stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבריאל אטאל
קריירה פוליטית > חבר ממשלה

ב-16 באוקטובר 2018, מונה אטאל לעוזר שר החינוך והנוער הלאומי, ז'אן מישל בלנקר. בגיל 29, הוא היה החבר הצעיר ביותר בממשלה תחת הרפובליקה החמישית, והביס את השיא הקודם שקבע פרנסואה בארון ב-1995 בכמה חודשים. הוא היה אחראי על נושאי נוער והקמת שירות לאומי אוניברסלי.
הוא היה דובר הממשלה תחת ראש הממשלה ז'אן קסטקס מ-2020 עד 2022.
והפך לשר לפעולה ציבורית וחשבונות בממשלת ראש הממשלה אליזבת בורן במאי 2022.
ביולי 2023, מונה אטאל לשר החינוך והנוער הלאומי בממשלת צרפת. בגיל 34, הוא הפך לאדם הצעיר ביותר שכיהן בתפקיד זה תחת הרפובליקה החמישית.
ב-27 באוגוסט 2023, אטאל הכריז על איסור על לבישת עבאיות בבתי ספר ממלכתיים.
קריירה פוליטית > ראש ממשלה

בעקבות התפטרותה של בורן מתפקידה כראשת הממשלה ב-8 בינואר 2024, מונה אטאל על ידי הנשיא מקרון לתפקיד במקומה, כאשר הוא בן 34 בלבד.
אטאל הוא ראש הממשלה הצעיר ביותר בתולדות צרפת המודרנית (יותר אף מלורן פביוס, שהיה בן 37 עם מינויו ב-1984), וגם ראש הממשלה ההומו המוצהר הראשון במדינה.. בנוסף, אטאל הוא ראש ממשלת צרפת השמיני, שהוא יהודי או ממוצא יהודי.
ב-7 ביולי 2024 הודיע אטאל על התפטרותו כראש ממשלת צרפת בשל כישלון מפלגתו בבחירות לפרלמנט הצרפתי, אולם הנשיא מקרון סירב לקבל את התפטרותו.
חיים אישיים

אטאל הוא הומו וחי באיחוד אזרחי, עד שנת 2022, עם סטפן סז'ורנה, חבר הפרלמנט האירופי. בשנת 2018, בוצע בו אאוטינג בטוויטר על ידי חברו לכיתה לשעבר חואן ברנקו.
ראו גם

בחירות 2017 למחוקקים בצרפת
ג'ון מקאנרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בנובמבר 1943 ברמינגהאם, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  12 באפריל 2019 (בגיל 75) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק בריסטול אולד ויק 
 בן או בת זוג:  Stephanie Beacham (1973–1979) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון מקאנרי (באנגלית: John McEnery; ‏1 בנובמבר 1943 - 12 באפריל 2019) היה שחקן וסופר אנגלי.
ביוגרפיה

מקאנרי נולד בברמינגהאם שבווריקשייר. הוא למד משחק בבית הספר של תיאטרון בריסטול אולד ויק. בין השאר שיחק בתפקיד מוסקה במחזה "וולפון" מאת בן ג'ונסון, ובתפקיד גייבסטון במחזה "אדוארד השני" מאת מרלו. בגיל 20 קיבל עבודה בתיאטרון, והופיע במשך שלוש עונות עם להקת התיאטרון אברימן בליברפול. ב-1966 הצטרף ללהקת התיאטרון המלכותי הלאומי.
הופעתו החשובה הראשונה בקולנוע הייתה בסרטו של פרנקו זפירלי משנת 1968 "רומיאו ויוליה" בו גילם את דמותו של מרקוצ'יו, והיה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד משנה. ב-1970 כיכב לצדם של קלוד ז'אד וז'אן-פייר קאסל בסרטו של ז'ראר בראש "The Boat on the Grass". בסרט זה היו אזכורים לתפקידים שגילם על הבמה כמו כשדיקלם מתוך "המלט" או כששר בדואט עם קלוד ז'אד את "אלוהים נצור את המלכה". ב-1971 שיחק בתפקיד הפוליטיקאי הרוסי אלכסנדר קרנסקי בסרט "ניקולס ואלכסנדרה". ב-1972 גילם את ברטלבי בסרט בשם "ברטלבי" לצדו של פול סקופילד. ב-1975 הופיע בסרט "The Land That Time Forgot". ב-1990 שיחק בתפקיד הגנגסטר אדי פלאם בסרט "The Krays".
בשנות השמונים של המאה העשרים שיחק מקאנרי בתפקיד הראשי במחזה "מבקר המדינה" מאת גוגול בתיאטרון קרוסיבל בשפילד בבימויו של השחקן והבמאי הרוסי אולג טבקוב.
ב-1998 כתב מחזה בשם "Merry Christmas, Mr. Burbage" לציון 400 שנה להקמת תיאטרון הגלוב. ב-2011 הופיע מקאנרי בתפקיד ראולי במחזה "The School for Scandal" בבימויה של דבורה וורנר במרכז האמנויות ברביקן. ב-2008 שיחק בתפקיד אורח בפרק הראשון בסדרה "וולנדר".
ב-8 באוגוסט 2017 הואשם מקאנרי בהסתה ובאלימות כשהתפרץ לתוך פאב בפאברשם. משפטו צפוי להתחיל ב-22 בינואר 2018.
ביוגרפיה > חיים אישיים

כשעבד בתיאטרון אברימן פגש מקאנרי את השחקנית סטפני ביצ'ם (אנ') איתה התחתן ב-1973. לבני הזוג נולדו שתי בנות, פיבי וקלואי. השניים התגרשו בשנת 1979.
אחד מאחיו של מקאנרי הוא השחקן פיטר מקאנרי, ואח אחר הוא הצלם דייוויד מקאנרי.
ב-12 באפריל 2019 הלך לעולמו.
הערות שוליים

↑  "Bafta-nominated actor charged over Faversham pub 'fake gun'.", BBC News,10 August 2017. Retrieved 10 August 2017
↑  " Stephanie Beacham: John was an adulterer, I should have known when he lost his ring down the drain...", Mail Online, 29 October 2012. Retrieved 21 October 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424474505171  BIBSYS: 3114214  BNE: XX4605078  BnF: cb14205364b (data)  GND: 1051288908  ISNI: 0000 0001 1780 6965  LCCN: no96049434  MusicBrainz: 2a833fbf-3e37-45e2-bcaf-017ddf470d28  SUDOC: 088449785  VIAF: 120173944   WorldCat (עם VIAF): 120173944
גביע דייוויס 1981

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  6 במרץ 1981 – הווה (43 שנים) 
 מספר תחרות:  70 
 מספר מתמודדים:  53
 מדינה מארחת:  סינסינטי, ארצות הברית (משחק הגמר)
 אצטדיון:  Heritage Bank Center
 זוכה:  ארצות הברית (27)
 → 1980 1982 ← 
 
גביע דייוויס 1981 הייתה התחרות ה-70 במניין מאז ייסוד התחרות.
לתחרות נרשמו 53 נבחרות. החל משנה זו התחרות נערכה בחסות חברת אלקטרוניקה יפנית NEC. הדבר איפשר לתת פרסים לנבחרות.
זו הייתה השנה הראשונה בה הוקם הבית העליון. בבית זה נכללו 16 נבחרות שהשתתפו במשחקי חצי הגמר של הבתים האזוריים בתחרות של השנה הקודמת. יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (2 בתי אירופה, בית אמריקה ובית המזרח). מנצחי הבתים האזוריים קיבלו זכות לעלות לבית העליון במקום 4 נבחרות החלשות של הבית העליון.
נבחרת צ'כוסלובקיה שהייתה מחזיקת הגביע בעקבות ניצחונה בשנה הקודמת, הודחה על ידי נבחרת ארצות הברית במשחק רבע הגמר. המשחק על התואר התקיים בין נבחרת ארצות הברית לבין נבחרת ארגנטינה בסינסינטי. הוא הסתיים עם התוצאה 1:3 לטובת ארצות הברית. בכך נבחרת ארצות הברית זכתה בתואר בפעם ה-27.
משחקי הבית העליון > משחק הגמר

| ארצות הברית   ארצות הברית   3 | ארצות הברית   ארצות הברית   3 | סינסינטי, ארצות הברית    11–13 בדצמבר 1981  שטיח באולם | סינסינטי, ארצות הברית    11–13 בדצמבר 1981  שטיח באולם | ארגנטינה   ארגנטינה   1 | ארגנטינה   ארגנטינה   1 | ארגנטינה   ארגנטינה   1 | ארגנטינה   ארגנטינה   1 | ארגנטינה   ארגנטינה   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ארצות הברית | ג'ון מקנרו |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 1 | ארגנטינה | גיז'רמו וילאס |  | 3 | 2 | 2 |  |  |
| 2 | ארצות הברית | רוסקו טנר |  | 5 | 3 | 6 |  |  |
| 2 | ארגנטינה | חוסה לואיס קלרק |  | 7 | 6 | 8 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | פיטר פלמינג/ג'ון מקנרו |  | 6 | 4 | 6 | 4 | 11 |
| 3 | ארגנטינה | חוסה לואיס קלרק/גיז'רמו וילאס |  | 3 | 4 | 4 | 6 | 9 |
| 4 | ארצות הברית | ג'ון מקנרו |  | 7 | 5 | 6 | 3 | 6 |
| 4 | ארגנטינה | חוסה לואיס קלרק |  | 5 | 7 | 3 | 6 | 3 |
| 5 | ארצות הברית | רוסקו טנר |  | 11 |  |  |  |  |
| 5 | ארגנטינה | גיז'רמו וילאס |  | 10 |  |  |  |  |
משחקי הבית העליון > העברות לקראת שנת 1982

המשחקים נערכו ב-2–4 באוקטובר
| מיקום | הקבוצה המנצחת | ניקוד | הקבוצה המפסידה |
| --- | --- | --- | --- |
| סאו פאולו,ברזיל, חימר | גרמניה המערבית | 2-3 | ברזיל |
| פריז,צרפת, חימר | צרפת | 1-4 | יפן |
| סן רמו,איטליה, חימר | איטליה | 1-4 | קוריאה הדרומית |
| טיחאונה,מקסיקו, חימר | מקסיקו | 2-3 | שווייץ |
בעקבות משחקים בין 8 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדמות של הבית העליון גרמניה המערבית, צרפת, איטליה ומקסיקו נותרו בבית העליון. ברזיל, קוריאה הדרומית, יפן ושווייץ ירדו לבתים אזוריים.
בעקבות משחקי הבתים האזוריים צ'ילה, הודו, ספרד וברית המועצות עלו לבית העליון.
ישראל בגביע דייוויס

נבחרת ישראל שובצה בבית אירופה א' ושיחקה נגד נבחרת יוגוסלביה.
| יוגוסלביה   יוגוסלביה   1 | יוגוסלביה   יוגוסלביה   1 | יוגוסלביה, סקופיה    12–14 ביוני 1981  | יוגוסלביה, סקופיה    12–14 ביוני 1981  | ישראל   ישראל   4 | ישראל   ישראל   4 | ישראל   ישראל   4 | ישראל   ישראל   4 | ישראל   ישראל   4 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | יוגוסלביה | זולטן אילין |  | 1 | 4 | 4 |  |  |
| 1 | ישראל | שלמה גליקשטיין |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 2 | יוגוסלביה | סלובודן ז'יבוינוביץ' |  | 4 | 4 | 8 |  |  |
| 2 | ישראל | דוד שניידר |  | 6 | 6 | 10 |  |  |
| 3 | יוגוסלביה | דרגן סביץ'/סלובודן ז'יבוינוביץ' |  | 3 | 4 | 5 |  |  |
| 3 | ישראל | שלמה גליקשטיין/דוד שניידר |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 4 | יוגוסלביה | זולטן אילין |  | 6 | 6 | 3 | 3 | 6 |
| 4 | ישראל | שחר פרקיס |  | 3 | 2 | 6 | 6 | 0 |
| 5 | יוגוסלביה | ברנקו הורבט |  | 6 | 2 | 1 | 2 |  |
| 5 | ישראל | שלמה גליקשטיין |  | 3 | 6 | 6 | 6 |  |
לאחר הניצחון על יוגוסלביה, נבחרת ישראל שיחקה נגד הונגריה והפסידה.
| ישראל   ישראל   2 | ישראל   ישראל   2 | ישראל, המרכז לטניס בישראל - רמת השרון  9–11 ביולי 1981  משטח קשה | ישראל, המרכז לטניס בישראל - רמת השרון  9–11 ביולי 1981  משטח קשה | הונגריה   הונגריה   3 | הונגריה   הונגריה   3 | הונגריה   הונגריה   3 | הונגריה   הונגריה   3 | הונגריה   הונגריה   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | ישראל | דוד שניידר |  | 6 | 2 | 2 | 8 | 5 |
| 1 | הונגריה | רוברט מצ'אן |  | 3 | 6 | 6 | 6 | 7 |
| 2 | ישראל | שלמה גליקשטיין |  | 7 | 6 | 6 | 6 |  |
| 2 | הונגריה | בלאז' טרוצי |  | 9 | 1 | 3 | 1 |  |
| 3 | ישראל | שלמה גליקשטיין/דוד שניידר |  | 6 | 7 | 6 | 4 | 4 |
| 3 | הונגריה | פטר סקה/בלאז' טרוצי |  | 3 | 9 | 3 | 6 | 6 |
| 4 | ישראל | דוד שניידר |  | 3 | 3 | 2 |  |  |
| 4 | הונגריה | בלאז' טרוצי |  | 6 | 6 | 6 |  |  |
| 5 | ישראל | שלמה גליקשטיין |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 5 | הונגריה | רוברט מצ'אן |  | 0 | 4 |  |  |  |
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20191112195331/https://www.daviscup.com/en/organisation/davis-cup-history.aspx
ג'ון מק'לאגלין

| --- | --- |

מק'לאגלין בשנת 2015
 לידה:  27 בספטמבר 1982 (בן 42) ארצות הברית אנדרסון, אינדיאנה, ארצות הברית
 שם לידה:  ג'ונתן מק'לאגלין
 מקום הקמה:  בואי, מרילנד 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 מקום לימודים:  Anderson University, Highland High School 
 עיסוק:  זמר-יוצר, גיטריסט, פסנתרן, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  פופ • זמר-יוצר • פופ רוק
 כלי נגינה:  פסנתר, גיטרה, שירה
 חברת תקליטים:  דאף ג'אם, Razor & Tie
 מספר צאצאים:  2
 www.jonmcl.com/index.html
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ונתן מק'לאגלין (באנגלית: Jonathan McLaughlin; נולד ב-27 בספטמבר 1982) הוא זמר-יוצר, מפיק מוזיקלי ופסנתרן אמריקאי.
ביוגרפיה

מק'לאגלין נולד וגדל בעיר אנדרסון, אינדיאנה. מק'לאגלין החל ללמוד שיעורי פסנתר קלאסיים בגיל צעיר. אף על פי שאיבד את העניין בכלי במהלך התיכון בגלל תאונה שפגעה בשני מפרקי כף ידו, במהלך שנת הלימודים האחרונה שלו בתיכון החל לשלב את כישורי הפסנתר שלו במוזיקת פופ ונשמה .1 מק'לאגלין למד מוזיקה באוניברסיטת אנדרסון.
בשנת 2003 הוציא לאור באופן עצמאי את האלבום Up Until Now. בשנת 2005 חתם על חוזה הקלטות עם איילנד רקורדס.
שיריו של מק'לאגלין הופיעו בכמה סרטים הוליוודיים: ממלכת טראביתיה, החוק על פי ג'ורג'יה ומכושפת. השיר "So Close" היה מועמד בקטגוריית השיר המקורי הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-80, ומק'לאגלין אף ביצע את השיר בטקס.
במהלך הקריירה שלו שיתף פעולה עם אמנים ויוצרים רבים - ביניהם קלי קלרקסון, שרה ברליס, ג'ייסון מראז, דה-דרים, כריסטופר סטיוארט, ביונסה, דמי לובאטו ובילי ג'ואל.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2007: Indiana
2008: OK Now
2011: Forever If Ever
2012: Promising Promises
2013: Holding My Breath
2015: Like Us
2018: Angst & Grace
דיסקוגרפיה > אלבומים עצמאיים

2003: Up Until Now
2004: Jon McLaughlin (The Early Recordings)
2005: Songs I Wrote and Later Recorded
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

2007: Industry
2013: Exclusive B-Sides (3 Song Bundle)
2013: Holding My Breath EP – (String Version)
2014: The Christmas EP
2017: Red and Green EP
2020: Christmas Time EP
הערות שוליים

↑  "Jon McLaughlin signs new album deal with Razor & Tie". Razor & Tie. אורכב מ-המקור ב-18 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 5115 4094  LCCN: no2007073606  MusicBrainz: 3c2c34c6-11de-48b2-947d-6b8f96d59844  NKC: xx0083303  VIAF: 31777309   WorldCat (עם VIAF): 31777309
גוד לאק צ'ארלי, הסרט: יוצאים לחופשה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סדרת הקומדיה של ערוץ דיסני "גוד לאק צ'ארלי"
 בימוי:  ארלן סנפורד 
 הופק בידי:  מתיאס אלוורז, דן סטיילי, שרי סינגר, פיל בייקר, דרו ואופן
 תסריט:  ג'ף רודקי 
 שחקנים ראשיים:  ברידג'יט מנדלר, לי-אלין בייקר, ברדלי סטיבן פרי, מיה טלריקו, דברה מונק, מיכאל קגן, אריק אלן קרמר, ג'ייסון דולי, ג'רי סטרלי, רייבן גודווין
 מוזיקה:  דיוויד נסים לאורנס 
 צילום:  קנת' ד' זונדר
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברה מפיצה:  Disney–ABC Domestic Television
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 2 בדצמבר 2011  ישראל 27 בינואר 2012
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט משפחה, סרט נוער, סרט חג מולד
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
גוד לאק צ'ארלי, הסרט: יוצאים לחופשה (באנגלית: !Good Luck Charlie, It's Christmas, בתרגום חופשי לעברית: בהצלחה צ'ארלי, זה חג המולד!) הוא סרט חג מולד אמריקאי טלוויזיוני המבוסס על סדרת הקומדיה של ערוץ דיסני "גוד לאק צ'ארלי". הסרט בוים על ידי ארלן סנפורד ונכתב על ידי ג'ף רודקי.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ דיסני ב-2 בדצמבר 2011, עשר שנים לאחר ששודר הסרט האחרון של הערוץ, "'Twas the Night" משנת 2001. בישראל הסרט שודר לראשונה בערוץ דיסני ישראל עם תרגום לעברית ב-27 בינואר 2012. אורך הסרט הוא כ-90 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
תקציר העלילה

הסרט מתמקד בנסיעה המתוכננת של משפחת דנקן להוריה של איימי לרגל חופשת חג המולד. העלילה מסתבכת כשאיימי וטדי מאבדות את דרכן, בעוד שאר המשפחה נוסעת לבית הוריה של איימי. איימי וטדי עוברות שלל הרפתקאות במטרה להתאחד עם שאר המשפחה, כאשר בוב, גייב, צ'ארלי ופי. ג'יי יוצאים לחפש את בנות המשפחה החסרות ועוברים הרפתקאות שונות בעצמם. בסיום הסרט, כל המשפחה מתאחדת ואיימי מגלה לכולם שהיא בהריון. חלק מעלילת הסרט ממשיכה לעונה השלישית, שם איימי בהריון עם טובי.
הדמויות והשחקנים

טדי דנקן (ברידג'יט מנדלר) - אחותה הגדולה של צ'ארלי שעושה לה יומני וידאו.
איימי אר. דנקן (לי-אלין בייקר) - אם המשפחה.
גבריאל "גייב" דנקן (ברדלי סטיבן פרי) - האח השלישי במשפחה.
"צ'ארלי" (שרלוט) דנקן (מיה טלריקו) - האחות הרביעית במשפחה, שאליה מיועדים יומני הווידאו של טדי.
פטוניה (דברה מונק) - אמא של איימי.
האנק (מיכאל קגן) - אבא של איימי.
בוב (אריק אלן קרמר) - אב המשפחה.
"פי-ג'יי" דנקן (ג'ייסון דולי) - "פי ג'יי" או באנגלית: PJ אלה ראשי תיבות ל"פוטי" ו"ג'ון". האח הבכור במשפחה.
איש העוף (ג'רי סטרלי)
אייבי (רייבן גודווין)
ראו גם

גוד לאק צ'ארלי
ג'ון מקגינלי

| --- | --- |

ג'ון מקגינלי, 2008
 לידה:  3 באוגוסט 1959 (בן 65) מנהטן שבניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1986 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סירקיוז  Circle in the Square Theatre School  בית הספר לאמנויות ע"ש טיש  Millburn High School 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ון מקגינלי (באנגלית: John C. McGinley; נולד ב-3 באוגוסט 1959) הוא שחקן אמריקאי. הוא מוכר בעיקר בזכות תפקידו כפרי קוקס בסדרת הקומדיה האמריקאית סקראבס, בוב סליידל בסרט "מהומה במשרד (אנ')" וסמל רד אוניל בסרט פלאטון בבימויו של אוליבר סטון. הוא גם כתב והפיק בתחומי קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה

למקגינלי יש חמישה אחים ואחיות, הוא נולד בגריניץ' וילג', רובע מגורים במערב מנהטן שבניו יורק. אמו הייתה מורה ואביו היה סוכן מניות. סבא רבא שלו מצד האבא היה ממחוז דניגול שבאירלנד. מקגינלי גדל בניו ג'רזי ולמד בבית הספר התיכון מילבורן, ושיחק בנבחרת הפוטבול של בית הספר. הוא למד משחק באוניברסיטת סירקיוז, לאחר מכן למד בבית הספר היוקרתי של אוניברסיטת ניו יורק על שם טיש לאומנויות, הוא סיים את לימודיו בשנת 1984.
ביוגרפיה > קריירה

למקגינלי הייתה קריירה פורה, בעיקר כתפקידים של דמות מוזרה וחריגה. הוא הובחן על ידי סקאוט כאשר עבד כמחליפו של ג'ון טורטורו במחזה דני והים הכחול העמוק משנת 1984 בהפקתו של ג'ון שאנלי. דבר זה הוביל לאודישן מוצלח שהיה לו לתפקיד של סמל רד אוניל בסרט זוכה האוסקר משנת 1986 פלאטון. מוקדם יותר באותה שנה הוא לוהק לסרט חירות מתוקה. שנה מאוחר יותר ב-1987 הוא שיחק בסרט וול סטריט ושוב שנה לאחר מכן בסרט דבר רדיו (1988). בנוסף בשנות השמונים, הוא השתתף בפרסומת לחברת ייצור כלי התחבורה, סובארו. מקגינלי השתתף בתוכנית התחרויות "סלבריטי צ'אלנג'", (גרסה דומה לתוכנית "אמריקן גלדיאטורס") שם הפסיד לשחקן דין קיין. הוא גם כתב את התסריט לסרט הממזרים הסובלים משנת 1989 שבו גם שיחק.
מקגינלי עבד ללא הפסקה בשנות התשעים בסרטים כמו נקודת פריצה (1991), איש הנצח 2 (1991), "מילכוד 99" (1992), עגלות מזרח! (1994), שבעה חטאים (1995), הפריצה לאלקטרז (1996), נקמה שחורה (1996), אין מה להפסיד (1997), ו-"מהומה במשרד (אנ')" (1999). בשנת 2007 הוא הופיע כצ'אק בסרט אמא מאוהבת. באותה שנה היה לו גם תפקיד קטן כשוטר תנועה הומו בסרט שימו גז. מקגינלי דיבב בסדרות טלוויזיה מצוירות, כולל גיבור העל האטום במספר פרקים בתוכנית ליגת הצדק והופעת אורח כ"הצל הלבן", סוכן ממשלה סמוי שמשגיח על יואי פרימן בסדרה "שכונות מרוחקות".
מקגינלי קיבל ביקורות ושבחים עבור הופעתו כרוצח סדרתי בדרמת המתח משנת 1997 אינטנסיביות של המחבר דין קונץ, זה נהפך למיני סדרה הכי מדורגת של רשת הטלוויזיה פוקס. הוא עבד עם דין קונץ ורשת פוקס פעם נוספת בסרט "ניצול יחיד" משנת 2000.
בשנת 2001, מקגינלי החל במשחק קבוע כפרי קוקס בסדרת הקומדיה סקראבס שמשודרת ברשת NBC האמריקאית. במהלך הסדרה ד"ר קוקס מתנהג כחונך לא מוכן אל ג'יי. די (זאק בראף). מקגינלי אמר שיש שלושה דברים שהוא מאלתר במהלך הסדרה: הראשון, שימוש קבוע בשמות של בנות אל ג'יי. די, השני דבר, שאותו הוא גם עושה לחברים האמיתיים שלו; השריקה שלו, אותה הוא מתאר כהרגל גרוע, והשלישי, ההרגל שלו להגעת באפו, כמחווה לדמות של רוברט רדפורד מהסרט העוקץ, הוא אומר שמשמעות המחווה היא: "יהיה בסדר".
בשנת 2005 הוא כתב ספר שנקרא "ארנב עם מצב רוח לדיבורים: איך להישמע בלי לומר מילה". בשנת 2009, הוא לוהק לסרט האנימציה סופרמן\באטמן: אויבי הציבור שמבוסס על ספר הקומיקס וגילם את תפקידו של מטאלו.
בשנת 2012 נודע שמקגינלי ישחק דמות חוזרת (דמות שמופיעה מפעם לפעם במהלך הסדרה) בדרמת הפעולה סוכן מחוק שמשודרת בערוץ הטלוויזיה USA. הוא הוצג לראשונה בפרק השני של העונה השישית של הסדרה. בנוסף באותה שנה, הוא הופיע בפרסומת של חברת הביטוח 'סטייט פארם' כאבא שמחכה לבנו שסיים את לימודיו בקולג' לעבור דירה, אבל בעזרת הקסם של חברת 'סטייט פארם', הוא ואשתו הופכים את החדר של בנם לחדר אדים וספא.
הוא התחיל את שנת 2013 עם חזרתו של המחזה גלנגרי גלן רוס כדייב מוס לצד אל פצ'ינו, בובי קנבייל, ריצ'רד שיף, דייוויד הרבור וג'רמי שיימוס. בשנת 2016 שיחק בסרט האימה "הניסוי של בלקו" בהפקת ג'יימס גאן שגם כתב את התסריט.
חייו האישיים

בפברואר 1997, מקגינלי התחתן עם בת זוגו לורן למברט. בנם, מקס, נולד באותה שנה. בדצמבר 2001, למברט ומקגינלי התגרשו. באוקטובר 2002 הוא נבחר כ"האבא של החודש" באתר iParenting.com . באוגוסט 2006, הוא התארס לחברתו, מדריכת יוגה ניקול קסלר במאליבו שבקליפורניה שאיתה הוא יצא במשך שנתיים. הזוג התחתן ב-7 באפריל 2007 בטקס פרטי בביתם. יש להם שתי בנות, בילי, נולדה ב-2008 וקייט שנולדה ב-2010.
מקגינלי הוא גם אוהד מושבע של קבוצת ההוקי קרח דטרויט רד וינגס מליגת ה-NHL והראה זאת במספר פרקים של סקראבס כאשר לבש את חולצתה של הקבוצה.
פילמוגרפיה

חירות מתוקה (1986)
פלאטון (1986)
וול סטריט (1987)
דבר רדיו (1988)
Shakedown‏ (1988)
מלאכים אבודים (1989)
נולד בארבעה ביולי (1989)
גבר שמן וילד קטן (1989)
הממזרים הסובלים (1989)
נקודת פריצה (1991)
איש הנצח 2 (1991)
מילכוד 99 (1992)
צפה בזה (1993)
על קרקע בוערת (1994)
לשרוד את המשחק (1994)
עגלות מזרח! (1994)
שבעה חטאים (1995)
אמא (1996)
ג'ונס (1996)
הפריצה לאלקטרז (1996)
נקמה שחורה (1996)
קולין פיץ חי! (1997)
אינטנסיביות (1997)
אין מה להפסיד (1997)
מהומה המשרד (1999)
יום ראשון הגדול (1999)
צריך שלושה לטנגו (1999)
במעגל הנקמה (2000)
חיזורי קיץ (2001)
חיה רעה (2001)
לימודים גנובים (2002)
כביש אבוד (2002)
זהות (2003)
שני כרטיסים לגן עדן (2006)
שואפים גבוה (2006)
שימו גז (2007)
אמא מאוהבת 2 (2007)
לילות L.A ו(2008)
גסות אמריקאית (2008)
סופרמן\באטמן: אויבי הציבור (2009)
אלכס קרוס (2012)
42 (2013)
לך לעבוד (2016)
הניסוי של בלקו (2016)
הטביעה (2016)
קרב המינים (2017)
טלוויזיה

פורע החוק האחרון (1993) - סרט טלוויזיה
פרייז'ר (1994) - פרק אחד
הפרקליטים (1997) - שני פרקים
מלחמות הפנטגון (1998) - סרט טלוויזיה
סקראבס (2001–2010)
קלון היי (2002) - פרק אחד
קים פוסיבול (2003) - פרק אחד
ספיידרמן: הסדרה המצוירת (2003) - שני פרקים
ליגת הצדק (2003) - 4 פרקים
שכונות מרוחקות (2006) - שני פרקים
דן נגד העולם (2011) - שני פרקים
סוכן מחוק (2012) - 6 פרקים
קומה אפס (2013) - 9 פרקים
סטן נגד הרשע (2018-2016) - 24 פרקים.
ברוקלין תשע-תשע (2021) - הופעה בפרק אחד.
שבויים בסרט (2023) - 4 פרקים
דו-טורית

דו-טורית פיניקית, תבליט בארמון סנחריב בנינווה (שלט מ-705 עד 681 לפנה"ס).
דו-טורית הוא שמה העברי המודרני של ספינת מלחמה ים-תיכונית מן העת העתיקה, שהונעה על ידי שתי שורות של משוטים אחת מעל השנייה. ביוונית נקראה 'דיארס' (dieres) ובלטינית בירמיס (biremis).
גאבור באנאט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בספטמבר 1926 טימישוארה, ממלכת רומניה 
 פטירה:  23 ביולי 2016 (בגיל 89) Begur, ספרד 
 שם לידה:  Hirsch Gábor 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, רומניה 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 שפה מועדפת:  רומנית, הונגרית 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי לאלבום היסטורי (1995) 
 gabrielbanat.com
 
גאבור באנאט, מחוץ להונגריה גבריאל באנאט (במקור הירש, בהונגרית: Bánát Gábor; טימישוארה, 23 בספטמבר 1926 – בגור, ספרד, 23 ביולי 2016) היה כנר אמריקאי מחונן, מנצח, מורה למוזיקה ממוצא יהודי-הונגרי יליד רומניה בנאט הופיע עם רבות מהתזמורות הפילהרמוניות של העולם לרבות ניו יורק, לונדון ועוד.
קורות חיים

גאבור הירש נולד במשפחה יהודית כבנו של הרופא שאנדור הירש. הוא החל לנגן בכינור בגיל שש, ושנה לאחר מכן הופיע כבר בפומבי. הוא היה בן תשע כששמע אותו בלה בארטוק, שעצר בעיר הולדתו של גאבור באנאט בעת שנסע לרומניה עם שותפו הקבוע לסונטה, הכנר המעוטר בפרס קושוט פעמיים, אדה זאטורצקי. כתוצאה מכך, הילד היה לתלמידם של זטורצקי וזולטאן קודאי באקדמיה למוזיקה ע"ש פרנץ ליסט בבודפשט. למרות החוקים האנטי-יהודיים של הונגריה, הוא הופיע כסולן בתזמורות סימפוניות עוד כסטודנט באקדמיה. באפריל 1941, הוא הופיע בערבי בטהובן של תיאטרון גולדמארק. ב-1942 עוד זכה בפרס הובאי. אך מאז סתיו 1943 כבר לא יכול היה להופיע בפני קהל נוצרי, אלא רק במסגרת הפעילות האמנותית של אומיקה - ההתאחדות הלאומית היהודית-הונגרית לחינוך באירועים של מוסדות יהודיים שונים. הוא קיבל את הדיפלומה שלו בגיל שבע עשרה, לאחר שניגן בסתר את קונצרט ההסמכה שלו בחדר חשוך מול חבר מושבעים של הפקולטה. ב-1944, יחד עם הוריו, ברח לבאצ'קה הדרומית (כיום צפון סרביה) לכמה חודשים, שם שרד את השואה ביחד עם הוריו באמצעות מסמכים מזויפים. המשפחה חזרה לטימישוארה רק לאחר כניסת הצבא האדום לעיר. לאחר מלחמת העולם השנייה, ג'ורג'ה אנסקו לקח אותו תחת חסותו והם קיימו כמה קונצרטים יחד בבוקרשט. ביוני 1946 ערך קונצרט בבית הכנסת בטימישווארה, עליו הודה לו הרב הראשי מיקשה דרקסלר. עד מהרה עזב את רומניה ונסע לבודפשט לזמן קצר, משם נסע ל"תחרות המוזיקה הבינלאומית של ז'נבה" בספטמבר אותה שנה. הוא המשיך את הקריירה שלו בארצות הברית, שם עבד תחילה עם הכנר נתן מילשטיין, ולאחר מכן סייר ברחבי ארצות הברית, מערב אירופה ויפן. הוא היה סולן בתזמורות הגדולות ביותר, כולל הפילהרמונית של ניו יורק, אליה הצטרף ב-1970 ונשאר חבר בתזמורת במשך 23 שנים. באנאט הופיע גם עם התזמורת הפילהרמונית של לונדון, הפילהרמונית של אוסלו, ה-Residentie Orkest בהאג ועם הרכבים מוזיקליים רבים אחרים.
באנאט ערך אוסף בן שישה כרכים על כנרים-מלחינים של המאות ה-17 וה-18 תחת השם "מאסטרים של כינור" (Masters of the Violin). הוא גילה את התמלילים (התווים) המקוריים של חמשת הקונצרטים לכינור של מוצרט וערך פרסום של מהדורת פקסימילה בשם "הקונצרטים לכינור של מוצרט" (The Mozart Violin Concerti) כדי שהכנרים יוכלו סוף סוף לראות את תווי המיתרים המקוריים של מוצרט. הוא כתב את הביוגרפיה של המלחין והכנר שבלייה דה סן ז'ורז', "המוצרט השחור". מאמריו הופיעו ב-The Strad, Allegro Magazine, ו-Black Music Research Journal. הוא לימד במכללת סמית' וב-Hartt School of Music באוניברסיטת הארטפורד, הרצה באוניברסיטת ניו יורק ועמד בראש המחלקה לכינור בקונסרבטוריון וסטצ'סטר למוזיקה (Westchester Conservatory of Music), שם גם ניצח על התזמורת.
אשתו הייתה דיאנה סטיבנסון באנאט, וילדיהם
קתרין בנאט
פיטר בנאט
לקריאה נוספת

Harsányi László (2021-04-16). "Zsidó művészek a viharban (58. rész) – Bánát Gábor". mazsihisz.hu. נבדק ב-2021-07-27.
"Bánát Gábor (1926–2016)". omike.hu. אורכב מ-המקור ב-2021-07-27. נבדק ב-2021-07-27.
"Gabriel Banat". legacy.com (באנגלית). נבדק ב-2021-07-27.
"Bánát Gábor". נבדק ב-2021-07-27.
גא"זאל נקסט

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  גא"ז 
 מודל קודם:  גא"זאל 
 אורך:  5,630 מ"מ 
 רוחב:  2,068 מ"מ 
 גובה:  2,140 מ"מ 
 מפרט טכני
 מנוע:  מנוע דיזל 
 
אב טיפוס מדגם GAZ-А21R32
אמבולנס GAZ-А21R22
גא"זאל נקסט משרת קו עירוני.
גא"זאל נקסט (באנגלית: GAZelle NEXT) הוא גרסה משופרת של רכב ה-GAZelle המקורי המהווה משפחת כלי רכב של טנדרים ומשאיות בינוניות המיוצרות על ידי ענקית הרכב הרוסית GAZ. הוא מיוצר לצד GAZelle המקורי הידוע כיום בשם GAZelle Business.
הדגם הזמין הראשון מצויד במנוע טורבו דיזל בן ארבעה צילינדרים מבית Cummings, בעל 129 כוחות סוס במהירות של 3600 סיבובים לדקה, עם צריכת דלק עירונית: 10,5 ליטר / 100 ק"מ. המנוע עומד בתקני הפליטה של Euro 4 ו-Euro 5. ב-10 באפריל 2013 החל ייצור סדרתי של GAZelle Next.
ב-24 במרץ אותה שנה, החל ייצור גרסת האוטובוסים, Gazelle NEXT Cityline. במאי 2014 קיבלה GAZ אישור סוג רכב יחיד באירופה, מה שאיפשר לה למכור את הרכב גם למדינות האיחוד האירופי.
בספטמבר 2015, כללה תערוכת Comtrans במוסקבה גרסת ואן ומיניבוס של גא"זאל נקסט. מכירות הרכב התחילו באפריל 2016 והמיניבוס בנובמבר 2016.
ראו גם

GAZelle - המשאיות, הטנדרים והאוטובוסים הבינוניים המקוריים שנוצרו על ידי יצרנית הרכב הרוסית GAZ.