stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נעמי האלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1957 (בת 68 בערך) 
 ענף מדעי:  הנדסה ביו-רפואית 
 מקום לימודים:  מכללת ברין מאר (1986)  אוניברסיטת לה סאל (2007) 
 מוסדות:  אוניברסיטת רייס (1990)  מעבדות נוקיה בל 
 תלמידי דוקטורט:  Dipankar Sarkar 
 פרסים והוקרה:  Mildred Dresselhaus Prize in Nanoscience and Nanomaterials (2024)  ACS Award in Colloid Chemistry (2019)  עמית IEEE  פרס לילינפלד (2018)  פרס ויצמן לנשים במדע (2017)  פרס רוברט וו. ווד (2015)  פרס פרנק אייזקסון לאפקטים אופטיים במוצקים (2014)  חבר באגודה האמריקאית לאופטיקה  פרס החדשן בטכנולוגיית ביו-פוטוניקה (2014)  עמית SPIE  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  עמיתה באגודה האמריקאית לקידום המדע 
 בן או בת זוג:  Peter Nordlander (1986–?) 
 halas.rice.edu/halas-bio
 
נעמי ג'. האלס (נולדה ב-1957) היא פרופסורית אמריקנית להנדסת חשמל, הנדסת מחשבים, הנדסה ביו-רפואית, פיזיקה, ואסטרונומיה, ומייסדת המעבדה לננו-פוטונים באוניברסיטת רייס. מחקריה העיקריים עוסקים בשימוש בננוטכנולוגיה להריגת תאים סרטניים.
קורות חיים

האלס נולדה בקריית "New Eagle" שבפנסילבניה, ארצות הברית. היא סיימה את לימודיה לתואר ראשון במכללת "La Salle" בשנת 1980. את התואר השני (ב־1984) והדוקטורט (ב־1986) היא קיבלה במכללת "Bryn Mawr". היא קיבלה דוקטורט מדעי לשם כבוד (D. Sc honoris causa) בשנת 2007 באוניברסיטת "La Salle" ובשנת 2012 באוניברסיטת ויקטוריה. היא הצטרפה לפקולטת "Rice" ב־1990.
האלס היא חברה באקדמיה הלאומית של ארצות הברית למדעים ובאקדמיה הלאומית של ארצות הברית להנדסה. היא גם מייסדת שותפה של "Nanospectra Biosciences", חברה העוסקת בטיפול בסרטן ומחלות אחרות על ידי שימוש בננו-טכנולוגיה. האלס הייתה חברה בפקולטה הלאומית של ארצות הברית למדעים והנדסה תחת משרד ההגנה האמריקני. היא קיבלה את התואר "Cancer Innovator" מהתוכנית לחקר רפואי של משרד ההגנה של ארצות הברית.
תרומתה המדעית

האלס היא מ-"חלוצי" תחום הפלזמוניקה (חקר הקשר בין שדות אלקטרומגנטיים לאלקטרונים חופשיים) ומן החוקרים המשפיעים בתחום. מחקרה העיקרי עוסק בשימוש בננו-חלקיק שהומצא על ידה בשם "Nanoshell" (ננושל), שמורכב מליבה שעשויה מחומר מבודד שמוקפת במתכת (לרוב בזהב) על מנת להרוג תאים סרטניים. האלס חוקרת גם שימושים אחרים לטכנולוגיה זו, כגון פיתוח תרופות, אלקטרוניקה, כימיה, אנרגיה סולרית, ועוד.
האלס אף חוקרת קשרים של אור וחומר ברמה המולקולרית על ידי שימוש בננו-מבנים ושימוש בחלקיקים פלזמוניים בתרופות ובהמרת אנרגיה.
פרסים ותארים

פרס ג'וליוס אדגר לילינפלד (2018)
פרס ויליס א. למב (2017)
פרס וויצמן לנשים ומדע (2017) (ביחד עם אורסולה קלר)
חברה בארגון הלאומי לממציאים (2016)
פרס ר. וו. ווד, החברה האמריקאית לאופטיקה
פרס SPIE לטכנולוגיה ביו-פוטונית (2014)
פרס פרנק איסקסון, החברה האמריקאית לפיזיקה (2014)
חברה באקדמיה הלאומית למדעים (2013)
חברה בחברה לחקר חומרים (2013)
דוקטורט למדע לשם כבוד (D. Sc. honoris causa) באוניברסיטת ויקטוריה, קנדה (2012)
פרס אלכסנדר מ. קרויקשנק (2012)
ממאה הכימאים המשפיעים ביותר, 2000-2010 (2011)
פרס טרסלר למדע והנדסה (2010)
ממציאת השנה, טקסס (2010)
חברה באקדמיה האמריקאית לאומנות ומדע (2009)
חברה במכון IEEE להנדסת חשמל (2008)
פרס מצוינות במחקר, אוניברסיטת פנסילבניה (2008)
דוקטורט למדע לשם כבוד (D.Sc. honoris causa)
חברה בחברת SPIE – המכון הבין-לאומי להנדסה אופטית (2007)
ה-"Best and Brightest" של עיתון "Esquire" לשנת 2006 (2006)
חברה בארגון האמריקאי לקידום המדע (2005)
חברה ותיקה ב- (IEEE, 2004)
חברה בחברה האמריקאית לאופטיקה (2003)
חברה בחברה האמריקאית לפיזיקה (2001)
הפרס הלאומי לחוקרים צעירים (1992)
ראו גם

ננושל
אוניברסיטת רייס
הערות שוליים

1 2 3  הביוגרפיה של נעמי האלס, קבוצת האלס לננו-פוטונים.
1 2  הביוגרפיה של נעמי האלס, אתר מכון וויצמן.
1 2 3  הביוגרפיה של נעמי האלס, אתר CNN.
↑  Christopher Loo, Immunotargeted Nanoshells for Integrated Cancer Imaging and Therapy, Nanoletters
↑  הסבר על נעמי האלס, APS physics.
↑  נעמי האלס, קורות החיים של נעמי האלס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 3006871  ISNI: 0000 0003 8385 023X  LCCN: no2003012039  MGP: 44015  ORCID: 0000-0002-8461-8494  ResearcherID: D-2935-2011  SUDOC: 071353534  VIAF: 272190917   WorldCat (עם VIAF): 272190917
סמדר נאוז

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בת 47 בערך) ירושלים, ישראל 
 ענף מדעי:  אסטרופיזיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב (2010)  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  מצפה הכוכבים האסטרופיזי של הסמית'סוניאן (ספטמבר 2011–יולי 2014)  אוניברסיטת נורת'ווסטרן (ינואר 2010–אוגוסט 2011)  מרכז הרווארד-סמיתסוניאן לאסטרופיזיקה (2011–2014)  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (2014)  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 פרסים והוקרה:  פרס הלן ב וורנר לאסטרונומיה (2020)  פרס אנני ג'אמפ קאנון (2015) 
 אתר רשמי
 
סמדר נאוז (נולדה ב-28 באפריל 1978) היא אסטרופיזיקאית ישראלית אמריקנית, זוכת פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה לשנת 2015. היא חוקרת בתחום הקוסמולוגיה והיווצרות כוכבי לכת חוץ-שמשיים.
ביוגרפיה

נאוז נולדה בשנת 1978 בירושלים, גדלה בישראל. אהבתה לאסטרופיזיקה התפתחה עם צפייה במסע בין כוכבים עם אימה ואחותה הצעירה
למדה במכון רקח של אוניברסיטה העברית וסיימה תואר ראשון בפיזיקה בשנת 2002, ותואר שני בהצטיינות יתרה תחת הנחייתו של פרופסור ניר שביב, כאשר חקרה את מבנה גלקסיית שביל החלב. במהלך התואר הראשון עבדה במקביל במוזיאון המדע בירושלים והשתתפה בפרויקט קידום נשים במדע.
בשנת 2010 השלימה דוקטורט באוניברסיטת תל אביב. נושא המחקר שלה היה הדור ראשון של היווצרות גלקסיות, בהנחיית פרופסור רנן ברקנא.
נאוז השלימה פוסט דוקטורט תחת הנחיתו של עמיאל שטרנברג., ולאחר מכן קיבלה מלגת מטעם ארגון הIAU ע"ש פיטר ופטרישה גרובר ללימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטת נורת'ווסטרן במרכז הבינתחומי למחקר באסטרופיזיקה (CIERA). בשנת 2012 היא קיבלה את מלגת איינשטיין (Einstein Fellow) במכון לתאוריה ומחשוב במכון הרווארד-סמית'סוניאן לאסטרופיזיקה בקיימברידג' מסצ'וסטס.
נכון ל-2016 נאוז עובדת כפרופסור משנה בפקולטה לפיזיקה ואסטרונומיה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
מחקרה

תרומתה של נאוז בתחום האסטרופיזיקה מגוונת כיוון שהיא חוקרת מספר נושאים. בתחילת הקריירה היא חקרה את ההיווצרות של הדור הראשון של גלקסיות לאחר המפץ הגדול. נאוז חוקרת את ההיווצרות הדינמית של כוכבי לכת חוץ שמשיים מסוג צדק חם.
נאוז פרסמה מאמרים רבים בכתבי עת מובילים, בניהם מאמר ב-Nature בנושא היווצרות ודינמיקה של מערכות עם צדק חם.
פרסים והוקרה

פרס אנני ג'אמפ קאנון לאסטרונומיה -2015
מלגת איינשטיין המוענקת על ידי נאס"א, 2012
פרס לאומי לפוסט-דוקטורט לקידום נשים במדע, המוענק על ידי מכון ויצמן למדע, 2009-2011
מלגת פיטר ופטרישיה גרובר מטעם ארגון הIAU ב-2010.
מלגת דן דוד 2009 לחוקר בתחום "אסטרופיזיקה – ההיסטוריה של היקום"
בית הספר לפיזיקה ואסטרונומיה, פרס על הישגים יוצאי דופן, הוענק על ידי אוניברסיטת תל אביב, 2006
הערות שוליים

1 2 3 4  שאלת מחקר:ד"ר סמדר נאוז - אסטרופיזיקאית, גלית רויכמן, ynet
↑  Annie J. Cannon Award Committee. "Annie Jump Cannon Award in Astronomy". American Astronomical Society.
↑  Smadar Naoz (22 בספטמבר 2011). "Astrophysicist Unfolds Mysteries of First Galaxies". Live Science. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  היא אסטרונומית: סמדר נאוז, אורי גראור, 3 במאי 2009
1 2  "Peter and Patrica Gruber Foundation Fellowship 2010 awarded to Smadar Naoz". International Astronomical Union. 13 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smadar Naoz (בפברואר 2016). "קורות חיים של סמדר נאוז" (PDF). {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Einstein, Chandra, and Fermi Fellows Complete List אתר מכון הרווארד סימת'סוניאן לאסטרופיזיקה
↑  Smadar Naoz (2016). "Welcome to Smadar Naoz's website".
↑  Smadar Naoz. "The First Galaxies in the Universe: the Contribution of Gas".
↑  מאמרים של סמדר נאוז
↑  Naor, Smadar; Farr, Will M.; Lithwick, Yoram; Rasio, Fredrick A.; Teyssandier, Jean (12 במאי 2011). "Hot Jupiters from secular planet–planet interactions". Nature. 473 (7346): 187–189. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  פרס דן דוד לשנת 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304153905171  ISNI: 0000 0001 0846 9290  ORCID: 0000-0002-9802-9279  VIAF: 160769074   WorldCat (עם VIAF): 160769074
סטיוארט אורקין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 באפריל 1946 (בן 78) מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 שם לידה:  סטיוארט הולנד אורקין
 לימודי רפואה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד
 תפקידים:  המטולוג, רופא, רופא ילדים 
 פרסים והוקרה:  פרס ויליאם אלן (2014)  פרס קרן וורן אלפרט (1993)  Clarivate Citation Laureates (2022)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (2022)  מדליית ג'ורג' מ. קובר (2018)  מדליית ג'סי סטיבנסון קובלנקו (2013)  פרס א. מיד ג'ונסון (1987)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2010)  קרל לנדשטיינר 
 
סטיוארט הולנד אורקין (באנגלית: Stuart Holland Orkin; נולד ב-23 באפריל 1946) הוא רופא וחוקר אמריקאי-יהודי המתמחה בהמטולוגיה אונקולוגית בילדים. הוא פרופסור לרפואת ילדים בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד ומשמש כחוקר במכון האווארד יוז. מחקריו מתמקדים בגורמים גנטיים למחלות דם, והוא חבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית ובאקדמיה הלאומית לרפואה.
ביוגרפיה

אורקין נולד וגדל במנהטן, שם אביו היה אורולוג. הוא למד ביולוגיה לתואר ראשון במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס בשנת 1967, ולאחר מכן השלים תואר דוקטור לרפואה בבית הספר לרפואה באוניברסיטת הרווארד בשנת 1972. הוא ביצע מחקר פוסט-דוקטורט במכונים הלאומיים לבריאות בהנחיית הגנטיקאי פיליפ לידר. במהלך התמחותו בהמטולוגיה אונקולוגית, קיבל אורקין תמיכה ממנהל המחלקה שלו, פרופ' דוד גורדון נתן, להקים מעבדת מחקר עצמאית.
אורקין מכהן כפרופסור לרפואת ילדים על שם דוד גורדון נתן בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת הרווארד. הוא שימש כראש מחלקת האונקולוגיה הפדיאטרית במכון דנה-פרבר לסרטן בין השנים 2000 ל-2016. מאז סוף שנות ה-70 אורקין מלמד בפקולטה לרפואה של הרווארד, ומשנת 1986 משמש כחוקר במכון האווארד יוז.
במהלך שנות ה-70 וה-80, אורקין ערך מחקרים שזיהו מוטציות גנטיות הקשורות לקבוצת מחלות דם הנקראות תלסמיה. מחקריו הובילו לתיאור המלא הראשון של פגמים מולקולריים במחלות תורשתיות. בשנת 1986 הוא וצוותו שיבטו לראשונה גן שגורם למחלה כרונית בשם מחלה גרנולומטית כרונית, ללא ידיעה מוקדמת על החלבון המקודד על ידי הגן. המעבדה של אורקין עוסקת כיום בחקר רגולציה של התמיינות תאים ותהליכי התמחויות תאיות.
אורקין וצוותו גילו את גורם השעתוק ההמטופויטי הראשון, GATA1, בשנת 1989. בשנת 2008 פרסמו הוא ועמיתיו שורת מחקרים שזיהו את תפקידו הקריטי של BCL11A בהחלפה ההתפתחותית בין סוגי המוגלובין, המוגלובין עוברי (HbF) להמוגלובין בוגר (HbA). הם הראו שאובדן של BCL11A לבדו מספיק כדי למנוע את תסמיני מחלת האנמיה החרמשית. בשנת 2015 פרסם אורקין מחקר בכתב העת Nature שהראה מקטע קטן של DNA שיכול להגיב לטיפולי גן לאנמיה חרמשית. תרגום ממצאים אלו לקליניקה נמצא בשלבי פיתוח בטיפולים גנטיים ועריכת גנים.
פרסים והוקרה

לאורך השנים זכה אורקין במספר רב של פרסים ואותות הוקרה. בשנת 1987 זכה בפרס E. Mead Johnson, ובשנת 1991 נבחר לאקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית. בשנת 2013 קיבל את מדליית ג'סי סטיבנסון קובאלנקו מהאקדמיה. הוא נבחר לאקדמיה הלאומית לרפואה בשנת 1992, ובשנת 1993 זכה בפרס קרן וורן אלפרט. בשנת 2008 נבחר לאחד מהאגדות בתחום ההמטולוגיה על ידי האגודה האמריקאית להמטולוגיה.
בין הפרסים הנוספים בהם זכה: פרס ויליאם אלן בשנת 2014 מהאגודה האמריקאית לגנטיקה אנושית, פרס גרובר בגנטיקה בשנת 2018, ופרס ממלכת פייסל לרפואה בשנת 2020. בשנת 2021 קיבל את פרס גרובר בגנטיקה, ובשנת 2022 זכה בפרס קרן גיירדנר הבינלאומי. בשנת 2024 נכלל ברשימת האנשים המשפיעים בתחום הבריאות של מגזין טיים וזכה בפרס שאו.
חיים אישיים

אורקין נשוי במשך יותר מ-50 שנה ויש לו בת אחת.
הערות שוליים

↑  Jewish Recipients of the Gairdner Foundation Award, jinfo.org
↑  Lazarus A. Orkin, Physician, 81, הניו יורק טיימס, ‏26 ביולי 1991 (באנגלית)
1 2  Haig H. Kazazian, 2014 William Allan Award Introduction: Stuart Orkin, American Journal of Human Genetics 96, 2015-03-05, עמ' 352–353 doi: 10.1016/j.ajhg.2014.11.018
↑  Stuart Orkin, M.D., hsci.harvard.edu (באנגלית)
↑  Stuart H. Orkin, MD | Investigator Profile | 1986-Present, www.hhmi.org (באנגלית)
↑  "BBS Faculty Member – Stuart Orkin". Harvard Medical School. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldberg, Carey (21 בספטמבר 2015). "In step toward genetic fix, scientists pinpoint 'Achilles heel' of sickle cell disease". WBUR-FM. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "E. Mead Johnson Award in Pediatric Research". American Pediatric Society. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Stuart H. Orkin". National Academy of Sciences. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "IOM Member- Stuart H. Orkin, M.D." Institute of Medicine. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)(הקישור אינו פעיל)
↑  "1993 Recipient: Stuart H. Orkin". Warren Alpert Foundation. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Legends in Hematology". American Society of Hematology. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ASHG honors Stuart H. Orkin with William Allan Award". American Society of Human Genetics. 26 ביוני 2014. נבדק ב-11 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shaw Prize 2024
↑  Park, Alice (2024-05-02). "Stuart Orkin". TIME (באנגלית). נבדק ב-2024-09-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007351516205171  ISNI: 0000 0001 1611 1774  LCCN: n96802684  NKC: xx0192542  NTA: 166062138  ORCID: 0000-0002-0313-152X  SUDOC: 050252720  VIAF: 27220590   WorldCat (עם VIAF): 27220590
נתן רוזן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  22 במרץ 1909 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  18 בדצמבר 1995 (בגיל 86) חיפה, ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית ישראל ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 מקום לימודים:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון סלייטר 
 מוסדות:  המכון למחקר מתקדם  אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תלמידי דוקטורט:  Moshe Carmeli, אשר פרס, פאול זינגר 
 פרסים והוקרה:  פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים פרס לנדאו
 תרומות עיקריות
 מהוגי הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן, ממגלי גשר איינשטיין-רוזן
 
נתן רוזן (באנגלית Nathan Rosen;‏ 22 במרץ 1909 - 8 בדצמבר 1995) היה פיזיקאי אמריקאי-ישראלי ומייסד הפקולטה לפיזיקה בטכניון. תחומי מחקרו היו מכניקה קוונטית, תורת היחסות, כבידה וקוסמולוגיה. על שמו קרואים הפרדוקס של איינשטיין-פודולסקי-רוזן וגשר איינשטיין-רוזן. בוגר MIT בהנדסה אלקטרוכימית ובפיזיקה. בשנת 1953 עלה לישראל והיה לאחד מהחלוצים בתחומי מחקרו. הוא זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס ויצמן ופרס לנדאו.
ביוגרפיה

רוזן נולד בברוקלין, ניו יורק ב-1909, הוריו היגרו מרוסיה שנתיים קודם לכן. בגיל 13 מת אביו והמשפחה עברה לאזור בוסטון.
רוזן למד ב-MIT לתואר ראשון בהנדסה אלקטרוכימית (סיים ב-1929) ולאחר מכן לתואר שני בפיזיקה (סיים ב-1932). רוזן שימש כעמית מחקר באוניברסיטת מישיגן בשנים 33–1932 ובאוניברסיטת פרינסטון בשנים 34–1933, שם גם פגש את אלברט איינשטיין והחל לעבוד עמו. הוא המשיך לעבוד עמו כעוזר במכון ללימודים מתקדמים במשך שנתיים נוספות. בשנים 38–1936 עבד באוניברסיטת קייב כפרופסור לפיזיקה תאורטית ובשנים 1938–1940 ב-MIT כחוקר. בשנת הלימודים 1940–1941 כיהן כפרופסור בקולג' ההר השחור בקרוליינה הצפונית ולאחר מכן עבר לאוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל שם המשיך עד למינויו כפרופסור מלא ב-1952.
בשנת 1953 עלה לישראל עם משפחתו לאחר שמונה כבר שנה לפני כן לפרופסור בפיזיקה בטכניון. הוא הקים שם את הפקולטה לפיזיקה והיה דיקן הפקולטה ועמד בראש הפקולטה במשך שש שנים. לאחר מעצרו של קורט סיטה שהחליף אותו בראש המכון לפיזיקה, הוא שב ומונה לראש המכון. רוזן היה אחד ממייסדי האגודה הישראלית לפיזיקה, ואף כיהן כנשיאה בין השנים 1953–1955. בשנת 1960 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. בשנת 1977 העניק סנאט הטכניון לרוזן את התואר "פרופסור מחקר". היה לו תפקיד חשוב בהפיכת הטכניון ממכללה קטנה לאוניברסיטה שהיא היום. בנוסף רוזן תמך בלימוד ופיתוח מוסדות לימוד כמו בית-הספר ללימודי מוסמכים בטכניון כדיקן לימודי מוסמכים ופיתוח אוניברסיטת הנגב (עכשיו אוניברסיטת בן-גוריון) בבאר-שבע כנציג הטכניון וכדיקן הפקולטה למדעי הטכנולוגיה.
בין תלמידיו, אשר פרס ויהושע זק.
רוזן התחתן עם חנה בלקס ב-1932 ונולדו להם שני בנים, יוסף ודוד. בנו, ג'ו רוזן, פיזיקאי אף הוא.
מחקר

רוזן כתב במשותף עם אלברט איינשטיין ובוריס פודולסקי מאמר בנושא פרדוקס EPR במכניקה קוונטית ("Can Quantum-Mechanical Description of Physical Reality Be Considered Complete?"), אשר פורסם בכתב העת המדעי Physical Review בשנת 1935, לפיו מכניקת הקוונטים אינה מסוגלת להציג "תיאור שלם" למציאות וכן המטרה של החוקרים הייתה לבסס את הטענה שלהם לפיה ישנה תאוריה אחרת המסוגלת להציג את המציאות בתיאור שלם ולנבא את המציאות. הוא גם גילה במשותף את גשר איינשטיין-רוזן בתורת היחסות הכללית, לפי התאוריה הימצאות חור תולעת אפשרית עקב כבידה מספיק חזקה שגורמת לעיקום במרחב הזמן.
מחקר > מאמרים נבחרים

"Can quantum mechanical description of physical reality be considered complete?", Albert Einstein, Boris Podolsky, Nathan Rosen (Princeton, Inst. Advanced Study) . 1935. 4pp. Published in Phys.Rev. 47:777-780, 1935. (In Wheeler, J.A., Zurek, W.H. (eds.): Quantum theory and measurement, Princeton U. Press, 1983 pp. 138–141)
"The Particle Problem in the General Theory of Relativity". Albert Einstein, N. Rosen (Princeton, Inst. Advanced Study). 1935. Published in Phys.Rev. 48:73-77, 1935.
"Energy and momentum of cylindrical gravitational waves." N. Rosen (Technion), K. S. Virbhadra 1993. Published in Gen.Rel.Grav.25:429-433, 1993.
"On Gravitational waves." Albert Einstein, N. Rosen. 1937. 12pp. Published in J.Franklin Inst. 223:43-54, 1937.
"General Relativity and Flat Space. I." N. Rosen (MIT). Jan 15, 1940. 3pp. Published in Phys.Rev. 57:147-150, 1940.
פרסים והוקרה

1968 - פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים
1975 - פרס לנדאו
1980 - דוקטור של כבוד על ידי אוניברסיטת בן-גוריון.
נקרא רחוב על שמו בבאר שבע
הערות שוליים

↑  פרופ' נתן רוזן, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267220905171  GND: 119070006  ICCU: PUVV291086  ISNI: 0000 0003 9854 9570  LCCN: n97030013  MGP: 98809  SNAC: w6cv75dz  VIAF: 105693343   WorldCat (עם VIAF): 105693343
משה ענבר (ניסלבאום)

| --- | --- |

 לידה:  1932 (בן 93 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 
משה ענבר (ניסלבאום) (נולד ב-1932) הוא פרופסור אמריטוס בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

ענבר נולד וגדל בבואנוס איירס, ארגנטינה, להניה (לבית חומסקי) ולקופל ניסלבאום, שמוצאם מהעיירה מלץ' בבלארוס. אמו שהתה בצעירותה תקופה קצרה בארץ ישראל כחלוצה, והייתה בין מקימי מושב בית עובד. מכיוון שאביו לא קיבל סרטיפיקט לעלייה לארץ-ישראל, היגרו שני ההורים לארגנטינה, עד שעלו שניהם לישראל כ-30 שנה מאוחר יותר. ענבר הוא הבן האמצעי בין אחיו הגדול ממנו, יצחק ניסלבאום, ואחותו הקטנה, דינה אבני-באב"ד.
בשנת 1949, בהיותו בגיל 17 הגיע לישראל לשנת לימודים ב"מכון למדריכי חוץ לארץ" בירושלים, ועם סיום הכשרתו שנמשכה כשנה, חזר לארגנטינה.
בשנת 1953, לאחר שנתיים של פעילות תנועתית בארגנטינה, עלה לישראל, ולאחר שירות צבאי בנח"ל, הצטרף (יחד עם חברי הגרעין שלו מתנועת הנוער), לקיבוץ נאות מרדכי. בהיותו בקיבוץ היה מדריך ומורה לנוער עולה, לאחר מכן עבד כמורה בבית הספר עמק החולה - התיכון האזורי בכפר בלום, וגם היה תקופה מסוימת מזכיר קיבוץ נאות מרדכי.
ב-1965 עברת (כפי שהיה נהוג אז אצל עולים רבים) את שם משפחתו לשם עברי - ענבר.
בשנת 1957 למד שנה אחת בסמינר הקיבוצים אורנים.
בשנים 1959–1961 למד במכון אבשלום.
בתחילת שנות ה-60 החל ללמוד באוניברסיטה העברית: הוא למד לתואר ראשון בגאוגרפיה-גאולוגיה-קלימטולוגיה (גג"ק), ולתארים שני ושלישי בגאוגרפיה וגאומורפולוגיה. עבודת המוסמך שלו עסקה בנחל משושים ברמת הגולן והוא סיים לכתוב אותה ב-1970, בהנחייתו של אשר שיק. את הדוקטורט שהתמקד באגן ההיקוות של הירדן והכנרת, כתב שוב בהנחייתו של אשר שיק, והוא סיים את כתיבתה ב-1977.
עם סיום לימודיו לתואר שני, ובמקביל ללימודיו לתואר שלישי, התמנה בשנת 1969 כמדריך בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. לאחר סיום הדוקטורט התמנה כמרצה בחוג, ובשנת 1997 התמנה כפרופסור מן המניין.
בשנות עבודתו באוניברסיטת חיפה מילא גם את התפקידים הבאים:
ראש המעבדה לגאומורפולוגיה בחוג לגאוגרפיה בשנים 1972–2006.
ראש המכון לחקר הגולן (כיום, מכון שמיר למחקר) בשנים 1984–1987.
מנהל אקדמי של מכללת תל-חי בשנים 1988–1990.
בשנת 2000 פרש לגמלאות, אך המשיך לחקור וללמד.
עבודתו המדעית

במרוצת השנים ביצע ענבר מחקרים במקומות שונים בעולם. הוא ביצע עבודות שדה במגוון רב של נופים ואזורים, מאנטארקטיקה ועד לצפון קנדה, ובכל היבשות: אנטארקטיקה, אוסטרליה, אפריקה, אסיה, אירופה, אמריקה הצפונית ואמריקה הדרומית.
תחומי מחקרו העיקריים של ענבר הם: מורפולוגיה נהרית, במיוחד תנועת הסחופת והגאומטריה ההידראולית בנהרות, תחום שבו עסק באנטארקטיקה ואוסטרליה. כמו כן היה שותף במחקר גאו-ארכאולוגי בדרום אפריקה וביצע עוד כ-10 מחקרים בתחום הפליאו-סביבה בגולן ומישור החוף בישראל.
במשך כ-10 שנים חקר תהליכי סחיפה בטרסות חקלאיות קדומות ופעילות בפרו ובגליל המערבי. בעקבות המחקר בנופים הוולקניים בגולן לקח חלק במחקרים מורפולוגיים באזורים וולקניים שונים, במיוחד במורפומטריה של קונוסי געש צעירים בארצות כמו: מקסיקו, דרום ארגנטינה וקמצ'טקה. מחקרו, הראשון מסוגו על תופעת היארדנג (אנ') - עיצוב על ידי הרוח - במסלע געשי זכה לתהודה בעולם המדע. בשנים האחרונות מתמקדים מחקריו באסונות טבע בישראל ובמקומות אחרים בעולם.
עיסוקים נוספים

בשנים 1977–1979 כיהן כמזכיר ראשון בשגרירות ישראל בלונדון בתפקיד הקשור ליהודי ברית המועצות.
בשנים 2000–2004 היה יו"ר ועדת COMLAND של האיגוד הגאוגרפי הבינלאומי (אנ') העוסקת בתהליכי מדבור וניוון הנוף בעולם.
פרסים

ב-1999 זכה בפרס ומלגה מקרן Fellowship Gledden של אוניברסיטת מערב אוסטרליה.
חיים אישיים

היה נשוי פעמיים. אב לבת.
בן דודו הוא צזר חיים חומסקי, ממייסדי תחום הייעוץ ארגוני בישראל[דרוש מקור], ומומחה ישראלי לשיווק ולהתרמה.
מתגורר בכרכור.
פרסומיו

ענבר ערך 13 ספרים, כתב כ-150 מאמרים מדעיים בכתבי עת ופרקים מספרים, כ-250 מאמרים כלליים, ביקורות ספרים ודוחות מדעיים.
פרסומיו > מספריו

משה ענבר, מסעות גאומורפולוגיים בשבע יבשות, חיפה, הוצאת המחבר, 2017.
משה ענבר וכרמית רפפורט (עורכים), אסונות טבע בישראל, חיפה, אוניברסיטת חיפה, החוג לגאוגרפיה, 2016.
משה ענבר (ניסלבאום) ושרה יוסף (מנדל), 2007-1957: 50 שנה לחברת נוער דגן בקיבוץ נאות מרדכי, נאות מרדכי, חברת דגן, 2008.
י. בר-גל ומשה ענבר, מאזור לסביבה - ארבעים שנות מחקר גאוגרפי באוניברסיטת חיפה, החוג לגאוגרפיה ולימודי הסביבה, אוניברסיטת חיפה, 2005.
נעם גרינבאום, יהודית לקח, משה ענבר, יעקב מעוז (עורכים), ספר אשר שיק: היבטים ביחסי גשם-נגר-סחף בישראל, חיפה, החוג לגאוגרפיה ולימודי סביבה, אוניברסיטת חיפה, 2003.
אבי דגני ומשה ענבר (עורכים), ארץ הגולן והחרמון (2 כרכים), תל אביב, משרד הביטחון - ההוצאה לאור, 1993.
Gerson, R., and M. Inbar (eds.), Field Study program, International Symposium on Geomorphic Processes in Arid Environments, .Jerusalem,1974
.1989,Inbar, M. (ed.), The Israel Mountains. Pirineos special volume 134
.Sala, M., and M. Inbar (eds.), Mediterranean Erosion. Catena, V.19, 267-409,1992
פרסומיו > מבחר ממאמריו

Inbar, M., and A. P. Schick, Bedload Transport Associated with High Stream Power, Proceedings of the National Academy of
Science, U.S.A, 76(6), 2515-2517,1979.
Inbar, M., J. Lugo Hubp, and L. Villers Ruiz, The geomorphological evolution of the Paricutin cone and lava flows, Mexico, 1943-1990, Geomorphology, 9(1), 57-76, 1994.
Inbar, M., M. Gilichinsky, I. Melekestsev, D. Melnikov, and N. Zaretskaya, Morphometric and Morphological Development of Holocene cinder cones: A Field and Remote Sensing Study in the Tolbachik Volcanic Field, Kamchatka, Journal of Volcanology and Geothermal Research, 201(1-4), 301-311, 2011.
הערות שוליים

↑  משה ענבר (ניסלבאום), הפלוביומורפולוגיה של נחל משושים ברמת הגולן (דיסרטציה לתואר שני בהנחיית אשר שיק), ירושלים: האוניברסיטה העברית, המחלקה לגאוגרפיה, 1970
↑  משה ענבר, תנועת גרופת ומורפולוגיה של אפיקי פזרות בירדן העליון (מנחה התיזה: אשר שיק), ירושלים: האוניברסיטה העברית, המחלקה לגאוגרפיה, 1977
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262804805171  BIBSYS: 7002326  BnF: cb15609390p (data)  GND: 1056631937  ISNI: 0000 0000 7266 4480  LCCN: n78083307  NTA: 247312177  SUDOC: 090423348  VIAF: 8650637   WorldCat (עם VIAF): 8650637
עופר בינה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1949 (בן 75) 
 ענף מדעי:  פיזיולוגיה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1 בינואר 2006) 
 
עופר בינה (נולד ב-27 באוקטובר 1949) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לפיזיולוגיה של הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט בטכניון. הוא עומד בראש המעבדה לחקר הלב של הפקולטה לרפואה בטכניון ומחקריו עוסקים בפיזיולוגיה של הלב, אלקטרופיזיולוגיה של הלב ובתאי גזע.
ביוגרפיה

בינה סיים לימודי תואר ראשון במדעי החקלאות באוניברסיטה העברית בשנת 1973. בשנת 1975 סיים תואר שני בנוירוביולוגיה באוניברסיטה העברית, ובשנת 1980 סיים תואר שלישי בנוירוביולוגיה בטכניון. בינה זכה במלגת רוטשילד ובשנים 1980–1982 ביצע עבודת פוסט-דוקטורט בנושא אלקטרופיזיולוגיה של הלב באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. עם חזרתו ארצה ב-1982, החל לעבוד כמרצה בפקולטה לרפואה בטכניון ובשנת 1986 התמנה למרצה בכיר. בשנים 1989 - 1990 חזר לאוניברסיטת קולומביה כעמית מחקר. בשנים 1993 - 1994 שהה כפרופסור אורח באוניברסיטת סטנפורד בקליפורניה. בשנת 1993 התמנה לדרגת פרופסור חבר בטכניון ובשנת 2006 התמנה לדרגת פרופסור מן המניין. בינה פרסם עשרות מאמרים על מחקריו בירחונים בולטים וכתב פרקים במספר ספרי לימוד.
ב-2011 פורסם כי קבוצת מחקר בראשותו ובשיתוף עם פרופסור אברהם לורבר ופרופסור יוסף איצקוביץ-אלדור הצליחה לייצר במעבדה תאי לב "חולים" המאפשרים הבנה מעמיקה יותר של הפרעות קצב ברמה התאית. במחקר לקחו חלק חולים עם הפרעת קצב מסוג (Catecholaminergic Polymorphic Ventricular Tachycardia (CPVT.