stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דשובה
הערות שוליים

1 2 3 4  A.S. Miroshnichenko, A.V. Pasechnik, N. Manset, A. C. Carciofi, Th. Rivinius, S. Stefl, V. V. Gvaramadze, J. Ribeiro, A. Fernando, T. Garrel, J. H. Knapen, C. Buil, B. Heathcote, E. Pollmann, B. Mauclaire, O. Thizy, J. Martin, S. V. Zharikov, A. T. Okazaki, T. L. Gandet, T. Eversberg, N. Reinecke: The 2011 Periastron Passage of the Be Binary delta Scorpii, The Astrophysical Journal, Vol. 766, Issue 2 (2013)
1 2  M. J. Pecaut, E. E. Mamajek & E. J. Bubar: A Revised Age for Upper Scorpius and the Star Formation History among the F-type Members of the Scorpius-Centaurus OB Association, The Astrophysical Journal, Vol. 746, Issue 2 ,p. 8 (2012)
↑  G. P. Können & J. Van Maanen: Planetary occultations of bright stars., Journal of the British Astronomical Association, Vol. 91, p. 149 (1981)
↑  C. Sigismondi, G. Ucci, V. Zema, F. Scardino & F. M. Vincentelli: Photometry of Delta Scorpii from 1996 to 2013 using SOHO LASCO C3 coronograph, p. 4
עקומת ההארה של דשובה מיולי 2000 ועד למאי 2008
האגודה לשפות מודרניות

| --- | --- |
סמליל האגודה
 תחום:  ספרות, אנגלית, כתיבה, עריכה, והוצאה לאור
 שפה רשמית:  אנגלית
 מדינה:  ארצות הברית
 מטה הארגון:  ניו יורק, ארצות הברית
 מקום פעילות:  בין־לאומית
 מייסדים:  אהרון מרשל אליוט
 חברים:  23,000 (2021)
 תקופת הפעילות:  1883–הווה (כ־141 שנים)
 www.mla.org
 
האגודה לשפות מודרניות (או האגודה האמריקאית לשפות מודרניות, באנגלית: Modern Language Association of America, בראשי תיבות: MLA) היא אגודה מקצועית לחוקרי ספרות שנוסדה בארצות הברית בשנת 1883.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
האגודה נוסדה בשנת 1883 על ידי אהרון מרשל אליוט (אנ') בניו יורק.[דרוש מקור] חלוצי האגודה האמינו שראוי שתהיינה פעילות מחקרית והתארגנות אקדמית בספרות ולימודי שפות מדוברות כפי שלטינית ויוונית עתיקה זכו למעמדן האקדמי בלימודים קלסיים.
בשנת 1985 האגודה הוציאה לאור את המדריך Line by Line, מדריך כתיבה כללי שעסק בתחביר ועריכה לשונית.
בשנת 2017 האגודה פסלה הצבעה להחרמת מוסדות אקדמיים בישראל ברוב קולות של 113–79, החרם היה ביוזמת ה־BDS.
בשנת 2020 האגודה שינתה את הסמליל והזהות החזותית שלה.
פעילות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פעילות > הוצאה לאור

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פעילות > סגנון כתיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פעילות > כנסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כתבי עת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
האגודה מוציאה לאור מספר כתבי עת ידועים בחקר הספרות ולימודי השפות.
| שם כתב העת באנגלית | מחזור | גישה | הפצה | תחומים והערות אחרות | פרסום ראשון | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Publications of the MLA | 4 פעמים בשנה | מנוי | מקוון, מודפס | מסות בספרות ולימודי שפה. מחזור חודש אוקטובר נועד לכנס השנתי של האגודה באותה שנה. | 1884 |  |
| Profession | 3 פעמים בשנה | חופשי | מקוון | ידיעון כללי עם מאמרים בהוראת ספרות, בכתיבה, ובספרנות. מידע על כנסים. הכרזות על זוכים בפרסים ומלגות. | מידע חסר |  |
| MLA Newsletter | עונתי | מעורב | מקוון | ידיעון מנהלתי לענייני האגודה. נועד בעיקר לחברי האגודה. | מידע חסר |  |
| ADE Bulletin | לא קבוע | מנוי | מקוון | מסות בהוראה ומחקר בלימודי אנגלית. | 1964 |  |
| ADFL Bulletin | פעמיים בשנה | מנוי | מקוון | מסות בהוראה ומחקר בלימודי שפות זרות. | 1968 |  |
↑  ארבע פעמים בשנה, בחודשים ינואר, מרץ, אפריל, ואוקטובר.
↑  לפני 2013, פורסם אחת לשנה. משנת 2013 עד 2018, המאמרים פורסמו באופן מיידי.
↑  החל משנת 2013.
↑  לפני 2013 היה מודפס.
↑  הפרסום האחרון זמין רק למנויים.
↑  אין מחזור קבוע לפרסום כתב העת. בשנים מסוימות פורסם 6 פעמים באותה שנה, ובשנים אחרות לא פורסם כלל.
↑  גישה חופשית לתלמידי תואר־שני וחברי סגל במחלקות לספרות ולימודי שפות שחברות ב־ADFL או ב־ADE. בנוסף, קיימת גישה אלקטרונית לספריות מנויות, וגישה לחברי האגודה.
↑  למרות שכתב העת אמור להתפרסם פעמיים בשנה, היו שנים בהם פורסם גם שלוש פעמים, או פעם אחת.
ראו גם

מדריך הכתיבה של MLA
האגודה האמריקאית לפסיכולוגיה
הערות שוליים

↑  Modern Language Association, JSTOR (באנגלית)
↑  About the MLA, MLA (באנגלית)
↑  MLA, Rosemary G. Feal, Foreword, MLA Handbook, 8th Edition, New York, NY: MLA, 2016, עמ' vii-viii, ISBN 978-1-60329-263-4. (באנגלית)
↑  Claire Kehrwald Cook, Line by Line: How to Edit Your Own Writing, Boston: MLA, 1985, ISBN 0-395-38944-5. (באנגלית)
↑  Timeline of the MLA Style, MLA (באנגלית)
↑  Schuessler, Jennifer (2017-01-08). "Modern Language Association Moves to Reject Academic Boycott of Israel". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-07-08.
↑  ADL, ADL Welcomes Modern Language Association’s Rejection of Resolution to Boycott Israeli Institutions, www.adl.org (באנגלית)
↑  Journals, MLA (באנגלית)
↑  PMLA, MLA (באנגלית)
↑  About Profession, MLA (באנגלית)
↑  How do I cite the MLA's publication “Profession”?, MLA Style Center, ‏2019-11-26 (באנגלית)
↑  MLA Newsletter, MLA (באנגלית)
↑  About the ADE Bulletin, MLA (באנגלית)
↑  ADFL Bulletin, MLA (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265573205171  BIBSYS: 90094438  BNE: XX100219  BnF: cb118704874 (data)  CiNii: DA01031393  GND: 37644-9  ISNI: 0000 0004 0441 7700  LCCN: n78095369  NDL: 00277113  NKC: ko2002149866  NLA: 35357181  SUDOC: 026460521  VcBA: 494/4279  VIAF: 142586770   WorldCat (עם VIAF): 142586770 
סמליל האגודה עד אמצע שנת 2020
הוביות

| --- | --- |
 מדינות:  עומאן, תימן
 אזורים:  חצי האי ערב
 דוברים:  500
 כתב:  אין
 משפחה:  אפרו-אסיאתיות שפות שמיות שמית דרומית דרום ערבית
 קוד ISO 639-3:  hoh 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
הוביות (נקראת גם "הוביוט", "הווביוט", "הביוט" ו"הובי") היא שפה ממשפחת השפות הדרום ערביות. השפה מדוברת בדרום חצי האי ערב, ודומה יותר לשפות אתיופיות מאשר לערבית. השפה נמצאת בסכנת הכחדה וכיום היא מדוברת באזור קטן על הגבול בין תימן לעומאן. מספר דובריה מוערך בכ-500 איש, מהם כמאה בעומאן וכ-400 איש בתימן. השפה אינה משויכת לקבוצה חברתית מסוימת אלא היא תחומה באזור גאוגרפי מסוים שבו כולם דוברים אותה. היא כמעט ואינה נחקרת ביחס לשפות אחרות ממשפחתה ורוב המידע הקיים עליה מגיע דווקא ממחקרים על השפות השכנות לה, מהרי וג'יבאלי. קשה להגדיר במדויק את מעמדה הבלשני של השפה כיוון שדובריה לרוב מדברים אותה כאשר היא בלולה עם המהרי.
השפה תועדה לראשונה ב-1981, אף על פי שאזכורים שלה כשפה אופציונלית ולא כניב קיימים כבר מ-1970. בשנים האחרונות מספר מחקרים הוכיחו את קיומה של השפה כשפה עצמאית. המחקרים כיסו את מרבית ההיסטוריה של השפה ואת התרבות המועברת בה. אומנם יש שלד מחקרי, אך מחקר על שפה זו רחוק מסיום.
תפוצה גאוגרפית

כפי שהוזכר לעיל, ההוביות נמצאת על גבול שתי מדינות, ולכן דובריה באים מרקעים שונים. ניתן למצוא דוברים של השפה מצפון וממערב למרכזה הגאוגרפי, למשל, ישנם מספר כפרים של דייגים על חוף האוקיינוס ההודי בהם השפה נפוצה. ישנה פרשנות שגויה שההוביות היא ניב של הג'יבאלי או של המהרי. פרשנות זו נובעת מכך שדוברי ההוביות נמצאים במגע מתמיד עם דוברים מהשפות האחרות באזור. רוב דוברי ההוביות הם רב-לשוניים ודוברים את השפה הנפוצה של האזור בו הם נמצאים גם אם לא באופן שוטף.
סכנת ההכחדה

ההוביות נחשבת כשפה בסכנת הכחדה חמורה. מספר דובריה המדויק לא ידוע, אך מעריכים שמדובר במאות בודדות. רוב דובריה כיום הם בגיל מבוגר יחסית, כך שישנו חשש שהיכחדותה קרובה. האתר "אתנולוג" מסווג את השפה כשפה גוססת. כבר צוין לעיל שדובריה מבוגרים ללא סיכוי ללידת ילדים, ועקב כך סיכוייה של השפה לשרוד קלושים. הדרך היחידה שהשפה תוכל להישמר היא באמצעות חקיקה מטעם המדינות בהן נמצאים הדוברים; מצד קהילת הדוברים אין לה סיכוי לשרוד.
מפת תפוצת השפה בדרום חצי האי ערב
הוליווד בול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אולם קונצרטים, תיאטרון פתוח 
 כתובת:  לוס אנג'לס 
 מיקום:  לוס אנג'לס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  מחוז לוס אנג'לס 
 מפעיל:  התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1922
 תאריך פתיחה רשמי:  11 ביולי 1922 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מודרנית 
 קואורדינטות:  34°06′46″N 118°20′20″W﻿ / ﻿34.112777777778°N 118.33888888889°W﻿ / 34.112777777778; -118.33888888889
 www.hollywoodbowl.com
  (למפת לוס אנג'לס מוגדלת) הוליווד בול(למפת לוס אנג'לס רגילה) הוליווד בול
 
הוליווד בול (באנגלית: Hollywood Bowl) הוא אמפיתיאטרון באזור לוס אנג'לס שבקליפורניה. האמפיתיאטרון, המכיל 17,376 מושבים, מיועד בעיקר להופעות מוזיקה ובנוי בתוך חלל טבעי בגבעות הוליווד, מעליו מתנשא שלט הוליווד. סימן ההיכר המפורסם ביותר של האמפיתיאטרון הוא הקונכייה האקוסטית הגדולה שחיפתה על הבמה מ-1929 ועד 2003. הקונכייה הוחלפה ב-2004 במבנה דומה. האמפיתיאטרון נמצא בבעלות מחוז לוס אנג'לס, הוא ביתה של תזמורת ההוליווד בול ובית הקיץ של התזמורת הפילהרמונית של לוס אנג'לס. בכל שנה מתקיימים במקום מאות אירועי מוזיקה.
היסטוריה

האתר נחנך ב-11 ביולי 1922 ונשאר במידה רבה במצבו הטבעי, פרט לבמה וספסלים עבור הקהל. ב-1927 בנה האדריכל לויד רייט (בנו של פרנק לויד רייט) מעל הבמה קונכייה אקוסטית בצורת פירמידה. בעוד שהייתה מוצלחת מאוד מבחינה אקוסטית, צורתה הייתה שנואה על הקהל, שראה בה מבנה מודרני מדי. לקראת עונת המופעים של 1929 בנתה קבוצת "הארכיטקטים המאוחדים" (Allied Architects) את הכיפה שסימלה את המקום וניצבה במקומה עד 2003. צורת החצי-כדור שלה וצבעה הלבן הועתקו למבנים דומים ברחבי העולם. הכיפה שופצה מספר פעמים, בעיקר על מנת לשפר את הרמה האקוסטית, כיוון שרמת רעש הרקע של המקום (כתוצאה מתנועת מכוניות ומטוסים) עלתה מאוד ביחס למועד הקמתו. השיפוץ האחרון נערך בראשית שנות השמונים על ידי האדריכל פרנק גרי, באמצעות ציפוי פנימי עשוי פיברגלס. עם פתיחת עונת 2004 הוצגה כיפה חדשה, גדולה יותר. בתוך הכיפה, בשני שלישים גובהה לערך, הותקן מבנה טבעתי גדול עליו ניתן למקם אמצעי תאורה והגברה רבים ושונים, בהתאם לצורך וכן מצלמות טלוויזיה ווידאו. שינוי נוסף הוא הקיר האחורי, ה"שובר" את צורת הכדור הקלאסית.
המקום אירח הופעות רבות מאת טובי הבדרנים והמוזיקאים. שיא תפוסה של 26,410 איש נרשם ב-1936 בעת הופעה של זמרת האופרה לילי פונס. עוד נודעו הופעות של איגור סטרווינסקי, יאשה חפץ, אבוט וקוסטלו, מיקי רוני, הביטלס, פרנק סינטרה, חבורת מונטי פייתון, לוצ'אנו פאבארוטי, סיימון וגרפונקל, הדלתות, בילי הולידיי, אלטון ג'ון, נט קינג קול, אלה פיצג'רלד ולואי ארמסטרונג, ג'ודי גרלנד (שאת הופעתה מ-1961 שיחזר ב-2007 הזמר רופוס ויינרייט), מיכאיל ברישניקוב, יצחק פרלמן, אנדראה בוצ'לי, אייזק שטרן ורבים אחרים. ב-8 בספטמבר 1937, לאחר מותו של ג'ורג' גרשווין נערך במקום קונצרט בהשתתפות פרד אסטר, אל ג'ולסון ואחרים, בפני למעלה מ-26,000 צופים, ובו ניצח אוטו קלמפרר על עיבוד לתזמורת לשניים מבין שלושת הפרלודים לפסנתר של גרשווין.
מחוץ לקונצרטים והופעות של זמרים פופולריים, הוליווד בול הפיקה מחזות זמר כגון: מאמא מיה בהשתתפות דאב קמרון וקורבין בלו, אנני בהשתתפות ליאה סלונגה ואנה גאסטייר, היירספריי בהשתתפות הארווי פיירסטיין ומריסה ג'ארט וינוקור, שיקגו בהשתתפות סמנתה בארקס ואשלי סימפסון, רנט בהשתתפות ונסה הדג'נס וניקול שרזינגר, שיער בהשתתפות קריסטן בל ושרה היילנד ועוד. המחזמר החדש ביותר שהוליווד בול הפיקה הוא אל תוך היער בהשתתפות סאטון פוסטר ווופי גולדברג.
התייחסויות בתרבות

ההוליווד בול מופיע במספר סרטים, בהם "כוכב נולד" (מ-1954; בכיכובה של ג'ודי גרלנד), "טום וג'רי בהוליווד בול" (1950), "מונטי פייתון בהופעה חיה בהוליווד בוול" (1982), "חופים" (1988) ועוד. בסדרת הטלוויזיה "משפחת סימפסון" מוצגות הופעות מוזיקה בעיירה הדמיונית ספרינגפילד ב"ספרינגפילד בול" שנראה כמו ההוליווד בול.
לקריאה נוספת

John Henken, Michael Buckland, The Hollywood Bowl: Tales of Summer Nights, Princeton Architectural Press, 1999 ISBN 0964311925
Sam Hall Kaplan, L A Lost & Found: An Architectural History of Los Angeles, Hennessey & Ingalls, 2000 ISBN 978-0940512238
צילום אוויר
קונצרט מוזיקה קלאסית בלילה. ניתן לראות את המתקן הטבעתי והקיר האחורי
הוקו מקורנן

| הוקו מקורנן |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
תת־משפחה:: Oreophasinae
סוג:: הוקו מקורנן
מין:: הוקו מקורנן
שם מדעי
 Oreophasis derbianus ‏גריי, 1844
תחום תפוצה


הוקו מקורנן (שם מדעי: Oreophasis derbianus) הוא מין של עוף יער ממשפחת ההוקיים שבסדרת התרנגולאים והמין היחיד בסוגו.
ההוקו המקורנן הוא עוף מרשים שאורכו עד 85 ס"מ והוא מזכיר בצורתו תרנגול הודו בעל חזה לבן וגוף שחור עם מקור צהוב גדול ועם קרן אדומה מעל הראש. הכנפיים גדולות אך ההוקויים מעדיפים להיות על הקרקע ולא לעוף לעיתים קרובות. הצעירים בעלי צבעים חומים והקרן שלהם קטנה יותר מהבוגרים. בשל קרניים אלה הוא קיבל את שמו.
יצור דמוי-תרנגול זה חי על קרקע היער במקסיקו (בעיקר בצ'יאפס) ובגואטמלה שבמרכז אמריקה. הוא מסתובב בינות לסבכי היער ובין הענפים ומחפש עלים קטנים, חרקים ופירות שונים. הזכרים יותר גדולים מהנקבות ואינם חיים יחד איתם אלא לבדם.
בשל הפגיעה ביערות בהם הוא חי וכן מציד ההוקו מצוי כיום בסכנת הכחדה.
הערות שוליים

↑  הוקו מקורנן באתר הרשימה האדומה של IUCN
הוועד היהודי האנטי-פשיסטי

הוועד היהודי האנטי-פשיסטי (ברוסית: Еврейский антифашистский комитет, ЕАК) היה ארגון יהודי סובייטי שהוקם באמצע מלחמת העולם השנייה על מנת לסייע לברית המועצות במלחמה נגד גרמניה הנאצית, וחבריו נעצרו או הוצאו להורג בהוראת סטלין החל מ-1948.
תולדות הארגון

הוועד היהודי האנטי-פשיסטי הוקם בשנת 1941 ביוזמת המשטרה החשאית הסובייטית (נ.ק.ו.ד.-ק.ג.ב.) ומי שעמד בראשה אז, לברנטי בריה. הוא הוקם בעיר סמרה (קויבישב), לאחר שהממשלה הסובייטית העבירה את מקום מושבה מזרחה. בראש הוועד עמד השחקן ובמאי התיאטרון שלמה מיכאלס, ומזכיר הוועד היה העיתונאי שכנא אפשטיין. בין חברי הוועד היה גם לא-יהודי – הפיזיקאי הרוסי הנודע פיוטר קאפיצה (לימים חתן פרס נובל).
ליוזמת הקמת הוועד חברו יהודים בכירים בנומנקלטורה (אליטה) של המשטר הסובייטי, וכן אנשי רוח יהודים. מטרת הוועד הייתה קידום האינטרסים של ברית המועצות בזמן מלחמת העולם. הכוונה הייתה לעשות זאת בעיקר דרך יהדות ארצות הברית ובהשפעתה. בכך קיוו יוזמי הוועד להשיג סיוע מלחמתי ופיננסי חשוב מן המערב לניהול המלחמה בגרמניה הנאצית.
עסקנים יהודים נאמני המשטר יצרו קשר עם נציגויות זרות בסמרה, ודרכן הגיעו אל הממשל באנגליה ובארצות הברית. הוועד היהודי האנטי-פשיסטי ארגן כמה נסיעות של שליחיו למערב, כדי שישפיעו על קובעי המדיניות שם. כוונתם הייתה לעורר תנועה גדולה של יהודי המערב למתן עזרה לברית המועצות. הוועד עבר למוסקבה בשנת 1943 והפך למרכז חשוב של תרבות היידיש בברית המועצות בעת המלחמה.
הוועד הצליח לגייס כספים מהקהילות היהודיות במערב לטובת הצבא האדום: כ-16 מיליון דולרים גויסו בארצות הברית, כ-15 מיליון – בבריטניה וקנדה, כ-1 מיליון במקסיקו ואפילו כ-750 אלף דולר מהיישוב היהודי בארץ ישראל.
הוועד הציע, בין היתר, להקים לגיון יהודי אמריקאי מיוחד, שיוכשר למשימות צבאיות, שיפעל בחזית הרוסית-גרמנית ויסייע למערכה נגד הגרמנים. הוועד ארגן, בין השאר, משלחת הצלה אווירית, ושלח מטוס מיוחד, בשנת 1943, לחלץ את המשורר אברהם סוצקבר משטחי הפרטיזנים שבבלארוס, מעשה ללא תקדים במלחמת העולם השנייה.
במהלך שנות פעילותו (1942–1948) הוציא הוועד גם עיתון ביידיש – "אייניקייט" ("אחדות" ביידיש).
לקראת סיום המלחמה ולאחריה עסקו רבים מחברי הוועד באיסוף מידע על שואת העם היהודי באירופה תחת הכיבוש הנאצי. העדויות עובדו על ידי שני עיתונאים יהודים, איליה אהרנבורג ווסילי גרוסמן, לספר שנקרא "רצח עם" (הספר נודע בכינויו "הספר השחור"). הספר ראה אור ביידיש בארצות הברית וברומניה בשנת 1946. הוא לא הודפס בברית המועצות בעיקר בשל התנגדות הצנזורה לאזכור שיתוף הפעולה של האוכלוסייה המקומית בברית המועצות (בעיקר אוקראינים) בהשמדת היהודים. הספר הוצא לאור ברוסית בירושלים בשנת 1980. עותק שלו בכתב יד נשמר במוזיאון יד ושם בירושלים.
עם תום המלחמה המשיך הוועד לפעול, אך בשנת 1948, עם תחילת הרדיפות נגד אנשי התרבות היהודית, פוזר הוועד בטענה שהפך למרכז של "תעמולה אנטי-סובייטית". השחקן שלמה מיכאלס, יושב ראש הוועד, נרצח על ידי אנשי המשטרה החשאית הסובייטית בתאונת דרכים מבוימת בשנת 1948. בשנת 1949 נעצרו חלק מחברי הוועד היהודי האנטי-פשיסטי. הם הואשמו באי נאמנות לשלטון, בניהול תעמולה אנטי-קומוניסטית וגם בקשירת קשר ליצירת רפובליקה יהודית בחצי האי קרים, בניסיון "לקרוע" את האזור הזה מברית המועצות.
ב-12 באוגוסט 1952 הוצאו 13 מחברי הוועד להורג, במה שנודע כ"הוצאתם להורג של הרוגי המלכות בברית המועצות" (או כ"ליל המשוררים הרצוחים").
לאחר מות סטלין בשנת 1953 שוחררו כל חברי הוועד שהיו אסורים בבתי הכלא. שמם של חברי הוועד שנשפטו בשנים 1949–1952 טוהר בשנת 1956.
חברים בולטים בוועד היהודי האנטי-פשיסטי

אלכסנדר טאירוב, במאי תיאטרון, מקים התיאטרון הקאמרי.
שמואל הלקין, משורר, נאסר.
שלמה מיכאלס, שחקן תיאטרון וקולנוע יהודי ידוע, יושב ראש הוועד, נרצח על ידי מתנקשים מהנ.ק.ו.ד..
איציק פפר, משורר יידיש ידוע, חבר ארגון "הבונד" לשעבר, הוצא להורג.
שכנא אפשטיין, עיתונאי ועורך בכיר, נאמן המשטר הסובייטי, נפטר ב-1945.
איליה ארנבורג, עיתונאי וסופר, חביב המשטר הסטליניסטי, לא נאסר.
יעקב קרייזר, גנרל יהודי של הצבא האדום, לא נאסר.
אהרון כץ, גנרל יהודי בצבא האדום, ראש אגף גיוס במטה הכללי, נאסר ושרד בכלא; שוחרר ב-1953; מת ב-1971 במוסקבה.
ישראל פיסנוביץ, קצין צוללות בחיל הים הסובייטי, גיבור ברית המועצות, נפל בקרב ב-1944.
שמואל מרש"ק, משורר וסופר ידוע, לא נאסר.
לייב קויטקו, משורר ילדים דגול, הוצא להורג.
בוריס שימליוביץ', רופא מנתח יהודי מפורסם, הוצא להורג.
יוסף יוזופוביץ, היסטוריון, הוצא להורג.
פרץ מרקיש, משורר יידיש, מנהיג תרבותי, הוצא להורג.
דוד ברגלסון, סופר יידיש, הוצא להורג.
דוד הופשטיין, משורר יידיש, הוצא להורג.
בנימין זוסקין, שחקן ובמאי, הוצא להורג.
איליה וטנברג, עורך בכיר, הוצא להורג.
צ'ייקה וטנברג, מתורגמנית (אשתו של איליה וטנברג), הוצאה להורג.
שלמה לוזובסקי, ראש רשות שידורי רדיו בברית המועצות, הוצא להורג.
אמיליה תאומים, עורכת בכירה ברדיו, הוצאה להורג.
לאון תלמי, עורך בכיר ומתרגם ידוע, הוצא להורג.
שלמה ברגמן, סגן שר, מת בכלא.
לינה שטרן, מדענית, חברת האקדמיה הסובייטית למדעים, נאסרה, שרדה בכלא.
אלכסנדר פרומקין, מדען, חבר האקדמיה הסובייטית למדעים, לא נאסר.
דוד אויסטרך, כנר נודע, מנצח תזמורת, לא נאסר.
אמיל גיללס, פסנתרן נודע, לא נאסר.
אברהם סוצקבר, משורר יידיש, חולץ על ידי הוועד משטחי הפרטיזנים ב-1943, נפטר בישראל ב-2010.
יחזקאל דוברושין, משורר, מתרגם וחוקר ספרות היידיש, נאסר, הוגלה לסיביר וכנראה הוצא להורג.
מוטל גרוביאן, משורר יידיש, נאסר ושרד עד שחרורו.
שמואל פרסוב, סופר יידיש, הוצא להורג.
יעקב פרנס, כימאי פולני, נפטר בכלא ב-1949
ראו גם

הרוגי המלכות בברית המועצות (1952)
הוועד האנטי-ציוני של הציבור הסובייטי
לקריאה נוספת

פרידגוט תאודור, הביורוקרטיה של סטלין בפעולה: יצירתו והשמדתו של הוועד היהודי האנטי-פשיסטי, יד ושם; קובץ מחקרים כו (תשנ"ח), עמ' 319–328
רדלין שמעון, הוועד היהודי האנטי פשיסטי והיהדות הסובייטית: פעילות קהילתית, מדינית, תרבותית במלחמה ולאחריה, משואה: קובץ שנתי לתודעת השואה והגבורה כט (תשס"א) עמ' 45–66.
תגובת הוועד הרשמית להאשמות מפי אנטישמים על העדר פטריוטיות: רשימת החיילים היהודים שהשתתפו במלחמה
הוקון, נסיך נורווגיה

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1973 (בן 51) בית החולים של אוניברסיטת אוסלו, ריקסהוספיטלט, אוסלו, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 השכלה:  בית הספר לכלכלה של לונדון (2003)  האקדמיה הימית המלכותית של נורווגיה (1995)  Kristelig Gymnasium (1992)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1999)  Smestad skole  אוניברסיטת אוסלו 
 בת זוג:  מטה מאריט, נסיכת נורווגיה
 פרסים והוקרה
 מסדר הפיל (1991)  אביר הצלב הגדול עם צווארון של מסדר אולב הקדוש (1991)  המסדר המלכותי של השרפים (1993)  פרס בונה הגשר (2011)  Annette Thommessens minnepris (2005)  אביר הצלב הגדול בדרגה מיוחדת של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  צלב ההוקרה  השרשרת הגדולה של המסדר העליון של החרצית הביצנית  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית  הצלב הגדול של מסדר הנסיך אנריקה  הצלב הגדול של מסדר ההערכה של הרפובליקה של פולין  הצלב הגדול של מסדר קרלוס השלישי  מסדר אדולף מנסאו  המסדר העליון של הרנסאנס  מסדר הוורד הלבן של פינלנד  הצלב הגדול של מסדר אורנז'-נסאו  Kong Olav V's Memorial medal  מסדר הכוכב הלבן, דרגה 1  מסדר שלושת הכוכבים, דרגה ראשונה  מסדר סטרה פלנינה  King Olav V's Jubilee Medal 1957–1982  מדליית היובל של  המלך האראלד החמישי  King Olav V's Centenary Medal  Defence Service Medal with Laurel Branch  Royal House Centennial Medal  אות הצלב המוזהב הגדול על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 
הנסיך הוקון בפורום הכלכלי בדאבוס, 2009
הנסיך הוקון מגנוס (Haakon Magnus; נולד ב-20 ביולי 1973 באוסלו) הוא יורש העצר של נורווגיה.
ביוגרפיה

הנסיך הוקון נולד ב-20 ביולי 1973 להאראלד, נסיך הכתר של נורווגיה ולנסיכה סוניה, בתם של קרל אוגוסט הרלדסן ודניי אולריכסן.
אחותו הבכורה, מרתה לואיז, נמצאת אחריו בסדר הירושה, מכיוון שחוק העדפת הבן הבכור שהיה קיים בעת לידתו איפשר ליורשים זכרים לקבל עדיפות בסדר הירושה. החוק הנורווגי שונה מאז (בשנת 1990), אך לא למפרע, כך שאחותו נמצאת כיום במקום הרביעי בסדר הירושה, לאחר הוקון ושני ילדיו.
הנסיך הוקון שירת כקצין בצי הנורווגי ולמד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת ברקלי שבקליפורניה. הוא השלים את התואר השני בכלכלה בבית הספר לכלכלה של לונדון שבאנגליה.
הוקון נישא למטה מאריט, אם לילד במשפחה חד-הורית, בשנת 2001. נישואיו עוררו שערורייה בנורווגיה, לא רק בשל מעמדה האישי של רעייתו, אלא גם בשל מעורבותה בסמים לא חוקיים. לנסיך ולנסיכה נולדו בת, אינגריד, ובן, סבר מגנוס. אלה, נמצאים במקומות השני והשלישי לסדר הירושה לכתר הנורווגי. בני הזוג מתגוררים באחוזת סקאוגום.
הוקו הררי

| הוקו הררי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: הוקו הררי
מין:: הוקו הררי
שם מדעי
 Penelopina nigra ‏פרסר, 1850
תחום תפוצה


הוקו הררי (שם מדעי: Penelopina nigra) הוא המין היחיד בסוג Penelopina שבמשפחת ההוקיים, התרנגולים הדרום-אמריקאים. הוקו זה הוא מין החי בהרים של מרכז אמריקה: באל סלוודור, גואטמלה, הונדורס, ניקרגואה ודרום מקסיקו.  ומצב השימור שלו מסווג כפגיע.
ההוקו דומה לתרנגול ובגודל דומה. אורכו 590–650 מילימטר, והוא בעל כסות נוצות שחורה על רוב גופו. פניו כחולות, מקורו אדום ודלדל אדום מתחתיו. לנקבות צבע חום-בהיר, תכונה המסייעת להן להתמזג בצמחייה.
ההוקויים חיים באדמות הרים מיוערים ויערות עננים לחים במרכז אמריקה. אוכלוסייה קטנה חיה גם במקסיקו. 
ההוקויים ניזונים בעיקר מפירות שנשרו ומתחבאים בפסולת העלים ביער.
כתוצאה מציד-יתר ופגיעה מתמשכת ביערות בהם הם חיים, ההוקויים נמצאים בסכנת הכחדה בטבע.
הערות שוליים

↑  הוקו הררי באתר הרשימה האדומה של IUCN
הוקו כהה

| הוקו כהה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הוקיים
סוג:: הוקו כהה
מינים
 Chamaepetes goudotii  Chamaepetes unicolor
שם מדעי
 Chamaepetes ‏ואגלר, 1832

הוקו כהה (שם מדעי: Chamaepetes) הוא סוג של עוף טרופי ממשפחת ההוקיים החיים באמריקה הדרומית ואמריקה המרכזית ביערות טרופיים הרריים.
אורכו של ההוקו הכהה 60–65 ס"מ והוא בעל ראש שחור, עיניים אדומות ומקור כחול וכפוף. גופו חום או שחור והבטן אדמונית. הזנב ארוך וקצהו לבן. הרגליים ארוכות יחסית.
הוא חי ביערות הרריים במרכז ודרום אמריקה ומצוי על קרקע היער או על הענפים הנמוכים.
מינים

הוקו כנף חרמש (Chamaepetes goudotii)
הוקו שחור (Chamaepetes unicolor)
החברה הכלכלית לארץ ישראל

מודעה לציון 25 שנה להקמת החברה עם רשמית החברות בהם השקיעה
החברה הכלכלית לארץ-ישראל (באנגלית: Palestine Economic Corporation; בקיצור: PEC) היא חברה שנוסדה בשנת 1925 על ידי יהדות ארצות הברית במטרה לפתח את היישוב היהודי בארץ-ישראל על בסיס השקעות כלכליות. מייסדי החברה היו ביקורתיים כלפי המוסדות הציוניים שהיו מבוססים בעיקר על תרומות. לימים שונה שם החברה ל"החברה הכלכלית לישראל".
היסטוריה

החברה הכלכלית לארץ ישראל נוסדה על ידי סיעתו של לואי ברנדייס בשנת 1925, כמיזוג של פעולות קבוצת ברנדייס בישראל עם פעילות הג'וינט בארץ ישראל. עוד טרם נוסדה נודעה החברה כקבוצת מרשל, ורבורג ופלקסנר.
החברה ניהלה בארץ ישראל פעילות עסקית נרחבת שכללה הלוואות שניתנו על ידי הבנק המרכזי למוסדות שיתופיים, הבנק להלוואות, בנק משכנתאות, הלוואות לתעשייה והלוואות למשקי עזר, את חברת המים הארץ-ישראלית ושותפות בחברת אשלג ארץ-ישראלית. בשנת 1933 החברה הייתה שותפה בהקמת בית היציקה במפרץ חיפה. החברה השתתפה בהקמת כפר ברנדייס ליד חדרה ובסוף שנות ה-20 הקימה את גב-ים שהשתתפה ברכישת אדמות ג'ידרו במפרץ חיפה מידי קהילת ציון אמריקאית שנקלעה לקשיים כלכליים. בשנת 1946 תוארה פעילות החברה: "החברה נוסדה בשנת 1925 ופועלת באמצעות מספר חברות בנות וחברות עזר ארצישראליות בשדה הבנקאות והאשראי, הכשרת הקרקע, שיכון, בנין, השקאה ופיתוח מים, וגם משתתפת בחברות לכימיה, שירותים ציבוריים ומפעלי מלון.
בשנת 1951 הקימה החברה בשיתוף עם האגודה הארץ-ישראלית מלונדון את בנק איגוד אליו הועברה הפעילות הבנקאית של החברה. בשנת 1961 מכרה החברה את מניותיה בבנק איגוד לבנק לאומי. בשנת 1954 רכשה כ-30% ממניות מהדרין. בשנת 1960 רכשה החברה חלק מטמבור.
בנובמבר 1962 נחתם הסכם שיתוף פעולה בין בנק דיסקונט והחברה הכלכלית.
בשנת 1969 הוקמה אי די בי חברה לאחזקות כשותפות של בנק דיסקונט והחברה הכלכלית ובעקבות חילופי מניות עברה כ-80% מהבעלות החברה הכלכלית לידי אי די בי. בארגון מחדש של החברות של אי די בי, נמכרו חברות הבנייה של החברה הכלכלית, בהם נוה יקים שהקימה את נווה אביבים, וחברת גב ים, לדיסקונט השקעות.
הנהלה

נשיא החברה מהווסדה עד שנת 1931, היה ברנרד פלקסנר. בשנת 1931 עברה נשיאות החברה לידי יוליוס סימון ופלקסנר נותר יו"ר מועצת המנהלים של החברה עד מותו. נציגי החברה בארץ ישראל עד שנת 1934 היו עמנואל מול והארי ויטלס.
בשנת 1944 מונה רוברט סולד לנשיא החברה, והוא הוחלף בשנת 1957 על ידי יוסף מאירהוף. כסגן הנשיא כיהן י. פורמן.