stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגני בוקר

| --- | --- |
ארוחת בוקר אמריקאית של דגני בוקר עם חלב ופטל, מיץ תפוזים ותה עם לימון
 
 מאכלים
 סוג:  מזון, food preserve 
 
דִגני בוקר (ולפי החלטת האקדמיה ללשון העברית: מִדְגַּנִּים) הם מאכל תעשייתי המורכב מפתיתי דגנים אפויים ומיובשים המיועד להוות ארוחת בוקר פשוטה, מאכל המתוכנן ומיוצר במיוחד לשם כך. מקור המאכל בארצות הברית, אך כיום הוא נפוץ ואהוד בכל רחבי העולם המערבי.
דגני בוקר מיוצרים ממגוון דגנים: תירס (קורנפלקס), אורז, חיטה, שיבולת-שועל ועוד. הם נאכלים לרוב בתוספת חלב קר, ועל כן הגדרת מרק מתאימה לשילוב זה, כי החלב מקבל לרוב את טעמם של הדגנים, אם כי ניתן לאכלם גם יבשים, כחטיף. יש המוסיפים להם מוצר חלב אחר כגון יוגורט, רוויון וכדומה.
דגני בוקר שונים כוללים גם תוספות כגון מיני אגוזים ופירות וכן סיבים תזונתיים, ויטמינים ורכיבים תזונתיים אחרים. יש סועדים המוסיפים לקערת הדגנים פירות טריים או יבשים ואגוזים.
מגוון מותגי דגני הבוקר רחב מאוד ופרסומם אינטנסיבי. מותגים רבים מכוונים לפלח שוק הילדים וממותגים בהתאם, בליווי דמויות בדיוניות, חלקן מוכרות לילדים מעולמות תוכן אחרים (סרטי קולנוע, סדרות טלוויזיה ומשחקי מחשב). דורות של ילדים, בעיקר בארצות הברית, גדלו על דגני בוקר, לכן מבוגרים רבים צורכים דגני בוקר המיועדים לילדים, אם מתוך נוסטלגיה ואם כהרגל.
דגנים המשווקים לילדים הם לעיתים פחות מזינים, וחלקם אף חסרי ערך תזונתי וניתן לסווגם כמזון מהיר בשל ייצורם מדגנים מעובדים, והיותם בעלי תכולה גבוהה של סוכר, שומן וצבעי מאכל. חלקם מצופים בשוקולד או ממולאים בקרם שוקולד, וניל וכדומה.
חלק מדגני הבוקר משווקים כדגני פרימיום. ביניהם מוצרים העשויים מדגנים מלאים וממותגים כמזון בריאות, לרוב עם תוספים תזונתיים. ישנם גם דגנים המשווקים כמזון דיאטטי, דל קלוריות יחסית למוצרים אחרים מהסוג. אחרים מיועדים לספורטאים והם עתירי קלוריות ממקורות בעלי ערך תזונתי.
הדגנים נמכרים לרוב באריזות קרטון משפחתיות של 500, 750 גרם או קילוגרם אחד. לרוב, דגני פרימיום נמכרים באריזות קטנות יותר. ישנן גם אריזות אישיות, המכילות מנה יחידה, כדי לאפשר לקחת את ארוחת הבוקר לעבודה או ללימודים. אריזות כאלו ניתנות לעיתים גם בארוחת בוקר בטיסות. קופסאות הדגנים מציגות מידע תזונתי מפורט - פירוט כל המרכיבים וכל הערכים התזונתיים של המוצר, ולעיתים גם הסבר על חשיבותם של הוויטמינים והמינרלים המצויים בדגנים.
עקב המודעות הגוברת לסוגיות בריאותיות, יצרנים רבים משווקים כיום גרסאות מופחתות סוכר של מותגים פופולריים.
הערות שוליים

↑  תהל בלומנפלד, עברית שפה קשה, באתר ynet, 2 באוקטובר 2003
דיר יאסין – סוף המיתוס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרופסור אליעזר טאובר
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  עיון
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת כנרת זמורה ביתן
 תאריך הוצאה:  2017
 מספר עמודים:  379
 עורך:  יובל אלעזרי
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9789655664898
 הספרייה הלאומית:  990040864190205171
דיר יאסין - סוף המיתוס הוא ספר מאת פרופסור אליעזר טאובר, העוסק בפרשת דיר יאסין ומהווה סיכום של חמש שנות מחקר. כותרת הספר רומזת לכוונת הכותב להכריע בכל המחלוקות הנוגעות לפרשה. הספר ראה אור בעברית בשנת 2017, בהוצאת כנרת זמורה ביתן.
הספר

הספר מהווה מחקר מקיף על פרשת דיר יאסין והוא מבוסס על עדויות לוחמי האצ"ל והלח"י היהודים מחד, ועדויות תושבי דיר יאסין מאידך לצד מסמכים ארכיוניים. הספר הוא פרי מחקר מקיף שהוצע לפרסום תחילה בשפה האנגלית, אך נדחה על ידי הוצאות שונות בצפון אמריקה (לדברי טאובר, "הם כתבו לי במפורש שזה נושא שהם חוששים להיכנס אליו") ובעקבות כך החליט לתרגם את ספרו לעברית. ב-2021 הספר ראה אור בשפה האנגלית בהוצאת האגודה ללימודי המזרח התיכון ואפריקה, תחת הכותרת ״The Massacre That Never Was: The Myth of Deir Yassin and the Creation of the Palestinian Refugee Problem״.
בספר מראה טאובר כי לעומת דיווחים על ידי גורמים מארגון "ההגנה" או להבדיל ההנהגה הפלסטינית, שלא היו עדים לאירוע, ניתן למצוא דמיון רב בין העדויות האישיות, הן בצד היהודי והן בצד הערבי-פלסטיני. טאובר עוסק גם בניתוח האינטרסים שהובילו כל אחד מהצדדים לנהוג בדרך בה נהג.
הספר פורש בפני הקורא פירוט מלא של מהלך הקרב - כולל הנסיבות שהובילו למותו של כל אחד מהחללים. מסקנתו היא שאין מדובר ב"טבח".
טאובר אף בוחן את התעמולה בעקבות האירוע עד ימינו.
ביקורת

הספר זכה לשבח בשל איסוף הנתונים הקפדני וההסתמכות על מגוון המקורות, אך חלק מהמבקרים טענו כי מבחינה מתודולוגית לא הצליח המחבר להוכיח קשר בין הנתונים ובין המסקנה המוצגת בכותרת הספר.
איתמר רדאי טוען למספר שגיאות עובדתיות בספר, ואף טען כי טאובר לא הגדיר את המושג "טבח" ולכן לא יכל לפסוק בעניין.
אברהם סלע טען שעל אף מגמתו המוצהרת של המחבר וגם היותו מחקר מרשים ומרענן בספרות המחקר על המלחמה, חסרונו העיקרי של הספר היא שיטת ההפנייה למקורות, שלא מאפשרת בדיקת תקפותו של כל מקור ביחס לטענה עמה הוא משויך.
גדי חיטמן ציין אף הוא לשבח את גישתו המתודולוגית של טאובר, אך טוען כי קריאת הספר יצרה אצלו את הרושם שלא רק שטאובר מעוניין לשים קץ למיתוס סביב פרשת דיר יאסין, הוא מבקש להציג אמת היסטורית על בסיס המחקר ומגוון המקורות שאסף תוך המעטה מחשיבותם של הפרסומים שקדמו לו.
עודה בשאראת שיבח אף הוא את איסוף הנתונים הקפדני של טאובר, אבל דחה את מסקנתו שיש להבין את האירוע כ"טרגדיה של חישובים מוטעים מצד התוקפים ואי הבנה בסיסית של האירוע מצד המגינים".
לקריאה נוספת

אברהם סלע, "היסטוריה אחרת והיסטוריוגרפיה של מלחמת תש"ח", קתדרה 173, עמ' 133–158.
הערות שוליים

↑  | ערוץ ７, באתר ערוץ 7
↑  איתמר רדאי, בין היסטוריה להיסטוריוגרפיה, עמ' 128
↑  איתמר רדאי, בין היסטוריה להיסטוריוגרפיה: המחקר ההיסטורי על הפלסטינים במלחמת 1948 בפרספקטיבה של שבעים שנה, המזרח החדש, 2019, עמ' 119-132
↑  אברהם סלע, היסטוריה אחרת והיסטוריוגרפיה של מלחמת תש"ח, קתדרה 173, יד יצחק בן-צבי, 2019, עמ' 133-158
↑  גדי חיטמן, ביקורת ספר: על טבח ומחקר היסטורי, על ‘דיר יאסין: סוף המיתוס’, מאת אליעזר טאובר”, כתב העת הבינתחומי ללימודי המזרח התיכון 1, 2017, עמ' 55-57 doi: https://doi.org/10.26351/10
↑   עודה בשאראת, "דיר יאסין: סוף המיתוס": ספר המעלה חשד שבן-גוריון אחראי לטבח ב-1948, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2017
דגל מחוז סארה

| --- | --- |

 יחס אורך/גובה:  7:11
 מוטיבים עיצוביים:  ביקולור לבן-ירוק, במרכז הפס הלבן מופיע סמל מחוז סארה
דגל מחוז סארה הוא הדגל של מחוז סארה שבאסטוניה. הדגל נוצר ב-26 בספטמבר 1996, על פי הסמל שנוצר 59 שנים קודם, ב-1937. הספינה הויקינגית מרמזת על הקשר עם סקנדינביה, בעיקר שוודיה. אף על פי שהמיעוט דובר השוודית עזב את האי בכיבוש הסובייטי, תושבי האי החליטו לשמר את הקשר הזה (כמו כן, הסמל נוצר לפני הכיבוש הסובייטי, כשעדיין היו דוברי-שוודית רבים במחוז). הרקע הירוק-לבן מופיע בדגלי כל מחוזות אסטוניה.
היחס בין רוחב הדגל ואורכו הוא 7:11 והגודל הרגיל של הדגל הוא 105x165 ס"מ.
ראו גם

סמל מחוז סארה
סארה (מחוז)
הערות שוליים

↑  Estonia - Subdivisions (Municipalities), www.crwflags.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים ובנושא אסטוניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גטו שווינציאן

גטו שווינציאן היה הגטו בעיר שווינציאן בליטא, בזמן שהייתה כבושה בידי הנאצים (אנ') (לפני המלחמה - שווינציאן הייתה בשטח הרפובליקה הפולנית השנייה, ולאחר המלחמה - הייתה בשטח ליטא הסובייטית). הגטו התקיים מיולי 1941 עד אפריל 1943. בשיאו התגוררו בו כ-1,500 אסירים. במקומו היום קיים פארק עירוני. לזכר הגטו, המקום מסומן בחנוכיית עץ, שגולפה על ידי יוזפס יקשטס (Juozapas Jakštas) בתחילת שנות התשעים ובשנת 2011.
הקמה ופעולה

לפני המלחמה היו בשווינציאן כ-9,000 תושבים, מתוכם שליש יהודים. הגטו הוקם זמן קצר לאחר שגרמניה הנאצית תקפה את ברית המועצות ב-22 ביוני 1941. בסוף ספטמבר 1941 הועברו 1,000 עד אלפיים מיהודי שווינציאן לצריפים של שטחי אימונים צבאיים לשעבר ליד שוונצ'יונייליאי. גם שם נאספו יהודים מיישובים סמוכים אחרים. יהודים אלה נטבחו ב-9–10 באוקטובר על ידי נאצים וליטאים מיחידת רצח ליטאיות בשם Ypatingasis būrys (אנ'). בדו"ח יגר נמנו 3,726 מקרי מוות בעיר (1,169 גברים, 1,840 נשים, 717 ילדים).
הגטו בשווינציאן הוקף בגדר תיל ונשמר על ידי שומרים חמושים. השטח חולק לארבעה רבעים, ולכל אחד מהם היה מפקד יהודי. בנוסף, היה בגטו יודנראט (מועצה) בן חמישה חברים. על פי מפקד האוכלוסין באוגוסט 1942, היו בגטו 566 יהודים, בהם 353 עובדים ועובדות.
אסירים צעירים החלו לרכוש נשק וליצור קשרים עם הפרטיזנים הסובייטים שהיו פעילים באזור (כיום מזרח ליטא ומערב בלארוס). מספר יהודים ברחו והצטרפו לפרטיזנים היהודים באזור. בכירים נאצים נאלצו לחזק את אמצעי הביטחון. הצעד הראשון היה חיסול גטאות קטנים בערים שונות. כ-1,000 יהודים מהגטו בווידזה (כיום בלארוס) הועברו לשווינציאן. עקב צפיפות ומחסור באמצעי היגיינה ציבורית פרצה מגפת טיפוס בקרב האסירים. המגפה נבלמה בעזרת קבוצת רופאים יהודים שנשלחה מגטו וילנה.
חיסול

בסוף 1942 פעלו באזור שלושה גטאות קטנים נוספים: מיכלישקי, סולי ואשמיאני. בשל פעילות פרטיזנית מוגברת הוחלט לחסל את ארבעת הגטאות באביב 1943. כדי למזער את ההתנגדות הובאו שוטרים יהודים מגטו וילנה. כ-2,700 יהודים בעלי כושר עבודה הועברו גטו וילנה או למחנות עבודה בז'ייז'מריאי, ז'וסלה או קנה (Kena). ב-4 באפריל עלו היהודים שנותרו לרכבת משא בשוונצ'יונייליאי. נאמר להם שהם יועברו לגטו קובנה. במקום זאת, הרכבת עצרה בפונאר. חמישה קרונות רכבת הופנו למחנה עבודה בבזדוניס ושני קרונות נוספים עם אנשי היודנראט הובלו לגטו וילנה. מעטים הצליחו להימלט, אך הרוב המכריע נורה על ידי שוטרים גרמנים וליטאים. על פי מקורות נאציים, כ-4,000 יהודים נרצחו ב-5 באפריל 1943 בפונאר.
ד'ר"ך

ד'ר"ך (4220)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-14 בספטמבר 459 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 2 בספטמבר 460. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
דגל מיין

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  2:3 או 3:5
 קבלת מעמד רשמי:  23 בפברואר 1909
 מוטיבים עיצוביים:  דגל כחול המוטען בסמל המדינה.
דגל מדינת מיין הוא דגל כחול במרכזו מופיע סמל המדינה. סמל המדינה כולל שלט אצולה שעליו מצויר אייל קורא שרוע תחת עץ אורן. חקלאי וימאי, המייצגים את ענפי הכלכלה המסורתיים של המדינה, מחזיקים את המגן ומעליו נמצא כוכב הצפון. מתחת למגן רשום מוטו המדינה "Dirigo" - בלטינית: "אני מוביל".
הואיל ואין לסמל המדינה צבעים רשמיים קובעים, ייתכנו הבדלים גם בין בגווני הדגלים. עם זאת, נקבע שהצבע הכחול המהווה רקע לסמל יהא אותו גוון שמופיע בדגל ארצות הברית. על פי התיאור הרשמי של הדגל, צריכה להיות סביבו מעטפת של משי צהוב, ועל מוט הדגל צריך להיות חבל עשוי משי לבן וכחול, אולם תוספות אלה נדירות ביותר.
היסטוריה

בדגל המקורי של המדינה היה במרכז הדגל עץ אורן ירוק, המסמל את ניו אינגלנד ומעליו כוכב הצפון, על רקע כחול.
הדגל הנוכחי אושר על ידי בית המחוקקים של המדינה ב-23 בפברואר 1909.
דגל הצי

מיין היא אחת משתי מדינות בארצות הברית שיש להן דגל צי נפרד (השנייה היא מסצ'וסטס). דגל הצי מכיל את הסמל הנוכחי וכן סמל ישן יותר הכולל שדה לבן ובו עץ אורן ירוק, וכן עוגן שסביבו שם המדינה "מיין" (MAINE - באותיות גדולות) ומוטו המדינה.
ד'ר"ן

ד'ר"ן (4250)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 489 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 31 באוגוסט 490. שנה מסוג בשה, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשה, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
ד'ר"ע

ד'ר"ע (4270)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-31 באוגוסט 509 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 19 בספטמבר 510. שנה מסוג בשז, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
ד'ר"י

ד'ר"י (4210)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-5 בספטמבר 449 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 450. שנה מסוג בחה, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה שלישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
ד'ר"ח

ד'ר"ח (4208)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-27 בספטמבר 447 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 448. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לפי מצבה כ"א ממצבות צוער, שנה זו הייתה מעוברת.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ד'ר"ט

ד'ר"ט (4209)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-16 בספטמבר 448 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 4 בספטמבר 449. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דגל מיאנמר

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל לאומי, דגל הצי האזרחי והמדיני
 יחס אורך/גובה:  5:9
 קבלת מעמד רשמי:  21 באוקטובר 2010
 מוטיבים עיצוביים:  טריקולור אופקי בצבעי ירוק, צהוב ואדום, טעון במרכזו בכוכב לבן בעל חמש זוויות חדות, חמש זוויות קהות, עשר צלעות ועשרה קודקודים.
 גרסאות נוספות:       דגל צבאי ימי
דגל מיאנמר כולל שלושה פסים בצהוב, ירוק ואדום, ובמרכזו נמצא כוכב לבן. הוכרז ב-21 באוקטובר 2010, ביחד עם שינוי ההמנון ושינוי שם המדינה מ"ברית מיאנמר" ל"הרפובליקה של ברית מיאנמר".
הצבע הצהוב מסמל סולידריות, הירוק שלום ורוגע, האדום אומץ ונחרצות.
הדגל הקודם

הדגל הקודם של מיאנמר אומץ ב-3 בינואר 1974, כאשר נה ווין הכריז על רפובליקה סוציאליסטית בבורמה. העיצוב החדש לא היה שונה מאוד מהדגל הישן של מיאנמר (אז בורמה) שהיה בצבע אדום עם קנטון כחול בפינה העליונה של הדגל, בצד התורן. עם זאת, התמונה בתוך הקנטון הוחלפה בסמלי גלגל שיניים ועליו מונחת שיבולת של אורז, המסמלים את הפועלים ואת האיכרים. מסביב לציור היו 14 כוכבים בעלי חמישה קודקודים כל אחד המסמלים את המדינות מהן מורכבת מיאנמר. הצבע הלבן מסמל טוהר, הכחול שלום ויושרה והאדום מסמל אומץ.
דגלים היסטוריים

דגל אימפרית בורמה 1700–1885
דגל בורמה כחלק מהודו הבריטית 1824–1939
בורמה הבריטית 1939–1943, 1945-1948
תחת הכיבוש היפני 1943–1945
ברית בורמה 1948–1974
דגל הרפובליקה הסוציאליסטית של ברית בורמה 1974–1988 וברית מיאנמר 1988–2010
דגל הרפובליקה של איחוד מיאנמר 2010-היום
ראו גם

סמל מיאנמר
המנון מיאנמר
ד'ר"ם

ד'ר"ם (4240)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-3 בספטמבר 479 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 19 בספטמבר 480. שנה מסוג בחה, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בחה, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
היסטוריה של עם ישראל
דגנאים

| דגנאים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: דגנאים
שם מדעי
 Poales ‏סמול, 1903
דגנאים (שם מדעי: Poales) הם סדרה גדולה של צמחים חד־פסיגיים. הסדרה מונה מעל עשרים אלף מינים, הפזורים בכל רחבי העולם, והיא לוקחת חלק חשוב במערכת האקולוגית של כדור הארץ. הסדרה מורכבת בדרך־כלל מעשבים וצמחים עשבוניים, לעיתים רחוקות מטפסים או שיחים. הפרחים קטנים לרוב, ובעלי חפים. מסודרים בתפרחות בצורות שונות, (מלבד הסוג Mayaca שלו פרחים מבודדים). הזרעים לרוב מכילים עמילן.
אחת התכונות הבולטות בקרב נציגי הסדרה היא התאמה מצוינת להאבקה באמצעות הרוח, אם כי הצורה הזאת איננה יחידה, ובמשפחות אחדות קיימת האבקה באמצעות חרקים או מים.
הסדרה מונה 18 משפחות, ובהן כ־850 סוגים ומעל 20,000 מינים. המשפחות החשובות ביותר בסדרה הן משפחת הדגניים עם כ־12,000 מינים, הגמאיים עם כ־5,000 מינים, ברומליים עם 1,400 מינים ו-Eriocaulaceae עם 1,150 מינים. בצמחיית הבר בישראל מיוצגות חמש משפחות, ובהן 340 מינים.
התפתחות ומיון

כיום סדרת הדגנאים היא המשגשגת ביותר, ובעלת חשיבות אקולוגית וכלכלית ראשונה במעלה מקרב כל הצמחים העשבוניים. על־פי הערכות מודרניות, המבוססות על ניתוח של קצב המוטציות ברמה המולקולרית ונתוני התפוצה, ראשיתם של הדגנאים לפני כ־115 מיליון שנה (אמצע תור הקרטיקון) באמריקה הדרומית. השרידים המאובנים העתיקים ביותר הידועים כיום כוללים אבקה ופירות והם שייכים לקרטיקון העליון.
המיון המודרני נוטה לכלול בסדרת הדגנאים את שמונה־עשרה המשפחות הבאות:
ברומליים (Bromeliaceae, משפחת האננס)
גמאיים (Cyperaceae) - בו הסוג גומא
דגניים (Poaceae)
כדורניים (Sparganiaceae)
סופיים (Typhaceae)
סמריים (Juncaceae) - בו המין סמר חד
Anarthriaceae
Centrolepidaceae
Ecdeiocoleaceae
Eriocaulaceae
Flagellariaceae
Hydatellaceae
ז'ואנוויליים (Joinvilleaceae)
Mayacaceae
Rapateaceae
Restionaceae (רסטיוניים ?)
Thurniaceae
Xyridaceae
חשיבות כלכלית

המשפחה החשובה ביותר מבחינה כלכלית היא משפחת הדגניים, המספקת מזון לאדם (חיטה, אורז, קנה סוכר), הדשא שבשטחי מרעה, ועוד. כמו כן יש לציין את האננס ממשפחת הברומליים. משפחת הגמאיים מתאפיינת בעיקר בעשבים שוטים שלה, כגון גומא הפקעים, אבל יש לה גם חשיבות היסטורית, שכן המין גומא הפפירוס שימש בעבר להכנת נייר. ליתר המשפחות שימוש מוגבל בתעשיות מקומיות כחומר להסקה, לבניה כפרית, צמחי נוי וסידורי פרחים, שזירת כובעים וסלים.
דגל מיסיסיפי

| --- | --- |

 סוג הדגל:   דגל מדיני ואזרחי
 יחס אורך/גובה:  5:8
 קבלת מעמד רשמי:  3 בנובמבר 2020
 מוטיבים עיצוביים:  חמישה פסים אנכיים בסדר הצבעים אדום-צהוב-כחול-צהוב-אדום, מגנוליה לבנה, 20 כוכבים לבנים וכוכב צהוב החצוי לפי פינותיו והכיתוב "In God We Trust" בלבן.
 שם המעצב:  רוקי ווהן, סו אנה ג'ו, קארה ג'יילס, דומיניק פיו ומיקה ווטסון
 דגלים היסטוריים   :    דגל מיסיסיפי 1894–2020    דגל מיסיסיפי 1861–1865
 
דגל מדינת מיסיסיפי הוא דגל פסים אנכיים שבמרכזו מגנוליה לבנה, הפרח הרשמי של המדינה. מסביב לפרח כוכבים לבנים, ומעליו כוכב צהוב החצוי ב-5 קצותיו. מתחת לפרח נכתב המוטו של ארצות הברית – In God We Trust. לדגל שני פסים אדומים, שני פסים צהובים דקים, ופס כחול במרכזו ועליו הפרח.
הדגל נבחר ב-3 בנובמבר 2020 כדגלה החדש של המדינה.
היסטוריה

הדגל הקודם אומץ בשנת 1894, וכלל שלושה פסים אופקיים, אדום תחתון, לבן אמצעי וכחול עליון, כצבעי דגל ארצות הברית. בפינה השמאלית הופיע דגל המערכה של הקונפדרציה, ריבוע אדום שבתוכו X כחול מרוצף בכוכבים לבנים. גובה הדגל היה 2/3 מאורכו.
ב-17 באפריל 2001 נערך משאל עם על הצעה להחליף את הדגל בדגל אחר, בו לא יופיע דגל הקונפדרציה. ההצעה נפלה ברוב של 64%.
הדגל בוטל ב-30 ביוני 2020 על ידי צו של מושל המדינה, זאת בעקבות הביקורת הציבורית על השימוש בסמלי הקונפדרציה, שהתעוררה מחדש עם מחאות ג'ורג' פלויד. נקבע כי דגל המדינה יוחלף בדגל שאינו כולל את דגל הקונפדרציה. את דגל המדינה החדש עיצבה ועדה שהוקמה לנושא, והוא מעוטר במגנוליה לבנה, הפרח הרשמי של המדינה.
הצהרה לדגל

נוסח ההצהרה לדגל של מיסיסיפי הוא:
"אני מצדיע לדגל מיסיסיפי ולמדינה הריבונית אותה הוא מייצג עם גאווה בהיסטוריה שלה והישגיה ועם ביטחון בעתידה תחת ההנחיה של האל הכול יכול."
הערות שוליים

↑  ויקי אוסלנדר, מיסיסיפי ביטלה דגל גזעני, אורגון בחרה באי־הפללה, באתר כלכליסט, 5 בנובמבר 2020
↑  עכשיו זה סופי – מיסיסיפי מחליפה את דגל המדינה, באתר גלובס, 29 ביוני 2020
| דגלי ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| דגלים פדרליים | דגל ארצות הברית דגל הנשיא • דגל סגן הנשיא |  |
| דגלי הכוחות המזוינים | דגל הצבא • דגל הצי • דגל חיל האוויר • דגל חיל הנחתים • דגל משמר החופים  ג'ק הצי הראשון • היוניון ג'ק |  |
| דגלים היסטוריים | דגל האיחוד הגדול • דגל המשמר הגדול |  |
| דגלי המדינות | אוהיו • אוקלהומה • אורגון • איווה • איידהו • אילינוי • אינדיאנה • אלבמה • אלסקה • אריזונה • ארקנסו • ג'ורג'יה • דלאוור • דקוטה הדרומית • דקוטה הצפונית • הוואי • ויומינג • וושינגטון • ויסקונסין • וירג'יניה • וירג'יניה המערבית • ורמונט • טנסי • טקסס • יוטה • לואיזיאנה • מונטנה • מיזורי • מיין • מינסוטה • מיסיסיפי • מישיגן • מסצ'וסטס • מרילנד • נבדה • נברסקה • ניו ג'רזי • ניו המפשייר • ניו יורק • ניו מקסיקו • פלורידה • פנסילבניה • קולורדו • קונטיקט • קליפורניה • קנזס • קנטקי • קרוליינה הדרומית • קרוליינה הצפונית • רוד איילנד |  |
| דגלי הטריטוריות | סמואה האמריקנית • האי בייקר • גואם • האי האולנד • האי ג'רביז • אטול ג'ונסטון • שונית קינגמן • אטול מידווי • האי נבאסה • איי מריאנה הצפוניים • אטול פאלמירה (דגל ארצות הברית) • פוארטו ריקו • איי הבתולה של ארצות הברית • האי וייק |  |
| דגל מחוז קולומביה | וושינגטון, מחוז קולומביה |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא סמלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד טברסקי (בוהוש)

רבי דוד טברסקי (כונה ר' דוד'ל; לקראת סוף שנת ה'תרמ"ב, 1882 לערך – כ"א בכסלו ה'תרצ"ד, 1934) היה אדמו"ר בדור השלישי בחסידות בוהוש לצד גיסו רבי מנחם מנדל פרידמן.
ביוגרפיה

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים. (23 באוגוסט 2023)
נולד בבוהוש לרב מרדכי זוסיא טברסקי, לימים האדמו"ר מטריסק בהוצלס, ולחוה גיטל, בתו של הרב יצחק פרידמן האדמו"ר הראשון מבוהוש. נקרא על שם דוד סבו, הרב דוד טברסקי מטולנה, שנפטר בי' באייר תרמ"א, קצת יותר משנה לפני כן.
עד גיל שבע שהה בבית הסבא רבה – הרב אברהם מטריסק. משנפטר הסב, חזר לבית הוריו בבוהוש. בשנת תרנ"א עבר יחד עם הוריו לעיר הוצלס שבמחוז חרסון, שם מונה אביו לאדמו"ר. נישא לגיטל, בת דודו הרב ישראל שלום יוסף פרידמן, האדמו"ר השני מבוהוש. לאחר נישואיו חזר לבוהוש ונסמך על שולחן חותנו. יחד עמו עבר לבוהוש מורו הפרטי מילדות הרב יואל צימרמן, שם המשיכו בלימודיהם. בשנת תרס"ט מונה יחד עם גיסו הרב מנחם מנדל פרידמן לנשיא ישיבת "בית ישראל" שהקים חותנו. על אף היותו ידוע בחולשתו הפיזית התעסק גם בפעילות ציבורית, טיפל בפליטים הרבים שהגיעו לרומניה במהלך מלחמת העולם הראשונה וארח רבים מהם בביתו במשך שבועות.
בסוף חודש תשרי תרע"ח ביקר את אחותו (בלומה רייזיל שור) שהתגוררה באודסה (רוסיה) ובעקבות המהפכה שהתחוללה ברוסיה נאלץ להישאר בעיר. כאשר קוזקים פרצו לבית אחותו וחיפשו את יושביו שהסתתרו במרתף, הסגיר את עצמו על מנת להציל את בני משפחת אחותו מידי הקוזקים שהכו אותו עד שהתמוטט מחוסר הכרה וכל חייו סבל מכאבים מההצלפות והמכות שספג.
לאחר פטירת חותנו בכ"ג בניסן תרפ"ג מונה יחד עם גיסו הרב מנחם מנדל פרידמן לאדמו"רי חסידות בוהוש. החסידים ייחסו לו תכונות של רוח הקודש ופעולת ישועות. נודע כאוהב ישראל. ניהל את עדת החסידים יחד עם גיסו – יחדיו ישבו לקבל את הפונים אליהם בבקשת עצה וברכה וחילקו בשווה את דמי הפדיונות, ערכו את הטישים וההתכנסויות בימים מיוחדים וחתמו על מכתבים שנשלחו לחסידים ועל הסכמות שונות. החסידים סיפרו שגם כאשר הפונים נכנסו לאחד האדמו"רים ולאחר מכן לשני קיבלו את אותה התשובה בדיוק. החל משנת תרפ"ח ועד תר"צ כיהן כאדמו"ר יחיד היות שגיסו ערך ביקור בארצות הברית ובקנדה. ניחן בכושר כתיבה, ניגון ובעיקר כצייר אמן. הלחין את הניגון הידוע בחצרות בוהוש 'ותגלה ותראה מלכותו'. התפרסם כחכם ונהג להאריך לשבת עם מבקשי פניו, בשונה מאדמו"רים אחרים לבית רוז'ין, אליהם הגישה הייתה מצומצמת. כמו כן התפרסם במתן צדקה ומסופר כי אפילו משכן חפצים בעבור מתן צדקה.
בשנת תרצ"ד חלה ובהוראת אביו הועבר לעיר יאס, אך לאחר תקופה נפטר.
השאיר אחריו שתי בנות, לאה (בעלה איליה) ומלכה. לא נתמנה לו ממלא מקום וגיסו ר' מנחם מנדל נותר לכהן יחידי כאדמו"ר.
לקריאה נוספת

ישראל יעקב קלפהולץ, בית רוז'ין, בני-ברק: מישור, תשמ"ז
ד'ר"ז

ד'ר"ז (4207)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-7 בספטמבר 446 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 26 בספטמבר 447. שנה מסוג זשה, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנת שמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשה, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
היסטוריה של עם ישראל
גרטי דאוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בת 87 בערך) אוטרכט, הולנד 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום מגורים:  המבורג 
 
גרטי דאוב (בגרמנית: Gerti Daub; נולדה ב-1937) היא דוגמנית גרמנייה.
ביוגרפיה

דאוב נולדה באוטרכט וגדלה בהמבורג, ב-1957, כשהייתה בת תשע עשרה, הוכתרה למיס המבורג ובחודש לאחר מכן זכתה בתואר מיס גרמניה.
מספר ימים לאחר מכן היא גם הגיעה למקום השלישי בתחרות מיס אירופה, התקשורת במדינתה כינתה אותה "גרייס קלי" עקב הדמיון בין שתיהן.
היא ייצגה את גרמניה בתחרות מיס תבל, שנערכה בלונג ביץ'. בטקס פתיחת התחרות בה הוצגו המתמודדות לפי מדינתן היא נבחרה ל"מיס פוטוגניק" על ידי העיתונאים שסיקרו את התחרות. היא נהייתה למועמדת מועדפת בתחרות גם על ידי התקשורת וגם על ידי הציבור. בעיתון לוס אנג'לס טיימס היא תוארה כ"בלונדינית מושלמת ופייבוריטית לכתר מיס יוניברס" וכינו אותה גם "ונוס הבלונדינית של גרמניה". ביום בו כל אחת מחמש עשרה מתמודדות הגמר הגישו נאום היא קיבלה את הכי הרבה תשואות מן הקהל. בערב גמר התחרות היא לבסוף נבחרה לסגנית רביעית בלבד. עקב מיקומה הקהל באולם הפגין בוז על כך, ואף נראה בולט שהמנחה אד הנסי לא הסכים עם בחירה זו.
היא הופיעה בסרט  גרמני "הלב של סט. פאולי". חברת ההפקות מטרו גולדווין מאייר הציעה לה 250,000 דולר על מנת שתשתתף בסרט ומספר כוכבי קולנוע, בהם מריה של, קורט יורגנס ויול ברינר, ניסו לשכנע אותה לעשות זאת, אך היא סירבה.