stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיבוש האימפריה הפרסית על ידי אלכסנדר הגדול
מהלך המלחמה > הפלישה לפנים האימפריה הפרסית ומותו של דריווש > כיבוש בבל

התבוסה בקרב גאוגמלה חתמה למעשה את גורלה של האימפריה הפרסית, מכיוון שרוב המפקדים הפרסיים הבכירים ומושלי המחוזות הבינו, שתבוסתו הסופית של דריווש היא בלתי נמנעת, ושהמשך ההתנגדות לאלכסנדר היא חסרת סיכוי. לאחר שטיפל בפצועיו בשדה הקרב, חידש אלכסנדר את התקדמותו, ונע דרומה במורד החידקל לכיוון בבל. הוא ציפה להתנגדות עזה מצד הסאטרפ מזאוס, שנחשב בעיניו כמפקד הפרסי המוכשר ביותר, אולם כאשר הגיע צבאו לעיר סאפיר (Sappir) מצפון לבבל, ואלכסנדר הצהיר שאין בכוונתו לפגוע בתושבי בבל, הגיעה אליו משלחת בראשותו של מזאוס, שהודיע לו על החלטתו להיכנע ולמסור לידיו את העיר ללא קרב. לפי תיאורו של קורטיוס רופוס, אלכסנדר לא סמך על הבטחתו של מזאוס, וצבאו המשיך להתקדם לעבר בבל במערך קרבי, בכוננות למנוע הפתעות ולהדוף התקפה פרסית אפשרית. ייתכן שמיד לאחר התבוסה בגאוגמלה, מזאוס החליט להחליף צדדים והגיע להסכמה חשאית עם אלכסנדר למסור לידיו את העיר תמורת טובות הנאה. לדעת אחד החוקרים, הצבא המוקדוני נע לעבר בבל במערך קרבי, במטרה לאחז את עיניהם של הפרסים, ולמנוע מהם לחשוד בבגידתו של מזאוס.
ב-22 באוקטובר נכנס צבאו של אלכסנדר לבבל בתהלוכת ניצחון. בתמורה למסירת העיר, התיר אלכסנדר למזאוס להמשיך בתפקידו כמושל, ואף הרשה לו לטבוע מטבעות משלו. אלכסנדר ציווה אף לבנות מחדש את המקדשים הבבליים שנפגעו בימי חשיארש הראשון, והותיר בעיר חיל מצב מוקדוני שכלל כנראה 700 חיילים מוקדונים.
אלכסנדר שהה בעיר 34 יום וניצל את הזמן לארגן מחדש את צבאו. האוצרות שנפלו לידיו בבבל איפשרו לו לשלם את שכרם של שכירי החרב ששירתו בצבאו. היחס הנוח שהעניק אלכסנדר למזאוס, עודד את אבוליטס (Abulites) מושל שושן להיכנע אף הוא ללא התנגדות. אלכסנדר נכנס לשושן, הבירה העתיקה של מלכי פרס, בדצמבר שנת 331 לפנה"ס, והשתלט שם על האוצר המלכותי הפרסי, שכלל סכומי כסף עצומים.
חלק מהכסף משושן נשלח לאנטיפטרוס, ששהה ביוון, כדי לסייע לו לסיים את המלחמה נגד ספרטה. במהלך שהותו של אלכסנדר בשושן הגיעה אליו תגבורת גדולה מאוד מיוון בראשותו של אמינטס, בנו הבכור של אנדרומנס, שכללה כ-15,000 חיילים ו-50 בנים של אריסטוקרטים בכירים שהוצבו לשירותו אלכסנדר כנערי המלך, ושימשו למעשה כבני ערובה לנאמנות משפחותיהם.
התגבורת הגדולה שהגיעה אליו, אפשרה לאלכסנדר לערוך רפורמה מסוימת במבנה צבאו: הוקם טקסיס (יחידה בסדר גודל של חטיבה) נוסף של פלנקס וההטיירוי (חיל הפרשים הכבדים) הורחב ואורגן מחדש בשני לוכוסים (לוכוס - יחידה בסדר גודל של גדוד). בנוסף לחלוקה לשני הלוכוסים, שונה הרכב יחידות הפרשים. בעבר הם שובצו ביחידות, שגויסו מאותו אזור גאוגרפי. אלכסנדר שינה חלוקה זו, הן כדי לנפץ קשרים משפחתיים ולגרום לפרשים לטפח נאמנות אישית כלפיו, והן כדי לשפר את יעילותם הקרבית. באמצע ינואר, המשיך אלכסנדר את מסעו אל פרספוליס הבירה הטקסית של האימפריה הפרסית.
מהלך המלחמה > הפלישה לפנים האימפריה הפרסית ומותו של דריווש > כיבוש פרסיס

פרסיס (מחוז פארס באיראן המודרנית) הוא לב לבו של האזור הפרסי, שממנו צמחה האימפריה בראשותו של כורש במאה ה-6 לפנה"ס. כאן שכנו שתי בירותיה העתיקות: פרספוליס ופסארגאדה.
המכשול הגאוגרפי העיקרי שעמד בפני אלכסנדר היה רכס הרי זגרוס, שעובר כמעט במקביל לנתיבי הפרת והחידקל מצדם המזרחי. מזרחית לרכסים אלה נמצא דאשט א-קאביר – מדבר גדול שקשה לנוע בו עם צבא גדול. לכן, הדרך היחידה שהייתה פתוחה בפניו היא כניסה דרך אחד מהמעברים של הרי הזגורס ופניה משם צפונה לעבר המישורים הפוריים שליד הים הכספי, דרומית להרי אלבורז. אזור זה היה מאוכלס ברובו על ידי שבטים פראיים, שהחזק ביניהם היה שבט האוקסים. אפילו הפרסים מעולם לא הצליחו להכניע שבט זה שגבה מיסים מכל אדם שעבר באדמתו. האוקסים, שהאמינו כי יוכלו לגבור על אלכסנדר, שלא הכיר את השטח ולא היה מנוסה כמוהם בלוחמה הררית, דרשו אף ממנו לשלם להם מיסים. אלכסנדר התחזה כנכנע לדרישתם, כפעולת הסחה, אולם במקביל שלח את קרטרוס ללכוד מספר נקודות אסטרטגיות בהרים, והוא עצמו בזז חלק מכפריהם. כתוצאה מכך התפזר הצבא האוקסי. הם נאלצו לקבל את מרותו של אלכסנדר, לשלם לו מס, לדאוג לאספקה עבור צבאו וחבל הארץ שלהם צורף לסאטרפיה של שושן.
התנגדות עיקשת יותר ציפתה לאלכסנדר מצד מושל פרסיס, אריוברזנס, שניסה לבלום את התקדמותו של אלכסנדר בטנג א-מיירן - מעבר הרים עתיק שמשמש את האיראנים עד ימינו. מעבר זה הוא אחד מהמעברים הספורים הנמצאים באזור זה של רכס הרי זגרוס. בעונת החורף, עשויה הטמפרטורה במקום להגיע עד מינוס 25 מעלות צלזיוס. המעבר הוא נתיב דמוי משפך שתחילתו בעמק רחב למדי, שנעשה צר יותר ויותר בהמשך דרכו בין הרים תלולים וקשים למעבר. גודלו של צבאו של אריוברזנס אינו ברור, אריאנוס מדבר על 40,000 לוחמים, מקורות עתיקים אחרים נוקבים במספרים פחותים, אך חוקרים מודרניים מעריכים שעמדו לרשותו לכל היותר כמה מאות חיילים.
צבאו של אלכסנדר, שנכנס למעבר ללא סיור מקדים, נקלע למארב של הכוח הפרסי, וספג אבדות כבדות. למחרת פיצל אלכסנדר את צבאו, ואיגף את כוח החסימה בראש כוח שהורכב מלוחמים הרריים קלי תנועה. לאחר השלמת תנועת האיגוף, תקף צבאו את כוחו של אריוברזנס מהחזית ומהעורף בו זמנית והביס אותו. לפי המקורות העתיקים, אלכסנדר נעזר במורה דרך מקומי לצורך מציאת הנתיב שאיפשר לו לאגף את הכוח הפרסי. אולם סיפור זה מזכיר מאוד את סיפור קרב תרמופילאי אצל הרודוטוס, ולכן כדאי להתייחס אליו בספקנות.
לאחר מכן המשיך אלכסנדר לפרספוליס. מושל העיר טירידטס לא רצה לקחת סיכון, ולכן הודיע לאלכסנדר שיקבל את מרותו אם יגיע לעיר לפני דריווש. בפרספוליס חרג אלכסנדר ממנהגו בבבל ובשושן, והרשה לחייליו לבזוז את העיר ואת סביבותיה. הוא גם הצית את הארמון העתיק של מלכי פרס בפרספוליס, מעשה שהוצג כנקמה על שריפת אתונה על ידי הפרסים 150 שנה לפני כן. לטענת חלק מהמקורות העתיקים, שריפת הארמון בוצעה בהשפעת הטאירה אתונאית בשם תאיס, אם כי אחרים מוסרים שהדבר נעשה לאחר דיונים ארוכים במועצת המלחמה של אלכסנדר. חייליו של אלכסנדר כבשו גם את פסארגאדה, מרחק של שני ימי רכיבה מפרספוליס, שם נמצא קברו של כורש הגדול, מייסד האימפריה הפרסית.
מהלך המלחמה > הפלישה לפנים האימפריה הפרסית ומותו של דריווש > כיבוש אחמתא והירקניה ומותו של דריווש

באמצע מאי יצא אלכסנדר צפונה לאחמתא (אקבטנה), הבירה העתיקה של מדי, הנמצאת במרחק של כ-775 ק"מ מפרספוליס. בתקופה זו שמשה אחמתא כצומת לדרכי מסחר חשובות, ואלכסנדר פגש שם את התגבורות שנשלחו אליו מיוון - כ-6,000 לוחמים מסוגים שונים. לפיכך התיר לבעלי בריתו היוונים מהליגה הקורינתית ולחיל הפרשים התסלי להשתחרר מצבאו ולחזור ליוון, אם כי הזמין כל מי שרצה בכך להישאר בצבאו תמורת תשלום (דבר שהיה מקובל בזמנו). אלכסנדר השאיר באחמתא כמה חטיבות פלנקס, המונות כ-6,000 לוחמים בראשות פרמניון, כדי לשמור על האוצר ויצא עם חיילים קלי חימוש ופרשים למרדף אחרי דריווש.
לאחר כיבוש אחמתא פנה אלכסנדר לכיוון צפון מזרח לעבר הירקניה שלחופי הים הכספי, מחוז שכולל בימינו חלקים משלוש פרובנציות באיראן המודרנית: גילאן (Gilan), מזנדראן (Mazandaran) וגולסטאן (Golestan). המקורות העתיקים לא מספקים פרטים רבים על מסע המלחמה שלו בחלק זה של האימפריה הפרסית. הם מזכירים שהוא ייסד מספר "אלכסנדריות" באזור זה, אך סביר יותר להניח שהוא רק העניק את שמו ליישובים קיימים שנמצאו שם. מהירקניה פנה צבאו של אלכסנדר מזרחה בדרך נוחה לעבר סווריין ראגוד (Savarjan rahgud), המשיך צפונה לרגאי (Rhagse; הסמוכה לטהראן בירת איראן המודרנית), ועבר את הדרך ב-11 ימים.
הדרך לרגאי הייתה נוחה מבחינה טופוגרפית, אך עברה בערבה צחיחה. עונת השנה (שלהי האביב - תחילת הקיץ) הוסיפה אף היא לקושי שחווה הצבא בדרכו. עם זאת, האזור היה מרושת בתחנות מנוחה שבנה הממשל הפרסי וניתן היה לעצור בהן להתרעננות. אלכסנדר אפשר לצבאו לנוח מספר ימים ברגאי ואחר כך המשיך במרדפו אחרי דריווש. בדרכו צפונה נאלץ לעבור במעבר הרים צר שכונה בעת העתיקה "השערים הכספיים", המזוהים במחקר המודרני עם מעבר בהר כספיוס (Mount Caspius), אחד מרכסי אלבורז.
סמכותו של דריווש, שהמשיך לנוס מפני אלכסנדר, החלה להתפורר. הוא ניסה לקבץ צבא ולהכינו לקראת קרב גדול נוסף נגד אלכסנדר, אולם ההימור שנטל כשהחליט לנטוש את בבל לגורלה ולסגת מזרחה ולאחר מכן צפונה היו בעוכריו. הוא הצליח לקבץ אמנם מספר גייסות חדשים, אך הכוח הכולל של צבאו לא עלה על 30 אלף לוחמים, מספר מועט יחסית למספר החיילים שכלל הצבא הפרסי בקרבות המכריעים (איסוס, גאוגמלה) נגד צבאו של אלכסנדר בעבר. כאשר אלכסנדר התקרב לעיר אחמתא, שם שהה דריווש, החליט האחרון להמשיך במנוסתו.
ביולי 330 לפנה"ס, קשרו מספר סאטרפים ממורמרים, תחת הנהגתו של בסוס, קשר נגד דריווש, ולקחו אותו בשבי. כאשר כוח המרדף המוקדוני התקרב אליהם, הם רצחו אותו ונטשו את גופתו מאחור. אלכסנדר וחייליו מצאו את גופתו של דריווש באזור הכפר תארה. אלכסנדר חלק כבוד לגופתו על פי כל כללי הטקס הפרסיים, והבטיח להעניש את הרוצחים. בסוס הכתיר את עצמו כמלך "ארתחששתא החמישי", המלך החוקי של האימפריה הפרסית והנהיג את ההתנגדות הפרסית נגד אלכסנדר הגדול. המערכה נגד כוחותיו ותומכיה האחרונים של האימפריה הפרסית שהתרחשה בקצה הצפון-מזרחי של האימפריה, לבשה צורה של לוחמת גרילה שארכה כשנתיים (329 לפנה"ס - 328 לפנה"ס). בסופו של דבר הצליח אלכסנדר להכריע את רוצחיו של דריווש ולהתגבר על כיסי ההתנגדות האחרונים לשלטונו על האימפריה הפרסית. במהלך זמן זה הוא ארגן מחדש את צבאו בסיוע תגבורות משמעותיות, שהגדילו את כוחו, אפשר לבעלי בריתו היוונים לחזור לארצם והחל לשלב את העמים הכבושים בצבאו.
השתקפות המלחמה בתרבות ובאמנות

מלחמות תוארו בהרחבה באמנות, החל מהעת העתיקה, דרך הרנסאנס ועד העת המודרנית. אלכסנדר עצמו היה אחראי במידה רבה להנצחת הכיבוש הפרסי לצורכי תעמולה. פסלי הפרשים בדיון הם דוגמה ליצירת אמנות שנוצרה לצורכי תעמולה, ששרדה עד ימינו. גם הרומאים תיארו את הכיבוש ביצירות רבות, כגון פסיפס אלכסנדר, שנמצא בחורבות פומפיי.
אמנים רבים מתקופת הרנסאנס הקדישו מקום רב ביצירתם לתיאור הכיבוש. תיאוריהם אינם מדויקים, כיוון שלא נעשו בכפוף למקורות היסטוריים. פעמים רבות מתוארים הלוחמים כשהם עוטים שריון מימי הביניים או כשהם לובשים פרטי לבוש אנכרוניסטי. אמני הרנסאנס, הבארוק והרוקוקו תיארו סיטואציות שהציגו רגעי ניצחון או רגעים דרמטיים כמו מפגשו של אלכסנדר עם משפחת דריווש אחרי קרב איסוס כפי שמשתקף בציור של פאולו ורונזה, בן המאה ה-16. שארל לה ברון, בן המאה ה-17 בחר להציג את אלכסנדר דווקא ברגעי סכנה.
המלחמה מוצגת כאפיזודות בסרטים עלילתיים ודוקומנטריים שנעשו על אלכסנדר הגדול. סצנת קרב לא מדויקת מוצגת בסרט "אלכסנדר" של אוליבר סטון משנת 2004. היא שוחזרה פעמים רבות בסרטים דוקומנטריים שמציגים את המהלכים הצבאיים השונים. פרק שלם הוקדש בסדרה הבריטית "The Great Commanders" לקרב איסוס. פרק אחד מתוך ארבעה בסדרה של מייקל ווד, מוקדש למלחמה זו.
יצירות ספרותיות רבות נוצרו אף הן בהשראת מהלכי המלחמה, כגון אלה של מרי רנו שהקדישה שני ספרים למלחמה זו: הנער הפרסי (מבוסס על חייו של באגואס) ומשחקי הלוויה (Funeral Games; לא תורגם לעברית).
יצירות פרסיות אחדות הוקדשו לכיבוש. האגדות החלו עוד בעת העתיקה, בעת שלטונה של השושלת הסאסאנית. לפרסים שתי מסורות עיקריות שבאות לידי ביטוי בספרות. איסקנדר נאמה היא יצירה פרסית המתארת את הכיבוש מנקודת ראות פרסית. היא מסתמכת על מסורות זורואסטריות ויווניות ומציגה לרוב את אלכסנדר באור חיובי. יצירות זורואסטריות אחרות מציגות את אלכסנדר ככובש אכזר שגרם להכחדת המלכות הפרסית. אלכסנדר מוזכר אף ביצירות פרסיות נוספות דוגמת האפוס הפואטי שאהנאמה, שכתב המשורר הפרסי פירדוסי.
ראו גם

מלחמת פרס–יוון
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

עיקר המקורות העתיקים שנסובו על אלכסנדר, נכתבו על ידי היסטוריונים יוונים ורומאים. מקורות פרסיים כמעט שלא שרדו.
המקורות הראשונים שנכתבו על ידי אנשים שהכירו את אלכסנדר או התבססו על ראיונות שנערכו עם עדי ראייה אבדו, למעט כמה כתובות וקטעי מכתבים בעלי מהימנות מפוקפקת. בני דורו שכתבו עליו הם: קלייסתנס, תלמי הראשון, אריסטובולוס מקסנדריה ונארכוס. מקור נוסף מהעת ההיא, הוא ספרו של קלייטרכוס, שלא התלווה למסע, אך אסף מקורות זמינים רבים. המקורות העיקריים ששימשו אותו הם חיבורו של קלייסתנס וראיון שנערך עם עדי ראייה. עבודתו שימשה כבסיס לחיבורו של טימגנס, שהשפיע רבות על היסטוריונים אחרים שעבודתם שרדה. אף אחד מהחיבורים הללו לא שרד עד ימינו, אך חיבורים מאוחרים יותר מתבססים עליהם.
חמשת המקורות העתיקים ששרדו עד היום:
אריאנוס, אנבסיס של אלכסנדר ("מסעו של אלכסנדר" ביוונית) - נכתב על ידי ההיסטוריון היווני אריאנוס, ששירת את האימפריה הרומית, במאה ה-2 לספירה. הספר מתבסס בעיקר על חיבורו של תלמי ובמידה פחותה יותר על חיבוריהם של אריסטובולוס ונארכוס. הוא נחשב בדרך כלל כאחד החיבורים המהימנים ביותר על אלכסנדר ששרדו מהעת העתיקה.
קווינטוס קורטיוס רופוס, היסטוריה של אלכסנדר הגדול – ביוגרפיה בת עשרה ספרים, מתוכם שרדו רק שמונה האחרונים. החיבור נכתב על ידי ההיסטוריון הרומאי במאה הראשונה לספירה ומתבסס בעיקר על קלייטרכוס וטימאוס. ייתכן שחלק מהמידע שאוב מחיבורו של תלמי.
פלוטרכוס, חיי אישים, אלכסנדר וקיסר – נכתב על ידי ההיסטוריון היווני במאה השנייה לספירה והוא מבוסס בעיקר על אריסטובולוס ועל קלייטרכוס.
דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה ("ספרייה היסטורית" ביוונית), ספר 17 - חיבורו של ההיסטוריון דיודורוס מסיציליה מבוסס על עבודתו של טימאוס וייתכן כי היה בידיו גם מקור שנכתב על ידי אחד משכירי החרב היווניים של דריווש. כמו כן מספר דיודורוס על חייהם של פיליפוס ושל הדיאדוכים.
יוסטינוס, תקציר ההיסטוריה פיליפיקה של פומפיוס טרוגוס, ספרים 11 - 12 - טרוגוס פרסם את חיבורו בזמן שלטונו של אוגוסטוס והתקציר של יוסטינוס לחיבור נכתב במאה ה-3 לספירה. ספרו של יוסטינוס הוא המרושל והפחות אמין מכולם.
קיימים מקורות קדומים נוספים, אם כי דלים במידע, כיוון ששרדו מהם רק קטעים בודדים.
המקורות העסיקו את ההיסטוריונים המודרניים הכותבים אודות אלכסנדר. כל חיבור מציג את אלכסנדר בזווית שונה, המותאמת להשקפתו של הסופר שכתבו. אריאנוס מתעניין בעיקר בצדדים הקרביים, קורטיוס מוציא לאור את סודותיו האפלים של אלכסנדר. פלוטרכוס מתפתה להציג סיפור נאה, ללא קשר לאור שבו אלכסנדר מוצג. כל המקורות, להוציא אולי את אריאנוס, כוללים סיפורי פנטזיה שלא היו ולא נבראו, למרות זאת, המקורות העתיקים יודעים לספק גם מידע רב ואמין, שבעזרתו ניתן לקבל תובנות על דמותו של אלכסנדר.
לקריאה נוספת > מחקרים מודרניים

ג'. ב. ברי, תולדות העולם הקלאסי, כרך שני.
דוד גולן, תולדות העולם ההלניסטי, ירושלים: הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, מהדורה ראשונה תשמ"ג, מהדורה שנייה תשמ"ז.
ביל יני, אלכסנדר הגדול – לקחים מפועלו של המצביא הבלתי-מנוצח בהיסטוריה, הוצאת מודן, 2012 – (מהדורה ראשונה בשנת 2010).
י. מודז'ייבסקי, אלכסנדר מוקדון, הוצאת הדר, 1960.
זאב רובינזון, "האשה והמסורת על שריפת פרספוליס", זמנים 15, 1984, עמ' 61–71. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
יהושע גוטמן, "אלכסנדר מוקדון בארץ ישראל", תרביץ י"א (ג - ד), ניסן— תמוז ת"ש, עמ' 271–294. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
Ernst Badian, Alexander in iran in Ilya Gershevitch (ed) Cambridge history of Iran vol II, Cambridge university press, 1968.
E. Badian, Darius III, Harvard Studies in Classical Philology, Vol. 100 (2000), pp. 241-267
Edmund F. Bloedow, Egypt in Alexander's Scheme of Things, Quaderni Urbinati di Cultura Classica, New Series, Vol. 77, No. 2 (2004), pp. 75-99.
Pierre Briant, Histoire de l'Empire Perse. De Cyrus à Alexandre, Librairie Artheme Fayard, 1996 - in English, From Cyrus to Alexander: A History of the Persian Empire, 2002.
A. R. Burn, Notes on Alexander's Campaigns, 332-330, The Journal of Hellenic Studies, Vol. 72 (1952), pp. 81-91.
P. A. Brunt, The Aims of Alexander, Greece & Rome, Second Series, Vol. 12, No. 2, Alexander the Great (Oct., 1965), pp. 205-215.
J. F. C. Fuller, Generalship. of Alexander the Great, Eyre & Spottiswoode, 1958.
Peter Green, (1992). Alexander of Macedon: 356–323 B.C. A Historical Biography. University of California Press.
N. G. L. Hammond, (1994). Alexander the Great: King, Commander, and Statesman (3 ed.). London: Bristol Classical Press.
N. G. L. Hammond, (1997). The Genius of Alexander the Great. Chapel Hill: University of North Carolina Press.
N. G. L. Hammond, Casualties and Reinforcements of Citizen Soldiers in Greece and Macedonia, The journal of Helenic studies, Vol 109. (1989), pp. 56 - 68.
Waldemar Heckel, Marshals of alexander's empire, Routledge, 1992.
Waldemar Heckel, Who is Who in the Age of Alexander the Great Prosopography of Alexanders' Empire, Blackwell publishing, 2006.
Waldemar Heckel, The Conquests of Alexander the Great, Cambridge University Press, 2008.
Robin Lane Fox, Alexander the Great, 1974.
Joseph Roisman (ed.). Brill's companion to Alexander the Great. Brill. 2003.
Stephen Ruzika, War in the Aegean, 333–331 B. C.: A Reconsideration, Phoenix, Vol. 42, No 2 (summer, 1988) pp. 131 - 151.
Fritz Schachermeyr, Alexander der Grosse. Das Problem seiner Persönlichkeit u. seines Wirkens. Wien: Verl. d. Österr. Akad. d. Wiss, 1973.
Nicolas Secunda, The Persian Army 560 - 330 BC, Osprey, 1992
W. W. Tarn, Alexander the Great, Cambridge University Press (1948).
Matt Waters, Ancient Persia - A Concise History of the Achaemenid Empire, 550–330 BCE, Cambridge University Press, 2014.
מבצע הגנת המולדת

מבצע הגנת המולדת הוא מבצע של הרשות הפלסטינית נגד שלוחות חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני ונגד המיליציות ביהודה ושומרון. המבצע התרחש בין 5 בדצמבר 2024 ל-21 בינואר 2025.
רקע > מבצעים קודמים של הרשות הפלסטינית

מאז 2022 מתנהל עימות מזוין בין הרשות הפלסטינית לבין מיליציות מקומיות, שהסלים במהלך מלחמת חרבות ברזל. הרשות, הנתפסת לעיתים קרובות כבלתי יעילה, מנסה לחזק את אמינותה כממשל המסוגל למשול ביד חזקה ולדכא ארגונים חמושים. מטרות דומות הנחו את הרשות הפלסטינית גם במהלך מבצע בטובאס באוקטובר 2024.
ג'נין נחשבת באופן היסטורי למוקד של עימותים בין טרוריסטים פלסטינים לישראל, ומחנה הפליטים בעיר נתפס כמעוז חמוש משמעותי במיוחד. גדוד ג'נין הוקם בשנת 2021 וניהלו קרבות מול חיילי צה"ל ומול כוחות הרשות הפלסטינית. הגדוד פועל באופן עצמאי למחצה ומקבלות תמיכה משלושה ארגוני טרור חיצוניים: הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גדודי חללי אל-אקצא, וחמאס.
רקע > מלחמת חרבות ברזל

במהלך מלחמת חרבות ברזל צה"ל נלחם ברחבי יהודה ושומרון נגד המיליציות הפליסטיניות, בכך ועקב הלחימה בעזה כל המיליציות הוחלשו בצורה משמעותית והרבה מהבכירים של המיליציות נהרגו.
רקע > נפילת משטר אסד

ב-8 בדצמבר 2024 לאחר לחימה בין כוחות המורדים בסוריה למשטר אסד שנמשכה 12 ימים האופוזיציה הסורית כבשה את דמשק ומשטר אסד נפל.
נפילת משטר אסד ניתקה את אחד מצירי ההברחה שבו המיליציות הפלסטיניות השתמשו. בנוסף גם נפילת אסד גרמה לחשש בקרב הרשות הפלסטינית שהמיליציות הפלסטיניות ינסו להתחיל מלחמת אזרחים נגד הרשות הפלסטינית, ולפי הערכות זו הסיבה העיקרית לתחילת המבצע.
המבצע

ב-5 בדצמבר 2024 גדוד ג'נין התחיל להילחם בכוחות הרשות לאחר שמבוקשים נעצרו ברחבי העיר. במהלך הקרבות שני רכבים של הרשות נלקחו על ידי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
ב-6 בדצמבר 2024 חמושים פוצצו רכב ליד תחנת המשטרה באזור ופצעו 3 שוטרים, בתגובה הורה נשיא הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס למנגנוני הביטחון להשתלט על מחנה הפליטים ג'נין.
ב-8 בדצמבר 2024 הרשות הפלסטינית השתלטה על בתי חולים בג'נין.
ב-9 בדצמבר 2024 התחילו פשיטות גדולות של הרשות הפלסטינית על מחנה הפליטים.
ב-14 בדצמבר 2024 מנגנוני הביטחון חיסלו את יזיד אל־ג'עאייסה, מפקד גדוד ג'נין. ההתנקשות גרמה לעימותים בין האזרחים לרשות הפלסטינית בג'נין. באותו יום הכריז דובר כוחות הביטחון של הרשות על המבצע והבטיח שהרשות תחזיר את השליטה במחנה הפליטים בג'נין והשווה את המחבלים המקומיים לדאעש. הכוחות הקימו מחסומים, הטילו מצור על בית החולים הממשלתי בג'נין, פשטו על בית החולים אבן סינא ועיכבו אמבולנסים לחיפוש. באותו ערב התקיימו הפגנות תמיכה בגדוד ג'נין, וכוחות הביטחון פתחו באש לעבר קהל המפגינים סמוך לבית החולים שיפא בג'נין.
ב-15 בדצמבר 2024 הרשות הפלסטינית הודיע שהמשטרה הפלסטינית השתלטה על 4 שכונות בג'נין.
ב-26 בדצמבר 2024 המבצע הורחב לאזור צפון השומרון וכוחות הרשות הפלסטינית פשטו על בתים בעיירה סילת אל-חארית'יה ובאחד מהבתים עצרה חמושים.
ב-1 בינואר 2025 הרשות הפלסטינית חסמה את אל-ג'זירה ופשטה על מטה הערוץ ברמאללה. ארגון הטרור חמאס גינה את סגירת הערוץ.
ב-7 בינואר 2025 הרשות הפלסטינית פוצצה רכב מצפון לטולכרם בו שהה אחד ממייסדי גדוד טולכרם, שנפצע.
ב-17 בינואר לאחר 10 ימים של מצור על ג'נין הרשות הפלסטינית הגיעה להפסקת אש עם המיליציות בג'נין, לאחר יומיים הפסקת האש התרסקה והצדדים חזרו להילחם.
ב־21 בינואר 2025 נסוגו מנגנוני הביטחון הפלסטינים עקב פחית מבצע חומת ברזל של צה"ל.
ההשפעה ההומניטרית והאשמות על הפרות זכויות אדם

המבצע הותיר את מחנה הפליטים בג'נין תחת מצור, ללא אפשרות תנועה פנימה או החוצה, עם הפסקות חשמל ומים, ואמבולנסים שלא יכלו להיכנס או לצאת. כוחות הרשות הפלסטינית הפכו מספר בתים לעמדות צבאיות והעבירו את תושביהם בכפייה מבתיהם.
בסרטונים ברשתות החברתיות נראו כוחות הביטחון של הרש"פ מכים ומענים פלסטינים שהביעו התנגדות למבצע בג'נין ברשתות החברתיות. במקרה אחד, תועדו עצורים כשהם נאלצים לשיר דברי שבח לנשיא מחמוד עבאס. פעולות הדיכוי התפשטו גם לאזורים מחוץ לג'נין, כאשר פעיל פלסטיני מהכפר ארטאס הסמוך לבית לחם דיווח שכוחות הביטחון פשטו על ביתו והעליבו את משפחתו בשל ביקורתו על המבצע.
עיתונאית פלסטינית צעירה, שאתא א-סבאח, נהרגה ב-28 בדצמבר מירי צלפי הרשות הפלסטינית. דובר הרשות הפלסטינית טען כי מחבלים מג'נין הם אלה שירו בה והרגו אותה.
תגובות > תגובות הצדדים

חמאס חמאס: חמאס קרא לארגונים אחרים ביהודה ושומרון להילחם במבצע של הרשות הפלסטינית.
תגובות > ישראל

ישראל ישראל: דווח כי צה"ל "הביע שביעות רצון" מהמבצע, והקבינט הנחה את צה"ל לחזק את שיתוף הפעולה עם מנגנוני הביטחון של הרשות בהמלצת פיקוד המרכז.
ב- 19 בדצמבר דווח שחברי הקבינט אורית סטרוק ובצלאל סמוטריץ מתנגדים למבצע של הרשות הפלסטינית ודורשים לעצור את המבצע, בגלל שזה מחזק את הרשות הפלסטינית. בנוסף הם התנגדו להעברת נשק לרשות הפלסטינית.
תגובות > תגובות בין-לאומיות

ארצות הברית ארצות הברית: ממשלת ארצות הברית ביקשה מישראל להעביר לרשות הפלסטינית ציוד ותחמושת, בקשה שישראל סרבה לאחר דיונים בקרב גורמים ביטחוניים ישראליים, הרמטכ"ל, רב-אלוף הרצי הלוי, החליט להמליץ ב-29 בדצמבר לממשלת ישראל שלא לאשר העברת נשק לכוחות הרשות הפלסטינית, כפי שביקשה ארצות הברית.
תגובות > תגובות של ארגונים בינלאומיים

אונר"א הודיעה על הפסקת הפעילות בג'נין עקב המבצע של הרשות הפלסטינית.
הערות שוליים

↑  Who Governs the Palestinians? | Council on Foreign Relations, www.cfr.org (באנגלית)
↑  Ameneh Mehvar, Nasser Khdour, The Resurgence of Armed Groups in the West Bank and Their Connections to Gaza, ACLED, ‏2023-12-14 (באנגלית אמריקאית)
↑  Al Jazeera Staff, Why is the PA raiding Jenin camp, fighting the Jenin Brigades?, Al Jazeera (באנגלית)
↑  אור גואטה, ‏מה עומד מאחורי המבצע הגדול של הרשות הפלסטינית נגד ארגוני הטרור בג'נין, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 27 בדצמבר 2024
1 2  Barak Ravid, U.S. asks Israel to approve military aid to Palestinian security forces, Axios, ‏2024-12-15 (באנגלית)
↑  אלישע בן קימון, עינב חלבי, יואב זיתון, מבצע חריג בג'נין: המנגנונים חסמו את מחנה הפליטים, ונלחמים במחבלים | תיעוד, באתר ynet, 9 בדצמבר 2024
↑  עינב חלבי, המבצע החריג בג'נין נמשך: "המנגנונים השתלטו על כמחצית ממחנה הפליטים", באתר ynet, 16 בדצמבר 2024
↑  i24NEWS, www.i24news.tv
↑  nayera Shalaby, Palestinian Authority security forces fire at civilians to disperse crowd after Jenin raid, Mada Masr (באנגלית אמריקאית)
↑  עדיאל איתן מוסטקי, לא רק ישראל: הרשות הפלסטינית מקפיאה את שידורי אל-ג'זירה, באתר כלכליסט, 1 בינואר 2025
↑  מבצע "הגנת המולדת": כוחות הביטחון הפלסטיניים ממשיכים במעצרים ובפעולות להחרמת נשק
↑  Palestinian Authority suspends Al Jazeera TV channel in West Bank, www.bbc.com (באנגלית בריטית)
↑  עינב חלבי, הרשות הפלסטינית סוגרת את אל-ג'זירה: הגינוי מחמאס, העקיצה של צה"ל והתיעוד, באתר ynet, 1 בינואר 2025
↑  Palestinian Authority security forces attack fighters in the West Bank, Middle East Eye (באנגלית)
↑  Jacob Magid NEW! Get email alerts when this author publishes a new article You will receive email alerts from this author Manage alert preferences on your profile page You will no longer receive email alerts from this author Manage alert preferences on your profile page, PA makes deal with Jenin Battalion, ending standoff in northern West Bank city and camp, www.timesofisrael.com (באנגלית אמריקאית)
↑  עינב חלבי, סטודנטית לתקשורת נורתה למוות בג'נין, חמאס והמנגנונים מאשימים זה את זה, באתר ynet, 29 בדצמבר 2024
↑  רעידת אדמה ביהודה ושומרון: חמאס הכריז מלחמה על אבו מאזן, באתר מעריב אונליין, 17 בדצמבר 2024
↑  Israeli army backs Palestinian Authority’s assault on Jenin camp, Middle East Eye (באנגלית)
↑  אמיר אטינגר, חברי הקבינט סמוטריץ' וסטרוק דרושים לעצור את מבצע הרש"פ בג'נין, באתר ישראל היום, 19 בדצמבר 2024
↑  Despite US pressure: Israel refuses to transfer arms to Palestinian Authority, which continues to battle Iran-backed terrorists, All Israel News, ‏2024-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Europa Press, O.Próximo.- La UNRWA suspende su trabajo en Yenín por los enfrentamientos entre facciones palestinas, www.notimerica.com, ‏2024-12-15
גאט"ט

גאט"ט (GATT - General Agreement on Tariffs and Trade), הוא הסכם בינלאומי המסדיר את הסחר הבינלאומי. ההסכם קובע את דרגות המכס וכללי ההתנהגות של ממשלות בתחום הסחר הבינלאומי. מטרתו הורדת חסמי סחר בין המדינות. המדינות אשר מהוות צד לאמנה מחזיקות בידיהן למעלה מ-80% מהסחר העולמי.