stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיאגו פריירה (אתלט)

טיאגו ז'ואאו לואיש פריירה (בפורטוגזית: Tiago João Luís Pereira; נולד ב-19 בספטמבר 1993) הוא אתלט פורטוגזי, זוכה מדליית ארד באליפות עולם באולם (גלאזגו 2024) בקפיצה משולשת.
ביוגרפיה

פריירה נולד בליסבון שבפורטוגל.
ביוגרפיה > 2021

באולימפיאדת טוקיו שנערכה באוגוסט בטוקיו שביפן סיים במקום 16 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.71 מטר.
ביוגרפיה > 2022

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בבלגרד שבסרביה סיים במקום תשיעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.46 מטר.
באליפות העולם שנערכה ביולי ביוג'ין שבאורגון, ארצות הברית, סיים במקום עשירי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.69 מטר.
באליפות אירופה שנערכה באוגוסט במינכן שבגרמניה סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.60 מטר.
ביוגרפיה > 2023

באליפות אירופה באולם שנערכה במרץ באיסטנבול שבטורקיה סיים במקום רביעי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.51 מטר.
באליפות העולם שנערכה באוגוסט בבודפשט שבהונגריה סיים במקום 11 בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.26 מטר.
ביוגרפיה > 2024 > מדליית ארד באליפות עולם באולם

באליפות העולם באולם שנערכה במרץ בגלאזגו שבממלכה המאוחדת זכה במדליית ארד בקפיצה משולשת בשיא אישי חדש של 17.08 מטר, אחרי הוגו פבריס זנגו מבורקינה פאסו (17.53 מטר) ויאסר תריכי מאלג'יריה (17.35 מטר).
שיאים אישיים > אצטדיון

קפיצה משולשת: 17.11 מטר (2021)
שיאים אישיים > אולם

קפיצה משולשת: 17.08 מטר (2024)
טון קופמיינרס

טון קופמיינרס (בהולנדית: Teun Koopmeiners; נולד ב־28 בפברואר 1998 בקסטריקום שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת יובנטוס מהסרייה א' ובנבחרת הולנד.
קריירת מועדונים

קופמיינרס גדל במחלקות הנוער של ויטסה '22 ושל א.ז. אלקמאר. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של א.ז. אלקמאר במסגרת ליגת העל ההולנדית, וערך 116 הופעות ליגה, בהן הבקיע 35 שערים.
ב-30 באוגוסט 2021 חתם באטאלנטה מהסרייה א'. ב-11 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון בהפסד 1–2 לפיורנטינה, במסגרת המחזור השלישי בליגה לעונת 2021/2022.
קריירה בינלאומית

קופמיינרס היה חלק מסגל נבחרת הולנד עד גיל 21 בטורניר אליפות אירופה עד גיל 21 בשנת 2021, וערך שתי הופעות בטורניר. ב-7 באוקטובר 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו נבחרת הולנד, בהפסד 0–1 לנבחרת מקסיקו במשחק ידידות. הוא היה חלק מסגל נבחרת הולנד בטורניר יורו 2020 בשנת 2021, אך לא שיחק בטורניר. ב-8 ביוני 2022 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 1–2 על נבחרת ויילס במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
נכלל בסגל נבחרת הולנד בטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת הולנד לטורניר יורו 2024. אך נפצע בהכנות ליורו ונגרע מהסגל.
תארים

הליגה האירופית: 2023/2024
הערות שוליים

↑  OFFICIAL: KOOPMEINERS ARRIVE AT ATALANTA באתר Football Italia, ‏ 30 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  VAN GAAL MAAKT 26-KOPPIGE WK-SELECTIE BEKEND, באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 11 בנובמבר 2022 (בהולנדית)
↑  Dit zijn de 26 spelers van bondscoach Ronald Koeman voor EURO 2024, באתר התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 29 במאי 2024 (בהולנדית)
↑  Netherlands's Teun Koopmeiners and Frenkie de Jong ruled out of Euro 2024, Khel Now (באנגלית אמריקאית)
| נבחרת הולנד – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 סטקלנבורג •  2 ולטמן •  3 דה ליכט •  4 אקה •  5 ויינדל •  6 דה פריי •  7 ברחהאוס •  8 ויינאלדם •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 פרומס •  12 ואן אנהולט • 13 קרול •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 חראפנברך • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 וחהורסט • 20 פ. דה יונג • 21 דומפריס • 22 ביזוט • 23 קופמיינרס • 24 טימבר • 25 חאקפו • מאמן: דה בור |  1 סטקלנבורג •  2 ולטמן •  3 דה ליכט •  4 אקה •  5 ויינדל •  6 דה פריי •  7 ברחהאוס •  8 ויינאלדם •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 פרומס •  12 ואן אנהולט • 13 קרול •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 חראפנברך • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 וחהורסט • 20 פ. דה יונג • 21 דומפריס • 22 ביזוט • 23 קופמיינרס • 24 טימבר • 25 חאקפו • מאמן: דה בור | הולנד |
| נבחרת הולנד – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 פספיר •  2 טימבר •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 חאקפו •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 ברחהאוס •  12 לאנג • 13 ביילו •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 מלסיה • 17 בלינד • 18 יאנסן • 19 וחהורסט • 20 קופמיינרס • 21 פ. דה יונג • 22 דומפריס • 23 נופרט • 24 טיילור • 25 סימונס • 26 פרימפונג • מאמן: ואן חאל |  1 פספיר •  2 טימבר •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 חאקפו •  9 ל. דה יונג •  10 ממפיס •   11 ברחהאוס •  12 לאנג • 13 ביילו •  14 קלאסן • 15 דה רון • 16 מלסיה • 17 בלינד • 18 יאנסן • 19 וחהורסט • 20 קופמיינרס • 21 פ. דה יונג • 22 דומפריס • 23 נופרט • 24 טיילור • 25 סימונס • 26 פרימפונג • מאמן: ואן חאל | הולנד |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1214327087  VIAF: 8937159613672741030007   WorldCat (עם VIAF): 8937159613672741030007
טרויאני

| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 גובה:  150 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  571 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  52°28′21″N 21°20′05″E﻿ / ﻿52.4725°N 21.334722222222°E﻿ / 52.4725; 21.334722222222 
 אזור זמן:  UTC+1
 he
 
טרויאני הוא כפר במחוז וולומין שבפרובינציית מזוביה במזרח פולין. הוא שוכן כ-15 ק"מ מצפון-מזרח לוולומין ו-36 ק"מ מצפון-מזרח לוורשה בירת פולין.
הערות שוליים

↑  "Central Statistical Office (GUS) - TERYT (National Register of Territorial Land Apportionment Journal)" (בפולנית). 2008-06-01.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טניה גוטמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 באפריל 1977 (בת 47) ארברג, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 מקום לימודים:  European Film Actor School 
 פרסים והוקרה:  מיס שווייץ 
 http://www.tanjagutmann.ch
 פרופיל ב-IMDb
 
טניה גוטמן (בגרמנית: Tanja Gutmann; נולדה ב-3 באפריל 1977) היא שחקנית ודוגמנית שווייצרית.
ביוגרפיה

גוטמן נולדה בעיירה ארברג שבקנטון ברן, היא זכתה בתחרות מיס שווייץ לשנת 1997. השתתפה כנציגה השווייצרית במיס עולם 1997 ומיס תבל 1998.
היא למדה בבית הספר האירופאי למשחק (European Film Actor School) שבציריך.
בשנת 2004 שיחקה תפקיד משנה בסרט הטלוויזיה "Kalter Frühling" העוסק בבת למשפחה מבוססת הנזרקת מביתה ומדרדרת לעולם העוני, באותה שנה הופיעה גם בפרק של קומדיית המצבים "Um Himmels Willen"המשודרת ב-ARD.
ב-2006 שיחקה במספר הפקות לטלוויזיה, בין היתר הופיעה בסדרה "רוזמונד פילצ'ר" המבוססת על יצירותיה של הסופרת באותו שם, היא שיחקה תפקיד קבוע בסדרה "Zwei Engel für Amor" של ערוץ Das Erste.
בשנת 2012 הנחתה את תוכנית המגזין "Die HolidayChecker" בערוץ Sat.1. היא הייתה מנחה של תוכנית רדיו ביחד עם רנצו בלומנטל.
הערות שוליים

↑  "Tanja Gutmann - Miss Schweiz". Miss Schweiz (בגרמנית). 2018-01-02. אורכב מ-המקור ב-2018-11-12. נבדק ב-2018-11-12.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1122667140  ISNI: 0000 0001 3290 6382  VIAF: 311631487   WorldCat (עם VIAF): 311631487
טרוילוס וקרסידה

| --- | --- |

שער מהדורת הקווארטו, 1609.
 הפקה:  אנשי הלורד צ'מברלין
 כתיבה:  ויליאם שייקספיר
 מבוסס על:  Roman de Troie 
 דמויות:  טרוילוס קרסידה אוליסס
 מקום ההתרחשות:  טרויה
 תקופת ההתרחשות:  המאה ה-13 לפנה"ס?
 מדינה:  ממלכת אנגליה אנגליה
 סוגה:  טרגדיה
 הצגת בכורה:  1603?
 שפה:  אנגלית מודרנית מוקדמת
 
טרוֹיְלוֹס וקרֵסידָה (באנגלית: Troilus and Cressida) הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר, המתרחש במהלך מלחמת טרויה. הכותב התבסס בעיקר על הפואמה באותו השם מאת ג'פרי צ'וסר ועל חיבורים אחרים ששאבו השראה מהומרוס. "טרוילוס וקרסידה" חובר כנראה ב-1602, והועלה לבמה בראשית 1603 על ידי אנשי הלורד צ'מברלין. יחד עם "סוף טוב הכול טוב" ו"מידה כנגד מידה" זהו אחד מ"המחזות הבעייתיים" המובהקים של שייקספיר, שחוקרי יצירתו התקשו למיין לפי סוגה: העלילה נעה בין טרגדיה קדורנית, דרמה וקומדיה בוטה.
ֹ
עלילה

היוונים צרים על טרויה מזה שבע שנים. הנסיך טרוילוס, בנו הצעיר של המלך פריאמוס, מתאהב בכהנת קרסידה, בת החוזה קלכס, שעבר אל מחנה האויב לאחר שחזה שהעיר תיחרב. הוא מתוודה בפני דודה פנדרוס, והלה מנסה לשכנע אותה להיעתר לו. בינתיים, בצד השני, מתייעץ המלך אגממנון עם נסטור ואוליסס כיצד להשיב את חמת אכילס, שמסרב להשתתף בלחימה. הגיבור הרטנוני מסתגר באהלו ומתמרמר על שליטו. הנסיך הקטור קורא ליוונים לבחור אלוף לדו-קרב מולו, ואיאס נענה לאתגר. טרוילוס וקרסידה נפגשים והיא מצהירה על אהבתה לו. קלכס משכנע את אגממנון לדרוש את בתו בתמורה לשחרור המצביא השבוי אנטנור, והיא נשלחת אל היוונים כשהיא נשבעת לטרוילוס כי תיוותר נאמנה לו. אוליסס הערמומי אומר ליתר המלכים שהיא אישה בלתי-מוסרית, ומורה לכולם לשק לה. הקטור ואיאס נלחמים, אך מתקשים להרוג איש את רעהו בגלל היותם קרובי משפחה ומסיימים ללא הכרעה. טרוילוס משחד את אוליסס והלה, בהנאה רבה, מובילו למחנה היווני. שם הוא רואה את קרסידה אומרת לדיומדס כי תאהב אותו תמיד. רק מלך איתקה המשועשע מרסן אותו מלהתפרץ ולגלות את הימצאו. בבוקר למחרת מתכונן הקטור לקרב, כשאשתו אנדרומכה ואחותו קסנדרה מזהירות אותו כי היו להן חלומות מבשרי רעה. פטרוקלוס יוצא לצד היוונים ונקטל בידי הנסיך, והדבר משכנע את אכילס לבסוף לחזור. הוא נכשל בקרב מול הקטור בעצמו, אך המירמידונים שלו נופלים עליו מן המארב והם חוטפים את גופתו כשלל. הלחימה מסתיימת ללא הכרעה כשהטרויאנים מצליחים להדוף שוב את היוונים ולמנוע את כיבוש עירם. טרוילוס שוכב גוסס בשדה הקרב ומקלל את פנדרוס במותו.
יגאל פת-אל

| --- | --- |

 לידה:  1959 (בן 65 בערך) 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 מקום מגורים:  ישראל
 הערות:  יושב ראש האגודה הישראלית לאסטרונומיה
 תרומות עיקריות
 קידום הידע האסטרונומי בישראל
 
יגאל פת-אל (נולד ב-1959) הוא חבר האיגוד האסטרונומי הבין-לאומי. ניהל את מצפה הכוכבים בגבעתיים מ-1986 עד 2016 ומ-1987 שימש כיושב ראש האגודה הישראלית לאסטרונומיה. במסגרת עבודתו במצפה הכוכבים בגבעתיים הנחה עבודות חקר של תלמידים בנושא האסטרונומיה וחקר החלל מכל רחבי ישראל. ב-2006 השלים את חובותיו וקיבל תואר דוקטור על מחקרו בנושא השביטים במסגרת המחלקה לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב. בצעירותו רכש השכלה ככלכלן ואף עבד בתחום בבנק הפועלים כאחראי תחום הדרכת תחום אשראי וסחר-חוץ.
תרומתו להחדרת נושא האסטרונומיה בקרב הקהל הרחב ובמערכת החינוך בישראל ניכרת בין השאר בסיוע להקמת מרכזי אסטרונומיה שונים ברחבי ישראל והשתתפות בוועדות היגוי במיזמים ארציים בתחום האסטרונומיה, כגון החידונים השנתיים על שם אילן רמון לחטיבות הביניים ולבתי הספר היסודיים. בהיבט האקדמי לקח חלק בצוות הפיתוח של הקורס "צפונות היקום" באוניברסיטה הפתוחה ובצוות ההיגוי והפיתוח של המגמה "הנדסת חלל" ברשת אורט. פת-אל לימד ומלמד את נושא האסטרונומיה בבתי ספר יסודיים, בחטיבות ביניים, בבתי ספר תיכוניים, במסגרת האוניברסיטה הפתוחה, אוניברסיטת בר-אילן, המרכז הבינתחומי הרצליה ובמצפה הכוכבים בגבעתיים. פת-אל משמש כיועץ לגופים שונים בתחום האסטרונומיה, ובמסגרת זו בין היתר לגופים כמו הפלנתניה - הפלנטריום העירוני שבנתניה וסוכנות החלל הישראלית וכן את הקמת פארק החלל הישראלי באשקלון.
פת-אל שימש שנים רבות כעורך ועורך מדעי של הרבעון "אסטרונומיה" (לשעבר "כל כוכבי אור") של האגודה הישראלית לאסטרונומיה וכן ערך את האלמנך השנתי של שמי ישראל, עד לשנת 2011, אז הוחלף האלמנך בספר השנה לשמי ישראל. כותב בענייני אסטרונומיה בכתבי עת שונים ומשמש בשנים האחרונות כמנהל פורום האסטרונומיה של אתר ynet. כמו כן כתב מספר ספרים בתחום האסטרונומיה התצפיתית - אסטרונומיה - מדריך להכרת השמים, שיצא בארבע מהדורות (האחרונה בשנת 2012), העוסק ביסודות האסטרונומיה התצפיתית וכן את האנציקלופדיה של קבוצות הכוכבים בשני כרכים, העוסקת בקבוצות הכוכבים בשמים, מקור השמות של הכוכבים, הסיפורים המיתולוגיים הקשורים בקבוצות הכוכבים וכן מידע על גרמי השמים השונים בכל קבוצה. כמו כן משנת 2012 כותב ועורך את ספרי השנה לשמי ישראל, העוסק בתופעות האסטרונומיות הנצפות בשמי ישראל שהחליף את האלמנך השנתי של האגודה הישראלית לאסטרונומיה.
בשנת 2014 נבחר על ידי סוכנות החלל הישראלית, להיות יו"ר משותף של ועדת ההיגוי הבינלאומית IPC co-chair של פדרציית האסטרונאוטיקה הבינלאומית (IAF) עבור שני הקונגרסים השנתיים של הפדרציה (IAC) שהתקיימו בטורונטו שבקנדה בשנת 2014 (IAC65) ובירושלים בשנת 2015 (IAC66).
פת-אל מרבה להופיע בפני הציבור הרחב בהרצאות בתחום, ומופיע בתקשורת בנושאים אסטרונומיים אקטואליים.
תחום התמחותו באסטרונומיה קלאסית, בקבוצות הכוכבים והמיתולוגיה שלהן, וכן כחוקר במעבדה לחקר שביטים בחוג לגיאופיזיקה ומדעים פלנטריים באוניברסיטת תל אביב.
במסגרת עיסוקיו, פת-אל שותף בניהול חנות לציוד אסטרונומי בשם קוסמוס.
ספריו

אסטרונומיה – מדריך להכרת השמים, הוצאת קוסמוס טלסקופים, 1998.
אטלס קוסמוס לשמי ישראל, הוצאת קוסמוס טלסקופים, 2006.
האנציקלופדיה של קבוצות הכוכבים (2 כרכים), הוצאת קוסמוס 2005, מהדורה שנייה הוצאת מעריב 2008.
ספרי השנה לשמי ישראל, הוצאת קוסמוס טלסקופים, 2012-2017
טינגה (כדורגלן)

פאולו סזאר פונסקה דו נסימנטו (בפורטוגזית: Paulo César Fonseca do Nascimento, נולד ב-13 בינואר 1978 בפורטו אלגרה שבברזיל) המכונה טינגה (Tinga) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר המרכזי במועדונים שונים בליגת העל הברזילאית ובבורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה. לזכותו של טינגה ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל.
טינגה מחזיק בשתי זכיות בגביע ליברטדורס, שתיהן במדי אינטרנסיונל.
הכינוי טינגה ניתן לשחקן כאשר שיחק בגרמיו, על שם שכונת המגורים בה גדל בפורטו אלגרה, שנקראת רסטינגה.
קריירת מועדונים

טינגה נולד בפורטו אלגרה וגדל במועדון המקומי גרמיו, שם עלה לבוגרים בשנת 1997, וקנה לעצמו שם כאשר שימש כקשר המרכזי של הקבוצה לאורך תקופה ארוכה וזכה עמה בתארים רבים כמו שתי אליפויות של מדינת ריו גראנדה דו סול ושתי זכיות בגביע הברזילאי. טינגה שיחק במועדון עד לשנת 2003, למעט תקופות השאלה קצרות בקווסאקי פרונטלה היפנית ובבוטפוגו הברזילאית, וצבר 89 הופעות ליגה בקבוצה הבוגרת, בהן הבקיע שבעה שערים.
בינואר 2004 עזב טינגה את גרמיו לאחר מחלוקות כספיות עם המועדון בנוגע לשכרו, וחתם בספורטינג ליסבון הפורטוגלית על חוזה לשנתיים וחצי. טינגה סיים עונת 2003/04 בספורטינג ליסבון והחל בה את עונת 2004/05, ואף הבקיע שער בגביע אופ"א בניצחון 0–2 על ראפיד וינה בספטמבר 2004, אך לא מצא את מקומו בקבוצה ושימש בעיקר כמחליף. טינגה לא היה מרוצה ממעמדו, ובדצמבר 2004 שב לברזיל, וחתם באינטרנסיונל, יריבתו הגדולה ביותר של מועדון נעוריו של טינגה, גרמיו. טינגה הצליח מאוד באינטרנסיונל, ובשנת 2006 זכה עם הקבוצה בקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון 3–4 במפגש כפול מול סאו פאולו, כאשר טינגה הבקיע את השער השני לאינטרנסיונל בתיקו 2-2 במשחק הגומלין. הצלחתו של טינגה באינטרנסיונל גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ולקראת עונת 2006/07 חתם טינגה בבורוסיה דורטמונד על חוזה לשלוש שנים, תמורת דמי העברה של שמונה מיליון ריאל ברזילאי.
כבר בעונתו הראשונה של טינגה בבורוסיה דורטמונד, היה טינגה שחקן מפתח, בקישור שכלל גם את פלוריאן קרינגה, מארק-אנדרה קרוסקה, סטיבן פינאר ונורי שאהין. טינגה הופיע 31 פעמים בעונה זו והבקיע ארבעה שערים, אך דורטמונד סיימה רק במקום התשיעי בבונדסליגה. עונה לאחר מכן, טינגה שמר על מספרים דומים, אך דורטמונד סיימה רק במקום ה-13, אך זכתה בסופר קאפ הגרמני לאחר ניצחון 1–2 בגמר על באיירן מינכן. בעונת 2008/09 הופיע טינגה 27 פעמים, ודורטמונד סיימה שישית. עונת 2009/10 הייתה האחרונה של טינגה בבורוסיה דורטמונד, והוא עזב את הקבוצה באפריל באותה עונה, לאחר 98 הופעות ליגה בהן הבקיע תשעה שערים, משום שלא חודש חוזהו בקבוצה.
לאחר עזיבת דורטמונד, שב טינגה באפריל 2010 לאינטרנסיונל, ובאותה שנה זכה עמה בפעם השנייה בקופה ליברטדורס, לאחר ניצחון 3–5 במפגש כפול על גוודלחרה המקסיקנית, אך שיחק רק במשחק הגומלין. בנוסף, טינגה זכה בקדנציה זו עם אינטרנסיונל בתארים מקומיים נוספים, ובגביע רקופה סודאמריקנה לשנת 2011, לאחר ניצחון 3–4 במפגש כפול על אינדפנדיינטה, בו שיחק טינגה רק במשחק הראשון. במאי 2012 עבר טינגה לקרוזיירו, וזכה עמה פעמיים באליפות ליגת העל הברזילאית. באפריל 2015, עם תום חוזהו בקרוזיירו, הודיע טינגה על פרישה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

לטינגה ארבע הופעות במדי נבחרת ברזיל. הראשונה נערכה בשנת 2001, ולאחריה נקרא שוב רק בשנת 2006, כאשר הופעתו האחרונה נערכה בשנת 2007. טינגה מעולם לא שיחק בטורניר נבחרות גדול.
תארים

עם גרמיו:
אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול (2): 1999, 2001
הגביע הברזילאי (2): 1997, 2001
גביע הדרום: 1999
עם אינטרנסיונל:
קופה ליברטדורס (2): 2006, 2010
רקופה סודאמריקנה: 2011
אליפות מדינת ריו גראנדה דו סול (3): 2005, 2011, 2012
עם בורוסיה דורטמונד:
הסופר קאפ הגרמני: 2008
עם קרוזיירו:
אליפות ליגת העל הברזילאית (2): 2013, 2014
אליפות מדינת מינאס ז'ראיס: 2014
טלפון שדה EE-8

טל 8  (נקרא בצבא האמריקני EE-8) הוא מכשיר טלפון שדה אמריקאי ששמש לתקשורת בקשר קווי.
המכשיר פותח בתקופת מלחמת העולם השנייה ושימש את הצבא האמריקאי באותה תקופה עד לשלהי מלחמת וייטנאם.
טלפון שדה אמריקני מסוג EE-8A
מכשירי טלפון השדה הראשונים פעלו כבר בתקופת מלחמת העולם הראשונה. אולם את הדחיפה הגדולה לפיתוח ולהפצת המכשיר עשה הצבא האמריקני בתקופת מלחמת העולם השנייה.
מבנה והפעלה

המכשיר פעל על סוללות במתח 1.5 וולט וכן בעזרת מחולל שגרם לצילצול בצד השני של הקו.
הטלפון נישא בתוך נרתיק עור עבה שהוחלף בהמשך לברזנט וב-1967 לניילון. הטלפון תוכנן לפעול על סוללות באופן עצמאי וכן על סוללות משותפות ממכשיר אחר. טווח הדיבור והצילצול היה תלוי בסוג החוטים, מצב החוטים (לח, יבש, לוהט וכדומה), וכן תלוי אם החוטים היו מונחים על האדמה או תלויים באוויר.
בשימוש בסוללות עצמאיות טווח הדיבור היה למרחק של 20–31 ק"מ, טווח שהתאים לדרישות חיל הקשר האמריקני. הטלפון נתון בתוך נרתיק מעור עבה וקשיח. שני הדגמים EE-8A וכן EE-8B שונים מהדגם המקורי EE-8 בכך שבדגמים אלה מכסה העור חתוך כך שמאפשר לשפופרת להיות מוצבת על המפסק הקפיצי שמנתק את המעגל ואת האפשרות לדבר.
בחלקו העליון של המכשיר נמצאת קופסת החיבורים אליה ניתן בקלות ובמהירות לחבר את החוטים. לידה נמצא המפסק. על המפסק מונחת השפופרת. משקל השפופרת גורם לו להיות לחוץ ולהישאר במצב פתוח. הרמת השפופרת גורמת להתרוממות המפסק ולסגירת מעגל ואז ניתן ליצור קשר. בתוך המכשיר נמצא המחולל שמופעל באמצעות ידית קטנה בצידו הצר של המכשיר. סיבוב המחולל יוצר מתח של 90–100 וולט בתדר של 20 הרץ.
המכשיר הופעל בדרך כלל כיחידת קצה שהתחברה למרכזיית טלפון קצה בת 6 קווים מסוג BD-71 או למרכזיית טלפון שדה בת 12 קווים מסוג BD-72
מבנה והפעלה > נתונים טכניים

משקל - 4.45 ק"ג (כולל זוג הסוללות)
עומק - 9 ס"מ
רוחב - 19.6 ס"מ
גובה - 24 ס"מ
מלחמת העולם השנייה

תנאי החום והלחות של זירת האוקיינוס השקט הכתיבו ליצרנים לספק לזירה זו טלפונים באריזת ברזנט עבה. (ראו תמונה משמאל).
מלחמת העצמאות

המכשיר הובא לארץ בתחילת 1948 ושימש לקשר בין מערך עמדות במשלטים, מערכי עמדות בקיבוצים ועוד.
ככלל, הצבת טלפונים בעמדות שהיו בהיקף מערכי הגנה במשלטים ובקיבוצים היווה תשובה טובה מאוד לקשר הפנימי. אולם המכשירים היו בצימצום והיה מחסור רב בהם. כך למשל לא בכל העמדות בהיקף ההגנה של קיבוץ נגבה היו טלפונים והקשר נעשה והושלם באמצעות רצים. על מנת לאפשר מערכת תקשורת תקינה בכל מערך של עמדות עם מספר טלפונים הייתה במקלט המטה מרכזייה שהופעלה על ידי קשרים וקשריות. מערכת כזאת למשל הייתה בקיבוץ יד מרדכי. הייתה זו מרכזיית טלפונים פשוטה עם 12 שלוחות.
החיסרון הגדול של המערכת היה בכך שהקשר היה תלוי בחיבור זוג חוטים שנמתחו מהמרכזייה לכל השלוחות. חוטים אלה שהיו מונחים על האדמה או שהוטמנו בעומק לא רב, היו פגיעים מאוד להפצצות ונותקו פעמים רבות באותם יישובים שהותקפו.
הטלפון שימש את צה"ל עד שלהי שנות השישים. בשלב זה הועבר להגנה המרחבית עד שיצא כליל מהשרות עם הכנסת טלפון השדה האמריקני מסוג TA-312/PT. למרות זאת ניתן היה למצוא את הטלפון הזה ביחידות צה"ל עד סוף שנות השבעים.
כמו כן היו בשימוש יחידות צבאיות וקיבוצים בתש"ח בכמויות קטנות גם טלפונים מתוצרת בריטית מסוג טלפון שדה בריטי DMK-V. זה היה הטלפון הנפוץ ביותר ביחידות הבריטיות במהלך מלחמת העולם השנייה.
הדגם שהחליף בצבא האמריקני ובצה"ל את טלפון ה-EE8 היה טלפון שדה TA-312.
טלפון שדה אמריקני מסוג EE-8A
טלפון שדה אמריקני מסוג EE-8A בנרתיק קנבס, 1944
יגאל פליטמן

יגאל פְּליטמן (נולד ב-1948) הוא משפטן ישראלי, כיהן כנשיא בית הדין הארצי לעבודה בשנים 2013–2018.
ביוגרפיה

יגאל פליטמן נולד בשנת 1948 בישראל. בשנת 1966 סיים ללמוד בבית ספר תיכון חדש בתל אביב במגמה ריאלית.
בשנים 1966–1969 שירת בצה"ל. בשנת 1973 קיבל תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בירושלים. בשנת 1974 הוסמך כעורך דין. בשנת 1980 קיבל תואר שני במשפטים, אף הוא מהאוניברסיטה העברית.
בשנת 1975 החל לעבוד במוסד לביטוח לאומי, ובשנים 1983–1988 שימש מנהל הלשכה המשפטית של המוסד לביטוח לאומי במחוז ירושלים והדרום.
ביוני 1988 מונה לשופט בבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב, ובספטמבר 1997 מונה לנשיא בית הדין. במרץ 1999 מונה לשופט בבית הדין הארצי לעבודה. במרץ 2011 מונה לסגן נשיא בית הדין הארצי לעבודה. ב-19 בדצמבר 2013 החל לכהן כנשיא בית הדין הארצי לעבודה, במקומה של נילי ארד, שפרשה לגמלאות.
בין פסקי הדין שנתן:
קביעה שהגבלת תשלום רטרואקטיבי של קצבת שאירים לשנה בלבד היא חוקתית, עומדת בתנאי המידתיות של חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, ואינה פוגעת בזכות הקניין של מקבל הקצבה.
קביעה שחוק שעות עבודה ומנוחה אינו חל על עובדים זרים בתחום הסיעוד, ולכן הם אינם זכאים לגמול שעות נוספות. נגד פסק דין זה הוגשה עתירה לבג"ץ, אך זו נדחתה. בדיון נוסף נותר פסק הדין של בג"ץ על כנו.
הצטרף לפסק דינה של הנשיאה נילי ארד שאסר על המעסיק להביע עמדה על התאגדות עובדיו, והוסיף שגם אם המעסיק סבור שהעובדים הפיצו מידע שקרי, אסור לו להביע דעתו בפני העובדים, אלא ליידע על כך את ארגון העובדים או לפנות לבית הדין לעבודה.
פסק דינו האחרון של פליטמן כנשיא בית הדין הארצי לעבודה, שהוקרא על ידו בטקס הפרישה שלו במרץ 2018, קבע לראשונה כי תשר הניתן למלצרים במסעדות ובבתי קפה מהווה שכר המשולם על ידי המעסיק, והמעסיק חייב להעניק בגינו את כלל הזכויות הסוציאליות הנלוות. פסק הדין קבע שחובה זו תיכנס לתוקף ב-1 בינואר 2019.
ב-26 במרץ 2018 פרש לגמלאות. לאחר פרישתו הצטרף לצוות היועצים של משרד עורכי הדין AYR – עמר-רייטר-ז'אן-שוכטוביץ' ושות', שם הוא מועסק כיועץ מיוחד ועוסק בגישור, בוררות ופתרון סכסוכים.
פליטמן הוא גם שופט בבית הדין הצבאי לערעורים בדרגת אלוף-משנה. במסגרת זו נמנה בשנת 2017 עם ההרכב שדן בערעור על פסק הדין במשפטו של אלאור אזריה.
הערות שוליים

↑  חן מענית, ‏הגבלת תשלום רטרואקטיבי של קצבת שארים לשנה - חוקתית, באתר גלובס, 9 באוגוסט 2012
עב"ל 57861-01-11 אסתר לוזון נגד המוסד לביטוח לאומי, ניתן ב-7 באוגוסט 2012
↑  ע"ע 157/03 יולנדה גלוטן נגד לאה יעקב, ניתן ב-1 בינואר 2007
↑  בג"ץ 1678/07 יולנדה גלוטן נ' בית הדין הארצי לעבודה ואחרים, ניתן ב־29 בנובמבר 2009
↑  דנג"ץ 10007/09 יולנדה גלוטן נ' בית הדין הארצי לעבודה ואחרים, ניתן ב־18 במרץ 2013
↑  שי ניב, ‏פסיקה היסטורית: מעסיק לא יביע עמדה על התאגדות עובדיו, באתר גלובס, 2 בינואר 2013
↑  שי ניב, ‏"שופט הנמלים" יגאל פליטמן: פעם עם העובדים, פעם עם המעסיקים, באתר גלובס, 29 ביולי 2013
↑  ניצן צבי כהן, ‏פסק דין: מעתה ייחשב תשלום הטיפ כשכר עבודה לכל דבר ועניין, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 26 במרץ 2018
1 2  ניצן צבי כהן, ‏בין המגש לכסף, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 28 בדצמבר 2018
↑  ע 21/17 סמל אלאור אזריה נגד התובע הצבאי הראשי, ניתן ב-30 ביולי 2017
| שופטי בית הדין הארצי לעבודה |
| --- | --- | --- |
| שופטים קבועים מכהנים | נשיאה: ורדה וירט לבנה • סגן הנשיאה: אילן איטח חנה אופק-גנדלר • לאה גליקסמן • סיגל דוידוב-מוטולה • אילן סופר • רועי פוליאק |  |
| נשיאים בדימוס | יגאל פליטמן • נילי ארד • סטיב אדלר • מנחם גולדברג • צבי בר-ניב |  |
| סגני נשיאים בדימוס | אלישבע ברק-אוסוסקין • יצחק אליאסוף • שאול קובובי • ישראל לוין |  |
| שופטים קבועים בדימוס | צבי טרלו • זאב נגבי • עדינה פורת • שמואל צור • עמירם רבינוביץ' • רונית רוזנפלד • מרטין אלטס • יוסף רייך |  |
ראו גם נציגי ציבור בבית הדין הארצי לעבודה
טרנציו גרוסי

| --- | --- |
 לידה:  25 בספטמבר 1832 אורבניה, איטליה 
 נרצח:  ספטמבר 1862 (בגיל 29) איזולה די פאנו, איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 
טרנציו גרוסי (באיטלקית: Terenzio Grossi;‏ 25 בספטמבר 1832 – ספטמבר 1862) היה שודד דרכים איטלקי, ראש כנופיה ופורע חוק, עמד בראש כנופיית גרוסי, שפעלה בשנים
1861–1862. גרוסי וחבורתו היו מבצעים מעשי רצח רבים, מעשי שוד והתקוממויות מזוינות כנגד המדינה האיטלקית המתהווה ותמכו למעשה בניסיון להחזיר את השלטון האפיפיורי בארצות מארשה בתחילת איחוד איטליה. הוא זכור במסורות בעל פה כגיבור עם, הוא נרצח בבגידה על ידי איש כנופייתו ויד ימינו סנטה פרונטיני, שפעל בהסכמה סודית עם מחוז פזארו ואורבינו להסגרתו של מנהיג הכנופיה תמורת חנינה ופרס כספי.
גיל ההתבגרות ופשעים מוקדמים

טרנציו גרוסי נולד באורבניה ב-25 בספטמבר 1832, בעיירה מארצ'ה הינדרלנד עשרה קילומטרים מאורבינו. היה הבכור מבין שני בנים (טרנציו ומרקו), הוא גדל במשפחה של איכרים חסרי קרקע ועבד באדמות של כמה חוות באזור. עד מהרה טרנציו גרוסי התגלה כבלתי סובלני למצבו כחקלאי ובגיל ההתבגרות הוא ביצע את הפשעים הראשונים נגד רכוש וגנב נכסים מאולתרים מהמתיישבים ובעלי הקרקעות של המחוז.
בשנת 1854 כבר נעצר גרוסי מספר פעמים על ידי כוחות מדינת האפיפיור בגין גניבות והפרה של הצו הפוליטי שקבע באותה עת חובת העסקה בסחר הוגן ועמידה בעוצר משעות בין הערביים לעלות שחר. במסמכים הוא תואר כבעל קומה גבוהה ובהיותו גאוותן, עקשן ויוזם בתגובה להאשמות נגדו.
המאסר

גרוסי ברח שוב ושוב מבתי הכלא של פוסומברון וסן אנג'לו בוואדו, ולבסוף ממבצר סן ליאו בשנת 1858, לאחר שנידון ל-12 שנים בכלא. נמלט וכועס על חומרת עונשי האפיפיור נגדו, גרוסי הסתתר במשך זמן מה ואז התנדב לשירות המהפכן גריבלדי בשנת 1860, השנה בה לחם לצד המהפכנים נגד מדינת האפיפיור. סביר מאוד להניח שבאותה תקופה גרוסי קיווה לחנינה מהמדינה החדשה על פשעי עבר ושהוא יוכל איכשהו לחמוק מההרשעות הישנות נגדו על ידי לחימה למען אנשיו של גריבלדי. אך החנינה של גרוסי ושאר פושעי בתי הכלא של האפיפיור לא הגיעה ובשנה שלאחר מכן התבססה המדינה האיטלקית באזור רומאניה ומארצ'ה עם מיסים חדשים והנהגת שירות צבאי חובה. מאוכזב לאחר שסיכן את מותו כחייל בקרב על פוסומברון ב-10 בספטמבר 1860, חזר גרוסי לפשע והתפכח מהפוליטיקה בניסיון להתנגד לשליט פיידמונטה.
כנופיית הפשע

| --- | --- |
 :  ראו גם – כנופיית גרוסי
בשנים 1861–1862, טרנציו גרוסי וכנופייתו עמדו במרכזם של השתלטויות מזוינות רבות בעיירות ובערים באזור מרצ'ה, וכן ביצעו פעולות אלימות נגד הקרביניירי המלכותי והמשמר הלאומי. בין הערים הכבושות היו מונטפברי, איזולה די פאנו, מונטצ'אטו ועוד. השודים שביצעה הכנופיה נגד בעלי הממון ועסקים מסחריים הניבו רווחים עצומים שגרוסי העניק לעיתים קרובות את חלקם לפשוטי העם וזכה לחיבתם ובהכרת תודתם. החבורה, שהורכבה בעיקר מעריקים ופושעים מזדמנים, מצאה אפוא את תמיכת האוכלוסייה הפחות אמידה, שסבלה יותר מכל ממוסד גיוס החובה שהונהג והתנגדה למדינת האפיפיור.