stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליזבת מוס
קריירה

מוס נראתה לראשונה על המסך בשנת 1990, בסרט הטלוויזיה "Bar Girls", מאוחר יותר באותה השנה הופיעה במיני-סדרה של רשת NBC‏ "Lucky Chances".
בין 1992 ל-1995 היא השתתפה בשבעה פרקים בסדרה "סודות העיר" ("Picket Fences"). בשנת 1994 מוס השתתפה בחידוש של הסרט "המרוץ להר המכשפות". בין 1999 - 2006 מוס גילמה את הבת הראשונה זואי ברלט בסדרה "הבית הלבן", ובשנת 1999 שיחקה בתפקיד משני בסרט "נערה בהפרעה" לצד וינונה ריידר ואנג'לינה ג'ולי. בשנת 2003 מוס שיחקה בסרט "בתולה" אשר קיבלה עליו מועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט. בשנת 2005 - 2006 היא שיחקה בסדרה "פלישה", וב-2007 השתתפה בתפקיד אורח בסדרה "האנטומיה של גריי".
באוקטובר 2008 היא הופיעה בברודוויי בהצגה "Speed-the-Plow" מאת דייוויד מאמט. היא כיכבה לצד קירה נייטלי בהצגה "The Children's Hour" שהציגה בלונדון.
משנת 2007–2015 שיחקה את תפקידה של הרעיונאית פגי אולסן בסדרת הדרמה "מד מן". על תפקידה בסדרה הייתה מועמדת שש פעמים לפרס אמי. בשנת 2009 השתתפה בסרט "על הזוג מורגן שמעתם?" שנכשל בקופות.
מאז 2017 מככבת בתור ג'ון אוסבורן (שלפרד / שלג'וזף) בסדרה "סיפורה של שפחה". על תפקידה בסדרה זכתה בפרס אמי ובפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2019 כיכבה לצד מליסה מקארתי וטיפאני האדיש בסרט הפשע "קיטצ'ן" אודות נשות מאפיונרים משכונת הלס קיצ'ן של שנות השבעים בניו יורק שלוקחות את העסק לידיהן לאחר שהFBI עוצרים את בעליהן.
באוגוסט 2020 נודע כי היא עתידה לשתף פעולה פעם נוספת עם חברת בלאמהאוס הפקות ולככב במותחן הפסיכולוגי "Mrs. March".
חיים אישיים

מוס מחזיקה באזרחות בריטית ואזרחות אמריקאית.
היא החלה לצאת עם השחקן פרד ארמיסן באוקטובר 2008, והם התארסו בינואר 2009, התחתנו ב-25 באוקטובר 2009 בלונג איילנד, ניו יורק.  הם נפרדו ביוני 2010, ובספטמבר 2010 הגישה מוס בקשה לגירושין, שהושלמה סופית ב-13 במאי 2011.
מוס היא סיינטולוגית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | Suburban Commando | ילדה קטנה |  |
| 1993 | היה היו ביער | מישל | דיבוב |
| 1994 | Imaginary Crimes | גרטה ויילר |  |
| 1995 | Separate Lives | רוני באקווית' |  |
| 1995 | ארוחת הערב האחרונה | ג'ני טיילר |  |
| 1997 | רסיסים של חיבה | לינדה |  |
| 1999 | The Joyriders | ג'ודי |  |
| 1999 | החברים של ממפורד | קייט ברוקט |  |
| 1999 | בכל מקום אחר | רייצ'ל |  |
| 1999 | נערה בהפרעה | פולי קלארק |  |
| 2002 | West of Here | שריס |  |
| 2002 | Heart of America | רובין וולטרס |  |
| 2003 | Temptation | ווינד / מורגן |  |
| 2003 | Virgin | ג'סי ריינולדס |  |
| 2003 | הנעדרת | אנני |  |
| 2005 | Bittersweet Place | פאולי שפר |  |
| 2007 | עליית הגג | אמה קאלן |  |
| 2007 | יום הגיוס | פטרישיה |  |
| 2008 | El camino | לילי |  |
| 2008 | New Orleans, Mon Amour | היידי |  |
| 2009 | על הזוג מורגן שמעתם? | ג'קי דרייק |  |
| 2010 | A Buddy Story | סוזן |  |
| 2010 | תביא אותו כמו גבר | דפני בינקס |  |
| 2011 | גרין לנטרן: אבירי הברקת | אריסיה ראב | דיבוב |
| 2012 | Smoking/Non-Smoking | דיאנה ווילן |  |
| 2012 | עצם העניין | גרייס וינטר |  |
| 2012 | בדרכים | גלטאה דנקל |  |
| 2014 | תקשיב פיליפ | אשלי |  |
| 2014 | The One I Love | סופי |  |
| 2015 | Queen of Earth | קתרין | גם מפיקה |
| 2015 | נעלם | שאנון |  |
| 2015 | אמת | לוסי סקוט |  |
| 2015 | גורד שחקים | הלן ויילדר |  |
| 2016 | The Free World | דוריס לאמב |  |
| 2016 | רוקי: הסיפור האמיתי‏ | פיליס וופנר |  |
| 2017 | Mad to Be Normal | אנג'י ווד |  |
| 2017 | הריבוע | אן |  |
| 2018 | השחף | מאשה |  |
| 2018 | הג'נטלמן והאקדח | דורות'י |  |
| 2018 | הריח שלה | בקי | גם מפיקה מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית הטובה ביותר (אנ') (2019) |
| 2019 | האור של חיי | אמא |  |
| 2019 | אנחנו | קיטי טיילר |  |
| 2019 | קיטצ'ן | קלייר וולש |  |
| 2020 | שירלי | שירלי ג'קסון |  |
| 2020 | בלתי נראה | ססיליה קאס |  |
| 2021 | הכרוניקה הצרפתית | אלומה |  |
| 2023 | הגול הבא מנצח | גייל |  |
| 2024 | Shell | סמנתה לייק |  |
| יפורסם בהמשך | Francis and the Godfather | אלינור קופולה | בשלבי הפקה |
גארי אולדמן

| --- | --- |

אולדמן, 2018
 לידה:  21 במרץ 1958 (בן 66) אנגליה לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 שם לידה:  Gary Leonard Oldman 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 מקום לימודים:  רוז ברופורד קולג' 
 בן או בת זוג:  ג'יזל שמידט (אוגוסט 2017–?)   איזבלה רוסליני (1994–1996) 
 צאצאים:  Alfie Oldman, Charlie John Oldman, Gulliver Oldman 
 פרסים והוקרה:  פרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר (1997)  פרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר (2018)  פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר (2018)  פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לשחקן הטוב ביותר (2018)  פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר (1997)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה (2018)  פרס גילדת שחקני המסך (2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גארי לאונרד אולדמן (באנגלית: Gary Leonard Oldman; נולד ב-21 במרץ 1958) הוא שחקן וקולנוען אנגלי, זוכה פרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב, פרס באפט"א לקולנוע, ופרס גילדת שחקני המסך.
ביוגרפיה

אולדמן נולד בניו קרוס, לונדון שבממלכה המאוחדת, למשפחה נוצרית-אנגלית. גדל בשכונת ניו קרוס שברובע לואישהאם, הנמצא בדרום מזרח לונדון, לאב רתך ולאם עקרת בית. כבר מגיל צעיר גילה כישרונות אמנותיים, בעיקר בתחום המוזיקה, אותו זנח מאוחר יותר לטובת המשחק. בגיל 16 נשר מספסל הלימודים והחל לעבוד בחנות למוצרי ספורט. את ההשראה להפוך לשחקן קיבל, לטענתו, מהופעתו של מלקולם מקדואל בסרט "The Raging Moon" (הכמהים לאהבה) משנת 1971, שתיאר מערכת יחסים בין שני נכים. הוא קיבל מלגה והחל ללמוד בקולג' רוס ברופורד לדרמה.
קריירה

ב-1979 אולדמן בן ה-21 התקבל לתיאטרון רויאל קורט כשחקן, ושש שנים לאחר מכן אף זכה בפרס על תפקידו במחזה "החתונה המלכותית".
הוא ידוע בעיקר בשל גילום תפקידים של אנשי שוליים, תפקידים אקסצנטריים ומוגזמים לעיתים, ובהם גילום סיד וישס בסרט "סיד וננסי" מ-1986. המגזין "פרמייר" טען כי האחרון הוא "אחת ההופעות הטובות בכל הזמנים".
בתחילת שנות ה-90 עבר להתגורר בארצות הברית. הוא התפרסתם בזכות תפקידו הראשי ב-1992 בסרט "דרקולה" של פרנסיס פורד קופולה. אחת מהופעותיו הראשונות הבולטות ביותר בקולנוע הייתה בשנת 1993 בסרטו של פיטר מדאק "רומיאו בן זונה" (Romeo is Bleeding), ובו גילם אולדמן בלש מושחת בעל יצר הרס עצמי.
אולדמן שיחק גם בסרטים "JFK תיק פתוח", "רומן על אמת", "לאון", "האלמנט החמישי", אייר פורס 1" ו"המועמדת". הוא ידוע גם בשל תרומתו הרבה לקולנוע העצמאי הבריטי. רבות מהדמויות שהוא בוחר לגלם הן דמויות האנטגוניסט. בשנת 1997 ביים והפיק את סרט הבכורה שלו, "Nil by Mouth", המבוסס בחלקו על ילדותו בצלו של אב אלכוהוליסט אלים בשכונות העוני של לונדון.
בשנות ה-2000 גילם גם תפקידים של דמויות טובות כגון אלו של סיריוס בלק בסדרת סרטי "הארי פוטר", ושל ג'יימס גורדון בטרילוגיית "האביר האפל".
בשנת 2001 שיחק בתפקיד אורח בעונה 7 בפרקים 23-24 בסדרת הטלוויזיה ״חברים״ בתור שחקן שמשחק לצד ג׳ואי טריבאני בסרט על מלחמת העולם הראשונה ומשתכר בפרק השני.
בשנת 2008 דיבב אולדמן במשחק הווידאו "Call of Duty: World at War" של חברת Activision.
בשנת 2011 היה מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר על הופעתו בתפקיד איש הביון ג'ורג' סמיילי בעיבוד הקולנועי למותחן הריגול "החפרפרת" ודיבב את לורד שן הרשע בסרט קונג פו פנדה 2.
ב-2017 שיחק בסרט ההרפתקאות "המקום בינינו". באותה שנה גילם את דמותו של וינסטון צ'רצ'יל בסרט "שעה אפלה", תפקיד שעבורו זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר, בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה ובפרס גילדת שחקני המסך.
ב-2020 יצא סרט הדרמה, מאנק, בו אולדמן שיחק בתפקיד הראשי בתור הרמן מנקייביץ'. על תפקיד זה היה מועמד פעם נוספת לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה ומועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר.
בשנת 2021 לוהק אולדמן לתפקיד במיני סדרת הריגול הטלוויזיונית "סוסיים איטיים", שיצאה ב-Apple TV במהלך 2022. על תפקידו זה, היה מועמד בשנת 2024 לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה.
בשנת 2024 כיכב וגילם את הסופר האמריקאי ג'ון צ'יבר בסרט ההתבגרות האיטלקי "הנערה מנאפולי" (אנ') של הבמאי פאולו סורנטינו.
חיים אישיים

בשנת 1987 התחתן עם השחקנית האנגלייה לזלי מנוויל, אך עזב אותה בשנת 1989, שלושה חודשים לאחר שנולד בנו הבכור. בשנת 1990 נישא לשחקנית האמריקאית אומה תורמן, אך הם התגרשו כעבור שנתיים. ביולי 1994 התארס לשחקנית האיטלקייה איזבלה רוסליני, אולם הם נפרדו גם כן לאחר כשנתיים. בשנים 1997–2001 היה נשוי לדוניה פיורנטינו, ממנה יש לו עוד שני בנים. ב-2008 התחתן עם הזמרת האנגלייה אלכסנדרה אדינבורו. הם התגרשו ב-2015.
ב-2014 הואשם באנטישמיות כשצידד במל גיבסון ובטענתו ש"היהודים שולטים בהוליווד". לאחר מכן הואשם על ידי הליגה נגד השמצה באמירותיו המעודדות גזענות, ונאלץ להתנצל על דבריו מספר פעמים.
פילמוגרפיה

בינתיים (1983) (סרט טלוויזיה של מייק לי) - בתפקיד: קוקס.
סיד וננסי (1986) - בתפקיד: סיד ווישס, סולן להקת הסקס פיסטולס.
זקוף ת'אוזן (1987) - בתפקיד: ג'ו אורטון.
פרקליט במילכוד (1988) - בתפקיד: בן צ'ייס.
כל העולם בשבילך (1988) - בתפקיד: ג'והאני.
אחים חברים וכבוד (1990) - בתפקיד: ג'אקי פלאנרי.
רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים (1990) - בתפקיד: רוזנקרנץ.
ג'י. אף. קיי - תיק פתוח (1991) - בתפקיד: לי הארווי אוסוואלד.
דרקולה (1992) - בתפקיד: דרקולה.
רומן על אמת (1993) - בתפקיד: דרקסלר ספאייוי.
לאון (1994) - בתפקיד: סטאנספילד.
אהובתי הנצחית (1994) - בתפקיד: לודוויג ואן בטהובן.
אות קלון (1995) -בתפקיד: הכומר ארתור דימנסדייל.
רצח מדרגה ראשונה (1995) - בתפקיד: מילטון גלן.
בסקיאט (1996) - מבוסס על סיפור חייו של הצייר ז'אן-מישל בסקיה - בתפקיד: אלברט מילו.
האלמנט החמישי (1997) - בתפקיד: ז'אן באפטיסט זורג, בעל התאגיד.
אייר פורס 1 (1997) - בתפקיד: איגור קורשונוב.
אבודים בחלל (1998) - בתפקיד: ד"ר זאכרי סמית' / ספיידר סמית'.
החרב הקסומה (1998) - בתפקיד: דיבוב קולו של רובר, האביר המרושע.
המועמדת (2000) - בתפקיד: שלי ריוניון.
חניבעל (2001) - בתפקיד: מאסון וורגר.
כביש מספר 60 (2002) - בתפקיד: או. וו. גראנט.
משפחה קטנה שלי (2003) - בתפקיד: רולף.
חטא (2003) - בתפקיד: צ'ארלי סטרום.
הארי פוטר והאסיר מאזקבאן (2004) - בתפקיד: האסיר הנמלט, סיריוס בלאק.
אתה מת (2004) - בתפקיד: לינץ'.
באטמן מתחיל (2005) - בתפקיד: השוטר הישר, ג'יימס גורדון.
הארי פוטר וגביע האש (2005) - בתפקיד: האסיר הנמלט, סיריוס בלאק.
שממה (2006) - בתפקיד: פאול.
הארי פוטר ומסדר עוף החול (2007) - בתפקיד: האסיר הנמלט, סיריוס בלאק.
האביר האפל (2008) - בתפקיד: קצין המשטרה, ג'יימס גורדון.
התאום (2009) - בתפקיד: הרבי, יוסף סנדק.
הנבחר (2010) - בתפקיד: השולט בעיירה, קראנג'י.
ירח אדום (2011) - בתפקיד: סולומון.
קונג פו פנדה 2 - דיבוב (2011) - דיבוב קולו של: לורד קיסר, האן שן.טווס לבקן.
הארי פוטר ואוצרות המוות (חלק שני) (2011) - בתפקיד: האסיר הנמלט, סיריוס בלאק.
החפרפרת (2011) - בתפקיד: הקבצן / ג'ורג' סמיילי.
עלייתו של האביר האפל (2012) - בתפקיד: קצין המשטרה, ג'יימס גורדון.
פרנויה (2013) - בתפקיד : ניקולאס וויאט.
רובוקופ (2014) - בתפקיד: ד"ר בנט נורטון.
כוכב הקופים: השחר (2014) - בתפקיד: דרייפוס, מנהיג השורדים.
ילד 44 (2015) - בתפקיד: גנרל מיכאיל נסטרוב.
Man Down‏ (2015) - בתפקיד: קפטן פייטון.
קרימינל (2016) - בתפקיד: קוואקר וולס.
המקום בינינו (2016) - בתפקיד: נתנאל שפרד.
שומר הראש והמתנקש (2017) - בתפקיד: ולאדיסלב דיוקוביץ'.
שעה אפלה (2017) - בתפקיד: וינסטון צ'רצ'יל.
לצוד את האויב (2018) - בתפקיד: אדמירל צ'ארלס דונגן.
המכבסה (2019) - בתפקיד: יורגן מוסאק.
מארי (2019) - בתפקיד: דייוויד.
משלוח מסוכן (2019) - בתפקיד: איזיקאל מאנינג.
רוצחים אנונימיים (2019) - בתפקיד: הגבר.
האישה בחלון (2021) - בתפקיד: אליסטר ראסל.
מאנק (2020) - בתפקיד: הרמן ג'יי מנייקביץ.
משבר (2021) - בתפקיד: ד"ר טיירון בראואר.
אופנהיימר (2023) - בתפקיד נשיא ארצות הברית הארי טרומן
הנערה מנאפולי (2024) - בתפקיד: ג'ון צ'יבר
פילמוגרפיה > טלוויזיה

Jesus ‏ (1999, סרט טלוויזיה) - בתפקיד: פונטיוס פילאטוס.
סוסיים איטיים (2022) - בתפקיד: ג'קסון לאמב
הערות שוליים

↑  Apple Announces New Gary Oldman Spy Series Titled SLOW HORSES — GeekTyrant, GeekTyrant, ‏1 בינואר 2022
↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Jordan Moreau, Emmy Awards 2024 Winners List: ‘Shogun’ Dominates With 18 Wins, and ‘The Bear’ Cooks Up 11, Variety, ‏2024-09-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  AwardsWatch - 2024 International Press Academy Satellite Awards Nominations: ‘The Brutalist,’ ‘Shōgun’ Lead, AwardsWatch, ‏2024-12-16 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425112005171  PLWABN: 9810588181505606  BIBSYS: 97039764  BNE: XX1176281  BnF: cb13954489t (data)  CANTIC: a11788835  CiNii: DA13106354  GND: 124243711  ISNI: 0000 0001 2096 9036  LCCN: n93039085  LNB: 000184783  MusicBrainz: ffaa602d-a6f7-45dc-8552-522bfb1c140e  NDL: 00677684  NKC: pna2005261934  NLA: 36585965  NLK: KAC2020K0516  NTA: 073450871  SNAC: w69z9bzc  SUDOC: 060831480  Trove: 1306644  VIAF: 117341583   WorldCat (עם VIAF): 117341583
האוס (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |
לוגו הסדרה
לוגו הסדרה
 סוגה:  דרמה רפואית   מסתורין
 יוצרים:  דייוויד שור   קייטי ג'ייקובס   פול אטאנאסיו   בריאן סינגר
 כותבים:  גארט לרנר, מיכאל ר. פרי, שרה הס, ג'ון מנקיביץ 
 שחקנים:  יו לורי   עומר אפס   ג'סי ספנסר   ג'ניפר מוריסון (עונות 1 - 6)   רוברט שון לאונרד   ליסה אדלשטיין (עונות 1 - 7)   פיטר ג'ייקובסון (עונות 4 - 8)   אוליביה ויילד (עונות 4 - 7)   קאל פן (עונות 4 - 5)
 פסקול:  House M.D. – Original Television Soundtrack 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  ניו ג'רזי 
 מספר עונות:  8 
 מספר פרקים:  177 
 הפקה
 מפיק:  פול אטנסיו 
 מפיקים בפועל:  פול אטנסיו, בריאן סינגר, גרג ייטאניס 
 חברת הפקה:  יוניברסל טלוויז'ן 
 הפצה:  NBCUniversal הפקות, נטפליקס 
 אורך פרק:  43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  FOX (ארצות הברית)
 רשת שידור בישראל:  HOT Prime Video
 תקופת שידור מקורית:  16 בנובמבר 2004 – 21 במאי 2012
 קישורים חיצוניים
 אתר אינטרנט
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האוס (באנגלית: .House M.D) היא סדרת דרמה רפואית אמריקאית, ששודרה ברשת פוקס בין 16 בנובמבר 2004 ל-21 במאי 2012. הדמות הראשית בסדרה היא הרופא דוקטור גרגורי האוס (יו לורי), גאון רפואי המכהן כראש מחלקת אבחון רפואי (דיאגנוסטיקה) בבית החולים האוניברסיטאי הבדיוני פרינסטון-פליינסבורו שבניו ג'רזי. בסיסה הרעיוני של הסדרה נהגה על ידי פול אטנסיו ודייוויד שור, שהיה גם האחראי הראשי ליצירת הדמות גרגורי האוס. הסדרה צולמה בעיקר בסנצ'ורי סיטי.
ההיפותזות של דוקטור האוס על מחלותיהם של חוליו מבוססות על תובנות שנויות במחלוקת, ובשל כך הוא מתעמת רבות עם חברי הצוות שלו ועם דוקטור ליסה קאדי (ליסה אדלשטיין), מנהלת בית החולים ודיקנית הרפואה. חברו האמיתי היחיד של האוס הוא דוקטור ג'יימס וילסון (רוברט שון לאונרד), ראש המחלקה לאונקולוגיה. חברי צוות האבחון של האוס בשלוש העונות הראשונות של הסדרה הם הרופאים רוברט צ'ייס (ג'סי ספנסר), אליסון קמרון (ג'ניפר מוריסון) ואריק פורמן (עומאר אפס). בסיום העונה השלישית מפורק הצוות, אך תוך זמן קצר פורמן חוזר אליו, והאוס בוחר בהדרגה שלושה חברי צוות חדשים: רמי "13" האדלי (אוליביה ויילד), כריס טאוב (פיטר ג'ייקובסון) ולורנס קאטנר (קאל פן), שדמותו הוצאה מהתסריט לקראת סיום העונה החמישית. עד תחילת העונה השישית, מופיעים צ'ייס וקמרון בתפקידים אחרים בבית החולים. קמרון עזבה את בית החולים בחלק זה של העונה, וצ'ייס חזר לצוות האבחון. בעונה שמונה ד"ר קאדי לא משחקת.
הסדרה זכתה לביקורות חיוביות רבות ולאחוזי צפייה גבוהים, ובין העונה השנייה לרביעית היא אף הייתה אחת מעשר התוכניות הנצפות ביותר בארצות הברית. הסדרה זכתה במספר פרסים, בהם פרס פיבודי, שני פרסי גלובוס הזהב וארבעה פרסי אמי. הסדרה נכנסה לספר השיאים של גינס לשנת 2012 כסדרה הנצפית ביותר בעולם, המשודרת ב-66 מדינות לכ-82 מיליון צופים; גם השחקן יו לורי נכנס לספר, כשחקן סדרת הדרמה בעל השכר הגבוה ביותר (700 אלף דולר לכל פרק בעונה השמינית).
בפברואר 2012 הודיעו יוצרי הסדרה כי שידור הסדרה יסתיים בתום העונה השמינית, פרק הסיום שודר בארצות הברית ב-21 במאי באותה שנה.
בישראל שודרה הסדרה בערוץ HOT3 בכבלים ובערוצי התאגיד מַכַּאן 33 וכאן 11, ומאוחר יותר בנטפליקס.
הפקת הסדרה > הבסיס הרעיוני של הסדרה

בשנת 2004 פנו דייוויד שור, פול אטנסיו, וקייטי ג'ייקובס (שותפתו העסקית של אטנסיו), לרשת פוקס והציעו לה את הרעיון של סדרת דרמה רפואית בסגנון CSI, שעלילת כל אחד מפרקיה תעסוק בסיפור בלשי המתרחש בבית חולים ובו רופאים חוקרים תסמיני מחלה ואת מה שגרם להם. הרעיון של אטנסיו ביחס לדרמה זו היה מבוסס על הטור Diagnosis, שנכתב ב"ניו יורק טיימס" על ידי הרופאה ליסה סנדרס (אנ') מבית הספר לרפואה של אוניברסיטת ייל, ומי שמשמשת גם כאחת היועצות הטכניות של הסדרה. בריאיון ל"מונסטרס אנד קריטיקס" אמרה ג'ייקובס כי רצונה של נשיאת פוקס באותה עת, גייל ברמן, לראות סדרה שעוסקת באופן ישיר ברפואה ולא רק בחייהם של הרופאים ההולכים במסדרון השפיע במידה רבה על תצורתה הסופית של הסדרה.
לאחר רכישת התוכנית ניתן לה השם הזמני Chasing Zebras, Circling the Drain‏. "זברה" הוא ביטוי סלנג רפואי לאבחנה חריגה או לא ברורה, ואילו הביטוי Circling the drain (תרגום חופשי: במערבולת של פתח הביוב) הוא ביטוי המתייחס למקרים סופניים, כלומר חולים שמצבם הרפואי מתדרדר בהתמדה. שור טען כי יש חשיבות לכך שבסדרה תהיה דמות מרכזית שתבחן את מאפייני האישיות של המטופלים ותאבחן את מחלותיהם באמצעות חשיפת סודותיהם ושקריהם. ככל ששור ושאר הצוות המשיכו בבדיקת האפשרויות השונות לדמות הראשית עבר מוקד התוכנית מההליכים הרפואיים לדמות עצמה. הדמות נקראה "האוס", ובסופו של דבר כך גם התוכנית עצמה. שור המשיך לפתח את דמותו של האוס וכתב את התסריט לפרק הפיילוט. בריאן סינגר, שביים את הפיילוט ומילא תפקיד מרכזי בליהוק השחקנים לדמויות העיקריות, אמר כי "שם הפיילוט היה 'כולם משקרים', וזו נקודת המוצא של התוכנית". שור אמר כי קווי העלילה המרכזיים של הפרקים הראשונים בסדרה התבססו על עבודתו של ברטון רושה, שכתב ב"ניו יורקר" בין 1944 ל-1994 והתמחה בתיאור מקרים רפואיים יוצאי דופן.
שור ביסס את הרעיון של הדמות הראשית בסדרה על חוויותיו האישיות כמטופל בבית חולים אוניברסיטאי. אחת מנקודות המוצא העיקריות של התוכנית הייתה שהדמות הראשית תהיה נכה בדרך כלשהי. בגרסה הראשונה של התוכנית תוכנן כי האוס יהיה מוגבל לתנועה באמצעות כיסא גלגלים, אך פוקס התנגדה לכך. לאחר מכן תמכה ג'ייקובס בדרישתה של הרשת שהדמות תהיה בעלת יכולת תנועה עצמאית, והסבירה זאת בכך שהדבר מוסיף ממד פיזי לסיפור. לבסוף החליט צוות התסריטאים שלהאוס תהיה רגל פגועה כתוצאה מאבחנה שגויה, ועקב כך הוא נעזר במקל הליכה וסובל מהתמכרות לסמים נרקוטיים.
הפקת הסדרה > השוואות לשרלוק הולמס

לאורך הסדרה מופיעים מספר קווי דמיון בין האוס לבין הבלש הפרטי הנודע שרלוק הולמס; שור הסביר כי אחת הדמויות הספרותיות הנערצות עליו היא זו של שרלוק הולמס, וכי לדעתו יש ייחודיות ביחס הקריר של הולמס ללקוחותיו. הדמיון בא לידי ביטוי באלמנטים אחדים של עלילת הסדרה, בהם הסתמכותו של האוס על פסיכולוגיה על מנת לפתור מקרה, חוסר רצונו לקבל מקרים שלדעתו אינם מעניינים מספיק וכתובת מגוריו (על פי פרק 13 בעונה ה-7 האוס מתגורר ברחוב בייקר 221 דירה ב', והולמס התגורר ברחוב בייקר 221 ב'). קווי דמיון נוספים בין הדמויות הם שימוש בסמים (האוס מתמודד עם התמכרות לוויקודין והולמס השתמש מדי פעם בקוקאין), גמילה מסמים, יכולת לנגן בכלי נגינה (הולמס ניגן בכינור והאוס מנגן בגיטרה, פסנתר, אורגן ומפוחית פה) וכישרון להסקה מדויקת של המניעים וההיסטוריה של אנשים לפי היבטים שונים באישיות ובמראה החיצוני שלהם.
גם להאוס וגם להולמס יש חבר אמיתי אחד: ד"ר ווטסון היה חברו היחיד של הולמס וד"ר ג'יימס וילסון הוא חברו הטוב של האוס. רוברט שון לאונרד אמר כי האוס ווילסון היו אמורים לגלם את התפקידים של הולמס וווטסון בסדרה, אך הוא סבור כי צוות המאבחנים כולו, למעט האוס המגלם את הולמס, מגלם את תפקידו של ווטסון. בריאיון למגזין Radio Times של ה-BBC אמר שור כי שתיים מההשראות לדמותו של האוס היו דוקטור מרק צ'מברלין, פרופסור לנוירולוגיה באוניברסיטת וושינגטון שבסיאטל, ודוקטור ג'וזף בל (שהיה מורהו של ארתור קונאן דויל ולפיכך מקור השראה ראשי ביצירתו של הולמס), שהיה יכול להיכנס לחדר המתנה ולאבחן אנשים מבלי לדבר עמם. בפרק האחרון של העונה השנייה ("No Reason") נורה האוס על ידי אדם בשם ג'ק מוריארטי, ששם משפחתו זהה לזה של אויבו המושבע של הולמס, פרופסור ג'יימס מוריארטי; באופן דומה השתמש וילסון בפרק האחרון של העונה החמישית בשם איירין אדלר כשמה של אהובתו הדמיונית של האוס, שהיה גם שמה של האשה היחידה עמה התמודד הולמס ואף נחל את אחד מכשלונותיו המעטים. בפרק "Adverse Events" (עונה 5, פרק 3) של הסדרה אומר האוס לחוקר פרטי ששכר כי "יש רק אמת אחת", שהייתה אחת האמרות הידועות של הולמס בספריו של קונאן דויל.
בנוסף בית החולים בו עובד האוס נקרא פרינסטאון-פליינסבורו, וברומן כלבם של בני בסקרוויל פרי עטו של קונאן דויל, המגולל את אחת מעלילותיו של הולמס, ישנו אסיר שברח מבית כלא בשם פרינסטאון.
הפקת הסדרה > צוות ההפקה

הסדרה האוס היא פרויקט משותף עבור פוקס של חברות ההפקה Heel and Toe Films (נמצאת בבעלות אטנסיו וג'ייקובס),‏ Shore Z Productions (דייוויד שור), Bad Hat Harry Productions (בריאן סינגר) ואולפני יוניברסל מדיה. אטנסיו, ג'ייקובס, שור וסינגר היו מפיקי הסדרה מאז תחילת שידוריה. לורנס קפלו, פיטר בלייק ותומאס מוראן הצטרפו לצוות הכותבים בתחילת העונה הראשונה, לאחר שפרק הפיילוט כבר שודר. בתחילת העונה השנייה הצטרפו לצוות הכותבים דוריס אגאן, שרה הס, ראסל פרנד וגארט לרנר. לפרנד ולרנר, שהיו שותפים עסקיים, הוצע תפקיד בצוות כבר בתחילת הסדרה, אך הם דחו את ההצעה, רק כדי לקבל אותה כעבור שנה לאחר שהתבררה מידת ההצלחה של הסדרה. החל מהעונה הרביעית מקבלים מוראן, פרנד ולרנר קרדיטים כמפיקי הסדרה, ביחד עם אטנסיו, ג'ייקובס, שור וסינגר. יו לורי, המגלם את הדמות הראשית, זכה לקרדיט כמפיק בפרק השני והשלישי של העונה החמישית.
שור הוא האחראי לתפעול הליכי הפקת הסדרה השגרתיים. נכון לסוף העונה השישית השתתפו בכתיבת תסריטי הפרקים למעלה מ-24 כותבים. הפוריים ביותר הם קפלו (18 פרקים), בלייק (17), שור (16), פרנד (16), לרנר (16), מוראן (14) ואגאן (13). הבמאים שביימו הכי הרבה פרקים לאורך שש העונות הראשונות של הסדרה הם דראן סאראפיאן (22 פרקים), שלא ביים אף פרק בעונה השישית, וגרג יאיטאנס (17 פרקים). מבין כ-36 הבמאים האחרים שעבדו על הסדרה רק לרשותו של דייוויד סטרייטון רשומים 10 פרקים בעונה השישית. אלאן סולטס שימש כאחראי האפקטים החזותיים מאז תחילת הסדרה. לפי דבריו של שור ישנם שלושה רופאים הבודקים מבחינה מקצועית את ההיבטים הרפואיים של הסדרה. אחות בשם בובין ברגסטרום היא היועצת הרפואית במהלך הצילום בפועל של הפרקים.
הפקת הסדרה > סגנון ואתרי צילום

חלק מפרקי הסדרה משודרים בשיטת "הליכה ודיבור", שבה נעשה שימוש רב גם בתוכניות כגון "ER" ו"הבית הלבן". שיטה זו כוללת שימוש בסצנות מעקב שבהן ניתן לראות דמות אחת או יותר הולכת ממקום למקום בעודה מדברת. המפיקה קייטי ג'ייקובס נימקה את הבחירה בשיטה זו בכך שהיא גרמה ליצירת רושם של דחיפות ואינטנסיביות, וציינה גם את העובדה שיו לורי גבוה יותר מכל הדמויות האחרות, דבר שהגביר, לדבריה, את הרושם שהסצנה יוצרת. ננסי פרנקלין מהעיתון "ניו יורקר" תיארה את האפקטים החזותיים של האיברים הפנימיים של המטופלים. לדבריה, "אני מתערבת שלא ידעת שהכליות שלך נשמעות כמו פלסטיק בועות כשהן קורסות". צילומי החלקים הפנימיים של הגוף כוללים במקרים רבים אפקטים של הקטנה ושליטה מדויקת בתנועת המצלמה, וזאת במקום להשתמש בטכנולוגיית Computer-generated Imagery (בתרגום חופשי: תמונה שנוצרה על ידי מחשב).
רוב פרקי הסדרה צולמו באולפנים של פוקס בסנצ'ורי סיטי, למעט פרקים אחדים שצולמו באוניברסיטת דרום קליפורניה ופרק הפיילוט שצולם בקנדה. בריאן סינגר בחר בבית חולים ליד עיירת הולדתו וסט וינדזור שבניו ג'רזי כמקום התרחשותה הבדיוני של הסדרה. מרכז קמפוס פריסט של אוניברסיטת פרינסטון הוא המקום שבו בוצעו הצילומים האוויריים של בית החולים האוניברסיטאי פרינסטון-פליינסבורו הנראים לאורך הסדרה. חלק מפרקי העונה השישית צולמו בבית החולים הפסיכיאטרי הנטוש גרייסטון פארק בעיירה פארסיפאני-טרוי הילס שבניו ג'רזי. בית חולים זה שימש כמקום משכנו של בית החולים הפסיכיאטרי הבדיוני מייפילד, בו אושפז האוס בפרקים הראשונים של העונה.
הפקת הסדרה > קטע הפתיחה

קטע הפתיחה של הסדרה מתחיל בהצגת תמונת MRI של ראש, המשמשת רקע לתמונה של האות H הנתונה במסגרת (סימן בינלאומי לבית חולים) מהלוגו של הסדרה. לאחר מכן מתווספים פניו של דוקטור האוס כפי שהוצגו לראשונה בפרק הפיילוט, ומעליהם מופיע שם הסדרה במלואו. לאחר מכן מתפוגג ראשו של האוס, ומתחת לשם הסדרה מופיע קו תחתי ולידו צמד האותיות M.D (ראשי תיבות של Medical Doctor - רופא), ובאופן זה מושלמת הצגת הלוגו. התמונות הללו היו כל קטע הפתיחה של פרק הפיילוט. בכל הפרקים הבאים עד העונה השביעית כלל הקטע את שמותיהם של ששת השחקנים הראשיים: לורי, אדלשטיין, אפס, לאונרד, מוריסון וספנסר. שמו של דייוויד שור, יוצר הסדרה, מופיע אחרון.
לאחר שמתפוגג לוגו הסדרה מוצג תצלום אוויר של בית החולים פרינסטון-פליינסבורו, ובהמשך מופיעה סדרת תמונות המלווה את שמו של כל אחד מחברי הצוות; רובן מוצגות בסמיכות או מעל איורים הקשורים לאנטומיה של גוף האדם. שמו של לורי מופיע ליד דגם של ראש אנושי עם מוח חשוף; שמה של אדלשטיין מופיע לצד איור מלאכותי של אקסון עצבי; שמו של אפס מופיע על רקע תצלום קרני X של בית החזה; שמו של לאונרד מופיע על רקע ציור של שתי המיספרות המוח. בחלק של הצגת שמה של מוריסון לא הייתה הסכמה על תמונה אנטומית כלשהי, ולבסוף הוסכם כי יוצגו צילומים של חותרי סירות באגם קרנגי. שמו של ספנסר מופיע לצד ציור מיושן של עמוד השדרה.
בין הצגת שמו של ספנסר להצגת שמו של שור יש סצנה שבה רואים את האוס יחד עם שלושת חברי הצוות המקוריים שלו הולכים במורד אחד ממסדרונות בית החולים. ג'ייקובס סיפרה בראיון כי לרקעים השונים אין משמעות ספציפית ביחס לדמויות; אולם, התמונה האחרונה - הטקסט "נוצר על ידי דייוויד שור" שמתחתיו צוואר אנושי - מרמזת על כך ששור הוא "המוח של הסדרה". קטע הפתיחה היה מועמד בשנת 2005 לפרס אמי עבור העיצוב הטוב ביותר של קטע פתיחה. שמותיהם של ספנסר ומוריסון המשיכו להופיע בקרדיטים שבקטע הפתיחה גם לאחר שזמן המסך של דמויותיהם הופחת במידה רבה במהלך עונות ארבע וחמש, ושמה של מוריסון אף הוזכר לאחר שהיא עזבה את הסדרה. בעונה השביעית חלו שינויים אחדים בקטע הפתיחה, בראשם הסרת שמה של מוריסון והוספת שמותיהם של ג'ייקובסון ושל ויילד. לאחר עזיבתה של ויילד את הסדרה הוחלף שמה בזה של שרלין יי (דוקטור צ'י פארק) בעונה השמינית, בה נוסף קרדיט גם לשחקנית החדשה אודט אנבל (דוקטור ג'סיקה אדמס).
נעימת הנושא המקורית של הסדרה, כפי שהושמעה בארצות הברית, מורכבת מחלקים מקטעים אינסטרומנטליים של השיר Teardrop המנוגן על ידי להקת Massive Attack.