stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי
היסטוריה

תפקיד ראש שירות הביטחון הפדרלי הרוסי נוצר ב-12 באפריל 1995 על ידי הנשיא בוריס ילצין והוא נוצר עם הקמת שירות הביטחון הפדרלי עצמו, שהוקם מתוקף חוק שירותי הביטחון הפדרליים שנחקק באותה שנה. התפקיד והסוכנות נוצרו מאחר שאירועי מלחמת צ'צ'ניה הראשונה והמשבר החוקתי ברוסיה חשפו ליקויים בהתנהלות שירותי הביטחון והמודיעין של המדינה, בעיקר של השירות הפדרלי למודיעין מסכל וקודמו משרד הביטחון. על כן הוחלט לפרק את השירות הפדרלי למודיעין מסכל ולחלק את סמכויותיו בין מחלקות ממשל שונות ושירות משמר הגבול הפדרלי.
עם השנים הפך ראש השירות מבעל סמכויות לא ברורות ולעיתים אף מתחלפות לבעל סמכויות קבועות ומורחבות והוא משמש גם כיועץ בכיר לנשיא בענייני ביטחון לאומי. רבים מראשי שירות הביטחון הפדרלי תופסים משרות בכירות בממשל הפדרלי כדוגמת ראשות המועצה לביטחון לאומי של רוסיה ואף בנשיאות המדינה. הבולט שבאישים אלה הוא ולדימיר פוטין שכיהן במשך מספר חודשים כראש השירות.
ראשי הסוכנות > משרד הביטחון, סוכנות הביטחון והשירות הפדרלי למודיעין מסכל

| דיוקן | שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
|  | ואדים בקאטין | 4 בנובמבר–26 בדצמבר 1991 | ראש הקג"ב הרוסי, שר הפנים והביטחון |
|  | ויקטור איוואננקו | 15–24 בינואר 1992 | מנכ"ל סוכנות הביטחון הפדרלית |
|  | ויקטור בראניקוב | 1992–1993 | שר הביטחון |
|  | ניקולאי גולושקו | 1993–1994 | ראש השירות הפדרלי למודיעין מסכל |
|  | סרגיי סטפאשין | 1994–1995 | לימים ראש ממשלת רוסיה |
ראשי הסוכנות > שירות הביטחון הפדרלי

| דיוקן | שם | תקופת כהונה | הערות/סימוכין |
| --- | --- | --- | --- |
|  | מיכאיל ברסוקוב | 1995–1996 | מנהל שירות הביטחון הפדרלי הראשון |
|  | ניקולאי קובאלב | 1996–1998 | כיהן אחר כך כחבר בדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית |
|  | ולדימיר פוטין | 1998–1999 | לימים ראש ממשלת רוסיה ונשיא רוסיה |
|  | ניקולאי פטרושב | 1999–2008 | לימים מזכיר המועצה לביטחון לאומי של רוסיה |
|  | אלכסנדר בורטניקוב | 2008–מכהן | לשעבר ראש שירות הביטחון הכלכלי של שירות הביטחון הפדרלי |
לקריאה נוספת

Энциклопедия секретных служб России / Авт.-сост. А. И. Колпакиди. — М.: ООО «Издательство Астрель» : ООО «Издательство АСТ» : ООО «Транзиткнига». 2003. — 800 с.
הערות שוליים

↑  חוק שירות הביטחון הפדרלי (ברוסית)
↑  FSB Counterintelligence Cases
↑  ПАТРУШЕВ НИКОЛАЙ ПЛАТОНОВИЧ
↑  Директором ФСБ назначен Александр Бортников‏, vesti.ru
ריינוסה (מקסיקו)

| --- | --- |
סמל ריינוסהסמל ריינוסה

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מדינה:  טמאוליפס טמאוליפס
 תאריך ייסוד:  14 במרץ 1749
 גובה:  33 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  589,466 (2010)
 קואורדינטות:  26°05′32″N 98°16′40″W﻿ / ﻿26.092222222222°N 98.277777777778°W﻿ / 26.092222222222; -98.277777777778 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.reynosa.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו ריינוסה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו ריינוסה(למפת טמאוליפס רגילה) סיודד ויקטוריה מטמורוס נואבו לארדו טמפיקו מפרץ מקסיקו  ס. ארצות הברית נואבו לאון קואווילה קוא. ורא. סן לואיס פוטוסיריינוסה(למפת טמאוליפס מוגדלת) סיודד ויקטוריה מטמורוס נואבו לארדו טמפיקו מפרץ מקסיקו  סקט. ארצות הברית נואבו לאון קואווילה קואווילה וראקרוס סן לואיס פוטוסיריינוסה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ריינוסה (בספרדית: Reynosa) היא עיר במדינת טמאוליפס במקסיקו. העיר נמצאת בצפון-מזרח מקסיקו, על הגדה הדרומית של נהר ריו גראנדה (שמשמש גם כגבול של מקסיקו עם ארצות הברית), בקרבת העיר מקאלן. בריינוסה מתגוררים כ-600,000 תושבים (נכון ל-2010), מה שהופך אותה לעיר הגדולה ביותר במדינת טמאוליפס.
היסטוריה

ריינוסה נוסדה ב-14 במרץ 1749 על ידי קרלוס קנטו וכ-300 מתיישבים נוספים בהוראת חוסה דה אסקנדון, מושל אזור נואבו סנטנדר, תחת השם "וייה דה נואסטרה סניורה דה גואדלופה דה ריינוסה", אשר קוצר בהמשך לריינוסה. ההתיישבות נקראה על שם העיירה ריינוסה בספרד, שהייתה מקום הולדתו של חואן פרנסיסקו דה גואמס, המשנה למלך באותו זמן.
ב-4 ביולי 1802 ריינוסה נפגעה משיטפון. עקב כך ההתיישבות הוזזה כ-8 קילומטרים מזרחה כדי למנוע את הישנות המקרה.
ב-1926 ריינוסה קיבלה מעמד רשמי של עיר.
חינוך

בעיר פועלות מספר אוניברסיטאות קטנות, כמו אוניברסיטת טמאוליפקה, וכן קמפוסים של אוניברסיטאות גדולות יותר כמו האוניברסיטה האוטונומית של טמאוליפס, שמרכזה בבירת טמאוליפס סיודד ויקטוריה.
תחבורה

את העיר משרת נמל התעופה הבינלאומי חנרל לוסיו בלנקו, שנקרא על שמו של איש הצבא המקסיקני לוסיו בלנקו.
יש מספר גשרים המקשרים את ריינוסה לערים בצדו האמריקאי של נהר ריו גראנדה, כמו מישן ופאר.
ערים תאומות

ספרד ריינוסה, קנטבריה, ספרד
ריינילדו מנדאבה

ריינילדו איסנרד מנדאבה (באנגלית: Reinildo Isnard Mandava; נולד ב־21 בינואר 1994) הוא כדורגלן מוזמביקי המשחק בעמדת המגן באתלטיקו מדריד ובנבחרת מוזמביק.
קריירה

מנדאבה, שנולד בביירה, החל את קריירת הכדורגל שלו במועדון המקומי בשנת 2012. בדצמבר 2015, הוא חתם במועדון הפורטוגזי בנפיקה ושיחק בקבוצת המילואים של המועדון. ביוני 2017 הושאל מנדאבה לעונה אחת לספורטינג דה קובילה מהליגה השנייה בפורטוגל.
בקיץ 2018 עבר לבלננסש, במדיה ערך 16 הופעות.
בינואר 2019 עבר בהשאלה לליל מליגת העל הצרפתית. וב-31 במאי 2019, רכשה אותו. ב-19 בינואר 2022 כבש שער בכורה בניצחון 1–3 על לוריאן.
ב-31 בינואר 2022 חתם באתלטיקו מדריד בחוזה לשלוש וחצי שנים. ב-6 בפברואר ערך הופעת בכורה בהפסד 2–4 לברצלונה.
מנדאבה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מוזמביק ב-22 בדצמבר 2013, במשחק ידידות מול אסוואטיני שהתסיים בתיקו 1-1. הוא כבש את השער הראשון שלו בנבחרת ב-20 ביוני 2015, נגד סיישל. הוא עשה זאת שוב כמה ימים לאחר מכן נגד אותה נבחרת.
נכלל בסגל נבחרת מוזמביק לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים

ליג 1: 2020/21
הגביע הצרפתי: 2021
נבחרת העונה בליג 1: 2020/21
הערות שוליים

↑  SAPO, Benfica empresta Reinildo ao Sporting da Covilhã, SAPO Desporto (בפורטוגזית)
↑  Club Atlético de Madrid - ¡Bienvenido, Reinildo Mandava!, Club Atlético de Madrid (ב־European Spanish)
↑  סגל הנבחרת לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023 בחשבון הפייסבוק הרשמי של פדרציית הכדורגל המוזמביקית, 22 בדצמבר 2023 (בפורטוגזית)
| נבחרת מוזמביק – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארנאני •  2 נאנאני •  3 מלמבאנה •  4 ננה •  5 לנגה •  6 אמאדו •  7 דומינגש •  8 דובה •  9 קינג •  10 קלסיו •   11 בונדה •  12 פאזיטו • 13 ראטיפו •  14 מקאנדזה • 15 מנדאבה • 16 אמאדה • 17 מקסר • 18 וילנקולוס • 19 ויטי • 20 קטאמו • 21 גימא • 22 איוואן • 23 נאנגי • מאמן: קונדה |  1 ארנאני •  2 נאנאני •  3 מלמבאנה •  4 ננה •  5 לנגה •  6 אמאדו •  7 דומינגש •  8 דובה •  9 קינג •  10 קלסיו •   11 בונדה •  12 פאזיטו • 13 ראטיפו •  14 מקאנדזה • 15 מנדאבה • 16 אמאדה • 17 מקסר • 18 וילנקולוס • 19 ויטי • 20 קטאמו • 21 גימא • 22 איוואן • 23 נאנגי • מאמן: קונדה | מוזמביק |
רב רחומי השלישי

ערך זה עוסק ברב רחומי השלישי. אם התכוונתם לחכמים אחרים בשם זה, ראו .
| --- | --- |
 מקום פעילות:  בבל, האימפריה הסאסאנית
 פטירה:  506 ד'רס"ו
 תקופת הפעילות:  הדור הראשון של הסבוראים
 רבותיו:  רב סמא בריה דרבא
 
רב רחומי (רב ריחומי) היה מראשוני הסבוראים, שעסקו בעריכת התלמוד הבבלי ובהשלמתו אחרי האמוראים. לפי אגרת רב שרירא גאון, נפטר בחודש ניסן שנת ד'רס"ו (506).

קדמו לו שני חכמים בשם זה, "רב רחומי": הראשון היה אמורא בן הדור החמישי ותלמידו של אביי, והשני בדור השביעי, אמורא גם הוא, תלמידו של רבינא; לכן מקובל לכנות אותו רב רחומי השלישי.
היה תלמידו של רבה תוספאה.
נשא ונתן עם רבה יוסי (שמוזכר כ"רב יוסף" או כ"אבא יוסי"), ראש ישיבת פומבדיתא, ומחלוקת אחת שלהם מובאת פעמיים בתלמוד. המחלוקת היא בעניין פירוש המושג "פתחי שימאי", שמוזכר בעירובין בעניין "צורת הפתח" ובמנחות בפרטי דיני מזוזה. לדעה אחת, "פתחי שימאי" הם פתחים חסרי משקוף מלמעלה; ולדעה השנייה אלו פתחים חסרי מזוזות - שתי דפנות הפתח.
כמה חוקרים זיהו את רב רחומי עם "רב נחומי" (או רב נחומאי), שמוזכר בתלמוד כמי שחולק על רבה, בהסבר מחלוקת תנאים בנושא עירוב חצרות בלחם וביין. לפי זיהוי זה, מדובר בשני סבוראים. באותו מקור תלמודי קיימות נוסחאות אחרות בספרי הראשונים והאחרונים, כמו: "רב רחומי ורבה בר יוסף", "רבה יוסי ורב רחומאי", "רב ריחומאי ואבא יוסי", "רב רחומאי ורב יוסף" ועוד.
זיהוי נוסף, הוא עם "ר' נחוניא" שמוזכר במסכת חולין בלימוד הלכה ששאל בארץ ישראל בהלכות טרפות. גם שם מופיעות נוסחאות נוספות בכתבי יד ובספרות התורנית, כמו "רב נחומאי", "רב נחמיה" ועוד. חוקרים מסוימים זיהו אותו עם רב רחומי.
רנה לימה

רנה מרטין לימה (בספרדית: René Martín Lima; נולד ב-3 בינואר 1985) הוא כדורגלן ארגנטינאי המשחק בעמדת הקשר האחורי.
קריירה

לימה, בוגר מחלקת הנוער של קבוצת ריבר פלייט, ערך את הבכורה בקבוצה הבוגרת של ריבר פלייט ב-23 בנובמבר 2003 במשחק הליגה מול צ'קריטה ג'וניורס. הוא שיחק בשורותיה 46 משחקי ליגה והיה שותף לזכייה באליפות הקלאוסורה בשנת 2004. לימה השתייך גם לסגל הנבחרות הצעירות של ארגנטינה אך פציעה שעבר בלמה את התקדמותו.
מינויו של דייגו סימאונה למאמנה של הקבוצה הביא להכללתו ברשימת ההעברות. לימה, שכרטיסו שייך בין היתר לאיש העסקים הישראלי פנחס זהבי, היה מבוקש על ידי מספר קבוצות מהליגה הארגנטינאית ומרחבי דרום אמריקה אך לבסוף בחר להגיע בהשאלה עם תום העונה למכבי חיפה, שקיבלה גם את האפשרות לרכוש את כרטיסו בתום העונה.
ב-4 באפריל 2008, לאחר שסבל מכאבים במשך מספר ימים, נבדק לימה בבית החולים רמב"ם והתגלה כי לקה בסרטן. בעקבות מחלתו עזב לימה את ישראל וחזר לארגנטינה, שם הוסר הגידול מגופו. לאחר שהוסר הגידול ולימה החלים, הוא עבר לשחק בחימנסיה לה פלאטה. לאחר מכן עבר לחימנסיה חוחוי ומשם לארחנטינוס ג'וניורס. לאחר מכן שיחק לימה גם בקבוצת פניקס מאורוגוואי ובקבוצות נוספות בארגנטינה, ובשנת 2012 עבר לשחק בצ'ילה.
ריינר ראופמן

מרקוס ריינר ראופמן (בגרמנית: Markos Rainer Rauffmann, נולד ב-26 בפברואר 1967 בקלבה שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני-קפריסאי ששיחק בנבחרת קפריסין ובעיקר באומוניה ניקוסיה בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים > גרמניה

ראופמן גדל בפ.צ. אמברג ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1987, בה שיחק ארבע שנים נוספות. לאחר מספר שנים במועדונים מליגות נמוכות, עבר ראופמן בשנת 1995 לאיינטרכט פרנקפורט, שם שיחק עונה אחת והבקיע ארבעה שערים. כעבור שנה עבר לארמיניה בילפלד, בה צבר ארבע הופעות בלבד, ובפגרת החורף הושאל לל.א.ס.ק. לינץ מהבונדסליגה האוסטרית.
קריירת מועדונים > קפריסין

בקיץ 1997 חתם ראופמן באומוניה ניקוסיה, וקצר בקבוצה זו הצלחות רבות. כבר בעונתו הראשונה הבקיע 42 שערים בליגת העל הקפריסאית, ונהנה משיתוף פעולה עם החלוץ קוסטס מלקוס. למרות זאת, החמצת פנדל של ראופמן במחזור ה-25 מול אנורתוזיס פמגוסטה הובילה לאובדן האליפות, תואר בו אומוניה ניקוסיה לא זכתה במשך ארבע העונות שקדמו להגעתו של ראופמן. בעונת 1998/99 הבקיע ראופמן 35 שערי ליגה ו-42 בסך הכל, אך שוב לא הצליח להוביל את הקבוצה לאליפות, בה שוב זכתה אנורתוזיס פמגוסטה, בהפרש של שער אחד. עם זאת, ראופמן זכה עם אומוניה ניקוסיה בגביע הקפריסאי לאחר ניצחון 4-2 בגמר על אפואל ניקוסיה בדרבי.
בעונת 2000/01 ראופמן מונה לקפטן הקבוצה לאחר עזיבתו של מלקוס, והוביל את אומוניה ניקוסיה לאליפות הראשונה בתקופתו, בעונה בה הבקיע 30 שערים. בעונת 2001/02 הבקיע 16 שערים בלבד, ולאחר ארבע עונות רצופות בהן זכה בתואר מלך השערים, איבד את התואר לוויצ'ך קובלצ'יק הפולני. בעונת 2002/03 זכה ראופמן עם הקבוצה באליפות השנייה שלו, כאשר הבקיע 40 שערים.
בשנת 2003 פרש ראופמן מכדורגל בגיל 36 בגין פציעה. סך הכל הבקיע ראופמן במדי אומוניה ניקוסיה 286 שערים ב-378 הופעות בכל המסגרות.
קריירה בינלאומית

בזכות נישואיו לאישה קפריסאית, ראופמן בחר לממש את האופציה לשחק בנבחרת קפריסין על אף היותו גרמני. ראופמן הופיע חמש פעמים בלבד במדי הנבחרת מאחר שאזרחותו נתקבלה מאוחר יחסית, בשנת 2002. ראופמן הבקיע שלושה שערים במדי הנבחרת, ביניהם שער מול נבחרת ישראל במוקדמות יורו 2004.
לאחר הפרישה

ראופמן נשאר לגור בקפריסין, והתנסה לתקופה קצרה באימון של אולימפיאקוס ניקוסיה, ללא הצלחה. לאחר מכן חזר ראופמן לאומוניה ניקוסיה, והחל לעבוד כסקאוט.
תארים

עם אומוניה ניקוסיה:
אליפות ליגת העל הקפריסאית (2): 2000/01, 2002/03
הגביע הקפריסאי: 1999/00
הסופר קאפ הקפריסאי: 2001, 2003
תארים אישיים:
מלך השערים של ליגת העל הקפריסאית (4): 1997/98, 1998/99, 1999/00, 2000/01
ריכאד ח'יראדין

ריכאד ח'יראדין (נולד ב-29 ביוני 1961) הוא איש ציבור ישראלי בן העדה הדרוזית, לשעבר ראש מועצת חורפיש.
ביוגרפיה

נולד בחורפיש ב-29 ביוני 1961, לסעדה וסלים ח'יראדין. האב שרת בהתנדבות בצה"ל בשנות החמישים, וקיבל צל"ש אלוף פיקוד דרום על גבורתו בקרב. הסבא חסן ח'יראדין לחם בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, ובשנת 1963 נרצח על ידי מסתננים מירדן.
ח'יראדין למד בבית הספר היסודי בחורפיש, ולאחר מכן בתיכון עיוני בנהריה.
בנובמבר 1979 התגייס לצה"ל ושובץ ביחס"ד 244. את רוב שירותו הסדיר עשה בגדוד 17, בבית הספר למ"כים של חטיבת גולני, כמ"מ וסמ"פ.
נלחם במלחמת לבנון הראשונה עד הנסיגה לנהר האוואלי בספטמבר 1983. בדצמבר 1983 השתחרר בדרגת סגן. במסגרת שירות המילואים שימש כמ"פ בגדוד חי"ר, וכרמ"ט אגד לוגיסטי מרחבי בדרגת סגן אלוף.
לאחר שחרורו מצה"ל למד הנדסת מכונות בטכניון וקיבל תואר ראשון בשנת 1988. ב-2013 קיבל תואר שני בדיפלומטיה וביטחון לאומי מאוניברסיטת תל אביב. השתתף בקורס דירקטורים של אוניברסיטת חיפה והטכניון.
נשוי לאיה ואב לשלושה ילדים.
קריירה ניהולית וציבורית

לאחר סיום התואר הראשון שימש כמהנדס מערכות וכמנהל פרויקטים בחברת אלקטרה ישראל ולאחר מכן ברשת מלונות דן. במסגרת תפקידיו אלו ניהל פרויקטים גדולים להקמת ושדרוג תשתיות של מערכות אלקטרומכניות, מים, חשמל, מיזוג אויר ומערכות בקרה.
ביוני 2006 נבחר לראשות מועצה מקומית חורפיש, לאחר שנתיים וחצי שבהן מילא את התפקיד כממלא מקום. במסגרת תפקידו פעל לשיקום כלכלי ותפעולי של הרשות, והוביל תהליך התייעלות יסודי שלה. כדי לקדם מיזמים ארוכי טווח ברשות פעל בין היתר בשיתופי פעולה עם גופים ציבוריים כמו רשת אורט עולמי, קרן רש"י ועוד. שימש בתפקידו עד דצמבר 2008.
בשנת 2009 ניהל את תאגיד המים האזורי 'מעיינות זיו' בגליל מערבי ושימש כמנכ"ל שלו עד 2013. לאחר זכייתו במכרז משרת התאגיד את היישובים מעלות תרשיחא, כסרא-סמיע, כפר ורדים ושלומי. במסגרת תפקידו פעל להקמת תשתיות חדשות ביישובים, שדרוג תשתיות קיימות ויישום טכנולוגיות מתקדמות.
בין השנים 2013–2017 שימש כמנכ"ל חברת מקסימה צפון, חברת בת של חברת מקסימה הפרדת אוויר, העוסקת בייצור ואספקת גזי אוויר ומערכות נלוות לענפי הרפואה, התעשייה, המזון והמחקר.
בשנת 2017 מונה לסמנכ"ל לוגיסטיקה של המוסד לביטוח לאומי, והוא משמש בתפקיד עד היום.
ח'יראדין שימש בעבר כחבר בדירקטוריון ובוועדת הביקורת של החברה הממשלתית אלתא מערכות. בנוסף שימש מ"מ יו"ר הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ויו"ר ועדת הכספים שלה, יו"ר הנהלת 'העמותה הדרוזית למדעים ומנהיגות' ובית הספר הדרוזי למדעים ומנהיגות ביישוב ירכא. ח'יראדין היה בעבר חבר הנהלת רשת בתי הספר דרכא.
הערות שוליים

↑  מינהלת המוסד באתר המוסד לביטוח לאומי
ראפינג

ערך זה עוסק בסוגה שירית שעיקרה קריאה קצובה או מחורזת של מלל. אם התכוונתם לסוגה מוזיקלית הנקראת גם מוזיקת ראפ, ראו .
.
ראפינג (באנגלית: Rap או ראפ "לעשות ראפ" – Rapping, מכונה גם "אם סי" – MCing) מתייחס ל"קריאה קצובה או מחורזת של תמליל או מילים". ראפ שונה משירה בכך שהוא מבוצע בדרך כלל בליווי מוזיקלי קצבי. חלק ניכר משירי הראפ הם שירי מחאה.
ראפ הוא מרכיב עיקרי במוזיקת היפ הופ, אך אמנות הראפ קדמה לתרבות ההיפ הופ בעשורים רבים. ראפ מבוצע עם ליווי של מקצב או מוזיקה או ללא ליווי כזה, בסגנון א-קפלה. מבחינה סגנונית, ראפ מבוצע לרוב במהירות יחסית והוא מקיף תחום רחב שבין דיבור, נאום, פרוזה ושירה. לעיתים, השימוש במונח ראפ לסגנון מוזיקלי מכוון לתיאור סגנון מונוטוני קצבי שהדגש בו הוא על הראפינג המילולי.
מוזיקת הראפ מתבלטת כמוזיקת מחאה בוטה וברורה יותר מהסגנונות הקודמים לה. הטקסטים המועברים כוללים גסויות, קללות והתרסות, כמו גם תשבחות עצמיות והתייחסויות מיניות בוטות. הסגנון מזוהה גם עם תרבות שכונות העוני והפשע בארצות הברית, ורבים מהראפרים משתייכים לכנופיות רחוב (גאנגסטרים) ואף היו מעורבים בפרשיות פשע, כמו סנופ דוג שהואשם ברצח, 50 סנט שהיה סוחר סמים ואף נשלח לכלא, טופאק שהנהיג כנופיית פשע אלימה, ישב בכלא ובסופו של דבר נרצח, והראפר Eazy-E שהיה מבוקש על ידי ה-FBI ואף סחר בסמים.
בשנות ה-90, מוזיקת ראפ ותרבות ההיפ-הופ צברו פופולריות רבה והחלו להופיע גם אמני ראפ והיפ-הופ לבנים, דוגמת הביסטי בויז ואמינם. ההתקרבות לזרם המרכזי גרמה גם למסחור רב של הסגנון הזה, והחלו להופיע לייבלים מסחריים מצליחים שמשמשים כ"פס ייצור" לראפרים המכוונים לטעם הקהל שזנחו אלמנטים של מחאה, דוגמת פיפטי סנט ואחרים.
אטימולוגיה

במילה "ראפ" נעשה שימוש באנגלית בריטית כבר במאה ה-16, ובמאה ה-18 התהוותה משמעות המילה ל"לומר" (to say). בדיאלקט של האפרו-אמריקאים בשנות ה-60 משמעות המונח "לעשות ראפ" היה "לשוחח", ובמהרה התהוותה משמעותה המודרנית המתארת סגנון מוזיקלי, לרוב לתיאור חלק מהמרכיבים של מוזיקת היפ הופ או אף כמילה נרדפת לה.
היסטוריה

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
פרק זה טעון שכתוב. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא לא מתאים לערך. יש להרחיב על ההיסטוריה של הסוגה השירית ראפינג ולא על הסוגה המוזיקלית היפ הופ.
הראפ וההיפ-הופ התפתחו במקביל לתרבות ולמוזיקה האפרו-אמריקאית והושפעו רבות ממגמות במוזיקה האמריקאית. מקובל היום להכיר בטקסים שבטיים אפריקאים כמקור הראפ. משוררי השבט היו מעבירים בצורה קצבית סיפורי גבורה על רקע מקצב תופים. מאוחר יותר התפתח הבלוז בארצות הברית בקרב אוכלוסיית השחורים, ובו שולבו קטעי ראפ כבר בשנות ה-20 המוקדמות של המאה העשרים. בשנות ה-50 בג'מאיקה נוצר ערוב סגנונות בין המוזיקה העממית (קליפסו ומנטו) לבין ג'אז ובלוז, מה שיצר את הסקא ולבסוף את הרגאיי. ניתן לזהות ראפ מוקדם על גבי מקצב הרגאיי בשנות ה-60 המאוחרות.
את ההיסטוריה של הראפ וההיפ-הופ ניתן לחלק לשלוש תקופות מרכזיות:
היסטוריה > תקופת האולד סקול (Old School)

מאופיינת בחריזה והגשה פשוטים. קול דיג'יי הרק (Kool DJ Herc) נחשב מחלוצי ההיפ-הופ והראפ באמריקה. בשנות השישים הוא היגר מג'מייקה והביא לניו יורק את הסגנון והקצב של ראפ והיפ-הופ, ועם הזמן המלל שלו הפך מורכב יותר. הראשון שאימץ את סגנון הראפ בשילוב עם קצב שאינו ג'מייקני היה דיג'יי הוליווד, שעשה ראפ לקצב דיסקו. לאחר מכן החלו לפעול קבוצות שעשו ראפ, וקבוצות שאימצו את הראפ לסגנונות אחרים שונים מהיפ-הופ.
היסטוריה > תקופת הזהב (Golden Age)

ב"תקופת הזהב" הפך הראפ למוכר ומצליח בעולם המוזיקה הפופולרית. תקופה זו החלה ב-1986 כאשר להקת ראן די אם סי (Run-DMC) הפכה דומיננטית בראפ, ונמשכה עד 1993. היצירה מתקופה זו מאופיינת בראפ קשוח, ובהתמקדות במלל ובחריזה. Run-DMC משכו קהל נוסף כאשר שיתפו פעולה עם להקת ההארד רוק ארוסמית' בגרסת כיסוי לשירם "Walk This Way". אל אל קול ג'יי (L.L. Cool J) עזר לקרב את ההיפ-הופ למוזיקת הפופ, ולקהל נשי.
בתקופת הזהב החלו להתפתח כיוונים שונים בראפ והבדלים בין סגנון הראפ בחוף המערבי ובחוף המזרחי. בחוף המזרחי התפתח ההארדקור היפ הופ (hardcore rap) שעסק בפשע, מודעות חברתית כלל קללות וגסויות לרוב. סקולי די מפילדלפיה התווה את הדרך החל מ-1986 ובעקבותיו המשיכו בוגי דאון פרודקשנס (Boogie Down Productions), פאבליק אנמי (Public Enemy) ואחרים.
בחוף המערבי התפתח סגנון הגנגסטה ראפ (gangsta rap) על ידי אייס טי (Ice-T) בהשראת ההארדקור היפ הופ, שכלל מסרים של "אל תתעסקו איתי" ותיאור החיים בגטו. הגנגסטא ראפ תפס תאוצה ובסוף שנות ה-80 ראפרים מהחוף המערבי החלו תופסים את מרכז הבמה של ההיפ הופ. עקב החלשות חלקו של החוף המזרחי בראפ, החלה "מלחמת ראפ" בין קבוצות הראפרים מהחוף המזרחי והחוף המערבי.
היסטוריה > התקופה המודרנית (New school)

התקופה השלישית של הראפ החלה ב-1994 יחד עם הפריצה של נאס מניו-יורק והתחלשות הגנגסטה ראפ. בתקופה הזו המכונה גם ניו סקול נכנסו ההיפ הופ והראפ לזרם המרכזי של המוזיקה בארצות הברית, ובשאר העולם, במקביל להתמסחרות גדולה בתחום. כתוצאה ממותו של טופאק ב-1996 במלחמת כנופיות, הסתיימה ה"מלחמה" בין החוף המזרחי לחוף המערבי וסגנון הגנגסטה ראפ הגיע למיצויו באלבום מחווה של ד"ר דרה לזכר חבריו שמתו, טופאק ו-Eazy-E ("הארדקור היפ הופ עדיין קיים").
בתקופה זו הראפ כבר לא היה נחלתם הבלעדית של השחורים באמריקה, והתערבב עם סגנונות מוזיקליים רבים ושונים, כמו ביצירתם של הביסטי בויז (Beastie Boys) – להקה של נערי קולג' יהודים – ששילבו ראפ עם מקצבי בוסה נובה.
ראו גם

מוזיקת היפ הופ
מוזיקה שחורה
ראפ והיפ הופ ישראלי
ברייקדאנס
תרבות ההיפ הופ
ביטבוקס
הערות שוליים

↑  Edwards, Paul (2009). How to Rap: The Art & Science of the Hip-Hop MC. Chicago Review Press, ISBN 1556528167
↑  "Rapping" definition, The American Heritage Dictionary of the English Language, Fourth Edition, Houghton Mifflin Company, 2009. Dictionary.reference.com
↑  Attridge, Derek, 2002, Poetic Rhythm: An Introduction, Cambridge University Press, p. 90.
↑  אליזבת דיי, סנופרמן: ריאיון עם סנופ דוג, באתר nrg‏, 4 ביולי 2011
↑  William Safire. (1992). On language; The rap on hip-hop. The New York Times Magazine
| זמרה, שירים וכתיבה |
| --- | --- | --- |
| סוגי שיר | שיר תשובה • שיר אמנותי • בלדה (בלדת הוצאה להורג • בלדת רצח • בלדה סנטימנטלית) • שיר מכונית • שיר ילדים (שיר מדורה • שיר מצטבר • שיר שחוזר על עצמו) • מזמור חג המולד (שיר הציפייה) • שיר שתייה • להיט (להיט רדום • להיט קיץ) • שיר רשימה • שיר אהבה (שיר לפידים • שיר פרידה) • שיר גימיק (שיר שטותי) • שיר להג • שיר פשוט (ניגון מזמור) • שיר פוליטי או מהפכני (שיר קמפיין • שיר חופש • שיר מחאה • שיר מלחמה) • שיר מחזמר (שיר "אני רוצה") • שיר חותם • שיר ספורטיבי (שיר קרב • שיר כדורגל) • שיר נושא • שיר טרגדיה • שיר עבודה (שיר מלחים) |  |
| סוגי זמרה | א-קפלה • שירה בחדר הרחצה • טכניקה מורחבת (שירה גרונית • שירת צלילים עיליים) • שירה עילאית • ראפ • שירת סקאט • שירה מתוזמנת • שירה בציבור (קריוקי • ליפ סינק) • כלי הקשה קוליים (ביטבוקס) |  |
| ערכים קשורים | מחזור שיר • מבנה השיר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563117005171  BnF: cb121873463 (data)  GND: 4303518-8  LCCN: sh85111437  NDL: 00935631  NKC: ph125030
קוטור

ערך זה עוסק בעיר במונטנגרו. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קוטור (בסרבית: Котор; באיטלקית: Cattaro) היא עיר במונטנגרו, השוכנת לחוף מפרץ קוטור של הים האדריאטי. מספר תושביה 13,510 והיא המרכז המינהלי של מחוז קוטור.
היסטוריה

קוטור מוזכרת לראשונה בשנת 168 לפנה"ס בכתבים רומיים. אז נקראה בשם Acruvium והייתה חלק מהפרובינקיה הרומית דלמטיה. העיר נכללה באימפריה הביזנטית ויוסטיניאנוס הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית הקים מבצר מעל העיר בשנת 535. הפקס ניקפורי אשרר את הכללת העיר באימפריה הביזנטית, בתחילת המאה ה-9. העיר בוצרה על ידי קונסטנטינוס השביעי פורפירוגנטוס אך נכבשה ב-1002 על ידי האימפריה הבולגרית הראשונה שכעבור שנה העבירה אותה לידי מדינת דוקליה הסרבית, שהייתה וסלית של האימפריה הביזנטית. בשנת 1185 נכבשה העיר על ידי המנהיג הסרבי סטפן נמאניה. באותה עת, הכנסייה הלטינית הייתה מבוססת בעיר. במאה ה-12, העיר הייתה מעורבת במסחר במתכות ממכרות סרביה ובוסניה. בנפול הסרבים בשנת 1371, העיר נלקחה על ידי ממלכת הונגריה, אך היא עברה מספר פעמים בינה ובין הרפובליקה של ונציה. בשנת 1384 עברה העיר לידי ממלכת בוסניה, ולאחר 1391 הייתה לעיר עצמאית. אולם מחשש כיבוש בידי העותמאנים, נכנסה העיר בשנת 1420 תחת חסות הרפובליקה של ונציה ונכללה במחוז שנקרא "אלבניה הוונציאנית". קוטור המשיכה במעמד זה עד 1797. בתקופה זו נבנו חומות וביצורי העיר שעמדו במצור של הצבא העות'מאני ב-1538 ו-1657. בהסכם קמפו פורמיו מ-1797 עברה קוטור ביחד עם דלמטיה לשלטון מונרכית הבסבורג. ב-1804 סופחה לממלכה הצרפתית של איטליה ועם נפילת נפוליון, בשנת 1814 הועברה בידי הבריטים לידי מונטנגרו. אולם רוסיה הכריחה את מונטנגרו לוותר על העיר וחופה, והעבירה את העיר לידי האימפריה האוסטרו הונגרית, והסדר זה נתקבע בהחלטות קונגרס וינה.
השליטה של מונטנגרו ממרומי הר לובצ'ן על קוטור הביאה את האוסטרים לרכז תשומת לב מיוחדת בהגנת העיר. בינואר 1913, במהלך מלחמת הבלקן הראשונה, אף דרשה האימפריה האוסטרו-הונגרית שהמונטנגרים יעבירו לידיה את הר לובצ'ן, כתנאי להסכמתה לכיבוש סקוטארי על ידי המונטנגרים.
בפתיחת מלחמת העולם הראשונה ירה צבא מונטנגרו ירי מקלעים ותותחים לכיוון קוטור, בסיוע אוניות צרפתיות. בעלות הברית קיוו לכבוש במהירות את קוטור שהייתה בסיס לאניות הצי האוסטרי ובכך לדחוק את הצי האוסטרי אחורה בים האדריאטי. באוקטובר 1914 הצטרף לירי סוללת תותחים צרפתית שבאה לסייע למונטנגרו והוצבה על הר לובצ'ן. אולם האוסטרים הצליחו במהירות לשתק את התותחים ולחסל את המצור על קוטור.
ב-1918, בתום מלחמת העולם הראשונה סופחה קוטור לממלכת יוגוסלביה. במלחמת העולם השנייה סופחה קוטור ביחד עם דלמטיה לאיטליה הפאשיסטית בשנים 1941–1943. ב-26 באוקטובר 1943 פורסם שחוף קוטור נמצא בידי הצ'טניקים של הגנרל דראזה מיכאילביץ' (אנ'). לאחר פחות משבוע פרסם טיטו שהפרטיזאנים טיהרו את כל חוף קוטור. קוטור הוסגרה כמטוהרת גם בהודעה בסוף נובמבר 1943.
לאחר המלחמה נכללה קוטור כחלק מרפובליקת מונטנגרו ברפובליקה הפדרלית הסוציאליסטת של יוגוסלביה (1945–1992) ומ-1992–2006 ברפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה. בשנת 1958 היא תוארה בעל המשמר כ"עיר בנויה בתוך מבצר בנוסח איטלקי".
ב-15 באפריל 1979 סבלה קוטור מרעידת אדמה קשה, שפגעה במבנים רבים. בעזרת אונסק"ו, שהכיר בהמשך אותה שנה בעיר ובסביבתה כאתר מורשת עולמית, שוקמה העיר. ב-2017 מערכת ביצורי קוטור, שכבר נכללה בהכרזה הקודמת, הוכרזה כחלק מאתר מורשת עולמית נוסף, מפעלי ההגנה הוונציאניים בין המאות ה-16 וה-17: סטטו דה טרה ומערב סטטו דה מאר, הכולל מלבד ביצורי קוטור עוד מערכות ביצורים ונציאניות באיטליה ובקרואטיה.