stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פאינה מלניק
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת מינכן (1972) זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אולימפי חדש של 66.62 מטר, 14 ס"מ פחות משיאה העולמי, לפני ארגנטינה מניס מרומניה (65.06 מטר) ווסילקה סטואבה מבולגריה (64.34 מטר).
במשחקי האוניברסיאדה שנערכו במוסקבה, ברית המועצות בשנת 1973 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 64.54 מטר.
באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה בשנת 1974 זכתה מלניק בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא תחרות חדש של 69.00 מטר.
בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ ב-20 באוגוסט 1975 שברה מלניק את שיאה העולמי והעמידה אותו על 70.20 ס"מ והכך הייתה לאישה הראשונה שזורקת דיסקוס מעבר ל-70 מטרים.
בתחרות שנערכה בסוצ'י עיר לחופו של הים השחור ב-24 באפריל בשנת 1976 שיפרה מלניק בפעם ה-11 את שיאה העולמי והעמידה אותו על 70.50 מטר. שלושה חודשים לאחר מכן, למרות שהייתה שיאנית העולם, באולימפיאדת מונטריאול (1976) היא סיימה רק במקום רביעי בתוצאה של 66.40 מטר ולא הצליחה להגן על תוארה. נוסף לכך, היא סיימה במקום עשירי בהדיפת כדור ברזל בתוצאה של 18.07 מטר.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בשנת 1977 זכתה מלניק במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 68.10 מטר.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) סיימה מלניק במקום 16 בזריקת דיסקוס בתוצאה של 53.76 מטר.
מלניק נישאה לוולקו ולב מבולגריה, אף הוא זורק דיסקוס, שהשתתף בשתי אולימפיאדות (מונטריאול 1976 ומוסקבה 1980) וסיים במקומות 10 ו-8 בהתאמה.
לאחר סיום הקריירה הספורטיבית סיימה מלניק לימודי רפואת שיניים, אך מעשית עסקה באימון נשים בזריקת דיסקוס.
תארים והישגים

מלניק קבעה 11 שיאי עולם חדשים בזריקת דיסקוס.
בשנים 1977-1971 דורגה מלניק במקום הראשון בעולם בזריקת דיסקוס. משך הזמן הארוך השלישי בהיסטוריה למקום ראשון לנשים באתלטיקה.
בשנת 1975 זכתה מלניק בתואר אתלטית השנה בעולם.
בשנת 1984 נכללה מלניק בהיכל התהילה של הספורט היהודי.
שיאים אישיים

זריקת דיסקוס: 70.50 מטר (1976) שיא עולם
הדיפת כדור ברזל: 20.03 מטר (1976)
מעלה אדומים

ערך זה עוסק בעיר ביהודה ושומרון. אם התכוונתם לדרך מעלה אדומים, או למצודה בשם זה, ראו .
בית העירייה במעלה אדומים
כיכר העיר במעלה אדומים, ובה מזרקה ופסל של נשר
מַעֲלֵה אֲדֻמִּים היא התנחלות במעמד עיר השוכנת בצפון מדבר יהודה, ממזרח לירושלים. היא נקראת על שם מעלה המוזכר במקרא בשם מעלה אדומים, ועל שם מדבר אדומים המצוי באזור. היא מאופיינת בקרבתה לחיים העירוניים של ירושלים מן הצד האחד ולשטחים הפתוחים של המדבר מן הצד השני.
מעלה אדומים היא ההתיישבות המרכזית בגוש אדומים ומספר תושביה נכון לראשית 2025, כ-40,000 איש, העיר הישראלית השלישית בגודלה ביהודה ושומרון.
היסטוריה > תוכנית ראשונית

הרעיון להקמת עיר ממזרח לירושלים על דרך מעלה אדומים, עלה לראשונה בתוכנית אלון, תוכנית שלום שיזם יגאל אלון בסוף יולי 1967, כחודש לאחר מלחמת ששת הימים. על פי התוכנית, יסופחו לישראל בקעת הירדן וחלקם המזרחי של הרי יהודה ושומרון, שהיו מיושבים בדלילות, אזור ירושלים רבתי, ומסדרון בין ירושלים לבקעת הירדן, לאורך דרך מעלה אדומים. שם העיר שהוצע היה "יריחו עילית", והיא נועדה לחזק את הנוכחות היהודית באזור ירושלים ולאורך ציר הגישה לבקעת הירדן. על פי תוכנית אלון הוקמה בין השנים 1967 ל-1974 שדרה כפולה של יישובים בבקעה: קו יישובים אחד שנמתח לאורך כביש הבקעה והאחר לאורך ציר שנקרא על שם תוכניתו "כביש אלון", במדרונות מזרח השומרון. חוסיין, מלך ירדן התנגד תחילה לתוכנית, אך לאחר אירועי "ספטמבר השחור" יזמו המלך חוסיין ויגאל אלון מהלך מדיני, ולפי פרסומים בירדן הם נפגשו בתחילת 1971 כדי לדון בתוכנית השלום. ב-15 במרץ 1972 הציג המלך חוסיין את תוכנית הפדרציה – תוכנית להקמת ישות פלסטינית עצמאית בגדה המערבית, שתהיה בפדרציה עם ירדן, "ממלכה ערבית מאוחדת". ב-24 במרץ 1972 הודיע אלון שלדעתו אין לישראל סיבה להתנגד לתוכנית הפדרציה, אך יש לקבוע עובדות בשטח, ולהקים עיר במעלה אדומים, כדי להשלים את תפרוסת היישובים על פי תוכניתו. ב-26 במרץ 1972 נשאל אלון בכנסת מה חשיבותה של מעלה אדומים, והסביר:
במבואותיה המזרחיים של ירושלים משתרע מרחב מדברי. הדרך היחידה לקיים נוכחות יהודית מרשימה באזור זה הוא באמצעות התיישבות עירונית, אשר תתפרנס בחלקה מתעשייה ושירותים שיפותחו במקום וחלקה מתעסוקה בירושלים. ישוב יהודי איתן, בעל חשיבות אסטרטגית כזאת, יבטיח את ערפה של ירושלים ממזרח וישמש חוליית חיבור עם ישובי חוף ים המלח ומדבר יהודה, וים המלח מזה וישובי בקעת הירדן מזה.
אלון גם הודיע שהקמת עיר במקום, על פי תוכניתו, תמומש בהקדם. בסוף מרץ 1972 ערך יושב ראש ועדת השרים להתיישבות, חבר הכנסת ישראל גלילי, סיור באזור כדי לבדוק אתרים פוטנציאליים להקמת העיר.
היסטוריה > הקמת אזור התעשייה מישור אדומים

בספטמבר 1972 תבעו ראשי פורום צעירי המפד"ל, זבולון המר ויהודה בן-מאיר, שהעיר במעלה אדומים תוקם באופן מיידי, כפי שסוכם בקווי היסוד של ממשלת ישראל החמש עשרה בראשותה של גולדה מאיר, שבה הייתה שותפה המפד"ל. הנושא עלה לדיון בממשלה אך לא התקבלה החלטה בנושא. באוקטובר 1974 ביצע גוש אמונים "מבצע התנחלות" נרחב, שכלל ניסיונות התיישבות בו זמנית במספר מקומות, תוך מספר ימים: באזור מעלה אדומים, בוואדי קלט, ביריחו בנבי סאלח ובמקומות נוספים. צה"ל פינה את תוך זמן את המתנחלים מכל האתרים. במקביל הודיע ראש עיריית ירושלים טדי קולק שהעירייה החלה בתכנון אזור לתעשייה כבדה במקום. זאת על פי תוכנית שאושרה בספטמבר 1974 בוועדה, בראשות היועץ המשפטי לממשלה מאיר שמגר, שפעלה לאיתור שטחים לפיתוח התעשייה בירושלים.
ב-24 בנובמבר 1974 החליטה ממשלת ישראל השבע עשרה, בראשותו של יצחק רבין, על הקמת אזור תעשייה במקום, כחלק מתוכנית כוללת לפיתוח ירושלים, שכללה גם הקמת אזור תעשייה בענתות והקמת שיכונים במזרח ירושלים עבור האוכלוסייה הערבית של העיר. עם זאת הוחלט לא להתיר הקמת שכונת מגורים במקום, אלא רק מבנים למגורי עובדים. בהחלטה תמכו 12 שרים ו-8 התנגדו. ההחלטה גררה ביקורת על ההוצאה הכספית הכרוכה בהכשרת השטח והקמת המבנים, כאשר לא היו שום מפעלים שיועדו לעבור למבנים אלו, וביקורת שההשקעה הכספית הגבוהה היא על חשבון ערי הפיתוח. האזור תוכנן כאזור לתעשייה כבדה הדורשת שטחים גדולים ומישוריים. את האחריות לפיתוח האזור קיבלה החברה הכלכלית לירושלים (אז חברה עירונית של עיריית ירושלים), על שטח של 1,600 דונם שהוקצו לה. המקום קיבל את השם "מישור אדומים" ועד סוף 1975 הוכשר שטח של 600 דונם לטובת הקמת המפעלים הראשונים.
היסטוריה > מאזור תעשייה ליישוב קבע

בספטמבר 1975 אושר ל"גרעין מעלה אדומים" להתיישב סמוך לשטח המתוכנן של אזור התעשייה, בגבעה שנקראת מאז "גבעת המייסדים", כ"מחנה עובדים" אך לא כיישוב קבע. בדצמבר 1975 הושלמה בנייתם של מספר מבנים טרומיים ביישוב, אך שנה לאחר הקמתו עוד לא הוקמו מבני קבע והוא עדיין הוגדר "מחנה עובדים". באוגוסט 1977 החליטה ממשלת ישראל להקים יישוב עירוני בנקודה המרוחקת כ-4 קילומטר מאזור התעשייה, בגבעות שמעל מישור אדומים. ב-5 ביולי אושרה הקמת שלב א' של העיר, לאחר שמשרד השיכון הכין תוכנית להקמת 5,000 יחידות דיור במקום. זמן קצר אחר כך החלו עבודות התשתית להקמת העיר. במרץ 1979 חתם מפקד אוגדת אזור יהודה ושומרון בנימין בן אליעזר על צו להפיכת מעלה אדומים למועצה מקומית. כראש המועצה הראשון שימש אבנר פרץ. במקביל התלוננו עשרות ערבים מתושבי אבו דיס וכפרים אחרים בסביבת מעלה אדומים, שהקרקעות שהופקעו לצורך בניית העיר הן בבעלותם. תלונותיהם נדחו משום שהקרקעות הן אדמות מדינה ורק חלק מזערי מהן עובד על ידם.
ב-8 אוגוסט 1979 הניח שר השיכון והבינוי דוד לוי את אבן הפינה לעיר החדשה. העיר אוכלסה החל מספטמבר 1982. רוב חברי הגרעין עברו בהדרגה למקום היישוב החדש. ב"גבעת המייסדים" נותרה ההתנחלות מישור אדומים, וסביב לה התפתח "פארק תעשיות אדומים", המהווה את אזור התעשייה של מעלה אדומים. בתחילה תוכנן להקים ועדת קבלה לתושבים שביקשו לגור בעיר, לפי המתכונת שיושמה בעיר ערד, ולתת עדיפות לעובדים באזור התעשייה מישור אדומים ולבעלי מקצועות נדרשים כגון מורים ורופאים. המטרה הייתה שהעיר לא תהפוך לפרבר שינה של ירושלים, אלא שתהיה בה פעילות כלכלית עצמאית (בפועל הדבר לא קרה ורוב תושבי העיר עובדים בירושלים). העיר תוכננה על ידי האדריכלית רחל ולדן ואת התשתית העירונית של העיר תכננה והקימה החברה הממשלתית "ערים". עם קבלת ההחלטה על הקמת יישוב עירוני ולא יישוב קהילתי כפרי התפצל "גרעין מעלה אדומים" בין קבוצה של משפרי דיור שעברה לעיר מעלה אדומים, לקבוצה של פעילי גוש אמונים שדרשו שיוקם להם יישוב קהילתי. ב-20 בדצמבר 1978 החליטה ועדת השרים להתיישבות להיענות לבקשה ולהקים להם יישוב, על שטח של 4,600 דונם שהופקעו מתושבי הכפר ענאתא. היישוב הוקם בתחילת ספטמבר 1979, ב"מבצע התיישבות", כמה ימים לפני שנקבע דיון בבג"ץ בעתירה נגד הפקעת האדמות. תחילה נקרא היישוב "מעלה אדומים ב'", אחר כך שונה שמו לכפר אדומים.
היסטוריה > הכרזה כעיר

ב-1989, שש שנים לאחר אכלוס היישוב, כבר גרו בו כ-13,000 תושבים, והוחל בדיונים להעניק לו מעמד של עיר. ב-1991 החליט שר הפנים אריה דרעי להכריז על מעלה אדומים כעיר. ראש העירייה הראשון היה עמוס טרטמן (שבאותה עת כבר היה בתפקיד כראש המועצה המקומית). החל מסוף שנת 1989 כיהן בני כשריאל כממלא מקום ראש המועצה ובשנת 1992 החל לכהן כראש העירייה, עם פרישת טרטמן מהתפקיד. החל מאוקטובר 1994 כיהן כשריאל כראש העיר הנבחר במשך חמש כהונות רצופות במסגרת רשימה עצמאית.
ביוני 2023 החליטה ממשלת ישראל למנות את בני כשריאל לשגריר ישראל באיטליה והוא הכריז על פרישתו מתפקיד ראש העיר. בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2024, התמודד על ראשות העיר גיא יפרח מטעם סיעת "לב" מול שלומי ירוחם וניצח.
תוכניות מדיניות

במסגרת השיחות על הסדר הקבע הישראלי-פלסטיני בשנת 2000, הגיעו הצדדים להסכמה כי מעלה אדומים תסופח ותיכלל בשטח מדינת ישראל, בנוסף לגושי התנחלות האחרים, בהם אריאל וגוש עציון.
במשך השנים הוצעו מספר הצעות לחבר את מעלה אדומים לירושלים באמצעות בנייה ישראלית בשטח E-1 ("מבשרת אדומים"). לטענת הפלסטינים ותנועות כגון שלום עכשיו, מטרת הבנייה בשטח E1 היא ליצור חיץ בין השומרון ובין יהודה, שנועדה לסכל את הקמתה של מדינה פלסטינית בעלת רצף טריטוריאלי. באזור הוקם ב-2008 מטה מחוז ש"י של משטרת ישראל.
במסגרת השיחות על הסדר הקבע הישראלי-פלסטיני בשנת 2000, הגיעו הצדדים להסכמה כי מעלה אדומים תסופח ותיכלל בשטח מדינת ישראל, בנוסף לגושי התנחלות האחרים, בהם אריאל וגוש עציון. תוואֵי גדר ההפרדה, על פי החלטות הממשלה, כללו את העיר בתוכם, אך בפועל בשל לחצים אמריקאיים ועתירות לבג"ץ, התוואי לא הוצא אל הפועל, וה"פרצה" באזור הגדר במזרח ירושלים נסתמה והותירה את מעלה אדומים מחוץ לגדר. ממחלף הזיתים מזרחה בחלקו הדרומי של הכביש לעבר מעלה אדומים הוצבה גדר תלתליות תלת-קומתית מקוטעת, ובחלקו הצפוני לא נסללה כל גדר.
נתונים סטטיסטיים

לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (הלמ"ס) נכון לסוף דצמבר 2024 (אומדן), מתגוררים במעלה אדומים 36,577 תושבים, מתוכם 36,402 תושבי ישראל (מקום 65 בדירוג רשויות מקומיות בישראל).  שינוי בגודל האוכלוסייה ‎-0.3% בשנה‏.  אחוז הזכאים לתעודת בגרות מבין תלמידי כיתות י"ב בשנת ה'תשפ"ב (2021-‏2022) היה 86.0%. השכר החודשי הממוצע של שכיר במשך שנת 2021 היה 10,729 ש"ח (ממוצע ארצי: 11,330 ש"ח).

להלן גרף התפתחות האוכלוסייה ביישוב:
שכונות בעיר

"כיכר יהלום" - שכונת כיכר יהלום היא אחת השכונות הראשונות שנבנו בעיר ומהווה בעצם את "מרכז העיר", השכונה מתאפיינת במרכז מסחרי פתוח הגדול בעיר, מתחת לשלוש קומות מגורים וכן מאכלסת את היכל התרבות המכרזי של העיר, הקונסרבטוריון והספרייה העירונית
"הנחלים" – ובה הרחוב הראשי "הנחלים", ורחובות הנושאים שמות נחלים מאזור מדבר יהודה, בסדר אלפביתי, מא' ועד י', מסמטת נחל אוג ועד סמטת נחל יעלים. בשכונה זו נבנה בית הכנסת הראשון בעיר "אור התורה".
"אבני החושן" – ובה הרחוב הראשי "אבני החושן" ורחובות הנושאים את שמות 9 מתוך 12 אבני החושן, כגון אודם, ברקת ופיטדה.
"מצפה נבו" – בעלת שני רחובות: "מצפה נבו", ו"הגילגל". השכונה היא בעלת אופי דתי ונמצאת בה "ישיבת ההסדר ברכת משה" (בשכונה ממוקמת גם ישיבה תיכונית).
"מגדים" – ידועה גם כשכונת 03 עוד מתקופת התכנון של השכונה מאחר שזה היה שמו של אתר הבנייה. רחובותיה נושאים שמות ביטויים משיר השירים, כגון עת הזמיר ובת נדיב. שמו של הרחוב הראשי בשכונה זו הוא פרי מגדים.
"צמח השדה" – ידועה גם כשכונת 06 עוד מתקופת התכנון של השכונה מאחר שזה היה שמו של אתר הבנייה. בעלת רחובות הנושאים שמות צמחים, כגון המרווה והערבה. שמו של הרחוב הראשי בשכונה זו הוא צמח השדה.
"נופי הסלע" – ידועה גם כשכונת 07 עוד מתקופת התכנון של השכונה מאחר שזה היה שמו של אתר הבנייה. בעלת רחובות הנושאים שמות סלעים, כגון הרכס, הצור, הקירטון והאבן. שמו של הרחוב הראשי בשכונה זו הוא נופי סלע. זוהי השכונה הגדולה בעיר. האכלוס בה החל בשנת 2000.
"כלי שיר" – בעלת רחובות הנושאים שמות של כלי נגינה תנ"כיים, כגון הנבל, העוגב והשופר.
"משואה" – ובה הרחוב הראשי נתיב משואה. נושאת שמות של הרים כגון הר סרטבה והר גדור.
"המיצדים" – בעלת רחובות הנושאים שמות של מצודות גדולות: הורקניה והרודיון, ושמו של הרחוב הראשי הוא המיצדים. ידועה ברמת חיים גבוהה. שכונת וילות וקוטג'ים.
"מישור אדומים" – אזור התעשייה הממוקם כ-2 ק"מ ממזרח ליישוב. בסמוך לאזור התעשייה ממוקמת שכונת גבעת המייסדים שהיא השכונה הראשונה במעלה אדומים.
מוסדות החינוך בעיר > בתי ספר יסודיים

בי"ס תל"י ממלכתי ג'
בי"ס בית מקדם בריאות מגדים
בי"ס ממלכתי תל״י נופי הסלע
בי"ס ממלכתי דתי יפה נוף
בי"ס אלמוג
בי"ס התורני (לשעבר בי"ס ענבלים)
בי"ס ממלכתי צמח השדה
בי"ס ממלכתי דתי צמח השדה
בי"ס ממלכתי דתי שדי חמד
בי"ס ממלכתי תומר רחל
בי"ס ממלכתי דתי תלמוד תורה "מעלה התורה" בנים
בי"ס הממלכתי דתי תלמוד תורה "מעלה התורה" בנות
בי"ס תורני יצחקי לבנים
בי"ס תורני יצחקי לבנות
בי"ס ממ"ד אמי"ת יפה
חווה חקלאית פר"ח המדבר בי"ס לחקלאות ולימודי הסביבה
מוסדות החינוך בעיר > בתי ספר על יסודיים

תיכון דקל וילנאי – תיכון עירוני עיוני.
המכללה הטכנולוגית לתעופה וחלל מעלה אדומים בשיתוף חיל האוויר – תיכון טכנולוגי.
חטיבת הביניים דקל וילנאי-עמל
חטיבת הביניים עמל הרב תחומי תעופה וחלל
תיכון אופק – תיכון בית הספר האתגרי "אופק" הצטרף לרשת בתי הספר ברנקו וייס.
תיכון אמי"ת בנות ע"ש וסרמן – תיכון שש-שנתי דתי.
תיכון אמי"ת איתן – תיכון שש-שנתי דתי לבנים.
מכינת קד"צ טכנולוגית אמי"ת בניה – מכינה דו שנתית המשלבת לימודי קודש עם לימודי דיפלומה של הנדסאי מכטרוניקה.
אולפנת צביה מעלה אדומים- אולפנה תורנית פנימייתית לבנות.
ישיבת ההסדר "ברכת משה".
ישיבת צביה מעלה אדומים – נקראה בעבר:  ישיבה תיכונית תורנית מדעית מעלה אדומים בית חינוך למנהיגים.
מוסדות החינוך בעיר > בתי ספר לחינוך מיוחד

בית ספר נירים – בית ספר לחינוך מיוחד המיועד לתלמידים בעלי הפרעות התנהגותיות.
מוסדות החינוך בעיר > העשרת מורים

מרכז פסג"ה מעלה אדומים – המרכז לפיתוח סגלי הוראה.
מוסדות החינוך בעיר > תנועות נוער

בני עקיבא מעלה אדומים מא"ד
בני עקיבא נופי סלע נ"ס
בני עקיבא מצפה נבו מצ"ב
בני עקיבא כלי שיר כל"ש
אריאל בנים
אריאל בנות
הצופים מעלה אדומים (שבט דקר)
הנוער העובד והלומד
עזרא מעלה אדומים – צמח השדה
כנפיים של קרמבו
צמר"ת
מד"צים
נוער לתת
ספורט

בענף הכדורגל בית"ר מעלה אדומים מפעיל קבוצת בוגרים בליגה ב׳ בנוסף למחלקת נוער וילדים.
בענף הכדורסל מועדון מכבי מעלה אדומים מפעיל קבוצת בוגרים בליגה הלאומית בכדוסל ובי"ס לכדורסל מכיתות א'–י"ב.
תחבורה

העיר ממוקמת לצד כביש 1 בחלקו המזרחי (בין ירושלים לים המלח). הכניסה לעיר נעשית דרך מחלף אדומים. דרך נוספת המקשרת בין העיר לבין ירושלים היא מנהרת הר הצופים, אשר מתחברת לכביש 1 במחלף הזיתים.
את התחבורה הציבורית בתוך העיר וממנה אל ירושלים משרתת חברת אגד תעבורה החל מ-2013, במקום חברת אגד שפעלה עד אז. בנוסף, קיים שירות בינעירוני של אגד לתל אביב ובאר שבע, וכן קו ישיר של תנופה לאריאל. בכביש 1 בסמוך למעלה אדומים, עוברים קווי תחבורה גם לאילת, ים המלח והיישובים בסביבה, בית שאן, בקעת הירדן וטבריה.
אתרים היסטוריים וארכאולוגיים

בעיר שוכן מנזר מרטיריוס, שהיה אחד מהמוקדים החשובים ביותר של נזירות מדבר יהודה בתקופה הביזנטית.
במישור אדומים נמצאים שרידיו של המנזר הביזנטי מנזר אותימיוס.
מוסדות ואתרים אחרים

קניון אדומים נפתח בשנת 1999 וממוקם בכניסה לעיר סמוך לעירייה, והוא הקניון הראשי בגוש אדומים.
מוזיאון משה קסטל נפתח לקהל מבקרים בשנת 2010 ברחוב המוזיאון שבשכונת כלי שיר. במוזיאון, שתכנן האדריכל דוד רזניק, נמצאות עבודותיו של הצייר משה קסטל מכל תקופת יצירתו.
היכל תרבות בעיר שהוקם בשנת 2015.
קניון של "קרסו אחזקות" בשכונת נופי הסלע שהוקם בשנת 2018.
בעיר פועלת עמותת בית מורשת בתחומי החינוך והחברה.
אקלים

| אקלים במעלה אדומים> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים במעלה אדומים> ינואר.14.6.8.4.66 | אקלים במעלה אדומים> פברואר.15.8.8.8.65 | אקלים במעלה אדומים> מרץ.19.2.11.1.40 | אקלים במעלה אדומים> אפריל.23.8.14.2.10 | אקלים במעלה אדומים> מאי.28.7.18.3.3 | אקלים במעלה אדומים> יוני.31.4.20.8.0 | אקלים במעלה אדומים> יולי.33.2.22.8.0 | אקלים במעלה אדומים> אוגוסט.33.22.5.0 | אקלים במעלה אדומים> ספטמבר.30.9.21.0 | אקלים במעלה אדומים> אוקטובר.27.3.18.8.7 | אקלים במעלה אדומים> נובמבר.21.5.14.5.29 | אקלים במעלה אדומים> דצמבר.16.8.10.7.51 | אקלים במעלה אדומים> ... |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Israel Weather
במעלה אדומים שורר אקלים צחיח למחצה, החורף קר וגשום והקיץ חם ויבש,
כיוון שהעיר נמצאת בצפון מדבר יהודה כמויות הגשם לא גדולות, ולעיתים רחוקות יורד אף שלג בעיר.
ערים תאומות

בולגריה דריאנובו, בולגריה
ארצות הברית ויליאמספורט, ארצות הברית
ארצות הברית לורנס, ארצות הברית
גלריית תמונות

בתים בעיר
משטרת מעלה אדומים
בניינים בעיר
בניין רבנות העיר והמועצה הדתית. תוכנן על ידי האדריכל גדעון חרלפ, תושב הרחוב
פסל מאת אבנר בר חמא, 1986
לקריאה נוספת

אברהם שבות, מעלה אדומים, בתוך: מנחה לירושלים במלאת כ"ה שנים לאיחוד", הוצאת אריאל (עמ' 184), תשנ"ג, 1993
בזל

בָּזֶל (בגרמנית: Basel; בצרפתית: Bâle; באיטלקית: Basilea) היא עיר בקנטון בזל-שטאדט שבצפון שווייץ. בזל היא העיר השלישית בגודלה בשווייץ, עם 174,793 תושבים (2014) בעיר עצמה, מתוכם כ-2,500 יהודים, ו-731 אלף תושבים במטרופולין שלה (2004).
העיר נוסדה על ידי הרומאים בשנת 43 לפני הספירה, ובוצרה על ידי הקיסר ואלנטינוס בשנת 374 לספירה. אוניברסיטת בזל, שנוסדה בשנת 1460, היא האוניברסיטה העתיקה ביותר בשווייץ.
בשנת 1897 התכנס בעיר הקונגרס הציוני העולמי הראשון.
בזל ידועה כבירת התרבות של שווייץ. עם כמעט ארבעים מוזיאונים ברחבי הקנטון ומגוון רחב של פעילויות תרבות, בזל מפורסמת בזכות מוסדות האמנות והתרבות ברמה העולמית, מה שהופך את העיר לאחד ממרכזי התרבות הגדולים באירופה ביחס לגודלה ולאוכלוסייתה. המוזיאון העירוני לאמנות מציג את מה שנחשב באופן נרחב כאוסף האמנות הציבורי החשוב ביותר בשווייץ. האוסף נחשב למוזיאון האמנותי הציבורי העתיק ביותר בעולם.
השפה המדוברת בבזל היא גרמנית שווייצרית, אך לצד הגרמנית הרשמית משמש בה ניב אלמאני מקומי הקרוי גרמנית בזלית.
בשנת 2019, בזל נכללה בעשר הערים עם איכות החיים הגבוהה ביותר בעולם על פי דירוג מרסר (Mercer), יחד עם שתי ערים שווייצריות נוספות – ציריך וז'נבה.
אוכלוסייה

השינוי בגודל האוכלוסייה של בזל במהלך השנים מוצג בתרשים הבא:
כלכלה

בזל היא מרכז תעשייתי לתעשיית הכימיה והתרופות, פועלות משם בין היתר החברות: נוברטיס, Syngenta, Clariant, Ciba Specialty Chemicals. היא אחד ממרכזי המסחר החשובים ביותר בשווייץ. נמלה על הריין חשוב ביותר. בזל מפורסמת מאוד בגלל הירידים המתקיימים בה מדי שנה כמו ארט בזל, יריד האומנות הגדול בעולם, ושוק התכשיטים (בזלוורלד) המתקיים באביב.
נכון ל-2024, בזל נמצאת במקום החמישי בדירוג הערים היקרות בעולם של חברת הייעוץ האמריקאית מרסר. בזל מדורגת אחרי ז'נבה (רביעית) ולפני ברן (שישית).
בעיר ממוקם מטה של חברות "קופ" ו"מנור".
פריי שטראסה הוא רחוב קניות עתיק במרכז העיר.
מתאר עירוני

בבזל קיימות מזרקות רבות אשר על כל אחת ואחת מהן ניתן לראות דרקון או בסיליסק מאבן.
תחבורה > חשמליות

בבזל יש מערכת חשמליות מסועפת הפועלת ברחבי העיר ביעילות רבה.
תחבורה > נמל

בבזל פועל נמל הסחורות היחיד של שווייץ, על גדות הריין, המאפשר הובלת מטענים מבזל לנמל רוטרדם, וממנו לרחבי תבל.
תחבורה > נמל תעופה

נמל התעופה המשרת את בזל הוא EuroAirport Basel-Mulhouse-Freiburg, השוכן בצרפת בעיירה סן-לואי, 6 ק"מ מצפון מערב לבזל. נמל התעופה משרת גם את מילוז שבצרפת ופרייבורג שבגרמניה. בית הנתיבות מחולק לשני חלקים, האחד משרת את צרפת והאחר – את שווייץ.
תחבורה > רכבת

בבזל יש שלוש תחנות רכבת בינלאומיות, המשרתות את רשתות הרכבות של שווייץ, גרמניה וצרפת. אחת מהן (Basel_Badischer_Bahnhof) היא בחלקה טריטוריה גרמנית.
הקרנבל של בזל

בבזל מתקיים אחד האירועים הגדולים ביותר בשווייץ, קרנבל הפאסנאכט. זהו קרנבל מסורתי בן מאות שנים, שתפקידו היה לגרש את החושך של החורף ולזרז את בוא האביב. תהלוכת הלפידים הוחלפה בתהלוכת פנסי נייר, והחוגגים עוטים תחפושות מושקעות, שתפקידן בין היתר לגרש את החושך, והם צועדים בתהלוכות מלוות במוזיקה אופיינית של תופי מצעד וחלילי פיקולו. הקרנבל מתחיל ביום שני, אחרי יום רביעי של האפר, בין אמצע פברואר לתחילת מרץ, ונמשך 3 ימים.
ארט בזל

בבזל מתקיים מדי שנה, מאז 1970, יריד אמנות בינלאומי. במקביל מתקיים יריד זה בשלושה מוקדים נוספים: מיאמי ביץ', הונג קונג, ופריז. ביריד מציגות גלריות רבות ואלפי אמנים מרחבי העולם, מתחום הפיסול, מיצב, וידאו ארט וציור. זוהי למעשה פלטפורמה עולמית המחברת בין אספנים, גלריות, אמנים וקהל רב. עבודות רבות מוצגות בקנה מידה גדול מאוד.
יהודים

הקהילה היהודית בבזל נוסדה במאה ה-12. בינואר 1349 (גזרות ק"ט) נרצחו מרבית בני הקהילה, כ-600 נפש, לאחר שהואשמו בגרימתה של מגפת "המוות השחור". היהודים המבוגרים נאספו למגדל עץ שהוקם לצורך זה, ושם נשרפו חיים, ו-140 ילדים הוטבלו לנצרות. רק יהודים מעטים הצליחו להימלט לאלזס. ב-1362 ניתנה רשות ליהודי מאלזאס להשתקע בבזל, ואחריו הגיעו יהודים נוספים. ב-1397 שוב הואשמו היהודים בהרעלת בארות, ונאלצו להימלט מהעיר.
במשך כ-400 שנה לא התקיימה בבזל קהילה יהודית, ועל יהודים נאסרה הלינה בעיר (בזמן ועידת הכנסייה בשנים 1431–1449 שכנו בעיר יהודים אחדים באופן זמני). בסוף המאה ה-16 הפכה בזל למרכז לדפוס עברי (על ידי מדפיסים נוצרים, שהסתייעו במגיהים יהודים), ונדפס בה התלמוד הבבלי לראשונה באופן מצונזר על ידי הכנסייה הנוצרית. ב-1603 נאספו בפרנקפורט נציגי קהילות באשכנז ואסרו להדפיס ספר בבזל או בשאר אשכנז ללא נטילת רשות. תקנה זו נבעה מהחשדות שהיו כלפי ספרים שהודפסו בעיר בזל באותה עת.
ב-1789 נמלטו כאלף יהודים מאלזאס לבזל, וקיבלו בה מקלט זמני. יהודים שנכנסו לבזל נדרשו לשלם מס, שבוטל ב-1798. באמצע המאה ה-19 שוב גורשו היהודים מבזל. בשנת 1866 ניתן שוויון זכויות ליהודי שווייץ, ובמסגרתו בוטלו ההגבלות על שהייתם בבזל.
בבזל נערך הקונגרס הציוני הראשון, בעידודו של רב העיר הרב ד"ר אשר מיכאל (ארתור) כהן, וכמה מהקונגרסים המאוחרים יותר של התנועה הציונית. הקונגרס התקיים באולם הקונצרטים העירוני, המשמש לכך גם כיום (Stadt-Casino) ובו מוצב שלט בעברית ובגרמנית לזכר האירוע. בסופו של הקונגרס הראשון הועלתה "תוכנית בזל". בבזל נמצא גם "מלון שלושת המלכים", שעל מרפסתו צולמה תמונתו המפורסמת של תאודור הרצל.
בעת מלחמת העולם השנייה מצאו פליטים יהודים רבים מקלט זמני בבזל. כיום הקהילה מאוגדת בIsraelitische Gemeinde Basel.
במוזיאון היהודי בבזל (Jüdisches Museum der Schweiz, Musée juif de Suisse, Museo Ebraico della Svizzera) מוצגים מסמכים מהקונגרס הציוני הראשון, מכתבים של הרצל ומוצגים נוספים הקשורים למורשת הקהילה היהודית בבזל.
כיום, ישנה בבזל קהילה חרדית (IRG), וקהילה אורתודוקסית-כללית (IGB), בראשה עומד הרב משה באומל. קיים גם מניין בנוסח ספרד. בנוסף, מצוי בבזל בית חב"ד בניהולו של הרב זלמן וישצקי.
כמו כן בעיר קהילה רפורמית (קהילת מגוון) בהנהגת הרב עקיבא וינגרטן, המונה כמה עשרות משפחות. קהילה זו מתייחדת גם בכך שהיא קהילה דוברת אנגלית.
גלריה

בית העירייה
אוניברסיטת בזל, האוניברסיטה העתיקה ביותר בשווייץ (1460)
ספאלנטור
עיר עתיקה
מלון שלושת המלכים
המטה העולמי של הבנק להסדרי סליקה בינלאומיים
מוזיאון האמנות בזל, המוזיאון העתיק לאמנות ציבורית בעולם (1661)
הריין עם העיר העתיקה מימין
הערות שוליים

↑  בעבר היו בשימוש גם הצורות בסיליאה, באסיליא, באזיליאה ובאזיליא (על פי הכתיב הלטיני Basileae) או באזיל.
↑  Quality of Living 2017, www.mercer.ch (ב־Swiss High German)
↑  דיויד נאג'י, תל אביב יורדת בשמונה מקומות בדירוג הערים היקרות בעולם – ויוצאת מהעשירייה הראשונה, באתר https://www.themarker.com, ‏17 ביוני 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564356805171  BNE: XX453035  BnF: cb11865939n (data)  GND: 4004617-5  HDS: 007478  LCCN: n79062979  MusicBrainz: 264779d6-59a8-4fb6-8c43-5f39ce67ccd1  NARA: 10045346  NDL: 01099869  NKC: ge128722  SELIBR: 140531  SUDOC: 026406268  VcBA: 497/34469  VIAF: 130173038   WorldCat (עם VIAF): 130173038 
מפת בזל בשנת 1642
הקונגרס העולמי הציוני הראשון בבזל, 1897 (סטאדקזינו בזל)
המטה של חברת התרופות הופמן לה רוש: הבניינים הגבוהים ביותר בשווייץ (2022/2015)
התחנה המרכזית של בזל (1907)
בית הכנסת של בזל (1869)
מנחם גולן

| --- | --- |

מנחם גולן, בוורלי הילס, 2008
 לידה:  31 במאי 1929 המנדט הבריטי טבריה, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  8 באוגוסט 2014 (בגיל 85) ישראל תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא 
 שם במה:  Joseph Goldman 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1950–2014 (כ־64 שנים)
 עיסוק:  מפיק ובמאי
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות על שם טיש 
 צאצאים:  רות גולן 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1999)  יקיר העיר תל אביב-יפו (2014)  פרס אופיר על מפעל חיים (1994) 
 פרופיל ב-IMDb
 
מנחם גולן זוכה פרס כינור דוד, 1964
הבמאי מנחם גולן לצד הזמר והשחקן יהורם גאון בערב הדרן לקולנוע ישראלי
קברו של מנחם גולן, בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא
לוחית זיכרון בכניסה לביתו של מנחם גולן
מנחם גולן (31 במאי 1929 – 8 באוגוסט 2014) היה מפיק, תסריטאי, מחזאי ובמאי קולנוע ותיאטרון ישראלי. אחד מבכירי ומראשוני תעשיית הקולנוע הישראלי. הפיק כ-200 סרטי קולנוע ישראליים ואמריקאים וביים 44. חתן שמונה פרסי כינור דוד, פרס ישראל לקולנוע ופרס אופיר על מפעל חיים. חתן פרס יקיר תל אביב.