stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טרנסאוקסאניה

טראנסאוקסאניה עם ח'וראסאן רבתי דרומית וח'ווארזם מערבית לה
טראנסאוקסאניה או "טראנסאוקסיאנה" (פירוש מילולי בלטינית: "מעבר לנהר האוקסוס"; שמות נוספים: בערבית: ما وراء النهر Ma Wara' un-Nahr שפירושו "מעבר לנהר", בפרסית: فرارود "Farārud") הוא שטח נרחב במרכז אסיה הנפרש בין נהרות אמו דריה לסיר דריה, כיום בין אוזבקיסטן, טג'יקיסטן ודרום קזחסטן.
היסטוריה

המושג נכנס לשימוש בזמן כיבושיו של אלכסנדר מוקדון אז נהיה לגבול צפון-מזרחי של האימפריה שלו במאה ה-4 לפנה"ס. מאז ועד הכיבוש הערבי התרבות באזור נשארה שילובם של תרבויות יוון, פרס, סין ובודהיזם וקיבלה שם סרינדיאנית.
בתקופת הממלכה האחמנית באיראן חלק מן האזור קיבל את השם סוגדיאנה שבתקופת האימפריה הסאסאנית התפשט לכלל האזור על מנת להבדילו מבאקטריה הסמוכה. בין הממלכה לאימפריה הוא נכלל בשליטת הממלכה הסלאוקית, ממלכת יוון-בקטריה, האימפריה הפרתית ואימפריית קושאן.
מגלה הארצות הסיני ג'אנג צ'יאן היה הסיני הראשון המתועד שסיפר על האזור אותו הוא ביקר ב-126 לפנה"ס יחד עם ביקורו בבקטריה ופרתיה.
וילהלם סטפר-טריסטיס

| --- | --- |
 לידה:  3 בספטמבר 1899 טימישוארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  אחרי 1941 מחנה השמדה 
 שם לידה:  Stepper Vilmos   Wilhelm Stepper
 מדינה:  הונגריה, רומניה, צרפת 
 לאום:  יהודי
 עיסוק:  עיתונאי, סופר, מבקר ספרות ותיאטרון, פעיל חברתי ופוליטי
 מקום לימודים:  גימנסיה בטימישוארה
 שפות היצירה:  הונגרית, גרמנית, צרפתית
 סוגה:  רומנים, רפורטאז'ות
 זרם ספרותי:  מודרניזם
 נושאי כתיבה:  חיי הבוהמה, אוטוביוגרפיה
 יצירות בולטות:  Brom-Delirium, Mon espace vital
 פרסים והוקרה:  1920–1939
 
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בספטמבר 1899 טימישוארה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1941 (בגיל 41 בערך) מחנה השמדה 
 מדינה:  ממלכת הונגריה, האימפריה האוסטרו-הונגרית   הרפובליקה העממית ההונגרית   הרפובליקה הסובייטית ההונגרית   ממלכת רומניה
 מקום קבורה:  לא ידוע
 כינויים נוספים:  Tristis
 מפלגה:  מפלגת הקומוניסטים של הונגריה – 1918–1919
 
וילהלם סטפר-טריסטיס (בגרמנית ורומנית: Wilhelm Stepper-Tristis, בהונגרית: Stepper Vilmos, נודע גם כ"וילי סטפר" Vily Stepper, ובכינוי העט – Tristis (שמשמעותו בלטינית "עצוב"); 3 בספטמבר 1899 טימישוארה – אחרי 1941 במקום לא ידוע, ייתכן מחנה ריכוז) היה סופר, עיתונאי, מבקר ספרות ופעיל פציפיסט בשפות גרמנית והונגרית, ואחר כך צרפתית, יהודי מחבל באנאט, שפעל באוסטרו-הונגריה, רומניה וצרפת, חבר לרזיסטאנס בצרפת בימי הכיבוש הנאצי. בצעירותו היה פעיל קומוניסטי והצתטרף לצבא האדום של הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. מאוחר יותר בתקופה שבין מלחמות העולם הפך לדמות בולטת בחיי התרבות של העיר הולדתו, טימישוארה, שהפכה אחרי שנת 1918 לחלק מרומניה.
הרומן שראשון שלו, בהונגרית, Brom-Delirium "ברום-דליריום" הייתה תיאור, שאותו שיבחו מבקרי הספרות, של סגנון החיים הבוהמי.
כמתנגד לפשיזם, חרש סטפר-טריסטיס את אירופה לאורכה ולרוחבה, והטיף לפציפיזם ולתמיכה בחבר הלאומים. חי תקופה בצרפת, אבל לרוב בתנאי דר רחוב ונווד. בסופו של דבר אחרי כיבוש צרפת על ידי גרמניה הנאצית, הצטרף להתנגדות, נעצר וככל הנראה נספה במחנה ריכוז נאצי.
קורות חיים > ילדות וצעירות

וילהלם או וילמוש סטפר נולד ב-1899 בעיר טמשוואר או טימשוארה במשפחה ותיקה של סוחרים יהודים
, זמן קצר אחרי סיום מבחני הבגרות בגימנסיה הממלכתית בעיר, בגיל 18, התגייס סטפר בצבא האוסטרו-הונגרי והשתתף במלחמת העולם הראשונה כמתנדב בכוחות התותחנים בהחזית האיטלקית. נלחם בקרבות הנהר איזונצו ובמיוחד בקרב השישי.
קורות חיים > שנות נדודים

ב-1919 בעקבות מהפכת החרציות יצא סטפר לבודפשט, והתלהב ממסריה של מפלגה הקומוניסטית ההונגרית והתגייס לצבא האדום ההונגרי. כשהתערבות הצבא הרומני שם קץ לניסוי קומוניסטי זה בשלהי אותה שנה, עזב סטפר את בירת הונגריה ויצא למסע ארוך ומיגע ברחבי מרכז אירופה. בסופו של דבר שב לטמשוואר, שהפכה בינתיים לטימישוארה, חלק מרומניה רבתי.
התחיל לפרס בגרמנית בעיתון בגרמנית "Temeswarer Zeitung" (טמסווארר צייטונג) וכתב כתבות ומאמרים עבור העיתון פסטר לויד בבודפשט. כמו כן עבד סטפר עבור שבועות התיאטרון "קומדיה" בהונגרית. ב-1920 פרסם קובץ סיפורים בשם "ריטה". בשנים 1920–1930 עבד עם היומון בהונגרית "Temesvári Hirlap" (טמשווארי הילרפ) ועם השבועון של אמיל בראזאי "A Toll". ובשנים 1925–1926 כתב בשבועון תלת-הלשוני "דמוקרטיה".
סטפר נודע בחוגי הסופרים והאומנים, בין היתר בכישוריו כפובליציסט וכמספר סיפורים, הייתה לדמות פופולרית. בשנת 1924 נסע לפריז, אחרי שחצה את ממלכת הסרבים, הקרואטים והסלובנים ואת איטליה, ושלח בדרך כתבות לעיתונים בטימישוארה. התיישב בעיר ניס בצרפת והקים בה סוכנות נסיעות, אחר כך עבר לז'נבה ככתב של העיון הוינאי נוי פרייה פרס, אליו שלח ידיעות וכתבות ממושב חבר הלאומים.
קורות חיים > המשך פעילותו הספרותית

מוקסם על ידי צרפת, נהג סטפר לבקר בה תכופות ופקד את חוגי הבוהמה הפריזאית. חוויותיו מאותה תרופה עמד בבסיס הרומן שלו "ברום-דליריום" (1926) שפורסם בטימישוארה בהונגרית בשם העט "טריסטיס". הספר כבש את לבם של אנשי הספרות המודרניסטים בבודפשט. החל משנת 1928 עמד סטפר בראש האיגוד הספרותי "מועדון האומנים" בטימישוארה שחברו בו אינטלקטואלים מקומיים גרמנים, הונגרים, יהודים וסרבים
קורות חיים > פעילותו הפוליטית

בשנת 1930 החליט סטפר-טריסטיס לעזוב את רומניה סופית ולהתיישב בצרפת. החל משנת 1933 יחד עם התעוררות הסימנים המבשרים הראשונים למלחמה הבאה, הפך הסופר לתומך פעיל בחבל הלאומים. תוך ניסיון לשוב לרומניה, השתהה זמן מה באיטליה הפשיסטית, בין היתר, במילנו ובורונה, בה נעצר בגין עבירת "נוודות", אחרי שנמצא ישן ברחוב, וחסר אמצעים אחרי ששוחרר, ביקש לשווא מהרשויות האיטלקיות להוביל אותו תחת ליווי לגבול היוגוסלבי.
קורות חיים > שנותיו האחרונות

זמן קצר לפני פריצת מלחמת העולם השנייה נעצר סטפר שוב בניס למשך 30 יום. בימי המעצר כתב בצרפתית את רומנו השני "„Mon espace vital ("המחרב החיוני שלי", רמז לביטויו של היטלר "Lebensraum), שבו סיפר על הרפתקאותיו ונדודיו בעיקר באיטליה ובצרפת, הספר פורסם מיד בפריז. כיוצא מעלילת הרומן, היה לסטפר קשר רומנטי באותם הימים עם צרפתייה, קלמאנס, שהבטיחה לחכות לו אחרי שיצא מן המעצר.
עמיתו מטימישוארה, הסופר והמשורר יוז'ף מליוס, תרגם את בספרו להונגרית תחת הכותרת "אידיליה האירופית" (1920, בהוצאת Korunk – תקופתנו). מעט פרטים משארו על חייו של סטפר אחרי פריצת המלחמה. יודעים בשנת שנת 1941 נעצר על ידי הגסטפו בתחנת רכבת בליון. יש סבורים שהשתתף ה"רזיסטאנס" או אולי נעצר רק בגלל מוצאו. כעבור זמן קצר גורש למחנה ריכוז נאצי. לא נמצא תיעוד על דבר מותו.
יצירותיו של סטפר לא זכו לפרסום ברומניה שלאחרי המלחמה, אם כי כמה טקסטים שלו תורגמו ופורסמו מחדש בשנות ההפשרה התרבותית היחסית שלאחרי 1964, במגזין הרומני לתרבות "Secolul XX (המאה העשרים) בבוקרשט. האינטרס כלפי כתביו גדל, בין שאר, הודות למחקריה של מבקרת הספרות הרומנייה אדריאנה באבץ, פרופסור ב, אוניברסיטת וסט של טימישוארה
כתביו > ספרותיים

1920 – Ritta – (ריטה) – נובלות (בהונגרית)
1926 – Brom-Delirium (Párizsi regény) –(ברום-דליריום – רומן פריזאי) רומן (בהונגרית), הוצאת Timișoara Janus
1939 – Mon espace vital, רומן, (בצרפתית), הוצאת Stock פריז
כתביו > מבחר מאמרים

Veress Ferke három pengő forintja. Történet, melyben Ady Endre kir. ítélőtáblai díjnok szomorú sorshúzásáról és hajléktalanságáról emlékezik meg a késői krónikás . (8 ביוני 1924 Temesvari Hirlap)
Ady Endre, a házitanító.
לקריאה נוספת

Wilhelm Stepper-Tristis, "Spațiul meu vital" קטע שפורסם בספר ברומנית – Adriana Babeți, Cornel Ungureanu, Europa Centrală. Memorie, paradis, apocalipsă, Polirom, Iași, 1998, p. 324–336. ISBN 973-683-131-0
הערות שוליים

↑  Adriana Babeți "Provincia interconfinia: Un paradis aux confins, le Banat" ב-Cultures d'Europe centrale,No 4, אוניברסיטת פריז IV פריז-סורבון
↑  Adriana Babeți הערה ביוגרפית ל" Mon Espace vital עמ' 324
1 2 3 4  A.Babeți עמ' 324
↑  סטפר-טריסטיס – "Mon Espace vital" עמ' 335–336
↑  "De la o enciclopedie la alta" Cornel Ungureanu – Revista 22, Nr.718, decembrie 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb100631770 (data)  VIAF: 6144647639302560691   WorldCat (עם VIAF): 6144647639302560691 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וילהלם סטפר-טריסטיס".
יוהאן ואן הולסט

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1911 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  22 במרץ 2018  (בגיל 107) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 מקצוע:  מרצה באוניברסיטה, לוחם מחתרת, שחמטאי, פוליטיקאי, סופר 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (8 במרץ 1972)  אביר במסדר האריה ההולנדי 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יוהאן ואן הולסט
 
יוהאן ואן הולסט (הולנדית: Johan Wilhelm van Hulst; ‏28 בינואר 1911 – 22 במרץ 2018) היה סופר ופרופסור הולנדי, פוליטיקאי בדימוס וחסיד אומות העולם שהציל יחד עם ולטר סוסקינד והנרייטה פימנטל מאות ילדים יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה.
שנותיו המוקדמות

ואן הולסט נולד באמסטרדם ב-28 בינואר 1911. הוא למד פסיכולוגיה ופדגוגיה ב"אוניברסיטה החופשית של אמסטרדם" (Vrije Universiteit Amsterdam) ושימש בו בזמן כמורה ומדריך חינוכי במספר ערים בהולנד.
בשנים 1942–1960, שימש כמנהל של המכון הפדגוגי הקלויניסטי להכשרת מורים באמסטרדם.
קריירה פוליטית

ואן הולסט היה חבר במפלגת CHU (האיחוד הנוצרי ההיסטורי) ומאוחר יותר ב-CDA (המפלגה הנוצרית דמוקרטית) בה התמזגה ה-CHU. בשנים 1956 - 1981, היה חבר בסנאט ההולנדי. מ-1961 עד 1968 היה חבר בפרלמנט האירופי ומ-1969 עד 1972 שימש כיו"ר ה-CHU. בשנים 1972 - 1981, שימש במנהיג סיעה בסנאט ההולנדי מטעם ה-CHU ומ-1977 ב-CDA.
טריוויה

ואן הולסט היה שחמטאי מוכשר. בגיל 95 ניצח בתחרות שחמט בה התחרו פוליטיקאים לשעבר. הוא ניצח שוב בתחרות זהה ב-2010. ב-28 בינואר 2011 חגג את יום הולדתו ה-100. לפי רנה ואן דר לינדן נשיא הסנאט של הולנד, ואן הולסט הוא הסנטור הראשון של הולנד שהגיע לגיל 100 מאז היווסדו של הבית העליון ב-1815.
ראו גם

יהדות הולנד
הולנדסה סכאובורך
ולטר סוסקינד
חורחה דרקסלר

| --- | --- |

 לידה:  21 בספטמבר 1964 (בן 60) מונטווידאו, אורוגוואי 
 שם לידה:  Jorge Abner Drexler Prada 
 מוקד פעילות:  אורוגוואי 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  אורוגוואי 
 סוגה:  מוזיקת פולק, מוזיקת פופ, רוק אלטרנטיבי 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  ספרדית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  DRO, וירג'ין רקורדס, Ayuí / Tacuabé 
 בן או בת זוג:  לאונור ווטלינג 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר (2005)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2022)  Latin Grammy Award for Best Singer-Songwriter Album (2022)  פרס גראמי הלטיני לשיר השנה (2022)  Latin Grammy Award for Best Alternative Song (2022)  פרס הגראמי הלטיני לשיר הפופ הטוב ביותר (2022)  Latin Grammy Award for Best Singer-Songwriter Album (2014)  Latin Grammy Award for Best Singer-Songwriter Album (2018)  פרס גראמי הלטיני לשיר בפורטוגזית הטוב ביותר (2022)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2018)  פרס גראמי הלטיני להקלטת השנה (2015)  פרס גויה למוזיקה המקורית הטובה ביותר (2011)  פרס גראמי הלטיני לשיר השנה (2018)  מפקד במסדר איזבלה הקתולית  Graffiti Award 
 www.jorgedrexler.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דרקסלר מופיע בצ'ילה, 2010
חוֹרְחֶה אבנר דְרֶקְסְלֶר פראדה (בספרדית: Jorge Abner Drexler Prada; נולד ב-21 בספטמבר 1964 במונטווידאו) הוא זמר ומלחין אורוגוואיני ממוצא יהודי. מלבד היותו מוזיקאי, הוא גם רופא המתמחה ברפואת אף אוזן גרון.
קורות חיים

חורחה נולד בעיר מונטוידאו שבאורוגוואי לאב יהודי-גרמני שמשפחתו ברחה עמו מהשואה אל דרום אמריקה, ולאם נוצרייה ממוצא היספני וצרפתי.
חורחה עצמו למד בבית ספר פרטי יהודי באורוגוואי בשם "Ariel Hebreo Uruguayo". בעבר פעל גם כחזן בבית כנסת, והיה פעיל בתנועת הנוער הציונית "חזית הנוער" (Jazit Hanoar).
כמו רבים מבני משפחתו, כמו גם הוריו, הוא פנה בצעירותו ללימודי רפואה, ולאחר שקיבל דיפלומה הוא החל לעבוד כרופא מומחה לרפואת אף אוזן גרון. בשנים האחרונות הוא נטש בהדרגה את עיסוקו במקצוע הזה, עד שלבסוף זנח אותו כליל לטובת הקריירה המוזיקלית שלו.
קריירה

ב-1995 הוזמן דרקסלר למדריד על ידי המשורר הספרדי הנודע חואקין סבינה (Sabina), שהציג אותו בפני זמרים ספרדים בולטים וחשובים. דרקסלר נסע לספרד ב-1996 על מנת להקליט את האלבום "Vaivén" יחד עם מוזיקאים ספרדים. האלבום כלל בתוכו כמה שירים ישנים שפרסם מוקדם יותר, יחד עם שירים חדשים. לאחר מכן עבר דרקסלר לגור בספרד, והקליט שם עוד ארבעה אלבומים: "Llueve" ("גשום", ב-1998), "Frontera" ("גבול", ב-1999), "Sea" ("יהיה", ב-2001) ו-"Eco" ("הד", ב-2004).
אף על פי שבמשך רוב השנה הוא חי בספרד, שלושת האלבומים האחרונים שלו הוקלטו חלקית באורוגוואי בשיתוף פעולה עם מוזיקאים אורוגוואים. חואן קמפודוניקו וקרלוס קאסקוברטה, חברי להקת הרוק "El Peyote Asesino" לשעבר, הפיקו את כל האלבומים של דרקסלר החל מ-"Frontera".
המוזיקה של דרקסלר היא שילוב של מוזיקה אורוגוואית מסורתית (קאנדומבה, מורגה, מילונגה, טנגו), בוסה נובה, ג'אז, פופ ומוזיקה אלקטרונית. גם למילים יש תפקיד מרכזי בשירים שלו - מלבד אהבה, הוא נוהג לכתוב גם על זהות, מוצא ודת (למשל השיר שכתב "Moro Judio", המדבר על היותו יהודי החי בין נוצרים).
ב-2004 זכה לשבחים רבים לאחר שהפך לאורוגוואי הראשון שזכה בפרס האוסקר. הוא זכה עבור הלחנת השיר "Al Otro Lado del Río" ("בצד השני של הנהר") מהסרט "דרום אמריקה באופנוע" (בספרדית: Diarios de motocicleta - "יומני האופנוע").
בשנת 2024, השיר "Derrumbe" זכה בפרס שיר השנה בטקס פרס גראמי הלטיני.
חיים אישיים

לחורחה יש שני ילדים: הראשון נולד מאשתו לשעבר, הזמרת אנה לאאן, והשני נולד בתחילת 2009 לבת זוגו הנוכחית של דרקסלר: לאונור ווטלינג, שחקנית וסולנית להקת "Marlango".
דיסקוגרפיה

אלבומי סולו:
La luz que sabe robar, 1992
Radar, 1994
Vaiven, 1995
Llueve, 1998
Frontera, 1998
Sea, 2001
Eco, 2004
Eco² (כולל 3 רצועות בונוס וDVD)(2005)
12 Segundos de Oscuridad (2006)
Cara B (כולל DVD)(2009)
Amar La Trama(2010)
אלבומים משותפים:
Los ganadors de concurso Alfa (זוכי תחרות אלפא, 1991)
פרסים ומועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גראמי הלטיני | 2024 | הקלטת השנה | "Derrumbe" | מועמדות |  |
| פרס גראמי הלטיני | 2024 | שיר השנה | "Derrumbe" | זכייה |  |
| פרס גראמי הלטיני | 2024 | שיר הזמר-יוצר הטוב ביותר | "Derrumbe" | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  Sigal Ratner-Arias, Juan Luis Guerra Wins 4 Awards at 2024 Latin Grammys: Full Winners List, Billboard, ‏2024-11-15 (באנגלית אמריקאית)
↑  2024 Latin GRAMMYs: See The Full Winners & Nominations List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447325005171  autores.uy: 231  BNE: XX1306222  BnF: cb14071000d (data)  CANTIC: a11399429  GND: 13251804X  ISNI: 0000 0001 1469 0354  LCCN: no2004017162  MusicBrainz: abb91078-f7db-41f2-8f07-7f37bb739143  SUDOC: 181423383  VIAF: 21848586   WorldCat (עם VIAF): 21848586
טיסהבה

| --- | --- |
סמל טיסהבהסמל טיסהבה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  המישור הגדול הדרומי
 מחוז:  יאס-נאג'קון-סולנוק יאס-נאג'קון-סולנוק
 נפה:  נפת קונהג'ש
 שטח:  35.24 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,174 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°18′00″N 20°29′00″E﻿ / ﻿47.3°N 20.483333333333°E﻿ / 47.3; 20.483333333333 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.tiszabo.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טיסהבה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.טיסהבה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיסהבה (בהונגרית: Tiszabő) הוא כפר גדול במישור הגדול הצפוני, במחוז יאס-נאג'קון-סולנוק בנפת קונהג'ש.
מיקום

הכפר ממוקם באלפלד, בחלק המרכזי של המחוז, על הגדה השמאלית של טיסה. סולנוק, מושב המחוז, נמצאת כ-42 ק"מ ממנו. יישובים שכנים: טיסהרוף, פג'וורנק ובגדה הימנית של טיסה קטלק.
מיקום > מקור שמו

הקידומת טיסה מתייחס לנהר. הסיומת - בה (bő) היא ממוצא טורקי, פירושו ראש חמולה.
היסטוריה

בסביבת היישוב נמצא רק ממצא אחד מתקופת הברונזה מכיוון שעדיין לא בוצעו חפירות רחבות היקף.
לאחר התיישבות המדיארים במרכז אירופה התגורר בכפר בתקופת ארפאד עם כלשהו, ככל הנראה קאבארים דוברי טורקית שנפרדו מכוזריה. אזכורו הראשון בכתב של הכפר הוא משנת 1077 בצורה של בק (Bek) ובג (Begh), בהתאמה, כלומר מילה ממוצא טורקי שפירושו ראש חמולה. שם זה גם מאשר שהקאבארים דובר הטורקית אכן אכלסו את האזור בתחילת כיבושו על ידי השבטים ההונגרים.
בשנת 1257 בלה הרביעי, מלך הונגריה הזכיר באיגרת תרומה את האזור בצורה של "terra nomine Ben juxta Titiam" כלומר כרכושם של הסרצנים (quae quidem antea per Saracenos possidebatur), שנהרס במהלך הפלישה המונגולית לאירופה. לאחר מכן תרם המלך בלה את האחוזה לפטר, לדמטר, למיקלוש, לצ'פן, לאישטוואן ולקרוביהם מהחמולה דם (de genere Dem).
הכפר רשום גם בפנקס המעשרות האפיפיורי בין השנים 1332 עד 1337 כישוב של הארכידוכס של קמיי. בימי הביניים מילא מעבורת הטיסה של הכפר תפקיד משמעותי. הכפר נהרס שוב במאה ה-16 והוקם מחדש רק במאה ה-18.
תחבורה

ניתן להגיע אל הכפר בכביש בדרך הצדדית בין פג'וורנק (כביש ראשי 4) טיסהבה. התחבורה הציבורית מסופקת על ידי אוטובוסים של Volánbusz . אין קו רכבת דרך היישוב. תחנת הרכבת הקרובה ביותר היא כ-15 מהכפר. המעבורת על גבול הכפר מקשרת אותה עם קטלק (Kőtelek) בגדה הימנית של טיסה.
אתרים בעלי חשיבות

הטיסה ומישור ההצפה שלו.
הכנסייה הרומית-קתולית של יוחנן המטביל הקדוש: נבנתה בין 1777 ל־1809. תמונת המזבח שלה צויר על ידי הצייר פאל אילש בשנת 1860. חזית הכנסייה שופצה בחלקה על ידי הכנסייה הקתולית בשנת 2012,
לשכת ראש הכפר: נבנתה בשנת 1914 בסגנון אר נובו.
אנשים מפורסמים

כאן נולד בשנת 1833 הרב מרדכי עמרם (מרקוס) הירש (בהונגרית: Hirsch Márkus; בגרמנית: Markus Hirsch; 17 בפברואר 1833 – 18 במאי 1909) שהיה אב בית דין אובודה, פראג והמבורג. הרב הראשי של אובודה ולאחר מכן של המבורג.
לקריאה נוספת

"Tiszabő település rövid története". אורכב מ-המקור ב-2011-04-20. נבדק ב-2011-08-01.
שמו של הכפר טיסהבה בחריטת סקלרית-הונגרית
יוסף שרינסקי

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1892 
 התאבד:  23 בינואר 1943 (בגיל 50) ורשה, גנרלגוברנמן 
 מדינה:  פולין 
 
יוסף אנדז'יי שרינסקי (בפולנית: Józef Andrzej Szeryński וגם Josef Szynkman‏; 8 בנובמבר 1893 או 1892 – 24 בינואר 1943) היה קולונל במשטרה בפולין בין מלחמות העולם, מפקח מחוז לובלין ולאחר מכן - במהלך מלחמת העולם השנייה - מפקד שירות הסדר היהודי בוורשה בהמלצת אדם צ'רניאקוב.
הוא נעצר על ידי הגסטפו ב-1 במאי 1942 בגין הברחת פרוות מגטו ורשה לשם הפקת רווחים כספיים אישיים. הוא שוחרר בתנאי שיוביל את פעולת הגירוש למחנה ההשמדה טרבלינקה ביולי 1942. בחודש שלאחר מכן ניסתה המחתרת היהודית להתנקש בחייו, ללא הצלחה. הוא נשאר בראש ההנהגה של שירות הסדר היהודי בגטו עד סוף האקציה הגדולה שגבתה את חייהם של למעלה מרבע מיליון אסירי הגטו - גברים, נשים וילדים. שרינסקי התאבד מיד לאחר גל הגירושים הבא, בינואר 1943.
ביוגרפיה

יוזף שינקמן (Szynkman; לעיתים קרובות כתוב בכתיב שגוי "שנקמן"; Szenkman) נולד למשפחה יהודית. הוא שינה את שמו לשרינסקי בשנות ה-20 של המאה ה-20, הצטרף למשטרה הפולנית והגיע לדרגת אלוף-משנה (קולונל). במהרה פיתח אוטואנטישמיות, במסגרתה תייג יהודים כ"חיות" ו"פרות". לאחר הפלישה הגרמנית לפולין נעצר לזמן קצר על ידי הגרמנים. לאחר שחרורו עבר שרינסקי מלובלין לוורשה עם משפחתו והתיישב בגטו ורשה. ב-9 בנובמבר 1940 הפקיד אדם צ'רניאקוב בידי שרינסקי את ארגון שירות הסדר היהודי בשיתוף פעולה עם הגרמנים. שירות הסדר בפיקודו של שרינסקי היה אחראי לרדיפת תושבי הגטו והשתתף בחיפושים ובמעצרים ובאיסוף המגורשים באומשלגפלץ לפני שנשלחו אלה למחנות ההשמדה.
כמפקד המשטרה היהודית, היה שרינסקי תושב בעל זכויות יתר בגטו ואף היה פטור מהדרישה לענוד סרט זרוע עם מגן דוד. הוא נחשב בעיני רבים בגטו כמושחת שעוסק בפעילות בשוק השחור. ב-1 במאי 1942 עצרו הגרמנים את שרינסקי והאשימו אותו בגנבת מעילי פרווה שהוחרמו מאוכלוסיית הגטו. סגנו יעקב לייקין תפס את מקומו באופן זמני כמפקד המשטרה היהודית. עם זאת, שרינסקי שוחרר ב־26 ביולי 1942, כשהגרמנים הבינו שהם זקוקים לשירותיו כדי לארגן את הגירושים רחבי ההיקף של יהודי הגטו למחנה ההשמדה טרבלינקה, גירוש שבוצע בין 23 ביולי ל-21 בספטמבר 1942.
ב-21 באוגוסט 1942 נורה שרינסקי במהלך ניסיון התנקשות שביצע ישראל קאנאל, איש שירות הסדר היהודי, שהיה במקביל חבר במחתרת הארגון היהודי הלוחם. שרינסקי נפצע אך שרד.
ב-18 בינואר 1943 נכנסו כוחות גרמנים לגטו כדי לבצע פעולת גירוש מסיבית נוספת. באפריל החלו בפעולה שמטרתה הייתה לשלוח את כל תושבי הגטו שנותרו עד אז בחיים למחנות השמדה ועבודה. ימים ספורים לאחר חידוש הגירושים התאבד שרינסקי באמצעות בליעת ציאניד.
הערות שוליים

↑  Holocaust Encyclopedia (10 ביוני 2013). "Treblinka: Chronology". United States Holocaust Memorial Museum. אורכב מ-המקור (Internet Archive) ב-5 ביוני 2012. נבדק ב-12 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  CBZŻ (2011). "Józef Andrzej Szynkman-Szeryński". Warsaw Ghetto database. Archival records, bibliography, and citations. Centrum Badań nad Zagładą Żydów (Centre for Jewish Holocaust Studies). אורכב מ-המקור ב-2018-10-30. נבדק ב-16 במאי 2015. "Dziennik getta warszawskiego" 1939-1942 by Adam Czerniaków; also in Stanisław Gombiński: "Moje wspomnienia". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hilberg, Raul (2003). The destruction of the European Jews (3rd ed.). New Haven, CT: Yale University Press. p. 532. ISBN 9780300095579.
↑  Josef “Andzi” Szerynski. Jewish Virtual Library. Retrieved 2012-05-30.
פרנטישק מוריץ נאגל

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1889 Kostelní Myslová, צ'כיה 
 נרצח:  אוקטובר 1944 (בגיל 55) אושוויץ, גרמניה הנאצית 
 
פרטישק מוריץ נאגל (בצ'כית; František Mořic Nágl ‏ 28 במאי 1889 – אוקטובר 1944, אושוויץ) היה צייר יהודי-צ'כי. הוא וכל משפחתו נרצחו בשואה.
קורות חיים

נאגל נולד בקוסטלני מיסלובה. למשפחתו הייתה חווה וטחנת קמח. הוא החל את לימודיו בטלץ'. בהמלצת מורי בית הספר העל-יסודי שלו, הוא נרשם לאקדמיה לאמנויות, אדריכלות ועיצוב בפראג (אנ'), שם למד מ-1905 עד 1908. לאחר מכן עבר לאקדמיה לאמנויות והפך לתלמידו של האנוש שוויגר (אנ'). לאחר שסיים את לימודיו, התגורר בווינה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא גויס לצבא, נלחם בחזית הבלקן ונפצע קשה בכתף ימין. לאחר הניתוח, הוא הצליח להשתקם וחזר להשתמש בידו, אך תמיד היה זקוק לאביזר כדי להרים את זרועו.
למרות זאת, הוא היה נחוש להמשיך לצייר אך, כבן יחיד, אביו החולה רצה שיעבוד בחווה המשפחתית. למרות רצונו לדחות את בקשתו של אביו, הוא החל לנהל את החווה המשפחתית.
עם זאת, הוא עדיין פינה זמן לציור, והצליח להשתתף בתערוכה ב-Rudolfinum זמן לא רב לאחר מכן. בשנת 1920, הוא התחתן עם הכנרת ולאסטה נטלובה.
את השראתו שאב מחיי הכפר והנוף בסביבה. המוניטין שלו כ"צייר איכרים" גדל במהלך שנות ה-20 וה-30. הוא הציג את יצירותיו בתערוכות גדולות בברנו ב-1933 ובאוסטרבה ב-1937.
ב-1939 הוא ומשפחתו גורשו מהחווה ורכושם נתפס. במשך שנתיים הם שכרו דירה בטלץ' ואז, ב-1941, הוא נעצר על ידי הגסטפו בזמן שהיה עסוק בציור בכיכר העיר. הוא נכלא בברנו עד מאי 1942, כאשר כל משפחתו הועברה לטרזיינשטט. מאוחר יותר, הם הועברו למחנה ההשמדה אושוויץ, שם נרצחו כולם במהלך שנתיים.
בתקופתו בטרזיינשטט המשיך ליצור רישומים וציורים בצבעי מים, אך איש לא ידע על קיומם עד שנת 1950, אז התגלו ציוריו בעליית הגג של אחד המבנים שעבר שיפוץ ושיחזור. שנה לאחר מכן, הם הוצגו 254 מהם בתערוכה גדולה בחסות "איגוד מאנס לאמנויות יפות". התערוכות נערכו בפראג ובטלץ'.
הנצחה

שלט לכבודו של נאגל הוצב במקום בו הוא נעצר בכיכר העיר טלץ'.
גלריה

השוק בנאבסי
מגורים בבלוק בטרזיינשטט
התכנסות לתפילה
מגורים בטרזיינשטט
הערות שוליים

1 2 3 4  Brief biography @ the Telč website.
1 2 3 4 5  "František Mořic Nágl se vrátil" @ Holocaust.cz
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304769505171  GND: 130030503  ISNI: 0000 0000 6687 0333  LCCN: no2005064616  NKC: ola2005262663  VIAF: 38014441   WorldCat (עם VIAF): 38014441
קבוצה בולעת

במתמטיקה, ובפרט באנליזה פונקציונלית, קבוצה בולעת היא קבוצה במרחב וקטורי מעל הממשיים או המרוכבים, שניתן להרחיב אותה עד לנקודה שבה תכיל כל איבר מהמרחב.
לקבוצות מסוג זה חשיבות רבה, בפרט עבור מרחבים וקטוריים טופולוגיים בהם כל סביבה פתוחה של הראשית היא קבוצה בולעת.
בערך זה נסמן ב- V מרחב וקטורי כלשהו. נסמן ב- \mathbb {K}  את השדה מעליו פועל  V כאשר  \mathbb {K} =\mathbb {R}  (שדה הממשיים) או  \mathbb {K} =\mathbb {C}  (שדה המרוכבים). כמו כן, עבור  A,B\subseteq V,  v\in V ו- \lambda \in \mathbb {K}  נסמן:
A+B:=\{a+b\mid a\in A,b\in B\}
A+v=v+A:=\{a+v\mid a\in A\}
\lambda A:=\{\lambda a\mid a\in A\}
הגדרות מתמטיות > קבוצה בולעת קבוצה

בהינתן שתי קבוצות  A,B\subseteq V מוגדר כי  A בולעת את  B אם ורק אם מתקיימים התנאים השקולים הבאים:
קיים  r>0 כך שלכל  c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|>r מתקיים  B\subseteq cA.
קיים  r>0 כך שלכל  c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|\geq r מתקיים  B\subseteq cA.
קיים  r>0 כך שלכל  0\neq c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|<r מתקיים  cB\subseteq A.
קיים  r>0 כך שלכל  0\neq c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|\leq r מתקיים  cB\subseteq A.
התנאי ש- c\neq 0 בתנאים 3 ו-4 הוא תנאי הכרחי.
משמעות ההגדרה היא ש- A בולעת את  B אם ורק אם ניתן להרחיב את  A עד לנקודה שממנה היא תמיד מכילה את  B, או לחלופין ניתן לכווץ את  B עד לנקודה אשר ממנה היא תמיד תהיה מוכלת ב- A.
הגדרות מתמטיות > קבוצה בולעת נקודה

בהינתן קבוצה  A\subseteq V ונקודה  v\in V מוגדר כי  A בולעת את  v אם ורק אם מתקיימים התנאים השקולים הבאים:
הקבוצה  A בולעת את הקבוצה  \{v\}
קיים  r>0 כך שלכל  c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|>r מתקיים  v\in cA.
קיים  r>0 כך שלכל  c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|\geq r מתקיים  v\in cA.
קיים  r>0 כך שלכל  0\neq c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|<r מתקיים  cv\in A.
קיים  r>0 כך שלכל  0\neq c\in \mathbb {K}  עבורו  |c|\leq r מתקיים  cv\in A.
גם כאן התנאי ש- c\neq 0 בתנאים 4 ו-5 הוא תנאי הכרחי.
באופן דומה כפי שזו מוגדרת עבור בליעת קבוצות, בליעת נקודה מתאפשרת על-ידי הרחבת הקבוצה הבולעת או כיווץ הנקודה הנבלעת.