stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחלף שער מזרח
הערות שוליים

↑  דוברות העירייה, מנהרות ידין לכיוון מעלה אדומים, נפתחו הבוקר לתנועה, באתר עיריית ירושלים, ‏20.8.24
↑  מירב שלמה מלמד, קותי פונדמינסקי, נפתחו המנהרות בירושלים שישנו את חייהם של עשרות אלפי נהגים, באתר Mynet ירושלים, ‏14.12.23
1 2  הארץ, אושרה להפקדה התוכנית להקמת חניון חנה וסע ליד הגבעה הצרפתית, באתר TheMarker‏, 28 בנובמבר 2004
↑  סלילת כביש בירושלים נלקחה מקבלן שלא עמד בלוח־הזמנים, דבר, 17 באוקטובר 1975
↑  עתי"ם, כביש המחבר בין רמות לגבעה הצרפתית נפתח בירושלים, חדשות, 7 באוקטובר 1987
↑  שוקי לבנון, יעל אהרונוב, מלחמות היהודים, סוכר וחול במנועי הטרקטורים השביתו העבודות בגבעה הצרפתית בירושלים, חדשות, 7 בדצמבר 1992
↑  רונית ויס-ברקוביץ, הקבר האמיתי באזור הוא הפקק, חדשות, 7 בדצמבר 1992
↑  כביש מספר 1 צפון (שלב ב') בירושלים ייפתח מחר (ב') לתנועה, באתר גלובס, 26 באוקטובר 1998
↑  הרכבת הקלה בירושלים לקראת אישור, באתר גלובס, 10 במרץ 1997
↑  נדב שרגאי, רקע / תוכניות בנייה שיוקפאו, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2002
אורית בר-גיל, ‏המחוזית מבקשת להכין תוכנית כללית לצפון-מערב שועפט, באתר גלובס, 27 בנובמבר 2005
↑  ענת ג'ורג'י, ארוכה הדרך לרכבת הקלה, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2002
↑  גל ניסים, ‏הרכבת הקלה בירושלים: הקו יוארך עד לגבעה הצרפתית, באתר גלובס, 20 במאי 2003
↑   אורן דורי, המצור החדש שמאיים על ירושלים, באתר TheMarker‏, 20 בספטמבר 2016
↑  אודי עציון‏, ממחר: חניון חדש בירושלים עם 1,000 מקומות, כרגע בחינם, באתר וואלה, 13 באוגוסט 2023
↑  יובל ניסני, צומת הגבעה הצרפתית: הוועדה המחוזית אישרה את התוכנית לבניית מערך מנהרות, באתר כל העיר, 27 בנובמבר 2018
↑  משרד התחבורה והבטיחות בדרכים, מנהרות ידין לכיוון מעלה אדומים, ‏20 באוגוסט 2024
↑  העבודות להקמת המנהרות בצומת הגבעה הצרפתית: התקציב השנתי שאושר – 753 מיליון שקלים, באתר כל העיר, 28 בינואר 2020
↑  בני סולומון, ‏הדרך לנווה יעקב תקוצר | אלו שתי המנהרות שתיפתחנה היום בירושלים, באתר כיכר השבת, 14 בדצמבר 2023
↑  משרד התחבורה ועיריית ירושלים באמצעות חברת מוריה משדרגים את הכניסה הצפונית לבירה, באתר עיריית ירושלים, ‏14 בדצמבר 2023
↑  עידן יוסף, מנהרות ידין החדשות לכיוון מעלה אדומים נפתחו לתנועה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 באוגוסט 2024
↑  צומת הגבעה הצרפתית - 10 פיגועים תוך שנתיים, באתר הארץ, 19 ביוני 2002
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף רמת שלמה | מחלפים בכביש 1 | הבא: מחלף הזיתים |
מבצע צוק סלע

מבצע צוק סלע הוא מבצע צבאי שיצא לפועל בליל 27–28 במאי 1965, והיה לפעם הראשונה בה פשטו כוחות של צה"ל מעבר לקווי האויב מאז מבצע סנונית ב-1962. המבצע יצא לפועל לאחר שבחודשים שקדמו לו ביצע ארגון הפת"ח כתשע פעולות טרור כולל חבלה בנפש וברכוש, שכולן יצאו מגזרת ירדן.
המבצע כלל פיצוץ שתי תחנות דלק ומבנה באזור קלקיליה, טחנת קמח ובית-חרושת לקרח בג'נין על ידי צנחנים מחטיבה 35 ופיצוץ חוות אום-חירוע על-יד הכפר א-שונה על ידי כוחות מחטיבת גולני.
רקע

בשנות ה־60 תקפו מצרים הנאצריסטית וסוריה הבעת'יסטית בחריפות את חוסיין, וטענו שהוא משתף פעולה עם ישראל ובוגד בעניין הערבי. הן עודדו את הפלסטינים ביהודה ושומרון ובגדה המזרחית למרוד במלך, להפיל את משטרו ולכונן רפובליקה פלסטינית. במקביל, אִפשרו שליטי סוריה לארגון הפת"ח ולארגוני טרור פלסטינים אחרים להתאמן בארצם, אך את הפיגועים בישראל הם נשלחו לבצע דרך ירדן.
על פי דבר הרמטכ"ל יצחק רבין, בתחילת 1965 גברו מעשי הטרור שיצאו משטחה של ירדן ובמשך ששת החודשים של השנה התבצעו תשע פעולות חבלה אשר יצאו משטח ירדן.
בינואר 1965 סוכל ניסיון של ארגון הפת"ח, שמאחוריו עמדו שלטונות דמשק, לחבל במוביל הארצי. המחבלים יצאו ככל הנראה מחוות אום–חירוע שעל יד הכפר שונה (מול קיבוץ נווה אור), בשטח ירדן, כאשר השלטונות הירדניים הם שאיפשרו למחבלי הפת"ח לפעול משטחה.
בליל 28 בפברואר 1965 הניחו שלושה מסתננים מירדן מטעני חבלה בכפר-הס ופוצצו בית מגורים וכן את הממגורה של הכפר.
בליל 25 במאי 1965, אנשי ארגון הפת"ח פוצצו שני בתים בקיבוץ רמת הכובש. ארבעה אנשים נפצעו.
המחבלים בשתי הפעולות, בכפר הס וברמת הכובש, הגיעו מקלקיליה.
בליל 27 במאי 1965 הניחו אנשי הפת"ח מטען חבלה ליד בית מגורים בן שלוש קומות בעפולה. שתי נשים וילד נפצעו. המחבלים בפעולה זו הגיעו אף הם מחוות אום–חירוע שעל יד הכפר שונה בשטח ירדן. הבעלים של החווה היה קצין מודיעין לשעבר של הלגיון הירדני, אל-קאסם צידקי, ששיתף פעולה עם ארגון אל-פתח.
בעקבות הצטברות הפעולות החבלניות, החליטו בצה"ל, אז בפיקודו של הרמטכ"ל רא"ל יצחק רבין, על פעולת תגמול כנגד ירדן. ירדן היא שאיפשרה למחבלי הפת"ח לפעול משטחה. הוחלט לפגוע ביעדים שאינם צבאיים דווקא, אלא ביעדים אזרחיים כדי להבליט את העובדה שמדובר באזהרה יותר מאשר בתגמול וכדי לחסוך באבדות. פעולת התגמול כונתה "צוק סלע", ונקבעה לליל 27 במאי. המשימה הוטלה על כוחות צנחנים וחטיבת גולני.
תכנון וביצוע

מבצע "צוק סלע " כוון נגד שלושה יעדים אזרחיים בירדן, אך הכוחות הונחו להימנע מפגיעה באזרחים. המבצע נועד להזהיר את ממשלת ירדן ולהבטיח שתשמור על הגבול ותמנע את פעולות הפת"ח. התוכנית כללה שלושה יעדים עיקריים: קלקיליה ג'נין וחירבת שונה. הביצוע הוטל על צוותי קרב חטיבתיים מחטיבות גולני והצנחנים. ההנחיות לכל הכוחות היו להימנע ככל האפשר מפגיעה בנפש.
תכנון וביצוע > הפעולה בג'נין

הפעולה בג'נין הוטלה על גדוד 202 בפיקודו של אפרים חירם (פיחוטקה). על החפ"ק פיקד סמח"ט הצנחנים אריק רגב. המשימה המקורית בג'נין כללה ארבעה יעדים לפיצוץ: בית העירייה, תחנת האוטובוסים המרכזית, טחנת הקמח ובית החרושת לקרח. על פי החלטת הרמטכ"ל צומצמה התוכנית וכללה לבסוף שני יעדים בלבד: טחנת הקמח ובית החרושת לקרח, כמו כן הוחלט כי למשימה ייצאו 94 לוחמים. בין מפקדי הפלוגות היו מתן וילנאי ואמנון ליפקין שחק.
הפקודה לפעולה ניתנה לסמח"ט רגב, במפקדת פיקוד צפון, בשעות הבוקר המאוחרות (10:15). שעת ה-"ש" ל-23:00 לאחר תיאום עם היחידות המסייעות. גדוד 202 היה באותה עת מפוזר באימונים ברחבי הארץ. בשעות הצהריים נפגש פיחוטקה המג"ד עם הסמח"ט רגב והם יצאו לתצפית על העיר: בדרך הבחינו בקצין רכוב על ג'יפ אזרחי והחליפו איתו רכב על מנת להתקרב בבטחה אל הגבול מבלי לחשוף את המבצע. ב-16:00 יצאו המג"ד ושלושת המפ"ים לסיור חטוף ותצפית על ג'נין. הגדוד התכנס במחנה עמוס וב-18:30 נערכו המסדרים האחרונים לכוחות. מפאת לוח הזמנים הצפוף לא הועבר תדריך מסודר ובאופן חלקי הוא ניתן בזמן הנסיעה לנקודת היציאה במושב רם און. המג"ד פיחוטקה העיד כי למפקדים, כולל אותו, לא היה די זמן ללימוד הצירים.
הכוח של גדוד 202 הורכב מכמה כוחות משנה:
חפ"ק חטיבתי בפיקודו של הסמח"ט רגב
כוח בפיקוד המג"ד פיחוטקה - פיצוץ טחנת הקמח
כוח בפיקוד מתן וילנאי - יועד לפוצץ את בית החרושת לקרח.
כוח חסימה ורתק מול תחנת המשטרה של ג'נין בפיקודו של ליפקין
כוח חסימה במטרה למנוע מעבר כוחות תגבורת של הצבא הירדני בפיקודו של דגן.
בשעה 19:30 חצו הלוחמים את הגבול ליד מושב רם און יצאו לכיוון ג'נין. לאחר 4 ק"מ הציב דגן חסימה על כביש מגידו ג'נין, כ-2.5 ק"מ צפונית-מערבית לג'נין, וכחצי ק"מ משם התמקם חפ"ק הסמח"ט. לאחר כמה מאות מטרים נוספים נשלח הכח של ליפקין לכיוון תחנת המשטרה. ליפקין טעה בניווט וכאשר הגיע ליעד, זיהה אותו כבית הדו קומתי היחיד באזור, הוא סבר שזו המשטרה ומיקם שם את כוח הרתק. בדיעבד הסתבר כי נראה שכוח הרתק פגע בטעות במנזר או כנסייה.
הכוח העיקרי בפיקודו של פיחוטקה המשיך בתנועה אל לב העיר ג'נין. ההתקדמות הייתה מאוד איטית, הן בגלל חוסר ההכנה הלקויה בלימוד הציר והן עקב תוואי השטח הקשים שכללו מטעים עם גדרות רבות ולאחר מכן תנועה ברחובות בין הבתים. עם ההגעה ליעד התקשה פיחוטקה בזיהוי וודאי והסתמך על עגלות שחנו ליד הבניין ולפי הבנתו שימשו להובלת הקמח. דרך חלון אחורי הוכנסו המטענים על ידי קצין החבלה. מטעני החבלה הופעלו והכח התפנה במהירות ובשעה 02:15 הגיע למושב רם און. הפיצוץ גרם להתלקחות שרפה גדולה עקב פיצוץ חביות דלק שהיו בתוך הבניין. טחנת הקמח לא הושמדה (הרס חלקי).
הכוח של וילנאי נתקל אף הוא בבעיית ניווט והתקשה באיתור המיקום של בית החרושת לקרח. לאחר איתור היעד, השתלט הכוח על אזור המבנה. תוך כדי פריצת המבנה וטיפול במטענים הגיע לאזור כוח סיור של ארבעה חיילים ירדניים. אחד החיילים הירדנים פתח באש ולאחר קרב יריות קצר נסוגו חיילי הסיור הירדני. אנשי הכוח הפעיל ואת המטענים אשר גרמו להשמדתו של בית החרושת. קרב היריות גרם גם לכוח החסימה של ליפקין לפתוח לעבר מה שהם זיהו כתחנת המשטרה.
תכנון וביצוע > הפעולה בקלקיליה

הפעולה בקלקיליה הוטלה על גדוד 890. מח"ט הצנחנים רפאל איתן (רפול) הצטרף לפעולה והיה בחפ"ק החטיבתי. היעד היו שתי תחנות הדלק אשר נמצאו על הכביש המגיע מאזור קיבוץ אייל ושעליו עומדים עדיין שרידי המשטרה ההרוסה אשר פוצצה במבצע שומרון באוקטובר 1956. משני צדדיו של הכביש היו שש משאבות דלק. בדרכו עבר הכוח שטחים בנויים ומאוכלסים. עם ההגעה ליעד זיהו החיילים כי במקום נערכה באותה עת מסיבה. החיילים המתינו עד שאחרוני החוגגים יעזבו את המקום ואז פתחו בפעולה תוך שהם מתפצלים לשתי חוליות, האחת לתחנה הצפונית והשנייה לתחנה הדרומית. שישה אזרחים ירדנים, אשר ישבו בבית קפה סמוך, הופתעו והורחקו מהמקום יחד עם עוד שומר של תחנות הדלק על מנת שלא ייפגעו. הכח פוצץ את התחנות וחזר לשטח ישראל ללא נפגעים וללא פתיחה באש.
תכנון וביצוע > הפעולה בשונה

על חטיבת גולני בפיקודו של אורי בר-רצון הוטל לבצע את הפשיטה לעבר שונה. היעדים היו חוה גדולה שבה התאמנו אנשי הפת"ח וביתו של בעל החוה, שהיה מוכר כאיש אמונם של המחבלים. התכנון המקורי כלל פגיעה בכמה נקודות נוספות ביעד אשר בוטלו על ידי רבין. פעולת החטיבה הייתה גדולה ומורכבת, שכן כללה פיצוץ יעד שצפויים היו להימצא בו אנשי הפת"ח, והייתה כרוכה בחציית הירדן.
הכוח של גולני הורכב מכוחות משנה שיועדו למשימות השונות:
כוח א' - אבטחת ראש הגשר לחציית הירדן ליד קיבוץ נווה-אור, גדוד 51 ה"בוקעים הראשון". בפיקודו של המג"ד מיכאל פייקס (נפל במלחמת ששת הימים בקרב שנערך באבו טור שבירושלים).
כוח ב' - חסימת כביש שונה-נהריים, כיתה מגדוד 17, בית הספר למ"כים.
כוח ג' - חסימת דרך העפר משונה לחרבת אום-חרוע, כיתה מגדוד 17.
כוח ד' - כיבוש והריסת החוה המורכבת משלושה מבנים, שתי מחלקות מוקטנות מהסיירת, עליהן פיקד משה גת (גרוברט) מג"ד 13.
כוח ה' - כיבוש והריסת ביתו של בעל החוה בפיקודו של מפקד הסיירת דוד כהן.
כוח של סיירת מטכ"ל, בפיקודם של דוביק תמרי וסגנו אהוד ברק, תוכנן להציב את הגשר למעבר הירדן.
על פי התוכנית, הכוחות היו אמורים לחצות את נהר הירדן על גבי גשר מיוחד שפותח בסיירת מטכ"ל, אך הגשר קרס ודוד כהן החליט שחייליו יחצו את הנהר בתוך המים. לאחר חציית הירדן, פוצלו האבטחות והכוח החל להתקדם לעבר היעד, מרחק של כ-4.5 ק"מ. זמן קצר לאחר הפיצול נתקלה אחת החסימות במארב ירדני וזה פתח עליה באש. לאחר קרב יריות קצר הצליח הכוח להניס את הירדנים אשר השאירו במקום ציוד צבאי. בהגעה ליעד התפצלו הכוחות לכוח בפיקודו של משה גת שפנה לעבר מבני החווה וכוח שני בפיקודו של דוד כהן שפנה לעבר ביתו של בעל החווה. כל המבנים פונו מהאוכלוסייה האזרחית והושמדו. בדרך חזרה אירעה התפוצצות בכליו של קצין החבלה. התקלה אירעה כתוצאה מהתפוצצות פתיל רועם בתוך אשפת התחמושת, שהייתה צמודה לחגור של אחד הלוחמים. כתוצאה מכך התפוצצה גם מחסנית מלאה עם כדורים, שרסיסיה פגעו בשישה חיילים נוספים. הקצין נפצע קשה. הירדנים דיווחו על חמישה הרוגים וארבעה פצועים.
תוצאות

לטחנת הקמח בג'נין נגרם נזק אך היא לא הושמדה.
בית החרושת לקרח נהרס.
תחנות הדלק בקלקיליה הושמדו.
חוות אום–חירוע, על יד הכפר שונה, על מבניה וביתו של אל-קאסם צידקי נהרסו.
בזמן הנסיגה ונשיאת הפצוע התפוצץ בקרב הנסוגים חומר נפץ שהם נשאו. בסך הכול נפצעו שבעה לוחמים, אחד מהם קשה.
על פי קביעת ועדת שביתת הנשק, לא היו נפגעים ערבים בפעלות קלקיליה.
על פי דיווחי ועדת שביתת הנשק הישראלית ירדנית, הכנסייה הקתולית של ג'נין נפגעה קשה בפעולה של ישראל.
בפשיטה לשונה הירדנים דיווחו על חמישה הרוגים וארבעה פצועים. על פי דיווחים אחרים נהרגו ונפצעו 15 חיילים ירדנים.
ועדת שביתת הנשק הישראלית ירדנית גינתה בחריפות את ישראל על הפשיטה לג'נין. ירדן נוקתה מהאחריות לחבלה ברמת הכובש ובעפולה.
לקריאה נוספת

אורי שגיא, אורות בערפל, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, עמודים 46–49.
מירב הלפרין, טורפי הלילה - סיפורה של סיירת גולני, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 2018, עמוד 37
הערות שוליים

↑  סופרו הצבאי של "דבר", הרמטכ"ל: נקווה שהירדנים יבינו נכון את האזהרה, דבר, 30 במאי 1965, עמ' 3
↑  שמואל שגב, סוכל נסיון חבלה ב"מוביל הארצי", מעריב, 14 בינואר 1965, עמ' 1
↑  ש.אנגל, שלושה מסתננים שבאו מירדן פוצצו בית מגורים בכפר הס, דבר, 1 במרץ 1965, עמ' 1
↑  סופרו הצבאי של "הבוקר", רמת הכובש - מטרה נוספת לחבלני "פתח", הבקר, 26 במאי 1965, עמ' 1
↑  שלמה אנגל, רמת הכובש הפכה שוב למשק חזית, דבר, 28 במאי 1965, עמ' 3
↑  מטרות ויעדים, על המשמר, 30 במאי 1965, עמ' 3
↑  דבורה דור, אנשי פתח חיבלו בבית בדרום עפולה, על המשמר, 28 במאי 1965, עמ' 1
↑  אורי מילשטיין, רבין הברחן שש מלשכתו אלי קרב, באתר News1 מחלקה ראשונה, 20 בדצמבר 2013
1 2  רקע על מבצע "צוק סלע", באתר האתר להנחלת מורשת הצנחנים
1 2  משה שי, סיפורה של פעולת צה"ל בשטח ירדן - מפי קצין בכיר שפיקח על הפעולה. תושבי קלקיליה וג'נין עקבו בענין אחר פעולות ה"יאהוד", הבקר, 30 במאי 1965, עמ' 3
1 2  מרדכי ברקאי, הבהקי הפיצוצים האירו את שמי הלילה. מפקדים צעירים של הצנחנים וגולני מספרים על הפשיטות לג'נין לקלקיליה ולשונה, דבר, 30 במאי 1965, עמ' 3
↑  פעולת שונה, קלעה וחולה 27.5.65, באתר פייסבוק: גולני שלי - עמותת גדוד 13 גדעון, ‏30 באפריל 2016
↑  דף נופל סא"ל מיכאל מיכה פייקס ז"ל, באתר יזכור - אתר ההנצחה לחללי צה"ל
1 2  אורי שגיא, רמי טל (ע), אורות בערפל, ישראל: ידיעות אחרונות - ספרי חמד, 1998, עמ' 46-49, מסת"ב 965-448-356-4
↑  חיילי צה"ל שפשטו על הכפר שונה עברו דרך תעלת מפעל הירמוך הירדני, מעריב, 30 במאי 1965, עמ' 1
1 2  עורך: ימימה רוזנטל, 161, יצחק רבין : ראש ממשלת ישראל 1974 - 1977, 1992 - 1995 מבחר תעודות מפרקי חייו - יצחק רבין : כרך ראשון 1922 - 1967, ישראל: ישראל. ארכיון המדינה, עמ' 377
↑  לא היו נפגעים ערבים בפעולות קלקיליה, על המשמר, 10 ביוני 1965, עמ' 1
1 2  ועדת שביתת הנשק גינתה בחריפות את ישראל על הפשיטה לג'נין, למרחב, 11 ביוני 1965, עמ' 1
↑  גינוי ישראל על פשיטת צה"ל ומינוי שגריר בון - בממשלה, דבר, 14 ביוני 1965, עמ' 2
מחתרת בת עין

מחתרת בת עין הייתה קבוצה של ישראלים אשר עסקו בפעילות טרור, שבמסגרתה הורשעו ארבעה מתנחלים, מהם שלושה מבת עין. הם נתפסו באפריל 2002 על ידי שירות הביטחון הכללי ומשטרת ישראל והורשעו בניסיון לבצע פיגוע ובעבירות נשק.
תיאור

הקבוצה כללה את האחים שלמה ושחר דביר-זליגר, עופר גמליאל וירדן מורג. הם נעצרו על ידי השב"כ בשנת 2002 אחרי שניסו לבצע פיגוע טרור על ידי הנחת מטען חבלה ליד בית ספר לבנות בא-טור שבמזרח ירושלים. שניים מהם, שלמה דביר וירדן מורג, נתפסו במקום.
בשנת 2003 הורשעו עופר גמליאל, שלמה דביר-זליגר וירדן מורג בניסיון לבצע פיגוע באמצעות עגלת תופת ליד בית ספר לבנות בשכונת א-טור שבמזרח ירושלים, באפריל 2002, ונידונו ל-15 שנות מאסר (דביר-זליגר וגמליאל) ו-12 שנה (מורג). שחר דביר-זליגר, תושב המאחז עדי עד, הורשע גם הוא בחברות בארגון טרור, קשירת קשר לפשע ועוד, ונדון לשמונה שנות מאסר.
שחר דביר-זליגר הוביל את חוקרי שב"כ לשתי מערות בסביבות המאחז, שתפקדו כמחסן התחמושת של המחתרת. במערות נמצאו כלי נשק ואמצעי חבלה רבים, ביניהם לבנות ואצבעות חבלה, שלושה טילי לאו, מקלע כבד מא"ג, מטול רימונים M203 עם 37 פצצות, תת-מקלעים מסוגים שונים, אלפי כדורים לנשק, רימוני רסס, מאות נפצי חבלה, מיכלים עם חומצה גופרתי, ושעונים ומצברים להפעלת מטעני חבלה. בהמשך סיפר זליגר לחוקרים כיצד גנב רובים מחיילים שביצעו אבטחת יישובים באזור הר חברון.
בשנת 2003, אחרי עשרים חודשי מעצר, זוכה מן ההאשמות חשוד נוסף, יוסי בן ברוך, עקב מחסור בראיות.
במסגרת החקירה נעצרו גם יצחק פס (אביה של שלהבת פס) ומתתיהו שבו. בסופו של דבר הם לא הואשמו בחברות במחתרת אלא באחזקת חומר נפץ שנגנב מצה"ל, עבירה שבה הודו בעסקת טיעון. לאחר ערעור המדינה הוחמר עונשם ל-24 חודשי מאסר. עוד נעצרו במהלך החקירה רונן ערוסי ונועם פדרמן, אולם לא הוגש נגדם כתב אישום.
גמליאל שוחרר בפברואר 2015 ודביר במאי אותה שנה, לאחר שוועדת השחרורים החליטה לקצר את מאסרם בכשנתיים.
בשנת 2017 זכו אשתו ובתו של שלומי דביר בתביעה אזרחית נגד משטרת ישראל. בית המשפט קבע כי שוטרת התעללה בשתיים ופגעה בזכויותיהן במהלך החקירה, וחייב את השוטרת ואת המדינה לפצות אותן ב-110 אלף ש"ח ובהוצאות משפט.
הערות שוליים

↑  אפרת פורשר, 8 שנות מאסר לשחר דביר-זליגר, באתר nrg‏, 6 בדצמבר 2004
↑  רועי שרון, וְאִנָּקְמָה - סיפורו של הטרור היהודי, כינרת, זמורה, 2023, עמ' 94-95
↑  עצור מחתרת בת-עין זוכה ושוחרר לאחר 20 חודשי מעצר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 23 בדצמבר 2003
↑  יובל יועז‏, הוחמר עונשם של יצחק פס ומתתיהו שבו, באתר וואלה, 19 באפריל 2004
↑  יניב קובוביץ, חבר מחתרת בת עין, עופר גמליאל, ישתחרר היום מהכלא, באתר הארץ, 8 בפברואר 2015
↑  ידיעה על שחרור דביר
↑  שלמה פיוטרקובסקי, פיצוי לנחקרת בפרשת "מחתרת בת עין", באתר ערוץ 7, 30 במרץ 2017; בית משפט השלום בנתניה, ת"א 14868-05-09 תמה ואח' נ' מזרחי ואח'
רפאל קצין

| --- | --- |
 לידה:  1790 ה'תק"ן חלב
 פטירה:  1871  (בגיל 81 בערך) א' באדר ה'תרל"א חלב
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 מקום פעילות:  בגדאד
 תקופת הפעילות:  ה'תר"ז–ה'תרכ"ב
 תחומי עיסוק:  חכם באשי מטעם האימפריה העות'מאנית, מחבר ספרים
 חיבוריו:  דרך החיים, יין הרקח, מערכת השולחן, לחם המערכת, תקפו כהן, ליקוטי אמרים
 
הרב רפאל (ב"ר אליהו) קצין (1790-1871) היה רב, פוסק הלכה, פילוסוף ומומחה במחשבת ישראל, רב הקהילה היהודית בבבל ומגדולי חכמי ארם צובא, ומחבר הספר "דרך החיים".
ביוגרפיה

נולד בארם צובא בשנת ה'תק"ן 1790, לרבי אליהו קצין, בנו של הרב יהודה קצין מח"ס "מחנה יהודה".
הרב קצין היה בן יחיד, ואביו שהיה אב בית הדין של חלב ונחשב לאדם אמיד, העמיד לו את כל צרכיו כדי שיוכל לשבת ולשקוד בתורה. הוא נחשב למתמיד ושקדן גדול, ועד לפטירת אביו בשנת ה'תק"ץ כבר הספיק לחבר שלושה מספריו.
בשנת ה'תק"ץ נפטר אביו, ובעקבות כך עזב את חלב והחל במסע נדודים. הוא הגיע לפרס, שם בהוראת שליט איראן השאה מוחמד, נאלץ לקיים ויכוח עם חכמי הנצרות והאסלאם.
ביוגרפיה > רבנות הקהילה היהודית בבבל

בשנת ה'תר"ו - 1846 הגיע לבגדאד, התחתן ונולדה לו ולאשתו בת. יהודי המקום עמדו על גדלותו התורנית ומינוהו למנהיגם, ובשנת ה'תר"ז כעבור שנה התמנה באופן רשמי לחכם באשי של בגדאד, מטעם הממלכה העות'מאנית.
עם זאת, אחד מרבני הקהילה שביקש להיבחר למשרה זו, התנגד למינויו של הרב קצין וחלק על כך, בעקבות כך התפלגה קהילת יהודי בבל לשניים, אך בסופו של דבר כולם קבלו את מנהיגותו.
ביוגרפיה > ספר דרך החיים

בשנת ה'ת"ר יצא לאור ספר בשם "נתיבות עולם" על ידי המיסיונר האירי אלכסנדר מק'קול, ובו קושיות כנגד התורה שבכתב והתורה שבעל פה, וטיעונים המצדדים באמיתות הדת הנוצרית. הרב קצין שהתמצא במחשבת ישראל, נקרא להשיב לטיעוניו והחל לכתוב חיבור בנושא. כעבור שמונה שנים נדד לטורקיה, שם הוציא לאור את ספר "דרך החיים", בו הוא סותר את טיעוניו של מחבר ספר נתיבות עולם, ומצביע על כשלים ושגיאות נוספות באמיתות האמונה הנוצרית.
בשנת ה'תר"ח הספר יצא לאור בקושטאנדינה (איסטנבול), בשילוב לשון הקודש ושפת הלאדינו עמוד מול עמוד, וזכה להסכמת הרב חיים פלאג'י, שנחשב לאחד מגדולי הדור והיווה אסמכתא נדרשת לספר. בהמשך, כאשר הגיע מאיסטנבול לאיזמיר, קיבלו הרב פלאג'י בכבוד גדול. משם המשיך את מסע נדודיו בארצות אירופה, ובסיום מסעו שב לבבל ולקהילתו.
ביוגרפיה > אחרית ימיו

הרב קצין זכה להצלחה רבה בהנהגת הקהילה הבבלית, אך בשלב מסוים החל לסבול מהפרעות נפשיות, עד שהשתבשה עליו דעתו.
בקרב יהודי בבל ישנה דעה כי אחד השייח'ים בעיר קינא בהצלחתו בתפקידו, בחכמתו הרבה ובהתנגחותו עם הדתות האחרות, ועשה לו מעשה כישוף אשר הוא זה שגרם לו לאבד את דעתו. [דרוש מקור] בעקבות כך התפטר הרב קצין מתפקידו כרב, ובשנת ה'תרכ"ב חזר לארם צובא, שם שהה עד סוף ימיו.
הרב רפאל קצין נפטר ביום רביעי, א' באדר ה'תרל"א, ונטמן בחלב. על מצבתו נכתב "מצבת קבורת הרב הכולל בישראל להלל, ענוותן כהלל כמוהר"ר רפאל קצין זצוק"ל".
חיבורים נוספים

מלבד ספרו "דרך החיים", חיבר הרב קצין גם את הספרים:
מערכת השולחן - על שולחן ערוך חושן משפט, בפלפול
לחם המערכת - על שולחן ערוך חושן משפט, הלכה למעשה
תקפו כהן - פלפול על כללי התפיסה וקיימא לן
יין הרק"ח - דרושים על התורה (ראשי תיבות הרב רפאל קצין חזק)
ליקוטי אמרים
הערות שוליים

1 2 3  דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים, ה'תש"ם, עמ' קס"ג
1 2  חכם רפאל קצין, באתר החכם היומי
↑  אברהם סתהון, מלל לאברהם, ירושלים, ה'תשמ"א, עמ' 25
↑  בגב ספרו "תקפו כהן" מופיע הכיתוב מכאן מודעה רבה שנתבקש לבית עולמו הרב המחבר, שנתנו זאת ה'תרל"א, בא סימן ישכו"ן בה"ר קדש"ך, בחודש אדר.

רבי יעקב עבאדי נשא הספד על הרב קצין, בספרו "קהלת יעקב". על פי המופיע בספר, דברי ההספד נאמרו "בליל רביעי, ראש חודש אד"ר ה'תרל"א בפטירת ח"ר רפאל קצין זיע"א"
↑  כתב זאת בהקדמתו לספר, וזה טעם שם הספר
| חכמי הבאשי בבגדאד |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-19 | הרב רפאל קצין (1849-1852) • הרב עובדיה אברהם הלוי (1852-1876) • הרב ששון שמוחה (1876-1879) • הרב אלישע דנגור (1879-1884) • הרב אברהם הלל (1884) • הרב אלישע דנגור (1884-1886) • הרב אברהם הלל (1886-1889) • הרב אלישע דנגור (1889-1893) • הרב יצחק מג'לד (1893-1905) |  |
| המאה ה-20 | הרב משה ראובן צדקה (1905) • הרב דוד פאפו (1906-1911) • הרב אברהם הלל (1911-1915) • הרב ירוחם נסים אלישר (1915-1918) • הרב משה חיים שמאש (1918-1923) • הרב עזרא דנגור (1923-1928) • הרב ששון כדורי (1928-1930) • הרב אברהם אצלאן יהודה (1930-1932) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296601405171  VIAF: 299534921   WorldCat (עם VIAF): 299534921
טיפול בהפרעת קשב

טיפול בהפרעת קשב כולל את אפשרויות המענה הזמינות עבור הסימפטומים של הפרעת קשב וההשפעות האפשריות שלהם על רמת התפקוד ואיכות החיים של האדם.
הפרעת קשב היא הפרעה נוירו התפתחותית, שתסמיני הליבה שלה הם: קשיי קשב וקשיי ריכוז, היפראקטיביות (פעלתנות יתר) ואימפולסיביות. הפרעת קשב היא תופעה שכיחה המוערכת בכ-5%-10% מהאוכלוסייה.
היא מתפתחת במשך חמש השנים הראשונות לחיים
ואינה דועכת בגיל מסוים, לכן ניתן למצוא אותה בכל שכבות הגיל.
הפרעת קשב משפיעה על טווח רחב של תחומי התנהגות ולכן אנשים עם הפרעת קשב עלולים להיתקל בקשיים רבים בכל תחומי החיים, אשר פוגעים ברווחתם. קשיים אלו עלולים להשליך על עתידם הרגשי, ההתנהגותי והאקדמי.
אנשים רבים עם הפרעת קשב עשויים לחוש לאורך חייהם תסכול ואי-מיצוי יכולותיהם בתחומים שבהם יכלו להגיע להישגים גבוהים, אך באמצעות טיפול הולם, הפרוגנוזה של הפרעת קשב עשויה להיות טובה מאוד.
טיפול הולם יכול למנוע תאונות וליקויים מתמשכים בתפקוד במסגרת בית הספר, עולם העבודה, קשרים עם עמיתים ויחסים בין אישיים.
לצד זאת, הפרעת קשב שאינה מטופלת יכולה לגרום להתפתחות נזקים רגשיים וחברתיים, העלולים להתפתח לתחלואה. בהתאם לכך, הפרעת קשב בלתי מטופלת מקושרת להישגים אקדמיים נמוכים, סטטוס תעסוקתי נמוך וסיכון מוגבר לשימוש לרעה בחומרים ועבריינות.
משום שכל דחייה עלולה להיות קריטית ישנה חשיבות רבה למתן טיפול בשלב מוקדם ככל הניתן, במיוחד כאשר מדובר בילדים. עם זאת, במקרים רבים אנשים עם הפרעת קשב עדיין חווים קשיים משמעותיים בקבלת גישה לטיפולים הנחוצים להם. למעשה, רק מחצית מהילדים עם הפרעת קשב זוכים לקבל טיפול. בנוסף ישנם אנשים שכלל לא אובחנו בילדותם, אשר מגיעים לקבל טיפול ראשוני רק כשהם כבר בוגרים.
בנייה של המערך הטיפולי

המטרה העיקרית של הטיפול בהפרעת קשב היא שיפור מרבי של התפקוד לצד הימנעות מבעיות וקשיים משניים שהפרעת הקשב עלולה ליצור. למידע נוסף ראו - קשיים העלולים להיווצר בעקבות הפרעת קשב.
בעוד שעדיין לא נמצאה דרך לריפוי מלא של הפרעת קשב, ישנן מגוון אפשרויות טיפול תרופתיות ולא תרופתיות להתמודדות עם התסמינים ושיפור התפקוד. כך שניתן לטפל ביעילות בתסמינים של הפרעת קשב עבור ילדים ומבוגרים. עם זאת, המטרה הטיפולית צריכה להתייחס לא רק להקלה זמנית בסימפטומים, אלא גם להבניה של המסלול ההתפתחותי ארוך הטווח הרצוי ביותר.
בנייה של המערך הטיפולי > טיפול רב מערכתי

לנוכח מאפייני ההפרעה, הטיפול היעיל חייב להיות רב-מערכתי ולעסוק בכל המערכות המשמעותיות בחייו של האדם, ובכל הצירים האנושיים: הביולוגי, הפסיכולוגי והחברתי.
לרוב נדרש שילוב של אנשי מקצוע - רופא (פסיכיאטר או נוירולוג) לצד טיפול נפשי (טיפול פסיכולוגי או טיפול באמנויות) וכן סיוע גופני (ריפוי בעיסוק או טכניקות סיוע דומות - רכיבה טיפולית, הידרותרפיה) וכן הנחיה בנוגע לתזונה נכונה. לצד אלו חשוב גם ייעוץ של גורם מקצועי המעריך את התמונה החברתית והמערכתית (פסיכולוג חינוכי, יועץ, עובד סוציאלי או מתאם).
רמת המקצועיות של אנשי המקצוע המעורבים בטיפול היא קריטית להצלחתו. על כן חשוב להקפיד על בחירה של מורים, מטפלים, רופאים או מאמנים הבקיאים בהפרעת קשב על כל היבטיה.
בעוד שאנשי החינוך נחשבים למומחים בנוגע להקשר הכיתתי, לחומרי הלימוד ולקשיים של תלמידיהם, היועצים המקצועיים נחשבים למומחים בנוגע לדרכי התערבות מבוססות מחקר אשר יכולות לענות על צורכי התלמיד, לכן על פי רוב שיתוף הפעולה הפורה ביניהם הוא זה שמוביל לתוצאות הטובות ביותר.
עקב המורכבות הגבוהה של המערך הטיפולי של הפרעת קשב, רצוי שהטיפול ינוהל על ידי דמות מפתח שתרכז את המקרה ושתהיה מודעת הן למורכבות ולרגישות הכללית של הטיפול בהפרעת קשב והן לנסיבות האישיות של כל מקרה לגופו.
בנייה של המערך הטיפולי > טיפול רב מערכתי > שיתוף פעולה עם המשפחה ומערכת החינוך בגילאי הילדות

הפרעת קשב מתפתחת במשך חמש השנים הראשונות לחיים והיא הלקות הנוירולוגית הנפוצה ביותר בקרב ילדים.
כדי להימנע מההשלכות השליליות העלולות להיות להפרעת קשב בהיעדר טיפול, ישנה חשיבות רבה ליישום תוכניות התערבות כבר בשלב המוקדם של בית הספר היסודי.
ההורים והמורים כאחד לוקחים תפקיד משמעותי בעיצוב אישיותו של תלמיד עם הפרעת קשב.
לכן הטיפול ארוך הטווח בילד מצריך שיתוף פעולה מתמיד בין הצוות הטיפולי, הצוות החינוכי, ההורים והילד.
למרות זאת, אחד ההיבטים המוזנחים בנוגע לטיפול בתלמידים עם הפרעת קשב הוא הצורך ביצירת שיתוף פעולה עם אנשי החינוך לצורך יישום התוכנית הטיפולית.
תוכנית התערבות בית ספרית היא חלק חיוני מהמערך הטיפולי המלא להפרעת קשב.
במקרים רבים הבנייה של התוכנית הטיפולית מתחילה לאחר מעשה כתגובה לבעיה שכבר התעוררה או להתנהגות בלתי מקובלת שכבר התרחשה.
אף על פי שלא ניתן לא ניתן לחזות מראש את כל המקרים, רובם ידועים וניתן לצפות להתרחשותם מבעוד מועד.
תפקיד המורה ובית הספר הוא לאתר תלמידים עם הפרעת קשב על ידי הפנייה לאבחון ולעזור לכל תלמיד שאובחן להתמודד עם ההפרעה, כך שהישגיו בתחום הלימודי והחברתי לא ייפגעו. בהתחשב במחלוקות הקיימות בציבור בנוגע להפרעת קשב, יש חשיבות רבה לכך שהמורה יהיה אובייקטיבי ובעל ידע בנושא. בהתאם לכך, בנוסף להורים יש להדריך גם את צוות המורים בבית הספר.