stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מערכות המסתור של בר כוכבא
מתקנים נוספים > מתקני נעילה

מתקני נעילה היו אמצעי בטיחות, שנועדו למנוע את כניסתם של זרים לתוך המערכת. מתקני הנעילה מופיעים בכל מערכות המסתור, והם כוללים צורות שונות:
מתקן נעילה פשוט - מתקן הנעילה הפשוט ביותר כלל לוח אבן גדול, שנשען על שול שקוע אשר מנע ממנו ליפול פנימה אל תוך פיר הכניסה. לרוב הוסתר לוח האבן באבנים קטנות יותר, שהונחו עליו מבחוץ.
מתקן בריח - מתקן זה פעל על עיקרון זהה למתקן הנעילה הפשוט, בתוספת בריח ברזל שהצמיד את לוח האבן לשול הפנימי, במקום האבנים החיצוניות. במערכות מסתור רבות נתגלו מתקני בריח, בעיקר בכניסה לחדרים הפנימיים. במקומות בהם הותקנו מתקני נעילה פשוטים ומתקני בריח, נחצבו מגרעות בדפנות המחילות, כדי להניח בהן את לוח האבן והאבנים התומכות, כדי שלא יפריעו למעבר כשאין בהם צורך.
מתקני גולל - מתקן נעילה משוכלל, שאיפשר את גלגולה של אבן גולל (אבן עגולה) בתוך מסילה על פני הפתח, כך שלא ניתן היה להפילה קדימה או אחורה. מתקני גולל בארץ נתגלו בעיקר בפתחי מערות קבורה מתקופת בית שני, או כמחסומים למבני מגורים או למתקני הסתרה לתוצרת חקלאית מפני גנבים מתקופות שונות. מתקני גולל במערכות המסתור שימשו בעיקר לחסימת המעברים מן המחילות הסמוכות לפני השטח.
לעיתים ניתן למצוא מתקני נעילה מצורות שונות באותה מערכת מסתור, דבר המעיד כי מתקיני מערכות המסתור פעלו מתוך ידע נרחב בטכניקות נעילה. במערכות המסתור הקטנות היה מתקן הנעילה משולב בפיר הכניסה והיווה למעשה את אמצעי הביטחון היחיד של המערכת כולה.
מתקנים נוספים > אמצעי תאורה

מערכות המסתור, מעצם היותן תת-קרקעיות, הפכו את אמצעי התאורה להכרחיים בכל שעות היממה.
דיו קסיוס, בתארו את מערכות המסתור, ציין כי "היהודים החדירו אור למערכות המסתור באמצעות פירים, שנחצבו במיוחד לשם כך". לדברים אלה לא נתגלה ביסוס בשטח, וניכר כי המסתתרים ביכרו שימוש באמצעי תאורה מלאכותיים על פני חשיפה, ואפילו קטנה, של המערכת כלפי חוץ למטרות תאורה. הארת המערכות נעשתה בעיקר באמצעות נרות חרס, שהיו אמצעי התאורה הפופולרי ביותר בתקופות הקדומות. הנרות הוצבו במערכות המסתור בתוך שקעים, במתקני תלייה ומעל בליטות:
שקעים - בדפנות המערכת נחצבו גומחות קטנות בעלות צורות שונות, ובתוכן הושם הנר. גומחות מסוג זה היו מקובלות להצבת נרות חרס בבתי מגורים ובמתקנים התת-קרקעיים הקדומים, בכמה הבדלים: הגומחות בבתים ובמתקנים הקדומים נבנו או נחצבו בדרך כלל בצורה מעוצבת ומדויקת ולחלקן אף נוספו עיטורים לנוי, בעוד שהגומחות במערכות המסתור נחצבו במהירות וביעילות, ללא קישוטים מיותרים. במערכות מסתור רבות נותרו שרידי סימנים של פיח שהותירה להבת הנר. ממצא חשוב זה מאפשר לקבוע אם נעשה שימוש בגומחות ולאורך כמה זמן. הבעיה כיום, בעקבות הפיכת מערכות המסתור לאתרי ביקור, היא שמטיילים רבים מציבים נרות בגומחות ומטשטשים את שרידי הפיח המקורי. מעניין היה לגלות כי לעומת החדרים, בהם הותקנו בתי-נר בכמות מצומצמת, במחילות עצמן נתגלו גומחות רבות במרחקים קטנים זו מזו. ההסבר לתופעה זו הוא שהגומחות במחילות שימשו את החוצבים: אלה פעלו בתנאים קשים ויצרו מחילות מפותלות, שאחרי זמן קצר הותירו את בית הנר מאחוריהם. בשל כך נאלצו החוצבים ליצור לעצמם גומחות חדשות שוב ושוב.
מתקני תלייה - בכמה מן המתקנים הקדומים ששולבו במערכות המסתור (ובחלק מהאולמות) זוהתה קדיחה בתקרה, שיצרה מעין טבעת חלולה. נראה כי טבעות אלה שימשו לקשירתו של מתקן תאורה גדול, אולי מנורה בעלת כמה נרות. מטרת מתקני התאורה התלויים הייתה להאיר את מרכז החלל הגדול, וייתכן כי הדבר נעשה כבר בעת השימוש המקורי במתקנים הקדומים.
בליטות - מתקן התאורה המוגדר כ"בליטה לנר" שונה מבחינה פונקציונלית מן המתקנים שתוארו לעיל. על פניו נראה כי מדובר בבליטות פשוטות שהושארו במהלך החציבה, כדי להניח עליהן נר חרס, אולם התברר כי בין בליטה לבליטה היה קשר עין, כלומר שאם דלק נר באחת מהן, ניתן היה לראותו מן הבליטה הבאה. החוקרים הניחו כי נקודות אור אלו שימשו את חוצבי המערכות ליצירת תשתית מסועפת או גדולה במיוחד, כעין "קווי תאורה", שהעידו על מיקום ומפלס. ברוב מערכות המסתור לא הייתה חשיבות מיוחדת למיקום המחילות והחדרים, אך במערכות מסועפות היה חשש מפני פריצה לא מתוכננת למתקנים קדומים או למערכות אחרות, או צורך להגדיר מיקום במדויק כדי לחבר בין מתקנים קדומים המרוחקים זה מזה. סביר להניח שטכניקה זו הייתה מוכרת ומקובלת בחציבת מתקנים תת-קרקעיים בכלל, ואומצה על ידי מתקיני מערכות המסתור של בר כוכבא.
מתקנים נוספים > מתקני סניטציה

פתרונות תברואה וסניטציה היו חלק בלתי נפרד משהיית בני אדם במקומות סגורים לאורך זמן, קל וחומר כאשר מדובר בציבור גדול החי בתוך חללים קטנים, כפי שהיה במערכות המסתור. סקרים וחפירות ארכאולוגיות לא העלו כל ממצא מובהק למתקני סניטציה במערכות המסתור, וסביר כי כל חדר צדדי ומנותק יחסית, או מתקן קדום מרוחק, יכלו להתאים לצרכים אלה. מתקני סניטציה היו קיימים עוד בתקופת בית ראשון וגם בתקופה הרומית, אך היה זה רק בערים הגדולות ולא בכפרים ובישובי הפריפריה.
מתקנים נוספים > מתקני אחסון ואיסום

שלושה סוגי מתקנים שימשו במערכות המסתור לאחסון מזון ותוצרת חקלאית: מתקנים ניידים; מתקנים שנחצבו כחדרים במערכת; ומתקנים קדומים, ששימשו מלכתחילה להסתרת תוצרת חקלאית או כמחסנים. המתקנים הניידים שימשו בעיקר במערכות המסתור הקטנות, ושרידי קנקני אגירה רבים נמצאו ברוב מערכות המסתור, הרבה יותר מכל כלי החרס האחרים. מתקני האחסון והאיסום שנחצבו כחלק מתוכנית המערכת דומים כמעט בכל לחדרי מגורים רגילים, אלא שבולט בהם מאוד העדר תנאי האוורור החיוניים למגורי בני אדם. לעיתים מדובר בחדר כה צדדי ומוסתר, עד כי נדמה שאפילו המסתתרים במערכת לא ידעו על קיומו. דוגמה לכך הוא חדר 'הסליק' בחורבת נקיק, שייתכן כי שימש להסתרת נשק; או 'חדר הגומחות' שבחורבת עיטון, ששימש אולי להטמנת מגילות.
מחסנים ומתקנים קדומים ששימשו להסתרת תוצרת חקלאית מפני גנבה, שולבו כהווייתם במערכות המסתור. המאפיין אותם הוא רצפת שקערוריות להצבת קנקנים, ומערות שברצפתן חצובים פתחי בקבוקונים. ניתן היה, להניח כי מתקנים אלה נחצבו כחלק ממערכות המסתור, אך צורת חציבתם המסוגננת, מיקומם ומתקני התאורה המעוצבים שבהם, מסגירים את שימושם המקורי.
מתקנים נוספים > אספקת מים

מתקני המים במערכות המסתור נועדו לאגור ולספק מים למסתתרים במהלך המרד. למטרה זו שולבו מתקנים קדומים, וגם נחצבו מאגרים מיוחדים במהלך התקנת מערכות המסתור. לעיתים שימש המתקן לאגירת מים שנאספו לפני המרד, ולעיתים שולבה בו מערכת תעלות חיצוניות לניקוז מים במהלך המרד עצמו, אולי מפני חשש שהכמות שנאספה מראש לא תספיק. שיטת התקנת מתקני המים הייתה שונה ומגוונת במערכות שונות, וזאת על פי טיב החציבה, ובהתאם לבעיות מקומיות שעמדו בפני המתקינים: התמודדות עם מסלע וטופוגרפיה, האפשרות להעביר את המים בתעלות במורד פיר הכניסה או מתקני הנעילה וכדומה.
מתקני מים קדומים - הפשוט ביותר היה לשלב במערכות המסתור מתקני מים קיימים כמו בורות ומאגרים, לרוב בורות פעמון, ששימשו קודם לכן את היישוב. כדי להסב את שימושם לטובת המסתתרים, נחסמו והוסתרו פתחיהם העליונים, ובחלק העליון של דפנותיהם נוקבו מוצאי המחילות שהובילו אליהם. פעולה זו ביטלה את יכולת הבור לאגור מים מבחוץ, ורק המים שנאגרו בו עד חסימתו שימשו את המסתתרים. ניתן להבחין בין בורות ששולבו במערכות המסתור כמאגרי מים, ובין אלו ששימשו רק כחללי מעבר ולא כמאגרי מים, על פי מוצא המחילות בדפנותיהם: באחרונים נחצבו מחילות בתחתית הבור ולא בראשו, וכן ניתן לראות בבירור כיצד מוצא המחילה פורץ את שכבת הטיח האטימה, ומבטל בכך את שימושו הקדום של הבור כמתקן מים.
מתקני מים שהותקנו כחלק מן המערכת - מתקני מים שונים נחצבו במיוחד על ידי המסתתרים, והם כוללים מערכת תעלות חיצוניות ופנימיות. מתקן מים כזה נבדק ומופה בחורבת זכרי, שם המחילה מובילה מים מתחת לפיר הכניסה, ומפצלת את זרימתם לשתי תעלות: אחת אל מכל חצוב בדופן מחילת מעבר פנימית, והשנייה אל בור חצוב בקרקעיתו של חדר פנימי. ככל הנראה שימשו שני מתקנים אלו את המערכת כולה. מתקן מים דומה נתגלה באל-חירבה שבגליל, שם נחצבו תעלות חיצוניות בצד מתקן מים קדום, ששולב במערכת.
חציבה במחתרת

המחקר מצביע על מתודה של חפירת מערכות המסתור שהוכתבה על ידי גודל המערכת, שילוב של חללים קיימים ופינוי הפסולת. במחילות הצרות עבד אדם אחד ובתחילת החציבה נאלצו החוצבים לשכב על בטנם או גם על גבם בקטעי-חציבה שונים, במחילות ואפילו בחדרים ,עד להרחבת החלל הנחצב. ככל הנראה לצדו של כל חוצב הייתה חוליה של מסייעים שפינו את חומר החציבה לאחור. במקרים אחדים אוחרו פירים שדרכם הוצא חומר החוצה, בעת
החציבה, והם נסתמו לאחר-מכן בבנייה. בחישוב שנערך באחד האתרים בו השתמשו החוצבים בחללים קיימים נמצאו שמונה נקודות-חציבה שונות בעת ובעונה אחת: שתי כניסות מבור-מים דמוי-פעמון, שלוש כניסות ממערת-קולומבריום ושלוש כניסות מפירים שנסתמו אחר-כך. החוקרים מעריכים כי מערכת של 100 מטר הושלמה תוך כחודש ימים של עבודה ומערכות שכללו חדרים גדולים ואולמות נחצבו במספר חודשים. באתר אחר, קטן יותר שבו כניסה יחידה מפני השטח נמצא, כי משך החציבה של המחילה העיקרית יכול היה להסתיים תוך כעשרה שבועות, כאשר במקביל מתקינים חוצבים אחרים את החדרים, צוואר הבקבוק של העבודה היה פינוי החומר דרך אותה מחילה יחידה עובדה שהאריכה את הזמן הנדרש לסיום הכנת מערכת המסתור
קיומן של מערכות המסתור הרבות והענפות מעוררת שאלות רבות, ובהן - כיצד הספיקו המורדים לחצוב כמות כה גדולה ומחוכמת של מערכות מסתור בזמן כה קצר? וכן, כיצד העלימו את פסולת הגיר והקירטון, מבלי שהרומאים הבחינו בכך? בראשית שנות ה-90 נערך ניסוי ליד בית גוברין, בו בני נוער נתבקשו לחצוב מחילה בקירטון, שעומקה כמטר וחצי, רוחבה כ-60 סנטימטרים וגובהה כ-80 סנטימטרים. על אף החציבה החובבנית וגילם הצעיר של המתנדבים, הם עמדו במשימה ללא קושי מיוחד בתוך שלוש שעות בלבד. הניסוי הוכיח כי התקנת מערכות המסתור לא הצריכה עבודה רבה, שכן המסלע הרך היה פשוט לחציבה.
באשר לסילוק פסולת הקירטון: בדיקות מדגמיות שנערכו בפריפריית מערכות המסתור העלו משארי קירטון חצוב פזורים בקשת רחבה בכל האזור, דבר שלימד כי החוצבים הוציאו את החומר בערימות קטנות ופיזרו אותו על פני שטח נרחב, כנראה בלילה. חורבת עקד, שהותקנה בתוך גיר, היוותה בעיה, שכן רסיסי הגיר הלבן בולטים למרחוק. פתרון התעלומה נמצא, כאשר החוקרים איתרו מערומים נמוכים של שברי סלע ושיירי חציבה מאחורי קיר נמוך בשדות. ההנחה היא שהחוצבים הקימו את הקיר כדי להסתיר מעיני הרומאים את שברי הגיר במהלך היום, ופיזרו אותם בלילות.
חיסול המרד

ההסבר המקובל לניצחון הרומאים הוא שהם איתרו את פתחי האוורור של מערכות המסתור, הדליקו מדורות בקרבתם והיפנו את העשן פנימה, עד שהמחסור בחמצן הרג את המורדים, או אילצם לצאת ולהיכנע. עם זאת, בחורבת עקד נתגלה פתח מערכת המסתור חסום בדרדרת אבני גזית גדולות, שפורקו בעמל רב מבית סמוך. במערכת נתגלה שלד אדם אחד ומטבע משנה ג' למרד בר כוכבא. באזור יתיר נתגלתה מערכת מסתור חסומה, ובה כמה שלדי קשישים, נשים וילדים, שנלכדו בה כנראה בידי הרומאים. מערכות מסתור רבות טרם נבדקו, ולכן קשה לדעת אם המורדים נחנקו בעשן או נקברו חיים. בכל אופן, נראה כי לאחר דיכוי המרד התירו הרומאים ליהודים לאסוף את מתיהם מתוך מערכות המסתור ולהביאם לקבורה, כך שלא ניתן היום לדעת כמה מתו ובאילו נסיבות.
מערכות המסתור בגליל

בגליל נסקרו מערכות מסתור הדומות לאלו שבשפלת יהודה, בשטח שבין גוש חלב ומרות בצפון ותל עמל בדרום, ובין אעבלין במערב לבין איילת השחר וחוקוק במזרח. בסקרים האחרונים שנעשו על ידי שבטיאל (2009) נמצאו 65 מערות ב-35 אתרים בהם גוש חלב, עיילבון, יודפת, ציפורי, בית שערים, בית נטופה, טורען, נצרת, מגדל העמק, אילניה, כפר כנא ועוד. שבטיאל מסווג את המערות לטיפוסים הבאים: מערכות מסתור פשוטות, הדומות למערכות מסתור בשפלת יהודה, מתקופת הבית השני. מערכות מסתור מפותחות, הדומות למערכות מסתור בשפלת יהודה מתקופת מרד בר כוכבא. מערכות מסתור שנחצבו מתוך מתקנים ששימשו לחיי שגרה, מערכות מסתור שנחצבו מתוך מערות קבורה. מחילות מילוט דומות למערכות שנמצאו בנחל יתיר ובחורבת עקד ביהודה.
רוב הממצא הארכאולוגי המועט מן המערות, מתוארך לזמן שבין המרידות. בעקבות יוסף בן מתתיהו המזכיר בספרו מחילות ומנהרות בקשר למרד הגדול, הניח גדעון פרסטר כי יש לתארך את מערכות המסתור לתקופת המרד הגדול. כתוצאה מכך שאין ולו מטבע אחד מזמן מרד בר כוכבא במערכות המסתור בגליל, הניח מרדכי אביעם כי מערכות המסתור בגליל שייכות לתקופה שבין שתי המרידות. לעומתם יובל שחר רואה במערכות המסתור בגליל חלק מההכנות למרד בר כוכבא. לדעתו, מערכות המסתור בגליל לא שייכות לתקופת המרד הגדול, מכיוון שבעוד שבזמן המרד הגדול בוצרו היישובים ההרריים בלבד, מערכות המסתור נחצבו בגליל ביישובים רבים, כולל אלו שבבקעות.
לדעת שחר הנתונים הטיפולוגיים וצורת החציבה מצביעה כי יהודי הגליל התכוננו לקראת מלחמת בר כוכבא. וכי שיתוף הפעולה של היהודים בגליל ניכר גם בחציבה עצמה וגם בשמירה על החשאיות המוחלטת שהסתירה את מערכות המסתור מהרומאים. התקוממות בגליל בתחילת מרד בר כוכבא ריתקה כוחות לאזור זה, אולם הידוק השליטה הצבאית בגליל כנראה מנע את התפשטות שלטון בר כוכבא לאזור זה.
על פי ינון שבטיאל יש במערות הללו עדות לפחד מהשלטון הרומי בזמנים שונים, והיו מערות שנחצבו בתקופת המרד הגדול (הפשוטות ללא גימור), והיו מערות מהמאה השנייה (המפותחות), שנחצבו או לקראת מרד בר כוכבא, או לאחריה על ידי אנשים שבאו מיהודה לגליל וידעו את החיוניות שיש במערות מעין אלו.
מערכות מסתור תת-קרקעיות נוספות בעולם

מערכות מסתור תת-קרקעיות אינן נפוצות. בקפדוקיה שבאסיה הקטנה נתגלו מערכות מסתור תת-קרקעיות בכעשרה אתרים שונים, אך הן שונות מאוד ממערכות המסתור שנתגלו בישראל, ולכן סביר כי אינן קשורות זו בזו. מערכות המסתור בקפדוקיה מאופיינות בחדרים גדולים, במחילות ארוכות מאוד ומשופעות, באגנים גדולים לניקוז נוזלים ובפירים עמוקים ביותר. נראה כי מערכות אלו שימשו למסתור למשך תקופות ארוכות ותארוכן אינו חד משמעי. עם זאת, מקובל כי שימשו נוצרים שהסתתרו מפני השלטון או ההמון המוסלמי.
ראו גם

מרד בר כוכבא
לוחמת מנהרות
משקולות בר כוכבא
מטבעות בר כוכבא
מערות מפלט
פארק עדולם
מערות חזן
חורבת מדרס
חורבת עתרי
תל גודד
מרשה
עזקה
חורבת בורגין
חורבת אל עין
חורבת אל קוט
לקריאה נוספת

יואל בן נון ועמוס פרומקין, "מתי נחצבו מערכות המסתור", נקרות צורים 5, טבת תשמ"ב/דצ' 1981. בהוצאת מלח"ם, בית ספר שדה עפרה. מאמרים נוספים בנושא באותו גיליון.
עמוס קלונר, אהרון אופנהיימר, מרדכי גיחון ו יגאל ידין, ‏ דיון: מערכות המסתור בשפלת-יהודה – מימי בר-כוכבא?, קתדרה 26, דצמבר 1982, עמ' 46-3
גדעון פרסטר, ‏דיון: מערכות המסתור – מימי בר-כוכבא?, קתדרה 28, יוני 1983, עמ' 157-155
יגאל טפר, חדשות ארכאולוגיות צ"ג, עמ' 85–86, ירושלים 1983
אלחנן סמט, "המחבוא(ה) - עדות מן המשנה, התוספתא והתלמוד לקיומן של מערכות המסתור", נקרות צורים 13, תל אביב 1986, עמ' 9–17.
עמוס קלונר ויגאל טפר, מערכות המסתור בשפלת יהודה, תל אביב 1987
עמוס קלונר ובועז זיסו, "מערכות המסתור בארץ יהודה: עדכון ארכאולוגי וגאוגרפי של השתרעות מלחמת בר-כוכבא", לאוריאל (תשסו) 125–147, 2005.
עמוס קלונר ובועז זיסו, "מערכות המסתור בשפלת לוד וקביעת הגבול הצפוני של האזור עליו שלט בר כוכבא", בתוך: אשל וזיסו (עורכים), חידושים בחקר מרד בר כוכבא, רמת גן תשס"א, עמ´ 73–85.
מרכדי אביעם, "תרומתן של מערכות המסתור בגליל לחקר מערכות המסתור", נקרות צורים 7 (תשמ"ג), עמ' 67–73.
Amos Kloner and Boaz Zissu, 'Hiding Complexes in Judaea: An Archaeological and Geographical Update on the Area of the Bar Kokhba Revolt', in Bar Kokhba reconsidered, Peter Schfer (editor), Tibingen: Mohr: 2003. ;
Yuval Shahar, 'The Underground Hideouts in Galilee and Their Historical Meaning', in Bar Kokhba reconsidered, Peter Schfer (editor), Tibingen: Mohr: 2003
Kloner A. and Zissu B., 'Hiding Complexes in the Northern Judaean Shephelah and the Northern Boundary of the Bar Kokhba Administration', in: Bottini G.C., Di Segni L. and Chrupcała L.D. (eds.), One Land - Many Cultures. Archaeological Studies in Honour of Stanislao Loffreda ofm (SBF Collectio maior, 41). Jerusalem, 2003, pp. 260–268.
אורית רז

| --- | --- |

אורית רז בהרצאה, אפריל 2019
 לידה:  29 בינואר 1953 (בת 72) פתח תקווה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 www.orit-raz.com
 
אורית רז (נולדה ב-29 בינואר 1953) היא סופרת ילדים ישראלית.
רז נולדה בפתח תקווה. חיברה 56 ספרים. רובם ספרי ילדים. ספרה המוכר ביותר הוא "אני לא מה שאתם חושבים". ספרה "מר זוטא ועץ התפוחים" עובד לתיאטרון. כתבה לתוכנית הטלוויזיה ריצ'רץ'.
בשנת 2010 זכתה בעיטור כריסטיאן אנדרסן לספרות ילדים ונוער בעבור ספרה "ברווז ושמו געגוע" (2009).
רז נשואה ואם לשניים. היא מתגוררת ברמת השרון.
ביוגרפיה

אורית רז נולדה בישראל, בפתח תקווה, בשנת 1953. היא בוגרת החוג לספרות וחינוך מהאוניברסיטה העברית בירושלים, ובעלת תואר הוראה,[דרושה הבהרה] וכן תואר שני בספרות של אוניברסיטת בן-גוריון במסלול כתיבה יצירתית.
במהלך לימודיה לימדה באולפן עולים. ולאחר תום לימודי האקדמיים הקימה תיאטרון בובות ועימו עבדה במשך שנים בגני ילדים ובבתי ספר. במקביל השתלבה והשתתפה בכתיבת תוכניות ותסריטים לילדים ולנוער בטלוויזיה הכללית והחינוכית.
ובמקביל לכל פעילותה, כתבה ופרסמה כחמישים וארבעה ספרי ילדים ונוער (וספר מבוגרים אחד), אשר חלקם זכו לפרסים: "אף מילה ליסמין" זכה בפרס הדסה, ו"מזכרות מאיש השלג" זכה בפרס זאב וסיפרה "מר זוטא ועץ התפוחים," הגיע, בשנה שעברה, לראש "מצעד הספרים". ספר זה, שהוא המפורסם בספריה, אף עובד להצגה מצליחה. וב- 2010 זכה סיפרה "ברווז ושמו געגוע" בעיטור אנדרסן.
ספרים נוספים שלה נכללים בתוכנית הלימודים בבתי הספר וזכו לשבחים, חלקם נבחרו ל'מצעדי הספרים'.
ב- 2018 הוציאה את ספרה האחרון - "תומי" המספר מזווית הראיה של ילד על הדרך הקשה והמפרכת ארצה, לאחר השואה.
במקביל לפעילותה הספרותית היא מלמדת חוגי כתיבה יוצרת לילדים, לנוער ולמבוגרים.
יצירתה

חלק מספריה של אורית רז עוסקים בקשיים ובסבל שחווים ילדים, במסגרת המשפחה או במסגרת הסביבה הרחבה יותר. הילדים בספרים מגיבים לתחושות אלו לפעמים בתמימות ובחוסר הבנה, ומפעילים מנגנוני הגנה שונים כדי להתמודד עם חוויית המצבים הקשים ואף להתגבר עליהם. רוב הספרים מסתיימים בסוף ריאלי ולא אידיאלי, כפי שמקובל בספרות הילדים. הסופרת נוקטת באמצעים שונים כדי לעצב מצבים טראומטיים עבור ילדים ולעזור להם להתמודד עם הקשיים ולשתף את הסביבה הקרובה. כמו הכעס כלפי האחות הגדולה וחברתה שדוחות את נוכחותו ומסרבות לשתף אותו במשחקן ואף מסתגרות בחדרה של האחות. בצר לו הוא מתיידד עם עש לילה אפור, מכוער ובודד, ומשחק אתו תופסת. ואט אט הוא מגלה את יופיו של הפרפר שלו היה שם לב לכך אם היה משחק עם הבנות. או כמו בספר "ברווז ושמו געגוע" בו הגיבורה מתייתמת מאמה ומתקשה לקבל את בת זוגו החדשה של אביה ואף מפנה אליה את כעסה.עד אשר מפגש אחד עם ברווז קטן מחולל שינוי בחיה.
הנושאים בהם עוסקים ספריה:
· שימוש בסמים
· גירושין במשפחה
· אלימות בחברה
· הטרדה מינית
· שונות חברתית
· ליקויי למידה
רוב גיבוריי הם דמויות שיש להן חריגות מסוימות, לא פעם החברה רודפת אחריהם ואפילו מגלה כלפיהם אלימות, שהיא, כפי שמסתבר בהמשך – בלתי מוצדקת.
רשימת ספריה

יום הולדת של הצב עצלתיים, הוצאת ספרית פועלים, 1980; הוצאת יסוד 1985.
מר זוטא ועץ התפוחים, הוצאת ספריית פועלים, 1984; 2015.
בדדי, הוצאת ספרית פועלים, 1986; 2011.
אני לא מה שאתם חושבים, הוצאת כתר, 1988.
כולם כבר יודעים, הוצאת כתר, 1989.
מתנה לאמא, הוצאת קוראים, 1994.
נמר בילקוט, הוצאת דני ספרים, 1994.
תוריד את הידיים, הוצאת כתר, 1995.
מה קרה לזהובית?, הוצאת דני ספרים, 1995.
תערוכת יחיד, ספרית מעריב, 1995.
הנהג איתן, הוצאת דני ספרים, 1996.
סב סביון לומד לעוף, הוצאת ספרית פועלים, 1996; 2006.
עוד הזדמנות אחת ודי, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997.
רעיון נהדר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1997.
תמר כבר לא לומדת כאן, הוצאת דני ספרים, 1997.
גרעין קטן צהבהב, דני ספרים, 1997.
אח שלי החייל, הוצאת כתר, 1999.
כסא שממתין לאבא, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1999.
נולד לי אח, הוצאת דני ספרים, 2000.
אף מילה ליסמין, הוצאת ספרית פועלים, 2001.
גיל-גיל-גול: שירי משחק לפעוטות, הוצאת צבר, 2001.
מזכרות מאיש השלג, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2001.
סדרת: חבורת אחל"ה הוצאת משכל- סדרה המונה ארבעה ספרים.
בארגז החול, הוצאת צבר, 2002.
בשמיכה שלי יש מחלה, הוצאת צבר, 2002.
טיול הירח, הוצאת צבר, 2002.
ביתו של השבלול, הוצאת צבר, 2002.
לגרש את הפחד, הוצאת צבר, 2002.
קום אביתר!, הוצאת הוצאת צבר, 2002.
בתוך הכלוב, הוצאת דני ספרים, 2002.
היכן ישוט הדג?, הוצאת דני ספרים, 2002.
הפרפר שחפש לו חבר, הוצאת דני ספרים, 2002.
ידידי סרדין, הוצאת דני ספרים, 2002.
למה אדמו לחייו של הצב, הוצאת דני ספרים, 2002.
פיל פילוני מצנן, הוצאת דני ספרים, 2002.
למה אתחפש בפורים?, הוצאת קוראים, 2003.
מי ישמור על ליאור?, הוצאת קוראים, 2003.
סדרת צבעים: מר אדום, מר כתום, מר צהוב, מר כחול, מר ירוק, מר חום, הוצאת צבר, 2004.
זמר של שיר, הוצאת כתר, 2006
יום הולדת לגלעד, הוצאת דני ספרים, 2006.
החגים שלנו: שירים ופזמונים למועדים ולחגים, הוצאת צפרא, 2008.
ברווז ושמו געגוע, הוצאת ספרית פועלים-הקיבוץ המאוחד, 2009.
עוד שנה יוצאת לדרך, הוצאת צרפתי, 2010.
עז והאגוז, הוצאת ספרית פועלים-הקיבוץ המאוחד,2010.
מי בכלל דיבר על אהבה?, הוצאת ספרית פועלים, 2011.
אני שלך ואת שלי, הוצאת קוראים, 2015.
תומי, דני ספרים, 2018.
הערות שוליים

↑  IBBY, IBBY Honour List (2010), May 2010, p.30. .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301314905171  ISNI: 0000 0000 6757 1896  LCCN: n89134231  VIAF: 91003973   WorldCat (עם VIAF): 91003973
אלכסנדרה לביצקאיה

אלכסנדרה יורייבנה לביצקאיה (ברוסית: Алекса́ндра Ю́рьевна Леви́цкая; נולדה ב-7 בפברואר 1954, מוסקבה) היא פוליטיקאית רוסיה, יועצת לנשיא רוסיה (מאז 2 באוגוסט 2013). גאולוגית בהכשרתה.
קריירה

בשנות ה-90 עבדה בתאגיד הקרנות הפדרלי הרוסי ולאחר עזיבתו של אלכסנדר וולושין, ממשרת ראש סגל הקרמלין מונתה לעוזרת לראש סגל הקרמלין בשנים 1999 עד 2000.
מ-6 ביוני 2000 עד 23 ביוני 2003 שימשה כסגנית מזכיר ממשלת הפדרציה הרוסית. לאחר מכן הייתה לסגנית ראש מזכירות ראש הסגל הנשיאותי של הפדרציה הרוסית (2003–2004).
מאז 26 באפריל 2004 שימשה כסגנית שרת הבריאות והפיתוח החברתי של הפדרציה הרוסית. מ-9 בנובמבר 2007 עד 26 ביוני 2008 הייתה סגנית השר לפיתוח כלכלי ומסחר של הפדרציה הרוסית. מ-26 ביוני 2008 עד 21 במאי 2012 שימשה כסגנית השרה לפיתוח כלכלי של הפדרציה הרוסית. מאז 21 במאי 2012 הייתה סגנית מזכיר ממשלת הפדרציה הרוסית.
ב-2 באוגוסט 2013, על פי צו מאת נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, מונתה אלכסנדרה לביצקאיה ליועצת לנשיא הפדרציה הרוסית.
הערות שוליים

↑  "Путин назначил Левицкую советником президента" (ברוסית). רי"א נובוסטי. 2013-08-02. ארכיון מ-2013-08-30. נבדק ב-2013-08-02.
↑  "Указ Президента РФ № 1744". Kremlin.ru. 2000-10-12.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Распоряжение Правительства РФ № 773-р". Информационно-правовая система «Законодательство России». 2000-06-06.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Распоряжение Правительства РФ № 828-р". Информационно-правовая система «Законодательство России». 2003-06-23.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Распоряжение Правительства РФ № 550-р". Информационно-правовая система «Законодательство России». 2004-04-26.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Распоряжение Правительства РФ № 1585-р". Информационно-правовая система «Законодательство России». 2007-11-09.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Распоряжение Правительства РФ № 929-р". Government.ru. 2008-06-26. אורכב מ-המקור ב-2012-07-23. נבדק ב-2011-08-31.
↑  Распоряжение Правительства РФ № 795-р О Левицкой А. Ю.
↑  "Указ Президента РФ от 2 августа 2013 г. № 666 «О советнике Президента Российской Федерации»" (PDF) (ברוסית). Kremlin.ru. 2013-08-02. ארכיון (PDF) מ-2013-08-30. נבדק ב-2013-08-02.
ילד מחוק

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  ספר זיכרונות באותו השם מאת גאררד קונלי
 בימוי:  ג'ואל אדגרטון
 הופק בידי:  ג'ואל אדגרטון קארי קוהנסקי רוברטס סטיב גולין
 תסריט:  ג'ואל אדגרטון
 עריכה:  ג'יי רבינוביץ' 
 שחקנים ראשיים:  לוקאס הדג'ס ניקול קידמן ראסל קרואו ג'ואל אדגרטון
 מוזיקה:  ג'וני גרינווד, Saunder Jurriaans 
 צילום:  אדוארד גראו 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה 
 חברת הפקה:  Anonymous Content 
 חברה מפיצה:  Focus Features 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  21 בפברואר 2019 
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סיפור התבגרות, סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט להט"בי 
 מקום התרחשות:  ארקנסו 
 הכנסות באתר מוג'ו:   boyerased
 פרסים:  AACTA Award for Best Adapted Screenplay (ג'ואל אדגרטון)  AACTA Award for Best Actress in a Supporting Role (ניקול קידמן) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ילד מחוק (באנגלית: Boy Erased) הוא סרט דרמה ביוגרפי אמריקאי משנת 2018 המבוסס על ספר זיכרונות באותו השם מאת גאררד קונלי שיצא לאור בשנת 2016. את הסרט כתב וביים ג'ואל אדגרטון, שאף הפיק אותו ביחד עם קארי קוהנסקי רוברטס וסטיב גולין. בסרט מככבים לוקאס הדג'ס, ניקול קידמן, ראסל קרואו ואדגרטון. הסרט מתאר את סיפורו של בנם ההומוסקסואל של הורים בפטיסטים, שנאלץ לעבור טיפולי המרה.
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של טליורייד ב-1 בספטמבר 2018, וכן הוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. הסרט הופץ בארצות הברית ב-2 בנובמבר 2018, על ידי Focus Features והכניס עד כה מעל ל-7 מיליון דולר ברחבי העולם. הסרט קיבל ביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע, אשר בעיקר שיבחו את הופעותיהם של השחקנים. הסרט מועמד לשני פרסי גלובוס הזהב: עבור השחקן הטוב ביותר בדרמה (הדג'ס) והשיר המקורי הטוב ביותר ("Revelation" - לילנד, טרוי סיון ויונסי).
תקציר העלילה

ג'ארד אימונס (Jared Eamons, השחקן לוקאס הדג'ס) בן ה-18 הוא בנם של מרשל אימונס (ראסל קרואו), סוחר מכוניות ומטיף בפטיסטי, וננסי אימונס (ניקול קידמן), מעצבת שיער, המתגוררים יחדיו בארקנסו. עלילת הסרט מתחילה עם יומו הראשון של ג'ארד בהליך קבלה לתוכנית "Love In Action" לטיפולי המרה עבור להט"בים בהדרכת המטפל הראשי ויקטור סייקס (ג'ואל אדגרטון).
במהלך הטיפול, ג'ארד נזכר בחייו לפני הטיפול - כיצד נפרד מחברתו זמן קצר לפני שהתחיל ללמוד בקולג', שם התחבר לסטודנט אחר בשם הנרי (ג'ו אלווין), ובהמשך לסטודנט לאמנות בשם חאווייר (תיאודור פלרין). ערב אחד, הנרי נשאר ללון בחדר המעונות של ג'ארד. במהלך הלילה, הנרי אונס את ג'ארד ומתוודה בפניו שאף אנס צעיר אחר. ג'ארד חש בטראומה וחוזר לבית הוריו להתאושש. הנרי מתקשר לביתו של ג'ארד ומשוחח עם אמו ננסי, מזדהה בפניה כיועץ בקולג' ומוציא מהארון את ג'ארד. הוריו של ג'ארד מתעמתים איתו, והוא מודה בפניהם שהוא נמשך מינית לגברים. לאחר התייעצות עם כמרים אחרים, מרשל דוחק בג'ארד לעבור טיפול המרה, וג'ארד מסכים בחוסר רצון.
שבועות לתוך הטיפול שלו, סייקס מאתגר את ג'ארד לקחת חלק בתרגיל, בו עליו להודות שהוא שונא את אביו. ג'ארד עוזב בזעם את חדר הטיפולים ומזעיק את אמו שתאסוף אותו. כשהוא חוזר הביתה, אביו מביע את כעסו על כך שג'ארד נשר מהתוכנית ומסרב לדבר איתו. זמן קצר לאחר מכן, ג'ארד מגלה כי אחד מהמטופלים שהכיר בתוכנית שם קץ לחייו.
ארבע שנים מאוחר יותר, ג'ארד גר בניו יורק ומפרסם מאמר החושף את המציאות של טיפול ההמרה. הוא חוזר לבית הוריו על מנת לשכנע את אביו לקרוא את המאמר ולקחת אחריות על מעשיו, והשניים מתפייסים.