stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'אנפרנקו זולה
תארים

אליפות הסרייה א' 1989/1990
גביע אופ"א 1995
הסופרקאפ האירופי 1993
מקום שני בסרייה א' 1995
סגן מחזיקת הגביע האיטלקי 1995
סגן אלוף אירופה למחזיקות גביע 1994
גביע ה-FA‏: 1997, 2000. סגנות: 2002
מגן הקהילה: 2000. סגנות: 1997
גביע הליגה האנגלית 1998
גביע אירופה למחזיקות גביע 1998
הסופרקאפ האירופי 1998
כדורגלן השנה בליגה האנגלית 1997
שחקן השנה של צ'לסי: 1997, 2003
מלך שערי צ'לסי: 1999, 2003
קצין במסדר האימפריה הבריטית
חבר ב"11 של המאה" של צ'לסי
חבר בהיכל התהילה של הכדורגל האנגלי
הערות שוליים

↑  הנה זה מתחיל: ג'יאפרנקו זולה פוטר מווסטהאם, גרנט מועמד, באתר גלובס, 11 במאי 2010
↑  חוזר לזירה: ג'יאנפרנקו זולה יאמן את ווטפורד, באתר ערוץ הספורט, 8 ביולי 2012
↑  מערכת אתר ערוץ הספורט, ‏סגר מעגל: ג'יאנפרנקו זולה יאמן את קליארי, באתר ערוץ הספורט, 24 בדצמבר 2014
| נבחרת איטליה – מונדיאל 1994 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 פליוקה •  2 אפולוני •  3 בנאריבו •  4 קוסטקורטה •  5 מלדיני •  6 בארזי •  7 מינוטי •  8 מוסי •  9 טאסוטי •  10 ר' באג'ו •   11 אלברטיני •  12 מרקג'אני • 13 ד' באג'ו •  14 ברטי • 15 קונטה • 16 דונאדוני • 17 אבאני • 18 קזיראגי • 19 מסארו • 20 סיניורי • 21 זולה • 22 בוצ'י • מאמן: סאקי |  1 פליוקה •  2 אפולוני •  3 בנאריבו •  4 קוסטקורטה •  5 מלדיני •  6 בארזי •  7 מינוטי •  8 מוסי •  9 טאסוטי •  10 ר' באג'ו •   11 אלברטיני •  12 מרקג'אני • 13 ד' באג'ו •  14 ברטי • 15 קונטה • 16 דונאדוני • 17 אבאני • 18 קזיראגי • 19 מסארו • 20 סיניורי • 21 זולה • 22 בוצ'י • מאמן: סאקי | איטליה |
| נבחרת איטליה – יורו 1996 |
| --- | --- | --- |
|  1 פרוצי •  2 אפולוני •  3 מלדיני •  4 קרבוני •  5 קוסטקורטה •  6 נסטה •  7 דונאדוני •  8 מוסי •  9 טוריצ'לי •  10 אלברטיני •   11 באג'ו •  12 טולדו • 13 רוסיטו •  14 דל פיירו • 15 די ליוויו • 16 די מטאו • 17 פוזר • 18 קזיראגי • 19 קייזה • 20 ראבנלי • 21 זולה • 22 בוצ'י • מאמן: סאקי |  1 פרוצי •  2 אפולוני •  3 מלדיני •  4 קרבוני •  5 קוסטקורטה •  6 נסטה •  7 דונאדוני •  8 מוסי •  9 טוריצ'לי •  10 אלברטיני •   11 באג'ו •  12 טולדו • 13 רוסיטו •  14 דל פיירו • 15 די ליוויו • 16 די מטאו • 17 פוזר • 18 קזיראגי • 19 קייזה • 20 ראבנלי • 21 זולה • 22 בוצ'י • מאמן: סאקי | איטליה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICCU: CAGV520233  ISNI: 0000 0000 3377 9234  LCCN: n98880009  VIAF: 53473694   WorldCat (עם VIAF): 53473694
ימים מאושרים

| --- | --- |

סמליל הסדרה
 סוגה:  קומדיית מצבים
 יוצרים:  גארי מרשל 
 שחקנים:  רון הווארד  (עונות 1–7)   הנרי וינקלר   טום בוסלי   מריון רוס   ארין מורן   אנסון ויליאמס   דון מוסט  (עונות 1–7)
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מקום התרחשות:  מילווקי 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-50 של המאה ה-20 
 מספר עונות:  11 
 מספר פרקים:  255 
 תוכנית המשך:  לוורן ושירלי   מורק ומינדי   ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י   Blansky's Beauties
 הפקה
 חברת הפקה:  Century Film 
 טכניקת צילום:  מצלמה יחידה 
 מוזיקה:  John Beal 
 אורך פרק:  22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 רשת שידור בישראל:  הטלוויזיה הישראלית   ערוץ המזרח התיכון   הטלוויזיה החינוכית   ערוץ הילדים   סטאר וורלד
 תקופת שידור מקורית:  15 בינואר 1974 – 12 ביולי 1984
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
פונזי (הנרי וינקלר) וריצ'י (רון הווארד), בפרק של "ימים מאושרים" משנת 1976
ימים מאושרים (באנגלית: Happy Days; נקראה בעברית גם "היו ימים") היא קומדיית מצבים אמריקנית פופולרית בת 11 עונות, אשר הופקה לשידור במקור עבור רשת ABC, בשנים 1974–1984.
הסדרה התמקדה בחבורת צעירים בעיר מילווקי והציגה חזון אידיאלי של החיים בין אמצע שנות החמישים ועד אמצע שנות השישים באזור המערב התיכון של ארצות הברית.
ימים מאושרים הייתה אחת הסדרות המצליחות ביותר של שנות ה-70 והיא הניבה מספר סדרות בת: "לוורן ושירלי", "מורק ומינדי", "ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י", "Blansky's Beauties", ושתי סדרות הספין-אוף המונפשות "פונזי וחבורת ימים מאושרים" ו"השעה של מורק ומינדי, לוורן ושירלי ופונז".
בישראל הסדרה שודרה במקור בשנות השמונים בטלוויזיה הישראלית (שלוש העונות הראשונות), בערוץ המזרח התיכון ובטלוויזיה החינוכית (שלוש העונות הראשונות). מאוחר יותר שודרה בערוץ הילדים ובסטאר וורלד. היא שודרה בערוץ הקומדיות הקלאסיות (רוב העונה השנייה ושלושה פרקים מהעונה השלישית)
תקציר העלילה

עלילת הסדרה מתמקדת במשפחת קאנינגהאם, משפחה אמריקנית ממוצעת ממעמד הביניים ממילווקי. ההורים הם הווארד (טום בוסלי) ומריון (מריון רוס), וילדיהם המתבגרים, ריצ'י (רון הווארד), נער בעל גישה אופטימית ונאיבית, ואחותו היפה אך המגושמת ג'ואני (ארין מורן).
בתחילה, עלילת הסדרה נעה סביב דמותו של ריצ'י וחבריו: וורן (פוטסי) ובר, ראלף מאלף (Ralph Malph) וארתור (פונזי) פונזרלי. בעוד שבתחילה לדמותו של ארתור היה תפקיד קטן, בהמשך, עקב הפופולריות לה זכה הפכה דמותו למרכזית יותר. פונזי, בגילומו של הנרי וינקלר, היה חבר לשעבר בשתי כנופיות מקומיות, והוא הופך לחברו הטוב של ריצ'י ומתיידד גם עם משפחתו. הוא הוצג כפרחח חביב, נערץ על בנות ובעל השפעה רבה על ריצ'י וחבריו. דמות נוספת בסדרה היא בן דודו של פונזי, צ'ארלס ארקולה (סקוט באיו), "צ'אצ'י", בו ג'ואני מתאהבת.
הדמויות

ריצ'רד "ריצ'י" קנינגהאם (רון הווארד) (עונות 1–7, אורח בעונה 11) - הדמות הראשית בסדרה.
ארתור הרברט פונזרלי, הידוע כ"פונזי" (הנרי וינקלר) - גריזר רודף שמלות וחברו הטוב של ריצ'י.
הווארד קנינגהאם (טום בוסלי) - אביו של ריצ'י.
מריון קנינגהאם (מריון רוס) - אמו של ריצ'י.
ג'ואני קנינגהאם (ארין מורן) - אחותו הצעירה של ריצ'י.
וורן "פוטסי" ובר (אנסון ויליאמס) - אחד מחבריו הקרובים של ריצ'י.
ראלף מאלף (דון מוסט) (עונות 1–7, אורח בעונה 11) - חברו של ריצ'י.
צ'ארלס "צ'אצ'י" ארקולה (סקוט באיו) (עונות 5-9,11) - בן דודו הצעיר של פונזי שהתאהב באחותו של ריצ'י.
לואיזה ארקולה דלווקיו (אלן טרבולטה) (עונות 8–11) - אמו של צ'אצ'י.
מטסו "ארנולד" טקהשי (פאט מוריטה) (עונות 3,10-11) - בעל מסעדה הקרויה "ארנולד'ס"; הוא כונה "ארנולד" כשרכש את המסעדה ואנשים חשבו בטעות שהיא נקראת על שמו.
מרשה סימס (ביאטריס קולן) (עונות 5,1-3) - מלצרית במסעדה של ארנולד.
ונדי (מיסטי רו) (עונה 2) - מלצרית במסעדה של ארנולד.
אלפרד "אל" דלווקיו (אל מולינרו) (עונות 4–9) - בעל/טבח המסעדה של ארנולד מהעונה הרביעית עד לתשיעית.
קלרנס (גארי פרידקין) (עונה 10) - טבח במסעדה של ארנולד.
רוג'ר פיליפס (טד מק'גינלי) (עונות 8–11) - אחיינה של מריון.
לאופולד "פליפ" פיליפס (בילי וורלוק) (עונות 9–10) - אחיו הצעיר של רוג'ר.
מיקי (קריסטל ברנרד) (עונה 9) - חברתה של ג'ואני.
קיי. סי. קנינגהאם (קריסטל ברנרד) (עונה 10) - אחייניתו של הווארד.
קים (לינדה גודפרנד) (עונה 4) - חברתו של ריצ'י.
לורי בת' אלן קנינגהאם (לינדה גודפרנד) (עונה 5-9, אורחת בעונה 11) - חברתו של ריצ'י ולימים אשתו.
קרול "פינקי" טוסקדרו (רוז קלי) (עונה 4) - חברתו של פונזי.
לד'ר טוסקדרו (סוזי קוואטרו) (עונות 5–6) - אחותה של קרול.
גלוריה (לינדה פרל) (עונה 2)
אשלי פפיסטר (לינדה פרל) (עונה 10) - חברתו של פונזי.
הת'ר פפיסטר (הת'ר אורורק) (עונה 10) - בתה של אשלי.
ג'ני פיקלו (קת'י סילברס) (עונות 8–10) - חברתה של ג'ואני.
צ'ארלס "צ'אק" קניגהאם (גאוון או'הרליהי, רנדולף רוברטס) (עונה 1 ושני פרקים מעונה 2) - בנם הבכור של הווארד ומריון קנינגהאם, במהלך העונה השנייה דמותו של צ'אק קנינגהאם נמחקה לחלוטין מהסדרה, ללא הסבר עלילתי.
ג'ניפר ג'רום (לורי מאהאפי) (עונות 5–6) - חברתו של פוטסי.
ריימונד "ספייק" פונזרלי (דני בוץ') (עונות 2–4)
שוטר/שריף/רב-סרן במילואים קירק (אד פק) (עונות 3–10)
מלווין בלווין (סקוט ברנסטיין) (עונות 8–9)
יוג'ין בלווין (דניס מנדל) (עונות 8–9)
"באג" זומברוסקי (ניל ג'יי שוורץ) (עונות 1–4)
דר' מיקי מאלף (אלן אופנהיימר, ג'ק דודסון) (עונות 3-7,4) - אביו האופטומטריסט של ראלף.
בובי (האריס קאל) (עונות 8–11)
טומי (קווין סאליבן) (עונות 8–11)
ביל "סטיקס" דאוני (ג'ק בייקר) (עונה 3)
לוורן דה פזיו (פני מרשל) (עונות 3,6)
פרנק דה פזיו (ג'יימס סטארט, ג'ד קופר) (עונות 6-7,10-11) - אביה של לוורן. בסדרה "לוורן ושירלי" הוא גולם על ידי השחקן פיל פוסטר.
שירלי פיני (סינדי ויליאמס) (עונות 3,6)
אנדרו "סקוויגי" סקוויגמן (דייוויד לנרד לאנדר) (עונה 6)
לנרד "לני" קוסנובסקי (מייקל מקין) (עונה 6)
קרמיין "ד'ה ביג רגו" רגוזה (אדי מקה) (עונות 4,6)
מורק (רובין ויליאמס) (עונות 5–6)
סדרות-בת

ל"ימים מאושרים" מספר סדרות-בת: "לוורן ושירלי", "Blansky's Beauties", "מורק ומינדי", "Out of the Blue" ו"ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י". בנוסף, הסדרה זכתה למספר סדרות בת מצוירות: "פונזי וחבורת ימים מאושרים" ו"השעה של מורק ומינדי, לוורן ושירלי ופונז". לא כולן זכו להצלחה. כך למשל הסדרות "Out of the Blue" ו-"Blansky's Beauties" זכו רק לעונה אחת ואילו "ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י", לשתי עונות. בין סדרות-הבת המצליחות של "ימים מאושרים" ניתן למנות את "לוורן ושירלי", שלה 8 עונות ואת "מורק ומינדי", עם 4 עונות.
סדרות-בת > לוורן ושירלי

"לוורן ושירלי" (Laverne & Shirley) הייתה סדרת-בת על שתי נשים צעירות ועצמאיות בטווח הזמן של שלהי שנות-50 עד סוף שנות ה-60 (1959 - 1967 לערך). הן החלו להופיע בתפקיד אורח ב"ימים מאושרים" כמכרות של פונזי, אך זכו לתוכנית משלהן שזכתה להצלחה רבה. העלילה התמקדה בלוורן דה פזיו (פני מרשל) וחברתה הטובה שירלי פיני (סינדי ויליאמס). לוורן נחשבה לבחורה צעירה, קשוחה וצינית ואילו שירלי נחשבת לבעלת האופי החביב יותר מבין השתיים. הסדרה שודרה ברשת ABC בין השנים 1976 עד 1983 ונחשבה לסדרת-הבת המצליחה ביותר של "ימים מאושרים", עם 8 עונות.
סדרות-בת > מורק ומינדי

סדרת-בת נוספת, שזכתה ל-4 עונות, הייתה "מורק ומינדי" (Mork & Mindy) ששודרה ברשת ABC בין השנים 1978 עד 1982. הסדרה, שכללה מוטיבים של מדע בדיוני, התמקדה בחייזר דמוי אדם בשם מורק (רובין ויליאמס). מורק הופיע לראשונה ב"ימים מאושרים" ולאחר שדמותו צברה פופולריות רבה הוא זכה לסדרה משלו. מורק הוא חייזר מכוכב "אורק" שמגיע לכדור הארץ כדי לחקור את בני האנוש ובדרך הוא פוגש את אהובתו, מינדי (פאם דובר), שעובדת בחנות תקליטים. הוא מחליט לחיות בכדור הארץ אך נתקל בקשיים מרובים כיוון שאינו יודע איך לתקשר היטב עם בני אדם.
סדרות-בת > ג'ואני אוהבת את צ'אצ'י

סדרת-בת נוספת התמקדה בג'ואני קנינגהאם (אחותו של ריצ'י) וצ'ארלס "צ'אצ'י" ארקולה (בן דודו של פונזי) המאוהבים זה בזו. הסדרה כשלה וירדה אחרי שתי עונות, היא שודרה ברשת ABC בין השנים 1982 ל-1983.
סדרות-בת > סדרות מצוירות

"פונזי וחבורת ימים מאושרים" ו"השעה של מורק ומינדי, לוורן ושירלי ופונז" היו סדרות-הבת המצוירות של חברת ההפקות האנה-ברברה. עקב ההצלחה הרבה של "ימים מאושרים", הוחלט להפיק סדרות מצוירות שיתאימו לילדים. אולם הסדרות המצוירות לא הצליחו למשוך צופים רבים, ולאחר פחות משנתיים, ירדו מהמסכים. הסדרות שודרו בין 1981 ל-1983.
ראו גם

לקפוץ את הכריש
לוורן ושירלי, 1976
תקוות גדולות (מיני-סדרה, 1989)

| --- | --- |

 מבוסס על:  "תקוות גדולות" מאת צ'ארלס דיקנס
 סוגה:  סדרה המבוססת על ספר 
 כותבים:  צ'ארלס דיקנס ג'ון גולדסמית'
 בימוי:  קווין קונור
 שחקנים:  ג'ין סימונס ג'ון ריס-דייוויס ריי מקאנלי אנתוני קאלף קים תומסון אדם בלקווד אנתוני הופקינס מרטין הארווי
 פסקול:  קן ת'ורן
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  גרג סמית'
 חברת הפקה:  HTV Primetime Television Ltd. Tesauro Television Walt Disney Television
 עורכים:  בארי פיטרס
 אתר צילומים:  אולפני פיינווד 
 צלמים:  דאגלס מילסום
 מוזיקה:  קן ת'ורן 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ITV
 פורמט (תמונה):  4:3
 פורמט (קול):  סטריאו
 תקופת שידור מקורית:  21 ביולי 1991 – 25 באוגוסט 1991
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
תקוות גדולות (באנגלית: Great Expectations) היא מיני-סדרה בריטית המבוססת על רומן באותו שם מאת צ'ארלס דיקנס. הסדרה בת השישה פרקים שודרה לראשונה ברשת ITV בשנת 1991, אם כי היא הופצה בארצות הברית על גבי קלטות וידאו כבר ב-1989.
ג'ין סימונס ששיחקה בתפקיד אסטלה הצעירה בסרט הקולנוע מ-1946, גילמה בעיבוד זה את דמותה של מיס האווישם. תפקידים נוספים כוללים את ג'ון ריס-דייוויס בתפקיד ג'ו גרג'רי, ריי מקאנלי בתפקיד ג'אגרס, אנתוני קאלף בדמות פיפ הבוגר, קים תומסון בדמות אסטלה הצעירה וגם והבוגרת, אדם בלקווד בתפקיד הרברט פוקט, אנתוני הופקינס בתפקיד אייבל מגוויץ', ניבן בויד בתפקיד אורליק, סוזן פרנקלין בתפקיד בידי ומרטין הארווי בדמות פיפ הילד. העובדה שאותה שחקנית מגלמת את אסטלה כילדה וכאישה יוצר מעבר חלק יותר של מעקב אחר הדמות מאשר בעיבודים אחרים.
המיני-סדרה שנמשכת חמש שעות אפשרה להראות יותר תוכן מהסיפור המקורי מאשר העיבודים הקולנועיים של הרומן. התאפשר גם להציג דמויות שהושמטו בגרסאות אחרות כגון וופסל ואורליק, והרחבה נוספת בתפקידים של דמויות אחרות כגון בידי, דראמל, מיס האווישם ואסטלה הבוגרת. התוצאה היא פיתוח עלילה מובן יותר, וגילוי של נושאים שנשארים מעורפלים בגרסאות הקצרות יותר. עיבוד זה נאמן יותר למקור הספרותי ותואם לסיום של הרומן של דיקנס כפי שיצא לאור.
צוות השחקנים

אנתוני הופקינס – מגוויץ'
ג'ין סימונס – מיס האווישם
ג'ון ריס-דייוויס – ג'ו גרג'רי
ריי מקאנלי – מר ג'אגרס
אנתוני קאלף – פיפ
קים תומסון – אסטלה
אדם בלקווד – הרברט
מרטין הארווי – פיפ הילד
רוזמרי מקהייל – גברת גרג'רי
ניבן בויד – אורליק
שון ארנולד – קומפייסון
פרנק מידלמאס – הדוד פאבמלצ'וק
ג'ו קוונטין – מר וופסל
פרסטון לוקווד – מר האבל
איב פירס – גברת האבל
אתרי צילומים

הכנסייה של הכפר הארטי באייל אוף שיפי שבמחוז קנט שימשה לצילום של הילד היתום פיפ שמבקר בקברם של הוריו ופוגש את האסיר הנמלט אייבל מגוויץ'. הכפר אפנור שימש לצילומי ביתה של קלרה, ארוסתו של הרברט פוקט. המגדלור של אפנור נראה ברקע כאשר פיפ מגיע לכפר.
הערות שוליים

↑  Radio Times, 20–26 July 1991
↑  Kent Film Office. "Kent Film Office Great Expectations Film Focus".
הכנסייה בהארטי באייל אוף שיפי בקנט – שם צולמה הסצנה בה פיפ פוגש את האסיר הנמלט מגוויץ'
שלום משאש

הרב שלום מְשָׂאשׂ (כ"ב בשבט ה'תרס"ט, 13 בפברואר 1909, מקנס – י' בניסן ה'תשס"ג, 12 באפריל 2003, ירושלים) היה רב מרוקאי וישראלי, כיהן כרבה הראשי של קזבלנקה, הרב הראשי למרוקו במשך שש שנים ורבה הראשי הספרדי של ירושלים במשך 25 שנה.
חיבר ספרים בהלכה ובאגדה ונחשב לפוסק מרכזי בישראל במאה ה-20. מגדולי המשמרים והמחזקים של מנהגי יהדות מרוקו. את ספרו הראשון, מזרח שמ"ש, כתב בהיותו בן 17 בלבד.
שיטתו בהלכה ויחסו למנהגים

פסיקותיו של הרב משאש היו לעיתים מקוריות, במסגרת שאלות פתוחות שהיו חדשות לו, זאת בעוד השאיר את הפסיקות הקיימות במקרים שבהם כבר פסקו אבותיו. הוא השתמש פעמים רבות בסברתו ובעיונו, ונתן משקל רב למנהג יהודי מרוקו. סבר שככלל יהודי מרוקו בארץ ישראל צריכים לנהוג כדעת רבי יוסף קארו, למעט מקומות שבהם מנהגם היה שונה, שבהם יש להעדיף את המנהג. על כך, התגלתה מחלוקת עזה בינו לבין הרב עובדיה יוסף, שסבר שבני כל עדות המזרח בארץ ישראל צריכים לנהוג כשיטתו של רבי יוסף קארו, בניגוד למנהגיהם המקוריים. כמו כן, סבר שמנהגי האר"י מתאימים לאלו העוסקים בקבלה ובתורת האר"י, ולא לכלל הציבור. לצד הידידות ביניהם, הייתה מתיחות בין הרב משאש לרב עובדיה יוסף, שעיקרה נסובה סביב העובדה שהרב משאש בלם את ניסיונותיו של הרב עובדיה יוסף לטפח תרבות מסורתית מאוחדת לכל בני עדות ספרד.
שני מנהיגי הקהילות הסכימו כי יש לקרוא קריאת הלל ביום העצמאות בכדי להודות לה' על הקמת מדינת ישראל, אך בעוד הרב עובדיה יוסף זצ״ל דגל בקריאת הלל חלקית, הרב משאש זצ״ל קרא לתפילת הלל שלם.
שיטתו בהלכה ויחסו למנהגים > מפסיקותיו הבולטות

כל השכונות המשלמות ארנונה לעיריית ירושלים צריכות לחגוג את חג הפורים בט"ו באדר.
דעתו הייתה להתיר פאה נכרית ככיסוי ראש לנשים, ועמד בזה בחליפת תשובות ארוכה עם רבנים שאסרו זאת, בהם הרבנים עובדיה יוסף ומשה לוי.
בבית כנסת שבו הקהל מדבר בעת חזרת הש"ץ, יש להנהיג שלא לומר כלל את חזרת הש"ץ, ובייחוד בתפילת מנחה ובתפילת מוסף.
התיר לקפל טלית בשבת כפי שהייתה מקופלת קודם לכן.
ראוי מאוד לא לטלטל ברחובות הערים שאינם מוקפים בגדר, משום שהחמיר כדעת השולחן ערוך שרחוב שרוחבו מעל 16 אמה דינו כרשות הרבים מן התורה, ולכן העירוב המקיף אותו אינו מועיל.
התיר גרמא בשבת לכתחילה, ולכן התיר לגרום לכיבוי מכשיר חשמלי על ידי שעון שבת.
במקרים מסוימים, התיר אמירה לנוכרי בשבת גם במקרה שאינו "שבות דשבות".
ביציאה מבית הכיסא אין חובה ליטול ידיים בכלי ואין חובה ליטול שלוש פעמים, אלא מספיקה פעם אחת ישירות מהברז.
המאחר לתפילה, ידלג על קטעים מפסוקי דזמרא על מנת להספיק להתפלל תפילת עמידה עם הציבור, כדעת השולחן ערוך, בניגוד לדעת המקובלים. כמו כן, הורה לנהוג כדעת השולחן ערוך שיש להשמיע את מילות תפילת העמידה לאוזניו בלחש, בניגוד לדעת המקובלים.
אין צורך לחשוש לדעת רבנו תם בנושא בין השמשות.
יש לחשב את שיעורי התורה (כזית, כביצה וכו') בנפח ולא במשקל, ויש לנהוג בנושא זה כשיטת הרב אברהם חיים נאה.
פסק שיש לקרוא את ההלל ביום העצמאות. בתחילה פסק לברך על הלל זה, אך לאחר שפורסמה פסיקתו של הרב עובדיה יוסף שאין לברך על ההלל ביום העצמאות, הורה שמי שנוהג לברך ימשיך במנהגו, אך מי שלא נהג כך לא יברך על ההלל.
סבר שיש איסור למסור שטחים מארץ ישראל לערבים.
בנוגע לעין הרע כתב: ”והפירוש האמיתי והנכון בדברי חכמינו זכרונם לברכה: 'תשעים ותשעה מתים בעין הרע ואחד מיתת אדם'. אין זה כפשוטו שמתים מחמת שהטילו בהם עין הרע, אלא נהפוך הוא. שמתו בשביל שהם הטילו עין הרע באחרים”.
מנהגי מרוקו
בעת קריאת שמע יש לאחוז את שתי הציציות הקדמיות בלבד, כדעת השולחן ערוך. זאת בניגוד לדעת הראבי"ה שסובר שיש לאחוז את ארבע הציציות.
אין הכרח להניח ולחלוץ את התפילין של יד בישיבה דווקא, כמנהג רוב הספרדים, אף על פי שישנה מעלה בכך.
מנהג מרוקו הוא שלא להניח תפילין של רבנו תם כלל.
בראשית ימיו פסק כדעת רבי יוסף חיים והרמ"א שיש לברך לאחר הדלקת נרות שבת ולא לפניה, אך בסוף ימיו חזר בו והורה לברך לפני ההדלקה. בהקשר זה, פסק שמעיקר הדין אורחת יכולה לברך על הדלקת נרות שבת גם אם המארחת הדליקה לפניה באותו חדר.
יש לברך על קריאת ההלל בראש חודש בציבור, אך לא ביחידות.
מותר לברך על הלבנה במוצאי שבת גם לפני שעברו שלושה ימים ממולד הלבנה, אך לא באמצע השבוע.
מתלמידיו

הרב דוד משאש - בנו, רבה הראשי של פריז. בנו של הרב דוד, אריאל משאש, הוא רב בית הכנסת אהבת שלום בפריז.
הרב שלמה משה עמאר - הראשון לציון והרב הראשי לישראל לשעבר, כיום רבה הספרדי של ירושלים.
הרב אליהו אברז'ל - ראש אבות בתי הדין בירושלים ורב שכונת בקעה בעיר.
הרב אריאל אדרי - אב בית הדין בבאר שבע, ר"מ בישיבת הר המור ורב בשכונת חומת שמואל בירושלים. כתב את הספר "ילקוט שמ"ש" (ראה להלן).
הרב משה אלחרר - רב העיירה שלומי.
הרב אליהו אלחרר - רב העיר מודיעין-מכבים-רעות.
הרב יוסף שרביט - כיהן כרבה של אשקלון.
הרב יוסף אלנקווה - כיהן כרבה של גוש קטיף.
הרב מאיר אלעזר עטיה, מגדולי פייטני מרוקו, הוציא לאור מחדש בכתב ובדיסקים את "שיר ידידות", וכן הוציא את מחזורי וסידורי "אבותנו".
הרב פרופ' שלמה טולידאנו - מחבר סדרת הספרים "דברי שלום ואמת", שנועדה לחזק את פסקי חכמי מרוקו בישראל, ובייחוד הרב משאש, כנגד הערעור שיצא עליהם מקרב רבנים ספרדים אחרים, בייחוד הרב עובדיה יוסף.
הרב זכריה זרמתי, אב בית הדין לממונות בשכונת הר חומה וראש מכון תורת אמ"ת.
הרב משה ארבל, חבר הכנסת ושר מטעם ש"ס, מנכ"ל מכון כתר שלום המוציא לאור את כתבי הרב משאש, ורב קהילה בפתח תקווה.
הרב משה אבוטבול, ראש מוסדות "תבואות שמש" בעכו.
הרב דוד זנו, רב מושב שלווה (מושב) ומנהל בית המדרש לרבנים שערי עוזיאל בירושלים.
הרב אבא ראובן זרקי מרבני העיר תל אביב וראש בד"צ "דעת תורה" בבני ברק.
הנצחתו

בדצמבר 2007 הנציחה אותו חברת דואר ישראל על ידי הנפקת בול הנושא את דיוקן הרב, בעיצובו של מיכאל רוזנטוב.
מלך מרוקו מוחמד השישי, הגיב על הנפקת הבול במכתב מיוחד, שנכתב לבנו של הרב משאש בצרפתית: ”הבול ששלחת אלי באדיבותך הרבה הוא מרגש ומלא תקוה. דמותו ההיסטורית והסמלית של אביך המנוח, הרב הראשי שלום משאש, אכן הטביעה את חותמה על כל מרוקו בחיי הרוח בכל הרבדים. אנו רואים אותו כשותף לצבעים הלאומיים, וכממשיך ומחזק את המסר שאיתו ארצנו, מרוקו, לא חדלה מלהזדהות. המסר של עושר רבגוניותו ונאמנותו לזיכרון ולמורשת. אני מברך אותך ואת בני משפחתך על יוזמתכם הראויה לשבח”.
בשכונת פסגת זאב בירושלים, באשקלון ובשדרות, נקראו רחובות על שמו. בשכונת הדר גנים-עמישב שבפתח תקווה נקראה כיכר על שמו - כיכר השלום. כמו כן, בעיר כולל ובית כנסת בשם "דעת שלום", בראשם עומד תלמידו הרב משה ארבל.
בשכונת קריית שמואל בירושלים פועל עד היום בית הכנסת "כתר שלום" בדירה שבה התגורר הרב משאש עד פטירתו.
ספריו

מזרח שמ"ש - הלכות איסור והיתר. ספר זה נכתב בהיותו בן 17 והודפס בהיותו בגיל 25, בשנת ה'תרצ"ג (1933).
תבואות שמ"ש - סדרה בת ארבעה חלקים. של שאלות ותשובות. על חיבור זה זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית לשנת ה'תש"ם.
שמ"ש ומגן - סדרת שו"ת בת ארבעה כרכים (החלק הרביעי יצא לאחר פטירתו, בניסן ה'תשס"ז). לספר הסכמות מהרבנים עובדיה יוסף ואברהם אלקנה שפירא.
בית שמ"ש - על היד החזקה לרמב"ם
וחם השמ"ש - דרשות על התורה.
כמו כן, הוציא לאור 16 ספרים של חכמי מרוקו במסגרת הוצאת "דובב שפתי ישנים", בהם ספרים של הרב רפאל בירדוגו.
ספרים ע"פ פסיקותיו
ילקוט שמ"ש - קיצור של פסיקותיו על חלק או"ח, מלקט ונערך על ידי הרב אריאל אדרי. הספר דומה במגמתו לספר ילקוט יוסף, אך בניגוד לילקוט יוסף, שבו ישנן הערות ארוכות, בילקוט שמש" ההערות הן תמציתיות.
וזרח השמ"ש - סידור תפילה הערוך על פי פסיקותיו.
עטרת אבות - סדרה בת שלושה כרכים בנושא מנהגי מרוקו, בהוצאת מכון "מורשת אבות" (2011). זוהי הסדרה המפורטת ביותר העוסקת בנושא זה.
לקריאה נוספת

יוחנן שמעון אלול, אורו של ירושלים: פרקים ממסכת חייו המופלאה של שר התורה והיראה הרב שלום משאש זצוק"ל רבה הראשי וראב"ד ירושלים עיה"ק ת"ו, ה'תשע"ט (מהדורה חדשה - המהדורה הראשונה נקראה אורה של ירושלים, ה'תשע"ד)
אשת חיל (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

לוגו הסדרה בעונות 2–3
 מבוסס על:  דמותה של וונדר וומן, שנוצרה על ידי ויליאם מולטון מרסטון והארי ג'. פיטר
 שיר הנושא:  נורמן גימבל (מילים) צ'ארלס פוקס (לחן)
 סוגה:  גיבורי-על פעולה הרפתקאות פנטזיה
 יוצרים:  סטנלי ראלף רוס
 שחקנים:  לינדה קרטר לייל וגונר ביאטריס קולן ריצ'רד איסטהאם נורמן ברטון שונדרה שארפ
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  59 (לא כולל פיילוט)
 הפקה
 חברת הפקה:  The Douglas S. Cramer Co. Bruce Lansbury Productions, Ltd. האחים וורנר DC קומיקס
 הפצה:  האחים וורנר
 מוזיקה:  צ'ארלס פוקס
 אורך פרק:  42–51 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC (פיילוט + עונה 1) CBS (עונות 2–3)
 תקופת שידור מקורית:  7 בנובמבר 1975 – 11 בספטמבר 1979
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אשת חיל או וונדר וומן (באנגלית: Wonder Woman) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על חוברות הקומיקס וונדר וומן מבית DC קומיקס. בסדרה מככבים לינדה קרטר בתפקיד דיאנה פרינס/וונדר וומן ולייל וגונר בתפקיד סטיב טרבור האב והבן. במקור, הסדרה שודרה למשך שלוש עונות בין השנים 1975–1979.
העונה הראשונה של הסדרה, שעלילתה מתרחשת בשנות ה-40 של המאה ה-20 במהלך מלחמת העולם השנייה, שודרה ברשת ABC. העונות השנייה והשלישית, שעלילותיהן מתרחשות בשנות ה-70 של המאה ה-20, שודרו ברשת CBS, כאשר שמה של הסדרה שונה ל-"The New Adventures of Wonder Woman" וכל צוות השחקנים הוחלף, למעט קרטר ווגונר. בעונות אלו, גילם וגונר את דמותו של סטיב טרבור ג'וניור, הבן של הדמות אותה גילם במקור.
תהליך הפקה

בשנת 1974 צולם סרט טלוויזיה בשם "וונדר וומן", המבוסס על דמות באותו שם מבית DC קומיקס, בבימויו של וינסנט מקאוויתי ובכיכובה של קתי לי קרוסבי בתפקיד וונדר וומן. הסרט נועד לשמש כפיילוט לסדרת טלוויזיה של ABC. לאחר שידור הפיילוט, הרייטינג תואר כ"מכובד, אבל לא בדיוק נפלא", ו-ABC החליטה שלא להפוך את הפיילוט הזה לסדרה. במקום זאת, האחים וורנר ו-ABC החלו לפתח סדרת טלוויזיה חדשה, כך שתתאים יותר לאופן ההצגה המסורתי של הדמות כפי שיצר אותה ויליאם מולטון מרסטון, תוך התעלמות מתקופת 1968–1972 שהשפיעה על עלילת הפיילוט שנדחה. בסדרה החדשה, אשר שודרה בשידור בכורה בשנת 1975, כיכבה לינדה קרטר. מאוחר יותר, קרוסבי טענה כי הוצעה לה האפשרות לשוב ולגלם את דמותה של וונדר וומן בסדרה החדשה.
עונות ופרקים

| עונה | עונה | מס' פרקים | תאריך שידור מקורי בארצות הברית> הפרק הראשון | תאריך שידור מקורי בארצות הברית> הפרק האחרון | תאריך שידור מקורי בארצות הברית> רשת שידור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | סרט טלוויזיה | סרט טלוויזיה | 7 בנובמבר 1975 | 7 בנובמבר 1975 | ABC |
|  | 1 | 13 | 21 באפריל 1976 | 16 בפברואר 1977 | ABC |
|  | 2 | 22 | 16 בספטמבר 1977 | 21 באפריל 1978 | CBS |
|  | 3 | 24 | 2 בספטמבר 1978 | 11 בספטמבר 1979 | CBS |
שחקנים ודמויות

לינדה קרטר - דיאנה פרינס/וונדר וומן. עלילותיה בסדרת הטלוויזיה ייחודיות ונפרדות מאלו המתוארות בחוברות הקומיקס.
ביאטריס קולן - אטה קנדי, מזכירתו של גנרל בלנקנשיפ. משמשת בעיקר כאתנחתא קומית.
ריצ'רד איסטהאם - גנרל פיליפ בלנקנשיפ, עובד משרד ההגנה בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה. מפקדו של סטיב טרבור.
לייל וגונר - סטיב טרבור. נסיבות מותו אינן ידועות. כל שידוע הוא שהוא מת זמן מה לפני 1977.
דברה וינגר - דרוסילה/וונדר גירל, אחותה הצעירה של דיאנה. נשלחת על ידי אמן להשיב את דיאנה אל אי גן עדן, ביתן המבודד של האמזונות.
בין השחקנים הבולטים שהופיעו בסדרה בהופעת אורח:
ביאטריס סטרייט/קרולין ג'ונס/קלוריס ליצ'מן - בתפקיד היפוליטה, מלכת האמזונות
ברדפורד דילמן - בתפקיד ארתור דיל / תור
אד בגלי הבן - בתפקיד הארולד פרנום
ג'ון סקסון - בתפקיד ראדל, קצין נאצי
מרטין מאל - בתפקיד המלין רול
סלסט הולם - בתפקיד דולי טאקר
רוברט לוג'יה - בתפקיד האנס אייכלר
רד באטנס - בתפקיד קארל / אשלי נורמן
רוברט ריד - בתפקיד הפאלקון
רודי מקדואל - בתפקיד פרופסור ארתור צ'פמן
רוי רוג'רס - בתפקיד ג'יי פי האדלי
ג'ון הילרמן - בתפקיד קונרד סטייגלר
ג'ואן ואן ארק - בתפקיד קסנדרה לורן
קומיקס

דמותה של לינדה קרטר כוונדר וומן הופיעה לאורך השנים במספר חוברות קומיקס.
באוקטובר 2014, הודיעה DC קומיקס על סדרת קומיקס מתמשכת, שעלילתה ממשיכה את זו של סדרת הטלוויזיה בכיכובה של קרטר. הקומיקס נכתב על ידי מארק אנדריקו. בתחילה, הקומיקס פורסם כפרקים דיגיטליים באתר האינטרנט של החברה. במאי 2015, יצאה לאור המהדורה הראשונה, בשם Wonder Woman '77 Special #1. מהדורה #2 יצאה בספטמבר 2015. מהדורה #3 יצאה באפריל 2016.
דמותה של קרטר כוונדר וומן נפגשה עם דמותה של האישה הביונית בקרוסאובר ששמו Wonder Woman ’77 Meets the Bionic Woman. שיתוף פעולה נוסף של קרטר כוונדר וומן היה עם באטמן, בקומיקס Batman' 66 Meets Wonder Woman '77 אותו כתבו אנדריקו וג'ף פרקר.
מורשת

תיאור דמותה של וונדר וומן בסדרת הטלוויזיה השפיע מאוד על דמותה בקומיקס. ההשפעה הבולטת ביותר הייתה התנועה הסיבובית שעשתה הדמות, על מנת להפוך מדיאנה פרינס לוונדר וומן, אשר שולבה בקומיקס. תנועה זו חוקתה מאוחר יותר גם בסדרות הטלוויזיה המונפשות Super Friends ו"ליגת הצדק בע"מ".