stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קסקדה
קריירה > 2004–2005: ההתחלה

כאשר הייתה נטלי הורלר בת 17, היא עבדה באולפן הקלטות ביחד עם תקליטנים שונים. בסופו של דבר, היא פגשה את דיג'יי מניאן ואת יאן פיפר וביחד הפכו השלושה ללהקה. במקור, שם הלהקה היה קסקייד (Cascade), אך בעקבות איום משפטי מצד הדיג'יי קסקייד (Kaskade), השתנה השם לקסקדה (Cascada). לאחר מכן, הוציאה הלהקה את השיר, "Bad Boy", שלא זכה להצלחה רבה.
בסמוך לכך, יצא סינגל הבכורה של הלהקה, "Miracle". השיר הפך ללהיט בין-לאומי כאשר נכנס אל העשירייה הפותחת בצרפת, אירלנד, הולנד, אירופה, וכולי. בארצות הברית זכה השיר למעמד זהב על סך מכירות של למעלה מ-500 עותקים. בעקבות ההצלחה לה זכתה עם השיר, הוחתמה הלהקה על חוזה הקלטות עם חברת התקליטים רובינס אנטרטיינמנט.
קריירה > 2005–2007: Everytime We Touch

לאחר שהוחתמה הלהקה, הציעה לה חברת תקליטיה לבצע מחדש את "Everytime We Touch" של מגי ריילי. הלהקה נענתה בחיוב, וב-16 באוגוסט 2005, יצא השיר "Everytime We Touch". השיר הוא מעין גרסת דאנס של השיר המקורי. עם יציאתו, זכה השיר להצלחה חסרת תקדים כאשר נכנס לעשירייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100, וה-2 במצעד הסינגלים הבריטי. הוא אף כבש ארבע פסגות מצעדים שונות. כמו כן, הפך השיר לשיר הדאנס הנמכר ביותר לאותה השנה וכן שבר שיאי מכירה בשוודיה.
הסינגל האחרון מתוך האלבום היה "Ready for Love", שזכה להצלחה מתונה. כל השירים נכללו באלבום, Everytime We Touch.
קריירה > 2007–2009: Perfect Day

בשנת 2007, יצא אלבומה השני של הלהקה, Perfect Day. האלבום זכה להצלחה רבה ואף הגיע למעמד כסף בבריטניה. הוא אף הגיע אל המקום ה-9 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל הראשון מתוכו "What Hurts the Most", יצא לאור ב-21 בנובמבר 2007. השיר זכה להצלחה רבה כאשר נכנס אל מצעד הבילבורד הוט 100, ואל מצעד הסינגלים הבריטי. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי הכריז כי השיר הגיע למעמד זהב בארצות הברית, על סך מכירות של 500,000 עותקים. בבריטניה נמכר בכ-200,000 עותקים בסך הכול.
בהמשך, יצא הסינגל השני "What Do You Want from Me?", שזכה להצלחה גם כן. בסמוך לכך, חידשה קסקדה את השיר "Because the Night". החידוש יצא כסינגל השלישי מתוך האלבום וזכה להצלחה רבה. בסמוך לכך, חידשה גם את השיר "Faded" שיצא כסינגל הרביעי מתוך האלבום. לבסוף, יצא השיר "Perfect Day", כסינגל החמישי והאחרון מתוך האלבום.
קריירה > 2009–2010: Evacuate the Dancefloor

ב-3 ביולי 2009, יצא אלבומה השלישי של קסקדה, Evacuate the Dancefloor. האלבום זכה להצלחה רבה כאשר הגיע אל המקום ה-8 במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל הראשון מתוכו "Evacuate the Dancefloor", זכה להצלחה עולמית והפך ללהיט בין-לאומי. הוא הגיע בשיאו אל המקום ה-1 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-25 במצעד הבילבורד הוט 100. בארצות הברית נמכר השיר בכמיליון עותקים בסך הכול. בקנדה, זכה השיר למעמד פלטינה כפולה על סך מכירות של כ-160,000 עותקים.
בהמשך, יצא השיר "Fever", כסינגל השני מתוך האלבום. בסמוך לכך, יצא השיר "Dangerous" כסינגל השלישי והאחרון מתוכו. השיר זכה להצלחה פחותה מקודמיו.
קריירה > 2010–2011: Original Me

ב-17 ביוני 2010, יצא אלבומה הרביעי של הלהקה, Original Me. הסינגל הראשון מתוכו, "Pyromania" זכה להצלחה נאה כאשר הגיע אל המקום ה-8 במצעד שירי הדאנס של בריטניה. הסינגל השני "San Francisco" הצליח להגיע אל המקום ה-11 במצעד שבהולנד, וזכה להצלחה נאה גם כן.
לאחר מכן, ב-23 בספטמבר 2011, יצא הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Au Revoir". השיר נכשל כאשר הצליח להיכנס אל שני מצעדים בלבד. לבסוף, יצא השיר "Night Nurse" כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. בדומה לסינגל הקודם, גם סינגל זה לא זכה להצלחה כלשהי והצליח להיכנס אל שני מצעדים בלבד גם כן.
קריירה > 2012–2013: The Best of Cascada ואירוויזיון

הלהקה יצגה את גרמניה בתחרות אירוויזיון 2013 לאחר שזכתה עם השיר "Glorious" בתחרות הלאומית "Unser Song für Malmö" לבחירת נציגות, אשר כללה 11 מתמודדים נוספים והצבעה במשקל שליש לציבור הצופים, שליש לציבור מאזיני הרדיו ושליש לצוות שיפוט. הלהקה זכתה במקום הראשון בהצבעת קהל הצופים במהלך הערב, במקום השני בהצבעת מאזיני תחנות הרדיו בשבוע שלפני, ובמקום השלישי בהצבעת צוות השיפוט במהלך הערב. בתחרות עצמה הופיעה הלהקה כשיר מספר 11, אחרי השיר הרוסי ולפני השיר הארמני, ובתום ההצבעה, הגיעה למקום ה-21 עם 18 נקודות בלבד.
באותה השנה, יצא אלבום האוסף The Best of Cascada, שזכה להצלחה נאה, והכיל בתוכו את מיטב להיטיה של הלהקה.
קריירה > 2014–הווה: המשך הקריירה

ב-28 במרץ 2014, הוציאה קסקדה חידוש לשיר "Blink". החידוש זכה להצלחה מתונה כאשר נכנס אל המקום ה-34 במצעד שירי הדאנס/אלקטרוני של בילבורד. בסמוך לכך, יצא השיר "Madness", שלא זכה להצלחה. בשנת 2015, יצא השיר "Reason", ושנה לאחר מכן השיר "Run" ו-"Playground".
בשנת 2016, השתתפה קסקדה בשיר "Praise You". בשנת 2018, הוציאה את השיר "Back for Good".
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2006: Everytime We Touch
2007: Perfect Day
2009: Evacuate the Dancefloor
2011: Original Me
רונן אביבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  כדורעף 
 
רונן אביבי הוא חבר נבחרת ישראל לשעבר בכדורעף נכים.
אביבי גדל בקיבוץ עברון ובסוף שנות השבעים סיים לימודי תיכון.
הוא נכה צה"ל עם קטיעה של רגל ימין.
היה חבר נבחרת הכדורעף בתחרויות המשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992) והמשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996). הנבחרת התחרתה בכדורעף בעמידה ובשנת 1996 העפילה עד רבע הגמר.
הערות שוליים

↑  Update on FIDF Program with Israeli Soldiers
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה | זיו בר-שירה • נחמן וולף • מלכה פוטשניק • צפורה רובין • חן שינה |  |
|    הרמת משקולות |  עמוס גינוסר • שמואל חיימוביץ' • דותן מישר •  אברהם שטרויך • יהודה שרון • ראובן תנעמי |  |
|    חץ וקשת | עמית דרור • עמרם זילברמן |  |
|    טניס | תקווה אהרוני • שבתאי בן-יורם • אבי ויינברג • מלי מילר |  |
|    טניס שולחן | שלמה אהרוני • חיים אשכנזי •  זאב גליקמן • בועז טביב • יעקב סולימן • אליהו עטיה |  |
|    כדורסל | נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (הנרי אביטל, אריאל אוטולנגי, רוני גוטרמן, צבי גזיאל, ליאור דרור, אליעזר האובן, אבי ויינברג, משה לוי, חנן לושקוב, בועז מזרחי, מקבל שופנייה, אייל שרטוב) |  |
|    כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, חנוך בודין, אייל גור, אהרון דנציגר, חגי זמיר, גד לנצר, נסים פרנקו, חן צור, מירון צידקילוב, צבי קרש) |  |
|    כדורשער | נבחרת ישראל בכדור שער (גברים) (אהרון אקוקה, אורי בשה, שלמה לזמי, רפאל פלח, זהר שרון) |  |
|    קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי • דורון שזירי |  |
|    שחייה | בועז אבהר • שלום אייגר •  חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר • אורנה גרינברג •  יזהר כהן • מירי סיסו • שלמה פינטו •  ערן שמש •  משחה שליחים (שלום אייגר, חנוך בודין, שלמה פינטו, ערן שמש) |  |
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | זיו בר-שירה •  נחמן וולף • יוגב קנזי |  |
|  הרמת משקולות | דותן מישר • ברוך מסאמי |  |
|  טניס | תקווה אהרוני • כנרת וואלך • גיל נאור • אייל שרטוב |  |
|  טניס שולחן | שלמה אהרוני • זאב גליקמן • אליהו עטיה • שגיא צוקרמן |  |
| כדורת דשא |  יצחק בראנס •  תמי כרמלי • עקיבא פרבר |  |
|  כדורעף | נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (רונן אביבי, יאיר בן-דור, חגי זמיר, גיל חבה, חיים פיינטוך, נסים פרנקו, חן צור, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|  קליעה | יהורם בן-חיים • אברהם הדסי •  דורון שזירי • אליהו חברה |  |
|  רכיבה | אורי בשה • סיוון מור • איתי צוק • אייל שחר |  |
|  שחייה | שלום אייגר • חנוך בודין • רון בולוטין •  זיו בטר •  יזהר כהן • אוריאל מוזס • ערן שמש |  |
רוטב בשר

| --- | --- |
קנקן רוטב בשר
קנקן רוטב בשר
 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 מרכיבים עיקריים:  meat juice 
 
"ביסקטס אנד גרייבי", מאכל ארוחת בוקר מהמטבח האמריקאי, ביסקטס עם רוטב בשר (מימין) ועם טוגנים (משמאל).
רוטב בשר (באנגלית: Gravy) הוא רוטב אנגלי מסורתי עתיק, מעובה ומתובל המבוסס על מיצי בשר וירקות הניגרים בעת צלייה. מקור המילה gravy במאה ה-14, ופירושה המקורי היה נזיד או ציר.
הרוטב מוגש לרוב עם צלי, צלי יום ראשון, קציץ בשר, מחית תפוחי אדמה או תפוחי אדמה צלויים ולעיתים גם עם אורז.
רוטב בשר מעובה לרוב באמצעות עמילן. ההכנה מתחילה ברביכה מקמח חיטה או קמח תירס/עמילן תירס או מקנה שורש של הצמח "Maranta arundinacea". מוסיפים לתערובת בהדרגתיות נוזלי בישול של בשר או ציר תוך בחישה מתמדת על מנת שהחומר המעבה לא יצור גושים. בחלק מהמתכונים נמנעים מלהוסיף שומן מן החי לרביכה בשל היותו שומן רווי.
כיום משווק גם רוטב בשר להכנה מהירה באבקה או בקוביות דחוסות ומיובשות וכן בקופסאות שימורים.
סוגי רוטב בשר

רוטב בשר אלוהי - נוזלים הניגרים מהבשר בעת צלייתו ומוגשים כרוטב מבלי שהוספו להם מרכיבים נוספים.
רוטב חלקי פנים - רוטב הכולל חלקי פנים (כגון לבבות, כבד וכיוצא בזה) של עוף או הודו כאשר הוא מיועד להגשה עם בשר עופות אלו, או כולל ציר העשוי מחלקי פנים כאלו.
רוטב בצל - מכיל כמות גדולה של בצל קצוץ שאודה באיטיות עם ציר ויין. מוגש לרוב עם נקניקיות ומחית או מוצרי בשר מטוגנים או צלויים אחרים, אשר לא מגירים נוזלים במהלך הכנתם.
רוטב לבן - עשוי לכלול חלב או שמנת אך לרוב הוא פשוט מיצי בשר שהוסף להם קמח לבן. מכונה גם "רוטב שמנת", "רוטב כפרי" ו"רוטב מנסרה". לעיתים מערבבים לתוכו חתיכות בשר קטנות. רוטב זה משמש כליווי מסורתי למנות "ביסקט אנד גרייבי" ושניצל בקר.
רוטב אדום-עין הוא רוטב העשוי מנטיפי שינקן שנצלה במחבת, מזוגגת בקפה (זו הדרך המסורתית) או במים, ולרוב גם מעט סוכר. רוטב זה אופייני למטבח של דרום ארצות הברית ומוגש לרוב מעל שינקן, ביסקטס ודייסת תירס.
רוטב עגבניות - מכיל עגבניות מקופסת שימורים, קמח ומעט שומן. זהו מתכון מדרום ארצות הברית.
רוטב "בשר" צמחוני - יש מתכונים העושים שימוש בציר צמחוני במקום בשרי, עם קמח תירס כחומר עיבוי. לעיתים מוסיפים מיצי ירקות המקנים לרוטב צבע ירוק כהה. קיימים מוצרים תעשייתיים - גרגרים להכנת רוטב בשר, שאינם בשריים.
הגשת רוטב בשר

רוטב בשר עם מחית תפוחי אדמה הוא מאכל אמריקאי אהוד. רוטב בשר מוגש גם עם תבשילים ממגוון סוגי בשר - חזיר, עוף, כבש, תרנגול הודו, בקר. במיוחד מקובל להוסיפו לקציץ בשר, למאפי פודינג יורקשייר וביסקטס ולמילוי. בדרום ארצות הברית הוא מוגש עם שניצל בקר. בקנדה, אוסטרליה והממלכה המאוחדת מאכל אהוד הוא טוגנים עם רוטב בשר. הגרסה הקנדית כוללת לעיתים גבינה. הוא נפוץ גם בצלי יום ראשון.
בארצות שונות באסיה, בפרט הודו, מלזיה וסינגפור המילה gravy משמשת לתיאור נוזל מעובה כלשהו בתבשיל, לאו דווקא בשרי. כך למשל היא עשויה לשמש לתיאור נוזלי מאכלי קארי סמיכים.
הערות שוליים

↑  gravy במילון מרים-ובסטר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539314405171  LCCN: sh90005427
קרב האי סאבו

קרב האי סאבו או קרב האי סאבו הראשון (ביפנית: 第一次ソロモン海戦, קרב איי שלמה הראשון) היה קרב ימי במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, שהתרחש ב-8-9 באוגוסט 1942, ובו התעמתו הצי הקיסרי היפני ובעלות הברית, ובעיקר הצי האמריקני. קרב זה היה הראשון בסדרת קרבות ימיים גדולים שהתרחשו במהלך קרב גוודלקנל.
בתגובה לנחיתת בעלות הברית באיי שלמה המזרחיים, שלח הצי הקיסרי היפני לאזור כוח משימה שמנה שבע סיירות ומשחתת אחת בפיקודו של תת-אדמירל גונאיצ'י מיקווה. כוח המשימה הפליג מבסיסים בבריטניה החדשה ובאירלנד החדשה במורד שרשרת איי שלמה במטרה לסכל את נחיתות בעלות הברית בגוודלקנל על ידי תקיפת כוח הפלישה האמפיבי של חיל הנחתים האמריקני ואת אוניות המלחמה שליוו אותו. הכוח המלווה כלל שמונה סיירות ו-15 משחתות בפיקודו של אדמירל משנה ויקטור קראצ'לי, אך רק חמש סיירות שבע משחתות לקחו חלק בקרב. מיקווה הפתיע את אוניות בעלות הברית בחסות החשיכה, וכוחו טיבע סיירת אוסטרלית אחת ושלוש סיירות אמריקניות, בתמורה לנזק קל בלבד לאוניותיו. בשל האבדות הקשות נחשב קרב זה לתבוסה הקשה ביותר של הצי האמריקני
זמן מה לאחר שהחלה ההתכתשות החליט מיקווה להסיג את כוחותיו תחת מעטה החשיכה, מתוך חשש מתקיפת מטוסים מנושאות מטוסים אמריקניות עם עלות השחר, ולכן החליט שלא לתקוף את כלי הרכב האמפיביים שנשאו את נחתים האמריקנים אל החוף. עם זאת, ההתקפה היפנית גרמה לשאר אוניות ונושאות הגייסות של בעלות הברית לסגת לפני שהספיקו לפרוק את כל הציוד, האספקה והאנשים, ולמעשה הותירו את השליטה במים שבסביבות גוודלקנל בשליטת הצי הקיסרי. נסיגה זו של אוניות בעלות הברית הותירה את החיילים שנחתו בגוודלקנל ובאיים הסמוכים יומיים לפני כן ללא אספקה מספיקה וללא חיפוי.
החלטתו של מיקווה לסגת בחסות החשיכה נבעה מחששו מפני תקיפת מטוסי נושאות המטוסים, אך למעשה נסוגו גם נושאות המטוסים מהזירה מתוך חשש ממתקפה יפנית. בכך פספס מיקווה הזדמנות לעקור את בעלות הברית מגוודלקנל בעוד כוחותיהם שם מעטים וחסרי אספקה. נסיגתו של מיקווה איפשרה לנחתים להתבצר באי ולהגן על שדה התעופה שדה הנדרסון עד להגעת תגבורות מאוחר יותר באותה שנה.
קרב האי סאבו היה הראשון מבין חמישה קרבות ימיים גדולים שנערכו במקביל לקרבות הקרקע על האי גוודלקנל, שהיו חלק ממתקפת נגד יפנית. קרבות ימיים אלה נערכו מדי כמה ימים עד סוף חודש נובמבר 1942, ולאחריו עברו היפני לתספק את כוחותיהם בגוודלקנל באמצעות צוללות. הקרב הימי האחרון, קרב האי רנל, נערך בינואר 1943, ובאותה עת היפנים עסקו בהכנות לפינוי כוחותיהם מגוודלקנל.
רקע > פעילות בגוודלקנל

ב-7 באוגוסט 1942 נחתו כוחות בעלות הברית, בעיקרם נחתים מחיל הנחתים האמריקני, בגוודלקנל, בטולאגי ובאיי פלורידה שבאיי שלמה המזרחיים. בעלות הברית רצו למנוע מהיפנים את השליטה באזור, ובייחוד בשדה התעופה שבגוודלקנל, שמיקומו הגאוגרפי איים על נתיבי השיט והתקשורת בין ארצות הברית ואוסטרליה. בעלות הברית אף תכננו להשתמש באיים אלה כנקודת פתיחה למערכה לכיבוש איי שלמה מידי היפנים, ובסופו של דבר לכבוש את בסיס הצי היפני ברבאול. מערכה זו תוכננה להגן על אגפה הימני של ההתקדמות כוחותיו של גנרל דאגלס מקארתור בגינאה החדשה. הנחיתה פתחה מערכה שנמשכה שישה חודשים.
המפקד הכללי של כוחות הצי של בעלות הברית באזור היה תת-אדמירל פרנק ג'ק פלטצ'ר, שתחת פיקודו היו מספר כוחות משימה של נושאות מטוסים. אדמירל משנה ריצ'מונד טרנר פיקד על הצי האמפיבי שמנה 16,000 חיילים. תחת פיקודו של טרנר נמצא האדמירל הבריטי ויקטור קראצ'לי, שפיקד על כוח הליווי של הצי האמפיבי, שמנה שמונה סיירות, 15 משחתות וחמש שולות מוקשים. מטרתו של כוח הליווי היה להעניק חיפוי ארטילרי לכוחות הנחיתה.
נחיתות בעלות הברית הפתיעו את היפנים, והאיים טולאגי, גווטו וטנמבוגו, ושדה התעופה בגוודלקנל, ששמו שונה לשדה הנדרסון, נכבשו על ידי הנחתים עד ערב 8 באוגוסט. במהלך 7 ו-8 באוגוסט תקפו מטוסים יפנים מרבאול את הכוחות הנוחתים ואת ליוויים, טיבעו נושאת גייסות אחת והסבו נזק כבד למשחתת "ג'רוויס". בקרבות האוויר שהתנהלו בשמי האי איבדו האמריקנים תשעה מטוסי קרב מדגם F4F ויילדקט מתוך שמונה עשר שהשתתפו בקרב, מפציץ צלילה SBD דונטלס אחד מתוך שישה עשר, וחמישה אנשי צוות נהרגו. לעומתם, איבדו היפנים ארבעה מפציצי מיצובישי G4M ושני מטוסי קרב מדגם A6M זירו. מתוך דאגה לטייסיו, חשש מאיום המטוסים היפנים, ומכיוון שהדלק החלק לאזול, החליט פלטצ'ר להורות על נסיגה מהאזור בערב 8 באוגוסט.
ישנם היסטוריונים שטענו שכמות הדלק במכלי אוניותיו של פלטצ'ר לא הצדיקה נסיגה, וכי הוא השתמש בתרוץ זה כדי לסגת מקרב. אולם יש הטוענים שבשל אובדן מטוסיו, רצה פלטצ'ר להתרחק מהאזור כדי לארגן את כוחותיו והתכוון לצאת לקרב לילה, אך תחת זאת קיבל הוראה מהפיקוד העליון לסגת. משראה שנותר ללא סיוע אוניות מלחמה החליט טרנר להסיג את כוחותיו בבוקר המחרת, מבלי שנשלמה מלאכת פריקת הציוד והאנשים.
רקע > התגובה היפנית

תגובתם הראשונה של היפנים לנחיתות באיי שלמה המזרחיים הייתה שיגור גלי מטוסי קרב כנגד בעלות הברית, וניסיון תיגבור הכוחות בגוודלקנל. מפקד הצי השמיני היפני, תת-אדמירל גונאיצ'י מיקווה, שלח שתי נושאות גייסות עמוסות ב-519 חיילים לגוודלקנל בצהרי 7 באוגוסט, אך משנודע לו גודל כוח הנחיתה של בעלות הברית הורה להן לשוב לרבאול. תחת זאת, קיבץ מיקווה תחת פיקודו את כל אוניות המלחמה ששהו באזור: ברבאול עגנו הסיירת הכבדה "צ'וקאי", הסיירות הקלות "טנריו" ו"יובארי", והמשחתת "יונאגי". הסיירות הכבדות "אאובה", "פורוטאקה", "קאקו" ו"קינוגאסה" היו בדרכן לרבאול מגינאה החדשה.
הצי היפני השקיעו שעות אימונים רבות בלוחמת לילה לפני פרוץ המלחמה, בניגוד לבעלות הברית. מיקווה תכנן לכפות על הכוחות הימיים של בעלות הברית מול גוודלקנל קרב לילה בליל 8-9 באוגוסט, בו שאף לנצל את יתרונו של הצי היפני, ולהימנע מתקיפת מטוסי בעלות הברית, שלא היו מיומנים בתקיפות לילה. בערב 7 באוגוסט נפגשו אוניותיו של מיקווה מול אירלנד החדשה והפליגו יחד דרום-מזרחה, לכיוון גוודלקנל.
הקרב > קרב מדרום לסאבו

מיקווה הורה לכוחותיו להתכונן להפגיז את בלו, אך כשזו הייתה כשני קילומטרים מהטור היפני היא שינתה כיוון והמשיכה בסיור. באותה עת הייתה יעילות המכ"ם שבידי בעלות הברית נמוכה ביותר, ולראייה לא התריעו המכ"מים על סיפון המשחתות בלו וראלף טלבוט על הימצאות הכוח היפני, אף על פי שזה היה בסמוך אליהן ממש. משלא התגלה על ידי המשחתות, החליט מיקווה להמשיך לכיוון גוודלקנל תוך שהוא חולף על פני סאבו מצפון.
בשעה 01:30 הבחין צופה על סיפון הצ'וקאי במשחתת ג'רוויס, שנפגעה בהתקפות האוויר של הבוקר, עושה דרכה לתיקונים באוסטרליה. על אף הקרבה בין הצדדים, לא דיווחה ג'רוויס על כלי אויב, ומיקווה המשיך להתקדם. בשעה 01:36 זיהו הצופים היפנים את הסיירות שיקגו, קנברה ואת המשחתת פטרסון של הקבוצה הדרומית, מימין להם ומיקווה הורה לפתוח באש. שתי דקות לאחר מכן שיגרו הסיירות היפניות מקבץ טורפדו לכיוון הקבוצה הדרומית. רק בשעה 01:43 זיהה צופה על סיפון המשחתת פטרסון כלי שיט זר, והאוניה שידרה אזהרה לכל הכוח.
באותו רגע הטילו מטוסי הסיור של מיקווה את נוריהם, שהאירו את הסיירות של הקבוצה הדרומית. לפני שקנברה הספיקה לכוון את תותחיה כנגד האוניות היפניות, פתחו עליה צ'וקאי ופורוטאקה באש, ופגעו בה מספר פעמים. אאובה וקאקו הצטרפו אליהן, ותוך דקות עלתה הסיירת בלהבות. הפגזים הוציאו את הדוודי האוניה מכלל שימוש והיא איבדה את יכולת התנועה ואת יכולת הירי שלה, והחלה לנטות לצד ימין. בנוסף, מפקדה, קפטן פרנק גטינג, נפצע קשה באחת הפגיעות הראשונות, וקצין בקרת האש נהרג במקום.
הטור היפני פנה צפונה, תוך שהוא ממשיך להפגיז את הקבוצה הדרומית, ובשעה 01:47 ספגה השיקגו פגיעת טורפדו בחרטומה, שהסבה נזק למערכת בקרת הנשק. פגיעת פגז נוסף בתורן לא עצרה את הסיירת והיא החלה להפליג מערבה, תוך שהיא מתרחקת מזירת הקרב. בוד ככל הנראה רדף אחר אחת מהמשחתות היפניות שהפליגו בקצה הטור, ואף ירה עליה, אך ללא הצלחה. בעת התרחקותו מהקרב, לא נטל בוד את הפיקוד על שאר הכוחות בקבוצה הדרומית, כפי שהיה עליו לעשות בתור המפקד הזמני, ואף לא דיווח על הימצאות אוניות מלחמה יפניות באזור לפיקוד בגוודלקנל.
באותה עת ירתה המשחתת פטרסון על הטור היפני. על אף שספגה פגיעה שהרגה 10 אנשי צוות, היא המשיכה לירות עד שאיבדה קשר עין עם היפנים. המשחתת בגלי שיגרה מטח טורפדו לכיוון הטור היפני, אך כל הטורפדו החטיאו את מטרתם. המשחתות יונאגי וג'רוויס החליפו מטחי פגזים, אך החטיאו זו את זו.
הקרב > קרב מצפון לסאבו

לאחר שהסבו נזק כבד לקבוצה הדרומית בתוך שתי דקות בלבד, הורה מיקווה לכוחותיו להפליג צפונה, לאורך החוף המזרחי של סאבו, כדי למצוא מטרות נוספות. לאחר זמן מה החלה הסיירת פורוטאקה לפגר אחרי הסיירות האחרות, ולאחר שאיבדה איתן קשר עין החלה להפליג לכיוון צפון-מערב, כשאחריה מפליגות טנריו ויובארי. על אף שמדובר בטעות ניווט, התוצאה הייתה יתרון טקטי למיקווה, שכן כוחותיו איגפו את אוניות בעלות הברית משני צדדיהן.
בשעה 01:44 שיגרו הסיירות היפניות טורפדו כנגד הקבוצה הצפונית, ובשעה 01:50 האירו בזרקוריהן את הסיירות האמריקניות ופתחו באש. שתי דקות לאחר מכן פתחה הסיירת אסטוריה באש על האוניות היפניות. מפקדה, שהתעורר משנתו מרעש התותחים הורה תחילה להפסיק את האש, שכן חשב שמדובר באוניות ידידותיות, אך שינה את דעתו לאחר פחות מדקה משנוכח שפגזים נופלים מסביב לספינתו. באותה עת פגע מטח מצ'וקאי באסטוריה, והסיירת החלה לעלות בלהבות. אאובה, קינוגאסה וקאקו הצטרפו לצ'וקאי, והלמו באסטוריה עד השעה 02:15, אז איבדה הסיירת את יכולת ההפלגה שלה, ועמדה בוערת. דקה לאחר מכן ירתה אסטוריה מטח פגזים אחד שפגע בצריח התותחים בחרטום הצ'וקאי, והוציא אותו מכלל פעולה.
לפי שהספיקו מלחיה של קווינסי להגיע לעמדות הקרב שלהם, היא נחשפה לאור הזרקורים של כוחו של מיקווה. הסיירת נלכדה באש צולבת של אאובה מצד אחד, ושל פורוטאקה וטנריו מצד שני, ותוך זמן קצר ספגה קווינסי פגיעות רבות, אחת מהם במטוס סיור מתודלק שחנה בהאנגר, ואש אחזה בה. בשעה 02:10 פגע בגשר הספינה פגז שהרג את כל אנשי הצוות שהיו בו, כולל את מפקד הסיירת, קפטן סמואל מור, ובשעה 02:16 פגע בה טורפדו באאובה ששיתק אותה לחלוטין. בשעה 02:38 שקעה הסיירת קווינסי.
בדומה לאוניות האחרות מהקבוצה הצפונית, ראה צוות הסיירת וינסנס את אורות הקרב עם הקבוצה את הדרומית ואת הנורים שהטילו המטוסים היפנים. אולם, כשהאירו עליה היפנים ב-01:50 באור זרקורים, היסס מפקדה, קפטן ריפקול, לפתוח באש. היפנים פתחו באש מיד, ווינסנס השיבה אש ב-01:53. אחד ממטחיה פגע בקינוגאסה והסבה לה נזק בינוני, אך מטוס סיור שחנה בירכתיה נפגע, והאיר את שאר הסיירת בלהבות, שהפכו אותה למטרה נוחה. לאחר שספגה מספר פגיעות פגזים נוספות, הורה ריפקול על תמרוני התחמקות, אך ב-01:55 פגעו בווינסנס שני טורפדו מצ'וקאי, והסבו נזק כבד. בשלב זה הצטרפו שאר אוניותיו של מיקווה להתקפה על וינסנס, וב-02:03 פגע בה טורפדו נוסף, מיובארי. בשל נזק כבד לחדר הדוודים, נעצרה הספינה במקום, והחלה לנטות בעודה עולה באש. ב-02:16 הורה ריפקול לאנשי צוותו לנטוש את הספינה, והוינסנס שקעה בשעה 02:50.
בשעה 02:16 חדלו היפנים מלירות על הקבוצה הצפונית, והפליגו מערבה מצפון לסאבו. בדרכן מערבה איתרו היפנים את המשחתת ראלף טלבוט, ופורוטאקה, טנריו ויובארי פתחו עליה באש והסבו לה נזק כבד. המשחתת המשיכה לנוע, והצליחה לנתק מגע מהטור היפני.
הקרב > החלטתו של מיקווה

באותה עת נועד מיקווה עם מטהו לגבי המשך הפעילות, והאם עליהם להמשיך לגוודלקנל ולתקוף את צי אוניות התובלה של בעלות הברית. מספר גורמים השפיעו על החלטתו: ראשית, אוניותיו היו מפוזרות על פני שטח רחב, וייקח להן כמה שעות להתארגן מחדש ולחמש את תותחיהם ואת צינורות הטורפדו שלהן. בנוסף, מיקום צי אוניות התובלה לא היה ידוע למיקווה, וייתכן שהבוקר יעלה לפני שיספיקו לאתר אותו, ואף הרכב צי אוניות המלחמה שמלווה אותו לא היה ידוע לו. חשוב מכך, מיקווה ידע שנושאות המטוסים האמריקניות נמצאות באזור, ומאחר שלו עצמו לא היה חיפוי אווירי, הוא לא רצה להסתכן באובדן כלי שיט בהתקפה אווירית, כלים שידע שהצי הקיסרי יתקשה להחליף. למעשה לא היה מיקווה מודע לעובדה שנושאות המטוסים האמריקניות כבר עזבו את איי שלמה ביום האתמול, ולא תוכלנה לסייע לצי התובלה שבגוודלקנל. לפיכך הורה מיקווה לכוחו להפליג חזרה לרבאול בשעה 02:20.
תוצאות הקרב

בשעה 03:00 הגיעה המשחתת פטרסון לצידה של קנברה כדי לסייע לה בכיבוי השריפות. בשעה 05:00 קיבלה פטרסון מסר מקראצ'לי לפיו עליה לעזוב את האזור עד השעה 06:30, ואם קנברה לא תהיה מוכנה לשיט עד אז – יש לטבע אותה. לפיכך הועברו כל הניצולים מקנברה לפטרסון ולמשחתת בלו, והמשחתות "סלפרידג'" ו"אלט" טיבעו אותה באמצעות פגזים וטורפדו. הסיירת קנברה שקעה בשעה 08:00.
בבוקר 9 באוגוסט ביקש ונדגריפט זמן נוסף לפריקת ציוד עבור הנחתים בגוודלקנל ובטולאגי, וטרנר דחה את הנסיגה לצהרי היום. בשעות הבוקר עוד ניסו אנשי הצוות של אסטוריה להציל את ספינתם, אך תוך זמן קצר התגברו השריפות והם נאלצו לנטוש. הסיירת אסטוריה שקעה בשעה 12:15.
בשעות הערב שחרר מיקווה את ארבע הסיירות הכבדות שלו לבסיסן בגינאה החדשה, והמשיך עם שארית כוחו לרבאול. בשעה 08:10 ב-10 באוגוסט שיגרה הצוללת האמריקנית S-44 טורפדו לעבר הסיירת קאקו וטיבעה אותה. שלוש הסיירות האחרות שהיו איתה אספו את הניצולים והמשיכו בדרכן לבסיסן.
בשל חששן מנוכחות הצי הקיסרי היפני באזור גוודלקנל לא שב צי התובלה של בעלות הברית לגוודלקנל, אלא מספר חודשים לאחר מכן. בזמן זה נשלחו אספקה ותגבורת לאי בשיירות קטנות בשעות היום, בחיפוי אווירי של מטוסים מנושאות מטוסים או משדה הנדרסון. כמויות האספקה לא היו מספקות, ובקושי רב הספיקו לנחתים כדי להדוף את ההתקפות החוזרות-ונשנות של החיילים היפנים באי.
על אף התבוסה בקרב זה, ניצחו בעלות הברית בקרב גוודלקנל, והניצחון היה שלב חשוב בדרך לכניעת האימפריה היפנית. בראייה לאחור, ייתכן שהחלטתו של מיקווה שלא לתקוף את צי התובלה של בעלות הברית הייתה שגיאה קריטית. בעוד שאוניות המלחמה של בעלות הברית נחלו תבוסה, אף אוניית תובלה לא נפגעה. אוניות אלה שימשו בחודשים לאחר מכן להעביר אספקה ותגבורות לגוודלקנל, ותרמו רבות לעמידת הנחתים.
הצי האמריקני פתח בחקירה רשמית לבחינת האירועים. ועדת החקירה ראיינה את מרבית קציני בעלות הברית שהיו מעורבים בקרב על פני מספר חודשים, ובסופו של דבר המליצה הוועדה רק על נזיפה חמורה בקפטן הווארד בוד. טרנר, קראצ'לי, ומקיין חמקו מביקורת והמשיכו בקריירה הימית שלהם, אך ריפקול לא פיקד יותר על כלי שיט. בוד, לאחר ששמע את דברי הביקורת של הוועדה על תפקודו, ירה בעצמו בחדרו באזור תעלת פנמה ב-19 באפריל 1943, ומת יום לאחר מכן.
תוצאות הקרב הוכיחו את יכולותיו של מיקווה, והוא המשיך לפקד על מבצעים במסגרת קרב גוודלקנל בחודשים הבאים.
לקריאה נוספת

ג'ון טולנד, השמש העולה: שקיעתה ונפילתה של הקיסרות היפנית, 1936-1945, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 1970.
Dull, Paul S. A Battle History of the Imperial Japanese Navy, 1941–1945. Naval Institute Press, 1978. ISBN 0-87021-097-1.
Frank, Richard B. Guadalcanal: The Definitive Account of the Landmark Battle. Penguin Books, 1992. ISBN 9780140165616.
Hammel, Eric. Carrier Clash: The Invasion of Guadalcanal & the Battle of the Eastern Solomons, August 1942. Pacifica Military History, 2010. ISBN 9781890988128
Morison, Samuel Eliot. The Struggle for Guadalcanal, August 1942 – February 1943. Vol. 5 of "History of United States Naval Operations in World War II", Little, Brown and Company, 1958. ISBN 0-316-58305-7.
Murray, Williamson and Allan Reed Millett. A War To Be Won. Harvard University Press, 2001. ISBN 9780674006805.
Prados, John. Islands of Destiny: The Solomons Campaign and the Eclipse of the Rising Sun. Penguin, 2012. ISBN 9781101601952
הערות שוליים

↑  Frank, עמוד 117.
↑  טולנד, עמוד 276.
↑  Quantock, עמוד 1.
↑  Hammel, עמודים 99-98.
↑  Morison, עמוד 28.
↑  Prados, עמודים 64-62.
↑  טולנד, עמוד 270.
1 2  טולנד, עמוד 271.
↑  טולנד, עמוד 272.
↑  Combat Narrative, עמודים 5-4.
↑  Dull, עמוד 197.
1 2  טולנד, עמוד 275.
↑  Combat Narrative, עמודים 40-38.
↑  Murray, עמודים 212-211.
| קרב גוודלקנל |
| --- | --- | --- |
| קרבות קרקעיים | טולאגי • גוודלקנל • טנרו • רכס אדסון • הקרבות במטניקאו • שדה הנדרסון • מתקפת המטניקאו • קולי פוינט • הסיור של קרלסון • הר אוסטן  |  |
| קרבות ימיים | סאבו • איי שלמה המזרחיים • כף אספרנס • איי סנטה קרוז • הימי על גוודלקנל • טספרונגה • קה • רנל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558351705171  LCCN: sh85117768 
נתיב ההפלגה של מיקווה
פריסת הכוחות בערב 8 באוגוסט
מפת הקרב מדרום לסאבו
מפת הקרב מצפון לסאבו
המשחתות בלו ופטרסון מחלצות ניצולים מהסיירת השוקעת קנברה
ציור יפני המתאר את השמדת שלוש הסיירות של בעלות הברית