פרנסיסקו וייארויה
קריירת משחק

וייארויה, יליד העיר סרגוסה, גדל בקבוצת הנוער ריאל סרגוסה המקומית. את צעדיו הראשונים בבוגרים עשה בקבוצת המילואים של המועדון, דפורטיבו אראגון, בליגה השלישית עם חמש הופעות בעונת 1983/1984. המאמן האיטלקי אנצו פרארי העלה אותו לקבוצה הבוגרת בעונת 1984/1985, כשהיה בן 18 בלבד. את הופעת הבכורה שלו (והיחידה בליגה באותה העונה) ערך כשפתח בהרכב בתבוסה 4–0 לברצלונה במחזור השני של העונה, ב-9 בספטמבר 1984. בשלהי העונה הוסיף חמש הופעות נוספות בטורניר גביע המלך הספרדי וגביע הליגה הספרדית. עם עזיבתו של פרארי בתום העונה חזר וייארויה לקבוצת המילואים, והמשיך לשחק לסירוגין בינה לבין הקבוצה הבוגרת עד לעונת 1987/1988, אז ערך 18 הופעות במדי המילואים ו-23 במדי הקבוצה הבוגרת.
בעונת 1988/1989, תחת המאמן רדומיר אנטיץ', הפך וייארויה לשחקן מפתח בהרכב הקבוצה. הוא החמיץ משחק ליגה אחד בלבד לאורך כל העונה, פתח בהרכב ב-37 משחקי ליגה וסייע לקבוצתו לסיים את העונה במקום החמישי ולזכות בכרטיס לגביע אופ"א. בעונת 1989/1990 שוב ערך 37 הופעות ליגה, כולם בהרכב הפותח. הייתה זו עונתו האחרונה של וייארויה בקבוצת נעוריו, ובסך הכול ערך במדיה מאה הופעות ליגה, בהן כבש שישה שערים.
לקראת עונת 1990/1991 הצטרף וייארויה לקבוצת הפאר ריאל מדריד. הייתה זו עונה קשה עבור ריאל, שהתחילה את העונה תחת ג'ון טושאק והחליפה מאמן פעמיים באותה העונה (אלפרדו די סטפנו החליף את טושאק, ואחריו הגיע מאמנו לשעבר של וייארויה בסרגוסה, רדומיר אנטיץ'). וייארויה הצליח לתפוס את משבצת המגן השמאלי הפותח של הקבוצה, וערך 36 הופעות ליגה באותה העונה. כמו כן, היה שותף לזכייתה של ריאל בתואר הסופר קאפ הספרדי עם ניצחון כפול על ברצלונה, אך גם להדחתה המפתיעה של ריאל ברבע גמר גביע אירופה לאלופות על ידי ספרטק מוסקבה.
בעונה לאחר מכן חזרה ריאל להתמודד על האליפות, והובילה את הטבלה עד למחזור הסיום. היא נזקקה לניצחון על טנריפה במחזור הנעילה על מנת להבטיח את התואר ואף הובילה 2–0, אך הרחקתו של וייארויה בכרטיס צהוב שני בדקה ה-69, כשריאל ביתרון 2–1, הייתה הראשונה בשרשרת טעויות של שחקני ריאל שעלו לה בהפסד 3–2 ובאובדן האליפות. כמו כן, היה שותף להפסד בגמר הגביע בדרבי מול אתלטיקו מדריד בתוצאה 2–0. וייארויה הוחלף במחצית, כשקבוצתו כבר בפיגור שני שערים.
בעונת 1992/1993, תחת המאמן בניטו פלורו, איבד וייארויה את המקום בהרכב למיקל לאסה, ורשם רק תשע הופעות ליגה. אובדן האליפות מהעונה החולפת חזר על עצמו באופן מדויק גם בעונה זו, כאשר ריאל הפסידה במחזור הסיום לטנריפה ואיבדה את ראשות הטבלה לברצלונה. הפעם וייארויה לא שותף במשחק. עם זאת, וייארויה פתח בהרכב במשחק גמר הגביע מול קבוצת נעוריו סרגוסה, הפעם על תקן קשר שמאלי, וסייע לקבוצתו לנצח 2–0 ולזכות בגביע הספרדי.
הפיחות במעמדו של וייארויה הגיע לשיאו בעונת 1993/1994. הוא ערך ארבע הופעות ליגה בלבד, וכלל לא שותף בצמד משחקי הסופר קאפ בו זכתה ריאל לאחר ניצחון בצמד המשחקים על ברצלונה. בתום העונה, ולאחר ארבע עונות במדריד, נפרד מהמועדון, כשלזכותו 83 הופעות בליגה.
לקראת עונת 1994/1995 עבר וייארויה לדפורטיבו לה קורוניה. בעונת הבכורה שלו שימש בעיקר כשחקן משלים עם 17 הופעות ליגה (מתוכן 16 בהרכב הפותח), וסייע לקבוצתו לסיים כסגנית האלופה. כמו כן, הוא לא שותף בגמר הגביע בו גברה לה קורוניה 2–1 על ולנסיה. עונה לאחר מכן התמנה ג'ון טושאק לתפקיד המאמן, ותחתיו ערך וייארויה 25 הופעות ליגה.
מאמנו האחרון של וייארויה בריאל מדריד, בניטו פלורו, החתים אותו לקראת עונת 1996/1997 בספורטינג חיחון. בעונת הבכורה שלו בקבוצה היה למגן השמאלי הפותח, ועם 38 הופעות ליגה סייע לקבוצתו לשרוד בליגה הבכירה. עונה לאחר מכן הייתה קשה מאוד לחיחון ולווייארויה עצמו. הקבוצה החליפה מאמנים לעיתים תכופות ובסך הכול ארבעה מאמנים שונים עמדו על הקווים באותה העונה. וייארויה עצמו ערך 13 הופעות ליגה בלבד (בכל הופעות הליגה שלו באותה העונה רשמה קבוצתו הפסד), וחיחון נשרה לליגת המשנה מהמקום האחרון בטבלה, עם שני ניצחונות ליגה בלבד לאורך כל העונה.
לקראת עונת 1998/1999 עבר וייארויה לבדחוס מליגת המשנה, ולמעשה חזר לליגה זו לראשונה מאז ששיחק בקבוצת המילואים של סרגוסה. לזכותו 19 הופעות ליגה באותה העונה, בסיומה פרש ממשחק פעיל בגיל 33.