stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיגפריד הנריצי
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

הנריצי נולד ב-10 במאי 1889 בזוֹסְט שבגרמניה. בשנת 1907 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הארטילריה ה-11 (נסיכות הבוחר מהסן ה-1), עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. בקיץ 1918 הועבר הנריצי למטה הכללי, וב-18 באוגוסט 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף הנריצי לרייכסווהר, ובשנת 1920 פרש מהצבא והתגייס למשטרת הביטחון. ב-1 בנובמבר 1933 הועלה הנריצי לדרגת אוברסט לוטננט, וב-15 באוקטובר 1935 הועלה לדרגת אוברסט והצטרף לורמאכט. ב-6 באוקטובר 1936 מונה להנריצי למפקד רגימנט הארטילריה ה-29, ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד אגד הארטילריה ה-16, וב-1 ביוני 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

בפרוץ המלחמה מונה הנריצי למפקד אגד הארטילריה ה-30, ולחם עמו במהלך הפלישה לפולין כחלק מהקורפוס הממונע ה-16 במסגרת הארמייה העשירית. ב-16 במרץ 1941 מונה הנריצי למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-16, וב-1 ביוני 1941 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. במהלך מבצע ברברוסה לחם הנריצי עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-48 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, וב-13 באוקטובר 1941 קיבל על פעולותיו בקרב אומן את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-13 בנובמבר 1942 מונה הנריצי למפקד קורפוס הפאנצר ה-40, שהיה חלק מארמיית הפאנצר הראשונה במסגרת קבוצת ארמיות דרום, וב-1 בינואר 1943 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-1 באוקטובר 1943 הועבר הנריצי לעתודת המילואים, וב-9 בדצמבר 1943 קיבל על פעולותיו תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 בספטמבר 1944 חזר הנריצי לפקד על קורפוס הפאנצר ה-40, ופיקד עליו במהלך הקרבות בשלזיה עד סוף המלחמה כחלק מארמיית הפאנצר הרביעית ומהארמייה ה-17, וב-9 במאי 1945 נכנע בראש כוחותיו לכוחות הסובייטיים.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

באוקטובר 1955 שוחרר הנריצי מהשבי. לאחר שחרורו התגורר הנריצי בעיר באד נאויים, עד למותו ב-8 בנובמבר 1964, והוא בן 76 שנים.
טאיק

טאיק בתקופת ממיקוניאן
טאיק בשנים 962-1064
טאיק (בארמנית: Տայք, בגאורגית: ტაო) הוא מחוז היסטורי של ארמניה. המונח "טאיק" משמש לעיתים קרובות כמילה נרדפת לכלל האדמות הצפוניות ההיסטוריות של ארמניה, הממוקמות כיום בצפון-מזרח טורקיה. במובנו הצר מתייחס המונח רק לאחד המחוזות. בגאורגית נקרא המחוז בשם "טאו" ("ტაო") והאזור כולו: טאו-קלארג'תי.
שטח המחוז ההיסטורי מקביל לשטחם של: מחוז יסופלי (Yusufeli) שבנפת ארטווין, מחוזות אוטלו (Oltu), אולור (Olur), טורטום (Tortum) וצ'מליקאיה (בארמנית: הונוט) בצפון מחוז איספיר (İspir) שבנפת ארזורום. בדרום-מערבה נתגלה המחוז העתיק ספר הארמני. במלחמת העולם הראשונה, נאבקו ארמניה וגאורגיה על האזור, במיוחד המאבק על אוטלו. כתוצאה מכל התבסס מחדש השלטון הטורקי.
הערות שוליים

↑  ממיקוניאן (Մամիկոնեան) הוא בית אצולה ארמני
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ge1152642
חנוך גבתון

| --- | --- |

חנוך גבתון ודוד בן-גוריון
 לידה:  1917 מלאווה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  14 בפברואר 1976 (בגיל 59 בערך) 
 שם לידה:  חנוך אופסיאנקו 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל ישראל
 
חנוך גבתון (1917 – 14 בפברואר 1976) היה עיתונאי ואיש רדיו, מראשוני "קול ישראל" והמנכ"ל הראשון של רשות השידור. כמו כן היה חבר המשלחת הישראלית לאו"ם וכיהן כמנכ"ל משרד התיירות וכקונסול כללי של ישראל בלוס אנג'לס.
ביוגרפיה

נולד בשם חנוך אופסיאנקו, בעיירה מלאווה, פולין. בנעוריו הצטרף לתנועת הנוער הציוני. בשנת 1935, בהיותו בן 18, עלה לארץ ישראל. למד משפטים באוניברסיטה העברית. שירת כגפיר והצטרף להגנה.
ב-1945 התקבל כקריין ל"קול ירושלים", תחנת השידור של שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל, ולאחר זמן מונה לעורך חדשות במדור העברי של התחנה. לקראת סיום המנדט הבריטי ערך, לצד עבודתו ב"קול ירושלים", את החדשות ב"קול המגן" והיה דובר "ההגנה" לעיתונות זרה. בעת ההפוגה השנייה במלחמת העצמאות, הועבר לתל אביב כדי להקים את מחלקת החדשות של "קול ישראל". ב-1951 הקים את מחלקת החדשות והרפורטז'ה ובאותה שנה סיקר את מסעו הראשון של דוד בן-גוריון לארצות הברית. כמנהל מחלקת החדשות, הוביל את לידתו של "יומן החדשות"- מגזין הרדיו שהביא לראשונה, כתבות מוקלטות מהשטח. ב-1956 התמנה גבתון לסגן מנהל קול ישראל, ב-1959 התמנה למשנה למנהל ובקיץ 1960 – למנהל הכללי של שירות השידור.
תוך זמן קצר ריענן את המשדרים והרחיב את שידורי האקטואליה והתעודה. בהקשר זה ראוי לציון השידור החי של משפט אייכמן, שריתק את הציבור אל מקלטי הרדיו. בין יתר החידושים שהונהגו ברדיו בתקופת כהונתו כמנכ"ל קול ישראל היה הקמת "הגל הקל", שהיוה שינוי מרענן במתכונת המסורתית של שידורי הרדיו בישראל. "הגל הקל" שידר בעיקר מוזיקה פופולרית ומצעדי פזמונים, וכן שודרו בו לראשונה פרסומות. אולם, מטרתו העיקרית של חנוך גבתון הייתה להפוך את שירות השידור הממשלתי לגוף ממלכתי ובלתי תלוי, על פי הדגם של ה – BBC הבריטי. עד אותה עת היה "קול ישראל" כפוף למשרד ראש הממשלה והיה נתון לעיתים קרובות ללחצים מכיוון זה, להימנע משידורים שיש בהם ביקורת חריפה מדי על הממשלה. הוא פעל לחקיקת חוק שידור ממלכתי ואכן בשנת 1965 נחקק חוק רשות השידור, וגבתון היה למנהלה הכללי הראשון של הרשות. במקביל לפעילותו זו הניח את היסודות לשידורי הטלוויזיה בישראל. בין היתר טווה קשרים הדוקים עם מומחים בולטים בתעשיית הטלוויזיה בארצות הברית, אשר הסכימו לייעץ לרשות השידור הצעירה.
במלחמת ששת הימים "קול ישראל" הוכיח עצמו כאמצעי תקשורת רב עוצמה ובעל חשיבות ממלכתית. כתבי הרדיו הצטרפו לכוחות הלוחמים ושידרו מכל החזיתות. אחד החידושים התקשורתיים הראויים לציון בתקופה זו היה תוכניות הפרשנות הצבאית של האלוף במילואים חיים הרצוג, אותו גייס חנוך גבתון בתקופת ההמתנה המתוחה, שלפני המלחמה. תוכניות אלה זכו לפופולריות רבה ותרמו תרומה של ממש למורל הציבור.
זמן קצר לאחר סיום המלחמה ועם התקרבותו של עידן הטלוויזיה, החל שר ההסברה ישראל גלילי, שהיה ממונה מטעם הממשלה על רשות השידור, לפעול להחלפתו של גבתון ולמינוי אדם המקורב למפלגות השלטון. לאחר מסע לחצים כבד נאלץ חנוך גבתון להתפטר מתפקידו, באוקטובר 1967.
עם סיום תפקידו ברשות השידור התמנה גבתון לציר לענייני הסברה במשלחת ישראל לאו"ם. בשנת 1970 התמנה לתפקיד המנהל הכללי של משרד התיירות. בתקופה זו התעורר עניין עצום בעולם במדינת ישראל, בעקבות ניצחונה במלחמת ששת הימים. גבתון פעל כדי לתעל עניין זה להגדלת התיירות וביסוסה כענף כלכלי מרכזי. ביזמתו הוכנה, בפעם הראשונה, תוכנית אב לפיתוח התשתית התיירותית בארץ (שעליה הופקד האדריכל טומי לייטרסדורף) וחלה תנופה גדולה בהקמת בתי מלון חדשים ברמה בינלאומית.
בשנת 1975 סיים גבתון את תפקיד מנכ"ל משרד התיירות ומונה לקונסול כללי בלוס אנג'לס בדרגת שגריר. כעבור זמן קצר חלה ונפטר, בגיל 59, נקבר בהר המנוחות בירושלים. על שמו נקראה ככר בשכונת בית הכרם בירושלים, בה התגורר, ורחוב בשכונת רמת בקע, בבאר שבע (ביזמת ראש העיר יצחק רגר, ששימש ככתב קול ישראל בצרפת ומזכיר רשות השידור, בתקופתו של חנוך גבתון).
משפחה

בשנת 1951 נישא למינה לבית דוידוביץ' (1917- 1996). בנו, איתמר גבתון, היה מיזמי הטלוויזיה בכבלים בארץ ועמד בראש צוות ההקמה של חברת מת"ב (שמוזגה מאוחר יותר בחברת "הוט"). כיום הוא מכהן כמנכ"ל קבוצת "מכשירי תנועה".
לקריאה נוספת

איזי מן: קול ישראל מירושלים. הוצאת פרינטיב, 2008
צבי גיל: בית היהלומים, סיפור הטלוויזיה הישראלית, ספרית הפועלים, 1986
טאיצ'י

| --- | --- |

 לידה:  1 ביולי 1970 (בת 54) זאגרב, הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה 
 שם לידה:  Tatjana Matejaš 
 שם במה:  Tajči 
 מוקד פעילות:  קרואטיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  קרואטית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  Jugoton 
 idobelieve.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טאיצ'י (בקרואטית: Tajči; נולדה ב-1 ביולי 1970) היא זמרת קרואטית.
ביוגרפיה

טאיצ'י נולדה בשם טטיאנה מטייאש (בקרואטית: Tatjana Matejaš) בזגרב, מגיל צעיר החלה לעסוק במוזיקה.
ב-1990 זכתה בתחרות הלאומית לייצוג יוגוסלביה באירוויזיון, בתחרות שיוגוסלביה אירחה באותה שנה הופיעה עם השיר "Hajde da ludujemo", היא הייתה במקום שביעי.
הקריירה שלה במדינה נקטעה עקב התפרקות יוגוסלביה, ב-1992 עזבה את קרואטיה והלכה ללמוד באקדמיה האמריקאית למוזיקה ודרמה (אנ') בניו יורק, במהלך שהותה בניו יורק היא הופיעה במספר הפקות בברודוויי ושיחקה גם בתיאטרון בפנסילבניה.
ב-1994 חזרה לקרואטיה והופיעה במחזה "Miracle of Christmas" מאת סם ובלה ספיבק שהועלה בתיאטרון ברייקה.
ב-1997 עברה ללוס אנג'לס, בארצות הברית היא לקחה חלק בהפקה של המחזמר "בריגדון" של פרדריק לאו ובהפקה של פנטום האופרה.
ב-2004 עברה עם משפחתה לאוהיו.
ב-2015 הפיקה והנחתה את תוכנית האירוח "Waking Up in America", באותה שנה עברה עם משפחתה לטנסי.
היא נישאה ב-1999 למתיו קמרון ונולדו לה שלושה בנים, אחותה היא השחקנית סניה מטאיס.
ויקיפדיה הגרמנית

| --- | --- |


 סוג:  אנציקלופדיית אינטרנט חופשית
 הקמה:  16 במרץ 2001 
 בעלות:  קרן ויקימדיה 
 שפה:  גרמנית 
 הרשמה:  לא חובה
 ערכים:  2,946,952
 https://de.wikipedia.org/ 
 הסטטיסטיקה של ויקיפדיה הגרמנית
  סטטיסטיקת צפיות של ויקיפדיה הגרמנית ב-30 הימים האחרונים   קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני –  ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
 
ויקיפדיה הגרמנית (בגרמנית: Deutschsprachige Wikipedia) היא הגרסה בשפה הגרמנית של אנציקלופדיית האינטרנט החופשית ויקיפדיה, המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. גרסה זו של ויקיפדיה החלה לפעול במרץ 2001 והייתה לוויקיפדיה השנייה שנוסדה, אחרי ויקיפדיה האנגלית. ויקיפדיה הגרמנית היא הוויקיפדיה הרביעית בגודלה. כמו כן, היא הוויקיפדיה השנייה הנצפית ביותר, עם כ-1.4 מיליארד דפים נצפים בחודש.
נכון ל-2 באוקטובר 2024 ישנם בוויקיפדיה הגרמנית 2,946,952 ערכים.
בעריכת ויקיפדיה הגרמנית מקובלות המלצות הכתיב של מילון דודן שנחשב למילון המוכר והסמכותי ביותר בגרמניה. צורות כתיב ומילים הנפוצות באוסטריה ובשווייץ השונות מאלו המקובלות בגרמניה מקובלות רק בערכים העוסקים בעניינים מקומיים למדינות אלו. דוגמה להבדל בולט אחד בין צורות הכתיב היא האות ß שאינה בשימוש בשווייץ ובאוסטריה ובמקומה משתמשים ב-ss. למספר ניבים של גרמנית יש גרסאות ויקיפדיה משל עצמן, כגון: אלמאנית, סקסונית תחתית, לוקסמבורגית, גרמנית פנסילבנית ובווארית.
מאפיינים ייחודיים

לוויקיפדיה הגרמנית מספר מאפיינים ייחודיים השונים מאלו של שאר הוויקיפדיות:
ישנם כללים נוקשים וסלקטיביים באשר לחשיבותם האנציקלופדית של תכנים מתחומים שונים ומה ראוי להופיע בוויקיפדיה.
חל איסור להציג תמונות תחת שימוש הוגן.
דגש רב על סימוכין מן האקדמיה וגישה שלילית כלפי סימוכין מן העיתונות, זאת כדי להגביר את אמינות התכנים.
מחיקת תכנים גם על נושאים בעלי חשיבות אנציקלופדית ברורה אם אינם עומדים בתנאי איכות והיקף מספקים.
אין תג "קצרמר" בערכים קצרים המציין כי הערך דורש הרחבה.
בניגוד למקובל בוויקיפדיות אחדות, אין העלאות המוניות של ערכים שבלוניים על ידי בוטים.
מופעלת הרחבה מיוחדת המאפשרת לעורכים מוסמכים לסמן גרסאות של ערכים כאמינות (כמו בגרסה העברית של ויקיפדיה).
ישנו עיתון מקוון פנים קהילתי הנקרא "Kurier" שמתעדכן תדיר.
ביקורת

בדצמבר 2007 פרסם המגזין הגרמני "שטרן" תוצאות של מחקר שהשווה בין ויקיפדיה הגרמנית לגרסה המקוונת של אנציקלופדיית ברוקהאוס. הבדיקה נערכה במכון המחקר WIND בקלן, שחוקריה בדקו 50 ערכים מכל אנציקלופדיה (בתחומים כגון פוליטיקה, עסקים, ספורט, מדע, תרבות, בידור, גאוגרפיה, רפואה, היסטוריה ודת) לפי ארבעה קריטריונים (דיוק, שלמות, עדכניות ובהירות), ומצאו כי הערכים בוויקיפדיה הם מדויקים יותר עם ציון ממוצע של 1.6 בסולם של 1 עד 6, לעומת 2.3 לאנציקלופדיית ברוקהאוס (מספר נמוך = ציון טוב יותר). הסיקור של ויקיפדיה נמצא על ידי החוקרים שלם ומעודכן יותר, אולם אנציקלופדיית ברוקהאוס כתובה בשפה יותר ברורה, ואילו ערכי ויקיפדיה אחדים ספגו ביקורת מהחוקרים על היותם מסובכים מדי עבור קוראים שאינם מומחים, וערכים רבים אחרים על היותם ארוכים מדי.
מיזמים ואירועים

מפגשים וכנסים של כותבים בוויקיפדיה הגרמנית נערכים באופן תדיר. כמו כן, ארגנו כותבי ויקימדיה הגרמנית את כנס ויקימניה הראשון ב-2005 בפרנקפורט, בו השתתפו כ-400 אנשים מ-50 מדינות שונות.
ב-2006 התקיים כנס "אקדמיית ויקיפדיה" הראשון באוניברסיטת גטינגן שבגרמניה. מאז אורגן כנס דומה במקומות רבים ברחבי העולם, בהם ישראל. הכנס מתמקד בוויקיפדיה מנקודת מבט אקדמית.
ב-23 בנובמבר 2006 הגיע מספר הערכים בוויקיפדיה הגרמנית ל-500,000. ביום זה החליטו כותבי ויקיפדיה הגרמנית להכריז על "יום ראשון ללא ערכים", יום בו העורכים מחליטים שלא לכתוב כלל ערכים חדשים, ובמקום זאת להתרכז בשיפור הערכים הקיימים.
ויקיפדיה הגרמנית מקיימת תחרות כתיבת ערכים נושאת פרסים פעמיים בשנה. חבר שופטים שנבחר מתוך קהילת הכותבים קובע את הערכים המנצחים. תחרויות אלו הניבו לוויקיפדיה הגרמנית מספר רב של ערכים מומלצים, סטטוס המעיד על הערכים האיכותיים ביותר בוויקיפדיה.
ביוני 2007 הוכרז מיזם של שלוש שנים לכתיבה ושיפור ערכים בנושא משאבי טבע מתחדשים במימון של משרד החקלאות הגרמני וויקימדיה גרמניה. תקציב המיזם נעמד על €420,000.
ב-27 בדצמבר 2009 חצתה ויקיפדיה הגרמנית את רף מיליון הערכים.
לאורך השנים יצאו מספר גרסאות לא מקוונות של ויקיפדיה הגרמנית או חלקים ממנה, הן כתקליטורים והן ככרכים מודפסים.
הערות שוליים

↑  German Language Wikipedia Celebrates 1 Million Articles
↑  Wikipedia: Wissen für alle. Stern 50/2007, 6 December 2007, pp. 30-44
↑  Wikipedia schlägt Brockhaus Stern online, 5 December 2007 (summary of the test, German)
↑  K.C. Jones: German Wikipedia Outranks Traditional Encyclopedia's Online Version. InformationWeek, 7 December 2007
| ויקיפדיות לפי כמות ערכים (63,746,214) |
| --- | --- | --- |
| 6,000,000+ | אנגלית (en) • סבואנו (ceb) |  |
| 2,000,000+ | שוודית (sv) • גרמנית (de) • צרפתית (fr) • הולנדית (nl) |  |
| 1,000,000+ | רוסית (ru) • ספרדית (es) • איטלקית (it) • פולנית (pl) • ערבית מצרית (arz) • יפנית (ja) • וייטנאמית (vi) • ואריי-ואריי (war) • סינית (zh) • ערבית (ar) • אוקראינית (uk) • פורטוגזית (pt) |  |
| 500,000+ | פרסית (fa) • קטלאנית (ca) • סרבית (sr) • אינדונזית (id) • נורווגית ספרותית (no) • קוריאנית (ko) • פינית (fi) • הונגרית (hu) • צ'כית (cs) |  |
| 400,000+ | טורקית (tr) • סרבו-קרואטית (sh) • צ'צ'נית (ce) • רומנית (ro) • טטרית (tt) |  |
| 300,000+ | בסקית (eu) • מלאית (ms) • אספרנטו (eo) • עברית (he) |  |
| 200,000+ | ארמנית (hy) • בולגרית (bg) • דנית (da) • אזרית דרומית (azb) • סלובקית (sk) • קזחית (kk) • מיננגקבאו (min) • אסטונית (et) • קרואטית (hr) • בלארוסית (be) • יוונית (el) • אנגלית פשוטה (simple) • ליטאית (lt) |  |
| 100,000+ | אזרית (az) • גליסית (gl) • סלובנית (sl) • אורדו (ur) • נורווגית חדשה (nn) • גאורגית (ka) • הינדי (hi) • טמילית (ta) • תאית (th) • אוזבקית (uz) • לטינית (la) • ולשית (cy) • אסטורית (ast) • וולאפיק (vo) • קנטונזית (zh-yue) • מקדונית (mk) • בנגלית (bn) • לטבית (lv) • טג'יקית (tg) • בורמזית (my) • אפריקאנס (af) |  |
| 50,000+ | מלגשית (mg) • בוסנית (bs) • אוקסיטנית (oc) • אלבנית (sq) • גרמנית תחתית (nds) • קירגיזית (ky) • מראטהית (mr) • בלארוסית קלאסית (be-tarask) • מלאיאלאם (ml) • נפאל בהאסה (new) • טלוגו (te) • ברטונית (br) • ונטית (vec) • סווהילי (sw) • פיימונטית (pms) • ג'אווית (jv) • פנג'אבי מערבית (pnb) • האיטית (ht) • סונדנזית (su) • לוקסמבורגית (lb) • בשקירית (ba) • אירית (ga) • שלזית (szl) • איסלנדית (is) • כורדית (ku) • לומברדית (lmo) |  |
| 20,000+ | צ'ובשית (cv) • פריזית מערבית (fy) • טאגאלוג (tl) • סקוטית (sco) • אראגונית (an) • פנג'אבי (pa) • יורובה (yo) • נפאלית (ne) • בווארית (bar) • אידו (io) • גוג'ראטית (gu) • אלמאנית (als) • קאנדה (kn) • סיציליאנית (scn) • בישנופרייה מניפורי (bpy) • אינטרלינגואה (ia) • קצ'ואה (qu) • מונגולית (mn) • סינהלית (si) |  |
| 10,000+ | זאמוטית (sgs) • נאוואחו (nv) • מגרלית (xmf) • אורייה (or) • גאלית סקוטית (gd) • יידיש (yi) • אמהרית (am) • נפוליטנית (nap) • סינדית (sd) • אוסטית (os) • פארואזית (fo) • לימבורגית (li) • פשטו (ps) • סנסקריט (sa) • ולונית (wa) |  |
רשימת הוויקיפדיות המלאה במטא-ויקי
גילוי נאות: ערך זה מזכיר את קרן ויקימדיה או את אחד המיזמים שלה. ויקיפדיה היא מיזם של קרן ויקימדיה.
חסידות אוז'רוב

|  שורשים, סיווג והנהגה |
| --- | --- |
 דת:  יהדות
 קבוצה:  תנועת החסידות
 תאריך ייסוד:  1827 
 מייסד:  רבי אריה לייב מאוז'רוב
 
רבי תנחום בקר מאוז'רוב
חסידות אוז'רוב היא חצר חסידית פולנית שרוב חסידיה נספו בשואה. מרכזה כיום בבני ברק.
שושלת אדמו"רי החסידות

רבי אריה לייב מאוז'רוב. רבי אריה היה תלמיד החוזה מלובלין, וחברו של יעקב יצחק מפשיסחה שנודע בכינויו "היהודי הקדוש". היה חתנו של רבי ראובן מדזרנובצה. בשנת תקע"ב היה לרב באוז'רוב (עיירה בפולין), ובשנת תקע"ה היה לאדמו"ר. לאחר כמה שנים עבר לאופלא ושם נפטר. חתנו היה רבי יעקב ירחמיאל מראדום.
רבי יחיאל חיים מאופלא (תק"פ-ח' בתמוז תרמ"ח), חתן רבי אברהם שלמה מולדובה. התמנה לאדמו"ר בשנת תקצ"א באופלא אחרי מות אביו, ובערוב ימיו עבר לקראקא.
אחריו התמנה בנו רבי אריה לייבוש (-ז' בניסן תרע"ד). הוא כיהן ברבנות מגיל 20 בעיירות טרלה, יוזף, חמלניק, אופלה, ואוז'רוב. חיבר את הספר "ברכת טוב". חתנו היה רבי ירחמיאל צבי מביאלה-שדליץ.
אחריו כיהן בנו רבי אברהם שלמה (כ"ה בתשרי תרכ"ה-י"א בחשוון תרע"ח). היה חתנו של רבי חיים שמואל מחנטשין. במלחמת העולם הראשונה נמלט לאפטא ושם נפטר. בנו רבי אליעזר יהושע, כיהן כראש ישיבה בקילץ וכרב ברקוב ובחמלניק. נרצח בשואה.
האדמו"ר הידוע ביותר בשושלת היה בנו הראשון של רבי שלמה, רבי משה יחיאל הלוי אפשטיין, מחבר הספרים "אש דת" ו"באר משה". רבי משה יחיאל נפטר בא' בשבט ה'תשל"א. הוא היה נשיא מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל וחתן פרס ישראל לספרות תורנית בשנת תשכ"ח, כמו כן חיבר עשרות ספרים שרובם לא הגיעו לדפוס.
האדמו"ר הנוכחי הוא רבי תנחום בקר, בן בתו של רבי משה יחיאל. הוא ומוסדותיו שוכנים בבני ברק. לחסידות ישיבה כלל חסידית בשם "מרבה תורה", בראשות בנו של האדמו"ר, הרב אריה בקר.
לחסידות מכון והוצאה לאור לספרים וכתבי יד בשם אש דת בראשותו של הרב יחיאל בקר. המכון הוציא לאור, בין היתר, את הספרים "באר משה", "אש דת" ו"ברכת טוב" של אדמור"י החסידות.
טארן (מחוז)

טארן או טאר  (בצרפתית: Tarn) הוא מחוז (département) בחבל (région) מידי-פירנה שבדרום צרפת, אשר נקרא על שם הנהר טארן העובר בו. המחוז הוקם בשנת 1790 על ידי איחודן של הדיוקסיות אלבי, קאסטר ולבור אשר השתייכו לפרובינציית לנגדוק. בירת המחוז היא העיר אלבי.
מספרו של מחוז טארן בין מחוזות צרפת הוא 81 ובשטחו שוכנים 324 יישובים.
גאוגרפיה

מחוז טארן מתאפיין בשטח הררי או גבעי ובו שלושה רכסי הרים מרכזיים אשר נמשכים בכיוון דרום-מערב: רכס לקון (Lacaune), רכס סידובר (Sidobre) ורכס ההר השחור אשר משתייך לסוון (Cévennes). מדרונות ההרים מסולעים ומשמשים למרעה. הפסגה הגבוהה ביותר במחוז היא פיק דה מונטלה (Pic de Montalet) המתנשאת לגובה 1,265 מ'. אזור הגבעות מתחת לרכסי ההרים בנוי מאבן גיר ואבן חול ומשמש לגידול כרמים ומטעי פירות.
מחוז טארן גובל בצפון ובמזרח במחוז אוורון, בדרום-מזרח במחוז ארו, בדרום במחוז אוד, בדרום-מערב ומערב בגארון עילית, ובצפון-מערב בטארן וגארון.
טארן וגארון

טארן וגארון (בצרפתית: Tarn-et-Garonne, באוקסיטנית: Tarn e Garona) הוא מחוז בצרפת בחבל מידי-פירנה, הנמצא בדרום מערב צרפת המטרופולינית. המחוז הוקם ב-4 בנובמבר 1808 מתוקף צו של נפוליאון כשמעל לחצי מהטריטוריה נלקחה ממחוז לוט, ומעל לשליש מגארון עילית. בירת טארן וגארון היא מונטובן.
ז'יגמונד אדם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 ביוני 1906 אגייק, הונגריה 
 התאבד:  25 במאי 1962 (בגיל 55) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 השכלה:  אוניברסיטת דברצן (1947) 
 מספר צאצאים:  1 
 
ז'יגמונד אדם (בהונגרית: Ádám Zsigmond; אגייק, 19 ביוני 1906 – בודפשט, 25 במאי 1962) היה מורה ומחנך בולט ובעל השפעה יהודי-הונגרי, מארגן ומנהיג עיר הילדים ההונגרית הראשונה. הוא היה אחד האישים המשמעותיים ביותר של התנועה ההונגרית להגנה על ילדים במאה ה-20.
קורות חיים > לפני המלחמה

ז'יגמונד אדם נולד במשפחה יהודית כבנם של מיהאי אדם, סוחר מוצרי קדרות ושל בטי שוורץ. הוא איבד את אביו כשהיה בן חמש, סיים את בית הספר היסודי בכפר הולדתו ולאחר מכן הלך לבית הספר חטיבת ביניים בטיספירד. ב-1926 קיבל תעודת הוראה בבתי הספר היסודיים בבודפשט. שלוש שנים לאחר מכן קיבל תעודת הסמכה במקצועות היסטוריה והונגרית לתיכון, במכללה להכשרת מורים. בשנת 1931, קיבל תואר בקולג' אפוני בפדגוגיה (הוראה) ובפילוסופיה ומנובמבר קיבל מישרה כמורה מחליף במכון המלכותי הממלכתי ההונגרי להוראה בצ'ורגו.
מהשנה שלאחר מכן לימד את השפה ההונגרית, היסטוריה, פיזיולוגיה וחינוך במכון להכשרת מורים של הקהילה היהודית האורתודוקסית של העיר מישקולץ. בתקופה זו פרסם לראשונה בכתב העת "הגנת ילדים" (Gyermekvédelem). משנת 1937 הועסק במכון הלאומי היהודי להכשרת מורים, תחילה כמורה מחליף ולאחר מכן ב-1938 קיבל מינוי למשרת מורה רגיל. הוא היה חבר ב:
התאגדות הלאומית של המכון להכשרת מורים
הוועד המרכזי של המכון הלאומי היהודי להכשרת מורים
האגודה הספרותית היהודית-ההונגרית
ב-1939 נשא לאישה את ארז'בט פודור, שעבדה כמורה בבית ספר יסודי. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא היה כמעט שנתיים (תשעה עשר חודשים) במחנות שרות העבודה בחזית המזרחית באוקראינה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי), שם ניספה אחיו. אחותה גורשה לאושוויץ, שם נרצחה.
קורות חיים > בתי ילדים

לאחר המלחמה ראה כיעדו וכיעודו את איסוף הילדים הנטושים במדינה, עבורם ארגן בתי ספר פנימיות.
בין 1946 לבין 1949 ארגן וניהל כפר ילדים בהיידוהדהאז.
בשנת 1947 סיים דוקטורט במדעי הרוח באוניברסיטת דברצן.
בין השנים 1949–1950 עבד כמנהל המכון להכשרת מורים ברחוב אנדרה אדי בבודפשט.
בשנים 1950–1951, כעובד משרד החינוך הציבורי ההונגרי, היה מפקח מומחה ארצי בנושאים פדגוגיים ודובר לענייני בתי ילדים,
בשנים 1952–1954 עבד משרד התכנון הלאומי, בתפקיד המפקח הארצי על החינוך הציבורי.
בשנים 1954–1956 היה מנהל בית ספר להכשרת בורסקאים לתעיית העור
בשנים 1957–1958 עמד בראש המועצה הלאומית להגנת הילד.
בשנת 1958 הוזמן לארגן ולנהל את עיר הילדים בשופוניה. טירת הרוזן זיצ'י בנאג'לאנג הוסבה למטרת זו של הקמת עיר הילדים והוקמו בה בית ספר ובית מגורי ילדים. המוסד פעל בשנים 1959 עד 1984. במתקן שנקרא במקור כפר ילדים, עיבדו המורים והילדים ביחד את כללי הדו-קיום, החדרים נקראו על שמם של אנשים מפורסמים (למשל פטפי, קושוט וכו'), ו"ראש העיר" של המוסד נבחר באופן דמוקרטי. בכמה מכתביו הוא הדגיש את חירותם של הילדים וגינה כל צורות של אלימות פיזית ונפשית כלפיהם. בהתבסס על ניסיונו, הוא פיתח את הניהול הפדגוגי המאוחד של הגנת ילדים. על סמך תוכניותיו התממשו עיירות הילדים גם תחילה ב"פוט" (1957) ולאחר מכן ב"שופוניה" (1958). הוא גם פיתח נוהל חדש לשיפור כישורי החשבון של תלמידי בתי הספר היסודי. מאז 1984 הטירה ניצבת ריקה.
קורות חיים > כתביו

פורסמו בכתבי העת:
"פדגוגיה הונגרית" (Magyar Pedagógia)
"חינוך אנושי" (Embernevelés)
"עיתון המחנכים" (Pedagógusok Lapja)
הוא שם קץ לחייו בשנת 1962.
עבודותיו העיקריות

הילד הבעייתי (בודפשט, 1942)
איזה בית ספר מצפה מאיתנו עם הארץ? קוּנטרֵס. (בודפשט, 1945)
עיר הילדים ההונגרית הראשונה (חינוך אנושי, 1947)
היחסים בין התיאוריה והפרקטיקה של החינוך בעיר הילדים (פדגוגיה הונגרית, 1947)
ילדים משוטטים. קוּנטרֵס. (היידוהדהאז, 1948
הנצחה

זכרו מונצח בבית האומנה Bátonyterenye (שנקרא בית האומנה ז'יגמונד אדם, מאז 17 באוקטובר 1987) ובעיר הילדים שופוניה (שנקרא עיר הילדים ז'יגמונד אדם, מאז 20 במאי 1989).
ראו גם

כרך זיכרון על ז'יגמונד אדם, מורה להגנת ילדים. דברצן, 1990.
אדם ז'יגמונד ב"לקסיקון הקטן".
לקריאה נוספת

Kozák Péter: Ádám Zsigmond. nevpont.hu. (Hozzáférés: 2021. december 27.)
Gordosné Szabó Anna: Ádám Zsigmond. In: Pedagógiai Lexikon. 1. köt. Főszerk. Báthory Zoltán, Falus Iván. Budapest, Keraban Könyvkiadó. 1997. 24. p.
Magyar életrajzi lexikon I–IV. Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1967–1994.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése az egyeki polgári születési akv. 164/1906. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi állami halotti akv. 91/1962. folyószáma alatt".
↑  Iskolai értesítők, Csurgó - Tanítóképezde, 1931
↑  Iskolai értesítők, Miskolc - Izraelita Hitközség Tanítóképző-intézete, Miskolc, 1932
↑  Hivatalos Közlöny, 1938. július 15. (46. évfolyam, 14. szám)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7932 3291  VIAF: 121521466   WorldCat (עם VIAF): 121521466 
טירת זיצ'י (שופוניה)
חנוך דגן

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  בית הספר למשפט של ייל (1993)  בית הספר למשפט של ייל (1991)  אוניברסיטת תל אביב (1988)  אוניברסיטת ייל 
 תחומי מחקר:  דיני קניין 
 פרסים והוקרה:  פרס צלטנר (2005) 
 
חנוך דגן הוא פרופסור מן המניין בפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, ומשנת 2023, פרופסור בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ברקלי, ומנהל המרכז לתיאוריה של המשפט הפרטי.