stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרפיטי
היסטוריה > גרפיטי במאה ה-20

בתקופת מלחמת העולם השנייה הופיעה הכתוב Kilroy was here, "קילרוי היה כאן". כתובת גרפיטי זו התפשטה ברחבי ארצות הברית ואירופה וליוותה את כוחות הצבא האמריקאיים והפכה לסמל לאומי כמו הדגל. בשלב מסוים התווסף לכתובת גם ציור – דמות של ראש קרח עיניים ואף מציצים מעל חומה ושתי כפות ידיים נשענות עליה. במאה ה-20, ובייחוד לאחר מלחמת העולם השנייה, נהגו כנופיות עירוניות בארצות הברית ליצור גרפיטי על ידי ריסוס צבע על קירות באתרים ציבוריים על מנת לסמן את הטריטוריה שלהם. פעמים רבות התקשרו הכתובות לתרבות מוזיקת ההיפ הופ והראפ. עם הזמן התנתק המנהג מ"תרבות הכנופיות" ונעשה נפוץ, וכן מורכב ואמנותי יותר. במקרים ספורים אף החליטו בעלי הקירות לא למחוק את הגרפיטי. דוגמה לכך בישראל, היא השארת הגרפיטי על בניין גן העיר ועל בניין עיריית תל אביב לאחר רצח רבין.
היסטוריה > פוסט גרפיטי

פוסט גרפיטי או אמנות רחוב (Street Art), היא אמנות המוצגת במקומות ציבוריים, בעיקר ברחובות העיר, כחוק וכשלא כחוק. (ישנם ציורים ("פיסים") המאושרים על ידי הרשויות).
היא מופצת בדרך כלל תוך כדי שימוש בספריי צבע, מדבקות (סטיקרים), רולרים, מטפים הממולאים מחדש בצבע, טושים ושאר אמצעים שאינם נחשבים מסורתיים בתרבות הגרפיטי. לרוב נובעת אמנות הרחוב מרצון האמנים לחשוף את יצירותיהם, דעותיהם הפוליטיות והחברתיות וכדומה, אך גם הפגיעה עצמה ברכוש מאפשרת מחאה. אי החוקיות שבעניין נחשבת לעיתים כ"חלק מהמשחק".
הפוסט גרפיטי החל במהלך שנות ה-80 ותחילת שנות התשעים של המאה ה-20 על ידי אמני הרחוב Cost ו-Revs אשר היו הראשונים להפיץ את שמם בעזרת טכניקות שונות מהמקובל. את המושג "פוסט-גרפיטי" טבע האמן הצרפתי stak. לרוב נוצר ויכוח בין אומני ה"גרפיטי המסורתי" לבין אומני רחוב שלא באישור לגבי אותנטיות, שיכולים להביא ל"ביפים".
עם השנים, ובמיוחד הודות לצמיחת רשת האינטרנט, הפכה אמנות הרחוב לתנועה כלל עולמית ופעילותה ניכרת גם בישראל. אמנים מכל העולם (ובעיקר מאירופה) מחליפים ביניהם סטיקרים בדואר וזוכים להכרה, הוקרה, והפצה של יצירותיהם.
בין אמני הרחוב הבולטים בארץ, ניתן לראות את Dede, Know hope, אמנזיה ואחרים.
ההיבט החוקי

בשל היותו של הגרפיטי ציור על רכושו של אחר בניגוד להסכמתו, מדובר בפעולה בלתי חוקית. כדי להילחם בתופעה הקצו ערים רבות קירות מיוחדים למען אמני גרפיטי, מתוך כוונה לאפשר לאמנים לפתח את אמנותם מחד, מבלי שיעברו על החוק מאידך. אחרים מתנגדים לגישה זו בטענה שאפשרות ביצוע הגרפיטי בצורה חוקית אינה מקטינה את ביצועו בצורה בלתי חוקית, וגם משום שמלאי המקום בקירות החוקיים מוגבל ולעיתים ישנו צורך לכסות אחד את השני. יש ערים בהן התארגנו קבוצות של אזרחים נגד גרפיטי, הפועלים באופן שיטתי למחיקת ציורי הגרפיטי.
בשנת 1993 עצרה משטרת סינגפור סטודנט אמריקני בשם מייקל פ. פיי שצייר גרפיטי על כמה מכוניות. לפי חוק מדינת סינגפור משנת 1966, ה-"Singapore Vandalism Act" הוא נשלח לארבעה חודשים בכלא, לקנס כספי ולעונש מלקות. התקשורת האמריקנית גינתה עונש זה, והביאה למחאה ציבורית רבה, אך זו לא השפיעה על ממשלת סינגפור שסירבה להעניק לו חנינה והלקתה אותו ב-5 במאי 1994.
בשנת 1994 יצר ראש עיריית ניו יורק, רודי ג'וליאני, "כוח משימה למחיקת גרפיטי" כדי להפחית את כמות הגרפיטי בעיר, כחלק מהמאמץ הכולל להפחתת הפשע בעיר ולשיפור חזותה, במסגרת יישום תאוריית החלונות השבורים. כחלק ממאמץ זה נאסרה מכירת צבע במכלי תרסיס לילדים מתחת לגיל 18. החוק אף דרש ממוכרים להחזיק צבעים אלו בתוך ארונות תצוגה נעולים בחנויות על מנת למנוע גנבת הצבעים. הקנסות על הפרת חוק זה היו גבוהים ביותר (350 דולר לכל עבירה).
גם בבריטניה עבר חוק נגד גרפיטי, ה-"Anti-Social Behaviour Act 2003".
העיר אלבקרקי בניו מקסיקו שבארצות הברית נאבקת בגרפיטי מאז שנות ה-90 של המאה ה-20 ומאפשרת לדווח באמצעות קו טלפון מיוחד של העירייה על מציירי גרפיטי.
בישראל, על פי סעיף 196 לחוק העונשין הכותב, מצייר, משרטט או חורט על מקרקעין של זולתו שלא כדין, או מדביק עליהם שלא כדין כל כתב או שלט, דינו – מאסר שנה אחת.
בפסק דין מדצמבר 2024 נקבע כי צילום גרפיטי הפר זכויות יוצרים.
גרפיטי והרכבת התחתית

אחד האתרים המועדים לציורי גרפיטי היו קרונות הרכבת התחתית, בעיקר בעיר ניו יורק. בניו יורק ערכו כותבי גרפיטי תחרויות סימן – שמטרתן לסמן כמה שיותר מקווי הרכבת התחתית. התופעה בניו יורק פסקה בתקופתו של ג'וליאני כראש העירייה, כשכל הקרונות נוקו ושום קרון שעליו הייתה כתובת גרפיטי לא הורשה להיכנס לתנועה, עד שכתובת הגרפיטי לא נוקתה ממנו.
גרפיטי פוליטי

גרפיטי משמש פעמים רבות כמחאה פוליטית או מחאה נגד המשטר, כאמצעי להבעת דעה ולשיבוש תרבות. דוגמה בולטת לאומן גרפיטי מסוג זה הוא בנקסי, אמן אנגלי, אשר מתמחה בציור גרפיטי אומנותי בעל מסר פוליטי תוך שימוש באירוניה לצורך העברת המסר הרצוי.
גרפיטי פוליטי > גרפיטי פוגעני

שימוש אחר לגרפיטי עושות קבוצות שנאה. דוגמה לגרפיטי מסוג זה הוא הגרפיטי הנאו-נאצי והשחתת בתי קברות יהודיים ובתי כנסת. אלו אינם גרפיטי מקובל, אלא כתובת נאצה המשתמשת בספריי צבע משום קלות הצביעה.
מונחים באומנות הגרפיטי המודרני

טוי (Toy – צעצוע) – מונח המתאר את ה"רייטר" כמתחיל ובור.
ביף (Beef) – מונח המתאר סכסוך בין שני "רייטרים". הסכסוך יכול להפוך אלים.
רייטר (Writer) – אמן גרפיטי, בלשון מתוקנת.
טאג ׁ(Tag) – כתובת הנעשית בכתב יד לא "מנופח"
טרואו-אפ (Throwup) – אותיות בלוניות בדרך כלל, קבועות בדרך כלל, המשמשות לפרסם את האומן ונעשות מהר.
הולואו (Hollow) – טרואפ ללא מילוי
היי לייט (Highlight) – פס או קו בדרך כלל בצבע לבן. משמש לרוב בציורים ולא באותיות. דמוי אור המכוון אל הציור, גורם לציור להיות אמיתי יותר.
פיס (Piece) – ציור גרפיטי מושקע.
ברנר (Burner) – פיס מושקע שלקח הרבה מאוד זמן, מכאן שמו – "לשרוף זמן".
פורס פילד (Force Field) – הקו הסוגר את האאוטליין (הקונטור של הפיס).
אנטי-סטייל (Anti-Style) – סגנון מומצא של אנשים שלא יודעים לצייר אבל יודעים לדבר.
גלריית תמונות

גרפיטי מאת ענבר הימן ז"ל שנחטפה ונרצחה בטבח שבעה באוקטובר. הימן נהגה להשתמש בפסדונים Pink?
ציור של Imaginary Duck על מיצג "קיר החטופים" שברחוב גאולה 42 ת"א. אוצר: טל סגל
כיתוב הקיר של הלה שלג – עשיתי המון חיים בטעויות שלי.
"הקופסונים" של עדי סנד על קיר בניין בתל אביב.
קיר שעיריית גינסוויל, פלורידה הקצתה לציירי גרפיטי.
גרפיטי על גבי גדר ההפרדה בבית לחם. צייר: בנקסי.
גרפיטי המתנגד למלחמה בספרד.
גרפיטי על בניין ברחוב Brucke str בברלין
כתובת המתריעה מפני הזנות, צולם באזור התחנה המרכזית בתל אביב.
ויכוח בגרפיטי, על קיר ברחוב יהודה הלוי בתל אביב.
ציור גרפיטי על גבי מבנה שירותים ציבוריים בבת-ים.
ציור גרפיטי על גבי קיוסק בבת-ים.
גרפיטי מימי העלייה לביריה בשנת 1946 על גבי מכל מים בכפר תבור. כתובת הגרפיטי ההיסטורית שוחזרה על ידי המועצה המקומית והוצבה במקום בולט בשנת 2004.
גרפיטי על קיר בניין בתל אביב, מרץ 2008.
גרפיטי של כיפת הסלע בכניסה לביתו של חג' באחת מסמטאות כפר השילוח, ספטמבר 2007.
גרפיטי נגד הומופוביה בת"א.
גרפיטי המציג שירת רחוב, על קיר בניין בשכונה נוה צדק, דצמבר 2007.
גרפיטי בשכונת פלורנטין בתל אביב, המתריע בפני השינוי הבא על השכונה הייחודית, נובמבר 2008.
חוף של שני מיל עם סלעים שעל כולם יש גרפיטי בקמפוס האוניברסיטה נורתווסטרן, באוונסטון שבפרוורי החוף הצפוני של שיקגו.
גרפיטי נגד התחרדות שכונות בירושלים דצמבר 2009.
גרפיטי של "קופסונים" מאת SENED על צג מחשב, 2012.
גרפיטי אמנותי על פני בית בסמטת שלוש, תל אביב-יפו, של האמן יהונתן כיס-לב
גרפיטי על קיר בשכונת נווה צדק בתל אביב.
עבודה מאת "דדה" רחוב החשמל, תל אביב-יפו
עבודת ברונזה מאת ג'ונסי, קוטר כ-8 ס"מ, לונדון
גרפיטי משכונת פלורנטין בתל אביב
גרפיטי של מיס וואן בברצלונה
גרפיטי על חנות בתל אביב המכיל את הסיסמה "נ נח נחמ נחמן מאומן"
גרפיטי על קיר בצפת עם כיתוב באנגלית "תודה לך ה'"
גרפיטי משולב בשיר ברחוב שטרן, שכונת פלורנטין בתל אביב. ציור – אנה קוגן, שיר מאת משוררת מקומית.
גרפיטי מאת רפי בלר, מוזיאון פופ אפ, ברחוב קליי, תל אביב
גרפיטי בסיס צה"לי נטוש, מחנה בית דגן
שרידי ה"הילטון" שעל חוף הלידו בים המלח, הקירות "מעוטרים" בכתובות גרפיטי שרוססו על ידי חיילים שהשתמשו בו כמוצב.
ויכוח גרפיטי בין קבוצות אוהדי ספורט על ארון חשמל בחולון, ינואר 2021.
ציור גרפיטי של רחל והעוגיות
ראו גם

ברוך ג'מילי
ונדליזם
סטיקר
קליגרפיה
אמנות ספריי
ציורי מדרכות
פעולת תג מחיר
שבלונה
לקריאה נוספת

עליזה אולמרט וגיל הראבן, שפת קיר, הוצאת ידיעות אחרונות, 2007
הערות שוליים

↑  לרסס גרפיטי בלשון עבר, באתר האקדמיה ללשון העברית, 25 ביוני 2020.
↑  רועי מרום, רשמי העבר: אמנות פלסטינית עממית מתקופת המנדט בשרון, עתמול 260, 2019, עמ' 25–27
↑  Lewisohn, Cedar., Street art : the graffiti revolution, Tate, 2008
↑  Roger Gastman & Caleb Neelon, The history of American graffiti, Harper Design, 2010
↑   עודד ירון, מברוך ג'מילי ועד Dede: פריחת הגרפיטי הישראלי, באתר הארץ, 24 באפריל 2015
↑  פסק דין ת"א 39402-10-19 כוכבא ואח' נ' דהן פרץ
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535904605171  BnF: cb11939946f (data)  GND: 4021791-7  LCCN: sh85056185  NARA: 10637834  NKC: ph120588 
גרפיטי בפומפיי בשפה לטינית וולגארית, השפה הלטינית המדוברת, בניגוד לשפה הלטינית הקלאסית, ששימשה בעיקר כשפת הכתב
גרפיטי עתיק שנתגלה בישראל, משנת 1384, על עמוד בכנסיית הקבר
גרפיטי מודרני.
אומנות רחוב – גרפיטי של קשת בענן עם ציפורים.
האמן יהונתן כיס-לב מרסס כתובת גרפיטי "אמנות או נמות" בפלורנטין, תל אביב.
גרפיטי יכול להיות גם אמנותי – על אף היותו בלתי חוקי.
גרפיטי במנהרה תחתית.
"לא נהיה כצאן לטבח בידי פאתולוגים צמאי רווח" – גרפיטי של חרדים משנת 1971 על שטר של עשר ל"י
גרפיטי משנת 1987~ על בונקר ממלחמת העולם השנייה בברלין. הכיתוב: "מי שבונה בונקרים, משליך פצצות"
אוסקר מיגס

אוסקר מיגס (בספרדית: Óscar Míguez;‏ 5 בדצמבר 1927 – 19 באוגוסט 2006) היה כדורגלן אורוגוואי, ששיחק בעמדת החלוץ מרכזי. זכה עם נבחרת אורוגוואי במונדיאל 1950.
ביוגרפיה

מיגס נולד ב-5 בדצמבר 1972 באורוגוואי. תחילה שיחק בסוד אמריקה מהעיר מונטווידאו ב-1947, שם היה שנה אחת ושיתף פעולה עם אלסידס גיג'ה. אחר כך עבר לענקית אורוגוואי פניארול עימה זכה ב-6 תוארי אליפות והוכתר למלך שערי הליגה פעמיים בשנים 1948 ו-1949. לאחר 11 שנים בקבוצה עבר מיגס לשחק בפרו במשך חצי שנה בספורטינג קריסטל ב-1960. אחרי שעבר בשתי תחנות נוספות, רמפלה ג'וניורס וקולון, הוא סיים את הקריירה ככדורגלן.
במדים הלאומיים כבש עבור נבחרת אורוגוואי חמישה שערים בדרך לזכייה במונדיאל 1950. בסיבוב הראשון כבש שלושער נגד בוליביה ובבית הגמר כבש צמד ב-15 הדקות האחרונות במשחק נגד שוודיה. במשחק שהכריע את אלופת העולם לטורניר זה אורוגוואי היממה את ברזיל הפייבוריטית 1–2, ומיגס סיים במקום השני במלכות השערים אחרי אדמיר.
מונדיאל אחרי זה ב-1954 כבש שלושה שערים בשלב הבתים, אחד נגד צ'כוסלובקיה וצמד בניצחון 0–7 על סקוטלנד. במשחק רבע הגמר אורוגוואי ניצחה את אנגליה 2–4 אך מיגס נפצע ובכך פספס את חצי הגמר בו נבחרתו הפסידה להונגריה המצוינת.
שנתיים אחר כך מיגס היה למצטיין מבין שחקני נבחרתו בזכייתה בקופה אמריקה 1956 בו כבש שלושה שערים ונבחר לשחקן המצטיין של הטורניר. בסך הכל הוא ערך 39 הופעות במדיה וכבש 27 שערים עד לעזיבתו ממנה ב-1958.
מיגס נפטר ב-19 באוגוסט 2006 בארטיגס שבאורוגוואי בגיל 78. הוא נקבר בבית הקברות סמנטראיו דל בוסאו בבירת המדינה.
תארים

אליפות אורוגוואי (6): 1949, 1951, 1953, 1954, 1958, 1959
גביע העולם: 1950
מקום רביעי בגביע העולם: 1954
קופה אמריקה: 1956
מלך השערים בליגה האורוגוואית (2): 1948, 1949
השחקן המצטיין בקופה אמריקה: 1956
דד קנדיז

| --- | --- |

 מקום הקמה:  סן פרנסיסקו 
 מוקד פעילות:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1978–1986 (כ־8 שנים)
 סוגה:  פאנק רוק
 חברת תקליטים:  אלטרנטיב טנטקלס צ'רי רד IRS רקורדס מניפיסטו רקורדס
 www.deadkennedys.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'לו ביאפרה איסט ביי ריי ד.ה. פליגרו קלאוס פלורדיג ט'ד 6025
 
דד קנדיז (Dead Kennedys, "הקֶנֶדים המתים"), היא להקת פאנק אמריקאית. המקור לשמה הוא במשפחת "האצולה" האמריקאית, משפחת קנדי ובשרשרת האסונות אשר פקדו אותה ובראשם רצח הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי ורצח אחיו, המועמד הדמוקרטי לנשיאות רוברט. הלהקה נוסדה בשנת 1978 על ידי הגיטריסט איסט ביי ריי (שמו מרמז על המקום בו נולד - אזור המפרץ של סן פרנסיסקו) והונהגה מרגע הקמתה על ידי הזמר ג'לו ביאפרה (נולד בשם אריק ריד בּוּשֵה). בשנת 1979 הוציאה הלהקה את תקליט השדרים הראשון שלה "California Über Alles" (גרמנית: קליפורניה מעל לכל, כפרפרזה על השורה הראשונה בהמנון גרמניה, "Deutschland über alles", גרמניה מעל לכל), בו מתאר ביאפרה בסגנונו המיוחד איך מדינת קליפורניה בה פועלת הלהקה, הולכת ונהפכת לשמרנית, ואף משווה אותה לגרמניה הנאצית. חוש ההומור המיוחד של ביאפרה בצוותא עם מקצבי הפאנק של הלהקה, הפכו את דד קנדיז למובילה בסצנת הפאנק האמריקאית. הלהקה פעלה בהצלחה רבה לאורך שנות ה-80 ובנובמבר 1986 הוציאה את תקליטה האחרון. במהלך שנות ה-90, התעורר סכסוך משפטי בין חברי הלהקה לביאפרה, שבסופו הותר לשאר חברי הלהקה לשוב ולפעול תחת השם דד קנדיז. לאחר מכן צירפה הלהקה סולן חדש והחלה במסע הופעות עולמי.
השפעה פוליטית

ג'לו ביאפרה והדד קנדיז הרבו במהלך שנות פעילותם לבקר את החברה האמריקאית, שהתאפיינה לדעתם בקפיטליזם, בשובינזם ובכוחניות. שנות ה-80, שנות שלטונה של המפלגה הרפובליקנית השמרנית והנשיא רונלד ריגן אופיינו במספר רב של "הרפתקאות" אמריקאיות מעבר לים, והתערבויות צבאיות רבות במשטרים פרו-קומוניסטים בעולם. גם בארצות הברית עצמה, התחוללה מהפכת שמרנות אשר העמידה את הכנסייה והערכים הקפיטליסטים בראש המדרג. באמצעות שירים כמו "California Über Alles" ,"Kill the Poor" וכן "MTV Get Off the Air" ידעה הלהקה להצביע על הנושאים הכאובים לרוב הדומם, כל זאת בצורה בוטה המלווה בהומור משובח. גם השמאל האמריקאי לא שבע נחת מידי הלהקה, אשר נהגה לבקר את הצביעות הרבה של בעלי ההשפעה בצד השני.
דד קנדיז לא הסתפקה בהתמקדות בתחום הפוליטי הצר, אלא הייתה גם להקת הפאנק הראשונה שעסקה באופן פעיל בגינוי ההרס הסביבתי שיוצרת החברה המתועשת. לדוגמה בשירם "סהר מעל ים" הם כותבים:
מכלית פוגעת בסלעים
היחס לישראל

מדינת ישראל הוזכרה אף היא על ידי הלהקה, אשר ראתה במדינה שלוחה פאשיסטית של ארצות הברית. לתקליט "Plastic Surgery Disasters" אף צורפה חוברת מעוצבת ובה בין היתר, תמונה של שר הביטחון דאז אריק שרון בעת טיסה במסוק וכן של ראש הממשלה מנחם בגין אשר נראה לוחץ יד לבדרן האמריקאי-יהודי סמי דייוויס ג'וניור.
דיסקוגרפיה

Fresh Fruit for Rotting Vegetables ‏ (1980)
Plastic Surgery Disasters ‏ (1982)
Frankenchrist ‏ (1985)
Bedtime for Democracy ‏ (1986)
In God We Trust, Inc. ‏ (1981)
A Skateboard Party ‏ (1983)
Mutiny on the Bay ‏ (2001)
Live at the Deaf Club ‏ (2004)
Not So Quiet on the Western Front ‏ (1982)
Give Me Convenience or Give Me Death ‏ (1987)
Milking the Sacred Cow ‏ (2007)
הערות שוליים

↑  מתוך האלבום "אסונות בניתוחים פלאסטיים" 1982
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 5040953  BnF: cb13902872p (data)  GND: 5247118-4  ISNI: 0000 0001 0680 4948  LCCN: n83172269  MusicBrainz: 37c78aeb-d196-42b5-b991-6afb4fc9bc2e  NKC: xx0029294  SUDOC: 112337171  VIAF: 148617840   WorldCat (עם VIAF): 148617840
שלמה יעקבסון

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1 בינואר 1916
 פטירה:  29 ביולי 2005 (בגיל 89)
 מקום קבורה:  בית הקברות מורשה 
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  החאג'
 השתייכות:   ההגנה   פלמ"ח הצי המלכותי הצי המלכותי הבריטי   צבא הגנה לישראל   משרד הביטחון
 דרגה:   סגן-אלוף
 תפקידים בשירות
 שומר  מסתערב מש"ק משמעת ושלישות  מפקד בסיס חיל הים בסידנא עלי ויפו  ראש מחלקת כח אדם בחיל הים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה    מלחמת העצמאות
 עיטורים
   אות ההגנה   עיטור לוחמי המדינה   עיטור אסורי שלטון המנדט   אות המשמר   אות ההתנדבות   אות הלוחם בנאצים מדליית המלחמה 1939–1945      מדליית ההגנה   
 תפקידים אזרחיים
 מנהל מוזיאון ההגנה
 
שלמה יעקבסון (1 בינואר 1916, כ"ד בטבת תרע"ו, תל אביב – 29 ביולי 2005) היה אסיר ארגון ההגנה בכלא עכו, מראשוני המסתערבים, מתנדב לצי הבריטי במלחמת העולם השנייה, ומראשוני חיל הים.
ביוגרפיה

שלמה יעקבסון נולד בתל אביב ב-1 בינואר 1916, בימי מלחמת העולם הראשונה. אביו היה רב. מאוחר יותר ניהלו הוריו חנות לספרים וציוד משרדי, ונמנו עם מייסדי שכונת תל נורדאו. הציירת אהובה שולמן הייתה אחותו. היו לו שני ילדים, בן ובת.
יעקבסון למד בגימנסיה הרצליה ובבית הספר החקלאי מקוה ישראל. בעודו תלמיד, יצא עם חבר לטיול בדמשק, כשבחלק מן הדרך הם מחופשים לבדואים. בדרכם חזרה, הבריחו לארץ כעשרים עולים בלתי לגליים.
בנובמבר 1934, בעת ששמר באדמות רמת יוחנן, התעמת יעקבסון עם מסיגי גבול ערבים, והרג אחד מהם. הוא נשפט לשבע וחצי שנות מאסר עם עבודת פרך, ישב בכלא עכו, ושוחרר ביוני 1938. מאוחר יותר רכש ניסיון ימי כשעבד בנמל תל אביב.
בשנת 1941 גויס יעקבסון על ידי יגאל אלון למחלקה הסורית, שקדמה למחלקה הערבית של הפלמ"ח, והופעל במשך שנה כמסתערב בסוריה, כשהוא מתחזה לפועל ואף לאיש דת מוסלמי.
אחרי שחזר לארץ ישראל התנדב לצי הבריטי, ושרת כמש"ק משמעת ושלישות בבסיס מורטה (H.M.S. Moreta) בחיפה.
במלחמת העצמאות פיקד יעקבסון על בסיס הטירונים של חיל הים בסידנא עלי, ומאוחר יותר על בסיס חיל הים ביפו. המשיך בשרות קבע בחיל הים עד שנת 1953 ובתפקידו האחרון היה ראש מחלקת כח אדם של החיל.
אחרי שחרורו מצה"ל עבד במשרד הביטחון עד פרישתו לגמלאות. בין השאר, עסק בהכנת הפריגטות "מבטח" ו"מזנק" למסירה לציילון, ובסיוע לארצות מתפתחות במסגרת היחידה לסיוע וקשרי חוץ. בשנות ה-70 היה מנהל מוזיאון ההגנה.
נפטר ב-29 ביולי 2005.
זיכרונותיו

שלמה יעקבסון, בטלטלה (משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1997).
ראו גם

מתנדבי היישוב לצי המלכותי הבריטי
מספנת חיל הים
הערות שוליים

↑  פסק דינו של שלמה יעקבזון אושר, דבר, 16 ביולי 1935.
↑  שוחררו ביום הולדת המלך, דבר, 9 ביוני 1938.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306019005171  ISNI: 0000 0004 0283 1465  LCCN: no98114253  VIAF: 298692932   WorldCat (עם VIAF): 298692932
דיופיזיטיות

איקונין דמות ישו המפורסם ממנזר סנטה קתרינה מורכב למעשה משני טיפוסים שונים שניתן לראות בבירור כשמציבים מראה באמצעו (כמו כאן).
דיופיזיטיות (ביוונית עתיקה: δυοφυσῖται; מילולית "שני טבעים") היא השקפה כריסטולוגית בדבר טבעו של ישו. הכריסטולוגיה שבה מחזיקות הכנסייה הקתולית והכנסייה האורתודוקסית היא דיופיזיטית, דהיינו שישו, שהוא התגלמות בן האלוהים בגוף אדם, מורכב משתי מהויות, אלוהית ואנושית.
במאה ה-5 התנהל ויכוח האם היה לישו בחייו טבע אחד – אלוהי, השקפה המכונה מונופיזיטיות, שיוצגה על ידי אוטיכס ראש המנזר בקונסטנטינופול, כנגד הדעה כי לישו היו שני טבעים, טבע אלוהי וטבע אנושי, השקפה דיאופיזיטית כדעת פלביאנוס, פטריארך קונסטנטינופול.
פלאבינוס כינס בשנת 448 סינוד שגינה את אוטיכס, האשים אותו בכפירה מונופיזיטית (חד-גשמית) ונידה אותו. אך אוטיכס חזר על דעתו וערער בפני דיוסקורוס הראשון, פטריארך אלכסנדריה וסוורוס (אנ'), פטריארך אנטיוכיה. בתמיכתם, כינס הקיסר הביזנטי תאודוסיוס השני (408–450) בשנת 449 ועידה אקומנית באפסוס (שזכתה אחר־כך לכינוי "לטרוקיניום" – ועידת גזלנים) ובה זוכה אוטיכס ואילו פלביאנוס גונה, וזמן קצר אחר־כך מת. האפיפיור הבא, לאו הראשון לא הכיר בהחלטות הוועידה. בשנת 451 כונסה ועידת כלקדון, ובה תמכו ההגמונים בהשקפתו של לאו ואישרו את ההשקפה הדיאופיזיטית, שעל פיה היה ישו בחייו משיח בעל שני טבעים שלמים (הטבע האנושי והטבע האלוהי) שלא התמזגו לאחד, אף שהיו נמצאים בגוף אחד ולא נבדלו זה מזה. על פי השקפה זו ישו היה בעודו בחיים בעת בעונה אחת אל (ולפיכך היה זהה עם אלוהים באלוהיותו) ואדם (ולפיכך היה זהה לכל אדם אחר באנושיותו). כן הוציאה הוועידה מחוץ לכנסייה את אוטיכס, סוורוס ודיוסקורוס.
בראשית המאה ה-7 אף היה ניסיון לאחד את המונופיזיטיות והדיופיזיטיות באמצעות המונותליטיזם.
סטן קרונקי

| --- | --- |

סטן קרונקי  (2019)
 לידה:  29 ביולי 1947 (בן 77) קולומביה, מיזורי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Enos Stanley Kroenke 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  בעלים של קבוצות ספורט רבות: מועדון הכדורגל האנגלי ארסנל (בה הוא גם יו"ר-שותף ביחד עם בנו ג'וש)
 השכלה:  מנהל עסקים באוניברסיטת מיזורי
 מקצוע:  איש עסקים, יזם בנייה
 מעסיק:  Kroenke Sports & Entertainment 
 תפקיד:  נשיא-מנכ"ל (1999–ערך בלתי־ידוע) 
 בת זוג:  אן וולטון
 מספר צאצאים:  3 
 
אנוס סטנלי "סטן" קרונקי (אנגלית: Enos Stanley "Stan" Kroenke; נולד ב-1947 בקולומביה שבמיזורי) הוא איש עסקים אמריקני הנמצא ברשימת 400 האנשים העשירים ביותר בעולם של המגזין פורבס. הונו, נכון לדצמבר 2016, מוערך ב-7.4 מיליארד דולר, והוא נובע בעיקר מנדל"ן. קרונקי נשוי לאן וולטון, אחייניתו של סם וולטון ואחת מיורשות וולמארט. קרונקי מעורב מאוד בתחום הספורט והוא בעלים של לוס אנג'לס ראמס, דנוור נאגטס, קולורדו אוולאנש, קולורדו ראפידס ועוד קבוצות מהליגות המקצועניות בארצות הברית. קרונקי הוא גם אחד מהדירקטורים של מועדון הכדורגל האנגלי ארסנל.
קורות חיים

קרונקי נולד בארצות הברית, למשפחה נוצרית-לותרנית ממוצא גרמני.
נישא ב-1974 למיליארדרית ויורשת ההון כאחת מהצאצאיות של מייסדי ענקית הקמעונאות האמריקאית "וולמרט", אן וולטון-קרונקי (אנ'), ולהם שלושה ילדים.
קריירה עסקית > נדל"ן

קרונקי למד באוניברסיטת מיזורי וסיים עם מספר תארים בתחום מנהל עסקים. ב-1983 הוא הקים את קבוצת קרונקי שהיא תאגיד נדל"ן שהיה אחראי לבניית מספר מרכזי קניות ובנייני מגורים. לאחר נישואיו לאן וולטון הוא זכה להזדמנות לפתח את האזורים הסמוכים לחנויות הרבות של רשת וולמארט הנמצאת בבעלות משפחת אשתו. קרונקי הוא גם היושב-ראש של THF Realty שהיא חברת נדל"ן עצמאית המתמחה בפיתוח עירוני. חברה זו הוקמה בסנט לואיס ב-1991.
קריירה עסקית > ספורט

קרונקי הוא עסקן ספורט ידוע והבעלים והמנהל של יזמות הספורט קרונקי. קרונקי היה הבעלים-שותף של סנט לואיס ראמס מה-NFL מאז שהקבוצה עברה לסנט לואיס ב-1995. ב-3 באוגוסט 2010 מימש את זכות הסרוב הראשונה שלו וקנה את הבעלות המלאה על הקבוצה, באישור הנהלת ה-NFL.
בשנת 2000 הוא הפך לבעלים של דנוור נאגטס מהליגת ה-NBA ושל קולורדו אוולאנש מה-NHL. בשנת 2002 שמו נחרט על גביע סטנלי ביחד עם קולורדו כשזכו בגביע סטנלי. ב-2010 העביר קרונקי את השליטה בשתי הקבוצות לבנו ג'וש, ועד סוף 2014 עליו להישאר בהחזקות מיעוט בלבד בשתי קבוצות אלה. כל זאת משום שליגת ה-NFL אינה מרשה לבעלים של קבוצת NFL בעלות על קבוצות ספורט מקצועניות בשווקים בהם יש קבוצות NFL, ובדנוור יש את קבוצת דנוור ברונקוס.
בשנת 2002 חבר לג'ון אלווי ולפט בולן, והפך לאחד מהבעלים של קולורדו קראש מה-Arena Football League. הוא המשיך להרחיב את פעילותו בתחום הספורט גם ב-2004 לאחר שרכש מפיל אנשוץ את קולורדו מאמות' מליגת הלקרוס הלאומית וקולורדו ראפידס מה-MLS.
חברת הספורט של קרונקי מחזיקה בבעלותה את בול ארנה בדנוור, והיא הבעלים-שותף של פארק ספורט בקומרס סיטי שבקולורדו, שנבנה על ידי חברת הפיתוח שלו. בשנת 2004 פתח קרונקי ערוץ טלוויזיה בתחום הספורט על מנת להתחרות בחברת Fox Sports Net. בערוץ זה משודרים משחקיהן של כל הקבוצות מדנוור הנמצאות בבעלות קרונקי.
במהלך השנים הפך קרונקי למשקיע חשוב במועדון הכדורגל האנגלי ארסנל. חברת ITV מכרה את החזקותיה בארסנל לאחת מהחברות של קרונקי. הוא המשיך לרכוש מניות נוספות בארסנל, והגדיל את החלק שלו ל-12.19% מכלל מניות המועדון. חבר המנהלים של ארסנל הביע ספקנות באשר לניסיונו של קרונקי להשתלב בניהול המועדון, אך לבסוף החלה לשתף עמו פעולה על מנת לעצור את פעילותו של אלישר אוסמנוב.
ביוני 2008 חבר המנהלים של ארסנל היה מוכן להעניק לקרונקי את השליטה בארסנל, וב-19 בספטמבר 2008 הוכרז רשמית שקרונקי צורף לחבר המנהלים. פיטר היל-ווד, יושב-ראש ארסנל, אמר באתר האינטרנט הרשמי של המועדון כי "אנחנו מאושרים לקבל את סטן להנהלת ארסנל... הוא מביא עמו ניסיון רב באמצעות מעורבותו הישירה במועדוני ספורט בארצות הברית ואנו מצפים להרוויח מתובנותיו המסחריות והידע שלו. מר קרונקי תומך לחלוטין בגישת ההנהלה לגבי הכיוון שאליו המועדון צועד"
הערות שוליים

↑  Longman, Jere (14 בינואר 2010). "From an Owner to the Quietest Sports Emperor". The New York Times. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  כתבה באתר ה-BBC
↑  כתבה באתר האינדפנדנט, 20 ביוני 2008
↑  "קרונקי מתקבל בברכה בהנהלה", goal.com,‏ 19 בספטמבר 2008.
דוב חום

| דוב חום |
| --- | --- |
 דוב חום קמצ'טקה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: דוביים
סוג:: דוב
מין:: דוב חום
שם מדעי
 Ursus arctos ‏לינאוס, 1758
תחום תפוצה


דוב חום (שם מדעי: Ursus arctos) הוא מין יונק גדול מהסוג דוב שבמשפחת הדוביים והוא בין טורפי היבשה הגדולים ביותר, קטן רק מדוב הקוטב, אך תת-המין דוב קודיאק קרוב אליו במשקלו. הוא נפוץ בחצי הכדור הצפוני שלאורך באירופה, אמריקה הצפונית ובצפונה של אסיה באזורים ממוזגים עד קרים.
זהו הדוב בעל התפוצה הרחבה ביותר ומהבודדים שאינם בסכנת הכחדה. עם זאת הדוב עדיין נפגע מציד נרחב ברחבי אירופה ואסיה ומספר תת-מינים שלו מצויים בסכנה, כמו דוב חום מרסיקן מאיטליה, ששרדו ממנו רק 50 עד 60 פרטים בוגרים.
הדוב החום הוא סמלה של העיר ברן שבשווייץ.
מאפיינים

זהו מבין הדובים הגדולים והחסונים ביותר, קטן רק מדוב הקוטב. הוא מגיע לאורך 1.4 עד 2.8 מ', גובה בכתפיים 70 עד 153 ס"מ ומשקל של 80 עד 680 ק"ג לפי תת-מין (כ-152 עד 217 ק"ג בממוצע). הפרטים הגדולים ביותר הגיעו לגובה על הרגליים של 3 מטרים ולמשקל של 780 ק"ג. לדוב זה ישנם תת-מינים בעלי גודל משתנה מאוד בין התת-מינים, כאשר פרטים החיים באזורים קרים גדולים יותר וניזונים יותר לאורך השנה, לפני כניסתם לתרדמת חורף. הדובים בעלי דו-צורתיות זוויגית והזכרים גדולים יותר מהנקבות.
לדובים טפרים ארוכים ופרווה עבה בצבעי חום עד חום זהוב ולעיתים בהיר-שמנת. הלסתות של הדוב חזקות מאוד ויכולות לנשוך בעוצמה של 251 ק"ג.
מאפיינים > חושים

חוש הריח הוא המפותח ביותר מבין חושיו של הדוב החום. הוא נוהג לרחרח את הקרקע בהולכו ולהתרומם על שתי רגליו ולהריח את האוויר, שמא תישא אליו הרוח את ריחו של הטרף או אולי של דוב יריב.
מאפיינים > תנוחה

הדובים החומים פוסעים על מלוא כף רגלם בדומה לאדם (אנ'). הם שוחים היטב ויכולים לרוץ במהירות של כ-48 קמ"ש למרחקים בינוניים. הדוב יכול גם להזדקף ולעמוד על שתיים, אך לא ירוץ במצב זה. בצעירותם הם אף יודעים לטפס על עצים בעזרת טופריהם הארוכים, מה שעוזר להם להימלט מטורפים אפשריים.
התנהגות > תזונה

הדוב הוא אוכל כל מובהק הצורך סוגי מזון מרובים מסביבתו. דוב המתעורר מתרדמת חורף ינסה להכפיל את משקלו בהדרגה תוך שהוא צורך מזונות מלאי שומן וקלוריות. הוא ניזון הן משורשים שהוא חופר, פירות שונים, בלוטים, פטריות ומדבש מדבורי דבש שהוא מוצא וכן מנבלות, חרקים, ביצי עופות, דגים כמו סלמוניים העוברים דרך נהרות, בעלי חיים קטנים שהוא נתקל בהם וגורי איילים, ביזונים או כבשי מושק. דובים החיים קרוב לערים ניזונים גם מזבל אנושי שהם מוצאים במזבלות.
הדובים לעיתים משתמשים בכוחם כדי להבריח טורפים קטנים יותר כמו פומות, זאבים ודובים קטנים יותר מטרף. לעיתים נדירות דובים רעבים גם לא יבחלו בקניבליזם לגורים שאינם שלהם או לנבלות דובים.