stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פצ'ינקו
הערות שוליים

1 2  "Pachinko". ספטמבר 15, 2014. אורכב מ-המקור ב-דצמבר 22, 2014. נבדק ב-פברואר 15, 2021.
↑  Scott, Simon (24 במאי 2014). "Ball and chain: gambling's darker side". The Japan Times. נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Modern vs Vintage Pachinko Machines". ארכיון מ-מרץ 15, 2011. נבדק ב-פברואר 15, 2021.
↑  "Electrical Notes". נבדק ב-פברואר 16, 2021.
↑  Schodt, Frederik (1996). Dreamland Japan: Writings on Modern Manga. Berkeley, CA: Stone Bridge Press. p. 111. ISBN 978-1-880656-23-5.
↑  Wan, Junmin. (6 בנובמבר 2014). Consumer casualties : exploring the economics of habit, information, and uncertainty in Japan. New York, NY. ISBN 978-1-137-38724-0. OCLC 882185031. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  パチンコの還元率は競馬より高い約85％。そのギャンブル性について考える (ביפנית). Harbor Business Online/Fusosha. 22 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-29 בספטמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hincks, Joseph (30 בינואר 2017). "This Japanese Slot Game Generates More Revenue Than Las Vegas and Macau Combined". Fortune. נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)(נדרשת הרשמה)
↑  Plotz, David (4 בנובמבר 2008). "Pachinko Nation". Japan Society, New York. אורכב מ-המקור ב-20 בספטמבר 2017. נבדק ב-9 בנובמבר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Connor, Devin (3 באוגוסט 2021). "Japan Pachinko Industry Continues Reeling, Profits Down 27 Percent". Casino.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-29 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  #60 Japanese PACHINKO MACHINE played byTodd Tuckey from TNT Amusements – WHY BOTHER???. 25 במאי 2012. ארכיון מ-17 בנובמבר 2021 – via YouTube. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Pachi-slot: Akumajou Dracula".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00569073 
אולם פצ'ינקו ביפן, 2011
מכונות פצ'ינקו
כניסה לאולם פצ'ינקו בשיבויה, 2004
התנקשות

ג'ק רובי התנקש בלי הארווי אוסוואלד, שהתנקש קודם לכן בנשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי
התנקשות היא ניסיון מתוכנן לרצח אדם, לרוב אישיות ידועה או בעל תפקיד ציבורי, למען אינטרס מסוים.
במישור הפלילי, התנקשות שהצליחה היא פשע של רצח בכוונה תחילה, ועונשה ברוב המדינות הוא מאסר עולם או עונש מוות. התנקשות שנכשלה מוגדרת בדרך כלל כ"ניסיון לרצח".
המילה האנגלית להתנקשות היא Assassination, נגזרת מחשישיון (בערבית: حشّاشين), מסדר של ניזארים, שנתפס באירופה של ימי הביניים כקבוצה רדיקלית של מתנקשים המאומנים להרג ממוקד של יריביהם.
מניע

ישנם מניעים אפשריים רבים להתנקשות, ביניהם:
פליליים – פושע רוצח (או שוכר מתנקש שירצח) פושע אחר בשביל האינטרסים שלו. למשל, שני סוחרי סמים פועלים באותו אזור ואחד מהם שוכר מתנקש שירצח את הסוחר השני כדי שצרכני הסמים שנהגו לקנות מהסוחר השני יעברו לקנות ממנו ובכך רווחיו יגדלו.
כלכליים – רצח של אדם שפועל נגד האינטרסים הכלכליים של אדם (או ארגון) מסוים. למשל, חברה A היא מונופול בתחום מסוים. חברה B (שפועלת באותו תחום) מחליטה לנסות לחדור לשוק במדינה שבה חברה A היא מונופול. כדי למנוע זאת – חברה A שולחת מתנקשים להרוג את הנציגים שחברה B שלחה כדי להפחיד את חברה B מכניסה לשוק, מה שיגרום לפגיעה בנתח השוק שלה (ובכך יפגע ברווחיה). דוגמה נוספת היא התנקשות של בכירים בפשע המאורגן בפוליטיקאים או באנשי חוק שמנסים להוביל מהלכים ללחימה בפשיעה, שיפגעו באינטרסים הכלכליים של ארגוני הפשע המאורגן ועשויים אף לגרום לכליאת חבריהם.
ביטחוניים – צבא או גוף ביטחוני אחר מחליטים להתנקש באנשים שפעילותם פוגעת (או מנסה לפגוע) בביטחון המדינה. למשל, חברים בארגוני טרור, סוחרי נשק (מתקדם לרוב) שמספקים לאויב, או סוכנים כפולים – כדי לשמור על ביטחון המדינה, למנוע פיגועים ולפגוע בפעילות השוטפת של כל ארגון שחותר תחת המדינה או מסכן את אזרחיה. בצה"ל התנקשות בפעילי טרור מכונה "סיכול ממוקד". ישנה גם התנקשות באישיות ציבורית ידועה (לא בהכרח מהממשל או הצבא) בזמן מלחמה, או סכסוך מתמשך, כדי לפגוע במורל האויב או כדי להפגין את רמת היכולת והמודיעין.
אישיים – רצח שנובע מכעס או קנאה (למשל, בעל רוצח את המאהב של אשתו, את הבוס שפיטר אותו, מתמודד לאותה משרה וכו'). רצח ממניע אישי לרוב אינו מכונה "התנקשות" (מלבד מקרים חריגים) כי משמעותה המקובלת בציבור של המילה "התנקשות" היא רצח יעיל ומתוכנן היטב, בעוד רצח שנובע מכעס או קנאה לרוב "מתוכנן" בצורה רופפת, משאיר ראיות, גורם רעש והרוצח מנקה אחריו (אם בכלל) בצורה גרועה – ולכן כמעט תמיד נתפס.
דתיים – רצח שמהווה חובה דתית, שמורה עליו מנהיג דתי, או שמבוצע על מנת למנוע התפשטות של דתות מסוימות על חשבון דתות אחרות. למשל, הרג מיסיונרים.
התנקשות היא גם כלי נפוץ ביותר ביחסים בינלאומיים. במהלך ההיסטוריה שלחו לעיתים מדינות מתנקשים להרוג מנהיגים פוליטיים, צבאיים ודתיים, הן של מדינות אחרות והן של קבוצות אופוזיציה. לעיתים גם גרמו התנקשויות לפתיחת מלחמות. ההתנקשות ביורש העצר האוסטרי פרנץ פרדיננד הייתה הגורם הרשמי לתחילתה של מלחמת העולם הראשונה, וההתנקשות בשגריר שלמה ארגוב הייתה העילה ליציאת ישראל למבצע שלום הגליל.
ראו גם

רשימה של התנקשויות פוליטיות
רצח פוליטי
סיכול ממוקד
פוריה - כפר עבודה

| --- | --- |
פוריה – כפר עבודה מערב, מעל פוריה עילית
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: עמק הירדן
גובה ממוצע: ‎39 מטר
תאריך ייסוד: 1949
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 338 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 338 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) פוריה – כפר עבודה(למפת הגליל העליון רגילה) פוריה – כפר עבודה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פוריה – כפר עבודה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פוריה – כפר עבודה32°43′10″N 35°32′48″E﻿ / ﻿32.7194875644809°N 35.5466329195188°E﻿ / 32.7194875644809; 35.5466329195188  heמפת היישובים של מועצה אזורית עמק הירדן באדום - פוריה - כפר עבודה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

פּוֹרִיָּה (כְּפַר עֲבוֹדָה) הוא יישוב קהילתי באזור הצפון ליד העיר טבריה על רכס פוריה השייך למועצה אזורית עמק הירדן.
היישוב הוקם בשנת 1949 ככפר עבודה של הסוכנות היהודית על ידי עולים מתימן. בשנת 1976 הוא תואר כ"יישוב עלוב, מוזנח, שכוח אל ואדם, של 20 משפחות, המתגוררות במשכנות עוני, צפופים ודחוסים.
ראו גם

פוריה – נווה עובד
פוריה עילית
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף נובמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  ה"פוריות" נפלו בין הכסאות, דבר, 3 בספטמבר 1976
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588150005171  VIAF: 317286947   WorldCat (עם VIAF): 317286947 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבריחה מכלא רמלה

הבריחה מכלא רמלה התרחשה בשעות הערב של 8 בינואר 1979, ובמסגרתה ברחו מכלא רמלה שמונה אסירים. בריחתם עוררה דאגה רבה בשל מסוכנותם של האסירים וגם בשל הקלות שבה ברחו מבית הסוהר הנחשב לשמור ביותר במדינה.
הבריחה

הבריחה התרחשה ב-8 בינואר 1979, לאחר השעה 7 בערב, במזג אוויר גשום מלווה ברוחות עזות. לאחר ארוחת הערב הסתתרו שמונה אסירים בחדר האוכל, ובאמצעות מפתח, שהיה ברשות אחד מהם כעובד המטבח, עברו למטבח, שהיה ריק מאדם, ניסרו את הסורגים של פתח אוורור שבתקרת המטבח, ודרך הפתח עלו לגג המטבח. מהגג קפצו לשטח הכלא והלכו לעבר השער האחורי של הכלא, פרצו את מנעולו ויצאו לחורשת עצי זית שמדרום לכלא. במקביל לבריחתם הציתו אסירים את אחד התאים בכלא, והסוהרים היו עסוקים בכיבוי השרפה. סמוך לשעה 9 בערב עצר אחד הבורחים מונית שעברה בכביש רמלה-לוד, כל השמונה עלו למונית ובאיומי אקדח וסכין הכריחו את הנהג להסיעם לאזור בית נבאלא, שם השליכו את הנהג מהמונית והמשיכו בנסיעתם.
נהג המונית הלך ברגל עד שהגיע למקום יישוב, ומשם טילפן למשטרה.
הבורחים הם:
סלומון אבו, נדון למאסר עולם על רצח כפול על רקע תשלום דמי חסות.
משה דנינו, נדון, יחד עם אורי מזרחי, למאסר עולם על רצח.
אורי מזרחי, נדון, יחד עם משה דנינו, למאסר עולם על רצח.
יצחק קיש, נדון למאסר עולם על רצח.
נעים מחמוד סולטן, נדון למאסר עולם על רצח בשל כבוד המשפחה.
ג'מיל מחמוד סולטן (אחיו של נעים מחמוד סולטן), נדון ל-23 שנות מאסר על עבירות ביטחון.
גבריאל בוזגלו, נדון ל-17 שנות מאסר על שוד.
מאיר מכורש, נדון ל-14 שנות מאסר על שוד.
המרדף אחר הבורחים

עם קבלת הידיעה על הבריחה הציבה המשטרה מחסומים בכבישים. ב-13 בינואר לפנות בוקר נלכדו שני האחים סולטן במונית שבה נסעו ונעצרה לבדיקה על ידי מחסום משטרתי בצומת נווה ימין. השניים היו באפיסת כוחות, לאחר הליכה ממושכת וחוסר שינה. בחקירתם סיפרו השניים שזמן קצר לאחר הבריחה הורה להם אורי מזרחי, מתכנן הבריחה, לרדת מהמונית שבה נסעו כל הבורחים, ומאז נדדו בשדות ובפרדסים בדרכם לטירה, כשהם נזהרים משוטרים.
ב-14 בפברואר נלכדו עוד שלושה מהבורחים: מזרחי, דנינו ומכורש. השלושה נלכדו על ידי שוטרי היחידה המיוחדת ללוחמה בטרור לאחר קרב יריות קצר בדירה בבת ים, שבה הסתתרו יחד עם עוד שני אסירים שלא חזרו מחופשה שניתנה להם. ברשות הבורחים היו שלושה אקדחים ורובה M16.
ב-15 במרץ נלכדו שני בורחים נוספים, אבו וקיש, בדירה שבה הסתתרו בשכונת שפירא בתל אביב. ברשות הבורחים היו תת מקלע "עוזי" ושלושה אקדחים, אך הם לא השתמשו בהם בעת ששוטרי הימ"מ נכנסו לעוצרם. בעת המעצר שהו בדירה שני אנשים נוספים, שנעצרו בחשד שסייעו לבורחים.
ב-26 במאי נלכד הבורח האחרון, בוזגלו, על ידי שוטרי מחלקת הבילוש של משטרת מחוז תל אביב, בעת שמכונית שבה נסע עצרה ברמזור אדום.
חקירת הבריחה

בעקבות הבריחה הוקמה ועדת חקירה לבדיקת פרשת הבריחה, וזו הגישה את מסקנותיה ב-6 בפברואר. הוועדה מצאה כי חילופים תכופים של קצינים בכירים בכלא, כמו קצין הביטחון וקצין המודיעין, גרמו לירידת המשמעת של האסירים ולליקויים משמעותיים ברמת הביטחון של הכלא. בנוסף, המפקד האחרון שמונה לכלא רמלה קיבל הכשרה לקויה מפאת קוצר הזמן. גם סגל הסוהרים באותה תקופה היה חסר השכלה נאותה ולא עבר קורסים והכשרות המתאימים לתפקידם.
הוועדה המליצה לעמיד לדין משמעתי שלושה מקציני הכלא ושני סוהרים. בהתאם להמלצות הוועדה הועברו מתפקידיהם סגן מפקד כלא רמלה ועוד שניים מקציני הכלא.
הערות שוליים

1 2  דליה מזורי, מצוד ללא תקדים ברחבי הארץ אחרי 8 האסירים המסוכנים שברחו מכלא רמלה, מעריב, 9 בינואר 1979, המשך
↑  יוסף ולטר, איה אורנשטיין ויהושע כהנא, "אל תתאמצו, אנחנו הבורחים" - אמרו האחים סולטן לאנשי המחסום, מעריב, 14 בינואר 1979
↑  יהושע כהנא, אחר קרב־יריות נלכדו הבוקר בבת־ים 3 מבורחי כלא רמלה, מעריב, 14 בפברואר 1979, המשך
↑  אבי רז, "קיש היה בהלם, סלומון אבו היה מהופנט", מעריב, 16 במרץ 1979
↑  יוסף ולטר, "יש אלהים בשמים" - מלמל "אלוף הבריחות" בוזגלו למראה האקדח השלוף, מעריב, 27 במאי 1979
1 2  ועדת החקירה ממליצה להעמיד לדין 3 קצינים ו־2 סוהרים בכלא רמלה, דבר, 8 בפברואר 1979
↑  דליה מזורי, ברוך מאירי ויהושע ביצור, סגן מפקד כלא רמלה ושני קצינים בכירים - הועברו לתפקידים אחרים, מעריב, 8 בפברואר 1979
טבח

ערך זה עוסק בסוג של רצח המוני. אם התכוונתם לאדם המכין אוכל, ראו .
אנדרטת הנעליים בבודפשט
טֶבַח הוא הרג או רצח המוני ישיר ומכוון, בייחוד של אזרחים לא לוחמים, או אלו שאין ביכולתם להתגונן כראוי. מעשי טבח הוגדרו בעבר כפרעות, במיוחד כשבוצעו נגד יהודים, וכיום מוגדרים לעיתים קרובות כפשעי מלחמה או "זוועות".
טבח אינו משמש לתיאור הריגת לוחמים שבהגדרתם אינם כאלו שאין ביכולתם להתגונן, אלא אם כן התיאור הוא מטפורי – לעיתים קרבות קשים מכונים כ"טבח" בגלל כמות המתים בהם, אף על פי ששני הצדדים היו חמושים. עם זאת, רצח המוני ומכוון של שבויים מוגדר לעיתים קרובות כטבח. כמו כן, השתמשו במילה "טבח" כדי לתאר רצח של אזרחים או חיילי צבא בהיקפים קטנים יותר, אם לאירוע הייתה השפעה פוליטית על אירועים עתידיים אחרים, לדוגמה טבח בוסטון.
בחלק מהמקרים, שרויה חוסר הבחנה בין המונחים של "רצח המוני" ו"מעשי טבח", ואין הגדרה אובייקטיבית למה מהווה "טבח". ארגונים בין־לאומיים הציעו הגדרה רשמית של המונח פשעים נגד האנושות, לא שקולה, שתכלול גם מקרים של רדיפה או התעללות שאינם גורמים למוות; גם "טבח" אינו בהכרח תמיד "פשע נגד האנושות". מונחים חופפים אחרים הם פשע מלחמה, פוגרום, רצח המוני, הרג המוני והרג ללא משפט.
מעשי הטבח והרציחות ההמוניות הגדולות בהיסטוריה היו הניסיונות להשמיד קבוצות אוכלוסייה שלמות או קהילות של אנשים, בדרך כלל על בסיס השתייכותם האתנית או הדתית – חלק מהרציחות ההמוניות הללו נחשבים לרצח עם ואחרים לפשעים נגד האנושות, אך לעיתים קרובות פשעים מסוג זה הובילו להרשעות אחדות או שלא הובילו לאף הרשעה.
מעשי טבח נפוצים בתקופות מלחמה ובייחוד בזמן מלחמת אזרחים. כמו כן, מעשי טבח רבים נערכים בעת ניסיונות לביצוע טיהור אתני או רצח עם (דוגמת השואה, שהיקף מעשי הטבח השיטתי והמוסדר של 10 מיליון נפש במהלכה היו מקרה שלא היה כדוגמתו במאות שנים), בעת ניסיונות של משטרים דיקטטוריים לדכא את האופוזיציה או את הקבוצה האתנית שאיננה משתייכת לקבוצה השלטת, וכן בעת ביצוע פעולות טרור (דוגמת הפיגוע במלון פארק והטבח במסיבת הטבע ליד רעים). מעשי טבח מבוצעים לעיתים גם ללא מניע פוליטי או אחר (כדוגמת הטבח בתיכון קולומביין).
השימוש במילה זו לעיתים שנוי במחלוקת, במיוחד כשהוא נועד לגייס את דעת הקהל הבין־לאומית נגד מבצעי הפשע כביכול. דוגמה לכך הוא השימוש במילה "טבח" לתיאור הקרב בג'נין על ידי סאיב עריקאת (ולאחר מכן על ידי אחרים ברשות הפלסטינית או במסגרת הסרט ג'נין ג'נין). דוגמה נוספת היא כינוי הקרבות ב-13 באוקטובר 1990 בשלהי מלחמת האזרחים בלבנון בין תומכי מישל עון למיליציות הנוצריות האחרות וצבא סוריה כ"טבח", למרות שהתנהלו קרבות די שקולים בין הכוחות.
ראו גם

רצח המוני
פשע נגד האנושות
פיגוע התאבדות
טרור
פשע מלחמה
הערות שוליים

↑  Crimes of War – Crimes Against Humanity, web.archive.org, ‏2015-03-20
↑  Scientific Responsibility, Human Rights & Law Program | American Association for the Advancement of Science, www.aaas.org
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555771605171  BnF: cb13318917f (data)  GND: 4300999-2  LCCN: sh85081954  NKC: ph392784
המודל של קאס

המודל של קאס הוא שמה של תאוריה שפרסמה בשנת 1979 הפסיכולוגית ויוויאן קאס, המתארת גיבוש זהות הומוסקסואלית ולסבית בתרבות המערבית. מודל זה מסביר את התפתחות הזהות העצמית והחברתית, וכמעט ואינו עוסק באטיולוגיה של התופעה (כלומר בגורמים להומוסקסואליות באופן כללי).
רקע

"המודל של קאס"
נבנה על סמך עבודתה הקלינית רבת השנים של ויוויאן קאס עם אוכלוסייה לסבית והומואית במערב אוסטרליה. אף על פי שהמודל נבנה בשנות ה-70, חוקרים במדעי ההתנהגות ובפסיכותרפיה בארצות הברית ובארצות המערב מקבלים גם כיום את המודל, כמתאר בצורה טובה את התפתחות גיבוש הזהות העצמית של הומוסקסואלים ולסביות, וכאחד המודלים שעל פיהם נבנתה התאוריה הקווירית.
המעבר לנטייה מינית שונה

המודל של קאס מורכב משישה שלבים, המתחילים מהנקודה בה עדיין תופס האדם את עצמו כהטרוסקסואל, המחויב למשולש המגדרי הקיים בתרבות המערבית: מין ביולוגי, תפקידי מגדר ונטייה מינית. דהיינו: אם מדובר בזכר מבחינה ביולוגית, הרי שבתחילת גיבוש הזהות המינית הוא רואה עצמו כשייך למגדר הגברי על כל הגדרותיו החברתיות, אשר תשוקתו המינית היא כלפי המגדר הנשי (ולהפך כשמדובר באישה).
בנקודה מסוימת בחייו של האדם הלהט"ב, חל שינוי. הדבר יכול לקרות בילדות, בגיל ההתבגרות, בתחילת הבגרות, בגילאי הביניים, או אפילו בגיל הזיקנה. בכל שלב, נוקט האדם אסטרטגיות שונות. כאשר אסטרטגיות אלו מצליחות, סביר שהאדם יסיים את התפתחות זהותו המינית בשלב זה. אולם כאשר האסטרטגיות אינן יעילות, או שנבקעים בהן סדקים, סביר כי האדם יתקדם לשלב ההתפתחותי הבא.
שלב א': בלבול זהות

שלב זה מתרחש כאשר האדם מבין כי משהו בו שונה, וכאשר קיימת התייחסות אישית מתמשכת לאינפורמציה הקשורה להומוסקסואליות.
השינוי מתחיל, כאשר ישנה הכרה מודעת לכך, שאינפורמציה בנושא ההומוסקסואלי, היא במידה זו או אחרת רלוונטית לי אישית. כאשר אין אפשרות להתעלם יותר מהכרה זו, הזהות הקשורה לנטייה המינית של האינדיבידואל הופכת למבולבלת, לא עקבית. תהליך גיבוש הזהות ההומוסקסואלית מתחיל.
האדם, במחשבותיו עם עצמו, מתחיל לתייג את ההתנהגות, המחשבות, הרגשות, כבעלי אפשרות להיות הומוסקסואליים. האינדיבידואל עדיין ממשיך לתפוס עצמו כהטרוסקסואל, וחווה את תפיסת האחרים אותו ככזה.
כהתמודדות עם בלבול זה, מאמץ האינדיבידואל אחת או יותר מהאסטרטגיות הבאות:
שלב א': בלבול זהות > אסטרטגיית האינהיביציה (עכבה)

באסטרטגיה זו, האדם מזהה את הגדרת ההתנהגות, המחשבות, והרגשות כהומוסקסואל או כלסבית, בצורה נכונה, אך מגדיר אותם כלא רצויים או לא מקובלים. הפעולות הננקטות יכולות להיות אחת או יותר מהבאות:
סירוב לקבל אינפורמציה הקשורה להומוסקסואליות - "אני לא רוצה לשמוע, לקרוא, או לדעת על זה".
הדחקת ההתנהגות - "יכול להיות שזה נכון, אבל אני לא הולך לעשות שום דבר בנוגע לזה".
דחיית ההקשר האישי שלו לנושא ההומוסקסואליות - "אין לזה שום קשר אלי".
פעילות מינית - האדם נעשה פעיל מאוד מבחינה מינית הטרוסקסואלית.
היעדר פעילות מינית - האדם נעשה לא פעיל מינית כלל.
חיפוש "תרופה" או "טיפול".
מלחמת חורמה - האדם הופך את עצמו ללוחם כנגד הומוסקסואליות.
שלב א': בלבול זהות > האסטרטגיה התמימה

באסטרטגיה זו האדם דוחה את המשמעות, או את ההקשר של ההתנהגות ההומוסקסואלית, על מנת שלא תהיה שייכת לו או לה. המשמעות או ההקשר של ההתנהגות מפורשת ומוגדרת באופן תמים, המשנה את פירוש הדברים.
יש מקרים בהם מקבלת החברה הגדרה מחדש של אינטימיות בין גברים, בהבנה. לדוגמה, ניתן לפרש קרבה אינטימית ורעות בין גברים בשרות צבאי, או לחלופין בין גברים בכלא, כדבר נורמטיבי, עקב הלחץ שבו הם נתונים והיעדרן של נשים. השינוי לכיוון הומוסקסואליות יתרחש כאשר מתקיימת גם מעורבות רגשית הולכת וגדלה, המתלווה להתנהגות זו. עבור נשים, הדבר הפוך: קיימת בחברה קבלה של מעורבות רגשית עמוקה בין נשים, אפילו בגילאים מבוגרים. השינוי לכיוון ההומוסקסואליות, קורה כאשר יש מגע מיני בין איברי המין, המתלווה לרגש העז הקיים ביחסים.
לכן, האדם בשלב א' - בלבול הזהות, המאמץ אסטרטגיה זו, ייזהר וינהג באמצעים הבאים:
גבר - ישמור על יחסים גופניים ואף אינטימיים, ללא מעורבות רגשית, ויימנע מקיום יחסי מין חוזרים עם אותו אדם.
אישה - תשמור על היחסים עם הפרטנרית כלא מיניים, ללא קשר לעומק היחסים הרגשיים.
בהגדרה מחדש של ההקשר - האדם משחרר עצמו מאחריות על התנהגותו ההומוסקסואלית, על ידי הגדרה מחדש של ההקשר בו התנהגות זו נעשית. ההיגדים העצמיים שהוא יכול לומר לעצמו הם: "רק התנסיתי", "הייתי שיכורה/שיכור", "עשיתי זאת רק בשביל הכסף או טובת ההנאה", "עשיתי זאת רק כטובה לחבר/ה", "זו הייתה טעות", "ניצלו אותי", ועוד.
אם אסטרטגיית האינהיביציה, או ההגדרה מחדש, מוצלחות, האדם אינו לוקח אחריות על התנהגותו, מחשבתו, ורגשותיו ההומוסקסואליים. הצלחת מנגנונים אלו, תלויה ביכולתו של האדם להשתמש ביעילות במנגנון ההגנה הפסיכולוגי של ההכחשה. יחד עם זאת, אי אפשר יהיה להימנע מחלומות ארוטיים, או מרגש שמתעורר כלפי מי שנמשכים אליו. במקרים כאלו, האסטרטגיות השונות יהיו יעילות רק בחלקן, וסביר שהאינדיבידואל יחווה תחילת רגשות אשם או רגש של דחייה עצמית, עקב הסימנים לזהות המינית השונה.
שלב א': בלבול זהות > אסטרטגיית חיפוש המידע

את האסטרטגיה הזו עשוי האדם לאמץ, כאשר הוא מקבל במידה זו או אחרת את התנהגותו ההומוסקסואלית. הוא מחפש מידע נוסף – בספרות, בטיפול, בשיחה עם מי שיש לו מומחיות או ניסיון בנושא. השאלה המרכזית של האדם היא "האם אני הומוסקסואל/לסבית"? אסטרטגיה זו, מובילה את האדם לשלב השני.
שלב ב': השוואת זהויות

שלב זה מתרחש כאשר האדם מקבל את האפשרות שייתכן שהוא להט"ב. האדם בוחן את ההשלכות של האפשרות שהוא הומוסקסואל.
בעוד שבשלב הקודם הייתה המטרה להתמודד עם חוסר הקבלה העצמית של האינדיבידואל את עצמו כהומוסקסואל, הרי שבשלב "השוואת הזהויות" המטרה היא לבחון את חוסר הקבלה החברתית הנובעת מהרגשתו של האדם שונה מחבריו, מהמשפחה, ומהחברה ככלל.
האספקט הקשה ביותר בוויתור על ההטרוסקסואליות, הוא בוויתור על כללי החיברות הצפויים והמקובלים בחברה, ואובדן הציפיות לנורמטיביוּת בעתיד, הקשורות לקווי התנהגות אלו. אם נישואים והקמת משפחה אינם חלק מהעתיד, מה יגדיר את מסגרת חייו של אותו אדם? עם ההבנה באובדן ההטרוסקסואליות, נפער חלל. כמו באובדנים אחרים, הדרך לעבור את שלב האבל, היא להכיר באובדן ולבטא אותו. לדבר עליו. אין זה מקובל בקהילה ההומו-לסבית לדבר על אובדן ההטרוסקסואליות, אך המחקרים הראו, כי ככל שייטיב האדם לעשות זאת, לעבד את האובדן הזה, כך ייטיב בעתיד לשמור על בריאות נפשית, קיומה של מערכת יחסים יציבה, ושלמות.
תנאים מסוימים, יכולים להגביר את תחושת הניכור של האדם. לדוגמה, אם אישה גרה במקום נידח, בו אין עוד נשים לסביות, או מידע בנושא, גדלה התחושה שאין עוד כמוני בעולם, שאני לבד. או אם אדם מגיע ממשפחה דתית, בה קיום יחסים הומוסקסואלים נחשבים לחטא, תחושת הניתוק וההתרחקות מהמשפחה גדלה.
המשימה בשלב זה היא להתמודד עם תחושת ניכור זו.
המודל של קאס מציע שלוש אפשרויות, שלרוב ננקטות:
שלב ב': השוואת זהויות > קבלת הנטייה והפחתת החשיבות של הנושא

האדם מגיב באופן חיובי להיותו שונה, ומפחית את החשיבות שהוא נותן להטרוסקסואליות ולהטרוסקסואלים בחייו.
תגובה חיובית של האדם לעצם היותו שונה, תבוא במקרים הבאים:
במקרים שבהם האדם חש במהלך כל חייו כשונה, בשל תחושות הומוסקסואליות. כעת תגיע תחושת הקלה, עם הידיעה שאינו לבד, שיש אחרים שהתנסו באותן חוויות, ושניתן לקבל מהם תמיכה והבנה.
במקרים שבהם האדם היה תמיד לא קונפורמי בנוגע לנישואין ולהקמת משפחה והולדת ילדים.
במקרים שבהם האדם מוצא, ש"להיות שונה" הוא דבר מיוחד ומלהיב.
הפחתת החשיבות של ההטרוסקסואליות, יכולה להתבצע כאשר האדם נמנע מהתעמתות עם אנשים הטרוסקסואלים בנוגע להומוסקסואליות שלו. במילים אחרות, האדם נתפס על ידי הסביבה כהטרוסקסואל, או שהוא מעמיד פנים שהוא הטרוסקסואל. אסטרטגיה זו עובדת, אם האדם מסוגל:
להימנע ממצבים מאיימים, כגון מפגשים חברתיים, בהן מצופה ממנו להגיע עם בת/בן זוג (או לחלופין למצוא פתרון בדמות גבר או אישה שיעמידו פנים שהם בקשר הטרוסקסואלי איתו)
לשלוט על מידע הנוגע לחייו האישיים, ולשלוט על סממנים חיצוניים שיכולים לתייג אותו, לכאורה, כהומוסקסואל (כמו ביגוד או התנהגות).
להציג בצורה מכוונת "חזות" הטרוסקסואלית (הגבר המאצ'ו הטיפוסי, האישה האולטרה-נשית)
להימנע מכל קשר לנושאים/אנשים/תחומי התעניינות הנחשבים הומוסקסואליים.
שלב ב': השוואת זהויות > קבלת הנטייה ודחייה מודעת של ההגדרה

האדם מקבל את נטייתו המינית כהומוסקסואל או לסבית, אך דוחה את הגדרתו ככזה.
קאס מציגה ארבע אסטרטגיות שהאדם יכול לנהוג בהן, על מנת לדחות את הגדרתו כהומוסקסואל, בעוד הוא ממשיך את התנהגותו ההומוסקסואלית:
הגדרת "מקרה מיוחד". האדם מייחס את מה שקורה לאדם הספציפי איתו מתקיימת ההתנהגות ההומוסקסואלית: "לולא א' -לא הייתי עושה זאת".
הגדרת עצמו כביסקסואל. האדם אומר לעצמו כי ביכולתו להימשך לכל אחד, ובמקרה הוא נמשך כרגע לבן/בת מינו.
הגדרת "זהות זמנית". האדם מתייחס לזהותו ההומוסקסואלית כזמנית: "אני יכולה להיות הטרואית שוב, בכל זמן שארצה".
הגדרת "תמימות אישית". האדם "מאשים" כל אחד, או כל דבר בהומוסקסואליות שלו: "לא יכולתי להימנע. פיתו אותי. א' אשם/ה בכך".
באסטרטגיות אלה, האדם משתדל לשמור על המיניות שלו כנפרדת מתחומי חייו האחרים.
שלב ב': השוואת זהויות > קבלת הנטייה והתעלמות ממנה

האדם מקבל את זהותו והתנהגותו ההומוסקסואלית, אך כה מפחד מהאחרים, שהתנהגות הומוסקסואלית מוחצנת מצומצמת, הטרוסקסואליות מקבלת משקל חיובי רב יותר כלפי חוץ, בעוד הומוסקסואליות מקבלת משקל שלילי.
דוגמה לכך היא אדם הומוסקסואל או לסבית העובר/ת לעיר או למדינה אחרת, ובכך מתרחק/ת מהטרוסקסואלים משמעותיים בחייה/ו. דוגמה אחרת היא האדם החי עם בת זוג מהמין השני, אך ממשיך לקיים מפגשים מיניים עם בני מינו.
כאשר אחת או יותר מאסטרטגיות אלה, מסייעות לאדם המצוינות להתמודד עם הניכור מהחברה, הן מוכתרות בהצלחה, הזהות המינית ההומוסקסואלית תתגבש ותסתיים בשלב ב'. לעומת זאת, אם האסטרטגיות מוצלחות בחלקן, האדם אינו מרגיש זהות מינית שלמה – מתחילה "שנאה" פנימית בין זהויות מיניות מנוגדות: האדם מרגיש שהוא "לא פה, לא שם", לא מחפש אינפורמציה נוספת והתנסויות נוספות. סביר, שהאדם יעבור לשלב הבא, כאשר האסטרטגיות המצוינות בשלב ב' מתמוטטות.
שלב ג': סובלנות בזהות

בשלב זה מקבל האדם את האפשרות שהוא הומוסקסואל או לסבית, ומכיר בצרכיו, הן בצרכים המיניים, והן בצרכים החברתיים והרגשיים, הקשורים להיותו כזה.
ככל שעולה המחויבות לזהות ההומוסקסואלית, האדם חופשי יותר מהתמודדות עם הבלבול והריצוי החברתי שהיו נחלת שלבי הזהות הקודמים. יש יותר אנרגיות, זמן ולגיטימציה להשקיע בצרכים חברתיים ורגשיים, הקשורים לנטייה המינית השונה. אולם, בעשותו כן, נעשה בולט יותר השוני בינו לבין הטרוסקסואלים אף יותר מאשר בעבר. בהתמודדות עם השוני החברתי הזה, יש ניסיון מצד האדם לחפש את חברתם של הומוסקסואלים ולסביות אחרים, ואת מה שהוא סבור שהיא התרבות ההומוסקסואלית.
התקשרות לקהילה ההומוסקסואלית היא בעלת יתרונות בגיבוש זהות לסבית/הומואית חיובית. היא מאפשרת:
קבוצת תמיכה מוכנה, המבינה ומתחלקת במה שמעסיק את היחיד.
הזדמנות להכיר בן או בת זוג.
אפשרות לפגוש מודלים להזדהות שהם לסביות/הומואים.
הצלחת האדם לעבור לשלבים מתקדמים יותר בגיבוש הזהות האישית ההומוסקסואלית, תלויה באיכות הקשרים שהוא/היא יוצר/ת בסביבה הומוסקסואלית זו. אם קשרים אלו הם חיוביים, סביר שהאדם יפתח תפיסה חיובית של העצמי. אם קשרים אלו נחווים כשליליים, אזי סביר כי האדם יפתח גישה שלילית כלפי התרבות ההומואית/לסבית, ופחות ירוויח מהקשר עם תרבות וקהילה זו.
תפיסה חיובית או שלילית, היא עניין סובייקטיבי. ייתכן כי אדם אחד יחווה את התרבות של מועדונים ובארים כמעוררת ומאתגרת, ואילו אחר, ימצא עצמו מאוים ממנה.
קשרים חיוביים נעשים קשים יותר לביצוע, אם מתקיימים אצל האדם המאפיינים הבאים:
כישורים חברתיים נמוכים
ביישנות רבה
הערכה עצמית נמוכה
פחד רב מאוד מחשיפת הנטייה המינית
חרדה מהלא ידוע
אותם אנשים החשים שלא בנוח במפגשים חברתיים, החוששים מגילוי היותם הומואים/לסביות, ומפחדים מלנסות דברים חדשים, סביר שיצמצמו את קשריהם עם גורמים בקהילה ההומו/לסבית, ובהתאם יפחתו הסיכויים להתנסויות חיוביות.
הדבר תלוי גם במקומם של האנשים על רצף ההתפתחות שתואר כאן: אם האדם משתמש באסטרטגיות שנסקרו בשלבים א', ב', יצירת קשר עמם, סביר שתחווה כשלילית על ידם.
אם הקשרים החברתיים נחווים כחיוביים, סביר שהאסטרטגיות שפעלו בשלב ג' יפסיקו להיות משמעותיות, והאדם יעבור לשלב הבא. בכל מקרה, אם האדם עובר לשלב הבא או לא, בשלב ג', המחויבות שלו/ה לזהותו היא כזו, שהוא אומר לעצמו "אני הומוסקסואל/אני לסבית".