stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דודו טופז
ביוגרפיה > 2009 - פרשת התקיפות והתאבדותו

ב-31 במאי 2009 נעצר על ידי המשטרה בחשד שיזם תקיפות של מספר אנשים: מנכ"ל "קשת", אבי ניר, שברכו, אפו וכף ידו נשברו, המשנה למנכ"ל "רשת", שירה מרגלית, שהותקפה בנוכחות בנה וארובת עינה נשברה, וסוכן השחקנים בועז בן-ציון שהוכה בפניו.
טופז נחשד שתכנן לפגוע באנשי תקשורת נוספים, בהם צביקה הדר, אברי גלעד, ארז טל, עמוס רגב וכן בגרושתו רוני חן ובבעלה השחקן חיים זנאתי. המניע למעשים בהם נחשד היה זעמו על שלא ניתנה לו תוכנית בערוץ 2, וקנאתו בהצלחת אנשי תקשורת אחרים.
טופז הכחיש תחילה כל מעורבות בתקיפות, אך הודה במעשיו ימים ספורים לאחר מעצרו. טופז היה חולה סוכרת, וב-4 ביוני הזריק לעצמו מנת יתר של אינסולין בתא מעצרו באבו כביר. ההנחה הייתה שניסה להתאבד ולכן הוגברה השמירה עליו. ב-18 ביוני הוגש נגדו כתב אישום, וחרף הגברת השמירה עליו, התאבד ב-20 באוגוסט 2009 בחניקה בכבל של קומקום חשמלי במקלחת שבתאו בבית המעצר ניצן ברמלה. טופז ניצל את העובדה שהמקלחת היא המקום היחיד בתא שאינו מפוקח במצלמות וכך השלים את התאבדותו מבלי שאיש ישים לכך לב.
הפרשה סוקרה רבות בתקשורת ולאחר התאבדותו שודר בערוץ 10 הסרט "מותו של מלך הרייטינג", המסקר אותה, ובחדשות ערוץ 2 שודרו מספר דקות מתוך סרט תיעודי בבימויו של אילן שושן, שבו תועד טופז לפני מעצרו. קטעים נוספים מהסרט שודרו במסגרת תוכנית התחקירים "360" של הזכיינית "רשת" בפברואר 2011.
בשנת 2012 התגלה כי המכון לרפואה משפטית שמר את לבו של טופז אשר הוצא מגופו במהלך הנתיחה שלאחר המוות, ללא ידיעת המשפחה, כך שטופז נקבר בלעדיו, וב-30 במאי 2012 נקבר גם הלב בבית העלמין ירקון בנוכחות המשפחה. לאחר חשיפת הפרשה הגיש אחיו של טופז, מיקי גולדנברג, תביעת פיצויים נגד המדינה. זמן קצר לאחר מכן פוטר מנהל המכון, פרופ' יהודה היס, לאחר שנחשף כי שמר אלפי איברים ללא ידיעת המשפחות. באוגוסט 2013 הסכימה המדינה לשלם למיקי גולדנברג, במסגרת פשרה, פיצויים בסך 300 אלף שקל.
בשנת 2015 יצא לאור הספר "לא רלוונטי" שכתב נמרוד דניאל, סגן ניצב בדימוס, קצין אגף החקירות והמודיעין של מרחב ירקון באותה עת ומי שניהל את חקירת הפרשה. הספר מבוסס על סדרת אירועי התקיפה ופענוח תיק החקירה. בפברואר 2020 שודרו בערוץ 12 שני פרקים בתוכנית חשיפה של חיים אתגר, בשם "תיק דודו טופז", שסקרו את פרשת התקיפות, החקירה, המעצר והתאבדותו של טופז.
חיים אישיים

ב-1988 טופז ניהל רומן קצר עם המאפרת מטי הלחמי, ונולד להם בן, דניאל. ב-1990 נישא טופז לדליה בר ששת, אשת מכירות מבת ים, לזוג נולד בן, עומר, ב-1993 התגרשו. ב-1997 נישא לרוני חן, מורה לאנגלית. הם נפרדו אך כעבור מספר חודשים חזרו לחיות יחד. לזוג נולד בן, יהונתן, והם התגרשו לאחר לידתו.
דניאל, בנו הבכור של טופז, השתתף בעונה הרביעית של "המירוץ למיליון", ובן הזקונים יהונתן השתתף בעונה השלישית של "אקס פקטור".
חיים אישיים > מעורבות פוליטית

טופז הביע מדי פעם את רצונו להשתלב בפוליטיקה, ואף להיות ראש ממשלה. השתתפותו במערך ההסברה של "המערך" בשנת 1981 הסתיימה בתקרית הצ'חצ'חים. בסרטו של דורון צברי "מלך הרייטינג", שצולם ב-1997 טופז אמר שהוא רוצה להקים מפלגת מרכז בשם "לב ישראל" בה יהיו חברים בין היתר רוני מילוא, סילבן שלום, דן מרידור ואמנון ליפקין שחק שתמשוך קולות מהליכוד. לקראת הבחירות לכנסת ה-16 התפקד למפלגת "ישראל אחרת" והגיע לעצרת פתיחת מסע ההסברה של המפלגה, אולם פעילותו במפלגה זו לא הייתה משמעותית במיוחד והמפלגה חדלה לתפקד משלא עברה את אחוז החסימה. במהלך כהונתת הכנסת ה-16 התפקד למפלגת שינוי אך גם שם לא התבלט בפעילותו.
ספריו

"למה לא? – שירים על הגל הקל", הוצאת טרקלין, 1972
"סטגדם", הוצאת טרקלין, 1980
"כתם לידה", הוצאת ביתן, 1981
"עד העצם", הוצאת נוצה וקסת, 1986
"החיים זה לא מה שהבטיחו לי", הוצאת ידיעות אחרונות, 2002
"חלומות פז", הוצאת כנרת, 2009
לקריאה נוספת

מיקי גולדנברג, אחים, סיפור אמיתי, 2014
הסרת אנדרטאות לזכר מנהיגי הקונפדרציה מהמרחב הציבורי

פסלו של מפקד צבא הקונפדרציה, הגנרל רוברט אי. לי, מוּסַר בעיר ניו אורלינס, 19 מאי, 2017
יותר מ-700 אנדרטאות ואתרי זיכרון לזכר גנרלים, קצינים, חיילים מצבא הקונפדרציה, ואישים הקשורים בהם, הוקמו על קרקע ציבורית בארצות הברית, רובן המכריע בדרום ארצות הברית ובתקופת חוקי ג'ים קרואו מ-1877 עד 1964. הקריאות והמאמצים להסיר אותם גברו לאחר הירי בכנסיית צ'ארלסטון בשנת 2015, עצרת "איחוד הימין" בשארלוטסוויל בשנת 2017, רצח ג'ורג' פלויד בשנת 2020 ותקריות אחרות.
הרציונל של הקריאות להסרה והטיעונים שכנגד

התומכים בהסרתם מצטטים ניתוח היסטורי לפיו האנדרטאות לא נבנו כאתרי מורשת, אלא כדי להפחיד את האפרו-אמריקאים ולתקֵף מחדש את "העליונות הלבנה" לאחר מלחמת האזרחים. עוד טענו כי הם מנציחים זיכרון מביש של ממשלת הקונפדרציה שהעיקרון המכונן שלה היה הנצחת והרחבת העבדות. על כן, לדעתם, אסור להאדיר את שמם, ויש להסירם מעיני הציבור האמריקני הסולד מגזענות. הם גם טענו שהנוכחות של אנדרטאות אלו יותר ממאה שנים לאחר תבוסת הקונפדרציה, ממשיכה לשלול זכויות ולהרחיק את האפרו-אמריקאים. לדבריהם, רוב האנדרטאות נבנו במהלך שני העשורים הראשונים של המאה ה-20, וגם במהלך המאבק של התנועה לזכויות האזרח, וכתגובת נגד של קבוצות מיעוט, כל זאת כשמלחמת האזרחים הסתיימה בתבוסת הקונפדרציה עוד בשנת 1865.
המתנגדים רואים בהסרת האנדרטאות מחיקת חלק מההיסטוריה או סימן של חוסר כבוד למורשת. לאומנים לבנים ונאו-נאצים בפרט עוררו מחאות והתנגדות להסרה. חלק ממדינות הדרום העבירו חוקי מדינה המגבילים או אוסרים הסרה או שינוי של אנדרטאות ציבוריות.
תוצאות הפולמוס

מדינות דרום רבות העבירו חוקים האוסרים או מונעים הסרה או שינוי של אנדרטאות ציבוריות של הקונפדרציה: באלבמה בשנת 2017, אך בשנת 2020 כבר החלה הסרה חלקית שלהם; בג'ורג'יה בחוק שנחקק כבר בתחילת המאה ה-20, נבחן ותוקן בשנת 2004, אך בשנת 2021 החלו גם שם בהסרה חלקית של הפסלים והעברתם לשטחים פרטיים; בצפון קרוליינה בשנת 2015, אך ביוני 2020 הורה מושל המדינה על הסרת כל פסלי הקונפדרציה מהקפיטול המדינתי; בדרום קרולינה חוקק בשנת 2000 חוק מיוחד (אנ') המגביל מאד אפשרויות הסרה או שינוי שם של אנדרטאות, רחובות, בתי ספר וכיוצא בזה שהוקמו ונקראו לכבוד מנהיגי הקונפדרציה. חוק זה קיבל בשנת 2021 גיבוי ותוקף מחודש מבית המשפט העליון של המדינה. כך גם במיסיסיפי, טנסי וווירג'יניה.
ברם, בתהליך איטי החלו מוסדות וערים במדינות הללו, לרבות מיסיסיפי ודרום קרולינה להסיר אנדרטאות, ולעיתים להקים במקומם אנדרטאות שמזדהות עם מאבק האפרו אמריקאים. גם בווירג'יניה, לרבות בבירתה ריצ'מונד, שהייתה בירת הקונפדרציה, התחילו להסיר פסלים כבר בשנת 2019.
במקומות מסוימים, המון זועם ניתץ, הסיר והשחית אנדרטאות. הבולטת שבהן היא האנדרטה לזכרו של המנהיג הדרומי אלברט פייק אשר ב-וושינגטון הבירה. כשלוש שנים קודם לכן, אנדרטה לזכר "גיבורי מחוז מונטגומרי, מרילנד", שהייתה מוצבת בעיירה רוקוויל, פרוור של וושינגטון הבירה, הועברה בחשאי, וללא הודעה מוקדמת, על ידי רשויות מחוז מונטגומרי, לאתר פרטי במחוז - וייט'ס פרי.
התייחסות האקדמיה > בעד ההסרה

בשנת 2017, בעיצומו של הפולמוס, האגודה ההיסטורית האמריקאית יצאה בהצהרה שהסרת האנדרטאות הללו איננה מחיקה של ההיסטוריה (כפי שטענו מתנגדי ההסרה), כי אם הפניית תשומת הלב לפרשנות הקודמת שלה. האגודה קבעה כי רוב האנדרטאות הוקמו ללא כל הליך דמוקרטי, והמליצו לשקול מחדש את החלטות ההקמה הללו. על פי האגודה, רוב אנדרטאות הקונפדרציה הוקמו במהלך סוף המאה התשע-עשרה ותחילת המאה העשרים, והיוו חלק בלתי נפרד מתחילת הפרדה חוקית וביטול זכויות נרחב ברחבי הדרום. בהצהרתה, חזרה האגודה על טענות התומכים בהסרה, שמטרת המקימים הייתה להפחיד את האפרו-אמריקאים מבחינה פוליטית, ולבודד אותם מהזרם המרכזי של החיים הציבוריים. לדבריהם, גל מאוחר יותר של בניית אנדרטאות עלה בקנה אחד עם המאבק נגד התנועה לזכויות האזרח, והיוו עד לאחרונה סמלים של "עליונות לבנה".
אוצר ההיסטוריה במוזיאון האקדמיה הצבאית של ארצות הברית ווסט פוינט, הציג עמדה דומה, ואף כינה את מנהיגי הקונפדרציה בוגדים, והציע להשאיר רק את האנדרטאות המציינות השתתפותם של אנשי צבא בקרבות.
גישה דומה הציגו החל משנת 2015 חוקרים ומוסדות אקדמיים רבים: ההיסטוריון של מלחמת האזרחים אדם גודהארט (אנ') מהמכללה לאומנות של וושינגטון שבמרילנד (אנ'); הסוציולוג מאוניברסיטת ייל פרופ' אליה אנדרסון (אנ') והסכים איתו הרולד הולצר (אנ'), מנהל המכון למדיניות ציבורית של בית רוזוולט (אנ') ב-האנטר קולג'. כך גם דֶל אפטון (אנ'), ראש המחלקה לתולדות האמנות באוניברסיטת קליפורניה, לוס אנג'לס; ג'ודית גיזברג פרופסור להיסטוריה באוניברסיטת וילאנובה; אלינור הארווי, אוצרת בכירה במוזיאון סמית'סוניאן לאמנות אמריקאית וחוקרת תולדות מלחמת האזרחים; והיסטוריון מלחמת האזרחים דייוויד בלייט (אנ') מאוניברסיטת ייל.
התייחסות האקדמיה > נגד ההסרה

הסופר פרנק מק'קני בספר משנת 1993 על הנושא בג'ורג'יה טען: שהאנדרטאות הללו היוו מאמצים קהילתיים, אמנות ציבורית והיסטוריה חברתית. חיילים ופוליטיקאים לשעבר התקשו לגייס כספים להקמת אנדרטאות ולכן המשימה נפלה בעיקר על הנשים: "האימהות, האלמנות היתומות, הארוסות והאחיות השכולות של החיילים שאיבדו את חייהם. אגודות הנצחה רבות של נשים הוקמו בעשורים שלאחר סיום מלחמת האזרחים, שרובן הצטרפו לארגון "בנות המאוחדות של הקונפדרציה" (אנ') לאחר הקמתה בשנת 1894.
שריל בנרד (אנ') נשיאת הברית לשיקום המורשת התרבותית טענה נגד הסרת אנדרטאות המלחמה של הקונפדרציה במאמר שנכתב עבור The National Interest: לדידה, הרעיון שהדרך להתמודד עם ההיסטוריה היא להשמיד כל שרידים שמזכירים משהו שלא אוהבים, הוא מדאיג ביותר.
היסטוריון מלחמת האזרחים, ג'יימס ו. רוברטסון הבן (אנ') אמר בראיון, שהאנדרטאות אינן "אות של ג'ים קרואו או התרסה". הוא כינה את האווירה הנוכחית, של לפרק או להרוס את המונומנטים של הקונפדרציה, כ"עידן של אידיוטיות", שלדבריו מוּנַע על ידי "אלמנטים שרוצים לפרק את האחדות שדורות של אמריקאים בנו בכאב".
גם בישראל הובעה עמדה נגד ההסרה מטעמים של מחיקת היסטוריה שאינה נוחה.
התייחסות האקדמיה > גישות ביניים

ג'וליאן הייטר, היסטוריון מאוניברסיטת ריצ'מונד (אנ'), הציג גישת ביניים: קונטקסטואליזציה מחדש. הוא תומך בהוספת "הערת שוליים בעלת פרופורציות אֵפּיות" כמו סימן היסטורי בולט או סמן המסביר את ההקשר שבו נבנו האנדרטאות, כדי לעזור לאנשים לראות מונומנטים ישנים באור חדש. הוא מציע להשתמש בקנה המידה והפאר של האנדרטאות האלה נגד עצמן. הוא ציין ש"חסר לנו דמיון כשאנחנו מדברים על אנדרטאות. זה הכל או לא כלום... כאילו אין שום דבר באמצע שנוכל לעשות כדי לספר סיפור מעשיר יותר על ההיסטוריה האמריקאית".
אריק פונר (אנ'), היסטוריון של מלחמת האזרחים והביוגרף של אברהם לינקולן טען, שיש להקים יותר פסלים של אפרו-אמריקאים כמו נט טרנר.
דעת הקהל

סקר של רויטרס משנת 2017 מצא כי 54% מהמבוגרים האמריקאים הצהירו שהאנדרטאות צריכות להישאר בכל המרחבים הציבוריים, ו-27% אמרו שיש להסיר אותן, בעוד 19% אמרו שהם לא בטוחים. לפי רויטרס, התגובות לסקר היו מפוצלות בחדות לאורך קווים גזעיים ומפלגתיים. עם זאת, כאשר לבנים ו"רפובליקנים" תומכים במידה רבה בשימור, "דמוקרטים" ומיעוטים היו בעלי סבירות גבוהה יותר לתמוך בהדחה. סקר נוסף מ-2017, שפורסם בהפינגטון פוסט, מצא כי 48% מהמשיבים העדיפו את האפשרות "להשאיר", 33% העדיפו הסרה ו-18% לא בטוחים. הרדיו הציבורי הלאומי של ארצות הברית פרסם סקר של מכון מאריסט (אנ') לחקר דעת הקהל שפורסם באותה שנה, ואשר מצא שרוב האמריקאים, כולל 44% מהאפריקאים האמריקאים, מאמינים שפסלים המכבדים את מנהיגי הקונפדרציה צריכים להישאר במקומם.
בשנת 2020, בעקבות רצח ג'ורג' פלויד וההפגנות שהתרחשו לאחר מכן, התמיכה בהסרת האנדרטאות גדלה ל-52%, כשרק-44% התנגדו.
ראו גם

איקונוקלאזם
רשימת האנדרטאות שהוסרו ברחבי ארצות הברית במהלך מחאת ג'ורג' פלויד (אנ')
רשימת אנדרטאות ואתרי זיכרון לצבא הקונפדרציה וממשלתו ברחבי ארצות הברית (אנ')
מחלת פרקינסון

| --- | --- |

איור של יציבה אופיינית לחולה פרקינסון
 תחום:  מערכת העצבים
 תסמינים:  רעד, היפוקינזיה, ספסטיות, gait abnormality 
 טיפול:  trihexyphenidyl  budipine  pimavanserin  רוטיגוטין  ריבסטיגמין  לבודופה  פיריבדיל  אנטקפון  אמנטדין  קלוזאפין  droxidopa  zonisamide  רוטיגוטין  ריבסטיגמין  ספינאמיד  קרבידופה\לבודופה  אזילקט  pimavanserin  ביפרידן  (S)-(−)-carbidopa monohydrate  אנטקפון  לבודופה  פרמיפקסול  אפומורפין  pergolide  tolcapone  אמנטדין  סלג'ילין  רופינירול  bromocriptine  trihexyphenidyl  קברגולין 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  1831191 
 MeSH:  D010300
 סיווגים
 ICD-10:  G20
 ICD-11:  8A00.0 
 
מחלת פרקינסון (באנגלית: Parkinson's disease) היא מחלה ניוונית חשוכת-מרפא של מערכת העצבים, המתקדמת באיטיות ומאופיינת בהפרעות מוטוריות טיפוסיות. המחלה המתרחשת עקב חוסר במוליך העצבי דופמין על רקע התנוונות קבוצת תאי החומר השחור (Substantia Nigra) במוח. היא נקראת על שמו של הרופא האנגלי ג'יימס פרקינסון.
שבוע המודעות למחלת פרקינסון בישראל מצוין כל שנה בין 5 ל-12 במרץ.
הגדרת המחלה

בהפרעות אפשר למנות האטה וירידה בתנועה, נוקשות שרירים, רעד בלתי רצוני במנוחה ובשעת לחץ, הפרעות בשיווי המשקל וחוסר יציבות בהליכה.
המחלה נובעת מתפקוד לקוי בגרעיני הבסיס במוח, שממוקמים בעומק המוח הגדול ובמוח האמצעי ותפקידם לנהל את ההיבטים האוטומטיים של תנועותינו באופן מדויק ללא התערבות הכרתית.
באופן נורמלי תאי העצב שבגרעיני הבסיס שבמוח משחררים את המוליך העצבי דופמין, שחיוני בבקרה על ביצוע התנועה בגוף; בעת מחלה זו שחרורו חסר או שהקולטנים שלו נפגמו. הגיל הממוצע לתחילת המחלה הוא 57 שנים.
בשלב מתקדם של המחלה ההפרעות בתנועתיות השרירים ניכר גם במנגנון הבליעה והדיבור. הדיבור איטי וחלש מהרגיל ונעשה לא ברור. במקרים קשים הדיבור הופך ללחישה משום שהחולה מתקשה לדחוס את האוויר דרך קנה הנשימה כדי להרים את קולו. הפרעות דומות לאלו נגרמות אחרי שבץ מוחי ואופן הטיפול בהם דומה.
המחלה מתחלקת לשני סוגים:
הגדרת המחלה > מחלת פרקינסון ראשונית

המחלה בדרך כלל מתחילה אחרי גיל 40, ושכיחותה עולה עם הגיל. הגורם לה אינו ידוע. היא מתבטאת בחסר של המוליך העצבי דופמין בשל התנוונות של תאים באזור החומר השחור (substantia nigra) באזורים הפגועים. במיעוט המקרים ידוע גורם גנטי (ראו למטה), והמחלה בדרך כלל מתבטאת בגיל צעיר יותר.
הגדרת המחלה > מחלת פרקינסון שניונית

המחלה מתבטאת בהפרעה בפעולת הדופמין בגרעיני הבסיס או באובדן של פעולה זו מסיבה ידועה. בסיבות המוכרות: רעלים סביבתיים: בעיקר מוכרים חומרי ריסוס בחקלאות הגורמים למחלה באפקט מצטבר. סיבה אחרת לפרקינסון שניוני היא תרופות אנטי-פסיכוטיות החוסמות את הקולטנים לדופמין. סיבה זו יורדת בשכיחותה כיום עקב השימוש בתרופות חדשות שתופעת הלוואי הזו שלהן פחותה בהרבה. בעבר הייתה מוכרת תמונה פרקינסונית קשה שהתפתחה אחרי דלקת מוח נגיפית (אנ').
הגדרת המחלה > תסמינים

ב–50–80% מן המקרים המחלה מתחילה ברעד של אחת מכפות הידיים.
רעד מרבי במנוחה שפוחת בתנועה; בשינה הרעד נעלם.
הרעד מוגבר על ידי מתח נפשי או עייפות.
האיברים המושפעים ביותר מהרעד בדרך כלל הם כפות הידיים, הזרועות והרגליים. גם הלסתות, הלשון, המצח והעפעפיים יכולים להיות מושפעים.
חולים רבים סובלים מנוקשות שרירית ולא מרעד. הנוקשות גורמת לירידה בתנועתיות, וכרוכה לעיתים בכאבי שרירים ועייפות, ונטייה ליפול קדימה.
דיבור חלש, מונוטוני ומגמגם.
ירידה במוטוריות ופגיעה בשליטה של שרירים מרוחקים (distalis) המתבטאות בכתב זעיר בקושי בביצוע פעילויות של חיי יומיום.
50% סובלים מדמנציה. דיכאון די שכיח.
סימנים של פגיעה בפעילות מערכת העצבים האוטונומית, שמתבטאים בסבוריאה (דלקת עור כרונית), עצירות והיסוס בהטלת שתן.
פגיעה ביכולת לבצע תנועות מהירות עוקבות.
רמות נמוכות של גלוטטיון.
רמות גבוהות של ברזל.
אובדן זיכרון וחשיבה איטית (היכולת לחשוב בהיגיון נשמרת).
גורמים

ברוב המוחלט של החולים הגורם למחלה אינו ידוע. ידוע שישנם גורמים גנטיים שמשפיעים על התפתחות המחלה. מוטציה בגן SNCA, המקודד לחלבון α-synuclein (אלפא-סינוקלאין), היא הראשונה שתועדה במחלת פרקינסון תורשתית. בעקבות המוטציה נוצרות אגרגציות חריגות של החלבון הגורמות לתפקוד לקוי של תאי העצב ולמותם. בציטופלזמה של תאי העצב הנותרים התגלו מבנים עגולים חריגים, המכונים גופיפי לואי, הבנויים ברובם מצברי החלבון α-synuclein. מוטציות גנטיות נוספות המיוחסות לגרימת מחלת פרקינסון הן בגן LRRK2 המקודד ל-Leucine-rich repeat kinase 2, ובגן PRKN, המקודד לפרקין. התקדמות בהבנת המסלולים הגנטיים במחלת פרקינסון הובילו למחקרים רבים ולצורות טיפול חדשות כמו טיפולים גנטיים באמצעות וקטורים נגיפיים.
בקרב מיעוט מן החולים מעורבת הרעלה של מתכות כמו מנגן. גורם למחלת פרקינסון יכול להיות ליקוי במנגנון נטרול הרעלים (דטוקסיפיקציה) של הכבד – חשיפה של אנשים עם יכולת נטרול רעלים ירודה לתרכובות המכילות גופרית תגרום להם להיות בסיכון גבוה יותר לרעלנים עצביים. חשיפה לאורך זמן של אנשים אלה לרעלנים עצביים יכולה לגרום לנזק שבסופו של דבר יתבטא כמחלה קלינית. 

נחקרת השפעה של חומרי הדברה על אנשים הנושאים גנים המעורבים בתחלואה במחלה.
גורמים > הרעלן MPTP

זהו רעלן עצבי שהורס תאי עצב בחומר השחור וכך גורם לתסמינים דמויי מחלת פרקינסון. החומר שימש מודל למחקר מחלות בבעלי חיים. MPTP יכול להיווצר בטעות תוך כדי ניסיון לייצר MPPP (סם אופיאטי סינתטי) וכך הוא התגלה לראשונה.
טיפול במחלת פרקינסון > טיפול מבוסס תרופות > תרופות

תכשירי לבודופה (דופיקר, סינמט ולבופר)
אמנטדין (פקמרץ, פריטרל)
אנטקפון (קומטן)
אפומורפין
ברומוקריפטין (פרלודל)
טריהקסיפנידיל (ארטן)
סלג'ילין (ג'ומקס)
ספינאמיד
פרגולייד (פרגולייד)
קברגולין (קבסר)
רופינירול (רקויפ)
רזג'לין (אזילקט)
טיפול במחלת פרקינסון > אולטרה-סאונד מונחה MRI

מדובר בטיפול לא פולשני המשתמש בגלי אולטרה-סאונד ממוקדים כדי לחמם אזור במוח ובכך להקל על הרעד. הטיפול אינו כרוך בחתכים או בהחדרת גופים זרים. הוא נעשה בצורה הדרגתית כדי לאפשר אפקט מיטבי וכדי להימנע מתופעות לוואי. את הטיפול אישרו CE האירופי ומשרד הבריאות בישראל. הטיפול נעשה ללא הרדמה בתוך מכשיר MRI. החולה חובש קסדה ייעודית המפיקה גלי אולטרה-סאונד. ההליך דורש טיפול חד-פעמי של 4–5 שעות. לאחר הטיפול החולה יכול להמשיך בשגרת יומו.
טיפול במחלת פרקינסון > גרייה מגנטית עמוקה (Deep TMS)

מדובר בטיפול בהליך לא פולשני אשר מגרה את האזור הרלוונטי לפרקינסון במוח ומביא לשיפור מסוים בתסמיני המחלה. את הטיפול אישרו CE האירופי ומשרד הבריאות בישראל. במהלך הטיפול החולה חובש קסדה מרופדת המכילה סליל המייצר אותות מגנטיים קצרים, בדומה לאותות במערכות MRI, והשדות המגנטיים מגרים את המוח. ההליך דורש טיפולים יומיים של 20 דקות במהלך 4–5 שבועות. לאחר כל טיפול המטופל יכול לחזור הביתה באופן עצמאי ולהמשיך בשגרת יומו. לא ברור עד כמה האפקט נשמר לאורך זמן. הטיפול אינו נמצא בסל הבריאות.
טיפול במחלת פרקינסון > מניטול

מחקר בעכברים הראה כי מניטול הוא גורם אפשרי להקלה בתסמיני מחלת פרקינסון ואולי אף לטיפול במחלה. יתרונו שכתוסף מזון אין צורך לרוכשו במרשם רופא ומחירו זול, הוא כבר מאושר כאמור לשימוש. עם זאת יש להיזהר מתופעות לוואי שנקשרו עם השימוש בו.
טיפול במחלת פרקינסון > גישות אלטרנטיביות

ברפואה אלטרנטיבית, כל אסכולה (לדוגמה רפואה סינית, נטורופתיה, איור ודה, הומאופתיה) מתייחסת לפרקינסון בדרך שונה, על פי התאוריות שעומדות בבסיסן, אך השאיפה של כולן היא לעצור את התהליך הניווני – באמצעות שינויי תזונה, תוספי מזון, פורמולות, דיקור, טיפול נפשי וכולי.
ההנחה הבסיסית של כל האסכולות (כולל הקונוונציונלית) היא שלמחלת פרקינסון יש גורמי סיכון שונים. באופן כללי אפשר לומר כי המטפל האלטרנטיבי מנסה להתייחס בטיפול לכמה שיותר גורמי סיכון שכאלה.
לדוגמה, נזק מצטבר לתאי עצב במוח עלול להיווצר בשל נוכחות מוגברת של רדיקלים חופשיים במוח לאורך זמן (מצב המכונה "דחק חמצוני"). לפיכך טיפול נטורופתי עשוי לכלול נטילת תוספים נוגדי חמצון נוסף על השינויים בתפריט. שינויים אלו יהיו בהכרח אישיים ושונים ממטופל למטופל.
כמו כן נמצא כי נוכחות רעלנים במוח שמקורם בחומרי הדברה או במתכות מסוימות (כתוצאה מחשיפה מוגברת אליהן או מתפקוד לקוי של הכבד) עלולה אף היא להביא לנזק תאי ולהגדיל את הסיכון לחלות בפרקינסון; טיפול אלטרנטיבי עשוי אפוא לכלול הליך של ניקוי רעלים או חיזוק של הכבד.
פעילות גופנית תומלץ בדרך כלל בכל האסכולות (כולל הקונוונציונלית), כמו גם שמירה על מוח "פעיל" כמה שיותר בחיי היומיום.
בתרבות

בשנת 2013 עלתה ברשת NBC סדרה בכיכובו של מייקל ג'יי פוקס, שחקן קולנוע חולה פרקינסון, אשר מגלם קריין חדשות חולה פרקינסון.
הסרט "כלים שלובים" עוסק בנגן צ'לו שחולה במחלת פרקינסון.
ראו גם

תסמונת פרקינסון פלוס
לבודופה
לקריאה נוספת

Andres M. Lozano and Suneil K. Kalia, New Movement in Parkinson's, Scientific American, July 2005, pp. 68–75
סמדר רייספלד, מה הקשר בין פרקינסון לאמונה דתית, באתר הארץ, 16 בדצמבר 2014
פרופסור ניר גלעדי, מחלת פרקינסון: תנועה בכיוון התקווה, הוצאת פרולוג, 2004.
הערות שוליים

↑  חוקרים ישראלים: שיעור גבוה מהממוצע של פרקינסון ביישובים חקלאיים בנגב, באתר איגוד רופאי בריאות הציבור בישראל, ‏3 בספטמבר 2015
↑  ד"ר שרה דיקשטיין, חשיפה למדבירי מזיקים עלולה לגרום לעלייה בסיכון למחלת פרקינסון, באתר המוסד לבטיחות ולגיהות
↑  שימוש בחומרי הדברה בחקלאות, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אפריל 2010
↑  ד"ר יהונתן שרעבי, מחלת פרקינסון ומערכת העצבין האוטונומית - צהר לאבחנה, הבנה וטיפול, Medicine נוירולוגיה 7, 2008, עמ' 17-19
↑  Ahmad Elkouzi, Vinata Vedam-Mai, Robert S. Eisinger, Michael S. Okun, Emerging therapies in Parkinson disease — repurposed drugs and new approaches, Nature Reviews Neurology 15, 2019-04, עמ' 204–223 doi: 10.1038/s41582-019-0155-7
↑   רועי אלקלעי, האם עתיד הטיפול בפרקינסון טמון בבדיקות גנטיות?, באתר הארץ, 28 במאי 2024
↑  אזילקט - רסג'ילין מזילאט: מידע מדעי על התרופה החדשה למחלת פרקינסון
↑  הרצאה בנושא בTED.
↑  יונתן הללי, האם נמצא הפתרון לרעד חולי הפרקינסון?, באתר nrg‏, 25 בנובמבר 2013
↑  איתי נבו, עורך אתר מכון דוידסון, ‏ממתיק מלאכותי נגד פרקינסון, באתר "הידען", 6 באוקטובר 2013
↑  "Mannitol Side Effects"
↑  חומרי הדברה עלולים לתרום להתפתחות פרקינסון
↑  מערכת יחסים, פוקס מן: מייקל ג'יי פוקס חוזר אל המסך הקטן - עם צרות גדולות, באתר Xnet‏, 25 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565523505171  BNE: XX528689  BnF: cb119760133 (data)  GND: 4044683-9  LCCN: sh85098118  NARA: 10647691  NDL: 00571142  NKC: ph117988  NSK: 000175745 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ענבל שמש

ענבל שמש (נולדה ב־14 בדצמבר 1996) היא ג'ודוקא בנבחרת ישראל בג'ודו במשקל של עד 63 ק"ג, זוכת מדליית זהב בגראנד סלאם באקו 2022 זוכת מדליית הארד באליפות אירופה לג'וניור- מלגה לשנת 2016, מחזיקה בתואר אלופת ישראל בג'ודו לבוגרים במשקל 63 ק"ג לשנים 2017, 2023 ו-2025 ומדליית זהב במכביה העשרים.
ביוגרפיה

ענבל נולדה בחיפה, והיא בוגרת בית הספר ליאו בק בעיר.
מילדותה עסקה בתחומים התנדבותיים ובספורט, ואת אימוני הג'ודו החלה כשהייתה ילדה בת 4.
קריירה

בשנת 2011 החלה שמש את קריירת הג'ודו שלה כשהצטרפה למועדון הג'ודו של מכבי חיפה, וחברה לנבחרת ישראל לג'ודו משנת 2011.
בשנת 2013 זכתה בתואר אלופת ישראל לקדטיות (עד גיל 18), במקום הראשון בסבב גביע אירופה לקדטים בקרואטיה, במקום ראשון בסבב גביע אירופה לקדטים בפורטוגל ובמקום השלישי באליפות אירופה לקדטים בטאלין.
בשנת 2014 זכתה בתואר אלופת ישראל לנוער בג'ודו (עד גיל 21), היא דורגה במקום החמישי בסבב גביע אירופה לג'וניור בפולין, ובמקום החמישי בסבב גביע אירופה לג'וניור בצ'כיה.
ב-2015 זכתה שמש במקום הראשון בגביע אירופה בבלגיה בתחרות הבוגרות, בתואר אלופת ישראל לג'וניור, במקום השני בסבבי גביע אירופה ביוון וספרד, במקום השלישי בסבב גביע אירופה אוסטריה, ובמקום השלישי באליפות אירופה לג'וניור שנערכה בספרד.
בשנת 2016 זכתה במקום ראשון בסבב גביע אירופה בבלגיה- תחרות בוגרות, בתואר אלופת ישראל ג'וניור, במקום שני בסבב גביע אירופה, אתונה, יוון, במקום שני בסבב גביע אירופה בלה קורונה, ספרד, במקום שלישי בסבב גביע אירופה היוקרתי בלייבניץ, אוסטריה ובמדליית הארד באליפות אירופה לג'וניור (עד גיל 21) - מאלגה, ספרד.
בינואר 2017 זכתה שמש במקום הראשון באליפות ישראל בג'ודו לנשים (עד 63 ק"ג), וביולי אותה השנה זכתה במדליית זהב במכביה העשרים . באותו החודש זכתה ענבל במדליית הכסף באליפות אירופה הפתוחה שנערכה במינסק, בלארוס.
במרץ 2018 זכתה שמש במדליית הזהב בתחרות מסבב אירופה הפתוחה בוורשה, פולין. כשבוע לאחר מכן זכתה במדליית הארד בגראנד פרי אגאדיר, מרוקו. בספטמבר 2018 זכתה במדליית הזהב בתחרות גביע אירופה בברטיסלאבה, סלובקיה. באוקטובר 2018 במדליית ארד בגביע אירופה מאלגה, ספרד. בנובמבר 2018 זכתה במדליית ארד באליפות אירופה עד גיל 23. לאחר שגברה בקרב על הישראלית פז לייבל. (המדליה השלישית שלה באליפויות אירופה אחרי הזכייה בארד באליפות אירופה עד גיל 18 ועד גיל 21).
בחודש ינואר 2019 זכתה במקום השני בגראנד פרי תל אביב .
בספטמבר 2020, לראשונה מאז פרוץ הקורונה, קיים איגוד הג'ודו בישראל תחרות אתגר בולודרום סילבן אדמס בת"א, שם זכתה שמש בקטגוריה עד 63 ק"ג.
במרץ 2022 זכתה במדליית זהב בגראנד סלאם בטביליסי
בנובמבר 2022 זכתה במדליית זהב בתחרות גראנד סלאם שהתקיימה בבאקו לאחר שניצחה את ואן דן ברג ההולנדית.
במרץ 2023 זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם אנטליה, טורקיה, לאחר שהפסידה בגמר מול קייטלין קואדרוס הברזילאית
בינואר 2025 זכתה שמש במקום הראשון באליפות ישראל בג'ודו לנשים (עד 63 ק"ג)
במרץ 2025 זכתה במדליית כסף בגראנד סלאם טשקנט, לאחר שהפסידה בגמר מול קירארי יאמגוצ’י היפנית.
הערות שוליים

1 2  ג'ודו: ענבל שמש זכתה במדליית זהב בגראנד סלאם באקו, באתר ynet, 5 בנובמבר 2022
↑  "ג'ודו: ענבל שמש שבה ממחנה אימונים". חיפה ספורט. אורכב מ-המקור ב-2020-06-15. נבדק ב-2017-01-05.
↑  ענבל שמש זכתה בארד באליפות אירופה לקדטים, באתר ynet, 22 ביוני 2013
↑  שתי מדליות ארד לנבחרת ישראל באליפות אירופה בג'ודו לקדטים, באתר www.scooper.co.il
↑  אורן אהרוני, יורשת לג'רבי: ארד לענבל שמש באליפות אירופה, באתר ynet, 17 בספטמבר 2016
↑  איגוד הג'ודו הישראלי, רשימת הזוכים באליפות ישראל בג'ודו לשנת 2017
↑  "ג'ודו: זהב לענבל שמש". חיפה  ספורט. נבדק ב-2017-07-18.(הקישור אינו פעיל)
↑  "מדליה ראשונה לענבל שמש בתחרות בוגרות בג'ודו - כלבו – חיפה והצפון". כלבו – חיפה והצפון. 2017-07-26. נבדק ב-2017-07-27.
↑  אסי ממן, ‏ארד לענבל שמש באליפות אירופה עד גיל 23, באתר ONE‏, 3 בנובמבר 2018
↑  אסי ממן, ‏לראשונה מאז הקורונה: איגוד הג'ודו קיים תחרות, באתר ONE‏, 8 בספטמבר 2020
↑  נדב צנציפר, ג'ודו: כסף לענבל שמש וארד למאיה גושן בגראנד סלאם אנטליה, באתר ynet, 1 באפריל 2023
↑  אסי ממן, ‏מדליית כסף לענבל שמש בגראנד סלאם טשקנט, באתר ONE‏, 1 במרץ 2025