stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סביבת היווצרות
סביבה יבשתית > תהליכי בליה

בסביבה יבשתית מתרחשים תהליכי בליה (תהליכים כימיים, פיזיקליים וביוגניים, הגורמים להתפוררות של סלעים ויצירת קרקעות), סחף של החומר המפורר ויצירת סלעים חדשים. 
הסיבה לבליה: הסלעים נמצאים על-פני השטח בתנאי סביבה שונים מאלה שבהם נוצרו.
דוגמאות:
אוליבין מתגבש בתוך מגמה, בטמפרטורה שבין 1,500 ל-1,800°C ובלחץ של מאות אטמוספירות. על-פני השטח הוא מאבד מיציבותו, נסדק, מתפורר בקלות ומתפרק למרכיבים שונים. הגורם: חומצה פחמתית הנוצרת על ידי CO2 הנמס במים באופן טבעי.
חרסית שוקעת ומצטברת בים, אך ביבשה היא נשטפת בקלות.
מלח שוקע ומתגבש בלגונות שהתייבשו, אך מומס במי גשמים.
גרניט נסדק בכיוונים שונים ומתפורר עקב שינויי טמפרטורה בין יום ללילה.
סביבה יבשתית > היווצרות סלעים

בביצות, בנחלים ובאגמים מתרחשת יצירתם של סלעים חדשים בכמה אופנים: גיבוש של שברי סלעים לסלע חדש (דוגמת קונגלומרט נחלי וברקציה) והרבדה של חומרי סחף ויצירת סלעים כגון חרסית אגמית בתהליכי דיאגנזה (diagenesis): תהליכים פיזיקליים, כימיים וביוגניים המלכדים את הגרגרים לסלע באמצעות הידוק ודחיסה.
תהליכי הבליה והגיבוש מחדש יוצרים סלעים מגוונים ותופעות שונות:
ארקוזה – תערובת של גרגירים, שברי גרניט ולעיתים גבישים. מרכיבי הגרניט מתפרקים בהדרגה:
פצלת השדה בארקוזה מאבדת ברק לאחר שנשטפה במי גשמים או בטל המכילים CO2 שהומס מן האוויר, ולעיתים מתפרקת לקאוליניט ולחומרים נוספים.
במרחק גדול יותר נעלמת פצלת השדה וגם הנציץ.
נותרים קוורץ ומינרלים עמידים אחרים (מגנטיט). אלה נשטפים על ידי רוח ומים לחופים והופכים לדיונות.
שיכוב צולב (cross bedding) – שכבות הרבדה באבן חול המונחות זו על גבי זו בזוויות משתנות.
אופן ההיווצרות ביבשה: שכבות מקבילות הורבדו במדרון דיונה. אלה נהרסו חלקית ובהמשך נוצר ריבוד חדש בזווית אחרת.
אופן ההיווצרות במים: מתרחש כתוצאה משינויים בזרימה המסיעה את החול להרבדה. כל שינוי בכיוון הזרימה משנה את כיוון הריבוד.
שקיעה בגופי מים ביבשה – נחלים, ביצות ואגמים. חומרי סחף גסים מגיעים למקווה מים ומושקעים לרבדי חול ורבדי קונגלומרט וברקציה. בנוסף, שוקעים גם חומרי תרחיף עדינים היוצרים חרסיות וטין. מתוך החומר המומס במים נוצרים חומרים חדשים: סוגי חרסית (קאולין) וגיר. קאולין עשוי להכיל שרידים של צמחייה יבשתית.
קרקעות – תהליכי המסה, שטיפה, פירוק והשקעה – כולם יבשתיים – יוצרים קרקעות. קרקעות אינן מצטברות לשכבה עבה בשל שטיפה מתמדת, ולכן נדיר למצוא אותן בחתכים גאולוגיים. קרקעות הן למעשה שלב ביניים בין פירוק סלעים ויצירתם של חדשים.
חמאדה (hammada) – קרקע מדברית המכוסה בחלוקים ובשברי סלעים שנחשפו לאחר שהרוח העיפה את גרגירי החול.
קרסט – מי גשמים ומי תהום מועשרים ב-CO2 מן האוויר ומן הקרקע ממיסים גיר ודולומיט ולעיתים גם מלח. המסה קרסטית יוצרת דוגמאות שונות: על-פני השטח – תעלות; בתוך הסלע – מערות ומחילות.
לטריט ובוקסיט – קרומים המופיעים על-פני סלעים וקרקעות:
לטריט (laterite) – מורכב מתחמוצות ברזל ומשמש עפרה להפקת ברזל, נפוץ מאוד.
בוקסיט (bauxite) – מורכב מתחמוצות אלומיניום ומשמש עפרה להפקת חמרן.
פיזוליתים (pisoliths) – לטריט בעל מבנה של תרכיזים דמויי אפונים.
סביבה יבשתית > סלעים מסביבת היווצרות יבשתית

אבן חול
חרסית
קונגלומרט
ברקציה
סביבה חופית

סביבה חופית מהווה גבול מעבר ומגע בין סביבה יבשתית לסביבה ימית. בסביבה זו נוצרים סלעים שמקורם בבליה יבשתית המתגבשים בחומר מלכד מסביבה ימית. לדוגמה: כורכר, שהוא אבן חול מגובשת בגיר ממוצא ימי. סלעים נוספים הנוצרים בסביבה זו הם סלעי חוף – קלקארניט (Calcarenite) – הבנויים מחול ומשרידי צדפות המלוכדים גם הם בגיר ימי.
סביבה חופית > תופעות בסלעים מסביבה חופית

גומות המסה (solutions basins) – שינויי טמפרטורה יוצרים בסלעים סדקים, אליהם חודרים מים המכילים פחמן דו-חמצני וממיסים אותם. גומות המסה מושפעות גם מגלי גאות ושפל. פחמן דו-חמצני מופק בלילה מצמחים ימיים וממיס גיר מלכד בכורכר.
גלונים (ripple marks) – מבנה של גלי חול קטנים בסלע. זרמי מים יוצרים גלונים בטין ובחול בתוך המים. זרמי אוויר יוצרים גלונים בטין ובחול על שפת המים. הגלונים משתמרים על הסלע בעת התקשותו.
טביעות רגליים – טין משמר עקבות רגלי ציפורים ועקבות זחילה ונבירה של בעלי חיים באזור הצפה של גלים. תופעה זו מתרחשת גם בשפת אגמים וביצות, והיא אופיינית למים רדודים.
משטחי הצפה – שקיעת חרסית המכילה צדפות וחלזונות בתחום הצפה עונתי של ים שטוח.
בליה חופית
סביבה חופית > סלעים מסביבת היווצרות חופית

כורכר
סביבה ימית

סלעים מסביבה זו נוצרים מהרבדה בתוך ים. הרכב הסלעים משתנה בהתאם לתנאים השונים המתרחשים בעת ההיווצרות: עומק המים, זרמים ויצורים החיים באזורי ים שונים.
ההרבדה הימית היא שכבתית, בדומה להרבדה אגמית, וההבחנה ביניהן מתבצעת באמצעות מאובנים.
סביבה ימית > אזורי שקיעה ימית

חלוקת אזורי השקיעה הימית מתבצעת לפי עומק הקרקעית:
מדף היבשת (continental crust) – תחום מואר היטב עם פעילות ביוגנית רבה. מן החוף עד עומק של 200 מ'. תחום זה נחלק לשניים:
אזור הכרית (littoral zone) – תחום גלי הים
האזור הנריטי (neritic zone) – עד עומק של 200 מטרים
האזור הבתיאלי (bathyal zone) – עומק שבין 200 ל-2,000 מטרים
אזור התהומות (נקרא גם "האזור האביסלי", abyssal zone) – מעומק של 2,000 מ' והלאה
סביבה ימית > היווצרות סלעים ימיים

היווצרות סלעים ימיים קשורה בגורמים הבאים:
יצורים זעירים באזור הפלגי (palegic) – היצורים הצפים או שוחים בשכבה העליונה של הים, בתחום חדירת קרני השמש – פלנקטון
בעלי-חיים באזור הבנתוס (benthos) – היצורים החיים בתוך טין קרקעית הים או עליה, (צדפות, חלזונות ועוד)
שחק דק המובא מן היבשה
תהליכים כימיים המשקעים חומרים מומסים שהוסעו על ידי נחלים ושיטפונות
השוני בין הסלעים הנוצרים בסביבה זו נעוץ בתנאים מקומיים משתנים בתוך האוקיינוס:
עומק – מ-3,000 מטרים באוקיינוס האטלנטי ו-4,500 מ' באוקיינוס השקט שורר לחץ רב של CO2 הממיס שלדים קלציטיים ואינו מאפשר גיבוש סלעים המכילים אותה.
זרמי הים – מים זורמים מחדשים מלאי של חמצן מן האוויר שהם באים איתו במגע. מים עומדים בקרקעית הים (סטגננטיים) אינם מחדשים מלאי חמצן ולכן מאפשרים יצירת גיר, קירטון וחרסית עשירים בחומר ביטומני שאינו מתפרק בסביבה חסרת-חמצן.
חומציות מי הים – מושפעת מן הזרמים ומעומק המים.
טופוגרפיה של הקרקעית – משפיעה בעיקר על סחף היוצר חרסיות.
סביבה ימית > סלעים מסביבת היווצרות ימית

אבן חול (sandstone) – גרגירי קוורץ מובאים לים הרדוד ושוקעים בו, בעיקר באזור החוף. האופי הימי מתבטא לעיתים בצורות מיוחדות של שיכוב צולב.
קירטון (chalk) – סלע לבנבן, רך ועשיר בדפוסי מאובנים זעירים. נוצר מפלנקטון, יצורים פלגיים, חלקם מסדרת החוריריות (foraminiforida).
גיר (limestone) – לרוב נבנה מקונכיות ושלדים גיריים ולעיתים נוצר על ידי שקיעה כימית של פחמת הסידן. התהליך כולל המסה חלקית בבוצה וגיבוש מחדש של קלציט. בתוך הגיר ניתן למצוא שלדים זעירים ומאובנים גדולים: צדפות, חלזונות, קיפודי ים ועוד.
דולומיט (dolomite) – סלע דומה במראהו לגיר ואף שכיח באזור הימצאות גיר. דולומיט מורכב מפחמת הסידן וממגנזיום, בשונה מגיר: ייתכן וחלק מן הסידן הגירי התחלף במגנזיום. בדולומיט קיים שימור גרוע של מאובנים בשל המגנזיום. ניתן לראות היווצרות עכשווית של דולומיט בלגונות רדודות באזורים חמים (סבחות) בשקיעה ישירה (תופעה נדירה).
חרסית (clay) – נוצר בעומק של יותר מ-3,000 מ'.
שקיעה של חומרי שחק דקים שהובאו מן היבשה
יצירת חרסית בתהליכים כימיים בים
חוואר (marl) – שקיעה שווה פחות או יותר של קירטון וחרסית.
צור (chert, flint) – מופיע בסמיכות לסלעים ימיים אחרים או כנודולות בתוכם: גיר, קירטון או פוספוריט ומכיל מאובנים ימיים.
פצלים (shale) – סלע דק גרגיר, דומה לחרסית אך קשה ממנה ואינו עיסתי. צבעו: אפור, ירקרק או אדמדם. הסלע מורכב מגרגירי קוורץ קטנים (טין), מינרלים חרסיתיים ומנציץ, וכמותו מתפצל ללוחות דקים. למעשה זו חרסית שעברה שינויים, כנראה בלחץ השכבות מעליה.
טין (silt) – סלע המורכב מגרגירי קוורץ קטנים ומתפורר לאבקה. צבעיו: לבנבן – אם הוא מורכב מקוורץ בלבד; חום, אדמדם וסגול – אם חדרו לתוכו תחמוצות ברזל. לעיתים הוא מתלכד בחומר גירי, ואז תוסס ב חומצה מלחית בריכוז נמוך.
קוורציט (quartzite) – סלע קשה המורכב מגרגירי קוורץ ומחומר מלכד חזק – סיליקה או תחמוצות ברזל. קוורציט הוא אבן חול בליכוד משני, משקעי או מותמר. צבעו: חום, סגלגל, לבנבן.
סביבה אוופוריטית

סביבה אוופוריטית היא סביבה של התאדות-יתר המתקיימת גם ביבשה (אגמים) וגם בים (לגונות רדודות). סביבה זו מתאפיינת במים רדודים, בהתאדות מהירה של המים, ובחוסר בהספקת מים טריים. המים מתאדים וריכוז המלחים בהם גדל, עד כי הם מגיעים לרוויה ושוקעים אל הקרקעית.
סביבה אוופוריטית > סדר שקיעת מלחים

המלחים אינם שוקעים בו-זמנית, אלא לפי סדר קבוע:
תחילה ישקע גיר
לאחר איבוד כשליש מן המים ישקע גבס
לאחר איבוד 90% מן המים ישקע מלח
סביבה אוופוריטית > סלעים מסביבת התאדות-יתר

גיר
גבס
מלח
סביבה מטמורפית

סביבה מטמורפית (מטמורפוזה – מיוונית: שינוי צורה, מעבר מצורה לצורה) – סביבה של התמרה (מלשון תמורה, שינוי). סביבה זו אינה קבועה במקום אלא היא סביבה של תהליך.
התמרה מתרחשת כאשר סלעים שנוצרו בקרבת פני השטח נקברים בעומק רב בו שוררים חום ולחץ גבוהים, או כאשר מאגמה לוהטת חודרת לתוכם.
התמרה – שינוי המתרחש בסלעים שכבר נוצרו, ויוצר סלעים חדשים.
סביבה מטמורפית > סלעים מסביבה מטמורפית

שיש (marble) – גיר מותמר
קוורציט (quartzite) – התמרה יוצרת קוורציט מתרחשת כתוצאה מחימום אבן חול והספגתה בתמיסות צורניות
צפחה (schist) – התמרה של חרסית ופצלים
גנייס (gneiss) – נוצר מהתמרה של סלעי משקע עשירים בקוורץ ופצלת השדה. סלע קשה שמופיעות בו רצועות ביוטיט כהות ורכות.
לעיתים מתקיים מעבר רציף בין צפחה לגנייס.
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראל, האוניברסיטה הפתוחה, 1994
סלעים באזור הפארק הלאומי ילוסטון
תרשים אינטראקטיבי של שורת בואן
פומרולה
גופי חדירה פלוטוניים: A-בתולית, B-דייק, C-לקולית, D-פגמטיט, E-סיל, F-הר געש שכבתי
לבה זורמת בהוואי
פצצה געשית
שיכוב צולב
כורכר בסביבה חופית
אזורי שקיעה ימית
אבן גיר על גבי חרסית
גבישי גבס מאוסטרליה
פוטין (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה על בסיס תפוח אדמה 
 אזור מוצא:  Centre-du-Québec 
 תאריך יצירה:  שנות ה־50 של המאה ה־20 
 מרכיבים עיקריים:  טוגנים, רוטב בשר, cheese curds 
 
פּוּטִין (מצרפתית: Poutine) הוא מאכל תפוחי אדמה, גבינה ורוטב שמוצאו בקוויבק.
הפוטין הופיע לראשונה בשנות ה-50 של המאה ה-20 בחבלים הכפריים של קוויבק ומקורו לוט בערפל. ישנם מספר אנשים הטוענים להמצאתו, אחת הגרסאות הפופולריות ביותר טוענת שהמאכל הומצא במקרה, בעת שפתיתי גבינה נשפכו מעל צלחת של צ'יפס חם של אחד הסועדים. לפי גרסה זו הרוטב התווסף מאוחר יותר על מנת לשמור את התבשיל חם לאורך זמן.
גרסאות של פוטין נמכרות במסעדות של רשתות המזון המהיר בקנדה (מקדונלד'ס, ARBY'S, DQ ואחרות).
גרסה של פוטין עם רוטב עגבניות במקום רוטב בשרי נקראת "פוטין איטלקי", בעוד שגרסה עם בטטות במקום תפוחי אדמה נקראת "פוטין נוסח קבנדיש". קיימת גרסה בה המאכל מוגש על פיצה ונקרא "פוטין פיצה".
הערות שוליים

↑  מתכון לפטין פיצה
פוטמוגלים

| פוטמוגלים |
| --- | --- |
 טנרק לוטרה ענק
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טנרקאים
תת־סדרה:: Tenrecomorpha
משפחה:: פוטמוגלים
שם מדעי
 Potamogalidae ‏אלמן, 1865
תחום תפוצה


פּוֹטָמוֹגָלִים (שם מדעי: Potamogalidae) היא משפחה של יונקים מימיים בני סדרת הטנרקאים. בעבר נחשבו לתת-משפחה במשפחת הטנרקיים.
טנרקי הלוטרה הם יונקים טורפים החיים על גדות נהרות באפריקה שמדרום לסהרה וניזונים מבעלי חיים מימיים אותם הם מוצאים באמצעות זיפי שפמם הרגישים. על אף שמם והדמיון הפיזי בין טנרקי הלוטרה ללוטרות, שתי הקבוצות אינן קרובות – הלוטרות האמיתיות קרובות לסמורים ולגיריות. טנרקי הלוטרה נעים במים על ידי הנעת זנבם מצד לצד בדומה לשחייה של תנין.
מינים

ישנם שלושה מינים מזוהים של טנרקי לוטרה.
סוג טנרק לוטרה ננסי (Micropotamogale )
מין טנרק לוטרה נימבה (Micropotamogale lamottei)
מין טנרק לוטרה רוונזורי (Micropotamogale ruwenzorii)
סוג ומין יחיד טנרק לוטרה ענק (Potamogale velox)
פאולוס מתבאי

| --- | --- |

 לידה:  227? מצרים 
 פטירה:  342?  (בגיל 115 בערך) טבאיד, מצרים העתיקה 
 חג:  15 בינואר, 15 בינואר, 15 בינואר 
 
פאולוס מתבאי, הידוע גם כנזיר הראשון וכן פאולוס המתבודד, פאולוס ממצרים ופאולוס הקדוש (נולד כנראה סביב 230 ונפטר בשנת 341 לערך), היה הנזיר הנוצרי המתועד הראשון. יומו כקדוש הוא ה-15 בינואר במערב, ב-5 או ב-15 בינואר בכנסיות האורתודקסיות השונות וב-9 בפברואר בכנסיות האוריינטליות.
על פי הירונימוס, בספרו "חיי האבות", פאולוס נמלט למדבר תבאי במהלך רדיפות הנוצרים שערכו דקיוס וולריאנוס בשנת 250 לערך. פאולוס חי עד יומו האחרון במערה בהרים שבמדבר, סמוך למעיין ולעץ דקל. פירות הדקל שימשו מזונו היחיד עד הגיעו לגיל 43 ומעלי הדקל יצר לעצמו ביגוד. בהגיעו לגיל 43 התחיל עורב להביא לו מדי יום ביומו חצי כיכר לחם. הירונימוס ממשיך ומספר כי אנטוניוס הגדול ביקר את פאולוס לפני מותו כאשר האחרון היה בגיל 113 והם שוחחו יום שלם וכל אותו הלילה. בביקורו הבא של אנטוניוס הוא מצא את פאולוס מת. אנטוניוס השתמש בגלימתו הוא, אותה הוא עצמו קיבל כמתנה מאתנסיוס, כתכריכים עבור פאולוס וקבר אותו, שני אריות סייעו לו בחפירת הקבר. אנתוניוס הקדוש תיאר אותו כ"הנזיר הראשון".
ב-491 הוכרז כקדוש על ידי האפיפיור גלסיוס הראשון.
מסדר נזירים הקרוי על שמו "מסדר פאולוס הקדוש הנזיר הראשון" (Ordo Sancti Pauli Primi Eremitae ) הוקם בהונגריה (בעיר פץ') ב-1215. ב-1381, תחת שלטונו של לאיוש הראשון, מלך הונגריה, נלקחו שרידי גופתו מוונציה להונגריה, שם נשמרו במנזר והיוו מוקד עלייה לרגל. ב-1523, בתקופת שלטונו של לאיוש השני, מלך הונגריה, נלקחה גולגולתו של פאולוס, שהייתה שמורה בטירת קרלשטיין שבצ'כיה להונגריה וכך אוחדו שרידי גופתו למקום אחד.
לקריאה נוספת

אהרון לירון (אלטשולר), הנצרות וארץ הקודש : מידע בסיסי ללומד ולמטייל, צ'ריקובר, 1997
הערות שוליים

↑  המידע לגבי תאריכי לידתו ופטירתו אינו מובהק אולם ידוע שנפטר בגיל של למעלה מ-100 שנים.
↑  קיים בלבול בין פאולוס מתבאי לבין פאלוס הפשוט, שהיה תלמידו של אנטוניוס הקדוש ונפטר בערך בשנת 339.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302914405171  PLWABN: 9810613493605606  GND: 118739638  ISNI: 0000 0000 6246 7328  LCCN: no97060587  NKC: jn20000701383  VcBA: 495/80089  VIAF: 56219782   WorldCat (עם VIAF): 56219782
פוטיפר (מערכת טילים)

מערכת פוטיפר פרוסה בשטח
פוטיפר הייתה מערכת שיגור טילים שפיתוחה הושלם בימיה האחרונים של מלחמת יום הכיפורים, במפעל "מבת" של התעשייה האווירית לישראל. יעודה של המערכת היה השמדת מכ"ם סוללות טק"א של האויב על ידי נעילה על הקרינה המשודרת מהמכ"ם. המערכת הייתה הכלאה בין זחל"מים רוסיים שנלקחו שלל, לבין גרסה קרקעית של טיל אוויר-קרקע מסוג "AGM-45 שרייק". טווח הטיל המקסימלי בתצורה זו היה 11 ק"מ. מערכת זו הוכנסה לשימוש במסגרת חיל האוויר הישראלי, ביחידה 155 מיד לאחר מלחמת יום הכיפורים והייתה המערכת הקרקעית הראשונה להשמדת מטרות מכ"ם בצה"ל. אחריה פותחו מערכות הכחלילית והקלשון שגם בהן נעשה שימוש בגרסאות של הטיל AGM-45 שרייק. כל אלה יצאו סופית משירות בשנת 1979, עת הוחלפו באופן מלא על ידי מערכות "קרס".
טילי ה"פוטיפר" מעולם לא שוגרו בירי מבצעי.
ראו גם

נשק מונחה
דיכוי הגנה אווירית
הערות שוליים

↑  כחלילית בבקעת הלבנון, בטאון חיל האויר, אפריל 1994, מס' 96 (197), עמ' 20.
↑  פרשים וינשופים - סיפורה של יחידת ההכוונה 155, עופר צידון, שנת 2023, עמ' 75. באתר "הספרייה הדיגיטלית להיסטוריה ומורשת חיל האוויר".
פאולוס סטפנוס קסל

| --- | --- |
פאולוס סטפנוס קסל, 1880
פאולוס סטפנוס קסל, 1880
 לידה:  27 בפברואר 1821 גלוגוב, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  23 בדצמבר 1892 (בגיל 71) פרידנאו, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים הפרוסי 
 השקפה דתית:  נצרות פרוטסטנטית 
 
פאולוס סטפנוס קסל (בגרמנית: Paulus Stephanus Cassel) נולד כזֶלִיג קַסֶל (Selig Cassel;‏ 27 בפברואר 1821 – 23 בדצמבר 1892) היה יהודי גרמני שהתנצר, סופר, נואם ומיסיונר ליהודים.
תולדות היהודים

עבודתו המתודית היחידה של קסל היא "תולדות היהודים מחורבן ירושלים ועד 1847" (Geschichte der Juden seit der Eroberung und Zerstörung Jerusalems und seines Heiligthums durch die Römer bis zum Jahre 1847). את הטיפול המדעי הזה בהיסטוריה היהודית כתב לפני המרת דתו, והוא חתום "זליג קסל". עם זאת, יצחק מרדכי יוסט אמר על כך: "הוא חד צדדי ורק נותן פרקים מחיי היהודים במדינות שונות. הוא מקובץ בצורה מקוטעת, אם כי עשיר בהערות למדניות". Sabbathliche Erinnerungen ("זיכרונות השבת") פורסם גם הוא לפני המרת הדת של קסל - החלק הראשון בעילום שם, השני (חתום "S. C." בהקדמה) הועלה לטובת יוצאי צבא חסרי אמצעים של במלחמות השחרור הגרמניות בשנים 1813–1815.
חקר המקרא

מחקרי המקרא של קסל שמרניים; וזה מפתיע שהוא לא השכיל להשתמש בידע הרבני הנרחב שללא ספק היה ברשותו. ב-1865 כתב את Das Buch der Richter und Ruth ("ספר שופטים ורות") עבור "Theologisch-Homiletisches Bibelwerk" של יוהאן פטר לאנגה (אנ'). מהדורה שנייה תורגמה לאנגלית בשנת 1872. בשנת 1878 הופיע Das Buch Esther: Ein Beitrag zur Geschichte des Morgenlandes; aus dem Hebräischen übersetzt, historisch und theologisch erläutert ("מגילת אסתר: תרומה לתולדות המזרח; תורגם מעברית, מוסבר היסטורית ותאולוגית"), חלק ראשון, עם נספח. הטקסט המקורי של החלק השני של התרגום של קסל פורסם ב-1885. תרגום לאנגלית מאת אהרון ברנשטיין פורסם באדינבורו בשנת 1888. מהדורה אנגלית זו כוללת גם תרגומים של כמה ממאמריו של קסל: "מיתרה" (עמ' 345–361), "השוורים המכונפים של פרספוליס" (עמ' 362–377), ו"זורואסטר" (עמ' 378–400). רוב יצירותיו הספרותיות האחרות של קסל בעלות אופי של מחלוקת. עבודתו הגדולה יותר על Weihnachten, Ursprünge, Bräuche, und Aberglauben: Ein Beitrag zur Geschichte der Christlichen Kirche und des deutschen Volkes ("חג המולד, מקורות, מנהגים ואמונות טפלות: תרומה להיסטוריה של הכנסייה הנוצרית והעם הגרמני"; 1861), היא תערובת של למדנות גאונית אך לא שיטתית, והיא חדורה בנימה של רגשנות אדוקה.
בסך הכל, הרבגוניות של קסל הבטיחה לו רק את ההערצה של בני דורו. הוא לא היה מסוגל לרכוש עמדת השפעה בכנסיית שאימצה אותו. קסל כתב מספר רב של חוברות בנושאים תאולוגיים, אתנולוגיים ופילולוגיים.
קברו של קסל
ענבתא

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  טולכרם
 גובה:  160 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  7,271 (2017)
 קואורדינטות:  32°18′28″N 35°06′59″E﻿ / ﻿32.307706°N 35.116443°E﻿ / 32.307706; 35.116443
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.anabta.org/new/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) ענבתא(למפת צפון השומרון רגילה) ענבתא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ענבתא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ענבתא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
עַנַ֫בְּתַא (בערבית: عنبتا) היא עיירה פלסטינית בהרי השומרון 9 ק"מ מזרחית לטולכרם.
גאוגרפיה

בענבתא התגלו חרסים מהתקופה ההלניסטית, הרומית המוקדמת והמאוחרת, ומהתקופה הביזנטית.
במהלך התקופה הרומית והביזנטית, ענבתא היה ישוב שומרוני. מסורת שומרונית מקשרת את הכפר עם דוסיתאוס, מנהיג דתי שומרוני שככל הנראה היה פעיל במאה הראשונה לספירה. ההיסטוריון השומרוני בן המאה ה-14 אבו אל-פתח כתב כי דוסיתיאוס מת מרעב לאחר שהתחבא במערה ליד ענתבא וצם במאמץ להשיג חוכמה.
גאוגרפיה > העת החדשה

בשנת 1927 ידע הכפר סכסוכים עם כפרים שכנים, במסגרתם הושחתו 1,500 עצי זית של הכפר. לאור הסכסוכים הבלתי פוסקים שלחה משטרת המנדט לכפר באפריל 1928 כוח משטרה קבוע והטילה על הכפר תשלום של 70 לירות ארץ ישראליות לחודש עבור הוצאותיהם. בשנת 1934 פעל במקום מכונת קידוח בארות מים של ממשלת המנדט. בשיטפון שפקד את הכפר בפברואר 1935 נהרס גשר המוביל אל הכפר, נהרסו בתים בכפר ומספר תושבים נהרגו.
בכפר הייתה תחנה של הסעיף המערבי של מסילת השומרון, בקטע מסעודיה–טולכרם היציאה המזרחית של הכפר ליישובי השומרון, כולל ליישובים הפלסטיניים, עוברת דרך מחסום המאויש על ידי צה"ל. במחסום היו היתקלויות עם פלסטיניים אשר בכליהם נמצאו כלי נשק או חומר נפץ.
העיירה שוכנת על כביש הרוחב של השומרון, כביש 57, טולכרם–שכם ומספר תושביה 7,300 (2006). דרך זו שימשה גם כן כדרך מרכזית בתקופת המקרא ובתקופה הרומית–ביזנטית (דרך קיסריה–סבסטיה) בהיות קיסריה בירת הפרובינקיה. במלחמת ששת הימים כביש זה יחד עם כביש 55: קלקיליה–שכם היו צירי ההתקדמות לעבר כיבוש שכם – העיר המרכזית בשומרון. לאחר שענבתא נכנעה לצה"ל, מונה רענן לוריא, אז מפקד פלוגה בדרגת רב-סרן, למושל הצבאי שלה. כאשר הגיעה הוראה לגרש את תושבי העיירה אל מעבר לנהר הירדן, הוא סירב פקודה והגירוש נעשה בלעדיו. לאחר מספר ימים הוחזרו התושבים לבתיהם וצה"ל סייע לשקם בתים שנהרסו. על פי עדותו של רענן לוריא, עוזי נרקיס טען שהגירוש נעשה ביוזמה מקומית של זאב שחם מפקד חטיבה 5, שזכתה בגיבוי בשתיקה של עוזי נרקיס ומשה דיין. הגירוש בוטל לאחר מספר ימים לאחר שהתושבים ישבו על כביש קלקיליה–שכם ולא היה מה לעשות איתם.
כניסת ישראלים לעיירה, המצויה בשטח A, אסורה.
הערות שוליים

1 2  Zertal, 2004, p. 370
↑  Tsafrir, Di Segni and Green, 1994, p. 62
↑  Alan David Crown (1989). The Samaritans. Mohr Siebeck. p. 320. ISBN 978-3-16-145237-6. נבדק ב-14 ביוני 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  מעשי חבלה בכפרים, דבר, 5 באוקטובר 1927
↑  בין ערבי הארץ, דבר, 1 באפריל 1928
↑  בעמק, דבר, 31 באוגוסט 1934
↑  לאחר הסערה והשטפון, דבר, 6 בפברואר 1935
↑  מרדכי להב, חמישים שנות הפליטים הפלסטינים, 1948–1999, עמ' 462–463
| Flag of Senegalיישובי נפת טולכרם |
| --- | --- | --- |
| ערים | טולכרם (מכילה את השכונות: שוויכה, אירתח) |  |
| מועצות מקומיות | ענבתא • עתיל • בלעא • באקה א-שרקייה • בית ליד • דיר אל-ע'וסון • קפין |  |
| כפרים | פרעון • איכתאבא • עילאר • עזבת שופה • אל-ג'ארושיה • כפר עבוש • כפר ג'מאל • כפר א-לבד • כפר רמאן • כפר סור • כפר זיבאד • ח'ירבת חורייש • כור • א-נזלה אל-ע'רביה • א-נזלה א-שרקיה • נזלה אל-ווסטא • נזלת אבו נאר • נזלת עיסא • רמל זיתא • רמין  • א-ראס • ספארין • סידא • שופא • סיר • זיתא |  |
| מחנות פליטים | נור שמס |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| מסילת השומרון |
| --- | --- | --- |
| קו עפולה-שכם | עפולה • ג'נין • עראבה • סילת א-ד'אהר • מסעודיה • סבסטיה • שכם | קטע דרך אופייני במסילת השומרון |
| קו מסעודיה-טולכרם | מסעודיה • ענבתא • נור שמס • טולכרם | קטע דרך אופייני במסילת השומרון |
| גשרים ומנהרות | מנהרת רמין | קטע דרך אופייני במסילת השומרון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582147805171
סקיף

דגל סקיף בפולין בשנת 1936
סקיף (איחוד הילדים הסוציאליסטי - סוציאליסטישה קינדר פארבנד, SKIF) נוסד במזרח אירופה כארגון הנוער של תנועת הבונד. לסקיף היו שלושה עקרונות אידאולוגיים מרכזיים: 1. חברות, אחווה, שוויון ואמפתיה. 2. הגשמה עצמית במקום המגורים: ההשקפה לפיה יהודים צריכים לחיות, לבנות את תרבותם ולהיאבק למען זכויותיהם בכל מקום בו הם מתגוררים, במקום לחפש מקלט במולדת יהודית. 3. יידישקייט: הקניית זהות יהודית באמצעות טיפוח התרבות היהודית ושפת היידיש). המדריכים בסקיף נקראו Helfers (עוזרים), בגילאי 18–20.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, עם החורבן הכמעט מוחלט של תנועת הבונד בפולין, חרבה גם תנועת סקיף כמעט לחלוטין. התנועה לא קיימת כיום בפולין, אך קיים סניף שלה במלבורן, החל בשנת 1950. גם בצרפת קיים סניף של סקיף, אולם בשנת 1963 שינה הסניף את שמו ל-CLEJ - Club laïque de l'enfance juive (צר').
סקיף בפולין

בפולין שבין מלחמות העולם ארגן סקיף קייטנות לילדים. בערים רבות בפולין לפני מלחמת העולם השנייה היו סניפים של סקיף. בוורשה גייס מארק אדלמן, לימים אחד ממנהיגי מרד גטו ורשה, כספים לחדרי משחקים לילדי העניים בוורשה.
בפולין הכבושה בידי הנאצים היו בין חברי סקיף כאלה שהיו חברים בארגון היהודי הלוחם, בהם הצייר יוסל ברגנר, טייס ה-RAF רובין ליפשיץ ומארגנת תיאטרון הילדים לעניים בגטו ורשה, פולה ליפשיץ.
ראו גם

הבונד
צוקונפט
הערות שוליים

↑  דניאל בלטמן (2003). "For Our Freedom and Yours", Vallentine Mitchell.
↑  http://skifinmelb.weebly.com/info.html (אורכב 01.06.2010 בארכיון Wayback Machine)
↑  NSW, Board of Studies. "Making multicultural Australia - multicultural Research Library Video: Arnold Zable describes the Bund and SKIF, and post-Holocaust development of the Jewish community". www.multiculturalaustralia.edu.au.
↑  http://www.skif.org.au/history%20files/skif_history.html (אורכב 19.07.2008 בארכיון Wayback Machine)
↑  אזכור קיומו של סניף סקיף בחלם שבפולין, באתר יד ושם
↑  אזכור קיומו של סניף סקיף בניאסוויז' שבפולין, באתר יד ושם
↑  אזכור קיומו של סניף סקיף בווילנה שבפולין בין מלחמות העולם, באתר יד ושם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1041405316  NLP: a0000002394676  VIAF: 302864540   WorldCat (עם VIAF): 302864540
סקינס

| --- | --- |

 סוגה:  דרמת נעורים, סדרת להט"ב, סדרת דרמה, סדרת נעורים 
 יוצרים:  בריאן אלסלי ג'יימי בריטן
 כותבים:  ג'יימי בריטן, בריאן אלסלי 
 שחקנים:  נכון לעונה 7: מאיה ניימן  נועם טורגמן מוריי ג'ק אוקונל לילי לאבלס קתרין פרסקוט
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  7 
 מספר פרקים:  61 
 הפקה
 מפיק:  כריס קלו מאט סטיבנס
 מפיקים בפועל:  צ'ארלס פטינסון ג'ורג' פבר
 חברת הפקה:  Company Pictures
 הפצה:  All3Media, נטפליקס 
 אורך פרק:  כ-שעה וחצי
 שידור
 רשת שידור:  E4
 רשת שידור בישראל:  yes stars Next
 פורמט (תמונה):  1080i HDTV
 פורמט (קול):  סראונד
 תקופת שידור מקורית:  25 בינואר 2007 – 5 באוגוסט 2013
 קישורים חיצוניים
 האתר הרשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סקינס (באנגלית: Skins) היא דרמת נעורים בריטית, זוכת פרס באפט"א, העוקבת אחר קבוצת בני נוער בבריסטול שבדרום-מערב אנגליה, במהלך השנתיים האחרונות של לימודיהם בבית ספר תיכון. קווי העלילה של הסדרה בוחנים סוגיות שונות השנויות במחלוקת, כגון: משפחות שאינן מתפקדות, הפרעות נפשיות (למשל: הפרעת אכילה), סקס, סמים ומוות. הסדרה נוצרה על ידי זוג כותבים, שהם אב ובנו - בריאן אלסלי וג'יימי בריטן, בעבור Company Pictures, חברת ההפקות הבריטית, ועלתה לאוויר לראשונה ב-25 בינואר 2007 בערוץ E4 הבריטי.