stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם ממיסטבלוב
הערות שוליים

↑  אברהם ממיסטבלוב, באתר "נשמה" – תאריך פטירה עברי: י"ז חשון תשס"ו
↑  שר החינוך נועד עם סופר ובמאי שעלו מגרוּזיה, דבר, 30 ביולי 1974
↑  בקובץ המכתבים של דב גפונוב נאמר כי בארץ פורסמו בעברית ספריו: "סיבוכים"
ו"שעשועי שמשון", אולם האחרון לא תורגם לעברית, אלא ספרו האחר "סיפורים ססגוניים". גרשון בן אורן, דב גפונוב ויהודי גרוּזיה
↑  מגאזין ספרותי לעולים, דבר, 5 בדצמבר 1978
↑  סיפורים גרוּזיים, מעריב, 23 במאי 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311632305171  ISNI: 0000 0000 6694 6561  LCCN: n97004665  VIAF: 46040367   WorldCat (עם VIAF): 46040367
אבן ספיר

ערך זה עוסק במושב. אם התכוונתם לאבן חן, ראו .
| --- | --- |
מושב אבן ספיר ומנזר יוחנן במדבר. מראה מהסטף
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎615 מטר
תאריך ייסוד: 1950
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 699 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎1.9% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת ירושלים מוגדלת) אבן ספיר(למפת ירושלים רגילה) אבן ספיר(למפת הרי ירושלים רגילה) אבן ספיר(למפת הרי ירושלים מוגדלת) אבן ספיר31°45′46″N 35°08′05″E﻿ / ﻿31.7628799178354°N 35.134670861365°E﻿ / 31.7628799178354; 35.134670861365  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - אבן ספיר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

אֶבֶן סַפִּיר (בתעתיק לטיני: Even Sappir) הוא מושב בפרוזדור ירושלים, המשתייך לתנועת המושבים.
מקור השם

נקרא על שם ספרו של השד"ר רבי יעקב הלוי ספיר, מחבר "אבן ספיר" שנכתב בשנת 1864, המתאר את דרך חייהם ומנהגיהם של יהודי תימן במאה ה-19. על שמו של ספיר נקרא גם נחל ספיר.
היסטוריה

את המושב הקימו יהודים מתימן ב-1950. במשך השנים עזבו התימנים ובמקומם הגיעו עולים מכורדיסטן, בהמשך הצטרפו אליהם עולים ממרוקו ואחר כך קבוצה קטנה מהונגריה.
בקצהו הצפוני עומד מנזר יוחנן במדבר. בתוך המנזר מערת התבודדות המיוחסת ליוחנן המטביל, וכן מעיין. קרוב למושב נמצאים שני מעיינות נוספים: עין ספיר, בתחום המושב ועין חנדק בעמק שבין המושב להדסה עין כרם. בוואדי היורד מעין חנדק סכר בנוי אבני גזית. הדרך מסומנת בסימון שבילים ירוק בסימון של שביל ישראל.
תושבי המושב נהנים ממגוון שירותים קהילתיים כמו צרכניה, סניף דואר, מגרש משחקים ומרכז תרבות. אין הרחבה למושב אך ניתן לרכוש בו נכסים בצורה פרטית, בכפוף למעבר ועדת קבלה.
במושב נמצא "בית הגלגלים", בית חברתי לצעירים עם מוגבלות פיזית. בכל קבוצה 15-18 חניכים המלווים מגיל 8 ועד גיל 21 ובבית יש 5-7 קבוצות. תקופת הפעילות הארוכה והרציפה מאפשרת מעבר תהליך משותף וארוך טווח. הקבוצות נפגשות בסופי שבוע, כל כמה שבועות, בהם החניכים נהנים מפעילויות חברתיות ומעטפת משפחתית.
גלריית תמונות

אבן ספיר, מראה מכיוון עמינדב
בתי המושב מכיוון הכניסה ליישוב
צרכניה וסוכנות דואר
עין ספיר
מגרש משחקים
מנזר יוחנן במדבר
שלט הכניסה למושב
הכניסה למושב
בית המייסדים
עין ספיר, מבט פנימה
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  התעתיק על פי שמות היישובים בישראל באתר האקדמיה ללשון העברית, 21 ביוני 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588162305171
אוכוס

אוכוס היה נסיך פרסי, בנו של דריווש השלישי.
המידע עליו מועט מאוד. למעשה הוא נזכר בשמו רק פעם אחת, בידי קורטיוס רופוס. על פי ההערכות הוא נולד בסביבות שנת 327 לפנה"ס. אביו היה דריווש השלישי מלך האימפריה הפרסית, ואמו הייתה סטטירה הראשונה. היו לו שתי אחיות: ברסינה ודריפטיס. בשנת 333 לפנה"ס, כאשר היה בן שש, נפלו הוא, אחיותיו, אמו וסבתו סיסיגמביס בשבי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון. אלכסנדר גילה יחס אדיב מאוד כלפי השבויים, והגיע בעצמו לבקר באוהלם. קורטיוס ודיודורוס מספרים שאלכסנדר הוקסם מאוכוס, נישק וחיבק אותו, והבטיח להעניק לו חינוך כאילו היה בנו. אלכסנדר התרשם מאוד מכך שהילד הקטן אינו מגלה פחד מפניו, והעיר שבגיל צעיר ילד זה מגלה אומץ רב יותר מאשר אביו שברח משדה הקרב.
מכאן ואילך לא ידוע מאומה על גורלו. מיעוט אזכוריו במקורות מעיד על כך שהוא מת בילדותו. מכיוון שהוא כבר הגיע לגיל שבו ילדים שרדו מחלות ילדות, נראה שחרף הבטחותיו, אלכסנדר הורה להוציא את הילד להורג. אלכסנדר ניסה אותה תקופה לבסס את טענתו לכתר הפרסי, ולא יכול היה לעשות זאת כאשר לדריווש ישנו בן זכר יורש עצר.
הערות שוליים

↑  קורטיוס, ספר רביעי, 11, 6.
↑  י. מודז'ייבסקי, אלכסנדר מוקדון, הוצאת הדר, 1960. עמ' 52.
↑  י. מודז'ייבסקי, אלכסנדר מוקדון, הוצאת הדר, 1960. עמ' 54.
↑  דיודורוס, ספר שבעה עשר, 38. קורטיוס, ספר שלישי, 12, 26.
↑  אוכוס באתר ליוויוס
Sheer Heart Attack Tour

Sheer Heart Attack Tour היה סיבוב ההופעות השלישי של להקת הרוק הבריטית קווין, אשר החל ב-30 באוקטובר 1974 והסתיים ב-1 במאי 1975. סיבוב זה נועד לקדם את אלבום האולפן השלישי של הלהקה, Sheer Heart Attack, ובמהלכו הופיעה לראשונה בשוודיה, פינלנד, הולנד, ספרד, קנדה ויפן. הופעות הלהקה ב-19-20 בנובמבר הוקלטו והופצו במארז התקליטורים Box of Tricks שיצא לאור בשנת 1992, ובשנת 2014 הופיעו במהדורה המורחבת של אלבום ההופעה Live in the Rainbow '74.
רשימת שירים

רשימת השירים המוצגת מתארת את הופעת הלהקה בניפון בודוקאן, טוקיו, יפן ב-1 במאי 1975 ואינה מייצגת בהכרח הופעות אחרות שהתקיימו במסגרת סיבוב זה.
"Procession"
"Now I'm Here"
"Ogre Battle"
"Great King Rat"
"White Queen (As It Began)"
"Flick of the Wrist"
"Hangman"
"Doing All Right"
"In the Lap of the Gods"
"Killer Queen"
"The March of the Black Queen"
"Bring Back That Leroy Brown"
"Son and Daughter"
סולו גיטרה של בריאן מיי
"Keep Yourself Alive"
"Seven Seas of Rhye"
"Stone Cold Crazy"
"Liar"
"In the Lap of the Gods... Revisited"
הדרן 1
"Big Spender"
"Modern Times Rock 'n' Roll"
"Jailhouse Rock"
"Shake, Rattle and Roll"
"Be-Bop-A-Lula"
"Stupid Cupid"
הדרן 2
"See What a Fool I've Been"
"God Save the Queen"
משתתפים

פרדי מרקיורי - זמרה, פסנתר, תוף מרים, קולות רקע
בריאן מיי - גיטרה, קולות רקע, זמרה
רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה, קולות רקע, זמרה
ג'ון דיקון - בס, קולות רקע, משולש
אדלה בוטווינסקה

אין תמונה חופשית
אדלה בוטווינסקה (1904–1994) הייתה אחות ופעילה קומוניסטית ישראלית. הייתה בין המתנדבים הארצישראליים שהצטרפו לבריגדות הבינלאומיות ולחמו לצד הצד הרפובליקני במלחמת האזרחים בספרד.
ביוגרפיה

בוטווינסקה נולדה בשנת 1904 בשם אדלה ויינטראוב, בעיירה פידבולוצ'יסק, שהייתה אז חלק מפולין ונמצאת כיום בשטח אוקראינה. בנעוריה הייתה פעילה בארגוני נוער ציוניים. ב-1925 החלה ללמוד בבית הספר לאחיות סיעודיות בבית החולים היהודי צ'יסטה בוורשה, ובמקביל ניסתה להשיג אישור עלייה לארץ ישראל-פלשתינה. היא הצליחה לבסוף לעלות לארץ ב-1926, ועד מהרה החלה להשתתף בפעילות פוליטית והפכה לחברה פעילה בארגוני עובדים. במקביל, המשיכה את לימודיה בבית הספר לאחיות בירושלים, ולאחר מכן עבדה כאחות סוציאלית בבית החולים "הדסה" בתל אביב. ב-1937 ביקשה ויינטראוב לצאת להשתלמות מקצועית בווינה. היא אמורה הייתה להגיע לווינה דרך פריז, אך לאחר שהגיעה לפריז לא המשיכה ליעדה המקורי, ונרשמה להתנדב כאחות בבריגדות הבינלאומיות במלחמת האזרחים בספרד. ויינטראוב שירתה במשך מספר חודשים בבית חולים בבניקסים (Benicàssim) שבמזרח המדינה. לאחר כיבוש טרואל בידי כוחות הלאומנים בשלהי ינואר 1938, הועתקה פעילות בית החולים למטארו (Mataró) שבקטלוניה.
באוקטובר 1938 פונו מתנדבי הבריגדות הבינלאומיות משטחה של ספרד לצרפת. בדומה לרוב המתנדבים, נאסרה ויינטראוב במחנה הסגר לאחר כניסתה לצרפת. היא השתחררה מהמחנה בפברואר 1939, הודות לדרכון הארץ-ישראלי שלה, שעוד היה בתוקף. היא נסעה לפריז והתגוררה שם עם אחותה במשך כשנה, ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה שבה לא"י-פלשתינה. בארץ הצטרפה למפלגה הקומוניסטית, וכן לקבוצת פעולה אנטי-פשיסטית (אנטיפא), וארגנה קבוצת מפגש ליוצאי הבריגדות הבינלאומיות בתל אביב. ב-1942 התגייסה לצבא הבריטי, והוצבה בקהיר. ב-1946 השתחררה ושבה לתל אביב, אך התקשתה למצוא עבודה. לאחר שהות קצרה בתל אביב, נענתה ויינטראוב לקריאת ממשלת פולין לקומוניסטים ממוצא פולני החיים בגלות, ובפרט ליוצאי הבריגדות הבינלאומיות, להתגייס לבניית המדינה החדשה. בשל חשש מגילויי אנטישמיות, שינתה את שמה מווינטראוב לבוטווינסקה. היא בחרה בשם זה לזכר פלוגת נפתלי בוטווין, הפלוגה היהודית בגדוד דומברובסקי, הגדוד הפולני בבריגדות הבינלאומיות. היא העידה כי "חשבתי שאם כבר נגזר עלי לשנות את שמי, אבחר בשם בוטווינסקה, לכבוד הגיבורים היהודים שנפלו". ב-1952, בתקופת המעצרים שקדמה למשפט הרופאים במוסקבה, סירבה בוטווינסקה לדרישת הממשל הפולני לפרסם הצהרה שהציגה את הרופאים היהודים בברית המועצות כרוצחים.
בזמן מלחמת האזרחים היוונית (1949–1946) הצטרפה כאחות לחמש משלחות סיוע פולניות. ב-1949, במסגרת אחת המשלחות, טיפלה בתינוקת בת חודשים אחדים שמצאה על אוניית פליטים שיצאה מצפון יוון. היא לקחה את התינוקת לטיפול בוורשה, ולפי עדותה, החליטה לאמצה כעבור כשנה שבה ניסתה ללא הצלחה לאתר את קרוביה. היא שבה לישראל עם בתה ב-1969, בהשפעת גל האנטישמיות ששטף את פולין במרץ 1968. היא השתקעה ברמת גן והמשיכה לעבוד כאחות. בוטווינסקה נפטרה בישראל בשנת 1994.
לקריאה נוספת

רות לוין, הישרים היו איתה: ספרד 1939-1936, הוצאת אפקים, 1987
מכאן למדריד: המתנדבים הארץ-ישראלים לבריגדות הבין-לאומיות בספרד, 1938-1936, הוצאת מוזיאון ארץ ישראל, 2012
Lustiger, Arno, Schalom Libertad! Juden im spanischen Bürgerkrieg (Frankfurt am Main: Athenäum, 1989).
Renée Lugschitz, Spanienkämpferinnen: ausländische Frauen im spanischen Bürgerkrieg 1936-1939 (Münster: LIT Verlag, 2012).
הערות שוליים

↑  Arno Lustiger, Schalom Libertad! Juden im spanischen Bürgerkrieg (Frankfurt am Main: Athenäum, 1989), p. 189.
↑  רות לוין, הישרים היו איתה: ספרד 1939-1936 (תל אביב: אפקים, 1987), עמ' 72.
↑  לוין, הישרים היו איתה, עמ' 189.
↑  Lustiger, Schalom Libertad, p. 189.
↑  Lustiger, Schalom Libertad, p. 190.
↑  Lustiger, Schalom Libertad, p. 192.
1 2 3  Lustiger, Schalom Libertad, p. 193.
↑  Renée Lugschitz, Spanienkämpferinnen: ausländische Frauen im spanischen Bürgerkrieg 1936-1939 (Münster: LIT Verlag, 2012), p. 111.
↑  מנחם שמואל, הבת האבודה נתגלתה ברמת גן, מעריב, 10 במרץ 1972
אדלברט פון שאמיסו

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1781 שאלון-אן-שמפאן, צרפת 
 פטירה:  21 באוגוסט 1838 (בגיל 57) ברלין, ממלכת פרוסיה 
 שם לידה:  Louis Charles Adélaïde de Chamissot de Boncourt 
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  צרפת,גרמניה
 מקום קבורה:  Friedhof III der Gemeinde Jerusalems- und Neue Kirche 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  הגימנסיה הצרפתית ברלין 
 מוסדות:  הגן הבוטני של ברלין 
 פרסים והוקרה:  פרס על שמו לסופרים  זרים בשפה הגרמנית
 בן או בת זוג:  Antonie Piaste 
 צאצאים:  Max de Chamisso de Boncourt, Adolph von Chamisso, Hermann Freimund von Chamisso, Ernst Chamisso de Boncourt, Louise von Chamisso 
 הערות:  היה גם סופר
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 חקר בוטני של צמחים במרכז וצפון אמריקה
 חתימה:   
 
אדֵלבֵרט פון שאמיסוֹ (במקור לואי שארל אדלייד דה שאמיסו, 30 בינואר 1781 בחבל שמפן, צרפת - 21 באוגוסט 1838) היה חוקר טבע, סופר ומשורר גרמני יליד צרפת, ממעמד האצולה, אשר השתייך לזרם הרומנטיקה בספרות הגרמנית. זכורים בעיקר יומני המסעות שלו והנובלה "סיפורו המופלא של פטר שלומיאל".
חייו

שאמיסו נולד רביעי מבין שבעת ילדיו של הרוזן לואי מארי דה שאמיסו באחוזתה של המשפחה, טירת בונקור (Boncourt) בחבל שמפן. רק יום טבילתו, 31 בינואר 1781, נחשב לוודאי, משום שצוין בספרו "מסע מסביב לעולם". עם הרעת התנאים של האצולה הצרפתית עזבו בשנת 1790 הוריו שהתרוששו את אחוזתם, וכעבור שנתיים את צרפת עצמה. במנוסתם מתומכי המהפכה הצרפתית הרחיקו נדוד דרך ארצות השפלה עד לדרום גרמניה, ובשנת 1796 התיישבו לבסוף בברלין, שם עבדו שני אחיו הבכורים כמורים פרטיים. בברלין זכה שאמיסו להתחנך בגימנסיה הצרפתית של העיר, שנוסדה עוד בשנת 1689 על ידי ההוגנוטים.
לאחר שירות צבאי כקצין פרוסי בשנים 1798–1807. בשנת 1805 חווה על בשרו את כניעתה המבישה של העיר המלין לצבאו של נפוליון, שהתאפשרה בגלל בגידה. כשבוי מלחמה צרפתי הועבר לצרפת, ובשנת 1807 פרש מן השירות הצבאי.
החל בשנת 1804 היה שותף ביחד עם רחל ורנהגן להוצאתו לאור של ה-"Musenalmanach" (אלמנך המוזות) שראה אור בברלין, שבו נתפרסמו יצירות של חוג המשוררים שלו שעליו נמנו יוליוס אדוארד היציג, פרידריך דה לה מוט פוקה, קרל אוגוסט ורנהגן פון אנזה (בעלה של רחל ורנהגן) ואחרים. מעתה קרא לעצמו אלדברט פון שאמיסו. לאחר כמה שנים בחוסר כל בברלין, שהה בצרפת מ-1810 עד 1813, ואחר כך עבר לשווייץ ושב לברלין. בשווייץ החל מתעניין במדעי הטבע, ובעיקר בבוטניקה.
בשנים 1815 עד 1818 השתתף כחוקר טבע בהפלגה מסביב לעולם (משלחת רוריק). משלחת חקר זו של רב החובל הרוסי ממוצא גרמני-בלטי אוטו פון קוצבוייה, בנו של המשורר אוגוסט פון קוצבוייה, שאותה מימן שר האוצר הרוסי הרוזן רומאנצוב, חקרה באוקיינוס השקט את פולינזיה ואת הוואי וניסתה למצוא את המעבר הצפון-מערבי. שאמיסו מיפה חלקים גדולים מחופי אלסקה, הגדיר את הצמחייה של אלסקה (על שמו נקרא שם אי שנתגלה בהפלגה) ותיאר את הרגליהם ותנאי חייהם של בני האינואיטים. הוא ביקר בחריפות את השלטון הקולוניאלי הרוסי באזורים אלה.
את ההפלגה המפורסמת תיאר בספרו "מסע מסביב לעולם".
בשנת 1819 קיבל משרה בכירה בעשביית-המרפא המלכותית בגנים הבוטניים בברלין, בשטחו של פארק קלייסט של ימינו. בשנת 1833 היה למנהלו של הגן, והתמיד במשרה זו עד מעט לפני מותו. משרה זו הבטיחה את עתידו הכלכלי. שאמיסו נשא אישה, ובשנת 1831 פרסם מחזור שירים ראשון, ובו שירים משנים עברו. שירים חדשים כמעט ולא כתב עוד.
לפי עדותו שלו, היה שאמיסו בונה חופשי, אף שככל הנראה לא פקד את לשכותיהם בברלין.
נקבר בשכונת קרויצברג בברלין. בקרבת מקום מצויה כיכר שאמיסו הקרויה על שמו.
יצירתו

אף ששפת האם של שאמיסו הייתה צרפתית, עלה בידו לכתוב בגרמנית, שפתו השנייה, יצירות ששרדו בהצלחה את מבחן הזמן. בין יצירותיו המוכרות ביותר הנובלה "סיפורו המופלא של פטר שלומיאל" (1814) והשיר "צעצוע הענקים" המתאר את טירת נידק באלזס.
מסיבה זו קרוי על שמו הפרס היחיד לספרות גרמנית של מהגרים וזרים. מאז שנת 1985 מוענק בגרמניה פרס אדלברט פון שאמיסו לסופרים וסופרות ששפת האם שלהם איננה גרמנית.
רשימת יצירותיו

המשל של אדלברט, 1806
Fortunati Glückseckel und Wunschhütlein, 1806
סיפורו המופלא של פטר שלומיאל Peter Schlemihls wundersame Geschichte, שנת 1814, עובד לבלט בשנת 1956
סאלאס וגומז (בלדה), 1829
אהבת אישה וחייה, מחזור שירים, ברלין 1830 (לחן: רוברט שומאן 1830 וקרל לווה 1840)
שירים, 1831
יומן ממסע מסביב לעולם בשנים 1815-1818, ראה אור 1836
על שפת הוואי, 1837
שאמיסו בשנת 1831
אדמירל צרפת

| --- | --- |
 הדרגה בצבא הצרפתי כפי שהיא מוצגת בכותפת (ימין) ועל השרוול (שמאל)
 מדינה:  צרפת צרפת
 צבא:  צבא צרפת
 מערכת הדרגות:  דרגות הכוחות המזוינים של צרפת
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1270–הווה (כ־754 שנים)
 
אדמירל צרפת (בצרפתית: Amiral de France) הוא תואר כבוד צרפתי. זהו המקבילה הימית של מרשל צרפת ונושאי הדרגה היו מבין הקצינים הגדולים של הכתר של צרפת.
היסטוריה

התואר נוצר בשנת 1270 על ידי לואי התשיעי, מלך צרפת, במהלך מסע הצלב השמיני. באותה תקופה התואר היה שווה ערך למשרד הקונסטבל של צרפת. האדמירל היה אחראי על ההגנה על חופי פיקארדי, נורמנדי, אוניס וסנטונגה. בתקופות מלחמה הייתה אחריותו לגייס ספינות סוחר צרפתיות לצי. הוא נאלץ לחמש, לצייד ולספק את הספינות במהלך המלחמה, ולתת רישיונות לפריבטירים. בימי שלום, הוא היה אחראי על תחזוקת הצי המלכותי (כאשר היה קיים). הוא היה אחראי גם על המסחר הימי ועל צי הסוחר.
בעידן המודרני, אדמירלים מעטים היו מלחים; יתרה מכך, למעט קלוד ד'אנבו, אף אחד מהם לא פיקד בפועל על הצי. יש לומר שכוחו הממשי של האדמירל היה קטן למדי, בין השאר בגלל מינויים של אדמירלים אחרים (אדמירל הלבנט לפרובאנס, האדמירל של ברטאן והאדמירל של המערב לגיין), ובגלל מינוי גנרל הגליאות ומזכיר המדינה של הצי.
לתואר, כמו לתואר הקונסטבל, הייתה חשיבות פוליטית הרבה יותר (מה שהוביל בסופו של דבר לביטול שני התארים). זו הייתה גם משרה רווחית: לאדמירל הוקצה חלק מהקנסות וההחרמות שהטילה האדמירליות, והייתה לו זכות לאניות ולספינות טרופות שלא נתבעו וכן עשירית מהשלל שנלקח בקרב. היו לו גם זכויות משפטיות, השוות לאלו שניצלו הקונסטבל והמרשל. זה היה ידוע בשם Table de marbre, אחרי מושב האדמירליות בפריז. מפקדה שנייה של האדמירליות הוקמה ברואן, וכ-50 מפקדות נוספות הוקמו במקומות שונים אחרים ברחבי חופי צרפת. בתי הדין הללו דנו בתיקים העוסקים בסכסוכי דיג וכל פשיעה שבוצעה בנמלי המדינה.
האדמירליות בוטלה בשנת 1627 על ידי הקרדינל רישלייה, אשר מונה לתפקיד החדש שנוצר כ-Grand Master של הניווט ואשר רצה להביא את כל הסמכות הימית תחת תפקיד אחד. התפקיד חודש בשנת 1669, אך כעת היה רק תואר כבוד. האדמירל החדש הראשון היה לואי, רוזן ורמנדואה, שבאותה עת היה רק בן שנתיים. לאחר מכן, רק לואי אלכסנדר, רוזן טולוז היה מעורב בענייני הצי.
התואר בוטל פעם נוספת ב-1791, וחודש ב-1805 בדמותו של מרשל צרפת ז'ואקים מירא. נכון לעכשיו, האדמירל האחרון של צרפת היה פרנסואה תומאס טראואר, בשנת 1869.
תואר זה נשאר תקף במלואו כיום, שכן מאמר חוק משנת 2005 מזכיר: "התואר של מרשל צרפת ושל אדמירל צרפת, הוא תואר כבוד במדינה".
אדמירלים

פלורן דה וארן, 1270 – אדמירל צרפת הראשון
אובר השני דה לונגבל – נהרג בקרב ימי ב-1283 לאורך חופי כתר אראגון
אותון דה טורסי, 1296–1297
מתייה הרביעי ממונמורנסי, 1297–1304
רנייה הראשון ממונקו, 1304–1314
איג קיירט, 1335–1340
ניקולא בושה, 1338–1340
אנטוניו איתון דוריה, 1339
רובר דה אודטו, 1340
לואיס דה לה סרדה, נסיך פורטונה, 1341
שארל הראשון ממונקו, 1342
פייר פלוט דה רוול, 28 במרץ 1345–1347
ז'אן דה נאנטויל, 1347–1356
לא מאויש 1356–1359
אנגראן דה מנטניי 1359
ז'אן "בודראן" דה לה אוס, 1359–1368
פרנסואה דה פרילו, 1368–1369
איימרי השישי דה נארבון, 1369–1373
ז'אן דה ויין, 1373–1396
רנו דה טרי, לורד של סריפונטיין, 1397–1405
פייר דה ברבאן, 1405–1408
זאק דה שאטיון, לורד של דאמפייר, 1408–1415
רובר דה בראקמון, 1417–1418
ז'אנה דה פואה, 1418
שארל דה רקור, רוזן בובואר, 1418–1419
ז'ורז' דה בובואר דה שאסטלו, 1420
לואי דה קולאן, 1421–1437
אנדרה דה לאוואל-מונמורנסי, לורד של לואק וברון של רץ, 1437–1439
פרז'ן השביעי דה סייטיבי, 1439–1450
ז'אן החמישי דה בוייל דה מונרסור, 1450–1477
ז'אן דה מונטובאן, 8 באוקטובר 1461 – 1466
לואי דה בורבון, רוזן רוסיון, בן לא חוקי של שארל הראשון, דוכס בורבון, 1466–1486; 1463
שארל השני ד'אמבואז, 1508–1511
לואי מאלה דה גראוויל, 1511–1516
גיום גופר, לורד של בוניבה, 1517–1525
פיליפ דה קאבוט, לורד של בריון רוזן שארני, 1525–1543
קלוד ד'אנבו, 1543–1552
גאספאר דה קוליני השני, לורד של שאטיון-סור-לואן, 1552–1572
אונורה השני מסבויה, מרקיז וילאר, 1572–1578
שארל מלורן, דוכס מיין, 1578–1582
אן דה ז'ואאז, 1582–1587
ז'אן לואי דה נוגארה דה לה ואלט, דוכס אפרנון, 1587–1589
ברנאר דה נוגארה, לורד של לה ואלט, 1589–1590
אנטואן דה ברישאנטו, מרקיז בובה-נאנגיז 1589–1592
שארל דה גונטו, דוכס בירון, 1592–1594
אנדרה דה באנקרא, מרקיז וילאר, 1594–1595
שארל דה מונמורנסי, דוכס ראמוויל, 1596–1612
אנרי השני דה מונמורנסי, 1612–1626
אדמירלים > המאסטר הגדול של הניווט

קרדינל רישלייה, 1626–1642
ז'אן ארמנד דה מייל, המרקיז השני מברזה, 1642–1646
אן מאוסטריה, 1646–1650
סיזאר, דוכס ונדום, 1651–1665
אדמירלים > החזרת התואר אדמירל צרפת

לואי, רוזן ורמנדואה, 1669–1683
לואי אלכסנדר, רוזן טולוז, 1683–1737
לואי ז'אן מארי דה בורבון, דוכס פנתייבר, 1737–1789
אדמירלים > תקופת המהפכה והתקופה שלאחריה

שארל הקטור ד'אסטיין, 1792 (הרפובליקה הראשונה)
ז'ואקים מירא, 1805–1814 (הקיסרות הראשונה)
לואי אנטואן, דוכס אנגולם, 1814–1830 (הרסטורציה הבורבונית)
אדמירלים > המונרכיה של יולי, האימפריה הצרפתית השנייה

גי-ויקטור דופרה, 1830
לורן טרוז'ה, 1831
אלבין רוסין, 1840–1847
אנז'ה רנה ארמאן, ברון מקאו, 1847–1854
שארל בודין, 1854
פרדינן-אלפונס אמלין, 1854
אלכסנדר פרדינן פארסבאל-דסשנה, 2 בדצמבר 1854
ארמאן ז'וזף ברואה, 1855
ז'וזף רומן-דספוסה, 1860
שארל ריגול דה ז'נוילי, 1864
לאונרד שארנר, 1864
פרנסואה תומאס טראואר, 1869
אדמירלים > אדמירלים אנגלים

הנרי השישי, מלך אנגליה מינה שני אריסטוקרטים אנגלים במהלך כהונתם של לואי דה קולאן ואנדרה דה לאבל-מונמורנסי. לפיכך, הם לא הוכרו על ידי ממלכת צרפת.
ויליאם דה לה פול, הדוכס הראשון מסאפוק, 1424–1437 (בתקופת כהונתו של לואי דה קולאן)
אדוארד דה קורטני, 1439 (בתקופת כהונתו של אנדרה דה לאבל-מונמורנסי)
הערות שוליים

↑  Article 19 of Law No. 2005-270 of 24 March 2005 on the general status of militaries
↑  Ernest Prarond, Histoire de cinq villes et de trois cents villages, hameaux et fermes, vol. 2, p. 272, 1863
↑  Froissart's Chronicles, vol. 2, 1824, p. 29
↑  Anselme de Sainte-Marie, Histoire généalogique de la maison royale de la France et des grands officiers de la couronne, p.752
↑  Musée national de Versailles, Galeries historiques du Palais de Versailles, book 7, p. 102, Imprimerie royale, 1842
↑  Ernest Lehr, L'Alsace noble: suivie de Le livre d'or du patriciat de Strasbourg, Volumes 1 to 3, p. 336תבנית:Ambiguous
אוירונפה

| --- | --- |
סמל אוירונפהסמל אוירונפה
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  גיור-מושון-שופרון גיור-מושון-שופרון
 נפה:  נפת מושונמגירובאר
 שטח:  46.83 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  873 (2019)
 קואורדינטות:  47°48′36″N 17°12′23″E﻿ / ﻿47.80997°N 17.20631°E﻿ / 47.80997; 17.20631 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://ujronafo.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אוירונפה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.אוירונפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אוירונפה (בהונגרית: Újrónafő) הוא כפר חקלאי במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. הכפר חזר להיות עצמאי לאחר שהיה חלק מהעיר מושונסולנוק עד שנת 1949.
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת מושונמגירובאר |
| --- | --- | --- |
| יישובים | מושונמגיארובאר • אשבאנירארו • בזניה • דרנוז'לי • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • יאנושומוריה • קארויהאזה • קימלה • קישבודק • לבן • לבל • ליפוט • מאריאקאלנוק • מצ'ר • מושונסולנוק • מושונאודוואר • פישקי • ראיקה  • אוירונפה • וארבלוג |  |
WWE 2K16

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  לכל הפלטפורמות (פרט למחשב האישי)-אמריקה הצפונית: ב-27 באוקטובר 2015, אירופה: ב-30 באוקטובר 2015, אוסטרליה: ב-29 באוקטובר 2015
 סוגה:  משחקי ספורט ממוחשבים
 פיתוח:  Visual Concepts, Yuke's 
 הוצאה לאור:  2K Sports
 ארץ מקור:  יפן 
 שפות:  אנגלית, גרמנית, ספרדית, איטלקית, צרפתית, ערבית 
 סדרה:  WWE 2K
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד ומשחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  מחשב אישי, Xbox 360, Xbox One, פלייסטיישן 4
 המשחק הקודם:  WWE 2K15
 המשחק הבא:  WWE 2K17
 wwe.2k.com
 
WWE 2K16 הוא משחק היאבקות בידורית שיצא בסוף שנת 2015.
מצבי משחק

במשחק ישנם מצבים חיצוניים (שהמפתחים לא ייצרו, אלא רק נתנו לזה גישה למשחק שיצרו) ושונים:
comunity creation (CAWS) in online - אנשים מוכשרים (מפתחים) מייצרים דמויות-לוגואים-זירות-פרצופים-ומהלכים ואפשר להורדי בחינם הכל (צריך בשביל זה אינטרנט)
מודים נוספים, אשר ניתן להוריד ולהוסיף.
רקע

על רקע המשחק נמצא "סטון קולד" סטיב אוסטין ומאחוריו רקע אדום.
אבי כרמל

אבי כרמל (נולד בשנת 1960) הוא שחיין עבר, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה שהתמחה בסגנון הגב.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כרמל התאמן בקבוצת השחייה של מכבי תל אביב.
ביוגרפיה > 1976

באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר 1976 זכה כרמל במדליית ארד, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:28.9 דקות, אחרי דב ניסמן (2:25.3 דקות) ואלון אקר מהפועל בית קמה שקבע שיא ישראלי חדש לגילאי 16 (2:25.8 דקות)