stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עוולת מניעת תמיכה
בדין הישראלי > מניעת תמיכה בפסיקה

בפסק דין למפרט שהוא התקדים היחידי בנושא קודם לתיקון, נקבע כי הזכאות לפיצוי קמה אמנם רק אם נגרם נזק בפועל, אך ניתן לזכות בצו מניעה כבר כשקיים חשש סביר לכך שנזק אכן ייגרם.
להוציא את פרשת שאה, לא התווספו עד כה הלכות פסוקות בעניין מניעת תמיכה. בערכאות הנמוכות נשמר הניתוח של העוולה לשלושת יסודותיה והן עוקבות בדרך כלל אחרי הלכת שאה. יחד עם זאת, מבחן הצפיות אינו מיושם באופן מפורש ואחריות הנתבע אשר נמצא חייב בנזק בגין מניעת תמיכה משתמעת מהאופן בו מפרש בית המשפט את הראיות העומדות בפניו (למשל, פס"ד יששכר - חברה לבניין ופיתוח בע"מ נ' מינהל מקרקעי ישראל; פס"ד פרוספר בלחסן נ' פנחס ביטון; פס"ד ארפה אנואר אבוספר נ' אחמד עלי קרעין).
מבחינה ראייתית נראה כי עיקר ההתרשמות של בית המשפט היt מחוו"ד של מומחים – אם מטעם הצדדים ואם במינוי מטעם בית המשפט (פס"ד פרג' חאיק נ' ראיק סלימאן).
הצורך בהכנסתו של עוולת מניעת תמיכה לפקודת הנזיקין באופן עצמאי נדונה בין המלומדים לאור היותו כלול כבר בעוולת המטרד ליחיד והעובדה שהדין לא השתנה בעקבות הכנסתו המפורשת לקודת הנזיקין.
נראה כי ההצדקה האפשרית המשמעותית ביותר להגדרת עוולות מטרד כעוולה עצמאית היא רצונו של המחוקק להעניק לאינטרסים או לזכויות המגולמות בהן הגנה מיוחדת וליצור וודאות ויציבות משפטית. עוולת המטרד הכללית קמה כאשר נוצרת הפרעה של ממש לשימוש סביר במקרקעין או להנאה סבירה מהם. מושג הסבירות בהגדרת העוולה עשוי לשמש כמושג שסתום וכצינור להזרמת שיקולי מדיניות. לאור זאת, שינוי של ערכים בחברה שיימצאו את ביטויים במגמות חדשות בפסיקה (למשל, עליית הערכים שקשורים לאיכות סביבה ביחס לאינטרס של קידום התעשייה והכלכלה) יכול להוביל לשינוי בסוגי המטרדים שיקבלו הכרה במסגרת הסעיף הכללי של מטרד ליחיד.
בסיס האחריות של כל עוולות המטרד הוא מעורב קנייני-נזיקי.
תביעה על עוולת מניעת תמיכה אינה סוגרת את הדלת בפני הנפגע לתבוע במקביל בעילות נזיקיות אחרות.
כך למשל יכול מי שנמנעה ממקרקעיו תמיכה בשל בנייה שלא כדין מצד בעל מקרקעין שכנים, לתבוע את שכנו הן בעילה של מניעת תמיכה לפי סעיף 48א בפקודת הנזיקין והן בעילה של [עוולת הפרת חובת חקוקה] לפי סעיף 63 בפקודת הנזיקין.
הכלל הרחב בדיני נזיקין הוא אם כן שהעוולות הן "רשתות ולא איים" וכי הנפגע יכול להטיל את רשתו ולהעלות עוולות מספר. אולם, מהיות עוולת מניעת התמיכה בפרק של המטרדים, נראה שלא ניתן לתבוע במקביל על עוולת מניעת תמיכה ועל עוולת מטרד ליחיד.
סעיף 17 לחוק המקרקעין מגדיר את זכותו של בעל מקרקעין מפני הפרעה לשימושו במקרקעין. הפרשנות המקובלת לסעיף זה היא כי הוא אינו מוסיף הוראות מהותיות על העוולות המוגדרות בפרק המטרדים שבפקודת המקרקעין, וכי לא נתן לעקוף באמצעותו מגבלות המוגדרות בפקודת הנזיקין ביחס לתביעה.
בדין הישראלי > במשפט העברי

מדין התלמוד נלמד שחייבים בסוג נזקים שכאלו. עם זאת, ההיזק במשפט העברי הוא דווקא כשפעולת המזיק היא שגרמה לנזק. לכן, אם נתקלקלה הקרקע מאליה וגרמה לנזק, על אף שהקרקע שלו הוא לא חייב לשלם. וכן אם אדם אחר חפר בשטח שלו, אפילו מטעמו, הוא אינו חייב בנזק על אף שהשטח שלו.
התיישנות

על אף ההיבט הקנייני של הזכות המוגנת על ידי עוולת מניעת תמיכה, נראה כי לאור מיקומן בפקודת הנזיקין, תקופת ההתיישנות שתחול על תובענות לגבי הפרתן תהיה התקופה החלה על תובענות בגין עוולות שאינן במקרקעין, כלומר: תקופה של שבע שנים. בהתאם לדיני ההתיישנות בנזיקין, עילת התביעה נולדת רק ביום בו נגרם הנזק הלכה למעשה, היינו שעה שאדמתו של הניזוק והמבנים שעליה החלו לשקוע או שנוצרו בהם בקיעים (במקרה של מניעת תמיכה) (למשל, פס"ד פרג' חאיק נ' ראיק סלימאן). כמו כן נראה כי אין תקופת ההתיישנות נמדדת בטרם גילוי הנזק.
סעדים

בדומה לסעדים הניתנים במקרה של מטרד ליחיד, הסעדים הניתנים על ידי בית המשפט במקרה של מניעת תמיכה הם פיצויים בגין הנזק שנגרם ו/או צו מניעה. הפיצויים ניתנים על סמך נזקים מפורטים ומוכחים. גם אם בית המשפט התרשם באופן כללי כי אכן נגרם נזק לא ייפסקו פיצויים ללא פירוט מספק והנחת תשתית ראייתית להוכחתם.
צו המניעה השכיח במקרה של מניעת תמיכה הוא צו לבניית קיר תמך המיועד למנוע נזקים עתידיים או החמרה של נזקים קיימים (למשל, פס"ד ארפה אנואר אבוספר נ' אחמד עלי קרעין).
היסטוריה חקיקתית

עוולת מניעת תמיכה התווספה כעוולה עצמאית בסעיף 48א לפקודת הנזיקין במסגרת חקיקת חוק המקרקעין, תשכ"ט- 1969. קודם להוספת הסעיף, הזכות לתמיכת מקרקעין על ידי מקרקעין שכנים זכתה להגנה מכוחם של דיני המטרד כסוג של מטרד ליחיד. סעיף 48א הופיע במקורו כסעיף 60 להצעת חוק המקרקעין, בפרק "יחסי שכנים". בדיוני ועדת החוקה הוסכם כי מקומו של סעיף זה הוא בפקודת הנזיקין, ועל כן הוא הועבר אליו. הוועדה לא נמקה את הצורך בסעיף, לאור קיומו של עוולת מטרד ליחיד.
על פי פסק דין שאה, הוספת הסעיף לא הובילה לשינויים בהיקף או בתוקף שניתנו לזכות לתמיכת מקרקעין והסעיף החדש הוא ניסוח מפורש בחקיקה לדין שהיה כבר קיים.
בתזכיר חוק דיני ממונות מופיעה עוולת מניעת תמיכה כעוולה עצמאית בסעיף 398 שבהצעת החוק. מהצעת החוק עולה הקלה בנוגע למשטר האחריות (ביחס לנתבע) החל על עוולות המטרד ובכלל זה על מניעת תמיכה - הדרישה המפורשת להתרשלות מצד הנתבע עשויה להקנות לו הגנה במידה ונקט בכל אמצעי הזהירות הסבירים אף אם צפה את האפשרות לגרימת הנזק. הצעת הקודקס מעלה חלופה המסייגת הקלה זו במשטר האחריות. לפי חלופה זו יוענק לבית המשפט שיקול דעת לחייב את הנתבע גם אם לא הייתה התרשלות מצדו. ניסוח זה פותח פתח להותרת הדין הקיים, היינו ההסתפקות במבחן צפיות, על כנו. יתרה מכך, מאחר שהחלופה אינה מעמידה דרישה למבחן צפיות היא עשויה לאפשר משטר של אחריות מוחלטת במקרים מסוימים. בגדרי משטר זה לא נדרש כל יסוד נפשי מהנתבע, והתביעה תיבחן לפי תוצאת מעשיו.
ראו גם

משטרי אחריות בדיני נזיקין
אחריות שילוחית ואחריות מעביד
מטרד לציבור
פיצויים (חוק התכנון והבנייה)
לקריאה נוספת

פסיקה
ע"א 513/88 ויג'י שאה נ' רחל שני (כרבאסי)
תא (נצ') 4896/98 פרג' חאיק נ' ראיק סלימאן
תא (י-ם) 23346/98 ארפה אנואר אבוספר נ' אחמד עלי קרעין
שלום - (י-ם) ת"א 3877/02 האשם עלי אלנבולסי נ' עארף עבדלעזיז אבו חמדה
המ' 246/50 נוי נ' כהן, פ"מ ב' 29
המ' 296/50 ריזנברג נ' רדז'בילובסקי, פ"מ ד' 60
שלום - (ת"א) ת"א 78608/97 יסני ליאורה נ' וולקר נחמן ואח'
שלום - (חדרה) ת"א 3104/93 מראענה סאלח נ' מראענה סארי
ע"א 6146/00 עיריית ת"א נ' בצלאל אהובה ואח'
שלום - (חדרה) ת"א 3104/93 מראענה סאלח נ' מראענה סארי
שלום - (נהריה) בש"א 3179/05 רוימי אמיל נ' ברוכי יוסף
תא (ת"א) 982/83 רחל שני (כרבאסי) נ' ויג'י שאה, פ"מ תשמ"ט(1) 441
מחוזי - (י-ם) ת"א 208/94 יששכר - חברה לבניין ופיתוח בע"מ נ' מינהל מקרקעי ישראל, 99 (9) 409
שלום נהריה תא (נה') 1147/98 פרוספר בלחסן נ' פנחס ביטון
ספרות ומאמרים בעברית
רם וינוגרד, "הזכות לתמיכה במקרקעין" משפטים לג (תשס"ג).
דוד קרצ'מר, "דיני נזיקין – העוולות השונות" מטרדים 120-100 (ג. טדסקי עורך, תש"ם).
אוריאל רייכמן, "השפעת זיקת ההנאה על הלכות שכנים," עיוני משפט ג'.
חקיקה אנגלית
Prescription Act 1862 s. 3
Prescription Act 1862 s. 4
פסיקה אנגלית
(Colls v. Home & Colonial Stores Ltd. (1902; 1 Ch. 302
(Colls v. Home & Colonial Stores Ltd. (1904 A. C. 179
Ambler v. Gordon [1905] 1 K.B. 417
Popplewell v. Hodkinson (1869) L.R.4 Ex. 248
ספרות באנגלית
Clerk and Lindsell, on Torts (14th ed.) §1445
Gale, on Easements (14th ed.) p. 150; ibid. p. 287; ibid. p. 291
Kent's Commentaries on American Law (14th ed. By John M. Gould) vol III, p. 698-702
Walzer, Michael, Spheres of Justice, NEY YORK 1983
הערות שוליים

↑  מאיר אריק, שו"ת אמרי יושר, מונקאטש, תרע"ג, חלק ב', סי׳ כא, באתר היברובוקס
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ז
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף י"ז, עמוד א' ובשיטות רבינו חננאל ורבינו תם, לעומת רש"י ור' יצחק אלפסי שם
↑  ע"א 407/54 בית משותף ג' פתח-תקוה נ' למפרט, פ"ד י
↑  א' רייכמן, "השפעת זיקת ההנאה על הלכות שכנים," עיוני משפט ג', עמ' 227
↑  ע"א 513/88 ויג'י שאה נ' רחל שני (כרבאסי)(להלן :"פרשת שאה"), סעיף 9 לפסק הדין; דוד קרצ'מר, "דיני נזיקין – העוולות השונות" מטרדים 108 (ג. טדסקי עורך, תש"ם), (להלן : "קרצ'מר - מטרדים")
↑  רם וינוגרד, "הזכות לתמיכה במקרקעין" משפטים לג (תשס"ג) 204-202
↑  ע"א 243/83 עיריית ירושלים נ' גורדון, פ"ד לט(1) 113
↑  לפי הכלל אין שליח לדבר עבירה
↑  אברהם שיינפלד (פרופ' נחום רקובר עורך), נזיקין, עמ' 204-205, בתוך סדרת חוק לישראל. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, תשנ"ב-1991.
פולקסווגן חיפושית

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פולקסווגן
 שנות ייצור:  1938–2003
 יחידות שיוצרו:  21,529,464 
 הרכבה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית (1938–1944, בתקופת מלחמת העולם השנייה)  גרמניה גרמניה
 מודל אחריו:  פולקסווגן גולף
 גובה:  1,500 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בוקסר מקוררי אוויר בנפחים שונים: 1.2, 1.3, 1.5 ו-1.6 ליטר.
 מעצב:  פרדיננד פורשה 
 
חיפושיות בכביש מהיר בגרמניה, ינואר 1943
מכונית פולקסווגן חיפושית בישראל, 1969
חיפושית פולקסווגן מתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, כרכב אספנות בישראל, 2009
חיפושית פולקסוגן ניידת משטרה
חיפושית הוא כינויו של דגם המכונית הראשון מתוצרת חברת פולקסווגן הגרמנית.
בין השנים 1938–2003 יוצרו 21,529,464 יחידות שכללו 330,251 יחידות בתצורת קבריולה, מתוכם נמכרו בגרמניה 15,444,858 יחידות.
בברזיל יוצרו 3,350,000 יחידות.
חיפושית
היסטוריה ופיתוח

לאחר עלייתה של המפלגה הנאצית לשלטון בגרמניה, פנה אדולף היטלר למהנדס פרדיננד פורשה במפרט דרישות ליצור מכונית שתוכל להסיע חמישה אנשים, להגיע למהירות של כ-100 קילומטר לשעה, לצרוך לכל היותר ליטר דלק אחד ל-15 קילומטר ובעיקר לעלות פחות מ-1,000 רייכסמארקים. פורשה הרים את הכפפה, חבר לתעשיין הגרמני ד"ר פריץ נויימאייר וכך נוצרה ה"חיפושית". זוהי גם תחילתה של חברת פולקסווגן, שהוקמה כדי לייצר "מכונית עממית", במסגרת כוח באמצעות שמחה, תוכנית התרבות העממית של הנאצים. המכונית במתכונתה זו יוצרה במליוני יחידות, בגרמניה, ברזיל ומקסיקו, ואפילו בדרום אפריקה וניגריה. היא זכתה למעריצים רבים ואהדה רבה, ונחשבת לאחד מסמלי המאה ה-20. במהלך תקופת השואה התבססה החברה על עבודת כפייה של אסירים יהודים, שהיוו ארבעה מכל חמישה עובדים בה. בזכות קשריו האישיים של פורשה עם צמרת המפלגה הנאצית הוא זכה לאספקה קבועה של עובדי כפייה אלו.
חברות מתחרות אחדות יצרו גם הן מכוניות לפי המפרט המבוקש כגון "טטרה" ו"רוייטר", אך דגמיהן זכו להצלחה מועטה ביותר ואף לא קיבלו את ברכתו של היטלר. במאה ה-21 צצו עדויות שהיה זה מהנדס יהודי בשם גוז'ף גנץ שעיצב את החיפושית "המקורית", ופורשה לכל הפחות קיבל מהעיצוב השראה, אם לא העתיק אותו במלואו. נושא זה עדיין נמצא במחלוקת קשה.
פורשה החל לעבוד על תכנון המכונית שסימנה היה v1. היטלר דרש גם מכונית פתוחת גג שסימנה נקבע ל-v2. הסדנה, שמוקמה במוסך של פורשה התקשתה לעמוד בלוח הזמנים ועד 1935 יוצרו שלוש מכוניות מטיפוס v1 בלבד. על העיצוב החיצוני הופקד ארוין קומנדה, ממשרד התכנון ההנדסי של ד"ר פורשה. ב-1936 הושק דגם v3 שהוא הגרסה ששימשה לייצור סדרתי של החיפושית. לדגם זה נבחנו מנועים אחדים ולבסוף הוחלט על התקנת מנוע בוקסר בעל ארבעה צילינדרים, וארבע פעימות. המנוע הותקן מאחור, שלא כמקובל, כדי להפחית את העומס על המתלים והסרנים. הורכבו מתלים נפרדים עצמאיים, סרן אחורי אינטגרלי, וקירור אוויר. לשם ייצור דגם זה נעזר פורשה במפעלי דיימלר בנץ, בהם יוצרו 30 מכוניות שחולקו לבכירי המפלגה הנאצית, שהתבקשו לנהוג בהם ולדווח על חוויותיהם לצורך מקצה שיפורים במכונית.
ב-26 במאי 1936 הוקמו קווי היצור של החיפושית ב-וולפסבורג. עד סוף 1944, עקב צורכי המאמץ המלחמתי שלא אפשרו הקצאת כוח אדם וחומרים לפרויקט, יוצרו פחות מ-1,000 מכוניות. על בסיס דגם החיפושית נבנו מספר כלי רכב צבאיים שיוצרו בתקופת מלחמת העולם השנייה, הכוללים את הדגמים: פולקסווגן שווימווגן, פולקסווגן קומנדורסווגן, פולקסווגן קובלווגן.
עם תום המלחמה הוגבר קצב הייצור. ב-1950 יוצרה המכונית ה-100,000. ב-1953 יוצרה המכונית ה-250,000 וב-1972 יוצרה המכונית ה-15 מיליון. זו הייתה השנה בה הורידה חברת פלקסווגן את קצב הייצור בגרמניה והעתיקה את מרכז הכובד לברזיל ומקסיקו. ב-1974 נסגר פס הייצור בגרמניה ובמקום חיפושית החלו בייצור דגם הגולף.
בלוב שומרים את המכונית מסוג חיפושית, בה נסע מועמר קדאפי בימי המהפכה.
בשנת 1994 הציגה פולקסווגן את החיפושית החדשה ובשנת 1998 החלה במכירתה.
בשנת 2003 נמכרו רק כ-30,000 יחידות מהדגם הישן. ב-30 ביולי 2003 נסגר סופית פס היצור של החיפושית הקלאסית (הישנה) במקסיקו, וזאת לאחר שיוצרו 21,529,464 יחידות של המכונית, שהיא מאבני הדרך בהיסטוריה של תעשיית הרכב העולמית.
בשנת 2011  הושקה גרסה של חיפושית  1.2TSI אוטומטית,  Beetle.
כיום נחשבת החיפושית ברוב ארצות העולם המערבי כרכב אספנות. יש המקשטים אותה בצבעים ססגוניים ואף מוסיפים לה קישוטים נוספים ייחודיים.
ראו גם

פולקסווגן קומנדורסווגן
פולקסווגן סוג 14A
פולקסווגן סוג 18A
החיפושית החדשה
הערות שוליים

↑  מחיר מכוניות דומות באותה תקופה היה כפול ויותר
↑   בלומברג, החיפושית האחרונה יצאה מהמפעל, באתר הארץ, 12 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556417705171  BnF: cb11964470b (data)  GND: 4063881-9  LCCN: sh98000657  NKC: ph486105 
רכב חיפושית ברקע טחנת הרוח ימין משה בירושלים
פונצ'ולינג

| --- | --- |

 מדינה:  בהוטן בהוטן
 מחוז:  צ'וקה
 שטח:  15.6 קמ"ר
 גובה:  293 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  27,658 (30 במאי 2017)
  ‑ צפיפות:  1,773 נפש לקמ"ר (30 במאי 2017)
 קואורדינטות:  26°51′00″N 89°23′00″E﻿ / ﻿26.85°N 89.383333333333°E﻿ / 26.85; 89.383333333333 
 אזור זמן:  UTC +6
 http://www.pcc.bt/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בהוטן מוגדלת) טהימפהו פונקה סמדרו ג'ונגר טשיגנג ואנגדי פודרנג טונגסה שרפנג סין הודופונצ'ולינג(למפת בהוטן רגילה) טהימפהו פונקה סמדרו ג'ונגר טשיגנג ואנגדי פודרנג טונגסה שרפנג סין הודופונצ'ולינג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פונצ'ולינג (בדזונגקה: ཕུན་ཚོགས་གླིང་) היא עיירה שנמצאת ליד גבול בהוטן–הודו, במחוז צ'וקה (אנ'), בהוטן.
היסטוריה

ב-5 באפריל 1964 נרצח ראש הממשלה ג'יגמי פלדן דורגי (אנ') בפונצ'ולינג.
גאוגרפיה

העיירה ממוקמת כ-73 ק"מ מבירת בהוטן, טהימפהו. העיירה נמצאת ליד הנהר טורסה (אנ').
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 19 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא אוקטובר (22 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (14 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 4,062 מילימטרים בשנה. חודש יוני הוא החודש הגשום ביותר (964 מ"מ גשם), וחודש דצמבר הוא החודש היבש ביותר (4 מ"מ גשם).
מעבר גבול להודו

בגבול קיימת גדר עם שער בהוטני אחד. מקומיים יכולים לעבור את הגבול לעיתים אף ללא הצגת מסמכים. תיירים מהודו, בנגלדש, והמלדיביים לא נדרשים לוויזה לבהוטן, אך נדרשים להציג תעודה מזהה ואישור כניסה לפונצ'ולינג. תיירים זרים אחרים נדרשים להציג ויזה שנרכשת על ידי מדריך תיירים.
הערות שוליים

1 2  Bhutan: Districts & Major Towns - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
1 2  Phuentsholing, Phuentsholing (באנגלית)
↑  Coordinate Distance Calculator, boulter.com
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2007200339  VIAF: 128065101   WorldCat (עם VIAF): 128065101 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מעבר הגבול להודו
עמוד טראיאנוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  עמוד ניצחון, אתר ארכאולוגי 
 על שם:  טראיאנוס 
 כתובת:  פורום טראיאנוס 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–113
 תאריך פתיחה רשמי:  113 
 חומרי בנייה:  שיש 
 אדריכל:  אפולודורוס מדמשק 
 קואורדינטות:  41°53′45″N 12°29′03″E﻿ / ﻿41.895833333333°N 12.484166666667°E﻿ / 41.895833333333; 12.484166666667
 www.stoa.org/trajan/
  (למפת רומא מוגדלת) עמוד טראיאנוס(למפת רומא רגילה) עמוד טראיאנוס he
 
עמוד טראיאנוס (פרט; חובשים מטפלים בפצועים במהלך קרב)
קטע מהעמוד
עמוד טראיאנוס (בלטינית: Columna Traiana) הוא אנדרטה שהוקמה ברומא על ידי אפולודורוס מדמשק במצוות הסנאט הרומאי. האנדרטה ממוקמת בפורום טראיאנוס על גבעת הקווירינאל צפונית לפורום הרומאי. האנדרטה הוקמה בשנת 113 ותבליטה מתאר את ניצחונו של הקיסר טראיאנוס בכיבוש דאקיה. את המחקר המקיף הראשון של תבליטי עמוד טראיאנוס ערך ההיסטוריון והפילולוג הגרמני קונרד ציכוריוס, שספרו משמש גם כיום בסיס למחקרים מודרניים.
תיאור העמוד

גובהו של עמוד טראיאנוס הוא 30 מטרים, והוא ניצב על כן שגובהו 8 מטרים (גובה האנדרטה הכולל הוא 38 מטרים).
העמוד מורכב מ-18 גלילי שיש, שכל אחד מהם שוקל כ-40 טון וקוטרו של כל אחד כ-4 מטרים. את העמוד מכסה תבליט שאורכו 200 מטרים, והוא מקיף את העמוד 23 פעמים במעלה העמוד.
העמוד חלול, וגרם של 185 מדרגות מאפשר גישה למרפסת התצפית בראש העמוד.
לפי מטבעות בני התקופה היה בראש העמוד בעת הקמתו פסל של ציפור, ככל הנראה עיט. 
מאוחר יותר הוצב בראש העמוד פסל של הקיסר טראיאנוס. פסל זה הוחלף בשנת 1588 על ידי האפיפיור סיקסטוס החמישי בפסלו של פטרוס הקדוש הניצב בראש העמוד עד ימינו.
התבליטים

סביב העמוד חקוק תבליט המתאר את שני ניצחונותיו הצבאיים של טראיאנוס.
חלקו התחתון של העמוד מתאר את המסע הצבאי הראשון שהתרחש בשנים 101–102, וחלקו העליון של העמוד מתאר את המסע הצבאי השני שהתרחש בשנים 105–106.
בין שני המקטעים של התבליטים חקוקה דמותה של ניקה, אלת הניצחון, הכותבת על מגן ומשני צדדיה גביעי ניצחון.
הפרספקטיבה של התבליטים מוטה ולא ריאליסטית. לעיתים השתמש האומן בפרספקטיבות שונות באותו מקטע על מנת להדגיש אלמנטים שונים (כגון להראות מצד אחד את פני הקיר ומהצד השני את מי שנמצא מאחוריו).
הסצנות בתבליט מתארות את הצבא הרומי מתארגן לקראת הקרב ונלחם בצבא הדאקי. כמו כן מתוארות סצנות של בניית ביצורים, וסצנה בה החיילים מקשיבים לנאום הקיסר.
בתבליט מתוארות כ-2,500 דמויות, הכוללות חיילים, מלחים, מדינאים, כוהני דת, ובכך התבליט משמש מקור מידע חשוב על הלבוש של הרומאים והברברים, ועל כלי המלחמה, כלי הביצורים ושיטות בניית הביצורים בתקופה הרומית.
הקיסר טראיאנוס מופיע 59 פעמים בתבליט. כמו כן ניתן לראות בתבליט דמות של אל נהר.
משרידי צבע שנמצאו על התבליט ניתן ללמוד שבעבר היה התבליט צבוע.
הכתובת על העמוד

על העמוד מופיעה הכתובת:
תרגום:
אזור החציבה המדובר הוא פורום טראיאנוס והשוק הסמוך לו.
הכתב על העמוד הוא אחד הדוגמאות המפורסמות ביותר לכתב רומי מרובע - אשר שימש למצבות וכתובות ציבוריות רומיות. בשל העובדה שכתב זה אמור להיקרא על ידי צופים הנמצאים מרחק גדול מתחת לכתובת, האותיות קטנות יותר בתחתית הכתובת מאשר בראשה, על מנת לשמור מבחינת פרספקטיבה על גודל אותיות שווה.
ההפרדה בין המילים מסומנת בנקודה, יש שימוש רב בקיצורים, והמספרים מצוינים בקו עילי.
חלקה התחתון של הכתובת אבד.
בשנת 1989 עיצב קארול טוומבלי את גופן "טראיאנוס" (Trajan) בהתבסס על הכתובת.
מטרת העמוד

בעבר סברו שהעמוד הוקם למטרות תעמולה, במטרה להאדיר את שמו של הקיסר, אולם בשל המבנים שסביב העמוד המסתירים אותו מסביבתו, ובשל הקושי לקרוא את התבליט מקצה אל קצה, כיום סבורים שהעמוד שימש בעצם כ"סרגל" לבוני פורום טראיאנוס.
לאחר מותו של טראיאנוס בשנת 117 הצביע הסנאט והחליט על קבורת אפרו של הקיסר בכד מוזהב בבסיס העמוד (כד שאינו נמצא כיום במקום).
העתקי גבס

בסוף המאה ה-19 ובראשית המאה ה-20 ניצוקו מספר העתקי גבס של העמוד, בשל הקורוזיה שנגרמה עקב זיהום האוויר הרב ברומא החל מסוף המאה ה-19. העתקי הגבס משמרים את מראה התבליט כפי שהיה לפני שהחל להיהרס על ידי הזיהום. ההעתקים שמורים במוזיאון לתרבות הרומית (שם מוצגים התבליטים סצנה אחר סצנה) ובחצר היציקות של מוזיאון ויקטוריה ואלברט שבלונדון (שם מוצג העמוד כעמוד, אולם בשל גובהו הוא מחולק לשני חלקים).
השראה

העמוד שימש השראה למספר עמודי ניצחון שנבנה לאחריו ובהם:
השראה > רומא

עמוד מרקוס אורליוס
השראה > ביזנטיון

עמוד תאודוסיוס - fr:colonne de Théodose
עמוד ארקאדיוס - fr:colonne d'Arcadius
השראה > פריז

עמוד ונדום
השראה > וינה

קארלסקירכה
הערות שוליים

↑  s.v. "Forum Trajani" in: Platner, S.B., A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Completed and revised by Thomas Ashby. London, Oxford University Press, 1929. Digitized copy in: LacusCurtius
↑  תואר כבוד שמשמעותו מנצח הגרמנים
↑  תואר כבוד שמשמעותו מנצח הדאקים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546203505171  GND: 4076814-4  LCCN: sh85136842  NKC: ph612505  VIAF: 233697364   WorldCat (עם VIAF): 233697364 
עמודי קארלסקירכה הושפעו מעמוד טראיאנוס
עמוד ונדום, פריז; הוקם ב-1810 בפקודת נאפוליאון
ערות: נשים מדברות מיניות

| --- | --- |
כריכת הספר ערות
כריכת הספר ערות
 מידע כללי
 מאת:  תמר מור סלע
 צילומים:  ראומה זוהר חיות
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  ספר עיון
 הוצאה
 הוצאה:  ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2017
 מספר עמודים:  174
 עורך:  נועה ברקת
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990039581710205171
ערות - נשים מדברות מיניות הוא ספרה של תמר מור סלע הכולל מונולוגים של נשים בנושא מיניות ונשיות.
תוכן הספר

ערוֹת הוא אסופת מונולוגים כתובים של 23 נשים ישראליות שונות. מונולוגים אלו עוסקים במיניות מנקודת מבט נשית ללא תיווך ומתארים את היחסים של נשים עם גופן.
הסיפורים האישיים חושפים את המבנה החברתי המרחיק נשים מעצמן ומשתיק את מיניותן, ובה בעת מתארים את הכוחות המשמיעים את קולן של נשים.
המונולוגים מופיעים בספר הם מונולוגים של נשים בגילים שונים, עם סיפורי חיים שונים ומגוונים וגישות שונות לחייהן, לעצמן ולמיניות שלהן.
חלקן מופיעות בשמותיהן המלאים, אחרות העדיפו לציין שם פרטי בלבד. בספר יש מונולוגים של נשים הטרוסקסואליות ושל לסביות, נשואות ורווקות ואלמנות, חילוניות ודתיות, בקשרים מונוגמיים או פוליגמיים או כלל לא.
התקבלות הספר וביקורות

נמכרו למעלה מ-50,000 עותקים של הספר.
במהלך שנת 2017 הספר עמד שבועות רצופים בראש רשימות רבי המכר. עד פברואר 2017 הודפס בלמעלה משש מהדורות ומעורר דיון מתמשך ברשת.
ביקורת
ביקורת על הייצוג הנשי בספר:
(...) בכל זאת יש הרגשה, שאין כאן נשים ממגוון גדול במיוחד מבחינה סוציו־אקונומית. אולי זה קולה של מור סלע שדרכו מובאים דבריהן. קשה שלא לשים לב לכך שהיחידה שמוצאה מוזכר, שמסומנת מבחינה זו, היא עליזה ידעי, שהוריה עלו מתימן. בולט ריבוי יחסי של נשות טיפול, בהן מטפלות במיניות. (...) אבל אולי חסרים קולות אחרים. ואולי החוסר שלהם, השתיקה של נשים, הוא חלק מהעניין.
ביקורת נוספת עוסקת בבחירה לשימוש בשפה שעשתה המחברת:
חולשתו הספרותית של "ערות" היא למעשה חלק מכוחו הגדול: מור סלע בחרה שלא להביא את קולותיהן של הנשים כמו שהן, אלא לכתוב את סיפוריהם בשפתה שלה - עברית טובה, מדויקת, קצבית, אך נטולת כל מאפיין אחר, כמעט כאילו נכתבה על ידי תוכנה מיומנת. חרדית בת 60 משתמשת, מן הסתם, בביטויים אחרים ובנגינה שונה לחלוטין ממעצבת אופנה לסבית בסוף שנות ה־20 שלה, אבל מור סלע הסירה מהדוברות כל מאפיין של שפתן הפרטית. הסיפור שונה והקול אחיד (...).
היוצרות

המחברת, תמר מור סלע, היא עיתונאית ויוצרת.
ערות הוא ספרה השלישי. מור סלע כתבה את ספר הילדים "אחת ושתיים" שראה אור בשנת 2004, ואת הספר "להיות אמא" שראה אור בשנת 2010.
מור סלע ילידת 1971, נולדה וגדלה בנצרת עלית, בת שנייה במשפחה של ארבעה ילדים. בצה"ל שירתה בלהקת חיל החינוך. לאחר סיום שירותה הצבאי החלה לעבוד כשדרנית, עורכת ומגישה בגלי צה"ל.
מור סלע נשואה לערן סלע, חבר הנהלת שופרסל, ולזוג שלושה ילדים.
על מיניות לא דיברו בבית, והפעם הראשונה שבה העזה להזכיר את הנושא היה בגיל 18, כשביקשה מאמא שלה גלולות. "היא קבעה לי תור לרופא נשים ולא אמרה כלום. לא היה דיבור פתוח וזה לא היה עניין יוצא דופן – אצל כולם זה היה ככה. לפחות היא לא שפטה אותי".
הספר ערות התפרסם שבע שנים אחרי "להיות אמא", ספרה הקודם של מור סלע שנכתב באותו פורמט וכלל 23 מונולוגים על אמהות לאחר שמור סלע שהפכה לאמא בעצמה.
ידעתי שאני רוצה לכתוב עוד ספר שקשור לעולמן של נשים, ולא ידעתי מה. קמתי בוקר אחד, והנושא בחר בי (...). בגדול רציתי להבין מה מניע את המיניות הנשית ומה עוצר בעדה, מה מדליק אותה ומה מכבה אותה (...) מיניות היא כוח אדיר. תחשבי שכל העולם האנושי קיים מהכוח הזה שנוצר בין שני אנשים. יש דמוניזציה למיניות הנשית, ונשים במהלך השנים שילמו מחיר כבד על כך. מצד שני, נשים נדרשו להיות סקסיות. כמה כתבות יש על איך תעלימי את הקמטים, איך תורידי חמישה קילו? ומה זה אם לא פלישה לגוף של האישה כדי שיהפוך למשהו מסוים בשירות מישהו מסוים? כל הדברים האלה מפריעים לנשים להתחבר באופן אמיתי לגוף שלהן ולתבוע בחזרה את הבעלות עליו
ראומה זוהֵר חיות היא צלמת ואמנית רב תחומית.
הספר מלווה בצילומים של ראומה זוהֵר חיות — תצלומים בשחור־לבן, רובם של נשים, חלקם מטושטשים במכוון, חלקם ללא פנים. התצלומים שונים מאוד, אולי במכוון, מהתוכן העז, לַפָּנים, של הטקסטים.
הערות שוליים

↑   צפי סער, "ערות": מונולוגים מהמקום ההוא, באתר הארץ, 16 בפברואר 2017
↑  השאלון של העוקץ: תמר מור סלע, באתר "העוקץ", 16 בפברואר 2017
↑  דינה חלוץ, 23 נשים מדברות בפתיחות על מיניותן בספר חדש, ויש גם מסקנות, באתר Xnet‏, 9 בפברואר 2017
↑  ערות, באתר www.e-vrit.co.il
עמוס ביווט

עמוס ביווט (באנגלית: Amos Biwott;‏ 8 בספטמבר 1947) הוא אתלט עבר קנייתי ואלוף אולימפי (מקסיקו 1968) בריצת 3000 מטר מכשולים. ביווט היה בין מבשרי השליטה של רצי אפריקה בריצות הארוכות, והיה הקנייתי הראשון שזכה במדליה אולימפית בריצת 3000 מטר מכשולים, כשאחריו זכו רצים קנייתים בעוד 10 מדליות זהב במרחק זה.
ביוגרפיה

עמוס ביווט נולד ב-1947 במחוז נאנדי (אנ'), קניה. הקריירה הספורטיבית שלו נמשכה בין 1968 ל-1974, ובשיאה זכה במדליית זהב באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968). לאחר פרישתו מפעילות ספורטיבית גויס לשירות בתי הסוהר של קניה. ב-1978 הואשם בגניבה, פוטר, הועמד לדין ונידון לשנה מאסר. ב-1986, לאחר כמה שנות אבטלה, החל לעבוד כשומר באצטדיון אך פוטר ב-1989.
קריירה ספורטיבית

ביווט התאמן בנעוריו בריצות למרחקים ארוכים והשתתף רק בשלוש תחרויות בריצת 3000 מטר מכשולים לפני אולימפיאדת מקסיקו סיטי. סגנון ריצתו היה חריג, מפני שהעדיף לדלג מעל המשוכה ולא לדרוך עליה, ובכך קיצר את משך העיכוב במשוכה בחצי ואף הצליח להימנע מדריכה במכשול המים.
קריירה ספורטיבית > 1968 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת מקסיקו זכה ביווט מדליית זהב בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:51.02 דקות לפני בנג'מין קוגו (אנ') מקניה (8:51.56 דקות) וג'ורג' יאנג (אנ') מארצות הברית (8:51.86 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1970

במשחקי חבר העמים הבריטי שנערכו באדינבורו, סקוטלנד (אנ') זכה ביווט במדליית ארד בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:30.8 דקות אחרי זוכה מדליית הזהב טוני מנינג (אנ') מאוסטרליה (8:26.2 דקות) ובן ג'יפצ'ו (אנ') מקניה (8:29.6 דקות).
קריירה ספורטיבית > 1972

באולימפיאדת מינכן הגיע ביווט למקום שישי בריצת 3000 מטר מכשולים בתוצאה של 8:33.6 דקות וזאת לאחר שבמקצה המוקדם (מקצה 4) קבע שיא משחקים (8:23.8 דקות).