stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איימרה (שפה)
תפוצה

איימרה מדוברת כיום על ידי מעל ל-2 מיליון דוברים המשויכים לקבוצה האתנית של האיימרה. רוב הדוברים מתגוררים על האלטיפלאנו במחוזות בוליביה לה פאס ואורורו ובמחוזות פרו פונו, מוקגואה וטאקנה. ישנם דוברים נוספים גם בחלקים אחרים של בוליביה ופרו ובצפון צ'ילה. עם זאת, במהלך העשורים האחרונים, איימרה מפנה מקום יותר ויותר לספרדית, במיוחד באזורים עירוניים. חלק גדול מבני האיימרה האתנית שם היום דובר ספרדית כשפה שנייה או אפילו כשפת האם שלהם. רק באזורים הכפריים של האלטיפלאנו יש עדיין מספר גדול יותר של דוברי השפה חד-לשוניים. בנוסף לדוברי שתי השפות האיימרה-והספרדית, בחלק מהאזורים יש גם דוברים דו-לשוניים של איימרה וקצ'ואה.
איימרה מחולקת לשלושה ניבים עיקריים. בהשוואה לשפות דרום אמריקאיות אחרות כמו קצ'ואה, שהניבים שלהן נחשבים על ידי חלק מהחוקרים כשפות עצמאיות, הבדלי הניבים בתוך איימרה קטנים יחסית.
קרבה לשונית

השפות היחידות שידוע כי הן קשורות גנטית (אנ') לאיימרה הן חקארו (אנ') וקאווקי (ניב של חקארו), שתיהן מדוברות כעת על ידי מספר קטן של אנשים בעורף לימה שבמרכז פרו. הם מקובצים עם האיימרה במשפחת שפות הארו (אנ') ( Aru = "שפה" באיימרה).
השאלה אם יש קשר לשוני בין איימרה לקצ'ואה שנויה במחלוקת. אם כבר, יש קשר חלש מאוד בין שתי השפות. עם זאת, ניתן להסביר את קווי הדמיון בין הניבים הדרומיים של קצ'ואה ואיימרה, במיוחד בתחום הפונולוגי, בהשפעה ההדדית של שתי השפות, וכך גם במספר הרב יחסית של מילים שאולות.
איימרה כשפה כתובה

המסמכים הכתובים העתיקים ביותר על איימרה הם תרגומים של טקסטים דתיים מהתקופה הקולוניאלית הספרדית. באותה תקופה, נכתבו ספרי הדקדוק הראשונים של איימרה על ידי מיסיונרים קתולים. עם זאת, מה שמכונה איימרה מיסיונרית בשימוש על ידי מיסיונרים קתולים ולאחרונה גם על ידי מיסיונרים פרוטסטנטים מאמריקה הצפונית מושפעת בבירור מספרדית הן בדקדוק והן באוצר המילים, ולכן נתפסת לעיתים קרובות כלא טבעית על ידי דוברי השפה. התרגום המלא הראשון של התנ"ך לאיימרה (Qullan Arunaca) - עבודה משותפת של מתרגמים קתולים ופרוטסטנטים - הופיע ב-1986 בלה פאס, מהדורה מודרנית (Qullan Arunaka) עם הספרים החיצוניים ב-2003 גם בלה פאס.
ספרי דקדוק איימרה המבוססים על קריטריונים בלשניים מודרניים קיימים רק מאז המחצית השנייה של המאה ה-20.
האיות של איימרה באלפבית לטיני התבסס על הדגם הספרדי במשך זמן רב. הגאים של האיימרה, החורגים מספרדית, שוחזרו בצורה לא עקבית ולעיתים קרובות לא במדויק. ב-1968 הציג חואן דה דיוס יאפיטה (Juan de Dios Yapita), שדובר איימרה כשפת אם, לראשונה טיוטה לאורתוגרפיה המבוססת אך ורק על הפונולוגיה של איימרה. איות נורמטיבי השונה ממנו רק במעט הוכר על ידי ממשלת בוליביה בשנת 1984 ועל ידי ממשלת פרו בשנת 1985 כאיות הרשמי היחיד של האיימרה.
איימרה מוכרת כיום (כמו קצ'ואה) כשפה רשמית בבוליביה ובפרו, אבל זה לא שינה את הדומיננטיות העובדתית של הספרדית בחיים הציבוריים ובמנגנון המדינה. במהלך העשורים הראשונים של המאה ה-21 הופעלו תוכניות לחינוך בין-תרבותי דו-לשוני (אנ'), אך הן עדיין לא הגיעו לכל דוברי האיימרה.
המצב הסוציו-לשוני כיום

אזור רציף של דוברי איימרה עדיין קיים בבוליביה ובאזורים הסמוכים של פרו. באזורים כפריים היא מדוברת בפי כל הדורות. יש דו לשוניות חזקה עם ספרדית ונטייה לא להעביר את האיימרה לילדים, במיוחד בערים. עבור בוליביה, האיימרה (כמו הקצ'ואה) סווגה ככמעט בסכנת הכחדה בשנת 2007. מצב דומה קיים בפרו. לפי המנהלת לחינוך בין-תרבותי דו-לשוני בפרו משנת 2013, האיימרה מדוברת על ידי כל הדורות במחוז פונו - לפחות בקהילות הכפריות - כך שהשפה מסווגת כאן כפעילה. לעומת זאת, במחוז טאקנה האיימרה בסיכון כי רוב הילדים כבר לא לומדים אותה כשפתם הראשונה. עם יישום חוק השפות (Ley 29735), בשנת 2013 במחוז פונו 1,518 בתי ספר משתמשים באיימרה כשפה ראשונה ו-147 כשפה שנייה, בטאקנה 104 בתי ספר משתמשים באיימרה כשפה שנייה ואף אחד לא כשפה ראשונה. במוקגואה ישנם 7 בתי ספר עם איימרה כשפה הראשונה ושני בתי ספר שבהם איימרה משמשת כשפה שנייה לצד קצ'ואה לתלמידים הלומדים ספרדית כשפתם הראשונה.
פונטיקה ופונולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מורפולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

1 2 3  Frances Jenner, South America’s indigenous languages: Where are they now?
↑  השפות האינדיאניות האחרות עם יותר ממיליון דוברים הן נאוואטל, קצ'ואה וגוארני.
↑  "CONSTITUCIÓN POLÍTICA DEL PERÚ" (PDF). Congreso de la república. נבדק ב-2020-08-10. Artículo 48°.-Son idiomas oficiales el castellano y, en las zonas donde predominen, también lo son el quechua, el  aimara y las demás lenguas aborígenes, según la ley. Article 48. Castillian Spanish is official, as are Quechua, Aymara, and other local native languages in the regions where they predominate.
↑  Aymara speaking countries
↑  Documento Nacional de del Perú Lenguas originarias
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282441705171  BnF: cb11957778f (data)  LCCN: sh85010618  NKC: ph215909 
התפוצה של דוברי איימרה
אטילה שומפלבי

| --- | --- |

 לידה:  31 במרץ 1979 (בן 45) רומניה באיה מארה, רומניה 
 תאריך עלייה:  1990
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מעסיק:  עיתונאי 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  attilus
 
אטילה שומפלבי מראיין את משה גאון באירוע "שבתרבות" ברמת גן
אַטִילַה שׁוֹמְפַלְבִי (בהונגרית: Somfalvi Attila; נולד ב-31 במרץ 1979) הוא יועץ תקשורת בחברת AS Consulting שייסד. בעבר היה כתב ופרשן פוליטי באתר החדשות ynet והגיש את התוכנית "המשחק המרכזי" בערוץ הכנסת.
ביוגרפיה > חיים אישיים

שומפלבי נשוי ואב לשני ילדים. מתגורר ברמת אביב ג'.
למד מדע המדינה אך לא השלים את התואר, וכיום[דרושה הבהרה] הוא סטודנט בפקולטה למשפטים בקריה האקדמית אונו.
הערות שוליים

↑  אטילה שומפלבי, דף אישי, באתר Linkedin.com, ‏Nov 2023
↑  אטילה שומפלבי ואבירם זינו, מקורבי אולמרט: המחמאות של וינוגרד נגנזו, באתר ynet, 25 בינואר 2008
↑  אטילה שומפלבי, מחמאות וביקורת בווינוגרד: היה צריך לכבוש, באתר ynet, 27 בינואר 2008
↑  אטילה שומפלבי, האם העיתונאי דניאל בן סימון בדרך לפוליטיקה?, באתר ynet, 23 במרץ 2008
↑  אטילה שומפלבי, למה ביטל רה"מ את חוזה המיליונים עם אדלר?, באתר ynet, 22 בפברואר 2008
↑  אטילה שומפלבי, קדימה: מבקר המפלגה יבדוק החוזה עם אדלר, באתר ynet, 4 במרץ 2008
↑  דוד אברהם‏, ב-ynet מכחישים השעיית אטילה שומפלבי; "לא היה ולא נברא", באתר וואלה, 8 בינואר 2013
↑  פרסי העיתונות: אטילה שומפלבי זכה בציון לשבח, באתר ynet, 4 באפריל 2019
↑  עושים משפט עם אטילה ומתן, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  פודקאסט מסע בין כוכבים של מסע, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  תבנו עלינו, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  הפודקאסט, באתר הלל
↑  פודקאסט עושים חשבון, באתר רשת עושים היסטוריה
↑  אחרי 23 שנה: המגיש הבכיר ב-Ynet צפוי לעזוב,  באתר כיפה, 19 בספטמבר 2023
↑  קובי עוזיאלי, תם עידן: הפרשן והמגיש הוותיק פורש אחרי 23 שנים, באתר בחדרי חרדים, 9 בנובמבר 2023
↑   https://x.com/attilus/status/1814225901459996706?s=46&t=FjVdcsRZBF1aAFNEfkKdTg
↑  אטילה שומפלבי, נופש בטורקיה: ישראלים, אל תבואו. אנחנו נהנה לבד, באתר ynet, 27 באוגוסט 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012537275205171  BnF: cb167043438 (data)  ISNI: 0000 0004 1837 1141  VIAF: 305143330   WorldCat (עם VIAF): 305143330 
פאנל במסגרת אירוע "תוכנית הניצחון הישראלי" בהנחיית מעיין אדם. (משמאל): אדם, יוסי יהושוע, אטילה שומפלבי, ויואב לימור, ינואר 2020
מימין: שרה העצני-כהן, גלעד שר, יגאל דילמוני, טליה ששון ואטילה שומפלבי
אום סלמונה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  בית לחם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  945 (2007)
 קואורדינטות:  31°38′35″N 35°10′04″E﻿ / ﻿31.643191666667°N 35.1679°E﻿ / 31.643191666667; 35.1679 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרי ירושלים מוגדלת) אום סלמונה(למפת הרי ירושלים רגילה) אום סלמונה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום סלמונה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום סלמונה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אום סלמונה (בערבית: خربة ام سلمونة) הוא כפר פלסטיני הממוקם 12 ק"מ דרומית-מערבית לבית לחם. הכפר נמצא בנפת בית לחם בצפון חבל יהודה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, אוכלוסיית הכפר מנתה 945 תושבים בשנת 2007.
היסטוריה

בשנת 1883, בסקר ארץ ישראל המערבית צוין מקום הכפר כ"ערימות אבנים".
במפקד 1931 נמנתה אוכלוסיית אום סלמונה יחד עם בית פג'ר, מרח מעלה ומרח רבאח. סך כל האוכלוסייה היה 1043, כולם מוסלמים, אשר שכנו ב-258 בתים.
בעקבות מלחמת השחרור, עברה אום סלמונה לשליטה ירדנית. בשנת 1961, האוכלוסייה הייתה 118 נפש.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, אום סלמונה נמצאת תחת שליטה ישראלית.
הערות שוליים

↑  עמ' 371
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אופרה אוסטרליה

בית האופרה בסידני
אופרה אוסטרליה, השוכנת בסידני, היא להקת האופרה הגדולה והחשובה באוסטרליה. עונת ההצגות שלה בבית האופרה של סידני נמשכת כשמונה חודשים מן השנה, ואת שאר השנה היא עושה במרכז האמנויות במלבורן, ויקטוריה. בשנת 2004 העלתה הלהקה 226 הצגות בעונות המנויים שלה בסידני ובמלבורן, לפני קהל של יותר מ-294,000 איש.
כמו רוב להקות האופרה, נוסדה אופרה אוסטרליה בשילוב של מימון ממשלתי, ערבות משותפת, נדבנות פרטית ומכירות כרטיסים. חלקה היחסי של ההכנסה ממכירות כרטיסים גבוה באופן משמעותי מזה של רוב הלהקות, כ-75%.
לצד הרפרטואר הקלאסי המקובל, העלתה הלהקה מספר אופרות אוסטרליות בהצגות בכורה, ביניהן "לינדי" החדשה יחסית (2002) של מויה הנדרסון, המבוססת על פרשת לינדי צ'מברליןאופרה אוסטרליה תעלה את "חשמלית ושמה תשוקה" של אנדרה פרווין בביצועה הראשון מחוץ לאמריקה בעונת 2007 שלה בסידני.
הלהקה נודעת בעולם בעיקר הודות לקשריה עם דיים ג'ואן סאת'רלנד, אחת מזמרות הסופרן המפורסמות ביותר בשנות ה-80' של המאה ה-20, וההפקה מעוררת תשומת הלב של באז לוהרמן ל"לה בוהם" של פוצ'יני בראשית שנות ה-90'.
עד סוף 2004 סיפקה אופרה אוסטרליה תעסוקה ל-1,300 אוסטרלים בקירוב. אוזאופרה (זרוע החינוך, הקידום והפיתוח של אופרה אוסטרליה) הציגה את הפקת "לה בוהם" בוויקטוריה, הטריטוריה הצפונית ומערב אוסטרליה, לפני ציבור של 13,350 איש, ולהקת בתי הספר של אוזאופרה הופיעה לפני 63,500 ילדי בית ספר יסודי ביותר מ-360 הופעות בערים ובערי השדה של ניו סאות' ולס וויקטוריה. הופעות האופרה משודרות גם בטלוויזיה וברדיו ומשווקות על גבי תקליטורים וקלטות DVD
להקת האופרה של אוסטרליה 1956-57

בשנת 1956 קמה בסידני להקת האופרה האוסטרלית בחסות קרן התיאטרון האליזבתני האוסטרלי. היא חגגה את יובל המאתיים להולדת מוצרט בהצגת ארבע אופרות של מוצרט בכל ערי הבירה, ב-169 הצגות במהלך מסע של למעלה מ-10,000 קילומטרים. להקה לאומית לאמיתה תפסה את המקום הראוי לה.
להקת האופרה של קרן התיאטרון האליזבתני, 1957-70

בשנת 1957 שינתה הלהקה את שמה ללהקת האופרה של קרן התיאטרון האליזבתני. במשך השנים פיתחה את סיוריה מסגל מצומצם ותפאורה מוגבלת, בליווי פסנתר בלבד, להופעות עם תזמורת בעזרה מוגברת מן הממשלה. ג'ואן סאתרלנד ובעלה, במנצח ריצ'רד בונינג, שעוד לא הופיעו אז עם הלהקה, סייעו בשנות ה-60' לקידום התזמורת אוסטרליה.
עוד אבן דרך הייתה הקלטה לשידור בטלוויזיה של "טוסקה" מאת פוצ'יני. כוכב ההפקה היה הבריטון טיטו גובי, בעל השם העולמי, ולצדו שני זמרים אוסטרליים, הסופרן מארי קולייר והטנור דונלד סמית'.
אופרה אוסטרליה, 1996 עד היום

אופרה אוסטרליה היא תוצאה של מיזוג בין להקת האופרה האוסטרלית ללהקת אופרה של מדינת ויקטוריה (VSO) ב-1996 לאחר סקירה מקיפה, בהזמנת ממשלת אוסטרליה, של הלהקות הפועלות באוסטרליה בתחום אמנויות הבימה בתמיכה ממשלתית.
בראשית המאה הנוכחית פרש המנהל המוזיקלי של אופרה אוסטרליה, מופאט אוקסנבולד, מכהונתו אחרי 15 שנים. את מקומו תפסה בשנת 2001 סימון יאנג כמנהלת מוזיקלית ומשנת 2005 ממלא את התפקיד ריצ'רד היקוקס.
הערות שוליים

↑  "Lindy". Opera Australia. 2002. אורכב מ-המקור ב-2007-12-12. נבדק ב-2007-10-14.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007461883105171  LCCN: no2003022479  MusicBrainz: 2516e3e5-1849-4360-b005-0dea8c174f4b  NKC: ko2009524787  VIAF: 131870182   WorldCat (עם VIAF): 131870182
אורי כהן אהרונוב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 בדצמבר 1950 
 פטירה:  18 ביוני 2015 (בגיל 64) 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג כתב:  כתב לענייני משטרה
 בן או בת זוג:  ריקי גל (1991–1994) 
 
אורי כהן אהרונוב (16 בדצמבר 1950 - 18 ביוני 2015) היה עיתונאי ישראלי, ששימש ככתב לענייני משטרה בערוץ הראשון במשך למעלה מעשרים שנה.
ביוגרפיה

נולד בירושלים בשנת 1950. אביו, בנימין כהן אהרונוב, היה במשך שנים רבות עיתונאי, דיפלומט, ומזכיר הקונסוליה הצרפתית בירושלים. זכה בתואר יקיר ירושלים. משפחת כהן אהרונוב הייתה מראשי קהילת אנוסי משהד אשר עלתה לארץ מפרס בסוף המאה ה-18 והתבססה בשכונת הבוכרים בירושלים. כהן אהרונוב החל לעבוד בערוץ הראשון בראשית שנות השמונים. מספר שנים לאחר מכן מונה לכתב לענייני משטרה של הערוץ, ושימש בתפקיד זה עד לשנות חייו האחרונות.
התגורר בירושלים. בין השנים 1994-1991 היה נשוי לזמרת ריקי גל. השניים אימצו בת שנולדה ב-1991.
היה דודו של יאיא כהן אהרונוב.
נפטר ב-18 ביוני 2015 ונקבר בבית הקברות סנהדריה בירושלים
ביוגרפיה > פעילותו כעיתונאי וכמפיק

סיקר את הפיגועים הגדולים בירושלים בשנות התשעים, וראיין את בנימין נתניהו בשנת 1993 בפרשת הקלטת הלוהטת. במשך שנים רבות שימש גם כראש דסק הפלילים של הערוץ, שכלל את כתבי המשטרה והמשפטים בירושלים ובתל אביב וכתבי הפריפריה.
ככתב לענייני משטרה, הייתה לו פעילות שוטפת בשטח עם צוותו לדווח ולתיעוד אירועים חריגים בכבישי הארץ.
אורי כהן אהרונוב שימש בין היתר ככותב ובמאי של שני סרטים תיעודיים. הראשון עסק באנוסי משהד.
הסרט השני הוא "אשמת זכאי" – על הרשעתו המוטלת בספק של רוני זכאי ברצח פינקי שולמן.
הערות שוליים

↑  רז שכניק, "גל רודף גל", "7 לילות", ידיעות אחרונות, 3 באפריל 2015
↑   יומן - על אורי כהן-אהרונוב ז"ל, כתב המשטרה של הערוץ הראשון שהלך לעולמו | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 03:22)
↑   עופר אדרת ואיתי שטרן, מת אורי כהן אהרונוב, כתב המשטרה הוותיק של ערוץ 1, באתר הארץ, 18 ביוני 2015
↑  רן בוקר, העיתונאי אורי כהן אהרונוב הלך לעולמו, באתר ynet, 18 ביוני 2015
↑  עינת טורס, רות, עבור: הקלטת הלוהטת של בנימין נתניהו, באתר nrg‏, 13 באפריל 2012
↑   האנוסים ממשהד - סרטו של אורי כהן אהרונוב | כאן 11 לשעבר רשות השידור, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 30:23)
↑  נועם דביר, חשד לרצח בי-ם: בעל פאב נמצא מת בבית העסק, באתר ynet, 16 בינואר 2013
↑   אשמת זכאי - סרטו של אורי כהן אהרונוב ותור בן מיור - רוני זכאי שהורשע ברצחצ פינקי שולמן, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 34:33)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498498305171  VIAF: 308255377   WorldCat (עם VIAF): 308255377 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אליפות ברית המועצות בשחמט 1923

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 תקופת התחרות:  8 ביולי 1923 – 24 ביולי 1923 (17 ימים) 
 עיר מארחת:  סנקט פטרבורג 
 
אליפות ברית המועצות בשחמט 1923 הייתה תחרות שחמט שנערכה מ-8 עד 24 ביולי 1923 בפטרוגרד שבברית המועצות. המנצח בתחרות היה פטר רומנובסקי, שצבר 10 נקודות מ-12 אפשריות.
תוצאות

|  | שחקן | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | נק' |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות פטר רומנובסקי  | - | 0 | 1 | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 10 |
| 2 | ברית המועצות גריגורי לבנפיש  | 1 | - | ½ | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | ½ | ½ | 1 | 9 |
| 3 | ברית המועצות פדור בוגאטירצ'וק  | 0 | ½ | - | ½ | 1 | 0 | 1 | 0 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | ½7 |
| 4 | ברית המועצות פיודור דוס-חוטימירסקי  | 0 | 0 | ½ | - | 1 | ½ | 1 | ½ | 1 | 0 | 1 | 1 | 1 | ½7 |
| 5 | ברית המועצות ולדימיר ננרוקוב  | ½ | 1 | 0 | 0 | - | 0 | ½ | 1 | 1 | 1 | 1 | ½ | 1 | ½7 |
| 6 | ברית המועצות ארויד קובל  | 0 | 0 | 1 | ½ | 1 | - | 0 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1 | ½ | 6 |
| 7 | ברית המועצות אלכסנדר אילין-גנבסקי  | ½ | 0 | 0 | 0 | ½ | 1 | - | 1 | ½ | 0 | ½ | ½ | 1 | ½5 |
| 8 | ברית המועצות איליה רבינוביץ  | 0 | 0 | 1 | ½ | 0 | 0 | 0 | - | 1 | 1 | 1 | 1 | 0 | ½5 |
| 9 | ברית המועצות ניקולאי גריגורייב  | 0 | 0 | ½ | 0 | 0 | 1 | ½ | 0 | - | 1 | 1 | ½ | ½ | 5 |
| 10 | ברית המועצות ניקולאי זובארב  | 0 | ½ | 0 | 1 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | - | ½ | 1 | 0 | 4 |
| 11 | ברית המועצות יעקב וילנר  | 0 | ½ | 0 | 0 | 0 | 1 | ½ | 0 | 0 | ½ | - | 0 | 1 | ½3 |
| 12 | ברית המועצות קונסטנטין ויגודציקוב  | 0 | ½ | 0 | 0 | ½ | 0 | ½ | 0 | ½ | 0 | 1 | - | ½ | ½3 |
| 13 | ברית המועצות סגריי לבדב  | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | ½ | 0 | 1 | ½ | 1 | 0 | ½ | - | ½3 |
אי שתקת שתקת

במשפט העברי, אי שתקת – שתקת, ואי לא – מהדרנא שטרא למרייהו (מארמית: אם שתקת – שתקת, ואם לא – אחזיר השטר לאדוניו) היא טענה אותה יכול לטעון הנתבע כלפי תובע הדורש נכס (או תשלום מנכס) שהיה בבעלות צד שלישי - קודם שהגיע לידי הנתבע, כאשר ישנו קושי משפטי בגביית הנכס מהצד השלישי.
טענה זו משמעה איום מצד הנתבע כי יבטל את העסקה שעשה עם הצד השלישי, ואז לא יוכל התובע לגבות מהצד השלישי כפי שרוצה לגבות כעת - מהנתבע, ועל כן יהיה מעמד הנתבע, אף עכשיו, כמעמד הצד השלישי – למרות שלבסוף לא ביטל את המקח.
דוגמאות

בתלמוד מוזכרות שתי דוגמאות לטענה זו:
גבי חיוב תשלומים, בה גבייה מנכסי נדל"ן באיכויות שונות - נעשית על פי סיבת הגבייה (אדם הגובה תמורה לנזקים לוקח מעידית, בעל חוב מבינונית, וכתוּבת אשה מקרקע זיבורית). במקרה בו מכר הנתבע את כל קרקעותיו לאחר, חוזרים בעלי החובות וגובים מהקונה, מאחר שהשתעבדו הקרקעות לחובות אלו מכבר. (מלבד אם נותרו אי אלו קרקעות אצל הנתבע, שם אינם לוקחים מהקונה, למרות שכל שנותרו הם קרקעות גרועות, מאחר ש"אין נפרעים מנכסים משועבדים – במקום שיש בני חורין"). ועתה כאשר באים התובעים אל הקונה לגבות קרקעותיהם, הדין הוא שגובים תחילה ממה שקנה אחרון ובמקרה שהעידית נמכרה אחרונה - ניתן על פי כלל זה לתבוע את העידית, אולם כאן בא הקונה ואומר, מאחר שקניתי קרקע "עידית" באחרונה ואיני חפץ לתתה, אם אתה, הניזק, מתעקש ליקח קרקע זו, אחזיר את הקרקעות הגרועות שקניתי - למוכר, ואז תהיה מוכרח לגבות מהם, כדברי הכלל ש"אין גובין מנכסים משועבדים - במקום שיש בני חורין". ולכן אף עתה, בלא שהחזיר, דינו כאילו החזיר, וגובים כולם מהגרועות שבקרקעותיו ואילך.
אדם שהייתה לו שדה מוקפת במספר שדות בבעלויות שונות, ונעלמה דרך שדהו, וכל אחד דוחהו אל בעלי השדה האחרת, ההלכה היא שהמוציא מחברו עליו הראיה, ואם אין בידו הוכחה מספקת היכן בדיוק הייתה דרכו, עליו לרכוש דרך חדשה. אולם אם קנה אדם אחד את כל השדות שסביבו, נחלקו אדמון וחכמים אם יכול לדרוש ממנו את דרך שדהו. אדמון סבור שעליו ליתן לנתבע דרך, מאחר שעתה דרכו האבודה בכל מקרה עוברת דרך שדותיו. אולם חכמים חולקים וסוברים שפטור הוא מליתן, כשם שקודמיו היו פטורים. אחד הנימוקים שמנסה התלמוד לתת למחלוקתם הוא, שעיקר מחלוקתם תלויה במחלוקת אחרת, בו נחלקו רבי אבא ורבי ירמיה בעניין "קם דינא", אולם דחתה התלמוד נימוק זה מאחר שייתכן כי שניהם יסכימו כאן שאין הנתבע מחויב לתת דרך משדותיו, מאחר שתמיד יוכל לטעון: "אי שתקת – שתקת, ואי לא - מהדרנא שטרא למרייהו", ואו אז יחזור המצב לקדמותו - בו אין יכול התובע לקבל דרך - מאחר שדוחים אותו אצל בעלי שאר השדות, עד שיביא ראיה.
ההגדרה ההלכתית

כאמור, טענה זו מהווה 'איום'. ולכן במקום שבכל מקרה אין לתובע מה להפסיד ואין ה'איום' מאיים עליו, לא תהיה לה כל תוקף, ויצטרך הנתבע להתפשר. לדוגמה: אין הנתבע יכול לאיים על בעל-חוב (שדינו בבינונית), שיטול זיבורית, ולולי כן יחזיר לבעלים ויטול הוא משם. משום שבכל מקרה אין לבעל-חוב מה להפסיד ותמיד יקבל זיבורית. או-אז על הנתבע להתפשר, או לחלופין אכן להחזיר. אולם ישנם ראשונים החולקים על הנחה זו, וסוברים שמכח טענת אי שתקת, נקבעת עמדתו בבית הדין כאילו היה הוא הצד השלישי. כלו' שעתה מכח טענתו מקנים לו תוקף משפטי כהצד השלישי - בלא תלות בטענה וב'איום' (ובקיצור - 'דין'). ואכן, לעולם יכול לתת לבעל-חוב קרקע זיבורית. וכדלהלן:
דעת רש"י ותוס' וספר ההשלמה (הובא במאירי), שברוב המקרים הטענה מהווה איום בלבד. אולם במקרים מסוימים - בהם איך שלא יהיה יקבל התובע זיבורית, למשל בדוגמה 1: גבי כתובת אשה שדינה לגבות לעולם מזיבורית, ומתעקשת על קרקע טובה יותר, במקרה כגון זה יסכימו שטענה זו מהווה 'דין', ותגבה האשה את כתובתה מזיבורית. וכל זאת מכיוון שאין הנתבע בא להפקיע את כוח התובע ולהפסידו בכלום - לו היה מחזיר, ולא נתנו לה כל כח טענה נגדו כאשר אינה מפסדת דבר. אולם כאמור, כלפי ניזק ובעל-חוב כח טענתו הוא רק בכח 'איום', ולכן עליו להתפשר ולתת להם בינונית. שוב, כי אם יציע להם זיבורית הרי אין להם מה להפסיד אם יבטל את המקח, ולכן מוכרח הוא להתפשר. ובמקום שייתכן פשרה אין בית הדין נותן לנתבע תוקף משפטי.
דעת הרא"ש הרשב"א והמאירי: שמכח טענתו ניתנת לו לעולם תוקף משפטי כהצד השלישי, ודינו כדין הצד השלישי לו היה זה אצלו. ומטעם "דכל דבר שהאדם יכול לטעון, רואין אותו כאילו הוא כבר עשוי" - לשון הרא"ש. כך כתב הרשב"א: "דכל היכא דמצי למיהדר דינא - כאילו אהדר". ולכן אף אם אין הנתבע טוען טענה זו, אנו, בית הדין טוענים במקומו. היו שאמרו טעם שמיוחדת 'טענה' זו שניתנת לה תוקף משפטי, מאחר שבמקום שיכול הנתבע להבריח את הקרקעות, שוב אין הקרקעות משועבדים לבעלי החובות, כשם שמטלטלין אינם משתעבדים כי ניתנים הם להברחה. היו אחרים שאמרו שדין זה דומה ל"אפוכי מטרתא למה לי" שבכתובות.
דעת הרמב"ן: שלעולם כל כוחו הוא רק כ'איום' ולא ניתן לו כל תוקף משפטי כצד שלישי, ולכן אם אין הנתבע רוצה להחזיר את הקרקעות, עליו להתפשר עם התובע. בכך מסביר את סיבת השמטת הרי"ף דין זה, מאחר שהוא עצה לפיקחים ותו לא. ובנוגע למקרה שבדוגמה 2, מסכים הרמב"ן עם התוספות שמשמעות דברי הגמרא שאין הנתבע מחויב כלל לתת דרך, והגם שלשיטתו כל הטענה הוא איום, אך כאן הוא ביטוי מושאל ואינו עניין לאיום 'אי שתקת שתקת'. אלא עיקר הטענה הוא מה מכר ראשון לשני - כל זכות שתבא לידו, וכוונת הגמרא לומר שטוען הנתבע: לו הייתי מחזיר את השטר הלא לא הייתה לך כל תביעה כלפיו, אף אתה, כאשר קניתי ממנו את שדותיו, קניתי אף את כל זכויותיו ו'טענותיו'. ולכן במקרה זהו אכן אם לא יטען הוא, אנו - בית הדין, נטען בשבילו.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי מסכת בבא קמא דף ח א.
↑  תלמוד בבלי יבמות דף לח א, כתובות דף קט ב.
↑  בנוסף לכך עיין בספר חידושי הגרנ"ט סי' קי"ט.
↑  רש"י בבא קמא ח א ותוספות שם ד"ה אי, וכן ביבמות לז ב.
↑  רש"י יבמות לז ב ד"ה אי, ותוספות שם ד"ה אי. ועיין תוספות הרא"ש ביבמות שם.
↑  ב"ק סי' ג'.
↑  מנחת שלמה ב"ק ח"א, הרב שלמה זלמן אוירבך. (אולם הדבר צריך עיון, שהרי הסיבה שתיקנו חכמים שלא ישתעבדו מטלטלין הוא כי אין דעתו של אדם סומכת לגבות מדברים הניתנים להברחה (עי' רשב"ם ב"ב ריש מ"ד:). אולם כאן לא זו בלבד שלא תיקנו חכמים דין זה כלפי קרקעות, הלא עד עתה סמכו בעלי החובות דעתם על קרקעות אלו וממילא השתעבדו ומנלן דתיפקע.
↑  דף צה עמוד ב. כן כתב בחידושי רבי נחום פרצוביץ ב"ק עמ' קפז. ועיין שם שהסיק שאף רש"י ותוס' סוברים כדעת הרא"ש.
↑  רמב"ן בספרו מלחמות ה' (דף ג א מדפי הרי"ף, וכתב שכן שיטת ר"ח ורב האי גאון בספר המקח שער כ"ז). אולם עיין בספר נתיבות המשפט (סי' קי"ט סק"ט) שדחה את ראיות הרמב"ן.
איחוד אמיתי

איחוד אמיתי (באנגלית: Real union) הוא איחוד של שתי מדינות או יותר, החולקות גם את מוסדות המדינה או חלקם, זאת בניגוד לאוניה פרסונלית; עם זאת, הם אינם מאוחדים כמו מדינות באיחוד מדיני. זוהי התפתחות של אוניה פרסונלית והיא הוגבלה באופן היסטורי למונרכיות.
בניגוד לאוניה פרסונלית, איגודים אמיתיים הובילו כמעט אך ורק לצמצום הריבונות עבור המרכיב החלש יותר מבחינה פוליטית. כך היה עם ליטא ונורווגיה, שהיו תחת השפעת שכנות חזקות יותר, פולין ודנמרק בהתאמה, איתם כל אחת מהן חלקה איחוד פרסונלי בעבר. אולם לפעמים נוצר איחוד אמיתי לאחר תקופה של איחוד מדיני. הדוגמה הבולטת ביותר למהלך כזה היא ממלכת הונגריה (ארצות הכתר של סטפן הקדוש), שהשיגה מעמד שווה לארכידוכסות אוסטריה (שהפעילה שליטה על אדמות הכתר של "ציסלייטניה") באימפריה האוסטרו-הונגרית בעקבות הפשרה האוסטרו-הונגרית של 1867.
דוגמאות היסטוריות

דנמרק-נורווגיה (1537–1814)
ממלכת אנגליה / ממלכת בריטניה הגדולה וממלכת אירלנד (1542–1800)
האיחוד הפולני-ליטאי (1569–1795)
ספרד ההבסבורגית (1516-1700)
פינלנד ורוסיה (1809–1917)
פולין ורוסיה (1832–1867)
האימפריה האוסטרו-הונגרית (1867–1918)
ראו גם

איחוד פרסונלי
מונרכיה פדרלית
פדרציה
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אטרוריה

ערך זה עוסק בארץ עתיקה באיטליה. אם התכוונתם לפרבר של העיר סטוק-און-טרנט בבריטניה, ראו .

אטרוריה הייתה ארץ עתיקה במרכז איטליה בעת העתיקה, ששטחה בימינו חופף למחוזות של טוסקנה, חלק מאומבריה וצפון לאציו. הארץ הייתה מקור כוחם ומרכז ההתיישבות הראשי של האטרוסקים.
שטח אטרוריה השתנה בהתאם לכיבושי האטרוסקים, ובשיא כוחם השתרעו האטרוסקים באופן לא רציף מעמק הפו, דרך לאטיום ועד לקמפניה. הגבולות של השטח האטרוסקי המצומצם היו בין נהר הארנו בצפון, הטיבר במזרח ובדרום, והים הטירני במערב.
ערי אטרוריה היוו את ערי המדינה החשובות והחזקות ביותר באיטליה לפני עלייתה של רומא. במהלך המאה ה-3 לפנה"ס נפלו ערים אלו תחת מרותה של רומא באופן סופי. בין הערים הבולטות ניתן 
למנות את: ויי, קאירה, טארקוויניי, וטולוניה, רוסלאי, פופולניה, וולסיניי, קולסיום, ארטיום, וולטרה וקורטונה.
שמה של הארץ ניתן בראשית המאה ה-19 לממלכת אטרוריה, ממלכה קצרת-ימים שהתקיימה בשטח טוסקנה, בחסות צרפת הנפוליאונית.