stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Civilization VII

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  11 בפברואר 2025 
 סוגה:  4X, משחק אסטרטגיה מבוסס תורות
 פיתוח:  Firaxis Games 
 הוצאה לאור:  2K Games 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  Take-Two Interactive
 עיצוב:  אד ביץ'
 סדרה:  Civilization 
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו לשחקן יחיד, משחק מרובה משתתפים
 פלטפורמות:  Microsoft Windows, פלייסטיישן 5, נינטנדו סוויץ', Xbox Series X ו-Series S, macOS, לינוקס, Xbox One 
 המשחק הקודם:  Civilization VI
 
 אתר רשמי
 
Sid Meier's Civilization VII (ידוע גם כ-Civilization 7 או Civ 7; בעברית: ציוויליזציה 7) הוא המשחק השביעי בסדרת המשחקים ציווילזציה. המשחק פותח על ידי 2K ו- Firaxis Games ויצא לאור ב-11 בפברואר 2025 עבור הפלטפורמות חלונות, MacOS, לינוקס, נינטנדו סוויץ', פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Xbox One ו-Xbox Series X/S.
משחקיות

ציוויליזציה 7, בתור משחק 4X, נותן לשחקן לפקח על פיתוח הציוויליזציה האנושית, משלבי התיישבות בעת העתיקה ועד תרבויות מפותחות ומודרניות. השחקן משתמש ביחידות שונות ומגוונות שמייצגות תפקידי לוחמה, מדע, מסחר, בניה וכו', בכדי לחקור את מפת המשחק, לגדל ציוויליזציה על ידי הקמת ערים נוספות, לקדם תרבות וטכנולוגיה, לאסוף משאבים, ולהביס איומים המתממשים לבוא. במשחק יש מגוון אפשרויות לנצח, מניצחונות רגועים של שלום ומדע ועד ניצחונות של כיבוש עולמי.
המשחק, בשונה ממשחקים קודמים בסדרה, יאפשר לשחקנים לבחור מנהיג וציוויליזציה בנפרד, כאשר ישנם אומות עם העדפה למנהיגים מסוימים. כמו כן בפעם הראשונה בסדרה, יתווספו לרשימת המנהיגים גם פילוסופים, מדענים ואנשי דת, בנוסף על מנהיגים מדיניים. המשחק מחולק לשלושה עידנים נפרדים: העידן העתיק, עידן החקר והעידן המודרני. במשחק יופיעו "כוחות עצמאיים", כינוי חדש שמחליף את הכינוי "ברברים" מהמשחקים קודמים, מכיוון שהכינוי נגוע בקונטציות שליליות. בהתאם למהלך המשחק חלק מהשבטים יתפתחו לערי-מדינה בדומה לאחת מן ההרחבות במשחק הקודם.. לאחר סיום העידן העתיק ועידן החקר, יצטרכו השחקנים להתמודד עם "משבר" שיוביל לעידן הבא; בין העידנים יוכל השחקן להחליף ציויליזציות לפי הבחירות הקודמות שלו.
משחקיות > ציויליזציות

| שם | עידן | תכונות | פלא קשור | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אקסום | עתיק | כלכלית, תרבותית | האסטלה הגדולה |  |
| האן | עתיק | דיפלומטית, מדעית | ארמון וויאנג (אנ') |  |
| יוון | עתיק | דיפלומטית, תרבותית | האורקל |  |
| מאוריה | עתיק | מדעית, צבאית | סטופת סאנצ'י |  |
| מאיה | עתיק | דיפלומטית, מדעית | מונדו פרדידו (אנ') |  |
| מיסיסיפי | עתיק | כלכלית, מתרחבת | מונקס מאונד (אנ') |  |
| מצרים | עתיק | כלכלית, תרבותית | הפירמידות |  |
| פרס | עתיק | כלכלית, צבאית | שער כל העמים (אנ') |  |
| קמר | עתיק | מדעית, מתרחבת | אנגקור ואט |  |
| קרתגו | עתיק | כלכלית, צבאית | בירסה | זמינה כחלק מקולקציית "Crossroads of the World". |
| רומא | עתיק | צבאית, תרבותית | קולוסיאום |  |
| אינקה | חקר | כלכלית, מתרחבת | מאצ'ו פיצ'ו |  |
| הוואי | חקר | מתרחבת, תרבותית | האלה או קה-אווה (אנ') |  |
| מג'פהיט | חקר | כלכלית, תרבותית | בורובודור |  |
| מונגוליה | חקר | מתרחבת, צבאית | ארדנה זו (אנ') |  |
| מינג | חקר | כלכלית, מדעית | העיר האסורה |  |
| נורמנים | חקר | דיפלומטית, צבאית | המגדל הלבן |  |
| סונגהאי | חקר | כלכלית, צבאית | קבר אסקיה |  |
| ספרד | חקר | מתרחבת, צבאית | אל אסקוריאל |  |
| עבאס | חקר | מדעית, תרבותית | בית החוכמה |  |
| צ'ולה | חקר | דיפלומטית, כלכלית | מקדש בריהאדיסוואראר |  |
| שוני (אנ') | חקר | דיפלומטית, כלכלית | סרפנט מאונד (אנ') | צפוי להיות זמינה לרכישה נפרדת |
| אמריקה | מודרני | כלכלית, מתרחבת | פסל החירות |  |
| בוגנדה | מודרני | מתרחבת, תרבותית | מוזיבו אזאלה מ'פאנגה |  |
| בריטניה הגדולה | מודרני | כלכלית, מתרחבת | תחנת הכוח באטרסי | זמינה כחלק מקולקציית "Crossroads of the World". |
| האימפריה הצרפתית | מודרני | דיפלומטית, צבאית | מגדל אייפל |  |
| מוגול | מודרני | כלכלית, מתרחבת | המצודה האדומה |  |
| מייג'י | מודרני | צבאית, תרבותית | דוגו אונסן (אנ') |  |
| מקסיקו | מודרני | דיפלומטית, תרבותית | ארמון האמנויות היפות |  |
| סיאם | מודרני | דיפלומטית, תרבותית | דוי סוטפ |  |
| פרוסיה | מודרני | צבאית, תרבותית | שער ברנדנבורג |  |
| צ'ינג | מודרני | כלכלית, מתרחבת | אתר הנופש ההררי בצ'נגדה |  |
| רוסיה | מודרני | מדעית, תרבותית | ארמיטאז' |  |
משחקיות > מנהיגים

| שם | שם | תכונות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אוגוסטוס | אוגוסטוס | מתרחב, תרבותי |  |
| אבן בטוטה | אבן בטוטה |  |  |
| עדה לאבלייס | עדה לאבלייס | מדעית, תרבותית | זמינה כחלק מקולקציית "Crossroads of the World". |
| איזבלה | איזבלה | כלכלית, מתרחבת |  |
| אמינה (אנ') | אמינה (אנ') | כלכלית, צבאית |  |
| אשוקה | נוטש העולם | דיפלומטי, מתרחב |  |
| אשוקה | כובש העולם | דיפלומטי, צבאי | היה זמין רק בגרסת פרמיום |
| בנג'מין פרנקלין | בנג'מין פרנקלין | דיפלומטי, מדעי |  |
| הארייט טאבמן | הארייט טאבמן | דיפלומטית, צבאית |  |
| הימיקו (אנ') | מלכת ווה | דיפלומטית, מדעית |  |
| הימיקו (אנ') | השמאנית הגדולה | דיפלומטית, תרבותית | הייתה זמינה רק בגרסת פרמיום |
| חוסה ריזאל | חוסה ריזאל | דיפלומטי, תרבותי |  |
| חשיארש | מלך המלכים | כלכלי, צבאי |  |
| חשיארש | האחמני | כלכלי, תרבותי | זמין רק בגרסת פרמיום |
| חתשפסות | חתשפסות | כלכלית, תרבותית |  |
| טקומסה | טקומסה | דיפלומטי, כלכלי | צפוי להיות זמין לרכישה נפרדת |
| יקטרינה הגדולה | יקטרינה הגדולה | מדעית, תרבותית |  |
| לה פאייט | לה פאייט | דיפלומטי, תרבותי |  |
| מקיאוולי | מקיאוולי | דיפלומטי, כלכלי |  |
| נפוליאון | קיסר | דיפלומטי, כלכלי | זמין עם קישור המשחק לחשבון 2K |
| נפוליאון | מהפכן | צבאי, תרבותי | זמין עם קישור המשחק לחשבון 2K המקושר למשחק Civilization VI |
| פאצ'אקוטי | פאצ'אקוטי | כלכלי, מתרחב |  |
| פרידריך | משופע | מדעי, צבאי |  |
| פרידריך | בארוק | צבאי, תרבותי | זמין רק בגרסת פרמיום |
| צ'ונג צ'ק | צ'ונג צ'ק | מדעית, צבאית |  |
| קונפוציוס | קונפוציוס | מדעי, מתרחב |  |
| קרל הגדול | קרל הגדול | מדעי, צבאי |  |
פיתוח

בפברואר 2023 הודיעה Firaxis Games שהיא מפתחת משחק המשך ל-Civilization VI.
גוונדלין כריסטי נבחרה לקריינית הראשית במשחק. כריסטופר טין הלחין את נעימת הנושא של המשחק, "Live Gloriously", הכוללת מילים מהאיליאדה, ביאוולף, פופול וו והראמאיאנה.
פיתוח > הוצאה לאור

המשחק הוכרז בפסטיבל משחקי הקיץ ב-7 ביוני 2024. המשחק יצא לאור ב-11 בפברואר 2025 לפלטפורמות Windows, MacOS, לינוקס, פלייסטיישן 4, פלייסטיישן 5, Xbox One, ו-Xbox Series X/S.
הערות שוליים

↑  פאריש, אש (20 באוגוסט 2024). "Civilization 7 lets you mix and match history — and it's a blast". The Verge (באנגלית). נבדק ב-20 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  בנסון, ג'וליאן (20 באוגוסט 2024). "A new age begins: Civilization 7 captures the chaos of human history in manageable doses". The Guardian (באנגלית). נבדק ב-20 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ווילד, טיילר (20 באוגוסט 2024). "Civilization 7 hands-on: Huge changes are coming to the classic strategy series". PC Gamer (באנגלית). נבדק ב-21 באוגוסט 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ריאן דינסדייל, Next Civilization Game Officially Announced by Firaxis, IGN, ‏17 בפברואר 2023 (באנגלית)
↑  יין-פול, ווסלי (21 באוגוסט 2024). "Civilization 7 In-Game Narrator Revealed — and the Game of Thrones Line of Succession Continues". IGN (באנגלית). נבדק ב-21 באוגוסט 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sid Meier's Civilization VII Debuts Epic Opening Cinematic at The Game Awards 2024, 2K (אנ'), ‏12 בדצמבר 2024 (באנגלית)
↑  אנדרו וובסטר, Civilization 7 is launching in 2025, The Verge (אנ'), ‏8 ביוני 2024 (באנגלית)
↑  אש פאריש, Civilization 7 launches in February, The Verge (אנ'), ‏20 באוגוסט 2024 (באנגלית)
| Civilization |
| --- | --- | --- |
| משחקי Civilization | Civilization • Civilization II • Civilization III • Civilization IV • Civilization V • Civilization VI • Civilization VII |  |
| כותרים נוספים | Colonization • CivCity:Rome • Civilization: Beyond Earth |  |
| שונות | Baba Yetu • גנדי הגרעיני |  |
אל-ג'ריד

| --- | --- |

תוזר (אנ')
 מדינה / טריטוריה:  תוניסיה תוניסיה
 קואורדינטות:  33°54′58″N 8°00′24″E﻿ / ﻿33.916111111111°N 8.0066666666667°E﻿ / 33.916111111111; 8.0066666666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאל-ג'ריד(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאל-ג'ריד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-ג'ריד (בערבית: الجريد, בדארג'ה: גְ'רִיד, באנגלית: Djerid, בתרגום מילולי: כפות תמרים) הוא מחוז בדרום מערב תוניסיה. זהו אזור טבעי/בר שומם ברובו, חצי מדברי המורכב משלוש נפות בדרום תוניסיה, גפסה (אנ'), קבילי (אנ') ותוזר (אנ'). אזורים הסמוכים לגבול עם אלג'יריה.
גאוגרפיה

האזור מאופיין בגבעות אדמת חמרה, ורודות וחשופות עם נווה מדבר וכמה מלחות, כמו שט אל-ג'ריד הנמצא בגבול תוניסיה–אלג'יריה. כלכלית האזור חשוב בגלל מכרות הפוספטים הנמצאים בו. הערים הגדולות במחוז הן גפסה ותוזר (אנ').
אל-ג'ריד נותרה המרכז העיקרי של איבאדיה בצפון אפריקה. יישובים איבאיים שנותרו נמצאים בג'רבה שבתוניסיה, במזאב שבאלג'יריה ובג'בל נפוסה (אנ') שבלוב. בתקופת ימי הביניים, לעיתים קרובות נוצרו ישויות פוליטיות נפרדות בשליטת האימאם של אבאדיה.
מקום

ג'ריד או בלד אל-ג'ריד (בערבית: الجريد, פשוטו כמשמעו "כפות תמרים"), הוא אזור אקלים צחיח למחצה הממוקם בדרום מערב תוניסיה, אשר משתרע על השטחים הגובלים באלג'יריה.
במונחים מנהליים, אל-ג'ריד הוא מחוז בתוניסיה בעל שתי נפות: תוזר (אנ') וגפסה. לעיתים משייכים את נפת קביל לחלק מאל-ג'ריד אבל נפה זו שייכת למחוז נפזאווה (אנ').
במחוז מפוזרות נאות מדבר הממוקמות בין המלחות (אגמי מלח יבשים ברוב הזמן). בין המלחות הבולטת יותר היא שט אל-ג'ריד. מבחינה כלכלית, האזור מתבלט בעיקר בייצור התמרים שבו, כלומר במגוון זני התמרים ובמיוחד בזן המעולה דקל נור. מאז שנות התשעים גם תיירות המדבר קיבלה חשיבות. במחוז נמצאים גם מרבצי פוספטים, בעיקר בצפון האזור סביב העיר גאפסה.
היסטוריה

מחוז אל-ג'ריד כבר היה מיושב על ידי הנומידים עוד לפני בואם של הרומאים במאה ה-3 לפני הספירה. הרומאים, הקימו ביצורים, משולבים בלימסים שהיו מתחמים מבוצרים לאורך הגבול הדרומי של הפרוביניקה, אפריקה הרומית. מטרת הביצורים הייתה למנוע פלישות של אוכלוסיות נוודים מהסהרה.
עם בוא הנצרות, באזור הוקמו שתי הגמונויות אפיסקופליות, אחת בתוזר ואחת בנפטה (אנ'). לאחר שהשלטון של הוונדלים בקרטגו חלף במאה החמישית לספירה, נמשך שלטון הביזנטים עד לפלישת הערבים המוסלמים (אנ') מהאימפריה המוסלמית של בית אומיה במאה השביעית, במאה זו הם כבשו את כל תוניסיה וכפו על האוכלוסייה להתאסלם ולהפוך לערבים. בימי הביניים, מחוז אל-ג'ריד שגשג כלכלית באופן יוצאת דופן, בעיקר בגלל המיקום האסטרטגי בנתיבי השיירות שחיברו את אגן הים התיכון לאפריקה שמדרום לסהרה. בין ה"סחורות "שהועברו היו עבדים רבים שנקנו לצורך ביצוע עבודות בניין. בתקופה העות'מאנית, האזור היה זירת עימותים נגד השלטונות שדרשו מיסים גבוהים וכנגד פלישות נוודים. הירידה היחסית של האזור מאז אותה תקופה נובעת במידה רבה מאובדן החשיבות האסטרטגית והכלכלית של הסחר החוצה סהרה.
אוכלוסייה

אוכלוסיית נפת תוזר, היא הגרעין המרכזי של המחוז, נאמדה בשנת 2011 ב־104,800 תושבים, 4.5% יותר מאשר בשנת 2007 ו-7.5% יותר מאשר בשנת 2004, והתרכזה בעיקר בערים תוזר ונפטה. באותה שנה ההערכה היא שבנפת גפסה מצפון יהיו 341,600 תושבים, 3.5% יותר מאשר בשנת 2007 ו-5.5% יותר מאשר בשנת 2004.
כלכלה

במחוז אל-ג'ריד יש כ-1.6 מיליון עצי תמר והוא אחד האזורים החשובים ביותר לייצור תמרים, במיוחד הזן היקר ביותר, דקל נור. כ־85% מכלל ייצור התמרים של תוניסיה מגיע מהאזור. בשנים 2010–2011 ייצור התמרים הגיע כמעט ל־150,000 טון. באותה שנה, רק 0.2% מזן נור יוצר מחוץ לאזור. ייצור התמרים באזור קבילי מגיע רק לכדי 30% מייצור התמרים באזור אל-ג'ריד. למרות תנאי מזג אוויר קיצוניים – הטמפרטורות המקסימליות הן קרוב ל-50 ° C. משקעים השנתיים מוגבלים מאוד (בין 80 ל־120 מ"מ) – נאות המדבר של אל-ג'ריד מאוד פרודוקטיביים בגלל משאבי המים המופקים מאקוויפרים תת-קרקעיים.
ראו גם

אפריקה (פרובינקיה רומית)
מגרב
דקל נור
הערות שוליים

↑  "البحيرة شط ايل الجريد - تونس". Tixik.com. אורכב מ-המקור ב-2011-08-15. נבדק ב-2011-05-23.
↑  Morris, Peter; Jacobs, Daniel. The Rough Guide to Tunisia . 6th ed. London: Rough Guide, 2001. p.297 ISBN 1-85828-748-0.
↑  Puig, Nicolas. Bédouins sédentarisés et société citadine à Tozeur (Sud-Ouest tunisien) (in French). Paris: Karthala, 2004. p.32.
↑  Puig, Nicolas. Bédouins sédentarisés et société citadine à Tozeur (Sud-Ouest tunisien) (in French). Paris: Karthala, 2004. p.32.
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-2006-12-05. נבדק ב-2019-07-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "GIFruits – Groupement Interprofessionnel des Fruits – Tunisie – Contact".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12010731v (data)  SUDOC: 028229061  VIAF: 240107491   WorldCat (עם VIAF): 240107491 
אזור אל-ג'ריד 1960
נווה המדבר "תוזר" בשנת 1960
נפתלי בנט

ערך זה עוסק בראש ממשלת ישראל ה-13. אם התכוונתם לרב, ראו .
נפתלי בנט בכנס שדרות לחברה
נַפְתָּלִי בֶּנֶט (נולד ב-25 במרץ 1972, י' בניסן ה'תשל"ב) הוא פוליטיקאי ישראלי, שכיהן כראש ממשלת ישראל ה-13 בשנים 2021–2022. קודם לכן כיהן כשר הביטחון, שר החינוך, שר הכלכלה, כיו"ר רשימת ימינה וכיו"ר מפלגות הימין החדש והבית היהודי.
בתחילת דרכו היה יזם היי-טק, וממייסדי חברת סאיוטה. כמו כן היה מנכ"ל מועצת יש"ע וממייסדי תנועת ישראל שלי. נבחר לראשות הבית היהודי ב-2012. בשנים 2013–2019 עמד בנט בראש מפלגת הבית היהודי, והיה שר הכלכלה (2013–2015), שר החינוך (2015–2019), וחבר הכנסת מטעמה. מפלגת הבית היהודי בראשותו הייתה שותפה בממשלות נתניהו השלישית והרביעית. ב-2019 פרש ממפלגת הבית היהודי והקים יחד עם איילת שקד את מפלגת הימין החדש, ואחר כך את סיעת "ימינה". כשעמד בראש מפלגת הימין החדש כיהן במשך חצי שנה של ממשלת מעבר בתפקיד שר הביטחון, ובמהלך כהונתו התקיים מבצע חגורה שחורה. עם הקמת ממשלת נתניהו החמישית לאחר בחירות 2020 נשאר באופוזיציה.
לאחר בחירות 2021 ובצל המשבר הפוליטי ו"מבצע שומר חומות" חידש את השותפות עם יאיר לפיד והקים איתו ממשלת חילופים שכללה מפלגות מימינה ועד רע"ם, והייתה מבוססת על 61 ח"כים. במסגרת ממשלת החילופים שהוקמה כיהן בנט ראשון כראש הממשלה. במהלך כהונתו המשיכה התפרצות מגפת הקורונה, וכמו כן הממשלה יזמה את מבצע שובר גלים לטיפול בהתגברות הטרור הפלסטיני מיו"ש. בנט קידם את פיזור הכנסת והיציאה לבחירות לכנסת העשרים וחמש לאחר שממשלתו איבדה את הרוב הקואליציוני שלה, וב-1 ביולי 2022 לאחר שאושר החוק לפיזור הכנסת ה-24 בקריאה שלישית, עברה ראשות הממשלה ליאיר לפיד בהתאם לתיקון לחוק ממשלת החילופים שעבר בתחילת הכהונה.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

בנט נולד בחיפה, והוא הצעיר מבין שלושה בנים שנולדו למירנה (לבית לפקוביץ) ולג'ים בנט. הוריו עלו לישראל מסן פרנסיסקו שבארצות הברית ב-1967, חודש אחרי מלחמת ששת הימים. סבו וסבתו היגרו לסן פרנסיסקו מפולין, ועלו לישראל בזקנתם. כמה מבני המשפחה האחרים של אמו, שנשארו בפולין, נספו בשואה.
לאחר שהוריו עלו לישראל, הם גרו מספר חודשים בקיבוץ דפנה, שם למדו את השפה העברית, ואחר כך התיישבו באחוזת שמואל בחיפה. אביו של בנט, ג'ים (עיברת את שמו ליעקב, 1941–2015), היה מתווך נדל"ן שהיה ליזם בנייה, לצד היותו מגייס תרומות לטכניון. אמו של בנט, מירנה לבית לפקוביץ (שעברתה את שמה ללאה, נולדה ב-1942), הייתה סגנית מנכ"ל התוכנית הצפונית של אגודת האמריקאים והקנדים בישראל (אנ'). כל שלושת בניהם (אשר, דני ונפתלי) נולדו בחיפה.
בקיץ 1973, לאחר שאמו התקשתה להיקלט בישראל, חזרה המשפחה לסן פרנסיסקו. עם פרוץ מלחמת יום הכיפורים בסתיו של אותה שנה שב האב, שהוכשר במסגרת המילואים כתותחן, לישראל ולחם בחזית רמת הגולן. הוא נותר בשירות מילואים במשך חודשים, ואשתו ובניו הצטרפו אליו בישראל. בתקופה זו גם החלו הוריו, שבצעירותם היו חברים בקהילה הרפורמית "עמנו-אל" בסן פרנסיסקו, תהליך של חזרה בתשובה (בנט החל תהליך זה כבר בילדותו, לאחר שנשלח לגן של חסידות חב"ד) ובשל כך בתקופת נערותו הוא כבר גדל בבית אורתודוקסי-מודרני. בנט החל ללמוד בבית ספר יסודי "כרמל". בהיותו בכיתה ב' עברה המשפחה שוב לארצות הברית, ניו ג'רזי, למשך שנתיים, בעקבות עבודת האב, וכשהיה בן עשר חזרה המשפחה לחיפה.
גיבורי ילדותו היו מאיר הר-ציון ויוני נתניהו. היה חבר ב"נוער התחיה" ובגיל 14 עלה להר הבית. למד בישיבה התיכונית "יבנה" בחיפה והדריך בסניף "כרמל" של בני עקיבא. כאשר הגיע אל בית הספר לקצינים של צה"ל, הוריד את הכיפה, אולם בעקבות הקולות שנשמעו נגד הציונות הדתית לאחר רצח יצחק רבין החליט לשוב ולחבוש אותה.
ביוגרפיה > שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל באוגוסט 1990 התנדב לסיירת מטכ"ל, בה שירת כלוחם ב"צוות גיורא", יחד עם עמנואל מורנו ומתן כהנא. לאחר שסיים קורס קצינים, במקביל למינויו של טל רוסו למפקד יחידת מגלן, עבר בנט ליחידה זו כדי לסייע בשיקומה. הוא מונה למפקד צוות סיור ולאחר מכן, שימש בה סגן מפקד ומפקד פלגה. במסגרת מגלן השתתף בנט בלחימה בדרום לבנון כולל מבצע ענבי זעם ומבצע נשל הנחש. במהלך שירותו חיבר את המנון מגלן, וכעבור כ-20 שנה הוסיף בית נוסף לשיר.
בזמן מבצע חומת מגן לקח פסק זמן מתפקידיו כמנכ"ל, חזר לישראל כדי להתגייס למילואים והשתתף בלחימה בגזרת טולכרם. במלחמת לבנון השנייה שפרצה למחרת סיום כהונתו בסאיוטה, שימש כסגן מפקד פלוגת נ"ט שבה יוצאי יחידת מגלן והועסקה בציד משגרי רקטות בגזרה המערבית. לדבריו השתכנע שהתוכנית המבצעית לא תעצור את ירי הרקטות כי היא התמקדה רק ברצועה הסמוכה לגבול. בעקבות כך פנה למפקדיו ואף השיג את מספר הטלפון של אבי דיכטר, אחד מחברי הקבינט המדיני-ביטחוני ושטח בפניו את השגותיו, אך הלה אמר לו שאינו במעגל קבלת ההחלטות. בדיעבד תיאר זאת כאירוע מכונן בגישתו לחשיבות עצמאות הקבינט.
עד ל-2013 שירת במילואים בדרגת רב-סרן בסיירת מטכ"ל.
ביוגרפיה > השכלה וקריירה

בשנת 1996 לאחר שירותו הצבאי הסדיר, ובמקביל לעבודה זמנית בגננות, החל לימודי תואר ראשון במשפטים ומנהל עסקים באוניברסיטה העברית בירושלים, אותם השלים בשנת 2001. במהלך לימודיו החל לעבוד בתחום הבטחת איכות של מוצרי תוכנה ולאחר מכן במכירות בתחום ההיי-טק. ב-1999 הקים עם שותפים חברת הזנק בתחום אבטחת מידע בשם סאיוטה (Cyota). באותה שנה התחתן עם חברתו, גילת, ועבר איתה מבית אריה למנהטן שבארצות הברית. הוא כיהן כמנכ"ל סאיוטה החל מ-2001 עד מכירתה ב-2005 תמורת 145 מיליון דולר לחברת RSA. לאחר מכירתה שימש כמנהל החטיבה ב-RSA עד אוגוסט 2006. בהמשך שימש כיועץ למספר חברות היי-טק אחרות, ובספטמבר 2009 מונה למנכ"ל חברת ההזנק סולוטו (Soluto), תפקיד שבו כיהן במשך מספר חודשים. בתפקיד זה עזר בנט לחברה לגייס כספים. ב-2013 ביצעה "סולוטו" אקזיט, ובנט, שהיה בעל החזקות בחברה, הרוויח מיליונים מהמכירה. בנט השקיע גם בחברת הפינטק "פיוניר", שביצעה אקזיט ביוני 2021.
ב-2021 העריך כתב העת "פורבס ישראל" את הונו של בנט בכ-100 מיליון ש"ח, כראש ממשלת ישראל העשיר ביותר דאז.
ביוגרפיה > משפחה

בשנת 1999 נישא לגילת (בעבר קונדיטורית וכיום מנחת קבוצות הורים). בני הזוג מתגוררים ברעננה והם הורים לארבעה ילדים. בנם הבכור יוני, נקרא על שמו של סא"ל יוני נתניהו, ובנם הצעיר קרוי דוד עמנואל, על שם סא"ל עמנואל מורנו, חבר קרוב של בנט ששירת איתו בסיירת מטכ"ל והיה עד בחתונתו.
אחיו, אשר בנט, הוא המייסד והמנכ"ל של יצרנית המשאיות החשמליות הבריטית "טבע מוטורס".
פעילות ציבורית ופוליטית

בשנת 2006 גייסה אותו איילת שקד, ראש לשכתו של ראש האופוזיציה, בנימין נתניהו, לתפקיד ראש המטה של נתניהו. בתפקיד זה, שאותו מילא בהתנדבות, היה בין מנסחי תוכנית הרפורמה בחינוך של נתניהו וניהל את קמפיין הפריימריז של נתניהו לראשות הליכוד באוגוסט 2007. במהלך התקופה, בשנת 2006 היה פעיל במחאת המילואימניקים שאחרי מלחמת לבנון השנייה. במרץ 2008 פרש ביחד עם איילת שקד מלשכתו של נתניהו. על פי פרסום בידיעות אחרונות, קדם לפרישה סכסוך של השניים עם שרה נתניהו.
ב-31 בינואר 2010 מונה למנכ"ל מועצת יש"ע במקומו של פנחס ולרשטיין, הוא כיהן בתפקיד במשך שנתיים, ובמסגרתו היה ממובילי המאבק נגד הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון. באפריל 2010 הקים יחד עם איילת שקד את תנועת "ישראל שלי" העוסקת בהסברה ישראלית, וגיוס דעת קהל לקידום מטרות ציוניות.
פעילות ציבורית ופוליטית > במפלגת הבית היהודי

באפריל 2012 הודיע בנט על הקמת מפלגה חדשה - "הישראלים", יחד עם הרב אביחי רונצקי ואיילת שקד. מטרותיה המרכזיות של התנועה היו "החזרת הציונות למרכז", קידום התוכנית המדינית של בנט (ראו בהמשך: תוכנית ההרגעה) והידברות בין דתיים וחילונים. זמן קצר לאחר מכן, בעקבות ביטול הכוונה להקדמת הבחירות, וממילא יצירת חלון זמן להתפקדות לבית היהודי, החליטו אנשי התנועה, בין השאר, בהשפעת חבר הכנסת אורי אורבך, להצטרף למפלגת הבית היהודי, ובנט הודיע על התמודדותו לראשות המפלגה. הוא הביע רצון ליישם את הרעיונות של "הישראלים" במסגרת המפלגה, וכחלק מכך תמך בשילוב חילונים ברשימתה, וקידם את מועמדותה של איילת שקד בפריימריז. הוא חתם עם ח"כ יעקב כץ (כצל'ה), שהיה אז יושב ראש האיחוד הלאומי, על הסכם, שלפיו אם ייבחר לראשות הבית היהודי, יפעלו לריצה של שתי המפלגות ברשימה משותפת.
בבחירות הפנימיות לראשות מפלגת הבית היהודי, ב-6 בנובמבר 2012, ניצח בנט את זבולון אורלב ברוב של כ-67% מהקולות, ונבחר ליושב-הראש שלה. באוגוסט 2013 הטיל מבקר המדינה על בנט קנס בסך 65,000 ש"ח בגין חריגה מהוראותיו של חוק המפלגות במימון התמודדותו. במקביל נקנסו בסכומים נמוכים יותר 53 מתמודדים אחרים בבחירות המקדימות של המפלגות.
לאחר הבחירות הפנימיות, הצטרפה למפלגת הבית היהודי, שייצגה באותה עת רק את המפד"ל (תחת הכינוי "הבית היהודי - מפד"ל החדשה"), מתוך האיחוד הלאומי, רק מפלגת תקומה כשאורי אריאל בראשה, ובנט מונה ליושב ראש הרשימה המשותפת. דמותו של בנט מיקדה תשומת לב רבה בבחירות אלה, בתקשורת הישראלית והבינלאומית.
רשימת הבית היהודי בראשותו קיבלה 12 מנדטים בבחירות לכנסת ה-19. בנט ניהל חלק נרחב מהקמפיין בסיורים ברחבי ישראל, ובפעילות אינטנסיבית ברשתות החברתיות המקוונות. מפעיל חשבונות טוויטר ופייסבוק באנגלית, ברוסית, בערבית ובצרפתית.
פעילות ציבורית ופוליטית > שר הכלכלה, שר ירושלים והתפוצות, והשר לשירותי דת

לאחר הבחירות שרר נתק בין נתניהו לבנט. נתניהו, עליו הטיל נשיא המדינה להקים ממשלה חדשה, בין השאר בהמלצת בנט, לא מיהר להיכנס למשא ומתן עם הבית היהודי על כניסתה לקואליציה, וניסה להקים ממשלה עם העבודה, אך נדחה על ידי יושבת ראש העבודה שלי יחימוביץ'. בינתיים הבית היהודי הסכימה עם "יש עתיד" שאף אחת משתי המפלגות לא תיכנס לקואליציה ללא האחרת. לדברי ראש צוות המשא והמתן של הבית היהודי, אורי אריאל, קדמו לכך ניסיונות מצדו לגבש חזית משותפת עם המפלגות החרדיות, שנדחו על ידן. מאמצי נתניהו לשבור את ההסכם כשלו. בימים האחרונים של המשא ומתן התגלעה מחלוקת בין נתניהו ללפיד על איוש תיק החינוך, שנפתרה בתיווכו של בנט בפשרה, שלפיה הרב שי פירון קיבל את תיק החינוך, הליכוד את משרד הפנים והבית היהודי את ראשות ועדת הכספים של הכנסת. בעקבות הפשרה הוקמה ממשלת ישראל השלושים ושלוש.
בממשלה זו מונה בנט לשר הכלכלה ויושב ראש "קבינט יוקר המחיה", לשר הדתות (הרב אלי בן דהן כסגנו ניהל את משרד הדתות בפועל) ולשר לירושלים והתפוצות ולחבר בקבינט המדיני-ביטחוני.
כשר הכלכלה פעל בנט להסרת חסמים ביורוקרטיים, להגברת התחרות במשק, על רקע הריכוזיות במשק הישראלי. באוגוסט 2013 הוביל לאישור בוועדת הכלכלה של רפורמה במכון התקנים שנועדה להקל על ייבוא מוצרים שכבר עומדים בתקנים המקובלים בחוץ לארץ. הוא העביר בקבינט יוקר המחיה שינויי חקיקה לשדרוג מעמד רשות ההגבלים העסקיים ואפשר קידום מהיר של החלטות שמטרתן פירוק מונופולים ותיקים. במהלך שהוביל יחד עם הממונה על ההגבלים, בוטל במרץ 2015 ההיתר שניתן למשווקי המוצרים החקלאיים מיישום חוק ההגבלים העסקיים, היתר שאפשר להם לתאם מחירים כלפי הצרכנים מחד וכלפי החקלאים מאידך. בינואר 2015 נכנס לתוקף חוק קידום התחרות בענף המזון ובמאי נכנסו לתוקף תקנות שאישר במסגרתו, המחייבות את רשתות השיווק הגדולות לפרסם באינטרנט את קובץ מחירי המוצרים העדכניים בכל אחד מהסניפים שלהן ואת זמינותם במלאי.
בנט קידם תקן חדש המקל ומתמרץ בנייה ואכלוס מהירים של כיתות חדשות במעונות היום לפעוטות עד גיל 3, תוך העדפה של יישובים בעלי מאפיינים סוציו-אקונומיים נמוכים. לפי התקן החדש, אושרו ב-2014 בקשות סבסוד עבור כ-700 כיתות מעון חדשות.
ביוני 2013 נאם בנט לפני כנס של כנסת הרבנים של התנועה הקונסרבטיבית שהתקיים בכנסת. בנט אמר שהוא מוקיר ומעריך מאוד את תנועתם, וקרא לכל הזרמים היהודיים "לייצר דיאלוג, לא מתוך תחושה שמישהו עליון למישהו, כי אף אחד לא יותר טוב מהשני, אלא מתוך שותפות". הרב דב ליאור כינס את הח"כים של תקומה כדי להביע את מחאתו על הדברים. מדוברות הבית היהודי נמסר כי בנט נפגש במסגרת תפקידו כשר התפוצות עם נציגי כל יהודי העולם ומנסה לקרבם לישראל ולפעול למניעת התבוללות.
בעקבות חידוש המשא ומתן המדיני עם הפלסטינים ביולי 2013 דרש בנט להעביר חוק יסוד המחייב קיום משאל עם לפני כל מסירת שטחים ממדינת ישראל, בעקבות הסכם מדיני או בתוכנית מדינית חד-צדדית. ב-12 במרץ 2014 אישרה הכנסת חוק יסוד: משאל עם ברוח זו.
באוגוסט 2013 הודיע בנט על פתיחתה של "עזרת ישראל", רחבת תפילה חדשה בכותל המערבי עבור הזרמים הליברליים ובכללם קבוצת "נשות הכותל". הרחבה ממוקמת צפונית לקשת רובינסון ומהווה המשכה של רחבת הכותל אך לא מחוברת אליו, והיא מעורבת לגברים ולנשים.
ב-30 באפריל 2014 הודיעו בנט וחברת אינטל על כך שהחברה תרחיב את המפעל בקריית גת בהשקעה של 6 מיליארד דולר (כ-20 מיליארד שקלים חדשים) ותקבל בתמורה הטבות מס.
ב-8 ביולי 2014, בעת שנאם בוועידת ישראל לשלום של עיתון "הארץ", הותקף בנט מילולית בידי עשרות מהנוכחים, ואחד הנוכחים פגע בגבו בגמר הנאום.
פעילות ציבורית ופוליטית > שר הכלכלה, שר ירושלים והתפוצות, והשר לשירותי דת > במבצע צוק איתן

במהלך מבצע צוק איתן (8 ביולי עד 26 באוגוסט 2014) היה בנט חבר הקבינט המדיני-ביטחוני הראשון מבין חברי הקבינט המדיני-ביטחוני שתבע טיפול במנהרות התקיפה שכרה חמאס לשטח ישראל ואף הציע תוכנית מעשית להשלמת המשימה, תוכנית שנתקבלה לאחר זמן מה על ידי הקבינט והממשלה, ויושמה במסגרת המהלך הקרקעי של צה"ל. במהלך המבצע ירד בנט לשטח לעיתים קרובות כדי להתעדכן ממקור ראשון על מצב הלחימה ולשמוע את תושבי עוטף עזה. דבר זה הוביל מאוחר יותר להאשמות מצד שר הביטחון משה יעלון ואחרים שקצינים בכירים הדליפו מידע לבנט. מאידך, טען בנט שנתניהו ויעלון מידרו את הקבינט ולא מסרו לו את כל המידע הנצרך.