stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברקשייר האת'וויי
הערות שוליים

↑  Admin, ברקשייר הת'אוויי של וורן באפט חוצה את רף טריליון הדולר, באתר אינווסטיפיי, ‏2024-08-28
↑  מקור: "דרכו של וורן באפט" רוברט ג' הגסטרום
↑  מכה לבאפט: הפסיד יותר מ-750 מיליון דולר ב-IBM; המניה נופלת לאחר דוחות מאכזבים, באתר הארץ, 21 ביולי 2015
↑   בלומברג, ההימור החד פעמי של באפט הניב רווח של 12 מיליארד דולר, באתר TheMarker‏, 30 ביוני 2017
↑  לברקשייר האת׳וויי כמות יחסית קטנה של מניות – 755 אלף מניות, בעוד שבחברות באותו סדר גודל יש כמות של עשרות ואף מאות מיליוני מניות. זה גורם לכך שהמחיר למניה בודדת מאד גבוה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456750905171  PLWABN: 9812747681605606  BIBSYS: 10078638  GND: 4709130-7  ISNI: 0000 0000 9675 654X  LCCN: n00095760  NDL: 001099133  VIAF: 143032396   WorldCat (עם VIAF): 143032396 
מפעל האת'אווי בניו בדפורד, מסצ'וסטס
מוספילם

| --- | --- |
סמל מוספילם החדש

הכניסה לאולפני מוספילם
 נתונים כלליים
 סוג:  אולפני קולנוע וטלוויזיה
 תקופת הפעילות:  1924–הווה (כ־101 שנים)
 מיקום המטה:  בית מספר 1 ברחוב מוספילמובסקאיה שבמוסקבה, רוסיה
 ענפי תעשייה:  תעשיית הסרטים, יצירת קולנוע, קולנוע 
 מוצרים עיקריים:  סרטי קולנוע וטלוויזיה
 הכנסות:  1,174,984,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח תפעולי:  110,415,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 רווח:  117,083,000 רובל רוסי (נכון ל־2019) 
 הון עצמי:  3,541,579,000 רובל רוסי (נכון ל־2017) 
 מנכ"ל:  קארן שחנזרוב
 עובדים:  1,200
  
 Cinema.Mosfilm.ru
 
סמל אולפני מוספילם משנת 1947 ועד שנות ה-90
מוֹסְפילם (ברוסית: Мосфильм) הוא שמם של אולפני קולנוע רוסיים הנמצאים במוסקבה. מתוארים לעיתים רבות כוותיקים ביותר ברוסיה ובאירופה לאחר שנוסדו ב-30 בינואר 1924. זהו תאגיד הקולנוע הגדול ביותר ברוסיה.
היסטוריה

ראשיתם של אולפני מוספילם בשתי חברות הפקת סרטים שהוקמו במוסקבה בתחילת המאה ה-20 - האולפנים של אלכסנדר חנז'ונקוב (Александр Ханжонков) והאולפנים של יוסיף ירמולייב (Иосиф Ермольев). במסגרת הלאמת כל העסקים הפרטיים לאחר מהפכת אוקטובר עברו שני האולפנים האלה לאחריות הרשות הממלכתית לקולנוע של רוסיה הסובייטית (גוסקינו, Госкино) וקיבלו את השמות "מפעל הסרטים הממלכתי מס' 1" ו"מס' 3". בשנת 1926 אוחדו מפעלים אלה ובשנת 1927 החלה הקמת הבניינים החדשים באזור הרי הדרורים במוסקבה. במשך השנים שלאחר מכן החליפו האולפנים את שמם עוד מספר פעמים עד שבשנת 1936 נקבע סופית השם "מוספילם" - "מוס'" מלשון "מוסקבה" ו"פילם" - "סרט".
בסמל אולפני מוספילם מופיעים שני סימני היכר ידועים של העיר מוסקבה - פסל הפועל ואשת הקולחוז של ורה מוחינה ומגדל השעון של הקרמלין - מגדל ספאסקאיה. הסמל הזה הופיע לראשונה בסרט "אביב" (Весна‏, 1947) ומלווה את כל סרטי מוספילם, לעיתים בשינויים קלים.
במסגרת אולפני מוספילם בגלגוליהם השונים פעלו כמה מהיוצרים הידועים ביותר בקולנוע הרוסי - סרגיי אייזנשטיין, גריגורי אלכסנדרוב, מיכאל קאלאטוזוב, אנדריי טרקובסקי, אלדר ריאזנוב, סרגיי בונדרצ'וק, לאוניד גאידאי, גיאורגי דאנליה, ניקיטה מיכלקוב ואחיו אנדריי קונצ'לובסקי.
כיום פועלת החברה כחברה ממשלתית שמשכירה את שטחי האולפנים והמשרדים שברשותה.
הפקות בולטות לאורך השנים > המאה ה-20

אוניית הקרב פוטיומקין (1925)
העגורים עפים (1957; זוכה פרס פסטיבל קאן)
בלדה לחייל (1959 ; זוכה פרס פסטיבל קאן)
נעורי איבן (1962; זוכה פרס פסטיבל וונציה)
מבצע חיריק והרפתקאות נוספות של שוריק (1965)
אנדרי רובליוב (1966)
מלחמה ושלום (1968; זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר)
יד היהלום (1968)
השמש הלבנה של המדבר (1969)
סולאריס (1972)
דרסו אוזאלה (1974; זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר)
המראה (1975)
מימינו (1977)
סטאלקר (1979)
מוסקבה לא מאמינה בדמעות (1979; זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר)
צא וראה (1985)
קין-דזה-דזה! (1986)
הפקות בולטות לאורך השנים > המאה ה-21

אדמירל (2008)
הנמר הלבן (2012)
אגדה מספר 17 (2013)
שלושת המוסקטרים (2013)
הוויקינג (2016)
אנה קארנינה (2017)
פקודת חיסול (2018)
ברית ההצלה (2019)
ולדיווסטוק (2021)
שנים עשר כיסאות (2022)
פנינה אורטרגר

פנינה אורטרגר בתקופת מלחמת העולם השנייה 
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
פנינה אורטרגר (נולדה פנינה פרל פוקסמן; 29 בדצמבר 1921, פולין – 4 בספטמבר 2014, תל אביב) הייתה טייסת קרב בחיל האוויר הסובייטי בחזית הדרום-מערבית במלחמת העולם השנייה, סגנית מבקר המדינה במחוז בוכרה באוזבקיסטן ופעילה בתנועת הבריחה באירופה לאחר מלחמת העולם השנייה.
קורות חיים

נולדה בשם פנינה פרל פוקסמן ב-1921 בכפר זלבייה, בווהלין (שהיה אז בתחומי פולין וכיום נמצא באוקראינה) לאשר פוקסמן וקיילה (לבית שוסטר). אביה שירת כקצין בחיל האספקה במלחמת רוסיה–יפן ואמה הייתה בת למשפחה אמידה שחלקם (הורי האם והדוד) נרצחו ב-1918, בכפר אוסניצק, על ידי פורעי פטליורה הלאומנים האוקראינים.
המשפחה עברה לגור בעיירה רוקיטנה הסמוכה, שם למדה פנינה בבית הספר תרבות והייתה חברה פעילה בשומר הצעיר. סיימה לימודיה בגימנסיה "תרבות" בסארני בגיל 16.5 וב-1939 החלה ללמוד כלכלה וסוציולוגיה באוניברסיטת לבוב שהייתה באותה עת אוניברסיטה פולנית. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה עברה העיר לשליטת ברית המועצות.
ביוני 1941 גויסה לחיל האוויר של הצבא האדום, מאחר שהשתתפה בחוג לטיסנאות במסגרת לימודיה באוניברסיטה, עברה קורס טיס מקוצר בבסיס חיל אוויר דרניצה שליד קייב, ושובצה בטייסת של מטוסי U-2 (הידועים גם בשמם פוליקארפוב PO-2) שהיו מאוחר יותר גם בשימוש טייסות הנשים שזכו לכינוי מכשפות הלילה (נעשו מבצעיות ביוני 1942). במסגרת תפקידה ביצעה טיסות סיור ומודיעין, הפצצות ליליות של אזורי כינוס, מחנות עורפיים ובסיסי אספקה, בשטחים שנכבשו על ידי הגרמנים, צניחות מאחורי הקווים לצורך העברת מידע ומסמכים לפרטיזנים ועוד. לאחר תקופה של 300 שעות טיסה מבצעית נפגע מטוסה והיא צנחה, פצועה, בשטח כיבוש גרמני; היא חולצה על ידי פרטיזנים ופונתה לבית החולים הצבאי שבקגן אוזבקיסטן. בעקבות פעילותה הקרבית הוענקו לה שלוש מדליות סובייטיות אחת מהן על השתתפותה בקרב להגנת העיר סבסטופול. לאחר החלמתה מונתה לסגנית מבקרת המדינה של מחוז בוכרה באוזבקיסטן. בתקופה זו אף שירתה כקצינת ליווי ברכבות שהובילו פצועים לעורף במזרח ומגויסים לחזית במערב.
עם סיום המלחמה נודע לה גורל משפחתה: הוריה ואחיותיה נרצחו ב-י"ג אלול 27 באוגוסט 1942 בגיא ההריגה בסארני ביחד עם שאר יהודי העיירה רוקיטנה. היא שבה לפולין ולפעילות בשומר הצעיר והייתה פעילה בתנועת הבריחה. במשך שלוש שנים פעלה באירופה ובמאי 1948 עלתה ארצה באניה "קדמה".
נישאה לזליג אורטרגר, ניצול יחיד ממשפחתו שנספתה כולה בשואה, שעלה ארצה ב-1933 והיה ממייסדי קיבוץ משמר השרון. לזוג נולדו בת (אדריכלית ברכה אור אורטרגר) ובן (פרופ' לגנטיקה ולרפואת ילדים אבי אור אורטרגר). זליג אורטרגר נפטר ב-1979 ופנינה נפטרה ב-2014.
פעילותה בתנועת הבריחה

עם שובה לפולין חברה פנינה לחבריה מהשומר הצעיר שישבו בעיר ביטום ופעלה ביחד איתם לאיסוף יתומי מלחמה מבתי יתומים, מנזרים ומשפחות פולניות. בקבוצת הילדים בראשה עמדה נכללו הן ילדים והן בני נוער. ביום שלאחר הפוגרום בקיילצה (4 ביולי 1946) מיהרה הקבוצה לעזוב את פולין ושמה פעמיה לעבר מחנות העקורים באזור הכיבוש האמריקאי. הקבוצה בראשותה חצתה את אירופה, דרך צ'כיה ואוסטריה עד להגעה למחנה העקורים באד רייכנהאל שליד מינכן, בגרמניה. הדרך כללה גנבת גבולות באמצעות טיפוס רגלי במעברי הרים, שימוש באמצעי תחבורה שסיפקו קצינים יהודיים בצבא ארצות הברית וכו'. קבוצת הילדים בראשה עמדה (שכונתה בפיה בשם "הילדים שלי") עלתה במארסיי (11 ביולי 1947) על האניה אקסודוס על מנת להפליג לארץ. היא עצמה המשיכה בפעילות באירופה ועלתה בזהות שאולה, בשם חוה דרים, ביוני 1948 באניה "קדמה". הצליחה להתחמק ממעצר בעתלית בעזרת נהג האוטובוס שהוביל את העולים למעצר והגיעה לרמת גן אל בני המשפחה שחיכו לה.
הערות שוליים

↑  חוכרי טחנת מים, מנסרה, אדמות ויערות מהפריצים האחים צ'יסצ'בסקי
שבע ברכה ארנסטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 פטירה:  20 במאי 2009
שבע ברכה ארנסטר (י"ט בטבת ה'תרע"ט - כ"ו באייר ה'תשס"ט; 22 בדצמבר 1918 - 20 במאי 2009) הייתה רבנית ופעילה להצלת יהודים מידי הנאצים בשואה.
ביוגרפיה

נולדה בעיירה גרויסוורדיין שבהונגריה (כיום בשטח רומניה) להוריה הרב חיים מאיר הגר, שהיה האדמו"ר הרביעי של חסידות ויז'ניץ, ולרבנית מרגלית טברסקי, בתו של הרב זאב (וועלוול) טברסקי מרחמסטריווקא. סבה מצד אביה היה הרב ישראל הגר.
לאחר סיום מלחמת העולם הראשונה חולקה הונגריה והעיירה גרויסוורדיין סופחה לשטחה של רומניה. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוחזרה העיר גרויסוורדיין ומחוזותיה בשנית לשטחה של הונגריה, ובשנת 1944 נכבשה בידי הגרמנים. עם הקמת הגטו בעיר הייתה הרבנית שבע ברכה פעילה להצלתם של יהודים רבים מידי הנאצים. היא השיגה מסמכים מזויפים עבור יהודים רבים המעידים על נושאיהם כי הם בעלי תפקידים בצבא ההונגרי. כמו כן ארגנה הברחת יהודים לרומניה, והעברתם שם מהגבול לאתרים בטוחים במדינה.
לאחר המלחמה נישאה לרב משה ארנסטר ולאחר מכן עלו לישראל. היא הייתה ממייסדות קריות 'מאור חיים' בירושלים ובצפת. בשכונות אלו הקים בעלה את מוסדות 'מאור חיים' של חסידי ויז'ניץ.
נפטרה בביתה בשנת 2009.
הערות שוליים

↑  כיכר השבת, ‏הרבנית שבע ברכה ארנסטר ע"ה, באתר כיכר השבת, 20 במאי 2009
דוד כהנא (חוקר)

| --- | --- |

דוד כהנא
 לידה:  31 במאי 1838 אודסה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  24 באוגוסט 1915 (בגיל 77) אודסה, האימפריה הרוסית 
 עיסוק:  חוקר
 שפות היצירה:  עברית 
 תחום כתיבה:  מדעי היהדות
 סוגה:  מונוגרפיה
 יצירות בולטות:  תולדות המקובלים
 
"חכמת שמעון בן סירא", הוצאת תושיה, ורשה 1912. לחצו על התמונה לדפדוף בספר מעמוד 7
דוד בן יצחק כהנא (31 במאי 1838–24 באוגוסט 1915) חוקר והיסטוריון עברי, ומהדיר ספרות תורנית. נולד באודסה ובילדותו קיבל חינוך דתי. בגיל 14 התחיל ללמוד תרבות ימי הבינים ושפות מודרניות, באודסה עבד כ"גבאי בתלמוד תורה". בתקופה זה חיבר מאמרים וספרים ללמד את נערי ישראל.
התפרסם במאמריו בהם הגן על המסורת היהודית, ועל מחקריו בקבלה, שבתאות, וחסידות. את מאמרו הראשון פרסם בהמליץ בשנת 1866, מבין הכותבים בהשחר, ומאוחר יותר בספר השנה "כנסת ישראל" של שפ"ר והשילוח, יצירתו העיקרית במחקר היא שני כרכים תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים. ההדיר את כתבי הרב אברהם אבן עזרא. חלק מספריו נדפסו בהוצאת אחיאסף בווארשה.
ספריו

אבן נגף: והוא תולדות המקובלים הרבים מצפת ומירושלים, וויען, תרל"ג [1873]
ספר אבן התועים: והוא תולדות המשיח השקר שבתי צבי וסיעתו, וויען, תרל"ג [1873]
אמרי חכמה ומוסר, אדעסא, תרל"ט / 1879
אור חדש, ווארשא, 1880 [תר"מ]
ספר מחקרי קהלת בן דוד: והוא מבוא לספר קהלת, ווילנא, תרמ"א / 1881
ספר דבר אסתר: והוא מבוא למגלת אסתר, ווארשא, תרמ"א / 1881
ספר מסרת סיג למקרא, וויען, תרמ"ב [1882]
מבוא לפרשת בלעם, לעמבערג, תרמ"ג / 1882
ספר תולדות שלמה: והוא תולדות שלמה המלך, וויען, תרמ"ג [1883]
ראש פתנים: ספור קורות אייזענמענגער, ס. פטרבורג, תרמ"ג / 1883
ספר מעשי אבן רשף, וויען, תרמ"ד [1884]
ספר אור וחשך, פשמישל, [תרמ"ז / 1887]
שם ושארית לגאון נעלם: ... על דבר גאון קדמון ... וספרו "היחוד", קראקוי, תרמ"ח / 1888
ספר לתולדות רס"ג, קראקא, תרנ"ב (1891)
תולדות המקובלים, השבתאים והחסידים, 2 כרכים, אודיסה: מוריה, תרע"ג–תרע"ד [1913–1914]
ספרים שההדיר

ספר חכמת יהודה: והוא ויכוחים שונים בין יהודים ונוצרים, נויארק, תרמ"ט [1889]
רבי דונש בן לברט: קובץ שיריו נערך עם תולדות המשורר, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ד / 1894
רבי אברהם אבן עזרא: קובץ חכמת הראב"ע: שיריו ומליצותיו, חידותיו ומכתמיו, 2 כרכים, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ד / 1894
מגלת ספר, לרב יעקב עמדין, ווארשא: אחיאסף, תרנ"ז / 1896
שאלות עתיקות, מהגניזה הקהירית, ברדיטשוב, תרס"ו [1906]
חכמת שמעון בן סירא: ספר בן סירא במקורו העברי ... עם מבוא ופירוש, ורשה: תושיה, תרע"ב (1912)
לקריאה נוספת

"כהנא, דוד", האנציקלופדיה העברית (כרך כ), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשל"א, עמ' 616
הערות שוליים

↑  http://jewishencyclopedia.com/articles/9422-kohn-kahana-david
↑  מחלקת מדעי היהדות, האנציקלופדיה העברית, ירושלים: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשלא
↑  דוד כהנא, בספרייה היהודית המקוונת (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007500878705171  PLWABN: 9810679060005606  GND: 143660462  ICCU: TESV007349  ISNI: 0000 0001 1671 6386  LCCN: no00031761  NTA: 301027994  RERO: 02-A009116223  SELIBR: 253074  SUDOC: 128737794  VIAF: 73394932   WorldCat (עם VIAF): 73394932 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חברת גלן ל. מרטין

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  גלן ל. מרטין
 תקופת הפעילות:  1912–1961 (כ־49 שנים)
 מיקום המטה:  בולטימור 
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית וחלל
 מוצרים עיקריים:  מפציצים מטוסים ימיים משגרי לוויינים וחלליות מטוסי אימון
 
מפציץ MB-2, מיד לאחר מלחמת העולם הראשונה
מפציץ מרטין B-26 מראודר ממלחמת העולם השנייה
המטוס הימי הסילוני P6M
משגר רקטות טקטי MGM-13 Mace
חברת גלן ל. מרטין (באנגלית: Glenn L. Martin Company) הייתה חברה בתחום תעשיית האוויר והחלל. החברה נוצרה על ידי חלוץ התעופה גלן ל. מרטין ב-1912. לפני ובמהלך מלחמת העולם השנייה התמקדה בייצור מפציצים ומטוסים ימיים ולאחר מכן הייתה מחלוצות הפיתוח של טילים מונחים וציוד חלל עבור תוכנית החלל האמריקאית. ב-1961 התמזגה עם חברת הכרייה "אמריקן מריאטה" ליצירת תאגיד מרטין מריאטה, שהתמזג ב-1995 לתאגיד לוקהיד מרטין.
היסטוריה

החברה נוסדה על ידי חלוץ התעופה האמריקאי גלן ל. מרטין עבור ייצור מטוסי אימון עבור צבא ארצות הברית בסנטה אנה (קליפורניה). בשנת 1916 התמזגה החברה למשך כשנה עם חברת רייט בראשותו של אורוויל רייט, אולם המיזוג לא עלה יפה ודרכיהן נפרדו ב-1917 ומרכז החברה עבר לקליבלנד, אוהיו.
בעת מלחמת העולם הראשונה פיתחה החברה את המפציץ מרטין MB-1 (אנ') כמפציץ קרקעי ומפציץ טורפדו, שהפך מבצעי רק לאחר תום המלחמה. החברה ייצרה מפציצים נוספים מאותה סדרה, שהיו דו-כנפיים גדולים ואמינים, במהלך שנות ה-20 של המאה ה-20, עבור שירות האוויר של ארצות הברית, הצי האמריקאי וחיל הנחתים של ארצות הברית. ב-1929 עברה החברה לאזור בולטימור, מרילנד. בשנות ה-30 של המאה ה-20 פיתחה החברה קו ייצור של מטוסי ימיים ("ספינות מעופפות") הן לשימוש צבאי (כגון המפציץ החד-כנפי מרטין B-10 (אנ') שהיה הראשון שיוצר בייצור המוני ושירת לאורך מלחמת העולם השנייה) והן לשימוש אזרחי (מרטין M-130 ששירת בחברת פאן אמריקן וורלד איירווייז לטיסותיה ליעדים במזרח הרחוק והוואי).
במלחמת העולם השנייה ייצרה החברה בעיקר מפציצים, מטוסי סיור ומטוסי תובלה ימיים בייצור המוני, בהם מרטין B-26 מראודר, מרטין מרילנד, מרטין בולטימור, PBM מארינר, מרטין מארס ואחרים. בנוסף השתתפה החברה באספקת הזמנת הענק של חיל האוויר של ארצות הברית למפציצים כבדים ובנתה במפעליה בנברסקה 536 מטוסי B-29 סופרפורטרס עבור חברת בואינג, בהם "אנולה גיי" ו"בוקסקאר" (אנ') שהטילו את פצצות האטום על הירושימה ונגסקי.
לאחר המלחמה שולבה החברה בפיתוח מספר מטוסי ניסוי בסדרת מטוסי ה-X ‏(XB-48 ו- XB-51) ומספר מטוסים ימיים. כן ייצרה את המפציץ הטקטי הסילוני המצליח מרטין B-57 קנברה (אנ'), עבור מלחמת קוריאה (המטוס יצא משירות רק ב-1983). בשנות ה-50 של המאה ה-20 (למעשה מאז 1947) ייצרה את מטוסי הנוסעים מרטין 2-0-2 (אנ') ומרטין 4-0-4 (אנ'), ששימשו בעיקר את TWA.‏
במקביל פיתחה החברה מראשית שנות ה-50 פיתוחים ביטחוניים של טילים מונחי רדיו. בהם סדרת טילי אוויר-אוויר "אוריול" החלוציים שפותחו עבור מטוסי הצי ב-1947; טילי אוויר-קרקע "גורגון", שפותחו אף הם עבור הצי כבר בשלהי המלחמה; טילי קרקע-קרקע "מטדור"; משגר רקטות טקטי "מייס" (MGM-13 Mace) וניסיון שלא צלח למשגר טילים בליסטיים טקטיים לסיוע אש קרוב לכוחות מתמרנים, MGM-18 Lacrosse (אנ').
אולם, קו הפעילות המרכזי אליו פנתה החברה עם פרוץ המלחמה הקרה היה הרתמות לתוכנית החלל והתמחות במוצרים לתחום צומח זה. ב-1957 הציגה החברה את ונגארד 1, משגר הלוויינים הראשון של ארצות הברית. למרות כישלונו בשיגור הראשון, שגרם את משבר הספוטניק, היה המשגר עליו התבססה תוכנית ונגארד ששיקמה את יכולות החלל של ארצות הברית. בהמשך זכתה החברה במכרז לפיתוח סדרת המשגרים "טיטן".
ב-1961 הפסידה החברה לנורת' אמריקן אוויאיישן את החוזה לפיתוח תאי הפיקוד/שירות של החללית אפולו, לאחר שהייתה בין שתי החברות שהגיעו לקו הסיום במשא ומתן מול נאס"א. בהמשך אותה שנה התמזגה חברת גלן ל. מרטין עם אמריקן מריאטה ליצירת חברת מרטין מריאטה, שהמשיכה בפיתוחי חלל ומשגרים.
נמל התעופה מרטין סטייט

שדה התעופה הניסויי של מפעלי החברה (אנ'), שהוקם ב-1928 17 ק"מ ממזרח למרכז בלטימור, נמכר ב-1945 למדינת מרילנד ומשמש מאז כשדה תעופה צבאי-אזרחי. במקום נמצא מוזיאון חברת גלן ל. מרטין.
עובדים לשעבר בחברה

ג'יימס סמית' מקדונל (אנ') ודונלד ווילס דאגלס (אנ'), מייסדי החברות מהן צמחה חברת מקדונל דאגלס
לורנס דייל בל (Lawrence Dale Bell), מייסד חברת בל איירקראפט, כיום בל הליקופטר
ג'יימס ה. קינדלברגר (James H. "Dutch" Kindelberger), מנכ"ל ויו"ר נורת' אמריקן אוויאיישן (1935-1967)
הנס מולטופ (Hans Multhopp), הוגה תוכנית מעבורות החלל של נאס"א
הערות שוליים

↑  Boeing B-29 Superfortress באתר Acepilots
↑  דף המוקדש ל-404/202, באתר Oldprops
↑  דף ההיסטוריה, באתר שדה תעופה מדינתי מרטין (אנ'), מאורכב בארכיון האינטרנט
ביפוביה

ביפוביה הוא מונח ממדעי החברה המתאר פחד, רתיעה, ביטול, אפליה, או דיכוי נגד ביסקסואלים. לעיתים קרובות מניחים כי ביפוביה זהה להומופוביה, אך למעשה יש לראות בהן תופעות קשורות, אך נבדלות זו מזו. בעוד שרוב צורות ההומופוביה והלסבופוביה משפיעות גם על ביסקסואלים, בכל זאת ישנם סטראוטיפים ספציפיים לביסקסואליות.
רקע

המילה "ביפוביה" היא הלחם של המילים ביסקסואליות ופוביה, שפירושה בעת או חרדה, אף כי במקרה זה, משמעותה היא חברתית ולא קלינית, בדומה לשימוש בה במושג קסנופוביה – שנאת זרים, שגם לה אין מובן קליני. ביסקסואלים סובלים מחוסר קבלה לא רק מצד החברה ההטרוסקסואלית, אלא גם מצד קבוצות אחרות של להטב"ק. היחס השלילי משתי האוכלוסיות, שאחת מהן אף אמורה להיות דומה להם במאפייניה, מכונה "אפליה כפולה". בחברה ההטרוסקסואלית היחס השלילי דומה במהותו להומופוביה, ובחברת הלהט"ב, היחס השלילי מגיע מצד לסביות והומואים התופסים את המשיכה לבני שני המגדרים כחוסר השלמה עם המשיכה לבני אותו מגדר, ורואים בביסקסואלים הומואים או לסביות שמתכחשים לנטייתם "האמיתית".
סקר שנערך בקרב 600 נשאלים שהגדירו את עצמם חלק מקהילה המולטי-משיכתית בישראל ב-2017 על ידי מרכז ניר כץ והפורום הבי-פאן-פולי העלה ש-98.5% מהמשתתפים דיווחו כי חוו גילויי ביפוביה בכלל, ו-60% העידו על גילויי ביפוביה בתוך הקהילה הלהט"בית. 81% העידו שהתייחסו למיניות שלהם כ'שלב בלבד', 75% העידו כי התייחסו אליהם כאל הטרוסקסואלים או הומוסקסואלים גם לאחר שהזדהו כביסקסואלים, 73% העידו כי התייחסו למיניותם כאל סימן לחוסר החלטיות, 73% העידו כי הכחישו בפניהם את האפשרות שאדם יימשך ליותר ממגדר אחד, 70% העידו כי התבדחו על זהותם המינית, 65% דיווחו כי נשאלו שאלות לא נעימות על הרגליהם המיניים, 59.5% העידו כי הפעילו עליהם לחץ 'לבחור' מגדר אחד שאליו הם נמשכים, 58% העידו כי חוו הצעה מינית לא רצויה, 56% דיווחו כי פקפקו על מקומם בקהילת הלהט"ב, 50% דיווחו כי התייחסו לנטייה המינית שלהם כסממן לחוסר אמינות או בוגדנות, 47% דיווחו שהתייחסו לזהותם המינית כמחלה או פגם מוסרי ו-42% דיווחו שדרשו מהם להסתיר את נטייתם המינית.
צורות של ביפוביה

חלק מהצורות של ביפוביה קיימות בכלל החברה, חלק רק בקרב הקהילה הגאה וחלק רק בקרב הטרוסקסואלים. ביפוביה בקרב הטרוסקסואלים מבטאת סלידה כלפי הסטייה מנורמות המגדר. ביפוביה בקרב הומוסקסואלים ולסביות מזהה ביסקסואלים כמשמרים את זכויות היתר של הציבור ההטרוסקסואלי בעודם נהנים גם מההטבות של שייכות לקהילה הלהט"בית.
צורות של ביפוביה > מחיקת זהות

הומוסקסואלים והטרוסקסואלים נכללים יחד תחת קטגוריית המונוסקסואליות וישנה תפיסה כי ביסקסואליות איננה נטייה מינית אמיתית או לגיטימית.
מחיקת הזהות מתבטאת במגוון אופנים; התייחסות למישהו שהצהיר על ביסקסואליות כהומו, לסבית או הטרוסקסואל, העלמת הביסקסואליות מפעילות של הקהילה הגאה, התייחסויות לקהילה הגאה בתור הקהילה ההומו לסבית, או אי הנגשת מידע בנושאים שונים הקשורים ליחסי מין וזוגיות.
צורות של ביפוביה > מיניות יתר

ישנן מספר סטראוטיפים על ביסקסואלים, הנובעים מהתפיסה שהם מיניים יתר על המידה, לדוגמה שההנחה ביסקסואלים הם מופקרים מינית, פוליגמים או פוליאמורים. ההנחה בעיקר כלפי נשים ביסקסואליות שהיו מעוניינות להשתתף בסקס עם זוג סטרייטים "שלישייה" והצעות חוזרות לכך. העברת מחלות מין ובמיוחד איידס מהקהילה ההומוסקסואלית לציבור ההטרוסקסואלי או לקהילה הלסבית, וכו'. סטראוטיפ נפוץ הוא שביסקסואלים נמשכים לשני המינים, ועל כן מוכנים לקיים יחסי מין ללא אבחנה. לעיתים אף מצוירת הדמות של הביסקסואל כחלק מתאוות כוח וניצול. ייצוג זה מופיע בשלל ייצוגים בהן הדמות הרעה משתמשת במיניות ביסקסואלית כחלק מהיכולת לשלוט בשאר הדמויות, לדוגמה במופע הקולנוע של רוקי.
למרות שחלק מהביסקסואלים אכן אינם מונוגמיים או נהנים מפעילויות כגון שלישיות אין אלו מרכיבים של הקהילה והרבה פעמים ההפרזה בשכיחות של התופעות האלו גורמת לדעות קדומות כלפי חברי הקהילה.
צורות של ביפוביה > אופנת הביסקסואליות

חלק מהביקורת נגד ביסקסואליות מתייחסת לאופנת הביסקסואליות (bisexual chic) שנפוצה בשנות השבעים בקרב גברים, ובשנות התשעים והאלפיים בקרב נשים. מבקרים טוענים שהיקף הביסקסואליות מנופח על ידי בני נוער וצעירים שאינם אלא מחקים סלבריטאים ביסקסואלים, בעיקר מוזיקאים ושחקנים, או שביסקסואליות היא שלב חולף בהתפתחות המינית, בו צעירים מתנסים בחוויות מיניות שלא יחזרו עליהן בבגרותם. לטענת חברי הקהילה התופעה נובעת דווקא משחרור יחסי בקרב בני הנוער ביחס למיניות שלהם כמו גם עליית המודעות לאופצייה להיות ביסקסואל או ביסקסואלית.
נזקי הביפוביה

בין נזקי הביפוביה ניתן למצוא: מתקפות פיזיות והשפלה שמסכנים את חייהם של חברי הקהילה. בריאות לקויה עקב חוסר הנגשת מידע ביחס למחלות מין וגם עקב פגיעה במצב הנפשי הנובעת מחוסר קבלה ותחושה שגם בתוך הציבור הכללי וגם בקהילה הגאה אין לביסקסואלים מקום. כמו כן נמצא שלביסקסואלים יש יחסית הרבה בעיות במציאת עבודה במשרה מלאה, אחוזי דיכאון ואובדנות גבוהים גם יחסית לשאר הקהילה הגאה ובהרבה מקרים ביסקסואלים מרגישים שהם חייבים להישאר בארון.[דרוש מקור]
ראו גם

הומופוביה
טרנספוביה
ביסקסואליות
העלמה ביסקסואלית
הערות שוליים

↑  Michele J. Eliason, The Prevalence and Nature of Biphobia in Heterosexual Undergraduate Students, Archives of Sexual Behavior 26, 1997-06-01, עמ' 317–326 doi: 10.1023/A:1024527032040
↑  עדי ברש בירם וארז גור, על ביסקסואליות וביפוביה בעולם הטיפול, באתר פסיכולוגיה עברית
↑  הקהילה הביסקסואלית בישראל: 60% חוו ביפוביה מצד הקהילה הגאה באתר וודג'.
| לסביות, הומואים, טרנסג'נדרים וביסקסואלים (להט"ב)  |
| --- | --- | --- |
| זהות ונטייה מינית | ביסקסואליות (הקהילה הביסקסואלית) • הומוסקסואליות • הטרוסקסואליות • לסביוּת • פאנסקסואליות • קוויר •  פוליסקסואליות • אומניסקסואליות • מונוסקסואליות • בי-קיוריוס • א-מיניות • הטרופלקסיביליות • דמוגרפיה • סאפיוסקסואליות • א-מיניות אפורה |  |
| זהות מגדרית | מגדר • מגדריזם • התפתחות הזהות המגדרית • ביטוי מגדרי • כינוי גוף מגדרי • התאמה מגדרית • ניתוח להתאמה מגדרית • חרטה על הליך התאמה מגדרית • טרנסג'נדר (אישה טרנסית, גבר טרנס) • סיסג'נדר • טרנסקסואליות • קרוס-דרסינג • ג'נדרקוויר • ביג'נדר • אינטרסקס • אג'נדר • פאנג'נדר • טריג'נדר |  |
| מושגי יסוד | הקהילה הגאה • גיבוש זהות • יציאה מהארון • אאוטינג • מהומות סטונוול • חודש הגאווה • מצעד הגאווה • טיפול המרה • הומופוביה • הומופוביה מופנמת • ביפוביה • טרנספוביה • טרנסמיזוגניה • הטרוסקסיזם • הומונורמטיביות • הטרונורמטיביות • גאווה • פינקוושינג • סטרייטוושינג |  |
| סמלי להט"ב | משולש ורוד • משולש שחור • דגל הגאווה • דגל גאווה • הדגל הלסבי • דגל הגאווה הפאנסקסואלי • דגל הגאווה הביסקסואלי • דגל האינטרסקס • דגלי גאווה נוספים |  |
| שונות | גברים המקיימים יחסי מין עם גברים • נשים המקיימות יחסי מין עם נשים • יחסי מין הומוסקסואליים • יחסי מין לסביים • G0y • דייקס און בייקס • הומופיל • אלימות נגד להט"ב • התאבדויות בני נוער • לסביות פוליטית • פמיניזם לסבי • שבוע המודעות הטרנסג'נדרי • מבטא הומוסקסואלי • סטריאוטיפים על להט"בים • בריונות והטרדות נגד להט"ב • הזדקנות בקהילה הגאה • לימודי להט"ב |  |
לקטגוריה • לפורטל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583773205171  LCCN: sh2012001037  NCL: 026626449
ספורה (חברה)

| --- | --- |


חנות הדגל של ספורה בשדרה החמישית במידטאון מנהטן, ניו יורק
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה בת
 מייסדים:  דומיניק מנדונה
 תקופת הפעילות:  1969 – הווה
 חברת אם:  LVMH
 מיקום המטה:  ניי-סיר-סן, צרפת
 ענפי תעשייה:  קמעונאות
 מוצרים עיקריים:  קוסמטיקה
 רווח:   מעל 10 מילארד דולרים (2019) (הערכה)
  
 sephora.com
סֵפוֹרַה (באנגלית: Sephora) היא קמעונאית רב-לאומית צרפתית של מוצרי טיפוח ויופי עם כמעט 340 מותגים, יחד עם המותג הפרטי שלה, "קולקציית ספורה", וכוללת מוצרי יופי כגון קוסמטיקה, טיפוח עור, בשמים, צבע ציפורניים, כלי יופי, קרמי גוף וטיפוח שיער.