stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הייל אפלמן
הערות שוליים

1 2  "2018's Icons, Innovators, and Disruptors". www.advocate.com. 8 במרץ 2018. נבדק ב-27 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hale Appleman of 'The Magicians' Talks Acting, Sex, and Other Interests". The New York Observer. 22 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hale Appleman of 'The Magicians' Talks Acting, Sex, and Other Interests". Observer. 22 במרץ 2016. נבדק ב-27 ביולי 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Interview: The Magicians' Hale Appleman - Brief Take, Brief Take | An Digital Magazine, ‏20 בינואר 2019
↑  Dommu, Rose (21 בפברואר 2019). "The Magicians Hale Appleman Ships Queliot as Hard as You Do". Out. נבדק ב-13 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1037886402  ISNI: 0000 0003 7819 3570  LCCN: no2012092683  VIAF: 255737993   WorldCat (עם VIAF): 255737993
היפנותרפיה

תהליך היפנוזה. ציור של ריצ'רד ברג מ-1887
היפנותרפיה היא שיטת טיפול המשתמשת בטכניקות היפנוזה כדי לשפר את מצבו של המטופל.
מקור המונח הוא בשפה היוונית - היפנוס שמשמעותה שינה, ותרפיה שמשמעותה טיפול.
הראשונים שהשתמשו בשיטת טיפול זו היו יוזף ברוייר וזיגמונד פרויד במספר טיפולים בסוף המאה ה-19. התחום התרחב והתקדם בשנות ה-70, בין השאר בעקבות פרסומה של גישת ההיפנותרפיה של מילטון ה. אריקסון.
הטיפול

במהלך הטיפול, המטפל משתמש בהיפנוזה ומביא את המטופל למצב מודעות שונה, הקרוב לשינה, על מנת לאפשר סוגסטביליות של המטופל, בו יוכל לחוות שינויים בתחושתו, בפיזיולוגיה שלו ובהתנהגותו. הטיפול מתבצע על ידי האטת גלי המוח של המטופל בעזרת שיחה מרגיעה של המטפל, דבר הדומה למדיטציה.
הגדרת ההיפנותרפיה בחוק

היפנותרפיה אינה מאושרת או אסורה על החוק, מכיוון שהיא כוללת דרכי טיפול כגון מדיטציה, דמיון מודרך, או כל דבר הפועל על ידי דיבור ושיחה וגורם לשינוי במחשבתו של המטופל, ובכך היא שונה בהגדרתה מהיפנוזה, אשר מחויבת באישור רשמי לעיסוק בה. עם זאת, שימוש בהיפנוזה בתוך הטיפול מחייב הסמכה חוקית לכך. חוק ההיפנוזה בישראל אוסר על אנשים שלא הוסמכו בידי המדינה (והם אך ורק רופאים, פסיכולוגים, או רופאי שיניים) לטפל באמצעות היפנוזה. בחלק ממדינות העולם ישנם חוקים דומים, ובאחרות, השימוש בהיפנוזה למטרות רפואיות או בידוריות אינו מוגבל בידי המחוקק.
לקריאה נוספת

מייקל היפ, ווינדי דריידן, היפנותרפיה - מדריך, הוצאת אח.
הדיוויזיה ה-19 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1919 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-19 (המערבית) של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בספטמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, וביוני 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-3, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב מסין, קרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמהלך 1919 פורקה הדיוויזיה.
היפנוזה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ואלרי טודורובסקי 
 הופק בידי:  Natalya Drozd, ואלרי טודורובסקי, Aleksi Hyvärinen 
 תסריט:  ליובוב מולמנקו   ואלרי טודורובסקי
 שחקנים ראשיים:  מקסים סוחאנוב   סרגיי גירו   סרגיי מדבדב   יקטרינה פדולובה   פולינה גלקינה
 מוזיקה:  אנה דרוביץ'
 צילום:  ז'אן נואל-מוסטונן
 מדינה:  רוסיה רוסיה   פינלנד פינלנד
 חברת הפקה:  Rekun-Cinema אולפני החץ האדום Yle
 חברה מפיצה:  WDSSPR באמצעות SPPR
 הקרנת בכורה:  רוסיה 15 באוקטובר 2020
 משך הקרנה:  126 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  דרמת ומותחן
 תקציב:  100 מיליון רובל רוסי
 הכנסות:  3 מיליון רובל רוסי
 דף הסרט ב־IMDb
 
היפנוזה (ברוסית: Гипноз) הוא סרט מותחן פסיכולוגי רוסי בבימויו של ואלרי טודורובסקי ובכיכובם של מקסים סוחאנוב, סרגיי גירו, סרגיי מדבדב, יקטרינה פדולובה ופולינה גלקינה. קו-פרודוקוציה פינית-רוסית הסרט הופק בשיתוף פעולה עם רשת Yle הפינית בהפצת סרטי סוני.
עלילה

מישה המתבגר משתתף בפגישות היפנוזה עם המהפנט וולקוב כדי להתאושש מבעיית הליכת שינה. כתוצאה מכך, מישה נופל להשפעתו של המהפנט עד כדי כך שהוא מפסיק להבין מהי המציאות ואיפה אשליה. לאחר מותה המסתורית של אחת המטופלות של וולקוב, מישה מחליט לערוך חקירה כדי לרדת לעומק האמת. אבל מה אם חלום ומציאות יתמזגו לאחד והוא בסופו של דבר יהפוך לחשוד העיקרי?
שחקנים ודמויות

מקסים סוחאנוב - וולקוב, מהפנט
סרגיי גירו - מישה
סרגיי מדבדב
יקטרינה פדולובה
פולינה גלקינה
הערות שוליים

↑  Гипноз – трейлер
↑  נתוני הכנסות באתר קרן הקולנוע הרוסי
↑  קדימון הסרט, ביוטיוב (ברוסית)
↑  Вышел трейлер психологического триллера Валерия Тодоровского "Гипноз"
↑  Максим Суханов заставляет подростка путать сон и явь в трейлере «Гипноза»
| סרטי ואלרי טודורובסקי |
| --- | --- | --- |
| סרטים בולטים | אחי החורג, פרנקנשטיין (2004) • מלחציים (2007) • המגונדרים (2008) • ההפשרה (2013) • בולשוי (2017) • אודסה (2019) • היפנוזה (2020) |  |
| שחקנים בולטים | יבגני ציגאנוב • לאוניד יארמולניק • יבגניה בריק • מקסים מטבייב |  |
| שותפים נוספים | הפקה: לאוניד יארמולניק • צילום: רומן וסיאנוב |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדובר

| --- | --- |
 מו"ל:  ברוך משה מזרחי
 עורך ראשי:  ברוך משה מזרחי
 שפה:  עברית
 מדינה:  בגדאד, עיראק עיראק
 
הדובר (בשמו המלא "דובר-מישרים") היה עיתון עברי שיצא לאור בבגדאד באמצע המאה ה-19. העיתון הופץ בין השנים 1863–1871, והיה אחד ממקורות המידע הראשונים שנכתבו בעברית ושיקפו את חיי הקהילה היהודית בבגדאד ובסביבתה בתקופה זו. עורכו והכותב העיקרי היה ברוך משה מזרחי, תלמידו של הרב עבדאללה סומך מישיבת בית זילכה, אשר ניהל את העיתון במשך כל תקופת פרסומו.
היסטוריה

העיתון יצא לאור בתקופה שבה בגדאד עברה שינויים חברתיים וכלכליים משמעותיים, כאשר הדפוס הגיע לעיר רק ב-1856. "הדובר" היה העיתון המודפס הראשון בעיראק והשתמש בטכנולוגיית הדפס אבן (ליטוגרפיה), שהייתה נפוצה באותה תקופה בשל מגבלות טכנולוגיות מקומיות.
כיום "הדובר" הוא מקור חשוב לחקר חיי היהודים בבגדאד במאה ה-19. הוא מתאר את חיי היום-יום של הקהילה היהודית, את קשריה עם שכניה המוסלמים, ואת השינויים התרבותיים והחברתיים שהתרחשו בעיר.
תוכן העיתון

העיתון סיקר נושאים מגוונים, כגון חיי הקהילה היהודית, חגים, מסחר, חינוך, ומעמד הנשים, לצד דיווחים על אירועים היסטוריים משמעותיים כמו פתיחת בית הספר המודרני הראשון ליהודי בגדאד. אחת הסוגיות המרכזיות שבהן עסק העיתון הייתה הקמת מוסדות חינוך מודרניים בבגדאד, בחסות ארגון כי"ח (כל ישראל חברים). מזרחי ראה במיזם זה חלק מתהליך צמיחתה של לאומיות יהודית, וכך שיקף את המגמות המודרניות שהתרחשו בקרב הקהילה היהודית המקומית.
גילוי מחודש

במשך שנים רבות היו ידועים רק כ-20 גיליונות מתוך כ-200 שפורסמו בתקופת פעילותו של העיתון. בשנת 2023 התגלה עותק כמעט שלם של 188 גיליונות שהשתמרו באוסף פרטי בגרמניה. העותק נרכש על ידי אוניברסיטת המבורג, עבר רסטורציה, ובהמשך נרכש גם עותק מצולם על ידי מרכז מורשת יהדות בבל. המרכז, בשיתוף עם מרכז עזריאלי לחקר ישראל באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, יזם מחקר על הגיליונות שנמצאו.
הערות שוליים

1 2 3  אסף גולן, תגלית נדירה: עיתון עברי מבגדאד של המאה ה-19, באתר ישראל היום, 2 בספטמבר 2024
1 2  העיתון העברי הראשון במזה"ת: הגיליונות שנחשבו אבודים נמצאו וייחקרו, באתר ערוץ 7, 19 ביולי 2024
↑  "הדובר" – העיתון הראשון בעיראק והעיתון העברי היחיד שנדפס בבגדאד – דפוס ליטוגרפי – כרך גליונות – בגדאד, תרכ"ח, תר"ל–תרל"א – מאוסף ששון, באתר "קדם" – בית מכירות פומביות
היסטוריה אטלנטית

מפת צפון האוקיינוס האטלנטי משנת 1683 מאת פייר מורטייה
היסטוריה אטלנטית היא תחום לימודים ומחקר המתמקד בהיסטוריה של הפעילות האנושית סביב האוקיינוס האטלנטי בעת החדשה המוקדמת. הנחת היסוד של ההיסטוריה האטלנטית היא שהופעתם של קשרים בני קיימא בין יבשות אירופה, אפריקה ואמריקה הצפונית והדרומית התוחמות את האוקיינוס האטלנטי החל מסוף המאה ה-15 יצרו מערכת אזורית ויחסי גומלין פוליטיים, חברתיים, כלכליים ותרבותיים אותם ניתן ללמוד כמכלול. בסוף המאה ה-18 התרחשו באזור מספר אירועים שמאוגדים במונח המהפכות האטלנטיות.
העוסקים בתחום מערערים לעיתים קרובות על חלוקות מודרניות של הידע ההיסטורי לפי גבולותיהן של מדינות הלאום המודרניות, ומדגישים את המאפיינים החוצים גבולות אלו כגון עבדות וסחר העבדים הטרנס אטלנטי, קולוניאליזם, התפשטות כלכלית, פעילות מיסיונרית, דמוגרפיה והגירה, והיסטוריה סביבתית.
העניין בהיסטוריה אטלנטית והתגבשות התחום החלו בשנות ה-80 של המאה ה-20, והתגברו בעשור שלאחר מכן לנוכח התגברותן של מגמות על-לאומיות אחרות, כגון התחזקות האיחוד האירופי וברית נאט"ו.
הערות שוליים

↑  ראו סחר עבדים ומסד הנתונים על סחר העבדים הטרנס אטלנטי
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
היסטוריה חברתית

היסטוריה חברתית היא תחום של המחקר ההיסטורי, שנחשב על ידי רבים כחלק ממדעי החברה. תחום זה מנסה לראות את העדויות ההיסטוריות מנקודת המבט של מגמות חברתיות מתפתחות. בראייה זו, ניתן לכלול בהיסטוריה חברתית את תחומי ההיסטוריה הכלכלית, המשפטית, ובחינות היבטים אחרים של החברה האזרחית שמראות על ההתפתחות של נורמות חברתיות והתנהגות.
בעוד שתומכי ה"היסטוריה מלמטה" – חקר ההיסטוריה מבעד לעיניו של האיש הפשוט שבעבר, או החפצים שלו, ואסכולת האנאל הצרפתית, רואים עצמם כהיסטוריונים חברתיים, יש לראות את התחום כרחב בהרבה בהתפתחות ההיסטוריוגרפיה. בניגוד לגישות אחרות, ההיסטוריה החברתית מנסה לראות עצמה כצורה סינתטית של היסטוריה, שאינה מוגבלת להצגת עובדות היסטוריות, אלא מוכנה לחקור את המידע ההיסטורי באופן שיטתי יותר.
תתי תחומים במחקר

היסטוריה דמוגרפית – תחום החוקר את הדמוגרפיה במרוצת השנים.
היסטוריה שחורה – תחום החוקר את ההיסטוריה של הקהילה האפרו-אמריקאית.
היסטוריה אתנית – תחום החוקר ומפרש תנודות אתניות במהלך ההיסטוריה.
היסטוריה של הדתות – תחום החוקר התפתחות של זרמים דתיים שונים.
היסטוריה של המגדר – תחום שפרץ בשנות ה-70 של המאה ה-20, וחוקר תנודות מגדריות לאורך ההיסטוריה.
היסטוריה של העיור – תחום החוקר את תהליכי העיור, הפיתוח העירוני, יצירת המטרופולינים והרבדים הגאוגרפיים והסוציולוגים של הערים לאורך ההיסטוריה.
היסטוריה כפרית – תחום החוקר את ההתפתחות הטכנולוגית, החברתית והכלכלית של הכפריות במהלך ההיסטוריה.
היסטוריה של העבודה (או תולדות תנועת עבודה) – תחום החוקר נושאים כגון: התאגדויות העובדים, מעמד הפועלים, מעמד האדם העובד, יחסי עבודה, והתפתחות רעיון זכויות עובדים במהלך ההיסטוריה.
היסטוריה של החינוך – חוקר את ההיסטוריה של הלמידה וההוראה לאורך ההיסטוריה. לעיתים תחום זה חופף ומשתמש במונחים מחקר הפילוסופיה של החינוך.
היפיקפוניה פוהאמבה

היפיקֶֶֶפּוּנְיֶה לוקאס פוֹהאמבה (בכתב לטיני: Hifikepunye Lucas Pohamba; נולד ב-18 באוגוסט 1935 באוקאנגודי, אוהאנגוונה, אז אפריקה הדרום-מערבית) הוא פוליטיקאי נמיבי, שכיהן כנשיא נמיביה מ-21 במרץ 2005 ועד 21 במרץ 2015. בבחירות לנשיאות בסוף נובמבר 2009 הוא נבחר לקדנציה השנייה. פוהאמבה היה יושב ראש מפלגת סוואפו, בשנים 2015-2007
ביוגרפיה

היפיקפוניה פוהאמבה נולד ב-1935 במשפחה של בני אובמבו ביישוב אוקאנגודי באזור אוהאנגוונה בצפון אפריקה הדרום מערבית שהייתה אז שלטון מנדטורי של האיחוד הדרום-אפריקאי.
הוא למד בשנים 1954-1947 בבית הספר של המיסיון האנגליקני "Anglican Holy Cross" באונאמונאמה, בחבל אובמבולנד. בשנים 1960-1956 עבד כמזכיר במכרה נחושת בצומב. בגיל 24 בשנת 1959 הוא הצטרף למייסדיה של התנועה לשחרור סוואפו – ארגון העם של אפריקה הדרום-מערבית (South-West Africa People's Organisation – SWAPO) שנאבק בשלטון הכיבוש של דרום אפריקה. בגלל פעילותו הפוליטית נעצר על ידי המנהיגים המקומיים, נקשר בשלשלאות והוצלף בשוט בפומבי. נמלט אחר כך לרודזיה, אבל גורש משם בחזרה לאפריקה הדרום-מערבית. בהמשך נאסר בבית סוהר למשך 4 חודשים וקיבל מעצר בית לשנתיים.
ביוגרפיה > בגלות

בשנת 1961 נאלץ פוהאמבה לצאת לגלות. בשנים הבאות הוא שהה בטנזניה ובאנגולה. בשנים 1978-1964 ייצג את מפלגת סוואפו בארצות אפריקאיות שונות. בשנים 1982-1981 למד בימי השלטון הסובייטי בברית המועצות מדעי המדינה באוניברסיטת "הידידות בין העמים על שם פטריס לומומבנה" במוסקבה.
ביוגרפיה > לאחר שחרור ארצו

בשנים 1989-1975 מילא את תפקיד המזכיר של מפלגת סוואפו לעניינים פיננסיים.
אחרי שנמיביה השיגה את עצמאותה כיהן בשנים 1990-1989 כנציב לענייני בחירות וצורף על ידי הנשיא סאם נוג'ומה לממשלתו כשר הפנים (1995-1990), כשר תעשיית הדיג (1998-1995), כשר בלי תיק (2000-1998) וכשר לעניינים אגרריים (2005-2001). בנוסף שימש בשנים 2002-1997 כמזכיר כללי של מפלגת סוואפו השלטת ובשנים 2007-2002 כסגן יושב ראש המפלגה.
כשבשנת 2004 ביקש לפרוש מן החיים הפוליטיים ולהתמסר לחוות הבקר שלו, נענה לבקשת הנשיא נויומה והציג את מועמדותו לתפקיד הנשיא היורש. הוא נבחר עם 76.4% מקולות הבוחרים. בהמשך בשנת 2007 הוא ירש גם את תפקיד יושב ראש מפלגת סוואפו.
חיים אישיים

היפיקפוניה פוהאמבה נשוי משנת 1983 לפֶּּנֶהוּפּּיפוֹ לבית האשו, ולזוג שישה ילדים.
הגנת נימצוביץ'

הגנת נימצוביץ' היא פתיחת שחמט מעט יוצאת דופן המאופיינת במהלכים:
פתיחה זו נקראת על שם השחמטאי היהודי-הלטבי אהרון נימצוביץ' שהביא אותה לידי פרסום. פתיחה זו היא דוגמה לפתיחה היפרמודרנית שבה השחור מזמין את הלבן לכבוש את מרכז הלוח בשלב מוקדם באמצעות רגלים. הכוונה של השחור היא לחסום או לרסן בדרך אחרת את הרגלים המרכזיים של הלבן, ואם יורשה לעשות זאת על ידי משחק לא מדויק של הלבן, ולבסוף לערער את המרכז הנשלט על ידי רגלים לבנים על ידי התקדמות מתוזמנת היטב של רגלים משלו על ידי תקיפת הכלים הלבנים המגינים על המרכז. אלוף העולם גארי קספרוב ורב-האמן ריימונד קין כתבו שהגנה זו "מעולם לא התקבלה במלואה כפתיחה אמינה. אף על פי כן, היא פתיחה מבוססת ומציעה לרוח יוצאת הדופן הרבה מאוד טריטוריה זרה למחקר."
הגנת נימצוביץ' נכללת בקוד B00 באנציקלופדיית פתיחות השחמט.
קו ראשי: 2.ד4

לבן לוקח את ההזדמנות להשתלט על המרכז. ההמשכים העיקריים של השחור הם 2...ד5 או 2...ה5.
קו ראשי: 2.ד4 > 2...ד5

הקו שבדרך כלל העדיף אהרון נימצוביץ', ממציא הפתיחה. כעת לבן יכול לבחור בין:
3.ה5, אשר אליו שחור מגיב בדרך כלל עם 3.. ר-ו5, (אף על פי ש-3...ו6 היא גם התפתחות הגונה, אם כי מורכבת יותר) ולאחריה המהלך ...ה6 (שכבר לא חוסם את הרץ מלצאת) ובהמשך תקיפת הרגלים המרכזיים של הלבן במהלכים כגון ...ו6 ו...ג6.
3.ה:ד5, ואחריו 4. פ-ו3, במטרה להרוויח זמן על ידי תקיפת המלכה עם פ-ג3, אך מאפשר לשחור להפעיל לחץ על המרכז של הלבן עם 4..פ-ז4 או 4...ה5.
3. פ-ג3 ד:ה4 (3...ה6 מוביל לווריאציה של הגנה צרפתית) 4.ד5 פ-ה5, כאשר לבן בדרך כלל ממשיך עם 5. מהד4 או 5.רו4 פ-ז6 6.ר-ז3.
קו ראשי: 2.ד4 > 2...ה5

קו המועדף על ידי רב-האמן הבריטי טוני מיילס. לבן יכול לעבור לפתיחה סקוטית עם 3.פ-ו3, או לשחק 3.ד5 פג-ה7 (3... פ-ב-8, אף על פי שהעמדה לא נראית רע לשחור, לבן נמצא ביתרון אסטרטגי), לבן נמצא ביתרון קל בלבד. פיתוח נוסף הוא 3.ד:ה5 פ:ה5, כאשר לבן יכול לחפש יתרון עמדתי שקט עם 4.פ-ו3 או לשחק אגרסיבי יותר ולקדם את הרגלי 4.ו4 (אפשרות זו עשויה להחליש את עמדת הלבן).
2.פ-ו3

במסדי נתונים מסוימים הוצג כהמשך הנפוץ ביותר.
2...ה5, טרנספוזיציה למשחק פתוח עשויה להיות המהלך הטוב ביותר, אבל לא סביר שמהלך זה ישוחק על ידי חובבי הגנת נימצוביץ'.
2...ו5 המכונה גמביט קולורדו, אף על פי שנחשב כמהלך חלש, שוחק בהצלחה מסוימת על ידי מספר אמנים, ביניהם: האמן הבינלאומי האמריקאי דאג רוט והאמן הבינלאומי הפיני אולי סלמנסו. פתיחה זו עלולה להוביל לסיבוכים כאוטיים, למשל: 3.ה:ו5 ד5 4.פ-ח4!? ה5!? 5.מה-ח5+ ז6 6.ו:ז6 פ-ו6 7.ז7+ פ:ח5 8.ז:ה8=מה מה:ח4 9.מה:ח7 פ-ד4, כאשר לבן מוביל בצריח, אבל לשחור יש יתרון פיתוחי גדול והמלך הלבן בסכנה. דיוטלינג–ניידליץ', דורטמונד 2000, הסתיים בתיקו לאחר סיבוכים נוספים: 10.מה:ז6+ מ-ד8 11.ד3 פ-ו4! 12.מה-ו7 ר-ב4+ 13.ג3 ר-ז4! 14.מה-ז8+ מ-ד7 15.מה-ז7+ מ-ג6 16.ז3 פ-ו3+ 17.מ-ד1 פ-ד4+ 18.מ-ד2 פ-ו3+ 19.מ-ד1 פ-ד4+ ½–½ . האמן הבינלאומי הבריטי גארי ליין את הפתיחה בצורה אחרת: 4.ד4 ר:ו5 5.ר-ב5 (בניסיון להשתלט על משבצת ה5 המוחלשת) מה-ד6 6.פ-ה5 פ-ו6 7.‏0-0 פ-ד7 8.ר:ג6 ב:ג6 9.מה:ו3! פ:ה5 (או 9...ה6 10.ז4 ר:ז6 11.פ:ז6 ח:ז6 12.ר-ו4 מה-ב4 13.מה-ד3) 10.מה:ו5 פ-ו7 11.ר-ו4 מה-ד7 12.מה:ד7+ מ:ד7 13.פ-ד2 כאשר המבנה הרגלי הרעוע של השחור מעניק ללבן יתרון סלמנסו–קלבשאו, אליפות אירופה לקבוצות, לאון 2001 (1–0, 63).
2...ד6, וריאציית ויליאמס, פתיחה בטוחה יותר עבור שחור, אבל פחות דינמית מהאפשרויות הקודמות ויכולה להוביל לגרסה נחותה של פתיחת פירץ. הקו הראשי ממשיך ב-3.ד4 ר-ז4, המסע 3...פ-ו6 אפשרי גם כן. המשחק ימשיך בדרך כלל ב:4.ר-ב5 א6 5.ר:ג6+, מוביל לעמדה שוויונית יחסית, אך ניסיון חד יותר ללבן הוא 4.ד5 פ:ה5 5.פ:ה5!?, המכונה מתקפת קין, על שם ריימונד קין, ששיחק בה במשחק ב-1964 נגד אוורט פילדר. בעוד שהתקפה זו מקריבה את המלכה, הלבן יכול להחזיר אותה לאחר 5...ר:ד1 6.ר-ב5+ ג6 7.ד:ג6 מה-א5+ 8.פ-ג3 0-0-0 9.פ-ג4 מה-ג7 10.פ-ד5.
מהלכים נוספים כמו: 2...ה6, 2...פ-ו6, 2...ד5, 2...ז6 אפשריים אך נוטים להוביל לגרסאות נחותות יותר של הגנה צרפתית, הגנת אלכין, הגנה סקנדינבית או הגנה מודרנית (בהתאמה).
הערות שוליים

↑  Garry Kasparov and Raymond Keene, Batsford Chess Openings 2, Collier Books, 1989, p. 228. מסת"ב 0-02-033991-7.
↑  "Shaw vs. Salmensuu, EuTCh (2001), Leon ESP". Chessgames.com.
| פתיחות שחמט |
| --- | --- | --- |
| פתיחות אב | משחק פתוח • משחק חצי פתוח • משחק סגור • משחק חצי סגור • פתיחת איגוף • פתיחה נדירה |  |
| פתיחות גמביט | גמביט אבנס • גמביט בודפשט • גמביט המלך • גמביט המלכה • גמביט המלכה הנדחה • גמביט המלכה הנרצה • פתיחה סקוטית • גמביט לטבי • הגנה אוסטרית • הגנת צ'יגורין • הגנה בלטית • הגנת מרשל |  |
| הגנה הודית | הגנת בנוני • גמביט בודפשט • פתיחה קטלאנית • הגנה נימצו-הודית • הגנת בנוני מודרנית • הגנה הודית של המלכה • הגנת גרינפלד • הגנה הודית של המלך • התקפת טורה • הגנה הודית מזרחית • התקפת טרומפווסקי • הגנה מקסיקנית |  |
| פתיחות הגנה | הגנה הודית של המלך • הגנה הודית של המלכה • הגנה הודית מזרחית • הגנה נימצו-הודית • הגנת נימצוביץ' • הגנה הולנדית • הגנה מודרנית • הגנת בנוני • הגנת פילידור • הגנת גרינפלד • הגנת אלכין • הגנת קארו-קאן • הגנת שני הפרשים • הגנה ברלינאית • הגנה צרפתית • הגנה סיציליאנית • פתיחת פירץ  • טנגו הפרשים השחורים • פתיחה רוסית |  |
| פתיחות התקפה | התקפת ריכטר-ורסוב • התקפת טרומפווסקי • התקפת טורה • התקפת הודג'סון • פתיחת לארסן |  |
| פתיחות שיטתיות | שיטת לונדון • שיטת קול |  |
| פתיחות ללא סיווג | פתיחה איטלקית • פתיחה אנגלית • פתיחת בירד • פתיחה ספרדית • פתיחה ספרדית, וריאצית ההחלפה • פתיחה וינאית (משחק וינה) •  פתיחת ארבעת הפרשים • פתיחת רץ המלך • פתיחה קטלאנית • פתיחת רטי  • פתיחת בארנס • פתיחת סארגוסה • פתיחה פולנית • פתיחת גרוב • פתיחת אנדרסן • פתיחת קלמנץ • פתיחת דורקין • פתיחת אמאר • פתיחת דאנסט • פתיחת וור • פתיחת דספרז • פתיחת מיזס • פתיחת ואנ'ט קרויג'ס |  |
| אחר | אנציקלופדיית פתיחות שחמט • מלכודות בפתיחה בשחמט |  |
ראו גם פורטל השחמט • קטגוריה:פתיחות שחמט • קטגוריה:שחמט
הכל אנשים

| --- | --- |
 יוצרים:  מודי בר-און  ענת זלצר
 כותבים:  מודי בר-און
 בימוי:  תמי פיינגולד
 מנחים:  מודי בר-און
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  ישראל עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  20
 הפקה
 מפיק:  ענת זלצר
 עורכים:  ענת זלצר
 אורך פרק:  30 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית
 פורמט (תמונה):  SDTV, 576i
 תקופת שידור מקורית:  1997–2000
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
הכול אנשים היא סדרת תוכניות ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1997–2000, את התוכנית הגיש מודי בר-און שגם יצר את הסדרה יחד עם ענת זלצר.
מבנה התוכנית

מדי פרק מגיש בר-און את קיצור תולדות חייה של אישיות מסוימת אשר השפיעה על ההיסטוריה של מדינת ישראל. האישים שהוצגו בתוכנית הם: רחל המשוררת, דוד בן-גוריון, אברהם שטרן (יאיר), הרב קוק (לו הוקדשו שני פרקים), החזון איש, שייקה אופיר, אריה שרון, נפתלי הרץ אימבר, אמיל חביבי, יצחק שדה, ברכה צפירה, חנה סנש, חייקה גרוסמן, עזריאל קרליבך, לוי אשכול ודוד בן הרוש. במהלך התוכנית עבר בר-און במקומות מרכזיים בחייה של הדמות, וביצע ראיונות עם מומחים בתחומי הנושא בו עסק הפרק. התוכנית כללה צילומי חוץ וצילומי אולפן.
רוב הפרקים כוללים סקירה ביוגרפית מקיפה. אך אצל אנשים מסוימים היא התמקדה במאורעות מסוימים. בפרק על בן-גוריון מתמקד בהחלטות שקדמו להכרזת העצמאות, בעוד הפרק על אשכול מתמקד בתקופת ההמתנה, על קרליבך בהחלטות שהביאו להקמת מעריב, והפרק על בן הרוש מתמקד בתפקודו במהלך אירועי ואדי סאליב.
ראו גם

במדינת היהודים
תל אביב יפו (סדרה)
הדובים מצ'כוב

הדובים מצ'כוב (ברוסית: гандбольный клуб «Чеховские медведи») הוא מועדון כדוריד רוסי מקצועני מהעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה. המועדון הוקם בדצמבר 2001 על בסיס משאבי קבוצת הכדוריד של אגודת צסק"א מוסקבה שפורקה באותה שנה לאחר 78 שנות קיום.
זו הקבוצה המעוטרת ביותר בכדוריד הרוסי לאחר שזכתה ב-20 אליפויות רצופות מאז הוקמה.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בדצמבר 2001 לאחר שקבוצת כדוריד של צסק"א פורקה ובעקבות כך ביוזמת מושל מחוז מוסקבה, בוריס גרומוב, הוקמה על בסיס משאביה קבוצת "הדובים מצ'כוב" שהתמקמה בעיר צ'כוב שבמחוז מוסקבה ותחילה המשיך המועדון לארח את משחקי הבית באולם צסק"א. הקבוצה נחשבת ליורשת של צסק"א.
בקיץ 2003, הושלמה בניית אולם ספורט מודרני בעיר צ'כוב, במחוז מוסקבה. בעונת 2009/10 של ליגת האלופות, הקבוצה העפילה לפיינל פור, אך הפסידה בחצי הגמר לברצלונה ובתשע השנים הבאות זכתה ברצף בתוארי הגביע והאליפות הלאומיים וזכתה 5 פעמים רצופות בטורניר הסופרקאפ בכדוריד.
עונת 2018/2019 הייתה נקודת מפנה בתולדות המועדון כאשר לראשונה מאז 2001 סיימה במקום השני בטבלת האליפות בעונה הסדירה, אך השכילה לשמור על תוארה בפלייאוף ולמרות שהפסידה במשחק הראשון של סדרת הגמר לספרטק מוסקבה, היא ניצחה בשני המשחקים הבאים ונותרה אלופת רוסיה בפעם ה-19 בתולדותיה. בעונת 2019/20 זכתה באליפות ה-20 במספר ובפתיחת עונת 2020/2021 זכתה בסופר קאפ השביעי בתולדותיה והעפילה לרבע גמר הליגה האירופית בכדוריד.
תארים > כצסק"א

אלופת ברית המועצות (9): 1973, 1976—1980, 1982, 1983, 1987
אלופת רוסיה (4): 1994, 1995, 2000, 2001
ליגת האלופות בכדוריד (1): 1988
גביע המחזיקות של פדרציית הכדוריד האירופית: 1987
תארים > הדובים מצ'כוב

אליפות רוסיה (21): 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021
גביע רוסיה (11): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2015, 2016, 2018, 2019, 2020, 2021
הסופר קאפ הרוסי (6): 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020
גביע מחזיקות הגביע האירופי (1): 2006
ראו גם

צסק"א מוסקבה (כדוריד, 2017)
הערות שוליים

↑  «Чеховские медведи» – семикратный обладатель Суперкубка
↑  Армейцы стали «медведями» // «Время новостей» от 15.02.2002
↑  "КУБОК РОССИИ ОСТАЁТСЯ В ПОДМОСКОВЬЕ!". ch-medvedi.ru. אורכב מ-המקור ב-2019-05-25. נבדק ב-2019-03-21.
הדיוויזיה ה-204 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  8 ביוני 1916 – ינואר 1919 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה ה-204 (וירטמברג) (בגרמנית: 204. (Württembergische) Infanterie-Division) הייתה דיוויזיה של ממלכת וירטמברג, אשר הפכה לחלק מצבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-8 ביוני 1916 מיחידות וירטמברגיות וסקסוניות, והועמדה תחת פיקודו של גנרל-לויטננט הרמן פון שטיין. הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית, ובדצמבר 1916 היא הפכה ליחידה וירטמברגית בלבד. הדיוויזיה השתתפה בקרב איפר השלישי, מתקפת האביב הגרמנית, קרב אמיין ומתקפת מאה הימים, ולאחר המלחמה חזרה לגרמניה ופורקה בינואר 1919.
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
היסטוריה בדיונית

היסטוריה בדיונית (באנגלית: Historical Fiction) היא ז'אנר ספרותי שבו העלילה מתרחשת על רקע של אירועים היסטוריים אמיתיים. למרות שהמונח מתייחס לזרם הספרותי, ניתן לייחס לו שימושים אחרים בנרטיבים כדוגמת תיאטרון, אופרה, קולנוע, טלוויזיה וגם משחקי וידאו ורומנים גרפיים. ההיסטוריה הבדיונית משתמשת בסימבוליזם כאלגוריה בעזרת אמצעים פיגורטיביים או מטפוריים כדי להמחיש את הסיפור.
מרכיב חיוני בהיסטוריה הבדיונית הוא התרחשותה בזמן העבר והתייחסותה לתנאים החברתיים ולגינונים החברתיים של תקופת הזמן אותה היא מתארת. סופרי הז'אנר חוקרים לעיתים קרובות דמויות היסטוריות חשובות מתקופות אלו, ומאפשרים לקוראים להבין טוב יותר כיצד אותן דמויות פעלו והגיבו בהתאם לרוח התקופה. רומן היסטורי נוטה לעשות רומנטיזציה לתקופות העבר. כמה מתתי-הז'אנר כמו היסטוריה חלופית ופנטזיה היסטורית מוסיפים לרומן הספרותי באופן מכוון אלמנטים של ספרות ספקולטיבית שאינם קשורים להיסטוריה.
לעיתים, יצירות של היסטוריה בדיונית נתונות לביקורת תגובת הקורא בשל חוסר אותנטיות או בשל ציפיות לתיאור היסטורי מדויק. הגבול הדק בין אותנטיות היסטורית לבין סיפורת נתון לרוב לפרשנות הקוראים והמבקרים, ויש ביקורות ספרות שאף חורגות מהפרשנות הרגילה וחוקרות לעומק את התמות ואת נקודות העניין שבז'אנר.
מקורה של ההיסטוריה הבדיונית בזרם הספרותי המודרני של המערב נעוצה עוד ביצירותיהם של סר וולטר סקוט, אונורה דה בלזק, ג'יימס פנימור קופר ולב טולסטוי מאמצע המאה ה-19 ועד תחילת המאה ה-20. אולם, השילוב בין אלמנטים היסטוריים ובדיוניים ביצירות ספרותיות בודדות נבע עוד ממסורת ארוכה של תרבויות רבות, החל ממערביות (לימודים קלאסיים) ועד מזרחיות (מסורת בעל פה של סיפורי מעשיות, כדוגמת מיתוסים ופולקלור).