stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורון ערן
ביוגרפיה

דורון שירת בצה"ל כקצין חבורות רחוב, והיה מהראשונים שטיפלו בנערי רפול במטרה לגייסם ולשמרם בצה"ל. לאחר שחרורו מהצבא נשלח כמדריך לקהילות יהודיות בארצות הברית, ומשחזר לישראל החל את לימודי החינוך במכללה האקדמית בית ברל. במהלך לימודיו כתב במדור הסטודנטים "דורבן" של ידיעות אחרונות, ובמקביל שימש כעוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת מטעם מפלגת העבודה, מיכה חריש, לימים שר התמ"ת, וכן כדובר הוועדה לאנרגיה של הכנסת.
החיבור הראשון לקולנוע נעשה בפגישה בינו לבין הבמאי יעוד לבנון, בה הוצע לדורון לגייס מימון לסרט ולהביא להפקתו. ערן פרש מעבודתו בכנסת, ופנה להפקת הסרט "הפנימיה" (1983). הסרט צולם בכפר הנוער "הדסים" ומבוסס על סיפורי הכפר, ושיחקו בו אלון אבוטבול, סמדר קילצ'ינסקי ושמואל וילוז'ני. "הפנימיה", שהיה הסרט הראשון שהפיק דורון ערן, זכה להצלחה קופתית גדולה בישראל וגם מחוצה לה, ולמעשה סלל את דרכו של ערן בתעשיית הקולנוע והטלוויזיה הישראלית.
לבנון וערן הקימו חברת-הפקה ויצרו עוד כמה סרטים (כולל הפקות בינלאומיות) אך לאחר-מכן נפרדו דרכיהם.
דורון ערן הוא אב לארבעה כאשר שלושת הבוגרים שבהם עוסקים בענף הקולנוע והטלוויזיה: השחקנית/מפיקה הילה ערן, עו"ד/העורך איתי בר-לבב ערן, והמפיק עמית ערן.
עשייה קולנועית > הפקה

ערן הפיק למעלה מ-50 סרטי קולנוע עלילתיים, דרמות טלוויזיוניות וסרטים דוקומנטריים, לשוק הישראלי והבינלאומי. מהסרטים הבולטים שבהפקתו ניתן למנות את "ילדי סטלין" (בימוי: נדב לויתן, 1988), אשר השתתף בפסטיבל קאן במסגרת תחרות "מבט מסוים", ובכיכובו של השחקן שמואל שילה; "השחר" על פי רומן מאת אלי ויזל (בימוי: מיקלוש יאנשו,1984) בכיכובו של פיליפ לאוטארד, הוקרן בתחרות הרשמית של פסטיבל הקולנוע הבינלאומי ברלין; הסרט "בשם האהבה" של עידית שחורי, הסרט "מנת יתר" (בימוי: שמואל אימברמן, 1993) בכיכובה של לימור גולדשטיין, שעל תפקידה בסרט זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל הסרטים בבייג'ינג; הסרט "לילה לבן" (בימוי: ארנון צדוק, 1995) שזכה בפרס הקולנוע הצעיר בפסטיבל קאן; "אדמה חמה" (בימוי: סרג' אנקרי, 1983) אשר זכה בפרס המבקרים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורינו, וייצג את ישראל בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין; "סוף שבוע מטורף" (1986) והסרט "מאחורי הסורגים 2" (1992), מאת האחים ברבש, שזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים בוולנסיה; "טהארה" (בימוי: דורון ערן, 2002) בכיכובו של ג'וליאנו מר שיצג את ישראל בפסטיבל קרלווי וארי, וזכה בפרס הסרט ופרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע העצמאי MFF, ארצות הברית ; "ניקה" (בימוי: ארנון צדוק, 2009) בכיכובם של אולג לוין וג'ניה וסרמן, ייצג את ישראל בפסטיבל מוסקבה וזכה בפרס הסרט הזר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בייג'ינג.
במרוצת השנים הפיק ערן סרטים רבים, בהשתתפות שחקנים ישראלים מהשורה הראשונה. ברשימת הסרטים המובילים: סרטיהם של האחים ברבש "דרך הנשר" (1990) בכיכובם של גידי גוב, אלי דנקר ונורית גלרון, ו"זמן אמת" (1991) בכיכובו של אסי דיין; "יהושע יהושע" (1988) בבימויו של אבי כהן, שהיה הסרט הישראלי היחיד בכיכובו של מנחה הטלוויזיה המצליח אברי גלעד, והפך במרוצת השנים לסרט פולחן; "מלך הסלים" (1988), בבימויו ובכיכובו של דובי גל;  הסרט "אחד באפריל" (1989), הסרט "Torn Apart" משנת 1990, בכיכובם של ססילה פק (בתו של גרגורי פק), אדריאן פסדר, ועמוס לביא; "Mind-bender (מכופף המוחות)" (1995), קופרודוקציה ישראל-צרפת, בבימויו של קן ראסל, ומספר את סיפור חייו יוצא הדופן של המדיום הישראלי אורי גלר; "צדק מוחלט" (בימוי: ארנון צדוק, 1996) בכיכובה של הזמרת והשחקנית עופרה חזה, העוסק בין היתר בפרשת ילדי תימן החטופים; "אינג'יל" (2001), "להיות כוכב" (ארנון צדוק, 2003) בכיכובם של אלונה טל, אושרי כהן, חיים אלמקיס, וגבי עמרני, המספר את סיפורם של ילדי "בית השאנטי"; והסרט הדוקומנטרי "כל אנשי כסית" (בימוי: מאיר סויסה, 2010) שהופק עבור ערוץ 8.
משנת 2005 עד 2007 נוצרה שותפות אומנותית בין דורון ערן והבמאי הוותיק מנחם גולן. בתחילה הפיק את הסרט "ימים של אהבה" (בכיכובה של מאיה בוסיקלה), שציין את שובו של גולן לז'אנר סרטי-הבורקאס. הסרט נקטל קשות על ידי הביקורת אך זכה להצלחה קופתית גדולה בארץ ובעולם, הסרט הופץ על ידי החברה ההוליוודיות "NU IMAGE". במהלך שנת 2007 יצא לאקרנים הסרט "רק כלבים רצים חופשי" (בימוי: ארנון צדוק, 2006) על-פי תסריט של אסי דיין וארנון צדוק, ובכיכובם של אלון אבוטבול, ליאור אשכנזי, איילת זורר ונטע גרטי. שיתוף פעולה זה הניב סרט נוסף אותו הפיק ערן - "הכתובה" (בימוי: מנחם גולן, 2007) המבוסס על המחזה בשם זה מאת אפרים קישון בכיכובם של מאיר סויסה, הילה ערן ושלמה וישנסקי. הפיק את סרט הקולנוע "כיפה אדומה" על פי תסריט של ערן ב.י (בימוי: ארנון צדוק, 2013) בכיכובם של אביב אלוש ודניאל גל.ב: 2016 יצא לאקרנים סרט הקולנוע התיעודי "המבשר" על חייו של יעקב דמקני היהודי המשיחי שערן מפיק ומביים.
עשייה קולנועית > בימוי

בנוסף לעבודתו כמפיק, ערן ביים גם מספר סרטים, ביניהם את הסרט האפוקליפטי "הדרך לעין חרוד" (1990) בכיכובם של אלסנדרה מוסוליני, ארנון צדוק וטוני פק, המבוסס על ספרו של עמוס קינן. כמו כן ביים את הסרטים "פלאש" (1986), בכיבובם של עמוס לביא וניצה שאול; "טאהרה" (2002), שהוא הסרט העלילתי הראשון העוסק בהשחתת איבר המין הנשי בחברה המוסלמית, והסרט "רגליים קרות" (2006), המבוסס על ספרו של אורי אדלמן "חתונה", ומככבים בו רון שחר, ציון ברוך והילה וידור. הפקותיו מהזמן האחרון כוללות את הסרט "גרסת הבמאי" (2010), אשר הופק בשיתוף הערוץ הראשון, ומביא את סיפור חייו של מנחם גולן, שנחשב למפיק הישראלי המצליח ביותר בהוליווד, והסרט "נמס בגשם" (2011), אותם ביים על פי תסריט מאת בת זוגו לחיים בילי בן משה בכיכובם של חן יאני, לימור גולדשטיין, עמי ויינברג ועודד לאופולד, והוא הסרט הישראלי הראשון העוסק בסיפורם של הורים לנער שהחליף את מינו. "נמס בגשם" הוכרז כסרט הפתיחה של הפסטיבל השישי הבינלאומי לקולנוע גאה בישראל ואף זכה בפרס על משחק פורץ דרך, הסרט השתתף בלמעלה מ-100 פסטיבלים בינלאומיים וזכה בעשרות פרסים. ב-2016 ביים ערן את סרט הקולנוע "סנאפשוט", בהפקתה של בילי בן משה, העוסק באלימות במשפחה בתנועה הקיבוצית, בכיכובם של שרון טל, אמנון וולף, דני גבע, סמדר קילצ'ינסקי ונירו לוי. הסרט זכה בפרס Silver Remi בפסטיבל הקולנוע העצמאי יוסטון ארצות הברית. הסרט יצא לאקרנים בבתי הקולנוע בישראל בדצמבר 2018. בדצמבר 2017 יצא לאקרנים הסרט "רוח חדשה", אותו הפיק וביים ערן, בכיכובם של אימרי ביטון, אוהד שחר, חיים זנאתי ושלום שמואלוב.
עשייה קולנועית > טלוויזיה

עם ההפקות הטלוויזיוניות הבולטות מאחוריהן עמד, ניתן למנות את הסיטקומים "משפחת עזאני" (2000), ששודרה בערוץ 2 בהשתתפות האחיות יונה וגלי עטרי, ו"חלומות מתוקים" (2003) ששודרה בערוץ הראשון. "עיניים ירוקות" (2013) מיני סדרה לערוץ 8.
עשייה קולנועית > עבודות נוספות

בשנת 2005 ייסד והפיק את פסטיבל הקולנוע הבינלאומי באשדוד שהתקיים בשנים 2005–2006.
כסופר ומחבר, ובמקביל לעבודתו כקולנוען, דורון ערן הוציא לאור עיתון בשם "חדשות טובות" (1995-1996), המתמקד אך ורק בצדדים החיוביים של החברה בישראל. העיתון הודפס כמוסף למנויי "הארץ" ובהמשך למנויי "מעריב".
כמו כן יצאו לאור שני ספרים מפרי עטו: רומן בשם "מסתובב בג'לביה ועדר עזים אחריו..." (בהוצאת הד ארצי 1999), וספר אקדמי בשם "להיות מפיק: יזמות והפקה בקולנוע הישראלי" (2002).
הסרטים והשפעתם על הממסד בישראל

הסרט "מנת יתר" (1993) מבוסס על סיפור חייה של השחקנית מונה זילברשטיין, שמצאה את מותה בעקבות התמכרותה לסמים. להקרנת הבכורה של הסרט הוזמן ראש ממשלת ישראל דאז, יצחק רבין, שהכיר בחשיבותו של הסרט למאבק בסמים. מעל במת הנואמים הכריז רה"מ כי יעשה כל שביכולתו על מנת להביא את הסרט לכל נער ונערה בישראל. מספר חודשים לאחר מכן, הסרט נרכש על ידי משרד החינוך ושולב בבתי-הספר כסרט חובה, בליווי חוברת עבודה שנתית.
במהלך הפקת הסרט "תסתכל לי בעיניים" (1999) הצליח ערן לחשוף את הסדנאות הסודיות בהן משתתפים נהגים שדרסו למוות וקרובי ההרוגים, בחסות משרד התחבורה, תוך שהוא מתגבר על מכשולים רבים. חשיפת הסדנאות הביאה בסופו של דבר לשילובו של הסרט בקורסים לנהיגה מונעת, ובמוסדות ללימודי הנהיגה בישראל.
הפקת הסרט הדוקומנטרי "נשארנו בחיים" (2009) הביאה גם היא לגילוי סדנאות פרטיות ואינטימיות, בהן משתתפים הורים לילדים שתרמו את איבריהם להשתלות מצילות חיים. חשיפת עולמם של משפחות התורמים הביאה את המרכז הלאומי להשתלות איברים לפעול להקרנתו של הסרט בכל רחבי הארץ, ולרתום אותו לקידום המודעות וגיוס הסכמות לחתימה על כרטיס אדי.
הסרט "צעירים לנצח" (1996) בהשתתפות סער בדישי ומיכל זוארץ, מבוסס על סיפור אמיתי, אודות תאונת דרכים קטלנית בכביש הערבה. צעירים (חיילים בחופשה) צילמו עצמם במסרטת וידאו רגעים ספורים לפני שהתנגשו במשאית, והנציחו את רגע התאונה המחרידה. סרט הקולנוע, שהופק בשיתוף זכיינית הערוץ השני - חברת "רשת", הועבר על ידי משרד הביטחון לידי צה"ל, המקרין אותו באופן קבוע בפני חיילים, במסגרת הטירונות וקורסים מקצועיים.
הסיפורים שמאחורי הסרטים

בעקבות זכייתו של הסרט "לילה לבן" במסגרת פסטיבל קאן (1995), ערן נשלח לייצג את הסרט במדינות המזרח הרחוק. בחסות שגרירות ישראל בסינגפור, נפתחה הקרנת הבכורה במעמד בכירי הממשל ביום שישי אחה"צ. מכיוון שזהו מועד ההוצאות להורג הקבוע במדינה, היה צורך לדחות את עונש המוות של סוחר סמים מקומי בשבוע ימים.[דרוש מקור]
חומרי הגלם בשחור-לבן של הסרט "לול" (1988) היו קבורים בארכיונים של הטלוויזיה הישראלית, לאחר שתוכנית הטלוויזיה "לול" (1972) ירדה מן המסך. כאשר ניסה ערן להביא את החומרים להפקת גרסה קולנועית, הוא נתקל בקשיי מימון גדולים מאוד, היות שאף חברת הפצה ישראלית והגופים המממנים את תעשיית הקולנוע לא היו מעוניינים להשקיע בהפקה. למרות הקשיים, הסרט הפך לבסוף לאחת ההצלחות הגדולות של הקולנוע הישראלי.
הסרט הדוקומנטרי "לצחוק, לחיות ולאהוב" (1997) שייצר ערן בשיתוף עם ארנון צדוק, צולם בתוך האשראם של אושו בעיר פונה, הודו. בפעם הראשונה בתולדות המקום הורשה צוות צילום ישראלי לחדור למתחם, ולחשוף את הפעילות שבו.
בסרט הדוקומנטרי "וואלה, גדול השייקספיר הזה" אשר הופק עבור זכיינית הערוץ השני - חברת "רשת", נחשפת בכלא השרון שיטה מיוחדת לגמילה מסמים. אסירי הכלא, בהם גם אסירי עולם, מתמודדים עם הסמים באמצעות מונולוגים של שייקספיר. הסרט, העוקב אחרי תהליך הגמילה המיוחד, מגיע לשיאו כשהוא מתעד את השתתפות האסירים בפסטיבל התיאטרון בעכו.
פרסים אישיים ומחוות מיוחדות

(2010) פרס מיוחד מטעם "איגוד התקשורת והעיתונות בישראל" (ע"ר), כהכרה על עבודתו והתמקדותו בקולנוע בעל נטייה חברתית, המעלה על סדר היום הציבורי את בעיות החברה בישראל
(2009) רטרוספקטיבה מטעם פסטיבל הסרטים הבינלאומי בפונה, הודו, במסגרתה הוקרנו שבעה ממבחר סרטיו של ערן
(2008) רטרוספקטיבה מטעם פסטיבל הסרטים בקולקטה, הודו, תחת הכותרת "פנינים של צלולואיד"
(2006) ערן נבחר להיות חבר בצוות השופטים של פסטיבל הקולנוע הבינלאומי התחרותי בסופיה, בולגריה
(2003) ערב הוקרה לדורון ערן מטעם סינמטק תל אביב, על תרומתו לקולנוע הישראלי. עשרה מסרטיו של ערן הוקרנו במשך חודש ימים בסינמטקים שונים ברחבי הארץ
(2002) פרס הוקרה מיוחד מטעם "המועדון המסחרי והתעשייתי בישראל", עבור יזמות ויצירת קולנוע וטלוויזיה בישראל
(2002) פרס מאת ה"פורום הבינלאומי לקולנוע החדש", קולקטה הודו, עבור הצטיינות בקידום הקולנוע הישראלי בעולם
פרסים והשתתפות בפסטיבלים

(2016) "המבשר"- השתתף בפסטיבל הקולנוע בינלאומי יוסטון, ארצות הברית- זכה בפרס Silver Remi לסרט הזר.
(2016) "סנפשוט"- השתתף בפסטיבל הבינלאומי הובוקן, ארצות הברית, ובפסטיבל הקולנוע בינלאומי יוסטון, ארצות הברית- זכה בפרס Silver Remi לסרט הזר.
(2013) "כיפה אדומה"- השתתף בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי סופיה, בולגריה ופסטיבל הקולנוע הבינלאומי שנחאי
(2012) "ניקה" - השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי במוסקבה, רוסיה; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסופיה, בולגריה; פסטיבל הסרטים בבייג'ינג, סין
(2011) "נמס בגשם" - פרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי "IMAGE" בבריסל; השתתף בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי מונטריאול, קנדה; פרס מיוחד על משחק פורץ דרך לשחקנית הראשית חן יאני, הפסטיבל הבינלאומי לקולנוע גאה ה-6 TLVFest
(2009) "רגליים קרות" - הפסטיבל האסיאתי "העין השלישית", מומבאי, הודו; פסטיבל סרטי האהבה הבינלאומי, בולגריה
(2007) "רק כלבים רצים חופשי" - פסטיבל הסרטים הבינלאומי בפונה, הודו; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בסופיה, בולגריה
(2002) "טאהרה" - פרס הסרט הטוב ביותר, פרס הבמאי הטוב ביותר, פסטיבל הקולנוע הבינלאומי לקולנוע עצמאי במנצ'סטר, ורמונט, ארצות הברית; פרס מיוחד של חבר השופטים, פסטיבל הסרטים הבינלאומי יוסטון, טקסס, ארצות הברית; השתתף במספר רב של פסטיבלים ברחבי העולם, ביניהם: פסטיבל הסרטים הבינלאומי קרלובי וארי, צ'כיה; פסטיבלי הסרטים בקולקטה, דוברובניק ואטלנטה; פסטיבל Blue Sky, צפון קרוליינה, ארצות הברית; פסטיבל הסרטים היהודי, סן דייגו, ארצות הברית; פסטיבל הקולנוע ירושלים, ישראל
(1998) "הדרך לעין חרוד" "(Back to Freedom)" - פרס הוקרה מהנהלת פסטיבל Città del Vasto, איטליה
(1996) "לילה לבן" - פרס הקולנוע הצעיר, פסטיבל קאן, צרפת
(1993) "מנת יתר" - פרס השחקנית הטובה ביותר, פסטיבל הסרטים בבייג'ינג, סין
(1992) "מאחורי הסורגים 2" - פרס השחקן הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים בוולנסיה, ספרד
(1992) "בשם האהבה" - פרס הסרט הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים במיניאפוליס, ארצות הברית; התחרות הרשמית במונפלייה, צרפת
(1987) "ילדי סטלין" - הוקרן במסגרת "מבט מסוים" בפסטיבל קאן; פסטיבל הסרטים בוורשה; פסטיבל הסרטים בקולקטה
(1986) "פלאש" - התחרות הרשמית של פסטיבל הסרטים בוולנסיה, ספרד
(1985) "השחר L'aube" - סרטו של הבמאי ההונגרי מיקלוש יאנצ'ו, השתתף בתחרות של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, גרמניה
(1984) "אדמה חמה" - פרס השופטים לסרט הטוב ביותר, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורינו; פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין, גרמניה
פילמוגרפיה מלאה > סרטים עלילתיים

(2017) "רוח חדשה"- במאי ומפיק
(2016) "סנאפשוט"- במאי ומפיק (הסרט יצא לאקרנים בדצמבר 2018)
(2013) "כיפה אדומה" - מפיק
(2011) "נמס בגשם" - במאי ומפיק
(2011) "ניקה" - מפיק
(2009) "רגליים קרות" - במאי ומפיק
(2008) "הכתובה" - מפיק
(2008) "רק כלבים רצים חופשי" - מפיק
(2006) "ריקוד מסוכן" - מפיק
(2005) "ימים של אהבה" - מפיק
(2003) "טאהרה" - במאי
(2003) "להיות כוכב" - במאי
(2001) "אינג'יל" - מפיק
(1999) "תסתכל לי בעיניים" - במאי ומפיק
(1999) "אביב" - מפיק
(1998) "צדק מוחלט" - מפיק
(1998) "ילדי קניון הזהב" - מפיק
(1996) "צעירים לנצח" - מפיק
(1995) "לילה לבן" - מפיק
(1995) "(Mind-bender) מכופף המוחות: הסיפור של אורי גלר" - מפיק
(1993) "מנת יתר" - מפיק
(1993) "זרים בלילה" - מפיק
(1992) "מאחורי הסורגים 2" - מפיק
(1992) "בשם האהבה" - מפיק
(1991) "זמן אמת" - מפיק
(1990) "דרך הנשר" - מפיק
(1990) "הדרך לעין חרוד" - במאי ומפיק
(1990) "Torn Apart" - מפיק
(1989) "ד.צ. חוף אילת" - מפיק
(1989) "אחד באפריל" - מפיק
(1988) "מלך הסלים" - מפיק
(1988) "לול" - מפיק
(1987) "ילדי סטלין" - מפיק
(1986) "פלאש" - במאי ומפיק
(1986) "כל אהבותי" - מפיק
(1986) "סופשבוע מטורף" - מפיק
(1986) "The Testament" - מפיק
(1986) "יהושע יהושע" - מפיק
(1985) "L'aube" - מפיק
(1984) "חסמבה ושודדי הסוסים" - מפיק
(1983) "אדמה חמה" - מפיק
(1983) "הפנימייה" - מפיק
פילמוגרפיה מלאה > סרטים דוקומנטריים

(2015) "המבשר - רוח חדשה" סיפור חייו של הרועה היהודי המשיחי יעקב דמקני- במאי ומפיק
(2015) "ג'וליאנו" סיפור חייו של השחקן האקטיביסט ג'וליאנו מר- במאי ומפיק
(2014) "מיהו יהודי?" סיפורה של קהילת היהודים המשיחיים בישראל- מפיק
(2013) "עיניים ירוקות" סיפור חייה של יפה ירקוני - מפיק
(2013) "כיתת אומן" - במאי ומפיק
(2011) "האימפריה של מר ג'וזף" - מפיק
(2010) "גרסת הבמאי" - במאי ומפיק
(2010) "כל אנשי כסית" - מפיק
(2009) "נשארנו בחיים" - מפיק
(2004) "מבצע הצלה" - מפיק
(2002) "אהבה בסגול" - במאי ומפיק
(1999) "הרוח של איטליה" - מפיק
(1997) "לצחוק, לחיות ולאהוב" - במאי ומפיק
(1996) "וואלה, גדול השייקספיר הזה" - מפיק
פילמוגרפיה מלאה > טלוויזיה

(2002) "חלומות מתוקים" - מפיק
(2000) "משפחת עזאני" - מפיק
(1991) "רצח בשבת בבוקר" - מפיק
הערות שוליים

↑  מאיר שניצר, תענוג למזוכיסטים⁩⁩, חדשות, 5 במרץ 1990
↑  על הסרט "טאהרה", מתוך מסד הנתונים "אידיבי" לקולנוע ישראלי - http://www.edb.co.il/title/t0000573/
↑  מתוך אתר "חדשות ישראל בעסקים" - http://www.kib.co.il/modules.php?name=News&file=print&sid=5445
↑  דף הסרט מתוך האתר הרשמי של פסטיבל קאן - http://www.festival-cannes.com/en/archives/ficheFilm/id/354/year/1988.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576487505171  GND: 1025244214  ISNI: 0000 0003 8321 9456  LCCN: n80056329  NLK: KAC2020S0637  NTA: 420893628  SUDOC: 070504148  VIAF: 267896992   WorldCat (עם VIAF): 267896992 
דורון ערן (מימין) עם הבמאי ההונגרי מיקלוש יאנצ'ו ("האדום והלבן") והשחקן הצרפתי פיליפ לאוטרד ("עלובי החיים"), על סט הצילומים של הסרט "השחר" (L'aube) בחוף קיסריה, 1984
דורון ערן על הסט של הסרט "רגליים קרות", מביים את הילה וידור, ציון ברוך ואיריס פן, ב"קפה מאיר" בת"א, 2006
דורון ערן (משמאל) מקבל את פרס היזמות מיו"ר המועדון המסחרי והתעשייתי בישראל, צוותא תל אביב, 2002
דורון ערן (משמאל) מקבל פרס הצטיינות על קידום הקולנוע הישראלי בעולם, מיו"ר "הפורום הבינלאומי לקולנוע החדש", קולקטה הודו, 2002
דורון ערן על הפודיום במהלך ערב הוקרה, סינמטק תל אביב, 2003
דורון ערן (עומד) עם הבמאי הבריטי קן ראסל וצוות ההפקה בחוף ניצנים, במהלך הפקת הסרט MindBender
דורון ערן (משמאל), ראש מועצת הקולנוע מיכה חריש והמדיום אורי גלר, בתערוכה במוזיאון ישראל בירושלים, בה הוצגה מכונית קדילאק מכוסה ב-5000 חלקי סכו"ם, אותם כופף גלר בכוח המחשבה
לאופולד דאמרוש

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1832 פוזנן, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  15 בפברואר 1885 (בגיל 52) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות וודלואן 
 מוקד פעילות:  ממלכת פרוסיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 צאצאים:  פרנק דאמרוש, קלרה מאנס, וולטר דאמרוש 
 חתימה:  
 
לאופולד דאמרוש (בגרמנית: Leopold Damrosch; ‏1831 – 1885) היה כנר, מנצח ומלחין יהודי-גרמני.
ביוגרפיה

דאמרוש נולד בפוזנן שבפרוסיה (היום בפולין) למשפחה יהודית. הוא למד תחילה רפואה בברלין, אך בחר במוזיקה וניגן בכינור בתזמורת החצר של ויימאר, בניצוחו של פרנץ ליסט.
בשנת 1871 היגר לארצות הברית, שם ייסד בניו יורק את האגודה הסימפונית של ניו יורק, שהייתה לאחר זמן לתזמורת הסימפונית של ניו יורק, ואת האגודה לאורטוריה. בשתיהן קיים קונצרטים סימפוניים בניצוחו, בעיקר של מוזיקה גרמנית. בין השאר קיים פסטיבלים מוזיקליים, ובאחד מהם ניצח על תזמורת של 250 נגנים ועל מקהלה של 1200 זמרים.
בשנה שלפני מותו הספיק לנהל את המטרופוליטן אופרה, שם העלה אופרות של וגנר. דאמרוש חיבר יצירות לכינור ולמקהלה.
אחרי מותו החליף אותו בנו, וולטר דאמרוש בתפקיד מנהל מוזיקלי של התזמורת הסימפונית של ניו יורק. לאופולד דאמרוש היה גם אביהם של מחנך המוזיקה פרנק דאמרוש, מייסד ג'וליארד, והפסנתרנית קלרה מאנס, שייסדה יחד עם בעלה, דייוויד מאנס, את בית ספר מאנס למוזיקה במנהטן.
מסכה בתקן N95

מסכה N95
מסכה בתקן N95 היא מסכת סינון אוויר שנחבשת על הפה והאף ועומדת בתקן N95 לסינון אוויר של המנהל האמריקאי לבטיחות ולבריאות תעסוקתית (אנ') (NIOSH). עמידה בתקן זה מעידה כי המסכה מסננת לפחות 95% מהחומר החלקיקי אשר באוויר, אך היא אינה עמידה לשמנים כמו מסכות העומדות בתקן P95. מסכה זו היא מסנן חלקיקים נפוץ, ומנגנון פעולת הסינון שלה מבוסס על מסנן אוויר (אנ') מכני (אנ'), מנגנון המגן מפני חומר חלקיקי אך לא מגז או אדים.
לפעולת הסינון של מסכות סינון אוויר מתקן N95 ישנן מספר מקבילות במדינות מחוץ לארצות הברית. לדוגמה, מסכות העומדות בתקן FFP2 של האיחוד האירופי, או מסכות העומדות בתקן הסיני KN95. עם זאת, ישנם כמה הבדלים דקים בין התקנים השונים, עובדה המתבטאת בכמה דרישות באשר ליעילות הפילטר, קצב הזרימה דרך המסנן וכדומה.
להכנת מסיכה בתקן N95 נדרשת רשת דקיקה של סיבי פולימר סינתטי הנקראים "פוליפרופילן לא ארוג" (nonwoven polypropylene) המיוצרים בתהליך הנקרא melt blowing. רשת זו מהווה את שכבת הסינון הפנימית, המונעת מעבר של חלקיקים מסוכנים.
שימושים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ראו גם

מסכת גז
כפפות
מגן פנים
משקפי מגן
סאסי מעתוק הכהן יהונתן

הרב סאסי מעתוק הכהן יהונתן (1832–1905) רב ממשפחת כהן יהונתן, כונה בשם המהרס"ך.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1832, ולמד אצל מספר רבנים, מהם הרב יצחק צדיקא והרב מנחם מאזוז עד שהוסמך לרבנות. התגורר בג'רבה שבתוניסיה.  כשגדל, הוא התמנה לדיין, ולעיתים קרובות הוא התווכח עם עמיתיו הדיינים בשאלות מרובות, שלהם לפעמים הדיינים האחרים לא מצאו תשובות. הוא היה אחד משלושת הדיינים המפורסמים ביותר בג'רבה, וכפי שהיה נהוג, הוא מינה בעת זקנתו דיין מקרוביו שהיה אמור לרשת אותו. הרב סאסי מעתוק מינה את בן אחיו, הרב ציון כהן יהונתן (מחבר "שערי ציון") לדיין במקומו. הרב סאסי מעתוק נפטר ביום שישי, ב-3 בנובמבר 1905. על מצבתו של רב סאסי מעתוק מופיע הספד בסגנון של קינה, שנכתב על ידי הרב משה כלפון כהן, אשר דאג להוציא לאור בדפוס חלק מכתבי-היד שלו.
תלמידיו

רבי משה זקן מאזוז
חיבוריו

ברכת ה' - ספר העוסק בתלמוד, על מסכת ברכות, מסכת ביצה, מסכת סוכה ומסכת שבת.
זכות יצחק - ספר נוסף העוסק בתלמוד, על מסכת גיטין ומסכת נדרים.
שו"ת זרע דוד
שרלוטה, נסיכת פרוסיה (1831–1855)

שרלוטה, נסיכת פרוסיה (בגרמנית: Charlotte von Preußen ‏21 ביוני 1831 ברלין - 30 במרץ 1855 מיינינגן), הייתה נסיכה גרמנית מבית הוהנצולרן, ואשתו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן.
ביוגרפיה

שרלוטה נולדה ב-1 ביוני 1831 בברלין, לאלברכט, נסיך פרוסיה שהיה אחיהם של פרידריך וילהלם הרביעי, מלך פרוסיה ווילהלם הראשון, קיסר גרמניה ואשתו מריאן, נסיכת הולנד שהייתה בתו של וילם הראשון, מלך הולנד. נישואי הוריה היו רעועים, ובשנת 1849 התגרשו הוריה, ושרלוטה יחד עם אחיה ואחותה נשארו אצל אביה, ודודתם אליזבת לודוויקה, נסיכת בוואריה טיפלה בהם.
ב-18 במאי 1850 התחתנה שרלוטה עם גאורג, נסיך הכתר של סקסוניה-מיינינגן, ממנו היו לה 2 ילדים. הנישואים היו מוצלחים, והשניים חלקו הרבה תחומי עניין משותפים. ב-27 בינואר 1855 מת בנם השני גאורג, וכעבור שלושה חודשים מתה שרלוטה ב-30 במרץ עקב סיבוכים שהיו בלידת בתה. לאחר מותה התאבל עליה מאוד בעלה גאורג, אולם לבסוף התחתן עם פאודורה, נסיכת הוהנלוהה-לאנגנבורג, ובשנת 1866 מונה לדוכס סקסוניה-מיינינגן.
משפחתה

ב-18 במאי 1850 התחתנה שרלוטה עם גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן. ממנו היו לה 4 ילדים:
ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן (1 באפריל 1851 - 16 בינואר 1928).
גאורג אלברכט, נסיך סקסוניה-מיינינגן (12 באפריל 1852 - 27 בינואר 1855).
מריה אליזבת, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (23 בספטמבר 1853 - 22 בפברואר 1923).
בן (29 במרץ 1855 - 30 במרץ 1855).
טייריס הליברטון

טייריס הליברטון (באנגלית: Tyrese Haliburton; נולד ב-29 בפברואר 2000) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת אינדיאנה פייסרס מליגת ה-NBA ובנבחרת ארצות הברית. הליברטון הוא בן דודו של כדורסלן העבר אדי ג'ונס.
קריירת תיכונים

הליברטון נולד וגדל בעיר אושקוש שבוויסקונסין, ובנערותו למד ב"תיכון אושקוש צפון" (Oshkosh North High School). בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של התיכון, 2017/2018 הוביל אותה למאזן ניצחונות של 26–1, ולזכייה באליפות ליגת התיכונים של ויסקונסין, עם ממוצעים של 22.9 נקודות, 6.2 אסיסטים, 5.1 ריבאונדים ו-3.5 חטיפות למשחק. במשחק הגמר, מול "תיכון ברוקפילד מזרח", קלע הליברטון 30 נקודות, כולל 23 נקודות במחצית השנייה.
קריירת מכללות

בשנת 2018 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של איווה ("איווה סטייט"). בעונתו הראשונה בקבוצת האוניברסיטה שימש כשחקן חמישייה קבוע, לצדם של מריאל שייוק וטיילן הורטון-טאקר, ורשם ממוצעים צנועים של 6.8 נקודות ו-3.6 אסיסטים למשחק. בעונה העוקבת הראה הליברטון שיפור משמעותי, כאשר הוביל את שחקני קבוצתו בממוצעי נקודות (15.2), אסיסטים (6.5), ריבאונדים (5.9) וחטיפות (2.5) למשחק, אולם שותף ב-22 משחקים בלבד בשל שבר בשורש כף היד. בסיום אותה עונה נבחר לחמישייה השנייה של העונה במחוז Big 12. באפריל 2020 הודיע כי בחר לעזוב את האוניברסיטה, לאחר שנתיים בלבד, לטובת התמודדות לבחירה בדראפט ה-NBA‏ 2020.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2020 נבחר הליברטון בבחירה ה-12, על ידי סקרמנטו קינגס.
בפברואר 2022 הועבר בטרייד לאינדיאנה פייסרס.
ב-9 בנובמבר 2022 הפך הליברטון לראשון בהיסטוריית ה-NBA, שבשלושה משחקים רצופים מוסר 40+ אסיסטים ו-0 איבודי כדור, כאשר בשלושה משחקים אלה הממוצעים שלו עמדו על 20 נקודות, 13.3 אסיסטים, 6 ריבאונדים ו-2.3 חטיפות.
בעונת 2022/2023 הפך להיות השחקן ה-15 בהיסטוריה שקלע בממוצע לפחות 20 נקודות ו-10 אסיסטים בממוצע למשחק, והוא היה הראשון שעשה זאת עם שיעור ממוצע של 40%+ בזריקות ל-3 נקודות. בשנת 2023 השתתף לראשונה במשחק האולסטאר כמחליף.
הליברטון נבחר בחמישייה הראשונה במשחק האולסטאר 2024, וקלע 32 נקודות.
בעונת 2023/2024 דורג כשחקן עם הכי הרבה אסיסטים למשחק (10.9). הוא הוביל את אינדיאנה עד לגמר האזור המזרחי מול בוסטון סלטיקס.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | איווה סטייט | 35 | 34 | 33.2 | 0.515 | 0.434 | 0.692 | 3.4 | 3.6 | 1.5 | 0.9 | 6.8 |
| 2019/2020 | איווה סטייט | 22 | 22 | 36.7 | 0.504 | 0.419 | 0.822 | 5.9 | 6.5 | 2.5 | 0.7 | 15.2 |
| קריירה | קריירה | 57 | 56 | 34.6 | 0.509 | 0.426 | 0.775 | 4.4 | 4.7 | 1.9 | 0.8 | 10.1 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020/2021 | סקרמנטו | 58 | 20 | 30.1 | 0.472 | 0.409 | 0.857 | 3.0 | 5.3 | 1.3 | 0.5 | 13.0 |
| 2021/2022 | סקרמנטו | 51 | 51 | 34.5 | 0.457 | 0.413 | 0.837 | 3.9 | 7.4 | 1.7 | 0.7 | 14.3 |
| 2021/2022 | אינדיאנה | 26 | 26 | 36.1 | 0.502 | 0.416 | 0.849 | 4.3 | 9.6 | 1.8 | 0.6 | 17.5 |
| 2022/2023 | אינדיאנה | 56 | 56 | 33.6 | 0.490 | 0.400 | 0.871 | 3.7 | 10.4 | 1.6 | 0.4 | 20.7 |
| 2023/2024 | אינדיאנה | 69 | 68 | 32.2 | 0.477 | 0.364 | 0.855 | 3.9 | 10.9 | 1.2 | 0.7 | 20.1 |
| קריירה |  | 260 | 221 | 32.9 | 0.478 | 0.393 | 0.856 | 3.7 | 8.7 | 1.5 | 0.6 | 17.2 |