stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולין סקסטון
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018/2019 | קליבלנד | 82 | 72 | 31.8 | 0.430 | 0.402 | 0.839 | 2.9 | 3.0 | 0.5 | 0.1 | 16.7 |
| 2019/2020 | קליבלנד | 65 | 65 | 33.0 | 0.472 | 0.380 | 0.846 | 3.1 | 3.0 | 1.0 | 0.1 | 20.8 |
| 2020/2021 | קליבלנד | 60 | 60 | 35.3 | 0.475 | 0.371 | 0.815 | 3.1 | 4.4 | 1.0 | 0.2 | 24.3 |
| 2021/2022 | קליבלנד | 11 | 11 | 28.7 | 0.450 | 0.244 | 0.744 | 3.3 | 2.1 | 0.9 | 0.0 | 16.0 |
| 2022/2023 | יוטה | 48 | 15 | 23.9 | 0.506 | 0.393 | 0.819 | 2.2 | 2.9 | 0.6 | 0.1 | 14.3 |
| קריירה |  | 266 | 223 | 31.3 | 0.464 | 0.380 | 0.826 | 2.9 | 3.2 | 0.8 | 0.1 | 19.0 |
קורפוס המילואים הרביעי (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 20 בדצמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
קורפוס המילואים הרביעי (בגרמנית: IV. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-4. כמפקדו הראשון מונה הנס פון גרונאו, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס היה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס, לה קאטו, ובקרב על המארן. בשנת 1915 השתתף הקורפוס במערכה לכיבוש סרביה, ולאחר מכן לחם בחזית המזרחית וברומניה. באביב 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-18, ולאחר מכן לחם במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השנייה, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

הנס פון גרונאו (2 באוגוסט 1914–10 בספטמבר 1915)
ארנולד פון וינקלר (11 בספטמבר 1915–24 במרץ 1916)
ריכרד פון קונטה (21 ביולי 1916–20 בדצמבר 1918)
קורפוס הפרשים שמטו

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  31 באוגוסט 1916 – 1919 (כשנתיים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  פרשים
 פיקוד
 מפקדים:  אברהרד פון שמטו
קורפוס הפרשים שמטו (בגרמנית: Kavallerie-Korps Schmettow) היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית. הקורפוס לחם במלחמת העולם הראשונה, ופורק ב-1919. הקורפוס הוקם ב-1916 כקורפוס פרשים, וב-1917 הפך לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-65.
היסטוריה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914 היו לצבא הקיסרות הגרמנית ארבעה קורפוסים של חיל פרשים. עם זאת, הפרשים התגלו כלא-יעילים לנוכח מלחמת החפירות, ובהדרגה הוסבו קורפוסי הפרשים לקורפוסים של חי"ר. כך קרה, שכאשר הצטרפה ממלכת רומניה למלחמה, לא היה לגרמניה פיקוד פרשים מסודר בחזית המזרחית. לפיכך ב-31 באוגוסט 1916 אוחדו בחיפזון מספר יחידות פרשים גרמניות ואוסטרו-הונגריות ליצירת קורפוס הפרשים שמטו בפיקוד אברהרד פון שמטו. הקורפוס כלל את דיוויזיית הפרשים הגרמנית ה-3, דיוויזיית הפרשים האוסטרו-הונגרית ה-1 והדיוויזיה ה-51 של ההונבד (המרכיב ההונגרי בצבא האוסטרו-הונגרי).
הקורפוס השתתף בהצלחה במערכה ברומניה כחלק מהארמייה התשיעית של אריך פון פאלקנהיין. הוא לחם בקרב טרנסילבניה, קרב בוקרשט וקרב ארגס. עם סיום המערכה הרומנית פורק הקורפוס והפך לקורפוס חי"ר בשם הקורפוס ה-65. שמטו המשיך לפקד עליו. הקורפוס הועבר לחזית המערבית כחלק מהארמייה השביעית כשהוא כולל ארבע דיוויזיות. הקורפוס השתתף בקרב השני על האן ולאחר מכן במתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. הקורפוס פורק עם סיום המלחמה.
קורפוס הפרשים השני (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל המטה הכללי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 23 בינואר 1915 (175 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  פרשים
 פיקוד
 דרגת המפקד:  גנרל חיל הפרשים
 מפקד נוכחי:  גאורג פון דר מרוויץ 
 מפקדים:  גאורג פון דר מרוויץ
 
קורפוס הפרשים השני (בגרמנית: Höhere Kavallerie-Kommando Nr 2 תרגום מילולי: "פיקוד הפרשים הגבוה מס' 2") היה קורפוס של צבא הקיסרות הגרמנית, שלחם במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הקורפוס גויס ב-2 באוגוסט 1914 עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה. כמפקדו הראשון מונה גאורג פון דר מרוויץ, והוא כלל את דיוויזיות הפרשים ה-2 ה-4 וה-9. הקורפוס נפרס בחזית המערבית, והשתתף בפלישה הגרמנית לבלגיה. הוא לחם בקרב האלן, ולאחר מכן בקרב לה קאטו. לאחר מכן הועבר הקורפוס תחת פיקוד הארמייה השישית של רופרכט, נסיך הכתר מבוואריה, והשתתף עמה בקרב איפר הראשון. לאחר הקרב, פתחו שני הצדדים במלחמת חפירות ארוכה ומתישה שעתידה לאפיין את החזית המערבית במשך שאר המלחמה, ובהדרגה הבינו הגרמנים שהפרשים אינם בנויים להתמודד בתנאים החדשים. קורפוס הפרשים ה-2 פורק ב-23 בינואר 1915.
קורפוס המילואים התשיעי (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 8 בנובמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
קורפוס המילואים התשיעי (בגרמנית: IX. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-9. כמפקדו הראשון מונה מקס פון בהן, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס היה מוצב תחת פיקוד ארמיית הצפון עד ה-22 באוגוסט 1914 ולאחר מכן היה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית. הקורפוס נטל חלק במצור על דנדרמונדה, ובספטמבר 1914 השתתף בקרב על האן. בשנת 1915 הועבר תחת פיקוד הארמייה השנייה, וב-21 באוקטובר עבר תחת פיקוד הארמייה השישית, ולחם בקרבות בפלנדריה ובארטואה.
בסוף פברואר 1916 עבר תחת פיקוד הארמייה החמישית עימה נלחם בקרב ורדן. ביולי 1916 עבר תחת פיקוד הארמייה הראשונה שהוקמה מחדש ולחם עימה בקרב על הסום. ב-25 באוגוסט הועבר שוב תחת פיקוד הארמייה השישית, אך ב-26 בספטמבר הוחזר לגזרת הסום. ב-26 באוקטובר 1916 הועבר תחת פיקוד הארמייה הרביעית ששהתה בגזרת נהר האיזר. באביב 1917 לחם הקורפוס בקרב אראס, ולאחר מכן לחם בקרב איפר השלישי. באביב 1918 לחם הקורפוס במתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-17, ולאחר מכן לחם במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השישית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

מקס פון בהן (2 באוגוסט 1914–1 בפברואר 1917)
ויקטור קיהנה (2 בפברואר 1915–2 במרץ 1917)
קרל דיפנבאך (2 במרץ 1917–8 בנובמבר 1918)
קורפוס המילואים השביעי (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 16 בדצמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
קורפוס המילואים השביעי (בגרמנית: VII. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-7. כמפקדו הראשון מונה יוהאן פון צווהל, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס נערך בחזית המערבית כחלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הקורפוס נטל חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, והשתתף לאחר מכן במצור על מובז'. לאחר מכן לחם הקורפוס בקרבות השונים, ובשנת 1916 הוא השתתף בקרב ורדן, שבה השתתף לאורך כל עשרת חודשי המערכה. בשנת 1917 לחם הקורפוס בקרב השני על האן, ובשנת 1918 הוא השתתף במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב השלישי על האן. לאחר מכן לחם הקורפוס במתקפת מאה הימים, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

יוהאן פון צווהל (2 באוגוסט 1914–16 בדצמבר 1916)
פרנץ פון זודן (17 בדצמבר 1916–26 באוגוסט 1917)
אוטו פון גרניר (27 באוגוסט 1917–2 בדצמבר 1917)
ריכרד ולמן (3 בדצמבר 1917–14 ביולי 1918)
ארתור פון לינדקוויסט (15 ביולי 1918–16 בדצמבר 1918)
קורפוס המילואים השלישי (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 24 בפברואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
קורפוס המילואים השלישי (בגרמנית: III. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-3. כמפקדו הראשון מונה הנס פון בזלר, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים. הקורפוס היה חלק מהארמייה הראשונה ולחם בחזית המערבית. הקורפוס נטל חלק בקרבות מונס ולה קאטו, והשתתף במצור על אנטוורפן. לאחר כניעת אנטוורפן לחם הקורפוס בקרב איפר הראשון במסגרת הארמייה הרביעית. באביב 1915 הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, וניהל בהצלחה את המצור על נובוגאורגייבסק. באביב 1916 השתתף הקורפוס במתקפת אגם נארוץ', וביולי 1917 הוא השתתף בבלימת מתקפת קרנסקי הרוסית. באוקטובר 1918 הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה הרביעית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

הנס פון בזלר (2 באוגוסט 1914–24 באוגוסט 1915)
אדולף פון קרלוביץ (24 באוגוסט 1915–7 באוגוסט 1917)
אלפרד פון בקמן (8 באוגוסט 1917–4 בספטמבר 1917)
אנטול פון ברדוב (5 בספטמבר 1917–24 בפברואר 1919)
קונבאיה

קונבאיה (בהונגרית: Kunbaja) הוא כפר בנפת באצ'אלמאש שבמחוז באץ'-קישקון בדרום מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה, גם בקונבאיה אוכלוסיית היישוב נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,976 תושבים ובשנת 2022 חיו בו רק 1,393 תושבים.
יהודי קונבאיה

יהודים חיו בעיירה במאה ה-19 ובמאה ה-20 והם היו שייכים לקהילת באצ'אלמאש. יהודים רבים מהעיירה נרצחו במהלך שואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 6 |  |
| 1880 | 20 | 2,442 |
| 1910 | 15 |  |
| 1920 | 7 |  |
| 1930 | 9 |  |
| 1941 | 8 | 2,920 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  דף קהילת באצ'אלמאש
↑  תיעוד יהודי קונבאיה שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז באץ'-קישקון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז |  קצ'קמט •  באיה |  |
| ערים |  באצ'אלמאש •  דונווצ'ה •  • האיוש Hajós •  איז'אק •  יאנושהלמה •  קלוצ'ה •  קצל •  קרקאג'האזה •  קישקרש •  קישקונפלדיהאזה •  קישקונהלש •  קישקונמאישה •  קונסנטמיקלוש •  לאיושמיז'ה •  מייקוט •  שולט •  שולטוואדקרט •  סבדסאלאש •  טיסקצ'קה •  טומפה Tompa |  |
| כפרים | מדראש • דושנוק • אגשג'האזה • בלוסג • פלשלאיוש • פילפהאזה • פילפיאקב • הלווציה • יאקבסאלאש • קונברץ' • קונסאלאש • ניארלרינץ • לדאנבנה • וארושפלד • אורגוואן • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'סנטגיירג' • באטמונושטור • צ'אטאליה • צ'אבוי • דאבוד • דונפלווה • ארשקצ'נאד • ארשקהלמה • פלשסנטאיוואן • גרה • הרצגסאנטו • נג'ברצ'קה • נמשנאדאודבר • שיקשד • סרמלה • ושקוט • אפושטג • דונאג'האזה • קונדץ' • קונפסר • סלקסנטמארטון • צ'ויושפאלוש • טאש • יאסנטלאסלו • קמפץ • מוריצגאט • באצ'בורשוד • באטיה • דראגסל • דונפטאי • דונסנטבנדק |  |
| יישובים בנפת באצ'אלמאש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | באצ'אלמאש • מדראש • באצ'בוקוד • באצ'סלש • צ'יקריה • קטימאר • קונבאיה • מאטטלקה • טטהאזה • באצ'בורשוד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 248703390   WorldCat (עם VIAF): 248703390
קונגהוא

קונגהוא עתיק בצד שמאל למטה לצד כלים סינים אחרים
קונגהוא הוא כלי מיתר סיני עתיק, ההגייה הנכונה שלו בפין-יין היא kōnghóu, הסימניות שמשמשות לכתיבת השם בסינית 箜篌 מרמזות על כך שהכלי הגיע לסין מתרבות זרה. הכלי נעלם מן הנוף הסיני בזמן שושלת מינג ששלטה בסין בשנים 1368-1664. במהלך המאה העשרים חודש הקונגהוא וקיבל צורה הדומה יותר לנבל קונצרטים מערבי.
למרות הצורה הדומה ממבט ראשון ישנם כמה הבדלים מהותיים בין נבל פדלים לקונגהוא. המיתרים כרוכים מסביב לתיבת התהודה ויוצרים שתי שורות מקבילות בצורה שמזכירה נבלים כרומטיים. אותו מיתר משני צדי הנבל מייצר את אותו הצליל.
ישנם שני סטים של דיסקים אשר יכולים לקצר את המיתרים בצורה קבועה מראש כדי לקבל צלילים של במול, בקר ודיאז על ידי שימוש בשבעת הפדלים.
כיוון שעל כל מיתר ניתן לפרוט משני הכיוונים אפשר "לכופף" את הצליל על ידי פריטה בצד אחד והפעלת לחץ בצידו השני של המיתר.
ראו גם

כלי פריטה
נבל
קופשיווניצה

| --- | --- |
סמל קופשיווניצהסמל קופשיווניצה

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  שוויינטוקז'יסקיה שוויינטוקז'יסקיה
 מחוז:  סנדומייז'
 שטח:  17.9 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,389 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  50°35′N 21°35′E﻿ / ﻿50.583°N 21.583°E﻿ / 50.583; 21.583
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.koprzywnica.eu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקופשיווניצה(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקופשיווניצה(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה רגילה) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' של. לו. פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהקופשיווניצה(למפת פרובינציית שוויינטוקז'יסקיה מוגדלת) קיילצה אוסטרובייץ שוויינטוקז'יסקי  סטרחוביצה סקרז'יסקו-קמיינה לודז' שלזיה לובלין פולין קטן פודקרפצקיה מזוביהקופשיווניצה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קופשיווניצה (בפולנית: Koprzywnica; ביידיש: פאקשיווניץ) היא עיירה במחוז סנדומייז' שבפרובינציית שוויינטוקז'יסקיה בפולין, בסמוך לשפך נהר קופשווינקה אל הויסלה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

בשנת 1185 הוקם בקופשיווניצה מנזר של נזירים ציסטרציאנים, ובשנת 1268 הוענקו ליישוב זכויות עיר. באמצע המאה ה-17 הוחרבה העיירה בידי גייסות האימפריה השוודית.
בחלוקת פולין בסוף המאה ה-18 נכללה העיירה בתחום השליטה האוסטרית. בשנת 1869 ניטל מהיישוב מעמדו העירוני, וזה הושב לו רק בשנת 2001.
יהודי קופשיווניצה

על יהודים נאסר להתיישב בעיירה עד תקופת השלטון האוסטרי. במהלך המאה ה-19 גדלה הקהילה ביישוב, אך בסוף אותה מאה נבלמה התפתחות זו, כתוצאה ממגפת כולרה שפרצה בעיירה ומשריפה שפרצה לאחר מכן ברובע היהודי בה.
בזמן מלחמת העולם הראשונה גירשו האוסטרים מהעיירה כ-500 יהודים, ולאחר המלחמה נקלעו יהודיה למשבר כלכלי. בין מלחמות העולם התקיימה בעיירה פעילות של אגודת ישראל ושל המפלגות הציוניות. בתקופה זו נמנו בעיירה כ-810 יהודים, כשליש מתושביה. בשנות השלושים של המאה ה-20 סבלו יהודי העיירה מהתנכלויות אנטישמיות גוברות והולכות מצד שכניהם הפולנים, תוך הצבת משמרות חרם בפתח חנויותיהם.
בעיר היו קהילות חסידיות של חסידות דז'יקוב וחסידות טריסק. רבני העיר: רבי יחיאל הורוביץ בנו של רבי מאיר מדז'יקוב (מתר"מ בערך עד תרנ"ב אז גורש מהעיר ומתרס"ט עד תרפ"ב), בנו רבי נפתלי (עד תרצ"ב) ואחריו אחיו רבי אלתר שנרצח בשואה. אח נוסף רבי אברהם כיהן אף הוא בעיר והקים בה ישיבה בשם "בית יחיאל" (נכדיו מכהנים בארצות הברית כאדמו"רים מפאקשנוויץ). במשך תקופה כיהן בעיר ברבנות רבי ניסן לייב טברסקי משושלת מקארוב.
יהודי קופשיווניצה > בשואה

עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, הוטלו על יהודיה גזירות שונות, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב, איסור הליכה על מדרכות, חובת תשלום סכומי כופר, איסור על קשר עם לא יהודים וחובת ביצוע עבודות כפייה מעת לעת רצחו אנשי ס"ס קבוצות יהודים בעיירה. בדצמבר 1940 רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, ממנו שולחו למחנות עבודה סמוכים. בתחילת 1941 הובאו לגטו זה מאות יהודים מראדום ומווינה.
ב-27 באוגוסט 1941 הוצאו להורג כל חברי היודנרט בעיירה בידי שוטרים גרמנים ופולנים, לאחר שלא עמדו באחד מתשלומי הכופר. באוקטובר 1942 רוכזו בגטו שבעיירה יהודים נוספים מיישובי הסביבה.
ב-20 באוקטובר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה אנשי ס"ס ושוטרים אוקראינים, ושילחו את כ-1,600 היהודים שנותרו בו למחנה ההשמדה טרבלינקה, תוך רצח חולים וקשישים במהלך האקציה.
יהודים מעטים שהצליחו להימלט מהאקציה ולהסתתר, נרצחו ברובם בידי הגרמנים ובידי פרטיזנים פולנים.
קולין קמפבל

ערך זה עוסק בביוכימאי וחוקר תזונה. אם התכוונתם לאיש צבא בריטי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  14 במרץ 1934 (בן 90) ארצות הברית 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ג'ורג'יה  אוניברסיטת קורנל 
 מוסדות:  אוניברסיטת קורנל  וירג'יניה טק 
 צאצאים:  תומס מ. קמפבל 
 nutritionstudies.org
 
ט. קולין קמפבל (באנגלית: T. Colin Campbell; נולד ב-14 במרץ 1934) הוא ביוכימאי אמריקאי המתמחה בהשפעות התזונה על הבריאות לטווח הארוך. פרופסור אמריטוס בקתדרה על-שם ג'יקוב גולד שרמן לביוכימיה של התזונה באוניברסיטת קורנל, ומחברם של למעלה מ-300 מאמרים מדעיים.

בשנות השמונים הוא היה אחד ממובילי מחקר סין-אוקספורד-קורנל על תזונה ומחלות (הידוע בשם פרויקט סין (China Project), שנערך ב-1983 באוניברסיטאות קורנל, אוקספורד ובאקדמיה הסינית לרפואה מונעת, שחקר את היחס שבין תזונה לסרטן, ומחלות לב וחילוף חומרים. המחקר תואר בידי הניו יורק טיימס כ"הגרנד פרי של האפידמיולוגיה"

ותוצאותיו תוארו בספרו "מחקר סין".
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות והשכלתו

קמפבל נולד ב-1934 וגדל בחוות חלב. הוא למד לימודי רפואה קדם-וטרינריים באוניברסיטת מדינת פנסילבניה, שם רכש תואר ראשון ב-1956, ולמד בבית הספר לווטרינריה באוניברסיטת ג'ורג'יה במשך שנה.

הוא השלים לימודי תואר שני בתזונה ובביוכימיה באוניברסיטת קורנל ב-1957, שם למד בהדרכתו של קליב מק'קי (Clive McCay) (הידוע בשל מחקריו על תזונה והזדקנות), הוא קיבל דוקטורט בתזונה, ביוכימיה ומיקרוביולוגיה ב-1962, גם כן מקורנל.
החל מראשית שנות התשעים קמפבל צורך בעיקר תפריט טבעוני, אולם הוא אינו מזהה את עצמו כצמחוני או כטבעוני מכיוון שהכינויים הללו מתייחסים לדברים שהוא אינו תומך בהם, כמו למשל התנגדות לניסויים בבעלי-חיים.
ביוגרפיה > קריירה

קמפבל הצטרף ל-MIT כעמית מחקר ואחר-כך עבד במשך עשר שנים במחלקה לביוכימיה ולתזונה של וירג'יניה טק, לפני ששב לקורנל ב-1975 על-מנת להצטרף ליחידה למדעי התזונה. הוא עבד כיועץ מדעי בכיר במכון האמריקני לחקר הסרטן,

ועמד בראש הוועדה המייעצת של ועדת הרופאים לאחריות רפואית.

הוא ידוע במיוחד בשל מחקריו, המבוססים בחלקם על פרויקט סין, שמקשרים בין צריכת חלבון מבעלי חיים להתפתחות סרטן ומחלות לב, 

הוא טוען שקזאין, חלבון המצוי בחלב יונקים, הוא "גורם הסרטן העיקרי שאנו צורכים".
מאז 1978 הוא חבר בכמה פאנלי מומחים לבטיחות מזון במסגרת האקדמיה הלאומית למדעים (ארצות הברית), ומחזיק בתואר דוקטור לשם כבוד מהאקדמיה הסינית לרפואה מונעת.
ב-2010, אחרי שעבר ניתוח לב, הנשיא לשעבר ביל קלינטון אימץ כעיקרון את הדיאטה הטבעונית עליה, בהמלצת Caldwell Esselstyn, דין אורניש וקולין קמפבל.
ספריו

Diet, Life-style and Mortality in China (1991)
The China Study (2005)
הספר בעברית:
קמפבל קולין, מחקר סין, הוצאת הפוקוס, 2009.
לקריאה נוספת

קולין קמפבל, "תזונה: העתיד של הרפואה", הפינגטון פוסט, 25 באוקטובר 2010
הערות שוליים

↑  עמוד הבית של קולין קמפבל בפקולטה לאקולוגיה אנושית, אוניברסיטת קורנל
↑ "לימודי אקולוגיה סינית", ctsu.ox.ac.uk
ג'ין ברודי, "מחקר ענקי על תזונה מאשים במחלות שומן ובשר", הניו יורק טיימס, 8 במאי 1990
↑  The China Study, p. 4.
↑  ריאיון עם קולין קמפבל, vegparadise.com
↑  עמוד הבית של קולין קמפבל בפקולטה לאקולוגיה אנושית, אוניברסיטת קורנל
↑  אודות ועדת הרופאים לאחריות רפואית באתר ועדת הרופאים לאחריות רפואית
↑    Philip Sherwell, ‏Bill Clinton's new diet: nothing but beans, vegetables and fruit to combat heart disease, The Telegraph, 3 October 2010
↑  שיחה עם קולין קמפבל - חלבון מבעלי חיים (בשר וחלב) גורם לסרטן (גוגל וידאו)
↑  עמוד הבית של קולין קמפבל בפקולטה לאקולוגיה אנושית, אוניברסיטת קורנל
↑    Philip Sherwell, ‏Bill Clinton's new diet: nothing but beans, vegetables and fruit to combat heart disease, The Telegraph, 3 October 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303145905171  PLWABN: 9810615261905606  BIBSYS: 13023527  BNE: XX5232480  BnF: cb15976073h (data)  CANTIC: a1165479x  CiNii: DA05779994  GND: 141338741  ISNI: 0000 0000 8085 7506  LCCN: n82236260  LNB: 000186034  NDL: 01200416  NKC: ola2010583701  NLK: KAC201230766  NTA: 333761073  SUDOC: 242282040  VIAF: 6294890   WorldCat (עם VIAF): 6294890
קורפוס המילואים הראשון (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת קורפוס בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  פרוסיה פרוסיה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הפרוסי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 19 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
קורפוס המילואים הראשון (בגרמנית: I. Reserve-Korps) היה קורפוס בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחם במלחמת העולם הראשונה ופורק עם סיומה.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-2 באוגוסט 1914 כחלק מהגיוס הגדול בתחילת מלחמת העולם הראשונה ונועד להוות יחידת גיבוי לקורפוס ה-1. כמפקדו הראשון מונה אוטו פון בלו, והיחידות בו היו פחות איכותיות מאשר בקורפוסים הסדירים, והוא הוצב באזור קניגסברג. ב-20 באוגוסט 1914 לחם הקורפוס באגף הימני של הארמייה השמינית מול צבא האימפריה הרוסית בקרב גומבינן במסגרת החזית המזרחית. בהמשך לחם הקורפוס בקרב טננברג, ובנובמבר 1914 הוא לחם כחלק מהארמייה התשיעית במהלך הקרב על הוויסלה. הקורפוס השתתף במתקפת גורליצה-טרנוב, ובספטמבר 1916 הועבר לרומניה, שם לחם כחלק מהארמייה האוסטרית הראשונה. עם סיום המלחמה ברומניה הועבר הקורפוס לחזית המערבית, שם לחם במהלך מתקפת האביב כחלק מהארמייה ה-18. לאחר מכן לחם הקורפוס במתקפת מאה הימים כחלק מהארמייה השלישית, ועם סיום המלחמה פורק הקורפוס.
מפקדים

אוטו פון בלו (2 באוגוסט 1914–7 בנובמבר 1914)
קורט פון מורגן (8 בנובמבר 1914–23 באוגוסט 1918)
ריכרד ולמן (24 באוגוסט 1917–19 בינואר 1919)
צבי תדמור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1923 קז'ימייז', פולין
 פטירה:  30 באוקטובר 2012 (בגיל 89 בערך) י"ד בחשוון תשע"ג חולון
 שם לידה:  צבי קפלן
 מקום קבורה:  בית עלמין חולון
 תאריך עלייה:  1936
 לאום:  יהודי
 מקום לימודים:  מכון אבני, הסטודיה של שטרייכמן וסטמצקי
 תקופת הפעילות:  1945–2012 (כ־67 שנים)
 תחום יצירה:  ציור
 הושפע על ידי:  קבוצת העשרה
 פרסים והוקרה:  •	פרס בתחרות “סברא” לציור, ירושלים, 1951 •	פרס רכישה של משרד החינוך והתרבות, 1957 •	פרס רכישה של משרד החינוך והתרבות, 1968 •	יקיר ההסתדרות, 1994 •	יקיר העיר חולון,1996 •	פרס ע”ש הצייר צבי ארמן, על יצירתו ותרומתו לאגודת הציירים והפסלים, 1998
 
צבי תדמור (1923 – 30 באוקטובר 2012) היה צייר ומורה לציור, ממייסדי "קבוצת העשרה".
ביוגרפיה

צבי תדמור נולד בעיר קז’ימייז' שבפולין למשפחה דתית ציונית. אביו, ששימש יושב-ראש "המזרחי" בעיר, שלח אותו ללמוד במקביל גם ב"חדר" וגם בבית-ספר חילוני.
תדמור עלה ארצה בשנת 1936 עם משפחתו והתיישב בתל אביב, שם למד בבית הספר המקצועי לנערים ע”ש מכס פיין. בין השנים 1941 ל-1945 שירת תדמור כנוטר במסגרת “משטרת היישובים העבריים” בגליל העליון. עד קום המדינה היה חבר בארגון “ההגנה”. במלחמת העצמאות שירת בחטיבת “אלכסנדרוני” ולחם בחזית השרון המרכזי.
תדמור למד ציור בתל אביב בין השנים 1945–1946 באולפן לאמנות "הסטודיה" בהדרכת אהרון אבני, ובין 1946–1948 בהדרכת יחזקאל שטרייכמן ואביגדור סטימצקי.
סגנון

צבי תדמור הרבה לצייר נופים עירוניים, טבע וחיות, אותם פירק ליחידות מבניות תחומות בקווים ברורים המתוחים בזוויות חדות. אף על פי שעבודתו נטתה לכיוון הגרפי, הוא מעולם לא התנתק מן העולם הריאליסטי.
במהלך שנות ה-60 הייתה פלטת הצבעים של תדמור מוגבלת בדרך כלל למגוון צר של צבעים, תוך שמירה על ריבוי גוונים בתוך כל צבע. בהמשך השתחררה פלטת הצבעים שלו, והצבעים הפכו לבוהקים יותר ומגוונים.
פעילות חינוכית

משנת 1948 עסק תדמור בהוראת ציור במסגרת משרד החינוך. בין היתר, לימד בבית הספר התיכון העירוני ז' בתל אביב, במדרשה למורים למלאכה, במדרשה למורים לציור, ובשנים 1967–1982 במרכז המגמה לאמנות חזותית בבית הספר התיכון על שם תלמה ילין. משנת 1972 לימד ציור במכון אבני.
פעילות אמנותית

משנת 1950 השתתף בתערוכות הכלליות ותערוכות קבוצתיות בישראל ובמדינות נוספות.
תדמור היה חבר ב"קבוצת העשרה" שפעלה בשנים 1950–1960 והשתתף בכל התערוכות. כמו כן השתתף בתערוכות "סדנת הדפס" שליד אגודת הציירים, ועוד.
בשנת 1952 השתקע עם משפחתו בחולון, וב-1956 פתח ביחד עם הצייר אהרון גלעדי את הסטודיו לציור בחולון, שהפך לחלק מהמרכז לאומנויות. עד מותו התגורר תדמור בחולון.
עבודותיו נכללו באוספי מוזיאון תל אביב, מוזיאון חיפה, במשכן לאמנות עין חרוד וכן באוספים ציבוריים ופרטיים בארץ, בארצות אירופה ובארצות הברית.
צבי תדמור נפטר ב-30 באוקטובר 2012 ונקבר בבית העלמין חולון. עיריית חולון קראה רחוב על שמו בעיר.
פרסים והוקרות

פרס בתחרות “סברא” לציור, ירושלים, 1951
פרס רכישה של משרד החינוך והתרבות, 1957
פרס רכישה של משרד החינוך והתרבות, 1968
יקיר ההסתדרות, 1994
יקיר העיר חולון, 1996
פרס ע”ש הצייר צבי ארמן, על יצירתו ותרומתו לאגודת הציירים והפסלים, 1998