אלי לוזון
ביוגרפיה

לוזון נולד וגדל בנתניה להורים יוצאי לוב והתחיל להופיע כזמר עוד מגיל צעיר. בימיו כנער היה עובד כאופה במאפיה בנתניה במקביל ללימודיו ועד היום הוא חובב אפייה.
ב־1986 הוציא לרדיו את השיר "איזו מדינה", שכתבו והלחינו יוני רועה ואלי לוזון. השיר הפך ללהיט ענק חוצה קהלים, והוביל אל אלבום הבכורה שיצא ב-1986 בחברת התקליטים של האחים "בן-מוש". שירים נוספים שבלטו באלבום היו: "ילדה", "גן של שושנים", "איך שהיא" ו"אנא" שכתב אביהו מדינה ללחן טורקי. אלי לוזון, הגיטריסט משה בן-משה ('בן-מוש') ואריה ברקוביץ' עיבדו את שירי האלבום. בסוף שנת 1987 השתתף בפסטיגל עם השירים "אין קיפוח" (מילים ולחן: יוני רועה, עיבוד: אלי לוזון) ו"סלסולים" (מילים: יואב גינאי, לחן: חנן יובל, עיבוד: בני נגרי), שאותו ביצע בדואט עם הזמרת רבקה זהר. ב־1988 הוציא את אלבומו השני - "הנשמה" שבו היה שותף בכתיבת השירים "ארץ אהובה", "כל הלילה", "אין קיפוח", "הבית החם" ו"געגועים".
ב־1991 הוציא את אלבומו השלישי - "השתיקה", בו עיבד את השירים עם אריה ברקוביץ'.  מאלבום זה בלט שיר הנושא (שנכתב ללחן טורקי של איברהים טטליסס), ״אל תדאג חבר״, וכן ״ילד גדול״, (מילים:  אביהו מדינה, לחן: משה בן מוש), שנחשב לאחד השירים המזוהים ביותר עם לוזון עד היום, השיר זכה לגרסאות כיסוי שונות וצבר פופולריות בערבי קריוקי וחפלות בעשור השני של המאה ה-21
כמו כן באותה שנה ליווה לוזון את גידי גוב בקולות רקע בלהיט "למה ליבך כמו קרח?" (מתוך תקליטו של גוב "אין עוד יום").
ב־22 באפריל 1993 היה לוזון מעורב בתיגרה אלימה, שבגינה ישב בכלא כשנה וחצי. כשהשתחרר, הוציא ב־1994 את האלבום בעל השם הסמלי "אל החופש". מתוך האלבום בלט השיר "אורפאוס" (מילים: אהוד מנור, לחן ועיבוד: משה בן מוש, כשהאחרון מצטרף ללוזון גם בשירה). אלבום זה לא הצליח לשחזר את ההצלחה של קודמיו. לוזון הוציא באותה תקופה אלבום נוסף בשם "בערבית מערבית", בו חידש שירים ערביים צפון אפריקניים בעיבודי דיסקו, שאפיינו את התקופה (דבר דומה נעשה עם פסקולו של זוהר ארגוב לאחר מותו באותה תקופה).
עוד באותה שנה חידש לוזון שני להיטים: "אלינור" (שהתפרסם בביצועו של זוהר ארגוב) ודואט עם הזמרת אביבה אבידן לשיר "פרי גנך".
במרץ 1995 השתתף לוזון לראשונה בתחרות הקדם אירוויזיון עם השיר "מלאכי הקטן" (מילים: נורית בת שחר צפריר, לחן ועיבוד: דורון פיקר) והגיע עימו למקום הרביעי. עוד באותה שנה, בתוכנית "לילה גוב", חידש לוזון עם גידי גוב את "את לי לילה".
לוזון המשיך להופיע וזכה להצלחה בסוף 1997 עם חידוש לשיר "גשם" (במקור של להקת "בנזין"), שהוקלט במיוחד לפסקול הסרט "עפולה אקספרס", הפך ללהיט, והיה לאחד השירים המזוהים ביותר עם לוזון. ב־1998, לאחר ההצלחה של ״גשם״ יצא האלבום "איך מתמודדים", שהיה לחלוטין מערבי יותר מקודמיו, וכמעט כלל לא כלל אלמנטים ים תיכוניים. על העיבודים וההפקה המוזיקלית באלבום זה חתום אלדד שרים. מהאלבום גם זכה להצלחה השיר "פעם", וכן גרסת כיסוי עברית לשירו של סטיבי וונדר - ״Lately” בשם ״מה בליבה״.
השלים את הקאמבק אלבום ים-תיכוני מצליח נוסף - "מדבר האהבה" שיצא ב־1999 עם עיבודים של אריה ברקוביץ', מתוכו בלטו "קפה בשניים" (מילים: אלי לוזון, לחן: אריה ברקוביץ'), "הכל בשבילך" (מילים ולחן: ישי אמיר, עיבוד: אסף שמואלי וטל טרייביש), וחידוש לשירו של ניסים סרוסי - "איני יכול".
ב־2001 הקליט לוזון את השיר "לגעת באושר", שהיה שיר הנושא של הטלנובלה היומית - "לגעת באושר". השיר הגיע למקום השמיני במצעד השנתי תשס"א של רשת ג'.
ב־2004 השתתף בסדרת הטלוויזיה "אשליות".
ב־2009 השתתף בפרק מסדרת הטלוויזיה "אמא מחליפה". באותה השנה הוציא את הסינגל "ללכת עד הסוף".
ב־2010 העלה אלי לוזון מופע חדש הנושא את השם "אופרה בלאפה". במופע זה הוא חבר לשני הסולנים הראשיים של האופרה הישראלית החדשה פליקס ליבשיץ ובוריס ירופייב שמבצעים יחדיו מוזיקה קלאסית באיטלקית, נפוליטנית, רוסית ועוד. עוד באותה לפרויקט ולאלבום "שרים עוזי חיטמן" חידש את שירו של אבנר גדסי - "בין קשת לענן".
ביולי 2011 יצא הפרויקט והאלבום "שני צדדים למטבע" בו חידש לוזון את "שער הרחמים" שביצע במקור מאיר בנאי. באוקטובר 2011 יצא לאור "חצי תפוח" כשיר מחאה למען עמותת פתחון לב על מנת לסייע לילדים רעבים.
בספטמבר 2014 הוציא את אלבומו העשירי - "דרך חדשה", מלבד שיר הנושא, בו חזר לסגנון הטורקי, שאפיין את אלבומיו הראשונים, נכללו גם "אבא שלי", שהוקדש לזכרו של אביו המנוח, "סלחי לי", גרסת כיסוי לשיר "C'est La Vie" של הזמר האלג'יראי שב חאלד, את הדואט "שנינו יחד" עם הזמרת יוצאת התוכנית "אייל גולן קורא לך" - נטלי פרץ, וגם מחרוזת הבונוס "עד 120" שכללה את מיטב להיטיו הגדולים.
אלבומים נוספים שהוציא:
"הודיה" (2003) - האלבום נקרא על שם בתו, ובו הלהיט "רחקי מכולם" וכן שיר מחאה נוסף, "120 כופים" (מלשון כפייה, אך נשמע גם כמו קופים), על המצב במדינה.
"זה לעולם" (2009).