stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב-תרבותיות
חינוך רב־תרבותי מול חינוך לרב־תרבותיות

שאלת היחס לרב־תרבותיות רלוונטית למערכות חינוך בעולם כולו. באיזו מידה צריכה המדינה לעודד פלורליזם תרבותי? האם המדינה צריכה להעמיד במרכז כללי משחק דמוקרטיים שיאפשרו את הקיום בצוותא של בני הקבוצות השונות? מדינות שונות נוהגות בדרכים מגוונות בשאלות אלה.
חינוך רב־תרבותי הוא גישה שדוגלת באוטונומיה חינוכית לכל קבוצה תרבותית, מתוך תפיסה רלטיביסטית שלכל התרבויות יש ערך שווה ואין תרבות חשובה יותר. הגישה הזו רלוונטית במיוחד למציאות הישראלית הרב־תרבותית, כפי שקובע פלד: "כל קבוצה אידאולוגית או תרבותית רשאית להתארגן ולהקים בית ספר או רשת של בתי ספר שיתנהלו על פי רוחה.[...]משרד חינוך במדינה בה השסע התרבותי הגיע לגבול עליון שאין למעלה הימנו, צריך להיות צנוע ביומרותיו. עליו להסתפק בעיסוק במנהל ובבקרה מינהלית של בתי הספר ולהיות מנוטרל לגמרי מכל זיקה אידאולוגית והשקפת עולם." אולם, תנאי הכרחי לחינוך רב־תרבותי הוא שהמוסד החינוכי יתן לחניכיו כלים לצאת מהקהילה ולהשתלב בקהילות אחרות, כמו שנקבע בפסק הדין מנחם מענדל אלקסלסי נגד עיריית ביתר עילית.
המבקרים של החינוך הרב־תרבותי טוענים כי בניסיונות שלו להילחם באתנוצנטריות של התרבות השלטת הוא מוביל לאתנוצנטריות של השוליים. האלטרנטיבה שהם מציעים לחינוך הרב־תרבותי היא חינוך לרב־תרבותיות, או חינוך פלורליסטי. חסידי גישה זו מבקשים לבטל הן את האינדוקטרינציה של התרבות השלטת והן את האינדוקטרינציה תרבויות השוליים. בגישה זו המורה "מתווך ערכים" ולא מחנך לערכים.
רב־תרבותיות במערכת החינוך בישראל

אף על פי שמשרד החינוך אימץ את אידאולוגיית כור ההיתוך בעשור הראשון לקיומו (מדיניות ממשלתית שבה נוצר ניסיון להתאים את העולים החדשים לתרבות " הצבר" הישראלי), בפועל התפצל החינוך בישראל בין מספר מערכות אוטונומיות או אוטונומיות-למחצה: החינוך הממלכתי, החינוך הממלכתי דתי, החינוך הערבי עצמאי והחינוך העצמאי. מגמה זו הלכה והתחזקה בשנות התשעים עם העלייה מארצות חבר המדינות ועם עליית מספר הפועלים הזרים.
על פי ריטה סבר מערכות החינוך הפורמליות והלא פורמליות חייבות להכיר בכך שהן פועלות בעידן חדש שבו יש שונות תרבותית גבוהה. לכן הן נדרשות לפתח דיאלוג יצירתי שיתחשב בכל השותפים בלמידה והנושאים הקשורים לתרבותם.
קיימות מספר נקודות מבט ביחס לרב־תרבותיות; נקודת המבט הדמוגרפית מתייחסת אל העובדה שהחברה היא הטרוגנית ומורכבת ממגוון קבוצות; נקודת המבט המבנית מתייחסת להוגנות בחלוקת הכוח בין הקבוצות בחברה; ונקודת המבט האידאולוגית נוגעת ליחס של החברה לריבוי התרבויות שבתוכה. אפשר לומר שבישראל מתקיימת רב־תרבותיות דמוגרפית, אך היא אינה רב־תרבותית במובן המבני משום שקיימים בה קיפוח ואפליה של קבוצות שונות ואין בה חלוקה הוגנת ושוויונית של הכוח. היא גם לא רב־תרבותית במובן האידאולוגי משום שקיימת בה קבוצה תרבותית הגמונית, שכל שאר הקבוצות נחשבות לפחותות ממנה. החברה הישראלית רואה בהטרוגניות הקיימת בתוכה מכשול שיש להתמודד איתו ולא דבר חיובי שניתן ללמוד ממנו.
ניתן להתייחס לשונות התרבותית בחברה באמצעות שישה דפוסים:
בידול אפלייתי – התייחסות היררכית לקבוצות התרבותיות במדינה, כאשר הקבוצות הנחותות מופרדות ומופלות לרעה, כפי שקרה, לדוגמה, בדרום אפריקה.
הטמעה גלויה או מדיניות כור ההיתוך – מדיניות היררכית מובהקת בה כל הקבוצות אמורות לאמץ את התרבות הדומיננטית.
פלורליזם חולף – הקבוצות השונות משתמשות בשפה שלהם כעזרה לתחילת הדרך, אך השפה שלהם אינם נחשבת לנכס והמטרה היא שבסופו של דבר יפטרו ממנה. המטרה היא עדיין להיטמע בתרבות המרכזית, אך הקצב הוא איטי יותר.
רב־תרבותיות שיירית – החברה מקבלת מאפיינים אתניים או פולקלוריסטיים ורואה בכך אות לסובלנות שלה. אך בני הקבוצות התרבויות השונות נדרשים לוותר על מרכיבים גרעיניים של תרבותם כמו שפה, דרכי חינוך, יחסים במשפחה כדי להתערות בתרבות הדומיננטית.
שני הדפוסים הבאים מדברים על יחס שווה ערך כלפי כל הקבוצות התרבותיות בחברה:
פלורליזם מצרפי – בחברה יש מגוון קבוצות תרבותיות ללא יחס היררכי ביניהן. הקבוצות חיות זו לצד זו, כאשר כל אחת שומרת על הייחוד התרבותי שלה ואינה יוצרת קשר או משפיעה על האחרות. כלומר, כל קבוצה נשארת חד-תרבותית בתוך עצמה.
שזירה (מודל 'החמין') – כל קבוצה שומרת על הייחוד התרבותי שלה אך בין הקבוצות קיימת אינטראקציה והשפעה הדדית. מודל זה מעדיף זהויות רב־תרבותיות על פני זהויות חד-תרבותיות.
לעיתים, מודל הפסיפס נראה כמו המודל הריאלי והאפשרי היחידי. במיוחד אם הפער בין הקבוצות גדול עד כדי כך שהן לא מסוגלות להתקרב זו לזו.
רב־תרבותיות במערכת החינוך בישראל > פדגוגיה ביקורתית וחינוך לרב־תרבותיות

סוניה נייטו חקרה את הקשר בין פדגוגיה ביקורתית וחינוך לרב־תרבותיות. לשיטתה, כדי שחינוך לרב־תרבותיות יצליח ויוביל לשינוי משמעותי עליו לאמץ פרספקטיבה ביקורתית יותר. פדגוגיה ביקורתית היא גישה שבה סטודנטים ומורים לומדים במשותף ובאופן הדדי על העולם. זוהי דרך מחשבה פתוחה וביקורתית יותר על הלימודים. פדגוגיה ביקורתית מתחילה במקום שבו הסטודנטים נמצאים, כלומר במציאות שלהם, כנקודת התחלה ללימוד. כלומר, הפדגוגיה הביקורתית מכירה בתרבות, בלשון, במצב הכלכלי של התלמידים. היא מעודדת את הניסיון והידע של התלמידים, אף על פי שהניסיון הזה אינו הדרך היחידה להתמודד עם הידע. התלמידים לומדים להיות סקרנים, לחקור, לשאול ולהפוך לפותרי בעיות. התפיסה היא שלבעיה אין פתרון אחד נכון, שכן ניתן לראות את אותה בעיה מכמה נקודות מבט. המטרה של הפדגוגיה הביקורתית היא לאפשר לתלמידים לראות ולהכיר את המציאות בדרך יותר מלאה, כאשר לתלמידים יש הזדמנות לבחון סיטואציות ואירועים מכמה נקודות מבט. כאשר התלמידים מנתחים באופן ביקורתי ושואלים שאלות על חומר, הלימודים, הרעיונות והפעולה עולים בהדרגה.
העצמה בחינוך מציעה הגדרה מחדש של היחסים בין מורים ותלמידים, הורים ומנהלים. היא מובילה להצלחה בלימודים והתקדמות אישית אך זו אינה מטרתה העיקרית. המטרה המרכזית היא להפוך את התלמידים לביקורתיים ולהמריץ אותם לפעול לשינוי חברתי. העצמה היא גם המטרה וגם התוצאה של פדגוגיה ביקורתית, והיא גם הצד השני של מטבע השליטה. כשכוח בא לידי ביטוי בשליטה משתמשים בו כדי לשלוט. כשהוא בא לידי ביטוי בהעצמה, משתמשים בו כדי לשחרר ולפעול פעולה חברתית.
ראו גם

פלורליזם
הסכמיות
כור היתוך
הפסיפס התרבותי
פלורליזם בחינוך
מגוון תרבותי
ילדי התרבות השלישית
לקריאה נוספת

אליעזר מרכוס, "פרשת הידיים הצבועות", ציונות – יש לך מושג?, מדרשת בן-גוריון
ישעיהו תדמור, ‏עקרונות בחינוך לגישה רב־תרבותית, אקדמות יג, ניסן תשס"ג, עמ' 169–182
אמנון רובינשטיין ותומר קנת, רב תרבותיות וצה"ל, משפט וצבא, הפרקליטות הצבאית, 2016
מנחם מאוטנר, אבי שגיא ורונן שמיר (עורכים), רב תרבותיות במדינה דמוקרטית ויהודית: ספר הזיכרון לאריאל רוזן-צבי, הוצאת רמות, אוניברסיטת תל אביב, 1998
אהוד נחתומי (עורך), רב־תרבותיות במבחן הישראליות, מאגנס, 2003
יוסי יונה ויהודה שנהב, רב־תרבותיות מהי? על פוליטיקה של השונות בישראל, בבל, 2005
יוסי יונה, בזכות ההבדל: הפרויקט הרב־תרבותי בישראל, ירושלים: הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר, 2005
מנחם מאוטנר, משפט ותרבות בפתח המאה העשרים ואחת, עם עובד, 2008
אלברטו ספקטורובסקי ודנה מילס, "רב תרבותיות ימנית ואסרטיביות תרבותית", תיאוריה וביקורת 35 (עמ' 165–192), מכון ון ליר בירושלים והקיבוץ המאוחד, סתיו 2009
שי רודין, ""אחרות" ורב־תרבותיות בספרות הילדים והנוער הישראלית", ילדות 1 (עמ' 30–59), האקדמית גורדון, אוגוסט 2015
בשיר בשיר, גיא בן פורת ויוסי יונה (עורכים), מדיניות ציבורית ורב־תרבותיות, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2016
Gad Barzilai, Communities and Law: Politics and Cultures of Legal Identities, University of Michigan Press, 2003.
הערות שוליים

↑  אשרת ציפורה, (, ישראל חברה רב־תרבותית, אח 1998, עמ' 65-146
↑  D. Avramov & R.L. Cliquet, Integrated policies on gender relations, ageing and migration in Europe (Antwerpen: CBGS, 2005) p. 204
1 2 3  יוסי דהאן, תאוריות של צדק חברתי, (ישראל: משרד הביטחון, 2007), עמ' 170-146
↑  נעמה כרמי, בריאן בארי 1936-2009
↑  מ. פלד, "החינוך הממלכתי במצור", מפנה 19, עמ' 10.
↑  פסק הדין מנחם מענדל אלקסלסי נגד עיריית ביתר עילית
↑  א' יוגב, "גישות לחינוך ערכי בחברה פלורליסטית", בתוך י' עירם, ש' שקולניקוב, י' כהן וא' שכטר (עורכים), צומת: ערכים וחינוך בחברה הישראלית (ישראל: משרד החינוך, 2001), עמ' 355-379
↑  אילן גור זאב, רב־תרבותיות וחינוך בישראל.
↑  ריטה סבר, (2001). בוללים או שוזרים? מסגרת מושגית לבחינת סוגיות של רב תרבותיות. בתוך גדיש: ביטאון לחינוך מבוגרים, 7, 45–54.
↑  Nieto, S (1999). The Light in their Eyes, creating multicultural learning
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551573305171  PLWABN: 9810610040005606  BNE: XX539436  GND: 4214151-5  LCCN: sh93001610  NDL: 01131006  NKC: ph123036 
ילדה צבעונית, ילד שחור וילדה לבנה באוטובוס בקייפטאון
שיין וולש

| --- | --- |

שיין בקומיקס (ימין) ובסדרת הטלוויזיה (שמאל)
 שם ספר:  "המתים המהלכים"
 תוכנית טלוויזיה:  המתים המהלכים (סדרת טלוויזיה)
 הופעה ראשונה:  Issue 1 (קומיקס) (2003) "Days Gone Bye" (טלוויזיה) (2010)
 הופעה אחרונה:  Issue 37 (קומיקס) (2007) "Rest in Peace" (טלוויזיה) (2022)
 יוצרים:  רוברט קירקמן טוני מור
 גילום הדמות:  ג'ון ברנטל
 מידע
 גיל:  25 (קומיקס) 37 (טלוויזיה)
 תאריך לידה:  1971 (קומיקס) 1973 (טלוויזיה)
 מקום לידה:  קנטקי, ארצות הברית (קומיקס) ג'ורג'יה, ארצות הברית (טלוויזיה)
 מין:  זכר
 מקצוע:  סגן שריף
 מומחיות:  שימוש בכלי נשק חמים וקרים להנהיג קבוצה
 תאריך פטירה:  2003 (קומיקס) 2010 (טלוויזיה)
 סיבת המוות:  ירייה בצאוור (קומיקס) דקירה בחזה (טלוויזיה)
 דמויות קשורות
 אויבים:  ריק גריימס, קארל גריימס, ועוד.
שיין וולש (באנגלית: Shane Walsh) הוא דמות בדיונית ואחת הדמויות הראשיות בסדרת הקומיקס "המתים המהלכים", כמו גם בסדרת הטלוויזיה הנושאת את אותו השם. הדמות נוצרה במקור על ידי הכותב רוברט קירקמן והאמן טוני מור, והופיעה לראשונה בקומיקס "The Walking Dead #1" שיצא לאור בשנת 2003.
הדמות מגולמת בסדרת הטלוויזיה על ידי השחקן היהודי-אמריקאי ג'ון ברנטל.
הן בקומיקס והן בסדרת הטלוויזיה, שיין הוא חברו הטוב ביותר של ריק גריימס. השניים עבדו יחד כשוטרים. לאחר שריק נורה במהלך קרב יריות נגד פושעים ונכנס לתרדמת, שיין מציל את משפחתו של ריק, לורי וקארל, וביחד הם מתמקמים במחנה שורדים קטן. בזמן הזה, שיין נכנס למערכת יחסים עם לורי. שבועות לאחר מכן, כשריק מתעורר מהתרדמת ומתאחד עם משפחתו, שיין מתמלא בקנאה ובסופו של דבר מנסה להרוג את ריק, אך בסופו של דבר הוא נהרג על ידי קארל.
בקומיקס, שיין מופיע כדמות ראשית בששת האוגדנים הראשונים, עד שנהרג על ידי קארל. בסדרת הטלוויזיה, שיין הוא הדאוטרגוניסט בשתי העונות הראשונות. במהלך העונה השנייה, שיין הופך להרבה יותר עוין ולא צפוי בעקבות האובססיה שלו ללורי והקנאה שלו בריק. הוא מוביל את ריק למקום שקט על מנת להרוג אותו, אך הוא נהרג במקום. כמה דקות לאחר מכן, הוא הופך לזומבי ונורה בראש על ידי קארל.
בעונה השלישית, בזמן שריק והקבוצה שלו תוקפים את עיירת וודברי, ריק רואה את שיין כאחד מחיילי האויב. הוא הורג את החייל אך מגלה שזה לא היה שיין. בעונה התשיעית, לאחר שריק נפצע קשה ומתחיל להזות, הוא מדמיין את עצמו ואת שיין בתוך הניידת שלהם. שיין אומר לריק שהוא סולח לו על שהרג אותו, ואומר לריק להמשיך להילחם.
ביוגרפיה > קומיקס

שיין וולש נולד בשנת 1971 בעיירה קטנה בשם סינת'יאנה, הנמצאת במדינת קנטקי, ארצות הברית. שיין התקבל לאוניברסיטה ללימודי ניהול משטרתי במטרה להפוך לשוטר. לאחר ששיין הפך באופן רשמי לשוטר, הוקצה לו שותף – ריק גריימס.
השניים מהר מאוד הפכו לחברים הכי טובים. שיין זכה להכיר את משפחתו של ריק, את אשתו לורי, ואת בנו קארל. במהלך המשמרת שלהם, ריק ושיין מקבלים דיווח בקשר על אסיר נמלט בשם רג'י. השניים נוסעים למקום האירוע ופורץ קרב יריות. במהלך הקרב, ריק נפגע קשות ונכנס לתרדמת ארוכה.
ביוגרפיה > טלוויזיה

| שם הסדרה | עונות> 1 | עונות> 2 | עונות> 3 | עונות> 4 | עונות> 5 | עונות> 6 | עונות> 7 | עונות> 8 | עונות> 9 | עונות> 10 | עונות> 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| המתים המהלכים | ראשי | ראשי | אורח |  |  |  |  |  | אורח |  |  |
שיין נולד ב-1973 במחוז קינג, הנמצא בג'ורג'יה. הוא גדל לצד חברו הטוב ריק גריימס. השניים פיתחו קשר חזק יחד עד לנקודה שבה השניים התחילו להתייחס זה לזה כ"אחים". שיין היה חובב פוטבול, ושיחק בקבוצת בית הספר שלו כשמספר החולצה שלו היה מספר 22 (לשיין הייתה שרשרת עם הספרה 22 עלייה). במשך כל שנות התיכון שלו, הוא היה קונדס ידוע. הוא אף סיפר כי פעם גנב את מכוניתו של המנהל. היו לו הרבה מערכות יחסים עם בנות ואפילו פעם אחת קיים יחסי מין עם המורה לאתלטיקה לנשים.
השניים למדו יחד באוניברסיטת ג'ורג'יה, ושיין סיים את לימודיו ב-1994 עם תואר ראשון במשפט פלילי. לאחר מכן, הוא וריק התקבלו לעבודה בתור סגני שריף.
שיין היה קרוב מאוד למשפחתו של ריק ועזר להם רבות. לאורך חייו הבוגרים, שיין מעולם לא התחתן, אך הוא כן נכנס לא מעט למערכות יחסים שבסופו של דבר לא הגיעו רחוק.
במהלך הפסקת אוכל, ריק ושיין מקבלים דיווח בקשר על קבוצה של שני פושעים נמלטים. השניים מגיעים לזירת יחד עם שוטרים נוספים, וקרב יריות פורץ בין הצדדים. ריק נפגע באפוד המגן שלו, אך במהרה שני הפושעים נהרגים. כאשר אף אחד לא שם לב, פושע שלישי מתגלה ויורה בריק במקום שבו האפוד לא מספק הגנה. שיין מיד הורג את הפושע ורץ לעזור לריק הפצוע קשה. ריק מאוחר יותר נכנס לתרדמת ארוכה.
אופי הדמות

מה קרה, ריק? חשבתי שאתה כבר לא הבחור הטוב. זה מה שאמרת, לא? אפילו כאן ועכשיו, אתה לא הולך להיאבק בשבילם? אני אבא יותר טוב ממך, ריק. אני טוב יותר ללורי ממך, גבר. זה כי אני אדם טוב יותר ממך, ריק. כי אני יכול להיות כאן ואני אאבק על זה. אתה חוזר לכאן ופשוט הורס הכול! יש לך אישה שבורה. יש לך ילד חלש. אין לך את הרמז הראשון איך לתקן את זה. הרם את האקדח שלך.
המקור באנגלית
What happened, Rick? I thought you weren't the good guy anymore. Ain't that what you said? Even right here, right now, you ain't gonna fight for 'em? I'm a better father than you, Rick. I'm better for Lori than you, man. It's 'cause I'm a better man than you, Rick. 'Cause I can be here and I'll fight for it. You come back here and you just destroy everything! You got a broken woman. You got a weak boy. You ain't got the first clue on how to fix it. Raise your gun.
שיין הוא אדם חדור מטרה, חסר פחד, ערמומי, חם מזג, פזיז, בלתי צפוי ובמקרים מסוימים, אכזרי.
במהלך העונה הראשונה, שיין היה המנהיג של מחנה אטלנטה, תפקיד שממנו הוא מאוד נהנה עד הגעתו של ריק; לאחר מכן הוא הפך לסגן המפקד במהלך רוב העונה הראשונה והשנייה, דבר שהחמיר את תסכולו. במהלך מערכות היחסים שלו עם לורי, שיין פיתח אובססיה חזקה כלפיה. הוא האמין שהוא אדם שמגיע לו יותר את לורי מאשר ריק, והיה נחוש להיאבק כדי לשמור עליה ועל קארל בכל מחיר. שיין גם הראה את הפוטנציאל שלו כאבא במהלך היעדרותו של ריק ופיתח הערכה כלפי קארל והתייחס אליו כאל בנו. שיין אף ראה את עצמו כאב טוב יותר מריק.
למרות כישוריו המנהיגותיים החזקים, המיומנות בקרב, והכישורים שלו עם כלי נשק, הוא הפך ברובו לאדם לא מוסרי. הדבר התגלה לאחר שנאלץ להקריב את אוטיס ל"זומבים" כדי להציל את עצמו ואת קארל.
במהלך העונה השנייה, הייתה לו מטרה אחת: לשמור על עצמו, לורי, התינוקת שלה שטרם נולדה (שחשב שהיא שלו) וקארל בטוחים. הוא האמין שיש לו את התפיסה הפראגמטית ביותר של העולם האפוקליפטי, וכי הוא המוסמך ביותר להוביל את הקבוצה בעולם האפוקליפטי הזה.
במהלך העונה השנייה, שיין התפתח מחבר טוב ואכפתי לאנטגוניסט קר, ערמומי ורצחני. הוא נטש כל תחושה של אשמה, חרטה ותקינות מוסרית לטובת הישרדותו שלו ועבור אלה שהוא דואג להם, דבר שהוביל בסופו של דבר להריגתו על ידי חברו הטוב ביותר, ריק.
הערות שוליים

↑  Lesley Goldberg,Lacey Rose, It’s Official: ‘The Walking Dead’s’ Jon Bernthal Joins Frank Darabont’s TNT Pilot, The Hollywood Reporter, ‏2012-03-12 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Issue 6, Walking Dead Wiki (באנגלית)
1 2  Better Angels, Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  Made to Suffer (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  What Comes After (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
↑  "Chupacabra"
1 2  Days Gone Bye (TV Series), Walking Dead Wiki (באנגלית)
ג'ון ברנטל, השחקן המגלם את שיין בסדרת הטלוויזיה.
מרדכי טברסקי (רחמסטריווקה)

רבי מרדכי טברסקי (ר' מאטאלע, תר"י, 1850 - י"ז באייר תר"פ 1920) היה אחד מאדמו"רי רחמסטריווקא בדור השני לחסידות.
תולדותיו

נולד כבן שני לרבי יוחנן טברסקי מרחמסטריווקה ולחנה נכדת רבי זאב וולף מז'יטומיר. היה חתנו של ר' חנינא ליפא שפירא מז'יטומיר בנו של רבי שמואל אבא מסלאוויטא, להם נולדו שני בנים. נישא בשנית לציזע בתו של דודו רבי דוד טברסקי מטולנא. עוד בחיי אביו התקבצו סביבו חסידים. התפרסם כפיקח וחסידיו הסוחרים היו מתייעצים איתו בעסקיהם.
בשנת תרס"ו (1906) עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, וסביבו התקבצו חסידים רבים מירושלים, בהם ר' חיים הערש אייזנבאך מבתי ראנד. כונה בפי אנשי ירושלים בשם החיבה 'רבי מוטל'ה'. כדרכה של חסידות צ'רנוביל, נהג לאכול בצמצום.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה סירב לברוח, וויתר על אזרחותו הרוסית לשם קבלת נתינות עות'מאנית, על מנת להישאר בארץ.
בהוראת אביו עסק כל יום אחר התפלה בחריטה וגילוף בכסף ונחושת, עץ וציור, חלק מציוריו על עץ נשתמרו. לאחר כיבוש ירושלים בידי הגנרל אלנבי הכין ציור נאה כמתנה לגנרל. היה גם בעל ידע בחשמלאות.
נפצע בט"ז בניסן, במאורעות תר"פ, בדרכו חזרה מהכותל המערבי יחד עם שניים מחסידיו. חסידיו גוננו עליו וקיבלו את רוב המכות, אך למעשה הם החלימו מפצעיהם והוא נפטר מפצעיו כעבור חודש, יז אייר תר"פ. בהלווייתו השתתפו 5,000 איש והספידוהו הרב קוק, הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב יוסף חיים זוננפלד. הוא חפץ להיקבר באוהל כמנהג צ'רנוביל, וביקש שיהפכו את חדר הטהרה בהר הזיתים, לאוהל.
את מקומו בירושלים מילא אחיו רבי מנחם נחום. שני בניו היו רבי משה שכיהן באדמו"רות באודסה ורבי פנחס טברסקי מאוסטילה שכיהן באוסטילה ובפשמישל.
המצבה על קברו
מצר ג'ונס

במרכז התצלום האי לונג ביץ' שקצהו המזרחי (העליון) גובל עם מצר ג'ונס שמפריד בין האי ג'ונס ביץ' (שרובו מכוסה עננים) לאי לונג ביץ'
מצר ג'ונס (באנגלית: Jones Inlet) ממוקם בקצה המערבי ביותר של אי המחסום ג'ונס ביץ' (אנ'), העובר לאורך החוף הדרומי של לונג איילנד. המצר מפריד בין ה-הקצה המערבי של פארק המדינה ג'ונס ביץ' (אנ') לקהילה של פוינט לוקאוט (אנ') ומחבר את מפרץ אויסטר הדרומי עם האוקיינוס האטלנטי. בשנת 2006 עברו במצר כ-10,000 טון סחורות.
נדידה של שרטונות חול ומים רדודים הפכה את המצר למסוכן עבור שייטים, מה שגרם למדינת ניו יורק להקצות מימון של 7.6 מיליון דולר לחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית כדי לחפור בשנת 2008 את המצר. בנוסף לשיפור בטיחות השיוט במצר, החול שנחפר ממנו, נשאב אל קו החוף של פוינט לוקאוט, כדי למתן את ההשפעות של שחיקת החוף. המצר נחפר בעבר בשנים 1995–1996. הוא נחפר גם בשנים 2014 ו-2022.
תחנת משמר החופים של ארצות הברית ג'ונס ביץ', ממוקמת ליד הצד המזרחי של המצר, באי ג'ונס ביץ'.
ראו גם

גאוגרפיה של מצרים ומפרצים באזור לונג איילנד רבתי
ביאורים

↑  לצפייה במפת מיקום המצר, ראו כאן.
הערות שוליים

1 2  Jones Inlet NY, US Army Corps of Engineers via WayBackMachine
↑  Richard Weir, Looking out for Jones Inlet, Daily News, July 10th 2007 via WayBackMachine
↑  Corps Dredging Jones Inlet in Nassau County., High Beam Research, March 3, 2008 via WayBackMachine
↑  US Coast Guard Station - Jones Beach, Google Maps
אבן מאלכ

| --- | --- |
 לידה:  600 חאאן, ספרד 
 פטירה:  672 (בגיל 72 בערך) Súria, ספרד 
 שם לידה:  محمد بن عبد الله بن مالك الطائي الجياني 
 ענף מדעי:  ספרות ערבית, טור שירי, פואמה 
 צאצאים:  Badr ad-Dīn ibn Mālik 
 
אבו עבדאללה ג'מאל א-דין מוחמד בן עבדאללה בן מאלכ א-טאי אל-ג'יאני א-נחווי (בערבית: ابو عبدالله جمال الدين محمد بن عبدالله بن محمد بن عبدالله بن مالك الطائي الجياني النحوي; 1203-1205 – 21 בפברואר 1274) היה בלשן ערבי יליד חאאן. לאחר שעזב את אל-אנדלוס ללבנט לפני 1246 לימד שפה וספרות ערבית בערים חלב וחמה, לפני שהתיישב בדמשק, שם החל את התקופה הפורייה ביותר בחייו. הוא היה מאסטר בכיר במדרסה עדיליה. המוניטין שלו בספרות הערבית התבסס על ספרו אל-חולאסה אל-אלפיה (הידוע גם כאלפיה של איבן מליכ ), גרסה של דקדוק ערבי, שעבורו נכתבו לפחות 43 פירושים.
גן הזיכרון לחללי משחתת אילת בני נשר

| --- | --- |

אנדרטת זיכרון לזכר חללי משחתת אילת בני נשר בבן דור. צילום מאי 1969
 מידע כללי
 סוג:  אנדרטה 
 על שם:  3 חללי המשחתת אח"י אילת, שטובעה על ידי המצרים ב-21 באוקטובר 1967.
 כתובת:  דרך הטכניון 1 שכונת בן דור, בעיר נשר
 מיקום:  בן דור בנשר
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1968
 תאריך פתיחה רשמי:  1968 
 יוצר:  המחלקה הטכנית של מועצת נשר. שדרוג עיריית נשר והאדריכל יהודה פרחי ביחד עם עמותת חיל הים
 קואורדינטות:  32°46′29″N 35°02′07″E﻿ / ﻿32.774852°N 35.035302°E﻿ / 32.774852; 35.035302
 he
 
גן הזיכרון לחללי משחתת אילת בני נשר, אוקטובר 2024
גן הזיכרון לחללי משחתת אילת בני נשר הוקם על ידי מועצת נשר בשנת 1967, בשכונת בן דור, לזכרם של 3 בני נשר שטבעו במשחתת אילת. בשנת 1968 הוחלט להוסיף בגן לוח הנצחה ואנדרטה. החללים הם:
. רס"ר יצחק (איציק) שטרמר מבן דור, היה אלקטרונאי
. סמל רמי נאוארו (נברו) משכונת גבעת נשר ומקום קבורתו לא נודע.
. טוראי  טיבריו (טיבי) קופל מבן דור. היה בקר אש
גן הזיכרון שוכן ברחוב דרך הטכניון 1 בשכונת בן דור בעיר נשר ליד בית הספר היסודי גלילות
היסטוריה

בשנת 1967 החליטה המועצה המקומית נשר להקים גן בשכונת בן דור ליד בית הספר היסודי גלילות, בפינת הרחובות המתמיד ודרך הטכניון. בישיבת המועצה ב-7 בנובמבר 1967, שבועיים וחצי לאחר טביעת משחתת אילת. החליטה המועצה לקרוא לגן בהקמה, "אח"י אילת". בפרוטוקול הישיבה נכתב:
לזכר ימאי המשחתת "אילת" אשר נספו עם טבוע האניה ע"י הצורר המצרי, מחליטים לקרוא לגן-הציבורי המוקם בבן דור אח"י אילת.  (2 מבנינו נפלו חללים )
בישיבת ועדת מכרזים ב-7 בנובמבר 1967, הוחלט למסור את עבודות הקמת הגן לאריה לביא, בסכום של 27,248.80 ל" בישיבה של מליאת מועצת נשר שהתקיימה ב-14 בדצמבר 1967, אישרה המלאה את החלטת ההנהלה לקרוא לגן הציבורי המוקם בבן דור על שם אח"י אילת, כשהם מציינים שזאת חובה מוסרית להנציח ולתת שמות, וכי הפעם לא אחרנו. בנוסף החליטה מועצת העיר לאשר תוספת מימון לגן של 8,000 ל"י.
בישיבת הנהלת מועצת נשר שהתקיימה ב-2 בספטמבר 1968 הוחלט על הקמת אנדרטה לזכר הנופלים ממשחתת "אילת" בגן הציבורי בבן דור. ההחלטה הייתה למסור את עבודת תכנון האנדרטה למתכננים פולק-פרוכטר, בניסוח ההחלטה נכתב: "הקמת יד לזכר חללי המשחתת אילת" בסכום של 7,000 ל"י.. בישיבת ועד המכרזים שהתקיימה ב-17 בספטמבר 1968 דנו בנושא: "הקמת אנדרטה לזכר חללי אח"י אילת" התקבלה הצעתו של אריה לביא לביצוע הקמת האנדרטה בסך של 6,922.50 ל"י. בפרוטוקול מוזכר הובלה והצבה של העוגן, והצבה של קערת נחושת. בישיבת הנהלת מועצת נשר שהתקיימה ב-30 באוקטובר 1968 הוחלט לממן לוח לאנדרטה בגן הזיכרון בסך של 475 ל"י.
האנדרטה שהוקמה בשנת 1968, כללה לוח מתכת עם שמות 3 החללים על גבי יציקת בטון מוגבהת, וכן עוגן גדול ממתכת. בשנת 2024 האנדרטה עברה שדרוג על ידי עיריית נשר בשיתוף עם עמותת חיל הים משפחות החללים המונצחים, ניצולי המשחתת ואדריכל הנוף יהודה פרחי. השדרוג כלל הגבהת לוח ההנצחה עם שמות החללים בשטח גן הזיכרון, והוספת לוח הנצחה ממתכת המספר את סיפור המשחתת, צללית ממתכת של המשחתת, הגבהת כל המפלס עליו עמדו לוח ההנצחה משנת 1968 וכן העוגן, תוספת דגלים וגינון. הוסף עמוד תאורה עם פנס המאיר בשעות הלילה את גן הזיכרון בצבעים מתחלפים.
ב- 31 באוקטובר 2024 בשעה 16:30 התקיים טקס חנוכת שדרוג האנדרטה בשיתוף עיריית נשר ועמותת חיל הים. נאמו בטקס אלוף במיל דוד בן בעש"ט שהיה מפקד חיל הים בין השנים 2004–2007 וראש עיריית נשר רועי לוי בטקס השתתפו חברי עמותת חיל הים, תושבי נשר, משפחות החללים וכן שלמה לריח בן נשר שגם היה על משחתת אילת כשהיא טבעה, וניצל.
ראו גם

טיבוע המשחתת אילת
אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת
ביאורים

↑  מצבה לזכרו בחלקת נעדרי משחתת אילת בבית הקברות הצבאי בחיפה
↑  בעת טביעת משחתת אילת, יצחק שטרמר מבן דור גר בקריית מוצקין, לאחר שנישא, הוא מונצח גם בכיכר התותח בקריית מוצקין
הערות שוליים

↑  פרוטוקול הד/61 ישיבת הנהלת מועצת נשר 7 בנובמבר 1967 עמ' 3, ארכיון היסטורי של העיר נשר
↑  פרוטוקול ועדת מכרזים מכ/61 מה- 7 בנובמבר 1967, אוסף ארכיון היסטורי של העיר נשר
↑  פרוטקול ישיבת מלאה מועצת נשר מד/35 מ-7 בדצמבר 1967 סעיפים 3 ו-6. אוסף ארכיון היסטורי של העיר נשר
↑  ישיבת הנהלת המועצה הד/81 מ-2 בספטמבר 1968, סעיף 1, אוסף ארכיון היסטורי של העיר נשר
↑  פרוטוקול ישיבת ועדת מכרזים מכ/77 מ-19 בספטמבר 1968, אוסף ארכיון היסטורי של העיר נשר
↑  פרוטוקול ישיבת מועצת נשק הד/86 מ-30 באוקטובר 1968, סעיף 1 ד. אוסף ארכיון היסטורי של העיר נשר
פורמוסט

לוויין Formosat-1
פורמוסט (באנגלית: Formosat) היא סדרת לוויינים של טאיוואן. הפרויקט הוא יוזמה של סוכנות החלל של טאיוואן. צי הלוויינים מנוהל על ידי אנשי הסוכנות.
היסטוריה

בשנות ה-90 של המאה ה-20 סוכנות החלל של טאיוואן החליטה לקדם שיגור לוויין לחלל. הוא קיבל שם Formosat-1. הלוויין היה מסוג חישה מרחוק והיה מיועד לחקר יונוספירה ואוקיינוס. הלוויין נבנה בשיתוף עם חברה אמריקאית TRW (בהמשך נרכשה על ידי נורת'רופ גראמן). הוא שוגר לחלל בשנת 1999 ופעל במשך 5.5 שנים. העברת נתונים התבצע 6 פעמים ביום לתחנות קרקע שנבנו לקראת השיגור.
הלוויין השני בסדרה היה Formosat-2. הוא היה יכול להעביר צילומים ברגישות של 2 מ' בשחור-לבן ו-8 מ' בצבע. הלוויין שוגר לחלל בשנת 2004 ופעל 12 שנים.
בשנת 2006 שוגרה מערכת לוויינים Formosat-3 שכללה 6 לוויינים קטנים. הלוויינים היו מיועדים לחקר אקלים, יונוספירה ושימוש במערכת ניווט לוויינית. פיתוח נעשה ביחד עם גופים בארצות הברית. עלות הפרויקט הייתה כ-100 מיליון $ כאשר סוכנות החלל של טאיוואן סיפקה כ-80% מהסכום. לאחר מספר דחיות השיגור בוצע באפריל 2016. ללוויינים לקח כשנה לעבור למסלול המתוכנן ולהתחיל להעביר נתונים באופן סדיר. במהלך שנת 2007 למספר לוויינים היו בעיות בפאנל סולארי ויכולת לשדר נתונים נפגעה. המערכת כולה הפסיקה לפעול בשנת 2020.
לוויין Formosat-5 היה הראשון שכולו היה מתכנון וייצור מקומי. הוא שוגר בשנת 2017. הלוויין היה מיועד לחקר יונוספירה. הוא היה יכול להעביר צילומים ברגישות של 2 מ' בשחור-לבן ו-4 מ' בצבע. לאחר מספר חודשים התברר שאיכות התמונות אינה טובה. לאחר ביצוע פעולות שיקום העברת צילומים צומצמה רק לתנאי מזג אוויר טובים בלבד.
בשנת 2019 שוגרה מערכת לוויינים Formosat-7 שכללה 6 לוויינים קטנים. הלוויינים היו מיועדים לחקר אקלים, יונוספירה ושימוש במערכת ניווט לוויינית. פיתוח נעשה ביחד עם גופים בארצות הברית. ללוויינים לקח כ-18 חודשים לעבור למסלול המתוכנן ולהתחיל להעביר נתונים באופן סדיר. החל מאוקטובר 2021 המערכת החלה לפעול בהיקף המתוכנן ומאפשרת להגדיל דיוק תחזית מזג האוויר באזור טאיוואן. בשנת 2023 למערכת זו התווסף לוויין Formosat-7R
לשנת 2024 מתוכננים שיגורים של לוויינים מדגם Formosat-8. מדגם זה מתוכנן לשגר 6 לוויינים בתדירות שנתית.