stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיכר השבת (אתר אינטרנט)
הערות שוליים

1 2  אברהם דוב גרינבוים, יהדות התפוצה, באתר מגזין ליברל, ‏11 ביוני 2020
↑  ישראל כהן, ‏אחרי 11 שנה: העיתונאי מנחם כהן פורש מאתר חב"ד אונליין, באתר כיכר השבת, ח' באייר תשע"ו
↑  יהודה שלזינגר, הרבנים נכנעו ל"אם כל התועבות": החרדים חוזרים לאינטרנט, באתר ישראל היום, 10 באוקטובר 2010
↑  רועי גולדנברג, ‏כפי שנחשף ב"גלובס": ynet רוכש 50% מאתר "כיכר השבת", באתר גלובס, 5 באפריל 2012
↑  אלכסנדר כץ, מתחת לרדאר: כיכר השבת קנתה מחדש את חלקו של ynet, באתר אייס, 9 בינואר 2018
↑  בקרוב ממש: 'אולפן כיכר' החדש, יוצא לדרך, באתר כיכר השבת, 26 בפברואר 2020
↑  מעייריב (נייעס עם קיינטש) - כיכר השבת, באתר www.kikar.co.il
↑  איתמר לוין, רבנים בכירים ישלמו 240,000 שקל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 26 בינואר 2020
↑  איתמר ב"ז, "אף אחד לא קם!", באתר העין השביעית, 29 במאי 2019
ת"א (ת"א) 1972-08-15 פלונית נגד עמיחי אתאלי ואחרים, ניתן ב-26 במאי 2019
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| כלכלה | ביזפורטל • גלובס • כלכליסט • TheMarker |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
יוסף עוזר

| --- | --- |

 לידה:  1952 (בן 73 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 סוגה:  שירה 
 מספר צאצאים:  7 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים 
 
יוסף עוזר (נולד ב-1952) הוא איש חינוך ומשורר עברי.
ביוגרפיה

עוזר נולד בירושלים בשנת 1952. גדל והתחנך במושב ברק בעמק יזרעאל. למד ספרות וחינוך באוניברסיטת חיפה. לאחר שירותו הצבאי כלוחם במלחמת יום כיפור, במסעו לזהות היהודית, למד בישיבת אור שמח בירושלים. היה למנהל חינוכי במגזר החרדי. כיום אינו מקבל שום הגדרה למגזר, ומחריג עצמו מקטלוג.
עוזר עמד מאחורי הקמת כתב העת דימוי והיה אחראי על הענקת שמו. לנגד עיניו עמד הרצון להשיב ליצירה היהודית את היחס לביטוי היצירתי. בשנות התשעים של המאה ה-20 ליווה את הקמת כתב-העת לשירה "משיב הרוח" ומאז הוא משתתף בעריכת גליונותיו.
חתן פרס ראש הממשלה פעמיים: לשנת 1993 ולשנת 2014, ואומן האוניברסיטה העברית לשנת 2015. חתן פרס אורי צבי לשנת 2023.
עוזר כיהן גם כיו"ר מועצת מערכת "מאזנים" של אגודת הסופרים העבריים.
ערב מלחמת יום כיפור היה עוזר ידיד קרוב של ראובן פוליטי, ששרת לצידו, והשניים התנסו בכתיבת שירה. ראובן פוליטי נהרג במלחמה, ולאחריה הביא עוזר למשפחתו את קובץ השירים שפוליטי הותיר אחריו. אחד השירים של פוליטי, "אמא, אבא וכל השאר", הולחן בידי עידן רייכל ובוצע בידי עידן חביב.
מתגורר בירושלים. נשוי לנעמי ואב לשבעה ילדים.
יצירתו > ספריו

סילן טהור (תל אביב: ספרית פועלים, 1981)
שם ומלכות (תל אביב: עקד, 1990)
עמק יזרעאל ירושלים (הוצאת אפיק, 2013)
נשיקת מכחול (משיב הרוח, ירושלים: 2014)
הסחה לאדום (הוצאת הקיבוץ המאוחד, בני ברק: 2022)
פרסים ספרותיים

1980 – פרס קרן רון אדלר על ספרו "סילן טהור"
1981 – פרס ע"ש ליס מלר לשירה באוניברסיטת חיפה
1993 – פרס ראש הממשלה לשירה לשנת תשנ"ג
2015 - פרס סופר מורה מטעם משרד החינוך
2015 - פרס ראש הממשלה לשירה לשנת תשע"ה
2015 - פרס על שם מנחם מנדל דוליצקי באוניברסיטה העברית - אומן הבית של האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הרוח
2020 - פרס לאה גולדברג לשירה
2023 - פרס אורי צבי לשירה
2024 - פרס על שם חיים גורי לשירה עברית
2025 - פרס על שם מנחם מנדל דוליצקי באוניברסיטה העברית - אומן הבית של האוניברסיטה העברית, הפקולטה למדעי הרוח
לקריאה נוספת

עירית רונן, "עוזר, יוסף", לקסיקון הֶקְשֵרִים לסופרים ישראלים (תשע"ד 2014), עמ' 689.
יוסף עוזר, אינני שר בגדדית, באנתולוגיה "תמונה קבוצתית" (ספרות ישראלית במאה ה-21), עמ' 486-485, הוצאת כרמל, 2017.
הערות שוליים

↑  יוסף עוזר, שירה: "אם נזיז את הכותל הקדוש", באתר ynet, 26 באוגוסט 2013
↑  אילן ברקוביץ', אירוע השקת הספר 'הסחה באדום', באתר הארץ, 18 במאי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298553005171  BnF: cb16950815t (data)  ISNI: 0000 0000 6697 0086  LCCN: n82061459  VIAF: 75195199   WorldCat (עם VIAF): 75195199
אווטוואז

| --- | --- |


בניין הנהלת החברה
 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת מוסקבה (2019–AVAZ) 
 מייסדים:  הוועידה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, מועצת השרים של ברית המועצות 
 תקופת הפעילות:  1966–הווה (כ־59 שנים) 
 חברת אם:  רוסטך 
 חברות בנות:  לאדה  Lada Zapad Tolyatti 
 מיקום המטה:  טוליאטי
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 מוצרים עיקריים:  מכונית 
 רווח תפעולי:  256,900,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2020) 
 רווח:  741,700,000 רובל רוסי (נכון ל־2020) 
 נשיא:  מקסים סוקולוב
  
 info.avtovaz.ru
 
אוטוואז (ברוסית : АвтоВАЗ), AvtoVAZ, היא חברה בת רוסית (בעבר סובייטית) של רוסטק, לייצור כלי רכב. החברה הוקמה בשנת 1966 בעיר טוליאטי, במחוז סמרה, באמצעות ידע איטלקי מחברת פיאט. העיר נקראה כהוקרה לאיטליה על שמו של פלמירו טוליאטי. בעבר נקראה בשם VAZ (וולז'סקי אוטומבילני זאווד).
המפעל ייצר בעבר את מכוניות ה"ז'יגולי", רכב השטח "ניבה", ומכוניות ה"סמרה" שאף יובאו באופן סדיר לישראל. תוצרת המפעל בהווה משווקת תחת המותג "לאדה". אווטוואז היא יצרנית כלי הרכב הגדולה ברוסיה, ומקדימה את מפעל כלי הרכב של גורקי.
היסטוריה > תקופת ברית המועצות

ב-20 ביולי 1966 הוחלט על הקמה של מפעל ממשלתי לייצור כלי רכב בעיר טוליאטי. לפי ההסכם, תוכניות ההקמה, הספקת הציוד והכשרת העובדים הייתה באחריות פיאט. ב-14 בינואר 1967 החלה בניית מפעל הייצור בפרויקט שהוכרז כ"כלל סובייטי". אלפי אנשים, צעירים בעיקר, הועסקו בבניית המפעל הגדול. משנת 1969 התחילה ההכשרה של עובדי המפעל, ברובם אותם האנשים שבנוהו. כמו כן נמשכה ההרכבה של הציוד שהיה מיוצר ב-844 מפעלים בברית המועצות, ו-900 מפעלים ממדינות אחרות.
ב-19 באפריל 1970 יצאו מפס היצור שש מכוניות ראשונות מדגם "ז'יגולי" (VAZ 2101), הבנויות על בסיס של המכונית האיטלקית פיאט 124. בכך השלים המפעל הגעה לייצור מכוניות תוך 3 שנים בלבד, לעומת השש הצפויות. בשנת 1976 החל ייצור דגם VAZ 2106 שהיה הדגם היוקרתי של המפעל במהלך בסוף שנות ה-70 ועד למחצית שנות ה-80.
ב-21 בדצמבר 1973 עבר המפעל ביקורת של מבקרי המדינה הסובייטיים בציון "מעולה", לאחר שכלי הרכב המיליון יצא מפס הייצור.
היסטוריה > לאחר התפרקות ברית המועצות

בשנת 2003 נוצר אב-טיפוס של מכונית ספורט לאדה רבולושן.
ב-22 בדצמבר 2006 נחתם הסכם עם החברה הקנדית MAGNA INTERNATIONAL למטרת הקמה של מפעל יצור חדיש למכוניות. הפרויקט בהשקעה משותפת של 1.6-1.7 מיליארד דולר מיועד להקים מפעל נוסף בעל כושר ייצור של 440 אלף כלי רכב בשנה. הפרויקט לא יצא לפועל.
בעשור השני של המאה ה-21 עומדת יכולת הייצור של המפעל על 670 אלף מכוניות בשנה. ג'נרל מוטורס האמריקאית מחזיקה בבעלות חלקית על מניותיו ומייצרת בו רכב שטח בשם "שברולט ניבה". עוד מחזיקות במניות המפעל חברת פז'ו הצרפתית וממשלת רוסיה. כיום חברת האם היא רנו.
המפעל מייצר חלקי חילוף גם לדגמים שלא מיוצרים כבר. הייצור מכוון לרוב לשוק המקומי, ומוביל במכירות ברוסיה ומדינות ברית המועצות לשעבר. בשנת 2008 יצר המפעל כ-800 אלף מכוניות. ואולם בהמשך הואט קצב הייצור ובשנת 2012 נבנו כ-600 אלף מכוניות ובשנת 2017 כ-490 אלף מכוניות. בשנת 2015 מונה בו אנדרסון למנכ"ל. הוא ביצע תוכנית רחבה של התייעלות ופיטורים. למרות זה המפעל לא הצליח להתרומם ולעבור לרווח. בשנת 2021 יצר המפעל כ-340 אלף מכוניות. בעקבות פלישת רוסיה לאוקראינה בתחילת 2022 חברת רנו החליטה לצאת מפעילות ברוסיה והמפעל חזר לייצור דגמים מקוריים, בהם LADA Aura ,LADA Iskra ,LADA Granta ,LADA Vesta ,LADA Largus ,LADA Niva Legend ,LADA Niva Travel ואחרים.
דגמים ביצור סדרתי

משפחת "Lada Classic";
משפחת "Lada Samara II";
"Lada 4×4"(הנקרא "Lada Niva" עד שנת 2005);
משפחת "Lada Kalina" משנת 2004 עד 2011;
"לאדה פריורה" משנת 2007 עד 2015;
"לאדה גרנטה", משנת 2011
"אוקה"
"לאדה וסטה", משנת 2015
"לאדה XRAY", משנת 2016
גלריה

לאדה 1500 ממודל 1985
לאדה קאלינה, 2008
Lada Priora
Lada Largus
לאדה 1200 משנת 1982
"Lada Vesta" משנת 2015
נמל התעופה הבין-לאומי שרמטייבו

נמל התעופה שֶרֶמֶטְיֶיבוֹ (ברוסית: Международный аэропорт Шереметьево) הוא נמל תעופה בינלאומי הממוקם כ-29 ק"מ מצפון-מערב למרכז העיר מוסקבה. זהו נמל התעופה הגדול והעמוס שבנמלי התעופה ברוסיה, והוא משמש כנמל הבית לטיסות אזרחיות-מסחריות של חברת התעופה הרוסית אירופלוט. הוא משרת מעל 40 מיליון נוסעים וכ-300 אלף טיסות בשנה.
היסטוריה

נמל התעופה שרמטייבו נפתח באוגוסט 1959 והטיסה הבינלאומית הראשונה יצאה ממנו ב-1 ביוני 1960 לברלין. בשנת 1964 נפתח טרמינל שרמטייבו-1 המשמש לטיסות פנים ברוסיה. בינואר 1980, לקראת אולימפיאדת הקיץ במוסקבה, נחנך טרמינל שרמטייבו-2 הדומה בתכנונו לטרמינל בשדה התעופה של הנובר, במטרה לשמש כמעבר הראשי של התעבורה הבינלאומית.
למעשה, שני הטרמינלים מופרדים לחלוטין אחד מהשני כשני נמלי תעופה שונים אך שניהם משתמשים באותם מסלולים להמראות ונחיתות.
תוכנית הפיתוח

התחרות הגוברת של נמל התעופה שרמטייבו מול נמל התעופה הבין-לאומי דומודדובו החדש והמודרני ממנו, גרמה לנטישה של חברות תעופה גדולות וחשובות לטובת הנמל החדש וחייבה ביצוע של תוכנית שיפוצים מקיפה, במטרה לשפר את כושר התחרות והמשיכה בעיני החברות.
במסגרת תוכנית הפיתוח נבנה טרמינל חדש-C בשטח של כ-40 אלף מ"ר ובעלות של כ-87 מיליון דולר, בסמוך לטרמינל 1 הישן והוא יכול לשרת כ-5 מיליון נוסעים בשנה. טרמינל 1 הישן המשמש כיום לטיסות פנים, צפוי לעבור שיפוץ מאסיבי, וישמש בעתיד לשירות מטוסים פרטיים ויכונה טרמינל B.
טרמינל ענק נוסף-D בשטח של כ-170 אלף מ"ר נפתח בחודש נובמבר 2009 במטרה לשמש כנמל הבית של החברות אירופלוט וסקאי. טרמינל D הוא בעל קיבולת שירות של 12 מיליון נוסעים בשנה.
טרמינל 2 הישן המכונה כעת טרמינל F עובר גם הוא תהליך של שיפוץ מאסיבי. טרמינל חדש נוסף-E נחנך ומשמש כמעבר מקשר בין הטרמינלים D ו-F.
פרט לשיפוץ ובינוי הטרמינלים ישודרגו גם מסלולי ההמראה והנחיתה והשיפוץ יכלול הרחבה וציפוי מחדש שלהם.
תוכנית הפיתוח הגדולה העלתה את קיבולת התעבורה של נמל התעופה לכ-25 מיליון נוסעים בשנה, ולאחר השלמת תוכניות פיתוח נוספות בחלקו הצפוני של הנמל צפויה הקיבולת לעלות לכ-40 מיליון נוסעים בשנה.
פעילות לישראל וממנה

חברת אירופלוט מקיימת 5 טיסות יומיות בין הנמל לנמל התעופה בן-גוריון.
דרכי הגישה

נמל התעופה שרמטייבו מקושר למוסקבה באמצעות רכבת אארואקספרס המובילה מתחנה הסמוכה לטרמינל F לתחנת הרכבת סביולובסקי שבמרכז העיר. שירות אוטובוסי שאטל מעבירים את הנוסעים מן הטרמינלים המרוחקים לתחנת הרכבת שבטרמינל F. נוסף לרכבת מופעלים מנמל התעופה גם שירותי אוטובוסים ומוניות לתחנות הרכבת המרכזיות של מוסקבה.
גלריה

טרמינל B
טרמינל D
טרמינל F
טרמינל B
רציף רכבת האארואקספרס בשרמטייבו (אנ')
מוסקביץ'

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1930–הווה (כ־95 שנים) 
 חברת אם:  עיריית מוסקבה 
 מיקום המטה:  מוסקבה 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
 הכנסות:  530,700,000,000 רובל רוסי (נכון ל־1994) 
  
 moskvich-auto.ru
 
סמל החברה, 1947 - 2006
מוסקביץ'
מוֹסקביץ' (ברוסית: Москвич) הוא כינויים של דגמי מכוניות נוסעים שיוצרו בברית המועצות והיו נפוצים בגוש המזרחי כולו. זה גם היה שמו של המפעל בשנים 1992–2006.
בשנת 1998, חלק מהשטח של המפעל הועבר למפעל משותף לייצור כלי רכב בין ממשלת מוסקבה לרנו. בתחילה נקראה החברה Avtoframos, מאוחר יותר היא עברה לשליטתה של רנו רוסיה (אנ'). מ-1998 עד 2022 ייצרה מכוניות רנו.
במאי 2022, הנכסים של רנו רוסיה הפכו לרכוש של ממשלת מוסקבה. ראש עיריית מוסקבה סרגיי סוביאנין הכריז על תוכניות לייצר מכוניות תחת המותג מוסקביץ' במפעל.
היסטוריה

ראשית המפעל בשנות ה-30 של המאה ה-20 כאשר במוסקבה הוקם מפעל להרכבת מכוניות פורד. בשנת 1933 הפך המפעל לסניף של מפעל גא"ז והחל לייצר מכוניות מתכנון מפעל זה. בסוף מלחמת העולם השנייה החרימו הסובייטים את כל קו הייצור של אופל קדט ממפעלי אופל ברוסלסהיים, גרמניה. קו היצור הועבר בשלמותו למפעל שנקרא "מ.ז.מ.א" ("מוסקובסקי זאבוד מאלוליטרוביך אבטומובילי" - מפעל מוסקבאי למכוניות קטנות נפח), שם החלו לייצר בשנת 1947 את דגם "מוסקביץ' 400", שהיה למעשה האופל קדט הגרמנית. "מוסקביץ'" משמעו "מוסקבאי". מכונית זהה בשם זהה יוצרה גם בבולגריה.
שנות הזוהר של המפעל היו במחצית השנייה של שנות ה-50 ושנות ה-60. בתקופה זו התרכז המפעל בייצור מכוניות נוסעים שתוכננו בו עצמו. המכוניות זכו לפופולריות בברית המועצות. בשנת 1968 הוחלט על הקמת קווי ייצור חדשים תוך התבססות על טכנולוגיה שנרכשה מחברת רנו הצרפתית. יכולת הייצור של המפעל הוגדלה ל-200 אלף מכוניות בשנה. למרות פסי הייצור החדשים, המפעל המשיך בייצור המכוניות מדגם "מוסקביץ' 408" ומוסקביץ' 412 שתוכננו בתחילת שנות ה-60. המפעל שינה את שמו ל-AZLK ("אבטומובילני זאבוד לנינסקובו קומסומולה" - מפעל מכוניות על שם הקומסומול הלנינאי.
במחצית שנות ה-70 היה ברור שדגמי המכוניות שנמצאים בייצור אינם יכולים להתמודד עם הדגמים המודרניים יותר מתוצרת מפעל אווטוואז. הדגם שהיה בייצור עבר מתיחת פנים אך לא יכול היה להתמודד עם הדגמים המודרניים. לאור זאת נתח השוק של המכוניות מתוצרת המפעל היה בירידה מתמדת. החל משנת 1977 כבר לא ניתן היה למצוא לקוחות למכוניות מוסקביץ' במדינות אירופה המערבית. למרות הנחיתות הטכנית, המשיכו קווי הייצור לפעול ובשנת 1986 נבנתה המכונית ה-4 מיליון מתוצרת המפעל. במקביל לכך, נותר חלק משמעותי של תוצרת המפעל בלתי מכור בחניונים בתוך גדרות המפעל עצמו. בסוף שנות ה-80 הצליח המפעל לתכנן ולהתחיל בייצור מכונית עם הנעה קדמית. איכות התוצרת הייתה נמוכה והיה קשה למצוא לקוחות אף בתחומי ברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות החל ייצור מכוניות נוסעים תחת השם "OAO Moskvich". החברה פשטה רגל ב-2002 ובשנת 2006 הכריזה על הליך פירוק ופורקה. כל זכויות הייצור הועברו לרנו שהקימה בשטחי המפעל קו ייצור להרכבת מכוניות מתוצרתה. לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה רנו החליטו לסגור את העסקים ברוסיה. המפעל הקיים נרכש על ידי עיריית מוסקבה.
בניהול של עיריית מוסקבה החברה החלה לייצר רכבים מדגמי "מוסקביץ' 3" (על בסיס רישיון שהתקבל מחברה סינית), שנמכרו החל מינואר 2023 ודגמי מוסקביץ' 6 שייצורם החל באפריל 2023.
דגמים נוכחיים

מוסקביץ' 3
מוסקביץ' 6
הערות שוליים

↑  https://russian.rt.com/russia/news/1003423-sobyanin-proizvodstvo-avtomobil-moskvich
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph495121
Guess

| --- | --- |
 שיר בביצוע צ'ארלי XCX
 מתוך האלבום Brat and It's the Same but There's Three More Songs So It's Not
 יצא לאור:  10 ביוני 2024
 שפה:  אנגלית
 אורך:  2:22
 חברת תקליטים:  אטלנטיק
 כתיבה:  צ'ארלי XCX, ת'ה דר, דילן בריידי
 הפקה:  ת'ה דר
 
"Guess" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת הבריטית צ'רלי XCX. השיר יצא לאור ב-10 ביוני 2024, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס, כרצועה השבע-עשרה של גרסת הדלוקס של אלבום האולפן השישי שלה, Brat and It's the Same but There's Three More Songs So It's Not.
רקע

הגרסה המקורית של "Guess" יצאה ב-10 ביוני 2024, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס כרצועה השבע-עשרה של גרסת הדלוקס של אלבום האולפן השישי שלה, Brat and It's the Same but There's Three More Songs So It's Not. הוא הופק על ידי ת'ה דר ונכתב בשיתוף עם דילן בריידי מ-100 Gecs. "Guess" מכיל אינטרפולציה של "Technologic" ‏(2005), שנכתב על ידי תומא בנגלטר וגי-מנואל דה הומם-קריסטו, ובביצועו של הצמד דאפט פאנק, ומביא התייחסות לניחוש צבע התחתונים והקונילינגוס שלה. עם יציאתו, השיר תואר כ"חרמן במיוחד" על ידי Kaelen Bell מ-Exclaim.ca, ואנתוני פנטנו סבר שהוא היה "בצבץ כמו אגודל כואב" לו היה יוצא כחלק מהאלבום.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני | 16 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 28 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 10 ביוני 2024 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | אטלנטיק |  |
רמיקס

"Guess" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הבריטית צ'ארלי XCX בהשתתפות הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש. הוא יצא לאור ב-1 באוגוסט 2024, על ידי חברת התקליטים אטלנטיק רקורדס.
רמיקס > רקע

במאי 2024, בילי אייליש הצהירה בראיון לזאין לואו שהיא הייתה באולפן בפעם הראשונה מזה מספר שנים והקליטה שיתוף פעולה עם אמנית שהיא מעריצה ענקית שלה. היא גם הזכירה שהיא התנגדה בעבר לשיתופי פעולה כאלה בגלל עצבנות. צ'ארלי XCX הביעה בעבר עניין בשיתוף פעולה עם אייליש כבר ב-2017, למרות שהן לא הצליחו למצוא שיר מתאים.
ב-31 ביולי 2024, צ'ארלי XCX שיתפה פוסט עם עטיפתו של הרמיקס, וביקשה מהעוקבים לנחש על סמך השער שמציג רק את הפרופילים התחתונים של שני האמנים. הזמרת נראית לובשת חצאית מיני לבנה בעוד משתתפת הפעולה לובשת ג'ינס רחב ומספר טבעות על היד. בהתבסס על הפרטים, המעריצים הבינו במהירות שהאמנית המוצגת היא בילי אייליש. באותו יום, מעריצים שיתפו תמונות של פליירים המבקשים מאנשים להתקשר למספר טלפון שמשמיע קטע מהרמיקס. ב-1 באוגוסט, צ'ארלי XCX אישרה את הרמיקס עם אייליש והכריזה על צאתו למחרת.
רמיקס > וידאו קליפ

לצד הרמיקס יצא וידאו הקליפ נלווה בבימויו של איידן זמירי. לדברי זמירי, הווידאו צולם ב-28 ביולי 2024, ארבעה ימים בלבד לפני יציאתו לאקרנים. הסרטון מתחיל במסיבת בית בהנחיית צ'רלי XCX, שם מופיע אייליש כנהגת בדחפור דרך הקיר. לאחר מכן השניים הולכות ברחוב שבו חלקים של תחתונים נשיים נופלים מהשמים לפני שהם מטפסים על ערימה שלהם. הסרטון מסתיים בהודעה שחושפת כי הבגדים הלא נלבשים המשמשים בסרטון ייתרמו ל-I Support the Girls, ארגון צדקה אמריקאי המחלק תחתונים ומוצרים תקופתיים לנשים הסובלות מאלימות במשפחה, מחוסר בית ומצוקה. ארגון הצדקה הצהיר מאוחר יותר כי קיבל 10,000 זוגות, שחלק גדול מהם היה "סקסי", ומייסדת דיינה מארלו הצהירה שהם מברכים על תרומה כזו בטענה שחשוב להם לעודד בחירה.
רמיקס > ביקורת וקבלה

עם הוצאתו, אמיליה דימולדנברג, ג'וליה פוקס, אדם למברט, סוקי ווטרהאוס, אדיסון ריי, דייזי אדגר-ג'ונס וריטה אורה הגיבו לשיר. מעריצים רבים פירשו מילים לחשו בסוף השיר, "אתה רוצה לנחש על מה אני ובילי כתבנו הודעות טקסט? (לא מכבדת)/ עדיין מנסה לנחש את הסיסמה לכונן גוגל שלי (האם אתה אובססיבי איתי?)/ אתה רוצה לנחש את הכתובת של המסיבה בה אנחנו נמצאות (אתה באמת לא מוזמן)," להיות נגיעה בטיילור סוויפט, בטענה שגרסאות ממוקדות של אלבומה The Tortured Poets Department חסמו את שניהם צ'רלי XCX ואייליש מהראש של מצעדי האלבומים. זמן קצר לאחר יצאתו, ובתגובה לכך על צאת האלבום Vultures 2 של הצמד ¥$, הוציאה סוויפט גרסה נוספת של The Tortured Poets Department הכוללת טיוטה ראשונה של "My Boy Only Breaks His Favorite Toys". בנוסף, מעריץ אחד תיאר את מילות השיר של אייליש כ"דורסניות" והאשים אותה בקווירבייטינג, מה שגרם לתגובה זועמת מאחיו של אייליש, פיניאס או'קונל.
רמיקס > פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס המוזיקה של MTV אירופה | שיתוף הפעולה הטוב ביותר | מועמדות |  |
| 2025 | פרס גראמי | ביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד/להקה | מועמדות |  |
רמיקס > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)   ("Guess featuring Billie Eilish")> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)   ("Guess featuring Billie Eilish")> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)   ("Guess featuring Billie Eilish")> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)   ("Guess featuring Billie Eilish")>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 3 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 5 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 49 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 12 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 14 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 14 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ליטא | AGATA | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 9 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 11 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 7 |  |
רמיקס > מיקומי שיא > מצעדי סוף שנה

|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |   ‏‏‏  2024>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 189 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 192 |  |
רמיקס > נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | זהב | 400,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 400,000 |
רמיקס > היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט (ים) | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 1 באוגוסט 2024 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | אטלנטיק |  |
ג'ארד קושנר

ג'ארד קורי קושנר (באנגלית: Jared Corey Kushner; נולד ב-10 בינואר 1981) הוא איש עסקים יהודי-אמריקאי אשר שימש כיועץ בכיר לחמיו, נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בקדנציה הראשונה שלו כנשיא.
קושנר הוא הבעלים העיקרי של חברת הנדל"ן "קושנר נכסים" ושל העיתון "ניו יורק אובזרוור". הוא נשוי לאיוונקה טראמפ, בתו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ. בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016 התמקד בקמפיין המדיה הדיגיטלית של חותנו.
לקושנר תפקיד מרכזי ביצירת תוכנית השלום של הנשיא טראמפ. כמו כן הנהיג והוביל את השיחות שהולידו את הסכמי אברהם בין ישראל לאיחוד האמירויות הערביות ובחריין.
קורות חיים

קושנר (שמו העברי: יואל חיים) הוא בנו הבכור של איש העסקים צ'ארלס קושנר, ונכד לניצולי שואה שהיגרו לארצות הברית מנבהרודק שבבלארוס בשנת 1949. הוא נולד בליווינגסטון שבניו ג'רזי, התחנך במשפחה יהודית-אורתודוקסית-מודרנית, ולמד בישיבה תיכונית "בית ספר פריש (אנ')".
הוא בוגר אוניברסיטת הרווארד ואוניברסיטת ניו יורק.
קורות חיים > קריירה עסקית

בשנת 2004 החל אביו צ'ארלס לרצות עונש של שנתיים בכלא לאחר שהורשע בהעלמת מס, תרומות בלתי-חוקיות ושיבוש הליכי משפט. בעקבות זאת, החל קושנר הבן לנהל את החברה המשפחתית במקומו.
ב-2006 רכש ב-10 מיליון דולר את ה"ניו יורק אובזרוור".
ב-2007 הוביל רכישת בניין משרדים בשדרה החמישית 666 בניו יורק תמורת 1.8 מיליארד דולר. זו הייתה הרכישה הגדולה ביותר עד אז של בניין בארצות הברית. ב-2008 מונה באופן רשמי למנכ"ל "קושנר קומפניז".
ב-2014 הקים קושנר עם אחיו הצעיר ג'ושוע, את חברת קאדר (Cadre), פלטפורמה מקוונת להשקעה בנדל"ן, שבה השקיע ג'ורג' סורוס 250 מיליון דולר.
ב-2015 רכש מאפריקה ישראל להשקעות 50% מבניין הטיימס סקוור, ב-295 מיליון דולר.
קורות חיים > יועץ בכיר בממשל טראמפ

קושנר הצטרף לקמפיין של חותנו דונלד טראמפ מיד לאחר שזה הודיע ב-16 ביוני 2015 על התמודדותו בבחירות לנשיאות ב-2016 מטעם המפלגה הרפובליקאית.
ביוני 2016 פיטר טראמפ, בהמלצתו של קושנר, את קורי לבנדובסקי, מנהל קמפיין הבחירות שלו. במקומו מונה פול מנפורט.
ב-20 בינואר 2017 מונה קושנר, לצד סטיבן מילר, כאחד משני יועציו הבכירים של הנשיא טראמפ.
ב-25 במאי 2017 דווח כי קושנר נמצא תחת בחינה במסגרת חקירת המעורבות הרוסית בבחירות לנשיאות בארצות הברית וקשרים פוטנציאליים בין קמפיין טראמפ לממשלת רוסיה.
בפברואר 2018 החל התובע המיוחד רוברט מולר, החוקר את מעורבות רוסיה בבחירות לנשיאות בארצות הברית בשנת 2016, לבחון אם לקשריו העסקיים של קושנר עם גורמים בטורקיה, במפרץ הפרסי, ברוסיה ועוד הייתה השפעה על מדיניות החוץ של הממשל.
קורות חיים > עסקת המאה של ממשל טראמפ, והסכמי אברהם

טראמפ מינה את קושנר לנהל את המשא ומתן בתהליך השלום הישראלי-פלסטיני הוא תכנן עם אחרים את תוכנית השלום של הנשיא טראמפ שנודעה גם כ"עסקת המאה" בבית הלבן.
לקושנר, כיועצו הבכיר של הנשיא האמריקני טראמפ לענייני המזרח התיכון, היה תפקיד מכריע בשיחות להסכמי הנורמליזציה שנחתמו בין ישראל לבין איחוד האמירויות ואחר-כך גם לבין בחריין, שנודעו בשם הסכמי אברהם.
בפברואר 2021 הוכרז קושנר כמועמד לפרס נובל לשלום, יחד עם סגנו אבי ברקוביץ', על חלקם בהסכמי אברהם.
מאוחר יותר, היה אחראי גם על הסכמי הנורמליזציה בין ישראל לבין מרוקו, שגם-כן נחתמו כחלק מהסכמי אברהם.
ספרו

2022 "Breaking History: A White House Memoir"