stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עמיר עקיבא סגל
הערות שוליים

↑  שירים של עמיר עקיבא סגל באתר מטעם
↑  ארז שוייצר, דברים שבשירה | שריטה על דלת לבי, באתר הארץ, 29 בדצמבר 2010
↑  גיליון 22–23 של כתב העת שבו באתר הוצאת אבן חושן
↑  מערך שיעור על מחאה ביצירות אומנות
↑  סקירת ספרים של אילן ברקוביץ'
↑  מאמר על חוויות הנהגת התארגנות העובדים באתר עבודה שחורה
↑  כתבה על התארגנות העובדים בחדשות המקומיות
↑  כתבה על התארגנות העובדים בחדשות המקומיות
↑  תעסוקה כחלק מתהליך ההגירה של עולים מארצות הברית לישראל
↑  Homeland Run: Israeli Baseball and American Transmigrants
↑  Transnational Immigrants Encounter the Workplace: North American Jewish Migrants in Israel Who Work in Fundraising Transmigrants
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007506211505171  LCCN: no2009006712  VIAF: 71224628   WorldCat (עם VIAF): 71224628
מנורה מבטחים ביטוח

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה ציבורית
 חברת אם:  מנורה מבטחים החזקות
 משרד ראשי:  מגדל מנורה מבטחים, רמת גן
 מוצרים עיקריים:  מוצרים בתחומי הביטוח הבאים: ביטוח כללי, ביטוח חיים וביטוח בריאות
 יו"ר:  יהודה בן אסאייג
 מנכ"ל:  מיכאל קלמן
  
 http://www.menoramivt.co.il
 
מנורה מבטחים ביטוח בע"מ (לשעבר מנורה חברה לביטוח בע"מ) היא חברת ביטוח הפעילה בכל תחומי הביטוח העיקריים בישראל: ביטוח כללי, ביטוח חיים וביטוח בריאות, והיא נמנית עם חמש חברות הביטוח הגדולות בישראל.
סך הנכסים המנוהלים על ידי החברה, ליום 31 בדצמבר 2021, הסתכם לכ-55 מיליארד ש"ח.
הקבוצה נמצאת בקשרים עסקיים עם כ-4,000 סוכני ביטוח, המעניקים שירותים ללקוחות החברה ברחבי הארץ.
היסטוריה

חברת האם "מנורה מבטחים החזקות בע"מ" נוסדה בשנת 1935, בשם "משרד לאחריות כללית בע"מ", על ידי דוד זלמן צימבר שכיהן כיו"ר מועצת המנהלים מהקמתה ועד שנת 1958. החברה נוסדה כמורשית לוידס, ומאז 1939 מתנהלת כחברת ביטוח. בשנת 1948 שונה שמה ל"מנורה משרד לאחריות ולביטוח משנה בע"מ". בשנת 1976 שונה שמה פעם נוספת, ל"מנורה חברה לביטוח בע"מ", בשנת 1998 שונה שמה שוב, ל"מנורה החזקות בע"מ", ובשנת 2006, בעקבות רכישת "מבטחים החדשה", החברה שינתה את שמה לשמה הנוכחי "מנורה מבטחים החזקות בע"מ".
בשנת 1963, נרכשה מנורה על ידי משפחת פישל פריש, ומאז היא מוחזקת על ידי בני המשפחה. בשנת 1982 בוצעה הנפקה לציבור של מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב בע"מ, והחברה הפכה לחברה ציבורית. נכון להיום, נסחרת במסגרת מדד ת"א 75.
בשנת 1998 בוצע הליך של פיצול עסקי הביטוח של חברת האם, כך שאלה הועברו אל מנורה חברה לביטוח בע"מ (כיום מנורה מבטחים ביטוח בע"מ), אשר נתאגדה בשנת 1995 כחברה פרטית.
ב-28 באוקטובר 2019 הודיעה החברה על הפסקת מכירת ביטוחים סיעודיים פרטיים.
בעלי עניין

בעלת מניות: מנורה מבטחים החזקות בע"מ, חברה ציבורית, הנסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
תחומי פעילות

ביטוח כללי - הביטוחים העיקריים בתחום זה הם - ביטוח רכב חובה; ביטוחי רכב רכוש; ביטוחי חבויות; ביטוחי רכוש; ביטוחי תאונות (טווח קצר). להלן פירוט הענפים הביטוחיים העיקריים בתחום זה:
ביטוח רכב חובה - ביטוח סטטוטורי, הכולל כיסוי ביטוחי לנזקי גוף, שנגרמו כתוצאה משימוש בכלי רכב מנועי, ואשר על כל בעל רכב מנועי לרכוש, כנדרש על פי דין.
ביטוח רכב רכוש - כולל כיסוי ביטוח לנזקי רכוש לרכב, לרבות נזקי צד ג' הנגרמים על ידי כלי רכב מבוטחים.
ביטוח חבויות - כולל, בין היתר, ביטוחי אחריות מעבידים, אחריות מקצועית, אחריות דירקטורים ונושאי משרה, אחריות צד שלישי, אחריות המוצר, ערבות חוק מכר, ביטוח ערבויות ביצוע וערבויות פיננסיות, ביטוח ערבות חוק המכר, ביטוח תאונות אישיות (טווח קצר) וסיכונים אחרים.
ביטוח רכוש - כולל, בין היתר, ביטוחי דירות, עסק, אובדן רכוש, ביטוח כלי טיס וביטוח כלי שיט, וביטוחי משכנתאות.
ביטוח חיים - מתמקד בחיסכון פנסיוני במהלך תקופת העבודה, עד הגיע המבוטח לגיל פרישה וכן - חיסכון במוצרי פרט, לרבות מגוון מוצרי ה-Top Finance וכיסוי לאירועים ביטוחיים הנובעים מסיכונים שונים במהלך חיי הפרט, כגון: ביטוח למקרי מוות, נכות ואובדן כושר עבודה. כמו כן, החברה מציעה ביטוחי משכנתאות ומגוון מוצרים ייחודיים לאוכלוסיית הגיל השלישי. סך הנכסים המנוהלים בתחום על ידי מנורה מבטחים ביטוח, נכון ל-31 בדצמבר 2021, הסתכם בכ-55 מיליארד ש"ח. סך הפרמיות בגין חוזי ביטוח וחוזי השקעה בביטוח חיים, בתקופה 1-12/2021, הסתכם לכ-3.1 מיליארד ש"ח.
ביטוח בריאות - הביטוחים העיקריים בתחום זה כוללים פוליסות מענפי הבריאות לטווח ארוך, ובכללן ביטוח מחלות ואשפוז, ביטוחי שיניים, ביטוח סיעודי וביטוח מחלות קשות. הביטוח נערך במסגרת פוליסות מסוג פרט וקולקטיבים והן מכסות את מגוון הנזקים (למעט מוות ממחלה) הנגרמים למבוטח כתוצאה ממחלות ו/או מתאונות. תחום זה מאחד תחתיו גם את מרבית פוליסות ביטוח הבריאות השונות לטווח קצר, כגון: ביטוח דמי מחלה, ביטוח נסיעות לחו"ל וביטוח עובדים זרים ותיירים.
הערות שוליים

↑  מיזוג חברת מנולייף למנורה מבטחים ביטוח, באתר מנורה מבטחים
↑  דוד תדהר (עורך), "דוד זלמן צימבר", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4191
↑   אסא ששון, יש לי ביטוח סיעודי, מה קורה עכשיו? כל מה שכדאי לדעת על הסערה בענף הביטוח, באתר TheMarker‏, 29 באוקטובר 2019
| חברות ביטוח בישראל |
| --- | --- | --- |
| חברות פעילות | AIG • ביטוח ישיר • איילון • ביטוח חקלאי • הכשרה • הפניקס • הראל • ווישור • כלל ביטוח • מגדל • מנורה מבטחים • ענבל • שירביט • שלמה ביטוח • שומרה • ליברה • קרנית • הפול |  |
| סוכניות מובילות | מבטח סימון • מדנס |  |
| חברות שנסגרו | אבנר • אליהו • הסנה |  |
המפקח על הביטוח • התאגיד המנהל של המאגר לביטוח רכב חובה בע"מ (הפול) • איגוד חברות הביטוח בישראל • התאחדות חברות לביטוח חיים בע"מ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308954805171
שגרירות ארצות הברית ברייקיאוויק

| --- | --- |


 מידע כללי
 כתובת:  Engjateigur 7 
 עיר:  רייקיאוויק
 קואורדינטות:  64°08′28″N 21°53′23″W﻿ / ﻿64.14112°N 21.8896°W﻿ / 64.14112; -21.8896
 דיפלומטיה
 חלק מ:  יחסי איסלנד – ארצות הברית
 כפופה ל:   מחלקת המדינה
 שטח האמנה:  איסלנד איסלנד
 מדינה מיוצגת:  ארצות הברית ארצות הברית
 
 is.usembassy.gov
 he
 
שגרירות ארצות הברית ברייקיוואיק (באנגלית: Embassy of the United States, Reykjavík) היא הנציגות הדיפלומטית של ארצות הברית באיסלנד. השגרירות מנוהלת על ידי שגריר ארצות הברית באיסלנד. השגרירות באיסלנד פועלת להגנה ולקידום האינטרסים של ארצות הברית באיסלנד באמצעות יחסים דיפלומטיים עם ממשלת איסלנד. שגרירות ארצות הברית באיסלנד ממלאת תפקיד מרכזי בהעמקת הקשרים בין שתי המדינות בתחומים כגון ביטחון, סחר והשקעות, תרבות, חינוך, מדע וטכנולוגיה. לאורך השנים, השגרירות אירחה ביקורים של נשיאים, מזכירי ממשלה, סנאטורים, חברי קונגרס, אנשי עסקים, אנשי אקדמיה, שחקנים ואסטרונאוטים, וכן השתתפה במשא ומתן על הסכמים בילטרליים בתחומי הביטחון, הסחר ושיתוף הפעולה המדעי. בנוסף, השגרירות הציגה מאות אמנים, מבצעים ומרצים בפני הקהל האיסלנדי, וסיפקה ייעוץ וסיוע לאלפי איסלנדים הנוסעים לארצות הברית למטרות לימודים, עבודה או תיירות, כמו גם לאלפי אמריקאים המבקרים באיסלנד.
הערות שוליים

↑  U. S. Embassy Reykjavik, U.S. Embassy Reykjavík, U.S. Embassy in Iceland, ‏2024-08-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  U. S. Embassy Reykjavik, Policy & History, U.S. Embassy in Iceland, ‏2024-08-12 (באנגלית אמריקאית)
רפי ויינשטוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1966 (בן 58) 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן,זמר
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרופיל ב-IMDb
 
רפי ויינשטוק (נולד ב-19 בספטמבר 1966) הוא שחקן, וזמר ישראלי.
קריירה

ויינשטוק נולד בחיפה להורים שעלו מרומניה, בגיל שש עשרה החל להופיע במחזה "הניצול" העוסק בחבורה של ילדים בתקופת השואה, הוא שירת בלהקת פיקוד צפון ולאחר מכן למד בבית צבי.
הוא שיחק את רוני בקומדיית המצבים "סטרייט ולעניין".
ב-2003 שיחק את אהוד גלבוע בסדרה "טיפול נמרץ".
ב-1995 שיחק את קניקי במחזמר "גריז" שזכה להצלחה, בשנה זו לקח חלק בפסטיגל.
הוא דיבב מספר דמויות בסדרה "המעופפים הנועזים".
הוא הופיע בקלטת הילדים "התנ"ך לילדים - סיפורים ושירים" שיצרה רחל שיין ארגמן.
בתיאטרון שיחק בהצגות שלוש אחיות, "ישו כוכב עליון" ו"הסוחר מוונציה" שביים עמרי ניצן.
הוא הופיע בהפקה בגרמניה המבוססת על הרומן "המהמר" ובעקבות זאת עבר להתגורר במדינה.
ב-2013 שיחק את קפטן פון טראפ במחזמר "צלילי המוזיקה".
באירוויזיון 2015 היה חבר בצוות השיפוט הישראלי.
חיים אישיים

ויינשטוק היה בן זוגו של השחקן יוסי גרבר במשך יותר מעשרים שנה, ושיחק איתו גם בסדרת הטלוויזיה בסדרת הטלוויזיה "טיפול נמרץ".
הערות שוליים

↑    יואב בירנברג, האהבה שאחרי יוסי, באתר "ידיעות אחרונות", 5 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008757046905171  MusicBrainz: 008064a0-8dbd-44fd-8312-d87c4776532d  VIAF: 1159818645213811370   WorldCat (עם VIAF): 1159818645213811370
בוריס יופן

| --- | --- |

 לידה:  28 באפריל 1891 אודסה, האימפריה הרוסית
 פטירה:  11 במרץ 1976 (בגיל 84) מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות באודסה על שם גרקוב 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  בית על הגדה, ארמון הסובייטים (מעולם לא הושלם)
 פרסים והוקרה:  האדריכל העממי של ברית המועצות (20 באוקטובר 1970)
 בן או בת זוג:  Olga Iofan (העשור של 1920–?)   Olga Iofan (העשור של 1910–?) 
 
הבית על הגדה של יופן כיום.
בוריס מיכאילוביץ' יופן (ברוסית: Борис Михайлович Иофан,‏ IPA: [ɪɐˈfan];‏ 28 באפריל 1891 – 11 במרץ 1976) היה אדריכל יהודי סובייטי, שנודע בזכות סגנון האדריכלות הסטליניסטית שלו בבית על הגדה משנת 1931 ובעיצוב המנצח לארמון הסובייטים בשנים 1931–1933.
רקע

יופן, יליד אודסה, סיים בשנת 1916 את לימודיו במכון המלכותי הגבוה לאמנויות יפות (Regio Istituto Superiore di Belle Arti. כיום האקדמיה לאמנויות היפות, Accademia di Belle Arti) ברומא, איטליה וקיבל תואר באדריכלות, בתחילה בעקבות הסגנון הנאו-קלאסי המסורתי באותה עת. עבודתו העיקרית הראשונה הייתה סנטוריום ברביקה לאליטה של המפלגה (1929), שהציגה אותו בפני לקוחות בצמרת המדינה.
בשנת 1931 השלים יופן את הבית על הגדה (השם הרשמי Дом Правительства, בניין הממשלה). מבנה זה כולל 505 דירות, שני תיאטראות וחנויות קמעונאיות, והפך לדוגמה איקונית של סטליניזם מוקדם. בוריס יופן התגורר בבניין זה משהושלם ועד מותו.
ארמון הסובייטים

תכנונו של יופן בתחרות אדריכלית לארמון הסובייטים זכה ב-1932 (הפרס הראשון התחלק למעשה בין שלושה תכנונים מתחרים, אך לבסוף העניק יוסיף סטלין את הזכייה ליופן). עיצובו זכה במדליית זהב במהלך התערוכה הבינלאומית שהוקדשה לאמנות וטכנולוגיה בחיים המודרניים ב-1937 בפריז. קתדרלת ישו המושיע, אנדרטה שיזם אלכסנדר הראשון (וקודש על ידי אלכסנדר השלישי), נהרסה לצורך בניית הארמון (לפני תחילת התחרות). הבנייה התנהלה באיטיות ובתגובה לפלישה הנאצית לברית המועצות במסגרת מבצע ברברוסה, הופסקו עבודות הבנייה ביוני 1941 עת מסגרת הפלדה של המבנה התנשאה לגובה של 50 מטרים. לאחר מכן, המסגרת פורקה ונגרטה לייצור נשק. ב-1958 הוקמה במקום בריכת השחייה של מוסקבה, לאחר שבניית הארמון ננטשה. בריכה פתוחה זו נסגרה בסופו של דבר והקתדרלה נבנתה מחדש באותו מקום בשנים 1994–1995.
יופן עיצב את הביתנים הסובייטים בתערוכה העולמית בפריז (1937) ובניו יורק (1939). מאוחר יותר, התמודד על פרויקט גורד השחקים של הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה (1947) אך הזכייה הוענקה ללב רודנב (אנ'). בשנותיו האחרונות, זכה יופן בתואר האדריכל העממי של ברית המועצות (אנ') (20 באוקטובר 1970).
פרויקטים

1925 - בניין ברחוב Rusakovskaya 7
1927 - האוניברסיטה החקלאית הממלכתית הרוסית - האקדמיה החקלאית Timiryazev מוסקבה, בניין מנהלי, בניין קולחוז.
1928-1931 - הבית הראשון של הסובייטים של ה-CEC ו-SNK של ברית המועצות (בית על הגדה).
1931 - עיצוב ארמון הסובייטים.
1935 - סנטוריום לניהול רפואי ותברואתי של הקרמלין "Barvikha" (כיום סנטוריום קליני "Barvikha").
1937 - ביתן התערוכה הבינלאומית בפריז. הפסל הפועל ואשת הקולחוז בראש המבנה מאת ורה מוחינה.
1938 - בית התרבות ZiS (אז בית הקולנוע והסניף מס' 1 של ארמון התרבות עמו "ZiL", כיום מרכז הפנאי באזור זיוזינו בשדרות סימפרופול, 4).
1939 - ביתן סובייטי של התערוכה בניו יורק.
1938-1944 - תחנת המטרו באומנסקאיה.
1944-1947 - מעבדת האקדמיה פיוטר קפיצה.
שחזור ושיקום של תיאטרון וכטנגוב.
1947-1948 - פרויקטים של רבי קומות סטלין, בניינים של אוניברסיטת מוסקבה.
1957 - בית החולים הקליני המרכזי של נשיא רוסיה, רחוב מרשל טימושנקו 15, מחוז קונצבו, מוסקבה.
1962-1975 - מתחם בנייני דירות במוסקבה ברחוב שצ'רבקובסקיה (בתים מס' 7, 9, 11, מתכננים שותפים D. Alekseev, N. Chelyshev, A. Smekhov).
1972 - האוניברסיטה הממלכתית של רוסיה לחינוך גופני, ספורט, נוער ותיירות (פרויקט שיושם לאחרונה).
לקריאה נוספת

Berkovich, Gary. Reclaiming a History. Jewish Architects in Imperial Russia and the USSR. Volume 2. Soviet Avant-garde: 1917–1933. Weimar und Rostock: Grunberg Verlag. 2021. P. 145. ISBN 978-3-933713-63-6
הערות שוליים

↑  Radio "Echo moscvy": "Architect of power"
↑  House on the Embankment web site: domna.ru
↑  www.promedali.ru История почетного звания «Народный архитектор СССР» (accessed in September 2010)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455298705171  GND: 124614086  ISNI: 0000 0001 2211 1199  LCCN: n79088437  LNB: 000341725  NKC: xx0273926  SUDOC: 168712822  ULAN: 500030080  VIAF: 52966726   WorldCat (עם VIAF): 52966726
בועת הדוט-קום

בועת הדוט-קום, כפי שהתבטאה בעליה התלולה במדד הנאסד"ק, והמפולת שאחריה
בועת הדוט-קום הייתה בועה כלכלית שהתקיימה בין 1995 ל-2001. שיאה היה במרץ 2000, כאשר מדד הנאסד"ק עמד על 5,132.52 נקודות. במהלך שנים אלה נרשמה בבורסות לניירות ערך עלייה מהירה במחירי מניות סקטור האינטרנט החדש ובסקטורים הקשורים אליו תוך ניתוק גדל והולך מהשווי הכלכלי ה"אמיתי" של החברות הנסחרות. דבר זה יצר את "הבועה".
תקופה זו אופיינה בהיווסדותן של חברות מבוססות-אינטרנט רבות. שילוב של צמיחה מהירה של מחירי המניות, ספקולציות של יחידים לגבי ערכן של המניות, וזמינותם הגדולה של כספי השקעות מקרנות הון סיכון רבות יצרו סביבה שבה רבים מהעסקים הללו דחו מודלים עסקיים רגילים והתמקדו בנתח השוק במקום ברווח של החברות, אשר גרמו לניפוח הבועה כך שערכן הריאלי של המניות התרחקו מערכן הנקוב.
התפוצצות בועת הדוט קום התרחשה בין השנים 1999 - 2001, כאשר מספר חברות מונפקות הפכו לחדלות פרעון, ואחרות, ששווי השוק שלהן צנח ביותר משמונים אחוזים, ואפילו עד 96 % כמו חברת אמזון אך עדיין נשארו יציבות ורווחיות.
התפוצצות הבועה ציינה את תחילתו של מיתון במדינות המפותחות במהלך השנים שלאחר מכן. למעשה ניתן לומר כי שינוי המודלים (המנותקים מהשווי הכלכלי) להערכת שווי המניות בתקופה זו, יצר מצג שווא של עליה מגמתית ומתמשכת של ערך המניות, מה שגרם ליותר ויותר משקיעים להשקיע, מה שגרם כתוצאה מכך להמשך העלייה המטאורית וחוזר חלילה עד נקודת הקריסה.
תחילת הבועה והתנפחותה > באג 2000

לקראת סיומו של העשור החלה פאניקה בקרב המשקיעים ובכלל בשווקים לנוכח תקלה אפשרית בהתנהלות של המחשבים בתחילת האלף השלישי, תקלה שבוססה על בסיס הפעילות והביצוע של המחשבים. עם התקרבותה של שנת 2000 התברר שבנתונים תאריכיים רבים המאוחסנים במאגרי נתונים ממוחשבים רשומה השנה, משיקולי חיסכון במקום, בשתי ספרות בלבד (שנת 1987, למשל, נרשמה כשנת 87). בצורת רישום זו לא הייתה בעיה כל זמן שהנתונים עסקו רק באירועים שקדמו לשנת 2000, אך יש בה בעיה כאשר לנתונים מצטרפים נתונים העוסקים בשנת 2000 ואילך. השוואה בין תאריך בשנת 2000, שבו תוצג השנה בצורה "00", לבין תאריך בשנים שקדמו לה תיתן במצב זה תשובה שגויה, משום ש-"00" קטן מ-"87", אף ששנת 2000 מאוחרת משנת 1987. גם פעולות אריתמטיות בין תאריכים (כגון חישוב הזמן שחלף בין שני אירועים) תיתן במצב זה תשובה שגויה. באג פוטנציאלי זה נקרא "באג 2000" או "באג המילניום", ועורר חשש כבד מאוד, הן ביחס לתפקודן של מערכות מידע, ובפרט ביחס לתפקודן של מערכות זמן אמת.
כאשר תוכניות מחשב מורכבות פותחו החל משנות ה-60 ועד שנות ה-80, מהנדסי מחשבים השתמשו בקוד דו ספרתי לשנה. מהנדסים קיצרו את התאריך כי אחסון נתונים במחשבים היה יקר ותפס הרבה מקום. לנוכח התקרבות הבאג האפשרי, הבנקים, אשר מחשבים ריבית על בסיס יומי, התמודדו עם קשיי מספור במחשבים. מרכזי טכנולוגיה, כמו תחנות כוח, היו מאוימים גם הם על ידי באג 2000. תחנות כוח תלויות בתחזוקה שוטפת של המחשב לצורך בדיקות בטיחות, כגון לחץ מים או דרגת קרינה. אי קיום התאריך הנכון יגרום לביטול החישובים הללו ועלול היה לסכן את התושבים הסמוכים לתחנות במקרים כגון תחנות כוח גרעיניות. גם פעולות הובלה וטיסה תלויות בנתוני זמנים מקודדים במחשב.
באג 2000 הייתה גם בעיית תוכנה וגם בעיית חומרה. תוכנה מתייחסת לתוכניות האלקטרוניות בשימוש כדי להורות למחשב כיצד לפעול דרך קידודים על בסיס בינארי. החומרה היא המנגנון של המחשב עצמו. חברות תוכנה וחומרה מיהרו לתקן את הבאג וסיפקו תוכניות "תואמות לשנת 2000" כדי לעזור לפתרון את המשבר. הפתרון הפשוט ביותר היה הטוב ביותר: התאריך פשוט הורחב למספר בן ארבע ספרות. ממשלות, במיוחד בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, פעלו כדי לטפל בבעיה. בסופו של דבר, היו מעט מאוד בעיות. לא הייתה תקלה במחשבים ברחבי העולם כפי שהוערך. בפועל, ההנפקה של מערכות "תואמות לשנת 2000" הובילה להכפלת המכירות והרווחים של החברות והמשקיעים בהן, ובתוך שנה עלה מדד הנאסד"ק פי שניים.
התפוצצות הבועה והשלכותיה > התפוצצות

עם תחילתה של שנת 2000 ומעבר החשש מפני באג 2000, הכריז הפדרל ריזרב האמריקאי, בניהולו של היושב ראש אלן גרינספן, על כוונתו לשנות מסלול ולבצע העלאת ריביות בשווקים. החלה עלייה הדרגתית של שער הריבית מ-5% ביוני 1999 ל-6% במרץ 2000. בעקבות כך נוצר בלבול בקרב המשקיעים סביב השאלה האם חברות האינטרנט הרבות של בועת הדוט-קום יושפעו מהעלאת עלויות האשראי. במהלך שנות ה-90 המוקדמות, הפדרל ריזרב התאים את הריבית בפגישות ועדת השוק הפתוח הפדרלית (FOMC). גורמים רשמיים העלו את הריבית ב-19 באפריל 1994, בפגישת חירום בגלל חשש מפני אינפלציה, ובעקבות העלאה זאת החלה ירידה בשער הריבית שנמשכה לאורכה של תקופת בועת הדוט-קום.
ב-10 במרץ 2000 הגיע מדד הנאסד"ק לשיא של כל הזמנים בעומדו על 5,132.52 נקודות. היה זה נתון גבוה פי חמישה מנתון המדד חמש שנים בלבד קודם לכן. מיד אחר כך החלה צניחה כאשר חברות הנסחרות בבורסה נפגעו מהעלאת הריבית. ב-13 במרץ נודע כי יפן נכנסה למיתון כלכלי לנוכח הפנייה (מיתון שהוביל גם למשבר פוליטי במדינה). כניסתה של יפן למצב זה של מיתון הוא שהוביל למהפך בשוק, כאשר הביטחון העצמי המופרז של המשקיעים הרבים הומר במהרה לחשש מפני נסיגה כלכלית חדה שהוביל למירוץ אחר מכירת ההשקעות בחברות האינטרנט שיצרו את הבועה. עם תחילת המירוץ למכירת ההשקעות התנפצה הבועה וחברות טכנולוגיה כגון נטסקייפ, Pets.com ו-Yahoo! איבדו את הרווחיות שלהן מהר יותר מאשר השיגו אותה. בועה כלכלית שמתפוצצת אינה יכולה לעבור אינפלציה מחודשת, ותהליך התנפצותה עלול לזלוג לשווקים נוספים ולגרום למיתון כלכלי.
בתחילת שנת 2000 הודיעה חברת התקשורת האמריקנית שהייתה חביבה על המשקיעים, אמריקה און ליין, על כוונתה לרכוש את חברת התקשורת טיים וורנר. (זאת בעסקה שתוארה שנתיים לאחר מכן כ"מיזוג הגרוע בהיסטוריה"). חברות התקשורת השונות לא יכלו לעמוד בעול הכלכלי והצהירו על חדלות פירעון ומניותיהן החלו לצנוח. גם חברות גדולות, כדוגמת סיסקו מערכות, שנשענו על תשתיות של חברות התקשורת נפגעו קשות מהמהלך. חברות אינטרנט שונות ובכיריהן הואשמו בהונאה והטעייה של מחזיקי המניות וכן הרשות לניירות ערך קנסה במיליוני דולרים חברות ובתי השקעות כדוגמת מריל לינץ' וסיטיגרופ על הטעיית משקיעים. ערך המניה של חברת Value America בבעלות של קרייג וין למשל ירדה מ-55 $ ל-77 סנט תוך זמן קצר ובסוף החברה פשטה רגל.
עד לסתיו 2000, רוב חברות האינטרנט איבדו בסביבות 75% מערכן, הפסד כולל של 1.75 טריליון דולרים מערך השוק. רוב החברות האינטרנט הגדולות מתקופת הבועה הפכו לחדלות פירעון או התמוססו עם הזמן מהשוק לנוכח הגעתם של מתחרים ולנוכח אי יכולתן לשחזר את מעמדם בשוק. בין חברות האינטרנט הגדולות שהחליפו את החברות מדור הדוט קום ישנן אינטרנט אקספלורר, מוזילה פיירפוקס וגוגל כרום. נטסקייפ, לדוגמה, פורקה סופית בשנת 2008 לאחר אובדן התמיכה בה מידי חברת אמריקה און ליין שרכשה אותה ב-1999.
התפוצצות הבועה והשלכותיה > השפעות לטווח הארוך

במרץ 2001 נכנסה ארצות הברית למיתון כלכלי כולל. קריסת הבורסה בשנים 2000–2002 הובילה להפסד של כ-2 טריליון דולרים מערך השוק, ופיגוע הטרור במרכז הסחר העולמי ב-ספטמבר 2001 החריף את המשבר אף יותר. בכל המדינות המתועשות היו ירידות בביקושים ובהשקעות שהובילו למיתון 2000. ב-9 באוקטובר 2002 הגיע מדד נאסד"ק לשפל של 1,114.11 נקודות, ירידה של 77.9% משיא הבועה ב-10 במרץ 2000. כמעט חצי מיליון אנשים איבדו את עבודתם בעקבות פשיטות רגל של מאות חברות חדלות פירעון. למדד הנאסד"ק נדרשו 15 שנה להתאושש מן המשבר. היו חברות, כגון אמזון ו-eBay, ששרדו את התפוצצות הבועה והפכו למובילות בתחומם עקב המחסור הזמני בתחרות שנוצר מההתפוצצות של הבועה.
כאמור, פיגועי 11 בספטמבר החמירו את המיתון הכלכלי. שוק המניות נסגר למספר ימים לאחר ההתקפות, והבורסה של ניו יורק לא נפתחה מחדש עד 17 בספטמבר. ביום הפיגוע, מדד הדאו ג'ונס התעשייתי (DJIA) רשם את הירידה הגדולה ביותר בתולדותיו שהתרחשה ביום אחד, וירד ב-684.81 נקודות או 7.5% בערך מכלל רווחיו. כדי לסיים את המיתון, הנשיא החדש ג'ורג' ווקר בוש (הושבע לתפקידו בינואר 2001) החל לעבוד עם הקונגרס להפחתת מיסים מיד עם כניסתו לתפקיד. ב-7 ביוני 2001, הנשיא בוש חתם על חוק הצמיחה הכלכלית וההקלה במיסוי של 2001 (EGTRRA), אשר קיצץ במס הכנסה והעניק הקלות למשפחות בחקיקה למפרע עד ינואר של אותה שנה. EGTRRA הורידה את שיעור המס המרבי של האזרחים מ-39.6% ל-35%. EGTRRA הרחיבה גם את תתחום הזיכוי ממס הרווחה. החקיקה הוסיפה להעניק קיצוצי מס עבור זוגות נשואים והכפילה את סכום זיכוי המס למשפחות עם ילדים מ-$500 עבור כל ילד ל-$1,000.13.
קיצוצי המיסים הללו על ידי ממשל בוש אפשרו למשלמי המיסים לשמור נתח רחב יותר מכספם. המשק חזר לצמוח ברבעון האחרון של 2001. גם המדיניות המוניטרית המורחבת של הפדרל ריזרב תרמה לסיום המיתון. הפדרל ריזרב החל להוריד את הריבית בינואר 2001, והמשיך להוריד אותה בכחצי אחוז מדי חודש, כך שהריבית הייתה נמוכה מ-2% עד דצמבר 2001. החלטה זו התקבלה מתוך מאמץ לעורר את הכלכלה על ידי הגופים הפדרליים.
הבועה בישראל

ישראל, שבמהלך שנות ה-90 ביססה את מקומה כמרכז עולמי של חברות הזנק (סטארט-אפ) בתחומי האינטרנט והטלקומוניקציה, ספגה את התפוצצות הבועה במלוא העוצמה. המשבר הביא לנפילת מאות חברות שבתקופה מסוימת נראו כנושאות את בשורת העתיד הכלכלי של מדינת ישראל, הוסיף רבים למעגל האבטלה, והביא קץ לחגיגת הצריכה של המגזר הטכנולוגי שהצטמק מאוד. בשנת 2002 נכנס המשק הישראלי לתקופת השפל הארוכה ביותר מאז קום המדינה. התוצר המקומי הגולמי לנפש ירד ב-3%, התוצר העסקי ירד ב-3.1%, האבטלה עלתה ל-10.3% ומדד המחירים קפץ ב-6.5%. בתקופה זו החלה התאוששות בכלכלה העולמית, בניגוד למשק הישראלי שהמיתון בו גבר. הפתרון הגיע מצד ארצות הברית, שהסכימה למתן ערבויות כתנאי לקיום רפורמות כלכליות במשק הישראלי.
שר האוצר בנימין נתניהו, שנכנס לתפקידו ב-2003 במינויו של ראש הממשלה אריאל שרון, הכין תוכנית להפחתת הגירעון הציבורי בשם "חומת מגן כלכלית", שעזרה בקבלת חלק מהערבויות שממשלת ישראל ביקשה מהאמריקאים לצורך יציאה מהמיתון. נתניהו נקט מדיניות שוק חופשי, שאוששה את הפעילות העסקית במשק, הקטינה את המעורבות הממשלתית, כך שכלל הפרמטרים הראו התאוששות כלכלית רחבה ביניהם חידוש הצמיחה, צמצום האבטלה, החזרת השקעות-חוץ בישראל ורמת אינפלציה כמעט אפסית. מנגד, מדיניותו של נתניהו גרמה לעלייה משמעותית באי השוויון במשק, וישראל הגיעה למקומות הראשונים בעולם המערבי במדד ג'יני. במהלך כהונתו הייתה עליה חדה במדדי העוני היחסי והפערים החברתיים הורחבו. ועדת בכר שפרסמה את מסקנותיה בשנת 2004 הביאה לצמצום הריכוזיות בשליטה בהון הציבורי במדינה, על ידי כך שהוציאה את קרנות הנאמנות וקופות הגמל משליטת הבנקים, ובנוסף הפרידה בין הרישיון לייעץ על פנסיות לבין הרישיון למכור קרנות פנסיה.
ראו גם

‎.com
מיראביליס
וב 2.0