stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האניה הולם
קורותיה > ראשית דרכה

הולם נולדה בשם יוהנה אקרט בוורמס, גרמניה הקיסרית. מגיל צעיר נמשכה למוזיקה ולדרמה, ולכן למדה במכון של אמיל ז'אק-דלקרוז. בגיל 28, ראתה הופעה של האקספרסיוניסטית הגרמנית מרי ויגמן, והחליטה להמשיך בלימודי המחול בבית הספר של ויגמן בדרזדן, ועד מהרה צורפה ללהקה של ויגמן. ויגמן והולם פיתחו קשר מקצועי קרוב על בסיס תנועת הגוף. ויגמן הזמינה את הולם להצטרף לצוות ההוראה בבית הספר, ואף לנהלו במשותף, ולאחר זמן אף שלחה את הולם לפתוח שלוחה של בית הספר בניו יורק, ב-26 בספטמבר 1931. חליפת המכתבים בינה לבין ויגמן פורסמה בשנת 1992. בשל עליית הפאשיזם והצורך לבדל את בית הספר בניו יורק מגרמניה, שונה שמו ל"סטודיו של האניה הולם" בין השנים 1936 ו-1967.
קורותיה > עבודה כוריאוגרפית וטכניקת הולם

הולם פיתחה טכניקה משלה, שהשפיעה על דורות של יוצרים ומבצעים, בהם אלווין ניקולאיס, מרי אנתוני, ואלרי בטיס, דון רדליך, גלן טטלי, ואלפרד ברוקס. בטכניקה שלה, הדגישה מישורים, דופק, דפוסי רצפה, עיצוב אווירי, וכיוון. בתנועה, הדגישה חופש וזרימה של גזע הגוף והגב. הולם לימדה באמצעות אלתור, ולכן אין "אוצר מילים" של תנועות או חיבורים שהועבר משיעור לשיעור; במקום זאת, התמקדה בלמידה תוך חקירה וגילוי. כוריאוגרפית, המשיכה את ויגמן ואת רודולף לאבאן. היא שאפה ל"ריקוד מוחלט", ללא פנטומימה או טונים דרמטיים. העברת רעיון באמצעות כוריאוגרפיה הייתה מרכזית יותר בעיניה מאשר היכולת הטכנית של הרקדנים. היא נהגה לומר: "אני רוצה לראות סימנים של תשוקה. אני רוצה לראות את האיד נאבק לבטא את עצמו. יצירה חייבת בדם."
בהזמנת מרתה היל, נמנתה הולם על מייסדי מכללת בנינגטון בשנת 1934, יחד עם מרתה גרהם, צ'ארלס וויידמן, ודוריס המפרי, והפכה איתם לאחת מיוצרות המחול המשפיעות של זמנם. בארצות הברית כינו אותם "ארבעת הגדולים". פסטיבל המחול האמריקאי (ADF) נוצר במכללת בנינגטון, כהזדמנות לרקדני מחול מודרני להתכנס, ללמוד, ולהציג יצירות חדשות. יצירתה החשובה הראשונה של הולם נקראה Trend, בשנת 1937, ועסקה בביקורת חברתית, בשילוב מחול אקספרסיוניסטי וטכניקות אמריקאיות. בשנת 1941, יסדה מרכז למחול בקולורדו ספרינגס, ולימדה שם קורסי קיץ.
בשנת 1948 יצרה כוריאוגרפיה בתיאטראות ברודוויי: "בלאדות באלט" ו"נשקיני, קייט", ובעקבות אלו, תריסר מחזות זמר אחרים. יצירת מחול של הולם בשם Metropolitan Daily הייתה יצירת המחול המודרני הראשונה שצולמה ושודרה בטלוויזיה (ברשת NBC, והטקסט הכוריאוגרפי שלה (בשיטת "ניתוח תנועה לאבאן") היה לטקסט המחול הראשון שזכה להגנת זכויות יוצרים בארצות הברית. לאורך השנים, יצרה כוריאוגרפיה גם להפקות כגון "תפוח הזהב" (1954) ו"גבירתי הנאווה (1956). בשנת 1960 ביימה עיבוד מחזמר טלוויזיוני של פינוקיו.
קורותיה > הולם כמורה למחול

גישתה של הולם להוראה דגלה במתן חופש לכל תלמיד להגדיר סגנון טכני משלו שיבטא את פנימיותו ויאפשר לו חקירה וגילוי. היא נהגה לומר לתלמידיה: "זכותכם לסטות מדרכי, אם יש בכם התוכן, אם אתם מגלים את עושרכם, אם יש לכם מה לומר." הולם הייתה קפדנית, ודרשה מצוינות מתלמידיה, ונכונות לעבוד קשה. היא ניחנה ביכולת ביטוי מילולית שאפשרה לה לבטא במילים ובאנלוגיות מה שרצתה להשיג בתנועה. תוכנית הלימודים שלה כללה אנטומיה, יוריתמיקה של דאלקרוז, אלתור, ושיטת לאבאן לניתוח תנועה. פרט לבית הספר שלה, לימדה גם במכללת קולורדו, מכללת מילס, אוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון, בית הספר של אלווין ניקולאיס, ועמדה בראש המחלקה למחול באקדמיה למחזות זמר בניו יורק. לאחר 1974, לימדה בבית הספר ג'וליארד בניו יורק. בשנת 1988 הופק סרט תיעודי על חייה, בשם "האניה: דיוקן של חלוצה", ובו ראיונות עם הולם, ניקולאיס, מאריי לואיס, ואחרים.
קורותיה > חיי משפחה

הולם נישאה לפסל גרמני, אשר תמך באדולף היטלר עם עלייתו לשלטון בגרמניה, מה שגרם לניתוק יחסיהם. בנה של הולם היה מעצב התאורה קלאוס הולם.
האניה הולם הלכה לעולמה בניו יורק ב-3 בנובמבר 1992, בגיל 99. נטמנה בעיירה הנובר במדינת פנסילבניה. בנה טמון שם גם כן.
קורותיה > כיבודים

הולם זכתה ב"פרס המורשת" של איגוד המחול הלאומי האמריקאי בשנת 1976, עבור תרומתה להוראת מחול. 
היא התקבלה ל"היכל התהילה" של המוזיאון הלאומי למחול בארצות הברית בשנת 1988.
הערות שוליים

↑  דברה קריין וג'ודית' מקרל (עורכות), הערך הניה הולם ב"מילון אוקספורד למחול" (אנגלית), הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2000, ISBN 9780198601067, עמ' 235.
↑  קלאודיה גיטלמן, "Dance, Business, and Politics: Letters from Mary Wigmman to Hanya Holm, 1930-1971", בתוך כתב העת Dance Chronicle, ‏ ISSN 0147-2526 כרך 20, גיליון 1, עמ' 1-21.
↑  Julia Foulkes, ‏ Modern Bodies: Dance and American Modernism from Martha Graham to Alvin Ailey, הוצאת אוניברסיטת קרוליינה הצפונית, ‏ 2002, ISBN 9780807853672.
↑  ננסי ריינולדס ומלקולם מקורמיק, הערך על האניה הולם בתוך No Fixed Points: Dance in the Twentieth Century, הוצאת אוניברסיטת ייל, 2003, ISBN 9780300093667, עמ' 167-168.
↑  וולטר סורל, Hanya Holm: the Biography of an Artist, הוצאת אוניברסיטת ווזליאן, 1969, ISBN 9780819560605, עמ' 103.
↑  ריינולדס, עמ' 170.
↑  סורל, עמ' 102-103.
↑  סורל, עמ' 172.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430337105171  BIBSYS: 90797394  BnF: cb145304934 (data)  GND: 116965215  ISNI: 0000 0001 1451 9258  LCCN: n79056746  NKC: xx0244768  NLA: 35370974  SELIBR: 241349  SNAC: w6p84d8v  Trove: 928991  VIAF: 77148995999659752097   WorldCat (עם VIAF): 77148995999659752097
הנחת אוילר-ברנולי

הנחת אוילר-ברנולי, הנקראת על שם דניאל ברנולי ולאונרד אוילר, היא הנחה פיזיקלית הטוענת כי בכפיפה סימטרית של קורות, חתך מישורי וניצב לציר הקורה לפני הכפיפה יישאר מישורי וניצב לציר הקורה גם בעת הכפיפה.
הנחה זו תקפה אם אורך הקורה גדול משמעותית מרוחבה. תאונה של מטוס בואינג התרחשה מכיוון שתנאי זה לא התקיים: פין החיזוק של אחד המנועים נסדק וגרם לנפילת המנוע. חקירה בנושא העלתה כי השימוש בהנחה היה מוטעה מכיוון שיחס ממדי הפין היו 1:1.5.
בתורת הכפיפה של לוחות, הנחה מקבילה לתנאי ברנולי-אוילר היא הנחת קירכהוף-לאב (Love).

להלן פיתוח משוואת אוילר-ברנולי, כמתואר באיור.
העיבור בציר c-c יחסית לציר הנייטרלי הוא:
מחוק הוק:
המאמצים בכיוונים y,z זניחים יחסית למאמץ בכיוון x ולכן:
נגדיר את המומנט ואת כיוונו יחסית לציר הנייטרלי:
אם נציב תוצאה זו בחוק הוק נקבל:
כלומר כאשר הקורה אחידה, המאמץ עקב כפיפה לא תלוי בחומר.
כעת נרצה למצוא את משוואת השקיעה w של הקורה. נשתמש בקשרים שקיבלנו על מנת לבטא את העקמומיות המקומית של הקורה:
באמצעות גאומטריה דיפרנציאלית ניתן להראות כי מתקיים:
כאשר מדובר בדפורמציות קטנות, ניתן להניח  \ [w'(x)]^{2}\ll 1 ואז:
| מאמץ (הנדסה) |
| --- | --- | --- |
| מאמצים | מאמץ • מאמץ גזירה • מאמץ כפיפה • מאמץ לחיצה • מאמץ מתיחה • מאמץ פיתול • מאמץ קריסה • עייפות החומר |  |
| נושאי עזר | מומנט כפיפה • מומנט כוח • אלסטיות • מעוות • חוק הוק • עקומת מאמץ-מעוות • כניעה (הנדסה) |  |
| מודולי האלסטיות | מודול האלסטיות • מודול הגזירה • מקדם פואסון • קבועי לאמה • מודול הנפח |  |
| שטחים ונפחים | שטח • מומנט התמד • מומנט ההתמד של השטח • מומנט התמד פולרי של השטח • משפט שטיינר-הויגנס • טנזור התמד • טבלת טנזורי התמד • מומנט ראשון של שטח |  |
| נושאים משלימים | חוזק חומרים • טנזור מאמצים • מאמצים ראשיים • מעגל מור • היפותזות חוזק • שיטות אנרגיה • חוקי קסטיליאנו |  |
ראו גם

חוק הוק
הבחירות בארצות הברית (2020)

הבחירות לסנאט של ארצות הברית, 2020, לפי חלוקה למדינות:
  סנאטור דמוקרטי מכהן
  סנאטור דמוקרטי פורש
  סנאטור רפובליקני מכהן
  סנאטור רפובליקני פורש
  לא ייערכו בחירות
הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, 2020, לפי חלוקה למדינות ומחוזות בחירה:
  חבר קונגרס דמוקרטי מכהן
  חבר קונגרס רפובליקני מכהן
  חבר קונגרס דמוקרטי פורש
  חבר קונגרס רפובליקני פורש
  חבר קונגרס ליברטריאני מכהן
הבחירות בארצות הברית בשנת 2020 נערכו ב-3 בנובמבר. במהלכן נבחרו נשיא ארצות הברית וסגנו, כל חברי בית הנבחרים של ארצות הברית, 35 מתוך 100 חברי הסנאט של ארצות הברית, 13 מושלי מדינות ומושלי טריטוריות וחברי בתי נבחרים מקומיים ב-44 מתוך 50 מדינות ובשלוש טריטוריות. כמו כן נערכו בחירות למשרות ציבוריות רבות אחרות במדינות ארצות הברית ועריה וכן הצבעות בנושאי חקיקה שונים פנים-מדינתיים.
הבחירות נערכו בצילה של מגפת הקורונה שהתפרצה בארצות הברית במרס 2020. המגפה הביאה לשיבושים ולדחיות בבחירות המקדימות שנערכו במדינות מאותו מועד ואילך. כדי להתמודד עם אילוצי צעדי ההתמודדות עם המגפה הרחיבו מדינות רבות את האפשרות שניתנה לאזרחיהן להצביע בהצבעה מוקדמת או באמצעות הדואר.
הבחירות לנשיאות

ב-2020 נערכו הבחירות ה-59 במספר לנשיא ארצות הברית. חבר האלקטורים מונה 538 חברים, אשר חלוקת מושביו בין המדינות השונות נקבעה על פי תוצאות מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010. רוב של 270 אלקטורים לפחות נדרש לשם זכייה בבחירות. הנשיא המכהן, דונלד טראמפ וסגנו מייק פנס מהמפלגה הרפובליקנית התמודדו על תקופת כהונה שנייה. מולם התייצבו מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות סגן נשיא ארצות הברית לשעבר, ג'ו ביידן וסגניתו המיועדת הסנאטורית קמלה האריס וכן שמונה מועמדים נוספים לנשיאות.
הבחירות לקונגרס ה-117

| --- | --- |
 :  ראו גם – הבחירות לסנאט של ארצות הברית (2020)
בבחירות נעמדו לבחירה 35 בין 100 מושבי הסנאט, שהם כל חברי הקבוצה השנייה (Class II) של חבריו, העומדים בשנת כהונתם השישית. בכל מדינה שיש בה בחירות לסנאט נבחר רק סנאטור אחד מתוך שני הסנאטורים שלה. נערכו גם בחירות למילוי שני מושבים שהתפנו מקרב הסנאטורים חברי קבוצות I ו-III‏. מבין 33 המושבים של הסנאטורים שכהונתם מסתיימת מוחזקים 21 על ידי רפובליקנים ו-12 על ידי דמוקרטים.
בבחירות נעמדו לבחירה כל 435 המושבים בבית הנבחרים שהם בעלי זכות הצבעה. בנוסף לכך נעמדו לבחירה ששת המושבים של חברי הקונגרס שאינם בעלי זכות הצבעה, המייצגים את וושינגטון די. סי., ארבע טריטוריות ואת פוארטו ריקו. המפלגה הדמוקרטית מחזיקה ב-232 מושבים המפלגה הרפובליקנית מחזיקה ב-198 מושבים והמפלגה הליברטריאנית במושב אחד.
הנבחרים, ביחד עם הסנאטורים שמושביהם אינם עומדים לבחירה השנה, הרכיבו את הקונגרס ה-117, שהתכנס ב-3 בינואר 2021.
בחירות במדינות ארצות הברית

בבחירות נבחרו מועמדים למילוי 11 משרות מושל במדינות ארצות הברית ושתי משרות מושל בטריטוריות. שבע מהמשרות העומדות לבחירה מוחזקות בידי רפובליקנים ושש בידי דמוקרטים. תשעה ממושלי המדינות המכהנים העמידו עצמם לבחירה מחדש.
בבחירות נבחרו חברי בתי מחוקקים ב-86 מתוך 99 הבתים שבבתי המחוקקים של מדינות ארצות הברית, כל אחת לפי השיטה הנוהגת בה. הבחירות נערכו על מושביהם של 5,876 ‏(79.5%) מתוך 7,383 חברי בתי מחוקקים בארצות הברית. בשש מדינות בלבד לא נערכו כלל בחירות לבתי המחוקקים המקומיים. בחירות לבתי המחוקקים המקומיים נערכו גם בטריטוריות של גואם, איי מריאנה הצפוניים ואיי הבתולה של ארצות הברית.
בבחירות נבחרו גם ממלאי משרות ציבוריות רבים במדינות השונות, וביניהם:
מינוים של 82 שופטים מקרב שופטי בתי המשפט העליונים מ-35 מדינות הועמדו לאשרור תקופתי, וכך גם מינוייהם של חלק מהשופטים בערכאות נמוכות יותר
נעמדו לאיוש מושביהם של ראשי העיריות של הערים בולטימור, באטון רוז', הונולולו, פורטלנד, פיניקס, סן דייגו וריצ'מונד.
בבחירות הועמדו להצבעה במדינות שונות שאלות למשאל עם ותיקונים לחוקות המדינות. אלו מקיפים שורה של נושאים, לרבות ביטוח רפואי ציבורי, הגמשת החוקים בנוגע לצריכה של סם הקנאביס ואף צירוף פוארטו ריקו למדינה ה-51 של ארצות הברית.
ראו גם

הבחירות בארצות הברית (2016)
הערות שוליים

↑  אלו הן אינדיאנה, דלאוור, דקוטה הצפונית, וושינגטון, וירג'יניה המערבית, ורמונט, יוטה, מונטנה, מיזורי, ניו המפשייר וקרוליינה הצפונית.
↑  אלו הן סמואה האמריקנית ופוארטו ריקו.
↑  אלו הן אלבמה, וירג'יניה, לואיזיאנה, מיסיסיפי, מרילנד וניו ג'רזי.
המינהל לענייני הזדקנות

| --- | --- |

 מידע כללי
 משרד אחראי:  מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
 ראש:  אנס אלן רוברסטון
 אתר רשמי
 
המינהל לענייני הזדקנות (באנגלית: Administration on Aging) היא סוכנות במחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, האמון להבטיח לאמרקיאים מבגורים להישאר עצמאיים בקהילותיהם, בעיקר על ידי מתן מענקים למדינות, שבטים אינדיאנים וקהילות מקומיות לתוכניות שאושרו על ידי הקונגרס האמריקאי בעניינם של אמריקאים מבוגרים. כמו כן, הסוכנות עורכת מחקרים, ניתוחים והערכות של תוכניות כדי לענות על צורכי האוכלוסייה המזדקנת.
הצעת התקציב של המינהל לענייני הזדקנות הייתה בסך של כ-1.9 מיליארד דולרים, מתוכם כ-819 מיליון דולרים ממנים תוכניות תזונה. בנוסף לכך, הסוכנות ממנת כ-539 מיליון דולרים של מענקים לתוכניות שיעזרו לקשישים להישאר בבתיהם באמצעות מתן שירותים חיוניים, חלק מהקציב החודש למשתתפי התוכניות ניתן לטיפול רפואי אישי בביתם ולגישה לשירותים המסייעים להם לנהל את כספם.
בראש המינהל לענייני הזדקנות עומד מאז אוגוסט 2017 אנס אלן רוברסטון (אנ').
החלטה 95 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

 תאריך:  1 בספטמבר 1951
 ישיבה מספר:  558
 קוד:  S/2322 (מסמך)
 נושא:  שאלת ארץ ישראל
 סיכום הצבעה:  8 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 3 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
 הרכב מועצת הביטחון
 חברות קבועות:  טיוואן הרפובליקה הסינית צרפת צרפת הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת ארצות הברית ארצות הברית ברית המועצות (1955–1980) ברית המועצות
 חברות לא קבועות:  ברזיל ברזיל אקוודור אקוודור הודו הודו הולנד הולנד טורקיה טורקיה יוגוסלביה יוגוסלביה
 
החלטה 95 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם התקבלה ב-1 בספטמבר 1951, על ידי מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. ההחלטה הזכירה לשני הצדדים בסכסוך הערבי-ישראלי כי עליהם לפעול למען השלום. ההחלטה גם ביקרה את מצרים עקב החלטתה למנוע שיט של ספינות על סחורות לישראל וקראה למצרים להפסיק מיד כל התערבות. אז, החלטה זו הייתה נחשבת להחלטה נדירה, משום שמתחה ביקורת על מדינות ערב. עד אז, ברית המועצות השתמשה בכמעט כל פעם בזכות הוטו שלה כדי למנוע העברת החלטות נגד מדינות ערב במועצת הביטחון.
8 מדינות תמכו בהחלטה, 0 התנגדו ו-3 מדינות נמנעו. המדינות שנמנעו הן: הודו, טאיוואן וברית המועצות.
ראו גם

מלחמת העצמאות
הסכסוך הישראלי-ערבי
יחסי ברית המועצות-ישראל
הליום-4

|  כללי |
| --- | --- |
 סמל:  4He
 נייטרונים:  2
 פרוטונים:  2
 מידע גרעיני
 שכיחות יחסית:  99.999863%
 זמן מחצית חיים:  יציב
 מסה איזוטופית:  4.002602 u
 ספין:  0 
 
הליום-4 כנוזל-על
גרעין אטום הליום-4 וחלוקת ענני האלקטרונים וסימטריה כדורית הדומה מאוד לענן האלקטרונים
תרשים של שרשרת פרוטון-פרוטון
השוואה של גרעין האטום של הליום-4 לאיזוטופים נפוצים נוספים. האנרגיה מחייבת של הליום-4 גדולה משמעותית מכל שאר האיזוטופים.
הליום-4 או 4He הוא האיזוטופ הנפוץ ביותר של הליום, המהווה 99.999863% מההליום ביקום. אטום של הליום-4 מכיל 2 פרוטונים, 2 נייטרונים ו-2 אלקטרונים. הליום-4, בניגוד להליום-3, הוא בוזון ולכן יכול לעבור עיבוי בוז-איינשטיין.
יציבות גרעין ומעטפת אלקטרונים > כחלקיק אלפא

חלקיק אלפא הוא יון של הליום-4. כאשר אטום רדיואקטיבי פולט חלקיק אלפא, המספר האטומי שלו (מספר הפרוטונים בו) קטן ב-2 ואילו מספר המסה שלו (מספר הנוקלאונים בו) קטן ב-4. לדוגמה, גרעין אורניום-238 הפולט חלקיק אלפא הופך לגרעין תוריום-234:
ניתן לתאר תהליך זה גם כך:
ניתן לייצר חלקיקי הליום-4 במאיצי חלקיקים, כמו ציקלוטרון או סינכרוטרון.
יציבות גרעין ומעטפת אלקטרונים > יציבות

הסיבה לפיה הליום-4 הוא יציב במיוחד היא שגם מספר הפרוטונים וגם מספר הנייטרונים בגרעינו הם 2 - שהוא מספר קסם. היות ש-2 הוא מספר הקסם הקטן והבסיסי ביותר, להליום-4 יש יציבות מיוחדת.
תכונות

|  | הליום-4 | הליום-3 |
| --- | --- | --- |
| מסה אטומית | u‏4.00 | u‏3.02 |
| נקודת רתיחה | 4.23 קלווין | 3.19 קלווין |
| נקודה קריטית | 5.2 קלווין | 3.35 קלווין |
| טמפרטורת הפיכה לנוזל על | 4.22 קלווין | 0.000249 קלווין |
| צפיפות בטמפרטורת הרתיחה | 59 גרם לליטר | 125 גרם לליטר |
| סוג חלקיק | בוזון | פרמיון |
יצירה בכוכבים

השמש וכוכבים אחרים מתיכים מימן והופכת אותו להליום-4, בתגובה המכונה "שרשרת פרוטון-פרוטון".
ראו גם

חלקיק אלפא
הליום
הליום-3
נוזל על
הליום נוזלי
הערות שוליים

↑  הליום כנוזל על
↑  בלחץ של אטמוספירה אחת
↑  תהליכי מיזוג גרעיני
הבחירות בארצות הברית (2016)

הבחירות לסנאט של ארצות הברית, 2016, לפי חלוקה למדינות:

  סנאטור דמוקרטי שמר על מושבו
  סנאטור רפובליקני שמר על מושבו
  סנאטור דמוקרטי נטל את המושב מרפובליקני
  לא נערכו בחירות
הבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית, 2016, לפי חלוקה למדינות ומחוזות בחירה:
  חבר קונגרס דמוקרטי שמר על מושבו
  חבר קונגרס דמוקרטי נטל המושב מרפובליקני
  חבר קונגרס רפובליקני שמר על מושבו
  חבר קונגרס רפובליקני נטל המושב מדמוקרטי
הבחירות בארצות הברית בשנת 2016 נערכו ב-8 בנובמבר. במהלכן נבחרו נשיא ארצות הברית וסגנו, כל חברי בית הנבחרים של ארצות הברית, 34 מתוך 100 חברי הסנאט של ארצות הברית, 12 מושלי מדינות ושני מושלי טריטוריות וחברי בתי נבחרים מקומיים ב-44 מתוך 50 מדינות. כמו כן נערכו בחירות למשרות ציבוריות רבות אחרות במדינות ארצות הברית ועריה וכן הצבעות בנושאי חקיקה שונים פנים-מדינתיים.
הבחירות לנשיאות

ב-2016 נערכו הבחירות ה-58 במספר לנשיא ארצות הברית. חבר האלקטורים מונה 538 חברים, אשר חלוקת מושביו בין המדינות השונות נקבעה על פי תוצאות מפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2010. רוב של 270 אלקטורים לפחות נדרש לשם זכייה בבחירות. הנשיא המכהן, ברק אובמה, לא היה רשאי להשתתף בבחירות בהתאם לתיקון ה-22 לחוקה, מאחר שכבר נבחר לשתי תקופות כהונה. בבחירות התמודדו מועמדים מטעם המפלגה הרפובליקנית, המפלגה הדמוקרטית ומועמדים נוספים.
לנשיא נבחר דונלד טראמפ ולסגנו מייק פנס ברוב של 304 אלקטורים מול 227 למועמדת הדמוקרטית הילרי קלינטון. הם נכנסו לתפקידיהם ב-20 בינואר 2017.
הבחירות לקונגרס ה-115

בבחירות עמדו לבחירה 34 מבין 100 מושבי הסנאט, שהם כל חברי הקבוצה השלישית (Class III) של חבריו, העומדים בשנת כהונתם השישית. בכל מדינה שיש בה בחירות לסנאט נבחר רק סנאטור אחד מתוך שני הסנאטורים שלה. נערכו גם בחירות למילוי מושבים שהתפנו מקרב הסנאטורים חברי קבוצות I ו-II‏. 28 סנאטורים (21 רפובליקנים ושבעה דמוקרטים) שכהונתם מסתיימת העמידו עצמם לבחירה מחדש. שישה סנאטורים נוספים שכהונתם מסתיימת (שלושה רפובליקנים ושלושה דמוקרטים) פורשים מכהונתם ומועמדים אחרים נבחרו למושביהם. בבחירות שמרה המפלגה הרפובליקנית על הרוב בסנאט על אף ששני סנאטורים מכהנים מטעמה הפסידו: בניו המפשיר (מגי האסן גברה על קלי איוט) ובאילינוי (תמי דקוורת' גברה על מארק קירק).
בבחירות עמדו לבחירה כל 435 המושבים בבית הנבחרים שהם בעלי זכות הצבעה. בנוסף לכך עמדו לבחירה ששת המושבים של חברי הקונגרס שאינם בעלי זכות הצבעה, המייצגים את וושינגטון די. סי., ארבע טריטוריות ואת פוארטו ריקו. 40 מחברי בית הנבחרים הודיעו כי הם פורשים מכהונתם (חלקם פורשים על מנת להתמודד בבחירות לסנאט או למשרות אחרות). 24 מהם הם רפובליקנים ו-16 הם דמוקרטים. בבחירות שמרה המפלגה הרפובליקנית על הרוב בבית הנבחרים למרות ירידה של שישה נציגים לטובת המפלגה הדמוקרטית.
הנבחרים, ביחד עם הסנאטורים שמושביהם אינם עומדים לבחירה השנה, מרכיבים את הקונגרס ה-115, שהתכנס ב-3 בינואר 2017.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 30 | 22 | 2 | 10 | 36 |
| רפובליקנים | רפובליקנים שנבחרו מחדש | ר←ד | דמוקרטים שנבחרו מחדש | דמוקרטים |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 241 | 6 | 188 |
| רפובליקנים שנבחרו מחדש | ר←ד | דמוקרטים שנבחרו מחדש |
בחירות במדינות ארצות הברית

בבחירות נבחרו מועמדים למילוי 12 משרות מושל במדינות ארצות הברית - אורגון (לאחר התפטרות המושל שם), אינדיאנה, דלאוור, וושינגטון, וירג'יניה המערבית, ורמונט, יוטה, מונטנה, מיזורי, ניו המפשייר, דקוטה הצפונית וצפון קרוליינה. כמו כן נבחרו מושלים לשתי טריטוריות - פוארטו ריקו וסמואה האמריקנית. בבחירות נבחרו שישה מושלים מהמפלגה הרפובליקנית (לעומת ארבעה מכהנים) ושישה מושלים מהמפלגה הדמוקרטית (לעומת שמונה מכהנים), בקרוליינה הצפונית הוכרז כי המועמד הדמוקרטי ניצח את המושל הרפובליקני המכהן שהתמודד על כהונה שנייה.
בבחירות נבחרו חברי בתי מחוקקים ב-86 מתוך 99 הבתים שבבתי המחוקקים של מדינות ארצות הברית, כל אחת לפי השיטה הנוהגת בה. אלו כללו:
1,209 מושבים מתוך 1,972 מושבים (61.3%) ב-42 מתוך 50 בתי סנאט
4,710 מושבים מתוך 5,411 מושבים (87%) ב-44 מתוך 49 בתי נבחרים
בסך הכל עמדו לבחירה 5,919 מושבים (80.2%) מתוך 7,383 מושבים בבתי המחוקקים המדינתיים. בשש מדינות בלבד לא נערכו כלל בחירות לבתי המחוקקים המקומיים.
בבחירות נבחרו גם ממלאי משרות ציבוריות רבים במדינות השונות וכן ראשי עיריות רבים, כולל בבולטימור, הונולולו, מילווקי, פורטלנד (אורגון), סקרמנטו וסן דייגו.
בחלק מהמדינות המצביעים הצביעו גם בשאלת הלגליזציה של סמים קלים.
ראו גם

הבחירות בארצות הברית (2014)
הבחירות בארצות הברית (2018)
הערות שוליים

↑  מקור: אתר Ballotpedia.
↑  אלו הן אלבמה, וירג'יניה, לואיזיאנה, מיסיסיפי, מרילנד וניו ג'רזי.
החלטה 952 של מועצת הביטחון של האו"ם

| --- | --- |

אוטובוס נטוש באנגולה
 תאריך:  27 באוקטובר 1994
 ישיבה מספר:  3,445
 קוד:  S/RES/952 (מסמך)
 נושא:  המצב באנגולה
 סיכום הצבעה:  15 הצביעו בעד 0 הצביעו נגד 0 נמנעו 
 תוצאה:  התקבלה
החלטה 952 של מועצת הביטחון של האו"ם היא החלטה של מועצת הביטחון של האו"ם, שהתקבלה פה אחד ב-27 באוקטובר 1994, לאחר אישור מחדש של החלטה 696 (1991) וכל ההחלטות שהתקבלו לאחר מכן על אנגולה, דנה המועצה ביישום הפסקת אש במדינה והאריכה את המנדט של משימת האימות השנייה של האו"ם באנגולה (UNAVEM II) עד 8 בדצמבר 1994.
מועצת הביטחון פתחה באישור מחדש של חשיבות הסכמי השלום, כולל האקורדוס דה פז, באנגולה. המועצה הייתה מעודדת מההתקדמות שהושגה במהלך שיחות השלום בלוסקה, זמביה וכל עיכובים נוספים הם בלתי מתקבלים על הדעת. עדיין קיים חשש להמשך פעולות האיבה במדינה והשפעתן על האוכלוסייה, סיוע הומניטרי, שיחות השלום והמנדט של UNAVEM II. כל המדינות קיבלו תזכורת לקיים את אמברגו הנשק על האיחוד לעצמאות מוחלטת של אנגולה (ה-UNITA) בהתאם להחלטה 864 (1993).
לאחר הארכת המנדט של כוח המשימה UNAVEM II עד 8 בדצמבר 1994, אישרה המועצה להגביר את כוח שמירת השלום לרמה הקודמת של 350 משקיפים צבאיים ו-126 משקיפים משטרתיים עם צוות מקומי, לאחר ששמעה מהמזכיר כללי בוטרוס בוטרוס-גאלי כי הושגה הסכמה בסוגיה. כל הרחבה נוספת של נוכחות האו"ם באנגולה תהיה תלויה גם בדו"ח מהמזכיר הכללי. כל הצדדים נקראו לעמוד בהתחייבויות שנטלו על עצמם בלוסקה ולהקים ולכבד את הפסקת האש.
המשך פעולות האיבה הצבאיות הוגדר על ידי המועצה כהפרה של החלטות 922 (1994), 932 (1994) ו-945 (1994). במקביל, הביעה המועצה את צערה על הידרדרות המצב ההומניטרי, לרבות הנחת מוקשים אשר הפריעו למאמצים הומניטריים ודרשה להבטיח מעבר בטוח לאנשי הסיוע ההומניטריים מכל הצדדים. בנוסף נתבע שחרורם של עובדי הסיוע ההומניטרי שנעלמו ב-27 באוגוסט 1994, וכל הצדדים נקראו לשתף פעולה עם חקירת האו"ם בהקשר זה.
לבסוף, התבקש המזכ"ל לדווח למועצה על ההתפתחויות בלוסקה והמצב באנגולה.
הערות שוליים

↑  Kalley, Jacqueline Audrey; Schoeman, Elna; Andor, Lydia Eve (1999). Southern African political history: a chronology of key political events from independence to mid-1997. Greenwood Publishing Group. p. 72. ISBN 978-0-313-30247-3.
↑  Barston, Richard Peter (2006). Modern diplomacy. Pearson Education. p. 289. ISBN 978-1-4058-1201-6.
הביקור

הביקור לפי ג'וטו די בונדונה
כנסיית הביקור בעין כרם
פסלן של אלישבע ומרים אימו של ישו בעת פגישתן - פגישה שעל שמה נקראת הכנסייה. מאחוריהן ניתן לראות את כתובות ה"מגניפיקט" על הקיר.
בנצרות, הביקור (באיטלקית: Visitazione della Beata Vergine Maria) הוא הכינוי לביקור שערכה מריה הקדושה אצל בת דודתה ואם יוחנן המטביל אלישבע, מיד לאחר שנתבשרה על ידי המלאך גבריאל כי הרתה לרוח הקודש וכי גם אלישבע הרה. לפי הברית החדשה היו יוחנן המטביל וישו קשורים בקשרי משפחה, בני אותו גיל (יוחנן המטביל מבוגר מישו בשישה חודשים), ומעשה נס הביא ללידת שניהם - במקרה של ישו התעברה אמו מרוח הקודש, ובמקרה של יוחנן המטביל הייתה אמו עקרה ובאה בימים:
"ותקם מרים בימים ההם ותמהר ללכת ההרה אל-עיר יהודה; ותבוא בית זכריה ותברך את-אלישבע; ויהי בשמוע אלישבע את-ברכת מרים וירקד הילד במעיה ותמלא אלישבע רוח הקודש; ותקרא בקול גדול ותאמר ברוכה את בנשים וברוך פרי בטנך; ומה לי כי-אם אדני באה אלי; כי קול ברכתך בא באזני והנה רקד בשמחה הילד במעי;... ותשב מרים עימה כשלושה חודשים ותשב לביתה".
כנסיית הביקור בעין כרם, שלפי המסורת היא "עיר יהודה" בה התגוררה אלישבע, מנציחה את האירוע בשמה.
המגניפיקט

לפי הברית החדשה, במענה לברכת אלישבע שרה מרים שיר הלל הידוע כמגניפיקט, והתופס את עיקרו של תיאור הביקור:
"רוממה נפשי את-יהוה; ותגל רוחי באלוהי ישעי; אשר ראה בעוני אמתו כי הנה מעתה יאשרוני כל-הדורות; כי גדולות עשה לי שדי וקדוש שמו; וחסדו לדור דורים על יראיו; גבורות עשה בזרעו פיזר גאים במזימות לבם; הרס נדיבים מכיסאותם וירם שפלים; רעבים מלא-טוב ועשירים שילח ריקם; תמך בישראל עבדו לזכור את-רחמיו; כאשר דיבר אל-אבותינו לאברהם ולזרעו עד-עולם".
נוסח המגניפיקט מופיע על לוחות בחצר כנסיית הביקור בעין כרם. התפילה הפכה לחלק מטקס הערבית הנאמר או מושר בכנסייה הקתולית ובכנסייה האנגליקנית מדי יום, ובכנסייה האורתודוקסית בימי ראשון.
החג

לידתו של חג הביקור במנהגם של הפרנציסקנים בימי הביניים. ב-1389 הפך אותו האפיפיור אורבנוס השישי ליום חג רשמי בכנסייה, והוא אושר ב-1441 בסינוד בזל. בתחילה נחוג חג זה ב-2 ביולי, אך כעת הוא נחוג ב-31 במאי, היינו בין יום הבשורה ללידתו של יוחנן המטביל.
ראו גם

המגניפיקט
כנסיית הביקור
לקריאה נוספת

אפי זיו, הצופן הנוצרי באמנות, אור יהודה: כנרת, זמורה-ביתן, 2015, עמ' 198, מסת"ב 978-965-566-137-8
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284401405171  GND: 7576849-5  LCCN: sh99003801
ה'ק"ט

ה'ק"ט (5109)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 באוגוסט 1348 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 1349. שנה מסוג בשז, היא מעוברת, ואורכה 385 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
אירועים

א' בחשוון – הפעם הראשונה שתקופת שמואל נפלה בחודש חשוון
גזירות ק"ט: ממשיכות ההאשמות כלפי יהודים בגרימת המוות השחור. בשנה הזו התפשטו הפרעות לשווייץ, אלזס, גרמניה, אוסטריה ופולין, ובקהילות רבות נערכו פרעות ביהודים שלא הסכימו להמיר את דתם. בפרט ידועים התאריכים הבאים:
י"ט בשבט – טבח בזל: יהודי בזל שבשווייץ נכלאו בבקתה על אי בנהר הריין ושם נשרפו למוות.
כ"ה באדר א' – טבח שטרסבורג: כ-2,000 יהודים נשרפים למוות בעיר שטרסבורג שבצרפת.
י' באדר ב' – הריגת מאות יהודי וורמייזא. יום זה נקבע לאחר מכן כתענית ציבור קהילתית.
א' בניסן – טבח ארפורט: כ-3000 מיהודי ארפורט נטבחו, חלקם הציתו על עצמם את בתיהם, והנותרים גורשו.
ב' באייר – חורבן קהילת וירצבורג. כדי לא ליפול בידי הפורעים הציתו היהודים את בתיהם על עצמם.
ט"ז באייר – שרפת היהודים בנורדהאוזן. היהודים נכנסו אל השוחה שנחפרה להם בשירה ובריקודים.
ח' באלול – כ-6,000 יהודים נטבחו במגנצא.
נפטרו

י"ז בתמוז – רבי יהודה בן הרא"ש, בנו וממלא מקומו של הרא"ש ברבנות ובראשות הישיבה בטולדו, מחבר שו"ת זכרון יהודה. (נולד בט' באב ה'נ')