stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אסלן קראצב
קריירה > 2019 עד 2021

ב־2019 עבר להתאמן במינסק עם המאמן איגור יאציוק.
בתחילת 2020 העפיל לגמר טורניר צ'אלנג' בבנגקוק. אך באביב כל התחרויות בוטלו עקב מגפת הקורונה. במחצית השנייה של אוגוסט הוא הגיע לגמר צ'אלנג' בפראג, שם הפסיד לסטאן ואוורינקה משווייץ בשתי מערכות (7-6, 6-4). הוא נשאר בפראג לטורניר הבא והפעם זכה בגביע. הוא זכה גם בצ'אלנג' מוסקבה. בכך, היו לו שלושה ניצחונות בטורנירי יחידים. היה חבר נבחרת גביע דייוויס של רוסיה בטורניר ATP בשנת 2021 שבו הנבחרת זכתה, אך לא היה מהתורמים לניצחון: הוא שיחק זוגות עם יבגני דונסקוי, והפסיד בכל המשחקים, שאף אחד מהם לא היה מכריע, מכיוון שדנייל מדבדב ואנדריי רובלב ניצחו בכל משחקי היחידים שלהם.
בינואר 2021 נערך לראשונה טורניר המוקדמות לאליפות אוסטרליה הפתוחה מחוץ למלבורן, בדוחא, קטר, וזאת בשל מגפת הקורונה. הטורניר נערך כחודש לפני הטורניר המרכזי. בשלב המוקדמות הוא ניצח את ברנדון נקשימה מארצות הברית, מקס פרסל מאוסטרליה ואלכסנדר מולר מצרפת.
כחודש לאחר מכן, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בטורניר הראשי של הגראנד סלאם, באליפות אוסטרליה הפתוחה שנערכה בפברואר והגיע למשחק חצי הגמר שבו הפסיד לאלוף המכהן בשנתיים האחרונות, נובאק ג'וקוביץ' מסרביה (1 בעולם) ב-3 מערכות (6-3, 6-4, 6-2). בסיבוב השלישי הוא ניצח לראשונה טניסאי מהטופ 10, לאחר שניצח את דייגו שוורצמן מארגנטינה (9 בעולם) ב-3 מערכות (3-6, 3-6, 3-6). בסיבוב הרביעי הוא ניצח את פליקס אוז'ה-אליאסים מקנדה (19 בעולם) ב-5 מערכות, לאחר שפיגר בשתי המערכות הראשונות (6-3, 6-1, 3-6, 3-6, 4-6) ובשלב רבע הגמר הוא ניצח את גריגור דימיטרוב מבולגריה (21 בעולם) ב-4 מערכות (6-2, 4-6, 1-6, 2-6).
במרץ 2021 זכה יחד עם אנדריי רובליוב בטורניר הזוגות של טורניר דוחא ובכך זכה לראשונה בטורניר ATP. באותו חודש זכה לראשונה בטורניר ATP ליחידים בדובאי.
באוקטובר 2021 זכה בטורניר המוסקבאי של ATP ליחידים.
דירוג

| שנה | ‏דירוג יחיד | ‏דירוג זוגות |
| --- | --- | --- |
| 2021 | 15 |  |
| 2020 | 112 | 422 |
| 2019 | 289 | 408 |
| 2018 | 485 | 777 |
| 2017 | 621 | 728 |
| 2016 | 235 | 618 |
| 2015 | 195 | 248 |
| 2014 | 218 | 441 |
| 2013 | 292 | 402 |
| 2012 | 721 | 611 |
| 2011 | 1,730 |  |

כתב מודגש = דירוג שיא.
סטטיסטיקה > גמרי צ'אלנג' בטורניר יחידים (21) > ניצחונות (13)

| תארים במשטח | תארים לפי מיקום משחקי טורניר |
| --- | --- |
משטח קשה (9+1*): אולם (1)
חימר (4+3): אולם (1)
דשא (0): (12+4)
שטיח (0): (12+4)
* כמות ניצחונות בטורניר יחידים + ניצחונות בטורנירי זוגות.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| № | תאריך | טורניר | משטח | יריבים בגמר | תוצאה |
| 1. | 26 במאי 2013 | קאזאן, רוסיה | חימר | אוקראינה ארטם סמירנוב | 6-4 6-4 |
| 2. | 1 ביוני 2013 | מוסקבה, רוסיה | קשה | רוסיה ויקטור בלודה | 4-6 6-2 6-2 |
| 3. | 23 ביוני 2013 | שארם א-שייח', מצרים | חימר | מצרים כרים חוסאם | 6-4 7-5 |
| 4. | 22 במרץ 2015 | קאזאן, רוסיה | קשה(i) | רוסיה קונסטנטין קראבצ'וק | 6-4 4-6 6-3 |
| 5. | 17 בדצמבר 2017 | דוחא, קטאר | קשה | גרמניה בנימין האסן | 6-4 6-0 |
| 6. | 21 בינואר 2018 | שארם א-שייח', מצרים | קשה | בלגיה יאניק מרטנס | 6-1 6-2 |
| 7. | 28 בינואר 2018 | שארם א-שייח', מצרים | קשה | אוקראינה ארטם סמירנוב | 6-3 6-2 |
| 8. | 15 ביולי 2018 | איאצ'ו, צרפת | קשה | צרפת רמי בוטילה | 7-6(6) 4-6 6-3 |
| 9. | 25 בנובמבר 2018 | מונסתיר, תוניס | קשה | רוסיה איוואן גאחוב | 6-4 6-3 |
| 10. | 2 בדצמבר 2018 | מונסתיר, תוניס | קשה | צרפת אלכסנדר מולר | 6-4 4-6 6-1 |
| 11. | 22 בדצמבר 2019 | דוחא, קטאר | קשה | גאורגיה אלכסנדר בקשי | 3-6 6-2 6-2 |
| 12. | 30 באוגוסט 2020 | פראג, צ'כיה | חימר | הולנד טאלון גריקספור | 6-4 7-6(6) |
| 13. | 6 בספטמבר 2020 | אוסטרבה, צ'כיה | חימר | גרמניה אוסקר אוטה | 6-4 6-2 |
סטטיסטיקה > גמרי צ'אלנג' בטורניר יחידים (21) > הפסדים (8)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| № | תאריך | טורניר | משטח | יריב בגמר | תוצאה |
| 1. | 18 במאי 2014 | סמרקנד, אוזבקיסטן | חימר | אוזבקיסטן פארוח דוסטוב | 6-7(4) 1-6 |
| 2. | 20 ביולי 2014 | סן-ז'רווה-לה-בן, צרפת | חימר | צרפת מרטין וייס | 3-6 3-6 |
| 3. | 20 במרץ 2016 | קאזאן, רוסיה | קשה(i) | גרמניה טוביאס קמקה | 4-6 2-6 |
| 4. | 24 ביולי 2016 | טמפרה, פינלנד | חימר | בלגיה קימר קופיאנס | 4-6 6-3 5-7 |
| 5. | 9 בדצמבר 2018 | דוחא, קטאר | קשה | פורטוגל גונסאלו אוליביירה | 3-6 5-7 |
| 6. | 23 בדצמבר 2018 | דוחא, קטאר | קשה | איטליה לורנצו פריג'ריו | 6-2 4-6 5-7 |
| 7. | 19 בינואר 2020 | בנגקוק, תאילנד | קשה | הונגריה אטילה בלאז' | 6-7(5) 6-0 6-7(6) |
| 8. | 23 באוגוסט 2020 | פראג, צ'כיה | חימר | שווייץ סטן ואוורינקה | 6-7(2) 4-6 |
סטטיסטיקה > גמרי צ'אלנג' ופיוצ'ר בטורניר זוגות (8) > ניצחונות (4)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| № | תאריך | טורניר | משטח | שותף | יריבים בגמר | תוצאה |
| 1. | 8 בספטמבר 2013 | טגנרוג, רוסיה | חימר | רוסיה מיכאיל ואקס | אוקראינה איוואן אניקאנוב בלארוס ולדימיר קריוקי | 3-6 7-5 [10-5] |
| 2. | 8 ביוני 2014 | מוסקבה, רוסיה | חימר | רוסיה ריצ'רד מוזאייב | רוסיה יבגני יליסטראטוב ולדימיר פוליאקוב | 6-2 6-3 |
| 3. | 12 באפריל 2015 | באטמן, טורקיה | קשה | בלארוס יארוסלב שילו | ניו זילנד מייקל וינוס קרואטיה מאטה פאביץ' | 7-6(4) 4-6 [10-5] |
| 4. | 13 במאי 2015 | אנטליה, טורקיה | חימר | רוסיה אלכסנדר בובוריקין | רומניה רזבן קודסקו דן טומסקו | 6-4 6-3 |
סטטיסטיקה > גמרי צ'אלנג' ופיוצ'ר בטורניר זוגות (8) > הפסדים (4)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| № | תאריך | טורניר | משטח | שותף | יריבים בגמר | תוצאה |
| 1. | 26 באוגוסט 2012 | וסבולוז'סק, רוסיה | חימר | רוסיה ויזואלי רשטניקוב | רוסיה ויזואלי קצ'אנובסקי רוסיה ריצ'רד מוזאייב | 2-6 3-6 |
| 2. | 7 בספטמבר 2014 | בראשוב, רומניה | חימר | רוסיה ואלרי רודנב | איטליה דניאל ג'ורג'יני רומניה אדריאן אונגור | 6-4 6-7(4) [1-10] |
| 3. | 26 ביולי 2015 | סוונינגן, הולנד | חימר | רוסיה אנדריי קוזנצוב | אורוגוואי אריאל בחאר ברזיל אדוארדו דישינגר | ללא משחקים |
| 4. | 17 בדצמבר 2017 | דוחא, קטאר | קשה | קרואטיה פראן זבונימיר ג'גומביץ' | תוניסיה טונא אלטונא שוודיה מרקוס אריקסון | 1-6 2-6 |
סטטיסטיקה > גמרים בטורניר נבחרות (1) > ניצחונות (1)

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| № | שנה | טורניר | נבחרת | יריבה בגמר | תוצאה |
| 1. | 2021 | גביע ATP | רוסיה נבחרת גביע דייוויס של רוסיה יבגני דונסקוי, א.קראצב, דנייל מדבדב, אנדריי רובלב | איטליה נבחרת גביע דייוויס של איטליה מתאו ברטיני, סימונה בוללי, אנדראה ואואסורי, פביו פונאיני | 2—0 |
סטטיסטיקה > טורנירי גרנד סלאם

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | טורניר | הישג שיא |
| 2021 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | חצי גמר |
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏כך ישראל פספסה את התגלית של עולם הטניס, באתר ONE‏, 17 בפברואר 2021
1 2  אסי ממן, ‏הפספוס שלנו: הישראלי שהפך ללהיט באוסטרליה, באתר ONE‏, 14 בפברואר 2021
↑  Карацев начал погоню за «русской тройкой». Продолжение — на Australian Open, כתבת תסקיר בספורט אקספרס
↑  נדב צנציפר, חמק מבין האצבעות, באתר ynet, 30 באוקטובר 2013
↑  אסלן וסהלן: הישראלי לשעבר קרצב מדהים את אוסטרליה, באתר ynet, 14 בפברואר 2021
↑  АСЛАН КАРАЦЕВ: «НАКОНЕЦ-ТО Я ПРИБЛИЖАЮСЬ К ТОП-100!»
↑  ממשיך בנסיקה: אסלן קראצב זכה בטורניר דובאי, באתר ONE‏, 20 במרץ 2021
↑  Аслан Карацев – чемпион московского турнира АТР
1 2  פתח את הטורניר בשלב המוקדמות.
אתלבאלד, מלך וסקס

אֵתֶלְבַּאלְד (Æthelbald of Wessex; ‏831 – 20 בדצמבר 860) מלך וסקס שבאנגליה בשנים 858–860.
אתלבאלד היה בנו השני של אתלוולף, מלך וסקס, מאשתו הראשונה אוסבורגה. הוא הפך ליורש העצר לאחר מות אחיו הבכור, אתלסטאן, שנשא בתואר מלך קנט. ב-856 הדיח אתלבאלד את אביו מכס המלוכה, והפך למלך במקומו. לאחר מות אביו נשא אתלבאלד לאישה את אלמנתו, יהודית, אך נישואים אלו בוטלו בידי הכנסייה, שאסרה על נישואי קרובים (כיוון שיהודית הייתה גם אמו החורגת של אתלבאלד)[דרוש מקור].
אתלבאלד מת ב-860 ונקבר בדורסט. אחיו אתלברט ירש את כסאו.
באדולינה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  גבי ניצן
 איורים:  איילת זורר
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  "ידיעות אחרונות - ספרי חמד"
 מספר עמודים:  155
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9654487004
 הספרייה הלאומית:  001834631, 003713590
באדולינה הוא ספר פנטזיה מאת הסופר הישראלי גבי ניצן. הספר, שיצא בהוצאת "ידיעות אחרונות - ספרי חמד" בשנת 1999 ואויר על ידי איילת זורר, טיפס בהדרגה לצמרת רשימת רבי המכר וזכה להצלחה מסחרית גדולה לאורך זמן ממושך. הספר מקדם רעיונות של אינדיבידואליזם, אהבת החיים, שחרור מכבלים וחתירה למימוש עצמי.
עלילת הספר

באדולינה היא ממלכה קטנה באירופה, בת 16,204 תושבים. מיקומה סודי, היא מובלעת בתוך מדינה אירופאית אחרת, תושבי באדולינה אינם משתתפים בבחירות ואינם יכולים להתגייס לצבא במדינה בה היא מובלעת, אך הם בעלי דרכון של אותה מדינה, בנוסף שפתם הבאדולינית אינה מורכבת מהרבה מילים.
התוצר המקומי המיוצא ביותר הוא ריבת חצילים.
בבאדולינה ישנם מלך ומלכה המתגוררים בארמון המכוסה כולו בשיחי בוגנוויליה. אך למעשה, תפקיד המלך והמלכה הוא סמלי בלבד, לשמש דוגמה לאזרחים ולהזכיר להם את חובתם להיות מאושרים. בפועל, באדולינה היא אנרכיה ואיש אינו מושל בה. המוטו הלאומי של באדולינה הוא "טוב להיות בריא ושמח מחולה ואומלל" בבאדולינה אין חתונות רק חגיגות אהבה, שאותן אפשר לקיים כמה פעמים שבוחרים, ואין סכו"ם, אוכלים עם הידיים.
בספר "באדולינה" זוכה גבי ניצן להכיר את מלך ומלכת באדולינה (במהלך שהותו בהודו) ויחד הם חוזרים לארץ הקודש במטרה להעלות את רמת האושר העצמי של כל אדם, ורמת האופטימיות הכללית בארץ. מלך ומלכת באדולינה מנסים על ידי קסמם האישי להוציא ולבטא את המלך האישי שבכל אדם.
הפולמוס סביב הספר

המסרים הטמונים בספר עוררו פולמוס, שראשיתו במאמר של גדי טאוב בעיתון הארץ. טאוב טען כי הפופולריות שלה זכה הספר מעידה על התחזקות העמדה הקפיטליסטית הקיצונית בישראל, וכי המסר של הספר עולה בקנה אחד עם מדיניות בנימין נתניהו שכיהן אז כשר האוצר. המאמר גרס כי בספר מסתתרת תפישה, הרסנית בעיני טאוב, שלפיה כל אדם עומד לעצמו ואין מקום לסולידריות חברתית (ולכן גם למדינת הרווחה). אימוץ הערכים שבספר לא יוביל לחברה חופשית של פרטים מאושרים, אלא לעולם של ניכור ובדידות. ניצן דחה במאמר תגובה את הביקורת, וטען כי טאוב לא הבין נכונה את ספרו, וכי ההתבוננות העצמית שהוא מטיף לה לא תוביל לניכור אלא להפך. עוד הסביר ניצן כי הספר מבוסס על חוויות אמיתיות שעבר, שטאוב ראה בהן בטעות משמעות סמלית. למשל, תיאור של עוזב קיבוץ שפתח עסק פרטי מצליח אינו קשור לביקורת על ערכי התנועה הקיבוצית, כפי שסבר טאוב, אלא מבוסס על קורות חייו של אדם שפגש ניצן במציאות. הפולמוס נמשך במאמר תגובה של שלי יחימוביץ' שצידדה בעמדת טאוב, ובתגובה נוספת של ניצן, שבה שלל את האפשרות לקריאה פוליטית של באדולינה ואת החיבור בינו לבין אידאולוגיה כלשהי: "'באדולינה' עוסק במשהו הרבה יותר ראשוני, שקודם בהרבה לאידאולוגיה. הוא עוסק בערכו העצמי של היחיד".
הערות שוליים

1 2  גבי ניצן, מי הזיז את הבאדולינה שלי, באתר הארץ, 11 ביוני 2003
↑  גדי טאוב, מיליוני אנשים לבד, באתר הארץ, 30 במאי 2003
↑  שלי יחימוביץ', תזיז את הבאדולינה שלך, באתר הארץ, 17 ביוני 2003
↑  גבי ניצן, טוב, אני כבר מזיז, באתר הארץ, 1 ביולי 2003
אמיטאבהה

| --- | --- |

 שם לידה:  דהרמקארה
 כינוי:  אמיטאיוס, אמידה, אמיטופו, וַגְ’רָהפָּאנִי
 זרם:  מהאיאנה
 מורים:  לוקשווררג'ה
 תלמידים:  אוולוקיטשוורה
הבודהה אמיטאבהה בציור טיבטי מסורתי
דמות אמיטאבהה (במרכז) לצד שני הנלווים לו, במקדש בטאיוואן
אַמִיטָאבְּהָה (בסנסקריט: अमिताभ) מכונה גם אַמִידָה, אַמִיטָאיוּס, אַמִיטוֹפוֹ ווַגְ’רָהפָּאנִי, הם שמות שונים לבודהה מיתולוגי המופיע בהגות של מספר תנועות מזרמי המהאיאנה והווג'ריאנה בבודהיזם. אמיטאבהה הוא הדמות המרכזית בזרם הארץ הטהורה. בזרם הווג'ריאנה מיוחסת לו סגולת החיים הארוכים. הבודהה אמיטאבהה ידוע כמי שהחליט לאחר התעוררותו המוחלטת והמושלמת ליצור ארץ טהורה, שבה ייוולדו כל אלו ששיננו את שמו בהתכוונות כנה ובמחשבה ממוקדת, ושם הוא יביא אותם לנירוואנה.
משמעות השם

משמעות השם אמיטאבהה היא, האור הנצחי. משמעות שמו הנוסף אמיטאיוס היא החיים הנצחיים, והוא מכונה בשם זה בעיקר כשהוא מוזכר בהקשר לתכונת החיים הארוכים, שהוא ניחן בה על פי המסורת.
היסטוריה

על פי סוטרת סוּקְהָאוַוטִיוְויוּהָא (הסוטרה הארוכה על החיים הנצחיים), אמיטאבהה חי לפני זמן רב מאוד וייתכן גם, שבמערכת אחרת של עולמות, כנזיר בשם דהרמקארה. בכמה גרסאות של הסוטרה, הוא מתואר כמלך לשעבר, שלאחר שהכיר את התורה הבודהיסטית באמצעות הבודהה לוֹקֶשְוַורָרָגָ'ה (Lokeśvararja), החליט לוותר על כסאו ולהיות בודהה, ובכך להגיע לבודהאקטרה ("שדה בודהה", תחום שקיים ביקום הקדמוני מחוץ למציאות הרגילה, הנוצר על ידי יתרון הבודהה) בעל השלמות רבות. החלטות אלה באו לידי ביטוי בארבעים ושמונה הנדרים שלו, אשר קבעו את הסוג של שדה הבודהה שלו.
הוא שאף ליצור את הארץ הטהורה, שכל מי שקורא בשמו יוכל להוולד בה. הבטחתו התשע-עשרה מבטיחה, שהוא, יחד עם שני עוזריו, הבודהיסטוות אָווַלוֹקִיטֶשְוַרָה ומָהַסְטְהַאמַפְּרָאפְּטָה, יופיע בפני אלה שקוראים לו.
הסוטרה ממשיכה ומספרת כי אמיטאבהה, לאחר גלגולים רבים ובאמצעות תרגול רב, הפך לבודהה, הגיע לנירוואנה, ויצר את הארץ הטהורה סוּקְהָאוַוטִי שם הוא עדיין קיים.
האזכורים העיקריים הנוגעים לאמיטאבהה ולנדריו, נמצאים בשלושה טקסטים מהאיאניים קנוניים: סוטרת סוּקְהָאוַוטִיוְויוּהָא (הסוטרה הארוכה על החיים הנצחיים), סוטרת אמיטָאיוּרדְהִיָאנָה (הסוטרה הקצרה על החיים הנצחיים) וסוטרת אמיטאבהה.
הארץ הטהורה, ממוקמת במערב הרחוק, מעבר לגבולות העולם שלנו. בכוח הנדרים שלו, אמיטאבהה מאפשר לכל אלו הקוראים בשמו, להיוולד מחדש בארץ הזו, שם הוא עוזר להם ומביא אותם למצבי הבודהיסטווה והבודהה (מושג). לאחר מכן, הם נולדים בעולמות אחרים, על מנת לסייע ליצורים החיים בהם להגאל מסבלם.
אמיטאבהה חי במערב ופועל על מנת לגאול את כל היצורים. שיטת הארה החשובה ביותר שלו היא הדמיה של העולם הסובב כגן עדן. מי שרואה את עולמו כגן עדן מעורר את אנרגיית הנאורות שלו. אפשר לראות את העולם כגן עדן על ידי מחשבה חיובית מקבילה (מחשבה נאורה) או על ידי שליחת אור לכל היצורים (מאחלים לכל היצורים להיות מאושרים). על פי דוקטרינת אמיטאבהה, אפשר להגיע לגן עדן (הארץ הטהורה), אם בשעת המוות חושבים את שמו כמנטרה ועוזבים את הגוף דרך צ'אקרת הכתר.
בזרם הארץ הטהורה

זרם הארץ הטהורה נוסד בידי הנזיר הונן בתחילת המאה ה-13, והוא סובב סביב דמותו של הבודהה אמיטאבהה. מאמיני הדרך, שואפים להוולד באחד מגלגוליהם הבאים, בארץ הטהורה, שם הם מעוניינים להיגאל בעזרת אמיטאבהה. התרגול בזרם זה, מבוסס גם הוא על דמותו של אמיטאבהה, וכולל תרגולים שונים הנעים בין הדמיות מדיטטיביות של אמיטאבהה וזוג הבודהיסטוות הנלווים אליו, ועד לאמירת או דקלום המנטרה נַאמוֹ אמיטאבהה. יש המאמינים כי גם באמצעות אמירה בודדת של המנטרה, אפשר לזכות ולהוולד בארץ הטהורה. כיום הזרם נפוץ בעיקר ביפן.
בזרם הארץ הטהורה > המנטרה נאמו אמיטאבהה

המנטרה נַאמוֹ אמיטאבהה מקורה בסנסקריט, וקיימות לה גרסאות אחרות בשפות אחרות: ביפנית נַאמוּ אַמִידַה בּוּצוּ ובסינית נַאמוֹ אַמִיטוֹפוֹ. המנטרה מבטאת סוג של קריאה לאמיטאבהה, היכולה להשתנות מהקשר להקשר וממקום למקום. המשמעות יכולה להיות: לחסות בצל אמיטאבהה, אני מאמין באמיטאבהה, יבורך אמיטאבהה, הושע נא אמיטאבהה וכשהיא נאמרת בעת הלוויה, היא מתפרשת כקריאה לאמיטאבהה להוביל את הנפטר לארץ הטהורה.
בוג'ראינה

מסורות הוג'ריאנה הכוללות גם את הבודהיזם הטיבטי מכנות את הבודהה אמיטאבהה בשם וַגְ’רָהפָּאנִי. בזרמים אלו, הוא נחשב לאחד מבודהות של המדיטציה ולראש משפחת הלוטוס (אחת מחמש משפחות הבודהה). הוא ממוקם במערב המַנְדָלָה של חמש בודהות המדיטציה, שם צבעו הוא אדום כהה והאלמנט שלו הוא אלמנט האש, כפות ידיו מחוברות ב"מודרה הקוסמית" (מודרת המדיטציה) כאשר מונחת בהן קערת הנדבות שלו, מלאה בנקטר האלמוות, הוא מייצג את מקבץ התפישה והוא ממיר תשוקה ותאווה לחכמה מבחינה.
את הבודהה אמיטאבהה מדמיינים כיושב על קדקוד הראש בתרגולי הפּוֹ-וָוה (תרגול שיגור התודעה ברגע המוות על מנת להשיג את הנירוואנה, או לידה טובה יותר, אם מסיבה כלשהי הנירוואנה לא הושגה), וכן מזכירים אותו במדיטציה ובתפילה להשגת אריכות ימים ולמניעת מוות בטרם עת.
פָּאדְמְהַקַרָה, המורה הגדול מארץ אוּדִּיָאנַה (ככל הנראה פקיסטן) הידוע גם בשם פָּאדְמָהסַמְבָּהוָה, שעל פי המסורת הביס את השדים בטיבט וביסס בה את תורתו של הבודהה, נחשב כהתגלותו של אמיטאבהה בעולמם של בני האדם.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  אודות הבודהות והבודהיסטוות שבכותרת הבלוג שלי בדפי הדהרמה של שלמה שנטידווה
1 2 3 4  אמיטבהה בודהה בגומדה ישראל - הבלוג של הסנגהא
↑  אומנות יפן Flashcards | Quizlet, באתר Quizlet
↑  מתוך הספר דרך הזן של אלן ווטס
↑  מתוך אתר awakeningstate
↑  על פי הספר הארץ הטהורה של אלן ספנס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293897505171  GND: 11914820X  LCCN: n2018244378  NDL: 00560228  VIAF: 36055533   WorldCat (עם VIAF): 36055533 
מנדלה טיבטית מהמאה ה-19 שבה מופיע אמיטאבהה כאשר הוא מכונה אמיטאיוס
ארני פייל

| --- | --- |

פייל על סיפון נושאת מטוסים אמריקנית
 לידה:  3 באוגוסט 1900 דאנה, ארצות הברית 
 נהרג:  18 באפריל 1945 (בגיל 44) איאשימה, יפן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת אינדיאנה 
 תקופת הפעילות:  מ-1923 
 פרסים והוקרה:  Raymond Clapper Memorial Award (1944)  פרס פוליצר לכתבה (1944)  לב הארגמן 
 
ארנסט טיילור פייל (באנגלית: Ernest Taylor Pyle ; ‏3 באוגוסט 1900 – 18 באפריל 1945) היה עיתונאי אמריקני, שזכה לפרסום ולפופולריות בזכות סגנון כתיבתו ועבודתו, במיוחד בסיקור מלחמת העולם השנייה, עליה זכה בפרס פוליצר בשנת 1944. הוא נהרג באי אוקינאווה שבאוקיינוס השקט בעת שסיקר את הקרבות שם.
שנותיו הראשונות

פייל נולד בחוות אריסים במדינת אינדיאנה. מעט לפני שמלאו לו 18 הצטרף לצי האמריקני, אך שירת שלושה חודשים בלבד שכן מלחמת העולם הראשונה הסתיימה.
לאחר המלחמה למד פייל באוניברסיטת אינדיאנה וערך את עיתון הסטודנטים שם, אך לא השלים את לימודיו. במקום זאת החל לעבוד בעיתון מקומי באינדיאנה. לאחר זמן קצר (ב-1923 לערך) עבר לעיר וושינגטון לעבוד כעורך בעיתון The Washington Daily News. הוא עבד שם שלוש שנים, אך התלונן שבמהלכן לא ניתנה לו אפשרות של ממש לכתוב. ב-1925 התחתן פייל עם אשתו ג'רלדין, אותה הכיר בוושינגטון. היא סבלה ממחלת נפש. ב-1942 התגרשו.
ב-1926 התפטר פייל מעבודתו ויצא עם אשתו למסע במכונית ברחבי ארצות הברית, שהשתרע על פני כ-14 אלף קילומטרים. לאחריו שב לעבודתו הקודמת. בשנים 1928–1932 שימש ככתב התעופה הראשון בארצות הברית. ב-1932 נתמנה פייל לעורך המנהל של העיתון.
ב-1934, לאחר חופשת מחלה בקליפורניה, הוצע לפייל לכתוב סדרת טורים בעיתון. סגנון הכתיבה שלו - שהיה עממי ודמה לכתיבת מכתבים לחבר יותר מאשר לסיקור עיתונאי מסורתי - זכה לפופולריות רבה. בעקבות זאת הוזמן פייל ב-1935 לכתוב טור עבור רשת העיתונים הארצית סקריפס-הווארד (Scripps Howard), אשר התפרסם בעיתוניה. הוא נדד בארצות הברית ומחוץ לה במכונית וכתב אודות המקומות אליהם הגיע והאנשים שפגש. בכך עסק עד 1942. כל אותה עת לא היה פייל מרוצה מרמת כתיבתו שלו ולעיתים שקע בדיכאון.
מלחמת העולם השנייה

לאחר כניסת ארצות הברית למלחמת העולם השנייה היה פייל לכתב צבאי. הוא לא סיקר את המהלכים הצבאיים שנערכו אלא כתב בסגנונו הייחודי על פני הדברים מנקודת מבטו של החייל הפשוט. כתיבתו זו העלתה את הפופולריות שלו והקנתה לו בשנת 1944 את פרס פוליצר. כ-300 עיתונים ציטטו את כתבותיו. לימים יצאו לאור ארבעה ספרים המכילים את כתבות המלחמה שלו.
פייל כתב בארצות הברית ובזירות הלחימה של אירופה, צפון אפריקה והאוקיינוס השקט. ביולי 1944 כמעט ונהרג בהתקפה מוטעית של מפציצים אמריקניים בראשית מבצע קוברה בנורמנדי שבצרפת. הוא הודה כי בשל שהותו בשדות הקרב היה קרוב ללקות בהתמוטטות עצבים.
ב-1944 כתב פייל טור שבו עשה נפשות לתשלום תוספת שירות קרבי לחיילי רגלים בדומה לזו שכבר שולמה לאנשי צוות אוויר. בעקבות זאת קיבל הקונגרס חוק שאישר תוספת זו, אשר זכה לכינוי "חוק ארני פייל".
בשלהי המלחמה יצא פייל לאוקיינוס השקט וסיקר תחילה את השירות על סיפונה של נושאת מטוסים שם. כתבותיו שם דווקא תיארו באופן לא מחמיא את הצי לאור "החיים הקלים" של הימאים בהשוואה לאלו של חיילי הרגלים, אשר פייל הודה כי ליבו היה עמם. כתבות אלו זכו לביקורת מצד עיתונאים עמיתים וחיילים, שסברו שהוא מיעט מקשיי השירות בצי.
באפריל 1945 יצא פייל לסקר את קרב אוקינאווה. ב-18 באפריל שהה באי הקטן איאה שימה (Ie Shima), מצפון מערב לאוקינאווה. הוא נסע בג'יפ עם מפקד חטיבה מדיוויזיית הרגלים ה-77, שעסקה בכיבוש האי. הג'יפ נסע על גבי דרך שכבר טוהרה לפני כן כאשר מקלע יפני החל לירות לעברו משטח שולט כחצי קילומטר משם. הג'יפ עצר ויושביו זינקו לתעלה. כשהרים פייל את ראשו להסתכל סביב פתח המקלע היפני שוב באש והוא נפגע ברקתו ונהרג במקום.
פייל נקבר באי בו נהרג לצד חיילים שנהרגו בקרב, בטקס שבו נכחו נציגים של הצבא, חיל הנחתים והצי. בהמשך הועבר לקבורה באי אוקינאווה עצמו וב-1949 הועברה גופתו לבית הקברות הלאומי של האוקיינוס השקט לזכר הנופלים בעיר הונולולו שבהוואי. פייל היה אחד מן האזרחים האמריקניים המעטים שנהרגו במלחמה ועוטרו בעיטור לב הארגמן.
הנצחה

לאחר נפילתו של פייל הקימו חיילי הדיוויזיה ה-77 אנדרטה לזכרו במקום נפילתו. הכתובת עליה היא: "במקום זה איבדה דיוויזיית הרגלים ה-77 חבר, ארני פייל, 18 באפריל 1945". כאשר החזירה ארצות הברית את אוקינאווה לשליטת יפן הושארה האנדרטה על כנה.
עובדי מפעל של חברת בואינג במדינת קנזס תרמו כסף לייצור מפציץ B-29 סופרפורטרס, וזמן קצר לאחר נפילתו, ב-1 במאי 1945, קראו לו על שמו של פייל. המטוס נשלח לזירת האוקיינוס השקט, שרד את המלחמה שם והוחזר לארצות הברית. ב-1953 פורק לגרוטאות.
ב-1945 הופק סרט הקולנוע The Story of G.I. Joe, שביקש לתאר את עולמו של החייל האמריקני הלוחם דרך עיניו של פייל, והסתמך על כתיבתו. השחקן ברג'ס מרדית' גילם בו את דמותו של פייל. הסרט היה מועמד לארבעה פרסי אוסקר. מקצת מהכנסות הסרט נתרמו לייסוד מלגות לזכר פייל באוניברסיטת אינדיאנה.
מפעלי הנצחה שונים הוקמו לזכר פייל:
בית הספר לעיתונאות באוניברסיטת אינדיאנה, בה למד, שוכן בבניין הנושא את שמו והמלגות לזכרו שנוסדו בה עודן מחולקות לסטודנטים.
ב-1947 הפך ביתו של פייל בעיר אלבקרקי שבניו מקסיקו לספרייה ציבורית הקרויה על שמו, ומכילה כיום גם חלק מארכיונו. מרבית ארכיונו מוחזק באתרים אחרים, ובהם אוניברסיטת אינדיאנה ובית ילדותו של פייל באינדיאנה, ששומר והוכרז כאתר היסטורי מדינתי.
מספר בתי ספר באינדיאנה, בניו מקסיקו ובקליפורניה נקראו על שמו של פייל.
ב-1971 הפיקה רשות הדואר האמריקנית בול הנושא את דיוקנו של פייל.
האנדרטה לזכר פייל באוקינאווה
מצבתו של פייל בהוואי
המפציץ שנקרא על שמו של פייל
הערות שוליים

↑  ראו סיפורו של ג'י. איי. ג'ו (אנ') בוויקיפדיה באנגלית וכן G.I. Joe בוויקיפדיה העברית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447936005171  PLWABN: 9810635776505606  BIBSYS: 90968313  BNE: XX4888383  BnF: cb166017873 (data)  GND: 120015404  ICCU: RMLV036107  ISNI: 0000 0001 2209 0084  LCCN: n79060197  NARA: 10582650  NDL: 00453484  NKC: xx0009330  NTA: 072247991  SNAC: w6621pfv  SUDOC: 078077664  Trove: 952499  VIAF: 15590235   WorldCat (עם VIAF): 15590235
בוב ומרגרט

| --- | --- |

 סוגה:  אנימציה
 יוצרים:  דייוויד פיין ואליסון סנודין
 מדבבים:  Andy Hamilton Alison Snowden בריאן ג'ורג' סטיב קוגן 
 ארץ מקור:  ארצות הברית, קנדה
 שפות:  אנגלית, עברית
 מספר עונות:  4
 מספר פרקים:  52
 הפקה
 חברת הפקה:  National Film Board of Canada, Nelvana 
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 4, BBC 2
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים
 תקופת שידור מקורית:  22 ביוני 1998 – 25 בדצמבר 2001
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בוב ומרגרט היא סדרת אנימציה בהפקה קנדית/בריטית, המבוססת על סרטון אנימציה בשם "יום ההולדת של בוב" אשר זכה בפרס האוסקר לסרט האנימציה הקצר. יוצרי הסדרה הם דייוויד פיין ואליסון סנודין. הסדרה מאופיינת בהומור ציני שנון ובשלל דמיות נירוטיות.
התוכנית מספרת אודות זוג בריטי העונה לשם בוב ומרגרט פיש, בני מעמד הביניים בגילאי הארבעים המגדלים שני כלבים. בוב הוא רופא שיניים ומרגרט היא מומחית לטיפול בכף הרגל.
בשתי העונות הראשונות הם חיו באנגליה, בעונות השלישית והרביעית של הסדרה עברו להתגורר בטורונטו שבקנדה.
בישראל שודרה הסדרה במסגרת ערוץ הילדים.
ארתור אדוארד קנדי

סר ארתור אדוארד קנדי (באנגלית: Sir Arthur Edward Kennedy;‏ 5 באפריל 1809 – 3 ביוני 1883) כיהן כמושל של המושבות הבריטיות סיירה לאון, אוסטרליה המערבית, האי ונקובר, הונג קונג וקווינסלנד.
קורות חיים

ארתור קנדי נולד בקלטרה שבמחוז דאון באירלנד ב-5 באפריל 1809, והיה בנם הרביעי של יו קנדי (Hugh Kennedy) ושל רעייתו גריסיי דורתיאה (Grace Dorothea). ארתור למד בצעירותו תחת מורים פרטיים, ולאחר מכן בשנים 1823–1824 התחנך בטריניטי קולג' שבדבלין.
קנדי הצטרף לצבא הבריטי לגדוד חיל הרגלים ה-11 ב-15 באוגוסט 1827. קנדי שירת בקורפו עד שנת 1837 ובין השנים 1838–1839 ו-1841–1844 שירת בקנדה. בשנת 1841 רכש לעצמו דרגת קפטן בגדוד חיל הרגלים ה-68.
בשנת 1846 שב לאירלנד, ויתר על דרגתו הצבאית, והצטרף לוועדה שהוקדמה מכוח חוק העניים (Poor Law Commission), ואשר תפקידה היה לפקח על חלוקת המזון לנפגעי הרעב הגדול והיה אחראי על מחוז קלייר.