הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה
הערות שוליים

1 2  דוד תדהר (עורך), "ד"ר דוד מרדכי שורץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2167.
↑  הקיצור I.E. פירושו "im Entstehen", קרי בתרגום מגרמנית "בהתפתחות" או "בהתהוות", ראו: לאה אלכסנדרוב, תולדות הגימנסיות העבריות בקובנה בין שתי מלחמות העולם (1918–1940), עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן – בית הספר לחינוך, תשמ"ג, עמ' 114.
↑  באוקטובר 1939 הוחזרה וילנה זמנית לידי ליטא על ידי הסובייטים, אך קובנה נותרה הבירה בפועל למשך כשמונה חודשים נוספים, עד שנכבשה ליטא סופית וסופחה לברית המועצות.
↑  Miriam Gillis-Carlebach, 'Zwischen Ost und West – Ein Rabbinerlehrer aus Deutschland in Osteuropa. eine historische Bilanz mit einer gedanklichen Zusammenfassung,' in: Miriam Gillis-Carlebach und Barbara Vogel (Hrsg.), "... die da lehren, werden leuchten wie des Himmels Glanz..." (Daniel 12,3). die sechste Joseph Carlebach-Konferenz. Joseph Carlebach und seine Zeit, Würdigung und Wirkung, München: Dölling und Galitz (Publications of the Joseph Carlebach Institute), 2005, p. 26.
↑  "עדותו של יוסף אחאי", בתוך: מרים גיליס, חינוך ואמונה: משנתו החינוכית של הרב יוסף צבי קרליבך, תל אביב: מורשת; דון, תש"מ 1979, עמ' 150–151.
↑  לא מעט ביקורת הוטחה על אמצעי חינוך זה. אליהו בילס שהחל את דרכו החינוכית בקובנה ב-1913 בבית-הספר הרוסי למסחר ועם הכיבוש הגרמני עבר לגימנסיה הריאלית, מתח ביקורת קשה על שיטותיו של קרליבך להשליט את רצונו על התלמידים ביד חזקה ובהטלת פחד, מה שגרם לו בסופו של עניין לעזוב את הגימנסיה ולחזור לבית הספר למסחר שהפך ב-1920 לגימנסיה העברית ע"ש שוואבה. וכך כתב בזכרונותיו: "נגד התלמידים היה משתמש [ד"ר קרליבך] בענשים קשים. את החוטאים היו סוגרים בחדר אפל (קרצר) וענשי גוף היו מעשה יום יום. לא פעם קרה שלא התעצל האדון הזה להעמיד כיתה שלמה בטור ערפי אחד כדי לסטור לכל אחד על לחיו זה אחר זה על עבירה של מה בכך. ... גם אני טעמתי במשך השנים האלה לא פעם את נחת זרועו של ד"ר קרליבך זה. וכאשר בשנת 1918 בהיותי תלמיד המחלקה החמישית, קיבלתי סטירת לחי על שלא הכינותי את השעור בצרפתית, לא יכלתי עוד לסבול את העלבון והחלטתי לעזוב את בית הספר ויהי מה." ראו: אליהו בילס, 'זכרונותיו של בן המחזור הראשון – תת-פרק 4: הריאל-גמנסיון היהודי בקובנה', בתוך: ישראל יבלוקובסקי (עורך), היכל ששקע: החינוך העברי בקובנה – מוסדות ואישים, תל אביב: ארגון בוגרי הגמנסיון העברי בקובנה, 1962, עמ' 105-104.
↑  מרדכי ברויאר, 'רבנים-דוקטורים בפולין-ליטא בימי הכיבוש הגרמני (1914–1918)', בר-אילן, כד-כה (תשמ"ט), 135 (נדפס שוב בקובץ מאמריו אסיף: מפרי העט והעת, ירושלים: רימונים, תשנ"ט, עמ' 196).
↑  ברויאר, 'רבנים-דוקטורים' (תשמ"ט), 136.
↑  ליטא, הצפירה, 27 ביוני 1918; Y. Levine, "Renaissance Rabbi," The JewishPress.com, November 14, 2011; Shlomo Carlebach (general editor), Ish Yehudi: The Life and the Legacy of a Torah Great, Rav Joseph Tzvi Carlebach, Brooklyn, N.Y.: Shearith Joseph publications, 2008, ch. 14: 'Bringing Torah Im Derech Eretz to Lithuania,', p. 73, בדף של פרופ' לורנס אליוט לוין באתר מכון סטיבנס לטכנולוגיה (באנגלית).
↑  ליטא, הצפירה, 27 ביוני 1918.
↑  Shlomo Carlebach (general editor), Ish Yehudi (Brooklyn 2008), p. 74. (באנגלית).
1 2  ש' קפיט, 'מלפני עשרים שנה (1940) (קטעים מזכרונותיו של מורה)', בתוך: ישראל יבלוקובסקי (עורך), היכל ששקע: החינוך העברי בקובנה – מוסדות ואישים, תל אביב: ארגון בוגרי הגמנסיון העברי בקובנה, 1962, עמ' 56.
↑  ראו חוקת ליטא משנת 1922 ומשנת 1928, בוויקיטקסט (בליטאית); וכן הצהרת ליטא בפני חבר הלאומים ב-1922, במכון ההונגרי של מינכן (באנגלית).
↑  Max Sinasohn (Hrsg.), Adass Jisroel, Berlin. Entstehung, Entfaltung, Entwurzelung, 1869-1939. eine Gemeinschaftsarbeit, Jerusalem, 1966, p. 54 (בגרמנית).
1 2 3 4 5 6  שמעון ז"ק, 'הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ב: "היהודים בליטא מ-1918 עד 1941", תל אביב: עם הספר, תשל"ב, עמ' 134 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 848).
1 2 3 4  מ. י. מנדלסון-מישקוץ, 'הגימנסיה העברית בווילקובישק', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 151 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 873).
↑  על בית מסחר הספרים של אברהם פטאשק (Abraomas (Abromas) Ptašekas) שברחוב הנשיא (Prezidento)‏ 6 בקובנה ראו: ד. ל., קובנה העברית, מעריב, 25 בינואר 1963.
↑  דב ליפץ, 'החינוך העברי והתנועה העברית בליטא העצמאית (1920–1940)', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 128 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 842).
↑  Elvyra Levanavičiūtė, Lietuvių ir tautinių mažumų gimnazijos Kaune 1918 - 1940 metais, magistranto darbas, Vilniaus pedagoginis universitetas - Istorijos fakultetas - Istorijos didaktikos katedra, 2005, pp. 8, 18, 24, באתר Lietuvos akademinių bibliotekų direktorių asociacija‏ (LABA) (בליטאית).
↑  Levanavičiūtė, Lietuvių ir tautinių mažumų gimnazijos Kaune 1918 - 1940 metais, p. 12 (בליטאית).
↑  יוסף קלוזנר, שאול טשרניחובסקי: האדם והמשורר, ירושלים: קרן עברית על-שם סיר מונטגיו ברטון על יחדי החברה להוצאת-ספרים שע"י האוניברסיטה העברית, תש"ז, עמ' 190; אברהם שאנן, שאול טשרניחובסקי: מונוגרפיה, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ד 1984, עמ' 246.
↑  'צייס, עזריאל-מרדכי בן יעקב', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 217 טורים 1–2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1415).
↑  Nauja Žydų Kultūrinė Įstaiga: Jos labdarys p. Čais, Rytas, September 7, 1931, p. 2, באתר "Epaveldas" (בליטאית). בנוסף לכך ייסד קרן מלגות לתלמידים יוצאי עיר הולדתו והסביבה, שעשרות תלמידים סיימו את לימודיהם בגימנסיה הודות להן. הוא תרם מעבר לכך רבות לרווחת עיר הולדתו – בנה בה בתי מגורים ועוד. בראש הקרן ע"ש צ'ייס עמד במשך כל השנים ד"ר צמח פלדשטיין, והיו חברים בה סופרים, אנשי חינוך ואישי ציבור. הקרן חילקה מלגות גם לסטודנטים, רובם יוצאי אליטא והסביבה, שלמדו במוסדות להשכלה גבוהה בקובה, בהם היו גם שניים שנשלחו על חשבון הקרן לאוניברסיטאות בגרמניה – הסופר מאיר ילין (יעלין) (שלמד אדריכלות) והמשוררת לאה גולדברג (שפות שמיות). (נכדתו של צ'ייס, לינדה מילר (Linda B. Miller), היא חוקרת מדע המדינה, פרופסור אמריטה בוולסלי קולג' (אנ'); ראו: Visiting Faculty 2012-2013: Linda B. Miller, התכנית ליחסים בינלאומיים, אוניברסיטת בראון; Linda B. Miller,‏ Carnegie Council for Ethics in International Affairs;‏ 'Miller, Linda B.,' in: Who's who in World Jewry, 1987, p. 375).
1 2 3  J. Ka., Atidaryta nauja žydų realinė gimnazija, Lietuvos Aidas, August 31, 1931, p. 6, מתוך "Epaveldas", באתר המרכז לחקר הארכיטקטורה והאורבניזם, המכון לארכיטקטורה ולבנייה של האוניברסיטה הטכנולוגית של קובנה (בליטאית).
↑  The Real Hebrew Gymnasium in Kaunas, באתר Northern Jerusalem (המוזיאון הווירטואלי ליהדות ליטא) (באנגלית).
↑  טוביה ליבוביץ-אריאלי, 'הגימנסיה העברית "אור" בווילקומיר', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב: (תל אביב תשל"ב), עמ' 152 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 874).
↑  דוד תדהר (עורך), "שלמה סנדלר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4434. סנדלר נטל חלק בהקמת מוסדות יהודיים שונים בקובנה: הבניין החדש של גימנסיית שוואבה, בית החולים "ביקור חולים" ועוד.
1 2  זיכרונותיו של תלמיד הגימנסיה הריאלית ממשפחת צ'סנו, שהגיעה לקובנה מברלין ב-1933, עמ' 15. במקור שובש שמו של הקבלן (באנגלית).
↑  "Žydų gimnazija naujuose rūmuose, Dienos Naujienos, August 31, 1931, p. 2, באתר "Epaveldas" (בליטאית).
↑  זה היה סמל של הגימנסיה הריאלית. בגימנסיית שוואבה, לעומת זאת, חבשו כובעים ירוקים ובגימנסיית "יבנה" – כובעים בצבע סגול כהה (בורדו-סגול). המידע נאסף מתוך עדויותיהן של גב' רחל לוין וגב' לאה ביאלובלוצקי (מתוך: לאה אלכסנדרוב, תולדות הגימנסיות העבריות בקובנה בין שתי מלחמות העולם (1918–1940), עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן – בית הספר לחינוך, תשמ"ג, עמ' 319).
↑  הפרטים השונים על הגימנסיה לוקטו מתוך Rytas, September 7, 1931, p. 2, ומתוך עדויותיהם של תלמידי הגימנסיה צ'סנו, אליהו סטופל (10 באוגוסט 2011) ואהרון רחוביץ (5 בדצמבר 2010).
↑  ראו: Kaunas: Datos ir Faktai, Pirmosios Respublikos Laikotarpis, 1918-1940 (בליטאית) או Kaunas: Dates and Facts, First Republic of Lithuania: 1918-1940 (באנגלית), באתר הספרייה הציבורית של מחוז קובנה.
↑  Levanavičiūtė, Lietuvių ir tautinių mažumų gimnazijos Kaune 1918 - 1940 metais, pp. 30-32 (בליטאית).
↑  בעשור שלאחר מכן ירד חלקם בהדרגה באופן ניכר, אך נותר גבוה משיעורם באוכלוסייה (יעקב לשצ'ינסקי, התפוצה היהודית: ההתפתחות החברתית והכלכלית של קיבוצי היהודים באירופה ובאמריקה בדורות האחרונים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשכ"א 1960, עמ' 188).
1 2  דב לוין (עורך), יוסף רזין (עורך משנה), ליטא (כרך ח של פנקס הקהילות: אנציקלופדיה של היישובים היהודיים למן היווסדם ועד לאחר שואת מלחמת העולם השנייה), ירושלים: יד ושם, תשנ"ו, עמ' 57 (ו בתרגום לאנגלית מאת שמעון יפה, באתר JewishGen).
1 2  ברל כהן, החינוך העברי בליטא העצמאית, בספרו: יִידישע שטעט, שטעטלעך און דאָרפֿישע יִישובים אין ליטע ביז 1918: היסטאָריש-ביאָגראַפֿישע סקיצעס, ניו יורק: [חמו"ל], 1991, עמ' 743, באתר היברובוקס.
1 2 3  דב לוין, "השינויים בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה", במאמרו: מערכת החינוך היהודי בליטא הסובייטית 1940–1941, שבות 6 (1978), עמ' 68–91, באתר דעת.
↑  ישראל רוזנסון, ירושלים כבר לא בליטא: מסה על מקום וזיכרון, ירושלים: מכללת אפרתה – המכללה האקדמית לחינוך, תשס"ט 2009, עמ' 394.
↑  דב לוין, מערכת החינוך היהודי בליטא הסובייטית 1940–1941 (ו המשך), שבות 6 (1978), עמ' 68–91, באתר דעת; דב לוין (עורך), ליטא (כרך ח של פנקס הקהילות), ירושלים תשנ"ו, עמ' 542.
↑  מאיר דבורז'צקי, 'חיי הרוח בגטו וילנה', בתוך: גדעון רפאל בן-מיכאל (עורך), ביטאון פורום שמירת זיכרון השואה 18: רוח האדם היהודי בשואה (טבת תשס"ח, דצמבר 2007), 27, 39, 41–42.
↑  'מפגש תלמידי הגימנסיון הריאלי העברי בקובנה - 15.5.02', גחלת (ביטאון איגוד יוצאי ליטא בישראל), אדר ב' תשס"ג – מרץ 2003, 13.
↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר יעקב שלום אנגל", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2230.
↑  Moses Auerbach, 'Nachman Schlesinger 1883-1942, 5643-5709,' in: Max Sinasohn (Hrsg.), Adass Jisroel, Berlin. Entstehung, Entfaltung, Entwurzelung, 1869-1939. eine Gemeinschaftsarbeit, Jerusalem 1966, pp. 97-99; אברהם בן פתחיה, ליובל החינוך, הצופה, 24 ביוני 1955; בתי הספר של עדת ישראל, באתר עדת ישראל בברלין; וכן: נחמן שלזינגר, קטה שלזינגר לבית באור: דפי עד שמילא גיסם, חיים כהן, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  על פי צמח פלדשטיין כפי שצוטט בתוך: לאה אלכסנדרוב, תולדות הגימנסיות העבריות בקובנה בין שתי מלחמות העולם (1918–1940), עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן – בית הספר לחינוך, תשמ"ג, עמ' 137, הערת שוליים 140.
↑  לאה אלוני (בוברובסקי), באתר אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון"; לאה אלוני, דבר, מודעת אבל, 5 באוקטובר 1969; המורה לאה אלוני ז"ל, דבר, 26 באוקטובר 1970; לאה אלוני באתר חברה קדישא ת"א–יפו; גדעון האוזנר, 'דברי פרידה מלאה אלוני ז"ל', בתוך: שמואל אייזנשטדט ומרדכי גלברט (עורכים), ספר יזכור לקהילות קמניץ דליטא, זסטביה והקולוניות, תל אביב: ארגון יוצאי קמניץ דליטא וזסטביה בישראל ובארצות-הברית, תש"ל 1970, עמ' 154–155 (ספר יזכור לקהילת קמניץ דליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 158); וכן הביוגרפיה שחיברה בתה: גלילה רוזנצוייג-אלוני, לאה ודב אלוני: ספור חיים, ירושלים: תנועת המורים למען קרן קיימת לישראל, תשנ"ב.
↑  גלילה רוזנצוייג (אלוני), באתר "אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון".
↑  דב אלוני (דובין), באתר "אלבום המשפחות – עדת ראשון לציון"; דב אלוני באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  'Blecharovitz, Abraham,' in: Who's Who in World Jewry, 1955, p. 86.
↑  דב לוין (עורך), ליטא (כרך ח של פנקס הקהילות), ירושלים תשנ"ו, עמ' 537; זבולון פורן (עורך), ספר הזיכרון לקהילת יורבורג-ליטא, ירושלים: איגוד יוצאי יורבורג בישראל, תשנ"א 1991, עמ' 108. ראו תצלום קבוצתי של המקהלה בשנת 1930, בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא (תל אביב תשל"ב), בעמוד התמונות הראשון שאחרי עמ' 287 בכרך ב (תמונה 1043).
↑  ל. קניג, מוקדם מדי!: תיאטרון יהודי בוילנה, דבר, טור 1, 12 בפברואר 1960.
↑  אתר להקת "אנחנו כאן"; מרב יודילוביץ', להקת "אנחנו כאן" מציינת יובל, באתר ynet, 5 בנובמבר 2006; "אנחנו כאן" - להקת הפולקלור הישראלית חוגגת יובל, באתר "הבמה", 15 בנובמבר 2006.
↑  כחול ולבן, באתר שירונט.
↑  רחל פרימור, מחבר "כחול לבן" בין העולים מבריה"מ שבאו הבוקר לישראל, מעריב, 30 במרץ 1971, המשך.
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13  רשימה של המורים בקובנה, 1921–1941 (על פי בקשות עבודה), באתר של אילת גורדין לויתן (Kovno) (באנגלית).
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מ. אלישיב (פרידמן), 'יד לחברים שאינם: מורי הגמנסיון הריאלי העברי בקובנה', בתוך: ישראל יבלוקובסקי (עורך), היכל ששקע: החינוך העברי בקובנה – מוסדות ואישים, תל אביב: ארגון בוגרי הגמנסיון העברי בקובנה, 1962, עמ' 324.
↑  יואל ברוצקס, דבר, 22 באוגוסט 1948.
↑  George I. Sackheim, Scattered Seeds: The Descendents of Rabbi Israel, one of the Martyrs of Rozanoi, who perished on the second day of Rosh Hashonah 5420 (Friday September 9, 1659), Skokie, Ill.: R. Sackheim Pub. Co., 1986, p. 210.
↑  'גדון, ישעיהו-אהרן בן שלום-גרשון', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 131 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1329); ר' אהרן ישעיהו גדון, על המשמר, מודעת אבל, 11 באפריל 1954.
↑  פרידה גדון, דבר, מודעת אבל, 6 ביולי 1959. עוד על המשפחה ראו: Sackheim, Scattered Seeds (1986), p. 210.
↑  שלום גדון ואשתו שרה גדון, באתר סיפורי גבעת ברנר.
↑  רשימת הפרסומים של הגימנסיה הריאלית העברית בקובנה, בקטלוג הספרייה הלאומית; שמואל גדון באתר WorldCat Identities.
↑  'חבר המורים של הגימנסיה המסחרית האידית בקובנה' (תצלום), בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמוד התמונות הרביעי שאחרי עמ' 176 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 902).
1 2  אהרון וילנצ'וק, 'פנים אל פנים עם מלאך המות', בתוך: צבי (הירש) סמוליאקוב (אסף וערך), 60 אַקאָ: לא כצאן לטבח: זכרונות של משתתפים בהתנגדות הפעילה נגד הנאצים בגיטו קובנה (1941–1944), תל אביב: פארלאג י.ל. פרץ, תשס"ד 2004, עמ' 122.
↑  משה גולדמן: דף עד שמילא מכרו יעקב אפלשטיין, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
1 2  מ. אלישיב (פרידמן), 'יד לחברים שאינם: מורי הגמנסיון העברי הריאלי בקובנה', בתוך: ישראל יבלוקובסקי (עורך), היכל ששקע: החינוך העברי בקובנה – מוסדות ואישים, תל אביב: ארגון בוגרי הגמנסיון העברי בקובנה, 1962, עמ' 323.
↑  'גרינברג, אפרים', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 143 טורים 1–2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1341); יהודה גוטהלף (עורך), עיתונות יהודית שהיתה, תל אביב: האיגוד העולמי של העיתונאים היהודים, תשל"ג; דב לוין, 'מקלט ארעי עם ביטחון מוגבל (פליטים יהודים מליטא בתוככי ברית-המועצות)', דפים לחקר תקופת השואה ה (תשמ"ז), 106.
↑  גחלת (ביטאון איגוד יוצאי ליטא בישראל), אדר תשנ"ט – מרץ 1999, 8.
↑  עוד על הלברשטאט ראו: Kurzbiographien: Halberstadt, Siegbert, באתר התאחדות המתמטיקאים הגרמנית (בגרמנית).
1 2 3 4 5  מירה ברגר, 'הגימנסיות העבריות בפולין ובליטא', בתוך: צבי שארפשטיין (עורך), החנוך והתרבות העברית באירופה בין שתי מלחמות העולם, ניו יורק: עוגן, תשי"ז, עמ' 367.
↑  רפאל רבינוביץ, 'הכשרת המורים לבתי-ספר עבריים', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 159 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 881).
1 2  מרדכי כץ, 'התנועה הרוויזיוניסטית בליטא', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב: (תל אביב תשל"ב), עמ' 221 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 959).
↑  אברהם תורי, גיטו יום-יום: יומן ומסמכים מגיטו קובנה; עריכה מדעית: דינה פורת, תל אביב: אוניברסיטת תל אביב – פרסומי המכון לחקר התפוצות; ירושלים: מוסד ביאליק, תשמ"ח 1988, עמ' 553.
↑  נחמה סגל: דף עד, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  ד"ר אליהו סגל ז"ל, מעריב, 25 באוגוסט 1963; א. ז., לזכר נעדרים: סוניה ורשבסקי־סגל, דבר, טור 1, 29 במרץ 1965.
↑  קפלן, בתי הספר בגטו (תשמ"ד), עמ' 132 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1818); דף עד שמילאה תלמידתו פנינה גפר, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  Antanas Tamošaitis: קורות חיים, באתר הסיים של ליטא (בליטאית).
↑  שמואל כפכפי, אשתו פנינה (פרל) כפכפי (לבית קידנסקי), באתר משפחת כפכפי-אחאי-מוזיקנט; שמואל כפכפי באתר חברה קדישא ת"א–יפו; ב"ישיבת היישוב החדש", הצופה, טור 2, 31 בינואר 1940.
↑  די יודישע שול, בארכיון האינטרנט.
↑  'יפה, לייב-חיים', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 175 טורים 1–2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1373).
1 2 3 4 5  ישראל קפלן, 'בתי הספר בגיטו ומוריהם', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ד: "השואה 1941–1945" (תל אביב תשמ"ד), עמ' 130 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1816).
↑  ראו דף עד שמילאה תלמידתו פנינה גפר, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  ד"ר אהרן ברמן, 'על ראשיתו של הגימנסיון העברי בקובנה' בתוך: ישראל יבלוקובסקי (עורך), היכל ששקע: החינוך העברי בקובנה – מוסדות ואישים, תל אביב: ארגון בוגרי הגמנסיון העברי בקובנה, 1962, עמ' 16.
1 2 3 4  אהרן ברמן, 'הגימנסיה העברית בקובנה', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 139 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 853).
↑  יודל מארק, 'בית-הספר האידי בליטא העצמאית, בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 168 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 890).
↑  בספרות ובאמנות, דבר, טור 6, 18 ביוני 1937 ראו נקרולוג בגיליון ד של במשעולי החינוך (ביטאון אגודת המורים העברים בליטא).
↑  ראו דף עד 1, דף עד 2, שמילאה תלמידתו פנינה גפר, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
1 2 3 4  קפלן, בתי הספר בגטו (תשמ"ד), עמ' 132 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1818).
↑  ראו דף עד 1, דף עד 2, שמילאה תלמידתו פנינה גפר, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  ארנה פישל: דף עד שמילאה תלמידתה נעמי ונד-שפירא, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  ארנה פישל: דף עד שמילאה אחיינה יוסף חסמן, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  אביו של פרופ' דוד ליבאי, לימים שר המשפטים בממשלות ישראל וחבר הכנסת.
↑  טוביה ליבוביץ-אריאלי, 'הגימנסיה העברית "אור" בווילקומיר' (תשל"ב), עמ' עמ' 153 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 875).
1 2 3 4  ישראל קפלן, 'בתי הספר בגיטו ומוריהם', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ד: "השואה 1941–1945" (תל אביב תשמ"ד), עמ' 129 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1815).
↑  ראו דפי עד של א"ש פינצ'וק: דף עד 1, דף עד 2, דף עד 3, דף עד 4; על אשתו אידה: דף עד 1, דף עד 2; על בנם אמנון: דף עד 1, דף עד 2, דף עד 3, דף עד 4, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  פרידה לצמן לבית פלר: דף עד שמילאה בתה, רות פאר, במאגר המרכזי של שמות קרבנות השואה, אתר יד ושם.
↑  הרב חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק (ו), הדרום לט (ניסן תשל"ד), 170, באתר היברובוקס (נדפס גם בספר: הרב חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק: תולדות חייו ופעליו של ... רבי יוסף דובר הלוי סולובייצ’יק, ירושלים: מכון ירושלים, תשמ"ד, עמ' 188).
↑  נטע שפירא, תלמיד חכם, ויתר כמו פרחיהו על משרת רב ושימש במשך רוב חייו כמורה בבתי ספר עבריים. בנו, משה שפירא, היה חבר "השומר הצעיר" כמו בנו של פרחיהו, והיה ממייסדי קיבוץ עין השופט. ראו: משה שפירא, באתר ההנצחה של קיבוץ עין השופט; אלישע שפירא, 'הרהורים מושגיים', בתוך: שאול קנז (עורך ומעצב), הקיבוץ הארצי – שבעים שנים, שבעים פנים: 1927–1997, גבעת חביבה: יד יערי, 1997, עמ' 91; אלישע שפירא, תודעה מפגרת, שווים (קיבוץ קיבוץ), 24 ביולי 2007.
↑  דוד תדהר (עורך), "אפרים-נחום פרחיהו (פרוכובניק)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ה (1952), עמ' 2201; 'פרחיהו (פרוכובניק), אפרים-נחום בה"ר אברהם-יהושע', בתוך: דב ליפץ ונתן גורן (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תשכ"ז), עמ' 212 טור 2–213 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1410); אפרים נחום פרחיהו, דבר, טור 2, 26 באוקטובר 1959 (עם מותו). ספר זיכרון לכבודו: ברוך בן-יהודה, דניאל בן-נחום, שמעון ז"ק, יעקב לנדאו, דב ליפץ ויעקב עמית, (ועדת המערכת), בנתיב המורה: ספר זיכרון לא"נ פרחיהו, תל אביב: עם הספר, תשכ"ב (ביקורת: ג. קרסל, ספרות ההשכלה ומבקריה, דבר, 8 בפברואר 1963).
↑  רבינוביץ, 'הכשרת המורים' (תשל"ב), עמ' 159 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 881).
↑  זליק קלמנוביץ', יומן בגיטו וילנה: וכתבים מן העזבון שנמצאו בהריסות; הביא לדפוס: שלום לוריא, תל אביב: מורשת - בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ; ספרית פועלים, תשל"ז, עמ' 69.
↑  מכתבים מגיא ההריגה: מכתבים נוספים מניצולי ליטה, הצופה, טור 1, 9 באפריל 1945; קלמנוביץ', יומן בגיטו וילנה (תשל"ז), עמ' 69–70.
↑  אנשים ומוסדות, דבר, 9 ביולי 1953.
↑  ראו: 'פרנק, אהרן', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 215 טור 2 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1412). על הוראתו בגימנסיה ראו: לאה אלכסנדרוב, תולדות הגימנסיות העבריות בקובנה בין שתי מלחמות העולם (1918–1940), עבודת גמר לתואר מוסמך, אוניברסיטת בר-אילן – בית הספר לחינוך, תשמ"ג, עמ' 136, כולל הערות שוליים 133 ו-134, וגם עמ' 120, הערת שוליים 95. ידוע בוודאות כי התקבל לעבודה בגימנסיה לאחר שנתן כמה שיעורים והשתלב במאמצי הגימנסיה להחדיר את השפה העברית כשפת הוראה. ואולם לא ברור מעבודתה של גב' אלכסנדרוב כמה זמן הספיק לעבוד במוסד, אם בכלל, שכן היא כותבת שד"ר יעקב רובינסון הקדים להזמינו להורות בווירבאלן (עמ' 120, הערה 95).
1 2  ראו: חברי מרכז הסתדרות המורים העבריים "המורה" בליטא: שרה בק, ד"ר אברהם גיסין, יונה סטרליץ, אליהו בייליס, ישראל קפלן וצבי רוזנצווייג: תצלום, בארכיון בית לוחמי הגטאות.
1 2  פסח רוּדניק, '"גורדוניה"', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 213 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 951).
↑  'קיסין, אברהם', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א (תל אביב תשכ"ז), עמ' 220 טור 2–221 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1418); דב לוין (עורך), ליטא (כרך ח של פנקס הקהילות), ירושלים תשנ"ו, עמ' 464; ברל כהן, יִידישע שטעט און שטעטלעך אין ליטע, בספרו: יִידישע שטעט, שטעטלעך און דאָרפֿישע יִישובים אין ליטע ביז 1918: היסטאָריש-ביאָגראַפֿישע סקיצעס, ניו יורק 1991, עמ' 387 טור 2, באתר היברובוקס; דף עד שמילאה בתו, אביבית קיסין.
↑  אהרן מגד, מסע הילדים אל הארץ המובטחת: פרשת ילדי סלבינו, תל אביב: עם עובד, תשמ"ד 1984, עמ' 25; וכן: פסיה קיסין בלז באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  רוז'קה קורצ'ק-מרלא, 'דמותה של לוחמת: מירה מלמד (בוז)', ילקוט מורשת מב (1986), 155–172 (על המאמר, באתר מורשת בית עדות ע"ש מרדכי אנילביץ'); מרים (מירה) מלמד (בוז), באתר ארגון הפרטיזנים, לוחמי המחתרות והגטאות.
↑  ישראל יבלוקובסקי (עורך), היכל ששקע: החינוך העברי בקובנה – מוסדות ואישים, תל אביב: ארגון בוגרי הגמנסיון העברי בקובנה, 1962, עמ' 16.
↑  ברמן, 'הגימנסיה העברית בקובנה', בתוך: דב ליפץ, נתן גורן [ואחרים] (עורכים), יהדות ליטא, כרך ב (תל אביב תשל"ב), עמ' 139 טור 1 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 853).