stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריקוד השלדים
מדיה ביתית

ריקוד השלדים הופץ לצפייה ביתית ב-4 בדצמבר 2001 באוצרות וולט דיסני: סימפוניות טיפשיות – הסרטים המוזיקליים המונפשים ההיסטוריים וב-2 בדצמבר 2002 באוצרות וולט דיסני: מיקי מאוס בשחור לבן.
מדיה ביתית > משחק וידאו

הסרט מופיע במשחק הווידאו Epic Mickey 2: The Power of Two כסרט קצר שניתן לנעילה.
מדיה ביתית > מוזיקה

היוצר BliSS הפיק שיר מוזיקה אלקטרונית באורך הסרט ה"מדבב" את הסרט.
הערות שוליים

↑  Walt Disney Animation Studios (15 באוקטובר 2015). "Silly Symphonies - The Skeleton Dance". ארכיון מ-2021-12-21 – via YouTube. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Talking Shorts". Variety: 42. 17 ביולי 1929. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "TOPICS OF THE TIMES". timesmachine.nytimes.com (באנגלית). ארכיון מ-6 במאי 2022. נבדק ב-2022-02-26. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Silly Symphonies: The Historic Musical Animated Classics DVD Review". DVD Dizzy. ארכיון מ-25 בפברואר 2021. נבדק ב-20 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Mickey Mouse in Black and White DVD Review". DVD Dizzy. ארכיון מ-1 במרץ 2021. נבדק ב-19 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  BLiSS (2013-10-30), BLiSS - The Skeleton Dance, נבדק ב-2024-08-31
יורם יעקבי

| --- | --- |
יורם יעקבי, 2013
יורם יעקבי, 2013
 לידה:  29 במרץ 1957 (בן 67) ישראל
 מדינה:  ישראל
 תפקיד:  מנכ"ל מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח לשעבר
 תואר:  תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון
 בת זוג:  גלי יעקבי
יורם יעקבי (נולד ב-29 במרץ 1957) הוא איש מחשבים ששימש מנכ"ל מיקרוסופט ישראל מחקר ופיתוח - מרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל, משנת 2011 ועד סוף 2017.
כיום, משמש כיו״ר הוועד המנהל של עמותת תפוח, במטרה לצמצם את הפער הדיגיטלי בישראל.
ביוגרפיה

יורם נולד בקריית מוצקין ב-29 במרץ 1957. הוא בעל תואר ראשון במדעי המחשב מהטכניון. בשנת 1983 החל את הקריירה שלו באלביט, שבה עסק בתכנות מערכת תקשורת חדשנית בזמן אמת למטוסי חיל האוויר. ב-1984 הצטרף לאינטל שבה עבד 9 שנים בתפקידי הנדסה, ייעוץ והדרכה ובכלל זה שיתופי פעולה עם חברות מובילות בישראל והובלת צוות פיתוח של Unix ו-X-Windows במטה אינטל בארצות הברית.
ב-1993 הצטרף למיקרוסופט ובמשך 11 שנות עבודתו במטה החברה ברדמונד מילא שורה של תפקידי פיתוח תוכנה וניהול פיתוח תוכנה של מוצרים וטכנולוגיות וביניהם: Windows 95, NetMeeting, Microsoft Reader, ClearType, MSN Communities, Microsoft Rights Management (DRM) Server ועוד. בתפקידו האחרון ברדמונד שימש כמנהל קבוצה בחטיבת Information Worker והיה אחראי לפיתוח Office Information Bridge Framework.
בשנים 2004–2008 שימש בתפקיד סגן נשיא בכיר באמדוקס, ספקית מובילה של תוכנה לתעשיית הטלקום. באמדוקס הוביל את פיתוח סל המוצרים של החברה בתפקידיו כראש ארגון פיתוח המוצרים של החברה ומאוחר יותר כמנהל התפעול של קבוצת המוצרים.
בשנת 2008 חזר לחברת מיקרוסופט ובמשך שלוש שנים כיהן כ-CTO במרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל. תחומי אחריותו כללו הובלת מעבדות וקבוצות החדשנות, שיתופי פעולה של מרכז המו"פ עם האקדמיה והתעשייה המקומית וכן את הקשרים הטכנולוגיים עם מטה החברה בארצות הברית. כמו כן, מיסד במסגרת תפקידו הסכמי שיתוף פעולה עם האוניברסיטאות המובילות בישראל והיה מעורב באופן ישיר במרבית הרכישות של מיקרוסופט בישראל בשנים הללו.
בשנת 2011 מונה למנכ"ל מרכז המחקר והפיתוח של מיקרוסופט בישראל. תחת ניהולו גדל מרכז הפיתוח בישראל והפך למרכז מו"פ גלובלי אסטרטגי של מיקרוסופט. מרכז המחקר והפיתוח בישראל מנה בשנת 2017 למעלה מ-1,000 עובדים העוסקים בתחומי Cybersecurity, Business Analytics, Consumer Analytics, Hardware וכן מעבדות וקבוצות חדשנות.
מרכז הפיתוח של מיקרוסופט בישראל מתפרש על פני מספר ערים – מרכז הפיתוח בהרצליה, מרכזי הפיתוח בחיפה ונצרת, וכן Microsoft Accelerator בתל אביב. יעקבי הוביל את קשרי מיקרוסופט בקהילה הטכנולוגית הכוללים, בין היתר, רכישה של חמש חברות ישראליות בשלוש השנים האחרונות וכן משמש כמנהל פורום ה -Multinational companies ב-Israeli Advanced Technologies Industries, פורום המונה 50 מנכ"לים של תאגידים בינלאומיים בתחום ההיי-טק.
בספטמבר 2017 הודיע על פרישתו ממיקרוסופט בסוף השנה. למחליפו מונה אסף רפפורט.
יורם יעקבי הוא שותף להגשת 23 פטנטים, 17 מהם אושרו עד היום. ביוני 2017 נבחר יורם לחבר הנאמנים של הטכניון ("הקורטוריון"). הוא פעיל בקידום דור העתיד הטכנולוגי בישראל, וכן הבטחת שילוב פריפריה חברתית וגאוגרפית במקצועות המדעיים. יורם פועל לקידום ושילוב החברה הערבית בתחומים אלו. כמו כן, הוא כתב מדריך טיולים על קפריסין – מדריך שיחור לקפריסין.
יורם יעקבי הוא יו״ר הוועד המנהל של עמותת תפוח, העמותה לקידום עידן המידע בישראל.
במישור אישי

נשוי לגלי ואב לשלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  יורם יעקובי מחליף את משה ליכטמן כמנהל מרכז המו"פ של מיקרוסופט בישראל, באתר TechTime‏, 1 ביוני 2011
↑  רפאל קאהאן,'"`UNIQ--nowiki-00000001-QINU`"'לאחר 20 שנה: מנכ"ל מרכז המו"פ של מיקרוסופט בישראל, יורם יעקובי, עוזב את החברה, באתר כלכליסט, 14 בספטמבר 2017
↑  מבנה ארגוני – עמותת תפוח – Appleseeds
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438328005171  PLWABN: 9810593680405606  ISNI: 0000 0004 0887 145X  VIAF: 301993277   WorldCat (עם VIAF): 301993277
מוצאים את דורי

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  אנגוס מקליין, אנדרו סטנטון 
 הופק בידי:  לינדזי קולינס
 תסריט:  אנדרו סטנטון, ויקטוריה סטראוז 
 עריכה:  אקסל גדס 
 מדבבים:  אלן דג'נרס   אלברט ברוקס   אד אוניל   דיאן קיטון   אידריס אלבה   דומיניק וסט   סיגורני ויבר   וילם דפו   היידן רולנס   יוג'ין לוי   טיי בורל   קייט מקינון
 מוזיקה:  תומאס ניומן
 צילום:  ג'רמי לסקי, איאן מגיבן 
 אנימטור:  Paul Mendoza 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פיקסאר
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית17 ביוני 2016 ישראל17 ביוני 2016 (טרום בכורה) ישראל23 ביוני 2016
 משך הקרנה:  97 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית (דובב למגוון שפות, וביניהן עברית)
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט פלאשבק, סרט מונפש, סרט הרפתקאות, סרט לכל המשפחה 
 מקום התרחשות:  קליפורניה 
 תקציב:  200 מיליון דולר
 הכנסות:  1.028 מיליארד דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   pixar2015
 סרט קודם:  מוצאים את נמו (2003)
 disney.com/FindingDory
 דף הסרט ב־IMDb
 
לוגו הסרט באנגלית
מוצאים את דורי (באנגלית: Finding Dory) הוא סרט אנימציה ממוחשבת אמריקאי של חברת וולט דיסני ופיקסאר, שיצא לאקרנים ב-17 ביוני 2016.
זהו סרט המשך לסרט "מוצאים את נמו", המתרחש שנה לאחר הסרט הקודם. הסרט בוים אנדרו סטנטון ועוקב אחר דורי, אחת הדמויות הראשיות מהסרט הקודם. בניגוד לסרט הקודם, שדיבובו בוים על ידי שפרירה זכאי ובו שונה שמה של דורי לדוגי, שרית וינו אלעד ושרון כהן השאירו את שמה המקורי בסרט זה. הדיבוב הוקדש גם לזכרה של רמה מסינגר שנפטרה שנה לפני הפקת דיבוב הסרט. סרט זה היה הסרט הראשון שדובב באולפנים שהוקמו על ידי שרון כהן לאחר שעזב את אולפני אלרום.
ב-9 באוקטובר חצו הכנסות הסרט את רף מיליארד דולר ובכך הפך לסרט האנימציה החמישי שמכניס סכום זה.
מדבבים

| דמות | דיבוב באנגלית | דיבוב בעברית | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| דורי | אלן דג'נרס | טלי אורן | בקטעים הלקוחים מהסרט הראשון (שם הייתה קרויה "דוגי"), נעשה שימוש בהקלטות המקוריות של המדבבת הקודמת רמה מסינגר |
| דורי הקטנה | סלואן מוראי | יהלי אלעד |  |
| דורי הנערה | לוסיה גדס | שחר קדוש |  |
| מרלין | אלברט ברוקס | ליאור זוהר | בסרט הקודם בגרסה העברית נקרא בר-דג |
| נמו | היידן רולנס | אפיק רוזן |  |
| ג'ני, אמא של דורי | דיאן קיטון | ניצה שאול |  |
| צ'ארלי, אבא של דורי | יוג'ין לוי | דן תורן |  |
| קארמה, כרישה לווייתנית קצרת רואי, חברת ילדות של דורי | קייטלין אולסון | רונה בקרמן | בדיבוב באנגלית נקראת דסטיני |
| ביילי, לבנתן לבן | טיי בורל | יפתח אופיר |  |
| האנק, תמנון | אד אוניל | אוהד שחר |  |
| פלוק, אריה ים קליפורני | אידריס אלבה | יורם יוספסברג |  |
| רודר, אריה ים קליפורני וחברו של פלוק | דומיניק וסט | שמחה ברבירו |  |
| דב ו"אחותה" פלו | ויקי לואיס | מיה קדוש |  |
| מר ריי | בוב פיטרסון | אלחי לויט |  |
| קראש | אנדרו סטנטון | אלדד פריבס |  |
| כרוז המרכז לחקר ימי | סיגורני ויבר | ענת ניב |  |
| גיל | וילם דפו | שרון כהן |  |
| אשתו של הדג סטן | קייט מקינון |  |  |
גרסת הדיבוב של הסרט הוקדשה לזכרה של השחקנית רמה מסינגר, שדיבבה את דורי בגרסה העברית של "מוצאים את נמו" ונפטרה בסמוך להופעת הטריילר הראשון, באוגוסט 2015. במאי 2016, השחקנית טלי אורן הודיעה בחשבון האינסטגרם שלה שתיכנס לנעלים שהותירה אחריה מסינגר ואמרה:
גאה כל כך... ומרוגשת. שמחה שנפלה בחלקי הזכות לדבב את דורי - בסרט ההמשך של ״מחפשים את נמו״ שיצא בקיץ הקרוב. מקדישה כל מילה באהבה עצומה לרמה מסינגר אהובתי שדיבבה את דורי בסרט הראשון ולצערי כבר לא איתנו. רמה, את השראה גדולה בשבילי.
הפקה

בשנת 2005 נחתם הסכם בין מייקל אייזנר, מנכ"ל דיסני דאז, וסטיב ג'ובס מפיקסאר על הפקת סרטי המשך לסרטי פיקסאר שהופקו בין שנת 1995 ל-2005 במסגרת אולפני אנימציה חדשים. האולפן החל להפיק את צעצוע של סיפור 3, וסרטי המשך למפלצות בע"מ ומוצאים את נמו. לאחר מינויו של רוברט איגר למנכ"ל דיסני, הסכמי החוזה נפתחו מחדש - האולפן נסגר, ובוטלו כל הסרטים שהופקו באותו אולפן.
אלן דג׳נרס שהביעה פעמים רבות בתוכנית האירוח שלה את רצונה לסרט המשך ל״מוצאים את נמו״, הכריזה רשמית על הסרט החדש ושמו ״מוצאים את דורי״ בתוכניתה באפריל 2013.


באפריל 2013 אישרה דיסני כי סרט ההמשך למוצאים את נמו ייקרא "מוצאים את דורי", וכי אלן דג'נרס תדבב את דורי, ואלברט ברוקס את מרלין. בנוסף, אלן דג'נרס אמרה:
חכיתי ליום הזה במשך זמן רב, רב, רב, רב, רב מאד. אני לא כועסת, אני מכירה את האנשים בפיקסאר והם היו עסוקים ביצירת צעצוע של סיפור 3. הזמן היה שווה מכיוון שהתסריט פנטסטי ויש בו הרבה דברים שאהבתי מהסרט הראשון: הרבה אהבה, הרבה הומור והחלק הכי טוב שדורי מופיעה הרבה.
הפצה

הסרט תוכנן במקור לצאת לאקרנים ב-25 בנובמבר 2015, אך הפצתו נדחתה ל-17 ביוני 2016, עקב עיכוב בהפצת הסרט הדינוזאור הטוב. בסוף השבוע הראשון להפצתו בארצות הברית רשם הסרט הכנסות של 140 מיליון דולר. בכך שבר הסרט את שיאו של הסרט שרק השלישי וקבע שיא הכנסות חדש לסרט מצויר.
כנהוג בסרטי פיקסאר, לפני תחילת הסרט מוצג סרט קצר בשם ״פיפר״ (Piper), אודות גוזל המפחד מהים.
מסרים וביקורות

עם כל הצלחתו הרבה של הסרט, הן הבקורתית והן הכלכלית, הסרט ספג מספר ביקורות על דמותו של ג'רלד, אריה הים, אשר נראה שמשמש כדמות שמקבלת הרבה לעג עקב היותה ״אוטיסטית״, ונראה כי הוא סובל משאר אריות הים ומנוצל על ידם.
בנוסף עלה חשש מצד גורמים רבים מהביקוש העתיד לבוא לדגי נתחן כחול, ממשפחת הבתרניים (מהזן אליו משתייכת דורי) בשוק חיות המחמד, בדומה להשפעה שהייתה ל"מוצאים את נמו" על דגי הליצן ב-2003 (אז נמדדו כ-40% עלייה בביקוש שלהם בחנויות דגי הנוי). הבעייתיות עם דגי הנתחן הכחול היא שבניגוד לדגי הליצן הם אינם מתרבים בשבי, ולכן כל דג מסוג זה הנמכר בשוק דגי הנוי נלקח מביתו הטבעי באוקיינוס, מה שעלול להוביל למשבר אקולוגי. כל זאת בניגוד מוחלט למסר ששני הסרטים ניסו להעביר, והוא כי חייהם של דגים בשבי הוא בגדר סיוט, ותכלית חייהם באקווריום היא לברוח ממנו חזרה אל הים.
כמו כן, יש הטוענים כי זאת הפעם הראשונה שפיקסאר מציגה זוג גאה בסרטם, כמו שנראה בסצנה בה האנק ודורי רוכבים על עגלת תינוק ומתנגשים בטעות באישה שלצידה עומדת, ככל הנראה, בת זוגה.
בסופו המקורי של הסרט, כמה מהדמויות היו אמורות להגיע בסוף לפארק ימי דמוי "סיוורלד" (Seaworld), אולם לאחר שמנהל הקריאטיב ג'ון לאסיטר והבמאי אנדרו סטנטון צפו בסרט התיעודי "בלאקפיש", העוסק בסכנות של החזקת לווייתנים קטלנים בשבי, ושוחחו עם הבמאית שלו, הוחלט לשנות את סוף הסרט.
פסקול

כמו ב״מוצאים את נמו״, גם בסרט ההמשך חזר תומאס ניומן להלחין את פסקול הסרט. הזמרת סיה שרה את שיר הנושא של הסרט "unforgettable" (בביצוע המקורי- נט קינג קול).
ראו גם

מוצאים את נמו (זיכיון)
מוצאים את נמו
פיקסאר
חברת וולט דיסני
הערות שוליים

↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000001-QINU`"'Pamela McClintock (9 באוקטובר 2016). "Box-Office Milestone: 'Finding Dory' Crosses $1B Worldwide". The Hollywood Reporter. נבדק ב-10 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  '"`UNIQ--templatestyles-00000003-QINU`"'Nancy Tartaglione (9 באוקטובר 2016). "'Finding Dory' Splashes Past $1 Billion At Worldwide Box Office". Deadline.com. נבדק ב-9 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  איתמר זהר,'"`UNIQ--nowiki-0000000A-QINU`"'"מוצאים את דורי" שבר את שיא הפתיחה של סרט מצויר בארה"ב, באתר הארץ, 19 ביוני 2016
↑  Amy Kaufman, 'Blackfish' gives Pixar second thoughts on 'Finding Dory' plot, באתר "לוס אנג'לס טיימס", 9 באוגוסט 2013.
| פרס בחירת הקהל לסרט השנה |
| --- | --- | --- |
| 1975‏-1990 | העוקץ (1975) ‏•‏‏ מלתעות (1976) ‏•‏‏ קן הקוקייה (1977) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים (1978) ‏•‏‏ גריז (1979) ‏•‏‏ רוקי 2 (1980) ‏•‏‏ האימפריה מכה שנית (1981) ‏•‏‏ שודדי התיבה האבודה (1982) ‏•‏‏ אי.טי. - חבר מכוכב אחר (1983) ‏•‏‏ שובו של הג'דיי (1984) ‏•‏‏ השוטר מבוורלי הילס (1985) ‏•‏‏ בחזרה לעתיד (1986) ‏•‏‏ אהבה בשחקים (1987) ‏•‏‏ באטמן (1990) |  |
| 1992‏-2010 | שליחות קטלנית 2: יום הדין (1992) ‏•‏‏ בחורים טובים (1993) ‏•‏‏ פארק היורה (1994) ‏•‏‏ פורסט גאמפ (1995) ‏•‏‏ אפולו 13 (1996) ‏•‏‏ טיטניק (1999) ‏•‏‏ החוש השישי (2000) ‏•‏‏ גרין מייל (2001) ‏•‏‏ שרק (2002) ‏•‏‏ שר הטבעות: אחוות הטבעת (2003) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה (2004) ‏•‏‏ פרנהייט 9/11 (2005) ‏•‏‏ מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' (2006) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (2007) ‏•‏‏ שודדי הקאריביים: סוף העולם (2008) ‏•‏‏ האביר האפל (2009) ‏•‏‏ דמדומים (2010) |  |
| 2011‏-היום | דמדומים 3: ליקוי חמה (2011) ‏•‏‏ הארי פוטר ואוצרות המוות - חלק 2 (2012) ‏•‏‏ משחקי הרעב (2013) ‏•‏‏ איירון מן 3 (2014) ‏•‏‏ מליפיסנט (2015) ‏•‏‏ מהיר ועצבני 7 (2016) ‏•‏‏ מוצאים את דורי (2017) ‏•‏‏ הנוקמים: מלחמת האינסוף (2018) ‏•‏‏ הנוקמים: סוף המשחק (2019) ‏•‏‏ בחורים רעים לתמיד (2020) ‏•‏‏ האלמנה השחורה (2021) ‏•‏‏ דוקטור סטריינג' בממדי הטירוף (2022) ‏•‏‏ ברבי (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1129721949  LNB: 000250848  VIAF: 3801149719110311130006   WorldCat (עם VIAF): 3801149719110311130006 
נתחן כחול - מין הדג של דורי
הזוג הגאה ממוצאים את דורי
פאבל פאנטל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בינואר 1903 פראג 
 נרצח:  7 בינואר 1945 (בגיל 42) גרמניה הנאצית Hirschberg, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום מגורים:  קלן 
 השכלה:  אוניברסיטת קארל בפראג  First Faculty of Medicine, Charles University 
 
פאבל פאנטל (בצ'כית: Pavel Fantl; נולד ב-7 בינואר 1903 בפראג, אוסטרו-הונגריה; נרצח ב-7 בינואר 1945 ליד ילניה גורה, שלזיה התחתית, הרייך הגרמני) היה רופא צ'כוסלובקי וקורבן השואה.
חייו

פאנטל היה בנו של קמעונאי טקסטיל. הוא ואחיו ארנסט הצעיר ממנו בשנה קיבלו שיעורים פרטיים בעברית ושיעורים ברישום. פאנטל למד רפואה באוניברסיטת קארל בפראג. הוא התחתן עם מאנקה סאקסלובה (Manka Saxlova) בשנת 1935. ב-1937 נולד בנם טומש (Tamás). פאנטל היה רופא בצבא צ'כוסלובקיה ב-1935. לאחר הכיבוש הגרמני של צ'כוסלובקיה ב-1939 שוחרר מהצבא עקב יהדותו. הוא עבר עם משפחתו לקולין (Kolin), שם נאלץ לעבוד בעבודות כפייה עבור הגסטפו, ברישום יהודי המחוז.
ביוני 1942 נכלא פאנטל עם אשתו וילדו ואמו אידה בגטו טרזין. ניהל את בית החולים לחולי טיפוס בגטו, שם טיפל בילדה חנה לוסטיגובה, לימים חנה גרינפילד, שניצלה מהשואה. פאנטל ניצל את מעמדו בגטו כדי לשלוח הודעות החוצה, ושמונים מציוריו הוברחו מהגטו או הוסתרו בעזרתם של עליזה וזאב שק. פאנטל גורש לאושוויץ באוקטובר 1944. אשתו וילדו נרצחו מיד עם הגעתם. פאנטל נשלח לעבודות כפייה במחנה המשנה שוורצהיידה (Schwarzheide). הוא נרצח בצעדת מוות ב-7 בינואר על ידי שומרי אס אס.
ספרות

Ewa Stańczyk: Surviving Art from Terezín: The Satirical Drawings of Pavel Fantl. In: Holocaust and Genocide Studies, Bd. 36 (2022), Heft 1.
Jörn Wendland: Das Lager von Bild zu Bild. Narrative Bildserien von Häftlingen aus NS-Zwangslagern. Böhlau, Wien 2017, ISBN 978-3-412-50581-3, S. 199f.
Hana Greenfield: Von Kolin nach Jerusalem: Bruchstücke aus meinen Erinnerungen. Übersetzung Margit Herrmann. Greven-Verlag, Jerusalem 1993, ISBN 9652290580.
הערות שוליים

↑  Zdenka Fantlova: „In der Ruhe liegt die Kraft“, sagte mein Vater.
Aus dem Tschechischen Pavel Eckstein. Mit einem Vorwort von Jiří Gruša. Weidle, Bonn 1999, ISBN 3-931135-38-1. Zdenka Fantlová (Schauspielerin, 1922-) ist die Tochter von Ernst Fantl.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1264253664  NKC: xx0208453  VIAF: 459148120558294790657   WorldCat (עם VIAF): 459148120558294790657 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פאבל פאנטל".
פאבל פאנטל: מטמורפוזה (1944)
הדס ירון

| --- | --- |

הדס ירון בסרט "למלא את החלל"
 לידה:  12 באפריל 1990  (בת 34) ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 פרסים והוקרה:  פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה 2012   פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר לשנת 2012
 פרופיל ב-IMDb
 
הדס ירון (נולדה ב-12 באפריל 1990) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה ישראלית, זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה ו"פרס אופיר" לשנת 2012 על תפקידה בסרט הקולנוע "למלא את החלל".
ביוגרפיה

ירון למדה במגמת התיאטרון בבית ספר תיכון א' לאמנויות תל אביב. ב-2006 גילמה ירון את דמותה של טליה הצעירה בסרט הקולנוע "למראית עין" של הבמאי דני סירקין, לצד טלי שרון ואביגיל הררי. ירון הייתה אז בת 14 והגיעה לאודישן ללא ניסיון קודם בתפקיד קולנועי, בעקבות המלצה עליה מחבר של הבמאי. ב-2008 שיחקה בסרטו של אלון מיטלפונקט, "בשידור חי", בתפקיד עלמה. מיטלפונקט, בנם של יעל דן והלל מיטלפונקט, הכיר את ירון מלימודיהם באותו בית ספר תיכון. בהפקת הבגרות שלה, בכיתה יב', השתתפה במחזה שעוסק בנשים חרדיות, בתפקיד של חדווה, אישה מוכה.
את שירותה הצבאי עשתה כמדריכת פנימיות.
בשנת 2012 יצא לאקרנים הסרט "למלא את החלל" של הבמאית החרדית רמה בורשטיין, בו מגלמת ירון את דמותה של שירה מנדלמן, בת למשפחה חרדית חסידית מכובדת. על משחקה בסרט זכתה ירון בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה, בפרס אופיר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס המבקרים בפסטיבל חיפה.
בשנים 2013–2014 למדה ירון בבית הספר למשחק של איוואנה צ'בק בהוליווד, בו התמחתה בשיטת צ'בק למשחק, אליה נחשפה לראשונה בביקורה של איוואנה צ'בק בישראל בשנת 2012.
בשנת 2014 גילמה ירון את התפקיד הראשי בסרט הקנדי "פליקס ומאירה" בבימויו של הבמאי מקסים ג'ירו, אשר זכה בפרס הסרט הקנדי הטוב ביותר לשנת 2014 בפסטיבל טורונטו, ובפרס הסרט הטוב ביותר לשנת 2014 בתחרות "בין ישראליות ליהדות" בפסטיבל חיפה.
בשנת 2015 הצטרפה לעונה השנייה של הסדרה "שטיסל", בה גילמה את ליבי, בת דודתו של עקיבא שטיסל.
בשנת 2018 שיחקה בסרט הקולנוע האיטלקי "החסד של לוצ'יה". שיחקה גם בסרט המקראי בהפקה אמריקאית-בריטית "מריה מגדלנה" בכיכובה של רוני מארה.
ב-2020 כיכבה בסרט הקצר "פוליגרף" של סמירה סרייה בתפקיד אור, קצינת מודיעין המנהלת רומן עם אחות ערבייה.
בשנת 2021 לוהקה לסרט האמריקאי "Residue", שם גילמה את מולי, לצד שחקנים כמו תומאס קרצ'מן וסטיבן ברקוף.
בשנת 2024 שיחקה במיני-סדרת הדרמה האמריקאית "היינו בני המזל" של רשת הולו; בדמותה של מילה קורץ. בדצמבר 2024 עלתה לשידור בערוץ הטלוויזיה "yes", הסדרה קוגל, סדרת פריקוול של שטיסל, בה מגלמת ירון בשנית את התפקיד ליבי שטיסל, בתו של נוחעם שטיסל (הגיבור הראשי בסדרה).
חיים אישיים

בשנת 2011 אימצה ירון אורח חיים טבעוני מטעמי מוסר. בן זוגה של ירון הוא התסריטאי ליאור אמסטרדמסקי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | פרויקט | תפקיד | במאי | תסריטאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | למראית עין | טליה הצעירה | דני סירקין | דני סירקין |  |
| 2008 | בשידור חי | עלמה |  | אלון מיטלפונקט | סרט קולנוע |
| 2012 | למלא את החלל | שירה מנדלמן | רמה בורשטיין | רמה בורשטיין |  |
| 2014 | פליקס ומאירה |  | מקסים ג'ירו |  | תפקיד ראשי; סרט קנדי |
| 2018 | החסד של לוצ'יה |  |  |  | סרט קולנוע איטלקי |
| 2018 | מריה מגדלנה | שרה | גארת' דייוויס |  | סרט בריטי-אמריקאי |
| 2020 | פוליגרף | אור | סמירה סרייה | סמירה סרייה | סרט קצר |
| 2021 | Residue | מולי |  |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | פרויקט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015–2021 | שטיסל | ליבי שטיסל | עונה 2–3 |
| 2024 | קוגל | ליבי שטיסל | תפקיד ראשי |
| 2024 | היינו בני המזל | מילה קורץ | מיני-סדרה של הולו |
פרסים ומועמדויות

| שנה | מסגרת | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | הפניות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | פסטיבל ונציה | השחקנית הטובה ביותר | למלא את החלל | זכייה |  |
| 2012 | פרס אופיר | השחקנית הטובה ביותר | למלא את החלל | זכייה |  |
| 2012 | פסטיבל חיפה | פרס המבקרים | למלא את החלל | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  נירית אנדרמן,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'פרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל ונציה להדס ירון, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2012
↑  נעה כהן, עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000002-QINU`"'שמישהו ידליק את האור, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  אורי קליין,'"`UNIQ--nowiki-00000004-QINU`"'שתי טעויות גדולות, באתר הארץ, 14 במרץ 2006
↑  לירון שמם, איך הגיעה הנערה הכי שקטה בכיתה לשורה הראשונה של הקולנוע הישראלי, באתר mako, ‏9 בספטמבר 2012
↑  ליאה לוין, עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000007-QINU`"'הביקורות מהללות: "ג'יין אוסטין של העולם החסידי", באתר הארץ, 3 בספטמבר 2012
↑  עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-00000009-QINU`"'הדס ירון קטפה את פרס השחקנית בפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2012
↑  נירית אנדרמן,'"`UNIQ--nowiki-0000000B-QINU`"'"למלא את החלל" הוא הזוכה הגדול, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2012
↑  אורון שמיר, עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-0000000D-QINU`"'הסרט "את לי לילה" זכה בפסטיבל חיפה 2014, באתר הארץ, 18 באוקטובר 2014
↑  '"`UNIQ--nowiki-0000000F-QINU`"'שני ליטמן,'"`UNIQ--nowiki-00000010-QINU`"'"שטיסל": תזכורת לסיבה שאנחנו אוהבים חרדים בטלוויזיה, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2015
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000012-QINU`"'אורי קליין,'"`UNIQ--nowiki-00000013-QINU`"'כשלוצ'יה פגשה את מריה: "החסד של לוצ'יה" מעניין למרות שלל מגרעותיו, באתר הארץ, 5 במאי 2019
↑  נירית אנדרמן,'"`UNIQ--nowiki-00000015-QINU`"'הדס ירון תשחק בסרט ההוליוודי "מריה מגדלנה", באתר הארץ, 14 בספטמבר 2016
↑  '"`UNIQ--nowiki-00000017-QINU`"'שי פוגלמן וינאי יחיאל,'"`UNIQ--nowiki-00000018-QINU`"'הדס ירון. שחקנית, בת 25. גרה בתל אביב עם בן זוגה, באתר הארץ, 2 במרץ 2016
↑  עכבר העיר,'"`UNIQ--nowiki-0000001A-QINU`"'הדס ירון קטפה את פרס השחקנית בפסטיבל ונציה, באתר הארץ, 8 בספטמבר 2012
↑  נירית אנדרמן,'"`UNIQ--nowiki-0000001C-QINU`"'"למלא את החלל" הוא הזוכה הגדול, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2012
| פרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר |
| --- | --- | --- |
| 1990–2010 | ריטה זוהר (1990) • דפנה רכטר (1991) • ענת וקסמן (1992) • חגית דסברג (1993) • רונית אלקבץ (1994) • חנה אזולאי-הספרי (1995) • לוסי דובינצ'יק (1996) • אסתי זקהיים (1997) • דפנה רכטר (1998) • אוולין קפלון (1999) • טינקרבל (2000) • רונית אלקבץ (2001) • אורלי זילברשץ (2002) • איילת זורר (2003) • דאנה איבגי (2004) • סיגלית פוקס (2005) • אסי לוי (2006) • רונית אלקבץ (2007) • היאם עבאס (2008) • עירית קפלן (2009) • מיה דגן (2010) |  |
| 2011 ואילך | אוולין הגואל (2011) • הדס ירון (2012) • סיון לוי (2013) • דאנה איבגי (2014) • מורן רוזנבלט (2015) • נועה קולר (2016) • שאדן קנבורה (2017) • שרה אדלר (2018) • לירון בן-שלוש (2019) • אלונה איב (2020) • ג'ונא סולימאן (2021) • ריטה שוקרון (2022) • ריימונד אמסלם (2023) • ליה אללוף (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007340710705171  BIBSYS: 14034901  BnF: cb170391304 (data)  GND: 1047879867  ISNI: 0000 0004 2844 1457  LCCN: no2013104557  NTA: 363556095  SUDOC: 17807134X  VIAF: 307167080   WorldCat (עם VIAF): 307167080
פרנצ'סקה אניס

| --- | --- |

פרנצ'סקה אניס בסרט "ההרפתקה החדשה של פליפר" משנת 1964
 לידה:  14 במאי 1945 (בת 79) קנזינגטון, לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1959 
 מקום לימודים:  בית הספר לתיאטרון קורונה 
 בן או בת זוג:  רייף פיינס (1995–2006)  Patrick Wiseman 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
פרנצ'סקה אניס (באנגלית: Francesca Annis; נולדה ב-14 במאי 1945) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה מתפקידיה בסרטים כמו "חולית" (1984) ומסדרות טלוויזיה כגון "אהבה חסרת פשרות" (1998), "רעיות ובנות" (1999), "קרנפורד" (2007) והמיני-סדרה "Deceit".
ביוגרפיה

אניס נולדה ב-1945 בשכונת קנזינגטון שבלונדון לאב אנגלי, לסטר ויליאם אנתוני אניס (1914–2001), ולאם ברזילאית-צרפתייה, מרקיטה (מארה) פורסל (1913–2009). הוריה היו שחקנים, ואמה הייתה גם זמרת. מארה הגיעה ממשפחה אמידה בברזיל, וכשפרנצ'סקה הייתה בת שנה עברה משפחת אניס לברזיל, וחיו שם במשך שש שנים. כשהייתה בת 7 המשפחה חזרה לאנגליה. היא מתארת את הוריה בתקופת מגוריהם בברזיל ש"הם מנהלים מועדון לילה בחוף קופקבנה", ואמה מארה "מבצעת שירי בלוז".
פרצ'סקה התחנכה בבית ספר במנזר, ובגיל צעיר למדה לרקוד "בלט", בסגנון רוסי ב-"Corona Stage Academy". פריצת הדרך בקריירה שלה הייתה בגיל 16 כשקיבלה תפקיד בסרט הקולנוע "קלאופטרה" בכיכובם של ריצ'רד ברטון ואליזבת טיילור.