החומה הגדולה של סין
היסטוריה > החומה תחת הרפובליקה העממית של סין (1949 – עד ימינו)

עם סיום המלחמה הייתה החומה במצב קשה. הקרבות שהתנהלו סביבה הוסיפו לנזק המצטבר של הזנחה ארוכת שנים. בין השנים 1953–1957 ביצע הממשל הקומוניסטי שיפוץ בקטע בן 1,300 מטרים של החומה בבָּאדָאלִינְג, כיום האתר העיקרי בחומה לביקורי תיירים מבייג'ינג. את ההצעה לביצוע השיפוץ העלה גְווֹ מוֹזְ'ווֹ (郭沫若, בפין-יין Guō Mòruò), סופר, משורר ונשיא האקדמיה הסינית למדעים, במטרה שהאתר ישמש לביקורי דיפלומטים. ואכן, האתר שימש למטרה זו אפילו בתקופה שסין הייתה סגורה למערב (תקופת מסך הבמבוק), ומאז שנפתחה ביקרו בחומה מאות נכבדים מרחבי העולם.
עם זאת, מעבר למספר קילומטרים של החומה שעברו שיפוץ של ממש, הוזנחה יתרת החומה והיא אף סבלה נזקים מידי אדם. איכרים פרקו אבנים ולבנים לשימוש משני בבנייה ובסלילת כבישים, והאדמה הנגוחה שבמרכז החומה נחפרה לשימוש כדשן. במקרים מסוימים גם פוצצו חלקים מהחומה בדינמיט על מנת לפנות מקום לבניינים אחרים, או לשם שימוש משני באבני החומה. ההרס המכוון התגבר בתקופת מהפכת התרבות (1966–1968).
סין החלה להיפתח למערב ב-1972 עם ביקורו ההיסטורי של נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון. במסגרת הביקור הגיע ניקסון ב-23 באוקטובר לחומה הגדולה ושם הכריז כי "זוהי חומה גדולה ובוודאי שנבנתה על ידי עם גדול". אבל השינוי האמיתי ביחס לשימור החומה החל בספטמבר 1984, שעה שדנג שיאופינג, מנהיגה של סין, החל במסע אידאולוגי שכותרתו "אהבו את סין, שחזרו את החומה הגדולה שלנו". במשך חמש השנים שלאחר מכן הושקעו כספים רבים בשחזור ושיפור החומה. שופץ קטע נוסף בן 750 מטרים סביב בָּאדָאלִינְג, ושופץ קטע במעבר הרים נוסף סמוך לבייג'ינג. ב-1987 הכריזה אונסק"ו על החומה הגדולה של סין כאתר מורשת עולמית.
במקביל נמשך הקו הרשמי של הצגת החומה הגדולה כסמל לאחדות סין וליצירתיות של תושביה הקדומים באמצעות סדרות דוקומנטריות בטלוויזיה, או כרקע קבוע למחזה המוזיקלי "שיר המהפכה הסינית" שחגג 45 שנות שלטון קומוניסטי. גם מתנגדי המשטר השתמשו בחומה כסמל, אבל במשמעות שונה לגמרי. ביוני 1988 שודרה בטלוויזיה הסינית סדרה בת שישה פרקים "קינה לנהר" (河殇 בפין-יין Héshāng) שבמסווה של תיאור היסטורי כללה ביקורת חבויה על המשטר הנוכחי. על רקע של תמונות מהחלק החרב של החומה מצפון-מערב סין, הוצגה החומה הגדולה בסדרה כסמל לבדלנות הסינית שמנעה מסין קשר עם העולם החיצוני ולכן מנעה גם סחר, פתיחות, קדמה, מדע ועושר. שנה אחר כך התחוללו המחאות בכיכר טיין-אן-מן, סדרה של הפגנות שהסתיימו בטבח מפגינים על ידי הצבא הסיני. סדרת הטלוויזיה הואשמה כאחד הגורמים העיקריים להפגנות, וכותב התסריט סוּ שְׂיָאוקָאנְג נמלט לחו"ל. עשר שנים אחר כך נערכו חגיגות בבייג'ינג לקראת החזרתה של הונג קונג לידי סין, ובמפגן נבנתה החומה הגדולה תוך שימוש בגופם של אתלטים סינים.
למרות הטבח בכיכר טיין-אן-מן המשיכה הממשלה הסינית לדבוק בשיטת הממשל הקומוניסטי הייחודי, מדיניות כלכלית קפיטליסטית ושלטון של מפלגה אחת. המדיניות הכלכלית הייתה ועודנה הצלחה גדולה, והחומה הגדולה השתלבה בנוף החדש. עסקים רבים קמו סביב החומה ומיליוני תיירים נוהרים אליה מדי שנה. החומה שולבה באירועי ספורט כדוגמת תחרויות אופניים באולימפיאדת בייג'ינג (2008), ומדי שנה נערכת בה ריצת מרתון. חברות סיניות רבות שילבו את החומה הגדולה בשמן או בסמלן המסחרי, כדוגמת חברת בנייה, חברה לייצור מכוניות, חברת כרטיסי אשראי, חברה לייצור יין, חברת תעופה וחברה לייצור צמיגים. ב-2007 נבחרה החומה הגדולה של סין כאחד משבעת פלאי תבל החדשים במשאל פרטי דרך האינטרנט.
המנטליות של החומה הגדולה כאמצעי שנועד לבודד את הסינים מדעות מסוכנות המגיעות מהעולם החיצון חדרה גם לחידוש המודרני שהתפשט במהירות בסין, האינטרנט. על מנת למנוע שימוש בכלי זה כאמצעי לקבלת מידע או להתאגד, מפעילה ממשלת סין שרתים ותוכנות ומעסיקה עשרות אלפי אנשים בבדיקה של התעבורה באינטרנט, פעילות שזכתה לכינוי "חומת האש הגדולה" (The Great Firewall).