stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ טייגר (1913)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > השירות לאחר קרב יוטלנד

לאחר השלמת תיקוניה, טייגר שימשה כספינת הדגל הזמנית של שייטת סיירות המערכה הראשונה בזמן שלאיון הייתה בתיקון. בינתיים, בערב 18 באוגוסט יצא הצי הגדול לים בתגובה להודעה שפוענחה על ידי חדר 40 שציינה שצי הים הפתוח, ללא שייטת אוניות המערכה II, יצא מהנמל באותו לילה. המטרה הגרמנית הייתה להפגיז את סנדרלנד ב-19 באוגוסט, בהתבסס על סיור נרחב שבוצע על ידי צפלינים וצוללות. הצי הגדול הפליג עם 29 דרדנוטים ו-6 סיירות מערכה ואילו הגרמנים גייסו 18 דרדנוטים ו-2 סיירות המערכה. לאורך כל היום שלמחרת קיבלו ג'ון ג'ליקו וויצה-אדמירל ריינהרד שר, מפקד צי הים הפתוח, מידע מודיעיני סותר; לאחר שהגיעו למקום בים הצפוני בו ציפו להיתקל בצי הים הפתוח, פנו הבריטים צפונה מתוך אמונה מוטעית שהם נכנסו לשדה מוקשים. שר פנה שוב דרומה, ואז לכיוון דרום-מזרח לרדוף אחרי שייטת אוניות מערכה בריטית בודדת שנראתה על ידי ספינת אוויר, שהייתה למעשה כוח הארוויץ' של סיירות ומשחתות תחת הקומודור רג'ינלד טירוויט. כשהבינו את טעותם, שינו הגרמנים מסלול לבית. המגע היחיד הגיע בערב כשטירוויט ראה את צי הים הפתוח אך לא הצליח להשיג עמדת התקפה מועילה לפני רדת החשיכה, וניתק מגע. הציים הבריטי והגרמני חזרו הביתה; הבריטים איבדו שתי סיירות בהתקפות צוללות, ודרדנוט גרמנית אחת טורפדה. לאחר שחזר לנמל, הוציא ג'ליקו צו שאוסר על סיכון הצי בחציו הדרומי של הים הצפוני בשל הסיכון המכריע ממוקשים וצוללות, אלא אם כן הסיכויים להביס את צי הים הפתוח בהתערבות מכרעת היו חיוביים.
האונייה עברה שיפוץ ממושך מ-10 בנובמבר 1916 עד 29 בינואר 1917 ברוזית', שם חוזקו שריון הסיפון וגג הצריח שלה ונוספו מדדי טווח נוספים מעל מגדל הניווט שלה וחלקו האחורי של צריח 'X'. במשך שארית המלחמה, טייגר סיירה ללא תקלות בים הצפוני, שכן על שני הציים נאסר למעשה להסתכן בהפסדים נוספים. היא סיפקה תמיכה לכוחות קלים בריטים שהיו מעורבים בקרב מפרץ הלגולנד השני ב-17 בנובמבר 1917, אך מעולם לא הגיעה לטווח של כוחות גרמניים כלשהם. באותה שנה היא עברה שיפוץ קל שבמהלכו הותקן סיפון טיסה לסופווית' קאמל על צריח 'Q' ופלטפורמת זרקור נוספה לארובה השלישית שלה. היא עברה שיפוץ נרחב יותר בשנת 1918, אשר בו התורן העליון שלה הוזז לראש גדם הדריק ופלטפורמת תצפית משמעותית יותר הוספה לתורן הקדמי. חלק ממדדי הטווח הקצרים שלה הוחלפו גם בארוכים יותר.
היסטוריית שירות > לאחר המלחמה

טייגר נשארה בשירות הצי המלכותי לאחר שביתת הנשק עם גרמניה והתווסף לה סיפון טיסה על הגג של צריח 'B' ב-1919. האונייה התנגשה באוניית המערכה רויאל סובריין בסוף 1920 בזמן שהוקצתה לצי האטלנטי. טייגר שרדה את ההשמדה של אוניות ראשה ישנות יותר בעקבות הסכם הצי של וושינגטון, אם כי היא הוכנסה למילואים ב-22 באוגוסט 1921. הספינה עברה שדרוג במרץ 1922 עם מד טווח 25 רגל (7.6 מטרים) מצויד בצריח 'X', זוג תותחי הנ"מ המקוריים שלה בקוטר 3 אינץ' הוחלף בארבעה תותחי 4 אינץ' (102 מילימטרים), וסיפון הטיסה בצריח 'Q' הוסר. ב-14 בפברואר 1924, טייגר נכנסה לשירות מחדש והפכה לספינת אימונים ימית, תפקיד בו שירתה לאורך שנות ה-20. תקופת הפעילות הגדולה האחרונה שלה הגיעה ב-1929, כאשר הוד נכנסה הושבתה לצורך שיפוץ. בזמן שהוד הייתה מחוץ לפעילות, טייגר חזרה לשירות פעיל כדי לשמור על כוחה של שייטת סיירות המערכה על שלוש הספינות של הצי המלכותי (המורכבת בדרך כלל מהוד בתוספת רינואון וריפאלס הקטנות יותר). למרות שבשנות ה-30 של המאה ה-20, טייגר עדיין הייתה במצב סביר, התקבלה ההחלטה להוציא אותה משירות בעקבות ועידת הצי של לונדון ב-1930 כחלק מצמצום כולל של ציי אוניות המערכה בעולם. בפיקודו של קפטן קנת דיואר בשנים 1928 עד 1929, מפקדה האחרון היה ארתור בדפורד, והיא נשארה בשירות הצי עד שהוד יצאה מהשיפוץ בתחילת 1931, אז היא הוצאה מהשירות בהתאם לתנאי הסכם הצי של לונדון.
טייגר הוצאה משירות הצי האטלנטי ב-30 במרץ 1931 בדבונפורט. היא הוצאה משירות ב-15 במאי 1931 ברוזית', לפני שנמכרה ל-Thos. W. Ward of Inverkeithing לגריטה בפברואר 1932.
החימוש של טייגר כפי שצייר ויליאם ליונל ווילי
נזק שספגה הברבט של צריח 'X' במהלך קרב יוטלנד ב-1916
טייגר ב-1914
מולטקה במהלך ביקור בנמל ב-1912 בארצות הברית
תרשים של הקרב על יוטלנד המציג את התנועות העיקריות
הגג של צריח 'Q' אחרי פגיעת פגז 28 ס"מ גרמני במהלך קרב יוטלנד
דיאגרמה מוקדמת, ולא בהכרח מהימנה, המראה פגיעות פגזים שנגרמו ביוטלנד
טייגר כפי שצייר ויליאם ליונל ווילי לאחר הקרב על יוטלנד
Sopwith Camel מוכן לשיגור מצריח 'Q'
אלי בן דוד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בדצמבר 1976 (בן 47) ישראל אילת, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שחקן, קומיקאי ותסריטאי
 פרופיל ב-IMDb
 
אלי בן דוד (נולד ב-9 בדצמבר 1976) הוא שחקן, קומיקאי, במאי ותסריטאי ישראלי. מוכר בעיקר בזכות דמותו "שוקו", בתוכניות "החיים על פי שוקו", "בובה של לילה" ו"בובה של מדינה".
ביוגרפיה

בשנת 2001 סיים בן דוד לימודי משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב. בין השנים 2001–2004 שיחק בתיאטרון החאן בירושלים במגוון הצגות ובהן: "נדל"ן", "חיל פרשים אנו", "מילה של אהבה", "מלחמה על הבית", "בגידה". בין השנים 2001–2008 כתב והעלה מופע בידור בשם "עמי ואלי", יחד עם הקומיקאי ושותפו ללימודים בניסן נתיב עמי אנידג'ר, שהופיע על במות הבידור ובשנת 2004 בפינה קבועה בתוכנית "ערב אדיר" של אדיר מילר בערוץ 2. במסגרת תוכניתו של אדיר מילר, גילם בן דוד את מגלה הכישרונות והאמרגן שרגא אבנרי, ופועל זר בשם טופאי. כמו כן, הגיש פינה קבועה בתוכניתו של אלי יצפאן בכבלים. בשנת 2001 יצאו הסרטים "בוצ'אצ'י" ו"פורים" ובשנת 2002 יצא הסרט "דיפלומטים" - שלושתם בהשתתפותו. בשנת 2008 הופיע בתפקיד ראשי יחד עם עמי אנידג'ר ומלי לוי בהצגה "פרימיירה" שהועלתה במסגרת פסטיבל התיאטרון הקצר של צוותא. בשנת 2010 יצר וכיכב כ"שוקו" בסדרה הקומית "החיים על פי שוקו" ששודרה בערוץ הספורט.
החל משנת 2011 פועל כיוצר, עורך, הכותב הראשי והמנחה, בדמותו של "שוקו", בתוכנית הבידור והסאטירה "בובה של לילה" המשודרת בערוץ הספורט. באותה שנה קיבל כמה תפקידי אורח בסדרה עם סגולה של שלישיית מה קשור. לאחר מכן יצר וערך גם את הסאטירה הפוליטית "בובה של מדינה" שנבנתה על אותו פורמט. החל מ-2015 בן דוד הוא גם היוצר, העורך, הבמאי ואחד הכותבים של תוכנית ספורט סאטירית נוספת, "אנחנו במפה", בערוץ HOT3.
ב-2017 שיחק בסרטו של צחי גראד, "הבן-דוד".
בן דוד כתב וערך את הסדרה הנספח שמשודרת החל מדצמבר 2019 בערוץ HOT3 הסדרה מגוללת את סיפור חייו ואשתו בשנים האחרונות מהמעבר לפריז ועד היום.
חיים אישיים

נשוי לאלינור אגם בן-דוד, נספחת ישראל בשגרירות בפריז. הם מתגוררים בצרפת.
הערות שוליים

↑  ניר וולף, הבאבא בובה: אלי בן דוד עושה מהספורט קרקס טלוויזיוני, באתר ישראל היום, 17 בפברואר 2022
אושר כפול (קליגרפיה)

אושר כפול
אושר כפול (בסינית פשוטה: 双喜; בסינית מסורתית: 雙喜; תעתיק פין-יין: shuāngxǐ, שוּאָנֽג-שִי) הוא עיטור סיני, המשמש כפריט קישוט מעוצב. פרט לסין, ניתן לראותו גם בקוריאה ווייטנאם.
מאפיינים

העיטור "囍" מורכב מ喜喜, שני העתקים של הסימנייה הסינית 喜 xǐ, אושר/שמחה, שעוצבו יחד מחדש בצורה דחוסה לגודל של סימנייה סינית סטנדרטית אחת, כך שהיא הפכה להיראות כסימנייה רגילה אחת בעלת שני חלקים. צורת ההגייה שלה היא כקריאת הסימנייה הסינית הרב-הברתית 双喜 shuāngxǐ.
סימניית ה-shuāngxǐ תופיע לעיתים קרובות על פריטים דקורטיביים הקשורים לחגיגות ראש השנה הסיני וכן בחתונות, בהן היא תופיע לכל אורכו של טקס הנישואים, על מתנות לחתן ולכלה, על דלתות ביתם של הזוג המתחתן, על רכב החתונה ועוד. הסימנייה תופיע פעמים רבות כמגזרת נייר או כקליגרפיה, לרוב בצבע אדום, ולעיתים בשחור.
האגדה מאחורי הסימנייה

היווצרותה של הסימנייה נעוצה, לפי המסורת הסינית, בסיפור אגדה רומנטי מתקופת שושלת טאנג. האגדה מספרת על בחור צעיר שניגש לבחינות הקיסריות, ובדרכו לבירת סין התאהב בנערה, שבזכות אהבתה ותושייתה, ענה הצעיר נכונה על חידת הקיסר וזכה במשרה המיוחלת בחצר הקיסרית. הזוג נישא ובעת חתונתם כתבו פעמיים את הסימנייה "אושר" על נייר אדום, ומאז הפכה הסימנייה למזוהה עם חתונות וחגיגות.
בתרבות

סימניית ה-Shuāngxǐ משמשת כיום גם כמותג וכשם מסחרי למוצרים שונים כגון: סיגריות, גפרורים, יין, רוטב סויה ועוד. הסימנייה גם משמשת כקישוט למותגי יוקרה סיניים שונים.
אין יומהולדת

"מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", פרק 6
אין-יומהולדת (במקור באנגלית: unbirthday; בעברית ידוע גם בשמות "האין הולדת", "אין יום הולדת", "לא יום הולדת", "לאמולדת", "איהולדת" או "יום אי-הולדת") הוא אירוע בדיוני שנחגג ב-364 ימים בשנה, שאינם יום הולדתו של האדם (או ב-365 ימים בשנה מעוברת). זהו תחדיש שטבע לואיס קרול בספרו "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", והוליד את "שיר האין יומהולדת" של וולט דיסני בשנת 1951 בסרט האנימציה "עליסה בארץ הפלאות".
אין יומהולדת ב"אליס מבעד למראה"

אין יומהולדת מופיעה לראשונה בספרו של לואיס קרול "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", הספר השני בסדרת "אליס בארץ הפלאות".
בספר, אליס מחמיאה להמפטי דמפטי על העניבה (בתחילה אליס חשבה שזו חגורה) שהוא לובש. המפטי דמפטי מסביר לה שזוהי מתנת אין יומהולדת מהמלך הלבן והמלכה הלבנה.
אליס לא מבינה מה הכוונה במתנת אין יומהולדת, לכן המפטי דמפטי מסביר לה שזוהי מתנה שניתנת לאדם כשזה לא יום ההולדת שלו. לאחר חישוב קצר של מספר אין יומהולדת בשנה, המפטי דמפטי מסביר לאליס שישנם 364 ימים של אין יומהולדת בשנה, בהם אפשר לקבל מתנות אין יומהולדת. אליס שוקלת את דבריה ולבסוף מחליטה שמתנות אין יומהולדת הן "הכי טובות".
אין יומהולדת בסרט "עליסה בארץ הפלאות" של דיסני

בסרט "עליסה בארץ הפלאות" (כך נקרא בהפצה הראשונה בישראל) של חברת וולט דיסני משנת 1951 פוגשת עליסה את חתול צ'שייר המייעץ לה לבקר את הכובען המטורף, את ארנביב ואת נמנמן. עליסה הולכת לבקרם והם מארחים אותה במסיבת תה מטורפת, בה הם חוגגים את האין יומהולדת שלהם. לאחר שהכובען המטורף וארנביב מסבירים לעליסה מהו אין יומהולדת היא מבינה שגם לה יש אין יומהולדת, והם שרים ביחד את השיר "אין יומהולדת שמח" (מוזיקה ומילים מאת מק דוד, אל הופמן וג'רי ליווינגסטון).
בהמשך הם חוגגים גם את האין יומהולדת של מלכת הלבבות במשפט של עליסה.
חגיגות אין יומהולדת במציאות

אוניברסיטת מיין משתמשת במסיבות אין יומהולדת כדי לקדם את המודעות לסרטן, ולסייע לאלה הסובלים מהשפעות של סרטן הן באופן ישיר והן בעקיפין.
ישנה קבוצה ציבורית שנקראת "אין יומהולדת שמח" שבה נפגשים מדי פעם וחוגגים מסיבות אין יומהולדת. המסיבות כוללות מסיבת תה, הקשבה למנגינת הקומקומים השורקים, משחק הכובעים, מלחמות אוכל ועוד.
קאמפ בשם אין יומהולדת שמתקיים באירועי "מידברנרות" מדי חנוכה ברחבי ישראל. הקאמפ כולל חגיגות אין יומהולדת במהלך היום בתוך אוהל-עוגה גדול, אזור בו ישנם כלים מוזיקליים מיוחדים שמשתתפי הקאמפ מוזמנים לנגן עליהם, מסיבות, פינת זולה ועוד.
פרשנות לסרט עליסה בארץ הפלאות

באליס בארץ הפלאות הכובען המטורף חוגג את האין יומהולדת שלו, שאינו מושג בעולם של אליס – העולם שלנו. בעולם שלנו אנשים מציינים רק את יום הולדתם – היום שאמם ילדה אותם, אחרת הם חוגגים כל יום בשנה, את הימים שבהם לא נולדו בנוסף ליום הולדתם. במקרה זה, הכובען המטורף חייב לקיים חגיגה כל יום מה שהופך את המושג לחלש. חגיגה נועדה להיות אירוע נדיר, משהו שלא קורה לעיתים קרובות. אם כל יום הוא מיוחד, אז אין יום מיוחד. לכן, המילה "לחגוג" היא חסרת משמעות בארץ הפלאות.
תרגומי הביטוי

בספר "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", בתרגום רנה ליטוין, 1999: אין יומהולדת.
בסרט "עליסה בארץ הפלאות", מאת אולפני וולט דיסני, בתרגומה של שפרירה זכאי (דובב לראשונה ב-1990), 1951: אין יום הולדת.
במחזה "אליס", תיאטרון גשר, מאת המחזאי רועי חן, 2015: לאמולדת.
הערות שוליים

↑  לואיס קרול, תרגום: רנה ליטוין, מבעד למראה ומה אליס מצאה שם, הוצאת הקיבוץ המאוחד - הספריה החדשה, 1999
1 2  אליס בארץ הפלאות - אין יום הולדת שמח, דיסני, 1951.
↑  לואיס קרול, 6, מבעד למראה ומה אליס מצאה שם, הוצאת הקיבוץ המאוחד - הספריה החדשה
↑  Gamma Sigma Sigma celebrates 364 “Unbirthdays”, University Carlsbad, 15 Nov 2016.
↑  אין יומהולדת שמח
↑  קאמפ האין יומהולדת (ארכיון)
↑  Hart, Angela, ALICE IN WONDERLAND & ALICE THROUGH THE LOOKING GLASS BY LEWIS CARROLL: DO WORDS HAVE MEANING? LACANIAN THEORY ON CARROLL'S WRITING, International Journal of Arts & Sciences
אייל ברסינגה

| אייל ברסינגה |
| --- | --- |
 אייל ברסינגה זכר
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
תת־משפחה:: איילים
סוג:: אייל רוסרבוס
מין:: אייל ברסינגה
שם מדעי
 Rucervus duvaucelii ‏קיווייה, 1823
תחום תפוצה
   תפוצה כללית בעבר   תפוצת תת-המין ברסינגה השפלה כיום   תפוצת תת-המין ברסינגה היערות כיום   תפוצת תת-המין ברסינגה אסאמי כיום 

אייל ברסינגה או ברזינגה (שם מדעי: Rucervus duvaucelii, בעבר Cervus duvaucelii) הוא מין של אייל גדול יחסית החי בדרום אסיה. הברסינגה הוא המין היחיד הקיים כיום בסוג אייל רוסרבוס לאחר שאייל שומבורג נכחד, ואייל אלדי סווג כסוג בפני עצמו.
 התכונה הבולטת ביותר של הברסינגה הוא קרניו המתפצלות לכ-10–12 סיעופים בממוצע לאייל בוגר; מרבית האיילים מגיעים לבסוף ל-14 סיעופים וישנם כאלו שמגיעים אף ל-20. שמו הנפוץ "ברסינגה" נגזר ממילה בהינדית שפירושה "בעל 12 סיעופים בקרן" ("baran" = שתים-עשרה; "sig" = קרן); במרכז הודו לעומת זאת, הוא מכונה "ג'וויג'אק" או "ג'האוני". מין זה מכונה גם "אייל הביצה" על שם בית גידולו, אם כי שם זה מתייחס בעיקר לאייל הביצות (Blastoceros dichotomus) החי באמריקה הדרומית.
תיאור

הברסינגה הוא זן איילים גדול למדי; גובהו בכתפיים: 124-119 ס"מ, אורך ראשו וגופו: כ-180 ס"מ ואורך זנבו: 20-12 ס"מ. הזכרים כבדים יותר ומגיעים למשקל של 170–283 ק"ג, ואילו הנקבות מגיעות למשקל של 130–145 ק"ג. הקרניים הנראות ככתר מגיעות בדרך כלל לאורך 75 ס"מ, והקרן הארוכה ביותר שתועדה הייתה באורך 104.1 ס"מ. באזור המרכזי של הודו קרניי הברסינגה נושרות בדרך כלל בחודשי מאי ויוני, ולעומת זאת בצפון הודו ונפאל, הם נושרות בעיקר בחודש מרץ. מיד לאחר הנשירה הזכרים מתחילים להצמיח זוג קרניים.
צבע הפרווה נע בין חום-אדמדם לחום-כהה, כאשר צבעם של הזכרים יהיה בדרך כלל חום כהה, ושל הנקבות חום-אדמדם או צהבהב. במהלך הקיץ, פרוותם מתבהרת יותר, ולכמה אוכלוסיות של נקבות נראים כתמים לבנים דהווים על הגב והצדדים. הגחון וחלקו התחתון של הזנב לבנבנים ופס כהה עובר לאורך גבו. אפו גדול ושחור, עיניו קטנות, ואוזניו גדולות ועגולות. בצווארו כעין סינר לבן, ולעיתים חלקים מרגליו, פניו או מעל אוזניו בהירים יותר משאר הגוף. הזכרים גדולים משמעותית מהנקבות, ולמבוגרים שבהם יש רעמה סבוכה בצוואר.
לברסינגה שלושה תת-מינים:
ברסינגה השפלה (R.d. duvaucelii) תת-המין המצוי, בעל גולגולת גדולה ונפוץ בחלקים מקוטעים בצפון הודו ונפאל ומסווג במצב "פגיע".
ברסינגה היערות (R.d. branderi) תת-מין החי כיום במדינת מאדהיה פרדש (הודו) בלבד ומסווג ב"סכנת הכחדה".
ברסינגה אסאמי (R.d. ranjitsinhi) תת-המין הנדיר ביותר, נפוץ כיום באסאם (הודו) בלבד ומסווג ב"סכנת הכחדה חמורה".
ישנם חוקרים המחשיבים את אייל שומבורג שנכחד כתת-מין נוסף של הברסינגה בשל הדמיון ביניהם.
תפוצה ובית גידול

בתחילת המאה העשרים, הברסינגה היה נפוץ באופן נרחב באזורים בעלי בית גידול מתאים לאורך כל מישורי הודו ובכל הגבול הדרומי של הרי ההימלאיה. כמו כן היה נפוץ החל מדרום נפאל, אסאם (הודו) ועד שמורת סונדרבאנס בבנגלדש. הברסינגה גם היה נפוץ ממערב לנהר האינדוס עד פקיסטן, ודרומה עד אזור נחל גוודווארי (Godavari) שבמרכז הודו. אוכלוסייה שהייתה קיימת בבירור בבנגלדש הייתה מוגבלת לשמורת סונדרבאנס, והוכחדה משם בתחילת המאה ה-20 . ייתכן שהברסינגה היה קיים גם בצפון מזרח בנגלדש, בהתחשב בתפוצה הסמוכה שלו בצד ההודי. כיום הברסינגה מצוי באזורים מבודדים בצפון ובמרכז הודו ודרום מערב נפאל, ונכחד לגמרי מפקיסטן ובנגלדש.
לצד האנטילופה ההודית, הנילגאי, אייל הסמבר, האייל הנקוד, האייל החזירוני ומעלי גרה אחרים מאפריקה, הברסינגות הובאו אף הם לחוות ציד בטקסס. הם הובאו לארצות הברית לראשונה לפני כמעט 100 שנים בעיקר לספורט ציד. על מנת לצוד ברסינגה גדול עם מספר רב של סיעופים הציידים משלמים כ-4000$, כש-400$ מתוכם נשלחים להודו כדי לעזור לרשויות השימור במאמציהם למנוע את הכחדתו ואת אובדן בית גידולו. המדיניות של ממשלת ארצות הברית כיום היא ש-10% מעמלות הציד של זן אקזוטי הנמצא בחוות ציד בארצות הברית, נשלח חזרה לשימור המין ובית גידולו המקורי.
בית הגידול משתנה בין תת-המינים והדבר בא לידי ביטוי במורפולוגיה בפרסות. ברסינגה השפלה והברסינגה האסמאי חיים בביצות, באזורים מוצפים, (בעבר אף ביערות מנגרובים בסונדרבאנס שבבנגלדש) או על יד מקורות מים, ופרסותיהם הרחבות מונעות מהם לשקוע בבוץ; ואילו ברסינגה היערות חי בעיקר ביערות נשירים, שטחי מרעה או קרחות יער ופרסותיו אינם רחבות.
אקולוגיה > התנהגות ופעילות

הברסינגה פעיל בעיקר בשעות היום ומדי פעם פעיל גם בלילה, אם כי לא בשכיחות גבוהה כאייל הסמבר. בשעות החמות של היום הברסינגה עוזב את הביצה ועובר ליער כדי לחפש צל. אייל זה הוא שחיין מצוין, והוא נכנס למים מדי פעם כדי להתקרר, לחפש מזון או להימלט מטורפים. הברסינגות מתריעים מפני סכנה על ידי צווחה קולנית, המזהירה אף בעלי חיים אחרים. טורפו העיקרי של הברסינגה הוא הטיגריס הבנגלי החי בבית גידול דומה, כך שמפגש בין שניהם הוא בלתי נמנע; טורפים פחות שכיחים הם נמרים ודולים המתקיפים בעיקר איילות, ותנים זהובים ונחשים העלולים לטרוף עופרים. מהירות ריצתו של הברסינגה היא כ-56 ק"מ לשעה, והוא נוטה למעט בקפיצות כדי לחסוך מאמץ.
תזונתו כוללת בעיקר עשבים, ובביצות הוא ניזון גם מצמחי ושרכי מים שאותם הוא משיג על ידי השריית ראשו לחלוטין בתוך המים.
כיתר פרסתנים החיים בעיקר בשטחים פתוחים הברסינגה חי אף הוא בעדרים גדולים וזכרים בוגרים יחיו בדרך כלל בגפם; כיום לאחר שמספרי האיילים פחתו העדרים מורכבים מ-13–20 איילים, אך בעבר מספר הפרטים היה מגיע אפילו ל-500. אף על פי שבין הזכרים שוררת היררכיה ברורה הנקבעת על ידי הקרבות, הזכרים אינם אגרסיביים מדי אחד כלפי השני.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

עונת הרבייה היא מספטמבר עד אפריל ושיאה הוא בחודשי דצמבר וינואר, ובצפון הודו ונפאל שיא העונה מתרחש בחודש נובמבר. במהלך העונה הזכרים משפשפים את בלוטות הריח שבעיניהם על עצים, צמחים, ושיחים גבוהים, כדי שיריבים יריחו זאת בקלות. כמו כן הם חופרים ברגליהם שוחות רדודות בקרקע, וממלאים אותם בשתן או צואה ולאחר מכן מתפלשים בהם. הזכר הדומיננטי מותח את צווארו ומרים את ראשו לעיתים קרובות, כדי להדגיש את מעמדו; ככל שראשו של הזכר גבוה יותר, כך גודל מעמדו בין הזכרים בעדר. קרבות ישירים מול יריבים הם נדירים ועל פי רוב הזכרים סוקרים אחד את השני מספר דקות, מה שמאפשר ליריב חלש או קטן יותר לברוח.
זכר אחד או לעיתים מספר זכרים, אוספים סביבם הרמון הכולל עד כ-30 איילות; במהלך תקופה זאת הזכרים עושים קולות המזכירים שאגה. הזכר השליט סובלני לזכרים אחרים באזור ההרמון, ומרחיקם רק שהללו מתקרבים לנקבה בייחום. מסיבה זאת הברסינגה מבזבז מעט אנרגיה בעונת הרבייה, ובהתאם לכך הוא פחות יורד במשקלו - יחסית למיני איילים אחרים.
ההריון נמשך 240–250 ימים לאחריהם הנקבה ממליטה עופר אחד, בדרך כלל בחודש אוגוסט וספטמבר. בזמן לידתו העופר שוקל 9–11 ק"ג ויש לו פרווה מנומרת בצבע חום בהיר. העופר שוכב מוסווה ללא ניע בימיו הראשונים בצמחייה, ואימו מגיעה מספר פעמים להניקו. עם זאת בשונה ממיני איילים אחרים האיילה אינה מתרחקת ממקום מחבואו. לאחר שבועיים עד שלושה העופר מסוגל לעקוב אחר אימו ומצטרף איתה לעדר. העופר נגמל לאחר שישה עד שמונה חודשים, ומגיע לבגרות לאחר 2–3 שנים.
תוחלת חייו של אייל הברסינגה בטבע היא עד 20 שנים, ובשבי פרט אחד חי עד 23 שנים.
איומים ושימור

החל משנת 1930 ועד 1960 תפוצתו של הברסינגה ירדה במהירות על ידי ציד, אובדן בית גידול, ומחלות.
אף על פי שבשר הברסינגה נחשב כפחות טעים מבשר האייל החזירוני והאייל הנקוד, הוא עדיין ניצוד בכבדות לקרניו ובשרו, בעיקר איילים שנמצאים מחוץ לאזורים מוגנים באופן קבוע או עונתי.
להלן מצב כללי של תת-המינים:
ברסינגה השפלה היה בעבר נפוץ בכל מישורי הודו, באגני הניקוז של נהרות האינדוס והגנגס, ומספרו הגיע לאלפים. לעומת זאת היום תפוצתו מקוטעת בהודו ונפאל והוא נעלם לחלוטין מבנגלדש, פקיסטן, ומערב ודרום הודו. מספרו בהודו נאמד כיום בכ-2,400-1,800 פרטים והוא מצוי בעיקר בשמורות טבע ובייחוד בפארק הלאומי דודאווה. בנפאל מספרו 1,800-1,650 פרטים, והוא נפוץ בעיקר בפארק הלאומי ברדיאה וב"שמורת הטבע סוקלה פאנטה" (בעבר היה קיים בעוד שתי שמורות). שטחה של שמורת טבע זאת הורחבה מכ- 60 קמ"ר ל-300 קמ"ר כחלק ממאמצי השימור. צפיפות האוכלוסייה הכוללת של תת-מין זה היא 0.30-2 ברסינגות לקמ"ר. מצב שימורו הוא "פגיע" (VU).
במרכז הודו, ברסינגה היערות נעלם לגמרי מלבד בפארק הלאומי קאנאה. גם כאן לפחות 3,000 פרטים היו משוערים בשנות 1950, ובתוך עשור פחות מ-100 שרדו. שיא השפל היה בשנת 1970 שאז מספרם הגיע ל-66 פרטים בלבד; מאז המספר עלה ונאמד כיום בכ-400 איילים. פעילויות השימור בפארק כוללות: הרחקת נמרים וטיגריסים מאזורי המרעה העיקריים, פיקוח חמור על ציד בלתי חוקי, הפסקת שריפת עשב, יצירת מאגרי מים, והפחתה ברעיית עדרי בקר מקומיים. מאמצי שימור אלו החלו להרחיב את תפוצת ברסינגה היערות אף מחוץ לתחומי הפארק. צפיפות האוכלוסייה המשוערת לתת-מין זה היא כ-3 איילים לקמ"ר בפארק. מצב שימורו הוא "סכנת הכחדה" (EM).
בצפון מזרח הודו הריכוז העיקרי של הברסינגה האסאמי כיום הוא בפארק הלאומי קזירנגה ומספר הפרטים בו הוא כ-350 בלבד. המצב הנוכחי בשמורת מאנאס אינו ודאי, אולם יש עדיין דיווחים כי הלה נוכח בשמורה. הוא ככל הנראה נכחד בארונאצ'ל פרדש וכן לאורך הגבול עם בהוטן. צפיפות האוכלוסייה בפארק קזירנגה היא גבוהה: כ-14 איילים לקמ"ר. מין זה נחשב מאוים ביותר ומצוי ב"סכנת הכחדה חמורה" (CR).
הברסינגה רשום בחוק ההודי להגנת חיות הבר (1952), ומופיע גם בנספחים של אמנת הסחר בינלאומי בזנים נכחדים (CITES) מה שאוסר סחר במין זה ללא אישור. בשבי יש כיום למעלה מ-50 איילים בחמישה גני חיות הודים ו-300 נוספים בגני חיות באמריקה הצפונית ובאירופה. האוכלוסייה העולמית של אייל הברסינגה נאמדת בכ 5,100-3,500 פרטים.
הערות שוליים

↑  אייל ברסינגה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
איור קרניים של שלושה איילים הודים: למעלה אייל נקוד במרכז אייל ברסינגה למטה אייל סמבר.
נקבת הברסינגה האסמאי בשטחי הפארק הלאומי קזירנגה.
טיגריס בנגלי, הטורף העיקרי של הברסינגה.
זכר של אייל ברסינגה
איילי ברסינגה בהודו
זכרים מתת-המין "ברסינגה היערות" בשטח הפארק הלאומי קאנאה.
אה"מ וליאנט (1914)

| --- | --- |
אה"מ וליאנט בין השנים 1930–1937
אה"מ וליאנט בין השנים 1930–1937
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:  הצי המלכותי הבריטי
 דגל הצי:  
 סדרה:  קווין אליזבת
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Fairfield Shipbuilding and Engineering Company 
 הוזמנה:  1912
 תחילת הבנייה:  31 בינואר 1913
 הושקה:  4 בנובמבר 1914
 תקופת הפעילות:  19 בפברואר 1916 – 19 במרץ 1948 (32 שנים)
 אחריתה:  נמכרה לגרוטאות ב-1948
 מלחמות וקרבות:  מלחמת העולם השנייה (השמדת השייטת הצרפתית במרס אל כביר) מלחמת העולם הראשונה 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 32,590 טון, מקסימלי: 33,260 טון
 אורך:  195 מטר
 רוחב:  27.6 מטר
 שוקע:  10.2 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  24 קשרים
 גודל הצוות:  1,025–1,262 איש
 טווח שיוט:  14,446 ק"מ במהירות 10 קשר
 הנעה:  24 דוודים המזינים 4 טורבינות בהספק 56,000 כוחות סוס
 צורת הנעה:  4 מדחפים
 אמצעי לחימה
 שריון:  שריון עיקרי – 330 מ"מ   שריון סיפון – 25–76 מ"מ   צריחי תותחים – 279–330 מ"מ   ברבטות – 178–254 מ"מ   צריח הניתוב – 330 מ"מ
 חימוש:  8 תותחי Mk I BL‏ 15 אינץ' (381 מ"מ)/42 קליבר   16 תותחי Mk XII‏ 6 אינץ' (152 מ"מ)/45 קליבר   2 תותחי נ"מ QF‏ 3 אינץ' (76 מ"מ)   4 צינורות טורפדו 21 אינץ' (533 מ"מ)
 
אה"מ וליאנט הייתה אחת מחמש אוניות המערכה מסדרת קווין אליזבת שנבנו עבור הצי המלכותי במהלך שנות ה-1910 המוקדמות. היא הושלמה במהלך מלחמת העולם הראשונה ב-1916, היא שובצה לצי הגדול והשתתפה בקרב יוטלנד. מלבד הקרב הזה, והפעולה הבלתי חד משמעית של 19 באוגוסט, שירותה במהלך המלחמה כלל בדרך כלל סיורים ואימונים שגרתיים בים הצפוני. היא ראתה פעולה נוספת במהלך מלחמת העולם השנייה בים התיכון ובמזרח הרחוק.