stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקרה (שיר)
פרשנות > השם "אורי"

השיר מתייחס לשם פרטי מסוים: אוּרי. על פי פיינגולד, "שם פרטי המוזכר בשיר אינו מקרי בדרך-כלל, בפרט בהקשר הנידון, כאשר השם המוזכר הוא שמה של דמות נכספת, ולא של דמות ריאלית. השם יכול לרמוז לדמות מסוימת, מוכרת, חוץ-ספרותית, אמיתית, או שהוא נטען במשמעות סמלית או אסוציאטיבית, בהתאם להקשר ולמיקום של השיר בחברה או בתרבות מסוימת". בשיר ניתן לשם "אוּרי" הסבר מנומק: "רַךְ וְצָלוּל הוּא הַשֵּׁם הַקָּצָר. / רְסִיס נְהָרָה.". השם הוא שם קצר, אינטימי, בן שתי הברות; גם כל שמות העצם והתואר בשיר המתייחסים לילד ולשמו הם בני הברה אחת או שתיים: בן, ילד, קטן, שחרחר וכולי. השם מרמז על אור – הוא, בלשון הדוברת, "רסיס נהרה". לדברי הסופרת והמורה לספרות שושנה ויג, השם "מביע תקווה, הילד שלא נולד היה יכול להעיר להאיר את עולמה".
השם "אוּרי" משויך למסורת של שמות ארצישראליים צבריים טיפוסיים. זהו שם מוּחיֶה: שם מקראי נדיר (אביו של בצלאל בונה המשכן) שלא היה שכיח ביותר כשם פרטי עד העת החדשה המאוחרת (וכבמקרים רבים אחרים, לעומת השם המקראי, הוא נהגה במלעיל). השם "אוּרי" הוא דוגמה לשמות הלקוחים מהתנ"ך אך קצרים וקלילים יותר משמות תנ"כיים מסורתיים, ואשר מבטאים מגמה של הזדהות ישראלית ילידית.
השם בהקשר לנושא השיר מתכתב עם ההפטרות החמישית והשישית בשבע דנחמתא: "רוֹני עקרה" – "קוּמי אוֹרי".
זירלר מציעה שייתכן שהשם מאזכר את המילה "עוּרִי" מספר ישעיהו, שם דוחק הנביא בציוֹן (ארץ ישראל), המואנשת כאישה: "עוּרִי עוּרִי לִבְשִׁי עֻזֵּךְ צִיּוֹן" (ישעיהו נב, א); במקום אחר בספר (נד, א) מדומה ציון לאישה עקרה. עוד היא מציעה שהשם מזכיר את השם הרוסי "יורי", ומתקשר לרקע הדו-לשוני (רוסי–עברי) של המשוררת.
מיכל שקט ניתחה את השיקולים הבלשניים שהיו עשויים להניע את המשוררת לבחור בשם זה. לדבריה, מבחינה סמנטית, השם מעורר קונוטציה של רכות ואסוציאציה של זַכּוּת, בהירות ("צלול") ושל אור ("רסיס נהרה"). מבחינה מורפולוגית, הסיומת 'xי' שבשם – הזהה לסיומת של כינוי קניין חבור של גוף ראשון יחיד – נוצלה בשיר כדי להוסיף לשם תוכן של שייכות.
מבחינה פונטית, השם "אורי" בנוי משתי הברות פתוחות, שהתנועות שבהן הן u ו-i, שתיהן תנועות גבוהות. לתנועות מידת הסוֹנוֹריות (צליליות) הגבוהה ביותר בהיררכיה של ההגאים, והימצאותם של שני ההגאים הסונורַנטיים הרצופים יוצר אפקט של זרימה ושטף – שהוא איקוני (אנ') למושג "אור" שבשם. במחקר הבלשני נמצא כי בעוד התנועה u נתפסת כעבה, חלולה וחשוכה, עמומה ועצובה, מרירה וחזקה, ל-i מיוחסות תכונות של זריזות, קַטנוּת, ידידותיות ויופי. בנוסף הוצע ש-i מיוחסת ל"אור" ול"בהירות". הבלשן רומן יאקובסון מצטט את חוקר תולדות האמנות ארנסט גומבריך במחקרו "אמנות ואשליה", שהציע כי התנועה "i בהירה יותר מ-u [...] הצעד מ-u ל-i הוא יותר כמו צעד כלפי מעלה". אם כך הוא, מבחינה איקונית מַהלַך השם "אורי" מבטא כיוון חיובי. מלבד התנועות, השם מכיל את העיצור הענבלי השוטף והרוטט ר', המאופיין בסונוריות גבוהה, ובכך תורם אף הוא לאפקט הצלילות של השם. כאמור, צליל זה חוזר במילים המתארות את השם, ואשר בכך ממקדות את תשומת הלב בשם. השם מוטעם במלעיל, הנתפסת כהטעמה רכה.
ייתכן שהשם "אוּרי" מתייחס לדמות מציאותית. לדברי קריץ, "מהלכות בציבור מסורות שונות, המנסות למצוא יסוד ביוגרפי לשם זה. יש אומרים בביטחה גמורה שהשם רומז לאורי ניסן גנסין, ואחרים אומרים בביטחה רבה שהמדובר באורי צבי גרינברג". אורי מילשטיין, בן אחייניתה של המשוררת, הביא מסורת משפחתית שלפיה השיר הוקדש לידידה ברל כצנלסון, שאותו כינתה רחל "אורי" ("אורי ערערי" היה אחד משמות העט של כצנלסון).
מעמד השיר והערכה

על פי בן-עמי פיינגולד, "השיר "עקרה" הוא שיר מוכר וידוע, שמרבים לצטטו וללמדו". לדברי ראובן קריץ, "זהו אחד השירים הפופולריים ביותר של רחל: גם המבקרים מרבים להזכירו – כמעט שאין סקירה על שירתה של רחל שאינה מזכירה שיר זה – וגם "המעבדים הדידקטיים" מציעים לכלול שיר זה בתכניות ההוראה שלהם". הוא תולה זאת בשתי סיבות עיקריות: "ראשית, הזיהוי בין המדברת-בשיר והמחברת היה כאן מובן מעצמו ושימש נקודת מוצא נוחה לכתיבה. ושנית, נראה שהכל סברו, שאין שום צורך לחפש איזו משמעות משנית – ש[הרי] הכל גלוי ומפורש בשיר" (סברה העומדת בניגוד לפרשנותו של קריץ המופיעה לעיל).
שירתה של רחל היא שירה אישית מאוד, בגוף ראשון, העוסקת בחוויות היסוד של ה'אני', ובהן בפרט אהבה, ערגה ובדידות. עם זאת, מוטיב העקרות – התשוקה לילד – מופיע בשירתה באופן ברור רק בשיר "עקרה". בטיפולוגיה של שירי רחל שמציע קריץ, "ניתן היה למיין את השיר [גם] עם שירי האהבה וביקוש הזיקה לזולת, או עם שירי הגורל וביקוש הזיקה לעולם, ואולם גם באורח פאראדוכסאלי – עם שירת הזיכרונות, באשר השיר 'זוכר' את העתיד המקוּוה".
העורך והמבקר אלי הירש מציע כי
לדעת המשורר והעורך יעקב פיכמן, "עקרה", על הרוך שהוא מבטא, הוא "שיר שחִנוֹ לא יבּוֹל לעולם".
גם המשורר, העיתונאי והעורך משה דור מונה את השיר עם שיריה של רחל "שמעבר להשפעות ולנסיבות קונקרטיות של יצירה, שבחלוף הזמן נמוג תוקפן, והם עומדים ומתקיימים בזכות הכישרון האמיתי, הרענן, של בעליהם, ובזכות נשיותם האותנטית, שאין בה קורט של מלאכותיות [...] [בשיר "עקרה" יש] כדי לזעזע בכמיהה העצומה הנסוכה עליו – כמיהה עצומה, אך משוחררת מרבב של צעקנות".
והמסאי אברהם אפשטיין, וכן המורה והסופר אהרן בן-אור (אורינובסקי), חוקר תולדות הספרות העברית, והעיתונאי משה אונגרפלד, סבורים שהשיר, המביע געגועים לאימהות, "נוגע עד הלב". תמר דולז'נסקי, שתרגמה משירי רחל מרוסית לעברית, כתבה שהביטוי שנתנה רחל לרגש בשיר הוא "פשוט וקולע וחזק גם יחד".
חוקרת הספרות רות קרטון-בלום סבורה שהשיר "הפך למעין שיר-פולחן בתרבות הישראלית כטקסט שהציע אופציה (בעייתית) למרטירולוגיה נשית".
לדעת המשוררת נעם פרתום, "עקרה" הוא שיר "מפורסם ונהדר", שבו המשוררת מביעה את כמיהתה לילד "בצמד השורות האלמותיות "בן לו היה לי! ילד קטן, שחור תלתלים ונבון"", והוא משתייך ל"מסורת ספרותית ענפה [...] מורשת של שירה נשית, ספציפית על הרצף הזה של אובדנם של חיים פוטנציאליים שהיו יכולים לצמוח בקרבך וברחמך".
המחנך וחוקר מחשבת ישראל אלי שביד כתב: "במכאוב חולשתה ובדידותה שרה רחל את הציפייה לאהבה – ושניה לה הייתה הכמיהה לבן. חסד-האהבה הוא האחיזה בחיי-ההווה, המפלט מאימת-הבדידות; הכמיהה לבן – זה גילומו של יצר-הקיום, מפלט מאימת החדלון".
המשורר אברהם ברוידס העיר:
הסופר והמחנך יעקב ניב (הלפרין) קישר את השיר עם מוטיב הילד בשירים אחרים של המשוררת (כגון "וְלוּ"), והראה כי רחל אהבה ילדים. לדעתו, "פנינת-אהבה לילד כשיר "עקרה", דומני, אינה מצויה בספרות";
יהודית שמחונית, ממנהיגות תנועת העבודה, ששרטטה ביוגרפיה של רחל דרך שיריה, כתבה בהקשר לשיר:
תרגומים

השיר תורגם למספר שפות: ליידיש על ידי ידידה הקרוב של המשוררת, זלמן שזר (פורסם ב"צוקונפט" ואחר כך בקובץ "רחל'ס לידער", 1932);
לגרמנית בידי דב סדן (שטוק) (1931) ובידי רות אולנדורף (Ollendorff)‏ (1936);
לאנגלית בידי מוריס סמואל (1932), בידי אברהם משה קליין (1937), בידי ליאונרד ויקטור סנומן (Snowman)‏ (1954), בידי רוברט פרֶנד (אנ') עם שמעון זנדבנק (1993) ובידי ויויאן אדן (2002);
לסלובקית בידי אריה לָהוֹלָה (ליאופולד פרידמן) (1940);
לצרפתית בידי יוסף מילבואר (Milbauer)‏ (1965);
ולרוסית בידי מרים ילן-שטקליס (1966) (השיר תורגם לרוסית קודם לכן על ידי ידידה הקרוב של המשוררת משה בילינסון, אך תרגום זה ככל הנראה לא פורסם).
לחנים וביצועים

השיר הפופולרי זכה בסך הכול לשישה עשר לחנים, מהם עשרה שמחבריהם ידועים (היתר נחשבים "עממיים", ומסתבר שמקורם בהתיישבות העובדת). בתקופת היישוב חוברו לו שלושה לחנים: הלחן המוקדם ביותר הוא מאת מחבר בלתי ידוע, ושניים נוספים הם מאת יהודה שרת ומרדכי זעירא (לחן שלא נקלט); בין מבצעי הפזמון היו דורית ראובני ושולי נתן.
בהמשך, בשנת 1958 הלחין את השיר יוסף מוסטקי, שביצע אותו ב-1967; בשנת 1968 הולחן השיר בידי דרורה חבקין והושר בפי חוה אלברשטיין; וב-1991 הוא הולחן והושר על ידי אחינועם ניני, בעיבוד שותפהּ גיל דור – ביצוע שהוא המוכר ביותר כיום.
ב-2008 הולחן השיר על ידי אוריאל הרמן והושר בפי סיון טלמור.
על הביצוע של חוה אלברשטיין ללחן של דרורה חבקין כתב יורם ק' כי יש בו דוגמה טובה לאינטרפרטציה רגישה ששמה לב לכל פרט קטן בטקסט, במשיכת המילה הראשונה בשיר, "בן", כמעין אנחה ("ב---ן לו היה לי"). וילי ורדי כתבה:
על הגרסה של אחינועם ניני וגיל דור כתב לימים מבקר המוזיקה יוסי חרסונסקי כי כמו מילות השיר, זהו "ביצוע רך, צלול ואחד המרגשים לשיר הזה".
על הגרסה של אוריאל הרמן בביצועה של סיון טלמור כתב כי זהו "לחן שמצטרף בלי רגשי נחיתות לקלאסיקות המוסיקליות של השיר הזה. לחן מינורי צנוע, שחודר אל בין השורות, וסיוון טלמור – שרה מדויק. נוגעת במילה. מעורבת בתחושה, במופנמות אצילית. עיבוד אקוסטי מלודי יפהפה – חלק מהקונטקסט.
לחנים וביצועים > מוזיקה אמנותית

נוסף על לחנים פופולריים, חוברו לשיר לפני קום המדינה ארבעה שירים אמנותיים לקול ופסנתר: מאת פאול בן-חיים, שהוא המפורסם שבהם; יהודה ברנשטיין; מייצ'יסלב (משה) פלידרבוים (פלידרבאום); ורבקה לוינסון (מנגינה בלבד, בליווי פסנתר של אלחריזי). כל הארבעה ראו אור בחוברת "משירי רחל" (1948) שבעריכת מרים לוית.
לדברי המוזיקאי וחוקר המוזיקה מנשה רבינא, כל ארבעת המלחינים בחרו במשקל המצטרף מיחידות בנות 3/8 – המשקל של שירי הערש. על פי המוזיקולוג יהואש הירשברג, בשלושת השירים האמנותיים האחרונים (כולם למעט זה של בן חיים) בולטת נימה יהודית מזרח-אירופית. גם רבינא מעיר כי "אחדים מכותבי המלודיות חיקו את שירי הערש של הגולה בלי לשים לב לעובדה שבנין המלים אינו נוטה לכך. כי המלים בשיר [...] אינן שוטפות במשקל קצוב".
השיר "עקרה" הוא הראשונה משתי יצירותיו של בן חיים לשירי רחל. היא הוקדשה לזמרת מרים סגל, שעמה הִרבה להופיע באותה תקופה והיא שעוררה את התעניינותו בשירת רחל. על פי הירשברג, זהו משיריו היפים והנוגעים ביותר ללב. הוא מהווה המשך ישיר ליצירותיו המוקדמות בתחום השיר האמנותי הלירי. הוא בנוי על בסיס הרמוני, בסגנון שאפיין את הכתיבה הבארוקית, ואף כי נכתב במודוס איאולי (אנ'), בן חיים לא נמנע מכרומטיקה לשם הדגשת מילים מסוימות, כגון "לאחוז בידו" בבית הראשון, או המשפט החוזר "עוד אחכה" בסיום השיר. ההרמוניה אומנם מסורתית – אקורדים משולשים מז'וריים ומינוריים וסֶקסט-אקורדים – אך היחסים ביניהם מודאליים ולא טונאליים. בן חיים שם דגש מיוחד על הטקסט, והדבר בא לביטוי בהוראה "פַּרלַנדוֹ" (parlando), המציינת את הקו הקולי ומצביעה על אופיו הדקלומי, רצ'יטטיבי. קריאת הטקסט בהטעמת הטבעית דורשת משקל של תשע שמיניות והימנעות מקַּדמה במרבית השורות, בייחוד באלה הפותחות כל בית. על פי רבינא, בשיר של בן חיים מובלטת המילה הקוסמת "בן" – היא מושרת בצליל הגבוה ביותר שבתיבה, וחשיבותה של ההברה ברורה לאוזן הואיל והצליל הגבוה מופיע בראשית המלודיה של החלק הכבד של התיבה. המילה "אוּרי" שבסוף הבית השני מושרת בעוז. בבית השלישי נשמעים טעמי מקרא בליווי של הרמוניות מעמיקות, כבתפילה. הפסוק "עוד אחכה לו" מושר בצלילים יורדים, "הנעלמים בפיאניסימו כתוחלת נכזבת".
לדברי רבינא, יהודה ברנשטיין בחר בדרך של חזרות על המילים העיקריות לשם הבלטתן. את המילה "אוּרי" האיר במיוחד במודולציה, המקדימה את הופעת השם, החוזר שלוש פעמים, וכמוהו גם המילה "שלי", המצטיינת בכרומטיות של צליליה. לעומת זאת, מומנט התפילה מובלט לא בחזרה על המילים, אלא על המוטיב המוזיקלי, העולה עם כל חזרה בטֶרצה בסֶקוֶונצה גוברת והולכת משורה לשורה עד למילה "אחכה". בסיום השיר חוזר ברנשטיין על המילים הפותחות את השיר, בצלילי פיאניסימו גבוהים, המשרים תחושת חלום מתפוגג. המילים מובלטות על רקע הליווי. בבית השני בא לביטוי האופי של שיר הערש, בתנועה המלודית של חלקי 1/16, סביב השם "אוּרי, אוּרי שלי".
השפעה

בעשורים שלאחר פרסום השיר "עקרה" עלתה באופן ניכר הפופולריות של השם "אוּרי" וילודים רבים ביישוב העברי בארץ ישראל נקראו בשם זה (בהם בן אחייניתה של המשוררת, אורי מילשטיין, ששמו נבחר בהשראת הבן שבשיר), כמו גם עולים שעִברתו את שמם.
על פי הסוציולוג של החברה הישראלית עוז אלמוג, השם "אוּרי", ולצדו השמות "דני" ו"עוזי", היו "השמות הפופולריים ביותר, וגם המזוהים ביותר עם דמות הצבר (ובעיקר עם דמות המפקד והמדריך) [...] ממציא הכינוי "צבר", אורי קיסרי, החליף את שמו ה"גלותי" שמואל בשם זה".
השם "אוּרי" היה השם הנפוץ ביותר בישראל בשנות ה-50 וה-60, וגם בסוף שנות ה-70 עדיין נקראו ילדים בשם זה בעקבות השיר. השם "אורי" מוסיף להיות מהשמות הפופולריים לילודים בישראל גם בעשור השני של המאה ה-21.
השפעת השם הגיעה גם אל מחוץ לארץ ישראל: אבא קובנר, ממייסדי ארגון הפרטיזנים המאוחד (פֿ–פּ–או) בגטו וילנה ב-1942, בחר לעצמו את הכינוי המחתרתי "אוּרי" גם בעקבות שירה של רחל.
שמה של הוצאת הספרים רסיס נהרה רומז על שם מייסדה, אורי מאיר.
השפעה > אזכורים בספרות

השם "אוּרי" זכה בשעתו בהשפעת השיר לתפוצה גדולה בין גיבורי ספרי ילדים בארץ, והיה שכיח בסיפורים ובשירים בעיתוני הילדים בשנות ה-30 וה-40. כך לדוגמה בשבועון "דבר לילדים" התפרסמו עלילותיהם של "אוּרי מוּרי" ו"אוּרי כדורי", רצועות קומיקס שחיברו הצייר אריה נבון והסופרת והמשוררת לאה גולדברג. דמויות ילדים נוספות ביצירתה של גולדברג נקראו בשם זה, בהן אוּרי מהבית הכחול בקובץ "ידידי מרחוב ארנון" (1943).
"אוּרי" הוא שמן של הדמויות הראשיות ברומן "הוא הלך בשדות" למשה שמיר (1947) וברומן לבני הנעורים "אוּרי" מאת אסתר שטרייט-וורצל (1969), המתארים שניהם צברים צעירים בתקופת היישוב.
השם אורי נזכר גם בשירים: "אוּרי" ("עוֹד אֶזְכֹּרָה, אוּרִי, תְּכֵלֶת הַשָּׁמַיִם"), שיר הזיכרון של מלחמת העצמאות (דור תש"ח) שחיבר רפאל קלצ'קין והלחין יששכר מירון, ושיר הילדים "אני סביבון" של לוין קיפניס בלחנו של נחום נרדי ("אֲנִי – סְבִיבוֹן! / סְבִיבוֹן שֶׁל מִי? / שֶׁל יֶלֶד קָט / וּשְׁמוֹ אוּרִי.").
יצירות עבריות נוספות כוללות התכתבויות עם השיר "עקרה". עם אלה נמנים הן שירים (לפי סדר הופעתם):
מחזור השירים "אִשה" לש. שלום (תרצ"ד), שהשיר "עקרה" מהדהד בטור הפתיחה של התשיעית מחמש-עשרה הסונטות שלו, שבו מתמצה הנושא המרכזי: "בֵּן לוּ הָיָה לִי, תִּינוֹק, שֶׁמַּבָּט לוֹ קוֹרֵן וְשָׁלֵו";
"אבל היה לה בן" לדליה רביקוביץ ("אֲנִי רָחֵל אִמָּא שֶׁלְּךָ");
"אוּרִי" לחזי לסקלי ("אוּרִי שֶׁלִי, בְּנִי / בְּנָהּ שֶׁל / הַמּשׁוֹרֶרֶת רָחֵל / שֶׁלֹּא נוֹלְדָה");
"עקרה" לדינה קטן ("בֵּן לוּ הָיָה לָהּ. הִיא נוֹשֵׂאת כְּחוֹתָם מְלֻבָּן / בְּרַחְמָהּ, בִּרְחוּמִיּוּתָהּ / אֶת עוֹלַל הָאַיִן.");
"בן לוּ היה" לאורי סטריזובר ("רחל, בנך משחק בחבל / בצוואר ובראש נשמט בין קורות העץ / מי הגבר השועט מולו, אורי הוא קורא");
ולאחרונה "שירת הפּוֹסְטִינוֹר" של נעם פרתום ("אני בונה את אפשרויות הרגשתי – / מה אם יהיה לנו ילד קטן, שחור תלתלים ונבון / עם עיני אינסוף שלך ואף כפתור שלי");
והן יצירות סיפורת:
"מסע אל תום האלף" לא"ב יהושע;
ו"מחר יקרה לנו משהו טוב" מאת אסתי ג. חיים.
בנוסף, ישנן יצירות פרוזאיות המאזכרות את השיר במפורש.
ולבסוף, השיר נזכר בשירו של נתן אלתרמן "הֵאִיר השחר", שהתפרסם במסגרת "הטור השביעי" לרגל יובל החמישים לעלייה השנייה, ובו הביא המשורר תיאור דיוקן מיתי של רחל, שבו משולבות מובאות משיריה ("וְעַלְמָה עַל לִבָּהּ כַּפּוֹתֶיהָ חוֹבֶקֶת / כְּעַל בֵּן לּו הָיָה לָהּ, עַל יֶלֶד קָטָן...").
לקריאה נוספת

מנשה דובשני, "עקרה", שִעורים בספרות עברית וכללית: לבתי-ספר תיכוניים, תל אביב: יבנה, 1964, עמ' 88–89.
ראובן קריץ, "עקרה", על שירת רחל, תל אביב: פּוּרָה, תשמ"ז 1987 [תשכ"ט], עמ' 266–268. (במהדורה החדשה: ראובן קריץ, שירי רחל, שירת רחל, רחל; ערכה והוסיפה ביוגרפיה וביבליוגרפיה אוֹרי קריץ, תל אביב: ספרי פורה, תשס"ג 2003, עמ' 202–205)
בן-עמי פיינגולד, "עקרה", ללמוד רחל: ניתוח ספרותי ומערכי שיעור לחטיבת-הביניים ולחטיבה העליונה, תל אביב: רמות – אוניברסיטת תל אביב, תשנ"ו 1996, עמ' 83–89.
Wendy I. Zierler, “Rachel Bluwstein’s “‘Akarah”,” And Rachel Stole the Idols: The Emergence of Modern Hebrew Women's Writing, Detroit: Wayne State University Press, 2004, pp. 201–204. (הספר בגוגל ספרים)
Yehudit Ben-Zvi Heller, “Barren,” New History, New Language: Biblical Intertextuality in the Poetry of Rahel Bluvshtain, Ph.D. dissertation, University of Massachusetts – Amherst, 2007, pp. 130–144. (העבודה באתר ProQuest)
הערות שוליים

| חוה אלברשטיין – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1960 | "בא אלי נער" |  |
| שנות ה-1970 | "מירדף" • "עץ הכוכבים" • "משירי ארץ אהבתי" • "שחמט" • "אליעזר בן-יהודה" • "שבע" • "לו יהי" • "שיר משמר" • "בלדה על סוס עם כתם על המצח" • "אדבר איתך" • "האומנם (את תלכי בשדה)" • "ימי בנימינה" • "כמו צמח בר" |  |
שנות ה-1980: 
שנות ה-1990: 
שנות ה-2000: 
שנות ה-2010: 
שנות ה-2020: 
| סינגלים אחרים | "נחל התנינים" • "נשים רוקדות" • "ליידי גודייבה" • "הנביא" • "שיר לאוהבים הנבונים" • "לא ידע איש מי היא" • "נפט" • "אמא אל תהיי עצובה" • "לו ידעת" • "ספינתנו" • "תרגיל בהתעוררות" • "אין לך זכות חנינה בעולם" |  |
| שירים | "רבנו תם" • "מקהלה עליזה" • "פרח הלילך" • "כנרת" • "פנס בודד" • "פרחי זהב" • "מה שיש לי לומר לך" • "ירושלים של זהב" • "מות הפרפר" • "חיוכים" • "כפל" • "בשביל אל הבריכות" • "רק על עצמי" • "בגני נטעתיך" • "עקרה" • "אני" • "זמר נוגה" • "אל ארצי" • "מתי" • "ספר שירי" • "שי" • "הבובה ימימה" • "ילדי איננו ילד עוד" • "אישה באבטיח" • "הליכה לקיסריה" • "לכל איש יש שם" • "פגישה לאין קץ" • "חופים הם לפעמים" • "אחרי מותי" • "לדוד משה הייתה חווה" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 6195ff48-5e7b-40fb-93af-3550ff7f17d1
הנסיכה ליליבת מסאסקס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 2021 (בת 3) בית החולים קוטג' בסנטה ברברה, סנטה ברברה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Lilibet Diana Mountbatten-Windsor 
 מדינה:  ארצות הברית, הממלכה המאוחדת 
 
הנסיכה ליליבת מסאסקס (באנגלית: Princess Lilibet of Sussex, נולדה ב־4 ביוני 2021), ובשמה המלא ליליבת דיאנה מאונטבאטן-וינדזור (Lilibet Diana Mountbatten-Windsor), היא בתם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ומייגן, דוכסית סאסקס, ונכדתם של צ'ארלס השלישי, מלך הממלכה המאוחדת והנסיכה דיאנה. היא השביעית בסדר הירושה לכתר הבריטי.
ביוגרפיה

ליליבת נולדה בבית החולים קוטג' בסנטה ברברה, קליפורניה, ב-4 ביוני 2021 בשעה 11:40. היא בתם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס, ומייגן, דוכסית סאסקס, ואחותו הקטנה של הנסיך ארצ'י מסאסקס. היא נקראת על שם סבתא רבתא מצד אביה אליזבת השנייה מלכת הממלכה המאוחדת וסבתה המנוחה מצד אביה דיאנה, הנסיכה מוויילס. "ליליבת" היה כינויה של המלכה אליזבת השנייה בתוך המשפחה, כינוי שקיבלה כילדה מכיוון שלא יכלה לבטא את השם אליזבת.
הנסיכה ליליבת נמצאת במקום השביעי בסדר הירושה לכתר הבריטי והיא היורשת הבכירה ביותר בסדר הירושה שנולדה מעבר לים. משפחת המלוכה החליטה שלא להעניק לילדיהם של הנסיך הארי, דוכס סאסקס ומייגן, דוכסית סאסקס תואר. עם עליית צ'ארלס השלישי לכס המלוכה בספטמבר 2022 קיבלה ליליבת את התואר נסיכה כמתחייב בחוק הבריטי, וזאת עקב החלטתו של המלך ג'ורג' החמישי ב־1917 שכל נכדי המונרך יוגדרו נסיכים. אתר משפחת המלוכה הבריטית עודכן לכלול את השם "הנסיכה ליליבת מסאסקס" ב-9 במרץ 2023.
בריאיון הטלוויזיה ב-2021, שערכה אופרה וינפרי עם הוריה של ליליבת לפני לידתה, אמרה הדוכסית מסאסקס כי נאמר לה שיבוצעו שינויים כדי להסיר את זכאותה לתואר במסגרת התוכניות של הנסיך צ'ארלס למלוכה מצומצמת. אלא שבתקשורת דווח שוב ושוב, במשך יותר מעשור, כי צ'ארלס רוצה משפחת מלוכה מצומצמת והוא פועל לכך, זמן רב לפני שהנסיך הארי פגש את מייגן.
בדצמבר 2021 שוחרר לציבור התצלום הראשון של הנסיכה ליליבת כשהיא מופיעה בכרטיס חג המולד לצד הוריה הדוכסים. התמונה צולמה על ידי הצלם הבריטי אלקסי לובומירסקי בבית המשפחה מוקדם יותר בשנת 2021.
ליליבט פגשה את סבתה רבתא אליזבת השנייה ואת סבה צ'ארלס השלישי, אז הנסיך מוויילס, באופן אישי בפעם הראשונה כשהמשפחה נסעה ללונדון לרגל יובל הפלטינה של אליזבת השנייה ביוני 2022.
ליליבט הוטבלה בטקס פרטי ב-3 במרץ 2023 על ידי הבישוף של לוס אנג'לס, ג'ון ה. טיילור. הסנדק שלה הוא השחקן והקומיקאי האמריקאי טיילר פרי.
הערות שוליים

↑  "Prince Harry and Meghan announce birth of baby girl". BBC News. 6 ביוני 2021. נבדק ב-6 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Harry and Meghan announce birth of baby daughter - with name to honour Queen and Diana". Sky News. 6 ביוני 2021. נבדק ב-6 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Foster, Max; Said-Moorhouse, Lauren (6 ביוני 2021). "Meghan and Harry welcome baby girl, Lilibet Diana". CNN. נבדק ב-6 ביוני 2021. Her birth in the United States makes her the most senior royal in the line of succession to have been born overseas. It also makes her a dual US-UK citizen, meaning that the youngest Sussex could potentially go on to become US President when she grows up. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stacey, Danielle (6 ביוני 2021). "Meghan Markle welcomes baby girl with Prince Harry". Hello!. נבדק ב-6 ביוני 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Succession, באתר משפחת המלוכה הבריטית
↑  "Archie: Why is Meghan and Harry's son not a prince?". BBC News. נבדק ב-6 ביוני 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Katz, Ian (25 אוק' 2003). "Prince is very, very weak, says his former top aide". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Murphy, Victoria (6 ביוני 2012). "Queen Camilla? How once-sidelined duchess is now centre stage... and could take title when Charles is King". Daily Mirror. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chloe Davies, 'Incredibly isolated' Meghan and Harry prioritising Archie and Lilibet 'Their world!’, Express.co.uk, ‏6 בundefined 2022
↑  "Prince Charles had 'very emotional' first meeting with Lilibet, says royal source" (באנגלית בריטית). 2022-06-30. נבדק ב-2024-12-29.
↑  Meghan and Harry's Daughter Princess Lilibet Christened in Intimate California Ceremony, People.com (באנגלית)
↑  Meredith Clark, Prince Harry and Meghan Markle reveal Lilibet’s celebrity godfather, The Independent, ‏16 בדצמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1267724595  VIAF: 4614166293202000710005   WorldCat (עם VIAF): 4614166293202000710005
2009 באסטרונאוטיקה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 2009  באסטרונאוטיקה |  |
< · 2007 · 2008 — 2009 — 2010 · 2011 · >  פורטל מדעי החלל
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 2009 ונוגעים לתחום האסטרונאוטיקה.
אירועים בולטים

במהלך שנה בוצעו 78 שיגורים, 30 (38%) מהם על ידי רוסיה.
14 במאי – שיגור זוג טלסקופי חלל טלסקופ החלל פלאנק וטלסקופ החלל הרשל
שיגורי לוויינים > שיגורים מאוישים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מועד שיגור | חללית | צוות בשיגור | מועד נחיתה | צוות בנחיתה | זמן טיסה | הערות |
| 15 במרץ  23:43:44 UTC | ארצות הברית STS-119 | לי ארשמבו  דומיניק אנטונלי  ג'וזף אקבה סטיבן סוונסון   ריצ'רד ארנולד  ג'ון פיליפס יפן קואיצ'י וקאטה | 28 במרץ   UTC | לי ארשמבו   דומיניק אנטונלי   ג'וזף אקבה   סטיבן סוואנסון   ריצ'רד ארנולד   ג'ון פיליפס   סנדרה מגנוס | 12 יממות ו-19 שעות | חיבור מעבורת החלל דיסקברי לתחנת החלל הבין-לאומית, הרחבת תחנת החלל הבאת אספקה והחלפת צוות |
| 26 במרץ  11:49:15 UTC | רוסיה סויוז TMA-14 | גנאדי פדאלקה  ארצות הברית מייקל באראט  ארצות הבריתהונגריה צ'ארלס סימוני | 11 באוקטובר  04:32 UTC | גנאדי פדאלקה ארצות הברית מייקל באראט  קנדה גי לליברטה | 198 יממות ו-17 שעות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 19, חללית חירום |
| 11 במאי  18:01:56 UTC | ארצות הברית STS-125 | סקוט אלטמן  ריי ג'ונסון ג'ון גרנספלד  מייקל מסימינו  מייגן מקארתור  אנדרו פויסטל  מייקל גוד | 24 במאי  15:39:05 UTC | סקוט אלטמן  ריי ג'ונסון   ג'ון גרנספלד   מייקל מסימינו   מייגן מקארתור   אנדרו פויסטל   מייקל גוד | 13 יממות | פעולות תחזוקה של טלסקופ החלל האבל |
| 27 במאי  10:34:49 UTC | רוסיה סויוז TMA-15 | רומן רומננקו  בלגיה פרנק דה ווין  קנדה רוברט טורסק | 1 בדצמבר  07:15:34 UTC | רומן רומננקו   בלגיה פרנק דה ווין  קנדה רוברט טורסק | 198 יממות ו-17 שעות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 20, חללית חירום |
| 15 ביולי  22:03 UTC | ארצות הברית STS-127 | מארק פולנסקי  דוגלאס הרלי  כריסטופר קסידי תומאס מרשברן  דייוויד וולף  קנדה ז'ולי פאייט  טימותי קופרה | 31 ביולי  14:48 UTC | מארק פולנסקי   דוגלאס הרלי   כריסטופר קסידי   תומאס מרשברן   דייוויד וולף   קנדה ז'ולי פאייט   יפן קואיצ'י וקאטה | 15 יממות ו-17 שעות | חיבור מעבורת החלל אנדוור לתחנת החלל הבין-לאומית, הרחבת תחנת החלל, הבאת אספקה, החלפת צוות |
| 29 באוגוסט  03:59 UTC | ארצות הברית STS-128 | פרדריק סטרקו  קווין פורד  ג'ון אוליבאס פטריק פורסטר  חוסה הרננדס  גרמניה כריסטר פוגלסנג  ניקול סטוט | 12 בספטמבר  00:53 UTC | פרדריק סטרקו   קווין פורד   ג'ון אוליבאס   פטריק פורסטר   חוסה הרננדס   גרמניה כריסטר פוגלסנג   טימותי קופרה | 15 יממות ו-17 שעות | חיבור מעבורת החלל דיסקברי לתחנת החלל הבין-לאומית, הבאת אספקה, החלפת צוות |
| 30 בספטמבר  07:14:45 UTC | רוסיה סויוז TMA-16 | מקסים סוראייב  ארצות הברית ג'פרי ויליאמס  קנדה גי לליברטה | 18 במרץ 2010  11:23:04 UTC | מקסים סוראייב   ארצות הברית ג'פרי ויליאמס | 169 יממות ו-4 שעות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 21, חללית חירום |
| 16 בנובמבר  19:28:09 UTC | ארצות הברית STS-129 | צ'ארלס הובו  בארי וילמור  רוברט סאטשר מייקל פורמן  רנדי ברזניק  לילנד מלווין | 27 בנובמבר  14:44:22 UTC | צ'ארלס הובו   בארי וילמור   רוברט סאטשר   מייקל פורמן   רנדי ברזניק   לילנד מלווין  ניקול סקוט | 15 יממות ו-17 שעות | חיבור מעבורת החלל אטלנטיס לתחנת החלל הבין-לאומית, הבאת אספקה, החלפת צוות |
| 20 בדצמבר  21:52:00 UTC | רוסיה סויוז TMA-17 | אולג קוטוב  ארצות הברית טימוטי קרימר  יפן סואיטי נגוטי | 2 ביוני 2010  3:25:00 UTC | אולג קוטוב   ארצות הברית טימוטי קרימר  יפן סואיטי נגוטי | 163 יממות ו-64 שעות | חיבור לתחנת החלל הבינלאומית עם חברי משלחת מס' 22, חללית חירום |
חקר גרמי השמיים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| מועד שיגור | חללית | מטרה | פעילות במהלך שנת 2009 |
| 15 באוקטובר 1997 | האיחוד האירופיארצות הברית קאסיני-הויגנס | חקר שבתאי וסביבתו | המשך חקר טיטן. הגשושית עברה בקרבתו המרחק הקרוב ביותר היה כ-1000 ק"מ. |
| 30 באוגוסט 2004 | ארצות הברית מסנג'ר | חקר כוכב חמה | 30 בספטמבר - מעבר בכ-299 ק"מ מכוכב חמה |
| 14 בספטמבר 2007 | יפן סלן | חקר הירח וסביבתו | התרסקות מתוכננת של לוויין עזר ב-12 בפברואר 2009  התרסקות מתוכננת של לוויין עזר ב-10 ביוני 2009 |
| 27 בספטמבר 2007 | ארצות הברית שחר | חקר וסטה וקרס | 17 בפברואר - מעבר בכ-549 ק"מ ממאדים |
| 24 באוקטובר 2007 | הרפובליקה העממית של סין צ'אנג-אה 1 | חקר הירח | 1 במרץ - התרסקות על הירח |
| 14 במאי | האיחוד האירופי טלסקופ החלל הרשל | טלסקופ חלל | פעל בתחום חקר קרינת הרקע הקוסמית עד לשנת 2013 |
| 14 במאי | האיחוד האירופי טלסקופ החלל פלאנק | טלסקופ חלל | פעל בתחום תת אדום עד לשנת 2013 |
| 18 ביוני | ארצות הברית מקפת לסקר הירח | חקר הירח | 23 ביוני הגיע למסלול המתוכנן ותחילת העברת נתונים |
| 18 ביוני | ארצות הברית LCROSS | חקר הירח | 23 ביוני הגיע למסלול המתוכנן וב-9 באוקטובר התרסקות מתוכננת על הירח |