stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין בלומברג
הערות שוליים

↑  יוסי מלמן ודן רביב, "מלחמות הצללים: המוסד וקהילת המודיעין", הוצאת ידיעות ספרים, 2012, עמודים 93–96.
↑  דן רביב ויוסי מלמן, היחידה הסודית של שמעון פרס, מעריב, 20 באוקטובר 1989
↑  יוסי מלמן, ספר חדש: המפיק ההוליוודי ארנון מילצ'ן שימש סוחר נשק וסוכן של ישראל, באתר הארץ, 18 ביולי 2011
↑  נחום ברנע, איך נעשינו צד"ל של אמריקה, כותרת ראשית, 1 באפריל 1987
↑  סער הס, דלתות לשום מקום בכור בדימונה: הדיווחים ועדות "איש הצללים" שנחשפת אחרי מותו, באתר ynet, 28 בנובמבר 2024
↑  האטום ואני, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי
עקבות במים

| --- | --- |

עקבות במים
 בימוי:  ראסל קרואו
 הופק בידי:  ראסל קרואו
 תסריט:  אנדריו אנסטסיוס (Andrew Anastasios) אנדרו נייט (אנ')
 עריכה:  מאט וילה (אנ')
 שחקנים ראשיים:  ראסל קרואו אולגה קורילנקו אילמז ארדואן (אנ')
 מוזיקה:  דייוויד הירשפלדר (אנ')
 צילום:  אנדרו לסני 
 מדינה:  ארצות הברית אוסטרליה
 חברת הפקה:  Seven West Media (אנ') Seven Group Holdings (אנ')
 חברה מפיצה:  האחים וורנר (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בדצמבר 2014 (אוסטרליה וטורקיה) 24 באפריל 2015 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  111
 שפת הסרט:  אנגלית וטורקית
 סוגה:  דרמה היסטורית
 מקום התרחשות:  טורקיה, אוסטרליה 
 תקציב:  22.5 מיליון $
 הכנסות:  38.2 מיליון $
 הכנסות באתר מוג'ו:   waterdiviner
 פרסים:  פרס AACTA לסרט הטוב ביותר  פרס מכון הסרטים האוסטרלי לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה  פרס AACTA לעיצוב תלבושות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
עקבות במים (באנגלית: The Water Diviner) הוא סרטו הראשון של ראסל קרואו כבמאי. עלילת הסרט מתרחשת ב-1919, שנה מתום מלחמת העולם הראשונה וארבע שנים לאחר המערכה בגליפולי. הסרט עוקב אחר דרכו של חוואי אוסטרלי היוצא לטורקיה לחפש את שלושת ילדיו שנשלחו למערכה בגליפולי והוגדרו אחריה כנעדרים וזאת על מנת להביאם לקבורה בחוותו שבאוסטרליה. הסרט מציג עלילות משנה בהן מעורב האב וביניהן סיפור אהבה שלו עם בעלת מלון ומעורבותו במלחמת העצמאות של טורקיה ובמלחמת יוון–טורקיה.
רקע

במערכת גליפולי השתתפו 2 דיוויזיות אנזא"ק שרוב החיילים בהן היו מאוסטרליה. הקרבות נמשכו מאפריל 1915 עד פינוי כוחות בעלות הברית בדצמבר אותה שנה. בקרבות אלו נהרגו כ-10,500 מחיילי אנזא"ק כש-8,700 מהם היו אוסטרלים. הפינוי החפוז מחופי גליפולי הותיר מאחור את חללי הקרבות שחלקם לא זוהה ולא הובא לקבורה.
עם סיום המלחמה והשתלטות הצבא הבריטי על טורקיה החלו לפעול בגליפול נציגי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה (או בשמה המקורי "הוועדה האימפריאלית לקברי מלחמה") כדי לזהות את חללי המערכה ולהביאם לקבורה ב-44 בתי קברות שנפתחו בזירה זו. על אף מאמציהם של חברי הוועדה רבים מהחללים לא זוהו ונקברו ללא שם.
מייד לאחר כניעתה של טורקיה החלו שכנותיה ללטוש עיניים לשטחים של האימפריה העות'מאנית וחלקם אף פלשו לאותם שטחים במטרה לספח אותם. אחת הפלישות המשמעותיות הייתה פלישת יוון לחלק האסייתי של טורקיה (אסיה הקטנה) דבר שהביא לפרוץ מלחמת יוון–טורקיה. שאיפות אלו של שכנותיה של טורקיה הביאו להתחזקותה של התנועה הלאומית הטורקית (בהנהגתו של מוסטפא כמאל אטאטורק) שהובילה בסופו של דבר לפרוץ מלחמת העצמאות של טורקיה.
עלילת הסרט > הנסיגה מגליפולי

הסרט נפתח ב-20 בדצמבר 1915, היום בו נסוגו בעלות הברית מגליפולי (צ'אנאקאלה בפי המקומיים). תהליך הפינוי המהיר ותנאי מזג האוויר גרמו לכך שהטורקים לא הבינו שהחל תהליך הפינוי וכשהם מסתערים על עמדות בנות הברית הם מגלים עמדות ריקות ורואים מרחוק את הספינות הבריטיות מפליגות למצרים. אחד ממפקדי הכוח הטורקי שתוקף את העמדות הריקות הוא מייג'ור חסן (אילמז ארדואן (אנ')).
עלילת הסרט > החווה באוסטרליה

העלילה עוברת ל-1919 ולחווה חקלאית באוסטרליה בהם גרים בעל החווה ג'ושוע קונור (ראסל קרואו ואשתו אליזה (ליזי). עוד מתברר שעד פרוץ מלחמת העולם הראשונה גרו בה גם שלושת ילדיהם של בני הזוג (ארתור, אדוארד והנרי) שהתגייסו לאותה יחידה של אנזא"ק, יצאו ב-1915 למערכה בגליפולי ולא שבו ממנה. קונור ניחן בחושים מחודדים לגילוי מים מתחת לקרקע תוך שהוא נעזר ב-2 מוטות מכופפים והוא מצליח לחפור באר מים להשקיית השדות הצחיחים. בעוד שקונור מחזיק את החווה יושבת אשתו אליס בבית עטופה ביגונה על בניה, חיה בדמיונותיה ומאשימה את בעלה במותם. בסופו של דבר אליזה לא עומדת בצער ושולחת יד בנפשה. קונור שנותר ללא כלום מחליט לעזוב את החווה ולהפליג לטורקיה כדי לחקור מה עלה בגורל ילדיו ובידיו רק יומן שכתב בנו עד זמן קצר לפני פרוץ הקרב בו נפלו. חלק מהמוטיבצה של קונור הם חזיונות שמופיעים בראשו ובהם רמזים על גורל ילדיו.
עלילת הסרט > איסטנבול

תחנתו הראשונה של קונור היא באיסטנבול. בזמן שהוא מנסה לברר לאן לפנות פונים אליו רבים מהתושבים המקומיים בהצעות למגורים. אחד מאלו הוא הילד אורהן (Dylan Georgiades) שאף לוקח את תיקו של קונור ללא רשותו. קונור רודף אחריו ברחובות איסטנבול עד הגיעם למלון קטן שמנהלת אימו של אורהן, עיישה (אולגה קורילנקו). קונור מתרצה ומסכים לישון במלון זה. לקונור מתברר שבעלה של איישה נעדר אף הוא בקרבות גליפולי והיא מנהלת את המלון בעזרת אחיו של בעלה עומר שמעוניין לשאת את עיישה כאישה שנייה בהתאם למסורת המוסלמית.
קונור פונה למפקדת הצבא הבריטי באיסטנבול כדי לקבל אישור להגיע לזירת הקרב בגליפולי כשקונור התעניין במיוחד בזירה בה התרחש קרב "לון פיין" (אנ'), ב-6 עד 10 באוגוסט 1915, בו השתתפו הבנים. בשיחה מתבשר קונור שהשטח מוגדר עדיין כשטח צבאי ולא ניתן לאזרחים להגיע למקום.
קונור חוזר מאוכזב למלון של עיישה ושם היא רומזת לו שיוכל לעקוף את האיסור אם ישכור את שירותיו של דייג מקומי שייקח אותו לחופי גליפולי.
עלילת הסרט > שדה הקרב בגליפולי

קונור נוחת בחופי גליפולי באתר בו התרחש קרב "לון פיין" (אנ') שם הוא פוגש משלחת בריטית/אוסטרלית הפועלת מטעם ועדת חבר העמים לקברי מלחמה לאיתור חללי בעלות הברית שנהרגו במקום. מפקד המשלחת הוא לוטננט קולונל סיריל יוז (ג'יי קורטני) ולידו מסייעים מייג'ור חסן (ילמאז ארדואן (אנ')) ועוזרו סרג'נט ג'אמל (צ'ם ילמאז (אנ')) שנלחמו במקום ומכירים את המערכה באופן אישי.
התגובה הראשונית של יוז היא לגרש את קונור מהאזור אך קונור העקשן מתיישב על החוף וממאן לעזוב את המקום. מייג'ור חסן מתרשם מהאב העקשן ומציע ליוז לסייע לקונור למצוא את בניו. יוז שואל למה לעשות זאת וחסן עונה "כי הוא האב היחיד שבא לחפש את ילדיו". יוז משתכנע ומתיר לקונור לנוע בשדה הקרב וזה מסתייע בחזיונותיו וביכולתיו להרגיש את מה שקורה מתחת לפני השטח כדי לאתר את מקום הגופות. צוות החיפוש חופר ומאתר שניים מהבנים (אדוארד והנרי) כשבגולגולת של אדוארד מתגלה חור של כדור. מגלה הגופות טוען שהטורקים וחסן בראשם ירו בפצועים ושבויים במהלך המערכה וקונור מנסה לתקוף את הטורקים. קונור מבקש לקחת את שתי הגופות לקבורה באוסטרליה אך יוז אומר לו ש"הם בין חברים עכשיו, כנראה החברים הכי קרובים שהיו להם" וקונור משתכנע לקבור אותם במקום נפילתם ושומר רק את הדסקיות שלהם.
בהמשך מתנצל קונור והוא וחסן מתיידדים. חסן משיג רשומות של הצבא העות'מאני מתקופת המלחמה בהן הוא מגלה שבנו השלישי של קונור, ארתור, נלקח למחנה שבויים.
עלילת הסרט > החיפוש אחר מחנה השבויים

קונור חוזר לבית המלון של איישה באיסטנבול ומנסה לאתר את מחנה השבויים. במקביל מתחיל להתפתח קשר בינו ובין איישה. כדי למצוא מידע על מחנות השבויים חוזר קונור למפקדת הצבא הבריטי שם הוא לומד שמחנות השבויים נבנו באסיה הקטנה ושהמקום משמש שדה קרב בין טורקיה ויוון. המפקד הבריטי במקום כועס עליו שהפר את הוראתם והגיע לגליפולי ולכן מחרימים את דרכונו ומודיעים לו שיגורש למחרת בבוקר.
במפקדת הצבא פוגש קונור את מייג'ור חסן שבא לבקש עזרה מהבריטים במאבק מול היוונים ונדחה. הוא עוקב אחריו עד שהם מגיעים לאספה מחתרתית של חברי "התנועה הלאומית הטורקית" שם רוצים חלק מהמשתתפים להרוג את קונור כדי שלא ילשין עליהם. קונור מבקש שוב את עזרתו של חסן לאיתור מחנות השבויים אך זה משיב את פניו ריקם.
קונור מנסה לדבר עם גורמי צבא שונים ובמקביל מתהדקים היחסים שלו עם איישה ובמיוחד עם בנה אורהן. גיסה עומר, שמרגיש בדבר, לוחץ עליה להודות באלמנותה ולהסכים להתחתן איתו אך היא מסרבת והקונפליקט ביניהם מגיע לאלימות פיזית. קונור נחפז להגן עליה ולגרש את עומר אך איישה אומרת לו שעל אף כוונותיו הטובות הוא הביא קלון על משפחתה ועליו לעזוב את המלון. בזמן שהוא יוצא משערי המלון הוא מותקף על ידי עומר -3 מחבריו שמכים אותו על החרפה שהביא למשפחה. למקום מגיע באותו רגע גם סרג'נט ג'אמל עם עוד שלושה מקבוצת "התנועה הלאומית הטורקית", הם מצילים את קונור מידיו של עומר וחבריו ולוקחים אותו לחסן. במפגש עמו, חסן מספר שבהמשך חקירותיו מצא שהבן ארתור הוחזק במחנה שבויים ליד הכפר אפיון. חסן גם מספר לו שקבוצת המורדים מתכננת להגיע מאיסטנבול למחנה של התנועה ליד אנקרה, שהמסע עובר ליד אפיון ושהוא ינסה לאסוף שם מידע.
קונור חוזר למלון ושם חווה חיזיון שבנו חי. לכן הוא מחליט להישאר בטורקיה ועם שחר כשהחיילים הבריטים בעקבותיו הוא מצליח לברוח ולהצטרף לחסן וג'מאל במסעם דרומה לאנקרה.
עלילת הסרט > המסע לאנקרה

קבוצת המורדים החמושים וקונור איתם עולים על רכבת דרומה. במהלך הדרך נחסמת המסילה ויושבי הרכבת מותקפים על ידי כוח יווני גדול שהורג את רוב הנוסעים ושובה את חסן, ג'מאל וקונור. רגע לפני שהיוונים יורים בשני הטורקים מצליח קונור להציל את חסן במחיר של מותו של ג'מאל. קונור וחסן נמלטים מהרכבת על גבי סוסים שלקחו מהיוונים ורוכבים לכוון אפיון.
עלילת הסרט > המפגש

בדרכם מזהה קונור סמלים שמופיעים בחזיונותיו עד שהוא מגיע לכנסייה בכפר שם הוא פוגש את בנו ארתור המצייר את קירות הכנסייה. לאחר הפגישה החמה מספר הבן את קורותיו מאותו קרב בו נפגעו שלושתם. לדבריו הנרי נהרג מייד בעוד שאדמונד נפצע פצעי מוות וביקש מארתור לירות בו ולגאול אותו מיסוריו ואז גם מבין קונור שהירי בגולגולת של בנו לא נעשתה על ידי הטורקים אלא על ידי אחיו. קונור גם מבין שבנו בטראומה ואכול רגשי אשמה על כך שכאח הבוגר לא הצליח לשמור על אחיו למרות הבטחתו לאביו. זמן קצר לאחר הפגישה מגיעים היוונים לכפר ומתחילים להפגיז אותו וקונור ובנו נמלטים במעלה ההר למצודה עתיקה שם קיימת דרך מילוט בנהר תת-קרקעי. ארתור מציע לאביו להימלט אולם קונור מבהיר שהוא לא עוזב אותו וקונור משתכנע להצטרף לאביו בבריחה מהיוונים והם נשטפים עם הזרם הרחק מהיוונים.
עלילת הסרט > אחרית דבר

לאחר 3 שבועות של נדודים חוזרים השניים לאיסטנבול והם מתקבלים בחום במלון של איישה. במפגש בין קונור לאיישה רומזת לו איישה שהיא מאוהבת בו ומעוניינת בחיזוק הקשר איתו והצופה מבין שקונור עם בנו לא יחזרו כבר לאוסטרליה.
דמויות

ראסל קרואו בתור ג'ושוע קונור  חוואי אוסטרלי המחפש את בניו
אולגה קורילנקו בתור איישה בעלת מלון ומושא אהבתו של קונור
דילן ג'ורג'אדס בתור אורהן בנה של איישה
ילמז ארדואן (אנ') בתור מייג'ור  חסן קצין טורקי המסייע לקונור
צ'ם ילמאז (אנ') בתור סרג'נט ג'מאל חייל טורקי ויד ימינו של חסן
ג'יי קורטני בתור לוטננט קולונל סיריל יוז קצין בריטי האחראי על איתור חללים
ראיין קור בתור ארתור קונור בנו של ג'ושוע קונור וניצול המלחמה
ג'קלין מקנזי בתור אלייזה קונור
איזבל לוקאס בתור נטליה
מרט פיראט כקצין צבאי
דניאל וילי בתור קפטן צ'ארלס ברינדלי
דיימון הרימן בתור האב מקינטייר
מייגן גייל בתור פאטמה
דניז אקדניז בתור האימאם
סטיב באסטוני בתור עומאר
ג'יימס פרייזר בתור אדוארד קונור
בן או'טול בתור הנרי קונור
רוברט ממון בתור קולונל דמרגליס
צ'רלי אלן בתור חייל באולם התחנה
מייקל דורמן בתפקיד גריבס
סופיה פורסט בתור אדית
כריסטופר זומרס בתפקיד טאקר
הפקת והפצת הסרט

הדמות האמיתית היחידה בסרט הוא לוטננט קולונל סיריל יוז שאכן פעל לאחר המלחמה ביחידה לאיתור חללים בגליפולי. בשולי אחד ממכתביו הביתה התייחס יוז ל"בחור זקן אחד שהצליח להגיע לכאן מאוסטרליה והוא מחפש את קברו של בנו". מאחר שאותו אב לא זוהה טוו התסריטאים עלילה דמיונית על בסיס משפט זה.
ביוני 2013 חתם קרואו על חוזה לבימוי הסרט על בסיס התסריט הנ"ל.
ביקורות

בדרך כלל הביקורות על הסרט היו נייטרליות עד חיוביות:
באתר Rotten Tomatoes נאספו 150 ביקורות מהן 61% חיוביות והדירוג הממוצע היה 6.05 מתוך 10.
באתר Metacritic נאספו 36 ביקורות שנתנו לסרט דירוג של 50%.
באתר CinemaScore קיבל הסרט דירוג -A בטווח של +A ל F
עם צאת הסרט לאקרנים מחו רבים כנגד הצגת הטורקים בסרט כהומניים וזאת על אף המידע הרב שנאסף על יחסם האכזרי למיעוטים בטורקיה ובמיוחד הרציחות בתקופת השואה הארמנית.
מועמדויות ופרסים

בטקס האוסקר האוסטרלי שנערך ב-2015 (אנ') קיבל הסרט את הזכיות הבאות:
הסרט הטוב ביותר.
שחקן המשנה הטוב ביותר ילמאז ארדואן (אנ').
עיצוב תלבושות.
פרס גילדת הסופרים האוסטרלית (אנ')
פרס התסריט.
פרס המבקרים האוסטרלים (אנ')
השחקן הטוב ביותר לראסל קרואו.
פרס שחקן המשנה הטוב ביותר ילמאז ארדואן (אנ').
פרס שחקנית המשנה לג'קלין מקינזי (אנ') ששיחקה את ליזי קונור.
פרס המוזיקה הטובה ביותר.
הערות שוליים

↑  שם הסרט באנגלית פירושו "מנחש המים" המתייחס ליכולתו זו בה נעשה שימוש בהמשך הסרט
↑  למשל כשאליס שולחת את ג'ושוע להקריא פרק מסיפורי אלף לילה ולילה למיטות הריקות של הילדים שאינם
↑  סיריל יוז (1958-1889), באתר ועדת חבר העמים לקברי מלחמה
הפועל עפולה (כדורגל)

סמל המועדון עד שנת 2021
הפועל עירוני עפולה היא קבוצת כדורגל ישראלית מהעיר עפולה, המתמודדת בליגה הלאומית.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1951 ושיחקה במשך שנים רבות בליגות הנמוכות. בתום עונת 2003/2004 העפילה הקבוצה לליגה א'. בתום עונת 2012/2013 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה הלאומית, הליגה השנייה בישראל.
בשנת 2009 נחנך אצטדיון כדורגל חדש ליד צומת עפולה עילית, האצטדיון העירוני עפולה, שהכיל תחילה כ-500 מקומות ביציע אחד במערב האצטדיון, והקבוצה שיחקה בו החל מסוף עונת 2008/2009. האצטדיון הקטן לא הספיק כדי לארח משחקים בליגה הלאומית בעונת 2013/2014 ולכן אירחה הקבוצה את משחקיה באופן זמני באצטדיון גרין בנצרת עילית שמכיל כ-4,000 צופים. באצטדיון המקומי נערכו שדרוגים מקיפים שכללו הקמת יציע נוסף ממזרח למגרש עם 2,000 מקומות. כמו כן שודרג מגרש האימונים של הקבוצה השוכן מעבר ליציע המזרחי באצטדיון והוקם בו יציע מקורה חלקית של 500 מקומות (שהוקם תחת ליציע המזרחי של האצטדיון עצמו). העבודות הסתיימו בקיץ 2014, והקבוצה חזרה לשחק באצטדיון המשודרג החל מעונת 2014/2015.
ב-29 באפריל 2015 הגיעה הקבוצה לראשונה בתולדותיה לחצי גמר גביע המדינה, והובסה 0–7 על ידי הפועל באר שבע (ההפסד הגדול ביותר בשלב חצי הגמר מאז נוסד גביע המדינה).
ב-6 בדצמבר 2017 זכתה הקבוצה בתואר הראשון בתולדותיה – גביע הטוטו לליגה הלאומית (ליגת המשנה), לאחר שניצחה 3–0 את הפועל רמת גן במשחק הגמר.
ב-4 ביולי 2021 שינתה הקבוצה את שמה למועדון הכדורגל הפועל עירוני עפולה. בעונת 2024\2023 נקלעה לתחתית הטבלה ומאבק ירידה, ולבסוף שרדה. עונה לאחר מכן, נקלעה שנית לתחתית הטבלה.
סגל הקבוצה > צוות מקצועי

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מאמן ראשי | ישראל תומר קשטן | מאמן שוערים | ישראל אריק שמואלי |
| מאמן כושר | ישראל ניב לחמן |  |  |
תארים

גביע הטוטו לליגת המשנה (1):
2017/2018
הערות שוליים

↑  י. גיסר, ש. אלבז, הפועל עפולה עשתה היסטוריה והעפילה ללאומית, באתר ynet, 12 באפריל 2013
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגל ישראלי ובנושא מועדוני כדורגל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אגודת הארץ השטוחה

אגודת הארץ השטוחה (באנגלית: Flat Earth Society) היא אגודה שמקדמת את האמונה השגויה כי הארץ שטוחה ולא כדורית, וזאת בניגוד לדעת הקהילה המדעית המקובלת.
חברי אגודה זו (flat-earthers או flat-earthists באנגלית) מכונים בשיח העממי בעברית "שטוחיסטים".
מקורות הרעיון

טבעי להניח שהאמונה כי הארץ היא מישור ולא כדור, רווחה בקרב האנושות בימי קדם. אף על פי שניתן לראות את עקמומיותו של הכדור, למשל בהתבוננות בסירה מרוחקת השטה אל החוף, נראים תחילה רק התרנים שלה ומאוחר יותר תתגלה כל הסירה. אבל בלי הבנת אופן פעולתו של כוח הכבידה, קשה לתפוס מדוע אנשים בצדו "ההפוך" של הכדור נשארים לעמוד על פני הכדור. כבר במאה הרביעית לפני הספירה היו מדענים ופילוסופים יוונים אשר טענו שהארץ כדורית ומאז הקביעה הזו הייתה מקובלת בקרב המשכילים.
במהלך ההיסטוריה קמו מתנגדים לרעיון לפיו הארץ היא כדורית. הראשון שהעלה התנגדויות בעת המודרנית היה הממציא האנגלי סמואל רוֹבָּאתֶם (אנ') (1816–1884). רובאתם כתב חוברת בת 16 עמודים בשם "הארץ אינה כדור", שלימים הורחבה לספר בן 430 עמודים. בחוברת זו, שהתבססה על פירושים של פסוקים אחדים בתנ"ך, שטח את רעיונותיו. לשיטתו, שכונתה בפיו "אסטרונומיה זטטית" ("Zetetic Astronomy"), הארץ היא דיסקה שטוחה שמרכזה בקוטב הצפוני וחסומה בגבולה הדרומי בחומת קרח (היא אנטארקטיקה); השמש והכוכבים חגים כמה אלפי קילומטרים מעל כדור הארץ (בניגוד למדידות המדעיות, שלפיהן המרחק מהשמש הוא כ-150 מיליון ק"מ, ורדיוס היקום הנצפה הוא מיליארדי שנות אור).
רובאתם וחבורתו משכו תשומת לב בכך שניהלו ויכוחים עם מדענים מובילים באותה תקופה, כגון אלפרד ראסל וולאס.
לאחר מותו של רובאתם, חסידיו הקימו את "האגודה הזטטית העולמית" והחלו לפרסם מגזין בשם "The Earth Not a Globe Review", אשר היה פעיל עד תחילת המאה ה-20. מגזין נוסף, "ארץ", פורסם בין השנים בגלל 1901 ל-1904 בעריכת החוקרת ליידי בלונט. לאחר מלחמת העולם הראשונה והתפתחויות נוספות בתחום התעופה, דעכה התנועה באיטיות.
האגודה המודרנית

בשנת 1956 החל סמואל שנטון, עמית בחברה האסטרונומית המלכותית והחברה הגאוגרפית המלכותית, לנהל את החברה הזטטקית העולמית כמזכיר כללי מביתו בדובר שבאנגליה. החברה טענה כי הנחיתה על הירח של חללית אפולו זויפה על ידי הממשלה האמריקאית ובעצם צולמה בהוליווד על בסיס תסריט של ארתור סי. קלארק.
בשנת 1971 שנטון מת. צ'ארלס ג'ונסון ירש את הספרייה שלו והפך למנהיג האגודה, שאת משרדיה העביר לקליפורניה. תחת הנהגתו בשלושת העשורים הבאים, גדלה כמות חברי האגודה מחברים מעטים לכ-3,000. ג'ונסון הפיץ מפות ופליירים לכל דורש. הוא הפיץ עלון מידע בשם "חדשות הארץ השטוחה" אשר היה בעל ארבעה דפים והופץ כל שלושה חודשים.
בתחילת שנות ה-90 דעכה התנועה, בין השאר בעקבות שרפה בביתו של ג'ונסון בה נשרפו פרטי הקשר של החברים השונים. ג'ונסון נפטר ב-2001.
האגודה בעידן האינטרנט

מאז ראשית העשור השני של המאה ה-21, זכתה האגודה לצמיחה מטאורית, אשר העלתה את סוגיית מודל הארץ השטוחה לסדר היום התקשורתי, לפחות באופן חלקי. שלא כמו במקרה של המייסדים המקוריים, שהיו בעיקר אנשים שהסתמכו על מקורות דתיים (דוגמת התנ"ך), חברי האגודה המודרניים (ואגודות אחרות דומות שצמחו בתקופה זו) נגררו למחוזות הקונספירציה, לפיה זה למעלה מ-500 שנה שהבונים החופשיים, האילומינטי וגורמים אחרים, מבצעים שטיפת מוח לציבור על מנת להסתיר את היותה של הארץ שטוחה ולא כדורית.
שלא כמו בתקופות שלפני עידן האינטרנט, האגודה זכתה לחשיפה מהירה ואקספוננציאלית, וסרטוני היוטיוב שלה הגיעו למיליוני צפיות. לפני עידן המידע האפשרות להגיע לקהל רב כל כך בזמן כה קצר, באמצעות התקשורת הממוסדת, היה בבחינת בלתי אפשרי. האגודה מפעילה מספר עמודים בטוויטר ובפייסבוק, בשפות רבות.
האגודה בעידן האינטרנט > טענות עיקריות

אמנם כבר במהלך שנות ה-70 טענו חברי האגודה כי הנחיתה על הירח זויפה על ידי ממשלת ארצות הברית ונאס"א, חברי האגודה המודרניים הלכו כמה צעדים רחוק יותר. בין היתר, טוענים חברי האגודה כי באמצעות האמנה האנטארקטית, שומרים נאס"א והאו"ם על חומת הקרח הגבוהה המקיפה את הארץ, ומונעים מאנשים "רגילים" להגיע ולראות במו עיניהם את האמת הגלויה. בסוגיית המימון, טוענים אנשי האגודה כי ישנם "כספים מסווגים" בתקציבי המדינות השונות החברות באמנה האנטארקטית המיועדים לכוחות הצבא המפטרלים באזור אנטארקטיקה.
אחת מהטענות המרכזיות של חברי האגודה, כשהם נשאלים מדוע מישהו טורח, זה מאות שנים, ליצור קונספירציה כה רחבה, היא שמדובר במזימה שנועדה להרחיק את מרבית אוכלוסיית העולם מהאמת האלוהית בדבר הבריאה, מתן כוח והשפעה לחזקים ביותר, ויכולת נוחה יותר לשליטה על האוכלוסייה באמצעות ביטול הממד החושי והסתמכות על מקורות סמכות, כגון ארגונים בינלאומיים. מרבית הטענות של חברי האגודה ותומכיה מגובות לכל היותר בהסברים אד הוק, או בלעג למי ששואל שאלות המערערות על השערתם. כמו כן, על אף שחברי האגודה טוענים כי מודל הארץ השטוחה הוכח כבר לפני אלפי שנים, נכון לשנת 2021, טרם הוצג מודל כלשהו המסביר את חילופי העונות, תנועת השמש בשמיים או ליקוי הירח. ישנם הסברים אד הוק לכל תופעה, אך לא כמודל אחיד.
האגודה בעידן האינטרנט > ביקורות על האגודה

אחת הטענות של מבקרי האגודה בגרסתה המודרנית, היא שהם בעיקר טרולים, שמקיימים מפגשים ומוכרים סחורה הקשורה לאמונה של אחרים, תוך ניצול תמימותם של מי שאינם חשופים לידע הבסיסי ביותר ברמה מספקת. כמו כן, המבקרים דוחים את טענות האגודה לפיה ישנה תוכנית לימודים (לפחות באסטרונומיה) אחידה בכל העולם, המנותבת על ידי האו"ם, לפיה בגיל צעיר ילדים נחשפים לראשונה לגלובוס, ומחנכים אותם שהארץ כדורית.
אחד המבקרים המוכרים ביותר של אגודת הארץ השטוחה הוא הפיזיקאי האמריקני ניל דה-גראס טייסון, אשר נהג להופיע בתוכניות טלוויזיה ולהתארח בפודקאסטים, בהם הוא ביקר את צורת החשיבה של אנשי האגודה, וציין את השפעתה השלילית וקידומן של שיטות אנטי-מדע.
בתרבות הפופולרית

הדיון הציבורי שעוררה האגודה הוביל להפקת סרט תיעודי בשם "Behind the Curve" (אנ') אודות חבריה.
ראו גם

מיתוס הארץ השטוחה
מודל הארץ השטוחה
מייק יוז
הערות שוליים

↑  איתי אילנאי, הישראלים שמאמינים בכדור ארץ שטוח, באתר ynet, 27 במאי 2019
↑  Interest in the ‘Flat Earth’ conspiracy theory is skyrocketing
↑  ישנם חברים המרחיקים לכת וטוענים כי כל מדינות העולם חתומות על האמנה, דבר שאינו נכון בעליל.
↑  Are flat-earthers being serious?
↑  Fighting flat-Earth theory
↑  Neil deGrasse Tyson: Rise of Flat-Earthers Is Result of Failed Educational System
Believer (שיר של Imagine Dragons)

Believer הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האמריקאית Imagine Dragons. השיר יצא לאור ב-1 בפברואר 2017 על ידי חברות התקליטים האמריקאיות אינטרסקופ רקורדס וקידינאקורנר (Kidinakorner) כסינגל הראשי מתוך אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Evolve. השיר נכתב על ידי דן ריינולדס, וויין סרמון, בן מקי, דניאל פלצמן, ג'סטין טרנטר והופק על ידי מאטמן & רובין.
"Believer" הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד הוט 100 בארצות הברית, והפך לסינגל השלישי של הלהקה שמגיע לעשירייה הראשונה אחרי "Radioactive" ו"Demons". הוא הגיע לעשירייה הראשונה גם באוסטריה, קנדה, צ'כיה, צרפת, איטליה, פולין, פורטוגל, סלובקיה, איסלנד ושווייץ. הוא היה לשיר החמישי הנמכר ביותר של 2017 בארצות הברית. ב-8 בינואר 2019 יצאה גרסה נוספת לשיר ובה מופיע הראפר האמריקאי, ליל ויין.
בשיר נעשה שימוש בפרסומות רבות, בין היתר בפרסומות של חברת המשחקים נינטנדו.
ביוני 2021, נודע כי השיר יופיע במשחק הריקודים Just Dance 2022.‏
רקע

במרץ 2017, דן ריינולדס אמר בראיון למגזין פיפל כי השיר נוצר בהשראת תקופת מחלתו בדלקת חוליות מקשחת בשנת 2015. לדבריו "השיר מדבר על התבוננות פנימית שלי על דברים כואבים בחיי: חרדה, הלם או הצפה רגשית שנבעו מהתמודדות עם ההמונים או מההצלחה של הלהקה. מחלה, תקופת דיכאון – כל מה שהיה מקור לכאבים בחיי. ואז פשוט להתעלות מעל זה, ולשים את זה בפרספקטיבה שמאפשרת לי לחוש הערכה לכאב, ולהפוך אותו לכוח הגדול ביותר שיש לי."
לחן

על פי גיליון התווים שפורסם באתר Sheetmusicdirectcom, לשיר יש קצב של 120 פעימות לדקה. השיר נכתב במשקל אלה ברווה, והוא במפתח של B♭ מינור. המנעד הקולי של דן ריינולדס נע בין A♭3 ל- D♭5 לאורך השיר.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי לשיר בבימויו של מאט איסטין, פורסם ב-7 במרץ 2017 בערוץ היוטיוב של Imagine Dragons. הקליפ מציג קרב אגרוף בין דן ריינולדס לדולף לונדגרן. דן מפסיד בקרב, ואומר שהוא רוצה להפסיק, אך דולף משיב "אי אפשר", בצורה שנשמעת כאילו סמכות גבוהה יותר היא שמאלצת אותם להילחם. הקליפ מסתיים בכך שריינולדס בקושי בהכרה, ורק אז ניתן לראות את מה שדן הצעיר שרטט בפנקס בתחילת הקליפ: סמל זהה לזה שעל חזהו של ריינולדס, סמל "Evolve".
נכון לינואר 2021, לסרטון יש יותר מ-1.7 מיליארד צפיות ומעל 15 מיליון לייקים. זהו כרגע הסרטון בעל כמות הלייקים הגדולה ביותר בערוץ היוטיוב של הלהקה, והסרטון ה-37 בעל כמות הלייקים הגדולה ביותר ביוטיוב.
הצלחה מסחרית

"Believer" הגיע למקום הרביעי בבילבורד הוט 100, והגיע לראש המצעדים Billboard Hot Rock Songs,‏ Alternative Songs,‏ ו-Adult Pop Songs. השיר גם הגיע לראש המצעדים Rock Airplay,‏ Rock Streaming Songs,‏ Rock Digital Sale Songs, ו-Top TV Commercials. השיר גם הגיע לראש מצעד Canada Alternative Rock.
"Believer" שבר את השיא בן ה-14 שנים של הכי הרבה ספינים במצעד Mediabase Alternative.‏ הוא הגיע לעשירייה הראשונה באוסטריה, קנדה, צ'כיה, צרפת, איטליה, פולין, פורטוגל, סלובקיה, שווייץ וארצות הברית.
"Believer" הגיע למקום הראשון בכמה ממצעדי סוף-השנה של בילבורד, כולל מצעד Hot Rock, מצעד Rock Airplay, ובמצעד Alternative Songs. הוא הגיע למקום החמישי במכירות בארצות הברית בשנת 2017 בה נמכרו 1,598,000 עותקים שלו.
הופעות חיות

הביצוע הטלוויזיוני הראשון של "Believer" היה במהלך פרק 22 במרץ 2017 של תוכנית האירוח הלילית של ABC,‏ "Jimmy Kimmel Live!".
הלהקה ביצעה את השיר ב-BBC Radio 1's Big Weekend.
השיר בוצע שוב במהלך מופע המחצית של פלייאוף האליפות הלאומית בקולג' פוטבול 2019.
הזמרת זוכת פרסי גראמי מישל ויליאמס ביצעה את השיר בעונה השנייה בארצות הברית של "The Masked Singer".
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2018 | השיר הנמכר ביותר | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2018 | שיר הרדיו המוביל | מועמדות |
| פרסי המוזיקה של בילבורד | 2018 | שיר הרוק המוביל | זכייה |
| פרסי בחירת הנוער | 2017 | השיר הנבחר – להקה | מועמדות |
| פרסי בחירת הנוער | 2017 | שיר רוק/אלטרנטיבי נבחר | זכייה |
| פרסי המוזיקה של iHeartRadio | 2018 | שיר הרוק האלטרנטיבי של השנה | מועמדות |
שימוש בולט במדיה

נעשה שימוש בשיר בפרסומת של נינטנדו סוויץ' שהוצגה במהלך הסופרבול LI.
השיר הופיע בטריילר הסרט מ-2017, "רצח באוריינט אקספרס", והשימוש בו שם זכה לתגובות מעורבות.