stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איר'נה לארה סילבה
פרסים

אוסף השירים הראשון של סילבה באורך מלא, furia, זכה בציון לשבח עבור בפרס הספר הלטינו הבינלאומי לשנת 2011. אוסף סיפוריה הקצרים flesh to bone זכה בפרס פרמיו אזטלאן לספרות בשנת 2013, והיה מועמד באותה השנה ברשימה הקצרה לפרס מטעם קרן חדר משלה, פרס מתת החופש, וכן היה בגמר לספר השנה של ForeWard Review לסיפורת רב-תרבותית.
סילבה זכתה בשנת 2014 בפרס אלפרדו סיסנרוס דל מוסרי, וב-2008 בפרס מילאגרו על שם גלוריה אנזלדואה. סילבה היא עמיתה מייסדת של כנס הסופרים CantoMundo.
מ-2004 ל-2008, סילבה הייתה הרכזת המנהלת של סדנת הכתיבה מקונדו היוקרתית, אשר נוסדה על ידי סנדרה סיסנרוס. היא גם הייתה מנהלת-שותפה של פסטיבל הספרת פלור דה נופאל.
עבודות > שירה

ani'mal, La Loba Press, (2001), reprinted Axoquentlatoa Press, (2010)
INDíGENA, La Loba Press, (2001), reprinted Axoquentlatoa Press, (2010)
furia, London: Mouthfeel Press, (2010)
Enduring Azucares, Little Rock: Sibling Rivalry Press, (2015)
blood sugar canto, Hilo: Saddle Road Press (2016)
CUICACALLI/House of Song–Forthcoming March 15, 2019
עבודות > סיפורים קצרים

flesh to bone, San Francisco: Aunt Lute Books, (2013)
עבודות > עריכה

Imaniman: Poets Writing in the Anzaldúan Borderlands. Aunt Lute Books. 2016. ISBN 9781879960930., with Dan Vera and an introduction by United States Poet Laureate Juan Felipe Herrera
הערות שוליים

↑  The City and the Writer: In Austin with Ire’ne Lara Silva, Nathalie Handal, January 28, 2016, Words Without Borders
↑  "IMANIMAN Anthology: A Call to Poets to Reflect on Gloria Anzaldúa and Transformative/Transgressive Borders", interview with Olga García Echeverría, La Bloga, November 15, 2015 http://labloga.blogspot.com/2015/11/imaniman-anthology-call-to-poets-to.html
↑  "Letras Latinas Presents ire'ne lara silva in Conversation with elena minor," Harriet – Blog of the Poetry Foundation, May 20, 2014 http://www.poetryfoundation.org/harriet/2014/05/letras-latinas-presents-irene-lara-silva-in-conversation-with-elena-minor/
↑  http://www.guadalupeculturalarts.org/irene-lara-silva/
↑  "Artist Profile: ire'ne lara silva" Interview by Trevor Boffone, May 24, 2016
↑  https://indiefab.forewordreviews.com/books/flesh-to-bone/
↑  "The City and the Writer: In Austin with Ire’ne Lara Silva" by Nathalie Handal, January 28, 2016, Words Without Borders, http://www.wordswithoutborders.org/dispatches/article/the-city-and-the-writer-in-austin-with-irene-lara-silva-nathalie-handal
↑  "i come from women illiterate and rough-skinned" by Irene Lara Silva, Kweli Journal, December 2, 2009, http://www.kwelijournal.org/poetry/2014/6/1/i-come-from-women-illiterate-and-rough-skinned-by-irene-lara-silva
↑  https://pen.org/irene-lara-silva?member
↑  https://pen.org/irene-lara-silva?member
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2013059468  SUDOC: 237830590  VIAF: 305277738   WorldCat (עם VIAF): 305277738 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "איר'נה לארה סילבה".
אינגה דויטשקרון

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 באוגוסט 1922 פינסטרוואלדה, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  9 במרץ 2022 (בגיל 99) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 פרסים והוקרה:  פרס קרל פון אוסייצקי להיסטוריה ולפוליטיקה (2008)  מדליית לואיזה שרדר (2008)  פרס משה מנדלסון (1994)  מסדר ההצטיינות של ברלין 
 
אינגֶה דוֹיטשקרוֹן (בגרמנית: Inge Deutschkron;‏ 23 באוגוסט 1922 – 9 במרץ 2022) הייתה עיתונאית וסופרת גרמנייה-ישראלית.
קורות חיים

דויטשקרון נולדה ב-1922 בפינסטרוואלדה (אנ') שבברנדנבורג, גרמניה, בתו של מורה בבית ספר תיכון יהודי. ב-1927 עברה המשפחה עם אביה לבירה ברלין. ב-1933, עם עליית הנאצים לשלטון וחקיקת חוק לשיקום שירות המדינה המקצועי, פוטר אביה מעבודתו ונמלט לבריטניה, בעוזבו את אינגה ואמה בברלין. עד אפריל 1940 עבדה דויטשקרון בבית הוריו של קונרד כהן כעוזרת בית. בין השנים 1941 ו-1943 עבדה דויטשקרון בחנות המכחולים של אוטו ויידט, שתמך בעיקר בעובדים עיוורים וחירשים (חלק ניכר מהם היו יהודים), ובעזרתו הצליחה דויטשקרון להתחמק מן הגירוש. מינואר 1943 התגוררה דויטשקרון בברלין באופן בלתי-חוקי, והסתתרה עם אמה כדי לשרוד, בין היתר בעזרת חסידת אומות העולם אמה גומץ.
קריירה מקצועית

בשנת 1946, לאחר המלחמה, עברה דויטשקרון עם אמה ללונדון, שם למדה שפות זרות והייתה למזכירה בארגון האינטרנציונל הסוציאליסטי. בשנת 1954 נסעה להודו, לבורמה, לנפאל ולאינדונזיה, וב-1955 שבה לגרמניה ועבדה בבון כעיתונאית עצמאית.
לאורך השנים ביקרה בבתי ספר כדי לספר לדור הצעיר על הזוועות שחוותה תחת הנאצים.
קריירה מקצועית > עיתונאית בישראל

בשנת 1958 שכר העיתון הישראלי "מעריב" את שירותיה ככתבת, והיא פעלה כמשקיפה מטעם העיתון במשפט אושוויץ השני, שנערך בפרנקפורט החל ב-1963.
בשנת 1966 התאזרחה בישראל. בשנת 1972 עברה לתל אביב, והתמנתה לעורכת פוליטיקה בינלאומית והמזרח התיכון ב"מעריב", תפקיד שבו שימשה עד 1988.
מאז 1992 ועד למותה פעלה דויטשקרון כסופרת עצמאית בתל אביב ובברלין.
הוקרה

בחייה הוקמה "קרן אינגה דויטשקרון" על שמה
ב-2013 השתתפה בטקס זיכרון בפרלמנט הגרמני, במסגרת יום השואה הבינלאומי וציון 80 שנים לעליית אדולף היטלר לשלטון על ידי גרמניה
בדצמבר 1988 חזרה לברלין עבור עיבוד לבמה של האוטוביוגרפיה שלה, "לבשתי את הטלאי הצהוב", בתיאטרון גריפס (Grips).
פרסים

1979 פרס רודולף קיסטרמאייר (Rudolf-Küstermeier-Preis)
1994 פרס משה מנדלסון ומדליית רחל וארנהאגן פון אנזה
דויטשקרון חזרה ודחתה את מסדר ההצטיינות הפדרלית הגרמנית
2002 עיטור ההצטיינות של העיר ברלין, שהוענק לה ב"הכרה והערכה על תרומתה היוצאת דופן בעיר ברלין"
2008 פרס קרל-פון-אוסייצקי להיסטוריה בת זמננו ופוליטיקה; לדברי השופטים, "מפעל חייה הוא הסימן של המחויבות המתמשכת, דמוקרטיה וזכויות אדם והוא נגד כל צורות הגזענות".
2008 מדליית לואיז שרדר, המוענקת מדי שנה לאנשים ש"הביאו תרומה מיוחדת ויוצאת דופן לדמוקרטיה, שלום, צדק חברתי ושוויון".
ספריה

דויטשקרון כתבה מספר ספרים בגרמנית:
את יהודייה!: סיפור תלאותיי כנערה יהודייה במסתור בברלין הנאצית בתקופת המלחמה. 1987
בדמי ילדותם: ילדים בגיטאות ובמחנות ריכוז. 1979
Ich trug den gelben Stern - קלן 1978
Israel und die Deutschen: Das schwierige Verhältnis - קלן 1983
... denn ihrer war die Hölle: Kinder in Gettos und Lagern - קלן 1985
Milch ohne Honig: Leben in Israel - קלן 1988
Ich trug den gelben Stern': - מינכן 1992
Mein Leben nach dem Überleben - קלן 1992
"Sie blieben im Schatten: Ein Denkmal für "stille Helden - ברלין 1996
Mein Leben nach dem Überleben - מינכן 2000
Emigranto: Vom Überleben in fremden Sprachen - ברלין 2001
Papa Weidt: Er bot den Nazis die Stirn': - קוולר 2001
Offene Antworten: Meine Begegnungen mit einer neuen Generation - ברלין 2004
הערות שוליים

↑  זיכרון כמשימת חיים: שורדת השואה הברלינאית הלכה לעולמה בגיל 99, באתר ynet, 9 במרץ 2022
↑  "עדותה של אינגה דויטשקרון", ארכיון יד ושם
↑  על גומץ, במאגר המקוון של חסידי אומות העולם אתר יד ושם
↑  זיכרון כמשימת חיים: שורדת השואה הברלינאית הלכה לעולמה בגיל 99, באתר ynet, 9 במרץ 2022
↑  "איגנה דויטשקרון, חברת מערכת...", מעריב, 23 בנובמבר 1979
↑  את יהודיה!: סיפור תלאותי כנערה יהודיה במסתור בברלין הנאצית בתקופת המלחמה, 1987, באתר הספרייה הלאומית
↑  בדמי ילדותם : ילדים בגיטאות ובמחנות ריכוז. 1979, באתר הארכיון הלאומי
↑  אני ענדתי את הטלאי הצהוב
↑  ישראל והגרמנים: היחסים הקשים
↑  ילדים בגטאות ומחנות
↑  חלב ללא דבש: החיים בישראל
↑  אני ענדתי את הטלאי הצהוב
↑  החיים שלי אחרי הישרדות
↑  הם שרויים בתוך הצללים: פסל לזכר גיבורים שותקים
↑  החיים שלי אחרי הישרדות
↑  ISBN 3-88747-159-8
↑  ISBN 3-7666-0210-1
↑  תשובות להרחבה: המפגשים שלי עם דור חדש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260480805171  PLWABN: 9810657995405606  BIBSYS: 90551897  BnF: cb12768183m (data)  CiNii: DA0450552X  GND: 118678051  ISNI: 0000 0001 0935 3783  LCCN: n84115491  NDL: 00465556  NKC: jn19990001735  NLA: 35763915  NTA: 068575661  RERO: 02-A003175439  SUDOC: 069040974  Trove: 1076569  VIAF: 111127143   WorldCat (עם VIAF): 111127143
אלט ג'יי

| --- | --- |

אלט ג'יי ב-Melt Festival 2013
 מקום הקמה:  לידס 
 מוקד פעילות:  לידס, בריטניה
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 סוגה:  אינדי רוק רוק אלטרנטיבי מוזיקה אלקטרונית
 חברת תקליטים:  Infectious Records Canvasback Music
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס ג'ויס  פרס מרקיורי 
 www.altjband.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ג'ו ניומן תום גרין גאס המילטון
 חברים לשעבר
 גוויל סיינסבורי 
 
אלט ג'יי (באנגלית: alt-J; ידועה גם בסימן ∆) היא להקת אינדי רוק בריטית, שהוקמה בשנת 2007. אלבום הבכורה שלהם "An Awesome Wave" יצא במאי 2012 באירופה ובספטמבר 2012 בארצות הברית וזכה בפרס מרקורי באותה השנה. אחד משירי הלהקה, "Left Hand Free", הושמע במהלך סרט גיבורי-העל שובר הקופות "קפטן אמריקה: מלחמת האזרחים".
תולדות הלהקה

הלהקה הוקמה כאשר גוויל סיינסבורי (גיטריסט / בסיסט), ג'ו ניומן (שירה / גיטרה), גאס אונגר-המילטון (קלידים) ותום גרין (תופים) נפגשו באוניברסיטת לידס בשנת 2007.
גאס למד ספרות אנגלית, והשאר למדו אמנות. בשנה השנייה ללימודיהם, ג'ו הראה לגוויל קומץ של השירים שלו בהשראת אביו, הסמים, וסנופ דוג. הצמד החל להקליט את השירים עם התוכנה "GarageBand" וגוויל השתתף בתור מפיק.
הקול היוצא הדופן של הלהקה נובע מהעובדה שבחדרי הסטודנטים רעש היה צריך להיות מינימלי, ולכן הם לא היו מסוגלים להשתמש בגיטרות בס ותופים.
לאחר סיום לימודיהם, הם עברו לקיימברידג', אולם הם הקליטו את אלבום הבכורה שלהם בבריקסטון. הלהקה בילתה שנים בחזרות לפני חתימת עסקה עם חברת תקליטים "Infectious Records" בשנת 2011.
ב-13 בינואר 2014 פרש גיטריסט הלהקה, גוויל סיינסבורי.
סמל הלהקה היא האות הגדולה היוונית דלתא, ∆, הנוצרת מצירוף המקשים alt-J במקלדת מקינטוש ומשמשת במחקר המדעי כסימן מתמטי לציון שינוי או שוני.
קריירה מוזיקלית

אלבום הבכורה שלהם, An Awesome Wave, שוחרר ב-25 במאי 2012 על ידי "Infectious Music", והסתמך על ז'אנרים מוזיקליים רבים (פולק, רוק, פופ, היפ הופ, אינדי רוק, ריפים כבדים ומוזיקה אלקטרונית).
האלבום הושלם במשך 3 שבועות בינואר 2012, הלהקה הוסיפה 6 או 7 חומרים שהוקלטו בעבר לאלבום.
לאחר הוצאת האלבום, הלהקה הוציאה את השיר "Slow Dre" באינטרנט, השיר הוא בעצם מאשאפ של השירים: "Still dre" של סנופ דוג והשיר "Slow" של קיילי מינוג. חוץ מהשיר "Slow Dre" הלהקה הוציאה את השיר "Leon". השיר לא נכלל באלבומם הראשון וגם הוא יצא באינטרנט בלבד.
בנוסף, הלהקה הוציאה את השיר "Buffalo" בסוף שנת 2012 עבור הסרט "אופטימיות היא שם המשחק" עם בראדלי קופר וג'ניפר לורנס.
אלבומה השני של הלהקה, This is all Yours, יצא בתאריך 22 בספטמבר 2014. בממוצע, האלבום קיבל ביקורות אוהדות.
הופעות

הלהקה יצאה למסע הופעות קצר בבריטניה ובאירלנד ב-2012, מסע ההופעות החל ב-24 במאי באקדמיית דבלין והסתיים ב-1 ביוני.
באותה שנה, הלהקה ניגנה במספר רב של פסטיבלים בקיץ כדוגמת: Latitude, Tramlines, Bestival, Reading and Leeds, End Of The Road, Milhões de Festa, T in the Park, Green Man Pukkelpop, Lowlands.
שנה לאחר מכן הלהקה הופיעה בפסטיבלים רבים כגון: Lollapalooza 2013, Coachella 2013, Sasquatch! ,Glastonbury Festival 2013 ,Open'er Festival 2013.
בחודש אפריל 2015 הודיעה הלהקה כי תופיע בישראל בתאריך 23 באוגוסט 2015 באמפי פארק רעננה. כל הכרטיסים להופעה נמכרו תוך 24 שעות, ובעקבות הביקוש הרב התווספה הופעה נוספת ב-24 באוגוסט, וההופעות עברו להתקיים בלייב פארק בראשון לציון. ההרכב שב לישראל להופעה נוספת שהתקיימה בגני התערוכה בתל אביב ב-29 במאי 2018. באוגוסט 2022 הלהקה שבה לישראל בפעם השלישית, הפעם כחלק מפסטיבל SHUGA שהתקיים בלייב פארק ראשון לציון. בפסטיבל התארחו בין היתר Freddie Gibbs וההרכב Jungle.
פרסים

בשנת 2012, אלבום הבכורה של Alt-J זכה בפרס מרקורי הבריטי. האלבום "An Awesome Wave" היה גם מועמד לשלושה פרסי Brit (פריצת השנה, אלבום השנה והרכב השנה). "An Awesome Wave" הוכרז כאלבום השנה של תחנת הרדיו: "BBC 6 Music" של שנת 2012. שלושה מהשירים מאלבום זה הצליחו להיכנס למצעד ה-100 באוסטרליה, עם 'Something Good' במקום ה-81, "Tessellate" במקום 64, ו-'Breezeblocks' במקום ה-3.
ב-2013 זכה האלבום "An Awsome Wave" בתואר האלבום הטוב ביותר של פרסי איבור נובלו הבריטי.
דיסקוגרפיה > אלבומים

25 במאי 2012 - An Awesome Wave
22 בספטמבר 2014 - This Is All Yours
2 ביוני 2017 - Relaxer
11 בפברואר 2022 - The Dream
דיסקוגרפיה > סינגלים

2011 - Bloodflood/Tessellate
2012 - Matilda
2012 - Breezeblocks
2012 - Tessellate
2012 - Something Good
2012 - Matilda - שחרור מחדש
2012 - Fitzpleasure
2013 - Dissolve Me
2014 - Hunger Of The Pine
2014 - Every Other Freckle
2017 - 3WW
2017 - In Cold Blood
2017 - Adeline
הערות שוליים

↑  https://twitter.com/alt_j/status/422021422069055489, Twitter
↑  Sean Michaels, ‏
Culture Alt-J recording second album, This Is All Yours, באתר הגארדיאן, 10 ביוני 2014
↑  אתר Metacritic, This is all yours - metacritic score, ‏19.03.2015
↑  חן הוניג‏, כשהלחות מביסה את הקיץ: אלט ג'יי השכיחה מהקהל את עומס החום, באתר וואלה, 24 באוגוסט 2015
↑  נדב מאור-דניאל, אלט ג'יי בישראל: הופעה שנוגעת בשלמות, באתר nrg‏, 24 באוגוסט 2015
↑  עמית סלונים‏, לאכול אותם: חבל שהעולם לא מושלם כמו ההופעה של אלט ג'יי, באתר וואלה, 30 במאי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169576734 (data)  ISNI: 0000 0004 7111 2077  LCCN: no2012146263  MusicBrainz: fc7bbf00-fbaa-4736-986b-b3ac0266ca9b  NKC: osa2017965276  SUDOC: 170345653  VIAF: 311428558   WorldCat (עם VIAF): 311428558
אלבי סאקס

| --- | --- |

 לידה:  30 בינואר 1935 (בן 89) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השכלה:  אוניברסיטת קייפטאון  אוניברסיטת סאסקס  South African College Schools 
 תפקיד:  שופט 
 פרסים והוקרה:  Order of Luthuli (2006)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרינסטון (2010)  פרס אלן פטון (1991)  פרס אניספילד-וולף (1974)  פרס טאנג 
 
אלברט "אלבי" לואי סאקס (נולד ב-30 בינואר 1935) היה שופט יהודי דרום אפריקאי, פעיל בתנועה נגד האפרטהייד ושופט לשעבר בבית הדין החוקתי של דרום אפריקה. לאחר שזרועו נקטעה בפיצוץ של מכונית תופת במוזמביק עקב התנגדותו לאפרטהייד, הוא נמלט לארצות הברית אך בהמשך חזר לדרום אפריקה וכעת הוא מתגורר בקייפטאון.
קורות חיים

סאקס נולד למשפחה דרום אפריקאית ממוצא יהודי ליטאי. הוא למד בבית הספר התיכון "המכללות של דרום אפריקה" (אנ') (SACS) בקייפטאון. כסטודנט שנה ב' למשפטים באוניברסיטת קייפטאון, שם קיבל תואר ראשון במשפטים, הוא השתתף בקמפיין ההתרסה (Defiance Campaign), סדרת הפגנות נגד משטר האפליה בדרום אפריקה בשנת 1952. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 1955, הוא השתתף בקונגרס העם בקליפטאון, שם אומצה אמנת החירות. מאוחר יותר עבר סאקס לבריטניה, כאשר נמלט לראשונה לגלות מדרום אפריקה והלך ללמוד לדוקטורט באוניברסיטת סאסקס, אותן השלים בשנת 1972.
סאקס החל לעבוד כעורך דין בגיל 21, והגן על אנשים שהואשמו בעברות על חוקי הגזע וחוקי ביטחון תחת משטר האפרטהייד של דרום אפריקה. לאחר שנעצר והושם בבידוד במשך למעלה מחמישה חודשים, יצא זקס לגלות באנגליה, שם סיים תואר דוקטור מאוניברסיטת סאסקס, ומאוחר יותר מוזמביק. בשנת 1988, במפוטו, מוזמביק, הוא איבד זרוע ואת הראייה בעין אחת כאשר הונחה פצצה במכוניתו. לאחר מבאן, הוא התמסר להכנת חוקה דמוקרטית חדשה לדרום אפריקה. סאקס שב לדרום אפריקה ושימש כחבר בוועדה החוקתית וההנהלה הלאומית של הקונגרס הלאומי האפריקני, לפני שביקש מקלט בארצות הברית.
קורות חיים > קריירה שיפוטית

סאקס מונה לבית המשפט החוקתי של דרום אפריקה על ידי נלסון מנדלה בשנת 1994.
פסקי דין הידועים ביותר של סאקס נוגעים לחוק האפליה. הוא היה המחבר העיקרי של פסק הדין, אשר ביסס את הקשר בין הזכות לשוויון ולכבוד. הוא היה המחבר של פסק הדין שהצהיר כי החוק של דרום אפריקה המגדיר נישואין רק בין גבר לאישה כבלתי חוקתי.אך נמתחה ביקורת חריפה על סאקס, על כך שהפנה את הסדרת הנישואין מאותו המין לפרלמנט במקום מתן פסק דין ברור בנושא. בשנת 2002, כתב פסק דין שקבע כי ההפללה של עבודת מין (ולא שידול אליה) מפלה באופן בלתי הוגן על רקע מגדר ולכן היא בלתי חוקתית.
סאקס היה חבר בוועדת האמת והפיוס, ועדת חקירה ממלכתית שהוקמה על ידי ממשלת דרום אפריקה לאחר סיום משטר האפרטהייד. בין השאר פעל למען הסדר חנינה לכל המעורבים בפשעי האפרטהייד, לרבות גירושים המוניים, חיסולים, פיגועי טרור מבוימים, עינויים, מעשי רצח, אונס, ביזה ושחיתות. מטרת הסדר החנינה הייתה מניעת מלחמת אזרחים שכמה מראשי הצבא איימו לחולל.
זקס פרש לגמלאות באוקטובר 2009.
קורות חיים > חיים אישיים

בשנת 1966 התחתן עם סטפני קמפ, חברת תנועת ההתנגדות האפריקאית, בלונדון. נולדו להם שני ילדים: אלן (אמן) ומייקל (כלכלן). בשנת 1980 הם התגרשו וסטפני נשארה בלונדון עד 1990 ועבדה כפיזיותרפיסטית ילדים. הוא נישא בשנית ב-2006 לאדריכלית ונסה ספטמבר בבית המשפט לחוקה ולהם בן, אוליבר לוקוטנדו ספטמבר סאקס.
ראו גם

טענות למדיניות אפרטהייד על ידי ישראל
הערות שוליים

1 2 3  עמירה הס, ידו המושטת לשלום, באתר הארץ, 24 ביולי 2008
↑  דליה שיינדלין, מה שכדאי לנו ללמוד מסיום האפרטהייד בדרום אפריקה, באתר "שיחה מקומית", 15 בספטמבר 2017
↑  הזמן השחור, באתר הארץ, 24 במרץ 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267318405171  BIBSYS: 90789019  BnF: cb12033687b (data)  GND: 118982079  ISNI: 0000 0001 2121 2369  LCCN: n79018524  NKC: jo2013788923  NLA: 36562057  NTA: 069370648  SELIBR: 295133  SNAC: w6rr2f8z  SUDOC: 028516605  Trove: 1293827  VIAF: 13315367   WorldCat (עם VIAF): 13315367
אלביון CX22S

| --- | --- |

Albion CX22S
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Albion Motors (אנ')
 שנות ייצור:  נובמבר 1941 – יוני 1943
 יחידות שיוצרו:  532
 הרכבה:  סקוטלנד סקוטלנד
 אורך:  7.77 מטר
 רוחב:  2.67 מטר
 גובה:  3.15 מטר
 משקל:  10.62 5.21 – 5.13 טון (ריק)  10.62 – 10.45 טון (כולל כושר העמסה מקסימלי)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור המפיק 100 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות ותיבת הילוכים עזר דו-הילוכית מסוג "4F1Rx2"
 מהירות מרבית:  45 קמ"ש
אלביון CX22S (באנגלית: Albion CX22S) היא משאית צבאית מסוג "טרקטור ארטילרי" Artillery tractor (אנ') מתוצרת יצרנית הרכב הסקוטית Albion Motors (אנ') אשר יוצרה בין השנים 1941 – 1943 אשר שירתה את כוחות בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה לגרירת כלי ארטילריה בשדה כולל תותחים מסוג: תותח "M1 155 mm Long Tom" (אנ') ותותח "BL 7.2 inch" (איט') מקטגוריית הוביצר.
מפרט טכני

יוצרו 532 יחידות עבור הצבא הבריטי.
בתא הנוסעים (קבינה) של דגם ה"אלביון CX22S" היו מקומות ישיבה לשניים-שלושה נוסעים (כולל נהג), ואילו לגוף האחורי היו מקומות ישיבה לארבעה נוסעים ומושבים מתקפלים לשניים נוספים יחד עם אחסון לכלים, ציוד ותחמושת.
מנוע קדמי.
מנוע דיזל מסוג "Albion EN244".
הנעה 6x4 - הנעת שש על שש
6 צמיגים.
כושר גרירה באמצעות כננת - עד 8 טון.
גלריה

"אלביון CX22S"
"אלביון CX22S"
"אלביון CX22S"
"אלביון CX22S"
מבחר גוררי תותחים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה

מוריס CDSW
מק NO משאית 7.5 טון 6X6
ראו גם

אלביון נימבוס
הערות שוליים

↑  "אלביון CX22S" ifelix.net/albion-cx22s-heavy-artillery-tractor
↑  Ventham, Philip and Fletcher, David (1990) Moving the guns: the mechanisation of the Royal Artillery, 1854-1939, HMSO ISBN 0-11-290477-7, ISBN 978-0-11-290477-9
↑  ציוד המשמש את גדוד התותחנים web.archive.org/web/20100825225421
↑  "אלביון CX22S" Imperial War Museums, "Albion CX22S Heavy Artillery Tractor 6x4", iwm.org.uk, retrieved 23 June 2018.
↑  "אלביון CX22S" - תמונות ccmv.aecsouthall.co.uk
אלכסנדר ארכיפנקו

| --- | --- |

 לידה:  30 במאי 1887 קייב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  25 בפברואר 1964 (בגיל 76) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 מקום לימודים:  Gottlieb Walker Gymnasium (1902)  בית הספר לאמנות של קייב (1905)  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  פיסול 
 זרם באמנות:  Salon Cubism, פוטוריזם, קוביזם 
 יצירות ידועות:  מלכת שבא 
 
"אישה מסרקת את שערה", 1914, ברונזה. מוצג בגן הפסלים במוזיאון ישראל.
"מדונה", ברונזה, מוצג במוזיאון אילנה גור.
אלכסנדר ארכיפנקו (באנגלית: Alexander Archipenko;‏ 30 במאי 1887 קייב – 25 בפברואר 1964), פסל אמריקאי, ממוצא אוקראיני.
יצירתו

יצירתו של ארכיפנקו שואבת מן הפיסול של תחילת המאה ה-20, בעיקר מן הקוביזם של פבלו פיקאסו. ברבות מעבודותיו מופיעה דמות נשית אשר מבוטאת באמצעות צורות כלליות קוביסטיות. הדמויות של ארכיפנקו עם זאת, אינן מאבדות את הזהות האנושית והנשית שלהן, לעומת יצירות קוביסטיות אחרות.
יצירתו המפורסמת ביותר היא אישה מסרקת את שערה, פסל ברונזה המתוארך לשנת 1914 או 1915 והמציג דמות נשית עומדת בתנוחה קלאסית ('קונטרה פוסטו'), ידה האחת קטועה וידה השנייה מחוברת לשערה. במקום בו היו אמורים להיות פני הדמות נמצא חלל ריק דרכו משתקף החלל.
עותק של היצירה, כמו גם יצירות אחרות של ארכיפנקו מצויות באוסף מוזיאון תל אביב לאמנות ובמוזיאון ישראל.
ארכיפנקו הגיע לפריז והתיידד עם פרנאן לז'ה ובעזרתו הכיר את האמנים הקוביסטים.
הוא מעולם לא הגדיר את עצמו כקוביסט, את הציורים הקוביסטים כינה "טעות אחת גדולה". לטענתו הוא לא השתמש ברעיונות הקוביסטים, אלא הוסיף לקוביזם רעיונות משלו.
הפיסול של ארכיפנקו נבע מפישוט הצורות שנוצרו במפגש בין החומרים, וזאת בניגוד לגישה של האמנים הקוביסטים שחיפשו דרכי גישה ואופני ביטוי חדשים המציאות.
למרות זאת אי אפשר לומר שהפיסול שלו אינו מושפע מהקוביזם, בעיקר בשל היחס שבין החומר לחלל בפסליו ובגלל המגמה "הנגטיבית" הברורה הקיימת בו.
ארכיפנקו העניק שוויון מוחלט לשקוע ולבולט בפסליו. החלל הופך בפסליו לחומר מאיכות אחרת, וכך היה החלל לסמל המייצג את החומר הנעדר.
הצורה כולה מתקבלת משילוב בין צורות נגטיביות לפוזיטיביות. והיא נוצרת בעצם משילוב בין שני מרכיבי היצירה: פוזיטיב ונגטיב. השימוש בחלל נגטיבי יצר בפסליו של ארכיפנקו צורות מעוגלות וזורמות, המנוגדים לקצעים הקוביסטיים והזוויתיים. צורות אלו יצרו משחק חלופין בין קמור לקעור.
בפסל אישה מסרקת את שערה מ-1917, השתמש ארכיפנקו בחלל נגטיבי המשולב בתוך המסה, וכחלק ממנה. הפסל הוא דמות ערומה, שזרועה הימנית מורמת כלפי מעלה ונוגעת בקצה השמאלי של הראש. החלל שנותר בין המרפק לבין מה שאמור להיות הראש עצמו הפך להיות הראש. כדי ליצור אזורים נוספים של משחק בין חלל וחומר השתמש ארכיפנקו בשקעים ובליטות.
לדוגמה: השד הימני דומה יותר לנפח ריק מאשר לנפח מוצק, אפקט זה הושג בעזרת חיבור בין שקע בית השחי לבין השד.
הירכיים מוצבות בזווית חדה ויוצרות תחושה של עגלגלות, במקום שלמעשה אין בו חומר כלל. השילוב בין חומר לחלל מושג לא רק באמצעות הצורות הקמורות והקעורות, אלא גם על ידי שימוש בבוהק האור והצל הנופל על הברונזה. יש פסלים המצופים בכרום והם היו מלוטשים מאוד. על ידי כך נוצר טשטוש המוצקות של החומר. בפסל זה גם הברק הגבוה וגם תנוחתה של אישה יוצרים דינמיות, המעניקה תחושה של עושר חומרי, בניגוד לפסליו של פיקאסו שמשדרים תחושה של דלות החומר.
אלווין ויליאמס

| --- | --- |

ויליאמס בשנת 2011
 לידה:  6 באוגוסט 1974 (בן 50) פילדלפיה שבפנסילבניה, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.96 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת וילאנובה
 דראפט:  בחירה מספר 47, 1997 פורטלנד טרייל בלייזרס
 קבוצות כשחקן
 1997–1998   1998–2006   2007:  פורטלנד טרייל בלייזרס   טורונטו ראפטורס   לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כמאמן
 2009–2011   2016–2017:  טורונטו ראפטורס (עוזר)   פילדלפיה 76' (עוזר)
אלווין ליאון ויליאמס (באנגלית: Alvin Leon Williams; נולד ב-6 באוגוסט 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1997–2007. ממוצעיו הכוללים לאורך הקריירה הם 9.0 נקודות, 2.5 ריבאונדים ו-4.1 אסיסטים למשחק.
קריירת מכללות

ויליאמס נולד בפילדלפיה שבפנסילבניה, ובין השנים 1993–1997 למד באוניברסיטת וילאנובה אשר בפרברי פילדלפיה. בעונתו הרביעית והאחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1996/1997, רשם ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.0 ריבאונדים ו-3.8 אסיסטים למשחק.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1997 נלקח ויליאמס על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בבחירה ה-47.
לאחר 41 משחקים בפורטלנד הועבר ויליאמס לטורונטו ראפטורס, במסגרת טרייד אשר שלח לטרייל בלייזרס את כוכב הראפטורס, דיימון סטודמאייר. במהלך עונתו הרביעית עם הראפטורס, 2000/2001, תפס את תפקיד הרכז הפותח של הקבוצה וסייע לה להעפיל לסיבוב השני של הפלייאוף, לראשונה בתולדות המועדון. לאורך הפלייאוף קלע ויליאמס 13.8 נקודות בממוצע למשחק, הנתון השלישי בגובהו בקבוצה (אחרי וינס קרטר ואנטוניו דייוויס). בסיום אותה עונה חתם על הארכת חוזה בטורונטו ל-6 שנים נוספות עבור כ-40 מיליון דולר. בשתי העונות הבאות המשיך להציג יכולת גבוהה כרכז הפותח של הראפטורס, עם ממוצעים של 12.5 נקודות ו-5.5 אסיסטים למשחק.
בפברואר 2004, לאחר כ-6 עונות בטורונטו, נפצע ויליאמס בברכו הימנית ונאלץ לעבור ניתוח ארתרוסקופיה אשר למעשה הביא לסיום קריירת המשחק שלו; עד סיום עונת 2004/2005 לא שיחק ויליאמס כלל, ובשתי העונות הבאות שותף ב-3 משחקים בסך הכול – אחד עם הראפטורס ושניים כשחקן לוס אנג'לס קליפרס.
קריירת אימון

לקראת עונת 2009/2010 מונה ויליאמס לעוזרו של מאמן טורונטו ראפטורס, ג'יי טריאנו. לאחר שנתיים בתפקיד עבר לשמש כסקאוט של הקבוצה, ובסיום עונת 2012/2013 פוטר ועזב את המועדון.
בעונת 2016/2017 שימש כעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת ברט בראון.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של ויליאמס, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של ויליאמס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1997, באתר basketball-reference.com
↑  Alvin Williams, Toughness Coach, באתר bleacherreport.com,‏ 9 באוקטובר 2009
↑  ויליאמס מפוטר מתפקיד הסקאוט בטורונטו, באתר thestar.com,‏ 17 ביוני 2013
↑  פילדלפיה מציגה את צוות האימון לעונת 2016/2017, באתר הקבוצה, 4 באוגוסט 2016
אלכסנדר ארקדייביץ' ז'וקוב

אלכסנדר ארקדייביץ' ז'וקוב (נולד ב-29 בדצמבר 1974) הוא איש עסקים ופוליטיקאי רוסי, חבר מועצת הפדרציה (מאז 2019).