stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Style (שיר)
Style (Taylor's Version) > נתוני מכירות

| אזור | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000 |
סיכום
| בכל העולם | — | 200,000 |
חרטומים

חרטומים הם דמויות מקראיות אשר היו לצד מלכים קדומים. החרטומים היו חכמים ואולי גם מכשפים, ונחשבו לעיתים גם לבעלי כוחות על-טבעיים. הם פעלו במצרים העתיקה בימי הפרעונים ומופיעים בספר בראשית ובספר שמות כדמויות אשר פרעה מתייעץ איתם. בנוסף הם מפגינים יכולת מסוימת לחולל אותות בדומה למשה ולאהרן. חרטומים מופיעים גם בספר דניאל, כדמויות אשר נבוכדנצאר פונה אליהם על מנת שיפתרו את חלומותיו.
חרטומי פרעה > בספר בראשית

המקום הראשון בו מוזכרים חרטומי פרעה הוא בפרשת מקץ, לאחר שפרעה חולם שני חלומות, על הפרות ועל השיבולים העולות מהיאור. פרעה מתעורר נסער וקורא לכל חרטומי מצרים וחכמיה ומספר להם את החלומות, אך הם לא מצליחים לפתור החלומות. מהאזכור של החרטומים בהקשר זה עולה כי פרעה מצפה שלחרטומים תהיה יכולת לפתור את פשר החלום ואולי אף לחזות את העתיד לקרות בעקבות החלום.
בתרגומים ובפרשני המקרא על הפסוק בבראשית, ישנם הסברים שונים למונח חרטומים. אונקלוס מתרגם "חרשי", שפירושו בארמית מכשפים, ולעומת זאת בתרגום רס"ג הוא מתרגם מלומדים. רש"י מבאר שמדובר על שואלים במתים (מלשון טימי=עצמות בארמית). בדעת מקרא מבואר כי "חרטמים היא מלה שאולה מן המצרית, וענינה מכשף מלמד הממחה גם בפשר חומות." פירוש נוסף המובא בדעת מקרא הוא "מן הלשון חרט אנוש, כלומר יודעים לכתוב את הכתב הציורי המצרי, וקוראים את כתבי הקדש של דתם בשעת הפלחן".
חרטומי פרעה > בספר שמות

החרטומים מופיעים בספר שמות, מספר פעמים בפרשת וארא. לאחר שמשה ואהרן מופיעים בפני פרעה ועושים בפניו את המופת של הפיכת מטה אהרן לתנין, חרטומי מצרים מצליחים גם הם לעשות כן 'בלהטיהם'. הדבר גורם לפרעה לחזק את לבו ולא לשמוע אל דברי משה ואהרן.
בהמשך הסיפור, החרטומים מופיעים בארבע מתוך עשר מכות מצרים:
כאשר משה ואהרון מכים את היאור ומחוללים את מכת דם, מסופר שגם החרטומים הצליחו לעשות כך בלטיהם, ושוב הדבר מוביל לחיזוק לב פרעה אשר לא שומע אל משה ואהרון.
גם במכה הבאה, מכת צפרדע, אחרי שמשה ואהרון מחוללים את המכה ומעלים מן היאור את הצפרדעים, החרטומים מצליחים לעשות כן בלטיהם, והם מעלים את הצפרדעים על ארץ מצרים.
לעומת זאת, במכת כינים, החרטומים נכשלים בניסיון להפוך את עפר הארץ לכינים, והם מודיעים לפרעה כי המכה הזאת היא "אצבע אלהים". פרעה ממשיך לחזק את לבו ולא לשמוע למשה ולאהרון, אך הפעם זאת בניגוד לדעתם של החרטומים.
המכה האחרונה בה מופיעים החרטומים היא מכת שחין. במכה זו, החרטומים נפגעים בעצמם מהמכה, מה שגורם להם שהם לא יכולים לעמוד לפני משה:" וְלֹֽא־יָכְל֣וּ הַֽחַרְטֻמִּ֗ים לַֽעֲמֹ֛ד לִפְנֵ֥י מֹשֶׁ֖ה מִפְּנֵ֣י הַשְּׁחִ֑ין כִּֽי־הָיָ֣ה הַשְּׁחִ֔ין בַּֽחַרְטֻמִּ֖ם וּבְכָל־מִצְרָֽיִם". מהכתוב ניתן להבין שהשחין פגע קודם כל בחרטומים ולאחר מכן בשאר מצרים.
עמוס חכם מבאר כי החרטומים "הם כהני מצרים, שהיו קוראים את ספריהם, הנחשבים להם קדושים והיו מתפארים בידיעת קסמים נסתרים ובצפית עתידות."
החרטומים בספר דניאל

תוך כדי הסיפור על דניאל, חנניה מישאל ועזריה בתחילת הספר, מתוארת חכמתם הגדולה של ארבעת הילדים היהודים שגדלו בחצר המלך נבוכדנצאר, ונאמר שהיא הייתה "עֶ֣שֶׂר יָד֗וֹת עַ֤ל כָּל־הַֽחַרְטֻמִּים֙ הָֽאַשָּׁפִ֔ים אֲשֶׁ֖ר בְּכָל־מַלְכוּתֽוֹ" כלומר פי עשרה מחכמתם של החרטומים של המלך.
בפרק ב' בדניאל, מסופר על חלום שחלם נבוכדנצאר, בעקבותיו הוא קרא לחרטומים ולאנשים נוספים לפתור את חלומו. הם עונים בשלילה לבקשתו ואומרים לו שאף מלך לא ביקש זאת מחרטומים ומאנשי החצר האחרים. בעקבות הסירוב נבוכדנצאר מצווה להרוג את כל חכמי בבל (ובהם את ארבעת היהודים). דניאל מבקש מהמלך שהות לפתור את החלום והמלך מסכים. בלילה נגלה לדניאל חזון מאת ה' ובו פתרון החלום. דניאל מגיע אל המלך, אומר לו שאת החלום הזה לא יכולים לפתור מכשפים וחרטומים, ומגלה לו את הפתרון שהוא קיבל בהתגלות הלילית. נבוכדנצאר מקבל את הפתרון, ובעקבות כך דניאל עולה לגדולה.
ישנה הקבלה בין הסיפורים בספר בראשית ובספר דניאל, הן בתפקיד המבוקש מהחרטומים - לפתור את חלום המלך, והן בכך שבעקבות הכישלון שלהם, נער מבני ישראל פותר את החלום וכתוצאה מכך עולה לגדולה.
האם היו לחרטומים כוחות על טבעיים

השאלה עולה בעיקר בעקבות הסיפורים בספר שמות, מהם עולה כי החרטומים הצליחו לחקות כמה מהמופתים שעשו משה ואהרון - הפיכת המטה לתנין, הפיכת מי היאור לדם, והעלאת הצפרדעים מהיאור (אם כי הם גם נכשלו בהוצאת הכינים ובהתמודדות עם השחין). האם אכן המקרא סבור כי יש לחרטומים כוחות על טבעיים? כיצד מתיישב הדבר עם שלילת האמונה בכשפים, במגידי עתידות, ובשאר בעלי כוחות על-טבעיים למעט האל - שכה רווחת בתנ"ך? עמוס חכם מביא שלש גישות בין הפרשנים המסורתיים:
יש המפרשים כי אכן היו להם כוחות על טבעיים מסוימים (והתורה אכן אוסרת לפנות ולעשות שימוש בכוחות אלו).
יש המפרשים כי הם היו בקיאים בחכמת הטבע וידעו לנצל תופעות טבעיות על מנת ליצור אשליה של כישוף וקסמים.
יש המפרשים שהם היו מאחזי עיניים שבסך הכל הצליחו לרמות ולהטעות את האנשים לחשוב שהם מחוללים מעשים על טבעיים.
ראו גם

כתב חרטומים
יניס וימבריס
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק מ"א, פסוק ח'
↑  דעת מקרא בראשית חלק ג' עמ' קכא
↑  ספר שמות, פרק ז', פסוקים י"א–י"ב
↑  ספר שמות, פרק ז', פסוק כ"ב
↑  ספר שמות, פרק ח', פסוק ג'
↑  ספר שמות, פרק ח', פסוקים י"ד–ט"ו
↑  ספר שמות, פרק ט', פסוק י"א
↑  דעת מקרא, שמות חלק א, עמ' קיב
↑  ספר דניאל, פרק א', פסוק כ'
↑  דעת מקרא, שמות חלק א, עמ' קיב-קיג
איור: לאחר שהמטות הפכו לנחשים, מטה אהרן בולע את מטות החרטומים
בריה (הלכה)

האוכל פרי שלם כברייתו, ייתכן שצריך לברך ברכה אחרונה
בהלכה, בריה הוא כינוי לדבר שלם כשהוא באותו מצב בו נברא, ולא השתנה, הן לבעל חיים, הן לצומח או לכל דבר אחר. ל'בריה' ישנה חשיבות מיוחדת בהלכה בנושאים שונים ומגוונים, המשותף בכולם הוא חשיבותה של ה'בריה', אשר מפחית בכך את הצורך בכמותה.
מקור הדין

במשנה במסכת מכות הובאה מחלקות רבי שמעון וחכמים:
כמה יאכל מן הטבל ויהא חייב רבי שמעון אומר כל שהוא וחכמים אומרים כזית אמר להן רבי שמעון אי אתם מודים לי באוכל נמלה כל שהוא שהוא חייב אמרו לו מפני שהיא כברייתה אמר להן אף חטה אחת כברייתה
מקומות שנאמר בהם דין 'בריה'

ברכה אחרונה: דעת הרבה ראשונים, שלמרות שבאופן רגיל כדי לברך ברכה אחרונה על פרי כל שהוא, יש צורך בשיעור מסוים (כזית) אך אם אוכל דבר שהוא כברייתו כמו ענב, צריך לברך אחריו ברכה אחרונה, למרות שמדובר בענב בודד. להלכה, מחזיקים את זה כספק, וראוי להימנע מלאכול בריה אם לא יאכל כזית.
איסורי אכילה: האוכל מאכל טמא שהוא כברייתו, כמו נמלה, למרות שאין בה כשיעור כזית, קיים עונש מלקות על אכילתה. רש"י מחדש, שדין "בריה", הוא רק על איסור שקיים בה מיד כשנבראת, כמו איסור אכילת שרץ שהוא מיד עם בריאת הנמלה, אבל איסור שלא היה בה עם בריאתה, לא נאמר דין זה, כגון האוכל אבר שלם של בעל חיים מת, אין לחייבו משום איסור נבלה אם אין בו כזית, שכן כאשר נברא הבעל חיים לא היה עליו שם נבלה.
ביטול ברוב: בדיני ביטול ברוב נפסק, כי חתיכת בשר אסורה או דבר אחר אסור המונח בסיר מלא בשר כשר, והתערב בו עד שאי אפשר למוצאו, הוא בטל ברוב ומותר לאכול את המונח בסיר. לעומת זאת, אם גיד הנשה התערב בסיר, הוא לא בטל, מכיוון שהוא נחשב כבריה עצמאית. מכיוון שהגיד הוא חפץ לעצמו שלא השתנה בשלימותו מבריאתו, הוא לא בטל ברוב. ההסבר לכך מובא בפוסקי ההלכה, שכן ביטול ברוב מהווה ביטול חשיבות המיעוט על ידי ביטולו ברוב, אך כאשר מדובר בדבר חשוב, לא בטלה חשיבותו גם כשהוא מעורב ברוב של דבר היתר. פוסקים רבים סבורים שבריה לא בטלה גם במין בשאינו מינו. לעומתם מדברי הרמב"ם נראה שבריה לא בטלה הוא דווקא במין במינו
הלכה זו ש"בריה" לא בטלה אפילו באלף, משמעותית מאוד בדיני שרצים, כי יוצא מכך, שחרקים קטנים אוסרים מאכל גם כשגודלם זעיר ביותר. הלכה זו עודדה את העוסקים בכך, למצוא פתרונות חקלאיים לגידול ירקות עליים (כגון חסה) ללא תולעים.
לדעת פוסקים אחדים בריה בטלה כאשר יש 960 פעמים כנגדה במאכל, אך הכרעת הפוסקים היא שבריה לא בטלה אפילו באלף ויותר כנגדה.
יד לטומאה: במסכת חולין, קיימת מחלוקת בין רב לרבי יוחנן האם יש יד לטומאה בשיעור של בשר שהוא פחות מכזית והאם יש דין שומר לטומאה בשיעור של פחות מפול. לפי רב, בשר שהוא פחות מכפול, והוא על עצם, אין העצם נחשב כ"יד", וכן אין עורו נחשב כ"שומר" אם הוא פחות מכפול. למרות זאת, מודה רב שכאשר מדובר בחיטה או שעורה שהיא כברייתה, יש יד גם לפחות מכזית וכפול.
פרטי ההלכה

להלכה נפסק בשולחן ערוך: בריה, דהיינו כגון נמלה או עוף טמא וגיד הנשה ואבר מן החי וביצה שיש בה אפרוח וכיוצא בהם, אפילו באלף לא בטל. ואין לו דין בריה אא"כ יש בו חיות לאפוקי חיטה אחת של איסור.
במשנה בתרומות מובא מה הכמות שדג טמא אוסר את התערובת:
דג טמא שכבשו עם דג טהור כל גרב שהוא מחזיק סאתים אם יש בו משקל עשרה זוז ביהודה... דג טמא צירו אסור
הירושלמי מחשב שהיחס הוא אחד לתשע מאות שישים.
נחלקו הראשונים בפירוש הירושלמי הר"ש שמדובר על דיני בריה ולכן הדג לא בטל ברוב, ומחדשת המשנה שבריה בטלה ב-960, וכך הבין גם הרשב"א. אבל שאר הראשונים (תוספות, רא"ש, ר"ןרי"ף, רמב"ם) הבינו אחרת את המשנה, שמדובר על הטעם של הדג ואם יש 960 היתר אין משמעות לטעם של הדג האסור, ולכן בתערובת עם בריה, לעולם היא לא בטלה. וכך פסק השולחן ערוך שבריה לא בטלה לעולם.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף י"ג, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק"ב, עמוד ב' ד"ה טמאה בין בחייה ובין במיתתה בכל שהוא.
↑  לא ייתכן שהפרשנות לדברי רש"י היא מכיוון שגם שינוי כזה, שהשתנתה להיות נבלה, נחשב לשינוי, שהרי גם בעודה מתה עובר עליה משום איסור אכילת בהמה טמאה מכיוון שהיא כברייתה.
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף ק', עמוד א'.
↑  ראו בהגהת הרמ"א לשולחן ערוך, יורה דעה, סימן ק"א, סעיף ו'
↑  ראו משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ט"ז, הלכות א'–ו' וביאור הגר"א לשולחן ערוך, יורה דעה, סימן ק"י, סעיף א' שכתב: "כל זה הוא לשון הרמב"ם, ומשמע דווקא במינו, דלא כמו שכתב לעיל סימן ק"א סעיף ו בהג"ה". וראו גם בתשובות הרמב"ם סימן קמג, שכתב: "ומעשים בכל יום, עמי הארץ בכל ארצות המערב יבשלו האוכל בפונדקאות, ומשגיחין בהם הגויים כדי להזיקם, ורוצים להטריף להם הקדרות, ומשליכין בהן דבר משרץ הארץ או נבלה, ומשערים בששים ומתירים זאת להם". משמע ששרצים בתבשיל אינם נחשבים "בריה", אלא בטלים בששים. וכן בסימן קעה לגבי תולעים בענבי יין כתב: "ראוי לנקות ממנו התולעים כפי האפשר, ופעמים הרבה ראינו מי ששורה אשכולות הענבים במים כדי לנקותם מבעלי החיים. ואם לא עשה דבר כזה, ודרכם כמות שהם, מותר לשתות היין לכתחלה, לפי שאין משגיחים בזה אלא בנותן טעם. וידוע, שלא יימצא ביין טעם אותן התולעים, ולכן מותר לשתותו". משמע שתולעים ביין אינם נחשבות בריה, וזאת משום שהן מין באינו מינו.
↑  ראו פירוש הר"ש משאנץ למשנה, מסכת תרומות, פרק י', משנה ח', וכמותו סובר הרשב"א, ראו ארבעה טורים, יורה דעה, סימן ק' ובית יוסף שם
↑  ראו שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ק', סעיף א'
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קי"ט, עמוד ב'.
1 2  יורה דעה, סימן ק', סעיף א'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת תרומות,  פרק י', הלכה ה'
↑  בכל סאה עשרים וארבע לוג (ארבע לוגים זה קב, ושישה קבים זה סאה), בלוג יש שתי ליטרה, בכל ליטרה יש מאה זוז. נחשב שתי סאות כפול עשרים וארבע (48), כפול שתי ליטרות (96), כפול מאה (9600) לחלק לעשר (כי צריך עשרה זוז), שווה יחס של אחד לתשע מאות שישים.
↑  פירוש הר"ש למשנה, תרומות פרק י, משנה ח
↑  תורת הבית, בית ד, שער א, דף יד עמוד א
↑  תוספות, עבודה זרה, דף סט עמוד א, דה אידי ואידי
↑  רא"ש, חולין, פרק ז, סימן לג
↑  ר"ן, דף לו עמוד ב
1 2  בית יוסף, יורה דעה, סימן ק
גנבת דעת

גנבת דעת בהלכה היהודית הוא האיסור להטעות את הזולת ולגרום לו לחשוב באופן מוטעה דבר מסוים, ובכללו לתת לזולת רושם מוטעה על כוונותיך האמיתיות כלפיו. איסור גנבת דעת הוא דווקא כאשר האדם גורם במעשיו לגנבת דעת ועושה מעשה מיוחד לשם כך, אבל אם השני טועה מדעתו וחושב שהלה עשה בשבילו מעשה מיוחד, ללא שהעושה עשה פעולה כדי שיחשוב כך, אין בכך איסור גנבת דעת.
גנבת דעת במקורות

המקור במקרא לדעת חז"ל הוא בפסוק "לא תגנבו" שכולל גם גנבת דעת בכלל שאר הגנבות.
בתנ"ך אנו מוצאים פעמיים גנבת דעת תוך שימוש בביטוי של "גנבת לב":
”וַיִּגְנֹב יַעֲקֹב, אֶת-לֵב לָבָן הָאֲרַמִּי, עַל-בְּלִי הִגִּיד לוֹ, כִּי בֹרֵחַ הוּא.”
”וַיַּעַשׂ אַבְשָׁלוֹם כַּדָּבָר הַזֶּה, לְכָל-יִשְׂרָאֵל, אֲשֶׁר-יָבֹאוּ לַמִּשְׁפָּט, אֶל-הַמֶּלֶךְ; וַיְגַנֵּב, אַבְשָׁלוֹם, אֶת-לֵב, אַנְשֵׁי יִשְׂרָאֵל.”
בתוספתא נכתב כי "שבעה גנבין הן: הראשון שבכולן גונב דעת הבריות . . ולא עוד אלא שמעלין עליו שאילו היה יכול לגנוב דעת העליונה היה גונב, שכל הגונב דעת הבריות - נקרא גנב".
בתוספתא שם נכתב עוד שישראל גנבו את הדעת העליונה של הקב"ה כאשר אמרו במעמד הר סיני "נעשה ונשמע", מפני שלא התכוונו להגשים את הדבר.
בתלמוד גנבת דעת מוזכרת בהקשר של אדם שתובע חוב שלא קיים באמת, וגורם לציבור לחשוב שקיים חוב שכזה. "'ובאה אל בית הגנב' - זה הגונב דעת הבריות, שאין לו ממון אצל חבירו וטוענו ומשביעו".
גנבת דעת במקורות > הלכה

הרמב"ם פוסק:
אסור לאדם להנהיג עצמו בדברי חלקות ופיתוי. ולא תהיה אחת בפה ואחת בלב, אלא תוכו כברו; והעניין שבלב, הוא הדבר שבפה. ואסור לגנוב דעת הבריות, ואפילו דעת הגוי.
כיצד? לא ימכור לגוי בשר נבלה בכלל שחוטה, ולא מנעל של מתה במקום מנעל של שחוטה.  ולא יסרב [יפציר] בחברו שיאכל אצלו, והוא יודע שאינו אוכל, וירבה לו בתקרובת, והוא יודע שאינו מקבל; ויפתח לו חביות שהוא צריך לפתוח אותן למוכרן, כדי לפתותו שבשביל כבודו פתח.  וכן כל כיוצא בזה.  אפילו מילה אחת של פיתוי ושל גנבת הדעת, אסורה; אלא שפת אמת ורוח נכון, ולב טהור מכל עמל והוות.
גנבת דעת במקורות > הלכה > דוגמאות

איסור העתקה בבחינות נובע מאיסור זה של גנבת דעת, מפני שמטעה אחרים וגורם להם לחשוב שהישגיו טובים מכפי שהם באמת.
בתנ"ך יש מספר מקרים שבהם נעשה גנבת דעת שלכאורה מוצדקים, כאשר אברהם מבקש משרה לטעון שהיא אחותו ולא אשתו, כאשר יעקב מקבל את הברכות בטענה שהוא עשו, וכאשר משה מבקש מפרעה לצאת למדבר לשלשה ימים של הקרבה, כאשר הוא מתכוון לעזוב לגמרי.
ראו גם

גנבה (משפט עברי)
איסור הכשלת עיוור
הונאה
התחזות
חנופה
ניבוי עתידות
הערות שוליים

↑  ויקרא יט, יא.
↑  בראשית ל"א כ.
↑  שמואל ב', ט"ו ו'.
↑  מסכת בבא קמא, פרק ז, משנה ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבועות, דף ל"ט, עמוד א'.
↑  יט - העתקה בבחינה, באתר פניני הלכה, ‏2000-08-02
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
זלאביה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדנאות, מגדן 
 מוצא:  הודו, מגרב, המזרח התיכון 
 מרכיבים עיקריים:  קמח מאידה 
 
זלאביה בערבית: زلابية, (נקראת קורץ בקרב חלק מיהודי תימן, זׇנְגוּלׇה בקרב יהודי עיראק וג'ילבי בהודו.) הוא מאכל מתוק העשוי מבלילת קמח חיטה, מטוגן בשמן עמוק ולרוב נספג בסירופ סוכר. נהוג לעצב את הזלאביה בצורת בייגלה או בצורות מעגליות.
המאכל נפוץ מאוד בתת-היבשת ההודית, במדינות כמו הודו, פקיסטן, סרי לנקה, נפאל ובנגלדש, וכן במדינות רבות במזרח התיכון, כגון לוב, איראן, עיראק, ירדן, סוריה, לבנון, תוניסיה, אלג'יריה, מצרים וגם בישראל.
המאכל נפוץ מאוד במהלך חודש הרמדאן בקרב מוסלמים, בחגיגות הדיוואלי בקרב הינדים ובקהילות נוצרים בחג ההתגלות ובחג הפסחא. בקרב יהודי תימן ומדינות נוספות במזרח התיכון, נחשבת הזלאביה כמאכל מסורתי לחנוכה ושבועות.
ברכתה של הזלביה, בדומה לסופגניה, היא ברכת בורא מיני מזונות.
הפצה

בתת-היבשת ההודית, היא ידועה בשם ג'ילבי בהינדית ומוגשת עם מנת חלב מרוכז ממותק, רברי או נאכלת עם קאצ'ורי וקארי ירקות בחלק הצפוני של תת-היבשת ההודית.
הכנת ג'ילבי על ידי מוכר רחוב בבנגלור, הודו
חיות הפלא והיכן למצוא אותן (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 מבוסס על:  "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" מאת ג'יי קיי רולינג
 בימוי:  דייוויד יטס
 הופק בידי:  דייוויד היימן סטיב קלובס
 תסריט:  ג'יי קיי רולינג
 עריכה:  מארק דיי
 שחקנים ראשיים:  אדי רדמיין קתרין ווטרסטון אליסון סודול דן פוגלר קולין פארל עזרא מילר סמנתה מורטון כרמן אג'וגו
 מוזיקה:  ג'יימס ניוטון הווארד
 צילום:  פיליפ רוסלו
 מדינה:  הממלכה המאוחדת ארצות הברית
 חברת הפקה:  האחים וורנר
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בנובמבר 2016
 משך הקרנה:  133 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט ילדים, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סרט שמבוסס על ספרים 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקופת התרחשות:  1926 
 תקציב:  180 מיליון דולרים
 הכנסות:  814 מיליון דולרים
 הכנסות באתר מוג'ו:   fantasticbeasts
 פרסים:  פרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (קולין אטווד)  פרס באפט"א לעיצוב ההפקה הטוב ביותר (Stuart Craig, Anna Pinnock) 
 סרט הבא:  חיות הפלא: הפשעים של גרינדלוולד (2018)
 www.fantasticbeasts.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
חיות הפלא והיכן למצוא אותן (באנגלית: Fantastic Beasts and Where to Find Them) הוא סרט קולנוע מסוגת פנטזיה בהפקה אמריקאית-בריטית, הראשון מתוך סדרה של חמישה סרטים, המהווים סרטי פריקוול לסדרת סרטי "הארי פוטר", בהפקת אולפני האחים וורנר. את הסרט ביים דייוויד ייטס, ומככבים בו אדי רדמיין, קתרין ווטרסטון, אליסון סודול, דן פוגלר, עזרא מילר, סמנתה מורטון, קולין פארל, פיית' ווד-בלאגרוב וג'ן מורי. דייוויד היימן, שהיה אחראי על הפקת סרטי "הארי פוטר", אחראי גם על הפקת הסרטים.
צילומי הסרטים החלו ב-17 באוגוסט 2015 באולפני ליבסדן. הסרט הראשון יצא לאקרנים ב-18 בנובמבר 2016 בארצות הברית בפורמט תלת-ממד ובאיימקס. תסריט הסרט הראשון יצא לאור כספר רשמי ב-19 בנובמבר 2016 באנגלית, וב-2 במרץ 2017 בתרגום לעברית.
שם הסרט מבוסס על ספר בשם זהה, המשמש כספר לימוד בדיוני בבית הספר הוגוורטס בסדרת ספרי הארי פוטר. בשנת 2001 פרסמה ג'יי קיי רולינג את ספר הלימוד, תחת שם העט ניוט סלמנדרה - שמו של גיבור הסרט.
סקירת העלילה

בניו יורק של שנת 1926, כוח עצום ומסתורי משאיר עקבות של הרס ברחובות, ומאיים לחשוף את קהילת הקוסמים לאל-קסים (No-Maj; לא קסום, המקביל האמריקאי של מוגל) ולהפר את המרקם העדין של החיים המשותפים. בנוסף, גלרט גרינדלוולד, קוסם בעל עוצמה שזרע הרס באירופה, חמק וכעת אין למצוא אותו.
לאחר שניוט סלמנדרה (במקור השם הוא סקמאנדר) השלים את סיורו העולמי בו חיפש ותיעד מגוון יוצא דופן של יצורים קסומים, הוא מגיע לחניית ביניים קצרה בניו יורק, ושם משתבשות כל התוכניות. ג'ייקוב (שהוא אל-קס) משחרר בטעות כמה מחיות הפלא אל תוך העיר הגדולה, והן מאיימות להרוס את היחסים בין הקוסמים לאל-קסים בארצות הברית. במקביל, ניוט מוצא את עצמו מעורב במצוד אחר הכוח המסתורי שמחריב את ניו יורק בעודו מתחמק מזרועות רשויות הקסמים הצדות אותו ואת יצוריו המופלאים.
צוות השחקנים והדמויות

אדי רדמיין - ניוט סלמנדרה; קוסם, מאזואולוג ומחבר הספר "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" אקסצנטרי המגיע לניו יורק. ידוע לנו שהוא למד בהוגוורטס בעברו בבית הפלפאף.
קתרין ווטרסטון - פורפנטינה "טינה" גולדשטיין, הילאית שהושעתה מ"קונגרס הקסמים של ארצות הברית" שמתיידדת עם ניוט ואף מתאהבת בו.
דן פוגלר - ג'ייקוב קובלסקי, אופה ואל-קס הנהיה חברם הטוב של ניוט, טינה וקוויני לאחר שנחשף לקהילת הקוסמים על ידם.
אליסון סודול - קוויני גולדשטיין, אחותה הצעירה של טינה. לקוויני ישנן יכולות ביאור הכרה מפותחות ובמהלך הסרט היא מפתחת רגשות לג'ייקוב, למרות החוק האוסר על כך.
עזרא מילר - קרידנס ברבון, בנה המאומץ של מרי לו.
סמנתה מורטון - מרי לו ברבון, אל-קסית מרושעת וצרת אופקים המשמשת בתפקיד נשיאת אגודת "סיילם החדשה" שמטרתה לחשוף ולהרוג קוסמים ומכשפות.
כרמן אג'וגו - סרפינה פיקרי, נשיאת "קונגרס הקסמים של ארצות הברית".
קולין פארל - פרסיבל גרייבס, הילאי בכיר המנהל את מחלק הביטחון של "קונגרס הקסמים של ארצות הברית", שלו עניין מסתורי בכוח המרושע המחריב את ניו יורק. לאורך הסרט, פרסיבל עוקב אחרי ניוט וחבריו.
ג'ון ווייט - הנרי שו האב, אביהם של הסנאטור האמריקאי הנרי שו הבן ולנגדון שו.
ג'וש קאודרי - הנרי שו הבן, סנאטור אמריקאי.
רונאן ראפטרי - לנגדון שו, בנו הצעיר של הנרי שו האב, שמתחיל להאמין בקסם.
פיית' ווד-בלאגרוב - מודסטי ברבון, צעירת הילדים המאומצים של מרי לו. בעלת יכולת להביט אל תוך תוכו של האדם העומד מולה.
ג'ן מורי - צ'סטיטי ברבון, בכורת הילדים המאומצים של מרי לו.
רון פרלמן - נארלק, גובלין גנגסטר המנהל בית מרזח המשמש כמועדון לילה.
ג'וני דפ - גלרט גרינדלוולדק, קוסם מרושע שברח מאירופה לאמריקה בעקבות תקרית עם חברו לשעבר, אלבוס דמבלדור.
זואי קרביץ - לטה לסטריינג'ק, בת למשפחה האפלה לסטריינג', שממנה גם יצאו אוכלי מוות, משרתיו של לורד וולדמורט. אהובתו לשעבר של ניוט, שבגדה באמונו. למרות היותו ממורמר עליה, ניוט עדיין שומר תמונה שלה.
סרטי המשך

תחילה, הוחלט שסדרת הסרטים המתבססת על תסריט פרי עטה של ג'יי קיי רולינג תכלול שלושה סרטים, כאשר הסרט הראשון יתמקד בדמותו של ניוט סלמנדרה, מחבר הספר "חיות הפלא והיכן למצוא אותן" ויתרחש 70 שנה לפני תקופת העלילה של ספרי "הארי פוטר". במרץ 2014 אושר כי העיבוד הקולנועי ל"חיות הפלא והיכן למצוא אותן" יורכב מסדרת סרטי טרילוגיה, כאשר הסרט הראשון בסדרה ייצא ב-18 בנובמבר 2016, השני ב-16 בנובמבר 2018, והשלישי ב-20 בנובמבר 2020. באוקטובר 2016 הוכרז כי הסדרה תורחב לחמישה סרטים. הסדרה תתמקד במאבק בין אלבוס דמבלדור לגרינדלוולד ותתפרס עד לשנת 1945, בה התקיים הקרב ההיסטורי ביניהם שהביא לתבוסת גרינדלוולד והעברת שרביט הבכור לדמבלדור, אירוע המוזכר רבות בסדרה המקורית. צילומי סרט ההמשך החלו ביולי 2017, והסרט יצא לאקרנים ב-16 בנובמבר 2018.
צילומי הסרט השלישי בסדרה "הסודות של דמבלדור" החלו בספטמבר 2020 והוא יצא לבתי הקולנוע ב-15 באפריל 2022. בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-14 באפריל 2022.
הסיפור מתרחש בשנת 1927, מספר חודשים לאחר אירועי הסרט הקודם, לאחר שניוט סלמנדרה חושף את זהותו של הקוסם גלרט גרינדלוולד. גרינדלוולד נמלט מהכלא ומתחיל לאסוף את תומכיו על מנת לייצר שלטון של קוסמים על נטולי הקסם ולהפסיק להסתתר מפניהם. היחיד שמסוגל לעצור אותו הוא חברו לשעבר, אלבוס דמבלדור. דמבלדור שולח את ניוט להתעמת עם המכשף הרשע, אליו יצטרפו גם חבריו של ניוט: טינה, קוויני וג'ייקוב.
עלילת הסרט מתרחשת במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20, מספר שנים לאחר אירועי "הפשעים של גרינדלוולד", ומתקיימת לסירוגין בבהוטן, בגרמניה, בסין, בארצות הברית ובבריטניה. כאשר כוחו של גרינדלוולד גדל במהירות, אלבוס דמבלדור מטיל על ניוט סלמנדרה וחבריו משימה שמובילה אותם לעימות חזיתי מול חסידיו של גרינדלוולד, ומניעה את דמבלדור עצמו להרהר ביכולתו להישאר נייטרלי לאור המלחמה המתקרבת, אשר מובילה למעורבות עולם הקוֹסמוּת באירועי מלחמת העולם השנייה.
הערות שוליים

↑  Colin Farrell Joins "Fantastic Beasts..." // Set to Play the Wizard Graves, אולפני האחים וורנר
↑  השילוש הקדוש: הספין אוף ל"הארי פוטר" הופך לטרילוגיה, באתר ‏מאקו‏, 30 במרץ 2014
↑  בקרוב: סדרת סרטי ספין אוף לסרטי "הארי פוטר", באתר וואלה, 12 בספטמבר 2013
↑  Fantastic Beasts and Where to Find Them Is Now a Five-Part Movie Series
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007383357005171  PLWABN: 9810649605705606  BNE: XX5686001  BnF: cb17103697w (data)  GND: 1124109161  LCCN: no2016152269  VIAF: 126148207913500342156   WorldCat (עם VIAF): 126148207913500342156
השבעתו של בנג'מין הריסון לנשיאות ארצות הברית

בנג'מין הריסון מושבע לנשיאות ארצות הברית
השבעתו של בנג'מין הריסון לנשיא ארצות הברית נערכה בבניין הקפיטול בוושינגטון, ביום שני, 4 במרץ 1889. ההשבעה סימנה את תחילת כהונתו של בנג'מין הריסון כנשיא ושל לוי פ. מורטון כסגן הנשיא. נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית מלוויל פולר השביע את הריסון לנשיאות. טקס ההשבעה התקיים במהלך סופת גשמים בוושינגטון. הנשיא היוצא גרובר קליבלנד השתתף בטקס והחזיק מטריה מעל ראשו של הריסון כשהושבע לנשיאות.
אורך נאום ההשבעה של הריסון היה קצר - חצי מזה של סבו, ויליאם הנרי הריסון, שנאומו היה נאום ההשבעה הארוך ביותר של נשיא אמריקאי.
הערות שוליים

↑  The 26th Presidential Inauguration: Benjamin Harrison, March 04, 1889, United States Senate
מגה-כנסייה

מגה־כנסייה (באנגלית: Megachurch) היא כנסייה בעלת מספר חברים גדול במיוחד, כאשר הרף המקובל הוא השתתפות של מעל 2,000 חברים בסוף שבוע ממוצע. מגה־כנסיות משתייכות בדרך כלל לזרמי הנצרות הפרוטסטנטית ובכללם האוונגליזם. מוביל אותן כומר כריזמטי העומד בראש צוות גדול של אנשי דת ומתנדבים, והן מציעות פעילות חינוכית וחברתית ענפה בכל ימות השבוע. תופעת המגה־כנסיות החלה להתרחב במהירות בסוף המאה ה־20 וכיום ישנן אלפי כנסיות מסוג זה בארצות הברית וברחבי העולם.
היסטוריה

דוגמאות ראשונות לתופעת המגה־כנסיות, הנפקדות על ידי משתתפים רבים בני המקום על בסיס שבועי, אפשר למצוא במאה ה־19. המגה־כנסייה הראשונה, "משכן מטרופוליטן" (אנ'), הוקמה ב־1861 בלונדון והכילה אודיטוריום בן 6,000 מושבים. בשנת 1923 ייסדה איימי סמפל מקפרסון את כנסיית "אנג'לוס טמפל" (אנ') בלוס אנג'לס, ארצות הברית, הראשונה מסוגה במדינה, עם מבנה מרכזי בעל 5,300 מקומות ישיבה וכיפת בטון בקוטר של 38 מטרים. ביום חנוכתה משכה אליה הכנסייה תשומת לב תקשורתית גדולה והקהל היה רב מלהכיל. דרשותיה של מקפרסון בכנסייה כללו הפקות תיאטרליות, מקהלות מזמרות וניסי ריפוי, וכונו על ידי "מגזין הרפר'ס" "מופע הבידור הטוב ביותר בעיר".
כתופעה מודרנית, רובן המוחלט של המגה־כנסיות הופיע לאחר שנת 1955, ומאז שנות ה־80 נרשמה צמיחה מרשימה הן במספרן והן בנתוני ההשתתפות בכל אחת מהן, זאת בעת בה מוסדות דת רבים אחרים חווים ירידה במעורבות הקהילה. בין הגורמים המסייעים לכך ניתן למנות מספר תכונות אופייניות. מגה־כנסיות שוכנות במבנים מרשימים החולשים על סביבתם ונוטות להימצא בפרברי ערים גדולות, בקרבת כבישים מהירים ובצמוד למתחמי חנייה רחבי ידיים המאפשרים גישה נוחה ברכב פרטי. חלקן פועלות כרשת, עם מספר סניפים במיקומים שונים. הדרשות המלהיבות ורבות המשתתפים, אשר נושאים כמרים ואנשי דת שהפכו בחלקם לידוענים, מתקיימות במחזורים לאורך סופי השבוע באולמי הענק. הן מוגברות ומופקות באיכות גבוהה ומשודרות לעיתים בטלוויזיה, מה שמרחיב את החשיפה לה זוכה הכנסייה ואת העניין סביבה. שידורי הטלוויזיה הללו הולידו את המונח "טלוונגליזם" (באנגלית: Televangelism), לציון השימוש בטלוויזיה וברדיו לצורך הפצת תכנים נוצריים דתיים.
כיום מהווה תופעת המגה־כנסיות גורם משמעותי בהתפתחות הזרם הפרוטסטנטי בעולם. קיימות כנסיות ענק קתוליות רבות אך הן מתנהלות באופן שונה ואינן נכללות במסגרת המושג.
היסטוריה > ביקורת

בדרך כלל מייצגות המגה־כנסיות דת מקבלת וקלה להשגה ומושכות אליהן קהל גדול ומגוון. עם זאת, נשמעה עליהן גם ביקורת מכיוונים שונים.
הכומר הבפטיסטי אל שרפטון התבטא נגדן ב־2005 ומתח ביקורת על עיסוקן ב"מוסר חדר המיטות", עמדות שהשמיעו חלקן נגד הפלות ונישואים של זוגות מאותו המין והתעלמותן מסוגיות של צדק חברתי והעדפה מתקנת.
דוקטרינת השגשוג (אנ'), או בשורת השגשוג, היא אמונתם של חלק מהפרוטסטנטים שהצלחה כלכלית הוא רצון האל עבורם, וכי האמונה הדתית ותרומה למטרות דתיות תבאנה להגדלת עושרם החומרי. מגה־כנסיות רבות מטיפות לדוקטרינת השגשוג ומתקיימות מתרומות חבריה, המפללים להתברך בעושר בתמורה לכך. עובדה זו גוררת ביקורת מצד הטוענים כי הכמרים המנהיגים אותן מנהלים אורח חיים ראוותני ומתעשרים על גבם של חברי הכנסייה. חלק מהכמרים נוהגים להתלבש בבגדי מעצבים ומחזיקים במכוניות יוקרה ואף במטוסים פרטיים.