stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן מודי
ביוגרפיה

מודי נולד בליטל רוק, ארקנסו שבארצות הברית. היה ידוע כ"מטאל-הד" (חובב רוק כבד/מושבע). הוא לימד את עצמו נגינה על קלידים, גיטרה, גיטרת בס, פסנתר ותופים ועבודה עם תוכנות מוזיקה.
באוקטובר 2003 עזב מודי את אוונסנס במפתיע, לילה לפני קונצרט כחלק מסיבוב ההופעות האירופאי לקידום האלבום Fallen, בשל חילוקי דעות עם הסולנית איימי לי סביב גישתם המוזיקלית, מערכת יחסים אלימה ועקב בעיות רפואיות: התמכרות לאלכוהול ולסמים, והפרעה דו-קוטבית ממנה סבל.
לאחר אוונסנס, הוציא מודי אלבום סולו הנקרא "Can't Regret What You Don't Remember" (מתוכו השיר "10/22" שנכתב בהשראת ליל הפרידה מלי וההרכב) ומשמש כמפיק מוזיקלי להפקות קולנועיות ולאמני מטאל ופופ שונים בתעשייה האמריקאית.
בשנת 2009, שיתף מודי פעולה עם לזי הייל סולנית להקה Halestorm בכתיבת השיר innocence מאלבום הבכורה של הלהקה.
בהמשך שנה זאת, הקים עם שניים מחברי העבר של אוונסנס, רוקי גריי וג'ון לקמפוט את הלהקה We Are The Fallen, ששמה נגזר מFallen, אלבום האולפן הראשון של אוונסנס.
חברי הלהקה הנוספים הם קרלי סמית'סון (סולנית) ומרטי אובריאן (גיטרת קצב). הלהקה ספגה ביקורת קשה על המוזיקה שלהם בטענה שהם מנסים לחקות את אוונסנס. ובנוסף, בין קרלי, סולנית הלהקה, לאיימי לי סולנית להקת אוונסנס, יש דמיון חיצוני מאוד ברור.
אנטי-סמכותנות

אנטי-סמכותנות במובנה הצר היא התנגדות למשטר סמכותני, כלומר התנגדות לסוג משטר המתאפיין בפיקוח חברתי הדוק וציפייה מצד האוכלוסייה לציות למשטר, תוך שימוש לעיתים קרובות באמצעי דיכוי כמו עידוד אלימות משטרתית והוצאה להורג ללא משפט. במובן הרחב יותר היא התנגדות לכל סוג של סמכות (שלטון, בית ספר, סמכות דתית וכו') ולכן המושג משמש כיום לעיתים קרובות כמושג נרדף לאנרכיזם, מתוך תפיסה כי לאף סמכות אנושית אין זכות לשלוט באזרח ובחברה.
הלכה למעשה

מחשבה חופשית היא גישה פילוסופית הרואה באדם בעל סמכות לקבוע בעצמו את תפיסת עולמו בלא התבססות על סמכות כלשהי כמו שלטון או ממסד דתי אלא על בסיס היגיון, אמפיריציזם והתנסות אישית.
פנייה אל הסמכות (בלטינית: auctoritate ab argumentum) היא צורת טענה נפוצה המובילה לכשל לוגי כאשר נעשית בצורה שגויה. בשימוש לא לא נכון, הפנייה לסמכות היא צורה של טיעון המנסה לבסס סילוגיזם סטטיסטי, מסקנה המבוססת על שתי הנחות יסוד המוסברות בצורה לא מוחלטת. הפנייה לסמכות מבוססת על הסילוגיזם הסטטיסטי הבא:
הנחה 1: א' הוא בר-סמכא בנושא מסוים
הנחה 2: א' מעלה טענה על הנושא
מסקנה: הטיעון ש-א' העלה נכון
שימושים שגויים של טענת הפנייה לסמכות כוללים כל שימוש של הטענה בתור טענה להוכחה לוגית בוויכוח כדי לבטל הוכחות אחרות ולנסות לשכנע את הטוען להתיישר עם עמדת גוף בעל הסמכות. הטיעון מתבסס על ההנחה כי גופי סמכותי טועה פחות מהדיוט בתחום תוך התעלמות מכך שגם גופים בעלי סמכות יכולים לטעות ולפסוק לא נכון בעקבות נפילה לטעות, הטעיה, חוסר יושר ובעיות אחרות. על כן, טיעון הפנייה לסמכות אינו טיעון אמין וחזק כדי לבסס מסקנות ולפיכך הוגים אנטי-סמכותניים טוענים כי אינו יכול להוות מקור להסתמכות על גופים סמכותניים.
הוגים אנטי-סמכותניים רבים לא מסבירים את אנטי-סמכותנות בתור טענה השוללת את אמינות הגופים הסמכותניים אלא בתור תנועה האומרת כי אין סמכות כוללת וקבועה הסמוכה לקבל החלטות בענייני העולם. תפיסה זו נובעת מהאמונה כי על מנת לקבל החלטה אדם צריך לשמוע תפיסות עולם ממומחים רבים ומתחומים שונים ומאחר שאין אדם או גוף המסוגל להחזיק את כל הידע בעולם במוחו לא יכולה להיות סמכות בלעדית לקבלת החלטות.
לאחר מלחמת העולם השנייה החלה התחזקות של תנועות אנטי-סמכותנות, בין היתר בשל חוסר האמון בממסד, שהמשטרים הפשיסטים הותירו בציבור, וכן בשל החשש ממלחמת עולם שלישית בעקבות התחמשות המעצמות במלחמה הקרה. אנטי-סמכותנות גם נקשרת עם תרבויות נגד שונות במערב במאה ה-20, כמו דור הביט בשנות ה-50, ילדי הפרחים בשנות ה-60 ותרבות הפאנק בשנות ה-70.
ראו גם

סרבנות
מרי אזרחי
פעולה אנטי-פשיסטית
אנדרו קיהו

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1872 טקומסה (אנ'), מישיגן, ארצות הברית
 התאבד:  18 במאי 1927 (בגיל 55) באת' (אנ'), מישיגן, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 מקום קבורה:  הר רסט, סנט ג'ונס (אנ'), מישיגן
 ידוע בשל:  הטבח בבית הספר באת' (אנ')
 השכלה:  בית הספר התיכוני בטקומסה קולג' טקומסה
 מקצוע:  חשמלאי חוואי נאמן הנהלת בית הספר באת' גזבר בית הספר באת' לבלר בית הספר באת'
 השקפה דתית:  נצרות קתולית
 בת זוג:  אלן אגנס "נלי" פרייס
אנדרו פיליפ קיהו (באנגלית: Andrew Philip Kehoe;‏ 1 בפברואר 1872 – 18 במאי 1927) היה רוצח המוני אמריקאי אשר ביצע את הטבח בבית הספר באת' (אנ') בו נרצחו כ-44 בני אדם, מתוכם 38 ילדים ו-6 מבוגרים, ונפצעו כ-58 נוספים. קיהו התאבד מאוחר יותר לאחר שירה בדינמיט שהניח בתוך רכבו, אשר גרם לפיצוץ שהוביל למותם של קורבנות נוספים. מספר ימים קודם לכן רצח את אשתו, ובאותו הבוקר החריב את ביתו וחוותו בעזרת חומרי נפץ.
ביוגרפיה

קיהו נולד בטקומסה (אנ'), מישיגן, אחד הצעירים מבין שלושה עשר ילדיהם של פיליפ קיהו (1833–1915) ומארי מקגוברן קיהו (1835–1890); רכש את השכלתו בבית הספר התיכוני בטקומסה, וכן בקולג' של מישיגן, אשר מאוחר יותר הפך לאוניברסיטה המדינית של מישיגן, בו למד הנדסת חשמל. במוסד הלימודי הכיר את אשתו לעתיד, אלן אגנס "נלי" פרייס, אשר הגיעה ממשפחה אמידה מלאנסינג.
בתום לימודיו עבר לגור בסנט לואיס, שם עבד לאורך מספר שנים בתור חשמלאי. במהלך אותה תקופה, ב-1911, ספג פציעת ראש חמורה לאחר שנפל, ושקע בתרדמת למשך מספר שבועות.
לאחר שהחלים מפציעתו שב לגור עם הוריו. אמו נפטרה במהלך היעדרותו, ואביו התחתן עם אישה בשם פרנסס וילדר, אותה קיהו שנא. ב-17 בספטמבר 1911 נפצעה וילדר באופן אנוש לאחר שהתנור בביתם התפוצץ כאשר ניסתה להדליק אותו. הדלק נספג בבגדיה והיא התלקחה במהרה. קיהו שפך עליה דלי מים, אך לא הצליח לכבות את הלהבות בשל השמן הרב שהיה מצוי עליה. מאוחר יותר מתה פרנסס מפצעיה, ומספר האשמות הועלו כי נעשתה חבלה כלשהי בתנור.
עם שובו למישיגן, נישא קיהו ב-1912 לנלי פרייס. כעבור שבע שנים רכש הזוג חווה בגודל של כ-185 אקרים סמוך לכפר באת' (אנ'), מדודתה של נלי, במחיר של 12 אלף דולרים (השווים בערכם ל-337 אלף דולרים ב-2021); קיהו שילם חצי מהסכום בכסף מזומן אשר היה ברשותו, ואת השארית דרך משכנתה שלקח.
שכניו של קיהו תיארו אותו בתור אדם אינטליגנטי ביותר, אשר התעצבן בקלות, וגילה חוסר סבלנות כלפי אלו שלא הסכימו עמו. כמו כן סיפרו עליו כי היה מסודר, התלבש בקפדנות, ולעיתים החליף את בגדיו במהלך היום, או בכל פעם שהתלכלכו, גם אם מעט. עדויות אחרות טענו שהתאכזר לבעלי החיים שבחוותו, הזכירו כי במקרה מסוים הרג את אחד מסוסיו לאחר שלא עשה כרצונו, ואף ירה למוות בכלב של שכנו לאחר שנכנס לשטחו ונבח בצורה רועשת מדי.
קיהו ניחן בחוש טכני מולד, אף על פי שלא היה חוואי מוצלח במיוחד. אחד משכניו, מ. ג'. מונטי אלסוורת', סיפר כי מעולם לא התנהל בעבודתו כדרכי החוואים האחרים, ותמיד ניסה לעשות הכל בעזרת הטרקטור שלו. ”הוא כל הזמן ניסה לעבוד בשיטות חדשות, ובמקרה אחד חיבר שתי מקצרות אל הטרקטור שלו. השיטה הזו לא עבדה כראוי, ולעיתים נהג פשוט לעזוב הכל ולהשאיר את החציר במקומו”.
בית משפחת קיהו לפני ההרס.
בית משפחת קיהו לאחר ההרס.
משפחתם נהגה להשתתף בטקסי הכנסייה הקתולית שבכפר באת', אולם לאחר שסירב קיהו להמשיך לשלם את דמי החברות שנגבו מהמתפללים, הפסיק לבוא למקום, ואסר על אשתו להגיע גם.
אנליזות מתקדמות ושיטות פרופילאות מודרניות מציעות כי ייתכן שקיהו היה למעשה ”גּוֹבֶה של אי-צדק”, כלומר אדם הזוכר היטב את כל הנעשה לו, ושומר טינה על כך לאורך זמן רב. בעוד שאנשים רבים מחזיקים ברגשות שליליים שונים, הדבר עשוי להפוך למסוכן כאשר אינדיבידואל מציב את עצמו בדמות הקורבן, ולבסוף מתפרץ.
הטבח בבית הספר באת' > רקע

קיהו היה ידוע בחסכנותו הקפדנית, ונבחר לשמש בתור נאמן חבר המנהלים של בית הספר באת', ומאוחר יותר כגזבר. במהלך מינויו, ניסה להוביל לגביית מיסים נמוכה יותר, ולעיתים תכופות נאלץ להילחם בחברי הנהלה אחרים, ולהצביע נגד הצעותיהם כאשר רצונותיו לא התממשו. הוא נהג להאשים באופן חוזר ונשנה את אמורי הואיק, אחד המפקחים, ברשלנות כלכלית ובהתנהלות כושלת.
במסגרת עבודתו בחבר, מונה קיהו לתפקיד לבלר בית הספר ב-1925 למשך תקופה קצרה. בבחירות שנערכו ב-5 באפריל 1926 לא זכתה מועמדותו במינוי חוזר, תבוסה שהציתה כעס רב בלבו. שכנו, אלסוורת', שיער כי התחיל לתכנן את ”נקמתו הרצחנית” בערך באותה העת. שכן אחר, מקמולן, הבחין שקיהו הפסיק לעבוד לחלוטין בחוותו לאורך השנה שקדמה לטבח, וחשב לעצמו כי אולי תכנן להתאבד.
לאורך אותן שנים, סבלה אשתו, נלי, משחפת כרונית, בתקופה בה טרם התגלתה תרופה למחלה, והיא נאלצה לבקר בבית החולים לעיתים קרובות. עד לביצוע הטבח בבית הספר, חדל קיהו לשלם את חובות הביטוח והמשכנתה של המשפחה, ונושיו החלו לפתוח בהליכי עיקול כנגד החווה.
הטבח בבית הספר באת' > הרציחות

הטבח בבית הספר באת' הוא השם הכללי שניתן לסדרת אירועי הרצח והחבלה שביצע קיהו ב-18 במאי 1927, בבאת', מישיגן, אשר במהלכם נהרגו כ-45 אנשים, עם קיהו ביניהם, ונפצעו כ-58 נוספים. מרבית הקורבנות היו ילדים בכיתות ב' עד ו' בטווח הגילאים 7–12, אשר למדו בבית הספר המאוחד באת' (אנ'). אירוע זה נחשב לטבח בית הספר הקטלני ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית.
קיהו רצח את אשתו לאחר ששבה מבית החולים, קודם לטבח, בין ה-16 ל-18 במאי, והעביר את גופתה לאחד ממבני החווה. בשעה 08:45 בבוקר, ב-18 במאי, הצית את חומרי הנפץ שחיבר לביתו ולמשק, וגרם לפיצוץ רב מידות בכל שטח המקום. מספר שכנים הגיעו במהרה בניסיון לכבות את השריפה. קיהו נראה עוזב את המקום בטנדר הפורד שלו, ואף עצר לומר לכבאים כי עליהם להגיע אל בית הספר במהרה, בטרם נסע.
בערך באותו הזמן התפוצצו חומרי הנפץ שהניח בבית הספר באת' לאורך החודשים הקודמים, אשר הכילו מאות קילוגרמים של דינמיט ופירוטול (אנ'); הפיצוץ באגף הצפוני הוביל למותם של תלמידים ומורים רבים, אולם פצצה נוספת במשקל של כ-230 קילוגרמים אשר הונחה באגף הדרומי לא התפוצצה כמתוכנן, כך שחלק קטן מבית הספר נותר שלם.
קיהו הגיע לבית הספר כשעה וחצי לאחר הפיצוץ הראשון. הוא נתקל באחד מחברי ההנהלה, הואיק, וקרא לו לגשת למכוניתו. השניים נראו נאבקים על אחד הרובים שהיו ברכב, בטרם הצית קיהו דינמיט נוסף וגרם לפיצוץ עז אשר הרג את שניהם, יחד עם מספר עוברי אורח, ביניהם ילד ששרד את הפיצוץ בבית הספר.
בתום הטבח, מצאו חוקרי המשטרה שלט מעץ על גדר החווה של קיהו עליו נכתב, ”פושעים הופכים להיות מי שהם, לא נולדים כך”; אחת מאחיותיו נטלה את שאריות גופתו וטמנה אותם בקבורה, ללא הלווייה, בקבר לא מסומן בהר רסט, סנט ג'ונס (אנ'), מישיגן. משפחת פרייס קברה את גופתה של בתם בלאנסינג, תחת שם נעוריה.
לקריאה נוספת

| עברית | English |
| --- | --- |
ג'. אלסוורת', מונטי; הטבח בבית הספר באת'; הוצאת ועדת המוזיאון של בית הספר באת', 1927.: J. Ellsworth, Monty; The Bath School Disaster; Bath School Museum Committee, 1927.
פרקר, גרנט; מיידיי: היסטוריה של שואה בכפר; הוצאת פרקר, לוס אנג'לס, קליפורניה, 1980 (מסת"ב 978-0-9604958-0-1): Parker, Grant; Mayday: History Of A Village Holocaust; Parker Press, Los Angeles, California, 1980 (ISBN 978-0-9604958-0-1)
מאיו, מייק; רצח אמריקאי: פושעים, פשע, והתקשורת; הוצאת דיו נראה, דטרויט, מישיגן, 2008 (מסת"ב 978-1-57859-191-6): Mayo, Mike; American Murder: Criminals, Crime, And The Media; Visible Ink Press, Detroit, Michigan, 2008 (ISBN 978-1-57859-191-6)
ברנשטיין, ארני; טבח באת': ההפצצה הראשונה של בית ספר באמריקה; הוצאת האוניברסיטה של מישיגן, אן ארבור, מישיגן, 2009 (מסת"ב 978-0-472-11606-5): Bernstein, Arnie; Bath Massacre: America's First School Bombing; University Of Michigan Press, An Arbor, Michigan, 2009 (ISBN 978-0-472-11606-5)
בורקר, קולין; זה קרה במישיגן: אירועים יוצאי דופן שעיצבו את ההיסטוריה; גלוב פיקוט, גילפורד, קונטיקט, 2011 (מסת"ב 978-0-7627-6754-0): Burcar, Colleen; It Happened In Michigan: Remarkable Events That Shaped History; Globe Pequot, Guilford, Connecticut, 2011 (ISBN 978-0-7627-6754-0)
בורמזי (חתול)

| --- | --- |

 ארץ מוצא:  בורמה
 מיון
 משפחה:  חתוליים
 מין:  חתול בר וחתול בנגלי
בורמזי הוא גזע של חתול הבית שמקורו במזרח אסיה.
היסטוריה

ישנה סברה כי חתולים אלו שמרו על המקדשים הבודהיסטים בבורמה העתיקה.[דרוש מקור] הבודהיסטים האמינו כי חתולים אלו משמשים תחנות מעבר לנשמות של מתים ושהם מגנים על בעליהם מפני הרוע.
מאמינים כי הבורמזיים הם צאצאיהם של החתולים החומים שהוחזקו בארמונות ומקדשים בבורמה העתיקה (כיום מיאנמר).
בשנת 1930 רכש ד"ר ג'וזף טומפסון מסן-פרנסיסקו גורת חתולים חומה מבורמה וקרא לה וונג מאו. כאשר וונג מאו גדלה, מצאו כי היא הכלאה של סיאמי עם גזע חדש, כהה פרווה.
באמצעות תוכנית גידול בררנית שכללה חתולים סיאמיים, הצליחו לבודד את הגזע החדש וניתן לו השם "בורמזי" הודות למוצאה של וונג מאו.
מזג

חתול אינטליגנטי מאוד, שופע חיבה, חברותי וקשור מאוד לבני המשפחה. אנרגטי, אוהב מאוד לשחק וטוב עם ילדים, ובעלי חיים אחרים. בעל קול עמוק ורועם, ולא מהסס להשמיע אותו.
מבנה

בעל עיניים גדולות ועגולות. מבנה גוף שרירי, עם משקל גדול ביחס לממדי גופו. הפרווה קצרה ודלילה יחסית וצבעה חום, שחור פלטינה ודבש.
בריאות

הגזע לא סובל ממאגר גנים מצומצם, ולרוב הוא חסון ובריא. עלולה להופיע בעיה בקרנית - חתיכת עור ושערות שמחוברות לקרנית, בדרך כלל ליד זווית העין - שניתן לטפל בה באמצעות ניתוח.
בן מוטלסון

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1926 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  13 במאי 2022 (בגיל 95) קופנהגן, דנמרק 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, דנמרק
 מקום קבורה:  בית הקברות אסיסטנס 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת פרדו  Lyons Township High School 
 מנחה לדוקטורט:  ג'וליאן שווינגר 
 מוסדות:  המכון הנורדי לפיזיקה תאורטית 
 פרסים והוקרה:  Ole Rømer Medal (1976)  מדליית ג'ון פרייס ות'ריל (1974)  פרס נובל לפיזיקה (1975)  עמית האקדמיה למדעים של בנגלדש  פרס אטומס פור פיס 
 תרומות עיקריות
 מחקריו על הגאומטריה הלא-כדורית של גרעין האטום
 
פרופ' בנימין רוי מוטלסון (באנגלית ובדנית: Ben Roy Mottelson;‏ 9 ביולי 1926 – 13 במאי 2022) היה פיזיקאי אמריקאי-דני יהודי שעסק בפיזיקה גרעינית. בשנת 1975 זכה בפרס נובל לפיזיקה על מחקריו בנושא הגאומטריה הלא-כדורית של גרעין האטום.
קורות חיים

מוטלסון נולד בשיקגו, לג'ורג'יה וגודמן מוטלסון. לאביו היה תואר ראשון בהנדסה. מוטלסון למד בתיכון ליונס טאונשיפ בלגראנג', אילינוי. הוא סיים את התיכון במהלך מלחמת העולם השנייה, ונשלח על ידי הצי האמריקני ללימודים באוניברסיטת פרדו כחלק מתוכנית להכשרת קצינים (V12) ובסוף שנת 1947 רכש בה תואר ראשון. ב-1950 קיבל מוטלסון תואר דוקטור בפיזיקה גרעינית מאוניברסיטת הרווארד, כאשר המנחה שלו היה פרופסור ג'וליאן שווינגר.
ב-1950–1951 פיתחו ג'יימס ריינווטר ואגה בוהר מודלים של גרעין האטום, שהתחשבו לראשונה בהתנהגותם של נוקליאונים בודדים. מודלים אלו, שהיו מורכבים יותר ממודל הטיפה של הגרעין שלפיו אפקטיבית אין לגרעין מבנה פנימי כלשהו, היו המודלים הראשונים שיכלו להסביר מספר מאפיינים של הגרעין, כגון הפיזור הלא-כדורי של המטען החשמלי בגרעיני אטומים מסוימים. מוטלסון פעל יחד עם אגה בוהר בהשוואת המודלים התאורטיים לתוצאות ניסיוניות. ב-1952–1953 פרסמו שלושה פרסומים שהראו רמת תיאום גבוהה בין התאוריה לפרקטיקה הניסויית - למשל הם הראו כי ניתן לתאר את רמות האנרגיה של גרעינים מסוימים בעזרת ספקטרום סיבוב (rotation spectrum). עבודה זו הביאה לביצוע ניסויים חדשים, להמשך פיתוח המודלים התאורטיים וללימודים עיוניים הקשורים בהם.
ריינווטר, בוהר ומוטלסון זכו יחדיו בשנת 1975 בפרס נובל לפיזיקה "על גילוי הקשר בין התנועה הכוללת של הגרעינים לבין תנועת החלקיקים הבודדים בגרעין האטום, ועל פיתוח התאוריה של מבנה גרעין האטום בהתבסס על קשר זה".
בוהר ומוטלסון המשיכו לעבוד יחד, ופרסמו יחד מונוגרפיה בת שני כרכים בשם "Nuclear Structuce" (מבנה הגרעין). הכרך הראשון, "Single-Particle Motion" (תנועת חלקיק בודד), פורסם ב-1969, והכרך השני, "Nuclear Deformations" ("שינויי מבנה בגרעין"), פורסם ב-1975.
מוטלסון היה חבר במועצת נותני החסות של ביטאון מדעני האטום.
ב-1948 נשא מוטלסון לאישה את ננסי ג'יין רינו, ולהם שלושה ילדים: מלקולם גרהם (1950), דניאל ג'ון (1953) ומרתה (1954).
נפטר ב-13 במאי 2022.
ביאטה קלרספלד

| --- | --- |

ביאטה קלרספלד, 2015
 לידה:  13 בפברואר 1939 (בת 85) ברלין, גרמניה הנאצית 
 שם לידה:  Beate Auguste Künzel 
 מדינה:  צרפת צרפת
 מעסיק:  תנועת נוער גרמנית-צרפתית 
 בן או בת זוג:  סרז' קלרספלד 
 צאצאים:  ארנו קלרספלד, לידה קלרספלד 
 פרסים והוקרה:  מפקדת בלגיון הכבוד (1 בינואר 2014)  קצינה בלגיון הכבוד (6 באפריל 2007)  אבירה בלגיון הצרפתי (2 באוקטובר 1984)  קצין בכיר של מסדר ההצטיינות הלאומי (19 במאי 2018)  מפקדת במסדר ההצטיינות הלאומי (9 בנובמבר 2011)  צלב המפקד במסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (20 ביולי 2015, 2015)  קצין גבוה בלגיון הכבוד (13 ביולי 2022) 
 
ביאטה קלרספלד (בגרמנית: Beate Klarsfeld‏; נולדה ב-13 בפברואר 1939) היא עיתונאית גרמנייה-צרפתייה שנודעה במאבקה לחשיפתם והענשתם של פושעי מלחמה נאצים.
ביחד עם בעלה סרז' קלרספלד הצליחה ביאטה קלרספלד לגלות בעזרת תיעוד מפורט פשעי מלחמה רבים שביצעו הנאצים ולעלות על עקבותיהם של אלו שהצליחו להתחמק מעונש עם תום מלחמת העולם השנייה, ביניהם קורט לישקה, אלויס ברונר, קלאוס ברבי, ארנסט אלרס, קורט אשה ואחרים.
בפברואר 2012 הוצגה כמועמדת מטעם מפלגת די לינקה לנשיאות גרמניה.
אותות הערכה

לקלרספלד הוענק בישראל בשנת 1974 "עיטור האומץ של לוחמי הגטאות". נשיא צרפת פרנסואה מיטראן מינה אותה בשנת 1984 ל"אבירה בלגיון הכבוד". בגרמניה,
ב-15 בפברואר 2016 העניק השר אריה דרעי לקלרספלד אזרחות ישראלית בתמורה למפעל חייה בלכידת פושעי מלחמה נאצים.
בשנת 2022 הוענק להם פרס בראשית על פועלם.
אוטוביוגרפיה

ביאטה קלרספלד, עד חרמה: בת גרמניה לוחמת בנאצים; מצרפתית אליה גילדין. תל אביב, עם עובד, תשל"ה.
הערות שוליים

↑  שתי סטירות לקיזינגר, מעריב, 15 בנובמבר 1968
↑  "קיזינגר הנאצי, התפטר- "! קראה אשה צעירה מיציע ה"בונדסטאג", מעריב, 3 באפריל 1968
↑  א. דויטשקורן, אשה צעירה גרמניה סטרה על פני ראש ממשלת בון - ונידונה מיד לשנת מאסר, מעריב, 8 בנובמבר 1968
↑  א. דויטשקרון, ביהמ"ש הסכים שקיזינגר לא יעיד בתביעה שהגיש נגד אשה שסטרה לו, מעריב, 27 באוגוסט 1969
↑  האשה שסטרה לקיזינגר, מעריב, 11 בפברואר 1969
א. דויטשקורן, וילי בראנדט פתח במו"מ עם הדמוקרטים החפשיים על הקמת ממשלת־קואליציה בגרמניה המערבית, מעריב, 29 בספטמבר 1969
↑  אשה גרמניה קשרה עצמה לעץ בווארשה - זעקה נגד אנטישמיות, מעריב, 27 באוגוסט 1970
↑  א. דויטשקרון, ביאטה קלארספלד הפגינה נגד האנטישמיות מפראג - נעצרה, נחקרה וגורשה לאוסטריה, מעריב, 11 בפברואר 1971
↑  נכשל נסיון לחטוף נאצי בקלן כדי להעבירו לצרפת, מעריב, 24 במרץ 1971
↑  "שר הפנים העניק אזרחות לציידת הנאצים ביאטה קלרספלד" באתר רשת ב'
↑  אריאל בולשטיין, התשוקה לעשות צדק, באתר ישראל היום, 7 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311053305171  PLWABN: 9810665690605606  BIBSYS: 4005141  BnF: cb14475555q (data)  CiNii: DA03238891  GND: 124448615  ISNI: 0000 0001 2143 5482  LCCN: n50047232  NKC: kv2013741518  NLA: 35274577  NTA: 073579238  RERO: 02-A003457604  SUDOC: 067392644  Trove: 892808  VIAF: 91973479   WorldCat (עם VIAF): 91973479 
ביאטה וסרז' קלרספלד בביקור בירושלים, 2007
ביאטה קלרספלד בביקור בקיבוץ עין השופט, 1975
בן לענא

בן לענא היה סופר שכתב את אחד מהספרים החיצוניים. שם זה מוזכר רק פעם אחת בתלמוד הירושלמי, שם מוזכרים בין הספרים החיצוניים אותם אוסרת המשנה לקרוא "ספרי בן סירא וספרי בן לענא".
במדרש קהלת רבה יש מאמר דומה בו השם "בן לענא" מוחלף בשם "בן תגלא". סופר יהודי בתחילת המאה ה־16 כותב את השם "בן יענה", וכותב לגבי ספריו: "ראיתי אותם הספרים שהם חידות והבלים".
נראה על פי המאמר בירושלמי שספרי בן לענא, כמו ספרי בן סירא, היו ספרים שקבוצות מסוימות הכניסו לקאנון כתבי הקודש שלהם, ומסיבה זו במשנה מתנגדים לקריאה בהם, או, יותר נכון, לקאנוניזציה שלהם.[דרוש מקור][מפני ש...]
זיהוי

לדעת מנואל יואל ספרו של בן לענא הוא ספר אפוקליפטי, ומכאן מגיע שמו שבקהלת רבה "בן תגלא", מלשון התגלות, והשם "בן לענא" הוא מלשון לענה (=מזון תולעים), שניתן על מנת לזלזל בו. לעומתו, יוליוס פירסט טוען שהשם "בן לענא" הוא תעתיק מוטעה של השם "אפולוניוס", והירושלמי באמת מתייחס לספריו של הפילוסוף היווני המפורסם אפולוניוס איש טיאנה, ואת "בן תגלא" הוא מזהה עם הפילוסוף היווני אמפדוקלס.
יוסף פרלס טוען ששני השמות "בן לענא" ו"בן תגלא" הם תעתיקים מוטעים של השם "בן תעלא (בארמית: בן השועל)", מכאן שספר "בן תעלא" יתאים ל"משלי שועלים", שמוזכרים גם הם במקורות יהודיים.
הערות שוליים

↑  ירושלמי סנהדרין, פרק י' הלכה א.
↑  משנה סנהדרין, פרק י' משנה א'.
↑  קהלת רבה, יב, יב
↑  Steinschneider, "Hebr. Bibl." vii. 65
↑  Joel, Blicke in die Religionsphilosophie, i. 75
↑  Fürst, Canon des Alten Testaments, pp. 97-99
↑  Perles, ib. iii. 116-118
בופאל

ערך זה עוסק בעיר בהודו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  מאדהיה פרדש
 מחוז:  בופאל
 שפה רשמית:  הינדי 
 על שם:  בהוג'ה 
 שטח:  304 קמ"ר
 גובה:  427 עד 523 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,798,218 (2011)
  ‑ צפיפות:  4,812 נפש לקמ"ר (2009)
 קואורדינטות:  23°14′51″N 77°24′57″E﻿ / ﻿23.2475°N 77.415833°E﻿ / 23.2475; 77.415833
 אזור זמן:  UTC +5:30
 https://bhopal.nic.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מאדהיה פרדש מוגדלת) אינדורבופאל(למפת מאדהיה פרדש רגילה) אינדורבופאל(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיבופאל(למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיבופאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בופאל או בהופאל (בהינדי: ‏भोपालקובץ:Bhopal.ogg‏Ⓘ‏; באנגלית: Bhopāl) היא עיר במרכז הודו, בירת מדינת מאדהיה פרדש והבירה המנהלית של מחוז בופאל.
היסטוריה

שמה של בופאל נגזר משמה של העיר הקדומה בהוג'פאל (Bhojpal) שמשמעותו "סכר בהוג'". הראג'ה בהוג' (Bhoj,‏ 1010-1053) שלט באזור במאה האחת עשרה, ונחשב למייסדה של העיר ולבונה הסכר, שהקמתו הביאה ליצירת האגם העליון.
נפילתה של השושלת ששלטה בעיר הביאה לשקיעתה של בופאל למשך מאות שנים. העיר הוקמה מחדש במאה השמונה עשרה על ידי דוסט מוחמד חאן (1672 -1740), בתקופת האימפריה המוגולית, ולפיכך הושפעה רבות מהתרבות והארכיטקטורה המוסלמית. עד 1956 היה לעיר ולאזור מעמד של נסיכות.
העיר נשלטה בין השנים 1819–1926 על ידי ארבע בגום. הראשונה, קודסיה (Qudsia), שלטה בשנים 1819–1837. לאחר מכן ירשה אותה נכדתה היחידה שאה ג'האן (Sultan Shah Jahan), ששלטה נומינלית בשנים 1844–1860, כאשר אמה, סיקאנדאר (בתה היחידה של קודסיה), שימשה כעוצרת. ב-1860, סיקאנדר הוכרזה כבגום באופן רשמי ושלטה עד 1868. בשנה זו, שוב עלתה שאה ג'האן לשלטון, הפעם בתור שליטה בפועל, עד 1901, אז ירשה אותה הבגום האחרונה של בופאל, קאיקסארו ג'האן (Kaikhusrau Jahan) ששלטה בשנים 1901–1926. ב-1926 ויתרה על הכס לטובת בנה, חמידוללה חאן (Hamidullah Khan), שהיה לבגום בעיקר כתואר של כבוד עד 1947, כאשר הודו השיגה את עצמאותה ופירקה את הנסיכויות.
העיר שימשה כבירת מדינת בופאל מ-1949 עד 1956. עם איחוד בופאל עם מאדהיה פרדש, הפכה העיר לבירת המדינה המאוחדת.
בין 1961–1971 חודשה המסורת של שליטה אשה, כאשר סעידה סולטאן (Sajida Sultan), בתו של חמידוללה, הוכרה כבגום של בופאל. ב-1971 נחקק התיקון ה-22 לחוקת הודו, אשר ביטל את התארים המלכותיים.
גאוגרפיה ואקלים

העיר שוכנת בגובה ממוצע של 427 מטר מעל פני הים. שטחה הוא כ-304 קילומטר מרובע. האקלים הוא סובטרופי לח. החורף יבש ונוח, והטמפרטורות מגיעות לשיאן במאי - כ-40 מעלות צלזיוס. הקיץ חם ולח, ומשופע בגשמי מונסון.
בופאל ידועה כ"עיר האגמים" בשל שפע האגמים הטבעיים והמלאכותיים באזור. בעיר עצמה שני אגמים גדולים -האגם העליון והאגם התחתון. שטח האגם העליון הוא 31 קילומטר מרובע, והוא נוצר במאה ה-11 באמצעות הקמת סכר על נהר סמוך, סכר ממנו נגזר שם העיר. האגם התחתון קטן בהרבה, והוא נוצר ב-1794.
אתרים בעיר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעיר שוכן אחד המסגדים הגדולים בהודו, טאג' אל-מסג'יד, שבנייתו נמשכת לסירוגין מאז 1868.
אסון בופאל

העיר קנתה לה את פרסומה בנסיבות טרגיות: ב-3 בדצמבר 1984 דלפו 40 טונות של התרכובת הכימית מתיל איזוציאניד ממפעל בבעלות חברה-בת של יוניון קרבייד האמריקנית. הגז גרם למותם של לפחות 15,000 נפש, ולפגיעה במאות אלפים. האסון נחשב לאחד מהחמורים ביותר באסונות האקולוגיים מעשה ידי אדם.
הערות שוליים

↑  האות ה במילה בהופאל היא אות מנושפת, בעברית התקבל בעבר הכיתוב פופאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561918105171  GND: 4127496-9  LCCN: n80030785  MusicBrainz: 59e3d0f1-c631-4c95-9412-c6fd04a826c8  NARA: 10044387  NKC: ge359271  TDVİA: bopal--sehir  VIAF: 248260370   WorldCat (עם VIAF): 248260370 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הכנסת בית עשרת הדברות

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מדינה:  בחריין 
 רב בית הכנסת:  אברהם דוד נונו
 נוסח תפילה:  עדות המזרח
 קואורדינטות:  26°13′50″N 50°34′28″E﻿ / ﻿26.230528°N 50.57444°E﻿ / 26.230528; 50.57444
  (למפת מנאמה מוגדלת) בית הכנסת בית עשרת הדברות(למפת מנאמה רגילה) בית הכנסת בית עשרת הדברות
 
בית הכנסת בבחריין (בערבית: كنيس البحرين) הוא בית כנסת חסר שימוש הממוקם בשדרת סאסאה, המהווה חלק מרובע מסחר ממעמד נמוך בעיר מנאמה, בירת בחריין.
הקהילה היהודית בבחריין

בית הכנסת כבר אינו בשימוש בשל גודלה הקטן של הקהילה היהודית בבחריין. הקהילה היהודית הזעירה בבחריין, המונה כ-35 איש מתוך אוכלוסייה כוללת של 700,000 איש במדינה, מצליחה לעיתים נדירות לגייס מניין הנדרש לתפילה. עם זאת, בחריין היא אחת המדינות הערביות היחידות במפרץ הפרסי שבה קיימת קהילה יהודית או בית כנסת כלשהו. לקהילה גם בית קברות יהודי קטן.
היסטוריה

בסוף המאה ה-19 התיישבו יהודים מעיראק, מאיראן ומהודו בבחריין והקימו שם בית כנסת. לאחר אישור תוכנית החלוקה אשר חזתה חלוקת את ישראל לשתי מדינות - מדינה יהודית ומדינה ערבית, פרצו פרעות מנאמה, שכללו שלושה ימים של מחאות וצעדות בבחריין נגד תוכנית החלוקה מצד תושבי המדינה. ביום השלישי החלו המפגינים להתפרע ובזזו בתים יהודיים ובתי כנסת. בית הכנסת במנאמה הושמד גם הוא על ידי פורעים ערבים זרים. המתחים גרמו להגירה של יהודים רבים לממלכה המאוחדת ולארצות הברית. עבור היהודים שנותרו בבחריין נבנה מחדש בית הכנסת במנאמה.
לאחרונה, מכיוון שבית הכנסת כבר אינו בשימוש, הקהילה היהודית רצתה להשתמש בו למטרות צדקה, אך ממשלת בחריין לא התירה זאת והתעקשה שיישאר כבית כנסת.