מרגרט דונגו
ההתנגדות (אופוזיציה) למוגאבה

באופן רשמי זימבבואה היא רפובליקה נשיאותית הכוללת שני בתי נבחרים וחוקה שחודשה בשנת 2005. בפועל שלט בזימבבואה רוברט מוגאבה בשלטון יחיד, מאז בחירתו בשנת 1980 ועד להדחתו על ידי הצבא בשנת 2017 . בשבע השנים הראשונות לשלטונו כיהן כראש ממשלה תחת הנשיא כנען בננה, שאיחד את פלגי המורדים וייסד בפועל את זימבבואה. בשנת 1987 הודח בננה מתפקידו ומוגאבה מינה את עצמו גם לנשיא. בשנים שעד הבחירות הארציות בשנת 1995, היחסים בין דונגו לבין המפלגה (ZANU-PF ) הידרדרו, עד שהם סירבו לכלול אותה ברשימת מועמדיהם. היא החליטה לרוץ כמועמדת עצמאית, מה שהוביל לסילוקה הסופי מ ZANU-PF. המועמדת האפריקנית היריבה של מרגרט דונגו הייתה חברה ותיקה – ויויאן מאושיטה (Vivian Mwashita). לאחר שהוכרזה תבוסתה בכאלף קולות, טענה דונגו בתוקף כי היו זיופים רבים בבחירות, ואף הגישה תביעה על כך לבית המשפט. תוצאות חקירת הנושא אכן חשפו פגמים רציניים בהליך הבחירות אשר הצביעו על כך שלפחות 41% מהשמות ברשימות הבוחרים מזויפים. הזיופים כללו למשל, רישום של אנשים רבים שאינם תושבי האזור, כבוחרים. באוגוסט 1995 הורה בית המשפט לערוך סיבוב הצבעה נוסף. דונגו חזרה לדרום הארארה בתור מועמדת עצמאית בסיבוב החוזר של הבחירות. ב-25 בנובמבר 1995 זכתה בבחירות החוזרות עם 3,075 קולות מול 1,630 של יריבתה מאושיטה, והמשיכה במאבקה בפרלמנט כמייצגת נלהבת של זכויות אדם ודמוקרטיה. היא הייתה אחת מתוך סה"כ שלושה חברי אופוזיציה.
דונגו הפכה לאופוזיציונרית נחושה למפלגת השלטון יותר מאי פעם. פעילה זימבבואית בשם גרייס קווינג'ה הדביקה לה את התווית של "סמל ההתנגדות". כאשר סטודנטים יצאו לרחובות בשנת 1998 במחאה על מחירי המזון הגבוהים, על שחיתות, מחסור בסחורות וכדומה, דונגו התייצבה לצדם וגינתה את המשטרה על התנהגות אלימה בפיזור ההפגנות. ניצחונה הפרלמנטרי עורר גם השראה למספר מועמדים עצמאיים ברחבי הארץ להתמודד בבחירות, רבים מהם חברי התנועה למועמדים עצמאיים (MIC), אשר דונגו הייתה קשורה בקשר הדוק עימם. ההתססה שלה הכעיסה כל כך את חבריה מהמפלגה הקודמת, שאף דווח על מקרה שבו הגנרל סולומון מוג'ורו תקף אותה פיזית באחד מחדרי הפרלמנט.
בראיון מתארת דונגו את החוויה שלה: "סבלתי מקשיים רבים בהיותי מפלגת יחיד. את עומדת ומנסה לדבר בהיגיון אתו, ואומרים לך דברים כמו: "כלבה, חזרי הביתה למטבח!" או מציעים לך לשבת כי את בדעת מיעוט".
מרגרט דונגו קיוותה להיבחר מול רוברט מוגאבה בבחירות לנשיאות של 1996, אך לא עמדה בדרישת הגיל המינימלי להיבחרות לנשיאות (גיל 40). היא קראה לבישוף אייבל מוזוריווה ולנדבאנינג'י סיטהול לסגת מהבחירות מאחר שהשתתפותם נותנת אופי לגיטימי לבחירות, שאינן כאלה, כיוון שלטענתה "הבחירות לנשיאות הם רק עבור הקהילה הבינלאומית התורמת, ולא עבור אזרחי זימבבואה המדוכאים". שניהם בסופו של דבר נסוגו. איגוד השידור של זימבבואה אסר על כתביו לסקר את פעילותה.
בשנת 1998 הקימה מפלגה פוליטית משלה: איחוד הדמוקרטים של זימבבואה (ZUD). פעילי אופוזיציה רבים קיוו למיזוג כוחות בין מפלגתה של דונגו לבין התנועה לשינוי דמוקרטי (Movement for Democratic Change), בראשות מורגן צ'נגיראי ( Morgan Richard Tsvangirai), אך לבחירות של שנת 2000 הן התייצבו כשתי מפלגות נפרדות.
הקמפיין היה קשה לדונגו. אנשיZANU-PF תקפו את ביתה מספר פעמים, שברו חלונות ודלתות והפחידו את ילדיה. במקרה אחר, כאשר דונגו הגיעה לעיר הסמוכה (Chitungwiza) כדי להביע תמיכה במועמד עצמאי בשם מרג'ורי זנדה, נערים מ- ZANU-PF השליכו לעברה בקבוק תבערה, אשר כמעט פגע בה. כאשר המשטרה הגיעה, דונגו זיהתה את התוקפים, אך השוטרים לא עשו דבר. למרות דיווחים נרחבים על חבלות במאמצי הבחירות, התנועה לשינוי דמוקרטי (MDC) הצליחה לזכות ב-57 מושבים בבית הנבחרים לעומת 61 למפלגת ZANU-PF . עם זאת, דונגו איבדה את המושב שלה. תוך שלוש שנים בלבד היא הפכה מהסמל האולטימטיבי של התנגדות אמיצה לכוח פוליטי שולי ומודר.