stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ל לינדגרן
שירות בתחום החלל

בשנת 2009 לינדגרן נבחר לצוות אסטרונאוטים. הוא סיים קורס במרכז החלל ג'ונסון. הוא היה בצוות גיבוי של מספר משימות.
ביולי 2015 לינדגרן טס לחלל בחללית סויוז TMA-17M. הם התחברו לתחנת החלל הבין-לאומית והצטרפו למשלחת מס' 44 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של גנאדי פדלקה. לאחר סיום פעילות המשלחת, הוא הצטרף למשלחת מס' 45 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד של סקוט קלי. במהלך שהות בתחנת החלל לינדגרן ביצע פעמיים פעילות חוץ-רכבית באורך כולל של כ-15 שעות. הוא חזר לכדור הארץ לאחר 141 ימים בחלל.
בשנת 2019 לינדגרן עבר קורס במרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים.
בפברואר 2021 לינדגרן טס לחלל בחללית דרגון C212 פרידום במשימה SpaceX Crew-4 כמפקד צוות. החללית התחברה לתחנת החלל הבין-לאומית וצוותה הצטרף למשלחת מס' 66 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד אנטון שקאפלרוב. לאחר סיום פעילות המשלחת הם הצטרפו למשלחת מס' 67 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סמנטה כריסטופורטי. עם סיום פעילות המשלחת, הוא חזר לכדור הארץ לאחר 170 ימים בחלל.
טד ליו

טד וו. ליו (באנגלית: Ted W. Lieu; נולד ב-29 במרץ 1969) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-36 של מדינת קליפורניה, ברציפות מאז 2015. בשנים 2015–2023 ייצג את מחוז הקונגרס ה-33. המחוז אותו מייצג ליו חולש על חלקים ממערב מחוז לוס אנג'לס, בהם בוורלי הילס, סנטה מוניקה, בל אייר וחצי האי פאלוס ורדס. ליו, קולונל בחיל האוויר של ארצות הברית בדימוס, כיהן טרם היבחרו לקונגרס כחבר בית המחוקקים של קליפורניה, תחילה באספה המדינתית (2010-2005) ולאחר מכן בסנאט (2014-2011).
ביוגרפיה

ליו נולד בטאיפיי, בירת טאיוואן. בגיל שלוש היגרה משפחתו לארצות הברית והתיישבה בקליבלנד שבאוהיו. בשנת 1987 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון סנט איגנסיוס. ב-1991 סיים לימודי תואר ראשון במדעי המחשב ובמדע המדינה באוניברסיטת סטנפורד. בעודו סטודנט שם הצטרף לאחווה סיגמא אלפא מיו. לאחר מכן המשיך את לימודיו הגבוהים בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון, שם סיים ב-1994 בכבוד רב לימודי תואר שני במשפטים. כסטודנט למשפטים היה העורך הראשי של כתב העט המשפטי של בית הספר למשפטים של האוניברסיטה, "The Georgetown Law Journal".
לאחר לימודיו התמחה כעוזר משפטי בלשכתו של השופט תומאס טאנג בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית. בשנת 1995 התגייס ליו אל חיל האוויר של ארצות הברית ושירת במשך ארבע שנים בשירות פעיל בחיל הפרקליטות הכללית של החיל. כתובע צבאי ויועץ משפטי למפקדים בחיל האוויר, עוטר במספר עיטורים על פעילותו בהם מדליית השירות הראוי לשבח, מדליית השירות ההומניטרי ומדליית הציון לשבח. בשנים 2000–2021 שירת בשירות המילואים של חיל האוויר, ובדצמבר 2015 קודם לדרגת קולונל.
ב-13 בספטמבר 2005 ניצח ליו בבחירות מיוחדות לאספה המדינתית של קליפורניה במחוז הבחירה ה-53, שנותר ללא איוש בעקבות מותו של נציג המחוז מייק גורדון. הוא נבחר מחדש לתקופות כהונה מלאות תחילה ב-2006 ולאחר מכן ב-2008. בשנת 2010 התמודד למועמדות המפלגה הדמוקרטית לתובע הכללי של קליפורניה, וסיים במקום הרביעי, כשבמקום הראשון נבחרה קמלה האריס, לימים סגנית נשיא ארצות הברית. ב-15 בפברואר 2011 נבחר בבחירות מיוחדות לסנאט של קליפורניה במחוז הבחירה ה-28, שהתקיימו בעקבות מותה של הסנאטורית ג'ני אורופזה.
בבחירות 2014 היה ליו מועמד המפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-33 של קליפורניה בבית הנבחרים של ארצות הברית, במקומו של הנרי וקסמן אשר פרש מהקונגרס לאחר כ-40 שנות כהונה. החלוקה מחדש של מחוזות הבחירה בקליפורניה בעקבות מפקד האוכלוסין של ארצות הברית ב-2010 מיקמה חלקים מהעיר טורנס, שם שוכן ביתו של ליו, בתחומי מחוז הקונגרס ה-33. בבחירות המקדימות ביוני הגיע למקום השני, אך בבחירות הכלליות גבר על מועמד המפלגה הרפובליקנית אילן קאר (אנ'). וקסמן וליו הם שני האנשים היחידים שייצגו מחוז קונגרס זה מאז הקמתו בשנת 1974. עם השבעתו לקונגרס ה-114 נמנה בין שני חברי הקונגרס היחידים ממוצא טאיוואני, לצד גרייס מנג.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  קארן הלר, Ted Lieu is out-tweeting Trump, and it’s making him a political star, באתר וושינגטון פוסט, 30 במרץ 2017 (באנגלית)
↑  כריס ריזו, Calif. AG hopeful promoted to lieutenant colonel, באתר LegalNewsline‏, 8 בפברואר 2010 (באנגלית)
↑  פול צ'אבז, Ted Lieu Wins Special Election for State Senate Seat, באתר Marina del Rey Patch‏, 15 בפברואר 2011 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w66n3zfs  US Congress: L000582
רענן וולקני

אין תמונה חופשית
פרופסור רענן אלעזרי וולקני (1910 – מאי 2002) היה מומחה לגידול בקר, מהמשפיעים לעליית תפוקת החלב לפרות בישראל.
ביוגרפיה

רענן וולקני נולד בתל אביב לשרה (לבית רובין) ומאיר וילקנסקי. רענן נולד כבן שני, הייתה לו אחות גדולה ושתי אחיות קטנות ממנו. בילדותו עברה המשפחה לירושלים, שם למד בגימנסיה העברית רחביה. עם סיום לימודיו בגימנסיה, עבר ללמוד באוניברסיטה בקליפורניה חקלאות במשך שלוש שנים והתמחה במיוחד בגידול בעלי חיים ובעיקר בפרות. לאחר חזרתו לישראל החל לעזור ברפת בקבוצת גבע, שם הכיר גם את אשתו לעתיד דרורה בקר (בתם של אנשי השומר אסתר וצבי בקר) שהייתה חברת קיבוץ בית השיטה. בהמשך עבד וניהל את הרפת בתחנה הניסיונית ברחובות. וולקני קיבל תואר דוקטור בשנת 1952, והיה לפרופסור מ-1960 באוניברסיטה העברית.
וולקני עבד הן ברפת במכון וולקני, והן כמרצה לגידול בקר באוניברסיטה. ב-1978 יצא לגמלאות ממכון וולקני, אך לא פרש מהרצאות באוניברסיטה. כעבור כמה שנים פרש גם מתפקיד זה.
עבודתו

עיקר עבודתו של וולקני התרכזה בפיתוח מנות מזון לפרות, כך שתפוקת החלב תגדל. הוא הצליח בעבודתו, והרפת הניסיונית של מכון וולקני הביאה תוצאות טובות מניסיונות שעשה במזון.
וולקני הביא מקליפורניה את החליבה האוטומטית לישראל, דבר שגרם לעלייה בתפוקת החלב.
לוולקני היה גם קשר עם השייח' הוזייל, לו עזר להניב יותר חלב מהפרות שלו.
תרומתו הגדולה להצמחת ענף הרפת בארץ והישגיו בקנה מידה בינלאומי זיכו אותו בפרס קפלן ב־1976.
משפחתו

רענן וולקני התחתן עם דרורה (נפטרה ב-1994) ולשניים נולדו שלושה ילדים ובת: יעל (שנקרא כך על שם העלייה השנייה בה עלו סבא וסבתא שלו) שנשא לאישה את אסתר, צבי "ציקי" (שנקרא על שם צבי בקר, אבי אמו) שנשא לאישה את יעל, ומאיר (שנולד לאחר מות סבו ונקרא על שמו) שנשא לאישה את ניצה, בת נוספת היא רקפת שנפטרה בצעירותה.
הערות שוליים

↑  צביקה תדמור, דרורה וולקני (1911 - 1994), באתר הארכיון לתולדות רחובות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269553105171  ISNI: 0000 0000 6977 5825  VIAF: 97555794   WorldCat (עם VIAF): 97555794
תומר ישעיהו

| --- | --- |

תומר ישעיהו
 לידה:  18 ביוני 1989 (בן 35) רעננה, ישראל
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 עיסוק:  זמר-יוצר, גיטריסט
 סוגה:  פולק רוק, ים תיכוני, אינדי
 כלי נגינה:  גיטרה, בוזוקי, ג'ומבוש
 חברת תקליטים:  AVAZA רקורדס 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומר ישעיהו (נולד ב-18 ביוני 1989) הוא זמר-יוצר, גיטריסט ונגן בוזוקי ישראלי.
ביוגרפיה

ישעיהו גדל ברעננה, ובגיל 12 החל לנגן בגיטרה. סבו הכיר לו את המוזיקה היוונית ואת אריס סאן, ובהשפעתו החל בגיל 16 לנגן על בוזוקי ואחר כך התגייס לצה"ל ושירת בלהקת הנח"ל.
בגיל 20 השתתף בעונה השביעית של התוכנית "כוכב נולד". אחרי הצבא הקים את להקת "הבשורה" (אשר נקראה תחילה "תומר והבשורה"), איתה הוציא שני אלבומים. ב-2012 ליווה כנגן את מיקה קרני. בהמשך דרכו ליווה בין השאר את יעל דקלבאום ונרקיס.
בשנת 2013 הקים את להקת "Isaiah", בה הלחין, שר וניגן בגיטרה, בוזוקי וג'ומבוש, לצידה של בת זוגו דאז מיקה אבני שכתבה את המילים (באנגלית) וניגנה בהרמוניום. שאר ההרכב השתנה בין תקליט לתקליט, אך רוב הזמן כלל את יוגב גלוסמן במגוון כלים, ולעיתים את אמיר זאבי בגיטרה ואת שחר חזיזה בתופים. סגנון הלהקה שילב פולק רוק, מוזיקה ים-תיכונית ומוזיקה הודית. הלהקה הוציאה שני אלבומי אולפן ואלבום הופעה, ובסוף דרכה הוציא ישעיהו מיני-אלבום שהקליט לבדו תחת שם הלהקה.
בגיל 24, בשנת 2014 הפיק מוזיקלית את אלבום הבכורה המצליח של להקת "ג'יין בורדו", ובאותה שנה החל לעבוד על שירים לאלבום הסולו הראשון שלו יחד עם עמיר לב שסייע לו בעריכת הטקסטים. ב-2015 ניגן בוזוקי בהקלטת גרסה חדשה לשירו של לב, "איזה חיים".
בפברואר 2016, בגיל 25, יצא לאור אלבום הסולו הראשון של תומר ישעיהו, "אופניים חשמליים". עמיר לב הפיק מוזיקלית ובהקלטות השתתפו חברי להקת TREE. באותה שנה, בדצמבר 2016, הוציא גם את אלבומו השני, "בוידעם" (לו קדמו הסינגלים "ברזלים אבק", "את באת" ו"יום כיפור"). את האלבום הפיק ישעיהו ביחד עם רועי חרמון שגם ניגן בקלידים ובחצוצרה. בנוסף ניגנו באלבום הבסיסט אמיר שדות והמתופף שחר חזיזה, ושלושתם ממשיכים ללוות את ישעיהו בהקלטות ובהופעות. באוקטובר 2016 הוציא ישעיהו בוטלג בשם "שבשבת", המכיל גרסאות ראשוניות לשבעה שירים מתוך "אופניים חשמליים" והופיע לראשונה בפסטיבל האינדינגב.
בדצמבר 2017 הוציא את אלבומו השלישי "טריפולי", גם הוא בהפקתו של רועי חרמון. הסינגלים מהאלבום אשר יצאו לרדיו היו "כביש הערבה", "זמן פריז" ו"יום אחד", שאף נבחר לשיר השנה של כאן 88 לשנת תשע"ח.
בשנת 2018 השתתף ישעיהו בפרויקט "מכונת הזמן" של תחנת הרדיו כאן 88 וביצוע גרסת כיסוי ל"שיר העמק".
במאי 2019 הוציא בחברת התקליטים אנובה את האלבום "מונומנט", אותו גם הפיק יחד עם שחר חזיזה. לאלבום קדמו הסינגלים "שיר של קיץ", "עיר בלי ים" ו"משחקי קופסא".
בינואר 2020 הוציא את האלבום "מנואלה", בו מתארחים, בין השאר, דניאלה ספקטור (לה הפיק באותה שנה את אלבומה בהתחלה), יעל שושנה כהן, מגי היקרי, טולה בן ארי וצוק דבוסק התורמים את המילים והשירה. צוק דבוסק גם מנגן על גיטרה בס ברוב שירי האלבום, יחד עם שחר חזיזה בתופים ובן אבגיא בקלידים.
במרץ 2021 הוציא את האלבום "אגם הלימון" בלייבל אנובה, במסגרתו הוציא גרסת כיסוי מתורגמת לשיר "אלין", בשם "כמעט אהבה". לקראת צאת האלבום הופק בכאן 11 סרט דוקו-מוזיקלי על היצירה.
באוגוסט 2022 הוציא ביחד עם דויד ברוזה את השיר "סוסים יפים" שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו. בינואר של אותה שנה הוציא את המיני-אלבום "בורמה". ביולי של אותה שנה הוציא עם אלון עדר אלבום משותף בשם "סוכר טלוויזיה".
ב-17 במרץ 2024 הוציא את הסינגל "ענבים" וב-26 באפריל הוציא את הסינגל "הרגל". ב-7 במאי של אותה השנה הוציא לאור את האלבום "בסוף זה אנשים".
ישעיהו נשוי לצלמת ענבל איל ולהם ילד אחד.
דיסקוגרפיה > אלבומים

אופניים חשמליים (2016)
בוידעם (2016)
טריפולי (2017)
מונומנט (2019)
מנואלה (2020)
אגם הלימון (2021)
בורמה (2022)
סוכר טלוויזיה (עם אלון עדר) (2022)
בסוף זה אנשים (2024)
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2024: אחרי המלחמה
דיסקוגרפיה > עם "הבשורה"

וזה הכל לעת עתה (2011)
זמן זז (2013)
דיסקוגרפיה > עם "Isaiah"

Isaiah ‏(2013)
Days of Daydreams ‏(2015)
Chocolate SubTitels EP ‏(2015)
דיסקוגרפיה > אלבומים שהפיק לאמנים אחרים

ג'יין בורדו - ג'יין בורדו (2014)
גיל בר הדס - גיל בר הדס (2018)
Loren Noyman - Pieces ‏(2019)
יפתח שפירא - עולם החי (2019), שביל התנים (2021)
דניאלה ספקטור - בהתחלה (2020)
זיו שליט - ימים והרגלים (2022)
הערות שוליים

↑  פוסט של תומר ישעיהו ברשת החברתית פייסבוק, 18 ביוני 2018
↑  גיל פז, ‏יום אחד / תומר ישעיהו - שיר (ראש) השנה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 15 בספטמבר 2018
↑  תומר ישעיהו, באתר ‏מאקו‏, 22 ביוני 2009
↑  הבשורה, באתר בנדקמפ
↑  Isaiah, בנדקמפ
↑   ניר גורלי, הפולק האוריינטלי של להקת "אייזאה", באתר הארץ, 19 באוקטובר 2014
↑   בן שלו, כשהבוזוקי של להקת "אייזאה" מנסר את הלילה, באתר הארץ, 15 באפריל 2015
↑  אורי זר אביב, ‏"תאמין לי, אני כבר לא יודע מה זה פולק": ריאיון עם להקת Isaiah, באתר "Time Out ישראל", 29 באפריל 2015
↑  ניצן אגסי, תומר ישעיהו בראיון, באתר המאזין | בלוג אינדי, ‏13 באוקטובר 2016
↑  צפו: עמיר לב שר "איזה חיים" בגרסה חדשה, באתר וואלה, 18 בינואר 2015
↑   בן שלו, תומר ישעיהו: הזמר עם האובססיה לכבישי הארץ, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2017
↑  יהודה נוריאל, החדשה והטובה: תומר ישעיהו - טריפולי, באתר ynet, 2 בינואר 2018
↑   בן שלו, השיר הזה עשוי להיהפך להימנון מחאה, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2017
↑  מערכת כאן, כאן 88 מסכמת שנה במוזיקה הישראלית האלטרנטיבית, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 7 בספטמבר 2018
↑   בן שלו, קולו של תומר ישעיהו מתאים ברכותו ל"שיר העמק", באתר הארץ, 22 באפריל 2018
↑  דף האלבום Manuella, באתר bandcamp‏, 15 בינואר 2020
↑  אריאל פייגלין, אלון עדר ותומר ישעיהו בשיתוף פעולה מיוחד, באתר ערוץ 7, 7 ביולי 2022, בדיקה אחרונה ב־8 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007600006205171  MusicBrainz: f8311df4-be4c-4821-9cc2-1fd49aa70921  VIAF: 627146461449727730063   WorldCat (עם VIAF): 627146461449727730063
ניטה אינג

| --- | --- |

 לידה:  17 במרץ 1955 (בת 69) טאיפי, טאיוואן
 מדינה:  טאיוואן 
 מקום מגורים:  טאיפיי 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, מחלקה כלכלית. 1977
 מספר צאצאים:  2 
 
ניטה אינג (殷琪; נולדה ב-17 במרץ 1955 בטאיפיי) היא הנשיאה הטייוואנית-אמריקאית של "חברת ההנדסה הקונטיננטלית" ויו"ר מועצת המנהלים לשעבר של חברת Taiwan High Speed Rail, החברה שבנתה מערכת רכבת מהירה מטאיפיי לקאוסיונג. היא תומכת במפלגה הפרוגרסיבית-דמוקרטית, והייתה יועצת לנשיא לשעבר צ'ן שואי-ביאן.
מרבית הקריירה שלה כאיל בניה התקיימה בעבודתה בחברת ההנדסה הקונטיננטלית של טייוואן, שכיהנה בה כיו"ר הדירקטוריון.
ביוגרפיה

בשנות השבעים ובהיותה נערה, ניטה אינג גורשה מבית הספר האמריקני בטאיפיי בגלל "התנהגות סוערת", ונשלחה לפנימייה של מסצ'וסטס. לאחר מכן היא התמחתה בכלכלה באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס (UCLA), אך גורשה מהאוניברסיטה בשל הצתת שרפה במחאה על אי שוויון נשים.
לאחר סיום לימודיה, באוגוסט 1977 אינג החלה לעבוד בחברת הנדסה קונטיננטלית, ובסופו של דבר התמנתה לנשיאת החברה. משנת 1998 ועד 2009, הייתה יו"ר חברת Taiwan High Speed Rail. בשנת 2010 מונתה ליו"ר חברת קונטיננטל אחזקות.
ביוגרפיה > משפחתה

היא נישאה לפול גיטלסון ב־1979 בלוס אנג'לס, והתגרשה מספר שנים לאחר מכן. ילדיה היו ממערכת יחסים עוקבת.
היא גרה בטאיפיי, טייוואן עם שתי בנותיה, שתיהן לומדות בבית הספר האמריקאי בטאיפיי.
הערות שוליים

↑  From "The Stars of Asia," in the July 3, 2000 international edition of Business Week.
↑  "Nita Ing: Chairman at Continental Engineering Corporation". LinkedIn.com. נבדק ב-20 בינואר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניטה אינג".
כ"ו בחשוון

כ"ו בחשוון הוא היום העשרים ושישה בחודש השני 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ושישה בחודש השמיני 
למניין החודשים מניסן. כ"ו בחשוון לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
פרשת בר המצוה של ילד שנולד בכ"ו חשוון היא פרשת תולדות, אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי או חמישי, או פרשת חיי שרה אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת.
אירועים היסטוריים

ה'תשי"ז – מבצע קדש: בריטניה וצרפת מתחילות בהפצצת מצרים, במטרה לכפות עליה את פתיחת תעלת סואץ
ה'תשכ"ו – נחנך נמל אשדוד, הנמל המודרני השני בישראל
ה'תשכ"ח – קבורתו המחודשת, בלוויה צבאית, של אבשלום פיינברג בחלקת עולי הגרדום בבית הקברות הצבאי בהר הרצל, לאחר מציאת עצמותיו באזור רפיח בידי שלמה בן אלקנה
ה'תשל"ד – מוקמת ועדת אגרנט לבדיקת נסיבות פריצתה של מלחמת יום הכיפורים
ה'תשמ"ה – ראשוני העולים במבצע משה מגיעים ארצה מאתיופיה
ה'תשס"ה – הכנסת קובעת, בחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה, באופן רשמי את "התקווה" כהמנון הלאומי
ה'תשפ"ה – הסכם הפסקת האש נחתם בין לבנון לישראל
נולדו

ה'תקצ"ז – רבי חיים הלל פריד, משנה ראש ישיבת וולוז'ין. (נפטר בה'תרע"א)
ה'תרפ"א – רבקה אליצור סופרת ומשוררת ישראלית. (נפטרה בה'תש"ם)
ה'תרפ"ז – עליזה גרינברג, משוררת ישראלית ולוחמת הלח"י, ידועה בשם העט "עין טור מלכא".
נפטרו

ה'תקס"ד – רבי רפאל הכהן מהמבורג, מחבר הספר "תורת יקותיאל". (נולד בה'תפ"ג)
ה'תרפ"ו – רבי שלום פרלוב מקודינוב, רב בברזנה שבאוקראינה. (נולד בה'תרי"א)
ה'תרצ"ה – רבי יחיא אביץ', הרב הראשי ליהדות תימן ואב בית הדין של קהילת צנעא. (נולד בה'תרכ"ג)
ה'תש"ב – רבי שמחה סולובייצ'יק, רבה של מוהילב, בן זקוניו של הרב יוסף דוב הלוי סולובייצ'יק (בית הלוי)
ה'תש"ם – רחל ינאית בן-צבי, סופרת מחנכת ופעילה פוליטית ישראלית, אשתו של נשיא מדינת ישראל יצחק בן צבי. (נולדה בה'תרמ"ו)
ה'תשנ"ה – הרב שלום לופס, רב העיר עכו. (נולד בה'תרס"ה)
ה'תשס"ג – ישראל עמיר מפקד חיל האוויר הישראלי הראשון. (נולד בה'תרס"ג)
ה'תש"פ – יעקב בזק, פרופסור ושופט מחוזי. (נולד בה'תרפ"ו)
כ"ה בחשוון – כ"ז בחשוון
חשוון
הערות שוליים

↑  כ-71.4% (בדיוק: 5 שביעיות) מכלל השנים.
↑  כ-28.6% (בדיוק: 2 שביעיות) מכלל השנים.
לכל אחד ירושלים

| --- | --- |
 סינגל בביצוע דורית ראובני, רוחמה רז
 יצא לאור:  1973, 1975
 סוגה:  זמר עברי
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  נתן יונתן
 לחן:  מוני אמריליו
 עיבוד:  מוני אמריליו
 
"לכל אחד ירושלים" הוא שיר עברי שכתב נתן יונתן והלחין ועיבד מוני אמריליו.
רקע

המלחין מוני אמריליו גילה וטיפח שתיים מהזמרות החשובות בתולדות הזמר העברי
כששתיהן היו סולניות בלהקות הצבאיות אותן הוא ניהל מוזיקלית בשנות השבעים.
הראשונה הייתה דורית ראובני, שהייתה סולנית שלישיית פיקוד המרכז ולאחר מכן סולנית להקת פיקוד המרכז.
אמריליו הלחין ועיבד לה בעת שירותה הצבאי שירים
שהפכו לקלאסיקות בזמר העברי.
הבולטים שבהם
"היום היום" ו"האיש מן הבקעה".
השנייה הייתה רוחמה רז שהייתה סולנית צוות הווי חטיבת הצנחנים.
גם לה אמריליו הלחין ועיבד בעת שירותה הצבאי
שירים
שהפכו לקלאסיקות בזמר העברי.
הבולטים שבהם
"בארץ אהבתי השקד פורח" ו"אגדת שלושה וארבעה".
השיר "לכל אחד ירושלים"
הוא השיר היחיד שהוקלט באופן רשמי
על ידי שתי בנות טיפוחיו של המלחין.
על השיר

מוני אמריליו הלחין מספר שירים של נתן יונתן, הבולט שבהם הוא "יש פרחים".
את כולם כתב יונתן לפי מנגינות שאמריליו נתן לו.
כך גם במקרה של השיר "לכל אחד ירושלים".
ביצוע ראשון

הביצוע הראשון של השיר היה של דורית ראובני בשנת 1973, כשהשיר נכלל באלבומה הראשון, "ציפור בגשם", שיצא באותה השנה.
ביצוע שני

כעבור שנתיים, בשנת 1975, אמריליו חשב שלצד השירים החדשים של התכנית "בארץ אהבתי" יהיה נכון שהסולנית הצעירה רוחמה רז תבצע את השיר על העיר בה נולדה וגדלה
ואכן, השיר הפך עם השנים למזוהה איתה.
במצעדים

השיר בביצוע של דורית ראובני נכנס בשנת 1973 למצעד הפזמונים בקול ישראל, והגיע למקום השנים עשר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1973)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1973)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1973)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1973)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | קול ישראל | 12 |  |
הערות שוליים

↑   "לכל אחד ירושלים" דורית ראובני, סרטון  באתר יוטיוב
↑   "לכל אחד ירושלים" רוחמה רז, סרטון  באתר יוטיוב
תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה

מרד המחתרת הפולנית בוורשה 1944
תנועת ההתנגדות הפולנית במלחמת העולם השנייה (בפולנית: Polski ruch oporu w czasie II wojny światowej) הידועה גם בשם "המחתרת הפולנית" הייתה שם כולל לקבוצות לוחמות שונות אשר פעלו בפולין בתקופת מלחמת העולם השנייה כנגד כוחות הצבא הגרמניים.
ההתנגדות המחתרתית הפולנית במלחמת העולם השנייה פעלה ממועד התמוטטות הצבא הפולני הסדיר בשנת 1939 ועד ינואר 1945 עת הייתה פולין נתונה לכיבושו של הצבא האדום. הארגון הלוחם הגדול ביותר במחתרת הפולנית היה הארמייה קריובה ("צבא המולדת"), ארגון ששיקף את הלך הרוח המרכזי בציבור הפולני ונטה אחר הממשלה הפולנית הגולה. ארגון זה מנה ב-1944 כ-250 עד 350 אלף חברים . לצד הארמייה קריובה פעלו תנועות נוספות: ארמייה לודובה ("צבא העם") ופ.א.ל. שהיו בעלת גוון קומוניסטי, ו-נ.ס.ז., שהייתה בעלת גוון ימני לאומני קיצוני (וכן התנועות היהודיות שלחמו במרד גטו ורשה - הארגון היהודי הלוחם וארגונים נוספים).
ארגון ארמייה קריובה הנאמן לממשלה הפולנית הגולה בלונדון, נוצר כתוצאה מאיחודן של כמה קבוצות קטנות יותר בשנת 1942. בשנה זו נוצר אף הארגון השמאלי "גבארדיה לודובה" ("משמר העם") אשר הפך בתחילת שנת 1944 לארמייה לודובה. הארמייה לודובה נתמכה על ידי ברית המועצות, והייתה למעשה זרועה הצבאית של המפלגה הקומוניסטית הפולנית. בשנת 1944 היו לפחות 200,000 פולנים חברים בארמייה קריובה, ולא יותר מ-30,000 בארמייה לודובה. בפעולות המחתרת הפולנית נהרגו כמאה וחמישים אלף גרמנים.
במהלך 1943, עם התקרבותו של הצבא האדום לגבולות פולין והחשש כי מטרתו של סטלין היא להקים משטר בובות קומוניסטי (כפי שאכן קרה בלובלין אשר נכבשה על ידי הרוסים ביולי 1944), בנתה הארמייה קריובה את כוחותיה לקראת התקוממות כללית ברחבי פולין. תוכניתם של אנשי הארמייה קריובה הייתה להכות בגרמנים הנסוגים, ועם בוא הצבא האדום לקבלו לא כצבא משחרר, אלא ככוח סיוע. תוכנית זו זכתה לשם הקוד מבצע סופה. במסגרת המבצע החלו בשנת 1944 אנשי המחתרת הפולנית במלחמה בגרמנים בערים שונות, אליהן התקרבו כוחות הצבא האדום.
יחס המחתרות ליהודים

רוב רובה של האוכלוסייה הפולנית היה בעל יחס אנטישמי עמוק כלפי היהודים, עוד לפני המלחמה. גם תוך כדי הלחימה בגרמנים יחס זה לא השתנה.
חלק קטן מתוך חברי המחתרות סייעו ליהודים. מחתרת ז'גוטה הייתה ארגון יהודי-פולני שקם ב-1942 וסייע למעט היהודים שנותרו בחיים בשלב זה להסתתר.
אלפי יהודים שרדו בזכות פעילות הארגון שכללה מתן תמיכה כספית, זיוף מסמכים ועוד. עם זאת חבריו היו נתונים לסחטנות ונאלצו להסתיר את מעשיהם מהחברה הפולנית, שלא ראתה בעין יפה את הסיוע ליהודים.
ארמייה לודובה סייעה לרוב ליהודים, אם כי גם מבין שורתיה היו חברי מחתרת שרצחו יהודים.
לעומת זאת  רוב תנועת ההתנגדות שהשתייכה לארמייה קריובה הייתה בעלת אופי לאומני וחלק משמעותי ממנה היה עם אופי אנטישמי. רבים בקרב מחתרת זו רדפו ורצחו יהודים, וזאת תוך כדי שאותם לוחמים נלחמים באומץ ובנחישות נגד הכובש הנאצי.
היבט זה בא לידי ביטוי בדבריה של חסידת אומות העולם וחברת ארגון ז'גוטה, אירנה סנדלר, כי בימי מלחמת העולם השנייה היה פשוט יותר להסתיר טנק מתחת לשטיח מלהחביא ילד יהודי בבית. בשונה מכמה מדינות אחרות, אף ארגון מחתרת פולני לא לא הגדיר את הסיוע ליהודים כחלק מהמאבק בכובש הנאצי, ובחלק משמעותי מהחוגים מחתרתיים המצב היה הפוך: רדיפת היהודים נתפסה כמעשה פטריוטי ראוי לשבח.
מרד ורשה

ביולי 1944 התקרב הצבא האדום לוורשה, וחנה על גדת הוויסלה. מפקד הארמייה קריובה, הגנרל תדיאוש בור קומורובסקי הורה לאנשיו, ב-1 באוגוסט 1944 לתקוף את כוחות הצבא הגרמנים. במהלך החודשים אוגוסט וספטמבר 1944 לחמו אנשי הארמייה קריובה בגרמנים, אשר היו עדיפים במספרם ובחימושם, בעוד הצבא הרוסי עומד מנגד. סטלין אף מנע שימוש בשדות תעופה למטרת הצנחת אספקה ללוחמים על ידי בעלות הברית המערביות.
הלחימה בורשה הייתה נואשת. הלוחמים נלחמו מבית לבית, ורבים היו מקרי הגבורה וההקרבה. לאחר 63 ימי לחימה ב־2 באוקטובר דוכא המרד על ידי הגרמנים. בהסכם הכניעה נקבע כי לוחמי המחתרת שייכנעו יקבלו מעמד של שבויי מלחמה. למרות הסכם הכניעה, הגרמנים פגעו בצורה קשה באוכלוסייה האזרחית והחריבו את העיר כליל. מאות אלפים מתושבי ורשה נרצחו ורבים נשלחו למחנות עבודה.
התנגדות יהודית

ארגונים יהודים לוחמים הוקמו על אדמת פולין. מצבם של היהודים היה קשה ביותר. הם היו מבודדים בגטאות ובמחנות העבודה, ונמנע מהם קשר עם האוכלוסייה הכללית. הארגון היהודי הלוחם היה אך אחד מכמה ארגונים מזוינים שפעלו בגטאות. מרד גטו ורשה, באפריל 1943, היה הפעולה הגדולה ביותר וההירואית של ארגונים אלו. מרידות בגטאות נערכו אף בקרקוב, ברודי, צ'נסטוחוב, בנדין, ביאליסטוק ווילנה.
ככלל היה יחסם של אנשי הארמייה קריובה למרידות היהודים עוין עד אדיש. בהוראת הממשלה הפולנית הגולה סופק מעט נשק ללוחמים היהודים, אך הוראה זו נתקלה בהתנגדות של לוחמי הארמייה קריובה בשטח, וכמעט שלא יצאה אל הפועל. עם זאת נעשו על ידי אנשי הארמייה לודובה ניסיונות לסייע ללוחמים היהודים. ברוב המקרים לחמו היהודים לבדם.
בעיתונות המחתרת הפולנית הופיעו לעיתים מאמרים אנטישמיים. כך למשל, נכתב בעיתון "פולסקה" (Polska) ב-2 בינואר 1943:
בינואר 1945 נכבשה פולין כולה על ידי הצבא האדום וההתנגדות הפולנית המאורגנת כבר לא הייתה קיימת. ב-19 בינואר הודיעה הארמייה קריובה על התפרקותה. במועד זה לערך התאחדה הארמייה לודובה עם הצבא הסדיר הקומוניסטי הפולני שלחם כיחידה פולנית בתוך הצבא האדום.
ראו גם

התנגדות אנטי-קומוניסטית בפולין לאחר מלחמת העולם השנייה
הערות שוליים

↑  ארמייה קריובה, באתר יד ושם
↑  על פי הערכות רשמיות, אף שאומדנים שונים מעריכים את מספר החברים בה אף ב-60,000
Yohanan Cohen (1989). Small nations in times of crisis and confrontation. SUNY Press. p. 100. ISBN 978-0-7914-0018-0. נבדק ב-6 בינואר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3 4 5 6 7  פרופ' דן מכמן, פרופ' חוי דרייפוס, ד"ר דוד זילברקלנג, תגובת ההיסטוריונים של יד ושם להצהרה המשותפת של ממשלות פולין וישראל בנוגע לתיקון מיום 26 בינואר 2018 לחוק "המכון לזיכרון לאומי" של פולין, אתר יד ושם
↑  בימי שואה ופקודה: מקראה, האוניברסיטה הפתוחה, חלק ג, יחידה 8, פרק 11.5 (כתב: יחיעם ויץ), עמ' 260.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: sh2010119158
מינסוטה ויקינגס

מינסוטה ויקינגס (באנגלית: Minnesota Vikings - "הויקינגים") היא קבוצת פוטבול אמריקאית מליגת ה-NFL שבסיסה בעיר מיניאפוליס שבמדינת מינסוטה. 
הקבוצה נוסדה ב-1961 והצטרפה לליגת ה-NFL, בה זכתה באליפות בשנת 1969, אך הפסידה במשחק הסופרבול לקנזס סיטי צ'יפס. ב-1970 עברה הקבוצה לשחק בבית המרכזי של חטיבת ה-NFC בליגת ה-NFL בעקבות איחוד הליגות המקצועניות. בשנת 2002 עברה לבית הצפוני של החטיבה.
שם הקבוצה ניתן לה על רקע השיעור הגבוה של אמריקאים ממוצא סקנדינבי באזור מינסוטה, חלק מאוהדי הקבוצה נוהגים להגיע למשחקי הבית בכובעים ייחודים עם קרנים לבנות וצמות בלונדיניות, האמורים לייצג דמות של לוחם ויקינגי.
משנת 1982 ועד 2013 שיחקו הוויקינגס באצטדיון מקורה, הקרוי על שמו של הסגן הנשיא יוברט האמפרי, שהיה ראש עיריית מיניאפוליס וסנטור מטעם מדינת מינסוטה. בשנת 2014 נהרס האצטדיון.
ב-2016 חנכה הקבוצה אצטדיון חדש מקורה, אצטדיון יו. אס. בנק. עד לחניכת האצטדיון החדש שיחקה הקבוצה באצטדיונה של אוניברסיטת מינסוטה.
מאז שנת 2007 הקמע הרשמי של הקבוצה הוא ויקטור הוויקינג. דמותו מבוסס על מנהיג הוויקינגים, רגנאר לודברוק האגדי.
יוברט האמפרי מטרודום, מגרשה הביתי של הקבוצה בשנים 1982-2013
אצטדיון יו אס בנק, מגרשה הביתי של הקבוצה החל משנת 2016
העתקים של פסל החירות

"פסל החירות" גדול הממדים, שניצב באי החירות שבניו יורק, מהווה סמל לערכים דמוקרטיים בכלל ולערך החירות בפרט. בשל הפופולריות הרבה של הפסל העתקים רבים שלו מוצבים ברחבי העולם - בצרפת, המדינה בה עוצב הפסל, בארצות הברית בה הוא נמצא, ובמקומות אחרים בעולם.