stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וש שירמן (סדרת ספרים)
ספרי הסדרה > האשה השנייה > עלילת הספר

הספר נפתח בעת ששירמן, אשר מצא את עצמו ללא עבודה והרחיב עקב כך את תחום עיסוקו גם למגזר האבטחה, משמש כשומר ראשה של סופי קליינמן, אשתו השנייה של סוחר הסמים דוביק קליינמן. קליינמן הוא האיש שבראש ארגון פשיעה רחב היקף, העומד בפני צו הסגרה להולנד וכלוא בישראל בטרם משפטו. בני הנדל, עורך דינו של קליינמן, רוצה בשירותיו של שירמן משני טעמים. האחד הוא חששו כי נחי אביחיל, ראש ארגון הפשע המתחרה, אשר כנגדו הוא מנהל מעין "מלחמה", הכוללת חיסולים והתנקשויות בחברים בכירים בארגון ובהם אביו של אביחיל, עלול לפגוע בסופי כנקמה. הטעם השני הוא הפחד של קליינמן שמא סופי בוגדת בו עם מאהב בשעה שהוא בכלא. בתחילה שירמן נרתע מן העבודה בעבור קליינמן, אולם בשל העובדה כי הוא נותר ללא עבודה אחרת הוא מסכים. מהר מאוד מוצא עצמו שירמן בעיצומו של רומן אהבים עם סופי, אותה הוא אמור לאבטח. באחד הלילות ישנו חשד לפריצה לוילה בה גרה סופי בתל ברוך. אף כי אין בחשד ממש העימות שפורץ עקב כך בין שירמן לסופי מביא לסיום פרשיית האהבים. זמן קצר אחר כך נרצחת סופי באכזריות. רימון יד שהושלך לעברה בכניסה לביתה הורג אותה במקום. קליינמן, בעלה הכלוא אשר זועם על ג'וש בשל הרומן שניהל עם אשתו, פוקד על שניים מן הבריונים שעובדים עבורו, סרגיי 1 וסרגיי 2 להכות את שירמן. על אף זאת שוכר קליינמן את שירמן למצוא את מי שרצח את אשתו. במקביל מנהל שירמן, עבור אלה, זונה לשעבר, חקירה כדי לאתר את אחותה התאומה.
הערות שוליים

↑  יאיר לפיד, השקספיר של הבלשים, באתר ynet, 18 בספטמבר 2005
↑  נועה מנהיים, בעלה של ליהיא, לרשימת רבי המכר, באתר ynet, 25 בנובמבר 2001
↑  מיכל ארבל, חוקר פרטי, עבודה של גברים אמיתיים, וואלה, ‏ 31.01.2006.
↑  יאיר לפיד מוציא ספר מתח חדש בהוצאת קשת, באתר הארץ, 7 בנובמבר 2001.
↑  יאיר לפיד, הראש הכפול, הוצאת זמורה ביתן, 1989, עמוד 150.
↑  יאיר לפיד, הראש הכפול, הוצאת זמורה ביתן, 1989, עמוד 62.
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 8, "עשרים וחמש שנה קודם, שבועיים לפני השחרור מגולני, העברתי את התיק הרפואי שלי מהבסיס לבקו"ם, בסעיף "הערכה פסיכיאטרית" היה כתוב: "מתקשה בקבלת סמכות", מה שהייתה דרך קלינית להגיד שאני מגיב רע מאוד להוראות".
↑  יאיר לפיד, הראש הכפול, הוצאת זמורה ביתן, 1989, עמוד 38, "אני הייתי מ"מ באותה חטיבה שאתה היית סמג"ד שלה".
↑  יאיר לפיד, האשה השניה, קשת הוצאה לאור, 2006, עמוד 164, "אנחנו מתקרבים לראש- פינה, אחר כך חותכים דרך הכביש החיצוני שבו יש את המשטרה ושתי המסעדות הקטנות שהיינו הולכים אליהן לאכול שקשוקה כשהיינו חוזרים מהמילואים בלבנון".
↑  שירי לב-ארי, יומנו של גבר גבר, באתר הארץ, 22 במרץ 2006, "הבלש ג'וש שירמן הוא מין גבר ישן-חדש כזה".
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 79, "אלו היו החיים שלי, עד הרגע שבו שלחתי מרפק לתוך הפנים של סוחר סמים בן תשע עשרה בלי לדעת שמאחורי הראי של חדר החקירות עומד מפקד המחוז עם שני עיתונאים".
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 213, "אני די טוב עם אקדח גם בטווחים ארוכים יותר, אבל מהמרחק הזה לא יכולתי להחטיא".
↑  יאיר לפיד, הראש הכפול, הוצאת זמורה ביתן, 1989, עמוד 67.
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 145.
↑  יאיר לפיד, האשה השניה, קשת הוצאה לאור, 2006, עמוד 72.
↑  יאיר לפיד, הראש הכפול, הוצאת זמורה ביתן, 1989, עמוד 11.
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 26.
↑  יאיר לפיד, האשה השניה, קשת הוצאה לאור, 2006, עמוד 20.
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 10, "רוני, אחותי, התגוררה באגף התת-קרקעי של בית הקברות בקרית שאול מזה עשר שנים. שוטר מושחת בשם גולדשטיין רצח אותה בגלל תיק שחקרתי".
↑  אריאנה מלמד, הלוזר ואני, באתר ynet, 20 בינואר 2006
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 65.
↑  אהוד אשרי, עיתונאות מנומסת, באתר הארץ, 11 במרץ 2006, "לונדון השתמש בגיבור ספריו של לפיד, ג'וש שירמן, כדי להגיד משהו על לפיד עצמו: "שירמן הוא כל מה שאתה לא. הוא לא רוצה להתחבב, לא שם דאם, ואתה כל הזמן שם"."
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמוד 127.
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמודים 16-17.
↑  יאיר לפיד, החידה השישית, קשת הוצאה לאור, 2001, עמודים 27-28.
↑  גל פרל פינקל, כל האקשן בספר לא יעזור אם העלילה לא חכמה, באתר זמן ישראל, 4 באפריל 2021.
↑  יאיר לפיד, האשה השניה, קשת הוצאה לאור, 2006, עמוד 17, "כך שהחלטתי להרחיב את העסק וברגע של השראה שלחתי את עצמי לקורס מתקדם של אבטחת-אישים בחוף פלמחים. במשך עשרה ימים קפצנו ממכוניות נוסעות, עבדנו על תרגילי "תוציא לו את הסכין מהיד ותשבור לו את קנה-הנשימה" והתאמנו בחילוץ מהיר של הלקוח ממקומות סגורים. באופן מפתיע, די נהניתי מזה. אבטחה היא לא עסק מורכב. אתה צריך לדעת לירות, להרביץ ולדבר בנימוס. היו לי לפחות שניים מתוך השלושה.".
↑  יאיר לפיד, האשה השניה, קשת הוצאה לאור, 2006, עמוד 31.
ראלים

| --- | --- |

 מטה הארגון:  ז'נבה 
 מייסדים:  קלוד ווריו 
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 www.rael.org
 
התנועה הראלית היא תנועה בינלאומית המאמינה שבני האדם על פני כדור הארץ נוצרו בתהליך של הנדסה גנטית על ידי חוצנים.
התנועה נקראת על שם הכינוי שניתן, לפי המסרים הראלים (Raelians), על ידי החוצנים למנהיג התנועה "ראל" (Raël), עיתונאי צרפתי בשם קלוד וריון, כאשר לדבריו נלקח לרכב חלל וקיבל את הבשורה על מנת להפיצה לאנושות.
הראלים מאמינים כי "ראל" הוא האחרון בשרשרת האישים ההיסטוריים שקדמו לו, ובהם משה, ישו, מוחמד ובודהא, והוא למעשה אותו משיח בן דוד לפי המסורת היהודית.
הראלים דוגלים בקידמה טכנולוגית והתפתחות מדעית כערכים מובילים אליהם בני האדם צריכים לשאוף. כמו כן התנועה תומכת בשיבוט בני אדם ואף מממנת ומבצעת מחקרים בנושא.
הראלים טוענים כי הצליחו לשבט תינוקת וכי שמה איב, אך מעולם לא הציגו כל הוכחה לכך.
לפי פרסומי התנועה, חברי התנועה ברחבי העולם מונים כ-100,000 איש ואשה, זאת חרף הדלפות מכתבי דואר אלקטרוני פנימיים ורשמיים המציגים מספר נמוך בהרבה. על פי אותן הדלפות, מהקמת התנועה עד ספטמבר 2017 הצטרפו אליה 21,168 חברים בלבד, מתוכם פעילים כ-18,111.
תחילתה של התנועה

התנועה הראלית נוסדה על ידי עיתונאי צרפתי בשם קלוד וריון, שטען כי נפגש עם חוצן שהגיע בעב"ם מפלנטה אחרת בדצמבר 1973. לדבריו, החוצן, אשר הציג את עצמו כיהוה מהתנ"ך, העניק פירוש חדש לתנ"ך כיצירה מדעית, וכי הם הבאים מהכוכבים יצרו את האנושות על ידי ניסויים גנטיים בעבר. לאחר שקלוד וריון שינה את שמו לראל, הקים את התנועה הראלית אשר דוגלת ומחזיקה בתאוריה זו של בריאת כדור הארץ. חברי התנועה אינם מאמינים באל, או בכל דבר רוחני מעין רוחות נשמות וגלגולים, או כל מיני אנרגיות שונות המיוחסות לנושאי העידן החדש.
ספרות

התנועה פרסמה שורה של ספרים המתארים ומסבירים את אמונתם. הספרים, רובם נכתבו על ידי "ראל", בהם:
"האמת על האלוהים", הספר הראשון אשר נכתב על ידי "ראל" - מתאר את המפגש הראשון בינו למנהיג החוצנים. המפגש התרחש ברכב חלל ב-13 בדצמבר 1973 ובמהלכו הוסבר לו כיצד בראו החוצנים, שלפי טענתם נקראים "אלוהים", את בני האדם והודגם לו כיצד כל סיפורי התנ"ך, הברית החדשה, הקוראן ואחרים מסבירים ומחזקים טענה זאת. באותו מפגש גם נתבקש להתחיל ולהפיץ את האמת ברחבי העולם.
"החוצנים לקחו אותי לפלנטה שלהם" מאת "ראל" - ספרו השני של "ראל" מתאר את ביקורו של מנהיג התנועה בכוכבם של ה"אלוהים" ובו גם מתוארות הדרישות של החוצנים מאיתנו בני האדם.
"כן לשיבוט אנושי" מאת "ראל" - ספר המסביר מדוע על בני האדם לשאוף לא רק ליצירת תעתיקים לבני אדם קיימים אלא גם ליכולת שכפול הזיכרון והאישיות של אדם כלשהו לתעתיק החדש של גופו ובכך למעשה להבטיח חיי נצח (דבר שבדתות קודמות מובטח למי שמוגדר "צדיק" על פי אותה דת לאחר מותו).
השגרירות

לפי אמונת הראלים, החוצנים אינם רוצים להיתפס כפולשים כאשר יגיעו לחדש את קשריהם עם בני האדם באופן רשמי ולכן הם מבקשים שתיבנה עבורם שגרירות ששטחה יחשב תחת ריבונותם. בניית שגרירות זאת, לדבריהם, תתפרש על ידי החוצנים כהזמנה רשמית. בימי ממשלת ישראל העשרים וחמש אף הוגשה בקשה להקצאת שטח לשגרירות זו בקרבת ירושלים, אך הבקשה נדחתה.
יחסם נגד היהדות ונגד מדינת ישראל

התנועה הראלית מחזיקה בעמדות עוינות במיוחד כמו אנטי-ציוניות נגד מדינת ישראל ואף בעמדות אנטישמיות כלפי יהדות ישראל, המתבטאות בפרסומים רשמיים לאורך השנים מטעם ראל.
בפרסומים נטען בין היתר שעל היהודים לשוב לגולה היות שהמשטר הציוני גנב את האדמות מהפלסטינים ומתכנן לבצע בהם רצח עם, שיהודי ישראל הם יהודים מזויפים - ולמעשה, לטענת התנועה - הפלסטינים הם היהודים האמיתיים.
ב-12 באפריל 2009 ראל פרסם כי קיבל לכאורה מסר מאלוהי היהודים, הכולל בין היתר הודעה כי הוא מפסיק את ההגנה שהעניק עד אותה עת למדינת ישראל, וחושף כי מטרת הקמת מדינת ישראל הייתה ״יצירת מדינה רב גזעית ורב-תרבותית...לא קרה מאומה למעט אלימות, שנאה וסבל שכוון לעם הפלסטיני״. אותו מסר כלל גם רמיזה לחורבן אפשרי: ״אנו מציעים לעם היהודי הזדמנות אחרונה לנצל את ההזדמנות לכבד את רצונם של בוראינו האלוהים, על ידי בחירה במסלול של שלום, מכיוון שסיומה של ההגנה יוביל להשמדתה של ישראל.״
ב-6 באוגוסט 2015 ראל פרסם כי קיבל לכאורה מסר נוסף אלוהי היהודים, בו נכללות האשמות חריפות נגד יהודי מדינת ישראל הכוללות בין היתר ״בגדתם בכל ערכי המופת של היהדות על ידי גניבת האדמה והבתים שלא שייכים לכם, ובמיוחד על ידי אי כיבוד הדיבר הכי חשוב שלי: ״לא תרצח״ וצבירת כלי נשק גרעיניים שביכולתם להרוג מיליוני אנשים ברגע אחד ולהצית מלחמת עולם...אני מבקש מכל היהודים האמתיים לעזוב את ארץ פלסטין במהירות האפשרית...היהודים האמתיים שוב נגזר עליהם לצאת לגולה חדשה. באותו מסר יהוה לכאורה חוזר על תפיסתו כי ישראל צריכה הייתה להיות מדינת כל אזרחיה וטוען כי ״בני העם קשה העורף שרק ברח מהשואה הנאצית ומחנות הריכוז, הפכו לקשים הרבה יותר. הם יצרו מחנות ריכוז לפלסטינים שאת בתיהם ואדמתם גנבו, הפציצו את מחנה הריכוז שהוא עזה ואפילו מכינים פתרון סופי עם מטרה של שואה פלסטינית״ בנוסף לכך יהוה מגדיר באותו מסר מיהו יהודי אמיתי: ״היהודים האמתיים הם כמובן אנטי-ציונים...ראלים הם עתה היהודים האמתיים...אנחנו מבקשים מכל היהודים לעזוב את ישראל במהירות האפשרית, להפוך לראלים, ולתמוך בפלסטינים, שהם למעשה ברובם צאצאיהם של יהודים אמתיים...לראות יהודים מזויפים באים מאירופה ושוחטים את הצאצאים של היהודים שחיו בישראל בימי התנ״ך, זה פשע קורע לב... יהדות אנטי-גזענית, יהדות בינלאומית שבכוונתה לאחד את כל האומות לממשלה עולמית, יהדות אנטי-מיליטריסטית שדוחפת לפירוק מנשק להשמדה המונית״. מספר שנים לאחר מכן הצהיר ראל כי מוטב שכל מדינות העולם תייצרנה נשק גרעיני.
ב-1 באוקטובר 2017 שיתף ראל בחשבון הפייסבוק הפרטי שלו כתבה של הג'רוזלם פוסט על קריאה של חסן נסראללה ליהודים לרדת מישראל, והעיר שהוא צודק לחלוטין.
ב-1 בינואר 2018 שיתף ראל בחשבון הפייסבוק הפרטי שלו כתבה על עהד תמימי, שיבח אותה והגדיר את מעשיה כ״התנגדות יפהפייה״.
יחסם נגד היהדות ונגד מדינת ישראל > Elohim Leaks

התנועה הראלית הקימה אתר אינטרנט הכולל מסרים לכאורה מהאלוהים, המכוונים כביכול לסודות ממשלתיים שונים של ישראל וארה״ב. באותו אתר ראל טוען כי השירותים החשאיים של ישראל וארה״ב זוממים להתנקש בחייו.
ב-21 באוגוסט 2015 פורסם באתר כי ממשלת ישראל מתכננת מתקפת דגל כוזב בתל אביב שתהרוג אלפי ישראלים, על מנת לנגח את הסימפתיה העולמית לסבל הפלסטיני. נטען בין היתר כי שירותי הביון הישראלים, מחופשים לחברי חמאס, יספקו לארגון חומרי נפץ וגישה בטוחה לאזור המתקפה. לאחר זאת, כך נטען, ישראל תפנה את כלל הפלסטינים מהשטחים שכבשה אל מדינות ערביות בטענה כי אינם מוגנים. ממשלת ישראל מואשמת במאמר זה כי היא מוכנה להקריב אלפים מאזרחיה על מנת לעצור את העולם מתמיכה בתושבי עזה.
ב-22 באוגוסט 2015 פורסם באתר כי ממשלת ישראל, נאט"ו וממשלת ארצות הברית מתכננות בחשאי להשמיד באמצעים ביולוגים את כל אוכלוסיית כדור הארץ שאינה לבנה או יהודית. נטען באותו מאמר כי ישראל וארה״ב מבצעות זה מכבר ניסויים באותו נשק ביולוגי על תושבי אפריקה וסוריה, ושמטרת העל של אותו פרויקט לכאורה היא הקמת אימפריה עולמית בראשות מדינות נאט״ו, ארה״ב וישראל תוך השמדת כל תושבי כדוה״א השחורים, האסייתים והערבים.
ב-22 באוגוסט 2015 פורסם באתר כי צה״ל לומד ומתכנן בחשאי להרעיל באמצעים ביולוגים את מקורות המים של האוכלוסייה הפלסטינית ביהודה ושומרון על מנת להביא למותם של אלפים מקרבם. לאחר מכן נטען כי צה״ל יפתח במבצע הומניטרי שמטרתו להציל את הפלסטינים מאותו אסון ידי עצמו וכך יצור תדמית חיובית של צבא מוסרי ומושיע.
ב-27 באוגוסט 2015 פורסם באתר כי צה״ל מאמן, מחמש ומפקד על קבוצה של חמושים ברמת הגולן הסורית המתנגדים למשטר אסד. אותה קבוצה, כך נטען, תקפה במכוון אזורים ברמת הגולן (שעל פי ראל הוא שטח כבוש על ידי ישראל) על מנת שלצה״ל תהיה לגיטימציה לתקוף בתגובה מטרות של המשטר הסורי.
ב-29 בספטמבר 2015 פורסם באתר כי ממשלת ישראל מתכננת בחשאי להשמיד באמצעות כלים חמקניים ספינות של הצי האמריקני במפרץ הפרסי, להציג זאת כמתקפה איראנית וכך להצית מלחמה בין ארה״ב ואיראן. באותו מאמר נטען גם כי פיגועי 11 בספטמבר בוצעו בשיטה דומה.
ב-27 בנובמבר 2015 פורסם באתר כי בין ישראל לטורקיה קיים הסכם חשאי, על פיו שתי המדינות יממנו את ארגון המדינה האסלאמית ויספקו לאנשיו תחמושת ואימונים, על מנת להחליש את המשטר הסורי ולאפשר לטורקיה לספח את כל שטחי כורדיסטן הסורית, בעוד ישראל תוכל לספח את שטחי רמת הגולן. זאת למרות שישראל כבר עשתה זאת למעשה ב-1981 באמצעות חוק רמת הגולן.
יחסם נגד היהדות ונגד מדינת ישראל > הכחשת שואה

ב-5 ביוני 2018 שיתף ראל בחשבון הפייסבוק הפרטי שלו כתבה מאתר נאו-נאצי, בה נטען כי השואה היא תרמית. לכתבה התלוותה תמונה ערוכה המציגה את שער הכניסה המוכר למחנה ההשמדה אושוויץ, בו הוחלף המשפט המקורי ל-״Muh Holocaust״.
יחס למגפת קורונה

ב-12 באפריל 2020, במהלך משבר קורונה, קיים ראל שיחת-וידאו מקוונת עם כ-350 ממאמיניו. במהלך האירוע קרא ראל למאמיניו לסמוך על תחושותיהם בלבד בכל הקשור למילוי הנחיות הבטיחות של המשבר, ולצאת למרחב הציבורי לחופשי אם הם רוצים בכך. בנוסף, דחק בהם באותה שיחה לחדול משימוש בסבון על העור וכן לחדול מרחיצת ידיים לאחר שהיה בבית שימוש, בטענה כי המערכת החיסונית מספיקה דיה והעיד על עצמו כי נוהג היה לגעת בצואת בעליי חיים בילדותו.
ב-18 ביולי 2020, קרא ראל בחשבון הפייסבוק הפרטי שלו להשליך את מסכות הפנים.
ראו גם

חייזרים קדומים
הערות שוליים

↑  רויטרס, המדענים ספקנים: האמנם נולדה תינוקת משובטת?, באתר ynet, 28 בדצמבר 2002
↑  Raelian Membership (Sep 2017) – Email Report from Leon Mellul – Raelian Leaks, web.archive.org, ‏2019-04-01
1 2  להציל את ישראל מחורבנה - Jews4Rael, באתר he.jews4rael.org (באנגלית)
↑  Rael Maitreya, www.facebook.com
↑  Rael Maitreya, www.facebook.com
↑  Rael Maitreya, www.facebook.com
↑  "ElohimLeaks Intro - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-08-20. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "#1 Palestinian "Terrorist" Plot - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-08-21. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "#2 Germ Genocide Plot - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-08-22. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "#3 Water Poisoning in Palestine - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-08-22. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "#4 False Flag Golan Heights - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-08-27. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "#5 False Flag Persian Gulf - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-09-29. נבדק ב-2018-04-30.
↑  "#6 Turkey Secret Ally of Israel - Elohim Leaks". Elohim Leaks (באנגלית אמריקאית). 2015-11-27. נבדק ב-2018-04-30.
↑  Rael Maitreya, www.facebook.com
↑  Maitreya Rael: Be Happy, it makes you stronger, YouTube
↑  Rael Maitreya, www.facebook.com
פוי לאסולאס (Puy Lassolas) אתר המפגש עם החוצן בו התבצעה נחיתת העב"ם לפי טענת חברי התנועה
רעיון התנועה: שיבוט בני אדם כדי לזכות בחיי נצח
ז'וזואה יהודה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 במרץ 1892 
 פטירה:  19 במרץ 1966 (בגיל 74) 
 מדינה:  שווייץ 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 
ז'וזואה יהודה (בצרפתית: Josué Jéhouda‏; 19 במרץ 1892 – 19 במרץ 1966) היה עיתונאי, סופר ופעיל ציוני.
ביוגרפיה

ז'וזואה יהודה נולד באימפריה הרוסית ושם משפחתו היה "קולדריאנסקי" (Koldriansky). במלחמת העולם הראשונה התגייס ולחם במסגרת הגדודים העבריים.
ז'וזואה יהודה היה פעיל בוועד הציוני של ציריך וייסד את כתב העת Revue juive בז'נבה. בקיץ 1947 לקח חלק בועידת סליסברג.
הוא כתב ספרים בצרפתית וגם עזר לפנאיט איסטרטי בלימודי הצרפתית והושיט לו סיוע כספי. השניים כתבו יחד את הספר "משפחת פרלמוטר".
6 באוקטובר

ערך זה עוסק בתאריך בלוח הגרגוריאני. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
6 באוקטובר הוא היום ה-279 בשנה (280 בשנה מעוברת), בשבוע ה-40 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 86 ימים.
לאחר מלחמת יום הכיפורים שהחלה ביום זה בשנת 1973, הפך הביטוי "6 באוקטובר" בישראל לכינוי נפוץ למלחמה זו וכינוי כללי לכשל המודיעיני ערב המלחמה.
לאחר טבח שבעה באוקטובר, הפך הביטוי "שישה באוקטובר" בישראל לכינוי נפוץ לכל מה שקדם למתקפת הפתע ולמלחמת חרבות ברזל, וכינוי למחדל הישראלי.
אירועים היסטוריים ביום זה

105 לפנה"ס – הקימברים מנחילים מפלה קשה לצבא הרומי בקרב ליד נהר הרון
876 – תחילת כהונה של לואי המגמגם כשליט פרנקיה המערבית
1908 – האימפריה האוסטרו הונגרית מספחת את בוסניה והרצגובינה
1927 – מתחילה הקרנתו של "זמר הג'אז", סרט הקולנוע המדבר הראשון
1939 – מלחמת העולם השנייה: מסתיים כיבוש פולין על ידי גרמניה הנאצית וברית המועצות
1946 – 11 יישובים חדשים עולים על הקרקע בנגב, במבצע שמכונה "11 הנקודות בנגב"
1948 – רעידת אדמה באזור אשגבאט. חוזקה מוערך בכ-7.3 ומספר ההרוגים מוערך בכ-110 אלף
1959 – הכרמלית, הרכבת התחתית של חיפה, מתחילה לפעול
1973 – מלחמת יום הכיפורים פורצת כאשר מצרים וסוריה תוקפות את ישראל בצהרי יום הכיפורים
1975 – הקמת "האגודה" ("האגודה לשמירת זכויות הפרט"), ארגון הלהט"ב הראשון בישראל
1976 – שלטונות סין עוצרים את "כנופיית הארבעה"
1981 – נשיא מצרים אנואר סאדאת נרצח
1983 – פורץ משבר מניות הבנקים
2002 – אל-קאעידה מפוצץ מכלית צרפתית על ידי ספינת תופת סמוך לחופי תימן. בפיגוע נהרג אדם אחד
2018 – משחקי הקיץ האולימפיים לנוער ה-3 נפתחים בבואנוס איירס שבארגנטינה
נולדו

1552 – מטאו ריצ'י, מיסיונר ישועי ממוצא איטלקי (נפטר ב-1610)
1565 – מארי דה גורנה, סופרת צרפתית (נפטרה ב-1645)
1769 – אייזק ברוק, תת-אלוף בצבא הבריטי (נפטר ב-1812)
1773 – לואי פיליפ, מלך צרפת (נפטר ב-1850)
1820 – ג'ני לינד, זמרת סופרן שוודית (נפטרה ב-1887)
1831 – ריכרד דדקינד, מתמטיקאי גרמני (נפטר ב-1916)
1846 – ג'ורג' וסטינגהאוז, מהנדס אמריקאי (נפטר ב-1914)
1887 – לה קורבוזיה, אדריכל שווייצרי (נפטר ב-1965)
1897 – פלורנס סייברט, ביוכימאית אמריקאית (נפטרה ב-1991)
1908 – קרול לומברד, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-1942)
1914 – תור היירדאל, ביולוג ימי נורווגי, מוביל מסע "קון טיקי" (נפטר ב-2002)
1917 – פאני לו היימר, פעילת זכויות אזרח אפרו-אמריקאית (נפטרה ב-1977)
1918 – אברהם רובינזון, מתמטיקאי יהודי (נפטר ב-1974)
1922 – אסף שמחוני, אלוף פיקוד הדרום ומפקד מבצע קדש (נהרג ב-1956)
1927 – פאול בדורה-סקודה, פסנתרן אוסטרי (נפטר ב-2019)
1928 – איירה קפלן, אתלט יהודי-אמריקאי (נפטר ב-2017)
1930 – חאפז אל-אסד, נשיא סוריה (נפטר ב-2000)
1930 – אברהם טברסקי, פסיכיאטר ורב יהודי-אמריקאי שהתמחה בהתמכרות לסמים (נפטר ב-2021)
1930 – שאול דגן, חקלאי, מורה ומחנך ישראלי, ארכיונאי ומחברם של ספרים רבים על תולדות היישוב
1931 – טדי פרויס, סופר, מתרגם ועיתונאי ישראלי (נפטר ב-2001)
1931 – ריקרדו ג'אקוני, פיזיקאי איטלקי, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-2018)
1931 – מייקל הרדי בויס, עורך דין, שופט ומשפטן ניו זילנדי (נפטר ב-2023)
1936 – נירה הראל, סופרת ועורכת ישראלית
1939 – שילה גרייבך, מדענית מחשב אמריקאית
1942 – בריט אקלנד, שחקנית וזמרת שוודית
1943 – אודו צימרמן, מלחין, מנצח ומנהל מוזיקלי גרמני (נפטר ב-2021)
1944 – איתן ליפשיץ, עיתונאי ישראלי (נפטר ב-2019)
1946 – מנחם זילברמן, שחקן, קומיקאי, ופזמונאי ישראלי (נפטר ב-2014)
1954 – נתן שניידר, סוציולוג ישראלי
1954 – עוזי פוגלמן, שופט בבית המשפט העליון
1955 – ריצ'רד ברקוביץ, הומוסקסואל אמריקאי, מראשוני הפעילים למען מין בטוח בקרב הקהילה ההומוסקסואלית בארצות הברית
1959 – דרור פולק, טניסאי שולחן, שבע פעמים אלוף ישראל (נפטר ב-2024)
1961 – משה ליאון, ראש העיר ירושלים
1964 – ורה באבון, האישה הראשונה שכיהנה כראש עיריית בית לחם
1968 – שרה פון שוורצה, שחקנית, מחזאית ובמאית ישראלית
1970 – דקלה ברקאי, מפיקת קולנוע וטלוויזיה ישראלית
1973 – אופירה אסייג, עיתונאית וכתבת ספורט
1975 – לי עברון, סופרת, משוררת ומתרגמת ישראלית
1977 – שמעון גרשון, כדורגלן ישראלי
1977 – נועה לזר קינן, שחקנית, יוצרת ותסריטאית
1978 – ליו יאנג, טייסת קרב וטייקונאוטית סינית
1979 – דויד די תומאסו, כדורגלן צרפתי ששיחק בעמדת הבלם בקבוצות מונקו, סדאן ואוטרכט (נפטר ב-2005)
1980 – ליאור אסולין, כדורגלן ישראלי (נרצח ב-2023)
1981 – מירב שירום, שחקנית, רקדנית וזמרת ישראלית
1983 – תום חגי, שחקן תיאטרון וטלוויזיה ישראלי
1985 – ענת אסתר חיטמן, מוזיקאית, זמרת ויוצרת ישראלית
1993 – אדם ג'מילי, אצן בריטי
1996 – רוני בווה, שחיינית ישראלית
1998 – מתן רודיטי, שחיין ישראלי
נפטרו

23 – ואנג מאנג, קיסר סין (נולד ב-45 לפנה״ס)
404 – אליה אודוקסיה, המלכה רעיה של ארקדיוס, קיסר האימפריה הביזנטית (נולדה ב-404)
775 – אל-מנסור, הח'ליפה השני של בית עבאס (נולד ב-714)
877 – קרל הקירח, מלך פרנקיה המערבית (נולד ב-823)
1014 – סמואיל הראשון, קיסר בולגריה
1413 – דווית הראשון, קיסר אתיופיה (נולד ב-1382)
1536 – ויליאם טינדייל, מלומד אנגלי, ממובילי הפרוטסטנטים בארצו (נולד ב-1494)
1559 – וילהלם הראשון, רוזן נסאו-דילנבורג (נולד ב-1487)
1837 – ז'אן פרנסואה לסואר, מלחין צרפתי (נולד ב-1760)
1892 – אלפרד טניסון, משורר אנגלי (נולד ב-1809)
1951 – אוטו מאירהוף, רופא וביוכימאי יהודי, יליד גרמניה, זוכה פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה בשנת 1922 (נולד ב-1884)
1953 – משה סמילנסקי, משורר ופובליציסט עברי (נולד ב-1874)
1962 – טוד בראונינג, במאי קולנוע אמריקאי (נולד ב-1880)
1980 – ארי קוטאי, שחקן תיאטרון ישראלי (נולד ב-1900)
1981 – אנואר סאדאת, נשיא מצרים (נולד ב-1918)
1989 – בטי דייוויס, שחקנית קולנוע אמריקאית (נולדה ב-1908)
1997 – יבגני חאלדיי, צלם סובייטי (נולד ב-1917)
2001 – שלמה דראגון, ממשתתפי מרד הזונדרקומנדו במחנה ההשמדה אושוויץ בירקנאו (נולד ב-1922)
2014 – מרדכי שלו, מסאי ומבקר ספרות ישראלי, מורה לספרות ואיש ספרות ומקרא (נולד ב-1926)
2015 – ארפד גונץ, פוליטיקאי הונגרי (נולד ב-1922)
2017 – מנחם אריאב, ראש עיריית נצרת עילית במשך 31 שנים (נולד ב-1929)
2018 – מונסראט קאבאייה, זמרת סופרן אופראית ספרדייה (נולדה ב-1933)
2018 – סקוט וילסון, שחקן קולנוע אמריקאי (נולד ב-1942)
2019 – דוד פתל, פוליטיקאי ישראלי (נולד ב-1921)
2019 – ג'ינג'ר בייקר, מתופף רוק וג'אז ונגן כלי הקשה בריטי (נולד ב-1939)
2020 – רות קליגר, ניצולת השואה ילידת וינה, פרופסורית ללימודי גרמניה באוניברסיטת קליפורניה באירוויין (נולדה ב-1931)
2020 – אדי ואן היילן, מגדולי הגיטריסטים בכל הזמנים (נולד ב-1955)
2021 – זמרה ארנת, זמרת ישראלית (נולדה ב-1929)
2024 – יוהאן ניסקנס, כדורגלן ומאמן כדורגל הולנדי (נולד ב-1951)
חגים ואירועים החלים ביום זה

5 באוקטובר – 7 באוקטובר
אוקטובר
לוח אירועים שנתי
הערות שוליים

↑   גדעון לוי, אחרי מלחמת 6 באוקטובר הגיע תיקון. מלחמת 7 באוקטובר גרועה ממנה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2024
↑  עידן עמדי: "אלו שחזרו להרגלים של ה-6 באוקטובר, תפסיקו", באתר ‏מאקו‏, 25 בדצמבר 2023
↑   עוזי ברעם, הם עדיין ב–6 באוקטובר. ואנחנו תקועים איתם, באתר הארץ, 12 במרץ 2024
מטאו ריצ'י
חפאז אל אסד
קרל הקירח
אנואר סאדאת
אנרי פרדריק אמייל

| --- | --- |

דיוקן צילומי מאת ז'אן פרנסואה ארטוס.
 לידה:  27 בספטמבר 1821 ז'נבה, שווייץ 
 פטירה:  11 במאי 1881 (בגיל 59) ז'נבה, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 מקום קבורה:  Cemetery of Clarens 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה, אוניברסיטת פרידריך וילהלם 
 שפות היצירה:  צרפתית, גרמנית תקנית 
 זרם ספרותי:  האידאליזם הגרמני 
 חתימה:   
 
אנרי פרדריק אמייל (בצרפתית: Henri-Frédéric Amiel;‏ 27 בספטמבר 1821 – 11 במאי 1881) היה פילוסוף, סופר ומשורר שווייצרי.
קרות חייו

אמייל נולד בז'נבה למשפחה שהייתה מצאצאי ההוגנוטים שנמלטו לשווייץ אחרי ביטול האדיקט של נאנט ב-1685. התייתם מהוריו כשהיה בן תשע שנים בלבד וגדל אצל דודו. אחרי שלמד בעיר מולדתו, יצא למסע ברחבי שווייץ, איטליה, צרפת, בלגיה וגרמניה, שם למד במשך תשעה חודשים באוניברסיטת היידלברג.
מ-1844 עד 1848 למד פילוסופיה, פסיכולוגיה, פילולוגיה ותאולוגיה באוניברסיטת ברלין. ב-1849 שב לעיר מולדתו ושימש כפרופסור לספרות צרפתית באוניברסיטת ז'נבה. באותה שנה כתב את מחקרו "התנועה הספרותית בשווייץ דוברת הצרפתית ודרכה לעתיד". בשל מחקר זה התמנה לפרופסור לפילוסופיה של המוסר באותה אוניברסיטה.
מינויים אלה שנעשו על דעתה של המפלגה הדמוקרטית, ובניגוד לזו של המפלגה הרפובליקנית, גרמו לבידודו החברתי. בשל בידוד זה המשיך לכתוב את יצירת המופת שלו "יומן אינטימי" שבכתיבתו החל ב- 1839 ושאותו המשיך לכתוב עד סוף ימיו. יומן זה, שהתגלה אחרי מותו ושפורסם ב- 1883, כולל כ-17,000 עמודים המצטיינים בבהירות המחשבה, בכנות פנימית ובביקורת עצמית. ביומן זה הוא מביע את התפכחותו מאשליות ואת עייפותו מן החיים של אדם מדוכא.
ליצירתו זו של אמייל נודעה השפעה רבה, לא בשווייץ בלבד אלא גם בכל רחבי אירופה, על מחברים שכתבו בסוף המאה התשע עשרה ובתחילת המאה העשרים, ובהם לב טולסטוי.
בנוסף על יצירה זו כתב, בין היתר, את הרומן ההיסטורי "שארל האמיץ" (1876), ערך מחקרים על אראסמוס מרוטרדם, על מאדאם דה סטאל ועל מחברים אחרים, ופרסם קובצי שירה ובהם: "איל פנסרוסו" (1858), "הזרים" (שירה מתורגמת משפות שונות, 1876, ו"מיום ליום" (שירה אינטימית,1880).
שמואל כרמלי

שמואל חיים כרמלי הוא פרופסור אמריטוס לכימיה באוניברסיטת תל אביב.
כרמלי הוא בנו של אלוף-משנה הלל כרמלי. בשירותו הצבאי הסדיר השתתף במלחמת יום הכיפורים ונפצע קשה בקרב החווה הסינית. כרמלי נפגע מפגז טנק בתאונת ירי דו-צדדי וסבל מפגיעה בעמוד השדרה ובשתי רגליו.
כרמלי התחרה בספורט נכים ובשנים 1978–1979 השתתף במשחקי סטוק מנדוויל. בשנת 1978 זכה עם אסף אגמון ועמית דרור במדליית כסף במשחה שליחים 3X50 בסגנון מעורב אישי.
בשנת 1987 השלים לימודי דוקטורט בכימיה באוניברסיטת תל אביב, בשנים 1988–1990 יצא לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת הוואי במנואה ועם חזרתו לישראל הוענקה לו מלגת אלון והוא נכנס לסגל אוניברסיטת תל אביב.
תחום ההתמחות של כרמלי בתהליכים כימיים ופעילות ביולוגית במדעי הים.
בשנת 1986 קיבל את מגן שר הביטחון על הישגיו והתמודדותו בשיקום.
הערות שוליים

↑  הלל כרמלי
1 2  ראומה זיסקינד, צל"שים למנצחים במלחמה שאחר המלחמה, מעריב, 29 בדצמבר 1986
↑  מצדיעים לכם: יום הוקרה לפצועי צה"ל ולנפגעי פעולות איבה
↑  נבחרת הנכים יצאה לאליפות העולם באנגליה, דבר, 19 ביולי 1979
↑  יצאה משלחת ישראל למשחקי סטוקמנדוויל, דבר, 20 ביולי 1978
↑  ישראל הכניעה את ארה"ב אלופת העולם בכדורסל, מעריב, 30 ביולי 1978
↑  Shmuel Carmeli
↑  פרופ' שמואל כרמלי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475258905171  ORCID: 0000-0002-9641-9943  ResearcherID: N-1273-2018  VIAF: 308258892   WorldCat (עם VIAF): 308258892