stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קראימית

| --- | --- |
 מדינות:  אוקראינה, פולין, ליטא,
 אזורים:  קרים, מזרח אירופה
 דוברים:  כ־100
 כתב:  עד המאה ה-20 אלפבית עברי לאחר מכן כתב קירילי באוקראינה כתב לטיני בליטא ופולין
 משפחה:  אלטאית (במחלוקת) טורקית קיפצ'קית קראימית
 קוד ISO 639-3:  kdr 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
תחילת פיוט לשבת רחמים של החכם אהרון הראשון, ותרגומו לשפת קדר היא השפה הקראימית. מתוך הספר "צקון לחש"
קראימית היא שפה טורקית עם השפעה עברית בדומה ליידיש או ללאדינו, המדוברת במזרח אירופה על ידי קראי מזרח אירופה.
לשפה היו שלושה ניבים מרכזיים: ניב חצי האי קרים הנקרא על ידי הקראים בעברית "לשון טטר", ניב וילנה-טרקאי (הידועה גם בשם טרוקי) וניב לוצק-האליץ' הנקראים בעברית בפי מחברים קראים שונים בשם "לשון קדר" על שם קדר, בנו של ישמעאל הנחשב לאב קדום של הנוודים באורדת הזהב ששם הייתה נפוצה שפה דומה.
ניב קרים זהה כמעט לשפה הטטרית הקרימית הספרותית וההבדלים הם בעיקר במילים השאולות מעברית. בימינו נכחד ניב זה.
הניב הליטאי מדובר בעיקר בערים טרקאי ווילנה בידי קהילת דוברים קטנה. טראקאי היא בירת ליטא לשעבר, ולפי מסורת קראית מקומית
 הקראים המזרח-אירופים הובאו לשם מאזור חצי-האי קרים על ידי הדוכס ויטאוטס בשנים 1397–1398, כדי להגן על המצודה בעיר.
במשך מאות שנים שימשה כשפה מדוברת ובמאה ה-17 הפכה לשפה כתובה, תוך שימוש באלפבית עברי. אולם בראשית המאה ה-20, בתקופת השלטון הסובייטי אומץ הכתב הקרילי ככתבה העיקרי. לאחר עצמאות ליטא ב-1991 ניב טרקאי המדובר בליטא נכתב באותיות לטיניות, כליטאית עצמה.
מחברים קראים שונים תרגמו חיבורים שנכתבו בעברית כ"אגרת תשועת ישראל" לשפה זאת. וכמו כן, בסידורי תפילה קראים שהודפסו במזרח אירופה מופיעים תרגומי חלקים מהתפילה לשפה.
חרף מספר הדוברים המועט לשפה, ישנו סיכוי כי היא תשרוד הודות לתמיכה רשמית של השלטונות הליטאים ושל העניין שהשפה יוצרת ובעקבות המאמצים לשימורה ולהחייאתה.
החל מראשית המאה ה-20, טענו מספר בלשנים ששפה זאת התפתחה משפה שדוברה על ידי הכוזרים, והשתמשו בטענות אלה כדי לבסס את תאוריית המוצא הכוזרי של הקראים במזרח אירופה. למחקר השפה הייתה השפעה מכרעת על התנועה הלאומית של קראי מזרח אירופה, וחוקרים קראים כשראיה שפשל השתמשו בטענות בלשניות על מנת להראות קשר בין קראי מזרח אירופה לשבטים הטורקיים ואת היותם קבוצה אתנית נפרדת מהיהודים ומשאר הקראים.
הערות שוליים

↑  במקור היה מדובר על שנת 1218: «…ובשנת 1218 תתקע"ח לאלף החמשי וויטולט דוכוס הגדול של ליטא ערך מלחמה על הסטארים והשיג באי קרים ונלחם וישב שבי וייקח עמו מקירים 483 משפחות קראים ויוליכם לליטא ויצו לבנות להם עיר ויקרא אותה טראק החדשה ויתן להם כתב חרות ושדות ואדמה ויושיבם בעיר ההיא 330 משפחות……"(מכיוון שויטולט נולד רק במאה 14, במאה 20 שנת הבאה תוקנה ל-1397)
 אבני זיכרון אשר אסף רשם הר״ר אברהם פירקאוויץ ירו׳ נר״ו.המאסף רשימות המצבות על קברי בני ישראל בחצי האי קירים)  וילנה 1872//
↑  לפי מסמכים היסטוריים קראים מעולם לא היו אנשי צבא והורשו להתיישב בליטא רק במאה ה-15 Акты Замка Луцкого
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541187105171  NDL: 00565030  NKC: ph457470
קלאודיה קרדינלה

| --- | --- |

קרדינלה בסרט "שמונה וחצי", 1963
 לידה:  15 באפריל 1938 (בת 86) תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 שם לידה:  Claude Joséphine Rose Cardinale 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  איטליה איטליה
 תקופת הפעילות:  מ-1957 
 מקום לימודים:  בית הספר הניסיוני לקולנוע של רומא 
 בן או בת זוג:  פרנקו כריסטאלדי (1966–1975)  Pasquale Squitieri (העשור של 1970–18 בפברואר 2017)  מרצ'לו מסטרויאני 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (2 ביוני 1995)  פרס רצועת הכסף לשחקנית הטובה ביותר (1985)  פרס דוד די דונטלו לשחקנית הטובה ביותר  פרס דב הזהב (2002)  פרס רצועת הכסף לשחקנית הטובה ביותר (1965)  פרס אריה הזהב (1993)  דוב הזהב של כבוד (2002)  פרס רצועת הכסף לשחקנית משנה  פרס נשר הזהב (2011)  Golden Orange Best Actress Award  פרס דוד דה דונטלו למפעל חיים (1997)  קצין בכיר במסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (1 ביוני 2002)  אבירה בלגיון הצרפתי  מסדר ההצטיינות הלאומי  מסדר האמנויות והספרות  קצינה בלגיון הכבוד  קצין גבוה בלגיון הכבוד  פרס שטייגר  מפקד מסדר האמנויות והספרות  מפקדת בלגיון הכבוד  פרס פלאיאנו 
 אתר אינטרנט
 פרופיל ב-IMDb
 
קלוד ג'וזפינה רוזה "קלאודיה" קרדינלה (באיטלקית: Claude Joséphine Rose "Claudia" Cardinale;‏ נולדה ב-15 באפריל 1938) היא שחקנית איטלקייה. כמה מהסרטים הידועים ביותר בהם הופיעה הם "שמונה וחצי" (1963) ו"היו זמנים במערב" (1968). רוב סרטיה של קרדינלה היו איטלקיים או צרפתיים.
נעוריה

קרדינלה נולדה בלה גולט שבתוניסיה, לזוג הורים מהגרים איטלקים מטרפאני ומג'לה שבאי האיטלקי סיציליה. אביה היה פועל מסילת ברזל. השפה בה דיברה מינקותה הייתה צרפתית וערבית-תוניסאית, כך שהיה עליה ללמוד איטלקית כשהיגרה לאיטליה על מנת לפתח את הקריירה שלה. היא לא דיברה איטלקית היטב (רק סיציליאנית, אותה למדה מהוריה, כמו איטלקים-תוניסאים אחרים) עד להיותה בת שש עשרה.
קריירת המשחק

ב-1957 זכתה קרדינלה בתחרות "הנערה היפה ביותר בתוניסיה" וכפרס נשלחה קרדינלה לפסטיבל הסרטים של ונציה. הופעת הבכורה שלה בסרט באורך מלא הייתה בגיל 19, בגוהא (Goha) ‏ (1957), הפקה צרפתית-תוניסאית. לאחר שהשתתפה במשך שנתיים ב-Centro Sperimentale di Cinematografia ברומא, היא חתמה על חוזה לשבע שנים עם אולפני וידס (Vides studios). היא שיחקה בסרט שזכה להצלחה בינלאומית I soliti ignoti ‏ (1958). ב-1959 היא שיחקה בסרט האיטלקי "זה שקר ארור" (Un maledetto imbroglio) (1959).
הקריירה שלה נוהלה בתחילתה במידה רבה בידי פרנקו קריסטלדי (Franco Cristaldi), מפיק אולפן לו הייתה קרדינלה נשואה מ-1966 עד 1975.
במהלך שנות ה-60 היא הופיעה בכמה סרטים שזכו לשבחים רבים, ביניהם סרטיו של לוקינו ויסקונטי "רוקו ואחיו" (1960), "הברדלס" (1963) ו"סנדרה של אלף התענוגות" (1965). הופעתה המהפנטת בסרט זה זיכתה אותה בשבחים רבים, היות שגילמה ניצולת שואה שהייתה כרוכה בגילוי עריות עם אחיה. קרדינלה הופיעה גם בסרטו של פיליפ דה ברוקה (Philippe de Broca) "קרטוש" ‏ Cartouche ‏ (1962), סרטו של פדריקו פליני "שמונה וחצי" (1963) והאפוס של סרג'ו לאונה "היו זמנים במערב" (1968). בסרט שמונה וחצי התיר לה פליני לדבר לדבר בדיאלוגים שחיברה בעצמה.
כיוון שקרדינלה לא הייתה מעוניינת לעזוב את אירופה למשך פרקי זמן ארוכים, היא מעולם לא עשתה ניסיון לפרוץ לשוק האמריקאי. רשימת סרטיה ההוליוודיים כוללת את "הפנתר הוורוד" (1963); שבו דיבבה את קולה שחקנית אמריקאית; Circus World ‏ (1964); Blindfold ‏ (1965) ו"המקצוענים" (1966), שבו היא שיחקה לצידם של לי מרווין וברט לנקסטר.
תצלום של קרדינלה מופיע בעטיפת אלבומו של בוב דילן, Blonde on Blonde, משנת 1966. מאחר שהשימוש בתמונה היה ללא רשותה של קרדינלה, הוסר התצלום מהעטיפה בהדפסות המאוחרות.
ב-1986 השתתפה בסרטו של לואיג'י קומנצ'יני (Luigi Comencini) ‏ La Storia (המבוסס על הרומן של אלזה מורנטה) שבו קרדינלה מגלמת את דמותה של אלמנה שמגדלת בן במהלך מלחמת העולם השנייה. הופעה נוספת בולטת נוספת שלה היא בסרטו של ולריו זורליני (Valerio Zurlini) ‏ "הנערה עם המזוודה", ובסרטו של מאורו בולוניני (Mauro Bolognini) ‏ Libera.
קרדינלה נותרה פעילה בקולנוע האירופאי. סרטיה המאוחרים כוללים את Qui comincia l'avventura ‏ (1975), Fitzcarraldo ‏ (1982), Un homme amoureux ‏ (1987), Mayrig ‏ (1991), ו-And Now... Ladies and Gentlemen ‏ (2002). במהלך שנות ה-80, היא הופיעה בתפקיד קטן באופרת הסבון של רשת הטלוויזיה CBS "פלקון קרסט".
בינואר 2016 שיחקה בקומדיה הרומנטית "כל הדרכים מובילות לרומא" (All Roads Lead to Rome), לצד שרה ג'סיקה פרקר ופאס וגה.
חייה האישיים

קלאודיה קרדינלה הייתה נשואה למפיק הסרטים האיטלקי פרנקו קריסטלדי (Franco Cristaldi) משנת 1966 ועד לגירושיהם ב-1975, ומאז התגוררה עם פסקואל סקיוטיירי (Pasquale Squitieri), במאי קולנוע איטלקי שהוא בן זוגה משנת 1975 ועד למותו בפברואר 2017. ‏
יש לה בן ובת. היא מתגוררת בפריז.
קרדינלה היא ליברלית בהשקפת עולמה וחדורת מודעות פוליטית חזקה. היא עוסקת בפעילויות חברתיות שונות כמו זכויות נשים וזכויות הומוסקסואלים, ואמרה פעמים רבות כי היא גאה בשורשיה התוניסאים והערבים; היא גם הופיעה בתפקיד עצמה כתוניסאית בסרט Un été à La Goulette (קיץ בלה גולט).
קרדינלה כתבה אוטוביוגרפיה Moi Claudia, Toi Claudia. היא גם פרסמה ספר בשפה הצרפתית בשנת 2005 Mes Etoiles, על מערכות היחסים האישיות והמקצועיות עם רבים מהבמאים והשחקנים ששיחקו לצידה לאורך קריירה של חמישים שנה בתעשיית הבידור.
קרדינלה השתתפה באופן קבוע בטקסי פרס האוסקר. ב-1993 זכתה בפרס אריה הזהב על מפעל חיים בפסטיבל הסרטים של ונציה. היא זכתה בפרס "דוב הזהב" בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בשנת 2002. ב-2013 זכתה בפרס לומייר למפעל חיים.
קרדינלה הייתה שגרירה של רצון טוב מטעם אונסק"ו למען הגנה על זכויות נשים מאז 1999. היא הרחיבה את פעילותה בשנת 2006 שהייתה "שנת המים העולמית" כשהשתתפה ב"הגנה על זכויות האישה האולטימטיבית: אמא כדור הארץ" כשהכריזה על תמיכתה ב-Powerstock פאוארסטוק, פסטיבל מוזיקה אלקטרונית שחרת על דגלו את "מודעות המים" לתרבות הצעירים ושאף להיות חלק מהתרבות הכללית.
הערות שוליים

↑  8½," Criterion Collection DVD, featured commentary track
↑  ביוגרפיה באתר lovegoddess.info ובאתר .biography-center.com
↑  www.lovegoddess.info CLAUDIA CARDINALE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449531905171  PLWABN: 9810634925405606  BIBSYS: 97018967  BNE: XX1363606  BnF: cb125219384 (data)  CANTIC: a10943638  CiNii: DA14479936  GND: 118667092  ICCU: RAVV089055  ISNI: 0000 0001 1037 0281  LCCN: no96011712  LNB: 000025842  MusicBrainz: fd11fc26-6276-4b11-8065-e40407fc732a  NDL: 00620455  NKC: jn20000700278  NLA: 35538272  NLG: 77390  NLK: KAC2020L5126  NTA: 073286885  RERO: 02-A003076604  SNAC: w69b1rk5  SUDOC: 034466029  Trove: 988853  VIAF: 7497466   WorldCat (עם VIAF): 7497466 
קלאודיה קרדינלה
 ונינוֹ קַסְטֶלנוּאוֹבוֹ (Nino Castelnuovo) בסרט האיטלקי "זה שקר ארור" 
 (Un maledetto imbroglio) (1959).
קרב מוהאץ'

ערך זה עוסק בקרב ב-1526. אם התכוונתם לקרב ב-1687, ראו .
קרב מוהאץ' (בהונגרית: Mohácsi csata, בטורקית: Mohaç Muharebesi) שהתחולל ב-29 באוגוסט 1526 ליד העיירה מוהאץ' שבדרום הונגריה, בקרבת נהר הדנובה, היה חלק מהמאבק רב השנים בין האימפריה העות'מאנית המתפשטת לבין אירופה הנוצרית. בקרב זה הביס צבאו של הסולטאן העות'מאני סולימאן המפואר את הצבא ההונגרי בפיקודו של המלך לאיוש השני.
קיימות הערכות שונות באשר למספרי הלוחמים משני הצדדים. במשך מאות שנים הגזימו האירופים במספר הלוחמים בצד העות'מאני: ננקבו מספרים של מאות אלפים. ההערכות כיום נעות בין 55,000 ל-70,000 בצד העות'מאני, ובין 25,000 ל-40,000 בצד ההונגרי.
הקרב עצמו, שהחל בשעות אחר הצהריים, היה קצר. ההערכות נעות בין שעה וחצי לשלוש שעות. הקרב הסתיים בתבוסה הונגרית מוחצת שהייתה כרוכה גם באבדות כבדות: מעריכים שהיו להונגרים בין 15,000 ל-20,000 הרוגים, בהם המלך עצמו ורבים מבכירי האצולה והכנסייה ההונגרית.
התבוסה ההונגרית בקרב מוהאץ' הביאה לאובדן עצמאות הונגריה לשנים רבות. הונגריה חולקה לשלושה חלקים: העות'מאנים שלטו בדרום הונגריה, כולל הבירה בודה, מערב הונגריה עברה לשלטון בית הבסבורג, ובטרנסילבניה הייתה נסיכות הונגרית עצמאית למחצה.
קובי מנדלבליט

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1978  (בן 45)
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין המודיעין של פיקוד המרכז  ראש זירה בחטיבת המחקר  מפקד מערך ההדרכה של אמ"ן (בה"ד 15).  הצנזור הצבאי הראשי
 
קובי מנדלבליט (נולד ב-7 בדצמבר 1978) הוא קצין בדרגת תת-אלוף בצה"ל, הצנזור הצבאי הראשי.
ביוגרפיה

גדל ברמת גן. שימש קצין המודיעין של פיקוד המרכז וראש זירה בחטיבת המחקר. שימש מפקד מערך ההדרכה של אמ"ן (בה"ד 15).
במרץ 2022 הודיע שר הביטחון בני גנץ על מינוי מנדלבליט לצנזור הצבאי הראשי במקום דורון בן ברק. עם כניסתו לתפקיד ב-30 ביוני 2022 הועלה לדרגת תת-אלוף.
בנובמבר 2023, במהלך מלחמת חרבות ברזל, פורסם כי מנדלבליט התלונן בפני קצינים בכירים על מסכת לחצים חריגה שמופעלת עליו מכיוונו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, במטרה למנוע פרסומים בתקשורת ובלא הצדקה ביטחונית.
מנדלבליט נשוי ואב לשניים. הוא בעל תואר שני בניהול ויישוב סכסוכים מאוניברסיטת בר-אילן. מתגורר בשוהם. 

בן דודו הוא הפרקליט הצבאי הראשי והיועץ המשפטי לממשלה לשעבר, אביחי מנדלבליט.
הערות שוליים

↑  נועה שטרנברג, ‏הצנזור הצבאי הראשי מתחלף: לתפקיד נכנס תא"ל קובי מנדלבליט,  באתר כיפה, 30 ביוני 2022
↑   מיכאל האוזר טוב, הצנזור הראשי התלונן באוזני בכירים בצה"ל על לחץ חריג של נתניהו ואיום בהדחתו, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2023
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קראמתאללה מלכ חוסייני

קראמתאללה מלכ חוסייני (בפרסית: کرامت‌الله ملک‌حسینی; 1924 - 2 בנובמבר 2012) היה אייתוללה ופוליטיקאי איראני ששימש כחבר מועצת המומחים האיראנית בכינוסה השני, שלישי ורביעי, בין השנים 1990 עד למותו ב-2012.
ביוגרפיה

מגיל צעיר למד מאביו אסלאם וערבית. כשהיה בן 15, עבר לשיראז כדי להמשיך את לימודיו בתיכון. לאחר מכן, בשנת 1941 החל רשמית את לימודי האסלאם שלו. שם למד אצל עבדול-כרים הארי יזדי ומירזה אחמד דראבי. לאחר מכן, הוא נסע לקום כדי להמשיך את לימודי האסלאם שלו בחווזה של קום. שם לימדו אותו אנשי דת כמו חוסיין בורוג'רדי, רוחאללה ח'ומייני, מוחמד חוסיין טבטבאי ואחרים. שם הוא העשיר הידע שלו בשורשי ההלכה, ופרשנות הקוראן. בקום הוא הגיע לדרגת של אג'תהאד. לאחר מותו של חוסיין בורוג'רדי ב-1961, הוא נדד בחזרה לשיראז כדי להתחיל ללמד בבית הספר התאולוגי של חאן.
בזמן שלימד בשיראז, קראמתאללה החל להתרעם על מוחמד רזא שאה פהלווי ועל השושלת הפהלווית. זה קרה בעיקר לאחר ההתקפה על מדרסת פייזיה (בפרסית: مدرسه فیضیه) ב-22 במרץ 1963. סוכני ופעילי סאוואכ מחופשים לחקלאים הסתערו על הסמינר, הכו אנשי דת רבים והרגו את סייד יונס רודברי הצעיר בזמן שהוכה למוות. 2-3 תלמידים נוספים נהרגו עקב פציעות שנגרמו מהכאה והשלכה מגגות. לאחר מכן, קראמתאללה היה נותן ח'טבות במסגד חביב בשיראז, כשהוא מפגין את טינתו למשטר השאה. מעצרו הידוע לשמצה על ידי הסאוואכ היה בשנת 1978, שם התנגש קהל שהתאסף במסגד חביב עם סאוואכ. שלושה מפגינים נהרגו כתוצאה מירי, שהוביל אז למעצרו של קראמתאללה. מעצרו הוביל להפגנות של בני שבטים ברחבי מחוז קוהגילויה ובויאר-אחמד, ושיראז. כתוצאה מהמחאות אלו הוא שוחרר יומיים לאחר מכן.
קראמתאללה נפטר בבוקר ה-2 בנובמבר 2012 בבית החולים נמאזי בעיר שיראז. רבים השתתפו בהלווייתו כיוון שהיה דמות פופולרית מאוד בפרובינציית כהגילויה ובויראחמד, הוא נקבר בעיר הולדתו גוש-יה שחזאדה קאסם.
הערות שוליים

↑  "نگاهی به شخصیت فقید آیت الله سید کرامت الله ملک حسینی - ایرنا". khabarban.com. נבדק ב-2022-01-24.
↑  "سید یونس رودباری، اولین شهید نهضت امام خمینی(ره)". ایرنا (בפרסית). 2015-01-31. נבדק ב-2022-01-24.
↑  اسلامی, مرکز اسناد انقلاب. "اعتراض عشایر یاسوجی نسبت به دستگیری آیت‌الله سید کرامت‌الله ملک‌حسینی در سال 57 +سند". fa (בפרסית). נבדק ב-2022-01-24.
↑  "ماجرای مبارزه آیت‌الله سید کرامت‌الله ملک حسینی با طاغوت در شیراز". اول فارس | آخرین اخبار ایران ،جهان و فارس (בפרסית). 2019-11-04. נבדק ב-2022-01-24.
↑  "ملک حسینی، سید کرامت الله". hawzah.net. נבדק ב-2022-01-24.
קארוי לאסלו האי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באפריל 1907 אבון, הונגריה 
 פטירה:  22 בינואר 1961 (בגיל 53) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות (1929) 
 פרסים והוקרה:  פרס מונקאצ'י (1960) 
 
קארוי לאסלו האי (בהונגרית: Háy Károly László; אבון, 27 באפריל 1907 – בודפשט, 22 בינואר 1961) היה צייר, גרפיקאי, מעצב תפאורה, סופר אמנות, פרופסור באוניברסיטה זוכה פרס מיהאי מונקאצ'י (1960) יהודי-הונגרי, אחיו הצעיר של הסופר דיולה האי (1900–1975).
ביוגרפיה

בין 1925 לבין 1929 האי למד באוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות שבה למד מהציירים אישטוואן צ'וק, אישטוואן ריטי ויאנוש וסארי. בתום לימודיו נסע לסיור לימודים לווינה, פריז, פולין, גרמניה ואיטליה. משנת 1929 הציג בתערוכות. הוא הצטרף לתנועת הפועלים בסוף שנות ה-20 של המאה ה-20 ומשנת 1931 הפעילות האמנותית שלו שירתה רק את התנועה. מסיבה זו הוא נעצר ונכלא מספר פעמים - בשנים 1932, 1934 ו-1942. בשנת 1934 היה אחד החברים המייסדים של "קבוצת האמנים הסוציאליסטים". בשנת 1944 הקים וארגן את "הוצאת סיקרה" הקומוניסטית בעיר סגד ששוחררה אז על ידי כוחות הצבא האדום. בין השנים 1945 - 1946 הפך לראש מחלקת התרבות במרכז "מפלגת העובדים הסוציאליסטית ההונגרית" (MSZMP). בתקופה זו הכין בעיקר גרפיקה לרומנים מודרניים. בין השנים 1945 - 1948 היה מבקר האמנות של היומון "עם חופשי" (Szabad Nép). בין השנים 1946–1948 היה מעצב התפאורה של תיאטרון מדאץ'. בשנים 1948 - 1952 לימד כפרופסור לעיצוב תפאורה באוניברסיטה לאמנויות יישומיות, ומשנת 1952 עד 1955 היה ראש הקתידרה באוניברסיטה. בין השנים 1953–1957 עבד ב"מושבת האמנים של סולנוק".
לרוב צייר נופים וקומפוזיציות של דמויות. הוא צייר את תמונותיו בצבעים חזקים בסגנון הקרוב לאקספרסיוניזם. האי הכין סדרת תחריטי לינולאום עם תוכן אנטי-פשיסטי ששמו "כנימה גרמנית מסקרה טורקית". הוא עבד גם כסופר אמנות.
חייו הפרטיים

הוריו היו מור האי (? -1934) וגיזלה וויינברגר (1868–1958). אחיו, דיולה האי, היה סופר (1900–1975). אשתו, לואיזה הוואש (1923-?), הייתה היסטוריונית אמנות. בתם, אגנש האי (1952-) היא גרפיקאית.
תערוכות > יחיד

1960, 1975 בודפשט
1962 סולנוק
1978 סומבטהיי
תערוכות > קבוצתי (מבחר)

1948, 1950-1955, 1957, 1959-1960, 1965, 1975 בודפשט
1969 סקשפהרוואר
1977 סומבטהיי
עבודות תיאטרון

מספר ההצגות הבכורה שנרשם במאגר התיאטרון: 7 .
ויליאם שייקספיר : מהומה הרבה על לא דבר (1946)
Tudor Mușatescu: The Titanic Orbiting (1947)
גריבוידוב: השכל בא עם צרות (1947)
ארמונט - ונדרבנגה: בנים, בנות, כלבים (1947)
מולייר: הקמצן (1948)
אפינוגנוב: נכדי הקטן (1948)
צ'כוב: בוסתן הדובדבנים (1948)
ספריו

בעיות הצורה של ציור נאו-ריאליסטי (מחשבה, 1936)
אומנויות והתקדמות חברתית (בודפשט, 1947)
לרגל יום השנה לדרקוביץ' (אמנות חופשית, 1954)
נלחמנו נאמנה למען המהפכה (הקדמה. בודפשט, 1960)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי 1978-1991. ISBN 963-05-6422-X
לקסיקון לאמנות הבמה. ISBN 963-05-6635-4
Artportal.hu
המכון הלאומי למורשת
Pogány Ö. Gábor: Bevezető tanulmány Háy Károly László gyűjteményes kiállításához (Katalógus, Budapest, 1947)
Gál Gy. S.: A valóság festője (Jövendő, 1947. május 29)
Oelmacher Anna: Háy Károly László (Élet és Irodalom, 1960)
Kontha S.: A Szocialista Képzőművészek Csoportja jubileumi kiállítása (Társadalmi Szemle, 1964. július)
Oelmacher Anna: A szocialista képzőművészet nyomában (Budapest, 1975)
Aradi N.: Munkásábrázolás a magyar képzőművészetben (Budapest, 1976)
Gulyás Pál: Magyar írók élete és munkái – új sorozat I–XIX. Budapest: Magyar Könyvtárosok és Levéltárosok Egyesülete. 1939–1944., 1990–2002., a VII. kötettől (1990–) sajtó alá rendezte: Viczián János
Gyöngy Kálmán : Magyar karikaturisták adat- és szignótára 1848-2007. Karikaturisták, animációs báb- és rajzfilmesek, illusztrátorok, portrérajzolók. Budapest, Ábra Kkt. 2008
Ki kicsoda a történelemben? Szerkesztette: Szabolcsi Ottó, Závodszky Géza. [Budapest], Laude, [1990]
Kortárs magyar művészeti lexikon I–III. Főszerk. Fitz Péter. Budapest: Enciklopédia. 1999–2001. ISBN 963-8477-43-1
Művészeti lexikon. Felelős szerkesztő: Lajta Edit. Budapest, Akadémiai Kiadó, 1965-1968
Magyar nagylexikon IX. (Gyer–Iq). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 1999. ISBN 963-9257-00-1
Révai új lexikona IX. (Gym–Hol). Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 2002. ISBN 963-927-268-X
"Én a komédiát lejátsztam, Mulattattam, de nem mulattam." [Budapest], Magyar Színházi Intézet, 1981
Új magyar életrajzi lexikon III. (H–K). Főszerk. Markó László. Budapest: Magyar Könyvklub. 2002. ISBN 963-547-414-8
הערות שוליים

1 2  Halálesete bejegyezve a Bp. XII. ker. állami halotti akv. 139/1961. folyószám alatt.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 140026894  ISNI: 0000 0000 7887 8797  RERO: 02-A018927879  ULAN: 500091346  VIAF: 96348085   WorldCat (עם VIAF): 96348085 
לוח זיכרון על קיר בית הולדתם של האחים האי שמשמש כיום סניף הדואר
קובי מרום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 במרץ 1960 (בן 64) מקנס, מרוקו
 תאריך עלייה:  1963
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  קובי
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  אוגוסט 1978 – דצמבר 2000 (כ־22 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין אג"ם ביחידת שלדג  מפקד גדוד בחטיבת ביסלמ"ח  מפקד גדוד 13  מפקד בא"ח גולני  מפקד חטיבת החרמון  מפקד עוצבת חירם
 פעולות ומבצעים
   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון
 
יעקב (קובי) מרום (מויאל) (נולד ב-16 במרץ 1960) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה, את רוב שירותו עשה קובי מרום בגולני, היה מפקד גדוד 13, ומפקד בא"ח גולני. פיקד על חטיבת החרמון, ועל עוצבת חירם -769 בתקופת רצועת הביטחון.
כיום מרצה בישראל ובעולם בנושא אתגרי הביטחון של ישראל, מתמחה בזירה הצפונית.
שירותו הצבאי

מרום נולד במקנס במרוקו. במאי 1963 עלה עם משפחתו לישראל וגדל במושבה ראש פינה בתקופת תקריות הגבול עם הסורים ערב מלחמת ששת הימים. בשנת 1968 עברה משפחתו לקריית ביאליק. התחנך באורט ביאליק במגמה ריאלית והיה חבר בתנועת הצופים בשבט להבות, הצטיין בכדורסל ושיחק בקבוצת הנוער של הפועל חיפה והיה בסגל נבחרת הקדטים של ישראל. עם גיוסו לצה"ל באוגוסט 1978 שובץ בחטיבת גולני. מרום עבר את הגיבוש ליחידות החטיבתיות והתקבל לסיירת גולני. בגולני עבר מרום הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. הוא לקח חלק במבצעים רבים בלבנון לרבות מבצע מוביל, פשיטה על יעדי מחבלים בכפר ארנון שבלבנון, ובפעולת ההשתלטות על בית המחבלים במשגב עם. בשנת 1980 נבחר מרום לחייל מצטיין צה"לי במסגרת פרויקט "מלך ליום אחד" במסגרת פרייקט מיוחד זה נפגש מרום לפגישה אישית עם ראש הממשלה מנחם בגין, ראש המוסד ועוד. ב-1980 יצא לקורס קציני חי"ר אותו סיים בהצטיינות, בהמשך שימש מפקד מחלקה בגדוד 51, תחת פיקודו של גבי אשכנזי בפלוגה א' יחד עם גדי איזנקוט.
במלחמת לבנון הראשונה שימש כקצין המבצעים הגדודי, בקרב למרגלות הבופור ביום הראשון למלחמה, לאחר שנפצעו המג"ד והמ"פים, נטל מרום את הפיקוד על הכוח והוביל אותו בלחימה עד לבוא הסמג"ד, בהמשך המלחמה נתמנה למפקד פלוגה ב' בגדוד איתה לחם בביירות במשך חודשים רבים. בקיץ 1983 התמנה מרום לקצין אג"ם ביחידת שלדג תחת פיקודם של גיורא ענבר ודורון אלמוג. במסגרת השירות בשלדג מרום פיקד על מבצע משה להעלאת יהודי אתיופיה ממדבר סודאן. ב-1985 השתלם בקורס מתקדם בצבא ארצות הברית שנערך בפורט בנינג, עם שובו נתמנה לסגן מפקד גדוד 13 תחת פיקודו של משה קפלינסקי. ב-1986 יצא מרום לשנת לימודים בבית הספר לפיקוד ומטה אותו סיים בצטיינות ובסיומו נתמנה לקצין אג"מ חטיבת גולני תחת פיקודו של המח"ט גבי אשכנזי.
ב 1988 מרום פיקד על גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח והוביל את קליטת נגמ"ש האכזרית בצה"ל, לאחר מכן ב-1990 פיקד על גדוד 13, בתקופתו של משה צין כמח"ט גולני, בפעילות בשיטחי איו"ש ובגבול לבנון כולל במבצע גדודי חוצה גבול מול קבריח'א. ב-1992 יצא מרום לשנת השלמת תואר באוניברסיטת חיפה, לאחר מכן פיקד על בא"ח גולני. ב-1994 פיקד על חטיבת החרמון בשנים 1994–1996. בהמשך מונה למפקד עוצבת חירם בין השנים 1996–1998, בין היתר במבצע "ענבי זעם", אסון השריפה בוואדי סלוקי. ואסון המסוקים. ב-1998 נשלח מרום עם משפחתו ללימודי תואר שני בוושינגטון מטעם צה"ל (n.d.u), שם החליף את בני גנץ. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש כמדריך בקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים. בדצמבר 2000 השתחרר מצה"ל ומשמש עמית מחקר במרכז הבינתחומי הרצליה.
מרום תושב נווה אטי"ב בגולן, נשוי לקארן ואב לחמישה.
הערות שוליים

1 2  אביחי בקר, "בעיית אמינות: אל"ם קובי מרום", הארץ, ‏ 22.09.2000.
↑  אמיר בוחבוט‏, מגדי התלמיד לאיזנקוט הרמטכ"ל: דרכו לפסגה של החייל מספר 1, באתר וואלה, 16 בפברואר 2015.
↑  יעקב מאור, הצצה על השכנים מצפון, באתר ynet, 23 בנובמבר 2004.
↑  בני טוקר, תא"ל קובי מרום: הצבא ערוך לאירועי יום הנכסה, באתר ערוץ 7, 2 ביוני 2011.
↑  אורין רוזנר ועידו גפן, 15 שנה לאסון המסוקים: האנשים שהיו שם, כשהשמים נפלו, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 5 בפברואר 2012.
1 2  יצחק לץ, ‏בסוף הם יילכו לייהד את תל-אביב, באתר גלובס, 31 בינואר 2001.
קלאודיה פול

קלאודיה מריה פול ארנס (באנגלית: Claudia Maria Poll Ahrens; נולדה ב-21 בדצמבר 1972) היא שחיינית עבר מקוסטה ריקה. היא אלופה אולימפית (אטלנטה 1996), אלופת עולם (פרת' 1998) ושיאנית עולם במשחים ל-200 ול-400 מטר חופשי.
קלאודיה פול, היא הספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזכתה במדליית זהב אולימפית. אחותה הבכורה, סילביה, היא הספורטאית הקוסטה ריקנית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית.
ביוגרפיה

קלאודיה פול נולדה במנגואה, ניקרגואה להורים גרמנים. לאחר רעידת האדמה בשנת 1972 וכתוצאה מבעיות פוליטיות בארצה, הוריה החליטו להגר לקוסטה ריקה איתה ועם אחותה הבכורה סילביה. היא החלה להתאמן בגיל 7. היא התאמנה בהדרכתו של המאמן פרנציסקו ריבס. את אזרחותה היא קיבלה בשנת 1993.
במשחקים הפאן פסיפיים שנערכו בקוב, יפן בשנת 1993 זכתה פול ב-3 מדליות. מדליית זהב ב-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.85 דקות, מדליית כסף ב-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.61 דקות אחרי השחיינית הגדולה ג'נט אוונס (4:07.47 דקות) ומדליית ארד ב-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:33.80 דקות, אחרי אוונס (8:23.72 דקות) והיילי לואיס מאוסטרליה (8:26.72 דקות).
באליפות העולם בשחייה שנערכה ברומא, איטליה 1994 זכתה פול בשתי מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.61 אחרי המנצחות פרנציסקה ואן אלמסיק מגרמניה שקבעה שיא עולם חדש (1:56.78 דקות) והשחיינית מסין לו בין (1:56.89 דקות) וב-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:10.61 דקות אחרי המנצחות יאה יאנג מסין (4:09.69 דקות) וקריסטינה טאצ'ר מארצות הברית (4:10.21 דקות).
באליפות העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערכה בריו דה ז'ניירו, ברזיל בשנת 1995 זכתה פול בשתי מדליות זהב. ב-200 מטר חופשי היא קבעה שיא עולם חדש בתוצאה של 1:55.42 דקות וב-400 מטר חופשי תוצאה ש 4:05.18 דקות.