stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האינטרמצו האיראני
האינטרמצו > הטאהרים

השלטון בנישאפור לאחר 813 ניתן למצביא הנאמן של אלמאמון ומי שסייע לעלייתו לשלטון, טאהר בן חוסיין, שסייע לאלמאמון להתקומם מול אחיו אלאמין כפי שאבו מוסלם סייע בשעתו לאל-צפאח להתקומם על האומיים. טאהר היה אמיר בחסות העבאסים, אך ניתנה לו עצמאות רבה והוא הכריז על הורשת השלטון לבנו טלחה, ואף החל לטבוע מטבעות בשמו בתור "אמיר" בלי אזכור שמו של הח'ליף. זמן קצר לאחר מכן טאהר מת, ייתכן ביוזמת הח'ליף.
אף על פי, הותר לשושלת שלו להמשיך להתקיים עוד ארבעה דורות עד ששוב לא הצליח השליט, מוחמד אבן טאהר, לעמוד בפני שיעים זיידים ובפני ח'וארג' שקמו במחוז סיסתאן, וב-873 נפלה השושלת והוחלפה בצפארים. הטאהרים גם שימשו כמושלים מקומיים מטעם משטרת בגדאד (אצחאב אלשורטה) אך גם כאן אירועי המחנה ואחר כך הכאוס ששלט בח'ליפות בשנות השישים של המאה התשיעית גרמו לירידת קרנם.
האינטרמצו > צפארים

הצפארים היו שושלת שיצאה מחלציו של יעקוב בן אללַיְת' א-צפאר (صفار - חרש נחושת) שהיה לוחם קודש במלחמה מול הח'וארג' שהתקוממו במחוז סיסתאן. הפופולריות והכוח הצבאי שגרף במאבק בח'וארג' הפכו אותו לשליט המחוז ב-861. הצפארים גם התפשטו והקימו אימפריה שהקיפה חלקים גדולים מהרמה האיראנית ונאבקו בכיסי התנגדות של זורואסטרים וגם בטורקמנים עובדי אלילים בגבול טרנסאוקסיאנה.
בניגוד לטאהרים, א-צפאר קבע עובדות בשטח והכריח את העבאסים להכיר בשלטונו. עם זאת, כבר בימיו של אחיו ויורשו של יעקוב, ספגה האמירות תבוסה ב-901 מצד השושלת הסאמאנית שקמה באותו זמן בבלח', והם שלחו את עמר לח'ליף כאסיר.
האינטרמצו > סאמאנים

הסאמאנים הם השושלת האיראנית המובהקת ביותר וגם החזקה והמשפיעה ביותר. היא קרויה על שם משפחת סאמאן, שהייתה משפחה חשובה באימפריה הסאסאנית ואשר התאסלמה זה-מכבר ואף על פי כן הייתה אדוקה לאסלאם הסוני. אבי השושלת נקרא בשם הפרסי סאמאן ח'ודא - שם פרסי מובהק, בעל הקשרים אליליים מובהקים והוראה של אצולה ("خدا" בפרסית - אלוהים). לאחר מכן נטלו לעצמם הסאמאנים שמות ערביים כגון אסמאעיל וכדומה, ועם זאת שלטונם, שנמשך מ-819 עד 999, היה בעל מאפיינים פרסיים מובהקים בשטחי השפעתו וגם בתרבות שהתקיימה בחצר האמיר, בה גם שורר פירדַוְּסי שחיבר את השאהנאמה - שירת המלכים האפית של איראן. הסאמאנים גם נודעו כעיארון גדולים ושומריה של הסונה, וכן כשליטים צדקים שבנו את בוכרה (בח'ראא) לתלפיות והקימו את חומותיה בעזרת עבודות אנגריה. על אסמאעיל סופר שהיה עומד בכיכר העיר בקור ובשלג ומקשיב לתלונות הנתינים.
האמירים הסאמאנים הקימו לעצמם משמר של ע'לאם אך אחד מאלו - אלפ-תגין, הקים לעצמו שלטון עצמאי בעיר ע'זנה וניצל את זמן העברת השלטון ואת המאבק הקשה של הסאמאנים בקאראח'אנים (השליטים השחורים) הטורקמנים מצפון כדי לעלות לגדולה, עדיין בתור סגנים של השליט הסאמאני ורק לאחר מכן, ב-999, כשליטים עצמאיים של העיר ע'זנה ותחום השפעתה.
האינטרמצו > הבויים

השושלת הבוית (آل-ی بویه, בערבית נקראו "بویهیه") הייתה שושלת שמקורה בתושבים הזורואסטרים שנותרו במחוז ההררי דַיְלַם במחוז גילאן שבאיראן. מחוז זה לא התאסלם כיוון שהגישה אליו עבור צבא גדול הייתה קשה מאוד ותושביו נודעו כלוחמים רגליים מיומנים, בעיקר בהטלת קרדומי-קרב. אל מחוז זה נמלט הגיעו דאעים פליטים של השיעה הזיידית והשיגו את נאמנותם של תושבי המקום ושל המשפחה השלטת - בויה (אבי המשפחה היה דייג ששימש כקצין בצבא הזיארי).
הבוים התפשטו אל סיסתאן, גורגאן ולבסוף אל עראק וכבשו את בגדאד ב-945 בהנהגתו של אחמד מֻעיז אלדַוְּלה. כך הפכו הבויים לשליטים בפועל בבגדאד. בשלב זה, נראה, כי הם גם המירו את נאמנותם הדתית משיעה זיידית לשיעה התריסרית (שהאמאם שלה כבר נכנס ל"ע'יבה" - הסתר פנים) וביקשו שלא לעורר עליהם את קצפו של הרוב הסוני שעליו שלטו ולא לקרוא תיגר על תוארו של הח'ליף. לכן, נטלו לעצמם הבוים תארים אחרים, חלקם מתוך אוצר המלים הפוליטי של האימפריות האיראניות הקדומות. תוארם העיקרי היה "אמיר אלאֻמראא" - שהיה בעל הוראה צבאית וכמו "חלונית." תואר שני, מכובד הרבה יותר ממנו, היה תואר השלטון הפרסי והאלילי "שאהנשאה" - מלך המלכים.
כל השליטים הבוים גם אימצו לעצמם לַקְב ערבי שכלל את התיבה "דולה" שפירושה בתקופה ההיא היה - ארץ או שושלת. השלטון באימפריה הבוית התמקד דווקא בפרס הקדומה - מחוז פארס שבירתו הייתה העיר שיראז. שליטים נוספים מבני השושלת מונו בערים מרכזיות אחרות באיראן כגון בגדאד ואחרות. דבר זה גרם במרוצת השנים לפילוג פוליטי ומאבק ירושה. אחד השליטים, בהאא אלדולה, הכתיר את עצמו כשאהנשאה ב-991 ויצא נגד אחיו, סמסם אלדולה. תשומת לב יש להקדיש לעובדה ששמותיהם של הבוים כשליטים, נשארו שמות פרסיים ולא ערביים.
דעיכת ההשפעה האיראנית

כיבושי הסלג'וקים לאחר ניצחונם על העז'נוים בקרב דנדנקאן ב-1041, וכניסתם לבגדד, הביאו לריכוז מחודש של כוח השלטון בבגדד הבירה ולירידה במרחב העצמאות של אמירויות שפעלו בשם הח'ליף. זאת על אף ירידה נוספת בריבונותו של הח'ליף עצמו, שכן השליט בפועל היה הסולטאן הסלג'וקי, שמוצאו טורקי. הסלג'וקים הביאו משהו מהמסורת התורכמנית, לרוב מגורים באוהלים (נוכח הארמון), מעמד גבוה של נשים במשפחת השלטון ושימוש בתארים תורכמניים כגון "ח'אן" ו"ח'אגן."
אף על פי כן, ההשפעה הפרסית לא נעלמה אלא התמידה בהשפעתה על העולם האסלאמי, זאת דרך שמות תואר כגון שאהנשאה (שימש גם את הסלטאן הסלג'וקי), אח'שיד שהיה תוארו של נסיך סוגדיה (סוע'דיה) שבאוזבקיסטן ולאחר מכן תוארו של מושל מצרים המוסלמי ושמות פרטיים של שליטים כגון תוראנשאה וכיוצא באלו. גם בשלהי התקופה הסלג'וקית קמו שושלות פרסיות עצמאיות-להלכה, כמו שושלת ח'וארזם-שאה, שהייתה למעשה המשך של שושלת מהתקופה הסאסאנית, וכן הלאה.
הערות שוליים

↑  מטבע הזהב האסלאמי, הדינר, אינו אלא אימוץ של הדנריוס הביזנטי כמו שהוא. גם מטבע הכסף, הדרהאם, הוא למעשה האדרכון הפרסי. גם הצורה שבה הוטבעו דמויות השליטים ותאריהם על המטבעות היו לעיתים בדמות קיסרים ביזנטיים או סאסנים.
↑  מעמד הפילגש באסלאם אינו נחות בצורה משמעותית ממעמדה של אישה חוקית - הם נוטלות חלק בירושה ויכולות גם להעמיד בנים חוקיים בתור יורשים
↑  עיאר - מונח פרסי ששימש במזרח במקום "מג'אהד" הערבי ששימש במערב
↑  בני עלומים, בחורים - משמר צבאי אישי של השליט, שמקורו בעבדים טורקמנים. לימים ייקראו במערב העולם האסלאמי בשם "ממלוכים"
↑  גם מחוזות דומים כמו ע'ור במערב איראן לא נכבשו ונותרו לא אסלאמיים ולכשנתאסלמו - שוב לא עמד איש בפניהם
שמלה כחולה

| --- | --- |

 סינגל בביצוע לירן דנינו
 יצא לאור:  6 באוגוסט 2013
 שפה:  עברית
 אורך:  4:07
 כתיבה:  משה יהודה
 לחן:  סתיו שמש
 הפקה:  אורי אבני
 עיבוד:  אורי אבני
שמלה כחולה הוא שיר של הזמר הישראלי לירן דנינו. השיר נכתב על ידי משה יהודה, הולחן בידי סתיו שמש, עובד והופק בידי אורי אבני, ויצא לאור ב-6 באוגוסט 2013.
מיקומי שיא > מצעדים שבועיים

|   ‏‏‏  2017> מדינה |   ‏‏‏  2017> מצעד |   ‏‏‏  2017> מיקום שיא |   ‏‏‏  2017>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 3 |  |
הערות שוליים

1 2  ערן סויסה, סינגל חדש ללירן דנינו, באתר ישראל היום, 6 באוגוסט 2013
1 2   לירן דנינו - שמלה כחולה, סרטון בערוץ "LiranDaninoMusic", באתר יוטיוב (אורך: 04:08)
↑  המצעד השבועי 03.9.2017, באתר גלגלצ
| לירן דנינו |
| --- | --- | --- |
| אלבומים | "לירן דנינו" |  |
| מיני-אלבומים | "מי שאנחנו" |  |
| סינגלים | "עדיין ריק" • "ללכת" • "כל המילים" • "אין לי כוח" • "חוזר אלייך" • "שמלה כחולה" • "עם הזמן" • "הרבה ממך נשאר" • "יש לך הכל" • "סיפור ישן" (עם עומר אדם) • "יש ימים" • "משאירים לאחרים" • "אחת כמוני" • "צמאה לאהבה" • "לילות באמסטרדם" • "אם מחר אני מת" • "באך" |  |
| השתתפות בסינגלים | "מאושרים" |  |
המשחק של אנדר

ערך זה עוסק בספר מדע בדיוני. אם התכוונתם לסרט קולנוע המבוסס על ספר זה, ראו .
.
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אורסון סקוט קארד
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  כן
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  אופוס
 מקום הוצאה:  ארצות הברית 
 תאריך הוצאה:  20 במאי 1985
 פרסים
 פרס הוגו לרומן הטוב ביותר (1986)  100 ספרי המדע הבדיוני והפנטזיה הטובים ביותר של NPR  פרס נבולה לרומן הטוב ביותר (26 באפריל 1986) 
 סדרה
 הספר הבא:  ילדי הצי, קול למתים 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0099496100
 הספרייה הלאומית:  001343719
 
המשחק של אֶנְדֶר (באנגלית: Ender's Game) הוא ספר מסוגת המדע הבדיוני מאת אורסון סקוט קארד, שיצא לאור ב-20 במאי 1985. הספר מבוסס על סיפור קצר שהתפרסם בביטאון "אנלוג" בשנת 1977. נכון ל־2008, הוא אחד מן הספרים המוכרים ביותר של הסוגה, לאחר שזכה בפרסי הוגו ונבולה היוקרתיים. נוצרו שלוש סדרות של ספרי המשך, סיפורים קצרים שפורסמו מדי חודש באתר האינטרנט של קארד. באוקטובר 2013 יצא סרט קולנוע באורך מלא המבוסס על הספר.
עלילת הספר

הספר עוקב אחר שנות שהותו של אנדר (קיצור ל"אנדרו" וגם ender - מסיים, מחסל) וִיגִין בבית הספר ללחימה, המיועד להכשיר מפקדי ספינות וציי חלל במלחמה נגד גזע חייזרים תבוני ועוין לכאורה, המכונה באגים (בשפה המדעית: "פורמיקים").
אנדר נלקח ממשפחתו כשהוא בן שש, ומשוגר לבית הספר, הממוקם בתחנת חלל הנמצאת בחגורת האסטרואידים ושוהה בחברת ילדים אחרים, מגיל שש ועד גיל שתים עשרה בערך, הלומדים ומתאמנים לקראת העברתם לבתי ספר מתקדמים יותר, ובסופו של דבר לשירותם בצי. במרכז תוכנית הלימודים נמצא משחק המלחמה, שבו קבוצות תלמידים (המכונות "צבאות") נלחמות במשחק לייזר זו נגד זו בתנאי אפס כבידה.
בתחילת לימודיו, אנדר מתאמן לבדו, ככל התלמידים - אולם בשל יכולותיו יוצאות הדופן הוא מועבר לאחד ה"צבאות" מוקדם מהרגיל. גם כחייל פשוט ב"צבא" הוא מוכיח יכולות יוצאות דופן, אולם אלו גורמות גם לבעיות חברתיות, ולהתנגשות בינו לבין מפקדיו - ילדים גם הם - מה שגורם להעברתו מקבוצה לקבוצה.
במקביל לפעילותו במסגרת הצבאות, הוא משתתף במשחק פסיכולוגי המערב אותו ואת מערכת המחשב של בית הספר, וחושף את בעיותיו הפסיכולוגיות, אחריהן עוקב מנהל בית הספר, הקולונל היראם גראף. גראף, עליו מוטל לקדם את אנדר ולהכשירו לפיקוד מהר ככל שניתן, משתמש במידע על מנת לבצע מניפולציות שונות על אנדר, בהן יצירת התנגשויות מכוונות בינו לבין תלמידים אחרים בבית הספר על מנת לחשוף את האגרסיביות המובלעת בנפשו של אנדר, שינויים בכללי המשחק המפתחים את יצירתיותו של אנדר ויכולותיו להתמודד עם מצבים הנראים בלתי אפשריים, ואף שימוש באחותו של אנדר, ולנטיין, על מנת לשכנע אותו שתפקודו היעיל בצבא הוא בעל מטרה עליונה - הושעת המין האנושי.
אנדר מקודם עוד ועוד, ומגיע למערך אימונים שבו המורה שלו הוא מאזר רקהאם, המפקד בעל התובנה שסייעה להביס את הבאגים במלחמה הקודמת. בשלב מסוים במערך האימונים הזה הוא מתרגל פיקוד על צי שבו מפקדי המחלקות הם פקודיו הטובים ביותר וידידיו מ"צבאות" בית הספר ללחימה. בתום התרגיל האחרון מסתבר לאנדר ולחבריו שהקרבות האחרונים כלל לא היו תרגילים, ושפקודותיהם הועברו לציי מלחמה אמיתיים שהשמידו את גזע הבאגים במלחמה טוטאלית.
הספר מסתיים במעקב אחר אנדר, שמתמוטט עם קבלת הידיעה שהוא השמיד גזע חייזרים תבוני. לאחר שנים הוא מוצא, בפלנטה שיושבה בעבר על ידי באגים, שריד אחרון מהגזע שנשמר עבורו - גולם שמור של מלכה, ממנה יכול להתפתח שוב הגזע. באופן טלפתי משדרת אליו המלכה את משימתו - למצוא פלנטה שבה היא תוכל להתקיים ולכונן שוב את תרבותה ואת הגזע שלה. אנדר יוצא, ביחד עם אחותו, למסע שמטרתו מציאת פלנטה שכזו.
עלילה משנית בספר עוסקת באחיו ואחותו של אנדר, פיטר וולנטיין. שניהם, כמו אנדר, מבריקים בצורה יוצאת דופן, אלא שבגלל הפרופיל הפסיכולוגי שלהם הם אינם מסוגלים לשרת בצבא - פיטר אכזרי מדי וולנטיין רחומה מדי. השניים משתפים פעולה, ומנצלים זה את כשרונותיו ותכונותיו של זה כדי לרכוש לעצמם, בשמות עט ("לוק" לפיטר ו"דמוסתנס" לוולנטיין) עמדה פוליטית בפורומים פוליטיים אמריקניים. את המוניטין שצברו הם מנצלים על מנת למנוע מלחמת עולם כשמסתיימת המלחמה נגד הבאגים. פיטר ממונה לאחר תום המלחמה להגמון - משרה אותה הוא הופך לשקולה כנגד "נשיא העולם", וולנטיין מצטרפת לאנדר במסעותיו וכותבת ספרי היסטוריה מדויקים ובעלי מסרים הומניסטיים ההופכים את שם העט שלה לאגדה. עלילותיו של פיטר לאחר תום "המשחק של אנדר" מפורטות בסאגת ההמשך "הצל של ההגמון", בעוד עלילותיהם של אנדר וולנטיין מפורטות בטרילוגיית ההמשך הנפתחת ב"קול למתים".
ניתוח העלילה

הספר עוסק בעיקר בחינוך ובמנהיגות אך מציג בצורה חטופה עולם עתידני, שבו חוקי הגבלת ילודה מופעלים בניסיון להתגבר על פיצוץ האוכלוסין. בעולם זה ממשיכה להתקיים המלחמה הקרה, ועל אף שבני האדם התאחדו לאחרונה בניסיון להגן על הגזע מפני הבאגים, החששות ההדדים לא נעלמו וברית ורשה מתכננת לתקוף את מדינות המערב ברגע בו איום הבאגים יוסר. מרכזו של הספר הוא הדיון שהוא עורך בדילמות מוסריות, כגון:
האם קיימות מטרות חשובות מספיק, המתירות לנו לעשות כרצוננו בחייהם של פרטים על מנת להשיג אותן? (וספציפית, האם מותר היה לצבא להשתמש באנדר ככלי בניסיון להפכו לגנרל מבריק, בידיעה שהוא עשוי להרוג אנשים ולרסק את עצמו בתהליך?)
האם טבעם של בני האדם הוא להשמיד דברים שאינם מובנים להם או שהם חוששים מהם? (הדיון בדילמה זו נמשך בספרים הבאים: "קול למתים", "קסנוסייד" ו"ילדי המחשבה").
יצירה והשראה

הספר נכתב במקור כנובלה (סיפור קצר) באותו השם, אותו ניתן למצוא במקבץ הסיפורים "מפות במראה".
הנובלה המקורית "המשחק של אנדר" הציגה מבט חטוף לחוויותיו של אנדר בבית הספר ללחימה ובית הספר לפיקוד. עלילת הרומן המלא מקיפה יותר וכוללת את חייו של אנדר לפני, במהלך, ואחרי המלחמה, ומכילה גם כמה פרקים המתארים את המהלכיהם הפוליטיים של אחיו ואחותו הגדולים בכדור הארץ.
הסופר, אורסון סקוט קארד, הצהיר כמה פעמים, בעל פה ובכתב, כי המשחק של אנדר נכתב כדי ליצור את הדמות של אנדר בתפקידו כ"דובר עבור המתים" בספר ההמשך, קול למתים, ולכן עיבד את המשחק של אנדר לרומן. קארד רצה לכתוב את הספר את "קול למתים" וחשב שדמותו של אנדר תתאים לדמות הראשית בסיפור המתוכנן והתכוון לספק רקע נאות. קארד אמר כי הוא הופתע כאשר הספר הפך להיות רב מכר ולאחד מספרי המדע הבדיוני המפורסמים ביותר.
בהקדמה שכתב קארד לרומן שלו ב־1991, דן קארד בהשפעת סדרת המוסד של אייזק אסימוב על הנובלה והרומן. עיבודו של ההיסטוריון ברוס קאטון על מלחמת האזרחים האמריקנית השפיעה, גם היא, על קארד רבות.
המשחק של אנדר היה רומן המדע־בדיוני הראשון שפורסם לגמרי באינטרנט, כאשר הועלה לשרתי Delphi שנה לפני הדפסת הפרסום.
תגובות על הספר

המשחק של אנדר התקבל בביקורות טובות. הרומן זכה בפרס נבולה לרומן הטוב ביותר בשנת 1985. ובפרס הוגו לרומן הטוב ביותר 1986, שנחשבים לשני הפרסים היוקרתיים בסוגת המדע הבדיוני. המשחק של אנדר גם היה מועמד לפרס Locus בשנת 1986, והתמודד וזכה בפרסים רבים לאורך השנים.
מבקרים שונים מחו על האלימות בספר והצלחתו של הספר בקרב ילדים ונוער הגבירה את הביקורות בתחום זה.
בהקדמתו לספר, כותב קארד על מכתבים ובהם תגובות שונות, שקיבל מקוראי הספר. באחד מהמכתבים כותבת לו מורה לתלמידים מחוננים שהצורה בה הוא מציג את חשיבתם של אנדר וחבריו מעוותת ואינה מציגה את חשיבתם האמיתית של ילדים מחוננים. לעומת זאת, אחד המכתבים, המגיע מקבוצת נוער מחונן, מציין את הזדהותם המוחלטת עם הספר ועם הפסיכולוגיה העומדת מאחוריו.
אחד המכתבים שמזכיר קארד נכתב על ידי טייס אמריקאי במלחמת המפרץ. הטייס מציין במכתבו כי הוא וחבריו זוכים לציוד ולמיגון הזולים והפשוטים ביותר, וכי כל גיחה עלולה להיות האחרונה שיעשה בחייו. את המלחמה משווה הטייס למלחמתו של אנדר, והוא מספר כיצד הוא שואב כוחות מהקריאה בספר, לקראת יציאתו לגיחה נוספת שממנה אולי לא ישוב.
תגובות על הספר > דירוגים

| פרסום | המדינה | תואר | שנה | דירוג |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Amazon.com | ארצות הברית | Best of the Century: Best Books of the Millennium Poll | 1999 | 32 |
| Locus | ארצות הברית | Best 20th Century Science Fiction Novels: Reader's Poll | 2012 | 2 |
| Modern Library | ארצות הברית | Modern Library 100 Best Novels: Reader's List | 1999 | 59 |
| NPR | ארצות הברית | Top 100 Science Fiction, Fantasy Books: Readers' Poll | 2011 | 3 |
| Publishers Weekly | ארצות הברית | Bestselling Science Fiction Novels of 2012 | 2012 | 1 |
| Science Channel | ארצות הברית | Top 10 Sci-fi Books of All Time | 2013 | 5 |
ספרי המשך

סדרת ספרי המשך אחת מתארת את מסעותיו של אנדר ואחותו בחלל בחיפוש אחר בית למלכת הכוורת וכוללת את הספרים:
קול למתים (1986), (בתרגומים חדשים יותר תורגם לשם ״דובר למתים״)
קסנוסייד (1991)
ילדי המחשבה (1996)
אנדר בגלות (2008)
הספר "אנדר בגלות" מתאר את קורותיו של אנדר בתקופה שבין סיום עלילת "המשחק של אנדר" לבין תחילת עלילת "קול למתים".
סדרת ספרי המשך נוספת, "סדרת הצל" שנקראת גם הסדרה של בין, מעניקה נקודות מבט שונות על הסיפור המקורי ומתארת את השנים לאחר תום המלחמה ב"פורמיקים" ותחילת המאבקים הפנימיים בין מעצמות כדור הארץ ואת הילדים מבית הספר ללחימה, מנקודת המבט של בין. סדרה זו כוללת:
הצל של אנדר (1999)
הצל של ההגמון (2001)
בובות צללים (2002)
הצל של הענק (2005)
מעוף הצללים (2013)
הצל האחרון (2021)
הספר האחרון בסדרה: "The last shadow" נועד לחבר את "סדרת הצל" והסדרה המקורית של אנדר להביא לסיומן.
הספר יצא לאור בשנת 2021 ותורגם לעברית על ידי הוצאת אופוס ב-1 במאי 2023.
סדרה נוספת שיוצאת היא "מלחמת הפורמיקים הראשונה". בה מתואר המפגש הראשון בין בני האנוש ל"פורמיקים". זהו הרקע לספר הראשון "המשחק של אנדר".
והארץ אינה יודעת (2014)
הארץ בלהבות (2016)
הארץ מתעוררת (2016)
סדרה נוספת שיוצאת היא "מלחמת הפורמיקים השנייה".
The Swarm - (אוגוסט 2016, לא תורגם לעברית)
The Hive - (יוני 2019, לא תורגם לעברית)
The Queens - יצא בעתיד
ספר נוסף, שלא תורגם לעברית, נקרא "First Meetings", והוא אוסף של סיפורים קצרים על דמויות מהסאגה.
כל ספרי ההמשך זכו להצלחה.
עיבודים

הספר זכה למספר עיבודים, ביניהם סרט (2013), משחקי מחשב ווידאו, קומיקס ותסכית.
תרגומים

המשחק של אנדר תורגם ל־34 שפות. ביניהן: אלבנית, בולגרית, עברית, גרמנית, יוונית, יפנית, סרבית ועוד.
הערות שוליים

↑  Mann, Laurie (22 בנובמבר 2008). "SFWA Nebula Awards". dpsinfo.com. אורכב מ-המקור ב-2008-05-16. נבדק ב-3 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Hugo Awards By Year". World Science Fiction Society. 9 בדצמבר 2005. אורכב מ-המקור ב-31 ביולי 2008. נבדק ב-3 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Locus Index to SF Awards: About the Hugo Awards". Locus Publications. נבדק ב-2009-01-13.
↑  "The Locus Index to SF Awards: About the Nebula Awards". Locus Publications. נבדק ב-2009-01-13.
↑  "Locus Online: Books and Publishing News, November 1999, Page 3". Locusmag.com. 1999-11-23. נבדק ב-2013-11-09.
↑  "Locus Roundtable » All-Time Novel Results, 2012". Locusmag.com. 2012-12-22. נבדק ב-2013-11-09.
↑  "100 Best Novels « Modern Library". Modernlibrary.com. נבדק ב-2013-11-09.
↑  "Your Picks: Top 100 Science-Fiction, Fantasy Books". NPR. 2011-08-11. נבדק ב-2013-11-09.
↑  "Ender's Game". Publishers Weekly. נבדק ב-2013-11-03.
↑  Sci Fi (2012-10-11). "Top 10 Sci-fi Books of All Time : Science Channel". Science.discovery.com. נבדק ב-2013-11-09.
| ספרי המשחק של אנדר מאת אורסון סקוט קארד |
| --- | --- | --- |
| מלחמת הפורמיקים הראשונה | והארץ אינה יודעת • הארץ בלהבות • הארץ מתעוררת |  |
| מלחמת הפורמיקים השנייה | הנחיל (אנ') • הכוורת (אנ') • המלכות (אנ') |  |
| חמישיית אנדר | המשחק של אנדר • אנדר בגלות • קול למתים • קסנוסייד • ילדי המחשבה |  |
| חמישיית בין | הצל של אנדר • הצל של ההגמון • בובות צללים • הצל של הענק • מעוף הצללים |  |
| ספרים נוספים | פגישות ראשונות (אנ') • מלחמת המתנות (אנ') • ילדי הצי (אנ') • הצל האחרון |  |
| דמויות | אנדר וויגין • ולנטיין • פיטר ויגין • פקיניוס • בין • מלכת הכוורת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503929105171  LCCN: nr95020869  MusicBrainz release group: d5bcd5cb-5d65-40e2-aedb-97bf88f7cf10  VIAF: 178950173   WorldCat (עם VIAF): 178950173 
עטיפת המהדורה הראשונה בעברית, הוצאת אופוס, 1994
וידוי (ספר)

| --- | --- |

הכריכה של הספר
 מידע כללי
 מאת:  יוכי ברנדס
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  פרוזה
 הוצאה
 הוצאה:  משכל - ספרי חמד+ידיעות אחרונות
 תאריך הוצאה:  2005
 מספר עמודים:  422
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002510258
וידוי הוא רומן היסטורי מאת יוכי ברנדס, המתבסס על אנציקלופדיות, ספרים, מחקרים וראיונות שערכה ותוספות ליצירת העלילה שרקחה המחברת.
הספר וידוי יצא לאור בשנת 2005.
הרומן וידוי שב לנושאים בהם עסקה המחברת בספרים קודמים, ובהם: מעמד האישה, יכולתן של יצירות אומנות או סיפור (ואפילו סיפורה של אישה אחרת) לגרום לשינוי במהלך חיי האדם ונושא רגשות אשמה וההתמודדות איתן.
הרומן משתרע על תקופה המתחילה בפרעות קישינב בראשית המאה העשרים ועד ימינו במדינת ישראל.
וידוי מספר על תמר, אוצרת במוזיאון, על יחסיה עם אמהּ וסבתה ועל מפגש עם אישה מבוגרת המחזיקה ברשותה ציור. מפגש הפותח סיפור נוסף בתוך העלילה הראשית, סיפורה של בעלת התמונה.
עלילה

אלה, העובדת כמשחזרת במוזיאון בו עובדת תמר, משחזרת ציור ישן מאת אמן בלתי ידוע. ציור זה נותן לתמר, הנאבקת על מעמדה במוזיאון רעיון לאצור תערוכה של ציורים שהקדימו את זמנם.
במהלך חיפושיה אחרי תמונה היא מגיעה לציונה, המחזיקה ברשותה ציור ישן, ומנסה לשכנע אותה להשאיל את הציור למוזיאון.
ציונה מספרת לתמר את סיפור חייה, המתחיל בפרעות קישינב, עובר דרך התבגרותה אצל דודה ודודתה, דרך נסיעה לאודסה לביתו של חיים נחמן ביאליק, קשריה עם התנועה הציונית, אהבתה לצעיר בולשביק, עלייתה ארצה על הרוסלאן, לימודיה בגימנסיה הרצליה.
במקביל, מתוארת מערכת היחסים בין סבתה הדעתנית של תמר, אמהּ המתרכזת בבישולים ובגדים ותמר עצמה, בינן לבין עצמן ובינן לבין הגברים שהיו בחייהן.
כעלילת משנה נוספת מתוארת עלייתה לישראל של רוזה כהן אמו של יצחק רבין כנוסעת סמוייה על הרוסלאן.
דוד משרקי

| --- | --- |
 לידה:  1696 ה'תנ"ו צנעא, תימן
 פטירה:  1771 (בגיל 75 בערך) ה'תקל"א צנעא
 מקום פעילות:  צנעא
 תקופת הפעילות:  ?–1771 
 תחומי עיסוק:  פסיקה
 תפקידים נוספים:  שוחט
 רבותיו:  אביו
 תלמידיו:  רב יחיא צאלח
 חיבוריו:  שתילי זיתים
 
מארי דוד בן שלמה משרקי (לעיתים: מזרחי, מכונה גם: מהרד"ם) (ה'תנ"ו – י"ד בתמוז ה'תק"ל; 1696 – 7 ביולי 1770), היה פוסק תימני, ומחבר הספר שתילי זיתים על שולחן ערוך.
דעותיו

עמד בראש האסכולה שקיבלה והשלימה עם השינויים שחדרו כמאתיים שנה קודם לתקופתו ליהדות תימן בתחום פסיקת ההלכה ונוסחאות התפילה (הנוסח השאמי) במרכז תימן. תלמידו מהרי"ץ, שלא השלים עם שינויים אלו, סבר שיש להחזיר את יהודי תימן לפסיקה לפי הרמב"ם ולתפילה לפי התכלאל.
מארי דוד משרקי היה ככל הנראה תלמידו של סבו מארי אהרון משרקי ואביו רבי שלמה, וכן למד אצל הדיין מארי צאלח בן יחיא. שימש כרב בית הכנסת של נגיד הקהילה השר שלום עראקי (בית אלאוסטא), ובתפקיד רשמי היה שו"ב (שוחט ובודק).
תלמידו המובהק הוא מהרי"ץ.
היה החכם התימני הראשון שפירש את דברי השולחן ערוך, שכבר נתפשט כמה דורות לפניו.
חיבוריו

שתילי זיתים, על שולחן ערוך אורח חיים. סגנון פירושו זה שונה מפרשנים אחרים של השולחן ערוך. כדי להקל על הלומד, הוא כתב את פירושו כהמשך ללשונות בעל השו"ע והרמ"א, באופן שהכל נקרא ברצף אחד[דרוש מקור] באופן מתומצת. הוא מבאר את דעת השו"ע (גם אם אין מנהג תימן תואם אותה) ומביא בקצרה דינים ומנהגים נוספים המתאימים לשיטת מרן השולחן ערוך, מדברי הפוסקים או מדעת עצמו. הוא מכריע בין הפוסקים כאלו התואמים את דברי השו"ע. הוא נהג להשמיט את דברי הרמ"א במקרים בהם הביא ממנהגי אשכנז, על מנת להקל על הלומד. מדי פעם הוא מציין את מנהג תימן.
 ספרו זה זכה לתפוצה גדולה ולהשפעה מרובה על חכמי תימן. הרב שלמה עמר, מחכמי תימן במאה ה-19, המשיך את דרכו ושיטתו של הרב משרקי וחיבר פירוש על כל שולחן ערוך "אבן העזר", גם הוא בשם "שתילי זיתים". פירוש זה נדפס לאחרונה.
רביד הזהב, שו"ת וחידושים לשולחן ערוך. בניגוד לשתילי זיתים, בספר זה הוא מפלפל בסוגיות הגמרא ובדברי הראשונים והאחרונים בעיון רב. בהקדמתו לספר הוא מסביר באורך את הסיבות שהביאוהו לחבר אותו.
ראשי בשמים, על שולחן ערוך יורה דעה עד סימן קי.
קצוהיקו היאשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972 (בן 52 בערך)
 ענף מדעי:  מחקר תאי גזע ביולוגיה של הרבייה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מייג'י אוניברסיטת מדעי החיים של טוקיו אוניברסיטת קיימברידג'
 מוסדות:  אוניברסיטת קיוטו אוניברסיטת קיושו אוניברסיטת אוסקה
 
קצוהיקו היאשי (ביפנית: 林 克彥, נולד ב-1972) הוא גנטיקאי יפני וחוקר תאי גזע המתמחה ברבייה וביולוגיה של תאי גזע. הוא ידוע במיוחד בזכות הישגיו במחקר רבייה חד-מינית של עכברים זכרים, הישג שהוביל להכללתו ברשימת "עשרת המדענים המובילים של Nature" לשנת 2022. עבודתו כוללת חקר המנגנונים ליצירת תאי מין המאפשרים העברת מידע גנטי לדורות הבאים, וזיהוי גורמים מולקולריים וסביבתיים השולטים בתהליך התמיינות תאי ביצית.
השכלה וקריירה אקדמית

היאשי סיים את לימודיו באוניברסיטת מייג'י בשנת 1994 עם תואר ראשון בחקלאות. בשנת 2004 קיבל דוקטורט במדעים מאוניברסיטת מדעי החיים של טוקיו, שם גם עבד כעוזר מחקר במחלקה לביולוגיה מולקולרית במכון למדעי החיים. לאחר מכן, היאשי המשיך בעבודתו כחוקר במרכז הרפואי למחקר אמהות וילדים באוסקה, שם התמקצע בחקר אתיולוגיה ופתוגנזה.
לאחר סיום הדוקטורט שלו, הצטרף היאשי כמועמד למחקר פוסט-דוקטורט ב-"Gurdon Institute" שבאוניברסיטת קיימברידג'. עם שובו ליפן, החל ללמד ולהדריך במחלקה למיקרומורפולוגיה באוניברסיטת קיוטו, תחילה כמרצה ולאחר מכן כפרופסור חבר. בשנת 2014, הוא מונה לפרופסור בבית הספר למדעי הרפואה באוניברסיטת קיושו, שם עמד בראש המחלקה לתאי גזע גנטיים. מאז 2021, משמש היאשי כפרופסור באוניברסיטת אוסקה.
השכלה וקריירה אקדמית > תחומי מחקר

מחקרו של קצוהיקו היאשי עוסק בעיקר בתאי גזע ובביולוגיה של רבייה. הוא מתמקד בתהליכי יצירת תאי מין ובמנגנונים המבקרים את התמיינות תאי ביצית, ובפרט באילו הקשורים לתאי גזע פלוריפוטנטיים. באמצעות שחזור תהליכי התמיינות אלו בתאי גזע, היאשי הצליח לזהות מולקולות וגורמים סביבתיים המובילים להיווצרות תאי ביצית. מחקריו תורמים להבנה של מנגנוני בקרת איכות המידע הגנטי בתהליך זה ולזיהוי מחלות הנגרמות מהפרעות בתהליך זה.
פריצת הדרך המשמעותית ביותר של היאשי התרחשה כאשר הצליח לשכפל תהליך רבייה חד-מיני בעכברים זכרים, הישג יוצא דופן שהביא אותו להכרה עולמית ולהכללתו ברשימת "עשרת המדענים המובילים" של מגזין Nature לשנת 2022.
הכרה והישגים

הוא נכלל ברשימת טיים 100 לשנת 2024.
הערות שוליים

↑  Professor Katsuhiko Hayashi, Graduate School of Medicine, Osaka University (באנגלית)
↑  Heidi Ledford, Making mice with two dads: this biologist rewrote the rules on sexual reproduction, Nature 624, 2023-12-13, עמ' 499–499 doi: 10.1038/d41586-023-03922-6
↑  By Shinya Yamanaka, Katsuhiko Hayashi: The 100 Most Influential People of 2024, TIME, ‏2024-04-17 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0001-7359-5939
מולך (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  הנרי מילר 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  נובלה אוטוביוגרפית
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הוצאה
 הוצאה:  Grove Press
 הוצאה בשפת המקור:  1992
 תאריך הוצאה:  1992 
 מספר עמודים:  266
 
מולך: או, העולם הגוי הזה הוא רומן חצי-אוטוביוגרפי שנכתב על ידי הנרי מילר בשנים 1927–1928, בתחילה במסווה של רומן שכתבה אשתו, ג'ון. הספר לא פורסם עד 1992, 65 שנה לאחר שנכתב ו-12 שנים לאחר מותו של מילר' ונחשב לרוב ככלי לחקר צמיחתו האמנותית של מילר יותר מאשר כיצירה בדיונית ראויה בפני עצמה.