stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ישיבת ההסדר קריית גת

| --- | --- |

 ישיבת הסדר
 מוטו:  תורה עם אהבה
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  ה'תשס"ו, 2007 – הווה
 מייסדים:  הרב שלמה לוי הרב שמעון פרץ ניסים אביסידריס
 בעלי תפקידים
 נשיא:  הרב שלמה לוי
 מנהל:  ניסים אביסידריס
 ראש ישיבת ההסדר:  הרב שמעון פרץ
 תלמידים
 :  כשישים
 שונות
 ספרים:  רשפי דת, סדרת מועדי קדשך, סדרת חיי אורה, סדרת להודות ולהלל, ועוד.
 מיקום
 מיקום:  קריית גת
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°36′21″N 34°45′43″E﻿ / ﻿31.605761618043°N 34.761839900678°E﻿ / 31.605761618043; 34.761839900678
 אתר האינטרנט של הישיבה
 he
 
ישיבת ההסדר קריית גת היא ישיבת הסדר, שנוסדה בשנת תשס"ו (2007) על ידי הרב שלמה לוי, ונמצאת בקריית גת. בראשות הישיבה עומד הרב שמעון פרץ.
היסטוריה

הישיבה נוסדה בשנת ה'תשס"ו בקריית גת על ידי הרב שלמה לוי.
בשנת תשע"ה מינה הרב שלמה לוי את הרב שמעון פרץ לתפקיד ראש הישיבה. במקביל התמנה הרב לוי לנשיא הישיבה.
לאחר פטירתו של הרב אלישע וישליצקי הוקם גמ"ח המחלק סלי מזון למשפחות נזקקות בעיר. סמוך לישיבה נמצאת קהילת "באר אורה", המורכבת בעיקר מבוגרי הישיבה, ובראשה עומד ראש הישיבה.
בתחילה מוטו הישיבה היה "תורה עם נשמה", ולאחר מכן הוא השתנה ל"תורה עם אהבה".
דרכה של הישיבה

הישיבה מדגישה את עבודת ה' ולימוד תורה מתוך אהבת ה', אהבת עם ישראל, ואהבת תורה.
בישיבה נבנתה תוכנית לימוד הנקראת "יסודות", הבנויה על לימוד תנ"ך, משנה, גמרא, הלכה ואמונה בשיעור א'.
ספרי הישיבה

הישיבה מוציאה לאור את ספרי ראש הישיבה, הרב שמעון פרץ, וספרים נוספים, בהם:
רשפי דת (תשס"ב) - חידושים ועיונים בתורה על פי יסודות חז"ל והמפרשים (שני כרכים).
חיי אורה - אסתר (תשס"ט) - חידושים ועיונים במגילת אסתר.
חיי אורה - רות (תשס"ט) - חידושים ועיונים במגילת רות.
ואהבת (תשע"ב) - מהות אהבת ישראל ודרכים להשגתה.
להודות ולהלל - חנוכה - (תשע"ו) - מאמרים ושיחות על חג החנוכה ומצוותיו, וביאור מעמיק לתפילת על הניסים.
להודות ולהלל - פורים (תשע"ז) - מאמרים ושיחות על חג הפורים ומצוותיו
ירושלים של זהב (תשע"ז) - סיפור חייו של ר' עקיבא, מותו מעשיו ומרד בר כוכבא.
ובתורתו יהגה (תשע"ט) - עיונים וחידושים בסוגיות בבבא מציעא ובבבא קמא.
כולנו כאחד (תשע"ט) - בניין מידת האהבה והעצמת הקשר הזוגי.
קדיש (תשפ"א) - התעמקות בקדיש וביאור מילולי ורעיוני שלו.
מועדי קדשך - יום כיפור (תשפ"א) - יום כיפור בתקופת המקדש.
מועדי קדשך - ראש השנה וצום גדליה (תשפ"ב) - ראש השנה, ימי התשובה ותקיעה בשופר.
מועדי קדשך - סוכות (תשפ"ב) - מהות חג הסוכות שמיני עצרת ושמחת תורה.
להודות ולהלל - יום העצמאות ויום ירושלים (תשפ"ב) - בירורים הלכתיים ורעיוניים בימים קדושים אלו
להודות ולהלל - פסח (תשפ"ב) - מאמרים ושיחות לחג הפסח וביאור להגדה של פסח
חטא העגל ופרה אדומה (תשפ"ב) - פרה אדומה ותיקון העולם שבה, התעמקות בסוד הטהרה.
אורות המלחמה (תשפ"ב) - ביאור לאורות המלחמה של מרן הראי"ה.
מלחמת הדעות והאמונות (תשפ"ב) - ביאור למאמר בשם זה של מרן הראי"ה.
ואת רוחי אתן בקרבכם (תשפ"ג) - שיחות הרב אלישע וישילצקי.
הערות שוליים

↑  ישיבת הסדר "קריית גת", באתר איגוד ישיבות ההסדר
↑  צוות הישיבה, באתר ישיבה ההסדר קריית גת
↑  פרוייקט הישיבות של "סרוגים": ישיבת ההסדר בקרית גת, באתר "סרוגים", 5 ביוני 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007450623705171
שיגה (מחוז)

מחוז שיגה (ביפנית: Shiga-ken 滋賀県) הוא מחוז באי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר אוצו.
היסטוריה

בעבר נקרא האזור בו שוכן מחוז שיגה נחלת אומי. בשל קרבתה לנארה ולקיוטו, בנו בה מספר קיסרי יפן ארמונות. לאורך ההיסטוריה היפנית, היה המחוז מוקד לחימה בין דאימיו שונים, וכן לפעילות נינג'ה.
עם ביטול שיטת ההאן ב-1872 הפך האן למחוז שיגה.
גאוגרפיה

מחוז שיגה גובל במחוז פוקואי בצפון, במחוז גיפו במזרח, במחוז מיאה בדרום-מזרח, ובמחוז קיוטו במערב.
במרכז המחוז שוכן אגם ביווה, אגם המים המתוקים הגדול ביותר ביפן, החולש על שישית משטח המחוז. נהר סטה זורם מאגם ביווה אל מפרץ אוסקה דרך קיוטו.
המחוז מוקף הרים, עם רכס הירה והר היאיי במערב, הרי איבוקי בצפון-מזרח, והרי סוזוקה בדרום מזרח.
האקלים בשיגה משתנה בין הצפון לדרום. בדרום המחוז שורר לרוב מזג אוויר חמים, בעוד בחלק הצפוני קר לאורך רוב השנה, ושלג רב בחורף. 37% שטח המחוז מוקדש לפארקים לאומיים.
גאוגרפיה > ערים

במחוז שיגה 13 ערים:
| --- | --- |
 אומיהאצ'ימן  אוצו (בירת המחוז)  היגשיאומי  היקונה  טקשימה  יאסו  מאיבארה:  מוריאמה  נגהאמה  קונאן  קוסאצו  קוקה  ריטו
כלכלה

כמעט שישית משטח המחוז מוקדש לחקלאות, והגידול המרכזי הוא אורז. מזרח שיגה ידוע בגידול בקר ובדרום-מזרח מגדלים תה ירוק, ובאגם ביווה התפתחה תעשיית דיג וגידול פנינים.
מחוזות תאומים

ברזיל ריו גראנדה דו סול, ברזיל
ארצות הברית מישיגן, ארצות הברית
הרפובליקה העממית של סין חונאן, הרפובליקה העממית של סין
הפלישה לאיסלנד

הפלישה לאיסלנד (או בשם הקוד: "מבצע קלשון", באנגלית "Operation Fork") הייתה מבצע צבאי בריטי שנוהל על ידי הצי המלכותי ועל ידי חיל הנחתים המלכותי במהלך מלחמת העולם השנייה כדי לכבוש את איסלנד ולמנוע פלישה נגדית אליה של גרמניה הנאצית. עם פרוץ המלחמה הטילה בריטניה מגבלות על סחר בסחורות איסלנדיות, כדי למנוע הפקת רווחים שיגיעו לגרמניה, כחלק מהמצור הימי שהוטל על ידה. בריטניה הציעה לאיסלנד סיוע, בשאיפה לשיתוף פעולה מצדה "כשותפה ללחימה וכבעלת ברית", אך ממשלת רייקיאוויק דחתה את הפניות והקפידה על מעמדה הנייטרלי. הנוכחות הדיפלומטית הגרמנית באיסלנד, לצד חשיבותו האסטרטגית של האי, דחפו את הבריטים לנקוט בפעולה. לאחר שכשלו בשכנוע ממשלת איסלנד להצטרף לבעלות הברית, פלשו הבריטים לאיסלנד בבוקר 10 במאי 1940. כוח החלוץ מנה 746 חיילי חיל הנחתים המלכותי בפיקודו של הקולונל רוברט סטרג'ס והוא נחת בעיר הבירה רייקיאוויק. הכוח לא נתקל בהתנגדות, הכוחות נעו במהירות כדי לשתק את רשתות הקשר, לאבטח אתרים אסטרטגיים ולעצור אזרחים גרמנים. לאחר שהחרימו כלי רכב מקומיים, נעו הכוחות להלפורדור, לקלדדרנס, לסנדסקיד ולאקרנס, כדי לאבטח אזורי נחיתה כנגד האפשרות של מתקפת נגד גרמנית.
רקע

ב-1918 לאחר תקופה ארוכה של שלטון דני, הפכה איסלנד להיות מדינה עצמאית באוניה פרסונלית עם דנמרק ועם טיפול משותף ביחסי החוץ של שתי המדינות. ממלכת איסלנד החדשה הכריזה על עצמה כעל מדינה נייטרלית ולא הקימה שום כוח הגנה צבאי. הסכם האיחוד דן באפשרות של שינויו שיחל ב-1941 ויסתיים באופן חד-צדדי שלוש שנים לאחר מכן, אם שתי המדינות לא תגענה להסכמה. ב-1928 הגיעו כל המפלגות הפוליטיות באיסלנד להסכמה שהסכם האיחוד יבוטל מוקדם ככל האפשר.
ב-9 באפריל 1940 פתחו כוחותיה של גרמניה במבצע וסריבונג ופלשו הן לנורווגיה והן לדנמרק. דנמרק נכנעה תוך שש שעות ונכבשה וגרמניה החלה לתכנן את מבצע איקרוס שמטרתו הייתה כיבוש איסלנד והקמת בסיסים באי שישמשו את הקריגסמרינה. באותו יום שלחה ממשלת בריטניה מסר לממשלת איסלנד, בהצהירה שבריטניה שואפת לסייע לאיסלנד בשמירה על עצמאותה אך עליה להחזיק במתקנים באיסלנד כדי להגשים את המטרה הזאת. איסלנד הוזמנה להצטרף לבריטניה במלחמה כבעלת ברית. ממשלת איסלנד דחתה את ההצעה. ביום המחרת, 10 באפריל, הכריז האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) על כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק כמי שנבצר ממנו לבצע את חובותיו החוקתיות והעבירה את האחריות עליהן לממשלת איסלנד, יחד עם כל תחומי האחריות האחרים שבוצעו על ידי דנמרק בשמה של איסלנד. ב-12 באפריל, ב"מבצע ולנטיין", השתלטו הבריטים על איי פארו. בעקבות הפלישה הגרמנית לדנמרק ולנורווגיה, החלה ממשלת בריטניה להיות בהדרגה מודאגת מהאפשרות שגרמניה תנסה להציב נוכחות צבאית באיסלנד. הבריטים חשו שמצב כזה יהווה איום בלתי נסבל לשליטה הבריטית בצפון האוקיינוס האטלנטי. לא פחות חשוב מכך, הבריטים היו להוטים להקים בסיסים באיסלנד כחיזוק של "הפטרול הצפוני".
תכנון הפלישה

עם התדרדרות המצב הצבאי בנורווגיה, הגיעה האדמירליות למסקנה שבריטניה לא תוכל עוד לסבול את אי קיומם של בסיסים שלה באיסלנד. ב-6 במאי הציג וינסטון צ'רצ'יל את הסוגיה בקבינט המלחמה. צ'רצ'יל טען שאם יהיה ניסיון להמשך המשא ומתן עם ממשלת איסלנד, עלולים הגרמנים לדעת על כך ולפעול ראשונים. פתרון בטוח ואפקטיבי יותר היה להנחית כוחות ללא הודעה מראש ולהעמיד את ממשלת איסלנד בפני עובדה מוגמרת. התוכנית אושרה על ידי קבינט המלחמה.
חיל המשלוח אורגן בחופזה ובאקראי. רוב התכנון המבצעי בוצע בהיות הכוח בדרך. הכוח צויד במפות מעטות, רובן באיכות ירודה, כשאחת מהן שורטטה מהזיכרון. לאף אחד מאנשי הכוח לא הייתה שליטה בשפה האיסלנדית.
תוכניתם של הבריטים הייתה להנחית את כל כוחותיהם ברייקיאוויק. שם הם יכלו להתמודד עם כל התנגדות ולהכניע את הגרמנים המקומיים. כדי להתגונן מפני מתקפת נגד גרמנית דרך הים, הם היו אמורים לאבטח את הנמל ולשגר כוחות בדרך היבשה להלפורדור (Hvalfjörður) הסמוכה. הבריטים גם היו מודאגים מהאפשרות שהגרמנים עלולים לשגר כוחות בדרך האוויר, כפי שהם עשו בהצלחה מרובה במערכה בנורווגיה. כדי להתמודד עם איום זה, תוכנן שחלק מהכוחות ינועו מזרחה לשדות התעופה בקלדדרנס (Kaldaðarnes ) ובסנדסקיד (Sandskeið). לבסוף, תוכנן שכוחות יישלחו בדרך היבשה לנמל באקוריירי ולשטח הנחיתה במלגרדי (Melgerði) שבצפון האי.
מחלקת המודיעין של הצי (Naval Intelligence Division) ציפתה להתנגדות משלושה מקורות אפשריים. גרמנים מקומיים, שהייתה מחשבה שיש ברשותם כמות מסוימת של כלי נשק, עלולים היו להתנגד לפלישה או לנסות לבצע סוג כל שהוא של הפיכה. בנוסף, כוח פלישה גרמני היה עלול להיות כבר בדרכו לאיסלנד או שהיה עלול לצאת לדרך מיד עם תחילת הפלישה הבריטית. מחלקת המודיעין ציפתה גם להתנגדות מצדה של משטרת רייקיאוויק, שמנתה כ-60 איש חמושים. במקרה של נוכחות ספינות סיור דניות ברייקיאוויק, המלחים הדנים עלולים לסייע למגיני העיר. אפשרות זו הייתה בלתי מעשית, שכן הספינות היחידות של הצי המלכותי הדני שפעלו מחוץ למימיה של דנמרק, היו בגרינלנד.
מבצע קלשון > כוח סטרג'ס

ב-3 במאי 1940 קיבל גדוד הנחתים המלכותי השני, שישב בביזלי שבמחוז סארי, הוראות מלונדון להיות מוכן בהתראה של שעתיים מראש לנוע ליעד בלתי ידוע. הגדוד הוכרז ככשיר מבצעית רק חודש אחד קודם לכן. אף על פי שהיה לגדוד גרעין של קצינים פעילים, חיילי הגדוד היו מגויסים טריים שעדיין זכו לאימון חלקי בלבד. לכוח היה מחסור בכלי נשק, שכללו רק רובים, אקדחים וכידוני רובים, בעוד ש-50 מהחיילים קיבלו את רוביהם מבלי שהייתה להם את ההזדמנות לירות בהם. ב-4 במאי קיבל הגדוד תוספת צנועה של ציוד, כולל מקלעים קלים מסוג ברן, תותחים נגד טנקים ומרגמות 2 אינץ'. ללא שעמד לרשותם עודף זמן, היה צורך לבצע במהלך המסע הימי את איפוס הכוונות ואת ניסוי הכלים.
נשק הסיוע שסופק לכוח כלל שני תותחי הוביצר 3.7 אינץ' ארבעה תותחים ימיים 2 פאונד QF ושני תותחי הגנת חופים 4 אינץ'. התותחים אוישו על ידי חיילים מיחידות הארטילריה של הצי ושל חיל הנחתים, ואף אחד לא ירה בהם מעולם קודם לכן. לכוח חסרו זרקורים, ציוד קשר וציוד איכון.
כמפקד הכוח מונה הקולונל רוברט סטרג'ס. סטרג'ס היה אז בן 49, קצין מוערך מאוד שלחם במלחמת העולם הראשונה במערכת גליפולי ובקרב יוטלנד. נלווה אליו כוח מודיעין קטן בפיקודו של מייג'ור המפרי קוויל ומשלחת דיפלומטית בראשותו של צ'ארלס הווארד סמית'. להוציא את אלה האחרונים, מנה הכוח 746 חיילים.
מבצע קלשון > המסע לאיסלנד

ב-6 במאי הועלה כוח סטרג'ס על רכבות שעשו את דרכן לעיירה גרינוק שעל שפך הנהר קלייד. כדי להימנע ממשיכת תשומת לב, חולק הכוח לשתי רכבות במהלך המסע, אך עקב עיכובים במסע הרכבות, הגיעו הכוחות לתחנת הרכבת של גרינוק בערך באותה עת, ואיבדו במידה מסוימת את החשאיות שנדרשה למשימה. בנוסף, נעשו פשרות בנושא ביטחון המידע והמסרים הועברו ברשת הקשר בצורה גלויה וכאשר הגיעו הכוחות לגרינוק, היה ידוע לכל שיעד הכוח הוא איסלנד.
בבוקר 7 במאי עשה הכוח את דרכו לנמל גרינוק, שם המתינו לו הסיירות "ברוויק" (HMS Berwick) ו"גלאזגו" (HMS Glasgow), שנועדו לקחת אותם לאיסלנד. העלייה לספינות החלה, אך הייתה רצופה בבעיות ובעיכובים. היציאה לדרך נדחתה עד ל-8 במאי ואף אז כמות גדולה של ציוד ואספקה הושארה על הרציפים.
ב-8 במאי, בשעה 4 לפנות בוקר, הרימו הספינות עוגן ויצאו לאיסלנד. הן לוו על ידי כוח ליווי נגד-צוללות שכלל את המשחתות, "פירלס" (HMS Fearless) ו"פורצ'ן" (HMS Fortune). הסיירות לא נועדו להעברת כוח בסדר גודל זה ותנאי המחיה עליהן התאפיינו בצפיפות מרובה. למרות מזג האוויר הנוח יחסית, לקו רבים מחיילי חיל הנחתים במחלת ים קשה.
להוציא מקרה התאבדות של אחד המגויסים הטריים לחיל הנחתים, עבר המסע ללא אירועים מיוחדים.
מבצע קלשון > אובדן ההפתעה

ב-10 במאי 1940, בשעה 1:47 בלילה (שעון מקומי), המריא מטוס סיור ימי מסוג Supermarine Walrus מהמעוט של הסיירת "ברוויק". מטרתה העיקרית של טיסה זו הייתה לתצפת על סביבותיה של רייקיאוויק שמא משייטות במימיה צוללות אויב, שעל פי דעתה של מחלקת המודיעין של הצי שייטו בקרבת הנמלים האיסלנדיים. לטייס המטוס ניתנו הוראות לבצע גיחה אחת בלבד מעל רייקיאוויק, אך, בין אם בטעות או בשל קצר בתקשורת, הוא טס בכמה מעגלים מעל העיר והשמיע רעש רב. באותה עת לא היו ברשותה של איסלנד מטוסים, כך שאירוע בלתי רגיל זה העיר אנשים לא מעטים בעיר משנתם. לראש ממשלת איסלנד, הרמן יונסון, נמסר דיווח על טיסה זו וכן נודע הדבר למשטרת איסלנד. מפקד המשטרה בפועל, איינר ארנלדס, שיער שככל הנראה מקורו של המטוס הוא בספינת המלחמה הבריטית שהביאה את השגריר הבריטי החדש שהיה צפוי להגיע. השערה זו הייתה נכונה, אם כי היא לא ציירה את תמונת המצב בשלמותה.
ורנר גרלך, הקונסול הגרמני, נעור גם הוא משנתו לקול המטוס. מתוך חשש ממה שצפוי לקרות, הוא נסע לנמל יחד עם גרמני נוסף. כשהשקיף במשקפת לכוון הים, הוא אישר שהצפוי אכן התרחש ומיהר לשוב לדרכו. כשהגיע לביתו, הוא התארגן לשריפת מסמכיו וניסה ללא הצלחה להשיג בטלפון את שר החוץ האיסלנדי.
מבצע קלשון > הכניסה לנמל

בשעה 3:40 לפנות בוקר ראה שוטר איסלנדי צי קטן של ספינות מלחמה מתקרב לנמל, אך לא עלה בידו לזהות את לאומיותן של הספינות. הוא הודיע למפקדו, שהודיע לאיינר ארנלדס, מפקד המשטרה בפועל. חוקי הנייטרליות שלהן הייתה איסלנד מחויבת, אסרו על יותר משלוש ספינות מלחמה של המדינות המעורבות במלחמה לעשות שימוש בנמל טבעי של מדינה נייטרלית בעת ובעונה אחת. על כל מטוס שהמריא מסיפונן של ספינות כאלה נאסר לטוס מעל מים טריטוריאליים של מדינה כזאת. בראותו שהצי המתקרב עומד להפר את הנייטרליות האיסלנדית, החליט ארנלדס לחקור את העניין. בהגיעו לנמל, הוא ראה את הספינות במו עיניו והגיע למסקנה שהן ככל הנראה בריטיות. הוא יצר קשר עם משרד החוץ, שאישר לו שעליו לצאת לכוון הצי ולהודיע למפקדו שהוא מפר את הנייטרליות של איסלנד. קציני מכס נצטוו להכין סירה.
בינתיים, קיבלו הנחתים על סיפון ה"ברוויק" פקודה לעלות על סיפון ה"פירלס" שתיקח אותם אל הנמל. מחלת הים שהחיילים סבלו ממנו וחוסר ניסיונם גרמו לכמה עיכובים והקצינים היו מתוסכלים מכך. זמן קצר לפני השעה 5 בבוקר, יצאה ה"פירלס" לכוון נמל רייקיאוויק כשעל סיפונה כ-400 נחתים. קהל קטן התאסף במקום, כולל כמה שוטרים שעדיין המתינו לסירה עבור קציני המכס. הקונסול הבריטי ברייקיאוויק קיבל הודעה מוקדמת על הפלישה וחיכה יחד עם צוותו כדי לסייע לכוחות עם הגעתם. מתוך חוסר הנוחות שהוא חש עקב נוכחות הקהל, פנה הקונסול שפרד לשוטר איסלנדי ואמר לו: "אכפת לך... להרחיק את הקהל מעט אחורה, כדי שהחיילים יוכלו לרדת מהמשחתת?" הוא שאל. "כמובן", השיב השוטר.
אנשי הכוח שהיה על סיפון ה"פירלס" החלו לרדת לרציף מיד לאחר שהספינה עגנה בנמל. ארלנדס ביקש לשוחח עם מפקד המשחתת, אך נתקל בסירוב. לאחר מכן הוא מיהר לדווח לראש הממשלה, שהורה לו לא להפריע לכוחות הבריטים ולהשתדל למנוע חיכוכים בינם לבין האיסלנדים.
בשטח הנמל מחו כמה מקומיים כנגד הגעתם של הבריטים. אחד האיסלנדים חטף רובה מידיו של אחד הנחתים ונעץ סיגריה בקנה שלו. לאחר מכן הוא השליך את הרובה חזרה לחייל ואמר לו להיזהר כשהוא עושה בו שימוש. באותו רגע הגיע קצין בריטי לנזוף בנחת.
מבצע קלשון > הפעולות ברייקיאוויק

הכוחות הבריטים החלו את פעולותיהם ברייקיאוויק בהצבת משמר על משרד הדואר ובהצמדת כרזה לדלת הבניין. הכרזה הסבירה באיסלנדית רצוצה שהכוחות הבריטים כבשו את העיר וקראו לשיתוף פעולה בטיפול בגרמנים המקומיים. משרדי שירות הטלפונים, שירות השידור האיסלנדיים והתחנה המטאורולוגית הושמו מיד תחת שליטה בריטית כדי למנוע את הגעת החדשות על הפלישה לברלין.
בינתיים, ניתנה עדיפות גבוהה לתפיסת הקונסוליה הגרמנית. בהגיעם לקונסוליה, רווח לכוחות כאשר גילו שלא הייתה במקום כל התנגדות ופשוט נקשו על הדלת. הקונסול גרלך פתח את הדלת, מחה נגד הפלישה והזכיר לבריטים שאיסלנד היא מדינה נייטרלית. בתגובה הוזכר לו שדנמרק גם היא הייתה מדינה נייטרלית. הבריטים גילו אש בוערת בקומה העליונה של הקונסוליה ומצאו ערמת מסמכים שהובערו בתוך האמבטיה של הקונסול. הם כיבו את האש והצילו מספר ניכר של תיקי מסמכים.
הבריטים ציפו גם להתנגדות מצוות ה"בהיה בלנקה", אוניית משא גרמנית שפגעה בקרחון במצר דנמרק (המצר שמפריד בין איסלנד לבין גרינלנד) וש-62 אנשי צוותה ניצלו בידי מכמורתן איסלנדי. אנשי צוות הספינה הגרמנית, שהיו לא חמושים, נכנעו ללא התנגדות.
ראו גם

איסלנד במלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  Stone, Bill (1998). "Iceland in the Second World War". Stone & Stone. Retrieved 22 June 2008.
↑  Karlsson, Gunnar (2000). Iceland's 1100 Years: History of a Marginal Society. London: Hurst. Page 283
↑  Karlsson, Gunnar (2000). Iceland's 1100 Years: History of a Marginal Society. London: Hurst.page 319
↑  Bittner, Donald F. (1983). The Lion and the White Falcon: Britain and Iceland in the World War II Era. Hamden: Archon Books. Page 34
↑  Bittner, Donald F. (1983). The Lion and the White Falcon: Britain and Iceland in the World War II Era. Hamden: Archon Books. Page 38
↑  Bittner, Donald F. (1983). The Lion and the White Falcon: Britain and Iceland in the World War II Era. Hamden: Archon Books. Page 40
↑  Nørby, Søren (2015). "The Big Scuttle – August 29, 1943". Naval History.dk. Retrieved 2 July 2016.
↑  Fairchild, Byron. "Chapter 3: Decision To Land United States Forces In Iceland, 1941". United States Forces In Iceland. U.S. Army Center of Military History. pp. 73–97. Retrieved 2 July 2016.
↑  "Hverjar voru áætlanir Þjóðverja um að ráðast inn í Ísland í seinni heimsstyrjöldinni?". Retrieved 2015-09-24. (באיסלנדית)
ויליאם דלברט גאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביוני 1878 לופקין, ארצות הברית 
 פטירה:  18 ביוני 1955 (בגיל 77) מיאמי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
ויליאם דלברט גאן (באנגלית: William Delbert Gann;‏ 6 ביוני 1878 - 14 ביוני 1955) היה סוחר פיננסי אמריקאי, שנודע בשל תחזיותיו הפיננסיות יוצאות הדופן, שיטות המסחר הייחודיות שלו והספרים שכתב בתחום זה. שיטות חיזוי השוק שלו היו מבוססות על גאומטריה, אסטרולוגיה, מתמטיקה עתיקה וניתוח טכני. גאן לא השאיר אחריו את תורתו פרוסה בפני כל דורש ועל כן, הדעות לגביו חלוקות. מעריציו, הקרואים "גאניסטים" קוראים כל ספר שלו בשקיקה מספר רב של פעמים מאחר שלדבריהם גאן "הצפין" את שיטותיו בתוך ספריו. לעומת זאת, מבקריו טוענים, שלמרות הספרים הרבים שכתב שהוא לא באמת הציג את השיטה שבה הוא עבד ושדרך הכתיבה שלו הייתה לעיתים קרובות כתובה בסגנון אזוטרי ועקיף שרבים מתקשים לעקוב אחריו.
ביוגרפיה

גאן נולד בלופקין, טקסס (ארצות הברית) למשפחה נוצרית עם רקע מתודיסטי. אביו היה חקלאי שגידל כותנה ואמו הייתה עקרת בית. הוא עצמו היה תלמיד גדול בתנ"ך (תורה, נביאים וכתובים) והאמין שזה "הספר הכי גדול שנכתב אי פעם" שבו דאג הבורא להכניס בו את כל המאורעות העתידיים להתרחש בעולם ועל כן, ספריו מלאים בציטוטים מתוך התנ"ך ובהם של שלמה המלך בספר קהלת "מה שהיה הוא שיהיה ומה שנעשה הוא שיעשה ואין כל חדש תחת השמש" (פרק א, פסוק 9).
למרות זאת, ניתוח מדוקדק של כתביו מגלה שהוא לא הסכים עם התורות הנוצריות המקובלות (כפי שניתן לקרוא בספרו The Tunnel Thru the Air (1927)).
ב-1902, כשהיה בן 24, החל לסחור במניות וסחורות. ב-1908 הוא עבר לניו יורק ופתח חברת ברוקרים משלו. בתחילת דרכו נכשל במסחר פעמים רבות והפסיד את כל כספו מספר פעמים, אך בהמשך נודע כסוחר מצליח מאוד שהרוויח מעל לחמישים מיליון דולר בסחר פיננסי (בערכים של המאה הקודמת).
גאן תיאר לראשונה את שיטתו לחיזוי פיננסי, "זוויות גאן" (Gann angles), בספרו "The Basis of My Forecasting Method"‏ (1935). בספריו ניסה להסביר את שיטתו לביטוי יחס בין מספר יחידות מחיר לבין מספר יחידות זמן. הוא חילק את שיפועי התנועה של המחירים לשמונה זוויות, וטען שהחשובה בהן היא זווית 45 מעלות, אותה כינה "זווית 1*1" (1 יחידת מחיר * 1 יחידת זמן); באמצעות שרטוטים גרפיים של זוויות אלו, טען כי ניתן לחזות מחירי שיא ושפל של סחורות, היפוכי מגמות של המחיר לאורך זמן והתנהגות של מחירים.
בתחילת שנות החמישים עבר גאן למיאמי, שם המשיך לכתוב, לפרסם וללמד אך לא לסחור. אחת מהתובנות החדשות שלו היו לגבי הקשר בין זמן וחיזוי, ולא רק מחיר.
גאן זכה בפרס השנתי של "אגודת המנתחים הטכנים של השוק" בשנת 1983 עבור תרומתו הרבה לתחום הניתוח הטכני.
ספריו

Tunnel Thru The Air, or looking back from 1940
Truth of The Stock Tape
Wall Street Stock Selector
How to Make Profts Trading in Commodities
45 Years in Wall Street
Magic Word
How to Make Profits Trading In Puts And Calls (an early text on trading options)
גאטנו טאנטלו

| --- | --- |

 לידה:  3 בפברואר 1905 Villavallelonga, איטליה 
 פטירה:  13 בנובמבר 1947 (בגיל 42) Tagliacozzo, איטליה 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקצוע:  פרסביטר 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (31 במאי 1978) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  גאטנו טאנטלו
 
דון גאטנו טאנטלו (באיטלקית: Don Gaetano Tantalo;‏ 1905–1947) היה כומר מתנגד לנאצים וחסיד אומות העולם מאיטליה.
פעילותו בתקופת השואה

טאנטלו הוא כומר איטלקי, אשר החביא משפחות יהודיות במהלך הכיבוש הגרמני באיטליה וסייע להם לשמור על אורח חיים יהודי בתקופת השואה.
הוא פגש במשפחות היהודיות לראשונה באוגוסט 1940, בשעה שהמשפחות היו בחופשת קיץ. קשרי ידידות נרקמו עם המקומיים כולל העם כומר המקומי. לאחר מכן נפגשו שנית גם בקיץ 41 ו-42. הכומר טאנטלו התיידד עם אנריקו אורבייטו. הכל השתנה לאחר כניעת איטליה בספטמבר 1943. משפחות אוריבייטו ופאסיפיצ'י נמלטו לאזור הנופש כי הם חשו לא בטוחים בבתיהם. עם הכיבוש הנאצי החליט אנריקו לפנות לידידו הכומר לעזרה, אך בהיעדרו פנה לאחותו דומניקה ולבעלה אדולפו דאנג'לו שהציעו לו מקלט ללילה. למחרת חזר טאנטלו והציע מקלט למשפחות אלו ולילדיהם למרות הסכנה הכרוכה בכך. הוא הציג אותם בפני אנשי הכפר כבני משפחתו והם שהו בשם חסות הכנסייה במשך 9 חודשים. כקתולי מאמין הוא גילה רגישות לצורכיהם הדתיים. הוא סיפק להם ספרי תנ"ך, נהג לברך אותם בשבת שלום בימי שישי בערב וכך עזר להם לזכור את תאריכי לוח השנה היהודיים במיוחד פסח. לצורך עריכת סדר פסח הוא סיפק להם כלים חדשים ומעט מצרכים, כך הוא הסתיר אותם עד שביולי 1944 הם עזבו וחזרו לרומא.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה המשיכו המשפחות לשמור עמו על קשר. כאשר לקה במחלת ריאות המשפחות עזרו לו לקבל טיפול רפואי מיטבי. ב-1947 טאנטלו נפטר.
בשנת 1969 פורסמה הביוגרפיה הראשונה אודותיו באיטלקית על ידי גיטניו מיולו (Gaetano Maelo).
ב-31 במאי 1978 הוכר כחסיד אומות העולם על ידי מוסד יד ושם.
בשנת 1995 פורסמה ביוגרפיה נוספת אודותיו באיטלקית על ידי הסופר האיטלקי ניקולינו סאראלה (nicolino sarale).
גילוי דעת (עלון שבת)

| --- | --- |
שער העלון, גיליון מספר 682, י"ט באדר ב' ה'תשפ"ד, פרשת צו
שער העלון, גיליון מספר 682, י"ט באדר ב' ה'תשפ"ד, פרשת צו
 סוגה:  עלון שבת
 מו"ל:  קרן אביה, פרסומי ישראל
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  2224-5936
 www.giluydaat.co.il
 
גילוי דעת הוא עלון שבת דתי-לאומי המופץ בשבתות בבתי כנסת דתיים לאומיים ברחבי ישראל. העלון החל לצאת ב-12 בפברואר 2010, בפרשת משפטים.
על העלון

העלון מופץ כמגזין כרומו מעוצב בכל שבוע בימי שישי ב-70,000 עותקים, לאלפי בתי כנסת בכל רחבי ישראל, כולל יישובי יהודה ושומרון.
את העיתון ערך בתחילה נבו כץ שהוחלף ב-2016 על ידי אדם פז. שנה לאחר מכן פרש פז מתפקיד העורך והחליפה אותו בתפקיד איילת שליסל, שפרשה ב-2019 לקראת התמודדותה בבחירות לכנסת ה-21 והוחלפה על ידי אורית מרק-אטינגר. בהמשך ערך את העלון צבי סוכות שפרש ב-2022 לרגל התמודדותו בבחירות לכנסת ה-25, ובשנים 2023–2024 ערך את העלון אלעד הומינר, שעזב בעקבות שירות מילואים במלחמת חרבות ברזל. לאחריו ערך את העלון ישראל קלר למשך כחצי שנה, וכיום עורך העלון הוא איתי אליצור.
בעלון מופיעים פינות קבועות של עיתונאים, מאמרים של רבנים ואישי ציבור, ראיונות ומדורים לנשים, מדורים לחיילים, מדורים לפנויים וחידונים. הגיליון פונה למגוון הקהלים במגזר הדתי לאומי.
העלון מופק ומפורסם על ידי חברת הפרסום "פרסומי ישראל", שבבעלות איש העסקים ישראל גולדברג, ועל ידי "קרן אביה", עמותה ישראלית שעוסקת בתחומים שונים (בטיחות בדרכים, חינוך, רווחה ועוד). העמותה הוקמה לזכרו של אביה יהושע גולדברג, תלמיד ישיבת אלון מורה שנספה בתאונת דרכים.
באתר האינטרנט של העלון ניתן לצפות ולהוריד את העלון.
בשנת תשפ"ג עלון גילוי דעת פרס את חסותו על עלון השבת "קרוב אליך".
מדורים

בדרך לכותל - טור של ישראל גולדברג, מנכ"ל פרסומי ישראל, בו הוא כותב על דרכו לכותל מידי שבת ועל נושאים אקטואליים נוספים.
חדש על מדף הספרים - ביקורת ספרות.
בעניינים - סיכום של אירועי השבוע החולף ועדכונים על אירועים שיקרו.
מעיין השבוע - פינה בה מוצג כל שבוע מעיין אחר, עם פרטים עליו ודרכי הגעה.
סטטוסיאדה - אוסף ציוצים סאטיריים, בין היתר של אמיר מויאל, ישורון ברטוב ועומר בבאי.
שליפות - מדור ראיונות בו מראיינים בכל פעם, עסקן ציבור, פוליטיקאי או פעיל ידוע בחברה הדתית לאומית. בין המרואיינים שהתראיינו - ראש הממשלה בנימין נתניהו, שרים, חברי כנסת, שופטים, אנשי תרבות, אנשי עסקים, רבנים ומובילי דעת קהל.
טורים קבועים של: הרב גבי קדוש, אורי שכטר, אבי קנטרוביץ', שמואל יעקובסון, אייל חריף, הרב מאיר דורפמן, הרב יוני לביא, אילה בן גביר וד"ר חנה קטן.
הערות שוליים

↑  ראו באתר העמותה
אין אדם פורע תוך זמנו

חזקה אין אדם פורע תוך זמנו, היא אחת מן החזקות ההלכתיות לפיהם אדם אינו פורע את חובו כל עוד לא הגיע זמן הפירעון. מכוח חזקה זו, בעל חוב שטוען כי פרע את חובו קודם זמן הפרעון אינו נאמן על כך.
יסוד החזקה

יסוד החזקה הוא מעצם קביעת זמן הפירעון, יש שביארו שמכח זה שהלווה קבע זמן נראה כי הוא צריך את המעות עד אותו זמן, או שהוא משער שלא יהיו לו אפשרות לפרוע קודם זמן זה. אחרים כתבו כי החזקה נובעת מכוח מנהג, מאחר שבדרך כלל בני אדם אינם פורעים לפני זמן הפירעון.
יוצאים מהכלל

בתלמוד נחלקו אמוראים האם חזקה נאמרה גם במקרה שכבר חל מועד החיוב, אך לא מועד הפירעון, כגון בהלוואה שטרם הגיע מועד פירעונה, משום שקיימת סברה שאין הלווה רוצה שיטריד אותו המלווה עם בוא מועד הפירעון, ועל כן עשוי לפרוע את חובו לפני כן.
אמנם במקרה שעדיין לא חל החיוב, מוסכם על כולם, שאינו נאמן לטעון שפרע, כגון אדם ששכר בית וטוען ששילם לפני סיום מועד השכירות, או אדם שטוען שכבר נתן לכהן את דמי פדיון הבן לפני היום השלושים, אינו נאמן, שבאופן זה אין אדם פורע את חובו, משום שחושש שמא בכלל לא יכול לבסוף החיוב (כגון שייפול הבית, או שימות הבן).
להלכה נפסק שגם באופן שכבר חל מועד החיוב קיימת החזקה שאין אדם פורע תוך זמנו, ולכן אף אם טוען כך בעל החוב (הלווה) - אינו נאמן על כך.