stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס וולאס
קריירה

וולאס נולד וגדל באנגליה אך עבר בצעירותו עם משפחתו לברצלונה, בירת קטלוניה. ב-1905 החל לשחק כדורגל בעיר, תחילה בקבוצה המקומית אינטרנסיונל למשך שנה, ולאחר מכן לשנה נוספת בקטלה. ב-13 במאי 1906 לקח חלק במשחק ידידות בין ברצלונה לריאל מדריד כשחקן ברצלונה. וולאס כבש צמד וברצלונה ניצחה 5-2, במה שהיה המשחק השני בהיסטוריית המפגשים בין הקבוצות, שנודעו לימים בשם "הקלאסיקו". רק ב-1907 הצטרף באופן רשמי לברצלונה, בתקופת נשיאותו של ז'ולי מריאל. בברצלונה בילה במשך רוב הקריירה שלו והוא אף היה קפטן הקבוצה. בעונת 1908/1909 זכה עם הקבוצה בתואר ראשון, באליפות קטלוניה. בעונת 1909/1910 זכה עמה באליפות קטלוניה שנייה ברציפות, וכן בתואר הבינלאומי הראשון בתולדות המועדון, גביע הפירנאים. במאי 1910 הצטרף לברצלונה אחיו הצעיר של צ'ארלס, פרסיבל. בגמר הגביע הספרדי, שנערך ב-26 במאי 1910 נגד אספניול מדריד, פתחו שני האחים במשחק. צ'ארלס כבש שער, קרלס קוממלה וחוסה רודריגס הוסיפו שערים משלהם, ברצלונה ניצחה 3-2 וזכתה לראשונה בתולדותיה בגביע הספרדי.
בעונת 1910/1911 היה שותף לזכייה שלישית ברציפות באליפות קטלוניה וכן לזכייה נוספת בגביע הפירנאים. ב-1911, בשל שינויים כלכליים במועדון, עזבו מספר שחקנים את ברצלונה, ובהם האחים וולאס. השניים עברו ליריבתה העירונית אספניול. השניים נשארו בקבוצה זמן קצר, אך הספיקו לקחת חלק בזכייתה של אספניול באליפות קטלוניה. משם עברו לקזואל, קבוצה נוספת מהעיר ברצלונה, יחד עם שחקני עבר של ברצלונה נוספים כקוממלה וחוסה קירנטה. ב-1913 התפרקה הקבוצה, והאחים וולאס שבו לברצלונה. ב-1 בנובמבר השתתף וולאס במשחק בקרר אינדוסטריה בו הביסה ברצלונה את ריאל מדריד 7-0, הניצחון בהפרש הגבוה ביותר בתולדות ברצלונה על ריאל מדריד. ב-1915 פרש וולאס מכדורגל. בסך הכול הבקיע וולאס 105 שערים ב-102 הופעות במדי ברצלונה.
תארים

הגביע הספרדי: 1909/1910
אליפות קטלוניה (3): 1908/1909, 1909/1910, 1910/1911
גביע הפירנאים (2): 1909/1910, 1910/1911
אליפות קטלוניה (1): 1911/1912
הערות שוליים

↑  D. Carlos Wallace Midgley,‏ La Vanguardia,‏ 20.12.1942, עמ' 6
↑  Football, מונדו דפורטיבו, 12.7.1906, עמ' 5
↑  El primer Barça-Madrid de la història, באתר הרשמי של ברצלונה, 3.5.2011 (בקטלאנית)
↑  Llegada del equipo catalan,‏ מונדו דפורטיבו, 2.6.1910, עמ' 6
↑  עונת 1909/10 של ברצלונה באתר webdelcule
↑  El Partido,‏ מונדו דפורטיבו, 7.12.1911, עמ' 3
↑  One hundred years since a massive win, האתר הרשמי של ברצלונה, 1.11.2013
פרנסיסקו אגילאר

פרנסיסקו חאבייר אגילאר גרסיה (בספרדית: Francisco Javier Aguilar García; ‏26 במרץ 1949 – 11 במאי 2020) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק כשחקן התקפה בעיקר בריאל מדריד. בנוסף, שיחק בקבוצות ראסינג סנטנדר, ספורטינג חיחון וראיו ואיקאנו. לזכותו 3 הופעות במדי נבחרת ספרד.
קריירת מועדונים > ראסינג סנטנדר

אגילאר נולד בסנטנדר שבספרד וגדל במחלקת הנוער של המועדון המקומי, ראסינג סנטנדר. בעונת 1968/1969 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של המועדון, ששיחקה בליגה הספרדית השלישית, ובעונתו השנייה לקח חלק בחזרת המועדון לליגה הספרדית השנייה לאחר היעדרות של שנתיים.
קריירת מועדונים > ריאל מדריד

לקראת עונת 1971/1972 חתם אגילאר בריאל מדריד מליגת העל הספרדית. ב-5 בספטמבר 1971 ערך אגילאר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בניצחון 0–2 על ריאל בטיס במסגרת המחזור הראשון בליגה. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-25. בעונת הבכורה שלו בריאל מדריד הבקיע אגילאר 6 שערים ב-31 הופעות, והוסיף 3 שערים בגביע אופ"א. אגילאר שיחק בריאל מדריד במשך 8 עונות, בהן זכה ב-5 אליפויות ובשני גביעים. הוא ערך 144 הופעות במועדון, בהן הבקיע 34 שערים.
קריירת מועדונים > ספורטינג חיחון

בקיץ 1979, כשהוא בן 30, חתם אגילאר בספורטינג חיחון, גם היא מליגת העל הספרדית. ב-8 בספטמבר 1979 ערך אגילאר את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 82 דקות בניצחון 1–2 על סביליה במסגרת המחזור הראשון בליגה. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-50. הוא הבקיע שער נוסף באותה עונה, ובעונה הבאה הבקיע 4 שערים נוספים. בסך הכל הבקיע 6 שערים ב-46 הופעות במדי ספורטינג חיחון.
קריירת מועדונים > ראיו ואיקאנו

בתחילת עונת 1981/1982 חתם אגילאר בראיו ואיקאנו מהליגה הספרדית השנייה. ב-20 בספטמבר 1981 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 90 דקות בהפסד 0–1 לריאל אוביידו במסגרת המחזור הראשון בליגה. ב-27 בספטמבר 1981, בהופעתו השנייה במועדון, הבקיע אגילאר את שער הבכורה שלו בליגה, שער בדקה ה-52 בניצחון 0–2 על אלמריה במסגרת המחזור השני. אגילאר היה שחקן הרכב קבוע בשתי העונות בהן שיחק בראיו ואיקאנו, וערך 73 הופעות בהן הבקיע 18 שערים. בחודש יוני 1983 פרש אגילאר מכדורגל.
קריירה בינלאומית

ב-24 בנובמבר 1971 ערך אגילאר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד, כששיחק במחצית השנייה בניצחון 0–7 על נבחרת קפריסין במסגרת מוקדמות יורו 1972. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו נבחרת, שער בדקה ה-63. בשנה וחצי שלאחר מכן ערך אגילאר 2 הופעות נוספות, נגד נבחרת צפון אירלנד במסגרת מוקדמות יורו 1972 ונגד נבחרת הולנד במשחק ידידות.
תארים > כשחקן > ריאל מדריד

אליפות ספרד (5): 1971/1972, 1974/1975, 1975/1976, 1977/1978, 1978/1979
הגביע הספרדי (2): 1973/1974, 1974/1975
פלורידה קיז

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  מצר פלורידה 
 קואורדינטות:  24°40′01″N 81°32′39″W﻿ / ﻿24.666944444444°N 81.544166666667°W﻿ / 24.666944444444; -81.544166666667
 שטח:  356 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אוכלוסייה:  73,090 (2010)
 אזור זמן:  אזור זמן מזרחי
 על שם:  קי 
  (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלורידה קיז(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה פלורידה קיז(למפת פלורידה רגילה) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פלורידה קיז(למפת פלורידה מוגדלת) טאלאהאסי ג'קסונוויל מיאמי טמפה אורלנדו פורט לודרדייל פורט סנט לוסי קייפ קורל גיינסוויל קי וסט ג'ורג'יה אלבמה מפרץ מקסיקו האוקיינוס האטלנטי פלורידה קיז
 
עצי דקל באיילמורדה
תמונת לוויין של האיים
הפלורידה קיז, איי הקיז של פלורידה (באנגלית: Florida Keys) או בקיצור הקיז (The Keys) הם קבוצת איים הכוללת כ-1,700 איים מסוג המכונה קי, והנמצאת בקצה הדרום-מזרחי של ארצות הברית, דרומית לחצי האי פלורידה. מרבית האיים מהווים חלק ממחוז מונרו שבמדינת פלורידה וכ-5% מהם נמצאים במחוז מיאמי-דייד. הצפון-מזרחי מבין האיים נמצא כ-20 ק"מ דרומית למיאמי, והדרום-מערביים מביניהם הם איי דריי טורטוגס, כ-140 ק"מ מקובה. האיים מצויים לאורך מצרי פלורידה ומפרידים למעשה בין האוקיינוס האטלנטי במזרח לבין מפרץ מקסיקו במערב (האיים מהווים את הגבול המזרחי של מפרץ פלורידה).
אקלים האיים נע בין אקלים טרופי לסוב טרופי. שטחם הכולל של האיים הוא 355.6 קמ"ר ומתגוררים בהם כ-79,535 תושבים (לפי מפקד שנערך בשנת 2000). צפיפות האוכלוסייה הממוצעת היא 223.66 נפשות לקמ"ר, מרביתם מתגוררים בערים ובעיקר בעיר קי וסט, שבה מתגוררים כ-32% מאוכלוסיית הקיז.
העיר קי וסט היא בירת מחוז מונרו, הכולל גם חלק מחצי האי פלורידה (באזור הפארק הלאומי אוורגליידס).
היווצרות האיים

איי הקיז, הם איים מסוג קי - איים שנוצרו מהצטברות חול, לשלשת ציפורים, עלים ורקב עצים (בעיקר עצי מנגרוב) על שוניות אלמוגים.
צורת האיים הנוכחית נוצרה בעקבות שינויים במפלס פני הים. לפני כ-130,000 שנים עלה מפלס מי הים ב-7.5 מטרים מעל גובה פני הים הנוכחיים. באותה עת מרבית שטחי דרום פלורידה היו מכוסים מי ים. לאורך הקצה הדרום-מזרחי של מדף היבשת נוצרו שוניות אלמוגים, אשר יצרו עם השנים גבעות תת-מימיות של אבן גיר עם גדילת השוניות.
לפני כ-100,000 שנים ירדו פני הים בשל עידן הקרח והיווצרות קרחונים, וגובה פני הים ירד אל מתחת לפני השטח של שונית האלמוגים. ירידה נוספת של כ-100 מטרים אירעה לפני כ-15,000 שנים, ופני שטח השוניות עברו שחיקה של רוחות ומשקעים - דבר שהביא ליצירת איים שטוחים על בסיס אבן גיר.
כיום איים חדשים נוצרים על פני שוניות אלמוגים הסמוכות לפני הים. עצי מנגרוב המסוגלים לגדול במי מלח גדלים על השוניות, רקב העלים, לשלשת ציפורים והצטברות חול בין שורשי העצים מגביהה את פני האי, והצטברות חול נוספת ליד חופיו מביאה להרחבתו.
גאוגרפיה

כביש US 1 (המכונה "הכביש המהיר שמעל הים") עובר לאורך האיים ומקשר את אזור העיר מיאמי עם קי וסט.
גאוגרפיה > הקיז העליונים

באזור הצפוני של איי הקיז (איים המצויים בתחום מחוז מיאמי-דייד) נמצא הפארק הלאומי ביסקיין.
באזור נמצאים הקיז המדומים (העשויים אבן גיר):
סולג'ר קי (Soldier Key)
ראגד קיז (Ragged Keys)
בוקה צ'יטה קי (Boca Chita Key)
סנדס קי (Sands Key)
וכן קיז שוניות האלמוגים:
אליוט קי (Elliott Key)
אדמס קי (Adams Key)
רייד קי (Reid Key)
רוביקון קיז (Rubicon Keys)
טוטן קי (Totten Key)
אולד רודס קי (Old Rhodes Key)
בתחום מחוז מונרו מצויים:
קי לארגו (Key Largo)
הקיז של איילאמורדה:
פלנטיישן קי (Plantation Key)
וינדלי קי (Windley Key)
קי מטקומבה העליון (Upper Matecumbe Key)
ליגנומוויטאה קי (Lignumvitae Key)
קי מטקומבה התחתון (Lower Matecumbe Key)
גאוגרפיה > הקיז האמצעיים

קרייג קי (Craig Key)
פייסטה קי (Fiesta Key)
לונג קי (Long Key, נקרא בעבר "קי רטלסנייק" - Rattlesnake Key)
קונק קי (Conch Key)
דק קי (Duck Key)
נטייס קי (Knight's Key)
פיג'ן קי (Pigeon Key)
העיר מרתון:
גראסי קי (Grassy Key)
קרול קי (Crawl Key)
לונג פוינט קי (Long Point Key)
פט דיר קי (Fat Deer Key)
קי וקה (Key Vaca)
בוט קי (Boot Key)
גאוגרפיה > הקיז התחתונים

ליטל דק קי (Little Duck Key)
מיזורי קי (Missouri Key)
אוהיו קי (Ohio Key מכונה גם "סנשיין קי" - Sunshine Key)
בהייה הונדה קי (Bahia Honda Key)
ספניש הרבור קיז (Spanish Harbor Keys)
סמרלנד קי המערבי (West Summerland Key)
נו ניים קי (No Name Key)
ביג פיין קי (Big Pine Key)
טורץ' קי הקטן (Little Torch Key)
טורץ' קי האמצעי (Middle Torch Key)
טורץ' קי הגדול (Big Torch Key)
רמרוד קי (Ramrod Key)
סמרלנד קי (Summerland Key)
נוקמדאון קי (Knockemdown Key)
קודג'ו קי (Cudjoe Key)
שוגרלוף קי (Sugarloaf Key)
פארק קי (Park Key)
שוגרלוף קי התחתון (Lower Sugarloaf Key)
סאדלבאנץ' קיז (Saddlebunch Keys)
שארק קי (Shark Key)
גייגר קי (Geiger Key)
ביג קוקפיט קי (Big Coppitt Key)
רוקלנד קי המזרחי (East Rockland Key)
רוקלנד קי (Rockland Key)
בוקה צ'יקה קי (Boca Chica Key)
קי הייבן (Key Haven המכונה גם "רקון קי" - Raccoon Key)
סטוק (Stock Island)
קי וסט (Key West)
סגיסבי פארק (Sigsbee Park)
פלמינג קי (Fleming Key)
גאוגרפיה > איים מרוחקים

חלק מאיי הקיז נמצאים מחוץ לשרשרת האיים המקושרת באמצעות דרך US 1, ואליהם ניתן להגיע באמצעות סירה:
סנסט קי (Sunset Key)
ויסטריה (Wisteria Island)
מרקיז קיז (Marquesas Keys)
דריי טורטוגס (Dry Tortugas)
תחבורה

שרשרת איי קי וסט מקושרת באמצעות כביש US 1 שמכונה בקטע זה "הכביש המהיר שמעל לים" - כביש שאורכו 204 ק"מ. הכביש נבנה במקביל למסילת הרכבת שמעל הים שנהרסה בהוריקן יום העבודה של שנת 1935, ובחלק מהמקרים, על גשרי מסילת הרכבת.
מרבית הדרך היא כביש דו סטרי חד מסלולי (מסלול אחד לכל כיוון). בשל כמות התיירים הגדולה, והעדר הפרדה בכביש, ממוצע התאונות הקטלניות בכביש זה הוא הגבוה בפלורידה.
היסטוריה > ההתיישבות הספרדית

לפני גילוי יבשת אמריקה על ידי כריסטופר קולומבוס התגוררו בקיז אנשי השבטים האינדיאניים קלוסה וטקווסטה. האירופאי הראשון שהגיע אל פלורידה היה חואן פונסה דה לאון הספרדי. פונסה דה לאון מיפה את האיים ונתן להם שמות. המילה "קי" (באנגלית: Key) היא שיבוש של המילה הספרדית: "קאיו" (Cayo), שמשמעה אי קטן. בעקבות הגילוי הספרדי הוקם באי קי וסט כפר דייגים קטן, שלימים התפתח והפך לאחת הערים הגדולות והעשירות בפלורידה - העיר התפרנסה בעיקר בהנצלת ספינות, וממסחר עם קובה, איי בהאמס וניו אורלינז.
היסטוריה > מסילת הרכבת שמעל לים

עד ראשית המאה ה-20 דרכי התחבורה היחידות באיים היו באמצעות ספינות ומעבורות. בראשית המאה ה-20 הקים הנרי פלאגלר את הרכבת שמעל ים - שקישרה את הקיז עם מערכת הרכבות של פלורידה, והביא לפיתוח רב של האיים.
היסטוריה > הוריקן יום העבודה של 1935

בבוקר יום העבודה (ב-2 בספטמבר 1935) פגעה באיים (בקרבת איילאמורדה) אחת מסופות ההוריקן הקשות ביותר. סופה זו, שהביאה עימה רוחות במהירות של 320 קמ"ש וגלים בגובה של 6 מטרים גרמה למותם של יותר מ-400 מתושבי האיים והרסה את מרבית המבנים על האיים. הוריקן זה (שהיה בדרגה 5 בסולם ספיר סימפסון) היה החמור ביותר עד אותה עת (מאז שהחלו המדידות בשנת 1850) והשלישי בחומרתו מאז שהחלו המדידות ועד ימינו (חזקות ממנו היו הסופות הוריקן קאמיל בשנת 1969 והוריקן אנדרו בשנת 1992).
ההוריקן הרס את מסילת הרכבת וכן את הכביש המקשר בין האיים אשר נבנה באותה שנה. הכביש הוקם על ידי משוחררי מלחמת העולם הראשונה במיזם מדינתי להעסקתם. החיילים לא פונו בזמן ולמעלה מ-200 מהם מתו בסופה.
בעקבות הריסת מסילת הרכבת, ולאור אובדן חיי האדם בהקמת הכביש, הוחלט להקים את שארית הכביש על שרידי גשרי הרכבת, והרכבת לא שוקמה.
היסטוריה > גשר שבעת המילים

גשר שבעת המילים היה אחד הגשרים הארוכים ביותר על פני כדור הארץ בעת שנבנה. הגשר מקשר את נייטס קי (והעיר מרתון) שבקיז המרכזיים, עם ליטל דק קי בקיז הדרומיים. אורכו של הגשר שבעה מילים (10.887 קילומטרים).
במקור היה גשר זה חלק מגשר הרכבת, אולם לאחר הוריקן 1935, ועל מנת להשלים את הכביש נעשה שימוש בשרידי הגשר והגשר המשוקם הפך לכביש המהווה חלק מ-US 1.
היסטוריה > המהפכה בקובה

לאחר המהפכה בקובה חצה גל של מהגרים, שנמלטו משלטונו של פידל קסטרו, את המצר הצר שבין קובה לקיז, תוך שימוש בקשרי המסחר הענפים שהיו קיימים באותה עת בין האיים וקובה. סוחרים הפכו למבריחי גבול שהעבירו פליטים - חלק גדול מהם נותרו בדרום פלורידה ובאיי הקיז.
היסטוריה > רפובליקת קונק

בשנת 1982, משמר הגבול של ארצות הברית הקים מחסומים על US 1, המקשר את האי קי וסט לפלורידה במטרה לחפש סמים ומהגרים בלתי חוקיים.
מועצת העיר קי וסט הגישה לבית המשפט בקשה לצו מניעה נגד משמר הגבול בטענה שהדבר פוגע בכלכלת האי, בתיירות ובחופש התנועה, אולם בתי המשפט סירבו לתת את הצו. לאחר שהממשל הפדרלי התעלם מפניות מועצת העיר, ב-23 באפריל 1982, ראש העיר של קי וסט דניס וורדלו הכריז על עצמאותו של האי מארצות הברית, ועל מלחמה עם ארצות הברית. על אף שרפובליקת קונק הייתה עצמאית זמן קצר בלבד, רבים מתושבי העיר רואים עצמם אזרחי המדינה, ויום העצמאות שלה נחגג בעיר כל שנה ב-23 באפריל.
אקלים

הקיז נמצאים באזור אקלים טרופי בדומה ליתר איי הים הקריבי. באיים שתי עונות עיקריות: העונה החמה והלחה בחודשים יוני עד אוקטובר, והעונה הקרה והיבשה - בחודשים נובמבר עד מאי.
סופות טרופיות והוריקנים נפוצים באיים, ומתרחשים כמעט מדי שנה. רשויות הקיז נוהגות להורות לאוכלוסייה להתפנות לתוך פלורידה במהלך הסופות בשל גובהם הנמוך של האיים וסכנת ההצפה שלהם, ואף שתושבי האיים נוטים להתעלם מהוראות אלה ולהישאר בבתיהם, למזג האוויר השפעה רבה על גידול אוכלוסיית האיים - בשל הכביש הצר היחיד המוביל מהאיים לתוך פלורידה, מוערך משך פינוי האוכלוסייה בין 12 ל-24 שעות. בשל מספר התושבים הנדרש לצאת במשך זמן זה, מוגבלת ההגירה לקיז, ובהתאם מוטלות הגבלות על בניית בתי מגורים חדשים באיים.
החמורה בסופות שפגעו בקיז הייתה הוריקן יום העבודה של שנת 1935.
בשנים 2004–2005, בשל מספר הסופות הרב, הורו הרשויות על פינוי התושבים מספר רב של פעמים. באוגוסט 2004 חלף הוריקן צ'ארלי כ-100 ק"מ מערבית לקי וסט אולם לא פגע באי. הוריקן קתרינה אשר הרס את אזורי החוף של לואיזיאנה ומיסיסיפי עקף את האיים בגורמו נזקים מועטים ביותר. הוריקן ריטה באותה שנה גרם לנזקי הצפה בכל האיים, והוריקן וילמה באוקטובר 2005 הציף את מרבית הקיז, לרבות העיר קי וסט במים בגובה 2 מטרים.
צמחייה ובעלי חיים

בשל האקלים הטרופי, והעדר קרה, גדלים בקיז צמחים שאינם מצויים ביתר שטחי ארצות הברית. צמחים רבים האופייניים לקיז הובאו אליהם על ידי מתיישבים, ואינם צמחים מקומיים: דקלי קוקוס, היביסקוס, בוגנוויליות, פאפיה ואף הקי ליים המסמל את האיים הובא אליהם ממקסיקו (לשם הגיע ממלזיה).
באיי הקיז חי אייל הקיז הייחודי לאיים, וכן הקרוקודיל האופייני לאיים.
תרבות, כלכלה ותיירות

תושבי האיים ידועים בשאננותם וברוגעם, תוך התעלמות ממזג האוויר (ומאזהרות ההוריקנים). אופי זה מקורו בהיות התיירות הנופש והשיט הימיים והדיג כמרכיבים המרכזיים בכלכלת האיים, והוביל להכרזת העצמאות של האיים במסגרת רפובליקת קונק.
העיר קי וסט ידועה בסבלנותה לקבוצות מיעוטים, ובאוכלוסייה ההומו-לסבית הגדולה שבה. בעיר ממוקמת לשכת המסחר ההומו-לסבית הראשונה של ארצות הברית.
בתחום הקולינריה, הקיז ידועים בפאי הליים המקומי המוכר בשם פאי קי-ליים, קרוי על שם האיים, ועל שמם גם נקרא הפרי ממנו מופק מאכל זה, הקי ליים. מאז שנת 2002 נחגג בקי וסט פסטיבל קי-ליים בסוף השבוע שלאחר חגיגות יום העצמאות האמריקאי.
הקיז ממוקמים בקצה הדרומי של חצי האי פלורידה
גשר שבעת המילים הוא המשכו של הכביש US 1
דייג בקיז
פרנץ כץ

| --- | --- |
 לידה:  1782 אנטוורפן, ארצות השפלה האוסטריות 
 פטירה:  1851 (בגיל 69 בערך) קלן, ממלכת פרוסיה 
 
פרנץ מיכאל כץ (בגרמנית: Franz Michael Katz‏; 1782 – 28 במאי 1851) היה צייר דיוקנאות גרמני וצייר מיניאטורות, שרטט, מורה לאמנות, סוחר אמנות ואספן אמנות.
ביוגרפיה

כץ למד באקדמיה לאמנות בדיסלדורף במשך חמש שנים בהנהלת יוהאן פיטר לנגר.
בשנת 1805 התיישב בקלן כצייר פורטרטים ומיניאטורות. שם הקים גם "בית ספר לציור ומכון לציור" בשנת 1812, במוסדות אלה הכשיר אמנים צעירים משני המינים וזכה במהרה למוניטין כמוסד חינוכי פרטי טוב, בקרב המעמדות העשירים באוכלוסיית קלן.
בין התלמידיו היו קרל יוזף בגס, אוטו גרסהוף ופרנץ איטנבאך.
כץ היה חבר ב"אגודה האולימפית" שהוקמה בקלן בשנת 1809 על ידי פרדיננד פרנץ ולראף ויוהאן קספר שוג (1766–1818), שהוקדשה במיוחד לאמנות ולספרות.
כאספן פרטי הוא יצר אוסף חשוב של ציורים, תחריטים ויציקות גבס על בסיס פסלים עתיקים. אולם בשנת 1847 נאלץ כץ לפרק את האוסף ולמכור אותו כדי לכסות את חובות נושיו.
אשתו של כץ קרולינה (קרולינה) אופהוף הייתה גם ציירת וציירת מיניאטורית.
הערות שוליים

↑  Katz, Franz. In: Hans Vollmer (Hrsg.): Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 19: Ingouville–Kauffungen. E. A. Seemann, Leipzig 1926, S. 595.
↑  Katz, Franz. In: Johann Jakob Merlo, Eduard Firmenich Richartz (Hrsg.), Hermann Keussen (Mitwirkung): Kölnische Künstler in alter und neuer Zeit. Nachrichten von dem Leben und den Werken kölnischer Künstler. Verlag L. Schwann, Düsseldorf 1895, Sp. 476
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14954221s (data)  GND: 130461717  RKD: 43617  VIAF: 230691204   WorldCat (עם VIAF): 230691204
צבי לחמן

| --- | --- |

צבי לחמן, בסרטו של ענר פרמינגר "רק בעין אחת", 2009
 לידה:  22 ביולי 1950 (בן 74) תל אביב-יפו, ישראל 
 לאום:  ישראל ישראל
 תחום יצירה:  פיסול, ציור, רישום
 
חד אופן ואישה
צבי לחמן (נולד ב-22 ביולי 1950) הוא פסל, צייר ורשם ישראלי.
ביוגרפיה

צבי לחמן נולד בשנת 1950 בתל אביב, להורים חלוצים, יוצאי קישינב ופולין. אמו, סוציאליסטית מנעוריה, הייתה תופרת ועושה מלאכות. אביו, נצר למשפחה חסידית, היה בנאי ומנהל עבודה בסולל בונה. הוריו היו ממקימי קיבוץ שדה נחום. לחמן העביר את ילדותו ואת נעוריו בין תל אביב לקיבוץ שבו התגוררה אחותו. את שירותו הצבאי עשה בחיל הים. סיים לימודי הנדסה אזרחית (1972) ואדריכלות (1976) בטכניון, שם התוודע ליואב בראל וליצחק דנציגר. ב-1978 הציג את תערוכת היחיד הראשונה שלו בציור בגלריה "סוף השדרה" בתל אביב. ב-1978 יצא לניו יורק, שם למד אצל הציירים ג'ורג' מקניל, ופול רזיקה, תלמידיו של הצייר האמריקני הנס הופמן. במקביל למד אצל הצייר האמריקני לילנד בל ואצל הפסלים ויליאם טאקר, פיטר אגוסטיני וחיים גרוס. בוגר בית ספר פרסונס לעיצוב, M.F.A בציור (1980), ובוגר בית הספר לאמנות 'סטודיו סקול', בניו-יורק. כשחזר לארץ, הוצגה תערוכת הפיסול הראשונה שלו "דמות" במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית (1990), ובאותה שנה הציג עבודות על נייר בגלריה גורדון. תערוכות נוספות שלו הוצגו בגלריה גורדון (1997, 1993) ובגלריית גולקונדה לאמנות (2002, 2007). בשנת 2000 הוצגה תערוכת הפיסול שלו "פדיון האב" במוזיאון לאמנות ישראלית, ברמת-גן; ב-2003 תערוכת הפיסול "אנגוסים" במוזיאון הפתוח, גן התעשייה, עומר. בשנת 2009 הציג תערוכות פיסול בגלריית אלון שגב: "דיוקן ועצמי" (2009) ו"איש עומד אשה יושבת" (2011); ב-2014 הוצגה תערוכת הפיסול שלו "עמודים", באצירתה של איה לוריא במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית. תערוכות "רישומי משוררים" שלו הוצגו בגלריה במשכנות שאננים בירושלים, בפסטיבל השירה במטולה (1997) ובמוזיאון בית ראובן, תל אביב; ו"דיוקנאות משוררים ישראליים" במוזיאון ישיבה יוניברסיטי 2007), ניו יורק ובגלריות בבוסטון ובדנבר, קולורדו (2008). על דיוקנאותיו כתבה המשוררת והחוקרת שבא סלהוב: "הדיספוגירציה של פני השטח שאנו מגדירים לרוב כ"פנים", מתחוללת בעקבות הבנתו של לחמן את האובייקט, את עולם הדברים או "העצמים", כדינמיקה חלקיקית טוטלית, דינמיקה של אנטרופיה מרובת כיוונים, מכלול פרוע ונפרע של תנועות סותרות וזעות הפונות ונענות ללא הרף ולכל הכיוונים". בשנים האחרונות, הרחיב לחמן את פרויקט הדיוקנאות בבחינת ראי לזמנו ולתקופתו.
בשנים 1985–1989 לימד לחמן במכון אבני תל אביב, בשנים 1992 – 1996 במדרשת בית ברל, ב-2003 -1999 לימד בבצלאל ב-2008 ו-2011 הנחה סדנאות אמן בניו יורק סטודיו סקול, ניו יורק ובבית הספר הבינלאומי לאמנות מונטקסטלו, איטליה. מאז 1987 לחמן מנחה שתי סדנאות אמן (ציור ופיסול) במרכז מאיירהוף, מוזיאון תל אביב לאמנות. במשך השנים פיתח לחמן שיטת לימוד ייחודית וארוכת-טווח המשלבת בין עבודה מהטבע, דיאלוג עם מסורת האמנות ופיתוח שפה אישית באמצעות פירוק הדימוי.
פסלים, ציורים ורישומים של לחמן מצויים באוספים פרטיים בישראל ומחוצה לה. פסליו מוצבים במרחבים ציבוריים, במוסדות להשכלה גבוהה, בבתי חולים, במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית ובגן התעשייה בתפן.
חיים אישיים

לחמן הוא תושב הרצליה. נשוי לחוקרת השירה לילך לחמן. אב ליקינתון ולאיתי.
סרטים תיעודיים אודותיו

ענר פרמינגר (במאי), רק בעין אחת: מעקב אחר עבודתו של האמן צבי לחמן: 2008-1998, 52 דקות, שנת ההפקה: 2009.
ענר פרמינגר (במאי), פדיון האב, 71 דקות, שנת ההפקה: 2000.
דניאל מן, מהתערוכה "דיוקן ועצמי",אלון שגב, 2009.
גורדון, במסגרת שיחות של אמנים, 2015.
לקריאה נוספת

קטלוגים: צביקה לחמן - פיסול דמות, 1990; קטלוג ראש 1994; גורדון 1997; פדיון האב 1999; אנגוסים 2003; רישומי משוררים 2007; דיוקן ועצמי 2009; איש עומד אישה יושבת 2011.
יבוא גדי זהב - אסופת שירי ערש בעריכת לילך לחמן (רישומים ותחריטים).
הערות שוליים

↑  קיר אמן: צבי לחמן, באתר הארץ, 16 בפברואר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 280651  NLI: 987007264289905171  ISNI: 0000 0000 6946 2917  LCCN: no2001092365  VIAF: 19336565   WorldCat (עם VIAF): 19336565 
מול אבי
"לוחמת נחה", פסל מעשה ידי לחמן. הפסל מוצג בגן הפסלים במוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית
פסיפס הציפורים (קיסריה)

ערך זה עוסק ברצפת פסיפס בקיסריה. אם התכוונתם לרצפת פסיפס בירושלים, ראו .
מראה כללי של רצפת הפסיפס מדרום-מזרח. במרכז נראים בורות המים
מצפה
רמון
מצפה
רמון
תרשים הארמון
החדר המערבי וחלק מהאכסדרה
האתר מדרום-מערב. בקדמת התמונה נראית רצפתו של חדר נוסף, גם הוא מרוצף בפסיפס, וסביב החצר המרכזית נראה הפרוזדור של האכסדרה ובסיסי העמודים אשר תמכו בקומה השנייה
פסיפס הציפורים הוא רצפת פסיפס הנמצאת על גבעת כורכר ליד שכונה 2 בקיסריה, בפינת שדרות רוטשילד והכביש המוביל אל אמות המים ואל חוף הים.
גילוי ושחזור

הפסיפס התגלה ב-1950, במהלך אימון צבאי, ולאחר חמש שנים כוסה בחול בשל התפוררותו. הארכאולוג שמואל ייבין פרסם את ההודעה הראשונה אודות התגלית, והגדיר את המבנה ככנסייה בשל האפסיס שנמצא בחלקו המזרחי של המבנה והפונה מזרחה. מאחר שלא מצא במקום עמודים, הציע לראות במבנה כנסייה בלתי מקורה. אשר עובדיה הכליל את המבנה בקורפוס הכנסיות שלו. בשנת 1985 התייחס רוני רייך לממצאים, והסיק שאין מדובר כלל בכנסייה אלא בחלק מרכזי של וילה.
רק באוגוסט 2004, חשף המשמר אמיר ג'נאח את רצפת הפסיפס יחד עם מתנדבים מקיסריה, אור עקיבא ושדות ים. המטרה הייתה לבדק את מצבו השימורי ולכסותו על פי ההסכם מול החברה לפיתוח קיסריה שהתנגדה להשאירו חשוף היות שהאתר נימצא מחוץ לגן הלאומי. לאחר חשיפת הפסיפס אמיר פגש את נציגי החברה לפיתוח קיסריה באתר ושכנע אותם להשאירו חשוף[דרוש מקור]. החברה לפיתוח קיסריה נענתה והשקיעה 600,000 ש"ח בפרויקט. העבודות הסתיימו באוקטובר 2005 והאתר נפתח לקהל הרחב, הכניסה לאתר אינה כרוכה בתשלום.,
האתר

רצפת הפסיפס השתייכה לארמון ביזנטי שהוקם בסוף המאה ה-6 או בתחילת המאה ה-7 ואשר שכן מחוץ לחומותיה של קיסריה העתיקה. הרצפה כסתה את החצר המרכזית של הארמון, אליה הוביל פורטיקו בצידה המערבי, וסביבה שכנו אכסדרה, חדרים וחצרות נוספות שגם בהם היו רצפות פסיפס. שטחו הבנוי של הארמון השתרע על פני כ-1,500 מ"ר ושטחה של האחוזה כולה היה כשלושה דונמים. הוא השתייך למשפחה נוצרית אמידה, אך לא נמצאו עדות או כתובת המעידות על זהותה. במבנה הייתה קומה נוספת אשר גם היא הייתה מרוצפת בפסיפסים, ואשר חלקים ממנה קרסו על בעת שהארמון נהרס בשרפה, כנראה בעת הכיבוש הערבי בשנת 640. קורות העץ של הקומה השנייה נשרפו, וחלקי הפסיפס שלה נמצאו מונחים על רצפת הקומה הראשונה.