stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאלון-סור-סון
היסטוריה

אף על פי שהאתר עליו שוכנת העיר היה בירתם של האיידואים ("קבילו" או קבילינום" אצל סטרבון) וממצאים מתרבות לה טן (La Tène) התגלו על קרקעית הנהר במקום, האזכור הראשון של "קווילונום" (Cavillonum) מצוי בספר "מלחמת גאליה" המתאר את מלחמת גאליה של יוליוס קיסר. העיר הרומית שימשה כנמל על הנהר וכצומת דרכים של ויה אגריפה עם דרכים צדדיות. ב-354 לספירה הקיסר הרומי, קונסטנטיוס השני, אסף ב"קאבילונה" את הצבא הרומי ה-7 לפני פלישתו ומלחמתו בשני מלכים אלמאנים. אולם, חוסר אספקה הביא למרד של הצבא הרומי, שפויס רק לאחר הזרמת כסף על ידי הסנטור הרומי אוסביוס (אנ').
בשלהי העת העתיקה הצטמצם שטח העיר וגודל השטח שהיה מוקף חומה היה כ-150 דונם.
הקדוש הנוצרי מרקלוס הקדוש, בצרפתית "סן מרסל" (Saint Marcel) עונה והומת במקום בשנת 179 לספירה. גונתרם, מלך בורגונדיה, שקבע ב"קבילו" (Cabillo) את בירתו בשאלון-סור-סון ומת בה, עודד את פולחנו במחצית השנייה של המאה ה-6. הבישופות של שאלון-סור-סון, שהייתה חלק מהבישופות של ליון, נוסדה באותה תקופה.
בין המאה ה-5 למאה ה-13 התקיימו בשאלון 12 ועידות של הכנסייה הנוצרית. הראשונה התקיימה ב-470. בוועידה בשנים 647–649 כפו הבישופים אואן (אודנוס), מדארדוס ואליגיוס על גאליה את החלטות ועידת ניקיאה השנייה. הוועידה בשאלון ב-813 חייבה את הבישופים להקים בתי ספר לכמרים, אסרה על טבילה חוזרת של החוזרים בתשובה וכפה על כל הנזירים את תקנון בנדיקטוס. ועידה נוספת משנת 886 ניסתה לשווא לתווך בין הנסיכים הקרולינגים המסוכסכים. האחרונה בוועידות שאלון התנהלה בשנת 1073.
בשנת 732 הוחרבה העיירה על ידי הפולשים המוסלמים (ה"סרצנים"), אך נבנתה מחדש כעבור חמישים שנה על ידי קארל הגדול. ב-834 הוצתה על ידי לותאר הראשון. ב-937 הותקפה על ידי ההונגרים (מדיארים) ושוב ב-1168 על ידי המלך לואי השביעי שכעס על הרוזן גיום. בשנים 938–1237 השתייכה העיירה לרוזני שאלון. בשנת 1237 העביר הרוזן ז'אן הזקן או החכם (1190–1267) את הרוזנויות שאלון ואוקסון לאיג הרביעי, דוכס בורגונדיה, בתמורה לאחוזות סאלן, ברקון, ויאפאן ואורנאן. שאלון השתייכה לדוכסות בורגונדיה בשנים 1237–1477. באמצע המאה ה-12 היא זכתה לצ'רטר כמועצה. בשנת 1273 התקיים בשאלון טורניר בין מלך אנגליה, אדוארד הראשון לרוזן של שאלון. הוא נשאר בזיכרון הקולקטיבי בשם "המלחמה הקטנה בשאלון".
בשנת 1478 נכבשה העיירה, אחרי מצור, על ידי המלך הצרפתי לואי האחד עשר שהחזיר אותה לכתר צרפת.
שאלון ידועה בעיקר כעיר שבה הומצאה שיטת הצילום. ניספור נייפס, מחלוצי הצילום, היה אזרח העיר. ישנו בית ספר על שמו בעיר וגם מוזיאון שנושא את שמו. המוזיאון, שממוקם ברחוב Quai des Messageries, מכיל ארכיון של למעלה משני מיליון צילומים ותצוגה של אביזרי צילום מראשית ההיסטוריה של הצילום.
אזרח מפורסם אחר של העיר, דומיניק ויוואן-דנון (Dominique Vivant Denon)‏ (1747–1825), היה מעורב ביצירתו של הלובר: בהסבתו של ארמון הלובר, למוזיאון אחרי המהפכה הצרפתית. על שמו, יש בעיר מוזיאון, מוזיאון ויוואן-דנון (צר'), מוזיאון ארכאולוגי, שבו נמצאים גם כלי חרס עם כיתוב בעברית, המעידים על קיום קהילה יהודית עתיקה באזור.
ערים תאומות

גרמניה זולינגן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה (מ־1960)
לקריאה נוספת

Norman Davies -Vanished Kingdoms, The History of Half-Forgotten Europe, Penguin Books, London 2012,
הערות שוליים

↑  סטרבון ספר ד
↑  N.Davis 2012 ע' 102
שותפות בין-מגזרית

שותפות בין-מגזרית (באנגלית: Cross-sector Partnership) או שיתוף פעולה בין-מגזרי (באנגלית: Cross-Sector Collaboration) היא מושג המתייחס למסגרת ארגונית מפורשת ומתמשכת של יחסי גומלין וחליפין בין נציגים מהמגזרים השונים במשק (לרוב המגזר הציבורי, המגזר השלישי והמגזר העסקי), העוסקת בהשגת מטרות ציבוריות באמצעות הכוונה משותפת של משאבים.
שותפות בין-מגזרית היא מקרה מובחן של שותפויות. ייחודה של שותפות זו נובע מאופי המפגש שהיא מזמנת - מפגש בין גורמים בעלי זהות שונה ומרוחקת, רצון לגשר בין ארגונים בעלי תפיסות ערכיות וניהוליות שונים. השוני בין הגורמים נוגע לתפקידו בחברה, משפיע על המחויבות הערכית והחברתית שלו ועל רציונל פעולתו. על אף הרצון לפעול יחדיו השותפים שואפים לשמור על תפקידם הראשוני המובחן. שותפות בין מגזרים היא התערבות במרחב הציבורי, ומתוך כך, היא מקפלת בתוכה משמעות ערכית החורגת מהפונקציונלי או הניהולי.
בישראל מופעל מאז 2007 השולחן העגול הממשקי כמסגרת לשיח בין מגזרי ברמה הלאומית, ביוזמת משרד ראש הממשלה ובהפעלה של שיתופים.
בשנת 2012 הוקם "מיזם ממשלה-חברה אזרחית" – שותפות של שבעה משרדי ממשלה, של מכון אלכא למנהיגות וממשל בג'וינט ישראל, ושל נציגי התפוצות. את התהליך המרכזי בחברה האזרחית מוביל ארגון הגג מנהיגות אזרחית יחד עם קואליציית ארגוני תשתית. מטרת המיזם היא יצירת מערכת כוללת (אקו-סיסטם) המחזקת עשייה משותפת.
לקריאה נוספת

Reginald, V. L., Gerencser, M., Napolitano, F., and Kelly, C. (2008). Megacommunities: How Leaders of Government, Business and Non-Profits Can Tackle Today's Global Challenges Together, Palgrave Macmillan.
הערות שוליים

↑  י' אלמוג, ז' גורבצביץ, ל' קדיש, "מיזם ממשלה-חברה אזרחית" - מחקר הערכה, שלב א', באתר מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, ‏2015
↑  ל' קדיש, י' אלמוג, תכנית "מרחב" לקידום הממשק בין הממשלה והחברה האזרחית: הערכת מחזור א', שנה לאחר סיום התכנית, באתר מכון מאיירס-ג'וינט-ברוקדייל, ‏2015
↑  טליה חסין, ליאור קדם-קדיש, הילה דולב, ניקול טליאס, רואים רחו"ק (רווחה, חברה וקהילה) - עתודה למנהיגות בכירה בשדה הרווחה והשירותים החברתיים: מחזור ב' » Brookdale, באתר https://brookdale.jdc.org.il/
ערך זה הוא קצרמרבנושא סוציולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיחות עם אלוהים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  ניל דונלד וולש
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  37 שפות (ביניהן: עברית, גרמנית, צרפתית, ספרדית, ערבית, רוסית ועוד)
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ארצות הברית
 תאריך הוצאה:  1995–היום
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  אופוס
 תאריך:  1997–היום
 תרגום:  עידית שורר (ספרים 1,3), אילה שלו (ספר 2), אחרים
 סדרה
 מספר ספרים:  10
 
שיחות עם אלוהים (באנגלית: Conversations with God או CWG) היא סדרת ספרים מאת ניל דונלד וולש. הספרים כתובים כדיאלוג שבו המחבר שואל שאלות ואלוהים עונה. הספר הראשון בסדרה יצא בשנת 1995 וזכה להצלחה רבה. הספר היה במשך 137 שבועות ברשימת רבי-המכר של הניו יורק טיימס.
בריאיון עם לארי קינג, סיפר וולש כיצד התחיל לכתוב את הספרים: בתקופה קשה בחייו הוא התיישב וכתב מכתב כועס לאלוהים, בו שאל שאלות רבות בנוגע לחייו ומדוע הם אינם עובדים. לאחר שכתב את השאלות, שמע קול אומר: "אתה באמת רוצה תשובות לכל השאלות האלו או שאתה רק משחרר קיטור?". בשלב זה וולש הרגיש תשובות ממלאות את ראשו והחליט לכתוב אותן. כך החלה כתיבת הספרים, במעין תהליך של כתיבת רצף (או כתיבה אוטומטית).
כמה מהספרים בסדרה יצאו גם בגרסת אודיובוק. המספר הוא אדוארד אסנר. אסנר היה מועמד לפרס Audie לשנת 1997 על עבודתו זו.
בשנת 2006 יצא בארצות הברית סרט המבוסס על חווייתו של וולש בכתיבת הספרים. את דמותו של וולש משחק בסרט הנרי צ'רני (אנ').
הספרים בסדרה

ספרי הדיאלוג שתורגמו לעברית:
שיחות עם אלוהים – דו-שיח לא שכיח – ספר 1 (1995)
שיחות עם אלוהים – דו-שיח לא שכיח – ספר 2 (1997)
שיחות עם אלוהים – דו-שיח לא שכיח – ספר 3 (1998)
ידידות עם אלוהים – דו-שיח לא שכיח (1999)
אחדות עם אלוהים (2000)
בבית עם אלוהים – בחיים שלעולם אינם מסתיימים (2006)
שיחות עם אלוהים – דו-שיח לא שכיח להעיר את המין האנושי – ספר 4 (2017)
ספרים נוספים בסדרה שתורגמו לעברית:
רגעי חסד – כשאלוהים נוגע בחיינו במפתיע (2001)
ניל דונלד וולש על יישומים לחיים – חיים הוליסטיים, שפע ופרנסה נכונה, מערכות יחסים (1999)
כשהכול משתנה – בעתות אי-שקט, דרך אחרת לשלווה (2009)
שם טוב גבאי

| --- | --- |
 לידה:   מרוקו
 השכלה:  תלמוד, הלכה
 מקום פעילות:  האימפריה העות'מאנית (1453–1844) האימפריה העות'מאנית, ירושלים
 השתייכות:  אחרונים
 תחומי עיסוק:  דיין (הלכה)
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה
 רבותיו:  רבי חיים בן עטר
 בני דורו:  החיד"א, מהרי"ט אלגאזי
 חיבוריו:  "כתר תורה", "שכר תורה" ו"מפתחות למאמרי חז"ל ולחרוזים"
 חתימה:   
 
רבי שם טוב גבאי כיהן כראש ישיבה וכדיין בירושלים במאה ה-18, היה מתלמידיו המובהקים של רבי חיים בן עטר.
ביוגרפיה

נולד בעשורים הראשונים של המאה ה-18 במרוקו, לאביו רבי יעקב גבאי. על חייו במרוקו לא ידוע מאומה מלבד העובדה שהיה כבר שם תלמידו של רבי חיים בן עטר.
ביוגרפיה > בישיבת "כנסת ישראל"

בחודש סיוון שנת ה'תצ"ט (1739) הגיע רבי שם טוב לליבורנו עם רבו רבי חיים בן עטר ועם תלמיד נוסף בשם רבי דוד חיים שמואל חסאן, במטרה לאסוף נדבות שבאמצעותן יוכלו להקים את ישיבת כנסת ישראל בירושלים. לאחר מסע בקהילות איטליה שארך כשנה, שבמהלכו הצטרפו אליהם תלמידים נוספים, הגיעו רבי חיים ותלמידו לעכו. הם נמנעו לעלות לירושלים בגלל שמועות שהגיעו אליהם בדבר מגפה שפרצה בעיר. בחשוון ה'תק"ב, לאחר כמה חודשים שבהם ערכו מסע באתרים קדושים בארץ ישראל, החלו רבי חיים ותלמידיו את לימודי הישיבה בעכו בצורה רשמית וממוסדת, וזאת בשל שמועות על המגפה שעדיין שררה בירושלים. בסוף תמוז ה'תק"ב (1742) הגיעו שמועות כי המגפה בירושלים חדלה, ולקראת תחילת חודש אלול הגיעה החבורה לירושלים והקימו בה את "ישיבת כנסת ישראל". רבי שם טוב נמנה כחבר בישיבה שנים ארוכות לאחר פטירת רבי חיים (בליל ט"ו בתמוז ה'תק"ג - 1743); ובשנת ה'תק"ט הוא חתם כחבר בישיבה על ההקדמה לספר "ראשון לציון" של רבו, ואף נזכר כחבר בישיבה בשנת ה'תקי"ח.
ביוגרפיה > בראשות ישיבת "גדולת מרדכי"

בשנת ה'תק"ט או לפניה השתדל בהקמת הישיבה בשם "גדולת מרדכי" על ידי הגביר רבי מרדכי תלוק מהמגרב ועל שמו, ויחד עימו עמד רבי שם טוב בהנהגתה. בישיבה זו למד גם רבי יונה נבון, מגדולי החכמים בירושלים ומי שכיהן כראש ישיבת כנסת ישראל. בתעודה שנכתבה בשנת ה'תקי"ח נזכרה ישיבת גדולת מרדכי ואז עמדו בראשה רבי יונה נבון ורבי שם טוב, ובאותה השנה נמנו כחברי הישיבה שבעה מחכמי ירושלים, ביניהם היה רבי יצחק זרחיה אזולאי אבי החיד"א, וכן ארבעה בחורים. כאמור, באותה העת היה רבי שם טוב חבר בישיבת "כנסת ישראל".
רבי שם טוב נחשב לאחר מהחכמים החשובים בירושלים ונטל חלק בהנהגה הרוחנית של העיר. נראה שכיהן כדיין בפועל, שכן רבי יונה נבון חברו כינה אותו בתארים: ”החכם השלם הדיין המצויין”. בסיוון ה'תקכ"ב (1762) כן הוא חתם על הסכמה יחד עם גדולי החכמים בירושלים, העוסקת באיסור על תלמידי חכמים להתמנות כדיינים על ידי עצמם. הפנה אגרת לנדיבי אמסטרדם בנוגע להקמת ישיבה עבור מספר חכמים מהעיר, ובה הוא עסק בתנאים שבעבורם יתמכו הנדיבים בישיבה וביישומם.
ביוגרפיה > פטירתו

יש שכתבו שנפטר בשנת ה'תק"ך, אך כאמור, אנו מוצאים אותו חותם בשנת ה'תקכ"ב, וכן בשנת ה'תקמ"ח הוא נמצא בין החיים. בשנת ה'תקנ"ח לא היה בין החיים.
יצירתו

החיד"א בספרו שם הגדולים כתב כי רבי שם טוב חיבר את הספר: ”'טוב וחסד' דרושים על סדר הפרשיות בהקדמות על פי הדין חיבר הרב הכולל כמהר"ר שם טוב גבאי זלה"ה והיה תלמיד מהרב המופלא ח"ק מה' חיים ן' עטר זצ"ל והם בכ"י.”. ספר בשם זה לרבי שם טוב זה אינו בנמצא, אולם ספר דרושים על סדר הפרשיות מרבי שם טוב, בשם "שכר תורה", מצוי בכתב יד.
ספר נוסף מפרי עטו של רבי שם טוב הוא "מפתחות למאמרי חז"ל ולחרוזים".
לקריאה נוספת

ריבלין ופרומקין, תולדות חכמי ירושלים כרך ג, עמ': 21, 36, 40, 45, ירושלים, ה'תרפ"ח - ה'תר"ץ.
הערות שוליים

1 2  משה פרנקו, מאור החיים, הקדמה, לונדון, תש"כ.
↑  ראו: רבי חיים בן עטר, ראשון לציון, "הקדמה", קושטא, תק"י, באתר היברובוקס.
↑  ראו: שלמה חזן, המעלות לשלמה, "דף קג, א", אלכסנדריה, תרנ"ד, באתר היברובוקס.
1 2 3 4  רבי יונה נבון, גט מקושר, "הקדמה", ליבורנו, תקמ"ה, באתר היברובוקס.
1 2  שלמה חזן, המעלות לשלמה, קג ב, באתר היברובוקס.
↑  רבי מרדכי תלוק נפטר בי"ח באב ה'תק"ט. ראו "כרטיס הקבר" באתר "עיר דוד".
↑  ספר התקנות והסכמות, דף מג עמ' ב - מד עמ' א, ירושלים, תר"ב.
↑  ראו: "שטרות והסכמות מישיבות ירושלים" באתר הספרייה הלאומית.
↑  יוסף לוינשטיין, דור דור ודורשיו, עמ' 124, ורשה, תרכ"ה.
1 2  בט' אדר ב' ה'תקמ"ח הוא החל להעתיק ולסדר את ספרו זה. ראו: "שער ספר שכר תורה" באתר: הספרייה הלאומית.
1 2  החיד"א, שם הגדולים, דף כט עמוד ב, ליבורנו, תקנ"ח. ראו עוד "במהדורת הספר" באתר ויקיטקסט.
↑  ראו: "מפתחות למאמרי חז"ל ולחרוזים" באתר: הספרייה הלאומית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010362260805171  VIAF: 196163510102610930616   WorldCat (עם VIAF): 196163510102610930616
שאלות ותשובות בין טאנג טאידזונג ללי וייגונג

שאלות ותשובות בין טָאנְג טָאיְדְזונְג ללִי וֵייגונְג (בסינית מסורתית: 唐太宗李衛公問對, בסינית מפושטת: 唐太宗李卫公问对, בפין-יין: Táng Tàizōng Lǐ Wèi Gōng Wèn Duì, טָאנְג טָאיְדְזונְג לִי וֵיי גונְג וֶן דְווֵי) הוא דיאלוג בין הקיסר טאידזונג (599-649 לספירה) משושלת טאנג ללִי גִ'ינְג (571-649 לספירה), מצביא בולט של שושלת טאנג. היצירה עוסקת בענייני אסטרטגיה צבאית, ונחשבת לאחת משבע הקלאסיקות הצבאיות של סין.
תכנים

התכנים של היצירה שונים משמעותית מאלו של שש הקלאסיקות הצבאיות האחרות. הצבאות שהיו בנמצא בתקופת שושלת טאנג התבססו על חיל רגלים, רובי קשת ופרשים. מרכבות יצאו כבר מזמן משימוש צבאי, וכלי נשק נוצרו אך ורק מברזל ופלדה. מספר גדול של יחידות מקומיות מלוכדות סיפקו דרגה גבוהה של גמישות לשימוש בהיקפים גדולים. נוספו יחידות מקצועיות מתוך כוחות מגויסים ממושמעים ומצוידים היטב. כלי נשק ותתי סוגים של יחידות עברו התמקצעות חזקה. וכמו כן הייתה הכרה רחבה בערך הצבאי של מהירות וניידות, והעדפה של איגוף ותמרונים עקיפים אחרים על פני התעמתות חזיתית.
המציאות החברתית והטכנולוגית בתקופה בה נכתבה היצירה הייתה מאוד שונה מזו של שאר שש הקלאסיקות הצבאיות. ובניגוד אליהן, "שאלות ותשובות" גם אינה טוענת לאסטרטגיות משלה, אלא מציגה עצמה כסקר של יצירות קודמות ומוכרות יותר, ודנה בתאוריות שלהן ובסתירות שלהן על פי ניסיונו הצבאי של הכותב עצמו. מאחר שלִי גִ'ינְג היה גנרל מצליח ברמה ההיסטורית, הטקטיקות והאסטרטגיות ב"שאלות ותשובות" הן כפי הנראה תוצר תאורטי של פעולות שבועו ונוסו בקרבות קריטיים להקמת שושלת טאנג. זאת בהנחה שאכן מדובר בתוצר שכולו או אפילו חלקו מבוסס על הגותו של לִי גִ'ינְג.
היסטוריה ואותנטיות

אין עדות היסטורית חד משמעית לגבי יוצר "שאלות ותשובות", אולם העדויות הקיימות סותרות ברובן את המסורת המייחסת את היצירה ללִי גִ'ינְג. בהסתמך על הרישומים המתעדים את היצירה ברשימות הביבליוגרפיות הקדומות ביותר ששרדו, רוב ההיסטוריונים בימינו רואים ב"שאלות ותשובות" יצירה מסוף תקופת שושלת טאנג (618-907 לספירה) או תחילת שושלת סונג (960-1297 לספירה). שלא כמו קלאסיקות צבאיות אחרות, מעולם לא נמצאו תגליות ארכאולוגיות שישפכו אור על "שאלות ותשובות", כך שאת תאריך הכתיבה ניתן אך ורק להסיק מרישומים היסטוריים רלוונטיים ששרדו לימינו. אין כיום הסכמה בנוגע לתיארוך היצירה.
היסטוריה ואותנטיות > הוכחות לזיוף

רוב המידע הזמין מכוון את זמן היצירה לסביבות שושלת סונג הצפונית (960–1127 לספירה). רשימות ספרים משושלות טאנג וסונג מעילות התייחסויות לשבע יצירות נוספות שמיוחסות ללִי גִ'ינְג, אך ללא שום התייחסות ל"שאלות ותשובות". באין רישומים קודמים ומשום שבהתייחסויות של מלומדים מתקופת שושלת סונג הצפונית נטען כי הם ראו טיוטות של "השאלות והתשובות" מאת מלומד צבאי בן זמנם בשם יְוֵּ'אן יִי, מאמינים חוקרים רבים כי "שאלות ותשובות" זויפה על ידי יְוֵּ'אן יִי בתחילת שושלת סונג. אם היצירה אכן זויפה בידי יְוֵּ'אן יִי, לא ברור אם התאוריות המצויות בה אכן תאמו לדעותיו של המצביא לִי גִ'ינְג, ונלקחו ממקורות אחרים תוך עריכה בלבד של יְוֵּ'אן יִי, או לחלופין, האם הן משקפות חשיבה עצמאית של יְוֵּ'אן יִי תוך שימוש במוניטין של לִי גִ'ינְג כדי לקדם את התקבלות התאוריות הללו בקרב הקוראים.
היסטוריה ואותנטיות > הוכחות לאותנטיות

ישנן מספר הוכחות הנוגדות את התאוריה שיְוֵּ'אן יִי זייף את היצירה. קודם לאיגוד שבא הקלאסיקות הצבאיות, ביקש הקיסר שֶׁנְדְזונְג מסונג (שלט ב-1068–1085) מחקר ופירוש לספר בשם "תורתו הצבאית של לִי גִ'ינְג". בהנחה כי יצירה זו הייתה מהדורה של "שאלות ותשובות", הרי שקיומו של הספר קודם לתאריך הזיוף המשוער של יְוֵּ'אן יִי בעשר שנים. כמו כן יש לקחת בחשבון שישנה סבירות נמוכה כי כלל המצביאים בני התקופה והמלומדים הצבאיים הלכו שולל אחרי זיוף חדש.
היסטוריה ואותנטיות > מסקנה

יהיו היוצר ותקופת היצירה אשר יהיו, היסטוריונים צבאיים כיום מכירים בהתקדמות התאוריות המיוצגות בספר ביחס לשאר שש הקלאסיקות הצבאיות, ומכירים בכך שהיוצר נדרש להיות אסטרטג צבאי מנוסה ומתקדם. הראיות מובילות לכך שהיצירה כפי הנראה הגיעה לצורתה הנוכחית בסביבות זמנו של הקיסר שֶׁנְדְזונְג מסונג, וייתכן שאף הוא הורה על כך. אם מדובר בזיוף, הרי שהחוקרים לא הצליחו לקבוע עד כה את המקור או המקורות עליהם מבוססת הגרסה הנוכחית של "שאלות ותשובות".
הערות שוליים

↑  Van de Ven, Hans J. (2000). Warfare in Chinese History. BRILL. pp. 6–7. ISBN 90-04-11774-1.
↑  Sawyer, Ralph D. (2007). The Seven Military Classics of Ancient China. New York: Basic Books. p. 320. ISBN 0-465-00304-4.
1 2  Sawyer (2007) p. 313.
1 2  Sawyer (2007) p. 488.
↑  Sawyer (2007) p. 489.
↑  Sawyer (2007) p. 489-490.
שון ויינס

| --- | --- |

שון ויינס ב-2004
 לידה:  19 בינואר 1971 (בן 53) ניו יורק, מדינת ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  שון מאטיס ויינס
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 עיסוק:  שחקן, סטנדאפיסט, תסריטאי, מפיק
 מקום לימודים:  Bayard Rustin Educational Complex 
 יצירות בולטות:  מת לצעוק, מת לצעוק 2, נודניק בלי הפסקה, לבנבנות
 פרופיל ב-IMDb
 
שון מאטיס ויינס (באנגלית: Shawn Mathis Wayans; נולד ב-19 בינואר 1971) הוא שחקן, תסריטאי, סטנדאפיסט ומפיק אמריקאי. ויינס עשה את הופעת הבכורה שלו בסדרת הטלוויזיה "בצבעים חיים (אנ')". בהמשך, החל להופיע עם אחיו, השחקן מרלון ויינס בתוכנית "האחים ויינס (אנ')" ברשת "The WB" ובקומדיות "נודניק בלי הפסקה", "מת לצעוק", "מת לצעוק 2", "לבנבנות", "שודד בחיתולים (אנ')" ו"מת לרקוד (אנ')".
ילדות ונעורים

שון, האח התשיעי במשפחה בת עשרה ילדים, נולד בעיר ניו יורק לאלווירה אלת'יה (גרין), עקרת בית ועובדת סוציאלית, והאוול סטאוטן ויינס, מנהל סופרמרקט. משפחתו היו מזרם עדי יהוה. ויינס גדל עם משפחתו בפרויקט הדיור ציבורי של רוברט פולטון בשכונת צ'לסי במנהטן וסיים את לימודיו בתיכון הקומפלקס החינוכי על שם ביירד רסטין (אנ') בשנת 1989.
קריירה

ויינס החל את הקריירה שלו בתוכנית הטלוויזיה "בצבעים חיים (אנ')" בתור דמות משנית בשם DJ SW-1 ולאחר מכן קודם לתפקיד קבוע. על התכנית עבדו אחיו של ויינס, דוויין ויינס (אנ'), קינן אייבורי ויינס (אנ') (שיצר את התכנית), דיימון ויינס (אנ'), מרלון ואחותם קים ויינס (אנ').
ביחד עם מרלון, שון יצר וכיכב בסיטקום "האחים ויינס (אנ')". ויינס גם כתב והפיק בשיתוף עם אחיו את הסרט "נודניק בלי הפסקה". שון הופיע בתפקיד אורח בסדרות "מקגייוור" ו-"הכדור חוזר לקופר (אנ')". בנוסף, שון דיבב את דמותו של טוף בסדרת האנימציה "ווינהד (אנ')" המבוססת על ילדותו של אחיו, דיימון.
לאחר הופעתו בסרט "דם חדש (אנ')", החל זינוק בקריירת משפחת ויינס והוא הופיע ביחד עם אחיו מרלון בסרטים "מת לצעוק", "A Comic Satire" (לו הוא גם כתב את התסריט). שני הסרטים מבוססים על סרטי אימה כדוגמת "צעקה".
בסרט "מת לצעוק", שון גילם את דמותו של ריי וילקינס, דמות אותה הוא חזר לגלם גם בסרט "מת לצעוק 2". ויינס לא לקח חלק בהפקת הסרטים הבאים בסדרה.
ויינס המשיך לעבוד ביחד עם משפחתו בסרט "לבנבנות" ובו הוא מגלם סוכן FBI שנאלץ להתחזות לאישה לבנה עשירה כחלק ממשימה. שון סייע בכתיבת התסריט לסרט. בשנת 2006, שון שיתף פעולה עם אחיו בשנית בסרט "שודד בחיתולים", לו הוא גם סייע בכתיבת התסריט והפיק ביחד עם אחיו.
פילמוגרפיה

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1988 | אני אתפוס אותך פראייר (אנ') | אזרח |  |
| 1991 | The Best of Robert Townsend & His Partners in Crime | דמויות שונות |  |
| 1991 | מקגייוור | רובו |  |
| 1990 - 1993 | בצבעים חיים (אנ') | DJ SW-1, דמויות שונות |  |
| 1993 | הכדור חוזר לקופר (אנ') | דומיניק |  |
| 1995 - 1999 | האחים ויינס (אנ') | שון ויינס | גם יצר, הפיק, כתב, ייעץ ובמאי |
| 1996 - 1997 | ווינהד (אנ') | טוף / ילד | דיבוב |
| 1996 | The Parent 'Hood (אנ') | עצמו |  |
| 1996 | נודניק בלי הפסקה | אשטריי | סייע בכתיבת התסריט ובהפקה |
| 1998 | Comics Come Home (אנ') |  |  |
| 1999 | Happily Ever After: Fairy Tales for Every Child (אנ') | ילד רע | דיבוב |
| 1999 | דם חדש (אנ') | ולנטייו |  |
| 2000 | טקס פרסי המוסיקה של MTV לשנת 2000 (אנ') | מנחה |  |
| 2000 | מת לצעוק | ריי וילקינס | כתיבת תסריט ומפיק (ללא קרדיט) |
| 2001 | ערב מיקרופון פתוח | עצמו | כתיבת תסריט ומפיק בפועל |
| 2001 | מת לצעוק 2 | ריי וילקינס |  |
| 2004 | לבנבנות | קווין קופלנד | כתב והפיק |
| 2006 | The Boo Crew (אנ') | סלים | דיבוב |
| 2006 | Legends Ball | עצמו |  |
| 2006 | Thugaboo: Miracle on D-Roc's Street | סלים / צ'יפי | דיבוב |
| 2006 | שודד בחיתולים (אנ') | דריל אדוארדס | כתב והפיק |
| 2006 | Bicentennial | עצמו |  |
| 2007 | כתוב בתורה | עצמו |  |
| 2009 | Why We Laugh: Black Comedians on Black Comedy (אנ') | עצמו |  |
| 2009 | מת לרקוד (אנ') | אבא של תינוק | תסריטאי |
| 2012 | Vanilla Ice Archive | עצמו |  |
| 2016 | אנימלס (סדרה) (אנ') | טומי |  |
הערות שוליים

↑  cleveland com Mike Rose, Today’s famous birthdays list for January 19, 2023 includes celebrities Dolly Parton, Jodie Sweetin, cleveland, ‏2023-01-19 (באנגלית)
↑  Shawn Wayans Biography (1971-), www.filmreference.com
| פרס פטל הזהב לשחקן הגרוע ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1980–1999 | ניל דיימונד (1980) ‏•‏‏ קלינטון ספילסבורי (1981) ‏•‏‏ לורנס אוליבייה (1982) ‏•‏‏ כריסטופר אטקינס (1983) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (1984) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (1985) ‏•‏‏ פרינס (1986) ‏•‏‏ ביל קוסבי (1987) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (1988) ‏•‏‏ ויליאם שאטנר (1989) ‏•‏‏ אנדרו דייס קליי (1990) ‏•‏‏ קווין קוסטנר (1991) ‏•‏‏ סילבסטר סטאלון (1992) ‏•‏‏ ברט ריינולדס (1993) ‏•‏‏ קווין קוסטנר  (1994) ‏•‏‏ פולי שור  (1995) ‏•‏‏ טום ארנולד / פולי שור (1996) ‏•‏‏ קווין קוסטנר (1997) ‏•‏‏ ברוס ויליס (1998) ‏•‏‏ אדם סנדלר (1999) |  |
| 2000–2019 | ג'ון טרבולטה (2000) ‏•‏‏ טום גרין (2001) ‏•‏‏ רוברטו בניני (2002) ‏•‏‏ בן אפלק (2003) ‏•‏‏ ג'ורג' ווקר בוש (2004) ‏•‏‏ רוב שניידר (2005) ‏•‏‏ מרלון ויינס ושון ויינס (2006) ‏•‏‏ אדי מרפי (2007) ‏•‏‏ מייק מאיירס (2008) ‏•‏‏ האחים ג'ונאס (ג'ו, קווין, וניק)(2009) ‏•‏‏ אשטון קוצ'ר (2010) ‏•‏‏ אדם סנדלר (2011) ‏•‏‏ אדם סנדלר (2012) ‏•‏‏ ג'יידן סמית' (2013) ‏•‏‏ קירק קמרון (2014) ‏•‏‏ ג'יימי דורנן (2015) ‏•‏‏ דינש ד'סוזה (2016) ‏•‏‏ טום קרוז (2017) ‏•‏‏ דונלד טראמפ (2018) ‏•‏‏ ג'ון טרבולטה (2019) |  |
| 2020–הווה | מייק לינדל (2020/21) ‏•‏‏ לברון ג'יימס (2021) ‏•‏‏ ג'ארד לטו (2022) ‏•‏‏ ג'ון ווייט (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810667745705606  BNE: XX1321042  BnF: cb14238169v (data)  GND: 130885169  ISNI: 0000 0000 7840 3118  LCCN: n95115410  MusicBrainz: 8e72f581-bcf7-4f4b-b422-557635363cb9  NTA: 168669803  SNAC: w6933z3q  SUDOC: 094159408  VIAF: 27278837   WorldCat (עם VIAF): 27278837
שרצים (יהדות)

שרצים היא קבוצת בעלי חיים המוגדרת ביהדות בנפרד מבעלי חיים אחרים, בנוגע לכמה הלכות.
השרצים הם כל בעלי החיים שגופם סמוך לאדמה (רגליים קצרות או העדר רגלים), ואינם מוגדרים הלכתית כעופות, דגים, חיות או בהמות. הקבוצה כוללת בעלי חיים מסוגים רבים, ואין לה מקבילה במיון המדעי של בעלי החיים. ניתן למצוא בקבוצה: יונקים (כמו עכבר), זוחלים (לטאה), דו-חיים (צפרדע), חרקים ועוד.
ההלכה דנה בשרצים מבחינת הלכות שבת, הלכות טומאת שרץ, הלכות איסור אכילת דם, הלכות אבר מן החי, ועוד.
חלוקת השרצים לפי ההלכה

קבוצת השרצים מתחלקת בהלכה ל-2 קבוצות כאשר לגבי חלק מההלכות לכל קבוצה ישנם דינים שונים, ולגבי שאר ההלכות דין כל השרצים זהה:
שמונה שרצים ספציפיים שנמנו בתורה לעניין הלכות טומאת שרץ.
שאר השרצים, מלבד השמונה שנמנו בתורה.
מהלכות שרצים

איסור אכילת שרצים - כל סוגי השרצים אסורים באכילה למעט 4 סוגים של חגבים.
איסור אכילת דם - אין איסור באכילת דם של שרץ משום איסור אכילת דם, אלא רק משום איסור אכילת שרץ, כתוצאה מכך אדם שאכל דם שרצים והתרו בו משום איסור אכילת דם, לא ילקה.
אבר מן החי - דין השרץ שונה אף לעניין איסור אבר מן החי, ולא עוברים על איסור אבר מן החי באכילת אבר משרץ חי.
טומאת נבלה - כל השרצים אין נבלתם מטמאת למעט שמונה שרצים.
כמו כן ישנו הבדל בהלכות שבת לעניין מלאכת צד ומלאכת חובל, בין שמונה השרצים שנמנו בתורה לכל השאר.
הערות שוליים

↑  סנהדרין נט: וברש"י שם
↑  סנהדרין נט:
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שיחות לעובדי גוגל

שיחות לעובדי גוגל (AtGoogleTalks או Talks@Google) הן סדרה של הרצאות, כל אחת במשך כחצי שעה עד שעה, שניתנו בפני עובדי חברת גוגל במשרדיה השונים ברחבי העולם, הוקלטו, והן זמינות לציבור הרחב באתר יוטיוב. המרצים באים מתחומים שונים כמו ממשל ופוליטיקה, מדע, מחשבים, אמנות, ספרות, בידור, טלוויזיה, בלשנות, הגות, היסטוריה ועוד. סדרת ההרצאות החלה בשנת 2006, ועד לשנת 2017 נערכו בה יותר מ-4,000 הרצאות. כתריסר הרצאות נוספות מדי שבוע. נכון ל-2018 יש לערוץ למעלה מ-125 מיליון צפיות.
בין המרצים השונים נכללים: ליידי גאגא, נועם חומסקי, סלמאן רושדי, סלבוי ז'יז'ק, ג'ון סרל, סטיבן פינקר, כריסטופר היצ'נס, בוב וודוורד, מוחמד יונוס, מייקל בלומברג, ברק אובמה, רון פול, טינה פיי, מרתה סטיוארט, הילרי קלינטון, פול קרוגמן, ג'יימס רנדי, דניאל גולמן, חוזה גונזלס, ג'ורג' סורוס, דייוויד בקהאם, ניל גיימן, סטיב ווזניאק, סאם האריס, קונדוליזה רייס, גארי קספרוב, דן אריאלי, ג'ון מקיין, דונלד קנות', פיליפ זימברדו, ריי קורצוויל, דייב ברי, הנרי קיסינג'ר, דיפאק צ'ופרה, אליס ווקר, סוניה ליובומירסקי, הווארד זין, דייוויד פרידמן, ג'יימי אוליבר, סטיבן ויינברג, דניאל אלסברג, ג'ונתן ספרן פויר, דניאל כהנמן, ננסי פלוסי, מרכוס דו סוטוי, ברנאר אנרי לוי, רם עמנואל, גדי עזרא וקווין מיטניק.
הערות שוליים

↑  Elisabeth Leoni, Talks at Google: one of Google’s most beloved perks, shared with the world