stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליגת העל הצ'כית בכדורגל
אלופות הליגה לפי עונות

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הצ'כי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
| עונה | אליפות | סגנות | מקום שלישי |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993/1994 | ספרטה פראג | סלביה פראג | באניק אוסטרבה |
| 1994/1995 | ספרטה פראג | סלביה פראג | ברנו |
| 1995/1996 | סלביה פראג | סיגמה אולומואוץ | פ.ק. יבלונץ |
| 1996/1997 | ספרטה פראג | סלביה פראג | פ.ק. יבלונץ |
| 1997/1998 | ספרטה פראג | סלביה פראג | סיגמה אולומואוץ |
| 1998/1999 | ספרטה פראג | טפליצה | סלביה פראג |
| 1999/2000 | ספרטה פראג | סלביה פראג | דרנוביץ |
| 2000/2001 | ספרטה פראג | סלביה פראג | סיגמה אולומוץ' |
| 2001/2002 | סלובן ליברץ | ספרטה פראג | ויקטוריה ז'יז'קוב |
| 2002/2003 | ספרטה פראג | סלביה פראג | ויקטוריה ז'יז'קוב |
| 2003/2004 | באניק אוסטרבה | ספרטה פראג | סיגמה אולומואוץ |
| 2004/2005 | ספרטה פראג | סלביה פראג | טפליצה |
| 2005/2006 | סלובן ליברץ | מלאדה בולסלאב | סלביה פראג |
| 2006/2007 | ספרטה פראג | סלביה פראג | מלאדה בולסלאב |
| 2007/2008 | סלביה פראג | ספרטה פראג | באניק אוסטרבה |
| 2008/2009 | סלביה פראג | ספרטה פראג | סלובן ליברץ |
| 2009/2010 | ספרטה פראג | פ.ק. יבלונץ | באניק אוסטרבה |
| 2010/2011 | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג | פ.ק. יבלונץ |
| 2011/2012 | סלובן ליברץ | ספרטה פראג | ויקטוריה פלזן |
| 2012/2013 | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג | סלובן ליברץ |
| 2013/2014 | ספרטה פראג | ויקטוריה פלזן | מלאדה בולסלאב |
| 2014/2015 | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג | פ.ק. יבלונץ |
| 2015/2016 | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג | סלובן ליברץ |
| 2016/2017 | סלביה פראג | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג |
| 2017/2018 | ויקטוריה פלזן | סלביה פראג | פ.ק. יבלונץ |
| 2018/2019 | סלביה פראג | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג |
| 2019/2020 | סלביה פראג | ויקטוריה פלזן | ספרטה פראג |
| 2020/2021 | סלביה פראג | ספרטה פראג | פ.ק. יבלונץ |
| 2021/2022 | ויקטוריה פלזן | סלביה פראג | ספרטה פראג |
| 2022/2023 | ספרטה פראג | סלביה פראג | ויקטוריה פלזן |
| 2023/2024 | ספרטה פראג | סלביה פראג | ויקטוריה פלזן |
אליפויות לפי קבוצה

| קבוצה | מספר אליפויות | סגנויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| ספרטה פראג | 14 | 9 | 1993/1994, 1994/1995, 1996/1997, 1997/1998, 1998/1999, 1999/2000, 2000/2001, 2004/2003, 2004/2005, 2006/2007, 2009/2010, 2013/2014, 2022/2023, 2023/2024 |
| סלביה פראג | 7 | 12 | 1995/1996, 2007/2008, 2008/2009, 2016/2017, 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021 |
| ויקטוריה פלזן | 6 | 4 | 2010/2011, 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2017/2018, 2021/2022 |
| סלובן ליברץ | 3 | - | 2001/2002, 2005/2006, 2011/2012 |
| באניק אוסטרבה | 1 | - | 2003/2004 |
| סיגמה אולומואוץ | - | 1 |  |
| טפליצה | - | 1 |  |
| מלאדה בולסלאב | - | 1 |  |
| פ.ק. יבלונץ | - | 1 |  |
דיילי טלגרף

| --- | --- |


 תדירות:  יומון 
 פורמט:  ברודשיט 
 מייסד:  ארתור ב. סליי 
 בעלים:  Telegraph Media Group 
 תאריכי הופעה:  1855–הווה (כ־169 שנים) 
 שפה:  אנגלית 
 מערכת:  לונדון 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 ISSN:  0307-1235, 1477-3805
 telegraph.co.uk
 
דיילי טלגרף (באנגלית: The Daily Telegraph) הוא עיתון בריטי יומי בפורמט ברודשיט, שנוסד בשנת 1855, ונחשב לעיתון אמין ובעל תפוצה רחבה. עיתון-האחות שלו, סאנדיי טלגרף (The Sunday Telegraph), נוסד בשנת 1961. העיתון מופץ בבריטניה ובעולם על ידי טלגרף מדיה גרופ (TMG).
היסטוריה

בשנת 1986 רכש איל המדיה קונרד בלק את העיתון באמצעות קבוצת הולינג'ר שבבעלותו (ב-1989 רכש גם את העיתון ג'רוזלם פוסט). בשנת 2004 נמכרה הקבוצה לדייוויד ופרדריק ברקלי, תאומים בעלי אמפריית מדיה בריטית, בעסקה בשווי 1.3 מיליארד דולר.
היקף המכירות היומי הממוצע של הדיילי טלגרף ירד משיא של כ-1.5 מיליון עותקים בשנות ה-80 של המאה ה-20, לכ-360,000 עותקים ביום, נכון לשנת 2018.
על פי סקר של MORI אשר נערך בשנת 2004, 61% מקוראי הטלגרף תומכים במפלגה השמרנית, בהשוואה ל-31% מהאוכלוסייה הכללית.
באוקטובר 2021 התגלה כי מאגר המידע של מנויי העיתון שהכיל פרטים אישיים, היה חשוף לכל. המאגר, בנפח של 10 טרה-בייט, נסגר יומיים לאחר שחוקר אבטחת מידע דיווח עליו.
עובדות כלליות

בית המערכת: קנרי וורף, לונדון
נטייה פוליטית: שמרני
בעלים: סר דייוויד וסר פרדריק ברקליי (sir David & sir Frederick Barclay)
עורך: ג'ון בריאנט (John Briant)
הערות שוליים

↑  איילת כרמל, ‏האציל השחור, באתר גלובס, 22 באוגוסט 2005
↑  דפנה מאור, המשקיעים הבריטיים האחים ברקלי הציעו 1.3 מיליארד דולר עבור קבוצת עיתוני "טלגרף", באתר הארץ, 18 ביוני 2004
↑  היקף המכירות של דיילי טלגרף 2018
↑  לימים חברת Ipsos (עד שנת 2022 נקראה Ipsos MORI) העוסקת במחקר שוק
↑  Bill Toulas, The Telegraph exposes 10 TB database with subscriber info, BleepingComputer, ‏5 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4148752-7  MusicBrainz: 5ff8f797-389e-45d0-8cef-fcfe7fd2ef29 
ערך זה הוא קצרמרבנושא עיתונים ובנושא הממלכה המאוחדת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האגודה המלכותית לספרות

| --- | --- |

 התאגדות:  אגודה מדעית
 תחום:  ספרות
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מטה הארגון:  בית סאמרסט 
 מייסדים:  ג'ורג' הרביעי 
 עובדים:  4 (נכון ל־2018) 
 תקופת הפעילות:  1820–הווה (כ־204 שנים) 
 rsliterature.org
 
האגודה המלכותית לספרות (RSL - Royal Society of Literature) היא אגודת מלומדים הטוענת לתואר "הארגון הספרותי הבכיר בבריטניה". היא נוסדה בשנת 1820 על ידי המלך ג'ורג' הרביעי במטרה "לגמול על הישגים ספרותיים ולעודד כישרונות ספרותיים". מלבד סופרים מוערכים נמנים עם עמיתיה גם מי שמעלים תרומה משמעותית לקידום הספרות, דוגמת מוציאים לאור וספרנים.
היסטוריה

נשיא האגודה הראשון היה תומאס ברג'ס (אנ'), בישוף סיינט דייוויד בוויילס (לימים בישוף סולסברי). האגודה שומרת על מספר עמיתים קבוע בסך כ-500 עמיתים. כ-14 עמיתים חדשים נבחרים מדי שנה, והם נהנים מהזכות לצרף את האותיות FRSL (ראשי תיבות של "חבר האגודה המלכותית לספרות") לאחר שמם.
עם עמיתי האגודה בעבר נמנים בין היתר סמואל טיילור קולרידג', ג'.ר.ר טולקין, ויליאם בטלר ייטס, רודיארד קיפלינג, תומאס הארדי, ג'ורג' ברנרד שו, ארתור קסטלר וצ'ינואה אצ'בה.
עם חברי האגודה בהווה נמנים בין היתר מרגרט אטווד, דייוויד הר, קזואו אישיגורו, הילרי מנטל, פול מלדון, זיידי סמית, שרה ווטרס וג'יי קיי רולינג. העמיתים החדשים חותמים את שמם במגילת העמיתים הרשמית של האגודה באמצעות העט של ביירון או העט הנובע של ת"ס אליוט, אשר החליף את קולמוסו של דיקנס ב-2013.
האגודה מוציאה לאור כתב עת שנתי, ושמו The Royal Society of Literature Review ומעניקה מספר פרסים וכיבודים ספרותיים, ובהם פרס אונדאצ'י (אנ'), פרסי ג'רווד (אנ') לספרי עיון, והפרס על שם ו"ס פריצ'ט (אנ') לסיפור הקצר. מעת לעת היא מעניקה את תואר הכבוד "בן/בת לוויה של הספרות" (Companion of Literature) לסופרים בולטים במיוחד. בנוסף יכולה האגודה להעניק את מדליית בנסון (אנ') על מפעל חיים בתחום הספרות.
החברוּת באגודה מזומנת לכול תמורת דמי מנוי שעליהם מתבסס התקציב שלה, מלבד תרומות של תומכים האגודה מציעה תוכניות חודשיות של הרצאות ואירועים לחבריה וכן לקהל הרחב.
משרדי האגודה נמצאים בבית סומרסט בלונדון.
פרסים וכיבודים

האגודה מנהלת מספר פרסים וכיבודים:
מענקי ברוקליז של האגודה – סך של 5,000 ליש"ט מוענק מדי שנה לסופרים, מחזאים, או משוררים, אשר צריכים פסק זמן מן החיים השוטפים שלהם כדי להתמסר לכתיבה.
פרסי ג'רווד לספרי עיון (1902) – שלושה פרסים בשנה, אחד על סך 10,000 ליש"ט ושניים על סך 5,000 ליש"ט, מוענקים למחברים אשר עובדים על יצירת העיון הראשונה שלהם.
פרס אונדאצ'י (1882) – מוענק אחת לשנה, על סך 10,000 ליש"ט, ליצירת שירה, בדיון, או שירה אשר מעוררת תחושה של מקום מסוים.
הפרס על שם ו"ס פריצ'ט – פרס שנתי על סך 1,000 ליש"ט עבור הסיפור הקצר הטוב ביותר שטרם פורסם.
מדליית בנסון – מוענקת למי שתרמו שירות יוצא מן הכלל לספרות.
בן/בת לוויה של הספרות – הכבוד הגדול ביותר שיכולה האגודה להעניק לסופר.
מועצה ונשיאים

את עיקר מלאכת בחירת העמיתים החדשים עושה מועצת האגודה, כמו גם את ניהול תוכניות האירועים וההרצאות של האגודה. להלן בעלי התפקידים באגודה:
| --- | --- |
 פטרונית המלכה אליזבת השנייה נשיא קולין ת'ברון, CBE נשיא אמריטוס סר מייקל הולרויד CBE FRHistS C Lit. יושבת ראש המועצה ליסה אפיניינסי OBE סגני נשיא אן צ'יזולם OBE  מורין דאפי  מגי ג'י OBE  הגבירה ויקטוריה גלנדינינג CBE  סר רונלד הארווד CBE  דיים הילרי מנטל DBE  פיליפ פולמן CBE  קלייר טומלין:  המועצה קמילה שמסי, סגן יו"ר  קולין צ'יזולם, גזבר  אימטיאז דארקר  לביניה גרינלו  ג'ונתן קיטס  פיטר קמפ  דיים הרמיוני לי DBE  דבורה מוגץ'  בלייק מוריסון  אנדרו אוהייגן  פיונה סמפסון  טימברלייק ורטנבייקר
עמיתים

עמיתים חדשים נבחרים בידי העמיתים הנוכחיים. ניתן להציע אדם כעמית, אם פרסם לפחות שתי יצירות בעלות ערך ספרותי, ואם לפחות שני עמיתים נוכחיים ממליצים עליו. ההמלצות מובאות להצבעה בפני המועצה.
ראו גם

ערכים על עמיתי האגודה
הערות שוליים

↑  "Royal Society of Literature » History". rsliterature.org. נבדק ב-2016-06-03.
↑  "Royal Society of Literature » Magazine selections".
↑  "Royal Society of Literature » Membership".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267475705171  BIBSYS: 90863826  BnF: cb13122661h (data)  CiNii: DA0553866X  GND: 37846-X  ISNI: 0000 0001 2153 4026  LCCN: n50069687  LNB: 000072136  NLA: 36509335  RERO: 02-A019049362  SUDOC: 137371608  VcBA: 494/48986  VIAF: 127261399   WorldCat (עם VIAF): 127261399
דוד תאודור אולמן

אין תמונה חופשית
דוד תאודור אולמן (1908 – 11 באוקטובר 1975) היה פרופסור לרפואה פנימית, מנהל השירות הנפרולוגי בבית החולים הדסה ירושלים, ממקימי ענף הנפרולוגיה במדינת ישראל.
קורות חיים

אולמן נולד בווירצבורג שבגרמניה. סיים את לימודי הרפואה בשנת 1933. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. ב-1941 התגייס לצבא הבריטי. בהמשך התחיל לעבוד במחלקה פנימית בבית החולים הדסה, ירושלים. בשנת 1944 נשלח על ידי הג'וינט להיות המנהל הרפואי של מחנה פליטים בעדן. השליחות נמשכה 6 חודשים. בשנת 1945 התחתן עם ליזה לבית פינדלר. תחילה גרו בשייח ג'ראח, ומאוחר יותר עברו לשכונת רחביה. בשנת 1946 נולדה בתם עדנה, ובשנת 1948 בנם שמעון. ב-13 באפריל 1948 היה בשיירת הדסה שהותקפה בהר הצופים והיה מהבודדים שניצלו. בתחילת שנות החמישים יצא לארצות הברית להשתלם בנפרולוגיה. משנות החמישים ניהל את המחלקה הנפרולוגית, ושימש כפרופסור לרפואה פנימית. במחלקתו הפעילו את ההמודיאליזה לראשונה בישראל. בין תלמידיו נמנה פרופ' ראובן  ויסקופר.
קורות חיים > משפחתו

רעייתו ליזה לבית פינדלר, ילידת וינה הייתה אחות מוסמכת בהדסה הר-הצופים. בהמשך סיימה בהצטיינות תואר שני בלטינית וביוונית. בגיל 87 סיימה את תרגום "מלחמת היהודים ברומאים" של יוספוס פלביוס, לאחר עבודה של 10 שנים. בתו פרופ' עדנה אולמן מרגלית הייתה חוקרת פילוסופיה ומדעי החברה, באוניברסיטה העברית בירושלים, הייתה נשואה לפרופ' לפילוסופיה אבישי מרגלית. בנו פרופ' שמעון אולמן, פרופסור למדעי המוח במכון ויצמן וטייס קרב לשעבר, נשוי לפסיכולוגית ד"ר חנה אולמן.
ראו גם

שיירת הדסה
לקריאה נוספת

עדנה אברמסון, זיכרון מצולם: הרופאים היקים הראשונים בי-ם, באתר ynet, 27 ביוני 2014
הערות שוליים

↑  "מת פרופסור תיאודור ד. אולמן", עיתון "דבר", 12 באוקטובר 1975
↑  "מי ומי בישראל", 1971, עמוד 22
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמודים 85-86
↑  דליה קרפל, בגיל 87, סיימה ליזה אולמן לתרגם את "מלחמת היהודים". והיא רק התחילה לתרגם בגיל 77, באתר הארץ, 31 בדצמבר 2009
סיגל אורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 בנובמבר 1982 (בת 42) 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב, כלכלה התנהגותית, תורת המשחקים, תורת המשחקים האלגוריתמית, קבלת החלטות 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 אתר רשמי
 
סיגל אורן (נולדה ב-21 בנובמבר 1982) היא פרופסור חבר למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופרופסור חבר אורחת בסטנפורד. רבים ממחקריה עוסקים בהבנת תופעות חברתיות באמצעות כלים ממדעי המחשב התאורטיים, תורת המשחקים וכלכלה התנהגותית.
ביוגרפיה

אורן גדלה בחיפה.
ב-2004–2008 למדה מדעי המחשב בטכניון. ב-2013 השלימה תואר דוקטור באוניברסיטת קורנל, בהנחיית ג'ון קליינברג (אנ'). עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"גישות אלגוריתמיות לניתוח תופעות חברתיות". לאחר מכן עשתה פוסט-דוקטורט במיקרוסופט מחקר ובאוניברסיטה העברית.
מ-2015 מלמדת וחוקרת במחלקה למדעי המחשב באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. נכון ל-2023, אורן היא פרופסור חבר.
אורן שותפה מזה מספר שנים בוועדה המסדרת ובוועדת התוכן של הכנס המוביל בעולם של תורת המשחקים האלגוריתמית, ACM EC. כמו כן, הובילה במשך שנים את הכנסים הישראלים בתורת המשחקים האלגוריתמית.
מחקר

תחום המחקר של אורן הוא תורת המשחקים האלגוריתמית. אורן מספרת שהיא "מתעניינת בהבנת תופעות חברתיות באמצעות כלים ממדעי המחשב התאורטיים, תורת המשחקים וכלכלה התנהגותית". ברבים ממחקריה, אורן מתארת תופעה חברתית באמצעות מודל מתמטי, תוך שימוש בתורת המשחקים ולפעמים תורת הגרפים. לאחר מכן היא מנתחת את המשחק מהיבטים של תורת המשחקים, כגון ניתוח של שיווי המשקל (הוכחת קיום, סוג שיווי המשקל, מחיר האנרכיה) ואלגוריתמים לפתרון המשחק. במקרים מסוימים אורן מתארת כיצד ניתן לשפר את תוצאת המשחק על ידי שינוי חוקי המשחק או הפרמטרים שלו.
נמחיש את אופי מחקריה באמצעות דוגמה: אורן ושותפים פרסמו מחקר שבחן גיבוש דעות באמצעות מודל גרפי, בו גרף ממושקל מייצג את רשת ההשפעה בין אנשים. לאורך זמן דעותיהם של אנשים מתקרבות לדעות שכניהם, אם כי כל אדם עדיין מושפע מ"אמונה פנימית" שלא מושפעת מהסביבה. אורן ושותפיה חקרו את שיווי המשקל שהמשחק מתכנס אליו, ומצאו חסם עליון למידת אי-ההסכמה בגרף. בנוסף, נחקרת הבעיה האלגוריתמית של מציאת הקשתות שהכי כדאי להוסיף לגרף כדי להקטין את מידת אי-ההסכמה. לשאלה זאת יישומים להפחתת קיטוב פוליטי.
בהשפעת כלכלה התנהגותית, רבים ממחקריה של אורן ממדלים שחקנים שאינם פועלים לפי המודל הרציונלי הקלאסי, למשל בכך שהשחקנים מפגינים הטיות קוגניטיביות או לבטים מוסריים. למשל, מחקריה בחנו כיצד לתכנן ביצוע משימות כאשר השחקן מוטה להווה (להמחשה: מפגין דחיינות או מתקשה לתכנן תוכניות עבור העתיד), חקר מכרזים עם שחקנים המושפעים מאפקט הבעלות, בעיית עצירה אופטימלית (אנ') (בעיה המכונה גם בעיית המזכירה) עם שחקן בעל שנאת סיכון והטיית העיגון. ברבים מהמחקרים אורן בודקת כיצד ניתן לצמצם את השפעת ההטיה, למשל אם השחקן מודע להטיה ומנסה למגרה. בנוסף, אורן טוענת שמודלים כאלו יכולים לשמש כיסודות לאלגוריתמים שיעזרו למגר את השפעת ההטיות, ואפילו הציעה שאלגוריתמים אלו ישולבו בסמארטפונים ובעוזרות וירטואליות.
אורן פרסמה גם מחקרים שמשתמשים בתורת המשחקים כדי לפתור בעיות הקשורות למערכות מחשב. אורן עסקה בהקצאת משאבים באשכול מחשבים באמצעות מכרז, ניתחה את מנגנון התמריצים בבלוקצ'יין והציעה כיצד לשפרו, וניתחה את המשחק התחרותי בין מגן סייבר כנגד תוקף.
הערות שוליים

↑  Sigal Oren | Department of Economics, economics.stanford.edu (באנגלית)
↑  סיגל אורן, An Algorithmic Approach To Analyzing Social Phenomena (עבודת דוקטורט), 2013, עמ' iii (באנגלית)
↑  האתר האישי של ג'ון קליינברג, באתר אוניברסיטת קורנל, תחת הפרק "Advising" (באנגלית)
1 2  דף הבית, באתר סיגל אורן - אתר אישי (באנגלית)
↑  סיגל אורן, באתר Linkedin (באנגלית)
↑  Program Committee, EC 2023 (באנגלית אמריקאית)
↑  סיגל אורן, An Algorithmic Approach To Analyzing Social Phenomena (עבודת דוקטורט), 2013, עמ' 3-5 (באנגלית)
↑  David Bindel, Jon Kleinberg, Sigal Oren, How bad is forming your own opinion?, Games and Economic Behavior 92, 2015-07, עמ' 248–265 doi: 10.1016/j.geb.2014.06.004
↑  סיגל אורן, מצגת על המאמר "How bad is forming your own opinion?", באתר המכון למחקר מתקדם (באנגלית)
↑  Shahar Dobzinski, Sigal Oren, Mechanism Design with Moral Bidders, Information Technology Convergence and Services, 2021
1 2  Jon Kleinberg, Sigal Oren, Manish Raghavan, Planning Problems for Sophisticated Agents with Present Bias, Proceedings of the 2016 ACM Conference on Economics and Computation, 2016-07-21, עמ' 343–360 doi: 10.1145/2940716.2940764
↑  Moshe Babaioff, Shahar Dobzinski, Sigal Oren, Combinatorial auctions with endowment effect, Games and Economic Behavior 136, 2022-11-01, עמ' 255–273 doi: 10.1016/j.geb.2022.09.005
↑  Jon Kleinberg, Robert Kleinberg, Sigal Oren, Optimal stopping with behaviorally biased agents: The role of loss aversion and changing reference points, Games and Economic Behavior 133, 2022-05-01, עמ' 282–299 doi: 10.1016/j.geb.2022.03.007
↑  סיגל אורן, ג'ון קליינברג, How Algorithms Can Guide us to Make Better Decisions, מענק מ-United States – Israel Binational Science Foundation (אנ') - מזהה 2018206, 2019 (באנגלית)
↑  Lee-or Alon, Orna Agmon Ben-Yehuda, Sigal Oren, Auctioning Cluster Resources, Proceedings of the 31st International Symposium on High-Performance Parallel and Distributed Computing, HPDC '22, Association for Computing Machinery, 2022-06-27, עמ' 285–286 doi: 10.1145/3502181.3533713
↑  Moshe Babaioff, Shahar Dobzinski, Sigal Oren, Aviv Zohar, On bitcoin and red balloons, Proceedings of the 13th ACM Conference on Electronic Commerce, ACM, 2012-06-04, עמ' 56–73 doi: 10.1145/2229012.2229022
↑  David Iliaev, Sigal Oren, Ella Segev, A Tullock-contest-based approach for cyber security investments, Annals of Operations Research 320, 2023-01, עמ' 61–84 doi: 10.1007/s10479-022-04958-z
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007404459905171  VIAF: 21156219000704741601   WorldCat (עם VIAF): 21156219000704741601 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סיגל אורן".
מועדון הכדורגל אוניברסיטת קראיובה

מועדון הכדורגל אוניברסיטת קראיובה (ברומנית: Universitatea Craiova הייתה קבוצת כדורגל רומנית מהעיר קראיובה שברומניה. קבוצת הכדורגל זכתה באליפות הרומנית 4 פעמים וכן בגביע הרומני 6 פעמים.
הוקמה מחדש בשנת 2017 בשם "מועדון הכדורגל אוניברסיטת קראיובה 1948".
היסטוריה

ספורט קלאב אוניברסיטת קראיובה הוקמה בשנת 1948. ב-5 בספטמבר 1948 UNSR קראיובה הפסידה במשחקה הראשון בתולדותיה נגד קבוצה מפיליאש במסגרת משחקי האליפות האזורית. מאמן הקבוצה באותם ימים היה ניקולאיה פולוז'ינסקי. שם הקבוצה שונה בשנת 1950 ל-CSU קראיובה, ל-שטִיאִינצה קראיובה (Ştiinţa Craiova) באותה השנה ולבסוף למועדון אוניברסיטת קראיובה בשנת 1956.
בשנת 1964 העפילה קבוצת "אוניברסיטת קראיובה" לראשונה לליגה הרומנית הבכירה והקבוצה זכתה באליפותה הראשונה בעונת 1973/74. לאחר ירידה כללית ביכולת הקבוצה בשנות ה-80 מאז העונה המופלאה של 1982/1983 בה הגיעה עד חצי גמר גביע אופ"א שכללה הופעות מכובדות כולל נגד קבוצות כגון בורדו מצרפת, פיורנטינה מאיטליה, קייזרסלאוטרן מגרמניה ובנפיקה ליסבון מפורטוגל. הקבוצה חזרה למרכז הבמה בכדורגל הרומני בשנת 1991 עם האליפות הרביעית וכן מספר הופעות מכובדות באירופה.
בסוף עונת 2010/2011 ירדה קבוצת "אוניברסיטת קראיובה" לליגה הרומנית השנייה כשסיימה במקום ה-15. בסוף עונת 2013/2014 ירדה לליגה הרומנית השלישית. בשנת 2014 פורקה הקבוצה לאחר פשיטת רגל.
בשנת 2017 הקבוצה הוקמה מחדש והחלה את דרכה בליגה השלישית. בעונת 2020/21 הקבוצה הורכבה משחקנים זרים מנוסים ושחקנים רומנים צעירים דוגמת אובידיו ביק, שבהמשך שיחק בעירוני קריית שמונה. היא הייתה בין הקבוצות החזקות של הליגה. בסיום העונה היא עלתה לליגה העליונה. בהתאם לתוצאות העונה הראשונה בליגה היא שובצה במפעל אירופי. נכון לעונת 2022/23 היא משחקת בליגה העליונה.
היסטוריה > הופעות אירופיות

הקבוצה הופיעה לראשונה במפעל אירופי בעונת 1970/1971, אז השתתפה בגביע ערי הירידים והפסידה כבר בסיבוב הראשון. בעונת 1973/1974 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א והודחה בסיבוב השני. בעונה שלאחר מכן, עונת 1974/1975, שיחקה בגביע אירופה לאלופות והודחה בסיבוב הראשון על ידי קבוצת אוטבידברג משוודיה. בעונה שלאחר מכן שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב הראשון. בעונת 1977/1978 הקבוצה שיחקה בגביע המחזיקות והודחה בסיבוב השני. בעונה שלאחר מכן חזרה הקבוצה לגביע המחזיקות, והודחה בסיבוב הראשון. בעונת 1979/1980 חזרה הקבוצה לגביע אופ"א, והודחה בסיבוב השלישי. הקבוצה חזרה למפעל גביע אירופה בעונת 1980/1981, והודחה בסיבוב הראשון.
בעונה לאחר מכן, עונת 1981/1982 חזרה הקבוצה לגביע אירופה, והגיעה עד רבע הגמר. בעונת 1982/1983 חזרה הקבוצה לגביע אופ"א והצליחה להגיע עד חצי הגמר בו הפסידה לבנפיקה ליסבון בשל הפרש שערי חוץ. זהו ההישג הגדול ביותר בהיסטוריה האירופית של קבוצת אוניברסיטת קראיובה. בעונת 1983/1984 חזרה הקבוצה לגביע אופ"א, אך לא עברה את הסיבוב הראשון. בעונה לאחר מכן שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א והגיעה עד הסיבוב השלישי. בעונת 1985/1986 שיחקה הקבוצה בגביע המחזיקות, והודחה בסיבוב השני. בעונה לאחר מכן חזרה הקבוצה לגביע אופ"א והודחה שוב בסיבוב השני. בעונה לאחר מכן שיחקה הקבוצה פעם נוספת בגביע אופ"א, אך הפסידה כבר בסיבוב הראשון בהפרש שערי חוץ.
בעונת 1990/1991 שיחקה הקבוצה בגביע אופ"א, אז הפסידה בסיבוב השני. בעונת 1991/1992 חזרה הקבוצה לגביע אירופה ונשרה כבר בסיבוב הראשון וכך גם בעונה שלאחריה. בעונה לאחר מכן שיחקה הקבוצה בגביע המחזיקות, והפסידה בסיבוב השני. בעונה שלאחר מכן לא הצליחה לעבור את הסיבוב המוקדם של גביע אופ"א וכך גם בעונה שאחריה.
בעונת 1996 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו וסיימה במקום השני בבית עם מאזן של שלושה ניצחונות, הפסד אחד ואף תוצאת תיקו ולא העפילה לסיבוב הבא. בעונת 2000/2001 חזרה הקבוצה לגביע אופ"א אך הפסידה כבר בשלב המוקדם. בעונת 2001 שיחקה הקבוצה בגביע האינטרטוטו והפסידה בסיבוב השני.
לאחר הפסקה ארוכה, בעונת 2021/2022 הקבוצה שיחקה בליגה אזורית אך הודחה בסיבוב השני על ידי קבוצה אלבנית.
באוגוסט 2022 שיחקה הקבוצה במסגרת הקונפרנס ליג נגד הפועל באר שבע הישראלית.
בעונת 2023/2024 שבה לליגה השנייה.
תארים

אליפות הליגה הרומנית (4): 1974, 1980, 1981, 1991
סגנות אלופת רומניה (5): 1973, 1982, 1983, 1994, 1995
מקום שלישי בליגה רומנית (7): 1967, 1975, 1977, 1984, 1986, 1990, 1993
מחזיקת הגביע הרומני (6): 1977, 1978, 1981, 1983, 1991, 1993
1977 • 2 - 1 נגד סטיאווה בוקרשט
1978 • 3 - 1 נגד אולימפיה סאטו-מארה
1981 • 6 - 0 נגד פוליטכניקה טימישוארה
1983 • 3 - 1 נגד פוליטכניקה טימישוארה
1991 • 2 - 1 נגד פ.צ. בקאו
1993 • 2 - 0 נגד דאצ'יה אוניריה בראילה
סגנית מחזיקת הגביע הרומני (5): 1975, 1985, 1994, 1998, 2000
גבול איראן–עיראק

הגבול בין איראן לעיראק הוא גבול בין-לאומי באורך 1,599 קילומטרים, העובר ממשולש גבולות עם טורקיה בצפון ועד לנהר שט אל-ערב והמפרץ הפרסי בדרום. אף על פי שהגבול נקבע לראשונה כבר ב-1639, עדיין קיימות לגביו מספר מחלוקות, במיוחד סביב שט אל-ערב.
קו הגבול

הגבול מתחיל בצפון במשולש גבולות עם טורקיה. לאחר מכן הוא ממשיך דרומה בזיגזג דרך הרי זגרוס לכיוון דרום-מזרח, למעט קטעים קצרים בהם הוא מנצל נהרות (כגון נהר דיאלא) ובליטה של שטח עיראקי ממזרח לסולימאניה. ממזרח לאל-אמארה נפסקים הקווים הבלתי סדירים, והגבול ממשיך דרומה דרך ארבעה קווים ישרים דרך ביצות עד לנהר אל-חיין. הגבול עוקב אחרי נהר זה לזמן קצר עד לשט אל-ערב, ועוקב אחרי דרך העמק שלו עד המפרץ הפרסי.
היסטוריה > התקופה העות'מאנית (1500–1920)

האימפריה העות'מאנית כבשה חלק גדול מעיראק של היום מהאימפריה הספווית הפרסית ב-1555. המלחמה הסתיימה בשלום עמאסיה, באמצעותו אושר השלטון העות'מאני במסופוטמיה. השליטה העות'מאנית במסופוטמיה התחזקה בעקבות המלחמה העות'מאנית–ספאווית 1623–1639, שהסתיימה בהסכם זוהאב, שקבע כי הגבול בין שתי האימפריות יעבור בין הרי זגרוס לחידקל, אם כי הוא לא שורטט במדויק.
במהלך המלחמה העות'מאנית–הוטקית (1722–1727) פלשו העות'מאנים לאיראן בברית עם רוסיה, והשיגו חלקים נרחבים מצפון-מערב איראן בהסכם המדן. מלחמה נוספת באה בעקבותיה בשנות ה-40 של המאה ה-18, אשר הסתיימה בחוזה קרדן ב-1746, אשר החזיר לאיראן את המחוזות המערביים והחזיר את הגבול לזה מהסכם זוהאב.
המלחמה העות'מאנית-פרסית (1821–1823) הסתיימה עם החתימה על הסכם ארזורום הראשון, שאישר מחדש את גבול זוהאב. ועדת גבול שבה היו מעורבים פקידים איראנים, עות'מאניים, רוסים ובריטים סייעה בתיחום הגבול, וכתוצאה מכך הסכם ארזורום השני מ-1847 אשר אישר את גבול זוהאב עם כמה שינויים קטנים. האמנה החדשה העלתה לראשונה את סוגיית נתיב המים שט אל-ערב. הגבול נקבע בגדה המזרחית של הנהר כך שכל נתיב המים נשאר בשליטה עות'מאנית, אך "לכלי שיט פרסיים תהיה הזכות לנווט בחופשיות ללא צורך בקבלת רשות או הפרעה". ועדת הגבול חידשה את עבודתה בשנים הבאות, ולאחר עבודה רבה ומחלוקת קרטוגרפית הופקה מפה מפורטת ב-1869.
למרות עבודת הוועדה נמשכו המחלוקות בנוגע לגבול המדויק. העות'מאנים ואיראן הסכימו לעבוד על תיחום מדויק יותר ב-1911 על פי דרישת רוסיה ובריטניה, שלשתיהן היו שאיפות קולוניאליות באזור. מנובמבר 1913 עד אוקטובר 1914 ייסדה הוועדה את פרוטוקול קונסטנטינופול, שסיפק תיחום מפורט של הגבול כולו ואישר את השליטה העות'מאנית בשט אל-ערב. באופן כללי הקו היה אמור לעקוב אחר הגדה המזרחית של נתיב המים, למעט באזור המקיף את העיירה האיראנית ח'וראמשהר, שם הוא היה אמור לעבור בדרך העמק. ועדת הגבול סקרה את הגבול על הקרקע, תחמה אותו בעמודים והפיקה סדרה מפורטת של מפות המתארות את הגבול המאושר.