישבות היהודית בחורן

הקושאנים המקוריים על אדמות הברון רוטשילד בחורן
מודעה על טיול למחוזות מולדת בהובלת זאב וילנאי
עם הופעת הציונות בסוף המאה ה-19, החלה העלייה הראשונה, במסגרתה נעשה ניסיון התיישבות יהודית בחבל החורן, שבדרום סוריה.
רקע

ב-1884 הקימו יהודי סופיה, שאוגדו בבית המדרש "שלום וברכה", ארגון בשם "אהבת ציון", ששם לו למטרה רכישת אדמות חקלאיות בארץ ישראל, והתבסס על תרומות חבריו. ב-1885 נסעו לארץ ישראל יצחק לוי ואהרון בן אדו מראשי הארגון, במטרה לרכוש קרקעות. בסיוע יהודים מבולגריה שכבר התגוררו בארץ מזה שנים אחדות בדקו השניים חלופות שונות. בתחילה הוצע להם שטח בן 4,000 דונמים ליד הכפר הערבי קפריה, בהמשך ליד ראשון לציון ולבסוף ליד פתח תקווה. כל ההצעות נפלו בשל העלויות הגבוהות של הקרקעות וראשי הארגון חזרו לסופיה.
רכישת הקרקעות

ב-1890 התרחבה אגודת חובבי ציון בעיר יאשי שבממלכת רומניה עד כדי אלפי חברים שהיו משלמים מס חודשי. בשבתות ובחגים התאספו לשמוע חדשות וידיעות מן הנעשה בארץ ישראל, והתסיסה לעלות ולהתיישב גברה. ב-1894 שוב התחדשה היוזמה בבולגריה וארגון "שלום וברכה" שינה את שמו ל"אוהבי ציון וישוכנו בה" והורכב מגרעין של עשר משפחות. במקביל התפרסמה בעיתון המליץ ידיעה על 100 משפחות יהודיות מיאשי שהקימו ארגון בשם "עזרה בצר" שמטרתו יישוב ארץ ישראל. גזבר ארגון "אוהבי ציון" חיים לוי יצר קשר עם יחיאל ברקוביץ' יושב ראש "עזרה בצר" והוסכם שעשר המשפחות מבולגריה יצטרפו ל"עזרה בצר". באותה שנה לערך רכש המהנדס יוסף זיידנר, נציג אגודה ציונית מן העיר יקטרינוסלב שברוסיה 88,000 דונם במזריב(אנ') (مزيريب; לימים חלק ממחוז דרעא בסוריה) והם חולקו לארבעה חלקים, כמספר המושבות שעמדו לקום.
הידיעה על קניית האדמות הגיעה עד יאשי, ובשם 100 המשפחות נסעו הנציגים יחיאל ברקוביץ' ויעקב הלל לפריז, שם נפגשו עם "הוועד הארצי ישראלי" שהיה ארגון שפעל בחסותו של הברון רוטשילד. עסקת רכישת הקרקע סוכמה בכתב ונרכשו 200 דונמים לכל מתיישב במחיר שמונה פרנקים צרפתיים לדונם. הנציגים חזרו ליאשי וסוכם שחמש משפחות ייסעו מיידית לארץ ישראל לקבלת האדמות, ארבע מרומניה ומשפחת לוי מסופיה.
העלייה לקרקע

בשנת 1894 שלח הברון את פקידיו למפות את האזור ולהכינו להתיישבות יהודית. ראשונה הוקמה המושבה "תפארת בנימין" ליד הכפר הערבי סאחם אל ג'ולאן(אנ'), ואחריה הוקמו בית פקידות, חווה ומשתלה בגלון, וכן היאחזויות "נחלת משה" ו"אחוה".
ב-4 באוקטובר 1895 נפגשו חמש המשפחות באיסטנבול ומשם נסעו דרך ביירות ודמשק לשטח שהוקצה עבורם באזור חורן ונקרא טוּשָאנְבָּאבְּשוּן (לימים, בשטח מחוז דרעא צפונית מערבית לעיר דרעא). עם העלייה הוחל בבניית בתי מגורים מאבן ובהתאם להצעת נציגי הברון רוטשילד ניטעו עצי תות כדי לגדל בהמשך זחלי משי. בשנה הראשונה התיישבו באופן קבוע בחורן תשעה אנשים ומתוכם שתי נשים ששוכנו בביתו של יצחק לוי, בו נבנה תנור לאפיית לחם. נבנו מספר מבנים לבהמות. כל מתיישב השקיע 1,000 פרנקים צרפתיים בקניית ציוד. במאי 1896 הגיעו למושבה עוד שמונה משפחות מרומניה ושלושה ראשי משפחות מבולגריה. הוברר ששני השוורים הראשונים שנרכשו מערביי האזור היו גנובים והשלטונות העות'מאנים החזירו אותם לבעליהם הדרוזים. בהמשך נרכשו שוורים חדשים בדמשק. צורת החיים במקום דמתה לקומונה. בשלהי 1896 הגיע למושבה שוחט מצפת ולראשונה מאז עלו לקרקע אכלו המתיישבים בשר.
בנובמבר 1896 בתחילת עונת הגשמים, זרעו המתיישבים חיטה.
כשלוש שנים לאחר תחילת עיבוד האדמות, ביולי 1896, החליטו העות'מאנים לגרש את כל המתיישבים היהודים מן האזור. בהשפעת אנשי הברון הסכימו העות'מאנים לבטל את הגזירה אך אסרו על התיישבות תושבים נוספים במקום.
בראשית 1897 הגיעו שישה תושבים ערבים מקומיים והחלו לחרוש את אדמת היישוב. פרצה קטטה בין המתיישבים לתושבים הערבים. בפסח של אותה השנה הגיעו 12 מתיישבים נוספים מבולגריה ברובם נשות וילדי המתיישבים הראשונים. בשלהי 1897 כבר התגוררו בחורן כל עשר המשפחות מגרעין ההתיישבות מבולגריה. במועד זה נאסף יבול החיטה. חלקו נגנב על ידי ערביי הסביבה וחלק ממעשי הגנבה לוו בהתקפות על בני משפחות המתיישבים.
בשנים הללו הוקמו באזור תשעה יישובים יהודיים באזור וביניהם: זיכרון מנחם, נחלת משה, תפארת בנימין, אחוות ישראל ובית איכר. בשיאה מנתה ההתיישבות כ-72 משפחות בתשע נקודות יישוב, אך עד 1901 נאלצו מרביתם לעזוב את האזור.
נטישת המושבה והלאמת הקרקעות

בראשית 1898 פרצה מגפת טיפוס בקרב בני המושבה. אחד מבניו של מתיישב מרומניה נפטר, והחולים הועברו לטיפול בראש פינה. במקביל הלכו וגברו התנכלויות התושבים הערבים, ללא התערבות מצד השלטונות העות'מאנים, והחלה עזיבה הדרגתית של המתיישבים. באמצע 1898 נותרו במושבה שמונה משפחות מבולגריה ועשר מרומניה. בשל הגנבות הורע מאוד מצבם הכלכלי של המתיישבים, ובעצת נציגו של הברון רוטשילד עזבו המתיישבים את המושבה ועברו זמנית לצפת וראש פינה. בשלהי 1898 חזרו רק ראשי המשפחות למושבה, ומצאו שנהרסה בידי בדואים שהתקוממו בעת ההיא כנגד השלטון העות'מאני. נציג הברון רוטשילד הורה למתיישבים לעזוב את המושבה. שניים ממתיישבי בולגריה נעצרו בידי הז'נדרמריה העות'מאנית ונשלחו לדמשק. היהודים שוחררו בהתערבות אנשי הברון רוטשילד. באוגוסט 1898, תוך איום על המתיישבים במאסר, החתימו אותם העות'מאנים על התחייבות שלא לחזור עוד לחורן, והמתיישבים עזבו את המקום לבלי שוב. המתיישבים מבולגריה עברו לצפת, ואלו מרומניה – למטולה. הקשר בין הקבוצות נשמר והן נודעו בגליל כאנשי ג'אחאם ג'ולן או אנשי סאחאם ג'ולן(אנ') (על שם הכפר בו מוקם בית הפקידות המרכזי של אנשי הברון), והם נסמכו על קצבה יומית מטעם אנשי הברון בסך 10 פרנקים צרפתיים לנפש. בהמשך היוו קבוצות אילו את הגרעין שיסד את המושבה יבנאל. ראשוני המתיישבים ביבנאל מאנשי סאחאם ג'ולן היו: שבתאי סאחין, יחיאל ברקוביץ', יעקב ואלוביץ', א. אלכסנדר, שמואל צבי מייזל, ניסים לוי, דוד יוסף לוי, פסח מקארוב, יצחק לוי, עזריאל לוי, יחזקאל לוי, משה בנימין, יעקב אליהו, משה וינגר, משה פורטר, משה לבקוביץ', אליהו גוטרמן, יעקב לייבוש מאירוביץ'.
לאחר מלחמת העולם הראשונה החורן נכלל במפת התביעות הטריטוריאליות של ועד המשלחות היהודיות מועידת השלום בפריז, לצורכי הבית הלאומי היהודי העתיד ליכון בארץ ישראל, אולם חלוקת השטח בין הבריטים לצרפתים - הסכם ניוקומב-פולה, הותירה אותו בתחום המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון.
ב-29 באוגוסט 1924 יצאה מהארץ, מטעם הפועל הצעיר, משלחת לסקור את אדמות הברון בחורן. המשלחת כללה את שמואל דיין, חיים שורר, מודד הקרקעות נחום פפר ונציג יק"א אהרן אייזנברג. המשלחת שהתה בכפר ג'ילין במשך יומיים והוציאה דו"ח חיובי למרכז הפועל הצעיר
בשנות ה-20 וה-30 של המאה ה-20 נעשו מספר ניסיונות על ידי אנשי היישוב (בהם: יהודה אלמוג, שאול אביגור ויצחק בן-צבי) להקים בשטחים, שהיו באותה עת בבעלות פיק"א, חוות הכשרה לנוער יהודי מערי סוריה לקראת עלייתו לארץ ישראל. כל הניסיונות הללו לא קרמו עור וגידים מסיבות שונות. ב-1942 נרשמו זכויות הקרקע במקום ברשומות המקרקעין הסוריות על שם חברת פיק"א. החל משנת 1943, ניסו השלטונות הסורים לפגוע בזכויות פיק"א בקרקע. לשם כך נעזרו בוואקף המוסלמי שהחל לטעון כי מדובר באדמות וואקף שאינן ניתנות למכירה. בין 1944 ל-1948 הפקיעה הממשלה הסורית את הקרקעות היהודיות באזור. עד 1946 ישב בג'ילן פקיד של פיק"א כאחראי לאריסים המקומיים.
ב-1957, לאחר פירוק פיק"א, הועברו שטרי הקניין לידי הקרן הקיימת לישראל.
מדובר בשני שטחים נפרדים בשטח כולל של כ-59,000 דונם. השטח הקטן, שגודלו כ-6,000 דונם, נמצא ברמת הגולן (כיום חלק מישראל) ואילו השטח הגדול יותר, כ-53 אלף דונם וכולל כפרים, עשרות מבני מגורים ואדמות חקלאות רבות, נמצא בסוריה.
לקריאה נוספת

חיים קשלס, ד"ר א. רומנו, יוסף בן, ד"ר נסים (בוקו) לוי (ע), יהדות בולגריה, כרך 10, ירושלים: הוצאת חברת "אנציקלופדיה של גלויות", 1967, אנציקלופדיה של גלויות, עמ' 100–104
צבי האוזר ואיציק צרפתי, ‏סוריה ורמת הגלון: עת לאסטרטגיה לאומית, השילוח. פורסם גם כמסמך על ידי פורום קהלת.
הערות שוליים

1 2  קיר הברזל של מנחם בגין והשפעתו על בטחונה של מדינת ישראל: פרק ב - חוק רמת הגולן 1981
↑  צבי האוזר ואיציק צרפתי, ‏סוריה ורמת הגלון: עת לאסטרטגיה לאומית, השילוח
↑  אברהם קוסטיצקי, בטרם האיר הבוקר. מסיפורי ראשונים בגליל. תל אביב: משרד הביטחון – ההוצאה לאור. 1988. עמודים 68–69.
↑  שמואל דיין, עם אבות ההתיישבות, הוצאת מסדה, 1968, עמודים 359–362
↑  צבי אילן, ‏'החלוץ' בסוריה וההתיישבות בחורן 1928–1936, פעמים 1982, תשמ"ג
↑  M. R. Fishbach, Jewish property claims against Arab countries, Columbia University Press (2008), pg. 161
↑  גיא בכור, "האמת שהושתקה עד היום: רמת הגולן תמורת החורן - והבעלות של ישראל", באתר gplanet.co.il, ‏29 בינואר 2012.
מפת התביעות הטריטוריאליות של התנועה הציונית כנספח למסמך התביעות הציוני שהוצג בפני ועידת השלום ב-3 בפברואר 1919. גבולות המדינה היהודית מסומנים בקו קטוע
שמחה גולדין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 70 בערך)
 ענף מדעי:  היסטוריה של עם ישראל
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 בן או בת זוג:  לאה גולדין 
 
שמחה גולדין (נולד בשנת 1955) הוא היסטוריון ישראלי, ראש המרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין-גורן ופרופסור בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב, מתמחה בהיסטוריה של החברה היהודית בימי הביניים. יושב ראש ועדת מקצוע ההיסטוריה בחינוך הממלכתי במשרד החינוך.
פרופסור גולדין הוא אביו של חלל צה"ל ממבצע צוק איתן, הדר גולדין, ונודע ברבים בשל מאבקו הבלתי נלאה במשך שנים רבות להשבת גופת בנו מידי חמאס.
קורות חיים

נולד וגדל בחיפה, בנם של מנחם וצפורה גולדין, ניצולי השואה יוצאי פולין. שירת כמג"ד בצה"ל. בשנת 1991 קיבל תואר דוקטור להיסטוריה מאוניברסיטת תל אביב, על עבודת מחקר שכותרתה "היחסים בין היחיד והקבוצה בקהילה היהודית בצפון צרפת וגרמניה (1100–1300)".
גולדין הוא פרופסור להיסטוריה של ימי הביניים בחוג להיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. מחקריו עוסקים בהיסטוריה החברתית של הקהילות היהודיות בצפון צרפת, גרמניה ואנגליה. הוא מכהן כיושב ראש ועדת מקצוע ההיסטוריה בחינוך הממלכתי במשרד החינוך (החליף את פרופ' חנה יבלונקה). משמש גם יועץ מדעי באתר ההיסטוריה של המרכז לטכנולוגיה חינוכית ("תולדוט"), ונמנה עם צוות ההקמה של "מאו"ר" (מאגר ישראלי לאובייקטי למידה), שפותח על ידי מיט"ל (מרכז ידע טכנולוגיות למידה). בשנת 2008 מונה לראש המרכז לחקר התפוצות על-שם גולדשטיין-גורן באוניברסיטת תל אביב.
חיבר ספרים ומחקרים היסטוריים בתחומי התמחותו. היה שותף לתרגומו מאנגלית של הספר "התפילה היהודית" מאת שלמה קלמן רייף.
נשוי לד"ר לאה גולדין, לשעבר ראש המחלקה להנדסת תוכנה בפקולטה להנדסה בשנקר. בעבר התגורר הזוג באשחר (אז היה גולדין מורה להיסטוריה בבית הספר "אורט הורוביץ" בכרמיאל), וכיום מתגוררים בכפר סבא. הם הורים לאיילת, חמי (עורך דין), וצור. בנם הרביעי, הדר, תאומו של צור, שהיה קצין בפלס"ר גבעתי, נשבה על ידי ארגון חמאס במהלך לחימה ברפיח במבצע צוק איתן, וכעבור יום הוא הוכרז כחלל צה"ל. ההחלטה התקבלה לאחר הקמת בית דין מיוחד, בראשות הרב הצבאי הראשי, רפי פרץ, שבחן את הממצאים שהובאו משטח הלחימה. גולדין עוסק במאבק ציבורי להבאת בנו לקבורה בישראל.
ספריו

הייחוד והיחד – חידת הישרדותה של הקהילה היהודית, הוצאת הקיבוץ המאוחד וכתר, 1997
עלמות אהבוך, על-מות אהבוך - תופעת קידוש השם בקרב יהודי אירופה בימי הביניים, הוצאת דביר, 2002
הערות שוליים

↑  המרכז לחקר התפוצות ע"ש גולדשטיין גורן
↑  החייל שנחטף בעזה - הנקודה הכרמיאלית, באתר "זהר.נט"
↑  הדר גולדין נפל בקרב, באתר ישראל היום, 3 באוגוסט 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297018205171  PLWABN: 9810701235905606  BIBSYS: 8025962  BnF: cb14501212c (data)  GND: 1058725203  ISNI: 0000 0001 0774 1387  LCCN: no98097938  NKC: jo2015871787  NTA: 395135427  RERO: 02-A016694771  SUDOC: 129594741  VIAF: 61777468   WorldCat (עם VIAF): 61777468
רצח שי אוחיון

| --- | --- |
 תאריך:  26 באוגוסט 2020 
 מקום:  ליד צומת סגולה, פתח תקווה
 מטרה:  יהודים
 קואורדינטות:  32°06′07″N 34°53′53″E﻿ / ﻿32.101964192083°N 34.898113704699°E﻿ / 32.101964192083; 34.898113704699
 סוג:  פיגוע דקירה
 נשק:  סכין
 הרוגים:  1 
 פצועים:  0
 מבצע:  חליל דויכאת
 מניע:  לאומני
 he
 
רצח שי אוחיון היה פיגוע דקירה שבוצע בצוהרי ו' באלול ה'תש"פ, 26 באוגוסט 2020, בצומת סגולה שבפתח תקווה, ובו רצח מחבל פלסטיני בן 46 משכם את הרב שי אוחיון, תושב פתח תקווה, בעת שחזר מלימוד בעץ אפרים.
הפיגוע

בצהרי יום רביעי ו' באלול תש"ף (26 באוגוסט 2020) שב אוחיון מלימוד בכולל בעץ אפרים לעיר מגוריו פתח תקווה. כשהלך על המדרכה בצומת סגולה, כחצי קילומטר מביתו ובדרכו לאסוף את ילדיו, התנפל עליו המחבל חליל דויכאת, תושב שכם בן 46 בעל היתר כניסה לישראל למטרת תעסוקה, ורצח אותו בדקירות סכין בחזהו.
לאחר הפיגוע

המחבל חליל דויכאת הודה ברצח במסגרת הסדר טיעון, וב-24 באפריל 2022 נגזר עליו מאסר עולם. בנוסף הושת עליו תשלום פיצוי למשפחת הנרצח בסך 258,000 ש"ח.
ביתו של המחבל בשכם נהרס בידי צה"ל.
הנצחה

הוקם היכל למידת תורה על שמו בשכונת פסגות אפק בראש העין.
הערות שוליים

↑  עדו בן פורת, יהודי נרצח בפיגוע דקירה בפתח תקווה, באתר ערוץ 7; הנרצח בפיגוע בפתח תקווה: חסיד ברסלב, אב לארבעה ילדים, באתר ערוץ 7.
↑  גלעד מורג, הסדר טיעון עם המחבל שרצח את הרב שי אוחיון: הודה וירצה מאסר עולם, באתר ynet, 16 בנובמבר 2021
↑  יורם ירקוני וגלעד מורג, מאסר עולם למחבל שרצח את הרב שי אוחיון בפתח תקווה, באתר ynet, 24 באפריל 2022.
↑  עדו בן פורת, צה״ל הרס את בית המחבל הרוצח, באתר ערוץ 7, ט"ו בחשוון תשפ"א.
| פיגועי טרור נגד ישראלים בשנות ה-20 של המאה ה-21 |
| --- | --- | --- |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בישראל ובשטחים | < • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| פיגועים נגד ישראלים שבוצעו בחו"ל | פיגוע הירי באלכסנדריה (8 באוקטובר 2023) • רצח צבי קוגן (21 בנובמבר 2024) |  |
 1948–1999 • 2000–2009 • 2010–2019 • 2020–2029
Team Seas

| --- | --- |

 תחום:  environment 
 מקום פעילות:  אינטרנט
 מייסדים:  ג'ימי דונלדסון ומארק רובר
 תקופת הפעילות:  29 באוקטובר 2021 – הווה (3 שנים)
 https://teamseas.org/
 
Team Seas או TeamSeas# (בתרגום חופשי: קבוצת ימים) הוא פרויקט התרמה שיתופי משנת 2021 שמטרתו לגייס 30 מיליון דולר שישמשו כדי להסיר 30 מיליון פאונד (כ-13.6 מיליון ק"ג) של פסולת ימית עד סוף שנת 2021. הפרויקט הוקם על ידי היוטיוברים האמריקאים MrBeast ומארק רובר, בעקבות הפרויקט הקודם שלהם, TeamTrees#. חצי מהתרומות הולכות לארגון שימור האוקיינוסים (אנ') והחצי השני הולך ל-The Ocean Cleanup. הם יבצעו את המשימה של לנקות את הימים ואת הנהרות בהתאמה.
רקע

לאחר הפרויקט המוצלח Team Trees, מארק רובר ו-MrBeast החליטו לעשות פרויקט דומה, אבל הפעם לנקות פסולת ימית וחופית. ב-13 בפברואר 2020, MrBeast צייץ בטוויטר שכדי לחגוג 30 מיליון רשומים לערוץ היוטיוב שלו, הוא ישיק פרויקט דומה שבו הוא יאסוף 30 מיליון פאונד של פסולת ימית.
תגובות

ב-29 באוקטובר 2021, MrBeast ומארק רובר נסעו אל הרפובליקה הדומיניקנית במטרה לעזור לנקות חופים באותו האזור; בנוסף, הם עזרו לקהילות שהנהרות שלהם מזוהמים בפסולת שבסוף מגיעה אל הים. יוטיוברים רבים הצטרפו לפרויקט ויצרו תוכן כדי להדגיש ולחזק את Team Seas.
ראו גם

Team Trees
הערות שוליים

↑  YouTube Stars MrBeast and Mark Rober To Launch The #TeamSeas Environmental Campaign, www.businesswire.com, ‏29 בפברואר 2021
↑  @MrBeast (13 בפברואר 2020). "20 million subscribers = TeamTrees; 30 million subscribers = TeamSeas? 😳🤪" (Tweet) (באנגלית) – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TeamSeas Will Be Transformational for Our Ocean—Let's Go!", Ocean Conservancy, ‏29 באוקטובר 2021
| MrBeast |
| --- | --- | --- |
| צוות הערוץ | ג'ימי דונלדסון • ריד דושר • צ'נדלר הולוו • נולן הנסן • קארל ג'ייקובס • אווה קריס טייסון (2015–2024) |  |
| מותגים, גיוסי כספים ותוכניות | Feastables • MrBeast Burger • Team Trees • Team Seas • Beast Games |  |
אבי נוסבאום

| --- | --- |

נוסבאום במרץ 2016
 לידה:  12 בדצמבר 1980 (בן 44) ה' בטבת ה'תשמ"א כפר סבא, ישראל
 סוגה מועדפת:  קומדיה, סטנדאפ
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סטנדאפיסט, תסריטאי, שדרן רדיו, מנחה טלוויזיה
 פרופיל ב-IMDb
 
אברהם (אבי) נוסבאום (נולד ב-12 בדצמבר 1980 בכפר סבא) הוא סטנדאפיסט, תסריטאי, שדרן רדיו ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה > ראשית דרכו

נוסבאום נולד וגדל בכפר סבא ולמד בתיכון "כצנלסון". את שירותו הצבאי עשה בחיל התותחנים. ושימש בין היתר כמפקד טירונים במחנה שבטה. הוא החל בקריירת הסטנדאפ בהופעות חובבים במועדון הקאמל קומדי קלאב בעת ששירת בצה"ל.
הוא פרץ לראשונה לתודעת הציבור במסגרת תוכנית המציאות "האקדמיה לצחוק" ששודרה בערוץ 2 ובביפ ב-2004, במסגרתה התחרו קומיקאים חובבים.
אף על פי שנוסבאום לא הגיע לגמר התוכנית, הוא המשיך להיות פעיל בעולם הבידור ובמקביל להופעות סטנדאפ שהעלה ברחבי הארץ, החל נוסבאום להופיע בטלוויזיה ולפעול כתסריטאי בין היתר בערב אדיר בערוץ 2.
ביוגרפיה > לאחר האקדמיה לצחוק

בשנת 2005 הנחה את תוכנית הסאטירה "מכת מדינה" יחד עם הסטנדאפיסט אורי חזקיה. לאחר מכן הנחו השניים תוכנית בוקר בתחנת הרדיו האזורית רדיו 99 ("99esc" דאז) בשם "שבע-תשע". באותה תקופה שימש גם כחבר פאנל בתוכנית "פקקים" בערוץ הספורט.
החל משנת 2005 נוסבאום חבר בצוות הכותבים של תוכנית הסאטירה "ארץ נהדרת" בערוץ 2. ב-2007, במקביל לתפקידו זה, הופיע כמשתתף קבוע בפאנל הסאטירה וההומור "מהדורה מוגבלת" בערוץ ביפ.
בשנת 2008 השתתף נוסבאום בתוכנית הקומית "צחוק מעבודה" כסטנדאפיסט אורח בעונתה הראשונה של התוכנית, ובשנת 2009 הצטרף כחבר פאנל קבוע לתוכנית "מועדון לילה". בשנת 2010 החל נוסבאום להגיש את התוכנית "שבת צחוק", אשר שודרה בערוץ 2 בימי שבת בבוקר, ובה מתארח מדי שבוע קומיקאי ישראלי מוכר, וביחד הם צופים בקטעים קומיים שבוחר האורח. במקביל, הוא הנחה ביחד עם שי גולדשטיין את שעשועון המצלמה הנסתרת "נראה אותך" בערוץ 2. בשנת 2012 הנחה את התוכנית "איזה יום", בערוץ 2 לצד שי גולדשטיין ועידו רוזנבלום. כמו כן, החל להנחות את השעשועון היומי "אל תענו לי!" בערוץ 24.
בשנת 2011 החל להגיש יחד עם דוד ליפשיץ את תוכנית הלילה "ציפורי לילה מנבאות" בגלי צה"ל. נוסבאום שימש גם כמנחה מחליף בתוכניתם של "שי ודרור" ברדיו ללא הפסקה כאשר אחד מהשניים היה נעדר.
בשנת 2013 הוציא לאור באופן עצמאי את הספר "ספר סטטוס" ובו מבחר סטטוסים שפרסם בפייסבוק במהלך השנה.
בשנת 2014 החל לכתוב טור שבועי במוסף "שישבת" של העיתון "ישראל היום", והשתתף בתוכנית הסאטירה "כל העולם נגדנו" בערוץ הספורט שחזרה לרגל המונדיאל, ובהמשך גם שב לעונה החמישית של "מועדון לילה" בערוץ 2.
בשנת 2015 השתתף בעונת ה-VIP של "מאסטר שף" והיה המודח החמישי. באותה שנה החל להגיש פינה קבועה בתוכנית "שי בשידור" בהנחיית שי שטרן בערוץ 10, על תקן "הפרשן לעניינים מסובכים".
ב-2016 הגיש קמפיין פרסומי של בנק דיסקונט. כמו כן, החל להגיש בשנה זו את התוכנית פרצופה של המדינה, שנקראה לאחר מכן "נוסבאום וגולדשטיין", יחד עם שי גולדשטיין.
משנת 2017 הוא הגיש בערוץ קשת 12 את התוכנית "איזה צחוק", בה, בדומה ל"שבת צחוק", הוא משוחח בכל שבוע עם קומיקאי מוכר והשניים צופים במבחר קטעים שהאחרון בחר.
בשנת 2023 הצטרף נוסבאום לפאנל בתוכנית המציאות "רואים את הקול" בקשת 12.
בשנת 2024 שיחק בתפקיד אורח כעצמו בסדרה "לבד בבית" בכאן חינוכית, בעונה הרביעית.
חיים אישיים

בשנת 2010 נישא נוסבאום לבת זוגו לירן. לשניים שתי בנות ובן. מתגורר ברמת אביב שבתל אביב.
הערות שוליים

↑  פודקאסט המוג׳ו של בן בן ברוך - אבי נוסבאום, דקה 59
↑  גיל משעלי, ‏עידו רוזנבלום, שירי מימון, אילנית לוי ואבי נוסבאום מצטרפים ל"רואים את הקול", באתר ‏מאקו‏, 28 בספטמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007508068905171  VIAF: 308266849   WorldCat (עם VIAF): 308266849
וולסונגור

מועדון הכדורגל וולסונגור (באיסלנדית: Íþróttafélagið Völsungur) הוא מועדון כדורגל איסלנדי, מהעיר הוסאוויק, עיירת דיג קטנה השוכנת על חופו המזרחי של מפרץ סקיאלפנדי בצפון איסלנד, למרגלותיו המערביים של חצי האי טיורנס.
הקבוצה משחקת בהליגה האיסלנדית השנייה לאחר שעלתה מהליגה האיסלנדית השלישית, בתום עונת 2024.
הקבוצה שיחקה שתי עונות בליגת העל האיסלנדית, בעונת 1987 ובעונת 1988.
בשנת 1974 הגיעה הקבוצה לחצי גמר הגביע האיסלנדי.
לימאוואדי יונייטד

לימאוואדי ינייטד (Limavady United Football Club) הוא מועדון כדורגל צפון אירי, מהעיר לימאוואדי שבמחוז לונדונדרי. המועדון נוסד בשנת 1884, ומשחק בליגה הצפון אירית השנייה.