stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איוואן אבאזאסדזה
הערות שוליים

↑  שאדאדיד (אנ') - היא שושלת מלוכה כורדית ששלטה בחלקים נרחבים של ארמניה ואראן (אנ') בשנים 951-המאה ה-12
↑  ‏Arrian Chanturia‏ (Q124859039) (2014), תולדות כארתלי או חיי כארתלי (גאו') בתוך כַּרתְּלִיס צחוֹברֶבָּה (הרשומות הגאורגיות), תרגום Donald Rayfield, עמוד 141 (באנגלית)
↑  ויטה או חיי קדושים - סוגה ספרותית מימי הביניים המתארת חיי קדושים (שנקראה בימי הביניים הגיוגרפיה של קדושים). התחילית של חיבור כזה מתחיל במילה Vita שמשמעותה ביוגרפיה בלטינית.
↑  גיאורגי אָתוֹנֶלִי (אנ') או גיאורגי מההר הקדוש אתוס, היה נזיר גאורגי ששרת כהגומן (אנ'), חבר קהילות נזיריות גאורגיות של האימפריה הביזנטית בהר אתוס (אנ'). היצירה המקורית החשובה ביותר שלו, 'הוויטה של אבותינו המבורכים יוחנן ואוותימוס ותיאור הישגיהם הראויים' (ცხოვრება ნეტარისა მამისა ჩუენისა იოანესი და ეფთჳმესი და უწყებაჲ ღირსისა მის მოქალაქობისა მათისაჲ) היא יצירה המוקדשת למבשריו מהר אתוס. החיבור הוא משלב של הגיוגרפיה עם מסר דתי ופוליטי ותיעוד היסטורי. החיבור נכתב זמן מה אחרי 1040, וידוע בזכות הפרוזה הקצבית הגרפית שלה המתארת את הנזירים העובדים בגן ובכרמים. בשנת 1066, שנה לאחר מותו, הפך גיאורגי אתונלי לנושא לביוגרפיה דומה מאת תלמידו גיאורגי הקטן (גאו').
↑  דונלד ריפיילד (אנ'), Edge of Empires: A History of Georgia‏, מסת"ב 1780230303, (הספר בקטלוג ULI), עמ' 67–68, 2012
↑  מָרְיָם לוֹרתּכִּיפָּאנִידזֶה (אנ'),  Georgia in the XI-XII Centuries, עמ' 52–53, טביליסי 1987
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאורגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
איי דחלק

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  ים סוף 
 קואורדינטות:  15°50′00″N 40°12′00″E﻿ / ﻿15.833333333333°N 40.2°E﻿ / 15.833333333333; 40.2
 שטח:  900 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  אריתריאה אריתריאה
 אזור זמן:  UTC+3
  (למפת אריתריאה מוגדלת) אסמרה קרן אסאב טסניי סודאן אתיופיה ג'יבוטי ים סוףאיי דחלק(למפת אריתריאה רגילה) אסמרה קרן אסאב טסניי סודאן אתיופיה ג'יבוטי ים סוףאיי דחלק
 
מפת הארכיפלג
איי דחלק מהחלל
איי דהלכּ הם ארכיפלג הנמצא בים סוף, לא הרחק מהעיר מאסאווה, המהווים חלק מאריתריאה. בארכיפלג ישנם שני איים גדולים בנוסף ל-124 איים קטנים יותר. הארכיפלג היה ידוע לרומאים בשם "דגת הפנינה" בגלל הפנינים הרבות המצויות בו. רק ארבעה מהאיים מיושבים, והמאוכלס ביותר הוא דחלק כאביר שהוא גם האי הגדול ביותר. תושבי האי דוברים שפה המיוחדת לאזור הנקראת דחלקית המשתייכת למשפחת השפות שמיות.
היסטוריה

החוקר האנטינגפורד, מזהה עם דחלק את האיים הנקראים "אליו" ב"פֶריפְּלוּס הים האריתראי" (אנ') (פריפלוס - קובץ הוראות שיוט), אשר היוו מקור לשריון צבים. לפי ההיסטוריון אדוארד אולנדורף תושבי דחלק היו הראשונים[דרוש מקור] במזרח אפריקה שהתאסלמו ומספר כתובות בכתב כופי מצביעות על כניסה של תרבות ערבית לאזור. במאה ה-7 מדינה אסלאמית הוקמה בארכיפלג, אך נכבשה על ידי תימן, ויותר מאוחר על ידי האימפריה האתיופית. לאחר מכן הייתה תחת שליטתם של ממלכות האימפריה האתיופית האוטונומיות כגון מדיר בהר, ובסופו של דבר נכבשו האיים על ידי האימפריה העות'מאנית ב-1559 והיו תחת שלטונו של הפחה של עיר הנמל סואכין.
בסוף המאה ה-19 האיים נהפכו לחלק מקולונית אריתריאה שהקימו האיטלקים ב-1890. בתקופה זו היו האיים לבתי מאסר של הצבא הקולוניאלי האיטלקי. בעקבות עלייתה של החונטה הצבאית האתיופית ושיתוף הפעולה האתיופי-סובייטי באיים הוקם בסיס צבאי של ברית המועצות. במלחמת העצמאות של אריתריאה נכבשו האיים על ידי ארגון השעביה יחד עם שאר אריתריאה ואתיופיה איבדה את שליטת באיים. בעקבות הכרזת העצמאות של אריתריאה ב-1993 היו האיים לחלק מהמדינה.
בשנת 2012 דווח בארצות הברית כי ישראל מחזיקה בסיס צבאי (מעגן) באיים.
הערות שוליים

↑  כתבה על צבא אתיופיה
↑  אנשיל פפר, דיווחים: איראן וישראל מחזיקות בסיסים באריתריאה, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 237487270   WorldCat (עם VIAF): 237487270
אוולין מ. כהן

| --- | --- |
 ענף מדעי:  אמנות יהודית, כתב־יד עברי 
 
אוולין מ. כהן היא היסטוריונית אמנות אמריקאית.
קריירה

כהן היא מומחית לאמנות כתבי יד יהודיים מימי הביניים.
כהן הייתה אחראית לאיחוד שני חצאים של כתבי יד יהודיים המתוארכים כהעתיקים ביותר מארצות גרמניה. בזמן שעבדה בארכיון, היא זיהתה שכתב היד החלקי של מחזור תפילה יהודי שהיא בחנה היה החצי השני של ספר תפילה שבחנה בארכיון אחר. כתב היד היה סידור התפילה האישי של קלונימוס בן יהודה מיום כ"ח בטבת ה'תש"ו (12 בינואר 1290), אסלינגן אם נקר.
כהן ידועה במיוחד בעבודתה על תפקידן של נשים יהודיות בהזמנת ספרים, בעלות ושימוש בספרים בתקופת ימי הביניים והרנסאנס. היא מציגה סידורים שנכתבו בקול הנשי, כולל כמה שכוללים, בין הברכות שמתחילות את תפילת שחרית, את הברכה "ברוך אתה אלוהים אדוני היקום, שהפכת אותי לאישה ולא גבר".
כתבי יד אחרים שכהן חקרה מציגים נשים בהארות.
כהן קיבלה את הפרס הלאומי לספרים יהודיים לשנת 1985 בקטגוריית אמנויות חזותיות על ספרה על רוטשילד מחוז 1492, שנכתב בשיתוף עם מנחם שמלצר.
כהן היא בתו של הסקל כהן, לשעבר מנהל הפרסום של ה-NBA.
ספרים

A Journey through Jewish Worlds: Highlights from the Braginsky Collection of Hebrew Manuscripts and Printed Books, מאת אוולין מ. כהן, אמיל שרייבר ושרון מינץ, וואנדרס, 2010
Pen and Parchment: Drawing in the Middle Ages, מוזיאון אטרופוליטן לאמנות פרסומים, מחבר שותף, 2007
The Rothschild Mahzor, - Florence, 1492, 1983
Chosen: Philadelphia's great Hebraica, מוזיאון וספרייה רוזנבך, מחבר שותף יחד עם דוד שטרן, 2007
Omnia in Eo: Studies on Jewish Books and Libraries in Honour of Adri Offenberg Celebrating the 125th Anniversary of the Bibliotheca Rosenthaliana in Amsterdam, פיטרס מוציא לאור, מחבר שותף, 2006.
"Hebrew Manuscript Illumination in Italy," in Gardens and ghettos: the art of Jewish life in Italy, הוצאת אוניברסיטת קליפורניה, מחבר שותף, 1989.
הערות שוליים

1 2  The life of Judaism, Harvey E. Goldberg, University of California Press, 2001, p. 153-4.
↑  "Past Winners". Jewish Book Council (באנגלית). נבדק ב-2020-01-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259873105171  GND: 137311443  ISNI: 0000 0001 1475 4848  LCCN: n2001055381  NKC: zmp2014852386  NTA: 133733599  VIAF: 78124690   WorldCat (עם VIAF): 78124690
אייבל ארצ'ר 83

אייבל ארצ'ר 83 (אנגלית: Able Archer 83) היה תרגיל צבאי בן 10 ימים שערך נאט"ו החל מה-2 בנובמבר 1983 שהשתרע על פני יבשת אירופה ודימה מתקפה גרעינית מתואמת. התרגיל כלל שימוש בפורמט חדש ויחודי לקידוד תקשורת, קיום דממת אלחוט, השתתפות של ראשי מדינות, ודימוי של דרגת הכוננות הגרעינית הגבוהה ביותר, DEFCON 1. טבעו הריאליסטי של התרגיל, והעובדה שהתבצע בתקופה של החרפת היחסים בין ארצות הברית וברית המועצות בעיצומה של "המלחמה הקרה השנייה" וההצבה הצפויה של טילי פרשינג 2 חמושים בראשי קרב גרעיניים באירופה, הובילו כמה אנשים בברית המועצות להאמין כי אייבל ארצ'ר 83 הוא מבצע אמיתי שנועד להנחית מכה גרעינית ראשונה על ברית המועצות. בתגובה, הסובייטים הכינו את כוחותיהם הגרעיניים והעלו את הכוננות של היחידות האוויריות שלהם במזרח גרמניה ופולין. אירוע זה נחשב בעיני היסטוריונים רבים לנקודה הקרובה ביותר שבה ניצב העולם בפני מלחמה גרעינית מאז משבר הטילים בקובה ב-1962. הסכנה לפריצת מלחמה גרעינית חלפה באחת עם סיום תרגיל אייבל ארצ'ר 83 ב-11 בנובמבר.
הרקע לתרגיל נאט"ו > מבצע ריא"ן

הזרז המשמעותי ביותר לחשש כי אייבל ארצ'ר הוא מהלך מלחמתי אירע יותר משנתיים קודם לכן. במאי 1981 בישיבה סגורה בה השתתפו קציני ק.ג.ב. ומנהיגים סובייטיים בכירים, המזכיר הכללי ליאוניד ברז'נייב ויושב ראש הק.ג.ב. יורי אנדרופוב הודיעו כי ארצות הברית מתכוננת בחשאי למתקפה גרעינית נגד ברית המועצות. כדי להתמודד עם האיום, אנדרופוב הודיע כי הק.ג.ב. והגר"ו יפתחו במבצע ריא"ן. ריא"ן (РЯН) היו ראשי תיבות ברוסית ל"מתקפת טילים גרעיניים" (Ракетное Ядерное Нападение); מבצע ריא"ן היה מבצע איסוף המודיעין הגדול והמקיף ביותר שנערך בעת שלום בהיסטוריה הסובייטית. סוכני מודיעין נדרשו לעקוב אחר האנשים שבידם היכולת להחליט על ביצוע מתקפה גרעינית, השירותים והצוותים הטכניים שיוציאו לפועל  את המתקפה, והמתקנים שמהן תצא המתקפה לפועל.
המניע להפעלת מבצע ריא"ן נותר לא ברור. אולג גורדיאבסקי, קצין הק.ג.ב. הבכיר ביותר שערק מעולם, סבר כי הוא נולד מתוך "פרנויה סובייטית" מוגברת במשולב עם "רטוריקה רייגנית". גורדיאבסקי שיער שברז'נייב ואנדרופוב, ש"היו מאוד, מאוד שמרנים ומושפעים בקלות... על ידי עקרונות קומוניסטיים", סברו באמת ובתמים שרייגן העוין ילחץ על הכפתור הגרעיני וישלח את ברית המועצות ל"ערימת האפר של ההיסטוריה". היסטוריון ה-CIA בנג'מין ב. פישר (Benjamin B. Fischer) מונה מספר מקרים קונקרטיים שכנראה הובילו למבצע ריא"ן. הראשון שבהם היה השימוש במבצעי לוחמה פסיכולוגית שהחלו זמן קצר לאחר מינויו של רונלד רייגן לנשיא.
הרקע לתרגיל נאט"ו > מבצעי לוחמה פסיכולוגית

מבצעי לוחמה פסיכולוגית (PSYOP) החלו באמצע פברואר 1981 ונמשכו לסירוגין עד 1983. אלו כללו סדרה של מבצעים ימיים חשאיים בהם חדרו כלי שיט של נאט"ו למים שבקרבת רווח GIUK שבין גרינלנד, איסלנד והממלכה המאוחדת, וים ברנטס, הים הנורווגי, הים השחור והים הבלטי, וכך הפגינו את היכולת של ספינות נאט"ו להתקרב לבסיסים צבאיים סובייטיים קריטיים. מפציצים אמריקניים גם טסו ישירות לכיוון המרחב האווירי הסובייטי, כשהם סוטים מנתיב טיסתם ברגע האחרון, לעיתים מספר פעמים בשבוע. פעולות אלו נועדו לבחון את מגבלות מערכות המכ"ם הסובייטיות כמו גם להדגים את יכולותיה הצבאיות של  ארצות הברית במלחמה גרעינית, אם זו תפרוץ.
זה באמת עשה עליהם רושם", נזכר ד"ר וויליאם שינדלר, תת-מזכיר המדינה [לשעבר] לסיוע צבאי וטכנולוגי, שהיה חשוף ל"דו"חות שלאחר פעולות"  שהיו מסווגים ואשר הכילו מידע על הפעילות האווירית של ארצות הברית. "הם לא ידעו את המשמעות של הפעולות. טייסת הייתה טסה ישירות לעבר המרחב האווירי הסובייטי, ומערכות מכ"ם אחרות היו מופעלות ויחידות היו נכנסות לכוננות. ואז ברגע האחרון הטייסת הייתה משנה את כיוון טיסתה וחוזרת הביתה.
הרקע לתרגיל נאט"ו > טיסה 007 של קוריאן אייר

לעומת מבצעי הלוחמה הפסיכולוגית שנוהלו נגד ברית המועצות בסודיות גמורה, הרחק מעיני הציבור, הפלת המטוס האזרחי של קוריאן אייר בטיסה 007, ב-1 בספטמבר 1983, על ידי הסובייטים, הביאו את היחסים בין שתי מעצמות העל לשפל ציבורי חדש. התקרית, שהעידה על היחסים העוינים בין ארצות הברית וברית המועצות בשנות השמונים המוקדמות, גם תורמת מספר תובנות על אודות אייבל ארצ'ר 83. ברית המועצות, אולי עקב חדירות לצורכי לוחמה פסיכולוגית, שמרה מאוד על המרחב האווירי שלה. האסון המחיש את הלך הרוח "חמום המוח" של רבים בברית המועצות. רייגן העריך בזיכרונותיו, "אם, כפי שאחדים הרהרו, הטייסים הסובייטים טעו בזיהוי מטוס הנוסעים וחשבוהו למטוס צבאי, איזה דמיון דרוש כדי לחשוב כי איש צבא סובייטי שאצבעו קרובה לכפתור הלחיצה הגרעיני יעשה טעות טרגית אפילו יותר?"
הרקע לתרגיל נאט"ו > בניין הכוח

ב-23 במרץ 1983, רייגן הציע את יוזמת ההגנה האסטרטגית, שזכתה לכינוי "מלחמת הכוכבים". בעוד שרייגן ראה ביוזמה רשת הגנה נגד מלחמה גרעינית, מנהיגים בברית המועצות ראו אותה כנטישה סופית של השוויון היחסי בנשק של ה"דטאנט" והסלמת מרוץ החימוש לתוך החלל. אנדרופוב - שנהפך למזכיר הכללי לאחר מותו של ברז'נייב בנובמבר 1982 - גינה את רייגן בשל "המצאת  תוכניות חדשות לפתיחה במלחמה גרעינית בדרך הטובה ביותר, בתקווה לנצח בה".
חרף המחאה הסובייטית החריפה נגד תוכנית "מלחמת הכוכבים", התוכנית שגרמה לחששות הכבדים בקרב הנהגת ברית המועצות במהלך אייבל ארצ'ר 83 הייתה האישור של נאט"ו מ-1979, וההצבה שבאה בעקבותיו, של טילים בליסטיים מסוג פרשינג 2 במערב אירופה. טילים אלו, שהוצבו בתגובה להצבתם של טילי SS-20 סובייטיים, היוו איום משמעותי לסובייטים. טילי הפרשינג 2 יכלו להשמיד "מטרות קשיחות" כגון בונקרים תת-קרקעיים לאחסון טילים ומוצבי פיקוד ושליטה. בנוסף, ההערכה הייתה שהטילים, שהוצבו במערב גרמניה, יוכלו לפגוע במטרות במערב ברית המועצות בתוך ארבע עד שש דקות מרגע שיגורם. יכולות אלו הובילו את המנהיגים הסובייטיים להאמין כי הדרך היחידה לשרוד מתקפה של טילים אלו היא להקדים לה מכה מונעת. החשש של תקיפה באמצעות טילי פרשינג 2 שלא תתגלה, על-פי היסטוריון ה-CIA בנג'מין ב. פישר, קושר מפורשות למנדט של מבצע ריא"ן: לגלות החלטה של ארצות הברית לפתוח במתקפה גרעינית ולהקדים לה מכה (מוכרחים להאמין כי
ניתן לעשות כן).
התגובה הסובייטית

הסוכן הכפול אולג גורדיאבסקי, שדרגתו הגבוהה ביותר הייתה רזידנט של הק.ג.ב. בלונדון, הוא המקור הסובייטי היחיד שפרסם אי פעם את מה שאירע בעת אייבל ארצ'ר 83. אולג קלאוגין ויורי שבטס, שהיו קציני ק.ג.ב. ב-1983, פרסמו דיווחים המאשרים את קיומו של מבצע ריא"ן, אולם הם אינם מזכירים את אייבל ארצ'ר 83. גורדיבסקי וסוכני מודיעין אחרים בברית ורשה היו מאוד סקפטיים לגבי מכה ראשונה של נאט"ו, אולי עקב קרבתם למערב והבנתו. עם זאת, סוכנים דיווחו כי הורו להם להתבונן, לא להעריך את משמעות תצפיותיהם. פגם קריטי זה במערכת המודיעין הסובייטית - שגורדיבסקי כינה "מעגל המודיעין" - הזין את החרדה מפני מתקפה גרעינית אמריקנית.
אף אישיות פוליטית סובייטית לא אישרה בפומבי את דבר קיומו של אייבל ארצ'ר 83. מרשל סרגי אחרומיבייב, שבזמנו היה ראש אגף המבצעים העיקריים במטה הכללי הסובייטי, אמר להיסטוריון המלחמה הקרה דון אורבנדורפר (Don Orbendorfer) כי הוא מעולם לא שמע על אייבל ארצ'ר. חוסר התגובה הפומבית של הסובייטים לאייבל ארצ'ר 83 הוביל כמה היסטוריונים, לרבות פריץ ו. ארמרת' (Fritz W. Ermarth), בפרסומו, "תצפיות על הבהלה מפני מלחמה של 1983 מעמדת המודיעין", להסיק כי אייבל ארצ'ר 83 לא העמיד את ארצות הברית בסיכון מיידי.
ספיחי אייבל ארצ'ר 83

אייבל ארצ'ר 83 הייתה הבהלה האחרונה מפני מלחמה גרעינית במלחמה הקרה. עד 1983, ארצות הברית, תחת הנהגתו של הנשיא רונלד רייגן, הייתה בעיצומה של התחמשות מסיבית, שתמשך במשך אמצע והמחצית השנייה של שנות השמונים. תוכניות ארצות הברית של שנות השמונים, כגון צי 600 הספינות, שכנעו ברצון ארצות הברית להמשיך בהתנגדות לברית המועצות בכל האמצעים הנדרשים. בברית המועצות, ההידרדרות במצב בריאותו של המזכיר הכללי קונסטנטין צ'רניינקו הובילה לעלייתו של מיכאיל גורבצ'וב ב-1985. המדיניות והתוכניות של גורבצ'וב בברית המועצות, שנועדו לשמור על הברית - בייחוד ה"גלאסנוסט" וה"פרסטרויקה" - הניעו את האירועים שיובילו לבסוף, שלא בכוונה תחילה, לפירוק ברית המועצות ב-1991.
ראו גם

סטניסלב פטרוב
איחוד וחלוקה מחדש

במסגרת דיני התכנון ובנייה בישראל, איחוד וחלוקה מחדש הוא הליך של שינוי חלקות הרישום וקביעת חלוקה חדשה לחלקות שתתאים לצורכי התכנון המשתנים כפי שנקבעו בתוכנית מפורטת, תוכנית מתאר מקומית או כל תוכנית אחרת לפי חוק התכנון והבניה. הליך של איחוד וחלוקה נקבע בתוכנית כאמור, שבמסגרתה מותווים מגרשים חדשים לייעודי הקרקע השונים שבשלב רישום התכנית (רישום פרצלציה) יהפכו לחלקות רישום. מלבד יצירת חלקות הרישום, תוכנית איחוד וחלוקה מביאה עימה שינוי במערך הזכויות בקרקע שבתחום התכנית והבעלויות מוקצות מחדש במגרשים החדשים שנוצרו. בדין הישראלי קיים הליך ייחודי שאינו שכיח בעולם, של קביעת החלוקה והקצאת הזכויות מחדש בין הבעלים באופן כופה וללא הסכמת הבעלים.
הסיבות לאיחוד וחלוקה מחדש

חלוקה קדסטרית לחלקות רישום מתאימה לתכנון מסוים. שינויים ברגולציה של שימושי הקרקע מחייבים גם יצירת קדסטר חדש. דהיינו, יצירת חלקות רישום חדשות המתאימות לתכנון החדש.
שוויון בחלוקת ההטבות והעלויות בתחום התכנית. על כך כתב משה רז כהן: "אחד מן הקשיים המרכזיים של התכנון הוא האפליה הבלתי נמנעת כמעט בין בעלי הזכויות בתחום התכנית. מגוון הייעודים השונים והצורך בהקצאה לצורכי ציבור יביאו בהכרח לפערים עצומים במידת ההטבה או במידת הפגיעה בבעלים בתחום התכנית. בתוכנית איחוד וחלוקה ייחלקו הבעלים כולם בתועלות התכנית ובעלויותיה" .
חלוקה חדשה שהיא הכרחית לתכנון מחדש טעונה הסכמה בין כל בעלי הזכויות הנגעים בדבר. שימוש בסמכות לאשר תוכנית איחוד וחלוקה ללא הסכמה תחלץ את המיזם מקיפאון ותביא ליעילות בשימושי הקרקע.
הפרשת קרקע לצורכי ציבור בתוכנית איחוד וחלוקה היא יעילה, מצמצמת בעלויות הציבוריות ותורמת להגינות לעומת הליכי הפקעה: "נטילה לצורכי ציבור בהליכי חלוקה מחדש מקדמת באופן האופטימאלי את כלל השוויון במימון. היינו, נטל ההפרשה של קרקע פרטית לטובת הכלל מתפזר באופן פרופורציונלי בין פרטים רבים. כמן כן, מתקיימת זיקה ברורה בין מטרת ההפקעה לבין התועלת שהפרט מפיק ממנה. כלל זה מפחית למינימום את תחושת השרירותיות שמלווה בעל זכויות שרכושו הופקע, ומביא להגברת האמון בין השלטון לפרט, משום שהוא מאיין את החשש מפני גחמה שלטונית".
שלבי האיחוד והחלוקה

יצירת איחוד כפוי בין כל בעלי הקרקע.
תכנון חדש של השטח.
פרוק האיחוד הכפוי שנעשה בשלב הראשון.
כללי ההקצאה בחלוקה מחדש

המגרש החדש יהיה קרוב ככל האפשר למקומו הקודם לפני האיחוד.
השווי היחסי של המגרש החדש יהיה זהה לזה של המגרש הישן.
תשלומי איזון בין הבעלים של המקרקעין, בעל חלקה ששוויו היחסי גבוה משאר החלקות לעומת המצב שלפני האיחוד וחלוקה ישלם תשלומי איזון לוועדה המקומית לתכנון ובנייה כאשר היא רק מתווכת בין בעלי המקרקעין והיא לא מרוויחה או מפסידה.
ראו גם

פרצלציה
הערות שוליים

↑  משה רז-כהן, איחוד וחלוקה - מהדורה שניה, תל אביב: בורסי, התשפ"א-2021, עמ' 62
↑  משה רז-כהן, איחוד וחלוקה -מהדורה שניה, תל אביב: בורסי, התשפ"א-2021, עמ' 530
אוטו באריץ'

אוטו באריץ' (בקרואטית: Otto Barić;‏ 19 ביוני 1933 – 13 בדצמבר 2020) היה כדורגלן ומאמן ממוצא אוסטרי-קרואטי.
לאחר קריירת משחק קצרה, שהתרכזה כולה בעיר זאגרב שבקרואטיה, במדי קבוצת הנוער של דינמו והקבוצות הבוגרות של מטלאק ולוקומוטיבה, פנה באריץ' לקריירת אימון שנפרשה על פני למעלה מארבעה עשורים. במהלך קריירת האימון הוביל באריץ' קבוצות מאוסטריה, קרואטיה, גרמניה וטורקיה, וכן את הנבחרות הלאומיות של אוסטריה, קרואטיה ואלבניה. בין הישגיו ניתן למנות שבע אליפויות (שש מתוכן באוסטריה), ארבעה גביעי מדינה (מתוכם שלושה באוסטריה), העפלות לגמר גביע אופ"א ולגמר גביע אירופה למחזיקות גביע, וכן העפלה לטורניר יורו 2004 עם נבחרת קרואטיה.
קריירת משחק

באריץ' נולד באוסטריה, אך גדל בעיר זאגרב שבקרואטיה, שם גם החל את קריירת המשחק. באריץ' שיחק בקבוצת הנוער של דינמו זאגרב, אך לא התקדם לקבוצת הבוגרים של המועדון. את הקריירה הבוגרת החל במדיה של במטלאק זאגרב, ולאחר שש עונות עבר לקבוצה השלישית שלו בעיר זאגרב, לוקומוטיבה. ב-1963, לאחר חמש עונות במדיה של לוקומוטיבה, פרש באריץ' ממשחק פעיל בגיל 29, מבלי ששיחק בליגה הבכירה או ערך הופעות בינלאומיות.
קריירת אימון > תחילת הקריירה ביוגוסלביה ובגרמניה

עם פרישתו ממשחק, פנה באריץ' לקריירת אימון, שהחלה בתחנת המשחק האחרונה שלו, לוקומוטיבה זאגרב מליגת המשנה היוגוסלבית. באריץ' הוביל את המועדון במשך שלוש עונות, בשלישית הוביל אותה למקום הרביעי בטבלה.
לקראת עונת 1967/1968 עבר לאמן את אופל רוסלסהיים, ששיחקה ברגיונליגה-סוד, אחת מחמש הליגות האזוריות שהרכיבו את ליגת המשנה בגרמניה באותן השנים. באריץ' התקשה להוביל את הקבוצה להישגים, ובעונה השנייה שלו במועדון אף התקרב לירידת ליגה, לאחר שקבוצתו סיימה את העונה במקום ה-15, אחד מעל המקומות המובילים לירידה. לאחר שסיים את דרכו בקבוצה, עבר לאמן את גרמניה ויסבאדן ששיחקה בלנדסליגה הסן-סוד, ששימשה אז כליגה רביעית בגרמניה. באריץ הוביל את הקבוצה למקום הראשון ולזכייה באליפות הליגה לעונת 1969/1970, בדרכה לליגה הגרמנית השלישית.
קריירת אימון > מעבר לאוסטריה, אליפות ראשונה וחזרה ליוגוסלביה

לקראת עונת 1970/1971 חזר באריץ' לארץ הולדתו אוסטריה, כשהתמנה לתפקיד מאמן ואקר אינסברוק מהבונדסליגה האוסטרית. כבר בעונת הבכורה שלו כמאמן הקבוצה, הוביל באריץ' את ואקר לזכייה באליפות אוסטריה לראשונה בתולדות המועדון. לאורך העונה התקיים קרב צמוד בין ואקר לבין אוסטריה זלצבורג, שאף הובילה את הטבלה בתום הסיבוב הראשון. במחזור הנעילה שתי הקבוצות שיחקו משחק חוץ, כאשר אינסברוק של באריץ' הייתה תלויה בעצמה וגברה 2–4 על ואקר וינה, במשחקה האחרון לפני האיחוד שהפך אותה לאדמירה ואקר. הניצחון הבטיח לחניכיו של באריץ' את הזכייה בתואר.
העונה הבאה אף היא הייתה צמודה, כאשר אינסברוק של באריץ' התמודדה על התואר מול אוסטריה וינה. אינסברוק הצליחה להקדים את יריבתה בנקודה אחת בתום העונה ולזכות בתואר האליפות, אך באריץ' לא זכה לרשום את האליפות על שמו כאשר זמן קצר לפני תום העונה, ב-8 במאי 1972, התפטר מתפקידו כמאמן הקבוצה. באריץ' התפטר לאחר שהותקף בתום משחק השוויון (1-1) מול ל.א.ס.ק. לינץ יומיים קודם לכן, וכן בעקבות תקופה ארוכה של חוסר תמיכה מצד העיתונות המקומית. הוא הוחלף בברנקו אלסנר, שבמשחקי הנעילה הוביל את הקבוצה לתואר השני ברציפות. ל.א.ס.ק. לינץ, שמולה הותקף כמאמן ואקר אינסברוק בשלהי העונה הקודמת, הייתה הקבוצה שזכתה בשירותיו עונה לאחר מכן. באריץ' הוביל את המועדון לשתי עונות במרכז הטבלה האוסטרית, בטרם סיים את תפקידו במועדון כדי לשוב ליוגוסלביה.
באריץ' התמנה לתפקיד מאמן נ.ק. זאגרב מליגת המשנה היוגוסלבית. הוא זכה להצלחה במועדון, עם סגנות ליגת המשנה בעונת הבכורה, והמקום הראשון בעונתו השנייה במועדון. עם זאת, באריץ' נותר בליגת המשנה ועבר לאמן את דינמו וינקובצי לקראת עונת 1976/1977 באריץ' נותר במועדון במשך שלוש עונות, אך במהלכן לא הצליח להוביל את המועדון לליגה הבכירה.
במקביל לתקופת האימון בזאגרב ובווינקובצי, אימן באריץ' באותן השנים את נבחרת החובבים של יוגוסלביה, שהורכבה משחקני ליגת המשנה וזכתה בשלושה תארים אזוריים ויבשתיים בין השנים 1976 ל-1978.
קריירת אימון > תחילת שנות ה-90 וההצלחה בקזינו זלצבורג

לאחר עונה מחוץ מגרשים, שב באריץ' לתפקיד המאמן לקראת עונת 1990/1991, כשהתמנה לתפקיד מאמן וורוורץ שטייר מהבונדסליגה האוסטרית. הוא אימן את הקבוצה במשך עונה אחת, במהלכה הצליח להתברג בפלייאוף העליון ולסיים במקום השביעי.
לקראת עונת 1991/1992 מונה באריץ' לתפקיד מאמן קזינו זלצבורג. בעונתו הראשונה במועדון הוביל באריץ' את הקבוצה לסגנות, לאחר שזו הובילה את הטבלה בתום העונה הסדירה והפסידה את התואר עקב פער שערים נחות מזה של אוסטריה וינה. עונה אחר כך חזר על עצמו התסריט במדויק, כשזלצבורג מוליכה את הטבלה בתום העונה הסדירה, ומפסידה את התואר בפער שערים לאוסטריה וינה.
בעונת 1993/1994 הונהגה שיטה חדשה לליגה האוסטרית, שכללה מאז עשר קבוצות שנפגשו ארבע פעמים אחת עם השנייה (סך הכול 36 מחזורים). באותה עונה הוביל באריץ' את זלצבורג לזכייה באליפות אוסטריה, בפער שתי נקודות מאוסטריה וינה. במקביל לזכייה בתואר האליפות, הוביל באריץ' את זלצבורג להישג אירופי מרשים ולהעפלה עד לגמר גביע אופ"א, לראשונה בתולדותיה ובהופעתה החמישית בלבד במפעלים האירופים. זלצבורג הדיחה בין היתר את אנטוורפן, ספורטינג ליסבון, וצמד הגרמניות איינטרכט פרנקפורט וקרלסרוהה בדרך לגמר מול אינטר מילאנו. במשחק הגמר הכפול הפסידה זלצבורג פעמיים באותה התוצאה, 1-0, וסיימה את הטורניר במקום השני.
עונה אחר כך הוביל באריץ' את זלצבורג להשתתפות היסטורית בשלב הבתים של ליגת האלופות, לאחר שהדיחה את מכבי חיפה בשלב המוקדמות. זלצבורג סיימה שלישית בבית, אחרי אייאקס אמסטרדם ומילאן. הייתה זו השתתפות ראשונה של מועדון אוסטרי בשלב הבתים של ליגת האלופות. במקביל, שמרה זלצבורג על אליפות אוסטריה בפעם השנייה ברציפות, לאחר שהקדימה את שטורם גראץ בפער שערים בלבד בתום העונה.
בתום העונה, ולאחר ארבע עונות במועדון, התפטר באריץ' מתפקידו. במאזנו במועדון שתי אליפויות ושתי זכיות בסופר קאפ האוסטרי.
קריירת אימון > קרואטיה, טורקיה וחזרה לאוסטריה

לאחר עזיבתו של באריץ', התמנה לראשונה בקריירה לתפקיד בנבחרת לאומית, ולראשונה היה לעוזר מאמן, כשהתמנה לתפקיד עוזרו של מירוסלב בלאז'ביץ', מאמן נבחרת קרואטיה. בלאז'ביץ', עם באריץ' לצידו, הוביל את קרואטיה במשחקי יורו 1996 באנגליה. את שלב הבתים צלחו הקרואטים במקום השני, לאחר ניצחונות על טורקיה ודנמרק והפסד לפורטוגל. קרואטיה העפילה לרבע הגמר, שם נכנעה 1–2 לגרמניה והודחה מהטורניר.
עם תום אליפות אירופה סיים באריץ' את דרכו בנבחרת, ולקראת העונה החדשה התמנה לתפקיד מאמן קרואטיה זאגרב (כיום דינמו). באריץ' אימן את הקבוצה עונה אחת בלבד, במהלכה הוביל אותה לזכייה בדאבל המקומי. באליפות קרואטיה זכתה זאגרב בפער עצום של 21 נקודות מסגניתה היידוק ספליט, ובתום עונה מוצלחת שכללה 26 ניצחונות והפסד בודד ב-30 משחקים. בגמר הגביע הקרואטי גברה הקבוצה 1–2 על יריבתה העירונית נ.ק. זאגרב, אותה אימן באריץ' בעברו.
לאחר עונה אחת עבר באריץ' לאמן את פנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית. הייתה זו התנסות חדשה עבור המאמן, שלא אימן מחוץ לאוסטריה, גרמניה וקרואטיה עד אז, והוא הוביל את פנרבחצ'ה למקום השני בטבלה אך פוטר כשלושה חודשים לתום העונה. לקראת עונת 1998/1999 שב באריץ' לל.א.ס.ק. לינץ, בה אימן כ-25 שנים קודם לכן. לאחר כחצי עונה סיים באריץ' את דרכו בקבוצה.
קריירת אימון > נבחרת אוסטריה

ב-13 באפריל 1999 התמנה באריץ' לתפקיד מאמן נבחרת אוסטריה. באריץ' החליף בתפקיד את הרברט פרוהסקה, בעקבות התבוסה 0–9 לספרד במוקדמות יורו 2000. עד לעזיבתו של פרוהסקה רשמה הנבחרת שני ניצחונות, תיקו והפסד. במשחקו הראשון על הקווים, שבועיים לאחר מינויו, הביסה אוסטריה 0–7 את סן מרינו. ב-6 ביוני 1999 שיחקה אוסטריה במשחק חוץ באצטדיון רמת גן מול ישראל במסגרת טורניר המוקדמות. באחד ממשחקיה הגדולים אי-פעם, הביסה ישראל 0–5 את האוסטרים, והתקרבה משמעותית למקום השני. הפסד ביתי לספרד וניצחון ביתי על קפריסין הובילו את אוסטריה למקום השלישי בבית, עם אותו מספר נקודות אך בפער שערים נמוך משמעותית מזה של ישראל שבמקום השני, ואוסטריה איבדה סיכוי להשתתף ביורו 2000.
במוקדמות מונדיאל 2002 הוגרלו אוסטריה ובאריץ' פעם נוספת מול ישראל ומול ספרד. בעוד הספרדים הפייבוריטים כבשו את פסגת הבית, נותר המאבק על המקום השני בין ישראל לבין אוסטריה של באריץ'. המפגש הראשון בין ישראל לאוסטריה נערך במגרשם של האוסטרים, שהשלימו מהפך וניצחו 1–2. משחק הנעילה של הבית זימן מפגש באצטדיון רמת גן בין ישראל לאוסטריה, כאשר לאוסטרים שלוש נקודות מעל לישראל, אך לישראל פער שערים עדיף. במצב זה, כל תוצאה פרט לניצחון ישראלי משאירה את האוסטרים במקום השני.
הזמן שקדם להתמודדות יצר לוחמה פסיכולוגית בין הצדדים, כאשר בין היתר דרשו האוסטרים את הזזת המשחק עקב המצב הביטחוני, ושחקנים רבים הודיעו כי ישקלו אם להגיע לישראל. התבטאויות רבות בשני הצדדים עוררו את חמתם של אוהדי ואנשי הנבחרת, ובאריץ' ספג גידופים וקללות שעה ארוכה לפני פתיחת ההתמודדות באצטדיון רמת גן. במשחק עצמו עלתה ישראל ליתרון ראשון בדקה ה-56 מפנדל מדויק של שמעון גרשון, אך בתוך תוספת הזמן של ההתמודדות כבש אנדראס הרצוג בבעיטה חופשית שעברה מתחת לרגליו של אבי נימני וחדרה לרשת, שוויון 1-1 שהעלה את אוסטריה לפלייאוף ההעפלה למונדיאל. בפלייאוף פגשה אוסטריה את טורקיה, אך נכנעה ללא תנאי עם הפסד 0–1 ביתי ותבוסת 0–5 באיסטנבול. היה זה משחקו האחרון של באריץ' כמאמן, שהתפטר מתפקידו. ב-22 משחקים כמאמן הנבחרת (מתוכן 14 משחקים רשמיים) ניצח באריץ' בשבעה, הפסיד בתשעה, ושישה הסתיימו ללא הכרעה.