stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנדרה ואטס
ביוגרפיה > קריירה

הופעתו של ואטס בנגינת הקונצ'רטו לפסנתר מס' 1 של ליסט במי במול מז'ור, בקונצרט לצעירים ב-12 בינואר 1963, צולם ושודר בטלוויזיה הארצית ברשת CBS ב-15 בינואר 1963. לפני הקונצרט הציג ברנשטיין את ואטס לפני צופי הטלוויזיה הארצית והודיע, כי "נדלק" כששמע לראשונה את נגינתו של ואטס.
ב-31 בינואר 1963 ביקש ברנשטיין מוואטס להחליף את גלן גולד, הסולן המיועד לקונצרט בסדרת המנויים בפילהרמונית של ניו יורק, שחלה פתאום. ואטס ניגן שוב את הקונצ'רטו במי במול של ליסט. כשסיים את נגינת הקדנצה האחרונה שלו, קמה כל התזמורת על רגליה והצטרפה לקהל בתשואות סוערות. התקליט אריך הנגן הראשון של ואטס, "הבכורה המרגשת של אנדרה ואטס", יצא זמן קצר לאחר מכן בקולומביה רקורדס וכלל את הקונצ'רטו של ליסט עם ברנשטיין והפילהרמונית.
לאחר סיום לימודיו בתיכון, נרשם ואטס למכון פיבודי בבולטימור, מרילנד, שם למד באופן חלקי לתואר ראשון במוזיקה אצל הפסנתרן לאון פליישר. כעבור שנה הופיע באצטדיון לואיסון שבניו יורק עם המנצח סייג'י אוזאווה והפילרמונית של ניו יורק, בנגינת הקונצ'רטו מס' 2 בסול מינור של קאמי סן-סנס. בספטמבר 1963 ניגן שוב את הקונצ'רטו של ליסט בהוליווד בול בלוס אנג'לס. הוא פתח את עונת 1964–1965 של התזמורת הסימפונית הלאומית של ארצות הברית בוושינגטון הבירה, שוב בנגינת הקונצ'רטו של סן-סנס. בינואר 1965 חזר לניו יורק לבצע את הקונצ'רטו מס' 2 בפה מינור של שופן. הופעת הבכורה שלו באירופה הייתה עם התזמורת הסימפונית של לונדון ביוני 1966.
בשנת 1969 כבר הייתה לוואטס תוכנית קונצרטים מלאה, שלוש שנים מראש. הופעתו הראשונה בבוסטון הייתה בשנת 1969 לסדרת הקונצרטים של פיבודי מייסון. הוא סיים את לימודיו במכון פיבודי בשנת 1972.
בפברואר 1973 נבחר ואטס למוזיקאי החודש של "מיוזיקל אמריקה". עוד תוארי כבוד שקיבל ואטס הם דוקטור לשם כבוד מקולג' אלברייט ואוניברסיטת יל, אות מסדר זאיר, מדליה מן האוניברסיטה לאמנויות בפילדלפיה ואת המדליה הלאומית לאמנויות.
באמצע שנות ה-70' הופיע ואטס ב-150 קונצרטים, רסיטלים ומופעי מוזיקה קאמרית בעונה, שכללה כשמונה חודשים בכל שנה. בשנת 1976, בן 30, חגג את הופעתו העשירית ברציפות ב"סדרת גדולי המבצעים" באולם אייברי פישר במרכז לינקולן.
בשנים 2002 לקה ואטס בדימום סאב-דורלי ועבר ניתוח חירום. ב-2004 עבר ניתוח נוסף לפריצת דיסק, שפגעה ביכולת השימוש בידו השמאלית. לאחר שהחלים משני הניתוחים חזר לנגן כרגיל.
בשנת 2004 הצטרף ואטס לסגל המורים באוניברסיטת אינדיאנה, בקתדרת ג'ק ודורה האמלין למוזיקה.
הערות שוליים

↑  Catherine Foster, Andre Watts (1946- ) •, ‏2007-08-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  מייקל שטיינברג, "אנדרה ואטס" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים  אונליין
↑  הכריסצ'ן סיאנס מוניטור, http://www.csmonitor.com/1982/0429/042945.html "יומיים בחיי וירטואוז"
1 2 3  שטיינברג, גרוב
↑  http://www.leonardbernstein.com/ypc.htm ליאונרד ברנשטיין
↑  http://archives.nyphil.org/index.php/artifact/5c863b04-d97f-4b17-ab5d-3e322993964d/fullview#page/1/mode/2up ארכיב הפילהרמונית של ניו יורק
↑  http://www.broadwayworld.com/bwwclassical/article/Get-to-Know-Andr-Watts-Appearing-in-the-Beethoven-Festival-with-the-A2SO-20140827# הכירו את אנדרה ואטס, המופיע בפסטיבל בטהובן עם התזמורת הסימפונית A2
↑  http://articles.philly.com/1988-03-25/news/26278754_1_watts-returns-arts-medal-philharmonic-show אנדרה ואטס על 25 שנה כפסנתרן ושורד, הוא ינגן רסיטל ויקבל את המדליה הראשונה של האוניברסיטה לאמנויות ביום ראשון 25 במרץ 1988
↑  Jacobs School of Music, Jacobs School of Music (באנגלית אמריקאית)
↑  http://www.sandiegouniontribune.com/uniontrib/20050819/news_1c19pianists.html סן דייגו יוניון-טריביון 19 באוגוסט 2005
↑  Jacobs School of Music, Jacobs School of Music (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275666005171  PLWABN: 9810574260905606  BIBSYS: 5001687  BnF: cb13901037q (data)  CiNii: DA09892478  GND: 128443790  ISNI: 0000 0000 7839 491X  LCCN: n82032327  MusicBrainz: 558bb0fe-6cff-4ab5-926d-1d699e141829  NKC: pna2006322587  NLA: 35813266  NLK: KAC2020R2632  NTA: 143331213  RERO: 02-A025251374  SUDOC: 248698532  VIAF: 61733428   WorldCat (עם VIAF): 61733428
אצטדיון פטרובסקי

| --- | --- |

אצטדיון פטרובסקי
 כינוי:  פטרוביץ'
 שמות קודמים:  האצטדיון ע"ש לנין
 מיקום:  סנקט פטרבורג, רוסיה
 קואורדינטות:  59°57′07″N 30°17′11″E﻿ / ﻿59.951944°N 30.286389°E﻿ / 59.951944; 30.286389
 אבן יסוד:  1925
 תקופת הפעילות:  26 ביולי 1925 – הווה (99 שנים)
 שופץ:  1970, 1992, 2018-2019
 הורחב:  1933, 1970
 בעלים:  עיריית סנקט פטרבורג
 מפעיל:  דינמו סנקט פטרבורג
 קבוצות:  זבזדה סנקט פטרבורג דינמו סנקט פטרבורג
 מושבים:  21,570
 ממדי משטח:  105 × 68 מטר
 www.petrovsky.spb.ru
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סנקט פטרבורג מוגדלת) אצטדיון פטרובסקי(למפת סנקט פטרבורג רגילה) אצטדיון פטרובסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון פטרובסקי (Стадион «Петровский»), השוכן על האי נייבה הקטנה ב"פטרוגרדסקאיה סטראנה" הוא אצטדיון המכיל 21,500 מושבים. עד 1992 האצטדיון נקרא בשם "האצטדיון ע"ש לנין".
היסטוריה

האצטדיון נבנה בשנים 1924–1925 על פי פרויקט של אלויס ווייבודי הצ'כי מקבוצת "ספורט" סנקט פטרבורג. ב-1933 האצטדיון שופץ והורחב מ-10,000 ל-25,000 מושבים. ב-14 ביולי 1933 נבחרת ברית המועצות בכדורגל שיחקה במגרש זה, שהיה האצטדיון היחיד מחוץ למוסקבה שבו שיחקה הנבחרת.
במהלך מלחמת העולם השנייה האצטדיון נהרס כליל ושופץ שוב בשנים 1957–1961. לאחר השיפוץ, האצטדיון כבר הכיל 33,000 מושבים ומסלול הריצה לאתלטיקה קלה הורחב והיה לאחד ממרכזי הספורט במדינה למשחקי אתלטיקה. בשנות ה-60 וה-80, האצטדיון אירח את משחקי אליפות ברית המועצות ברוגבי, משחקי הוקי דשא והיה אצטדיון הבית של דינמו סנקט פטרבורג, ששיחקה באותה עת בליגות הנמוכות. בשנות ה-70 נערכו בו שיפוצים נוספים, על מנת להכינו לקראת אולימפיאדת 1980.
ב-1992 האצטדיון קיבל את שמו הנוכחי והחל מ-1995 נחשב למגרש הבית של קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג. ב-16 בנובמבר 1996 נערך משחק הזהב הראשון של ליגת העל הרוסית, שנערך באצטדיון זה. המשחק נערך על מנת לקבוע מיהי אלופת המדינה, לאחר ששתי הקבוצות המתחרות סיימו באותו מספר נקודות ויחס שערים דומה בטבלת האליפות.
ב-1997 האצטדיון אירח משחק ידידות בין נבחרת רוסיה בכדורגל לנבחרת יוגוסלביה בכדורגל וב-1999 זניט אירחה באצטדיון זה משחק בינלאומי ראשון, במסגרת גביע אופ"א, שבו הפסידה ליריבתה בולוניה 1909, בתוצאה 0:3.
החל מ-2005, נבחרת רוסיה בכדורגל אירחה באצטדיון מספר משחקים רשמיים. באפריל 2017 הנהלת קבוצת זניט סנקט פטרבורג הכריזה כי החל מה-23 באפריל היא תארח את משחקיה באצטדיון קרסטובסקי החדש ותעזוב את אצטדיון פטרובסקי, בכך זניט עזבה את האצטדיון אחרי ששימש כמגרש הבית במשך 22 שנה ואחרי שאירחה בו 461 משחקים רשמיים. בנובמבר 2018 זניט-2 סנקט פטרבורג אירחה בו את משחקה האחרון והאצטדיון נסגר לצורך שיפוצים.
כהכנה לטורניר יורו 2020, נעשתה עבודה רבה באצטדיון: בוצי תיקון לחיפוי מסלולי הריצה והיציעים; בוצעה מודרניזציה מוחלטת של כלל המערכות הטכניות של האצטדיון בעיקר של מערכת האבטחה ומעקב הווידאו. עלות המודרניזציה הכוללת עלתה על 200 מיליון רובל. במהלך יורו 2020 שימש כמגרש אימונים לרוסיה, בלגיה, פינלנד, שווייץ וספרד.
מיולי 2021 משמש לעיתים את מועדון הכדורגל דינמו סנקט פטרבורג, לאירוח משחקיה בגביע הרוסי בכדורגל 2021/2022 ובליגה הרוסית השנייה בכדורגל.
זירת הספורט הקטנה "פטרובסקי"

זירת הספורט הקטנה "פטרובסקי" (Малая спортивная арена «Петровский») הנמצאת במרחק 100 מטר מאצטדיון פטרובסקי מכילה כ-2,835 מושבים והוא נפתח ב-1994.
האצטדיון מארח משחקים מהליגה הרוסית הראשונה והליגה השנייה ונחשב למגרש הבית של קבוצת הנוער של זניט סנקט פטרבורג וכמגרש הבית של זניט-2 סנקט פטרבורג. עד למעברה לסוצ'י דינמו סנקט פטרבורג קיוותה להשתמש במגרש כמגרשה הבייתי לאחר שזניט עברה לאצטדיון קרסטובסקי החדש, אך הרעיון לא מומש בסוף עד 2021.
בעבר שימש את קבוצות פטרוטרסט סנקט פטרבורג, פ.צ. קרליה, טוסנו וקבוצת סבר מורמנסק.
הערות שוליים

1 2 3  Футбол или легкая атлетика: для «Петровского» предстоит сделать выбор
↑  Стадион «Петровский»: главные факты из истории легендарной арены
אשה לאשה - מרכז פמיניסטי חיפה

סמל הארגון
דוכן של ארגון אשה לאשה באירוע הגאווה בחיפה 2023
אשה לאשה - מרכז פמיניסטי חיפה הוא ארגון פמיניסטי שנרשם כעמותה בשנת 1983. מטרת הארגון, כעולה מפרסומיו, היא למגר את האפליה, האלימות והדיכוי נגד נשים ולקדם שוויון בין המינים. הארגון ממשיך את דרכן של הנשים הפמיניסטיות מחיפה שעסקו במאבקים דומים בשנות השבעים. בשנת 2008 הוענק לעמותה פרס יושב-ראש הכנסת לאיכות החיים על "פעילות בשירות החברה והקהילה למניעת אלימות במשפחה".
פעילויות הארגון

הארגון עוסק בקידום וביצירת פרויקטים כגון מקלט חירום לנשים, מרכז מהות (בנושא תעסוקת נשים), קו חירום לנפגעות אלימות וקו חירום לנפגעות סחר בנשים. כיום הארגון מפעיל ארבעה פרויקטים עיקריים: פרויקט מאבק בסחר בנשים ובזנות; שלום וביטחון; פרויקט כלכלי לנשים; ופרויקט נשים וטכנולוגיות רפואיות. הארגון מפעיל ספרייה וארכיון הכולל בתוכו מסמכים היסטוריים מאז שנות ה-70 על הפעילות הפמיניסטית בארץ, אוסף קל"ף (קהילה לסבית פמיניסטית) וארגונים אחרים. הספרייה והארכיון הפתוחים לציבור הרחב. במקום מתקיימים מפגשים, הרצאות, כנסים וסמינרים.
ההחלטות ביחס לדרכי הפעולה של הארגון מתקבלות בידי קולקטיב הפתוח לכל הנשים החברות בו. פגישות הקולקטיב מתקיימות פעם בחודש. במוסדות הארגון מיושם "עקרון הרבעים": ייצוג שווה לפלסטיניות, ללסביות, למזרחיות ולאשכנזיות.
פעילויות הארגון > בתחום הסכסוך הישראלי-ערבי

ב-2004 פרסם הארגון דו"ח של עו"ד דנה מירטנבאום מעמותת איתך בשם "עדות אילמת: נשים בסכסוך הישראלי פלסטיני". בדו"ח נסקרו הפגיעות הייחודיות לציבור הנשים כתוצאה מהסכסוך, ונאמר כי במחקרים אחרים התייחסות כזו זוכה בדרך כלל להתעלמות. עוד נכתב בדו"ח, כי צה"ל אינו עושה די כדי למנוע פגיעה בנשים הפלסטיניות במסגרת פעילותו הביטחונית. חלקו האחרון של הדו"ח עוסק בכך שנשים בישראל מודרות ממוקדי קבלת ההחלטות בענייני חוץ וביטחון, וכי המדינה אינה מעודדת ואף מקשה על פעילותם של ארגוני נשים כדוגמת קואליציית נשים לשלום, נשים בשחור, מחסום ווטש ופרופיל חדש.
הארגון קיים בשנת 2006, בשיתוף עם "קואליציית נשים לשלום" כנס מקביל לכנס הרצליה בשם: "ביטחון וחוסן - למי?", אשר נועד לדברי המארגנות "לשנות את המשמעות של תפיסת הביטחון הצבאית-מילטנטית-גברית באמצעות דיון על ביטחון בהקשר פמיניסטי-אזרחי". הכנס התקיים בתמיכה כספית של האיחוד האירופי והקרן החדשה לישראל.
עם תחילת מבצע עופרת יצוקה שלח הארגון ביחד עם ארגוני נשים נוספים מכתב לראש הממשלה אהוד אולמרט ולשרת החוץ, ציפי לבני, בו דרשו להפסיק באופן מיידי את הלחימה ברצועת עזה. במכתבם ציינו כי "דרך ההרג והקטל הגברית חייבת להיפסק לטובת שפה ועשייה של נשים למען שלום והידברות בין העמים. אנחנו רוצות ודורשות לדבר ולעשות בשפה אחרת". בנוסף, קיבל הארגון החלטה על "פניה למועצת הביטחון לחקירת פשעי מלחמה".
לאחר אירועי המשט לעזה (2010) פרסמו נשות הארגון הודעה בה כתבו על הזדהותן עם הפעילות שלקחו חלק בארגון המשט: "אנו, נשות אשה לאשה... מבקשות להביע את הזדהותנו עם פעילות השלום שביקשו לפעול לשבירת המצור המוטל באופן לא אנושי על נשים, ילדים וגברים, תוך מניעת חירויות אדם בסיסיות, שירותי בריאות ומצרכים חיוניים... ומצאו עצמן תחת מתקפה צבאית שהייתה תוצר של מדיניות אלימה... מתקפה על משט שלום תוקפת גם אותי, המצור על עזה פוגע בכולנו".
פעילויות הארגון > בתחום הטכנולוגיות הרפואיות

חברות הארגון סוברות כי לצד הפיתוחים המדעיים בתחומי הרפואה והפריון, יש לוודא כי ההשלכות החברתיות, הכלכליות והאתיות נלקחות בחשבון, כמו גם שמירה על מעמדן של נשים וזכויותיהן הבריאותיות. בין הנושאים שבהם עוסק הפרויקט: תרומת ביציות והחשש כי בחסות זו מתבצע סחר באיברים וכן בחינת השימוש באמצעי מניעה, בהסכמי פונדקאות ובביצוע שיבוט.
הפרויקט כולל מחקר[דרושה הבהרה] והוצאת פרסומים ומסעות פרסום. במסגרת הפרויקט הוקם קו חירום הנותן מידע ותמיכה לנשים בנושאי פריון.
פעילויות הארגון > מאבק בסחר בנשים

משנת 1997 פועל הארגון כחלק מקואליצייה של ארגונים נגד סחר בנשים בישראל. בשנת 2002 החל להפעיל פרויקט עצמאי למאבק בנושא זה באזור חיפה והצפון. מאז סייע הארגון, לפי נתוניו, ליותר מ-1600 נשים שנסחרו ונוצלו למטרות מין. הירידה בהיקפי הנשים הנסחרות לישראל הביאה להרחבת הפרויקט במטרה לסייע לנשים לצאת ממעגל הזנות, תוך דאגה להבטחת זכויותיהן ושלומן בתהליך. הפרויקט מבוסס על רצונה של האשה, והוא מספק תמיכה במידת האפשר וסיוע משפטי בעניין זכויותיהן בזמן שהותן בישראל וקבלת מסמכים דרושים לשם חזרה לבתיהן. הארגון מסייע ביצירת קשר עם ארגוני סיוע במדינות מוצאן של הנשים אשר יכולים לקלוט אותן ולשקמן במדינותיהן.
צוות ותקציב

לני רבין, חנה ספרן, נינה מזרחי, שרי אהרוני, חדוה איל, סלבה גרינברג, לילי טראובמן, ליאת לייזר ורונית פיסו שימשו בתפקיד רכזות כלליות של הארגון. כיום מכהנת בתפקיד צמרת הרשקו.
מחזור הפעילות של העמותה בשנת 2007 עמד על 1,929,791 שקלים ובשנת 2008 על 1,888,103 שקלים. הארגון נתמך בעיקר מקרנות מחוץ לארץ ועל ידי תורמים פרטיים, בהן האיחוד האירופי, קרן הדסה, קרן הפיתוח לנשים של האו"ם, קווינה טיל קווינה (אשה לאשה - שוודיה) ונתמך בעבר גם על ידי הקרן החדשה לישראל אשר ממשיכה לשמש להעברת תרומות פטורות ממס מארצות הברית.
לקריאה נוספת

חנה ספרן ותלמה בר-דין (עורכות), אשה לאשה פמיניסטית: שלושים שנות פעילות, הוצאת פרדס, 2013.
הערות שוליים

↑  PressMessageID=57733&FromHome=1, סיכום הכנס שנערך ב-2007.
↑  עפרי אילני, 18 ארגוני נשים: להפסיק את דרך ההרג הגברית, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2008.
↑  החלטות קולקטיב, אתר "אשה לאשה"
↑  הודעה לאחר אירועי המשט לעזה 2010.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310327605171  LCCN: nr2005023984  VIAF: 137741073   WorldCat (עם VIAF): 137741073
אמציה לבקוביץ'

אמציה לביא-לבקוביץ' (27 בדצמבר 1937 – 4 בנובמבר 2021) היה כדורגלן ומאמן ישראלי, מגדולי הבלמים של ישראל, שיחק בהפועל תל אביב ובנבחרת ישראל.
קריירה

לבקוביץ' נולד וגדל בשכונת נווה שאנן בדרום תל אביב, למד בבית הספר לבנים מזרחי ושם גם החל לשחק בנבחרת בית הספר. 
בגיל 13 החל לשחק במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה אצל המאמן שוני מושקוביץ, ובגיל 17 הוחתם בקבוצה הבוגרת של הפועל תל אביב ועלה לשחק במקום הבלם ישראל וייס בשנת 1955. 
לבקוביץ' לא עזב את הקבוצה עד שפרש ממשחק פעיל בשנת 1968. עם הפועל תל אביב זכה בשתי אליפויות, גביע המדינה, ובשנת 1967 זכה עמה באליפות אסיה לקבוצות, בפעם הראשונה בתולדותיה. בהפועל תל אביב שיחק לבקוביץ' 278 משחקים וכבש חמישה שערים. לבקוביץ' היה לכדורגלן הראשון בישראל שזוכה בתואר כדורגלן העונה בישראל וגם הראשון שזוכה בתואר פעמיים ברציפות (בשנים 1960-1961) עת לקחה הפועל תל אביב את גביע המדינה, וסיימה כסגנית אלופת הליגה.
לבקוביץ' נחשב לשחקן אהוד במגרש ומחוצה לו גם בזכות משחקו המסור וכן בזכות אישיותו השקטה והנעימה. בתקופתו נחשב לאחד הבלמים הטובים בישראל והיה חלק בלתי נפרד מסגל נבחרת ישראל. עם זימונו לנבחרת, הוא נדרש לעברת את שמו, ובתעודת הזהות שלו נרשם שם המשפחה לביא־לבקוביץ'. ב-8 באוקטובר 1957 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת צרפת. במאי-יוני 1964 זכה עם נבחרת ישראל בגביע אסיה. בתחילת המשחק הראשון בטורניר, נגד הונג קונג, נפגע לבקוביץ בראשו והוא אושפז במחלקה הנוירוכירורגית בבילינסון מחשש לסדק בגולגולת. למחרת התברר שפציעתו אינה חמורה והוא שוחרר לאחר כמה ימים מבית החולים כדי להספיק להגיע לטקס קבלת הגביע. בסך הכל שיחק במדי הנבחרת 42 פעמים וכבש שער בודד לזכותה. ב-13 ביוני 1965 ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת, במשחק מול נבחרת בולגריה במסגרת מוקדמות מונדיאל 1966.
משנת 1969, לבקוביץ' היה עוזרו של עמנואל שפר, מאמן נבחרת ישראל וסייע לה להעפיל למונדיאל בשנת 1970. בשנים 1969–1972 היה מאמן נבחרת הנוער של ישראל והוביל אותה לזכייה בגביע אסיה. לאחר מכן אימן את הפועל ירושלים, אותה הוביל לזכייה בגביע בשנת 1973.
כמאמן הפועל באר שבע, לבקוביץ' זכה בשתי אליפויות רצופות (1976–1975). לאחר מכן אימן גם את הפועל פתח תקווה, ואת מרבית שנות ה-80 העביר באימון נבחרת סיירה לאון ובבופוטאצוואנה. לבקוביץ' חזר לארץ בשנת 1987, והוביל את מכבי חיפה לזכייה באליפות בשנת 1989, וזאת לאחר שהקבוצה סיימה לפני כן פעמיים בירכתי הטבלה במקום התשיעי. לאחר מכן אימן גם את בני יהודה, הפועל חיפה, בית"ר ירושלים ובית"ר תל אביב.
לבקוביץ' היה פרשן כדורגל בתוכנית הרדיו "שירים ושערים", ובערוץ הראשון במהלך מספר גביעי העולם. בנוסף, שימש כחבר בוועדה המקצועית מטעם ההתאחדות לכדורגל.
לבקוביץ הלך לעולמו ב-4 בנובמבר 2021 בגיל 83.
נטמן בבית העלמין באבן יהודה.
תארים > כשחקן

גביע אסיה: 1964
אליפויות (2): 1956/1957, 1965/1966
גביע המדינה: 1960/1961
אליפות אסיה לקבוצות: 1967
כדורגלן העונה בישראל (2): 1959/1960, 1960/1961
חבר היכל התהילה של הכדורגל הישראלי: 2009
תארים > כמאמן

גביע המדינה: 1972/1973
אליפויות (2): 1974/1975, 1975/1976
אליפות: 1988/1989
הערות שוליים

↑  ישעיהו פורת, לבקוביץ - כדורגלן השנה, מעריב, 28 במאי 1961
↑  יעקב בר-און, ‏אמציה לבקוביץ' מסתכל על הכדורגל ומתגעגע לימים ההם, באתר מעריב השבוע, 12 בנובמבר 2014
↑  לבקוביץ נפגע, הַבֹּקֶר, 27 במאי 1964
↑  אמציה לבקוביץ מחלים מפציעתו, דבר, 28 במאי 1964
↑  ישראל זכתה אתמול בגביע אסיה, למרחב, 4 ביוני 1964
↑  ועדות
↑  מערכת ONE, אבל בכדורגל: אמציה לבקוביץ' הלך לעולמו, באתר ONE, ‏4 בנובמבר 2021
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1960 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  |   אמר |   אהרונסקינד |   עצמון |   בנבנישתי |   גולדשטיין |   גלזר |   חודורוב |   קלמי |   ר. לוי |   ש. לוי |    לבקוביץ' |   מויססקו |  מנצ'ל |   נהרי |  סטלמך |  טיש |  ויסוקר | מאמן: מאנדי  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - גביע אסיה בכדורגל 1964 (אלופת אסיה) |
| --- | --- | --- |
|   לוין |   ויסוקר |   בכר |   קלמי |   ליאון |   מתניה |   פרימו |   קצב |   לבקוביץ' |   מהלל |    שפיגלר |   סטלמך |  טיש |   אהרוני |  קליש |  לוי |  טלבי |  יאנג | מאמן: מרימוביץ'  |   לוין |   ויסוקר |   בכר |   קלמי |   ליאון |   מתניה |   פרימו |   קצב |   לבקוביץ' |   מהלל |    שפיגלר |   סטלמך |  טיש |   אהרוני |  קליש |  לוי |  טלבי |  יאנג | מאמן: מרימוביץ'  | ישראל |
| מאמני הפועל ירושלים |
| --- | --- | --- |
| הפועל ירושלים (1926—2019) | פוליאקוב (1957-58) • קיש (1958-60) • גיבונס (1960-63) • חרניצ'ק (1963) • שפר (1963) • פוקס (1963-65) • וולב (1965-67) • שמילוביץ' (1967-69) • ליטבק (1969-70) • מנצ'ל (1970-72) • לבקוביץ' (1972-74) • שמילוביץ' (1974-75) • רזניק (1975) • חליבנר (1975-76) • לבקוביץ' (1976-77) • סטלמך (1977-78) • סינגל (1978-79) • שפיגל (1979-81) • לבקוביץ' (1981-82) • רדלר (1982) • סינגל (1982-83) • ברגיג (1983-84) • עופר (1984-85) • ברגיג (1985-86) • רוזן (1986) • יוסי כהן (1986-87) • פייגנבוים (1987-88) • שווייצר (1988-89) • בן דוד (1989-1990) • פייגנבוים (1990-91) • מזרחי (1991-92) • בן דוד (1992) • נמני (1992-93) • עופר (1993-94) • אבוטבול (1994-95) • מלמיליאן (1995-96) • מזרחי (1996-99) • עופר (1999) • דיין (1999-2000) • א. לוי (2000-01) • דיין (2001-03) • אסייג (2003-04) • דיין (2004-05) • פייגנבוים (2005) • אסייג (2005-06) • דיין (2006-07) • קדוש (2007-09) • עמר (2009-10) • זגורי (2010) • קדוש (2010-12) • עמר (2012-13) • טל (2013) • עמר (2013-14) • בן דוד (2014-15) • שי כהן(ז) (2015-16) • מחפוד (2016) • מזרחי (2016) • בוזגלו (2016-17) • מרטן (2017) • עזו (2017-19) |  |
| הפועל קטמון ירושלים (2007—2020) | בן שמעון (2007-08) • מ. כהן (2008-09) • זדה (2009-12) • טסלפפה (2012-14) • נימני (2014-15) • דוד (2015-16) • בן זקן (2016-17) • זדה (2017-19) • מזרחי (2019) • אריה (2019-20) |  |
| הפועל ירושלים (2020—) | זיו אריה (2020—) |  |
אמיבו

אמיבו (ביפנית: アミーボ, באנגלית: Amiibo) היא סדרת פסלונים וקלפים שנוצרו על ידי חברת נינטנדו היכולים לקלוט ולתת מידע בין מכשירים התומכים בהם, מידע זה לרוב הוא פעולות מסוימות במשחקים.
הסדרה הראשונה של אמיבו יצאה לאור ב-2014 ועד אפריל 2018 נינטנדו יצרו 163 פסלונים שונים. פסלונים אלו יכולים להקלט במשחקים שונים של החברה, ולכל פסלון יש פעולה שונה שהוא מפעיל במשחק.
מוצרים מסדרת האמיבו מבוססים על טכנולוגיית ה-NFC (near field communication) על מנת לתקשר עם המשחקים התומכים בהם. טכנולוגיה זו גם נותנת פוטנציאל למידע על האמיבו (כגון משחקים שקלטו אותו ואת האדם שיש לו בעלות על הפסלון) להיות מועבר למשחק.
בספטמבר 2016 נינטנדו הכריזה כי נמכרו 39 מיליון פסלוני אמיבו ויותר מ-30 מיליון קלפי אמיבו מאז יציאתם.
היסטוריה > פיתוח

במרץ 2013 נינטנדו הכריזה על המשחק Pokémon Rumble U שהיה המשחק הראשון שהשתמש בקולטן ה-NFC שנמצא על שלט ה-Wii-U ובפסלונים מיוחדים שנוצרו למשחק זה במיוחד אך לא נחשבים לאמיבו.
לאחר מכן בישיבת משקיעים הציגה נינטנדו פסלון בדמות מריו, והכריזה על תוכנית ליצירת פסלונים נוספים המשתמשים בטכנולוגיית ה־nintendo figurine platform, NFC featured platform) NFP-NFC) שהצגתה המלאה נקבעה ל־E3 של אותה שנה.
לבסוף, ביוני 2014 הציגה נינטנדו את האמיבו ב-E3 והודיעה שהמשחק הראשון שישתמש בהן יהיהSuper Smash Bros. for Wii U.
היסטוריה > שיווק

הסט הראשון של פסלוני האמיבו הושק ב-21 בנובמבר 2014 בארצות הברית, ב-28 בנובמבר באירופה וב-6 בדצמבר 2014 ביפן. במהלך 2014 וב-2015 נוספו דמויות חדשות.
ב-27 בפברואר 2015 הכריז נשיא נינטנדו דאז סאטורו איוואטה על סט חדש של אמיבו בצורת קלפי משחק.
הסט השני של האמיב ובו דמויות מסדרת "מריו" יצא ב-20 במרץ 2015 באירופה ובארצות הברית. דמויות נוספות נוספו ב-2016.
ב-27 באוגוסט 2015 הוכרז פסלון Shovel Knight, האמיבו הראשון שלא היה מזוהה עם משחק שנינטנדו יצרה. פסלון זה היה מבוסס על דמות ומשחק שנינטנדו לא יצרה ובהמשך פורסמו יותר אמיבו בסט של המשחק.
ב-4 במרץ 2016 החלה נינטנדו להפיץ פסלוני אמיבו מסדרת "האגדה של זלדה". סדרת אמיבו זו החלה עם פסלון יחיד, ופסלונים חדשים נוספו בהמשך 2016 וב-2017.
מכשירים תואמים

פסלוני האמיבו פועלים עם קונסולות ה-Nintendo switch, Wii U, וסדרת ה3ds. בתוך ה-Wii-U, Nintendo Switch, וה-New 3ds קיים קולטן NFC שמקבל אותות וחולק מידע על המשחק עם האמיבו. קיים גם מכשיר נפרד שיכול לתקשר עם מהדורות ישנות יותר של ה-3ds.
רשימה של מוצרי אמיבו > רשימה של אמיבו

סדרת סופר סמאש ברוס:
גל 1: מריו, הנסיכה פיץ', דונקי קונג, יושי, לינק, סאמוס, קירבי, פוקס מקלאוד, פיקאצ'ו, מארת', ווילג'ר, מאמנת הווי פיט
גל 2: לואיג'י, דידי קונג, זלדה, קפטן פאלקון, פיט
גל 3: באוזר, רוזלינה ולומה, שיק, לינק המצויר, המלך דידידי, מטה נייט, לוקאריו, אייק, שולק, סוניק הקיפוד, מגה מן
גל 4: ווריו, צ'אריזרד, ג'יגליפאף, גרנינג'ה, נס, לוסינה, רובין, פק-מן
גל 5: פאלוטנה, פיט האפל
גל 6: באוזר ג'וניור, דוקטור מריו, גאנונדורף, סאמוס (חליפת האפס), אולימר, מר גיים אנד וואץ', ר.ו.ב., צמד ציד הברווזים
גל 7: פלקו לומברדי, מיוטו, Mii מתאגרף, Mii לוחם חרב, Mii אקדחן
גל 8: לוקאס
גל 9: רוי, ריו, ר.ו.ב. (מהדורה יפנית)
גל 10: קורין, קורין (שחקן 2), קלאוד, קלאוד (שחקן 2), ביונטה, ביונטה (שחקן 2)
גל 11: ילדת האינקלינג, רידלי, וולף או'דנול
גל 12: מטפסי הקרח, המלך קיי רול, צמח פירנטה
גל 13: הנסיכה דייזי, לינק הצעיר, קן
גל 14: מאמן הפוקימונים, פיצ'ו, איזבל
גל 15: סנייק, סקווירטל, אייביזור
גל 16: כרום, סיימון בלמונט, אינסינרור
גל 17: ריכטר בלמונט, סאמוס האפלה
גל 18: ג'וקר, הגיבור של דרגון קווסט
גל 19: בנג'ו וקזואי, טרי בוגארד, ביילת'
גל 20: מין מין
גל 21: סטיב, אלכס
גל 22: ספירות', קאזויה מישימה
גל 23: פיירה, מית'רה
גל 24: סורה
Super Mario series - ‏21 פסלונים, קופסת דגנים אחת
Splatoon series - ‏13 פסלונים
Skylanders SuperChargers series - ‏2 פסלונים
Animal Crossing series - ‏13 פסלונים, 7 סטי קלפי משחק
Chibi-Robo series - פסלון אחד
Yoshis Woolly World series - חמש בובות מצמר
Shovel knight series - ארבעה פסלונים
The Legend of Zelda series - ‏17 פסלונים
Mega Man - שני פסלונים
Shadow Mewtwo - קלף אמיבו יחיד
Kirby series - ארבעה פסלונים
Pikmin series - פסלון אחד
Metroid series - שני פסלונים
Fire Emblem series - שני פסלונים
Detective Pikachu - פסל אחד
Mario Sports Superstars series - סט קלפים אחד
רשימה של מוצרי אמיבו > אמיבו מיוחדים

שמונה סטים של קלפי אמיבו.
חמש דמויות העשויות מצמר.
קופסת דגני בוקר.
רשימה של מוצרי אמיבו > אמיבו בלעדיים לאזורים מסוימים

באמריקה הצפונית, באוסטרליה ובניו זילנד נמכרו חלק מפסלוני האמיבו בחנויות מסוימות בלבד.
באמריקה הצפונית נמכר לוקאריו (Lucario) באופן בלעדי בחנויות טויס אר אס. בניו זילנד ובאוסטרליה נמכרו חלק מהפסלונים הזהובים של מריו רק בחנויות MightyApe.
שימושים לאמיבו במשחקים שונים

1. “Super Smash Bros. for Wii U” - האמיבו מוצגים במשחק כלוחמים וירטואליים אשר לומדים מקרבות, ויכולים להילחם עם השחקן/ המשתמש או נגדו.
2. Mario Kart 8 Deluxe - המיי (Mii דמות וירטואלית דמוית אדם שהשחקן יוצר בעצמו) של המשתמש יכול להתלבש ולהיראות כמו הדמות מפסלון האמיבו שהמשתמש שם.
3. Poochy & Yoshi’s Woolly World - אם השחקן ישים את פסלון על השלט האמיבו של הדמות "פוצ'י" בשלב רגיל (שלרוב משחקים רק עם יושי) פוצ'י יכנס לשלב בתוך המשחק. בנוסף לכך אם השחקן ישים את האמיבו של פוצ'י באמצע שלב של פוצ'י בלבד (שלבים בהם פוצ'י היא הדמות היחידה שאתה יכול לשחק איתה בהם) יתחיל אתגר זמן, אתגר ששם עליך את המשימה להשלים את השלב במגבלת זמן מסוימת, אם תשלים אותו מספיק מהר תקבל מראה חדש לפוצ'י. קליטה של אמיבו מחוץ לשלב תתן ליושי (הדמות הראשית במשחק) מראה חדש שדומה לדמות שעל הפסלון. לשים אמיבו של Yarn Yoshi יוסיף יושי נוסף לשלב.
4.	Super Mario Odyssey - קליטת אמיבו על השלט תגרום לחפצים חיוניים לשחקן להופיע. חלק מפסלוני ההאמיבו גם נותנים לדמות "מריו" חליפות חדשות.
5.	The Legend of Zelda: Breath of the Wild - אמיבו של Wolf Link (דמות מאחד מהמשחקים בסדרה) יגרום ל־Wolf Link להופיע בתוך המשחק. אמיבו נוספים מסדרת The Legend of Zelda יתנו חפצים שימושיים לשחקן ויכולים לפעמים לגרום לתיבת אוצר עם חפצים מיוחדים המזוהים עם דמות האמיבו להופיע במשחק. פסלוני אמיבו שלא כלולים בסדרות אלו יביאו חפצים ראנדומליים לשחקן.
6.	Splatoon 2 - פועל רק עם פסלוני אמיבו מסדרת Splatoon. אם אמיבו יקלט במשחק, הדמות שעל הפסלון תופיע במשחק ותתיידד עם השחקן. פסלון? האמיבו יזכור את כלי הנשק, הציוד התלבושות, וההגדרות המועדפות על השחקן למקרה שירצה להעביר אותם למשתמש אחר שאין לו את חפצים אלו.
7.	Super Mario Maker - קליטה של פסלון אמיבו תגרום למריו להפוך לדמות שעל הפסלון. אמיבו של 30th Anniversary Mario יוסיף חפץ חדש למשחק שאפשר להשיג רק מאותו אמיבו- "הפטרייה גדולה". חפץ זה גורם לשחקן לגדול לממדים עצומים ביחס למשחק.