stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סרקומת קפושי
פתולוגיה

המחלה היא גידול מסוג סרקומה המופיע ברקמות התת-עוריות או בממברנות הריריות של הפה, האף ופי הטבעת. הנגע (הרקמה הלא-נורמלית) נראה ככתמים בהירים, סגולים, חומים או אדומים. לפעמים מתבטאת המחלה בנפיחות כואבת בעיקר בעפעפיים, במפשעה, בפה ובגרון, אך ברוב המקרים אין לגידול כל תסמין. למרות אי-הנוחות שבסרקומת קפושי המחלה בדרך כלל אינה מסכנת חיים; המחלה הופכת למסכנת חיים כאשר היא מתפשטת לריאות, לכבד או למערכת העיכול.
נהוג לחלק את המחלה למספר מופעים, ובהתאם למופע נקבע מהלך המחלה ואופן הטיפול בה:
סרקומת קפושי קלאסית: מופיעה בגברים ממוצא יהודי או ים-תיכוני (בעיקר איטלקי) בגילאים 50-70 שנה; המחלה נדירה ביותר גם בקבוצות הסיכון. יחס הגברים לנשים במחלה הקלאסית הוא 15:1. בדרך כלל הנגעים מופיעים על הגפיים וגדלים באיטיות בטווח של 10-15 שנה. לחץ מהגידול על כלי הלימפה עלול לגרום להתנפחות ולכאב, אך נדירה התפשטות למערכת הלימפה או לאיברים מרוחקים.
סרקומת קפושי אפריקנית (אנדמית): מופיעה בגברים החיים באפריקה המשוונית. באזורים מסוימים מהווה המחלה כ-10% מן הגידולים הסרטניים בגברים. ברוב במקרים המחלה דומה למופע הקלאסי אך  בדרך כלל מופיעה בגיל צעיר יותר. בדרך כלל הגידולים אינם סימפטומטיים ואינם מתפשטים לאזורים מרוחקים בגוף. לעיתים נדירות יותר המחלה האנדמית מופיעה בילדים, שם מהלך המחלה אלים יותר, מערב את בלוטות הלימפה וגורם למוות בתוך שנים ספורות.
סרקומת קפושי נרכשת (תלוית השתלה): מופיעה בחולים שעברו השתלת איברים. אנשים אלו מקבלים תרופות לדיכוי מערכת החיסון, לשם מניעת דחיית האיבר המושתל. בדרך כלל מופיעה המחלה בעור אך לעיתים היא מופיעה גם ברקמות הריריות.
סרקומת קפושי תלוית איידס (קפושי סרקומה מגפתית): מופיעה  בנשאי HIV, נגיף האיידס. מחלת האיידס פוגעת בלימפוציטים מסוג T מסייעים (תאי TH), ובעקבות זאת ביכולתה של מערכת החיסון להתמודד עם מחלות שונות. פרט למחלות זיהומיות שונות אליהן החולה פגיע יותר, חולי איידס חשופים גם למספר סוגי סרטן ובכללם סרקומת קפושי, לימפומה וסרטן המוח. סרקומת קפושי כה נפוצה בחולי איידס עד שהיא נחשבת לאחד המאפיינים הברורים להתפרצות איידס בנשאי HIV. בדרך כלל מבוטאת המחלה בנגעים רבים המתפרצים במהירות על איברים רבים בגוף; הגידולים צצים על העור והפה ונוטים לשלוח גרורות לבלוטות הלימפה, למערכת העיכול, לריאות, לכבד ולטחול. תסמיני המחלה יכולים לכלול גם חום גבוה, נפיחות במערכת הלימפה ואובדן משקל. הופעת גרורות של המחלה בריאות או בכלי הדם (Symptomatic visceral disease) עלולה להיות קטלנית.
טיפול

טיפול מקומי על העור: כל עוד המחלה אינה מפוזרת מדי ואינה נמצאת באזורים רגישים במיוחד כמו העיניים ניתן להשתמש במשחות כמו Alitretinoin gel (Panretin). המשחה גורמת לנסיגת המחלה בתוך מספר שבועות. טיפול מקומי אחר הוא טיפול קריוגני (בהקפאה) על ידי חנקן נוזלי. ניתן להשתמש בטיפול זה כל עוד מספר הנגעים קטן מ-25. טיפולים נדירים יותר כוללים הזרקת אינטרפרון, טיפול בלייזר, כימותרפיה או נתרן טטראדציל גופרתי (Sodium tetradecyl sulfate) לגידול, וכן רדיותרפיה עורית מקומית.
טיפול בנגעים ברקמות הריריות: על הרקמות הריריות כמו הפה או הגרון אין אפשרות למרוח משחות. הטיפולים ברקמות אלו כולל הזרקת כימותרפיה מקומית כמו Vinblastine ורדיותרפיה ממוקדת ממקור חיצוני הכוללת קרינת פוטונים (קרינת גמא) או אלקטרונים (קרינת בטא).
טיפול בגידול שהתפשט לאיברים מרוחקים: כימותרפיה משמשת לטיפול בגרורות שהתפשטו הרחק מן העור. הכימותרפיה ניתנת כגלולה, בהזרקה תוך-ורידית או בהזרקה ישירה לגידול (בתנאי שיש רק מספר קטן של מוקדים). לכימותרפיה בדרך כלל תופעות לוואי קשות, בכללם פגיעה במערכת החיסון (בגלל פגיעה ביצירת תאי דם לבנים). חולי איידס הנוטלים תרופות כימותרפיות נמצאים בסיכון כפול כיוון שממילא מערכת החיסון שלהם מוחלשת; חשוב שחולים אלו יהיו תחת מעקב רפואי צמוד לניטור מצבם. פרט לכימותרפיה ניתן לטפל בגרורות מפוזרות על ידי הזרקה תוך-ורידית של חומרים ביולוגיים המתגברים את מערכת החיסון - אינטרפרון, למשל.
טיפול בחולי איידס: לטיפול בסרקומת קפושי בחולי איידס יש אפקט מקל אך אין הוכחות כי הטיפול מאריך חיים. החלק החשוב ביותר של הטיפול הוא על ידי תרופות אנטי רטרו-ויראליות, הפוגעות בפעילותו הנורמלית של נגיף ה-HIV ובכך מונעות או דוחות את הופעת מחלת האיידס. פרט לטיפול אנטי וירלי נגד HIV-1 יש גם יתרון בטיפול מונע נגד וירוס ההרפס, טיפול אנטי הרפס מונע בחולי איידס בעלי HHV-8 בדם מפחית במחצית את הסיכוי ללקות בקפושי סרקומה. גם לאחר הופעת מחלת האיידס עולה יעילות הטיפול בסרקומת קפושי ככל שמערכת החיסון מתפקדת טוב יותר וככל שהחולה סובל פחות ממחלות אופורטוניסטיות. לטיפול האנטי רטרו-ויראלי יש להוסיף את הטיפול הישיר בסרקומת קפושי. ככלל הטיפול דומה לטיפול בחולי סרקומת קפושי קלאסית אלא שהסיכוי לנסיגה מלאה מן המחלה נמוך יותר. בגלל היעילות הנמוכה ותופעות הלוואי הקשות שבטיפול הכימותרפי בחולי איידס נהוג לחשוף חולים לכימותרפיה רק כאשר הגרורות מאיימות על חיי החולה, לרוב עם הופעת הגרורות בריאות. גם עם טיפול כימותרפי זמן החיים הצפוי לחולי איידס עם גרורות קפושי סרקומה בריאות הוא פחות מחצי שנה. בגלל נטייתה של המחלה להתפשט בחולי איידס בקצב גבוה יותר מאשר בחולים אחרים, מוקרן לעיתים כל עורם של החולי האיידס במינון נמוך. לטיפול בחולי איידס יש השפעה פסיכולוגית רבה כיוון שהוא משפר את הופעתו החיצונית של החולה ומוציא אותו מן הבידוד החברתי שבו הוא נתון.
טיפול בסרקומת קפושי נרכשת (תלוית השתלה): הדרך העיקרית להתמודדות עם סרקומת קפושי המושרית כתוצאה מתרופות המדכאות את מערכת החיסון היא על ידי הורדה מפוקחת וזמנית של מינון התרופות. ישנם דיווחים ראשוניים כי החלפת התרופה ציקלוספורין בסירולימוס גורמת לנסיגת הגידולים.
סרפיטה

| --- | --- |

ציור מתוך הרומן "סרפיטה". הכומר בייקר מעשן, מימינו הבת מינה, משמאלו וילפריד
 מידע כללי
 מאת:  אונורה דה בלזק 
 איורים:  אדוארד טודוז 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  נורווגיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1834 
 סדרה
 ספר קודם:  Louis Lambert 
 
סרפיטה (בצרפתית: Séraphîta) הוא רומן פילוסופי צרפתי מאת אונורה דה בלזק. הרומן פורסם ב-Revue de Paris בשנת 1834. סרפיטה זכה להצלחה רבה ויצא לאור בשבע מהדורות חדשות.
דמויות

סרפיטוס/סרפיטה - דמות מסתורית, כמעט מיתית, אישה או גבר, החיה לבדה בתוך טירה גדולה. בת 27 שנים. מאוהבת באלוהים.
וילפריד - מאוהב באופן אובססיבי בצד הנשי של סרפיטה. והתכוונותה המתמדת באלוהי, גוררת אותו לתחושות עזות של התעללות מצידה, פגיעה בו, באישיותו, עד לרגע שהוא כמעט דוחף אותה מן ההר אל התהום. אהבתו אליה עזה כמוות. בן 30.
מינה - מאוהבת בצורה עזה עד מוות, גם היא, בסרפיטוס, בצדה הגברי של השלמות המיתולוגית הזו. בתו של הכומר המקומי, בת 17.
הכומר בייקר - אביה של מינה. אדם ספקן, קורא בכתבי הקודש, אך מזלזל בהערצתם של הצעירים כלפי סרפיטה. איננו מבחין בצד האנדרוגינוס שבה, רואה אותה כאישה צעירה ואף מטורפת. לאט לאט, במשך הרומן, חש במשהו מיוחד ויוצא דופן באישיותה.
דוד - זקן מאוד, שהכיר היטב את הוריה של סרפיטה. נועד לטפל בה ובכל צרכיה. מגן עליה מפני התערבותם של כוחות הרשע, התוקפים אותה ללא רחם.
עלילה

העלילה מתרחשת על ובקרבת Stromfjord הפיורד הנורווגי, ובטירה שבה שוכנת "סרפיטה". הדמויות נפגשות גם במשכנו של הכומר המקומי, בייקר, אביה של מינה. "בלזאק מצליח לחדור לעולם על-טבעי". הוא "מתאר דמות ייחודית ביותר, שהיא למעשה אנדרוגינוס. דמות מיתולוגית עתיקת יומין, המעידה על שלמות אנושית, שהרי האנדרוגינוס נחשב למי שהשיג שלמות באופן מוחלט". סרפיטה היא צעירה בת 27 המאוהבת באלוהים ולא באנשים, באלוהים ולא בעולם שברא. יופייה מעורר אהבה סביבה. וכך מתאהב בה וילפריד, תייר צעיר עוצמתי בן 30 ממוצא שווייצרי שנקלע לאזור, הרואה בה אישה לכל דבר. גם מינה, הנורווגית בת ה-17 מתאהבת ב"סרפיטוס", ורואה בו גבר לכל דבר. אהבתם של וילפריד ומינה לאישה/גבר היא אובססיבית מאוד, בלתי מתפשרת ובלתי מעורערת. ואילו הדמות "סרפיטה/סרפיטוס" היא "דמות רגישה בהחלט לכל רמז של אהבה, המסרבת לקרב אותם אל גופה"....
האנדרוגינוס, סרפיטה/סרפיטוס, נחשבת לדמות המייצגת את השלמות. היא נולדה להורים שתרגלו את תורתו של עמנואל סוודנבורג העוסקת בהשגבת תנאי החיים האנושיים על-מנת להתעלות ברוחניות האלוהית. סרפיטה/סרפיטוס היא דמות משכילה מאוד שלא למדה, "בעלת יכולות שמעבר לכל יכולות האנושיות המוכרות". היא חיה חיי בדידות והתבוננות. "דמות כמעט שמימית זו חולמת על אהבה מושלמת, אהבה שבה היא אוהבת במקביל את שני המאוהבים בה, וללא מגע פיזי". היא מאמינה שתוכל לאחד את וילפריד ומינה באהבה רוחנית, לאחר מותה. וכך היה. אמנם במקביל לחייה הרוחניים, מתרחש מאבק על חייה, לכאורה, של מלאכים מול שדים נוראים, עליו מעיד דוד. אך בסופו של דבר, לנגד עיניהם של וילפריד ומינה, הדמות הזו מתמודדת עם שער הכניסה לשמים, וכאן מתרחשת דרמה קשה מנשוא. מועמדות בפניה השאלות הקשות ביותר, ולבקשותיה, שתיקת השמים רועמת...
הרומן זכה להצלחה רבה מאוד ותורגם לשפות שונות.
עיבוד לתיאטרון

הספר עובד להצגת תיאטרון בידי ברברה היימן ואוריאל זוהר שגם ביים אותה בשנת 2010 בתיאטרון THEATRE DE L'îLE SAINT LOUIS בפריז ובמקומות רבים בצרפת. ההצגה מופיעה בבית בלזאק בפריז בשנת 2012. ברברה היימן משחקת בהצגה זו, שהופיעה גם בבריסל, בפסטיבל תיאטרון ביוון, בשווייץ, בקונגו-ברזוויל, במכון הצרפתי בחיפה, באיסטנבול, ובאורוויל שבהודו בשנת 2014.
הערות שוליים

↑  על סמך ויקיפדיה בצרפתית
↑  לקוח מ-Mircea Eliade, Méphistophélès et l’androgyne au XIXe siècle, p.141-142.
↑  דברי בלזאק מתוך הרומן בצרפתית.
↑  "טוב לב הוא תשוקה פנימית הגורמת לנו לעשות מעשים טובים למרות שאין אנו מקבלים מאום בתמורה. זוהי השמחה שבחיינו, כאשר אנו עושים מעשים טובים הנובעים מתשוקה זו, יש טוב לב בכל מחשבה אמרה או מעשה שלנו." עמנואל סוודנבורג.
↑  ראו הערה 2
↑  דברי בלזאק בצרפתית, ברומן זה.
↑  Jacqueline Ordas Quand Séraphita Nous Entraine, in "Le Courrier Balzacien" pp. 64-65 No. 19, Paris 2012 מאמר ביקורת בצרפתית על ההצגה
↑  על פי ויקיפדיה צרפתית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12347361h (data)
עגור כתר

| עגור הכתר |
| --- | --- |
 עגור כתר לבן-לחיים
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: עגוריים
סוג:: עגור כתר
מינים
 Balearica regulorum  Balearica pavonina
שם מדעי
 Balearica ‏בריסון, 1760
תחום תפוצה


עגור כתר (שם מדעי: Balearica) הוא סוג של עוף ממשפחת העגוריים. כיום, תפוצת עגורים אלו הוא באפריקה שמדרום לסהרה. כמו סוג העגורים גם עגור הכתר אוכל חרקים, זוחלים ויונקים קטנים.
מינים

עגור כתר לבן-לחיים (Balearica regulorum)
עגור כתר אדום-לחיים (Balearica pavonina)
עגור הכתם

| עגור הכתם |
| --- | --- |
  עגורי הכתם בהוקאידו, יפן
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: עגוראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: עגוריים
סוג:: עגור
מין:: עגור הכתם
שם מדעי
 Grus monacha ‏טמינק, 1835
תחום תפוצה
 צהוב: אזורי רבייה   כחול: אזורי חריפה

עגור הכתם (שם מדעי: Grus monacha) הוא מין של עגור קטן יחסית מהסוג Grus. הראש וחלקו העליון של הצוואר לבנים, הגוף כהה ומסביב לעיניים יש עור חשוף בצבע אדום. זהו אחד מהמינים הקטנים ביותר של העגורים, גובהו כמטר, משקלו כ-3.7 ק"ג ומוטת כנפיו כ-160 עד 180 ס"מ. הנקבה גדולה מהזכר.
אזורי הרבייה של עגור הכתם נפרשים על פני דרום-מרכז ודרום-מזרח סיביר, וייתכן שהוא מתרבה גם במונגוליה. מקום קינונם של עגורי הכתם נותר עלום עד שנת 1974, בגלל בידודן של הביצות בהן הם מקננים. כ-80% מאוכלוסייתו של העגור חורפת באיזומי שבדרום יפן, והשאר חורפת בקוריאה הדרומית ובסין.
בתי הגידול המועדפים על עגור הכתם בעונת הרבייה הם ביצות או ביצות מיוערות, ומחוץ לעונת הרבייה - ערבות פתוחות או מיוערות. העגור ניזון מחרקים, דו-חיים וצמחי מים כמו קני שורש, זרעים ודגנים. הוא מוצא את מזונו על ידי חיטוט באדמה בעזרת מקורו.
עגור הכתם משמיע קריאה גבוהה וחזקה, שדומה לקריאותיהם של המינים האחרים מהסוג Grus.
עגורי הכתם הם מונוגמיים. החיזור מתבצע בעזרת השמעת קריאות משותפת של שני בני הזוג, בעוד ראשם מופנה לאחור ומקורם מופנה כלפי השמיים. במהלך תצוגות אלו, הזכר מניף את כנפיו, בעוד הנקבה אינה עושה כן. הקן מוקם בביצות מיוערות, בין השאר באזור הטייגה, ובנוי מטחב, כבול, גבעולי דגניים, עלים, וענפי ארזית ולבנה. הנקבה מטילה 2 ביצים ושני בני הזוג דוגרים עליהן במשך 27-30 ימים. הגוזלים פורחים מהקן לאחר כ-75 ימים.
תצוגות "ריקוד" שמבצעים העגורים עשויות לכלול התנהגויות כמו קפיצה, הרכנת הראש, ריצה, זריקת חפצים (גבעולי עשב או ענפים) או נפנוף בכנפיים. למרות שהריקוד נחשב להתנהגות חיזור, הוא מהווה חלק חשוב מחייהם של העגורים גם מחוץ לעונת הרבייה, ומשמש בין השאר לביטוי כעס ולמיתון תוקפנות.
אוכלוסייתו של עגור הכתם מוערכת בכ-11,600 פרטים, ונמצאת בירידה מתונה. הסיבה המרכזית לכך היא כנראה איבוד בתי גידול. מאמצי שימור של ארגונים חוץ-ממשלתיים ושל אוניברסיטאות מקומיות התחילו ב-2008, ונמשכים עד היום. מצב השימור של העגור הוכרז כ"פגיע" על ידי ארגון IUCN.
הערות שוליים

↑  עגור הכתם באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  http://www.birdlife.org/datazone/speciesfactsheet.php?id=2795
↑  http://www.savingcranes.org/hooded-crane.html
1 2 3  http://www.oiseaux-birds.com/card-hooded-crane.html
1 2 3  https://www.savingcranes.org/hooded-crane.html
| עגוריים |
| --- | --- | --- |
| עגור | עגור אפור • עגור חן • עגור סיבירי • עגור ברולגה • עגור אדום-ראש • עגור לבן-עורף • עגור כחול • עגור הכתם • עגור שחור-צוואר • עגור יפני • עגור קנדי • עגור אמריקאי |  |
| עגור כתר | עגור כתר לבן-לחיים • עגור כתר אדום-לחיים |  |
| עגור כרבלתי (סוג ומין יחיד) | עגור כרבלתי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01029293
עדה אוונס

| --- | --- |

 לידה:  17 במאי 1872 וואנסטד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בדצמבר 1947 (בגיל 75) באוראל, אוסטרליה 
 השכלה:  בית הספר למשפטים של סידני  אוניברסיטת סידני  Sydney Girls High School 
 תקופת כהונה:  ? – 27 בדצמבר 1947 
 תקופת הפעילות:  ? – 27 בדצמבר 1947 
 
עדה אוונס (באנגלית: Ada Evans;‏ 17 במאי 1872 – 27 בדצמבר 1947) הייתה האישה הראשונה שסיימה לימודי משפטים באוסטרליה.
ביוגרפיה

אוונס נולדה בשנת 1872 באסקס שבאנגליה ולמדה בלונדון. בשנת 1883 היגרה משפחתה לסידני שבניו סאות' ויילס. בשנת 1895 סיימה אוונס תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת סידני. לאחר הלימודים שקלה אוונס להקים בית ספר עם אחותה, אך הרעיון נזנח. בשנת 1899 חזרה בעצת אימה לאוניברסיטת סידני על מנת ללמוד משפטים. הדקאן התנגד ללימודי נשים באוניברסיטה, אך בתקופה זו הוא שהה מעבר לים, ולא היה יכול למנוע את תחילת לימודיה של אוונס. החוק בניו סאות' ווילס לא אסר הכשרת נשים לעריכת דין, אך הנוהג המשפטי היה שוויון זכויות לנשים רק אם החוק מורה על כך באופן ישיר. למרות זאת, סיימה אוונס את לימודיה בדצמבר 1902, והייתה האישה האוסטרלית הראשונה שעושה זאת.
לאחר לימודיה, אוונס ניסתה להתקבל ללשכת עורכי הדין בניו סאות' ווילס, אך לא התקבלה. מצב זה גרם לאוונס להוביל מאבק ציבורי כנגד החוק הקיים. בשנת 1905 הפכה פלוס גרייג לעורכת הדין הראשונה במדינה (לאחר שזו סיימה את לימודיה כשנה לאחר אוונס). בסופו של דבר אוונס החלה לעבוד כעורכת דין רק בשנת 1921.
נפטרה בגיל 75 ב-27 בדצמבר 1947 בניו סאות' ויילס.
עונת 1947/1948 בסרייה א'

| --- | --- |
תמונה קבוצתית של טורינו, אלופת הליגה
תמונה קבוצתית של טורינו, אלופת הליגה
 תקופת התחרות:  14 בספטמבר 1947 – 4 ביולי 1948 (295 ימים)
 מספר משתתפות:  21
 הזוכה:  טורינו
 מספר משחקים:  420
 מספר שערים:  1200 (2.86 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  27 – ג'מפיירו בוניפרטי, יובנטוס
 → 1946/19471948/1949 ←
עונת 1947/1948 בסרייה א' הייתה העונה ה-46 של התחרות שאורגנה על ידי התאחדות הכדורגל האיטלקית ונוהלה על ידי "ליגת הכדורגל" (Lega Calcio). המשחקים החלו ב-14 בספטמבר 1947 והסתיימו ב-4 ביולי 1948.
בליגה השתתפו 21 קבוצות. התחרות התקיימה בשיטת ליגה עם משחקי בית ומשחקי חוץ. עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו.
פרו פטריה, סלרניטנה ולוקזה עלו המהליגה השנייה.
טורינו זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון ובפעם הרביעית ברציפות.
בסיום העונה לליגת משנה ירדו סלרניטנה, אלסנדריה, ויצ'נצה ונאפולי. במקום הקבוצות שירדו לסרייה א' העפילו נובארה, פדובה ופלרמו.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1. | טורינו | 40 | 29 | 7 | 4 | 125 | 33 | 92 | 65 | זכייה בליגה |
| 2. | מילאן | 40 | 21 | 7 | 12 | 76 | 48 | 28 | 49 |  |
| 3. | יובנטוס | 40 | 19 | 11 | 10 | 74 | 48 | 26 | 49 |  |
| 4. | טריאסטינה | 40 | 17 | 15 | 8 | 51 | 42 | 9 | 49 |  |
| 5. | אטאלנטה | 40 | 16 | 12 | 12 | 48 | 41 | 7 | 44 |  |
| 6. | מודנה | 40 | 16 | 12 | 12 | 45 | 40 | 5 | 44 |  |
| 7. | פיורנטינה | 40 | 18 | 5 | 17 | 49 | 55 | 6- | 41 |  |
| 8. | פרו פטריה | 40 | 17 | 6 | 17 | 65 | 66 | 1- | 40 |  |
| 9. | בולוניה | 40 | 14 | 12 | 14 | 51 | 52 | 1- | 40 |  |
| 10. | לאציו | 40 | 13 | 13 | 14 | 54 | 55 | 1- | 39 |  |
| 11. | בארי | 40 | 14 | 10 | 16 | 38 | 60 | 22- | 38 |  |
| 12. | אינטר | 40 | 16 | 5 | 19 | 67 | 60 | 7 | 37 |  |
| 13. | גנואה | 40 | 15 | 7 | 18 | 68 | 65 | 3 | 37 |  |
| 14. | סמפדוריה | 40 | 13 | 10 | 17 | 68 | 63 | 5 | 36 |  |
| 15. | ליבורנו | 40 | 11 | 14 | 15 | 45 | 62 | 17- | 36 |  |
| 16. | לוקזה | 40 | 12 | 12 | 16 | 46 | 82 | 36- | 36 |  |
| 17. | רומא | 40 | 13 | 9 | 18 | 54 | 70 | 26- | 35 |  |
| 18. | סלרניטנה | 40 | 13 | 8 | 19 | 46 | 63 | 17- | 34 | ירדה ליגה |
| 19. | אלסנדריה | 40 | 11 | 9 | 20 | 50 | 75 | 25- | 31 | ירדה ליגה |
| 20. | ויצ'נצה | 40 | 10 | 6 | 24 | 31 | 75 | 44- | 26 | ירדה ליגה |
| 21. | נאפולי | 40 | 12 | 10 | 18 | 50 | 46 | 4 | 34 | ירדה ליגה |
↑  ירדה ליגה בגלל בעיות שחיתות
כדורגלנים מצטיינים

ג'מפיירו בוניפרטי מיובנטוס כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
עונת 1947/1948 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  23 באוגוסט 1947 – 1 במאי 1948 (253 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  ארסנל
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1343 (2.91 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (33) רוני רוק (ארסנל)
 → 1946/19471948/1949 ←
 
עונת 1947/1948 הייתה העונה ה-49 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-23 באוגוסט 1947 והסתיימה ב-1 במאי 1948. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. מנצ'סטר סיטי וברנלי היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ארסנל זכתה באליפות בפעם השישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו בלקברן רוברס וגרימסבי טאון. במקומן לליגה הבכירה עלו בירמינגהאם סיטי וניוקאסל יונייטד.
כדורגלנים מצטיינים

רוני רוק מארסנל כבש 33 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
בסוף העונה התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית לראשונה העניקה פרס כדורגלן השנה לסטנלי מתיוס מבלקפול.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | ארסנל | 42 | 23 | 13 | 6 | 81 | 32 | 2.531 | 49 | 59 | זכייה בליגה |
| 2 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 19 | 14 | 9 | 81 | 48 | 1.688 | 33 | 52 | זכייה בגביע האנגלי |
| 3 | ברנלי | 42 | 20 | 12 | 10 | 56 | 43 | 1.302 | 13 | 52 |  |
| 4 | דרבי קאונטי | 42 | 19 | 12 | 11 | 77 | 57 | 1.351 | 20 | 50 |  |
| 5 | וולברהמפטון וונדררס | 42 | 19 | 9 | 14 | 83 | 70 | 1.186 | 13 | 47 |  |
| 6 | אסטון וילה | 42 | 19 | 9 | 14 | 65 | 57 | 1.140 | 8 | 47 |  |
| 7 | פרסטון נורת' אנד | 42 | 20 | 7 | 15 | 67 | 68 | 0.985 | 1- | 47 |  |
| 8 | פורטסמות' | 42 | 19 | 7 | 16 | 68 | 50 | 1.360 | 18 | 45 |  |
| 9 | בלקפול | 42 | 17 | 10 | 15 | 57 | 41 | 1.390 | 16 | 44 |  |
| 10 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 15 | 12 | 15 | 52 | 47 | 1.106 | 5 | 42 |  |
| 11 | ליברפול | 42 | 16 | 10 | 16 | 65 | 61 | 1.066 | 4 | 42 |  |
| 12 | שפילד יונייטד | 42 | 16 | 10 | 16 | 65 | 70 | 0.929 | 5- | 42 |  |
| 13 | צ'רלטון את'לטיק | 42 | 17 | 6 | 19 | 57 | 66 | 0.864 | 9- | 40 |  |
| 14 | אברטון | 42 | 17 | 6 | 19 | 52 | 66 | 0.788 | 14- | 40 |  |
| 15 | סטוק סיטי | 42 | 14 | 10 | 18 | 41 | 55 | 0.745 | 14- | 38 |  |
| 16 | מידלסבורו | 42 | 14 | 9 | 19 | 71 | 73 | 0.973 | 2- | 37 |  |
| 17 | בולטון וונדררס | 42 | 16 | 5 | 21 | 46 | 58 | 0.793 | 12- | 37 |  |
| 18 | צ'לסי | 42 | 14 | 9 | 19 | 53 | 71 | 0.746 | 18- | 37 |  |
| 19 | האדרספילד טאון | 42 | 12 | 12 | 18 | 51 | 60 | 0.850 | 9- | 36 |  |
| 20 | סנדרלנד | 42 | 13 | 10 | 19 | 56 | 67 | 0.836 | 11- | 36 |  |
| 21 | בלקברן רוברס | 42 | 11 | 10 | 21 | 54 | 72 | 0.750 | 18- | 32 | ירדה ליגה |
| 22 | גרימסבי טאון | 42 | 8 | 6 | 28 | 45 | 111 | 0.405 | 66- | 22 | ירדה ליגה |
עונת 1946/1947 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  31 באוגוסט 1946 – 14 ביוני 1947 (288 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  ליברפול
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1513 (3.27 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (38) דניס וסטקוד (וולברהמפטון וונדררס)
 → 1939/19401947/1948 ←
 
עונת 1946/1947 הייתה העונה ה-48 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-31 באוגוסט 1946 והסתיימה ב-14 ביוני 1947. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה ובדיוויזיון השלישי שחולק ל-2 מחלקות. זו הייתה העונה הראשונה לאחר סיום מלחמת העולם השנייה.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. לא היה שינוי לעומת העונה הקודמת שהופסקה בעקבות תחילת המלחמה.
עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון ביחס שערים דורגה במקום גבוה יותר. שיטה זו הייתה בתוקף עד לעונת 1976/1977.
ליברפול זכתה באליפות בפעם החמישית בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו ברנטפורד ולידס יונייטד. במקומן לליגה הבכירה עלו מנצ'סטר סיטי וברנלי.
כדורגלנים מצטיינים

דניס וסטקוד מוולברהמפטון וונדררס כבש 38 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | יחס שערים | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | ליברפול | 42 | 25 | 7 | 10 | 84 | 52 | 1.615 | 32 | 57 | זכייה בליגה |
| 2 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 22 | 12 | 8 | 95 | 54 | 1.759 | 41 | 56 |  |
| 3 | וולברהמפטון וונדררס | 42 | 25 | 6 | 11 | 98 | 56 | 1.750 | 42 | 56 |  |
| 4 | סטוק סיטי | 42 | 24 | 7 | 11 | 90 | 53 | 1.698 | 37 | 55 |  |
| 5 | בלקפול | 42 | 22 | 6 | 14 | 71 | 70 | 1.014 | 1 | 50 |  |
| 6 | שפילד יונייטד | 42 | 21 | 7 | 14 | 89 | 75 | 1.187 | 14 | 49 |  |
| 7 | פרסטון נורת' אנד | 42 | 18 | 11 | 13 | 76 | 74 | 1.027 | 2 | 47 |  |
| 8 | אסטון וילה | 42 | 18 | 9 | 15 | 67 | 53 | 1.264 | 14 | 45 |  |
| 9 | סנדרלנד | 42 | 18 | 8 | 16 | 65 | 66 | 0.985 | 1- | 44 |  |
| 10 | אברטון | 42 | 17 | 9 | 16 | 62 | 67 | 0.925 | 5- | 43 |  |
| 11 | מידלסבורו | 42 | 17 | 8 | 17 | 73 | 68 | 1.074 | 5 | 42 |  |
| 12 | פורטסמות' | 42 | 16 | 9 | 17 | 66 | 60 | 1.100 | 6- | 41 |  |
| 13 | ארסנל | 42 | 16 | 9 | 17 | 72 | 70 | 1.029 | 2 | 41 |  |
| 14 | דרבי קאונטי | 42 | 18 | 5 | 19 | 73 | 79 | 0.924 | 6- | 41 |  |
| 15 | צ'לסי | 42 | 16 | 7 | 19 | 69 | 84 | 0.821 | 15- | 39 |  |
| 16 | גרימסבי טאון | 42 | 13 | 12 | 17 | 61 | 82 | 0.744 | 21- | 38 |  |
| 17 | בלקברן רוברס | 42 | 14 | 8 | 20 | 45 | 53 | 0.849 | 8- | 36 |  |
| 18 | בולטון וונדררס | 42 | 13 | 8 | 21 | 57 | 69 | 0.826 | 12- | 34 |  |
| 19 | צ'רלטון את'לטיק | 42 | 11 | 12 | 19 | 57 | 71 | 0.803 | 14- | 34 | זכייה בגביע האנגלי |
| 20 | האדרספילד טאון | 42 | 13 | 7 | 22 | 53 | 79 | 0.671 | 26- | 33 |  |
| 21 | ברנטפורד | 42 | 9 | 7 | 26 | 45 | 88 | 0.511 | 43- | 25 | ירדה ליגה |
| 22 | לידס יונייטד | 42 | 6 | 6 | 30 | 45 | 90 | 0.500 | 45- | 18 | ירדה ליגה |
סכין סימן 1 של הצי האמריקני

| --- | --- |

סכין סימן 1 ונדן תואם, ייצור לצי, יצרן קמילוס
 מידע כללי
 סוג:  סכין לשימוש כללי
 תכנון:  הצי האמריקני
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  החברות המרכזיות: קמילוס, רובסון, פאל, קולינאל, ווסטרן
 היסטוריית שירות
 תקופת השירות:  1942–1955 (כ־13 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה, מלחמת קוריאה
סכין סימן 1 של הצי האמריקני הוא סכין 'שימוש כללי', אשר הייתה בשירות הצי האמריקני בעיקר בין 1942 – 1950. עם השנים השימוש בסכין פחת וכיום נחשבת לפריט אספנות. הסכין עצמה עוצבה בהשראת סכיני ציד קטנות אשר היו בשימוש נרחב בארצות הברית. לאחר מלחמת העולם השנייה הייצור של דגם זה פחת משמעותית וכיום הוא מיוצר על ידי מספר חברות בודדות, לשוק הפרטי, כסכין מטיילים/צייד בשם "סכין סימן 1" (Mark 1).
היסטוריה > רקע

דגם הסכין עוצב ואופיין על ידי גורמי מקצועי בצי האמריקני בתחילת מלחמת העולם השנייה. הרציונל היה לספק סכיני עבודה שימושיות לחיילי ומלחי הצי במהלך עבודתם על הסיפון, שהייתם בים ובמהלך שהייה על החוף, (עד אותה תקופה היה איסור על מלחים לשאת סכין עם להב קבוע על הסיפון והם נשאו אך ורק אולרים קטומי קצה). הדגם אף יועד לשימוש בקרב הנחתים, אך לא עמד במבחנים והדרישות שחיל הנחתים הציב לדגם זה. במהלך תחילת-אמצע שנות ה-50 סכינים מן הסוג הזה, אשר עברו שינוי קל בעיצוב, נצפו בשימוש מגובל גם בקרב חיל האוויר האמריקני (ישנה סברה כי מדובר בעודפי להבי סימן 1 שהורכבו להם ידיות ושמורה שונה), עם הזמן דגמים אחרים החליפו את הסימן 1 והשימוש בדגם בקרב כלל הכוחות המזוינים בארצות הברית דעך.