stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תסמונת הוואנה

| --- | --- |

הוטל נסיונל בהוואנה. אחד המיקומים שבהם דווח על הופעת התסמונת.
 תסמינים:  בחילה, אובדן זיכרון, כאב ראש, לקות שמיעה 
 
תסמונת הוואנה היא קבוצה לכאורה של תסמינים רפואיים עם סיבות לא ידועות, שחוו בעיקר פקידי ממשל אמריקאים ואנשי צבא בשירותם מחוץ למולדתם. התסמינים נעים בחומרתם מכאבים וצלצולים באוזניים ועד לקשיים קוגניטיביים ודווחו לראשונה בשנת 2016 על ידי צוות שגרירות ארצות הברית וקנדה בהוואנה, קובה. החל משנת 2017, אנשים נוספים, כולל אנשי המודיעין והצבא האמריקאי ובני משפחותיהם, דיווחו על תסמינים אלה במקומות אחרים, כגון סין, ניו דלהי, הודו, אירופה, וושינגטון הבירה. הגורם והתוקף של המחלה טרם נקבעו.
מחלקת המדינה של ארצות הברית, מחלקת ההגנה וגופים פדרליים אחרים התייחסו לאירועים כ"אירועי בריאות חריגים", בעוד שמנהל סוכנות הביון המרכזית, ויליאם ג'יי ברנס, כינה אותם בפומבי תקיפות. אין הסכמה של מומחים לגבי הגורם לתסמונת: ועדת מומחים של האקדמיות הלאומיות למדעים, הנדסה ורפואה הגיעה למסקנה בדצמבר 2020 כי אנרגיית מיקרוגל (במיוחד, אנרגיית RF פועמת מכוונת) "נראה כי היא המנגנון הסביר ביותר בהסבר המקרים הללו מבין אלו שהוועדה שקלה", אך כי "כל סיבה אפשרית נותרה ספקולטיבית". סיבות אפשריות אחרות שהוצעו כללו אולטרסאונד, חומרי הדברה או מחלות פסיכוגניות המוניות.
לפני מרץ 2023 לא הגיעו שירותי הביון האמריקאים להסכמה או קביעה רשמית לגבי הגורם לתסמונת הוואנה, אם כי פקידי המודיעין והממשל האמריקאי הביעו חשדות בפני העיתונות כי המודיעין הצבאי הרוסי היה אחראי לכך. בינואר 2022, סוכנות הביון המרכזית פרסמה הערכת ביניים, שבה הגיעה למסקנה כי התסמונת אינה תוצאה של "קמפיין עולמי מתמשך של מעצמה עוינת". מעורבות זרה נשללה ב-976 מקרים מתוך 1,000 שנבדקו.
בפברואר 2022 פרסם פאנל מומחים שהורכב על ידי ממשל ג'ו ביידן תקציר מנהלים, שלפיו לחץ או תגובות פסיכוסומטיות לא יכלו להסביר חלק מהאירועים של תסמונת הוואנה שסקרה, ושגלי רדיו יכלו לגרום לחלק מהפציעות של סוכני CIA ודיפלומטים. באותו חודש מחלקת המדינה פרסמה דו"ח שהוזמן מקבוצת הייעוץ של JASON, לפיו נקבע כי אין זה סביר שהתקפת אנרגיה מכוונת גרמה לתקריות.
במרץ 2023 השלימו שבע סוכנויות מודיעין אמריקאיות סקירה של המקרים המוצעים של תסמונת הוואנה, ופרסמו דו"ח לא מסווג עם קונצנזוס לפיו "מודיעין זמין מצביע באופן עקבי נגד מעורבותם של יריבים לארצות הברית בגרימת התקריות המדווחות" וכי מעורבות של יריב זר היא "מאוד לא סבירה".
באפריל 2024 פורסם תחקיר חדש, בשיתוף פעולה בין 60 דקות, דר שפיגל ואתר התחקירים הרוסי העצמאי אינסיידר. לפי התחקיר יש ראיות שמחזקות את החשד למעורבות רוסית בתקיפות, ואפילו עדויות לכך שהן התחילו כבר ב-2014. לפי התחקיר, עובדים ביחידת מודיעין חשאית ברוסיה קיבלו בונוסים וקודמו בתפקיד על סמך עבודתם בפיתוח "נשק אקוסטי לא־קטלני", נמצאו מסמכים על ייצור "טכנולוגיות ליצירת נשק מבוסס קול", ואנשי יחידת המודיעין הרוסית נכחו בסמוך לנפגעי התסמונת בזמן התרחשותה או מעט לפניה.
ראו גם

ההמהום
לקריאה נוספת

Havana Syndrome: Mass Psychogenic Illness and the Real Story Behind the Embassy Mystery and Hysteria, מאת רוברט ו. באלוך
הערות שוליים

↑  תסמונת הוואנה או אי-הבנה, מכון דווידסון
↑  Gordon Corera, ‘Havana syndrome ’ and the mystery of the microwaves, BBC News
↑  תסמונת הוואנה: מה גורם לפקידים בממשל האמריקני לחלות?, באתר וואלה, 23 בפברואר 2022
↑  אליסף קוסמן, מרגל בלונדיני, הקלטה ו"אורות ירוקים מהבהבים": נחשף הקשר הרוסי לסינדרום הוואנה, באתר ynet, 1 באפריל 2024
↑   תחקיר: יחידה רוסית חשאית אחראית להתקפות שגרמו ל"סינדרום הוואנה", באתר הארץ, 1 באפריל 2024
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
שלמה טנא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1914 הורדנה
 פטירה:  4 באוגוסט 1986 (בגיל 72 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ? – 4 באוגוסט 1986 
 
הרב שלמה אליעזר טנא (במקור: טנביצקי או טנוביצקי; תרע"ד, 1914 – כ"ח בתמוז תשמ"ו, 4 באוגוסט 1986) היה רבה הראשי של באר שבע ואב בית דין בתל אביב.
קורות חייו

נולד בסמיאטיץ' שבאזור הורדנה. תחילת לימודיו הייתה בעיירת הולדתו ואחר כך נסע ללמוד בישיבת מיר. עלה לארץ ישראל בתרצ"ז (1937). למד בישיבת "בית יוסף" בתל אביב אצל הרב הלל ויטקינד. לאחר נישואיו עלה לירושלים וכיהן כדיין ומו"צ בבתי ויטנברג, במקביל ללימודיו בכולל "אוהל תורה". משפחת הוריו שנותרה ברובה בסמיאטיץ' נספתה בשואה.
בשנת תש"ז יצא לאור ספרו הראשון " 'ברכת שלמה' - ביאור הלכות וסוגיות" וקיבל עליו את הסכמותיהם של הרבנים זליג ראובן בנגיס, איסר זלמן מלצר ואליעזר יהודה פינקל.
בתש"ח (1948) נבחר לכהונת רב העיר באר שבע. בתשט"ז (1956) עבר להתגורר בבני ברק והתמנה לאב בית דין בתל אביב וכיהן בתפקידו שנים רבות. אחרי מלחמת ששת הימים חתם על הצהרת הרבנים לפיה אין לעלות להר הבית (לצד דמויות כמו הרבנים עובדיה יוסף, צבי יהודה קוק ויוסף שלום אלישיב). נמנה עם הרכב הדיינים שהחליט להתיר את עגונות צוות הצוללת אח"י דקר שבראשו עמד הרב שלמה גורן.
חיבר סדרת ספרי הלכה "ברכת שלמה". רבים מפסקיו כלולים בספרי פסקי הדין הרבניים.
נקבר בירושלים. על שמו קרוי רחוב בבאר שבע.
משפחתו

בנו יצחק אביגדור נישא לנכדת הרב דוד פוברסקי, בת בנו עו"ד ד"ר חיים פוברסקי. בתו, ד"ר שולמית אליאש, היא מרצה להיסטוריה באוניברסיטת בר-אילן. חתניו: ד"ר יהושע שחור - שהיה רופא בכיר במרכז רפואי מאיר בכפר סבא, הרב יורם זלצברג - מרבני תל אביב, ועו"ד אמוץ אליאש - לשעבר סגן ראש עיריית רמת גן.
חיבוריו

ברכת שלמה : חידושים וביאורי סוגיות - חידושים על התלמוד הבבלי, (כולל במשניות סדר זרעים וטהרות), בשילוב חידושים על משנה תורה לרמב"ם. כולל שני כרכים: הראשון על סדרי זרעים, מועד ונשים, והשני על סדרי נזיקין, קדשים וטהרות. בעריכת הרבנים מאיר מרגלית, משה הלר, יצחק מאיר יעבץ ורפאל טנא ובהוצאת "מפעל ברכת שלמה - מכון דבר המשפט", בני ברק תשס"ז.
ברכת שלמה : כולל ביאור הלכות וסוגיות : חלק א, דפוס בית היתומים דיסקין, ירושלים תש"ז
ברכת שלמה : כולל באורים וחדושים בספר המדע לנשר הגדול, רבינו משה בן מימון, דפוס חורב, ירושלים תשי"ז
שו"ת ברכת שלמה
ברכת שלמה : חלק אבן העזר, בני-ברק תשמ"ב
ברכת שלמה : חלק חושן משפט, בני-ברק תשמ"ו
מאמרים של הרב שלמה טנא (טנביצקי), באתר ספריית אסיף
לקריאה נוספת

מוריה, שנה חמש-עשרה, גיליונות ז'-י' (קע"ה-קע"ח), תמוז תשמ"ז
"ברכת שלמה - רבי שלמה טנא", מפרשי יד החזקה : כרך א' - הסופרים וספריהם, בהוצאת "עוז והדר", ירושלים תשס"ו
שלמה טנא, קהילה בעלת מידות תרומיות, ספר הזיכרון ליהדות סמיאטיץ' (עמ' 82, עמ' 83)
הערות שוליים

↑  הנשיא מינה דיינים, דבר, 18 באפריל 1956; כתבי מינוי לדיינים בבתי-הדין הרבניים (העתקים), באתר ארכיון המדינה, עמ' 6
↑  הודעה על מינוי דיינים, ילקוט הפרסומים תשט"ז, עמ' 849.
↑  תומר פרסיקו, מודעה מ-67' של בכירי הרבנים, באתר טוויטר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309262205171  GND: 1067887687  ISNI: 0000 0000 8341 6642  LCCN: no91003575  VIAF: 21705489   WorldCat (עם VIAF): 21705489
שמואל ברוך ורנר

| --- | --- |

נואם ב'כנס תורה שבעל פה', ירושלים תשל"א
 לידה:  25 בינואר 1911 כ"ה בטבת ה'תרע"א ירושלים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  19 ביוני 1993 (בגיל 82) ל' בסיון ה'תשנ"ג
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  בני ברק
 תקופת הפעילות:  ? – 19 ביוני 1993 
 השתייכות:  ליטאים
 תחומי עיסוק:  תלמוד הלכה ורמב"ם
 תפקידים נוספים:  ראב"ד בתל אביב, דיין
 חיבוריו:  משפטי שמואל, יקר תפארת, ובירורי הלכות
 צאצאים:  דוד ורנר
 מספר צאצאים:  6
 
רבי שמואל ברוך ורנר (כ"ה בטבת ה'תרע"א, 25 בינואר 1911 – ל' בסיון ה'תשנ"ג, 19 ביוני 1993) היה אב"ד בתל אביב במשך עשרות שנים. מחבר, מהדיר ועורך תורני, מראשי מכון ירושלים. חתן פרס הרב קוק ופרס הרב מימון. חתנו של הרב יעקב משה חרל"פ.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב חנוך הניך (תרל"ד-ה'תשט"ז) ודינה ורנר (נפטרה בתרפ"ז). סבו הוא הרב משה מנחם מנדל ורנר, מבוני ירושלים, מייסד שכונת בתי ורנר בירושלים שיועדה למגורי תלמידי חכמים. למד בישיבת מאה שערים ובישיבת ציון, והחל מתרפ"ו בישיבת עץ חיים. באותה תקופה למד בחברותא עם הרב דב בער אליעזרוב.
באדר ה'תר"צ (1930) נישא לקיילה יהודית (נפטרה בתשמ"ט), בתו של הרב יעקב משה חרל"פ, והתגורר בשכונת שערי חסד. באותה תקופה למד בקביעות עם חותנו, שהכין עמו את השיעור הכללי בישיבת מרכז הרב.
נסמך לרבנות בידי הרב יצחק יעקב וכטפוגל והרב אבא יעקב בורוכוב. רבותיו המובהקים היו הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת עץ חיים, וכן חותנו הרב חרל"פ אותו שימש כעשרים שנה. בהדרכת חותנו העמיק בלימוד כתבי המהר"ל.
ביוגרפיה > עריכה תורנית והוראה

החל משנת תרצ"ג היה מראשוני הלומדים במכון הארי פישל בנשיאותו של הראי"ה קוק, שם למד בחברותא במשך כעשור עם הרב חיים שרגא פייבל פרנק. במסגרת המכון הוציא לאור עם הרב פרנק את חידושי הר"ן למסכתת מועד קטן. כן עסק בכתיבת ביאור הלכה על הפרק השלישי במסכת ביצה. לאחר סגירת המכון שימש מפקח רוחני ובוחן בישיבות רשת מפעל התורה של תנועת המזרחי, בנשיאות הרב עוזיאל והרב פרנק.
בשנת תש"ה (1944) פרסם במוסד הרב קוק על פי כתב יד את "יקר תפארת" – פירוש הרדב"ז על הלכות שלוחין ושותפין והלכות עבדים ברמב"ם. באותה שנה נמנה בין מייסדי בית המדרש "בית זבול" בראשות חותנו הרב חרל"פ ולימד בו.  סייע לשלמה זלמן אריאל בכתיבת ערכים באנציקלופדיה מאיר נתיב.
בשחר ימיו היה חבר "חבר הרבנים של המזרחי והפועל המזרחי". לאחר מלחמת ששת הימים כתב כי "ראינו במו עינינו הנסים הגלויים שעשה ה' לנו בארצנו", ולפיכך ראה בחיוב קריאת הלל.
ביוגרפיה > דיינות ופעילות ציבורית

בשנת ה'תשי"ב (1952), לבקשת הרב הראשי הרב הרצוג ושר הדתות הרב יהודה ליב מימון, נעתר להתמנות כדיין בבית הדין הרבני בתל אביב. בתחילת כהונתו כדיין התגורר בבני ברק, תחילה לבדו – לעיתים בדירת ידידו הרב ראובן מרגליות – ובהמשך הצטרפה אליו משפחתו. באותה תקופה התקרב לחזון איש והתפלל בביתו בקביעות. בהמשך קבע את תפילותיו בישיבת פוניבז' והיה דמות קבועה באירועיה.
החל מתשט"ז (1956) כיהן כאב בית דין רבני בתל אביב. הוא שימש כאב"ד כשלושים שנה, עד פרישתו לגמלאות. לצד דיינים נוספים, דוגמת הרבנים אליעזר גולדשמידט, בצלאל ז'ולטי, שלמה קרליץ, שלמה טנא, יוסף שלום אלישיב, אליעזר יהודה ולנדברג ועוד, נחשבת עבודתו כדיין כתשתית החלוצית הראשונה למערך בתי הדין הרבניים במדינת ישראל.
שימש חבר ועדת השופטים של פרס הרב קוק. במסגרת תפקידו, התפרסמה התנגדותו החריפה להענקת הפרס לרב פרופ' שאול ליברמן, בשל עבודתו של האחרון בבבית המדרש לרבנים באמריקה בניו יורק המשתייך לתנועה הקונסרבטיבית, אף שליברמן עצמו קיים אורח חיים אורתודוקסי אדוק. בשנת תשל"א, לצד עמיתו הרב יצחק קוליץ, נסע מטעם מועצת הרבנות הראשית לווינה ופרסם דו"ח על פרשת גיורי וינה בעיר.
בשנת ה'תשל"ג (1973) זכה בעצמו בפרס הרב קוק (פרס כבוד) על ספרו "משפטי שמואל". הספר זכה בשנת ה'תשל"ח גם בפרס הרב מימון, ונחשב פרויקט חלוצי המתאים את עקרונות חושן משפט לדין בבתי הדין הרבניים המודרניים. לצד עבודתו בהוראה ובבית הדין, עסק במפעלי חסד ונדבנות רבים.
פרסם מספר ספרים תורניים וכן מאמרים בנושאי הלכה ומשפט בבמות שונות. במקביל לעיסוקו בתחום ההלכה והדיינות עסק בעריכת תורתם של הראשונים. בעשרים השנים האחרונות לחייו עמד בראש המחלקה לכתבי יד של "מכון ירושלים".
הרב ורנר נפטר בל' בסיוון ה'תשנ"ג ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים. לאחר פטירתו יצא לכבודו "ספר הזיכרון למרן הגרש"ב ורנר" על ידי מכון ירושלים בעריכת הרב יוסף בוקסבוים.
משפחתו

היה נשוי לקיילא יהודית, בתו של הרב יעקב משה חרל"פ.
הרב דוד יחיאל ורנר, רב העיר חדרה.
דינה - נפטרה בילדותה.
פסיה פעשא - אלמנת הרב דב צבי קרלינשטיין, ראש ישיבת גרודנא באשדוד.
מרים - אשת הרב מנחם שיף, ראש כולל ברעננה.
הרב שמעון מאיר ורנר, כיהן שנים רבות כראש כולל 'הרמב"ם' בישיבת תפארת חיים בתל אביב, וכיום כראש קיבוץ בישיבת עטרת שלמה.
רבקה
דודו הרב שמחה בונם ורנר כיהן כחבר הבד"ץ של העדה החרדית בירושלים. בני דודיו הם הרב אברהם ורנר רבה של נתניה והרב אשר זאב ורנר רבה של טבריה.
מספריו ועריכותיו

משפטי שמואל – פסקים ובירורי הלכות באבן העזר ובחושן משפט (תשל"ב, תשמ"ד). על ספר זה זכה בפרס הרב מימון לשנת תשל"ח
בירורי הלכות – בזכויות עובד ומעביד, שכיר וקבלן
חידושי הר"ן – למסכתות שבת, מועד קטן ומגילה
יקר תפארת – לרדב"ז על משנה תורה הלכות שלוחין ושותפין והלכות עבדים, תשכ"ד
ארבעה טורים – מהדורת אל המקורות, בעריכתו, עם הערות המהרש"ל, מהר"ן שפירא והמהר"ל, תשי"ח
לקריאה נוספת

שרה קלמנוביץ (נכדתו), אב בבית המלך: סיפור חייו של הרב שמואל ברוך ורנר, ירושלים תשנ"ח
אהרון סורסקי, 'ראשי פרקים ממסכת חייו וקצות דרכיו', בתוך ספר הזיכרון למרן הגרש"ב ורנר, מכון ירושלים תשנ"ו, עמ' ג-כט
יצחק אלפסי, 'ורנר, שמואל ברוך', בתוך: אנציקלופדיה של הציונות הדתית, כרך ו, מוסד הרב קוק תשס"א, עמ' 411–412
הרב שילה רפאל, 'זכר צדיק לברכה', בתוך: חידושי הר"ן על מסכת מועד קטן, מוסד הרב קוק תשנ"ד, עמ' 5
הרב יהודה סגל, 'שר התורה וההוראה הגאון רש"ב ורנר זצ"ל', שערים, פרשת ואתחנן תשנ"ג, עמ' 15
הערות שוליים

↑  ראו גם: הרב משה צבי נריה, בשדה הראי"ה, תל אביב תשמ"ז, עמ' 343
↑  ראו: מפקד התושבים היהודים בירושלים תש"ז - שכונות: שערי חסד, רחביה, נווה בצלאל, באתר ארכיון המדינה, עמ' 25
↑  לשם ההמחשה, ראו אזכורי הרב ורנר בשני כרכי "בדרך עץ החיים" על הרב מלצר.
↑  לדוגמה: ש. ח. יהודה, פגישת אירגוני הנוער הדתיים בירושלים, הצופה, 26 בנובמבר 1939
↑  הרב ורנר הוציא לאור בהדפסה מיוחדת את קונטרסו "בירור הלכה" על מסכת ביצה, בהוצאת מכון הרי פישל (ראו: במישור עט, ו' אלול תש"א, עמ' טז)
↑  ראו: מנחם מנדל פרוש, עדות לישראל ולעמים, ירושלים תש"ו, עמ' מט; במדרשית נע"ם, הצופה, 16 ביוני 1950
↑  ספרים שנתקבלו במערכת, העולם, 26 בנובמבר 1944
↑  ספר הציונות הדתית א, מוסד הרב קוק תשל"ז, עמ' 437, 468. ראו גם: רשימת המזרחי וחרדים בלתי מפלגתיים, הצופה, 31 ביולי 1944; במזרחי בירושלים, הצופה, 16 בנובמבר 1948; שבת שקלים – שבת המזרחי בירושלים, הצופה, 24 בפברואר 1949; ד. צ. פנקס במסיבת המזרחי בירושלים, הצופה, 5 בינואר 1950; מודעה מטעם הסתדרות הפועל המזרחי, המפד"ל והמזרחי, מסיבות ראש־חודש שבט בישובי־עולים, הצופה, 19 בינואר 1958; ועוד
↑  ראו מכתבו אל הרב משה צבי נריה, שנה בשנה: תשכ"ז, הוצאת היכל שלמה, עמ' 114–115
↑  ראו: חוק בתי הדין הרבניים (אישור מינויים), תשי"ב-1952
↑  ראו לדוגמה: פוניבז', בני ברק תשל"א, עמ' 9
↑  שינויים בהרכב בתי הדין הרבניים, חרות, 6 במאי 1956
↑  על הפרשה ראו, לדוגמה: אב בבית המלך, ירושלים תשנ"ח, עמ' 116–117
↑  ראו לדוגמה: ד. ברוידס, מכתב אל הרב ורנר יו"ר האגודה "חסד לאברהם", הצופה, 24 בספטמבר 1963
↑  צילום קברו, אתר הר הזיתים
↑  ⁨Untitled⁩ | ⁨הצפה⁩ | 24 ספטמבר 1939 | אוסף העיתונות | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
↑  על הספר: הרב יהודא[!] סגל, '"משפטי שמואל" תנינא – לגאון רבי שמואל ברוך ורנר שליט"א', שערים, פסח תשמ"ד, עמ' 18; הרב שמריה שולמאן, 'ספר "משפטי שמואל"', הדרום מא, ניסן תשל"ה, עמ' 188–189; 'משנה תורה לרמב"ם הל' עבדים ע"פ יקר תפארת וספר משפטי שמואל', מוריה, יז יא-יב [רג-רד], אייר תשנ"א, עמ' קז
↑  על עבודתו ראו: הרב יוסף מרדכי דובאוויק, 'השמטות בהגהות המהרש"ל על הטור', ישורון יא, תשס"ב, עמ' צח-צז; הנ"ל, מבוא לספר "עטרת שלמה" למהרש"ל, ירושלים תשס"ו
↑  פורסם קודם: 'כשמואל בדורו: הגאון רבי שמואל ברוך וורנר זצ"ל', מוסף יתד נאמן, פרשת חקת תשנ"ד, עמ' 6–9
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475335005171  ISNI: 0000 0000 4967 5499  LCCN: nr95020647  NTA: 307939553  VIAF: 61435632   WorldCat (עם VIAF): 61435632
נבחרת אוסטרליה בכדורסל

| --- | --- |
אוסטרליה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל האוסטרלית
 הצטרפות:  1947
 השתייכות:  פיב"א אוקיאניה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  7       ‎-2‏
  - ניקוד פיב"א:  732.5
 מאמן:  בראיין גוריאן
 australia.basketball
 
 משחק בינלאומי ראשון
 ברזיל ברזיל 89 - 66 אוסטרליה אוסטרליה מלבורן, אוסטרליה; 24 בנובמבר 1956
 הניצחון הכי גדול
 אוסטרליה אוסטרליה 136 - 31 טהיטי טהיטי טימרו, ניו זילנד; 31 באוגוסט 1987
 ההפסד הכי גדול
 ארצות הברית ארצות הברית 113 - 73 אוסטרליה אוסטרליה סאיטאמה, יפן; 27 באוגוסט 2006
 אליפות העולם בכדורסל
 הופעות:  13 (הראשונה ב-1970)
 ההישג הטוב:  מקום רביעי (2019)
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  16 (הראשונה ב-1956)
 ההישג הטוב:  ארד: 2020
 אליפות אסיה בכדורסל
 הופעות:  2 (הראשונה ב-2017)
 ההישג הטוב:  זהב: 2017, 2022
 
נבחרת אוסטרליה בכדורסל  היא נבחרת הכדורסל הלאומית של אוסטרליה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורסל האוסטרלית. הדירוג הנוכחי של נבחרת אוסטרליה ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-7 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
נבחרת אוסטרליה היא אחת מנבחרות הכדורסל הטובות באוקיאניה ובעולם. לזכותה 19 זכיות באליפות אוקיאניה בכדורסל. במשחקים האולימפיים הישג השיא שלה הוא המקום השלישי באולימפיאדת טוקיו 2020 ובאליפות העולם בכדורסל הישג השיא שלה הוא המקום הרביעי ב-2019.

עם ביטולה של אליפות אוקיאניה בכדורסל, החלה אוסטרליה להשתתף באליפויות אסיה בכדורסל בשנת 2017 וזכתה בשני הטורנירים בהם השתתפה.
כל אליפויות העולם

| אליפות העולם בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
ארגנטינה 1950: לא העפילה
ברזיל 1954: לא העפילה
צ'ילה 1959: לא העפילה
ברזיל 1963: לא העפילה
אורוגוואי 1967: לא העפילה
| יוגוסלביה 1970 | מקום 12 | 8 | 1 | 7 |
| פרגוואי 1974 | מקום 12 | 8 | 2 | 6 |
| הפיליפינים 1978 | מקום שביעי | 10 | 3 | 7 |
| קולומביה 1982 | מקום חמישי | 9 | 4 | 5 |
| ספרד 1986 | מקום 17 | 5 | 2 | 3 |
| ארגנטינה 1990 | מקום שביעי | 8 | 4 | 4 |
| קנדה 1994 | מקום חמישי | 8 | 5 | 3 |
| יוון 1998 | מקום תשיעי | 11 | 5 | 6 |
ארצות הברית 2002: לא העפילה
| יפן 2006 | מקום 13 | 6 | 2 | 4 |
| טורקיה 2010 | מקום עשירי | 6 | 3 | 3 |
| ספרד 2014 | מקום 12 | 6 | 3 | 3 |
| הרפובליקה העממית של סין 2019 | מקום רביעי | 8 | 6 | 2 |
| הפיליפיניםיפןאינדונזיה 2023 | מקום עשירי | 5 | 3 | 2 |
קטר (מדינה) 2027: 
| סך הכל | 13 הופעות | 98 | 43 | 55 |
כל המשחקים האולימפיים

| כדורסל במשחקים האולימפיים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
גרמניה הנאצית 1936: לא העפילה
בריטניה 1948: לא העפילה
פינלנד 1952: לא העפילה
| אוסטרליה 1956 | מקום 12 | 7 | 2 | 5 |
איטליה 1960: לא העפילה
| יפן 1964 | מקום תשיעי | 9 | 4 | 5 |
מקסיקו 1968: לא העפילה
| גרמניה המערבית 1972 | מקום תשיעי | 9 | 5 | 4 |
| קנדה 1976 | מקום שמיני | 7 | 2 | 5 |
| ברית המועצות 1980 | מקום שמיני | 7 | 5 | 2 |
| ארצות הברית 1984 | מקום שביעי | 8 | 4 | 4 |
| קוריאה הדרומית 1988 | מקום רביעי | 8 | 4 | 4 |
| ספרד 1992 | מקום שישי | 8 | 4 | 4 |
| ארצות הברית 1996 | מקום רביעי | 8 | 5 | 3 |
| אוסטרליה 2000 | מקום רביעי | 8 | 4 | 4 |
| יוון 2004 | מקום תשיעי | 6 | 2 | 4 |
| הרפובליקה העממית של סין 2008 | מקום שביעי | 6 | 3 | 3 |
| בריטניה 2012 | מקום שביעי | 6 | 3 | 3 |
| ברזיל 2016 | מקום רביעי | 8 | 5 | 3 |
| יפן 2020 | מקום שלישי | 6 | 5 | 1 |
| צרפת 2024 | מקום שישי | 4 | 1 | 3 |
ארצות הברית 2028: 
| סך הכל | 16 הופעות | 115 | 58 | 57 |
כל אליפויות אוקיאניה

| אליפות אוקיאניה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| ניו זילנד 1971 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| אוסטרליה 1975 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| ניו זילנד 1978 | מקום ראשון | 3 | 2 | 1 |
| אוסטרליה 1979 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| ניו זילנד 1981 | מקום ראשון | 2 | 2 | 0 |
| ניו זילנד 1983 | מקום ראשון | 2 | 2 | 0 |
| אוסטרליה 1985 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| ניו זילנד 1987 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| אוסטרליה 1989 | מקום ראשון | 2 | 2 | 0 |
| ניו זילנד 1991 | מקום ראשון | 2 | 2 | 0 |
| ניו זילנד 1993 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| אוסטרליה 1995 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| ניו זילנד 1997 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
ניו זילנד 1999: לא השתתפה
| ניו זילנד 2001 | מקום שני | 3 | 1 | 2 |
| אוסטרליה 2003 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| ניו זילנד 2005 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| אוסטרליה 2007 | מקום ראשון | 3 | 2 | 1 |
| אוסטרליה ניו זילנד 2009 | מקום שני | 2 | 1 | 1 |
| אוסטרליה 2011 | מקום ראשון | 3 | 3 | 0 |
| ניו זילנד אוסטרליה 2013 | מקום ראשון | 2 | 2 | 0 |
| אוסטרליה ניו זילנד 2015 | מקום ראשון | 2 | 2 | 0 |
| סך הכל | 21 הופעות | 56 | 51 | 5 |
כל אליפויות אסיה

| אליפות אסיה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| לבנון 2017 | מקום ראשון | 6 | 6 | 0 |
| אינדונזיה 2022 | מקום ראשון | 6 | 6 | 0 |
| ערב הסעודית 2025 | העפילה |  |  |  |
| סך הכל | 2 הופעות | 12 | 12 | 0 |
סגל הנבחרת

סגל נבחרת אוסטרליה בטורניר גביע העולם בכדורסל 2023 (עמודת 'קבוצה' מתייחסת למועדון בו שיחק השחקן בזמן הטורניר):
| שם | גובה | עמדה | קבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| פאטי מילס | 1.85 | PG | ארצות הברית אטלנטה הוקס |
| כריס גולדינג | 1.91 | SG | אוסטרליה מלבורן יונייטד |
| דנטה אקסום | 1.96 | PG/SG | ארצות הברית דאלאס מאבריקס |
| ג'וש גרין | 1.96 | SG/SF | ארצות הברית דאלאס מאבריקס |
| מטיס ת'ייבול | 1.96 | SG/SF | ארצות הברית פורטלנד טרייל בלייזרס |
| דייסון דניאלס | 2.01 | PG/SG | ארצות הברית ניו אורלינס פליקנס |
| ג'ו אינגלס | 2.01 | SF | ארצות הברית אורלנדו מג'יק |
| ג'ק וייט | 2.01 | SF/PF | ארצות הברית אוקלהומה סיטי ת'אנדר |
| ג'וש גידי | 2.03 | PG | ארצות הברית אוקלהומה סיטי ת'אנדר |
| אקסבייר קוקס | 2.03 | PF | ארצות הברית וושינגטון ויזארדס |
| ניק קיי | 2.06 | PF/C | יפן שימאנה סוסנו מג'יק |
| דופ רית' | 2.11 | C | ארצות הברית פורטלנד טרייל בלייזרס |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
רפאל עבו

| --- | --- |

הרב רפאל עבו ויוסף עבו עברון בטקס הוצאת ספר התורה מבית עבו בצפת למירון 1972
 לידה:  1913 ה'תרע"ג צפת
 פטירה:  29 באפריל 1983 (בגיל 70 בערך) ט"ז באייר ה'תשמ"ג
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  טבריה, מרוקו, תל אביב, חיפה, רמת גן, ירושלים
 תקופת הפעילות:  ? – 29 באפריל 1983 
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 תחומי עיסוק:  דיינות
 תפקידים נוספים:  אב"ד חיפה ות"א
 רבותיו:  רידב"ז; הרב דב מאיר רובמן; הרב עזרא עטייה
 
הרב רפאל אליהו עבו (ז' באדר ה'תרע"ג, 16 במרץ או 14 בפברואר 1913, צפת – ט"ז באייר ה'תשמ"ג, 29 באפריל 1983) היה דיין ישראלי שכיהן כאב"ד בחיפה ובתל אביב וכדיין בבית הדין הרבני הגדול.
ביוגרפיה

נולד בצפת לרבי יהודה עבו ולאה עבו. אביו היה בנו של אברהם עבו, בנו הבכור של רבי שמואל עבו, אבי שושלת משפחת עבו בארץ ישראל. למד בישיבתו של הרידב"ז בצפת, ולאחר מכן בישיבת תפארת ישראל בחיפה אצל הרב דב מאיר רובמן. 
בשנת ה'תרצ"ד עבר ללמוד בישיבת פורת יוסף בירושלים, שם התחבב על ראש הישיבה הרב עזרא עטייה, שהסמיכו לדיינות. לאחר נישואיו עבר להתגורר בטבריה, שם שימש כמנהל התלמוד תורה הספרדי וכראש ישיבת "אור החיים" שייסד בעיר, וכן ייסד בה תנועת נוער דתית. 
בשנת ה'תש"ז (1947) נשלח על ידי הרב עטייה למרוקו על מנת לייסד שם סניפים של רשת החינוך "אוצר התורה", כדי למשוך ילדים רבים שנשלחו לרשת החינוך אליאנס. במרוקו ייסד הרב עבו ישיבות, תלמודי תורה ובתי ספר רבים, ועד מהרה רשת אוצר התורה במרוקו כללה אלפי תלמידים. לאחר תקופה של כשלוש שנים חזר לארץ, ובראשית שנות החמישים (בשנת ה'תש"י לערך), התמנה לדיין בבית דינו של הרב שמואל יצחק יפה בתל אביב. בשנת ה'תשי"ח (1958) התמנה לאב בית דין בחיפה ובשנת ה'תשכ"א (1961) התמנה לאב"ד תל אביב-יפו. בתפקיד זו התמנה על ידי הרב הראשי שלמה גורן לכהן כדיין ב"בית הדין הרבני המשמעתי". בשנת ה'תשכ"ד (1964) התמודד לכהונת חבר מועצת הרבנות הראשית, אך לא נבחר. בשנת ה'תשמ"א (1981) התמנה לדיין בבית הדין הרבני הגדול בירושלים וכחבר בוועדה שבחנה את הנבחנים לדיינות, וכיהן בתפקיד זה עד לפטירתו. כמו כן, ייסד בעיר כולל אברכים בשם "אור רפאל". באחרית ימיו הרבה בתעניות וסיגופים, ונהג להתענות תענית בה"ב ותעניות דיבור רבות, ופעל להפצת רעיון תעניות הדיבור ברחבי העולם היהודי. נפטר בט"ז באייר ה'תשמ"ג (29 באפריל 1983), ערב ל"ג בעומר שבו היה משתתף בקביעות בתהלוכה המסורתית של משפחת עבו מבית הכנסת בנאה בצפת לקבר רבי שמעון בר יוחאי בהר מירון עם ספרי תורה, בהיותו שרוי בתענית בה"ב ובעת אמירת קריאת שמע. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק בגבעתיים.
עמד בקשרים עם רבנים ודיינים גדולים בדורו, בהם הרבנים עובדיה יוסף, מרדכי אליהו, יעקב רוזנטל, יואל קלופט וישראל אבוחצירא. נודע במומחיותו בענייני שמות בגיטין, ופנקס השמות שלו הוכנס לפרויקט שמות גיטין של  "אוצר הפוסקים".
היה נאמן ההקדשות של העדה הספרדית בקבר הרשב"י במירון, והיה מהחותמים על מברק לראש הממשלה גולדה מאיר ובו מחאה על הניסיון של משרד הדתות להפקיע את הבעלות על קבר רשב"י במירון מידי העדה הספרדית בצפת.
היה נשוי למרגלית, נכדתו של הרב רפאל אוחנה. התגורר בשכונת נחלת גנים ברמת גן והעביר בה שיעור קבוע. ארכיונו האישי מופקד בספרייה הלאומית בירושלים.
ביוגרפיה > יחסו למדינת ישראל

יחסו להקמת המדינה היה חיובי. הרב רפאל נהג לחגוג את יום העצמאות ויום ירושלים, והצטער על בחורי הישיבות שלעגו לימים אלו.
משפחתו

חתניו:
הרב אליהו שרים - רב שכונת מרכז מסחרי בתל אביב וראש ישיבת "תורה והוראה".
הרב מרדכי מזרחי - רב שכונות רמת ישראל וביצרון בתל אביב.
הרב מיכאל (מכלוף) בן דוד - מבני ברק כיהן בתפקיד ניהולי ברבנות הראשית לישראל כ-43 שנים.
נכדו הרב דביר שרים חיבר את הספר "דעת רפאל" על שמו. נכדו הרב מתתיהו שרים הוא ראש מוסדות תורה והוראה בת"א, וגם משמש כנאמן ההקדשות הספרדי במירון.
הערות שוליים

↑  ידוע כי נולד בז' באדר ה'תרע"ג. שנה זו הייתה שנה מעוברת, ואין ידיעה ברורה האם נולד באדר א' (שאז תאריך הלידה הלועזי שלו הוא 14 בפברואר) או באדר ב' (שאז התאריך הוא 16 במרץ).
↑  "הוקם בי"ד משמעתי-רבני" מעריב, 22 באוקטובר 1976
↑  נבחרו נשיאי הרבנות הראשית לישראל: הרב איסר יהודה אונטרמן, הרב יצחק נסים, הצופה, 18 במרץ 1964
↑  ישעיה עשני, פניה לג. מאיר בדבר הבעלות על קברו של רשב"י, "דבר", 7 בספטמבר 1973.
↑  Abbo, Raphael, הספרייה הלאומית
↑  ראו: הרב משה אלחרר, שירת הגאולה עמ' 33.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305817605171  ISNI: 0000 0000 7068 2917  VIAF: 97468544   WorldCat (עם VIAF): 97468544
טורה-רייכל קולקטיב

| --- | --- |
 מוקד פעילות:  מאלימאלי ישראלישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 סוגה:  מוזיקת עולם • בלוז • ג'אז
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  קומבנצ'ה
 http://www.toureraichel.com
 
טורה-רייכל קולקטיב (באנגלית: The Touré-Raichel Collective) הוא הרכב מוזיקלי ישראלי-מאלי. בראש ההרכב עומדים הזמר והגיטריסט המאלי ויו פארקה טורה והזמר והפסנתרן הישראלי עידן רייכל.