stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן אסן השני, קיסר בולגריה
הקהילה היהודית

בתקופתו של איוואן אסן השני נהנו יהודי בולגריה מחופש פולחן, עיסוק וזכויות, שהיו נרחבות יותר מהמקובל בקהילות אירופה בימי הביניים. הקהילה הגדולה ביותר התגוררה בבירת הממלכה טרנובו. לפי תיעודו של בנימין מטודלה שעבר בבלקנים ב-1170 היו קהילות מאורגנות ומבוססות גם בסקופיה, דרמה וסלוניקי, אשר נכללו בהמשך בשטח האימפריה הבולגרית. בשל אחוז האוריינות הגבוה בקרב היהודים ורב-לשוניותם, הם השתלבו במנגנוני הממשל וזכו למעמד מיוחס. החופש ממנו נהנו יהודי בולגריה הקים על איוואן אסן השני את הכנסייה הנוצרית. האפיפיור גרגוריוס התשיעי שלח איגרת למלך הונגריה בלה הרביעי בה הוא מציין שלא זו בלבד שאיוואן אסן השני לא מצטרף לכנסייה הקתולית, אלא הוא מארח בממלכתו "כופרים" יהודים. עוד המשיך גרגוריוס וציין שבולגריה "מלאת יהודים" ויש לפתוח כנגדה במסע צלב.
הקהילה היהודית > איגרת קורונל

איגרת קורונל (Koronel Manuscript) היא איגרת תוכחה ואזהרה נגד רודפי יהודים ובה אזכור ליחסו של איוואן אסן השני כלפי יהודי ממלכתו. לפי גרסה אחת, האיגרת נשלחה על ידי רבי יעקב בן אליהו לאחיו המומר פבלו כריסטיאני. פבלו כריסטיאני נודע בשל השתתפותו בוויכוח ברצלונה ומניחים שהאיגרת נשלחה בסמוך למועד הוויכוח או מעט לאחריו. בהמשך פעל כריסטיאני כמיסיונר. לפי גרסה שנייה נשלחה האיגרת על ידי רבי יעקב הרופא לבן דודו יעקב דה לָאטֶס מקרקסון ככל הנראה ב-1264.
באיגרת מובא סיפור ניצחונו של איוואן אסן השני על תאודורוס קומננוס דוקאס נסיך אפירוס בקרב קלוקוטניצה שנערך ב-1230, ליד העיר חאסקובו של ימינו. תאודורוס שהיה ידוע ברדיפותיו את היהודים, נפל בשבי איוואן אסן והוא ציווה על 2 יהודים לנקר את עיניו כתגמול על רדיפת אחיהם. היהודים סירבו מטעמי דת, לפי מקור אחד בהמשך נמחל להם ולפי מקור אחר הוצאו להורג בשל אי מילוי מצוות המלך. רבי יעקב משתמש בדוגמה זו ומזהיר את אחיו מפני גורלם של שונאי היהודים. עם זאת, חוקרים נוספים מציינים כי האירוע מתאר שימוש ביהודי הממלכה כ"מוציאים לפועל" מטעם השליט, עניין שהיה מקובל בממלכות שונות.
”ויבא זה תודורוש היוני להילחם עם אשני ולא דרש את שלומו ויערך מלחמה עמו.

ומלך אשני הרג במלחמה רוב פרשיו ומבחר שלישיו ותודורוש הרשע נפל ברשתו ונלכד במלכודתו.

ויקרא המלך שני יהודים ויאמר להם: תנו כבוד לאלהיכם כי נפל ביָדִי תודורוש אויבכם.

החשיכו עיניו בארובותיהן ולא תמקנה בחוריהן. ויתחנן לפניהם ויחמלו עליו ולא השיבו כמעלליו וישכחו רעותיו ולא החשיכו ראיתו”.
הערות שוליים

↑  חיים קשלס, מתי באו ראשוני היהודים לבולגריה, בתוך: אנצקלופדיה של גלויות-יהדות בולגריה, ירושלים, 1967, עמוד 31. (לפי קָאצֶב בּורסקי).
1 2  חיים קשלס, מתי באו ראשוני היהודים לבולגריה, עמוד 32. במקורות נוספים נקרא המסמך: Koronel Manuskripts.
1 2  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמוד 18.
1 2  צבי קרן, בולגריה ויהודיה, עמוד 6, באתר "כולנו בולגרים", אוחזר ב-4 בספטמבר 2015.
↑  חיים קשלס, מתי באו ראשוני היהודים לבולגריה, עמודים 33-34.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: בוריל  1218-1207 | קיסרי האימפריה הבולגרית השנייה  1241-1218 | הבא: קאלימן אסן  1246-1241 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118848410  ISNI: 0000 0003 8183 1318  LCCN: no2008149012  NKC: js2010599563  NTA: 332978117  VIAF: 262476027   WorldCat (עם VIAF): 262476027
מושל מחוז מוסקבה

מושל מחוז מוסקבה (ברוסית: Губернатор Московской области) הוא המשרה הרמה ביותר במחוז מוסקבה. אחראי לניהול ענייני המחוז ועומד בראש ממשלת המחוז. תקופת כהונתו של המושל — 5 שנים.
מאז נובמבר 2012, מושל המחוז הנוכחי הוא אנדריי וורוביוב.
הליך הבחירות והפיטורים

הליך בחירת ומינוי המושל מעוגן בחוק הפדרלי מדצמבר 2004 ובספר החוקים של מחוז מוסקבה.
הבחירות התקיימו ב-1995, 1999, 2003. בשנים 2007 ו-2012, מושל המחוז נבחר על ידי נשיא רוסיה ומונה על ידי הדומה המחוזית. הבחירות הישירות למושל נערכו שוב ב-8 בספטמבר 2013.
הליך פיטורי המושל מעוגן בחוק הפדרלי "אודות העקרונות הכלליים של ארגוני החקיקה וגופי הרשות המבצעת של מחוזות הפדרציה הרוסית" (סעיף 19) ובספר החוקים של מחוז מוסקבה.
ביוני 2012, נערכו תיקונים באשר לבחירת ופיטורי המושל.
מושלי מחוז מוסקבה

| № | מושל | מושל | תקופת כהונה | שיוך מפלגתי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אנטולי טיאג'לוב |  | 19 באוקטובר 1991 — 2 בפברואר 2000 | 1) רוסיה ביתנו   2) מולדת – רוסיה כולה |
| 2 | בוריס גרומוב |  | 2 בפברואר 2000 — 11 במאי 2012 | 1) ברית כוחות הימין   2) רוסיה המאוחדת |
| 3 | סרגיי שויגו |  | 11 במאי 2012 — 6 בנובמבר 2012 | רוסיה המאוחדת |
| 4 | אנדריי וורוביוב |  | 8 בנובמבר 2012 — מכהן | רוסיה המאוחדת |
Pink Friday

Pink Friday (בעברית: יום שישי הורוד) הוא אלבום הבכורה של זמרת ההיפ הופ והראפרית הטרינידדית ניקי מינאז'. האלבום יצא לאור ב-22 בנובמבר 2010, דרך חברות התקליטים יאנג מאני, קאש מאני ויוניברסל מוטאון. האלבום קודם עם שמונה סינגלים, ביניהם השיר "Super Bass" שזכה להצלחה רבה ברחבי העולם. לאלבום גרסה מורחבת המכילה חמישה שירים נוספים. בסוף אוקטובר 2010, קצת לפני יציאת האלבום, יצאה מינאז' לסיבוב הופעות בשם "Pink Friday Tour" שבמהלכו שרה שירים מן האלבום.
האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של ארצות הברית בילבורד 200, אליו נכנס תחילה במקום השני כאשר מכר 375,000 עותקים בשבוע הראשון לצאתו. בארצות הברית גם הגיע האלבום למעמד פלטינה משולשת, וזיכה את מינאז' במועמדות לשלושה פרסי גראמי בטקס פרסי גראמי ה-54 בו הייתה מועמדת לפרס לתגלית השנה, לפרס הופעת הראפ הטובה ביותר עבור הסינגל הרביעי מהאלבום, Moment 4 Life בהשתתפות הראפר דרייק, ולפרס אלבום הראפ הטוב ביותר. נכון לפברואר 2018, מכר האלבום מעל לשני מיליון עותקים בארצות הברית.
האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים והאהובים ביותר לשנת 2010.
הערכה ביקורתית

האלבום נכלל במספר רשימות שפרסמו גופי תקשורת שונים לסיכום האלבומים הטובים והאהובים ביותר לשנת 2010. אלכס בנדי ממגזין Access Hollywood הכליל את האלבום במקום השישי לפי בחירתו ברשימת 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010. שרלוט ריצ'רדסון אנדרוז מכתב העת הגרידאן דירגה את האלבום במקום הרביעי ברשימתה 10 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010, ומאליק מיר דירג את האלבום במקום העשירי באותו רשימה. רבקה ניקולסון מאותו העיתון דירגה את האלבום במקום השביעי, ואת הרצועה "Roman's Revenge" במקום השלישי ברשימת 5 הרצועות הטובות ביותר לשנת 2010. בשנת 2022 האלבום דורג במקום ה-31 ברשימת 200 אלבומי ההיפ-הופ הטובים ביותר בכל הזמנים של מגזין רולינג סטון. מגזין Spin כלל את האלבום במקום ה-226 ברשימת "300 האלבומים הטובים ביותר ב-30 שנים האחרונות (1985–2014), שנערך בשנת 2019. בסקר השנתי של Pazz & Jop שנערך על ידי מגזין הוילג' ווייס, האלבום התברג במקום ה-238 ברשימת 1000 האלבומים הטובים ביותר לשנת 2010.
הערכה ביקורתית > דירוגים

| ארגון | דירוג | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 100 אלבומי הראפ הגדולים בכל הזמנים: רשימת צוות | 69 |  |
סינגלים

"Your Love" - יצא לאור ב-1 ביוני 2010 כסינגל הראשון מהאלבום. הסינגל זכה להצלחה והגיע לפסגת מצעד הראפ בבילבורד ובזכותו נהפכה מינאז' לאישה הראשונה שהגיעה למקום הראשון במצעד זה משנת 2002. השיר נחשב לבלדת ראפ וכולל דגימות מגרסת הקאבר של אנני לנוקס לשיר "No More I Love You's" של The Lover Speaks.
"Check It Out" - יצא לאור ב-3 בספטמבר 2010 כסינגל השני מהאלבום. בשיר משתתף הראפר האמריקאי will.i.am. השיר כולל דגימות של השיר "Video Killed the Radio Star" של הבאגלז.
"Right Thru Me" - יצא לאור כסינגל השלישי מהאלבום ב-24 בספטמבר 2010. השיר הגיע למקום ה-24 במצעד הסינגלים של ארצות הברית, בילבורד הוט 100, שם גם הגיע השיר למעמד זהב.
"Moment 4 Life" - יצא לאור ב-7 בדצמבר 2010 כסינגל הרביעי מהאלבום. בשיר משתתף הראפר דרייק. השיר הגיע למקום הראשון במצעד שירי הראפ.
"Did It On'em" - יצא לאור כסינגל החמישי מהאלבום ב-7 במרץ 2011.
"Super Bass" - יצא לאור ב-5 באפריל 2011 כסינגל השישי מהאלבום. השיר כולל קולות רקע של הזמרת אסתר דין. השיר זכה להצלחה רבה והגיע למעמד יהלום (פלטינה 10x) בארצות הברית, שם גם דורג במקום השלישי במצעד הסינגלים בילבורד הוט 100. השיר נכנס לאלבום הלהיטים הכללי של שנת 2011, "NOW THAT'S WHAT I CALL MUSIC 17".
"Girls Fall Like Dominoes" - יצא לאור כסינגל השביעי מהאלבום ב-11 באפריל 2011. במהלך השיר מוזכרים מפורסמים רבים. מינאז' אמרה שהיא תשמח לצלם קליפ בו יופיעו כל המוזכרים בשיר, אך לא ידוע אם היא אכן עשתה זאת.
"Fly" - יצא לאור ב-30 באוגוסט 2011 כסינגל השמיני מהאלבום. בשיר משתתפת הזמרת ריהאנה. השיר הגיע למעמד פלטינה בארצות הברית ובאוסטרליה.
סינגלים > סינגלים שיווקים

השיר "Roman's Revenge", בהשתתפות הראפר אמינם, יצא לאור ב-19 בינואר 2011 כסינגל שיווקי לקידום האלבום.
השיר "Check It Out" בשיתוף Will.I.Am [כקליפ], יצא לאור ב-26 באוקטובר 2010 כסינגל שיווקי לקידום האלבום.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 19 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי הראפ | 1 |
|  ארצות הברית | מצעד אלבומי ה-R&B/היפ הופ | 1 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 16 |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 100 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 15 |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 81 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 8 |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (2010-19)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 86 |
שירי עבד ה'

שִירֵי עֶבֶד ה' הם ארבעה שירים המופיעים בספר ישעיהו, שתכנם מספר על עבד ה' ומעשיו בעולם. גישת המשורר היא אוניברסלית אשר משתקפת בה ראייה דתית-לאומית. בשירה זו נאמר כי "עֶבֶד ה'", יושיע את ישראל, יביא שלום לעמו ולעולם ועוד מסופר כי איש או העם זה יהיה "אור לגויים". חוקרים רבים[דרושה הבהרה] נחלקו בזיהוי העבד בשירה. האם זה ישעיהו, משה, חוטר מבית דוד, אחד ממלכי יהודה או המשיח. החלוקה לארבעת השירים נקבעה על ידי ברנרד דוהם בן המאה ה-19 בפירושו לספר ישעיהו משנת 1892 ונתקבעה מאז. ארבעה שירים אלה המצויים בספר ישעיהו כלולים בחלקו השני של הספר (פרקים מ-סו), שמקובל במחקר מזה זמן רב לייחסו לנביא האלמוני מימי גלות בבל או שיבת ציון, המכונה "ישעיהו השני".
זמנו של החיבור

ספר ישעיהו הוא הספר הראשון בסדרת ספרי נביאים אחרונים. בתרגום השבעים לתנ"ך מופיע הספר לאחר קובץ ספרי תרי עשר. מקובל במחקר כי ספר ישעיהו נחלק לשניים או אף שלושה חלקים שונים, שרק הראשון בהם נכתב בידי ישעיהו ההיסטורי. החלוקה המקובלת היא  לשני חלקים: פרקים א'–ל"ט ופרקים מ'–ס"ו אותו נהוג לייחס לנביא אלמוני מימי גלות בבל או שיבת ציון, המכונה "ישעיהו השני". ברנרד דוהם הציע את חלוקת הספר לשלושה חלקים השייכים לנביאים שונים, וחוקרים מאוחרים לא מעטים קיבלו דעה זו; לפיה, פרקים מ'-נ"ה נכתבו בידי הנביא המכונה "ישעיהו השני" שפעל בימי כורש (ולפיכך ייתכן שזהו תאריך חיבור שירי עבד ה'), ואילו פרקים נ"ו–ס"ו נכתבו בימי בית שני בידי נביא המכונה "ישעיהו השלישי".
לפי שתי השיטות חלקו השני[דרושה הבהרה] של הספר אינו שייך מבחינות רבות לנבואותיו של הנביא. בחלקו הראשון של הספר ממלכת אשור ומולה שתי ממלכות ישראל ויהודה, זוכה לאזכור בנבואות ישעיהו וכך הם מאשרים את תיארוך האירועים למאה השמינית לפנה"ס. בחלקו השני ממלכת בבל היא האויב המוזכר בנבואות הספר ואילו ממלכת ישראל כבר הוגלתה על שליטיה ותושביה והתיארוך הנכון הוא לגבי תקופה זאת לדידם הוא המאה השישית לפנה"ס. דוגמה נוספת היא שישעיהו השני והשלישי דוגלים באלוהות אוניברסלית וזאת ניתן לראות בהכרזת כורש ובהכרת הגויים בה' כאל עליון.
זהות העבד

ניתן לחלק את זהות העבד לשתי קבוצות. האחת רואה בעבד דמותו של אדם מסוים, מלך, אישיות היסטורית מעברו של עם ישראל, המשיח. בנצרות ייחסו את זהות העבד על סמך הכתוב בישעיהו נ"ג לישו. יש שייחסו את דמותו של העבד עם משה, ירמיהו, זרובבל בן שאלתיאל ויאשיהו מלכה של יהודה. והשנייה רואה בנביא קבוצה או קהילה, עם ישראל.
וְאַתָּה֙ יִשְׂרָאֵ֣ל עַבְדִּ֔י יַעֲקֹ֖ב אֲשֶׁ֣ר בְּחַרְתִּ֑יךָ זֶ֖רַע אַבְרָהָ֥ם אֹהֲבִֽי: אֲשֶׁ֤ר הֶחֱזַקְתִּ֙יךָ֙ מִקְצ֣וֹת הָאָ֔רֶץ וּמֵאֲצִילֶ֖יהָ קְרָאתִ֑יךָ וָאֹ֤מַר לְךָ֙ עַבְדִּי־אַ֔תָּה בְּחַרְתִּ֖יךָ וְלֹ֥א מְאַסְתִּֽיךָ׃
וְעַתָּה שְׁמַע יַעֲקֹב עַבְדִּי וְיִשְׂרָאֵל בָּחַרְתִּי בוֹ. ב כֹּה אָמַר ה': עֹשֶׂךָ וְיֹצֶרְךָ מִבֶּטֶן יַעְזְרֶךָּ. אַל תִּירָא, עַבְדִּי יַעֲקֹב, וִישֻׁרוּן בָּחַרְתִּי בוֹ.
הפירוש הרואה בדמות העבד כקבוצה מבקש לראות את דמותו בעם ישראל המיוסר. יש אף הרואים בדמות העבד רק את הצדיקים, שסבלו במהלך הדורות. לדעת יאיר הופמן העבד הוא הנביא עצמו המייצג את עם ישראל כאור לגויים.
מלבי"ם בפירושו לספר ישעיהו, פרק מ"ב, פסוק א' מזהה את העבד עם המלך המשיח: "עבדי שהוא המלך המשיח והנה מתנאי הנבואה בייחוד אם תחול עליו הנבואה בשפע רב עד שישפיע לזולתו, ויהיה נביא מורה ומצוה גוים רבים, הם שני עניינים. א. ההכנה הבחיריית, שהנביא יכין את עצמו לנבואה על ידי הטהרה והקדושה והלימוד, שזה היה עניין בני הנביאים."
שיר ראשון: ישעיהו מ"ב, א'–ז'

השיר הראשון בנוי משני חלקים. בחלקו הראשון (ספר ישעיהו, פרק מ"ב, פסוקים א'–ד') מתאר המשורר המקראי את העבד הסובל. בחלקו השני של השיר השני (ספר ישעיהו, פרק מ"ב, פסוקים ה'–ז') המחבר פותח בדברי שבח לאל ומונה את תפקידיו וייעודו של העבד בעולם. העבד בשיר הוא עם ישראל, בחיר האל "לבְרִית עָם--לְאוֹר גּוֹיִם". חרף מצבו המיוסר והעייף של העם, עליו להעביר את חוקי ה' ומצוותיו לאומות העולם. משימותיו הן לאומית-דתית ואוניברסלית. רעיון זה של עם שהוא בחירו של האל, מתואר גם בכתובות באזור מסופוטמיה המתארות את בחירת המלך בידי האלים. השוני הוא בכך שהבחירה מתייחסת לכלל העם.
שיר שני: ישעיהו מ"ט, א'–ו'

בשיר השני מתוארים דברי האדם והאל. לפי אחד מהפירושים[דרושה הבהרה] העבד בשיר הוא הנביא ישעיהו ולכן יש שסברו כי הדובר בשיר הוא הנביא. שיר זה מבטא תופעה ידועה בספרות הנבואה בה הדובר הוא דמות אנושית. ייתכן כי חלקו הראשון של השיר: ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים א'–ד' משמש שהקדמה לתשובת האל בחלקו השני של השיר: ספר ישעיהו, פרק מ"ט, פסוקים ה'–י"א.
שיר שלישי: ישעיהו נ', ד'–ט'

בשיר זה הדובר הוא העבד. בשיר זה מספר הדובר על תפקידו בעולם אשר הוטל עליו על ידי האל ועל הייסורים המלווים את תפקידו. תפקידו של הנביא הוא לשמוע לדברי ה' ולהעביר את מסריו של האל לעם. תגובותיו של הנביא משלבות סצנת דפוס ידועה בתנ"ך של הקדשה ומינוי מנהיג או נביא. בשיר זה מוטיב זה של מינוי מנהיג בא על דרך הניגוד. לא כגדעון בן יואש ומשה אשר סירבו לקבל את המינוי בתחילה הנביא מקבל את השליחות שהוטלה עליו. העבד בשיר מקבל בשלווה את סבלו ומגיש את לחייו למכים. דמות העבד בשיר זה אינה ידועה. בפסוק ח' המשורר מנגיד את העתיד עם עברו וזהו הרעיון המרכזי בשיר הרביעי המופיע בישעיהו נ"ב.
שיר רביעי: ישעיהו נ"ב, י"ג – פרק נ"ג, י"ב

בשיר זה נמסרים פליאתם של הגויים על הצלחת העבד בעתיד למרות מצבו. השיר מחולק לארבעה חלקים:
בחלקו הראשון מופיעים דברי האל (נ"ב, י"ג–ט"ו).
בחלקו השני נמסרי דברי העם (נ"ג, א'–ו'), המתארים את מצבו של העבד שבעצם סבלו מכפר על חטאי העם.
בחלקו השלישי של השיר (נ"ג, ז'–ט') מתוארת בגוף שלישי דרך החתחתים שהביאה את העבד אל מצב בו הוא כמעט מאבד את חייו בלא שחטא.
בחלקו האחרון והרביעי של השיר מספר המשורר את הבטחת האל (נ"ג, י'–י"ב) ואת הברכה שהוא נותן לעבד בצאצאים רבים. העבד יעמוד לצד העם ויצדיק אותו, הוא יתפלל בשבילם ויזכה לגמולו.
חוקרי מקרא התקשו בזיהוי העבד. האם זה הנביא, או אישיות ידועה בימיו של ישעיהו, דמות היסטורית כמשה או ירמיהו או שמא דמות אלגורית לעם ישראל. המשורר מעמיד את הגויים ה"רַבִּים" המופיעים בפסוק ט"ו אל מול רובו של עם ישראל אליו מתייחס השיר בפרק נ"ג. יש הסוברים כי הנבואה עסקינן בישעיהו נ"ב - נ"ג מתייחסת אל המלך עוזיהו, אשר נחשב למלך שגם עשה הישר בעיני ה', וגם נחשב חזק ומצליח, עד שחלה בצרעת.
לפי הפרשנות הנוצרית המקובלת, שיר עבד ה' הרביעי מתאר למעשה חלקים מתולדות חייו של ישו. כסימן להתגשמות נבואתו זו של עבד ה' בחיי ישו, ישעיהו נ"ג מצוטט שבע פעמים בברית החדשה. הפסוק ”אָכֵן חֳלָיֵנוּ הוּא נָשָׂא וּמַכְאֹבֵינוּ סְבָלָם” מובא שוב בבשורה על-פי מתי, כהוכחה להצלחתו של ישו בגירוש השדים בשעת השקיעה. הפסוק ”כַּשֶּׂה לַטֶּבַח יוּבָל, וּכְרָחֵל לִפְנֵי גֹזְזֶיהָ נֶאֱלָמָה, וְלֹא יִפְתַּח פִּיו. מֵעֹצֶר וּמִמִּשְׁפָּט לֻקָּח, וְאֶת דּוֹרוֹ - מִי יְשׂוֹחֵחַ? כִּי נִגְזַר מֵאֶרֶץ חַיִּים” מובא שוב בספר מעשי השליחים בסיפורו של הסריס האתיופי. פיליפוס המבשר ניסה לשכנעו כי בחייו של ישו נתגשמו חזונות הנביאים, ומפרש את הפסוק כך שיתייחס לצליבת ישו. בשל הפרשנות הנוצרית לשיר זה, הוא עמד במוקד הפולמוס היהודי-נוצרי, ונערכו עליו ויכוחים רבים. למשל, הוא היה אחד הנושאים המרכזיים בוויכוח ברצלונה בין פבלו כריסטיאני לרמב"ן, מה שהביא את הרמב"ן לכתוב ביאור מפורט לפסוקי השיר. ישנן מספר טענות באשר לפסוקי השיר, כאלה שמחזקות את הפרשנות היהודית וכאלה שמחזקות את זו הנוצרית:
לטענת המצדדים בפרשנות הנוצרית של השיר, הפסוק ”אָכֵן חֳלָיֵנוּ הוּא נָשָׂא וּמַכְאֹבֵינוּ סְבָלָם” מתייחס לכך שצליבת ישו סייעה לכפר על חטאי האנושות, באמצעות הסבל שסבל ישו. עם זאת, לדעת המצדדים בפרשנות היהודית, הסבל שנגרם לעבד ה' לא נבע עקב חטאיה של סביבתו, אלא נהפוך הוא: הסבל נגרם לעבד ה' על ידי אלוהים עצמו, ולא על ידי סביבתו. סביבתו של עבד ה' לא התעניינה בו במהלך הסבל שנגרם לו. זאת, כפי שמובא בפסוק ”כֻּלָּנוּ כַּצֹּאן תָּעִינוּ, אִישׁ לְדַרְכּוֹ פָּנִינוּ; וַה' הִפְגִּיעַ בּוֹ, אֵת עֲו‍ֹן כֻּלָּנוּ”.
במקומות אחרים בתנ"ך שבהם מתואר סבל, לא מתוארים "ייסורי תמורה", כלומר, סבלו של אדם אחד במקום סבלו של רעהו, כפי שעולה מהפרשנות הנוצרית. הסבל שמתואר בתנ"ך הוא בבחינת "עונש על חטא", כלומר ענישה קולקטיבית: כך, למשל, בסיפור רצפה בת איה כל העם נענש ברעב כיוון ששאול הפר את הברית עם הגבעונים ותקף אותם. בנוסף, בניסיון הראשון לכיבוש העי העם כולו מפסיד עקב חטאו של יחיד, והוא עכן בן כרמי. לפיכך, לדעת המצדדים בפרשנות היהודית, סביר יותר להניח שהסבל המתואר בשיר עבד ה' איננו "ייסורי תמורה", אלא "עונש על חטא".
לטענת המצדדים בפרשנות היהודית, הסבל שנגרם לעבד ה' הוא מטאפורה לסבל שנאלץ לעבור העם היהודי במרוצת הדורות.
לקריאה נוספת

יחזקאל קויפמן, תולדות האמונה הישראלית, תל אביב: מוסד ביאליק, 1948, כרך ח', עמ' 134-112
אדולף נויבאואר (עורך), פירושי הנה ישכיל עבדי על פי חכמי ישראל, אוקספורד, תרל"ו.
הערות שוליים

↑  בוסתנאי עודד, גלות ישראל ויהודה באשור ובבבל (מאות ח' – ו' לפנה"ס), תל אביב: פרדס, 2010, עמ' 361.
↑  מנחם הרן, האסופה המקראית: תהליכי הגיבוש עד סוף ימי בית שני ושינויי הצורה עד מוצאי ימי הביניים – האסופה המקראית – חלק ג' , ירושלים: מוסד ביאליק, 2008, עמ' 592
1 2  משה צבי סגל, הערך 'ישעיהו, ספר ישעיהו', אנציקלופדיה מקראית כרך ג' (1965), טורים 909, 926 - 934.
↑  יעקב מילגרום, ויקרא: ספר הפולחן והמוסר, ירושלים, מוסד ביאליק, 2014, עמ' 181
↑  משה צבי סגל, הערך 'ישעיהו, ספר ישעיהו', אנציקלופדיה מקראית כרך ג' (1965), טורים 929- 930.
↑  אלכסנדר רופא, מבוא לספרות המקרא, ירושלים, כרמל, 2006, עמ' 230–233
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי יוחנן, פרק י"ב, פסוקים 37–38
↑  יאיר הופמן, עולם התנ"ך: ישעיהו, תל אביב: דודזון-עתי, 1994, עמ' 205–206
↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל: ישעיהו מ'–מ"ח, ירושלים: מאגנס, 2008, עמ' 141–142
↑  גרשון ברין, מחקרים בספרות הנבואה הקלאסית, ירושלים: מוסד ביאליק, 2006, עמ' 34
↑  יאיר הופמן, עולם התנ"ך: ישעיהו, תל אביב: דודזון-עתי, 1994, עמ' 236
↑  שמואל אחיטוב, מקרא לישראל: ישעיהו מ'–מ"ח, ירושלים: מאגנס, 2008, עמ' 362
↑  אירית יעקב, קוהלת, הצדיק הסובל בנבואת ישעיהו, באתר News1 מחלקה ראשונה, 13 בנובמבר 2017
↑  קויפמן, עמ' 112
↑  קויפמן, עמ' 117
↑  קויפמן, עמ' 119
↑  קויפמן, עמ' 118
הוכחה בדרך השלילה

בלוגיקה ובמתמטיקה הוכחה בדרך השלילה או הוכחה עקיפה היא שיטת הוכחה לפיה אם הפרכת טיעון מסוים מובילה לסתירה לוגית — הטיעון נכון. במילים אחרות: אם הנחת טיעון מסוים מובילה לסתירה לוגית, אזי ניגודה של הנחה זו בהכרח נכון. בלטינית מכונה Reductio ad absurdum – רֶדּוּקְצְיוֹ אַדּ אַבְּסוּרְדּוּם - רדוקציה לאבסורד ("צמצום לאבסורד"), כלומר טענה שמובילה למצב לא-הגיוני.
שיטה זו מבוססת על כלל השלישי מן הנמנע בלוגיקה, לפיו או שמשהו הוא נכון או שהוא אינו נכון, כלומר בהכרח רק אחד מהשניים הבאים מתקיימים: הטענה נכונה או שהטענה ההופכית לה נכונה. עם זאת, ישנם זרמים במתמטיקה דוגמת האינטואיציוניזם שאינם מקבלים שיטה זו. בפרט הם דוחים את הטיעון ששלילה של הטענה ההפוכה גוררת שהטענה נכונה. על כן הם אינם מקבלים הוכחה בדרך השלילה כהוכחה קבילה.
במתמטיקה

בתחום של לוגיקה מתמטית ותורת המודלים, הוכחה בדרך השלילה מסתמכת על ההנחה שבתוך מודל מתמטי ספציפי טענה מתמטית היא נכונה או לא נכון (ואין מצבי ביניים).
הוכחה בדרך השלילה היא כלי חזק ושימושי מאוד במתמטיקה. על מנת להוכיח ישירות טענה - צריך לבנות היסק לוגי שבונה את הטענה המפורשת, ולעומת זאת על מנת להוכיח בשלילה מספיק לבנות היסק לוגי שמתחיל בטענה הנגדית ונגמר בטענה לא נכונה כלשהי וכך יש יותר אפשרויות לכוון אליהן בבנייה של ההיסק.
במתמטיקה > הוכחות מפורסמות שמשתמשות בדרך השלילה

קיומם של אינסוף מספרים ראשוניים - ההוכחות של אוקלידס, אוילר ופורסטנברג מסתמכות כולן על הנחה בשלילה.
שורש 2 אינו מספר רציונלי - אחת ההוכחות שידועה מן הזמן העתיק ומופיע בכתבי אריסטו.
משפט קנטור - מתורת הקבוצות שעוסק בעוצמות של קבוצות וקבוצות חזקה.
משפט ליוביל - מאנליזה דיאופנטית שעוסק בקירוב שורשים של פולינום עם מקדמים שלמים.
למשפט היסודי של האלגברה - יש מספר הוכחות שרובן מסתמכות על הנחה בשלילה.
e אינו מספר רציונלי - ההוכחה הראשונה לאי רציונליות של  e של אוילר מסתמכת על הנחה בשלילה
בפילוסופיה

ההוכחה הראשונה על דרך השלילה בפילוסופיה מיוחסת לפילוסופים האלאטים, אף על פי כן, נראה שכבר הפיתגוראים השתמשו בה.
יש הטוענים[דרוש מקור] כי ראשון המשתמשים בה היה זנון מאליאה, שכן הוא הוכיח את טענת מוֹרוֹ פארמנידס באמצעות 'רדוקציה אד אבסורדום' של טענות מתנגדיו. הטענות אותן הפריך באופן זה הן: ישנה תנועה בעולם. וכן: ישנו ריבוי בעולם. היסטוריון המתמטיקה סזאבו סבור כי כבר בשירו של פארמנידס ניכר מבנה הרדוקציה אד אבסורדום. פארמנידס מניח כי ישנו 'אין' (שהוא מזהה עם חלל ריק) ומוכיח כי מדובר בסתירה עצמית. כך הוא מוכיח כי אין בעולם ריק, לכן העולם מלא, ומכאן שהתנועה בו אינה אפשרית.
הוכחת טענה בדרך השלילה נפוצה בוויכוחים ובדיבייטינג לשם השגת ניצחון על היריב הרעיוני. עם זאת, היא יכולה לשמש כדרך לבירור האמת, שכן ניתן להצביע בה על כשלים רעיוניים בדברי הדובר השני, כפי שתראינה שתי הדוגמאות הבאות:
דוגמה פשוטה יותר ללא צורך באזכור דעתו של דוד:
אני מכחיש דעתך וטוען שהיא שגויה.
לפי הטיעון שלך, דעה 1 תקפה כמו כל שאר הדעות.
מצד שני, הדעה שלך גם נוגדת וסותרת את 1, שכן היא ההפך הגמור ממנה.
מסקנות 2 ו־3 סותרות זו את זו, ולכן ההנחה הבסיסית שלך שגויה ופסולה.
בפילוסופיה > בדיונים על דת ומדע

דוגמאות נוספות להוכחה בדרך השלילה ניתן למצוא בדיוני דת ומדע. בקרב דתיים לעיתים נשמעת הטענה כי במקרה של אמונה דתית שאי אפשר להפריכה, נטל ההוכחה עובר אל הספקן ועליו להוכיח שהאמונה לא נכונה. טענות מסוג זה ניתן לצמצם עד לאבסורד.
כך, קנקן התה של ראסל הוא אנלוגיה שטבע הפילוסוף הבריטי ברטראנד ראסל, ונועדה לדחות את הרעיון כי יש משמעות לכך שאין אפשרות להפריך את קיומו של אלוהים. ב-1958  הציג זאת כך:
איש אינו יכול להוכיח שאין בין כדור הארץ ומאדים קנקן תה מחרסינה הנע בתנועה אליפטית, אבל איש אינו חושב שהדבר מסתבר דיו כדי לייחס חשיבות כלשהי לטענה. אני חושב שהאל הנוצרי בלתי מסתבר באותה מידה.
כהמשך לדבריו של ראסל, צצו דתות פארודיות המשתמשות בהוכחה על דרך השלילה כדי להגחיך את הדתות. כך קמו 'כנסיות' של מפלצת הספגטי המעופפת והחד-קרן הוורודה הבלתי נראית.
בדומה, נפוצה טענת יום חמישי האחרון הקוראת תיגר על הבריאתנות. בריאתנים כגון פיליפ הנרי גוס והרב מנחם מנדל שניאורסון טענו כי הסימנים לקדמותו של היקום נוצרו עם בריאתו, והיקום רק נראה עתיק, בעוד הוא רק בן אלפי שנים בודדות. במענה לכך, הטענה מצמצמת עד אבסורד את הטיעון הבריאתני, וקובעת כי גיל היקום למעשה אינו מוקדם מיום חמישי שעבר; כל הידוע לנו על מה שקדם ליום חמישי האחרון אינו אלא אשליה, שכן באותו יום נוצרו כל העדויות לקדמותו של העולם, כולל הזכרונות האנושיים והרישומים הפיזיים לכך.
ראו גם

הפרכה
חוק אי הסתירה
עקרון השלישי הנמנע
הערות שוליים

↑  תלמה לויתן, 8.1, יסודות החשיבה המתמטית : צעדים ראשונים במתמטיקה מתקדמת, מכון מופ"ת, תשע"ג 2012. (בעברית)
↑  Dr Jack Dikian, The problem with last Thursday (thursdayism)
↑  פיליפ הנרי גוס, בספרו "אומפלוס" (Omphalos)
↑  מכתב הרבי מליובאוויטש, טבת תשכ"ב - נדפס באמונה ומדע עמ' 89. מאנגלית
סיידו דומבייה

סיידו דומבייה (בצרפתית: Seydou Doumbia; נולד ב-31 בדצמבר 1987 ביאמוסוקרו) הוא כדורגלן לשעבר מחוף השנהב ששיחק בעמדת החלוץ.
תארים

אליפות רוסיה - 2012/2013, 2013/2014
הגביע הרוסי - 2010/2011, 2011/2012
הסופר קאפ הרוסי - 2013
אליפות שווייץ: 2016/2017
הגביע השווייצרי: 2016/2017
גביע הליגה הפורטוגלית: 2017/2018
גביע אפריקה לאומות: 2015
מלך השערים ליגת העל של חוף השנהב - 2005 (15 שערים)
מלך השערים בליגת העל השווייצרית - 2009 (20 שערים), 2010 (30 שערים), 2017 (20 שערים)
שחקן השנה בשווייץ - 2008/09, 2009/10
מלך השערים בליגת העל הרוסית - 2011/12, 2013/14
כדורגלן השנה ברוסיה (מגזין פוטבול) - 2011, 2014.
כדורגלן השנה ברוסיה (ספורט אקספרס) - 2011,
כוכית כהת-גרון

| כוכית כהת-גרון |
| --- | --- |
 כוכית כהת-גרון, Marievale, חאוטנג, דרום אפריקה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
משפחה:: סנוניתיים
סוג:: כוכית
מין:: כוכית כהת-גרון
שם מדעי
 Riparia paludicola ‏וייו, 1817
תחום תפוצה
 תחומי התפוצה של כוכית כהת-גרון ושל תת-המין שפוצל, כוכית אפורת-גרון   כוכית כהת-גרון   כוכית אפורת-גרון

ביצי כוכית כהת-גרון, אוסף מוזיאון טולוז
כּוּכִית כֵּהַת-גָּרוֹן (שם מדעי: Riparia paludicola) היא ציפור שיר קטנה ממשפחת הסנוניתיים.
בישראל היא מזדמנת נדירה ביותר עם שלוש תצפיות ודאיות בלבד, ב-1985, 1989 ו-2003, שלושתן של תת-המין האסייתי chinensis (כפי שיתואר בהמשך, תת-מין זה פוצל כיום למין נפרד: כוכית אפורת-גרון).
ביולי 2015 ככל הנראה נצפתה בדרום ים-המלח כוכית כהת-גרון מאחד מתת-המינים האפריקאים, אך תצפית זו לא התקבלה רשמית בשל חוסר בתיעוד מספק.
טקסונומיה ואטימולוגיה

מין זה תואר לראשונה רשמית כ-Hirundo paludicola על ידי חוקר הצפרות הצרפתי לואי וייו ב-1817 ב-Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle שלו. בעבר הוא נחשב למין אחד יחד עם המין כוכית אפורת-גרון (R. chinensis) וכוכית מדגסקרית (R. cowani) תחת השם "כוכית פשוטה" ("Plain martin"), אך המין פוצל בהמשך לשני מינים נפרדים.
שם הסוג Riparia נגזר מהמילה הלטינית, "Ripa", גדת נהר. שם המין הספציפי paludicola גם הוא מלטינית, ומשמעותו שוכן-ביצות; "palus" - ביצה, ו-"cola" - שוכן.