stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דני דייוויס
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  FINAL VOTE RESULTS FOR ROLL CALL 7, באתר מזכיר בית הנבחרים של ארצות הברית, 6 בינואר 2005 (באנגלית)
↑  רבקה קלאר, Illinois Rep. Davis endorses Biden ahead of Iowa caucuses, באתר The Hill‏, 2 בפברואר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2018068431  SNAC: w6cw57g8  US Congress: D000096  VIAF: 19154440081235341599   WorldCat (עם VIAF): 19154440081235341599
דודג' וייפר

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  קרייזלר
 שנות ייצור:  1991–2017
 הרכבה:  מישיגן
 מודל אחריו:  דודג' וייפר (VX I) 
 סיווג:  מכונית ספורט
 
דודג' וייפר (באנגלית: Dodge Viper) היא מכונית ספורט דו-מושבית מתוצרת דודג' שיוצרה בין השנים 1991 עד 2017, למעט הפסקה קצרה בין השנים 2010–2013. הייצור של המכונית החל במפעל ניו מאק אסמבלי פלאנט בשנת 1991 ועבר למפעל קורנר אבניו אסמבלי פלאנט באוקטובר 1995.
למרות שקרייזלר שקלה להפסיק את ייצור הדגם בעקבות קשיים כלכליים אליהם נקלעה, ב-14 בספטמבר 2010, הודיע המנכ"ל סרג'יו מרקיונה על הצגת דגם חדש של הרכב בשנת 2012. ב-2014, הוויפר הגיעה למקום העשירי ברשימת "המכוניות הכי אמריקאיות" כאשר 75% או יותר מחלקיה יוצרו בארצות הברית.
רקע

היוזמה לייצור דגם הוויפר הגיע בשלהי 1988 בסטודיו לעיצוב מתקדם של קרייזלר. בפברואר אותה שנה הציע נשיא קרייזלר, בוב לוץ, ראש מחלקת העיצוב, טום גייל, לשקול לייצר דגם "קוברה מודרני", בדומה ל-AC Cobra. כמה חודשים לאחר מכן גייל הציג ללוץ דגם אבטיפוס. המכונית הופיעה כמכונית קונספט בתערוכת המכוניות הבינלאומית של צפון אמריקה בשנת 1989. התגובה הציבורית הייתה נלהבת עד כדי כך שהמהנדס הראשי, רוי סיוברג, הונחה לפתח אותה בייצור תעשייתי.
סיוברג בחר 85 מהנדסים והקים את "צוות וייפר". הפיתוח החל במרץ 1989. הקבוצה ביקשה ממי שהייתה אז חברת הבת של קרייזלר, למבורגיני, שתיצוק בלוק אלומיניום לשימוש בווייפר. ייצור הגוף הושלם בסתיו 1989 ואבטיפוס של השלדה היה מוכן כבר בדצמבר. אף על פי שבבדיקות הראשוניות נעשה שימוש במנוע V8, מנוע ה-V10 אשר היה אמור להיות במכונית מלכתחילה, היה מוכן בפברואר 1990. אישור רשמי מנכ"ל קרייזלר", לי איאקוקה, הגיע במאי 1990. שנה מאוחר יותר, קרול שלבי נהג ברכב הווייפר הטרומי במירוץ אינדיאנפוליס 500. בנובמבר 1991, המכונית שוחררה לבוחני רכב והמשלוחים ההקמעונאיים הראשונים החלו בינואר 1992.
דגמים > הדור הראשון (SR I:1991–1995)

האבטיפוס הראשון נבחן בינואר 1989. בינואר 1991 יצאו לראשונה שני דגמים טרומיים אשר השתתפו במירוץ אינדיאפוליס 500. הווייפר החליפה את הדודג' סטלת', רכב המרוצים של דודג' אשר יוצר ביפן, לאחר שזכתה לביקורת רבה מאנשי איגוד עובדי הרכב האמריקאי, והחלה להימכר בינואר 1992 בשם RT/10 רודסטר. למבורגיני האיטלקית, אשר נשלטה אז על ידי קבוצת קרייזלר, עזרה לעצב את מנוע ה-V10 של הוויפר, אשר התבסס על מנוע LA V8 של קרייזלר. תורם עיקרי להתפתחות הוויפר עוד מראשיתה היה דיק וינקלס, מהנדס החשמל הראשי, אשר בילה חלק ניכר מזמנו באיטליה.
תחילה הוויפר עוצבה כדי להיות מכונית ביצועים. לא היו ידיות חיצוניות בדלתותיה, לא היה לה מנעול צילינדר או מיזוג אוויר, כמקובל במכוניות פרטיות. עם זאת, בדגמים מאוחרים יותר הוצעה האפשרות לבקרת אקלים והתקנה פוטנציאלית של מיזוג אוויר. הגג היה עשוי בד, והחלונות היו עשויים ויניל, כדי לפתוח ולסגור אותם נעשה שימוש ברוכסנים, בדומה לרכב אחר של החברה, הג'יפ דודג' ורנגלר. עם זאת, הוויפר עדיין צוידה עם כמה אלמנטים פנימיים, דוגמת מערכת סטריאו, מושבי עור מתכווננים ושטיחים. חישוקי האלומיניום היו בעלי קוטר גדול יותר בעקבות הגודל המשמעותי של הבלמים. גוף הרכב נבנה מפיברגלאס קל משקל עם גג קשיח, אך במודלים מאוחרים הוצע גם גג בד. לא היו כריות אוויר ברכב מתוך ניסיון לחסוך במשקל הרכב. לרוב דגמי הוויפר הוצע גם מתלים מתכוונים לצורך ביצועים טובים יותר.
דגמים > הדור השני (1995-2002:SR II) > מנוע

מנוע V10 שמספק כ-415 כ"ס.
בהמשך השנים הכוח סוס הועלה ל-450 כ"ס.
בהמשך השנים הייתה אפשרות לווייפר עם פסים מתחילת מכסה המנוע עד לסוף החלק האחורי כשהפסים נמצאים באמצע.
דגמים > הדור השלישי (2002-2007:ZB I) > מנוע

מנוע V10 שמספק כ-500 כ"ס.
דגמים > הדור השלישי (2002-2007:ZB I) > שיפורים

כשהווייפר דור שלישי יצא הוא יצא עם שיפורים נוספים בצורה, בעוד שבדור הקודם החלק הקדמי היה ארוך הפעם הוא היה קטן יותר.
דגמים > הדור הרביעי (2007-2010: ZB II) > מנוע

V10 שמספק כ-600 כוח סוס ב-6,100 סל"ד.
דגמים > הדור הרביעי (2007-2010: ZB II) > שיפורים

וייפר דור רביעי יצא קצת שונה מקודמו (הדור השלישי) כאשר קיבל כוח סוס יותר גבוה ותיבת הילוכים חדישה.
דגמים > הדור החמישי והאחרון (2013-2017:VX I) > ביצועים

הווייפר (VX I) מופעל על ידי מנוע V10. המנוע מייצר 640 כ"ס ב-6,150 סל"ד. בשנת 2015 ההספק הועלה ב-5 כ"ס.
הוייפר יכול להאיץ בין 0–100 קמ"ש תוך 3.5 שניות ויכול להגיע למהירות מרבית של 335 קמ"ש.
דגמים > הדור החמישי והאחרון (2013-2017:VX I) > שיפורים

יצא בשני דגמים: SRT ו-GTS.
ה- GTS הוא דגם הפרמיום המציע נוחות יתר וה- SRT יותר בסגנון ספורטיבי.
במשטרת דובאי

דגם "דודג' וייפר" מופעל כניידת משטרה במשטרת דובאי.
הערות שוליים

↑  Hellwig, Ed (16 ביוני 2010). "Mercedes-Benz SLS Started Out as the Next-Generation Dodge Viper". insideline. אורכב מ-המקור ב-16 בספטמבר 2011. נבדק ב-27 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Emunds, Dan (1 ביולי 2010). "Dodge Viper Production Ends". insideline. אורכב מ-המקור ב-9 באוקטובר 2011. נבדק ב-27 בינואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baudette, Neal E.; Bennett, Jeff (September 15, 2010). "To Counter Slump, Chrysler Plans New-Model Barrage". The Wall Street Journal. p. B3.
↑  "Viper makes the "Most American Cars" list". everything dodge.com. 7 בספטמבר 2014. נבדק ב-27 בינואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lamm, Michael. "The American Carrozzeria". The Auto Channel. נבדק ב-17 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Car: The Definitive Visual History of the Automobile (באנגלית). Penguin. 2011. p. 296. ISBN 9780756689384. נבדק ב-22 ביולי 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
הדור הראשון (SR I; 1991–1995)
וייפר עם פסים
ביירון דונלדס

ביירון לוול דונלדס (באנגלית: Byron Lowell Donalds; נולד ב-28 באוקטובר 1978) הוא פוליטיקאי אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-19 של מדינת פלורידה.
ביוגרפיה

דונלדס נולד וגדל בברוקלין שבניו יורק. בשנת 1996 סיים לימודיו התיכוניים בתיכון האזורי נזרת' שבשכונה איסט פלטבוש השוכנת בברוקלין. לדונלדס תואר ראשון במימון ובשיווק מאוניברסיטת המדינה של פלורידה.
טרם כניסתו לפוליטיקה של ארצות הברית התמקצע דונלדס בענף השירותים הפיננסיים, הביטוח והבנקאות. בשנת 2012 התמודד לבית הנבחרים של ארצות הברית בבחירות המקדימות במפלגה הרפובליקנית לייצוג מחוז הקונגרס ה-19 בפלורידה. עם זאת, ביום הבחירות המקדימות הובס בידי טריי ראדל. בבחירות 2014 שקל שוב את מועמדותו לבית הנבחרים, ואף על פי שהגיש את הניירת הדרושה אל ועדת הבחירות הפדרלית, דונלדס מעולם לא הכריז באורח רשמי על התמודדותו.
בבחירות 2016 נבחר לראשונה לבית הנבחרים המדינתי של פלורידה. בבית הנבחרים היה חבר בוועדת החינוך ובוועדת הדרכים והאמצעים.
בבחירות 2020 התמודד בפעם השנייה לקונגרס האמריקאי, במטרה להחליף את פרנסיס רוני שפרש מהחיים הפוליטיים. באוגוסט 2020 נשלחו מסרונים בעילום שם לבוחרים במחוז הקונגרס ה-19 בטענה כי דונלדס פורש מהמירוץ לבית הנבחרים האמריקאי. מאוחר יותר הבהיר דונלדס באמצעות ציוץ ברשת החברתית "טוויטר" כי אין הוא פורש, ואפיין את המסרונים כ"לא חוקיים". בנובמבר אותה שנה גבר על סינדי באנייאי, מועמדת המפלגה הדמוקרטית. כהונתו החלה בראשית ינואר 2021, עם התכנסות הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  Meet Byron Donalds, Republican running in House District 80, באתר Florida Politics - Campaigns & Elections. Lobbying & Government‏, 4 באוגוסט 2016 (באנגלית)
↑  ביירון דונלדס, באתר Ballotpedia (באנגלית)
↑  Fake text claims Byron Donalds dropped out of Congressional race, he calls it illegal, באתר NBC2 News‏, 19 באוגוסט 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SNAC: w6pp9wx6  US Congress: D000032
כריס דלוזיו

כריסטופר רפאל דלוזיו (באנגלית: Christopher Raphael Deluzio; נולד ב-13 ביולי 1984) הוא פוליטיקאי ומשפטן אמריקאי, המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-17 של קהיליית פנסילבניה. הוא חבר המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה

דלוזיו נולד בפיטסבורג. הוא השלים לימודי תואר ראשון באקדמיה הימית של ארצות הברית ב-2006 וסיים את לימודיו בהצטיינות. בנוסף, הוא בעל תואר שני במשפטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה הימית, שירת דלוזיו בעיראק וכקצין בין 2006 ל-2012. לאחר תום שירותו הצבאי הוא עבד כעורך דין וכחוקר משפטי של אוניברסיטת פיטסבורג.
ב-2022 דלוזיו התמודד בבחירות האמצע לקונגרס לייצוג מחוז הקונגרס ה-17 של מדינת פנסילבניה בבית הנבחרים של ארצות הברית. הוא ניצח בבחירות הכלליות לאחר שקיבל כ-53.2% מהקולות והביס את מועמד המפלגה הרפובליקנית, ג'רמי שפר. בראשית ינואר 2023 החל את כהונתו בקונגרס.
חיים אישיים

דלוזיו מתגורר בתורנבורג שבפנסילבניה.
ב-2015 הוא התחתן עם אלכסנדרה זואי באנל, אותה הכיר בזמן שלמד בבית ספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון.
הערות שוליים

↑  Perrine, Shannon (21 באוקטובר 2022). "Commitment 2022: Chris Deluzio, candidate for PA-17 US House seat" – via www.wtae.com. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "PressReader.com - Digital Newspaper & Magazine Subscriptions". www.pressreader.com.
↑  "Christopher Deluzio, JD". www.cyber.pitt.edu. 15 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zoë Bunnell, Christopher Deluzio". 26 באפריל 2015 – via NYTimes.com. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: D000530
סילביה גרסיה

סילביה רודריגז גרסיה (באנגלית: Sylvia Rodriguez Garcia; נולדה ב-6 בספטמבר 1950) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס ה-29 של מדינת טקסס, מאז 2019. גרסיה, חברת המפלגה הדמוקרטית, מייצגת את מחוז הקונגרס הכולל בתוכו את רוב מזרח יוסטון.
ביוגרפיה

גרסיה נולדה בראשית ספטמבר 1950 בעיר סן דייגו שבטקסס, השמינית מבין עשרת ילדיהם של זוג מהגרים ממקסיקו. היא למדה באוניברסיטת נשות טקסס על בסיס מלגה, והשלימה לימודי תואר בעבודה סוציאלית. לאחר מכן למדה משפטים באוניברסיטת דרום טקסס. בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 מונתה בידי ראשת העיר של יוסטון לשופטת בכירה, ומילאה תפקיד זה עד 2003. בשנים 2003–2011 הייתה נציבה במועצת מחוז האריס. ממרץ 2013 עד נובמבר 2018 הייתה חברה בסנאט המדינתי של טקסס מטעם מחוז הבחירה השישי.
בעודה מכהנת כשופטת מוניציפלית, התמודדה גרסיה בבחירות מקדימות שהתקיימו במפלגה הדמוקרטית לייצוג מחוז הקונגרס ה-29 של טקסס בבית הנבחרים של ארצות הברית, אשר הוקם זה עתה ב-1992. היא סיימה במקום השלישי בפריימריז בן חמישה מועמדים — התחרות האמיתית במעוז הדמוקרטי בעל הרוב הלטיני. למקום השני העפיל חבר מועצת העיר בן רייס ולמקום הראשון נבחר ג'ין גרין, חבר הסנאט המדינתי. גרין הוסיף לנצח בבחירות הכלליות, ונבחר לתקופת כהונה שהסתכמה ב-26 שנה בקונגרס.
בנובמבר 2017 הכריז גרין על פרישתו מהחיים הפוליטיים, וגרסיה — שאיישה באותה העת מושב בסנאט המדינתי של טקסס — הצטרפה לבחירות המקדימות הדמוקרטיות מול שבעה מתמודדים אחרים. המחוז היה ונותר מעוז דמוקרטי, והזוכה בפריימריז נחשב למנצח המשוער בבחירות הכלליות. גרסיה קיבלה מומנטום משמעותי כשגרין הביע בה את תמיכתו, והיא זכתה בקלות בבחירות המקדימות עם 63 אחוז מהקולות. יריבה פיליפ ארונוף, מועמד המפלגה הרפובליקנית, הטיח בגרסיה האשמות בדבר הטרדה מינית והתנהגות לא-הולמת לכאורה, ללא הועיל. גרסיה ניצחה בנבחרת בבחירות הכלליות שהתקיימו ב-6 בנובמבר 2018. לצד ורוניקה אסקובר, נמנתה גרסיה בין שתי הלטיניות הראשונות מטקסס, ונוסף על כך היא האישה הראשונה המייצגת את המחוז. כמו כן, גרסיה היא ההיספנית הראשונה שמייצגת חלק משמעותי מיוסטון בקונגרס.
ב-15 בינואר 2020 נבחרה גרסיה בידי יושבת ראש בית הנבחרים ננסי פלוסי לאחת משבעת מנהלי בית הנבחרים שהציגו את תיק ההדחה נגד הנשיא דונלד טראמפ במהלך משפטו בפני הסנאט של ארצות הברית. בבחירות 2020 נבחרה מחדש אל הקונגרס ה-117 של ארצות הברית.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  ג'רמי ואלס, Sylvia Garcia looks to make history in 29th Congressional District, באתר Chron‏, 6 במרץ 2018 (באנגלית)
↑  Veronica Escobar, Sylvia Garcia win, will be first Texas Latinas in Congress, באתר NBC News‏, 7 בנובמבר 2018 (באנגלית)
↑  קלייר פוראן וג'רמי הרב, List: House impeachment managers announced for Trump Senate trial, באתר CNN‏, 15 בינואר 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2018169736  SNAC: w6c84pcq  US Congress: G000587  VIAF: 513154590133443080960   WorldCat (עם VIAF): 513154590133443080960
מרי גלוסנקמפ פרז

קריסטינה מרי גלוסנקמפ פרז (באנגלית: Kristina Marie Gluesenkamp Pérez; נולדה ב-4 ביוני 1988) היא פוליטיקאית אמריקאית, המכהנת כחברת בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השלישי של מדינת וושינגטון. גלוסנקמפ פרז היא חברת המפלגה הדמוקרטית.
ביוגרפיה

גלוסנקמפ פרז נולדה ב-4 ביוני 1988. אביה היגר לארצות הברית ממקסיקו. בשנת 2012 השלימה את לימודיה הגבוהים במכללת ריד השוכנת בפורטלנד שבאורגון, וקיבלה תואר ראשון בכלכלה. בעלה והיא הם הבעלים של מוסך בפורטלנד.
בבחירות 2016 הפסידה גלוסנקמפ פרז בבחירות לתפקיד נציב מחוז סקאמניה: היא גרפה 32.79% מהקולות בבחירות המקדימות ב-2 באוגוסט, וסיימה במקום השני אחרי ריצ'רד מאהר הרפובליקני, לו הפסידה בבחירות הכלליות ב-8 בנובמבר עם 46.3% מהקולות. בשנת 2018 החלה לכהן כחברה במועצת המפקחים של מחוז אנדרווד לשימור קרקע ומים, ולאחר מכן הייתה לחברה בוועד המנהל של המפלגה הדמוקרטית במדינת וושינגטון החל משנת 2020.
בבחירות 2022 התמודדה גלוסנקמפ פרז לבית הנבחרים של ארצות הברית במחוז הקונגרס השלישי של מדינת וושינגטון. היא העפילה לבחירות הכלליוות לאחר שניצחה בפריימריז לא-מפגתי, המיושם במדינת וושינגטון החל ממחזור הבחירות של 2008. במתכונת זו, כל המועמדים מכל המפלגות רשומים באותו פתק הצבעה, והשניים שזוכים למרב הקולות מעפילים לבחירות הכלליות. בפריימריז היא סיימה ראשונה מבין כל המועמדים עם 31.0% מהקולות. ג'ו קנט הרפובליקני סיים במקום השני ועלה גם הוא לבחירות הכלליות, כשהוא מנצח את נציגת המחוז המכהנת ג'יימי הררה באטלר בפער של חצי אחוז בלבד.
במהלך מערכת הבחירות לקונגרס, השתנה דירוגו של המחוז מ"נוטה לרפובליקני" ל"רפובליקני איתן" בתחזית של האתר FiveThirtyEight. בהמשך דווח כי לגלוסנקמפ פרז יש סיכוי של 2% בלבד לזכות בבחירות הכלליות, ופרשנים פוליטיים העריכו כי קנט צפוי לגרוף 43.6% מקולות הבוחרים. על כל שני סקרים שהוביל בהם קנט, גלוסנקמפ פרז הובילה רק באחד, אך שניהם היו בטטעות הדגימה. כנגד רוב התחזיות וההערכות גלוסנקמפ פרז ניצחה בבחירות הכלליות, וניצחונה זכה לתשומת לב לאומית כאחד מההפתעות הגדולות ביותר בבחירות אמצע הכהונה וכ"מיקרוקוסמוס של בחירות האמצע". קנט הודה בהפסדו ב-21 בדצמבר 2022 לאחר ספירה חוזרת של הקולות.
במהלך הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית בשנת 2016, תמכה גלוסנקמפ בברני סנדרס, מסמלי המחנה הפרוגרסיבי במפלגה הדמוקרטית. בשנת 2022 לעומת זאת, היא ביססה את התמודדותה לקונגרס כדמוקרטית מתונה ותיארה עצמה כ"תומכת הן בזכויות הפלות והן בזכויות התיקון השני לחוקה". בראשית ינואר 2023 הושבעה גלוסנקמפ פרז לתפקידה בקונגרס. באותה שנה נמנתה בין חמישים דמוקרטים שהצביעו בעד החלטת בית הנבחרים להשיב את חיילי הכוחות המזוינים של ארצות הברית מסומליה.
הערות שוליים

↑  דייוויד גוטמן וג'ים ברונר, Democrat Marie Gluesenkamp Perez defeats Republican Joe Kent in WA House race, באתר סיאטל טיימס, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  אמנדה וולדרופ, Alumni Win Key Elections in 2022, באתר Reed Magazine‏, 18 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  ג'ין ג'ונסון, Two races in Washington could tip scales in Congress, באתר The Columbian‏, 8 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  איוואן ווטסון, After toppling Herrera-Beutler, Democrat Marie Gluesenkamp Perez says she's 'not here to be a party shill', באתר KGW8‏, 12 באוקטובר 2022 (באנגלית)
↑  תוצאות הבחירות המקדימות לבית הנבחרים האמריקאי בוושינגטון, באתר מזכיר המדינה של וושינגטון (באנגלית)
↑  מייה וורד ואלי מאטניק, Republican Herrera Beutler falls in primary after voting to impeach Trump, באתר פוליטיקו, 9 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  Kent is clearly favored to win Washington’s 3rd District, באתר FiveThirtyEight‏, 8 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  מישל גולדברג, Four Stark Lessons From a Democratic Upset, באתר 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  לורן אלנבקר, Kent concedes 3rd District race to Marie Gluesenkamp Perez, באתר The Columbian‏, 21 בדצמבר 2022 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: G000600
וורן דייווידסון

וורן ארל דייווידסון (באנגלית: Warren Earl Davidson; נולד ב-1 במרץ 1970) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השמיני של מדינת אוהיו. דייווידסון חבר המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

דייווידסון נולד בעיירה טרוי שבאוהיו. לאחר סיום לימודיו בבית הספר התיכון סידני ב-1988, התגייס לצבא ארצות הברית והוצב בגרמניה המערבית כחייל בדיוויזיה השלישית. הוא קיבל הזדמנות ללמוד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית וסיים שם את לימודיו ב-1995. דייווידסון לשעבר קצין בצבא ובוגר "בית הספר ריינג'ר" של הצבא. לדייווידסון תואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת נוטרדאם.
לאחר התפטרותו מהקונגרס של ג'ון ביינר, יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית, הודיע דייווידסון על התמודדותו לייצוג מחוז הקונגרס אותו ייצג ביינר. בבחירות המיוחדות שנערכו לבית הנבחרים ב-7 ביוני 2016 גבר על יריבו מועמד המפלגה הדמוקרטית קורי פויסטר ויומיים לאחר מכן נשבע לתפקידו.
דייווידסון הוא חבר בשדולת החירות שלש בית הנבחרים, שבעבר דחפה להתפטרותו של ביינר מתפקידו. בבחירות 2016 לבית הנבחרים התמודד לכהונה מלאה וגם בבחירות אלה גבר על המועמד הדמוקרטי סטיבן פאות'. דייווידסון ידוע בצידודו האיתני בביטקוין במליאת בית הנבחרים וכתומך נלהב בתעשיית המטבע המבוזר. בשלהי 2019 הצביע דייווידסון נגד שני סעיפי ההדחה של הנשיא דונלד טראמפ.
הערות שוליים

↑  ההשתייכויות הדתיות של חברי הקונגרס ה-116 של ארצות הברית, מסמך מאת Pew Research Center (באנגלית)
↑  אריק מרטין, Republican Warren Davidson hopes to lead U.S. House 8th District race, באתר דיילי אדנוונצ'ר, 1 בפברואר 2016 (באנגלית)
↑  לילי מאייר, Warren Davidson sworn in to fill remainder of John Boehner’s term, באתר דייטון דיילי ניוז, 9 ביוני 2016 (באנגלית)
↑  הת'ר קייגל, Boehner's successor joins Freedom Caucus, באתר פוליטיקו, 9 ביוני 2016 (באנגלית)
↑  לוחאן אודרה, Congressman Warren Davidson Says Facebook Should Use Bitcoin Over Libra's Stablecoin, באתר Bitcoine XChange Guide‏, 16 באוקטובר 2019 (באנגלית)
↑  שון או'קיי וזכארי ב. וולף, How each member of the House voted on impeachment, באתר CNN‏, 18 בדצמבר 2019 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: D000626
ערוץ עשר

ערך זה עוסק בערוץ ששידר החל מינואר 2002 ועד נובמבר 2017 באפיק 10, ומנובמבר 2017 ועד ינואר 2019 באפיק 14 כ"ערוץ עשר". אם התכוונתם לערוץ שהושק ב-2025 ומשודר באפיק 10, ראו .
| --- | --- |

הסמליל האחרון של ערוץ עשר – בשימוש החל מספטמבר 2017 ועד סגירתו
 פרטי הערוץ
 מדינה:  ישראל ישראל
 קטגוריה:  כללי, חדשות
 סוג:  ערוץ טלוויזיה מסחרי
 תאריך השקה:  28 בינואר 2002
 תאריך סגירה:  15 בינואר 2019 (מוזג עם רשת מדיה לערוץ 13)
 בעלות:  RGE‏ (51%)   יוסי מימן (39.2%)   ארנון מילצ'ן (9.8%)
 שפה:  עברית
 משרד ראשי:  בית הורד, גבעתיים, ישראל
 אזור קליטה:  המזרח התיכון
 שיטת שידור:  DVB-T 
 פורמט תמונה:  576i) SDTV) 1080i) HDTV)
 הצפנה:  שידור קרקעי דיגיטלי, שידור לוויני חופשי, הפצה ברשתות הכבלים והלוויין
 זמינות
 חבילה:  HOT • ‏yes • סלקום tv • פרטנר tv • ‏STINGTV • ‏NEXT TV • רמי לוי TV • smart tv • עידן פלוס
 HOT:  אפיק 14 (אפיק 10 עד ל-31 באוקטובר 2017)
 yes:  אפיק 14 (אפיק 10 עד ל-31 באוקטובר 2017)
 סלקום TV:  ערוץ עשר (ערוץ 10 עד ל-31 באוקטובר 2017)
 פרטנר tv:  אפיק 14 (אפיק 10 עד ל-31 באוקטובר 2017)
 עידן+:  מרבב 1
 
 אתר האינטרנט של ערוץ עשר לפני המיזוג
ערוץ עשר, שמותג גם כ"ישראל 10", ו"ערוץ 10", היה ערוץ טלוויזיה מסחרי ישראלי שפעל בין 28 בינואר 2002 ל-15 בינואר 2019 ומומן באמצעות שידור פרסומות. הערוץ נקלט בבתי הצופים באמצעות חברת הכבלים ("HOT"), חברת הלוויין ("yes"), סלקום tv, פרטנר TV, או באמצעות עידן+ והועבר באופן חופשי גם באמצעות הלוויין עמוס.
לאורך כל שנותיו התמודד הערוץ עם תחרות קשה מול ערוץ 2 וזכייניותיו, ובמיוחד מול שידורי קשת, דבר שבסוף ימיו הביא להגדרתו כ"פירמה כושלת".
ב-13 ביוני 2018 החל ערוץ עשר תהליך מיזוג עם הזכיינית רשת. אישור המיזוג הושלם ב-8 בנובמבר 2018. שידורי ערוץ עשר ורשת 13 הסתיימו בחצות הליל שבין 15 ל-16 בינואר 2019 ומייד לאחר מכן, החלו שידורי הערוץ הממוזג במהדורת חדשות בהגשת יעקב אילון, שפתח גם את שידורי ערוץ 10 ב-2002 ושידורי חברת "חדשות 10" ב-2003.
בעלי הערוץ ומנהליו

הערוץ הוקם בשותפות של שתי זכיניות, "ישראל 10" ו"שידורי עדן". ב-1 ביולי 2002, כחצי שנה לאחר תחילת השידורים, אישרה מועצת הרשות מיזוג בין שתי הקבוצות. בעלי המניות באותה עת היו: יוסי מימן (40%), אלפרד אקירוב (10.5%), חברת הפניקס (7%), אהוד בן ש"ך (6%), דורון אביב (5.5%), זלמן שובל (5%). עוד 26% ממניות הערוץ התחלקו בין בעלי מניות קטנים ביניהם: יוהנה פרנר, רוני אלגרנטי, ישראל רינגל וחברת ITN. בדצמבר 2002 הגדיל יוסי מימן את החזקתו ל-51%, בדרך של דילול מניות יתר השותפים, תמורת הזרמה של מעל ל-100 מיליון שקל.
בנובמבר 2003, רכשו אנשי העסקים רון לאודר ושלמה בן צבי 60% מהערוץ תמורת 25 מיליון דולר (יוסי מימן המשיך להחזיק 40%). באפריל 2005 רכשו אנשי העסקים ארנון מילצ'ן ואילן שילוח כ-42% מהערוץ כך שהבעלות באותה עת הייתה: יוסי מימן (30%), ארנון מילצ'ן (24.9%), רון לאודר (24.9%), ואילן שילוח (17.8%).
מ-2015, הבעלות על הערוץ הייתה בידיהם של קבוצת התקשורת RGE ‏(51%), יוסי מימן (33.5%) וארנון מילצ'ן (15.5%). קבוצת RGE היא בבעלות לן בלווטניק, אביב גלעדי ואודי רקנאטי.
בין יולי 2014 לסגירת החברה בינואר 2019 מנכ"ל החברה היה יוסי ורשבסקי (קדנציה שנייה בתפקיד) ומנכ"ל "חדשות 13" (לשעבר "חדשות 10"), החברה אשר מפיקה את תוכניות החדשות והאקטואליה של ערוץ 13, הוא גולן יוכפז.
היסטוריה > ערוץ 10 ברישיון

ב-28 ביוני 2015 אישרה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו מתן רישיון שידורים לערוץ למשך 15 שנים. עם זאת, נותרו שתי סוגיות ללא פתרון:
קבוצת RGE מחזיקה ב-6 ערוצי כבלים ולווין (ערוצי הספורט, "ערוץ הילדים", "לוגי" וערוץ הכנסת) ועל פי החוק, חברה המחזיקה בבעלות זכיין לשידור בערוץ מסחרי לא יכולה להחזיק יותר משלושה ערוצי כבלים ולוויין. קבוצת RGE איימה כי אם סעיף זה יהווה מגבלה לקבלת הרישיון, היא לא תבצע את רכישת הערוץ ובכך הערוץ לא יזכה לרישיון. המועצה לשידורי כבלים ושידורי לוויין קבעה ב-29 ביוני 2015 כי חוק זה חל על זכיינים ולא על בעלי רישיונות, משמע הסעיף המדובר לא תקף עבור ערוץ 10.
על פי חוק הרישיונות, נקבע כי אפיקי הערוצים המסחריים ברישיון שידור יהיו בין המספרים 12–16. הערוץ ביקש להישאר באפיק 10 עד שרשת וקשת יעברו לרישיונות. ב-29 ביוני 2015 שר התקשורת בנימין נתניהו אישר את בקשת הערוץ ואפשר לו לשדר באפיק 10 עד להעברתן של קשת ורשת לשיטת הרישיונות, בתמורה לתשלום מיוחד. ב-26 באפריל 2017 פורסם שהערוץ זכה באפיק 14 והוא יעבור לשדר בו מנובמבר 2017.
ב-30 ביוני 2015 הסתיימה תקופת הזיכיון של ערוץ 10, ומ-1 ביולי 2015 החל הערוץ לשדר כשהוא בעל רישיון לשידורים מסחריים שתוקפו ל-15 שנה.
ביוני 2016 מונה יועץ התקשורת לשעבר של בנימין נתניהו, רמי סדן, לתפקיד יו"ר דירקטוריון הערוץ – לפי פרסומים שונים, מתוך אינטרסים משותפים של קבוצת RGE וראש הממשלה. בתקופה זו לחצה ש"ס על פיטוריו של סדן לאור התבטאויות גזעניות שהשמיע לכאורה. באוקטובר הדיחה אותו מועצת הרשות השנייה לאור פרטים כוזבים שמסר, וכן את איתן זינגר, על שלא דיווח על התמודדות ברשימת יש עתיד למועצת עיריית תל אביב. לפי סדן, ההחלטה על הדחתו נקבעה מראש ונבעה ממניעים לא ענייניים.
ב-2017 דווח על חשד שנחקר, לפיו ביקש נתניהו מלאונרד בלווטניק, מראשי קבוצת RGE, לרכוש את ערוץ 10 כאתנן לארנון מילצ'ן. כן דווח כי במקביל למהלך רכישת הערוץ, טרם מינוי רמי סדן, פעל נתניהו למנות את ארי הרו, לשעבר ראש הסגל שלו ועד המדינה בתיק 2000, ליו"ר דירקטוריון חדשות 10.
היסטוריה > ערוץ 10 ברישיון > פיצול ערוץ 2 והחלפת אפיק השידור של ערוץ 10 לאפיק 14

על פי חוק פיצול ערוץ 2, ב-1 בנובמבר 2017 הסתיימו שידורי ערוצים 2 ו-10 במתכונתם הקדמת. שידורי ערוץ 10 עברו לאפיק מספר 14. בשונה מזכייניות ערוץ 2 אשר אינן מתבססות על שם הערוץ ("קשת" ו"רשת"), ערוץ 10 היה קרוי על המספר (וכמו כן גם חברת החדשות שלו – "חדשות 10"). אפיק מספר 10 הוחשך למשך ארבעה חודשים, על פי החלטת שר התקשורת איוב קרא, שבמהלכם תשודר שקופית מטעם הרשות השנייה.
ב-19 בספטמבר 2017, בעקבות פיצול ערוץ 2 והמעבר לאפיק 14, עבר הערוץ מיתוג מחדש לשם מילולי – "עשר" – במקום הספרות של אפיק השידור הקודם. יממה לפני כן, פורסם סרטון של ערוץ 10 בו נחשף סמליל חדש שלו, המורכב מהמילה "עשר" בתוך עיגול ריק, כאשר בצד מופיעה הספרה 14 – מספר האפיק החדש. הסלוגן המלווה את השינוי, החל מחודש ספטמבר הוא ”עשר זה 14”.
היסטוריה > ערוץ 10 ברישיון > שידורי "החינוכית" בערוץ עשר

הטלוויזיה החינוכית שידרה בערוץ 10 מיום הקמתו ועד 31 באוקטובר 2003 מכוח חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו, התש"ן-1990. בפברואר 2018 פורסם באתר וואלה כי שידורי החינוכית ישובו להיות משודרים בערוץ עשר באפיק 14, כ-15 שנה לאחר שהופסקו שידורי החינוכית בערוץ (לפני הפיצול באפיק 10). שידורי החינוכית בערוץ עשר הסתיימו ב-14 באוגוסט 2018, עם התוכנית האחרונה של "עושים סדר", כשבחצות של אותו תאריך הסתיימו שידורי החינוכית בערוץ 23 באופן סופי, ובלילה קודם לכן החלה להיות משודרת שקופית פרידה של החינוכית מהצופים.
היסטוריה > ערוץ 10 ברישיון > שידורי ערוץ הילדים בערוץ עשר

ב-16 במרץ 2018 פרסם ערוץ הילדים בדף הפייסבוק ובאינסטגרם כי החל מ-17 במרץ ישודרו תוכניות הערוץ בשידורי ערוץ עשר מדי שבת בבוקר. רצועת ערוץ הילדים שודרה בין השעות 8:15–10:00. בין התוכניות ששודרו במסגרת זאת ניתן למנות את "פוקימון", "אלישע", "ג'וליאן המלך" ו"ארתור".
יחד עם שידורי תוכניות ערוץ הילדים, היו משודרות גם מספר תוכניות של ערוץ לוגי. רצועת לוגי שודרה בין השעות 7:20–8:15. בין התוכניות ששודרו במסגרת זאת ניתן למנות את "אחים וחיות אחרות", "תגליות" ו"מילי". רצועת לוגי החלה לשדר בערוץ לפני[דרושה הבהרה] תחילת שידורי ערוץ הילדים. בעת זו, רצועה זו שובצה בשעות 8:00–8:55.