Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
המוזיקה

שני השירים הראשונים שהוקלטו במטרה להיכנס לאלבום היו Strawberry Fields Forever ו-Penny Lane, אשר תיארו, כיאה למטרת האלבום הראשונית, מקומות הקשורים לילדותם של לנון ומקרטני בהתאמה. התקליטון שהכיל את שני השירים הללו נחל הצלחה רבה והם לא נכללו בסופו של דבר בתקליט, לפי הנחיות EMI שלא לשלב שירים שיצאו כבר בתקליטונים באלבומים המוגמרים.
האלבום משלב סגנונות מוזיקליים רבים, השואבים ממקורות השפעה מגוונים כגון מוזיקה קלאסית, דיקסילנד ג'אז, מוזיקה של מחזות זמר, מוזיקה הודית ועוד. התקליט נפתח בשיר הנושא את שם האלבום, וממשיך לשיר With a Little Help from My Friends בביצוע רינגו סטאר ("בילי שירס").
השיר הבא, Lucy in the Sky with Diamonds, אינו קשור עוד ל"קונספט". הוא מקבל אופי שמיימי באמצעות תעלול שבו קו הבאס בבית מנוגן על ידי מקרטני דווקא בצליליו הגבוהים של אורגן האמונד שהותאם במיוחד להשמעת צלילי פעמונים.
שמו של השיר הבא, Getting Better, נובע מאמירה של ג'ימי ניקול, המתופף שהחליף את רינגו בחלק ממסע ההופעות של הביטלס. זהו שיר רוק קצבי והאריסון מנגן בו בטמבורה (כלי נגינה הודי הדומה לסיטאר).
כמו Lucy in the Sky with Diamonds גם השיר הבא בצד א', Fixing a Hole, "זכה" לפרשנות כביכול מדובר בשיר על סמים, אולם משמעותו פשוטה למדי ומדברת על השתייכות ואפשרות החדירה של אדם אחד לנפשו של רעהו. השיר מורכב משני חלקים: חלק מאוד מלודי וחלק בגוון מודגש של רוק. ג'ורג' מרטין מנגן בצ'מבלו.
השיר הבא, She's Leaving Home, בלדה על נערה הבורחת מביתה אל הרפתקת התגרות בעיר הגדולה, הוא בעל השפעות קלאסיות מובהקות ומנגנים בו נבל ורביעיית מיתרים. מילות השיר הן שילוב של אירוניה וחמלה על ההורים והשיר משלב את נקודות המבט של הבת ושל ההורים בדרך של קאנון. הקצב בכינורות מונע מהשיר ליפול לסנטימנטליות.
השיר האחרון בצד א', !Being for the Benefit of Mr. Kite, נכתב על ידי לנון ונובע מפרסומת ישנה לקרקס נודד שהכילה את כל הפרטים המוזכרים בשיר, ההנדרסונים המופלאים, סוסים מרקדים וכיוצ"ב. כאמור, לנון ביקש ממרטין להקנות לשיר אופי של קרקס ושל מוזיקה הנעה במעגל מסחרר. מרטין השיג את האפקט על ידי גזירה והדבקה של עשרות מקטעי-סרט המושמעים במהירות לאחור, מצילתיים, הכפלות קול ושימוש בכלי נגינה מיוחדים כהרמוניום, גלוקנשפיל ואקורדיון.
צד ב' נפתח עם משהו שונה לחלוטין, שירו היחיד של ג'ורג' האריסון בתקליט, Within You Without You, שיר הודי מבוסס ראגה ומנוגן בכלי נגינה הודים, גיטרה חשמלית, צ'לו וכינורות מערביים. השיר הקפיץ את מעמדו של האריסון לאחר שנים שהיה חבר שולי בלהקה הן בעיני חבריו, הן בעיני ג'ורג' מרטין והן בעיני הקהל הרחב.
השירים הבאים בצד ב' מבטאים פנים שונות של ההוויה הבריטית. When I'm Sixty-Four בנוי על דיקסילנד ג'אז, עם נגני קלרינט ופסנתר בנוסח הונקי טונק. השיר נכתב על ידי מקרטני לכבוד יום הולדתו ה-64 של אביו והוקלט לפני תחילת ההקלטות של סרג'נט פפר.
השיר הבא בתקליט, Lovely Rita, הוא דוגמה מובהקת לשיר של פול מקרטני הן בסגנון השואב את השראתו מרגטיים ומיוזיק-הול (הגרסה הבריטית לוודוויל) והן בתוכן הבורא דמות של בחורה צעירה, נערת מדחן, הרושמת דו"ח תנועה למספר, שבמקום לשנוא אותה על כך, מתאהב בה. השיר מסתיים בקודה המורכבת ממקצב ומאנחות ומספר ללא מילים מה קרה לאחר מכן בין המספר לריטה.
הקודה נחתכת ללא הפרדה בקרקור תרנגול המבשר על השיר הבא, Good Morning, Good Morning. השיר נכתב על ידי ג'ון לנון, שלא ייחס לו כל חשיבות. ההשראה לשיר הגיעה מתשדיר פרסומת לדגני בוקר. קולות החיות בסוף השיר נדגמים באופן שמשלב אותם עם הצלילים המקוטעים של הגיטרה החשמלית בתחילת שיר הפתיחה החוזר על עצמו. בנוסף, ג'ון רצה שסדר הופעתן של החיות בשיר יהיה מין סדר כרונולוגי, לפי סדרן בשרשרת המזון. (כך שזה מתחיל עם קרקור תרנגול ונגמר בשאגת אריה).
לכאורה בחזרה על שיר הפתיחה תמה מסגרת התקליט, אך לאחר "סגירת המסגרת" מופיע השיר החשוב ביותר בתקליט: A Day in the Life (יום בחיים). השיר הוא שילוב של שני שירים נפרדים, שנכתבו על ידי ג'ון לנון (בתים 1, 2 ו-4) ופול מקרטני (בית 3). מלבד הביטלס, משתתפת בנגינת השיר תזמורת בת 41 נגנים. השיר מסתיים באקורד בנמשך כביכול לנצח שנוצר כאשר ארבעת חברי הלהקה, יחד עם מל אבנס, ניגנו בו זמנית אקורד אחד בפסנתר (E מז’ור) כסיום לשיר. מאוחר יותר באותו יום הוסיף ג'ורג' מרטין גם צלילי הרמוניום והכפיל את צלילי הפסנתר המוקלטים.
התקליט לא מסתיים בסוף השיר האחרון. ברצועה האחרונה של התקליט, שבה סובבת מחט הפטפון במעגל, הוקלט קטע מוזר. בהשמעה של הקטע המוזר לאחור נשמעים חברי הביטלס כביכול הם אומרים ביטוי גס "We'll fuck you like a Superman". הביטלס הכחישו בכל תוקף שזו הייתה כוונת הדבר.
בנוסף הוקלט לאלבום שירו של ג'ורג' האריסון Only a Northern Song שיכול להיתפס כביקורת מוסווית על יחסיהם של חברי הלהקה האחרים לשיריו של האריסון. הנבואה שבשיר הגשימה את עצמה, וג'ון לנון הוציא את השיר מהאלבום, רק כדי לכלול אותו עם שירים דחויים אחרים באלבום מאוחר של הביטלס, Yellow Submarine‏.