stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנק וייט (פוליטיקאי מדקוטה הצפונית)
קריירה

וייט החל לגלות עניין בפוליטיקה, וב-1890 נבחר כנציג מחוז הבחירה ה-15 בבית הנבחרים של דקוטה הצפונית. הוא כיהן בו תקופת כהונה אחת בלבד, ואז נבחר ב-1892 לסנאט המדינתי. הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה בסנאט ב-1896, אך התפטר כדי להתגייס כמייג'ור ברגימנט הרגלים המתנדבים הראשון של דקוטה הצפונית ולחם במלחמת ארצות הברית-ספרד.
ב-30 ביולי 1898 הגיע וייט לפיליפינים, והשתתף בכיבוש מנילה ב-13 באוגוסט. במשך כל תקופת שירותו במלחמה, השתתף וייט ביותר מעשרים קרבות, היה מפקד מוערך, ועל גבורתו בשדה הקרב הוענק לו כוכב הכסף.
ב-1899 שב וייט לארצות הברית, ורכש אדמה ליד ליצ'וויל שבדקוטה הצפונית. ב-1900 הוא פתח משרד לעסקי מקרקעין וביטוח. באותה שנה הוא זכה במועמדות המפלגה הרפובליקנית למשרת מושל דקוטה הצפונית, ובבחירות הכלליות שנערכו בסתיו הוא נבחר לתפקיד. ב-1902 הוא נבחר לתקופת כהונה שנייה. במהלך תקופת כהונתו כמושל יושמו רפורמות נדרשות רבות. סכומי כסף גדולים שנועדו למימון מערכת החינוך לא נשאו ריבית, ווייט החליט להשקיע אותם באיגרות חוב ובהלוואות לחקלאים, וכך נשא הסכום ריבית. במהלך תקופת ממשלו נפדו איגרות החוב הראשונות של המדינה. בזכות התמרונים הפיננסיים שלו, נמחק חוב מדינתי של 223,000 דולר.
ב-1905 החליט וייט שלא להתמודד שוב על משרה פוליטית ולשוב לעסקיו הפרטיים. הוא הקים את חברת הביטוח לשרפות מידלווסט, ושימש כנשיאה עד 1913 כאשר היא התמזגה עם חברה אחרת. ב-1914 הוא הקים את חברת ההלוואות והנאמנות מידלווסט, ושימש כנשיאה עד כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, התגייס וייט שוב, הפעם בדרגת קולונל. הוא פיקד על רגימנט המשמר הלאומי השני של דקוטה הצפונית, שבהמשך מוזג לדיוויזיית הרגלים ה-41. ב-1918 הוא נשלח לצרפת, אך בשל גילו לא הוצב לתפקיד קרבי.
עם תום המלחמה שב וייט לתפקידו בחברת ההלוואות והנאמנות מידלווסט. ב-1921 הוא מונה שוב לתפקיד ציבורי בתור הגזבר של ארצות הברית (אנ') על פי בקשתו של הנשיא וורן הרדינג. כאשר היה קלווין קולידג' לנשיא ב-1924, הוא ביקש מווייט להישאר בתפקידו, והוא כיהן בו עד להתפטרותו במאי 1928, אז הוא היה לנשיא תאגיד ביטוח המשכנתאות הדרומי בצ'טנוגה, טנסי.
מותו

פרנק וייט נפטר בוושינגטון די. סי. ב-23 במרץ 1940. הוא נטמן בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בטקס צבאי מלא.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 3, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 1175.
צבא שווייץ

| --- | --- |


 מדינה:  שווייץ שווייץ
 תקופת הפעילות:  1850–הווה (כ־174 שנים) 
 מנהיגות
 המפקד העליון:   המועצה הפדרלית של שווייץ
 ראש הצבא:  ראש הכוחות המזויינים
 ראש הכוחות המזויינים:  שווייץ ראש הכוחות המזוינים (שווייץ) תומאס זיסלי
 שר ההגנה:  שווייץ ראש המחלקה הפדרלית לביטחון, הגנה אזרחית וספורט ויולה אמהרד
 כוח אדם
 סוג שירות:  חובה לגברים, התנדבותי לנשים
 גיל הגיוס:  19 לגברים, 18 לנשים ולשירות בהתנדבות
 זמינות לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  1,852,580 גברים בגילאים 16 עד 49 (2009)
 מתאימים לשירות צבאי מכלל האוכלוסייה:  1,510,259 גברים בגילאים 16 עד 49 (2009)
 גודל מחזור שנתי המגיע לגיל הגיוס:  48,076 גברים ו-44,049 נשים (2009)
 כוחות פעילים:  137,710 (2014)
 כוחות מילואים:  39,034 (2014)
 תקציב
 תקציב שנתי:  6.71 מיליארד פרנק שווייצרי (2015)
 אחוזי תמ"ג:  0.76% (2012)
 www.armee.ch
 
הכוחות המזוינים של שווייץ (בגרמנית: Schweizer Armee; בצרפתית: Armée suisse; באיטלקית: Esercito svizzero; ברומאנש: Armada svizra) הוא צבאה הלאומי של הקונפדרציה השווייצרית והארגון המרכזי במערכת הביטחון שלה. באופן מסורתי שווייץ היא מדינה נייטרלית וכבר למעלה ממאתיים שנה היא לא השתתפה באופן ממשי בעימותים צבאיים כנגד כוחות זרים. באופן עקרוני שווייץ נמנעת משותפות בבריתות צבאיות, ושואפת להבטיח את ביטחונה הלאומי וריבונותה באופן עצמאי. צבא שווייץ מתגאה במערכות נשק מתקדמות ותשתיות ביטחון נרחבות, והוא כולל צבא יבשה וחיל אוויר מתקדמים וגדולים יחסית, לצד כוח ימי קטן ומינימלי.
המפקד העליון הנוכחי של הצבא הוא תומאס זיסלי (משנת 2020). בהתאם לחוקה הצבא כפוף למרותה של המועצה הפדרלית של שווייץ (לא לממשלות הקנטונים). נכון ל-2019 ראש מחלקת ההגנה הפדרלית היא ויולה אמהרד.
חזון, משימה ומטרות

בהתאם לחוקה הפדרלית של שווייץ:, משימות הצבא הן:
התפקיד העיקרי של צבא שווייץ הוא הגנה על המולדת. בפועל, עקב התנהלותה הדיפלומטית של שווייץ כמדינה נייטרלית, הצבא לא לקח חלק בעימותים צבאיים ממשיים כנגד מדינות זרות במאתיים השנים האחרונות. בשגרה הצבא מקיים לאורך השנה גם את מטרותיו האחרות: משימות חיפוש והצלה; תמיכה באוכלוסייה האזרחית בעת משבר, למשל בחורף קשה; ארגון וסיוע בניהול אירועים בינלאומיים גדולים כגון הפורום הכלכלי העולמי בדאבוס; השתתפות במשימות לשמירת שלום ברחבי העולם; ועוד.
מבנה וארגון > פיקוד ושליטה

המפקד העליון הנוכחי של הצבא, אנדרה בלאטמאן
ראש מחלקת ההגנה הפדרלית הנוכחית, ויולה אמהרד
בזמן שגרה, מפקד על הצבא השווייצרי קצין בדרגת לוטננט גנרל, אשר כפוף לראש מחלקת ההגנה הפדרלית בממשלת שווייץ. המפקד העליון הנוכחי של הצבא של שווייץ הוא אנדרה בלאטמאן, וראש מחלקת ההגנה הפדרלית היא ויולה אמהרד. ראש הצבא הוא הדרג הפיקודי העליון בצבא ואחראי לאימון והכשרת הכוחות בזרועות הצבא, להכנתו למלחמה בימי שלום ולפיקוד עליו בעתות מלחמה. בעת חירום או מלחמה, מתוקף סמכותה לפי חוקת שווייץ, מעלה אספת הברית את המפקד העליון של הצבא בדרגה לדרגת גנרל, ובכך הוא הופך רשמית למפקד המלחמה. דרגת הגנרל ייחודית בצבא שווייץ כך שאיננה משמשת בעתות שגרה.
לאורך תולדות שווייץ מונו גנרלים בסך הכל חמש פעמים. המינוי ניתן למרות ששווייץ לא השתתפה באף עימות מלחמתי והסתפקה בהגנת גבולותיה. הדרגה והתפקיד ניתנו לארבעה אישים אלו:
גיום אנרי דופור (Guillaume-Henri Dufour) כיהן בתפקיד בשנים 1847–1848 בעת מלחמת הזונדרבונד וכן בשנים 1856–1857 בעת משבר נשאטל;
הנס הרצוג (Hans Herzog) כיהן בתפקיד בשנים 1871–1872 בעת מלחמת צרפת–פרוסיה;
אולריך וילה (Ulrich Wille) כיהן בתפקיד בשנים 1914–1918 בעת מלחמת העולם הראשונה;
אנרי גיזאן (Henri Guisan) כיהן בתפקיד בשנים 1939–1945 בעת מלחמת העולם השנייה.
מבנה וארגון > כוח אדם

| חיילים בשירות צבא שווייץ>  | חיילים בשירות צבא שווייץ> 2012 | חיילים בשירות צבא שווייץ> 2013 | חיילים בשירות צבא שווייץ> 2014 |
| --- | --- | --- | --- |
| חיילים פעילים | 154,376 | 147,075 | 137,710 |
| מתוכם קצינים | 15,460 | 14,965 | 14,445 |
| מתוכם נגדים | 25,169 | 24,536 | 23,961 |
| מתוכם נשים | 1,055 | 1,048 | 1,075 |
| חיילי מילואים | 31,045 | 37,169 | 39,045 |
| סה"כ | 185,421 | 184,244 | 176,755 |
מבנה וארגון > גיוס והכשרה

בשווייץ מונהג גיוס חובה החל על כל האזרחים הגברים הכשירים לשירות, אשר מגיעים לגיל 19. הנשים, אשר כולן פטורות מגיוס, יכולות להתגייס בהתנדבות, וכך גם גברים החל מגיל 18. קביעת הכשירות לשירות מוגדרת כ"מצב פיזי, אינטלקטואלי ונפשי מספק, העונה על הדרישות לשירות צבאי או שירות הגנה אזרחית, ויכול לבצע שירות זה מבלי לגרום נזק לעצמו או לאחרים". אזרחים אשר אינם כשירים לשירות לא מגויסים, אך נאלצים לשלם מס בגובה 3% עד גיל 30, אלא אם כן הם בעלי נכות המונעת מהם להתגייס. בשנת 2008 כ-20% מהמועמדים נמצאו כלא מתאימים לגיוס וקיבלו פטור ממנו, כאשר אחוז הלא מתאימים הגבוה ביותר נרשם באזורים עירוניים כדוגמת ציריך וז'נבה, ובעוד זאת, באזורים הכפריים שיעור הגיוס היה גבוה. אזרחים שווייצריים הגרים מחוץ לשווייץ פטורים מגיוס בעתות שלום.
עם גיוסו, נשלח המועמד לערוך את הליך הגיוס באחד מששת בסיסי המיון והקליטה הפזורים בשווייץ. הליך הגיוס נערך על פני יומיים עד שלושה, ולאחר מכן החייל עובר טירונות שנמשכת 18 עד 21 שבועות. בתום תקופה זו מיעוט מהחיילים, אלו המאובחנים כמתאימים לכך, נשלחים לבית הספר של קצינים לעבור מסלול הכשרה לקצונה, והשאר עוברים לאחר הטירונות תקופת לימוד והכשרה של שישה שבועות, אשר במהלכה החיילים לומדים אודות תפקידיהם ומתמקצעים בהם. בסוף תקופה זו ממוינים החיילים ליחידותיהם ומשוחררים, כאשר בדרך כלל סך כל תקופת שירות החובה עומדת על כחצי שנה. כ-15% מהחיילים ממשיכים את השירות כחיילי מילואים למשך עשר שנים, ובתקופה זו החיילים נדרשים בדרך כלל להגיע לתקופת רענון ואימונים של כשלושה שבועות בשנה, כאשר קצינים מזומנים לתקופת אימונים כפולה. חיילים אחרים ממשיכים מרצונם לשירות קבע.
הפופולריות של הצבא בשווייץ נחשבת לגבוהה ובאופן ספציפי מוסד שירות החובה נהנה מתמיכה ציבורית רחבה. ב-22 בספטמבר 2013, התקיים משאל עם בנוגע לביטול גיוס החובה, ויותר מ-73% הצביעו נגד ביטולו.
צבא היבשה

צבא היבשה השווייצרי (בגרמנית: Heer; בצרפתית: Forces terrestres; באיטלקית: Forze terrestri) הוא זרוע היבשה של צבא שווייץ. על צבא היבשה מפקד קצין בדרגת לוטננט גנרל, אשר כפוף ישירות למפקד העליון של צבא שווייץ. מפקד צבא היבשה הנוכחי הוא דומיניק אנדריי.
צבא היבשה > האזורים הטריטוריאליים

לצד המערך הלוחם, למפקד צבא היבשה כפופים ישירות גם ארבעת האזורים הטריטוריאליים (בגרמנית: Territorialregionen) של שווייץ, הפיקודים המרחביים של המדינה. כל אזור בשטחו שלו אחראי על תחזוק התשתיות הביטחוניות במקום, הביטחון השוטף באזור, וכן על הקשר בין הצבא לרשויות המקומיות. כל אזור טריטוריאלי כולל גדוד מפקדה וקשר אחד ושני גדודי הנדסה קרבית. תפקיד כוחות אלו הוא לתמוך ביחידות הצבא האחרות המצויות בשטח האזור. על כל אחד מהאזורים האזורים הטריטוריאליים מפקד קצין בדרגת מייג'ור גנרל, כאשר כל אלו כפופים ישירות למפקד צבא היבשה.
| האזורים הטריטוריאליים של צבא שווייץ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| סימון | סמל | אזור | קנטונים | בסיס המפקדה | כוחות לוחמים באזור |
|  |  |   אזור טריטוריאלי 1 | ז'נבה, וו, ואלה, נשאטל, פריבור, ברן וז'ורה | מורז', וו | חטיבת החי"ר 2 חטיבת החי"ר ההררית 10 חטיבת השריון 1 |
|  |  |   אזור טריטוריאלי 2 | זולותורן, בזל-לנדשאפט, בזל-שטאדט, ארגאו, לוצרן, נידוולדן ואובוולדן | קרינס, לוצרן | חטיבת החי"ר 5 |
|  |  |   אזור טריטוריאלי 3 | צוג, שוויץ, אורי, טיצ'ינו וגראובינדן | אלטדורף, אורי | חטיבת החי"ר ההררית 9 חטיבת החי"ר ההררית 12 פיקוד הכוחות המיוחדים |
|  |  |   אזור טריטוריאלי 4 | ציריך, שפהאוזן, תורגאו, סנט גאלן, גלרוס, אפנצל אינר-רודן ואפנצל אוסר-רודן | סנט גאלן, סנט גאלן | חטיבת השריון 11 חטיבת החי"ר 7 |
צבא היבשה > אמצעי לחימה

| אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> תמונה | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> סוג | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> שם | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> ארץ ייצור | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> תמונה | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> סוג | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> שם | אמצעי לחימה קלים של הצבא השווייצרי> ארץ ייצור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | אקדח | SIG Sauer P220 | שווייץ שווייץ |  | אקדח | SIG P210 | שווייץ שווייץ |
|  | אקדח | SIG Sauer Pro | שווייץ שווייץ |  | אקדח | Glock | אוסטריה אוסטריה |
|  | רובה סער | SIG SG 550 | שווייץ שווייץ |  | רובה סער | SIG SG 510 | שווייץ שווייץ |
|  | רובה צלפים | Sako TRG | פינלנד פינלנד |  | רובה צלפים | PGM Hécate II | צרפת צרפת |
|  | מקלע | FN Minimi | בלגיה בלגיה |  | תת-מקלע | MP5 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית |
|  | מקלע | SIG MG 710-3 | שווייץ שווייץ |  | מקלע | MG 51 | שווייץ שווייץ |
|  | מטול רימונים | SIG GL 5040 | שווייץ שווייץ |  | רימון יד | HG 85 | שווייץ שווייץ |
|  | טיל נ"ט | Panzerfaust 3 | גרמניה המערבית גרמניה המערבית |  | טיל נ"ט | M47 Dragon | ארצות הברית ארצות הברית |
| אמצעי לחימה כבדים של הצבא השווייצרי> תמונה | אמצעי לחימה כבדים של הצבא השווייצרי> סוג | אמצעי לחימה כבדים של הצבא השווייצרי> שם | אמצעי לחימה כבדים של הצבא השווייצרי> כמות | אמצעי לחימה כבדים של הצבא השווייצרי> ארץ ייצור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | טנק מערכה עיקרי | לאופרד 2 | 134 | גרמניה גרמניה |
|  | טנק קל | Combat Vehicle 90 | 186 | שוודיה שוודיה |
|  | נגמ"ש לחימה | מווואג פירנה | 925 | שווייץ שווייץ |
|  | נגמ"ש | M-113 | 368 | ארצות הברית ארצות הברית |
|  | רכב שטח | מווואג איגל | 324 | שווייץ שווייץ |
|  | תותח מתנייע | תותח מתנייע M-109 | 133 | ארצות הברית ארצות הברית |
כוחות לוחמים המסונפים לצבא היבשה > פיקוד הכוחות המיוחדים

פיקוד הכוחות המיוחדים (בגרמנית: Kommando Spezialkräfte; בצרפתית: Commandement Forces Spéciales; באיטלקית: Kommando Spezialkräfte), הוא גוף בסדר גודל חטיבתי המאגד את שש יחידות הכוחות המיוחדים של שווייץ. על פיקוד הכוחות המיוחדים מפקד חייל בדרגת בריגדיר גנרל, אשר כפוף ישירות למפקד צבא היבשה. עיקר ההתמחות של פיקוד הכוחות המיוחדים הוא במתן תגובה מהירה בתנאי ביטחון לאומי קשים וכן במתן פתרונות למצבי ביטחון ייחודיים. הפיקוד הוקם באפריל 2010 בהתאם להחלטת הממשלה, והקמתו נעשתה על ידי איחוד היחידות המובחרות של שווייץ, אשר עד אז היו פזורות בעיקר בין חטיבות המערך הלוחם. מטרות מהלך ארגוני זה היו שיפור התיאום בין היחידות ורמת כשירותן, יצירת אפשרות לפיקוד מבצעי אפקטיבי עליהן בעתות חירום, וכן חיסכון בעלויות כספיות. בסיס הפיקוד ממוקם בריברה שבטיצ'ינו, באלפים השווייצרים.
| יחידות פיקוד הכוחות המיוחדים> סימון | יחידות פיקוד הכוחות המיוחדים> סמל | יחידות פיקוד הכוחות המיוחדים> יחידה | יחידות פיקוד הכוחות המיוחדים> סוג | יחידות פיקוד הכוחות המיוחדים> תפקידים מיוחדים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | פלוגת הסיור 10 AAD 10 | פלוגת סיור מיוחדת | המתמחות בלוחמה בטרור, ביצוע פעולות התקפיות בשטח האויב ומשימות חיפוש והצלה |
|  |  | פלוגת המשטרה הצבאית המיוחדת MP Spez Det | פלוגת קומנדו | יחידה משותפת לצבא ולמשטרה המתמחה. המתמחות באבטחת אישים ותמיכה ברשויות האזרחיות בעת משבר |
|  |  | גדוד הגרנדיר 20 Gren Bat 20 | גדוד קומנדו |  |
|  |  | גדוד הגרנדיר 30 Gren Bat 30 | גדוד קומנדו |  |
|  |  | גדוד הגרנדיר 40 Gren Bat 40 | גדוד קומנדו |  |
|  |  | פלוגת סיור הצנחנים 17 Fsch Aufkl Kp 17 | פלוגת סיור מוצנחת | התמחות בצניחה מבצעית ובפעולות התקפיות בשטח האויב |
כוחות לוחמים המסונפים לצבא היבשה > שייטת האגמים

שייטת האגמים (בגרמנית: Lakes Flottille; בצרפתית: Flottille Lacs; באיטלקית: Laghi Flottiglia) המכונה גם חיל הים השווייצרי היא הכוח הימי של הצבא השווייצרי. על שייטת האגמים מפקד קצין בדרגת בריגדיר גנרל, אשר כפוף ישירות למפקד צבא היבשה.
לשווייץ אין גבול לים, ולפיכך אין לה צי לוחם ממשי. למרות זאת, כמה אגמים גדולים שוכנים על גבולותיה עם שכנותיה, דבר שהביא אותה להקים במהלך מלחמת העולם השנייה גם זרוע ימית - שייטת האגמים. באותם הימים, בראשיתה של השייטת, היא כללה תשע ספינות סיור קלות בודדות מדגם Patr Boot 41 מתוצרת מקומית, אשר היו חמושות כל אחת בתותח נגד טנקים ובמספר מקלעים. בשנת 1964 עברו ספינות סיור אלו שדרוג רציני שכלל התקנת מכ"מים, מכשירי רדיו ומערכות חימוש מודרני. עד לשנות ה-80 הן הוצאו משירות, והוחלפו בכעשר ספינות סיור קלות מדגם Patrouillenboot P-80, גם הוא מתוצרת שווייצרית. הספינות החדשות כללו לצד עיצוב ומבנה מודרני חימוש של מקלע וכן אמצעי קשר מתקדמים.
תפקיד השייטת הוא להבטיח את ריבונותה הימית של שווייץ באמצעות סיורים תכופים באגמים המצויים בגבולותיה הבינלאומיים של המדינה, ובכלל זה אגם ז'נבה, אגם מאג'ורה, אגם לוגאנו וימת קונסטנץ. נוסף על כך, השייטת עוסקת באופן נרחב גם בביצוע משימות חיפוש והצלה.
| אמצעי לחימה כבדים של שייטת האגמים של שווייץ> תמונה | אמצעי לחימה כבדים של שייטת האגמים של שווייץ> סוג | אמצעי לחימה כבדים של שייטת האגמים של שווייץ> שם | אמצעי לחימה כבדים של שייטת האגמים של שווייץ> שנות שירות | אמצעי לחימה כבדים של שייטת האגמים של שווייץ> ארץ ייצור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | ספינת סיור קלה | Patr Boot 41 | 1944-1983 | שווייץ שווייץ |
|  | ספינת סיור קלה | Patrouillenboot P-80 | החל משנות ה-80 | שווייץ שווייץ |
חיל האוויר > אמצעי לחימה

| אמצעי לחימה של חיל האוויר השווייצרי> תמונה | אמצעי לחימה של חיל האוויר השווייצרי> סוג | אמצעי לחימה של חיל האוויר השווייצרי> שם | אמצעי לחימה של חיל האוויר השווייצרי> כמות | אמצעי לחימה של חיל האוויר השווייצרי> ארץ ייצור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | F-35A | F-35 לייטנינג II | 36 (בתהליך קליטה הדרגתי במקום F/A-18) | ארצות הברית |
|  | מטוס קרב | F/A-18 הורנט | 32 | ארצות הברית ארצות הברית |
|  | מטוס קרב | נורת'רופ F-5 טייגר | 54 | ארצות הברית ארצות הברית |
|  | מטוס אימון | פילאטוס PC-21 | 8 | שווייץ שווייץ |
|  | מטוס אימון | פילאטוס PC-9 | 8 | שווייץ שווייץ |
|  | מטוס אימון | פילאטוס PC-7 | 28 | שווייץ שווייץ |
|  | מטוס אימון | פילטוס PC-6A טורבו-פורטר | 15 | שווייץ שווייץ |
|  | מסוק תובלה | יורוקופטר AS332 סופר פומה | 26 | צרפת צרפת |
|  | מסוק קרב\רב תכליתי | יורוקופטר EC635 | 20 | צרפת צרפת/ גרמניה גרמניה |
|  | כטב"ם | RUAG ריינג'ר | 15 | שווייץ שווייץ/ ישראל ישראל |
|  | כטב"ם | הרמס 900 | 6 | ישראל ישראל |
|  | מערכת נ"מ | אורליקון GDF | 16 | שווייץ שווייץ |
|  | מערכת נ"מ | רפייר | 40 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
|  | מערכת נ"מ | FIM-92 סטינגר | 96 | ארצות הברית ארצות הברית |
אגפים

סמל אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה
קמפוס האקדמיה הצבאית במכון הטכנולוגי של ציריך
סמל אגף הלוגיסטיקה
מרכז לוגיסטי של אגף הלוגיסטיקה
סמל אגף הפיקוד והתמיכה
תחנת האזנה בואלה של אגף הפיקוד והתמיכה
אגפים > אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה

אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה (בגרמנית: HKA; בצרפתית: FSCA; באיטלקית: ISQE) הוא הגוף הצבאי העוסק בהכשרה של קצינים ונגדים לתפקידי פיקוד ומטה בצבא השווייצרי. לצד הכשרה סטנדרטית, הוא עוסק גם בתוכניות ייעודיות להכשרה למנהיגות צבאית, במחקר מדעי צבאי, וכן נמצא בקשר עם ארגונים חינוכיים אזרחיים בשווייץ. על אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה מפקד קצין בדרגת מייג'ור גנרל, אשר כפוף ישירות למפקד העליון של צבא שווייץ. מפקד אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה הנוכחי הוא דניאל ראובטיי. האגף כולל ארבעה בתי ספר הממוקמים כולם בצפון מזרח שווייץ, אשר לכל אחד ייעוד שונה. על כל אחד מבתי הספר מפקד קצין בדרגת בריגדיר גנרל, כאשר כל אלו כפופים ישירות למפקד אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה.
| בתי ספר של אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה של צבא שווייץ> סמל | בתי ספר של אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה של צבא שווייץ> בית ספר | בתי ספר של אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה של צבא שווייץ> סימון | בתי ספר של אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה של צבא שווייץ> מיקום | בתי ספר של אגף ההכשרה המקצועית הגבוהה של צבא שווייץ> תפקיד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | בית הספר לקצינים ונגדים Berufsunteroffiziersschule | BUSA | הריזאו, אפנצל אוסר-רודן | מרכז הכשרה לתפקידי קצונה ונגדות |
|  | בית הספר המרכזי Zentralschule | ZS | לוצרן, לוצרן | מרכז הכשרה לחיילים המיועדים לתפקידי פיקוד |
|  | האקדמיה הצבאית Militärakademie | MILAK | המכון הטכנולוגי, ציריך | מרכז הכשרה וחינוך מדעי לקצונה המקצועית |
|  | בית הספר של המטה הכללי Generalstabsschule | Gst S | לוצרן, לוצרן | מרכז הכשרה לפיקוד אסטרטגי לחברי המטה הכללי |
אגפים > אגף הלוגיסטיקה

אגף הלוגיסטיקה (בגרמנית: LBA; בצרפתית: BLA; באיטלקית: BLEs) הוא הגוף הצבאי העוסק במתן תמיכה לוגיסטית לכוחות הצבא השווייצרי בתנאי שגרה וחירום. בהתאם לצורכי הכוחות הלוחמים, האגף אחראי לספק עבורם תמיכה רפואית, תחזוקה של מערכות רכב ונשק, חימוש, ציוד אישי, מזון ודלק. בעת משבר או עימות צבאי באחריות האגף גם לשנע את חיילי המילואים לבסיסיהם ולחזיתות השונות. באגף מועסקים כ-16,000 עובדים. לאגף הלוגיסטיקה חמישה מרכזים הפזורים ברחבי שווייץ, אשר באמצעותן הוא תומך בחיילי הצבא ברחבי המדינה. חמישה המרכזים שוכנים בגרולי (פריבור), באוטמארזינגן (ארגאו), בהינוויל (ציריך), במונטצנרי (טיצ'ינו) ובתון (ברן). על אגף הלוגיסטיקה מפקד קצין בדרגת מייג'ור גנרל, אשר כפוף ישירות למפקד העליון של צבא שווייץ. מפקד אגף הלוגיסטיקה הנוכחי הוא דניאל באומגרטנר.
אגפים > אגף הפיקוד והתמיכה

אגף הפיקוד והתמיכה (בגרמנית: FUB; בצרפתית: BAC; באיטלקית: BAC) הוא הגוף הצבאי העוסק במתן תמיכה טכנולוגית לכוחות הצבא השווייצרי בתנאי שגרה וחירום. בין תחומי עיסוקו נמצאים תחומי התקשוב, הלוחמה האלקטרונית, אבטחת המידע לרבות הגנה מפני מתקפות סייבר, הקריפטוגרפיה, ובכלל זה הוא גם אחראי על תחזוק מערכות הרדאר של שווייץ ופיקוח את המרחב האווירי שלה, וכן על הפעלה שוטפת של רשתות התקשורת של הצבא. באגף מועסקים כ-19,000 עובדים בסה"כ, כאשר מתוכם 12,000 נמנים עם הזרוע הביצועית המרכזית של האגף - חטיבת התמיכה והפיקוד 41 (בגרמנית: Führungsunterstützungsbrigade 41). חטיבה זו היא בסדר גודל אוגדתי, והיא כוללת שישה גדודי מפקדה, עשרה גדודי קשר, וחמישה גדודי לוחמה אלקטרונית. מטה חטיבת התמיכה והפיקוד 41 נמצא בבולאך (ציריך). על אגף הפיקוד והתמיכה מפקד קצין בדרגת מייג'ור גנרל, אשר כפוף ישירות למפקד העליון של צבא שווייץ. מפקד אגף הפיקוד והתמיכה הנוכחי הוא ז'אן-פול תלר.
דרגות צבא שווייץ > דרגות חוגרים ונגדים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דרגה | פראבייט | פראבייט | פראבייט ראשון | קורפורל | סרג'נט | סרג'נט | מאסטר סרג'נט | מאסטר סרג'נט | סרג'נט ראשון | סרג'נט ווארנט שני | סרג'נט ווארנט ראשון | סרג'נט ווארנט ראשון | סרג'נט ווארנט ראשון |  |
| גרמנית | Soldat | Gefreiter | Obergefreiter | Korporal | Wachtmeister | Oberwachtmeister | Feldweibel | Fourier | Hauptfeldweibel | Adjudant Unteroffizier | Stabsadjutant | Hauptatjudant | Chefadjutant |  |
| צרפתית | Soldat | Appointé | Appointé-chef | Caporal | Sergent | Sergent chef | Sergent-major | Fourrier | Sergent-major chef | Adjudant sous-officier | Adjudant d'état-major | Adjudant-major | Adjudant-chef |  |
| איטלקית | Soldato | Appuntato | Appuntato capo | Corporale | Sergente | Sergente capo | Furiere | Sergente maggiore | Sergente maggiore capo | Aiutante sottufficiale | Aiutante di stato maggiore | Aiutante maggiore | Aiutante capo |  |
| מקבילה צה"לית | טוראי | טוראי | טוראי ראשון | רב-טוראי | סמל | סמל | סמל ראשון | סמל ראשון | סמל ראשון | רב-סמל | רב-סמל ראשון | רב-סמל מתקדם | רב-סמל בכיר |  |
דרגות צבא שווייץ > דרגות קצינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| דרגה | לוטננט שני | לוטננט ראשון | קפטן | מייג'ור | לוטננט קולונל | קולונל | קולונל | בריגדיר גנרל | מייג'ור גנרל | לוטננט גנרל | גנרל |  |
| גרמנית | Leutnant | Oberleutnant | Hauptmann | Major | Oberstleutnant | Oberst | Fachoffizier | Brigadier | Divisionär | Korpskommandant | General |  |
| צרפתית | Lieutenant | Premier-lieutenant | Capitaine | Major | Lieutenant-colonel | Colonnel | Officier spécialiste | Brigadier | Divisionnaire | Commandant de corps | général |  |
| איטלקית | Tenente | Primo tenente | Capitano | Maggiore | Tenete colonnello | Colonnello | Ufficiale specialista | Brigadiere | Divisionario | Comandante di corpo | generale |  |
| מקבילה צה"לית | סגן-משנה | סגן | סרן | רב-סרן | סגן-אלוף | סגן-אלוף | אלוף-משנה | אלוף-משנה | תת-אלוף | אלוף | רב-אלוף |  |
אם וי אגוסטה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'ובאני אגוסטה 
 תקופת הפעילות:  19 בינואר 1945 – הווה (79 שנים) 
 חברות בנות:  MV Agusta Reparto Corse 
 מיקום המטה:  Schiranna 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  אופנוע 
  
 www.mvagusta.com
 
דגם 125 TR משנת 1955
דגם 850SS אמריקה משנת 1979
אם. וי. אגוסטה (איטלקית: MV Agusta) היא חברה לייצור אופנועים שהוקמה במילאנו, איטליה ב-1945. היא נודעה בעיקר עקב הצלחתה במרוצי אופנועי גרנד פרי בשנות ה-60 של המאה ה-20 עת זכתה ב-17 אליפויות רצופות בקטגוריה הבכירה. החברה נסגרה ב-1980 והוקמה מחדש בשנות ה-90.
היסטוריה

אם. וי. אגוסטה החלה את דרכה כמחלקה בחברת התעופה האיטלקית אגוסטה, אותה יסד הרוזן ג'ובאני אגוסטה ב-1907. עם מותו של אגוסטה ב-1927, עברה החברה לניהולה של אלמנתו, ג'וזפינה ואחד מבניו, דומניקו. בשנות ה-30 הם נתקלו בשפל בענף התעופה והחליטו להשקיע בתחום האופנועים. הם החלו בתכנון מנוע זול לייצור בנפח 98 סמ"ק, שתי פעימות ושני הילוכים. מלחמת העולם השנייה קטעה את תוכניותיהם ופיתוח המנוע נעצר.
עם תום המלחמה ב-1945 הקים דומניקו אגוסטה את חברת ורגרה הנדסה על שם כפר באזור וארזה. ראשי התיבות של החברה הם המקור לתחילית אם. וי (באיטלקית: Meccanica Verghera). בסוף אותה שנה הוצג האופנוע הראשון של החברה. הוא התבסס על המנוע שפותח עוד לפני המלחמה והחברה התכוונה לכנותו "וספה 98", אך כשנתגלה שהשם וספה נרשם כבר על ידי פיאג'ו הוא שונה ל-"98" בלבד. כבר בשנתו הראשונה התחרה הדגם במרוצי אופנועים וכשזכה לניצחונות הציגה החברה גרסה נוספת שכונתה "ספורט" וכללה מזלג טלסקופי והספק של כחמישה כוחות סוס שהיוו שיא עבור מנועים בנפח עד 100 סמ"ק.
ב-1947 הוצגו שני דגמים חדשים. האחד בעל מנוע דו צילינדרי, שתי פעימות בנפח 125 סמ"ק והשני בעל מנוע חד צילינדרי, ארבע פעימות בנפח 250 סמ"ק. שנתיים לאחר מכן הוחלפו דגמי ה-98 וה-125 בדגם חדש שכונה 125TEL. המשך ההצלחה במרוצים הוביל להגברת המכירות גם של הדגמים הרגילים, אך החברה המשיכה להציע גם דגמים ספורטיביים לקהל הרחב. דגם ה-125 שכונה "מוטורה לונגו" (Motore Lungo) על שם מכסי המנוע המוארכים שלו היה אופנוע הספורט הנפוץ בתקופתו.
ב-1953 ייצרה אם.וי. לראשונה מעל ל-20,000 אופנועים בשנה והחל ייצור של דגמי החברה גם במפעל בספרד. החל מאמצע שנות ה-50 החל ענף ייצור האופנועים לסבול מדעיכה, עקב המעבר של צרכנים לשימוש במכוניות. חברות מתחרות של אם.וי. החלו לקצץ בתוכניות פיתוח ומחקר, אך אם.וי. דווקא הגבירה את ההשקעה, כשרכשה את הרישיון לייצור מסוקים של חברת בל לצורך הכנסת טכנולוגיות תעופה לאופנועים. ב-1954 הוצג דגם הספורט 175CSS שהצליח בסדרות המרוץ לאפנועי כביש וב-1956 הציגה אם. וי. את דגם 83 שהבטיח לשאת שני נוסעים בנוחות ובצריכת דלק מינימלית. שיפורים במערכת השימון הובילו לאמינות גבוהה של מנועי האופנועים והחברה הבטיחה אחריות של 100,000 קילומטר.
בשנות ה-60 המשיכה מגמת השפל במכירות אופנועים ואם. וי. התמקדה בייצור אופנועים פחות עממיים. בראש הפיתוחים הייחודיים שלה היה אופנוע 600 סמ"ק, בעל תצורת מנוע שזוהתה שנים אחר כך עם יצרני אופנועים יפנים בלבד. היה זה האופנוע הגדול הראשון עם מנוע ארבעה צילינדרים, והוא התבסס על מנוע אופנוע ה-500 של מייק היילווד ממרוצי ה-GP. דגם זה התפתח בהמשך לדגמי 750 סמ"ק וב-1975 לדגם "750S אמריקה" שהיה בעל מהירות מרבית של 220 קילומטר לשעה.
עם מותו של הרוזן דומניקו אגוסטה ב-1971 החל תהליך דעיכה של החברה. הפסדיה הובילו לקיצוץ הדגמים לשניים בלבד, ה-750 וה-350. ב-1977 נמכרה חברת האם למשקיעים שהציבו דרישה לחסל את עסקי האופנועים. שני דגמים חדשים בנפח 750 ו-850 סמ"ק בעלי ארבעה שסתומים לצילינדר לא הגיעו לכדי ייצור המוני ובשנתיים הבאות המשיכה החברה למכור רק אופנועים שיוצרו טרם ההחלטה על סגירת הייצור.