stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורפוס המילואים ה-14 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 9 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
קורפוס המילואים ה-14 (בגרמנית: XIV. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-14. כמפקדו הראשון מונה ריכרד פון שוברט, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השביעית בפיקוד יוזיאס פון הרינגן. הקורפוס נטל חלק בקרב מילוז ולאחר מכן בקרב לורן. בשנת 1916 לחם הקורפוס במהלך הקרב על הסום, ובשנת 1917 הוא לחם בקרב אראס ובקרב קמברה. באביב 1918 הוא השתתף במבצע מיכאל, כחלק ממתקפת האביב הגרמנית, ולאחר מכן לחם נגד מתקפת מאה הימים של בעלות הברית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

ריכרד פון שוברט (2 באוגוסט 1914–15 בספטמבר 1914)
הרמן פון שטיין (16 בספטמבר 1914–28 באוקטובר 1916)
גאורג פוקס (29 באוקטובר 1916–11 במרץ 1917)
אוטו פון מוזר (12 במרץ 1917–7 בפברואר 1918)
ארתור פון לינדקוויסט (8 בפברואר 1918–14 ביוני 1918)
ריכרד ולמן (15 ביוני 1918–24 באוגוסט 1918)
קורט פון מורגן (24 באוגוסט 1918–9 בינואר 1919)
קלי טריפיוקה

| --- | --- |
 לידה:  16 בפברואר 1959 (בן 65) גלן רידג' שבניו ג'רזי, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, קלע
 גובה:  1.98 מטר
 מספר:  4, 7
 מכללה:  אוניברסיטת נוטרדאם
 דראפט:  בחירה מספר 12, 1981 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 1981–1986   1986–1988   1988–1991   1991–1992:  דטרויט פיסטונס   יוטה ג'אז   שארלוט הורנטס   לימוז'
 הישגים כשחקן
 2 בחירות למשחק האולסטאר (1982, 1984)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (1982)
פיטר קלי טריפיוקה (באנגלית: Peter Kelly Tripucka; נולד ב-16 בפברואר 1959) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1981–1991, בעמדות הסמול פורוורד והקלע. לאורך קריירת ה-NBA השתתף פעמיים במשחק האולסטאר, והעמיד ממוצעים של 17.2 נקודות, 3.8 ריבאונדים ו-3.0 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

טריפיוקה נולד בעיר גלן רידג' שבניו ג'רזי, ובין השנים 1977–1981 למד באוניברסיטת נוטרדאם. בעונתו הראשונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיתף פעולה עם שחקני ה-NBA לעתיד ביל למביר, אורלנדו וולרידג' וביל האנזליק, ולצידם הוביל את הקבוצה להישגה הטוב אי פעם – העפלה לשלב הפיינל פור בטורניר אליפות המכללות. במשחק חצי הגמר קלע טריפיוקה 12 נקודות באחוזי קליעה נמוכים (29.4%), וקבוצתו הפסידה לאוניברסיטת דיוק בתוצאה 86–90. בכל 3 העונות הבאות הוביל את קלעי קבוצתו עם כ-16.8 נקודות בממוצע למשחק, ובסיום כל אחת מהן נבחר לאחת מחמישיות העונה של ליגת המכללות ("Consensus All-American Team").
קריירת משחק > דטרויט פיסטונס

בדראפט ה-NBA‏ 1981 נלקח טריפיוקה בבחירה ה-12, על ידי קבוצת דטרויט פיסטונס. כבר בעונת הרוקי שלו נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA, לאחר שקלע 21.6 נקודות בממוצע למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה, ואף סיים במקום השני בהצבעה לפרס רוקי העונה, אחרי הזוכה באק ויליאמס. בעונתו השנייה בדטרויט הוביל את קלעי קבוצתו עם 26.5 נקודות למשחק (שלישי ב-NBA), ובמהלכה קלע שיא מועדון של 56 נקודות בניצחון קבוצתו מול שיקגו בולס. בעונת 1983/1984 השתתף בשנית במשחק האולסטאר, והוביל את הפיסטונס, לצד אייזיאה תומאס וביל למביר, להעפלה ראשונה לפלייאוף מזה 7 עונות. בסדרת הפלייאוף הראשונה שלו הציג טריפיוקה יכולת מצוינת כשקלע 27.4 נקודות למשחק, אך קבוצתו הפסידה בתוצאה 2–3 לניו יורק ניקס, בהובלתו של ברנרד קינג (42.6 נקודות למשחק בסדרה). בשתי העונות הבאות התבססה דטרויט כאחת הקבוצות המובילות באזור המזרחי, אך לא הצליחה לעבור את שלב הפלייאוף השני. ב-5 עונותיו במדי הפיסטונס רשם טריפיוקה ממוצעים כוללים של 21.6 נקודות, 4.5 ריבאונדים ו-3.2 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק > יוטה ג'אז

לקראת עונת 1986/1987 הועבר טריפיוקה בטרייד ליוטה ג'אז, יחד עם קנט בנסון, בתמורה לאדריאן דאנטלי. בשתי עונותיו ביוטה מיעט לקבל דקות משחק, ותרם 9.1 נקודות למשחק בלבד.
קריירת משחק > שארלוט הורנטס

בקיץ 1988 נשלח טריפיוקה בטרייד לשארלוט הורנטס, לקראת עונת הבכורה שלה ב-NBA. באותה עונה חזר להיות שחקן מוביל, כשהוליך את קלעי ההורנטס עם 22.6 נקודות למשחק, אך קבוצתו סיימה במקום האחרון באזור המזרחי עם מאזן ניצחונות 20–62. בשתי העונות העוקבות נחלשה תפוקתו בהדרגה, ובסיום עונת 1990/1991 פרש ממשחק ב-NBA.
קריירת משחק > לימוז'

בעונת 1991/1992 שיחק עבור קבוצת לימוז', אשר השתתפה בליגת העל הצרפתית ובגביע ספורטה. בסיום אותה עונה הודיע על פרישה ממשחק, בגיל 33.
לאחר הפרישה

בין השנים 1993–2001 שימש כפרשן של משחקי דטרויט פיסטונס ברשת טלוויזיה מקומית, ובין השנים 2003–2005 מילא תפקיד דומה עבור ניו ג'רזי נטס. בשנת 2008 הצטרף לצוות השידור של ניו יורק ניקס במדיסון סקוור גארדן, שם עבד לצד גאס ג'ונסון ומייק ברין עד שנת 2012.
ביאורים

↑  שיא המועדון נשבר על ידי ג'רי סטקהאוס בעונת 2000/2001.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של טריפיוקה ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות משחק חצי הגמר, באתר sports-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של טריפיוקה, באתר sports-reference.com
↑  רשימת נבחרי דראפט 1981, באתר basketball-reference.com
↑  תוצאות ההצבעות לפרסי עונת 1981/1982, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הפיסטונס לבולס, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות הסדרה בין הפיסטונס לניקס, באתר basketball-reference.com
↑  טריפיוקה נשלח בטרייד ליוטה ג'אז, באתר הניו יורק טיימס, 22 באוגוסט 1986
↑  טריפיוקה נשלח בטרייד לשארלוט הורנטס, באתר upi.com,‏ 25 ביוני 1988
ציאנוגן ברומיד

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  cyanobromane, bromidonitridocarbon
 כתיב כימי:  CBrN 
 מסה מולרית:  105.921 גרם/מול
 מראה:  מוצק חסר צבע, ריח צורב
 מספר CAS:  506-68-3
 צפיפות:  2.015 גרם/סמ"ק
 מסיסות:  עובר הידרוליזה
 טמפרטורת היתוך:  52 °C   325.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  61.4 °C   334.55 K
 
ציאנוגן ברומיד הוא מרכיב כימי בעל הנוסחה CNBr. הוא חסר צבע, מוצק, ובעל שימוש נרחב במחקרים לשינוי ביו-פולימר, מרכיבים חלבוניים ופפטידים. כמו כן, טוב גם לסינתזה של חומרים מסוימים.
סינתזה, תכונות ומבנה

על אף שהנוסחה המקובלת היא CNBr, אטום הפחמן בעצם קשור למולקולת ברום על ידי קשר יחיד ולחנקן על ידי שלושה קשרים. ציאנוגן ברומיד הוא די קוטבי (פולרי) וצורתו ליניארית, אך אינו מיונן באופן ספונטני בנוכחות מים. זוהי הסיבה שהוא מתמוסס במים כמו גם בממס פולרי אורגני.
ציאנוגן ברומיד יכול להיווצר על ידי חמצון נתרן-ציאניד יחד עם ברום, שעובר דרך שלב הביניים של הציאנוגן (CN)2)):
שימושים ביוכימיים

השימושים העיקריים בציאנוגן ברומיד הם:
שיתוק חלבונים או חלקים ממנו על ידי ביקוע קשרים פפטידים.
סינתזה ציאנמיד (אמיד של ציאנוגן בעל הנוסחא CN2H2) ומולקולות אחרות.
שימושים ביוכימיים > קיבוע חלבונים

לעיתים קרובות משתמשים בציאנוגן ברומיד כדי לקבע חלבונים על ידי צימודם לריאגנטים כגון אגרוז היעיל לשימוש בכרומוטוגרפיית אפיניות.
בגלל פשטותו והימצאותו בתנאי PH נמוכים, השימוש בציאנוגן ברומיד היא השיטה הכי נפוצה ויעילה עבור הכנת ג'ל עבור כרומוטוגרפיית אפיניות. כמו כן, לעיתים קרובות משתמשים בציאנוגן ברומיד מכיוון שהוא מסוגל להגיב עם קבוצת הידרוקסיל על גבי ג'ל אגרוז ליצירת אסטרים של ציאניט ואימידוקרבונט. קבוצות אלו מסוגלות להגיב עם אמינים ראשוניים במטרה להצמיד את החלבונים לשטח האגרוז כפי שמתואר באיור הראשון.
שימושים ביוכימיים > ביקוע חלבונים

ציאנוגן ברומיד מבצע הידרוליזה לקשרים פפטידים בקצה הקרבוקסילי של חומצת אמינו מתיונין. הליך זה משמש להקטנת גודל מרכיבי הפוליפפטיד לזיהוי חומצות האמינו וריצופן.
שימושים ביוכימיים > ביקוע חלבונים > מנגנון פעולה

בציאנוגן ברומיד, האלקטרונים באטום הפחמן נמשכים לעבר אטום הברום שהוא בעל אלקטרושליליות גבוהה יותר. מהלך זה משאיר את הפחמן במצב אלקטרוחיובי או אלקטרופילי ועל ידי כך פגיע לתקיפה על ידי אלקטרונים הנמצאים על אטום הגפרית הנוקלאופילי במתיונין. תקיפה זו מגיעה לאחר היווצרות של מבנה של טבעת בעלת 5 צלעות בניגוד למבנה טבעת בעלת 6 צלעות שמצריך היווצרות של קשרים כפולים בטבעת בין חנקן לפחמן. קשרים כפולים אלו יוצרים קונפורמציית טבעת קשוחה ובכך יערערו את יציבות המולקולה.
על אף שהגפרית הנוקלאופילית במתיונין אחראית לתקיפת הציאנוגן ברומיד, הגפרית בציסטאין אינה מתנהגת באותו האופן.
אם הגפרית של הציסטאין תוקפת את ציאנוגן ברומיד, יוני הברום יפלטו פרוטונים למרכז הציאניד וישאירו את הגפרית חסרת מטען ואת פחמן הביתא של הציסטאין - ללא אלקטרופיליות.
האלקטרופיל החזק יותר, יהיה אז חנקן הציאניד אם הוא יותקף על ידי מולקולת מים הוא יצור חומצה ציאנית ומולקולת ציסטאין מקורי.
שימושים ביוכימיים > ביקוע חלבונים > תנאי ריאקציה

ביקוע חלבונים על ידי ציאנוגן ברומיד דורש שימוש בבופר כמו HCl בריכוז 0.1N (חומצה הידרוכלורית), או 70% של HOF (חומצה פורמית). אלו הם הבופרים הנפוצים ביותר עבור ביקוע חלבונים. חומצה פורמית גורמת להיווצרות אסטרי פורמיל המקשים על אפיון החלבונים מה שגורם ליתרון ל-HCl. למרות זאת, עדיין משתמשים בחומצה פורמית לעיתים קרובות מכיוון שיש לה יכולת לפרק את רוב החלבונים. כמו כן, חמצון מתיונין למתיונין-סולפהיקסיד, האדיש לתקיפתו של ציאנוגן ברומיד, מתרחש יותר בקלות בHCl מאשר בחומצה פורמית כנראה מכיוון שחומצה פורמית היא בעלת ריכוז נמוך. בופרים חלופיים עבור ביקוע חלבונים כוללים את גואנדין או אוריאה ב-HCl בגלל יכולתם לפתוח את החלבונים ממצבם המקופל ועל ידי כך גורמים למתיונין להיות יותר נגיש לציאנוגן ברומיד.
מים דרושים לביקוע קשרים פפטידים רגילים של מצב הביניים של אימינולקטון. בחומצה פורמית, ביקוע הקשר מתיונין-סרין והקשר מתיונין-טירוזין, מהיר יותר וקל יותר עם הגדלת ריכוז מולקולות המים. מכיוון שמצבים אלו מעדיפים ואוהבים את תוספת מולקולות המים, לרוחב האימין מאשר ריאקציה של שרשרת הצד בהידרוקסיל עם האימין. PH נמוך נוטה להגדיל את קצב ביקוע הקשרים על ידי עיכוב חמצון שרשרת הצד של מתיונין.
שימושים ביוכימיים > ביקוע חלבונים > ריאקציות צדדיות

כאשר מתיונין באה אחרי סרין או תריאונין ברצף, יכולות להתרחש ריאקציות צדדיות שגורמות להרס המתיונין ללא ביקוע קשרים פפטידים. בדרך כלל, ברגע שהאימינולקטון נוצר, מים וחומצה יכולים להגיב עם האימין כדי לבקע את הקשר הפפטידי ועל ידי כך יוצרים הומוסרין לקטון ופפטיד בעל קצה אמיני. אך, במקרה ולחומצת האמינו הסמוכות למתיונין ישנה קבוצת הידרוקסיל או סולפהידריל, קבוצות אלו יכולות להגיב עם האימין ליצירת הומוסרין ללא ביקוע קשר פפטידי.
שימושים ביוכימיים > סינתזה אורגנית

ציאנוגן ברומיד משמש גם לסינתוז חומרים אורגניים. כמו שציינו לפני כן, הריאגנט הוא בעל נטייה לתקיפה על ידי נוקלאופילים כמו אמינים וחומרים המכילים אלכוהול בגלל הפחמן האלקטרופילי שלהם. בסינתזת הציאנמיד (CN2H2) והדיציאנמיד אמינים ראשוניים ושניוניים מגיבים עם ציאנוגן ברומיד ליצירת מונואלקיציאניד ודיאלקיציאניד שיכולים גם הם להגיב עם אמינים והידרוקסיל אמין ליצירת גואנדין והידרוקסיגואנדין. בריאקציית וואן בראון, אמינים שלישוניים מגיבים עם ציאנוגן ברומיד ויוצרים 2 תחליפים:
ציאנמיד
אלקיל ברומיד
ציאנוגן ברומיד יכול לשמש גם להכנת אריל ניטריל, ניטריל, ציאנייט ואנהידרידים. ציאנוגן ברומיד יכול לשמש גם לביקוע חומרים.
רעילות, אחסון ונטרול

ציאנוגן ברומיד רגיש ללחות ולרטיבות אך יכול להיות מאוחסן תחת תנאים יבשים ב-2 עד 8 מעלות צלזיוס. ציאנוגן ברומיד הוא חומר נדיף ונספג בקלות דרך העור או בשטח מערכת העיכול. לכן, חשיפה רעלית יכולה להתרחש על ידי תנועת האוויר, מגע פיזי או דרך בעלי חיים. הרעילות בעצם גורמת לסימפטומים לא ספציפיים רבים ומגוונים. חשיפה אליו אפילו בכמות קטנה יכולה לגרום לפירכוסים או אפילו למוות.
כדי לנטרל את הציאנוגן ברומיד בתמיסה שאינה עולה על 60g/L מהציאנוגן ברומיד השיטה המומלצת היא להוסיף 1mol/L של NaOH ו-1mol/L של NaOCl ביחס נפחים של 1:2:1 (NaOCl, NaOH, ציאנוגן ברומיד). אלקלי-הידרוקסיד מבצע מיד הידרוליזה לציאנוגן ברומיד ויוצר אלקלי-ציאניד וברום. הציאניד אז יכול לעבור חמצון על ידי סודיום או קלציום היפוכלוריד ליון ציאניט פחות רעיל. נטרול פעולת הציאנוגן ברומיד היא מאוד אקסותרמית ובמקרים מסוימים יכולה להיות נפיצה.
שיטת הפעלה של ציאנוגן ברומיד
ביקוע קשרים פפטידים על ידי ציאנוגן ברומיד
קדרות

קדר יוצר כלי מחומר על אובניים
בית מלאכה לקדרות מסורתית בעיירה מרג'ינאה שבדרום בוקובינה, רומניה
אובניים מופעלים ברגל מקלוז', רומניה
קַדָּרוּת היא האומנות של יצירת כלי חרס, קרמיקה וחרסינה מחומר ("חֵמָר", נכתב גם "חימר"). את הצורה מקנים כאשר החומר (החימר) במצב כִּיּוּרִי (פְּלַסְטִי). לאחר ייבוש מלא מכניסים את הפריטים לשרפה בתנור, בחום גבוה, הגורם להקשחתם, ולהפיכתם לחרס. בהמשך, שופר הטיפול בחימר, והתקבלו כלי קרמיקה לסוגיהם. מקור המונח קדרות הוא במילה "קדרה". אדם העוסק בקדרות נקרא "קדר".
היסטוריה

קדרות הייתה אחת האומנויות הראשונות בהן עסק האדם. ישנן השערות שונות לגבי גילוי תכונות החימר וניצולן. המקובלת בהן היא שהאדם הקדמון שם לב לטביעת כף רגלו ב"בוץ" וגילה שאחרי התייבשות הקרקע, התבנית נשתמרה. כך, כנראה, עלה בדעתו לעצב בחימר.
הפריט העתיק ביותר העשוי חימר נקרא צלמית ונוס מדולני וייסטוניצה. הוא נמצא ביישוב פרהיסטורי קטן, ליד ברנו, בצ'כיה והוא צלמית אישה, שהיה כנראה פריט פולחני, ותוארך ל-28,000 שנה לפני הספירה (התקופה הפלאוליתית). באותו מקום נמצאו מאות צלמיות של חיות מעידן הקרח. בסין נמצאו כלי חימר שתוארכו ל-18,000 שנה לפני הספירה. בתקופה זו, במזרח אסיה שרר מזג אוויר קר מאוד, למשך תקופה ארוכה. כדי לשרוד, האנשים באזור היו חייבים לנצל את מזונם בצורה מקסימלית, והם עשו זאת באמצעות בישול המזון העמילני והבשר בתוך כלי החימר. הידע והמיומנות עברו ליפן ולאזורים באגן הנהר אמור, ברוסיה. הממצאים שם תוארכו ל-14,000 לפני הספירה.
באלף ה-10 לפנה"ס, בתקופה המזוליתית, התחילה פעילות קדרים גם באפריקה, במאלי. התוצרים שימשו ככליי קיבול למזון ומים ופריטי פולחן. 8,000 שנה לפני הספירה, התחילה הקדרות של התקופה הנאוליתית. אומנות הקדרות המשיכה להתפשט ולהשתכלל. עדויות לעבודות קדרות מתגלות בקוריאה, במזרח התיכון, מסופוטמיה, ויוון. כ-5,000 שנה לפני הספירה התחיל עיסוק בקדרות בשתי האמריקות.
באלף ה-5 לפני הספירה, החלו גם עבודות הקרמיקה הראשונות, במצרים. במקביל, מיוון הקדרות התפשטה בתוך אירופה, לאזור הים־תיכוני והאדריאטי. כ־4,500 שנה לפני הספירה, במזרח התיכון, הומצאו האובניים הראשוניים. בין האלף הרביעי לאלף השלישי לפני הספירה, במסופוטמיה, שוכלל גלגל האובניים ותנור השרפה, ויוצרו כלים מצופי גלזורה. הקדרות הפכה לאומנות החשובה ביותר באזור. בשנת 1000 לפני הספירה עם תחילת התקופה הקלאסית העתיקה פרחה הקדרות ביוון, אך היא דעכה בסוף התקופה הקלאסית.
יצירת הקדרות המרשימה ביותר של אותה תקופה היא צבא הטרקוטה, אשר נוצרה בסין. במאה הראשונה לספירה הקדרות הסינית הובילה בראש, מבחינת איכות החומר וטיב אמנותי. בסין פותחו גם כבשנים אשר הגיעו לטמפרטורות של 1,350 מעלות צלזיוס, ואיפשרו את יצירתם של כלי הפורצלן הראשונים. הקדרות הסינית המשיכה להתפתח ובמאה הארבע עשרה, בתקופת שושלת מינג, הסגנון הנפוץ היה חרסינה בכחול-לבן. זו הגיעה לאירופה והפכה לאופנתית ביותר. באירופה, בתקופת הרנסאנס, הקדרות התמקדה בעבודות טרקוטה ובהמשך עברה לעבודות קרמיקה, להן יש גלזורה שקופה או צבעונית, בשריפה יחידה או כפולה. אחרי מאמצים רבים, במאה ה-17 הצליחו לייצר גם באירופה חרסינה דומה לזו הסינית. הקדרות התפצלה לשני ענפים – הענף התעשייתי, המייצר פריטים בפסי ייצור המוניים והענף האמנותי, היוצר בעבודת יד פריטים ייחודיים, חד פעמיים, תוך שיחזור תהליכים מסורתיים.
תהליך העבודה

פרק זה טעון עריכה. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: ויקיזציה.
קיימות טכניקות רבות ליצירה בחימר (ידוע גם כחומר) וישנן וריאציות רבות של חומרי גלם. נהוג אף ערבוב חומרי גלם שונים, לשם קבלת חומר עם תכונות ייחודיות.
לפני העיצוב יש צורך לסלק כיסי אוויר הלכודים בחומר. ניתן לעשות זאת במכבש ואקום ("ואקום פאג") או באופן ידני על ידי לישה, שתפקידה ליצור תכולת לחות אחידה בגוף החומר ולמנוע היווצרות סדקים בעבודה המוגמרת. בשלב הבא מתבצע עיצוב על ידי מגוון רחב של טכניקות. ניתן להשתמש באובניים, המאפשרים לאמן לעצב את היצירה תוך כדי סיבוב. אפשרות אחרת היא עיצוב החומר בידיים או בעזרת כלי עבודה שונים, כמו כליה, חוט דיג, מסורית, גלגלת, סכין, מחט, שיפוד, מכחול וכו'. לאחר העיצוב מייבשים את גוף החימר.
אחרי הייבוש מגיע שלב השרפה בכבשן. ישנו מגוון רחב של תנורים לשרפה, הכולל תנורים חשמליים ותנורים לשרפה בעץ. בשיטה הנקראת "אנגמה" (ana – אחד, gama – תנור), ובעברית "מנהרה", מעוצב התנור במבנה מדורג, ההולך ומתכנס לכיוון הארובה. יש תא בעירה עיקרי בקדמת התנור ואחריו מדרגות, עליהן עורמים את הכלים לשריפה.. יש קדרים חובבים אשר עדיין משתמשים בשיטה הקדומה של שריפה בתוך בור באדמה. השרפה הראשונה נקראת "שרפת ביסקויט (ביסק') (אנ')", היא מתבצעת בטמפרטורה שבין 900 ל-1,000 מעלות צלזיוס וגורמת להתקשות וקביעת הצורה הסופית של החומר, משום שהוא משנה את מבנהו המולקולרי ומתגבש. שינוי זה הוא בלתי הפיך.
תהליך השרפה הראשונה נמשך בממוצע כ-8 שעות, לאחריהן נותנים לכלים ולתנור להתקרר כ-12 שעות טרם פתיחתו. התהליך צריך להתבצע בהדרגתיות ובקצב מבוקר ואיטי. לצורך כך מצוידים מרבית התנורים המודרניים בווסת ממוחשב, המאפשר לקדר שליטה בטמפרטורה הכללית, בקצב עליית החום, בקביעת היעד הסופי אליו רוצים להגיע ובזמן השהייה בטמפרטורה המבוקשת. לאחר שהכלים התקררו, הם הופכים לעמידים יותר. בשלב זה ניתן לזגג את הכלים בגלזורה, שמעניק לכלים מרקם חלק וגם צבעים וטקסטורות שונות. אם הכלים מיועדים להכיל מזון ושתייה, הזיגוג חיוני, לפחות בחלק הפנימי, הבא במגע עם המזון. מעבר לתרומה האסתטית, הגלזורה מאפשרת ניקוי קל יותר של הכלים. השרפה השנייה מתבצעת בטמפרטורה שבין 1,000 ל-1,300 מעלות. בסיום השרפה מתקבל כלי קרמיקה מוגמר.
לקריאה נוספת

רבקה גונן, כלי חרס עתיקים, ספרייה ארכאולוגית, הוצאת כתר, 1979
הערות שוליים

↑  ראו כִּיּוּרִי באתר מילון אבניאון
↑  -, Larousse, Inventeurs et inventions, Bucuresti: Editura Tehnica, 2001. (בצרפתית)
↑  צוות האתר, The History of Pottery, Deneen Pottery
↑  greek 200, Ceramic and Glass Materials’ Role in Civilization, The American Ceramic Society, ‏2022
↑  צוות האתר, Encyclopedia of Visual Art-Pottery Timeline, Visual Arts Cork
1 2  מאיר, חגיגה של קרמיקה, באתר wabi-sabi
↑  צוות האקדמיה, חומר וחימר, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  David Ballart, how-to-pit-fire-pottery-without-a-kiln, http://davidballart.com/, ‏יולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531677805171  GND: 4253993-6  NKC: ph270271
קרבוניל

קבוצת קרבוניל; A ו-B מייצגים כל קבוצה שהיא; כש-A ו-B הם אטומי פחמן, התרכובת היא קטון
קרבוניל (באנגלית: Carbonyl) הוא קבוצה פונקציונלית המופיעה בתרכובות אורגניות רבות, וכמו כן משמשת כליגנד בקומפלקס עם מתכות מעבר, ליצירת קרבוניל מתכתי.
קרבוניל מורכב מאטום פחמן הקשור בקשר קוולנטי כפול לאטום חמצן (C=O). קבוצת הקרבוניל היא מהחשובות שבקבוצות הפונקציונליות. היא מופיעה במאות אלפי תרכובות אורגניות והיא משפיעה רבות על התכונות הכימיות והפיזיקליות של התרכובות בהן היא נכללת (חומציוּת, נטייתיות להגיב מול קבוצות אורגניות אחרות, נקודת רתיחה, מסיסות במים).
כשקבוצת קרבוניל מהווה שייר בתרכובת כלשהי, היא מכונה קבוצת אציל (Acyl; שם מדעי: אלקאנואיל, Alkanoyl).
קבוצת התרכובות הבסיסית ביותר הכוללת קבוצת קרבוניל היא הקטונים; הללו מכילים קבוצת קרבוניל הקשורה לשתי קבוצות פחמניות כלשהן. לקטונים נגזרות רבות המכילות קבוצת קרבוניל:
כשבמקום אחת הקבוצות הפחמניות קשור אטום מימן לפחמן של קבוצת הקרבוניל, מתקבלת קבוצת אלדהיד (הנכתבת כ-CHO והנקראת גם פורמיל). באלדהידים נמצא הקרבוניל תמיד בקצה המולקולה, ואילו בקטונים נמצא הקרבוניל במקום כלשהו לאורך המולקולה.
כשבמקום אחת הקבוצות הפחמניות קשורה קבוצת הידרוקסיל (OH) לפחמן של קבוצת הקרבוניל, מתקבלת קבוצת קרבוקסיל (הנכתבת כ-COOH).
כששתי חומצות קרבוקסיליות מתאחדות תוך איבוד מולקולת מים מתקבל אנהידריד. אנהידרידים מכילים שתי קבוצות קרבוניל.
כשבמקום אחת הקבוצות הפחמניות קשורה קבוצת O-R- (אטום חמצן ולאחריו קבוצה פחמנית) לפחמן של קבוצת הקרבוניל, מתקבל אסטר (COO). אסטרים טבעתיים מכונים לקטונים.
כשבמקום אחת הקבוצות הפחמניות קשורה קבוצת אמין לפחמן של קבוצת הקרבוניל, מתקבלת קבוצת אמיד (CONH). אמידים טבעתיים מכונים לקטמים.
כשבמקום אחת הקבוצות הפחמניות קשור אטום הלוגן לפחמן של קבוצת הקרבוניל, מתקבל אציל-הליד, המקבילה הקרבונילית לאלקיל-הליד.
מתנאל, האלדהיד הפשוט ביותר
חומצה אצטית (חומצה קרבוקסילית)
נוסחה כללית לאמיד
נוסחה כללית לאציל-הליד
נוסחה כללית לאסטר
לקטונים הם אסטרים טבעתיים
האנטיביוטיקה אמוקסיצילין מכילה שלוש קבוצות קרבוניל
נוסחה כללית לאנהידריד
צמידי חברות

צמידי חברות במגוון דוגמאות
צמיד חברות הוא צמיד שניתן לאדם כסמל לחברות. על אף שהגדרה זו אינה כוללת את האופן בו צמיד נעשה או את החומר ממנו עשוי, לרוב מדובר בעבודת מקרמה (מלאכת יד היוצרת טקסטיל על ידי קשירת חוטים) שנעשית בחוטי רקמה. צמידים אלו יכולים להיות בכל רוחב, עשויים מכל סוגי החוטים וקשורים בטכניקות שונות. לעיתים מכילים הצמידים חרוזים וכפתורים, ולעיתים מוצרים אחרים כמו מחזיקי מפתחות, תיקים וחגורות נוצרים בהתבסס על שיטות הקשירה האופייניות לצמידים.
קשרים בסיסיים

צמידי חברות הם סוג של מקרמה, לכן הכנתם כוללת קשירת קשרים. ישנם מספר קשרים המשמשים בסיס להכנתם של חלק גדול מן הצמידים, ביניהם קשרי מוט וקשר שטוח. להלן רשימה של מספר קשרים שימושיים:
קשרים בסיסיים > קשרי מוט

קשר מוט (Double Half Hitch) הוא קשר קביעה המבוצע באמצעות חבל על מוט, ומורכב משני קשרי חצי-קביעה (Half Hitch). במקרה של צמידי חברות, הוא מבוצע באמצעות חוט הנקשר על חוט סטטי. ישנם ארבעה קשרי מוט אותם ניתן להרכיב בדרך זו, כאשר השוני ביניהם הוא כיוון הקשירה והחוט בו משתמשים (ראה איור מספר 1). התוצאה הסופית של כל הקשרים נראית זהה בצידו הקדמי של הצמיד, לכן קשה להבחין אילו מן הקשרים נעשו והיכן מבלי להביט בתרשים. ארבעת הקשרים הם:
קשר קדימה – מבוצע עם החוט השמאלי על החוט הימני השכן לו, ומורכב משני קשרי חצי-קביעה הנעשים משמאל לימין. בתום קשירתו החוטים מחליפים מקומותיהם – החוט השמאלי עובר לימין והחוט הימני עובר לשמאל.
קשר אחורה – זהו למעשה היפוך המראה של קשר קדימה. הוא מבוצע עם החוט הימני על החוט השמאלי השכן לו, ומורכב משני קשרי חצי-קביעה הנעשים מימין לשמאל. בתום קשירתו החוטים מחליפים את מקומותיהם.
קשר קדימה-אחורה – מבוצע עם החוט השמאלי על החוט הימני השכן לו, ומורכב משני קשרי חצי-קביעה: האחד משמאל לימין והשני מימין לשמאל (עם אותו החוט). התוצאה היא שהחוטים נותרים במקומותיהם ולא מתחלפים.
קשר אחורה-קדימה – זהו היפוך המראה של קשר קדימה-אחורה. הוא מבוצע עם החוט הימני על החוט השמאלי השכן לו, ומורכב מקשר חצי-קביעה מימין לשמאל וקשר חצי-קביעה משמאל לימין. גם כאן החוטים אינם מתחלפים במקומותיהם.
קשרים בסיסיים > קשר שטוח

קשר שטוח (Squere Knot) הוא קשר לחיבור בין שני חבלים. במקרמה קיימות מספר גרסאות שלו כאשר שתיים מהן פופולריות ליצירת צמידים ומורכבות מחצאיו של קשר שטוח. קשר זה מבוצע באמצעות שני חוטים הנקשרים סביב חוט מרכזי סטטי או מספר חוטים, כשלפעמים מושחלים חרוזים על החוט המרכזי. דוגמאות לשימוש בו הן:
חצי קשר שטוח – נניח שבידינו שלושה חוטים הקשורים יחדיו בקצה העליון שלהם; החוט המרכזי אינו בשימוש ואת הקשר נבצע עם שני החוטים האחרים סביבו. נצליב את אחד החוטים מעל החוט המרכזי ואת החוט הנותר נצליב תחת החוט המרכזי. נוצרו שתי לולאות שאליהן נכניס את שני החוטים. חזרה על אותו הקשר תוך כדי הקפדה שהחוט הימני יהיה תמיד מעל המרכזי תיצור מבנה ספירלי המסתובב נגד כיוון השעון, והקפדה שהחוט השמאלי יהיה תמיד מעל המרכזי תיצור מבנה ספירלי המסתובב עם כיוון השעון.
קשר שטוח מלא – בקשר שטוח מלא מבצעים שני חצאי קשרים כאשר באחד מהם החוט השמאלי מעל המרכזי ובשני החוט השמאלי תחת המרכזי, או להפך. הקפדה על חצאי קשרים המתחלפים לסירוגין תיצור מבנה סימטרי שאינו מסתובב, כפי שניתן לראות באיור מספר 2.
צמידים שאינם קשורים
נוסף על צמידים המוכנים באמצעות קשירה, חלק מן הצמידים ניתנים להכנה ללא קשירה. דרכים נוספות להכנת צמידים כוללות קליעת צמות משלושה חוטים או יותר, ליפוף חוטים סביב חוט מרכזי או מספר חוטים (לדוגמה ליפוף חוט סביב שני חוטים עבים בצורת שמיניות) וקומיהימו.
סוגי צמידים

אופן הכנת צמידי החברות לא הוגדר עד כה מכיוון שאין הגבלה לגבי הדרכים ליצירתם. משמעות הדבר היא שמספר הדוגמאות שניתן להכין אינו סופי, לכן פרק זה לא יכול לסקור את כולן. עם זאת, מספר דוגמאות ראויות לציון יוזכרו להלן:
סוגי צמידים > דוגמאות רגילות

דוגמאות רגילות (אנגלית: Normal Patterns) הן דוגמאות שעושות שימוש בארבעת קשרי המוט, ובהם בלבד (ראה איור מספר 3). מאפייניו של צמיד כזה הם:
מספר חוטים/צבעים סופי ומוגדר מראש שאינו משתנה.
החוטים נקשרים בזוגות, כשבכל שורה חוט יכול להיקשר על חוט אחד בלבד ששכן לו. זוג חוטים כזה יוצר קשר.
אם מספר החוטים הקבוע זוגי, אז בשורות שמספרן אי-זוגי (1, 3, 5...) מספר הקשרים זוגי ובשורות שמספרן זוגי (2, 4, 6...) מספר הקשרים אי-זוגי. הסיבה לכך היא שבשורה הראשונה כל החוטים נקשרים בזוגות, ובשורה השנייה שני החוטים הקיצוניים מימין ושמאל לא נקשרים, ורק יתר החוטים הפנימיים נקשרים בזוגות. אם מספר החוטים הקבוע אי זוגי, אז בכל שורה אותו מספר קשרים זוגי כשחוט אחד נותר בצד ימין או שמאל לסירוגין.
יש דוגמאות שבלתי אפשרי להכין באופן כזה מכיוון שמספר החוטים מוגבל, ובכל שורה לכל חוט יש חוט אחד בלבד איתו הוא יכול להיקשר.
סוגים ספציפיים ופשוטים של דוגמה רגילה הם דוגמת פסים הכוללת אך ורק קשרי קדימה ודוגמת חצים הכוללת קשרי קדימה במחצית השמאלית וקשרי אחורה במחצית הימנית, כשבין שני החצאים יכול לחבר כל אחד מן הקשרים. סוגים מורכבים יותר של דוגמאות דורשים בניה ותכנון מראש של התבנית כולה, תהליך שלעיתים נכשל. בדומה לעבודות יד אחרות, הפתרון למתקשים הוא שימוש בתרשימים שאותם עיצבו אנשים אחרים.