stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סינישה מיכאילוביץ'
קריירה > קריירה כמאמן

את קריירת האימון שלו החל מיכאילוביץ' בשנת 2006 כאשר שימש כעוזר מאמן בקבוצה בה פרש ממשחק פעיל, אינטר. מיכאילוביץ' שימש כעוזר מאמן לתקופה של שנתיים, כאשר המאמן הראשי של הקבוצה היה רוברטו מאנצ'יני.
לאחר מכן, מיכאילוביץ' עבר לשמש כמאמן ראשי בקבוצות איטלקיות אחרות, כשהראשונה לקלוטו הייתה בולוניה. לאחר עונה אחת פוטר מיכאילוביץ' והוא עבר לאמן בקטאניה. בתום אותה עונה, עבר שוב קבוצה, הפעם לפיורנטינה.
ב-21 במאי 2012 מונה מיכאילוביץ' למאמן נבחרת סרביה. ב-20 בנובמבר 2013 התפטר מיכאילוביץ' מאימון הנבחרת הסרבית, ומונה למאמן סמפדוריה האיטלקית. ביוני 2015 הודיע שלא ימשיך במועדון.
ביוני 2015 מונה למאמן מילאן. באפריל 2016 פוטר מהקבוצה בעקבות חוסר הצלחתו. במאי 2016 מונה מיכאילוביץ' למאמן טורינו, ופוטר מהקבוצה ב-4 בינואר 2018 לאחר הפסד 0–2 בגביע ליובנטוס.
ביוני 2018 מונה מיכאילוביץ' למאמן ספורטינג ליסבון מליגת העל הפורטוגלית אך פוטר כעבור תשעה ימים בלבד, לאחר שההנהלה התחלפה.
ב-28 בינואר 2019 מונה בפעם השנייה למאמנה של בולוניה, במקומו של פיפו אינזאגי, כאשר הקבוצה סבלה מרצף של תוצאות רעות והייתה מתחת לקו האדום. תחת הדרכתו, השיגה בולוניה 30 נקודות ב-17 משחקים ונשארה בליגה, ומיכאלוביץ' הוחתם לעונה הבאה.
ב-13 ביולי 2019 הודיע מיכאלוביץ' במסיבת עיתונאים שאובחן כחולה בלוקמיה, והנהלת בולוניה אישרה שיישאר בתפקידו על אף מחלתו. ב-6 בספטמבר 2022 פוטר מתפקידו. ב-16 בדצמבר נפטר.
הערות שוליים

↑  סיניסה מיכאלוביץ' יחליף את אטזורי כמאמן קטאניה, באתר וואלה, 8 בדצמבר 2009
↑  סיניסה מיכאלוביץ' מונה למאמן פיורנטינה, באתר וואלה, 3 ביוני 2010
↑  סיניסה מיכאלוביץ' מונה למאמן נבחרת סרביה, באתר ערוץ הספורט, 21 במאי 2012 (מאורכב בארכיון האינטרנט
| נבחרת יוגוסלביה – מונדיאל 1998 |
| --- | --- | --- |
|  1 קראלי •  2 מירקוביץ' •  3 דורוביץ' •  4 יוקאנוביץ' •  5 ג'וקיץ' •  6 ברנוביץ' •  7 יוגוביץ' •  8 סאביצ'ביץ' •  9 מיאטוביץ' •  10 סטויקוביץ' •   11 מיכאילוביץ' •  12 לקוביץ' • 13 קומלנוביץ' •  14 סאבליץ' • 15 דרולוביץ' • 16 פטרוביץ' • 17 מילושביץ' • 18 גובדריק • 19 סטביץ' • 20 סטנקוביץ' • 21 אוגנינוביץ' • 22 קובאצ'ביץ' • מאמן: סנטרץ' |  1 קראלי •  2 מירקוביץ' •  3 דורוביץ' •  4 יוקאנוביץ' •  5 ג'וקיץ' •  6 ברנוביץ' •  7 יוגוביץ' •  8 סאביצ'ביץ' •  9 מיאטוביץ' •  10 סטויקוביץ' •   11 מיכאילוביץ' •  12 לקוביץ' • 13 קומלנוביץ' •  14 סאבליץ' • 15 דרולוביץ' • 16 פטרוביץ' • 17 מילושביץ' • 18 גובדריק • 19 סטביץ' • 20 סטנקוביץ' • 21 אוגנינוביץ' • 22 קובאצ'ביץ' • מאמן: סנטרץ' | יוגוסלביה |
| נבחרת יוגוסלביה – יורו 2000 |
| --- | --- | --- |
|  1 קוראץ' •  2 דודיץ' •  3 דז'ורוביץ' •  4 יוקאנוביץ' •  5 ג'וקיץ' •  6 ד. סטנקוביץ' •  7 יוגוביץ' •  8 מיאטוביץ' •  9 מילושביץ' •  10 סטויקוביץ' •   11 מיכאילוביץ' •  12 צ'יקוביץ' • 13 קומלנוביץ' •  14 סאבליץ' • 15 בונייבצ'ביץ' • 16 גובדריצה • 17 דרולוביץ' • 18 קובאצ'ביץ' • 19 י. סטנקוביץ' • 20 קז'מן • 21 נאדז' • 22 קראלי • מאמן: בושקוב |  1 קוראץ' •  2 דודיץ' •  3 דז'ורוביץ' •  4 יוקאנוביץ' •  5 ג'וקיץ' •  6 ד. סטנקוביץ' •  7 יוגוביץ' •  8 מיאטוביץ' •  9 מילושביץ' •  10 סטויקוביץ' •   11 מיכאילוביץ' •  12 צ'יקוביץ' • 13 קומלנוביץ' •  14 סאבליץ' • 15 בונייבצ'ביץ' • 16 גובדריצה • 17 דרולוביץ' • 18 קובאצ'ביץ' • 19 י. סטנקוביץ' • 20 קז'מן • 21 נאדז' • 22 קראלי • מאמן: בושקוב | יוגוסלביה |
נתן בן דוד

| --- | --- |

 לידה:  ירושלים
 פטירה:  ירושלים
 אב:  דוד 
 אם:  בת שבע 
 
נתן בן דוד הוא השלישי ברשימת הבנים שנולדו לדוד המלך בירושלים, לפניו שמוע (או שמעא) ושובב ואחריו שלמה. לפי ספר דברי הימים א', פרק ג', פסוק ה', ארבעתם נולדו מבת שבע.
אזכוריו במקרא

נתן מוזכר כבנו של דוד בשלושה מקומות:
וְאֵ֗לֶּה שְׁמ֛וֹת הַיִּלֹּדִ֥ים ל֖וֹ בִּירֽוּשָׁלִָ֑ם שַׁמּ֣וּעַ וְשׁוֹבָ֔ב וְנָתָ֖ן וּשְׁלֹמֹֽה׃ וְיִבְחָ֥ר וֶֽאֱלִישׁ֖וּעַ וְנֶ֥פֶג וְיָפִֽיעַ׃ וֶאֱלִֽישָׁמָ֥ע וְאֶלְיָדָ֖ע וֶֽאֱלִיפָֽלֶט׃
וְאֵ֥לֶּה נוּלְּדוּ־ל֖וֹ בִּירֽוּשָׁלָ֑יִם שִׁ֠מְעָא וְשׁוֹבָ֞ב וְנָתָ֤ן וּשְׁלֹמֹה֙ אַרְבָּעָ֔ה לְבַת־שׁ֖וּעַ בַּת־עַמִּיאֵֽל׃ וְיִבְחָ֥ר וֶאֱלִֽישָׁמָ֖ע וֶֽאֱלִיפָֽלֶט׃ וְנֹ֥גַהּ וְנֶ֖פֶג וְיָפִֽיעַ׃ וֶאֱלִֽישָׁמָ֧ע וְאֶלְיָדָ֛ע וֶֽאֱלִיפֶ֖לֶט תִּשְׁעָֽה:
וְאֵ֨לֶּה֙ שְׁמ֣וֹת הַיְלוּדִ֔ים אֲשֶׁ֥ר הָֽיוּ־ל֖וֹ בִּירֽוּשָׁלִָ֑ם שַׁמּ֣וּעַ וְשׁוֹבָ֔ב נָתָ֖ן וּשְׁלֹמֹֽה׃ וְיִבְחָ֥ר וֶֽאֱלִישׁ֖וּעַ וְאֶלְפָּֽלֶט׃ וְנֹ֥גַהּ וְנֶ֖פֶג וְיָפִֽיעַ׃ וֶאֱלִֽישָׁמָ֥ע וּבְעֶלְיָדָ֖ע וֶֽאֱלִיפָֽלֶט׃
בברית החדשה

הבשורה על-פי לוקאס, מייחסת את יוסף, אביו של ישו, לנתן בן דוד בשושלת של 40 דורות שבאמצעה נמצא זרובבל בן שאלתיאל. לעומת זאת, בתחילת הבשורה על-פי מתי, השושלת פחות מ-30 דורות והשמות בה שונים לחלוטין, היא כוללת את שושלת בית דוד וזרובבל נמצא בה כנכדו של יהויכין.
השערות רבות הועלו כדי לפתור את הסתירה בין המקורות.
משפחתו

לדוד המלך נולדו ששה בנים בחברון:
וילדו (וַיִּוָּֽלְד֧וּ) לְדָוִ֛ד בָּנִ֖ים בְּחֶבְר֑וֹן וַיְהִ֤י בְכוֹרוֹ֙ אַמְנ֔וֹן לַֽאֲחִינֹ֖עַם הַיִּזְרְעֵאלִֽת׃ וּמִשְׁנֵ֣הוּ כִלְאָ֔ב לאביגל (לַֽאֲבִיגַ֕יִל) אֵ֖שֶׁת נָבָ֣ל הַֽכַּרְמְלִ֑י וְהַשְּׁלִשִׁי֙ אַבְשָׁל֣וֹם בֶּֽן־מַעֲכָ֔ה בַּת־תַּלְמַ֖י מֶ֥לֶךְ גְּשֽׁוּר׃ וְהָֽרְבִיעִ֖י אֲדֹֽנִיָּ֣ה בֶן־חַגִּ֑ית וְהַֽחֲמִישִׁ֖י שְׁפַטְיָ֥ה בֶן־אֲבִיטָֽל׃ וְהַשִּׁשִּׁ֣י יִתְרְעָ֔ם לְעֶגְלָ֖ה אֵ֣שֶׁת דָּוִ֑ד אֵ֛לֶּה יֻלְּד֥וּ לְדָוִ֖ד בְּחֶבְרֽוֹן׃
וְאֵ֤לֶּה הָיוּ֙ בְּנֵ֣י דָוִ֔יד אֲשֶׁ֥ר נֽוֹלַד־ל֖וֹ בְּחֶבְר֑וֹן הַבְּכ֣וֹר ׀ אַמְנֹ֗ן לַֽאֲחִינֹ֨עַם֙ הַיִּזְרְעֵאלִ֔ית שֵׁנִי֙ דָּֽנִיֵּ֔אל לַֽאֲבִיגַ֖יִל הַֽכַּרְמְלִֽית׃ הַשְּׁלִשִׁי֙ לְאַבְשָׁל֣וֹם בֶּֽן־מַעֲכָ֔ה בַּת־תַּלְמַ֖י מֶ֣לֶךְ גְּשׁ֑וּר הָֽרְבִיעִ֖י אֲדֹֽנִיָּ֥ה בֶן־חַגִּֽית׃ הַֽחֲמִישִׁ֥י שְׁפַטְיָ֖ה לַֽאֲבִיטָ֑ל הַשִּׁשִּׁ֥י יִתְרְעָ֖ם לְעֶגְלָ֥ה אִשְׁתּֽוֹ׃
לפי הסדר ברשימות, נתן הוא הבן התשיעי של דוד. לפי הרשימה הראשונה בדברי הימים הוא בנה השלישי של בת שבע ושלמה הרביעי. בסיפור דוד ובת שבע היא יולדת בן ראשון ששמו לא מופיע ומיד לאחר מותו נכנסת להריון ויולדת את שלמה ואין אזכור לילדים אחרים בינתיים.
ייתכן שנקרא נתן על שמו של נתן הנביא שהיה יועץ של בת שבע.
ראו גם

עץ משפחה של דמויות מקראיות - מתרח ועד שלמה
הערות שוליים

↑  פרק ג'
↑  פרק א'
↑  ראו פירוט ב-en:Genealogy_of_Jesus#Explanations_for_divergence
↑  Nine Men in the Life of Bathsheba
סקוט ברייר

| --- | --- |

 לידה:  4 ביוני 1962 (בן 62) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת מרכז מישיגן  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  אוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט 
 השתייכות:  צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1983–2024 (כ־41 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 קצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים בפיקוד מרכז  מפקד חטיבת המודיעין 501  קצין המודיעין של פיקוד המרכז  מפקד המרכז למצוינות במודיעין  קצין המודיעין של המטות המשולבים  ראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני
 עיטורים
   מדליית השירות המצוין (2)   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה (3)  לגיון ההצטיינות (2)   כוכב הארד (2)
 
סקוט דייוויד ברייר (באנגלית: Scott David Berrier) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בצבא ארצות הברית. בתפקידו האחרון כיהן כראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ביוגרפיה

ברייר סיים ב-1983 תואר ראשון בהיסטוריה מאוניברסיטת ויסקונסין-סטיבנס פוינט והתגייס לצבא ארצות הברית.
הוכשר כקצין מודיעין, הוצב באלסקה ושירת בדיוויזיה החי"ר השישית. ב-1989 עבר לרגימנט הריינג'רס ה-75, שימש עוזר קמ"ן הרגימנט וקצין המודיעין של הגדוד השלישי. ב-1992 הוצב בגדוד המודיעין 107 של הדיוויזיה השביעית. ב-1997 מונה לקצין מבצעים בחטיבת המודיעין ה-504 של הקורפוס השלישי. ב-1999 עבר לפיקוד מרכז ושימש בין השאר קצין המודיעין של פיקוד המבצעים המיוחדים של הפיקוד במהלך מלחמת אפגניסטן.
ב-2002 מונה למפקד גדוד המודיעין 110 בדיוויזיה ההררית העשירית. ב-2004 מונה לקצין המודיעין של הדיוויזיה ה-25. ב-2006 מונה למפקד חטיבת המודיעין 501 של הארמייה השמינית המוצבת בדרום קוריאה.
ב-2011 מונה לקצין המודיעין של פיקוד המרכז. ב-2014 מונה לקצין המודיעין של כוחות הקואליציה והכוחות האמריקאים באפגניסטן. ב-2015 מונה למפקד המרכז למצוינות במודיעין בפורט הואצ'וקה שבאריזונה. ב-2018 מונה לקצין המודיעין של המטות המשולבים. ב-2020 מונה לראש סוכנות הביון של משרד ההגנה האמריקני.
ברייר בעל תואר שני באוניברסיטת מרכז מישיגן ותואר שני בלימודי אסטרטגיה ממכללת המלחמה של הצבא. נשוי לאנני והם הורים לשני בנים.
סלובודן רובזיץ'

סלובודן רובזיץ' (נולד ב-21 במרץ 2000) הוא כדורגלן מונטנגרי-סרבי המשחק כבלם במועדון הסקוטי אברדין ובנבחרת מונטנגרו.
קריירת מועדונים

רובזיץ' התחיל את הקריירה שלו בוויוודינה לפני שחתם על החוזה המקצועני הראשון שלו עם צ'וקאריצ'קי. אחרי תקופה עם ארדה קרדז'אלי, הוא חזר לנובי פאזאר בינואר 2022, וחתם על חוזה לשנתיים. ביולי 2023 הצטרף לאברדין מהפרמייר ליג הסקוטי תמורת סכום שלא פורסם, וחתם על חוזה ל-3 שנים עם אופציה לשנה רביעית.
נבחרת לאומית

רובז'יץ', יליד סרביה, הוא ממוצא מונטנגרי מניקשיץ' מצד אמו. באוקטובר 2023 זומן לראשונה לסגל נבחרת מונטנגרו. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק ידידות נגד לבנון ב-12 באוקטובר.
ב-19 בנובמבר כבש את שערו הראשון בנבחרת בהפסד 3-1 להונגריה במוקדמות יורו 2024.
הערות שוליים

↑  Slobodan Rubezic: Aberdeen sign centre-half from Novi Pazar, bbc
↑  Rubezic on target for Montenegro, bbc
סרגיי קבוצ'קין

סרגיי פרוקופייביץ' קבוצ'קין (6 באוקטובר 1938 - 29 בדצמבר 2007) היה כדורגלן קזחי שבילה את רב הקריירה שלו בקבוצת קאיראט אלמטי בעמדת החלוץ וכבש במדיה 62 שערים ב-232 הופעות. לקראת סוף הקריירה שיחק בוסטוק בה שימש כעוזר מאמן לאחר הפרישה, ובהמשך מונה למאמן הקבוצה ואף חזר ל-2 קדנציות אימון בקבוצה. הוא אימן גם באוקז'טפס ובאקיבסטוז.
בשנת 2003 נבחר לייצג את קזחסטן בתחרות פרסי היובל של אופ"א.
סמל ונואטו

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  ונואטו 
 תאריך אימוץ:  1980 
 
סמל ונואטו התקבל בשנת 1980 לאחר שוונואטו קיבלה עצמאות מבריטניה וצרפת.
בסמל מופיע לוחם מלנזי עם חנית בידו ומאחוריו הר געש. מתחתיו יש מגילה עליה כתוב "אנו עומדים עם האל" (long god yumi stanap) בשפת ביסלמה (אחת מהשפות הרשמיות ברפובליקה) בכתיב לטיני. מאחוריו מצוירים שני עלי ציקסין שהם הסמל הלאומי של ונואטו. ברקע של הסמל יש חט של חזיר בר.
עלי הציקסין מסמלים את העולם וחטו של חזיר הבר הצלחה (חזיר בר מסמל במסורת הוונואטית עושר). הרעיון לסמל היה של ראש הממשלה הראשון של ונואטו, וולטר ליני. את הגרסה המקורית של הסמל עיצב האמן האוסטרלי ריק פרייזר בשנת 1980.
ראו גם

דגל ונואטו
המנון ונואטו
הערות שוליים

↑  Godwin Ligo, Frazer's contribution to Vanuatu's independence, Vanuatu Daily Post (באנגלית)
| סמלי מדינות אוקיאניה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטרליה • איי מרשל • איי שלמה • אינדונזיה • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו •  ניו זילנד (איי קוק • ניואה) • סמואה • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
| שטחים תלויים | אי הפסחא • אי חג המולד • איי מריאנה הצפוניים • איי קוקוס • בוגנוויל • גואם • הוואי • טוקלאו • ואליס ופוטונה • נורפוק • סמואה האמריקאית • פולינזיה הצרפתית • פיטקרן • קלדוניה החדשה |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סמל ויסקונסין

| --- | --- |

חותם המדינה
 גרסאות
 
 סמל המדינה
 פרטים
 המחזיק בסמל:  מזכיר מדינת ויסקונסין
 התקנים
 מגן:  מגן המחולק לרבעים ובכל רבע תעשיית חקלאות חזקה במדינה ובמרכז סמל ארצות הברית
 תומכים:   מלח וכורה המייצגים את החקלאות במדינה
 מוטו:  Foward (בעברית:קדימה)
סמל ויסקונסין בעיריית מדינת מילווקי.
החותם הגדול של מדינת ויסקונסין הוא חותם המדינה הרשמי של מדינת ויסקונסין. מזכיר המדינה משתמש בו כדי לאשר פעולות ממשלתיות של המושל, חוץ מפעולות משפטיים. החותם מורכב מסמל המדינה, ובנוסף טבעת חיצונית עם המילים: "Great Seal of the State of Wisconsin" (בעברית: "סמלה הגדול של מדינת ויסקונסין") ומתחתיה 13 כוכבים המציינים את מספר המדינות שהיו לפני הקמת מדינת ויסקונסין, ה-14 במספר.
בסמל אפשר לראות למעלה את:
מוטו המדינה, "Foward" (בעברית: "קדימה")
גירית, חיית המדינה.
במרכז, מגן המדינה:
ברבע הצפון מערבי, מחרשה המסמלת את החקלאות במדינה.
ברבע הצפון מזרחי, כלי כרייה, המסמלים את הכרייה בארץ.
ברבע הדרום מערבי, יד אוחזת בפטיש, סמל לתעשיית הבנייה בארץ.
ברבע הדרום מזרחי, עוגן, המסמל את הדיג ותעשיית הספנות בארץ, ובעיקר את יכולת הניווט של אנשיה.
במרכז מגן המדינה נמצא סמל ארצות הברית הכולל את מוטו ארצות הברית "E Pluribus Unum" (מלטינית: "מתוך רבים אחד")
התומכים במגן הם מלח ואיכר (לפעמים נחשב ככורה), עובדים המייצגים עוד פעם את תעשיית החקלאות.
בתחתית הסמל:
משמאל קרן השפע המייצגת שגשוג ושפע.
13 מטילי עופרת המייצגים את עושר המינרל במדינה, ובנוסף את 13 המדינות שהיו לפני קום ויסקונסין.
הסמל והחותם מדגישים רעיית צאן וכרייה. ב-1848, הקמת ויסקונסין, כריית מתכות כמו עופרת וברזל היו ענף כללי חשוב מאוד בהתפתחותה של ויסקונסין. בשלהי המאה ה-20 הופסק ההרגל עקב הידלדלות המחצבים. החותם והסמל היו חשובים בעת ניווט מנהרות מיסיסיפי אל נהרות ויסקונסין. הסמל הפסיק להיות חשוב בתחום הניווט באגמים כאשר במאה ה-19 החליפו מסילות הברזל את הספינות.
ראו גם

דגל ויסקונסין
הערות שוליים

↑  ספרה הכחול של ויסקונסין 2008-2009
| סמלי מדינות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| סמל פדרלי | סמל ארצות הברית |  |
| סמלי מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • וושינגטון • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| סמלי אזורים מבודדים | סמואה האמריקנית • גואם • איי מריאנה הצפוניים • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית |  |
| סמל מחוז קולומביה ווושינגטון | וושינגטון, מחוז קולומביה |  |
סמל ונצואלה

| --- | --- |

סמל ונצואלה
 גרסאות
 
 סמל ונצואלה 1954–2006
 
 סמל ונצואלה 1864–1954
 פרטים
 המחזיק בסמל:  ונצואלה 
 תאריך אימוץ:  18 באפריל 1936 
 
סמל ונצואלה הנוכחי אושר לראשונה על ידי הקונגרס ב-18 באפריל 1836, ומאז עבר שינויים מעטים בלבד. הסמל מעוגן בחוק הדגל, הסמל וההמנון הלאומיים (Ley de Bandera, Escudo e Himno Nacionales), שהועבר ב-17 בפברואר 1954.
המגן מחולק לפי צבעי הדגל הלאומי. בצד שמאל למעלה, על רקע אדום, אלומת חיטה מייצגת את איחוד 24 המדינות של הרפובליקה, ואת שגשוג האומה. בצד ימין למעלה, על רקע צהוב, מוצגים כלי נשק (חרב, סיף ושלוש חניתות) ושני דגלים, המאוגדים יחד בזר דפנה, כסמל לניצחון במלחמה. בבסיס, על רקע כחול, נמצא סוס פרא לבן, שככל הנראה מייצג את פלומו בלאנקו, סוסו של סימון בוליבר, דוהר בחופשיות, כסמל לעצמאות וחירות.[דרוש מקור]
מעל המגן מצטלבות שתי קרני שפע, מהן נשפכים פירות וירקות, המסמלים את השפע. משני צידי המגן נמצאים ענפי זית ודקל, שמתאגדים בתחתית הסמל בחבק גדול בצבעם הלאומיים (צהוב המסמל שפע, כחול המסמל את האוקיינוס המפריד את ונצואלה מספרד, ואדום המסמל את דמם ואומץ לבם של העם). על הפס הכחול מופיעות הכתובות הבאות באותיות זהובות:
| --- | --- |
‎19 de Abril de 1810‏: ‎20 de Febrero de 1859‏
Independencia (עצמאות): Federación (פדרציה)
República de Venezuela (הרפובליקה של ונצואלה)
ב-9 במרץ 2006 אישרה האספה הלאומית של ונצואלה את שינוי סמל ונצואלה, שינוי שנכנס לתוקפו ב"יום הדגל" ב-12 במרץ 2006. לפני השינוי, הסוס דהר ימינה, כשראשו מופנה שמאלה (עד 1954 הסוס וראשו פנו ימינה). על פי כללי הסמלים, על כל הבהמות לפנות לשמאלו של הצופה. הוגו צ'אווס ביקש את שינוי הסמל לאחר שבתו בת התשע, רוסינס, תיארה את הסוס כ"מסתכל לאחור". מבקרים רבים סוברים כי הסוס, שכעת דוהר שמאלה, הוא הצהרה פוליטית של ממשלת השמאל של הנשיא צ'אווס.[דרוש מקור]
ראו גם

דגל ונצואלה
המנון ונצואלה
הערות שוליים

↑  האקונומיסט, Freedom to agree,‏ 22 בפברואר 2007
| סמלי מדינות אמריקה הדרומית |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אורוגוואי • אקוודור • ארגנטינה • בוליביה • ברזיל • גיאנה • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קולומביה  |  |
| שטחים תלויים | איי פוקלנד • גיאנה הצרפתית • איי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הצפונית • אמריקה הדרומית
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא ונצואלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סרגיי פשקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1964 (בן 60) מוסקבה, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 השכלה:  מכון להיסטוריה וארכיונים 
 מעסיק:  מכון להיסטוריה וארכיונים 
 פרסים והוקרה:  פרס TEFI  מדליה על הישגים למען המולדת דרגה שנייה 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100003517262381
 
סרגיי ואדימוביץ' פשקוב (ברוסית: Серге́й Вади́мович Пашко́в) הוא עיתונאי רוסי, ראש מדור המזרח התיכון בתאגיד הלאומי הרוסי לרדיו וטלוויזיה, המתגורר בישראל מאז 2003.
ביוגרפיה

פשקוב נולד במוסקבה ב-12 ביוני 1964. למד היסטוריה באוניברסיטה.
בינואר 1990 עד 1996 שימש כמרצה במכון להיסטוריה וארכיונים ואחרי זה שימש כפרשן ושדרן בתחנת הרדיו הממשלתית רדיו רוסיה.
בינואר 1997, שימש ככתב של רשת רוסיה-1, שימש כפרשן במהדורת החדשות וסטי. בשנת 2000, הנחה את תוכנית הטלוויזיה ״פרטים״, בערוץ RTR והנחה את מהדורת החדשות הלילית.
באוגוסט 2003, מונה לעמוד בראש לשכת המזרח התיכון של מהדורת "וסטי" ושימש כשליח הערוץ לישראל. הוא סיקר עבור הרוסים את מלחמת לבנון השנייה, את האביב הערבי וכן את המבצעים השונים. בסיקוריו הוא נוטה לצדד בפלסטינים. במהלך מלחמת חרבות ברזל נפתחה נגדו עצומה, הקוראת לגירושו מהארץ, בעקבות דיווחיו המוטים.
נשוי לאליה סודקובה, העובדת ככתבת ערוץ 9.
סמל ויניפג

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  ויניפג 
 תאריך אימוץ:  1972 
 
סמל ויניפג (באנגלית: Coat of arms of Winnipeg) הוא סמלה הרשמי של העיר ויניפג, קנדה. הסמל הנוכחי החליף את קודמו ב-1972 לאחר שאושר על ידי המכללה להרלדיקה (College of Arms) שבאנגליה.
תיאור הסמל

צורת המגן היא אנגלית, ועליו מופיעים שלושה עשר כוכבי זהב בשדה כחול, המסמלים את שלוש עשרה המושבות שהתאחדו לעיר ויניפג על רקע שמיה הכחולים של העיר. תחתם מצויר פרח כרכום בשדה ירוק המסמל את מיקומה של ויניפג במרחבי הערבה.
הציצה כוללת את שער מבצר גארי (Fort Garry), מבצר של חברת מפרץ הדסון מ-1822, המסמל את ההיסטוריה של העיר.
הסרטים מעל ומתחת המגן, מסמלים את אחדות תושבי העיר. המוטו המופיע בתחתית הוא UNUM CUM VIRTUTE MULTORUM (מלטינית: אחד עם כוח של רבים).
ראו גם

דגל ויניפג
סימן אש

סימן אש בבית שיף (בקרן הרחובות הרצל 13 ולילינבלום 26 בתל אביב), התגלה בעקבות שימור הרצלילינבלום
סימן אש על מבנה בגרמניה
סימן אש היה לוחית מתכת שהוצמדה לבית או נכס מבוטח בחברת ביטוח כנגד שרפות. השימוש בסימן אש החל לאחר השרפה הגדולה של לונדון (1666), כאשר קבוצות של בעלי בתים החליטו להתאגד, לשלם פרמיה ולזכות בשירות כבאות ובפיצוי כספי. לוחית המתכת שהוצמדה לבית היוותה את הפוליסה, עדות לתשלום הפרמיה וכן סימלה לכבאים באיזה מבנה עליהם לפעול, מאחר שלא היו נהוגים שמות רחובות ומספרי בתים. לאחר מכן, שימשו לוחיות המתכת כפרסומת לחברת הביטוח.
בארץ ישראל של תקופת המנדט הבריטי, פעלו חברות ביטוח רבות שהתקינו סימני אש על בתים בערי ישראל ומושבותיה. בהן ג'נרלי, מגדל חברה לביטוח, מנורה, "החברה הארצישראלית לביטוח כללי" בנשיאותו של מאיר דיזנגוף, "נציונל - חברה לאחריות אש", שנציגה בארץ היה אלתר לוין, ו"הסנה". סימני האש היוו פרסומת יותר מאשר תיעוד תשלום. עם השנים נשכחו הלוחיות וחלקן התגלו בעת פעולות לשימור מבנים.
הלוחיות מהוות כיום כר לאספנות ולתיעוד היסטורי של תחומי הביטוח, הנדל"ן וההיסטוריה הכלכלית. סביב אספנות סימני האש, בעיקר באנגליה, מתקיימות ועידות אספנים ונכתבת ספרות מקצועית.
סהר-י בהלול

סהר-י בהלול (באורדו: سری بہلول) היא עיר ואתר ארכאולוגי סמוך לתח'ת-י בהי ליד העיר מארדן (אנ'), כ-70 קילומטרים צפונית-מערבית לפשאוור במחוז ח'ייבר פח'טונח'ווה, בפקיסטן. סהר-י בהלול ואתר תח'ת-י בהי הסמוך נחשבים בין השרידים החשובים ביותר של הבודהיזם בכל מה שהיה פעם גנדהארה, הם "נשמרו בצורה יוצאת דופן". והוכרזו יחדיו ב-1980 כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
תיאור

סהר-י בהלול, שוכנת כ-5 קילומטרים דרומית לאתר תח'ת-י בהי במישור פורה. חורבות סהר-י בהלול הן שרידים של עיירה מבוצרת עתיקה קטנה מתקופת אימפריית קושאן. העיירה ממוקמת על תל מוארך בגובה של עד 9 מטרים ומוקפת בחלקים מחומות ההגנה בסגנון "חיתול" האופייני למאה השנייה או השלישית לספירה. שטח אתר המורשת העולמית הוא 97 דונם.
האתר מכיל שרידים של בודהיזם, שלא נחפרו כראוי. עתיקות כגון פסלים, מטבעות, כלים ותכשיטים נמצאו בשפע. המקומיים ממשיכים בחפירות בלתי חוקיות בבתיהם ובקרקעותיהם, ופוגעים במונומנטים ההיסטוריים. חלק מסוחרי העתיקות המקומיים מטעים את האוכלוסייה המקומית ומסיתים אותה להמשיך בחפירות בלתי חוקיות. מצב זה דורש תשומת לב לאומית ובינלאומית על מנת לשמור את השרידים בסהר-י בהלול.
יצירות אומנות מהאתר

חפירות בשנים 1911–1912
בודהיסטווה במדיטציה. צפחה, מוזיאון פטנה
ההכתרה של ננדה (אחיו החורג של בודהה)
בודהה מטיף
ראש של בודהיסטווה
בודהיסטווה.
בודהיסטווה עומד
פסלוני בודהה
שלישיית בודהה יישובים מסהר-י בהלול
שלישיית בודהה יישובים מהחפירות של 1911–1912
הבודהה הגדול של סהר-י בהלול מהחפירות של 1909
בודהה מהחפירות של 1909–1910, מוזיאון פשאוור
פסל בודהה מברונזה, המוזיאון הבריטי
הערות שוליים

1 2 3 4  Centre, UNESCO World Heritage. "Buddhist Ruins of Takht-i-Bahi and Neighbouring City Remains at Sahr-i-Bahlol". UNESCO World Heritage Centre (באנגלית).
↑  Rhi, Juhyung. Identifying Several Visual Types of Gandharan Buddha Images. Archives of Asian Art 58 (2008) (באנגלית). pp. 53–56.
סינקדוכה

ערך זה עוסק באמצעי ספרותי שבו החלק משמש לתיאור השלם או השלם משמש לתיאור החלק. אם התכוונתם לסרט ארס פואטי פוסט-מודרני אמריקאי משנת 2008, ראו .
סִינֵקְדוֹכָה (מיוונית: Συνεκδοχή; מהשורשים היווניים סינ- [עם] + אק- [מחוץ] + דכסתאי [לקבל]; מילולית: לקבל ביחד, או לקבל בו-זמנית) היא אמצעי ספרותי שבו החלק משמש לתיאור השלם או השלם משמש לתיאור החלק.
הסינקדוכה היא אמצעי פיגורטיבי נפוץ בספרות ובשירה, וכן בלשון הדיבור הרגילה. היא קרובה באופייה למטונימיה, ונחשבת למקרה פרטי שלה.
דוגמאות

להלן צורות אפשריות של סינקדוכה.
החלק מייצג את השלם: "חסרות ידיים עובדות" – הידיים מייצגות את האנשים העובדים; "עשרים ראשי בקר" – הראשים מייצגים את כל הפרה; "מבקש את ידה" – הצעת הנישואין אינה מופנית כמובן ליד אלא לאישה כולה.
השלם מייצג את החלק: "פתאום הגיעה משטרה" כשבעצם הגיעו שתי ניידות; "כל העיר יצאה לרחובות" כשלמעשה יצא רק חלק גדול מאוד מהתושבים.
המין הספציפי מייצג את הסוג הכללי: למשל, מותגים שהפכו לשם גנרי, כמו "פריג'ידר" במקום "מקרר" או "פלא-פון" במקום "טלפון סלולרי".
הסוג הכללי מייצג את המין הספציפי: "יצור" במקום "אדם".
היחיד מייצג את הרבים: "סוס ורוכבו" לתיאור סוסים ורוכביהם, "איש לביתו" לתיאור אנשים לבתיהם.
הרבים או השם הקיבוצי מייצגים את היחיד.
החומר מייצג חפץ העשוי ממנו: "גל פרידמן זכה בזהב" במקום "מדליית זהב"; "תביא את הניירות" במקום "מסמכים העשויים נייר".
הסינקדוכה משמשת לפעמים לאפיון דמות ספרותית באמצעות הדגשת אלמנט בולט אחד במראה שלה ("רגל-עץ", "אבו ארבע"), או ייחוס תכונות אופי לאברי גוף שונים ("עיניו החכמות", "אפו השתלטני").
דוגמאות > דוגמאות לסינקדוכה בשירה

בשיר "לא זכיתי באור מן ההפקר", ביאליק משתמש בביטוי "חרוזי" כדי לבטא את השירה שלו.
בשיר "עטור מצחך" של אברהם חלפי, הדובר מתאר את יפי מצחה של אהובתו (וכן עיניה) כדי להשליך את היופי על הגוף כולו (ועל האהובה בכלל). במשפט הפתיחה, הביטוי 'זהב שחור' הוא בכלל מטפורה (לשערותיה השחורות של האהובה, היקרות כזהב) ואף אוקסימורון (של ניגוד בין צבע הזהב לצבע השחור).
סינקדוכה ומטונימיה

יש הרואים את הסינקדוכה כסוג של מטונימיה. המקור לראייה זו הם מחקריו של הבלשן רומן יאקובסון, שהבדיל בין 'הציר המטאפורי' ('ציר הברירה') - הדמיון בין מילים נרדפות או קרובות תוכנית זו לזו, לבין 'הציר המטונימי' ('ציר הצירוף') - הקישור בין מילים המתחברות זו לזו לכלל רצף הגיוני. הגדרה זו רחבה מההגדרה המקובלת למושג 'מטונימיה' כתחבולה ספרותית, וכוללת בתוכה, למשל, גם את הסינקדוכה.
דוגמה לסינקדוכה שהיא גם מטונימיה ניתן לראות בביטוי "נתן בכוס עינו"; הכוס מייצגת את המשקה האלכוהולי שבתוכה (וזו מטונימיה, כי ישנה סמיכות פיזית בין הכוס למשקה), והעין מייצגת את האדם שחומד במשקה (וזו סינקדוכה, כי העין היא פרט שמסמל את השלם, וגם מטונימיה, כי העין והאדם קרובים פיזית).
עם זאת, אם מצמצמים את הגדרת המטונימיה לסמיכות בזמן או במקום בלבד, ניתן לראות בסינקדוכה מושג עצמאי שאינו נכלל בהכרח תחת ההגדרה של מטונימיה. דוגמה לסינקדוכה שאינה מטונימיה מתרחשת, למשל, כאשר הכלל מופיע במקום הפרט: האמירה "ארצות הברית דורשת" תהיה מובנת כתחליף לאמירה "נשיא ארצות הברית דורש" - גם אם הנשיא ביטא את דרישתו בעת שהיה במסע דילוגים באירופה.
הערות שוליים

↑  לֹא זָכִיתִי בָאוֹר מִן-הַהֶפְקֵר, באתר פרויקט בן-יהודה
↑  מילות השיר "עטור מצחך", באתר שירונט
סיינו (מחוז משנה)

מחוז משנה סיינו (בבלארוסית: Сеньненскі раён; ברוסית: Сенненский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז ויטבסק שבצפון בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר סיינו.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה סיינו 26,307 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה וב-2016 נמנו במחוז המשנה 22,065 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 94.21% בלארוסים, 4.31% רוסים ו-1.48% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (79.49%) ורוסית (19.29%).
נשיא מלטה

| --- | --- |


 איוש נוכחי:  ג'ורג' ולה
 תאריך כניסה לתפקיד:  4 באפריל 2019
 תחום שיפוט:  מלטה מלטה
 מעון:  ארמון סנט אנטון 
 ייסוד המשרה:  13 בדצמבר 1974 
 איוש ראשון:  אנתוני ממו
 president.gov.mt
 
נשיא מלטה (במלטית: President ta' Malta) הוא ראש מדינת מלטה. הנשיא נבחר על פי החלטת הפרלמנט של מלטה לתקופה בת 5 שנים, ונשבע "לשמור, להגן ולגונן" על החוקה.
נשיא מלטה מעורב ישירות ובעקיפין בשלוש רשויות המדינה. הנשיא אחראי על המינויים במערכת המשפט. הרשות המבצעת נתונה רשמית בידי לנשיא, אך מנוהלת בפועל על ידי ראש הממשלה.
תולדות המשרה

משרת נשיא מלטה נוסדה ב-13 בדצמבר 1974, כאשר מלטה הפכה לרפובליקה בחבר העמים הבריטי. המלכה אליבת השנייה פסקה להיות ראש המדינה ומלכת מלטה (במלטית: Reġina ta' Malta), והמושל הכללי האחרון, סר אנתוני ממו התמנה לנשיא מלטה הראשון.
כישורים  ותנאים

לא ימונה לנשיא מלטה, אלא מי שעומד בתנאים הבאים:
בעל אזרחות מלטית
מעולם לא החזיק במשרה שיפוטית בבית המשפט העליון
אינו פסול למינוי למשרה ציבורית על פי סעיף 109, 118 ו-120 בחוקה.