stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרגרט מי
הערות שוליים

↑  Obituary, The Times, 3 December 1988
↑  Mee [née Brown; other married name Bartlett, Margaret Ursula (1909–1988), political activist and botanical artist], Oxford Dictionary of National Biography (באנגלית)
↑  Nonesuch Expeditions Margaret Mee's Amazon - Artist and Rebel, www.nonesuchexpeditions.com
↑  Mee, Margaret Ursula (1909-1988) on JSTOR, plants.jstor.org
↑  Prance, Ghillean T. (August 1989). "Margaret Ursula Mee, M.B.E.". The Linnean. 5 (3): 38–39.
↑  Mee, Margaret (2004). Mee's Amazon – Diaries of an Artist Explorer. Antique Collectors' Club Ltd
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007386918205171  BIBSYS: 90407033  BnF: cb17103954f (data)  CiNii: DA03667672  DSI: 3407  GND: 128978643  ISNI: 0000 0000 8400 3807  LCCN: n85080387  NDL: 00532423  NLA: 35344605  NTA: 074701673  RKD: 54444  SNAC: w68d7rtz  SUDOC: 091477441  Trove: 919345  ULAN: 500085674  VIAF: 92173235   WorldCat (עם VIAF): 92173235
מרגרט מדנמרק, מלכת סקוטלנד

ערך זה עוסק ברעייתו של מלך סקוטלנד ג'יימס השלישי. אם התכוונתם למלכת דנמרק, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1456 קופנהגן, דנמרק 
 פטירה:  14 ביולי 1486 (בגיל 30) טירת סטירלינג, ממלכת סקוטלנד 
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 מקום קבורה:  Cambuskenneth Abbey 
 בן או בת זוג:  ג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד (יולי 1469, 13 ביולי 1469–14 ביולי 1486) 
 
ג'יימס השלישי ומרגרט מדנמרק.
מרגרט מדנמרק (בדנית: Margrete af Danmark;‏ 23 ביוני 1456 - 14 ביולי 1486) הייתה בתם של המלך כריסטאן הראשון, מלך דנמרק (בין 1448 -1481), נורווגיה (בשנים 1450 -1481) ושוודיה (בשנים 1457 -1464) ורעייתו, דורותיאה מברנדנבורג. מרגרט הייתה המלכה הרעיה של ג'יימס השלישי, מלך סקוטלנד.
קורות חיים

כבר כשהייתה בגיל ארבע החלו לדבר על שידוכה לנסיך ג'יימס השלישי מסקוטלנד, ובשנת 1468 התארסו השניים ונישאו, כאשר מרגרט הייתה בת 13, ביולי 1469 במנזר הולירוד שבאדינבורו.
הנדוניה שנתן כריסטאן לג'יימס השלישי כללה את איי אורקני ושטלנד שהיו קודם לכן רכוש הכתר הנורווגי. האיים ניתנו בתחילה כערובה לתשלום הנדוניה, אולם בשל מחסור במזומנים מומשה הערובה, והאיים הפכו לרכוש הכתר הסקוטי.
לשניים נולדו שלושה בנים:
ג'יימס, לימים מלך סקוטלנד
ג'יימס סטיוארט, דוכס רוס
ג'ון סטיוארט, רוזן מאר
מרגרט נפטרה ב-14 ביולי 1486 בטירת סטירלינג ונקברה במנזר קמבסקנת'.
איי אורקני

קבוצות בדלניות באיי אורקני פנו לדנמרק ולנורווגיה בבקשה לשלם את הנדוניה של מרגרט, ובכך להשיב את האיים לשליטת דנמרק או נורווגיה, ולהוציאן מהממלכה המאוחדת (או להפרידם מסקוטלנד במקרה שזו תנסה להתנתק מהממלכה המאוחדת).
הערות שוליים

↑  כתבה באתר newstatesman
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: מרי מחלדר | מלכות רעיות בסקוטלנד | הבאה: מרגרט טיודור |
נורמן סטילמן

| --- | --- |

 לידה:  1945 (בן 79 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוקלהומה, בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון 
 בן או בת זוג:  ידידה כלפון סטילמן 
 
נורמן (ארתור) סטילמן (באנגלית: Norman Arthur Stillman, בעברית: נועם;‏ נולד בשנת 1945) הוא פרופסור יהודי אמריקאי ללימודי המזרח התיכון וראש התוכנית להיסטוריה יהודית באוניברסיטת אוקלהומה. סטילמן הוא חוקר מוביל של ההיסטוריה של יהדות ארצות האסלאם.
קורות חיים

סטילמן למד באוניברסיטת פנסילבניה והשלים בה תואר ראשון בהצטיינות בשנת 1967 ודוקטורט בלימודי המזרח התיכון בשנת 1970, תחת הדרכתו של פרופ' שלמה דב גויטיין. הוא ערך פוסט-דוקטורט בסמינר התאולוגי היהודי של אמריקה. לאורך שנותיו כחוקר ומרצה הוא קיבל מספר רב של פרסים אקדמאים. הוא היה חוקר-אורח באוניברסיטה העברית בירושלים בשנים 1994–1995, במרכז משה דיין לחקר המזרח התיכון ואפריקה באוניברסיטת תל אביב וב"מכון הלאומי לשפות וציוויליזציות המזרח" (l'Institut National des Langues et Civilisation Orientales) בפריז בשנים 2001–2002.
בשנים 1989–1999 שימש בתור העורך של כתב-העת האקדמי החשוב AJS Review היוצא לאור מטעם החברה ללימודי היהדות בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'.
ספרו הראשון של סטילמן היה "היהודים בארצות ערב: היסטוריה וספר מקורות" (The Jews of Arab Lands: A History and Source Book, 1979). הספר התפרסם בתקופה שבה חקר יהדות ארצות האסלאם בארצות הברית היה בשלב מוקדם, והוא סיפק לקהל הקוראים באנגלית סקירה היסטורית על היהודים בארצות ערב מימי הביניים עד העת החדשה ובנוסף 200 עמודים של מקורות ראשוניים מתורגמים לאנגלית מערבית, עברית ושפות אירופאיות. בשנת 1981 סטילמן תרגם לאנגלית את הספר "משאות בערב" של מטייל הארצות היהודי שמואל רומאנלי. בשנת 1993 הוא פרסם את ספרו החשוב "יהודי ארצות ערב בזמנים המודרניים" (The Jews of Arab Lands in Modern Times) שזכה למהדורה חדשה ב-2003.
מפעלו החשוב האחרון של פרופ' סטילמן היא "האנציקלופדיה של היהודים בעולם האסלאמי" (Encyclopedia of Jews in the Islamic World, 2010). אנציקלופדיה בת חמישה כרכים שיצאה לאור בהוצאת בריל. סטילמן הוא העורך הראשי של האנציקלופדיה, שמכילה 2200 ערכים שנכתבו על ידי יותר מ-350 אקדמאים מרחבי העולם. לאנציקלופדיה יש גם גרסה מקוונת באתר הוצאת בריל.
הוא היה נשוי לפרופ' ידידה כלפון סטילמן, חוקרת חשובה של התרבות החומרית של החברות המוסלמיות והיהודיות של המזרח התיכון וצפון אפריקה. בני הזוג ערכו מחקרים משותפים רבים עד לפטירתה של ידידה בשנת 1996.
ספריו

שלמה מורג, יששכר בן עמי ובהשתתפות נועם סטילמן (ע), מחקרי עדות וגניזה : (מוקדשים לפרופסור שלמה דב גויטיין בהגיעו לגבורות על ידי תלמידיו וחבריו), ירושלים: הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשמ"א/ 1981
East-West relations in the Islamic Mediterranean in the early elventh century : a study in the Geniza correspondence of the house of Ibn Awkal, Thesis (Ph. D.), University of Pennsylvania, 1970.
The Jews of Arab Lands: A History and Source Book(1979)
The Jews of Arab Lands in Modern Times (1991)
The Language and Culture of the Jews of Sefrou: An Ethnolinguistic Study (1988)
Sephardi Religious Responses to Modernity (1995)
Samuel Romanell's Travail in an Arab Land (1989, in collaboration with Yedida Kalfon Stillman)
From Iberia to Diaspora: Studies in Sephardic History and Culture (1998)
Meḥḳere 'edot u-Genizah (1981)
Studies in Judaism and Islam presented to Shelomo Dov Goitein on the occasion of his eightieth birthday by his students, colleagues, and friends (1981)
Arab Dress: A Short History: From the Dawn of Islam to Modern Times by Yedida Kalfon Stillman and edited by Norman A. Stillman (2000)
נורמן מנלי

נורמן וושינגטון מנלי (באנגלית: Norman Washington Manley‏; 4 ביולי 1893 - 2 בספטמבר 1969) היה פוליטיקאי ומנהיג עובדים ג'מייקני, ב-1938 יסד את מפלגת העם הלאומית (PNP) ועמד בראשה עד 1969 (אז נבחר בנו, מייקל מנלי לראש המפלגה). כיהן כראש השרים של ג'מייקה (ראש ממשלה בפועל של אוטונומיה במסגרת האימפריה הבריטית) בין השנים 1955-1962 ופעל למען כינון הפדרציה של איי הודו המערבית. גיבור לאומי בארצו, נמל התעופה של קינגסטון, בירת ג'מייקה, נקרא על שמו.
תולדות חייו

מנלי נולד למשפחה ממוצא גזעי מעורב במחוז מנצ'סטר. כתלמיד מצטיין זכה במלגת רודז ללימודים באוניברסיטת אוקספורד, ממנה קיבל תואר במשפטים. במלחמת העולם הראשונה שירת ברגימנט ארטילריית השדה המלכותי במהלכה עוטר במדליה הצבאית. לאחר המלחמה היה לעורך דין (Barrister).
בשנות המשבר הכלכלי העולמי יצר מנלי הזדהות עם מעמד הפועלים והתגייס לעזרתם. הוא הפך לאחד ממנהיגי איגודי העובדים ובשנת 1938 ייסד את מפעלת העם הלאומית, המפלגה הפוליטית הראשונה במרחב הקריבי הדובר אנגלית. בשנות ה-40 של המאה ה-20 פעל יחד עם ראש האיגוד המקצועי של פועלי התעשייה, אלכסנדר בוסטמנטה לזכות בחירה כללית לתושבי האי. ב-1943 התפצלה סיעתו של בוסטמנטה מן ה-PNP ליצירת מפלגת הלייבור של ג'מייקה. בבחירות הכלליות הראשונות שנערכו במדינה שנה לאחר מכן זכתה מפלגתו של בוסטמנטה ברוב.
מנלי זכה ברוב והיה לראש השרים בעקבות הבחירות של 1955. הוא הוביל את ארצו לאיחוד עם טריטוריות בריטיות אחרות בקריביים, במסגרת הפדרציה של איי הודו המערבית, אך לא רץ בעצמו לפרלמנט הפדרציה. בבחירות של 1959 הוביל את מפלגתו לניצחון של 64.4% מקולות הבוחרים. לאחר בחירות אלה הועלה מעמד השלטון העצמי של ג'מייקה ותואר "ראש השרים" הוחלף בתואר פרימייר (Premier). בעוד מנלי ומפלגתו ראו את עתיד ארצם כחלק מהפדרציה והלאום הקריבי, צידדה המפלגה היריבה, ה-JLP של בוסטמנטה בהיפרדות ועצמאות. ב-19 בספטמבר 1961 התקיים משאל עם בנושא ורוב של 54.1% מהבוחרים צידדו בעמדת בוסטמנטה להיפרדות. בבחירות שנערכו מיד לאחר מכן, באפריל 1962, הפסיד מנלי, ה-JLP של בוסטמנטה זכתה ברוב של 50.04% מהקולות והובילה את ג'מייקה לעצמאות. לאחר קבלת העצמאות באוגוסט אותה שנה היה מנלי לראש האופוזיציה, תפקיד אותו מילא עד פרישתו ב-1969. מפלגתו השיגה רוב שנית רק בהנהגת בנו, בבחירות ב-1972.
מנלי פרש מפוליטיקה ביום הולדתו ה-76, כשלושה חודשים לפני מותו. הוא הוכתר יחד עם בוסטמנטה ומרקוס גארבי לגיבור לאומי ונקבר בפארק הגיבורים הלאומיים בקינגסטון.
ב-1972, שלוש שנים לאחר מותו, נקרא על שמו נמל התעופה הבינלאומי נורמן מנלי ליד קינגסטון, שנקרא במקור פליסדוס (Palisadoes), על שם חצי האי עליו הוא ממוקם.
משפחתו

ב-1921 נשא מנלי לאשה את בת-דודתו, עדנה מנלי (Edna Manley‏; 1 במרץ 1900 – 2 בפברואר 1987). לשניים נולדו שני בנים, מייקל, שירש את אביו בראשות ה-PNP והיה לראש ממשלת ג'מייקה ודגלאס שהיה מרצה וחבר פרלמנט.
הערות שוליים

↑  מאז 1959 כונתה המשרה "פרימייר - Premier"
1 2  היסטוריה של הבחירות הכלליות בג'מייקה, ועדת הבחירות המרכזית של ג'מייקה
↑  Sounds familiar, doesn't it?, .Jamaica Observer, ‏21 בינואר 2010
| ראשי ממשלת ג'מייקה |
| --- | --- | --- |
| ראש השרים | אלכסנדר בוסטמנטה • נורמן מנלי (פרימייר, 1959-1962) |  |
| ראשי ממשלה | אלכסנדר בוסטמנטה • דונלד סנגסטר • יו שירר • מייקל מנלי • אדוארד סיאגה • מייקל מנלי • פ. ג'. פטרסון • פורשיה סימפסון-מילר • ברוס גולדינג • אנדרו הולנס • פורשיה סימפסון-מילר • אנדרו הולנס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1074925602  ISNI: 0000 0000 6351 101X  LCCN: n83207059  NTA: 070724210  SNAC: w6893tbz  SUDOC: 192464191  Trove: 912393  VIAF: 43223182   WorldCat (עם VIAF): 43223182
משוואה דיפרנציאלית

במתמטיקה, משוואה דיפרנציאלית היא משוואה שבה הנעלם הוא פונקציה, כאשר המשוואה מתארת תלות בין הפונקציה ונגזרותיה. למשוואות דיפרנציאליות שימוש רב בתחומי המדע וההנדסה השונים.
משוואה דיפרנציאלית רגילה היא משוואה שבה הפונקציה היא פונקציה של משתנה יחיד, בניגוד למשוואה דיפרנציאלית חלקית, שבה הפונקציה היא פונקציה בכמה משתנים, והנגזרות הן נגזרות חלקיות.
למשל  f'(x)=f(x) היא משוואה דיפרנציאלית רגילה שפתרונה הוא כל פונקציה מהצורה  f(x)=Ce^{x} (אקספוננט) כאשר  C מספר קבוע.
סיווג משוואות דיפרנציאליות

את המשוואות הדיפרנציאליות  מסווגים  על פי שני קריטריונים עיקריים: סדר ומעלה.
מעלת המשוואה היא החזקה (המעריך) הגבוהה ביותר של הפונקציה הנעלמת, המופיעה בה. הסדר הוא סדר הנגזרת הגבוהה ביותר של הפונקציה.
שימוש במשוואות דיפרנציאליות

למשוואות דיפרנציאליות יש שימושים בכל תחומי המדע: פיזיקה, הנדסה, ביולוגיה, כלכלה ומטאורולוגיה. הסיבה לכך היא שלרוב אנו יודעים לכתוב משוואה המתארת את החוק שלפיו משתנה האובייקט שאותו אנחנו חוקרים: לדוגמה, מיקום או מהירות של חלקיק, טמפרטורה של נקודות שונות במרחב, ביקוש והיצע של מוצרים, וכן הלאה. משוואות כאלה הן לרוב משוואות דיפרנציאליות, ולכן הן צצות ועולות בכל תחום מדעי שבו מנסים לתאר את העולם בכלים מתמטיים.
דוגמאות למשוואות דיפרנציאליות בתחומים שונים:
משוואה המתארת את קצב התרבות חיידקים ברגע מסוים כתלות במספרם באותו רגע. ההסבר לתלות הוא שככל שמספר החיידקים גדל כך קצב הריבוי קטן, ולהפך.
משוואה המתארת תאוצה (קצב השתנות המהירות) של גוף נופל ברגע מסוים כתלות במהירות באותו רגע. ההסבר לכך הוא שהתנגדות האוויר גדלה באופן פרופורציונלי יחד עם מהירות הגוף, ולכן התאוצה קטנה.
פתרון משוואה דיפרנציאלית

ככלל, פתרון משוואה דיפרנציאלית עשוי להיות מורכב. אין שיטה כללית לפתרון של משוואה כזו, ולעיתים ניתן להגיע רק לקירוב של הפתרון ולא לפתרון עצמו.
עם זאת, לסוגים מסוימים של משוואות יש שיטות מתודיות לפתרונן. ברוב המקרים הבעיה של מציאת פתרון למשוואה דיפרנציאלית הופכת לבעיה של מציאת אינטגרל לפונקציה כלשהי, אם כי גם מציאת אינטגרל אינה שיטתית ולא תמיד ניתנת לביצוע. פתרונות הנתונים על ידי אינטגרל, גם אם לא פתור, יכולים להיות שימושיים מאוד, וניתן לחשב את ערכם המקורב לכל צורך מעשי.
כדי להקל על כתיבת המשוואה מסומנות בדרך כלל הפונקציות (ונגזרותיהן) באות בודדת בלבד.
פתרון משוואה דיפרנציאלית > פתרון משוואה דיפרנציאלית רגילה ליניארית מסדר ראשון

באופן כללי, משוואה דיפרנציאלית ליניארית מסדר ראשון היא משוואה מהצורה  a_{0}(x)y'+a_{1}(x)y=f(x) כאשר המשתנה בפונקציה שלנו הוא  y. אם  a_{0}(x)\equiv 0 אזי הפונקציה ידועה ואין צורך להמשיך. (אומרים ש-  a_{0}(x)\equiv 0 אם מתקיים שלכל x בתחום,  a_{0}(x)=0)


לכן, נניח כי  a_{0}(x)\not \equiv 0. לכן, מותר לחלק ב-  a_{0}(x) ולקבל משוואה מהצורה  y'+{\frac {a_{1}(x)}{a_{0}(x)}}y={\frac {f(x)}{a_{0}(x)}}.


נסמן  p(x)={\frac {a_{1}(x)}{a_{0}(x)}},q(x)={\frac {f(x)}{a_{0}(x)}} ונקבל משוואה מהצורה:  y'+p(x)\cdot y=q(x) ולכן כשנרצה לפתור משוואה דיפרנציאלית ליניארית מסדר ראשון, נסתכל על הצורה הזאת.
דוגמה:

נרצה לפתור את המשוואה  y'+{\frac {1}{x}}y={\frac {\sin(x)}{x}}


נכפיל את 2 האגפים ב-  x ונקבל:  xy'+y=\sin(x)


אך אגף שמאל הוא בדיוק שווה ל-  (xy)' ולכן נקבל:
(xy)'=\sin(x)
xy=\int \sin(x)\,\mathrm {d} x=-\cos(x)+C
y={\frac {-\cos(x)}{x}}+{\frac {C}{x}}
ואכן, לכל  C\in \mathbb {R}  שנבחר, הפונקציה שתתקבל פותרת את המשוואה.
כעת, נרצה למצוא דרך לכל המשוואות הדיפרנציאליות הליניאריות מסדר ראשון.
שיטה אחת היא, בדומה לדוגמה, למצוא פונקציה  \mu (x) כך שכשנכפיל את כל המשוואה בה, נקבל באגף שמאל את הנגזרת של  \mu (x)y ואז רק נשאר לבצע אינטגרציה על 2 האגפים ולקבל  \mu (x)y=\int q(x)\mu (x)\,\mathrm {d} x ומשם לחלק ב-  \mu (x) ולהגיע לפתרון. השאלה היא מהי אותה  \mu (x). 

נראה כי אנחנו בעצם דורשים:  (\mu (x)y)'=\mu (x)y'+\mu (x)p(x)y (חיפשנו פונקציה שע"י כפל שלה במשוואה, נקבל את הנגזרת של (הפונקציה כפול y))

נראה כי  (\mu (x)y)'=\mu (x)y'+\mu '(x)y ולכן בהכרח מתקיים  \mu '(x)=\mu (x)p(x) ולכן  {\frac {\mu '(x)}{\mu (x)}}=p(x). מכאן נגיע לתוצאות הבאות:

 (\ln(\mu (x))'=p(x)\Rightarrow \ln(\mu (x))=\int p(x)\,\mathrm {d} x\Rightarrow \mu (x)=e^{\int p(x)\,\mathrm {d} x}


ואכן, כפל המשוואה בפונקציה זאת, תמיד יגרום לנו לקבל באגף שמאל נגזרת של  \mu (x)y וכל מה שנשאר לעשות זה אינטגרציה וחילוק ב-  \mu (x).
ראו גם

משוואה דיפרנציאלית סטוכסטית
נורמן מנאה

| --- | --- |

צילום מ-2008
 לידה:  19 ביולי 1936 (בן 88) בורדוז'ן, רומניה 
 מדינה:  רומניה, ארצות הברית 
 לאום:  יהודים 
 אירועים משמעותיים:  גלות 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של הנדסה אזרחית בבוקרשט 
 שפות היצירה:  רומנית, אנגלית, גרמנית 
 סוגה:  סיפור קצר, מסה 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 פרסים והוקרה:  פרס נלי זק"ש (2011)  פרס ברלין (2005)  פרס FIL (2016)  פרס מדיסיס זר (2006)  פרס נונינו (2002)  עמיתי מקארתור (1992)  מלגת גוגנהיים (1992)  עמית החברה המלכותית לספרות  מפקד מסדר האמנויות והספרות  העיטור להצטיינות בתרבות של רומניה  תוכנית פולברייט 
 
נורמן מנאה (ברומנית: Norman Manea, ברומנית מבטאים "נורמן מאניה" במלעיל; נולד ב-19 ביולי 1936), סופר רומני, יהודי, תושב ארצות הברית משנת 1986.
ביוגרפיה

מנאה נולד ב"בורדוז'ן" Burdujeni שבמחוז סוצ'אבה, בחבל בוקובינה ברומניה. שמו  העברי הוא  נח. כילד הצליח לשרוד שהות במחנה ריכוז בטרנסניסטריה, אליו נשלח עם הוריו. הוא למד הנדסה אזרחית בבוקרשט ועבד כמהנדס. הוא הופיע לראשונה כסופר בשנת 1960, בתקופת המשטר הקומוניסטי. משנת 1974 ויתר על עבודתו כמהנדס, כדי להקדיש עצמו לכתיבה ספרותית. בשנת 1986 עזב את רומניה ולאחר ששהה קרוב לשנה במערב ברלין עבר לארצות הברית. כיום משמש מנאה כפרופסור אורח לספרות בבארד קולג' Bard College שבניו יורק.
בנעוריו התלהב מנאה מהחזון הקומוניסטי, דחה את שיח בני משפחתו על הגטו וחיפש להשתלב במהפכה הקומוניסטית. כיום הוא אומר: "הנאצים היו כנים יותר מהקומוניסטים - הם עשו בהתלהבות ובהתמדה את מה שהודיעו שיעשו. לעומתם הקומוניסטים דיברו על עולם ללא מעמדות, ללא ניצול - חלום ילדות - ומהר מאוד נפערה התהום בין ההבטחות ובין האמת".
מנאה זכה ב"פרס הלאומי של היהודים האמריקאים" באפריל 1993. הוא זכה בשנת 2006 בפרס "לוקס מונדי" Lux Mundi המוענק על ידי Radio Romania Cultural עבור "כישרונו האומנותי והתמדתו המוסרית שבאמצעותה הציג לעולם המראה הכולל של החברה הרומנית ועבור הצורה בה הצליח להעביר את הדרמה של חייו על רקע היסטורי סוער". מנאה תורגם ליותר מ-15 שפות ונחשב לכותב הרומנים הרומני הנקרא ביותר בעולם.
בגרמניה, מנאה הוא הסופר הרומני הנקרא ביותר ובמיוחד זוכה להדים ספרו "שובו של החוליגאן". כאן המקום לציין את שורשי שמו - ברומניה יצאו לאור בעבר הספרים "החוליגאנים" של הוגה הדעות והסופר הרומני שהתקרנף בתקופת מלחמת העולם השנייה, מירצ'ה אליאדה וספרו של הסופר היהודי רומני מיכאיל סבסטיאן, "איך הייתי לחוליגאן".
הנושאים המועדפים בספריו הם טראומת השואה, חיי היום-יום במדינה טוטליטרית והגלות מהמולדת. ספריו מושווים עם יצירותיהם של ברונו שולץ ורוברט מוסיל ויש הטוענים שהם המשך טבעי לסגנון הגרוטסקי של פרנץ קפקא.
מכּתביו

Octombrie, la ora opt "אוקטובר, בשעה שמונה"
Despre clovni, Dictatorul şi artistul "על ליצנים, הדיקטטור והאומן", רומן
Fericire obligatorie "אושר חובה", אסופת נובלות
Plicul negru "המעטפה השחורה"
Întoarcerea huliganului "שובו של החוליגאן". ספר זה זיכה את מנאה בפרס מדיסיס לסופר זר לשנת 2006
"בית החילזון"
Plicuri şi portrete "מעטפות ודיוקנאות"
פרסים

2002 זכה נורמן בפרס נונינו הבינלאומי.
2006 - פרס מדיסי לסופר זר - בצרפת
2011 - פרס נלי זק"ש
משוואה דיופנטית

במתמטיקה משוואה דיופנטית היא משוואה שקבוצת הפתרונות שלה מוגבלת, בדרך-כלל, לקבוצת המספרים השלמים. משוואות אלה נקראות על שם המתמטיקאי היווני דיופנטוס שחקר אותן.
מנקודת מבט כללית יותר מתייחס השם "משוואה דיופנטית" גם למשוואות שבהן הנעלמים עשויים לקבל ערכים בחוגים אחרים, ובפרט בחוגי שלמים של שדות מספרים.
מיון של משוואות דיופנטיות

המיון הבסיסי של משוואות דיופנטיות דומה לזה של מערכות משוואות אחרות: ההבחנה הראשונה היא בין משוואות פולינומיות לבין משוואות כלליות. פרמטרים בסיסיים אחרים הם מספר המשוואות ומספר המשתנים. למשוואות שאינן פולינומיות (כמו משוואת דיפי־הלמן  a^{x}=c+ny, בנעלמים  x,y עבור  a,c,n נתונים), אין תאוריה כללית, ובדרך כלל מיוחד המונח "משוואה דיופנטית" למשוואות פולינומיות. משוואות פולינומיות אפשר למיין מיון נאיבי על-פי המעלה הכוללת של הפולינום, או ה"גובה" של המשוואה (ראו מאמרו של Grechuk ברשימת המקורות, המראה את הפתרון של כל המשוואות הדיפנטיות הפולינומיות בצורה מסודרת, החל מגובה 0 ועד גובה 30, וקורא להמשיך בתוכניתו לפתור משוואות לפי גובה הולך וגדל), אך התאוריה המודרנית, המטפלת במשוואות דיופנטיות בכלים של גאומטריה אריתמטית, ממיינת את מערכות המשוואות על-פי הגנוס הגאומטרי שלהן.
בעקבות פתרון הבעיה העשירית של הילברט, ידוע שאין אלגוריתם המכריע האם למערכת משוואות נתונה יש פתרון. עם זאת, תורת המספרים הקלאסית התמודדה עם טיפוסים רבים של משוואות דיופנטיות (בעיקר ממעלות 2, 3 ו-4), ופותחו כמה שיטות כלליות, כמו גם נימוקים מבריקים לכל מקרה ומקרה. אחת הדוגמאות הידועות היא המשוואה הריבועית  x^{2}+y^{2}=z^{2}, הנגזרת ממשפט פיתגורס, ושהפתרונות לה נקראים שלשות פיתגוריות. למשוואה זו יש פתרון כללי:  x=2st,y=s^{2}-t^{2},z=s^{2}+t^{2} כאשר  s,t מספרים טבעיים.
לפי המשפט האחרון של פרמה, למשוואה  x^{n}+y^{n}=z^{n} עבור  n>2 אין פתרונות שלמים, למעט הטריוויאליים (שבהם אחד הנעלמים שווה ל-0).
משוואות דיופנטיות מערבות במקרים רבים קשיים חישוביים משמעותיים. פתרון המשוואה הפשוטה  xy=n (עבור  x,y>1) שקול לבעיית הפירוק של המספר  n לגורמיו הראשוניים, ומאמינים שעבור  n גדול זוהי בעיה קשה. יש שיטות הצפנה נפוצות (כמו RSA) שחוזקן מבוסס על ההנחה שבעיית הפירוק אכן קשה לפתרון.
המשוואה ax + by = c

למשוואה הדיופנטית  ax+by=c (עבור  a,b,c שלמים נתונים) יש פתרון בשלמים אם ורק אם המחלק המשותף המקסימלי של  a,b מחלק את  c.
אם התנאי מתקיים נסמן  \gcd\{a,b\}=d ובאמצעות אלגוריתם אוקלידס המורחב נמצא  z_{1},z_{2} שלמים עבורם  az_{1}+bz_{2}=d. קל לראות כי אכן  x_{0}=z_{1}{\frac {c}{d}},y_{0}=z_{2}{\frac {c}{d}} יהוו פתרון למשוואה. פתרונות נוספים למשוואה יתקבלו לזוגות המספרים  (x,y)=\left(x_{0}+t{\frac {b}{d}},y_{0}-t{\frac {a}{d}}\right) לכל  t שלם.
המשוואה ax + by = c > דוגמה

נתונה המשוואה  20x+17y=1000.
d=\gcd\{20,17\}=1 מחלק את  c=1000 ולכן קיים פתרון למשוואה. נמצא  z_{1},z_{2} עבורם  20z_{1}+17z_{2}=1 באמצעות אלגוריתם אוקלידס המורחב. נתחיל עם המספרים 17 ו-20.
קיבלנו כי  z_{1}=6,z_{2}=-7 יקיימו  20z_{1}+17z_{2}=1.
במקרה זה  c=1000,d=1 לכן  {\frac {c}{d}}=1000 ולכן  x_{0}=1000z_{1}=6000,y_{0}=1000z_{2}=-7000 יהוו פתרונות למשוואה. ואכן  6000\cdot 20-7000\cdot 17=1000.
כלומר  (x,y)=(6000+17t,-7000-20t) יהוו פתרון לכל t שלם.
משוואות דיופנטיות קנוניות ממעלות גבוהות

על-פי עקרון הסה, למשוואה דיופנטית ריבועית (הומוגנית, בכל מספר של משתנים) יש פתרון במספרים שלמים אם ורק אם יש לה פתרון ממשי ובכל שדה p-אדי, כלומר מודולו כל חזקה של ראשוני. עקרון הסה חל במקרה זה, מכיוון שמדובר בעקום מגנוס 0. עקרון הסה אינו חל על משוואות מגנוס גבוה יותר, ואפילו על עקומים אליפטיים; את הכישלון של עקרון הסה במקרה האחרון מודדת חבורת שפרביץ', שמשערים כי היא סופית.
הערות שוליים

↑  חישוב הגובה של המשוואה, ניתן על ידי הצבת המספר 2 בכל נעלם, הכפלתו בכל מי שמופיע באותו איבר במשוואה, וחיבור כל הערכים המוחלטים של כל האיברים. למשל למשוואה של שלשה פיתגוראית יהיה גובה 12 (לכל איבר גובה 4), ולמשוואה הבלתי פתירה הראשונה שבהשערת פרמה, יהיה גובה 24 (לכל איבר גובה 3^2=8)
מעבר סימפלון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג הר:  מעבר הרים
 גובה:  2,005 מ' 
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 מיקום:  ואלה
 רכס הרים:  האלפים הלפונטיניים 
 קואורדינטות:  46°15′06″N 8°02′00″E﻿ / ﻿46.251666666667°N 8.0333333333333°E﻿ / 46.251666666667; 8.0333333333333
  (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מעבר סימפלון(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן כור צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.מעבר סימפלון
 
מעבר סימפלון (בצרפתית: Col du Simplon; בגרמנית: Simplonpass; באיטלקית: Passo del Sempione) הוא מעבר הרים, אחד ממעברי האלפים בין שווייץ לאיטליה, בין האלפים הפניניים לבין האלפים הלפונטיניים. הרום המרבי שלו הוא 2,005 מ' מעל פני הים. בראשית המאה ה-20 נחצבה תחת המעבר מנהרת סימפלון, שהייתה מנהרת הרכבת הארוכה בעולם לאורך רוב המאה ה-20.
היסטוריה

למעבר הייתה חשיבות במשך מאות שנים, וחשיבותו האסטרטגית הגיעה לשיאה בעת המלחמות הנפוליאוניות בין 1801 ל-1805. נפוליאון בונפרטה הורה על סלילת דרך במעבר על מנת להעביר ציוד צבאי וארטילריה מעמק הרון לצפון איטליה. מאז שימש המעבר כציר כרכרות דואר ונוסעים (שהוחלפו בשירות אוטובוסים של חברת הדואר). הכביש שנסלל במעבר היה צר וסגור בימות החורף.
בשנות ה-50 של המאה ה-20 החליטה ממשלת שווייץ לסלול במקום כביש משופר, שיוכל להיות פתוח לכל אורך השנה. ב-1970 נפתח הכביש, שכלל מסתורים מפני מפולת שלגים ומנהרות גבוהות, לאורך 37 ק"מ בין בריג-גליס שבקנטון ואלה לבין הכפר גונדו שעל גבול איטליה.
תמונה פנורמית של מעבר סימפלון
הערות שוליים

↑  אוטובוס הדואר של סימפלון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563394905171  GND: 4107772-6  HDS: 008806  LCCN: sh94001493  VIAF: 238396413   WorldCat (עם VIAF): 238396413
מרוץ מרכבות

הצגה בת ימינו של המשחקים כפי שהם נראו ברומא
מרוץ מרכבות היה אחד מענפי הספורט הפופולריים ביותר ביוון וברומא העתיקה. ענף ספורט זה, שנחשב מסוכן ואפילו קטלני לרוכבים ולסוסיהם, עורר תמיכה עצומה מצד הקהל. חלק מהמאפיינים של הענף, שהיו חריגים בתקופתם, דומים מאוד לאלו של ענפי הספורט המודרני. ברומא, לדוגמה, ייצגו קבוצות את תומכיהם הכלכליים, ולעיתים התחרו על רוכבים טובים. קבוצות אלו הפכו למוקד של הערצה, עד שבין התומכים בקבוצות יריבות התגלעו סכסוכים אלימים. יריבויות אלו הפכו בסופו של דבר לפוליטיות ועם התפשטות המרוצים גדלה השפעתם על החברה. חשיבות הענף דעכה בעקבות קריסת האימפריה הרומית, לאחר ששרד רק זמן קצר באימפריה הביזנטית. כיום נקרא הספורט "מרוץ רתמות".
מרוצי המרכבות הראשונים

אין יודעים מתי בדיוק התקיימו מרוצי המרכבות הראשונים. רבים משערים שהם הופיעו מיד עם המרכבות הראשונות. מיצירות אמנות על כדים, ניתן להסיק שהמרוצים החלו לכל המאוחר ביוון המיקנית. הטקסט העתיק ביותר בנושא הוא האיליאדה של הומרוס שבה מסופר על מרוץ מרכבות בן דימאדס, אמאלוס, אנטילוכוס, מנלאוס ומריאונס. המרוץ היה סיבוב אחד מסביב לגזע עץ, והיה זה דימאדס שניצח בו וזכה בפרס - שפחה וקדרה.
לפי האגדות, האולימפיאדה היוונית כולה מבוססת על מרוצי המרכבות. אגדה אחת לדוגמה מספרת על המלך אוינומאוס שנתן למחזריה של בתו אתגר - עליהם לנצח אותו במרוץ מרכבות. בסופו של דבר היה זה פלופס שניצח את המלך בעזרת סוסיו של פוסידון, והמשחקים האולימפיים הוקמו לכבודו.