stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הונוריפיקאביליטודיניטאטיבוס
הופעות בספרות של ימי הביניים

העדות המוקדמת ביותר של המילה בספרות היא בהעתק כתביו של פיטר דה פיזה, משורר ואיש דת בן המאה ה-8, אשר היה המורה ללטינית של קרל הגדול.
המילה מופיעה בחיבור אטימולוגי בשם "Magnæ Derivationes" מהמאה ה-12, פרי עטו של עורך הדין האיטלקי אוגוציונה דה פיזה. החיבור צוטט על ידי הפילולוג יוהנס בלבוס במילון הלטיני "Catholicon" (אנ') משנת 1286. ספר זה הודפס לראשונה ב-1460, בין הראשונים שהודפסו בטכנולוגיה של יוהאן גוטנברג, ומהווה את ההופעה הראשונה של המילה בדפוס.
דנטה אליגיירי, בחיבורו "על רהיטות השפה העממית" (אנ') משנת 1302, מציין את המילה כאחת מהמילים הארוכות ביותר. דנטה סופר 12 הברות בתעתוק לאיטלקית, "honorificabilitudinitate", ומוסיף כי הצורה הלטינית המקורית ארוכה יותר ובעלת 13 הברות. הוא מזכיר את המילה כחלק מניתוח של מילות קישוט, מילים שערכן הוא בהיותן יוצאות דופן ושונות משאר הטקסט, אך שילובן בכתיבה יוצרת "הרמוניה". "honorificabilitudinitate", לעומת זאת, היא ארוכה מדי ופורצת את הגבולות של הכתיבה, לכן אינה מתאימה להיות מילת קישוט. דנטה משתמש בדוגמה זו כדי להדגים את הקשר בין השפה הלטינית לאיטלקית.
במאה ה-16, הופיעה המילה בספר "Adagia" של ארסמוס מרוטרדם ובכתביו של פרנסואה רבלה. החוקר ג'יימס האטון מאוניברסיטת קורנל הציע כי שייקספיר הכיר את המילה מקריאה בספרו של ארסמוס, אשר היה ספר לימוד נפוץ בתקופת ילדותו.
שימוש במחזה "עמל אהבה לשווא"

הקומדיה "עמל אהבה לשווא" נכתבה על ידי שייקספיר בשנות ה-90 של המאה ה-16 והוצגה בפני אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה. במחזה, מלך נווארה וחבריו נודרים להימנע מהיכרות עם נשים ולהתרכז בלימודים אקדמיים, אולם שבועתם עומדת למבחן כאשר לחצר המלוכה מגיעה נסיכה צרפתייה ובנות לווייתה. הקומדיה מאופיינת בשעשועי לשון ומשלב לשוני גבוה.
בתמונה הראשונה של המערכה החמישית, המלומדים הולופרנס ונתנאל מנהלים דו-שיח מתנשא בשפה מליצית המשלב ביטויים באנגלית ולטינית. כאשר מגיעים למקום איש הכפר קוסטארד, האדון הספרדי דון אדריאנו דה ארמאדו ומשרתו מות', קוסטארד והמשרת לועגים למלומדים על שפתם הגבוהה. מות' אומר לקוסטארד כי המלומדים השתתפו ב-"משתה של מילים" וגנבו את השאריות. קוסטארד עונה לו:
O, they have lived long on the alms-basket of words. I marvel thy master hath not eaten thee for a word; for thou art not so long by the head as honorificabilitudinitatibus: thou art easier swallowed than a flap-dragon.
בתרגום חופשי לעברית: ”הו, הם חיו זמן רב על סל נדבות של מילים. אני מתפלא שאדונך לא אכל את שמך, שכן אינך ארוך כמו הונוריפיקאביליטודיניטאטיבוס: קל יותר לבלוע אותך מצימוק בברנדי.”
שימוש במחזה "עמל אהבה לשווא" > ניתוח

ההשוואה של קוסטארד היא ביקורת על האמונה ששימוש בשפה הלטינית מעצים את מעמדו של האדם. בדומה למלומדים אשר מקשטים את שיחתם במילים לטיניות, השימוש של קוסטארד במילה נובע מאורכה החריג והגייתה המסובכת, ללא שום קשר למשמעותה. עצם הגייתה, הברה אחר הברה, לוקחת זמן והופכת לאירוע בפני עצמו.
שימושו של קוסטארד במילה החריגה מפתיע – הוא איכר ולא אציל, אשר נכשל להבין מילים אחרות במהלך המחזה. הופעתה של המילה קומית בצורה שווה לכל הצופים בקהל: עבור הצופים אשר מכירים את המילה, שימושו של פשוט העם קוסטארד במילה אינו צפוי; הצופים האחרים משתעשעים מאורכה החריג והגייתה הייחודית. הבדיחה של קוסטארד מהווה מנגנון איזון בין חלקי הקהל השונים.
שימוש במחזה "עמל אהבה לשווא" > בתרגומים של המחזה

בתרגום לעברית של המחזה מאת דורי פרנס, המילה אינה מופיעה. במקומה משווה קוסטארד את שמו של המשרת, הקרוי מיקרוב, למילה "אנציקלופדיה": ”אח, הם חיים על פח-זבל של מִלים! אני מתפלא שהאדון שלך עוד לא מָחק אותך הֲבָרָה-הֲבָרָה, כי אתה קטן כמו מַפּיק ודָקיק כמו חיריק, אין מה להשוות אותך למילה גדולה כמו אנציקלופדיה. אפשר לבלוע אותך, מיקְרוֹבּי, כמו דָגיג.”
בתרגום לרוסית משנת 1958 של יורי קורניב, המילה הלטינית מופיעה כלשונה, אולם בהערה של המתרגם נכתב כי המילה היא חסרת פשר. היא מופיעה גם בתרגום לצרפתית של פרנסואה גיזו מהמאה ה-19, ובמהדורה של 2006 נוספת ההערה "מילה זו מצוינת בתור הארוכה ביותר". כמו כן מופיעה בתרגום לספרדית משנת 2003.
בעת החדשה

בקרב המטילים ספק בזהותו של מחבר מחזות שייקספיר, המילה משמשת כראיה לזיהויו של פרנסיס בייקון, פילוסוף ומדינאי אנגלי, בתור המחבר האמיתי של המחזות. בשנת 1897 הציע לראשונה אייזק הול פלאט כי המילה "Honorificabilitudinitatibus" היא אנגרמה למשפט בלטינית: "Hi ludi tuiti sibi Fr. Bacono nati", שמשמעותו "מחזות אלו מאת פר. בייקון שומרים על עצמם", טענה עליה חזר בספר פרי עטו ב-1905. סר אדווין דרנינג-לורנס, חבר הפרלמנט הבריטי, פרסם בספרו "Bacon Is Shake-Speare" בשנת 1910 גרסה אחרת של האנגרמה: "hi ludi, F. Baconis nati, tuiti orbi", שמשמעותה "מחזות אלה, צאצאיו של פ. בייקון, נשמרים לעולם". בנוסף, המילה נמצאה באוסף כתבים המיוחסים לבייקון, המכילים ציטוטים של מחזות שייקספיר.
בתחילת המאה ה-17, הופיעה המילה במחזות "הקורטיזנה ההולנדית" של ג'ון מרסטון משנת 1603 ו-"המאהב המשוגע" של ג'ון פלטשר ב-1616. הגרסה האנגלית של המילה, "honorificabilitudinity", נכללה במספר מילונים אנגליים משמעותיים במאה ה-17 וה-18, בהם היא מוגדרת "ראוי לכבוד" (honorableness). תחילה הופיעה במילון "Glossographia" של תומאס בלאונט, המילון הגדול בזמנו, ובנוסף נכללה ב-"An Universal Etymological English Dictionary" של ניית'ן ביילי, המילון הפופולרי ביותר במאה ה-18.
צ'ארלס דיקנס פרסם בשנת 1858 מאמר בשם "Calling Bad Names" בשבועון שערך באותה תקופה, "Household Words". במאמר דיקנס מבקר את הקהילה המדעית על שימוש בשמות מדעיים ארוכים בלטינית אשר מרחיקים את הקהל הרחב מהתעניינות במדע, ומצטט את הסצנה מהמחזה של שייקספיר ואת המילה כדי להדגים את טענתו.
ברומן יוליסס מאת ג'יימס ג'ויס, דמותו של סטיבן דדאלוס עושה שימוש במילה בפרק התשיעי, "סקילה וכריבדיס", תוך כדי ניתוח דמותו ויצירותיו של שייקספיר. המילה רומזת להקבלה בין דמותו של קוסטארד ב-"עמל אהבה לשווא" לדמותו של סטיבן דדאלוס: כמו קוסטארד פשוט העם הלועג למלומדים בעזרת אחת המילים הארוכות שהיו ידועות אז, גם סטיבן דדאלוס נמצא במעמד נמוך יחסית לבני שיחו, אך מתעלה עליהם בעזרת ידע היסטורי וספרותי מעמיק יותר משלהם. השיחה כוללת גם את שאלת זהותו של שייקספיר, והשימוש במילה נעשה על רקע התיאוריה המזהה את שייקספיר כבייקון.
בתרגום יוליסס לעברית של יעל רנן המילה מופיעה כלשונה בלטינית, בצירוף הערת המתרגמת:
בדומה לג'והן או'גונט שמו יקר לו, לא פחות יקר משלט-המשפחה, שהתרפס כדי לקבלו, על פס שחור ומלוכסן חנית זהב עם חוד מוכסף, honorificabilitudinitatibus,* יקר יותר מתהילתו כגדול הסופרים שכס-ספיר יאה לו.

*. לטינית: "עטור־כבוד" (המלה הארוכה ביותר בלטינית מופיעה כבדיחה ב"עמל אהבה לריק", ה', 1, 44).
המילה הוצגה בפרק "Napoleon Brainaparte" בעונה הראשונה של הסדרה המצוירת פינקי והמוח (1995–1998); הסדרה כללה מילה ייחודית באנגלית בכתוביות הסיום של כל פרק.
בפרק השישי של הסדרה מדריך ההישרדות של נד ששודר ב-2004, תלמיד החטיבה נד בּיגבּי מגיע לגמר תחרות איות לאחר שאיית בהצלחה רצף של מילים פשוטות, אולם פורש מהתחרות כאשר הוא מתבקש לאיית את "Honorificabilitudinitatibus".
מנואל סלאיה

מנואל סלאיה, 2007
מנואל סלאיה (בספרדית: Manuel Zelaya; נולד ב-20 בספטמבר 1952). הוא פוליטיקאי מהונדורס שכיהן כנשיאה בשנים 2006–2009.
סלאיה נבחר לנשיאות הונדורס בשנת 2006. כנשיא, נתפס כליברל וכאיש שמאל. בזמן נשיאותו כרת ברית עם הברית הבוליברית. ביוני 2009, עברה הונדורס משבר חוקתי. סלאיה ניסה להוביל מהלכים למשאל עם שיוביל לניסוח חוקה חדשה. על אף שבית המשפט הורה לו להפסיק את המהלך, הוא סירב, ובית המשפט העליון של הונדורס הוציא צו מעצר סודי לתאריך 26 ביוני. יומיים מאוחר יותר נכנסו חיילים מצבא הונדורס לבית הנשיא באישון ליל ועצרו אותו. במקום להעמיד אותו למשפט, הצבא העלה אותו למטוס לקוסטה ריקה. מאוחר יותר באותו יום הצביע הקונגרס בהונדורס על הדחתו מתפקידו ומינה את יו"ר הקונגרס להשלים את כהונתו.
בשנת 2011, ועדת האמת של הונדורס הגיע למסקנה שסלאיה הפר את החוק בשעה שלא ציית לפסיקת בית המשפט העליון לבטל את משאל העם, עם זאת, גם הרחקתו מהמדינה נחשבה להפיכה צבאית שאינה חוקית.
בסוף 2021 זכתה בבחירות לנשיאות רעייתו סיומרה קסטרו והיא החלה לכהן ב-2022.
הערות שוליים

↑  Honduras Quagmire: An Interview with Zelaya - TIME, web.archive.org, ‏2009-10-02
↑  "Army overthrows Honduras president in vote dispute". Reuters (באנגלית). 2009-06-28. נבדק ב-2023-09-09.
↑  "Honduran leader forced into exile" (באנגלית בריטית). 2009-06-28. נבדק ב-2023-09-09.
↑  "Honduras Truth Commission rules Zelaya removal was coup". BBC News (באנגלית בריטית). 2011-07-07. נבדק ב-2023-09-09.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ריקרדו מדורו | נשיא הונדורס  2006–2009  | הבא: פורפיריו לובו סוסה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1172427534  ISNI: 0000 0000 7484 2199  LCCN: no2010013927  SUDOC: 160188938  VIAF: 106920048   WorldCat (עם VIAF): 106920048 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לייג'י מאטסומוטו

| --- | --- |

 לידה:  25 בינואר 1938 קיוטו, יפן 
 פטירה:  13 בפברואר 2023 (בגיל 85) טוקיו, יפן 
 שם לידה:  松本晟 
 פרסים והוקרה:  Kōdansha Cultural Award (1972)  מדליית כבוד עם סרט סגול (2001)  The Order of the Rising Sun, Gold Rays with Rosette (2010)  Japan Cartoonists Association Award (1978)  פרס סיון (1975)  פרס שוגאקוקן מאנגה (1978)  אביר מסדר האמנויות והספרות (23 באוקטובר 2012) 
 בת זוג:  מיאקו מאקי
 https://leijisha.jp/
 
לייג'י מאטסומוטו (ביפנית: 松本零士;‏ 25 בינואר 1938 – 13 בפברואר 2023) היה אמן מאנגה יפני, והיוצר של מספר סדרות אנימה ומאנגה.
מאטסומוטו נודע במיוחד בזכות אופרות החלל שיצר, כמו "חלוצי החלל" ו"גלקסי אקספרס 999". סגנונו התאפיין בקווי עלילה מיתולוגיים ולעיתים קרובות טרגיים, עם גיבורים אצילים, גיבורות נשיות גבוהות ורזות בעלות חזות שברירית אך בעלות נחישות חזקה, ואהבה לעולמות מוזרים ואווירה מלנכולית.
ראשית חייו

מאטסומוטו נולד ב-25 בינואר 1938 בעיר קורומה שמערב יפן. הוא היה הילד האמצעי במשפחה עם שבעה בנים, בילדותו קיבל מאביו מקרן סרטים בקוטר 35 מ"מ באמצעותו הוא צפה בסרטים מצוירים אמריקאיים במהלך המלחמה באוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה ופיתח עניין רב בספרי המדע בדיוני מאת אונו ג'וזה והרברט ג'ורג' ולס. מאטסומוטו החל לצייר כשהיה בן 6 בהשראת סדרות המאנגה של אוסמו טזוקה, והוא החל לצייר סדרות מאנגה כאשר היה בן 9. מאטסומוטו עבר לטוקיו שהיה בן 18 במטרה להפוך לאמן מאנגה.
קריירה

בשנת 1954 התפרסמה סדרת המאנגה הראשונה של מאטסומוטו "Mitsubachi no bōken" במגזין Manga Shōnen.
הפריצה הגדולה של מאטסומוטו הגיעה כאשר התפרסמה בשנת 1971 סדרת המאנגה שלו "Otoko Oidon" שעסקה בבחור צעיר שמתכונן למבחני הכניסה לאוניברסיטה. בין השנים 1972 עד 1975 התפרסמה סדרת המאנגה של מאטסומוטו "Gun Frontier" במגזין Play Comic. באותה התקופה הוא החל ליצור את סדרת המאנגה "The Cockpit" שעלילתה התרחשה במהלך מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1974 מאטסומוטו לקח חלק מרכזי ביצירת סדרת המאנגה וסדרת האנימה חלוצי החלל. בשנים הבאות הוא היה מעורב ביצירת הסדרות הפופולריות Space Pirate Captain Harlock (בשנת 1977) ו-Galaxy Express 999 (בשנת 1977). בשנת 1978, הוענק לו פרס המאנגה שוגאקוקאן בקטגוריית סדרות שונן עבור "Galaxy Express 999" ו-"Senjo Manga Series".
מאטסומוטו פיקח על יצירתם של מספר וידאו קליפים מוזיקליים עבור צמד יוצרי המוזיקה האלקטרונית הצרפתי דאפט פאנק, עבור שירים מתוך אלבומם Discovery. בהמשך כל אותם הווידאו קליפים, אשר מספרים ביחד סיפור אחד רציף, יצאו לשווקים במהדורת DVD כסרט אחד ששמו אינטרסטלה 5555.
בשנת 1999 הוקמו במרכז העיר צורוגה 24 פסלי ברונזה של דמויות וסצנות בולטות מהסדרה חלוצי החלל ומהסדרה גלקסי אקספרס 999. כל אחד מהפסלים כלל לוח המספק מידע אודות הדמות וכלל את החתימה של מאטסומוטו.
יצירות נבחרות

| שם היצירה | שנה/שנים | התפקיד שהוא מילא | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- |
| Sexaroid | 1968–1970 |  |  |
| Submarine Super 99 | 1970–1972 | כתב את הסיפור |  |
| Otoko Oidon | 1971–1973 |  |  |
| Gun Frontier | 1972–1975 | כתב את הסיפור |  |
| Senjo Manga series | 1973–1978 |  |  |
| חלוצי החלל | 1974 |  |  |
| Galaxy Express 999 | 1977–1981 | כתב את הסיפור |  |
| Space Pirate Captain Harlock | 1977–1979 | כתב את הסיפור |  |
| Planet Robot Danguard Ace | 1977–1978 | כתב את הסיפור |  |
| Queen Emeraldas | 1978–1979 | כתב את הסיפור |  |
| Starzinger | 1978–1979 | כתב את הסיפור |  |
| Maeterlinck's Blue Bird: Tyltyl and Mytyl's Adventurous Journey | 1980 | עיצוב הדמויות |  |
| Queen Millennia | 1980–1983 | כתב את הסיפור |  |
| Arcadia of My Youth | 1982 | כתב את הסיפור |  |
| Arcadia of My Youth: Endless Orbit SSX | 1982–1983 | כתב את הסיפור |  |
| Arei's Mirror: Way to the Virgin Space | 1985 | כתב את הסיפור |  |
| Saint Elmo – Apostle of Light | 1986 |  |  |
| The Cockpit | 1993 | כתב את הסיפור |  |
| The Ultimate Time Sweeper Mahoroba | 1993–1998 |  |  |
| Harlock Saga | 1998–1999 | כתב את הסיפור |  |
| Fire Force: DNA Sights 999.9 | 1998 |  |  |
| Great Yamato | 2000–2001 |  |  |
| Maetel Legend | 2000 | כתב את הסיפור |  |
| Cosmo Warrior Zero | 2001 | כתב את הסיפור |  |
| אינטרסטלה 5555 | 2003 | פיקח על ההפקה |  |
| The Galaxy Railways | 2003–2007 | מפיק |  |
| Great Yamato No. Zero | 2004–2007 | כתב את הסיפור |  |
| Space Symphony Maetel | 2004–2005 | מפיק |  |
| Ozuma | 2012 | כתב את הסיפור |  |
| Captain Harlock: Dimensional Voyage | 2014 | כתב את הסיפור |  |
חיים אישיים

מאטסומוטו היה נשוי לאמנית המאנגה מיאקו מאקי.
מוות

מאטסומוטו מת מאי ספיקת לב בבית חולים בטוקיו ב-13 בפברואר 2023 בגיל 85.
הערות שוליים

↑  "Friday, May 1 Tsuruga, Japan". Starblazers. אורכב מ-המקור ב-16 בנובמבר 2012. נבדק ב-15 במאי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27  Toole, Michael (3 ביוני 2012). "The Mike Toole Show: A Leijiverse of Possibilities". Anime News Network. נבדק ב-21 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clements, Jonathan; McCarthy, Helen (2006). The Anime Encyclopedia: A Guide to Japanese Animation Since 1917. Stone Bridge Press. ISBN 1845765001.
↑  Loo, Egan (19 בדצמבר 2011). "Leiji Matsumoto Plans Cosmo Super Dreadnought Mahoroba Film". Anime News Network. נבדק ב-21 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sherman, Jennifer (18 ביולי 2014). "Leiji Matsumoto to Launch New Captain Harlock Manga". Anime News Network. נבדק ב-21 בפברואר 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
| אנימה ומאנגה |
| --- | --- | --- |
| מיקוד לפי קהל יעד | קודומו • שונן • שוג'ו • סיינן • ג'וסיי |  |
| סוגות ייחודיות | מכה • איסקאי  • מאהו שוג'ו • מאהו שונן • ג'ידאימונו • הארם • אצ'י • הנטאי |  |
| אמני מאנגה בולטים | אמן מאנגה • אוסמו טזוקה • אייצ'ירו אודה • ביסקו הטורי • מגומי איגראשי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • מסאשי קישימוטו • קלאמפ • רומיקו טקהאשי • אקירה טוריאמה • פוג'יקו פוג'יו • לייג'י מאטסומוטו |  |
| אנימטורים יפנים בולטים | אוסמו טזוקה • הידאקי אנו • מאמורו הוסודה • מאקוטו שינקאי • הייאו מיאזאקי • טאיטו קובו • יושיאקי קוואג'ירי • רומיקו טקהאשי |  |
| חברות אנימה בולטות | טאצונוקו הפקות • טואי אנימציה • ניפון אולפני אנימציה • סטודיו ג'יבלי • סטודיו פיירו |  |
| סגנונות ציור | בישוג'ו • בישונן • צ'יבי • SD |  |
| תרבות קהילות המעריצים | אוטאקו • קוספליי • כנסי אנימה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007933259105171  BNE: XX1305937  BnF: cb144362272 (data)  CiNii: DA09778701  GND: 124053963  ICCU: MODV171380  ISNI: 0000 0003 6849 3115  LCCN: n80071448  MusicBrainz: 40cc92fb-7d9a-43e0-a34e-3167c27b5dfb  NDL: 00041788  NKC: pna2007424607  NLK: KAC202037830  NTA: 266747191  RERO: 02-A014221045  SNAC: w6ht419q  SUDOC: 082331375  VIAF: 19899985   WorldCat (עם VIAF): 19899985 
מונית הנהר "הימיקו" שפועלת בטוקיו עוצבה במקור על ידי לייג'י מאטסומוטו
שחרזאדה (סוויטה סימפונית)

שֵׁחֵרֶזַאדַה  (ברוסית: Шехерезада), אופוס 35, היא סוויטה סימפונית מפורסמת מאת המלחין הרוסי חבר קבוצת "החמישה" ניקולאי רימסקי-קורסקוב, שהולחנה בשנת 1888. היצירה, המבוססת על הספר "סיפורי אלף לילה ולילה", משלבת בתוכה שניים מן הסממנים האופייניים למוזיקה הרוסית ככלל ולרימסקי-קורסקוב בפרט: תזמור מסנוור וצבעוני ודגש מיוחד על המזרח, דבר שהשפיע רבות על ההיסטוריה של רוסיה הקיסרית. בבלט מאת מיכאל פוקין מלווה המוזיקה מהסוויטה את הריקוד.
הסיפור שמאחורי היצירה

היצירה מבוססת על סיפור המסגרת של היצירה העממית "סיפורי אלף לילה ולילה". קובץ זה הוא אוסף של סיפורי עם ערביים ממקורות שונים. בסיפור המסגרת מסופר על המלך שאהריאר, שמגלה כי אשתו לא נאמנה לו. הוא מורה על הוצאת אשתו להורג, ומורה לווזיר (השר הבכיר) שלו למצוא לו כלה חדשה בכל לילה. בכל בוקר, לאחר ששכב עם אשתו (לה נישא בערב הקודם) וטרם יהיה באפשרותה לבגוד בו, הוא מוציא אותה להורג ומחכה לכלה חדשה ללילה הבא.
לאחר זמן-מה, כשכל נשות הממלכה חיות בפחד, בתו של הווזיר, שחרזאדה מחליטה, למרות הפצרות אביה, להתחתן עם המלך. בלילה, היא מתחילה לספר למלך סיפור, אולם אינה מסיימת אותו וכשעולה הבוקר היא משתתקת ומשאירה את המלך במתח. המלך מבטיח שלא להוציאה להורג, כדי שתסיים לספר לו את הסיפור בלילה הבא. ואולם בלילה הבא, לאחר שסיימה את הסיפור הראשון, היא מתחילה בסיפור שני, ושוב משאירה את המלך במתח, בלא סיום, וקונה לעצמה חיים ליום נוסף. כך עושה שחרזדה במשך אלף לילה ועוד לילה, עד שלאחר 1001 לילות, כשהיא כבר אם לשלושה מילדי המלך, משתכנע המלך להפסיק את תוכנית הנקמה שלו בנשים.
היצירה

היצירה קרויה "סוויטה" לא בשל מחרוזת הריקודים שבה אלא בשל ריבוי הפרקים בה. מספר הפרקים ביצירה הוא ארבעה. המלחין שוכנע לתת לכל פרק שם תוכניתי, אך הסיר אותם בתקופה יותר מאוחרת לטובת סימוני טמפו וניסיונות לשלב קריאת טקסט ספרותי בתוך היצירה. שמות ארבעת הפרקים הם:
הים וספינתו של סינבאד המלח (Largo e maestoso — Allegro non troppo)
הנסיך מקלנדר (Lento — Andantino — Allegro molto — Con moto)
הנסיך והנסיכה הצעירים (Andantino quasi allegretto — Pochissimo più mosso — Come prima — Pochissimo più animato)
הפסטיבל של בגדד (Allegro molto — Vivo — Allegro non troppo maestoso)
ביצירה מופיעים שני נושאים מוזיקליים עיקריים המהווים את הבסיס להתפתחות הדרמטית מפרק לפרק: נושא אחד מייצג את הסולטאן, והשני מייצג את שחרזאדה.
הנושא המוזיקלי הפותח את הפרק הראשון מייצג את הסולטאן היהיר. השלד המלודי של הנושא בנוי על 4 צלילים יורדים מתוך סולם הטונים השלמים, אך למעשה המנגינה מורכבת ממודוס בעל אופי מזרח-תיכוני, בעל סקונדה מוגדלת. הצגת הנושא בפעם הראשונה מופיעה ב"אוניסון" מרשים של כלי הקשת והבראס, ללא מילוי הרמוני, ובדינמיקה חזקה. כמענה לפתיחה זו, מיד אחר כך מנגנים כלי העץ את ההרמוניה של אותו נושא, אך ללא המלודיה עצמה. מהלך הרמוני זה מהווה מעבר לנושא העיקרי השני של היצירה, זה המייצג את דמותה של שחרזאדה. זוהי מלודיה מפותלת ומעוקלת אך גם מתמידה ועקשנית, הכתובה כסולו לכינור בליווי נבל. הנושא משקף באופן פשטני את דמותה של שחרזאדה: עדינה ונוגה, אך עקשנית ומלאת תחבולות.
בהמשך היצירה שני הנושאים חוזרים בואריאציות שונות בכל פרק, כשבולט במיוחד הנושא של שחרזאדה, אשר מהווה מעין קטע מעבר בין חלקים ביצירה, ובכל פעם מתוזמר באופן עשיר ומאתגר יותר עבור נגן הכינור הראשון.
השמעת הבכורה התקיימה בסנקט פטרבורג, ב-28 באוקטובר 1888, בניצוחו של רימסקי-קורסקוב עצמו.
תזמור

הפרטיטורה כוללת תפקידים לכלים הבאים:
2 חלילים
1 פיקולו
2 אבובים
1 קרן אנגלית
2 קלרינטים
2 בסונים
4 קרנות
2 חצוצרות
3 טרומבונים
1 טובה
כלי הקשה: טימפאני, תוף באס, תוף סנייר, מצילה, משולש, תוף מרים וטאם-טאם
סקציית כלי קשת מלאה: כינורות, ויולות, צ'לי וקונטרבסים
1 נבל
הבלט

הכוריאוגרפיה לבלט נוצרה על ידי מיכאל פוקין. הליברית נכתב על ידי פוקין עצמו וליאון באקסט (שנודע גם כצייר בארצו, רוסיה), שעיצב בנוסף את התפאורה והתלבושות. הופעת הבכורה של הבלט שהתקיימה ב-4 ביוני 1910, באופרה גרנייה בפריז, בוצעה על ידי ה"בלט רוסס" (בצרפתית "הבלטים הרוסיים"). מבוצע גם בסרט "ניז'ינסקי" (1980).
בתרבות הפופולרית

קטעים קצרים מהיצירה שולבו בסרט "האיש עם נעל אחת אדומה" של סטן דראגוטי, מ-1985. זוהי אדפטציה אמריקאית של הסרט הצרפתי "הבלונדיני עם הנעל השחורה".
הפרק הראשון של היצירה ליווה את הטריילר השיווקי ושחזור המעריצים של "הגנב והסנדלר" (הידוע גם השמות "הנסיכה והסנדלר" או "נסיך ערבי"), סרט אנימציה של האנימטור הקנדי ריצ'רד ויליאמס.
הפרק הראשון של היצירה שולב בסרט "התפוז המכני", בסצנה שבה הדמות הראשית, אלכס, מדמיין את עצמו מלקה את ישו. הפרק השני מופיע בסצנה בה אלכס מדמיין את עצמו מקיים יחסי-מין עם החדרניות של אשתו.
במחזה הקומי זוכה פרס הפוליצר (שעובד כסרט זוכה אוסקר בשנת 1938) "הן לא תיקחנו עמך" ("You Can't Take It with You") מאת ג'ורג' ס. קאופמן ומוס הארט, מנגנת דמות בשם אדוארד את הפרק הראשון של היצירה על קסילופון.
פרקים 1 ו- 2 שימשו בתוכנית האנימה "הנסיכה טוטו" ("Princess Tutu").
באלבום משנת 1968 של להקת "דיפ פרפל", "Shades of Deep Purple" ("צללים של סגול עמוק"), שתי הדקות הראשונות של הקטע "Prelude: Happiness" ("פרלוד: אושר") הן העתק מדויק של שני הפרקים הראשונים של היצירה.
הפרק השלישי שימש כמוזיקת רקע למשחק המחשב "ציוויליזציה 4" ("Civilization IV").
היצירה עובדה במלואה לתזמורת כלי-נשיפה על ידי מרלין פטרסון. העיבוד הוזמן על ידי תזמורת כלי-הנשיפה של אוניברסיטת יוסטון בארצות הברית, בניצוחו של טום בנט, שניצח על הופעת הבכורה של עיבוד זה במורס אופרה שביוסטון, טקסס, באפריל 2005.
מיינרד פרגוסון, חצוצרן ג'אז קנדי, הקליט גרסה משלו ליצירה, שהופיעה תחת אותו השם באלבומו "New Vintage" ("וינטג' חדש") משנת 1977.
חלק מהיצירה שולב בסרט "One True Thing" ("דבר אחד אמיתי") משנת 1988. בסרט שיחקו מריל סטריפ (בתפקיד האם) ורנה זלווגר (בתפקיד הבת). היצירה הושמעה בסצנה שבה האב (ויליאם הרט) מביא את המסעדה לביתה של אשתו הגוססת.
הומאז' ליצירה מופיע בספר "נצור"/ליאור כוריאל 2014, בו היא משמשת רקע לריקוד חושני בין שתי נשים חברות-יריבות בחצר "אחוזת הארץ המובטחת".
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חגורה

ערך זה עוסק בפריט לבוש. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
חגורות
חגורה, בתחום ההלבשה, היא רצועה עשויה עור או אריג עבה המשמשת להצמדת המכנסיים למותני הלובש. או להצמדת שמלה או חצאית למותני אשה. ניתן להכליל חגורה כפריט לבוש, ורכישתה על פי רוב נעשית בחנויות בגדים.
אנשים בכל העולם משתמשים בחגורה הן כפריט שימושי המסייע ללבישת פריטי לבוש הגדולים או רחבים על גופו של הלובש, והן כאביזר אופנה המופיע לעיתים בגרסאות צבעוניות או מסוגננות עם פאייטים או ניטים.
בעבר נהגו להשתמש בחגורה למלקות, לרוב כדי להשליט משמעת ולהלקות בה ילדים או משרתים שהתנהגותם הייתה לא ראויה. נוהג זה אינו רווח עוד בעולם המערבי.
בלבישת חגורה עם חליפה נהוג להתאים את צבע החגורה לצבע הנעליים.
תיאור

אל קצה אחד של החגורה מחובר אבזם ובקצה השני, בגוף החגורה, מחוררים מספר חורים שאליהם משחילים את הלשונית של האבזם. לעיתים מוחלפים החורים והאבזם במערכת רכיסה שונה, למשל צמדן. בעולם המערבי נהוג להשחיל חגורות גברים נגד כיוון השעון (כך שהאבזם בצד שמאל) וחגורות נשים בכיוון ההפוך. הלולאה המשמשת להשחלת החגורה נקראת תּוֹבָר. נשים נוהגות ללבוש לעיתים גם חגורות מבד או מחוטים מלופפים שנקשרות למותניהן.
היסטוריה

האזכור הראשון למילה חגורה הוא בספר בראשית ג' ז', בסיפור אדם וחווה "וַתִּפָּקַחְנָה עֵינֵי שְׁנֵיהֶם וַיֵּדְעוּ כִּי עֵירֻמִּם הֵם וַיִּתְפְּרוּ עֲלֵה תְאֵנָה וַיַּעֲשׂוּ לָהֶם חֲגֹרֹת."
קיים תיעוד של שימוש בחגורות מאז תקופת הברונזה. במהלך ההיסטוריה היה השימוש בחגורה שכיח יותר אצל גברים, אולם קיימות דוגמאות רבות של שימוש על ידי נשים. בעת החדשה, עם השינוי בגזרת המכנסיים המקובלת והמעבר לקו מכנסיים נמוך יותר, רווח השימוש בחגורות החל משנות ה-20 של המאה ה-20. כיום אנשים רבים חוגרים חגורות למותניהם ובעיקר בלבוש רשמי או כחלק ממדים סדורים - כמו צבא, משטרה ועוד.
סוגי חגורות

קיימות חגורות שלהן שימוש מיוחד:
חגורה (אמנות לחימה) - אבנט בצבע מסוים המשקף את רמת מיומנותו של הלוחם.
חגורת כלים - חגורה שבה לולאות רבות המשמשות לתליית כלי עבודה. חגורה כזו נפוצה אצל טכנאים, חיילים ועובדים טכניים הזקוקים לנגישות גבוהה של כלי עבודתם.
חגורת בטיחות - חגורה המרסנת את תזוזת הנוסעים בכלי רכב ומונעת את נפילתם במקרה של תאונת דרכים. חגורה זו נמצאת בכל כלי הרכב התקניים.
חגורת צניעות - התקן שמטרתו למנוע קיום יחסי מין.
חגורת כסף - מיועדת בעיקר לתיירים
חגורה בספרות ושירה

בספר מלכים א' כ' יא מצוין שאחאב מלך יהודה אמר לבן הדד מלך ארם: 'אל יתהלל חוגר כמפתח'.
דן אלמגור כתב שיר בשם 'הידוק החגורה'השיר הולחן על ידי רוני וייס והתפרסם בביצועו של שמעון ישראלי.
דודו פארוק כתב שיר בשם 'חגורה שחורה'.
חגורה בהלכה היהודית

על פי ההלכה, בזמן תפילה מחויבים גברים לחגור חגורה כדי ליצור חלוקה בין הראש והלב של האדם לבין הערווה. ההלכה קובעת כי החובה היא רק בתפילה ואילו בשאר דברים שבקדושה מספיקה חציצה כל שהיא. ההלכה נלמדת מהפסוק "הִכּוֹן לִקְרַאת אֱלֹוהֶיךָ יִשְׂרָאֵל"(עמוס ד, יב). בזמננו שאנשים רבים הולכים ללא חגורה, אין חובה גמורה לחגור לתפילה ומדובר במנהג חסידות בלבד, וזה הטעם שחסידים מהדרים וחוגרים עצמם בחגורה מיוחדת לתפילה (גרטל).
הערות שוליים

↑  משה רבי, אבא היה מכה בי ללא רחמים, עם כל הכוח; ואמא? מסמנת לו להמשיך • סיפור מטלטל, באתר כיכר השבת, ‏20 באפריל 2023
↑  How To Pair Belts & Shoes (and Your Metal Accessories), ‏2020-05-17 (באנגלית אמריקאית)
↑  עברית מכופתרת, באתר האקדמיה ללשון העברית, 9 בפברואר 2014.
↑  הידוק החגורה, באתר שירונט
↑  דוד פארוק, מילים לשיר חגורה שחורה, באתר Xmusic
↑  הרב אליעזר מלמד, כיפה וחגורה בתפילה, באתר פניני הלכה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283276305171  GND: 4158508-2  LCCN: sh85013086  NKC: ph735130
לורנס פוקס

| --- | --- |

לורנס פוקס בצילומי הסדרה "לואיס"
 לידה:  26 במאי 1978 (בן 46) יורקשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Laurence Paul Fox 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (2001)  בית הספר הארו 
 בן או בת זוג:  בילי פייפר (31 בדצמבר 2007–2016) 
 צאצאים:  וינסטון ג'יימס פוקס, יוג'ין פוקס 
 https://www.laurencefox.co.uk/
 פרופיל ב-IMDb
 
לורנס פול פוקס (באנגלית: Laurence Paul Fox; נולד ב-26 במאי 1978) הוא שחקן, זמר-יוצר וגיטריסט אנגלי. הוא ידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד סמל בילוש ג'יימס האת'וויי בסדרת הדרמה הבריטית "לואיס" בה שיחק מ-2006 עד 2015. אלבום הבכורה שלו "Holding Patterns" יצא לאור בפברואר 2016.