stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המכביה החמש-עשרה
המתחרים והזוכים > שחייה > שחיינים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות: 
| 50 מטר חופשי | יואב ברוק   ישראל ישראל | 23.46 שניות   שיא מכביה | מיכאל ויין-פלקסר   דרום אפריקה דרום אפריקה | 23.88 שניות | אלכסיי קורמקוב   ארצות הברית ארצות הברית | 23.98 שניות |
| 100 מטר חופשי | יואב ברוק   ישראל ישראל | 51.30 שניות   שיא מכביה | אורן אזרד   ישראל ישראל | 51.91 שניות |  |  |
| 200 מטר חופשי | אהוד דקטר   ישראל ישראל | 1:54.03 דקות | אלכסיי קורמקוב   ארצות הברית ארצות הברית | 1:54.13 דקות | אלכס גרינברג   ארצות הברית ארצות הברית | 1:54.26 דקות |
| 400 מטר חופשי | מיקי חליקה   ישראל ישראל | 4:01.78 דקות | גלן קפלן   ארצות הברית ארצות הברית | 4:06.34 דקות | מיכאל שוקרון   ונצואלה ונצואלה | 4:06.56 דקות |
| 800 מטר חופשי | מיקי חליקה   ישראל ישראל | 8:15.71 דקות  שיא מכביה |  |  |  |  |
| 1500 מטר חופשי | מיקי חליקה   ישראל ישראל | 16:05.10 דקות | מיכאל שוקרון   ונצואלה ונצואלה | 16:12.29 דקות |  |  |
| 100 מטר פרפר | ערן גרומי   ישראל ישראל | 55.86 שניות | מורן זומרפלד   ישראל ישראל | 56.56 שניות |  |  |
| 200 מטר פרפר | מורן זומרפלד   ישראל ישראל | 2:03.54 דקות  שיא מכביה | יואב מאירי   ישראל ישראל | 2:03.66 דקות |  |  |
| 100 מטר גב | איתן אורבך   ישראל ישראל | 56.93 שניות   שיא מכביה | ניר טוביס   ישראל ישראל | 59.94 שניות |  |  |
| 200 מטר גב | יואב גת   ישראל ישראל | 2:03.14 דקות   שיא מכביה |  |  |  |  |
| 100 מטר חזה | אורי שטיפט   ישראל ישראל | 1:04.14 דקות   שיא מכביה | ג'פרי וייס   ארצות הברית ארצות הברית | 1:04.53 דקות | ודים אלכסייב   ישראל ישראל | 1:05.08 דקות |
| 200 מטר חזה | ג'פרי וייס   ארצות הברית ארצות הברית | 2:16.71 דקות   שיא מכביה | ודים אלכסייב   ישראל ישראל | 2:22.32 דקות |  |  |
| 200 מטר מעורב אישי | מיקי חליקה   ישראל ישראל | 2:07.26 דקות | יואב מאירי   ישראל ישראל | 2:07.65 דקות |  |  |
| 400 מטר מעורב אישי | מיקי חליקה   ישראל ישראל | 4:27.23 דקות   שיא מכביה | ג'פרי וייס   ארצות הברית ארצות הברית | 4:33.96 דקות | יואב מאירי   ישראל ישראל | 4:35.60 דקות |
| משחה שליחים 4x100 מטר חופשי | ישראל ישראל   איתן אורבך (52.00)  יואב ברוק (50.25)  ערן גרומי (52.46)  אורן אזרד (51.08) | 3:25.79 דקות   שיא מכביה | ארצות הברית ארצות הברית | 3:31.66 דקות | דרום אפריקה דרום אפריקה   ד. בלום   מיכאל ויין-פלקסר   ס. גונדלפינגר   ק. ון דר פיוור |  |

| משחה שליחים 4x200 מטר חופשי | ישראל ישראל   אורן אזרד (1:54.26)  יואב ברוק (1:54.10)  מורן זומרפלד (1:55.18)  מיקי חליקה (1:57.21) | 7:40.75 דקות | ארצות הברית ארצות הברית | 7:44.84 דקות |  |  |
| משחה שליחים 4x100 מטר מעורב | ישראל ישראל   איתן אורבך (57.07)  אורי שטיפט (1:03.38)  ערן גרומי (55.64)  יואב ברוק (50.62) | 3:46.71 דקות   שיא מכביה |  |  |  |  |
ראו גם

יהודים וספורט
יהודים במשחקים האולימפיים
הערות שוליים

↑  בשלב המוקדמות קבעה אניה גוסטומלסקי שיא ישראלי חדש של 58.45 שניות
↑  רביעיית השליחות מישראל בהשתתפות ניר פסקה, מיכל רנקביץ', ליטל כשריאל ואניה גוסטומלסקי סיימה שנייה תוך כדי קביעת שיא ישראלי 4:00.88 דקות, אך נפסלה מאחר שהשחייניות קפצו לבריכה ב"הוראת" צלמי העיתונות שלחצו להצטלם עוד בטרם המשחה הסתיים, בניגוד לחוק.
↑  איתן אורבך קבע בשלב המוקדמות שיא מכביה חדש של 51.89 שניות. יואב ברוק שסיים רביעי כללי ושלישי מבין הישראלים בתוצאה של 52.29 שניות,לא עלה למשחה הגמר, מאחר שרק שני שחיינים מכל מדינה יכולים להשתתף במשחה הגמר. לאוניד קאופמן מאמנו של ברוק פנה למאמן הנבחרת לאוניד שייחט שבבקשה שאורבך יוותר על משחה הגמר על מנת לאפשר לברוק להשתתף במשחה גמר.
| משחקי המכביה |
| --- | --- | --- |
| אירופה | המכביה האירופית הראשונה (אוסטרבה 1929) • המכביה האירופית השנייה (אנטוורפן 1930) |  |
| המנדט הבריטי | הראשונה (1932) • השנייה (1935) |  |
| מדינת ישראל | השלישית (1950) • הרביעית (1953) • החמישית (1957) • השישית (1961) • השביעית (1965) • השמינית (1969) • התשיעית (1973) •  העשירית (1977) • ה-11 (1981) • ה-12 (1985) • ה-13 (1989) • ה-14 (1993) • ה-15 (1997) • ה-16 (2001) • ה-17 (2005) • ה-18 (2009) • ה-19 (2013) • ה-20 (2017) • ה-21 (2022) |  |
| מכביות החורף | הראשונה (זאקופנה 1933) • השנייה (באנסקה ביסטריצה 1936) • השלישית (רופולדינג 2023) |  |
| משחקי יהדות התפוצות | משחקי מכבי אירופה • משחקי מכבי פאן אמריקה • משחקי המכביה האוסטרלית • משחקי המכביה האפריקאית •  משחקי מכבי JCC (צפון אמריקה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282269805171 
טבלת הנצחה לנספים באסון המכביה ה-15
פורום האינטרסקס הבין-לאומי

משתתפים בציון פורום האינטרסקס הבינלאומי השלישי במלטה, דצמבר 2013
פורום האינטרסקס הבין-לאומי הוא אירוע שנתי המאורגן ונתמך על ידי האיגוד "ILGA" ואזורו האירופי "ILGA-Europe" לצד ארגונים רבים נוספים המאמינים כי זהו אירוע האינטרסקס הראשון והיחיד מסוגו העולם.
מפגשים קודמים

לקיום פורום האינטרסקס הבין-לאומי קדמו מספר כינוסים קטנים יותר, הכוללים את פורום אגודת האינטרסקס של צפון אמריקה (ISNA) ב-1996 שהפגישה פעילים מצפון אמריקה וניו זילנד, וכינוס בית ספר קייצי שאורגן על ידי ארגון האינטרסקס הבין-לאומי (OII) מטעם צרפת ב-2006. הכינוס תועד בסרט הקצר "Hermaphrodites Speak" והסרט התיעודי Intersexion, ובספר בית הספר הקייצי הצרפתי "A qui appartiennent nos corps? Féminisme et luttes intersexes".
פורום האינטרסקס הבין-לאומי הראשון, בריסל, ספטמבר 2011

אירוע זה, המתואר כ-"היסטורי" הפגיש 24 אנשים מ-17 ארגונים אינטרסקסים כדי ליצור רשת לא רשמית חדשה ולהסכים להצהרה בסיומו. בהצהרה נכתב:
"ברחבי העולם אנשים אינטרסקסיים נתונים להליכים כירורגיים והורמונליים משתנים לא אנושיים ומשפילים, ללא הסכמת האדם האינטרסקסי, לפי שיקול דעתם של הרופאים ורגולציה משפטית חיצונית. הם נעשים כדי "לנרמל" את איברי המין והגופות כדי להתאים אנשים אינטרסקסים למין הבינארי של גברים ונשים. פתולוגיזציה של אנשים אינטרסקסים גורמת להפרות גסות של זכויות אדם ולפגיעה בשלמות הגוף והכבוד האישי".
הפורום הסכים על הדרישות שמטרתן לשים קץ לאפליה נגד אנשים אינטרסקסים ולהבטיח את הזכות לשלמות הגוף ולהגדרה עצמית:
לשים קץ לפרקטיקות של השחתות "נרמול' כגון ניתוחים באיברי המין, טיפולים פסיכולוגיים ואחרים, לרבות רצח תינוקות והפלה סלקטיבית (על רקע אינטרסקסי) בחלקים מסוימים של העולם.
להבטיח שההסכמה האישית, החופשית, המוקדמת והמושכלת המלאה של הפרט האינטרסקסי היא דרישה חובה בכל השיטות והפרוטוקולים הרפואיים.
יצירה והנחיה של סביבות תומכות ובטוחות עבור אנשים אינטרסקסים, משפחותיהם וסביבתם.
ד הובריפורום הראשון היו הפעילה הדרום-אפריקאית סאלי גרוס מארגון אינטרסקס דרום אפריקה, הפעילה הטאיוואנית הייקר צ'יו מייסדת קבוצת האינטרסקס "Oii-Chinese", ג'ינה וילסון מארגון אינטרסקס אינטרנשיונל אוסטרליה, הפעילים דל לגרייס וולקאנו, מאורו קברל גרינשפן וג'ים אמברוז, לצד נציגי האיגוד "ILGA" ואזורו האירופי "ILGA-Europe" רות בלדאצ'ינו וסילבן אגיוס.
הפורום השני, סטוקהולם, דצמבר 2012

הפורום השני בבירת שוודיה, סטוקהולם, ריכז 37 פעילים שייצגו כ-33 ארגונים ומוסדות אינטרסקסים, שנבחרו מתהליך הגשת בקשה לשיחות פתוחות בניהול "ILGA" ו-"ILGA Europe". המשתתפים מהמדינות: ארגנטינה, אוסטרליה, קנדה, צרפת, גרמניה, טאיוואן, תוניסיה, אוגנדה וארצות הברית, העלו סדרה של "דרישות שמטרתן לשים קץ לאפליה נגד אנשים אינטרסקסים ולהבטיח את הזכות לאוטונומיה גופנית ולהגדרה עצמית", כולל הפסקת רצח תינוקות, הפסקת ניתוחים "מנרמלים" ומתן זכויות אדם ואזרחות,
לשים קץ לפרקטיקות של השחתה ו-"נרמול' כגון ניתוחים באברי המין, טיפולים פסיכולוגיים ואחרים, לרבות רצח תינוקות והפלה סלקטיבית (על רקע אינטרסקסי).
להבטיח שהסכמה אישית, חופשית, מוקדמת ומיודעת באופן מלא של הפרט האינטרסקסי היא דרישת חובה בכלל הפרקטיקות והפרוטוקולים הרפואיים.
יצירה והנחיה של סביבות תומכות ובטוחות עבור אנשים אינטרסקסים, משפחותיהם וסביבתם.
על מנת להבטיח את שלמות הגוף ובריאותו של הילד האינטרסקסי, תמיכה פסיכו-סוציאלית ותמיכה לא-פתולוגית מצד עמיתים תינתן להורים או למטפלים ולמשפחתו הקרובה של הילד במקום טיפול כירורגי או אחר, אלא אם כן התערבויות אלה מצילות חיים.
מתן גישה לרשומות הרפואיות של האדם עצמו ולכל תיעוד, ואישור זכותו של האדם האינטרסקסי לאמת.
הכרה ותיקון הסבל והעוול אשר נגרם בעבר לפרט האינטרסקסי.
הפורום על פי הצעתה של הסופרת והאקטיביסטית הידה וילוריה, אז היו"ר העולמי של ארגון האינטרסקס הבינלאומי ומייסדת הארגון "Intersex Campaign for Equality", קרא למתן זכויות אדם לאנשים אינטרסקסים על ידי הצגת מכתב פתוח שחיברה וילוריה ונשלח מטעם המשתתפים החתומים למשרד הנציב העליון של האו"ם לזכויות אדם, נאווי פילאי. באירוע נוסד גם ארגון הגג האינטרסקסי-אירופי הראשון, "OII Europe".
הפורום הרביעי, אמסטרדם, אפריל 2017

הפורום הרביעי התקיים באמסטרדם באפריל 2017, ולאחר מכן פרסם הצהרה בתקשורת. במהלכו, כ-40 משתתפים, כולל נציגי ארגונים אינטרסקסיים ותומכים עצמאיים, הגיעו מכלל יבשות העולם בהם אפריקה, אסיה, אירופה, אמריקה הלטינית והאיים הקריביים, צפון אמריקה, אוקיאניה ומדינות פוסט-סובייטיות. הפורום אישר את הצהרת מלטה של הכינוס השלישי, וקרא לקיים פורום חמישי בדרום הגלובלי.
פורומים אזוריים והצהרות

בין 2017 ל-2018 נערכו סדרה של פורומים אזוריים:
במרץ 2017, ארגונים ופעילים אינטרסקסים באוסטרליה וניו זילנד פרסמו קונצנזוס אזורי תחת הכותרת "הצהרת דרלינגטון", הקוראת בין היתר לרפורמות משפטיות לרבות הפללתן של התערבויות רפואיות בן-מיניות הניתנות לדחייה בילדים.
בעקבות כנס אירופאי במרץ פורסמה "הצהרת וינה" אשר קראה להפסיק את הפרות זכויות אדם בקרב אינטרסקסים, ולהכרה בזכויות לשלמות גופנית, אוטונומיה פיזית ולהגדרה עצמית.
בדצמבר 2017, פעילי אינטרסקס אפריקאים פרסמו הצהרה המפרטת דרישות מקומיות, אשר הוסיפה קריאה להפסקת רצח תינוקות אינטרסקסים ורציחות עקב אמונות מסורתיות-דתיות.
בפברואר 2018, פעילי אינטרסקס אסייתים פרסמו את ההצהרה, "הצהרה של אינטרסקס אסיה ופורום האינטרסקס האסייתי", תוך הצגת דרישות מקומיות, כולל קריאה להפסקת רצח תינוקות, נטישה ו-"רציחות על חילול כבוד המשפחה".
באפריל 2018, פעילי אינטרסקס באמריקה הלטינית והקריביים פרסמו את "הצהרת סן חוסה דה קוסטה ריקה", בעודה מגדירה את דרישותיהן המקומיות וכוללת הכרה ב-"כל הדרכים שבהן חוויותינו הושבתו היסטורית ושוב ושוב, מהפלישה לשטחנו - אל גופנו".
ראו גם

אינטרסקס
PanAmSat

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  Rene Anselmo 
 תקופת הפעילות:  1984 – 20 ביוני 2006 (כ־22 שנים) 
 מיקום המטה:  גריניץ' 
  
 www.panamsat.com
 
PanAmSat הייתה חברת תקשורת שסיפקה שירותי לוויין. החברה הוקמה בשנת 1984 על ידי ריינולד אנסלמו. הוא ניהל אותה עד לפטירתו בשנת 1995. לאחר פטירתו החברה עברה מספר בעלים ובסופו של דבר נמכרה למתחרה הגדולה - חברת "אינטלסט".
היסטוריה

ריינולד אנסלמו הקים את החברה בשנת 1984. הוא הצליח לקבל אישורים מתאימים מקונגרס של ארצות הברית ונתן שירותי תקשורת לרשת Spanish International Network שפעלה בארצות הברית. הוא הגיע למספר לקוחות גדול ושבר את המונופול של "אינטלסט". בין לקוחות הראשונים של החברה היו CNN ו-ESPN. בתחילת דרכה חברה ניצלה לוויינים ששוגרו עוד לפני הקמתה. בשנת 1991 כול היכולות של לווייני החברה נמכרו. שיגור לוויינים חדשים בשנים 1993–1994 אישפר להרחיב את הפעילות ולכלול בה אזורים בדרום-מזרח אסיה.
לאחר פטירתו בשנת 1995 אשתו ניהלה את החברה מספר שנים עד שמכרה אותה ל"ג'נרל מוטורס" תמורת 3 מיליארד $. בשנת 2001 החל לפעול מיזם משותף עם חברה יפנית SKY Perfect JSAT.
בשנת 2003 הבעלות עברה ל"ניוז קורפ". בשנת 2005 היא הועברה לשליטת "אינטלסט" תמורת 4.3 מיליארד $. נכון לשנת 2023 חלק מלווייני החברה עוד פועלים תחת שמות חדשות בחב' "אינטלסט".
שרה חינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952
 פטירה:  22 באוגוסט 2008  (בגיל 56 בערך)
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 
שרה חינסקי (1952 – 22 באוגוסט 2008) הייתה מבקרת אמנות ישראלית, תאורטיקנית ואמנית.
ביוגרפיה

נולדה בשנת 1952 בבני ברק. אביה יוסף חינסקי שירת בצבא הבריטי, ולאחר שחרורו הקים בית חרושת למרצפות והיה לבעליו. אמהּ, שושנה לבית חומסקי, הייתה עקרת בית. לזוג נולדו ארבעה ילדים: יצחק הבכור, ולאחריו הבנות: שרה, רחל וניצה. בשנת 1965 עברה המשפחה לדירה ברחוב וולפסון בפתח תקווה. כאשר הייתה שרה בבית הספר התיכון נפטרה אמה מסרטן והיא נשלחה לבית דודה בחולון.
את שירותה הצבאי עשתה בתקופת מלחמת ההתשה, בסיני. לאחר שחרורה בסוף שנות ה-70, החלה ללמוד במדרשה לאמנות ברמת השרון. בשנת 1975 נישאה לאביגדור פלדמן, עורך דין, ולזוג נולד בן, יותם פלדמן, המשמש כעיתונאי בעיתון "הארץ".
 בשנת 1982 ייסדה ביחד עם אריה ברקוביץ' ורונית דברת את הגלריה "אחד העם 90". בשנים אלה גם יצרה מספר פסלים גדולים מעיסת נייר ומיצגי יחיד. קשה למצוא תיעוד של עבודות שהציגה ונדמה שגם חינסקי לא הקפידה לזכור אותה תקופה. היו לה סגנון ייחודי ורעיונות, אבל היא תמיד טענה שאין לה ידיים טובות. ביקורת לא מחמיאה שפורסמה עליה בעיתון 'העיר' כנראה סתמה את הגולל על ניסיונה כאמנית. אחד התוצרים היחידים שנותרו מתקופה זו מתועד באלבום התמונות שלה - מיצג שבו היא נראית עומדת בתחנת רכבת, מחייכת, לכתפיה מחוברות כנפיים של מלאך.
בסוף שנות ה-80 החלה ללמוד סוציולוגיה באוניברסיטת תל אביב. בראשית שנת 2000 התגרשה מבעלה. ב-2004 סיימה את עבודת הדוקטורט שלה בהצטיינות יתרה. בשנים אלה גם לימדה במחלקה לאמנות בבצלאל, באוניברסיטת בן-גוריון, בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה ובמכללת ספיר. בשנת 2006 חלתה בסרטן המוח ונפטרה ב-22 באוגוסט 2008.
לקריאה נוספת

מיכל יפת, חיים עם ספרים 29 שיחות עם אוהבי ספר, הוצאת אחוזת בית
הערות שוליים

↑  שרה חינסקי באתר GRAVEZ
1 2 3  דנה גילרמן, עכבר העיר אונליין, האישה שטילטלה את עולם האמנות, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2008
1 2  יותם פלדמן, שרה חינסקי, ביוגרפיה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2009.
↑  שרה חינסקי, "רוקמות התחרה של בצלאל", תיאוריה וביקורת 11 (חורף 1997), עמ’ 177, 193
1 2 3  אובייקט ישראלי/עניין של זמן, בית האמנים בירושלים, אוצרת צופיה דקל
↑  שרה חינסקי, "עיניים עצומות לרווחה: על תסמונת הלבקנות הנרכשת בשדה האמנות הישראלית", תיאוריה וביקורת 20 (אביב 2002), עמ’ 67
↑  קדימה. המזרח באמנות ישראל
↑  אל קברי צדיקים. עליות לקברים והילולות בישראל
↑  שרה חינסקי, "עיניים עצומות לרווחה: על תסמונת הלבקנות הנרכשת בשדה האמנות הישראלית", תיאוריה וביקורת 20 (אביב 2002), עמ’ 59-58
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519006305171  BnF: cb17089901s (data)  GND: 1114833576  ISNI: 0000 0004 3403 8365  LCCN: no2015154071  ULAN: 500482873  VIAF: 308268311   WorldCat (עם VIAF): 308268311
בג"ץ חסון נגד כנסת ישראל

| --- | --- |

 מידע החלטה
 ערכאה:  בית המשפט העליון בשבתו כבית המשפט הגבוה לצדק
 תאריך החלטה:  8 ביולי 2021
 החלטה
 דחיית העתירות לפסילתו של חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי
 חברי המותב
 חברי המותב:  אסתר חיות, חנן מלצר, ניל הנדל, עוזי פוגלמן, יצחק עמית, נעם סולברג, דפנה ברק-ארז, מני מזוז, ענת ברון, ג'ורג' קרא, דוד מינץ
 דעות בפסק הדין
 דעת רוב:  עמדת הרוב: יש לדחות את העתירות לביטולו של חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי
 דעות נוספות:  השופט ג'ורג' קרא: יש לבטל את סעיפים 1(ג), 4 ו-7 של חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי
 
בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נגד כנסת ישראל ואחרים, הידוע בשם בג"ץ חוק הלאום, הוא פסק דין של בית המשפט הגבוה לצדק בעניין 15 עתירות שביקשו לפסול את חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי. בג"ץ דן בעתירות בהרכב מורחב של 11 שופטים, ודחה את העתירות ברוב של 10 שופטים.
דיון ציבורי בדבר סמכות בית המשפט לבטל חוק יסוד

בעקבות הגשת העתירות התפתח דיון ציבורי בדבר סמכותו של בית המשפט לבטל חוק יסוד. במהלך השנים ביטל בית המשפט כ-17 חוקים (או סעיפי חוק), ויש שחלקו גם על סמכותו זו. שאלת הסמכות מתעצמת כאשר מדובר בביטול של חוק יסוד.
שנים קודם להגשת עתירות אלה, נשיא בית המשפט העליון, אהרן ברק, חיווה דעתו, בדיון על חוק טל, שפסילה כזו אפשרית כאשר חוק יסוד נוגד את עקרונות היסוד של המשטר.
שרת המשפטים, איילת שקד, חיוותה דעתה על פסילה אפשרית: "צעד כזה יהיה רעידת אדמה - מלחמה בין רשויות. ביהמ"ש לא יכול לפסול חוקי יסוד". יושב ראש הכנסת, יריב לוין כתב לנשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, כי "עצם הדיון בבית המשפט העליון הנכבד בעניינים של חוקי יסוד, מהווה קריאת תיגר על העקרונות הדמוקרטיים הבסיסיים ביותר של ריבונות העם, הפרדת הרשויות ושלטון החוק." ראש הממשלה, בנימין נתניהו אמר כי "לבית המשפט אין סמכות לדון בתוקפם של חוקי יסוד מכיוון שחוקי היסוד שמחוקקת הכנסת הם הנורמה החוקתית העליונה במדינה". גם פרופ' מני מאוטנר חיווה דעתו שעל בית המשפט העליון להימנע מלדון בשאלת החוקתיות של חוקי היסוד. פרופ' סוזי נבות וד"ר יניב רוזנאי חיוו דעתם ש"שאלת הסמכות לביקורת שיפוטית של חוקי-יסוד ותיקונים חייבת להיות מושפעת, למצער במידה מסוימת, בקושי או בקלות היחסית של הליך התיקון של אותה חוקה ובזהות השחקנים המעורבים בהליך השינוי החוקתי."
לעומת זאת, פרופ' ברק מדינה סבור שפסילת חוקי יסוד היא צעד לגיטימי, במיוחד כאשר מדובר בחוק שאינו מקיים את המבחנים המהותיים של חוק יסוד אלא רק נוספה לו הכותרת של "חוק יסוד", אך גם באופן כללי כאשר הדבר אינו הולם את עקרונות היסוד של השיטה.
העותרים והמשיבים

נגד החוק הוגשו 15 עתירות לבג"ץ. ביולי 2018 הוגשה עתירה כנגד החוק מטעם שלושה חברי כנסת דרוזים, אכרם חסון (כולנו), חמד עמאר (ישראל ביתנו) וסאלח סעד (המחנה הציוני), יחד עם ארגוני דרוזים בישראל, בדרישה לבטל את החוק כולו או חלק מסעיפיו בנימוק שהוא מבטל את הזכות לשוויון ופוגע במשרתי כוחות הביטחון הדרוזים.
עתירות לפסילת החוק הוגשו על ידי מפלגת מרצ ועיריית באקה אל-גרבייה. ב-7 באוגוסט גם הרשימה המשותפת וארגון עדאלה עתרו נגד החוק. ב-18 באוגוסט הוגשה עתירה נוספת על ידי 24 דרוזים, בהם חברי המועצת המקומית בדלית אל-כרמל וראש המועצה וחבר הכנסת לשעבר, זיידאן עטשי. כמה עשרות עותרים, מרביתם מזרחים, ובראשם סמי מיכאל, עתרו נגד החוק בטענה שהחלשת מעמדה של השפה הערבית מפלה את יהודים יוצאי ארצות ערב.
הדיון בכל העתירות אוחד, והמשיבים לכולן הם הכנסת (שבטעות נקראה בפסק הדין "כנסת ישראל"), ממשלת ישראל והיועץ המשפטי לממשלה.
ב-13 מתוך 15 העתירות התבקש צו על תנאי שיורה למשיבים לנמק מדוע לא יבוטל חוק היסוד; ב-6 מתוך 15 העתירות התבקש במקום או בנוסף לכך צו על תנאי אשר יורה למשיבים לנמק מדוע לא יתוקן חוק היסוד כך שיוסף לו עקרון השוויון; וב-5 מתוך 15 העתירות התבקש במקום או לחלופין צו על תנאי אשר יורה למשיבים לנמק מדוע לא יבוטלו חלק מהוראותיו של חוק היסוד, ובפרט סעיפים 1(ג) (סעיף ההגדרה העצמית הלאומית), סעיף 4 (סעיף השפה) וסעיף 7 (סעיף ההתיישבות). באחת מן העתירות, אשר הוגשה טרם פרסום חוק היסוד ברשומות, נתבקש גם צו ביניים המונע את כניסתו לתוקף של חוק היסוד, אך בקשה
זו נדחתה.
טענות העותרים

נשיאת בית המשפט העליון, אסתר חיות, סיכמה את טענות העותרים:
טענות הכנסת

הנשיאה חיות סיכמה גם את טענות הכנסת:
הממשלה הוסיפה על טענות הכנסת:
הדיון

בתחילת הדרך נדונו העתירות בפני הרכב שגרתי של שלושה שופטים, ואלה החליטו לקיים את הדיון בהרכב מורחב של 11 שופטים, שכולל את הנשיאה אסתר חיות, המשנה לנשיאה חנן מלצר, והשופטים ניל הנדל, עוזי פוגלמן, יצחק עמית, נעם סולברג, דפנה ברק-ארז, מני מזוז, ענת ברון, ג'ורג' קרא ודוד מינץ.
לכל אחד מהעותרים נקבע זמן, בדיון העיקרי, שבו ישמיע את טענותיו. בהתאם להחלטת בית המשפט הדיון, שהתקיים ב-22 בדצמבר 2020, שודר בשידור חי באינטרנט. פסק הדין, שאורכו 201 עמודים, ניתן ב-8 ביולי 2021, ובו נדחו העתירות ברוב של 10 שופטים.
פסק הדין > עמדת מיעוט - השופט ג'ורג' קרא

השופט קרא, שהוא השופט הלא יהודי היחיד בבית המשפט העליון, קבע בדעת מיעוט, כי "סעיפים 1(ג), 4 ו-7 לחוק הלאום קובעים הסדרים בלתי חוקתיים, בהיותם שוללים את ליבת הזהות הדמוקרטית של המדינה ומזעזעים את אמות הסיפים של המבנה החוקתי."
בראשית דבריו ציין קרא שראוי שהליכי חקיקת חוקי היסוד יהיו נוקשים מאשר הליכי חקיקה של חוק רגיל, ומתח ביקורת על כך שבישראל אין הבחנה בין הפעלתה של סמכות מכוננת לבין הפעלתה של סמכות מחוקקת, והוסיף "בישראל אין הליך נוקשה או ייחודי לחקיקתם של חוקי יסוד. מכיוון שההליך החוקתי אינו מכביד או מסורבל יותר, אין מה שיבטיח די הצורך שלא ייעשה שימוש לרעה בהליך החוקתי, ובעיקר – קל לשנות את חוקי היסוד, אשר מרביתם אינם משוריינים." הוא ציטט את המלצותיה של פרופ' רות גביזון בעניין עיגונה החוקתי של המדינה כיהודית ודמוקרטית:
השופט קרא ציין כי בניגוד לעקרונות אלה "הלכה למעשה, הליך חקיקתו של חוק הלאום – חוק יסוד – התנהל בהליך זהה להליך בו מתקבלת חקיקה רגילה. חוק הלאום גם התקבל באופן שאינו מגבש קונצנזוס (הסכמה רחבה): חקיקתו של חוק הלאום התאפיינה בפוליטיקה סיעתית. כל סיעות האופוזיציה התנגדו לחוק הלאום, ומנגד סיעות הקואליציה תמכו בו. הממשלה וסיעות הקואליציה לא ניסו להגיע לפשרות עם האופוזיציה לגבי הנוסח של חוק הלאום ולא היה שיתוף פעולה בין הקואליציה לאופוזיציה." הוא הוסיף כי "הליך החקיקה ולשונו של חוק הלאום
מתאפיינים ב'לעומתיות' המלווה בהתעלמות מוחלטת, מכוונת וגסה מקיומם של עקרונות יסוד דמוקרטיים."
השופט קרא שלל את הטענה שכיוון שהחוקה הישראלית טרם הושלמה אין להפעיל כלפי חלקיה את דוקטרינת התיקון החוקתי שאינו חוקתי. בין השאר הסתמך על דבריו של אהרן ברק, שכתב כי "יש מקום לגישה כי סמכותה המכוננת של הכנסת אינה כל יכולה. כך לעניין כינונו של חוק יסוד חדש, וכך לעניין תיקונו של חוק יסוד קיים. ניתן לומר כי בשני המקרים חייבת הכנסת, כרשות מכוננת, לפעול במסגרת עקרונות
יסוד וערכי היסוד של המבנה החוקתי שלנו. עליה לפעול במסגרת אמות המידה העקרוניות עליהם מבוססת הכרזת העצמאות ועליהם מבוסס מפעל החוקה כולו." בהתאם לכך קבע כי "סמכותה המכוננת של הכנסת היא סמכות מוגבלת ובית משפט זה מוסמך להפעיל ביקורת שיפוטית על הפעלתה של סמכות זו."
על סעיף 1(ג) לחוק היסוד, הקובע כי "מימוש הזכות להגדרה עצמית לאומית במדינת ישראל ייחודי לעם היהודי", כתב קרא:
בהתייחסו לשלל נימוקיה של הנשיאה חיות ציין השופט קרא כי "לא ניתן להסתפק בפרשנות מקיימת המסתמכת על הנחות שאינן כתובות בחוק הלאום, בבחינת 'נדבך על נדבך' של הנחות ופרשנויות. לפיכך, לדידי, אין מתווה פרשני המרפא את אי-החוקתיות בחוק הלאום."
הערות שוליים

↑  רשימת החוקים שבוטלו ראו בערך ביקורת שיפוטית#ביטול חוקים בשל סתירה לחוקי יסוד
↑   רויטל חובל, בניגוד לעמדת שקד, תקדימים מראים שבג"ץ יכול לפסול חוקי יסוד, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2018
↑  "תהיה מלחמה בין רשויות": השרה שקד מאיימת על פסילת חוק הלאום, גלי צה"ל, 5 באוגוסט 2018
↑  איילת שקד, היסוד של כולנו, באתר ישראל היום, 2 באוגוסט 2018
↑  חיים יעקבזון, ‏לוין על הדיון בבג"ץ בחוק הלאום: "כל התערבות בחוקי היסוד תהיה נעדרת תוקף", באתר JDN‏, 22 בדצמבר 2020
↑  יאיר אלטמן, נתניהו נגד בג"ץ: "לבית המשפט אין סמכות לדון בחוקי יסוד, הם הנורמה החוקתית העליונה", באתר ישראל היום, 22 בדצמבר 2020
↑   מני מאוטנר, אנשי המשפט החוקתי משחקים באש, באתר הארץ, 8 באוקטובר 2018
↑  סוזי נבות ויניב רוזנאי, סימפוזיון בנושא חוק-יסוד: הלאום ופסקת ההתגברות | על הסמכות לביקורת שיפוטית על חוקי-יסוד, 4 בנובמבר 2018
↑  פרק 4 ראיון עם פרופ’ ברק מדינה על הרפורמה המשפטית של הממשלה, 2023-02-24, נבדק ב-2023-03-16
↑  יהונתן ליס, רויטל חובל, שלושת חברי הכנסת הדרוזים חברו לעתירה הראשונה לבג"ץ נגד חוק הלאום, באתר הארץ, 22 ביולי 2018.
↑  חזקי ברוך, מרצ עתרה לבג״ץ נגד חוק הלאום, באתר ערוץ 7, 31 ביולי 2018
↑  אחיה ראב"ד, יואב זיתון, חסן שעלאן ודניאל סלאמה, מנהיג הדרוזים לחיילים: "תשאירו את צה"ל מחוץ לוויכוח", באתר ynet, 31 ביולי 2018.
↑  אמוץ שפירא, ועדת המעקב עתרה נגד חוק הלאום: "מבסס עליונות ושליטה אתנית", באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 7 באוגוסט 2018
לילך דניאל, ההנהגה הערבית עתרה נגד חוק הלאום: "פוגע בגרעין זכויות האדם", באתר "תקדין", 8 באוגוסט 2018
↑  רויטל חובל, עתירה שביעית נגד חוק הלאום: "חריגה קיצונית מסמכות הכנסת", באתר הארץ, 18 באוגוסט 2018
↑  בקשה למתן צו על תנאי, ‏1 בינואר 2019
 Mati Shemoelof, A Mizrahi appeal against Israel’s Nation State Law, Mondoweiss, 2019
↑  בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נ' כנסת ירושלים ואחרים, ניתן ב־22 ביולי 2018
↑  בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־31 בדצמבר 2018
↑  בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־18 בנובמבר 2019
↑  בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־9 בדצמבר 2020
↑  בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נ' הכנסת ואחרים, ניתן ב־15 בדצמבר 2020
↑   בג"ץ דן בעתירות נגד חוק הלאום, בערוץ יוטיוב של כאן חדשות, 22 בדצמבר 2020
↑  בג"ץ 5555/18 ח"כ אכרם חסון ואחרים נ' כנסת ישראל ואחרים, ניתן ב־8 ביולי 2021
התנועה הדרוזית הציונית

אות הנשיא למתנדב לשנת תשע"ו מוענק על ידי נשיא מדינת ישראל ראובן ריבלין לתנועה הדרוזית ציונית
התנועה הדרוזית הציונית היא תנועה המקדמת את הרעיון הציוני בקרב הדרוזים בישראל.
התנועה הוקמה ב-1975 על ידי יוסף נסראלדין, שעוד בשנת 1972 ביקש להשתתף בקונגרס הציוני, במטרה לעצור את הסחף של מעבר צעירים דרוזים לתמיכה ברק"ח. הוא עמד בראשה עד מותו בשנת 2021. התנועה באה להביע הזדהות של הדרוזים במדינת ישראל, להדק את הקשרים בין היהודים והדרוזים ולדרוש מהמדינה מענה למצוקות של הדרוזים. התנועה הקימה מועדונים בדלית אל-כרמל ובכפר סמיע, וקיימה מפגשים עם יהודים ברחבי ישראל וכנסים וימי עיון לקידום מטרותיה. התנועה פועלת בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית וקיימה עימה פעילויות שונות, בהם הזדהות עם יהודי ברית המועצות. אנשי התנועה פעלו לחיזוק ההזדהות עם ישראל בקרב הדרוזים ברמת הגולן אך התריעו על הבעיתיות כאשר ממשלת ישראל אינה מבהירה באופן נחרץ שהרמה תישאר בשליטת ישראל.
בשנת 2009 קיימה את הקונגרס הציוני הדרוזי הראשון בהשתתפות כ-1,700 בני נוער מהמגזר. התנועה מפעילה בשיתוף הסוכנות היהודית את הפרויקט "ברית חיים", פרויקט המפגיש בין בני נוער יהודים ודרוזים. כמו כן עוסקת התנועה בקידום מעמד האשה הדרוזית ומפעילה קרן לחלוקת מלגות לסטודנטים דרוזים.
בשנת 2021, לאחר מותו של יוסף נאסראלדין, נבחר כרמל נסר אלדין לכהן כיושב ראש התנועה.