stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הרה ביורק
ביוגרפיה

ביורק נולדה ברייקיאוויק, בירת איסלנד. היא התמודדה ב"גרנד פרי מלודי דנמרק" בשנת 2009, קדם האירוויזיון הדני המסורתי, היא כמעט והצליחה להעפיל לייצוג דנמרק באירוויזיון עם שירה "Someday" אך הפסידה בגמר וזכתה במקום השני, שמקנה פרס סמלי בלבד. היא ניצחה בתחרות ההזדמנות השנייה של OGAE ושנה לאחר מכן איסלנד בחרה בה לייצג אותה באירוויזיון עם השיר "Je ne sais quoi" ("אני לא יודעת מה") איתו סיימה במקום התשעה עשר בגמר הגדול באירוויזיון.
ביורק לקחה חלק בהרבה הופעות באירוויזיון כזמרת רקע, באירוויזיון 2009 שנערך במוסקבה בירת רוסיה, באירוויזיון 2008 שנערך בבלגרד בירת סרביה, ובאירוויזיון 2015 שנערך בווינה בירת אוסטריה. ביורק יצאה לסיבוב הופעות משותף עם הזמרת ביורק והלהקה סיגור רוס. בשנת 2015 עברה ביורק להתגורר בצ'ילה, לאחר שזכתה בה לפופולריות בעקבות זכייתה בפסטיבל מוזיקה בשנת 2013.
ביורק התמודדה בקדם האיסלנדי לאירוויזיון 2019 בתל אביב, ישראל עם השיר "Moving On". הקדם הסתיים בניצחונה של להקת הטארי ובזכייתה של הרה במקום הרביעי מתוך עשרה.
ביורק ייצגה את איסלנד באירוויזיון 2024 שנערך במאלמה, שוודיה עם שירה "Scared of Heights". היא הופיעה בחצי הגמר הראשון שנערך ב-7 במאי ונכשלה בניסיונה להעפיל לגמר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000: Ilmur af Jólum
2006: Hera Björk
2010: Je ne sais quoi
2013: Ilmur af Jólum II
הערות שוליים

↑  Hera Björk to Oslo, איגוד השידור האירופי, 6 בפברואר 2010, בדיקה אחרונה ב-8 באוקטובר 2017
↑  דניאל מדינה, Chile e Islandia triunfan en competencia del Festival de Viña, אורכב מהמקור ב-5 במרץ 2013, בדיקה אחרונה ב-8 באוקטובר 2017
↑  קריסטין קריסטינאס, ICELAND: MARÍA OLAFS REVEALS PINK DRESS, SELMA AS CHOREOGRAPHER, בדיקה אחרונה ב-8 באוקטובר 2017
↑  נריה גודמן, איסלנד: הרה ביורק זכתה בקדם האירוויזיון עם "Scared Of Heights" - אירוויזיון 2024, באתר EuroMix, ‏2024-03-02
| איסלנד איסלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Söngvakeppnin
| השתתפויות | 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | ICY • הלה מרגרט ארנדוטיר • סטפן הילמרסון • דניאל אוגוסט • סטיורנין • טפן הילמרסון ואיולפור כריסטיאנסון • הארט 2 הארט • אינגיביורג סטפנסדוטיר • סיגריור בינטינסדוטיר • בו הלדורסון • אנה מיול • פול אוסקר • סלמה ביורנסדוטיר • אוגוסט ותלמה • טו טריקי • בירגיטה האוקדל • יון יוסף סנייביינסון • סלמה ביורנסדוטיר • סילביה נייט • איריקור הוקסון • יורובאנד • יוהאנה • הרה ביורק • שוני'ז פרינדס • גרטה סלומה ויון יוסף סנייביינסון • אית'ור ינגי גונלחסון • פולאפונק • מריה אולפסדוטיר • גרטה סלמה • סוואלה ביורגווינסדוטיר • ארי אולפסון • הטארי • דאדי פרייר • דאדי פרייר • סיסטיר • טיליאו • הרה ביורק |  |
| שירי המדינה | "Gleðibankinn" • "Hægt og hljótt" • "Þú og þeir" • "Það sem enginn sér" • "Eitt lag enn" • "Draumur um Nínu" • "Nei eða já" • "Þá veistu svarið" • "Nætur" • "Núna" • "Sjúbídú" • "Minn hinsti dans" • "All Out of Luck" • "Tell Me!" • "Angel" • "Open Your Heart" • "Heaven" • "If I Had Your Love" • "Congratulations" • "Valentine Lost" • "This Is My Life" • "Is It True?" • "Je ne sais quoi" • "Coming Home" • "Never Forget" • "Ég á Líf" • "No Prejudice" • "Unbroken" • "Hear Them Calling" • "Paper" • "Our Choice" • "Hatrið mun sigra" • "Think About Things" • "10 Years" • "Með hækkandi sól" • "Power" • "Scared of Heights" |  |
| ערכים קשורים | RÚV |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איסלנד מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6161 4364  MusicBrainz: 19a151ce-f7fa-4bf5-9abe-18964992cfcb  VIAF: 3369152139983311100008   WorldCat (עם VIAF): 3369152139983311100008
הקורפוס התשיעי (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 בסיס האם:  אלטונה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  30 באוקטובר 1866 – 30 בספטמבר 1919 (52 שנים)
 מלחמות:  מלחמת צרפת–פרוסיה מלחמת העולם הראשונה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  44,000
 פיקוד
 מפקדים
הקורפוס התשיעי (בגרמנית: IX. Armee-Korps) היה קורפוס של הצבא הפרוסי. הקורפוס לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, ולאחריה הועבר לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-30 באוקטובר 1866 וכמפקדו מונה אדווין פון מנטויפל. מטה הקורפוס היה באלטונה, וחייליו גויסו מפרובינציית שלזוויג-הולשטיין, הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין והדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שטרליץ. במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה היה הקורפוס תחת פיקוד אלברכט גוסטב פון מנשטיין, ולחם בקרבות גרבלוט, אורליאן ולה מאן כחלק מהארמייה השנייה. במהלך התקופה שלאחר מכן, היה הקורפוס חלק מהארמייה השלישית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, היה פרדיננד פון קוואסט מפקד הקורפוס. הקורפוס הועבר לארמייה הראשונה של פון קלוק, וכלל את הדיוויזיות ה-17 וה-18. הקורפוס לחם במונס, לה קאטו, המארן והסום. הוא המשיך להילחם בחזית המערבית, וב-1918 השתתף בקרב אמיין ובמבצע גנייזנאו. הוא פורק עם סיום המלחמה בהפסד גרמני ופירוקו של הצבא הקיסרי.
מפקדים

גנרל חיל הפרשים אדווין פון מנטויפל (30 באוקטובר 1866 - 26 בינואר 1867)
גנרל חיל הרגלים אלברכט גוסטב פון מנשטיין (26 בינואר 1867 - 23 בספטמבר 1873)
גנרל חיל הרגלים הרמן פון טרצ'קוב (23 בספטמבר 1873 - 2 באוגוסט 1888)
גנרל חיל הרגלים פאול פון לזצ'ינסקי (2 באוגוסט 1888 - 2 בפברואר 1891)
גנרל חיל הפרשים אלפרד פון ולדרזה (2 בפברואר 1891 - 5 באפריל 1898)
גנרל חיל הפרשים רוברט פון מאסוב (5 באפריל 1898 - 29 באוקטובר 1903)
גנרל חיל הרגלים פרידריך פון בוק אונד פולאך (29 באוקטובר 1903 - 21 במאי 1907)
גנרל חיל הפרשים הרמן פון וייטינגוף (21 במאי 1907 - 12 באפריל 1910)
גנרל חיל הרגלים קרל פון פלטנברג (12 באפריל 1910 - 1 במרץ 1913)
גנרל חיל הרגלים פרדיננד פון קוואסט (1 במרץ 1913 - 24 בינואר 1917)
גנרל לוטננט הורסט ריטר אונד אדלר פון אטינגר (24 בינואר 1917 - 30 בספטמבר 1919)
הצאצא

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ה.פ. לאבקרפט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  אימה
 מקום התרחשות:  לונדון, אנגליה
 הוצאה
 הוצאה:  עלים
 תאריך הוצאה:  1938
הצאצא או היורש (באנגלית: The Descendant) הוא סיפור קצר מאת הסופר האמריקאי ה.פ. לאבקרפט אשר ככל הנראה נכתב ב-1927 ויצא לאור רק לאחר מותו, ב-1938, במגזין החובבני עלים (אנ') שהיה בבעלות הסופר רוברט ה. ברלו (אנ'). עלילתו מגוללת את תולדותיו של לורד נורתהאם, אדם זקן ומסתורי, אשר איבד את שפיותו לאחר שתעה עמוק מדי אל תוך עולם החלומות.
עלילה

העלילה נפתחת מפיו של מספר חסר שם, השוכב על מיטת חוליו בערש דווי, ומייחל שאבחנת רופאו תתגשם והוא אכן ימות במהרה. הוא מספר על אדם זקן המתגורר בלונדון, הנוהג לצרוח בכל פעם שפעמוני הכנסייה מצלצלים. אותו אדם חי בגפו יחד עם חתול אפור בפונדק של גריי.
חבריו של הזקן מעידים עליו כי חדרו מלא בספרי ילדים ואגדות, בהם הוא מנסה לאבד את עצמו לדעת, בכדי שלא יצטרך לחשוב, או להתעמת עם המציאות בכל דרך או צורה. הוא לן באותו פונדק מזה עשור לאחר שהתרחק מכל חבריו ועמיתיו, ואינו מוכן לדבר עם איש, עד שבאחד הימים מגיע לבית האורחים אדם בשם ויליאמס.
ויליאמס והזקן מתחברים במהרה, אך על אף ניסיונותיו הרבים, הוא אינו מצליח להביא אותו להיפתח בפניו, או לשוחח עמו על נושאים נסתרים כלשהם. מאוחר יותר הוא מגלה כי הזקן הוא לא אחר מאשר לורד נורתהאם, שעל טירתו בחופי יורקשייר שמע כל כך הרבה סיפורים מוזרים.
יום אחד מביא עמו ויליאמס עותק של הנקרונומיקון, הספר האפל אשר נכתב בידי הערבי המטורף עבדול אלהזרד, חזרה לבית האורחים. ויליאמס ידע על קיומו של הספר עוד מאז שהיה בן שש עשרה, ולמד כי נותרו בעולם רק חמישה עותקים ידועים. לאחר שרכש את אחד מהם בחנותו של רוכל יהודי, הוא לוקח אותו עמו לחדרו בניסיון לפענחו, אך משאינו מצליח פונה לחברו נורתהאם. הזקן, אשר באותה שעה יושב בחדרו ומשתעשע עם חתולו, מביט בכרך האפל רק לרגע, בטרם הוא מאבד את הכרתו.
כאשר הוא מתעורר מספר נורתהאם לויליאמס את סיפורו; הוא, הלכה למעשה, הברון התשעה-עשר בשושלת אשר שורשיה מגיעים לעבר הרחוק, עד לזמנים הקדם-סקסונים, ומקורם באדם בשם קנאוס גביניוס קפיטו, טריבון צבאי בלגיון האוגוסטיני השלישי, אשר היה מוצב באותה העת בלינדום שבבריטניה הרומית, וסולק מתפקידו לאחר שנתפס משתתף בטקסים משונים אשר לא היו מזוהים עם אף דת מוכרת.
גביניוס, כך סיפרו השמועות, נתקל במערה בצדו של צוק, בה נהגו להיפגש אנשים מוזרים, מהם חששו הבריטונים מאחר שהיו האחרונים אשר שרדו את שקיעתה של ארץ גדולה מהמערב, ממנה נותרו רק כמה איים עליהם נמצא מונומנט הסטונהנג'. האגדה מלמדת כי גביניוס בנה מבצר בלתי ניתן לחדירה מעל המערה, אשר השבטים המקומיים, ביניהם הסקסונים, הפיקטים, הדנים והנורמנים, לא הצליחו להחריב על אף כל מאמציהם. אדריכלות המבצר, כך מסופר, הזכירה את חומתו של אדריאנוס, ומאותה שושלת אף נולד מצביאו וחברו הטוב של הנסיך השחור, בנו של אדוארד השלישי.
נורתהאם שב להווה, ומספר כי מאז ילדותו נטה לשקוע בחלומות כאשר נרדם בחלקיה העתיקים של הטירה. לדבריו, הוא רכש את מנהגו להביט אחורה בזיכרונו על הסצנות הסוריאליסטיות והדפוסים המפוזרים אשר לא היו קיימים בשעות ערותו; במהרה הפך לחולם, ולא הצליח למצוא יותר סיפוק במציאות ובחיי היומיום. בנימה פסימית זו, הוא מסיים את הסיפור באומרו כי עדיין בוערת בו התקווה למצוא שער למעמקים החרוטים במחשבתו, אשר יקשרו את גורלו לכוכבי הרקיע, ולאינסוף שמעבר להם.
דמויות

המספר - מעט מאוד ידוע על האדם המספר את הסיפור, למעט שהוא כותב אותו על מיטתו, עליה, כך אומר לו רופאו, לשמחתו הרבה, הוא הולך למות בקרוב מאוד.
לורד נורתהאם - אדם זקן ומסתורי המתגורר בפונדק של גריי, בו הוא מתבודד בחדרו מזה עשור יחד עם החתול האפור שלו. הוא מעביר את מירב זמנו בקריאת ספרי אגדות, ונוטה לצרוח בכל פעם שהוא שומע את פעמוני הכנסייה מצלצלים. בעברו היה מלומד ידוע, ורכש את השכלתו בבית הספר הארו ובאוניברסיטת אוקספורד. אינו נוטה לשוחח עם הסובבים אותו, עד שהוא פוגש את ויליאמס, אשר בפניו הוא חושף כי הוא למעשה לורד נורתהאם מטירת יורקשייר, צאצא ישיר של הטריבון הרומאי קנאוס גביניוס קפיטו.
ויליאמס - אחד האורחים בפונדק של גריי, בו מתגורר גם לורד נורתהאם. בן עשרים ושלוש, מתואר בתור ”חולם”. בעל עניין רב בתורת הנסתר עוד מאז שהיה בן שש עשרה. מצליח לרכוש את אחד העותקים הבודדים של ספר הנקרונומיקון.
קנאוס גביניוס קפיטו - אחד מאבותיו של לורד נורתהאם, אשר פעל לפני מאות שנים בבריטניה הרומית כאיש צבא ידוע. איבד את תואריו ותפקידיו לאחר שנתפס מבצע טקסים אסורים, ובנה טירה ענקית מעל מערה סודית.
עולמו הספרותי של ה.פ. לאבקרפט

אף על פי שהצאצא הוא אחד מסיפוריו הקצרים ביותר של לאבקרפט, וייתכן שמלאכת כתיבתו מעולם לא נסתיימה, שהרי פורסם לאחר מותו של הסופר, ועלילתו תמה בנימה פתאומית מעט, או כזו אשר אינה מביאה בדיוק לתחושה של סגירת מעגל, עדיין עומדת על הפרק ההנחה כי לאבקרפט תכנן לייעד אותו למקום בעל חשיבות בעולמו הספרותי, שהרי הוא טומן בחובו מוטיבים רבים והקשרים לסיפורים אחרים.
התמה המרכזית בסיפור היא, ללא ספק, עולם החלומות, נושא כאוב החוזר על עצמו ביצירות רבות של לאבקרפט, בייחוד במפתח הכסף, סלפאיס ומשימת החלום של קאדאת' האבודה. לורד נורתהאם שוקע בדיכאון, משועמם מחיי היומיום החדגוניים שלו, וחש כמיהה עזה לשוב לחלומות ילדותו. נעשו מספר השוואות בין דמותו של רנדולף קרטר ממפתח הכסף לבין דמותו של נורתהאם, ככל הנראה בשל חיפושיהם המשותפים אחר אידיאלים של יופי, הנובעים מתוך רצונם לחזור לחלומותיהם.
נושא בולט נוסף הוא תורת הנסתר, בו משתמש לאבקראפט בדרך כלל כאמצעי הגורם לדמויותיו לאבד את עצמן לידי הטירוף או לידי המוות. אף על פי שאין יורדים לעומקו או מרחיבים עליו במיוחד, מופיע הנושא בסיפור בדמות הספר האפל, הנקרונומיקון, אשר נכתב בידי הערבי המשוגע עבדול אלהזרד, אותו רוכש ויליאמס ומנסה לפענחו. ספר זה מופיע לפחות בשבעה סיפורים אחרים של לאבקראפט. כמו כן נותרת על הפרק דמותו של המספר, המייחל למותו ההולך וקרב בשל סיבה שאינה ידועה.
בדרך כלל מתייחס לאבקרפט אל היקום הגדול והאינסופי בתור מושא פסימי ומרושע, ואף על פי שהוא מתאר אותו כמפחיד במשפט ”עולמנו הממשי הוא רק אטום בודד במרבד הקוסמי הרחב והמאיים כולו”, בהיכרותו של ויליאמס עם נורתהאם מציין לאבקרפט כי ”עם מעברו לבית האורחים העתיק הוא החל להרגיש תחושה מוזרה, מעין רוח קוסמית הנושבת על פניו, אשר הגיעה מהאדם הזקן והחכם אשר שהה בחדר הסמוך”.
לקראת סוף הסיפור, בתיאורו של נורתהאם את חיפושיו, הוא מספר כי ”פעם הגיע למדבר הערבי בחיפוש אחר עיר חסרת שם, אותה הכיר משמועות ששמע, אף על פי שאף איש חי מעולם לא חזה בה”; הדבר מזכיר את עיקר הסיפור הקצר העיר חסרת השם של לאבקרפט, בו הגיבור יוצא לחיפוש אחר עיר מסתורית הנמצאת בלב המדבר.
לאבקרפט היה ידוע בחיבתו הרבה לחתולים, ונטה להציג אותם בסיפוריו כבני לוויה נאמנים לדמויותיו, אשר לעיתים חילצו אותן מסכנות ואף הצילו את חייהן. לורד נורתהאם הוא מתבודד החי בגפו, למעט חתולו, המוזכר בסיפור הקצר שלוש פעמים, ונכתב כי בכל פעם שצרח למשמע פעמוני הכנסייה, נהג החתול האפור ”ליילל עמו באחדות עד שהד הצלצול האחרון פסק”.
דעות הגזעניות והאנטישמיות משויכות ללאבקרפט. ויליאמס רוכש את אחד העותקים האחרונים של הנקרונומיקון, ספר מרושע מטבעו, בחנות של רוכל יהודי, תמורת סכום זעום, בשוק קלייר (אנ'), שם קנה ”דברים מוזרים” עוד קודם לכן. הרוכל היהודי מתואר בשורה אחת, ”הלויט המחוספס חייך מבעד לסבך זקנו כאשר נמצאה התגלית הגדולה”.
ייתכן כי ההשראה לדמותו של נורתהאם נתקבלה, במידה מסוימת, מהסופרים לורד דאנסני (אנ') וארתור מאכן, אשר את כתיבתם לאבקרפט העריץ, שכן מאכן התגורר בפונדק גריי במשך כמה שנים, בדומה לנורתהאם בסיפור, ודנסאני היה הברון השמונה-עשר בשושלתו, בעוד נורתהאם היה התשעה-עשר.
לקריאה נוספת

| עברית | English |
| --- | --- |
ג'ושי, סונאנד טריאמבק; אי. שולץ, דייוויד; אנציקלופדיית ה.פ. לאבקרפט; הוצאת היפוקמפוס, 2004 (מסת"ב 978-0974878911): Joshi, Sunand Tryambak; E. Schultz, David; An H.P. Lovecraft Encyclopedia; Hippocampus Press, 2004 (ISBN 978-0974878911)
ספראג דה קמפ, לאון; לאבקרפט: ביוגרפיה; בארנס אנד נובל, ניו יורק, 1996 (מסת"ב 0-385-00578-4): Sprague De Camp, Lyon; Lovecraft: A Biography; Barnes & Noble, 1996 (ISBN 0-385-00578-4)
הערות שוליים

↑  ג'ושי, שולץ, 2004; עמוד 66; "ככל הנראה נכתב בשלהי שנת 1927".
↑  ג'ושי, שולץ, 2004; עמוד 66; "פורסם לראשונה במגזין עלים ב-1938, נאסף לראשונה בקובץ הספרותי מרגינליה".
↑  "דף מידע עבור הצאצא", אתר הארכיון של ה.פ. לאבקרפט; אורכב מהמקור ב-18 באפריל 2022.
↑  "הצאצא", מרכז המידע האינטרנטי עבור ספרות ספקולטיבית; אורכב מהמקור ב-18 באפריל 2022.
↑  ג'ושי, שולץ, 2004; עמוד 66; "סיפור מקוטע, כ-1500 מילים".
↑  ג'ושי, שולץ, 2004; עמוד 66; "נורתהאם, כמו רנדולף קרטר במפתח הכסף, פותח בחיפוש רחב אחר אידיאלים של יופי ודת, מה שאולי מציע כי הסיפור נכתב למעשה לאחר מפתח הכסף".
↑  לאבקרפט, דרלת, 1964; עמוד 389; "לאחר מכן הוא החל לחפש שוב בספרים, אותם עזב לראשונה כאשר איבד את חלומותיו, אך גם שם לא הצליח למצוא סיפוק או הגשמה".
↑  לאבקרפט, דרלת, 1965; עמוד 99; "אי שם במדבר הערבי נחה העיר חסרת השם".
↑  ספראג דה קמפ, 1996; עמוד 36; "כמו כן, היה לו חתול שחור אותו כינה 'ניגר-מן' (כושי), אליו היה מסור".
↑  ספראג דה קמפ, 1996; עמוד 5; "עד לשנים האחרונות בחייו, שנא לאבקרפט בני אדם על בסיס גזע, עד לרמת השיגעון. באופן כללי, הוא שנא את כל הזרים באשר הם, בייחוד מהגרים, וכינה אותם בשם 'שרצים דמויי חולדות אשר הגיעו מהגטו' או 'בני תערובת אוריינטלים בעלי פני חולדה ועיניים חרוזיות'. כאשר שהה בברוקלין וגילה שאחד משכניו היה סורי, הגיב לדבר כאילו מצא נחש פעמונים בחדר האמבטיה שלו".
↑  ג'ושי, שולץ, 2004; עמוד 66; "תיאורו של נורתהאם מעלה במחשבה את ארתור מאכן ולורד דנסאני, אם כי בצורה שטחית. נורתהאם מתגורר בפונדק של גריי, בו חי מאכן לאורך שנים רבות; כמו כן הוא הברון התשעה-עשר בשושלת אשר החלה בעבר הרחוק, בדיוק כמו שדנסאני היה הברון השמונה-עשר בשושלת שמקורה במאה השתים-עשרה".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: c5760207-4875-4ff5-9663-ed0dcea7f31a
הרמן ברנהרד לונדבורג

הרמן ברנהרד לונדבורג
הרמן ברנהרד לוּנדבּוֹרג (בשוודית: Herman Bernhard Lundborg‏; 7 באפריל 1868 – 9 במאי 1943) היה רופא שוודי שעסק בעיקר באאוגניקה וביישום דרכים "להשבחת" המין האנושי. הוא סיים את לימודיו ברפואה במכון קרולינסקה בשנת 1895, וקיבל את הדוקטורט שלו באוניברסיטת אופסלה בשנת 1903.[דרושה הבהרה] בשנה זו גם הוּכר שם כמומחה בתחומים פסיכיאטריה ונוירולוגיה, ובשנת 1915 גם כמומחה לביולוגיה גזעית.
לעבודת הדוקטורט שלו, חקר לונדבורג מקרה גנטי של אפילפסיה מיוקלונית מתקדמת שתוּארה לראשונה על ידי היינריך אונפריכט (Heinrich Unverricht) בשנת 1891. מלבד מתן דיווח על המחלה, הוא ביצע מעקב אחרי משפחה נשאית של המחלה, אחורה עד למאה ה-18, וזו נחשבה אנליזה ייחודית לאותה תקופה.‏ הוא הסיק שהמשפחה הידרדרה מבחינה גנטית בגלל "נישואים לא חכמים".‏ המחקר תואר כ"עניין היסטורי רב חשיבות בתחום הגנטיקה של האדם".‏ בחלוף השנים, נודע סוג זה של אפילפסיה כמחלת אונפריכט-לונדבורג.
לונדבורג היה מאוד שלילי בדעותיו כלפי העם היהודי, ומעורב מאוד באידאולוגיית ההיגיינה הגזעית.
בתחילת המאה ה-20, התפתח מאוד הרעיון לפיו אאוגניקה יכולה איכשהו לשפר את החברה בכללותה. בשנת 1922, הייתה שוודיה למדינה הראשונה בעולם שייסדה סוכנות ממשלתית לאאוגניקה – "מכון המדינה לביולוגיית הגזע", שלונדבורג מוּנה להיות בראשו. תחת הנהגתו, החל המכון לאסוף שפע של נתונים סטטיסטיים ותצלומים כדי למפות את הרכב הגזע והמוצא של כ-100,000 שוודים.‏ מחקר זה הפך מאוחר יותר לאחד מיסודות תוכנית השבחת הגזע של הממשלה השוודית, שבמסגרתה בוצעו עיקור מרצון ועיקור כפוי של אנשים עם מאפיינים גנטיים שליליים. התוכנית פעלה בשוודיה משנת 1935 ועד 1975.
הערות שוליים

1 2 3  Enersen, Ole Daniel. Biography of Herman Bernhard Lundborg. Who Named It?.
↑  Lundborg, H. B. (1903). "Die progressive Myoklonus-Epilepsie (Unverricht's Myoklonie)".
1 2  Johns Hopkins University. "Myoclonic epilepsy of Unverricht and Lundborg". NCBI.
↑  O'Mahony, Paul (9/1/2007). "Sweden's 'dark legacy' draws crowds to museum". thelocal.se news site.
↑  מאיר כרמון, שיגעון מחפש משמעות (מבוא הספר, עמוד 8), דיונון הוצאה לאור, תל אביב, 2013. גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר".‏
↑  "Final Statement in the Matter of Sterilisations Performed in Contravention of the Law" - Public Defender of Rights - Czech government, 29/12/2005 .
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272716905171  BIBSYS: 90585973  CiNii: DA11650482  GND: 121966704  ISNI: 0000 0000 8137 1129  LCCN: n87890947  NKC: mub2018999275  NLG: 212745  NTA: 085463167  SELIBR: 231090  SUDOC: 118902865  VcBA: 495/213349  VIAF: 57483128   WorldCat (עם VIAF): 57483128
הרלינג

ערך זה עוסק במשחק כדור קבוצתי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

משחק הרלינג
 מורשת תרבותית בלתי מוחשית הוכרזה על ידי אונסק"ו בשנת 2018
מחבט הרלי וכדור סליוטר
הרלינג (באנגלית: Hurling; באירית: Iománaíocht/Iomáint) הוא ענף ספורט קבוצתי בעל מקורות גאליים עתיקי יומין, בני לפחות 3,000 שנה, נתון כיום בפיקוח התאחדות האתלטיקה הגאלית (Gaelic Athletic Association). ההרלינג דומה בכמה היבטים לכדורגל גאלי, למשל במבנה המגרש והשערים ובמספר השחקנים (15 בכל קבוצה) וכמו כן הענפים חולקים טרמינולוגיה משותפת רבה. משחק דומה להרלינג המיועד לנשים נקרא קמוגי (camogie). מקורותיו של המשחק משותפים גם לענף השינטי, אותו משחקים בעיקר בסקוטלנד.
מהלך המשחק

כל שחקן במשחק מצויד במעין מחבט עץ מעוקל הקרוי "הרלי" (hurley). מטרת כל קבוצה לחבוט בכדור קטן המכונה "סליוטר" (sliotar) באמצעות המחבט, לכיוון שער הקבוצה היריבה. אם הכדור עובר בין קורות השער אך עולה מעל המשקוף הקבוצה זוכה בנקודה, ואם הכדור עובר בין הקורות ומתחת למשקוף, כלומר נכנס אל השער שעליו שומר שוער הקבוצה היריבה (המצויד גם הוא במחבט הרלי, שקצהו המעוקל גדול פי שניים מזה של המחבט הסטנדרטי), הקבוצה זוכה בשער, השקול לשלוש נקודות. את הסליוטר ניתן לתפוס ביד, אך לא ניתן להתקדם בצורה זו מעבר לארבעה צעדים. חבטה בסליוטר מותרת הן כאשר הכדור נמצא על הקרקע והן כשהוא עודו באוויר. ניתן גם לבעוט בסליוטר או לחבוט בו בכף יד פתוחה לצורך מסירה לטווח קצר (hand pass). שחקן שרוצה להתקדם מעל ארבעה צעדים כשהכדור בידו, צריך להקפיץ או לייצב את הכדור על קצה מחבט ההרלי. עם זאת, לשחקן המחזיק בכדור מותר לגעת בו ביד רק פעמיים במשך החזקתו.
משחקי הרלינג נערכים ברחבי העולם, והוא משחק נפוץ בקרב הפזורה האירית בממלכה המאוחדת, בצפון אמריקה, באירופה, באוסטרליה, בניו זילנד, בדרום אפריקה ובארגנטינה.
הערות שוליים

↑  Pitch Man, באתר פורבס, 23 באפריל 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533751605171  GND: 7538949-6  LCCN: sh85063179 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורט. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הרמן גייר

| --- | --- |

הרמן גייר
 לידה:  7 ביולי 1882 שטוטגרט, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 התאבד:  10 באפריל 1946 (בגיל 63) וילדזה, גרמניה בשלטון בעלות הברית 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1900–1943 (כ־43 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס ה-5   מפקד הקורפוס ה-9
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
הרמן גייר (בגרמנית: Hermann Geyer;‏ 7 ביולי 1882 – 10 באפריל 1946) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

גייר נולד ב-7 ביולי 1882 בשטוטגרט, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1900 התגייס גייר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-119 (וירטמברג ה-1 - המלכה אולגה). ב-2 באוגוסט 1914 הועלה גייר לדרגת האופטמן, ובמהלך מלחמת העולם הראשונה שירת כקצין מטה ביחידות שונות. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף גייר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1927 מונה גייר למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-13, וב-1 באוקטובר 1928 הועלה גייר לדרגת אוברסט לוטננט. ב-1 בפברואר 1930 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 בפברואר 1931 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-17. ב-1 בדצמבר 1932 הועלה לדרגת גנרל מיור, וב-1 בפברואר 1933 מונה לראש מטה קבוצת הארמייה השנייה. ב-1 בינואר 1934 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, וב-1 באוגוסט 1934 מונה למפקד הקורפוס ה-5. ב-1 באוגוסט 1936 הועלה גייר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-25 באוגוסט 1939 מונה למפקד הקורפוס ה-9.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה מונה גייר למפקד הקורפוס ה-9, ופיקד עליו בחזית המערבית כחלק מהארמייה הראשונה. במהלך המערכה על צרפת לחם הקורפוס שבפיקודו בתחילה כחלק מהארמייה השישית במסגרת קבוצת ארמיות B, ולאחר מכן לחם הקורפוס במהלך מבצע אדום כחלק מהארמייה השנייה במסגרת קבוצת ארמיות A, וב-25 ביוני 1940 קיבל גייר על פעולותיו את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. במהלך מבצע ברברוסה לחם הקורפוס שבפיקודו כחלק מהארמייה הרביעית, והשתתף בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה, וב-31 בדצמבר 1941 פרש גייר מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-31 בדצמבר 1943 פרש גייר מהצבא, וב-10 באפריל 1946 התאבד בעקבות תבוסת גרמניה במלחמה.
התנזרות ממין

טבעות טוהר (Purity rings) אותה נוהגים לענוד בארצות הברית צעירים כחלק מהצהרתם על כך שהם מחויבים להתנזרות ממין עד החתונה
התנזרות ממין או איפוק מיני היא הפרקטיקה של הימנעות מפעילות מינית. הסיבות לכך יכולות להיות רפואיות (לדוגמה, הרצון להימנע מלחלות במחלות מין), פסיכולוגיות, משפטיות, חברתיות, פיננסיות, פילוסופיות, מוסריות או דתיות. א-מיניות שונה מהתנזרות ממין. התנזרות ממין עד הנישואים היא דרישה שקיימת בחברות ובמדינות מסוימות בעולם, על סמך הנורמות החברתיות והחוקים שקיימים באותן החברות/מדינות.
התנזרות ממין עשויה להיות מרצון (כאשר אדם בוחר שלא לעסוק בפעילות מינית עקב סיבות מוסריות, דתיות, פילוסופיות וכו'), תוצאה לא רצונית של נסיבות חברתיות (כאשר לא ניתן למצוא בני זוג), או כתוצאה מהקפדה על החוקים המקומיים (למשל במדינות בהן פעילות מינית מחוץ לנישואין אינה חוקית, בבתי כלא, וכו').
רוב הדתות מתירות קיום יחסי מין אך ורק במסגרת הנישואים, והתנזרות ממין היא הנורמה למי שאינו נשוי. קיום יחסי מין מחוץ לנישואים נחשב לזנות או ניאוף.
בנצרות הקתולית כמרים מחויבים בהתנזרות ממין. חובה זו נקבעה במאה השביעית, וכלליה הפכו קפדניים יותר, לפחות כלפי חוץ, אחרי הקונטרה-רפורמציה.
ראו גם

אוננות
אהבה אפלטונית
הרמן גראסמן

| --- | --- |

 לידה:  15 באפריל 1809 שצ'צ'ין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  26 בספטמבר 1877 (בגיל 68) שצ'צ'ין, ממלכת פרוסיה 
 ענף מדעי:  בלשנות, פיזיקה, מתמטיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת האלה-ויטנברג 
 הערות:  על שמו חוק גראסמן בבלשנות ובפיזיקה
 תרומות עיקריות
 פיתוח תורת הוקטורים והטנזורים, גילוי חוקים בבלשנות ובאופטיקה
 
הרמן גינתר גראסמן (בגרמנית: Hermann Günther Graßmann; ‏15 באפריל 1809 - 26 בספטמבר 1877) היה איש אשכולות גרמני. בתקופתו היה ידוע בעיקר בשל מחקריו בתחום הבלשנות, אך כיום הוא מוערך בשל מחקריו בתחום המתמטיקה. גראסמן עסק גם בפיזיקה, בהומניזם והיה גם מוציא לאור. בין היתר, הוא ידוע בשל פיתוח תורת הוקטורים והטנזורים.
חייו

גראסמן נולד וחי רוב חייו בעיר שטטין (כיום שצ'צ'ין שבפולין), אחד מ-12 ילדיו של יוסטוס גינתר גראסמן, כומר ומחנך שלימד מתמטיקה ופיזיקה בגימנסיה של שטטין (שבה למד גם בנו). האב היה בעצמו בוגר אוניברסיטת האלה ולימד גם בפיז'יצה. הוא חיבר מספר ספרי לימוד בתחום המתמטיקה לבתי ספר וב-1835 אף הקים אגודה פיזיקלית. פעילות זו של האב השפיעה על דרכו המדעית של הבן. עם זאת, הרמן גראסמן לא הפגין הצטיינות יתרה בצעירותו. הוא התקבל לאוניברסיטת ברלין ב-1827 ולמד שם תאולוגיה, בין היתר בהשפעת הפייטיזם על משפחתו. אחד ממרציו באותה תקופה היה פרידריך שליירמאכר. הוא לקח גם קורסים בלימודים קלאסיים, פילוסופיה וספרות. ככל הנראה, לא לקח קורסים מתחומי המתמטיקה והפיזיקה.
ראו גם

משתני גרסמן
יריעת גרסמן
נוסחת גרסמן