stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סר גאווין והאביר הירוק
עלילה

החיבור מתאר את קורותיו של סר גאווין, אחד מאבירי השולחן העגול בקמלוט. בתקופת חגיגות חג המולד בקמלוט מגיע למקום יצור משונה, כולו ירוק ורכוב על סוס ירוק, בידו האחת גרזן ובידו השנייה ענף של שיח צינית. האביר הירוק מציב לנוכחים אתגר - אחד מאבירי השולחן העגול יערוף את ראשו של האביר הירוק ובתמורה האביר הירוק יערוף את ראש האביר בעוד שנה ויום. גאווין נענה לאתגר וערף את ראשו של האביר הירוק, אך למרבה ההפתעה האביר לא מת, אלא אסף את ראשו בידו, הזכיר לגאווין את חלקו בהתערבות ועזב את המשתה. כעבור כשנה, לקראת חג המולד יצא גאווין למסע כדי להשלים את חלקו בעסקה. במהלך מסעותיו הוא מפגין כבוד, נאמנות ומיישם את הקוד האבירי באופן מושלם, עד למבחן הסופי המערב את בעל הטירה, אשתו ומתנתה. בסופו של המסע מגיע גאווין לטירה מסתורית ולא נודעת. אדון הטירה מזמין אותו להתארח ואף מציע לו משחק: בזמן שגאווין נח בטירה, יצא האדון לציד, ובערב יחליפו ביניהם את שהצליחו להשיג במהלך היום. וכך, בזמן שאדון הטירה יוצא לציד, גאווין מנסה לא להתפתות לגבירת הטירה, ובערב "מחזיר" את הנשיקות שקיבל ממנה אדון הטירה. ביום השלישי הגבירה מעניקה לגאווין אבנט מיוחד המגן על בעליו מכל פגע. גאווין לוקח את האבנט אך לא מעביר אותו בערב לידי האדון כפי שהוסכם ביניהם. למחרת גאווין יוצא לפגוש את האביר הירוק ולמלא את חלקו בעסקה, כשהוא לובש את האבנט המיוחד סביב מותניו. הוא כורע בפני האביר הירוק וזה מהתל בו, ורק שורט את צווארו. לבסוף מגלה האביר הירוק את זהותו האמיתית: הוא אדון הטירה בה שהה גאווין בימים האחרונים, ומטרת ההתערבות הייתה לבחון את יושרתם של אבירי השולחן העגול במצוות מורגן לה פיי. האבירים, שיוצגו על ידי גאווין, זוכים לתהילה והשריטה שספג גאווין נגרמה כיוון ששיקר ולא מילא את חלקו בהסכם עם אדון הטירה. גאווין חוזר לקמלוט מבויש אך שאר האבירים מקבלים אותו בשמחה ומוחלים לו על החטא הפעוט, ואף מחליטים לענוד בעצמם אבנט ירוק לזכר האירוע.
תרגומים

בשנת 1898 תרגמה החוקרת ג'סי ווסטון את היצירה תרגום ראשון בפרוזה לאנגלית מודרנית, ומאז התפרסמו עוד תרגומים רבים אחרים. היצירה תורגמה לעברית באופן חלקי בידי שמעון זנדבנק במסגרת "אנתולוגיה של ימי הביניים" (הוצאת דביר 1991) בעריכת לורנס בסרמן. בשנת 2007 ראה אור תרגום מלא לעברית בידי אריה סתיו: "עלילות אבירי השולחן העגול: מבחר פרקי שירה מן הסאגה הארתוריאנית" (הוצאת הקבוץ המאוחד 2007).
עיבודים לקולנוע

1973 - Gawain and the Green Knight - במאי: סטיבן ויקס
1984 - Sword of the Valiant - במאי: סטיבן ויקס
2021 - האביר הירוק - במאי: דייוויד לאורי
הערות שוליים

↑  Masters of British Literature Volume A. Pearson Longman. 2008. pp. 200–201
↑  Borroff, Marie; Howes, Laura L., eds. (2010). Sir Gawain and the Green Knight : an authoritative translation, contexts, criticism (1st ed.). New York: W.W. Norton. p. vii
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261528705171  BIBSYS: 90318846  BNE: XX4128079  BnF: cb12012068r (data)  GND: 4125015-1  LCCN: n79068347  MusicBrainz work: 106b8247-2e23-4094-b2a6-23958055eb9c  SUDOC: 028245075  VcBA: 492/960  VIAF: 174581151   WorldCat (עם VIAF): 174581151
סין המיתולוגית

פ'ו-קסי ונ'ו-ווא הם אל ואלה, בעל ואישה, שמופיעים אחרי מבול הרסני, והם למעשה האב והאם של כל בני האדם על פי המיתולוגיה הסינית
סין המיתולוגית היא תקופה בהיסטוריה של סין, שמקור המידע עליה בסיפורי מיתולוגיה ובכתבים היסטוריים סיניים קדומים. התקופה מתוארכת לזמן שבין שנת 2800 לפנה"ס עד 2200 לפנה"ס. לתקופה זו משויכת השושלת המיתולוגית של שלושת המלכים וחמשת הקיסרים.
תיעוד היסטורי

המידע על התקופה המיתולוגית מגיע בעיקר מהספרים:
רשומות ההיסטוריון, שנכתבו על ידי סְה-מָה צְ'ייֵן במאה השנייה לפנה"ס.
רשומות הבמבוק, שנכתב במאה הרביעית לפנה"ס.
שליטים דמויי אל-אדם

הספרים מתארכים את תחילת ההיסטוריה הסינית לתקופת שלושת המלכים וחמשת הקיסרים - 2800 לפנה"ס. לתקופה זו מאפיינים מיתולוגיים מובהקים. למלכים ולקיסרים תכונות מיסטיות והם מתוארים כשליטים נבונים ובעלי מוסר גבוה. אחד מהם, הקיסר הצהוב נחשב לאבי בני ההאן.
שלושת המלכים

שלושת המלכים מתוארים כאלים-מלכים שמשתמשים בכוחם על מנת לשפר את חיי האזרחים במדינתם. בשל אלוהותם הם חיו שנים רבות, וזכו לתקופות ארוכות של שלום.
הקיסר הצהוב

הקיסר הצהוב נחשב כאב מייסד של התרבות הסינית. חי לפי המסורת בין השנים 2698 לפנה"ס ו2599 לפנה"ס.
בין היתר, איחד 40 שבטים שונים וכך יצר את האומה הסינית הראשונה, את בני ההאן.
יצירת מיתוס הדרקון בתרבות הסינית

קיים מיתוס יו' הגדול מלך סין משושלת שְׂיָה הראשון. על פי כמה אגדות יו' היה אדם-דרקון. הקיסר הגדול יָאוֹ הטיל על יו' לרסן את מימיו של שיטפון גדול. כהוקרה על עבודתו, התפטר הקיסר הבא, שון, מתפקידו לטובת יו' שייסד את שושלת שְׂיָה.
כל השליטים שבאו אחריו נחשבו לגלגוליו של יצור זה. הדרקון הפך לסמל מרכזי במיתולוגיה ובתרבות של סין.
עובדות בשטח

לתקופה שבין 2800 לפנה"ס ועד 2200 לפנה"ס מיוחסות העובדות הבאות:
צמיחת הערים הראשונות בסין.
התפשטות גידול תולעת המשי בסין.
ייצור הארד בסין.
סופרבוס (להקה)

| --- | --- |

 מקום הקמה:  צרפת 
 מוקד פעילות:  צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-1999
 סוגה:  פופ רוק
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס, Verycords 
 פרסים והוקרה:  Victory of the rock album (2007) 
 האתר הרשמי
 חברים
 ז'ניפר עייאש (סולנית) פטריס פוקון (גיטרה, קולות) מישל ג'ובנטי (גיטרה, קולות) פרנסואה אבן (גיטרה בס, קולות) גרג ז'אק (תופים)
 חברים לשעבר
 גיום רוסה
 
סופרבוס (בצרפתית: Superbus) היא להקת פופ רוק צרפתית שנוסדה בשנת 1999. המילה "סופרבוס" לקוחה מהשפה הלטינית ופירושה "נפלא" או "נהדר".
חברי הלהקה

ז'ניפר עייאש - סולנית ומחברת השירים.
פטריס פוקון - גיטרה וקולות רקע.
מישל ג'ובנטי - גיטרה וקולות רקע.
פרנסואה אבן - גיטרה בס וקולות רקע.
גרג ז'אק - תופים.
ההיסטוריה של הלהקה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להקת סופרבוס הוקמה בשנת 1999 על ידי הזמרת ז'ניפר עייאש, שבשובה מטיול בארצות הברית חיפשה נגנים ללהקה, הגיטריסט מישל ג'ובנטי והבסיסט פרנסואה אבן שניגנו יחדיו בלהקה אחרת. מאוחר יותר הצטרפו לשלישייה הגיטריסט פטריס פוקון והמתופף גיום רוסה שבשנת 2005 הוחלף בגרג ז'אק, המתופף הנוכחי של הלהקה.
בשנת 2002 יצא אלבומה הראשון של הלהקה תחת השם "Aéromusical". כעבור שנתיים, בשנת 2004 יצא האלבום השני "Pop'n'Gum" שהופק על ידי דייוויד סלסדו, ובשנת 2006 יצא אלבומה המצליח ביותר של הלהקה עד כה, תחת השם Wow.
הלהקה זכתה בפרס הצרפתי בטקס פרסי המוזיקה של ערוץ MTV האירופאי בשנת 2005.
דיסקוגרפיה > אלבומים

Aéromusical מרץ, 2002.
Pop’n’gum יוני, 2004.
Wow אוקטובר, 2006.
דיסקוגרפיה > רשימת סינגלים

Tchi-Cum-Bah (אוקטובר 2002)
Superstar (מרץ 2003)
Into the Groove (יולי 2003)
Monday to Sunday (דצמבר 2003)
Sunshine (מאי 2004)
Radio Song (נובמבר 2004)
Pop’n’gum (יולי 2005)
Little Hily (ספטמבר 2006)
Rock à Billy (ספטמבר 2006)
Butterfly (מרץ 2007)
Lola (אפריל 2007)
סיפאקה מצויה

| סיפאקה מצויה |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
משפחה:: אינדריים
סוג:: סיפאקה
מין:: סיפאקה מצויה
שם מדעי
 Propithecus coquereli ‏גרנדידייה, 1867
תחום תפוצה


סיפאקה מצויה (שם מדעי: Propithecus coquereli) היא מין של למור פעיל-יום בגודל בינוני מהסוג סיפאקה, שאנדמי ליערות נשירים יבשים במדגסקר. הסיפאקה מבלה את רוב חייה בטיפוס ובקפיצה אנכיים על ענפי עצים באמצעות רגליה האחוריות החזקות; היא יכולה לקפוץ מעץ לעץ, כל עוד המרחק ביניהם קטן מ-10 מטרים. אורכה (לרבות הזנב) נע בין 93 ל-100 ס"מ, ומשקלו כ-4 ק"ג. בעבר, מין זה נחשב כתת-מין של המין סיפאקה שחורת-מצח, אך כיום הוא מסווג כמין נפרד. הסיפאקה המצויה רשומה כנתונה בסכנת הכחדה ברשימה האדומה של ארגון IUCN.
פרוות הגב והזנב לבנה, פרוות הבטן והחזה חומה, ופרוות הגפיים חומה ולבנה. הפנים והאוזניים חסרות פרווה ושחורות, למעט פרווה לבנה על אזור גשר האף. העיניים צהובות או כתומות.
הסיפאקות משתמשות בקולות תקשורת רבים; בין השאר הקריאה "סי-פהאק", שהעניקה להן את שמן. במידה וסיפאקה נאבדת מהקבוצה, היא משמיעה קריאה ארוכה וחזקה על מנת למצוא את שאר הקבוצה. פרטים ממין זה, באופן יוצא מהכלל, למקם את גפיהם בזמן הקפיצה, כך שלא יפצעו כשהם קופצים לעצים קוצניים.
אמנם הסיפאקה נפוצה בתחום תפוצתה, אך הוא מוגבל לשני אזורים מוגנים במדגסקר. הגורמים העיקריים המאיימים על הסיפאקה הם איבוד בתי גידול, קיטוע אזורי מחיה וציד. לבני מלגש אסור לצוד סיפאקות, בשל סיפור על סיפאקה שהצילה חיי נער בעת שטיפס על עץ כדי להשיג דבש. עם זאת, טאבו זה מאבד כיום מתוקפו בשל ארוזיה תרבותית והגירה.
תזונה והתנהגות

הסיפאקות המצויות אוכלות-צמחים, ותזונתן משתנה מעונה לעונה. בעונה הגשומה, הסיפאקה המצויה ניזונה בעיקר מניצני עלים, פרחים, פירות, סות (קליפת העץ) ועצים מתים. בעונה היבשה, הסיפאקה ניזונה בעיקר מנבטים ועלים בוגרים. התזונה מורכבת מכ-100 מיני צמחים, אבל ברוב זמן החיפושאחר מזון, הסיפאקה מתרכזת בכ-10% מאלה. הלמורים מבלים כ-30 עד 40% ממשך היום בחיפוש אחר מזון, בעיקר בבוקר, בצהריים המוקדם ובערב. החיפוש אחר מזון "מונהג" על ידי הנקבות: הנקבה המובילה אוכלת את המזון המובחר ביותר שהלהקה מוצאת. הסיפאקה המצויה מהווה מין מפתח בסביבת מחייתה, מכיוון שהיא מסייעת להפצת זרעי הצמחים.
מין זה מצוי בקבוצות מטריארכליות של 3 עד 10 פרטים, בהן הנקבות דומיננטיות הרבה יותר מהזכרים. הסיפאקות מבלות את רוב זמנן בשטח שגודלו בין 20 ל-30 דונם, את גודל הטריטוריה שלהם עשוי להיות בין 40 ל-80 דונמים. למרות שהטריטוריות של כמה קבוצות סיפקה לעיתים חופפות, קבוצות אלה נמנעות מלפגוש אחת בשנייה על מנת למנוע עימותים. כשקבוצות סיפאקה ידידותיות זו לזו נפגשות, הפרטים בהן משפשפים את אפיהם, סימן לידידות.
הנקבות מקבלות גישה עדיפה למזון מאשר זכרים: בחיפוש אחר מזון, הנקבות אוכלות ראשונות בעוד הזכרים ממתינים עד שיסיימו לאכול לפני שיתחילו גם הם. אם זכר מתחיל לאכול לפני נקבה, הנקבה עשויה לסטור לו, לבעוט בו או לנשוך אותו. הזכר לאחר מכן מביע את כניעתו על ידי הסתרת שיניו, קיפול הזנב בין הרגליים והשמעת קולות לפני שיסור מדרכה של הנקבה.
תזונה והתנהגות > רבייה

הייחום של נקבות הסיפאקה המצויה מתוזמן לחודשים ינואר ופברואר. בעונת הרבייה, הסיפאקות המצויות מפגינות פוליאנדריה: נקבה עשויה להזדווג עם זכר אחד בלבד, אך ברוב המקרים, נקבה אחת מזדווגת עם זכרים רבים, מקבוצתה שלה או מקבוצות מזדמנות. הזכרים מתחרים על הזכות להזדווג עם נקבה; עם זאת, הנקבה לא בהכרח תזדווג עם הזכר המנצח. הקריטריונים לפיהם הנקבה בוחרת את הזכר מורכבים יותר.
משקלו של הגור כ-100 גרם בממוצע. הוא ייצמד לבטנה של אמו עד לגיל חודש, החל מגיל זה הוא יהיה על גבה. הגור נעשה עצמאי בגיל כחצי שנה, ומגיע לגודל של פרט בוגר בגיל 1-5 שנים. הזכרים והנקבות מגיעים לגיל הבגרות המינית בגיל 2 עד 3.5 שנים, אך הנקבה לא תלד את צאצאה הראשון עד גיל 6. ידועים מספר מיני כלאיים; אחד מהם הוא סיפאקה שחורת-מצח.
הערות שוליים

↑  סיפאקה מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
סריה

ערך זה עוסק באזור היסטורי באריתריאה. אם התכוונתם לאזור היסטורי באתיופיה, ראו .
סריה (בגעז: ሰራዬ) הוא מחוז היסטורי במרכז-דרום אריתריאה. האזור גובל באקלה גוזאי במזרח, חמסיאן בצפון ובדרומו בנהר המרב עם שירה.
בתקופה האקסומית האזור היה בעל חשיבות משום שעברה בו דרך המסחר מהבירה אקסום לעיר הנמל אדוליס. עם דעיכת אקסום במאה ה-9 התיישב באזור השבט הבג'י-נוצרי בלו שהשתלב במקום. לקראת המאה ה-13 היגרו לאזור אגאו מלסתה שהשתלבו במקומיים וחלקם התיישבו גם בצפון שריה סביב העיר כרן במה שמכונה בוגוס. בתקופת השושלת הסולומנית האזור היה חלק מממלכת מדר בהר ובמאה ה-14 הוזכר לראשונה בשמו הנוכחי כאשר הקיסרים ניואיה קראסטוס ויסחק הראשון מסרו אדמות לאדם מקומי ולמנזר דברה אבאי בהתאם.
כיום האזור כלול בתוך מחוז הדרום באריתריאה.
הערות שוליים

↑  Sergew Hable Selassie, Ancient and medieval Ethiopian history to 1270, United Printers, 1972, p. 222
↑  Richard Pankhurst, The Ethiopian borderlands: essays in regional history from ancient times to the end of the 18th century, The Red Sea Press, 1997, ISBN 0932415199, P. 38
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008798549305171  LCCN: n2005062917  VIAF: 140930762   WorldCat (עם VIAF): 140930762
סליז'אן שריפוב

| --- | --- |

שריפוב בשנת 1998
 לידה:  24 באוגוסט 1964 (בן 60) עיירה בסביבת אוש, ברית המועצות
 מידע כללי
 בשירות:  קוסמונאוט בשירות רוסקוסמוס
 לאום:  ברית המועצות ברית המועצות/רוסיה רוסיה
 השכלה:  אוניברסיטה רוסית ממלכתית ע"ש גובקין לנפט וגז 
 תקופת השירות:  1990–2008 (כ־18 שנים)
 דרגה:  קולונל
 זמן שהייה בחלל:  201 ימים, 15 שעות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  2
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  10 שעות
 משימות
 STS-89, סויוז TMA-5
 עיטורים
 
 
סליז'אן שריפוב (ברוסית: Салижан Шакирович Шарипов; ‏נולד ב־24 באוגוסט 1964) הוא קוסמונאוט רוסי ממוצא אוזבקי שטס לחלל מספר פעמים.
ביוגרפיה

סליז'אן שריפוב נולד למשפחה אוזבקית בעיירה שבקרבת אוש בקירגיזסטן הסובייטית שאז הייתה חלק של ברית המועצות. בשנת 1981 הוא סיים לימודי בית ספר ונסע לאורנבורג בכוונה להתקבל לבית ספר לטיסה של חיל האוויר הסובייטי. כאשר נודע לו שבית ספר לא מכין טייסי קרב, חזר הביתה (לפי גרסה אחרת לא עבר את בחינות קבלה ברמה מספקת. בשנת 1982 התגייס לצבא ברית המועצות והתקבל לשרות ביחידה של חיל האוויר. ממנה נשלח בחרקוב לבית ספר לטייסי קרב אותו סיים בשנת 1987. הוא שירת ביחידות החיל עד לשנת 1990.
בשנת 1990 שריפוב נשלח למרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים וסיים קורס הכנה לטיסות חלל. במקביל ללימודים בקורס הוא סיים לימודי תואר שני וקיבל תואר מהנדס בתחום אקולוגיה בשנת 1994.
בשנת 1997 שריפוב הגיע לארצות הברית והחל הכנות לטיסה במעבורת חלל. בינואר 1998 הוא טס לחלל במעבורת החלל אנדוור STS-89 (טרנס וילקאט היה מפקד צוות). המעבורת התחברה לתחנת החלל מיר עם אספקה חדשה וחבר צוות חדש. לאחר ביצוע תוכנית שכללה עם ניסויים הוא חזר לכדור הארץ.
שריפוב חזר לרוסיה והחל הכנות לטיסה לתחנת החלל הבין-לאומית. הוא היה מפקד טיסה סויוז TMA-5 בה בשנת 2005 הגיע לתחנת החלל ביחד עם מפקד משלחת מס' 10 לירוי צ'יאו. הם שהו בתחנת החלל כחצי שנה במהלכה ביצעו ניסויים לפי תוכנית וביצעו פעולות נדרשות לתחזוקת התחנה. בין היתר שריפוב ביצע פעמיים פעילות חוץ רכבית באורך כולל של 10 שעות.
בשנים 2005–2006 שריפוב היה נציג רוסקוסמוס במרכז החלל ג'ונסון. בשנת 2006 הוא חזר לרוסיה וכיהן בתפקיד ניהולי ביחידת הקוסמונאוטים. הוא עזב את היחידה בשנת 2008 ומונה לתפקיד ניהולי במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.
על פעילותו בתחום החלל לשריפוב הוענקו עיטורים של רוסיה, קירגיזיה, אוזבקיסטן וטג'יקיסטן.
בשנת 2012 הוא היה גיבור של סרט תיעודי "מוסלמים שהם גאווה של רוסיה".
הערות שוליים

↑  Шарипов Салижан Шакирович, warheroes.ru
סריול סמואה

| סריול סמואה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: צניניתיים
סוג:: סריול
מין:: סריול סמואה
שם מדעי
 Seriola hippos ‏גינטר, 1876

סריול סמואה (שם מדעי: Seriola hippos) הוא מין של דג ממשפחת הצניניתיים ומהסוג סריול החי בין מזרח האוקיינוס ההודי למערב האוקיינוס השקט לחופי אוסטרליה וניו זילנד.
הסריול הוא קרובם של סריול ללנדי וסריול אטלנטי הגדולים ותואר למדע בידי החוקר הגרמני אלברט גונטר (אנ') בשנת 1876.
סריול זה מגיע לאורך 150 ס"מ ולמשקל 53.1 ק"ג. הוא בעל מבנה שרירי עם סנפירים ארוכים וחדים וראש מגודל בעל לסתות נוקשות וגדולות. הוא בעל סנפיר גב גבוה היוצר רעמה עד הזנב וכן סנפיר שת גבוה והזנב ארוך ושרירי דמוי-מגל בצורתו. צבע הדג אפור-כסוף עם גב כחול כהה עד חום ולעיתים קו הצד צהוב. פרטים מתים המוצאים מהמים נוטים להיראות חומים.
הסריול הוא דג טורף הניזון בעיקר מדגים אחרים וחסרי חוליות והוא נודד לאורך האוקיינוס, חופים סלעיים ושוניות אלמוגים בחיפוש מזון. הוא מצוי בעיקר בימים הטרופיים החמימים.
הסריול לא מצוי בסכנת הכחדה בטבע.
הערות שוליים

↑  סריול סמואה באתר הרשימה האדומה של IUCN
סקורפיובנטור

| סקורפיובנטור |
| --- | --- |
  שחזור של סקורפיובנטור והשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון 95 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אבליזאוריים
סוג:: סקורפיובנטור
שם מדעי
 Skorpiovenator

סקורפיובנטור (שם מדעי: Skorpiovenator; מילולית: "צייד עקרבים" או "צייד עקרבי") הוא סוג של דינוזאור טורף ממשפחת האבליזאוריים שחי כ-95 מיליון שנה לפני זמננו באמריקה הדרומית. דינוזאור זה קיבל את שמו עקב מראהו המאיים ועקב העקרבים הרבים שנמצאו באתר החפירה הארגנטינאי.
מאפיינים

דינוזאור זה הגיע לאורך 4.35 מטרים (14.3 רגל) וייתכן שאף ל-6 מטרים (20 רגל) והוא שקל 1.6 טון מטרי. הוא היה בעל זרועות קטנות ביותר, גוף גדול ורגליים גדולות ושריריות שתמכו בגוף. הראש היה עבה, קצר ובעל לסתות רחבות, נוקשות וכבדות. הגולגולת הייתה גבשושית ובעלת זיזים קצרים ובכל לסת היו 19 שיניים מעוקלות שנועדו לרסק עצמות, יותר שיניים מכל אבליואור אחר.
הדינוזאור התגלה בחפירות בריו נגרו, ארגנטינה, ב-2008. השלדים שהתגלו הם מהשלדים המושלמים ביותר מבני ממשפחתו, חסרים רק כמה חלקים מהזנב ומעצמות האצבע.
יצור זה הסתובב בין הערבות של ארגנטינה הקרטיקונית וטרף יצורים קטנים יותר שתפס או ניזון מנבלות, משתמש בלסתותיו החזקות כדי לפרק עצמות.
בתרבות

דינוזאור זה מופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם הוא מבריח לקוסובאגוסים וניזון מארגנטינוזאורוסים צעירים וכן נראה בהמשך ניזון מארגנטינוזאורוס בוגר.
ראו גם

קרנוטאורוס - דינוזאור דומה בעל קרניים גדולות שחי מאוחר יותר
סמל מסצ'וסטס

| --- | --- |

 גרסאות
 
 פרטים
 המחזיק בסמל:  מדינת מסצ'וסטס
 תאריך אימוץ:  13 בדצמבר 1780
 התקנים
 מוטו:  לטינית: Ense petit placidam sub libertate quietem
סמל מדינת מסצ'וסטס, או בשמו המלא "החותם הגדול של קהיליית מסצ'וסטס" (באנגלית: The Great Seal of the Commonwealth of Massachusetts) מכיל את סמל האצולה של מסצ'וסטס המוקף בטקסט בלטינית "Sigillum Reipublicæ Massachusettensis" שמשמעותו "סמל הרפובליקה של מסצ'וסטס". חוקתה של מסצ'וסטס מתייחסת לשיטת השלטון בה כ"קהילייה" (באנגלית: Commonwealth), שתרגומה לשפה הלטינית היא "רפובליקה".
תיאור הסמל

הסמל כולל את סמל האצולה של מסצ'וסטס המורכב משלושה חלקים:
מגן כחול ובתוכו אינדיאני מאומת האלגונקוויאן (אנ') האוחז בחץ וקשת, החץ מוכוון כלפי מטה ובכך מסמל את הכוונה לשלום. ליד ראשה של הדמות יש כוכב מחומש בצבע לבן בודד אחד, המסמל את מעמדה של מסצ'וסטס כמושבה הראשונה מ-13 המושבות שהקימו את ארצות הברית.
סרט כחול מקיף את המגן הנושא את מוטו המדינה בלטינית "Ense petit placidam sub libertate quietem" שמשמעותו "באמצעות החרב אנו מחפשים שלום, אך רק שלום תחת החירות". מקור המוטו מספר הססמאות בספריה הדנית הלאומית בקופנהגן. נכתב על ידי אלג'רנון סידני, פוליטיקאי והוגה אנגלי.
מעל המגן נמצא סמלה הצבאי של המדינה: יד כפופה אוחזת מעליה חרב. החרב מסמלת את השגת החירות של המדינה באמצעות המהפכה האמריקאית.
הצבע הכחול השולט בסמל, במגן ובסרט, מסמל את הגבעות הכחולות של קווינסי (אנ'), קנטון (אנ') ומילטון. רקע הסמל לבן ומסגרתו כוללת את הטקסט בלטינית "Sigillum Reipublicæ Massachusettensis" שמשמעותו "סמל הרפובליקה של מסצ'וסטס".
הגרסה הנוכחית של הסמל עוצבה על ידי אדמונד ה. גארט (אנ') ואומצה על ידי המדינה בשנת 1900.
היסטוריה

הסמל עבר גלגולים רבים עד אימוץ הסמל הנוכחי על ידי הקונגרס המחוזי ב-13 בדצמבר 1780.
היסטוריה > התקופה הקולוניאלית

סמלה הראשון של מושבת מפרץ מסצ'וסטס כלל אינדיאני ערום עם שיח המכסה את מפשעתו. בדומה לסמל הנוכחי, הוא החזיק בידיו חץ המופנה מטה. בפיו החזיק מגילה שכללה את המילים "בואו ועזרו לנו" באנגלית, שהדגישו את הכוונות המיסיונריות והכלכליות המקוריות של המתיישבים הראשונים. ייתכן כי מקור המילים מהפסוק בברית החדשה:
בַּלַּיְלָה נִרְאָה חָזוֹן אֶל שָׁאוּל: אִישׁ מָקֵדוֹנִי אֶחָד נִרְאָה עוֹמֵד וּמְבַקֵּשׁ מִמֶּנּוּ, 'עֲבֹר אֶל מָקֵדוֹנְיָה וַעֲזֹר לָנוּ.'
סמל זה היה בשימוש עד שנת 1686, ולתקופה קצרה נוספת בין 1689–1692.
היסטוריה > תקופה המהפכה האמריקאית

בשנת 1775 הופיע הסמל המהפכה של המדינה שאומץ על ידי הקונגרס המחוזי של המדינה. הסמל הכלל לוחם אמריקאי (minuteman) שאחז חרב בידו הימנית ואת המגנה קרטה בידו השמאלית. לאחר המהפכה האמריקאית החרב נשמרה כחלק מסמל המדינה. סמל המהפכה הוא הראשון שהציג את המוטו הלאומי של המדינה, ובכך סימל כי המושבה לא מכירה יותר בשלטונו של מפקד הכוחות הבריטיים באמריקה, תומאס גייג'.
מקור המוטו הוא במכתב שנכתב לאביו של אלג'רנון סידני בו נכתב:
נאמר כי אוניברסיטת קופנהגן הביאה לך את אלבומם, בבקשה כי תכתוב משהו בו, ואתה כתבת בו בשוליים את המילים הבאות: "Manus haec inimica tyrannis ense petit placidam sub libertate quietem" (תרגום: "היד הזו שלי, שעוינת לרודנים, מחפשת באמצעות החרב שלווה תחת החירות.")
ציטוט זה נכתב בספר הססמאות הדני, שהיה אהוד בקרב המושבות האמריקאיות הראשונות. הססמה נכתבה במשקל הקסמטר דקטילי.
הסמל אושר על ידי הרשות המחוקק של המדינה ב-1775 ואושרר על ידי מושל המדינה, ג'ון הנקוק ב-13 בדצמבר 1780.
שימושים נוספים

סמל מושל מסצ'וסטס
סמל בית הנבחרים של מסצ'וסטס
סמל הסנאט של מסצ'וסטס
סמל משטרת מסצ'וסטס
ראו גם

דגל מסצ'וסטס
הערות שוליים

↑  "The Coat of Arms and Great Seal of Massachusetts", The New England Magazine, בוסטון, גארט, א. ה., 1901
| סמלי מדינות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| סמל פדרלי | סמל ארצות הברית |  |
| סמלי מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • וושינגטון • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| סמלי אזורים מבודדים | סמואה האמריקנית • גואם • איי מריאנה הצפוניים • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית |  |
| סמל מחוז קולומביה ווושינגטון | וושינגטון, מחוז קולומביה |  |
סמל מושבת מסצ'וסטס (1629)
סמל המהפכה של מדינת מסצ'וסטס (1775)
סמל מדינת מסצ'וסטס ב-1876
ספקטריה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים היוני 
 קואורדינטות:  36°55′48″N 21°39′57″E﻿ / ﻿36.930136111111°N 21.665725°E﻿ / 36.930136111111; 21.665725
 שטח:  5 קילומטר רבוע
 אורך:  4.6 קילומטר
 רוחב:  1.0 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  יוון 
 אוכלוסייה:  0 (2011, 2021, 2001, 1991)
  (למפת יוון מוגדלת) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןספקטריה(למפת יוון רגילה) אתונה סלוניקי הרקליון פטרס לאריסה יואנינה קומוטיני מיטילנה פלופונסוס רודוס כרתים טורקיה אלבניה בולגריה מקדוניה הצפונית  הים האגאי הים היוני הים התיכוןספקטריה
 
ספקטריה (יוונית: Σφακτηρία) הוא אי קטן לא מיושב, בכניסה למפרץ פילוס במערב הפלופונסוס שביוון. שמו המודרני של האי, השייך לאיים היוניים, הוא ספאגיה.
האי והמפרץ הסמוך לו היו זירת שני קרבות נודעים בהיסטוריה: קרב פילוס, שניטש ב-425 לפנה"ס בין האתונאים לספרטנים, וקרב נאווארינו (1825) בין צי בריטי-צרפתי-רוסי לבין צי טורקי, קרב שהיה נקודת מפנה חשובה במלחמת העצמאות היוונית. באוגוסט 1826, במהלך המלחמה, נלכדו באי כמאתיים לוחמים יווניים, כשציו של אבראהים פאשא מטיל עליהם הסגר, אך חולצו בפעולה נועזת של קפיטן צמאדוס. אונייתו "ארס" (Ares) חמקה בלילה סוער ובאין רואים בין הצי הטורקי לבין מבצר נאווארינו (שהיה אז בידי כוחות טורקיים) אל האי ספקטריה, והעלתה אל סיפונה את מאתיים הלוחמים. המלחים הטורקיים הבחינו בקפיטן צמאדוס בצאתו, והוא נלכד בין חמש-עשרה אוניותיהם לבין תותחי המבצר שבחוף. הקרב נמשך כשעתיים. "ארס" הצליחה בסופו של דבר לברוח, אך קפיטן צמאדוס, גנרל סנטרוזה ושר הפנים אנגוסטרס נהרגו בקרב.
האי ספקטריה - מבט מפילוס
עוגת הנסיכה

| --- | --- |

עוגת נסיכה בהכנה ביתית
 
 מאכלים
 סוג:  עוגת שכבות 
 על שם:  מרגרטה, נסיכת שוודיה, מרתה, נסיכת שוודיה, אסטריד, נסיכת שוודיה 
 מוצא:  שוודיה 
 אופן הגשה:  קינוח
 מרכיבים עיקריים:  עוגת ספוג, קצפת, ריבה, מרציפן, קרם 
 
עוגת הנסיכה (בשוודית: prinsesstårta, "פרינססטארטה") היא עוגת שכבות שוודית מסורתית, המורכבת משכבות של עוגת ספוג אוורירית, ריבת פטל או תות-שדה, חביצה ומעליהן שכבה עבה של קצפת. את העוגה מכסים במעטפת ממרציפן, המעניק לעוגה מראה חלק ואסתטי. ציפוי המרציפן הוא לרוב בצבע ירוק, ומעליו בוזקים אבקת סוכר וכן מקשטים את העוגה בתוספת של מרציפן ורוד בצורת עלה.
מתכון העוגה המקורי הופיע בספר בישול משנות השלושים, ופורסם על ידי ג'ני אקרסטורם, מורתן של בנות מלך שוודיה. שמה המקורי של העוגה היה "גרון טארטה" (עוגה ירוקה), אך הוא שונה ל"פרינססטארטה" עקב כך שהנסיכות בנותיו של המלך קארל, הנסיכה מרגרטה (לימים נסיכת דנמרק), הנסיכה מרטה (נסיכת הכתר הנורווגית) והנסיכה אסטריד (לימים מלכת הבלגים), אמרו שהן מאוד אוהבות את העוגה.
עוגות דומות המצופות במרציפן בצבעים אחרים, כגון צהוב, נחשבות גם הן לעוגות נסיכה. עוגת נסיכה המצופה במרציפן אדום נקראת "אופרהטארטה" (operatårta, עוגת אופרה).
ראו גם

עוגת צפרדע - עוגה אוסטרלית המזכירה את עוגת הנסיכה
המטבח השוודי
סינאורניתוזאורוס

| סינאורניתוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 122 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: דרומאוזאוריים
סוג:: סינאורניתוזאורוס
מינים
 Sinornithosaurus millenii Sinornithosaurus haoiana
שם מדעי
 Sinornithosaurus ‏שו ועמיתים, 1999

סינאורניתוזאורוס (שם מדעי: Sinornithosaurus, "סינו" =מסין, "אורניתו" מיוונית="עוף", "זאורוס" מיוונית "לטאה") הוא סוג של דינוזאור קטן גוף ממשפחת דרומאוזאוריים, שחי בתקופת הקרטיקון התחתון, 122 מיליון שנה לפני זמננו.
סינאורניתוזאור היה אחד הדינוזאורים המנוצים הראשונים שהתגלו, עוד בשנת 1999, וייתכן שהייתה לו יכולת תעופה. השלד שלו כמעט זהה לשלד של מיקרורפטור, דינוזאור שהיו לו אברות תעופה ארוכות גם על הרגליים הקדמיות וגם על הרגליים האחוריות בתצורה ייחודית "ארבע כנפיים", ומקובל לשער שסינאורניתוזאור היה בעל תצורה דומה.