stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איזבלה קסיאס גוזמן
הערות שוליים

↑  Cheek, Laura (2018-10-15). "Larta Celebrates Diversity Through Latinx Heritage Month". Larta Institute (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-01-07.
↑  "How Business Incubators Help Hispanic Small Businesses Get Off the Ground". www.legalzoom.com (באנגלית). נבדק ב-2021-01-07.
↑  "Biden picks Isabel Casillas Guzman to lead the SBA - Negocios Now %". Negocios Now (באנגלית אמריקאית). 2021-01-07. נבדק ב-2021-01-07.
| הקבינט של ארצות הברית בממשל ג'ו ביידן ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| בעלי תפקידים על פי חוק | בעלי תפקידים על פי חוק |  |
| סגנית הנשיא | קמלה האריס (2021–2025) |  |
| מזכיר המדינה | אנתוני בלינקן (2021–2025) |  |
| מזכירת האוצר | ג'נט ילן (2021–2025) |  |
| מזכיר ההגנה | לויד אוסטין (2021–2025) |  |
| התובע הכללי | מריק גרלנד (2021–2025) |  |
| מזכירת הפנים | דב האלנד (2021–2025) |  |
| מזכיר החקלאות | טום וילסאק (2021–2025) |  |
| מזכירת המסחר | ג'ינה ריימונדו (2021–2025) |  |
| מזכיר העבודה | מרטי וולש (2021–2023) |  |
| מזכיר הבריאות ושירותי האנוש | חוויאר ביסרה (2021–2025) |  |
| מזכירת השיכון והפיתוח העירוני | מרשה פאדג' (2021–2024) |  |
| מזכיר התחבורה | פיט בוטיג'ג' (2021–2025) |  |
| מזכירת האנרגיה | ג'ניפר גרנהולם (2021–2025) |  |
| מזכיר החינוך | מיגל קרדונה (2021–2025) |  |
| המזכיר לענייני חיילים משוחררים | דניס מקדאנה (2021–2025) |  |
| מזכיר ביטחון המולדת | אלחנדרו מיורקס (2021–2025) |  |
| בעלי תפקידים ברמת קבינט | בעלי תפקידים ברמת קבינט |  |
| מנהל הסוכנות להגנת הסביבה | מייקל רייגן (2021–2025) |  |
| מנהלת משרד הניהול והתקציב | שאלנדה יאנג (2021–2025) |  |
| ראש המודיעין הלאומי | אווריל היינס (2021–2025) |  |
| ראש ה-CIA | ויליאם ברנס (2021–2025) |  |
| נציבת הסחר של ארצות הברית | קתרין טאי (2021–2025) |  |
| שגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות | לינדה תומאס-גרינפילד (2021–2025) |  |
| היועץ המדעי לנשיא ארצות הברית | אריק לנדר (2021–2023) • אראטי פרבהאקר (2023–2025) |  |
| יו"ר מועצת היועצים הכלכליים של ארצות הברית | ססיליה ראוס (2021–2025) • ג'ארד ברנסטיין (2021–2025) |  |
| מנהלת הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית | איזבלה קסיאס גוזמן (2021–2025) |  |
| ראש סגל הבית הלבן | רון א. קליין (2021–2023) • ג'ף זיינטס (2023–2025) |  |
| הערה |  ↑  רשימה זו אינה כוללת מזכירים שכיהנו בפועל  ↑  ג'ולי סו כיהנה כמזכירת העבודה בפועל במשך כשנתיים.  |  |
ג'ו אלווין

| --- | --- |

אלווין, 2018
 לידה:  21 בפברואר 1991 (בן 34) קנט, אנגליה 
 שם במה:  William Bowery 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2015 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריסטול  בית הספר הסיטי של לונדון  בית הספר המרכזי לנאום ודרמה בלונדון 
 בן או בת זוג:  טיילור סוויפט (2016–אפריל 2023) 
 פרסים והוקרה:  גביע שופאר 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'וזף מת'יו אלווין (באנגלית: Joseph Matthew Alwyn; נולד ב-21 בפברואר 1991) הוא שחקן אנגלי, המוכר מתפקידיו בסרטים "מצדיעים לך, בילי לין!", "המועדפת", "מרי, מלכת הסקוטים" ו-"הארייט".
בשנת 2021, זכה בפרס גראמי בקטגוריית "אלבום השנה" כחלק מהצוות של האלבום "Folklore", של בת זוגו לשעבר, טיילור סוויפט.
ביוגרפיה

אלווין נולד בטונברידג' וולס, קנט, אנגליה. גדל בטופנל פארק ובקראוץ' אנד, צפון לונדון, אלווין הוא בן לאם פסיכותרפיסטית ואב במאי סרטים תיעודיים. הוא נינו של המלחין והמנצח ויליאם אלווין.
הוא התחנך בבית הספר בלונדון. אף על פי שהיה ילד "מופנם", הוא רצה תמיד להיות שחקן. הוא הפך לחבר בתיאטרון הנוער הלאומי בסוף שנות העשרה. במהלך לימודי ספרות אנגלית ודרמה באוניברסיטת בריסטול, שיחק בשתי הפקות סטודנטים בפסטיבל הפרינג' באדינבורו. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 2012, סיים תואר ראשון במשחק בבית הספר המלכותי לדרמה.
קריירה

שבועיים לאחר סיום לימודיו, בתחילת שנת 2015, אלווין לוהק לתפקיד הראשי של דרמת המלחמה של אנג לי משנת 2016, "מצדיעים לך, בילי לין!".
בשנת 2017 הוא שיחק בתפקיד משנה בסרט הדרמה האנגלי "תחושה של סוף".
בשנת 2018, הוא הופיע בדרמה התקופתית עטורת הפרסים "המועדפת", ובנוסף שיחק בתפקידי משנה בסרטים בהם "מבצע פינאלה", "ילד מחוק", ו"מרי מלכת הסקוטים". הוא זכה בפרס טרופי שופארד לצד אליזבת דביקי בפסטיבל קאן באותה שנה.
בשנת 2019, הוא שיחק בדרמה הביוגרפית עטורת הפרסים "הארייט", המספר את סיפורה של הארייט טאבמן הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ב-10 בספטמבר. בדצמבר הופיע אלווין בתור בוב קראצ'יט במיני-סדרה בת שלושה חלקים "מזמור חג המולד".
בשנת 2021 שיחק בסרט מכתב אחרון ופרידה.
הוא הופיע ברשימת טיים 100 נקסט לשנת 2022 של מגזין טיים.
קליפים

בשנת 2020 הוציאה הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט את אלבום האולפן השמיני שלה, Folklore, במסגרתו השתתף אלווין (בשם העט "ויליאם באורי") בכתיבת שני השירים "Exile" (בהשתתפות בון איבר) ו-"Betty". במהלך טקס פרסי גראמי ה-63 זכה האלבום בקטגוריית "אלבום השנה", מה שזיכה את אלווין בפרס גראמי גם כן. בדצמבר הוציאה את אלבום האולפן התשיעי שלה, Evermore, במסגרתו השתתף בכתיבת שלושת השירים: "Champagne Problems",‏ "Coney Island" (בהשתתפות דה נשיונל) ו-"Evermore" (בהשתתפות בן איבר).
בשנת 2021 אלווין היה שותף בהפקת השירים "Exile",‏ "Betty",‏ "My Tears Ricochet",‏ "August",‏ "This Is Me Trying" ו-"Illicit Affairs" של סוויפט.
בשנת 2022 השתתף בכתיבת השיר "Sweet Nothing".
חיים אישיים

אלווין היה במערכת יחסים עם הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט בין השנים 2016–2023. רבים משיריה של סוויפט, באלבומיה Reputation (‏"Delicate",‏ "Gorgeous" ו-"King of My Heart"),‏ Lover (‏"The Archer",‏ "Lover",‏ "Cornelia Street" ו-"London Boy") ו-Folklore (‏"Invisible String" ו-"Peace") נכתבו עליו. אלווין הצהיר כי הוא מוצא את זה "מחמיא" שסוויפט כתבה עליו את השירים.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | מצדיעים לך, בילי לין! | בילי לין |  |
| 2017 | תחושה של סוף | אדריאן פין |  |
| 2018 | מבצע פינאלה | קלאוס אייכמן |  |
| 2018 | המועדפת | סמואל מאשם, ברון מאשם הראשון |  |
| 2018 | ילד מחוק | הנרי וואלאס |  |
| 2018 | מרי, מלכת הסקוטים | רוברט דאדלי, רוזן לסטר |  |
| 2019 | הארייט | גדעון ברודס |  |
| 2020 | Miss Americana | עצמו | סרט תיעודי |
| 2021 | מכתב אחרון ופרידה | לורנס סטירלינג |  |
| 2021 | המזכרת 2 (אנ') | מקס |  |
| 2022 | The Stars at Noon | דניאל |  |
| 2022 | קתרין, המכונה ציפור קטנה | ג'ורג' |  |
| 2024 | סוג של חסד | ג'רי / ג'וסף |  |
| 2024 | הברוטליסט | הארי לי ואן בורן |  |
| TBA | המלט (אנ') | לארטס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | מזמור חג המולד | בוב קראצ'יט | מיני-סדרה; 3 פרקים |
| 2022 | שיחות עם חברים | ניק | תפקיד ראשי; 12 פרקים |
| TBA | Bridesheads Revisited | לורד סבסטיאן פליטה | מיני סדרה עתידית של BBC |
בטברנה

| --- | --- |

הלוגו בפתיח התוכנית כאשר היא שודרה בערוץ 2
 מנחים:  מתי סרי, זאב רווח, שמעון פרנס, יוני רועה 
 ארץ מקור:  ישראל 
 שפות:  עברית 
 שידור
 רשת שידור:  הערוץ הראשון 
 תקופת שידור מקורית:  1993–2003 
 
הלוגו בפתיח התוכנית כאשר היא שודרה לראשונה בהנחיית שמעון פרנס בערוץ הראשון
פתיח שישי בטברנה בערוץ הראשון בתקופת יוני רועה, 2001
בטברנה הייתה תוכנית אירוח מוזיקלית ששודרה בימי שישי בשנים 1993–2003. התכנית מזוהה עם שמעון פרנס על אף שלאחריו הנחו את התכנית מנחים נוספים. התכנית זכתה לאחוזי צפייה גבוהים והתגלו בה מוזיקאים רבים בראשית דרכם.
התכנית שודרה בלב הפריים טיים ביום שישי בערב והייתה תוכנית הדגל של הערוץ הראשון שהתחרתה בהמעגל של דן שילון, בעקבות השילוב בין מוזיקה ים-תיכונית להומור והנחיה קלילה בסגנון ייחודי.
היסטוריה

שדרן הרדיו שמעון פרנס שהגיש את תוכנית הרדיו אגן הים התיכון ברשת ג', העלה תוכנית חדשה בשם "הטברנה של תומא" ברשת ב' ובה מוזיקה יוונית ששודרה בימי שישי אחה"צ.
בשנת 1993 נבחר מוטי קירשנבאום כמנכ"ל רשות השידור והוא הטיל על מנהל התוכניות חנוך חסון הפקת תוכנית ים-תיכונית שתעלה פעם בחודש במוצאי שבת. פרנס הגה את רעיון התוכנית "בטברנה של מתי" בעקבות הצלחת השידור ברדיו.
העונה הראשונה של התכנית עלתה בשנת 1993 בערוץ הראשון ובה מתי סרי אירח זמרים, קומיקאים, סטנדאפיסטים ואישי בידור שונים.
מרבית העונה הראשונה צולמה בבית קפה במטולה כהזדהות עם תושבי הצפון. נגינת הפתיח הייתה השיר "Ena Amaxi Me Dio Aloga" (עגלה רתומה לשני סוסים) של נגן הבוזוקי היווני כריסטוס ניקולופלוס. שם התכנית לקוח מהטברנות היווניות בהן יושבים הסועדים סביב שולחנות עם שתייה חריפה, מזטים ולהקה המנגנת מוזיקת רבטיקו חיה.
שמעון פרנס שהיה העורך הראשי החל להגיש אותה כשסרי עזב את התכנית אחרי 5 תוכניות בלבד. התכנית נקראה "בטברנה" ודפנה דקל הצטרפה להנחיה לצידו בתוכנית השישית. פרנס העביר את התכנית הרגועה והשלווה לשולחן רחב יותר ואירח אישים מפורסמים בהם זמרים ואמנים. הוא הנחה את התכנית במשך שתי עונות בערוץ הראשון עד ל-1995 והפך למזוהה עימה. יוני רועה הצטרף בשנת 1993 כמנהל המוזיקלי של התכנית. להקת הבית הייתה להקת "בוסתן" והתכנית צולמה באולפני ג.ג..
בשנת 1998 חזרה התכנית בהגשתו של פרנס כמגיש יחיד, ולצידו בפאנל המשתתפים הקבועים התארחו כמעט מדי שבוע ננסי ברנדס שהרבה לעסוק במוצאו הרומני והשחקן ארנון צדוק שסיפר בדיחות במבנה סיפורי. התכנית שודרה בלב הפריים טיים ביום שישי בערב, מיד לאחר מהדורת החדשות. פרנס עזב את הערוץ לאחר שנה בעקבות חיכוכים עם העורך ברוך אבולוף. הוא זכה בפרס איש השנה לשנת 1999.
זאב רווח החליף את פרנס בעונה הרביעית שנקראה "שישי בטברנה" והנחה אותה בצורה הומוריסטית וקלה יותר. צמד השחקנים ירון לוי סבג וחיים זנאתי שהיו בראשית דרכם גילמו דמויות משתנות. רווח עזב את התכנית אחרי עונה אחת, בין השאר בשל הדרישה שעלתה לחלוק את ההנחיה עם זוארץ ורועה.
בשנת 2000 המנהל המוזיקלי יונה רועה, הפך למנחה שלה לעונה אחת עד בשנת 2001. הוא הלחין את סגיר התכנית "נעימת השיכורים" על פי מוטיב טורקי עממי שליוותה את התכנית וזכתה להצלחה גדולה.
בשנת 2001 מיכל זוארץ, שהייתה מנחת משנה לצד פרנס ובהמשך חלקה את ההנחיה עם רועה, עברה להנחיה מלאה של התכנית. בתקופתה שודר גם ספיישל מיוחד לפורים שבו התחפשו היא והלהקה לשלגיה ושבעת הגמדים. עם רדת "בטברנה" מהמסך, עלתה שישי עם מיכל כתוכנית ערב השבת בערוץ.
ביולי 2000, עבר פרנס לערוץ 2 בכדי להגיש תוכנית בפורמט דומה תחת השם "אצל פרנס בטברנה" אחרי מהדורת החדשות המרכזית. התוכניות הראשונות שודרו במקביל בשישי בערב באותה השעה במטרה למשוך את הצופים אך עברה במהרה לשעת שידור בחמישי בערב. התכנית שצולמה באולפני מימד שודרה בערוץ השני במשך שלוש עונות. יעקב למאי ניהל את ההפקה המוזיקלית, רמי ורד כתב את מרבית קטעי הקישור ובפאנל הקומיקאים המתחלף הופיעו מאיר סוויסה ושלום אסייג בדמויות שונות, כשבהמשך השתתפו גם מתי סרי, איציק כהן וטוביה צפיר בקטעים האלה. התכנית שודרה בשידורים חוזרים במהלך השנים בחינוכית ובערוץ 24.
פרנס לא קיבל אישור לעבוד בערוץ 2, ופוטר ב-2001 מרשות השידור אחרי 25 שנים, בידי בית דין משמעתי שהרשיע אותו בהתנהגות בלתי הולמת, הפרה משמעתית וחוסר הוגנות במילוי תפקידו.
באוקטובר 2002, התכנית קוצרה לפורמט בן 50 דקות שנקרא "חי אצל פרנס בטברנה", שלראשונה הועברה בשידור חי.
בשנת 2003, סיימה הזכיינית טלעד את שידור התכנית.
השפעה

בתוכנית התפרסמו זמרים רבים בראשית דרכם שהיו אז אלמוניים וניתנה הבמה לאמנים וסטנדאפיסטים רבים בהם נדב אבקסיס, לידור יוספי, ירון לוי סבג, שלומי שבת, סגיב כהן, הכנר ילמז, מירב הרון מדואל וזמרים יוונים. אלו היו הופעות הבכורה של עמיר בניון ושלומי סרנגה.
בעקבות הצלחת התכנית, הנחה ירון אילן את התוכניות ריח מנטה בערוץ 33 ובהמשך את "מנטה ב-24" ואת "מנטה" בערוץ 24 שהתבססו על פורמט דומה.
הערות שוליים

↑  אביבה קרול, ‏יותר אולפן שישי - פחות מבט, באתר גלובס, 22 באוקטובר 2001
↑  נילי פרידלנדר, הנה האבא של המוסיקה היוונית, מעריב, 16 באוגוסט 1991
1 2  גדעון כ"ץ, שיחה עם שמעון פרנס ואביהו מדינה, 17 באפריל 2013
↑  בטברנה תוכנית 1 - הטברנה של מתי, 6 בנובמבר 1993
↑  רונית מזרחי, מירב שלום, בגובה העיניים עם שמעון פרנס, באתר nrg‏, 16 בינואר 2009
↑  שמעון פרנס בטלויזיה, באתר שמעון פרנס | Shimon Parnass, ‏2 בדצמבר 2015
↑  מערכת וואלה‏, רווח עוזב את "בטברנה", באתר וואלה, 25 בדצמבר 2000
↑  שוש גבאי, יצפאן ניצח את הג'ינג'י בנקודות, באתר ynet, 28 בדצמבר 2000
↑  האחרונה בבידור, ‏סליחה, מה השנה?, באתר ‏מאקו‏, 2 במאי 2016
↑   שישי בטברנה עם מיכל זוארץ, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 01:14:19)
↑  אביבה קרול, ‏שמעון פרנס יעשה טברנה אצל טלעד, באתר גלובס, 16 ביולי 2000
↑  שמעון פרנס פוטר מרשות השידור, באתר וואלה, 30 במאי 2001
↑  רוני קורן-דינר, בית הדין של רשות השידור הרשיע את שמעון פרנס בפגיעה במשמעת הרשות, באתר TheMarker‏, 22 באפריל 2001
↑  ארי קטורזה, טברנה עד הבית, באתר ynet, 27 באוקטובר 2002
↑  ערן הדס, פרנס והטברנה יורדים, באתר ynet, 16 במרץ 2003
↑  ערן סויסה, שלומי טוב: שלומי סרנגה על ההופעה באמפי שוני, באתר nrg‏, 1 באוגוסט 2010
אנגמאנס קפל

| --- | --- |

 www.engmanskapell.se
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 גורגן אנטונסון דדה מאלמקוויסט פר אנגמן Jocke Blomgren פפה לינדהולם פלה לארסון 
 
אנגמאנס קפל (בשוודית: Engmans Kapell) היא להקה שוודית שבסיסה בהלסינגלנד. חבריה הם: פר אנגמן (שירה, גיטרה, בוזוקי, מנדולינה), דדה מאלמקוויסט (בס), יוקה בלומגרן (גיטרה), גורגן אנטונסון (כינור), פלה לארסון (קלידים) ופפה לינדהולם (תופים).
היסטוריה

אנגמאנס קפל הוקמה בשנת 1995. בשנת 2000 פורסם אלבום הבכורה של הלהקה, Pensionat Liljevahls. הוא תואר כיצירת פולק רוק, וכלל שיתופי פעולה עם סטפן הלסטראנד, סופיה קרלסון ופר פרסון. שניים משיריו, "Norrlands glimmande guld" ו-"Pensionat Liljevahls", נכנסו למצעד הפזמונים השבועי של שוודיה. בשנת 2009 פורסם אלבום המשך ליצירה בשם En by mellan två berg.
בשנת 2016 פורסם אלבומה השלישי, Snygg och kärleksfull, שהופק על ידי ינס באק. ב-1 בדצמבר אישר תאגיד השידור השוודי כי אנגמאנס קפל עתידה להשתתף ב"מלודיפסטיבלן" השנתי, הקדם השוודי לאירוויזיון 2024, עם השיר "Norrland".‏ היא התחרתה במקצה השני, שנערך ב-10 בפברואר 2024 בגטבורג. בסיום סבב ההצבעה השני דורגה במקום החמישי והאחרון, והודחה מהתחרות.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000: Pensionat Liljevahls
2007: En by mellan två berg
2016: Snygg och kärleksfull
הערות שוליים

↑  Van Waarden, Franciska (2023-11-01). "Sweden: Melodifestivalen 2024 Participants Revealed on December 1st". Eurovoix (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-11-01.
↑  "The 30 artists competing in Sweden's Melodifestivalen 2024". Eurovision.tv. European Broadcasting Union (EBU). 2023-12-01. נבדק ב-2023-12-01.
↑  "Melodifestivalen 2024 - Deltävling 2: Göteborg". Mellopedia (בשוודית). SVT. נבדק ב-2024-02-10.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: b5a092b5-4e8e-4e9b-ab3c-5c9c929ea667
ג'ון פודסטה

ג'ון דייוויד פודסטה (באנגלית: John David Podesta; נולד ב-8 בינואר 1949) הוא יועץ פוליטי אמריקאי שכיהן כראש סגל הבית הלבן תחת הנשיא ביל קלינטון בין השנים 1998–2001, כיועץ לנשיא ברק אובמה בין ינואר 2014 לפברואר 2015 וכיושב ראש קמפיין הבחירות לנשיאות של הילרי קלינטון ב-2016.
פודסטה הקים את "המרכז לקדמה אמריקאית" (Center for American Progress), מכון מחקר המקדם מדיניות ציבורית בעלת גוון פוליטי שמאלי, הממוקם בוושינגטון די. סי. בנוסף הוא פרופסור עמית למשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ביוגרפיה

פודסטה נולד בשיקגו, אילינוי, שם גדל ובילה את נעוריו. אימו היא ממוצא יווני ואביו ממוצא איטלקי. הוא גודל כקתולי. בשנת 1967 סיים את לימודיו בתיכון, ובשנת 1971 סיים את לימודיו ב-Knox College, מכללה בצפון-מערב אילינוי. למד משפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון וסיים עם תואר ראשון ב-1976. לאחר מכן החל לעבוד כעורך דין במחלקה למשאבי קרקע וטבע במחלקת המשפטים של ארצות הברית, וכן כעוזר לדירקטור בסוכנות הממשלתית "ACTION". בשנת 1972 עבד בקמפיין של המועמד הדמוקרטי לנשיאות, ג'ורג' מקגוורן, אשר הסתיים בכישלון בבחירות.
פודסטה החזיק בתפקידים בקפיטול היל שבוושינגטון די. סי., בהם ייעוץ לסנאטור טום דאשל, לוועדת החקלאות שבסנאט, לתת-ועדה המשפטית לפטנטים, זכויות וסימנים מסחריים, לביטחון וטרור, ורפורמה רגולטורית, וכן ייעוץ לוועדה המשפטית. בשנת 1988 הקים יחד עם אחיו טוני את החברה " Podesta Associates" בע"מ, חברה המבוססת בוושינגטון הבירה שעוסקת ביחסי ציבור וביחסים ממשלתיים. כעת החברה נקראת "Podesta Group", והיא מקורבת למפלגה הדמוקרטית ועם ממשלו של הנשיא ברק אובמה, וכן מחוזרת על ידי חברות רבות כגון וול-מארט, BP ולוקהיד מרטין.
בשנות כהונתו של הנשיא ביל קלינטון כיהן בתפקידים בכירים בבית הלבן. בשנים 1993–1995 הוא שימש כעוזר וכיועץ מדיני ותקשורתי לנשיא, וכן כמזכיר בבית הלבן. לאחר בחירתו המחודשת של קלינטון, שימש כסגן ראש סגל הבית הלבן מינואר 1997 ועד לאוקטובר 1998, כאשר נהפך לראש הסגל של הבית הלבן, תפקיד אותו מילא עד לסוף כהונתו של הנשיא בינואר 2001. ב-2011 עזב את המרכז לקדמה אמריקאית והוחלף בנירה טנדן.
במרוץ לנשיאות ארצות הברית 2016, שימש כיו״ר קמפיין הבחירות של הילרי קלינטון.
ב-19 במרץ 2016 פרצה רוסיה לחשבון המייל של פודסטה, והאתר ויקיליקס הדליף עשרות אלפי תכתובות אימייל בין פודסטה ליועציה הפוליטיים של הילרי קלינטון. המיוחד באותן תכתובות הוא שלטענת תומכי תאוריית הקשר פיצה גייט, הן הכילו שמות קוד לסחר בילדים.
כיום משמש גם כיועץ לגופים ואנשים פרטיים. הוא נשוי למרי, משפטנית מוושינגטון די. סי., ולזוג שלושה ילדים.
הערות שוליים

↑  John Podesta to leave White House post in February, Politico, 13 January 2015
↑  יוסי הטוני, ‏איך נפרצה תיבת המייל הפרטית של יו"ר קמפיין הבחירות של קלינטון?, באתר "אנשים ומחשבים", 1 בנובמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb15785155g (data)  GND: 143503073  ISNI: 0000 0001 1445 0254  LCCN: no93030669  NARA: 10574053  NLK: KAC201003636  SUDOC: 088459489  VIAF: 56944415   WorldCat (עם VIAF): 56944415
טום פרז

תומאס אדוארד "טום" פרז (באנגלית: Thomas Edward "Tom" Perez; נולד ב-7 באוקטובר 1961) הוא פוליטיקאי ועורך דין לזכויות אזרח אמריקאי, כיהן כמזכיר העבודה של ארצות הברית מיולי 2013 ועד ינואר 2017, תחת הנשיא ברק אובמה. מ-25 בפברואר 2017 עד ינואר 2021 כיהן כיו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC).
ביוגרפיה

פרז נולד בבאפלו, ניו יורק, לזוג הורים שהיגרו מהרפובליקה הדומיניקנית. הוא קיבל תואר ראשון ביחסי חוץ באוניברסיטת בראון ב-1983. ב-1987 סיים תואר J.D במשפטים ותואר שני במדיניות ציבורית באוניברסיטת הרווארד. בעת לימודיו בהרווארד התמחה אצל התובע הכללי של ארצות הברית בממשל רייגן, אדווין מיס.
בתום לימודיו עבד כנציג מחוז קולורדו בבית המשפט המחוזי של ארצות הברית
ובין 1989 ל-1995 עבד במשרד המשפטים כתובע פדרלי וכסגן עוזר היועץ המשפטי לממשלה לזכויות האזרח תחת היועץ המשפטי לממשלה ג'אנט רינו.
ב-1995 שימש כיועץ מיוחד לסנטור טד קנדי עד שנת 1998, אז החל לכהן כמנהל המשרד לזכויות האזרח במשרד הבריאות והרווחה בארצות הברית בשנים האחרונות של ממשל קלינטון. פרז נבחר למועצת מחוז מונטגומרי (מדינת מרילנד) ב-2002, וכיהן כנשיא המועצה מ-2005, עד תום כהונתו ב-2006.
הוא ניסה לרוץ כמועמד הדמוקרטי לתפקיד התובע הכללי של מרילנד, אך נפסל בשל היעדר עשר שנות ניסיון משפטי.
בבחירות ליו"ר הוועדה הדמוקרטית הלאומית (DNC) שנערכו ב-25 בפברואר 2017 ניצח פרז את המועמד המוסלמי הפרוגרסיבי קית' אליסון ביחס של 200–235 קולות, ונבחר לתפקיד. לאחר שנבחר, מינה את אליסון לסגנו. ב-21 בינואר 2021 סיים את תפקידו, ובמקומו נבחר ג'יימי הריסון.
חיים אישיים

פרז גר בפארק טאקומה, מרילנד, עם אשתו, אן מרי סטודנמאייר, עורכת דין במקצועה, יחד עם שלושת ילדיהם.
פרז הוא קתולי.
הדירוג העולמי של פיפ"א

הדירוג העולמי של פיפ"א הוא מערכת לדירוג של נבחרות הכדורגל הלאומיות החברות בפיפ"א. כל נבחרת צוברת נקודות על פי תוצאות משחקיה וחשיבותם. ככל שמספר הנקודות גדול יותר, כך מקומה של הנבחרת בדירוג גבוה יותר. השיטה הנוכחית הוכנסה לשימוש ב-20 באוגוסט 2018.
שיטת הדירוג הנוכחית

שיטת הדירוג הנוכחית מבוססת על הענקת נקודות לפי תוצאת משחקים בארבע השנים האחרונות. עם זאת, מספר הנקודות שניתן לצבור בכל משחק משתנה על פי גורמים שונים, שאמורים לשקף את הערך האמיתי של ההישג. מספר הנקודות המוענק לקבוצה עבור כל משחק תלוי בגורמים הבאים:
תוצאת המשחק
מסגרת המשחק
חוזק היריב
חוזק האזור
תאריך המשחק
שיטת הדירוג הנוכחית > תוצאת המשחק

הבסיס להענקת נקודות הוא תוצאת המשחק. מספר הנקודות המוענק בסעיף זה מוכפל לאחר מכן בגורמים התלויים בסעיפים האחרים.
סעיף זה הוא פשוט מאד: שלוש נקודות עבור ניצחון, נקודה עבור תיקו ואפס נקודות להפסד. במקרה שמשחק מוכרע בבעיטות עונשין (פנדלים) הקבוצה הזוכה מקבלת שתי נקודות ואילו המפסידה מקבלת נקודה אחת.
| תוצאה | נקודות |
| --- | --- |
ניצחון (ללא בעיטות עונשין): 3
תיקו: 1
הפסד (ללא בעיטות עונשין): 0
ניצחון בבעיטות עונשין: 2
הפסד בבעיטות עונשין: 1
שיטת הדירוג הנוכחית > מסגרת המשחק

תפקיד סעיף זה הוא לתת משקל שונה למשחק על פי חשיבות המסגרת שבה הוא נערך. סדר החשיבות הוא: טורניר גמר גביע העולם ("המונדיאל"), טורניר גביע הקונפדרציות וטורנירי הגמר של אליפויות הקונפדרציות, מוקדמות גביע העולם ואליפויות הקונפדרציות ולבסוף משחקי ידידות.
מכפיל חשיבות המסגרת נקבע כדלהלן:
| מסגרת המשחק | מכפיל |
| --- | --- |
טורניר גמר גביע העולם: x 4.0
גביע הקונפדרציות או טורניר הגמר של אליפות הקונפדרציה: x 3.0
מוקדמות גביע העולם או אליפות הקונפדרציה: x 2.5
משחק ידידות: x 1.0
שיטת הדירוג הנוכחית > חוזק היריב

הישג מול יריב חזק הוא משמעותי יותר מאשר הישג נגד יריב חלש. לכן חוזק היריב משפיע על הניקוד. הדבר נעשה על ידי שימוש במכפיל, שמחושב בצורה הבאה:
Multiplier={\frac {200-Ranking}{100}}
כאשר:
- Multiplier = המכפיל
- Ranking = דירוג היריב
הנוסחה תקפה ליריבים המדורגים מעל המקום 150 בעולם. מהמקום ה-150 ומטה, המכפיל הוא תמיד 0.50.
דוגמאות:
כשהיריב מדורג במקום ה-8, המכפיל הוא:
{\frac {200-8}{100}}=1.92
כשהיריב מדורג במקום ה-125, המכפיל הוא:
{\frac {200-125}{100}}=0.75
כשהיריב מדורג במקום ה-188, אז כיוון שהמיקום הוא מתחת ל-150, המכפיל הוא 0.5
שיטת הדירוג הנוכחית > חוזק האזור

גם חוזק האזור ("קונפדרציה") שבו משחקת הנבחרת נלקח בחשבון. כל אזור מקבל מכפיל בין 0.85 ל-1.00, בהתאם להצלחת האזור בהעפלה לשלושת טורנירי הגביע העולמי האחרונים. לאחר גביע העולם של 2014, דירוג האזורים הוא כדלהלן:
| אזור | מכפיל |
| --- | --- |
אופ"א (אירופה): 0.99 x
‏CONMEBOL (דרום אמריקה): 1.00 x
AFC (אסיה): 0.85 x
CAF (אפריקה): 0.85 x
CONCACAF (צפון ומרכז אמריקה והקאריביים): 0.85 x
OFC (אוקיאניה): 0.85 x

המכפיל האזורי לכל משחק בינלאומי הוא הממוצע בין המכפילים האזוריים של שתי הנבחרות שמשחקות:
Multiplier={\frac {Regional1\ +\ Regional2}{2}}
כאשר:
- Multiplier = המכפיל האזורי המחושב למשחק
- Regional1 = המכפיל האזורי של קבוצה אחת
- Regional2 = המכפיל האזורי של הקבוצה השנייה
שיטת הדירוג הנוכחית > תאריך המשחק

בחישוב הדירוג נכללים כל המשחקים ששוחקו בארבע השנים האחרונות (48 חודשים), אך משחקים מאוחרים יותר מקבלים משקל גבוה יותר.
מכפיל התאריך נקבע כדלהלן:
| תאריך המשחק | מכפיל |
| --- | --- |
12 החודשים האחרונים: x 1.0
לפני 12–24 חודשים: x 0.5
לפני 24–36 חודשים: x 0.3
לפני 36–48 חודשים: x 0.2

כל נבחרת חייבת לשחק לפחות 5 משחקים בשנה על מנת להיכלל בדירוג
שיטת הדירוג הנוכחית > נוסחת הדירוג

בסופו של דבר, הנוסחה לחישוב הניקוד עבור כל משחק היא 100 כפול כל המכפילים:
| --- | --- |
  100(Result\ points:  \ \ Ranking\ points\ =\ 
  \times \ Match\ status: 
  \times \ Opposition\ strength: 
  \times \ Regional\ strength: 
  \times \ DateMultiplier):
ביקורת

שיטת הניקוד עברה שינויים משמעותיים במהלך השנים, בעקבות ביקורת שטענה שהדירוג לא שיקף נאמנה את הרמה האמיתית של הנבחרות השונות. אולם, גם השיטה הנוכחית סופגת ביקורת על תוצאות הדירוג שהיא מציגה. למשל, בנובמבר 2008 העפילה נבחרת ישראל לדירוג שיא של כל הזמנים בדירוג, מקום 15, והקדימה נבחרות כמו פראגוואי (מקום 17), יוון (מקום 18), רומניה (מקום 19), אורוגוואי (מקום 23), מקסיקו (מקום 25) ושוודיה (מקום 29). כולן נבחרות מבוססות שהגיעו להישגים באליפויות האזוריות והעולמיות, לעומת ישראל, שכשלה להעפיל הן למונדיאל 2006 והן ליורו 2008 או נבחרת רוסיה שדורגה במקום ה-70 לפני מונדיאל 2018 וסיימה בין 8 הראשונות באותו מונדיאל.
ראו גם

הדירוג העולמי של פיפ"א לנשים
מד כושר לנבחרות כדורגל
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות כדורגל גברים באתר פיפ"א
| כדורגל בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם | גביע הקונפדרציות | הדירוג העולמי | כדורגלן השנה        אוקיאניה: OFC – גביע אוקיאניה לאומות      אירופה: UEFA – אליפות אירופה      אסיה: AFC – גביע אסיה      אפריקה: CAF – גביע אפריקה לאומות      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
ג'וזפה סארגאט

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1898 טורינו, איטליה 
 פטירה:  11 ביוני 1988 (בגיל 89) רומא, איטליה 
 שם לידה:  Giuseppe Saragat 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 השכלה:  אוניברסיטת טורינו 
 תפקיד:  חבר בית הנבחרים של הרפובליקה האיטלקית (3 ביוני 1958–15 במאי 1963)  סגן נשיא מועצת השרים של איטליה (6 ביולי 1955–18 במאי 1957)  סגן נשיא מועצת השרים של איטליה (10 בפברואר 1954–5 ביולי 1955)  סגן נשיא מועצת השרים של איטליה (15 בדצמבר 1947–22 במאי 1948)  חבר בית הנבחרים של הרפובליקה האיטלקית (25 באפריל 1948–24 ביוני 1953)  סגן נשיא מועצת השרים של איטליה (23 במאי 1948–7 בנובמבר 1949)  חבר בית הנבחרים של הרפובליקה האיטלקית (17 ביוני 1953–11 ביוני 1958)  סגן נשיא מועצת השרים של איטליה (23 במאי 1948–7 בנובמבר 1949)  שר החוץ (5 בדצמבר 1963–23 ביולי 1964)  שר החוץ (23 ביולי 1964–28 בדצמבר 1964)  חבר הסנאט האיטלקי (25 במאי 1972–4 ביולי 1976)  minister without portfolio of the Kingdom of Italy (18 ביוני 1944–12 בדצמבר 1944)  נשיא איטליה (29 בדצמבר 1964–29 בדצמבר 1971)  חבר בית הנבחרים של הרפובליקה האיטלקית (5 במאי 1963–27 בדצמבר 1964)  סנאטור לכל החיים (29 בדצמבר 1971–11 ביוני 1988)  שגריר  חבר האספה המכוננת של איטליה  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מפלגה:  המפלגה הדמוקרטית הסוציאליסטית האיטלקית 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 בן או בת זוג:  Giuseppina Bollani (7 בינואר 1926–14 בינואר 1961) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של מסדר הוורד הלבן של פינלנד עם צווארון (22 בינואר 1971)  המסדר העליון של ישו (1966)  הצלב הגדול של מסדר פולוניה רסטיטוטה (1965)  הצלב הגדול של מסדר האמבט (22 באפריל 1969)  מסדר הפיל  המסדר המלכותי של השרפים 
 חתימה:   
 
ג'וזפה סארגאט (באיטלקית: Giuseppe Saragat‏; 19 בספטמבר 1898 – 11 ביוני 1988) היה פוליטיקאי סוציאליסטי ומדינאי איטלקי שכיהן כחבר קבינט ובהמשך כנשיא איטליה החמישי בין השנים 1964 ל-1971.