stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרגורי קריס
הנצחה

ב-1989 ניכנס ליד לאיש הספורט היהודי.
קונפרנס ליג

| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  2021
 ארגון מפעיל:  אופ"א
 מספר מתמודדים:  36 (שלב הליגה)   184 (סך הכל)
 יבשת:  אירופה
 זוכה:  יוון אולימפיאקוס
 הכי הרבה זכיות:  איטליה רומא אנגליה וסטהאם יונייטד יוון אולימפיאקוס (זכייה אחת)
 מפעל גבוה יותר:  הליגה האירופית
 עונת 2024/2025 בקונפרנס ליג
 
קונפרנס ליג (באנגלית: UEFA Europa Conference League; לעיתים נקראת הליגה האזורית) היא תחרות כדורגל אירופית למועדונים, המנוהלת על ידי אופ"א, התאחדות הכדורגל האירופית. התחרות נוסדה בעונת 2021/2022, והיא נחשבת לטורניר כדורגל המועדונים השלישי בחשיבותו באירופה, אחרי ליגת האלופות והליגה האירופית. לתחרות מעפילים מועדונים על סמך ביצועיהם בליגות המקומיות שלהם ובתחרויות הגביע.
היסטוריה

בעבר היו דיווחים על כך שאופ"א שוקלת להחזיר את גביע האינטרטוטו, או לייסד ליגה שלישית בחשיבותה באירופה, לפחות מאז 2015, כטורניר שיכול לשמש קבוצות שהודחו מליגת האלופות והליגה האירופית, כך שתוכלנה להמשיך להתמודד במפעלים האירופיים. באמצע 2018 הדיונים על כך התעצמו, כשנודע שהליגה האירופית תעבור שינוי ותפוצל לשתיים, כך שמספר המשתתפות בה, 48, יצומצם, כאשר החלק התחתון בליגה ייצור את הגרעין של הטורניר החדש.
ב-2 בדצמבר 2018 הודיעה אופ"א שהתחרות תישא את השם הזמני "הליגה האירופית 2" ("UEL2") וייערך בעונות 2021–2024 כשמטרת הטורניר החדש יהיה להביא "יותר משחקים עבור יותר מועדונים, עם יותר מדינות שמיוצגות בשלב הבתים". לדברי נשיא אופ"א, אלכסנדר צ'פרין, "המפעל הוא תולדה של שיחות ארוכות עם המועדונים. הייתה דרישה מצד המועדונים להגדיל את הסיכוי לשחק במפעלים האירופים. זה הושג מתוך ראייה אסטרטגית להוסיף עוד איכות ועוד מדינות למפעלים שלנו".
פורמט > עד עונת 2023/2024

בשלוש העונות הראשונות של המפעל 2021/2022–2023/2024 התחרות נערכה בשיטה הבאה:
שלושה שלבי מוקדמות ושלב פלייאוף, בסיומם העפילו 32 קבוצות לשלב בתים שהכיל 8 בתים של 4 קבוצות כל אחד. לפני החלוקה לבתים הקבוצות חולקו לארבעה דרגים בהתאם לדירוג אופ"א בסיום העונה הקודמת. והחלוקה לבתים התבצעה בהגרלה בה בכל בית הוגרלה קבוצה אחת מכל דרג. במסגרת שלב הבתים, בכל בית כל אחת מהקבוצות פגשה את שלוש הקבוצות האחרות למשחק בית ומשחק חוץ. על ניצחון הוענקו 3 נקודות, על תיקו נקודה אחת ועל הפסד לא הוענקו נקודות. הקבוצה שסיימה בראש הבית בסיכום 6 מחזורים העפילה ישירות לשמינית הגמר, בעוד הקבוצה שסיימה במקום השני העפילה לשלב נוקאאוט ראשוני בו התמודדה נגד קבוצה שסיימה במקום השלישי בבית שלה בליגה האירופית (הבכירה יותר), הן נפגשו לצמד משחקים כאשר המנצחת בסיכום שני המשחקים העפילה לשמינית הגמר. שמינית, רבע וחצי הגמר נערכו בשיטת נוקאאוט, של צמד משחקים בית וחוץ, כאשר המנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה לשלב הבא. בעוד משחק הגמר היה משחק בודד הנערך באצטדיון שנקבע מראש לפני פתיחת העונה.
פורמט > החל מעונת 2024/2025

החל מעונת 2024/2025 השתנה הפורמט, שלבי המוקדמות אמנם נותרו פחות או יותר אותו הדבר, שלושה שלבי מוקדמות ושלב פלייאוף עם שינויים קלים בכמות הקבוצות בכל שלב מפני שהליגה הורחבה מ-32 ל-36 קבוצות. אך שלב הבתים הוחלף בשלב ליגה, בו כל 36 הקבוצות מדורגות בליגה אחת. הקבוצות מחולקות ל-6 דרגים וכל קבוצה מוגרלת לשחק נגד קבוצה אחת מכל דרג, 3 משחקים בבית ו-3 משחקים בחוץ, על פי הגרלה. בסיום 6 המחזורים, 8 הקבוצות שמדורגות במקומות 1–8 מעפילות ישירות לשמינית הגמר בעוד הקבוצות המדורגות 9–24 מעפילות לשלב נוקאאוט ראשוני הכולל צמד משחקים כאשר המנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה לשמינית הגמר. בפורמט החדש אין מעברים בין הליגות השונות (ליגת האלופות והליגה האירופית) לאחר שלבי המוקדמות. שמינית, רבע וחצי הגמר נערכים בשיטת נוקאאוט, של צמד משחקים בית וחוץ, כאשר המנצחת בסיכום שני המשחקים מעפילה לשלב הבא. בעוד משחק הגמר הוא משחק בודד הנערך באצטדיון שנקבע מראש לפני פתיחת העונה.
הזוכה בטורניר זכאית להשתתף בשלב הליגה בליגה האירופית בעונה שלאחר מכן.
פורמט > העפלה

בדומה לליגת האלופות, ולליגה האירופית ההעפלה לקונפרנס ליג מפוצלת לשני "מסלולים" - מסלול האלופות והמסלול הראשי. מסלול האלופות מורכב מקבוצות שהודחו בשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות או משלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית במסלול האלופות. והמסלול הראשי מורכב מקבוצות שהחלו את דרכן במפעל או שהודחו משלבי המוקדמות השונים בליגה האירופית במסלול הראשי.
בקונפרנס ליג אף קבוצה לא מעפילה ישירות לשלב הליגה וכולן צריכות לעבור שלבי מוקדמות.
מספר הנציגות ששולחת כל ליגה לתחרות מבוסס על שיטת הדירוג של אופ"א . באופן הבא :
ליגות המדורגות במקומות 1–12 וכן ליכטנשטיין (לה אין ליגה מקומית) שולחות נציגה אחת.
ליגות המדורגות במקומות 13–33 וליגות המדורגות במקומות 51–55 שולחות שתי נציגות.
ליגות המדורגות במקומות 34–50 שולחות 3 נציגות.
ליכטנשטיין לה אין ליגה מקומית שולחת נציגה אחת.
נוסף על כך, 16 הקבוצות שמודחות בשלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות ו-42 קבוצות שמודחות משלבי המוקדמות בליגה האירופית מועברות לשלבי המוקדמות השונים בקונפרנס ליג.
שלבי הכניסה לתחרות מתבצעים באופן הבא:
|  |  | קבוצות שמתחילות את דרכן בתחרות בשלב זה | קבוצות שהתקדמו מהשלב הקודם | קבוצות שהועברו מליגת האלופות או הליגה האירופית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שלב המוקדמות הראשון (58 קבוצות) | מסלול ראשי (58 קבוצות) |  17 מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 39–55  21 הסגניות בליגות המדורגות 34–55 (למעט ליכטנשטיין)  20 הקבוצות שסיימו במקום השלישי בליגות המדורגות 30–50 (למעט ליכטנשטיין) |  |  |
| שלב המוקדמות השני (104 קבוצות) | מסלול האלופות (16 קבוצות) |  |  |  16 מפסידות משלב המוקדמות הראשון בליגת האלופות |
| שלב המוקדמות השני (104 קבוצות) | מסלול ראשי (88 קבוצות) |  5 מחזיקות הגביע בליגות המדורגות 34–38  18 הסגניות בליגות המדורגות 16–33  17 קבוצות שסיימו במקום השלישי בליגות המדורגות 13–29  9 קבוצות שסיימו במקום הרביעי בליגות המדורגות 7–15  הקבוצה שסיימה במקום החמישי בליגה המדורגת 6 |  29 המנצחות בשלב המוקדמות הראשון |  9 המפסידות בשלב המוקדמות הראשון בליגה האירופית (המסלול הראשי) |
| שלב המוקדמות השלישי (60 קבוצות) | מסלול האלופות (8 קבוצות) |  |  8 המנצחות בשלב המוקדמות השני (מסלול האלופות) |  |
| שלב המוקדמות השלישי (60 קבוצות) | מסלול ראשי (52 קבוצות) |  |  44 המנצחות בשלב המוקדמות השני (המסלול הראשי) |  8 המפסידות בשלב המוקדמות השני בליגה האירופית (המסלול הראשי) |
| שלב הפלייאוף (48 קבוצות) | מסלול האלופות (10 קבוצות) |  |  4 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (מסלול האלופות) |  6 המפסידות משלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית (מסלול האלופות) |
| שלב הפלייאוף (48 קבוצות) | מסלול ראשי (38 קבוצות) |  5 קבוצות שסיימו במקום השישי בליגות המדורגות 1–5 |  26 המנצחות בשלב המוקדמות השלישי (המסלול הראשי) |  7 המפסידות בשלב המוקדמות השלישי בליגה האירופית (המסלול הראשי) |
| שלב הליגה (36 קבוצות) | שלב הליגה (36 קבוצות) |  |  5 המנצחות בשלב הפלייאוף מסלול האלופות  19 המנצחות בשלב הפלייאוף (המסלול הראשי) |  12 המפסידות בשלב הפלייאוף בליגה האירופית |
| שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) | שלב הנוקאאוט הראשוני (16 קבוצות) |  |  מקומות 9–24 בשלב הליגה |  |
| שמינית הגמר (16 קבוצות) | שמינית הגמר (16 קבוצות) |  |  מקומות 1–8 בשלב הליגה  8 המנצחות בשלב הנוקאאוט הראשוני |  |
↑  מבוסס על הנחה שליכטנשטיין מדורגת בין המקום ה-34 למקום ה-50 בדירוג אופ"א. (במקרה שליכטנשטיין מדורגת מעל המקום ה-34 או מתחת למקום ה-50 יחולו מעט שינויים)
סטטיסטיקות ושיאים > רשימת הגמרים

| עונה | זוכה | תוצאה | סגנית | מגרש | צופים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | איטליה רומא | 1–0 | הולנד פיינורד | אצטדיון אייר אלבניה, טירנה, אלבניה | 19,597 |
| 2022/2023 | אנגליה וסטהאם יונייטד | 2–1 | איטליה פיורנטינה | אצטדיון פורטונה ארנה, פראג, צ'כיה | 17,363 |
| 2023/2024 | יוון אולימפיאקוס | 1–0 | איטליה פיורנטינה | אצטדיון איה סופיה, אתונה, יוון | 26,482 |
סטטיסטיקות ושיאים > זכיות לפי מועדון

| מועדון | זכייה | סגנות |
| --- | --- | --- |
| איטליה רומא | 1 (2022) | – |
| אנגליה וסטהאם יונייטד | 1 (2023) | – |
| יוון אולימפיאקוס | 1 (2024) | – |
| איטליה פיורנטינה | – | 2 (2023, 2024) |
| הולנד פיינורד | – | 1 (2022) |
סטטיסטיקות ושיאים > זכיות לפי מדינה

| מדינה | זכייה | סגנות |
| --- | --- | --- |
| איטליה איטליה | 1 | 2 |
| אנגליה אנגליה | 1 | 0 |
| יוון יוון | 1 | 0 |
| הולנד הולנד | 0 | 1 |
סטטיסטיקות ושיאים > מלכי השערים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דירוג | שחקן | שערים | הופעות | יחס | שנים | שערים לפי מועדון |
| 1 | ישראל ערן זהבי | 12 | 14 | 0.86 | 2021– | פ.ס.וו. איינדהובן (4), מכבי תל אביב (8) |
| 1 | ברזיל ארתור קברל | 12 | 20 | 0.6 | 2021– | פ.צ. בזל (5), פיורנטינה (7) |
| 1 | יוון ואנגליס פבלידיס | 12 | 21 | 0.57 | 2021– | א.ז. אלקמאר |
| 4 | מרוקו איוב אל-כעבי | 11 | 9 | 1.22 | 2023– | אולימפיאקוס |
| 5 | ניגריה גיפט אורבן | 10 | 11 | 0.91 | 2022– | גנט |
| 5 | ניגריה סיריאל דסרס | 10 | 13 | 0.77 | 2021– | פיינורד |
| 7 | אנגליה תמי אברהם | 9 | 13 | 0.69 | 2021– | רומא |
| 7 | בלגיה הוגו קויפרס | 9 | 16 | 0.56 | 2022– | גנט |
| 7 | סרביה אלכסנדר צ'אבריץ' | 9 | 20 | 0.45 | 2021– | סלובן ברטיסלאבה |
| 10 | כף ורדה ריקרדו גומס | 8 | 16 | 0.5 | 2021– | פרטיזן בלגרד |
| 10 | צרפת גאטאן לבורד | 8 | 17 | 0.47 | 2021– | רן (5), ניס (3) |
| 10 | נורווגיה אמאל פלגרינו | 8 | 19 | 0.42 | 2021– | בודה/גלימט |
| 10 | צ'כיה אנטונין באראק | 8 | 22 | 0.36 | 2022– | פיורנטינה |
ישראל בקונפרנס ליג

בעונת 2021/2022, עונתה הראשונה של הקונפרנס ליג, העפילו לשלב הבתים מכבי תל אביב ומכבי חיפה לאחר שהודחה במוקדמות ליגת האלופות, מכבי תל אביב סיימה את שלב הבתים במקום השני והעפילה לשלב הנוקאאוט הראשוני שם הודחה מול פ.ס.וו. איינדהובן. מכבי תל אביב היא גם הקבוצה הראשונה שהבקיעה במפעל זה.
בעונת 2023/2024 העפילה לשלב הבתים מכבי תל אביב בפעם השנייה בתולדותיה, והפכה לקבוצה הישראלית הראשונה שמעפילה פעמיים למפעל זה. בעונה זו נרשם הישג שיא בכך שמכבי תל אביב סיימה את הבית במקום הראשון והעפילה לשמינית הגמר שם הודחה על ידי אולימפיאקוס. בנוסף, מכבי חיפה נשרה למפעל לאחר שסיימה את הבית במקום השלישי בליגה האירופית ועברה בהצלחה את שלב הנוקאאוט הראשוני לשמינית הגמר שם הודחה על ידי פיורנטינה.
קבוצה נוספת שהעפילה לשלב הבתים היא הפועל באר שבע (בעונת 2022/2023).
ראו גם

ליגת האלופות
הליגה האירופית
הערות שוליים

↑  אופ"א אישרה: טורניר מועדונים שלישי מ-2021, באתר כלכליסט, 2 בדצמבר 2018
↑  אופ"א אישרה: מפעל חדש ייצא לדרך ב-2021, באתר ONE‏, 2 בדצמבר 2018
↑  אופ"א אישרה: יוקם מפעל שלישי ב-2021, באתר ‏מאקו‏, 3 בדצמבר 2018
↑  "'Europa League 2': Uefa confirms new tournament from 2021". BBC Sport. 2 בדצמבר 2018. נבדק ב-2 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Uefa ponders third competition beneath Champions League and Europa League". The Guardian. 16 בספטמבר 2015. נבדק ב-2 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Uefa set to introduce third European club competition from 2021-22". The Guardian. 11 בספטמבר 2018. נבדק ב-2 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEFA Executive Committee approves new club competition". UEFA. 2 בדצמבר 2018. נבדק ב-2 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UEL2 Access List 2021–24" (PDF). UEFA. 2 בדצמבר 2018. נבדק ב-2 בדצמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Conference League - All-time Topscorers, worldfootball.net, ‏2024-12-19 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1284479579
תל כיתן

| --- | --- |

תל כיתן ב־1971
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות הע'סולית, כנענים 
 תקופות:  התקופה הכלקוליתית, תקופת הברונזה התיכונה, תקופת הברונזה המוקדמת, תקופת הברונזה המאוחרת 
 סוג:  יישוב ומקדש
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1971, 1975–1978
 ארכאולוגים:  עמנואל אייזנברג 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  32°35′26″N 35°34′30″E﻿ / ﻿32.590555555556°N 35.575°E﻿ / 32.590555555556; 35.575
 he
 
תל כיתן הוא תל ארכאולוגי השוכן סמוך לשפך של נחל תבור אל גדתו המערבית של הירדן, ליד קיבוץ נווה אור וכ־12 ק"מ צפונית לבית שאן.
התל מתנשא מעט מעל לכיכר הירדן, גודלו כ־9 דונם, 6 מהם בפסגתו. צדו הדרום־מזרחי נסחף במהלך השנים ובטרם נעשו בו שינויים מודרניים, צורתו הייתה צורת פרסה.
בשנות ה־70 של המאה ה־20 הוקם על התל מוצב צה"לי (מוצב צופיה), ובעקבות העבודות שפגעו בתל בצורה קשה, נערכו חפירות הצלה שחשפו שכבות יישוב מן התקופה הכלקוליתית, הברונזה הקדומה 1ב, הברונזה התיכונה 1 ו־2, הברונזה המאוחרת 1, התקופה המוסלמית המוקדמת, והתקופה הממלוכית–עותמאנית.
תולדות המחקר

בסקר ארץ-ישראל המערבית, נקרא התל בשם "תל א-שיח קאסִם" ומתואר כ"תל מלאכותי גדול ליד הירדן", והוצע לזהותו עם שַׁחֲצִימָה (יהושע, י"ט, כ"ב) שבנחלת יששכר. בתקופת המנדט הוא נודע בשם "תל מוסא", ושמו העברי ניתן לו בעקבות שדות הכותנה הסמוכים, בכללם חוות שמואל, בה החל ענף גידול הכותנה המודרני בישראל.
התל נסקר ביתר יסודיות בידי אברהם ברגמן (בירן) ורות ברנדשטטר (עמירן) ושוב בידי נחמיה צורי שמצאו בו חרסים ממספר תקופות ואף שרידי מבנים.
המקום, הסמוך למעבר כיתן היה עד למספר היתקלויות במלחמת ההתשה שבעקבותיהן נבנה מוצב "צופיה" על התל. בעת ביקור של משה דיין במוצב ב־1969, התגלה "שלד של לוחם כשלמראשותיו קערית חרס לאוכל ולצדו – חרב הברונזה שלו" דיין נטל את החרב לאוספו הפרטי, ומשם היא התגלגלה לשוק העתיקות. הפגיעה בעתיקות בעת הבניה הביאה לסקר ב־1970 ולחפירה בשנה שבעקבותיה בידי אדם דרוקס, פנחס פורת ונעה ידין.
בין השנים 1975–1978 ערך עמנואל אייזנברג 5 עונות חפירה על התל, ולאחר־מכן הממצאים כוסו. נכון לשנת 2024, טרם התפרסם דו"ח סופי לכלל החפירות, אם כי דו"ח סטריטגרפי וקרמי מקיף של שכבה VII נכלל בעבודת הדוקטור של יעל רותם.
כלים מתל כיתן מוצגים במוזיאון ישראל ובמוזיאון ניר דוד.
תולדות התל

האתר היה כל ימיו אתר כפרי קטן, בפריפריה של אתרים גדולים יותר באזור – בית שאן, תל בית ירח ופחל.
תולדות התל > שכבות VIII–X: התקופה הכלקוליתית

משכבה X התגלה בדרום התל חלקו של בית לבנים, הכולל חצר, ממגורות, ומספר חדרים, שמתחת לאחד רצפותיהם התגלה תינוק קבור בשבר מחבצה. מחוץ לבית התגלה קנקן ממגורה.
משכבה IX נחשף חלק ממבנה לבנים עם יסודות מאבן, אך גם שרידי מבנה זה וגם המבנה שלאחריו (שכבה VIII) ניזוקו בידי תושבי השכבות המאוחרות.
משלושת השכבות, שעוביין הכולל הגיע לכדי מטר אחד, נאספה קרמיקה ע'סולית צפונית, בכללה קערות וי ממורקות – מהדוגמאות המאוחרות של כלי זה ובזיך. כן נאספו להבי מגל, מגרדי מניפה (אנ') (ובכללם, אחד מנוקב) וכלי צור ובזלת נוספים, ושבר צלמית כינור. לדעת החופר, התל היה חלק מיישוב כלקוליתי בגודל של כ־250 דונם, שהשתרע על פני אתרים סמוכים שהתגלו בהם פריטים דומים. כ־300 מ' מצפון לתל, נסקר אתר קטן שהתקיים בתקופה מהתקופה הכלקוליתית ועד תקופת הברזל ב' ושיאו היה בתקופת הברונזה המאוחרת. נראה ששכן במקום מגדל או מבצר שנועדו להגן על נקודת התורפה של תל כיתן
תולדות התל > תקופת הברונזה > שכבה VII: תקופת הברונזה הקדומה 1ב'

בתקופה זו התקיים על התל ישוב קטן וללא ביצורים של מספר גושי בתים צפופים המופרדים בסמטאות צרות. הבתים היו בעלי מספר חדרים וללא תוכנית אחידה - חלקם מלבניים וחלקם בעלי פינות עגולות,. ברבים מהבתים היה חדר מרכזי בנוי לאורך שבו ספסלים בנויים לאורך הקירות ובסיסי אבן במרכז הרצפה שתמכו בעמודים המחזיקים את התקרה.
יישוב זה בא על חורבנו לאחר תקופה קצרה יחסית. 42 הכלים השלמים שהתגלו תחת מפולות הלבנים מעידים שהאתר חרב בפתאומיות, אולם היעדר סימני השרפה מראה שלא היה זה מעשה אלים, מה שהוביל את חוקרי האתר לשער כי הוא חרב באחת מרעידות האדמה השכיחות בבקעת הירדן.
המכלול הקירמי באתר מורכב בעיקרו מפערורי בישול בלתי מעוטרים לצד כלי אגירה – קנקנים ופיטסים (אנ') – מעוטרים במישח פסים וכלים קטנים – קערות, ספלים, פכיות וקומקומים ועוד – מחופים באדום, כשרבים מהכלים הסגורים ממורקים בדגם רשת.
כלי תקופת הברונזה הקדומה א' מתל כיתן במוזיאון ישראל
פך וקנקן מעוטרים במישח פסים
קומקום עם זרבובית כפולה מחופה באדום
פיטס מעוטר במישח פסים
אחד הממצאים מתקופה זו הוא חותם בעל ידית, מגולף מחלוק של אבן קירטון המראה זוג סצנות: באחת, אדם המחזיק בידיו זוג חפצים ישרים הולך מאחורי זוג בעלי חיים מקרינים, ומעליהם, במהופך, שורת דמויות קטנה יותר – אדם עם ידיים מורמות, עיגול ובעל חיים מקרין.
אייזנברג הציע לשורה הראשונה מספר פענוחים, בעודו נוטה להסבר הראשון:
סצנת חריש: האדם מחזיק בידיו מלמד בקר ואת מושכותיהם (אנ') של החיות שזוהו כשוורים פס היורד מידו של האדם זוהה כיתד של מחרשה – מתיאוריה הקדומים ביותר של המחרשה בארץ ישראל.
הוצע גם שהאדם אינו חורש אלא רועה, ואין הוא נצרך למושכות, אלא לחבל המשתלשל מתוך ידו, והחפץ המונף אינו מלמד, אלא מטה רועים, או שמא חנית, להגנה מטורפים. אותמר קיל (de') צידד בפרשנות זו.
הצעה שלישית היא שמדובר בסצנת ציד: האדם אוחז בידו חנית וקלע, ובעלי החיים אינם שוורים אלא חיות בר - אולי יחמורים.
את השורה השנייה פירש אייזנברג כסצנה פולחנית, כשהאדם עם ידיו הנשואות לעיל נושא תפילה והעיגול מסמל גורם שמימי.
תולדות התל > תקופת הברונזה > שכבה VI: תקופת הברונזה התיכונה 2א'

לאחר נטישת היישוב בתקופת הברונזה התיכונה 1ב' קיים פער יישובי, אך בשכבה VI התגלו בורות אשפה שהכילו שיירי מדורות, כלי בישול ומזון – אולי עדות למתחם פולחני שהחל להתפתח ונאכלו בו סעודות מקודשות. בשכבה זו לא התגלו שרידי מבנים, אך התגלו מספר קברים, בהם קברו של לוחם שנקבר עם שתי חניתות אחוזות בידיו.
תולדות התל > תקופת הברונזה > שכבה V: תקופת הברונזה התיכונה 2ב'

במרכז התל, בינות לבתי מגורים עם ממצא אופייני לתקופה (ובמיוחד קבורת תינוקות), נבנה מקדש מגרון קטן בעל תוכנית כמעט רבועה (5.5×6.9 מ') המקדש הוא בניין אורך בנוי מלבנים על גבי יסודות שהורכבו מחלוקי נחל. הכניסה לאולם נעשתה ממזרח, בין זוג עמודים העומדים בין שתי אומנות (אנ'), ולאורך קירות האולם נבנה ספסל לבנים נמוך. בחצר המקדש, ממול לפתח, הוצבה שורה של שמונה מצבות (אנ') עשויות חלוקי נחל שהמרכזית שבהן עוצבה בצורת אשה ערומה, אולי האלה עשתרת, ו־3 בורות שכנראה הכילו מצבות או פסלים אחרים. בשורה שנייה הוצבו זוג מצבות גדולות יותר (30 ו־40 ס"מ). המצבות כולן פנו לעבר המקדש.
מקדש בעל מידות דומות נבנה גם בתל חייאת (Tell el-Hayyat) והמשיך עם מחזור־חיים דומה בתקופות הבאות.
שלא כמו מבני המגורים, המקדש התגלה ללא כל כלים בתוכו (סיר בישול יחיד הגלה למרגלות הפסל שבחצר), דבר המראה על נטישתו השלווה לפני שנהרס בכדי לפנות מקום למקדש של השכבה הבאה.
תולדות התל > תקופת הברונזה > שכבה IV: תקופת הברונזה התיכונה 2ב'–ג'

שרידי קיר לבנים בעובי של 2 מ' נמצאו בדרום ומערב התל, המעידים על בניית מתחם מבוצר. מספר הבתים בתל הצטמצם, אך המקדש הורחב, תוך שימור הריסותיו של המקדש הקדום:
המקדש המורחב היה גם הוא מלבני (11.5×14.3 מ') ובנוי מלבנים, שפתחו ממזרח, אך תוכניתו השתנתה למקדש מגדל. ממול לחזיתו של המקדש ניצב ספסל לבנים חצי־מעגלי, ושם התגלו כמה מוקדי אפר עם עצמות חיות, עדות לקורבנות.
מול פינתו הצפונית של המקדש התגלו לוח שטוח וזוג בסיסים מבזלת, אותם הציע החופר לפרש כבסיסים למצבות ושולחן לצלמיות או למנחות. סמוך לאותם בסיסים התגלו ארבע צלמיות, וליד הקיר הצפוני של המקדש - שני בסיסי בזלת נוספים. בחצר המקדש נכרו מספר קברים.
ייתכן כי בשלב זה, או אפילו מלכתחילה, המקדש לא היה מקדש שתפקידו לשרת את אנשי הכפר, אלא להפך – מקדש אזורי, שלידו נבנו מבני מגורים בשביל משרתיו.
המקדש הצפוני בתל חצור, המתוארך לתקופת הברונזה המאוחרת, נבנה על־פי תוכנית כמעט זהה.
על פי אייזנברג, שכבה זו של האתר חרבה לקראת סוף תקופת הברונזה התיכונה 2. אהרון מאיר מצביע על העדרם של כלי משפחת שוקולד על לבן בשכבה זו ומקדים במעט את תאריך החורבן. ייתכן כי שני המקדשים הקטנים בתל כיתן ובתל חייאת ננטשו עם עלייתו של המקדש הגדול בפחל.
תולדות התל > תקופת הברונזה > שכבה III: תקופת הברונזה המאוחרת 1

בתקופה זו נבנה הכפר מחדש. המקדש, שהוקם על מקומו של המקדש הקדום, הושתת על יסודות אבן גבוהים וכלל חצר, אולם גדול ושני חדרים קטנים. פתח הכניסה, שלא שרד, כנראה היה בצדו הצפוני.
בשני החדרים ולאורך קירו הדרומי של האולם התגלו סכין ארוכה מברונזה ועשרות כלי חרס – פכיות, קערות, קובעות וגביעים, בהם כלים מפוארים מטיפוס "שוקולד על לבן". על אחד הכלים צורת חיה מקרינה בסגנון צפוני, עם מקבילות בצפון סוריה, מסופוטמיה, איראן ופקיסטן. בחלק מהכלים נמצאו כלי תכשיט – אבנים יקרות־למחצה, חרוזי פאיאנס, ותליוני כסף.
בחצר המקדש נמצאו שברי חרסים רבים – כנראה פסולת שהושלכה מהמקדש, ומבנה מעוגל מאבנים (בקוטר 2 מ') בעל קשר כלשהו למקדש.
שלא כמו המקדשים בשכבות הקודמות, מקדש זה, מלבד מיקומו, לא התחשב במקדשים הקודמים – הוא קטן יותר, בעל תוכנית שונה ואפילו בסיסי המצבות שהשתמרו מהמקדש הקודם הפכו לבסיס עמודים בבית מגורים סמוך. בבית זה התגלו שברי סירי בישול וקרן, כנראה של יחמור. הדבר תואם מספר אתרי פולחן נוספים בני התקופה, שנבנו בצורה פחות "פורמלית" מקודמיהם.
מלבד המקדש, התגלו מעט שרידי מבנים בדרום התל, ויותר במזרחו.
האתר ננטש בחופזה (אם כי לא נשרף), ותושביו הותירו אחריהם רבים מכליהם. חופר האתר סבר שאין לקשור זאת עם שינויים בהרכב האוכלוסייה, והציע את אחד ממסעות־המלחמה של תחותמס השלישי בתור גורם. לעומתו, נדב נאמן הצביע על נטישתם של מספר אתרי פולחן חוץ־עירוניים במאות ה־13–14 לפנה"ס, והציע לראות זאת כחלק מתהליך התיישבות קבע של קבוצות נוודים.
תולדות התל > התל הנטוש: תקופת הברזל – התקופה הביזאנטית

חופרי וסוקרי האתר מצאו בו מעט חרסים מתקופת הברזל א' ו־ב', ומהתקופה הביזאנטית, אולם בחלקיו של התל שנחפרו לא התגלו שרידי יישוב מתקופות אלו.
תולדות התל > שכבה II: התקופה המוסלמית הקדומה

לאחר מאות בשנים, הגיעו תושבים חדשים לתל.
חפירות אייזנברג גילו מעט ממצא משכבה זו, שרובה נסחף אל הירדן, אך ניתן היה להבחין ברחוב שניבנו לאורכו מספר בתים עם קירות דקים, ולהם בורות אשפה בחצרותיהם.
בתקופה זו שכן כפר בין כ־60 דונם למרגלותיו הדרומיים של התל הכפר, שהוקם לאחר הכיבוש הערבי של ארץ ישראל, אינו מכיל שום סממנים נוצריים או יהודיים, ממצאיו הכתובים המועטים כולם בשפה הערבית ומסורות בניותו שונות מהסביבה בעמק בית שאן, מהווה עדות אפשרית ונדירה לחדירה של אוכלוסייה חדשה בתקופה זו לצפונה של ארץ־ישראל.
תולדות התל > שכבה I: התקופה העותמאנית

בתקופה זו שימש התל כבית קברות מוסלמי. חלק מהקברים חדרו עמוקות ופגעו בשכבות קדומות בתל. ב־1928, ציין פקח עתיקות כי אחד הקברים נודע כבעל קדושה למוסלמים.
תולדות התל > מדינת ישראל

בעקבות מלחמת ההתשה הוקם מוצב צה"לי על גבי התל. חלקים נרחבים מהתל וכשליש מצדו המזרחי המזרחי נהרסו בעת חפירת ביצורים, חפירות תעלות קשר, ועוד.
המוצב חדל להיות פעיל[דרושה הבהרה], וכמבנה נטוש הפך לאתר קינון לעטלפים ובשנת 2019 הוצע לשקמו ולפתח את התל והמוצב בתור אתר מורשת במסגרת "תוכנית אב לשיקום וטיפוח נהר הירדן הדרומי וסביבתו".
לקריאה נוספת

עמנואל אייזנברג, "כיתן, תל", בתוך: אפרים שטרן (עורך), האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, ירושלים, 1992, עמ' 791–795
עמנואל איזנברג, המקדשים בתל כיתן, קדמוניות: כתב-עת לעתיקות ארץ-ישראל וארצות המקרא 36, 1976, עמ' 105–109
רותם יעל, עמק הירדן התיכון בתקופת הברונזה הקדומה 1 ובמעבר לברונזה הקדומה 2 : דפוסים ותהליכים בחברה כפרית מורכבת [עבודת דוקטור], אוניברסיטת תל אביב, 2015, עמ' 206–230
Eisenberg, Emanuel; Rotem, Yael (2016). "The Early Bronze Age IB Pottery Assemblage from Tel Kitan, Central Jordan Valley". Israel Exploration Journal. Israel Exploration Society. 66 (1): 1–33. ISSN 0021-2059. JSTOR 44473992.
Mienis, Henk K. (2007). "Archeamalacological material from Tel Kitan, Israel". Triton. 16: 32–34.
Rivka Chasan and Danny Rosenberg, "Tel Kitan – Selected ground stone tools from the Chalcolithic, Early, Middle and Late Bronze Age and Mameluke period", ‘Atiqot, in press
Maeir, Aren M. (2010). In the Midst of the Jordan – The Jordan Valley during the Middle Bronze Age (circa 2000–1500 B.C.E) – Archaeological and Historical Correlates. Wien: Österreichische Akademie der Wissenschaften. pp. 47–48.
ניקולאי קרילוב

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1903 כפר גולייבקה, פלך סרטוב, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  9 בפברואר 1972 (בגיל 68) מוסקבה, ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות של חומת הקרמלין 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  Saratov Military Command Engineering High School of Missile Forces  Vystrel course 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1919–1972 (כ־53 שנים)
 דרגה:    מרשל ברית המועצות
 תפקידים בשירות
 מפקד הארמייה ה-21  מפקד הארמייה ה-5  מפקד מחוז צבאי של לנינגרד  מפקד המחוז הצבאי של מוסקבה  מפקד זרוע הטילים האסטרטגיים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים ברוסיה  מלחמת העולם השנייה המצור על אודסה  המצור על סבסטופול  קרב סטלינגרד  מבצע בגרטיון  מבצע פרוסיה המזרחית  מבצע סערת אוגוסט
 עיטורים
   גיבור ברית המועצות (פעמיים)   4 עיטורי לנין    עיטור מהפכת אוקטובר    4 עיטורי הדגל האדום    עיטור סובורוב מדרגה ראשונה    עיטור קוטוזוב מדרגה ראשונה    צלב המלחמה (1939–1945)    לגיון הכבוד
 
ניקולאי איוואנוביץ' קרילוב (ברוסית: Никола́й Ива́нович Крыло́в‏; 29 באפריל 1903 – 9 בפברואר 1972) היה קצין בכיר בצבא האדום, מרשל ברית המועצות, מפקד זרוע הטילים האסטרטגיים של ברית המועצות.
ביוגרפיה

נולד כפר גולייבקה, פלך סרטוב של האימפריה הרוסית (כיום נמצא הכפר בתחומי מחוז פנזה של הפדרציה הרוסית) במשפחתו של מורה. בגיל 16 התנדב לצבא האדום. בשנת 1920 סיים קורס קצינים מזורז. כמפקד מחלקה השתתף בפלישת הצבא האדום לאזרבייג'ן. בשנת 1921, כמפקד פלוגה השתתף בפלישת הצבא האדום לגאורגיה. לאחר מכן נשלח לרפובליקת המזרח הרחוק, שם השתתף בלחימה נגד מתנגדי הבולשביקים.
לאחר מלחמת האזרחים נשאר לשרת בצבא הקבע. שירת בתפקידים שונים במזרח הרחוק של ברית המועצות. בשנת 1935 הועלה לדרגת מיור. בשנת 1938 - הועלה לדרגת פולקובניק ומונה למפקד חטיבת רגלים. נטל חלק בקרב אגם חאסאן. בתחילת 1941 מונה לראש מטה של יחידה המוצבת בגבול עם רומניה.