לירה שטרלינג
היסטוריה

מקור המונח "לירה" הוא ליברה, באנגלית פאונד, יחידת מידה של משקל. זאת כיוון שמטבע זה היה שווה לפאונד כסף סטרלינג (סגסוגת המכילה 92.5% כסף והשאר מתכות אחרות). זה היה שוויה בעת תחילת השימוש בה כמטבע רשמי באנגליה ב-1560, בתקופת שלטון המלכה אליזבת הראשונה. בעקבות האיחודים עם סקוטלנד ואירלנד הפכה ליש"ט למטבע הרשמי בכל הממלכה המאוחדת. ב-1928 החלה הרפובליקה של אירלנד להנפיק מטבעות משלה ששימשו בצד המטבע הבריטי כהילך חוקי ברפובליקה.
המטבעות הבריטיים נושאים תמיד את דמות המונרך (מלך או מלכה) הבריטי המכהן. למשך 70 שנים עד לפטירתה, נשאו המטבעות את דיוקנה של המלכה אליזבת השנייה. בספטמבר 2022 לאחר פטירת המלכה, היה צ'ארלס השלישי למלך וכנהוג עוצבו והוצגו מטבעות של 50 פני ו-5 פאונד הנושאים את דיוקנו. המטבעות עוצבו על ידי הפסל הבריטי מרטין ג'נינגס ויכנסו לשימוש בעתיד הקרוב.
לעומתם, שטרות הכסף של בנק אנגליה החלו לשאת את דיוקן המונרך המכהן רק במאה ה-20 מאחר שבמקור, הם היו מעין המחאות בעלות ערך קבוע מראש.
לפני הנהגת שיטת החלוקה העשרונית בשנת 1971 הייתה מחולקת הלירה שטרלינג ל-20 שילינג, וכל שילינג התחלק ל-12 פני. כלומר, ליש"ט הכילה 240 פני. עד אמצע שנות ה-50 של המאה ה-20 היה המטבע הקטן ביותר רבע פני, כלומר 1/960 לירה שטרלינג, והוא כונה פרד'ינג (Farthing‌). במאה ה-19 הונפקו עריכים נמוכים יותר של חצי פרד'ינג, שליש פרד'ינג ואף רבע פרד'ינג. שיטת חלוקה זו הייתה המשך לשיטה שהונהגה בתקופת קרל הגדול והייתה נהוגה גם בצרפת ובחלקים אחרים של אירופה עד סוף המאה ה-18. עם המעבר לשיטה העשרונית, המטבע הקדם-עשרוני של 6 פני (Sixpence) הוחלף ב-2.5 פני עשרוניים. כדי להקל על ההמרה, הונהג גם מטבע של חצי פני חדש (1/200 של לירה שטרלינג), אף על פי שכבר באותה עת היה ברור שמטבע חצי-פני חדש לא יאריך ימים בגלל ערכו הנמוך. האינפלציה הגבוהה בבריטניה בשנות ה-70 אכן שחקה את ערכו והביאה להוצאתו מהמחזור של מטבע חצי-פני ב-1984. בפועל, חדל הציבור להשתמש בחצי הפני עוד קודם לכן.
היו גם חלוקות חלופיות של הלירה שבאו לידי ביטוי בהנפקת המטבעות. למשל, הייתה נהוגה גם חלוקת הלירה לרבעים ולשמיניות. רבע לירה כונה "כתר" (Crown) ושוויו היה 5 שילינגים (כלומר, 60 פני ישנים). שמינית הלירה כונתה "חצי כתר" (Half a Crown) ושוויה היה 2 שילינגים ו-6 פני (כלומר, 30 פני ישנים). פרטים אודות מטבעות נוספים שהיוו חלק מהמערכת המוניטרית הבריטית לפני המעבר לשיטה העשרונית מופיעים בערך שילינג.
עד למעבר לשיטת החלוקה העשרונית ב-1971, היה נהוג לנקוב חלק מהמחירים בגינאה או "גיני" (Guinea). הגינאה הייתה מטבע זהב שבוטל ב-1816, אשר שוויו בעת ביטולו היה 21 שילינג (כלומר לירה אחת ושילינג אחד, או 1.05 לירות). במקום הגינאה הונפק מטבע זהב בשווי ליש"ט שנקרא סובריין. (Sovereign) על אף ביטול הגינאה, הוסיפו המעמדות הגבוהים באנגליה להשתמש בה בעיקר בעת שנקבו את שכרם של בעלי מקצועות חופשיים כגון רופאים או עורכי דין. כיום נעשה שימוש במונח גינאה רק במרוצי סוסים, כעניין של מסורת.
ארץ ישראל המנדטורית הייתה חלק מגוש השטרלינג והונהגה בה מועצת מטבע (Currency Board). הלירה הארץ-ישראלית (לא"י) שהייתה נהוגה בארץ בתקופת המנדט הבריטי הייתה שווה בערכה לליש"ט. על אף העובדה כי בארץ ישראל המנדטורית לא הונהגה החלוקה למטבעות שילינג ופני, אלא שיטה עשרונית שעל-פיה נחלקה הלירה הישראלית ל-1000 מיל, המטבע בן 50 מיל א"י (החלק העשרים של לא"י), נקרא בלשון עממית "שילינג" ומטבע של 10 מיל נקרא "גרוש". ארץ-ישראל הוצאה מגוש השטרלינג ב-22 בפברואר 1948 בהחלטה של ממשלת הממלכה המאוחדת.
ליש"ט היא המטבע הרשמי בממלכה המאוחדת ובשטחי הכתר: אנגליה, סקוטלנד, ויילס וצפון-אירלנד. עם זאת, היא אינה המטבע באירלנד שהיא רפובליקה עצמאית, ובה ההליך החוקי הוא האירו.
ב-1990 הצטרפה בריטניה למנגנון שער החליפין האירופי אך ב-1992 פרשה ממנו עקב יום רביעי השחור (אנ'), אירוע ספקולנטי שגרם לאי יציבות במטבע.