stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלפרד תומפסון בריכר
חיים מאוחרים

כחובב נופי ים רכש בריכר בית בשנות ה-90 של המאה ה-19 קרוב לים באזור ניו דורפ בסטטן איילנד, שם היה לו נוף של מפרץ ניו יורק התחתון, האוקיינוס האטלנטי והמפרץ. הוא חי וצייר בחוף בניו דורפ עד מותו שם, בן 71.
גלריה

גאות
סלע המצודה
בלו פוינט
שיט אחר הצהריים
דימדומים
נוף בניו אינגלנד
בוקר בגרנד מנאן
הערות שוליים

↑  "Alfred Thompson Bricher Biography"
↑  Wilson, J. G.; Fiske, J., eds. (1900). "Bricher, Alfred Thompson" . Appletons' Cyclopædia of American Biography. New York: D. Appleton.
↑  National Academicians | National Academy | National Academy Museum, web.archive.org, ‏2016-03-14
↑  Staten Island on the Web: Famous Staten Islanders, web.archive.org, ‏2009-02-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 174302177  ISNI: 0000 0000 6707 710X  LCCN: nr93009958  RKD: 12532  SNAC: w6154rgr  SUDOC: 185006701  ULAN: 500021690  VcBA: 495/176028  VIAF: 61415076   WorldCat (עם VIAF): 61415076
אמנוניים

| אמנוניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: אמנוניים
שם מדעי
 Cichlidae ‏בונפרטה, 1835
תחום תפוצה


אמנוניים (בלעז: ציקלידים; שם מדעי: Cichlidae) היא משפחת דגים מסדרת הדקראים. משפחת האמנוניים גדולה ומגוונת, ומהווה חלק נכבד מסדרת הדקראים. קיימים לפחות 1,300 מינים שונים המתוארים באופן מדעי, ולאור זאת משפחת האמנוניים היא אחת המשפחות הגדולות ביותר במערכת בעלי החוליות. מספר רב של מינים חדשים מתגלה מדי שנה, ומינים רבים נשארים ללא תיאור. לכן מספר המינים הממשי לא ברור, והערכת מספרם נעה בין 1,300 ל-3,000 מינים.
דגים אלה חיים בנהרות ואגמים טרופיים בעיקר באמריקה הדרומית, המרכזית ואפריקה שמדרום לסהרה אך גם ברחבי המזרח התיכון (לרבות בישראל) ותת-היבשת ההודית וכמה מהמינים נפוצו למדינות נוספות כמינים פולשים. רוב המינים חיים במים מתוקים אך כמה מינים חיים גם במים מליחים ואף בקרבת החופים (דגים מהסוגים: Tilapia‏, Sarotherodon‏, Oreochromis‏, Mayaheros ‏, Pseudetroplus ו-Etroplus).
דגים אלה הם קרובי משפחתם של השפתניים, התוכינונים והשוניתיים מקבוצת דמויי-שפתן. כמו רוב בני הקבוצה הם בעלי גוני צבעים רבים ובעלי סנפירים רחבים וראשים מעוגלים.
גודלם של האמנוניים מגוון, ונע מ-2.5 ס"מ במינים מסוימים עד למטר אצל המינים אמנון קיסרי ואמנון טווסי מנומר (Cichla temensis). אחדים מהמינים משמשים כדגי מאכל ומינים מסוימים משמשים כדגי נוי, כמו למשל: דיסקוס, רמירז ומלאכי.
חלק מדגי המשפחה נקראים שוכני קונכיות כי הם משתמשים בקונכיות ריקות של חלזונות מים כאתרי רבייה ומחסה.
מיון

במשפחה זו 9 תת-משפחות:
Astronotinae – בה 3 סוגים.
Cichlasomatinae – בה 38 סוגים.
Cichlinae – בה 3 סוגים לרבות הסוג ציקלה.
Etroplinae – בה 2 סוגים.
Geophaginae – בה 14 סוגים.
Heterochromidinae – בה סוג ומין יחיד Heterochromis multidens.
Pseudocrenilabrinae – בה 150 סוגים. בה למפרולוגוס קליפטרוס.
Ptychochrominae – בה 4 סוגים.
Retroculinae – בה סוג אחד.
גלריה

Cichlasoma trimaculatum
Oreochromis mossambicus
Etroplus suratensis
Gymnogeophagus meridionalis
Crenicichla punctata
Paretroplus menarambo
Pelvicachromis taeniatus
Apistogramma agassizii
Neolamprologus brichardi
Cyphotilapia frontosa
Oreochromis tanganicae
מלאכי רביב
Oreochromis niloticus
ראו גם

אמנוּן – שם לא-טקסונומי למספר דגי מאכל מהמשפחה
הערות שוליים

↑  מילון בעלי חיים: דגי הגרם (תשע"ב), 2012, באתר האקדמיה ללשון העברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286588005171  BnF: cb12008133m (data)  LCCN: sh85025926  NKC: ph138613 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ארמון אלת'ם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית מגורים שהוסב למוזיאון, מוזיאון להיסטוריה 
 כתובת:  Court Yard, Eltham, London SE9 5QE 
 מיקום:  הרובע המלכותי של גריניץ' 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  Crown Estate 
 מפעיל:  המורשת האנגלית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1933
 תאריך פתיחה רשמי:  1933 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 קואורדינטות:  51°26′50″N 0°02′54″E﻿ / ﻿51.4471°N 0.0483968°E﻿ / 51.4471; 0.0483968
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסארמון אלת'ם(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסארמון אלת'ם(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' רגילה) ארמון אלת'ם(למפת הרובע המלכותי של גריניץ' מוגדלת) ארמון אלת'ם
 
ארמון אלת'ם (באנגלית: Eltham Palace) הוא מבנה בסגנון אר דקו באלת'ם שבלונדון. המבנה נמצא כיום בבעלות קרן אינגליש הריטג' - "מורשת אנגליה", ופתוח לקהל.
היסטוריה

הארמון המקורי שעמד במקום זה ניתן למלך אדוארד השני בשנת 1305 והיווה מגורים מלכותיים רשמיים החל מהמאה ה-14 ועד המאה ה-16. מאוחר יותר נהרסו חלקים מהמבנה. המבנה הנוכחי נבנה בשנות ה-30 של המאה ה-20 במקום בו עמד המבנה המקורי, והוא כולל בתוכו את האולם הגדול של הארמון שנבנה על ידי אדוארד הרביעי בשנות ה-70 של המאה ה-13.
המבנה המודרני

בשנת 1933 סר סטפן קורטלנד ורעייתו הליידי וירג'ינה חכרו את הארמון והחלו לשקם את הריסותיו. במסגרת השיקום שופץ ושוחזר האולם הגדול של הארמון, בעוד ששאר המבנה נבנה בסגנון אר דקו. בני הזוג התגוררו במבנה עד שנת 1944 עת שעברו לסקוטלנד והמבנה הוענק לחיל החינוך המלכותי במרץ 1945. חיל החינוך עשה שימוש במבנה עד שנת 1992.
בשנת 1995 המבנה עבר לניהולה של קרן אינגליש הריטג' ובשנת 1999 נערכו בו ובגנים סביבו עבודות שיפוץ ושחזור, והמבנה נפתח לציבור הרחב.
גלריה

ארמון אלת'ם
האולם הראשי
פנים הארמון - סגנון אר דקו
אנגסטרום

האנגסטרום שימושי למדידת אורך בקנה מידה של אטומים. בתמונה רואים בצורה סכמטית אורביטל אלקטרון, ובמרכז, גרעין האטום הקטן ב-5 סדרי גודל
בחלבון בעל גדיל של משטח בטא (משוטח), המרחק בין שתי קבוצות הצד של חומצות אמינו שכנות, הוא 7 אנגסטרם
מבנה טטרהדרלי של Plastocyanin. המרחק בין שני אטומים, בקנה מידה של אנגסטרמים
אנגסטרום או אנגסטרם (בשוודית: Ångström – נהגה אוֹנְגְּסְטְרֵם; ההגייה בעברית מבוססת על המונח באנגלית) היא יחידת מידה לאורך השווה ל-‎10-10‎ מטר, עשירית הננומטר או מאה פיקומטר, כלומר מאית המיליונית של סנטימטר. סימון היחידה הוא Å.
האנגסטרום שימושי למדידת אורך בקנה מידה של אטומים בודדים: רדיוס בוהר הוא כחצי אנגסטרום. לדוגמה, הקוטר של אטום הליום הוא כ-6.2 אנגסטרום. כמו כן קנה מידה זה הוא אורכם של קשרים כימיים.
מדע הספקטרוסקופיה משתמש באנגסטרום למדידת אורכי גל של אור.
האנגסטרום קרוי על שמו של הפיזיקאי והאסטרונום השוודי אנדרס יונאס אונגסטרם (1814–1874), שהיה הראשון שהשתמש ביחידה זו.
ראו גם

מטר
פרמי
יחידות מידה על שם אישים
הערות שוליים

↑  Steven Cooke, Helium atom, Radon Atom and water molecule sizes and concrete?, American Chemical Society, ‏25 בנובמבר 2015 (ארכיון)
אשור דרומי

| אשור דרומי |
| --- | --- |
 Nothofagus antarctica
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אלונאים
משפחה:: אשורים דרומיים
סוג:: אשור דרומי
שם מדעי
 Nothofagus ‏בלום, 1850
תחום תפוצה

אשור דרומי (שם מדעי: Nothofagus) הוא סוג יחיד במשפחה אשורים דרומיים של עץ מסדרת האלונאים. האשור הדרומי מקורב לעץ האשור, אך מדובר בשני סוגים שונים.
ישנם כ-35 מינים של אשור דרומי, והם נפוצים בחצי הכדור הדרומי (ומכאן מקור השם): דרום אמריקה (צ'ילה וארגנטינה), אוסטרליה, טסמניה, ניו זילנד, גינאה החדשה, וקלדוניה החדשה. עלי העץ משוננים או משוננים חלקית; חלק ממיני העץ נשירים, ואחרים הם ירוקי-עד. פרי העץ הוא אגוז קטן, שטוח או משולש, הגדל בספלולים המכילים 7-2 אגוזים כל אחד.
אמנון שפירא

| --- | --- |

 לידה:  1935 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  28 במרץ 2023 (בגיל 88 בערך) טירת צבי, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן  בית המדרש לרבנים באמריקה  אוניברסיטת תל אביב 
 עיסוק:  מחנך, הוגה דעות
 מעסיק:  אוניברסיטת אריאל בשומרון, אוניברסיטת בר-אילן 
 
אמנון שפירא (1935 – ו' בניסן ה'תשפ"ג, 28 במרץ 2023) היה מחנך והוגה דעות ציוני דתי. שפירא שימש פעמיים כמזכ"ל בני עקיבא וכן שימש כיו"ר מעלה - המרכז לציונות דתית ופרופסור חבר במחלקה למורשת ישראל באוניברסיטת אריאל.
ביוגרפיה

שפירא נולד בשנת 1935 וגדל בתל אביב בה היה חבר בבני עקיבא מילדותו. למד בביל"ו, בתיכון צייטלין ובישיבת הדרום, ושירת בנח"ל בגרעין "גאולים" של בני עקיבא. הקומונר שלו היה הרב חיים דרוקמן. בשנת 1953 הצטרף לקיבוץ טירת צבי, בה היה מורה בבית הספר האזורי בשדה אליהו. בתחילת שנות ה-70 היה שליח בשיקגו.
הוא סיים לימודי תואר ראשון ושני בתלמוד ותנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. שפירא השלים שני תוארי דוקטור: בספרות עברית מהסמינר היהודי בניו-יורק, ובמקרא מאוניברסיטת תל אביב.
שפירא היה מזכ"ל תנועת בני עקיבא בשנים 1978–1981 ושוב במחצית השנייה של שנות ה-80, ולאחר מכן שימש חבר בהנהלה הארצית של התנועה. שפירא היה מרצה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן ובאוניברסיטת אריאל. היה חבר מליאת מועצת יש"ע.
שימש כחבר בחבר הנאמנים של תנועת "נאמני תורה ועבודה" מיום הקמתה.
שפירא, שהיה חבר בקיבוץ הדתי טירת צבי, היה אב לשישה. התאלמן בשנת 2020 מרעייתו הדסה. נפטר ב-28 במרץ 2023.
עמדות

שפירא היה מתומכי ההתנחלות ביהודה ושומרון לאחר מלחמת ששת הימים.
שפירא היה נחשב לסמן ליברלי בציונות הדתית. הוא התנגד להשפעות חרדיות ולתהליכי "התחרדלות" שזיהה לטענתו בבני עקיבא, כמו פעולות בהן מתקיימת הפרדה בין בנים ובנות ואיסור על שמיעת שירת נשים. הוא נאבק למען שירות צבאי שוויוני, נגד הפטור הגורף לבחורי ישיבות ובעד חובה על בנות דתיות לשרת בצבא או בשירות לאומי.
בתחילת 1987 הוא הציע, בעת שהיה מזכ"ל בני עקיבא, אך שלא במסגרת תפקידו אלא כאדם פרטי, אמנה חברתית חדשה בין דתיים לחילוניים, שעוררה דיון ער בקרב הציונות הדתית.
הוא יצא כנגד כותבי הספר תורת המלך ונגד כנס הרבנים שהתקיים בעקבותיו. ביקר את החרדים על כך שאינם תורמים איברים, עובדים ומתגייסים לצבא ופעל למען קידום מעמד האשה ביהדות.
מספריו

דמוקרטיה ראשונית במקרא – יסודות קדומים של ערכים דמוקרטיים, תל אביב, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2009
אנרכיזם יהודי דתי, הוצאת אוניברסיטת אריאל בשומרון, 2015
מה חידשה היהדות בעולם התנ"ך – 80 מהפכות, הוצאת טפר, 2023
הערות שוליים

↑  תיאור "על המחבר" באתר אוניברסיטת אריאל, באתר store2.ariel.ac.il
1 2 3 4 5 6  "בני עקיבא": מאגר מתעצם של "גוש אמונים", מעריב, 13 ביולי 1979
↑  אמנון שפירא, שתי בנות - שתי תגובות, מעריב, 5 באוגוסט 1974
↑  בורג לגוש אמונים: נניח שנצביע נגד ובגין יתפטר, מעריב, 27 בספטמבר 1978
↑  טלי נתיב, לא מאי שוויון אלא מטבעו של הגבר, דבר, 8 באוקטובר 1980
↑  בירורים רעיוניים, מעריב, 12 בדצמבר 1986
↑  בני עקיבא תומכת בגיוס, מעריב, 9 באוגוסט 1987
↑  מנחם רהט, אמנון שפירא: מהפכן בקיבוץ הדתי, מעריב, 20 בפברואר 1987
↑  גיא עזרא, ‏ברוך דיין האמת: פרופ' אמנון שפירא הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 28 במרץ 2023
↑  אמנון שפירא, דרוש ויכוח ענייני, הצופה, 4 בדצמבר 1967
חיים לנדאו, שיח "התנחלותי" בקיבוץ הדתי, על המשמר, 24 בנובמבר 1974
אמנון שפירא, קיבוץ בלב הרצועה, מעריב, 5 באפריל 1988
↑  אייל חלפון, אנשים כמו טייפ, מדברים קאסטות, כותרת ראשית, 2 בפברואר 1983
↑  אמנון שפירא, חברה מעורבת לכתחילה, באתר נאמני תורה ועבודה, ‏תשמ"א
↑  נורית דברת, איך להאבק במתירנות, מעריב, 24 בינואר 1984
↑  אמנון שפירא, דרעי - כסמל, מעריב, 21 באוגוסט 1986
↑  בני עקיבא בעד שירות שווה לבנות, מעריב, 15 באפריל 1980
↑  מנחם רהט, להכיר בנישואין אזרחיים של יהודים פסולי חיתון, מעריב, 15 בפברואר 1987
מנחם רהט, הרב דרוקמן: הצעות מזכ"ל בני עקיבא חמורות ביותר, מעריב, 19 בפברואר 1987
↑  מקור ראשון, 20 באוגוסט 2010
↑  אמנון שפירא, האם לחרדים יש אלוהים?, באתר ישראל היום, ‏14 בספטמבר 2009 - אורכב בווייבאק מאשין
↑  אמנון שפירא ויחזקאל כהן, האשה בתמורות הזמן, באתר נאמני תורה ועבודה, ‏תשמ"ד
↑  סיכומים של חלק מן הספר
| בני עקיבא |
| --- | --- | --- |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא בישראל | מתתיהו רוטנברג • יעקב דרורי • אברהם שטרן • ליפא אהרוני • ידידיה כהן • שלמה סמסון • אמנון שפירא • יוחנן בן-יעקב • יהושע (שייע) אלטמן • אברהם ליפשיץ • אלחנן גלט • יונה גודמן • מרדכי (מוטי) יוגב • איתן מור-יוסף • הרב בני נכטיילר • דני הירשברג • יאיר שחל • יגאל קליין |  |
| מזכ"לי תנועת בני עקיבא העולמית | יוסקה שפירא • אברהם דובדבני • יצחק שטיגליץ • גאל גרינוולד  • זאב שוורץ  • הרב נעם פרל • רועי אביקסיס • אוהד טל  • צבי אלון |  |
| מושגים | תורה ועבודה • שבט יובל • של"פ • צוותי נחשון • גרעין נח"ל • פרויקט השחר • שבט איתנים |  |
| אישים מרכזיים | יחיאל אליאש • הרב משה צבי נריה • הרב חיים דרוקמן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303297705171  BIBSYS: 12028531  BnF: cb16249716n (data)  GND: 1124024689  ISNI: 0000 0001 0796 7634  LCCN: nr93019953  NTA: 340463767  SUDOC: 177832339  VIAF: 7262759   WorldCat (עם VIAF): 7262759
אריקה צוכולד

אריקה בארת-צוּכוֹלְד (בגרמנית: Erica Barth-Zuchold;‏ 19 במרץ 1947 – 22 באוגוסט 2015) הייתה מתעמלת מזרח-גרמנייה. הייתה סגנית אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968 ומינכן 1972) בעלת 5 מדליות, מהן 4 כסף ו-1 ארד, ואלופת עולם (ליובליאנה 1970) בעלת 6 מדליות, מהן 2 זהב ו-4 כסף.
צוכולד הייתה האישה הראשונה שביצעה את אלמנט הפליק-פלאק על מכשיר הקורה באליפות העולם (דורטמונד 1966). נוסף לכך, הייתה אחת משתי הנשים הראשונות, ביחד עם ורה צ'סלבסקה שביצעה את תרגיל קפיצת הידיים (front handspring) על מכשיר הקורה.
ביוגרפיה

צוכולד נולדה בשם אריקה בארת בלוקה שבתורינגיה.
ביחד עם קארין יאנץ הייתה אחת משתי המתעמלות המזרח גרמניות הבולטות של דורה, בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בדורטמונד, אותה העת מערב גרמניה בשנת 1966 זכתה צוכולד בשתי מדליות כסף, בתחרות קרב-רב אישי ובתרגיל על סוס הקפיצות.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה צוכולד בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף בתרגיל על סוס הקפיצות ומדליית ארד בתחרות קרב-רב קבוצתי.
ביוגרפיה > אלופת עולם

נקודת השיא שלה הייתה באליפות העולם בהתעמלות שנערכה בליובליאנה שבסלובניה בשנת 1970 בה זכתה צוכולד ב-4 מדליות, 2 זהב ו-2 כסף. מדליות זהב בתרגיל על סוס הקפיצות ובתרגיל על הקורה, ההישג האחרון היה שנוי במחלוקת ויש שטענו שהאמריקאית קתי ריגבי הייתה צריכה לזכות בו. מדליות כסף בתחרות קרב-רב קבוצתית ובתחרות קרב-רב אישי, אחרי לודמילה טורישצ'בה מברית המועצות.
באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה צוכולד ב-3 מדליות כסף, בתחרות קרב-רב קבוצתי, בתרגיל על סוס קפיצות ובתרגיל על מקבילים מדורגים.
משפרשה מקריירת ההתעמלות, עסקה צוכולד בכמה פעילויות וקריירות שונות בכללן: אקרובטית טרפז, אוצרת, מחנכת, וציירת בסגנון אבסטרקטי.
נפטרה ב-22 באוגוסט 2015.
תארים והישגים

ב-2005 נבחרה צוכולד להיכל התהילה של ההתעמלות.
הערות שוליים

↑  אריקה צוכולד באתר International Gymnastics Hall of Fame
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 106184708X  VIAF: 312620406   WorldCat (עם VIAF): 312620406
אליפות העולם בכדורסל 1990

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  8 באוגוסט 1990
 תאריך סיום:  19 באוגוסט 1990
 מספר משתתפות:  16
 מארחת:  ארגנטינה ארגנטינה
 ערים מארחות:  בואנוס איירס, קורדובה, רוסאריו,  סלטה, סנטה פה, ויז'ה בז'סטר
 זוכה:  יוגוסלביה נבחרת יוגוסלביה בכדורסל
 השחקן המצטיין:  יוגוסלביה טוני קוקוץ'
 מלך הסלים:  ברזיל אוסקר שמידט  34.6 למשחק
 → 19861994 ←
 
אליפות העולם בכדורסל 1990 היא אליפות העולם ה-11, שנערכה על ידי פיב"א. האליפות נערכה בארגנטינה בין התאריכים 8 באוגוסט ל-19 באוגוסט 1990 וכללה 16 נבחרות.
נבחרת יוגוסלביה בכדורסל ניצחה באליפות במשחק הגמר. זו הייתה הזכייה השלישית של הנבחרת באליפות העולם.
זו הייתה האליפות האחרונה בהשתתפות יוגוסלביה וברית המועצות.
שיטת המשחקים

בתחרות בנוסף לקבוצה המארחת (ארגנטינה), האלופה (ארצות הברית), ארבע קבוצות מאליפות אמריקה (ברזיל פוארטו ריקו, ונצואלה וקנדה) חמש קבוצות מיורובסקט (יוגוסלביה, ברית המועצות, יוון, איטליה וספרד), שתי קבוצות מאליפות אפריקה (אנגולה ומצרים), אלופת אוקיאניה (אוסטרליה), ושתי קבוצות מאליפות אסיה (הרפובליקה העממית של סין וקוריאה הדרומית).
הקבוצות חולקו לארבעה בתים בשלב המוקדם, בני ארבע קבוצות כל אחד. שתי הראשונות מכל בית העפילו לסיבוב השני שנערך בשיטת שני בתים. שתי קבוצות חזקות מכל בית המשיכו לחצי הגמר ומשחק הגמר.
שלב הבתים > בית א'

המשחקים התקיימו בסנטה פה באולם "Estadio de la Facultad Regional" שכולל כ-5,000 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פוארטו ריקופוארטו ריקו | 3 | 3 | 0 | 224-248 | 24+ | 6 |
| 2. | יוגוסלביהיוגוסלביה | 3 | 2 | 1 | 245-259 | 14+ | 5 |
| 3. | ונצואלהונצואלה | 3 | 1 | 2 | 257-241 | 16- | 4 |
| 4. | אנגולהאנגולה | 3 | 0 | 3 | 253-231 | 22- | 3 |
שלב הבתים > בית ב'

המשחקים התקיימו ברוסריו באולם "Sociedad Alemana de Gimnasia" שכולל כ-10,000 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ברזילברזיל | 3 | 2 | 1 | 273-331 | 58+ | 5 |
| 2. | אוסטרליהאוסטרליה | 3 | 2 | 1 | 247-264 | 17+ | 5 |
| 3. | איטליהאיטליה | 3 | 2 | 1 | 290-318 | 28+ | 5 |
| 4. | הרפובליקה העממית של סיןסין | 3 | 0 | 3 | 359-256 | 103- | 3 |
שלב הבתים > בית ג'

המשחקים התקיימו בויז'ה בז'סטר באולם "Sociedad Alemana de Gimnasia," שכולל כ-5,000 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ארצות הבריתארצות הברית | 3 | 3 | 0 | 245-344 | 99+ | 6 |
| 2. | יווןיוון | 3 | 2 | 1 | 272-316 | 44+ | 5 |
| 3. | ספרדספרד | 3 | 1 | 2 | 298-308 | 10+ | 4 |
| 4. | קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית | 3 | 0 | 3 | 395-244 | 151- | 3 |
שלב הבתים > בית ד'

המשחקים התקיימו בקורדובה באולם "Polideportivo Municipal Carlos Cerutti" שכולל כ-3,700 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ברית המועצותברית המועצות | 3 | 3 | 0 | 234-289 | 55+ | 6 |
| 2. | ארגנטינהארגנטינה | 3 | 2 | 1 | 250-255 | 5+ | 5 |
| 3. | קנדהקנדה | 3 | 1 | 2 | 254-252 | 2- | 4 |
| 4. | מצריםמצרים | 3 | 0 | 3 | 267-209 | 58- | 3 |
הסיבוב השני > בית I

המשחקים התקיימו בבואנוס איירס באולם "לונה פארק" שכולל כ-9,300 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פוארטו ריקופוארטו ריקו | 3 | 3 | 0 | 234-262 | 28+ | 6 |
| 2. | ארצות הבריתארצות הברית | 3 | 2 | 1 | 259-262 | 3+ | 5 |
| 3. | אוסטרליהאוסטרליה | 3 | 1 | 2 | 259-252 | 7- | 4 |
| 4. | ארגנטינהארגנטינה | 3 | 0 | 3 | 291-267 | 24- | 3 |
הסיבוב השני > בית II

המשחקים התקיימו בבואנוס איירס באולם "לונה פארק" שכולל כ-9,300 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | יוגוסלביהיוגוסלביה | 3 | 3 | 0 | 230-282 | 52+ | 6 |
| 2. | ברית המועצותברית המועצות | 3 | 2 | 1 | 257-262 | 5+ | 5 |
| 3. | יווןיוון | 3 | 1 | 2 | 240-227 | 13- | 4 |
| 4. | ברזילברזיל | 3 | 0 | 3 | 318-274 | 44- | 3 |
הסיבוב השני > בית III

המשחקים התקיימו בסלטה באולם "Polideportivo Delmi" שכולל כ-6,000 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | ספרדספרד | 3 | 3 | 0 | 261-359 | 98+ | 6 |
| 2. | ונצואלהונצואלה | 3 | 2 | 1 | 319-305 | 14- | 5 |
| 3. | הרפובליקה העממית של סיןסין | 3 | 1 | 2 | 317-277 | 40- | 4 |
| 4. | מצריםמצרים | 3 | 0 | 3 | 305-261 | 44- | 3 |
הסיבוב השני > בית IV

המשחקים התקיימו בסלטה באולם "Polideportivo Delmi" שכולל כ-6,000 מקומות.
|  | מדינה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | איטליהאיטליה | 3 | 3 | 0 | 259-319 | 60+ | 6 |
| 2. | קנדהקנדה | 3 | 2 | 1 | 276-285 | 9+ | 5 |
| 3. | אנגולהאנגולה | 3 | 1 | 2 | 261-284 | 23+ | 4 |
| 4. | קוריאה הדרומיתקוריאה הדרומית | 3 | 0 | 3 | 351-279 | 72- | 3 |
שלב הגמר > פלייאוף על מקומות 13-16

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מקומות 13-16 | מקומות 13-16 |  |  | מקום 13 | מקום 13 |  |

|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |  |  |  |  |  |
|  |  הרפובליקה העממית של סין סין |  122 |   |  |  |  |  |
|  |  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית |  100 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 19 באוגוסט 1990 | 19 באוגוסט 1990 |  |
|  |   |   |   |   |  אנגולה אנגולה |  117 |  |
|  |   |   |   |   |  מצרים מצרים |  115 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 15 | מקום 15 |  |
|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |   |  | 18 באוגוסט 1990 | 18 באוגוסט 1990 |  |
|  |  אנגולהאנגולה |  83 |   |  |  הרפובליקה העממית של סין סין |  96 |  |
|  |  מצרים מצרים |  70 |   |  |  מצריםמצרים |  112 |  |
שלב הגמר > פלייאוף על מקומות 9-12

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מקומות 9-12 | מקומות 9-12 |  |  | מקום 9 | מקום 9 |  |

|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |  |  |  |  |  |
|  |  ספרד ספרד |  84 |   |  |  |  |  |
|  |  קנדה קנדה |  75 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 19 באוגוסט 1990 | 19 באוגוסט 1990 |  |
|  |   |   |   |   |  ספרד ספרד |  83 |  |
|  |   |   |   |   |  איטליהאיטליה |  106 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 11 | מקום 11 |  |
|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |   |  | 18 באוגוסט 1990 | 18 באוגוסט 1990 |  |
|  |  איטליהאיטליה |  108 |   |  |  קנדה קנדה |  92 |  |
|  |  ונצואלה ונצואלה |  100 |   |  |  ונצואלה ונצואלה |  93 |  |
שלב הגמר > פלייאוף על מקומות 5-8

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מקומות 5-8 | מקומות 5-8 |  |  | מקום 5 | מקום 5 |  |

|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |  |  |  |  |  |
|  |  אוסטרליה אוסטרליה |  93 |   |  |  |  |  |
|  |  ברזיל ברזיל |  100 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 19 באוגוסט 1990 | 19 באוגוסט 1990 |  |
|  |   |   |   |   |  ברזיל ברזיל |  97 |  |
|  |   |   |   |   |  יוון יוון |  94 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 7 | מקום 7 |  |
|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |   |  | 18 באוגוסט 1990 | 18 באוגוסט 1990 |  |
|  |  יווןיוון |  81 |   |  |  אוסטרליהאוסטרליה |  98 |  |
|  |  ארגנטינה ארגנטינה |  78 |   |  |  ארגנטינה ארגנטינה |  84 |  |
שלב הגמר > פלייאוף על מקומות 1-4

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | מקומות 1-4 | מקומות 1-4 |  |  | מקום 1 | מקום 1 |  |

|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |  |  |  |  |  |
|  |  פוארטו ריקו פוארטו ריקו |  82 |   |  |  |  |  |
|  |  ברית המועצות ברית המועצות |  98 |   |  |  |  |  |
|  |   |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | 19 באוגוסט 1990 | 19 באוגוסט 1990 |  |
|  |   |   |   |   |  ברית המועצות ברית המועצות |  75 |  |
|  |   |   |   |   |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  92 |  |

|  |  |  |   |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  | מקום 3 | מקום 3 |  |
|  | 17 באוגוסט 1990 | 17 באוגוסט 1990 |   |  | 18 באוגוסט 1990 | 18 באוגוסט 1990 |  |
|  |  יוגוסלביהיוגוסלביה |  99 |   |  |  פוארטו ריקו פוארטו ריקו |  105 |  |
|  |  ארצות הברית ארצות הברית |  91 |   |  |  ארצות הבריתארצות הברית |  107 |  |
הדירוג הסופי

| מיקום | קבוצה | תוצאה |
| --- | --- | --- |
| 1 | יוגוסלביה יוגוסלביה | 7–1 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 6–2 |
| 3 | ארצות הברית ארצות הברית | 6–2 |
| 4 | פוארטו ריקו פוארטו ריקו | 6–2 |
| 5 | ברזיל ברזיל | 4–4 |
| 6 | יוון יוון | 4–4 |
| 7 | אוסטרליה אוסטרליה | 4–4 |
| 8 | ארגנטינה ארגנטינה | 2–6 |
| 9 | איטליה איטליה | 7–1 |
| 10 | ספרד ספרד | 5–3 |
| 11 | ונצואלהונצואלה | 4–4 |
| 12 | קנדה קנדה | 3–5 |
| 13 | אנגולה אנגולה | 3–5 |
| 14 | הרפובליקה העממית של סין סין | 2–6 |
| 15 | קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 1–7 |
| 16 | מצרים מצרים | 0–8 |
חמישיית האליפות

יוגוסלביה טוני קוקוץ', סמול פורוורד
יוגוסלביה ולאדה דיבאץ, סנטר
ברזיל אוסקר שמידט, קלע
ארצות הברית קני אנדרסון, רכז
פוארטו ריקו פדריקו לופס, קלע
אנגקור תום

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  האימפריה הקמרית 
 מיקום
 מדינה:  קמבודיה 
 קואורדינטות:  13°26′36″N 103°51′35″E﻿ / ﻿13.443302°N 103.859682°E﻿ / 13.443302; 103.859682
  (למפת קמבודיה מוגדלת) פנום פן סריי סיסופון באטאמבאנג סיאם ריפ קמפונג צ'אם סיהאנוקוויל קמפוט קמפונג צ'נאנג וייטנאם לאוס תאילנד מפרץ תאילנד  מפרץ טונקין אנגקור תום(למפת קמבודיה רגילה) פנום פן סריי סיסופון באטאמבאנג סיאם ריפ קמפונג צ'אם סיהאנוקוויל קמפוט קמפונג צ'נאנג וייטנאם לאוס תאילנד מפרץ תאילנד  מפרץ טונקין אנגקור תום
 
השער הדרומי של העיר אנגקור תום
מקדש באיון
אנגקור תום או אנגקור ת'ום (בקמרית: អង្គរធំ - מילולית "העיר הגדולה") הוא מיקומה של הבירה העתיקה של ממלכת אנגקור הקדומה.
היסטוריה

עם מותו של סוריאוָארמאן השני, בערך בשנת 1150, השתרר במדינה הקמרית מצב של אנרכיה, סכסוכים פנימיים ולחץ חיצוני, שהגיע לשיאו בשנת 1177, כאשר בני עם הצ'אמפה, ששלטו בווייטנאם של היום באותה תקופה, פשטו דרך נהר המקונג ודרך אגם טונלה סאפ, בזזו את עיר הבירה יאשודהארפורה והרגו את המלך. המלך ג'איאוָרמאן השביעי הצליח להדוף את התוקפים בסדרת קרבות בים וביבשה. בשנת 1181 עלה ג'איאוארמן על כס המלכות, וכדי לחגוג את ניצחונו בנה על חורבות יאשודהארפורה את הבירה החדשה אנגקור תום, בה נבנו מקדשי ענק ובהם מקדש באיון וכן ארמון מלכותי. בעיר התגוררו בין 80,000 ל-150,000 תושבים.
המקדש האחרון שנבנה בעיר היה מקדש מנגלרתה בשנת 1295. לאחר מכן החלה שקיעת העיר, ומבני העיר עשויים עץ לא שרדו עד ימינו. העיר נותרה בירת הממלכה עד שננטשה בשנת 1609 ואבדה בג'ונגלים.