stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמן שקדים
שימושים > רפואה

שמן שקדים נמצא בשימוש כבר זמן רב ברפואה משלימה בשל יתרונותיו הבריאותיים הרבים. למרות שלא קיימים נתונים מדעיים חד משמעיים כיום, מקובל כי לשקדים ולשמן שקדים יש תכונות רבות כולל השפעות אנטי דלקתיות, מחזקות חסינות ומונעות פגיעה כבדית כתוצאה משימוש בתרופות (אנ'). יתרה מכך, נראה כי יש קשר בין צריכת שמן שקדים לשיפור מעבר המעי, אשר כתוצאה מכך מפחית את תסמיני תסמונת המעי הרגיז ומקל על עצירות. כמה מחקרים מראים שכיחות מופחתת של סרטן המעי הגס. בנוסף, זוהו עם שמן שקדים יתרונות לטיפול במחלות לב וכלי דם, היות שהוא מעלה את רמות הליפופרוטאינים בצפיפות גבוהה (HDL), בעוד שהוא מפחית ליפופרוטאינים בצפיפות נמוכה (LDL).
היסטורית, שימש שמן שקדים בבתי ספר לרפואה סינית עתיקה, איורוודית ויוונית-פרסית לטיפול במצבי עור יבש כמו פסוריאזיס ואקזמה. יתרה מכך, באמצעות ראיות אנקדוטיות וחוויות קליניות שמן שקדים מפחית לכאורה צלקות היפרטרופיות לאחר ניתוח, מחליק ומצעיר את העור. לשמן שקדים יש תכונות מרככות וטרשתיות, ולכן הוא שימש לשיפור גוון העור.
שמן שקדים הוא חומר הסיכה המומלץ ביותר לעיסוי פרינאום לקראת לידה, ויעיל במניעת סימני מתיחה (אנ') הנוצרים בזמן הריון.
ייצור > סוגים

ישנם שני סוגים של שמן שקדים זמינים בשוק: שמן שקדים מתוקים ושמן שקדים מרים. שמן שקדים מתוק ידוע כשמן קבוע בעוד ששמן שקדים מריר מוכר כשמן אתרי. שמנים קבועים הם שמנים נשאיים, שנמצאים בשימוש נרחב כשמני בסיס ביישומים שונים, ואילו שמנים אתריים הם תמציות המופקות מחומרים צמחיים ומשמשים בדרך כלל לריח וארומתרפיה.
שמן שקדים מתוקים הוא חומר סיכה מצוין, ולכן מיושם באופן נרחב בטיפול בעור יבש ורגיש. הוא גם מועיל בבעיות אלרגיה וגירוי בעור שכן הוא משמן, מרגיע ומגן על עור קשקשי או שחוק בשל תכונותיו הטבעיות הרכות.
שמן שקדים מרים הוא רעיל בטבעו, שכן הוא מכיל בנזאלדהיד, אמיגדאלין (אנ') וציאניד, ולכן נעשה בו שימוש נרחב למיגור חיידקים, וירוסים, פטריות ואף זיהומים סרטניים. ניתן גם להפיק משמן שקדים מרים ביו-דיזל.
ייצור > תהליך הפקה

תהליך הפקת שמן השקדים דומה מאוד לתהליכי הפקת שמני אגוזים אחרים. האגוז נקטף לפני שמתחילים גשמי הסתיו (אוגוסט-ספטמבר). לאחר הקטיף, השלב הבא הוא הסרת המעטפת, המורכבת מהסרת המסוקארפ שנראה דבוק לזרע ולא אבד בנפילה מהעץ. לאחר הסרת הקליפה, האגוזים בדרך כלל נחשפים לייבוש בשמש למשך יומיים או שלושה או שנתונים לאוורור באוויר חם, במטרה לסיים את ייבושם. באמצעות הייבוש, תכולת הלחות בזרעים מופחתת במידה ניכרת של עד 5-8%. לאחר מכן מתרחש פיצוח, המורכב מהפרדה של הקליפה והזרע. לבסוף, מתבצעת הפקת השמן, המפיקה גם תוצר לוואי אכיל מוצק - קמח שקדים. מערכות מיצוי מסוימות דורשות טחינה מוקדמת של הזרעים.
ייצור > תהליך הפקה > ייבוש

ייבוש שקדים מהיר הוא פעולה בסיסית מהבחינה המסחרית (ייבוש לקוי מפחית את הרווחיות התפעולית ואת חיי המדף של אגוזים הרגישים לעיפיון) ומהבחינה התברואתית (ייבוש הולם מונע צמיחה והתפשטות של פטרייה לא מושלמת Aspergillus flavus, ולכן ייצור והצטברות האפלטוקסין). ייבוש שקדים יכול להתבצע בדרכים שונות: חשיפה ישירה לשמש, תנור אוויר חם, שימוש במאוורר, במייבש אוויר חם וכו'.
ייצור > תהליך הפקה > מיצוי

השיטות הנפוצות ביותר להפקת השמן הן מיצוי ממסים, מיצוי עם נוזלים סופר קריטיים (פחמן דו-חמצני) וכבישה קרה באמצעות מכבש הידראולי (אנ') ובורג. הביצועים התעשייתיים הטובים ביותר, אך גם איכות השמן הגרועה ביותר מושגת על ידי שימוש בממיסים. שמנים המתקבלים בשיטה זו אינם יכולים להיחשב שמן כתית שכן הם מתקבלים בטיפולים כימיים. מיצוי נוזלים סופר קריטי מביא לשמנים באיכות גבוהה יותר אך במחיר גבוה מאוד. מיצוי בכבישה היא האופציה הטובה ביותר להשגת שמנים באיכות גבוהה במחיר סביר.
ממס יספק את התשואה התעשייתית הגבוהה ביותר. הציוד המסורתי משתמש בטמפרטורות גבוהות ובמוצרים כימיים, מה שמפחית את איכות השמן עקב הופעת טעמים לא רצויים והשבתת ויטמינים וחומרים פעילים הקיימים בחומר הגלם, מולא ניתן עוד להגדירו כשמן כתית. קיימים שלושה פרמטרים עיקריים להשפעה: טמפרטורת מיצוי, גודל חלקיק השקד ויחס מוצק/ממס לגבי תפוקה. בתנאים אופטימליים, ניתן להגיע לשיעור תשואת שמן של 44.5%.
מיצוי נוזלים סופר-קריטיים (CO2) נתפסת כחלופה בת קיימא לשיטות מיצוי ממס קונבנציונליות. השימוש בטמפרטורות ולחצים נמוכים יותר מביא למוצרים באיכות גבוהה יותר. בשיטה זו ניתן למצות את השמן הכלול בשקדים גולמיים, שקדים קלופים גולמיים ושקדים קלויים, תוך קבלת אחוזי שמן של 15-16%, 27-33% ו 49-64%, בהתאמה, ובאמצעות טכניקות משופרות אף עד ל-53%.
שיטה אחרת היא השימוש במכבש, הן הידראולי והן מכבש בורג. ככלל, המכבש ההידראולי מכתיב רווחיות נמוכה יותר היות שנדרש כוח העבודה ניכר לתהליך, למרות שהשמנים המתקבלים הם הפופולריים ביותר, שכן שיטה שומרת באופן הטוב ביותר על תכונותיהם הפיזיקליות-כימיות והחושיות. בהשוואה בין שמני השקדים המופקים באמצעות מכבש הידראולי לאלה המופקים באמצעות ממסים, נמצא כי לראשונים יש נטייה גבוהה יותר לחמצון אוטומטי. שמן המופק משקדים מתוקים באמצעות מכבש הידראולי מאוד נוזלי ובעל טעם נעים וקל ומתוק, יציב יותר מאחרים לתהליכי חמצון.
מיצוי באמצעות מכבש בורג, למרות שהוא מוגדר בדרך כלל כמערכת כבישה קרה, דורש חימום מוקדם של חומר הגלם כדי לקבל תוצאות טובות יותר. כתוצאה מכך ישנה ירידה באיכות המוצר הסופי.
מיצוי שמן שקדים באמצעות נוזלים סופר-קריטיים (CO2) וכבישה (הן הידראולית והן מכבש בורג) מפיק מוצר המתאים למאכל אדם עם המאפיינים התחושתיים הנעימים השייכים למוצר הראשוני - השקד, ללא צורך בזיקוק, מה שהופך את המוצר לשמן כתית.
ייצור > שוק

בשנת 2016 הוערך שוק שמן השקדים ב-1,118 מיליון דולר, וב-2020 במעל 1,400 מיליון דולר. הצמיחה של שוק שמן השקדים מונעת על ידי עלייה בייצור מוצרי ארומתרפיה, עלייה בהעדפת הלקוחות למוצרים קוסמטיים המכילים מרכיבים טבעיים, עיור מהיר וצמיחה ביישומים של שמן שקדים בתעשיית התרופות. גורמים נוספים הם
שינויים באורחות החיים ועלייה בהכנסה הפנויה. גם גידול בביקוש מכלכלות מתעוררות כמו סין והודו ותקנות ממשלתיות התומכות בשימוש במרכיבים טבעיים ואורגניים בתכשירים קוסמטיים מספקים הזדמנויות חדשות לצמיחת השוק. לעומת זאת, המחיר הגבוה של שמן שקדים מהווה מכשול לצמיחת השוק.
לפי ההערכה, הייתה בשנת 2022 צריכת שמן השקדים העולמית על בסיס אזורי: האיחוד האירופי כ-34.6%, צפון אמריקה 23.5%, אזור האסיה-פסיפי (אנ') 21.4%, והמזרח התיכון ואפריקה 11.2%.
הערות שוליים

↑  Almond Oil (Organic), AMD Oil Sales
1 2 3  J. M. Roncero, M. Álvarez-Ortí, A. Pardo-Giménez, R. Gómez, A. Rabadán, J. E. Pardo, Virgin almond oil: Extraction methods and composition, Grasas y Aceites 67, 2016-09-30, עמ' e143–e143 doi: 10.3989/gya.0993152
1 2 3  https://www.alliedmarketresearch.com/almond-oil-market
1 2  https://www.futuremarketinsights.com/reports/almond-oil-market
↑  Rafi Sirkis, חדש ממיה: שמן שקדים מזוכך, באתר מגזין רות סירקיס, ‏2020-06-10
↑  Xiao-Yan Jia, Qing-An Zhang, Zhi-Qi Zhang, Yan Wang, Jiang-Feng Yuan, Hong-Yuan Wang, Di Zhao, Hepatoprotective effects of almond oil against carbon tetrachloride induced liver injury in rats, Food Chemistry 125, 2011-03-15, עמ' 673–678 doi: 10.1016/j.foodchem.2010.09.062
↑  Zeeshan Ahmad, The uses and properties of almond oil, Complementary Therapies in Clinical Practice 16, 2010-02-01, עמ' 10–12 doi: 10.1016/j.ctcp.2009.06.015
↑  Sermin Timur Taşhan, Ayşe Kafkasli, The effect of bitter almond oil and massaging on striae gravidarum in primiparaous women: The effect of massaging on striae gravidarum, Journal of Clinical Nursing 21, 2012-06, עמ' 1570–1576 doi: 10.1111/j.1365-2702.2012.04087.x
↑  Emaad T. B. Al-Tikrity, Abdelrahman B. Fadhil, Khalid K. Ibraheem, Biodiesel production from bitter almond oil as new non-edible oil feedstock, Energy Sources, Part A: Recovery, Utilization, and Environmental Effects 39, 2017-04-03, עמ' 649–656 doi: 10.1080/15567036.2016.1243172
שמואל מלניק

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1885 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1 ביוני 1943 (בגיל 58) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
שמואל מיכל הכהן מֶלניק (י"ד באייר תרמ"ה, אפריל 1885 – כ"ז באייר תש"ג, 1 ביוני 1943) היה אמן, צייר, צייר קיר וצייר שלטים בירושלים.
קורות חייו

מלניק נולד ב-1885 בעיר ורשה שבפולין הרוסית, בנם של אסתר לאה (בת יעקב טכורש) וצבי יצחק מלניק, חרש ברזל. את מלאכת הציור החל ללמוד בבית המלאכה של אביו שם עבדו אמנים שונים. כשהיה בן עשרים נסע לווינה, שם למד את מקצוע הציור העיטורי ועסק בציורי קיר וצביעה. בשנת תרס"ח עלה לארץ ישראל והתיישב ביישוב הישן בירושלים. שם לא נזקקו למלאכת מחשבת, ולפיכך החל לעסוק בציור שלטים. בשנת 1908 החל ללמוד בבית הספר לאמנויות "בצלאל" והיה לאחד מתלמידי המחזורים הראשונים. לאחר מכן הקים יחד עם האמן מאיר רוזין את "בית מלאכה אמנותי הארצישראלי הראשון" בירושלים, שבו הציעו "ציור בתים ובתי תפילה, ציור שלטים על בד, עץ ופח, בניית במות וקישוטן, אותיות בולטות, תמונות מארץ ישראל, יציקה בגבס וקישוטים עבור בתי צילום". אולם השותפות בין השניים לא שרדה זמן רב. בשנת תרס"ט נישא לשרה סוניה בת שלמה זלצברג, ולזוג נולדה בת תחיה (1911 - 2003) ובן הרצל (1914-1931)
מלניק הוזמן מספר פעמים לצייר בארמונות ובבתי אמידים בירדן, בשנת 1913 צייר תקרות ב"ארמון המשיח" בשכונת הבוכרים בירושלים, ב-1915 צייר ציורי קיר ועיטורי עמודים במסגד אל-אקצא על הר הבית בירושלים, בין השנים 1926-1933 צייר ציורי קיר ותקרות בבניין ימק"א בירושלים ובמלון פאלאס בירושלים. בתקופת המנדט הבריטי התפרסם כצייר תפאורות תיאטרון ואופרה (האופרה הארצישראלית) בשנת 1913 ייסד יחד עם ידידיו מנחם גולדפרב וישראל שאוולנסקי את "אגודת ציירים וצובעים". במשך שנות פעילותו היה פעיל מרכזי ב"ארגון בעלי מלאכה בירושלים" ואף פרסם מאמרים בירחון המקצועי "המלאכה" וכן בעיתונות מקצועית בישראל ובגרמניה.
בין שאר פעולותיו היה גם כתיבת מילון גרמני-עברי למקצועות הצבע, ובו מאות מונחים אשר לא היה להם תקדים בשפה העברית.
מלניק היה בין יוזמי ובוני שכונת 'בניין ומלאכה', (היום חלק משכונת ארנונה בירושלים), שם בנה את ביתו ושם נפטר.
מלניק נפטר בירושלים בכ"ז באייר תש"ג (1943), בתום מחלה ממושכת, בן 58 במותו. נקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
גלריה

ציור תקרה בבית יהודיוף
ברכה למלניק בחתימת יד כל חברי האופרה לרגל הצגת 'רוסלקה' לכבודו, 25.5.1926
הזמנה לאופרה רוסלקה שנערכה לכבוד מלניק, 25.5.1926
ירושלים, 1939
"אלף-בית עצים", גלויה עם אותיות האלף-בית בצורת עצים
הערות שוליים

↑  כרטיס הקבר של שמואל מלניק, באתר  הר הזיתים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308701005171  VIAF: 242795658   WorldCat (עם VIAF): 242795658
שממית חול נמיב

| שממית חול נמיב |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
משפחה:: שממיתיים
סוג:: Pachydactylus
מין:: שממית חול נמיב
שם מדעי
 Pachydactylus rangei ‏אנדרסון, 1908

שממית חול נמיב (שם מדעי: Pachydactylus rangei) היא מין של שממית קטנה המצויה במדבר נמיב החם. שממית זו התגלתה בשנת 1908 על ידי החוקר לאר גבריאל אנדרסון (Lars Gabriel Andersson).
אורכה של השממית 13 ס"מ והיא בעלת עור ורוד ומפוספס מלמעלה באדום, כשצידי הגוף צהובים וכפות רגליים גדולות בעלות כפות נצמדות. הראש גדול ומעט לבן והעיניים צהובות עם אישונים גדולים שחורים. לשונה של השממית ארוכה מאוד ויכולה לנקות את ארובות עיניה.
השממיות חיות מאנגולה עד נמיביה ומחזיקות מעמד בחום המדבר על ידי פעילות לילית ועם שחר השממיות עומדות על קצה הדיונות הגדולות ומחכות לערפילים לחים שמגיעים מהים ומתכסים בראש הדיונות. לאחר מכן הם מתחפרים מתחת לקרקע עד הלילה.
הם אוכלות חרקים שונים ובעיקר חיפושיות מדבר, כמו חיפושית מדבר נמיב (Stenocara gracilipes). הם תופסות את הטרף בלשונם הדביקה.
הערות שוליים

↑  שממית חול נמיב באתר הרשימה האדומה של IUCN
תיאטרון זירו

| --- | --- |
סמליל תיאטרון זירו

 פעילות:  תיאטרון
 שפה רשמית:  רוסית, עברית
 מדינה:  ישראל
 מקום פעילות:  קריית אונו
 מייסדים:  אולג רודובילסקי, מרינה בלווצב
 תקופת הפעילות:  מאי 2003 – הווה (כ־21 שנים)
תיאטרון זירו הוא תיאטרון שוליים ישראלי, המציג לרוב ברוסית ולעיתים גם בעברית. התיאטרון פועל מאז שנת 2003 בקריית אונו, ומופיע על במות בכל רחבי הארץ. התיאטרון הציג גם בפסטיבלים שונים ברחבי העולם וזכה בפרסים.
היסטוריה > הקמת התיאטרון

את התיאטרון הקימו בני הזוג אולג רודובילסקי ומרינה בלווצב, שני שחקנים שעלו עם בנם מטשקנט (אוזבקיסטן) באמצע שנות התשעים, לאחר שהשלימו שם את לימודיהם בחוג לתיאטרון באקדמיה הממשלתית לתיאטרון. במשך כמה שנים הופיעו השניים במסגרות אחרות (בין היתר בתיאטרון העברי של גדי צדקה), בתיאטרון הערבי-עברי ביפו ובתיאטרון הרחוב "ארמא"), אך בשנת 2002 החליטו לצאת לדרך חדשה ולהקים תיאטרון משלהם משתי סיבות עיקריות:
הרצון לפעול במרחב תיאטרלי עצמאי בלי שיכפו עליהם תכנים, בלי לחשוב על מסר או להיכנע לתכתיבי השוק, כך שיוכלו לבטא בעבודתם את עולמם היצירתי.
ההבנה שיש בישראל עולים רבים שזקוקים לתיאטרון איכותי עם רפרטואר קלאסי בשפה הרוסית, ותיאטרון גשר, שבתחילת דרכו הציג רק ברוסית, החל להופיע יותר ויותר בעברית.
ההצגה הראשונה שהעלו השניים הייתה "אישה בחולות", המבוססת על נובלה של הסופר והמחזאי היפני קובו אבה (אנ'). הבחירה במחזה של במאי יפני, לא מוכר בישראל, נראית תמוהה במבט ראשון, אבל הם ידעו שיש בארץ קהל שמכיר את הספר. המחזאי היפני היה קומוניסט ולכן גם היה היוצר הזר הראשון שחדר את החומה התרבותית ברוסיה. כמעט כל הרומנים שלו תורגמו לרוסית. הקורא הרוסי מכיר אותו היטב, והוא נחשב "קפקא היפני".
לאחר כמה חודשי חזרות שערכו רודובילסקי ובלווצב במקלט ציבורי בעיר מגוריהם, קריית אונו, עלתה הצגת הבכורה של התיאטרון בבית ציוני אמריקה בתל אביב ב-12 במאי 2003. תאריך זה נחשב כמועד הקמתו של תיאטרון זירו.
הצגות שהועלו (רשימה חלקית)

הצגות למבוגרים
"אישה בחולות", מאת קובו אבה, (2003). המחזה הועלה גם בעברית.
"חלום אמריקאי", מבוסס על המחזה המפורסם שהוצג בברודוויי בשם "באותו מועד, בשנה הבאה" (אנ'), מאת ברנרד סלייד (אנ'), (2005)
"ההגנה של לוז'ין", מאת ולדימיר נבוקוב. גרסת במה של אולג רודובילסקי ומרינה בלווצב, (2006)
"החייט המכושף", סיפורו של טירוף אחד על פי שלום עליכם, גרסת הבמה מרינה בלווצב, (2010)
"ניסויי אהבה עליזים", המחזה נכתב על פי שלושה מסיפוריו א"פ צ'כוב "בן זוג", "חוקר" ו"אויבים", (2014)
"אביב נצחי", פנטזיה על חייהם, אהבתם ויצירתם של אוגוסט רודן וקאמי קלודל, מחזה מקורי של אולג רודובילסקי ומרינה בלווצב, (2015)
"שעת הזאב", זיכרונות חייו, אהבתו ויצירתו של ולדימיר (זאב) ז'בוטינסקי, מחזה מקורי של אולג רודובילסקי (2017) המחזה הועלה רק בעברית.
"טייבל'ה והשד שלה", מאת יצחק בשביס זינגר, (2018)
"לא מפחד מווירג'יניה וולף", עיבוד של המחזה "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", מאת אדוארד אלבי, (2018)
"הרומנטיקנים האחרונים", מבוסס על המחזה "זיכרונות" מאת ג'ון מרל (אנ') (2019)
"רועה צאן", מאת אנדריי מקסימוב, (2021)
"הפנטזיות של פריאטייב", מאת אלה סוקולוב, (2022)
"קליגולה", מאת אלבר קאמי, (2022)
"ציפורי", מחזה מקורי של אולג רודובילסקי המבוסס על יצירות של ש"י עגנון, (2023). המחזה הועלה גם בעברית.
הצגות לילדים
"פיטר פן".
"בילבי".
"פו הדוב".
"מוגלי".
"תיאטרוניק", מחזה מקורי של אולג רודובילסקי. המחזה מועלה גם בעברית.
הצגות של הסטודיו למשחק
"התזמורת" מאת ז'אן אנוי.
"בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה.
"ארץ הדרקונים" המבוסס על כמה מחזות קצרים מאת טנסי ויליאמס.
פרסים

פרס "כוכב התיאטרון" כתיאטרון הטוב ביותר בשפה הרוסית מחוץ לרוסיה, הוענק לתיאטרון זירו בשנת 2018. את הפרס מעניק הירחון לתיאטרון "תיאטראל" היוצא לאור במוסקבה.
פרס השחקן הטוב ביותר
2013 – בפסטיבל "קלאסיקה – היום" בדניפרודזרז'ינסק (אוקראינה),
2013 – בפסטיבל "בילאיה וזיה", בברסט (בלארוס).
2011 – בפסטיבל "תיאטראות צעירים של רוסיה", באומסק (רוסיה).
2011 – בפסטיבל "מפגשי תיאטרון סלאבי", בבריאנסק (רוסיה).
פרס הבימוי הטוב ביותר
2012 –בפסטיבל LUDI באוראל, (רוסיה).
פרס המבקרים
2011 – בפסטיבל "מפגשי תיאטרון סלאבי", בבריאנסק (רוסיה).
לקריאה נוספת

"תיאטרון ZERO – 20", חוברת דו-לשונית (עברית-רוסית) המסכמת את עשרים השנים הראשונות של פעילות התיאטרון, יצא בהוצאת Beit Nelly Media, תל אביב 2023.
הערות שוליים

1 2  ריאיון עם אולג רודובילסקי באתר הבמה, 14 במרס 2006
↑  אירה טולצ'ין, המרכז לאמנים העולים נסגר, האמנים נותרו ללא תקציב, באתר זמן ישראל, 15 בנובמבר 2021
↑  עמותת "מעגל תרבות" באתר גיידסטאר
↑  אירה טולצ'ין, המרכז לאמנים העולים נסגר, האמנים נותרו ללא תקציב, באתר זמן ישראל, 15 בנובמבר 2021
↑  חוברת לציון עשרים שנות התיאטרון.
↑  אתר האינטרנט של הירחון "תיאטראל"
מתוך "אישה בחולות" בתיאטרון זירו (2003)
עם השחקנים אולג רודובילסקי ומרינה בלווצב
"ART מרתף" בקריית אונו, שבו פועל תיאטרון זירו
מתוך המחזה "ציפורי" על פי יצירות ש"י עגנון בתיאטרון זירו
פרס "כוכב התיאטרון" שהוענק לתיאטרון זירו בשנת 2018
תיאטרון פיקדילי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 כתובת:  16 Denman Street, London, Westminster, W1D 7DY, England 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  קבוצת התיאטרון אמבסדור 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  ברטי קרו 
 קואורדינטות:  51°30′38″N 0°08′03″W﻿ / ﻿51.5106°N 0.134194°W﻿ / 51.5106; -0.134194
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסתיאטרון פיקדילי(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסתיאטרון פיקדילי(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיתיאטרון פיקדילי(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיתיאטרון פיקדילי
 
תיאטרון פיקדילי (באנגלית: Piccadilly Theatre) הוא אחד מתיאטראות וסט אנד הממוקם ברחוב דנמן 16, מאחורי כיכר פיקדילי וסמוך למלון ריג'נט פאלאס, בסיטי של וסטמינסטר, אנגליה.
ראשיתו של התיאטרון

החזית נבנתה על ידי ברטי קרוו ואדוארד א. סטון עבור אדוארד לורילארד. הפנים מעוצב בסגנון ארט דקו שתוכנן על ידי מארק-אנרי לוי וגסטון לוורדט, עם אולם של 1,232 מושבים המעוצב בגווני ורוד. זהב וירוק הם הצבעים השולטים בסורגים ובמבואה, הכוללים את אביזרי התאורה המקוריים. עם פתיחתו ב־27 באפריל 1928, נכתב בחוברת המזכרות של התיאטרון: "אם כל הלבנים המשמשות בבניין היו מונחות בקו ישר, הן היו משתרעות מלונדון לפריז." הפקת הפתיחה של התיאטרון הייתה עם המחזמר "עיניים כחולות" של המלחין ג'רום קרן, והכוכבת הראשית הייתה אוולין ליי, אחת השחקניות המוערכות ביותר של התקופה.
על פיקדילי השתלטו לזמן קצר על ידי האחים וורנר, והתיאטרון פעל כקולנוע באמצעות מערכת הוויטפון, ולראשונה הוקרן בו הסרט המדבר בבריטניה, "The Singing Fool" עם אל ג'ולסון. התיאטרון נפתח מחדש בנובמבר 1929, עם הפקה של המחזה "נסיך הסטודנטים", שזכתה להצלחה בינואר 1931.
לבניין נגרם נזק כאשר נפגע מפצצה שהוטלה בתקופת הבליץ במהלך מלחמת העולם השנייה.
מאז 1960

בשנת 1960 נרכש התיאטרון על ידי דונלד אלברי והפך לחלק מקבוצת התיאטראות שלו בלונדון. בשנות השישים והשבעים, פיקדילי שיפר את המוניטין שלו עם סדרת מופעים מוצלחים מברודוויי: "מי מפחד מווירג'יניה וולף?", "חשמלית ושמה תשוקה" ו"איש למנשה" שהוצג לראשונה בלונדון בתיאטרון. הביטלס הקליטו מספר שירים בתיאטרון ב־28 בפברואר 1964 עבור תוכנית הרדיו של BBC, "מאתנו אליך". בשנת 1976 הוצג המחזמר של ג'רום קרן וגאי בולטון "Very Good Eddie" והוצגו 411 הצגות בתיאטרון. צוות השחקנים כלל את פרו קלארק.
בשנת 1986, המקום היה התפאורה למופע המגוון של יום ראשון בערב של "Live From the Piccadilly", בהנחיית ג'ימי טרבוק. בשנות התשעים הוצגו בתיאטרון הופעות בלט ומחול, כולל ההפקה של מת'יו בורן, "אגם הברבורים".
הפקת תיאטרון "דונמר וורהאוס", "ברנשים וחתיכות" רצה בפיקדילי בין התאריכים 19 במאי 2005–14 באפריל 2007. המחזמר "גריז", הוצג לראשונה ב-8 באוגוסט 2007 היה המופע הארוך פועל בהיסטוריה של התיאטרון לפני הסגירה באפריל 2011 כדי לפנות מקום למחזה "רוח רפאים" המבוסס על סרט באותו שם, אשר הועבר לפיקדילי ביוני 2011 בעקבות הצגת הבכורה העולמית בבית האופרה במנצ'סטר.
ב־6 בנובמבר 2019, במהלך הופעת ערב של המחזה מותו של סוכן, חלק מגבס מהתקרה מעל המעגל העליון האחורי של התיאטרון קרס אל הקהל וארבעה צופים נלקחו לבית חולים. האירוע נגרם בגלל דליפת מים. הרשות המקומית דאגה שהתיאטרון יפתח מחדש כעבור יומיים.
הפקות נבחרות

רגטיים (19 במרץ 2003–14 ביוני 2003) בכיכובה של מריה פרידמן
רוק בבית הסוהר - המחזמר (19 באפריל 2004–23 באפריל 2005) מאת רוב בטינסון ואלן ג'נס
ברנשים וחתיכות (19 במאי 2005–14 באפריל 2007) מאת פרנק לוסר, ג'ו סוורלינג ואייב בורוז, בכיכובם בתקופות שונות – יואן מקגרגור, ג'יין קרקובסקי, ג'נה ראסל, דאגלס הודג', נייג'ל הרמן, שרה לנקשייר, פטריק סווייזי, דון ג'ונסון, בן ריצ'רדס, אדם קופר, סאלי אן טריפלט, איימי נוטל, סמנתה וומאק, ניל מוריסי, אלכס פרנס וקלייר סוויני
גריז (24 ביולי 2007–30 באפריל 2011) מאת ג'ים ג'ייקובס וורן קייסי, בכיכובם של דני ביין, סוזן מקפדן, סיובן דילון, נואל סאליבן וריי קווין
רוח רפאים (המחזה) (19 ביולי 2011–6 באוקטובר 2012) מאת ברוס ג'ואל רובין, דייב סטיוארט וגלן באלארד. מככבים בתקופות שונות – ריצ'רד פלשמן, קייסי לוי, אנדרו לאנגטרי, סיבאן דילון, שרון ד' קלארק, דאווין ג'וי רנדולף.
ריקוד מושחת (13 ביולי 2013–22 בפברואר 2014) מבוסס על הסרט באותו השם.
ג'רזי בויז (15 במרץ 2014–26 במרץ 2017) מבוסס על סיפורם של פרנקי ואלי וארבע העונות.
אנני (23 במאי 2017–18 בפברואר 2018), מככבת בזמנים שונים מירנדה הארט, קרייג רוול הורווד ומירה סיאל.
המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה (29 בנובמבר 2018–27 באפריל 2019), תחיית הפקת התיאטרון המלכותי הלאומי.
טרילוגיית להמן (11 במאי 2019–31 באוגוסט 2019), העברה מהתיאטרון הלאומי, בבימויו של סם מנדס, בכיכובם של סיימון ראסל ביל, אדם גודלי ובן מיילס.
מותו של סוכן (5 בנובמבר 2019–4 בינואר 2020) בכיכובם של וונדל פירס ושרון די קלארק
אישה יפה (1 במרץ 2020–2 בינואר 2021) בכיכובם של דני מק ואיימי אטקינסון
מולן רוז! (הופעות סתיו 2021)
הערות שוליים

1 2  Piccadilly Theatre History, at Arthur Lloyd website accessed 23 August 2007
↑  Very Good Eddie at BroadwayWorld, accessed 7 May 2010
↑  "Piccadilly Theatre: Ceiling collapses, injuring audience members". BBC News. 2019-11-06. נבדק ב-2019-11-06.
↑  "Piccadilly Theatre ceiling collapse 'caused by water leak'". BBC News. 8 בנובמבר 2019. נבדק ב-8 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ghost the Musical to Open in Manchester and London 2011". Ghost the Musical. 17 בספטמבר 2010. נבדק ב-26 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ghost the Musical confirms closing date at Piccadilly, 6 Oct". Whats on Stage. 14 ביוני 2010. נבדק ב-26 ביוני 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Hanlon, Dom (29 בספטמבר 2016). "Jersey Boys to close in London's West End after nine years on 26 March 2017". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Annie the Musical – Cast". Annie (באנגלית). נבדק ב-4 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 0dfc8468-a031-49ca-b9d1-7142057edb69  VIAF: 315945146   WorldCat (עם VIAF): 315945146
שמלת מעיל

דוגמנית המדגמנת שמלת מעיל, 2017
שמלת מעיל (באנגלית: coatdress) היא שמלת אישה הדומה למעיל, בדרך כלל עם צווארון, כשיש לה דשים בדומה למעיל.
היסטוריה

השמלה החלה להופיע בשנת 1915, לאחר שבמגזין ווג התפרסם מאמר שהבטיח לקוראות כי ניתן ללבוש את הבגד החדש מעל מעילים או בגדים תחתונים.
השמלה הפכה לפופולרית במיוחד בשנות ה-60 של המאה ה-20. מי שתרמה לפופולריות השמלה הייתה דיאנה, הנסיכה מוויילס, שלבשה רבות את שמלת המעיל, שבדרך כלל עוצבה עבורה על ידי מעצבת האופנה קתרין ווקר.
בשמלה משתמשות אלו המעוניינות להקרין מראה מקצועי, כגון במשרד ובאולם בית משפט.
הערות שוליים

↑  Cumming, Valerie; Cunnington, C.W.; Cunnington, P.E. (2010). The dictionary of fashion history (Rev., updated ed.). Oxford: Berg. p. 50. ISBN 9781847885340.
↑  Howell, Frances S. (2010).  Christopher Costilow (ed.). History of American dress : from the 15th and 16th century through 1965. Escondido, CA: C.T. Costilow. p. 183. ISBN 9781450547383.
↑  Janaway, Alison; David Levenson (1985). Diana: Her Latest Fashions. Random House. ISBN 9780517453773. ...she has added them to the coat-dress variety which again she popularised almost single-handedly, without waiting for the trend to develop unaided.
↑  Modlinger, Jackie (1998). Diana : woman of style. Godalming: Bramley. ISBN 9781858339658.
↑  Ramsey, Lydia (2008). Manners That Sell: Adding the Polish That Builds Profits. Pelican Publishing. p. 53. ISBN 9781455608324.
↑  Moore, June Hines (2003). Social skills survival guide: a handbook for interpersonal and business etiquette. Broadman & Holman.
↑  Childress, Celia W. (1995). Persuasive delivery in the courtroom. [Rochester, N.Y.]: Lawyers Cooperative Pub. ISBN 9780762000265.
תיול

נוסחה כימית כללית של קבוצת התיולים.
תיוֹלים (Thiols) הם קבוצה של תרכובות אורגניות.
התיול זהים לכוהלים, אלא שבמקום אטום חמצן קיים בהם אטום גופרית; בכוהלים קיימת קבוצת הידרוקסיל (OH), ואילו בתיולים - קבוצת סולפהידריל (SH).
בעבר רווח השימוש בשם מרקפטאן (Mercaptan) במקום תיול. שמותיהם של התיולים זהים לאלו של הכוהלים, אלא שבמקום הסיומת -אוֹל משתמשים בסיומת -תיול: מתאנתיול (CH3SH), פרופאנתיול (CH3CH2CH2SH) .
לפי השיטה הישנה משתמשים בשם האלקיל (השייר הפחמני) ובסיומת מרקפטאן: מתיל מרקפטאן, פּרוֹפּיל מרקפטאן.
לתיולים יכולת ספיחה ספונטנית על גבי מתכות, בעיקר זהב. תיולים ארוכי שרשרת כגון Octadecanthiol ייצרו שכבה חד-מולקולרית צפופה על גבי משטח זהב. מידת הסידור של השכבה הנוצרת תלוי במידת החספוס (roughness) של פני השטח ובאורך השרשרת הפחמימנית של התיול. ככל שפני השטח של הזהב אחידים יותר (קרובים יותר למבנה האופטימלי (111)) וככל שהשרשרת הפחמימנית ארוכה יותר, כך תיווצר שכבה צפופה ומסודרת יותר. הדבר נובע מן האפשרות ליצור קישור בצורה אחידה יותר בין הקצה התיולי ובין המשטח ומנגד העלאת מספר הפחמימנים מעלה את מספרם של קשרי ואן דר ואלס שניתן ליצור.
תיאטרון המעלות

| --- | --- |

 כתובת:  הר הצופים 
 מיקום:  הר הצופים, ירושלים
 קואורדינטות:  31°47′31″N 35°14′49″E﻿ / ﻿31.79194444°N 35.24680556°E﻿ / 31.79194444; 35.24680556
 אבן יסוד:  1925
 תקופת הפעילות:  1935–הווה (כ־89 שנים)
 אדריכל:  פריץ קורנברג, בנימין חייקין 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) תיאטרון המעלות(למפת ירושלים רגילה) תיאטרון המעלות(למפת הרי ירושלים רגילה) תיאטרון המעלות(למפת הרי ירושלים מוגדלת) תיאטרון המעלותhe  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תיאטרון המעלות או תיאטרון רוטברג הוא תיאטרון פתוח בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים.