stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אן מקלווה
ביוגרפיה

אן נולדה ב-22 בספטמבר 1515 בדיסלדורף, גרמניה, ליוהאן השלישי, דוכס קלווה ומריה מיוליך-ברג, בתם של וילהלם הרביעי, דוכס יוליך-ברג וזיבילה מברנדנבורג. לאחר מות אביה ב-1538 ירש אחיה וילהלם, שכונה "העשיר", את התואר דוכס יוליך-קלווה-ברג. ב-1526 נישאה אחותה הגדולה זיבילה ליוהאן פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה וראש "הקונפדרציה הפרוטסטנטית של גרמניה". למשך זמן קצר באמצע שנות השלושים, הייתה אן מאורסת לפרנסואה מלורן, בנו ויורשו של דוכס לורן. אף כי אחיה וילהלם היה קתולי, הפוליטיקה המשפחתית הפכה את משפחתה לבני ברית מתאימים עבור הנרי השמיני, מלך אנגליה, בתקופה שלאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית, ויועצו של המלך, תומאס קרומוול, האיץ את שידוכה של אן למלך (אן והנרי היו דודנים מדרגה שביעית, במרחק שני דורות).
כנהוג לעיתים קרובות במקרים כאלה, הובא לקליווס צייר על מנת לצייר את דיוקנה של הכלה עבור בעלה המיועד. האמן הידוע הנס הולביין הוא שצייר את דיוקנה של אן, והנרי היה מרוצה מהתוצאה. כיוון שהיה נוהג בקרב ציירים שציירו עבור אצילים - להחמיא בדיוקניהם לאנשים חשובים, סביר להניח שהולביין העלים את העדויות לצלקותיה של אן (מאבעבועות) בדיוקן שצייר עבור הנרי. הדיוקן מוצג כיום במוזיאון הלובר בפריז.
במרץ 1539 החלו דיונים נמרצים עם בית המלוכה של קליווס. קרומוול פיקח על השיחות והסכם הנישואין נחתם ב-4 באוקטובר באותה שנה. בעוד שהנרי העריך אצל נשים תכונות כגון השכלה וחוכמה, אן לא ניחנה בתכונות הללו; כילדה, היא לא קיבלה חינוך פורמלי, ובמקום ללמוד לשיר או לנגן בכלי מוזיקלי, היא הייתה מיומנת בתפירה. אמנם למדה קרוא וכתוב, אך רק בגרמנית. עם זאת, נחשבה אן לעדינה, מוסרית וצייתנית, ותכונות אלה העלו את קרנה בעיני המלך.
אן עשתה את דרכה באטיות לקאלה ומשם לאנגליה. הנרי, שהיה חסר סבלנות ורצה לראות את כלתו לעתיד, נסע לרוצ'סטר ביום הראשון של 1540 והגיע אל אן ללא הודעה מוקדמת. המלך התרשם לרעה מאן, ודיווח בחזרה לקרומוול שהיא כלל לא דומה לתיאורים הזוהרים שלה שהוא קיבל. הוא האיץ בקרומוול למצוא דרך משפטית להימנע מהנישואין. ואולם, התחמקות מהנישואין הייתה כרוכה בפגיעה בגרמנים.
השניים נישאו ב-6 בינואר 1540 בארמון המלכותי פלסנתיה בגריניץ', לונדון. את הטקס ניהל הארכיבישוף תומאס קרנמר, חרף חששותיו של הנרי. הביטוי "אלוהים שלח אותי לשמור היטב" נחרת על טבעת הנישואין של אן.
אן נצטוותה לעזוב את חצר המלוכה ב-24 ביוני, וב-6 ביולי נודע לה כי המלך מהרהר מחדש בהמשך הנישואין; תוך זמן קצר אן נתבקשה להיעתר לביטול הנישואין והיא אכן הסכימה. הנישואין בוטלו רשמית ב-12 ביולי 1540, מסיבת "אי-מימוש-נישואין" – הנרי טען שהוא אינו נמשך לאן, עד כדי כך שאינו מסוגל לקיים יחסים איתה. כפיצוי, היא קיבלה נחלות רבות, כולל טירת היבר, בית חותניו לשעבר של הנרי, משפחת בוליין. ביתה של אן בלווס, סאסקס, הוא רק חלק מהרכוש שהיה בבעלותה, היא עצמה מעולם לא גרה שם. ניתן לה התואר "נסיכת אנגליה" ובפי בעלה לשעבר היא נקראה "אחות". אן נשארה לגור באנגליה עד סוף חייה.
על פי עדויות, בתקופת שלטון בנו של הנרי השמיניו אחריו, אדוארד השישי, מלך אנגליה, סבלה אן מבעיות כספיות עקב סירובו של אדוארד ל להעניק לה קצבה. היא מכרה את טירות ריצ'מונד והיבר ועברה לגור בבית כפרי קטן בדרטפורד. מצבה השתפר בימי שלטון אחותו למחצה של אדוארד השישי, מרי הראשונה, כי בינה לבין אן שררו יחסי ידידות. במהלך מלכותה של מרי המירה אן את דתה כשעברה מהכנסייה האנגליקנית אל הכנסייה הקתולית, ולכל אורך חייה היה לה מקום של כבוד בחצר המלוכה. היא הייתה אחרונת נשותיו של הנרי שנפטרה, ב-16 ביולי 1557, ונקברה בכנסיית וסטמינסטר לאחר טקס לוויה מלכותי.
בסרטים

אלסה לנקסטר גילמה את המלכה אן בסרט מ-1933 "החיים הפרטיים של הנרי השמיני" ביחד עם צ'ארלס לוטון כהנרי השמיני. בקומדיית המצבים הזאת, אן מציירת את עצמה בכוונה כלא מושכת ונאיבית בתקווה לשכנע את הנרי להתגרש ממנה, ובכך לאפשר לה למצוא אהבה במקום אחר.
ב-1970, כחלק מהסדרה "שש נשותיו של הנרי השמיני", השחקנית אלבי הייל שיחקה את התפקיד הראשי בדרמה הטלוויזיונית של ה-BBC "אן מקליווס" ביחד עם קית' מיצ'ל כהנרי. מולי סאגדן גילמה את נערת הלוויה הגרמנית של אן. בתיאור יחסית מדויק זה, אן מגיעה לאנגליה מלאת תמימות נעורים ותקווה, רק כדי להיבהל מהפגישה עם בעלה לעתיד. היא מתיידדת במהירות עם בתה החורגת הצעירה, הנסיכה אליזבת.
ג'ני בוס גילמה את אן בסרט מ-1972 בשם "הנרי השמיני ושש נשותיו".
קת'רין סיגינס גילמה את אן בסרט דוקומנטארי על נשותיו של הנרי בבימויו של דייוויד סטארקי ב-2001.
ב-2003, פיה ג'ירארד גילמה את אן מקליווס במיני סדרה "הנרי השמיני" אבל מופיעה רק פעם אחת במיטה, מחכה להנרי, ופעם נוספת בלוויית המלך, שבע שנים לאחר מכן.
זמרת הנשמה הבריטית ג'וס סטון גילמה את דמותה של אן בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "שושלת טיודור".
היסטוריוגרפיה

היה זה סר הוראס וולפול שכתב במאה ה-18, שניפץ את המיתוס על פיו אן הייתה "האתון מפלנדריה" – סמל לכיעור. השקפה זו תקפה גם כיום, והיא עדיין סטריאוטיפ פופולרי, אך רוב ההיסטוריונים המודרניים חולקים עליה. לפי השקפות מודרניות סביר יותר להניח שאן מצאה את הנרי כבלתי מושך במידה רבה בגלל שהיה שמן, ולפיכך גרמה לו בכוונה-תחילה שלא יאהב אותה.
גרסה אחרת טוענת שהם פשוט הסכימו על כך שהם לא מסתדרים טוב ביניהם – אן גדלה בחצר מלכות פרובינציאלית וקטנה בדיסלדורף ולא היו לה אותם טעמים במוזיקה וספרות הומניסטית כאלה שרווחו בחצרו של הנרי – ולפיכך ייפרדו ברוח ידידותית. תאוריה זו נתמכת על ידי העובדה שהיא קיבלה אחרי הפרידה נחלה ראויה מאוד.
ארמון השיש (פוטסדאם)

ארמון השיש
פרט מחזית הארמון
ארמון השיש (בגרמנית: Marmorpalais) הוא בית מגורים מלכותי לשעבר, שנבנה בשטח הגן החדש בצפון פוטסדאם, דרומית-מערבית לברלין, בירת גרמניה, על שפת אגם היילינגר זה (אנ'). ארמון השיש הוא חלק מהמכלול התרבותי "הארמונות והגנים בפוטסדאם-ברלין" שהוכרז כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1990. הארמון שייך כיום לקרן הארמונות והגנים הפרוסיים ברלין-ברנדנבורג (גר'), המנהלת את אתר המורשת העולמית.
הארמון הוזמן על ידי פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה (1744–1797) ועוצב בסגנון הנאו-קלאסי המוקדם על ידי האדריכלים קרל פון גונטארד (Carl von Gontard) וקרל גוטהארד לאנגהאנס (Carl Gotthard Langhans). הארמון נותר בשימוש על ידי שושלת בית הוהנצולרן עד תחילת המאה ה-20. הוא שימש כמוזיאון צבאי תחת השלטון הקומוניסטי, אך מאז שוחזר והוא פתוח שוב לציבור.
החדרים הפנימיים

החל משנת 1790 הוזמן קרל גוטהארד לאנגהאנס לתכנן את חדרי הפנים. קמינים משיש ופיסול עתיק היוו מאפיין בולט בהחלטות לגבי הריהוט הדקורטיבי. אלה נרכשו באיטליה עבור ארמון השיש על ידי האדריכל פרידריך וילהלם פון ארדמנסדורף. אציל סקסוני זה, שכבר התפרסם בתכנון וביצוע של מבנים נאו-קלאסיים מוקדמים בדסאו-וורליץ, הוזמן לעבוד בברלין בשנת 1787.
בקומת הקרקע של הבניין הראשי יש אולם מבואה המוביל לחדר מדרגות המתנשא לכל גובה הבניין. מאחוריו חדר גדול המעוצב כמערה מלאכותית ושימש בקיץ כחדר אוכל. חדר זה ממוקם בצד המזרחי של הארמון ופונה לאגם. בגלל מיקומו המוצל והאפקט הרגוע והקריר של ציפוי השיש הכחול האפרפר שלו נהנו דייריו מאקלים נעים בחדר. משני צידי ציר אמצעי זה היו שישה חדרים פרטיים ששימשו כחדרי מגורים מלכותיים.
בקומה העליונה החדרים מקובצים סביב גרם מדרגות השיש המרכזי. החדר הגדול ביותר, אולם הקונצרטים, התפרש על פני כל צד האגם של הארמון. מאוחר יותר הוא שימש כסלון בתקופת שלטון הקיסרים הגרמנים. הריהוט והארכיטקטורה הדקורטיבית של החדרים שיקפו נטייה לסגנון הנאו-קלאסי. היוצא מן הכלל היחיד היה מה שנקרא הארון המזרחי בקומה העליונה, שתכנן לאנגהאנס כאוהל טורקי עם ספת דיוואן.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Marmor Palais". SPG.
↑  Bräunig, René. "Ausgrabungen 2010: Das Marmor Palais in Potsdam, Neuer Garten: Archäologie und Bauforschung auf den Spuren Friedrich Wilhelms des II" (PDF) (בגרמנית). Archäologische Ausgrabungen und Bauprojekt Betreuung (AAB). אורכב מ-המקור ב-21 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292322605171  GND: 4600762-3  LCCN: sh97004718  ULAN: 500308177  VIAF: 240541275   WorldCat (עם VIAF): 240541275
בוגימן (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סטיבן קיי 
 הופק בידי:  סם ריימי רוברט טאפרט גארי ברימאן
 תסריט:  אריק קריפק ג'ולייט סנוודן סטיילס וויט
 שחקנים ראשיים:  בארי ווטסון אמילי דשנל סקיי מקול בארטוסיאק לוסי לולס
 מוזיקה:  ג'וזף לודוקה 
 צילום:  בובי בוקובסקי 
 מדינה:  גרמניה, ארצות הברית, ניו זילנד 
 חברת הפקה:  Ghost House Pictures 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בפברואר 2005
 משך הקרנה:  89 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט אימה, סרט דרמה, סרט בלשי 
 תקציב:  20 מיליון דולר
 הכנסות:  67,192,859 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   boogeyman
 סרט הבא:  בוגימן 2 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בוגימן (באנגלית: Boogeyman) הוא סרט אימה משנת 2005, אשר בוים על ידי סטיבן קיי. לסרט יצאו שני המשכים: בוגימן 2 (2007) ובוגימן 3 (2008).
עלילת הסרט

מעל פני השטח, טים ג'נסן נראה בן אדם נורמלי: בעל עבודה קבועה ויציבה, ובקשר טוב עם חברתו, ג'סיקה. אך אירוע טראגי שהוא היה עד אליו כשהיה בן שמונה, השאיר אותו בטראומה: אביו נלקח על ידי הבוגימן שחי בארון חדר השינה שלו. מאז אותו יום, טים נוקט אמצעי זהירות כדי שהבוגימן לא יוכל להתקרב אליו.
אחרי שבילה עם ג'סיקה והוריה בחג ההודיה, טים מגלה שאמו המתנכרת, מרי, מתה. לאחר לווייתה, טים מבקר במחלקה הפסיכיאטרית, שם הוא חי לאחר מותו של אביו. יועצו לשעבר של טים, מייעץ לו לבלות את הלילה בבית ילדותו, כדי להתמודד עם פחדיו. באי רצון, טים חוזר לבית ילדותו, כדי להתמודד עם שדיו.
צוות השחקנים

בארי ווטסון – טים ג'נסן
אמילי דשנל – קייט
סקיי מקול בארטוסיאק – פראני
לוסי לולס – מרי ג'נסן
טורי מאסט – ג'סיקה
אנדרו גלובר – בוגימן
אניטה טרוורסי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 ביולי 1937 Giubiasco, שווייץ 
 פטירה:  25 בספטמבר 1991 (בגיל 54) בלינצונה, שווייץ 
 מוקד פעילות:  שווייץ 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אניטה טרוורסי (בצרפתית: Anita Traversi; 25 ביולי 1937 –  25 בספטמבר 1991) הייתה זמרת שווייצרית, הידועה בזכות השתתפותה באירוויזיון 1960 ובאירוויזיון 1964.
ביוגרפיה

טרוורסי נחשפה לעולם המוזיקה מאביה, והחלה לשיר יחד עם תזמורת בשנות ה-50. היא אף הייתה חברה בתזמורת של ערוץ הרדיו השווייצרי בשפה האיטלקית. בשנת 1956 השתתפה בקדם השווייצרי למהדורה הראשונה של תחרות הזמר של האירוויזיון, אירוויזיון 1956. היא ביצעה את השיר "Bandanelle Ticinese", והפסידה לליס אסיה עם השירים "Refrain" ו-"Das alte Karussell".‏ אולם היא הייתה חלק ממצבת זמרות הליווי של אסיה. בשנת 1959 חתמה על חוזה הקלטות עם חברת תקליטים איטלקייה. בהמשך הוציאה לאור מספר שירים עם אדריאנו צ'לנטנו. טרוורסי ייצגה את שווייץ במספר פסטיבלי זמר, דוגמת פסטיבל סופוט בפולין, פסטיבל ריו דה ז'ניירו בברזיל ופסטיבל אורפיאוס הזהב בבולגריה.
ב-29 בפברואר 1960 התקיים הקדם השווייצרי לאירוויזיון 1960, עם השיר "Cielo e terra". היא הגיעה למקום הראשון, ונבחרה לייצג את המדינה באירוויזיון. ב-29 במרץ ביצעה את שירה על בימת התחרות. היא הגיעה למקום השמיני עם חמש נקודות. טרוורסי ניסתה להתמודד פעם נוספת בקדם השווייצרי ב-1961 עם "Finalmente" (איטלקית) וב-1963 עם "Komme mit mir",‏ "Voglio vivere" ו-"La più bella canzone del mondo" (גרמנית ואיטלקית בהתאמה). ב-1964 זכתה בקדם עם השיר "I miei pensieri", ונבחר לייצג את שווייץ באירוויזיון 1964, שהתקיים ב-21 במרץ בקופנהגן. אולם הבלדה הזו לא מצאה חן בעיני השופטים, והוא דורג יחד עם שלושה שירים נוספים במקום האחרון עם אפס נקודות. בשנת 1968 הופיע בסופוט בפעם נוספת גם בתור נציגת שווייץ. היא ביצעה את השיר הפולני "Odra rzeka", והגיעה למקום השני אחרי הנציגה האיטלקייה. מאמצע שנות ה-60 זכו הקלטותיה של טרוורסי להצלחה מועטה. בתחילת שנות ה-70 פרשה מחייה הציבוריים.
טרוורסי נפטרה מסיבות לא ידועות בבלינצונה ב-25 בספטמבר 1991, בגיל 54.
הערות שוליים

↑  ESC National Finals database 1956
↑  ESC National Finals database 1960
↑  ESC History 1960
↑  "Cielo e terra" at diggiloo.net
↑  ESC National Finals database 1961
↑  ESC National Finals database 1963
↑  ESC National Finals database 1964
↑  ESC History 1964
↑  "I miei pensieri" at diggiloo.net
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810676425405606  BNE: XX1777538  GND: 137936567  ICCU: DDSV115992  ISNI: 0000 0000 6118 0907  MusicBrainz: 7eff64f2-3a28-40e9-874a-85fcd44de2ce  VIAF: 87561545   WorldCat (עם VIAF): 87561545
אן מקייב (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  איב אנג'לו
 הופק בידי:  יגור אולסוב אוקסנה מלניצ'וק
 תסריט:  ז'קלין דוקסואה איב אנג'לו
 צילום:  סרהיי מיכאלצ'וק 
 מדינה:  אוקראינה, צרפת 
 חברת הפקה:  DADA FILMS Kinorob Film.UA
 הקרנת בכורה:  2019 
 משך הקרנה:  120 דקות
 סוגה:  דרמה היסטורית
 https://kinorob.com/en/project/annedekiev
 
אן מקייב (באוקראינית: Анна Київська; בצרפתית: Anne De Kyiv) הוא סרט קולנוע ביוגרפי-היסטורי, הפקה משותפת של אוקראינה וצרפת בבימויה של איב אנג'לו. עלילת הסרט מבוססת על הרומן ההיסטורי של הסופרת הצרפתית ז'גלין דוקסואה (צר') "אן מקייב, מלכת צרפת" (Anne de Kiev: reine de France, 2002) ומגולל את קורות חייה של אן מקייב, אשתו של אנרי הראשון, מלך צרפת.
עלילה

אנרי הראשון יורש את כתר הפרנקים, ואיתו – מדינה נטושה מוקפת באויבים. כדי לחזק את מעמדה של צרפת הוא כורת ברית עם מנהיג המדינה החזקה רוס של קייב – הנסיך יארוסלאב החכם ומתחתן עם בתו אנה יארוסלאבנה. נישואים אלה מביאים שגשוג למדינה. אנה הופכת לאן והיא מעוררת השראה באנרי לעשות את הדברים הנכונים והגדולים. בעזרת כלי נשק ודיפלומטיה הם מביסים אויבים, מרחיבים אדמות ומביאים אליהם שלום ורוגע. עם זאת, האושר לא נמשך לנצח. המלך אנרי הראשון מת ומשאיר את אן לשלוט כעוצרת ואחראית על בנם הראשון פיליפ. אך האם מלך צרפת העתידי יוכל לסלוח לאמו כי העם מעדיף את "המלכה הלבנה" על פניו...?
ביקורת

באפריל 2018 פרצה שערורייה סביב הסרט, לאחר שעיתונאים מהמגזין האוקראיני "השבוע האוקראיני" גילו כי מקור עלילת הסרט הוא הרומן של ז'קלין דוקסואה, "אן מקייב, מלכת צרפת" ובו פרשנות פרו-רוסית להיסטוריה האוקראינית. במיוחד כתבו העיתונאים האוקראינים מכתב בירור רשמי שהופנה לסוכנות הממשלתית לענייני קולנוע, בו נאמר כי "הספר התפרסם תחת עריכתו של אוקראינופוב ידוע, יו"ר מערכת העיתון "מחשבה רוסית" ויקטור לופאן, שבדפי העיתון שלו מפגין לופאן השקפות אנטי-אוקראיניות בגלוי. מהשורות הראשונות עד האחרונות, ז'קלין דוקסואה מגלמת בעקביות את הפרשנות הנפוצה שכבר הייתה בספרות ההיסטורית הצרפתית, חזון רוסי גרידא של דמותה של המלכה אן. בספר אין אזכור של אוקראינה. זה מתחיל באזהרה כי "לשם הבהירות קיבלו המדינות שמות מודרניים: רוסיה וצרפת." בתגובה לבקשתם של העיתונאים, הבטיח ראש סוכנות הקולנוע הממלכתית שאם ההפקה תאשר את זמינות הסכום הדרוש למימון הפרויקט ויכין מסמכים לחוזה להפקת סרט על השימוש ברומן הפרו-רוסי של ז'קלין דוקסואה, כבסיס לתסריט הסרט תינתן תשומת לב נוספת.
הפקה > מימון

בשנת 2016 הסרט לא זכה במכרז הקולנוע הממלכתי שניהלה סוכנות הקולנוע הממשלתית. בכך לא קיבל הסרט את תמיכת המדינה, המפיקים לא הצליחו לאשר סופית את מועמדותו של הבמאי רג'יס ורנייה והמפיקים הודיעו כי התקציב הכולל עומד על 100 מיליון הריבניה. בשנת 2017 הסרט הצליח לזכות במכרז הממשלתי, כשהפעם תקציב הסרט עמד על 135 מיליון הריבניה (כשסוכנות הקולנוע הממלכתית מעניקה 40.5 מיליון הריבניה). ועדת מומחים מינתה את הפרויקט הזה בין הזוכים והמליצה להפחית את תקציב הסרט.
הפקה > צילומים

חברת ההפקות Kinorob (חברה בת של Film.UA) החלה לעבוד על הפרויקט בשנת 2016. שלב הצילומים תוכנן לקיץ–סתיו 2018 בצרפת ובאוקראינה עם איב אנג'לו כבמאית, כשצאת הסרט לאקרנים תוכנן לשנת 2021, אך בהמשך יציאת הסרט נדחתה לזמן לא מוגבל.
הערות שוליים

↑  "Компанія Kinorob екранізує історичну драму про княжну Анну Ярославну". FILM.UA. 01.06.2017. נבדק ב-20 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)
↑  Історичні фільми «Захар Беркут», «Гарет Джонс» та «Анна Київська» були представлені на Зимовому кіноринку ОМКФ — Kinorob, 13 грудня 2017
↑  Історичні фільми «Гарет Джонс» та «Анна Київська», виробництва компанії Kinorob, отримали фінансову підтримку Держкіно
↑  Похід за Анною Київською. Історик Філіпп Делорм про те, чому дочку Ярослава Мудрого неправильно називати Анною Руською
↑  «Український тиждень» попросив голову Держкіно розібратися з непорозумінням довкола майбутнього фільму «Анна Київська» — Український тиждень, 12 квітня 2018
↑  Анна Київська в тенетах «русского мира» — Український тиждень, 12 квітня 2018
↑  Фільм про Анну Київську: Захід досі вважає нас Росією — Gazeta.ua, 24.04.2018
↑  Навколо фільму про Анну Київську здійнявся скандал // Gazeta.ua, 13 квітня 2018
↑  Держкіно повідомило, що не виділяло коштів на скандальний фільм «Анна Київська» — Український тиждень, 8 травня 2018
↑  Оголошено переможців Дев'ятого конкурсного відбору кінопроектів — Держкіно, 21/09/2016
↑  Список фільмів 9-го підчінгу Держкіно допущених до 2-го туру — Держкіно, 21/09/2016
↑  "Держкіно оголосило переможців Десятого пітчингу". Детектор медіа. 30.06.2017. נבדק ב-20 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)
↑  "У 2018-му три українські фільми зберуть бокс-офіс $1 млн – Созановський". Детектор медіа. 7.07.2017. נבדק ב-20 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)
↑  "Україна і Франція знімуть біографічний фільм про Анну Ярославну". 2.06.2016. נבדק ב-20 באוגוסט 2017. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: location (link)
כרזת הפרומו הראשונה לסרט "אן מקייב".
ארמון התרבות והמדע

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מגורים, תערוכות, שידור
 על שם:  יוסיף סטלין 
 כתובת:  כיכר המצעדים 1
 מיקום:  ורשה
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1952–1955 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  22 ביולי 1955 
 חומרי בנייה:  אבן חול, אבן 
 אדריכל:  לב רודנייב 
 סגנון אדריכלי:  ריאליזם סוציאליסטי 
 מידות
 גובה:  237 מטר
 קומות:  42 
 קואורדינטות:  52°13′54″N 21°00′23″E﻿ / ﻿52.231666666667°N 21.006388888889°E﻿ / 52.231666666667; 21.006388888889
 www.pkin.pl
  (למפת ורשה מוגדלת) ארמון התרבות והמדע(למפת ורשה רגילה) ארמון התרבות והמדע
 
ארמון התרבות והמדע (פולנית: Pałac Kultury i Nauki), המכונה בקיצור הפאלאץ קולטורה, הוא גורד שחקים הנמצא במרכז העיר ורשה והמבנה השני בגובהו בפולין אחרי Varso Tower.
היסטוריה

הבניין נבנה בתקופת פולין הקומוניסטית בין השנים 1952 ל-1955 כמתנה לעם הפולני ביוזמת יוסיף סטלין, שליט ברית המועצות, והוא נקרא תחילה "ארמון יוסיף סטלין לתרבות ומדע". עם התעוררות הדה-סטאליניזציה בפולין בשנות ה-50 הוסר שמו מכותרת הבניין ושמו אף נמחק פיזית מהשילוט בבניין בו הופיע.
הבניין תוכנן בסגנון האדריכלות הסטליניסטית בדומה למספר רב של מבנים שנבנו בברית המועצות באותה תקופה, שהידועים שבהם הם "שבע האחיות" (המכונות גם "עוגות החתונה של סטלין"). את התכנון ביצעו אדריכלים סובייטים ורובה ככולה של הבנייה בוצעה על ידי 3,500 פועלים סובייטים. הפולנים, שראו תחילה בבניין סמל לסטאליניזם ואחר כך גם סמל לשליטה הסובייטית בפולין, נוהגים לבוז למבנה בכנותם אותו "הפין של סטלין" או "פֶקין" על שם ראשי התיבות של המרכז (PKiN). כמו כן, נוהגים להתייחס למצפה הנמצא בקומה ה-30 כמקום היפה ביותר בוורשה משום שזו הנקודה היחידה שממנה לא ניתן לראות את המגדל עצמו. ההתייחסות השלילית לבניין, שנבעה בעיקרה מסמליותו ולא מאופיו האדריכלי, פחתה בשנים האחרונות כאשר פולין הצטרפה לגוש המדינות המערבי והמשטר הסוציאליסטי נפל בפולין.
מרבית מאנשי פולין המבוגרים מעוניינים שבניין זה ייהרס, מכיוון והוא מסמל את תקופת השלטון הקומוניסטי בפולין. בניין זה נשאר על תילו על מנת לשמור על הסטטוס קוו עם רוסיה. אנשי פולין הצעירים, שלא היו בזמן הקומוניסטית, לרוב בעד השארת הבניין על תילו מכיוון שהפך לאחד מהסמלים של ורשה. הצעירים מקיימים בלובי הבניין את פסטיבל מוסטאז.
נתונים

הבניין מאכלס כיום קומפלקס משרדים ומארח תערוכות שונות בקומות הבסיס שלו. כמו כן הוא משמש לשידור רדיו וטלוויזיה. גובהו, לרבות האנטנה באורך 49 מטר, הוא 237 מטר. יש בו 3288 חדרים על פני 42 קומות. שטחו הכולל של הבניין הוא 123,000 מ"ר והוא כולל גם אולמות קולנוע ותיאטראות, מוזיאון, משרדים, חנויות ואולם כנסים המכיל מקומות ל-3,000 אנשים. בקומה ה-30 בבניין יש מרפסת תצפית הפתוחה לציבור.
גלריה

פסל בבניין המחזיק ספר ועליו חרוטים השמות: מרקס, אנגלס ולנין. שמו של סטלין נמחק מן הספר
קטע מתקרה ונברשות באחד מהאולמות
ארמון התרבות והמדע
אחד מבניני שבע האחיות במוסקבה-בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה
ראו גם

כיכר המצעדים
סטליניזם
קלסיציזם סטליניסטי (אדריכלות סטאליניסטית)
אקרוקנתוזאורוס

| אקרוקנתוזאורוס |
| --- | --- |
  
תקופה
קרטיקון תחתון, 116–119 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קרכרודונטוזאוריים
סוג:: אקרוקנתוזאורוס
מינים
 Acrocanthosaurus atokensis
שם מדעי
 Acrocanthosaurus ‏סטובל ולנגסטון, 1950

אקרוקנתוזאורוס (שם מדעי: Acrocanthosaurus; משמעות השם: "לטאת עמוד-שדרה גבוה") הוא סוג של דינוזאור תרופוד טורף גדול ממשפחת קרכרודונטוזאוריים שחי בקרטיקון באמריקה הצפונית, כ-119-116 מיליון שנה לפני זמננו. האקרוקנתוזאורוס הוא קרוב משפחה של המפוזאורוס והגיגאנוטוזאורוס שחיו בדרום אמריקה, והקרכרודונטוזאורוס שחי בצפון אפריקה.
תיאור

האקרוקנתוזאורוס היה טורף גדול, אורכו היה בין 11 ל-12 מטר ומשקלו נע בין 4–6 טונות לפרט בוגר. הוא טרף זאורופודים ואורניתופודים גדולים. כמו שאר בני המשפחה הוא הלך על שניים אך זרועותיו היו ארוכות יחסית וכנראה סייעו לו בתקיפת דינוזאורים אחרים. הוא היה בעל לסתות עוצמתיות החמושות בשיניים חדות וארוכות. המבנה הייחודי לאקרוקנתוזאורוס הוא מעין רכס על גבו (שהעניק לו את שמו) שנוצר מבליטות בחוליות עמוד השדרה שלו. רכס זה היה ככל הנראה מכוסה בעור ויצר מעין "מפרש" נמוך. הפלאונטולוגים חלוקים בדעתם על תפקידו של רכס זה: האם שימש לאחסנת שומן כמו דבשת הגמל, ויסות טמפרטורה או לתצוגה תוך-מינית. הרכס לא היה גבוה כמו אצל ספינוזאורוס, וייתכן ששימש כמו במקרים רבים להבדלה בין פרט מסוים, מין או גיל ספציפי בו האקרוקנתוזאור היה.
אקרוקנתוזאורוס אטוקנסיס נתגלה בשנות ה-40 של המאה ה-20 ליד מחוז אטוקה באוקלהומה. הוא תואר ב-1950 על ידי סטובל ולנגסטון. בשנות ה-90 של המאה ה-20 נתגלו עוד שלדים חלקיים שלו. כמו כן נתגלו מאובנים שלו ליד מאובנים של זאורופוסידון. בנוסף למאובנים נתגלו מספר שבילי עקבות המיוחסות לו. מאובניו נתגלו באוקלהומה, טקסס, ויומינג ואריזונה.
ב-2022 התגלו בנהר ב"עמק הדינוזאורים" שבטקסס עקבות של זאורופוסידון ואקרוקנתוזאורוס המתוארכים ל-113 למ"ש.
בתרבות

האקרוקנתוזאורוס נבחר להיות הדינוזאור הלאומי של אוקלהומה.
הוא נראה בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה בפרק הרביעי, בו נראה כצייד של זאורופודים גדולים כמו הזאוריפוסידון הגבוה, אותו הוא תקף ושרט עם טפריו הגדולים, הגיע לצווארו ושיסף אותו כדי לטרוף את הזאורופוד. עם זאת שינויי אקלים שהכחידו את הזאורופודים ותחרות של צעירים עם טורפים קטנים כמו הדיינוניכוס גרמו לו להיכחד.
בספרו של ד"ר רוברט בקר "Raptor Red" מופיע אקרוקנתוזאורוס.
הוא מופיע בסדרה של ערוץ דיסקברי "Prehistoric", בתור טורף שצד זאורופודים כמו אסטרודון או זאוריפוסידון.
הוא מוזכר בפרק החמישי של הכוכב דינוזאור.
האקרוקנתוזאורוס היה אמור להופיע בסרט הדינוזאור הטוב, אך נחתך מהעריכה.
האקרוקנתוזאורוס מופיע במספר פרקים של מלך הדינוזאורים.
מספר פרטים צעירים מופיעים בסדרה המסע לעמק החלומות.
בסדרת הספרים "Dinoverse" של הסופר סקוט סיאנסן מופיע אקרוקנתוזאורוס בספרים: "Raptor Without A Cause" ו-"Please Don't Eat the Teacher".
הוא מופיע במספר משחקי מחשב של פארק היורה ביניהם ב-עולם היורה: המשחק, פארק היורה 3: בניית פארק, Jurassic Park Builder, Jurassic Park: Operation Genesis, Jurassic World Evolution, Jurassic World: Alive ו-"Warpath: Jurassic Park".
הוא נראה גם במשחקי המחשב: "Primal Carnage: Extinction" (שם הוא מוצג גדול בהרבה מפרט אמיתי), "Era of Terror" ומוזכר במשחק "The Isle".
גלריה

שחזור השלד
גולגולת אקרוקנתוזאורוס
איור של שני אקרוקנתוזאורוסים
איור של אקרוקנתוזאורוס
איור של אקרוקנתוזאורוס
זוג אקרוקנתוזאורוס מתעמתים
הערות שוליים

↑  AFP, נחשפו עקבות של דינוזאורים מלפני 113 מיליון שנה בנהר שהתייבש, באתר ynet, 24 באוגוסט 2022
אקרוקס

אקרוקס או α בצלב הדרומי הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים הצלב הדרומי (Crux) והכוכב ה-12 בבהירותו בשמי הלילה. כוכב זה הוא אחד מששת הכוכבים שמופיעים על דגל אוסטרליה. פרוש השם הוא קיצור של אלפא - קרוקס, כלומר של אלפא בצלב הדרומי.
מאפיינים

אקרוקס הוא למעשה מערכת בעלת שלושה כוכבים במרחק של 320 שנות אור ממערכת השמש. בטלסקופ ניתן להבחין רק בשני כוכבים שמרחקם זה מזה הוא 4 שניות קשת. אחד מהכוכבים הוא בעצמו כוכב כפול, אך בכך ניתן להבחין רק באמצעות מדידות ספקטרוסקופיות.
מאפיינים > מאפייני אקרוקס α1.1 ו-α1.2

הכוכב הבהיר מבין השניים הוא למעשה זוג כוכבים מסיווג ספקטרלי B0 IV המקיפים זה את זה במרחק של יחידה אסטרונומית ובזמן הקפה של 76 יום בלבד. בשל המרחק הקטן ביניהם לא ניתן להפריד אותם באמצעי תצפית אופטיים. הבהירות נראית הכוללת של הזוג היא מדרגה 1.33 ומסותיהם הן 14 מסות שמש ו-10 מסות שמש. הכוכב הכבד מבין השניים נמצא כנראה בסוף שלב התכת המימן שבליבתו להליום והוא עתיד להתנפח ולהפוך לענק כחול ולאחר מכן לענק אדום בתוך פחות ממיליון שנים, ולהפוך בסוף התהליך לסופרנובה. בן הזוג הפחות כבד עשוי לסיים את התפתחותו כננס לבן. הטמפרטורה של זוג הכוכבים היא גבוהה ביותר - כ-28,000 קלווין ועוצמת ההארה שלהם היא פי 25,000 משל השמש.
מאפיינים > מאפייני אקרוקס α2

הכוכב הפחות בהיר הוא כוכב הסדרה הראשית - כחול מסיווג ספקטרלי B1 V עם בהירות מדרגה 1.73. הוא מקיף את זוג הכוכבים במרחק של כ-430 יחידות אסטרונומיות בזמן הקפה של לפחות 1,500 שנים. מסתו כ-13 מסות שמש וגם הוא צפוי להפוך לענק כחול, ענק אדום ובסוף להתפוצץ בסופרנובה.
בסמוך למערכת אקרוקס ניתן להבחין בכוכב כחול נוסף, אך הוא ככל הנראה אינו חלק מהמערכת ונמצא למעשה במרחק גדול בהרבה.
הערות שוליים

↑  http://stars.astro.illinois.edu/sow/acrux.html