stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יונקים
מאפיינים אנטומיים ופיזיולוגים של היונקים > מאפיינים לא בלעדיים של היונקים

תכונות אלו אופייניות ליונקים אך נמצאות גם בכמה מחלקות אחרות של המיתרנים:
בעלי "דם חם", כלומר אנדותרמיים (מייצרים חום גוף באופן פעיל) והומיאותרמים (שומרים על רמה קבועה של טמפרטורת גוף). בתכונה זו הם דומים לעופות, וייתכן שגם לדינוזאורים נכחדים. נראה כי מספר קטן מאוד של מיני יונקים כמו החולד העירום ושפן הסלע איבדו יכולת זו באופן משני.
בעלי לב המופרד לחלוטין במחיצה לשני חדרים ושתי עליות, כך שלא ייתכן ערבוב בין דם עני בחמצן לדם עשיר בחמצן. תכונה זו קיימת גם בעופות, אך לא בזוחלים בני ימינו, דוחיים ודגים.
חך משני מפותח המבדיל בין חלל האף לחלל הפה, ומאפשר ליונקים לנשום ולאכול באותו זמן. חך משני מפותח נמצא גם בעופות ובתנינאים, אך הוא קטן מאוד או בלתי קיים בזוחלים אחרים, בדוחיים ובדגים.
ביונקי שליה מתפתחת שליה המאפשרת מעבר מזון וחמצן מומסים מדם האם לדם העובר. שליה אינה קיימת ביונקים מטילי ביצים וביונקי כיס, ומבנים דמויי שליה קיימים גם בכרישים מסוימים.
כל היונקים מטפלים בצאצאיהם. תכונה זו קיימת גם בעופות, בתנינים ובמספר דגים, אך היא מפותחת מאוד אצל היונקים. המגע בין האם לצאצא ביונקים הוא בעל חשיבות התנהגותית עליונה, ויש לו השלכות רבות גם להתנהגות החברתיות והזוויגית שלהם.
אנטומיה ופיזיולוגיה > ממדי היונקים

היונקים הראשונים היו יצורים קטנים ביותר כמו דמויי יונקים מעידן המזוזואיקון, בה שגשגו הדינוזאורים וכן זוחלים ימיים ומעופפים בעולם. לאחר ההכחדה הגדולה של הקרטיקן התפתחו היונקים לצורות שונות ובמשך הזמן התפתחו ליונקי ענק כמו הקוריפודון, הפרקרתריום, האמבולותריום, האנדרוסארכוס, האנטלודונטיים, כלבי הדוב וראשוני הלווייתנים כמו הבסילוזאורוס. יונקי ענק שגשגו בייחוד בתקופת הפליסטוקן ובה התפתחו
המסטודון, הממותה, הסמילודון, עצלני הקרקע, הבונה הענק והאלסמותריום וכן יונקים אוסטרלים כמו הדיפרוטודון, אריה הכיס והפרוקופטודון. בחלוף הזמן היונקים הענקיים האלה נכחדו אך עדיין יש יונקים ענקיים על פני האדמה ובים. למעשה היונק הגדול ביותר כיום - לווייתן כחול - הוא גם בעל החיים הגדול ביותר שחי אי פעם. משקלו הממוצע הוא 150–170 טון מטרי ואורכו 27–30 מטרים (89–98 רגל). לעומתו היונק הקטן ביותר היום - עטלף הדבורה שוקל 1.5–2 גרם ואורכו רק 29–30 מילימטר. קרוב אליו מאוד הוא חדף זעיר שמשקלו 1.4–2.1 גרם ואורכו 42–51 מ"מ.
להלן טבלה ובה רשומים עשרת יונקי היבשה הגדולים ביותר החיים כיום וממדיהם, מסודרים לפי משקל ממוצע. לטבלת גודלי הלווייתנאים ראו בערך על הלווייתנאים:
| דירוג | שם מדעי | שם עברי | משפחה | אורך מרבי | משקל ממוצע | משקל מרבי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Loxodonta africana | פיל סוואנה אפריקני | פיליים | 6 מטר | 4.9–7 טונות | 12.5 טונות | חיית היבשה הגדולה ביותר כיום |
| 2 | Elephas maximus | פיל אסייתי | פיליים | 6.8 מטר | 4.15 טונות | 8.15 טונות | החיה הגדולה ביותר באסיה |
| 3 | Loxodonta cyclotis | פיל יער אפריקני | פיליים | 6.2 מטר | 2.7 טונות | 6 טונות | מצוי רק בכמה שמורות של ג'ונגלים באפריקה |
| 4 | Ceratotherium simum | קרנף רחב-שפה | קרנפיים | 4.4 מטר | 2 טונות | 4.5 טונות | מפריט הפרסה הגדול ביותר |
| 5 | Rhinoceros unicornis | קרנף הודי | קרנפיים | 4.2 מטר | 1.9 טונות | 4 טונות | בעל שריון עור עבה ביותר, השני בגודלו באסיה |
| 6 | Hippopotamus amphibius | היפופוטם מצוי | בהמותיים | 4 מטר | 1.8 טונות | 4.5 טונות | גדול מכפילי הפרסה |
| 7 | Diceros bicornis | קרנף צר-שפה | קרנפיים | 4 מטר | 1.1 טונות | 2.9 טונות | מכונה בטעות "קרנף שחור", כמעט נכחד מהעולם |
| 8 | Rhinoceros sondaicus | קרנף יאווה | קרנפיים | 3.8 מטר | 1.75 טונות | 2.3 טונות | הגדול בחיות אינדונזיה |
| 9 | Giraffa camelopardalis | ג'ירף מנומר | ג'ירפיים | 5.15 מטר (לגובה) | 1 טונה | 2 טונות | החיה הגבוהה ביותר בעולם |
| 10 | Dicerorhinus sumatrensis | קרנף סומטרה | קרנפיים | 3.18 מטר | 1 טונה | 2 טונות | הקטן שבקרנפים והקרנף האסייתי היחיד עם 2 קרניים |
אנטומיה ופיזיולוגיה > בלוטות החלב

הנקת הצאצאים בחלב מבלוטות חלב בגוף האם משותפת לכל היונקים ללא יוצא מן הכלל, ומייחדת אותם מכל שאר בעלי החיים. לכן תכונה זו העניקה ליונקים את שמם. בלוטות החלב הן בלוטות אקסוקריניות הדומות במבנה שלהן לבלוטות זיעה.
החלב מורכב בעיקרו ממים, בדומה לכל שאר נוזלי הגוף, וכן הוא מכיל את חומרי המזון הנדרשים להתפתחות הצאצאים - חלבונים (בעיקר קזאין), סוכרים (בעיקר לקטוז), שומנים, מינרלים וויטמינים, באחוזים שעשויים להיות שונים מאוד במינים שונים. מיד לאחר ההמלטה הוא גם עשיר בנוגדנים החשובים לבריאות הצאצאים בתקופה בה מערכת החיסון שלהם עדיין חלשה.
אנטומיה ופיזיולוגיה > שיער

השיער בימינו ייחודי ליונקים מכל שאר מחלקות החוליתנים, והוא בדרך-כלל מכסה את מרבית הגוף בצורת פרווה. הפרווה לוכדת שכבה בלתי-מופרעת יחסית של אוויר, שהוא מוליך חום גרוע, לכן היא יעילה לצורך בידוד תרמי, ומאפשרת שמירה על טמפרטורת גוף קבועה (הומותרמיות) באקלים קר. אצל דובי קוטב ויונקים אחרים החיים באזור הארקטי, הפרווה מאפשרת לשמור על טמפרטורת גוף
של כ-37 מעלות אפילו כאשר טמפרטורת הסביבה יורדת לעשרות מעלות מתחת לנקודת הקפאון. פרווה וצמר יונקים שימשו את האדם מאז התקופה הפרהיסטורית להכנת ביגוד חורף. באזורי אקלים בהם יש הבדלי טמפרטורה בין עונות השנה, יונקים רבים רבים משירים את שערם ומצמיחים אותו מחדש פעמיים בשנה, כך שיש להם פרוות חורף ארוכה ופרוות קיץ קצרה. השיער מכיל בדרך-כלל צבענים, כמו מלנין, הנותנים לו את צבעיו השונים.
השער אבד לחלוטין רק ביונקים ימיים מסוימים כמו הלווייתנאים, אשר אצלם בידוד תרמי מושג באמצעות שכבת שומן תת-עורית. אצל יונקים מסוימים החיים באקלים חם, בעיקר גדולי גוף כמו קרנפים והיפופוטמים, שער הגוף אבד ברובו אך לא כולו.
מבנים נוספים אצל יונקים שונים הם למעשה שערות או גלגול של שערות. זיפי "שפם" ארוכים (לטינית: vibrissa), כמו אצל טורפים ומכרסמים, רגישים למגע ומשמשים לחישה, בעיקר בחשכה ובמחילות אפלות. ריסים אצל יונקים רבים מגינים על העיניים. קוצי דורבנים וקיפודיים הם שערות שהתקשו. קרני הקרנפיים עשויים ממעטה שיער קרני שהתקשה.
אנטומיה ופיזיולוגיה > ויסות טמפרטורת הגוף

בדומה לעופות, ובניגוד לזוחלים וכמעט כל שאר בעלי החיים, יונקים מסוגלים לווסת את טמפרטורת הגוף שלהם כך שהיא נשארת קבועה למדי בטווח רחב של טמפרטורות סביבה (הומאותרמיות). יכולת זו היא המפתח לתפוצתם הרחבה של היונקים, ולהתאמתם למרבית אזורי האקלים על כדור הארץ. הומאותרמיות מאפשרת ליונקים להיות פעילים בלילה, אפילו באזורים קרים, או להתחיל את פעילותם מיד בבוקר בלי להתחמם קודם בשמש. הומאותרמיות גם מאפשרת טמפרטורת גוף גבוהה מזו האופיינית לבעלי חיים פויקילותרמיים (בלתי הומאותרמים), אשר מגבירה את קצב חילוף החומרים, וכתוצאה מכך מרבית היונקים הם יצורים פעילים וסקרניים המרבים לחקור את סביבתם, ללמוד ולשחק.
בסביבה קרה מן הטמפרטורה המיטבית של הגוף, הומאותרמיות דורשת יכולת לייצר חום גוף באופן פעיל (אנדותרמיות). יכולת זו מתאפשרת ביונקים באמצעות מספר מנגנונים שונים. "שומן חום" הוא למעשה רקמה של תאים אוגרי שומן העשירים במיטוכונדריות ובכלי דם (ומכאן צבעם החום). בתהליך מעגל קרבס במיטוכונדריות אלו נותקה אגירת האנרגיה ב-ATP, ולכן האנרגיה מתפזרת בצורת חום. רקמות שומן חום נפוצות במיוחד בוולדות של יונקים, מתחת לעור על פי רוב באזור השכמות, ומאפשרות להם לשמור על חום גופם. חום גם נוצר בגוף כתוצר לוואי של כל תנועה שהיא, אך רעד צמרמורת היא צורת תנועה ייעודית לייצור חום ביונקים. החום הנוצר נשמר בגוף בזכות מנגנוני בידוד כמו שיער, שכבת שומן תת-עורית, ויכולת היונקים לצמצם את נפח נימי הדם הקרובים לעור.
בסביבה חמה מן הטמפרטורה המיטבית של הגוף, הוויסות דורש יכולת לקרר את הגוף באופן פעיל, על ידי איבוד חום לסביבה, וגם יכולת זו מושגת באמצעות מספר מנגנונים שונים. הזעה והלחתה מקררות את הגוף באמצעות נידוף של מים. הן יעילות כאשר הלחות היחסית של האוויר אינה גבוהה מדי ומאפשרת נידוף, אך חסרונן הוא באיבוד מים אשר בבתי-גידול מסוימים כמו מדבריות עלולים להימצא בצמצום ויש לחסוך בהם. דרך חסכונית יותר לאבד חום היא להרחיב נימי דם העוברים בסמוך לעור, בעיקר באזורי גוף החשופים לרוח. אפרכסות אוזניים גדולות במיוחד משמשות לאיבוד חום ביונקים מדבריים כמו ירבועיים ושועלי פנק, וכן אצל פילים.
האזור העיקרי במוח היונקים האחראי על ויסות הטמפרטורה וחום הגוף הוא החלק הקדמי של ההיפותלמוס.
להומאותרמיות, אנדותרמיות וקצב גבוה של חילוף חומרים יש גם חיסרון: הם גובים מחיר בהוצאה אנרגטית גבוהה, ולכן יונקים זקוקים למזון רב יותר מבעלי-חיים פויקילותרמיים באותו גודל גוף. באזורים קרים שבהם יש מעט מזון בעונת החורף, יונקים מסוימים מפחיתים את בזבוז האנרגיה על ידי שקיעה בתרדמת חורף. בעת תרדמת החורף צונחת טמפרטורת הגוף לכמה מעלות בלבד מעל נקודת הקפאון, וקצב הנשימה ופעימות הלב מואט מאוד. כתוצאה מכך מושג קצב חילוף החומרים נמוך, המאפשר ליונקים כאלו לשרוד במשך חודשים ללא מזון, פרט לשומן שנאגר בגופם לפני התרדמה. תרדמת חורף יכולה להימשך עד שמונה חודשים אצל המרמיטה. בין יונקי ארץ ישראל שוקעים בתרדמת חורף קיפודים, נמנמניים וכמה מינים של עטלפי חרקים. עטלפים מסוימים עשויים לשקוע במצב דמוי תרדמת חורף על בסיס יומי, למשך שעות האור בלבד. תרדמה יומית כזו קרויה נמנום (Torpor).
מינים מעטים מאוד של יונקים איבדו באופן משני חלק מן היכולות ההומאותרמיות שלהם. מינים האלו הם בעיקר שוכני מאורות באזורים חמים, בית גידול בו תנודות הטמפרטורה הן קטנות יחסית, למשל החולד העירום.
אנטומיה ופיזיולוגיה > שיניים

קבוצות חולייתנים אחרות - דגים, דוחיים וזוחלים - הן בעלי שיניים דומות צורה (הומודונטיות). בניגוד להם, שיני יונקים במרבית הקבוצות (פרט ללווייתנאים) הן הטרודונטיות - הן עוברות התמחות לצורות שונות וייעודיות:
שיניים חותכות נמצאות בקדמת הלסת, בדרך-כלל צורתן שטוחה עם שפה חדה דמוית מפסלת, והן משמשות לחיתוך, גזירה וכירסום. הן מפותחות במיוחד אצל מכרסמים וארנבאים.
ניבים נמצאים מאחורי החותכות. הם לרוב ארוכים משאר השיניים, צורתם חרוטית ובעלת חוד בדומה לשיניים של חולייתנים אחרים. הם משמשים בעיקר כנשק ללכידת טרף או להתגוננות. הם מפותחים בטורפים, והגיעו לגודל עצום בפילים.
קדם-טוחנות (מלתעות) וטוחנות נמצאות באחורי הלסת, סמוך לציר המפרוק של הלסתות כך שביכולתן להפעיל כוח רב יותר. הן עבות יחסית לגובהן, כשבחלקן העליון משטח שטוח או בעל רכסים, ומשמשות בדרך-כלל לטחינה ופיצוח מזון קשה. הן מפותחות בייחוד אצל אוכלי עשב רבים, למשל פריים וסוסיים, ואצל טורפים המתמחים בפיצוח עצמות כמו צבועיים.
מספרי השיניים מכל צורה בדרך-כלל קבועים בכל מין של יונקים, והם שימושיים כמאפיינים מובהקים לצורך מיון קבוצות יונקים שונות, אפילו במאובנים. לכן מקובל בתחום הזואולוגיה של יונקים לציינם בנוסחת שיניים. בנוסחה נרשמות משמאל לימין מספרי החותכות, הניבים, הקדם טוחנות והטוחנות בכל צד של הלסת, כאשר שיני הלסת העליונה נרשמות בשורה העליונה ושיני הלסת התחתונה בשורה התחתונה, עם קו מפריד ביניהן. לדוגמה, אצל החזיר יש 3 חותכות, ניב אחד, 4 קדם טוחנות ו-3 טוחנות בכל רבע לסת, ובסך הכל 44 שיניים. נוסחת השיניים שלו נרשמת כך:
3.1.4.3 \over 3.1.4.3 = 44
זוהי הנוסחה הבסיסית ביותר אצל היונקים השיליניים, אשר התקיימה ככל הנראה באב הקדמון המשותף שלהם. ואולם במרבית קבוצות היונקים ניכרת התמעטות של השיניים, לעיתים עד כדי העלמות מוחלטת של טיפוסי שיניים שאינם דרושים. תהליך זה ניכר מאוד אצל מכרסמים כמו העכבר, אשר איבד לחלוטין את הניבים והקדם-טוחנות, וגם מספר החותכות אצלו קטן לאחת בכל רבע לסת, לכן נוסחת השיניים שלו היא:
1.0.0.3 \over 1.0.0.3 = 16
שיניים נשברות ונשחקות, בעיקר במיני יונקים הניזונים ממזון גס וקשה, ולכן חלקן מתחלף במהלך החיים. מערכת השיניים הראשונה - שיני החלב - כוללת חותכות, ניבים וקדם-טוחנות. היא מתחלפת לקראת ההתבגרות, ואז מופיעות גם הטוחנות. במרבית היונקים יש רק חילוף אחד, אך אצל הפילים הטוחנות והקדם טוחנות מתחלפות מספר פעמים לאורך החיים. במספר קבוצות ובעיקר אצל המכרסמים, שורשי שיניים עשויים להמשיך לצמוח כל החיים, באופן המפצה על שחיקת חלקה העליון של השן.
אבולוציה של יונקים

מתוך ייחודה וגודלה של מחלקת היונקים ניתן לצפות שתהייה לה אבולוציה ארוכה ונפרדת. ואכן הודות לממצאי המאובנים ולעדות הטקסונומיה המולקולרית מוכרת כיום האבולוציה של היונקים במשך יותר מ-300 מיליון שנה, כמעט ללא פערים גדולים מרמת המשפחה.
אבולוציה של יונקים > הזוחלים הסינאפסידיים של סוף הפלאוזואיקון

ראשיתם של היונקים בזוחלים סינאפסידיים מסוף עידן הפלאוזואיקון, בתור הקרבון ובתור הפרם. המונח סינאפסידיים מתייחס למספרם ולמיקומם של "פתחי צדע", פתחים בגולגולת מאחורי ארובת העין המאפשרים את הגדלת שרירי הלעיסה. גולגולות סינאפסידיות הן בעלות פתח צדע יחיד מכל צד, בניגוד לגולגולות דיאפסידיות שהן בעלות שני פתחי צדע מכל צד, שגם מיקומם יחסית לעצמות הגולגולת שונה. התצורה הדיאפסידית מאפיינת את מרבית הזוחלים ששרדו כיום וכן את העופות ואת אבותיהם הדינוזאורים, בעוד שהתצורה הסינאפסידית אפיינה את כל הזוחלים הנכחדים בשושלת המובילה ליונקים, וכיום שרדה ביונקים בלבד.
שתי קבוצות נפוצות מאוד של זוחלים סינאפסידים בתור הפרם היו הפליקוזאורים והתראפסידים. מן הראשונים בעיקר נמצאו מספר גדול של מינים שונים, מהם הטורפים הגדולים ביותר בתקופתם, באורך של שלושה מטרים ויותר. היחסים המדויקים בין קבוצות קרובות אלו עדיין לא הובררו במלואם. הפליקוזאורים קדמו לתראפסידים וככל הנראה היו אבותיהם, אבל שתי הקבוצות התקיימו זו לצד זו במשך כמה עשרות מיליוני שנה.
בסוף תקופת הפרם התרחשה הכחדת פרם-טריאס – הכחדה המונית מן הקשות שתועדו ברשומות המאובנים: כ-70% מכלל מיני החולייתנים היבשתיים נכחדו. הכחדה זו סיימה את עידן השליטה הסינאפסידית ופתחה את תור השגשוג של הזוחלים הדיאפסידים, כמו הארכוזאורים וצאצאיהם הדינוזאורים, אשר ככל הנראה היו מותאמים טוב יותר לאקלים החם והיבש שאפיין את מרבית עידן המזוזואיקון. עם זאת זוחלים סינאפסידים שונים שרדו גם בעידן המזוזאיקון, ומהם התפתחו בסופו של דבר היונקים.
אבולוציה של יונקים > יונקים ראשונים בעידן המזוזואיקון

קבוצה גדולה של זוחלים תראפסידים בתור הטריאס, התור הראשון של המזוזואיקון, היו הצינודונטים. הקבוצה הוגדרה לראשונה על ידי הפלאונטולוג המפורסם מן המאה ה-19 ריצ'רד אוון ופירושו המילולי של השם הוא "שיני כלב", המעיד על התצורה ה"יונקית" של שיניהם. הקבוצה כוללת מינים רבים מכל היבשות, הקדומים שבהם כבר בסוף הפלאוזואיקון לפני ההכחדה הגדולה. הגדולים שבהם הגיעו לגודל של דוב. הענף המתקדם ביותר של הצינודונטים היה ה-Eucynodontia ("צינודונטים אמיתיים") וממנו השתלשלו ככל הנראה היונקים.
תור היורה באמצע המזוזואיקון כבר עשיר למדי במאובנים של דמויי יונקים (Mammaliformes) ושל "יונקים פרימיטיבים". שמות המונחים מעידים על הבדלים הדרגתיים ביותר, עד כי הפלאונטולוגים חלוקים לעיתים קרובות בשאלה אילו מן המינים כבר זכאים להיות מסווגים כיונקים ואילו עדיין כזוחלים. רבים מהם מפגינים תכונות שלד האופייניות ליונקים כמו קופסת מוח מוגדלת, חיך משני, הצטמצמות חלק מן העצמות בלסת התחתונה, התמחויות של השיניים ופולי עורף זוגיים.
כמו כן נראה שלפחות בחלק מן המינים בתור היורה כבר התקיימו תכונות אופייניות ליונקים כמו מערכת ההנקה, שיער ומנגנוני שמירה וייצור חום גוף (הומאותרמיות ואנדותרמיות). מערכות כאלו אינן משאירות סימנים במאובנים, אך ניתן להסיק את קיומן מתוך הגנום של הברווזן שפוענח לאחרונה. באמצעות שיטות שעון מולקולרי חישבו שהאב הקדמון המשותף לברווזן ולשאר היונקים חי לפני 166 מיליון שנה, כלומר בתור היורה. מכיוון שמערכת הנקה, שיער ומנגנוני חום גוף כבר קיימים בברווזן (אם כי חלקן בתצורה יותר פרימיטיביות מאשר ביונקי שליה ויונקי כיס) סביר שהן התקיימו אף באותו אב קדמון. באותו אופן ניתן להסיק שבדומה לברווזן, אותו אב קדמון מתור היורה עדיין התרבה באמצעות הטלת ביצים.
ביורה ובקרטיקון שגשגו הדינוזאורים וקבוצות אחרות של זוחלי ענק דיאפסידיים, והיונקים הקדומים היו יצורים קטנים שחיו בצילם. מקובל לחשוב שהם היו נדירים יחסית, דמו בגודלם ובצורתם הכללית לחדפים מודרניים ואכלסו גומחות אקולוגיות דומות - ניצול ההומיאותרמיות וכסות הפרווה שלהם לפעילות לילית, ותזונה מחרקים ומשדידת ביצי דינוזאורים. ואולם הצטברות ממצאי מאובנים מן השנים האחרונות מראה שהמגוון של יונקי היורה והקרטיקון היה גדול בהרבה ממה שחשבו קודם לכן, והם אכלסו גומחות אקולוגיות רבות ושונות כמו דמויי מכרסמים, טורפי דגים הדומים ללוטרה ולברווזן של ימינו ויצורים מטפסים ואף דואים בדומה לסנאים מעופפים מודרניים. מאמר מ-2007 מונה 310 סוגים ידועים של יונקים מן היורה והקרטיקון, מתוכם 18 שמהם נמצאו שלדים מושלמים, וסביר שהמספר האמיתי של סוגים היה גדול בהרבה.
אבולוציה של יונקים > השגשוג בפלאוגן ובנאוגן

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בעידן הפלאוגן החלו היונקים לשגשג ולתפוס גומחות שבעבר מילאו הדינוזאורים וזוחלי הענק שנכחדו בסוף הקרטיקון. הם החלו להתפתח למגוון צורות שונות וגדלים שונים, כולל טורפים, עטלפים, פרסתניים, יונקים ימיים ועוד. חלק מהיונקים התפתחו ליצורים גדולים במיוחד, כגון הממותות והפרצרתריום, שהיה יונק היבשה הגדול ביותר שחי אי-פעם, כשמיני ענק רבים שגשגו במשך הפליסטוקן. כיום רוב היונקים הענקיים נכחדו ויונק היבשה הגדול ביותר הוא הפיל האפריקני. בעל החיים הגדול ביותר שחי אי-פעם הוא לווייתן כחול שמשקלו עולה על 170 טון ואורכו על 34 מטרים.
במיוקן והלאה התפתחו הפרימטים (קופאים), מהם התפתחו הקופים, קופי אדם והאדם הקדמון.
גלריה

קיפודן נמלים אוסטרלי
אופוסום וירג'יניה
Caenolestes fuliginosus
מוניטו דל מונטה
חפרפרת כיס דרומית
נמיית כיס מזרחית
בילבי ענק
וולבי זריז
דוב נמלים בינוני
ארמדיל שעיר צווחני
שנבוב
שפן סלעים
טנרק שפלה מפוספס
פיל סוואנה אפריקני
תחש נהרות קריבי
חדף פיל אדום ראש
קוף סנאי מצוי
טופיה צפונית
גלשן מלאי
סוסליק יפה סטורטוס
ארנבת הקוטב
Blarina carolinensis
נשפון גדול
זברה מצויה
יחמור אירופי
זאב אפור
דולפין מצוי
פנגולין הודי
איור של גוביקונודון
ראו גם

הנקה
יונקים ימיים
יונקים מימיים
יונקי כיס
לקריאה נוספת

"מחלקת היונקים" באנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 7 – "יונקים", בעריכת ה. מנדלסון ויורם יום טוב, הוצאת משרד הביטחון, 1988, עמ' 13–47
"עלייתם של היונקים" ו"היונקים החיים כיום", בספר "ביולוגיה - האחדות והמגוון של החיים" מאת ססי סטאר וראלף טגארט, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2001, כרך א, עמ' 567–572.
אבינועם אדם, החולייתנים, יחידה 9: היונקים, האוניברסיטה הפתוחה, 1996.
ד"ר אבי ארבל, לקסיקון מפה: היונקים, מפה הוצאה לאור, 2008.
הערות שוליים

↑  Laura van Holstein, Robert A. Foley, Terrestrial Habitats Decouple the Relationship Between Species and Subspecies Diversification in Mammals, Proceedings of the Royal Society
↑  Jan Ole Kriegs, Gennady Churakov, Martin Kiefmann, Ursula Jordan, Retroposed Elements as Archives for the Evolutionary History of Placental Mammals, PLoS Biology 4, 2006-4 doi: 10.1371/journal.pbio.0040091
1 2  Hidenori Nishihara, Shigenori Maruyama, Norihiro Okada, Retroposon analysis and recent geological data suggest near-simultaneous divergence of the three superorders of mammals, Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 106, 2009-03-31, עמ' 5235–5240 doi: 10.1073/pnas.0809297106
↑  Mark S. Springer, William J. Murphy, Eduardo Eizirik, Stephen J. O'Brien, Placental mammal diversification and the Cretaceous–Tertiary boundary, Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America 100, 2003-02-04, עמ' 1056–1061 doi: 10.1073/pnas.0334222100
↑  James E. Tarver, Mario dos Reis, Siavash Mirarab, Raymond J. Moran, The Interrelationships of Placental Mammals and the Limits of Phylogenetic Inference, Genome Biology and Evolution 8, 2016-01-08, עמ' 330–344 doi: 10.1093/gbe/evv261
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546073305171  BnF: cb119324095 (data)  GND: 4051253-8  LCCN: sh85080259  LNB: 000052273  NARA: 10638722  NDL: 00563410  NKC: ph116109 
פרווה בדובי קוטב מאפשרת בידוד יעיל אף בטמפרטורות נמוכות מאוד
פרוותו הבהירה של דישון מקראי, ביחד עם פעילות בעיקר בלילה, עוזרים לווסת את טמפרטורת גופו בשמש הצורבת והחמה של המדבר.
המשנן של צבוע נקוד, חצי לסת עליונה (למעלה) וחצי לסת תחתונה (למטה)
מאובן של אינוסטרנסביה מסוף תור הפרם. בגולגולת נראות תכונות דמויות יונק: שיניים בעלות גדלים שונים ופתח צדע יחיד מאחורי ארובת העין.
גולגולת מאובנת של זוחל צינודונט, Diademodon mastacus מתור הטריאס. השיניים בעלות גדלים וצורות שונים בדומה לשיני יונקים מודרניים.
שחזור אמנותי של קסטרוקאודה, מין דמוי ברווזן מתור היורה אשר החוקרים חלוקים אם יש לשייכו לזוחלים או ליונקים.
איור של פרצרתריומים ושל האינדונים. יונקים אלה היו יונקי היבשה הגדולים ביותר אי-פעם.
איחוד יחסי

איחוד יחסי היא שיטת טיפול חשבונאית אפשרית בשליטה משותפת על חברה, על פיה החברה המחזיקה מאחדת את חלקה היחסי (על פי אחוזי ההחזקה שלה) בכל אחד מפרטי הנכסים, ההתחייבויות, ההכנסות וההוצאות של החברה המוחזקת.
לעיתים חברה המחזיקה מניות של חברה אחרת מקיימת שיתוף חוזי מוסכם עם בעלי המניות האחרים, בשליטה על הפעילות הכלכלית של החברה המוחזקת. שיתוף זה יוצר למעשה שליטה משותפת, המתקיימת רק כאשר החלטות פיננסיות ותפעוליות אסטרטגיות, המתייחסות לפעילות, דורשות החלטה פה אחד של הצדדים ששולטים במשותף.
נציין כי על פי התקינה הישראלית ישנה חובה לבצע איחוד יחסי במקרים בהם מתקיימת שליטה משותפת. על פי התקינה הבינלאומית ניתן לבחור אם לבצע איחוד יחסי או לטפל בהשקעה על פי שיטת השווי המאזני.
על פי התקינה הבינלאומית IFRS‏ 11 משנת 2013 לא ניתן יותר להשתמש בשיטת האיחוד היחסי אלא רק בשיטת השווי המאזני על פי תקן חשבונאות IAS 28.
דוגמה

חברה א' מחזיקה 50% בחברה ב' שהוקמה על ידה (כלומר אין מוניטין והפרשים מקוריים אחרים) ומוחזקת בשליטה משותפת עם חברה ג'. 

להלן תמצית מאזן חברה ב' ליום 31/12/2008:
| --- | --- |
הון חוזר נטו: 100 מש"ח
נכסים קבועים: 250 מש"ח
סה"כ: 350 מש"ח
| --- | --- |
התחייבויות לזמן ארוך: 200 מש"ח
הון עצמי: 150 מש"ח
סה"כ: 350 מש"ח
במידה וחברה א' תיישם את שיטת האיחוד היחסי היא תיקח 50% בכל נכס והתחייבות של חברה ב' ותאחד אותם במאזנה (כמובן שבהקבלה גם תוצאות הפעילות של חברה ב' תאוחדנה במסגרת דוח רווח והפסד של חברה א').
נניח שכל מה שיש בחברה א' זה ההשקעה בחברה ב' שמומנה על ידי הלוואה בגובה 50 מ' ש"ח והון עצמי בגובה 25 מ' ש"ח (כלומר, במאזן חברה א' יוצג נכס השקעה בחברה ב' של 75 מ' ש"ח מול התחייבויות לזמן ארוך של 50 מ' ש"ח והון עצמי של 25 מ' ש"ח). כעת לאחר האיחוד היחסי, המאזן המאוחד של א' יראה כדלקמן:
| --- | --- |
הון חוזר נטו: 50 מש"ח = 100/2
נכסים קבועים: 125 מש"ח = 250/2
סה"כ: 175 מש"ח
| --- | --- |
התחייבויות לזמן ארוך: 150 מש"ח = 200/2 +50
הון עצמי: 25 מש"ח (רק של חברה א')
סה"כ: 175 מש"ח
הערות שוליים

↑  דוד וליאנו, רו"ח רגינה אינגר, רו"ח יגאל בריטמן ושות', ‏איחוד יחסי: חברות בשליטה משותפת ע"י חלק מבעלי המניות, באתר גלובס, 21 בינואר 1997
Work Bitch

"Work Bitch" (בעברית: "תעבדי כלבה", מעוצב: "!Work B**ch") הוא הסינגל הראשון מאלבומה השמיני של זמרת הפופ האמריקנית בריטני ספירס. הסינגל יצא ב-17 בספטמבר 2013, באמצעות חנות המוזיקה של iTunes.
ב-15 בספטמבר 2013, דלף השיר במלואו יום לפני הפצתו בתחנת הרדיו: "iHeartRadio", בשל ההדלפה הוקדמה הפצת השיר ליום ההדלפה.
רקע והוצאה

שמועות לגבי סינגל ראשון מתוך אלבומה השמיני הקרב של ספירס החלו להתפשט כבר בתחילת הקיץ, כאשר רק ב-20 באוגוסט, באתר אינטרנט הרשמי של הזמרת נפתחה ספירה לאחור של 28 ימים עד ל-17 בספטמבר. בתגובה לספירה לאחור בריטני רק צייצה בטוויטר: "מוזיקה חדשה מגיעה יותר מהר ממה שאתם מצפים". ב-9 בספטמבר, אישרה ספירס כי בתום הספירה לאחור הפועלת באתרה, יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום.
ב-15 בספטמבר 2013, כיממה לפני מועד היציאה לאור, דלף השיר במלואו לאתרים שונים באינטרנט לרבות יוטיוב. בעקבות ההדלפה ספירס הגיבה דרך חשבון הטוויטר והפייסבוק שלה כי היא מאוד מאוכזבת, ועל כן השמעת הבכורה של השיר הוקדמה לאותו יום. השיר זכה להשמעת בכורה ב-15 בספטמבר 2013, בשעה 15:00 בצהריים, שעון ארצות הברית, בתחנת הרדיו "iHeartRadio". בחצות אותו היום הופץ השיר להשמעות בכל תחנות הרדיו בארצות הברית ולהורדה דיגיטלית בחנות המוזיקה של אפל iTunes.
וידאו קליפ

הוידאו קליפ לסינגל: "Work Bitch" צולם על ידי בן מור, שאחראי בין היתר לווידאו קליפ של will.i.am בשיתוף ספירס בסינגל: "Scream & Shout". ב-29 באוגוסט, חשפה ספירס שהיא בחזרות לצילומים, אותם כינתה "הדבר הגדול ביותר שבוע הבא". הצילומים נמשכו שלושה ימים במאליבו שבקליפורניה, ב־7 בספטמבר עד ה-10 בספטמבר, במהלכם ספירס ומנהלה האישי פרסמו תמונות מהסט בחשבונותיהם ברשתות החברתיות.
ב-2 באוקטובר, יצא לאור הווידאו קליפ. ונהפך לווידאו השני הנצפה ביותר באתר היוטיוב שלה עם כ־350,000,000 מיליון צפיות והקליפ הראשון שלה אשר עבר את רף מיליון הלייקים.
נכון לנובמבר 2017 הווידאו קליפ לשיר עומד על כ-265,000,000 צפיות באתר ה-vevo הרשמי שלה. הוא נחשב לאחד מהווידאו קליפים היקרים ביותר בכל הזמנים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 37 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 22 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 6 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 13 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 12 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 36 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 17 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 45 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 7 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 3 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 3 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 28 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 8 |  |
|  צרפת | SNEP | 6 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 3 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 5 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 30 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 25 |  |
SHARE - סקר הבריאות, הזדקנות ופרישה באירופה

SHARE - סקר הבריאות, הזדקנות ופרישה באירופה הוא סקר אורכי רב-תחומי העוסק בהיבטים כלכליים, בריאותיים וחברתיים של תהליך ההזדקנות באירופה ובישראל, ומבוצע בכ-28 מדינות. הסקר אוסף נתוני מיקרו אורכיים בין-מדינתיים על בריאות, מעמד סוציו-אקונומי ומצב חברתי ורגשי בקרב מבוגרים בני 50 ומעלה במדינות אירופה. כדי להתמודד עם המשימות שמציבה "מהפכת הגיל" (הזדקנות האוכלוסייה בעולם המודרני) ייסדו מדינות אחדות בעולם מאגרי נתונים אורכיים לחקר הזדקנות האוכלוסייה.
כוחו המדעי של הסקר גלום בנתוני האורך, המאפשרים לתפוש את האופי הדינמי של השינויים במהלך ההזדקנות, והוא נחשב לאחד מעמודי התווך של המחקר באירופה. בשנת 2008 נבחר פרויקט SHARE לקחת חלק בפורום האירופי האסטרטגי למחקר תשתיות (ESFRI) ובשנת 2014 אושרה הצטרפותו למאגר SHARE-ERIC.
ישראל הצטרפה לפרויקט SHARE בשנת 2004, והיא הפכה למדינה הראשונה במזרח התיכון שיזמה מחקר שיטתי על הזדקנות האוכלוסייה. כלל נתוני SHARE, כולל בישראל, זמינים לכלל קהיליית המחקר, וניתן להשיגם באמצעות אתר SHARE או בארכיון הלאומי של נתונים ממוחשבים על הזדקנות. החל משנת 2012 הפכה מדינת ישראל לשותפה לארגון SHARE ERIC בהתאם להחלטת ממשלה מס' 5146 מיום 14 באוקטובר 2012.