stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק בנדר

יצחק בנדר (3 באוקטובר 1906 – 2 בפברואר 1996) היה ראש מועצה אזורית מפעלות אפק, בין השנים 1954 ו־1980, טרם אוחדה לתוך המועצה האזורית דרום השרון. הוא פרש לגמלאות בשנת 1980 עקב מחלה.
קורות חיים

בנדר נולד בעיירה קטנה ליד העיר קישינב, במולדובה הייתה לו אחות אחת. משפחתו סבלה מפוגרומים. בילדותו עברה אמו לאודסה, עיר הנמל של אוקראינה. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער הציונית-סוציאליסטית "פועלי ציון שמאל". הוא הוגלה לגולאג בהרי אורל כי הניף דגל ציוני בכינוס המפלגה הקומוניסטית. לאחר שלוש שנים הוא גורש לספינה השטה לארץ ישראל.
בנדר פגש את אשתו בשנת 1930. לזוג נולדו שני בנים ובת.
בנדר עבד בהסלקת נשק ובבנייה, אך נאלץ לפרוש משתי העבודות בשל פציעה.
בנדר היה ממייסדי קיבוץ עינת, אליו הגיע אחרי שפרש מקיבוץ גבעת השלושה, בעקבות פיצולו ל"גבעת השלושה איחוד" ו"גבעת השלושה מאוחד", בשנת 1952 כחבר קיבוץ עינת, הוא נבחר לראש המועצה האזורית "מעלות אפק".
כראש מועצה הוא עסק בהקמת יישובים חדשים בשטחה. יישובים הם שוכנו עולים חסרי רקע בחקלאות, שחלק נכבד בתפקיד המועצה המקומית היה הדרכתם כדי שיצליחו להתפרנס.
הערות שוליים

↑  תקציר היסטוריה באתר המועצה
↑  הרחבת היסטוריה באתר המועצה
↑  אתר קיבוץ עינת
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי גרמניה–הולנד

| יחסי גרמניה–הולנד |
| --- | --- |
גרמניה: הולנד


גרמניה: הולנד
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 41,543
אוכלוסייה
84,431,715: 18,258,432
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 1,118,125
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 61,239
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

בין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין ממלכת הולנד מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו.
היסטוריה

היחסים בין הולנד לקיסרות הגרמנית כוננו לאחר הקמת הקיסרות בשנת 1871. במהלך מלחמת העולם הראשונה שמרה גרמניה על הנייטרליות של הולנד, וכך נשמרו היחסים בין המדינות. לאחר תבוסת גרמניה בסוף המלחמה ומהפכת נובמבר, ברח וילהלם השני, קיסר גרמניה והשתקע בהולנד.
במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשה הולנד לאחר קרב קצר, והייתה תחת כיבוש גרמני עד סוף המלחמה. ניסיון של בעלות הברית לכבוש את הגשר מעל הריין בארנהם נכשל, וגרם נזק והרס רב בעיר.
בשנים הראשונות לאחר המלחמה ניסתה הולנד שוב ושוב להגדיל את שטחה באמצעות סיפוח שטחים מגרמניה, על פי תוכנית באקר-סכוט. ארצות הברית שללה את התוכניות רחבות ההיקף (סיפוח עמוק שכלל את העיר קלן, ופינוי השטח כולו מגרמנים, מלבד דוברי גרמנית תחתית, הקרובה להולנדית), אך בוועידת לונדון שהתקיימה ב-1949 הורשתה הולנד לספח שטחים בקנה-מידה קטן יותר. כמעט כל השטח שסופח הוחזר לגרמניה ב-1963. במבצע הצבעוני השחור שתכנן ב-1945 שר המשפטים ההולנדי, גורשו באישון ליל כ-3,700 גרמנים תושבי הולנד, כ-15% מהאוכלוסייה הגרמנית. התוכנית המקורית כללה את גירוש כל הגרמנים, אך הגירוש הופסק בעקבות התערבות בעלות הברית, שביקשו לעצור את זרם הפליטים שחזר לגרמניה. הצבא הבריטי בגרמניה הגיב בחריפות למבצע הצבעוני השחור, וגירש כ-100,000 הולנדים מגרמניה להולנד.
לאחר המלחמה הצטרפו גרמניה (כגרמניה המערבית) והולנד לנאט"ו ולאיחוד האירופי. כיום היחסים בין שתי המדינות מוגדרים "מצוינים", ונהנים מקשרים פוליטיים, כלכליים, חברתיים, תרבותיים, מינהליים ואישיים.
כיום מתגוררים בגרמניה כ-164,000 הולנדים.
יחסים כלכליים

גרמניה היא שותפת הסחר הגדולה ביותר של הולנד. הסחר ההדדי מהווה בין 20 ל-30% מהתל"ג ההולנדי. היבוא (בעיקר מוצרים תעשייתיים) והיצוא (בחלקו מוצרים תעשייתיים, ובחלקו מוצרי אנרגיה ומוצרים חקלאיים) לגרמניה עומד על 19-24%, ונורדריין-וסטפאליה היא שוק היצוא החשוב ביותר עבור הולנד.
לעומת זאת, השפעתה של הולנד על סחר החוץ הגרמני, היא יותר קטנה, ומהווה 6% מהיצוא הגרמני ו-8.5% מהיבוא הגרמני.
נתונים אלה היו בירידה מ-1993 עד 2005, גם בגלל התגברות הסחר עם סין, וגם בשל מיקור חוץ של הייצור בשל התפתחויות השכר. שתי המדינות נותרו חשובות כמדינות מעבר אחת לשנייה, הולנד בשל הנמל החשוב שלה - נמל רוטרדם, וגרמניה בשל קשרי התחבורה הטובים שלה עם דרום ומזרח אירופה.
גרמניה מחזיקה בהאג, את לשכת המסחר ההולנדית-גרמנית כסניף של לשכת המסחר.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בהולנד שגרירות בהאג, ו-9 קונסוליות באמסטרדם, ארנהם, איינדהובן, אנסחדה, חרונינגן, לייוורדן, מאסטריכט, מידלבורך ורוטרדם. מאידך, הולנד מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין, ו-15 קונסוליות בברלין, אאכן, ברמן, קלן, דרזדן, דיסלדורף, אמדן, פרנקפורט, המבורג, הנובר, קלווה, מינכן, מינסטר, נירנברג ושטוטגרט
.
הערות שוליים

↑  http://www.nhi-online.de/deutsch/akt/ProfvanParidon.pdf (הקישור אינו פעיל, 8 בספטמבר 2019)
↑  אתר על יחסי מדינות
יחסי גרמניה–ונואטו

| יחסי גרמניה–ונואטו |
| --- | --- |
גרמניה: ונואטו


גרמניה: ונואטו
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 12,189
אוכלוסייה
84,431,715: 329,625
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 1,126
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 3,417
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי גרמניה–ונואטו הם יחסי החוץ בין ונואטו לגרמניה. שתי המדינות חברות באו"ם.
סקירה כללית

שתי המדינות נהנות מיחסים פוליטיים חביבים. המגעים הדיפלומטיים מתנהלים באמצעות שגרירות גרמניה בקנברה, אוסטרליה.
גרמניה תומכת בעיקר בפיתוח כלכלי, חברתי ותרבותי בוונואטו באמצעות תרומותיה המשמעותיות לאיחוד האירופי, וקרן הפיתוח האירופית. אירופה היא התורמת הרביעית בגודלה לסיוע בפיתוח באזור, אחרי אוסטרליה, סין וניו זילנד. ונואטו מעורבת מקרוב גם בשיתוף הפעולה הגרמני בנושא מדיניות אקלים עם מדינות אזור דרום האוקיינוס השקט. המדינה שלחה משלחת בראשות ראש הממשלה שרלוט סלוואי טבימאסמס לוועידת האקלים של האו"ם (COP 23) בבון בנובמבר 2017.
נציגויות דיפלומטיות

ונואטו אינה מיוצגת בגרמניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
גרמניה מחזיקה בוונואטו קונסוליה בפורט וילה.
יחסי סרי לנקה – קובה

| יחסי סרי לנקה – קובה |
| --- | --- |
סרי לנקה: קובה


סרי לנקה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
65,610: 110,860
אוכלוסייה
23,135,235: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,357: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,646: 9,787
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי סרי לנקה–קובה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה הדמוקרטית הסוציאליסטית של סְרִי לַנְקַה לבין הרפובליקה של קובה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1959. לסרי לנקה שגרירות בהוואנה ולקובה יש שגרירות בקולומבו.
היסטוריה

היסטורית, בין סרי לנקה וקובה התנהלה מערכת יחסים לא רשמית באמצעות המסחר החל מסוף המאה ה-18.
ממשלות סרי לנקה וקובה יצרו קשר לראשונה זמן קצר אחרי עלייתו של פידל קסטרו לשלטון בקובה ב-1959. שתי המדינות כוננו רשמית את היחסים בין המדינות ב-29 ביולי 1959. סרי לנקה הייתה בין הראשונות שהכירו בקובה כעת שצ'ה גווארה (שר התעשייה של קובה דאז) ביקר בסרי לנקה כחלק ממשלחת שעסקה בקידום הסחר בסוכר.
התפתחות היחסים בין המדינות הביאה ליצירת קהילות של תושבי כל אחת בשתיהן. סטודנטים רבים לרפואה מסרי לנקה לומדים בקובה, ומאמני ספורט קובניים נשכרים לעבוד בסרי לנקה.
היסטוריה > המדינות הבלתי-מזדהות

סרי לנקה וקובה היו שתיהן חברות בגוש המדינות הבלתי-מזדהות שהתנגד לשליטה העולמית של שתי המעצמות הגדולות, ברית המועצות וארצות הברית, בעת המלחמה הקרה. ראש ממשלת סרי לנקה ג'וניוס ג'אייווארדנה ביקר בקובה ב-1979, ובמהלך אותן שנים שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים לחיזוק הקשר האידאולוגי ביניהן. אלה כללו בין היתר הסכם לשיתוף פעולה תרבותי שנחתם ב-1976 ותוקן פעמים רבות אחר כך והסכם שני, מדעי-טכנולוגי, שנחתם ב-1978 ומאוחר יותר נוספו לו פרוטוקולים אחרים.
יחסים כלכליים

קובה וסרי לנקה שיתפו פעולה במספר מגזרים במטרה לסייע לפיתוח ההדדי ולהתקדמות הכלכלית של שתיהן. שיתוף פעולה זה בולט במיוחד במגזרי ניהול הסיכונים וביוטכנולוגיה. הקשרים במגזר החקלאי פותחו, והאקלים הדומה של שתי המדינות מאפשר לשתי המדינות לעבוד על פיתוח יבולים כגון פפאיה וקוקוס.
ליחסים החקלאיים בין המדינות היסטוריה ארוכה. בתחילת המאה ה-20 התיישבו בצפון ובצפון-מערב סרי לנקה שנקראה אז ציילון סוחרים קובנים רבים שהקימו קהילות שנעלמו בחלוף הזמן. עם זאת, עדיין קיימות כמה השפעות תרבותיות על סרי לנקה, דוגמת התרומה הקובנית לביילה, סוג של מוזיקת ריקודים פופולרית באי שמקורה לפני מאות שנים בקרב הקהילות הקפיריות או האפרו-סינהאלזיות (אלו קהילות מעורבות של פורטוגזים, אפריקאים ומקומיים סינהאלים). קהילות קטנות מסוג זה בסרי לנקה עדיין קיימות בחלקים מסוימים של קובה, כמו גם קבוצות בעלות מוצא מעורב קובני בצפון סרי לנקה.
יחסי גרמניה–הונדורס

| יחסי גרמניה–הונדורס |
| --- | --- |
גרמניה: הונדורס


גרמניה: הונדורס
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 112,090
אוכלוסייה
84,431,715: 10,870,831
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 34,401
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 3,164
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה נשיאותית

שגרירות הונדורס בברלין
יחסי גרמניה–הונדורס הם יחסים דו-צדדיים בין גרמניה לבין הונדורס.
סקירה כללית

היחסים בין המדינות מקיפים קשת רחבה של חילופי דברים אינטנסיביים, אמנות, בריתות וקונפליקטים, הן פוליטית, מדיניים, כלכליים ותרבותיים. למרות שהיחסים עם גרמניה קיימים זה כמה מאות שנים, רק ב-1930 הם כוננו רשמית.
מאז אותה שנה שמרו שתי המדינות על יחסי גומלין אינטנסיביים, ורק לאחר שתי מלחמות העולם הופסקו היחסים לפרק זמן קצר. לאחר מלחמת העולם השנייה, נמשכו היחסים הדו-צדדיים עם שתי הגרמניות: עם הרפובליקה הפדרלית של גרמניה מאז 1950 ועם הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית מאז 1975, האחרונה בעוצמה פחותה הרבה יותר מראשונה. החל מ-3 באוקטובר 1995, לאחר איחוד גרמניה מחדש, נשמרו היחסים עם גרמניה המאוחדת.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בהונדורס שגרירות בטגוסיגלפה וקונסוליה כללית בסן פדרו סולה.
הונדורס מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-3 קונסוליות בדואיסבורג, המבורג ומינכן.
יחסי דרום אוסטיה – ניקרגואה

| יחסי דרום אוסטיה – ניקרגואה |
| --- | --- |
דרום אוסטיה: ניקרגואה


דרום אוסטיה: ניקרגואה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,900: 130,370
אוכלוסייה
72,000: 6,939,055
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 17,829
תמ"ג לנפש (בדולרים)
: 2,569
משטר
רפובליקה

יחסי דרום אוסטיה–ניקרגואה מתייחסים ליחסים הדיפלומטיים והבילטרליים בין רפובליקת דרום אוסטיה – מדינת אלניה לבין רפובליקת ניקרגואה. ניקרגואה הרחיבה ההכרה ההכרה הדיפלומטית בדרום אוסטיה ובאבחזיה ב-5 בספטמבר 2008.
במסיבת עיתונאים בנובמבר 2008, אמר שר החוץ של ניקרגואה, סמואל סנטוס לופז, "בוודאי, אנו חושבים שההחלטה [להכיר באבחזיה ודרום אוסטיה העצמאיות] הייתה הוגנת והולמת. יש לתת להן [לרפובליקות] זמן לפורמליות פנימיות. אנו נתאם את האפשרות והתנאים של יחסים דיפלומטיים ישירים ברגע נוח. ברור והגיוני, אנו נפעל באמצעות ידידתנו, כנראה רוסיה, כדי ליצור קשרים הדוקים יותר ויחסים דיפלומטיים [עם הרפובליקות]."
ההכרה של ניקרגואה בדרום אוסטיה עוררה תגובות מיידיות ממדינות אחרות המעורבות במחלוקת על מעמדה של דרום אוסטיה. גאורגיה הגיבה להכרה הבו-זמנית של ניקרגואה באבחזיה ובדרום אוסטיה על ידי ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם מדינת אמריקה המרכזית בסוף נובמבר 2008. רוסיה הציעה לחזק את הקשרים עם ניקרגואה ולספק סיוע לניקרגואה כדי לסייע בבנייה מחדש של אזורים שניזוקו מהוריקנים. שר המסחר האמריקני ביטל טיול מתוכנן לניקרגואה, כאשר שגריר ארצות הברית במנגואה אמר: "זה לא הרגע המתאים לביקור".
לאחר שירש את אדוארד קוקואיטי כנשיא דרום אוסטיה, פיטר ליאוניד טיבילוב את נרימן קוזאייב כשגריר ב-25 ביולי 2012.
עשר שנים לאחר ההכרה, היחסים נותרו סמליים ברובם.
יחסי גרמניה – הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

| יחסי גרמניה – הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
| --- | --- |
גרמניה: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו


גרמניה: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 2,344,858
אוכלוסייה
84,431,715: 110,161,917
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 66,383
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 603
משטר
רפובליקה פדרלית: ממשלת מעבר

יחסי גרמניה–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לגרמניה.
היסטוריה

גרמניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ב-30 ביוני 1960, מיד לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות. מאז תום מלחמת קונגו השנייה בשנת 2002 ותחילת שלב המעבר (2002–2006), גרמניה, יחד עם שותפותיה האירופיות והקהילה הבינלאומית, תורמת תרומה חשובה לתהליך השיקום הפוליטי והכלכלי במדינה. ממשלת גרמניה קוראת למעבר פוליטי שליו ולרפורמות פוליטיות וכלכליות מתמשכות במטרה למנוע עוד יציבות במדינה ובאזור. עדיפות עכשווית היא לשפר את המצב הביטחוני ולהילחם בהתפרצות האבולה בחלק המזרחי של המדינה.
הנשיא ג'וזף קבילה ביקר בגרמניה בשנים 2002 ו-2004. ביקור גרמני ברמה הגבוהה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בשנים האחרונות כולל את ביקורו של שר החוץ פרנק-ואלטר שטיינמאייר בקינשאסה ובגומה בפברואר 2015 והשר הפדרלי לשיתוף פעולה כלכלי ופיתוח, גרד מולר בקינשאסה באוגוסט 2019. בינואר 2016 שר החוץ הקונגולי, רמן צ'יבנדה ביקר בברלין.
שיתוף פעולה בפיתוח וסיוע הומניטרי

גרמניה היא שותפה חשובה לפיתוח של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. בין השנים 2015–2019 היא התחייבה ל-400 מיליון אירו לשיתוף פעולה בפיתוח, והיא התורמת הרביעית בגודלה אחרי ארצות הברית, בריטניה והאיחוד האירופי.
שיתוף הפעולה של גרמניה מתמקד בשיפור תנאי המחיה של אוכלוסיית הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובהגנה על טובין ציבוריים עולמיים (במיוחד שלום, הגנה על המגוון הביולוגי והפחתת שינויי אקלים). גרמניה מעניקה סיוע מבני ומעבר מעבר הומניטרי ופיתוח, כמו גם תמיכה בניהול סכסוכים, מניעת משברים ושמירת שלום.
יחסים כלכליים

בשנת 2018, גרמניה ייצאה סחורות בשווי של 42.8 מיליון אירו בלבד לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, והעמידה אותה במקום ה-152 מתוך 239 שותפות הסחר. היבוא מהמדינה לגרמניה הסתכם ב-177.1 מיליון אירו. יש רק כמה חברות גרמניות במדינה. הסכם הגנה וקידום השקעות דו-צדדי מתקיים מאז 1969.
נציגויות דיפלומטיות

הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
גרמניה מחזיקה ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו שגרירות בקינשאסה.
יחסי גרמניה–ונצואלה

| יחסי גרמניה–ונצואלה |
| --- | --- |
גרמניה: ונצואלה


גרמניה: ונצואלה
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 912,050
אוכלוסייה
84,431,715: 28,433,569
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 482,359
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 16,964
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–ונצואלה הם יחסים דו-צדדיים בין גרמניה לבין ונצואלה.
סקירה כללית

הקיסרות הגרמנית פתחה שגרירות בקראקס בשנת 1871, אולם הקשרים בין המדינות החלו כבר בראשית המאה ה-19. היחסים בין המדינות כוננו מחדש ב-28 באפריל 1952 לאחר שנותקו במהלך מלחמת העולם השנייה.
יחסים כלכליים

ונצואלה התמודדה עם צמיחה רבה בין השנים 2004–2013, אך בגלל ירידת מחירי הנפט, שגרמה למשבר בוונצואלה, חברות גרמניות לא השקיעו הרבה בוונצואלה. היבוא והיצוא הגרמני לוונצואלה הוא ברמה נמוכה מאוד. בשנת 2017 ייבאה גרמניה בעיקר נפט גולמי (49%), ברזל ופלדה (19%) ותוצרי לוואי נפט גולמי (14%) מוונצואלה.
קיים הסכם לקידום השקעות והסכם מיסוי כפול. לשכת המסחר הגרמנית-ונצואלית (CAVENAL) ממוקמת בקראקס. מספר החברות הגרמניות שעדיין מחזיקות סניפים או מתקני ייצור משלהן בוונצואלה יורד ללא הפסקה בגלל המשבר הכלכלי, הפשע הכללי הגבוה, אי הוודאות המשפטית ובעיות שער החליפין. לופטהנזה השעתה את טיסתה הישירה פרנקפורט-קראקס בינתיים במאי 2016.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מחזיקה בוונצואלה שגרירות בקראקס ו-2 קונסוליות במרקאיבו וסן קריסטובל.
ונצואלה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליה כללית בפרנקפורט.
יחסי דרום אוסטיה – טרנסניסטריה

| יחסי דרום אוסטיה – טרנסניסטריה |
| --- | --- |
דרום אוסטיה: טרנסניסטריה


דרום אוסטיה: טרנסניסטריה
שטח (בקילומטר רבוע)
3,900: 4,163
אוכלוסייה
72,000: 555,347
תמ"ג (במיליוני דולרים)
: 1,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)

משטר
רפובליקה

יחסי דרום אוסטיה-טרנסניסטריה (ברוסית: Приднестровско-югоосетинские отношения) הם היחסים הדו-צדדיים בין דרום אוסטיה והרפובליקה המולדובנית הפרדנסטרובית (טרנסניסטריה). דרום אוסטיה מוכרת על ידי חמש מדינות חברות באו"ם וטרנסניסטריה על ידי אף אחת. היחסים הדו-צדדיים הם בעיקר סמליים.
היסטוריה

במהלך שנות התשעים, שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים. בתקופת שלטונו של איגור סמירנוב בטרנסניסטריה (1991–2011) שתי המדינות פיתחו יחסים הדוקים. בשנת 2006 חתמו נציגי שתי המדינות על אמנת ידידות, שיתוף פעולה ותמיכה הדדית וכן הצהרה על הקמת קהילה לדמוקרטיה וזכויות אומות. בשנת 2012, נציגים של הכוחות המזוינים של דרום אוסטיה חתמו על הסכם שיתוף פעולה עם נציגי הכוחות המזוינים של טרנסניסטריה והכוחות המזוינים האבחזים בסוחומי. ההסכם נועד לחזק את הביטחון הצבאי, אספקת מידע הדדי על האתגרים והאיומים על הביטחון הלאומי, היושרה הטריטוריאלית והריבונות.
באופן קבוע, נציגי שתי המדינות מבקרים במדינות האחרות. לדרום אוסטיה יש שגרירות בטירספול ולטרנסניסטריה משרד ייצוג בצחינוואלי. באופן קבוע, שתי מדינות משרדי החוץ מחליפות פתקים דיפלומטיים.
יחסי גרמניה–מלאווי

| יחסי גרמניה–מלאווי |
| --- | --- |
גרמניה: מלאווי


גרמניה: מלאווי
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 118,484
אוכלוסייה
84,431,715: 21,795,298
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 14,084
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 646
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה–מלאווי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין רפובליקת מלאווי.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין רפובליקת מלאווי הם יחסים דיפלומטיים מלאים. היחסים שבין מלאווי לגרמניה כוננו בשנות השישים של המאה העשרים, מעט לאחר זכייתה של מלאווי בעצמאות מן הפדרציה של רודזיה וניאסלנד שנשלטה על ידי הממלכה המאוחדת.
גרמניה עזרה למלאווי במהלך השנים בקידום הפיתוח של המדינה ובמספר תחומים עיקריים: חינוך יסודי, שירותי בריאות, מניעת איידס, קידום השקעות במדינה, בריאות בעלי חיים, גננות וקידום דמוקרטיה. מאז 2007 שיתוף הפעולה שבין שתי המדינות עלה מדרגה וגרמניה שילבה את מלאווי בתוכנית הפיתוח שלה.
נציגויות דיפלומטיות

גרמניה מיוצגת במלאווי בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בלילונגווה, בירת המדינה.
מלאווי מיוצגת בגרמניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בברלין, בירת המדינה. מלאווי מיוצגת בגרמניה גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בשטוטגרט.
יחסי סרי לנקה – רוסיה

| יחסי סרי לנקה – רוסיה |
| --- | --- |
סרי לנקה: רוסיה


סרי לנקה: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
65,610: 17,098,242
אוכלוסייה
23,135,235: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
84,357: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
3,646: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי רוסיה–סרי לנקה הם היחסים הדו-צדדיים בין רוסיה לסרי לנקה.
היחסים במהלך התקופה הסובייטית

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם סרי לנקה ב-3 בדצמבר 1956. בשנת 1958, ברית המועצות וסרי לנקה חתמו על הסכם על שיתוף פעולה כלכלי וטכני. בשנת 1967 הם הקימו מפעל פלדה (כושר ייצור - 50,000 טון מלאי בשנה), מפעל צמיגים ומפעל לחומרי בנייה ליד קולומבו, כולם בסיוע ברית המועצות.
היחסים במהלך הפדרציה הרוסית > יחסים פוליטיים

במהלך המלחמה בין כוחות צבא סרי לנקה (ממשלת סרי לנקה) לבין הנמרים הטמילים, רוסיה עזרה לסרי לנקה על ידי מתן אימונים על טקטיקות שדה קרב לצבא סרי לנקה.
באו"ם, רוסיה תמכה בסרי לנקה כמעט בכל החלטה שהוצעה נגדם. הדבר הבולט ביותר היה במהלך השלבים האחרונים של מלחמת האזרחים בסרי לנקה בשנת 2009, כאשר מדינות אירופה יחד עם קנדה ומקסיקו הביאו הצעת הפסקת אש נגד צבא סרי לנקה. עם זאת, סין ורוסיה הטילו וטו על הצעת החוק. בהמשך, הצעת חוק נוספת לפשע מלחמה שהוגשה על ידי מדינות המערב נגד ממשלת סרי לנקה נתקלה בווטו של רוסיה וסין יחד עם מספר מדינות אחרות.
סרי לנקה הגיבה לטובת רוסיה במהלך המשבר האוקראיני, והכירה בדאגותיה של רוסיה כמוצדקות.
היחסים במהלך הפדרציה הרוסית > יחסים צבאיים

רוסיה עזרה לסרי לנקה להשיג נשק רוסי ממספר מדינות במהלך 30 השנים האחרונות. דוגמאות לכך היו מטוסי מיג-27, ומסוקי מיל מי-17 המשמשים את חיל האוויר של סרי לנקה וטנקי T-55/54, ונגמ"שים BTR-80 המשמשים את צבא סרי לנקה.
בשנת 2017, סרי לנקה הזמינה פריגטה מסדרת גפרד בשווי 158.5 מיליון דולר עבור חיל הים של סרי לנקה.
היחסים במהלך הפדרציה הרוסית > יחסים כלכליים

סרי לנקה ורוסיה הרחיבו לאחרונה את שיתופי הפעולה להרחבת סחר התה בין שתי המדינות. נכון לעכשיו, כ-17 אחוז מיצוא התה של סרי לנקה יוצא לרוסיה. התה בסרי לנקה מהווה 30% משוק התה ברוסיה. בשנת 2016 הגיעו לסרי לנקה 58,176 תיירים רוסים. מספר זה עולה בהדרגה בשנים האחרונות.
בדצמבר 2017 רוסיה הטילה מגבלה זמנית על יבוא מוצרי חקלאות מסרי לנקה כולל תה ציילון לאחר שנמצא חרק בשם חיפושית החאפרה במשלוח תה. אולם מאוחר יותר התגלה כי החיפושית אינה ילידת סרי לנקה ואינה מתגוררת בה. רוסיה אחראית לכמעט 19 אחוז מייצוא התה בשווי 1.27 מיליארד דולר בסרי לנקה. לאחר דיון עם משלחת רשמית מטעם מועצת התה של סרי לנקה, רוסיה הסכימה להסיר את המגבלות החל מ-30 בדצמבר. סרי לנקה אף הסירה איסור על אזבסט, המיובא בעיקר מרוסיה. על פי החשד, רוסיה לא הייתה מרוצה מהמדיניות הפרו-מערבית של האו"ם שהובילה את ממשלת סרי לנקה.
יחסי גרמניה – חוף השנהב

| יחסי גרמניה – חוף השנהב |
| --- | --- |
גרמניה: חוף השנהב


גרמניה: חוף השנהב
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 322,463
אוכלוסייה
84,431,715: 32,128,398
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 78,789
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 2,452
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

שגרירות חוף השנהב בברלין
יחסי גרמניה–חוף השנהב הם יחסי החוץ בין גרמניה וחוף השנהב.
סקירה כללית

היחסים בין גרמניה לחוף השנהב היו בדרך כלל ידידותיים.
לגרמניה יש גוף גדול של תמיכה וגם מוניטין מצוין בחוף השנהב. יחסי הפיתוח הדו-צדדיים התגברו מאז אפריל 2011. בשנת 2014 חוף השנהב התחייבה כספים בהיקף של 51 מיליון אירו שישמשו לאנרגיה ולפיתוח אזורים טבעיים וכלכליים בטאי. בשנת 2015 ובשנת 2016 התחייבה גרמניה התחייבויות בהיקף של 20 מיליון אירו לפיתוח שירותי בריאות בחוף השנהב. גרמניה וחוף השנהב עבדו יחד מאז 1993 בהגנת הסביבה.
יחסים כלכליים

חוף השנהב עושה מאמצים גדולים יותר להעצים את היחסים הכלכליים עם גרמניה. לחוף השנהב חשיבות כלכלית מיוחדת כספקית הקקאו החשובה בעולם לתעשיית עיבוד הקקאו הגרמנית.
גרמניה ייצאה סחורות בשווי 280 מיליון דולר לחוף השנהב בשנת 2019 וייבאה סחורות בשווי 592 מיליון דולר, בעיקר קקאו גולמי.
יחסי תרבות

כ-300,000 אנשים לומדים גרמנית בחוף השנהב. באוניברסיטאות באבידג'אן ובואקה יש מכונים גדולים ללימודי גרמנית עם למעלה מ-1,000 סטודנטים. באבידג'אן קיים מכון גתה אשר בנוסף לשיעורי השפה, מספק גם עבודות תוכניות מקיפות ובכך מסייע לעיצוב חיי התרבות. חילופי האוניברסיטאות ותוכניות המלגות הם בידי אחתדאד-Lectorate בבית הופואה-בואני האוניברסיטה באבידג'אן.
נציגויות דיפלומטיות

חוף השנהב מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין.
גרמניה מחזיקה בחוף השנהב שגרירות באביג'אן.
יחסי גרמניה–מונטנגרו

| יחסי גרמניה–מונטנגרו |
| --- | --- |
גרמניה: מונטנגרו


גרמניה: מונטנגרו
שטח (בקילומטר רבוע)
357,022: 13,812
אוכלוסייה
84,431,715: 637,024
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,456,081: 7,405
תמ"ג לנפש (בדולרים)
52,777: 11,624
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי גרמניה-מונטנגרו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לבין רפובליקת מונטנגרו.
היסטוריה

ב-1997 השתמש הבונדסוור בנמל התעופה פודגוריצה למבצע ליבל, נגד המורדים האלבנים, המבצע היה המבצע הצבאי הראשון בו נלחמה גרמניה מאז מלחמת העולם השנייה ולא למטרות שמירת שלום. גם גרמניה וגם מונטנגרו שלחו חילות משלוח להילחם במלחמת אפגניסטן כחלק מכוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי.
מונטנגרו הציגה את המארק הגרמני כמטבעה הרשמי בשנת 1999 כשעוד הייתה חלק מיוגוסלביה. גם היום משתמשת מונטנגרו במטבע הזהה למטבעה של גרמניה, האירו, כחלק מהיות שתי המדינות בגוש האירו, מונטנגרו משתמשת בעיצוב הגרמני הספציפי לאירו. ממשלת גרמניה ומשרד הכלכלה המונטנגרי נמצאים בקשר מתמיד.
שתי המדינות כוננו את היחסים הדיפלומטיים ב-14 ביוני 2006 לאחר הכרזת העצמאות.
ייצוג

גרמניה מיוצגת במונטנגרו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפודגוריצה, בירת המדינה.
מונטנגרו מיוצגת בגרמניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בברלין, בירת המדינה. מונטנגרו מיוצגת בגרמניה גם בדרג הקונסולרי באמצעות שלוש קונסוליות שהיא מחזיקה בערים: מינכן, פרנקפורט והמבורג.
יצחק בנימיני

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1968 (בן 56) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 מנחה לדוקטורט:  רבקה פלדחי 
 מוסדות:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 עיסוק:  עורך ספרותי, משורר, תאורטיקן 
 מדינה:  ישראל 
 
יצחק בנימיני (נולד ב-12 באפריל 1968) הוא דוקטור לפילוסופיה, עורך הוצאת רסלינג, מלמד ב"בצלאל".
ביוגרפיה

יצחק בנימיני נולד בשכונת קריית שלום בתל אביב, לזיוה ויוסף בנימיני, עולים מאיראן, הבכור מבין ארבעה ילדים.
לאחר סיום שירותו בצה"ל למד באוניברסיטת תל אביב, וקיבל תואר ראשון בהיסטוריה כללית ו-BA כללי במדעי הרוח. המשיך את לימודיו לתואר שני במדע הדתות. עבודת הגמר שלו "הריטואל הפאוליני וכינון קהילת הבנים - קריאה פסיכואנליטית - לאקאניאנית במכתבי פאולוס" נעשתה בהנחיית ד"ר מיכאל מאך ופרופ' אורי הדר.
יחד עם עידן צבעוני החל להוציא לאור את כתב העת "רסלינג", ממנו התפרסמו 8 גיליונות. לאחר מכן השניים הקימו, בעקבות כתב העת, את הוצאת הספרים האקדמאית "רסלינג", אותה הם מנהלים במשותף. בנוסף, הוא ערך בהוצאה את הסדרות "ליבידו" - סדרה לתרגום ו"פֶטיש" - סדרה לביקורת התרבות, והיה העורך המדעי של סדרת כתבי זיגמונד פרויד.
את עבודת הדוקטורט שלו כתב בבית הספר לפילוסופיה ובמכון להיסטוריה ופילוסופיה של המדעים והרעיונות ע"ש כהן באוניברסיטת תל אביב, בנושא "ז'אק לאקאן והשיח היהודי-נוצרי", בהנחיית פרופ' רבקה פלדחי וד"ר מיכאל מאך. לימד באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ומלמד באוניברסיטת בר-אילן ובאקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
תחומי מחקר העיקריים שלו עוסקים בין היתר בתאוריה הפסיכואנליטית של פרויד ולאקאן - וההקשרים שלה לדת (בעיקר הדת היהודית והנוצרית), שאלת המזרחיות, המרחב הפוליטי הישראלי, והקשר בין התאולוגיה לסובייקט המסך.
בראיון לאסף ליברמן בספטמבר 2023 על ספרו "להיות מזרחי" אמר בנימיני, כי דמות המזרחי בשיח הפוליטי מושתתת על סטריאוטיפים. אך למעשה, רב השוני בין הקהילות המזרחיות. הזהות המזרחית שלו עצמו היא דינמית, נמחקת ונבראת מחדש בגרסה שונה. לא נכון לראות מזרחים משכילים כמשתכנזים. לטענת בנימיני, נעשה שימוש בסבל המזרחים שהיה וישנו להנעת המהפכה המשפטית, אך אין קשר ביניהם. הטענה שהמזרחים יושבים על ספסל הנאשמים יחד עם פוליטיקאים שהצביעו להם מזכירה לו דיבור מכליל אנטישמי ופוגעת בו.
בנימיני נמנה עם מקימי הסמינר לפילוסופיה קונטיננטלית של המכון לתרבות צרפת, ומשתתף בו כמרצה.
אב לשני בנים.