stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משל הדורבנים
שופנהאואר

מקור הרעיון במשל הבא מאת הפילוסוף הגרמני ארתור שופנהאואר בחיבורו Parerga und Paralipomena (אנ') כרך שני פרק 31 סעיף §413:
ביום חורף קר חבורת דורבנים הצטופפה כדי שתוכל להתגונן, באמצעות החום ההדדי, מפני הקיפאון. אך עד מהרה חש כל אחד מהם את דקירות הקוצים של רעהו, ומפאת זאת שוב התרחקו הדורבנים זה מזה. כאשר הצורך בחימום קירב אותם זה לזה בשנית, שבה והופיעה אותה הצרה, כך שהם היטלטלו שוב ושוב בין שתי המצוקות עד שעלה בידיהם להגיע למידת המרחק הנכונה שבה מצבם היה הנסבל ביותר. — באופן זה הצורך בחברה הנובע מהריקנות והמונוטוניות של פנימיות האנשים, דוחף אותם יחדיו; אך רבות תכונותיהם הבלתי נעימות והמאוסות, והחסרונות הבלתי נסבלים, שמפרידים ביניהם שוב. המרחק האמצעי שהם מגלים לבסוף, ומאפשר להם להחזיק מעמד ביחד, הוא אדיבות ונימוסים טובים. מי שלא שומר על זה, אומרים לו באנגליה 'שמור מרחק!' ['!keep your distance']. — מתוקף זה, הצורך בחום הדדי יסופק רק באופן בלתי־שלם, אבל בכך לא יורגשו דקירת הקוצים. — אולם מי שלו חום פנימי רב משלו, יעדיף להתרחק מהחברה כדי לא לספק, ולא לקבל, שום תלונה.
המקור בגרמנית
Eine Gesellschaft Stachelschweine drängte sich, an einem kalten Wintertag, recht nahe zusammen, um, durch die gegenseitige Wärme, sich vor dem Erfrieren zu schützen. Jedoch bald empfanden sie die gegenseitigen Stacheln; welches sie dann wieder von einander entfernte. Wann nun das Bedürfniß der Erwärmung sie wieder näher zusammen brachte, wiederholte sich jenes zweite Uebel; so daß sie zwischen beiden Leiden hin und hergeworfen wurden, bis sie eine mäßige Entfernung von einander herausgefunden hatten, in der sie es am besten aushalten konnten. — So treibt das Bedürfniß der Gesellschaft, aus der Leere und Monotonie des eigenen Innern entsprungen, die Menschen zu einander; aber ihre vielen widerwärtigen Eigenschaften und unerträglichen Fehler stoßen sie wieder von einander ab. Die mittlere Entfernung, die sie endlich herausfinden, und bei welcher ein Beisammenseyn bestehn kann, ist die Höflichkeit und seine Sitte. Dem, der sich nicht in dieser Entfernung hält, ruft man in England zu: keep your distance! — Vermöge derselben wird zwar das Bedürfniß gegenseitiger Erwärmung nur unvollkommen befriedigt, dafür aber der Stich der Stacheln nicht empfunden. — Wer jedoch viel eigene, innere Wärme hat bleibt lieber aus der Gesellschaft weg, um keine Beschwerde zu geben, noch zu empfangen.
ארתור שופנהאואר הגה את האלגוריה כתיאור מצבו של האדם ביחסיו עם האחר. משל הדורבנים מרמז שלמרות רצון טוב יחסים בין-אישיים קרובים לא יכולים להתקיים ללא פגיעה הדדית משמעותית. בעיה זו מולידה התנהגות זהירה ומערכות-יחסים רופפות. משל הקיפוד בא ללמד שמתינות ביחסים בין-אישיים, מתוך דאגה לעצמי וגם מתוך התחשבות באחר, מתאפשרת בחברה בעזרת הפגנת אדיבות על בסיס קודים חברתיים, נורמות ונימוסים.
שופנהאואר ידוע בכך שהחזיק בתפיסת עולם פסימיסטית ואנטי-נטליסטית, וכן שנטה להתבודדות כל חייו. לאור זאת ניתן לפרש את סיום המשל והתיאור של יחידי הסגולה בעלי ה"חום הפנימי" כהצדקה להתבודדות מהחברה.
בתרבות הפופולרית

המשל מוזכר בסדרת האנימה נאון ג'נסיס אוונגליון, והפרק הרביעי מכונה "דילמת הקיפוד" (אנ'). הידאקי אנו, יוצר הסדרה, טען כי הדילמה העולה במשל מתבטאת בהתמודדות ההופכית והבעייתית של שתי הדמויות המרכזיות בסדרה, שינג'י ומיסאטו. מלחין פסהקול של הסדרה, שינגו סאגישו (אנ') הלחין עבורה נעימה אינסטרומנטלית בשם "Hedgehog's Dilemma".
הסופר הישראלי עמוס עוז השתמש במשל הדורבנים בראיון עם יעקב אגמון כדי לתאר את היחסים בחברה הישראלית ואת הדינימקה החברתית בחיי הקיבוץ בפרט.
הסרט הקצר Henry (אנ'), המבוסס הנפשה בטכנלוגיית מציאות מדומה, מציג פרשנות חדשה לדילמה שבמשל. בתחילת הסרט, המספר (אליג'ה ווד) מסביר שהנרי הוא קיפוד שאין לו חברים כי הוא אוהב לחבק את כולם. לאחר מכן, הצופה ממוקם בביתו של הנרי ביום הולדתו, שם, לאחר זמן קצר, מופיע הנרי עם עוגת יום ההולדת שלו. הנרי עצוב משום שהוא לבדו, מדליק את הנר על העוגה ומביע משאלה. לפתע, קבוצה של בלוני חיות מתעוררת לחיים ומתעופפת בבית. הנרי מתרגש ומנסה לחבק אותם, אך הבלונים מבועתים, בורחים מפניו ומתרוצצים ברחבי הבית עד שהם עפים דרך הדלת ומשאירים את הנרי לבדו. זמן קצר לאחר מכן, נשמעת דפיקה בדלת, והנרי מגלה שהבלונים חזרו והביאו איתם צב. בזכות שריונו, הצב יכול לחבק את הנרי, מבלי להיפגע מהקוצים. הנרי מאושר, ובכך נפתר הקונפליקט. הסרט זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים, בקטגוריית Outstanding Emerging Media Program (אנ'), הזוכה הראשון עבור מציאות מדומה.
לקריאות נוספות

פרויד, זיגמונד, הפסיכולוגיה של ההמון והאנליזה של האני [1921] תרגום: י’ דבוסיס, ירושלים: דפוס הספר, תרפ"ח.
תרגום נוסף: נועה קול, רסלינג  2009
פרויד, זיגמונד: "תרבות בלא נחת" [1930], התרבות והדת, תרגום: י' גוטשלק, תל אביב: ספרית פועלים, הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, 2000
Schopenhauer, Arthur (2000) [1851]. Parerga and Paralipomena. E. F. J. Payne translation. Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-924220-8.
Magee, Bryan (1997). The Philosophy of Schopenhauer. Oxford: Clarendon Press. ISBN 0-19-823723-5.
Maner, J.K., DeWall, C.N., Baumeister, R.F., & Schaller, M. (2007). "Does social exclusion motivate interpersonal reconnection? Resolving the 'porcupine problem.'" Journal of Personality and Social Psychology, 92, 42–55". Retrieved 8 February 2015.
Luepnitz, Deborah Anna (2003). Schopenhauer’s Porcupines: Intimacy and Its Dilemmas, New York: Basic Books
ביאורים

↑  המילה הגרמנית Stachelschwein משמעה דורבנים, אולם באנגלית נפוץ גם הביטוי Hedgehog's dilemma (דילמת הקיפוד)
הערות שוליים

↑  Arthur Schopenhauer: Parerga und Paralipomena. Kleine Philosophische Schriften. Zweite und beträchtlich vermehrte Auflage, aus dem handschriftlichen Nachlasse des Verfassers herausgegeben von Julius Frauenstädt, Druck und Verlag A. W. Hahn, Berlin 1862, zwei Bände:
↑  Copleston, Frederick, Schopenhauer: Philosopher of Pessimism, 1946 (reprinted London: Search Press, 1975).
↑  Beiser, Frederick C., Weltschmerz: Pessimism in German Philosophy, 1860-1900 (Oxford: Oxford University Press, 2016).
↑  פסל הדורבן באתר מוזיאון פרויד בלונדון
↑  Prochnik, George (2007). "The Porcupine Illusion". Cabinet Magazine. Retrieved 8 August 2011.
↑  פרויד, ז' [1930] 2000: "תרבות בלא נחת", בתוך: התרבות והדת, תרגום: י' גוטשלק, תל אביב: ספרית פועלים, הקיבוץ הארצי, השומר הצעיר, עמ' 119.
↑  "Episode:4 Hedgehog's Dilemma". Neon Genesis Evangelion Blue Ray Ultimate Edition Encyclopedia. 2021.
↑  "[Shinji] tries to live in a closed world where his behavior dooms him. ... He has convinced himself that he is a completely unnecessary person, so much so that he cannot even commit suicide. And there is a 29-year-old woman [Misato] who lives life so lightly as to barely allow the possibility of a human touch. She protects herself by having surface-level relationships, and running away. Both are extremely afraid of being hurt. Both are unsuitable — lacking the positive attitude — for what people call heroes of an adventure. But in any case, they are the heroes of this story."

Sadamoto, Yoshiyuki (December 1998) [1995]. "What were we trying to make here?". Neon Genesis Evangelion, Vol. 1. Essay by Hideaki Anno; translated by Mari Morimoto, English adaptation by Fred Burke. San Francisco: VIZ Media LLC. pp. 170–171. ISBN 1-56931-294-X.
↑   Hedgehog's Dilemma, בביצוע Shiro SAGISU, סרטון בערוץ "SonySoundtracksVEVO", באתר יוטיוב (אורך: 2:48), 20 בפברואר, 2023
↑  יעקב אגמון, שאלות אישיות - אורח: עמוס עוז (הוקלט בשנת 1972), באתר גלי צהל 29.12.18
↑  Adi Robertson (8 September 2016). "Oculus wins Emmy for VR animated short Henry". The Verge. Retrieved 23 December 2016.
דורבן בודד בשלג באלברטה, קנדה
פסל הדורבן בשולחנו של פרויד
חבר-אויב

חבר-אויב (באנגלית: frenemy או frienemy) הוא מונח אוקסימורוני המורכב מהלחם בסיסים של המילים "חבר" (Friend) ו"אויב" (Enemy) באנגלית. פירושו הוא "אדם איתו אתה מיודד, למרות חוסר אהבה או יריבות מהותיים" או "אדם המשולבים בו מאפיינים של חבר ואויב". על פי מילון מריאם-ובסטר, חבר-אויב הוא "אחד שמעמיד פנים שהוא חבר אך הוא למעשה אויב". המונח משמש לתיאור יחסים אישיים, גאופוליטיים ומסחריים גם בין אנשים וגם בין קבוצות או מוסדות. מונח זה מתאר גם חברות תחרותית.
מקור המילה הוא מהאחיות מיטפורד האריסטוקרטיות, להן הייתה תהילה ספרותית וחברתית. הסופרת והפעילה האמריקאית ג'סיקה מיטפורד, שהפיצה את המילה, אמרה כי זו: "מילה שימושית להפליא…נטבעה על ידי אחת מאחיותיי כשהייתה בגיל קטן כדי לתאר ילדה קטנה די משעממת שגרה בקרבתנו. אחותי והחברה-אויבת שיחקו ביחד לעיתים קרובות…שונאות אחת את השנייה מכל הלב כל הזמן."
היסטוריה

המילה הופיעה בדפוס לראשונה כבר בשנת 1953 במאמר שכותרתו "Howz about calling the Russians our Frienemies?‎" (שגיאת הכתיב במקור) מאת וולטר וינצ'ל, כתב רכילות אמריקאי, ב-Nevada State Journal. מאמצע שנות ה-90 עלה השימוש במילה.
אנשים

במאמר של ביזנסוויק נאמר כי חברים-אויבים מצויים מאוד במקומות העבודה, אפילו בשותפויות בין-עסקיות. בשל סביבות בלתי פורמליות במידה הולכת וגוברת וה"שפע של מערכות יחסים קרובות מאוד ומשולבות שמגשרות בין חייהם המקצועיים והאישיים של האנשים ... [בעוד] זה בהחלט לא היה חסר תקדים שאנשים היו מתרועעים עם עמיתים בעבר, כמות הזמן הכוללת שאנשים מבלים בעבודה כיום הותירה להרבה אנשים פחות זמן ונטייה לפתח חברויות מחוץ למשרד". מערכות יחסים מקצועיות מצליחות כאשר שני שותפים או יותר נפגשים ומפיקים תועלת זה מזה, אך קשרים אישיים דורשים יותר תחומי עניין משותפים מחוץ לעסקים. מערכות יחסים במקום העבודה, במועדון ספורט או בכל מקום שכולל השוואת ביצועים, נוצרות בגלל המשותף בין האנשים. בשל הסביבה האינטנסיבית, התחרותיות יכולה להתפתח לקנאה ולהכביד על מערכת היחסים. יחסים מסוג חברות-אויבות (Frenemy) הופכים להיות שגרתיים ונפוצים בגלל העניין המשותף של עסק או תחרות.
זיגמונד פרויד אמר על עצמו כי "חבר אינטימי ואויב שנוא תמיד היו הכרחיים לחיי הרגש שלי...לא לעיתים רחוקות...חבר ואויב התקיימו יחד באותו אדם".
סוגים של חברים-אויבים

ניתן לחלק חברים-אויבים לקטגוריות שונות על סמך התנהגויותיהם:
חבר-אויב חד צדדי: אדם שמשיג או פוגש אדם אחר רק כאשר הוא זקוק לעזרה או טובה. לאדם זה לא אכפת מחיי האדם האחר ואין לו שום עניין במה שקורה איתו. כמו כן, הם לא מופיעים בזמן כדי לענות על הצורך של האחר, ולכן מדובר במערכת יחסים חד צדדית.
חבר-אויב ללא סינון / מערער: סוג זה של חבר-אויב מעליב את חברו, צוחק עליו ומספר עליו בדיחות סרקסטיות בתדירות כה גבוהה עד שקשה לו לסבול. הוא חושף את סודותיו בפומבי. לכן, בסופו של דבר אותו אדם יתחיל לשנוא את החבר-אויב הזה.
חבר-אויב מעורב יתר על המידה: חבר-אויב מסוג זה מתערב בחיי החבר שלו בדרכים שייתכן שהוא לא יסכים להם. הוא מגיע למשפחתו, לחבריו או לאנשים אחרים הקשורים אליו בדרכים בלתי הולמות וללא רשותם על מנת לברר דבר מה. מעורבות היתר שלהם מפריעה לחבר ומרגיזה אותו.
חבר-אויב תחרותי: חבר-אויב מסוג זה הוא בעצם מתחרה עם אדם אחד. מכיוון שהוא עובד באותו מקום או באותו אזור, הוא מתנהג כשורה, מחמיא ומתנהג כרוצה בטובתו של האחר, אך במציאות הוא אף פעם לא רוצה שמשהו טוב יקרה לאחר. הם אף פעם לא רוצים שהם יצליחו יותר מהם.
חבר-אויב אמביוולנטי: לחבר-אויב מסוג זה יש תכונות חיוביות ושליליות כאחד. לפעמים הוא יכול להיות מועיל ומנומס אבל לפעמים הוא גם פועל בצורה אנוכית או תחרותית.
חבר-אויב קנאי: קנאה יכולה להפוך חברים לחברים-אויבים. אדם עלול לקנא בחבריו בגלל העלאה שיקבלו, הצלחתם, יופיים, אישיותם, ההומור שלהם או מעמדם החברתי.
חבר-אויב לא בטוח: כאשר לא יודעים בדיוק את המעמד או את הקרבה של החברות שלהם. לדוגמה, הוא לא בטוח אם האדם האחר אוהב אותו או לא, אם הוא חבר אמיתי או רק חבר לעסקים, או אם הוא יכול לשקול להזמין אותו לתוכניות משפחתיות.
חבר-אויב פסיבי-אגרסיבי: מעיר הערות מרושעות ונותן מחמאות מוטעות (עלבונות מוסווים), אך לעולם לא באופן ישיר בפניו. הוא יכול להשאיר אדם שמרגיש מבולבל לגבי אם עשה משהו לא בסדר.
ראו גם

תחרות
הערות שוליים

↑  "frenemy, n." Oxford English Dictionary. נבדק ב-7 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Definition of FRENEMY, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  Mitford, Jessica (2010). Poison Penmanship: The Gentle Art of Muckraking. New York Review Books. p. 218. ISBN 9781590175293. נבדק ב-7 באוקטובר 2019. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Rodgers, Nichole (4 במרץ 2011). "'Frenemies' and 'Bromances': Who Gendered Friendship?". HuffPost. נבדק ב-7 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Lucy Cavendish, ‏The best of frenemies, The Telegraph, 17 January 2011
↑  "Google Ngram Viewer". books.google.com. נבדק ב-2019-04-01.
↑  Jap, Sandy (2017). "Are Your Partners Friends or Frenemies?". AMA.org. אורכב מ-המקור ב-9 בפברואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Frenemies at Work, Liz Ryan, BusinessWeek, June 14, 2007.
↑  Quoted in Ernest Jones, The Life and Work of Sigmund Freud (1964) p. 37
↑  "Behind Frenemy Lines". Psychology Today (באנגלית). נבדק ב-2019-04-24.
↑  "The 3 Types of Frenemies". Psychology Today (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-04-24.
↑  Edwards, Vanessa Van (2017-04-07). "The Science of Frenemies". Medium. נבדק ב-2019-04-24.
↑  Clarke, Katrina (8 באפריל 2017). "Five types of frenemies and the signs that you have one". CBC News. CBC News. נבדק ב-7 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
אחוות גברים

אחוות גברים (באנגלית: Male Bonding) היא מושג באתולוגיה ובמדעי החברה המתאר היווצרות קשרים אישיים הדוקים, דפוסי ידידות ושיתוף פעולה בין זכרים.
בתחום הקשרים הבין-אישיים, המונח אחוות גברים משמש לתיאור רעות או ידידות אמיצה בין גברים ואת האופן שבו גברים מתיידדים זה עם זה. המונח נטבע על ידי האנתרופולוג ליונל טייגר בספרו "גברים בקבוצות" משנת 1969, שם הוא מתואר באופן דומה למונחים המסורתיים "אחוות רעים" ו"אחוות לוחמים".
אחוות גברים יכולה להתרחש במקומות שונים כמו מכוני כושר, חדרי הלבשה, מגרשי ספורט, בתי משפט, אגודות סטודנטים או מספרות גברים. פעילויות המקדמות אחוות גברים הן בדרך כלל בעלות אופי הטרוסקסואלי, אם כי יש בהן לעיתים רמיזות הומוסקסואליות. כך, לדוגמה, המנהג להתחבק לאחר הישג משמעותי של קבוצת ספורט, או בחגיגת אירוע שבו משתתפים גברים בלבד.
אנתרופולוגים באוניברסיטת גטינגן, גרמניה, ביצעו מחקר בקופי מקוק ברברי, קוף המפגין התנהגות חברתית הדומה לבני אדם. המחקר גילה שזכרים המבלים זמן רב עם זכרים אחרים חווים פחות לחץ, ופחות מחלות הקשורות ללחץ. על פי החוקרים, ייתכן שגם בני אדם זכרים יוכלו לשפר את מצבם הנפשי והבריאותי באופן דומה.
ראו גם

גבריות רעילה
תרבות הברו
הערות שוליים

↑  nrg רכילות, אחוות גברים: חברי "גולסטאר" מגיעים לאכול, באתר nrg‏, 4 בנובמבר 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007534642005171  BnF: cb13508040m (data)  GND: 4168468-0  LCCN: sh93005650  NCL: 016220373
אויב

דו-קרב בין שני אויבים; במקרה זה, הדמויות יבגני אונייגין וולדימיר לנסקי מהרומן "יבגני אונייגין"
אויב הוא אדם או קבוצה של אנשים שנחשבים כפוגעניים או שמהווים איום. המונח "אויב" משמש כפונקציה חברתית על ידי כך שהוא מגדיר ישות מסוימת כאיוּם, ובכך מעורר תגובה רגשית עזה כלפי אותה ישות.
בעברית המילה נגזרת מהשורש "איב" והיא קשורה למילה "איבה".
כפונקציה במדעי החברה

התחושה שקיים אויב משותף מגבירה את הלכידות של חברים בקבוצה. עם זאת, הזיהוי של ישויות אחרות כאויבים והיחס אליהן ככאלה עלולים להיות לא רציונליים ואף להעיד על תפקוד פסיכולוגי לקוי. לדוגמה, קיטוב קבוצתי עשוי להתפתח לחשיבה קבוצתית, מה שעלול להוביל את חברי הקבוצה לזהות אנשים שאינם חברים באותה קבוצה או אנשים שחברים בקבוצות אחרות כאילו הם אויבים, גם כאשר אלה האחרונים כלל אינם מהווים איום ממשי.
סכיזופרניה פרנואידית מאופיינת באמונה לא רציונלית שאנשים אחרים, החל מבני משפחה ומכרים אישיים ועד ידוענים הנראים בטלוויזיה, הם אויבים אישיים המתכננים פגיעה באדם. גישות לא רציונליות עשויות להרחיב את ההתייחסות לתופעות לא אישיות לא רק כאל אויבים קונספטואליים, אלא כאל שחקנים חיים המביאים בכוונה מחלוקת לסובל.
בישראל

מיום הקמתה מתמודדת מדינת ישראל מול אויבים חיצוניים.
שתי מחלקות, אחת באוניברסיטה העברית בירושלים והשנייה באוניברסיטת חיפה עוסקות בתחום לימודי השלום ופתרון סכסוכים. במחקר האקדמי באוניברסיטאות מוגדר האויב כיישות שנתפסת מאיימת, מתסכלת או מונעת השגת מטרה. בין נושאי הלימוד בתחום נכללים עניינים כגון: תהליכים בניהול קונפליקטים בין אישיים ופוליטיים, משא ומתן, גישור ויישוב סכסוכים, פתרון סכסוכים ותיאוריות ומחקר ביישוב סכסוכים, אמיתות ופייק בסכסוכים חברתיים.
ב-7 ביוני 2015 נשא נשיא המדינה באותה עת, ראובן ריבלין נאום שמכונה מאז "נאום השבטים", בו הוא מתאר את החברה הישראלית כבנויה מ-4 שבטים, חילונים, דתיים, ערבים וחרדים, שאין ביניהם משותף רב ואף רבה ביניהם העוינות. עם זאת האויב המשותף מעבר לגבולות המאיים על המדינה תורם לאחדות בין חלקי החברה השונים, בייחוד בקרב היהודים-ישראלים.
בערך באותו זמן, באמצע העשור השני של המאה ה-20, נתבעה סיסמה: "יהודים וערבים מסרבים להיות אויבים". התקיימו הפגנות בחיפה ובמקומות נוספים בארץ תחת הסיסמה הזאת.
בספרות

בספרות יש פעמים רבות דמות ראשית, היא דמות הגיבור, והדמות הזאת מתגברת על מכשולים שאותם מייצג האויב האישי של אותה דמות. לעיתים מתמודד הגיבור מול אויב בעל כוחות על שיכולותיו תואמות או אף עולות על אלה של הגיבור, וכך נוצרת מתיחות סביב השאלה אם הגיבור יוכל להביס את האויב הזה. האויב עשוי להיות מוצג כדמות מרושעת שמתכננת לפגוע בחפים מפשע, כך שהקורא יעמוד לצד הגיבור בצורך להילחם באויב. דוגמה מובהקת לאויב-על שכזה הוא לורד וולדמורט, האויב שנגדו נלחמים הארי פוטר וחבורתו.
בקומיקס, סרטי פעולה וסיפורת מדע בדיונית. מופיעה לפעמים דמותו של נבל-על שהוא האויב של גיבור-העל, דוגמה לכך היא הג'וקר.
בדתות שונות

לדתות רבות יש מצוות המעדיפות סליחה ופיוס עם אויבים על פני מלחמה.
הדלאי לאמה ציין כי כמעט לכל הדתות הגדולות יש "אידיאלים דומים של אהבה, אותה מטרה להועיל לאנושות באמצעות תרגול רוחני, ואותה השפעה של הפיכת חסידיהן לבני אדם טובים יותר".
המושג אהימסה הקיים בהינדואיזם, ג'יניזם ובודהיזם מתייחס למושג הדורש חסד ואי אלימות כלפי כל היצורים החיים על בסיס העובדה שכולם קשורים. המנהיג ההודי מהאטמה גנדי האמין מאוד בעיקרון זה, וקבע כי "למי שעוקב אחר הדוקטרינה הזו אין מקום לאויב".
ישו בדרשה על ההר אומר: "שְׁמַעְתֶּם כִּי נֶאֱמַר 'אֱהַב אֶת רֵעֲךָ וּשְׂנָא אֶת אוֹיִבְךָ'. וַאֲנִי אוֹמֵר לָכֶם, אֶהֱבוּ אֶת אוֹיְבֵיכֶם וְהִתְפַּלְּלוּ בְּעַד רוֹדְפֵיכֶם, לְמַעַן תִּהְיוּ בָּנִים לַאֲבִיכֶם שֶׁבַּשָּׁמַיִם, כִּי הוּא מַזְרִיחַ שִׁמְשׁוֹ עַל רָעִים וְעַל טוֹבִים וּמַמְטִיר גֶּשֶׁם עַל צַדִּיקִים וְעַל רְשָׁעִים. הֵן אִם תֹּאהֲבוּ אֶת אוֹהֲבֵיכֶם מַה שְּׂכַרְכֶם? הֲלֹא גַּם הַמּוֹכְסִים עוֹשִׂים זֹאת. וְאִם תִּשְׁאֲלוּ בִּשְׁלוֹם אֲחֵיכֶם בִּלְבַד, מַהוּ הַמְיֻחָד שֶׁאַתֶּם עוֹשִׂים? הֲלֹא גַּם הַגּוֹיִים עוֹשִׂים זֹאת. לָכֵן הֱיוּ שְׁלֵמִים, כְּמוֹ שֶׁאֲבִיכֶם שֶׁבַּשָּׁמַיִם שָׁלֵם הוּא." (מתי ה' 43–48)
האויב ביהדות

בספר שמות נאמר: "כִּי תִפְגַּע שׁוֹר אֹיִבְךָ אוֹ חֲמֹרוֹ תֹּעֶה הָשֵׁב תְּשִׁיבֶנּוּ לוֹ: כִּי תִרְאֶה חֲמוֹר שׂנַאֲךָ רֹבֵץ תַּחַת מַשָּׂאוֹ וְחָדַלְתָּ מֵעֲזֹב לוֹ עָזֹב תַּעֲזֹב עִמּוֹ" (שמות כ"ג, ד'-ה').
בספר משלי נאמר באופן דומה: בִּנְפֹל אויביך [אוֹיִבְךָ] אַל תִּשְׂמָח וּבִכָּשְׁלוֹ אַל יָגֵל לִבֶּךָ. וכן: "אִם רָעֵב שֹׂנַאֲךָ הַאֲכִלֵהוּ לָחֶם וְאִם צָמֵא הַשְׁקֵהוּ מָיִם".
ראו גם

ביום אויב
חבר-אויב
לקריאה נוספת

נאום השבטים מאת הנשיא ריבלין בוויקיציטוט
קאופמן קולר, דוד פיליפסון, "טיפול באויב", האנציקלופדיה היהודית (1906)
הערות שוליים

↑  Martha L. Cottam, Beth Dietz-Uhler, Elena Mastors, Introduction to Political Psychology (2009), p. 54.
↑  אוֹיֵב, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  רוביק רוזנטל, חולה אהבה, ירא שמיים ורודף כבוד, באתר "אומרים את המילה האחרונה"
↑  Joan Ferrante-Wallace, Sociology: A Global Perspective (2006), p. 120.
↑  אריה נדלר, פסיכולוגיה חברתית, האוניברסיטה הפתוחה, 1996, מסת"ב 978-965-06-0544-5
↑  Wayne Weiten, Psychology: Themes and Variations, p. 546.
↑  Wayne Weiten, Psychology: Themes and Variations, p. 468.
↑  Mortimer Ostow, Spirit, Mind, & Brain: A Psychoanalytic Examination of Spirituality and Religion (2007), p. 74.
1 2  Admission – M.A. Program in Conflict Research, Management and Resolution
↑  תואר שני בלימודי שלום וניהול סכסוכים – אוניברסיטת חיפה, באתר אוניברסיטת חיפה, ‏16 במאי 2020
↑  אחיה ראב"ד, יהודים וערבים הפגינו: "מסרבים להיות אויבים", באתר ynet, 5 ביולי 2014
↑  Patrick Colm Hogan, What Literature Teaches Us about Emotion (2011), p. 294.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554081805171  BnF: cb137361871 (data)  GND: 4274484-2  LCCN: sh95005954 
כרזה המדגימה התארגנות של מדינות נגד אויב משותף - הכיתוב בכרזה: "בריטניה ובני בריתה יהרסו את העריץ הנאצי"
סמל ארגון החות'ים בתימן, עליו כתוב באותיות האדומות:
الموت لأمريكا (מוות לאמריקה)
الموت لإسرائيل (מוות לישראל)
اللعنة على اليهود (קללה על היהודים)
חמין

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  צלי קדירה 
 מוצא:  מזרח ומרכז אירופה, צפון אפריקה, רוסיה, מרוקו ותרבויות אחרות.
 מרכיבים עיקריים:  בשר, קטניות, תפוח אדמה 
 
צלחת חמין עם תוספת ירק חי
המושג חַמִּין (ריבוי של "חם" בלשון חז"ל; ביידיש מזרחית: "טשאָלנט", קרי "צ'וֹלנט" או "צ'וּלנט"; בערבית מרוקאית: סחינא או טפינה, או "תְבִּית" בערבית עיראקית) מתאר מגוון מאכלים מהמטבח היהודי שייחודם הוא בכך שבישולם אורך זמן רב ומתבצע על מקור חום נמוך יחסית. רכיבי החמין משתנים לפי מנהגי העדות השונות, אך בדרך כלל החמין מכיל בשר בקר, תפוחי אדמה, חומוס, שעועית, חיטה, גריסים וביצים קשות. לאחר שעות רבות של בישול והנחה על האש הופך צבעו לחום כהה, ורכיביו מקבלים גוון אחיד.
במקורות הקדומים משמעות המילה "חמין" היא "מים חמים" ולא תבשיל החמין. לאחר מכן התייחדה משמעותו כתבשיל זה המבושל במים חמים, לסוגיו השונים.
אכילת חמין בשבת

בדרך כלל החמין מבושל בערב שבת ומוטמן בתנור או מתחמם במשך השבת על אש קטנה וכיוצא בזה כדי שחומו יישמר עד לאכילתו, לכן הוא מהווה מאכל מיוחד ליום השבת. תבשיל זה נוצר מאחר שלפי ההלכה היהודית יש איסור לבשל ביום שבת, וכן יש איסור על הבערת אש ביום זה. עם זאת, על פי ההלכה מותר להתחיל במלאכה לפני כניסת השבת, כאשר ידוע שהמלאכה תמשיך להתבצע בשבת מעצמה (שביתת כלים), ועל כן מותר להתחיל לפני כניסת שבת בבישול מאכל שבישולו יושלם מעצמו במהלך השבת. עם זאת ישנן הגבלות שונות על בישול באופן זה, ראו בערך השהיה (שבת).
כדי שניתן יהיה לאכול מאכל חם ביום השבת היה צורך לבחור במאכל שבישולו יתחיל לפני כניסת שבת ושיארך זמן רב, מה שימנע ממנו להישרף עד לאכילתו. ישנם מאכלים נוספים שנתייחדו לשבת מסיבה זו כגון הג'חנון התימני.
גרסאות המאכל

צ'ולנט: תבשיל זה נקרא אצל עדות אשכנז ביידיש טשולנט (מהמילה הלטינית - calentem - להיות חם דרך chalant בצרפתית עתיקה, או מצרפתית chaudes Lentilles- עדשים חמות), באור זרוע הזכיר שראה בצרפת צלנ"ט, ובשו"ת מהרי"ל כתב שהוא חמין בצרפתית קלד"א, ושבאוסטריה מחליפים ה'צ' ב'טש'. "צ'וּנט" במבטא פולני-חסידי או "צ'וֹלנט" במבטא ליטאי-רוסי (טשאָלנט בכתיב יידיש תקני). בעדות אשכנז מקובל להוסיף קישקע - מעי ממולא . בצ'ולנט מבשלים את כל הרכיבים ביחד, כך שיספגו את הטעמים זה של זה.
שולֶט: יוצאי הונגריה שמים בו אווז מעושן והרבה פפריקה ופלפל. ניתן להוסיף גם כופתה עשויה תפו"א וקמח.
הריסה או אריסה: נקרא כך אצל יהודי לוב. יש בו חיטה ופלפל צ'ומה.
טבחה בסלק: צורה נוספת של חמין הנהוגה אצל יהודי לוב.
סח'ינה: בחלק מעדות צפון אפריקה, קוראים למאכל דומה בשם סח'ינה, טפינה או דפינה. בסחינה, כל חלק מונח בשקית נפרדת, כך שטעמו משתמר.
אושיסבו: בני העדה הבוכרית קוראים לחמין אושיסָבו (אוכל של שבת) והוא מכיל בעיקר אורז. יש המוסיפים שעועית וחומוס ויש המוסיפים גם משמשים, תפוחי עץ ותמרים. טאדאגי זה החלק השרוף של האושסבו שנדבק לסיר. גרסה נוספת של המאכל מתבשלת בשקיק מיוחד בסיר מים רותחים, בה בנוסף לאורז יש גם צימוקים ובשר קצוץ והיא נקראת "חאלטיסָבו".
תבית: יוצאי עיראק קוראים לחמין עוף "תבית". התבית הוא נזיד עוף הממולא באורז וחלקי פנים של עוף, המתבשל בישול ארוך על אש נמוכה או בתנור כשמסביבו אורז מתובל. רכיביו של החמין הם עוף הממולא בתערובת של אורז מתובל וחלקי פנים של העוף, עגבניות וצנוברים. הטעמים של המרכיבים השונים מתמזגים זה עם זה והאורז הופך רך ועסיסי. התיבול העיקרי של האורז הוא בהרט – תערובת תבלינים המבוססת על הל וקינמון. לסיר התבית נהוג להוסיף גם ביצים קשות שהופכות לחומות עקב זמן הבישול הארוך.
הלים: יוצאי פרס אוכלים בשבת חמין הנקרא הלים. הלים זה נזיד חיטה עם בשר הנאכל בשבת לאחר שהתבשל כל ערב שבת בבישול ארוך. בהגשה נהוג להוסיף קינמון.
פקיילה: חלק של המטבח התוניסאי.
מקומו בתרבות היהודית

התלמוד מביא את הדיאלוג הבא, ממנו משתמע כי חז"ל שמו דגש על כך שקדושת השבת גורמת למרקם מיוחד של מאכלי השבת, בין בריחם ובין בטעמם:
אמר לו קיסר לרבי יהושע בן חנניה: "מפני מה תבשיל של שבת ריחו נודף?"

אמר לו: "תבלין אחד יש לנו, ושבת שמו, שאנו מטילין לתוכו – וריחו נודף."

אמר לו: "תן לנו הימנו!"

אמר לו: "כל המשמר את השבת – מועיל לו, ושאינו משמר את השבת – אינו מועיל לו."
בראשונים כתבו כי אכילת חמין בשבת, היא תקנה שתוקנה נגד דברי הצדוקים והקראים שסברו שאין לחמם בשבת מאכלים אפילו על ידי הנחתם על מקור אש בערב שבת, מאחר שלדעתם התורה אסרה כל שימוש באש בשבת, לכך תיקנו לאכול דווקא מאכל חם (=חמין) בשבת, כך למשל כתב רבי זרחיה הלוי, פרשן הרי"ף בן המאה ה-12 ב"ספר המאור":
"ויש אומרין כי תקנת רבותינו היא לענג את השבת בחמין וכל מי שאינו אוכל חמין צריך בדיקה אחריו אם הוא מין ואם מת יתעסקו בו עממין ולהזמין לבשל להטמין ולענג את השבת ולהשמין הוא המאמין וזוכה לקץ הימין ויש מן החכמין אומרים על שמאל שהוא ימין"
וכן בספר העתים האריך לטעון נגד אותם שאין אוכלים חמין בשבת: ”הטמנות חמין בשבת תקנה גדולה היא דתקינו רבנן משום עונג שבת... ורוב מן החיצונים תלמידי בייתוס, יהיה אהליהם לנתוץ וירקבו עצמותם אשר הטעו את כל הטעוים והזונים אחריהם להטעותם, שהחמין אסור בשבת ותיפח עצמותיהם... והלכך כל שאינו אוכל חמין בשבת בר נידוי הוא ודרך מינות יש בו וצריך להפרישו מקהל ישראל, אבל מ"מ יש לנו לדקדק אחריו אי משום חולי הוא או משום פנים אחרים, כגון שאינו תאב לאכול מאותו מאכל ואינו מניחו משום צד מינות, אז אין לנו להוכיחו בכך...” (ספר העתים אות טז).
דברים אלו אף הובאו להלכה ברמ"א שכתב בשם הר"ן ”מצוה להטמין לשבת כדי שיאכל חמין בשבת, כי זהו מכבוד ועונג שבת. וכל מי שאינו מאמין בדברי החכמים ואוסר אכילת חמין בשבת, חיישינן שמא אפיקורוס הוא”.
ראו גם

צ'ונטיה
לקריאה נוספת

שרי אנסקי, חמין, ירושלים: כתר, 2008