stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלחמות העות'מאניות–פרסיות
מלחמת 1578–1590

לאחר מותו של שאה תהמאספ וסכסוכי הירושה בין שאה אסמאעיל השני לבין מוחמד ח'ודאבנדה בפרס, הצליחו הווזיר הגדול ויועצי הסולטאן לשכנע את אדונם מוראט השלישי להתחיל בתקיפה טורקית על פרס. במלחמה הזאת לא היו אלו רק טורקיה ופרס במלחמה, אלא השתיים פעלו עם תמיכת מדינות חסות, חאנות קרים תמכה בטורקיה, בעוד ממלכת קאחתי תמכה בפרס.
הטורקים תחילה תקפו בעבר הקווקז וכבשו את אדמות גאורגיה, דאז חיל שני תקף ממגוון מערכות את אהוואז בעבר ח'וזסתאן. בעודו צופה בהתקרבות הטורקים אל הבירה הפרסית מתוך הקווקז, השאה חתר להסכם שלום אשר נתן לטורקיה מדינות חסות בח'וזסתאן, לורסתאן, ארדלאן ואף כורדסתאן.
לאחר 3 שנים הטורקים תקפו מחדש והפעם מתוך הקווקז הם הקיפו את הרי הזגרוס האימתניים. עם מותו של מוחמד ח'ודאבנדה יועצי הממשל (קיזילבאש) החלו להיכנס למשא ומתן אשר היווה את ההפסד הגדול ביותר לאומה הפרסית שלא הביא לקריסה מוחלטת של המדינה. הרי הזגרוס, הקווקז ואף חצי מפארס סופחו לטורקיה. אספהאן הייתה על גבי הגבול והערים באקו, ירוואן, אורמיה, תבריז, אהוואז, ריי, קום ועוד כולל כל גאורגיה היו עמוק בתוך שטח טורקי מסופח.
מערכות שאה עבאס

גדול שליטיה של פרס הספווית, עבאס שאה הראשון פעל להחזרת השטחים האבודים. עם מרידות פשטונים ובלוצ'ים במזרח השאה ידע כי זה רק עניין של זמן עד אשר תקרוס מחדש האומה הפרסית. הדרך היחידה לעצור את האבדון הקרב היא להחזיר את השטחים הכבושים ולהכות בפנים האימפריה העות'מאנית.
מערכות שאה עבאס > מלחמת 1605–1618

בשנת 1605 החל במערכה ראשונה במתקפת פתע נגד הטורקים. חיל אשר יצא מן הדרום השתמש בזגרוס כגבול למעבר הכוחות הטורקים וכבש את הדרך עד לתבריז והחזיר לאימפריה את חלק מהשטחים הפרסים אך לא כולם, בהם לא את אזרבייג'ן. בשנת 1610 התרחשה תקיפה טורקית שהביאה לסיפוח מחודש של שטחים מינוריים מארמניה המערבית. בשנת 1615 העות'מאנים יצאו במערכה חדשה לכיבוש תבריז, כוחותיו של עבאס דחקו את הטורקים מעבר לימת אורמיה וכאשר עלה מוסטפא הראשון, הוא נטש את הלחימה בפרס.
מאוחר יותר פעל השאה מתחת לעיני הטורקים בפעולות שלא השפיעו עליהם ישירות ובכך מנע מלחמה ישירה. תחילה יצא עבאס במערכות צפוניות לכיבוש עבר הקווקז, הוא כבש את ממלכת כארתלי וממלכת קאחתי ובכך החזיר את השטחים של ארמניה ואזרבייג'ן של היום. כיבוש באקו היווה נקודת מפנה בתולדות השושלת.
מערכות שאה עבאס > המערכה בעיראק

בשנת 1623 החל שאה עבאס בתוכניתו הגדולה לכיבוש עיראק. הוא תקף דרך הזגרוס ובתוך חודש החיל הפרסי הראשי הגיע עד לגבול העות'מאני עם שבטי חצי האי ערב. בגדאד נפלה במהרה. החיל הפרסי דאז התחלק לדרום, אשר פנה לכיבוש מהיר של כלל מסופוטמיה ועד אל המפרץ הפרסי אשר בחופו פנה דרומה עד אל מצר הורמוז וצפון, אשר פנה דרך הפרת והחידקל אל עבר כורדיסטן ומאוחר יותר אנטוליה, לב האימפריה העות'מאנית.
משלחת טורקית אשר נעה לבגדאד כותרה והושמדה. בשנת 1629 נפטר עבאס שאה ובנו, סאפי שאה ירש אותו. הסולטאן הטורקי מוראט הרביעי השתמש בחילופי השלטון כחלון הזדמנויות לתקוף את השטחים הכבושים. לאחר ניסיון כושל לתקוף אל תוך עיראק פנה הסולטאן לתקיפה מעבר לזגרוס, בעבר הקווקז, תקיפה זאת, אשר הייתה להסחת דעת אפשרה למוראט הרביעי לצאת במערכה מרכזית אחת ולכבוש את בגדאד ועיראק מחדש.
מאותה הנקודה והאלה נותרה עיראק בידיים טורקיות, אך לורסתאן וח'וזסתאן הוחזרו לידי האימפריה הספווית. בנוסף לקח, פרס קיבלה השפעה על נסיכויות עבר הקווקז ואף צפון הקווקז, שם שלטה על אזור דאגסטן אשר ממוקם היום ברוסיה.
קריסת הספווים

במאה ה-18 לאחר תקופה די ארוכה של שלום בין שתי המדינות, החלה האימפריה הספווית לקרוס. מרד במזרח המדינה הביא את הפשטונים להכריז על מדינה אפגנית בשם האימפריה ההוטכית אשר עם היווצרותה החלה לכבוש את הספווים. תחילה נכבשו סיסתאן ובלוצ'סתאן, כמו גם ח'וראסאן, אך מאוחר יותר כרמאן, אספהאן הבירה, ריי ואף שיראז נכבשו. בעודם רואים את האימפריה הספווית מתפרקת, קפצו האימפריה הרוסית והאימפריה העות'מאנית על ההזדמנות לקרוע שטחים מתוך פרס המתפרקת.
תחילה נעו הטורקים די בחופשיות לכיבוש מחודש של השטחים מעבר לזגרוס ומאוחר יותר לקחו את אזרבייג'ן האיראנית והאימפריה הספווית חדלה להתקיים. הטורקים אז נעו נגד האימפריה ההוטכית כאשר לפתע, גנרל אחד אשר נותר נאמן לספווים, נאדיר שאה, כבש את המדינה האפגנית בעצמו ושחזר את הספווים.
השטחים על עברי רכס הזגרוס נכבשו מחדש לידי פרס ובנקודה זאת אהמט השלישי תקף את פרס אך נפטר עוד לפני הגעת הכוחות. יורשו מהמוט הראשון לא היה מעוניין במלחמה בפרסים והחזיר את השטחים הכבושים לידי פרס.
מלחמות נאדיר

בשנת 1736, לאחר שהשיג שלטון מלא דה פקטו על השאה הספווי, נאדיר שאה מחק את האימפריה הספווית מהמפה והכתיר עצמו שאה של פרס בהקמת השושלת האפשארית. הוא החל במסעות מלחמה מול האימפריה המוגולית, מדינות הקווקז, חצי האי ערב והאימפריה העות'מאנית להאדרה מחודשת של פרס.
מלחמות נאדיר > מלחמת 1733

תחילה בעודו רק שליט דה פקטו ועם הספווים עדיין דה יורה בשלטון, יצא נאדיר שאה במלחמה נגד הטורקים בה ערך שלוש התקפות, הראשונה לעיראק, השנייה לכורדיסטן הטורקית והשלישית לעבר הקווקז. תחילה נאדיר כבש מחדש את אזרבייג'ן מידי הממשל הטורקי והוסיף לפלוש לתוך עיראק לאחר שהפלישה המינורית לכורדיסטן נכשלה, כוחותיו נעצרו בדרך קצרה מבגדאד ונאדיר לבסוף נאלץ לוותר על המערכה לכיבוש מחודש של עיראק.
לאחר ניצחון על ימת סוואן הכריז נאדיר על גבולות חדשים וסיפוח של השטחים אשר היו מעבר לקווקז הגדול ועד לצפון הקווקז. כאמור דאגסטן הייתה עוד לפני כן חלק מפרס, אך כעת הוענקה חסות על צ'צ'ניה ועל צ'רקסיה. בנקודה זאת יצא במערכה אחרונה לתוך כורדיסטן העיראקית עד אשר הוצע הסכם שלום בידי הסולטאן מהמוט הראשון.
מלחמות נאדיר > מלחמת 1743–1746

לאחר ייצוב ממשל נאדיר, השאה הפרסי דרש מהאימפריה הרוסית והאימפריה העות'מאנית להחזיר את השטחים אשר נלקחו בזמן המשבר הפנימי מול האפגנים. בעוד האימפריה הרוסית הסכימה, האימפריה העות'מאנית פעלה לשמור על השטחים, דבר אשר הביא את נאדיר להכריז מלחמה בשנת 1743.
נאדיר פלש לטורקיה דרך כורדיסטן העיראקית והגיע עד אל החידקל בסוריה של היום. לאחר מכן מתקפת נגד טורקית הביאה לקרבות קשים שבסוף החזירו את הפרסים לקו הגבול הקודם.
נאדיר ראה את הבעייתיות בפלישה דרך הזגרוס אפילו בשביל חייליו שלו, אשר חיו באדמה זאת ולכן יצא לתקיפה מעבר הקווקז, שיא הפשיטה הפרסית הייתה בהגעתם אל חוף הים השחור, לאחר מכן הטורקים הרימו את ראש צבאם נגד הפלישה מחשש כי נאדיר יפנה בדרך החוף לצפון אנטוליה ומשם יוכל לאיים על הבירה הטורקית של קונסטנטינופול.
מנקודה זאת הכוחות הפרסים נהדפו חזרה עד אל קו הגבול אשר קדם למלחמה, כמו שאירע במערכה בכורדיסטן. המלחמה המשיכה על עבר הגבול לעוד שנתיים, אף צד לא יצא בתקיפה משמעותית וכאשר בשנת 1746 פקידי ממשל רצחו את נאדיר, פרס נכנסה לעת כאוס שלטוני והמלחמה על כן נעצרה.
מלחמת 1775–1776

בשנת 1775 נעמדה על הגבול הפרסי-טורקי שושלת זנד תחת קארים חאן זנד, מקים השושלת ומצביא כריזמטי. באותה השנה הכריז קארים על מלחמה בטורקים. בהנהגת אחיו, סאבק חאן זנד, הצבא הפרסי תקף את דרום עיראק והטיל מצור מתמשך על בצרה. העיר נפלה למצור עד אשר נכנעה בתוך שנה.
הטורקים, חסרי יכולת לשלוח חיילים עקב מלחמה עם רוסיה היו חייבים להסתמך על השושלת הממלוכית של עיראק (אשר היוותה את שושלתם של מושלי המחוזות שהרכיבו את עיראק) במלחמה נגד הפרסים. הטורקים הטילו עיצומים נגד סוחרים אשר באו לסחור בשטחים שנלקחו לידי פרס בניסיון להקטין את ריווחי הפרסים מכיבוש ולקיחת האזור.
ניסיונות להגיע למשא ומתן והסדר נכשלו ודרום עיראק נשלטה בידי האימפריה הפרסית עד שנת 1779, כאשר קארים חאן זנד נפטר ובניו החלו מריבה על הכס, העות'מאנים ראו חלון הזדמנויות להחזיר את השטחים, וכך הם עשו.
מלחמת 1821–1823

בסוף המאה ה-18 שושלת אצולה מצפון פרס כבשה את כלל פרס והכריזה על הקמת השושלת הקאג'ארית והפיכת כפר קטן ליד העיר ריי, העונה לשם טהראן, לבירה החדשה של פרס. השאה הפרסי השני בשושלת, פתח עלי שאה קאג'אר, ירש מקודמו את מדיניות ההתפשטות ובשנת 1821 החל במלחמה נגד האימפריה העות'מאנית לאחר סכסוכי גבול שבערו עקב פשיטות של שבטי כורדים מהאימפריה העות'מאנית ופעולות מרד באזרבייג'ן.
הצבא הפרסי יצא ממדינת החסות הגאורגית בצד אחד ומאזרבייג'ן האיראנית מצד שני למען יכבוש את ימת ואן ומעבר לה. הכוחות שלטו כמעט שנה בשטחים די נרחבים מתוך כורדיסטן הטורקית וארמניה המערבית (אנ') עד אשר שנה מאוחר יותר הטורקים תקפו והחזירו את קו האש לגבול המדיני. בעוד התרחשה המלחמה התבושש לחץ כבד על האימפריה העות'מאנית עקב מלחמת העצמאות היוונית ולחץ בידי האימפריה הרוסית והאימפריה הבריטית.
הלחץ על האימפריה העות'מאנית באותה עת היה כה גדול עד שמעמדה נחלש אפילו בחצי האי ערב כאשר בית סעוד השתחרר מחסות טורקית בתור אמירות נג'ד (אנ').
הסכם שלום לא הושג עד לשנתיים של סטטוס קוו ממושך על הגבול עם חתימת הסכמי ארזורום (אנ') בין שתי האימפריות אשר קבע את שימור הגבולות שקדמו למלחמה. גבולות אלו ייקבעו מחדש בשנות ה-60, תקופת שלטונם של אבדילאזיז ונאסר א-דין שאה קאג'אר.
ראו גם

סולימאן המפואר
עבאס שאה הראשון
נאדיר שאה
מוראט הרביעי
ואייט ארפ

| --- | --- |

 לידה:  19 במרץ 1848 מונמות, ארצות הברית 
 פטירה:  13 בינואר 1929 (בגיל 80) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום קבורה:  Hills of Eternity Memorial Park 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 בן או בת זוג:  מאטי בליילוק (1878–1881) ג'וזפין ארפ (1882–1929) 
 חתימה:   
 
ואייט אֶרְפּ (באנגלית: Wyatt Earp‏; 19 במרץ 1848 - 13 בינואר 1929), מהמר, משקיע ואיש חוק אמריקאי מהמאה ה-19. יחד עם אחיו וירג'יל ומורגן, וידידו הטוב דוק הולידיי, הצליח למגר את כנופיית הפושעים של האחים קלנטון מהעיר טומבסטון שבאריזונה. שיאה של היריבות בין הצדדים היה בקרב אקדחים אלים, המפורסם בשם "קרב האקדחים באו. קיי. קוראל", אשר בו ספגו חברי הכנופיה אבדות קשות.
ארפ, בן למשפחה מרובת ילדים, לא התבלט בצעירותו. אך לאחר מות אביהם, ולאחר שספג מספר אכזבות בחייו (כמו מות אשתו הראשונה), הפך לאיש חוק.
בת זוגו ב-47 השנים האחרונות לחייו (1882 - 1929), הייתה ג'וזפין שרה מרקוס, בת למהגרים יהודים מפרוסיה. הם קבורים זה לצד זה בבית קברות יהודי בקולמה, קליפורניה.
בתרבות

בסדרת הטלוויזיה ״המערב״ של רוברט רדפורד ואייט ארפ מוצג כאחד מהאנשים המרכזיים במיתולוגיה של המערב.
בשנת 1994 יצא לאקרנים סרט פעולה המתאר את דמותו של ארפ, בכיכובו של קווין קוסטנר.(אנ')
בנטפליקס יש סדרה דוקומנטרית הנקראת "המלחמה על המערב הפרוע". בסדרה מתואר קרב האקדחים באו. קיי. קוראל והאירועים שקרו אחריו.
ראו גם

קרב האקדחים באו. קיי. קוראל
הערות שוליים

↑  The American West (TV Mini-Series 2016– ) - IMDb (באנגלית), נבדק ב-2020-03-26
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ויליאם אש (שחקן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בינואר 1977 (בן 47) צ'דרטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  North Chadderton School 
 פרופיל ב-IMDb
 
ויליאם אש (באנגלית: William Ash; נולד ב-13 בינואר 1977) הוא שחקן בריטי. הוא מוכר מהופעותיו בסדרות הדרמה "Where the Heart Is" מהשנים 1997–1998, "לדפוק שעון" (2001–2002), "דרך ווטרלו" (2009–2011), ו"המנהרה" (2016). בקולנוע השתתף בסרטים "Mad About Mambo" משנת 2000, ו-"Hush" מ-2008.
ביוגרפיה

אש נולד בצ'דרטון קרוב לעיר אולדהאם. הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בסדרה "Making Out" בשנים 1989 עד 1991. אחר כך שיחק בתפקיד קבוע בסדרה "מקום בו נמצא הלב" של רשת ITV. בהמשך הופיע בסרט "Mad About Mambo", בסדרה "לדפוק שעון", בסדרה לילדים "Children's Ward", בסדרה "Lilies", בדרמה "Born to Run", בסדרה "Burn It", בסרט הטלוויזיה "כל אנשי המלך", בעיבוד מודרני למחזה השייקספירי "חלום ליל קיץ", בפרק בסדרה "דוקטור הו", במיני-סדרה "Conviction", בסרט האימה "Hush", בסדרה "דרך ווטרלו" ובסדרה "לגדול בלי בושה".
ב-2006 גילם אש את הכדורגלן אלברט סקנלון ממנצ'סטר יונייטד בסדרה "Surviving Disasters" שעסקה באסון האווירי במינכן משנת 1958 שממנו היה סקנלון אחד הניצולים.
בתיאטרון שיחק אש ב-2001 בהפקה של המחזה "Presence" בתיאטרון רויאל קורט, ובמחזה "How to Disappear Completely and Never Be Found" בתיאטראות שפילד. עוד הופיע במחזה "על עכברים ואנשים" בתיאטרון רויאל ליסאום באדינבורו.
בדצמבר 2011 הופיע אש בתפקיד ראשי בדרמה הקומית של ה-BBC "לפלנד" בתפקיד ריי. הוא המשיך לגלם את התפקיד בסדרה "להיות איילין" שהיא המשך לסרט "לפלנד". ב-2013 כיכב בסדרת הדרמה-קומית "Great Night Out" בתפקיד בגסי. ב-2015 הופיע בדמות פרנק מלור בפרק בסדרת הפשע "Death in Paradise" של ה-BBC. בפברואר 2016 הופיע בסדרת הדרמה "Moving On". עוד ב-2016 שיחק בסדרה "פרנואיד" של ITV / נטפליקס. עוד הופיע אש בדמות BB בעונה השנייה של הסדרה "המנהרה". ב-2017 גילם אש את לייטון תומאס בסדרת הדרמה על רוצח סדרתי "לוך נס".
הערות שוליים

↑  IMDb
↑  Presence by David Harrower, London, Faber and Faber, 2001, ISBN 9780571210596
↑  >"BBC One commissions new six-part comedy series, Lapland". BBC. BBC Online. 4 באוקטובר 2012. נבדק ב-21 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Being Eileen". BBC. נבדק ב-29 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810673985605606  BnF: cb16206675b (data)  ISNI: 0000 0001 1482 6098  LCCN: no2010180090  VIAF: 161283758   WorldCat (עם VIAF): 161283758
הרעלת מתנול

הרעלת מתנול היא מצב שבו הגוף סובל מהרעלה הנובעת מצריכת מתנול. מתנול הוא נוזל חסר צבע, דליק, המשמש בעיקר כנוזל למניעת קפיאה ולדלק. המתנול מצוי בשימוש גם בתעשיית הפלסטיק והוא הכוהל הפשוט ביותר. המתנול רעיל במיוחד למערכת העצבים. הרעלת מתנול קלה אינה שונה מזו של אלכוהול רגיל, ועלולה לגרום לקוארדינציה לקויה, כאבי בטן, בחילות, הקאות, ריח ספציפי מהנשימה ואיבוד הכרה. עם זאת, הרעלת מתנול חמורה עשויה להשפיע לטווח ארוך ולגרום לעיוורון, אי ספיקת כליות ואף למוות.
תסמינים

התסמינים הראשוניים של הרעלת מתנול הם דיכוי של מערכת העצבים המרכזית, כאב ראש, סחרחורת, בחילה, חוסר קואורדינציה ובלבול. כמויות גדולות מספיק עלולות לגרום אף לאובדן הכרה ולמוות. במהלך 10 ל-30 השעות לאחר החשיפה הראשונית, לאחר שהתסמינים הראשוניים חולפים, יסבול המטופל מקבוצת תסמינים שניוניים. תסמינים אלה עלולים לכלול טשטוש או אובדן מוחלט של הראייה, חמצת ודימומים של גרעין הפוטמן - סיבוך לא נפוץ אך חמור. התסמינים הללו נובעים מהצטברות כמויות רעילות של פורמט בדם ועלולים להחמיר עד למוות המטופל, עקב כשל נשימתי. בבדיקה פיזית ייתכן שתימצא טכיפנאה, בבדיקת עיניים ייתכן שיתגלו אישונים מורחבים עם היפרמיה של הדיסק האופטי וכן בצקת של הרשתית. התסמינים הראשוניים של חשיפה למתנול בדרך כלל חמורים פחות מאלה של בליעת כמות דומה של אתנול.
גורמים

הרעלת מתנול נגרמת בדרך כלל משתיית אלכוהול תעשייתי מפוגל המכיל 5% מתנול. כדי להתחמק מתשלום מס גבוה על אלכוהול לשתייה ארגוני פשיעה רוכשים בזול אלכוהול תעשייתי המכיל 5% מתנול ומעבירים אותו לבקבוקי שתייה חריפה. חלק מההרעלות נגרמות כתוצאה משתיית נוזל המשמש לרחיצת חלונות המכונית, בין אם בשוגג או במכוון במטרה להתאבד. במקרים נדירים תיתכן הרעלה עקב חשיפה של העור למתנול או שאיפת אדי מתנול. המתנול הוא חומר בעל רמת רעילות גבוהה לבני אדם. בליעת כמות קטנה של 10 מ"ל מתנול הופכת בתהליך מטבוליזציה לחומצה פורמית, אשר עלולה לגרום לעיוורון לצמיתות על ידי הרס של עצב הראייה. 15 מ"ל של החומר עלולים לגרום אף למוות, אם כי המנה הקטלנית היא בדרך כלל 100 מ"ל (כלומר, 1-2 מ"ל של מתנול טהור לקילוגרם של משקל גוף). פרט לרעילות של החומר עצמו למערכת העצבים המרכזית (בדומה להרעלת אתנול) מתנול רעיל בשל תוצרי הפירוק שלו בגוף. בכבד, המתנול מתחמצן לפורמלדהיד (פורמלין) על ידי האנזים אלכוהול דהידרוגנז, בהמשך הפורמלדהיד מתחמצן לחומצה פורמית. בעלי חיים שאין להם את האנזים אינם מורעלים ממתנול.
טיפול

ניתן לטפל בהרעלת מתנול בעזרת פומפיזול, או לחלופין, אם זה אינו זמין, אתנול. שתי התרופות מפחיתות את פעילות האלכוהול דהידרוגנאז עם המתנול באמצעות עיכוב תחרותי. אתנול, הרכיב הפעיל במשקאות אלכוהוליים, פועל כמעכב תחרותי על ידי קשירה יעילה יותר של אנזים הדהידרוגנז בכבד, וכך חוסם את הקשירה של מתנול אל האנזים. מתנול מופרש מהכליות מבלי שיהפוך למטבוליטים רעילים במיוחד, פורמלדהיד וחומצה פורמית. במקום זאת, אלכוהול דהידרוגנז הופך את האתנול לאצטלדהיד – מולקולה אורגנית הרבה פחות רעילה.
טיפולים אפשריים נוספים כוללים שימוש בסודה לשתייה לטיפול בחמצת מטבולית וכן המודיאליזה בשילוב עם דיאליזה לצורך סילוק המתנול והפורמט מהדם. כמו כן ניתן לתת למטופל חומצה פולית לשיפור תהליך המטבוליזם של פורמט. טיפול בשלב מוקדם מגביר את הסיכויים לתוצאות טובות.
ראו גם

פרשת האלכוהול המזויף (2018)
השפעות בטווח קצר של אלכוהול
הערות שוליים

↑  Infomed.co.il, Infomed
↑  בצקת ברשתית העין: הגורמים לפגיעה בראייה, באתר Eyes.co.il, ‏2017-11-23
↑  המודיאליזה, באתר המודיאליזה
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ואיון

| --- | --- |
ואיון
ואיון
 תוכנית טלוויזיה:  "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 הופעה ראשונה:  עונה 4 של הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 הופעה אחרונה:  עונה 7 של הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 מספר הופעות:  23 פרקים של הסדרה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9"
 גילום הדמות:  ג'פרי קומבס
 מידע
 גזע:  וורטה
 מין:  זכר
 מקצוע:  דיפלומט יועץ מפקד כוחות הדומיניון ברביע אלפא
 שיוך:  הדומיניון
 אזרחות:  הדומיניון
 תאריך פטירה:  2372-2375
 סיבת המוות:  נורה על ידי ג'מהדאר נהרג בתאונת שיגור מתאבד נהרג על ידי וורף נהרג על ידי גארק
 דמויות קשורות
 חברים:  משתנה נקבה אודו
 אויבים:  בנג'מין סיסקו דוקאט דמאר וורף אילם גארק
ואיון (באנגלית: Weyoun) הוא דמות בדיונית ביקום הבדיוני של זיכיון "מסע בין כוכבים", המופיע בסדרת הטלוויזיה "מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9". דמותו מגולמת על ידי השחקן ג'פרי קומבס.
ואיון, חייזר המשתייך לגזע הוורטה, משמש כדיפלומט וכיועץ עבור ארגון הדומיניון האכזרי והמיליטריסטי מרביע גמא. כמו כל וורטה, ואיון הוא להוט, מתרפס, תמיד חולק כבוד למייסדים, ויחד עם זאת - אכזרי בהתמודדות שלו עם אויביו ועם פקודיו. ואיון היה יד ימינה של המשתנה הנקבה, ובפרק סיום הסדרה, "What You Leave Behind, היא מספרת לו שהוא היצור היחיד שאינו משתנה שרכש את אמונה.
קומבס, שגם שיחק את הדמות החוזרת של בראנט ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9", הצהיר שהוא מעדיף לשחק את ואיון.
ביוגרפיה של הדמות

למעשה, היו מספר דמויות בשם ואיון, כולם שיבוטים.
ביוגרפיה של הדמות > ואיון 4

הפרק הראשונה שבה נראה שיבוט של ואיון ב-"מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9" היא בפרק "To the Death". היה זה ואיון 4, אשר נהרג על ידי מפקד צוות הג'מהדאר הכפוף לו, לאחר שוואיון הטיל ספק בנאמנותם של אנשיו.
ביוגרפיה של הדמות > ואיון 5

ואיון 5 מופיע לראשונה בפרק "Ties of Blood and Water", בו הוא מתלווה לדוקאט אל חלל עמוק 9, בניסיון לשכנע עריק קרדאסי גוסס, המאושפז במרפאתו של ד"ר באשיר, כי ישוב לקרדאסיה לקבלת טיפול, ולהביע תמיכה במשטר (האיחוד הקרדאסי כחבר בדומיניון). ואיון 5 היה הראשון לשמש כמפקד כוחות הדומיניון ברביע אלפא. כשנתיים לאחר הופעתו הראשונה, ואיון 5 נהרג בתאונת שיגור, שייתכן שאורגנה על ידי "לגאט" דמאר - ראש המשטר הקרדאסי באותה העת (התאונה התרחשה בשלב מסוים בין סיום הפרק "Shadows and Symbols" לבין תחילת הפרק "Treachery, Faith, and the Great River").
ביוגרפיה של הדמות > ואיון 6

ואיון 6 ניסה לערוק לפדרציה, אך בטרם הספיק לעשות כן - הקריב את חייו, על מנת למנוע את מותו של אודו.
ביוגרפיה של הדמות > ואיון 7

ואיון 7 הופעל לאחר שנתגלה לדומיניון הניסיון של ואיון 6 לערוק. בנסיבות רגילות, יש רק שיבוט אחד (של כל וורטה פעיל נתון), הפועל בכל פעם, אולם לאחר שוואיון 6 ערק - ואיון 7 הופעל באופן מיידי. ואיון 7 נהרג על ידי לוטננט-קומנדר וורף (בפרק "Strange Bedfellows"). מאוחר יותר, וורף לועג לכך, שכן הוא הרג שיבוט בלבד, במקום אויב שהוא פחות בר-החלפה.
ביוגרפיה של הדמות > ואיון 8

אילם גארק הרג את ואיון 8, במהלך המתקפה של המחתרת הקרדאסית על מטה הדומיניון, במהלך הקרב על קרדאסיה (בחלקו השני של פרק סיום הסדרה הכפול "What You Leave Behind"). עם מותו, מציינת המשתנה הנקבה כי ואיון 8 היה השיבוט האחרון של ואיון, עובדה שגארק, אשר תיעב את ואיון, מוצא מספקת ביותר, ומוסיף: "קיוויתי שתגידי את זה". זה היה השיבוט האחרון של ואיון, כתוצאה מהריסת מתקן השיבוט על כוכב הלכת רונדאק 3 (בפרק "The Changing Face of Evil").
הערות שוליים

↑  Combs, Jeffrey. An Interview with Jeffrey Combs - Part 2. Interview with startrek.com.
| מסע בין כוכבים: חלל עמוק 9 |
| --- | --- | --- |
| יוצרי הסדרה | ריק ברמן • מייקל פילר • על-פי "מסע בין כוכבים" מאת ג'ין רודנברי |  |
| שחקנים ראשיים | אייברי ברוקס • רנה אוברז'ונואה • מייקל דורן • טרי פארל • ניקול דה בור • סירוק לופטון • קולם מיני • ארמין שימרמן • אלכסנדר סידיג • נאנה ויזיטור |  |
| דמויות ראשיות | בנג'מין סיסקו • אודו • וורף • דקס (ג'דזיה דקס • אזרי דקס) • ג'ייק סיסקו • מיילס או'בריאן • קווארק • ג'וליאן באשיר • קירה נריס |  |
| דמויות משנה | וין אדאמי • גאורון • אילם גארק • דוקאט • ואיון • מרטוק • נוג • רום • תומאס רייקר • ויק פונטיין • אישקה |  |
| גזעי חייזרים | באג'ורנים • ברין • ג'מהדאר • בורג • וורטה • טריל • משתנים • פרנגי (אנ') • קרדאסים • קלינגונים • רומולאנים |  |
| מושגים | דיפאיינט • הדומיניון • הולודק • חור התולעת • חלל עמוק 9 • טרנספורטר • יקום המראה • מאקי • מדור 31 • מלחמת הפדרציה-דומיניון • משכפל • פדרציית הכוכבים המאוחדת • הצו העליון • צי הכוכבים • הקרב בוולף 359 • רביע גלקטי • סוגיות מוסריות |  |
| פרקים בולטים | Duet • The Visitor • Rejoined • Trials and Tribble-ations • Far Beyond the Stars • In the Pale Moonlight • It's Only a Paper Moon • Emissary |  |
| סרט תעודי | What We Left Behind: Looking Back at Deep Space Nine |  |
| ראו גם | זיכיון מסע בין כוכבים |  |
הרוח שגברה על הדרקון

| --- | --- |

שער הספר
 מידע כללי
 מאת:  פרל בניש
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אוטוביוגרפיה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1991
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001302185
הרוח שגברה על הדרקון הוא ספר מאת הסופרת פרל בניש, שיצא לאור בניו יורק ב-1991 בהוצאת פלדהיים. ב-1993 תורגם לעברית, והוא אחד מרבי-המכר של ההוצאה. הוא מהספרים הראשוניים באוטוביוגרפיות על השואה שנכתבו במגזר החרדי.
הספר

מחברת הספר היא בוגרת רשת בתי הספר "בית יעקב". בספר היא מתארת את היווסדות הרשת ואת חייה במחיצת מורתה שרה שנירר. בנוסף מתוארת התמודדותן של התלמידות בקרקוב, פולין, במהלך השואה, השתתפותן במעשי צדקה וחסד, והתמיכה שלהן זו בזו ובפליטי השואה. הסופרת מתארת את החוסן שהן שואבות מחינוכן ברוח היהדות, ומתוארים סיפורי גבורה של נשיאה בעול ושותפות בתנאים הקשים של השואה.
בחלק נכבד מהספר מתארת המחברת את התמודדותה במחנות, ואת היווצרותה של קבוצה של עשר בנות ששמרו זו על זו וראו בעצמן משפחה. הן היו ידועות במחנה בשם ה"צנרשאפט" (בעברית ה"עשיריה"). עשר הבנות היו בגילאים 16–24, ולרובן הייתה היכרות מוקדמת זו עם זו. תשע מהן היו חרדיות, תלמידותיה של שרה שנירר. הספר מרחיב על מנהיגות העשירייה - רבקה אנגלרד (הופמן) ואחותה לובה אנגלרד (לינדנבאום), רבקה הורוביץ ורחל שנצר, הבוגרות מבין הבנות ששימשו כמורות במקומות שונים עוד לפני פרוץ המלחמה, והיו בעלות השכלה רחבה וכריזמה. העשירית הייתה רגה לאוב, בעלת רקע חילוני, אלמנה ואם לילד כבן חמש שהסתתר במחנה, התשע "אימצו" אותה ועזרו לה להחביא את בנה ותמכו בה לאחר שנתפס ונרצח. בניש מספרת כי מספר פעמים היא נשלחה בסלקציות לצד השמאלי שהוביל למוות, וחברתה רבקה הורביץ משכה אותה שוב ושוב לתחילת התור. הבנות, שחלקן עבדו במטבחים, גנבו מעת לעת אוכל אותו חילקו בין כל בנות הבלוק, לפני פסח הן הגניבו קמח מהמטבחים ואפו מצות, ואת חלקן הצליחו להבריח למחנה הגברים שבו שהו רבנים. עשר הבנות תמכו זו בזו לאורך שנות המלחמה, בשלושה מחנות השמדה - פלאשוב, אושוויץ וברגן-בלזן. הן עשו מאמצים כבירים להישאר ביחד, למרות הזדמנויות שנקרו בפני אחדות מבנות הקבוצה להציל את עצמן, כל עשר בנות החבורה הצליחו להישאר בחיים עד לשחרור ברגן-בלזן, לאחר השחרור מתה אחת מהעשירייה, אסתר קופרברג, מטיפוס.
היא מתארת גם את מורתה הצעירה צילה אורליאן (בעתיד הרבנית צילה סורוצקין) שהייתה סלע איתן במחנה, ונודעה באומץ ובתעוזה שלה וזכתה להערכה אפילו מהשובים הגרמניים.
בסוף פרקים מובא בספר כמין הערת שוליים, המצוין "בשולי הדברים" ובו היא כותבת על קורותיהם של המובאים בפרק לאחר המלחמה.
הספר > שם הספר

שם הספר מתייחס לאגדה מעברה של העיר קרקוב, על דרקון, שהוא מפלצת יורקת אש שהתגוררה במקום. הסופרת מתארת בספרה כיצד רוח התורה והגאווה היהודית גוברת על ה"מפלצת".
בראש הספר ישנו מכתב תודה על הספר מהרבנית מגור, ציפורה אלתר. את המבוא לספר כתבה ד"ר יהודית רוזנבאום (גרינפלד) ממורותיה של בניש, מורה צעירה שעברה מפרנקפורט וניהלה את סמינר הקיץ הראשון של בית יעקב בהרי הקרפטים, בשנות ה-30 עברה ללונדון וניהלה את התיכון היהודי הראשון בו.
הערות שוליים

↑  תמר רותם, אבל הגיבור לא יכול לאבד את אמונתו, באתר הארץ, 14 בינואר 2006
↑   יהודית תידור באומל-שוורץ, רוחקה ושתי הרבקות: מנהיגות קבוצת ה"צנרשאפט" בפלשוב, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח.
↑  לאחר השואה שלוש המנהיגות הללו הקימו מוסדות, והיו מחלוצות מוסדות החינוך החרדי שלאחר השואה.
↑  חיברה את הספר גלות באפרים ירוקים, אתר זכור.
↑  ראו עליה כאן.
וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1724 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  10 בספטמבר 1777 (בגיל 53) וולפינגהאוזן, רוזנות שאומבורג-ליפה  
 שם לידה:  Wilhelm Friedrich Ernst zu Schaumburg-Lippe 
 מדינה:  ממלכת פורטוגל 
 מקום קבורה:  ארמון הציד באום 
 השכלה:  אוניברסיטת ליידן  אוניברסיטת מונפלייה 
 פרסים והוקרה
 מסדר העיט השחור 
 
וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה
וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה-ביקבורג (בגרמנית: Graf Wilhelm Friedrich Ernst zu Schaumburg-Lippe;‏ 9 בינואר 1724 – 10 בספטמבר 1777), נולד פרידריך וילהלם ארנסט גראף צו שאומבורג-ליפה-ביקבורג, היה שליט גרמני בשאומבורג-ליפה-ביקבורג, מפקד צבאי חשוב במלחמת שבע השנים, פלדצוגמייסטר של נסיכות הבוחר מהנובר ופילדמרשל בריטי.
ביוגרפיה

וילהלם נולד ב-9 בינואר 1724 בלונדון, לאלברכט וולפגנג, רוזן שאומבורג-ליפה ולאשתו הראשונה הרוזנת מרגרט גרטרוד פון אויינהאוזן, בתם של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה ושל פילגשו ארנגרד מלוזינה פון דר שולנבורג.
הוא ליווה את אביו במערכה שלו בשירות ההולנדים במהלך מלחמת הירושה האוסטרית 1740-1748, והיה נוכח בקרב דטינגן (1743). לאחר מכן הוא נלחם בשירות האוסטרים במערכה האיטלקית שלהם. הוא ירש את אביו כרוזן ב-25 באוקטובר 1748.
ביוגרפיה > מלחמת שבע השנים

כרוזן וכגנרל חיל התותחנים הוא צידד בפרוסיה במהלך מלחמת שבע השנים. הוא הציב את עצמו בראש יחידות הארטילריה של בעלות הברית במהלך קרב מינדן, וזכה לפיקוד הכולל של התותחנים של בעלות הברית.