stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוחמה אווירית במלחמת קוריאה
מהלך המלחמה בזירה האווירית > שלב רביעי - המטווח החופשי > סיום המלחמה

סיום המלחמה יוחס במערב ללחץ שיצרה המערכה האווירית האינטנסיבית של כוחות האו"ם, ולעלייתו של נשיא ארצות הברית החדש דווייט אייזנהאואר שרמז על נכונותו לפלוש לסין ואף להשתמש בנשק לא קונבנציונלי. אלה הקנו עמדת כוח במשא ומתן לשביתת הנשק. פעילות מאומצת של מטוסי הקרב-הפצצה שהרסו תשתיות של הכוחות הקומוניסטיים והגדילו את האבדות שלהם ברכוש ובנפש, וכן האבדות הגואות של הכוחות הקומוניסטים באוויר (האמריקאים טענו להפלות של 163 מטוסי אויב בתקופה שבין מאי ליולי, מול אבדות של שלושה מטוסים בקרבות אוויר) השפיעו על הנכונות של הסינים והצפון קוריאנים לחתום על ההסכם.
בעוד זה ככל הנראה נכון לגבי קוריאה הצפונית, שנכונותו של מנהיגה קים איל-סונג להמשיך הילחם נשחקה במהלך השנה האחרונה למלחמה שכן הרוסים והסינים לא הצליחו להגן על המדינה שלו וכשלו לבנות תשתית לפעילות אווירית מהשטח שלו. הוא אף הביע את תסכולו ואת רצונו לסיים את המלחמה.
אולם, על פי רישומים בארכיונים רוסים וסינים שנפתחו בעשורים האחרונים מרמזים כי הסיבה שהסינים הסכימו לשביתת הנשק היא כלכלית בעיקרה. הנטל של המלחמה על הכלכלה הרוסית שהתקשתה למלא את המכסות הדרושות ממנה גם למלחמת קוריאה וכן למדינות הגוש המזרחי באירופה היה גדול. אך עם זאת, הקו הנוקשה של יוסיף סטלין אפשר המשך המלחמה. ב-5 במרץ 1953 סטלין נפטר, ועקב כך מנהיגי המפלגה הקומוניסטית ברוסיה יכלו לדון על כדאיות המשך הלחימה. ב-19 במרץ התקבלה החלטה שקבעה את סיום המלחמה כמטרה דחופה.
מאו דזה-דונג וכן כל ההנהגה הסינית באותו הזמן רצו בהמשך המלחמה, אך הם השתכנעו לבסוף מהפצרות של הרוסים שטענו שלא יכלו לעזור לסין בביסוס כלכלתה בתוכנית החומש הסינית, כל עוד המלחמה נמשכת. ב-28 במרץ נציגי המפלגה הסינית הצהירו על נכונותם לקבל את המתווה של האו"ם לטיפול בסוגיית שבויי המלחמה, מה שאפשר פתיחה מחדש של השיחות בפאנמוג'ום.
מקור נוסף שתומך בגרסה זאת הם הרישומים הלוגיסטיים של חיל המתנדבים הסיני בחודשים האחרונים למלחמה. אף על פי שמטוסי הקרב-הפצצה של האו"ם טסו כ-2,500 גיחות בממוצע ביום, הסינים הצליחו לספק מצרכים לכל ה-530,000 חיילים בקוריאה, כאשר החלה המתקפה הסינית האחרונה ב-13 ביולי הכוחות הסינים לראשונה החזיקו ביותר כנים ארטילריים מכוחות האו"ם. הם השתמשו בכ-1,360 כנים ארטילריים והצליחו לירות 19,000 פגזים ב-30 דקות, וביולי 1953 כוח המתנדבים הסיני הצליח לאגור אספקה לשמונה חודשים ולהעלות את רמת החיים לחייליהם בחזית. מאו דזה-דונג היה יותר בטוח בתקופה זאת שכוחותיו יוכלו לפרוץ וכבוש עמדות יותר טובות לאורך נהר האן במקרה והשיחות נכשלו.
תוצאות והשפעות המלחמה > חיל האוויר הרוסי

חיל האוויר הסובייטי צבר ניסיון רב במלחמת קוריאה שכן היא הייתה המלחמה הראשונה בה מטוסי סילון היוו את עמוד השדרה של חיל האוויר. הניסיון הזה הראה שביצועי כלי הטיס הלוחמים הפכו לקריטיים שכן גם עם מספרים גדולים של מטוסים נחותים יותר, חיל האוויר האמריקאי התקשה מול המיג. עוד במהלך מלחמת קוריאה החל תהליך שיפור של דגם המיג-15, המיג-15 bis45 שהפך מאוחר יותר למיג-17 ועל בסיסו תוכנן המיג-19, היוו קפיצת מדרגה שבאה למלא את הדרישות לעליה בביצועים.
תוצאות והשפעות המלחמה > כוחות האו"ם > חיל האוויר האמריקאי

מלחמת קוריאה נתפסה בעיני המערב כמלחמה יוצאת מהכלל. הוגי הדעות ומחליטי ההחלטות ראו במלחמה המודרנית מלחמה כוללת הנושאת בחובה שימוש מסיבי במפציצים אסטרטגיים הנושאים כלי נשק בלתי קונבנציונליים. מלחמה קרקעית בעיקרה, תוך שימוש במטוסי תקיפה נתפס כסגנון לחימה מיושן שלא ישים בצל מלחמה גרעינית. המנהיגים והקצינים לא השכילו להבין כי בשל האיום התמידי במלחמה גרעינית, העימותים היחידים האפשריים בין המערב לגוש הקומוניסטי הם עימותים מוגבלים על ידי צד שלישי. למעשה בשימועים בסנאט שלאחר ההדחה של מקרטור, הויט ואנדרברג, ראש המטה של חיל האוויר טען שאלה ההגבלות על פעילותו של חיל האוויר והחוסר בהרתעה גרעינית שגרמה לתחילתה והימשכותה של מלחמת קוריאה וכי צריך לפעול ישירות נגד רוסיה ולא נגד אגרסיה של מדינה שליחה שלה.
בגלל ההתייחסות למלחמה זאת כיוצאת מהכלל, הדוקטרינות, תורות הלחימה ועקב כך גם תוכניות הפיתוח, הרכש וההכשרה הושפעו אך במעט על ידי מלחמה זאת.
דוגמה לכך היא ההצטיידות המסיבית של חיל האוויר האמריקאי במפציצים אסטרטגיים כבדים כגון ה-B-47, ה-B-50/B-52 ודומיהם בשנות ה-1950 וכן מעבר מפיתוח מטוסי קרב לעליונות אווירית, עתירי ביצועים המותאמים לקרבות אוויר למטוסי יירוט עתירי הטכנולוגיה המותאמים לשאת טילי אוויר אוויר ארוכי טווח ויירוט מעבר לשדה הראייה (BVR). למעשה מרבית מטוסי הקרב המערביים בני הדור השני תוכננו בעיקר למשימה זאת. ההכשרה של צוותי האוויר של מטוסי הקרב בארצות הברית השתנתה ולא כללה קרבות אוויר בכלל. הדגמים הראשונים של מטוס ה-F-4 פנטום שהיה למטוס הקרב החדיש בשירות של ארצות הברית בפרוץ מלחמת וייטנאם לא כלל תותח בכלל, עד להופעת דגם E שפותח בעקבות לקחי המלחמה.
עם זאת מספר לקחים נלמדו על ידי מדינות המערב. הראשי שבהם הוא הלקח שהמקלע הוא נשק לא יעיל דיו בקרבות אוויר בין מטוסי סילון. בעוד במטוסי בוכנה של מלחמת העולם השנייה האמריקאים והבריטים השתמשו בהצלחה במקלעים כנשק עיקרי, מטוסי הסייבר אפילו עם שישה מקלעים התקשו להפיל את מטוסי המיג, בעוד הפגזים של המטוסים הרוסים יכלו להיות קטלניים בפגיעות בודדת. בעקבות זה פותחה שורה של תותחים לשימוש במטוסי קרב ומפציצים כבדים במדינות המערב.
דבר שני שהתבהר הוא שטווח המטוסים הטקטיים והאסטרטגיים של חיל האוויר לוקה בחסר. החל מ-1951 חיל האוויר התנסה בתדלוק אווירי במטוסי קרב ויכולת זאת להארכת טווח הטיסה של המטוסים נהייתה יותר ויותר חשובה לאחר המלחמה.
השימושיות הגוברת של המסוק ככלי לוגיסטי חיוני הוכיחה את עצמה גם היא במלחמה זאת. בתחילת המלחמה המסוק היה עדיין מעין כלי טיס אקזוטי, בסופה הוא הפך לחלק בלתי נפרד מצורת הלחימה של האמריקאים והוא שימש להרבה תפקידים החל מתצפית והיכרות עם השטח, חילוץ מוטס, טיווח ארטילרי לטובת ספינות מלחמה, פינוי מוקשים ימיים, פריסת קווי טלפון ופריסת סוללות טילים קלות. וזאת עוד לפני שהמסוקים כללו מנועי סילון ויכולותיהם היו מוגבלות.
תוצאות והשפעות המלחמה > כוחות האו"ם > הצי האמריקאי

הניסיון של הצי של ארצות הברית במלחמת קוריאה הוכיח את הסברה שתם עידן מטוסי הבוכנה. אלה לא יכלו להתמודד כלל עם מטוסי הסילון ויכלו לשמש רק לתקיפה, ואכן דגם מטוס בוכנה בודד נשאר בשירות הצי לאחר מלחמה זאת. בנוסף על כך אנשי הצי הפנימו שמטוסי הסילון שהיו ברשותם היו בחסרון מול מטוסי היירוט של הרוסים. עקב כך נולדו מספר תוכניות פיתוח מטוסי קרב סילוניים לנושאות מטוסים מיד בתום מלחמת קוריאה, אך מטוסים עתירי ביצועים אלה היו כבדים יחסית ודרשו מסלולים ארוכים יחסית על גבי נושאות המטוסים ולכן נושאות המטוסים של ארצות הברית היו מוגבלות מאוד ביכולת ההפעלה שלהם. עקב כך החל תהליך פיתוח של נושאות מטוסים גדולות במיוחד שיכלו לשאת עשרות מטוסים מתקדמים ותהליך שדרוג של הנושאות הכבדות הקיימות עם מסלול הנחיתה המוטה ב-6 ו-9 מעלות מקו האמצע של סיפון הטיסה.
למרות הדוקטרינה הדוגמטית של הישענות על הרתעה גרעינית, נושאת המטוסים הפכה לאמצעי להפגנת כוח, כאשר היא בעצם היוותה בסיס לכוח אווירי התקפי. מטוסים שפותחו לטובת נושאות המטוסים לפחות בשנים הראשונות לאחר המלחמה באו למלא דרישות טקטיות בעיקר, בשביל להתגבר על החיסרון שמטוסיה חוו מול מטוסי המיג הקומוניסטים. טכנולוגיה חדשה שהתפתחה בעקבות המלחמה הייתה מטוס שליטה ובקרה, ששימש את הצי בבקרה והתראה לקבוצות המשימה שנאלצו לעבוד קרוב לחוף יחסית. לאחר המלחמה בהזמנת הצי פותח מטוס הלוקהיד WV-2.
יחד עם פיתוח מטוסי הקרב ושיטות תפעולם מלחמת קוריאה השפיעה על פיתוח טילי אוויר-קרקע, טילי נ"מ, ואף אוויר-אוויר. אף על פי שפיתוחם החל עוד לפני המלחמה, מהלכה הפך את התוכניות לדחופות. חודשים ספורים אחרי סוף המלחמה מטוס מטרה בלתי מאויש מדגם F6F-5K הופל על ידי טילי סיידווינדר וRIM-2 טרייר. בשנת 1959 נכנס לשירות טיל אוויר קרקע מדגם AGM-12 בולפאפ ולמרות מגרעותיו פתח את הדרך לטילי אוויר קרקע מתקדמים יותר.
תהליך זה גם סימן את סוף התקופה של נושאות המטוסים המלוות הקטנות שלא היו מטוסים שיכלו להמריא ולנחות עליהם. אלה שימשו עתה את טייסות המסוקים של הנחתים עד להופעתו של ההארייר.
סטטיסטיקות הלוחמה האווירית > כוחות האו"ם

סך הכול, כוחות האוויר של האו"ם ביצעו 1,040,708 גיחות, מתוכן 720,980 גיחות של יחידות הכפופות ל-FEAF‏. 57,665 מהן (כ-8 אחוזים) היו משימות סיוע אווירי קרוב, 66,997 (כ-9 אחוזים) משימות עליונות אווירית, 192,581 (כ-26 אחוזים) גיחות אמנעה, 181,659 (כ-25 אחוזים) משימות תובלה, 222,078 (כ-30 אחוז) משימות שונות וביון. כוחות האו"ם הטילו כ-500,000 טון פצצות בשמי קוריאה והערכותיהם שפעילותם גרמה למותם של 150,000 חיילים קומוניסטים, הפלתם של 950 כלי טיס, הרס של 800 גשרים, 1,100 טנקים, 800 רכבות, 9,000 קרונות רכבת, 70,000 כלי רכב ממנועים ו-80,000 בניינים. כל זאת תמורת אובדן של 1,144 אנשי צוות אוויר ו-306 פצועים ו-1,466 כלי טיס.
טייסי ה-F-86 רשמו לזכותם 810 הפלות, 305.5 הפלות (כ-38 אחוז מסך ההפלות) נרשמו על ידי 39 אלופי ההפלות.
מערך התובלה במהלך המלחמה הוביל 697,000 טונות של ציוד, מתוכם 18,000 טונות סופקו בהצנחה, כמו כן הוא הוביל 2,650,000 נוסעים, מתוכם 314,000 פצועים וחולים.
מערך המסוקים במלחמה ביצע 170 חילוצים מוצלחים של אנשי צוות אוויר מאחורי קווי האויב, כעשירית מהטייסים שהופלו בקוריאה הצפונית חולצו. סך הכול המערך ביצע 997 חילוצים מאחורי קווי האויב ו-9,681 חילוצים בחזית.
מטוסי הצי והנחתים ביצעו יחדיו 275,842 גיחות במהלך המשימות מתוכן 126,874 גיחות אמנעה, 65,748 גיחות סיוע אווירי קרוב, 44,607 גיחות עליונות אווירית, 26,757 גיחות מודיעין ו-11,856 גיחות לוחמה בצוללות, תוך אבדות של 1,248 כלי טיס מכל הסיבות מתוכם 564 כלי טיס מפעולות אויב.
סטטיסטיקות הלוחמה האווירית > קורפוס האוויר ה-64

בתקופה שבין 1 בנובמבר 1950 ל-27 ביולי 1953 הטייסים הסובייטים טסו 60,450 גיחות יום ו-2,779 גיחות לילה, השתתפו ב-1,683 קרבות אוויר ביום ו-107 קרבות בלילה. קורפוס האוויר ה-64 רשם לזכותו 1,097 הפלות מתוכם 65 מטוסי B-29, ‏7 מטוסי B-26,‏ שני מטוסי RB-45, ‏מטוס RB-50 אחד, 2 מטוסי F-47, ‏28 מטוסי F-51,‏ 118 מטוסי F-80,‏ 185 מטוסי F-84,‏ 647 מטוסי F-86,‏ 11 מטוסי F-94,‏ מטוס F4U אחד, 3 מטוסי F6F, מטוס F3D אחד, ו-26 מטוסי גלוסטר מטאור F.8.
האבדות של הקורפוס הסתכמו ב-335 מטוסים ו-120 טייסים מתוכם 319 כלי טיס ו-110 טייסים בקרבות אוויר.
בבחינת הפלות בודדות לפי רישומי טייס סך ההפלות שונה מעט ומסתכם ב-1,026 כלי טיס ואבדות של 307 מטוסי מיג ו-103 טייסים.
במהלך המלחמה 52 טייסים סובייטים השיגו את התואר אלוף הפלות עם מינימום של 5 הפלות, מתוכם 13 הפילו עשרה או יותר.
כוחות הנ"מ הרוסים רשמו לזכותם 212 הפלות של מטוסי אויב על פי מקורות מסוימים. מקורות אחרים מקנים לתותחני הנ"מ 153 הפלות מתוכן 40 מטוסי F-86, ‏35 מטוסי F-84, ‏ 47 מטוסי F-80, ‏5 מטוסי F-51, ‏ 17 מטוסי B-26, ‏ 7 מטוסי B-29 ו-12 מטוסים משאר הסוגים. האבדות שנספגו על ידי כוחות הנ"מ במהלך המלחמה היו 68 הרוגים, 165 פצועים, 6 כנים וזרקור אחד.
סטטיסטיקות הלוחמה האווירית > חיל האוויר של צבא השחרור העממי הסיני

חיל האוויר של צבא השחרור העממי ביצע במהלך המלחמה 26,491 גיחות והשתתף ב-366 קרבות אוויר, בהם הוא טען להפלה של 211 מטוסי F-86‏, 72 מטוסי קרב-הפצצה מדגמים F-80‏ ו-F-84 ו-47 כלי טיס אחרים, הם טענו גם לנזק ל-92 כלי טיס נוספים. האבדות שהם רשמו היו 224 מטוסי מיג-15, 3 מטוסי La-11 ו-4 מטוסי Tu-2, ונזק ל-131 כלי טיס נוספים. האבדות בנפש הסתכמו ב-116 טייסים. 151 כלי טיס אחרים אבדו בגלל גורמים שלא קשורים בפעילות מלחמתית. יחס ההפלות של הסינים על פי רישומיהם היה 1:1.42.
סטטיסטיקות הלוחמה האווירית > חיל האוויר של הרפובליקה הדמוקרטית של קוריאה

קשה לדלות מידע על הפעילות של חיל האוויר הצפון קוריאני, העדויות ממקורות שונים מרמזים שטייסיו נמנעו מקרבות אוויר במהלך המלחמה. בעוד הרוסים והסינים היו טסים כ-2,500 ו-1,500 גיחות בחודש בממוצע בהתאמה, הצפון קוריאנים טסו כ-12 גיחות בממוצע. השיא החודשי שלהם היה ככל הנראה כ-370 גיחות.
הטייס העורק נו קום-סוק שערק למערב עם מטוס מיג-15 דגם bis בספטמבר 1953 העיד כי במשך השנה שהוא שהה עם הרגימנט שלו, הם איבדו 9 מיגים, רק 3 מהם במהלך פעילות מבצעית, השאר אבדו בתאונות או תודות להפצצות של כוחות האו"ם.
רשמית הצפון קוריאנים טוענים להפלות של 5,729 כלי טיס ונזק ל-6,484 כלי טיס נוספים.
סטטיסטיקות הלוחמה האווירית > ניתוח יחסי הפלות

רישומי ההפלות של כל הצדדים הם לעיתים קרובות לא אמינים, בעוד הכוחות הקומוניסטיים נאלצו להקשות את נוהלי התחקור של כל הפלה והפלה תוך חקירה של אזור ההתרסקות, ראיונות של עדי ראייה, חקירת שבויים וכדומה, הרי שכוחות האו"ם שנחשבים לאמינים יותר, לרוב לא יכלו לתחקר הפלות באותה הרמה המחמירה, ולרוב סרט הטיסה ועדות הטייסים היו הפרטים היחידים שהיו זמינים להם. עם זאת, ביצועי הכוחות הקומוניסטיים (בעיקר הרוסים ששמרו על מעורבותם בסוד) לרוב לא היו זמינים למערב, וטענות רבות מצד הגוש המזרחי לעיתים קרובות נדחו על ידי חוקרים מערביים. לאחר התפרקות ברית המועצות הסרת הסודיות על מעורבותה במלחמת קוריאה ופתיחת הארכיבים הסובייטים החלו מחקרים מעמיקים יותר שהטילו את יחס ההפלות שנטען על ידי חיל האוויר האמריקאי (1:10 לטובת ה-F-86) שהפך למיתוס במערב בספק. בגלל חוסר האמינות של הטענות להפלות מכל הצדדים הכלי המיטבי לבחינת תוצאות קרבות האוויר הם רישומי האבדות של כל הצדדים.
סך כל האבדות של מטוסי הסייבר במלחמה עמד על 224 מטוסים מתוכם 40 אבדו שלא בפעילות מבצעית, 61 אבדו בפעילות מבצעית אך לא לפעולות אויב, 18 אבדות שויכו לתותחני נ"מ ואחד למפציץ אויב, מה שמשאיר מקסימום של 104 אבדות שיכלו להיגרם ממטוסי אויב. 74 מתוך אלה רשומים כאבדות בקרבות אוויר, 14 כאבדות עקב כך שנגמר הדלק בטיסה עקב תמרונים ממושכים או נזק בקרבות אוויר ו-12 שאבדו בנסיבות לא ידועות.
לפי הרישומים הסובייטיים אבדו כאמור 335 כלי טיס, 319 מתוכם אבדו בפעילות מבצעית וכמעט כולם הופלו על ידי מטוסי F-86, חיל האוויר של צבא השחרור העממי הסיני טוען לאבדות של 399 מטוסי מיג, 244 מתוכם הופלו בפעילות מבצעית, כולם על ידי הסייבר. אי אפשר למנות בצורה מדויקת אבדות של חיל האוויר של קוריאה הצפונית אך ההערכה היא שלפחות 100 מטוסי מיג-15 צפון קוריאנים אבדו במלחמה, כשליש מתוכם בקרבות אוויר.
אם מקבלים רישומים אלה, עולה כי יחס ההפלות הכללי של מטוסי הסייבר מול מטוסי המיג-15 היה 1:5.835 לטובת הסייבר. אבל אם בוחנים את ההפלות ביחס לאוכלוסיות שונות, התמונה מעט שונה. מול דיוויזיות ה-303 וה-324 הסובייטיות יחס ההפלות הכללי היה 1:1.4 לטובת הסייבר, לא כל כך חד משמעי כמו היחס של ההפלות של האמריקאים מול שאר היחידות הסובייטיות, הסיניות והצפון קוריאניות עומד על 1:9.07 לטובת הסייבר.
המסקנה שניתן להפיק היא ששני כלי הטיס, ה-F-86 והמיג-15 היו מאוד צמודים ביכולותיהם, והתוצאות של היריבות ביניהם היו תלויות רבות ביכולותיהם האישיות של טייסיהם.
לוחמה אווירית במלחמת קוריאה בתרבות

מלחמת קוריאה לא זכתה לתשומת לב רבה בדעת הקהל המערבית, ואכן מעט מאוד אמנות יוצרה בהשראתה: מעט ספרים (שהם לא מחקרים היסטוריים), כמעט ללא שירה וציורים. כמו כן כמות הסרטים על המלחמה הייתה מועטה יחסית, 84 סרטים למלחמה שארכה שלוש שנים. ולאחר שנת 1959 סרטים בודדים על המלחמה (פרט לסרטי תעודה).
עם זאת הסרטים שהופקו באותה תקופה השפיעו על התפיסה של האזרחים לגבי המלחמה, הם יצרו את הרושם שמלחמת קוריאה הייתה מלחמה אווירית בעיקרה. למרות המעורבות של כוחות הים והיבשה, הטכנולוגיה וההרסנות של חילות האוויר היו דומיננטיים.
הסרטים הדנים בלוחמה אווירית וטייסים במלחמת קוריאה:
The Hunters ‏(1958) - המבוסס על ספר תחת אותו השם מאת ג'יימס סולטר, המגולל את סיפורם של להק טייסי F-86 בקוריאה.
The McConnell Story ‏(1955) - עלילת הסרט מתארת את חייו של ג'וזף מקונל שהיה נווט במהלך מלחמת העולם השנייה והפך לאלוף הפלות במלחמת קוריאה.
Sabre Jet ‏(1953) - סרט תעמולה המתאר את סיפורו של קולונל סטאק, טייס מטוסי F-86 ואת יחסיו עם אשתו.
The Bridges at Toko-Ri ‏(1954) - סרט המבוסס על ספר תחת אותו השם מאת ג'יימס מיצ'נר ומגולל את סיפורו של הארי ברובאקר, טייס קרב-הפצצה בשירות הצי של ארצות הברית.
Men of the Fighting Lady ‏(1954) - סרט המתאר את סיפורם של טייסי קרב-הפצצה על נושאת המטוסים אוריסקאני.
Jet Attack ‏(1958) - מותחן ריגול המתחיל בהפלת מטוס ניסוי עם טכנולוגיה מתקדמת ועליו מדען בעל שם עולמי מעל שמי קוריאה הצפונית וניסיון החילוץ הנועז של אחד הטייסים המלווים בעזרת מחתרת מקומית.
Dragonfly Squadron ‏(1954) - דרמה מלחמתית המתארת את חייהם של טייסי טייסת של מטוסי F-51 מוסטנג לפני ובמהלך הפלישה לקוריאה הדרומית בשנת 1950.
Hell's Horizon ‏(1955) - סרט העוקב אחרי צוות של מפציץ כבד במהלך משימה אחת במלחמת קוריאה.
Battle Hymn‏ (1957) - מבוסס על סיפורו של דין אלמר הס שהיה טייס מפציצים ממלחמת העולם השנייה שבתומה הפך לכומר, אך חוזר לחיל האוויר במלחמת קוריאה ובמהלכה עוזר לחלץ כ-900 יתומים מהקרבות.
Mission over Korea‏ (1953) - הסרט מגולל את סיפורם של ארבעה טייסי קישור של מטוסי L-15 בתחילת מלחמת קוריאה.
Sky Commando ‏(1953) - מתאר את סיפורו של טייס בכיר המיוסר מזכרונותיו ממלחמת העולם השנייה.
ראו גם

לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה
לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה
הערות שוליים > הערות שונות

↑  דיוויזיה של חיל האוויר הסובייטי כללה בתקופה זו 2–5 רגימנטים; כל רגימנט כלל כ-40 מטוסים
↑  סדר כוחות של הקורפוס מטוסי הקרב ה-64 במהלך מלחמת קוריאה
↑  סדר כוחות של חיל האוויר הצפון קוריאני
↑  סדר כוחות האוויר של חיל הים האמריקאי במהלך מלחמת קוריאה
↑  סדרי כוחות של מדינות חבר העמים הבריטי
1 2  ‏USAF in korea, עמוד 4
↑  שאותם הרוסים בילבלו למטוסי F-80 ו-F-47.
↑  נוהל שמתיר מרדף אחר מטוס אויב לתוך שטח הריבוני של מדינה אחרת אם המטוס הרודף נמצא בקשר עין ובמהלך מרדף אחרי מטרתו.
↑  מתוך 11 אלופי ההפלות המוצלחים במלחמה רק אחד לא חצה את הגבול, חמישה הודו בכך לאחר המלחמה.
↑  מתוכם 7 מטוסי F-84,‏ 5 מטוסי F-80,‏ 7 מטוסי F-51 ומטוס F4U אחד.
↑  The Rise of the Helicopter During the Korean War, by Otto Kreisher. published online at HISTORynet.com on January 16, 2011.
↑  Alley, The Fight For Air Superiority, עמודים 43 - 44
↑  Anywhere, Anytime, combat Cargo in the Korean War, עמוד 34
↑  So that others may live, Air rescue in Korea עמוד 51
↑  כוחות הנ"מ הסובייטים במלחמת קוריאה (ברוסית)
↑  היחס הראשוני היה 1:8 בתחילת המלחמה אך הוא צנח ל-1:1.2 לאחר הסבת הדיוויזיות לדגם bis של המיג-15
↑  ‏Mig Alley, The Fight For Air Superiority, עמוד 46
↑  מקורות שונים מזכים אותו ב-20, 22.5 או 23 כלי טיס, מה שהופך אותו לשיאן ההפלות במלחמה. עם זאת הוא טוען שהוא יכול להיות בטוח לחלוטין רק בשש מההפלות הללו.
↑  כל ההפלות קרו במהלך הלילה
מפת קוריאה במהלך המלחמה המציינת את היישובים העיקריים וכן את מיקום שדות התעופה העיקריים של כוחות האו"ם
מטוסי F-80 בבסיסם, קיץ 1950
ה-USS Valey Forge בדרכה לים הצהוב, 1950
תרשים השוואה אנרגיה-כושר תמרון בין המיג-15 ל-F-86. ניתן לראות את העליונות של ה-F-86 בכושר תמרון במהירויות נמוכות, את היתרון של המיג במהירויות של מעל מאך 0.6 ואת המהירות המרבית של שני המטוסים.
טייס מיג-15 צפון קוריאני שערק לדרום בציוד טיסה אופייני. ניתן לראות שהטייס לא לובש קסדה או חליפת ג'י. 1953
מטוסי מיג רוסים בעמדות המראה, מוכוונים על ידי פקח קרקעי
מפה של מתחם פוסאן
מפת קוריאה מתארת את "סמטת המיגים", את שדות התעופה העיקריים מהם טסו מטוסי קרב וכן את עמדות המכ"ם שנפרסו בזירה.
לילה טוב אמא (סרט 2022)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Goodnight Mommy 
 בימוי:  Matt Sobel 
 תסריט:  קייל וורן
 שחקנים ראשיים:  נעמי ווטס פיטר הרמן 
 מוזיקה:  אלכס וסטון
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקרנת בכורה:  16 בספטמבר 2022 
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט בלשי, סרט אימה, סרט דרמה, סרט מתח 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לילה טוב אמא הוא סרט אימה פסיכולוגי אמריקאי משנת 2022 בבימויו של מאט סובל ונכתב על ידי קייל וורן, המשמש כגרסה מחודשת לסרט האוסטרי מ-2014 באותו שם. בסרט מככבים נעמי ווטס, קמרון וניקולס קרובטי, קריסטל לוקאס-פרי, ג'רמי בוב ופיטר הרמן. הסרט עוקב אחר אחים תאומים החושדים שאמא שלהם הוחלפה עם מתחזה, בעקבות הניתוח שעברה לאחרונה והותיר אותה עם תחבושות על פניה.
לילה טוב אמא יצא בפריים וידאו על ידי אולפני אמזון ב-16 בספטמבר 2022. הסרט זכה לביקורות מעורבות מהמבקרים, ששיבחו את הופעתה של נעמי ווטס, אך מתחו ביקורת על כתיבתו וראו אותו "נחות" ו"מיותר" בהשוואה לסרט המקורי.
עלילה

האחים התאומים אליאס ולוקאס חוזרים הביתה לגור עם אמם המנוכרת, שחקנית לשעבר, לאחר ששהו עם אביהם מאז גירושי הוריהם. כשהם רואים אותה שוב, הם מופתעים למצוא אותה לובשת תחבושות על כל ראשה. האמא (שלעולם לא ניתן לה שם) מסבירה שעברה ניתוח קוסמטי. היא נותנת לבנים כמה חוקים לשהייה בבית, ביניהם איסור על כניסה לחדר שלה ולאסם בחוץ.
הבנים חשים במהירות שמשהו מוזר באמא, שנראה שאינה מעוניינת להתחבר אליהם מחדש. היא שותה בכבדות, נראית כועסת, ולא שרה את שיר הערש שתמיד נהגה לשיר להם בילדותם. אליאס גם מגלה שהאם זרקה ציור שעשה של שלושתם יחד, מה שמרגיז אותו. במהלך הלילה, אליאס שומע את אמא מדברת בטלפון, היא אומרת שהיא לא יכולה להמשיך להעמיד פנים ורוצה שהוא ייעלם.
לאחר שראו צילום ראש ישן של אמא עם עיניים ירוקות, ושמים לב שעכשיו יש לה עיניים כחולות, הבנים מתחילים לתהות אם האישה שאיתה הם חיים היא באמת אמם. כשהם מנסים ליצור קשר עם אביהם, אמא שוברת את הטלפון הנייד המשותף שלהם. לילה אחד בזמן שהיא מתרחצת, אליאס מנסה להסיר את מסכת הפנים לטיפוח העור שהיא לובשת; נוצר ויכוח ואחרי שאליאס אומר לה שהיא לא אמם, היא מכה אותו ואז מרססת עליו מי מקלחת קפואים עד שהוא מודה שהוא טועה.
מבועתים מאמא, הבנים עוזבים באמצע הלילה ומנסים לבקש עזרה מבית סמוך, שהם מגלים שהוא נטוש. הם פורצים כדי לבלות את הלילה אבל הם מתגלים על ידי שני שוטרים מקומיים שלוקחים אותם בחזרה לביתה של אמא. אמא, שעכשיו הסירה את התחבושת שלה, מתעקשת שהם מדמיינים דברים ואומרת למשטרה שאליאס פצע את שפתו מהחלקה ליד הבריכה.
למחרת בבוקר, אמא מתעוררת ומוצאת את ידיה ורגליה קשורות למיטה בנייר דבק. היא דורשת להשתחרר, נחושה שהיא אמם. היא מסבירה שהיא ענדה עדשות מגע ירוקות בתור שחקנית, בטענה שהן נמצאות למטה בארנק שלה. לוקאס אומר לאליאס שהוא חיפש בארנק ולא מצא אותם. אליאס מרגיש לפתע אי נוחות על כך שהוא משאיר את אמא קשורה וכואבת, אבל לוקאס משכנע אותו ללכת, וטוען שהיא שקרנית. בעודו ממתין למונית בקרבת מקום, אליאס חוזר לבית, בטענה ששכח לארוז את מברשת השיניים שלו. הוא מסתכל בארנקה של אמא ומוצא את עדשות המגע. לוקאס מופיע ומתחנן בפני אליאס שייתן לו להסביר. אליאס בורח לחדר השינה כדי לשחרר את אמא בעוד לוקאס נעלם.
אמא לוקחת את אליאס לאסם ומראה לו חור כדור באחד הקירות מכוסה בדם. כשרואה את זה, אליאס נשבר; אז מתגלה שאליאס ירה והרג את אחיו התאום לוקאס בטעות, כלומר לוקאס היה הזיה כל הזמן. מותו שלח את אמא לדיכאון מוכה יגון, וכתוצאה מכך גירושה וניכור מאליאס. אמא מנסה לנחם אותו, אבל הוא מתפרץ ודוחף את אמא מעליית האסם; הפנס שלה מתנפץ תוך כדי כך, וכתוצאה מכך פורצת שריפה. אליאס בורח ומתבונן בדמעות באסם נשרף עד היסוד. לאליאס יש הזיה של אמא (נראית כעת צעירה יותר, כמו בתמונת הראש הישנה) ולוקאס שמופיעים לצדו. בחיוך, אמא אומרת לו שהוא לא עשה שום דבר רע, והם מתחבקים.
דמויות

נעמי ווטס בתור אמא
קמרון קרובטי בתור אליאס
ניקולס קרובטי בתור לוקאס
פיטר הרמן בתור אבא
קריסטל לוקאס-פרי בתור סנדי
ג'רמי בוב בתפקיד גארי
הערות שוליים

↑  רועי אבן, ‏עם פנים חבושות: נעמי ווטס חוזרת ב"לילה טוב אמא", באתר ‏מאקו‏, 25 באוגוסט 2022
דודג' 600

| --- | --- |

דודג' 600 קבריולה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  חטיבת דודג'
 שנות ייצור:  1982–1988
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  דודג' 400  דודג' מיראדה (דגם שנת 1983)
 מודל אחריו:  דודג' דיינסטי 
 חברת אם:  קרייזלר
 סיווג:  מכונית משפחתית
 אורך:  4,704 מ"מ,
 רוחב:  1,727 מ"מ
 גובה:  1,349 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,624 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, הנעה קדמית, 2,213 סמ"ק מנוע 2,213 סמ"ק, מגדש טורבו המפיק 142 כ"ס מנוע 2,501  סמ"ק    מנוע 2,555 סמ"ק, (יוצר על ידי חברת מיצובישי מדגם G54B)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
 
דודג' 600, סדאן, 4 דלתות
דודג' 600 (באנגלית: Dodge 600) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב האמריקאי קרייזלר בין השנים 1982–1988. הדגם הוצג לראשונה בסוף שנת 1982 כמודל  שנת 1983.
סך הכול יוצרו 309,590 יחידות.
בשנת 1986, מחירו של "דודג' 600" בגרסת ES Turbo ב-ארצות הברית היה 14,856 דולר.
תצורות

4 דלתות - סדאן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
תמונות

דודג' 600, קופה
דודג' 600, דגם  ES Turbo, קבריולט, שנת 1984
דודג' 600, קבריולט
דודג' 600
דודג' 600 - לוח הבקרה הדיגיטלי
ראו גם

קרייזלר
דודג'
דודג' Beauty Winner
דודג' 330
דודג' 400
דודג' 880
דודג' Aries
ג'ון טסטר

ריימונד ג'ון טסטר (באנגלית: Raymond Jon Tester; נולד ב-21 באוגוסט 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת מונטנה בשנים 2007–2025.
ביוגרפיה

טסטר נולד בהבר שבמונטנה, כבנם של הלן לבית פירסון ודייוויד טסטר, במשפחה בת שלושה ילדים. אביו ממוצא אנגלי ואמו ממוצא שוודי. בגיל 9 הוא איבד את שלוש האצבעות האמצעיות שבידו השמאלית, עקב תאונה במטחנת בשר. ב-1978 סיים את לימודיו לתואר ראשון במוזיקה באוניברסיטת גרייט פולס. לאחר מכן עבד שנתיים כמורה למוזיקה בבית ספר מקומי, עד שחזר לעבוד בחווה המשפחתית.
ב-1999 נבחר טסטר לסנאט המדינתי של מונטנה, שם שירת עד 2007. בשנים 2005–2007 היה לנשיא הסנאט.
הוא נבחר לראשונה לסנאט של ארצות הברית ב-2006, כשגבר על החבר הרפובליקני המכהן קונרד ברנס, באחד ממרוצי הסנאט הצמודים ביותר באותה שנה. ב-2012 נבחר לכהונה נוספת לאחר מרוץ צמוד גם כן. גם ב-2018 נבחר לכהונה נוספת לאחר מרוץ צמוד במיוחד.
בבחירות לסנאט של ארצות הברית ב-2024 הפסיד טסטר למועמד הרפובליקני טים שיהי וגרף 45.50% מקולות הבוחרים. כהונתו בסנאט תמה עם התפזרות הקונגרס ה-118 של ארצות הברית בראשית ינואר 2025.
טסטר נשוי לשרלה ביץ, ונולדו להם שני ילדים. הוא קתולי באמונתו.