stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גטו נובוגרודק
הקמה

לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה חיו כ-6,000 יהודים בעיר נבהרדק, ברפובליקה הפולנית השנייה. לאחר תחילת מבצע ברברוסה ב-22 ביוני 1941, נכבשה העיר על ידי גרמניה הנאצית ב-4 ביולי. מיד לאחר תחילת הכיבוש, חויבו היהודים לענוד מגני דוד תפורים כזיהוי (כדוגמת הטלאי הצהוב).
מיד לאחר תחילת הכיבוש הוצאו לרחוב 100 יהודים, שם הוצבו בשורה ומחציתם הוצאו להורג. ב-14 ביולי 1941 נלקחו 52 יהודים מכיכר השוק והוצאו להורג בבית הקברות היהודי בעיר.
ב-6 בדצמבר 1941 נצטוו יהודי נבהרדק להתאסף בבית המשפט בעיר, שם נכלאו ללילה. למחרת בבוקר נלקחו 500 יהודים מבית המשפט לכפר הסמוך סקרידלבו (Skrydlevo), שם הוצאו להורג.
היהודים הנותרים הופרדו באותו חודש מהאוכלוסייה הכללית ונסגרו בשני גטאות נפרדים בעיר; האחד ברחוב מינסק והשני ברחוב פרסץ (Peresets). כל גטו הוקף בגדר עץ ובתיל. אוכלוסיית הגטאות הללו ביצעה עבודת כפייה. למעלה מ-8,000 יהודים מהסביבה נאלצו להיכנס לגטו פרסץ.
חיסול

השמדת אוכלוסיית הגטו החלה מיד; ב-8 בדצמבר 1941 נרצחו 2,990 יהודים. לא רק הוורמאכט טבח ביהודים: ב-7 באוגוסט 1942 השתתף בהרג גם גדוד משטרת העזר האסטונית ה-36, וגדוד משטרת העזר הליטאית ה-11 הרג 3,000 מתושבי הגטו ב-8 בדצמבר 1941.
ב-7 במאי 1943 נורו למוות 300 בני אדם, רובם נשים וילדים. ביולי 1942 חוסל גטו רחוב פרסץ ובסתיו 1943 חוסל גטו רחוב מינסק. מאז הקמת גטו נבהרדק בדצמבר 1941 ועד לחיסול גטו רחוב מינסק, נהרגו כ-10,000 יהודים. לא יותר מ-350 תושבים שרדו.
התנגדות וחסידי אומות העולם

הבריחה מגטו נבהרדק החלה באפריל 1942. באמצע מאי 1943 החלו תושבי הגטו הנותרים, ובראשם רייכל (רחל) קושנר (סבתו של ג'ארד קושנר), לחפור מנהרה מתוך הגטו, שאורכה הסופי היה יותר מ-250 מטרים. 232 אנשים נמלטו דרך המנהרה החל ב-26 בספטמבר 1943. מתוכם, למעלה מ-100 הצטרפו לפרטיזנים של בלסקי. אחרים הצטרפו ליחידות אחרות. לפי סוכנות הטלגרף הבלארוסית, הייתה זו הבריחה הייתה הגדולה ביותר מגטו באירופה שתחת הנאצים.
13 תושבי נבהרדק זכו לתואר חסידי אומות העולם על ידי יד ושם. ביניהם היו קנסטנצין קזלוסקי (Kanstancin Kazloŭski, ובבלרוסית: Kanstancin Kazloŭski (בל')) שעם בניו היינאדז ואולאדזימיר הציל 500 יהודים, בהם 7 תושבי גטו נבהרדק, וברברה טרנקה, שהצילה שני תושבי הגטו.
מורשת

לא פורסמה רשימה מלאה של קורבנות גטו נבהרדק, אך נוצרו רשימות חלקיות. הבניין שהכיל בעבר את הכניסה למנהרה מכיל כיום את מוזיאון ההתנגדות היהודית בנבהרדק, ואנדרטאות הוקמו בשלושה אתרי טבח (רחוב מינסק, שני קילומטרים מגבולות העיר וליד סקרידלבו) על ידי הניצול ג'ק קגן ב-1993 ו-1995. בשנת 2017 הוצבה בעיר אנדרטה לזכר הקורבן מיכל (מיכאל, Mikhle) סוסנובסקי בן ה-12, שנורה למוות על ידי המשטרה הגרמנית.
הערות שוליים

1 2  Hnieŭka, E. N.; Mikulčyk, P. V.; Petraškievič, A. L. Memory: Navahrudak District (בבלארוסית). Minsk. p. 377.
1 2 3 4  Hnieŭka, E. N.; Mikulčyk, P. V.; Petraškievič, A. L. Memory: Navahrudak District (בבלארוסית). Minsk. pp. 290, 322–323.
↑  Sergeyev, O. (4 במאי 2007). "Why the Bronze Soldier was removed". Weekly Observer. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Трагедия евреев на Беларуси во время фашистской оккупации (1941-1944 гг.)" [The tragedy of the Jews in Belarus during the Nazi occupation (1941-1944)]. bibliofond.ru (ברוסית). ארכיון מ-21 בדצמבר 2011. נבדק ב-24 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Adamushko, V. I.; Biryukova, O. V.; Kryuk, V. P.; Kudryakova, G. A. (2001). Reference book on places of detention of the civilian population in the occupied territory of Belarus. Minsk: National Archives of Belarus. p. 42. ISBN 9856372194.
↑  National Archives of Belarus, fund 861, inventory 1, case 1, sheets 33, 37, 38
↑  Lipshiz, Cnaan (10 ביוני 2017). "Jared Kushner's family is a legend in this Belarus town". Times of Israel. נבדק ב-24 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Kozlovskiy Konstantin; Son: Gennady; Son: Vladimir". Yad Vashem. נבדק ב-24 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tarnecka Barbara". Yad Vashem. נבדק ב-24 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Памятный знак в годовщину массового побега из гетто открыли в Новогрудке: среди спасшихся были предки зятя Трампа" [Memorial sign on anniversary of mass escape from ghetto was opened in Navahrudak: among survivors were ancestors of Trump's son-in-law]. Belarusian Telegraph Agency (בבלארוסית). 26 בספטמבר 2017. ארכיון מ-26 בספטמבר 2017. נבדק ב-24 באפריל 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
קטע במנהרה שבאמצעותו נמלטו תושבי הגטו, מסומן באבנים.
מרצדס-בנץ G63 AMG 6x6

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מרצדס-בנץ
 שנות ייצור:  2013-2015
 הרכבה:  אוסטריה אוסטריה
 אורך:  5875 מ"מ
 רוחב:  2110 מ"מ
 גובה:  2210 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע 8 צילנדרים, 5.5 ליטרים
 מהירות מרבית:  160 קמ"ש
G63 6x6 700, גרסה משופרת המיוצרת על ידי בראבוס
ה-G63 AMG 6x6 הוא טנדר ספורטיבי המיוצר על ידי מרצדס-בנץ. ה-6x6 היא גרסה בעלת הנעה לכל ששת הגלגלים של ה-G קלאס. ה-6x6 יוצר במקור עבור צבא אוסטרליה החל משנת 2007. הרכב יוצר בין השנים 2013-2015 בגראץ שבאוסטריה.
סקירה כללית

ב-6x6 יש מנוע זהה ל-G63, בעל שמונה צילינדרים וטורבו כפול, עם הנעה לכל ששת הגלגלים. במשך השנתיים שבהם יוצר האוטו, יוצרו יותר מ-100 יחידות שלו.
המנוע של ה-6x6 הוא מנוע V8, בנפח 5.5 ליטרים, המפיק כ-536 כוחות סוס. ברכב מותקנת תיבת הילוכים בעלת שבע מהירויות אוטומטיות.
אורך הרכב הוא 5,875 מ"מ, ברוחב 2,110 מ"מ ובגובה 2,210 מ"מ. הג'נטים של הרכב הם בקוטר 18 אינץ' שמורכבים בתוך גלגל 37 אינץ'. ה-6x6 יכול להגיע מ-0 ל-100 קמ"ש ב-7.8 שניות, ולהגיע למהירות מרבית של 160 קמ"ש (מוגבל אלקטרונית).
ב-6x6 מותקן מדחס אוויר המאפשר לנפח ולהוריד אוויר מהגלגלים, על מנת להתאים את אחיזת הגלגלים לשטח, במיוחד באזורים מדבריים.
ב-2015 הכריזה מרצדס שהיא תייצר כ-15 כלי רכב בעלי הגה ימני לשוק המלזי.
בתרבות הפופולרית

הרכב הופיע בסרט "Beyond the Reach" בשנת 2014, ובסרט "עולם היורה" בשנת 2015.
ילדים זה שמחה

| --- | --- |
 שיר בביצוע הברירה הטבעית
 מתוך האלבום אלי שורשים
 סוגה:  שיר מחאה
 שפה:  עברית
 חברת תקליטים:  NMC 
 כתיבה:  יהושע סובול
 לחן:  שלמה בר
 
| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"ילדים זה שמחה" הוא משיריה הבולטים והמצליחים של להקת הברירה הטבעית, שחיבר יהושע סובול והלחין שלמה בר, סולן הלהקה, להצגה "קריזה" (מאת איציק ויינגרטן) שהועלתה בתיאטרון חיפה בשנת 1976.
השיר נכלל באלבום "אלי שורשים" של הברירה הטבעית שיצא ב-1979.
תוכן השיר ומשמעותו

יהושוע סובול סיפר שכששאל את ההורים בעיירות הפיתוח מדוע הם עושים כל כך הרבה ילדים, הם ענו במילים אלו ממש: "ילדים זה שמחה" ולפעמים גם "ילדים זה ברכה", והוא הביא את הדברים בשיר בדיוק כפי שנאמרו, השגיאה הדקדוקית בכללם (יש לומר "ילדים זו שמחה" או "ילדים הם שמחה").
האירוניה בשיר נראית בעוצמה גדולה יותר ככל שהוא מתקדם. בעוד שבבית הראשון מדובר בהולדת שלושה או ארבעה ילדים, ובבית השני בחמישה או בשישה ילדים, בבית השלישי כבר ניכרת ההגזמה, לכאורה, במשפט
"[...] תביאו עשרים ילדים". האירוניה בשיר מגיעה לשיא בבית האחרון, העוסק באופן נוקב בפער החברתי בישראל של שנות ה-70:
"אֱלוֹהִים הוּא גָּדוֹל/ קָשֶׁה לוֹ לִסְבֹּל/ שֶׁאֶחָד יְקַבֵּל אֶת הַכֹּל./

לָאֶחָד הוּא דּוֹחֵף כֶּסֶף, כֹּחַ וְכֵיף/ וְלָכֶם הוּא נוֹתֵן יְלָדִים".
תוכן השיר ומשמעותו > פירושו מקובל של השיר

בהקשר של ההצגה "קריזה", שעסקה בהפליית עדות המזרח, בעיירות הפיתוח ובשכונות המצוקה, השיר מבקר את יחס הממסד שמזניח אותם, וספק מעודד אותם להוליד הרבה ילדים בשביל המדינה ("הארץ צריכה הרבה צעירים נחמדים"), ספק מנחם אותם שלא נורא אם המדינה אינה נותנת להם, מכיוון שיש להם ילדים המביאים להם שמחה. "תביאו שישה ילדים, תקבלו הנאה וכבוד מקרובים, אתם אוהבים ילדים".
הביקורת מתקשרת למדיניות עידוד הילודה של בן-גוריון, שהעניק פרסים למשפחות "מצטיינות" בתחום זה. בשנים הראשונות שלאחר הקמתה של מדינת ישראל, העניקה המדינה את "פרס הילודה" – מענק של 100 לא"י לאימהות שילדו עשרה ילדים או יותר, שביטא את הוקרת המדינה לאימהות אלו. הפרס, המזוהה עם דוד בן-גוריון, קָשר קֶשר בל יינתק בין רוב יהודי בארץ ישראל ובין ריבונות יהודית בארץ ישראל. בפועל, מדיניות עידוד הילודה, יושמה במידה ניכרת במשפחות עניות יוצאות עדות המזרח, דבר שזכה בדיעבד לביקורת חברתית, המשתמעת גם בשיר זה.
תוכן השיר ומשמעותו > פירושים אלטרנטיביים

האצבע המאשימה מופנית אל הורים שמולידים הרבה ילדים ללא יכולת לכלכלם, ומצדיקים זאת בטובת המדינה ובכך שזה "כָּתוּב בַּתּוֹרָה/ אוּלַי בִּגְמָרָא/ לְכוּ תִּשְׁאֲלוּ אֶת הָרַב".
מילות השיר גם התפרשו בקרב רבים כפשוטן: אושר ושמחה שהילדים מביאים איתם, ורבים כמה שיותר – טוב יותר; "תביאו שישה, תביאו שבעה, תביאו שמונה ילדים", או אולי כעידוד על כך שהקשיים השוטפים בגידול ילדים מתגמדים מול השמחה שיביאו איתם לאורך זמן. הפזמון הושמע לא פעם כשיר שמח במנותק מהקשרו ומבתי השיר.
גרסתה של דנה אינטרנשיונל

בשנת 2014 יצאה גרסת הכיסוי של דנה אינטרנשיונל כשיר הנושא למצעד הגאווה בתל אביב באותה שנה, שהיה בסימן חיי משפחה ושוויון בקהילה. לביצוע זה הוכן וידאו קליפ שצולם בבית כנסת בהשתתפות ילדים דתיים, מבלי שהם ובני משפחותיהם היו מודעים להקשר של הביצוע (במסגרת מצעד הגאווה), דבר שגרר מחאה. בכמה ראיונות שהתקיימו עם דנה אינטרנשיונל ובהם נשאלה על האם ברצונה להיות אם, סיפרה הזמרת כי הגם שהיא תומכת בזכותו של כל אדם באשר הוא להקים משפחה, היא עצמה אינה מעוניינת להיות אם.
במרוצת השנים, זכתה הגרסה להצלחה רבה בישראל ומחוצה לה ובשנת 2022 דורגה במקום השנים-עשר ברשימת "20 שירי הגאווה הטובים ביותר – בכל הזמנים".
גרסתה של דנה אינטרנשיונל > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2014)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 7 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 5 |  |
גרסתה של דנה אינטרנשיונל > היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | 8 ביוני 2014 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית • תקליטור | NMC |  |
גרסאות כיסוי נוספות

בשנת 1994 יצאה לאור גרסת הכיסוי של ריטה לשיר מתוך האלבום "אהבה גדולה".
השיר בוצע בפסטיגל 1998 על ידי מיכל ינאי, שרית חדד, דנה ברגר ואפרת רייטן.
חזית קורסק

ערך זה עוסק באגד ארמיות בצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה. אם התכוונתם לזירת לוחמה במלחמת אוקראינה-רוסיה, ראו .
|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  חזית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  23 במרץ 1943 – 27 במרץ 1943 (5 ימים)
 מקים היחידה:  סטבקה
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  מקס רייטר
 
חזית קורסק (ברוסית: Курский фронт) הייתה חזית של הצבא האדום שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

החזית הוקמה ב-23 במרץ 1943 בעקבות הוראת הסטבקה מ-19 במרץ. כמפקדה הראשון מונה מקס רייטר, והיא נועדה לרכז תחתיה את כל הארמיות הסובייטיות בגזרה המערבית של מבלט קורסק. היא הוקמה על בסיס חזית העתודה וכללה את הארמיות ה-38 ה-60 וארמיית האוויר ה-15. כנראה תוכנן להכפיף תחתיה גם את הארמייה ה-63 או ה-66, אולם היא לא האריכה ימים. כבר ב-24 במרץ הגיעה הוראה חדשה מהסטבקה לפרק את חזית קורסק. ב-27 במרץ פורקה החזית, הארמייה ה-60 הועברה להחזית המרכזית, הארמייה ה-38 לחזית וורונז', וארמיית האוויר ה-15 מוזגה לתוך חזית אוריול החדשה.
הערות שוליים

↑  מקביל לקבוצת ארמיות בצבאות מערביים
מקסים ושייה-לגראב

| --- | --- |

בתחרות המועמדים 2021
 לידה:  21 באוקטובר 1990 (בן 34) נוז'אן-סור-מארן, עמק המארן, צרפת 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (משנת 2005)
 מד כושר מרבי:  2819 (אוגוסט 2016)
 מד כושר נוכחי:  2735 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  צרפת
 פרסים והוקרה:  אליפות העולם בשחמט בליץ (2021) 
 
מקסים ושייה-לגראב (בצרפתית: Maxime Vachier-Lagrave מכונה MVL על שם ראשי התיבות של שמו, נולד ב-21 באוקטובר 1990 בנוז'אן-סור-מארן, שבצרפת) הוא שחמטאי צרפתי בדרגת רב-אמן, אלוף העולם בבליץ.
השיג דרגת רב-אמן בשנת 2005, זכה באליפות העולם בשחמט לנוער ב-2009 וזכה שלוש פעמים באליפות צרפת בשחמט (2007, 2011, 2012. ב-2012 זכה במשותף עם עוד שלושה שחמטאים) וארבע פעמים בפסטיבל השחמט של ביין. מאז אוקטובר 2011 הוא משחק במועדון קלישי אשק 92.
באוגוסט 2016, מד הכושר שלו עבר לראשונה את רף ה-2800 הנקודות, רף סמלי שנחצה על ידי שחמטאים בודדים בלבד. באותו חודש הוא דורג במקום השני בעולם כאשר רק מגנוס קרלסן, אלוף העולם המכהן, דורג לפניו. הוא המשיך להיות מדורג בעשירייה הראשונה במד הכושר ברציפות עד לפברואר 2021.
נכון לאוקטובר 2022, מדורג במקום ה-14 בעולם לפי מד כושר.
מבחר תחרויות בהן השתתף

אולימפיאדת השחמט בשנים:
תחרות שחמט לזכר אלכין 2013
גביע סינקפילד בשנים:
תחרות העל בנורווגיה 2015
גביע העולם בשחמט:
תחרות המועמדים 2020
מקסים ושייה-לגראב באולימפיאדת השחמט

בין השנים 2006 ל-2024 השתתף ושייה-לגראב ב־8 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
| 2006 | עת | צרפת | 2576 | 6 מ-10 | 3+ 6= 1- | 60.0 | 7 קבוצתי, 35 אישי |
| 2008 | 2 | צרפת | 2716 | 6.5 מ-11 | 3+ 7= 1- | 59.1 | 22 קבוצתי, 14 אישי |
| 2010 | 1 | צרפת | 2721 | 5 מ-11 | 1+ 8= 2- | 45.5 | 10 קבוצתי |
| 2012 | 1 | צרפת | 2686 | 6.5 מ-10 | 4+ 5= 1- | 65.0 | 23 קבוצתי, 11 אישי |
| 2014 | 1 | צרפת | 2768 | 6 מ-10 | 3+ 6= 1- | 60.0 | 13 קבוצתי, 10 אישי |
| 2016 | 1 | צרפת | 2775 | 6.5 מ-9 | 4+ 5= | 72.2 | 8 קבוצתי, 9 אישי |
| 2018 | 1 | צרפת | 2775 | 6.5 מ-10 | 4+ 5= 1- | 65 | 9 קבוצתי, 6 אישי |
|  2024 | 1 | צרפת | 2731 | 7 מ-10 | 4+ 6= 0- | 70.0 | 15 קבוצתי |
מד כושר

קטגוריה:דפים עם גרפים מושבתים באופן זמני – 
ההרחבה Graph להצגת תרשימים שיחת תבנית:גרף#שימו לב: הגרפים לא מוצגים בוויקיפדיה!!!.
הערות שוליים

↑  Biel: MVL clinches, Wojtaszek second
↑  כתבת פורטרט על מקסים ושייה-לגראב בעיתון Libération מיוני 2015
↑  מידע על אלופי הנוער של צרפת באתר הפדרציה הצרפתית בשחמט
↑  דירוג פיד"ה אוגוסט 2016
↑  גביע סינקפילד 2017 באתרeurope-echecs.com
↑  •Press Office, Maxime Vachier-Lagrave is the new World Blitz Champion - Full report, FIDE World Rapid and Blitz Chess Championships 2021, ‏2021-12-31 (באנגלית בריטית)
↑  Vachier-Lagrave, Maxime - Men's Chess Olympiads, באתר OlimpBase
↑  https://chess-results.com/tnr967173.aspx?lan=1&art=20&fed=FRA&flag=30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1397155286583387180001   WorldCat (עם VIAF): 1397155286583387180001 
נבחרת צרפת במהלך אולימפיאדת השחמט 2012 במשחק נגד בולגריה (ושייה-לגראב עומד מימין, מול וסלין טופאלוב).
24 בנובמבר

24 בנובמבר הוא היום ה-328 בשנה, (329 בשנה מעוברת), בשבוע ה-48 בלוח הגריגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 37 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

800 – קרל הגדול מגיע לרומא על מנת להיוועד עם הסינוד ב-1 בדצמבר ולברר סופית את ניסיון ההתנקשות וההתארגנות להדחתו של האפיפיור לאו השלישי
1072 – גיאורגי השני מוכתר כמלך הממלכה הגאורגית המאוחדת עם פטירת אביו בגרט הרביעי
1542 – הכוחות האנגליים של הנרי השמיני מביסים את הצבא הסקוטי בקרב סולווי מוס
1604 – רעידת אדמה באזור צ'ילה. עוצמתה מוערכת בכ-8.5 בסולם ריכטר
1642 – אבל טסמן (Abel Janszoon Tasman) מגלה את האי שמאוחר יותר ייקרא על שמו – טסמניה
1847 – הממציא האמריקאי ג'וסף גלידן (Joseph Farwell Glidden) ממציא את גדר התיל המסחרית הראשונה
1859 – יצא לאור ספרו של צ'ארלס דרווין, "מוצא המינים"
1877 – יוצא לאור לראשונה הסייח השחור, ספרה למען הגנת בעלי חיים של אנה סואל
1949 – חטיבת הנח"ל – נוער חלוצי לוחם – מוקמת, החטיבה הראשונה
1963 – ג'ק רובי יורה למוות בלי הארווי אוסוואלד, החשוד ברצח קנדי
1965 – מובוטו ססה סקו תופס את השלטון בזאיר
1969 – תוכנית אפולו: אפולו 12 נוחתת באוקיינוס השקט לאחר ששבה ממשימתה בת עשרת הימים לירח
1974 – התגלתה "לוסי", שלד מאובן של אדם קדמון, אוסטרלופיתקוס אפרנסיס מספר קטלוגי AL 288-1, שגילו בערך 3.2 מיליון שנים
1990 – ספינת דבור הטביעה סירה נושאית אמצעי לחימה רבים ו-5 מחבלים מארגון החזית העממית לשחרור פלסטין, שיצאו מאזור צידון למטרת פיגוע. מפקד חיל הים מיכה רם מעלה את מפקד הדבור עמיחי ורדי לדרגת סרן
1998 – AOL מודיעה על רכישת חברת נטסקייפ (Netscape Communications) תמורת 4.2 מיליארד דולר בעסקת החלפת מניות
2001 – בית הנבחרים הטורקי מכריז על שוויון זכויות לנשים במדינה
2013 – נחתם הסכם ביניים בז'נבה בין המעצמות לאיראן בנוגע לתוכנית הגרעין האיראנית
2015 – נשיא גמביה, יחיא ג'אמה מודיע על איסור מוחלט על השחתת איבר המין הנשי
2017 – הפיגוע במסגד א-ראודה שבצפון סיני, שבו נרצחו 305 אנשים
2020 – התרסקות מטוס הסנונית במשמר הנגב שבו נהרגים מורה וחניך מצבא הגנה לישראל.
2020 – הדאו ג'ונס נסגר לראשונה מעל 30,000 נקודות
2021 – אסון תעלת למאנש – בתעלת למאנש, התהפכה ספינה שהובילה מסתננים לבריטניה, וגרמה למותם של 27 איש על הסיפון
2023 – עסקת שחרור החטופים ישראל–חמאס
נולדו

1394 – שארל הראשון, דוכס אורליאן (נפטר ב-1465)
1632 – ברוך שפינוזה, פילוסוף יהודי (נפטר ב-1677)
1655 – קרל האחד עשר, מלך שוודיה (נפטר ב-1697)
1729 – אלכסנדר סובורוב, גנרל רוסי (נפטר ב-1800)
1784 – זאכרי טיילור, נשיא ארצות הברית ה-12 (נפטר ב-1850)
1826 – קרלו קולודי, סופר איטלקי ("הרפתקאותיו של פינוקיו") (נפטר ב-1890)
1843 – דוד צבי הופמן, פרשן המקרא ומראשי הנאו-אורתודוקסיה הגרמנית (נפטר ב-1921)
1861 – יצחק מאיר השיל (קופיטשניץ), אבי חסידות קופיטשניץ. (נפטר ב-1935)
1864 – אנרי דה טולוז-לוטרק, צייר צרפתי (נפטר ב-1901)
1884 – יצחק בן-צבי, נשיא מדינת ישראל (נפטר ב-1963)
1887 – אריך פון מאנשטיין, קצין בכיר בוורמאכט ואחד מאדריכלי ניצחונותיו הגדולים במלחמת העולם השנייה (נפטר ב-1973)
1888 – דייל קרנגי, סופר, ומפתח שיטת קרנגי למודעות עצמית ודיבור לפני קהל (נפטר ב-1955)
1889 – זלמן שזר, נשיא מדינת ישראל (נפטר ב-1974)
1898 – מאיר ברנר, חלוץ ופועל, מאנשי העלייה השנייה (נפטר ב-1957)
1923 – שלמה ויתקין, צייר, מורה לציור ומנהל המדרשה לאמנות, מעצב במה ומשורר ישראלי (נפטר ב-2009)
1923 – יצחק יבנה, מראשוני טייסי חיל האוויר הישראלי ומפקד בית הספר לטיסה של חיל האוויר (נפטר ב-2022)
1924 – כריסטופר טולקין, בנו הצעיר של ג'ון רונלד רעואל טולקין ועורך ספריו שיצאו לאחר מותו של המחבר (נפטר ב-2020)
1926 – צונג-דאו לי, פיזיקאי אמריקאי יליד סין, חתן פרס נובל לפיזיקה (נפטר ב-2024)
1928 – נחום בן-חור, רופא, מומחה לכירורגיה פלסטית, פרופסור לכירורגיה פלסטית, מנהל המחלקה לכירורגיה פלסטית בבית חולים שערי צדק (נפטר ב-2001)
1930 – שלמה ויסבליט, איש חינוך, חוקר, כותב ומרצה בתחומי התנ"ך, היהדות, השירה העברית ומחשבת ישראל (נפטר ב-2021)
1931 – משה בן-שחר, עיתונאי ואיש ציבור; לוחם באצ"ל ועורך עיתון "הירדן" (נפטר ב-2014)
1932 – ורדה זקהיים, פעילה חברתית ישראלית, יושבת ראש עמותת ליל"ך
1933 – צבי טימור, עיתונאי כלכלי ישראלי והעורך האחרון של העיתון "על המשמר" (נפטר ב-2010)
1934 – אלפרד שניטקה, מלחין רוסי ממוצא יהודי-גרמני (נפטר ב-1998)
1935 – ח'ליפה בן סלמאן אאל ח'ליפה, ראש ממשלת בחריין (נפטר ב-2020)
1935 – שלמה עמר, חבר הכנסת מטעם המערך
1939 – עמיה ליבליך, חוקרת פסיכולוגיה וחברה ישראלית
1941 – עבד אל-קאדר בן סאלח, פוליטיקאי אלג'יראי שכיהן כנשיא אלג'יריה הזמני (נפטר ב-2021)
1942 – בילי קונולי, קומיקאי, מוזיקאי, מנחה ושחקן סקוטי
1944 – דן גליקמן, פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, עורך דין ולוביסט
1946 – טד בנדי, רוצח סדרתי אמריקאי (הוצא להורג ב-1989)
1946 – ששי קשת, זמר ושחקן ישראלי
1947 – ששון גבאי, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי
1948 – קן האצ'יסון, שחקן סקוטי (נפטר ב-2021)
1950 – שוש עטרי, שדרנית רדיו, מגישת טלוויזיה ושחקנית ישראלית (נפטרה ב-2008)
1954 – אמיר קוסטוריצה, במאי קולנוע יוגוסלבי
1958 – ריק דייוויס, כדורגלן אמריקאי
1966 – מרב מיכאלי, חברת הכנסת מהכנסת ה-19 עד הכנסת ה-24 מטעם מפלגת העבודה
1971 – ליאור רז, שחקן ותסריטאי ישראלי
1973 – גור קורן, מחזאי, במאי, שחקן ומורה למשחק ישראלי
1977 – קולין הנקס, שחקן אמריקאי
1978 – קתרין הייגל, שחקנית אמריקאית
1980 – ברנדון האנטר, כדורסלן אמריקאי (נפטר ב-2023)
1982 – נמרוד שפירא, במאי סרטים, וידאו קליפים ופרסומות
1983 – לואיס לאון סאנצ'ס, רוכב אופני כביש ספרדי
1992 – ליהי קורנובסקי, שחקנית ישראלית
1998 – פייטון מאייר, שחקן טלוויזיה אמריקאי
נפטרו

1072 – בגרט הרביעי, מלך גאורגיה (נולד ב-1018)
1468 – ז'אן דה דונואה, בן אצולה ומצביא צרפתי (נולד ב-1402)
1852 – וולטר פורוורד, מזכיר האוצר של ארצות הברית ה-15 (נולד ב-1786)
1929 – ז'ורז' קלמנסו, ראש ממשלת צרפת (נולד ב-1841)
1957 – דייגו ריברה, צייר מקסיקני (נולד ב-1886)
1963 – לי הארווי אוסוואלד, החשוד ברצח קנדי, נרצח על ידי ג'ק רובי (נולד ב-1939)
1963 – מאיר ארגוב, חבר הכנסת ומחותמי מגילת העצמאות (נולד ב-1905)
1978 – וילהלם אדם, גנרל בנאציונלה פולקסארמה ופוליטיקאי מזרח גרמני (נולד ב-1893)
1989 – עבדאללה עזאם, ממייסדי הטרור האסלאמי הבינלאומי במאה ה-20 (נולד ב-1941)
1991 – פרדי מרקיורי, מוזיקאי, סולן להקת קווין (נולד ב-1946)
1997 – עדה סרני, ממקימי גבעת ברנר, מראשי המוסד לעלייה ב' באיטליה וכלת פרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה (נולדה ב-1905)
1997 – ברברה, זמרת צרפתיה (נולדה ב-1930)
2002 – ג'ון רולס, פילוסוף אמריקאי (נולד ב-1921)
2005 – נוריוקי מוריטה, שחקן יפני-אמריקאי (נולד ב-1932)
2018 – ניקולס רוג, במאי קולנוע בריטי (נולד ב-1928)
2018 – ורה רוז'יצ'קובה, מתעמלת צ'כוסלובקית (נולדה ב-1928)
2019 – יעקב בזק, שופט ישראלי (נולד ב-1925)
2019 – יהושע פורת, פרופסור בחוג ללימודי האסלאם והמזרח התיכון באוניברסיטה העברית בירושלים (נולד ב-1938)
2021 – אריה נחמקין, חבר הכנסת מטעם המערך ושר החקלאות (נולד ב-1925)
2022 – הנס מגנוס אנצנסברגר, סופר ומשורר גרמני (נולד ב-1929)
2022 – חנוך ארנטרוי, רב ודיין בריטי ממוצא גרמני (נולד ב-1932)
2022 – רפי אליהו, כדורגלן ישראלי (נולד ב-1951)
2022 – ניל רובינסון, כדורגלן אנגלי (נולד ב-1957)
2022 – גאולה הודס-פלחן, משוררת, מתרגמת ומסאית ישראלית (נולדה ב-1966)
2023 – אברהם מנצ'ל, כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי (נולד ב-1935)
2024 – צביה כהן, עיתונאית ישראלית (נולדה ב-1930)
2024 – קולין רנפרו, ארכאולוג בריטי מטעם אוניברסיטת קיימברידג' (נולד ב-1937)
23 בנובמבר – 25 בנובמבר
נובמבר
לוח אירועים שנתי
שפינוזה
טולוז לוטרק
יצחק בן צבי
זלמן שזר
ז'ורז' קלמנסו
פרדי מרקורי
מרלה דנדרידג'

| --- | --- |

דאנדרידג׳, 2019
 לידה:  31 במאי 1975 (בת 49) אוקינאווה, יפן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 עיסוק:  שחקנית, זמרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוזוולט  Papillion-La Vista Senior High School  Chicago College of Performing Arts 
 פרופיל ב-IMDb
 
מרלה דנדרידג (באנגלית: Merle Dandridge; נולדה ב-31 במאי 1975) היא מדבבת, שחקנית וזמרת אמריקאית.
ביוגרפיה

דנדרידג׳ נולדה באוקינאווה שביפן ב-31 במאי 1975. אמה של דנדרידג' היא חצי יפנית וחצי קוריאנית, ואביה אפרו-אמריקאי. היא חזרה לארצות הברית עם הוריה עקב עבודתו של אביה, והם התגוררו בבסיס חיל האוויר ביל בקליפורניה לפני שהתיישבו בבסיס חיל האוויר בבלוויו, נברסקה, שם בילתה את רוב ילדותה. היא למדה בבית הספר התיכון Papillion La Vista והשתתפה בשיעור הפקת הצגות ובמגמת תיאטרון. לאחר מכן למדה בקונסרבטוריון התיאטרון באוניברסיטת רוזוולט.
קריירה

דנדרידג׳ החלה את הקריירה שלה בהצגות תיאטרון בשיקגו. היא צברה קהל רחב יותר בתור המדובבת של אליקס ואנס במשחק הפעולה עטור הפרסים Half-Life 2. בשנת 2006, היא לוהקה לתפקיד קאלה בהפקה המקורית של טרזן בברודוויי. היא זכתה בפרס BAFTA על הופעת הדיבוב שלה במשחק 2015 Everybody's Gone to the Rapture. לדנדרידג' היו גם תפקידים חוזרים בסדרת הדרמה של FX ,ילדי האנרכיה בתור ריטה רוזוולט, ואופרת הסבון הנעורים הקצרה של The CW Star-Crossed בשנת 2014. בשנת 2015, היא כיכבה בעונה השנייה של NBC Medical.
בשנת 2015 לוהקה דנדרידג׳ לתפקיד הדמות הראשית בסדרת הדרמה של רשת אופרה ווינפרי, גרינליף. היא מגלמת את התפקיד של גרייס גרינליף, בתו המנוכרת של גרינליף. היא זכתה לשבחים רבים על תפקידה בסדרה.
מ-9 בנובמבר 2017 עד 7 בינואר 2018, כיכבה דנדרידג' בתפקיד Papa Ge the God of Death בחידוש לדרמה המוזיקלית בברודוויי של Once on This Island. כמו כן, בשנת 2018, היה לה תפקיד חוזר בסדרה הקומית של CBS מרפי בראון.
בשנת 2020, דנדרידג׳ לוהקה לתפקיד קבוע בסדרה את שמונה הפרקים של HBO Max "הדיילת".
הערות שוליים

↑  CAAM, Merle Dandridge on "Blasian" Identity and Oprah Winfrey Network's new summer original series “Greenleaf”, CAAM Home, ‏20 ביוני 2016 (באנגלית אמריקאית)
↑  A. B. C. News, 5 Reasons to Watch Oprah Winfrey's New Series 'Greenleaf', ABC News (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1232438618  ISNI: 0000 0000 5415 6394  LCCN: no2006082212  MusicBrainz: 79336802-e0ad-4aa9-9e83-fc53d50d02c7  VIAF: 7149129   WorldCat (עם VIAF): 7149129
מערך ההגנה הקרקעית

| --- | --- |

סמל מערך אבטחה פיזית
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל  חיל האוויר הישראלי
 סוג:  אבטחה סדירה
 בסיס האם:  ביסל"ח 314
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־49 שנים)
 מלחמות:    מבצע שלום הגליל   המערכה ברצועת הביטחון האינתיפאדה הראשונה האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה מבצע עופרת יצוקה מבצע עמוד ענן   מבצע צוק איתן מבצע שומר החומות מבצע עלות השחר מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק אישי: M16 קצר נשק קל נוסף: M4A1 פלאט-טופ  כלי רכב: ISUZU D-MAX, TOYOTA Hilux, DODGE Ram3500, ג'יפ ריינגלר (סופה)
 פיקוד
 דרגת המפקד:   סגן-אלוף
 מפקד נוכחי:  סא"ל א'
ענף אבטחה פיזית (אבט"פ) הוא הענף המאגד את יחידות האבטחה הפיזית של בסיסי חיל האוויר הישראלי, והאחראי על הגנת המרחב הקרקעי של בסיסי החיל ונכסיו בישראל ומחוצה לה.
מבנה ארגוני

ענף אבטחה פיזית מורכב ברובו מפלגות, כאשר לכל יחידת/בסיס יש פלגה משלה. בראש ענף אבטחה פיזית עומד קצין בדרגת סגן-אלוף, הכפוף למפקד מחלקת הביטחון של חיל האוויר.
מבנה ארגוני > מבנה גפי האבטחה

בכל בסיס/יחידה קיים גף אבטחה פיזית אשר נמצא תחת טייסת תעופה של הבסיס, בראש הגף עומד קצין בדרגת רב-סרן, הכפוף למפקד טייסת תעופה.
ברוב הגפים קיימות פלגות אשר מורכבות מקציני אבט"פ, מ"כים, מפעילי מכלול (חמ"ליסטים), מגנים אסטרטגיים ונהגים. בעבר תפקידי האבטחה של הבסיסים והיחידות בחיל ניתנו למאבטחי מתקנים אך בשנת 2009 התקבלה החלטה להוציא אותם מהמערך בשל קשיים שהציגו ורמה מבצעית נמוכה (עדיין קיימים בסיסים בהם מאבטחי מתקנים משרתים בחיל, אך זאת לעוד זמן מוגבל עד למעבר טוטאלי לשימוש במגנים אסטרטגיים).