stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אשר כהן (מדע המדינה)
ספרים ועבודות מחקר

נושא עבודת התזה: בדלנות ופתיחות: התייחסותן של העיתונות והמנהיגות הציונית-דתית לחילונים ולחילוניות בתקופת המדינה – 1948–1986, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 1987
נושא עבודת הדוקטורט: מדינת התורה – חזון ומציאות: תמורות בהתייחסות התנועה הציונית-דתית לרעיון מדינת התורה ולדרכי הגשמתו בתקופת העיצוב – 1947–1953, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, התשנ"ה–1995
הטלית והדגל: הציונות הדתית וחזון מדינת התורה בימי ראשית המדינה, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, ה'תשנ"ח–1998
התבוללות ישראלית: טמיעתם של לא יהודים בחברה היהודית בישראל והשלכותיה על הזהות הקולקטיבית, רמת גן: מרכז רפפורט לחקר ההתבוללות ולחיזוק החיוניות היהודית, אוניברסיטת בר-אילן, ה'תשס"ב–2002
מהשלמה להסלמה: השסע הדתי–החילוני בפתח המאה העשרים ואחת (עם פרופ' ברוך זיסר), ירושלים: שוקן, 2003
הציונות הדתית – עידן התמורות: אסופת מחקרים לזכר זבולון המר (עריכה מדעית), ירושלים: מוסד ביאליק וקרן קיימת לישראל, ה'תשס"ד–2004
יהודים לא־יהודים: זהות יהודית ישראלית ואתגר הרחבת הלאום היהודי בישראל, ירושלים ורמת גן: מכון הרטמן והפקולטה למשפטים, אוניברסיטת בר-אילן, ה'תשס"ז–2006
מרוממות לחרדה: הציונות הדתית בעשור הראשון של המדינה (עם פרופסור דב שוורץ), רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, ה'תש"ף–2020
ביאורים

↑  יצא במקביל גם באנגלית בידי הקונגרס הציוני העולמי
↑  הוצאה מקורית באנגלית – בולטימור, מרילנד: אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, 2000
הערות שוליים

↑  חנן גרינווד, ‏פרופסור אשר כהן הודיע שיתמודד בפריימריז,  באתר כיפה, 21 בדצמבר 2014
↑  עם פטירת השר אורי אורבך לאחר הגשת הרשימות, עלה למקום ה-21 ברשימה
↑  {{mako|דפנה ליאל|המפלגות, המועמדים והאותיות: מגישים את הרשימות לכנסת|27611dfff776771027|news-israel-elections/2021|3 בפברואר 2021}}
↑  חברי רשימת ‘ימינה’ נגד בנט: כל ההבטחות האידאולוגיות, הערכיות נעלמו, באתר המחדש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529169505171  BnF: cb14599385n (data)  GND: 1254843221  ISNI: 0000 0000 7692 1974  LCCN: no2010102793  VIAF: 59122939   WorldCat (עם VIAF): 59122939
אסלאם בהודו

| --- | --- |

מסגד ג'האן-נמה, ניו דלהי
 אוכלוסייה
 172 מיליון
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 לקשאדוויפ, ג'אמו וקשמיר, אסאם, קרלה, מערב בנגל
 שפות
 אורדו, קשמירית, ערבית
 דת
 אסלאם סוני, אסלאם שיעי
שיעור המוסלמים בהודו, 2011
האסלאם היא הדת השנייה בגודלה בהודו ומהווה כ-14.2% מהאוכלוסייה עם כ-172 מיליון מוסלמים (על פי מפקד 2011). רוב המוסלמים בהודו משתייכים לאסלאם הסוני, ומיעוטם לאסלאם השיעי. הודו מדורגת במקום השלישי בעולם מבחינת גודל אוכלוסיית המוסלמים.
האסלאם הגיע לראשונה לחוף המערבי של הודו עם סוחרים ערבים כבר במאה השביעית, לחוף מלבר וקונקאן-גוג'ארט. מסגד צ'יר-אמאן ג'ומעה (אנ') בקרלה נחשב למסגד הראשון בהודו. הוא נבנה על ידי מאלכ אבן דינאר בשנת 629 לספירה.
בעקבות המשלחת של מושל בחריין לבהרוץ' (אנ') במאה השביעית, מהגרים ערבים וסוחרים פרסים מדרום ערב (אנ') והמפרץ הפרסי החלו להתיישב לחופי גוג'ארט ולהקים שם קהילות.
במחצית השנייה של המאה ה-8, היו מספר קרבות בין צבאות בית אומייה ובין הממלכות ההודיות שממזרח לנהר האינדוס. במאה ה-10 התחזקו העימותים תחת שלטון הע'זנווים והתגברו אף יותר תחת השושלת הע'ורית, מה שהביא לכניסת האסלאם לצפון הודו ולהקמת סולטנות דלהי. סולטנות דלהי שלטה במשך יותר מ-300 שנה, ואז החלה להתפרק ולהתפצל לסולטנויות מפורדות: סולטנות בנגל וסולטנויות הדקאן. בשנת 1339, שמס א-דין שאה מיר היה לשליט המוסלמי הראשון של קשמיר, וייסד את השושלת המירשאהית.
במהלך המאות ה-13 וה-14 הייתה סולטנות דלהי חזקה ויציבה, ואף הצליחה לעמוד מול תקיפות המונגולים. בתקופה זו שגשגו המסחר והתעשייה, כנו גם האמנויות והתרבות.
במאה ה-16 קמה האימפריה המוגולית, שהמשיכה בגישה המאחדת והצליחה ליצור תרבות וממשל רבגוניים וסובלניים. תחת שלטונו של אורנגזב הוחלה השריעה החנפית ברחבי האימפריה; האימפריה המוגולית הייתה למעצמת המסחר והתעשייה הגדולה בעולם.
במהלך המאה ה-18 החלה האימפריה המוגולית לאבד מכוחה ומגדולתה. הקיסר המוגולי האחרון בהאדור שאה השני היה למעשה שליטה של העיר שאה-ג'האן-אבאד בלבד. הוא הוגלה ממקום מושבו לבורמה בידי הראג' הבריטי במהלך המרד ההודי הגדול בשנת 1857.
בשנת 1947 חולקה הודו הבריטית חלוקה מדינית-דמוגרפית. לאחר החלוקה נוצרו הישויות המדיניות פקיסטן והודו. לאחר החלוקה, כשני שלישים מהמוסלמים שגרו בהודו הבריטית עברו לפקיסטן, וכשליש בהודו.
ראו גם

סולטנות דלהי
האימפריה המוגולית
חלוקת הודו
אחמדיה
הערות שוליים

↑  בהודו ובפקיסטן מספר דומה של מוסלמים כשרק באינדונזיה מצויים יותר מוסלמים כ-205 מיליון מוסלמים
↑  Sagnik Chowdhury, Abantika Ghosh, Ruhi Tewari, Census 2011: Hindus dip to below 80 per cent of population; Muslim share up, slows down, The Indian Express, ‏25 באוגוסט 2015
1 2  Muslim Population in India - Total Muslims in India, indiaonlinepages (באנגלית)
↑  "Cheraman Juma Masjid: A 1,000-year-old lamp burns in this mosque", The Times of India, May 31, 2015.
↑  Gokhale, Surat In The Seventeenth Century, Popular Prakashan, pp. 28-29. ISBN 978-8171542208.
↑  Crawford, Peter (2013), The War of the Three Gods: Romans, Persians and the Rise of Islam, Barnsley, Great Britain: Pen & Sword Books, p. 216. ISBN 978-1-84884-612-8.
↑  Ludden, D. (2002), India and South Asia: A Short History, One World, p. 68. ISBN 978-1-85168-237-9
↑  Hermann Kulke and Dietmar Rothermund, A History of India, 3rd Edition, Routledge, 1998, pp 187–190, ISBN 0-415-15482-0.
↑  Imperial Gazetteer of India, volume 15 (1908), Oxford University Press, pp. 93–95.
↑  Asher, C. B.; Talbot, C (2008), India Before Europe, Cambridge University Press, pp. 19, 50–51. ISBN 978-0-521-51750-8
↑  Pacey, Arnold (1991), Technology in World Civilization: A Thousand-Year History (First MIT Press paperback ed.), Cambridge MA: The MIT Press, pp. 23–24, 26–29.
↑  Habib, Irfan (2011), Economic History of Medieval India, 1200-1500, Pearson Education India, p. 96. ISBN 9788131727911.
↑  Asher & Talbot 2008, p. 152.
↑  Jeffrey G. Williamson, David Clingingsmith (August 2005), "India's Deindustrialization in the 18th and 19th Centuries" (PDF), Harvard University.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563049205171  LCCN: sh85068411  LNB: 000199037 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אסלאם ובנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בז אדום ראש

| בז אדום ראש |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: בזיים
סוג:: בז
מין:: בז אדום ראש
שם מדעי
 Falco chicquera ‏דודין, 1800
תחום תפוצה


בז אדום ראש (שם מדעי: Falco chicquera) הוא מין עוף דורס מהסוג בז שבמשפחת הבזיים החי ברחבי אפריקה, הודו ואיראן.
אורכו של הבז 30–36 ס"מ ומוטת כנפיו 85 ס"מ. הוא בעל ראש כתום, עיניים ומקור צהובים ולחיים, סנטר, צוואר וחזה לבנים. הכנפיים והזנב אפורים למעט הקצוות השחורים, והבטן מפוספסת בשחור-לבן. הרגליים צהובות ובעלות טפרים מחודדים ושחורים. שני הזוויגים דומים במראם אך הזכרים מעט קטנים מהנקבות.
תפוצת הבז היא במדבריות, תת-מדבר וסוואנות יבשות ברחבי אפריקה ודרום הודו ואיראן, לעיתים רבות סמוך לדקליים מהמין Borassus aethiopum. הבזים נמצאים לפעמים סמוך ליערות פתוחים בקרבת מים. הבזים של הודו שוכנים במגוון אזורים פתוחים והם נודדים בחורף לסרי לנקה.
הבזים עפים בזוגות וגם צדים יחדיו, בדרך כלל בשעות השחר ובין הערביים. הם צדים עופות כמו דרוריים, נחליאליים, סבכיים, חטפיתיים, זרזיריים, כמה מיני תורים ויונים, קוקיתיים, חופמאים שונים, סנוניות, רליות, שלדג לבן חזה וכן מספר מיני עטלפים. בנוסף הם יחטפו טרף לטורפים אחרים.
זוג הבזים יקנן יחדיו בצמרות דקלים או עצי מנגו בקן עשוי מזרדים, לעיתים קן שהיה שייך לעורבים קודם, ובתוכו הנקבה מטילה 3–5 ביצים הבוקעות תוך 32–34 יום.
תת-מינים:
Falco chicquera chicquera
Falco chicquera ruficollis
Falco chicquera horsbrughi
הערות שוליים

↑  בז אדום ראש באתר הרשימה האדומה של IUCN
אנארת'

| --- | --- |

 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 סוגה:  מטאלקור
 חברת תקליטים:  מטאל בלייד רקורדס, Alveran Records 
 www.heavenshallburn.com
 
אנארת' (Unearth) היא להקת מטאלקור אמריקאית ממסצ'וסטס. הלהקה הוקמה בשנת 1998 וכיום מצליחה בסצנת המטאלקור המחתרתית. הליריקה של הלהקה ברובה פוליטית.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
דיסקוגרפיה > אלבומים

The Stings of Conscience ‏ (2001)
The Oncoming Storm ‏ (2004)
III: In the Eyes of Fire ‏ (2006)
The March ‏ (2008)
Darkness in the Light ‏ (2011)
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

Above the Fall of Man ‏ (1999)
Endless ‏ (2002)
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

Our Days of Eulogy ‏ (2005)
חברי ההרכב > חברי ההרכב הנוכחיים

טרוור פיפס - סולן
באז מקגראת' - גיטריסט
קן סוסי - גיטריסט
ג'ון "סלו" מגד - באסיסט
מייק ג'אסטיאן - מתופף
חברי ההרכב > חברי ההרכב לשעבר

כריס רייבי - באסיסט
מייק רוטברג - מתופף
קיה - גיטריסט
פיטר ליימן - גיטריסט
אנתוני ארווין

אנתוני לי ארווין (באנגלית: Anthony Lee Ervin; נולד ב-26 במאי 1981) הוא שחיין יהודי-אמריקאי. הוא האלוף האולימפי (סידני 2000, ריו דה ז'ניירו 2016) ושיאן עולם במשחה ל-50 מטר חופשי ואלוף עולם (פוקואוקה 2001) במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי.
בגיל 35, היה ארווין לשחיין המבוגר ביותר שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים בשחייה. 16 שנים לאחר זכייתו הראשונה במדליית זהב אולימפית, זכה ארווין בפעם השנייה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי, הישג שאף ספורטאי לא קבע לפניו.
קורות חיים

ארווין נולד בוולנסיה, קליפורניה לאם ממשפחה יהודית-אשכנזית, ולאב נוצרי ממוצא אפרו-אמריקאי ואינדיאני. הוא הגדיר את עצמו כ"בודהיסט זן". למד בתיכון ויליאם הרט שבסנטה קלריטה, קליפורניה. הוא שחה במועדון השחייה קניונים, ובהמשך למד ושחה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
קורות חיים > 2000 > שיאן עולם

ב-23 במרץ 2000 קבע ארווין במשחה ל-50 מטר חופשי (בריכת 25 מטר) שיא עולם חדש של 21.21 שניות, שיפור לשיא העולם בן השנה ו-3 חודשים של מארק פוסטר מבריטניה (21.31 שניות). שיא זה החזיק מעמד כ-10 חודשים ונשבר על ידי מארק פוסטר (21.13 שניות) אותה שנה, בשנתו הראשונה ללימודים הוא זכה להיות פעמיים אלוף ה-NCAA במשחים ל-50 מטר חופשי ול-100 מטר חופשי.
קורות חיים > 2000 > אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת סידני (2000) שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה באוגוסט 2000 סיים ארווין במקום שני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.80 שניות, אחרי גרי הול ג'וניור שקבע שיא ארצות הברית חדש של 21.76 שניות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 49.29 שניות ובכך לראשונה בארצות הברית, זכה להיכלל שחיין אפרו אמריקאי בסגל השחיינים לאולימפיאדה. במשחקים עצמם, זכה ארווין בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, ביחד עם גארי הול ג'וניור במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.98 שניות, לפני פיטר ואן דן הוחנבאנד מהולנד שזכה בשתי מדליות זהב במשחים ל-100 מטר ול-200 מטר חופשי. מדליית כסף, במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם ניל ווקר, ג'ייסון ליזאק וגארי הול ג'וניור בתוצאה של 3:13.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא עולם חדש של 3:13.67 דקות ולפני ברזיל (3:17.40 דקות). כשחיין ראשון הוא שחה שיא אישי חדש של 48.89 שניות כשמולו מייקל קלים מאוסטרליה קבע שיא עולם חדש בתוצאה של 48.18 שניות.
קורות חיים > 2001 > אלוף עולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בפוקואוקה, יפן בשנת 2001 המשיך ארווין להוכיח את עליונותו במשחי החתירה הקצרים וזכה בשתי מדליות זהב, במשחה ל-50 מטר חופשי, בתוצאה של 22.09 שניות, לפני פיטר ואן דן הוחנבאנד שקבע תוצאה של 22.16 שניות ורולנד סקומן מדרום אפריקה וטומוהירו יאמאנוי מיפן שקבעו תוצאה זהה (22.18 שניות). גם בשלב חצי הגמר הוא הוכיח את מהירותו וסיים ראשון בתוצאה של 22.05 שניות. המדליה השנייה הייתה במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.33 שניות, לפני ואן דן הוחנבאנד שקבע תוצאה של 48.43 שניות ולארס פרולאנדר משוודיה (48.79 שניות). במשחה ל-4x100 מטר חופשי הרביעייה האמריקאית נפסלה.
קורות חיים > 2002

בשנת 2002 קבע ארווין ב-100 יארד חופשי 41.62 שניות, שיא מכללות חדש, שיא אמריקאי חדש ושיא בינלאומי חדש (של ארצות הברית). אותה שנה הוא השתתף באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה ביוקוהמה יפן וזכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (22.28 שניות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3.15.25 דקות).
קורות חיים > 2003

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 סיים ארווין במקום ה-17 בלבד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.74 שניות.
קורות חיים > 2004 > פרישה

בשנת 2004 פרש ארווין משחייה תחרותית.
קורות חיים > 2005 > מכירת המדליות האולימפיות לסיוע לנפגעי הצונמי

בשנת 2005 מכר ארווין את מדליית הזהב האולימפית שלו ב-eBay עבור 17,100 דולרים אותם תרם ל-UNICEF למען סיוע לנפגעי הצונמי באוקיינוס ההודי.
קורות חיים > 2012: חזרה לשחייה תחרותית

בשנת 2011 חזר ארווין להתאמן בשחייה וכעבור 12 שנים מאז זכייתו במדליית הזהב האולימפית הבטיח את השתתפותו באולימפיאדת לונדון (2012), לאחר שסיים שני במבחנים האמריקאים שנערכו באומהה, נברסקה ביולי 2012 במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.60 שניות, מאית השנייה איטי מקאלן ג'ונס (21.59 שניות). במשחקים עצמם הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.78 שניות, בשלב חצי הגמר קבע תוצאה של 21.62 שניות ועלה מהמקום השלישי. באליפות העולם בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה באיסטנבול שבטורקיה בדצמבר אותה שנה הוא זכה ב-3 מדליות, 2 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב במשחי שליחים 4x100 מטר חופשי ו-4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקמות ומדליית ארד במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 20.99 שניות, אחרי ולדימיר מורוזוב מרוסיה (20.55 שניות) ופלורן מנודו מצרפת (20.88 שניות).
קורות חיים > 2013

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה ספרד בשנת 2013 זכה ארווין במדליית כסף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם נייתן אדריאן, ריאן לוכטה וג'ימי פייגן בתוצאה של 3:11.42 דקות, אחרי צרפת (3:11.18 דקות) ולפני רוסיה (3:11.44 דקות). כשחיין שלישי הוא שחה ב"זינוק שליחים" תוצאה של 47.44 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שישי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.65 שניות בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 21.42 שניות, 2 מאיות השנייה איטי משיא ארצות הברית ועלה מהמקום השני.
קורות חיים > 2014

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט קווינסלנד, אוסטרליה בשנת 2014 הוא זכה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (21.73 שניות, אחרי ברונו פרטוס מברזיל (21.44 שניות) ולפני נייתן אדריאן (21.80) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי (3:13.36 דקות), כשחיין שלישי הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.57 שניות.
קורות חיים > 2015

באליפות העולם בשחייה שנערכה בקאזאן רוסיה בשנת 2015 סיים ארווין במקום תשיעי במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 22.02 שניות. בשלב חצי הגמר הוא קבע את התוצאה השמינית בתחרות, אך זהה לזו של ולדימיר מורוזוב. בתחרות הכרעה ביניהם לעליה לשלב הגמר (swim off) הוא סיים שני בתוצאה של 21.98 שניות, אחרי מורוזוב (21.90 שניות) ולא עלה לשלב הגמר. נוסף לכך, הוא השתתף במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי וסיים עם חבריו רק במקום 11 ולא עלה לשלב הגמר.
קורות חיים > 2016 > האלוף האולימפי המבוגר ביותר בהיסטוריה ופעם שנייה לאחר 16 שנים

ארבעה חודשים לפני אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) החל ארווין להתאמן בהדרכתו של דייוויד מארש במועדון שלו, SwimMAC Carolina. במבחנים האמריקאים שנערכו באומהה ב-2 ביולי 2016 סיים ארווין במקום שני במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 21.52 שניות, אחרי נייתן אדריאן (21.51 שניות). במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 21.40 שניות, לפני האלוף היוצא פלורן מנודו מצרפת (21.41 שניות) ונייתן אדריאן (21.49 שניות) ובכך היה לשחיין המבוגר ביותר שזכה במדליית זהב במשחקים האולימפיים וכן לשחיין שזכה פעם נוספת במדליית זהב בפער של שנים הגדול ביותר (16 שנים).
הנצחה

ב-2017 הונצח ארווין ביד לאיש הספורט היהודי שבמכון וינגייט, מוזיאון המנציח יהודים שהגיעו להישגים ספורטיביים יוצאי דופן.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא אנתוני ארווין בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-50 מטר חופשי
הערות שוליים

↑  המבחנים האמריקאים, אולימפיאדת סידני 2000, 50 מטר חופשי
↑  המבחנים האמריקאים, אולימפיאדת סידני 2000, 100 מטר חופשי
↑  ראו כאן
↑  המבחנים האמריקאים, אולימפיאדת לונדון 2012, 50 מטר חופשי
↑  המבחנים האמריקאים, אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו 2016, 50 מטר חופשי
↑  Anthony-Ervin, International Jewish Sports Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016060032  VIAF: 247146331816118690814   WorldCat (עם VIAF): 247146331816118690814
בז אמור

| בז אמור |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: בזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: בזיים
סוג:: בז
מין:: בז אמור
שם מדעי
 Falco amurensis ‏Radde, 1863
תחום תפוצה


בז אמור (שם מדעי: Falco amurensis) הוא מין של עוף דורס ממשפחת הבזיים. מין זה מצוי בצפון מזרח סיביר שברוסיה ונודד בחורף דרומה לאפריקה. הוא מזכיר במראהו את בז ערב ונחשב בעבר לתת-מין שלו.
הבזים קטנים באורך 26-30 ס"מ ומוטת כנפיהם 63-71 ס"מ. משקלם יכול להגיע ל-180 גרם. הזכרים בעלי כנפיים כחולות עם עיניים אדומות ומקור אדום מעוקל. הנקבות לעומתם אפורות-לבנות עם מקור צהוב.
בזים אלה מתבססים בעיקר על חרקים גדולים ונפוצים כמו על שפיריות ועל צעירים מכונפים של טרמיטים וחרקים גדולים נוספים שהם המזון העיקרי שלהם בקיץ. הם יגוונו גם בפרוקי רגליים נוספים וכן בעופות קטנים ובדו-חיים.
הערות שוליים

↑  בז אמור באתר הרשימה האדומה של IUCN
ארגונים ישראליים עם מעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות

מעמד מייעץ למועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות (אקוסו״ק) מוענק על ידי האו״ם לארגונים לא-ממשלתיים כדי לאפשר להם להשתתף בעבודת האו״ם.
פעמיים בשנה, ועדת הארגונים הלא-ממשלתיים של האו״ם בוחנת בקשות למעמד מייעץ ומעבירה המלצות למועצה הכלכלית-חברתית, אשר מחליטה אם לאשר או לדחות את ההמלצות. מעמד מייעץ מקנה לארגונים זכויות להיכנס למתחמי האו״ם, להשתתף בחלק מהדיונים ולהגיש מסמכים.
האו״ם מנהל מסד נתונים שדרכו אפשר לגשת לרשימה המלאה של ארגונים בעלי מעמד מייעץ מישראל ומשאר העולם.
ראו גם

מעמד מייעץ
המועצה הכלכלית-חברתית של האומות המאוחדות
הערות שוליים

↑  Consultative Status with ECOSOC and other accreditations, NGO Branch - United Nations Department of Economic and Social Affairs (באנגלית)
ביקור בית (תוכנית רדיו)

ביקור בית היא תוכנית רדיו ששודרה בשנות ה-80 ב"קול ישראל", בהגשתה של רבקה מיכאלי.
מימין: ריקה זראי, רחל הרמתי ורבקה מיכאלי באולפן "ביקור בית", מאי 1984
בתחילת שנות ה-80 החליטה הנהלת "קול ישראל" לחדש את התוכנית "לעקרת הבית".[דרוש מקור] רבקה מיכאלי נבחרה לערוך ולהגיש ורחל הרמתי להפיקה. התוכנית נקראה "ביקור בית" כדי שלא תדבק בה תווית "לנשים בלבד" וכדי להרחיב את קהל המאזינים והנושאים. התוכנית שודרה במשך חמש שנים, בימים א' – ה' בין 09.00 ל-10.00 ברשת ב'.
התוכנית כללה פינות קבועות והנושאים התאימו לקהל יעד רחב:
בריאות: בהשתתפות רופאים, קו הטלפון נפתח לשאלות המאזינים.
אוכל: מתכוני שף שהתאימו לתקופות השנה (פירות וירקות בעונתם, ארוחות חג ושבת). בין המשתתפים הקבועים: רות סירקיס, ישראל אהרוני, צחי בוקששתר, רותי קינן, אלינוער רבין, זאב קרן, שאול אברון. כל שף הביא את המתכון לאולפן ומשתתפי התוכנית באותו יום חגגו במעדנים.
ספרות ילדים: ד"ר מירי ברוך המליצה על ספרי-ילדים שיצאו לאור.
"יד ביד": עם שלי חושן, סיפורים על בעיות קשות במשפחה ומתן עזרה באמצעות המאזינים המתנדבים (נמצא מחסה לנערה שנזרקה מהבית על ידי הוריה, נאסף כסף לפני חג הפסח למשפחת עולים שאיש לא עזר לה).
בנוסף לפינות הקבועות, המיקרופון והטלפונים היו פתוחים לכל נושא (למעט פוליטיקה) והמאזינים יכלו לצלצל לאולפן בנושאי חיסכון, השקעות ועסקים (פרופ' יצחק אדיג'ס, יוסי ניצני), זמרים עם תקליט חדש, סופרים עם ספרם החדש, שחקנים והצגות חדשות, להקות זמר מחו"ל והתוכנית הייתה לכל אלה "ביקור בית".
לקריאה נוספת

מרי אוסקובסקי, "רוחל וריבקל", עולם האשה, אוגוסט 1984.
בית הקברות היהודי באילוק

| --- | --- |

מראה בית העלמין באילוק (2016)
 פרטי בית הקברות
 פעיל:  לא פעיל
 דת:  יהדות
 תאריך הקמה:  לכל המאוחר 1855
 תאריך סגירה:  1941
 מספר קבורים:  לפחות 223
 קואורדינטות:  45°13′19″N 19°22′31″E﻿ / ﻿45.22194°N 19.37528°E﻿ / 45.22194; 19.37528
 he
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי בית הקברות באילוק(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי בית הקברות באילוק
 
מצבת קברו של מנחם אהרנפלד נכדו של החת"ם סופר
בית הקברות היהודי באילוק (בקרואטית: Jevrejsko groblje u Ilok) הוא בית קברות יהודי השוכן בפאתי העיירה אילוק אשר במזרח קרואטיה. בית העלמין הוקם לכל המאוחר ב-1855 ופעל עד 1941.
רקע

קהילה יהודית אורתודוקסית נוסדה באילוק במחצית המאה ה-19. בהמשך תועדו בה שני קהלים נבדלים. בעיירה התגוררה משפחתו של מנחם אהרנפלד, נכדו של החת"ם סופר, וכן משפחת שטרן אשר בנה הרב יוסף נפתלי שטרן שעלה בהמשך לישראל, כיהן כחבר מועצת גדולי התורה וראש ישיבת פרשבורג בירושלים.
בית העלמין נוסד לכל המאוחר ב-1855. המצבה הקדומה ביותר היא של מינדל ברסלאוור משנה זו. בין הקבורים בבית העלמין רב העיר פנחס שטיינר, שנפטר בשנת 1912.
קיים תיעוד ל-223 קבורות שבוצעו בבית העלמין, אך נכון ל-2018 אותרו 144 מצבות שהכיתוב עליהן הוא ביידיש ובעברית. לפי קווי המתאר של השטח קיימים ככל הנראה קברים רבים נוספים שטרם נחשפו, ואשר מצבותיהם נלקחו לשימוש משני.
הקהילה היהודית באילוק אשר מנתה ערב מלחמת העולם השנייה 310 נפשות, חרבה בשואה ולא חודשה. ב-1947 הוקם בשטח בית העלמין גלעד לזכר בני הקהילה.
הערות שוליים

↑  בית הקברות היהודי באילוק, באתר jewish cemetery project (באנגלית).
↑  הקהילה היהודית באילוק, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמוד 33.
↑  Radovan Sremac, Jewish Families in Rabbinate of Ilok. Ilok: Ilok Town Museum, 2018.
בית הקברות היהודי באוטבוצק

בית הקברות היהודי באוטבוצק (בפולנית: Otwocku) היה בית קברות יהודי ששימש את הקהילה היהודית בעיירה אוטבוצק. בית הקברות הוקם בתחילת המאה ה-20, דרומית לאוטבוצק, כיום בגבולות המנהליים הנוכחיים של העיירה קארצ'ב. הוא נהרס על ידי הנאצים במלחמת העולם השנייה וננטש לאחריה, הקומוניסטים העבירו דרכו קו מתח גבוה ונטעו במקום עצים. כיום, נעשים מאמצים לשימור והנצחת המקום. במקום שרדו כ-900 מצבות בשטח של 1.7 דונם.
היסטוריה

בית הקברות תפקד בתקופה שבין מלחמות העולם ונקברו בו בעיקר יהודים שמתו בבתי חולים באוטבוצק.
במלחמת העולם השנייה הרסו הגרמנים את בית הקברות. במשך שנים רבות לאחר המלחמה, רבות מהמצבות דהו ונהרסו. ישנם כמה קברים שנשדדו על ידי ציידי אוצרות. בתקופת השלטון הקומוניסטי עבר קו מתח גבוה דרך בית הקברות.
שני חוקרים, מוניקה Krajewska ויאן Jagielski, ביקרו במקום בסוף שנות ה-70 במהלך מחקר על מצב בתי הקברות היהודים בפולין, וכך תיארו אותו:
"בית הקברות ממוקם מאחורי בית הקברות הקתולי על דרך היער לכיוון קרצ'ב. נהרס לפני כמה שנים במהלך בניית קווי מתח גבוה. הוא עדיין מתכלה ומכוסה בעצים. ביניהם שברים של מצבות עם כתובות ותבליטים מעוטרים. בין העצים העתיקים, יש למעלה מ-100 מצבות וקברים; לוחות שוכבים ועומדים, רובם מנותצים. המצבות עם סמלים וכתובות שונות בשפות שונות (עברית, פולנית, רוסית, גרמנית) המראים כי הנפטרים הגיעו מאזורים שונים של פולין. בית הקברות מכוסה בחלקו ביער ישן ובחלקו בעצים חדשים. כמו כן איננו מגודר".
מאמצי השיקום

ב-10 באוקטובר 2000, כתוצאה מתהליך העברת קרקעות גזולים, הפכה הקהילה היהודית בוורשה לבעלים החוקי של חלקת בית הקברות.
משנת 2002, עבודות ניקיון בבית העלמין מבוצעות במקום על ידי הוועדה החברתית לזכר יהודי אוטבוצק וקארצ'ב. כמו כן בית הקברות באוטבוצק זוכה לביקורים של קבוצות של צעירים יהודים ממקומות שונים בעולם.
בשנים האחרונות, צעירים פולנים מבתי ספר באוטבוצק עובדים יחד עם צעירים יהודים מאוסטרליה, ארצות הברית וישראל בבית הקברות.
מאז 2004, הקהילה הנוצרית הבפטיסטית באוטבוצק ומתנדבים מארצות הברית (ג'ורג'יה, טנסי, אלבמה, טקסס וצפון קרוליינה) משתפים פעולה עם הקהילה היהודית בשיפוץ בית הקברות אוטבוצק. מתנדבים גזמו את השיחים בסביבה כדי לחשוף את הגבולות של בית הקברות.
באוגוסט 2007 החלו עבודות שיחזור בית העלמין, המורכבות מסימון אזור הקבורה בסלעים. הפרויקט תוכנן ובוצע ביוזמתם של מוניקה צ'וב, מוניקה רדקביץ' והכומר וויצ'ך למנסקי. במהלך העבודות הונחו בגבולות בית העלמין כ-50 טונות של אבנים על ידי צעירים מקומיים הגרים בסמוך. הודות לעבודתם של מתנדבים פולנים ואמריקאים סומן אזור בית הקברות. יותר מ-140 מתנדבים מקהילות בפטיסטיות מארצות הברית ופולין נטלו חלק בעבודות הניקיון בבית הקברות.
הערות שוליים

↑  אתר הנצחה ליהודי פולין (בפולנית)
אריסטונקטיס

| אריסטונקטיס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 70–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פלזיוזאוריה
משפחה:: אלאסמוזאוריים
סוג:: אריסטונקטיס
מינים
 Aristonectes parvidens  Aristonectes quiriquinensis
שם מדעי
 Aristonectes ‏Cabrera, 1941
תחום תפוצה


אריסטונקטיס (שם מדעי: Aristonectes; מילולית: "השחיין הטוב ביותר") הוא סוג של זוחל ימי ממשפחת האלאסמוזאוריים אשר חי באוקיינוסים הקדומים של הקרטיקון.
המאובנים שלן התגלו בתצורות "Paso del Sapo Formation" בפטגוניה, ארגנטינה, תצורות "Quiriquina Formation" בצ'ילה ותצורות "Lopez de Bertodano Formation" שבאנטארקטיקה שהייתה חמימה יותר במשך הקרטיקון. הוא התקיים במשך הקרטיקון העליון שלפני 70 עד 66 מיליון שנה מזמננו.
הפליוזאור הגדול היה קרובו של האלסמוזאורוס וכמותו היה גדול ביותר, באורך של מעל 10 מטרים ומשקל אפשרי של 4 טונות אצל המין Aristonectes quiriquinensis ואורך של 11 עד 11.9 מטרים ומשקל מוערך של 10.7 עד 13.5 טונות אצל המין Aristonectes parvidens, כך שהיה זה אחד מהגדולים שבפלסיוזאורודים.
הוא היה בעל צוואר ארוך ביותר, גולגולת קטנה וצרה ובתוכה שורות של שיניים חרוטיות והיה לו חלל צלעות רחב וזרועות ארוכות עטויות סנפירים, איתם נע ביעילות בימים בחיפוש טרף כמו דגים ורכיכות ימיות.
זוחל זה נכחד לפני 66 מיליון שנה מזמננו עם הכחדת הקרטיקון הגדולה.