stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רחוב ריג'נט
היסטוריה

הרחוב נבנה על ידי ג'ון נאש כמסלול לטקסים שחיבר בין בית קארלטון, ביתו של יורש העצר בפיקדילי, לבין שטחי הירק של פארק ריג'נט בצפון. החזיתות ההדורות של החנויות מחפות על גילו הצעיר של הרחוב - רובו של הרחוב נבנה רק למעלה מ-100 שנה אחרי שנאש התחיל בעבודה, בשנות העשרים של המאה ה-20.
בקצהו הצפוני של הרחוב נמצאת כנסיית כל הקדושים (All saints church), שהושלמה על ידי נאש ב-1824. מול הכנסייה, ניצב סימן היכר נוסף של לונדון, בית השידור (Broadcasting house), ביתו של רדיו הבי-בי-סי מאז 1932. החלק המרכזי של הרחוב - בין כיכר אוקספורד לכיכר פיקדילי - ראוי לציון בעיקר בשל חנויות הענק שבו, ובהן המליס, חנות הצעצועים הגדולה בעולם. רחוב ריג'נט מוקף ברחובות קטנים ומגוונים, כולל רחוב קונדויט, רחוב מורטימר, רחוב פרינסס, רחוב מרלבורו הגדול ורחוב הברואר. רחוב ריג'נט והסביבה מציעים תערובת של חנויות בעלות שמות גלובליים ומותגים עצמאיים.
הערות שוליים

↑  Regent Street, VISIT LONDON
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2011008470  VIAF: 168977405   WorldCat (עם VIAF): 168977405
ריכרד השל

| --- | --- |

 לידה:  5 ביולי 1824 ולדסדורף, שטיריה, האימפריה האוסטרית
 פטירה:  26 במאי 1881 (בגיל 56) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 ענף מדעי:  אנטומיה
 מקום מגורים:  אוסטריה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה
 מוסדות:  אוניברסיטת וינה  האוניברסיטה היגלונית  אוניברסיטת גראץ
 תרומות עיקריות
 גילוי הפיתול על שם השל
 
מסלול הולכת המידע השמיעתי מהאוזן אל A1 - קליפת המוח השמיעתית הראשונית
ריכרד לדיסלאוס השל (בגרמנית: Richard Ladislaus Heschl;‏ 5 ביולי 1824, שטיריה – 26 במאי 1881, וינה) היה אנטומאי אוסטרי, שגילה את הפיתול על שם השל.
ביוגרפיה

השל נולד בעיירה ולדסדורף שבשטיריה בשנת 1824.
בשנת 1849 קיבל דוקטורט ברפואה מאוניברסיטת וינה. בשנת 1850 הפך לעוזרו הבכיר של הפתולוג קארל פון רוקיטנסקי.
בשנת 1854 התמנה לפרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה כירורגית באולומואוץ.
בשנת 1855 הפך לפרופסור לאנטומיה פתולוגית, תת-תחום בפתלוגיה החוקר ביטויי מחלות ברקמות מן החי, באוניברסיטה היגלונית שבקרקוב.
בשנת 1861 התמנה לפרופסור לאנטומיה בבית הספר לרפואה כירורגית של אוניברסיטת גראץ (אנ'). שימש כרקטור האוניברסיטה בשנים 1864–1865.
בשנת 1875 חזר לאוניברסיטת וינה, ולימד בה עד למותו בשנת 1881. לאחר מותו החליף אותו בווינה הנס קונדראט (אנ').
פעילותו המדעית

השל גילה את "הפיתול על שם השל", פיתול הנמצא בקליפת המוח, על גבי שטח הפנים של האונה הרקתית, היורד לעומק המענית הצידית. הוא פרסם מספר כתבים בעניין.
מיצירותיו

"Compendium der allgemeinen und speziellen pathologischen Anatomie"‏ - 1855
"Sectionstechnik"‏ - 1859
"Über die vordere quere Schläfenwindung"‏ - 1878
הערות שוליים

↑  Österreichisches Biographisches Lexikon und biographische Dokumentation, Heschl, Richard Ladislaus, ‏2003 (בגרמנית)
↑  Austria-Forum | https://austria-forum.org, Heschl, Richard (english), Austria-Forum (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9811298247505606  BnF: cb159859509 (data)  GND: 11676371X  ISNI: 0000 0000 5523 4358  NKC: nlk20000088977  NTA: 175492492  VIAF: 27831104   WorldCat (עם VIAF): 27831104
ויליאם אוטיס פקסון

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1853 Stoughton, ארצות הברית 
 פטירה:  12 בנובמבר 1942 (בגיל 89) בוסטון, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Evergreen Cemetery 
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה של אוניברסיטת בוסטון
 תפקידים:  רופא 
 בת זוג:  סוזן ריד וויילס (1878–1914 מותה)
 צאצאים:  Nathaniel Wales Faxon 
 מספר צאצאים:  1
 
ויליאם אוטיס פקסון (24 באוקטובר 1853 – 12 בנובמבר 1942) היה חבר בסנאט של מסצ'וסטס ובבית הנבחרים של מסצ'וסטס.
ביוגרפיה

ויליאם נולד בסטוטון, מסצ'וסטס ב-24 באוקטובר 1843. ב-1876 הוא סיים את לימודי הרפואה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת בוסטון.
ב-10 ביולי 1878 הוא התחתן עם סוזן ריד וויילס, ונולד להם ילד אחד. סוזן מתה בשנת 1914.
פקסון שהיה רפובליקני, היה חבר בבית הנבחרים של מסצ'וסטס בין השנים 1905 ל-1906, ובסנאט של מסצ'וסטס מ-1907 עד 1908.
פקסון מת בבוסטון ב-12 בנובמבר 1942.
הערות שוליים

↑  Richard Herndon, Edwin M. (Edwin Monroe) Bacon, Men of progress; one thousand biographical sketches and portraits of leaders in business and professional life in the Commonwealth of Massachusetts;, Boston, New England Magazine, 1896
1 2 3  Obituary for Dr. William Otis Faxon (Aged 90) - Newspapers.com, Boston Globe (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוניברסיטת נורת'איסטרן

| --- | --- |


אוניברסיטת נורת'איסטרן
 אוניברסיטה
 מוטו:  Lux, Veritas, Virtus   "אור, אמת, סגולה"
 תקופת הפעילות:  1898–הווה (כ־126 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  ג'וזף א.עון (אנ')
 סגל:  3,049 (2020)
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  27,602 (2020)
 סטודנטים לתואר ראשון:  19,004 (2020)
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  8,598 (2020)
 מיקום
 מיקום:  בוסטון, מסצ'וסטס
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  42°20′24″N 71°05′18″W﻿ / ﻿42.34°N 71.088333333333°W﻿ / 42.34; -71.088333333333
 www.northeastern.edu
 he
 
אוניברסיטת נורת'איסטרן (באנגלית: Northeastern University; בראשי תיבות: NU או NEU) היא אוניברסיטה פרטית, הממוקמת בבוסטון, בירת מסצ'וסטס שבארצות הברית אשר הוקמה ב־1898. האוניברסיטה חברה באיגוד אוניברסיטאות המחקר.
לאוניברסיטה ישנם קמפוסים נוספים בשארלוט, סיאטל, סן פרנסיסקו, סן חוזה, פורטלנד, ונקובר וטורונטו. נכון לשנת 2020, לומדים באוניברסיטה כ־27,602 סטודנטים. מבין בוגריה הידועים של האוניברסיטה ניתן למנות את שון פנינג, רג'י לואיס, חוסה חואן בראה, מו קוואן ומגי האסן.
קולג'ים ובתי ספר

בית הספר למשפטים (אנ') (1898)
הקולג' להנדסה (אנ') (1909)
בית הספר למנהל עסקים (אנ') ע"ש ד'אמור-מקים (1922)
הקולג' למדעי הבריאות (אנ') ע"ש בווי (1925)
הקולג' למדעי המחשב (אנ') ע"ש חורי (אנ') (1982)
הקולג' לאמנויות, מדיה ועיצוב
הקולג' ללימודים מקצועיים
הקולג' למדעים
הקולג' למדעי החברה והרוח
דירוגים בין-לאומיים

דירוג שאנגחאי - 201–300 (2024)
דירוג Times Higher Education - מקום 201–250 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות - 375= (2024)
אורי כבירי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 ביוני 1970 (בן 54) ישראל ירושלים, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 פרופיל ב-IMDb
 
אורי כבירי (נולד ב-3 ביוני 1970 בירושלים) הוא מפיק מוזיקלי, שחקן ומדבב ישראלי. ידוע בשל גילומו את גדי פישנזון בסרט הקולנוע "אלכס חולה אהבה".
ביוגרפיה

כבירי נולד בשנת 1970 בירושלים. כשהיה בן שלושה חודשים התגרשו הוריו והוא עבר ביחד עם אמו לרחובות. כשהיה בן שלוש החל ללמוד מוזיקה. בילדותו למד נגינה על כלים מוזיקליים שונים, אך התמקד בעיקר בנגינה בקלידים.
כשהיה בן 12 עבר מבדקי אינטליגנציה, אובחן כגאון, ולמד באוניברסיטת תל אביב בחוגי העשרה לילדים מחוננים, ב"מכון לקידום נוער ליצירתיות ומצוינות", מיסודה של ד"ר אריקה לנדאו.[דרוש מקור] כשהיה בן 14 וסיים את כיתה ח', קיבל אותו המוזיקאי דני גוטפריד לתיכון ע"ש תלמה ילין כמתופף, אך ברגע האחרון הוכנס תלמיד אחר במקומו, וכבירי המשיך ללמוד בתיכון דה שליט ברחובות, שם למד מכיתה ז'.[דרוש מקור]
ביוגרפיה > קריירת המשחק

כבירי התפרסם בשנת 1986, עת יצא לאקרנים סרט הקולנוע "אלכס חולה אהבה" בו גילם את דמותו של גדי פישנזון. הסרט צולם ב-1985, כשהיה כבירי בן 15. לאחר שיצא בווידאו ב-1987, החל "אלכס חולה אהבה" לבסס את מעמדו כאחד מסרטי הפולחן האהובים בתולדות הקולנוע הישראלי. אף על פי שבמקור התקבל כבירי לסרט בתפקיד ילד חנון ממוצא ישראלי ("גדי הממושקף"), תפקיד אשר בתסריט המקורי היה בעל שלוש שורות בלבד, הוחלט לבסוף לשנות את התסריט, וליצור דמות אשר תתאים לכישוריו של כבירי - וכך נוצרה דמותו של גדי פישנזון, נער חנון אשר מייצג את היקה הסטריאוטיפי. בשנות ה-90 פעלה בישראל להקת "פיש אין זון" שנקראה על שם הדמות, וכן הראפר פישי הגדול נקרא כך על שם דמיונו החיצוני לפישנזון.
בשנת 1988, לפני גיוסו לצה"ל, הופיע בתפקיד משנה בסרטו של דודו טופז, "תל אביב לוס אנג'לס".
כבירי שירת בלהקת חיל האוויר בין השנים 1988–1991. במהלך שירותו השתתף בתפקידים ראשיים בשלוש הפקות מחזמר. לאחר שהשתחרר מצה"ל הופיע בעיקר בתפקידי משנה ובתפקידי אורח בסרטים כגון "שירת הסירנה" ו"אגדת האיש ששתק" ובסדרות טלוויזיה כגון "לשון המראות" ו"קופיקו".
ביוגרפיה > הפקות מוזיקליות והפקת דיבוב

בשנת 1979, כשהיה בן תשע, החל ללמוד נגינה על תופים. אמו נישאה למורה שלו לתופים, והשניים פתחו ב-1982 בית ספר לתופים בתל אביב.[דרוש מקור] בית הספר כלל אולפן מקצועי לשימוש התלמידים, אותו ניהל כבירי מאז שהיה בן 12.[דרוש מקור] באולפן זה עשה את צעדיו הראשונים בתחום הקלטות המוזיקה והעיבודים. כשהיה בן 19 עברה המשפחה לתל אביב, כדי להקל על כבירי בשירותו בלהקה הצבאית, שעשתה חזרות בתל אביב.[דרוש מקור] כשנסגר בית הספר לתופים, בשנת 1991, העביר כבירי את האולפן למיקום אחר במרכז תל אביב.
לאורך השנים בחר כבירי למקד את הקריירה שלו בהפקות מוזיקליות כמלחין, מעבד, נגן ובהפקת שירה. הוא עיבד, ניגן, הקליט והפיק מוזיקלית שירים ואלבומים של זמרים ישראלים רבים.
בשנת 1990 החל כבירי לעבוד בצורה מקצועית כקריין. משנת 1992 ואילך השתתף בדיבוב תוכניות ילדים רבות בערוץ הופ!, ערוץ הילדים והערוץ הראשון בהן סדרות אנימציה שונות כגון "כוח וידאו" (בתפקיד קווץ'), "מר בלופר" (בתפקיד מר בלופר), "עלילות טייני טון", "עלילות תיאודור החמור" (בתפקיד קוקו) ועוד. בקריירת הדיבוב שלו עבד בעיקר באולפני אלרום. כבירי אחראי גם למספר שירי פתיחה של תוכניות ערוץ הילדים באותה תקופה, הן כמלחין מעבד מוזיקלי ונגן ("המחסן של כאילו" ב-1992, מוזיקת הרקע לתוכניות "הוגו" ב-1994 ו"עולמו של הוגו" ב-1996) והן כמפיק שירות ("עלילות טייני טון"). ב-2004 שימש כמעבד ומפיק עבור תוכניתה של פנינה רוזנבלום "החיים על פי פנינה". בנוסף עבד כבירי על המוזיקה וההקלטות אשר ליוו מופעי סטנד-אפ של אמנים כגון אלי ומריאנו, נאור ציון ודורון ונתי רביץ.
משנת 1992 ועד 2009 היה שותף כבירי בהפקה, נגינה, עיבוד ואף שירה באלבומיה ושיריה של הזמרת דנה אינטרנשיונל. בין השאר היה אחד המפיקים, הנגנים, המעבדים והמקליטים של השיר "דיווה", שזכה באירוויזיון 1998. כבירי עבד על פרויקטים נוספים עם אמנים אחרים, בהם אלבום הבכורה של מאיה סימנטוב, "אתה לא רומיאו" לזמרת ג'ולייטה (אהוד מנור כתב מילים למנגינה של כבירי), סינגלים שונים לאחיות שרונה ודניאלה פיק וכן שיר למען שחרורו של גלעד שליט בהשתתפות אמנים שונים.
ב-2011 עבר לארצות הברית והוא מתגורר בנאשוויל.
השירים השונים עליהם חתום כבירי שולבו בחלקם בסדרות טלוויזיה, בהן "סקס והעיר הגדולה" ו"הסופרנוס", ובסרטים הוליוודיים.[דרוש מקור]
מייבאך צפלין

| --- | --- |

Maybach Zeppelin
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  DS7 (הדגם יוצר בין השנים 1929–1934)  DS8 (הדגם יוצר בין השנים 1930–1938)
 יצרן:  מייבאך
 שנות ייצור:  1928–1938
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית סלון
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  5,100-5,300 מ"מ
 רוחב:  1,820-1,845 מ"מ
 גובה:  1,800-1,900 מ"מ
 משקל:  1,840-2,300 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3,660-3,735 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 צילינדרים, 6,971 סמ"ק המפיק 150 כ"ס ב-2,800 סל"ד  V12 צילינדרים, 7,977 סמ"ק המפיק 203 כ"ס ב-3,200 סל"ד
 מהירות מרבית:  170 קמ"ש (מנוע 7,977 סמ"ק)
מייבאך צפלין (בגרמנית: Maybach Zeppelin) היא מכונית סלון תוצרת יצרנית כלי הרכב היוקרתיים הגרמנית "מייבאך" אשר יוצרה בין השנים 1928–1938.
בראש פרויקט ה""מייבאך צפלין" עמד מהנדס הרכב ומבעלי החברה "קרל מייבאך".
"מַיְבָּאךְ-מוֹטוֹרֶנְבָּאוּ" (בגרמנית: Maybach-Motorenbau GmbH) היא חברה גרמנית לייצור רכבי יוקרה אשר נוסדה בשנת 1909. הייתה במקורה חברת בת של חברת צפלין ונקראה תחילה "Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH" ("חברת מנועי ספינות אוויר") עד שנת 1918. כיום המותג נמצא בבעלות התאגיד דיימלר-קרייזלר שמרכזו בשטוטגרט.
סך הכול יוצרו כ-200 יחידות.
דגמי "מייבאך צפלין"

DS7 (הוצג לראשונה בשנת 1928, יוצר בין השנים 1929–1934),
DS8 (יוצר בין השנים 1930-1938)
תצורות "מייבאך צפלין"

4 דלתות - סלון
4 דלתות - קבריולה
2 דלתות - קבריולה
תמונות

"מייבאך צפלין", דגם "DS 8"
"מייבאך צפלין"
"מייבאך צפלין"
"מייבאך צפלין"
"מייבאך צפלין" - קבריולה, דגם "DS 8"
"מייבאך צפלין" - מבט לתא הנהג
"מייבאך צפלין" - מבט למושב האחורי
"מייבאך צפלין" - קבריולה
"מייבאך צפלין", שנת 1937 - קבריולה
"מייבאך צפלין", שנת 1937 - קבריולה, דגם "DS 8"
"מייבאך צפלין"
"מייבאך צפלין"
"מייבאך צפלין", שנת 1930
ראו גם

מייבאך
מייבאך W5 SG
לקריאה נוספת

"מייבאך צפלין" שנת 1932 שאבד (autoweek.com/article/car-life/throttle-back-thursday-magnificent-lost-1932-maybach-zeppelin)
הערות שוליים

↑  דגמי "מייבאך" ranker.com/list/full-list-of-maybach-models
↑  "מייבאך צפלין" seriouswheels.com/cars/top-Maybach-Zeppelin-DS8
↑  "מייבאך צפלין" דגם DS7 קבריולה caranddriver.com/news/1930-maybach-zeppelin-ds7-spohn-cabriolet
↑  "מייבאך צפלין" דגם DS7 sinsheim.technik-museum.de/en/maybach-zeppelin-ds-7
↑  "מייבאך צפלין" דגם ""DS8 supercars.net/blog/1932-maybach-ds8-zeppelin
↑  "מייבאך צפלין" דגם DS-8 bonhams.com/auctions
עוזי מוסקוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1964  (בן 60) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  עוזי
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1982–2016 (כ־34 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד שריון  מפקד "עוצבת הסוס הדוהר" (חטיבת מילואים משוריינת 217)  מפקד המרכז לאימונים באש  מפקד חטיבה 500  קצין אג"ם פיקוד המרכז  מפקד עוצבת עידן  מפקד עוצבת סיני  מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה  מפקד עוצבת הפלדה  ראש אגף התקשוב
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים   מבצע צוק איתן
 
עוזי מוסקוביץ' (בשמו המלא: עזריאל מוסקוביץ') (נולד ב-26 במרץ 1964) אלוף במיל' בצה"ל, בתפקידו האחרון כיהן כראש אגף התקשוב.
קורות חייו

עוזי מוסקוביץ נולד בשנת 1964. התגייס לצה"ל ב-1982 לחיל השריון, את רוב שירותו שירת בחטיבה 500, במלחמת לבנון הראשונה שירת כלוחם בגדוד 195 של החטיבה. בהמשך עבר קורס מפקדי טנקים וקורס קציני שריון. מוסקוביץ' שירת במגוון תפקידי פיקוד והדרכה של החיל ובהם מפקד פלוגה מפקד גדוד 195, מפקד גדוד בחטיבה 460, קצין אג"ם עוצבת הפלדה. ב-1998 קודם לדרגת אל"ם ומונה למפקד "עוצבת הסוס הדוהר" (חטיבת מילואים משוריינת 217) ומפקד המרכז לאימונים באש. ב-2001 מונה למפקד חטיבה 500, והוביל אותה במבצע חומת מגן. ב-2003 מונה לקצין אג"ם פיקוד המרכז. ב-2004 מונה למפקד עוצבת עידן- אוגדת מילואים, בדרגת תת-אלוף. בשנים 2007–2005 כיהן כמפקד עוצבת סיני והמרכז הלאומי לאימונים ביבשה. ב-2007 מונה למפקד עוצבת הפלדה ובאוקטובר 2011 קודם לדרגת אלוף ומונה לראש אגף התקשוב. לאחר תפקיד זה השתחרר מצה"ל בשנת 2016.
מכהן כמנכ"ל חברת וויבגארד. מאפריל 2018 עד דצמבר 2021 כיהן בנוסף כחבר דירקטוריון בחברות מגדל אחזקות ביטוח ופיננסים ומגדל חברה לביטוח. כמו כן, מאז יוני 2021 מכהן כחבר דירקטוריון בחברת האב אבטחת מידע (ישראל) בע"מ, מונה ליו"ר דירקטוריון החברה הזו ביום 1 במאי 2022.
מוסקוביץ' הוא בעל תואר ראשון בהנדסה אווירונאוטית מהטכניון, תואר שני במנהל עסקים מהשלוחה הישראלית של אוניברסיטת ניו יורק ותואר שני נוסף בלימודי אסטרטגיה מקולג' המלחמה של צבא ארצות הברית. נשוי ואב לשבעה ילדים, מתגורר במודיעין-מכבים-רעות.
הערות שוליים

↑  שמו ותאריך הלידה של מוסקוביץ', בדיווח באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, 21 ביוני 2021.
↑  חטיבה 500 ציינה 30 שנה למלחמת שלום הגליל, אתר יד לשריון
↑  עמירה הס, עמוס הראל, צה"ל הרג 11 פלשתינאים בג'נין - מהם 2 בכירים בג'יהאד, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2001.
↑  עמוס הראל, סוכמו מינויים חדשים בצה"ל - לקראת סבב מינויים גדול במטכ"ל, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2003.
↑  שר הביטחון נפרד מראש אגף התקשוב היוצא, אלוף עוזי מוסקוביץ', 26.03.2016
↑  אלוף (במיל') עוזי מוסקוביץ הצטרף לוועדה המייעצת של אודיקס, באתר "אנשים ומחשבים", 28 בינואר 2020
↑  דיווח על סיום כהונה באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, 30 בדצמבר 2021.
↑  דיווח באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, 21 ביוני 2021.
↑  דיווח באתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב, 2 במאי 2022.
אוגוסט הייסמאייר

| --- | --- |

 לידה:  11 בינואר 1897 Aerzen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בינואר 1979 (בגיל 82) שוואביש האל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  סקסוניה התחתונה 
 תפקיד:  חבר הרייכסטאג של רפובליקת ויימאר  חבר הרייכסטאג של גרמניה הנאצית 
 מפלגה:  המפלגה הנאצית 
 בן או בת זוג:  גרטרוד שולץ-קלינק 
 
אוגוסט הייסמאייר (בגרמנית: August Heißmeyer;‏ 11 בינואר 1897 – 16 בינואר 1979) היה קצין אס אס בכיר ופושע מלחמה נאצי. אחיינו היה הרופא הנאצי קורט הייסמאייר, שערך ניסויים באסירי מחנות ריכוז, בהם ילדים.
ביוגרפיה

הייסמאייר נולד בשנת 1897 בגלרזן (Gellersen; כיום חלק מהעיירה אארצן [Aerzen]) שבמחוז האמלן-פירמונט, סקסוניה התחתית. לאחר שסיים את לימודיו התגייס הייסמאייר לצבא הפרוסי. במלחמת העולם הראשונה היה הייסמאייר בדרגת לויטננט וקיבל על שירותו את צלב הברזל, דרגה ראשונה.
לאחר מלחמת העולם הראשונה היה הייסמאייר חבר בפרייקור והשתתף בפוטש במרתף הבירה בשנת 1920. לאחר שהתייאש מלימודיו, עבד הייסמאייר כמורה נהיגה. בשנת 1925 הצטרף הייסמאייר למפלגה הנאצית ובתחילת 1926 הוא הצטרף לאס אה והיה פעיל בו. בין היתר היה מהמייסדים של ה"אס אה גאושטירם, האנובר-דרום" (SA-Gaustürm Hannover-Süd; גושטירם: יחידה ארגונית של האס אה שהוקמה על ידי מפקד הארגון פרנץ פפר פון סלומון) ולזמן מסוים שימש גאולייטר. הייסמאייר נשא במהלך התקופה הזו אישה ונולדו לו 6 ילדים.
בינואר 1930 ביקש להצטרף לאס אס; בקשתו התקבלה והוא נעשה לחבר ה-4,370 בשורותיה. בשנת 1932 הצטרף למשרד הראשי של האס אס ופיתח קריירה מהירה, ובשנת 1933 כיהן כחבר פרלמנט (ברייכסטאג) מטעם המפלגה הנאצית, כנציג מחוז הבחירות וסטפאליה. בשנת 1935 מונה לראש המשרד הראשי של האס אס והחליף בתפקיד את הס"ס גרופנפיהרר קורט וויטג'; הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1939. ב-9 בנובמבר 1936 הוא קודם לדרגת ס"ס אוברגרופנפיהרר ולמפקח על מוסדות החינוך הפוליטיים-לאומיים (Nationalpolitische Erziehungsanstalten או NPEA).
בשנת 1939 מונה הייסמאייר לס"ס אובראבשניטסלייטר (SS-Oberabschnittsleiter; ראש מחוז בפיקוד המרכזי של האס אס) של מחוז מזרח-1 ("Ost"; מטה המחוז היה בברלין) ולמפקד האס אס והמשטרה במחוז, ובתוקף תפקידו פיקח על אזור ברלין-ברנדנבורג. ב-9 בנובמבר 1939 מונה למפקד יחידת הפיקוח על מחנות הריכוז של האס אס, והחליף בתפקיד זה את תאודור אייקה שמונה עתה למפקד דיוויזיית גולגולת המוות האס אס שלחמה בחזית עם רוסיה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה קיבל הייסמאייר משרד ראשי משלו, משרד ס"ס אוברגרופנפיהרר הייסמאייר (Dienststelle SS-Obergruppenführer Heißmeyer), שהיה אחראי על אימונים צבאיים לתלמידים של מוסדות החינוך הפוליטיים הלאומיים (NPEA).
בשנת 1940 הוא נשא לאישה בנישואים שניים את גרטרוד שולץ-קלינק, שכונתה "מנהיגת הנשים של הרייך". ב-14 בנובמבר 1944 קיבל הייסמאייר את התואר "גנרל של הוואפן אס אס". באפריל 1945 מונה הייסמאייר למפקד "קבוצת הקרב הייסמאייר" שהורכבה מפולקסשטרום ומהיטלר יוגנד ותפקידה היה להגן על שפנדאו שבצפון-מערב ברלין מפני בעלות הברית המתקרבות.
ביוגרפיה > לאחר מלחמת העולם השנייה

לאחר כיבוש ברלין על ידי בעלות הברית ברח הייסמאייר עם אשתו לכפר בבנהאוזן (Bebenhausen) שבמחוז טיבינגן שם עבד כפועל חווה בשם הבדוי "היינריך שטוקנברוק" (Heinrich Stuckenbrock). בשנת 1948 הוא זוהה על ידי המשטרה הצרפתית (צרפת שלטה על מדינת באדן-וירטמברג עד 1949), נשפט על פשעי מלחמה ונשלח לכלא ל-3 שנים.
לאחר שחרורו גר בשווביש האל שבבאדן-וירטמברג, עבד במפעל למכונות כביסה, ולאחר מכן בחברה-בת של קוקה-קולה. הוא מת בשנת 1979 בבית חולים בשווביש האל ונקבר בבית הקברות בגלרזן בחלקה המשפחתית.
לקריאה נוספת

טוביה פרידמן, "Die drei ältesten SS-Generale Himmlers. SS-Obergruppenführer August Heyssmayer, SS-Obergruppenführer Wilhelm Reinhard, SS-Obergruppenführer Udo von Woyrsch. Eine dokumentarische Sammlung". בהוצאת המכון לדוקומנטציה בישראל לחקר פעולות הפושעים הנאציים, חיפה, 1998.
Ruth Bettina Birn: Die Höheren SS- und Polizeiführer. Himmlers Vertreter im Reich und in den besetzten Gebieten. Droste Verlag, Düsseldorf, 1986. ISBN 3-7700-0710-7
הערות שוליים

↑  Mark C. Yerger: Allgemeine SS. The Commands, Units and Leaders of the General SS, Schiffer Publishing Ltd. 1997, ISBN 0-7643-0145-4, p. 33
↑  SS-Führungshauptamt: Dienstaltersliste der Schutzstaffel der NSDAP, Stand 1. Dezember 1938 mit Berichtigungsheft vom 15. Juni 1939, laufende Nummer 17
1 2  Patricia Heberer,
"Children During the Holocaust", p. 231
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb137503866 (data)  GND: 121027627  ISNI: 0000 0001 1469 7265  LCCN: no99046694  VIAF: 27916545   WorldCat (עם VIAF): 27916545
עלילות תיאודור החמור

| --- | --- |

כרזת ה-VHS של הסדרה
 מבוסס על:  "קורות חמור אחד" מאת סופי דה סגיר
 סוגה:  הנפשה
 מדבבים:  מישל גרנייה, רנה טרמוני, ארלין קלייר
 מדבבים בעברית:  עזרא דגן, אורלי קטן, גיא דגן, אורי כבירי, עירית דגן, יעקב בוך, יוני חן
 ארץ מקור:  צרפת צרפת
 שפות:  צרפתית (הסדרה דובבה לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  20
 הפקה
 חברת הפקה:  Juana Productions
 מוזיקה:  ג'רארד גאסטין
 אורך פרק:  13 דקות
 שידור
 רשת שידור:  +Canal (במסגרת "Cabou Cadin")
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הילדים (במסגרת "להתלבש עם שש")
 תקופת שידור מקורית:  6 בספטמבר 1986 – 1989
 תקופת שידור בישראל:  1993
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
עלילות תיאודור החמור (בצרפתית: Cadichon, "קדיצ'ון") היא סדרת טלוויזיה מונפשת צרפתית, שמבוססת על היצירה הספרותית "קורות חמור אחד" מאת סופי דה סגיר שיצאה לאור בשנת 1860. הסדרה הופקה על ידי Juana Productions, והולחנה על ידי ג'רארד גאסטין.
לסדרה הופקו 2 עונות ו-20 פרקים באורך 13 דקות, אשר שודרו במקור בצרפת החל מ-6 בספטמבר 1986 עד שנת 1989 בערוץ +Canal במסגרת רצועת השידור "Cabou Cadin". העונה הראשונה נקראה בצרפתית Cadichon ou les mémoires d'un âne, ואילו השנייה נקראה Les Tribulations de Cadichon. בישראל הסדרה שודרה בדיבוב עברי בשנת 1993 בערוץ הילדים במסגרת רצועת השידור "להתלבש עם שש", כאשר היא שודרה כעונה אחת שכוללת עשרה פרקים שכל אחד מחולק לשני פרקים משניים.
את שיר הפתיחה של הסדרה ביצעו במקור אנני קורדי בעונה הראשונה וילדי בית האופרה של ניס בעונה השנייה, ואילו בעברית השיר בוצע על ידי חני נחמיאס על פי תרגומו של יוני חן וניהולו המוזיקלי של אורי כבירי. בשנת 1993 שיר הפתיחה של הסדרה בוצע על ידי שלומית ארנון במופע "שש על הבמה".
תקציר העלילה

תיאודור (במקור "קדיצ'ון") הוא חמור חום קטן שבעליו, שהתאכזר אליו ללא הפסקה יחד עם אשתו, מצא אותו נטוש עם עגלה הרוסה. לאחר שברח ממנו, תיאודור מחפש בית חם ואוהב, כשהוא פוגש חברים ואויבים ועובר כל מיני הרפתקאות, חלקן מסביב לעולם, בין היתר בבריטניה, ספרד וגרמניה.
אחת מהחברות שהוא פוגש היא בת אנוש בת 15 בשם איזבל (במקור "קרולין"), שגדלה אצל משפחת צוענים מהקרקס. במהלך הסדרה רודף אותה זר לבוש שחורים שמעוניין לגנוב את התליון שלה שנושא את סמלה המשפחתי שמוכיח שהיא בעלים חוקיים של אחוזה.
מדבבים > דיבוב מקורי

בדיבוב המקורי דיבבו מישל גרנייה בתור תיאודור, רנה טרמוני בתור דמויות גבריות וארלין קלייר בתור דמויות נשיות.
מדבבים > דיבוב עברי

הדיבוב העברי נעשה באולפני אולפנטו בביומו והפקתו של יוני חן, אשר גם דיבב דמויות שונות בסדרה יחד עם עירית דגן ויעקב בוך. מדבבים נוספים כוללים את עזרא דגן בתור תיאודור שגם מספר את עלילת הסדרה, אורלי קטן בתור איזבל, גיא דגן בתור ז'אק ואורי כבירי בתור קוקו.
הערות שוליים

↑  Cadichon, באתר Planète Jeunesse
↑  שש על הבמה - מיקס ערוץ הילדים, באתר יוטיוב, 29 ביוני 2009
↑  עלילות תיאודור החמור - חזרה הביתה/כל הכבוד תיאודור 1993, באתר יוטיוב, 4 בספטמבר 2024
↑  עלילות תיאודור החמור, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
קשורן וולקוט

קשורן וולקוט (באנגלית: Keshorn Walcott; נולד ב-2 באפריל 1993) הוא אתלט מטרינידד וטובגו. הוא אלוף אולימפי (לונדון 2012) בהטלת כידון.
ביוגרפיה

וולקוט נולד בעיר קוטו שבטרינידד.
באליפות העולם באתלטיקה לנוער שנערכה בברצלונה בשנת 2012 זכה וולקוט במדליית הזהב, כשהטיל את הכידון למרחק של 78.64 מטרים. לפני בריאן טולדו הארגנטינאי (77.09 מטרים) ומורנה מולמן מדרום אפריקה (76.29 מטרים)
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (2012) זכה במדליית הזהב עם הטלה למרחק של 84.58 מטרים, לפני אלכסנדר פיאטניטסיה האוקראיני (84.51 מטרים) ואנטי רוסקנן הפיני (84.12 מטרים) והפך לאלוף האולימפי הצעיר ביותר בהטלת הכידון.
הערות שוליים

↑  UPDATE 1-Olympic-Athletics-Trinidad's Walcott takes surprise javelin gold
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14376122
הכנסייה האפיסקופלית של מרטין הקדוש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה 
 מיקום:  יוסטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 הקמה ובנייה
 סגנון אדריכלי:  התחייה הגותית 
 קואורדינטות:  29°45′40″N 95°27′59″W﻿ / ﻿29.7611°N 95.4664°W﻿ / 29.7611; -95.4664
 stmartinsepiscopal.org
 he
 
איור של מבנה הכנסייה ב-2004
הכנסייה האפיסקופלית של מרטין הקדוש (St. Martin's Episcopal Church) היא כנסייה אפיסקופלית השוכנת ביוסטון שבטקסס, ארצות הברית, והקהילה שהיא משרתת היא בין הקהילות האפיסקופליות הגדולות בעולם. הכנסייה נבנתה מחדש ב-2004 בסגנון נאו-גותי.
הקהילה

הכנסייה נוסדה בידי הכומר ג'. תומאס באגבי ב-1 בספטמבר 1952. בתפילה הראשונה נכחו 125 אנשים. ב-1954 נרכשו בידי ועד הכנסייה 4 אקר בדרך סייג' ושם נבנה המבנה הראשון של הכנסייה, המכונה כיום "היכל המייסדים". ב-1959 הורחב המבנה ונוספו לו קפלה חדשה, טרקלין, משרדים וכיתות.
ב-1983, בגיל 72, פרש באגבי מהנהגת הכנסייה והוחלף בידי הכומר קלוד אי. פיין, שמונה לרקטור ב-28 באוגוסט 1983. פיין עמד בראש הכנסייה עד 1993, אז נבחר לבישוף הדיוקסיה האפיסקופלית של טקסס.
מספר המבקרים הממוצע בכנסייה בדרשות ימי ראשון עמד ב-2006 על 1,925 נפשות, שהוא הממוצע הגבוה ביותר בין הקהילות האפיסקופליות. מספר המבקרים נחשב על ידי רוב החוקרים למדד אמין לגודלה וחיוּתה של קהילה. במספר החברים הרשומים, הקהילה הייתה באותה שנה השנייה בגודלה בכנסייה האפיסקופלית.
בכנסייה היו חברים, בין השאר, נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ורג' הרברט ווקר בוש ואשתו ברברה בוש. ב-5 בדצמבר 2018, לאחר מותו של בוש, נערך בכנסייה טקס האשכבה שלו.