הדרה לוין ארדי
ביוגרפיה

בוגרת של אוניברסיטת ניו יורק (NYU) בקולנוע וטלוויזיה. אחרי שבע שנים בניו יורק וסרט באורך מלא ראשון שביימה בגיל 24 ("שלוש אחיות ואח"), חזרה לירושלים עם בנה אדם ג'יימס, ביימה סרטים דוקומנטריים ופרומואים, הקליטה 18 אלבומים, פרסמה 5 ספרים (פרוזה ושירה) וכתבה מאמרים וטורים אישיים בנושאים שונים בפלטפורמות שונות (זמן ישראל, וויינט, הארץ, העוקץ, המקום הכי חם בגיהנום, בית אביחי ועוד).
בשנת 2000 התחילה את הקריירה המוזיקלית שלה ללא כל ניסיון רלוונטי קודם. זכתה בבחירת המבקרים לזמרת השנה, בציון לשבח בתחרות הבינלאומית ע"ש ג'ון לנון. זכתה בתחרויות בינלאומיות נוספות על מצוינות בכתיבת שירים, והוזמנה לנגן בפסטיבלים ברחבי אירופה, שחלקם שודרו ב-BBC World. היא התארחה בלייב-סשן ב-BBC סקוטלנד, והוזמנה להקליט עם האחים קאמרון (שעבדו בין השאר עם טראוויס, איאן בראון, שיין מקגאוון טורי איימוס), שהפיקו עבורה מיני אלבום.
הדרה תרגמה וביצעה את הגרסה באנגלית לשיר הנושא בסרטו של תומר הימן, "I shot my love". השיר יצא כסינגל בפסטיבל ברלין 2010. היא השתתפה בפרויקטים "שרים לאה גולדברג", "נערות רוק", "בנות חווה (אלברשטיין)" ו"שרים יהודה עמיחי", שיתפה פעולה עם ירמי קפלן, שלומי שבן, אלון עדר, רונה קינן, דן תורן ואמנים נוספים, והוציאה סינגלים עצמאיים רבים, עם אמירות חתרניות והומור עדין.
לוין ארדי מנגנת על פסנתר ושרה בעיקר באנגלית. היא כותבת את שיריה, ולרוב גם מפיקה בעצמה. ב-2008 הוציאה אלבום ראשון בעברית, ששילב היפ הופ ורוק אקוסטי.
בסוף 2011 נפרדה לוין ארדי מהלייבל "עננה" אחרי שבע שנים, וב-2012 הוציאה מיני-אלבום "Who's Gonna Stop Me Now" עם שירים חדשים בהפקת בנה, אדם ג'יימס לוין ארדי. ב-2013 הוציאה אלבום כפול בפרויקט "Songs, Naked", שכלל 21 שירים אבודים, שמעולם לא הופקו כהילכתם, ונאספו לאלבום זה בגרסה ראשונית שהוקלטה בחזרות.
ב-2014 פרסמה רומן ביכורים בשם "ליקוי מאורות" שזכה בפרס סמיט על כתב היד ויצא בהוצאת "מקף-סמיט". הספר הוא מעין יומן אלטרנטיבי טעון ועצבני של מוזיקאי הומו במשבר גיל החמישים, המגולל את מערכת היחסים המשולשת של הגיבור עם בן זוגו הצעיר ממנו, המחפש את דרכו, ועם אהובו-יריבו המיתולוגי, כוכב פופ מצליח.
ב-2015 יצא האלבום ה-13 של הדרה לוין ארדי, Rage Against the Eclipse, שבו התארחו מפיקים שונים, ביניהם גם איציק פצצתי (עומר מור).
ב-2016 פרסמה ספר שירה, "עד התוהו הבא - סטנדאפ על פי תהום", בהוצאת "הדרה מיוזיק". הספר זכה במענק משרד התרבות לתרגום לאנגלית.
ב-2017 שחררה שני אלבומים בו-זמנית, "Love in the Wrong Times" והמיני-אלבום בעברית, "הדיבר הפנימי", שבו הקליטה מחדש את הספוקן וורד "השיר על סייד קשוע ועל ירושלים", וגם גרסה לשיר "בדקה אחת שפויה", שאותו תרגמה לאנגלית.
החל מ-2019 השתתפה ב"פסטיבל מטולה למשוררים", הן כמשוררת והן כמוזיקאית, בדיאלוג טקסטואלי ומוזיקלי לשירתם של עמוס עוז, חדוה הרכבי, אגי משעול, רחל חלפי, אהרן שבאתי, יונה וולך, רוני סומק, חזי לסקלי, יעקב ישראל דה האן, שני פוקר ועוד.
בתחילת 2023 יצא בהליקון ארומה מיוזיק האלבום "הַיֹּפִי אוֹזֵל בִּמְהִירוּת", ובו עשרה טקסטים של הדרה לוין ארדי, שהולחנו, עובדו והופקו על ידי יונתן בר גיורא ובוצעו על ידיו ועל ידי הזמרת לילך כספי. הסינגל הראשון מתוכו, "כָּךְ חָרַב הָעוֹלָם", זכה לעשרות אלפי השמעות בדיגיטל ולביקורות מצוינות במדיות שונות.[דרוש מקור]
לוין ארדי מפרסמת טורי דעות, סיפורים והארות בנושאים שונים, באתרים ובעיתונים שונים, ובפורמטים שונים (במאמרים, בספוקן-וורד ובשירה). נושאי כתיבתה נעים בין האישי לחברתי ולפוליטי, תוך התכתבות ביקורתית נוקבת ויצירתית עם המקורות התלמודיים, ובהשראת הספרות המערבית הקלאסית.