stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאינה

גאיאנה (בארמנית: Գայանե) הוא בלט בארבע מערכות שהולחן על ידי אראם חאצ'טוריאן. הוא מבוסס במקור על בלט תחת הכותרת ״שמחה״ שהמלחין כתב בשנת 1939 בזמן שהותו בארמניה. שוכתב לליברית מאת קונסטנטין דרז'בין וכוריאוגרפיה מאת נינה אניסימובה ועלה לפרמיירה ב-9 בדצמבר 1942. הבלט עבר שני שכתובים נוספים, בשנים 1952 ו-1957. עיצוב הבימה נעשה על ידי נתן אלטמן והתחפושות על ידי טטיאנה ברוני.
המופע מספר את סיפורה של הדמות הטיטולארית: אישה צעירה בשם גאיאנה העובדת בחווה קולקטיבית בברית המועצות. מוצאם המגוון של האיכרים מספק רקע לנעימות ממקורות אתניים שונים, חלקם בליווי רביעיית מיתרים בקצב איטי, וחלקם בביצוע כלים עממיים.
הבלט היה להצלחה צנועה בברית המועצות וזכה להד מוגבל מחוץ לה. אחד הקטעים מתוכו, פרק מהיר במערכה האחרונה של הבלט, הוא "מחול החרבות" הנודע, שהפך לקטע ליווי אהוב על להטוטנים בכל רחבי העולם. בשנת 1943, חאצ'טוריאן עיבד קטעים מוזיקליים נבחרים מן הבלט לשלוש סוויטות לתזמורת. סוויטות תזמורתיות אלו זכו לאהדה. כיום מנצחים בוחרים קטעים מבין הסוויטות השונות ויוצרים מבחר משלהם להופעות תזמורתיות .
תזמור

הפרטיטורה של הבלט קוראת לכלים הבאים:
כלי נשיפה מעץ: 3 חלילים (כולל פיקולו), 2 אבובים, קרן אנגלית, 3 קלרינטים (כולל קלרינט בס), סקסופון אלט, 2 בסונים.
כלי נשיפה ממתכת: 4 קרנות יער, קורנית, 3 חצוצרות, חצוצרת אלט, 3 טרומבונים, טובה.
כלי הקשה: טימפני, משולש, תוף מרים, מצילתיים, תוף בס, טום טום, דף, גלוקנשפיל, קסילופון, מרימבה, ויברפון, צ׳יימס.
מיתרים: 2 נבלים, כינורות (ראשונים ושניים), ויולות, צ׳לי, וקונטרבסים.
הערות שוליים

↑  ביוגרפיה של המלחין, באתר Aram Khachaturian Museum
↑  Oxford Reference
↑  אדריאן קורלאוניס, Gayane Suite, for orchestra No. 1, AllMusic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810534967905606  GND: 300035748  LCCN: n81059718  MusicBrainz work: 693e681e-98a1-4d21-9bc8-e084a248461d  VIAF: 310636856   WorldCat (עם VIAF): 310636856 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אדגר וארז

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1883 פריז, צרפת 
 פטירה:  6 בנובמבר 1965 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז, סקולה קאנטורום 
 זרם:  אוונגרד, מוזיקה קלאסית של המאה ה-20 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית, צרפתית 
 בן או בת זוג:  Louise Varèse (1922–1965) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אדגר ויקטור אשיל שארל וארז (בשם מלא בצרפתית: Edgard Victor Achille Charles Varèse;‏ 22 בדצמבר 1883 – 6 בנובמבר 1965) היה מלחין יליד צרפת.
המוזיקה של וארז שמה דגש על גון צליל ועל מקצב. הוא זה שהמציא את המונח "צליל מאורגן", מונח האומר, כי אפשר לקבץ יחדיו גוונים ומקצבים מסוימים ולזקק אותם לכלל הגדרת צליל חדשה מעיקרה. השימוש שעשה בכלי נגינה חדשים ובמשאבים אלקטרוניים פרסם את שמו כ"אבי המוזיקה האלקטרונית", ואילו הנרי מילר תיאר אותו כ"ענק הצליל הסטראטוספרי". הוא נודע גם כמי שהחזיר לשימוש את המונח אידאה פיקס, ששימש לראשונה את המלחין הצרפתי הקטור ברליוז.
ילדות ונעורים

אדגר ויקטור אשיל שארל וארז נולד ב-22 בדצמבר 1883 בפריז, כבנם של אנרי וארז (אנריקו וארזה), מהנדס ממוצא איטלקי ושל בלאנש-מארי לבית קורטו, בת למשפחה צרפתית שורשית מבורגון. שבועות ספורים אחרי לידתו נשלח אל משפחת דודו-זקנו, בעיר הקטנה וילאר בחבל בורגון. בשנותיו שם נקשר מאוד אל סבו, קלוד קורטו, קשר שעלה על כל מה שעתיד היה להרגיש כל חייו כלפי הוריו. למעשה, משחר ילדותו היו יחסיו עם אביו אנרי רצופי עוינות וטינה, שהתפתחו לרגש, שאפשר היה להגדירו ללא הפרזה כשנאה, שלא פחתה במשך כל חייו. לאחר שהוריו חידשו את חזקתם עליו בסוף שנות ה-80' של המאה ה-19, אולץ אדגר לעקור עמם בשנת 1893 לטורינו שבאיטליה. בעיר זו החל לקבל את שיעורי המוזיקה האמיתיים הראשונים שלו, אצל המנהל הוותיק של הקונסרבטוריון של טורינו, ג'ובאני בולזוני. הניכור שאדגר חש באיטליה, יחד עם חיי המשפחה המדכאים, הביאו לבסוף לקטטה עם אביו ולפיצוץ סופי, שבעקבותיו עזב וארז את הבית, בשנת 1903, ופנה לפריז.
ראשית הקריירה

משנת 1904 היה סטודנט ב"סקולה קאנטורום" (שייסדו תלמידיו של סזר פרנק); בהמשך עבר ללמוד קומפוזיציה אצל שארל-מארי וידור בקונסרבטואר של פריז. יצירתו התזמורתית הראשונה שזכתה לביצוע הייתה "Rhapsodie romane" בשנת 1906. וארז שאב את השראתו מן האדריכלות הרומנטית של סן פיליבר. זמן קצר אחר כך עבר לברלין, שם נשא לאישה את השחקנית סוזאן בינג. בשנת 1910 נולדה להם בת, ובשנת 1913 הם התגרשו.
במהלך השנים האלה התוודע וארז אל סטרווינסקי, סאטי, ריכרד שטראוס, דביסי ובוזוני, ואף שטראוס שכנע את סטרווינסקי לבצע את Bourgogne לראשונה בברלין ב 1910. השפעתם של דביסי ובוזוני עליו הייתה ניכרת במיוחד אותה תקופה. הביצוע הראשון של יצירתו Bourgogne
בברלין, בשנת 1910 חולל שערורייה. הוא שירת תקופה קצרה בצבא צרפת במלחמת העולם הראשונה, שוחרר מסיבות רפואיות ובשנת 1915 היגר לארצות הברית. בשנת 1917 הופיע לראשונה באמריקה בניצוח על יצירה של ברליוז.
השנים הראשונות בארצות הברית

בשנים הראשונות לחייו בארצות הברית הרבה וארז לפגוש תורמים חשובים למוזיקה האמריקאית, קידם את חזונו לפיתוח כלי נגינה אלקטרוניים חדשים, ניצח על תזמורות וייסד את התזמורת הסימפונית החדשה. בערך בתקופה זו גם החל וארז לעבוד על חיבורו הראשון בארצות הברית, "אמריקות", שהסתיים בשנת 1921. עם גמר יצירה זו ייסד וארז, יחד עם קארלוס סאלסדו, את איגוד המלחינים הבינלאומי, המחויב לביצוע יצירות חדשות משל מלחינים אמריקאים ואירופאים כאחד. רבות מיצירותיו של וארז, לתזמורת ולקולות, נכתבו לאיגוד זה. במחצית הראשונה של שנות ה-20' חיבר וארז את Offrandes, Hyperprism, Octandre,ו- Intégrales.
בשנת 1926 קיבל וארז אזרחות אמריקאית.
חייו בפאריז

בשנת 1928 חזר וארז לפריז כדי להכניס שינויים בפרטיטורה של יצירתו "אמריקות", כך שתכלול את הכלי שאך זה נוצר, אונד מרטנו. בסביבות 1930 חיבר את יצירתו הלא-אלקטרונית המפורסמת ביותר, "יוניזציה", הראשונה שכללה אך ורק כלי הקשה. אף כי היצירה נכתבה לכלי הקשה שהיו קיימים כבר, היא נועדה לבחון צלילים חדשים ואת השיטות ליצירתם.
בשנת 1933, כאשר היה עדיין בפריז, פנה וארז בכתב אל קרן גוגנהיים ואל מעבדות בל בניסיון לקבל מענק לפיתוח אולפן למוזיקה אלקטרונית. יצירתו הבאה, "אקווטוריאל", שהושלמה בשנת 1934, הכילה תפקידים לתרמין ווארז, שציפה להצלחה בקבלת אחד מן המענקים שביקש, שש לחזור לארצות הברית כדי להוציא סוף סוף לפועל את המוזיקה האלקטרונית שלו.
חזרה לארצות הברית

וארז כתב את ה"אקווטוריאל" שלו לשני כלי תרמין-מקלדת, זמר בס, כלי נשיפה מעץ וכלי הקשה בראשית שנות ה-30'. ביצוע הבכורה היה ב-15 אפריל 1934, בניצוחו של ניקולס סלונימסקי. בהמשך עזב וארז את ניו יורק, שם התגורר מאז 1915, ויצא לסייר בסנטה פה, סן פרנסיסקו ולוס אנג'לס. בשנת 1936 כתב את "דחיסות 21.5" (Density 21.5) לחליל סולו. בשלהי 1938, כשוארז חזר לניו יורק ורצה להמשיך בעבודתו עם ליאון תרמין, קם זה וחזר לרוסיה. עובדה זו ציערה את וארז, שקיוה לעבוד עם תרמין על שכלול הכלי. וארז גם קידם את התרמין במסעותיו במערב והציג את המכשיר באוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי ב-12 בנובמבר 1936. באוניברסיטה זו יש תרמין RCA, אולי אותו כלי עצמו.
בסוף שנות ה-50' היה עניין בהוצאה מחודשת של "אקווטוריאל", אך מספר מכשירי התרמין הקיימים היה מועט מאוד, שלא לדבר על תרמין-מקלדת, כך שוארז שכתב/הגדיר מחדש את התפקיד לאונד מרטנו. הגרסה החדשה הזו בוצעה לראשונה בשנת 1961.
הכרה בינלאומית

בראשית שנות ה-50' התנהל שיח בין וארז לדור המלחינים החדש, כמו בולז ולואיג'י דאלאפיקולה. כששב לפריז להשלים את קטעי סרט ההקלטה של "מדבריות", עזר לו פייר שפר לארגן אולפן הקלטה מתאים. הביצוע הראשון של היצירה, המשלבת צלילים תזמורתיים ומוקלטים, היה חלק מקונצרט בשידור רדיו, בין יצירות של מוצרט וצ'ייקובסקי, וקיבל תגובות שליליות.
וארז חיבר יצירה בשם "פואמה אלקטרונית" לתערוכה העולמית של בריסל (1958). היצירה חוברה במיוחד לביתן פיליפס שהזמינה חברת הטכנולוגיה ההולנדית מידי האדריכל לה קורבוזיה. באמצעות 400 רמקולים שנפרסו על קירות רבים בחלל הגדול יצר וארז מתקן צליל ומרחב שתכליתו התנסות בצליל תוך תנועה במרחב. כ-2 מיליון איש התנסו בחוויה זו בתערוכה. היצירה, שהתקבלה בדעות חלוקות, קראה תגר על ציפיות הקהל ועל אמצעי הלחנה מסורתיים והפיחה חיים בסינתזה ובמצגת אלקטרונית. בשנת 1962 התבקש וארז להצטרף לאקדמיה המלכותית של שוודיה, וב-1963 קיבל את פרס ההקלטה הבינלאומי הראשון על שם קוסביצקי.
תלמידו המוכר ביותר של וארז הוא המלחין ממוצא סיני צ'ו-ון-לצ'ונג (יליד 1923), שפגש את וארז בשנת 1949 וסייע לו בשנותיו האחרונות. הוא התמנה למוציא לפועל לעזבונו של וארז, הוציא לאור והשלים כמה מיצירותיו של וארז. הוא פרופסור בדימוס לקומפוזיציה באוניברסיטת קולומביה. תלמיד נוסף, אם כי לא רשמי, של וארז הוא המלחין והמוזיקאי פרנק זאפה שהושפע רבות מוארז.
אידיאה פיקס

כמה מיצירותיו המאוחרות של אדגר וארז עושות שימוש ב"אידיאה פיקס", נושא קבוע, החוזר במקומות מסוימים ביצירה מוזיקלית. ה"אידיאה פיקס" אינה עוברת טרנספוזיציה, בדרך כלל, וזה השוני בינה לבין ה"לייטמוטיב",
ששימש את ריכרד וגנר.
29 ביולי

29 ביולי הוא היום ה-210 בשנה (211 בשנה מעוברת). עד לסיום השנה, נשארו עוד 155 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1014 – קרב בלאסיצה: הקיסר הביזנטי בסיליוס השני מביס את צבא האימפריה הבולגרית הראשונה
1030 – קרב שטיקלשטד, המלך אולף השני נהרג בקרב מול עמיתיו הפגאנים. מאוחר יותר יוכתר כקדוש מגן של נורווגיה. קאנוט הגדול מומלך במקומו
1108 – לואי השישי ("השמן") מוכתר למלך צרפת
1567 – ג'יימס השישי מוכתר למלך סקוטלנד בסטירלינג
1588 – קרב גרבלינס: הארמדה הספרדית נוחלת תבוסה מהצי הבריטי תחת פיקודם של לורד צ'ארלס האוורד וסר פרנסיס דרייק מול חוף גרבלינס בצרפת
1693 – מלחמת הברית הגדולה: קרב לנדן – צרפת זוכה בניצחון פירוס על כוחות הברית בהולנד
1848 – רעב תפוחי האדמה: מרד טיפררי באירלנד – במחוז טיפררי, המשטרה הבריטית מדכאת מרד של לאומנים אירים
1900 – באיטליה, מתנקש אנרכיסט ירה למוות במלך אומברטו הראשון
1907 – סר רוברט באדן פאוול מיסד את תנועת הצופים
1921 – אדולף היטלר ממונה ליו"ר המפלגה הנאצית
1947 – האצ"ל תולה שני סרג'נטים (סמלים) שחטף כבני ערובה כתגובה לתליית שלושה מאנשיו. המאורע נודע כפרשת הסרג'נטים
1947 – לאחר שכובה ב-9 בנובמבר 1946 לצורך שיפוצים, ENIAC, המחשב האלקטרוני הראשון מופעל שוב לאחר שדרוג זיכרון. המחשב המשיך לפעול ברציפות עד 2 באוקטובר 1955
1948 – האולימפיאדה ה-14 נפתחת בלונדון
1954 – הטיפוס הראשון לפסגת ה-K2
1954 – החלק הראשון של הספר "שר הטבעות", אחוות הטבעת, יוצא לאור בבריטניה
1954 – אסון מעגן
1958 – הקונגרס האמריקאי מקים את נאס"א
1976 – בניו יורק שולף "בנו של סאם" אקדח מתוך שקית נייר ויורה באדם אחד למוות ופוצע קשה אדם אחר בראשונה מתוך סדרת התקפות שהשליטו טרור בעיר באותה שנה
1981 – ליידי דיאנה ספנסר מתחתנת עם צ'ארלס, נסיך ויילס
1993 – בית המשפט העליון מזכה את ג'ון דמיאניוק, שהואשם שהיה שומר במחנה ההשמדה טרבלינקה
2010 – גשמי מונסון כבדים גרמו לשיטפונות נרחבים במחוז הספר הצפון-מערבי בפקיסטן; למעלה מ-1,600 בני אדם נהרגו ואלפים נותרו חסרי בית
2015 – הושקה מערכת ההפעלה Windows 10
2019 – פטריס אברה פורש מכדורגל
2024 – אירוע הדקירה בסאות'פורט, שהוביל למהומות ברחבי הממלכה המאוחדת
נולדו

869 – מהדי, אימאם השיעי ה-12 (שנת מותו לא ידועה)
1166 – אנרי השני, רוזן שמפאן (נהרג ב-1197)
1805 – אלכסיס דה טוקוויל, היסטוריון, איש מדע המדינה (נפטר ב-1859)
1846 – הנסיכה איזבל, הנסיכה הקיסרית האחרונה של ברזיל ומי שחתמה על חוק הזהב, שהביא לביטול העבדות בברזיל (נפטרה ב-1921)
1849 – מקס נורדאו, סופר, פילוסוף ומנהיג ציוני (נפטר ב-1923)
1883 – בניטו מוסוליני, רודן איטליה הפשיסטית (הוצא להורג ב-1945)
1885 – תידה בארה, שחקנית הקולנוע האילם (נפטרה ב-1955)
1891 – ברנרד צונדק, אנדוקרינולוג ומפתח הערכה לבדיקת היריון (נפטר ב-1966)
1903 – דיאנה פרילנד, עיתונאית, עורכת ויועצת אופנה של המטרופוליטן (נפטרה ב-1989)
1905 – דאג המרשלד, מזכ"ל האו"ם (נפטר ב-1961)
1913 – אריך פריבקה, סרן (האופט-שטורמפיהרר) בוואפן אס אס (נפטר ב-2013)
1916 – צ'ארלי כריסטיאן, גיטריסט ג'אז (נפטר ב-1942)
1922 – אליהו גילון, איש פלמ"ח, רופא וקצין רפואה ראשי, מיוזמי ומקימי בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב ומנהל מחלקה פנימית במרכז הרפואי שיבא (נפטר ב-2014)
1923 – ג'ורג' לבנטון, רופא, מומחה למחלות אף אוזן גרון וכירורגיה של ראש וצוואר (נפטר ב-2021)
1924 – אליזבת שורט, נודעה בכינוי "הדליה השחורה", לאחר שהייתה קורבן לאחד ממקרי הרצח הידועים לשמצה והמפורסמים ביותר בארצות הברית (נרצחה ב-1947)
1925 – מיקיס תאודוראקיס, מוזיקאי יווני (נפטר ב-2021)
1926 – נסים קרליץ, מבכירי פוסקי ההלכה החרדים ליטאים (נפטר ב-2019)
1929 – אוריאל סימון, חוקר ופרשן מקרא ישראלי, פרופסור במחלקה לתנ"ך של אוניברסיטת בר-אילן
1930 – פול טיילור, רקדן וכוריאוגרף אמריקאי (נפטר ב-2018)
1932 – ברוך חפץ, עורך ספרותי ישראלי, מייסדו ועורכו הראשון של כתב העת הספרותי "עכשיו" (נפטר ב-2019)
1932 – ננסי קאסבאום, פוליטיקאית אמריקאית
1934 – סטנטון פרידמן, פיזיקאי גרעין אמריקני יהודי, סופר ומרצה (נפטר ב-2019)
1935 – פטר שרייר, זמר טנור ומנצח גרמני (נפטר ב-2019)
1936 – אליזבת דול, פוליטיקאית וסופרת אמריקאית
1936 – שלמה נקדימון, עיתונאי ישראלי ופרשן פוליטי
1941 – דייוויד וורנר, שחקן בריטי (נפטר ב-2022)
1942 – טוני סיריקו, שחקן אמריקאי (נפטר ב-2022)
1947 – שולה חן, שחקנית וזמרת ישראלית
1948 – מאיר שלו, סופר ופובליציסט ישראלי (נפטר ב-2023)
1950 – ג'ני הולצר, אמנית נאו-מושגית אמריקאית
1953 – גדי לי, מוזיקאי קנדי
1955 – דב מורן, יזם, ממציא, משקיע הון סיכון, סופר ומרצה ישראלי, ממציא הדיסק און קי
1964 – אבי מאיר וענונו, זמר, שחקן ומדבב ישראלי
1974 – עדי אייזנמן, שחקן ישראלי
1978 – רננה רז, רקדנית, כוריאוגרפית, שחקנית וזמרת ישראלית
1980 – עודד פז, מנחה בערוץ הילדים, שחקן ישראלי
1983 – ולדימיר סטויקוביץ', כדורגלן סרבי
1989 – עומרי סגל, ראפר, פזמונאי, מלחין ומפיק מוזיקלי ישראלי
1990 – קאט דליה, זמרת-יוצרת וראפרית אמריקאית ממוצא קובני-לבנוני
1993 – עידן מורדל, שחיין ישראלי
1998 – נוי והדר קרקו, שחקניות, זמרות
2002 – מאיה קיי, דוגמנית ישראלית
נפטרו

238 – בלבינוס, קיסר רומי (נולד ב-178)
238 – פופיאנוס, קיסר רומי (נולד ב-168)
796 – אופה, מלך מרסיה (נולד בתאריך לא ידוע)
1030 – אולף השני, מלך נורווגיה (בקרב שטיקלשטד) (נולד ב-995)
1095 – לאסלו הראשון, מלך הונגריה (נולד ב-1040)
1099 – האפיפיור אורבנוס השני, יוזם רעיון מסעות הצלב (נולד ב-1042)
1108 – פיליפ הראשון, מלך צרפת (נולד ב-1052)
1856 – רוברט שומאן, מלחין (נולד ב-1810)
1875 – פסקל בוורלי רנדולף, רופא, מיסטיקן, סופר ומדיום אמריקאי (נולד ב-1825)
1890 – וינסנט ואן-גוך, צייר הולנדי (נולד ב-1853)
1900 – המלך אומברטו הראשון מאיטליה (נולד ב-1844)
1947 – יעקב וייס, לוחם האצ"ל (נולד ב-1924)
1947 – אבשלום חביב, לוחם האצ"ל (נולד ב-1926)
1947 – מאיר נקר, לוחם האצ"ל (נולד ב-1926)
1974 – קאס אליוט, זמרת אמריקאית, חברת ההרכב The Mamas & the Papas (נולדה ב-1941)
1974 – אריך קסטנר, סופר גרמני (נולד ב-1899)
1979 – הרברט מרקוזה, סוציולוג (נולד ב-1898)
1982 – יוסף מישן, רופא, קרדיולוג, ייסד את הקתדרה להיסטוריה ולפילוסופיה של הרפואה, בבית ספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב, ייסד את המכון להשתלמות רופאים ועמד בראשו (נולד ב-1899)
1983 – דייוויד ניבן, שחקן (נולד ב-1910)
1983 – לואיס בוניואל, במאי קולנוע (נולד ב-1900)
1990 – ברונו קרייסקי, קנצלר אוסטריה (נולד ב-1911)
1992 – יהודה חזני, מראשי גוש אמונים (נולד ב-1945)
1994 – דורותי קרופוט הודג'קין, כימאית בריטית כלת בפרס נובל לכימיה לשנת 1964 (נולדה ב-1910)
2005 – שלמה יעקבסון, אסיר ארגון ההגנה בכלא עכו, מראשוני המסתערבים, מתנדב לצי הבריטי במלחמת העולם השנייה, ומראשוני חיל הים (נולד ב-1916)
2011 – אלעזר אבוחצירא, רב ומקובל (נולד ב-1948)
2011 – שולמית שמיר, אשת ראש ממשלת ישראל השביעי, יצחק שמיר (נולדה ב-1923)
2017 – אברהם הלפרין, איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי (נולד ב-1936)
2019 – טוביה ריבנר, משורר ישראלי, חתן פרס ישראל לשירה עברית (נולד ב-1924)
2020 – משה אורון, קצין צה"ל בדרגת אלוף-משנה, אשר שירת בחיל הים (נולד ב-1937)
2021 – קארל לוין, פוליטיקאי יהודי אמריקאי מהמפלגה הדמוקרטית (נולד ב-1934)
2021 – עמוס לויטוב, נווט קרב בחיל האוויר הישראלי (נולד ב-1948)
2022 – אורי קליין, מבקר קולנוע ישראלי, זוכה פרס סוקולוב לעיתונאות (נולד ב-1946)
2024 – עליזה גרינברג, משוררת ישראלית (נולדה ב-1926)
חגים ואירועים החלים ביום זה

פרו – יום העצמאות (נערך בפועל)
נורווגיה – יום סנט אולף על שם אולף השני, מלך נורווגיה
איי פארו – אולפסוקה
28 ביולי – 30 ביולי
יולי
לוח אירועים שנתי
בניטו מוסוליני
אורבנוס השני
ואן גוך
אלביציה צהובה

| אלביציה צהובה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: מימוסיים
סוג:: אלביציה
מין:: אלביציה צהובה
שם מדעי
 Albizia lebbeck ‏בנתם, 1844
תחום תפוצה

אלביציה צהובה (בשם מדעי: Albizia lebbeck) הוא עץ ממשפחת הקטניתאים ותת משפחה שלו היא המימוסיים. מקור העץ הוא אינדונזיה, גינאה החדשה וצפון אוסטרליה. בנוסף לשם אלביציה צהובה הוא ידוע בעוד הרבה שמות כמו ליבק, עץ הפשפשים, קוקו ועץ לשון הנשים, אך השם הנפוץ ביותר לעץ הוא "סיריס", אף על פי ששם זה מיוחס לכל העצים ממשפחה זו.
העץ יכול לגדול לגובה של 18-30 מטר ורוחב הגזע שלו מגיע ל-80 ס"מ עד מטר. אורך העלים 7.5-15 ס"מ. צבע הפרחים של העץ הוא צהוב ולבן עם מספר רב של אבקנים באורך 2.5-3.8 ס"מ. הפרי הוא תרמיל באורך 15-30 ס"מ ורוחב של 2.5-5 ס"מ המכיל בין 6 ל-10 זרעים.
שימוש

השימושים של העץ הם גינון סביבתי, מספוא, רפואה ועץ לבנייה והצללה, העץ המשמש לבנייה הוא בעל צפיפות של 0.55-0.66 גרם/ס"מ3 ומעלה.
שימוש > אתנובוטניקה

אלביציה גורם לעפיצות. בתרבויות מסוימות הוא שימש גם לטיפול בשחין, שיעול, טיפולי בבעיות עיניים, שפעת, דלקת חניכיים וגידולים בבטן, הקליפה משמשת לטיפול בדלקות, מידע זה הושג באמצעות רשומות אתנובוטניים, אשר התייחסו לאופן שבו עמים שונים השתמשו בצמח, אך אין כל ביסוס מדעי או רפואי לממצאים. בתרבות טמילית עתיקה עוצבו הפרחים של העץ ככתר לברך חיילים מנצחים.
טקסונומיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ההיסטוריה של הטקסומוניה (אנ') של האלבינה הצהובה קצת מפותלת.
רחמים מלול

רחמים מלול (נולד ב-29 באפריל 1946) הוא איש ציבור ישראלי שכיהן כראש עיריית רחובות מטעם הליכוד בין השנים 2009–2024. כיהן כחבר הכנסת וסגן יושב ראש הכנסת לשעבר מטעם מפלגת ש"ס.
ביוגרפיה

מלול נולד במרוקו ועלה לישראל ב-1960, לאחר מספר שנים בצרפת. הוא למד בישיבה תיכונית, שירת בצה"ל, למד בסמינר למורים, לימודים לתואר ראשון באוניברסיטת בר-אילן, ו-.B.A אקוויוולנטי. משנת 1965 עד 1996 עבד כמורה ואחר כך כמנהל ומפקח חינוכי במוסדות חינוך של מרכז החינוך העצמאי. הוא דובר גם אנגלית וצרפתית.
שנים ארוכות כיהן מלול כחבר מועצת העיר רחובות מטעם ש"ס, החל בשנות השמונים. בחודש אוגוסט 1996 נתמנה לראש מועצה ממונה של היישוב הבדואי, כסייפה.
בבחירות לכנסת החמש עשרה ב-1999 נבחר מלול כחבר הכנסת מטעם מפלגת ש"ס. לאור כניסתו לכנסת קבע המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, מני מזוז, כי לא יוכל לכהן במקביל כראש מועצה ממונה וב-6 בספטמבר 1999 הורה שר הפנים לבטל את חברותו של מלול במועצת כסייפה, למפרע מיוני 1999. כנגד החלטה זאת הוגשה עתירה לבג"ץ, אולם בסוף שנת 1999 סיים מלול את תפקידו כראש מועצה ממונה.
בכנסת ה-15 כיהן מלול כסגן יושב ראש הכנסת והיה חבר בוועדת הכספים, בוועדת החוקה, חוק ומשפט, בוועדת החינוך והתרבות, בוועדה המשותפת לתקציב הכנסת, בוועדת החקירה הפרלמנטרית לעניין הסחר בנשים, בוועדת האתיקה, ובוועדה מיוחדת להצעת חוק תוכנית החירום הכלכלית.
בבחירות לכנסת השש עשרה ב-2003 לא הוצב מלול ברשימת ש"ס לכנסת, עקב היותו מזוהה עם אריה דרעי.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003 התמודד למועצת העיר רחובות במפלגה עצמאית בשם "עוצמה", וזכה במנדט אחד. במסגרת זו נבחר לחבר מועצה.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2008 נבחר לכהן כחבר מועצת עיריית רחובות מטעם הליכוד, והיה לסגן ראש העירייה וממלא מקומו. כאשר במרץ 2009 ראש העיר שוקי פורר נאלץ להשעות את עצמו ואחר כך להתפטר עקב הרשעתו בפלילים שיש עמם קלון, הפך מלול לראש העיר בפועל, ובבחירות המיוחדות שהתקיימו בנובמבר נבחר לראש עיריית רחובות כשזכה ב-40.8% מהקולות, לעומת המתחרה עוזי סלנט, שקיבל 38.6%.
בבחירות בשנת 2013 נבחר לתקופת כהונה נוספת עם 83% מהקולות. מולו התמודד חנניה וינברגר שקיבל 17%. סיעתו של מלול קיבלה 5 מנדטים, והייתה לסיעה הגדולה ביותר במועצת העיר.
ב בחירות ב-2018 התמודד כמועמד יחיד ברחובות, ונבחר לתקופת כהונה נוספת עם תמיכה של 63% מהקולות. 36% מהמצביעים הצביעו בפתק ירוק (ריק). סיעתו של מלול קיבלה 4 מנדטים.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2024 הגיע למקום השלישי ולא נבחר לראשות העיר. סיים את תפקידו כראש עיר ב-31 במרץ 2024. התפטר מתפקידו כחבר מועצה ב-17 ביוני 2024, ובמקומו נכנס כחבר מועצה גיא צור.
הערות שוליים

1 2 3  https://main.knesset.gov.il/mk/Pages/MKPositions.aspx?MKID=219
1 2 3 4  https://main.knesset.gov.il/mk/Pages/MKPersonalDetails.aspx?MKID=219
↑  מלול מציין שהוא בעל "BA אקוויוולנטי" - בז'רגון של משרד החינוך מציין מושג זה זכאות לדרגת שכר השקולה לזו של בעל תואר ראשון, אך אינה משקפת קבלת תואר ראשון.
1 2  ע"א 1013/15 מדינת ישראל - משרד הפנים נ' רחמים מלול, סעיף 3
↑  (הקישור אינו פעיל, 22 במרץ 2018)בש"א 5266/99 בש"א 4301/99
↑  יפה נבו, גיל סימה, בתום קרב צמוד: רחמים מלול ראש עיריית רחובות, באתר mynet‏ רחובות, 25 בנובמבר 2009
↑  כתבי ynet, המהפכים וההפתעות: כל התוצאות בערים המרכזיות, באתר ynet, 31 באוקטובר 2018
↑  גיל בן נון, תוצאות האמת ברחובות: רחמים מלול הודח - מי יהיה ראש העיר?, באתר mynet‏ רחובות, 28 בפברואר 2024
יצירתיות

יצירתיות
יצירתיות היא תהליך ההפקה של רעיונות מקוריים ורלוונטיים למצב נתון. חשיבה יצירתית מורכבת ממקוריות, גמישות ושימושיות. היצירתיות נחשבת למרכיב חיוני ביכולת התפקוד של האדם.
היצירתיות מונחת בבסיס המצאות רבות במדע, בטכנולוגיה ובאמנות, כמו גם בבסיס פתרונות חדשים לבעיות נפוצות מחיי היום יום של האדם.
תוצר של חשיבה יצירתית יכול להיות אינטלקטואלי (כתבה, שיר, מאמר), מוחשי (כמו פטנט, מוצר) או תהליך (שינוי ארגוני או תהליכי).
הגדרת היצירתיות כוללת היבטים נוירולוגיים, פילוסופיים ופסיכולוגיים. בהתאם לכך, חקר היצירתיות מתפרס על פני תחומי דעת רבים, כגון פסיכולוגיה, חינוך, סוציולוגיה, כלכלה וניהול.
תחומי הביטוי של היצירתיות

היצירתיות יכולה לבוא לידי ביטוי בכל אחד מתחומי העשייה של האדם. התוצרים של רוב סוגי העבודה היצירתית הם פתרון לבעיה וחשיבה. בהתאם לכך, התוצר של היצירתיות יכול להיות, רעיון, המשגה, צורה אמנותית, תאוריה וכו'.
אחד מביטויי היצירתיות הוא יכולת האלתור.
האלתור המוזיקלי נחשב לפעולה יצירתית, משום שהוא מחייב את הנגן ליצור ללא הנחיה של יעד מוגדר עבור תוצר הנגינה שלו.
יש הקושרים את ההומור עם יצירתיות משום שהוא דרך בלתי שגרתית ומקורית לראות דברים.
ביסוציאציה היא הגורם המשותף ליצירתיות ולהומור. זוהי היכולת לראות דבר כלשהו ממספר זוויות שונות בו-זמנית וליצור הבנה חדשה המתבססת עליהן.
גורמים המשפיעים על יצירתיות

היצירתיות מושפעת ממגוון משתנים, כגון: מצב רוח, אינטליגנציה, תרבות, מסורת, אופי, מוסכמות חברתיות ועוד.
למשל, מצב רוח טוב יכול להגביר את היצירתיות.
בנוסף, התמודדות מול בעיה יכולה להיות הגורם המעורר לחשיבה ופעולה יצירתיים. מכאן שחלק מההשפעות על היצירתיות הן בעלות אופי סביבתי.
גורמים המשפיעים על יצירתיות > קשב סלקטיבי וויסות קשב

המונח קשב מתייחס לאוסף של יכולות קוגניטיביות המאפשרות ליצורים חיים להתמודד עם כמויות המידע העצומות המציפות את המערכת החושית ולהשתמש בו לצורך התנהגות הסתגלותית ומכוונת מטרה.
משום שלחשיבה המודעת יש קיבולת מוגבלת, ההתמקדות בחוט מחשבה או גירוי מסוים, באה על חשבון העיבוד של חוטי מחשבה או גירויים אחרים.
בהתאם לכך מוסחות פוגעת ביכולת של האדם לחשוב ולפעול בצורה יצירתית.
הקשב הסלקטיבי מאפשר למידע רלוונטי להנחות את ההתנהגות של האדם, תוך כדי צמצום ההשפעה של מידע מסיח או לא רלוונטי.
פעולה זו של הפניית הקשב לגירויים המתאימים בלבד מכונה "סינון" (Filtering).
אחד המנגנונים הקוגניטיביים המעורבים ביכולת הסינון של הקשב הסלקטיבי היא העכבה הסמויה. זוהי היכולת להוציא מהמחשבה המודעת גירויים שנחוו בעבר כלא רלוונטיים, או היכולת של המוח לסנן גירויים לא רלוונטיים.
עם זאת, "דליפות קשב" יכולות לסייע לאנשים לשים לב למידע שנמצא מחוץ למוקד הקשב שלהם ולשלב אותו בתהליכי עיבוד המידע הנוכחיים שלהם, דבר היכול להוביל לחשיבה יצירתית.
בהתאם לכך, אנשים יצירתיים מראים קשיים בעכבה סמויה. כמו כן, אנשים יצירתיים מאופיינים בין היתר ביכולת לתפוס ולתאר דברים החבויים מעיניהם של אנשים אחרים.
בנוסף, הקשב הסלקטיבי משפיע על אופן התפיסה של גירויים שונים. דברים שאליהם מופנה הקשב נתפסים באופן חד וברור. בנוסף, קל לשלוף אותם מהזיכרון במועד מאוחר יותר. לעומת זאת, שאר הדברים פחות מובחנים וקשה לזכור אותם. בנוסף לברירת הגירויים מהעולם החיצוני, ניתן להפנות את מוקד תשומת הלב גם למחשבות ותהליכי עיבוד מידע פנימיים. דוגמה לכך היא הנטייה לנדידת מחשבות.
בהקשר זה נדידת מחשבות יכולה לתרום ליצירתיות בפתרון בעיות, על ידי הגברת התועלת היצירתית של מרווחי האינקובציה.
גורמים המשפיעים על יצירתיות > ידע, מיומנות ומשכל

לרוב היצירתיות מתבטאת בתחומים ספציפיים אשר בהם האדם היצירתי בקיא ומומחה, לכן היא אינה כושר כללי המצוי בכל התחומים.
היצירתיות תלויה בידע ומיומנויות ספציפיים מתחום התוכן הרלוונטי.
השילוב של הנמכה בעכבה סמויה עם מנת משכל גבוהה קשור להגברת ההישגים בתחום היצירתיות.
עם זאת, מנת משכל גבוהה אינה תנאי הכרחי ליצירתיות. אדם צריך להיות מספיק אינטליגנטי כדי ללמוד את הידע והמיומנות הדרושים לפעילות יצירתית מסוימת וזהו הסף הנדרש עבור היצירתיות.
גורמים המשפיעים על יצירתיות > מאפייני אישיות והעדפות אישיות

תווי האישיות המאפיינים אנשים יצירתיים יכולים לסייע בהסברת חוסר הקשר שבין רמת היצירתיות של האדם להשיגו במבחני מנת משכל רשמיים.
אנשים יצירתיים נוטים לחפש חידושים. רבים מהם מדווחים שהסף הנמוך שלהם לשעמום הוא זה שדוחף אותם להיות מעורבים רגשית ומחשבתית בפעילויות יצירתיות. בהתאם לכך, האדם היצירתי הוא בעל גישה פעילה ויוזמת. הוא פתוח כל הזמן למידע חדש, יש לו סקרנות רבה והוא שואף להיחשף לאתגרים והזדמנויות חדשים שהחיים מזמנים לו. הוא נהנה לחקור ולארגן מחדש אפשרויות שונות ללא חשש מכישלון ולהשתמש בפתרונות לא צפויים.
לאנשים עם יצירתיות יוצאת דופן יש בדרך כלל מוטיבציה גבוהה, הם נוטים ליטול סיכונים ולהשקיע בתהליך ההכנה.
האנשים היצירתיים הבולטים ביותר מאופיינים ברצון לקרוא תיגר על המוסכמות. האדם היצירתי יגדיר בעיות בדרכים השונות מהמקובל. הוא יאסוף ויארגן מידע תוך שבירת מוסכמות ויגלה יחסים חדשים ומורכבים בין נתונים. הוא יראה יכולת גבוהה בבדיקת היתכנות של חלופות לפתרון לצורך שינוי יעיל של התוכנית המקורית והתאמתה למציאות המשתנה.
ההעזה לפרק דפוסי חשיבה מקובלים ולבחון דברים בדרכים חדשות היא זו אשר זירזה את קידומו של המדע.