stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריך כוהן

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1884 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  28 באוגוסט 1918 (בגיל 34) צרפת 
 הישג בולט:  22 בעולם בשנת 1912
 מד כושר מרבי:  2593 (ינואר 1912)
 מקצוע נוסף:  רופא
 מדינה:  גרמניה
 הערות:  יהודי
 
אֶרִיךְ כּוֹהְן (בגרמנית: Erich Cohn;‏ 1 במרץ 1884, ברלין – 28 באוגוסט 1918, צרפת) היה שחמטאי יהודי-גרמני ורופא במקצועו.
ביוגרפיה

כוהן החל בלימודי ספרות והיסטוריה של האמנות, ורק לאחר מכן החל בלימודי רפואה.
כוהן ניצח או חלק מקום ראשון במספר תחרויות בברלין, בשנים 1902, 1905, 1906 (לפני הורציו קארו) 
, 1909/10 (לפני  רודולף שפילמן וקורט פון ברדלבן) ו-1914. 
יכולתו לא באה לידי ביטוי מלא בעיקר עקב חוסר הסיבולת שלו. בתחרות אוסטנדה 1907 לדוגמה, הייתה לו תוצאה מעולה לאחר סיום מחצית המשחקים, ואילו במחצית השנייה כשל לגמרי. תופעה זו חזרה על עצמה בתחרויות נוספות, בפרט בתחרות ברסלאו בשנת 1912.
בתחרויות בינלאומיות חזקות חלק מקום 11-12 בתחרות ברלין 1903 (ניצח: הורציו קארו). בשנת 1904 הגיע למקום העשירי בתחרות קובורג, הנה ניצחונו על רודולף שפילמן בתחרות זו
בשנת 1905 מקום חמישי בתחרות ברמן, הנה ניצחונו על מילן וידמר בתחרות זו
בשנת 1906 הגיע שישי בתחרות נירנברג (ניצח: פרנק מרשל), הנה ניצחונו על רודולף שפילמן בתחרות זו
בשנת 1907 הגיע שישי בתחרות ברלין (ניצח: ריצ'רד טייכמן), חלק מקום 12-14 בתחרות אוסטנדה (ניצחו: אוסיפ ברנשטיין ועקיבא רובינשטיין), הנה ניצחונו על ז'ק מיזס בתחרות זו
בשנת 1907 הגיע למקום ה-20 בתחרות קרלסבד (ניצח: עקיבא רובינשטיין), הנה ניצחונו על מילן וידמר בתחרות זו  ועל מיכאל צ'יגורין
בשנת 1908 הגיע כוהן למקום ה-19 בתחרות וינה (ניצחו: אולדריך דוראס, גזה מארוצי וקרל שלכטר), הנה ניצחונו על ריכרד רטי בתחרות זו
בשנת 1909 חלק מקום 8-9 בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצחו: עמנואל לסקר ועקיבא רובינשטיין), הנה ניצחונו על אולדריך דוראס בתחרות זו  על אז'ן זנוסקו-בורובסקי  על אוסיפ ברנשטיין  ועל סבלי טרטקובר 
בשנת 1909 הגיע למקום השלישי בתחרות סטוקהולם (ניצח: רודולף שפילמן).
בשנת 1911 חלק כוהן מקום 14-16 בתחרות קרלסבד (ניצח: ריצ'רד טייכמן). בשנת 1912 חלק מקום 15-17 בתחרות באד פיסטיאן (ניצח: עקיבא רובינשטיין), חלק מקום 13-14 בתחרות ברסלאו (ניצחו: אולדריך דוראס ועקיבא רובינשטיין), הגיע שלישי בתחרות אבציה (ניצח: רודולף שפילמן) והגיע שני, אחרי אלכסנדר אלכין בתחרות סטוקהולם.
בדו-קרבות ניצח כוהן את קארל קארלס, סיים בתיקו עם ארהרדט פוסט  והפסיד לרודולף שפילמן ולאדוארד לסקר.
כוהן מת בחזית המערבית, בצרפת,  שם שרת כרופא שדה בסוף מלחמת העולם הראשונה.
משחקים ששיחק > לבן:  אריך כוהן  שחור: עקיבא רובינשטיין סנקט פטרבורג 1909

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "St. Petersburg"]
[Site "St. Petersburg RUE"]
[Date "1909.02.28"]
[Round "10"]
[White "Erich Cohn"]
[Black "Akiba Rubinstein"]
[Result "0-1"]
[ECO "D21"]
[PlyCount "76"]
[EventDate "1909.02.15"]
1. d4 d5 2. Nf3 c5 3. c4 dxc4 4. dxc5 {המסע הרגיל הוא 4. ד5 או 4. ה4. הכאת הרגלי וחילופי המלכות הם בבירור לטובת השחור}
Qxd1+ 5. Kxd1 Nc6 6. e3 Bg4 7. Bxc4 e6 8.
a3 Bxc5 9. b4 Bd6 10. Bb2 Nf6 11. Nbd2 Ke7 12. Ke2 {עדיף 12. ח3 או 12. רה2}
Be5 13. Bxe5 Nxe5 14. Rhc1
Rac8 15. Bb3 Rhd8 16. Nc4 Nxc4 17. Rxc4 Rxc4 18. Bxc4 Ne4 19. Ke1 Bxf3 20. gxf3
Nd6 21. Be2 Rc8 22. Kd2 Nc4+ {עדיף 22...ה5 ושומר על יתרון זעיר. השיקול של השחור היה להחליף את כל הכלים ולעבור לסיום רגלים, אובייקטיבית המשחק היה אמור להסתיים בתיקו}
23. Bxc4 Rxc4 24. Rc1 {טעות חמורה של הלבן. כמעט כל מסע אחר שומר על שוויון - למשל 23. ו4 או 23. צז1}
Rxc1 25. Kxc1 Kf6 26. Kd2
Kg5 27. Ke2 Kh4 28. Kf1 Kh3 29. Kg1 e5 30. Kh1 b5 31. Kg1 f5 32. Kh1 g5 33. Kg1
h5 34. Kh1 g4 35. e4 fxe4 36. fxe4 h4 37. Kg1 g3 38. hxg3 hxg3 0-1
הערות שוליים

↑  Erich Cohn vs Akiba Rubinstein (1909) Cohn Err, www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9067 8861  NTA: 150957084  VIAF: 284351219   WorldCat (עם VIAF): 284351219
ביטיס מתנפח

| ביטיס מתנפח |
| --- | --- |
 ביטיס מתנפח בוגר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: ביטיס
מין:: ביטיס מתנפח
שם מדעי
 Bitis arietans ‏מרם, 1820
תחום תפוצה


ביטיס מאיים בדרום אפריקה
פרט צעיר בעמדת תקיפה
ביטיס מתנפח (שם מדעי: Bitis arietans) הוא מין של נחש ארסי מסוג ביטיס ממשפחת הצפעיים, המצוי בסוואנות ואזורי המרעה ממרוקו שבמערב דרך רחבי אפריקה, למעט הסהרה ואזורי יערות הגשם, ועד מערב חצי האי ערב. הביטיס המתנפח אחראי למספר מקרי המוות הרב ביותר באפריקה מנחשים וזאת הודות למספר גורמים, כגון תפוצתו הרחבה ושכיחותו באזורי אוכלוסייה צפופים.
קיימים שני תת-מינים:
B. a. arietans - שכיח בכל רחבי אפריקה.
B. a. somalica - מצוי בסומליה וצפון קניה.
תיאור המין

אורכו הממוצע של הביטיס המתנפח הוא 1 מטר. נצפו גם פרטים גדולים באורך 1.90 מטרים, ובמשקל מעל 6 ק"ג ובעלי היקף של 40 ס"מ. פרטים מאזור ערב הסעודית אינם גדולים כל כך, לרוב הם מגיעים לאורך של עד 80 ס"מ. הזכרים גדולים מהנקבות ובעלי זנב ארוך יותר. לראש צורה פחות משולשת עם חוטם קהה ומעוגל, אך עדיין הוא הרבה יותר רחב מהצוואר. צבע התבנית של עורם משתנה בהתאם לאזור הגאוגרפי. פרטים מהאזורים הגבוהים של מזרח אפריקה ואזור כף התקווה הטובה שבדרום אפריקה, הם בעלי תבנית בגוון צהוב ושחור.
תפוצה ואזור מחיה

מין זה הוא כנראה הנחש הנפוץ ביותר באפריקה. הוא מצוי ברוב רחבי אפריקה שמדרום לסהרה עד לכף התקווה הטובה, כולל את דרום מרוקו, מאוריטניה, סנגל, מאלי, דרום אלג'יריה, גינאה, סיירה לאון, חוף השנהב, גאנה, טוגו, בנין, ניג'ר, ניגריה, צ'אד, סודאן, קמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, קונגו, אוגנדה, קניה, סומליה, רואנדה, טנזניה, בורונדי, אנגולה, זמביה, מלאווי, מוזמביק, זימבבואה, בוטסואנה, נמיביה, ודרום אפריקה. כמו כן הוא נפוץ בחצי האי ערב, בערב הסעודית ותימן.
הוא מצוי ברוב אזורי המחיה, למעט מדבריות, יערות גשם ואזורים טרופיים. לרוב הוא שכיח באזורי מרעה הרריים.
התנהגות

בדרך כלל הוא מין איטי, המתבסס בעיקר על הסוואה כהגנה. כאשר מציקים לו, הוא נע בצורה אופיינית לנחשים עם מהירות מפתיעה. למרות שהוא חי ביבשה לרוב, הביטיס המתנפח הוא שחיין טוב ואף מסוגל לטפס על עצים בנוחות; לעיתים קרובות מוצאים אותם נחים על שיחים נמוכים. פרט אחד נמצא בגובה 4.6 מטרים מעל האדמה על עץ בעל ענפים סבוכים.
כאשר מפריעים לו, הוא משמיע קול אזהרה חזק ומתמשך, ומתכרבל לעמדה הגנתית כאשר החלק העליון שלו מוטה בצורת האות "S". בזמן הזה הוא עשוי לסגת מהאיום לכיוון מחסה. הוא עלול להכיש בפתאומיות במהירות גבוהה, הצידה או קדימה, ולאחר מכן לסגת חזרה לעמדה הגנתית, מוכן להכיש בשנית. במהלך התקיפה, הכוח מהמהלומה כה חזק, שהניבים הארוכים חודרים כל כך עמוק, שהטרף לעיתים קרובות מת רק מהטראומה הפיזית. הניבים ככל הנראה מסוגלים לחדור לאביזרים העשויים מעור רך.
הביטיס המתנפח מסוגל לתקוף למרחק של כשליש מאורך גופו, אולם פרטים צעירים ישליכו את כל גופם קדימה במהלך התקיפה. נחשים אלו לעיתים נדירות יאחזו בטרף, במקום זאת הם יכישו וישחררו מהר על מנת לחזור לעמדת תקיפה מחדש.
הביטיס המתנפח פעיל בעיקר בלילה, והוא צד בצורה אקטיבית לעיתים נדירות בלבד, במקום זאת הוא מעדיף לארוב לטרף שלו. הטרף שלו כולל יונקים, ציפורים, דו-חיים ולטאות.
ארס

מין זה אחראי ליותר מקרי הכשה ומוות מכל נחש אחר באפריקה. הדבר נובע משילוב של גורמים, הכולל את תחום מחייתו הרחב, שכיחותו הרבה, גודלו, כמות הארס הרבה שהוא יוצר, ניבים ארוכים והעדפתו להימצא בצידי דרכים ולהיות בשקט כאשר ניגשים אליו.
הארס שלו הוא אחד מהרעילים מבין הצפעונים. מספיקים 100 מ"ג של הארס שלו להרוג אדם בוגר, כאשר המוות מתרחש לאחר כ-25 שעות ללא טיפול.
ללא טיפול נכון וזהיר, נקרוזה עלולה להתפשט, וגורמת לעור, לרקמה תת-עורית ולשריר להיפרד מרקמות בריאות ולהתמלא בתפליט. נמק וזיהומים משניים קורים בדרך כלל ועלולים לגרום לאיבוד גפיים. אחוז התמותה תלוי לרוב בחומרת ההכשה ובגורמים אחרים. מוות מתרחש בפחות מ-10% מכל הנשיכות הלא מטופלות, אולם דיווחים שונים מעידים על 52% תמותה. רוב מקרי המוות מיוחסים לטיפול לא נכון או חוסר טיפול בכלל.
ארפאימה אפריקאית

| ארפאימה אפריקאית |
| --- | --- |
 ארפאימה אפריקאית
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: גרום-לשונאים
משפחה:: ארפאימיים
סוג:: Heterotis
מין:: ארפאימה אפריקאית
שם מדעי
 Heterotis niloticus ‏קיווייה, 1829

ארפאימה אפריקאית (שם מדעי: Heterotis niloticus) הוא מין של דג טרופי ממשפחת הארפאימיים שבסדרת הגרום לשונאים והוא המין היחידי בסוגו, והיחיד במשפחה שחי בנהרות אפריקה ולא באמריקה הדרומית.
תיאור

ארפאימה זו קטנה יחסית לארפאימות האמריקאיות והיא מגיעה לאורך של 1 מטר ולמשקל מרבי של 10.2 קילוגרם. היא בעלת קשקשים נוקשים, לסת חזקה בעלת שרירי פה חזקים ולשון נוקשה בעלת שיניים קטנות אך חזקות העוזרות למחוץ טרף. היא בעלת זנב גבוה וסנפירי שת בקרבתו. צבעה אפור, חום או ברונזה והצעירים בעלי גוונים בהירים יותר. הם בעלי יכולת לנשום אוויר במקרה שהמים שבהם הם חיים מדוללי חמצן.
הארפאימה חיה רק במקווי מים מתוקים לאורך אפריקה שמדרום לסהרה. היא אותרה בנהרות הסאהל, סנגל, גמביה, וולטה, הניז'ר, נהר קורובל (אנ'), נהר אומה (אנ'), נהר בנואה (אנ'), ימת צ'אד ובאגם טורקאנה והופצה גם בחוף השנהב, נהר קרוס שבניגריה, נהר סגנה (אנ') ונהר ניונג (אנ') בקמרון, נהר אוגוי (אנ') בגבון ובחבל נהר הקונגו כולל בקסאי. הוא גם הופץ למדגסקר בידי האדם.
דג זה ניזון מזואופלנקטון, מדגים קטנים ומשיריים שהוא מסנן בלסתותיו. בניגוד למינים האמריקאים הוא איננו תוקפני ביותר וניתן לגדל אותו בהצלחה באקווריום.
הערות שוליים

↑  ארפאימה אפריקאית באתר הרשימה האדומה של IUCN
אריה מינטקביץ

| --- | --- |

אריה מינטקביץ'
 לידה:  28 בספטמבר 1942 (בן 82) איראן טהראן, איראן
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום מגורים:  תל אביב, ישראל
 ידוע בשל:  יו"ר בנק דיסקונט לשעבר, יו"ר הרשות לניירות ערך לשעבר
 השכלה:  תואר ראשון במשפטים ובמדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית
 מקצוע:  מנהל, משפטן
 פרסים והוקרה:  אות אביר איכות השלטון (1995) 
 
אריה מינטקביץ (נולד ב-28 בספטמבר 1942) הוא איש עסקים ישראלי, מבכירי שוק ההון לשעבר. כיהן כיועץ המשפטי של משרד האוצר, כיו"ר רשות ניירות ערך, כיו"ר בנק דיסקונט והחברות הבנות העיקריות שלו, כמ"מ יו"ר גזית גלוב בע"מ, כסגן יו"ר אי.די.בי אחזקות בע"מ וכיו"ר אלרון תעשיות אלקטרוניות ואר.די.סי.
ביוגרפיה

אריה מינטקביץ נולד בטהראן, בנם של חיים וחנה, ילידי פולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלטו הוריו יחד עם מאות אלפי פליטים אחרים, רובם יהודים, אל החלק של פולין, שנכבש על ידי הרוסים. הם הוגלו יחד עם שבויי המלחמה הפולנים שנפלו בידי הרוסים, למחנה עבודה בסיביר ושם נפטרה אחותו הבכורה.
בחודש יוני 1941, לאחר שגרמניה הפרה את הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ותקפה את ברית המועצות במבצע ברברוסה, התירו הרוסים לפולנים להקים צבא פולני חופשי על אדמת ברית המועצות שנקרא "צבא אנדרס", כדי שילחם לצד הבריטים נגד גרמניה. הצבא היה אמור להגיע למזרח התיכון דרך איראן ומשם לאיטליה. לצבא אנדרס התנדבו אזרחים פולנים רבים ששהו על אדמת ברית המועצות, ונספחו אליו גם אזרחים רבים וביניהם למעלה מ-700 ילדים יהודים-פולנים שנמלטו מפולין הכבושה, לבדם או עם מי מבני משפחתם.
גם אביו של מינטקביץ התנדב לצבא אנדרס, ואילו אמו נספחה לצבא והגיעה יחד עמו לטהראן, שם ילדה את בנה, אריה (לוציאן).
הילדים שהגיעו עם צבא אנדרס לאיראן רוכזו במחנה פליטים ליד טהראן, ומכאן הכינוי שניתן להם, "ילדי טהראן". לאחר השתדלות ארוכה של הסוכנות היהודית, הילדים והוריהם קיבלו רישיונות עלייה (סרטיפיקטים) והגיעו לארץ ישראל יחד עם צבא אנדרס ב-18 בפברואר 1943. אביו של מינטקביץ נשאר באיראן עוד כשנה והגיע לארץ ישראל רק בשנת 1944.
חנה מינטקביץ ובנה התינוק עברו להתגורר בירושלים אצל בן דודה של חנה, וכשאביו של אריה הגיע לארץ הם שכרו דירה בבית חרב בשוק מחנה יהודה, שם בילה מינטקביץ את ילדותו בתנאי מחסור.
לימודיו התיכוניים של אריה מינטקביץ בבית החינוך על שם ארלוזורוב (שהיה שייך בעברו לזרם העובדים של ההסתדרות) נקטעו בסוף הכיתה השביעית, כשנזרק מבית הספר משום שהעז למחות בשיעורי ההיסטוריה נגד הדרך המסולפת והמגמתית לשיטתו שבה הציגו המורים את העובדות בנוגע למחתרות ולהקמת המדינה.
מינטקביץ התגייס לצה"ל בשנת 1960 לשירות צבאי מלא. במילואים שירת כלוחם חי"ר בגדוד 163 של חטיבת ירושלים. הוא לחם במלחמת ששת הימים בקרב לשחרור ירושלים, במלחמת ההתשה, במלחמת יום הכיפורים ובמלחמת לבנון הראשונה.
אריה מינטקביץ היה נשוי לרותי (לבית זייץ) ולהם ארבעה ילדים.
פעילות ציבורית ופרסים

בשנת 1995 קיבל את פרס אביר איכות השלטון במחזור הראשון.
כיהן כיו"ר המועצה הציבורית יד שרה במשך חמש שנים
שימש חבר הוועדה המייעצת שליד המכללה לביטחון לאומי של צה"ל.
כיהן כיו"ר הוועד הציבורי להנצחת תרומתם של ניצולי השואה לתקומת ישראל.
כיהן כיו"ר חבר הנאמנים של המכללה לאיכות השלטון.
עמד בראש "ועדת מינטקביץ" מטעם משרד הביטחון, שבחנה את נושא התרומות לצה"ל.
משמש חבר הוועד המנהל של מוזיאון בלומפילד למדע בירושלים.
דירקטור ב"הלל ישראל", הפועל במכללות ואוניברסיטאות לקידום קשרי ישראל-תפוצות בקרב סטודנטים.
חבר בעמותת "אמץ לוחם".
השכלה

אריה מינטקביץ בעל תוארי בוגר במשפטים ובמדעי המדינה מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
הערות שוליים

↑  רותי זוארץ, ‏אלוהים לא מרחם על ילדי טהרן, באתר גלובס, 15 באפריל 2007
↑  אריה מינטקביץ': הצלחתי, למרות הכל, באתר ynet, 24 בספטמבר 2004
↑  צבי לביא, חשבון נפש פוליטי: פעם הספיק חופן דולרים, באתר ynet, 1 באוקטובר 2008
↑  שלומית לן, ‏60 עד 60: האירועים הכלכליים הגדולים בתולדות המדינה, באתר גלובס, 5 במאי 2008
↑  סטלה קורין-ליבר, ‏זמן מינטקביץ', באתר גלובס, 14 בנובמבר 2003
↑  מירב ארלוזורוב, ‏עשה מהפכה ברשות, באתר גלובס, 20 ביולי 1997
↑  דפנה צוקר, ‏אריה מינטקביץ' נפרד מבנק דיסקונט וסוגר חשבון עם המדינה - "סליחה שהצלחנו", באתר גלובס, 30 במרץ 2005
↑  מאת סמי פרץ, הפרה הקדושה והחולבת של מינטקביץ, באתר הארץ, 28 במרץ 2002
↑  סמי פרץ, לבנק לאומי לא היה קל, באתר הארץ, 2 בפברואר 2004
↑  יהודה שרוני, "אין גרמניה אחרת", באתר nrg‏, 29 באפריל 2003
↑  אריאל אטיאס, אלרון ורפאל מסיימות את המחלוקת: אלרון תשקיע 4 מ' באר.די.סי, באתר ביזפורטל, 30 בדצמבר 2007
↑  גולן חזני, אריה מינטקביץ פורש מתפקיד יו"ר חברת אלרון מקבוצת אי.די.בי, באתר כלכליסט, 28 בדצמבר 2014
↑  רחלי בינדמן, אריה מינטקביץ מונה לדירקטור במגדל, באתר כלכליסט, 27 בדצמבר 2018
↑  אריה מינטקביץ, אני מתבייש במובילי ההפיכה - ורועד מפחד ממה שקורה למדינה, באתר כלכליסט, 5 במרץ 2023
↑  התנועה לאיכות השלטון - רקע היסטורי, באתר התנועה לאיכות השלטון, ‏נלקח ב-27 בנובמבר 2018
ארפאש

ארפאש (בהונגרית: Árpás) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם בארפאש מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 353 תושבים, ובשנת 2019 רק 242 תושבים.
יהודי ארפאש

בארפאש חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 20 | 502 |
| 1910 | 17 |  |
| 1920 | 4 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת טט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | טט • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • ראבסנטמיקלוש • סרצ'ן |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בלז דה מונלוק

| --- | --- |

 לידה:  1502? קונדום, צרפת 
 פטירה:  26 ביולי 1577 (בגיל 75 בערך) Estillac, צרפת 
 מדינה:  ממלכת צרפת 
 בן או בת זוג:  Antoinette Ysalguier (20 באוקטובר 1526–אוגוסט 1562) Isabeau de Beauville de Laurens (31 במאי 1564–26 ביולי 1577) 
 צאצאים:  Jeanne Françoise de Lasseran-Massencomme, Fabien de Lasseran, Charlotte Catherine de Lasseran 
 השתייכות:  צבא צרפת 
 דרגה:  מרשל צרפת, גנרל 
 פעולות ומבצעים
 המלחמות האיטלקיות 
 עיטורים
 מרשל צרפת (1574) 
 
בְּלֵז דה מוֹנְלוּק (בצרפתית: Blaise de Montluc; בערך 1502 - 26 ביולי 1577) היה מרשל צרפת בימיו של מלך צרפת אנרי השלישי ואיש צבא בימיהם של מלכי צרפת פרנסואה הראשון, אנרי השני, פרנסואה השני ושארל התשיעי. הוא נודע בעיקר בשל ספר הזיכרונות שלו, "רשימותיו של אדון בלז דה מונלוק" (Commentaires de Messire Blaise de Montluc), שיצא לאור אחרי מותו.
חייו

דה מונלוק נולד בעיר קונדום (כיום במחוז ז'ר (Gers) שבחבל מידי-פירנה בדרום-מערב צרפת). למרות היותו הבן הבכור, חפץ להתקיים על חרבו כאיש צבא כמו רבים מאציליה של גסקוניה. בתחילה שירת בחיל הקשתים של צרפת באיטליה ולחם כמעט בכל מלחמותיו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
הוא זכה בתואר אבירות לאחר ששימש כיועץ של פרנסואה דה בורבון, נסיך דה קונדה בקרב קרסול שבפיימונטה (11 באפריל 1544), שבו נחל פטרונו ניצחון על הספרדים ועל כוחות האימפריה הרומית הקדושה. בלז דה מונלוק התפרסם בשל הצטיינותו בהגנה על העיר סיינה, שנפלה בידי הספרדים ב-17 באפריל 1555 לאחר מצור שנמשך שמונה עשר חודשים.
במרוצת מלחמות הדת בצרפת שהחלו ב-1562, דה מונלוק, תומך נלהב בבית המלוכה הצרפתי, החזיק בחבל גיין שבאקוויטניה בשמו של מלך צרפת אנרי השלישי, שבתמורה העניק לו את התואר "מרשל צרפת" (1574). בלז דה מונלוק נפצע בקרב פעמים רבות, ופניו הושחתו כה הרבה עד כי נאלץ לעטות עליהם מסכה. הוא מת באסטיאק הסמוכה לעיר אז'ן שבדרום מערב צרפת.
בספרו "רשימותיו של אדון בלז דה מונלוק" (Commentaires de Messire Blaise de Montluc), שהופיע בבורדו ב-1592, תיאר את חמישים ושלוש שנות שירותו הצבאי (1521–1574). ספר זה, שאותו כינה מלך צרפת אנרי הרביעי "התנ"ך של החייל", הוא מן הטובים שבספרי הזיכרונות שנכתבו בידי צרפתים רמי מעלה שלא נמנו עם המלומדים. ייתכן שהכתיב את דבריו לפקיד שרשם אותם, וזאת בשל סגנונו הציורי, החי והעירני של הספר.
בית אולא

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 שטח:  22,432 קמ"ר
 גובה:  563 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  10,885 (2007)
 קואורדינטות:  31°35′46″N 35°01′44″E﻿ / ﻿31.59600833°N 35.02876111°E﻿ / 31.59600833; 35.02876111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) בית אולא(למפת השפלה רגילה) בית אולא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אולא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית אולא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית אולא (ערבית:  بيت أولا) היא עיר פלסטינית בנפת חברון, 10 ק"מ צפונית מערבית לחברון, במרכז חבל יהודה.
היסטוריה

חוקרי הקרן לחקר ארץ ישראל וגם החוקר הצרפתי ויקטור גרן הציעו לזהות את בית אולא עם היישוב המקראי בתול (יהושע ט', ד'), היישוב המקראי בתואל (דברי הימים א', ד', כ"ח-ל), והישוב "בית-אל דיהוד", שמוזכר באיכה רבה (א', מ"ה) כאחת משלוש תחנות שהציב הקיסר הרומי אדריאנוס כדי לתפוס פליטים מביתר לאחר כישלון מרד בר-כוכבא.
בסקר ארכאולוגי שנערך במקום לאחר מלחמת ששת הימים לא נמצאו שרידים קדומים.
היסטוריה > העת החדשה

ויקטור גרן ביקר בבית אולא בשנות ה-60 של המאה ה-19, וכתב כי גרים בו 500 איש. הוא ציין כי בסמוך לכפר היו גרנות עתיקות, בורות מים, מרתפים חצובים בסלע, ומטעים של תאנים ורימונים המוקפים במשוכות צבר.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה בית אולא 825 תושבים, כולם מוסלמים. המספר גדל במפקד אוכלוסין 1931 של ארץ ישראל ל-1,045, אשר שכנו ב-217 בתים. במפקד האחרון הוא נמנה עם חירבת בית קנון, חירבת חוואלה, וחירבת טאוואס.
בשנת 1945 מנתה אוכלוסיית בית אולא 1,310 מוסלמים, ושטח הקרקע הכולל היה 24,045 דונם אדמה, על פי סקר הכפרים 1945 בארץ ישראל מתוכם 1,324 דונם היו מטעים ואדמות השקיה, ו-8,747 היו של גידולי דגנים, ואילו 71 דונם היו שטח בנוי.
בעקבות מלחמת העצמאות, ולאחר הסכם שביתת הנשק בין ישראל וירדן משנת 1949, עברה בית-אולא לשליטה ירדנית אשר הייתה בפועל בשנים 1948 - 1967.
בשנת 1961 הייתה אוכלוסיית בית עולא 1,677.
מאז מלחמת ששת הימים ב-1967, בית אולא נמצא תחת שליטה ישראלית.
לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2007 מנתה האוכלוסייה 10,885 תושבים. 
בית אולא נמצא בשטח כולל של 22,432 דונם, מתוכם 74.5% מוגדרים כשטח B, ו-25.5% ממוקמים בשטח C.
ראו גם

תל קילא
הערות שוליים

↑  Conder and Kitchener, 1883, SWP III, pp. 302–303
1 2  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון : יהודה (ג), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1983, עמ' 235
↑  משה כוכבי (ע), יהודה, שומרון וגולן: סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים: כרטא ירושלים, 1972, עמ' 52
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012301775105171
ביאס

ערך זה עוסק בפילוסוף יווני. אם התכוונתם להטיה (Bias), ראו .
| --- | --- |

איור משנת 1553
 לידה:  600 לפנה״ס? פריאנה, טורקיה 
 פטירה:  530 לפנה״ס? (בגיל 70 בערך) פריאנה, טורקיה 
 תחומי עניין:  פילוסופיה 
 עיסוק:  עורך דין, פילוסוף, נואם 
 
ביאס איש פריאנה (יוונית עתיקה: Βίας ο Πριηνεύς) היה פילוסוף יווני מן המאה השישית לפנה"ס, שנמנה עם שבעת חכמי יוון העתיקה.
חייו

ביאס היה מושלה של העיר פריאנה, שהייתה באיוניה שבדרום מערב אסיה הקטנה (כיום בטורקיה). פריאנה הייתה עיר המקלט העיקרית של איוניה, שבה פרחו ערי מסחר יווניות רבות. ביאס נודע בחוכמתו הרבה, בכוח שיפוטו שהיה ללא רבב, ובכוח דיבורו המחונן. הוא עשה שימוש בכשרונותיו כדי להגן במשפט על בני אדם שהואשמו על לא עוול בכפם, ולא גבה שכר טרחה עבור שירותיו. ביאס בכה כאשר היה עליו לדון אדם למיתה.
מספרים שכאשר אליאטס מלך לידיה שם מצור על העיר פריאנה, ביאס שלח אליו שתי פרדות שניזונו היטב. כאשר אליאטס ראה את הפרדות, הוא התפעל ממצבן המצוין, והסיק מכך כי אנשי פריאנה חיו בעושר רב, והיו מסוגלים להגן על עצמם. כדי לוודא את הדבר הוא שלח שליח לפריאנה. ביאס ציווה לגבב ערימות של חול, לפזר עליהן גרגרים של חיטה, ולהראותן לשליח. כאשר נודע הדבר למלך לידיה, הוא ביקש לעשות שלום עם פריאנה.
ביאס חרז חרוזים כדי ללמד כיצד אדם יכול להגיע אל האושר:
ביאס נפטר כשהיה בן שמונים שנה, אחרי שהוכיח במשפט את צדקתו של אדם זקן. אנשי פריאנה ערכו לו הלוויה מפוארת, הקימו מקדש לזכרו, וחרטו על מצבתו את הכתובת: "תחת אבן זו נטמן ביאס, בנה המצוין של פריאנה, ותהילתה של איוניה".
בגדי היריון

בגדי היריון הם בגדים שנשים לובשות בתרבויות שונות בהתאמה לשינויים המתחוללים בגוף בזמן ההיריון.
היסטוריה

בגדים מותאמים להיריון הופיעו בתרבות המערבית בימי הביניים. בתקופת הבארוק, במאות ה-17 וה-18, הופיעה "שמלת אדריאן", שהיא שמלה עם קפלים רבים.
בתחילת המאה ה-19 נשים החלו ללבוש שמלות אמפייר, שהיא שמלה המכווצת מתחת לחזה, ולאחריו היא רחבה מאוד. שמלת האמפייר הפכה פופולרית כשג'וזפין, אשתו של נפוליאון, לבשה אותה. בשנות ה-60 נשים החלו שוב ללבוש שמלת אמפייר כשמלת היריון.
בתקופה הוויקטוריאנית נהוג היה לא להזכיר היריון ונשים לבשו בבית בגד שנקרא "WRAPPER" שהיה מעין בד שעטף את הבטן ההריונית. היו גם מחוכים שהותאמו לבטן המתרחבת שנלבשו מחוץ לבית.
ב-1904 החלה חברת ליין בריאנט לשווק לראשונה בארצות הברית בגדי היריון. האופנה הייתה בעיקר חצאיות עם "חלון" בד שניתן להרחיבו על הבטן. בשנות ה-50 החלו נשים ללבוש מכנסיים ועליהם טוניקה רחבה בעת ההיריון. בשנות ה-80 החלו נשים ללבוש מכנסי ג'ינס גם בהיריון. מעצבי אופנה החלו לעצב בגדים לנשים בהיריון. החל משנות ה-90 נשים החלו ללבוש בגדים שמבליטים את הבטן ההריונית.
בשנת 1993 חוקק בארצות הברית חוק שאסר על פיטורי נשים בהיריון ומכך, החלה התפתחה אופנת בגדי ההיריון לעבודה.
נשים בתרבויות האסלאם והמזרח נוטות כיום יותר להסתיר את הריונן בבגדים שונים מאשר בתרבות המערב, שבהן כיום נשים נוטות להבליט את הריונן בבגדים צמודים.