stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמוגרפיה של איטליה
היסטוריה

לאחר איחוד איטליה, אוכלוסיית המדינה הייתה מעט פחות מ-22 מיליון תושבים. קצב גידול האוכלוסין היה יחסית איטי בעשורים האחרונים של המאה ה-19. אחד ההסברים לכך הוא הגירה גדולה של איטלקים ליבשת אמריקה הצפונית והדרומית.
בסוף שנות ה-70 של המאה ה-20 לעומת זאת, גידול האוכלוסין היה גדול יותר וממושך יותר ובניגוד למדינות כמו צרפת למשל (שסבלה מאבדות רבות במלחמת העולם ה-2), באיטליה היו פחות הרוגים כך שקצב גידול האוכלוסין נפגע פחות.
גודל האוכלוסייה באיטליה, נותר למעשה ללא שינוי בין השנים 1981 ל-2001 (אפס גידול אוכלוסין), ומ-2001 ועד 2019, קצב הגידול עלה מעט, בעיקר בשל הגירה לאיטליה.
בשנת 2023 ירד שיעור הילודה באיטליה לשפל של כל הזמנים. לפי לשכת הסטטיסטיקה המרכזית במדינה (ISTAT), ב-2023 נולדו באיטליה 379 אלף תינוקות בלבד, וזהו השיעור הנמוך ביותר מאז שנת 1861. מספר הילדים הממוצע לאישה בשנת 2023 היה 1.2 (ירידה מ-1.24 ב 2022). נכון ל 2023, מספר הקשישים מעל גיל 80 באיטליה עמד על יותר מ-4.5 מיליון, לעומת 4.4 מיליון ילדים הנמצאים מתחת לגיל 10.
אם לא תהיה הגירה לתוך המדינה עד סוף המאה, עקב מדיניות אפס הגירה, התחזיות הן שאוכלוסיית איטליה תרד ל-30 מיליון איש.
פירמידת התפלגות האוכלוסייה לפי גיל

פירמידת הגילאים המוצגת למטה, מדגימה כי ישנה שחיקה גדולה בקצב הגידול בקרב האוכלוסייה הצעירה, בדומה לרוב המדינות המפותחות, ובמקביל, גידול באוכלוסייה המזדקנת. תופעה זו, מתקיימת הודות לירידה בפיריון הילודה ומאידך, עלייה בתוחלת החיים.
על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של איטליה (ISTAT), ב-2011 חיו באיטליה 35,000 צעירים (מתחת לגיל 14) יותר מהשנה הקודמת, מספר זה מייצג כ-14% מסך הגדילה באוכלוסייה. האוכלוסייה המבוגרת מעל גיל 65 גדלה ב-95,000 בני אדם ומייצגת כחמישית מכלל האוכלוסייה. גם אחוז הזרים החיים באיטליה נמצא בעלייה מתמשכת ומהווה כ-7,5% מכלל האוכלוסייה.
נתונים אלו, מהווים עדות לכך שאיטליה היא אחת המדינות בעלת שיעורי הפיריון הנמוכים בעולם; נכון לשנת 2021 ממוצע הפריון לאישה איטלקייה עומד על 1.31 ילדים בממוצע. נתון זה קרוב לשפל בשנות ה-90 שנע בין 1.2-1.3, אך עדיין רחוק משיעור הפיריון הרצוי לגדילת אוכלוסין שעומד על 2.1 ילדים לאישה.
קבוצת האוכלוסייה הגדולה ביותר באיטליה כיום, היא הקבוצה של ילידי שנות ה-60.
הגירה > התפלגות לפי לאום

| מדינת מוצא | אוכלוסייה | אחוז |
| --- | --- | --- |
| איטליה | 55,818,099 | 92.81% |
| רומניה | 604,832 | 1.00% |
| צפון אפריקה (מגרב) | 646,624 | 1.07% |
| אלבניה | 502,546 | 0.77% |
| סין (האן) | 265,820 | 0.28% |
| אוקראינה | 233,726 | 0.31% |
| אסיה (לא סינים) | 499,013 | 0.83% |
| אפריקה שמדרום לסהרה | 324,917 | 0.54% |
| אמריקה הלטינית | 285,169 | 0.47% |
| אחר | 782,549 | 1.29% |
הערות שוליים

1 2 3 4  דאגה באיטליה: שיעור הילודה נפל לשפל של כל הזמנים | כלכליסט, באתר calcalist, ‏2024-03-30
↑  "Italy's Population Will Halve by 2100 Without Immigration". Bloomberg.com (באנגלית). 2019-07-11. נבדק ב-2024-03-16.
| דמוגרפיה של מדינות העולם |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין    • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה    • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה  • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל   • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי  • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס  • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל   • איי שלמה  • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה  • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
התפלגות 2017
גרטה הרמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1901 ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  15 בפברואר 1984 (בגיל 82) ברמן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  אלגברה חישובית, מכניקת הקוונטים, אלגברה מופשטת, אלגברה, פילוסופיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גטינגן 
 מנחה לדוקטורט:  אמי נתר, אדמונד לנדאו 
 מוסדות:  לאונרד נלסון  בית הספר הגבוה של חינוך של ברמן 
 
גרטה (הנרי-) הרמן (בגרמנית: Grete (Henry-)Hermann;‏ 2 במרץ 1901 – 15 באפריל 1984) הייתה מתמטיקאית ופילוסופית גרמניה, הידועה בשל עבודתה בתחומי המתמטיקה, פיזיקה, פילוסופיה, וחינוך. עבודתה על יסודות המכניקה הקוונטית והפרכה של תאוריות המשתנים החבויים של ג'ון פון נוימן הקנו לה את עיקר פרסומה. הפרכת התאוריה של נוימן על ידי הרמן נותרה כמעט לחלוטין לא ידועה במשך עשרות שנים, עובדה שהשפיעה רבות על התפתחות מכניקת הקוונטים.
מתמטיקה

הרמן למדה מתמטיקה בגטינגן אצל אמי נתר, שם היא קיבלה תואר דוקטור בשנת 1926. עבודת הדוקטורט שלה, "Die Frage der endlich vielen Schritte in der Theorie der Polynomideale" (בעברית, "השאלה על כמות צעדים סופית בתורת האידיאלים הפולינומית"), שפורסמה ב"Mathematische Annalen", מהווה את יסודות האלגברה החישובית. העבודה קבעה לראשונה את קיומן של אלגוריתמים (כולל גבולות סיבוכיות) עבור בעיות רבות באלגברה מופשטת, כגון בעיית השייכות באידיאלים בחוגי פולינומים. האלגוריתם של הרמן על פירוק לאידיאלים ראשוניים עדיין בשימוש כיום.
עזרה ללאונרד נלסון

משנת 1925 עד 1927, ותוך כדי לימודיה, עבדה הרמן כעוזרת מחקר של המתמטיקאי והפילוסוף הגרמני, לאונרד נלסון.
מכניקת הקוונטים

כפילוסופית, הרמן התעניינה במיוחד ביסודות הפיזיקה. בשנת 1934 שהתה בלייפציג במטרה מפורשת "ליישב תפיסה נאו-קאנטנאית של סיבתיות בעזרת המכניקה הקוונטית החדשה". בלייפציג, היו חילופי דעות רבות בין הרמן, קרל פרידריך פון וייצזקר וורנר הייזנברג. עבודתה בנושא ההבדל בין יכולת חיזוי לסיבתיות, ידועה משלושה פרסומים שלה, ומאוחר יותר מתיאור של דיוניהם מאת פון וייסאקר, והדיון על עבודתה של הרמן בפרק העשירי של "החלק והשלם", ספרו של הייזנברג. הרמן פרסמה בדנמרק את עבודתה יסודות המכניקה הקוונטית בפילוסופיה הטבעית. (בגרמנית, שם המאמר המקורי: Die naturphilosophischen Grundlagen der Quantenmechanik). עבודה זו יוחסה כ-"אחד הטיפולים הפילוספיים המוקדמים וטובים ביותר של המכניקה הקוונטית החדשה". עבודה זו מסכמת את מסקנותיה.
בשנת 1935 מצאה הרמן פגם בהוכחה של ג'ון פון נוימן (מ-1932) שלא תיתכן תאוריית משתנים חבויים במכניקת הקוונטים. מסקנתה של הרמן לא עורר כלל עניין עד שטיעונים דומים עלו באופן בלתי תלוי ופורסמו בידי ג'ון סטיוארט בל, ב-1966. זכות הראשונים של הרמן צוינה על ידי משה ימר ב-1974. יש מי שסבורים שאילו הביקורת שלה כלפי נוימן הייתה מתפרסמת בשעתו ההתפתחות ההיסטורית של מכניקת הקוונטים הייתה מתפתחת לכיוונים אחרים. לדעתם, פרסום מוקדם יותר של עבודתה היה אולי מונע את ההתקבלות החד משמעית של פרשנות קופנהגן של המכניקה הקוונטית, בכך שהייתה נותנת בסיס מהימן להמשך פיתוח תאוריות משתנים חבויים לא מקומיות. ב-2010, ג'פרי באב טען כי בל (וכך גם הרמן) פירשו באופן שגוי את ההוכחה של פון נוימן. לדבריו, ההוכחה כלל לא מנסה להוכיח את אי האפשרות המוחלטת של משתנים חבויים, ושהיא לא פגומה אחרי הכל.
בשנת 1936, הרמן קיבלה את פרס ריצ'רד אבנאריוס, יחד עם אדוארד מאי, ות. וגל.
פעולות פוליטיות

בזמן שאדולף היטלר עלה לשלטון בגרמניה, הרמן השתתפה במחתרת כנגד הנאצים. היא לקחה חלק בארגון הפוליטי הגרמני, "Internationaler Sozialistischer Kampfbund".
הגירה ושנים מאוחרות

עד 1936 הרמן עזבה את גרמניה, לחיות בדנמרק, ולאחר מכן צרפת ואנגליה. בלונדון, כדי להימנע מלהבלט עקב המוצא הגרמני שלה, היא נשאה אדם בשם אדוארד הנרי מוקדם ב-1938. הסיבה הזו הוצדקה על ידי אירועים מאוחרים יותר: שנתיים לאחר מכן הממשלה הבריטית הוציאה את תקנה 18B להגנה הכללית, ובכך זיהו כמה אלפי פליטים שברחו מגרמניה מסיבות פוליטיות כאויבי המדינה, ושמו אותם במחנות מעצר.
לאחר שהמלחמה הסתיימה ב-1945, היא יכלה לאחד את ענייניה בפיזיקה ומתמטיקה עם פילוסופיה פוליטית. היא הצטרפה חזרה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה בחזרתה ב-1946 למה שיהפוך, ב-1949, לרפובליקה הפדרלית של גרמניה (המערבית). מתחילת 1947, היא הייתה אחת מהתורמים מאחורי הקלעים לתוכנית באד גודסברג, שהוכנה מתחת למנהיגות חברתה מהמחתרת, וילי איכלר, שהופקו ב-1959, שנתנה מצע מודרני מפורט שהביא את המפלגה אל הממשלה בשנות ה-60.
היא הייתה מועמדת לפרופסור לפילוסופיה ופיזיקה באוניברסיטה "Pädagogische Hochschule" בברמן, ושיחקה תפקיד רלוונטי באיגוד הגרמני לחינוך ומדע. מ-1961 ועד 1978, היא הייתה יושבת ראש באקדמיה הפילוסופית-פוליטית, ארגון שייסד נלסון בשנת 1922, שמכוון אל חינוך, אי-צדק חברתי, פעולות פוליטיות אחראיות והבסיס הפילוסופי שלהם.
פרסומים חשובים

גרטה הרמן: יסודות המכניקה הקוונטית בפילוסופיה הטבעית, המדע של הטבע, כרך 23, מספר 42, doi:10.1007/BF01491142 (תצוגה מקדימה(הקישור אינו פעיל) של המאמר בשפה הגרמנית)
גרטה הרמן: השאלה על כמות צעדים סופית בתורת האידיאלים הפולינומית, עם משפטים נוספים מאת ק. הנצלט, Mathematische Annalen, כרך 95, מספר 1, doi:10.1007/BF01206635 (תקציר(הקישור אינו פעיל) של המאמר בשפה הגרמנית)
לקריאה נוספת

ס. הרצנברג: גרטה הרמן: מתמטיקאית, פיזיקאית, פילוסופית, ידיעות האגודה האמריקאית לפיזיקה, פגישת APS אפריל 2008 ופגישת HEDP/HEDLA, כרך 53, מספר 5, אפריל 11–15, 2008, בסנט לואיס, מיזורי (תקציר)
ורה ונז: לביוגרפיה של גרטה הרמן, GRIN 2009, גרסה הראשונה 2001, ISBN 978-3640411924 (בגרמנית)
הערות שוליים

↑  Ciliberto, Ciro; Hirzebruch, Friedrich; Miranda, Rick; Teicher, Mina, eds. (2001). Applications of Algebraic Geometry to Coding Theory, Physics and Computation (באנגלית). Dordrecht: Springer Netherlands. ISBN 978-94-010-1011-5.
1 2  Guido Bacciagaluppi, Elise Crull: Heisenberg (and Schrödinger, and Pauli) on hidden variables, On The History Of The Quantum — The HQ2 Special Issue, Studies In History and Philosophy of Science Part B: Studies In History and Philosophy of Modern Physics, vol. 40, no. 4, December 2009, pp. 374–382, 2009, doi:10.1016/j.shpsb.2009.08.004 (abstract), p. 10
↑  see Michel Bitbol, Pierre Kerszberg, Jean Petitot: Constituting Objectivity: Transcendental Perspectives on Modern Physics, Springer, 2009, ISBN 978-1-4020-9509-2, p. 331 ff.
↑  Carl Friedrich von Weizsäcker, see for example: Jagdish Mehra, Helmut Rechenberg: The Historical Development of Quantum Theory, Volume 6 The Completion of Quantum Mechanics 1926–1941, Part 2, Springer, 2001, ISBN 0-387-95086-9, p. 712 f.
↑  Elise Crull, Guido Bacciagaluppi: Translation of: W. Heisenberg, "Ist eine deterministische Ergänzung der Quantenmechanik möglich?", preprint of May 2, 2011 (to be included in a planned book for CUP with the title "The Einstein Paradox": The debate on nonlocality and incompleteness in 1935), PhilSci archive (abstract, fulltext), footnote 5, p. 3
↑  Bub, Jeffrey (2010). "Von Neumann's 'No Hidden Variables' Proof: A Re-Appraisal". Foundations of Physics. 40 (9–10): 1333–1340. doi:10.1007/s10701-010-9480-9.
↑  Patricia Shipley; who is "grateful to Fernando Leal, Rene Saran, and Dieter Krohn for their helpful comments in the preparation of this account" (20 בנובמבר 2012). Grete Henry - Hermann (1901-1984) (A personal account for the trustees of the SFCP). {{cite book}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
1 2  Andrea Abele; Helmut Neunzert; Renate Tobies (2004). Berufswege promovierter Mathematikerinnen und Mathematiker. Traumjob Mathematik!: Berufswege von Frauen und Männern in der Mathematik. Springer Basel AG. pp. 110–111. ISBN 978-3-7643-6749-7.
↑  Grete Henry-Hermann, Friedrich Ebert Foundation, downloaded January 22, 2012
↑  Philosophisch-Politische Akademie (in German language), downloaded January 22, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278088505171  PLWABN: 9810594539005606  BIBSYS: 90391450  BNE: XX1381098  BnF: cb11907280k (data)  CiNii: DA04275703  GND: 124635849  ISNI: 0000 0001 0862 4270  LCCN: n85325033  LNB: 000174019  MGP: 63779  NTA: 069613591  RERO: 02-A003366007  SUDOC: 026919303  VIAF: 2471740   WorldCat (עם VIAF): 2471740
דוד מיטלברג

| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1947 (בן 77) כ"ד באדר ה'תש"ז הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה 
 מקום מגורים:  יזרעאל 
 מקום לימודים:  ב.א. (בהצטיינות) בסוציולוגיה ומדע המדינה, אוניברסיטת מונאש, מלבורן, אוסטרליה, 1970. מ.א. בסוציולוגיה, אוניברסיטת חיפה, 1975. ד"ר לסוציולוגיה, האוניברסיטה העברית בירושלים, 1985. פרופסור חבר המועצה להשכלה גבוהה משנת 2011
 מוסדות:  אורנים - המכללה האקדמית לחינוך 
 מספר צאצאים:  3 
 
דוד מיטלברג (נולד ב־14 במרץ 1947) הוא פרופסור ישראלי לסוציולוגיה, חוקר, סופר, מרצה וחבר הנהלת רשות המחקר במכללת אורנים. כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי של בית הספר הבינלאומי וכראש החוג לסוציולוגיה באורנים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1947 בגרמניה, לזוג הורים ניצולי השואה מגטו ורשה, ריצ'רד (ישראל) ולאה מיטלברג. בגיל שנה, עבר עם הוריו להתגורר במלבורן שבאוסטרליה.
לאחר נישואיו לשושנה קוטלר בשנת 1971, הזוג עלה לישראל ביחד עם חברי גרעין של תנועת הבונים לקיבוץ יזרעאל.
למד לתואר ראשון מאוניברסיטת מונאש, תואר שני מאוניברסיטת חיפה, ותואר שלישי באוניברסיטה העברית.[דרוש מקור]
קריירה

בשנת 1971 נבחר כציר מטעם תנועת העבודה הציונית של יהדות אוסטרליה לקונגרס הציוני העולמי ה-28, שהתקיים בירושלים בראשית 1972.
לאחר כשבע שנים בעבודות בפרדס הקיבוץ ובמשרה חלקית באקדמיה, שימש בשנים 1979–1980 כמזכיר העולמי של תנועת איחוד הבונים. במהלך כהונתו קיבל את ההחלטה לאחד את תנועת איחוד הבונים עם תנועת דרור, ובכך ליצור את תנועת הבונים דרור – איחוד שמהלכו נמשך כשלוש שנים. במסגרת תפקידו, כיהן כחבר מזכירות תנועת איחוד הקבוצות והקיבוצים, שהתמזגה מאוחר יותר עם הקיבוץ המאוחד לתנועת התק"ם.
בשנת 1975 הצטרף כעמית מחקר למכון לחקר הקיבוץ באוניברסיטת חיפה, וב-1985 נבחר לעמוד בראש המכון, תפקיד שמילא עד 1989.
החל משנת 1985 כיהן כמרצה בחוג לסוציולוגיה באוניברסיטת חיפה ובמכללת אורנים, במסגרת מינוי משותף. בשנים 1989–1990 יצא לשנת שבתון באוניברסיטת הרווארד בבוסטון, שם השתתף בחוג לסוציולוגיה ובפרויקט לימודי הקיבוץ במכון ללימודי יהדות. במהלך שנה זו יזם כנס מחקרי שעסק בחוויה הישראלית, בהשתתפות חוקרים מישראל ומארצות הברית.
בשנים 2006–2007 יצא לשבתון נוסף באוניברסיטת ברנדייס, ובשנים 2014–2015 שהה בשנת שבתון באוניברסיטת מונש שבאוסטרליה. לאורך כל שנות השבתון הללו המשיך ללמד במכללת אורנים, ובשנים 2015–2019 כיהן כיו"ר ועדת ההיגוי של בית הספר הבינלאומי במכללת אורנים.
במהלך הקריירה שלו פרסם חמישה ספרים ומספר רב של מאמרים בנושאים כמו אתניות, הגירה, מגדר, תיירות, חינוך קיבוצי, חינוך לעמיות יהודית, והסוציולוגיה של יהדות התפוצות.
מיטלברג משמש גם כמרצה אורח באוניברסיטאות הרווארד, ברנדייס ומונאש. מאז שנת 2018 מכהן כעמית מחקר וחבר הנהלת רשות המחקר של מכללת אורנים.
עשייה ציבורית

מיטלברג צמח בתנועת הבונים באוסטרליה, שבה שימש כמזכיר בין השנים 1967–1970 ובהמשך, היה חבר ההנהלה הציונית באוסטרליה. כשעלה לארץ, כיהן בתפקיד המזכ"ל של איחוד הבונים העולמי בין השנים 1979–1980.
בין השנים 1985–1986, לקח חלק בהקמת הנהלת הפורום הישראלי וכיהן כחבר בהנהלה הראשונה. מיטלברג שימש כחבר הנהלת הפורום עד שנת 1996, אז סיים בתפקיד ממלא מקום יו"ר הפורום. במסגרת הפעילות, הפורום היה מעורב במספר פרויקטים עיקריים:
פרויקט עוצמה - מיטלברג לקח חלק בצוות ההקמה של פרויקט עוצמה ב-1986, שהוקם על ידי הפורום הישראלי, בשיתוף מועצת הפדרציות הציוניות (Council of Jewish Federations), תוכנית לסטודנטים יהודים ארצות הברית שהגיעו לישראל לשנת התנדבות. [1]
הקמת פרויקט קהילות – מיטלברג היה יו"ר מייסד של פרויקט קהילות ב-1992, שמטרתו ליצור קשר יהודי ישיר בין קהילות יהודיות (כגון שותפות "בוסטון-חיפה"). הפרויקט החל באמצעות חשיבה משותפת ומשא ומתן בין הנהגת הפורום הישראלי והנהגת הקהילות היהודיות של צפון אמריקה, בכדי למצוא דרכים לבניית שותפות בין קהילות יהודיות בתפוצות ובישראל.
השקת התהליך הסופית הייתה ב-1993 בעצרת מוריה שהתקיימה בטבריה. ביוני 1994, אישר חבר חבר הנאמנים של הסוכנות היהודית את הקמת תוכנית שותפות 2000, וחלק מהחברים בה הצטרפו לוועדות ההיגוי הסמוכות ליישוביהם.
מיטלברג היה אחראי להקמת 'פרויקט' אורן במכללת אורנים (ביחד עם פרופ' משה כרם) - בין השנים 1986–1987, מיטלברג פעל להענקת חוויה יהודית ישראלית לנוער יהודי מהתפוצות על מנת להגביר את הזהות היהודית ואת הקשר שלהם לישראל.
הפרויקט הציע תוכניות מגוונות לחינוך יהודי לסטודנטים יהודים מגיל 18 ומעלה, מארצות דוברות אנגלית לטווח ארוך ב-6 קיבוצים שונים, 2 מחזורים בשנה אשר כללו אולפן עברית, עבודה בקיבוץ וסדנאות בשפת האם.
מיטלברג הוא אחד ממקימי בית ספר הבינלאומי באורנים אשר עסק במימוש תוכניות חינוכיות על הפלטפורמה של 'שותפות 2000' של הסוכנות היהודית, בעיקר בצפון הארץ .
כמו כן, יזם ולקח חלק בכנסים בינלאומיים בנושא עמיות יהודית עם משתתפים מהעולם היהודי, בין השנים 1999–2018.
פעילותו להנצחת השואה

כבן לניצולי שואה, הופיע בטקסי שואה קהילתיים ותנועתיים לרבות, כנציג הדור השני, בטקס בפני קהילת מלבורן בשנת 1971.
בהמשך, היה פעיל בכתיבה אקדמית על השפעת השואה על דור השני לניצולי שואה וכן בהוצאת ספר זיכרון משפחתי שחצה שלושה דורות.
פעילות זו המשיכה בכנס הבינלאומי לניצולי שואה בישראל בשנת 1981, בהרצאת אורח במוזיאון השואה במלבורן ב–2015 ובהנחיה, יחד עם ביתו, שולי מיטלברג-השלי, של מספר ערבי זיכרון בסלון, באירועי זום במהלך תקופת הקורונה וכן פנים מול פנים בקיבוץ יזרעאל בשנת 2023.
חיים אישיים

מתגורר בקיבוץ יזרעאל עם אשתו שושנה. לזוג שלושה ילדים ומספר נכדים.
תחומי מחקר

לאורך השנים התמקד מיטלברג בכמה תחומי מחקר:
הקיבוץ:
המתנדבים בקיבוצים בישראל, עשור של מחקר, משנות ה־70 עד שנות ה־80, שראה אור בספרו Strangers In Paradise שיצא לאור בשנת 1988.
ירידה של בני קיבוץ מהארץ. שני המחקרים עסקו בבעיות של זהות ובעיות של הגירה בשדה הגלובלי – מישראל לעולם ומרחבי העולם אל ישראל.
תוכניות חוויה ישראלית וחינוך לעמיות יהודית:
כתיבת נייר מדיניות בנושא הביקור בארץ וזהות יהודית, בהזמנת הוועד היהודי האמריקאי (AJC) ב־1994, חמש שנים לפני הקמת תוכנית תגלית, ובו הצביע על הצורך להביא יהודיים רווקים צעירים בגיל 18–34 שלעולם לא ביקרו בישראל, לביקור ראשון בארץ ואף עמד על כך, שהמשתתפים חייבים לקבל תמיכה כלכלית על מנת לקיים את הביקור.
מחקר על שנת הפתיחה של 'פרויקט עוצמה' בשנים 87–1986 שעסק ב-53 משתתפים בגילאי אוניברסיטה מקרב יהודי ארצות הברית, שהגיעו לארץ לתוכנית שנתית לפיתוח מנהיגות צעירה והתנדבות בארץ וכן פעילות המשך בקהילה היהודית, בעת החזרה אל קהילות האם. לאחר מכן, הוא הנהיג מחקר נוסף בקרב בוגרי פרויקט עוצמה בארצות הברית שפורסם בשנת 1999. פרויקט עוצמה פעל במשך 27 שנה, במהלכן היו מעורבים כ-1,500 בוגרים, עד שנסגר כפרויקט עצמאי תחת חסות האיגודים היהודיים של צפון אמריקה ב-2012 .
מחקר על תוכניות של 'פרויקט אורן' באוכלוסיות מגוונות כגון: סטודנטים מחו"ל, משפחות מחו"ל, דוברי רוסית מישראל ומחו"ל, תוכניות המפגש, תגלית, תלמידי בית ספר מישראל ומחו"ל, מחנכים מהארץ ומחו"ל .
מחבר הספר "The Israel Connection and American Jews" (1999)שעסק בתוכניות שונות של החוויה הישראלית ועמיות יהודית. תובנה מרכזית של הספר הייתה שאפשר להשיג השפעה חינוכית של ביקור בארץ בקרב בוגרים מעל גיל 18 ולא רק לילדי בית ספר, כפי שהעידו מבקרי הספר: " David Mittelberg, author of The Israel Connection and American Jews, was not the progenitor of birthright israel, but his monograph makes clear why the program was needed and why it is has been so successful". (Saxe 2002 :185)
מחקר בחינוך והכשרת מורים:
מגדר ומתמטיקה – מחקר בינלאומי, עם שותפים בארץ ובאוסטרליה העוסק בהבדלים בין בנים ובנות, יהודים וערבים בישראל ואוסטרליה והסיבות להבדלים האלה.
הכלה בחינוך – מחקר שיתופי המתמקד באסטרטגיות הכלה של מורים בבתי ספר ובתוכניות להכשרת מורים בישראל
הערות שוליים

↑  מיטלברג, ד' ובל-קליגלר,, עמיות יהודית הלכה למעשה: 25 שנות פרויקט "אורן", האגף לעם היהודי במרכז שדמות) במכללה האקדמית לחינוך אורנים. בתוך י' דרור (עורך), קיבוץ ויהדות. ירושלים,: תל אביב ורמת אפעל: מוסד ביאליק, הקתדרה לחינוך יהודי באוניברסיטת תל אביב ויד טבנקין,, 2014, עמ' 386-409
↑  Mittelberg, D., Strangers in Paradise: The Israeli Kibbutz Experience., (USA): New Brunswick, 1988
↑  Mittelberg, D., & Sobel, Z., Commitment, Ethnicity and Class as Factors in Emigration of Kibbutz and Non-Kibbutz Members from Israel, International Migration Review, 1990, עמ' 24
↑  Mittelberg, D., & Waters, M. C., The Process of Ethnogenesis among Haitian and Israeli Immigrants in the United States., Ethnic and Racial Studies,, 1992, עמ' 412-435
↑  Mittelberg, D.., The Israel Visit and Jewish Identification", The Institute on American Jewish-Israeli Relations, Issues Series No. 4, American Jewish Committee, New York, 1994
↑  D. Mittelberg, Strangers in Paradise: The Israeli Kibbutz Experience, New Brunswick (USA) and Oxford (UK) Transaction Publishers, 1988, עמ' 177
↑  Mittelberg, D.., The Israel Connection and American Jews., USA: Praeger Publishers. Westport Conn, 1999, עמ' 216 pp
↑  מיטלברג, ד' ובל-קליגלר, עמיות יהודית הלכה למעשה: 25 שנות פרויקט "אורן", (האגף לעם היהודי במרכז שדמות) במכללה האקדמית לחינוך אורנים. בתוך י' דרור (עורך), קיבוץ ויהדות. ירושלים, תל אביב ורמת אפעל: מוסד ביאליק, הקתדרה לחינוך יהודי באוניברסיטת תל אביב ויד טבנקין., 2014
↑  Mittelberg, D, Jewish Peoplehood Education. In H. Miller, L. Grant & A. Pomson (Eds.), The Netherlands: The International Handbook of Jewish Education. Springer, 2011
↑  Mittelberg, D. ,, The Israel Connection and American Jews, USA: Praeger Publishers. Westport Conn, 1999
↑  Saxe, L (2002), Israel Connection and American Jews. American Jewish History, Volume 90, Number 2, The Johns Hopkins University Press, 2002, עמ' pp. 185-188
↑  Forgasz, H. J., & Mittelberg, D. (2008). The International Journal on Mathematics Education, 40 (5), 545-558. Springer, Berlin/Heidelberg., Israeli Jewish and Arab Students’ Gendering of Mathematics. ZDM., The International Journal on Mathematics Education, 40 (5): Springer, Berlin/Heidelberg, 2008, עמ' 545-558
↑  Mittelberg, D., Rozner, O., & Forgasz, H. J., Mathematics and Gender Stereotypes in one Jewish and one Druze grade 5 Classroom in Israel., New York: Education Research International. Hindawi Publishing Corporation., 2011
↑  Razer, M., Mittelberg, D., Motola, M., & Bar-Gosen, N., Israeli high school teachers’ perceptions and attitudes towards a pedagogy of inclusion, International Journal of Inclusive Education., 2015, עמ' DOI:10.1080/13603116.2015.1019373
↑  Michal Razer, David Mittelberg & Snait Ayalon, The ability-track glass ceiling of Israeli schooling: lessons from a comparative analysis of Israeli and Australian PISA 2012 data, International Journal of Inclusive Education, DOI:, 2017, עמ' 10.1080/13603116.2017.1362480
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265415605171  BnF: cb133219576 (data)  GND: 108915948X  ISNI: 0000 0000 6685 1837  LCCN: n87932956  RERO: 02-A009574566  SUDOC: 035558822  VIAF: 1125496   WorldCat (עם VIAF): 1125496
האי שיפ (צפון אירלנד)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  צפון האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  55°14′54″N 6°21′07″W﻿ / ﻿55.24845°N 6.35207°W﻿ / 55.24845; -6.35207
 שטח:  0.35 קמ"ר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  0
  (למפת צפון אירלנד מוגדלת) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדהאי שיפ(למפת צפון אירלנד רגילה) בלפסט דרי קרייגבון באלמינה ניורי אירלנדהאי שיפ
 
האי שיפ (באנגלית: Sheep Island) הוא אי בסמוך לחוף הצפוני של צפון אירלנד, בסמוך לכפר באלינטוי שבמחוז אנטרים.
שטחו של האי 35 דונם (3.5 הקטארים), והוא ממוקם 0.5 ק"מ מחוף צפון אירלנד.
האי ידוע בצוקיו התלולים (אחד מהם הוא אנכי וגובהו כ-20 מטרים) והסלעיים. חלקו העליון של האי הוא כיפתי ומכוסה אדמה.
האי שיפ הוכרז כאזור הגנה מיוחד וכשטח בעל עניין מדעי מיוחד (מעין שמורת טבע). וזאת, משום שמצויים בו זוגות מקננים של מין מיוחד של קורמורן (249 זוגות מהמין Phalacrocorax carbo carbo). אוכלוסיית הקורמורנים שבאי היא יותר מ-5% מאוכלוסיית הקורמורנים בכל אירלנד, וכ-0.6% מאוכלוסיית מין זה באירופה כולה.
באי מצויים גם מיני קורמורן ימי, יסעור שחפי, ריסה, שחף ימי, אלקה חדת-מקור, גולמט שחור וגולמט.
בתקופת הרבייה, מוגבלת גישת בני אדם לאי, על מנת להגן על ציפורי הבר.
הערות שוליים

1 2 3  נתונים גאוגרפיים