stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לו גריג
ביוגרפיה > קריירה מקצוענית

גריג הצטרף ליאנקיז ב-1923 והשתתף במשחק הבכורה שלו בליגה ב-15 ביוני כמחליף. בשתי העונות הראשונות שותף במשחקים מועטים ושיחק בעיקר בליגת המשנה. עונת 1925 הייתה הראשונה בה החל להיות משותף באופן קבוע בהרכב הקבוצה, ומה-2 ביוני הוא החל רצף שיא של 2,130 משחקים על פני 15 עונות, בהן פתח בהרכב, שיא שהחזיק מעמד עד 1995. רצף זה זיכה אותו בכינוי "סוס הברזל" (Iron Horse).
עונת הפריצה של גריג הייתה ב-1926, הוא השיג ממוצע חבטות של 313. והוביל את האמריקן ליג בחבטות "טריפל". הוא ובייב רות' הצעידו את היאנקיז להעפלה לוורלד סיריס בה הפסידה הקבוצה לסנט לואיס קרדינלס. ב-1927 השיג גריג ממוצע חבטות של 373. ו-47 הום ראן, שני רק לרות' ששבר באותה עונה את שיא הליגה עם 60 הום ראן.
אף על פי שחסה בצילו של רות', גריג נחשב לאחד מגדולי החובטים בהיסטוריה של הליגה, 184 הנקודות (RBI) שהשיג ב-1931 היו שיא לעונה באמריקן ליג עד לשבירתו ב-2015 על ידי אלכס רודריגז. לזכותו 12 עונות מלאות רצופות בהן חבט בממוצע של מעל 300. כלל הנקודות שהשיג לאורך הקריירה, 1,995, ממקמות אותו רביעי בכל הזמנים ב-MLB ושני באמריקן ליג. מספר הריצות, 1,888, עשירי בכל הזמנים, וחמישי באמריקן ליג. הוא בין המובילים גם בקטגוריות סטטיסטיות חשובות אחרות.
גריג זכה עם היאנקיז בשש אליפויות, ושבע פעמים נבחר למשחק האול-סטאר. פעמיים, ב-1927 וב-1936 נבחר ל-MVP של האמריקן ליג.
ביוגרפיה > מחלת ה-ALS

בעונת 1938 החלו ביצועיו של גריג לדעוך, ממוצע החבטות שלו ירד לראשונה לאחר 12 עונות למתחת ל-300. גריג ציין כי הוא מרגיש עייפות וחולשה, אותם ייחסו הרופאים לבעיה בתפקוד כיס המרה והכניסו אותו למשטר דיאטה שרק החליש אותו עוד יותר. לאחר שבתחילת עונת 1939 התקשה גריג לחבוט ולרוץ, הוא הבין כי הגיעה השעה לפרוש ממשחק פעיל. ב-2 במרץ הודיע גריג, הקפטן של היאנקיז, כי הוא לא יעלה לשחק, קוטע בכך את רצף המשחקים חסר התקדים שלו. מאז, לא שב יותר למשחק פעיל.
לאחר בדיקות מקיפות שעבר ביוני 1939 במאיו קליניק שבמינסוטה, אובחן גריג כחולה במחלה חשוכת המרפא, ALS, אשר פוגעת בתפקוד תאי העצב בגוף.
ב-4 ביולי 1939 הכריזה קבוצת הניו יורק יאנקיז על יום לכבודו של לו גריג. במהלך ההפסקה בין שני משחקים שנקבעו לאותו יום, נערך טקס ובו הוצאה חולצתו, מס' 4, מהמחזור, כך שאף שחקן של היאנקיז לא ילבש מספר זה שוב. הוענקו לו פרסים רבים, וניתנה לו הזכות לשאת דברים בפני קרוב ל-69 אלף הצופים באצטדיון. נאומו של גריג, בו כינה עצמו "האדם בר המזל ביותר על פני כדור הארץ", הפך לאחד מרגעי השיא בספורט האמריקאי בכל הזמנים. ב-2 ביוני 1941 הלך גריג לעולמו, בביתו ברובע הברונקס שבניו יורק.
סיפור חייו של גריג הונצח בספרו של פול גאליקו, "גאוות היאנקים", ובסרט "גאוות היאנקים" מ-1942, על בסיס הספר, בו גילם את דמותו השחקן גרי קופר.
תסמונת אורשקוג-סקוט

| --- | --- |
 תחום:  גנטיקה רפואית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  =965367
 DiseasesDB:  29329
 MeSH:  C535331
 MedlinePlus:  001654
 OMIM:  100050
 סיווגים
 ICD-10:  Q87.1
 
תסמונת אורשוקג-סקוט (באנגלית: Aarskog–Scott syndrome, בראשי תיבות: AAS), ידועה לפעמים גם כ"ארסקוג-סקוט", היא מחלה תורשתית נדירה, המועברת בתורשה אוטוזומלית
דומיננטית או קשורה לכרומוזום X. היא מתאפיינת בקומה נמוכה, חריגות בפנים, אנומליות בשלד ובאיבר המין . התסמונת פוגעת בעיקר בזכרים, אך היא יכולה להופיע גם בנקבות בגרסאות יותר מתונות.
התסמונת נקראת גם תסמונת אורשקוג, תסמונת פאציו-דיגיטו-גניטלית (פנים-אצבעות-איבר מין),
תסמונת הסקרוטום המצועף (shawl scrotum syndrome) ודיספלזיה פאציו-גניטלית (דיספלזיה של הפנים ואיבר המין).
סימנים ותסמינים

התסמינים והסימנים הם בולטים ומגוונים. ללוקים בתסמונת יש:
קומה נמוכה - בילדות, יכולים להשיג את בני המחזור מאחור בגיל ההתבגרות
צנחת של העיניים
פזילת עיניים (סטרביזם)
היפרטלוריזם - עיניים מרוחקות זו מזו
אף קטן
פילתרום (השטח בין האף לפה) רחב
"חוד האלמנה" (widow's peak) - שיעור הראש בצורת משולש או V פורץ אל המצח
אנומליות של האצבעות: קלינודקטיליה (זרת עקמומית), ברכידקטיליה (אצבעות קצרות), סינדקטיליה (קרום עור בין אצבעות מסוימות), קו יחיד בכף היד
אוסטאוכונדריטיס קורעת
הגדלת כבד (הפאטומגליה)
אנמיה
מומי לב
שפה שסועה עם או בלי חך שסועה
כיס האשכים (סקרוטום) מצועף, מקיף את הפין במקום להיתלות מתחתיו.
לפעמים ייתכנו טמירות אשכים (קריפטורכידיזם) ובקע טבורי או במפשעה. יש מגוון מופעים מבחינת ההתפתחות השכלית. יש מקרים עם קשיי למידה קלים והפרעות התנהגות קלות, ויש עם משכל תקין. פיגור שכלי חמור מופיע במקרים נדירים.
גנטיקה

מוטציות בגן FGD1 (גן ה"דיספלזיה פאציו-גניטלית" 1) הן הסיבה הגנטית הידועה היחידה של התסמונת. הגן FGD1, הנמצא באזור p11.21 של הכרומוזום X, מספק הוראות לייצור חלבון משפעל חלבון אחר בשם Cdc42, המעביר אותות חשובות להיבטים שונים של ההתפתחות לפני ואחרי הלידה.
המוטציות בגן FGD1 מביאות לידי יצור של חלבון בעל תפקוד בלתי תקין. מוטציות אלה מפריעות לאיתותי Cdc42 וגורמות למגוון רחב של אנומליות המאפייניות את הסובלים מתסמונת אשקרוג-סקוט.
אצל 20 אחוז בלבד מהנגועים בתסמונת זו נמצאו מוטציות הניתנות לזיהוי בגן FGD1. סיבת התסמונת אצל שאר הנפגעים ממנה אינה ידועה.
אצל בניה של אם נשאית קיימת 50% הסתברות להיות נגועים בתסמונת, בעוד שלבנותיה יש 50% הסתברות שתהיינה נשאיות. אצל הנשים הנשאיות קיימים ביטויים קלים מסוימים של התסמונת, במיוחד בפנים ובידיים.
אבחון

האבחון זמין במקרה המוטציות בגן FGDY1. ייעוץ גנטי ומבחן גנטי מומלצים ליחידים או משפחות שבהן ישנן נשאיות של תסמונת זו או נגועים בה. חשובה האבחנה המבדלת       עם תסמונת אלכוהול עוברית הדומה לה.  
עם הבדיקות העשויות להיות מועילות באבחון נמנות:
אנמנזה משפחתית מפורטת
בדיקה גופנית מפורטת כדי לתעד את האפיונים המורפולוגיים
מבחן לפגם גנטי ב-FGDY1
צילומי רנטגן לזיהוי אנומליות בשלד
אקוקרדיוגרפיה לסריקת מומים בלב
טומוגרפיה ממוחשבת (CT) של המוח לגילוי ציסטיות
צילום רנטגן של השיניים
אולטרה סאונד של הבטן לזיהוי טמירות אשכים
טיפול

בדומה לכל המחלות הגנטיות התסמונת אינה מתרפאת, והטיפולים הרבים עוזרים לשפר את איכות החיים.
נדרשים טיפולים כירורגיים לצורך תיקונן של חלק מהאנומליות, וטיפול אורתודונטי ותיקון חלק מהאנומליות בפנים. נעשים ניסיונות טיפול על ידי הורמון הגדילה על מנת לטפל בקומה הנמוכה.
פרוגנוזה

מקרים אחדים עלולים לסבול מאיטיות קוגניטיבית מסוימת. לילדים הלוקים בתסמונת זו יש לעיתים קרובות כישורים חברתיים טובים. ישנם מקרים בהם זכרים עלולים לסבול מבעיות פוריות.
היסטוריה

התסמונת קרויה על שם דאגפין אורשקוג, רופא ילדים וגנטיקאי נורווגי שתיאר אותה לראשונה בשנת 1970, וצ'ארלס סקוט (Charles I Scott), גנטיקאי רפואי אמריקאי שתיאר אותה באופן עצמאי בשנת 1971.
לקריאה נוספת

D. Aarskog. A familial syndrome of short stature associated with facial dysplasia and genital anomalies. Journal of Pediatrics, St. Louis, 1970; 77: 856—861.
C. I. Scott Jr. "Unusual facies, joint hypermobility, genital anomaly and short stature. A new dysmorphic syndrome." In D. Bergsma, V. A. McKusick,, B. W. Konigsmark (eds): The Clinical Delineation of Birth Defects. Vol 10, The Endocrine System, Baltimore 1971, pp 240—246.
הערות שוליים

↑  Aarskog-Scott syndrome, Genetics Home Reference, ‏06.03.2018
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
לודוויג השלישי, דוכס בוואריה

לודוויג השלישי, דוכס בוואריה (בגרמנית: Ludwig III. von Bayern; ‏9 בפברואר 1269–13 במאי 1296), היה דוכס בוואריה התחתונה ממות אביו ב- 1290 ועד למותו.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-9 בפברואר 1269 בלנדסהוט, להיינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה ואליזבת מהונגריה, דוכסית בוואריה, בתם של בלה הרביעי, מלך הונגריה ומריה לסקרינה. בשנת 1287 התחתן לודוויג עם איזבל מלורן, בתו של פרידריך השלישי, דוכס לורן, אך לא היו לו ילדים ממנה.
בשנת 1290 מת אביו היינריך השלושה עשר, דוכס בוואריה, ולודוויג ואחיו אוטו השלישי, דוכס בוואריה ושטפן הראשון, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. לודוויג התנהג בחצרו בפזרנות, ובשל כך העלה את המיסים על מנת לכסות את הוצאותיו. ב-13 במאי 1296 מת לודוויג השלישי, ואחיו קיבלו את נחלתו.
לודוויג השישי, דוכס בוואריה

לודוויג השישי, דוכס בוואריה (בגרמנית: Ludwig VI. von Bayern; ‏7 במאי 1328 - 17 במאי 1365), היה דוכס בוואריה העליונה, ולאחר מכן מרקיז ונסיך בוחר בברנדנבורג.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-7 במאי 1328, ללודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ולמרגרט השנייה, רוזנת אנו, בתם של וילם הראשון, רוזן אנו וז'אן מוולואה, רוזנת אנו. לודוויג נולד ברומא, שם שהו הוריו לכבוד הכתרת אביו כקיסר האימפריה הרומית הקדושה, ובשל כך כונה לודוויג "הרומאי".
בשנת 1340 איחד אביו לודוויג הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות בוואריה מחדש, ובנוסף לזאת שלט עם אמו מרגרט השנייה, רוזנת אנו ברוזנויות אנו הולנד וזילנד. לאחר מות אביו בשנת 1347 שלטו לודוויג ואחיו בכל הנחלה במשותף, ובשנת 1349 חולקה בחוזה לנדסברגר דוכסות בוואריה מחדש בין האחים, לבוואריה העליונה ובוואריה התחתונה, ולודוויג יחד עם אחיו לודוויג החמישי, דוכס בוואריה ואוטו החמישי, דוכס בוואריה קיבלו את בוואריה העליונה. באותה שנה התחתן לודוויג עם קונגונדה מפולין, בתם של קז'ימייז' השלישי, מלך פולין ואלדונה מליטא.
בדצמבר 1351 קיבל לודוויג את מרקיזות ברנדנבורג מאחיו לודוויג החמישי, דוכס בוואריה, בתמורה לשליטתו בבוואריה העליונה לבדו. לודוויג נאלץ להתמודד עם וולדמאר המתחזה שטען לזכותו על ברנדנבורג, ואף נתמך על ידי קרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, עד לשנת 1354 שבה אישר קרל הרביעי את שלטונו של לודוויג. בשנת 1356 העניק קרל הרביעי ללודוויג בבולת הזהב, את התואר נסיך בוחר.
בשנת 1357 מתה אשתו קונגונדה מפולין ללא ילדים, ולאחר מותה התחתן לודוויג עם אינגבורג ממקלנבורג-שוורין, בתם של אלברכט השני, דוכס מקלנבורג ואופמיה משוודיה, אך גם ממנה לא היו לו ילדים.
בשנת 1364 הבטיחו לודוויג ואחיו אוטו החמישי, דוכס בוואריה את נסיכות הבוחר מברנדנבורג לקרל הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כנקמה על כך שאחיהם שטפן השני, דוכס בוואריה נלחם בהם.
ב-17 במאי 1365 מת לודוויג השישי בברלין, ואחיו אוטו החמישי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו.
מכאן והלאה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  קלינט איסטווד 
 הופק בידי:  קלינט איסטווד, קתלין קנדי, רוברט לורנז, סטיבן ספילברג 
 תסריט:  פיטר מורגן 
 עריכה:  ג'ואל קוקס גארי ד. רואץ'
 שחקנים ראשיים:  מאט דיימון ססיל דה פראנס פרנקי מקלארן ג'ורג' מקלארן
 מוזיקה:  קלינט איסטווד 
 צילום:  טום סטרן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  The Kennedy/Marshall Company Malpaso Productions אמבלין אנטרטיינמנט
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 22 באוקטובר 2010
 משך הקרנה:  129 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית צרפתית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פנטזיה 
 תקציב:  $50,000,000
 הכנסות:  $105,197,635
 הכנסות באתר מוג'ו:   hereafter
 פרסים:  מועמד לפרס אוסקר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכאן והלאה (במקור: Hereafter) הוא סרט דרמה-פנטזיה אמריקאי משנת 2010 בבימויו של קלינט איסטווד, על פי תסריט מאת פיטר מורגן, בכיכובו של מאט דיימון ואשר הופק על ידי סטיבן ספילברג. צילומי הסרט החלו באוקטובר 2009, נמשכו עד פברואר 2010 והתקיימו בלונדון, סן פרנסיסקו, פריז והוואי. הסרט הוקרן לראשונה בספטמבר 2010, במסגרת פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו. ברחבי צפון אמריקה הסרט הופץ החל מה-22 באוקטובר 2010.
הסרט מגולל שלושה סיפורים מקבילים על שלושה אנשים אשר מושפעים ממקרי מוות בדרכים דומות - לכל שלושת האנשים יש בעיות של תקשורת עם המתים:
מאט דיימון מגלם את דמותו של ג'ורג', אמריקאי פשוט העובד במפעל, אשר מסוגל לתקשר עם המתים - שעבד במקצועיות בתקשור אבל כבר לא רוצה לתקשר עם המתים;
ססיל דה פראנס מגלמת את דמותה של מארי, עיתונאית הטלוויזיה הצרפתית, ששורדת חוויית סף מוות כאשר צונאמי מכה באוקיינוס ההודי;
התאומים מרקוס וג'ייסון (בגילומם של פרנקי וג'ורג' מק'לארן), שני נערים בריטיים החווים טרגדיה, כאשר ג'ייסון מת בתאונת דרכים מכיוון שניסה לברוח מבריונים ברחוב, בדרכו הביתה.
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מאט דיימון | ג'ורג' |  |
| ססיל דה פראנס | מארי |  |
| פרנקי מק'לארן | מרקוס | אחיו התאום-הזהה של ג'ייסון |
| ג'ורג' מק'לארן | ג'ייסון | אחיו התאום-הזהה של מרקוס |
ביקורות ותגובות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הסרט קיבל ביקורות שליליות באופן כללי ולציון 46% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 210 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | פרס אוסקר | פרס האפקטים הוויזואליים הטובים ביותר | מועמדות |
הערות שוליים

↑  "Hereafter‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 7598150033007611180005   WorldCat (עם VIAF): 7598150033007611180005
לודוויג הרביעי, רוזן תורינגיה

| --- | --- |

 לידה:  28 באוקטובר 1200 קרנצבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  11 בספטמבר 1227 (בגיל 26) אוטרנטו, איטליה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  Reinhardsbrunn 
 בן או בת זוג:  אליזבת מתורינגיה 
 
לודוויג הרביעי, רוזן תורינגיה (בגרמנית: Ludwig IV., der Heilige‏; 28 באוקטובר 1200 - 11 בספטמבר 1227) היה חבר השושלת הלודווינגיאנית, היה רוזן תורינגיה והפלטין של סקסוניה מ-1217 עד מותו. הוא היה בעלה של אליזבת מתורינגיה.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-28 באוקטובר 1200 בטירת קרויצבורג, והיה בנם השני של הרמן הראשון, רוזן תורינגיה ולסופיה מוויטלסבאך, בתם של אוטו הראשון, דוכס בוואריה מבית ויטלסבאך ואגנס מלון . במהלך המאבק על הכתר הגרמני בין פיליפ משוואביה, מלך גרמניה מבית הוהנשטאופן לבין אוטו הרביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה מבית ולף, אביו החליף צדדים כמה פעמים וניסה להרחיב את ההשפעה שלו על ידי נישואי בנו הבכור הרמן עם הנסיכה ההונגרית אליזבת מהונגריה, בתו של אנדראש השני, מלך הונגריה. הנערה הצעירה הגיעה לתורינגיה בשנת 1211 כדי לגדול בחצר הלודווינגיאנית, שם היה מקום מפגש למשוררים כמו ולטר פון דר פוגלוויידה או וולפרם פון אשנבאך.
אחיו הבכור של לודוויג נפטר בשנת 1216, ולכן עם מות אביו בשנת 1217, הוא עלה על כס המלוכה התורינגי בגיל 16. בשנת 1218, בחגיגת קיליאן הקדוש, בגיל 18, הוא הוסמך כאביר בכנסיית ג'ורג' הקדוש באייזנך. בשנת 1220, בגיל עשרים, התחתן לודוויג בטירת וארטבורג עם אליזבת מהונגריה בת ה-14, ונולדו להם שלושה ילדים. הוא הקים את חצרו בטירת וארטבורג ליד אייזנך.
כאשר בשנת 1221 מת גיסו של לודוויג תאודוריק הראשון, רוזן מייסן מבית וטין, הוא שימש כאפוטרופוס של בנו הקטין של תיאודוריק, היינריך השלישי, רוזן מייסן. עם זאת, ניסיונותיו לכבוש את אדמות מייסן ולוסאטיה נדחו על ידי אחותו יוטה. כמו אביו, לודוויג היה בקשר הדוק עם הקיסר פרידריך השני, שמינה אותו למרשל האימפריה הרומית הקדושה ואישר את זכויותיו ברוזנות מייסן.
בשנת 1226 נקרא לודוויג לדיאט בקרמונה, שם הבטיח לקיסר פרידריך השני לצאת למסע הצלב וללוות אותו לארץ הקודש. הוא יצא למסע הצלב השישי בשנת 1227, בהשראתו החלקית של סיפוריו של דודו, שהיה בלבנט עם הקיסר הרומי הקדוש. עמיתיו למסע היו חמישה רוזנים, לודוויג פון וארטבורג, גינטר פון קפרנברג, מיינהרד פון מילברג, היינריך פון שטולברג ובורכארד פון ברנדנברג. לודוויג השאיר מאחור את אשתו ההרה, שהייתה לה תחושה שהם לעולם לא ייפגשו שוב.
באוגוסט 1227 חצה לודוויג את ההרים בין תורינגיה ופרנקוניה העליונה, דרך הדוכסויות של שוואביה ובוואריה, וחצה את הרי האלפים הטירוליים. הוא חלה במגפה לאחר שהגיע לברינדיזי ואוטרנטו בממלכת סיציליה. הוא קיבל משיחה מהפטריארך של ירושלים ומהבישוף של סנטה קרוצ'ה הוא מת ב-11 בספטמבר 1227, עוד לפני שהגיע לאוטרנטו. כמה ימים לאחר מותו נולדה בתו גרטרוד. שרידיו של לודוויג נקברו במנזר ריינהרדסברון בשנת 1228. בנו בן החמש הרמן השני, רוזן תורינגיה, בהדרכתו של דודו היינריך ראספה, רוזן תורינגיה.
לאחר מותו, עזבה אליזבת את חצר האצולה, סידרה את הטיפול בילדיה, ובשנת 1228 ויתרה על העולם והפכה לעוזרתו של פרנציסקוס הקדוש מאסיזי. היא בנתה את בית החולים הפרנציסקני במרבורג והתמסרה לטיפול בחולים עד למותה בגיל 24 ב-1231. היא הוכרזה רשמית קדושה רק ארבע שנים אחרי מותה. בעוד לודוויג מעולם לא הוסמך רשמית, הוא הפך מוכר בקרב העם הגרמני כלודוויג הקדוש. הוא ידוע במקום אחר כלודוויג המבורך מתורינגיה.
משפחתו

ללודוויג ולאליזבת מהונגריה נולדו שלושה ילדים:
הרמן השני, רוזן תורינגיה (1222–1241), התחתן עם הלנה מבראונשווייג-לינבורג, בתו של אוטו הראשון, דוכס בראונשווייג-לינבורג
סופיה מתורינגיה, דוכסית בראבנט (1224–1275), התחתנה עם היינריך השני, דוכס בראבנט; בנם היינריך הראשון, רוזן הסן הפך לאב בית הסן
גרטרוד מתורינגיה (1227–1297), אם המנזר הפרמונסטראטסי של אלטנבורג ליד וצלר; היא בורכה על ידי האפיפיור קלמנס השישי בשנת 1348.
הערות שוליים

↑  Remy, Arthur F.J. "Hermann I." The Catholic Encyclopedia. Vol. 7. New York: Robert Appleton Company, 1910. 13 Dec. 2012
↑  St. Elizabeth of Hungary, The Oxford Dictionary of the Christian Church, ed. Frank Leslie Cross, Elizabeth A. Livingstone, (Oxford University Press, 2005), 543.
↑  The Crusade of Frederick II, Thomas C. Van Cleve, A History of the Crusades, Vol. II, ed. Robert Lee Wolff and Harry W. Hazard, (The University of Wisconsin Press, 1969), 446.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 118780751  ISNI: 0000 0000 8355 122X  LCCN: nb2009013895  SUDOC: 121096327  VIAF: 8183680   WorldCat (עם VIAF): 8183680
לאון גוסנס

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1897 ליברפול, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 בפברואר 1988 (בגיל 90) רויאל טנברידג' וולס, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  הקולג' המלכותי למוזיקה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  אבוב 
 בן או בת זוג:  Lucie Leslie Burrowes (8 באוגוסט 1933–?) Frances Alice Yeatman 
 צאצאים:  Benedicta Eugenia Goossens 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  חבר הקולג' המלכותי למוזיקה  מדליית ולטר וילסון קובלט 
 פרופיל ב-IMDb
 
לאון גוסנס (באנגלית: Léon Goossens ‏ 12 ביוני 1897 - 13 בפברואר 1988) היה אבובן בריטי.
חייו

גוסנס נולד בליברפול ולמד בקולג' המלכותי למוזיקה בלונדון. אביו היה הכנר והמנצח הבלגי אז'ן גוסנס הבן, בנו של המנצח אז'ן גוסנס האב; אחיו היה המנצח והמלחין יוג'ין גוסנס ואחותו הייתה הנבלנית סידוני גוסנס.
במחציתה הראשונה של המאה ה-20 נחשב גוסנס לאחד מחשובי האבובנים בעולם. הוא הצטרף לתזמורת קווינ'ס הול (בניצוח הנרי ווד) בגיל 15 ובשנת 1932 הביא אותו סר תומאס ביצ'ם אל התזמורת הפילהרמונית של לונדון שאך זה נוסדה, אך במקביל פיתח גם קריירה עשירה של נגינת סולו ומוזיקה קאמרית. אבובני העבר נטו להתחלק בין האסכולה הצרפתית (אלגנטית אך בעלת גון צליל דק וצפצפני) לגרמנית (מלאה ומעוגלת אך מגושמת למדי, כמעט ללא ויבראטו), אבל גוסנס השכיל לשלב את מיטב הסגולות של שני הסגנונות גם יחד.
גוסנס הזמין יצירות רבות לאבוב אצל מלחינים ידועי-שם כמו אדוארד אלגר, ראלף ווהן-ויליאמס וראטלנד בוטון והרבה לעבוד עם סולנים חשובים, בהם יהודי מנוחין. בין תלמידיו הרבים היו האבובנים אוולין ברבירולי, ג'וי בוטון (בתו של ראטלנד בוטון) ופיטר גרם, האבובן של הרכב מלוס.
בשנת 1950 קיבל גוסנס את אות מסדר האימפריה הבריטית ובשנת 1962 היה לחבר בוועד המנהל של הקולג' המלכותי למוזיקה.
יצירות שהוזמנו על ידי לאון גוסנס או הוקדשו לו

קונצ'רטו בלה מינור לאבוב וכלי מיתר מאת ראלף ווהן-ויליאמס
קונצ'רטו מס' 2 בסול מז'ור לאבוב וכלי מיתר מאת ראטלנד בוטון
"רביעיית פנטזיה" לאבוב וכלי מיתר מאת בנג'מין בריטן
קונצ'רטו אופוס 45 מאת יוג'ין גוסנס, אחיו של לאון
סונאטה לאבוב ופסנתר מאת ארנולד באקס
חמישייה לאבוב וכלי מיתר מאת ארנולד באקס
חמישייה לאבוב וכלי מיתר מאת ארתור בליס
ליודמילה קוסטקינה

ליודמילה אנדרייבנה קוסטקינה (Людми́ла Андре́евна Ко́сткина; נולדה ב-10 בספטמבר 1949, כפר צ'וקשה, אלזמייסקי, מחוז אירקוטסק, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) היא מדינאית רוסייה, חברת האספה המחוקקת של סנקט פטרבורג, חברת מועצת הפדרציה של רוסיה וסגנית מושלת סנקט פטרבורג בשנים 2003–2011.
בשנת 2014 היא מונתה לנציגת המחוז במועצת הפדרציה הרוסית במקום ואדים טיולפאנוב.
הבפטיסטריום של פדובה

הבפטיסטריום של פדובה (באיטלקית: Battistero di Padova) הוא בניין היסטורי בעיר פדובה בצפון-מזרח איטליה. המבנה, המוקדש ליוחנן המטביל, הוא מבנה דתי השוכן בכיכר הקתדרלה של פדובה (Piazza del Duomo), צמוד לקתדרלה של העיר. בתוך המבנה נשמר אחד ממחזורי הפרסקו החשובים ביותר מהמאה ה-14, יצירת מופת מאת הצייר ג'וסטו דה מנאבואי (אנ'). ביולי 2021 נכלל המבנה על ידי אונסק"ו בין אתרי המורשת העולמית כחלק מהאתר מחזורי הפרסקו של פדובה מהמאה ה-14.
היסטוריה

בניית הבפטיסטריום החלה במאה ה-12, כנראה על גבי מבנה קיים; הוא עבר שיפוצים ושיפורים שונים במאה שלאחר מכן, והוקדש על ידי גווידו, הפטריארך של גראדו (אנ'), בשנת 1281. בין השנים 1370 - 1379 הוא שופץ והותאם לתפקד כמאוזוליאום של הנסיך פרנצ'סקו איל וקיו דה קרארה (אנ'), שליט העיר פדובה ואשתו, פינה בוצאקריני (Fina Buzzaccarini). בוצאקריני מימנה ופיקחה על עבודות האמנות, והפקידה אותן בידיו של ג'וסטו דה מנאבואי (שנקבר מאוחר יותר מחוץ לבניין). עם נפילת בית דה קרארה בשנת 1405, הרסו חיילים ונציאנים את אנדרטאות הקבורה הגדולות וכיסו את סמליו הרבים של פרנצ'סקו איל וקיו בצבע ירוק. לאחר שחזורים חלקיים שונים במאה ה 20, העבודה ממתינה כעת לשיקום מלא.
תיאור

מחזור ציורי הפרסקו המקשטים את הקירות, שצוירו בשנים 1375–1376, והמכונה "היסטוריה של ישועת האדם" על ידי ג'וסטו דה מנאבואי, נחשב ליצירת מופת. נראה שהוא הושפע מהנוקשות של האמנות הרומנסקית והביזנטית, כפי שניתן לראות בסצנת גן העדן בכיפה של הבפטיסטריום: הסצנה מאורגנת סביב דמותו של ישו פנטוקראטור, שמסביבו מסתובב גלגל מהפנט בעל חישורים מרובי שכבות. עשוי מלאכים וקדושים, אשר נראה כי הילות הזהב שלהן כפי שהן נראות מלמטה הן יצירתו של צורף מוכשר. במרכז גן העדן נמצאת גם אם האלוהים. הציורים המכסים את הקירות מציגים סצנות מחייהם של יוחנן המטביל (משמאל לכניסה), מרים וישו.
על הקירות הסמוכים למזבח מיוצגים הצליבה וירידת רוח הקודש (ציורי קיר על כיפת המזבח), ופוליפטיכון (אנ') גדול, גם הוא של ג'וסטו דה מנאבואי, על המזבח עצמו. על הקירות המקיפים את המזבח, באפסיס, מצוירות דמויות מפלצתיות ותמונות מחזון יוחנן.
בחלק הישר שעליו בנויה הכיפה מופיעות סצנות מתוך ספר בראשית, בעוד שנביאים ואוונגליסטים מביטים מטה מפנדנטיבות. וציורים אלו מושפעים פחות מהנוקשות הביזנטית, ומציגים דמויות שהוכנסו למרחבים המתוארים באופן אשלייתי. גם בסיפורי ישו ויוחנן המטביל, המצוירים על הקירות, מופיעים ייצוגים ארכיטקטוניים מחושבים בדקדקנות שלתוכם הכניס הצייר את דימוייו הסטטיים החגיגיים. הדמויות המיוצגות בסצנות הסובבות, לעומת זאת, מופיעות חופשיות יותר, למשל בחגיגה של החתונה בקנה, שם קבוצת משרתים נעה בטבעיות בחדר בניגוד לסועדים הסטטיים. מניתוח הבחירות הסגנוניות הללו ברור כי השימוש באפקטים של רטרו היה עבור ג'וסטו מרכיב מדויק שנבחר מתוך רצון להביא לסיום אקספרסיבי וסימבולי: הוא היה אולי הצייר היחיד מהמאה ה-14 עם מחשבה לבצע בחירות מודעות בין השפות הציוריות השונות הללו.
בסצנה של בריאת העולם מראה גלגל המזלות את תפקידו של ישו כאדון הזמן הקוסמי. אלוהים האב יכול לקטוע את מהלך אירועי הטבע כדי להביע את רצונו בפני האנושות: שהתרחש בשלוש שעות החושך שליוו את ייסוריו ומותו של ישו. באמצעות המלאכים שלו, המיוצגים כאן, אלוהים שולט ומנטרל את השפעת השדים כאן בעולם שמתחת לירח.
גלריה

"גן עדן", כיפת הבפטיסטריום של פדובה
שלושת האמגושים
הבשורה למרים
בריאת העולם
אחד הקירות
הפוליפטיכון
אדם וחוה מגורשים מגן העדן
החתונה בקנה
ביאורים

↑  ציור המחולק לכמה חלקים. טריפטיכון הוא לדוגמה, ציור המחולק לשלושה חלקים
הערות שוליים

↑  Executive Summary
↑  Nomination Text, Pages 98-107
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 235607601   WorldCat (עם VIAF): 235607601
שרשרת פולימרית גאוסיאנית

שרשרת פולימרית גאוסיאנית (באנגלית: Gaussian Polymer Chain) היא שרשרת בה אורך הווקטור המחבר בין מונומרים סמוכים מתפלג גאוסיאנית.
פונקציית התפלגות ההסתברות של השרשרת כולה להיות בקונפורמציה מסוימת נקבעת על ידי מכפלת פונקציות ההתפלגות של כל וקטורי הקשר בשרשרת.


מודל השרשרת הגאוסיאנית מתאר את השרשרת הפולימרית כרצף של חלקיקים ספריים המחוברים ביניהם על ידי מוטות קשיחים או קפיצים. חיבורים אלו מכונים "וקטורי הקשר".
פולימר גמיש יכול להיות באחת מיני קונפורמציות רבות אפשריות. הקונפורמציה היא הסידור המרחבי האפשרי של הפולימר הנקבע על ידי סט של  n וקטורי קשר המחברים אטומים שכנים.


הקונפורמציה הספיציפית של הפולימר נקבעת על ידי שלושה מאפיינים: גמישות השרשרת,  אינטראקציות בין מונומרים על גבי השרשרת ואינטראקציות עם הסביבה. בין המונומרים לאורך השרשרת יכולות להיות אינטראקציות דוחות או מושכות.
מספר הקונפורמציות האפשריות עבור פולימר גמיש הוא כה רב כך שמועיל יותר לתאר את צורת הפולימר באמצעות כלים סטטיסטים.
תיאור של שרשרת אידיאלית. האטומים מיוצגים ככדורים (מסומנים באדום) והקשרים ביניהם מיוצגים על ידי מוטות קשיחים (מסומנים בכחול). הווקטור המצביע מאטום אחד לאטום שכן הוא "וקטור קשר" אשר לו הסתברות שווה להצביע לכל כיוון במרחב.
מודל השרשרת הגאוסיאנית נמצא בשימוש נרחב בתיאור קונפורמציות ותנועה של שרשראות בודדות באופן תאורטי. כמו כן, מודל זה יעיל בתיאור תנועה קולקטיבית של מערכות בהן יש שרשראות רבות.
מודלים לתיאור שרשראות פולימריות

מודלים עבור שרשראות פולימריות מתחלקים לשתי קבוצות: מודלים המתארים שרשראות אידיאליות (Ideal chains) ומודלים המתארים שרשראות אמיתיות.
שרשראות אידיאליות הן שרשראות הממודלות תחת ההנחה כי בין המונומרים לא קיימת אינטראקציה בעוד שעבור שרשראות אמיתיות מתבצעת אינטראקציה בין המונומרים ובין השרשרת לבין התמיסה בה היא מצויה. חוזק אינטראקציה זו הוא שקובע האם באופן אפקטיבי קיימת דחייה או משיכה בין המונומרים.