stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלי לרטר
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Giving It Up | אמבר |  |
| 1999 | את מטריפה אותי | דולסי |  |
| 1999 | כוכב חדש נולד | דארסי סירס |  |
| 1999 | הבית על הגבעה הרדופה | שרה וולף |  |
| 2000 | יעד סופי | קליר ריברס |  |
| 2001 | לא רק בלונדינית | ברוק טיילור ווינדאם |  |
| 2001 | הרעים שוב טובים | זרלדה מימס |  |
| 2001 | ג'יי ובוב השקט מכים שנית | כריסי |  |
| 2003 | יעד סופי 2 | קליר ריברס |  |
| 2004 | Three Way | איזובל דלאנו |  |
| 2005 | הכי דומה לאהבה | ג'ינה |  |
| 2005 | Confess | אוליביה |  |
| 2007 | אדם זקוף | פארדארט |  |
| 2007 | מריגולד | מריגולד לקסטון |  |
| 2007 | האויב שבפנים: השמדה | קלייר רדפילד (אנ') |  |
| 2007 | Crazy | אוולי גארלנד |  |
| 2009 | אובססיבית | ליסה שרידן |  |
| 2010 | האויב שבפנים: החיים שאחרי | קלייר רדפילד (אנ') |  |
| 2014 | Lovesick | מולי קינגסטון |  |
| 2014 | כמו שאת | קלי |  |
| 2015 | The Diabolical | מדיסון |  |
| 2016 | האויב שבפנים: פרק הסיום | קלייר רדפילד (אנ') |  |
| 2022 | The Last Victim | סוזן |  |
| 2022 | The Hater | ויקטוריה |  |
| 2023 | The Man in the White Van | הלן |  |
| 2024 | Spin the Bottle | מאורה רנדל |  |
| TBA | She's Still Here | שרלוט |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1997 | סוף סוף סוזן | מאדי | פרק: "The Ways and Means" |
| 1997 | Chicago Sons | אנג'לה | פרק: "Beauty and the Butt" |
| 1998 | שיקגו הופ | סמנת'ה | פרק: "Memento Mori" |
| 1998 | תהרוג אותי וזהו | קארי ברוק | פרק: "College or Collagen" |
| 1998 | דוסון קריק | קריסטי ליווינגסטון | 2 פרקים |
| 2004 | הפמליה | עצמה | פרק: "Pilot" |
| 2010–2006 | גיבורים | ניקי סנדרס / ג'סיקה סנדרס | תפקיד ראשי (4 עונות); 56 פרקים |
| 2013 | הליגה | ג'ורג'יה תומפסון | פרק: "The Credit Card Alert" |
| 2014 | זהות נרדפת | קריסטל מק'גוויר | תפקיד ראשי (עונה 1); 10 פרקים |
| 2016 | פיץ' | אמיליה סלייטר | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2017 | תרגיע | בלשית בטלוויזיה | פרק: "The Shucker" |
| 2019–2018 | ביחד ולחוד | פייג' | 3 פרקים |
| 2020–2019 | הטירון | ד"ר גרייס סוייר | 13 פרקים |
| 2021–2020 | Top Secret Videos | הסוכנת דניאלס | 3 פרקים |
| 2021 | Creepshow | פאם ספינסטר | פרק: "Dead and Breakfast/Pesticide" |
| 2024–2025 | לנדמן (אנ') | אנג'לה נוריס | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
מנזר השילוש הקדוש בחברון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מנזר אורתודוקסי 
 על שם:  השילוש הקדוש 
 מיקום:  חברון 
 מדינה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1904
 תאריך פתיחה רשמי:  1904 
 
 קואורדינטות:  31°32′17″N 35°05′06″E﻿ / ﻿31.5379306°N 35.0850444°E﻿ / 31.5379306; 35.0850444
 he
 
מנזר השילוש הקדוש (ברוסית: Монасты́рь Свято́й Тро́ицы), או המתחם לכבוד האבות הקדושים, הוא מנזר אורתודוקסי רוסי, חצר המשימה הרוחנית הרוסית בירושלים של הפטריארכיה במוסקבה בעיר חברון, הממוקם 3 ק"מ צפונית מערבית למערת המכפלה, ביהודה ושומרון, בגזרה H1 שבשליטת הרשות הפלסטינית.
על שטח המנזר נמצא אשל אברהם, שמתחתיו, על פי האגדה, אירח אברהם שלושה מלאכים שהגיעו אליו. בעבר, באתר זה היה מקדש מהתקופה הביזנטית, שנבנה על ידי המלכה הלנה.
היסטוריה

בשנת 1868 רכש, ראש המשימה הרוחנית הרוסית בירושלים, הארכימנדריט אנטונין (קפוסטין), חלקת אדמה עליה גדלו אלוני ממרא.
ב-22 במאי 1871 הוגשה לראשונה הליטורגיה האלוהית בעץ אלון. לא הרחק מהמקדש הקדום בשנת 1874, באמצעות מאמציו של האב אנטונין, נבנה בית אבן בן שתי קומות לעולי רגל. המקום החל למשוך אליו צליינים רוסים ולאט לאט התרחב אזור הרכוש של המשימה הרוחנית הרוסית.
בשל המצב הקשה בעיר, בה התגוררו בעיקר מוסלמים, שאלת הקמת כנסייה הועלתה רק בשנת 1904 על ידי ראש המשימה הרוחנית הרוסית, הארכימנדריט לאוניד (סנצוב). בשנים 1906–1914 ניסתה המשימה להשיג פירמאן טורקי לבניית כנסייה. בשנת 1914 נבנתה כאן כנסיית אבות הקודש - הכנסייה הרוסית האחרונה בארץ הקודש, שהוקמה לפני ההפיכה של 1917.
בראשית שנות העשרים, לאחר שהופסק הקשר עם הכנסייה הרוסית, האתר עם כל הבניינים (יחד עם המשימה הרוחנית הרוסית) הועבר לסמכותה של הכנסייה הרוסית בגולה.
ב-31 במאי 1925, הפטריארך של ירושלים דמיאן חנך את כנסיית המנזר על שם שלושת האבות, הקפלה הצדדית הדרומית על שם השילוש הקדוש והקפלה הצדדית הצפונית בשם ניקולאי הקדוש. בסמוך לכנסייה נבנה בית בן שתי קומות לעולי רגל.
ב-5 ביוני 1997 הועבר המנזר בסיועו של יאסר ערפאת לידי הפטריארכיה במוסקבה.
הערות שוליים

↑  מפת אזור חברון (באנגלית) Hebron west 1945 עם סימון המתחם הרוסי והבניינים שבו, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
↑  Святая земля : Исторический путеводитель по памятным местам Израиля, Египта, Иордании и Ливана / ред. М. В. Бибиков. — М., 2000. — С. 114.
↑  Троицкий монастырь и храм св. Праотцев в Хевроне
↑  Празднование дня Пресвятой Троицы на Святой Земле. Павел Викторович Платонов // Публикация на официальном портале Иерусалимского отделения ИППО
↑  Равноапостольная царица Елена. Православный календарь.
1 2  Архимандрит Антонин (Капустин) - начальник Русской Духовной Миссии в Иерусалиме - История Русской Духовной Миссии в Иерусалиме. История русского присутствия в Святой Земле.
1 2  Подворье Русской Духовной Миссии в честь Святых Праотцев в Хевроне (אורכב 11.06.2018 בארכיון Wayback Machine).
↑  Где находится Мамврийский дуб. // Русская Германия. — № 21. — 2013.
↑  «Хеврон — место, где можно погрузиться в живую ветхозаветную историю». Беседа с иеромонахом Алексием (Елисеевым), ключарём подворья Русской духовной миссии в Хевроне
חרדה (אתר מקראי)

מפה של נדודי בני ישראל משנת 1641
חֲרָדָה (בתרגום השבעים: "חרדת") הוא מקום הנזכר במקרא כאחת מהתחנות של בני ישראל במסעם ממצרים, בין הר שפר למקהלות.
במקרא

האתר נזכר בתנ"ך בהקשר של תחנות בני ישראל במדבר: ”וַיִּסְעוּ מֵהַר שָׁפֶר וַיַּחֲנוּ בַּחֲרָדָה. וַיִּסְעוּ מֵחֲרָדָה וַיַּחֲנוּ בְּמַקְהֵלֹת”. למקום אין אזכורים נוספים במקרא.
זיהוי המקום

כמרבית התחנות של בני ישראל במדבר, אין זיהוי ברור לחרדה. האזור המשוער בו הוא עשוי להיות ממוקם, הוא במדבר פארן - בין קדש ברנע לעציון גבר. אַבֶל סובר כי המקום מזוהה עם נַקְב אל-ערוּד, ומרטין נות מניח כי המקום נמצא בצפון חג'אז והוא מזהה את המקום עם אל-ח'רדה, כ-85 ק"מ דרומית לאילת-עקבה.
אטימולוגיה

אין דעה ברורה בקשר להוראת השם "חרדה". יש המקשרים את השם עם שורש "חרד" הקיים במשמעות של פחד, אך לדעת יוחנן אהרוני זה כנראה שגוי. לדעת בורי קיימת זיקה בין שם זה לבין המילה הערבית حاردة ("חארדה") שאחד משימושיה המושאלים הוא התמעטות הגשמים של השנה.
בתרגום ירושלמי נדרש שם המקום: "אֲתַר דְתָוְוהוּ עַל בִּישָׁתָא דְמוֹתָנָא" (מקום שחרדו על רעות המגפה).
לקריאה נוספת

יוחנן אהרוני, אנציקלופדיה מקראית, ערך "חרדה", כרך ג', הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, עמ' 280.
הערות שוליים

↑  ספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים כ"ד–כ"ה
1 2  יוחנן אהרוני, אנציקלופדיה מקראית, ערך "חרדה", כרך ג', הוצאת מוסד ביאליק, ירושלים, עמ' 280.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| קודמת: הר שפר | נדודי בני ישראל במדבר | הבאה: מקהלות |
משפחת גרמזיאן

משפחת גרמזיאן (באנגלית: Ghermezian) היא משפחה קנדית ממוצא יהודי-איראני, שהקימה כמה ממרכזי הקניות הגדולים בעולם.
היסטוריה

אבי המשפחה, יעקב גרמזיאן (1902–3 בינואר 2000) היגר מאיראן לקנדה בשנת 1964 עם ארבעת בניו. הבנים: אסקנדר, נאדר, רפאל ובנימין, פיתחו את עסקי המשפחה והביאו לפריצתה מעסקי השטיחים שבהם עסקו בתחילת הדרך לתחום הנדל"ן ומיזמי בנייה גדולים.
בין נכסי המשפחה: מרכז הקניות הגדול בארצות הברית "Mall of America" (אנ') בבלומינגטון שבמינסוטה, וקניון מערב אדמונטון (אנ') באדמונטון שבאלברטה.
ב-2011 רכשה החברה המשפחתית טריפל פייב גרופ (אנ') את קומפלקס הספורט הכושל "Meadowlands Xanadu" שהיה אמור לקום בניו ג'רזי, והסבה את הפרויקט תוך הרחבה ניכרת שלו למרכז קניות ענק, שנפתח בשנת 2019, תחת השם "American Dream Meadowlands" (אנ').
מארק גרמזיאן, בן הדור השלישי של המשפחה הוא מייסד ומנכ"ל Appboy (אנ').
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חחום

חַחוּם (גם חַחֻם; בחתית: חַחַה) הייתה עיר-מדינה חורית עתיקה, ששכנה באזור דרום טורקיה של היום. מיקומה המשוער הוא ממערב לנהר הפרת, מצפון לכרכמיש.
זיהוי מיקומה של העיר

מיקומה של העיר שנוי במחלוקת בין החוקרים. בין ההצעות שהועלו היה ליד היישוב סאמסאט (Samsat), בנפת אדיאמן. האתר העתיק הוצף על ידי מי סכר אטאטורק. הצעה אחרת הייתה לזהות את מקומה באתר הארכאולוגי לידר הויוק (Lidar Höyük), שבו נמצאו שרידי הרס, הרס שהוצע שיש לייחסו לחתושיליש הראשון. הצעה נוספת היא באזור אלביסטן של היום, מצפון למלטיה. בין החוקרים קיים גם ויכוח האם העיר שכנה על הגדה המערבית או המזרחית של הפרת.
היסטוריה

שמה של חחום מופיע בטקסט של גודאה מלך לגש, שחי במאה ה-22 לפנה"ס, כשהוא מציין שייבא זהב מהרי חחום.
היסטוריה > מרכז סחר אשורי

העיר הייתה מרכז סחר. בראשית האלף השני לפנה"ס, המאות ה-19 וה-18 לפנה"ס, העיר שימשה תחנת סחר במסגרת הסחר האשורי עם המושבות האשוריות באנטוליה. היא הייתה התחנה הראשונה אליה הגיעו הסוחרים האשוריים, לאחר שהם חצו את הפרת על גבי מעבורות. הסוחרים יכלו לבחור בין מספר מסלולים, אחד מהם עבר בחחום. העיר הייתה ממלכה, צומת דרכים, ושכן בה שוק, אליו הגיעו סוחרים מארצות שונות ובו החליפו ביניהם סחורה (Emporium) ששימשה את האשורים, כ"כָּרוּם" (Kârum), שהוא מושבת סחר אשורית. הכרום הבכיר שכן בכנש שבמרכז אנטוליה. באחד הטקסטים שנמצאו כותב סוחר בשם "פושו-כן" על שיירה של 17 חמורים עם מטען של 310 בדים, שמתכננת לבחור עוד 100 בדים איכותיים בחחום כדי להוסיפם למטען שיירת הסחר. סחר בבדים בחחום מופיע גם בטקסטים אחרים. בטקסטים אחרים יש התייחסות גם לסחר בצמר. על פי הטקסטים ניתן להסיק שחחום הייתה ידועה בעת העתיקה באיכות הצמר והבדים שלה. העיר שימשה גם כמקום של סחר חליפין של בדיל, אותו הביאו איתם הסוחרים, תמורת מתכת כסף.
חחום והעיר זלפה (אנ') מופיעות ביותר ממאה טקסטים שנמצאו בכנש, העוסקים בסחר האשורי. בשתי הערים ישבו משפחות אשוריות שהיה להם בית בבעלותם בעיר. הערים האלה היו גם ערים מועדפות להחלפת צוותי השיירות. מערים אלה נהגו מובילי השיירות לשלוח דוחות מצב לכנש ולאשור ולחשב את הוצאותיהם, כשהוצאות המסע חושבו בדרך כלל לשני מקטעים נפרדים: בין אשור לחחום, ובין חחום לכנש. השיירות נהגו לשמור את הסחורה, אותה נשאו חתומה תחת חותם. בערים אלה הם פתחו את החותם והחלו בסחר, כי הן שמשו ערי גבול בין אשור לאנטוליה. חחום הייתה גם מקום בו חלק מהשיירות התחלקו למספר שיירות קטנות יותר.
בין שליט חחום ואשור היה הסכם על פיו שליט חחום התחייב לא להחליט החלטות אדמיניסטריביות כנגד הכרום - מושבת הסחר האשורית בתחומה, בכך שלא תצדד באופן טבעי באזרחיה, חייליה, עבדיה ונערותיה כנגד סוחרי המושבה. בכל עימות עליה לשפוט על פי החוקים הרגילים של חחום. בנוסף, נתנה לסוחרים האשוריים הזכות להישבע בעת הצורך תוך שימוש בסמל של האל האשורי.הסחר האשורי עם אנטוליה נפסק לאחר מותם של שמשי-אדד הראשון האשורי וחמורבי מבבל.
היסטוריה > הכיבוש החתי

כיבוש חחום, שהייתה אחת הערים המרכזיות, מופיע רבות באנלים המתארים את כיבושיו של המלך החתי חתושיליש הראשון (1650–1620 לפנה"ס), יחד עם אורשו וחשום. בתיאור הכיבוש מופיע אזכור בו מציין חתושיליש הראשון שאיש לא חצה את הפרת לפניו, פרט לסרגון מאכד, שמלך במאה ה-24–23 לפנה"ס. הוא מציין שסרגון לא שרף את העיר, ואילו הוא, חתושיליש, החרים את העיר עבור אל הסער של השמים. בתיאור שלו הוא נלחם בחחום בשנה החמישית למלכותו, שלוש פעמים נלחם על שעריה, הרס אותה ואת רכושה הביא לחתושש. בתיאור השלל הוא מציין שני צמדי עגלות עמוסות כסף, מרכבת פריון, אייל אחד מכסף, ספינה אחת עם חרטום מצופה זהב. הוא מציין שהוא שחרר את העבדים והשפחות של העיר ומסר אותם לאלת השמש. הוא מספר ששרף את העיר באש, ואת העשן הראה לאל הסער, את המלך רתם לעגלה.
לצורך המלחמה בחחום, ביקש חתושיליש הראשון את עזרתו של תוניפ-תשוב, מלך על ממלכה בשם טיקונני (אנ'), שהיה לה כנראה גבול עם חחום, והן היו כנראה עוינות אחת לשנייה.
שמה של חחום מופיע גם בתעודות של חתושיליש השלישי, שמלך במאה ה-13 לפנה"ס. הוא מציין את שמה במסגרת מאבקיו בשבטי הכשכש: ”בעיר חחה השגתי את האויב ולחמתי בו”.
הערות שוליים

1 2  The Routledge Handbook of the Peoples and Places of Ancient Western Asia, מאת Trevor Bryce, הוצאת Taylor & Francis,‏ 2009, עמ' 274
1 2  Aspects of Old Assyrian Trade and Its Terminology: By K.R. Veenhof, מאת K. R. Veenhof, הוצאת BRILL, ‏1972, עמ' 129
↑  Historical Dictionary of the Hittites, מאת Charles Burney, הוצאת Scarecrow Pres, ‏ 2004, עמ' 99
↑  A Historical Geography of Anatolia in the Old Assyrian Colony Period, מאת Gojko Barjamovic, הוצאת Museum Tusculanum Press,‏ 2011, עמ' 104
↑  A Historical Geography of Anatolia in the Old Assyrian Colony Period, מאת Gojko Barjamovic, הוצאת Museum Tusculanum Press,‏ 2011, עמ' 102–103
↑  Ancient Kanesh: A Merchant Colony in Bronze Age Anatolia, מאת Mogens Trolle Larsen, הוצאת Cambridge University Press, ‏ 2015, עמ' 177
↑  A Historical Geography of Anatolia in the Old Assyrian Colony Period מאת Gojko Barjamovic, הוצאת Museum Tusculanum Press,‏ 2011, עמ' 88
↑  A Historical Geography of Anatolia in the Old Assyrian Colony Period, מאת Gojko Barjamovic, הוצאת Museum Tusculanum Press,‏ 2011, עמ' 87
↑  Ancient Kanesh: A Merchant Colony in Bronze Age Anatolia, מאת Mogens Trolle Larsen, הוצאת Cambridge University Press, ‏ 2015, עמ' 154
↑  איתמר זינגר, החתים ותרבותם, בסדרה ספריית האנציקלופדיה המקראית (בעריכת שמואל אחיטוב), מוסד ביאליק, ירושלים, 2009., עמ' 25
↑  החתים ותרבותם, עמ' 30
↑  איתמר זינגר, החתים ותרבותם, עמ' 88
הנחת-קדם

הנחת-קדם או פרה-ספוזיציה (מאנגלית: Presupposition) היא טענה חבויה המשתמעת לגבי המציאות או אמונת רקע הנחשבת אמיתית בדיון.
דוגמאות:
האם תעשה זאת שוב?
הנחת-קדם: עשית "זאת" בעבר, פעם אחת לפחות.
יעל לא כותבת ספרות יותר.
הנחת-קדם: יעל כתבה פעם ספרות.
האם כבר הפסקת לעשן?
במשתמע: נהגת לעשן עד מועד מסוים.
שלילתו של המשפט המכיל את הנחת-הקדם אינה שוללת את ההנחה. למשל, בדוגמה האחרונה: התשובה "לא" תציין שהינך עדיין נוהג לעשן, והתשובה "כן" תציין שאמנם נהגת לעשן, אך לא עוד. לעומת זאת, תשובה כגון "מעולם לא עישנתי" תשלול את הנחת-הקדם.
ראו גם

לך תוכיח שאין לך אחות
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנק הרברט

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1920 טקומה, וושינגטון, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בפברואר 1986 (בגיל 65) מדיסון, ויסקונסין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Frank Patrick Herbert 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וושינגטון, בית הספר התיכון של צפון סיילם, Lincoln High School 
 שפות היצירה:  אנגלית אמריקאית, אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני 
 יצירות בולטות:  יקום חולית 
 תקופת הפעילות:  1945–1986 (כ־41 שנים) 
 בן או בת זוג:  Flora Lillian Parkinson  Theresa Diane Shackelford 
 צאצאים:  בריאן הרברט 
 פרסים והוקרה:  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (1965)  היכל התהילה של המדע הבדיוני והפנטזיה (2006)  פרס סיון לספר המתורגם הטוב ביותר (1974)  פרס קוסמוס 2000 (1986)  פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1966)  פרס אפולו (1978) 
 חתימה:   
 
פרנק פטריק הרברט (באנגלית: Frank Patrick Herbert;‏ 8 באוקטובר 1920 - 11 בפברואר 1986) היה סופר מדע בדיוני אמריקני נודע. יצירתו הנודעת ביותר היא ספרו "חולית", וחמשת הספרים שבאו אחריה בסדרה. כמו כן, הוא נודע בזכות ספרי מדע בדיוני רבים אחרים, כגון "ניסוי דוסאדי", וספרים מחוץ לסוגת המדע הבדיוני.
סאגת "חולית" עסקה בנושאים מורכבים כגון הישרדות אנושית ואבולוציה, אקולוגיה, ונקודת המפגש בין דת, פוליטיקה וכוח. סדרת הספרים הצליחה בביקורות ובמכירות.
מורשת

פרנק הרברט הוריש במותו מורשת עשירה לקוראיו. על פי בנו, בריאן, הוא השאיר רשימות הנוגעות להיסטוריה של היקום של חולית לפני האירועים המתוארים ב"חולית" ולרומן הבא בסדרת חולית, שהיה אמור להתפרסם לאחר "בית הלשכה חולית". בשנים האחרונות פרסמו בנו בריאן והסופר קווין אנדרסון סדרת ספרים מצליחה, פרלוד לחולית, שכרונולוגית מתרחשת לפני "חולית" ("סדרת הבתים" ו"אגדות חולית"), ולאחר מכן עמדו לפרסם שני רומנים שמתרחשים לאחר "בית הלשכה חולית" ("Hunters of Dune" ו־"Sandworms of Dune"), בהתבסס על מסגרת העלילה ל"חולית 7" שהשאיר אחריו פרנק הרברט.
גרסת הסרט של "חולית" נחשבת ליצירה קולנועית קלאסית בעיני צופים רבים, ומצליחה היטב בווידאו וב-DVD. נכון ל-2003, ערוץ המדע הבדיוני האמריקני משדר סדרה שמבוססת גם היא על "חולית". גרסת המיני-סדרה זוכה להצלחה מבחינה מסחרית כמו גם ביקורתית, והערוץ הוציא מיני-סדרה חדשה בשם "ילדי חולית", שמאגדת בתוכה את עלילות הספרים "משיח חולית" ו"ילדי חולית".
ספרי חולית נהיו מפורסמים יותר עם הזמן, כנראה בשל חוג המעריצים שגדל תמידית בהשראת "חולית" הסרט, המיני-סדרה בטלוויזיה ו"אגדות חולית" שהוזכרו לעיל. "חולית" נשאר הרומן הכי מצליח והכי מוכר של הרברט - הספר תורגם לעשרות שפות (ובכלל זה לעברית) ונמכר בכמעט עשרים מיליון עותקים. גם יצירותיו האחרות נמכרות היטב, בעיקר ספרים אחרים מסדרת "חולית", שנדפסים מחדש שנה אחר שנה.
רעיונות ונושאים מרכזיים

ברומני המדע הבדיוני שלו חקר הרברט נושאים סבוכים הנוגעים לפילוסופיה, דת, פסיכולוגיה, פוליטיקה ואקולוגיה, מה שהעניק לרבים מקוראיו השראה להתעניין בתחומים אלו. הדחף המניע ביצירתו של הרברט היה הקסמתו על ידי שאלת ההישרדות האנושית והאבולוציה. הרברט משך אליו בסיס מעריצים פנאטי, ורבים מן המעריצים האלו ניסו לקרוא כל מה שכתב, בין אם מתחום המדע הבדיוני ובין אם לא, ולעיתים אף רואים בהרברט כגורו. למעשה, מסירותם של מעריציו הייתה לעיתים כל כך אדוקה עד שהואשם בניסיון ליצור כת.
ישנם מספר נושאים מרכזיים ביצירתו של הרברט:
דאגה ממנהיגות. בייחוד, הוא עסק בנטייתם של בני אנוש להישמע למנהיגים כריזמטיים באופן עיוור. הוא עסק רבות בפגמים כמו גם בפוטנציאל של ממשלה ושל בירוקרטיה.
ככל הנראה, הרברט היה הראשון מבין סופרי המדע הבדיוני שהפך רעיונות בנוגע לאקולוגיה וחשיבה מערכתית לפופולריים. הוא הדגיש שבני האדם צריכים לחשוב גם באופן מערכתי וגם לטווח ארוך.
היחסים בין דת, פוליטיקה וכוח.
שרידה אנושית ואבולוציה: הרברט מתאר את הדררים, הסרדאוקאר והדוסאדי, שעוצבו על ידי תנאי המחיה האיומים שלהם למיני-על.
האפשרויות והפוטנציאל הגלומים בבני האנוש: הרברט העלה את מושגי המנטאט, בנות גשרית והטללייאסו כחזיונות שונים של ספקטרום האפשרויות האנושי.
טבעם של השפיות ושל השגעון. הרברט התעניין בעבודתו של תומאס סאס והאנטי-פסיכיאטריה.
התוצאות וההשלכות האפשריות כתוצאה מסמים משני-תודעה, כמו המרקוח בסאגת "חולית".
כיצד שפה מעצבת את המחשבה. ביתר דיוק, הרברט הושפע מעבודתו של אלפרד קורזיבסקי, סמנטיקה כללית.
סוציוביולוגיה - כיצד האינסטינקטים משפיעים באופן תת-מודע על התנהגותנו ועל החברה שלנו.
למידה, הוראה וחשיבה.
הרברט נמנע באופן עקבי מלתת תשובות מוצקות לרבות מן השאלות שאותן חקר.
תרגומים לעברית

להלן ספריו שתורגמו לעברית:
"חולית", תורגם על ידי עמנואל לוטם
"משיח חולית", תורגם לראשונה על ידי תמר שטרן ובשנית על ידי דורית לנדס
"ילדי חולית", תורגם על ידי דורית לנדס
"הקיסר האל של חולית", תורגם על ידי דורית לנדס
"כופרי חולית", תורגם על ידי עמנואל לוטם
"בית הלשכה חולית", תורגם על ידי עמנואל לוטם
"גזע אדונים", תורגם על ידי אתי תמרי
"המוח הירוק", תורגם על ידי ישראלה דורי
"כוכב המלקות", תורגם על ידי שלומית קדם
"ניסוי דוסאדי", תורגם על ידי גבי פלג
"איש של שני עולמות" (עם בריאן הרברט), תורגם על ידי עמנואל לוטם
"עיניו של הייזנברג", תורגם על ידי עמנואל לוטם
"חלליה", הספר השני בסדרת "Destination: Void" (עם ביל רנסום), תורגם על ידי עמנואל לוטם
"תחיית המתים", הספר השלישי בסדרת "Destination: Void" (עם ביל רנסום), תורגם על ידי עמנואל לוטם
"יוצרי האלים", תורגם על ידי ברק נטף
מסגד השאה (טהראן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מסגד, קניין תרבותי 
 כתובת:  District 12 
 מיקום:  מחוז טהראן 
 מדינה:  איראן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1809
 תאריך פתיחה רשמי:  1809 
 חומרי בנייה:  לבנה, טיח, אריח 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות קאג'ארית 
 
 קואורדינטות:  35°40′35″N 51°25′19″E﻿ / ﻿35.67625°N 51.422083333333°E﻿ / 35.67625; 51.422083333333
  (למפת טהראן מוגדלת) מסגד השאה(למפת טהראן רגילה) מסגד השאה
 
מסגד השאה (בפרסית: مسجد شاه), הוא מסגד הממוקם בבזאר הגדול של טהראן, בירת איראן. מוכר גם בשמות מסגד האמאם (مسجد امام) או מסגד האמאם ח'ומייני (مسجد امام خمینی).
היסטוריה

המסגד נבנה במהלך תקופת השושלת הקאג'ארית, לבקשתו של פתח-עלי שאה קאג'אר (אנ') מפרס. כתובת המוצבת במסגד מציינת את תאריך הבנייה: 1824.
ב-7 במרץ 1951, נורה למוות במסגד ראש ממשלת איראן חאג' עלי רזמארא (אנ') על ידי דתי-פנטי.
בשנת 1979, בעקבות המהפכה האיראנית, שונה שמו של המסגד ל"מסגד האמאם".
ראו גם

מסגד האמאם באספהאן
הערות שוליים

↑  "Masjid-i Imam (Tehran)", ARCHNET.COM.
↑  The Associated Press. (1951-03-08). "Premier of Iran Is Shot to Death In a Mosque by a Religious Fanatic; PREMIER OF IRAN SLAIN IN MOSQUE Cabinet in Emergency Session VICTIM OF ASSASSIN". The New York Times. ISSN 0362-4331. נבדק ב-2016-10-14.
1 2  Al-awsat, Asharq (2014-06-07). "Iran and the Ikhwan: Assassinations, Pamphlets and Meetings - ASHARQ AL-AWSAT". ASHARQ AL-AWSAT (באנגלית). אורכב מ-המקור ב-2016-10-18. נבדק ב-2016-10-14.
מהא חאג'

| --- | --- |
מהא חאג' ב-2016
מהא חאג' ב-2016
 לידה:  1970 (בת 55 בערך) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  במאית, תסריטאית, מעצבת אומנותית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 יצירות בולטות:  עניינים אישיים
 פרסים והוקרה:  פרס הקרן לחיפה, פרס המבקרים בפסטיבל מונפלייה צרפת, פרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל פילדלפיה, ארצות הברית
 פרופיל ב-IMDb
 
מהא חאג' (בערבית: مها حاج; נולדה ב-1970) היא תסריטאית ובמאית קולנוע פלסטינית.
ביוגרפיה

חאג' נולדה בנצרת. היא בוגרת האוניברסיטה העברית בירושלים בספרות אנגלית וערבית ובעלת תואר שני בספרות ושפה ערבית מאוניברסיטת חיפה.
את הניסיון הקולנועי שלה שאבה מהא חאג' מעבודתה כמעצבת אמנותית בהפקות "הזמן שנותר" (2009) של אליה סולימאן, "המתקפה" (2012) של זיאד דוארי הלבנוני, "ערבאני" (2014) של עדי עדואן, וכן בסרט "מעל הגבעה" (2014) בבימויו של רפאל נג'ארי.
כתבה וביימה את הסרט הקצר "תפוזים" (2009) ואת הסרט הדוקומנטרי "Within These Walls"‏ (2010).
לפסגת הקולנוע הבין-לאומית הגיעה בפסטיבל הקולנוע בקאן במאי 2016 במסגרת "מבט מסוים", עם "עניינים אישיים", סרט שכתבה וביימה. הסרט זכה גם ב"פרס קרן תרבות חיפה לסרט העלילתי הטוב ביותר" בתחרות הקולנוע הישראלי העלילתי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה שנערך באוקטובר 2016. מנימוקי השופטים: ”יצירה שכל כולה אהבת אדם, קולחת ומצחיקה, שובת לב וטובת לב, פסיפס אנושי, מקומי ואוניברסלי בן זמננו”.
במסגרת ""מבט מסוים" בפסטיבל קאן 2022, תוקרן דרמה פלסטינית חדשה בשם "חום ים תיכוני" ("Mediterranean Fever") מאת הבמאית מהא חאג' בהפקה פלסטינית בשיתוף קפריסין, צרפת, גרמניה וקטאר.
סרטים

| שנה | שם הסרט | תפקיד | במאי | ג'אנר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | הזמן שנשאר | עיצוב במה, ארט דירקטור | אליה סולימאן |  |
| 2009 | תפוזים | במאית ותסריטאית | מהא חאג' | סרט קצר |
| 2010 | בין החומות | במאית | מהא חאג' | סרט דוקומנטרי |
| 2012 | הפיגוע | עיצוב במה, ארט דירקטור | זיאד דוארי |  |
| 2013 | מעל הגבעה | מעצב הפקה | רפאל נג'ארי |  |
| 2014 | ערבאני | עיצוב במה, ארט דירקטור | עדי עדואן |  |
| 2014 | מעל הגבעה | עיצוב במה, ארט דירקטור | רפאל נג'ארי |  |
| 2016 | עניינים אישיים (סרט) | במאית, תסריטאית | מהא חאג' | סרט עלילתי |
| 2022 | "קדחת ים תיכונית" | במאית | מהא חאג' | דרמה |
| 2024 | Upshot | במאית | מהא חאג' | דרמה |
פרסים

על הסרט עניינים אישיים (סרט) ("Personal Affairs"):
2016 - זכתה בפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר בתחרות הקולנוע הישראלי בפסטיבל חיפה ה-32.
2016 - מועמדת לפרס הסרט העלילתי הטוב ביותר פסטיבל הקולנוע בקאן.
2016 - מועמדת לפרס מצלמת הזהב לסרט העלילתי הטוב ביותר (באורך מלא) בפסטיבל הקולנוע בקאן.
2016 - מועמדת לפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של הודו.
2016 - זכתה בפרס הסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים ציריך, שווייץ.
2016 - מועמדת לפרס מצלמת הזהב לסרט העלילתי הבינלאומי הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים ציריך, שווייץ.
2016 - זכה בפרס המבקרים בפסטיבל מונפלייה, צרפת.
2016 - זכתה בפרס סרט הביכורים הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים פילדלפיה, ארצות הברית.
על הסרט "קדחת ים תיכונית" (حمى البحر المتوسط)
2022 - זכתה בפרס התסריט הטוב ביותר במסלול "מבט מסוים" בפסטיבל הקולנוע בקאן
הערות שוליים

↑  Maha Haj‏, באתר Festival Scope Pro (באנגלית)
↑  אורון שמיר, עכבר העיר אונליין, פסטיבל קאן 2016: הישראלים שיעשו לנו כבוד בריביירה, באתר הארץ, 14 באפריל 2016
↑  נירית אנדרמן, הזוכה בפסטיבל הסרטים בחיפה: "עניינים אישיים" של הבמאית הפלסטינית מהא חאג', באתר הארץ, 23 באוקטובר 2016
↑  אמיר בוגן, הבמאית החיפאית מהא חאג' חוזרת לקאן, עם סרט פלסטיני, באתר ynet, 31 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007407934905171  BNE: XX5746369  BnF: cb17741978t (data)  ISNI: 0000 0004 6761 9086  RERO: 02-A027188829  SUDOC: 251602087  VIAF: 4303152637770420220004   WorldCat (עם VIAF): 4303152637770420220004
ממשל חמאס ברצועת עזה

סמליל החמאס
השלטון ברצועת עזה, מאז ההשתלטות של ארגון החמאס על רצועת עזה ביוני 2007, נמצא בידי ארגון החמאס, והוא מכונה לעיתים קרובות ממשלת חמאס בעזה. משנת 2017 עד אוקטובר 2024 הייתה ממשלת חמאס בעזה נמצאת הנהגתו של יחיא סינוואר. קדם לו אסמאעיל הנייה ששימש בתפקיד משנת 2007.
היסטוריה > השתלטות חמאס על הרצועה

בעקבות ניצחון ארגון החמאס בבחירות לרשות המחוקקת הפלסטינית ב-25 בינואר 2006 (בבחירות ארגון החמאס זכה ב-75 מושבים בפרלמנט הפלסטיני לעומת 43 של פת"ח של מחמוד עבאס), אסמאעיל הנייה מונה לראש ממשלת הרשות הפלסטינית, ובעקבות כך הוקמה ממשלת אחדות פלסטינית יחד עם הפת"ח. ממשלת האחדות הפלסטינית קרסה בפועל עם פרוץ עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה. בעקבות ההשתלטות של ארגון החמאס על רצועת עזה ב-14 ביוני 2007 פיטר יו"ר הרשות הפלסטינית מחמוד עבאס את הממשלה בראשות חמאס ומינה במקומו את סלאם פיאד לתפקיד ראש ממשלת הרשות הפלסטינית. אף על פי שהרשות הפלסטינית טענה שלממשלה הפלסטינית החדשה, אשר נמצאת ברמאללה, יש סמכות על כל השטחים הפלסטיניים, בפועל הסמכות שלה הייתה מוגבלת רק לאזור יהודה ושומרון, מכיוון שחמאס לא הכיר בפיטורים של מחמוד עבאס, ובפועל ארגון החמאס המשיך לשלוט ברצועת עזה. שני הממשלים - ממשלת הפת"ח ברמאללה וממשלת חמאס ברצועת עזה - החשיבו את עצמם כממשל הלגיטימי היחיד של הרשות הפלסטינית. הקהילה הבינלאומית והארגון לשחרור פלסטין, לעומת זאת, הכירו בממשלת הפת"ח ברמאללה כממשל הלגיטימי היחיד של הרשות הפלסטינית.