stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסגת גווארד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  500 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי דסקו 
 קואורדינטות:  69°36′00″S 72°19′00″W﻿ / ﻿69.6°S 72.3167°W﻿ / -69.6; -72.3167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת גווארד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהפסגת גווארד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גווארד(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גווארד
 
פסגת גווארד (באנגלית: Goward Peak) היא פסגה חדה ממזרח למצוק פורנייר, בהרי דסקו שעל האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 500 מטרים מעל פני הים; והיא ההר ה-5,118 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה נסקרה ומופתה על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי בין השנים 1975–1977.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של ריצ'רד פ. גווארד (Richard F. Goward), שהיה קצין המבצעים באונייה שוברת הקרח של משמר החופים של ארצות הברית USCGC Glacier (WAGB-4) במהלך מבצע דיפ פריז, בשנת 1969.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
1 2 3  מידע היסטורי
קווין פדרליין

| --- | --- |

קווין פדרליין
 לידה:  21 במרץ 1978 (בן 46) פרזנו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Kevin Earl Federline 
 שם במה:  Kevin Federline 
 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  Clovis West High School, Bullard High School 
 סוגה:  מוזיקת היפ הופ 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  בריטני ספירס (6 באוקטובר 2004–30 ביולי 2007)  בריטני ספירס (יולי 2004–ספטמבר 2004) Shar Jackson (2001–2004) 
 צאצאים:  שון פדרליין, ג'יידן פדרליין, Kaleb Michael Jackson Federline 
 מספר צאצאים:  6 
 www.kevinfederline.com
 פרופיל ב-IMDb
 
קווין ארל פדרליין (באנגלית: Kevin Earl Federline; נולד ב-21 במרץ 1978), הוא רקדן, דוגמן, שחקן וראפר אמריקני. את עיקר פרסומו קיבל בעקבות נישואיו הקצרים לכוכבת הפופ בריטני ספירס.
ביוגרפיה

פדרליין נולד בפרזנו שבקליפורניה. בגיל 8 זכה לראשונה בתחרות ראפ בפלורידה. בתקופה זו התגרשו הוריו והוא עבר עם אחיו ואמו לקרסון סיטי, נבדה. בגיל 11, חזרו פדרליין ואחיו לבית אביו. פדרליין לא סיים את בית הספר התיכון, אך השיג תעודת GED (בגרות) במסלול חיצוני.
את הקריירה שלו כרקדן החל כשהיה אחד מרקדני הרקע של אמנים כמו מייקל ג'קסון, ג'סטין טימברלייק, גוון סטפני ועוד.
ב-31 באוקטובר 2006, הוציא פדרליין את אלבומו הראשון כראפר, "Playing with Fire". האלבום זכה לביקורות שליליות במיוחד ונכשל במכירות.
בנוסף הופיע פדרליין במספר הופעות אורח בסדרה "מגרש ביתי", ובהמשך הצטרף לסדרה באופן קבוע.
ביוגרפיה > חייו האישיים

לפדרליין הייתה מערכת יחסים עם השחקנית שר ג'קסון. בתם נולדה ב-31 ביולי 2002. פדרליין ובריטני ספירס החלו את מערכת היחסים ביניהם בזמן שג'קסון הייתה בהריון עם בנו השני של פדרליין. בנו השני של פדרליין נולד ב-20 ביולי 2004.
ב-18 בספטמבר 2004 נישא פדרליין לבריטני ספירס. לזוג שני בנים (נולדו ב-14 בספטמבר 2005 וב-12 בספטמבר 2006). ב-7 בנובמבר 2006 הגישה ספירס בקשה לגירושין, והחלו מאבקים משפטיים ביניהם על המשמורת על ילדיהם.
כיום מתגורר פדרליין בטרזנה, קליפורניה.
פסגת גולד

ערך זה עוסק בהר בהרי הרי רוקפלר, בארץ אדוארד השביעי, שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  440 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי רוקפלר 
 קואורדינטות:  78°07′00″S 155°15′00″W﻿ / ﻿78.1167°S 155.25°W﻿ / -78.1167; -155.25
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גולד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גולד
 
פסגת גולד (באנגלית: Gould Peak) היא פסגה בחלק הדרומי של הרי רוקפלר, בחצי האי אדוארד השביעי, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הפסגה שוכנת 2 קילומטרים צפונית לפסגת טננט.
היסטוריה > גילוי הפסגה

הפסגה התגלתה על ידי  משלחת ריצ'רד בירד לחקר אנטארקטיקה בשנת 1929.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי ריצ'רד בירד.
הפסגה נקראת על שמו של צ'ארלס ("צ'יפס") גולד (Charles ("Chips") Gould) - שהיה נגר המשלחת.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
פייסלאבאד

| --- | --- |

פוטומונטז' של פייסלאבאד
 מדינה:  פקיסטן פקיסטן
 פרובינציה:  פנג'אב (פקיסטן) פנג'אב
 רשות מחוקקת:  Faisalabad Municipal Corporation 
 תאריך ייסוד:  1895
 על שם:  פייסל, מלך ערב הסעודית 
 שטח:  1,269.094174 קמ"ר
 גובה:  184 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,691,999 (2023)
 קואורדינטות:  31°25′05″N 73°04′44″E﻿ / ﻿31.418°N 73.079°E﻿ / 31.418; 73.079 
 אזור זמן:  UTC +5
 http://www.faisalabad.gov.pk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביפייסלאבאד(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביפייסלאבאד(למפת פנג'אב (פקיסטן) רגילה) לאהור רוואלפינדי גוג'ראנוואלה מולטאןפייסלאבאד(למפת פנג'אב (פקיסטן) מוגדלת) לאהור רוואלפינדי גוג'ראנוואלה מולטאןפייסלאבאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פייסלאבאד (באורדו ובפנג'אבי: ‏فیصل آبادקובץ:Faisalabad Pronounciation.ogg‏Ⓘ‏, תעתיק מדויק: פיצל אאבאד) היא עיר בפרובינציית פנג'אב שבפקיסטן. העיר, שהוקמה בסוף המאה ה-19 על ידי השלטון הבריטי בהודו, נודעה בעבר בשם ליאלפור (Lyallpur). בשנת 1977 שונה שמה והיא נקראת עתה על שם פייסל, מלך ערב הסעודית. על פי מפקד האוכלוסין האחרון של פקיסטן משנת 2023, התגוררו בפייסלאבאד כ-3.692 מיליון בני אדם, מה שהופך אותה לעיר השלישית בגודלה בפקיסטן, אחרי קראצ'י ולאהור. העיר, הנמצאת ממערב ללאהור, בירת פרובינציית פנג'אב, מהווה מרכז כלכלי ותעשייתי חשוב בפקיסטן.
היסטוריה

פייסלאבאד הייתה בעבר חלק מהמחוז העתיק ג'אנג (אנ') וסנדל בר (אנ'), אזור בשטח של כ-50 קילומטרים רבועים שבו היו יערות עבותים ושבטים פראיים. העיר במיקומה הנוכחי נוסדה על ידי סגן המושל הבריטי של פנג'אב, צ'ארלס ג'יימס ליאל (אנ') ונקראה בתחילה על שמו, ליאלטאון, ואחר כך ליאלפור. שמו נשמר בשטח עירוני בפייסלאבאד הנקרא גם כיום ליאלפור טאון. בתחילה היה השטח בו נוסדה העיר בעל אופי כפרי והיה משובץ במספר כפרים. חפירת תעלות באזור איפשרה השקיית השדות ופיתוח האזור. עם יסוד העיר הוצע לכפריים לעבור אליה והובטח להם כי יקבלו חלקות אדמה לבעלותם אם יעבדו אותן. הליך זה הביא לגידולה המהיר של העיר. ב-1880 נוסדה העיר רשמית לאחר שתוכננה על ידי פופאן יאנג. הוא עיצב את מרכז העיר בצורת דגל היוניון ג'ק: שמונה רחובות סימטריים היוצאים לכיוונים שונים מכיכר בה היה מגדל שעון. הרחובות שהוגדרו כבאזארים חוברו בכביש ריבועי מקיף.
בשנת 1901 מנתה אוכלוסיית העיר 9,171 תושבים וב-1904 הוכרז מחוז ליאלפור לאחר שבתקופה קודמת השתייכה העיר למחוז ג'אנג. שנה קודם לכן כבר הוחל בהקמת קולג' לחקלאות במקום. ב-1906 כמעט והושלמו הרחובות והבזארים והכביש המקיף והעיר כבר החלה להתפשט מעבר לכביש המקיף. ב-1909 נתמנה סגן המפקח המקומי לראש העיר הראשון וב-1916 החל שוק החיטה המקומי לפעול. באותה שנה אף הורחב בית החולים האזרחי שבמקום. עם התקדמותה של מלחמת העולם השנייה, החלה בעיר התעוררות פוליטית ונערכו ישיבות בעלות אופי מהפכני שהביאו לנאומים נלהבים ולכתיבת סיסמאות על קירות הבתים.
ב-1943 נאם מנהיג הליגה המוסלמית בהודו, מוחמד עלי ג'ינה, בפני קהל של כשני מיליון איש שנאספו בליאלפור [דרוש מקור]. באוגוסט 1947, בעת שהוכרז על ייסוד פקיסטן, קיימו תושביה המוסלמים תפילות וציינו יום זה בחלוקת ממתקים ומזון לעניי העיר.
בשנים שאחרי ייסוד פקיסטן גדלה העיר במהירות והפכה למרכז תעשייתי וחקלאי. במיוחד נודעה העיר בזכות שוק החיטה שלה. ב-1961 מנתה האוכלוסייה כ-425,000 נפש ותוך 11 שנים, כמעט והכפילה את עצמה והגיעה ב-1972 ל-823,000 נפש. עם הפיכתה לכרך גדול התרחבו ושופרו בה שרותי הבריאות והחינוך. ב-1977, שונה שם העיר מליאלפור לפייסלאבאד, על שם פייסל, מלך ערב הסעודית שמת שנתיים קודם לכן.
גאוגרפיה ואקלים

פייסלאבאד ממוקמת בחלקה הצפוני של פרובינציית פנג'אב, בין שני הנהרות ראווי (אנ') וצ'נאב הזורמים מצפון-מזרח לדרום-מערב ונשפכים בהמשכם לנהר האינדוס. מרחק העיר מהראווי הוא כ-40 קילומטר ומרחקה מהצ'נאב הוא כ-30 קילומטר. הצ'נאב הוא מקור המים העיקרי לשטחים החקלאיים במחוז ומספק מים, באמצעות תעלת הצ'נאב התחתית, ל-80% מהשטחים המעובדים במחוז. אופי שטח העיר והשטחים הסובבים אותה הוא מישורי וגבעי מתון. אדמת האזור היא בעלת מאפיינים גירניים ומורכבת ממשקעי סחף המעורבים באדמת לס. האדמה במחוז היא פורייה ברובה והחקלאות מפותחת. שטח העיר הוא 58.56 קילומטרים רבועים וגובהה הממוצע הוא 184 מטרים מעל פני הים.
מחוז פייסלאבאד גובל בצפון במחוזות גוג'ראנוואלה ושייחאופורה (אנ'). במזרח הוא גובל במחוז שייוואל (אנ'), בדרום במחוז טובה טק סינג (אנ') ובמערב במחוז ג'אנג.
אקלים אזור העיר נע בין טמפרטורות קיצוניות. בקיץ עשוי החום להגיע ל-50 מעלות צלזיוס בעוד שבחורף הטמפרטורה עשויה להתקרב ל-0 מעלות. טמפרטורות המקסימום והמינימום הממוצעות בקיץ הן 40° ו-27° ובחורף 19° ו-4° בהתאמה. הקיץ מתחיל באפריל ומסתיים באוקטובר והחודשים החמים ביותר הם מאי, יוני ויולי. החורף מתחיל בנובמבר ומסתיים במרץ והחודשים דצמבר, ינואר ופברואר הם הקרים ביותר. עונת הגשמים מתרכזת בחודשי האביב והקיץ כשהחודשים הגשומים ביותר הם יולי ואוגוסט. כמות המשקעים השנתית הממוצעת עומדת על 367 מילימטרים.
| אקלים בפייסלאבאד> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים בפייסלאבאד> ינואר.19.4.4.1.11.5 | אקלים בפייסלאבאד> פברואר.21.9.7.1.20.1 | אקלים בפייסלאבאד> מרץ.26.7.12.3.25.7 | אקלים בפייסלאבאד> אפריל.33.5.18.0.16.9 | אקלים בפייסלאבאד> מאי.38.4.22.7.16.2 | אקלים בפייסלאבאד> יוני.40.5.26.9.27.9 | אקלים בפייסלאבאד> יולי.37.1.27.1.115.0 | אקלים בפייסלאבאד> אוגוסט.36.1.26.6.89.8 | אקלים בפייסלאבאד> ספטמבר.35.7.23.7.28.7 | אקלים בפייסלאבאד> אוקטובר.33.0.17.0.3.8 | אקלים בפייסלאבאד> נובמבר.27.2.10.1.3.0 | אקלים בפייסלאבאד> דצמבר.21.4.5.1.8.6 | אקלים בפייסלאבאד> שנה...367.2 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור:
המבנה המוניציפלי

בעבר חולקה פייסלאבאד לשש חטיבות משנה: פייסלאבאד סיטי, פייסלאבאד סאדר, צ'אק ג'ומרה, ג'אראנוואלה, סמונדרי וטנדיאנוואלה. ב-2005 אורגנה העיר מחדש וחולקה לשמונה ערי משנה (Towns):
ליאלפור טאון
מדינה טאון
ג'ינה טאון
איקבל טאון
צ'אק ג'ומרה טאון
ג'אראנוואלה טאון
סמונדרי טאון
טנדיאנוואלה טאון
כלכלה

פייסלאבאד זכתה לכינוי "מנצ'סטר של פקיסטן" בשל תעשיית הטקסטיל המפותחת בה. לפני יסוד פקיסטן היו בעיר חמישה מפעלי טקסטיל וכיום יש כמה עשרות. לעיר בסיס תעשייתי חזק הכולל גם יצרני תכשיטים, ריהוט, שטיחים, דפוס ותרופות. תעשיות אלו נעזרות ברשת תחבורתית מפותחת הכוללת כבישים מהירים שנסללו לאחרונה ללאהור ולרוואלפינדי. בעקבות צמיחת העיר, שהביאה לגידול בהיקף המעמד הבינוני, הוקמו בה מרכזי קניות על ידי משקיעים מאיחוד האמירויות ומאירופה. גם כעת, נמצאים בעיצומם מספר מיזמי נדל"ן גדולים בעיר.
העיר משמשת גם כמרכז לחקלאות המפותחת באזור. פרובינציית פנג'אב אחראית לייצור 80% מיבול החיטה השנתי בפקיסטן. מלבד שוק החיטה, קיימים בעיר גם שווקים בהם נסחרים גידולים חקלאיים אחרים כגון: אורז, מש ועדשים.
תחבורה

נמל תעופה פייסלאבאד נמצא כ-10 קילומטרים ממרכז העיר ומהווה נקודה מרכזית למעבר סחורות לשאר חלקי פקיסטן ואל מחוץ למדינה. טיסות לנוסעים מופעלות על ידי חברת התעופה הלאומית, נתיבי אוויר פקיסטניים ועל ידי מספר חברות תעופה פרטיות.
בתוך העיר מופעלת תחבורה ציבורית על ידי אוטובוסים מוניות וריקשות ממונעות.
פייסלאבאד מחוברת לשאר ערי ואזורי פקיסטן בכבישים מהירים. הכביש המהיר M3 מחבר את העיר לכביש המהיר M2 אשר מחבר את לאהור לרוואלפינדי. כביש נוסף מוביל ללאהור ולערים שייחאופורה ומנאנוואלה. כביש פייסלאבאד - סרגודה מחבר את שתי הערים והכביש המהיר M4 הנמצא עדיין בסלילה יחבר את העיר עם מולטאן.
תחנת הרכבת המרכזית נבנתה עוד במאה ה-19 בזמן השלטון הבריטי. כיום, מחוברת העיר ברשת רכבות לכל חלקי פקיסטן כולל לעריה המרכזיות: קראצ'י, לאהור, רוואלפינדי, אסלאמאבאד, כוויתה ופשאוור.
תיירות

בעיר מספר אתרים בעלי עניין הכוללים מספר מבנים מהתקופה הקולוניאלית, שני אצטדיוני ספורט מרכזיים, מספר פארקים ציבוריים ופארקי שעשועים. האתר הבולט בעיר הוא כיכר ומגדל השעון במרכזה. המגדל, שנבנה על ידי השלטון הבריטי בתחילת המאה ה-20, מכונה על ידי המקומיים "גנטה גאר" (Genta Ghar, באורדו: בית השעה). ממנו יוצאים בצורה סימטרית שמונה רחובות המשמשים כבזארים, כל בזאר בעל אופי שונה.
אתרים נוספים בעיר:
אצטדיון ההוקי של פייסלאבאד
אצטדיון הקריקט איקבל
גן ג'ינה
מזרקת גונטי ושער קאייסרי (אנ')
חינוך

בפייסלאבאד נמצאות מספר אוניברסיטאות ומרכזי מחקר. הבולטים הם:
אוניברסיטה פייסלאבאד לחקלאות (אנ')
המכללה האוניברסיטאית הממשלתית בפייסלאבאד
האוניברסיטה הלאומית לטקסטיל
מכון NFC למחקר הנדסי ולדשנים
אוניברסיטת פייסלאבאד
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת מנצ'סטר, הממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  Pakistan: Provinces and Major Cities - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, citypopulation.de
↑  City District Government Faisalabad, Population
↑  City District Government Faisalabad, Statistics
↑  [ http://www.worldweather.org/047/c00898.htm World Weather Information Service]
↑  City District Government Faisalabad, Industry
↑  Pakistan Wheat Production Outlook, שירות חקלאות החוץ במשרד החקלאות האמריקאי, 15.12.2000
↑  Commodity Notes for April 2003, Agriculture Department, Government of Punjab, אפריל 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562483605171  GND: 4509105-5  LCCN: n85225793  MusicBrainz: 0b4a59f7-b984-4b12-a52f-d24b4bc86ad1  VIAF: 134938216   WorldCat (עם VIAF): 134938216
פסגת גלס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,630 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי ויקטורי 
 קואורדינטות:  72°12′S 165°51′E﻿ / ﻿72.2°S 165.85°E﻿ / -72.2; 165.85
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גלס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גלס
 
פסגת גלס (באנגלית: Gless Peak) היא פסגה ברכס מילן, באזור חוף פנל של ארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת 4 קילומטרים מערבית - דרום-מערבית מפסגת סירק.
גובהה של הפסגה 2,630 מטרים מעל פני הים, פסגת גלס היא הפסגה ה-496 בגובהה באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה לראשונה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים על הקרקע, ועל תצלומי אוויר שצולמו על ידי צי ארצות הברית בין השנים 1960–1964.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הפסגה נקראת על שמו של אלמר א. גלס (Elmer E. Gless), שהיה ביולוג בתחנת כף האלט במהלך עונות הקיץ האנטארקטי בשנים 1965, 1966, 1967 ו-1968.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע על גובה ההר
| אתרים ברכס מילן |
| --- | --- | --- |
| הרים | פסגת אודונל • פסגת אומגה • פסגת אינפרנו • פסגת גלס • פסגת הד • פסגת טורט • פסגת לה קוטור • פסגת ניו ייר • פסגת סירק |  |
| אוכפים | אוכף טובוגאן |  |
| הרי ויקטורי |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אוונס • בארקר • בייקר • הנדלר • מילן • מלטה • קלאפ • קרטוגרפים • קרטר |  |
| הרים | אולדריג' • אלברטס • בוס • בראמבל • ברוסטר • ברטון • ברטלן • גלס • הד • הרינגטון • מקדונלד • נורת'האמפטון • ניו ייר • סירק • פיליפס • פירסון • קאפלינג • קולינס • קונרד |  |
| מעברי הרים | בנייטד • טובוגאן • סופט סנואו |  |
| נונאטאקים | נונאטאק נלסון |  |
| קרחונים | אולסון • אוסוגה • אינגהם • אלדר • באוורס • בארג • בר • בורכגרווינק • בייקר • דיוואלד • הירפילד • המפריז • הנד • ווד • וייטהול • טאקר • טריינר • טרפלגר • לאנגוואד • ליין • לנסן • מרינר • פרל הארבור • קולסטון • קרול • רודולף |  |
צפירור

צפירור כחול-אדום על כבאית באוסטרליה
צפירור (הלחם של צפירה + אור; מוכר יותר במילת הסלנג צָ'קָלָקָה) הוא התקן ברכב ביטחון הכולל שילוב של פנסים צבעוניים וסירנה, ולעיתים גם מערכת כריזה, שמטרתם להבליט את נוכחותו של רכב הביטחון, ובפרט לאפשר לו תנועה בלתי מופרעת בעת נסיעה מבצעית. לעיתים גם כלי רכב שאינם רכבי ביטחון, כגון משאיות גרר, אוטובוסים להסעת תלמידים וציוד מכני הנדסי, מורשים להפעיל אורות דומים בעת מילוי תפקידיהם.
במדינות רבות הפעלת הצפירור מקנה למשתמש בו זכויות מיוחדות, כגון הזכות לעבור בצומת ברמזור אדום, ומציבה דרישות למשתמשי דרך אחרים להתנהג אחרת, כגון לאלץ אותם לזוז לצד הדרך כדי לאפשר לרכב הביטחון תנועה בלתי מופרעת.
בישראל

בתקנות התעבורה הישראליות מוסדרים בצפירור צבעי האורות הבאים:
ברכב משטרה, ברכב משטרה צבאית, ברכב הג"א וברכב צה"ל שאושר כרכב ביטחון: כחול או כחול-אדום
ברכב שיטור משולב: כחול-צהוב
באמבולנס של מגן דוד אדום, באמבולנס של צה"ל, ברכב לכיבוי שרפות וברכב שאישרה רשות הרישוי כרכב ביטחון: אדום, ובאישור ועדה משותפת לרשות הרישוי ולאגף התנועה במשטרת ישראל: כחול
ברכב גרירה וחילוץ, ברכב עבודה, ברכב ליווי, ברכב שמידותיו חורגות, ברכב המוביל מטען חורג ובכל רכב שקיבל היתר מרשות הרישוי: צהוב.
בנוסף לרכבי חירום, שעליהם מותקן צפירור קבוע, מכוניות המשרתות את אנשי מערכת הביטחון הישראלית ופקידים בכירים מצוידות בצפירור נייד, המוצב על גג המכונית ומופעל כשהללו נמצאים בנסיעת חירום או נחפזים לדרכם.
תקנות 93–95 לתקנות התעבורה קובעות את הזכויות המיוחדות של רכב ביטחון, שהוא רכב שבהתאם לתקנה 62 מותקן בו צפירור בצבע האמור בתקנה זו.
גיבור ספרה של אורלי קסטל-בלום, "ביוטופ", מתאר את אורות הצפירור הנשקפים מחלון ביתו בתל אביב:
כחול - משטרה.

אדום - אמבולנסים ומכבי אש.

כתום - עיריית תל אביב (כולל הגרר שלהם).

אדום וכחול - משטרת התנועה.

הרבה אדום והרבה כחול - אירוע רב-נפגעים.

כחול ועוד כחול ועוד כחול - שיירת וִי אַי פִּי.
הערות שוליים

↑  צְפִירוֹר, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  אורלי קסטל-בלום, ביוטופ, הספריה החדשה, 2022, עמ' 24
אמבולנס של מגן דוד אדום עם צפירור אדום
צפירה (סיפור)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  אתגר קרת 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  סיפור קצר 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1992 
 
צפירה הוא סיפור קצר מאת אתגר קרת המופיע בספר צנורות שיצא ב-1992.
עלילה

גיבור הסיפור הוא תלמיד תיכון בשם אלי. בתחילת הסיפור מתואר טקס יום השואה בבית הספר. נערה בשם סיוון מתיישבת ליד אלי. הוא מאוהב בה. לאחר מכן מגיע נער בשם גלעד, מזמין אותה לשבת מאחור והיא הולכת איתו. בהמשך הסיפור מסתבר שסיוון היא חברתו של שרון, תלמיד מצטיין ומקובל, העתיד להתקבל לקומנדו הימי. שרון וגלעד הם חברים. במהלך הטקס מספר עד על חוויותיו מאושוויץ.
לאחר הטקס מבחין אלי בשולם, שרת בית הספר, היושב ובוכה. אלי שואל אותו מה קרה. שולם מספר לאלי שהוא מכיר את העד מאושוויץ, כיוון ששניהם היו יחדיו בזונדרקומנדו. אלי, שטועה לחשוב כי ה"זונדרקומנדו" היא יחידת קומנדו צבאית, תוהה כיצד אדם חלוש ושברירי כשולם הגיע אליה.
כמה ימים לאחר מכן, שומע אלי מחבריו כי שרון וגלעד גנבו את אופניו של שולם השרת וביצעו בו מעשי ונדליזם. אלי מדווח על כך למנהל בית הספר. בעקבות זאת המשטרה חוקרת את שרון וגלעד. כמה ימים לאחר מכן סיוון אומרת לאלי ששרון וגלעד גילו על ההלשנה. היא אומרת לו שהם מחכים לו בשער בית הספר ולכן כדאי לו לצאת מפתח אחורי של בית הספר. כשאלי מגיע לשם הוא מגלה את שרון וגלעד מחכים לו. מכאן ניתן להבין שסיוון שיתפה עימם פעולה.
שרון וגלעד מתעמתים עם אלי. כאשר שרון שואל לפשר ההלשנה, מתלבט אלי האם להוכיח אותו על כך שגם שולם בעצמו היה ב"יחידת קומנדו" בזמן השואה, בדיוק כמו יחידת הקומנדו הימי ששרון עתיד להתקבל אליה. אך מרוב הפחד, מסתפק אלי בלהגיד לשניים ש"אין להם כבוד".
בשעה שהשניים עומדים "ללמד" את אלי "מה זה כבוד, בדרך הקשה" - כלומר, להכות אותו - נשמעת באותו הרגע צפירת יום הזיכרון. שרון וגלעד נעמדים מפאת כבוד הצפירה, ואילו אלי מנצל את ההזדמנות ובורח.
מסר

הסיפור מעביר ביקורת על היחס השטחי של חלק מהחברה כלפי השואה וערכי מוסר. טקס השואה בבית הספר מתואר כקלישאה שאינה מעניינת את התלמידים. אלי, הדמות המוסרית בסיפור, מתעניין בשלומו של שולם, ניצול השואה. שרון וגלעד הן דמויות בלתי מוסריות, אך חשוב להם לעמוד בזמן צפירת יום הזיכרון. העמידה בצפירה, המשותפת ליום השואה ויום הזיכרון, היא טקס שחלק מהאוכלוסייה מבצע באופן אוטומטי.
כמו כן, ישנה הקבלה בין ה"זונדרקומנדו" - חוליית האסירים שטיפלה בגופות הקרבנות במחנות ההשמדה, ששולם השתייך אליה כאסיר באושוויץ - לבין יחידת הקומנדו הימי בצה"ל (שייטת 13) ששרון עתיד להתקבל אליה לאחר תום לימודיו.
קבוצת הארמיות ה-18

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 שיוך:   הצבא הבריטי
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  פברואר 1943 – 15 במאי 1943 (כ־104 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  הרולד אלכסנדר
 
קבוצת הארמיות ה-18 הייתה קבוצת ארמיות של בעלות הברית, שלחמה במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

קבוצת הארמיות ה-18 הוקמה בפברואר 1943 בתוניסיה, והועמדה תחת פיקוד הרולד אלכסנדר. קבוצת הארמיות השתתפה במערכה בתוניסיה, כשתחת פיקודה פועלים הארמייה הבריטית הראשונה והארמייה הבריטית השמינית, ובנוסף פעלו תחתיה הקורפוס האמריקני ה-2 והקורפוס הצרפתי ה-19. בתחילה ספגו כוחות הקבוצה אבדות רבות, בין השאר בקרב מעבר קסרין, אולם לבסוף הביאו לכניעת כוחות מדינות הציר ב-13 במאי 1943, ויומיים לאחר מכן פורקה קבוצת הארמיות.
קבוצת הארמיות ה-21

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 סוג:  קבוצת ארמיות
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  יולי 1943 – אוגוסט 1945 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  גנרל ברנרד פאג'ט (יוני - דצמבר 1943)  גנרל ברנרד מונטגומרי (ינואר 1944 - אוגוסט 1945)
קבוצת הארמיות ה-21 הייתה אחת מקבוצות הארמיות החשובות ביותר של בעלות הברית בחזית המערבית במלחמת העולם השנייה. קבוצת הארמיות הורכבה בעיקר מיחידות בריטיות וקנדיות. היא הוקמה בלונדון ביולי 1943, והייתה כפופה למפקדה העליונה של חיל המשלוח של בעלות הברית, אשר בראשה עמד גנרל דווייט אייזנהאואר. קבוצת הארמיות ה-21 השתתפה בפלישה לנורמנדי ביוני 1944, ולאחר מכן פעלה במערב צרפת, לוקסמבורג, בלגיה, הולנד וגרמניה עד תום המלחמה באירופה. עם סיום המלחמה שמה שונה לארמייה הבריטית של הריין (British Army of the Rhine).
היסטוריה

בתחילתה של הפלישה לנורמנדי (מבצע אוברלורד), פיקדה קבוצת הארמיות ה-21 תחת ברנרד מונטגומרי על כלל כוחות הקרקע של בעלות הברית. לאחר שקבוצת הארמיות ה-12 האמריקאית הוקמה ביולי 1944, מעט אחרי הפלישה, הורכבה קבוצת הארמיות ה-21 רק מהארמייה הבריטית השנייה ומהארמייה הקנדית הראשונה, שנשארו מרכיביה העיקרים עד לסיום המלחמה.
לאחר הצלחת מבצע דרגון באוגוסט 1944 - נחיתת קבוצת הארמיות ה-6 בדרומה של צרפת - היוותה קבוצת הארמיות ה-21 את אגף שמאל של מערך בעלות הברית במערב. היא הייתה אחראית לאבטחת הנמלים שבהם הייתה תלויה האספקה של בעלות הברית, ולהשמדתם של אתרי השיגור של טילי ה-V-1 וה-V-2 לאורך חופי מערב צרפת ובלגיה. בספטמבר 1944 השתתפה קבוצת הארמיות ה-21 במבצע מרקט גארדן הכושל, ולאחר מכן בקרב הבליטה בדצמבר 1944, אז צוותו לה שתי ארמיות אמריקאיות (התשיעית והראשונה). ב-1945 השתתפה בחציית הריין ובכיתור חבל הרוהר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 2665157162097478980007   WorldCat (עם VIAF): 2665157162097478980007
פסגת גידינגס

ערך זה עוסק בהר באדמת מק. רוברטסון. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,808 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°12′00″S 64°44′00″E﻿ / ﻿70.2°S 64.73333°E﻿ / -70.2; 64.73333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גידינגס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיפסגת גידינגס
 
פסגת גידינגס (באנגלית: Giddings Peak) היא פסגה ברכס אתוס, בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון, שבאנטארקטיקה.
הפסגה ממוקמת בסמוך ממערב להר בשרווייז.
גובהה של הפסגה 1808 מטרים מעל פני הים; הפסגה היא ההר ה-2,140 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הפסגה

הפסגה מופתה בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בשנת 1956.
היסטוריה > מקור השם

שמה של הפסגה ניתן לה על יד ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
הפסגה נקראת על שמו של אלברט גידינגס (A. Giddings), שהיה טבח, בתחנת וילקס, בשנת 1959.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |