stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגנס פיי מורגן
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-1908, בזמן שמורגן לימדה באוניברסיטת מונטאנה, היא פגשה את ארתור איווסון מורגן, שהיה סטודנט שלה לכימיה. ארתור נלחם כמה שנים קודם לכן במלחמת ארצות הברית-ספרד, ושם נפצע. את לימודיו מימן בעזרת דמי פיצויים על הפציעה שלו. לאחר שהשניים התחתנו, מורגן עברה בעקבות בעלה לסיאטל, ושם לימדה באוניברסיטת וושינגטון.
ב-1923 נולד בנה היחיד, ארתור איווסון ג'וניור.
המחקר שלה

מורגן שמרה על מעבדת מחקר פעילה. מחקריה היו בתחומים מגוונים והיא פרסמה מעל ל-200 מאמרים בנושא תזונה. רוב מחקריה עסקו בנושאים יום-יומיים בתזונה, כמו הערך התזונתי של סוגים שונים של מזון ויציבות של חלבונים בתהליכי עיבוד מזון, אכסון מזון והכנתו. רוב המחקר המעשי שלה, והמשמעותי ביותר שלה, היה על הביוכימיה של וויטמינים. אחד מהמחקרים מוכרים ביותר שלה עסק בקשר בין מחסור בוויטמין B5 והאפרה של שיער. במחקרה היא בנתה דיאטה חסרת וויטמין B5, אך היו בה תחליפי תזונה לכל הצרכים שהוויטמין סיפק, חוץ משמירה על שיער מפני האפרה. היא עשתה זאת כדי להוכיח שיש קשר ישיר בין המחסור בוויטמין ובין האפרת השיער, ללא קשר לשאר תפקידיו של הוויטמין. היא העלתה את ההצעה בשימוש בדיאטה זו על שועלים, כדי לספק פרווה אפורה אשר הזכירה מאוד את צבעה של פרוותם של שועלים כסופי-פרווה, שהייתה בתקופה ההיא מאוד באופנה. היא הצליחה לשכנע מגדל שועלים להאכיל חלק מהשועלים שלו לפי הדיאטה שלה, ומהפרווה האפורה שלהם היא הכינה בגד אשר הוכיח את טענתה. את הבגד הזה היא לבשה לאירועים חשובים, כמו הצגת מחקרה ב-1939 מול האגודה האמריקנית לביולוגיה ניסיונית, וב-1949 כאשר היא זכתה במדליית גרוון של האגודה האמריקנית לכימיה.
פרסים והוקרה

מורגן זכתה בכמה פרסים לאורך חייה:
פרס גרוון של האגודה האמריקנית לכימיה ב-1949, עבור תוצאות מחקרה על הקשר בין וויטמין B5 והאפרה של שיער. לאחר מכן, זכתה בפרס בורדן של האגודה האמריקנית לתזונה ב-1954, בשל תרומתה הניכרת למחקר בתזונה.
נוסף על שני הפרסים הללו, היא זכתה לכבוד רב בכמה דברים נוספים. ב-1951 היא הייתה האישה הראשונה בהיסטוריה שמונתה למרצת מחקר פקולטה, שזהו כבוד השמור לחוקרים המובילים ביותר בפקולטה שלהם. נוסף על כך, ב-1961, קראו לבניין כלכלת הבית של אוניברסיטת קליפורניה אולם אגנס פיי מורגן.
עד היום קיים פרס אגנס פיי מורגן למחקר על שמה, מטעם חברת איואטה סיגמא פיי (אנ') – חברה הנועדה לכבד בפרסים נשים במדע. מורגן הייתה ממקימיו, והפרס על שמה ניתן לנשים צעירות מובילות בתחומי מחקר הקשורים בכימיה או ביולוגיה על מחקרים משמעותיים.
לקריאה נוספת

The Effect of Heat Upon the Biological Value of Cereal Proteins and Casein – מאמר של אגנס פיי מורגן בנושא השפעת החום על חלבונים מסוגים מסוימים.
The Effect of Acid, Neutral, and Basic Diets on the Calcium and Phosphorus Metabolism of Dogs – ספר של אגנס פיי מורגן ועוד כותבים רבים באחד מנושאי המחקר שהיא עסקה בהם.
הערות שוליים

1 2 3 4  Sicherman, Barbara & Green, Carol Hurd, Notable American Women: The Modern Period: A Biographical Dictionary, 1980, עמ' 495-497
1 2 3 4 5  Jo Anne Meginnes, Morgan, Agnes Fay, Encyclopedia.com
1 2 3 4 5  Ruth Okey, Barbara Kennedy Johnson, Gordon Mackinney, Agnes Fay Morgan, Home Economics: Berkeley, CALISPHERE
1 2 3 4  Janet C. King, Contribution of Women to Human Nutrition, The Journal of Nutrition, 2003
↑  Iota Sigma Pi - Awards - Professional Awards, Iota Sigma Pi
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 4043 5365  LCCN: no2011133120  VIAF: 181357939   WorldCat (עם VIAF): 181357939
SU-76

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  משפחת כלי רכב קרביים 
 מדינה מייצרת:  ברית המועצות
 משתמשים עיקריים:  הצבא האדום, הצבא האדום, צבא אלבניה, Vietnam People's Ground Forces, חיל היבשה היוגוסלבי 
 שנת ייצור:  1942
 תקופת השימוש:  1942–הווה (כ־82 שנים) 
 מערכה מרכזית:  מלחמת העולם השנייה
 יחידות שיוצרו:  14,292 
 מידע טכני
 אורך:  5.00 מטר
 רוחב:  2.74 מטר
 גובה:  2.20 מטר
 משקל:  11.2 טון
 מהירות:  45 קמ"ש
 טווח פעולה:  250 ק"מ
 מנוע:  שני מנועי בנזין, 85+85 כוחות סוס
 שריון:  קדמי – 35 מ"מ, צד – 10 מ"מ פלדה
 צוות:  4
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 76.2 מ"מ (ZIS-3).
 סוגי תחמיש:  76.2×385 mm R 
 חימוש משני:  אין
 
SU-76 היה תותח מתנייע קל תוצרת ברית המועצות, שנבנה על בסיס שלדה של טנק קל T-70. הוא היה תותח מתנייע הנפוץ ביותר בצבא האדום במהלך מלחמת העולם השנייה וכלי רק"מ השני בכמותו שיוצר בברית המועצות במהלך המלחמה (אחרי T-34). למרות היותו תותח סער, הוא שימש במהלך במלחמה גם כמשחית טנקים.
הפיתוח

במהלך השנה הראשונה של המלחמה עלה צורך בתותח נייד, אשר ייתן סיוע ליחידות חי"ר בטווחים קצרים ובינוניים בשדה הקרב.
עד אז השתמש הצבא בטנקי חי"ר T-28 ולאחר מכן בטנקים קלים (כמו T-60 ו-T-70). הניסיון הקרבי הוכיח כי טנקים אלו אינם יעילים וחימושם אינו מספיק לביצוע משימות אלו.
הפיתוח של התותח המתנייע החל באוקטובר 1942 במפעלי חברת גא"ז, כאשר החימוש שנבחר לטובת הכלי הוא תותח שדה ZIS-3, בעל קליבר של 76.2 מ"מ. השלדה והמזקו"ם של הטנק הקל T-70 נבחרו כבסיס לנשיאת התותח. המזכו"ם של הטנק שונה – הוסף גלגל נוסף לכל זחל, כדי לשפר את יציבות התותח.
למתכננים ניתן פרק זמן קצר מאוד (כחודש וחצי) לפיתוח הכלי, מה שהוביל לכמה החלטות שגויות. אחת מהן הייתה בבחירת המנוע לכלי. המנועים היחידים שהיו זמינים במפעל באותה עת היו מנועי בנזין בעלי עוצמה של 70 כ"ס. מנוע חלש מדי מכדי להיות מסוגל "לסחוב" תותח. המתכננים הגו רעיון לחבר שני מנועים כאלו במקביל, כדי להגדיל את העוצמה. כתוצאה מכך נוצר מצב שבו למעשה כל זחל הונע בנפרד על ידי מנוע נפרד, מה שהקשה מאוד על הנהג בהפעלת הכלי. בנוסף לכך החיבור של המנועים היה רגיש מאוד לתנודות, מה שגרם לתקלות רבות.
אב הטיפוס הוצג ב-9 בדצמבר 1942 והייצור הסדרתי החל ב-1 בינואר 1943. כ-350 יחידות SU-76 נבנו עד לסוף מרץ 1943, אז הופסק הייצור לצורך תיקון הליקויים שהתגלו בכלי. ביוני 1943 החל ייצור של הדגם המשופר (שכונה SU-76M). הייצור שלו נמשך עד לסוף המלחמה. שני השינויים העיקריים שהוכנסו בדגם זה (לעומת הדגם הראשון) היו התקנת מנוע בעל עוצמה גבוהה והפיכת תא הצוות לתא פתוח. התא הסגור שהיה בדגם הראשון הקשה מאוד על תפקוד צוות התותח בעיקר בשל האוורור הלקוי.
השימוש

תותחי SU-76 מלאו 3 תפקידים עיקריים בשדה הקרב: תותח סער קל (לסיוע קרוב טווח לחיל הרגלים), משחית טנקים ותותח שדה.
כתותח מתנייע היה SU-76 חביב מאוד על אנשי החי"ר, כיוון שהיה בעל עוצמת האש גבוהה בהרבה מהטנקים הקלים, שלפני הופעתו הופעלו בתפקידי סיוע. בנוסף לכך, תא הצוות הפתוח פישט את התקשורת בין מפקדי כוחות החי"ר לבין צוות התותח, יתרון שבא לידי ביטוי בעיקר בלחימה בשטח בנוי, כאשר תותחי SU-76 צורפו לקבוצות קטנות של לוחמים, כסיוע אש צמוד.
אך לאנשי צוות התותח היווה התא הפתוח והשריון הדק חיסרון רציני, שכן הם היו פגיעים מאוד לאש נק"ל ורימוני יד מהקומות העליונות של הבתים במהלך קרבות הרחוב. מצד שני התא הפתוח נתן סיכויי הישרדות טובים יותר לצוות במקרה של פגיעת פאנצרפאוסט או פאנצרשרק בכלי, בהשוואה לפגיעה בחלל הסגור של טנק.
כמשחית טנקים, ה-SU-76 היה יעיל מאוד נגד טנקים קלים ובינוניים, אך התקשה מול טנקי טיגר הכבדים. לקראת סוף המלחמה פותחו פגזים חלולים עבור התותח שהיו מסוגלים לחדור גם את שריונם של טנקי טייגר, אם כי בטווחים קצרים (עד 400 מטר).
SU-76 היה בעל זווית הרמה גבוהה של התותח (25 מעלות) ולכן היה מסוגל לירות לטווחים גדולים – עד 17 ק"מ. תכונה זו אפשרה להשתמש בו להפגזה בכינון עקיף. יחד עם זאת, פגזי ה-SU-76 לא היו יעילים מספיק כנגד עמדות מבוצרות של האויב, בגלל הקוטר שלהם ועוצמתם הנמוכה יחסית.
SU-76 היה בעל עבירות גבוהה, לעומת כלי רק"מ סובייטיים האחרים, בגלל משקלו הקל. יתרון זה בא לידי ביטוי במהלך מבצע בגרטיון, כאשר יחידות של תותחי SU-76 הצליחו לעבור דרך הביצות של בלארוס (ביחד עם יחידות חי"ר והנדסה) ולתקוף את מעוזי ההתנגדות הגרמנים מהעורף.
בתום מלחמת העולם השנייה הופסק הייצור של SU-76 ובשנת 1950 הם הוצאו מהשירות בצבא הסובייטי.
כמה מאות מתותחי SU-76 סופקו לצבא צפון קוריאה, אשר השתמש בהם במהלך מלחמת קוריאה.
השימוש > מבנה ארגוני

מבחינה ארגונית היחידה העיקרית של תותחי SU-76 הייתה אגד ארטילרי. בדצמבר 1942, לאחר ש־SU-76 הראשונים סופקו לצבא, הם אורגנו באגדים מעורבים, שכללו גם תומ"תים קלים (SU-76) וגם תומ"תים בינוניים (SU-122). בכל אגד כזה היו 4 סוללות קלות (סה"כ שישה-עשר SU-76) ו-2 סוללות בינוניות (סה"כ שמונה SU-122).
הניסיון הקרבי הראשון הוכיח את הצורך להפריד בין שני סוגי התומ"תים. לכן החל מאפריל 1943 הוקמו אגדים קלים, אשר כללו 21 SU-76 ‏(5 סוללות בנות 4 תומ"תים ותומ"ת אחד במפקדת האגד). בסוף אותה שנה הוחלט לעבור לסוללות בנות 5 תומ"תים, כך שאגד הצטמצם ל-4 סוללות, אך מספר הכלים לא השתנה.
האגדים הארטילרים של SU-76 הופעלו כיחידות עצמאיות הכפופות למפקד ארמייה. בתחילת 1944 הוחלף בחלק מאוגדות ח"יר גדוד תותחי נ"ט נגררים בגדוד SU-76. כל גדוד כזה כלל 3 סוללות (16 כלים). לעומת האגדים, הגדודים הללו היו כפופים ישירות למפקד האוגדה.
בפברואר 1944 הוקמו חטיבות תו"מתים קלות, אשר היו ליחידה הגדולה ביותר של תותחי SU-76. החטיבות הוכפפו ישירות למפקדי חזיתות. כל חטיבה הורכבה מ: 3 אגדים ארטילריים, גדוד חרמ"ש, פלוגת סיור, פלוגת נ"מ ויחידות עורפיות. בסך הכול היו בחטיבה: 1122 חיילים, 60 תומ"תים SU-76‏, 5 טנקים קלים מסוג T-70 ו-3 שריוניות סיור M3.
נכון ל-9 במאי 1945 (יום הסיום הרשמי של הלחימה באירופה) שירתו בצבא האדום היחידות הבאות של SU-76 :
7 חטיבות
119 אגדים ארטילריים עצמאיים
70 גדודים במסגרת אוגדות חי"ר.
בנוסף ליחידות אלו שירת אגד אחד של SU-76 גם בצבא הפולני.
דגמים

OSU-76 – דגם ניסיוני. התבסס על טנק T-60. מספר כלים בודדים יוצרו מדגם זה.
SU-76 – דגם המבצעי הראשון. יוצר בשנת 1943 (כ-350 יחידות). הוצא מהשימוש במאי 1943.
SU-76M – הדגם העיקרי, כ-14,000 יחידות מדגם זה יוצרו בשנים 1943–1945.
ZSU-37 – רכב נ"מ על בסיס SU-76M, בו התותח המקורי (76 מ"מ) הוחלף בתותח נ"מ 37 מ"מ.
אווה הרציגובה

| --- | --- |

 לידה:  10 במרץ 1973 (בת 51) ליטווינוב, צ'כוסלובקיה 
 מדינה:  צ'כיה 
 בן או בת זוג:  טיקו טורס (1996–1998) 
 evaherzigova.com
 
אווה הרציגובה (בצ'כית: Eva Herzigová; נולדה ב-10 במרץ 1973) היא דוגמנית ושחקנית צ'כית.
ביוגרפיה

הרציגובה נולדה ב־10 במרץ 1973, בליטווינוב, צ'כיה (אז חלק מצ'כוסלובקיה).
בספטמבר 1996 נישאה לטיקו טורס, מתופף להקת בון ג'ובי. הזוג התגרש ביוני 1998.
ב־1 ביוני 2007 נולד בפריז בנם של הרציגובה ובן-זוגה, היזם התוניסאי גרגוריו מארסיאג'.
קריירה

קריירת הדוגמנות של הרציגובה החלה בהיותה בת שש עשרה והפופולריות שלה גדלה כשהגיעה לפריז. הופעתה החשובה הראשונה הייתה כאשר נבחרה לפרזנטורית של קמפיין חזיית "וונדרברה" בשנות התשעים. בנוסף, דגמנה הרציגובה בפרסומות לג'ינס של "גס" והופיעה בקטלוגים של "ספורטס אילוסטרייטד" ו־"ויקטוריה'ס סיקרט" ובתצוגת האופנה של האחרונה. באוגוסט 2004 הצטלמה בעירום למגזין פלייבוי וגילמה את ונוס בטקס פתיחת אולימפיאדת החורף של 2006.
בעבר הייתה חתומה בסוכנות הדוגמנות "Thomas Summer's Metropolitan Models" וכיום היא חתומה בסוכנות הדוגמנות "סטורם מודלס" בלונדון ובסוכנות "וואן" בעיר ניו יורק.
מלבד קריירת הדוגמנות, שיחקה הרציגובה במספר סרטי קולנוע.
ב־18 בספטמבר 2009 הופיעה בתוכניתו של ג'ונתן רוס ב־BBC.
הערות שוליים

↑  Leisa Barnett, Fluent In Herzigova, May 29  2008.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007348016205171  BnF: cb17130041h (data)  GND: 1061994880  ISNI: 0000 0001 1440 2615  LCCN: no2007043258  MusicBrainz: 4cd792bc-9d09-4aad-aa19-a87a5676183a  NKC: xx0042553  NLA: 42358479  Trove: 1457688  VIAF: 26839273   WorldCat (עם VIAF): 26839273
אה"מ גרייר (1806)

| --- | --- |
הקרב בין "גֶּרְיֶיר" לפריגטה האמריקנית "קוֹנְסְטִיטוּשֶׁן".  ציור מאת מייקל פֶלִיס קוֹם (1752-1845)
הקרב בין "גֶּרְיֶיר" לפריגטה האמריקנית "קוֹנְסְטִיטוּשֶׁן".  ציור מאת מייקל פֶלִיס קוֹם (1752-1845)
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  פריגטה נושאת 38 תותחים (אוניית קו מדרגה חמישית)
 צי:  הצי הצרפתי הצי הצרפתי (1799–1806) הצי המלכותי הבריטי הצי המלכותי הבריטי (1806–1812)
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  מספנת הצי בשרבור
 תחילת הבנייה:  22 בספטמבר 1796
 הושקה:  15 בספטמבר 1799
 תקופת הפעילות:  מאי 1800 – 19 באוגוסט 1812 (כ־12 שנים)
 אחריתה:  • בצי הצרפתי: נשבתה בקרב על ידי אה"מ "בלנץ'" ב-19 ביולי 1806. • בצי הבריטי: נשבתה בקרב והועלתה באש על ידי הפריגטה האמריקאית "קונסיטושן" ב-19 באוגוסט 1812.
 מלחמות וקרבות:  • המלחמות הנפוליאוניות • מלחמת 1812
 מידות
 תפוסה:  1,092 טון
 אורך:  47.1 מ'
 רוחב:  12 מ'
 שוקע:  5.8 מ'
 נתונים טכניים
 גודל הצוות:  350 איש
 מספר תרנים:  3
 סוג המעטה:  מעטה רוחבי שלם
 הנעה:  מפרשים
 אמצעי לחימה
 חימוש:  38 תותחים: • 16 קרונדות של 32 ליטראות • 30 תותחי 18 ליטראות ארוכים • 2 תותחי חרטום 12 ליטראות ארוכים • 1 קרונדה של 18 ליטראות
אוניית הוד־מלכותו "גֶּרְיֶיר" (באנגלית: Guerriere, בצרפתית: Guerrière) הייתה פריגטת מפרשים בעלת 38 תותחים של הצי הבריטי. האונייה השתייכה לצי הצרפתי ונלקחה שלל על ידי הבריטים ב־1806, במהלך המלחמות הנפוליאוניות. היא מפורסמת בעיקר על שום הקרב האחרון שניהלה, אונייה־מול־אונייה, עם הפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן" במלחמת 1812.
שירותה בצי הצרפתי > ההפלגה עם " דּוּגֶה־טְרוּאָה"

"גרייר" החלה את שירותה במלחמות הנפוליאוניות. ההתנגשות המתועדת הראשונה של "גרייר" עם אניות הצי המלכותי אירע ליד כף פִּיקוֹלֶט, בחופה הצפוני של סן דומיניק (כיום האיטי). "גרייר" הייתה חלק משייטת צרפתית קטנה שפעלה בים הקריבי וכללה מלבדה את אוניות הקו (74 תותחים) "דּוּגֶה־טְרוּאָה" ו"דוּקֶן". בעת התקרית הנדונה היו שלוש האוניות הצרפתיות כלואות בנמל קָפּ־פְרָנְסֵייז, כששייטת בריטית המונה ארבע אוניות קו (74 תותחים כל אחת) מטילה עליו הסגר. ב־24 ביולי 1803 בשעות אחר הצהריים התעורר משב רוח חזק ופתאומי מכיוון היבשה, והאוניות הצרפתיות החליטו לפרוץ מן הנמל בחסות החשיכה והרוח הטובה ולשוב אל אירופה. "דוגה־טרואה" ו"גרייר" התגלו בבוקר שלמחרת על ידי אה"מ "אֶלֶפֶנְט" (74 תותחים) והסְלוּפּ " טָרְטֶר" (18 תותחים), אך הצליחו לחמוק מרודפיהן תוך חילופי מטחים. שונה היה גורלה של "דוקן". בלילה שלמחרת, לאחר מרדף וחילופי ירי עם אה"מ "וָאנְגָרְד" (74 תותחים) ואה"מ "סְנֵייק" (32 תותחים), נכנעה האונייה ונלקחה שלל.
"דוגה־טרואה" ו"גרייר" חצו את האוקיינוס ללא אירועים מיוחדים. בשעות אחר הצהריים של ה־29 באוגוסט, כשהן נמצאות מרחק קצר מנמל פֶרוֹל בספרד, גילתה את השתיים אה"מ "בּוֹדִיסֵיאֶה", פריגטת 38 תותחים בפיקוד קפטן ג'ון מֵייטְלֶנְד. החשיכה היורדת והערפל שכיסה את הים בבוקר שלמחרת מנעו ממנו לנקוט פעולה. בשעות הצהריים, עם התפזרות הערפל וחידוש המרדף, התחוור למייטלנד כי כלי השיט הגדול מבין השניים הוא אוניית 74-תותחים. על פי שורת ההיגיון צריכה הייתה "בודיסיאה", החלשה יותר, לנתק מגע ולהתרחק. אלא שמייטלנד ידע, כי האניות הצרפתיות ששבו מסן דומיניק חומשו לעיתים קרובות בחֶסֶר וצוותן היה מותש לאחר ההפלגה הארוכה ולפעמים גם קטן מן הרגיל. על כן החליט להסתכן, להתקרב אל "דוגה־טרואה" ולבחון את כוחה. בשתיים בצהריים, כשהן נמצאות מרחק רבע מייל זו מזו, פתחו השתיים באש אחת על השנייה. מטח הדופן של "דוגה־טרואה" לא היה יעיל, אך די היה בו כדי להבהיר למייטלנד כי מדובר באונייה חמושה במלואה והוא מיהר להימלט. "דוגה־טרואה" ו"גרייר", שנמצאה מרחק ניכר ממנה לצד החסי, סבו לעברה של "בודיסיאה" ודלקו אחריה. המרדף נמשך כשעה, וכשראו השתיים כי לא יצליחו להשיגה, הירפו ממנה.
ב־2 בספטמבר, ליד כף פְּרִיוֹר, מרחק מה מקוֹרוּנְיָה, נתקלו "דוגה־טרואה" ו"גרייר" בשייטת בריטית נוספת בפיקודו של קומודור אדוארד פִּילוֹ. מבין האוניות הבריטיות רק אה"מ "קָאלוֹדֶן" (74 תותחים) הייתה מסוגלת באותו זמן לרדוף אחר שתי האוניות הצרפתיות. המרדף החל ב־11:50 לפני הצהריים. "דוגה־טרואה" הצליחה להיכנס ראשונה לנמל קורוניה בחסות תותחי המצודה, שירו על "קאלודן" עם התקרבותה. המרדף אחר "גרייר" נמשך תוך חילופי מטחים עד השעה 2:30, אז נמצאה "קאלודן" שוב בקרבה מסוכנת לתותחי המצודה ועל כן ניתקה מגע והתרחקה. "גרייר", שנחלצה בעור שיניה, נכנסה חבולה לנמל. שישה מבין אנשי צוותה נהרגו במהלך המרדף ו־15 מתוכם נפצעו, ביניהם הקפטן לואי־אלכסי בּוֹדוּאַן והלפטננט הראשון.
שירותה בצי הצרפתי > הקרב עם אה"מ בְּלֶנְץ'

ב־28 במרס 1806 הפליגה "גרייר" מנמל לוֹרְיֶיא בלווית הפריגטות "רֶבָאנְשׁ" ו"סִירֶן" והבריג "נֶאַרְק". משימתן הייתה לתקוף ולהשמיד ציידות־לווייתנים בריטיות ורוסיות שפעלו באוקיינוס הארקטי, ליד חופי גרינלנד. היא נפרדה מאוניות השייטת, אך למרות זאת הצליחה ללכוד ולהעלות באש כמה ציידות לווייתנים. ידיעות על מעלליה ועל כך שנראתה לאחרונה ליד איי פארו הגיעו ב־16 ביולי אל לֶפְטֶנֶנְט תומאס לֵיוִוי, מפקד אה"מ "בְּלֶנְץ'". הפריגטה הבריטית נמצאה אז ליד איי שטלנד, ומיד יצאה לחפש אחריה. ב־18 ביולי הבחינה "בלנץ'" ב"גרייר". באותו זמן נשאה "גרייר" 50 תותחים לעומת 46 של "בלנץ'".
"בלנץ'" מיהרה לצמצם את המרחק בינה לבין המטרה, אך "גרייר" לא נקטה כל פעולה לנוכח האנייה המתקרבת. כנראה טעתה לחשוב שהפריגטה הבריטית היא אחת מחברותיה לשייטת. כ־15 דקות אחר חצות פתחה "בלנץ'" באש, כשהיא יורה שני מטחי דופן לעברה של "גרייר" קודם שזו מצליחה להגיב. באחת וחצי בבוקר, לאחר לחימה עזה, הרכינה האנייה הצרפתית את דגלה ונכנעה. תורנה האחורי נפגע וקרס, ונזק רב נגרם לתרניה התחתיים ולדפנותיה, הן מעל קו המים הן מתחתיו. 20 מתוך 350 אנשי צוותה נהרגו ו־30 נוספים נפצעו, 10 מהם קשה. "בלנץ'" ניזוקה קלות ו־4 בלבד מבין 265 אנשי צוותה נפצעו.
ב־26 ביולי 1806 נכנסו "בלנץ'" ואניית השלל אל יארמות'. לתומאס ליווי הוענק תואר סֶר, והוא הלפטננט הראשון בצי המלכותי שזכה לאות הוקרה מעין זה על ניצחון בקרב. .
שירותה בצי הבריטי

"גרייר" צורפה לצי המלכותי בשמה המקורי. במהלך שנת 1807 תוקנה האונייה במספנת הצי בצֶ'טֶם וחומשה ב־48 תותחים. ב־1808 הוכנסה לשירות פעיל ונשלחה אל תחנת הצי בג'מייקה. כאן עסקה עם אוניותיו האחרות של הצי בליווי שיירות, בהגנה על האינטרסים המסחריים של בריטניה באזור ובפגיעה בספנות המסחרית של אויבותיה – צרפת וספרד. בפברואר 1808 לכדה ליד חופי ברזיל את הפריבטיר הצרפתית "מלווינה" וחילצה מידיה את אוניית הסוחר הבריטית "ג'וליאנה". ביולי אותה שנה לכדה לאחר מרדף של 24 שעות את הפריבטיר הצרפתית "פֶּרָאטִי" מגוואדלופ, שהתחקתה אחר עקבותיה של שיירת אוניות סוחר גדולה. באוקטובר 1809 הועברה "גרייר" אל השייטת הפועלת מתחנת הצי בהליפקס שבקנדה. את השנים עד התלקחותה של מלחמת 1812 עשתה ללא אירועים מיוחדים.
שירותה בצי הבריטי > הקרב עם הפריגטה האמריקנית "קונסטיטושן"

"גרייר" מוכרת בעיקר על שום הקרב שניהלה עם האונייה המפורסמת ביותר בתולדות הצי האמריקני – הפריגטה "קונסטיטושן". ההתנגשות בין השתיים ארעה ב-19 באוגוסט 1812, חודשים אחדים לאחר פרוץ מלחמת 1812 בין ארצות הברית לבריטניה. "גרייר", בפיקודו של קפטן ג'יימס דייקרס, נפרדה מן השייטת המטילה הסגר על נמל ניו יורק, ועשתה דרכה אל הליפקס לשם הצטיידות. בצהרי אותו יום, כ-360 מייל דרומית־מזרחית להליפקס, הבחינו השתיים אחת בשנייה, ומשהתבררה לכל אחת מהן זהותה של האונייה האחרת – הוחל מיד בהכנות לקרב. "קונסטיטושן", שנבנתה מלכתחילה חזקה, מהירה ובעלת עוצמת אש גדולה מן הפריגטות הסטנדרטיות באותו זמן, פגעה ללא רחם בתרונה, בחיבל ובאנשים שעל סיפונה של "גרייר". מטחי הדופן של האונייה הבריטית, לעומת זאת, הסבו נזק מועט לפריגטה האמריקנית. עם רדת החשיכה החליט דייקרס, בעצה אחת עם קציניו, להיכנע. האבדות והנזקים שנגרמו ל"גרייר" היו כה גדולים, שלא ניתן היה להביאה לנמל. לאחר שהורדו ממנה הפצועים והועברו אל "קונסטיטושן", הועלתה האונייה באש.
קפטן דייקרס שלח דוח על הקרב ותוצאותיו אל תת-אדמירל הרברט סוייר, מפקד תחנת הצי בצפון אמריקה. בית דין צבאי שהתכנס באה"מ "אפריקה" ב-2 באוקטובר לא מצא כל דופי בהחלטתו של דייקרס להסגיר את האונייה כדי להציל את חיי שאר הצוות. כמו כן קבעו חברי בית הדין, כי תורני האונייה התמוטטו ונפלו בשל ליקויים בבנייתם ולא בשל כדורי האויב. לאחר זמן קיבל דייקרס אונייה חדשה לפיקודו, את הפריגטה "טַייבֶּר".
הערות שוליים

↑  על הפלגת "גרייר" עם "דוגה־טרואה": James, vol. 3, pp. 191-193 .
↑  על הקרב עם "בלנץ'": James, vol. 4, pp. 248-251 .
↑  The London Gazette, No. 16172, p. 1126. 16 Aug 1808.
VP9

| --- | --- |

 סוג מדיה באינטרנט:  video/VP9 
 מפתח:  גוגל (אשר משמשת גם כבעלת הפורמט).
 תאריך השקה:  13 בדצמבר 2012
 סוג:  וידאו דחוס
 התפתח מהתקן:  VP8
 הורחב לתקן:  AV1
 תקן:  (Bitstream Specification)
 פורמט פתוח?:  כן
 תוכנה נפוצה:  פורמט המכל WebM עושה שימוש בפורמט זה- לצורך קידוד ודחיסת וידאו.  קבצים בעלי סיומת ivf.*  ("Indeo Video Format", מכונה גם: "Intel Video Format").
 webmproject.org/vp9
 
VP9 הוא פורמט פתוח (אנ') חופשי מתמלוגים(אנ') לוידאו דחוס, אשר פותח על ידי חברת גוגל.
VP9 הוא העדכון וממשיך דרכו של הפורמט VP8.
Scalable Link Interface

| SLI |
| --- | --- |
 Scalable Link Interface
  לוגו SLI שמוטבע על קופסאות של כרטיסים גרפים התומכים בטכנולוגיה
 תאריך המצאה:  2004
 פותח על ידי:  NVIDIA
 הוחלף על ידי:  NVLink (2018)

 מספר התקנים:  עד 4 ליבות גרפיות
 מהירות אפיק:  עד 3.25GB/s במהירות שעון של 650MHz ושני ערוצים
 סוג אפיק:  טורי
 חיבור ללא אתחול:  לא
 אפיק חיצוני:  לא
דוגמה לשימוש ב-SLI עם שלושה כרטיסי מסך. ניתן להבחין כי רק כרטיס אחד מחובר לפלט למסך. הכרטיסים מחוברים באמצעות גשר SLI מסוג 3‎-Way
Scalable Link Interface (בראשי תיבות: SLI; בתרגום חופשי לעברית: ממשק קישור הרחבה) הוא שם המותג עבור טכנולוגיה של חברת NVIDIA המאפשרת לקשר בין שני כרטיסים גרפים או יותר ביחד על מנת ליצור פלט יחיד. SLI הוא יישום של עיבוד מקביל לגרפיקה ממוחשבת שנועד להגדיל את כוח העיבוד הזמין לגרפיקה, וזאת על מנת להגיע לרמת ביצועים גרפים טובה יותר. SLI ניתן לשימוש בלוחות עם לפחות שני (Quad-Core או 2‎-Way SLI) חיבורי PCIE בגודל X16 במהירות של X8 לפחות (להבדיל מ-AMD CrossFireX אשר מסוגל לפעול גם עם חיבור במהירות של X4).
כדי שהכרטיסים יתקשרו אחד עם השני ולא ישתמשו באפיק ה-PCIE כדי להעביר ביניהם נתונים (ובכך לבזבז תעבורה וליצור צוואר בקבוק), ‏NVIDIA יצרו חיבור מיוחד בשם "גשר SLI" (אנגלית: SLI Bridge) שמאפשר תקשורת בין הכרטיסים תחת אפיק מיוחד שמוטבע ישירות על המעגל המודפס של הכרטיס הגרפי ורוחב הפס שלו הוא 1GB/s. גשר SLI בא בתצורות של 2 כרטיסים, 2 כרטיסים עם רווח ביניהם, 3 כרטיסים ו-4 כרטיסים.
ראו גם

כרטיס גרפי
AMD CrossFireX
הערות שוליים

↑  GeForce GTX SLI Bridges באתר של NVIDIA (באנגלית)
↑  What is the function of the SLI connector?, באתר של NVIDIA (באנגלית)
↑  תצורת גשר SLI של 4 כרטיסים אינה נמכרת רשמית אצל NVIDIA
Savage (מיני-אלבום)

Savage (בעברית: פְּרָאִי) הוא המיני-אלבום הראשון בשפה הקוריאנית של להקת בנות הקיי-פופ הדרום קוריאנית אספה. המיני-אלבום יצא לאור ב-5 באוקטובר 2021, על ידי חברות התקליטים דרימוס ו-SM אנטרטיינמנט. הסינגל המוביל מתוך המיני-אלבום, "Savage", הוא גם שיר הנושא מתוכו.
המיני-אלבום כולל בתוכו שירים מסוגת הקיי-פופ, שבוצעו בשפה האנגלית והקוריאנית.
רקע והפקה

ב-13 בספטמבר 2021, SM אנטרטיינמנט הודיעה כי Aespa תוציא את מיני-אלבום הבכורה שלה, Savage, ב-5 באוקטובר והוסיפה שהוא יכיל שש רצועות. ב-27 בספטמבר פורסמה רשימת הרצועות הרשמית שלו: "Aenergy",‏ "Savage",‏ "I'll Make You Cry",‏ "Yeppi Yeppi",‏ "Iconic" ו-"Lucid Dream".
"Savage" תואר כשיר טראפ בעל מקצב דומיננטי. לאחר ההכרזה על המיני-אלבום, קידמה אותו Aespa באמצעות הרשתות החברתיות.
רשימת רצועות

| Savage> מס' | Savage> שם | Savage> כותב(ים) | Savage> משך | Savage>  | Savage>  | Savage>  | Savage>  | Savage>  | Savage>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Aenergy  | יו יאנג-ג'ין |   |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Savage  | יו יאנג-ג'ין |   |  |  |  |  |  |  |
| 3. | I'll Make You Cry  | קנזי |   |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Yeppi Yeppi  | דיז, סיי |   |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Iconic  | ג'ו יון-קיונג |   |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Lucid Dream (בקוריאנית: 자각몽)   | אלי סו (153/ג'ומבס) |   |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2021)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 20 |
|  יפן | אוריקון | 7 |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 1 |
היסטוריית יציאות

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 5 באוקטובר 2021 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | דרימוס • SM |  |
| קוריאה הדרומית | 5 באוקטובר 2021 | תקליטור | דרימוס • SM |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  에스파, 10월 5일 첫 미니앨범 'Savage' 발매..'Next Level' 잇는 신드롬 예고[공식 :: 네이버 TV연예], web.archive.org, ‏2021-09-27
1 2 3 4 5 6  에스파, 미니1집 ‘Savage’ 트랙리스트 공개 :: 네이버 TV연예, web.archive.org, ‏2021-09-28
↑  에스파, 이번엔 ‘Savage’ 신드롬..‘Next Level’ 잇는 세계관 스토리 :: 네이버 TV연예, web.archive.org, ‏2021-09-27
↑  에스파, 10월 5일 온라인 쇼케이스 개최..신곡 무대 첫 공개[공식 :: 네이버 TV연예], web.archive.org, ‏2021-09-28
| אספה |
| --- | --- | --- |
קארינה • ג'יזל • וינטר • נינגינג
| מיני-אלבומים | Savage • Girls • My World |  |
| סינגלים | "Black Mamba" • "Forever" • "Next Level" • "Savage" • "Dreams Come True" • "Life's Too Short" • "Girls" • "Beautiful Christmas" • "Welcome to My World" • "Spicy" • "Better Things" |  |
| סינגלים שיווקיים | "Illusion" |  |
| סיבובי הופעות | Synk: Hyper Line |  |
| ערכים קשורים | SM אנטרטיינמנט • SM טאון • SM רוקיס • SM קאלצ'ר יוניברס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d35ed94d-8134-40b3-989a-6d1c5af9657b
אווה טיקה

| --- | --- |

 לידה:  31 ביולי 1939 (בת 85) ריסטינה, פינלנד 
 מדינה:  פינלנד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הלסינקי 
 שפות היצירה:  פינית 
 פרסים והוקרה:  פרס תודה לספר (1980)  מדליית פרו פינלנדיה (2010)  מדליית אנני סוון (1988) 
 
אווה טיקה (בפינית: Eeva Tikka; נולדה ב-31 ביולי 1939) היא סופרת ומשוררת פינית.
ביוגרפיה

טיקה נולדה בעיירה ריסטינה שבמזרח פינלנד. היא החלה לכתוב עוד בגיל שלוש-עשרה. למדה בוטניקה באוניברסיטת הלסינקי ויש לה תואר ראשון בפילוסופיה. טיקה עבדה כמורה לגאוגרפיה ולביולוגיה החל מ-1968. ספרה הראשון יצא לאור ב-1973, אך לאחר חמש יצירות שנדפסו, עזבה את עבודתה ופנתה להתפרנס מן הספרות. על יצירתה זכתה טיקה בשלושה-עשר פרסים וציונים לשבח. בין היתר זכתה ארבע פעמים בפרס הספרות הלאומי, ועוטרה במסדר האריה הפיני מדרגה רביעית. היא מתגוררת ביואנסו שבצפון קרליה.
כתביה > רומנים

כמו עלֵי אֶדֶר על העוֹר (1973).
זאב ערבות (1975).
השור האדום (1977).
קיץ שקט (1979).
סף התהום (1981).
אַנּוּ (1983).
דהירה אל השמש (1986).
התמונות הבוערות (1988).
שיבת הבן (1993).
טבילת הדרקון (2000).
ציפור אילמת (2004).
כתביה > שירה

ציור בסלע (1987).
באר חתומה (1989).
המלאך פוסע אל תוך הזרם (1991).
ארוכה הדרך לשלום (1994).