stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוקדמות מונדיאל 1962
צפון אמריקה, מרכז אמריקה והאיים הקריביים > סיבוב שני

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקסיקו מקסיקו | 5 | 4 | 2 | 1 | 1 | 11 | 2 | 9  |
| קוסטה ריקה קוסטה ריקה | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 8 | 6 | 2  |
| האנטילים ההולנדיים האנטילים ההולנדיים | 3 | 4 | 1 | 1 | 2 | 2 | 13 | -11  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 במרץ 1961 |  קוסטה ריקה | 1 - 0 |  מקסיקו | סן חוסה, קוסטה ריקה |
| 22 במרץ 1961 |  |  |  | סן חוסה, קוסטה ריקה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 במרץ 1961 |  קוסטה ריקה | 6 - 0 |  האנטילים ההולנדיים | סן חוסה, קוסטה ריקה |
| 29 במרץ 1961 |  |  |  | סן חוסה, קוסטה ריקה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 באפריל 1961 |  מקסיקו | 7 - 0 |  האנטילים ההולנדיים | מקסיקו סיטי, מקסיקו |
| 5 באפריל 1961 |  |  |  | מקסיקו סיטי, מקסיקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 באפריל 1961 |  מקסיקו | 4 - 1 |  קוסטה ריקה | מקסיקו סיטי, מקסיקו |
| 12 באפריל 1961 |  |  |  | מקסיקו סיטי, מקסיקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 באפריל 1961 |  האנטילים ההולנדיים | 2 - 0 |  קוסטה ריקה | וילמסטאד, האנטילים ההולנדיים |
| 23 באפריל 1961 |  |  |  | וילמסטאד, האנטילים ההולנדיים |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 במאי 1961 |  האנטילים ההולנדיים | 0 - 0 |  מקסיקו | וילמסטאד, האנטילים ההולנדיים |
| 21 במאי 1961 |  |  |  | וילמסטאד, האנטילים ההולנדיים |
מקסיקו העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי.
אפריקה

בטורניר המוקדמות של אפריקה נערכו שני סבבים:
סיבוב ראשון: 6 הנבחרות חולקו לשלושה בתים בני 2 נבחרות כל אחד. הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בכל בית העפילה לסיבוב השני.
סיבוב שני: 3 הנבחרות שהעפילו מהסיבוב הראשון שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-אפריקה.
אפריקה > סיבוב ראשון > בית 1

הרפובליקה הערבית המאוחדת וסודאן פרשו מאחר שפיפ"א סירבה לתת להן היתר לארגן מחדש את לוח הזמנים של משחקיהן בעקבות עונת המונסון.
אפריקה > סיבוב ראשון > בית 2

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרוקו מרוקו | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 3 | 0  |
| תוניסיה תוניסיה | 2 | 2 | 1 | 0 | 1 | 3 | 3 | 0  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 באוקטובר 1960 |  מרוקו | 2 - 1 |  תוניסיה | קזבלנקה, מרוקו |
| 30 באוקטובר 1960 |  |  |  | קזבלנקה, מרוקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 13 בנובמבר 1960 |  תוניסיה | 2 - 1 |  מרוקו | תוניס, תוניסיה |
| 13 בנובמבר 1960 |  |  |  | תוניס, תוניסיה |
מרוקו ותוניסיה סיימו עם מאזן זהה בכל הפרמטרים, ולפיכך הוחלט לערוך משחק מכריע במיקום נייטרלי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בינואר 1961 |  מרוקו | 1 - 1‏ה |  תוניסיה | פאלרמו, איטליה |
| 22 בינואר 1961 |  |  |  | פאלרמו, איטליה |
מרוקו העפילה לסיבוב השני לאחר הטלת מטבע.
אפריקה > סיבוב ראשון > בית 3

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גאנה גאנה | 3 | 2 | 1 | 1 | 0 | 6 | 3 | 3  |
| ניגריה ניגריה | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 3 | 6 | -3  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 באוגוסט 1960 |  גאנה | 4 - 1 |  ניגריה | אקרה, גאנה |
| 28 באוגוסט 1960 |  |  |  | אקרה, גאנה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 בספטמבר 1960 |  ניגריה | 2 - 2 |  גאנה | לאגוס, ניגריה |
| 10 בספטמבר 1960 |  |  |  | לאגוס, ניגריה |
גאנה העפילה לסיבוב השני.
אפריקה > סיבוב שני

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מרוקו מרוקו | 3 | 2 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1  |
| גאנה גאנה | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | -1  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 באפריל 1961 |  גאנה | 0 - 0 |  מרוקו | אקרה, גאנה |
| 2 באפריל 1961 |  |  |  | אקרה, גאנה |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 במאי 1961 |  מרוקו | 1 - 0 |  גאנה | קזבלנקה, מרוקו |
| 28 במאי 1961 |  |  |  | קזבלנקה, מרוקו |
מרוקו העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-אפריקה.
אסיה

נערך סיבוב משחקים אחד. 3 הנבחרות שיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-אסיה. ברם, אינדונזיה פרשה מהטורניר ולפיכך נותרו שתי נבחרות.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 4 | 1 | 3  |
| יפן יפן | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 1 | 4 | -3  |
| אינדונזיה אינדונזיה | - | - | - | - | - | - | - | -  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 6 בנובמבר 1960 |  קוריאה הדרומית | 2 - 1 |  יפן | סיאול, קוריאה הדרומית |
| 6 בנובמבר 1960 |  |  |  | סיאול, קוריאה הדרומית |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 ביוני 1961 |  יפן | 0 - 2 |  קוריאה הדרומית | טוקיו, יפן |
| 11 ביוני 1961 |  |  |  | טוקיו, יפן |
קוריאה הדרומית העפילה לפלייאוף הבין-יבשתי אירופה-אסיה.
פלייאוף בין-יבשתי

בכל אחד מהפלייאופים שיחקו הנבחרות בשיטת בית-חוץ. המנצחת בסיכום שני המשחקים העפילה למונדיאל בצ'ילה.
פלייאוף בין-יבשתי > אירופה-אפריקה

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ספרד ספרד | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 4 | 2 | 2  |
| מרוקו מרוקו | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 4 | -2  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בנובמבר 1961 |  מרוקו | 0 - 1 |  ספרד | קזבלנקה, מרוקו |
| 12 בנובמבר 1961 |  |  |  | קזבלנקה, מרוקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 23 בנובמבר 1961 |  ספרד | 3 - 2 |  מרוקו | מדריד, ספרד |
| 23 בנובמבר 1961 |  |  |  | מדריד, ספרד |
ספרד העפילה.
פלייאוף בין-יבשתי > אירופה-אסיה

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 4 | 2 | 2 | 0 | 0 | 8 | 2 | 6  |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 0 | 2 | 0 | 0 | 2 | 2 | 8 | -6  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 באוקטובר 1961 |  יוגוסלביה | 5 - 1 |  קוריאה הדרומית |  |
8 באוקטובר 1961: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 בנובמבר 1961 |  קוריאה הדרומית | 1 - 3 |  יוגוסלביה |  |
26 בנובמבר 1961: 
יוגוסלביה העפילה.
פלייאוף בין-יבשתי > דרום אמריקה-מרכז אמריקה/האיים הקריביים/צפון אמריקה

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקסיקו מקסיקו | 3 | 2 | 1 | 1 | 0 | 1 | 0 | 1  |
| פרגוואי פרגוואי | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 0 | 1 | -1  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 29 באוקטובר 1961 |  מקסיקו | 1 - 0 |  פרגוואי | מקסיקו סיטי, מקסיקו |
| 29 באוקטובר 1961 |  |  |  | מקסיקו סיטי, מקסיקו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 בנובמבר 1961 |  פרגוואי | 0 - 0 |  מקסיקו | אסונסיון, פרגוואי |
| 5 בנובמבר 1961 |  |  |  | אסונסיון, פרגוואי |
מקסיקו העפילה.
הנבחרות שהעפילו

| נבחרת | הופעות במונדיאלים | רצף | הופעה אחרונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | 4 | 2 | 1958 |
|  ברזיל (אלופה) | 7 | 7 | 1958 |
|  בולגריה | 1 | 1 | – |
|  צ'ילה (מארחת) | 3 | 1 | 1950 |
|  קולומביה | 1 | 1 | – |
|  צ'כוסלובקיה | 5 | 3 | 1958 |
|  אנגליה | 4 | 4 | 1958 |
|  הונגריה | 5 | 3 | 1958 |
|  איטליה | 5 | 1 | 1954 |
|  מקסיקו | 5 | 4 | 1958 |
|  ספרד | 3 | 1 | 1950 |
|  שווייץ | 5 | 1 | 1954 |
|  אורוגוואי | 4 | 1 | 1954 |
|  ברית המועצות | 2 | 2 | 1958 |
|  גרמניה המערבית | 5 | 3 | 1958 |
|  יוגוסלביה | 5 | 4 | 1958 |
הערות שוליים

↑  פיפ"א העניקה להונדורס ניצחון טכני בגלל שגואטמלה ויתרה על המשחק
| גביע העולם בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | אורוגוואי 1930 • איטליה 1934 • צרפת 1938 • ברזיל 1950 • שווייץ 1954 • שוודיה 1958 • צ'ילה 1962 • אנגליה 1966 • מקסיקו 1970 • גרמניה המערבית 1974 • ארגנטינה 1978 • ספרד 1982 • מקסיקו 1986 • איטליה 1990 • ארצות הברית 1994 • צרפת 1998 • יפן וקוריאה הדרומית 2002 • גרמניה 2006 • דרום אפריקה 2010 • ברזיל 2014 • רוסיה 2018 • קטר 2022 • קנדה, מקסיקו וארצות הברית 2026 • ספרד, פורטוגל, מרוקו, ארגנטינה, אורוגוואי ופרגוואי 2030 • ערב הסעודית 2034 |  |
| משחקי גמר | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010 • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1930 • 1934 • 1938 • 1950 • 1954 • 1958 • 1962 • 1966 • 1970 • 1974 • 1978 • 1982 • 1986 • 1990 • 1994 • 1998 • 2002 • 2006 • 2010  • 2014 • 2018 • 2022 • 2026 • 2030 • 2034 |  |
המדינות שהעפילו והישגיהן
מרקו פנטליץ'

מרקו פנטליץ' (בסרבית: Марко Пантелић; בקרואטית: Marko Pantelić; נולד ב-15 בספטמבר 1978 בבלגרד שביוגוסלביה, כיום בסרביה) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת החלוץ בקבוצות שונות באירופה ובנבחרת סרביה, עמה השתתף במונדיאל 2010 וצבר במדיה 43 הופעות.
קריירה

פנטליץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הכוכב האדום בלגרד, ובהמשך שיחק במועדונים היווניים פ.צ. קילקיסיאקוס ואירקליס סלוניקי, שם חתם על חוזה כאשר היה רק בן 14, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1997. באותה שנה הוחתם על ידי מועדון הפאר הצרפתי פריז סן-ז'רמן, שם שיחק בעיקר בקבוצת המילואים. בשנת 1998 הושאל ללוזאן מליגת העל השווייצרית שם שיחק עונה אחת, והרשים מאוד, כאשר מאזנו עמד על 21 הופעות ו-14 שערים. בתום עונה זו חתם בסלטה ויגו מהלה ליגה הספרדית. פנטליץ' לא התאקלם בסלטה ויגו, ועבר השאלות רבות, לשטורם גראץ מהבונדסליגה האוסטרית, וליברדון ספורט השווייצרית. את עונת 2002/03 פתח פנטליץ' במועדון הסרבי FK אוביליץ', ובמהלך העונה עבר לסמדרבו הסרבית, עמה זכה בגביע של סרביה ומונטנגרו באותה עונה, וחזר להפגין יכולת גבוהה אחרי תקופות ארוכות בהן נעדר ממשחק. את עונת 2003/04 החל פנטליץ' בסמדרבו, ובאמצע העונה חזר פנטליץ' למועדון ילדותו, הכוכב האדום בלגרד, גם שם הפגין יכולת מצוינת, וסיים את העונה עם דאבל מקומי. בעונת 2004/05 הבקיע 21 שערים, והוכתר כמלך השערים בליגת העל של סרביה ומונטנגרו.
את עונת 2005/06 פתח פנטליץ' בכוכב האדום בלגרד, אך לקראת תום חלון ההעברות חתם בהרטה ברלין מהבונדסליגה. פנטליץ' מיצב את עצמו כחלוץ מוביל בקבוצה, תוך שיתוף פעולה עם יילדיריי בשטורק הטורקי ומרסליניו הברזילאי. בשלוש עונותיו הראשונות של פנטליץ' בקבוצה, הוא היה שחקן הרכב קבוע, והבקיע במספרים דו ספרתיים בכל אחת מהעונות. עונתו הרביעית והאחרונה של פנטליץ' בקבוצה הייתה 2008/09. בעונה זו פנטליץ' הבקיע שבעה שערים אך סופסל לעיתים קרובות לטובת אנדריי וורונין, והקבוצה סיימה במקום הרביעי בבונדסליגה שהקנה לה כרטיס לפלייאוף הליגה האירופית, אך פנטליץ' לא נשאר בקבוצה, ועזב לאחר ארבע עונות, בהן הבקיע 45 שערי ליגה ב-114 הופעות.
פנטליץ' חתם באייאקס אמסטרדם לקראת עונת 2009/10, שם שיחק עונה אחת בה שיתף פעולה בהתקפה עם לואיס סוארס, הפגין יכולת מצוינת כשהבקיע 16 שערי ליגה, וזכה בגביע ההולנדי, לאחר ניצחון במפגש כפול על פיינורד. בתום עונה זו חתם פנטליץ' באולימפיאקוס, שם שיחק שלוש עונות, וזכה בשלוש אליפויות יוון ובשני גביעים. פנטליץ' צבר 38 הופעות והבקיע 20 שערים במדי אולימפיאקוס, ובעונת 2011/12 סיים כמלך השערים של הגביע היווני. בתום עונת 2012/13, עם התמעטות הדקות להן זכה, פרש פנטליץ' ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית

פנטליץ' החל לשחק בנבחרת סרביה ומונטנגרו בשנת 2003, אך לא זומן למונדיאל 2006. לאחר המונדיאל החל פנטליץ' להיקרא יותר לסגל של נבחרת סרביה, שנפרדה ממונטנגרו לאחר המונדיאל, ונכלל בסגל סרביה למונדיאל 2010, שם הבקיע את שער הניחומים בהפסד 2-1 לנבחרת אוסטרליה בשלב הבתים. פנטליץ' המשיך לשחק בנבחרת גם במוקדמות יורו 2012, אך לאחר שנבחרתו כשלה לעלות לטורניר, פרש פנטליץ' מהנבחרת, לאחר שצבר 43 הופעות והבקיע עשרה שערים.
תארים

עם פריז סן-ז'רמן:
גביע האלופות (צרפת): 1998
עם לוזאן:
הגביע השווייצרי: 1998/99
עם שטורם גראץ:
הסופר קאפ האוסטרי: 1999
עם סמדרבו:
הגביע של סרביה ומונטנגרו: 2002/03
עם הכוכב האדום בלגרד:
אליפות ליגת העל של סרביה ומונטנגרו: 2003/04
הגביע של סרביה ומונטנגרו: 2003/04
מלך השערים של ליגת העל של סרביה ומונטנגרו: 2004/05
עם אייאקס אמסטרדם:
הגביע ההולנדי: 2009/10
עם אולימפיאקוס:
אליפות ליגת העל היוונית (3): 2010/11, 2011/12, 2012/13
הגביע היווני: 2011/12, 2012/13
מלך השערים של הגביע היווני: 2011/12
מרקו פשאליץ'

מרקו פשאליץ' (בקרואטית: Marco Pašalić; נולד ב-14 בספטמבר 2000 בקרלסרוהה שבגרמניה) הוא כדורגלן קרואטי-גרמני המשחק בעמדת הקיצוני ימני ברייקה מליגת העל הקרואטית ובנבחרת קרואטיה בכדורגל.
קריירת מועדונים

פשאליץ' גדל במחלקות הנוער של הופנהיים, קרלסרוהה ושטוטגרט. בין השנים 2020–2021 שיחק בקבוצת המילואים של שטוטגרט. ב-1 ביולי 2021 חתם פשאליץ' בבורוסיה דורטמונד והחל לשחק בקבוצת מילואים של המועדון. ב-17 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הראשונה של המועדון, בהפסד 1–2 לבאיירן מינכן במסגרת הסופר קאפ הגרמני. ב-8 בנובמבר 2022 ערך את הופעתו היחידה בבונדסליגה, בהפסד 0–2 לוולפסבורג במסגרת המחזור ה-14 של עונת 2022/2023.
ב-1 ביולי 2023 חתם פשאליץ' ברייקה מליגת העל הקרואטית.
קריירה בינלאומית

ב-18 בנובמבר 2023 ערך פשאליץ' את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה בכדורגל, בניצחון 2–0 על לטביה במסגרת מוקדמות יורו 2024.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024, ובמסגרת משחקי ההכנה ליורו כבש את שער הבכורה שלו במדי הנבחרת מול נבחרת צפון מקדוניה ב-3 ביוני 2024, פשאליץ' כבש את השער השלישי בדקה ה-79 במשחק שהסתיים בניצחון קרואטי 3-0.
הערות שוליים

↑  Croatia head coach Dalić presents preliminary EURO 2024 squad באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל הקרואטית, 20 במאי 2024 (באנגלית)
| נבחרת קרואטיה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' |  1 ליבאקוביץ' •  2 סטנישיץ' •  3 פונגרצ'יץ' •  4 גברדיול •  5 ארליץ' •  6 שוטאלו •  7 מאייר •  8 קובאצ'יץ' •  9 קרמאריץ' •  10 מודריץ' •   11 ברוזוביץ' •  12 לברוביץ' • 13 ולאשיץ' •  14 פרישיץ' • 15 מרי. פשאליץ' • 16 בודימיר • 17 פטקוביץ' • 18 איוואנושץ • 19 סוסה • 20 פיאצה • 21 וידה • 22 יוראנוביץ' • 23 איבושיץ' • 24 מרק. פשאליץ' • 25 סוצ'יץ' • 26 בטורינה • מאמן: דאליץ' | קרואטיה |
מרים אביגל

ערך זה עוסק בזמרת. אם התכוונתם ליו"ר מרכז הארגונים של יהודים יוצאי ארצות ערב והאסלאם, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  25 באוקטובר 1936 תל אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  21 באוקטובר 2016 (בגיל 79) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1955–2016 (כ־61 שנים)
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקה עברית, שירי ילדים
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 
מרים ("מיקי") אביגל (25 באוקטובר 1936 - 21 באוקטובר 2016) הייתה זמרת ישראלית שהתאפיינה בקולה החם והצלול. הייתה בשיא הצלחתה בשנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 בזכות שני להיטים: "בדרך לתבור" ו"בת הדייג", וכמבצעת הראשונה של השיר "ערב של שושנים".
ביוגרפיה

נולדה בתל אביב בשם מרים לאון, השלישית מארבעת ילדיהם של משה וקרולינה לאון, אשר עלו מסלוניקי שביוון, וגדלה בשכונת פלורנטין. כשהייתה בכיתה ב', ובשל המצב הכלכלי הקשה, הועברה לפנימיית "בית הילד" בתל אביב.
כשסיימה את הלימודים בבית הספר העממי, נשלחה לפנימייה בבית הספר לגננות ולטכנאות נוף בפתח תקווה. בתקופה זו הגיע לפנימייה המורה למוזיקה עמנואל זמיר, שקיים מבחני קבלה ללהקה שביקש להקים בפנימייה וגילה את כישרונה של לאון. היא הצטרפה ללהקה ביחד עם ארבע תלמידות נוספות. הלהקה, שנקראה "בני תימן", הופיעה פעמים רבות ברחבי הארץ, בעיקר במעברות. במקביל, הופיעה גם בהרכב קטן שהקים זמיר בשם "נעורים".
באמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 הציע זמיר ללאון לשיר דואט עם אחד הזמרים המצליחים באותה תקופה, שמשון בר-נוי, ובשנת 1955 הקליטה עמו שני שירים: "הבו לנו יין", ו"מים מים".
כעבור זמן קצר הציג זמיר את אביגל לחברי "חבורת האש" – קבוצת לוחמים מימיה הראשונים של המדינה, שקיימה מפגשים חברתיים בסגנון הישן – שירה לאור המדורה (בין מנהיגיה היה סולימאן הגדול, אביו של יזהר כהן).
באחד מאירועים אלה פגשה לאון, שהייתה אז בת 19, את מי שיהיה לימים בעלה, בנימין ("בנג'ו") אביגל. השניים נישאו בשנת 1957. שנה לאחר מכן נולדה בתם הבכורה, עלומית. לרגל הולדתה כתבו ההורים שיר מיוחד: "בת הדייג" (את הלחן כתבה אביגל למילים של בעלה), שנכלל בתקליט שיצא בשנת 1959, ואשר כלל שיר נוסף, שזכה להצלחה רבה – "בדרך לתבור" (את מילות השיר כתב בנימין והוא הולחן על ידי ידיד המשפחה שלמה וייספיש).
בעקבות שני השירים הללו, שהושמעו רבות ברדיו, הפכה אביגל לזמרת מבוקשת, וחברת הד ארצי הזמינה אותה להקליט שירי ילדים ושירי חגים.
לאחר שנות ה-60 של המאה ה-20 הפכה הזמרה לעיסוק משני אצל אביגל. היא החלה לעבוד בעבודה פקידותית, אך לא משכה ידה גם מהזמרה בהופעות במסגרות "חבורת האש", "מועדון זמיר", מועדון הזמר של שלמה שביט, וכן הופיעה מדי פעם כסולנית במסגרת חבורות זמר. לבני הזוג אביגל נולדו שלושה ילדים משותפים ובשנת 1974 התגרשו.
אף על פי שאביגל הפסיקה להקליט ולא הייתה באור הזרקורים, להיטיה הושמעו ברדיו לעיתים קרובות, ואף זכו לחידוש (למשל על ידי ירדנה ארזי שחידשה את "בת הדייג"). דורון נשר הפך את השיר לנעימת הנושא של התוכנית "ציפורי לילה" בגלי צה"ל. אביגל חייתה בזוגיות עם ברוך הראל.
בשנת 2007 הפיקה חברת “הד ארצי” אלבום אוסף כפול, שכלל 67 משיריה, שלמעלה ממחציתם שירי ילדים וחגים.
מרים אביגל נפטרה באוקטובר 2016, ונטמנה בבית העלמין של גדרה.
מריה גרינשטט (חליפיטקו)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  ספטמבר 1918
 פטירה:  13 בספטמבר 2004  (בגיל 86)
 מדינה:  אוקראינה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (10 בפברואר 1997) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  מריה גרינשטט
 
מריה גרינשטט (חליפיטקו) (באנגלית: Mariya Grinshtat (Khlipitko); ספטמבר 1918 – 13 בספטמבר 2004), חסידת אומות העולם ילידת אוקראינה, שהצילה יהודים במלחמת העולם השנייה ונפטרה בישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

מריה גרינשטט (חליפיטקו) הייתה אלמנה אוקראינית צעירה שהתגוררה עם אמה אנטונינה דובז'נסקיה ובנה התינוק ליאוניד בעיר נובוהרד-וולינסקי במחוז ז'יטומיר. במהלך הכיבוש הגרמני, לאחר שעות העבודה, נהגה לצאת אל הכפרים הסמוכים בכדי להחליף מוצרים תמורת אוכל. מריה סייעה ליהודים לברוח מן הגטו. היא התקינה פרצה בגדר כדי שיהודים יוכלו לברוח בלילה מהגטו, וכן דאגה לסדר לנמלטים מקומות מסתור. באוקטובר 1942 לאחר חיסול הגטו במידזירזץ' (אנ'), במהלך אחת מנסיעותיה, כשהייתה במרחק של מעל 50 ק"מ מביתה, פגשה מריה את האחיות היהודיות סוניה, ריטה וג'ניה והציעה ל-3 האחיות מקום מסתור בביתן. מריה פגשה חייל יהודי סובייטי בשם אברהם גרינשטט שנמלט מהשבי הגרמני, וגם אותו דאגה להסתיר לסירוגין בעליית הגג ובמרתף הבית יחד עם 3 האחיות. חודש לאחר מכן הצטרפו למחבוא 2 החייטים האחים קיליקייבסקי שברחו מהגטו.
בעזרת ידיד שהיה חבר במחתרת, הצליחה מריה להבריח את 3 הגברים ליחידת פרטיזנים ביער. 3 האחיות נשארו בביתה של מריה עד לשחרור האזור על ידי הצבא האדום ב-3 בינואר 1944. גרינשטט, שהיה חייל בצבא האדום, הצטרף למחתרת הפרטיזנית ולחם עד לכניעת גרמניה.
לאחר המלחמה

בקיץ 1945 חזר אברהם גרינשטט לנובוהרד-וולינסקי ונשא את מריה לאישה. בשנת 1996 עלה הזוג לישראל, והתגוררו באשדוד.
הכרה והנצחה

בהצהרה שמסרו ליד ושם בנותיו של יצחק קיליקייבסקי, שהוסתר על ידי מריה, העידו הבנות על כך שאביהן נהג לספר להן שבזמן מלחמת העולם השנייה מריה הצילה אותו מהוצאה להורג על ידי הנאצים.
ב-14 במאי 1997 הכיר יד ושם במריה ובאמה אנטונינה דובז'נסקיה כחסידות אומות העולם. הטקס התקיים ביד ושם ושמן נחקק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם בירושלים. מריה נפטרה ב-2004 ונקברה בבית העלמין החדש באשקלון. סיפורה של מריה נחקר במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושירות הביטחון הכללי שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב).
הערות שוליים

1 2  מריה חליפוטקו-גרינשטט ז”ל ואברהם גרינשטט, באתר עצו"ם עבודות צדקה ומשפט
1 2 3  מריה גרינשטט, באתר יד ושם (באנגלית)
↑  ארכיון יד ושם, תיק חסידת אומות העולם מס' M.31.2/7364
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מריה גרינשטט (חליפיטקו)".
מיסה (מוזיקה)

במוזיקה, מיסה היא יצירה כוראלית, הכתובה לטקסט של המיסה הקתולית. רוב המיסות מושרות בלטינית, שהיא השפה המקורית של הטקסטים. מיסות כתובות להרכבים שונים, בהם מקהלה ללא ליווי (א-קאפלה), בליווי עוגב כנסייתי או בליווי הרכבים כליים שונים. מיסות רבות נכתבו לשירה בליווי תזמורת, קאמרית או סימפונית, ולא נועדו לביצוע בטקס מיסה כנסייתי.
מבנה המיסה

המיסה מחולקת לשישה חלקים קבועים:
Kyrie Eleison – "אדון רחם עלינו". הטקסט בנוי בדרך כלל במבנה סימטרי. במיסות רבות בנוי פרק זה במבנה הטרינארי (ABA), כאשר A הוא Kyrie eleison, ו-B הוא Christe eleison ("משיח רחם עלינו").
Gloria – הלל.
Credo – "אני מאמין". הקרדו הוא הטקסט הארוך ביותר במיסה. הקטע מציג למלחין אתגר ייחודי בגלל אורכו.
Sanctus – "קדוש, קדוש, קדוש". בנוי משני חלקים, סנקטוס והושענא.
Benedictus – המשך רצוף של קטע הסנקטוס. בדרך כלל מופיע אחריו שוב קטע ה"הושענא", על פי רוב אף עם אותם חומרים כמו בסנקטוס. בזמרה גריגוריאנית, הקטע Sanctus-Benedictus הושר כחלק אחד רצוף. ככל שמלחינים הוסיפו קישוטיות לקטע הוא התארך במידה כזאת, עד שעלה על ההקדשה של היין והלחם. כיוון שזה החלק החשוב ביותר בטקס, רוב המלחינים הפסיקו את הסנקטוס באמצע, והמשיכו אותו רק לאחר ההקדשה.
Agnus Dei – "שה האלוהים".
לפעמים נמצאים גם חלקים אחרים, שאינם קבועים.
ימי הביניים והרנסאנס

מלבד מלחינים עצמאיים שכתבו מיסות, המוזיקה הייתה בעיקר זמרה גרגוריאנית. הזמרה הגרגוריאנית סיפקה הרבה אפשרויות מוזיקליות למיסות, שנועדו לביצוע בימים ספציפיים. הקטעים לעיל הפכו לתקן מוזיקלי למיסה מאז ימי הביניים. היצירות המוקדמות ביותר מכילות גם קטעים אחרים, ואף משמיטות לפעמים חלק מהקטעים הסטנדרטיים. כמה מיסות אנונימיות מהמאות 13 ו-14 שרדו, אך למרות זאת כמה סתירות בסגנון מראות כי הקטעים נכתבו בידי אנשים שונים ורק לאחר מכן נאספו כרשומה אחת.
המיסה הראשונה שזהות מחברה ידועה, היא "Messe de Nostre Dame" ("מיסה של גבירתנו") שנכתבה בידי גיום דה מאשו (Guillaume de Machaut) במאה ה-14.
במאות ה-15 וה-16, השתמשו מלחינים רבים במלודיות פופולריות בתור קנטוס פירמוס, נוהג שעורר שערורייה בקרב השמרנים.
המיסה שגשגה בתקופת הרנסאנס, אז שימשה מלחינים רבים כצורה עיקרית להלחנה עשירה ומתוכחמת. בסוף המאה ה-16, הגיעו לשיאו הקונטרפונקט של מקהלת א-קאפלה בקטעים של ויליאם בירד, תומאס לואיס דה ויקטוריה וג'ובאני פלסטרינה, (שהמיסה שלו "Missa Papa Marcelli" נחשבת כמצילת המוזיקה הפוליפונית מצנזורה של הוועדה האקומנית). אך בזמנו של פלסטרינה, כבר תפסו צורות אחרות את מקום המיסה כצורה המוזיקלית הדתית העיקרית. מלחינים בתקופה זו כבר כתבו פחות מיסות והעדיפו צורות כגון מדריגל ספיריטואלה ומוטט.
לאחר הרנסאנס

אחרי תקופת הרנסאנס, כבר לא היוותה המיסה ז'אנר מרכזי למלחינים. למרות זאת, מיסות תופסות מקום של כבוד בין היצירות המפורסמות של תקופת הבארוק, של התקופה הקלאסית ושל התקופה הרומנטית. רבות ממיסות אלו של הרומנטיקה הן מיסות רקוויאם (תפילת אשכבה נוצרית). במאה ה-20, חזרו המלחינים לכתוב מיסות, בגיוון רב יותר של סגנון, צורה ופונקציונליות מאשר לפני כן (בהם מלחינים מודרניים כגון איגור סטרווינסקי, ליאונרד ברנשטיין, אריאל רמירס ודויד מסלנסקי).
דוגמאות למיסות ידועות

דוגמאות למיסות הידועות ביותר הן: יוהאן סבסטיאן באך – מיסה בסי מינור; לודוויג ואן בטהובן – מיסה סולמניס; פרנץ יוזף היידן – מיסת נלסון; וולפגנג אמדאוס מוצרט – מיסה בדו מינור, שלא הושלמה; רקויאם; פרנץ שוברט – מיסה בסול מז'ור; ובמאה העשרים, איגור סטרווינסקי כתב מיסה למקהלת גברים, אך היא לא מצאה חן בעיני הוותיקן, שמצא אותה פראית מדי לטעם המאמינים. מיסה קריאוז'ה (Misa Criolla), המכונה בעברית גם מיסה קריאולה, נכתבה בשנות ה-60 על ידי המלחין הארגנטינאי אריאל רמירס. היא בנויה כמיסה מסורתית, אך בשפה הספרדית ובשילוב מוטיבים וסגנונות מחול מהמוזיקה הדרום-אמריקאית העממית.
לקריאה נוספת

ספר הליטורגיקה ("מילים לצלילים", ד) / בעריכת עדה ברודסקי, ירושלים: כרמל, תשע"ג–2013.