stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסטה
שימושים קולינריים > בישול

הצורה הנפוצה ביותר להכנת פסטה היא הרתחה והרבה ממנות הפסטה האיטלקיות מבוססות על פסטה מורתחת. כמה ציוותים מסורתיים הם ספגטי קאצ'ו א פפה (רומא, לאציו), ספגטי עם שמן זית ושום, טאליאטלה עם ראגו בולונזי(בולוניה, אמיליה-רומאניה), טרנטה או טרופי עם פסטו ג'נובזי ולפעמים גם תפוח אדמה ושעועית ירוקה (ג'נובה, ליגוריה) ופנה אל'ארביאטה (לאציו). באופן כללי, באיטליה נוהגים לשדך צורות קצרות לרטבים עם חתיכות של ירקות, פסטה יבשה וארוכה כמו ספגטי לרטבים חלקים יותר ופסטה ביצים לרטבים בשריים. רוטב אמטריצ'אנה ורוטב ארביאטה הם בין הרוטבים הנפוצים לפסטה.
יש גם מנות שבהן הפסטה מוגשת במרק במקום ברוטב, למשל: טורטליני אין ברודו (Tortellini in brodo, בולוניה, אמיליה-רומאניה: כיסוני בצק ביצים הממולאים בבשר חזיר ופרמיג'אנו ומוגשים בתוך ציר בקר ועוף), פסטלי (פסטה מאמיליה-רומאניה המוכנה מפירורי לחם, ביצים, אגוז מוסקט, פרמג'יאנו ולעיתים גרידת לימון) בציר (עוף, בקר ולעיתים דגים) ופסטה א פג'ולי (pasta e fagioli - פסטה ושעועית בתרגום ישיר: מרק שעועית עם פסטה).
מחוץ לאיטליה פותחו מנות פסטה לא איטלקיות (ששמן לרוב מבוסס על מנה איטלקית קיימת) שהפכו לפופולריות ברחבי העולם כמו פטוצ'יני אלפרדו אמריקאי עם רוטב של שום, שמנת, חמאה, עשבי תיבול, גבינות ולעיתים גם מאכלי ים או בשר עוף (לעומת הפטוצ'ינה אלאלפרדו מרומא עם חמאה ופרמג'יאנו) ספגטי בולונז (רוטב בשר המוכן בהשראת ראגו בולונזי אך עם שינויים ומוגש עם ספגטי, לעומת רוטב ראגו בולונזי מסורתי המוגש עם טאליאטלה ביצים), ספגטי עם קציצות ועוד.
שימושים קולינריים > פסטה בתנור

צורה נפוצה נוספת להכנת פסטה היא אפייה. לרוב הפסטה עוברת בישול חלקי בהרתחה ואז מעורבבת או מסודרת בשכבות עם רוטב ומסיימת את הבישול באפייה בתנור. הקנלוני ועלי הלזניה הן צורות פסטה שבאופן מסורתי מוכנות רק באפייה בתנור. צורת פסטה נוספת ופחות פופולרית שמיועדת למילוי ואפייה היא קונקיליוני: פסטה בצורת קונכייה גדולה המורתחת במים, ממולאת, מסודרת בתבנית עם רוטב ונאפית בתנור.
הקנלוני ממולא באופן מסורתי בריקוטה ותרד או בבשר ונאפה עם רוטב עגבניות או רוטב בשמלה.
דוגמאות ללזניה מסורתית באיטליה:
לזניה בולונז (ית) עם ראגו מבולוניה, רוטב בשמלה וגבינת פרמג'יאנו. באופן מסורתי עלי הלזניה מוכנים מבצק תרד: בצק ביצים המכיל תרד שצובע אותו בירוק.
לזניה נאפוליטנית עם עלי לזניה מבצק ביצים, רוטב ראגו נפוליטני, קציצות בקר, נקניק, ריקוטה, פרמג'יאנו ופקורינו רומאנו.
לזניה אל פסטו מג'נובה המכילה עלי לזניה מבצק ביצים או בצק תרד, רוטב פסטו בזיליקום ג'נובזי, רוטב בשמלה, תפוח אדמה, שעועית ירוקה ופרמג'יאנו.
חלק ממנות הפסטה האפויות מוכנות עם צורות פסטה שלא מיועדות לאפייה בלבד. במנות אלה הפסטה מעורבבת עם רוטב עגבניות או רוטב בשמלה ותוספות: לרוב גבינות (מוצרלה, ריקוטה ו/או פרמג'יאנו) ובשר (קציצות או נקניקי חזיר) ולעיתים ירקות. מנה מסורתית אחת היא פסטה אלה סורנטינה, מנה שהיא וריאציה על מנת ניוקי מסורתית מקמפניה המכילה ניוקי, רוטב עגבניות ומוצרלה. במנת הפסטה הניוקי מתחלף בפסטה, לרוב פסטה קצרה.
מחוץ לאיטליה פותחו מנות פסטה אפויות לא איטלקיות. בצרפת ובמטבחים ערביים יש מנות פסטה שונות הנקראות גראטן פסטה (בצרפתית: פסטה בתנור). הגרסה הצרפתית עם רוטב בשאמל והגרסה הערבית עם ביצים וגבינה מלוחה מגוררת. באנגליה ובארצות הברית פותחה מנה שהפכה פופולרית ברחבי כל העולם: מקרוני עם גבינה. זו מנת פסטה חלולה וקצרה עם רוטב גבינה המבוסס רביכה או חלב ושמנת (לעיתים חלב מאודה) ותערובת גבינות המכילה צ'דר. לעיתים מוסיפים לרוטב תבלינים, ירקות, דגים, בשר ומאכלי ים. המנה לא תמיד נאפית בתנור אך זו הצורה המסורתית.
שימושים קולינריים > טיגון

יש מנות איטלקיות מסורתיות המטגנות פסטה מבושלת, כמו הפריטטה הנפוליטנית: חביתה המכילה פסטה מבושלת, ביצים וגבינות (ולעיתים בשר וירקות) ומטוגנת כפריטטה.
כשרות הפסטה

בשל פשטות רכיביה של הפסטה, ישנם פוסקים הסוברים שניתן לרכוש את רובם מוצרי הפסטה הטרייה והיבשה ללא מילוי ברוב מדינות העולם גם אם אין עליהם השגחה, ויש שסייגו היתר זה לאיטליה בלבד. מנגד, פוסקים רבים העירו על בעיות שונות שיכולות להיווצר, כגון: תוספת של ביצים מופרות או חומרים משמרים הדורשים הכשר, אי ניפוי קמח ואי הפרשת חלה. ישנם פסטות הצבועות בדיו המופק מדיונון ואינן כשרות. פסטות ישנות במיוחד עלולות להיות נגועות בכנימות או בעש ועל כן יש להתבונן על שלמות האריזה והמוצר לפני צריכתו, ולכן מצריכים הכשר גם על פסטה ללא מילוי.
לקריאה נוספת

ספר הפסטה הגדול, בת' אילון, הוצאת מודן, 1994
הערות שוליים

↑  "הישראלי צורך 5 ק"ג פסטה בשנה". איפה אנחנו עומדים ביחס לאיטלקים?, באתר וואלה, 25 באוקטובר 2020
1 2  סנדרה, לרגל חודש הפסטה כל מה שצריך לדעת על פסטה, באתר פורטל מתכוני בשר, סטייקים סדנאות בשריות ומסעדות בשריות, ‏2021-09-29
↑  Pasta Grannies explains Italian pasta flours (באנגלית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Cacio e pepe: originale vs. gourmet - Claudio Gargioli e Cristina Bowerman (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Aglio e olio: originale vs. gourmet con Norbert Niederkofler*** - AlpiNN (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Ragù alla bolognese: 2 ricette di Aurora Mazzucchelli, Gianni D'Amato e Dario Picchiotti (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Trofie al pesto: la ricetta originale del ristorante da O' Vittorio con Federico Bisso (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Penne all'arrabbiata: originale vs. gourmet con i cuochi di Castel Sant'Angelo e Francesco Apreda, נבדק ב-2022-01-01
↑  Pasta Grannies meets 97 year old Albertina from Bologna (באנגלית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Pasta Grannies make' tortellini in brodo' from Bologna (באנגלית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Discover an Easy Cheese Pasta called Passatelli | Pasta Grannies (באנגלית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Pasta e fagioli: originale vs. gourmet - Aurelio Barattini e Cristiano Tomei (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  How to Make Pasta and Bean Soup from Lucca | Pasta Grannies, נבדק ב-2022-01-01
↑  Fettuccine Alfredo: la reazione del ristorante Alfredo alla Scrofa ai video più visti al mondo! (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Spaghetti bolognese a chi?, La Cucina Italiana, ‏2015-11-04 (באיטלקית)
↑  Lasagne: Bolognese vs. Napoletana con Patrizia Nanni e Antonio Sorrentino (באיטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  Enjoy Bianca's basil pesto lasagna with beans and potatoes | Pasta Grannies (באנגלית and איטלקית), נבדק ב-2022-01-01
↑  הרב ישי מלכה, פסטה טרייה – מדוע היא חייבת בהכשר מהודר?, באתר הידברות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548824505171  BnF: cb119672997 (data)  GND: 4078186-0  LCCN: sh88004632  NDL: 00979092  NKC: ph116515 
פסטה בצורות שונות בעיר אשדוד
פיק אנד רול

טרבור בוקר מהוושינגטון ויזארדס (בלבן) חוסם את טוני פארקר מהסן אנטוניו ספרס עבור קירק היינריך
פורוורד חוסם לרכז
בכדורסל, פיק אנד רול (באנגלית: Pick and roll, "חסימה וגלגול") הוא מהלך התקפי בו מגיע שחקן מהקבוצה התוקפת וחוסם בעזרת גופו את השחקן השומר, וכתוצאה מכך יכול מוביל הכדור לעוקפו. לאחר מכן השחקן החוסם "מתגלגל" לכיוון הסל. התרגיל הגיע ל-NBA בשנות ה-90 של המאה ה-20 והתפתח לתרגיל ההתקפי הנפוץ ביותר בליגה, ומשם הגיע גם לכדורסל האירופי והעולמי. עם זאת, ישנן דרכים רבות בהן ההגנה יכולה גם להתמודד עם פיק אנד רול.
ביצוע

התרגיל כולל שלושה שחקנים. התרגיל מתחיל עם מגן ששומר על השחקן עם הכדור. השחקן עם הכדור נע לעבר חבר לקבוצה, שעושה חסימה על ידי עמידה בדרכו של המגן, שנחסם מהשחקן שעליו שמר. המגן נאלץ לבחור בין ניסיון להגיע לשחקן עם הכדור או להחליף שמירה. אם המגן מנסה להגיע לשחקן עם הכדור, השחקן בהתקפה יכול לנוע לכיוון הסל, עם נתיב פתוח לסל. אם המגן בוחר במקום לשמור על חברו לקבוצה, אז לשחקן עם הכדור יש אפשרות לזריקה פתוחה, או למסור לשחקן אחר בקבוצה שפנוי. פיק אנד רול טוב הוא תוצאה של תיאום טוב בין השחקנים, אך שחקנים רבים נכשלים בביצוע.
הגנה על הפיק אנד רול היא אתגר טקטי כאשר לכל שחקן יש תפקידים אפשריים. השחקן השומר על הכדור (OVER, UNDER, מעבר לשמירה על שחקן אחר, מניעת כניסה לחסימה), השחקן השומר על החוסם (בין הכדור לסל, על החוסם, שמירה על שחקן אחר, PUSH), ושחקנים נוספים שבאים לעזרה (נשארים על השחקן שלהם, עוברים לשמור על החוסם, עוברים לשמור על הכדור, מבצעים TAG, נכנסים לעזרה). כל בחירה טומנת בחובה סיכונים, כמו אי התאמה או פערים בהגנה. הצלחה טמונה במהירות, תקשורת וקואורדינציה.
ביצוע > תוצאות

משחק פיק אנד רול מוצלח עשוי לגרום לכך שהשחקן יהיה בעמדה לקבל מסירה עם נתיב פנוי לזריקה קלה, עם סיכוי לסחוט עבירה כאשר שחקנים יריבים נעים לעברו כדי לנסות למנוע חדירה לסל. זה עשוי להוביל לכך שהשחקן עם הכדור יהיה לרגע ללא מגן, ובכך הוא יכול להעביר לכל חבר קבוצה פנוי, לזרוק ללא הפרעה, מה שמשפר מאוד את הסיכוי לסל, שוב עם סיכוי לגרור עבירה כשהמגן ממהר לשמור על השחקן.
הצלחת התרגיל תלויה במידה רבה בשחקן עם הכדור, שעליו לזהות את המצב במהירות ולקבל החלטה אם לקחת את הזריקה, להעביר לשחקן שחודר, או להעביר לחבר קבוצה שפנוי לזריקה.
וריאציות אחרות

וריאציות של הפיק אנד רול זה "פיק אנד פופ", שבו השחקן זז לזריקה פתוחה במקום לחדור לסל, או "פיק אנד סליפ", שבו השחקן מזייף חסימה לפני שהוא הולך מאחורי החסימה כדי לקבל את הכדור.
וריאציות אחרות > פיק אנד פופ

הפיק אנד פופ הוא משחק התקפי שהוא נגזרת של הפיק אנד רול הקלאסי. במקום להכניס את הכדור לכיוון הסל, השחקן שעושה את החסימה עובר לאזור פתוח של המגרש כדי לקבל מסירה מהשחקן לזריקה לשלוש.
הנחת היסוד של שני התרגילים זהה: השחקן עם הכדור משתמש בחסימתו של חבר לקבוצה כדי למשוך את תשומת לבם של שני שחקני הגנה כדי לשחרר את חברו לזריקה פנויה משלוש. בחירה מוצלחת מסתמכת על כדורסל הדורש תשומת לב הגנתית מתמדת וחבר לצוות עם זריקה באחוזים גבוהים או לייאפ ליד הטבעת.
שימושים בולטים

ב-NBA, ג'ון סטוקטון וקארל מאלון מהיוטה ג'אז השתמשו בתרגיל "הפיק אנד רול" בשנות ה-90, והובילו את קבוצתם לגמר ה-NBA ב-1997 וב-1998. השילוב של גולדן סטייט ווריורס בין סטפן קארי ודריימונד גרין ידועים בשימוש שלהם ביכולת גבוהה בפיק אנד רול: יכולת הקליעה למרחק רב של קארי יוצרת פעמים רבות מצבים שבהם הקבוצה היריבה תנסה לשלוח שני שומרים נגדו.
ענפי ספורט אחרים

הפיק אנד רול נמצא בשימוש נרחב גם בענף הלקרוס.
ראו גם

הגנת בוקס אנד וואן
הערות שוליים

↑  אדם לאוב, מילון הNBA – הגנות, התקפות ומה שבינהן, באתר Orangeball, ‏21 באוקטובר 2015
↑  אדיר ונונו, שחמט לכדורסלנים, באתר כלכליסט, 13 בפברואר 2017
↑  Marie Rose, הגנת פיקנרול - תוכן העניינים, באתר מכון וינגייט, ‏2022-07-06
↑  Basketball 101: Pick-and-Roll Defense, Eurohoops, ‏2022-10-28 (באנגלית)
↑  יועד אגמון, Pick & Roll, האקדמיה לכדורסל ברשת | אימון | Coaching |, ‏2016-03-04
↑  חושבים כדורסל / רועי ויינברג – Hoops
פצצת מימן

העקרונות של טלר-אולם לפצצת מימן: פצצת ביקוע עושה שימוש בקרינה על מנת לכווץ ולחמם אזור נפרד של דלק היתוך
פִּצְצַת מימן או פְּצָצָה תרמו־גרעינית היא פצצה גרעינית שבתוכה גרעיני המימן עוברים היתוך גרעיני (מיזוג) לגרעינים כבדים יותר, תוך שחרור אנרגיה בכמות עצומה (באופן טבעי מתרחש תהליך זה בכוכבים ובהם השמש). פצצת המימן היא הנשק החזק והקטלני ביותר שקיים בעולם ועוצמתה גדולה פי אלף לערך משל פצצת האטום, שבה מתבצע תהליך ביקוע גרעיני, ונמדדת ביחידות של מיליוני טונות TNT, מגהטון.
כדי שתהליך ההיתוך יתרחש יש צורך בלחץ עצום היוצר טמפרטורה גבוהה מאוד, תנאים שנוצרים בכוכבים בזכות המסה הגדולה שלהם. בפצצת מימן מושגים תנאים אלה באמצעות פיצוץ פצצת ביקוע כתֶּחֶל לפיצוץ פצצת המימן.
פצצה מסוג זה נבנתה ונוסתה מספר פעמים בהיסטוריה על ידי המעצמות, אולם מעולם לא הופעלה במהלך מלחמה כלשהי.
עֶקרון פעולה, הנדסה ומאפיינים

עוצמת הפיצוץ של פצצת מימן גדולה בסדרי גודל מזו של פצצת אטום רגילה. בעוד שעוצמת פצצת אטום רגילה היא עשרות או מאות קילוטון TNT, עוצמתה של פצצת מימן היא בסדר גודל של עשרות מגהטון TNT (מגהטון = 1,000 קילוטון).
עֶקרון פעולה, הנדסה ומאפיינים > עקרון פעולה

מבין כל הכוחות הידועים בטבע, הכוח הגרעיני החזק, המדביק את חלקיקי גרעין האטום יחדיו, הוא החזק ביותר. אך כוח זה פועל רק במרחקים קצרים מאוד. גודלו של אטום הוא מרחק גדול מדי עבור כוח זה. רק במרחקים קטנים פי עשרת-אלפים, מסדר הגודל של גרעין האטום, עוצמתו הגדולה מופעלת.
מכך נובע שאם שני פרוטונים יתנגשו, הם יידבקו זה לזה בעוצמה רבה. בהתנגשות ישתחרר כוח ההצמדה של הכוח הגרעיני החזק, שיהיה משמעותי, ולמעשה האנרגיה שתשתחרר תהיה בסדר גודל של כאחוז מכלל מסת הפרוטונים. אבל מאחר שכוח ההדבקה פועל רק מטווחים קצרים מאוד, כוח הדחייה האלקטרוסטטי, הנובע מכך שלשני הפרוטונים מטען חיובי, ישנה את מסלולם וימנע את ההיצמדות, אלא אם הפרוטונים ינועו במהירות גבוהה מאוד, שתתגבר על הדחייה האלקטרוסטטית.
ניתן לחשב את המהירות הזו, וניתן גם, מאחר שחום אינו אלא ביטוי של האנרגיה הקינטית של חלקיקים, לחשב באיזה חום ההתנגשות יכולה להתקיים. מדובר (עבור פרוטונים) בטמפרטורה של כעשרה מיליון מעלות צלזיוס. אפשר לקבל תוצאה דומה, אך פחות אנרגטית, אם משתמשים בגרעיני מימן כבד (דיטריום וטריטיום) בטמפרטורה נמוכה יותר – אך עדיין גבוהה מכל מה שניתן להשיג בשימוש בחומר נפץ.
בפצצת מימן משיגים את הטמפרטורה הזו על ידי שימוש בפצצת ביקוע גרעיני (פצצת אטום) הפועלת על עיקרון הביקוע הגרעיני של ביקוע פלוטוניום על מנת ליצור את החום הדרוש לתהליך ההיתוך הגרעיני (שהוסבר קודם), הפיצוץ יוצר קרינה רבה אשר מוחזרת על ידי "מקרה הקרינה" בגוף הפצצה אשר מנתב את הקרינה אשר מחממת קצף פוליסטרן שגורם להיתוך ראשוני בקפסולת ההיתוך (בשילוב עם החום שנפלט מפצצת הביקוע בנוסף לקרינה) אשר גורם לחלק מאבקת הליתיום הידריד להפוך לדאוטריום וטריטיום (איזוטופים של מימן) ולבצע היתוך גרעיני קטן היקף יחסית אשר משחרר נייטרונים שגורמים לביקוע בצינור הביקוע העשוי פלוטניום שנמצא בתוך קפסולת ההיתוך, הביקוע של צינור הביקוע גורם לשחרור חום נוסף והיתוך כל הדאוטריום והטריטיום בקפסולת ההיתוך אשר גורמים (בנוסף לשחרור האנרגיה העצום בתהליך הביקוע שלהם) למעטפת הקפסולה העשויה אורניום 238 להתבקע (למרות שבדרך כלל האיזוטופ 238 אינו מתבקע אלא אם כן ישנו שטף נייטרונים מהיר שקורה רק במקרי היתוך גרעיני שכאלה) מה שגורם לשחרור אנרגיה נוספת בצורה של ביקוע (בפצצות גדולות תהליך ביקוע זה יכול להוות כ-50% מאנרגיית הפצצה).
היסטוריה > ההחלטה על פיתוח הפצצה

עוד בשנת 1941, לפני שהוחל בפיתוח פצצת האטום הראשונה, הציע הפיזיקאי האיטלקי אנריקו פרמי, כי ההיתוך הגרעיני (fusion) – ולא הביקוע (fission) – יכול לשחרר יותר אנרגיה ולכן להיות הרסני יותר.
בעקבות הניסוי הגרעיני הסובייטי ב־1949 הכריז נשיא ארצות הברית, הארי טרומן, על פרויקט לפיתוח פצצת מימן. היוזמה לפרויקט זה הייתה של המדען אדוארד טלר, וזאת בעקבות הרעיון של פרמי. טלר טען כי באמצעות היתוך גרעיני ניתן להשיג פצצה שעוצמתה תהיה פי אלף מאשר הפצצה האטומית שהוטלה על הירושימה, פצצה שתוכל למחוק אי כדוגמת מנהטן (כולל בניינים) מעל פני האדמה.
היסטוריה > ההחלטה על פיתוח הפצצה > מתנגדים

אחד מראשי המתנגדים לפיתוח פצצת המימן היה רוברט אופנהיימר – אבי פצצת האטום וחבר בוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית, שהתנגד לפיתוח של פצצת מימן, הן משיקולים פרקטיים – הוא פקפק באפשרות לבנות מתקן כזה – והן משיקולים עקרוניים-הומניטריים, בהיותו מזועזע מהתוצאות ההרסניות של הפיצוצים הגרעיניים בהירושימה ובנגסאקי. טלר ותומכיו לעומת זאת חשדו במניעיו, אם בשל היותו בעל רקע קומוניסטי, שפועל להשהיה של יצירת נשק הרתעתי למול ברית המועצות, ואם בשל רצונו האישי שמדען אחר לא יאפיל על ההישג האישי שלו.
היסטוריה > פיתוח הפצצה

במהלך פיתוח פצצת המימן הסתכסך טלר עם עמיתיו, משום שלא היה מרוצה מקצב ההתקדמות של הפרויקט. בסופו של דבר הגיע טלר, יחד עם עמיתו סטניסלב אוּלַם, לעיצוב פתרון לבעיות ייצור הפצצה. הישג זה זיכה את טלר בכינוי "אבי פצצת המימן", כינוי שהוא לא אהב.
אוּלַם, ביחד עם שותפיו, הראה כי המודל המוקדם של טלר לפצצת מימן איננו מספק, ובמקומו הציע מודל טוב יותר. הוא היה הראשון שהבין כי ניתן לארוז את כל רכיבי פצצת המימן באריזה אחת, למקם פצצת אטום (פצצת ביקוע גרעיני להבדיל מהיתוך גרעיני) בקצה אחד ואת הדלק התרמו-גרעיני בקצה השני, ואז להשתמש בכוח המכני של פצצת הביקוע כדי לדחוס ולפוצץ את הדלק התרמו-גרעיני (ובכך לגרום להיתוך). רעיון זה היה ככל הנראה תולדה של רעיונותיו הראשוניים של אוּלַם לבנות פצצה גרעינית רגילה מדורגת, שבה זרם הנייטרונים מפצצת ביקוע אחת ידחס את הדלק שבפצצת הביקוע השנייה, ובכך יגדיל את יעילותה.
טלר התנגד בתחילה להצעתו של אוּלַם, אך אחר כך הבין את יתרונותיה והציע להשתמש ב"מצת" פלוטוניום, שימוקם במרכז דלק ההיתוך, כדי להתחיל את התגובה הגרעינית ולהגביר אותה. טלר גם שינה את הרעיון של אוּלַם לדחוס את דלק ההיתוך, בכך שהבין שהקרינה מפצצת הביקוע תדחס את הדלק בצורה יעילה בהרבה מן הכוח המכני של הפיצוץ. מבנה הפצצה הזה, של קריסה (פיצוץ כלפי פנים) מבוססת קרינה ומדורגת, הפך מאז למבנה הסטנדרטי של פצצות מימן. אף שסבורים שגם הפיזיקאי הסובייטי אנדריי סחרוב הגה את המבנה הזה באופן עצמאי, הוא זכה לשם "פצצה מסוג טלר-אולם". אוּלַם וטלר הגישו ביחד בקשה לרישום פטנט על סוג זה של פצצה.
היסטוריה > הניסויים הראשונים

ב־1 בנובמבר 1952 ערכה ארצות הברית פיצוץ של התקן "טלר-אולם" בשם קיסוס מייק באטול אנווטאק שבאיי מרשל באוקיינוס השקט. במהלך הפיצוץ הוטס מטוס B-17 ללא טייס דרך הפטריה האטומית על מנת לבדוק את השפעת ההתפוצצות על הנמצא במטוס.
עוצמת ההרס והחורבן של פצצת המימן הראשונה הייתה גדולה פי 700 מזו של פצצת האטום שהוטלה על הירושימה, והגיעה ל-10.4 מגהטון TNT. הפצצה, שמפאת ממדיה לא הייתה ניתנת להטלה ממטוס, אוחסנה בהאנגר גדול באי. לאחר הוכחת ההיתכנות של פצצת המימן, המשיך הצוות בפיתוח במטרה להקטין את ממדי הפצצה, כך שניתן יהיה להובילה במטוס.
היסטוריה > פצצות מימן בפיתוח סובייטי

ב-12 באוגוסט 1953 פוצצה ברית המועצות פצצת מימן משלה, בעוצמה של 400 קילוטון.
"פצצת הצאר", שפותחה בראשותו של איגור קורצ'טוב ושבה מילא אנדרי סחרוב תפקיד מפתח, הייתה פצצת המימן הגדולה והחזקה ביותר שנוסתה אי פעם, והפיצוץ הגדול ביותר מעשי ידי אדם. הפצצה יצרה פיצוץ בעוצמה של כ-50 מגהטון (פי כ-3,300 מעוצמת הפצצה שהוטלה על הירושימה). הניסוי נערך ב-30 באוקטובר 1961 בנוביה זמליה, ארכיפלג באוקיינוס הקרח הצפוני.
ההדף הורגש באי דיקסון, המרוחק כ-700 ק"מ משם. מעוצמת הפיצוץ, הקיף גל ההדף שלוש פעמים את כדור הארץ.
למעשה, עם הפצצה הזו ניתן היה להגיע לעוצמת פיצוץ של 100 מגה טון, אך המהנדסים נמנעו מהגעה לעוצמה זו בשל החשש מכמות נשורת רדיואקטיבית חריגה שתגרום לזיהום חמור בברית המועצות. הפצצה לא הייתה פונקציונלית אלא לצורכי תעמולה בלבד, משום שלא היה ניתן לעשות שימוש צבאי בפצצה – המטוס שיישא אותה יוכל לשאת אותה בלבד ולטוס במהירות איטית מאוד.
היסטוריה > מדינות נוספות

גם לממלכה המאוחדת ולרפובליקה העממית של סין יש פצצות מימן.
לפי ההערכות כנראה שגם למדינת ישראל יש מספר לא ידוע של פצצות מימן. גורמים חיצוניים, כגון מדען הגרעין אדוארד טלר, טענו שלישראל יש פצצות מימן. תמונות שצילם מרגל האטום מרדכי ואנונו כללו דגם שעל פי הערכות מומחים הוא של פצצת מימן בת 1 מגהטון. ישראל מעולם לא אישרה זאת באופן רשמי ושומרת על עמימות מכוונת בנושא.
הערות שוליים

↑  כיום הסברה היא שלא הייתה זו פצצת מימן בשלה אלא פרסום לצורכי תעמולה ורק ב-1955 הופעלה פצצת מימן אמיתית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533740305171  BnF: cb11977889s (data)  GND: 4380760-4  LCCN: sh85063423  NDL: 00571626  NKC: ph1088962 
ניסוי בפצצת מימן בעוצמה של 15 מגהטון על ידי ארצות הברית בשנת 1955. צולם ממרחק 125 ק"מ מהפיצוץ.
הפיגוע בימת צ'אד (2015)

| --- | --- |
 תאריך:  5 בדצמבר 2015 
 מקום:  צ'אד 
 סוג:  פיצוץ התאבדות 
 הרוגים:  15 
 פצועים:  130 
  (למפת צ'אד מוגדלת) נג'מנה מונדו אבשה פאיה-לארגו לוב סודאן הרפובליקה המרכז אפריקאית קמרון ניגריה ניז'רימת צ'אד(למפת צ'אד רגילה) נג'מנה מונדו אבשה פאיה-לארגו לוב סודאן הרפובליקה המרכז אפריקאית קמרון ניגריה ניז'רימת צ'אד
 
הפיגוע בימת צ'אד היה פיגוע התאבדות משולש שאירע ב-5 בדצמבר 2015 באי "קולפואה" שבימת צ'אד בתחומה של צ'אד. בפיגוע נהרגו 15 בני אדם ונפצעו 130 נוספים.
אף ארגון טרור לא נטל אחריות על הפיגוע שבוצע בידי ארבע נשים מתאבדות במהלך השוק השבועי "לולו פו" המתקיים באי, אך פקידים בממשלת צ'אד העריכו כי מאחוריו עומד ארגון הטרור האסלאמי הקיצוני "בוקו חראם" שצבא צ'אד היה שותף למערכה אזורית נגדו מראשית 2015, לאחר שהתקפות הטרור שביצע הארגון חרגו מגבולות צפון ניגריה לתחומן של המדינות השכנות ובהן צ'אד.
פיגוע ההתאבדות הוא מתקפת הטרור השנייה ברציפות במדינה לאחר פיגוע התאבדות משולש נוסף שבוצע בכפר באגה סולה (אנ') ב-10 באוקטובר 2015 שבו נהרגו 41 אנשים.
מועצה אזורית מטה יהודה

בית ספר אלון – קריית ענבים
בית ספר ברנקו וייס עין נקובא – עין ראפה
נוף אופייני בשטחי המועצה
מועצה אזורית מטה יהודה היא המועצה האזורית היחידה במחוז ירושלים. היא מאגדת בתוכה 64 יישובים (המועצה בעלת מספר היישובים הגדול ביותר בישראל) מושבים, קיבוצים, יישובים קהילתיים, יישובים ערביים ויישוב יהודי-ערבי משותף.
שם המועצה נגזר מהתנ"ך. מרבית שטחי המועצה נמצאים בנחלת שבט יהודה. סמל המועצה כולל אריה כסמל שבט יהודה, שתי שיבולים וגלגל חרושת המסמלים את ענפי הפעילות הכלכלית המתנהלים בתחומה.
המועצה האזורית מטה יהודה הוקמה במתכונתה הנוכחית ביוני 1964. בתאריך זה בוצע איחודן של ארבע מועצות אזוריות קטנות יותר (מועצה אזורית אבן העזר, מועצה אזורית גיזו, מועצה אזורית הרי יהודה, מועצה אזורית האלה).
מ-1967 הייתה המועצה אחראית ליישובי גוש עציון ובנימין, שב-1973 מוסדו כמועצת יישובי יהודה ובנימין. במאי 1979 הוקמו מועצה אזורית מטה בנימין ומועצה אזורית גוש עציון, שקיבלו את האחריות הישירה ליישובים אלו מהמועצה.
שטח המועצה

שטח תחום השיפוט כ-520,000 דונם, מהמועצות הגדולות בישראל. שטח המועצה משתרע מירושלים במזרח לכיוון השפלה במערב. במרכז מטה יהודה עובר כביש 1.
המועצה גובלת בירושלים, מבשרת ציון, קריית יערים, אבו גוש, הר אדר, בית שמש, מועצה אזורית מטה בנימין, מועצה אזורית גזר, מועצה אזורית יואב, מועצה אזורית גוש עציון ומועצה אזורית נחל שורק.
יישובי המועצה

| מספר | צורת היישוב | יישוב | מס' תושבים | שנת הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מושב | אביעזר | 890 | 1958 |
| 2 | מושב | אבן ספיר | 686 | 1950 |
| 3 | מושב | אדרת | 922 | 1961 |
| 4 | מושב | אורה | 1,298 | 1950 |
| 5 | מושב | אשתאול | 1,230 | 1949 |
| 6 | מושב | בית זית | 1,655 | 1949 |
| 7 | יישוב מוסדי | בית חולים איתנים | 61 | 1952 |
| 8 | מושב | בית מאיר | 818 | 1950 |
| 9 | מושב | בית נקופה | 858 | 1949 |
| 10 | יישוב מוסדי | בית ספר אזורי עין כרם | 175 | 1952 |
| 11 | מושב | בקוע | 826 | 1952 |
| 12 | מושב | בר גיורא | 716 | 1950 |
| 13 | יישוב קהילתי | גבעות עדן | ? | 2022 |
| 14 | מושב | גבעת יערים | 1,398 | 1950 |
| 15 | מושב | גבעת ישעיהו | 807 | 1958 |
| 16 | יישוב מוסדי | גבעת שמש | 56 | 1954 |
| 17 | יישוב כפרי | גיזו | 207 | 1960 |
| 18 | מושב | גפן | 422 | 1955 |
| 19 | יישוב מוסדי | דיר ראפאת | 99 | 1927 |
| 20 | קיבוץ | הראל | 269 | 1948 |
| 21 | מושב | זכריה | 1,145 | 1950 |
| 22 | מושב | זנוח | 539 | 1950 |
| 23 | מושב | טל שחר | 1,375 | 1948 |
| 24 | מושב שיתופי | יד השמונה | 269 | 1971 |
| 25 | יישוב מוסדי | ידידה | 224 | 1961 |
| 26 | מושב | ישעי | 857 | 1950 |
| 27 | מושב | כסלון | 487 | 1952 |
| 28 | מושב | כפר אוריה | 914 | 1944 |
| 29 | יישוב מוסדי | כפר הנוער קריית יערים | 169 | 1952 |
| 30 | יישוב מוסדי | כפר זוהרים | 149 | 1993 |
| 31 | מושב | לוזית | 862 | 1955 |
| 32 | מושב שיתופי | מבוא ביתר | 1,013 | 1950 |
| 33 | יישוב כפרי אחר | מוצא עילית | 1,524 | 1933 |
| 34 | מושב | מחסיה | 493 | 1950 |
| 35 | מושב | מטע | 961 | 1950 |
| 36 | מושב | מסילת ציון | 1,214 | 1950 |
| 37 | קיבוץ | מעלה החמישה | 846 | 1938 |
| 38 | מושב שיתופי | נווה אילן | 996 | 1946 |
| 39 | מושב | נווה מיכאל | 871 | 1958 |
| 40 | יישוב יהודי-ערבי | נווה שלום | 357 | 1969 |
| 41 | מושב | נחושה | 1,505 | 1955 |
| 42 | מושב | נחם | 561 | 1950 |
| 43 | קיבוץ | נחשון | 602 | 1950 |
| 44 | יישוב קהילתי | נטף | 478 | 1982 |
| 45 | מושב | נס הרים | 1,472 | 1950 |
| 46 | קיבוץ | נתיב הל"ה | 670 | 1949 |
| 47 | מושב | עגור | 552 | 1950 |
| 48 | כפר ערבי | עין נקובא | 3,704 | 1962 |
| 49 | כפר ערבי | עין ראפה | 1,276 | 1948 |
| 50 | מושב | עמינדב | 1,119 | 1950 |
| 51 | קיבוץ | צובה | 623 | 1948 |
| 52 | מושב | צלפון | 1,081 | 1950 |
| 53 | מושב | צפרירים | 416 | 1958 |
| 54 | קיבוץ | צרעה | 947 | 1948 |
| 55 | קיבוץ | קריית ענבים | 456 | 1920 |
| 56 | מושב | רמת רזיאל | 662 | 1948 |
| 57 | קיבוץ | רמת רחל | 557 | 1926 |
| 58 | מושב | שדות מיכה | 390 | 1955 |
| 59 | מושב | שואבה | 601 | 1950 |
| 60 | מושב שיתופי | שורש | 1,176 | 1948 |
| 61 | יישוב כפרי אחר | שריגים (לי-און) | 1,045 | 1960 |
| 62 | מושב | תירוש | 454 | 1955 |
| 63 | מושב | תעוז | 648 | 1950 |
| 64 | מושב | תרום | 970 | 1950 |
ב־15 בנובמבר 1992 חתם שר הפנים אריה דרעי על צו להפרדת היישובים אבו גוש וקריית יערים מהמועצה.
ב-14 באפריל 2022 שרת הפנים איילת שקד חתמה על החלטה עקרונית להקים רשות מקומית עצמאית בצור הדסה.
בתחומי המועצה נמצא היישוב גבעות עדן, אשר נמצא בהליכי הקמה מאז 1997.
אוכלוסייה

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במועצה אזורית מטה יהודה 50,216 תושבים, מתוכם 49,400 תושבי ישראל (מקום 43 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).   אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 82.3%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 13,068 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).
אוכלוסיית מטה יהודה כוללת בתוכה מגוון רב של תושבים. בדרך כלל בכל יישוב בין 300 לכ-1,000 תושבים (יש חריגים).
כדי לשמור על המורשת שהובאה מארצות המוצא הוחלט להשקיע משאבים רבים בשימור הפולקלור, השירה, הלבוש והאוכל המיוחד לכל עדה ועדה[דרוש מקור].
למועצה האזורית מטה יהודה קשר עם קהילות יהודיות בדרום אפריקה באמצעות שותפות ביחד של הסוכנות היהודית.
במועצה פועלות שש תנועות נוער.
ראשי המועצה

בנימין כהן (1964–1978)
יובל אלוני (1978–1981)
דוד דוד (1981–1992)
מאיר ויזל (1992–2009)
משה דדון (2009–2018)
ניב ויזל (2018–2024)
אבישי כהן (2024–)
ערים תאומות

גרמניה מחוז וירצבורג, גרמניה (מ־1997)
פינלנד ונטה, פינלנד (מ־1967)
רומניה דורוחוי, רומניה
פולין גדנסק, פולין (מ־2011)