stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקילה
דמותו של אקילה בספרי ספר הג'ונגל

בספרים, מוסיף אקילה את מוגלי ללהקתו ומאמץ אותו. כ-10 שנים לאחר שאימץ את מוגלי, שירחן הנמר רצה להדיח את אקילה מהשלטון כדי לשלוט בשטח הזאבים וכדי שאקילה לא יוכל להגן על מוגלי. על פי חוק הלהקה, זאב שאינו מסוגל לצוד אינו יכול להיות האלפא. אקילה היה מבוגר, אך עדיין היה מסוגל לצוד, ולכן לא היה צריך לפנות את מקומו לזאב צעיר יותר. הזאבים שחברו אל שירחן טמנו פח לאקילה ושחררו לידו בכוונה בעת הציד אייל גדול ובריא, ולאחר שאקילה לא הצליח לצוד אותו מועצת הלהקה רצתה להדיחו. מוגלי הגן על אקילה וגירש את שירחן ונאמניו באמצעות אש.
לאחר כמה שנים פרש אקילה מלהיות זאב האלפא של הלהקה, למרות שחברי הלהקה רצו שיישאר.
דמותו של אקילה בסרטי דיסני

בסרט ספר הג'ונגל שיצא בשנת 1967 דמותו של אקילה הופיעה בתפקיד שולי ודובבה על ידי ג'ון אבוט.
בשנת 2016 הופיע אקילה בסרט ספר הג'ונגל והפעם דובב על ידי ג'יאנקרלו אספוזיטו. בסרט אקילה הוא מנהיג הזאבים, ומגן על מוגלי משירחן שרוצה להרוג אותו. שירחן מאיים על אקילה שאם הוא לא ימסור אליו את מוגלי הוא יהרוג את מוגלי ואת כל הלהקה. לאחר שמוגלי בוחר לעזוב את הלהקה כדי שאף זאב לא ימות בגללו שירחן הורג את אקילה כדי שמוגלי יחזור לנקום את מותו.
ג'ון טרי (שחקן קולנוע)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בינואר 1950 (בן 74) ורו ביץ', פלורידה, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1978–2013 (כ־35 שנים)
 עיסוק:  שחקן קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  בית הספר לומיס צ'פי  Vero Beach High School 
 צאצאים:  Hanna Terry 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון טרי (באנגלית: John Terry; נולד ב-25 בינואר 1950) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ובמה אמריקאי לשעבר. הוא יידוע בעיקר בזכות תפקידו ככריסטיאן שפרד בסדרת הטלוויזיה אבודים, ולארי מקוי בסדרת הטלוויזיה לאס וגאס. הוא גם אביה של שחקנית הכדורגל האנה טרי שמשחקת בליגה השוודית לכדורגל נשים.
חיים מוקדמים

טרי נולד בוורו ביץ', פלורידה, שם למד בתיכון ורו ביץ'. הוא גם התחנך במכינה יוקרתית בווינדזור, קונטיקט, והחל בקריירה של בניית בתי עץ מקוריים מותאמים אישית בצפון קרוליינה. הוא שיחק בתפקידים בתיאטרון המקומי לפני שעבר לאלסקה, שם ייסד חברת רפטינג בנהר, אך העניין שלו במשחק לא פחת. בגיל 30 עבר לניו יורק והפך לשחקן במשרה מלאה.
קריירה

תפקיד הבכורה של טרי היה כדמות הראשית בסרט הפנטזיה "הוק הקוטלת" משנת 1980, ואחריו תפקידים בסרטים אחרים. לאחר מכן הקריירה שלו תפסה עלייה משמעותית כאשר הוקצו לו התפקידים של לוטננט לוקהארט ב-Full Metal Jacket של סטנלי קובריק, ופליקס לייטר בסרט ג'יימס בונד The Living Daylights. שום דבר בולט לא הגיע מיד לאחר מכן, אם כי הוא קיבל הודעות טובות על תפקידו בסרט "בארץ" של נורמן ג'וויסון. טרי גילם את סלים בעיבוד הקולנועי ל-Of Mice and Men ב-1992 והופיע גם ב-The Resurrected.
הוא מצא הצלחה חדשה בטלוויזיה. הוא הופיע בפרקים הראשונים של ER כששיחק את ד"ר דיב ססוויק. מאוחר יותר הוא שיחק תפקיד חוזר בעונה השנייה של פוקס 24, בתור בוב וורנר, אביו של הגיבור ג'ק באואר ושל בת אחרת שארוסה חשוד כטרוריסט.
לאחר תקופה קצרה בלאס וגאס של NBC, הוא לוהק לתפקיד כריסטיאן שפרד, אביהם של ג'ק שפרד וקלייר ליטלטון ב"אבודים" של ABC. טרי פגש את רוב דמויות הסדרה במספר הזדמנויות בפלאשבקים, בהם גם התגלה שנהרג, לפני שהופיע על האי כגלגול של "האיש בשחור". היה לו תפקיד אורח בפרק של חוק וסדר משנת 2006, כמו גם תפקידו של ג'ייקוב ווילר המבוגר בסדרה Into the West של סטיבן ספילברג, שהייתה מועמדת ל-16 פרסי אמי ב-2006. הוא הופיע גם ב"זודיאק" של דייוויד פינצ'ר.
בוהריים

.
מזנון בוהריים
ארוחת בוהריים
בוהריים (נֶהגֶה: בוהוריים ומנוקד בָּהֳרַיִם; הלחם של בוקר + צוהריים), או בְּרַאנְץ' (מאנגלית: Brunch, הלחם של breakfast + lunch) היא ארוחה הנאכלת בשעות הבוקר המאוחרות, לרוב מחליפה הן את ארוחת הבוקר והן את ארוחת הצוהריים. כינוי נפוץ נוסף של הארוחה הוא בּוֹצְרַיִים, ולעיתים משתמשים גם בהלחם "ארוחת בֹּצֶר". המילונאי ראובן אלקלעי הציע את צירוף המילים ארוחת בָּ"ץ.
ארוחת בוהריים מוגשת לעיתים לאחר אירוע בוקר או לפני אירוע צוהריים, כגון אירועי ספורט או חתונות (כאשר הן נערכות בשעות היום).
יש מסעדות ובתי מלון המגישים בוהריים, לרוב בסגנון מזנון בשירות עצמי. מזנון כזה מכיל מאכלי ארוחת בוקר מקובלים, למשל ביצים, מאפים, פנקייקס, פירות, דגני בוקר, לחם, גבינות וכדומה. בנוסף, הוא עשוי לכלול סוגי מאכלים אחרים כגון פשטידות וקיש, צלי, דגים ופירות ים, סלטים, מרקים, ירקות ומבחר קינוחים.
בישראל בתי מלון רבים מגישים ארוחת בוקר העשויה לשמש כבוהריים מפני שהיא כוללת מזנון עשיר ומגוון מאוד. ארוחות בוקר בבתי קפה יכולות לשמש כבראנץ', בשל הגשתן לעיתים בשעות בוקר מאוחרות.
בניו יורק המונח "בראנץ'" משמש לתיאור ארוחה הכוללת מאכלי בוקר אך נאכלת בשעות אחר הצוהריים של ימי שבת וראשון. ארוחה זו, המכילה מאכלים שומניים רבים, משמשת לעיתים כתרופה לחמרמורת (הנג אובר) עבור מי שבילו עד שעות הלילה הקטנות בלילות שישי ושבת.
בצרפתית ובגרמנית, כמו בעברית, אומץ המונח "בראנץ'" אם כי לצידו משמשים גם מונחים בשפה המקומית.
בסין נהוגה ארוחת בוהריים המכונה יַם-צַ'ה בקנטונזית או יִן-צ'ה במנדרינית (סינית מפושטת: 饮茶, פין-יין: yǐn chá, יוטפנג: jam2 caa4, מילולית: "לשתות תה") בה מוגשות מגוון מנות קטנות לחלוקה, המכונות דים סאם, לצד תה. מקור ארוחת הים צ'ה בגואנגדונג, אך כיום נפוצה בבתי תה בכל רחבי סין והפזורה הסינית בעולם.
לקריאה נוספת

בני סיידא, "בראנץ'", הוצאת מודן
הערות שוליים

↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי-אנגלי שלם, הוצאת מסדה, 1990
| ארוחות |
| --- | --- | --- |
| בוקר | ארוחת בוקר (ישראלית • אנגלית • קונטיננטלית) • ארוחת עשר |  |
| צהריים | בוהריים • ארוחת צהריים • שעת התה |  |
| ערב | ארוחת ערב • ארוחת לילה |  |
| ראו גם | ארוחת ביניים • ארוחת טלוויזיה • ארוחת טיסה • גורמה • מזנון • פיקניק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292563005171  GND: 4219341-2  LCCN: sh85017317
בית הכנסת של כיכר בתלן

| --- | --- |

בית הכנסת היכל יהודה
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  בודפשט
 מדינה:  הונגריה 
 קואורדינטות:  47°29′58″N 19°04′56″E﻿ / ﻿47.499444444444°N 19.082222222222°E﻿ / 47.499444444444; 19.082222222222
  (למפת בודפשט מוגדלת) בית הכנסת של כיכר בתלן(למפת בודפשט רגילה) בית הכנסת של כיכר בתלן
 
לוחות הברית מעל שער הכניסה להית הכנסת
אגף בית הכנסת בבניין
בית הכנסת של כיכר בתלן (בהונגרית: Bethlen téri zsinagóga) שוכן בבניין של מכללת מקדניאל והוא חלק מהקהילה היהודית בבודפשט. הבניין הוא המכון הלאומי לחרשים-אילמים יהודים לשעבר ברובע 7 בבודפשט בכיכר בתלן גאבור שאינו מתפקד עוד בתפקידו המקורי. נכון לעכשיו זוהי "מכללת מק'דניאל בודפשט" שהיא אוניברסיטה מוסמכת שמציעה תואר אמריקאי. המכון הלאומי של בודפשט לחרשים-אילמים יהודים הוקם בשנת 1874 על ידי אנטל פוֹכס. הבניין נבנה בשנים 1876–1877 על פי התוכניות של האדריכל וילמוש פרוינד ויאנוש קאוזר בסגנון אקלקטי. הוא נמסר בשנת 1876 ותוכנן מחדש בשנות ה-20 של המאה ה-20 בסגנון נאו-רנסאנס על ידי כישרון האדריכלות המפורסם של התקופה, ליפוט באומהורן. אולם התפילה של המכון הורחב מאוחר יותר לבית כנסת, ובמצבו הנוכחי שימש בשנת 1931 את קהילת הסטטוס קוו אנטה. בנוסף לליפוט באומהורן, חתנו, ג'רג' שומוג'י, השתתף גם הוא בתכנון ובהרחבת בית הכנסת.
תולדות בית הכנסת > במהלך השואה

בשנת 1944, במהלך הכיבוש הגרמני, פעל בבניין כולו וגם בבית הכנסת אחד מבתי החולים לשעת חירום של המועצה היהודית של בודפשט (יודנראט) בשיתוף עם הכובשים הנאצים ובהגנת הצלב האדום הבינלאומי. (בית החולים השני היה בתחומי גטו בודפשט ברחוב ושלני 44). הגיעו לכאן על פי רוב בני משפחות עשירות ששוכנו בבניין וטופלו בנפרד על ידי השלטונות הגרמנים ולכן לא הוכנסו לגטו בודפשט, אלא הועברו תחילה למחנות הריכוז של רחוב רוק סילרד וקישטארצ'ה. ממחנות אלה הועברו מספר גדול של זקנים וחולים לבית החולים בכיכר בתלן תמורת סכום גדול. תמורת 10,000 עד 20,000 פנגו הונגרי כל אחד היה יכול להיות מוכרז כחולה הזקוק לטיפול בבית חולים. בית החולים הוקם תוך שעות ודר' אדולף וולף הצטייד בכל ממחסן סמוך בכיכר בתלן כדי לעזור גם ליהודים עניים. הוא הקים במהירות 350 מקומות אשפוז. בית החולים נפתח על ידי דר' דנש פוקס, לימים נוהל המקום על ידי דר' יאנוש בידרמן. הרופאים ג'רג' פרנק, פרנץ גרוסמן ולאסלו בנדק הצילו את חייהם של אנשים רבים באמצעות הניתוחים והעבודה המסורה שלהם. ב-28 בדצמבר 1944 הותקף בית החולים על ידי אנשי מפלגת צלב החץ וחיילי אס אס, נבזז ונחטפו ונרצחו שני תריסר גברים. עם זאת, האחרים שרדו את השואה.
תולדות בית הכנסת > אחרי השואה

לאחר המלחמה פעל במקום הוועדה הלאומית לטיפול במגורשים של יהודי הונגריה (DEGOB), במימון הוועדה האמריקאית המשותפת. לאחר מכן הבניין היה ביתה של המכללה להכשרת מורים לחינוך מיוחד עד סוף שנות התשעים, אך בחלקו פעל בית הכנסת רוב הזמן. כיום הבניין מאכלס כאמור את הסניף ההונגרי של מכללת מקדניאל האמריקאית, מכללה בינלאומית לכלכלה, מדע המדינה ואמנות. בצדו השמאלי של הבניין נמצא בית הכנסת המשוחזר של כיכר בתלן. בית הכנסת (שהיה במקור בית התפילה של המוסד לחרשים-אילמים) היה ועדיין בית כנסת של הזרם סטטוס קוו אנטה, כלומר הוא לא נקט עמדה בדיון אורתודוקסיה-ניאולוגיה. לאחר הפסקה קצרה בשנות ה-70 של המאה ה-20 בית הכנסת הוחזר לקהילה היהודית של בודפשט בשנת 1980 והתחיל לפעול שוב בשנת 1985. יש בו קהילה המתפתחת כל הזמן. לקהילת בית הכנסת היה תפקיד משמעותי בהקמת האגודה הציונית ההונגרית בשנת 1990.
תולדות בית הכנסת > הרבנים

הרב רוברט דויטש "זצ״ל" היה הרב הראשי של בית הכנסת בכיכר בתלן, וראש הרבנות ההונגרית במשך 25 שנה, הוא היה נשיא רבני הונגריה ומנהל בית הדין הרבני. לאחר מות אביו בגיל צעיר יחסית, נבחר בנו פטר דויטש לרב קהילת בית הכנסת של כיכר בתלן (היכל יהודה) בשנת 2015. הוא למד את מלאכת ניהול הקהילה ואת התפקיד הרבני מאביו במשך 4 שנים. הוא קיבל את הסמיכה לרבנות בישיבת פרחי שושנים בישראל.
לקריאה נוספת

על בית הכנסת באתר קזימיר
אקילה סטראצ'ה

אקילה סטראצ'ה (באיטלקית: Achille Starace;‏ 18 באוגוסט 1889 – 29 באפריל 1945), היה מנהיג פשיסטי באיטליה בתקופת שלטונו של בניטו מוסוליני.
הערות שוליים

↑  דניס מקסמית', מוסוליני, הוצאת עם עובד, 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604633605171  BnF: cb110880377 (data)  GND: 122451635  ICCU: MILV107038  ISNI: 0000 0000 6147 4526  LCCN: n82029223  NSK: 000765843  RERO: 02-A018961814  SUDOC: 059341971  VcBA: 495/274907  VIAF: 41832959   WorldCat (עם VIAF): 41832959 
מימין לשמאל: גופותיהם של אקילה סטראצ'ה, אלסנדרו פאבוליני, קלרה פטצ'י, בניטו מוסוליני וניקולה בומבצ'י תלויות בפיאצלה לורטו במילאנו
אקילה באסקט טרנטו

אקילה באסקט "דולומיטי אנרג'י" טרנטו היא קבוצת כדורסל איטלקית מהעיר טרנטו, המשחקת בליגת העל האיטלקית וביורוקאפ.
היסטוריה

המועדון נוסד ב-1995, כתוצאה מאיחוד של שני מועדוני חובבנים, בשנת 2000 עלה המועדון לליגה השישית, וכעבור שנתיים לליגה החמישית.
תחת מאמנה מאוריציו בוסקאליה עלתה הקבוצה לליגה הרביעית בעונת 2004/2005.
בעונת 2013/2014 סיימה הקבוצה במקום הראשון בטבלת הליגה השנייה, ולאחר שניצחה בפלייאוף את פורטיטודו אגריג'נטו (3:0 בסדרה), את טורינו (3:2) ובגמר את קאפו ד'אורלנדו (3:0) עלתה לראשונה לליגה הבכירה. כבר בעונתה הראשונה בליגה סיימה הקבוצה במקום הרביעי בתום העונה הסדירה והעפילה לפלייאוף, שם הודחה על ידי דינמו ססארי, שזכתה באליפות באותה עונה. בעונת 2015/2016 העפילה שוב לפלייאוף, הפעם מהמקום השמיני, ושוב הודחה בסיבוב הראשון, הפעם על ידי אולימפיה מילאנו, שגם היא זכתה אחר כך באליפות.
באותה עונה השתתף המועדון גם ביורוקאפ. את שלב הבתים סיימה הקבוצה במקום השני מתוך שישה, כשמעליה ניצבת רק ביזקאיה בילבאו הספרדית. את השלב הבא, שלב 32 האחרונות, סיימה בראשות הבית, והעפילה לשמינית הגמר. בשמינית הגמר ניצחה את סרגוסה מספרד (162:150 בסיכום שני המשחקים), וברבע הגמר פגש את אולימפיה מילאנו, וגם אותה ניצחה (175:152). היא הגיעה עד לחצי גמר המפעל, עד שהודחה כשהפסידה בסיכום שני המשחקים 152:154 לשטרסבורג הצרפתית.
שחקני עבר בולטים

מייקל אומה (עונת 2012/2013)
טוני מיטשל (עונת 2014/2015)
דוויד פסקולו (2011–2016)
בישול מקדים

בישול מקדים הוא בישול המכין את חומר הגלם לקראת הבישול הסופי.
בדרך כלל משתמשים בבישול מקדים כאשר רוצים ליהנות לאחר מכן מהיתרונות של בישול קצר (הקפצה או טיגון עמוק למשל), אבל חומר הגלם דורש בישול ארוך יחסית או שצבעו עלול להיפגע ולהיראות דהוי.
| טכניקות בישול |
| --- | --- | --- |
| יבש | אפייה • צלייה • קלייה • עישון |  |
| מבוסס מים | בישול לבן • הרתחה • חליטה • שליקה • אידוי • נזיד |  |
| מבוסס שמן | טיגון עמוק • הקפצה |  |
| מבוסס אלכוהול | פלמבה (שילהוב) |  |
| מבוסס חומץ או מלח | כבישה • החמצה |  |
| בעזרת כלים | אמבט מרים • סיר לבישול איטי • בישול במיקרוגל • סיר לחץ • מנגל • הקצפה |  |
| גסטרונומיה מולקולרית | ספריפיקציה • סו-וויד |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ביבליומאניה

ביבליומאניה היא הפרעה נפשית טורדנית-כפייתית שהלוקים בה מתאווים לספרים, לגעת בהם, להריחם, לצבור אותם, לרכוש אותם או להשיגם בדרכים אחרות באופן בלתי נשלט עד כדי פגיעה של ממש בבריאותם או בקשריהם החברתיים.
את ההפרעה תיאר לראשונה הרופא ג'ון פריאר (1761–1815).
בניגוד לביבליופיליה, שהיא אהבת ספרים נורמלית, רכישת כמות גדולה של ספרים, מעבר ליכולתו הסבירה של אדם ליהנות מהם ובהתעלם משיקולים כלכליים ושיקולי אחסון יכולה להצביע על ביבליומאניה.
הפרעות קרובות לביבליומאניה הן ביבליופאגיה (תאווה לאכילת ספרים), ביבליוקלפטומניה (תאווה לגנבת ספרים) וביבליותאפיה (תאווה לקבורת ספרים).
בתרבות

בסרט "תאוריית הקשר", ג'רי פלטשר סובל מביבליומאניה ומוכרח לקנות את הספר "התפסן בשדה השיפון" של ג'יי די סלינג'ר כדי "לחוש נורמלי שוב".
בישול לבן

בישול לבן הוא שיטת הכנת מזון שבה מטילים את חומר הבישול לתוך מים רותחים למשך זמן קצר ומדוד, ואז מוציאים אותו ומטילים לתוך מי-קרח או תחת מים זורמים. תהליך זה, המכונה Blanchiment במטבח הצרפתי או Blanching באנגלית, מחמם את המזון במהירות ואז מקרר אותו מיד.
השלב הראשון בבישול לבן של שעועית ירוקה
התהליך גורם למזון, בדרך כלל פירות וירקות להתקשות ומדגיש את הטעמים הטבעיים, ובדרך כלל משמש כשלב בישול מקדים להקפאה.
בישול לבן שימושי גם כטכניקה לשחרור קליפת הפרי כצעד מקדים לקילופו, כמו למשל עבור עגבניות, שזיפים ואפרסקים. הוא גם מדגיש את צבעם של ירקות, בעיקר ירקות ירוקים (ראו גם: בישול ירוק).
בישול לבן באדים משמש גם כדי לנטרל בקטריות ואנזימים שנמצאים במזון כמו בוטנים למשל, כדי להאריך את חיי המדף שלהם.
ג'וליאן פירת'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 במרץ 1960 (בן 64) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  תיכון לדקדוק בבריסטול 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וליאן פירת' (באנגלית: Julian Firth; נולד ב-12 במרץ 1960) הוא שחקן אנגלי. הוא מוכר בעיקר מהופעתו בתפקיד דייוויס בסרט הקולנוע "שפוטים" (Scum), ובדמות האח ג'רום בסדרת הטלוויזיה "קדפאל".
ביוגרפיה

פירת' נולד בלונדון. במהלך הקריירה שלו הופיע בתיאטרון ובהפקות טלוויזיה רבות, בהן "ג'יבס וווסטר", "The Bill", "אינדיאנה ג'ונס הצעיר" וסרט הטלוויזיה "מרגרט".
ב-1982 הופיע פירת' בווידאו קליפ של הסינגל "Pass the Dutchie" של להקת הרגאיי "Musical Youth" בדמות בריסטר נפוח מחשיבות עצמית.
ב-1984 לוהק להופיע לצדו של רוב לאו בסרט "אוקספורד בלוז" בדמות שותף לחדר של לאו ואיש סודו. ב-2011 הופיע פירת' בסרט הטלוויזיה "החשדות של מר ויצ'ר" ברשת ITV.
ב-2006 גילם פירת' את עוזרו של בלייר בסרט הדרמה "המלכה".
ב-2017 הצטרף פירת' לצוות השחקנים של הסדרה "משחקי הכס" של HBO בעונה השביעית וגילם את הדמות המלומד סנדהו בפרק "Eastwatch".
הערות שוליים

↑  Musical Youth Pass the Dutchie
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0754 6792  NKC: xx0161300  VIAF: 160168619   WorldCat (עם VIAF): 160168619
ג'וליאן קוק

| --- | --- |
ג'וליאן קוק
ג'וליאן קוק
 לידה:  7 באוקטובר 1916 ורמונט
 פטירה:  19 ביוני 1990 (בגיל 73) קולומביה (קרוליינה הדרומית), דרום קרוליינה
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  האקדמיה הצבאית של ארצות הברית 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1940–1968 (כ־28 שנים)
 דרגה:   קולונל
 תפקידים בשירות
 מפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-504, הדיוויזיה המוטסת ה-82
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה:  פלישת בעלות הברית לסיציליה פלישת בעלות הברית לאיטליה  מבצע מרקט גארדן המערכה בארדנים
 עיטורים
   צלב השירות המצוין   כוכב הארד(2)  לגיון ההצטיינות   לב הארגמן(3)
 
ג'וליאן אהרון קוק (באנגלית: Julian Aaron Cook;‏ 7 באוקטובר 1916 - 19 ביוני 1990) היה קולונל אמריקאי שהתפרסם בתפקידו כמפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-504, הדיוויזיה המוטסת ה-82 במלחמת העולם השנייה.
קריירה מוקדמת

קוק נולד וגדל בעיירה מאונט הולי, שבורמונט. בשנת 1940 סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית של ארצות הברית והוסמך כקצין בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית. בשנת 1942 התנדב לכוחות המוטסים ושובץ ברגימנט הרגלים המוצנח ה-504 של הדיוויזיה המוטסת ה-82 וצנח בסיציליה, בסלרנו ואנציו. בשל האבדות הכבדות שספג הרגימנט לא השתתפו אנשיו, ובהם קוק, בפלישה לנורמנדי. זמן קצר בטרם מבצע מארקט גארדן מונה קוק למפקד הגדוד ה-3 ברגימנט ה-504, והוביל את אנשיו בצניחה ובלחימה בהולנד. במהלך המבצע (19 ו-20 בספטמבר 1944) ניסו כוחות החלוץ של הקורפוס ה-30 (מדיוויזיית המשמר המשוריינת) בסיוע יחידות מהדיוויזיה המוטסת ה-82 להשתלט על הקצה הדרומי של גשר ניימכן, אך נהדפו שוב ושוב על ידי המגינים הגרמניים. קוק הוביל את הגדוד בצליחת סער באור היום של נהר הוואל ובקרב לכיבוש הקצה הצפוני של הגשר. הגרמנים נסוגו מניימכן וכוחות בעלות הברית תפסו את הגשר (שאורכו היה כ-200 מטר) ללא פגע בשעות הערב של 20 בספטמבר. על האופן שבו פיקד על גדודו בקרב הוענק לשקוק צלב השירות המצוין. בהמשך פיקד על הגדוד במהלך המערכה בארדנים. לאחר המלחמה הועלה לדרגת קולונל ושירת כקצין קישור לכוחות צבא צרפת במלחמת הודו-סין הראשונה.
דמותו של קוק הופיעה בסרט גשר אחד רחוק מדי וגולמה על ידי השחקן האמריקאי רוברט רדפורד.
לקריאה נוספת

קורנליוס ראיין, "גשר אחד רחוק מדי", הוצאת זמורה ביתן ומודן, 1979.
ג'יימס גבין, קדימה לברלין: עלילות קרב של מפקד צנחנים אמריקני במלחמת העולם השנייה, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1981.
ג'ון גאלבין, "היורדים לקרב", הוצאת מערכות, 1972.
הערות שוליים

↑  קורנליוס ראיין, "גשר אחד רחוק מדי", הוצאת זמורה ביתן ומודן, 1979, עמודים 297-328.
↑  מקס הייסטינגס, ארמגדון: הקרב על גרמניה 1944-1945, הוצאת דביר, 2007, עמודים 93-94.
↑  ג'יימס גבין, "קדימה לברלין: עלילות קרב של מפקד צנחנים אמריקני במלחמת העולם השנייה", תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1981, עמודים 203-213.
ג'ון טקסטור

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1965 (בן 59) קירקסוויל, מיזורי, ארצות הברית 
 תפקיד:  מנהיג (9 במאי 2023) 
 www.johntextor.org
 
ג'ון טקסטור (באנגלית: John Textor; נולד ב-30 בספטמבר 1965) הוא איש עסקים ויזם אמריקאי, הבעלים של קרן ההשקעות ווינדקרסט העוסקת בתחום הטכנולוגיה ובעולם הבידור. משמש כבעלים של מועדון הכדורגל בוטפוגו הברזילאי, וכבעלים-שותף של מועדוני הכדורגל קריסטל פאלאס האנגלי ו-ר.ו.ד. מולנבק הבלגית.
ביוגרפיו

טקסטור נולד ב-1965, ובצעירותו היה מתחרה בסקייטבורד תחרותי.
טקסטור היה בעלים של חברות רבות, בהן חברה העוסקת בקמעונאות המקוונת, חברה שהפיקה עולם וירטואלי תלת-ממדי מרובה-משתמשים, חברת שירות פיננסיים ובנקאות מקוונת, חברה המייצרת גלשני שלג ועוד.
ב-2006 רכש את חברת האפקטים המיוחדים "Digital Domain", שזכתה בשנת 2009 בפרס אוסקר לאפקטים הטובים ביותר על האפקטים בסרט "הסיפור המופלא של בנג'מין באטן". החברה גם הפיקה את הסרט "המשחק של אנדר". ב-16 באפריל 2012, במהלך פסטיבל קואצ'לה (Coachella Valley Music and Arts Festival) שבקליפורניה, הופיעה על במת הפסטיבל דמותו של שאקור כהולוגרמה בזמן הופעתם של הראפרים סנופ דוג ודוקטור דרה. Digital Domain, שיצרה את האפקטים המיוחדים להופעה, זכתה בעקבות כך בפרס הטיטניום בפסטיבל הפרסום בקאן.
ב-2020 רכש את שירות הסטרימינג "FuboTV", המתמקד בהזרמה של שידורי ספורט.
באוגוסט 2021 רכש 40% ממועדון הכדורגל קריסטל פאלאס, המשחק בפרמייר ליג האנגלית. בינואר 2022 רכש 90% ממועדון הכדורגל בוטפוגו מליגת העל הברזילאית ו-80% ממועדון הכדורגל הבלגי RWDM47 המשחק בליגה הבלגית השנייה. ביוני 2022 הודיעה אולימפיק ליון כי טקסטור ירכוש 66.5% מהמועדון, ובעתיד יוכל להגדיל את חלקו עד ל-88.5% מהמועדון.
בית הכנסת של ליפוטווארוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 על שם:  ליפוטווארוש 
 כתובת:  ליפוטווארוש 
 מיקום:  הרובע החמישי של בודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 קואורדינטות:  47°30′31″N 19°03′06″E﻿ / ﻿47.50874°N 19.05165°E﻿ / 47.50874; 19.05165
 he
 
בית הכנסת של ליפוטווארוש (בהונגרית: Lipótvárosi zsinagóga) הוא בית כנסת, מונומנטלי שהיה מתוכנן בבודפשט, אשר היה צריך להיבנות בתחילת המאה ה-20 והוא היה צריך לשקף נאמנה את עושרה ההולכת הגוברת של יהדות בודפשט עם קיבולת של 3800 מתפללים (גדול יותר מבית הכנסת הגדול של בודפשט ברחוב דוהאני). בסופו של דבר, הבניין לא נבנה בגלל קשיים כלכליים, ההיסטוריה שלו מסופרת רק על ידי שרטוטים של אותו הזמן וכתבות בעיתונים.
היסטוריה > אירועים קודמים

כתוצאה מהאמנציפציה, יהודי הונגריה קיבלו דרגת חופש גבוהה במחצית השנייה של המאה ה-19, מספרם החל לגדול משמעותית, והם גם מילאו תפקיד הולך וגובר בחיי התרבות של בודפשט. אף על פי שנבנו כמה בתי כנסת בבודפשט במהלך המאה ה-19, כולל בית הכנסת הגדול של רחוב דוהאני, הם כבר לא יכלו למלא את התפקידים שהיו דרושים לחיי הדת של יהודי בודפשט. הם לא היו במקומות בולטים ורובם היו מוקפים מקרוב במבנים אחרים. יהדות ליפוטווארוש (החלק הצפוני והחשוב ביותר של רובע 5) באותו הזמן 12,000 איש, ורבעים 6 ו-7 הסמוכים כללו עוד 72,000 יהודים. בשנת 1893 הגישה אם כן הקהילה היהודית של פשט בקשה למועצת העיר של הבירה:
בית הכנסת שהיה אמור להיבנות היה מוקף ברחובות סלאי, סמרה, מרקו וקוהארי (עכשיו רחוב נאג' איגנץ) ועיריית בודפשט העניקה את המגרש עבור בית הכנסת לקהילה היהודית של פשט ללא תשלום.
היסטוריה > המכרז

ההזמנה למכרז התכנון הוצאה ב-20 בפברואר 1898, בתנאי ש:
הבניין חייב לעמוד כמבנה עצמאי
הוא אמור להיות מסוגל להכיל 3600 איש (לעומת 1492 גברים ו -1472 נשים בבית הכנסת ברחוב דוהאני (בסך הכל 2964 מושבים).
עלות הכנתו לא תעלה על מיליון פורינט אוסטרו-הונגרי.
בסופו של דבר למכרז הוגשו 23 הצעות, אשר נשפטו בפחות מחודש על ידי פאנל בראשותו של ז'יגמונד קוהנר, נשיא הקהילה, שכלל גם אדריכלים ידועים באותה תקופה. חלקם הם:
תוכנית ידי ארנה פרק ופרנץ שרנר
תוכנית ידי זולטאן באלינט (קודם:בלייר) ולאיוש יאמבור (קודם: פרומר)
התוכנית של בלה לייטה
תוכנית ידי אלברט שיקדנץ ופילפ הרצוג
התוכנית של גזה מרקוש
תוכנית של יוז'ף ואגו (קודם:ויינברגר), לאסלו ואגו ואיזידור שר
תוכנית על ידי איזידור שר ומנו פולק
תוכנית על ידי גזה אלדאר קארמאן (קודם: פרידמן) ודיולה אולמן
(הקישור אינו פעיל) תוכנית על ידי אנרי אברס
התוכנית של ליפוט באומהורן
במקום הראשון זכתה התוכניות של ארנה פרק ופרנץ שמר. הבניין היה אמור להיות ככל הנראה בית הכנסת הגדול בעולם, שכן בית הכנסת עמנו-אל בניו יורק, גדול יותר מבית הכנסת של רחוב דוהאני, שמכיל 2,500 מתפללים "בלבד" וגובהו 31 מטר.  בעוד שהתוכנית של פרק הציעה קיבולת של 3,800 מתפללים, וגובה של 70 מטר. (גובה נמוך יותר מאשר 96 מטר הסמוכים של בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט  שהיא זהה בגובהה (96 מטר) עם בניין הפרלמנט ההונגרי - אך הוא היה צריך להיות נמוך אך במעט מהכנסייה בכיכר רוז'אק (76 מטרים) או מכנסיית מתיאש (78 מטר), אך הייתה אמורה להיות גבוהה יותר מכנסיית סנט פרנץ מאסיסי בכיכר בקאץ' שמתנשאת לגובה של 67 מטר).
היסטוריה > גניזת התכנית

עם זאת, הייתה בעיה רצינית שהתוכניות חרגו בהרבה מאלה שנקבעו בקשר לעלויות הבנייה (למשל כיפת הפרויקט הזוכה עצמו תוכננה בסך 6 מיליון פורינט אוסטרו-הונגרי. לאחר מכן הגישו אמנם פרק ושמר תוכניות חדשות, אך אלה לא הובילו להפחתת עלויות. לאחר תכנון ממושך, בשנת 1907 הקהילה היהודית על פי הצעתו של "יועץ החצר" דר' פילפ ויינמן (1839–1911), שהיה הנשיא חדש של הקהילה, דחתה את התוכניות נוספות והחליפה את החלקה בחלקה נוספת לצד בית הכנסת של רחוב דוהאני. בהמשך נבנה שם בית הכנסת השק (הגיבורים). בסופו של דבר לא ניתן היה לבנות את בית הכנסת בליפוטווארוש.
ראו גם

רשימת בתי הכנסת בהונגריה
לקריאה נוספת

https://varoskepp.blog.hu/2008/11/13/a_lipotvarosi_zsinagoga
https://24.hu/kultura/2015/09/15/everal-is-lehetett-volna-budapest-meg-nem-valosult-epulettervek-a-xx-szazadbol/
http://lajtaarchiv.hu/muvek/a-lipotvarosi-zsinagoga-palyaterve-1899-v-marko-utca/
https://zsido.com/megazsinagoga- במקום- berhazbeepites-a-lipotvarosi-zsinagogak-tortenete-1-resz /
https://zsido.com/megazsinagoga- במקום- berhazbeepites-a-lipotvarosi-zsinagogak-tortenete-2-resz /
https://zsido.com/megazsinagoga- במקום- berhazbeepites-a-lipotvarosi-zsinagogak-tortenete-3-resz /
https://hvg.hu/itthon/20070327_zsinagoga_zsido_hitkozseg_kossuthter
https://www.breuerpress.com/2013/04/01/europa-largest-may-non-table-synagogue/
http://www.dohany-zsinagoga.hu/?page_id=14
אסתר גאבור: מכרז בית הכנסת של ליפוטווארוש. רובע בודפשט, 18–19.
Frojimovics Kinga-Komoróczy Géza-Pusztai Viktoria-Strbik Andrea: בודפשט היהודית, קבוצת המחקר ליהדות של האקדמיה ההונגרית למדעים, 1995
Dóra Szegő-György Szegő: בתי כנסת, 2004
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929