stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חומר נפץ פלסטי

דוגמאות של סמטקס H וחומרי נפץ פלסטיים אחרים
חומר נפץ פלסטי הוא סוג של חומר נפץ שניתן לעצב את צורתו בקלות. מרקמו של חומר נפץ פלסטי בצקי ודומה מאוד למרקם של פלסטלינה, בעקבות כך ניתן לעבדו בקלות, להכניסו לתוך כלי קיבול, לחתוך אותו ולעצבו בצורה מתאימה כך שהאפקטיביות של חומר הנפץ תהיה מקסימלית.
אחד מחומרי הנפץ הפלסטיים הראשונים היה נובל 808, אותו פיתחו הבריטים לפני מלחמת העולם השנייה והשתמשו בו בראשי נפץ של פגזים נגד טנקים. לקראת סוף המלחמה ואחריה התפתחו חומרי נפץ פלסטיים חדשים המתבססים על חומר הנפץ RDX הראשון נקרא - C ולאחריו בא C2 ולאחריו C3. מאוחר יותר התברר כי הגרסה האחרונה של חומרי הנפץ, C3 נהפכת לקשה ושבירה בימים קרים מאוד, ולכן פיתחו את הגרסה האחרונה מסוג זה של חומרי נפץ פלסטיים הנקראת C4 שבה שינו את המאגדים הפלסטיים כך שיהיו עמידים לטמפרטורות נמוכות. בחומר נפץ זה משתמשים עד היום.
בשנות השישים הומצא על ידי סטניסלב ברברה הסמטקס (Semtex), שהוא תערובת של RDX עם PETN ומאגדים פלסטיים שונים.
חומרי נפץ פלסטיים נמצאים לרוב בשימוש צבאי, אך נעשה בהם שימוש גם בהנדסה אזרחית. לעיתים הם משמשים לפעולות טרור, בעיקר הסמטקס.
חומר פולימרי

חומר פולימרי (או חימר פולימרי) הוא חומר גלם לפיסול המבוסס על הפולימר פוליוויניל כלוריד (PVC). הוא רך ומאפשר שימוש נוח לצורך יצירת פריטים עדינים וזעירים. העיצוב הסופי מתקבל לאחר חימום בתנור ייחודי או אף בתנור אפייה ביתי רגיל.
בתחילת דרכו נעשו בו שימושים תעשייתיים כגון יצור חלקי בובות וכפתורים באירופה. אמנים אמריקאים החלו לעשות בו שימוש יצירתי יותר כשהחלו ליצור חרוזים ותכשיטים וכן לשלבו ביצירה מזכוכית ובקרמיקה.
לחימר הפולימרי ניתן להוסיף פיגמנטים והוא משווק במגוון צבעים וגימורים. ניתן לערבב חומר בצבעים שונים על מנת לקבל מרקמים שונים וצבעוניים, וישנו מגוון רחב של שיטות עיבוד ושימוש.
אומנים שונים ברחבי העולם יוצרים מהחומר הפולימרי מגוון עשיר של יצירות אומנות, בין היתר פסלונים ומיניאטורות, ציור בחומר, פיסול וציפוי, יצירת תכשיטים, פסיפס וציפוי ריהוט ביתי בצורה אומנותית.
בין החברות השונות המוכרות את החומר הפולימרי יש הבדלים בקשיות החומר, ביכולות שלו להשתלב עם חומרים אחרים כגון חומרים מצפים, ובזמני חימום ואפיה שונים. בין החומרים הנפוצים בישראל: "פימו", "פרמו", "המועדון הלבן - White club", מוצרים על שם "דונה קאטו" ועוד.
קיימות קהילות אינטרנט העוסקות ביצירה בחומר פולימרי ומספקות הדרכה למתחילים ולמתקדמים.
חבורה חסרת פיתול

בתורת החבורות, חבורה היא חסרת פיתול אם הסדר של כל איבר שונה מ-1 הוא אינסופי. כל חבורה סדורה היא חסרת פיתול, וכל חבורה אבלית חסרת פיתול ניתנת לסידור.
השערות קפלנסקי

השערות קפלנסקי עוסקות באיברים של אלגברת החבורה (מעל שדה) של חבורה חסרת פיתול:
כל איבר הפיך של  F[G] הוא כפולה בסקלר של איבר של החבורה;
באלגברת החבורה אין מחלקי אפס;
באלגברת החבורה אין אידמפוטנטים לא-טריוויאליים.
השערה (1) גוררת את (2) וזו גוררת את (3), מעל כל שדה ולכל חבורה חסרת פיתול. להשערה (1) נמצאה דוגמה נגדית  שבה החבורה כמעט-אבלית, מעל השדה מסדר 2. השערה (2) שקולה לכך שבאלגברת החבורה אין איברים נילפוטנטיים (פרט לאפס).
ראו גם

פיתול
חוק פרנק-סטרלינג של הלב

חוק פרנק-סטרלינג של הלב קובע כי ככל שנפח הדם הנכנס ללב בדיאסטולה (הרפיית הלב) גבוה יותר, כך נפח הדם המוזרק מהלב בסיסטולה (כיווץ הלב) גבוה יותר (בהנחה ששאר המשתנים נותרים קבועים).
כך מתאפשר איזון פנימי בין תפוקת הלב להחזר הוורידי ולאספקת הדם לעורקים, ללא תלות בגורמי בקרה חיצוניים.
החוק נקרא על שם הפיזיולוגיים, אוטו פרנק וארנסט סטרלינג שתיארו אותו לראשונה בשנת 1914.
פיזיולוגיה

ככל שהלב מתמלא בדם מעבר לקיבולתו הרגילה, כך גובר הכוח אותו מפעילים שרירי הלב בעת הכיווץ. הסיבה: הגברת העומס על כל סיב שריר עקב נפח הדם העודף שנכנס ללב בעת המילוי. ככל שהסיב נמתח יותר כך יפתח יותר כח בעת הכיווץ. מתיחת סיב השריר מגבירה את האפיניות של החלבון טרופונין C לסידן, כך שנוצרים יותר גשרים בין חלקי סיב השריר וכך גדל כוח הכיווץ שלו. נוסף על כך פוטנציאל הכוח האלסטי הנוצר כתוצאה ממתיחת רקמות השריר. הכוח שכל סיב מסוגל לפתח תלוי ביחס ישר באורך המקורי של הסרקומר ועוצמת המתיחה על כל שריר תלויה בכמות הדם הנמצאת בלב לאחר המילוי.
בלב אנושי, כוח מרבי מושג כשאורכו המקורי של הסרקומר הוא 2.2 מיקרומטר. בלב בריא, נדיר מאוד מקרה בו אורכם המקורי של הסרקומרים גדול יותר. אורכים מקוריים גדולים או קטנים מכך יגרמו להפחתה בעוצמת הכיווץ. עבור אורכים גדולים יותר, הפחתת עוצמת הכיווץ נובעת מחפיפה קטנה יותר בין הסיבים הדקים והעבים. עבור אורכים קצרים יותר, ההפחתה נובעת מהפחתה ברגישות המיופילמנטים לסידן.
זוחלין

מים זוחלין הנכנסים לתוך המקווה אינם נחשבים לזוחלין לפי רוב הפוסקים, זוחלין הם מים היוצאים מהמקווה
בהלכות טומאה וטהרה, זוחלין הוא אחד מהדברים הפוסלים מקווה טהרה. "זוחלין" הוא כינוי למי מקווה, שאינם "אשבורן" (מכונסים ועומדים במקום אחד) אלא זורמים או זוחלין על מקומם ואינם שוקטים; מכיוון שמקומם אינו עשוי בצורה שמחזיקה אותם על מקומם.
ההלכה

נחלקו הראשונים האם פסול זוחלין הוא מהתורה או מדברי חכמים.
שיטת בעל התוספות וראשונים רבים[דרושה הבהרה] היא שהמקור הוא בתורת כהנים: ”אי מה מעיין מטהר בזוחלין אף מקוה מטהר בזוחלין ת"ל אך מעין ובור מקוה מים יהיה טהור (ספר ויקרא, פרק י"א, פסוק ל"ו) המעיין מטהר בזוחלין והמקוה באשבורן”.
ההלכה > שיטת הריב"ש

שיטת הריב"ש היא, שפסול קטפרס הוא שם אחר לפסול הידוע של "זוחלין" במקוואות, שאם המים אינם נחים אלא זוחלין ממקומם, המים פסולים לטבילה, שכן "יכול מה מעיין בזוחלין אף מקווה בזוחלין, תלמוד לומר אך מעיין, מעיין בזוחלין ואין מקווה בזוחלין" (תורת כוהנים פרשת שמיני). דעה זו מוזכרת גם בתוספות, והוא דוחה אותה מההוכחה שגם במעיין קיים פסול "קטפרס" אף על פי שאין בו את פסול "זוחלין".
ההסבר על הפסול של זוחלין, מובא בפוסקים אחרים המפרשים ש"זוחלין אינם חיבור", מים שאינם נמצאים על מקומם בקביעות אינם נחשבים למחובר זה לזה, וממילא אין שיעור של ארבעים סאה למים, שהרי כל טיפה טיפה עומדת בפני עצמה ואינה מחוברת לחברתה.
התוספות חולק על שיטה זו של הריב"ש, והוא מוכיח שפסול זוחלין אינו קשור לקטפרס, שכן במעיין יש פסול "קטפרס", אף על פי שמעיין מטהר אף בזוחלין.
זוחלין במעיין

כאמור בתורת כוהנים, אף על פי שמקווה אינו מטהר אלא ב"אשבורן" (מים מכונסים שאינם זזים ממקומם) מעיין מטהר אף בזוחלין.
על פי ההלכה, למעיין נחשב כל מקור נובע מתחת לאדמה, הנובע מששת ימי בראשית. אם כי נחלקו הראשונים בגדר המעיין: לפי הר"ש, מהותו של המעיין הוא מקור מים שגם מקומו נוצר "בידי שמים", ולכן אם אדם הרחיב את מקום התפשטות המעיין על ידי חפירת תעלות הגורמות למעיין להתפשט לעבר מקומות שלא היה בהם מתחילה, אין מקומות אלו נחשבים למעיין אלא למקווה, ומכיוון שכך, הם אינם כשרים לטבילה, שהרי מקווה אינו מטהר אלא ב"אשבורן", מים עומדים על מקומם ואינם זוחלים למקום אחר. לעומת זאת סבורים רוב הראשונים, ביניהם הרמב"ם והר"ן, כי בצורה כזו שמקום המעיין הורחב, אין כל פסול בטבילה בתעלות המעיין.
כאשר בזמן שיורדים גשמים מרובים או בזמן הפשרת שלגים, קיים חשש כי רוב מימי המעיין אינם אלו אשר נובעים ממקורו, אלא רובם מי גשמים. באופן כזה, נחלקו האמוראים: לפי רב באופן כזה אסור לטבול בנהר כזה שמימיו זוחלין, שכן רובו מי גשמים ומי גשמים אינם מטהרים אלא באשבורן, ולפי שמואל מותר לטבול במקווה כזה, מכיוון שכל המימות שבעולם מקורם בנהר פרת, שנקרא כך על שם שמימיו פרים ורבים, וכאשר יש גשם הוא מתרחב ומתגדל לא רק מימי הגשמים אלא בעיקר ממקורו שנובע וגדל בכל עת. ונחלקו הראשונים כמי ההלכה, הר"ן פוסק כשמואל שכן ישנה משנה כדבריו, וראשונים אחרים פוסקים כרב, שכן גם אבוה דשמואל סבור כמותו.
אם כי, דין זה, כי יש לחשוש לרוב מי גשמים במעיין, הוא רק במקום שבו הנהר לא התפשט מתחילה, אך במקום שהנהר או המעיין התפשט מתחילה, מותר לטבול בו אף על פי שמתחילה היו בו מים מועטים ועכשיו יש בו מים מרובים
אקטואליה

אחת מהבעיות הנפוצות לפסול "זוחלין", הוא בור ההשקה: לפעמים המים שבבור ההשקה גבוהים יותר מהמים שבבור הטבילה, ואז נוצרת בעיה של זוחלין, שהמים שבבור ההשקה יוצאים ממנו אל בור הטבילה או ההפך, ואז הם פסולים לטבילה, שהרי אסור שמי המקווה יהיו "זוחלין" למקום אחר, כך שלא רק שבור ההשקה אינו מעלה, אלא הוא עלול לגרום חסרונות ופסולים בבור הטבילה.
אקטואליה > זריעה בזוחלין

כמו כן, אחת מהבעיות החמורות העומדות בפני אלו המכשירים את המקווה בבור זריעה, היא דעת הפוסקים האומרים, שמכיוון שמים ש"זוחלין" (אינם "אשבורן" מכונסים בהשקט במקום אחד) אינם נחשבים למים כשרים, אז גם כאשר מכשירים מים שאובים או טמאים במים "זוחלין", הזריעה לא תועיל. הסברא בזה היא, שכדי להכשיר מים שאובים, יש להקפיד שיחול בשעת ההכשרה על המים הכשרים שם הלכתי של "מקווה" (מים שנקוו וכונסו ואינם זוחלין ממקומם), ולכם ברור שמים שאינם נשבים למקווה אינם מערבים מקווה.
לבעיה זו מצא החזון איש פתרון, שיפתחו את ברז לתוך תחתית מי הבור הגשמים הקרוי "בור זריעה", כך שהמים השאובים "נזרעים" התוך החלק התחתון של המקווה שהוא אינו נחשב ל"זוחלין", ורק החלק העליון נחשב לזוחלין. אך גם פתרון זה אינו מושלם, מפני שיש הסוברים ש"זחילה" בחלק ממי הבור משפיעה על כל מי הבור. ולכן כיום נהוג לזרוע את המים בבור הזריעה, לפני שנפתח החור המעביר את המים למקווה, כך שיש לפחות רגע אחד שבו המים נמצאים בבור הזריעה ואינם נחשבים ל"זוחלין", וברגע זה נזרעים המים השאובים במי הגשמים שב"בור הזריעה" ושוב הם כשרים.
אקטואליה > פילטר

בעיה אקטואלית נפוצה, נגרמת על ידי המכשירים המנקים את מימי המקווה כמקובל על ידי מסנן. מכשירים אלו שואבים את המים לתוך המסנן, וכך מנקים אותם. קיימים מספר סוגי מסננים:
מכשיר המוציא את המים למקום אחר שמחוץ למקווה, שם הם עוברים סינון, ולאחר מכן הם חוזרים למקווה. - ישנם האוסרים את המקווה כאשר פועל מסנן כזה, מכיוון שהמים ננערים ליציאה מתוך בור הטבילה למקום אחר, ועל כן נחשבים "זוחלים".
מכשיר המעביר את המים לתוך המסנן שלו, הקיים בתוך בור הטבילה בעצמו, ומוציא אותו תיכף. מכשיר זה פחות חמור, שכן כאשר המים אינם יוצאים מהמקווה הם אינם נחשבים לזוחלין, אך ייתכן (לפי סוג המכשיר) שהמים יחשבו למים שאובים. לרוב הבעיה אינה רצינית, שכן מיד כאשר המים חוזרים למקווה הם עוברים אוטומטית זריעה / השקה כאשר הם חוזרים למימי המקווה.
מכשיר שאין לו כלי קיבול כלל, הוא רק מושך את המים לתוך המסנן והמים יוצאים מהצד השני של המסנן. בסוג זה יש רבים שהתירו, אולם עדיין יש הכותבים לאסור.
הערות שוליים

↑  ”ונראה לפרש מי מקוה היינו אשבורן כדאמרינן מעין מטהר בזוחלין מקוה באשבורן” (תוספות, מסכת חגיגה, דף י"א, עמוד א', ד"ה במי מקוה (בסוף))
↑  במסכת חגיגה שם
↑  בפירושו על המשניות
↑  נדרים ל"ד ע"ב.
↑  משנה, מסכת מקואות, פרק ה', משנה ג'.
↑  שו"ת דברי יציב יורה דעה סימן קט"ו.
↑  ראו למשל דעת הר"ש והרא"ש במשנה, מסכת מקואות, פרק ה'.
ז'אנט תרבר

ז'אנט תרבר כאישה צעירה (סביבות 1870)
אנה דבוז'אק עם אנטונין, לונדון, 1886
ז'אנט תרבר (הידועה גם בשם ז'אנט מאיירס תרבר באנגלית: Jeannett Thurber ‏ 29 בינואר 1850, בדלהי, מדינת ניו יורק - 2 בינואר 1946 בברונקסוויל, ניו יורק) הייתה בין ראשוני הפטרונים הגדולים למוזיקה קלאסית בארצות הברית. תרבר הקימה את הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה בשנת 1885 - הראשון בסוגו ויוזמה שתרמה רבות להופעת המוזיקה התזמורתית הראשונה בגוון אמריקאי אופייני. אבל תרבר, בעמדה קיצונית מאוד לזמנה, תמכה בכל עוז בזכותם של נשים, אפרו-אמריקאיות ונכים ללמוד בבית ספרה, לפעמים במלגה מלאה. הייתה זו שנת 1885 - לא הרבה אחרי מלחמת האזרחים האמריקנית - ובית הספר שלה דגל במיזוג מלא, קידם נשים, ונקט עמדה ברורה כלפי שילוב נכים.
תרבר ייסדה את בית הספר כחלק מהשקפת עולמה, לפיה צריכה אומה לטפח את המוזיקה הייחודית שלה עצמה - עמדה יוצאת דופן בתקופה שבה העמדה המקובלת הייתה, שהאמנות התרבותית כולה, בייחוד מוזיקה תזמורתית, מקורה בגרמניה או איטליה. כל עוד עמדה בראש את בית הספר, ארגנה תרבר ומימנה תחרויות בין מוזיקאים אמריקאים לפיתוח מוזיקה אמריקאית.
הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה היה המוסד הראשון במעלה להכשרה מוזיקלית מקצועית בארצות הברית במשך 25 שנים או יותר. בשיאו בשנות ה-90 של המאה ה-19 התגאה בית הספר בסגל מורים בעלי שם עולמי ויזם קורסים, שמאפייניהם היו לבסיס לתוכנית הלימודים המקובלת כיום כדבר מובן מאליו במכללות ובקונסרבטוריונים בארצות הברית. הישגיו הם תוצאה של מאמציה הבלתי נדלים של בעלת-חזון יחידה: ז'אנט מ. תרבר, תושבת ניו יורק עשירה, אידיאליסטית, שהקדישה את רוב חייה לבית הספר. אף כי המתכונת החדשנית שהגתה לקונסרבטוריון השפיעה על עיצוב דרכה של המוזיקה האמריקאית במשך המאה ה-20, הגברת תרבר ובית ספרה נידונו עם הזמן לשכחה שאין לה צידוק.
הערות שוליים

↑  עמנואל רובין, כתב העת "אמריקן מיוזיק", אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, כרך 8, גיליון 3, סתיו 1990
↑  [free/pdf?res=F1081EF73D5A15738DDDAC0894DF405B878CF1D3 "F. B. Thurber Dead" "פ. ב. תרבר מת", הספד בניו יורק טיימס 5 ביולי 1907
↑  "The Deal That Brought Dvořák to New York"  מאת מייקל קופר, ניו יורק טיימס, 23 באוגוסט 2013
↑  American Music, כרך 8, גיליון 3, 4 ביולי 1898
↑  ז'אנט תרבר והקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה, כתב העת American Music, עמ' 295
↑  ניו יורק טיימס, "העסקה שהביאה את דבוז'אק לניו יורק" 23 באוגוסט 2013
↑  ז'אנט מאיירס תרבר והקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה, כתב העת "אמריקן מיוזיק", כרך 8, גיליון 3, עמ' 310
↑  מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים, מהדורה שלישית, 1920
↑  ז'אנט מאיירס תרבר והקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה, כתב העת "אמריקן מיוזיק", עמ' 296
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 142939722  ISNI: 0000 0001 0763 4151  LCCN: n2018024653  MusicBrainz: b31d086e-c8d2-47f8-8233-5e06dd443cf6  SNAC: w6j67vj1  VIAF: 160314429   WorldCat (עם VIAF): 160314429 
בניין הקונסרבטוריון הלאומי למוזיקה של אמריקה
ז'אנט מאיירס תרבר במשרדה
חוק פרידל

חוק פרידל (בצרפתית Loi de Friedel), הקרוי על שמו של ז'ורז' פרידל הוא תכונה של התמרת פורייה של פונקציות ממשיות. פרידל פרסם את תגליתו בכתב העת Comptes Rendus של האקדמיה למדעים בפריז בשנת 1913.
בהינתן פונקציה ממשית, (x)‏ f, להתמרת פורייה שלה:
יש את התכונות הבאות:
F(k)=F^{*}(-k)\,
כאשר  ^{*}F הוא הצמוד המרוכב של   F.
נקודות הופכיות בסריג בעל מרכז סימטריה   (k,-k) מכונות צמדי פרידל.
ריבוע המשרעת ( ^{2}|F|) הוא בעל מרכז סימטריה:
|F(k)|^{2}=|F(-k)|^{2}\,
המופע  \phi  של  F הוא אנטי סימטרי:
\phi (k)=-\phi (-k)\,.
בחוק פרידל נעשה שימוש בקריסטלוגרפיה באמצעות קרני רנטגן. פרידל הראה שמשום שתבנית העקיפה של קרני רנטגן היא תמיד סימטרית, לא ניתן (למעט במקרים מיוחדים) לקבוע האם לגביש יש מרכז סימטריה ורק 11 סוגים שונים של סימטריה גבישית ניתנים להבחנה. 11 סוגים אלו ידועים כמחלקות פרידל (או קבוצות הסימטריה של לאואה).
הערות שוליים

↑  Friedel G., 1913, Sur les symétries cristallines que peut révéler la diffraction des rayons X., C.R. Acad. Sci. Paris, 157, 1533-1536
ונאד

| --- | --- |

 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  העשור הראשון של המאה ה־12 
 תאריכי פירוק:  1729 
 ישות קודמת:  שושלת מלכי איי, ממלכי שושלת צ'רה 
 ישות יורשת:  טרוונקור 
 
לוחות תאריסאפלי שבהן מוזכרת ונאד לראשונה בכתב
וֶנַאד (Vénad; במלאיאלם: വേണാട്; בטמילית வேநாடு) הייתה ממלכה קטנה בקצה הדרומי של חצי האי של תת-היבשת ההודית. ממלכה זו קדמה לממלכה המודרנית טרוונקור שנוסדה על ידי המלך מרת'נדה ורמה. ממלכת ונאד כללה את נפות קולאם (לשעבר קוילון - Quilon) וטירובננטפורם (לשעבר טריוונדרום - Trivandrum) במדינת קרלה ואת נפת קניאקומרי שבמדינת טמיל נאדו.
מקור השם

המקור הכתוב העתיק ביותר המזכיר את המונח ונאד הוא לוחות תאריסאפלי משנת 849 (או 825). על לוחות נחושת אלו נחרתה ההסכמה של מלך ונאד "איינאדיקל תירוודיקל" (וסאל של ממלכת צ'ארה) למסור ל"מארוון ספיר אסו" (Maruvan Sapir Eso), סוחר ממוצא פרסי שהיה חבר בכנסייה האשורית, חלקת קרקע לשם בניית כנסייה.
קיימות שתי השערות למקור השם. האחת שהוא נגזרת של הביטוי "איי וֶל" (איי = רועה, וֶל = מלך) תוארם של שליטי "וַלנד" ("ארץ המלכים"). השנייה, "וזהאם" בטמילית ארכאית הוא פיל ולכן "וזהא נאדו" פירושו "ארץ הפילים".
היסטוריה

בתקופת סנגם נשלטה מרבית קרלה של ימינו על ידי שושלת צ'רה, ממלכת אזהימאלה וממלכת איי. ונאד, בשלטון שושלת בשם זהה הייתה חלק מממלכת איי, אך שליטיה היו וסאלים של אימפריית פנדיה. במאה ה-9 נחלשה אימפריית פנדיה, וונאד צורפה לממלכת קולאסקהארה.
במהלך המאה ה-12 התמזגו שרידי שושלת איי העתיקה בשושלת ונאד וקמה שושלת פטריארכלית שמושבה בעיר קולאם. באותה מאה העתיקה ממלכת קולאסקהארה שסועת הקרבות את בירתה לקולאם (1102), ושושלת קולאסקהארה התמזגה בשושלת ונאד. רַמָה וֶרְמָה קוּלַאסֶקְהַארָה, המלך האחרון של שושלת קולאסקהארה שבירתה הייתה במאהודייאפורם (לשעבר קראנגנור, כיום קודונגלור צפונית לקוצ'י), היה גם השליט הראשון של ונאד העצמאית (1122-1102).
בין המלכים ששלטו בוונאד היו: קוֹדַאי קֶרַלָה וֶרְמָה, אוּדַאיָה מַרְטַנְדָה וֶרְמָה (1195-1175), וִירָה רַמָה קֶרַלָה וֶרְמָה ורַאווי קֶרַלָה וֶרְמָה. השליט הגדול ביותר היה רַאוויווארמן קוּלַאסֶקְהַארָה (1314-1299). הוא היה ואסל של פנדיה מאראווארמן קולאסקהארה (1311-1268) ונשא לאישה אחת מבנותיו. במותו של מאראווארמן קולאסקהארה הוא תבע את זכותו לכתר פנדיה. באותו תקופה פשטו צבאות של סולטנות דלהי על הממלכות בדרום הודו. רַאוויווארמן קוּלַאסֶקְהַארָה ניצל את האנדרלמוסיה שנוצרה עקב פשיטות אלו וכוחותיו פשטו על האזורים הסמוכים, והוא השתלט על כל דרום הודו מקָנִיאָקוּמָרִי שבדרום ועד קנצ'יפורם (בצפון מזרח טמיל נאדו של ימינו). ב-1312 הוא הכתיר עצמו בקנצ'יפורם בשם "סנגרמאדהירן" ("חזק בקרב") או "קולאסקהארה ראווי ורמה" כשליט (טריבהוואנאצ'קראוורתי) של צ'רה, צ'ולה ופנדיה. כתובת הנושאת את שמו נתגלתה בפונאמאלי, רובע של צ'נאי. הוא היה משכיל ומוזיקאי ותמך במלומדים ומשוררים בתקופתו. מייחסים את לו את כתיבת הדרמה פראדיומנאבהיודאיאם הכתובה סנסקריט. המסחר פרח בתקופת שלטונו, והבירה, קולאם, הייתה למרכז עסקים ויזמות. מרקו פולו שביקר בעיר בסוף המאה ה-13 תיאר אותה במילים: ”הסוחרים מסין ומהלבאנט הגיעו לשם עם סחורותיהם בספינותיהם וזכו לרווחים גדולים מעסקי יבוא-יצוא”.
לאחר מות רַאוויווארמן שלט בנו וִירָה מַרְטַנְדָה וֶרְמָה שנישא לנסיכה אטינגאל ראני משושלת קולאטונאדו. זכויות הירושה בשושלת זו נקבעו על פי האם ("מַטריליני") ועקב כך גם הזכויות בשושלת ונאד החלו להיקבע על פי האם. לאחר המאה ה-14 החלו שליטי ונאד להינשא בהדרגה עם הנאמבוטיריים ועם הנאיר תוך שמירת על זכויות הירושה על פי האם, מנהג המכונה מארומאקקטיאם. במשך ארבע מאות שנים מתום שלטון רַאוויווארמן הלכה הממלכה והתדרדרה כשהיא מאבדת שטחים לשליטים מקומיים.
בתקופת שושלת ניאק במאדוראי שלמה לה ונאד מס שנתי שנגבה על ידי מפקד מצבא השושלת שערך ביקור בארמון ממלכת ונאד בפאדמאנאבהאפורם מדי שנה.
הקמת ממלכת טרוונקור

בתחילת המאה ה-18 עלה מרת'נדה ורמה על כס המלוכה בוונאד. בתחילת שלטונו נותרה בידי הממלכה רצועת אדמה קטנה בין כף קומורין לטריוונדרום. מרטנדה ורמה הביס את כל מתחריו לשלטון, איחד את הממלכה, הביס את המלכים האחרים של דרום קרלה והרחיב את ממלכתו צפונה כך שהיא כללה מחצית מקרלה של ימינו. הוא כינה את ממלכתו טירוביטמקור (טרוונקור), על שם ענף טירוביטמקודה במשפחה המלכותית של ונאד שהיה יוצא חלציה.
מרת'נדה ורמה הביס גם את חיל המשלוח ההולנדי ששלחה חברת הודו המזרחית ההולנדית ב-1741 בקרב קולאצ'ל, אך שמר על יחסים טובים עם חברת הודו המזרחית הבריטית מסיבות טקטיות. טירוביטמקור (או טרוונקור), הפכה למדינת חסות של הבריטים בסוף המאה ה-18, כנסיכות בעלת ממשל עצמי ובראשה מהראג'ה. כשהודו קיבלה עצמאות הצטרפה טרוונקור לאיחוד ההודי ב-1947, וב-1949 הייתה חלק ממדינת טרוונקור-קוצ'ין שבהמשך הפכה לחלק ממדינת קרלה עם הקמתה ב-1956.
הערות שוליים

↑  בגרסה אחרת נזיר
↑  שלוש ממלכות עתיקות בדרום הודו
↑  S. C. Bhatt, Gopal K. Bhargava, Land and people of Indian states and union territories: in 36 volumes. Kerala page 23
קולאם, בירת ממלכת ונאד ב-1505. איור מתוך אטלס פורטוגזי
ומתוק האור

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הרב שלמה לווינשטיין (בעריכת הרב יעקב ישראל פוזן)
 שפת המקור:  עברית 
 הוצאה
 הוצאה:  יפה נוף 
 מקום הוצאה:  ישראל 
 עורך:  יעקב ישראל פוזן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990044300870205171
 
ומתוק האור היא סדרת ספרי דרוש על פרשות השבוע, מועדי השנה, גדולי ישראל ועוד, מדרשותיו של הרב שלמה לוונשטיין ונערכו על ידי תלמידו הרב יעקב ישראל פוזן. הסדרה יצאה לאור בהוצאת יפה נוף. הספרים מכילים משלים, סיפורים, הנהגות ופנינים אודות גדולי הדור.
על הסדרה

בשער הספר מופיעים הסכמות מחשובי הרבנים בציבור החרדי הרב חיים קניבסקי הרב יוסף שלום אלישיב וכדומה.
התוכן בספרים לוקט מדרשותיו במשך השנים במקומות שונים כגון בית כנסת קצמן בתל אביב הדרשות לרוב נמצאות ביוטיוב בערוץ קול הלשון והידברות.
הספרים על פרשות השבוע בנויים בצורה שכל פרשה מחולקת לשני חלקים: החלק הראשון הוא מספר דרשות ארוכות (בדרך כלל על נושא מהפרשה או מדרש חז"ל על הפרשה) והחלק השני הוא ליקוט של הרבה רעיונות קצרים (יותר על הפסוקים עצמם). החלק הראשון הוא בדרך כלל מספר רב של עמודים בעוד החלק השני הוא בדרך כלל חצי עמוד עד שני עמודים.
הספרים על המועדים בדרך כלל בנויים מהרבה רעיונות קצרים ומחולקים לפי נושאים הקשורים לאותו מועד, לעיתים חלק מהנושאים מחולקים לשני חלקים בדומה לחלוקה בפרשות השבוע.
בשנת תש"פ החל בהוצאת תת-סדרה על דמויות תנ"כיות תחת השם "אבות העולם".
שיטתו וסגנונו

הרב לוונשטיין מחשיב עצמו כתלמידו של הדרשן הרב ראובן קרלנשטיין, ההולך בסגנונו של הרב שלום שבדרון, והרב יוחנן דוד סלומון (נכדו של יואל משה סלומון) מחבר ספרי עין יהודית. הרב לוונשטיין מעביר את המסרים באמצעות סיפורים ומשלים.
הרב לוונשטיין היה מקורב, לרב אהרן יהודה לייב שטיינמן, לרב נסים קרליץ, ולרב חיים קניבסקי, והוא משלב בדרשותיו סיפורים מחצרותיהם. ולאחר פטירתם הוציא עליהם (הרב שטיינמן והרב קניבסקי) ספרי סיפורים והנהגות.
בשונה מדרשנים ומרצים בעלי סגנון המותאם לקהל יעד מסוים, דרשותיו והרצאותיו של הרב לוונשטיין נאמרות בשפה פשוטה ומותאמות לקהלים רחבים יותר.
בשנת 2012 החל לשדר ברדיו קול חי תוכנית שבועית בשם "ומתוק האור" על פרשת השבוע, ב-2015 עבר לשדר את תוכניתו ברדיו קול ברמה.
פירוט הספרים

סדרת ומתוק האור (הוצאת "יפה נוף", בעריכת יעקב ישראל פוזן) ביאורים ופנינים על:[דרושה הבהרה]
חמישה חומשי תורה על פי סדר פרשת השבוע
הגדה של פסח
מגילת אסתר
ראש השנה
יום הכיפורים
חג השבועות - 2 כרכים
ספירת העומר
מגילת איכה ובין המצרים - 2 כרכים
חנוכה - 2 כרכים
שבת קודש - 2 כרכים
ימים נוראים - 2 כרכים
סוכות - 2 כרכים
יציאת מצרים - 2 כרכים (תשע"ח, 2018)
נישואין (תשע"ח, 2018)
פניני הגראי"ל שטיינמן זצוק"ל (תשע"ח, 2018)
ברית מילה (תשע"ט, 2019)
דוד המלך - 2 כרכים (תש"פ, 2020)
אברהם אבינו (תשפ"א, 2020)
יצחק אבינו ויעקב אבינו  (תשפ"א, 2020)
שמיטה (תשפ"א, 2021)
יוסף הצדיק
פניני רבי חיים קנייבסקי (תשפ"ב, 2022)
סדר תפילתנו - סליחות ותפילות ראש השנה (אלול תשפ"ב, 2022)
הערות שוליים

↑  פנינים מפרשת השבוע - פרשת ויחי - הרב שלמה לוינשטיין HD, נבדק ב-2022-01-28 על פי הנכתב בצאט שידור חי
↑  הרב שלמה לוינשטיין, באתר www.hidabroot.org
↑  כרך זה הושק בסיוע קרן דניאלי, ראו: נדיר: מוטי זוננפלד איחד ראשי ישיבות חרדים ודתיים, באתר בחדרי חרדים, 30 באוגוסט 2016
ז'אניו ביקל

ז'אניו ביקל (בפורטוגזית: Janio Bikel; נולד ב-29 ביוני 1995) הוא כדורגלן מגינאה ביסאו המשחק בעמדת הקשר האחורי במכבי נתניה.
קריירת מועדונים

ביקל התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של טורה לבאנטה הספרדית ובגיל 17 הצטרף להירנפיין. ב-7 במרץ 2015 ביקל ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת במשחק הליגה נגד דן האג. עד לסיום העונה רשם 6 הופעות בקבוצה.
בקיץ 2015 חתם בהירנפיין. ב-6 בדצמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בתיקו 2-2 נגד זוולה.
ב-14 ביוני 2018 ביקל חתם בצסק"א סופיה מליגת העל הבולגרית.
ב-28 בפברואר 2020 חתם בונקובר וייטקאפס הקנדית שמשחקת ב-MLS. ב-23 ביוני 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2-1 ללוס אנג'לס גלאקסי.
ב-21 בינואר 2022 ביקל הושאל למועדון האיטלקי ויצ'נזה עד לסיום העונה. בקיץ 2022 חזר לוונקובר, אך לא לזכה לדקות משחק ושוחרר בסיום העונה.
ב-11 בפברואר 2023 חתם בחימקי מליגת העל הרוסית עד לסיום העונה. בסיום העונה עזב את הקבוצה לאחר שירדה לליגה השנייה.
ב-15 באוגוסט 2023 חתם בגזיאנטפ הטורקית.
ב-13 באוגוסט 2024 חתם במכבי נתניה מליגת העל.
קריירה בינלאומית

ביקל נולד בגינאה ביסאו ובגיל צעיר עבר לפורטוגל, לכן היה זכאי לייצג את שתי המדינות בזירה הבינלאומית. בצעירותו רשם מספר הופעות בנבחרת הנוער של פורטוגל.
ב-23 במרץ 2022 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גינאה ביסאו בניצחון 0-3 נגד גינאה המשוונית.
הערות שוליים

↑  תומר חבז, ‏מתחזקת: ג'אניו ביקל חתם רשמית במכבי בנתניה, באתר ONE‏, 13 באוגוסט 2024
| נבחרת גינאה ביסאו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 י. מנדש •  2 קאנדה •  3 פרנקולינו •  4 דיאלו •  5 ה. מנדש •  6 נ. גומש •  7 דלסיו •  8 סמדו •  9 גאנו •  10 ק. מאנה •   11 מרסיאנו •  12 דז'וקו • 13 ק. גומש •  14 רודריגש • 15 אנקדה • 16 קסאמה • 17 באלדה • 18 קיזרה • 19 ביקל • 20 ס. מאנה • 21 נאנו • 22 סנז'נטה • 23 אמבדז'ה • 24 זה טורבו • 25 יה • 26 בנז'אקי • 27 מנדי • מאמן: ב. קאנדה |  1 י. מנדש •  2 קאנדה •  3 פרנקולינו •  4 דיאלו •  5 ה. מנדש •  6 נ. גומש •  7 דלסיו •  8 סמדו •  9 גאנו •  10 ק. מאנה •   11 מרסיאנו •  12 דז'וקו • 13 ק. גומש •  14 רודריגש • 15 אנקדה • 16 קסאמה • 17 באלדה • 18 קיזרה • 19 ביקל • 20 ס. מאנה • 21 נאנו • 22 סנז'נטה • 23 אמבדז'ה • 24 זה טורבו • 25 יה • 26 בנז'אקי • 27 מנדי • מאמן: ב. קאנדה | גינאה ביסאו |
זוט עני

"זוט עני" הוא סינגל הבכורה של הזמרת הישראלית אלה לי להב. השיר יצא לאור ב-2 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים טדי הפקות, כסינגל הראשון מתוך אלבום הבכורה של להב.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי רון ביטון, יונתן גולדשטיין והפזמונאי האנגלי סקוט קין, והופק על ידי גולדשטיין. השיר הוא בסגנון הקיי-פופ. השיר יצא לאור ביום הולדתה ה-17 של להב. שם השיר אוית בשגיאת כתיב לביטוי "זאת אני".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר, בוים על ידי רומן בוצ'אצקי והועלה לערוץ היוטיוב של להב ב-2 ביוני 2020, בסמוך לצאת הסינגל. בקליפ ניתן לראות את להב באולם באולינג, שרה את מילות השיר ורוקדת בליווי רקדני ליווי. תוך שעות ספורות, הגיע הקליפ ל-100,000 צפיות. תוך כשבוע, הגיע למיליון צפיות.
נכון לאוגוסט 2023, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-20 מיליון צפיות.