stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משפט נילסן-שרייר
הוכחה > הוכחה נוספת

נביא הוכחה נוספת, דומה אך קומבינטורית יותר (ללא שיקולים כלל מטופולוגיה אלגברית)
תהי  F חבורה חופשית הנוצרת על ידי  a_{1}\dots a_{n} ותהי  H תת-חבורה שלה. נבנה גרף  G בצורה הבאה: הקודקודים יהיו המחלקות השמאליות של  H, ותהיה קשת מהקודקוד  Hx עם הסימן  a_{i} לקודקוד  Hxa_{i} (קל לראות שזה מוגדר היטב) כיוון שהכפלה ב- a_{i} היא פרמוטציה על המחלקות, לכל קודקוד נכנסת בדיוק קשת אחת עם כל יוצר ויוצאת בדיוק קשת אחת. (למרות שתהיה חשיבות לכיוון של הקשתות, כללית נתייחס לגרף כלא מכוון, כלומר הילוכים בגרף יוכלו לעבור בקשתות גם נגד כיוונן)
כעת נסמן  A=\{A_{1},\dots ,a_{n},a_{1}^{-1},\dots ,a_{n}^{-1}\}. לכל קודקוד  v ולכל איבר מ- A, "ללכת על האיבר" פירושו יהיה: אם האיבר הוא  a_{i}, לעבור לקודקוד  u כך שיש קשת מ- v ל- u עם הסימן  a_{i}, ואם האיבר  a_{i}^{-1}, לעבור לקודקוד  u כך שיש קשת מ- u ל- v עם הסימן  a_{i}, ואם האיבר  a_{i}^{-1}. (מוגדר היטב כי ראינו שלכל יוצר וקודקוד יש קשת אחת נכנסת ואחת יוצאת מכל סימן) כמו כן למילה  w נגדיר "ללכת על המילה" ללכת אחד אחד על איבריה. קל לראות באינדוקציה שאם נצא מהקודקוד  Hx ונלך על המילה  w נגיע לקודקוד  Hxw. מכאן נובע מייד שהגרף קשיר כי כדי להגיע מהקודקוד  Hx לקודקוד  Hy אפשר ללכת על המילה  x^{-1}y.
כיוון שהגרף קשיר, יש לו עץ פורש. נתבונן בקשתות שלא נמצאות עליו ונסמנן  E. מטרתנו תהיה להראות ש- H איזומורפית לחבורה החופשית הנוצרת מאיברי  E.
נקרא למסלול בגרף "מסלול טוב" אם הוא מתחיל ונגמר ב- H, ואין בו מעבר פעמיים רצוף על אותה קשת בכיוונים הפוכים ("פניית פרסה"). נסמן את קבוצת המסלולים הטובים ב- P. ראשית נראה התאמה חח"ע ועל בין  H ל- P: בכיוון אחד, לכל מילה  w ב- H נתאים את המסלול שלה (בצורתה המצומצמת) שיוצא מ- H. הוא חוזר ל- H בסוף כי המילה ב- H, והוא גם לא כולל פניות פרסה כי מילים בצורה מצומצמת לא כוללות איבר ומייד לאחר מכן ההופכי שלו. בכיוון ההפוך, נתאים למסלול טוב את המילה שלו, והיא ב- H כי המסלול התחיל ונגמר ב- H.
כעת נראה התאמה חח"ע ועל בין  P לחבורה החופשית הנוצרת על ידי  E: בכיוון אחד, יהי מסלול טוב, אז נתאים לו את המילה מעל  E שמורכבת מכל הקשתות ב- E שעברנו עליהן במהלך המסלול הזה (אם עברנו נגד הכיוון זה יהיה האיבר ההופכי). בכיוון ההפוך, בהינתן מילה מ- E, נבנה את המסלול הטוב בצורה הבאה: אם המילה היא  e_{1},\dots ,e_{n}, כצעד ראשון נלך מ- H להתחלה של הקשת  e_{1} (או לסוף אם היא  e_{1}^{-1}) בלי לעבור בקשתות מ- E. קיימת דרך יחידה לעשות זאת, כי הגרף ללא  E הוא עץ (בעץ יש מסלול יחיד בין כל שני קודקודים) לאחר מכן נלך מהסוף של  e_{1} להתחלה של  e_{2}, שוב בלי לעבור ב- E (אפשרי מאותה סיבה) נעשה זאת על כל איברי המילה, ולבסוף נחזור מסוף  e_{n} חזרה ל- H מבלי לעבור ב- E. יחד עם הקשתות  e_{1},\dots ,e_{n} עצמן, קיבלנו מסלול טוב שהקשתות מ- E שהוא עובר בהן הן בדיוק  e_{1},\dots ,e_{n}.
סה"כ הרכבת ההתאמות נותנת התאמה חח"ע ועל מ- H לחבורה החופשית הנוצרת מאיברי  E. קל לראות שזה הומומורפיזם (הכפלת איברים מ- H עוברת לשרשור מסלולים טובים, שעובר לשרשור מילים מעל  E) ולכן זה גם איזומורפיזם, ולכן  H חופשית כרצוי.
מרחב המתקבל מהדבקת שני מעגלים. החבורה היסודית של המרחב היא החבורה החופשית הנוצרת על ידי שני איברים: לולאה סביב המעגל הראשון ולולאה סביב המעגל השני.
משה סמבטיון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביולי 1913 דונדושן, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1986 (בגיל 72 בערך) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  ישראל 
 שפות היצירה:  עברית, יידיש 
 
משה סמבטיון (ליפסטאק; 22 ביולי 1913 - ספטמבר 1986, מונטריאול, קנדה) היה סופר, הוגה דעות וחוקר תלמוד יהודי.
ביוגרפיה

סמבטיון נולד בכפר דונדושאנו, בבסרביה שברומניה למשפחה רבנית. אביו היה הרב אהרן ליבסטאג, צאצא רחוק של הבעל שם טוב, ואמו אסתר לאה הייתה בעלת ייחוס רבני. הוא קיבל בבית חינוך מסורתי בחדר ובישיבה ונחשב לעילוי.
בנעוריו החל להתעניין בהשכלה כללית ובשירי ביאליק. כשהיה בן 13 התפרסם שירו הראשון בעיתון "העולם" הלונדוני. אחר כך ערך ירחון בשם "סמבטיון" בישיבת קישיניב שם למד. הוא גורש מהישיבה עקב התעניינותו בהשכלה ונדד לבודפשט, למד אצל הרב יונתן שטייף ובגיל 18 קיבל הסמכה להוראה. הוא החל ללמוד יהדות ופילוסופיה באוניברסיטת בודפשט. בגיל 19 קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה על עבודתו "עקרונים פילוסופים בתלמוד".
ב-1932 עמד בראש "ברית סמבטיונים", ארגון הגנה יהודי חשאי נגד פרעות הקוזקים ברומניה.
בשנת 1934 הוא עלה לארץ ישראל, התיישב בחיפה והחל לעבוד בבניין. ב-1936 פרסם ספרון בשם "מנשר הנוער היהודאי להאומה הבריטית", בו הוא קורא למרד נגד שלטון המנדט הבריטי בארץ ישראל. בעקבותיו נעצר לשבוע ביפו. הוא עבר ליפו ובשנת 1937 לימד עברית באולפן של הסתדרות העובדים הלאומית.
בשנת 1939 האשים סמבטיון את ש"י עגנון בסדרת מאמרים בכתב העת הרוויזיוניסטי המשקיף בכך שגנב את ספרו ימים נוראים מספריו של הרב האמריקני שמריהו הלוי הורוויץ. הסופר ברוך קרופניק הגן על עגנון בעיתון הארץ וקרא לסמבטיון לחזור בו מהאשמותיו, אך ללא הועיל.
בסוף 1941 הוא הקים "חוג סופרים ואמנים צעירים" וארגן בתחילת 1942 מספר אירועים מטעם הארגון, לו קרא "קולמוס - איגוד סופרים ואמנים צעירים". בשנת 1943 ניסה לארגן תערוכה של הספרות העברית בארץ ישראל בימי המלחמה, מטעם ארגון קולמוס. בתגובה פרסמו גורמים שונים הודעות שאין להם כל קשר לתערוכה ושמם שורבב לפרסומים ללא רשותם. אף פורסמה הודעה של "ועד קולמוס" שטען שהפרסומים על התערוכה נעשו ללא רשות הוועד ושסמבטיון הורחק מועד קולמוס בגלל מעשים דומים שנעשו בעבר. באוגוסט 1943 הוא פרסם על כוונת ארגון קולמוס להקים את "בית טשרניחובסקי". בתגובה פרסם שאול טשרניחובסקי שהוא מוחל על הכבוד ודורש שלא להשתמש בשמו למפעלים מפוקפקים.
ספריו ופרסומיו

הוא הוציא בארץ "שמון עברי", בן עשרה כרכים, המכיל את כל השמות העבריים שהצליח לאסוף ואת מקורותיהם.
בשנת 1941 יצא ספרו "לשון נופל על לשון" אשר עסק במחקר בלשני. ב-1943 יצא ספרו "עברית סמבטיונית". בשנת 1945 פרסם את הספר "חיי סמבטיון: אפוס אדם עליון", וב-1949 יצא ספרו "שפינוזה גנב ספרותי".
בשנת 1950 פרסם סמבטיון את ספרו "לקסיקון תולדותי-ביקורתי של סופרי מופת ישראליים מכל התקופות ובכל הלשונות" (בהוצאת פע"ן, קלוב ישראלי עולמי אשכולון).
פרסם את לקסיקון הסופרים העבריים שכתב והוציא לאור לבדו, "סופרון עברי". את עצמו הגדיר סמבטיון בלקסיקון בתור "גדול הסופרים העבריים בארץ-ישראל וגדול הסופרים העבריים בעולם".
הוא הוציא ספר אוטוביוגרפי בשם "חיי סמבטיון", שתורגם לצרפתית וזכה להצלחה. הספר יצא בעברית בשנת 1946.
כתב בעיתונים "דבר", "הבוקר", "הצופה", "המשקיף" ו"משמר".
הערות שוליים

↑  בשעורי הערב לעברית של הסתדרות העובדים הלאומית, הארץ, 12 באוגוסט 1937
↑  על חטא שחטא ש"י עגנון בגניבה ספרותית, המשקיף, 10 בנובמבר 1939
↑  וראו גם: גדליה אלקס, משום כבודו של סופר, העולם, 23 בנובמבר 1939
↑  חוג סופרים ואמנים צעירים, המשקיף, 5 בדצמבר 1941
↑  נשף ספרותי אומנתי ליובלו של יעקב פיכמן, המשקיף, 23 בינואר 1942
איגוד סופרים ואמנים צעירים קולמוס תל אביב, המשקיף, 25 בפברואר 1942
דוכן קולמוס, המשקיף, 5 במרץ 1942
שחרית לעם ולנוער, דבר, 26 במרץ 1942
↑  תערוכת הספרות העברית בימי המלחמה, העולם, 1 באפריל 1943
↑  משה סמבטיון, הצהרת קולמוס, הַבֹּקֶר, 22 ביולי 1943
↑  אינם מסייעים לתערוכה של קולמוס, המשקיף, 9 ביולי 1943
פטרונים במשיכת קולמוס, הַבֹּקֶר, 14 ביולי 1943
↑  הודעה מטעם ועד "קולמוס", המשקיף, 19 ביולי 1943
↑  בית טשרניחובסקי, הצופה, 24 באוגוסט 1943
↑  מוחל על הכבוד, המשקיף, 1 בספטמבר 1943
↑  נתקבלו למערכת, הארץ, 28 במאי 1937
↑  נתקבלו במערכת, המשקיף, 12 במאי 1939
↑  מחזה חורבן בית שני, המשקיף, 28 ביולי 1939
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498563605171  GND: 1031802215  ISNI: 0000 0001 1448 9298  LCCN: no91007662  NTA: 156114356  SUDOC: 241863538  VcBA: 495/47543  VIAF: 78340302   WorldCat (עם VIAF): 78340302 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יהדות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נאום אפלבאום

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 במאי 1927 אקרמן, ממלכת רומניה 
 פטירה:  13 באוקטובר 2019 (בגיל 92) בת ים, ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאומנות ותעשייה של סנקט פטרבורג על שם שטיגליץ 
 
נאום אפלבאום (ברומנית: Naum Apelbaum וברוסית: Наум Моисеевич Эпельбаум;‏ 1 במאי 1927 – 13 באוקטובר 2019) היה פסל יהודי שפעל בברית המועצות, במולדובה ובישראל.
קורות חיים

אפלבאום נולד באקרמן, שבבסרביה, אז ברומניה, כיום אוקראינה. למד בגימנסיה בקישינב והמשיך ללימודי אומנות, לימודים שסיים ב-1950. לאחר מכן המשיך בלימודי האומנות בלנינגרד, לימודים שסיים ב-1956.
אפלבאום התפרסם בעיקר באנדרטות הזיכרון, שהקים במולדובה, מתחם הזיכרון ל"קורבנות הפשיזם" באתר הירי ביהודים בדורוסארי ב-1989, האנדרטה לזכר קורבנות גטו קישינב ב-1991, האנדרטה לזכר קורבנות פרעות קישינב (1903) ב-1993 ועוד. אפלבאום נישא לפסלת ברונהילדה אפלבאום-מרצ'נקו, איתה גם שיתף פעולה ביצירת פסלים. לזוג נולדה בת, שנישאה לפסל בוריס צלניקר. הזוג אפלבאום והזוג צלניקר עלו לישראל והתיישבו בה.
האנדרטה לזכר קורבנות גטו קישינב
משפט השונות השלמה

משפט השונות השלמה הוא משפט בתורת ההסתברות העוסק בפירוק של שונות של משתנה מקרי לגורמים של שונות של תוחלת מותנית ותוחלת של שונות מותנית במשתנה אחר.
אם X ו־Y הם משתנים מקריים, והשונות של Y היא סופית, אז משפט השונות השלמה אומר כי:
הוכחה

על פי הגדרת השונות:
 \operatorname {Var} [Y]=\operatorname {E} [Y^{2}]-\operatorname {E} [Y]^{2}
בעזרת משפט התוחלת השלמה:
=\operatorname {E} \left[\operatorname {E} [Y^{2}|X]\right]-\operatorname {E} \left[\operatorname {E} [Y|X]\right]^{2}
ניתן לשכתב את הביטוי למומנט השני של Y:
=\operatorname {E} \!\left[\operatorname {Var} [Y|X]+\operatorname {E} [Y|X]^{2}\right]-\operatorname {E} [\operatorname {E} [Y|X]]^{2}
לפי ליניאריות התוחלת:
=\operatorname {E} [\operatorname {Var} [Y|X]]+\left(\operatorname {E} \left[\operatorname {E} [Y|X]^{2}]-\operatorname {E} [\operatorname {E} [Y|X]\right]^{2}\right)
לבסוף, ניתן לזהות את הביטוי בסוגריים כשונות התוחלת המותנית  E[Y|X]:
=\operatorname {E} \left[\operatorname {Var} [Y|X]\right]+\operatorname {Var} \left[\operatorname {E} [Y|X]\right]
ראו גם

משפט התוחלת השלמה
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מרי אוליבר

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1935 מייפל הייטס, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בינואר 2019 (בגיל 83) הוב סאונד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו, מכללת ואסר, תיכון מייפל הייטס 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  Red Bird, The Night Traveler 
 בן או בת זוג:  מולי מלון קוק 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1980)  הפרס להנצחת שלי (1970)  פרס פן ניו אינגלנד (1990)  פרס פוליצר לשירה (1984)  פרס הספר הלאומי (1992) 
 
מרי ג'יין אוליבר (באנגלית: Mary Jane Oliver;‏ 10 בספטמבר 1935 – 17 בינואר 2019) הייתה משוררת אמריקאית זוכת פרס הספר הלאומי ופרס פוליצר. ב-2007 תיאר אותה "הניו יורק טיימס" כ"באופן מובהק, המשוררת הנמכרת ביותר במדינה".
תחילת דרכה

מרי אוליבר נולדה לאדוארד ויליאם והלן מ. (ולאסק) אוליבר ב-10 בספטמבר 1935, במייפל הייטס, אוהיו, פרבר כפרי למחצה של קליבלנד. אביה היה מורה מדעי החברה ומאמן אתלטיקה בבתי הספר הציבוריים בקליבלנד.
כילדה, היא בילתה הרבה זמן בחוץ, שם נהנתה לצאת לטיולים או לקרוא. בריאיון עם מריה שרייבר תיארה אוליבר את משפחתה כבלתי מתפקדת, והוסיפה כי למרות ילדותה הקשה מאוד, הכתיבה עזרה לה ליצור עולם משלה. אוליבר חשפה בריאיון שהיא עברה התעללות מינית כילדה, וחוותה בעקבות זאת סיוטים חוזרים ונשנים. אוליבר החלה לכתוב שירה בגיל 14. היא למדה בתיכון המקומי במייפל הייטס. בקיץ 1951, בגיל 15, השתתפה במחנה המוזיקה הלאומי באינטרלוקן, מישיגן, שם ניגנה בכלי הקשה בתזמורת הלאומית. בגיל 17 היא ביקרה בביתה של המשוררת זוכת הפוליצר עדנה סנט וינסנט מיליי, באוסטרליץ, ניו יורק, שם יצרה ידידות עם אחותה של המשוררת המנוחה, נורמה. אוליבר ונורמה בילו את שש או שבע השנים הבאות באחוזתה, בארגון ניירותיה של עדנה סנט וינסנט מיליי.
אוליבר למדה באוניברסיטת המדינה של אוהיו ובמכללת ואסר באמצע שנות החמישים, אך לא סיימה תואר.
בגרותה

אוסף השירים הראשון של אוליבר, No Voyage and Other Poems, יצא לאור בשנת 1963, כשהייתה בת 28. בתחילת שנות ה-1980, אוליבר לימדה באוניברסיטת קייס וסטרן ריזרב. אוסף השירה החמישי שלה, American Primitive, זכה בפרס פוליצר לשירה בשנת 1984. היא הייתה משוררת הבית באוניברסיטת באקנל (1986) ובעלת הקתדרה האורחת לכתיבה על שם מרגרט באניסטר מכללת סוויט ברייר (1991), ולאחר מכן עברה לבנינגטון, ורמונט, שם היא החזיקה בקתדרת קתרין אוזגוד פוסטר להוראה מצטיינת במכללת בנינגטון עד 2001.
היא זכתה בפרס כריסטופר ובפרס ל. ל. וינשיפ /PEN ניו אינגלנד עבור יצירתה House of Light‏ (1990), וספרה New and Selected Poems‏ (1992) זכה בפרס הספר הלאומי. האוספים שלה Winter Hours: Winter Hours: Prose, Prose Poems, and Poems (1999), Why I Wake Early (2004), ו-New and Selected Poems, Volume 2 (2004) מייצגים את התמות של החיבור לטבע, וההתפעלות האינסופית של אוליבר ממנו. החלק הראשון והשני של Leaf and the Cloud מופיעים באנתולוגיית השירים The Best American Poetry של השנים 1999 ו-2000, ומסות שכתבה מופיעות באוספים Best American Essays 1996, 1998 ו-2001.
בביקור חוזר באוסטרליץ, בסוף שנות החמישים, פגשה אוליבר את הצלמת מולי מאלון קוק, שהייתה לשותפתה לחיים למשך למעלה מארבעים שנה. קוק שמשה בתור הסוכנת הספרותית של אוליבר. הן חיו בעיקר בפרובינסטאון, מסצ'וסטס, עד מותה של קוק בשנת 2005, ואוליבר המשיכה לחיות שם תקופה נוספת עד שעברה לפלורידה. אוליבר הייתה קנאית לפרטיותה, והעניקה מעט מאוד ראיונות, באומרה שהיא מעדיפה שהכתיבה שלה תדבר בעד עצמה.
בשנת 2012 אובחנה אוליבר בסרטן הריאה, אך טופלה והייתה ברמיסיה. בסופו של דבר היא נפטרה מלימפומה ב-17 בינואר 2019, בביתה בפלורידה.
פרסים נבחרים

1969/70 – פרס זיכרון של שלי מחברת השירה של אמריקה.
1980 – מלגת גוגנהיים
1984 – פרס פוליצר עבור American Primitive
1991 – LL Winship / PEN עבור House of Light
1992 – פרס הספר הלאומי עבור New and Selected Poems
1998 – פרס לנאן לספרות
1998 – דוקטור לשם כבוד מהמכון לאמנות בבוסטון
2007 – דוקטור לשם כבוד מדארטמות' קולג'
2008 – דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טאפטס
2012 – דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מארקט
2012 – פרס Goodreads לשירה הטובה ביותר עבור A Thousand Mornings
ספריה > קובצי שירה

1963 No Voyage, and Other Poems Dent (New York, NY), expanded edition, Houghton Mifflin (Boston, MA), 1965.
1972 The River Styx, Ohio, and Other Poems Harcourt (New York, NY) ISBN 978-0-15-177750-1
1978 The Night Traveler Bits Press
1978 Sleeping in the Forest Ohio University (a 12-page chapbook, p. 49–60 in The Ohio Review—Vol. 19, No. 1 [Winter 1978])
1979 Twelve Moons Little, Brown (Boston, MA), ISBN 0316650013
1983 American Primitive Little, Brown (Boston, MA) ISBN 978-0-316-65004-5
1986 Dream Work Atlantic Monthly Press (Boston, MA) ISBN 978-0-87113-069-3
1987 Provincetown Appletree Alley, limited edition with woodcuts by Barnard Taylor
1990 House of Light Beacon Press (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6810-6
1992 New and Selected Poems [volume one] Beacon Press (Boston, MA), ISBN 978-0-8070-6818-2
1994 White Pine: Poems and Prose Poems Harcourt (San Diego, CA) ISBN 978-0-15-600120-5
1995 Blue Pastures Harcourt (New York, NY) ISBN 978-0-15-600215-8
1997 West Wind: Poems and Prose Poems Houghton Mifflin (Boston, MA) ISBN 978-0-395-85085-5
1999 Winter Hours: Prose, Prose Poems, and Poems Houghton Mifflin (Boston, MA) ISBN 978-0-395-85087-9
2000 The Leaf and the Cloud Da Capo (Cambridge, Massachusetts), (prose poem) ISBN 978-0-306-81073-2
2002 What Do We Know Da Capo (Cambridge, Massachusetts) ISBN 978-0-306-81206-4
2003 Owls and Other Fantasies: poems and essays Beacon (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6868-7
2004 Why I Wake Early: New Poems Beacon (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6879-3
2004 Blue Iris: Poems and Essays Beacon (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6882-3
2004 Wild geese: selected poems, Bloodaxe, ISBN 978-1-85224-628-0
2005 New and Selected Poems, volume two Beacon (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6886-1
2005 At Blackwater Pond: Mary Oliver Reads Mary Oliver (audio cd)
2006 Thirst: Poems (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6896-0
2007 Our World with photographs by Molly Malone Cook, Beacon (Boston, MA)
2008 The Truro Bear and Other Adventures: Poems and Essays, Beacon Press, ISBN 978-0-8070-6884-7
2008 Red Bird Beacon (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6892-2
2009 Evidence Beacon (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6898-4
2010 Swan: Poems and Prose Poems (Boston, MA) ISBN 978-0-8070-6899-1
2012 A Thousand Mornings Penguin (New York, NY) ISBN 978-1-59420-477-7
2013 Dog Songs Penguin Press (New York, NY) ISBN 978-1-59420-478-4
2014 Blue Horses Penguin Press (New York, NY) ISBN 978-1-59420-479-1
2015 Felicity Penguin Press (New York, NY) ISBN 978-1-59420-676-4
2017 Devotions The Selected Poems of Mary Oliver Penguin Press (New York, NY) ISBN 978-0-399-56324-9
ספריה > בעברית

ברבור. שירה. הוצאת ספרי עיתון 77, תרגום: מכבית מלכין ויואב ורדי, 2024.
ספריה > ספרי עיון

1992 A Poetry Handbook Harcourt (San Diego, CA) ISBN 978-0-15-672400-5
1998 Rules for the Dance: A Handbook for Writing and Reading Metrical Verse Houghton Mifflin (Boston, MA) ISBN 978-0-395-85086-2
2004 Long Life: Essays and Other Writings Da Capo (Cambridge, Massachusetts) ISBN 978-0-306-81412-9
2016 Upstream: Selected Essays Penguin (New York, NY) ISBN 978-1-594-20670-2
הערות שוליים

↑  Press, The Associated (17 בינואר 2019). "Pulitzer Prize-Winning Poet Mary Oliver Dies at 83". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Garner, Dwight. (February 18, 2007.) "Inside the List". New York Times.
1 2 3 4  "Poetry Foundation Oliver biography".
↑  "Maria Shriver Interviews the Famously Private Poet Mary Oliver". Oprah.com (באנגלית אמריקאית).
↑  ""Poetry: Past winners & finalists by category". The Pulitzer Prizes.
1 2 3  Mary Oliver's bio at publisher Beacon Press (note that original link is dead; see version archived at https://web.archive.org/web/20090508075809/http://www.beacon.org/contributorinfo.cfm?ContribID=1299
↑  "National Book Awards–1992". National Book Foundation.
↑  "Oliver Biography". Academy of American Poets.
↑  Duenwald, Mary. (July 5, 2009.) "The Land and Words of Mary Oliver, the Bard of Provincetown". New York Times.
↑  "Oliver Biography". Academy of American Poets.
↑  "Mary Oliver – Listening to the World".
↑  "Mary Oliver's Cancer Poem". OnBeing.
↑  "Beloved Poet Mary Oliver Who Believed Poetry Mustn't Be Fancy Dies at 83". NPR.
↑  "Book awards: L.L. Winship/PEN New England Award". Library Thing.
↑  Lawder, Melanie (14 בנובמבר 2012). "Poet Mary Oliver receives honorary degree". The Marquette Tribune. אורכב מ-המקור ב-2013-03-05. נבדק ב-2019-01-18. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Goodreads Choice Awards 2012". Goodreads.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273289105171  PLWABN: 9810538496005606  BIBSYS: 90151460  BNE: XX5636813  BnF: cb12029161h (data)  GND: 106881442  ISNI: 0000 0001 1076 8986  LCCN: n82140034  NKC: xx0240301  NLA: 35397692  NLK: KAC201305738  NTA: 070881952  SNAC: w6v70430  SUDOC: 066876257  Trove: 938592  VIAF: 92313202   WorldCat (עם VIAF): 92313202
משטרת דנמרק

| --- | --- |

 Indsigt, udsyn og fremsyn 
 מידע כללי
 מדינה:  דנמרק 
 תאריך הקמה:  1919
 מטה מרכזי:  קופנהגן 
 עובדים:  14,000 (נכון ל־Unbekannter Wert) 
 www.politi.dk
 
משטרת דנמרק (בדנית: Politiet, פארואזית: Løgreglan, בגרינלנדית: Politiit) הוא כוח המשטרה הלאומי של דנמרק האחראי לביטחון הפנים במדינה (בעוד הצבא הדני אחראי על ביטחונה החיצוני) של הממלכה הדנית. המשטרה מוסמכת לאכוף את החוק ולבצע משימות שיטור ושמירת הסדר הציבורי והחברתי, כמו גם אחראית על בקרת הגבולות.
ארגון ומבנה

משטרת דנמרק מורכבת מ-12 מחוזות המנוהלים כל אחד על ידי מנהל ושני מחוזות קטנים בגרינלנד ובאיי פארו, המנוהלים על ידי מפקד משטרה מקומי. מחוז קופנהגן מסודר באופן שונה בשל גודלו והיותה בירת המדינה וכח המשטרה בה הוא הגדול בממלכה.
מלבד המחוזות הרגילים קיימים ארגונים אחרים הפועלים מחוץ למשטרה כדוגמת:
Rigspolitiet - משטרה ארצית עם משימות מיוחדות ובה מחלקות כמו תקציבים וחשבונות, מחלקת מדידה והמחלקה לחקירת נתונים.
Politiets Efterretningstjeneste - סוכנות הביון והביטחון הלאומי של דנמרק.
Politiets Aktionsstyrke - יחידת כוחות מיוחדים של המשטרה הדנית.
חוק אכיפת המשטרה

פעולת המשטרה הדנית מוסדרת ומעוגנת בחוק אכיפת המשטרה (da: Lov om politiets enterprise), הידוע בכינויו חוק המשטרה (da: politiloven) שאומץ ב-20 באוגוסט 2015.: "על המשטרה לפעול להבטחת ביטחון, בטיחות, השלום והסדר בחברה. על המשטרה לקדם מטרה זו באמצעות מניעה, סיוע ואכיפה".
הסעיף השני קובע כי תחומי שיפוט אחרים של המשטרה כוללים גם:
מניעת פעולות פליליות, הפרעות לשלום והסדר הציבורי וסכנה לאזרחים בודדים וביטחון הציבור.
עצירת פעולות פליליות וחקירה והעמדה לדין של מבצעי מעשים פליליים.
תמיכה באזרחים במצבים מסוכנים
ביצוע בדיקה וחקירה.
תמיכה וסיוע לסוכנויות אחרות.
ביצוע משימות אחרות הנוגעות לתפקידי המשטרה.
המשטרה הצבאית

המשטרה הצבאית בדנמרק היא יחידת משטרה בתוך סניפי הכוחות המזוינים. לכל ענף יש שוטר צבאי משלו, אם כי לעיתים קרובות הם עובדים יחד ולובשים סמלים דומים. אנשי המשטרה הצבאית בדרך כלל עוטים מדים ספציפיים עם סימון כתף לבן או את מדי הקרב היומיומיים בענף עם כומתה אדומה. לאנשי המשטרה הצבאית אין בדרך כלל סמכות שיפוט על אזרחים במקומות שאינם צבאיים, אלא רק על אנשי צבא ועל כל מי שנמצא במתקנים צבאיים (גם מקומות הנגישים לציבור כמו בסיס הצי הולמן בקופנהגן), בבניינים שבהם שוכן משרד הגנה, ארמונות מלוכה (כמו ארמון אמלינבורג) וחלקים מארמון כריסטיאנסבורג. בהזדמנויות מסוימות, אנשיה יכולים לספק תמיכה למשטרה האזרחית במשימות מסוימות.
משמר המולדת של המשטרה

משטרת דנמרק יכולה להזמין סיוע ממשמר המולדת הדני: Politihjemmeværnet, שמהווה גוף עזר משטרתי, המבצע משימות סיור.
המתנדבים משמשים בעיקר לבקרת תנועה בפסטיבלים, בחיפוש נעדרים ושמירה על מתקנים קהילתיים ולעולם אינם משמשים במשימות הכרוכות בעימות ישיר עם אזרחים (כמו סיכול מהומות או מעצרים מתוכננים).
אנשי המשמר עוטים מדי קרב יומיומיים, הכוללים כומתות ירוקות ואפודים צהובים בהירים עם הטקסט "POLITI HJEMMEVÆRNET" (משמר המולדת של המשטרה).
גלריה

שוטרים במדי שירות יומיים.
ניידת משטרה דנית.
אופנועי משטרה מלווים אמבולנס.
פרשי משטרה
רכב LT35 המופעל על ידי המשטרה הדנית
הערות שוליים

↑  "Annex 1: List of national services responsible for border control" (PDF). Practical Handbook for Border Guards (Schengen Handbook). European Commission. 6 בנובמבר 2006. נבדק ב-7 בנובמבר 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Lov om politiets virksomhed" [Law on Police Activity]. Retsinformation.dk (בדנית). נבדק ב-7 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hærhjemmeværnet" [The Home Guard]. Vistillerop.dk (בדנית). נבדק ב-7 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007569205405171  ISNI: 0000 0004 0608 0902 
ניידת של המשטרה הצבאית הדנית
אופנוען משמר המולדת של המשטרה.
משה סלוחובסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 66 בערך)
 ענף מדעי:  היסטוריה: היסטוריה של צרפת, היסטוריה של מגדר
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת פרינסטון
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 הערות:  ראש מרכז לייפר ללימודי נשים ומגדר
 
פרופסור משה סלוחובסקי (נולד ב-1958) הוא היסטוריון ישראלי. משמש כפרופסור מן המניין בחוג להיסטוריה, ראש המכון להיסטוריה וראש מרכז לייפר ללימודי נשים ומגדר באוניברסיטה העברית בירושלים. בעבר שימש כראש החוג להיסטוריה וכראש תוכנית "אמירים" לתלמידים מצטיינים.
סלוחובסקי מומחה להיסטוריה צרפתית ולשפה הצרפתית, להיסטוריה של ימי הביניים, היסטוריה של העת החדשה והיסטוריה של המאה ה-19.
ביוגרפיה > ראשית חייו

סלוחובסקי נולד וגדל בירושלים. הוריו למדו באוניברסיטה העברית.
ביוגרפיה > פעילות אקדמית

למד לתואר ראשון ושני במחלקה להיסטוריה באוניברסיטה העברית בשנים 1980 עד 1986. לאחר סיום המוסמך למד שנה לתואר מוסמך בפריס, ואת עבודת הדוקטורט כתב באוניברסיטת פרינסטון בנושא פולחן הקדושים בפריז בימי הביניים המאוחרים. את עבודת הפוסט-דוקטורט ביצע במכון הטכנולוגי של קליפורניה. הוא שב לירושלים ב-1995 ומאז מלמד בחוג להיסטוריה. סלוחובסקי מכהן בקתדרה על שם פולט וקלוד קלמן לתולדות יהדות צרפת. תחומי העיסוק שלו הם היסטוריה של צרפת, היסטוריה של המיניות, היסטוריה דתית והיסטוריה של קולוניאליזם. סלוחובסקי מרכז מזה שלוש שנים את קבוצת הקריאה ההומו-לסבית של מרכז לייפר (שמתקיימת במרכז הגאה בתל אביב). בין 2014 ל-2017 היה ראש החוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית. בעבר היה ראש תוכנית אמירים.
ספרים שחיבר

Believe Not Every Spirit: Possession, Mysticism, & Discernment in Early Modern Catholicism (University Of Chicago Press, 2007)
Patroness of Paris: Rituals of Devotion in Late Medieval and Early Modern France (Leiden and New York: E. J. Brill, 1998
ספרים שערך ותרגם

ספריות ואוספי ספרים. עורכים: משה סלוחובסקי, יוסף קפלן.
ג'ורג' מוסה, לאומיות ומיניות באירופה המודרנית, עורך: משה סלוחובסקי.
תולדות היהודים בממלכת הצלבנים, יהושע פראוור. תרגם מאנגלית: משה סלוחובסקי, הוצאת יד יצחק בן צבי.
הערות שוליים

1 2  עם השטן במנזר – ראיון עם פרופ' משה סלוחובסקי לרגל סיום תפקידו כראש החוג / ירדן יוסף, ‏2017-07-04
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268164905171  BnF: cb13521210z (data)  GND: 118147684  ISNI: 0000 0001 0803 7789  LCCN: nr92023017  NKC: xx0219240  NTA: 16549574X  ORCID: 0000-0001-8228-6935  SUDOC: 050247751  VIAF: 98222220   WorldCat (עם VIAF): 98222220