stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניסוי קליני
תכנון ניסוי

כדי שתוצאות הניסוי יהיו אמינות, מונחה הניסוי על ידי פרוטוקול המפרט בפרוטרוט את כל אחד משלבי הניסוי. הפרוטוקול צריך לעבור את אישור הרשות המאשרת (בארצות הברית - ה-FDA) ושל ועדת אתיקה (הלסינקי) בבית החולים לפני תחילתו של כל שלב בניסוי הקליני.
הפרוטוקול נועד להגדיר שיטת הטיפול, מספר החולים, סוג הבדיקות ותדירותן. בנוסף מגדיר הטיפול את החולים המתאימים להשתתפות מבחינת גיל, מין, סוג מחלה והתקדמותה, מחלות נוספות וטיפול קודם. לפי קריטריונים אלו נקבעת התאמת חולים להשתתפות בניסוי. קריטריונים שמונעים מחולה להשתתף בניסוי נקראים קריטריונים לאי הכללה.
שלבי הניסוי הקליני

ניסויים קליניים מחולקים בדרך-כלל לארבעה שלבים (פאזות), כשלאחר הצלחתו של השלב השלישי תאושר התרופה לשימוש בציבור הרחב, אך המעקב אחר המטופלים ימשיך. זמן אישורה של תרופה חדשה (זמן שלושת השלבים הראשונים של הניסויים הקליניים וזמן האישורים השונים על ידי ה-FDA) הוא לרוב 7 - 10 שנים.
כישלון בשלב כלשהו מונע מעבר לשלב הבא. כישלון שעורר הד רב בישראל הוא זה של התרופה דקסנבינול (Dexanabinol), תרופה לטיפול בפגועי מוח שבפיתוחה עסקה חברת פארמוס. לאחר שעברה בהצלחה רבה את שלב 1 ושלב 2, נכשלה התרופה בשלב 3, שבמסגרתו נוסתה ב-86 מרכזים רפואיים על 861 פגועי מוח. בעקבות כישלון זה הופסק פיתוח התרופה.
שלבי הניסוי הקליני > ניסוי קליני שלב 1

השלב הראשון של ניסוי קליני כולל עשרות בודדות של מטופלים. בשלב זה נקבעת גם דרך קבלת התרופה ותדירות נטילתה. לשלב זה שתי מטרות:
פרמקודינמיקה - (השפעת התרופה על הגוף) למציאת המינון האופטימלי של התרופה הנסבל על ידי החולה במינימום תופעות לוואי.
פרמקוקינטיקה - (השפעת הגוף על התרופה) מציאת ריכוז התרופה ברקמות הגוף השונות לאורך זמן, כלומר הזמן העובר עד שתרופה תפורק או תופרש מן הגוף.
במהלך הניסוי עוברים המטופלים מעקב קפדני למציאת ריכוז התרופה בגוף (בעיקר בדם ובשתן) ולגילוי השפעות שליליות על איברים שונים. בדרך כלל כולל הניסוי מספר מינונים של תרופה, כאשר המטרה היא למצוא את המינון הטוב ביותר. המינונים שבהם נעשה שימוש קטנים במידה ניכרת, בדרך כלל, מהמינונים הגורמים לתופעות לוואי בבעלי חיים.
אין זאת מטרתו של שלב זה לבחון את יעילות התרופה. כאשר התרופה אינה צפויה להיות רעילה (לדוגמה משחה לשימוש חיצוני) ניתן להשתמש בבדיקתה במתנדבים בריאים. כאשר התרופה צפויה לגרום לתופעות לוואי קשות (לדוגמה כימותרפיה) ניתן להיעזר במחקר בחולים במחלות קשות (כגון סרטן מסוג שאין לו תרופה מועילה) המעוניינים לנסותה לשיפור מצבם.
שלבי הניסוי הקליני > ניסוי קליני שלב 2

השלב השני בניסוי קליני הוא בדיקת יעילותו של הטיפול. בשלב זה משתתפים 100–300 חולים, במהלך הניסוי נבדקת השפעת הטיפול על התפתחות המחלה.
בשלב זה נמשך המעקב אחר תופעות לוואי בלתי רצויות. מכיוון שזמן הניסוי ארוך יותר מניסוי שלב 1 (בדרך כלל כשנתיים), ישנה אפשרות למצוא השפעות שליליות ארוכות טווח. בשלב זה מתגלה שחומרים רבים אינם מתאימים לשמש כתרופות בגלל אפקט ריפויי חלש (בעיית יעילות) או בשל תופעות לוואי קשות (בעיית בטיחות).
המתנדבים בשלב זה של הניסוי עשויים להתחיל את השתתפותם בו ולסיים אותה בזמנים שונים זה מזה. לדוגמה, מתנדב א' עשוי להצטרף אל הניסויי בעקבות בקשת הרופא שלו בחודש יוני ולעזוב את הניסויי ביולי משום שהוא עובר דירה. עזיבת הניסוי מסיבות שאינן קשורות בו מכונה "אירוע לצנזורה". לעומת מתנדב א', מתנדבת ב' עשויה להצטרף לניסויי בעקבות בקשת הרופא שלה בחודש פברואר ולעזוב אותו בדצמבר בטענה שתופעת הלוואי של התרופה שבניסויי אינה נעימה לה. מצב זה שבו כל משתתף מתחיל את הניסוי בזמן שונה, משך ההשתתפות שלו שונה וחלק ממי שעוזב את הניסוי עושה זאת מנסיבות שאינן קשורות לניסוי, מצריך כלים סטטיסטיים לא שגרתיים לניתוח הניסוי.
שלבי הניסוי הקליני > ניסוי קליני שלב 3

לאחר שטיפול נמצא יעיל בשלב 2 הוא מובא בפני ניסוי קליני שלב 3. שלב זה מחייב בדרך כלל ניסוי אקראי מבוקר (Randomized Controlled Trial - RCT). ניסוי זה הוא ניסוי גדול המכיל מאות ולעיתים אלפי חולים במספר מרכזים רפואיים ברחבי העולם. מטרת הניסוי היא להשוות את הטיפול החדשני לטיפולים המקובלים.
בניסוי זה, המטופלים מחולקים לשתי קבוצות - הקרויות "קאדרים" או "זרועות". זרוע אחת מקבלת את הטיפול-הנחקר וזרוע אחרת מקבלת את הטיפול-המקובל או פלסבו (אין-בו, כלומר תכשיר עם מראה זהה שאין בו חומר פעיל). כדי להגיע לתקפות מרבית בניסוי (היינו, תוצאות המשקפות את ההשפעה האמיתית), ישנן שלוש נורמות שעל המחקר לעמוד בהן: 1. אקראיות (רנדומיזציה) - חלוקת המטופלים לזרועות היא אקראית לחלוטין, ללא כל אפשרות החלטה של המטפל או המטופל. 2. מעקב - שתי זרועות הטיפול היו במעקב מסודר לאורך זמן מספיק, ומספר הנושרים ממעקב הוא אחוזים בודדים לכל היותר. 3. ניתוח לפי כוונת הטיפול - הבדיקה של ההבדלים בין הקבוצות היא לפי החלוקה האקראית הראשונית ולא לפי הטיפול שקיבלו בפועל. בנוסף יש יתרון למחקר שהוא "כפול סמיות" (עם בדיקה עיוורת כפולה double blind) כלומר לא המטופל ולא הצוות המטפל יודעים אם הטיפול אותו מקבל המטופל הוא תרופה או פלסבו. סוג כזה של מחקר מבטיח ניטרול של השפעות פסיכוסומטיות של הטיפול על החולה או טיפול בלתי שוויוני מצד הסגל הרפואי. תקן בשם SPIRIT מגדיר את הפריטים החשובים בפרוטוקול מחקר התערבותי, וכולל בהם גם תכנון מראש של העיבוד הסטטיסטי של התוצאות, הצהרה מראש על פרסום התוצאות והנתונים הגולמיים ועוד.
ההשוואה בין הטיפולים מאפשרת להשוות את יעילותם ורעילותם של הטיפולים השונים. טיפול יקבל את אישורה של הרשות הרגולטורית לשימוש סדיר בבני אדם אם הוכח באופן מובהק מבחינה סטטיסטית (בדרך כלל P < 0.05), כי הטיפול עדיף על הטיפול המקובל או שתופעות הלוואי שלו קשות פחות. אישור השימוש ילווה תמיד בהתווית שימוש רפואית תואמת לניסוי הקליני שבוצע, וכן בהתווית נגד: באילו מקרים אסור כלל להשתמש בטיפול או מתי להפסיקו.
שלבי הניסוי הקליני > מעקב לאחר אישור (שלב 4)

גם לאחר אישור תרופה לשיווק נבדקות תופעות לוואי ארוכות טווח ונדירות שאינן מתגלות בזמן המוגבל של הניסויים קליניים שלפני האישור. ניסויים אלו יכולים להיות מחויבים על ידי הרשויות הרגולטוריות. לעיתים מחקרי שלב 4 נעשים על ידי חברת תרופות מתחרה במטרה למצוא חסרונות בתרופה המתחרה.
אחת הדוגמאות לתרופה כזאת היא משכך הכאבים ROFECOXIB הידוע בשמו המסחרי ויוקס (Vioxx). מספר שנים לאחר שאושרה התרופה לשימוש נמצא, בזכות מחקרים ארוכי טווח, כי מטופלים בתרופה נמצאים בסכנה להתפתחות מחלות כלי דם. בעקבות ממצאים אלו הודיעה חברת מֵרק (Merck), יצרנית התרופה, על הורדתה המיידית מהמדפים.
יוצאים מן הכלל > תרופות שהדרישות הניסוייות מהן פחותות

המסלול המהיר - Fast Track - אישור תרופות העונות על צורך רפואי דחוף כאשר אין כל טיפול אלטרנטיבי, לדוגמה, אישור התרופה טרסבה לטיפול בסרטן ריאות נעשה במסלול מהיר. המסלול המהיר מצמצם את זמן אישור התרופה לאחר תום שלב 2 על ידי הפחתה בדרישות המינהלתיות של ה-FDA ועל ידי מתן אפשרות לפרסם תוצאות ביניים לפני תום שלב 3. בתמורה לאישור המהיר מחויבת החברה המייצרת את התרופה לניסויים קליניים מדוקדקים לאחר אישור התרופה.
תרופות יתומות - מסלול אישור מיוחד לתרופות ותכשירים רפואיים המשמשים אוכלוסיות קטנות מאוד של חולים. מחקר בתרופות אלו ממומן בחלקו על ידי ה-FDA והמפתח זוכה בבלעדיות לתקופה העולה על תקופת הגנת הפטנט.
תרופות גנריות - כלומר תרופות שתקופת הפטנט לגביהן פגה, ולפיכך כל חברה יכולה לייצרן, אינן צריכות לעמוד בניסויי יעילות ואפקטיביות אלא רק להוכיח שהתרופה זהה מבחינה כימית לתרופה האתית המאושרת.
ניסוי הבודק שימוש חדש לתרופה ישנה המקובלת לשימוש אחר.
יוצאים מן הכלל > מקרים בהם אי אפשר לנהל ניסויי מבוקר

דוח מקרה - דוח מקרה הוא ספק ניסוי רפואי וספק תצפית רפואית. דוח מקרה הוא פרסום על אודות תופעה רפואית חדשה שנתגלתה. המידע על תופעה זו נאסף מאנשים בודדים שבהם נתקל הרופא החוקר. המידע כולל גם את תגובות האנשים לטיפול שנתן להם הרופא בניסוי וטעייה.
יוצאים מן הכלל > מקרים בהם אי אפשר לקבל מהנבדקים הסכמה מדעת להשתתפות בניסוי

ניסויים בתינוקות או במטופלים בהכרה מעורפלת (או בתרדמת, למשל מונשמים ומורדמים בטיפול נמרץ) או עם ליקוי קוגניטיבי (כגון מגבלה שכלית התפחותית או דמנציה) - במקרים כאלו לא ניתן לתת הסבר ולקבל הסכמה מודעת להשתתפות בניסוי. במצבים אלו ניתן לאשר ניסוי שבו מיופה-כוחו של הנבדק לטיפול-הרפואי (או אפוטרופוס שלו לטיפול-הרפואי) יקבל את ההסבר על המחקר ויוכל להחליט על הסכמה (או אי הסכמה) להשתתפות.
ניסויים ברפואה דחופה - במקרים אלה אין פנאי להסביר למטופלים או לנציגיהם את משמעות הניסוי ולבקש הסכמתם. ועדת אתיקה עשויה לאשר ניסוי כזה כאשר השתכנעה בחשיבותו לצורך בחירת טיפול מיטבי בעתיד וכמובן, כבכל ניסוי רפואי, רק אם השתכנעה גם שהטיפולים המוצעים בכל זרועות המחקר מועילים ובטוחים במידה המרבית הידועה-עד-למחקר. בניסוי זה משתפים למעשה את הנבדקים בעל כורחם ובדרך כלל מחויבים לעדכן אותם על כך בהמשך.
ניסויים מערכתיים - הבוחנים השפעת שינויי מדיניות במערכות רפואיות על בריאות המטופלים - יאושרו במקרים מיוחדים.
מיסוי ניסויים בישראל

מדיניות מיסוי הניסויים הקליניים בישראל עברה מספר שינויים: ב-2013 שונתה מדיניות רשות המיסים והוטל מע"מ על מתן שירותי פיקוח, ניהול ובקרה של ניסויים קליניים בבני אדם שהוענקו לחברות התרופות. כמו כן, שונתה מדיניות רשות המיסים ובוטלה האפשרות לקזז תשומות שהושקעו בייבוא תרופות עבור הניסויים, ואלו חויבו במע"מ בשיעור מלא ובמכס. שינויי מדיניות אלו יקרו את התהליך עבור חברות תרופות זרות ורב לאומיות.
ב-2014, תוקן שוב חוק מס ערך מוסף ונקבע כי על שירותי בקרה ופיקוח לניסויים קליניים יחול מע"מ בשיעור אפס. בנוסף, העביר משרד האוצר תקנה הפוטרת את החברות ממכס ומע"מ על ייבוא תרופות המשמשות לניסויים קליניים בבני אדם. מטרתו המוצהרת של המהלך היא הגדלת מספר הניסויים הקליניים המבוצעים בארץ על ידי חברות רב לאומיות. על פי דו"ח ארגון פארמה ישראל, חברות תרופות המקור הרב לאומיות השקיעו כ-450 מיליון ש"ח בהשקעה ישירה במחקרים קליניים המתבצעים בבתי חולים בישראל.
ראו גם

שיווי משקל קליני
מוניטור (CRA)
הערות שוליים

↑  Boylston, A. W, Clinical investigation of smallpox in 1767, New England Journal of Medicine 346(17), 2002, עמ' 1326-1328
↑  Leighton G, McKinlay P, Milk consumption and the growth of school-children, Department of Health for Scotland, Edinburgh and London: HM Stationery Office, 1930
↑  Meier, Paul, Polio trial: an early efficient clinical trial, Statistics in medicine 9, 1990, עמ' 13-16
↑  ראו ועדת האתיקה של UIC http://tigger.uic.edu/depts/ovcr/research/protocolreview/irb/index.shtml
↑  ראו שקר ככלי מחקר בניסוי הקונפורמיות של אש
↑  אלי שמעוני, פארמוס צנחה ב-66% - המשקיעים הפסידו 220 מ' דולר, באתר ynet, 20 בדצמבר 2004
↑  Andrew I. R. Maas, Gordon Murray, Herbert Henney, Nadim Kassem, Valerie Legrand, Miriam Mangelus, Jan-Paul Muizelaar, Nino Stocchetti, Nachshon Knoller, Pharmos TBI investigators, Efficacy and safety of dexanabinol in severe traumatic brain injury: results of a phase III randomised, placebo-controlled, clinical trial, The Lancet. Neurology 5, 2006-01, עמ' 38–45 doi: 10.1016/S1474-4422(05)70253-2
↑  The SPIRIT Group, Standard Protocol Items: Recommendations for Interventional Trials, ‏01/2013
↑  http://www.barlaw.co.il/he/חדשות/שינוי-מדיניות-מעמ-אפס-מגיע-לתחום-הניסויים-הקליניים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283929905171  BnF: cb12297343f (data)  GND: 4164223-5  LCCN: sh85027069  NDL: 00576151  NKC: ph903892
סברני (נפה, מוסקבה)

נפת סברני (ברוסית: район Северный; מילולית: "הנפה הצפונית") היא נפה במחוז הצפון-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 10.29 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 38,633 תושבים (2020).
סברני ממוקמת מעבר לכביש הטבעת של מוסקבה לאורך כביש דמיטרובסקויה, בין כביש הטבעת של מוסקבה לעיר דולגופרודני.
בשנת 2017, על פי מחקרי יאנדקס, סברני הוכרה בתור הנפה הגרועה ביותר במוסקבה, בשל נגישות תחבורתית נמוכה, תשתיות ואיכות חיים ברמה ירודה.
אתרים ראויים לציון

תחנת סברניה להכנת מים (חברת אספקת מים של מוסוודוקנאל, חברת המים הגדולה ברוסיה)
אחוזת וינוגרדובו
תחנת המטרו פיזטך (אנ') של הקו ליובלינסקו-דמיטרובסקאיה
סמל איווה

| --- | --- |

 פרטים
 המחזיק בסמל:  איווה 
 תאריך אימוץ:  25 בפברואר 1847
 התקנים
 מוטו:  אנגלית: Our liberties we prize, and our rights we will maintain "את החירויות שלנו אנחנו מקדשים, ועל הזכויות שלנו נשמור"
 
סמל מדינת איווה או החותם הגדול של מדינת איווה (באנגלית: Great Seal of the State of Iowa) הוא סמלה הרשמי של המדינה. הסמל נוצר ב-1847, כשנה לאחר הצטרפותה של איווה לארצות הברית.
עיצוב

הסמל הוא עגול, במרכזו תמונת נוף המציגה אזרח לובש מדים (מתנדב למיליציה אזרחית) העומד בשדה חיטים, מסביבו כלים חקלאיים שונים, ברקע נהר המיסיסיפי ומעליו עיטם לבן-ראש הנושא את מוטו המדינה. הסמלים הרבים המרכיבים את הסמל נועדו לייצג את ההיסטוריה של המדינה ושל המתיישבים שהקימו אותה.
האזרח לובש המדים, מחזיק בימינו את דגל הכוכבים והפסים, שבקצה המוט שלו מונפת "מצנפת החירות". הוא מייצג את החיילים המתנדבים מאיווה שלחמו במלחמת ארצות הברית–מקסיקו (1846-1848) שהתחוללה בזמן אימוץ הסמל. בגרסאות רבות הוא חובש כובע רחב שוליים המתאים לתקופת מלחמת האזרחים האמריקאית.
חיטה, המוצגת גם באלומות חיטה וגם כרקע לסמל. חיטה היה הדגן העיקרי שגודל באיווה על ידי המתיישבים הראשונים שלה.
עופרת, המוצגת בכבשן מעלה עשן, ערימת מתכת ולעיתים גם כמכרה. מייצג את תעשיית כריית העופרת במזרח איווה שהייתה לאחד ממקורות ההכנסה הגדולים של המדינה עם הקמתה. מאז תחילת המאה ה-20 פחתה מאוד כריית העופרת.
אוניית הקיטור "איווה", אוניית קיטור היסטורית שנחשבת כאחת האוניות המהירות בהיסטוריה של נהר המיסיסיפי, שהיווה דרך התחבורה המרכזית במדינה עם הקמתה.
עיטם לבן-ראש, מייצג את הממשל הפדרלי ומחזיק במקורו את המוטו של המדינה. סמל זה מופיע גם בדגל איווה.
היסטוריה

לפני אימוץ הסמל הנוכחי בטריטוריה של איווה היה שימוש בסמל טריטוריאלי שכלל נשר שהחזיק במקורו חץ וברגלו קשת. פשטותו של הסמל הטריטוריאלי הפך אותו לפופולרי מאוד והיה בשימוש עד לשנות ה-60 של המאה ה-19, אפילו אחרי שהוחלף רשמית.
עיצוב הסמל אומץ רשמית על ידי האספה הכללית הראשונה של איווה ב-25 בפברואר 1847, שם תואר בחוק מדינת איווה 1A.1, בו כתוב:
מזכיר המדינה מורשה בזאת מכוח חוק זה להשיג חותם אשר ישמש כחותם הגדול של מדינת איווה. קוטרו של החותם יהא שני אינצ'ים, ועליו יגולף הסמל המתואר להלן, וסביבו המילים: "החותם הגדול של מדינת איווה" - אלומות ושדה של חיטה, עם חרמש וכלים חקלאיים אחרים, בצד שמאל ליד התחתית; תנור עופרת וערימת עופרת בצד ימים; האזרח לובש המדים, עם מחרשה באחוריו, תומך בדגל האמריקאי ובמצנפת החירות באמצעות ידו הימנית, ואת נשקו בידו השמאלית, במרכז וליד התחתית; נהר המסיסיפי ברקע הכללי, ואוניית הקיטור "איווה" מפליגה בו; נשר ליד הקצה העליון, מחזיק במקורו מגילה ובה הכיתוב הבא: "את החירויות שלנו אנחנו מקדשים, ועל הזכויות שלנו נשמור"
אף כי לא שונה נוסח החוק מאז אימוצו במאה ה-19, משום שלא הוצג ציור של הסמל בנוסח החוק המקורי, קיימים מספר עיצובים שונים לסמל, שונים זה מזה בצבעים ובסידור מרכיבי הסמל. ב-2010 הציע חבר בית הנבחרים של איווה, ריי זירקלבך, להחליף את ניסוח החוק מ"עם מחרשה באחוריו" ל"עם מחרשה מאחוריו" מחשש כי אנשים עלולים להתבלבל במשמעות החוק וכוונת המחוקק, וכי אי הבנה זו עלולה לפגוע בכבוד המשמר הלאומי של איווה.
הסמל לא היה בשימוש רחב עם אימוצו עקב פופולריות נמוכה. הסמל נתפס כמבולגן ועמוס, ורבים העדיפו להשתמש בסמל הטריטוריאלי שקדם לו.
גרסה של הסמל
גרסה היסטורית של הסמל מ-1876
הסמל הטריטוריאלי, 1838
ראו גם

דגל איווה
| סמלי מדינות ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| סמל פדרלי | סמל ארצות הברית |  |
| סמלי מדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • וושינגטון • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| סמלי אזורים מבודדים | סמואה האמריקנית • גואם • איי מריאנה הצפוניים • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית |  |
| סמל מחוז קולומביה ווושינגטון | וושינגטון, מחוז קולומביה |  |
גרסאות שונות של סמל איווה לאורך השנים
סברנאיה זמליה

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  אוקיינוס הקרח הצפוני 
 קואורדינטות:  79°30′0″N 97°45′0″W﻿ / ﻿79.50000°N 97.75000°W﻿ / 79.50000; -97.75000
 סוג:  ארכיפלג (כ-70 איים)
 שטח:  איים עיקריים:  מהפכת אוקטובר – 14,170 קמ"ר  בולשביק – 11,312 קמ"ר  קומסומולץ – 9,006 קמ"ר  פיונר – 1,527 קמ"ר  סה"כ (כולל איים אחרים) – כ-37,000 קמ"ר
 גובה מרבי:  קרחון קרפינסקי (הידוע גם בשם "הר קרפינסקי"): 963 מטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 אוכלוסייה:  0 (2016)
 אזור זמן:  UTC+04:00
 על שם:  ניקולאי השני 
 תאריך גילוי:  3 בספטמבר 1913
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסברנאיה זמליה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסברנאיה זמליה(למפת מחוז קרסנויארסק רגילה) קרסנויארסק נורילסק אצ'ינסק מינוסינסק דודינקה דיקסון טורה חטנגה סאחה יקוטיה  אירקוטסק בור. מונגוליה טובה אלטאי קזחסטן חק. קמ. מחוז אלטאי  נובוס. טומסק חנטי ומנסי ימלו ננץ  ארכנגלסק ים לאפטב ים קארהסברנאיה זמליה(למפת מחוז קרסנויארסק מוגדלת) קרסנויארסק נורילסק אצ'ינסק מינוסינסק דודינקה דיקסון טורה חטנגה סאחה יקוטיה  אירקוטסק בור. מונגוליה טובה אלטאי קזחסטן חק. קמ. מחוז אלטאי  נובוס. טומסק חנטי ומנסי ימלו ננץ  ארכנגלסק ים לאפטב ים קארהסברנאיה זמליה מפת תקריב של מצר מאדורה מיקומו של סברניה זמליה מצפון לחצי האי טיימיר
 
סֶבֶרנאיה זֶמליה (ברוסית: Северная Земля – "הארץ הצפונית") הוא ארכיפלג איים רוסיים לא מיושבים באוקיינוס הארקטי, השוכן בצפון מחוז קרסנויארסק ומפריד בין שני ימים שוליים, קארה ממערב ולאפטב ממזרח. הארכיפלג ששטחו כ-37,000 קמ"ר, מופרד מחצי האי טיימיר שבצפון-מרכז סיביר, על ידי מצר וילקיצקי. ונקודתו הצפונית ביותר היא כף ארקטי, המרוחק 990.7 ק"מ מהקוטב הצפוני.
הנקודה הגבוהה ביותר בארכיפלג מגיעה לכדי 963 מטרים בפסגת קרחון קרפינסקי (אנ'), השוכן באי מהפכת אוקטובר.
הקרחון הגדול ביותר ברוסיה, קרחון האקדמיה למדעים (אנ'), שוכן באי קומסומולץ.
באי סרדני (רו') פועל שדה תעופה היחיד באזור.
הערות שוליים

↑  כֵּף צ'ליוסקין (Мыс Челюскина) בקצהו הצפוני של חצי האי טיימיר, מהווה את הנקודה היבשתית הצפונית ביותר של אירואסיה ורוסיה.
↑  הכֵּף (Мыс Арктический) ממוקם בקצהו הצפוני של האי קומסומולץ ולעיתים משמש נקודת מוצא למשלחות לחקר הקוטב הצפוני.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534063705171  GND: 4398586-5  LCCN: sh85120451  VIAF: 236541134   WorldCat (עם VIAF): 236541134 
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של רוסיה ובנושא איים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלו גולדפרב

| --- | --- |

 לידה:  5 באפריל 1918 ברגן, נורווגיה
 פטירה:  1 בפברואר 1986 (בגיל 67)
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  בית הספר לאמנות בבלפסט  האקדמיה הלאומית לאמנויות בברגן  האקדמיה הלאומית הנורווגית לתעשיית המלאכה והאמנות
 פרסים והוקרה:  Beerhound of the Year (1981)  מדליית ההגנה (1945-1940)  מדליית המלחמה (נורווגיה) 
 
סלו גולדפרב (בנורווגית: Salo Goldfarb‏; 5 באפריל 1918 - 1 בפברואר 1986) הנודע בשם העט פדרו גרנינג (Pedro Grenning) היה מאייר וקריקטוריסט יהודי-נורווגי.
במלחמת העולם השנייה שירת בצבא נורווגיה כקצין בגדוד הקומנדו מספר 10, שלמעשה הסתפח לקומנדו הבריטי. במסגרת "מבצע התאהבות" הוביל גולדפרב כוח של טנק בודד ו-11 חיילים ובאמצעותו הביא לכניעתה ללא תנאי של דיוויזיית הרגלים ה-70 של הוורמאכט ובה 2,000 לוחמים. בכך שוחרר האי ואלכרן ונפתח נמל אנטוורפן, הנמל היחיד של בעלות הברית במערב אירופה. על מבצעו זה עוטר סלו בעיטורים נורווגים, בריטים והולנדים ואף זכה לאזרחות כבוד של העיר מידלבורך.
רקע

סלו גולדפרב נולד בברגן, נורווגיה, למשפחה מיהדות פולין. אביו, איש העסקים ליאופולד גולדפרב (1878–1933) הגיע מראיגרוד, ואמו, סוניה לבית אפשטיין (1888–1970) מסובאלק.
בשנת 1933 פורסם ציורו הראשון בעיתון ברגנס ארבידרבלאד (אנ'). בין השנים 1935 ל-1936 הוא למד בבית הספר לאמנות בבלפסט, באקדמיה הלאומית לאמנויות בברגן בין השנים 1936 ל-1937, ובאקדמיה הלאומית הנורווגית לתעשיית המלאכה והאמנות בין השנים 1937 ל-1938. בפברואר 1941 אימץ את שם העט פדרו, שנה לאחר פלישת גרמניה הנאצית לנורווגיה.
מלחמת העולם השנייה

לאחר פלישת גרמניה הנאצית לנורווגיה במלחמת העולם השנייה, התגייס האמן הצעיר למען מולדתו. ב-9 בפברואר 1941 חמק גולדפרב ממעגן טורוי (אנ'), השוכן צפונית-מערבית לברגן, והצטרף למסעו הראשון של המלח לייף לארסן (אנ') לבריטניה. על סיפון ספינת הדייג "מוטיג 1" הוברחו מספר נוסעים לבריטניה דרך איי שטלנד ומשם לסקוטלנד. כל הנוסעים על הספינה השתמשו בשמות בדויים וסלו בחר לעצמו את השם "פדרו", אשר לימים ישמש אותו כשם עט.
בהגיעו לסקוטלנד, הצטרף סלו לחטיבה הנורווגית והפך למפקד מחלקת רובאים. מיומנותו וכישוריו הקנו לו מעמד של מפקד צוות-קרב בכוחות למבצעים מיוחדים של הצבא הנורווגי בגולה (אנ'). לאחר תקופה קצרה עם החטיבה הנורווגית בסקוטלנד, הוא הועבר לכוחות הבריטיים. הבריטים הקימו את קומנדו מספר 10, שהורכב מחיילים של ממשלות בעלות הברית אשר שהו בגולה. היו לו 10 צוותי קרב פלוגתיים בפיקוד רוברט לייקוק. הם אומנו בסקוטלנד על ידי הקומנדו הבריטי ולמעשה הסתפחו אליו.
בספטמבר 1944 שוחררה אנטוורפן על ידי הבריטים ונמל אנטוורפן אף הוא שוחרר ללא פגע. אולם לרוע המזל, ומשום רשלנות המפקדים הבריטים, לא שוחרר שפך הסכלדה והאי ואלכרן שבדרום הולנד. הדיוויזיה הגרמנית שנותרה שם, חמושה בתותחים כבדים, איימה על כל כלי שיט שחשב להתקרב. לכן, על אף שבעלות הברית שמו ידם על נמל גדול ותקין, הן לא יכלו לעשות בו כל שימוש. הייתה לכך חשיבות אסטרטגית מכרעת, שכן עד אז הן נאלצו להסתמך על נמל אחד בלבד, בנורמנדי, המרוחק כ-1,500 קילומטרים.
בתחילת חודש נובמבר 1944, במסגרת "מבצע התאהבות" הוביל גולדפרב כוח של טנק בודד ו-11 חיילים לתוך מידלבורך. מנגד, לרשות מפקד חיל המצב הגרמני, גנרל-לויטננט ויליאם דאסר (אנ'), עמדו כ-2,000 חיילים חמושים ומצוידים בתותחים. אולם המצב בחזית, וההפתעה שבהופעת הלוחמים, גרמו לדאסר לבחור במשא ומתן במקום בקרב. דאסר כבר היה מוכן להיכנע, אך משראה את דרגות הלוטננט של גולדפרב, התקשה להיכנע לקצין בדרגה כה נמוכה. גולדפרב התעשת וטען בפני דאסר שהוא קולונל, אשר עונד דרגות לוטננט לשם הסוואה. הוא אף יצר קשר עם המפקדה, וקיבל אישור מיוחד להזדהות כקולונל. דאסר התרצה ונכנע ללא תנאי לגולדפרב. בכך נמל אנטוורפן שב לפעילות, והקנה יתרון אסטרטגי משמעותי לבעלות הברית. על מבצעו זה עוטר סלו במדליית ההגנה הנורווגית ומדליית ההגנה הבריטית ואף זכה לאזרחות כבוד של העיר מידלבורך.
בתפקידו האחרון סלו היה מפקד פלוגה והשתחרר משירות בדרגת סרן.
לאחר המלחמה

בין השנים 1944–1945 היה מאייר בעיתון נורסק טידנד (אנ') הלונדוני. ב-1945 שינה את שם משפחתו מגולדפרב לגרנינג. הוא התקבל לעבודה בעיתון ורדנס גנג (אנ'), ביוזמתו של העיתונאי Asbjørn Barlaup . פדרו נשאר בעיתון למשך שארית הקריירה שלו. בנוסף, גם עיצב כריכות ספרים. עבודותיו הוצגו בתערוכת הסתיו השנתית באוסלו (Høstutstillingen).
יצירותיו נרכשו על ידי מוזיאון מונטריאול לאמנויות יפות (אנ') בקנדה והמוזיאון הלאומי לאמנות, אדריכלות ועיצוב (אנ') בנורווגיה.
חייו האישיים

ביולי 1961 הוא התחתן בסטברן (אנ') עם Bjørg Sigrunn Støland (1924–1998).
בפברואר 1986 הוא נפטר באוסלו.
הערות שוליים

1 2 3 4  Salo Grenning Pedro, לקסיקון הביוגרפיה הנורווגי (בנורווגית)
↑  Norland, Andreas (3 בפברואר 1986). "Tegneren Pedro er død". Verdens Gang (בנורווגית). p. 2. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קצין הקומנדו סלו גולדפרב (פדרו גרנינג), מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה
↑  סימון שכטר, פדרו גרנינג - סלו גולדפרב, באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה, ‏4 בספטמבר 2020
↑  ד"ר בני מיכלסון, יהודי נורווגיה במאבק נגד הנאצים במלחמת העולם השנייה (עמ' 42), השריון, ביטאון עמותת יד לשריון, גיליון 35, ‏יוני 2010
↑  "Pedro – tegner". Store norske leksikon (בנורווגית). Oslo: Kunnskapsforlaget. 2007. נבדק ב-23 במאי 2010. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90114957  ISNI: 0000 0000 2652 1956  KulturNav: 907269a8-070f-4c6c-b94d-d2684602bf6b  LCCN: n84090978  SUDOC: 153160136  VIAF: 26004335   WorldCat (עם VIAF): 26004335 
סלו ואשתו
ססיליה בולוקו

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1965 (בת 59) סנטיאגו דה צ'ילה, צ'ילה 
 מדינה:  צ'ילה צ'ילה
 השכלה:  Santiago College 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 בן או בת זוג:  קרלוס מנם (26 במאי 2001–מאי 2011) Michael Young (מרץ 1990–אוגוסט 2001) 
 צאצאים:  Máximo Menem Bolocco, Matías Fuentealba Valenzuela 
 פרסים והוקרה:  Miss Universe Chile (1987)  פרס אמי  מיס תבל 1987 
 
ססיליה בולוקו (בספרדית: Cecilia Bolocco; נולדה ב-19 במאי 1965) היא שחקנית, דוגמנית, עיתונאית ומנחת טלוויזיה צ'יליאנית. זוכת מיס תבל לשנת 1987.
ביוגרפיה

בולוקו נולדה בסנטיאגו, צ'ילה לאנזו בולוקו, איש עסקים ולרוז מריה פונק אסלר. היא למדה שנה הנדסה אזרחית באוניברסיטת סנטיאגו. ב-1987 נבחרה למלכת היופי של צ'ילה ולאחר מכן נבחרה למיס יוניברס ובכך נהייתה הצ'יליאנית הראשונה הזוכה בתואר זה.
היא התחילה את הקריירה הטלוויזיונית שלה בטלוויזיה הצ'יליאנית שם הנחתה שתי תוכניות ולאחר מכן עברה להתגורר באטלנטה, שם שימשה כמגישת חדשות במהדורה בשפה הספרדית של רשת CNN. ב-1990 הצטרפה לצוות ערוץ טלמונדו שזהו ערוץ הטלוויזיה דובר הספרדית הגדול ביותר בארצות הברית ושם הגישה בין היתר שני מגזיני חדשות, תוכנית לייף סטייל ואת התוכנית "הערב עם ססיליה בולוקו" שזכתה בשני פרסי אמי.
ב-1993 הנחתה את טקס מיס תבל לצד דיק קלארק.
ב-1996 החלה לקחת חלק בהנחיית התוכנית "Viva el lunes" שהיא התוכנית בעלת המדרוג הגבוה ביותר בהיסטוריה של צ'ילה ובאותה שנה שימשה כשופטת בתחרות מיס תבל.
ב-2000 ייסדה בולוקו פסטיבל שירים.
חיים אישיים

ב-26 במאי 2001 נישאה בולקו לנשיא ארגנטינה בעבר קרלוס מנם. ב-19 בנובמבר 2003 נולד בנם הראשון, מקסים סאול. הזוג נפרד באפריל 2007 והתגרש סופית במאי 2011.