stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ראובן גרוזובסקי
תולדותיו

נולד במינסק, לרחל לאה, בתו של הרב אברהם יורקנסקי רבה של סוירזנה ולרב שמשון גרוזובסקי, דיין ומורה הוראה במינסק. הוא למד במינסק ב'קיבוץ' שבבית הכנסת זבחי צדק, ואחר כך בישיבת סלובודקה שבליטא.
בפרוץ מלחמת העולם הראשונה התפזרה הישיבה וחלק מתלמידיה גלו לקרמנצ'וג, שם נשא את חיה שרה מרים, בתו של הרב ברוך בר ליבוביץ, ראש ישיבת כנסת בית יצחק. אחרי נישואיו נתמנה לר"מ שני בישיבתו של חותנו, והיה אחראי על הניהול הכספי עד ראשית מלחמת העולם השנייה. בשנת תרפ"א עברה הישיבה לווילנה, ובשנת תרפ"ו לקמניץ. בשנת תרפ"ט הגיעה הישיבה למשבר כלכלי והוחלט על נסיעה לארצות הברית לשם גיוס כספים. במשך כשנה ומחצה נדדו החותן והחתן ברחבי ארצות הברית, והצליחו במידה רבה. אחר כך חזרו לקמניץ, והמשיכו בהרבצת תורה.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ופלישת ברית המועצות לפולין, גלתה הישיבה לווילנה, שעדיין הייתה חלק מליטא העצמאית. זמן קצר אחר כך נפטר חותנו הרב ברוך דוב ליבוביץ, והישיבה המשיכה בראשותו יחד עם גיסיו הרב משה ברנשטיין והרב יעקב משה ליבוביץ. הם עברו לראסיין, פרוור של וילנה[דרושה הבהרה], ושם התקיימה הישיבה עד החורף של שנת תש"א (1940–1941). בתש"א היגר לארצות הברית, ושם התמסר להצלת בני הישיבה, במסגרת ועד ההצלה בניו יורק. כמו כן עסק במשלוח חבילות עזר וסיוע לתלמידים שהוגלו לסיביר. אחר המלחמה נתמנה לראש ישיבת תורה ודעת בניו יורק במקומו של הרב שלמה היימן שנפטר אז, ובמקביל נתמנה לראש ישיבת בית מדרש עליון שבמונסי, ניו יורק, שנוסדה ידי הרב שרגא פייבל מנדלוביץ. כן כיהן כראש מועצת גדולי התורה שעל ידי אגודת ישראל באמריקה.
בב' בניסן תשי"א (8 באפריל 1951) נפטרה אשתו, ובסוף אותה שנה נפגע בתאונת דרכים שגרמה אחר כך להתקף לב, לשבץ ולשיתוק עד פטירתו.
חתניו הם הרב דן אונגרישר, שהתמנה תחתיו לראשות ישיבת בית מדרש עליון, והרב לוי קרופני, ראש ישיבת "תורת אמת" בניו יורק. בנו חיים הוא חותנו של ראש ישיבת תורה ודעת הנוכחי, הרב יצחק ליכטנשטיין.
ספריו

חידושי רבי ראובן, על מסכתות הש"ס הישיבתיות, ג' חלקים, ח"א, ניו יורק, ה'תשכ"ה, ח"ב, ניו יורק, ה'תשל"א, ח"ג, ניו יורק, ה'תשמ"ה
חידושי רבי ראובן, על מסכת מקוואות, ניו יורק, ה'תשנ"ד
בעיות הזמן, בני ברק, ה'תשל"ב
מאמרי רבי ראובן, על התורה, מונסי, ה'תשס"ד
שיחות רבי ראובן, שיחות ודרשות, מונסי, ה'תשס"ו
לב ראובן, שיחות ומאמרים על התורה, ישראל, ה'תשע"ט
לקריאה נוספת

אהרן סורסקי, מרביצי תורה ומוסר, חלק ג, בני ברק תשל"ו, עמ' קלט–קס
הערות שוליים

↑  דרישות שלום מגדולי ישראל, הצופה, 20 בפברואר 1941
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007447727105171  ISNI: 0000 0000 3719 3433  LCCN: n87874187   WorldCat (עם LCCN): n87-874187
פולמון השני

| --- | --- |

דרכמה מכסף של המלך פולמון השני (שמאל) ונירון קיסר (ימין), מתוארכת לשנת מלכותו ה-19 (ιθ למטה משמאל לדמותו של פולמון), 57-56 לספירה
 לידה:  שנות ה־10 של המאה ה־1 לפנה״ס 
 פטירה:  74 קיליקיה, טורקיה 
 בן או בת זוג:  יוליה מאמאיה 
 
מרקוס אנטוניוס פולמון פיתודורוס (ביוונית: Μάρκος Ἀντώνιος Πολέμων Πυθόδωρος;‏ 12/11 לפנה"ס - 74 לספירה), הידוע גם כפולמון השני, היה נסיך הממלכה של בוספורוס הקימרי, פונטוס, קיליקיה וקפדוקיה. הוא שירת כמלך קליינט של רומא בפונטוס, קולכיס וקיליקיה. הגיע מרקע פגאני, התגייר, התנצר, ולאחר מכן שב להיות פגאני.
משפחתו

פולמון השני היה בנם השני וילדם האמצעי של השליטים הפונטיים פולמון הראשון ופיתודורידה (אנ'). אחיו הבכור היה זנון, הידוע גם כארטקסיאס השלישי (אנ'), שהיה מלך קליינט בממלכת ארמניה העתיקה ואחותו הצעירה הייתה אנטוניה טריפאינה (אנ'), שהייתה נשואה לקוטיס השמיני (אנ'), מלך תראקיה.
משפחת המלוכה הפונטית הייתה ממוצא מעורב, יווני מאסיה הקטנה ורומאי. זהותה של סבתו של פולמון השני מצד אביו אינה ידועה, אולם ייתכן ושמה היה טריפאינה, ואילו סבו מצד אביו היה זנון, נואם ואריסטוקרט חשוב, שהיה בעל בריתו של חבר הטריומווירט מרקוס אנטוניוס. סבו מצד אמו היה פיתודורוס (אנ'), יווני עשיר וחבר של גנאיוס פומפיוס מגנוס, וסבתו מצד אמו הייתה אנטוניה (אנ'), בתו מרקוס אנטוניוס.
דרך סבתו מצד אמו, היה פולמון צאצא ישיר של מרקוס אנטוניוס ואשתו השנייה אנטוניה היברידה הצעירה. אנטוניוס ואנטוניה היברידה היו בני דודים. הוא היה נינו השני של אנטוניוס. הוא הצאצא הזכר היחיד הידוע של אנטוניוס שנושא את שמו. צאצא זכר אחר של מרקוס אנטוניוס שנושא צורה של שמו "אנטוניוס" היה הקונסול קוינטוס האטריוס אנטונינוס (אנ'). דרך אנטוניוס, אחותה של סבתא רבתא שלו הייתה המלכה קלאופטרה סלנה השנייה ממאוריטניה (פרובינקיה רומית). דרך אנטוניוס, הוא היה בן דוד רחוק של המלך הקליינט תלמי ממאוריטניה (אנ') ושל הנסיכה דרוסילה ממאוריטניה (אנ'). דרך אנטוניוס, הוא היה גם בן דוד רחוק של הקיסרים הרומאים קליגולה, קלאודיוס ונירון, והקיסריות מסלינה, אגריפינה הצעירה וקלאודיה אוקטאביה (אנ').
שלטונו

אביו של פולמון השני מת בשנת 8 לפנה"ס. אמו נישאה אז למלך ארכלאוס מקפדוקיה (אנ'), והמשפחה עברה לקפדוקיה, שם גדל פולמון השני בחצר המלוכה של אביו החורג. ארכלאוס מת בשנת 17, אז חזרו פולמון ואמו לפונטוס.
משנת 17 ועד שנת 38, הוא חי כאזרח פרטי בפונטוס וסייע לאמו במנהל ממלכתם. עם מות אמו בשנת 38, ירש פולמון את אמו כשליט יחיד של פונטוס, קולכיס וקיליקיה.
על פי כתובת הקדשה בקיזיקוס בשנת 38, השתתף פולמון בחגיגות המשחקים המקומיים בעיר, לכבוד דרוסילה, אחותו המנוחה של קליגולה. בכך הביע פולמון את נאמנותו לקיסר ולמדינה הרומית. בשנת 47, ערך פולמון, יחד עם מלך קליינט נוסף, אנטיוכוס הרביעי, מלך קומגנה, משחקים אתלטיים לכבוד קלאודיוס בקיליקיה. שניהם הראו טובה כלפי קלאודיוס, בכך שהציעו לו שירותים משמעותיים.
נישואיו

סביב שנת 50, נמשך פולמון השני לעושרה ויופייה של הנסיכה היהודיה ברניקי, אותה פגש בטבריה במהלך ביקורו את אביה, המלך אגריפס הראשון. ברניקי מצדה, רצתה להינשא לו כדי לְהָזֵם את השמועות על גילוי עריות עם אחיה, אגריפס השני. ברניקי הייתה אז כבר אלמנתו של בעלה השני ודודה מצד אביה, הורדוס (מלך כלקיס), והיו לה ממנו שני בנים. היא התנתה את נישואיה לפולמון בכך שיתגייר, כולל טקס ברית המילה. פולמון הסכים והם נישאו, אולם הנישואים לא החזיקו מעמד זמן רב וברניקי עזבה את פונטוס עם בניה וחזרה לחצר המלוכה של אחיה, ופולמון נטש את היהדות. על פי אגדת ברתולומאוס הקדוש, הוא קיבל על עצמו את הנצרות, אולם רק כדי להפוך שוב לפגני.
בזמן לא ידוע, אולי לאחר שנות ה-50 המוקדמות, נישא פולמון לנסיכה בשם יוליה מאמאיה, מממלכת החסות הסורית של אמסה (אנ') (כיום חומס). מאמאיה הייתה ממוצא אשורי, ארמני, יווני ומדיי.
פולמון נשא אותה לאשתו השנייה. דרך נישואיה לו, היא הפכה מלכה קליינטית של פונטוס, קולכיס וקיליקיה.
נישואיה של מאמאיה לפולמון ידועים רק באמצעות עדות של ממצאים. שמה וזהותה נחשפו ממטבעות נחושת שנמצאו.
מטבעות שהוטבעו על ידי פולמון השני ומאמאיה הם נדירים ביותר, מכיוון שידועים רק שלושה. המטבעות מציגים את תוארה המלכותי ביוונית: ΙΟΥΛΙΑΣ ΜΑΜΑΙΑΣ ΒΑΣΙΛΙΣΣΗΣ ("של יוליה מאמאיה המלכה") או ΒΑΣΙΛΙΣΣΗΣ ΙΟΥΛΙΑΣ ΜΑΜΑΙΑΣ ("של המלכה יוליה מאמאיה"). ניתן לתארך את המטבעות הללו למחצית השנייה של תקופת שלטונו של פולמון השני, בין השנים 60–74 לספירה. מאמאיה ילדה לפולמון השני שני בנים, פולמון אופאטור (אנ') ורומטאלקס פילוקיסר (אנ'). בנים אלה ידועים מתוך כתובת שנמצאה באמפיפוליס ביוון, המנציחה את פולמון השני ובניו אלה, ומתוארכת למחצית השנייה של המאה ה-1 לספירה.
פולמון השני החליף את שמה של העיר פאניזאן וקרא לה על שמו, פולמוניום (כיום פאטסא (אנ') בטורקיה).
בשנת 62 גרם נירון קיסר לפולמון לוותר על מלכות פונטוס, ויחד עם קולכיס היא הפכה לפרובינקיה רומית.
מאז ועד מותו, מלך פולמון על קיליקיה בלבד.
הערות שוליים

1 2  Smith, William, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, Polemon II, p. 434
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 19, פרק ח, פסקה א, סעיפים 341-338.
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 20, פרק ז, פסקה ג, סעיפים 146-145.
1 2  מטבעות של פולמון השני ויוליה מאמאיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810693383805606  GND: 1073607364  VIAF: 316532909   WorldCat (עם VIAF): 316532909
עקיבא ווייס

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1992 (בן 32) כ"ה בחשוון ה'תשנ"ג בני ברק, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100005974170432
 טוויטר (X):  akivaweisz
 טלגרם:  akiva_weisz
 
עקיבא ווייס מדווח במהדורה המרכזית של כאן 11 מכינוס מועצת גדולי התורה של אגודת ישראל על חוק גיוס בני ישיבות, אוקטובר 2018
עקיבא ווייס (נולד בכ"ה בחשוון ה'תשנ"ג, 21 בנובמבר 1992) הוא עיתונאי חרדי ישראלי המשמש כתב לענייני דת וחרדים בכאן חדשות.
ביוגרפיה

נולד בבני ברק, בן למשפחה בת 15 ילדים ולמד בתלמוד תורה סאטמר. בוגר ישיבת מאור התלמוד הליטאית-חרדית ברחובות. שירת ב'יד שרה' במסגרת השירות הלאומי.
החל את דרכו העיתונאית ב"קו נייעס". שימש כתב פוליטי באתר קוקר-אקטואליק, מבית תחנת הרדיו 'קול ברמה' תחת שם העט "אבי שיף". בהמשך היה הכתב הפוליטי של אתר 'בחדרי חרדים'.
בשנת 2016 החל לעבוד בתאגיד השידור הישראלי ככתב כלכלי ופרסם כתבות רבות על מעמד הביניים החרדי והעשירון התחתון, ביניהם תחקירים על מפעל הפיס והמדיניות החרדית כלכלית.
בשנת 2017 נבחר לאחד הצעירים המשפיעים של וואלה ברנזה.
בשנת 2018 מונה לכתב לענייני דת של תאגיד השידור ומפרסם כתבות בכאן 11, בכאן ב' ותחנות הרדיו הנוספות של כאן.
במרץ 2025 הודיע שיעזוב את כאן חדשות ויעבור לשמש כתב פוליטי ומדיני של מקור ראשון.
חיים אישיים

באוגוסט 2023 נישא לאלקי ברגשטיין, יועצת השר אופיר סופר ולהם בן.
כתבותיו הבולטות

חשיפת הקלטות של האדמו"ר מגור על משבר הגיוס - ערב פיזור הכנסת ה-21
חשיפת הפגישה לפירוק הבית היהודי
תחקיר על תפקוד רבני ערים
חשיפת הקלטה של משה גפני על דיל חוק הלאום
פרסום על השיחות בין שמעון פרס לרב עובדיה יוסף על תמיכה בהסכם השלום עם הפלסטינים
תחקיר על הכשרת הימורים במפעל הפיס במגזר החרדי
הערות שוליים

↑  בני יחזקאלי, הכתב החרדי חושף: עד גיל 11 דיברתי רק אידיש, באתר בחדרי חרדים, ‏6 לספטמבר 2018
↑  אלכסנדר כץ, כבר לא שם בדוי: הכתב הפוליטי של 'בחדרי חרדים' החליט לחשוף את זהותו האמיתית, באתר אייס, 24 בנובמבר 2015
↑  ישי כהן, עקיבא וייס עוזב את "בחדרי חרדים" ויהפוך לכתב כלכלי בתאגיד, באתר כיכר השבת, ‏25 לאוגוסט 2016
↑  ממשיך להפתיע: הג'וב החדש של וייס, באתר בחדרי חרדים, ‏4 ביולי 2018
↑  יאיר טוקר, חילופי גברא בתאגיד: עקיבא וייס מונה לכתב חרדים, באתר כיכר השבת, ‏4 ביולי 2018
↑  עקיבא ווייס, בלעדי, האדמו"ר מגור בהקלטה על חוק הגיוס: "אני עושה מספיק מתחת לשולחן ומעל השולחן"
↑  עקיבא ווייס, פרסמנו במהדורה: בניגוד להצהרותיו, ח"כ בצלאל סמוטריץ, היה שותף בדיונים של בנט ושקד על פרישה - יומיים לפני ההודעה.
↑  עקיבא ווייס, תחקיר של עקיבא ווייס: רבנים מקבלים עשרות אלפים כמעט בלי לעבוד | מתוך חדשות הערב 1.11.17
↑  צפו בתחקיר: רבני הערים הלא פעילים, באתר "סרוגים", 2 בנובמבר 2017
↑  עקיבא וייס, יהדות התורה נגד חוק הלאום: "אנחנו לא רוצים את זה", באתר כאן תאגיד השידור הישראלי, ‏31 ביולי 2018
↑  עקיבא ווייס, תיעוד בלעדי מפגישת הרב עובדיה יוסף עם שמעון פרס
↑  עקיבא ווייס, שיטת הפיס: כך הגדיל מפעל הפיס את מספר המהמרים החרדים
מיכאל קלינגהופר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1959 (בן 66 בערך) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל, אוניברסיטת הארטפורד, בית הספר לחינוך של הרווארד, אהל שם (בית ספר) 
 עיסוק:  מנצח, מרצה נגן ומורה לקונטרבס, נשיא האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  קונטרבס 
 שיתופי פעולה בולטים:  האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים
 www.michaelklinghoffer.com
 
מיכאל קלינגהופר (נולד ב-1959) הוא מנצח, מרצה, נגן ומורה לקונטרבס ישראלי. מכהן כנשיא האקדמיה למוזיקה ולמחול בירושלים אשר כיהן בעבר כדקאן הסטודנטים ודקאן הפקולטה לאומנויות הביצוע.
ביוגרפיה

מיכאל קלינגהופר למד בארצות הברית אצל הקונטרבסיסט גארי קאר באוניברסיטת ייל (תואר שני) ובאוניברסיטת הרטפורד (תואר שלישי). שימש כמשנה לנגן הראשי בתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון ובסינפונייטה הישראלית באר שבע.
מיכאל קלינגהופר חבר בסגל האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים מאז 1987. הוא כיהן כראש המחלקה לכלי מיתר, כדיקאן הסטודנטים וכדקאן הפקולטה לאומנויות הביצוע. מאוקטובר 2021 מכהן כנשיא האקדמיה.
כיהן במשך שבע שנים כמנהל מוזיקלי במתא"ן ומלמד בתיכון הישראלי למדעים ולאמנויות בירושלים. קלינגהופר עוסק גם בפיתוח פרויקטים ותוכניות מוזיקה לבני נוער משכבות אוכלוסייה שונות.
בין תלמידיו ניתן למצוא את אבישי כהן הקונטרבסיסט הבינלאומי, עומר אביטל וגלעד אברו.
מיכאל קלינגהופר שימש כמנצח ומנהל מוזיקלי של תזמורת הקונסרבטוריון של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים בין השנים 2009 - 2016.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007385759405171  VIAF: 316027501   WorldCat (עם VIAF): 316027501 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איילות ביער I

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  פרנץ מארק 
 תאריך יצירה:  1913 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  41.25 מ"מ 
 גובה:  39.75 מ"מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  1259 (אוסף פיליפס) 
 מיקום:  אוסף פיליפס
 
איילות ביער I (בגרמנית: Rehe im Walde I) הוא ציור משנת 1914 מאת הצייר הגרמני פרנץ מארק.
תיאור היצירה

הציור "איילות ביער I" מהווה שיא בעיסוקו של מארק בנושא האיילות. בעלי החיים משתלבים בתוך מערך כוחות של קווים וכתמי צבע שקופים. מבנה היצירה מתבסס על דפוס של אלכסונים מקבילים היורדים מקצות הימני והשמאלי של הבד ונפגשים במרכזו. דפוס משני מתקיים בהתנגשות בין משטחי צבע מלבניים בצד שמאל לבין צורות מעגליות בצד ימין. אף על פי שאין בציור הר טיפוסי בצבע כחול, מופיעה צורה משולשת קטנה יותר, המקיפה שתי איילות ומעניקה תחושת התרוממות, יחד עם עץ כחול בקצה השמאלי של הקומפוזיציה. הצבע הכחול מנוגד לאדום הבולט במרכז היצירה, לכתומים שבחלקה העליון והתחתון, ולכתמי שחור רכים בפינה הימנית העליונה.
ניתוח היצירה

המבנה הכולל של הקומפוזיציה, המחבר את החיות עם הנוף, מפחית את תחושת ההאדרה של בעלי החיים, שהייתה נוכחת ביצירותיו המוקדמות של מארק משנת 1911. רעיונותיו של מארק ביצירה זו הושפעו מתאוריית האנרגיה של וילהלם אוסטוולד, לפיה החומר הוא אשליה, ורק קווי האנרגיה חושפים את המראה האמיתי של העולם. גישה זו באה לידי ביטוי בציור באמצעות אווירה אנרגטית של אקראיות וכאוס. הסביבה הלא מוגדרת מעבירה את תחושתו של מארק כלפי העולם ומבטאת את שאיפתו לייצג את הבריאה – מגמה הניכרת גם ביצירותיהם של וסילי קנדינסקי ופול קלה.
רקע והשפעות

פרנץ מארק, מהבולטים באמני קבוצת הפרש הכחול, עסק רבות בציור בעלי חיים מתוך גישה סמלית ורוחנית. צבעים חזקים וצורות דינמיות ביצירותיו שיקפו את אמונותיו על טוהר, טבע ואנרגיה. בתקופה בה נוצר הציור, סגנונו של מארק נטה יותר ויותר להפשטה, בהשפעת האקספרסיוניזם הגרמני והקוביזם.
ראו גם

איילות ביער II
הערות שוליים

1 2 3  Deer in the Forest, 1914 by Franz Marc, Franz Marc (באנגלית)
גריבלדי (דג)

| גריבלדי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-שפתן
משפחה:: שוניתיים
סוג:: Hypsypops
מין:: גריבלדי
שם מדעי
 Hypsypops rubicundus ‏ז'ראר, 1854

גריבלדי (שם מדעי: Hypsypops rubicundus) הוא מין יחיד בסוגו דג ממשפחת השוניתיים ששייך למיני האלמוגית וחי באזור הסובטרופי של צפון האוקיינוס השקט, בעיקר סביב חופי קליפורניה, בעיקר בסנטה קטלינה ובסן דייגו.
מאפיינים

אורכו של דג זה 40 ס"מ והוא בעל גוף כתום עם סנפירים גדולים ושפתיים בשרניות אך קצרות מאוד. דג זה קיבל את שמו על שם הגנרל האיטלקי ג'וזפה גריבלדי שחסידיו לבשו כותונות בצבע אדום או ארגמן.
הוא נפוץ בימים רדודים בצפון האוקיינוס השקט ויכול לצלול לעומק 50 מטר והוא ניזון ממגוון חסרי חוליות. הוא נח בין הסלעים שעל הקרקעית ומגונן עליה מדגים אחרים. הדג הזכר בונה קן בו נמצאות הביצים והזכר שומר עליהם ומתקיף באגרסיביות כל מסיג גבול.
דג זה הוא אחד משני דגים הרשמיים של מדינת קליפורניה לצד טרוטה זהובה ונחשב למין מוגן בה.
הערות שוליים

↑  גריבלדי  באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Alan Perks says, Giuseppe Garibaldi and the Italian Red Shirts, Warfare History Network, ‏2021-03-30 (באנגלית אמריקאית)
Stratolaunch

| --- | --- |


סמליל Stratolaunch ‏(2011–2019)
 נתונים כלליים
 סוג:  פרטי
 מייסדים:  פול אלן 
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־14 שנים) 
 חברת אם:  סרברוס ניהול הון
 מיקום המטה:  סיאטל 
 ענפי תעשייה:  יצרן תעופה וחלל 
 מוצרים עיקריים:  שרותי טיסות ניסוי
 מנכ"ל:  ז'אן פלויד
 עובדים:  87 (דצמבר 2019)
  
 www.stratolaunch.com
 
Stratolaunch הוא מיזם מסחרי לשיגור לוויינים וחלליות באמצעות מערכת שיגור רקטית הנישאת לאוויר על ידי מטוס נושא ייעודי. בנוסף לשיגורי לוויינים, תאפשר המערכת שיגור בני אדם במסגרת מיזמי תיירות בחלל. המיזם הושק רשמית בדצמבר 2011, והוא יוזמה של המיליארדר האמריקאי פול אלן. שותפים למיזם מהנדס המטוסים והחלליות ברט רוטאן וחברת דינטיקס.
המטוס הנושא

מטוס מיוחד המתוכנן על ידי ברט רוטאן והחברה שבבעלותו - סקיילד קומפוזיטס - אמור לשאת לאוויר את המשגר, שיינשא מתחת למרכז הכנף של המטוס. למטוס תצורה דומה למטוסים אחרים שתוכננו על ידי רוטן - שני גופים המחוברים באמצעות הכנף. למטוס הנושא שישה מנועי סילון והוא אמור להיות המטוס בעל מוטת הכנפיים הגדולה ביותר בעולם. משקלו בעת ההמראה יעמוד על כ־540 טונות.
טיסת הבכורה התקיימה ב־13 באפריל 2019.
המשגר

בעבר המשגר המתוכנן למערכת Stratolaunch תוכנן להיבנות על ידי חברת SpaceX, ולהיות מבוסס על המשגר פאלקון 9, כשתתווסף לו כנף עילית, בתצורה המזכירה את המשגר האווירי האמריקני פגאסוס, אם כי בקנה מידה גדול בהרבה. שיתוף הפעולה עם ספייס אקס בוטל ב־2012. שיתוף פעולה בנוגע לפיתוח משגר נישא חדש, שנחתם מאוחר יותר עם חברת Orbital ATK, בוטל גם הוא בשנת 2015. במקום זאת, Orbital ATK תספק למיזם את המשגר הנישא הקיים מסוג פגאסוס.
ראו גם

סקיילד קומפוזיטס וויט נייט 2
הערות שוליים

↑  Orbital Sciences Replaces SpaceX on Stratolaunch Project
, spacenews, November 30, 2012
↑  Tech billionaires aim for cheaper spaceflight, The Seattle Times, May 31, 2015
↑  , Stratolaunch to launch Pegasus rockets, spacenews, November 30, 2012
| משגרי לוויינים וחלליות |
| --- | --- | --- |
| בשימוש | ארצות הברית אטלס 5 • טאורוס • מינוטואר • אלקטרון • אנטארס • פאלקון 9 • פאלקון כבד • פגאסוס • SLS‏ • וולקן קנטאור • פיירפליי אלפה   רוסיה סויוז 2 • אנגרה • פרוטון (פרוטון M)   הרפובליקה העממית של סין צ'אנגג'נג (2C‏ • 2D‏ • 2F‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 4B‏  • 4C‏ • 5 • 6 • 7 • 8 • 11) • קואיג'ואו • קינטיקה 1 • קרס 1 • Zhuque • Jielong ‏• גרביטי • היפרבולה  הודו GSLV‏ • PSLV‏ •  SSLV • LVM-3‏  יפן H-II‏ (H-IIA)‏ • H-3‏ • אפסילון   איראן סימורג • Qaem  האיחוד האירופי וגה צרפת אריאן 6 קוריאה הדרומית נורי קוריאה הצפונית אונחה ישראל שביט |  |
| יצאו משימוש | ארצות הברית אטלס (1 • 2 • 3 • אג'ינה • אייבל • קנטאור • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E/F‏ • G‏ • H‏ • LV-3B‏ • SLV-3) •  אתנה • ג'ונו 2 • דלתא (0100 • 2 • 3 • 4 • 1000 • 2000 • 3000 • 4000 • 5000 • A‏ • B‏ • C‏ • D‏ • E‏ • G‏ • J‏ • L‏ • M‏ • N)‏ • ואנגארד • טיטן (טיטן 2 23G‏ • טיטן 2 GLV‏ • 3A‏ • 3B‏ • 3C‏ • 3D‏ • 3E‏ • טיטן 3 מסחרי • 4‏ • 34D) • ליטל ג'ו • סטורן (1 • 5 • IB‏ • INT-21) • פאלקון 1 • רדסטון • תור (אג'ינה • אייבל • אייבלסטאר • בורנר • דלתא • תוראד-אג'ינה • DSV-2 • DSV-2U)‏ • Launcher One • סקאוט  ברית המועצות ספוטניק • לונה • ווסטוק (ווסטוק K • ווסטוק 2 • ווסטוק 2M) • קוסמוס (קוסמוס 2 • קוסמוס 3M) • מולניה • ווסחוד • סויוז (סויוז • סויוז FG • סויוז U) • פרוטון (פרוטון • פרוטון K) • רוקוט • זניט (זניט 2 • זניט-3SL) • דנייפר • ציקלון (ציקלון 2 • ציקלון 3) הרפובליקה העממית של סין פנג באו 1 • צ'אנגג'נג (1 • 2 • 3)  יפן N-1‏ • N-II‏ • H-I‏ • H-IIB‏ • Mu‏  הודו GSLV‏ (Mk I)‏ • צרפת דיאמנט • אריאן (1 • 2 • 3 • 4 • 5) • איראן סאפיר • קוריאה הדרומית נרו 1 |  |
| בפיתוח | ניו גלן • אירטיש • סויוז SPG • סטארשיפ • צ'אנגג'נג 9 • צ'אנגג'נג 12 • טיאנלונג-3 |  |
| פיתוחם בוטל | ארס 1 • ארס 5 • K-1‏ • Sea Dragon‏ • STAR 460 Stratolaunch |  |
השוואת ממדים בין 5 המטוסים הגדולים ביותר שנבנו:
  Stratolaunch
  אנטונוב An-225
  יוז H-4 הרקולס
  בואינג 747-8
  איירבוס A380
מערכת השיגור - המטוס הנושא והמשגר הנישא מתחת למרכז הכנף
שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת

| --- | --- |

 מבוסס על:  שודדי הקאריביים 
 בימוי:  גור ורבינסקי 
 הופק בידי:  ג'רי ברוקהיימר 
 תסריט:  טד אליוט, טרי רוסיו 
 עריכה:  קריג ווד, סטיבן ריבקין 
 שחקנים ראשיים:  ג'וני דפ אורלנדו בלום קירה נייטלי ביל ניי ג'ק דוונפורט קווין מקנלי ג'ונתן פרייס
 מוזיקה:  הנס צימר 
 צילום:  דאריוז וולסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Jerry Bruckheimer Films
 חברה מפיצה:  בואנה ויסטה
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 ביולי 2006
 משך הקרנה:  145 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה, סרט סייפים נועזים, סרט חיפוש מטמון, סרט שודדי ים 
 מקום התרחשות:  האיטי 
 תקציב:  225,000,000‏$
 הכנסות:  1,066,179,725‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   piratesofthecaribbean2
 פרסים:  פרס אוסקר, פרס סאטורן, פרס באפט"א
 סרט קודם:  שודדי הקאריביים: קללת הפנינה השחורה
 סרט הבא:  שודדי הקאריביים: סוף העולם
 תרגום לעברית:  וידאופילם אינטרנשיונל - שירה שטיינמץ
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שודדי הקאריביים: תיבה של איש מת (באנגלית: Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת הרפתקאות־פעולה משנת 2006 בבימויו של גור ורבינסקי ובהפקתו של ג'רי ברוקהיימר, והוא החלק השני בסדרת סרטי שודדי הקאריביים.
הסרט זכה בפרסים רבים, בהם פרס אוסקר (מתוך ארבע מועמדויות), פרס סאטורן ופרס באפט"א בקטגוריית האפקטים המיוחדים בקולנוע, פרס טקס פרסי ה־MTV בקטגוריות הסרט הטוב ביותר וההופעה הטובה ביותר (ג'וני דפ).
הסרט צולם יחד עם הסרט השלישי בסדרה, "שודדי הקאריביים: סוף העולם" ושבר את שיאי ההכנסות בשלושת הימים הראשונים להקרנתו.
עלילה > תחילת הסרט

חברת הודו המזרחית הבריטית מגיעה לפורט רויאל, ג'מייקה, כדי להרחיב את המונופול שלה באיים הקאריביים ולחסל את הפיראטיות השולטת בימיה. לורד קאטלר בקט מוביל את ההתרחבות, והוא עוצר את אליזבת' סוואן ואת ויליאם טרנר בטרם יזכו להתחתן. הוא מאיים להוציאם להורג, כמו גם את הקומודור לשעבר נורינגטון באשמת סיוע לג'ק ספארו, אולם מציע חנינה לוויל אם ירדוף אחר ספארו וישיג את המצפן שברשותו, שמצביע על הכיוון שבו נמצא הדבר שמחזיקו משתוקק אליו.
עלילה > ביל "אוזן הנעל" טרנר

ביל "אוזן־הנעל" טרנר, איש צוותו לשעבר של ג'ק וכעת מלח בספינת הרפאים של דיווי ג׳ונס, "ההולנדי המעופף", מעביר לג'ק סימן כי הגיע הזמן לשלם את חובו לג'ונס. 13 שנה קודם לכן, ג'ונס העלה את "הפנינה השחורה" ממעמקי הים ועשה את ספארו לקפטן הספינה. בתמורה, ג'ק נתן את נשמתו לג'ונס ועליו לשרת על סיפון הספינה למשך 100 שנה. אם לא יסגיר עצמו לג'ונס, הקראקן ירדוף אחריו משום שידו מסומנת ב"כתם השחור".
עלילה > תחילת המסע

מודיע באיי טורטוגה מוביל את ויל לעבר אי הקניבלים פלגוסטוס היכן שספארו וצוותו נמלטו כדי להתחמק מהקראקן, אבל נשבו בידי הפלגוסטוס. ויל, ג'ק, וכמה מאנשי צוותו נמלטים משוביהם ועורכים מסעם חזרה. ויל מגלה כי ג'ק מחפש אחר מפתח מסוים, וזה מבטיח לתת לו את המצפן בתמורה לעזרתו לחפש אחר המפתח ואת החפץ אשר הוא פותח. הם מבקשים את עזרתה של טיה דאלמה, כוהנת כישוף, שמגלה להם שהמפתח פותח תיבה המכילה את ליבו הפועם של דייווי ג'ונס.
עלילה > דייווי ג'ונס

ג'ונס הוא דמות מיתית בקרב יורדי ים ופיראטים, של השטן השולט בימים. השם מונצח בביטוי האנגלי המתייחס למצולות הים "Davy Jones' locker", כמקום מנוחתם האחרון של מלחים. הוא נוהג לתקוף ספינות, ולהציע למי ששרדו את מתקפתו בחירה בין מוות לבין חיי עבדות בספינתו. אלה אשר מסכימים לשרת בספינתו הולכים ונעשים דומים ליצורי ים במהלך השנים. לפי אגדה המתוארת בסרט, התאהב דייווי ג'ונס בעלמה יפהפייה כאשר היה אנושי, אך זו לא החזירה לו אהבה. מאחר שלא יכול היה לסבול את הדחייה, עקר ג'ונס את לבו, נעל אותו בתיבה והחביא אותה באי נידח, ואת המפתח שמר על גופו. באורח פלא, מעשה זה עשה אותו לבן אלמוות כך שהדרך היחידה להורגו היא למצוא את התיבה ולדקור את לבו. מי שבידו הלב שולט בדייווי ג'ונס, וכך שולט בים. ג'ונס שולט ביצור דמוי־דיונון ענק, הקראקן - יצור מיתולוגי שמטביע לפקודתו ספינות אויב. צוות "ההולנדי המעופף" נתקל בג'ק, שמנסה לשאת ולתת סחר חליפין על ויל טרנר במקומו. ג'ונס דורש את נשמותיהם של 100 אנשים תוך שלושה ימים תמורת שחרורו של ג'ק מהעסקה, והוא מחזיק בוויל בתור ערבות לכך.
עלילה > בריחתם של אליזבת' ונורינגטון

בפורט רויאל, המושל וות'רבי סוואן משחרר את ביתו, אליזבת' סוואן, אשר מאלצת את הלורד בקט באיומי אקדח לחתום על רישיון מלכותי שנועד לגייס את ספארו כחייל פריבטיר. היא מתחפשת לנער ומתחבאת בספינת סוחר העורכת מסעה לכיוון טורטוגה. שם, היא פוגשת בג'ק ואנשי צוותו שמגייסים מלחים בפאב כדי לשלם את חובו, ללא ידיעתם. נורינגטון גם הוא מופיע, ומאשים את ג'ק באובדן מעמדו ודרגותיו. הוא מנסה לירות בג'ק ומצית תגרה, אך אליזבת' עוצרת בעדו ומצילה את ג'ק. במזח, ג'ק מגלה לאליזבת' את סוד המצפן, והיא משתמשת בו לגילוי הכיוון שבו התיבה ממוקמת.
עלילה > באי תיבת הלב

ג'ק, אליזבת' ונורינגטון מוצאים את התיבה על אי טרופי בשם איסלה קרוז, בעוד ויל מצליח להימלט מ"ההולנדי המעופף" בעזרת אביו, ביל "אוזן־הנעל" טרנר, כשבידו המפתח הפותח את התיבה, שאותו הצליח לגנוב מדייווי ג'ונס. ויל רוצה לדקור את הלב על־מנת לשחרר את אביו מחובו לדייווי ג'ונס, בעוד ג'ק חושש שאם ג'ונס ימות מבלי שציווה על הקראקן להפסיק לרדוף אותו, הוא לעולם לא יכול לחזור לים. נורינגטון עצמו רוצה את הלב כאמצעי מיקוח תמורת מעמדו בצי המלכותי. קרב חרבות פורץ בין השלושה, אך העניינים מסתבכים כאשר למקום מגיעים מלחיו של דייווי ג'ונס. בסופו של דבר, נורינגטון נמלט כאשר הלב ומסמך הרישיון בידו, בשעה שמלחיו של ג'ונס חוזרים אל ג'ונס כשבידיהם התיבה הריקה.
עלילה > הקרב האחרון

"ההולנדי המעופף" מנהלת מרדף אחרי "הפנינה השחורה", אולם זו מתחמקת מהם. ג'ונס מזמן את הקראקן. ג'ק מנסה לברוח מהספינה, אולם חוזר להציל את צוותו ופוקד על נטישת הספינה בדיוק לפני שהקראקן מתקיף. אליזבת' מבינה שהקראקן רודף אחרי ג'ק בלבד, לכן היא קושרת אותו במרמה לבסיס התורן. ג'ק מצליח להשתחרר ותוקף את הקראקן בנקודת התורפה שלו, אבל הוא וספינתו שוקעים במצולות הים.