stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עירייה (ישראל)
ביטול עירייה קיימת

דומה להקמת עירייה חדשה. אף כאן נתונה הסמכות לשלטון המרכזי באמצעות שר הפנים. לשם כך על השר לנהוג בפרוצדורה דומה והיא מינוי ועדה. אף כאן יכול אך לא חייב להתחשב במסקנותיה או ברצונותיהם של תושבי המקום. אם החליט השר על ביטול העירייה, יהא עליו לתת הוראות בדבר הקניית הנכסים העירוניים לגוף אחר אשר יירש את מקום העירייה המבוטלת.
בשנת 1950, בוטלה עיריית יפו ומרבית שטחיה ונכסיה עברו לעיריית תל אביב ומכאן שמה עיריית תל אביב - יפו עד היום.
הבחירות לעירייה

הבחירות לעירייה ולראשות העירייה נערכות באותו יום, בשתי מעטפות הצבעה נפרדות. פתקים לבנים למועצת העירייה ופתקים צהובים לראשות העירייה.
בעבר, תושבי הרשות המקומית היו בוחרים ברשימות שהתמודדו על מושבים במועצת העירייה, וחברי המועצה שנבחרו הם שבחרו בראש הרשות.
הבחירות נערכות לפי החוק בכל חמש שנים, ביום ג' השלישי של חודש חשוון, למעט בשנים שבהן השנה שלפני שנת הבחירות היא שנה מעוברת, שאז הבחירות נערכות ביום ג' הראשון של חודש חשוון.
בעבר היו מתקיימות הבחירות אחת לארבע שנים.
מוסדות העירייה > מועצת העירייה

מועצת העירייה היא המוסד העליון של העירייה, ומרוכזות בה רוב סמכויות העירייה. תפקידיה – חקיקת חוקי עזר, קביעת תקציב, התווית דרכי מדיניות, הטלת מיסים, אישור חוזים, מתן רישיונות ועוד.
המועצה נבחרת על ידי התושבים בבחירות חשאיות, באותו יום בחירות כמו לראשות העירייה, ובפתקים ומעטפות נפרדות.
חברי מועצת עירייה אינם מקבלים שכר.
מספר חברי המועצה נגזר ממספר תושבי העיר לפי הפירוט להלן:
עד 5,000 תושבים - 9 חברים.
בין 5,000 ל-25,000 תושבים - עד 15 חברים.
בין 25,000 ל-100,000 תושבים - עד 21 חברים.
100,000 תושבים ומעלה - 21 עד 31 חברים.
עם זאת קובע החוק, כי במקרה ורשימת המועמדים בראשה עומד ראש העירייה הנבחר אינה זוכה למושב במועצת העירייה, מתווסף באופן אוטומטי מושבו של ראש העירייה במועצת העירייה לסך הקבוע של המושבים אותם קבע שר הפנים.
מוסדות העירייה > הנהלת העירייה

ההנהלה היא ועדה המייעצת לראש העיר בכל הנוגע לביצוע תפקידו. כמו כן משמשת ההנהלה ועדה לכל עניין שאינו בסמכות ועדה אחרת.
בכל מקרה כל החלטותיה של ההנהלה יובאו לאישורה של מועצת העירייה.
החוק אינו מחייב להקים הנהלה.
לרוב חברי ההנהלה הם חברי מועצה מסיעות הקואליציה.
הרכב חברי ההנהלה:
ראש העיר אשר משמש גם יושב ראש מועצת העירייה. לצידו מכהנים סגניו.
החוק מחייב סגן אחד לפחות ואיננו מגביל את מספר הסגנים. מבין הסגנים נבחר ממלא מקום ראש העיר ונוספים להם חברי מועצה נוספים.
כמו כן מקובל שראש העיר ממנה מנכ"ל, שתפקידו לדאוג לניהול השוטף של הרשות המקומית ולביצוע המדיניות שהתוו ראש העיר והמועצה. משרת המנכ"ל היא משרת אמון של ראש הרשות, והיא דרג ביניים המתווך בין הדרג הנבחר לדרג המקצועי ברשות המקומית.
מוסדות העירייה > ועדות העירייה

מועצת העירייה חייבת למנות ועדות בתחומים שונים, אשר תהיינה אחראיות על הטיפול בנושא ותמלצנה בפני המועצה בגין נושאים אלו.
החוק מחייב למנות 24 ועדות והם:
ועדת משנה לתכנון ובנייה
ועדת כספים
ועדת מכרזים
ועדת משק לשעת חירום
ועדת ביטחון
ועדה לענייני ביקורת
ועדת הנחות
ועדה לקליטת עליה
ועדה לבטיחות בדרכים
ועדה לקידום מעמד הילד
ועדה להנצחת זכרם של נרצחי טרור
ועדה לחריגי מים
ועדה מקצועית לתמיכות
ועדה לשימור אתרים
ועדת רכש ובלאי
ועדת פיטורין
ועדת מכרזים לבחירת עובדים בכירים
ועדת ערר לארנונה
ועדת הקצאות
ועדת חינוך
ועדה לאיכות הסביבה
ועדה למאבק בנגע הסמים המסוכנים
ועדה לאישור הוצאות מימון משפט לנבחרים ולעובדים ברשויות (לפי הנוהל הקודם)
ועדה מייעצת לאישור הוצאות מימון משפט לנבחרים ועובדים ברשויות (לפי הנוהל החדש)
העיריות יכולות למנות ועדות נוספות בתחומים העולים על דעתם אשר דורשים טיפול. לדוגמה ועדת מקלטים, ועדת ספורט, ועדת צעירים, ועדת תנועה וכדומה.
מאחר שמועצת העירייה אינה יכולה להעביר את סמכויותיה לאחרים ואף לא לוועדותיה,
מרביתן של הוועדות הן ועדות מייעצות הטעונות אישור המועצה. יוצאים מן הכלל, מקרים בהם החוק קבע במפורש כי לוועדות מסוימות תהיה סמכות החלטה. לדוגמה ועדת מל"ח, שבסמכותה לקבוע הוראות בדבר הכנתו והפעלתו של המשק לשעת חירום. ועדת ההנחות, שבסמכותה לקבוע את הקריטריונים למתן הנחות.
חוקי עזר עירוניים

חוק העזר הוא אמצעי עיקרי שבאמצעותו ניתן להסדיר חובות וזכויות בתחום פעולות העירייה, ולגבות תשלומים למימון פעולת הרשות.
חוק העזר מתקבל לאחר דיון מוקדם במחלקות העירייה השונות ואז מובא למועצת העירייה אשר מתקינה את חוק העזר.
לאחר שהמועצה התקינה את התקנה החוק מובא לאישורו של שר הפנים ולפרסום ברשומות.
ניתן להבחין בשלושה סוגים של חוקי עזר:
חוקי עזר פיסקאליים – אשר מטרתם להרבות את הכנסות העירייה כגון: היטל ביוב, הצמדה למדד, תעודת אישור וכדומה.
חוקי עזר השומרים על הסדר – אשר מטרתם להבטיח את ביטחון הציבור, בריאות התושבים, מניעת מטרדים וכדומה, לדוגמה: בניית ביבים, סגירת עסקים ופתיחתם, רוכלים, שימור מבנים ורחובות, הוצאת אשפה, מניעת מפגעים וכדומה.
חוקי עזר המשלבים מרכיב פיסקאלי ומרכיב שמירה על הסדר – כגון מודעות ושלטים, מצד אחד הבטחת מראה נאה וסדר בעיר ומצד שני הכנסה לקופת העירייה מאגרות פרסום ושלטים. דוגמה נוספת היא סלילת כבישים - מצד אחד עבודה ציבורית המשרתת את הציבור מצד שני הכנסה לקופת העירייה מאגרות המשולמות על ידי הנהנים מהכביש.
עם זאת, חוק העזר מהווה חקיקת משנה, וכשכזה צריך לשאוב את סמכויותיו מחוק מסוים, לכן אסור לחוק העזר לחרוג מהסמכות של החוק.
העיריות כיום > הפרטה

המצוקה הכספית של הרשויות המקומיות בארץ ובעולם המערבי, הביאה לאימוץ גישה עסקית בניהול העירייה. המנהל בשירות הציבורי נדרש לעמוד בנורמות גבוהות המקובלות במגזר העסקי: יזמות, רמת שירות גבוהה, תפיסה שיווקית, מימון נכון, הגדלת הכנסות ועוד. עם זאת, העירייה איננה יכולה להתנהל כעסק לכל דבר וזאת בשל אופייה הציבורי. לפיכך, העירייה נדרשת למצוא את שביל ביניים אשר יאפשר לה למלא משימותיה על הצד הטוב ביותר.
שיטת ההפרטה העיקרית המתקיימת כיום ברוב העיריות היא מיקור חוץ – Outsourcing, חתימה על חוזה עם ארגון פרטי לאספקת שירות או חלק משירות. בשיטה זו מפרידה העירייה בין הדאגה לכך שהשירותים יינתנו לבין יצור השירותים.
המעבר מניהול מסורתי המבוסס על מדיניות רווחה, לניהול המבוסס על כלכלת שוק מביא עמו קיצוץ בהוצאות הציבוריות, והחלפת צורות ארגוניות ריכוזיות ובירוקרטיות בגופים גמישים ומבוזרים הקשובים לרצונות האזרח.
אידאולוגיה חדשה זו הביאה להסדרים שונים בין העיריות לבין המגזר העסקי. נכון להיום, העיריות מוציאות חלק קטן משירותיה לגופים חיצוניים ועדיין העירייה היא זו שמספקת את מירב השירותים. עובדה זו נובעת מחשש לפגיעה באיכות השירות, הסרת האחריות של העירייה כלפי האזרח ומהתנגדויות של קבוצות שונות המתנגדות לתהליכי ההפרטה.
העיריות כיום > תאגידי מים

ביולי 2001 אושר בכנסת חוק תאגידי המים והביוב. החוק נחקק על-רקע גירעון ענק של 2 מיליארד ₪, בהשקעה בתשתיות מים וביוב ברשויות המקומיות, שיעור גבוה של פחת מים ושיעורי גבייה ירודים.
משרד הפנים היה היוזם העיקרי לחקיקת החוק, אשר ראה צורך להפריד את משק המים ברשויות המקומיות משאר הפעילויות של הרשויות המקומיות.
מטרותיו של חוק זה הן:
להבטיח רמת שירות, איכות ואמינות נאותים, במחירים סבירים ובלא הפליה, בתחום שירותי המים והביוב;
להבטיח ייעוד של ההכנסות ממתן שירותי אספקת מים וביוב לצורך השקעות במערכות המים והביוב, הפעלתן ומתן השירותים;
לאפשר גיוס הון להשקעות במשק המים והביוב, ושיתוף משקיעים פרטיים בבעלות ובחלוקת הרווחים;
להביא לניהול עסקי, מקצועי ויעיל של מערכות המים והביוב ברשויות המקומיות;
לעודד חיסכון במים ובמשאבים אחרים, שמירה על מקורות המים, בריאות הציבור, איכות הסביבה וערכי טבע ונוף ומניעת זיהום הים והנחלים, ככל שהדברים נובעים ממשק המים והביוב;
לעודד תחרות במתן שירותים הקשורים במשק המים והביוב.
לשם השגת מטרות החוק על הרשויות להקים, חברות שתפקידן העיקרי יהיה לתת שירותי מים וביוב בתחומיהן על כל היבטיו (שירות, איכות וגביה).
מפברואר 2008 החוק אוסר על הרשויות המקומיות לטפל במים והביוב שברשותן והעביר את האחריות לכך לידי תאגיד נפרד.
בד בבד, הנחה ראש הממשלה את שר הפנים לגבש קריטריונים שלפיהם יוענק פטור מטעמים מיוחדים לרשויות מסוימות.
לקריאה נוספת

פקודת העיריות [נוסח חדש].
חיים קלכהיים, עיריית ירושלים ומשרדי הממשלה: פרק ביחסי גומלין בין השלטון המרכזי לבין השלטון המקומי, 1976.
צבי זילביגר, העירייה והחוק לקט הרצאות, תשכ"ו 1965.
גילה אוריאל, העירייה והציבור, המחלקה ליעול והדרכה עיריית תל אביב יפו, תשל"ג.
פרד לזין, רשויות עירוניות בישראל והשפעתן על מדיניות רווחה לאומית, 1988.
חוק תאגידי מים וביוב תשס"א – 2001.
ד"ר דויד שוורץ, תאגידי המים בישראל: בין תאגוד להפרטה, 2009.
יסודות השלטון המקומי, מגמות בשלטון המקומי בראשית המאה ה-21, עמ' 21-28.
ערן אלדר, הניסיון להקים עיריית גג בגוש דן בשנות השישים והשבעים, עיונים בתקומת ישראל 25 (2015), עמ' 436-413
הערות שוליים

↑  צבי זילביגר, העירייה והחוק, עמ' 8
↑  נתוני משרד הפנים
↑  פקודת העיריות,כינון עירייה
↑  צבי זילביגר,העיריה והחוק, עמ' 12
↑  אתר עיריית באר שבע, ועדות העירייה,
↑  חיים קלכהיים,יחסי גומלין בין השלטון המקומי למרכזי,מבוא
↑  יסודות השלטון המקומי, מגמות בשלטון המקומי בראשית המאה ה-21, עמ' 25.
↑  חוק תאגידי מים וביוב, תשס"א 2001, מטרות החוק
פתחי חמאד

פַ֫תְחִי חַמַּ֫אד (בערבית: فتحي حماد; ‏נולד ב־3 בינואר 1961) הוא בכיר בארגון הטרור חמאס. כיהן כשר הפנים בממשלת חמאס מאז 2009 עד שנת 2014, כאשר הוקמה ממשלת האחדות של חמאס ופת"ח.
עורר מהומה בעולם הערבי כאשר מכון ממרי פרסם תיעוד של ראיון שבו חמאד טען כי אין עם פלסטיני מובחן והפלסטינים הם רק מהגרים מערב הסעודית וחצי האי ערב וממצרים.
ביוגרפיה

נולד ב-1961 במחנה הפליטים ג'באליה.
ב-2006 נבחר חמאד למועצה המחוקקת הפלסטינית מטעם תנועת חמאס כנציג בית לאהיא.
באפריל 2009, לאחר ששר הפנים של חמאס, סעיד סיאם, נהרג על ידי כוחות צה"ל במהלך מבצע עופרת יצוקה, מונה חמאד להחליפו כשר הפנים של ממשלת חמאס, הממונה בין היתר על מנגנוני הביטחון ובהם המשטרה ומנגנון ביטחון הפנים. בראיון עמו אמר חמאד כי פעילי מנגנוני הביטחון "יטפחו את 'ההתנגדות' וישמרו על אופציית 'הג'יהאד'. זאת, בניגוד למנגנוני הביטחון של פת"ח ש"נאבקו בהתנגדות וקיימו תיאום ביטחוני עם האויב". בנוסף משמש חמאד כאחראי על מערך התקשורת של חמאס הכולל את "ערוץ אל-אקצא", תחנת רדיו ועיתונים.
ב-2010 התייחס חמאד לראשונה למספר ההרוגים מקרב אנשי חמאס במבצע עופרת יצוקה, ואמר כי במבצע נהרגו בין 200 ל-300 פעילי גדודי עז א-דין אל קסאם, כ-150 אנשי כוחות ביטחון, ועוד כ-250 אנשים המשתייכים ל"חמאס ולפלגים האחרים".
חמאד היה שותף בצוות המשא ומתן של תנועת חמאס בנוגע לגלעד שליט. בעצרת מחאה שנערכה ב-2007 מול בניין הפרלמנט הפלסטיני בעזה איים חמאד לחטוף חיילים נוספים אם ישראל תמשיך בסירובה לשחרר אסירים. בנובמבר 2009 הציע אגודת 'ואעד' למען האסירים הפלסטינים המנוהלת על ידי חמאד, סכום של 1,400,000 דולר לכל אזרח ערבי-ישראלי שיחטוף חייל צה"ל.
נאומו של חמאד ששודר בערוץ אל-אקצא בפברואר 2008 הובא כראיה לטענה כי חמאס עשה שימוש באזרחים כמגינים אנושיים. בנאומו אמר חמאד: "העם הפלסטיני פיתח שיטות הרג משלו. עבור העם הפלסטיני, המוות הפך לתעשייה, ובה הנשים מצטיינות. הוא הפך נשים, ילדים, קשישים ומוג'הידין למגנים אנושיים במטרה לקרוא תיגר על מכונת ההפצצה הציונית. נדמה שאלו כמו אמרו לאויב הציוני: אנו חושקים במוות כפי שאתם חושקים בחיים". דבריו של חמאד צוטטו גם בדו"ח גולדסטון שקבע כי אין בדברים אלו כדי להוות ראייה לשימוש של חמאס באזרחים.
בראיון לסוכנות ידיעות אירנית התנבא חמאד באוגוסט 2011 שישראל תקרוס ותיעלם מהמפה בזכות פעילות חמאס בתוך 12 שנים.
בראיון שערכו עמו מרשת "אל-חאכמה" המצרית, בתאריך 23 במרץ 2012, ציין חמאד כי "חצי מהפלסטינים הם מצרים, והחצי השני הם סעודים". בנוסף ציין כי הפלסטינים דורשים את עזרת הערבים כדי להמשיך לנהל את הג'יהאד.
בספטמבר 2016 הוגדר חמאד כמחבל על ידי מחלקת המדינה של ארצות הברית והוסף לרשימת הטרור העולמית שלו, כלומר נאסר על אזרחי ארצות הברית וחברות לעשות עימו עסקים וכל רכוש שהוא מחזיק באזורים שבסמכות ארצות הברית מוקפא.
במרץ 2018 דווח כי חמאד הוא מבכירי חמאס המתנגדים לפיוס עם פת"ח, וקורא לחידוש המלחמה נגד ישראל. הוא שותף לניסיון ההתנקשות בראש ממשלת הרשות הפלסטינית ראמי חמדאללה.
ביולי 2019 קרא חמאד לחברי הפזורה הפלסטינית להרוג "יהודים בכל העולם". הערותיו אפיינו הסתה לרצח עם על ידי ארגון העוקב אחר הדיווחים על המזרח התיכון באמריקה ומרכז שמעון ויזנטל. הרטוריקה שלו גונתה באופן נרחב על ידי פלסטינים אחרים, ובהמשך הצהיר כי הוא תומך במדיניות חמאס לפנות רק יהודים בישראל.
חיים אישיים

חמאד נשוי לשלוש נשים, התגורר במחנה הפליטים ג'באליה אך עזב את רצועת עזה טרם מלחמת חרבות ברזל. הוא נחשב למקורב לאנשי גדודי עז א-דין אל-קסאם.
הערות שוליים

↑  "Half of the Palestinians Are Egyptians and the Other Half Are Saudis", Middle East Media Research Institute, ‏2 באפריל 2012 (בערבית, עם כתוביות באנגלית)
1 2  עלי ואקד, תחילת הפיוס? מפגש נדיר בין בכירי פתח וחמאס, באתר ynet, 12 באפריל 2010
↑  "הכובע הכפול" של משטרת חמא"ס ברצועה, אתר השב"כ, יולי 2009
1 2  עמית כהן, חמאס מינה שר פנים חדש במקום זה שחוסל, באתר nrg‏, 26 באפריל 2009
↑  פתחי חמאד, שר הפנים בממשל חמאס, הודה בראיון עיתונאי, שבמהלך מבצע "עופרת יצוקה" נהרגו כ-700 פעילי המערך הצבאי-בטחוני של חמאס., באתר מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, ‏2010-11-03
↑  יהונתן דחוח-הלוי, החמאס: נחטוף 'שליטים' נוספים, באתר News1 מחלקה ראשונה
↑  Hamas-linked group offers cash reward for capture of IDF soldiers, אתר הארץ (באנגלית)
 קרן צדקה של חמאס מציעה פרס עבור "חטיפת חייל ציוני", אתר מבט לתקשורת פלסטינית
↑  חמאס מסבירה השימוש במגנים אנושיים: "אנו שואפים למוות כפי שאתם שואפים לחיים", אתר מבט לתקשורת פלסטינית 
Video: Hamas uses civilians as a means to achieving military goals, אתר משרד החוץ (באנגלית) 
 אלן דרשוביץ, UN Investigation of Israel Discredits Itself and Undercuts Human Rights,‏ 16 בספטמבר 2009 (באנגלית)
↑  ניר יהב‏, בכיר חמאס: "אנו פועלים להשמדת ישראל תוך 12 שנים", באתר וואלה, 13 באוגוסט 2011
↑  סרטון חובה: בכיר חמאס חושף מאיפה באו הפלסטינים, סרטון של ישראל שלי בתרגום של ממרי לאנגלית ולעברית, מ-24 באוגוסט 2012.
↑  תיאום פעולות הממשלה בשטחים (2019-07-15), בכיר חמאס בעזה פתחי חמאד: "עלינו להרוג כל יהודי ברחבי העולם", נבדק ב-2025-01-12
↑  אייל ערביד, חמאס נגד בכיר הארגון: "לא מייצג אותנו, לא מתנגדים ליהדות", באתר ynet, 15 ביולי 2019
אמיס קילה

| --- | --- |

 לידה:  14 בנובמבר 1989 (בן 35) וימרקטה, איטליה
 שם לידה:  אמיליאנו רודולף ג'ימבלי
 שם במה:  Emis Killa 
 מוקד פעילות:  איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  ראפר
 סוגה:  היפ הופ
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 חברת תקליטים:  סוני מיוזיק אנטרטיינמנט
 http://www.emiskilla.it
 פרופיל ב-IMDb
 
אמיליאנו רודולף ג'ימבלי (באיטלקית: Emiliano Rudolf Giambelli; נולד ב-14 בנובמבר 1989), ידוע בשם הבמה אמיס קילה (Emis Killa), הוא ראפר איטלקי.
ביוגרפיה

אמיס קילה נולד בווימרקטה שבאיטליה לאם סיציליאנית מפלרמו ואב לומברדי שפעל בעברו כמוזיקאי. אביו של אמיס קילה נאבק בהפרעה דו-קוטבית ונפטר עקב דום לב בשנת 2010.
בשנת 2007, בגיל 17 בלבד, הוא זכה בתחרות חופשית באיטליה בשם "TecnichePerfette". בשנת 2009 שיתף פעולה עם החברה ללא מטרות הרווח "Blocco Recordz", והוציא דרכה את המיקסטייפ, Keta Music, ואחריו גם את האלבום "Champagne e Spine".
בינואר 2012 הוציא את אלבום הבכורה שלו, L'erba cattiva. האלבום הגיע בשיאו למקום הרביעי במצעד האלבומים האיטלקי, תוך שמכר למעלה מ-60,000 עותקים. באותה השנה, זכה אמיס קילה בפרס ה-EMA של MTV עבור "האמן האיטלקי הטוב ביותר".
באוקטובר 2013 הוציא את אלבומו השני, Mercurio. האלבום זכה להצלחה רבה, תוך שמוקם במקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי ובכך הפך האלבום לראשון של הראפר אשר עשה זאת. כמו כן, נמכר האלבום בכ-50,000 עותקים.
באוקטובר 2016 הוציא את אלבומו השלישי, Terza stagione. האלבום כלל, בין היתר, את הסינגל "Cult" שהגיע למקום ה-68 במצעד הסינגלים האיטלקי וזכה לעשרות מיליוני צפיות ביוטיוב.
באוקטובר 2018 הוציא את אלבומו הרביעי, Supereroe. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האיטלקי.
הערות שוליים

↑  Emis Killa, web.archive.org, ‏2014-08-29
↑  Richiedi targhetta, www.fimi.it (באיטלקית)
↑  10 January 2020, Roshelle ed Emis Killa insieme nella nuova canzone "Rosa naturale", News Mtv Italia, ‏2020-01-10
↑  FIMI - Federazione Industria Musicale Italiana - Classifiche, web.archive.org, ‏2013-11-02
↑  Emis Killa: live infuocato a Milano con J-Ax, Max Pezzali e Mario Balotelli, Tgcom24
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 106689079X  ICCU: CAGV706011  ISNI: 0000 0004 0777 0104  LCCN: n2020046607  MusicBrainz: 3dc399a5-0a32-465c-883c-3e222a48ae64  VIAF: 313482664   WorldCat (עם VIAF): 313482664
עמר בר-לב

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1971 – 1976, 1984 – 1994
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד סיירת מטכ"ל  מפקד חטיבת הבקעה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים מבצע אנטבה   מבצע שלום הגליל   המערכה ברצועת הביטחון
עֹמר ישראל בר-לב (נולד ב-2 באוקטובר 1953) הוא פוליטיקאי ישראלי ואיש צבא בדימוס, שכיהן כשר לביטחון הפנים וכשר לחיזוק וקידום קהילתי מטעם מפלגת העבודה.
בר-לב הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. במהלך שירותו שימש כמפקד סיירת מטכ"ל בין השנים 1984–1987 ומפקד חטיבת הבקעה בין השנים 1992–1993.
בר-לב הוא בנו של חיים בר-לב, הרמטכ"ל השמיני.
ביוגרפיה

עמר בר-לב, בנם של תמר וחיים בר-לב, הרמטכ"ל השמיני ושר המשטרה. הוא צאצא (דור תשיעי) לרב אברהם אבלי הלוי גומבינר (מגן אברהם). בר-לב נולד בחיפה וגדל בשכונת נווה מגן ברמת השרון ובצעירותו שהה עם משפחתו מספר שנים בארצות הברית ובצרפת. למד בתיכון חדש שבתל אביב-יפו, במסגרתו התנדב בחקלאות בתל קציר. בנובמבר 1971 התגייס לצה"ל.
לאחר שלא התקבל לקורס טיס בשל פגם בראייה, בחר בר לב להתנדב לסיירת מטכ"ל, בעקבות בן דודו רפי בר-לב, בזמן שאביו, חיים בר-לב, היה הרמטכ"ל. הוא עבר הכשרה כלוחם, ועם פרוץ מלחמת יום הכיפורים השתתף עם חבריו ליחידה בלחימה ברמת הגולן ובחצי האי סיני. לאחר המלחמה, עבר קורס קצינים מזורז בן שלושה חודשים. בפברואר 1974 חזר לסיירת, ובאפריל 1974 פיקד על צוות בקרבות על שיא החרמון. היה אחד מארבעה מפקדי כוחות הפריצה למלון סבוי ב-1975, ובמבצע יונתן פיקד על אחד מצוותי היחידה.
בנובמבר 1976 השתחרר והחל ללמוד בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. עם סיום לימודיו עבד כאגרונום בתחנת ניסיונות ביטבתה. בתקופה זו פנה לפוליטיקה והיה ממייסדי תנועת השמאל "שלום עכשיו". במקביל הוא שירת במילואים כמפקד פלוגה ביחידת שלדג שבאותה עת השתייכה לסיירת מטכ"ל, ומפקד כוחות המילואים של הסיירת, תפקיד בו שימש במבצע שלום הגליל. בינואר 1982 הצטרף בר-לב ליישוב כוכב יאיר.
ביוגרפיה > כמפקד סיירת מטכ"ל

ב-1984 השתתף בכוח הפריצה לאוטובוס קו 300 וימים ספורים לאחר מכן החליף את שי אביטל בפיקוד על היחידה. בתקופת פיקודו ספגה היחידה שלושה כישלונות מבצעיים. בדצמבר 1984 התרחש אחד מהכישלונות המבצעיים הגדולים ביותר בתולדות היחידה. מבצע שערכה הסיירת בשטח סוריה הסתבך, לוחם היחידה ברק שרעבי נהרג ומספר לוחמים נוספים נפצעו. עם זאת, אופן החילוץ מההסתבכות עם מינימום אבדות ונזקים נחשב להצלחה. הכישלון הביא לכמעט שיתוק מבצעי של היחידה במשך כשנה. לנוכח זאת, במהלך שנותיו כמפקד, שקד בר-לב על שינוי קונספציה ביחידה, שקצר פירות בעיקר בתקופת המפקד הבא, משה יעלון. בר-לב כיהן כמפקד היחידה במשך שלוש שנים (עד מרץ 1987), פרק זמן ארוך מהשנתיים המקובלות. תחת פיקודו קיבלה היחידה את צל"ש הרמטכ"ל.
ביוגרפיה > לאחר הפיקוד על סיירת מטכ"ל

לאחר שחרורו מצה"ל, החל בלימודי תואר שני ביחסים בינלאומיים באוניברסיטת תל אביב בשנת 1989. עבודת המאסטר שלו עסקה בהסדר ביטחוני אסטרטגי בין ישראל לסוריה ובמסגרתה שימש כעמית מחקר במרכז יפה למחקרים אסטרטגיים. ספר שכתב בעקבות העבודה - "הסדר ביטחון בגולן לנוכח פני הקרב המודרני", יצא לאור ב-1999 בהוצאת ספרית פועלים. עבד בתחום אבטחת תעופה אזרחית כסמנכ"ל תפעול ושהה עם משפחתו במשך שנתיים בפריז
ביוגרפיה > חזרה לשירות צבאי, יזמות ופעילות חברתית

בשנת 1992 נקרא בר-לב על ידי הרמטכ"ל ומפקדו לשעבר, אהוד ברק לחזור לשירות הצבאי. קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד חטיבת הבקעה. לאחר שנה בתפקיד הועבר לאגף התכנון, שימש כיועץ בשיחות מול הפלסטינים ומול ירדן. ביולי 1994 הוא פרש מהשירות הצבאי באופן סופי. בשנים שלאחר מכן עסק ביזמות בתחום ההיי טק והיה בין מקימי חברת איתוראן. בשנת 2000 יסד את חברת פאיון מדיקל שעסקה בתחום הדימות הרפואי ומאז שימש מנהלה, אך החברה חוסלה מרצון אחרי מספר שנים.
בר-לב פעל במסגרת תנועת דור שלום והקים בשנת 1997 את תנועת "אחריי!" בראשה הוא עמד עד היבחרו לכנסת ב-2013. התנועה מפעילה תוכניות לצמצום פערים בפריפריה, קבוצות הכנה לצבא ולבחינות הבגרות. ביום העצמאות ה-63 של מדינת ישראל נבחר להדליק משואה בטקס הדלקת המשואות.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה הוצב במקום השביעי ברשימת מפלגת העבודה ונבחר לכנסת.
בכנסת ה-19 כיהן כחבר בוועדת החוץ והביטחון, כראש ועדת המשנה למשאבי אנוש והכשרות וכחבר בוועדה המיוחדת ליישום חוק השוויון בנטל.
היה חבר בוועדה משותפת של ועדת החוץ והביטחון וועדת החוקה, חוק ומשפט לענייני פטור מטעמי הכרה דתית ובוועדה מיוחדת למעקב אחר יישום הוראות בחוק שירות ביטחון וחוק שירות לאומי אזרחי. שימש יושב ראש של ארבע שדולות: השדולה למען קידום הנוער בפריפריה, השדולה למען קידום צורכי האוכלוסייה הבדואית, השדולה החקלאית והשדולה למען פנסיה הוגנת. היה חבר בשדולה לפתרון הסכסוך הישראלי-פלסטיני והישראלי-ערבי ובשדולה למאבק בשחיתות במינהל הציבורי. היה חבר משלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית נאט”ו ומשלחת הכנסת לאספה הפרלמנטרית של האיחוד למען הימ”ת UFM-PA.
במהלך כהונתו, יזם, בין היתר, חוק המבקש לסבסד קייטנות עבור ילדים להורים עובדים בפריפריה.
במאי 2014 השעה את עצמו מהשתתפות בדיוני שתי ועדות משנה של ועדת החוץ והביטחון, לאחר ששלח מכתב בסיווג ברמת "בלתי סודי" שהכיל פרטים מתוך דיון חסוי בוועדה הקשור לתקציב הביטחון.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים הוצב במקום השישי ברשימת המחנה הציוני ונבחר לכנסת העשרים. והיה חבר בוועדת החוץ והביטחון.
ב-3 במרץ 2017 הכריז בר-לב כי יתמודד על ראשות מפלגת העבודה בבחירות, שנערכו ב-4 ביולי 2017, הגיע בר-לב למקום החמישי מבין שבעה מתמודדים עם 6.9% מהקולות.
בחודש דצמבר 2018 הגיע בר-לב למקום הראשון בין כל חברי הכנסת במחקר של האוניברסיטה הפתוחה שדירג את חברי הכנסת על פי תרומתם לשיח ערכי ודמוקרטי ברשת האינטרנט.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הגיע במקום השישי בפריימריז והוצב במקום השמיני ברשימה ולא נכנס לכנסת, לאחר שהמפלגה זכתה בשישה מושבים בלבד. בבחירות שלאחר מכן, הוצב במקום החמישי ברשימת העבודה-גשר ונכנס לכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-23 הוצב במקום ה-9 ברשימת העבודה-גשר-מרצ ולא נכנס לכנסת.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית > השר לביטחון הפנים

לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הוצב במקום השני ברשימת מפלגת העבודה אחרי יו"ר המפלגה, מרב מיכאלי, אחרי שזכה במקום הראשון בפריימריז. בבחירות קיבלה מפלגת העבודה 7 מנדטים ובעקבות זאת, בר-לב נכנס לכנסת.
ביוני 2021 מונה לשר לביטחון הפנים בממשלת ישראל ה-36, ובכך נכנס לתפקיד אותו מילא אביו כשלושה עשורים קודם לכן. בר-לב כיהן גם כשר לחיזוק וקידום קהילתי עד לסגירת המשרד ביוני 2022. עם תחילת כהונתו, מינה את תומר לוטן לכהן כמנכ"ל המשרד לביטחון הפנים. בהמשך, בר לב התפטר מהכנסת במסגרת החוק הנורווגי על מנת לאפשר את כניסתה של נעמה לזימי.
בספטמבר 2021 הקים ועדת בדיקה ממשלתית לבדיקת אירועי הבריחה מבית הסוהר גלבוע. בדצמבר 2021 אישר הקמת מפלג חדש במשטרה למניעת שחיתות ציבורית בלהב 433. הוא גם הכריז כי יוקם שיטור אזורי למאבק בפשיעה החקלאית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25 התמודד בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, והגיע למקום התשיעי ולא נבחר בשנית לכנסת.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית > לאחר הפרישה מהכנסת

באפריל 2023 מונה בר-לב ליו"ר הדירקטוריון של מאפיית אנג'ל.
במאי 2023 השתתף בר-לב במחאה נגד הרפורמה המשפטית. בר-לב הביע תמיכה בהפסקת התנדבות של חיילי מילואים אם הרפורמה תעבור, וכן השתתף בהפגנות, בין השאר בפריצה לכנס הציונות הדתית בפתח תקווה, ובהפגנה מול ביתו של הרב אדלשטיין בבני ברק.
ביוגרפיה > משפחתו

בר-לב נשוי בשנית, לתמי, צלמת ועורכת וידאו, ואב לשלושה ילדים. הוא מתגורר בכוכב יאיר.
בנוסף, מחזיק בר-לב בבית מגורים פרטי בהר אליעזר, שכונת מגורים פרטית שהוקמה באופן בלתי-חוקי במקום חוות סוסים בסמוך למושב שדה אליעזר בעמק החולה באמצע שנות ה־90, והוכשרה מאוחר יותר על ידי מינהל מקרקעי ישראל.
לקריאה נוספת

כרמית גיא, "בר-לב", הוצאת עם עובד וספרית פועלים, 1998. (בפרט עמודים 350–356)
משה זונדר, "סיירת מטכ"ל", הוצאת כתר, 2000
עמר בר-לב, "הסדר ביטחון בגולן: לנוכח פני שדה הקרב המודרני", ספרית פועלים, 1999