stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בוב וייס
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות המשחק של וייס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  סטטיסטיקות האימון של וייס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המשחק של וייס בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1965, באתר basketball-reference.com
↑  וייס מונה למאמן הספרס, באתר הניו יורק טיימס, 28 במאי 1986
↑  וייס יחליף את מייק פראטלו כמאמן ההוקס, באתר לוס אנג'לס טיימס, 23 במאי 1990
↑  וייס מונה למאמן הקליפרס, באתר upi.com,‏ 21 ביולי 1993
↑  סיאטל מפטרת את וייס מאימון הקבוצה, באתר cbc.ca,‏ 3 בינואר 2006
↑  דנוור ממנה את וייס כעוזר מאמן, באתר kktv.com,‏ 17 באוגוסט 2017
אסתטיקה קוגניטיבית

הגישה הקוגניטיבית, אסתטיקה קוגניטיבית או קוגניטיביזם אסתטי (באנגלית: Aesthetic cognitivism) היא תאוריה ומתודולוגיה בפילוסופיה של האמנות ובפסיכולוגיה של האמנות (אנ'), הנשענת על תובנות ועקרונות של הפסיכולוגיה הקוגניטיבית. המתודולוגיה היא מטבעה רב-תחומית, בשל הסתמכותה על מחקרים במדעי הרוח, מדעי החברה והמדעים המדויקים, וכוללת מספר רב של גישות ושיטות ניתוח.
סקירה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הגישה הקוגניטיביות מהווה תגובת נגד למרבית המתודולוגיות ששלטו במחקרי אמנות, במיוחד בתורת הספרות ובתאוריה הקולנועית, שלא הסתמכו על מחקר מדעי. במחצית השנייה של המאה ה-20 חקר האמנות הסתמך לרוב על גישות ממדעי הרוח והחברה, בהן הגישות הפסיכואנליזה, סמיוטיקה, סטרוקטורליזם, פוסט-סטרוקטורליזם ומרקסיזם.
סקירה > הגישה הקוגניטיבית בקולנוע

הגישה הקוגניטיבית בתאוריה הקולנועית (Cognitive Film theory) הוצגה לראשונה באמצע שנות ה-80 בסדרה של מאמרים וספרים בנושא.[דרוש מקור] הכותבים החלו לנקוט בגישת מחקר שונה כלפי תאוריות קולנועיות ולימודי הקולנוע.[דרוש מקור]
ב-1985 דייוויד בורדוול העלה את הפופולריות של הגישה עם ספריו Narration in the Fiction Film ועם The classic Hollywood cinema שנכתב יחד עם ג'נט סטייגר וקריסטין תומפסון. הספרים הללו השפיעו בצורה משמעותית על חקר הקולנוע ובעיקר על הפסיכולוגיה של הצופה, שהתבססה על פסיכולוגיה קוגניטיבית. במקביל, בזמן שבורדוול עסק בפיתוח מתודה חדשה בלימודי הקולנוע, הפילוסוף נואל קרול עסק בניסיון להפריך את התאוריות המקובלות. קרול יצא כנגד הגישה הפסיכוסמיוטית של סטפן הית' ומאוחר יותר ביקר את התאוריות של לאקאן, אלתוסר ובארת בספרו "מסטיפיקציית סרטים" (Mystifying Movies) משנת 1988. בורדוול וקרול ערכו יחד את האנתולוגיה "פוסט-תיאוריה: רקוסטרוקציה של לימודי קולנוע" (Post-Theory: Reconstructing Film Studies) ב-1996.
ראו גם

תאוריה קולנועית
תאוריה פנומנולוגית קולנועית
לקריאה נוספת

Arnold, M. B. Emotion and personality. New York: Columbia University Press. 1960. 180-182.
Caroll, Noël. "The Power of Movies". Daedalus, 114 (1985): 79-103.
הערות שוליים

↑  Aesthetics and Cognitive Science באתר האנציקלופדיה לפילוסופיה של סטנפורד (באנגלית)
↑  Bordwell, D. (1985). Narration in the Fiction Film. Madison, WI: University of Wisconsin Press.
↑  Bordwell, David; Janet Staiger; Kristin Thompson (1985). The Classical Hollywood Cinema: Film Style and Mode of Production to 1960. New York: Columbia University Press.
↑  Mystifying Movies: Fads and Fallacies in Contemporary Film Theory, New York, Columbia University Press, 1988.
↑  Post-Theory: Reconstructing Film Studies (edited with David Bordwell), Madison, University of Wisconsin Press, 1996.
אתל ריד

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1874 ניובריפורט, ארצות הברית 
 פטירה:  1 במרץ 1912 (בגיל 37) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 תחום יצירה:  גרפיקה 
 
אתל ריד (באנגלית: Ethel Reed;‏ 13 במרץ 1874 – 1912) הייתה גרפיקאית אמריקאית מוכרת בעולם. בשנות ה-90 של המאה ה-19 קיבלו עבודותיה שבחים באמריקה ובאירופה.
ביוגרפיה

אתל ריד נולדה בניובוריפורט, מסצ'וסטס, ב־13 במרץ 1874, היא הייתה בת של אדגר יוגין ריד, צלם מקומי ואם אירית אמריקאית. אביה נפטר כשהייתה בגיל ההתבגרות, וכתוצאה מכך סבלו אתל ואמה.
לאחר שעברו לבוסטון בשנת 1890, היא למדה בבית הספר לאמנות של קוולס בשנת 1893, ואחרי 1894 החלה לקבל שבחים על איוריה.
היופי והנעורים של ריד משכו את תשומת לבה של אמנית ניובוריפורט לורה הילס, שהפכה למנטורית שלה. במהלך תקופתה בבוסטון היא השיגה תהילה לאומית כמעצבת פוסטרים בעודה בתחילת שנות העשרים לחייה. היא הכינה סדרות רבות של פוסטרים ואיורי ספרים בפחות משנתיים.
באמצע שנות ה-90 התארסה לחברה האמן פיליפ לסלי הייל, שאביו אדוארד אוורט הייל היה בוסטונאי בולט. עם זאת, האירוסים בוטלו.
בשנת 1896 נסעה עם אמה לאירופה. בשנת 1897 הם התיישבו בלונדון שם עבדה ריד כמאיירת, בפרט עבור "הספר הצהוב" - רבעון ספרותי, שהוקם יחד על ידי אוברי בירדסלי.
היו לה שני ילדים ממאהבים שונים.
היא התוודעה לדמויות ספרותיות ואמנותיות חשובות בימיה: הסופר ריצ'רד לה גאליאן, האדריכלים ברטרם גודואה וראלף אדמס קראם, הצלם פרד הולנד דיי. היא גם דגמנה לפחות שלוש פעמים לדיוקנאות אצל הצלמת פרנסס בנג'מין ג'ונסטון.
בקריירה הקצרה שלה, אתל ריד השיגה הכרה כאחת מהמאיירות והגרפיקאיות הבולטות בתקופתה ונשארת אחת הדמויות המסתוריות ביותר של העיצוב הגרפי האמריקאי.
מוות

חייה בלונדון, אינם מתועדים וברורים. עם זאת נראה כי בהמשך חייה פנתה לסמים ואלכוהול לאחר שנים של אכזבה.
נראה שהיא מתה בשנתה בשנת 1912, בגיל 38. הביוגרף שלה טען כי אלכוהוליזם והשימוש בתרופות שינה תרמו למותה.
רשימת יצירות

Boston Sunday Herald (1895)
Boston Illustrated (1895)
Lily Lewis Rood, Pierre Puvis de Chavannes: A Sketch (Boston: L. Prang & Co., 1895)
Albert Morris Bagby, Miss Träumerei: A Weimar Idyl (Boston: Lamson, Wolffe & Co., 1895)
Gertrude Smith, The Arabella and Araminta Stories (Boston: Copeland & Day, 1895)
Julia Ward Howe, Is Polite Society Polite? (Boston: Lamson, Wolffe & Co., 1895)
Charles Knowles Bolton, The Love Story of Ursula Wolcott (Boston: Lamson, Wolffe, & Co., 1896)
Mabel Fuller Blodgett, Fairy Tales (Boston: Lamson, Wolffe, & Co., 1896)
Louise Chandler Moulton, In Childhood's Country (Boston: Copeland & Day, 1896)
Time and the Hour, (1896)
Richard Le Gallienne, The Quest of the Golden Girl: A Romance (London: John Lane, 1897)
The Yellow Book, Volumes XII (January, 1897) and XIII (April, 1897)
Agnes Lee, The Round Rabbit and Other Child Verse (Boston: Copeland & Day, 1898).
The Sketch, Volume 21 (6 April 1898)
הערות שוליים

↑  Ethel Reed, The Beautiful Poster Lady Who Disappeared, New England Historical Society, ‏2015-04-05
↑  Ethel Reed | Museu Nacional d'Art de Catalunya, www.museunacional.cat
↑  Facebook, Twitter, Pinterest, Tumblr, Email, Ethel Reed and the poster craze, National Museum of American History, ‏2015-03-23 (באנגלית)
↑  Ethel Reed | GD 203
↑  David W. Kiehl, American Art Posters of the 1890s in The Metropolitan Museum of Art, including the Leonard A. Lauder Collection, 1987
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14972747s (data)  GND: 1025499182  ISNI: 0000 0003 7156 8181  KulturNav: 091fdc38-b175-40cb-b109-36b0615ef46b  LCCN: nr2001005601  NTA: 364003367  RKD: 108579  ULAN: 500112797  VIAF: 253322203   WorldCat (עם VIAF): 253322203 
אתל ריד, איור כריכת ספר ״מיס טראומרל״
בא לי לחבק אותך

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"בא לי לחבק אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית עדן בן זקן. השיר יצא לאור ב-21 במאי 2018, כסינגל השני מתוך אלבומה הרביעי חיים שלי, על ידי חברת התקליטים NMC יונייטד אנטרטיינמנט.
בשונה משאר שירי האלבום, לא הצליח השיר להיכנס אל מצעד השירים של מדיה פורסט.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי עדן חסון והופק על ידי יעקב למאי. השיר הוא בלדה ים-תיכונית, ובן זקן שרה בו על רצונה לחבק את בן הזוג שלה, ועל כך שהיא אוהבת אותו למרות הכל.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ הנלווה של השיר, העלתה עדן בן זקן לערוץ היוטיוב שלה את האודיו שלו ב-21 במאי 2018. באודיו ניתן לראות את עטיפתו של הסינגל. בנוסף לכך, ניתן לראות באודיו את מילותיו של השיר.
נכון למאי 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על כ-10 מיליון צפיות.
ביקורת

השיר זכה לביקורות מעורבות. מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי סקר את השיר בחיוב, תוך שהעניק לו ציון של שלושה כוכבי זהב מתוך חמישה, בעוד דודי פטימר סקר את השיר בשלילה, תוך שיצא על השימוש בעברית קלוקלת בשיר ואמר כי ”לפני מספר שנים, שיר עם שגיאות כאלו לא רק שלא היה עובר שידור רדיו, אלא אף היה נגנז והזמרת הייתה מקבלת הוראה להקליטו מחדש עם עברית תקנית.”
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
הערות שוליים

1 2 3  בא לי לחבק אותך, יוסי חרסונסקי, באתר יוסמיוסיק, ‏21 במאי 2018
↑  השיר "בא לי לחבק אותך", באתר www.israelhayom.co.il
↑  Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון)
↑  עדן בן זקן - בא לי לחבק אותך, באתר Spotify, ‏21 במאי 2018
1 2 3 4  עדן בן זקן - הערוץ הרשמי (2018-05-21), עדן בן זקן - בא לי לחבק אותך, נבדק ב-2019-06-14
↑  דודי פטימר, ‏לא למדה מ"הללויה": השיר מלא השגיאות של עדן בן זקן לא ראוי לשידור, באתר מעריב אונליין, 21 במאי 2018
| עדן בן זקן |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | מלכת השושנים • תאמין לי • לזאת שניצחה • חיים שלי • מועבט • עם או בלי לאהוב • 7 • דם שלי |  |
| אלבומים אחרים | Live קיסריה 2022 • הרמיקסים • מופע העשור (Live) |  |
| ערכים קשורים | NMC • ארומה מיוזיק • "אקס פקטור ישראל" |  |
| עדן בן זקן – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מלכת השושנים | "מנגינה" • "מלכת השושנים" • "שיכורים מאהבה" • "פיסה מזכרוני" • "אלבינה" |  |
| תאמין לי | "תאמין לי" • "כל העיר שלנו" • "תזיזו" • "אף אחד" • "אין לי אותך" • "הייתי חוזרת" |  |
| לזאת שניצחה | "לזאת שניצחה" • "רציתי" • "כולם באילת" • "צועקת" |  |
| חיים שלי | "תל אביב בלילה" • "בא לי לחבק אותך" • "חיים שלי" • "מקסיקו" • "מילה של גבר" • "יאסו" • "תגיד לי Je t'aime" • "חצי מדינה" • "תרקדו" |  |
| מועבט | "אגרוף" • "כשתבוא" • "קוקוריקו" • "אהבה של אמא (חיים שלי)" • "אנא מג'נונה" • "חיים מאושרים" • "מתגעגעת אותך" • "הגענו הבנות" • "מועבט" • "ברחובות של תל אביב" • "איך אתה הולך" |  |
| עם או בלי לאהוב | "עם או בלי לאהוב" • "סירי" • "מה איתי" • "ניסיתי" • "אלף כוכבים" • "עשית לי טוב" • "WTF" • "הבת שלך" • "שוב תגיד לי בואי" • "דינרו" • "פילטרים יפים" • "כמה שנים" • "מה קרה?" • "ממתק" • "בסוף כל יום" |  |
| 7 | "חמסה" • "משחק קלפים" • "ילדת רחוב" • "עמנואלה" • "כינורות" • "ראשון בבוקר" • "להיות שלך" • "ריגוש זמני" • "מילה טובה" |  |
| דם שלי | "דם שלי" • "היית אחותי" • "תמיד נשאר אני" • "חיפשתי אותו בנרות" |  |
| סינגלים אחרים | "הללויה" • "Fresh" • "שונה מהנוף" • "Bonsoir" • "הזמן שלנו" • "והיא שעמדה" • יש בי אהבה" • "קטן עלינו" • "מקלט בטוח" • "תהמר עליי" • "מי אני בלעדיך" • "מלאכים" • "100 קילומטר" • "מסיבת הרווקות" • "נשבעת אמונים" • "עוד טיפה" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מקסיקאנה" • "Godparent" |  |
| שירים אחרים | "הפשע המושלם" ‏•‏‏ "אולי תִּפָּתַח הדלת" |  |
בא לי אותך

"בא לי אותך" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית נועה קירל, השיר יצא לאור ב-28 ביוני 2018, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות, השיר משלב את סגנונות הפופ וההיפ הופ. בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
כמו כן, השיר היווה חלק מפסקול המופע PLAY פסטיגל, בו השתתפה קירל.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ המלא שיצא עבור השיר בוים על ידי דורון סרי והועלה לערוץ היוטיוב של נועה קירל ב-28 ביוני 2018, בקליפ ניתן לראות את קירל רוקדת בשדה תעופה לצלילי השיר בליווי רקדניות.
הופעות חיות

במסגרת מופע Play פסטיגל ביצעה קירל את השיר בגרסת מאשאפ עם השירים פלוס אחד ואהבה בסוף הקיץ יחד עם יהונתן מרגי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 1 |  |
הערות שוליים

↑  בא לי אותך, נבדק ב-2020-04-04
↑  בא לי אותך / פלוס אחד / אהבה בסוף הקיץ, נבדק ב-2020-04-04
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
ארני פרין

| --- | --- |

 לידה:  29 ביולי 1925 סולט לייק סיטי, יוטה, ארצות הברית
 פטירה:  27 בדצמבר 2022 (בגיל 97)
 שם מלא:  צ'ריטון ארנולד פרין הבן
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.88 מטרים
 מספר:  22
 מכללה:  אוניברסיטת יוטה
 דראפט:  בחירה מספר 59, 1948 מיניאפוליס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1948–1951:  מיניאפוליס לייקרס
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA ‏(1949, 1950)
 קבוצות כג'נרל מנג'ר
 1972–1974:  יוטה סטארס
 
צ'ריטון ארנולד פרין הבן (באנגלית: Chariton Arnold Ferrin Junior; ‏29 ביולי 1925 − 27 בדצמבר 2022) היה כדורסלן, מאמן ומנהל אמריקאי. הוא זכה עם מיניאפוליס לייקרס באליפויות ליגת ה-BAA וה-NBA ב-1949 וב-1950.
ביוגרפיה > ראשית חייו

פרין נולד בסולט לייק סיטי, בירת מדינת יוטה שבארצות הברית. אמו נפטרה כשהיה בן שלוש. לאחר מכן, אביו, ארן, התעסק בעבודה בתחנת השירות ובחברת משלוחי הנפט הקטנה שבבעלותו. ארן החליט שהוריו ייקחו על עצמם את הטיפול בבנו, ופרין התגורר עם סבו וסבתו. פרין למד בתיכון אוגדן בעיר אוגדן שביוטה.
ביוגרפיה > קריירת מכללות

בזמן ששיחק באוניברסיטת יוטה, זכה פרין בפרס ה-MOP של טורניר אליפות המכללות בכדורסל ב-1944, כאשר היוטס זכו באליפות ה-NCAA עם ניצחון על דארטמות', 42–40 בהארכה. הוא קלע 22 נקודות במשחק והיה הפרשמן הראשון שזוכה בפרס. בשנת 1945 העמיד פרין ממוצעים של 17.5 נקודות למשחק, ונבחר כקונצנזוס אול-אמריקן. לאחר סיום העונה הסדירה, הוא וחבר לקבוצה פרד שפילד גויסו לכוחות המזוינים, ולא היו זמינים לטורניר ה-NCAA. לאחר שנה בצבא, פרין חזר לקבוצה ועזר ליוטה לזכות בטורניר ההזמנה הלאומי (National Invitation Tournament, NIT) של 1947, וסיים שני במירוץ לפרס ה-MVP בטורניר. באותה תקופה, ה-NIT היה יוקרתי כמו טורניר ה-NCAA.
בתור סיניור, העמיד פרין ממוצעים של 14.1 נקודות למשחק, והפך ליחיד באוניברסיטת יוטה שזוכה בתואר אול-אמריקן ארבע פעמים. מספר 22 שלו הוצא לגמלאות על ידי האוניברסיטה.
ביוגרפיה > קריירת מקצועית

פרין שיחק מקצוענית במשך שלוש שנים במיניאפוליס לייקרס מ-1949 עד 1951 תחת המאמן ג'ון קנדלה. הם זכו באליפות ה-BAA (לימים נודעה כ-NBA) ב-1949 ובאליפות ה-NBA ב-1950. הוא היה בין חמשת הקלעים המצטיינים בשתי קבוצות האליפות, עם ממוצעים של 7.3 נקודות למשחק ב-1948/49 ו-5.4 ב-1949/50. פרין קבע את שיא הקריירה שלו במשחק בשנת הרוקי שלו ב-19 בפברואר 1949, כשקלע 22 נקודות בניצחון על פרובידנס סטימרולרס. הוא סיים את הקריירה שלו עם 1,037 נקודות בסך הכל וממוצע של 5.8 נקודות למשחק בלייקרס.
פרין הוכנס להיכל התהילה של כדורסל המכללות בשנת 2008, ולהיכל הכבוד של אזור Pac-12 בשנת 2012.
ביוגרפיה > שנים מאוחרות

לאחר קריירת המשחק שלו, פרין היה חבר במועצת הספורט באוניברסיטת יוטה והיה פרשן ברדיו עבור קבוצות הכדורסל והפוטבול של האוניברסיטה. הוא היה הג'נרל מנג'ר של יוטה סטארס מליגת ה-ABA מ-1972 עד 1974, ושימש כמנהל הספורט באוניברסיטת יוטה מ-1976 עד 1985. תחת פרין, יוטה זכתה ב-10 אליפויות לאומיות וב-15 אליפויות אזוריות. תוכנית ההתעמלות של היוטס זכתה בארבע אליפויות לאומיות, וקבוצת הכדורסל לגברים העפילה ארבע פעמים לשמינית גמר טורניר ה-NCAA.
פרין הלך לעולמו בנסיבות טבעיות ב-27 בדצמבר 2022, בגיל 97.
ביוגרפיה > סטטיסטיקות קריירה ב-BAA/NBA > עונה סדירה

| --- | --- |
עונה†: זכה באליפות ה-BAA או ה-NBA
מודגש: שיא קריירה
| עונה | קבוצה | משחקים | אחוזים מהשדה | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים למשחק | אסיסטים למשחק | נקודות למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1948/1949† | מיניאפוליס | 47 | .344 | .664 | – | 1.6 | 7.3 |
| 1949/1950† | מיניאפוליס | 63 | .333 | .697 | – | 1.5 | 5.4 |
| 1950/1951 | מיניאפוליס | 68 | .319 | .695 | 4.0 | 1.6 | 5.2 |
| קריירה | קריירה | 178 | .332 | .686 | 4.0 | 1.6 | 5.8 |
ביוגרפיה > סטטיסטיקות קריירה ב-BAA/NBA > פלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | אחוזים מהשדה | אחוזים מהעונשין | ריבאונדים למשחק | אסיסטים למשחק | נקודות למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1949† | מיניאפוליס | 10 | .338 | .667 | – | 2.1 | 8.2 |
| 1950† | מיניאפוליס | 12 | .340 | .552 | – | 2.5 | 6.8 |
| 1951 | מיניאפוליס | 7 | .333 | .944 | 4.7 | 2.3 | 5.9 |
| קריירה | קריירה | 29 | .338 | .685 | 4.7 | 2.3 | 7.1 |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Furlong, Josh (27 בדצמבר 2022). "Former Runnin' Utes great Arnie Ferrin dies at 97 on Tuesday morning". KSL.com. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ferrin, Josh; Ferrin, Tres (2012). Blitz Kids: The Cinderella Story of the 1944 University of Utah National Championship Basketball Team. Gibbs Smith. pp. 31–34. ISBN 9781423624943. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2  Facer, Dirk (9 בפברואר 2012). "Utah's Arnie Ferrin to be inducted into Pac-12 Basketball Hall of Honor". Deseret News. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "NCAA Men's Basketball's Finest" (PDF). National Collegiate Athletic Association. p. 47. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Seven-Foot Ag Center Tops 400 Points Twice". Salt Lake Telegram. 21 במרץ 1945. p. 15. נבדק ב-28 בדצמבר 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Welti, Carl (21 במרץ 1945). "Utah's NCAA Champions To Defend Title Without Services of Ferrin, Sheffield". The Daily Herald. p. 4. נבדק ב-28 בדצמבר 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Arnie Ferrin Named General Manager of the Utah Stars". 7 במאי 1972. p. 13. נבדק ב-28 בדצמבר 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Covitz, Randy (24 בנובמבר 2008). "Former Utah player made his mark early". The Kansas City Star. p. Extra2. נבדק ב-28 בדצמבר 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kragthorpe, Kurt; Newman, Josh; Monson, Gordon (28 בדצמבר 2022). "Arnie Ferrin, former Utah basketball star and athletic director, has died". The Salt Lake Tribune. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lakers Stop Providence". Minneapolis Sunday Trubune. 20 בפברואר 1949. p. S1. נבדק ב-29 בדצמבר 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2011–12 Hall of Honor Class Announced". Pac-12 Conference. 7 בפברואר 2012. אורכב מ-המקור ב-12 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Arnie Ferrin Leaves Utah Stars, Accepts Post with University". 18 בספטמבר 1974. p. 6B. נבדק ב-28 בדצמבר 2022 – via Newspapers.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Polacheck, Laura (27 בדצמבר 2022). "Utah basketball great Arnie Ferrin passes away at age 97". Fox 13. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Coles, Joe (28 בדצמבר 2022). "University of Utah basketball legend, athletic director Arnie Ferrin dies at 97". Deseret News. נבדק ב-28 בדצמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
ביקז'רץ

| --- | --- |
סמל ביקז'רץסמל ביקז'רץ

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת מזקבשד
 מושל:  Csaba Vasas
 שטח:  37.25 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  900 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°57′35″N 20°30′03″E﻿ / ﻿47.9596°N 20.500938888889°E﻿ / 47.9596; 20.500938888889 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://bukkzserc.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ביקז'רץ(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.ביקז'רץ  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ביקז'רץ (בהונגרית: Bükkzsérc) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה.
בביקז'רץ התגוררו יהודים בודדים.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 0 |  |
| 1880 | 24 | 1,090 |
| 1910 | 13 |  |
| 1920 | 1 |  |
| 1930 | 2 |  |
| 1941 | 1 | 1,743 |
ארלקינו

.
ארלקינו (באיטלקית: Arlecchino, בצרפתית: Harlequin) הוא אחת מדמויות המשרתים בקומדיה דל'ארטה.
ארלקינו 1671
ארלקינו בחרסינת מייסן מאת יוהאן יואכים קנדלר בהיכל לגיון הכבוד בסן פרנסיסקו
היסטוריה

לא ודאי מנין באה הדמות. התיעוד הראשון של הופעתה על הבמה הוא משנת 1262 במחזה "Jeu de la Feuillière" מאת אדם דה לה האל. הבליטה המופיעה במצח המסכה מצביעה על ההתפתחות המאוחרת יותר, אך מזכירה גם משהו שדוני, שטני, מה שמחזק את התאוריה על מקור זה של הדמות. hellecchino הוא שטן קטן באיטלקית. דנטה אליגיירי מציין בשיר ה-21 של התופת של "הקומדיה האלוהית" שדון בשם ארלקינו. למרות שמו, ארלקינו של הקומדיה דל'ארטה אינו מרושע, אלא ערמומי ותחבולן, ומסייע לאוהבים צעירים לגבור על המכשולים בדרכם. את העיצוב הסופי של המסכה קיבל ארלקינו על ידי השחקן טריסטנו מרטינלי, ששייך את ארלקינו להרי ברגמו.
תלבושת

התלבושת האופיינית של ארלקינו נוצרה מאוחר יותר: מעוינים בשני צבעים מתחלפים, שחור ואדום בדרך כלל. במהלך הדורות הופיעה הדמות לעיתים קרובות בלבוש ליצן, בוואריאציות שונות. לכובע לא הייתה צורה קבועה.
אופי

ארלקינו הוא אנרגטי ובעל תחבולות; זריז ואקרובטי, מעין ליצן ערמומי. כמשרת הוא יודע לתמרן את מעסיקיו ולהשיג את מטרתו. יש בו שילוב של פשטות עממית, גסות וחספוס ביחד עם שנינות, לבביות וחן. הוא מחזר אחר שותפתו לתחבולות, קולומבינה, אך גם אחרי משרתות אחרות. מאופיין גם בכך שהוא תמיד רעב וצמא.
ראו גם

פנטלונה
קפיטנו
דוטורה
פיארו
פולצ'ינלה
ארמאוויה

ארמאוויה (ארמנית: Արմավիա) הייתה חברת התעופה הלאומית של ארמניה, ובסיסה שכן בנמל התעופה הבינלאומי בירוואן.
תולדות החברה

ארמאוויה נוסדה בשנת 1996 אבל החלה לטוס רק בשנת 2001 ליעדים ברוסיה וטורקיה. בשנת 2002 רכשה החברה הרוסית "S7 איירליינס" את רוב מניותיה של ארמאוויה אך בשנת 2005 מכרה את מניותיה למשקיעים פרטיים. החברה הכריזה על הליך פירוק  ב-29 במרץ 2013 והשעתה את כל טיסותיה.
צי המטוסים (אוקטובר 2009)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| איירבוס A319 | 1 | 136 |  |
| איירבוס A320 | 1 | 148 |  |
| קנדאיר CRJ-200 | 2 | 50 |  |
| סוחוי סופרג'ט 100 | 0 (1) | 95 | מאוחסן בשדה תעופה במוסקבה |
| יאקובלב יאק-42 | 1 | 120 |  |
| בואינג 737-500 | 2 | 108 |  |
| איירבוס A321 | 1 | 220 |  |
הערות שוליים

↑  Armenian “Armavia” goes bankrupt: future of national air traffic under question
ביקוש מלאכותי

ביקוש מלאכותי (מוכר גם כביקוש מזויף או צורך מלאכותי) הוא מצב שבו נוצר ביקוש למוצר או שירות באמצעות מניפולציה שבלעדיה לא היה נותר ביקוש שוטף למוצר. לביקוש מלאכותי ולמניפולציה היוצרת אותו יש השלכות רבות על תחומים כגון מיקרו כלכלה ופרסום.
דוגמאות לביקוש מלאכותי

דוגמה ליצירת ביקוש מלאכותי ניתן למצוא בתחומים השונים בכלכלה. בשוק ניירות ערך ביקוש מלאכותי יכול לקבל ביטוי בתהליך הנקרא הרצת מניות, שהיא עבירה מסוג פשע.
בתחומים רבים מוכרים יכולים לייצר מראית עין של ביקוש מלאכותי על ידי הבאת קונים רבים המציעים מחירים מעבר למחירי השוק, באופן שגורם לקונה הפוטנציאלי להעלות את הצעתו. הדבר אף מוכר כאסטרטגיה במכירה פומבית.
אמצעים ליצירת ביקוש מלאכותי

האמצעים ליצירת ביקוש מלאכותי משתנים בהתאם לתחום הכלכלי של המוצר. פרסום סטנדרטי באמצעי תקשורת המונים יכול ליצור ביקוש מלאכותי לטובין ולשירותים שונים. בשילוב עם אמצעים נוספים להעברת מסרים כגון מאמרים בעיתונות ובמהדורת החדשות ניתן גם לייצר ביקוש מלאכותי לעמדות פוליטיות שונות מה שבהקשרים מסוימים מכונה ספין תקשורתי. שמועות המוחדרות בכוונה תחילה או לא יכולות להשיג גם כן בתנאים מסוימים מצב של ביקוש מלאכותי למשל על ידי הפצת שמועה שמוצר מסוים עומד לאזול מהמלאי.
ראו גם

שורט סקוויז
בואנדה

| --- | --- |

 מדינה:  הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
 מחוז:  מחוז טשואפה
 גובה:  כ־375 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  36,158 (2009)
 קואורדינטות:  0°13′S 20°52′E﻿ / ﻿0.22°S 20.86°E﻿ / -0.22; 20.86 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו מוגדלת) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. בואנדה(למפת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו רגילה) קינשאסה לובומבאשי מבוג'י-מאיי קיסנגני בוקאבו טשיקאפה קיקוויט בוניה אנגולה זמביה טנזניה בורונדי רואנדה אוגנדה דרום סודאן הרפובליקה המרכז-אפריקאית קונגו האוק. האטל. בואנדה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בואנדה (באנגלית: Boende) היא בירת מחוז טשואפה (אנ') ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו. נכון לשנת 2009, אוכלוסיית עיר עומדת על 36,158.
גאוגרפיה

העיר ממוקמת מעט מדרום לקו המשווה, בגובה של כ־375 מטרים מעל פני הים, בלב אגן הקונגו. עובר בה נהר טשואפה (אנ'), יובל של נהר בוסירה (אנ') (שהוא יובל של נהר הקונגו). העיר מרוחקת כ־45 קילומטרים מהגבול עם הרפובליקה של קונגו.