stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כנסיית הבשורה
מבנה הכנסייה > החזית הדרומית

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
החזית הדרומית של הכנסייה מוקדשת למרים. היא פונה אל האכסדרה, ובמרכזה שער המוביל גם הוא אל הקריפטה. מעל השער גומחה בצורת משושה הקבועה בין שני חלונות, ובה ניצב פסל ארד של הבתולה. מעל פסל זה מרפסת עם מעקה מתכת מסוגנן, שנועדה לאירועים רשמיים, ושהגישה אליה היא מהכנסייה העליונה. על שורות האבנים הוורודות, משני צדדיהם של השער והמרפסת, מופיע נוסחה המלא של תפילת "Salve Regina" (הושיעי מלכה").
השער מוביל למבואה מעוטרת בפסיפס צבעוני. במבואה נראה כינור והכיתוב "כינור המלך" בלטינית (משמאל), ומימין אונייה ומתחתיה הכיתוב "אוניית הגאולה". שני אלה הם סמלים המיוחסים לבתולה, וכך גם שילוב האותיות A ו-M, ראשי התיבות הלטיניים של ברכת המלאך לבתולה, המופיע בתקרת המבואה.
מבנה הכנסייה > החזית הדרומית > דלתות החזית הדרומית

שלוש הדלתות במבואה עשויות ארד והן מתנה של נוצרים מארצות הברית. התבליטים על דלתות אלה פחות מוקצנים מאלה שעל דלתות החזית המערבית, וקוויהם פשוטים יותר. על הדלת המרכזית נראים שנים-עשר תבליטים המתארים באופן כרונולוגי אירועים מחייה של הבתולה בעולם הזה ולאחר שזכתה בחיי נצח. בשורה התחתונה נראים, משמאל לימין, העיבור ללא חטא, הצגת הבתולה בבית המקדש, נישואי מרים והבשורה למרים. בשורה שמעליה הביקור, לידת ישו, בקשת מרים מישו בעת החתונה בקנה, וסבלה של הבתולה בעת הצליבה. השורה העליונה מתארת את הפייטה, עליית הבתולה לשמים, הכתרתה במרומים ואת מרים כאם הכנסייה (Mater Ecclesiae). על שתי דלתות הצד מוצגים פסוקים ואירועים משיר השירים, הרומזים, לפי המסורת הנוצרית, למרים.
השער בחזית הדרומית
בית השער ובו האונייה (צד ימין)
בית השער ובו כינור המלך (צד שמאל). למעלה נראים ראשי התיבות A ו-M
הדלת האמצעית
מבנה הכנסייה > החזית הצפונית

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
החזית הצפונית קטנה בשטחה משתי החזיתות האחרות, שכן היא מקבילה רק למפלס הכנסייה העליונה. מסיבה זו, כיפת הכנסייה, הגדולה בלאו הכי, נראית גדולה עוד יותר מכיוון זה. לעומת החזית המערבית והחזית הדרומית, החזית הצפונית פשוטה יותר והיא איננה עשירה בדימויים דתיים ואמנותיים. למעשה היא נדמית למבנה מבוצר, וקבועה בה שורה של חלונות צרים וקטנים, עשויים זכוכית צבעונית, ומעליהם שורה של פתחים קטנים. שתי הדלתות שבחזית זו קטנות יחסית ואין להן מבואה, והן נמצאות במרחק גדול אחת מהשנייה. מוטיב פסי האבן הבהירים והוורודים, המקיף את מבנה הכנסייה מכל צדדיו, ממשיך גם בצידו הצפוני, אך הפסים הוורודים אינם מעוטרים ואינם נושאים מסר אמנותי או דתי. הסיבה העיקרית לדלות האמנותית של צידו זה של המבנה, היא בכך שבחזיתו ניצב מבנה הבפטיסטריום של הכנסייה, השוכן בליבה של רחבה מעוטרת. אל שני אלה - בית הטבילה והרחבה - ממוקדת תשומת הלב במקום.
מבנה הכנסייה > החזית הצפונית > דלתות החזית הצפונית

שתי הדלתות מובילות, כאמור, אל הכנסייה העליונה. על כל אחת מהן סוכך גג קטן ומעליהן גמלון. הדלת השמאלית מוקדשת לשליחות בקרב היהודים ("הַנִּמּוֹלִים"). בגמלון שמעליה, מעל לכיתוב "Mater Christi" ("אם המשיח"), מתואר מעמד לידתו של ישו, ומשני צדדיו הערצת שלושת האמגושים וסגידת הרועים. הדלת הימנית מוקדשת לשליחות בקרב הגויים, ובגמלון שמעליה, מעל לכיתוב "Mater Ecclesiae" ("אם הכנסייה"), נראית דמות אישה מוקפת במאמינים הסוגדים לה. על הדלתות עצמן מופיע הפסוק מהבשורה על-פי לוקאס (פרק ב', פסוק 32):
"LUMEN AD REVELATIONEM GENTIUM, ET GLORIAM PLEBIS TUAE ISRAEL"
"אור לגלות עיני הגוים, ותפארת ישראל עמך"
פסוק זה הוא חלק מתפילת נונק דימיטיס, שנאמרה על ידי שמעון הקדוש כאשר ישו התינוק הובא לבית המקדש. הוא מגלם את רעיון השליחות הן בקרב הגויים והן בקרב ישראל; וכל אחד משני חלקיו מופיע על הדלת המתאימה. שלושת התבליטים הגדולים על הדלת השמאלית, מוקדשים להתגלות בפני היהודים - התגלות המלאכים בפני שלושת הרועים, הבשורה למרים ומעמד בחירת השליחים, שהיו דייגים בכנרת. משמאל לאלה נראים תבליטים קטנים המתארים את אילן היוחסין של ישו. על הדלת הימנית שלושה תבליטים גדולים המתארים התגלות בפני הגויים - הערצת האמגושים (המכונים גם "חכמי קדם" או "מלכי המזרח"), ירידת רוח הקודש בדמות יונה על השליחים בפנטקוסט למען יפיצו את הבשורה בקרב העמים, וכן את פאולוס הקדוש, השליח לגויים. התבליטים הקטנים על הדלת מתארים את סיפור יונה הנביא והדג.
מבנה הכנסייה > גרמי המדרגות

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הכניסה הראשית אל הכנסייה העליונה היא דרך שתי הדלתות הקבועות בחזית הצפונית של המבנה והמוליכות אליה מהרחבה הצפונית, אולם שלושה גרמי מדרגות מקשרים ישירות בין שני מפלסי הכנסייה. האחד קבוע בקיר הדרומי של המבנה, ושני האחרים נמצאים בשני המגדלים שבקיר המערבי, מימין ומשמאל לכניסה הראשית אל הקריפטה. במגדלים אלה מתפתלים שני גרמי מדרגות לולייניות עשויות משיש בהיר. הקירות מחופים באבן בהירה, והחלל מואר היטב באור החודר דרך שורה של חלונות זכוכית צבעונית, המטפסים לאורך קירות החלל במקביל למדרגות. ליד כל חלון כתובת גרפיטי חומה המצטטת מדברי אבות הכנסייה ומסבירה את הנראה בחלון. בחלונות נראים סמלים נוצרים כמו דמותה של אם הכנסייה וצלב, לצד סמלים יהודים כמו מגן דוד ומנורה.
מבנה הכנסייה > הכנסייה העליונה

הכנסייה העליונה חופפת את תוואי הקריפטה שמתחתיה, ועל-כן, גם את תוואי הכנסייה הצלבנית מהמאה ה-12. היא עשויה מחלל אחד ללא טרנספט; ושתי שורות עמודי הבטון, התומכים בגג המבנה בחלקו המערבי של האולם, אינם מחלקים אותו לשלוש ספינות נפרדות ממש. החלק המזרחי של הכנסייה, השוכן מתחת לכיפה, פנוי מעמודים, והוא יוצר חלל רבוע וגדול, שאורך כל אחת מצלעותיו הוא 25 מטרים. בקצה המזרחי של האולם קבועים שלושה אפסיסים, הניצבים גם הם מעל האפסיסים שבקריפטה.
אופייה של הכנסייה העליונה שונה לחלוטין מזה של הקריפטה. ראשית, היא מוארת היטב על ידי האור החודר מלמעלה דרך הכיפה המרכזית והכיפה המשנית שמאחוריה. שנית, היא נראית גדולה יותר, שכן, אף על פי ששטחה זהה לזה של הקריפטה שמתחתיה, הכנסייה העליונה גבוהה יותר, ותקרתה מתנשאת לגובה של 12 מטרים. בנוסף, הפתח בתקרת הכנסייה העליונה, שמעליו נחה הכיפה, גדול יותר מהפתח המתומן הקבוע בתקרת הקריפטה (וברצפת הכנסייה עצמה). שלישית, לעומת הריק המסתורי של הקריפטה, הכנסייה העליונה עמוסה באלמנטים אמנותיים רבים, הניבטים בצפיפות מכל עבר. חלק גדול מיצירות אלה נתרם על ידי אומות שונות, ולכן אין ביניהן התאמה כלשהי. הן עשויות בטכניקות פלסטיות שונות, וחלקן מצטיין בצבעים עזים ורבים, לעיתים על גבול המצועצע. גם הרצפה עשויה מפיסות שיש צבעוניות, המצטרפות לסמלים, לכתובות, לדמויות ולעצמים אחרים. מעל כל אלה מתנשא יער עמודים וקורות בטון מזוין, שבעוד שבקריפטה הוא נחבא מן העין, בכנסייה העליונה לא ניתן להתעלם מנוכחותו.
לאורך קירות האורך של הכנסייה, מוצגות יצירות אמנות שנתרמו על ידי אומות שונות ואשר עוסקות כולן בבתולה. כמו היצירות באכסדרה שבחצר הכנסייה (ראו להלן), גם היצירות בכנסייה העליונה משקפות את המסורת האמנותית והדתית של המדינות השונות. ארבע-עשרה תחנות הצלב מיוצגות בליווי כיתוב בערבית, מאפיין מקומי ייחודי בכנסייה.
מבנה הכנסייה > הכנסייה העליונה > הקיר המערבי

במרכזו של הקיר המערבי קבועים 24 חלונות זכוכית צבעונית הערוכים בצורת האות A. חלונות אלה הם החלונות הנראים בחזית המערבית מעל לדלת הכניסה אל הקריפטה. בחלונות נראה מעמד הבשורה משולב בשושנים צחורות, המסמלות את בתוליה של מרים. משני צידיהם של החלונות קבועים הפתחים אל גרמי המדרגות הלולייניות המובילים אל המפלס התחתון. מעליהם ארבע תמונות עשויות שיש, שתיים בכל צד. בתמונה השמאלית ביותר נראה ישו מעניק מפתחות לפטרוס, סמל למפתחות השמים ולסמכות למחילת חטאים. מימין לה נראה הבן החוטא המתקבל על ידי אביו בזרועות פתוחות. התמונה הימנית ביותר מתארת את הרועה הטוב, ומשמאל לה נראית מרים המגדלית רוחצת את רגליו של ישו ומנגבת אותן בשערה. ארבע הסצנות מייצגות סליחה ומחילה.
יצירות הקיר המערבי (מימין לחלון)
חלון הקיר המערבי
יצירות הקיר המערבי (משמאל לחלון)
מבנה הכנסייה > הכנסייה העליונה > האפסיסים

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
האפסיס המרכזי מואר היטב באור החודר מהכיפה המשנית שמעליו. על קיר האפסיס פסיפס גדול בשטח של 140 מ"ר, המוקדש לכנסייה. בחלקו העליון של הפסיפס מופיע הכיתוב: "UNAM SANCTAM CATHOLICAM APOSTOLICAM" שהוא תיאורה של הכנסייה בתפילת קרדו: "האחת, הקדושה, הקתולית והשליחית". עוד נראים בחלק זה סמלו של האל האב (משולש שבמרכזו עין) והיונה המייצגת את רוח הקודש. התמונה עצמה מתארת סצנה רבת דמויות, אך שתי הדמויות הבולטות ביותר נמצאות בחלקה העליון. אלה הן דמויותיהם של ישו הניצב בידיים פרוסות, ושל פטרוס, בכיר השליחים, העומד לימינו ומביט אליו. הבתולה ישובה ברקע השמאלי מאחורי ישו, כשהיא לבושה בכחול ומוכתרת בכתר מלכות. יתר הדמויות ערוכות בשתי תהלוכות בשני צדדיו של המעמד. מימין ומשמאל לסצנה המרכזית נראים חלק מהמקומות הקדושים לנצרות בארץ הקודש.
קירות האפסיס השמאלי (הצפוני) משלבים פרסקאות וגרפיטי. במרכזו של קיר האפסיס נראה צלב ירושלים אדום על רקע חום. משני צדדיו מתוארות פעולותיהם של הנזירים הפרנציסקנים בקרב הקהילה, וארבעה פסלים של קדושים פרנציסקנים קבועים בקיר. התקרה מימין מתארת את צליבת ישו ומשמאל נראה אב המסדר, פרנציסקוס מאסיזי, הצופה בו ופצעי הסטיגמטה מופיעים על גפיו וחזהו.
האפסיס הימני (הדרומי) מתאר את מאבק הטוב ברע. בתקרה הימנית נראית דמות כהה המרימה את ידה הימנית לאות איום, לצד מוראות המלחמה. מול אלה, בתקרה השמאלית, ניצבים האל, המיוצג על ידי עין בתוך משולש, ובתי ירושלים החדשה שאור האל קורן עליהם. בגב האפסיס קבועה תיבת לחם הקודש.
האפסיס הימני
הפסיפס באפסיס המרכזי
האפסיס השמאלי
מבנה הכנסייה > הכיפה והגג

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
כיפת הכנסייה עשויה מבטון מזוין, וחלקיה הובאו לאתר כשהם מוכנים. מאחר שהכנסייה שוכנת במרכז העיר נצרת, אזור הנמצא בעמק, יצר מוציו כיפה גדולה, כמעט חסרת פרופורציות למבנה עליו היא ניצבת, הכל כדי להבליט את נוכחותה בנוף העירוני. כדי להגביה את הכיפה עוד יותר, בנה אותה מוציו בצורת חרוט תלול, ובראשה קבע מנורה גדולה העשויה מאבן והנדמית למגדלור - סמל לאור האלוהי הקורן מהבשורה. הכיפה שלה 16 צלעות, מדמה שושן צחור, סמל לבתוליה של מרים. היא נחה על לוג'יה מסוגננת עשויה מאבן, שגם בה 16 צלעות, ובכל צלע שלושה פתחים. הלוג'יה קבועה בתורה על מבנה מתומן גדול עשוי בטון ומחופה באבן. במתומן קבועים 16 חלונות, שניים בכל צלע - ב-12 מהם נראים השליחים, באחד נראים הורי מרים ובאחד מרים בינקותה. שני החלונות הנותרים מוקדשים לאפרים הסורי ולברנאר מקלרבו, המייצגים את ההוראה הכנסייתית המזרחית והמערבית בהתאמה. גובהה הכולל של הכנסייה מהקרקע ועד קצה המנורה הוא 66 מטרים.
בצידה הפנימי ניצבת הכיפה מעל הפתח המתומן שמחבר בין שני מפלסי הכנסייה, ועל כן היא נראית משניהם. אף על פי שמעטפתה החיצונית עשויה מ-16 צלעות, בצידה הפנימי 32 צלעות, הנדמות לפרח ענק המכסה מעל המקום הקדוש. המבנה המתומן עליו נחה הכיפה ו-16 חלונותיו נראים היטב גם מתוך חלל הכנסייה.
מעל האפסיס האמצעי של הכנסייה העליונה, קבועה בגג הכנסייה כיפה נוספת בצורת פירמידה שלה ארבע צלעות. פירמידה זו שטוחה מידי מכדי שניתן יהיה לראות אותה ממתחם הכנסייה, מה גם שהכיפה הענקית שמונחת על המבנה ממערב לה, מסתירה אותה לחלוטין. עם זאת, ניתן להבחין בה מהרחובות הסמוכים. גגה של הפירמידה אפור בדומה לכיפת הכנסייה, והוא נח על לוג'יה המחדירה אור שמש, הקורן אל האפסיס המרכזי. בראש הפירמידה ניצב פסל של מעמד הצליבה, ובו קרוסיפיקס ודמויותיהם יוחנן המטביל והבתולה משני צדדיו. ליד הפירמידה ניצב מתקן הנושא את פעמוני הכנסייה.
מבנה הכנסייה > האכסדרה

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
לאורך חומתו החיצונית של המתחם, שוכנת אכסדרה המקיפה את הכנסייה ממערב ומדרום. אורכה 105 מטר ורוחבה ארבעה מטרים. היא נושאת גג בטון משופע ונתמכת על ידי עמודי אבן שביניהם קורות בצורת האותיות A ו-M. במרכזה של האכסדרה הוקם מבנה גבוה יותר הנישא על-גבי שתי קשתות. המבנה נושא בתורו גג משופע ממנו תולה מנורה. המבנה - השובר למספר מטרים את הקו הרציף של האכסדרה ואת חומת המתחם - הוא מרפסת תצפית דרומה לכיוון רחוב פאולוס השישי ואל עבר בתי העיר נצרת. על ארבעת עמודי המבנה קבועים דיוקנותיהם של האפיפיורים יוחנן העשרים ושלושה, פאולוס השישי, יוחנן פאולוס השני ובנדיקטוס השישה עשר. מתחת לשמו של יוחנן העשרים ושלושה רשום באיטלקית ובערבית: "נתן את אישורו לפרויקט כנסייה הבשורה, 1959", בעוד שמתחת לשמות שלושת האפיפיורים האחרים נרשם מועד ביקורם באתר.
לאורך קיר האכסדרה מוצגות עשרות יצירות אמנות שנתרמו על ידי מדינות שונות ברחבי העולם. היצירות עשויות מחומרים שונים, כגון פסיפס או אריחי חרסינה, וכל אחת מהן מבטאת את המסורת האמנותית והדתית של המדינה אשר תרמה אותה. כל היצירות מציגות את הבתולה בדרכים המקובלות - המדונה והילד, הפייטה, לאחר הכתרתה במרומים וכיוצ"ב. מעבר לסגנונות הייחודיים, משלבות חלק מהיצירות מוטיבים לאומיים ברורים, כמו צבעי דגל הלאום, כיתוב בשפה הלאומית או תיאורה של הבתולה בדמותה כקדושה המגנה המקומית. דוגמאות לכך יש בתרומת קטלוניה ששלחה את דיוקנה של המדונה השחורה ממונטסראט, ובתרומת אקוודור שהקיפה את גבירתנו של ההתגלות מאל קינצ'ה בדגל הלאומי. חלק מהתאורים זרים לעין המערבית, כמו תרומתה של תאילנד (תמונה להלן), המציגה את הבתולה בסגנון תאי, כשכתפה הימנית חשופה לחלוטין.
בקצה המזרחי של רחבת האכסדרה ניצב פסל המציג את המפגש האקומני בין האפיפיור פאולוס השישי לבין אתינגורס, פטריארך קונסטנטינופול בין השנים 1948–1972, שהתקיים בירושלים בעת ביקורו הקצר של האפיפיור בישראל ב-1964. הכיתוב למרגלות הפסל הוא באנגלית, בערבית ובאיטלקית.
מבט לאורך החזית הדרומית של הכנסייה, לעבר האכסדרה המערבית.
מבנה התצפית לעבר נצרת במרכזה של האכסדרה הדרומית. על עמודי המבנה נראים דיוקניהם של האפיפיורים יוחנן העשרים ושלושה ופאולוס השישי
תרומותיהן של תאילנד ווייטנאם
הפסל בקצה המזרחי של רחבת האכסדרה, המנציח את מפגשו של האפיפיור פאולוס השישי עם אתינגורס
לוחית לזכרו של פאולוס השישי
מבנה הכנסייה > הגן

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
בפינה הצפון-מערבית של המתחם שוכן גן מדורג שבו דשא ועצי דקל. קומות הגן נתחמות בחומת אבן בהירה, ותעלת מים קטנה עשויה משיש בהיר, חוצה אותו. לאורכה של התעלה ארבעה מפלי מים הנוצרים כתוצאה מהפרש הגבהים שבין הרחבה הגדולה מצפון לכנסייה, לבין רחבת הכניסה אל המתחם, אל מול החזית המערבית. המפל התחתון הוא הגבוה מבין הארבעה, והוא עשוי מפיסות שיש כהות. במרכזו עיגול שיש מוקף במעוין, שבו מופיע סמל כי רו משולב בסמל אלפא ואומגה בצבע אדום, ומשני צדדיו הכיתוב ביוונית ובלטינית "בה היו החיים".
לפני המפל פודיום ועליו פסל לבן של מרים, הניצב במרכזו של מתומן מרוצף באבנים מחוספסות בצבעי שחור ולבן (פסל זהה הוצב מעל קברו של אלפונס רטיסבון במנזר האחיות ציון בעין כרם). צבעו הלבן של הפסל בולט על רקע מפל השיש השחור שמשמש לו כרקע. הגן נתחם בצידו הדרום-מזרחי ובצידו המזרחי בגרם המדרגות העולה מרחבת הכניסה אל הרחבה הצפונית. העולים במדרגות רואים לימינם את השרידים הארכאולוגים שמתחת לרחבה.
מבנה הכנסייה > הבפטיסטריום והרחבה הצפונית

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
הבפטיסטריום ניצב במרכזה של הרחבה שמצפון לכנסייה, במפלס הכניסה אל הכנסייה העליונה, והוא מתנתם של מאמינים מגרמניה. כנהוג, צורתו כשל מתומן, והוא נושא גג אפור התואם את כיפת הכנסייה. רובו עשוי מאבנים בהירות, אך חמש מצלעותיו עשויות משילוב של זכוכית שקופה וצבועה, המתארת באופן מופשט אשכולות ענבים ועלי גפן. במבנה עצמו אגן טבילה ופסל של טבילת ישו בידי יוחנן המטביל. על הקיר תמונת פסיפס מופשטת של נהר הירדן, ועל הרצפה פסיפס המדמה גלי מים. למעלה מופיע בערבית ובלטינית הפסוק מהבשורה על־פי מתי, פרק כ"ח, פסוק 19:
"לכו ועשו לתלמידים את כל הגוים וטבלתם אתם לשם האב והבן ורוח הקדש"
בחזית הבפטיסטריום גג מקורה הניצב על עמודים, והסוכך על חלק קטן מהשרידים הארכאולוגים השוכנים מתחת לרחבה. שרידים אלה נראים מתוך מבנה הבפטיסטריום. הבפטיסטריום ניצב במרכזה של רחבה גדולה הנחה על עמודים, ומגוננת על יתר המבנים הקדומים ששוכנים במפלס הקריפטה. הממצאים המוקדמים ביותר במקום הם של מערות מגורים המתוארכות למאה ה-8 לפנה"ס, וניתן לצפות בהם ממעברים שהוכשרו לשם כך. אף על פי שרוב הממצאים מוצגים אין סיטו, חלק מהפסיפסים הנראים במקום הובאו מרצפת המנזר ששכן בעבר מדרום לכנסייה.
הרחבה משתרעת על פני שטח של 800 מ"ר: אורכה מצפון לדרום הוא 55 מטר, ורוחבה נע בין 13 ל-16 מטר. היא מעוטרת בשילובים של פיסות אבן כהות על רקע בהיר. בחלקה השמאלי, בצד הרחוק מהכנסייה, נראה סמל המסדר הפרנציסקני (יד מלובשה ויד ערומה על רקע צלב לטיני), ובצידה הימני נראה צלב ירושלים, סמלה של משמורת ארץ הקודש. בחלקה של הרחבה הקרוב אל הכנסייה מופיעות דוגמאות גאומטריות.
לקריאה נוספת

מאשה הלוי, הדיון הפנים-כנסייתי על הקמת כנסיית הבשורה המודרנית בנצרת, קתדרה 126, עמ' 83–102
אלי שילר, "תיאור כנסיית הבשורה החדשה", בתוך: נצרת ואתריה, קרדום 19 (1982), עמ' 64–71
בלארמינו בגאטי, "כנסיית הבשורה בתקופה הצלבנית", "החפירות בכנסיית הבשורה", בתוך: נצרת ואתריה, קרדום 19 (1982)
נורית כנען-קדר, המדונה של שיח הצבר, יד יצחק בן-צבי, 2009, עמ' 74–88
אנטון בויאג'יאן, נצרת, כנסיית הבשורה, בית הדפוס הפרנציסקני, ירושלים, תשכ"ט
החפירות הארכאולוגיות בכנסיית הבשורה, משמורת ארץ הקודש, נצרת (באנגלית)
מאשה הלוי, דת סמליות ופוליטיקה : היבטים סמליים ופוליטיים בהקמת כנסיית הבשורה המודרנית בנצרת [עבודת תיזה], 2004 (הספר בקטלוג ULI)
Masha Halevi, "The Politics Behind the Construction of the Modern Church of the Annunciation in Nazareth", The Catholic Historical Review, Volume 96, Number 1, January 2010, pp.27-55
The Basilica of the Annunciation in Nazareth: Where the Word Became Flesh, ed. E. Segal, A. Pinkus and G. Fishhof (Germany: De Gruyter, 2020)
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של העיר רייקה
↑  La Santa Casa
↑  הבשורה על-פי יעקב, י"א, 1
↑  Basilica of the Annunciation Research
↑  אלי אשכנזי, לראשונה: בית מגורים מתקופת ישו נחשף בלב נצרת, באתר הארץ, 21 בדצמבר 2009
1 2  הכנסייה באתר משרד החוץ, ראו פרק "קישורים חיצוניים"
↑  "Nazareth: Archaeological Excavations". Franciscan Cyberspot. אורכב מ-המקור ב-2017-10-17. נבדק ב-2017-09-18.
↑  נצרת העיר, ראו בפרק "קישורים חיצוניים"
↑  Nazareth: during the centuries
↑  נצרת, באנציקלופדיה קתוליקה
↑  אלי אשכנזי, הורשעו בני הזוג חביבי שתקפו בנפצים את כנסיית הבשורה בנצרת, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2006
↑  ההדגשה אינה במקור.
↑  הכוונה למרים.
↑  הכנסייה החדשה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258241405171  GND: 4406976-5  LCCN: n85142703  MusicBrainz: 5a1c4dc8-8c50-4987-8a4c-6cd120dbd20a  VIAF: 157170582   WorldCat (עם VIAF): 157170582 
הבשורה למרים לפי פרה אנג'ליקו
השכבות הארכאולוגיות בכנסיית הבשורה
שרידי גרפיטי שנמצא באתר, המתאר גבר אוחז בצלב (ככל הנראה יוחנן המטביל)
כותרת של עמוד מהכנסייה הצלבנית
חלל הכנסייה הפרנציסקנית בשנת 1925 לערך
החזית הדרומית של הכנסייה הקודמת בשנת 1950
מפת המתחם
החזית המערבית מעבר לשער בצורת האות M. משמאל נראה חלק מהקיר הצפוני של הכנסייה הצלבנית שהייתה גדולה מהכנסייה הנוכחית
החזית הקעורה ומשמאל וחלק מהקיר הצפוני של הכנסייה הצלבנית בקדמת התמונה
תקרת הפסיפס במבואה
הדלת המרכזית
החזית הצפונית
עמוד בטון בחלל הכניסה אל הקריפטה, והרצפה שבה משולבים אבנים שחורות במגמה אלכסונית המדמה מדרגות. ברקע חלונות הזכוכית הצבעונית בקיר הדרומי
אור קורן מהפתח המתומן בתקרה. מימין למטה נראים שרידיו של אפסיס הכנסייה הביזנטית
מראה בגרם המדרגות
מראה כללי של הכנסייה העליונה מכיוון מערב. בין שמונת העמודים המסיביים התומכים בכיפה מחברות קשתות מחודדות, והאור החודר מלמעלה מאיר את החלל כולו. הפסיפס הגדול באפסיס המרכזי הנראה ברקע, מואר על ידי אור החודר דרך הכיפה הקטנה, הנמצאת מעליו
הכנסייה העליונה בעת מיסת חג המולד (2009)
כיפת הכנסייה על רקע אור השמש. מראה מצפון
כיפת הכנסייה וחלק מ-16 החלונות שלמרגלותיה כפי שהם נראים מהקריפטה
יצירות אומנות באכסדרה הדרומית
חלק מהגן ופסל הבתולה. מימין לפסל נראה המפל התחתון
אחת מיציאותיה של הכנסייה
הבפטיסטריום
ממצאים מתחת לרחבה
הרחבה והבפטיסטריום
מגש וכד המשמשים בטקס סעודת האדון, שעליהם ציור פסיפס נס הלחם והדגים בעין שבע
ונישיאן

| --- | --- |

 סוג המלון:  יבשתי
 תמה:  ונציה
 חדרים:  4,049 סוויטות
 מופעים:  הבלו מאן גרופ
 שטח הימורים:  11,000 מ"ר
 בעלות:  לאס וגאס סנדס
 שמות קודמים:  סנדס, מלון וקזינו
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  3 במאי 1999
 אדריכל:  קלינג-סטובינס 
 תאריך שיפוץ:  2003
 קואורדינטות:  36°07′17″N 115°10′08″W﻿ / ﻿36.121388888889°N 115.16888888889°W﻿ / 36.121388888889; -115.16888888889
 אתר רשמי
  (למפת לאס וגאס מוגדלת) ונישיאן(למפת לאס וגאס רגילה) ונישיאן
 
ונישיאן (באנגלית: The Venetian Resort Hotel Casino, בתרגום חופשי: אתר הנופש והקזינו הוונציאני) הנמצא בסטריפ שבלאס וגאס, הוא מתחם המלונאות הגדול ביותר בעולם (נכון למאי 2010). המלון המלון מוחזק בבעלות חברת Vici Properties  ומנוהל על ידי חברת Apollo Global Management. המלון הוונציאני ביחד עם המלון ה"אח" שלו The Palazzo הם מתחם המלונאות השני בגודלו בעולם ובהם 7115 חדרים.
המבנה

מבנה המלון ואתר הנופש תוכנן בידי משרד האדריכלים סטובינס. הוא מתנשא לגובה 145 מטרים וכולל 40 קומות. במלון 4,049 סוויטות, 4,059 חדרים, ושטח הקזינו שלו 11,000 מ"ר. המלון ממוקם בין מלון הראז למלון הפאלאזיו בצד המזרחי של הסטריפ, במקום בו היה מלון סנדס הישן.
בשנת 1988 רכש שלדון אדלסון את מלון סנדס הממוקם בחלק המזרחי של הסטריפ בלאס וגאס. בשנת 1996 נהרס המלון הישן, ובנית המלון החדש החלה באפריל 1997. שנתיים מאוחר יותר במאי 1999 נפתח המלון לאחר השקעה של 1.5 מיליארד דולר. המלון נבנה בהשראת העיר ונציה ומבניה המיוחדים כגון גשר ריאלטו, כיכר סן מרקו, ומגדל הפעמונים, וכולל בשטחו החיצוני והפנימי גם מעברי מים בהן נעות גונדולות ממונעות המופעלות בידי גונדולרים מזמרים. בתוך מבנה המלון הוקמו שטחים המדמים את אווירת כיכרות השוק ובהם הותקנו אף שמיים מלאכותיים.
בשטח המלון ממוקמים, בנוסף לכל שירותי המלונאות הנופש והקזינו המקובלים, גם שני סניפים של מוזיאונים עולמיים ידועים: מאדאם טוסו וגוגנהיים ארמיטז'.
היסטוריה

ב-26 בנובמבר 1996, שמונה שנים אחרי ששלדון אדלסון רכש את האתר, נהרס מלון סנדס כדי לפנות דרכו למלון קזינו.
המלון נפתח ב-3 במאי 1999 עם הפרחת יונים לבנות באוויר, קול רעמי תופים וגונדוליירים מזמרים, עם השחקנית סופיה לורן שהצטרפה ליושב ראש הוונציאן שלדון אדלסון בהשקת גונדולה. הוא נבנה בתקציב של $1.5 מיליארד דולר, והיה אחד מאתרי הנופש היקרים ביותר מסוגו בזמן הקמתו.
היסטוריה > תקציר אירועים מרכזיים

24 בדצמבר 1997 – ההכרזה על הקמת התעלה של ונישיאן.
14 בנובמבר 1997 – תקציב של מיליארד דולר מגויס.
18 באוגוסט 1998 – ההזמנות לוונישיאן הן בביקוש שיא.
24 באוגוסט 1998 – הוונישיאן מתחיל לקבל הזמנות חדרים, בטלפון ואונליין.
3 במאי 1999 – הפתיחה הגדולה של השלב הראשון בקומפלקס.
7 באוקטובר 2001 – מוזיאון גוגנהיים הרמיטאז' נפתח בתוך המלון, מציג את התערוכה הראשונה שלו.
30 באוגוסט 2002 -המוזיאון פותח את התערוכה השנייה שלו.
15 במאי 2003 – המוזיאון פותח את תערוכתו השלישית.
27 ביוני 2003 – בוונישיאן נפתח מגדל נוסף, נוספות 1,013 סוויטות וקפלת חתונה חדשה.
7 בנובמבר 2003 – המוזיאון מציג ציורים של גוגן, מטיס, פיקאסו, ואן גוך, רנואר ואחרים.
19 במרץ 2004 – "ועדת ההימורים של נבדה" מורה על תשלום קנס של $1 מיליון דולר על הוונישיאן בשל רמאות בתחרויות והפרת תקנות ההימורים של המדינה. היושב ראש פיטר ברנארד וחבר הוועדה ארט מרשל, שמכנים את ההפרות "הרציניות ביותר" שהם התמודדו עמן במהלך תקופות כהונתם בוועדה, מבקרים את משרד התובע הכללי של המדינה שבמהלך כהונתם בוועדה ובוועדה לפיקוח על ההימורים על כך שלקח להם שנה להביא תלונה בת שישה סעיפים לפני הוועדה... "זוהי התלונה הרצינית ביותר שראיתי מאז שהייתי בוועדה. הסוגיה נוגעת בליבה של היושרה של התעשייה." ברנארד אמר. המהמר האסיאתי הכי כבד נבחר מראש כדי שיזכה במרצדס בנץ. התלונה טענה שמנהל הוונישיאן שביצע את הרמאות עם עמית, אשר החביא את הכרטיס הזוכה בשרוול חולצתו והעמיד פנים שהוא שולף אותו באופן אקראי מאוסף הכרטיסים לפני שהכריז על הכרטיס "הזוכה"".
10 באוקטובר 2005 – קבוצת Blue Man Group פותחת רשמית את התיאטרון.
24 ביוני 2006 - Phantom - The Las Vegas Spectacular פותח תיאטרון חדש בוונישיאן.
היסטוריה > הופעה בסרטים

הריסתו של מלון סנדס הישן על מנת לפנות דרך לוונישיאן נראתה בסרט 'Conair'.
בנייתו של הוונישיאן הייתה נושא לפרק בתוכנית MegaStructures.
אתרים שונים בוונישיאן היו הרקע לסצנות מבוא של הסרט, Rat Race.
סוויטה מהוונישיאן מוצגת כאתר בסרט מ-2005 Miss Congeniality 2: Armed and Fabulous
המבנה החיצוני של הוונישיאן משורטט בסרט Resident Evil: Extinction. יש סצנה של התקפת זומבים שמתרחשת בהעתק של גשר ריאלטו מהוונישיאן.
הוונישיאן מופיע בסצנה בפרק ה-26 בעונה הראשונה של The O.C.
ראו גם

ונישיאן (מקאו)
דגם גשר ריאלטו המוביל למלון
רמה איילון

| --- | --- |

רמה איילון באפריל 2016
 לידה:  21 בינואר 1977 (בת 48) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, אוניברסיטת פריז 7 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית, צרפתית, איטלקית 
 פרסים והוקרה:  פרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית (2016)  אביר מסדר האמנויות והספרות (2022)  פרס לנדאו (2023) 
 
רמה איילון (נולדה ב-21 בינואר 1977) היא מתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה

רמה איילון נולדה בכפר סבא. למדה ספרות צרפתית ופילוסופיה באוניברסיטת תל אביב, והמשיכה ללימודי תואר שני באוניברסיטת פריז 7 (אנ'), בצרפת.
מתרגמת מצרפתית פילוסופיה וספרות יפה למבוגרים, לנוער ולילדים. עם ההוגים והסופרים שתרגמה נמנים בלז פסקל, עמנואל לוינס, גי דה מופסן, מרגריט דיראס, רומן גארי, מישל וולבק, דלפין דה ויגאן ולילה סלימאני.
איילון חתומה על תרגום סדרת הפקד מגרה מאת ז'ורז' סימנון, שהופיעה בהוצאת עם עובד.
בשנת 2016 זכתה בפרס שרת התרבות לתרגום.
השתתפה בהקמת הוצאת סשת לתרגום מקביל של ספרי ילדים לעברית וערבית.
בשנת 2022 הוענק לה תואר אבירה במסדר האמנויות והספרות הצרפתי.
בשנת 2023 זכתה בפרס לנדאו.
הערות שוליים

↑  אתר הוצאת סשת לתרגום מקביל לעברית וערבית
↑   נועה לימונה, לאסף אזולאי אין ילדים, אבל הוא יודע מה שלכם צריכים: ספרות איכותית, באתר הארץ, 22 באוגוסט 2022
↑  פרסי אמנויות ומדעים - רמה איילון, באתר מפעל הפיס
↑   רונן טל, "המכשף מהקרמלין": ליועצים של נתניהו יש עוד מה ללמוד, באתר הארץ, 29 בינואר 2025
↑   מאיה בקר, דיוויד פוסטר וואלאס וקומיקס על 7 באוקטובר: ספרים שכדאי לבדוק, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2024
↑  אריק גלסנר, כשהוא מתמקד באנשים הפשוטים, "אהבה" הוא ספר פופוליסטי במובן הטוב של המילה, באתר ynet, 17 באוקטובר 2024
↑   מעין איתן, הסקס־אפיל של ורנון סובוטקס מתחיל להתפוגג, באתר הארץ, 6 באוגוסט 2024
↑   מעין איתן, "יקירי המנוול": האנרגיה הסוחפת של דפנט, באתר הארץ, 6 בדצמבר 2023
↑   "ההסכמה" מאת ונסה ספרינגורה: פרולוג ופרק לקריאה, באתר הארץ, 4 בספטמבר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309436605171  PLWABN: 9810568328705606  GND: 1282165879  ISNI: 0000 0001 2273 9584  LCCN: no2011108420  VIAF: 97400410   WorldCat (עם VIAF): 97400410