מדונה
מורשת

עיתונאי מוזיקה שונים, תאורטיקנים ביקורתיים ומחברים ציינו את מורשתה של מדונה וראו בה (ללא ספק) את אמנית מוזיקת הפופ המשפיעה ביותר בכל הזמנים. היא עמדה בראש רשימת "100 הנשים הגדולות ביותר במוזיקה" של VH1 וברשימת "20 האמניות הגדולות ביותר" של הדיילי טלגרף. לדברי העיתונאי רודריגו פרסן, "אמירה שמדונה היא רק כוכבת פופ היא לא מתאימה כמו לומר שקוקה קולה היא רק סודה. מדונה היא אחד הסמלים הקלאסיים של תוצרת ארצות הברית". מגזין רולינג סטון הספרדי כתב באומרו על מדונה כי היא, "הפכה לאדונית הראשונה של הפופ הוויראלי בהיסטוריה, שנים לפני שהשימוש באינטרנט נעשה מאסיבי. מדונה הייתה בכל מקום, בערוצי הטלוויזיה המוזיקלית, רדיו, שערים של מגזינים ואפילו בחנויות ספרים. דיאלקטיקת פופ, שלא נראתה מאז שלטונם של הביטלס, שאפשר לה להמשיך בקצה הטרנד וההצלחה המסחרית. ויליאם לנגלי מהדיילי טלגרף הרגיש כי "מדונה שינתה את ההיסטוריה החברתית בעולם. היא עשתה יותר דברים בהם אנשים שונים עוסקים יותר מכל אחד אחר אי פעם. סביר להניח". דיאן פקנולד תיעדה בספרה אייקונים אמריקאים (2006), כי "העובדה שלא רק עבודתה אלא האדם שהיא אשר היה פתוח לפרשנויות מרובות תרם לעליית לימודי מדונה בכתיבה אקדמית אשר פיתחה את לימודי התרבות האמריקאית.
כותבת המגזין Spin ביאנקה גרייסי אמרה כי "התואר מלכת הפופ אינו מספיק כדי לתאר את מדונה – היא מוזיקת הפופ, היא גיבשה את התוכנית של מה שכוכב פופ צריך להיות". האוורד קרמר, מנהל האוצרות של היכל התהילה של הרוק אנד רול, קבע כי "מדונה והקריירה שיצרה לעצמה אפשרו כמעט עבור כל זמרת פופ אחרת לעקוב אחריה... היא בהחלט העלתה את הסטנדרטים של כולם... היא הגדירה מחדש מה הפרמטרים של שחקנית נשית. אנדי בנט וסטיב ווקסמן, מחברי הספר "SAGE Handbook of Music Popular" המדבר על פופולריות בקרב המוזיקה, ציינו כי "כמעט כל כוכבות הפופ הנשיות בעת האחרונה – ליידי גאגא, בריטני ספירס, ביונסה, ריהאנה, קייטי פרי ואחרות – הכירו בהשפעתה החשובה של מדונה על הקריירה שלהן". מדונה השפיעה בנוסף גם על אמנים גברים, בהם ליאם גלאגר, אואזיס וצ'סטר בנינגטון מלינקין פארק אשר ראו בה השראה להפוך למוזיקאים.
השימוש של מדונה בדימויים מיניים הוא מאפיין בולט בקריירה שלה ומה שזרז את השיח הציבורי בנושא מיניות ופמיניזם בהווה. כפי שמתעד רוג'ר צ'פמן בספרו "מלחמות תרבות" (2010), היא ספגה גינויים תכופים מצד ארגונים דתיים, שמרנים חברתיים וקבוצות "כלבי שמירה" של הורים על השימוש שלה בדימויים מפורשים, מיניים, שפה, סמליים דתיים, והתנהגות אחרת "חסרת כבוד" בהופעותיה החיות. עיתון הטיימס כתבה באומרו על מדונה כי "החלה מהפכה בקרב נשים במוזיקה... עמדותיה ודעותיה על מין, עירום, סגנון ומיניות אילצו את הציבור לשבת ולשים לב". פרופסור ג'ון פיש ציין כי תחושת ההעצמה שמדונה מציעה קשורה קשר בל יינתק להנאה של הפעלת שליטה מסוימת על המשמעויות של עצמך, מיניות ויחסים חברתיים. בספרם "עשיית מגדר במדיה, אמנות ותרבות" (2009) ציינו המחברים כי מדונה, בתור מפורסמת, פרפורמרית ואייקון פופ, מסוגלת לערער על דיונים והרהורים פמיניסטיים תלויים ועומדים. לדברי הפמיניסטית הלסבית שילה ג'פריס, מדונה מייצגת את תפיסתה של האישה במה שמוניק ויטיג מכנה את קטגוריית המין כעוצמתית, ונראה שהיא מאמצת בשמחה את ביצועי הקורווה המינית שהוקצתה לנשים. פרופסור סוט ג'אלי כינה את מדונה כ"אייקון פמיניסטי כמעט קדוש".
מדונה זכתה לשבחים כמודל לחיקוי לנשות עסקים בענף שלה, "להשיג את סוג השליטה הכלכלית שנשים נלחמו עליה זמן רב בתעשייה", בעודה מניבה מכירות של מעל 1.2 מיליארד דולר בעשור הראשון לקריירה שלה. לדברי ג'יני גורלינסקי בספר "100 המוזיקאים המשפיעים בכל הזמנים" (2010), רמות העוצמה והשליטה של מדונה היו "חסרות תקדים" עבור אישה בתעשיית הבידור. פרופסור קולין בארו מבית הספר לניהול קראנפילד בבדפורדשייר תיאר אותה כ"אשת העסקים החכמה ביותר באמריקה... שעברה לצמרת התעשייה שלה ונשארה שם על ידי כך שהמציאה את עצמה כל פעם מחדש". אקדמיים מבית הספר לעסקים של לונדון כינו אותה "יזמית דינאמית ששווה להעתיק" בעודם מזהים את חזון ההצלחה שלה, את הבנתה בתעשיית המוזיקה, את יכולתה לזהות את גבולות הביצוע שלה (וכך להביא עזרה), את נכונותה לעבוד קשה ואת יכולתה להסתגלות כמפתחות להצלחתה המסחרית. הסופר אנדרייו מורטון כתבה על מדונה בספרו על שמה משנת 2002 כי היא "אופורטוניסטית, מניפולטיבית וחסרת רחמים – מישהי שלא תעצור עד שתשיג את מבוקשה".
מדונה ידועה בנוסף בהיותה אחת מתוך הגיי אייקונים הבולטים בעולם. כתב ירחון הלהט"ב אדבוקט סטיב גדולה העיר כי "בשנות השמונים והתשעים שחרורו של קליפ או סינגל חדש של מדונה היה דומה לחג לאומי, לפחות בקרב מעריציה ההומואים". גדולה גם הצהיר כי במהלך תקופה זו, במקביל לעליית מגפת האיידס בעולם, "כאשר אמנים אחרים ניסו להרחיק את עצמם מהקהל שעזר לכוכבות שלהם לעלות, מדונה רק הפנתה את האור לאוהדיה ההומואים וגרמה לו לבעור עוד יותר". בנובמבר 2010 הופיעה בתוכנית האירוח של אלן דג'נרס ודיברה נגד בריונות כלפי בני נוער להט"בים והתאבדויות שנעשו בעוד שהדגישה כיצד התקרבה לקהילה הגאה כשהייתה נערה, ואמרה כי היא חשה שונה בתיכון ומצאה קבלה ואהדה בקרב חבריה ההומוסקסואליים והצהירה כי "למעשה, לא הייתה לי קריירה אלמלא הקהילה הגאה". במרץ 2013 העניקה פרס במהלך טקס פרסי הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה לעיתונאי ההומוסקסואל המוצהר אנדרסון קופר בעודה קוראת למהפכה.