stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן-בטיסט סה
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

סה נולד בעיר ליון בשנת 1767 כבן בכור מבין ארבעה בנים. אביו, ז'אן-אטיין סה (יליד 1739), היה בן למשפחה קלוויניסטית ("הוגנוטית") שבעקבות ביטול האדיקט של נאנט היגרה מנפת פלוראק של המחוז לוזר  לז'נבה. סה האב נולד כאזרח העיר ז'נבה. האם, פרנסואז לבית קסטאנה, השתייכה למשפחה של סוחרי מוצרי משי פרוטסטנטים מליון, שמקורם היה בעיר נים. בני הזוג הכירו אחרי שז'אן-אטיין סה התקבל לעבודה אצל קסטאנה, חמיו לעתיד.
סה גדל בליון. אביו שאף להעניק לו חינוך רחב מתוך רצון להגן עליו מפני השפעת החינוך הדתי הקתולי. אחרי שלמד אצל כומר חובב פיזיקה, בגיל תשע נשלח סה ללמוד בפנימיה ביישוב אקילי(אנ'), על יד ליון, שנוהלה על ידי שני מורים איטלקים לא שגרתיים, ג'ירו והאב גוראטי, שדגלו בשיטות חינוך חדשות. בעקבות קשיים בעסקי המשי שהביאה לפשיטת רגל עבר אב המשפחה עם אשתו וילדיו לפריז ועשה הסבה מקצועית לתיווך הלוואות בבנקים וסחר מניות..הגיל חמש עשרה התחיל ז'אן-בטיסט לעבוד כמוכר בחנויות הידועות של לבאל ווִילפסהיים ואחר כך לואי ז'וליין בפריז
הוא התכוון ללמוד מסחר ובשנת 1785, בגיל 18, יחד עם אחיו אוראס בן ה-14, נשלח להשתלם באנגליה בתחום המסחר והשפה האנגלית. התגורר זמן מה בקרוידון(אנ') ואחר כך בפולהם ועבד ברציפות בשתי חברות לסחר בסוכר שפעלו בלונדון – "ג'יימס ביילי ושות'" ובהתאמה, "סמואל ויליאם היברט". באותם הימים נחשף סה הצעיר לתנופה היוצאת דופן של התעשייה האנגלית.
בסוף שנת 1786 הוא ליווה את מעבידו החולה, סמואל היברט, במסע למטרת מרפא לבורדו שבמהלכו בדצמבר אותה שנה מת היברט בעת שהייה בנאנט . סה שב לפריז ומצא עבודה חדשה כפקיד בנק בחברת ביטוח חיים שבניהולו של אטיין קלאווייר(אנ'), שבדומה לאביו היה נוצרי קלוויניסט מז'נבה.
ב-1789 ניסה סה את כישוריו הספרותיים וכתב מחזה קצר "la Tante et le Prétendu (הדודה והמעמיד פנים) ואחר כך את "הכומר המאוהב", מחזה אנטיקלריקלי שהוצג באחד מתיאטראות הבולוואר.
פעילותו כמחזאי נמשכה עד 1795 כשכתב לברית לאופרה קומית "Les Deux Perdrix" (שני קוראים).
ביוגרפיה > ימי המהפכה הצרפתית. קריירה עיתונאית, ככלכלן וכפרלמנטר

בגיל 21 גילה אהדה למהפכנים. הוא הצטרף לחוגי הז'ירונדינים.
ופקד גם את "הסדנה" (ל'אטלייה) של הרוזן המהפכן מיראבו. ב-1789 הוא פרסם את מאמרו הראשון, פמפלט על חופש העיתונות. סה נשאר חסיד רעיון הרפובליקה  עד סוף חייו. בתקופה המהפכה עסק בהפצת העיתון של מיראבו, "לה קורייה דה פרובאנס". אצל קלווייר נחשף סה לראשונה לספרו של אדם סמית' "מחקר בדבר טבעו וסיבותיו של עושר האומות" שיצא לאור באנגליה בשנת 1776 ושהשפיע מאוד על השקפתו ועל בחירתו המקצועית של סה בחקר הכלכלה.
ב-1792 השתתף סה כמתנדב בקרבות בחבל שמפאן נגד הפולשים הפרוסים.
ב-1793 אימץ את כינוי העט "אטיקוס" והתמנה למזכירו של קלווייר, שכיהן באותה תקופה כשר האוצר בממשל המהפכני.
ב-1793 סה התחתן עם ז'ולי גורדל דה לוֹש (Julie Gourdel de Loche), בת של עורך דין לשעבר. אווירת הטרור שהביאה, בין היתר, להתאבדותו של קלווייר השפיעה מאוד על חייו של סה.
לפי הצעתם של ניקולא שאמפור, פייר-לואי ז'נגנה ופרנסואה אנדרייה ייסד סה את כתב העת בעל הזיקה האנציקלופדיסטית La Décade philosophique, littéraire et politique (לה דקאד – העשור הפילוסופי, הספרותי והפוליטי) שהופיע כל עשרה ימים. העיתון הוקם ב-10 בפלוריאל 1794 והתפרסם עד 1807. אחרי עזיבתו של ז'נגנה, נשאר סה עורכו הראשי עדש ב-1799 התמנה בטריבונט(אנ') . זה כתב בו מאמרים בסוגיות מגוונות של ספרות, תיאטרון, שירה ובקורת ספרים. הביבליוגרפיה ששימשה אותו ב"דקאד" העידה על היכרותו הקרובה עם התרבות האנגלו-סקסית. הרגיש יותר נוח להתייחס לכתבי סוויפט או בנג'מין פרנקלין מאשר לאלו של הרומאים והיוונים העתיקים. בדפי "דקאד" הציג סה, בין היתר, לקוראים הצרפתים את תורתו של אדם סמית'.
שמו כפובליציסט הלך לפניו. בשנת 1799 הוא תמך בהשכנת משטר הקונסולט והפך מקורב לנפוליאון בונפרטה. הוא ערך עבור הגנרל את רשימת הספרים שיש לקחת במסעו למצרים. בסופו של דבר התפטר סה ממערכת כתב העת כדי להמנות עם מאה חברי ה"טריבונט", הגוף המחוקק של האימפריה הצרפתית הראשונה והיה לחבר בוועדת הכספים שלו.
ביוגרפיה > תעשיין וכלכלן בימי האימפריה

למשך ארבע שנים כיהן סה בוועדת הכספים של הטריבונאט.
ב-1800 פרסם את "אולבי, או "מסה אודות האמצעים לרפורמה במנהגי לאום" וב-1803 פרסם את ספרו המפורסם ביותר – "ספר לימוד לכלכלה פוליטית או תיאור פשוט של האופן בו מייצרים, מפיצים ומרכיבים את הנכסים" (אנ'). הספר לא מצא חן בעיני הקונסול הראשון, נפוליאון בונפארט, שדרש ממנו לשכתב חלקים מסוימים תוך שימת דגש על "כלכלת המלחמה" המבוססת על פרוטקציוניזם ורגולציות.
סירובו של סה גרר את סילוקו מהתפקיד של "טריבון" ולאיסור שהוטל עליו לכתוב בעיתונים.
סה נאלץ להתפנות לעסקים ולהשתלם בתחום תעשיית הכותנה. הוא חקר את מכונות הטקסטיל שהובאו על ידי הצבא הצרפתי מן הארצות הכבושות ושהתאחסנו בין כותלי הקונסרבטואר לאמנויות ולמלאכות . במנזר לשעבר שביישוב אושי-לז-אדן (אנ') במחוז פה-דה-קאלה הוא הקים טחנת כותנה בעלת מנוע הידראולי שהעסיקה בהתחלה 80 פועלים. העסק התפתח במהירות ובשנת 1810 הצטייד במבנים חדשים ומספר עובדיו עבר ל-400, רובם נשים וילדים. במפעל טוו 100 ק"ג כותנה ביום. באותה שנה הפרפקט של המחוז פה דה קאלה מינה את סה כחבר במועצת המפעלים ובתי חרושת.
בתור תעשיין מעביד גישתו הייתה פטרנליסטית. סה התעניין בבעיות החברתיות בסביבה. כפי שהעיד ידידו, אוגיסטן פיראמי דה קנדול, דאג לשלם לפועלים לא בשבת אלא ביום שני על מנת להיות בטוח שהכסף יעזור להאכלת המשפחה ולא יוותר עודף להשתכרות בבית המרזח בימי ראשון.
בזמן הפנוי עבד סה על מהדורה מתוקנת של ספרו לכלכלה פוליטית שאזל בחנויות מזמן. אולם הצנזורה של האימפריה מנעה את הוצאתה לאור.
בשנת 1812 עקב המדיניות הפרוטקציוניסטית של נפוליאון תעשיית הכותנה בצרפת נכנסה למשבר וסה נאלץ לסגור את מפעלו.
ביוגרפיה > הקריירה האקדמית בימי הרסטורציה

בשנת 1814, בנסיבות כיבושה של צרפת על ידי הקואליציה האנטי-צרפתית השישית, עלה בידו של סה להוציא סוף סוף לאור את המהדורה השנייה של ספרו לכלכלה פוליטית, אותה הקדיש לצאר אלכסנדר הראשון שהכריז שהוא תלמידו. באותה שנה הממשלה המלוכנית החדשה של צרפת שלחה את סה לאנגליה על מנת שיתעמק בכלכלתה. את ממצאי ביקורו פרסם סה בחוברת "על אנגליה והאנגלים" (De l'Angleterre et des Anglais). המהדורה השלישית לספר הכלכלה הפוליטית שלו הופיעה ב-1817. ב-1815 הוזמן להרצות על כלכלה במוסד חדש להשכלה בשם "האתנה המלכותי" (Athénée royal) והחל משנת 1819 התחיל להרצות קורס ראשון בקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמקצועות (CNAM).
במוסד זה הוקמה ב-1819 במיוחד עבורו, קתדרה לכלכלה תעשייתית. באותה שנה היה סה אחד ממייסדיו של בית הספר המיוחד למסחר ותעשייה (כיום ESCP Europe) שהיה בית ספר למנהל עסקים הראשון בעולם. בשנים 1830-1828 הוא פרסם את הקורס השלם שלו "לכלכלה פוליטית שימושית".
בשנות חייו האחרונות לקה סה באירועים וסקולרים מוחיים. בינואר 1830 נפטרה אשתו, ומאז שאיבד אותה, חלה הידרדרות מתמדת בבריאותו.
כשפרצה באותה שנה מהפכת יולי 1830, התמנה לחבר במועצה הכללית של המחוז סן אך הרגיש שעליו להתפטר. ב-1831 הספיק להתמנות לפרופסור ראשון לכלכלה פוליטית בקולז' דה פראנס ולימד שם עד מותו.
ז'אן-בטיסט סה הלך לעולמו בפריז בנובמבר 1832. הוא הובא לקבורה בבית הקברות פר לשז.
חייו הפרטיים

סה היה נשוי לז'ולי גורדל דה לוש.
בנם, אוראס, היה גם הוא פרופסור בקונסרבטואר לאומנויות ולמקצועות ובקולז' דה פראנס וכן חבר במכון של צרפת.
שניים מנכדיו של סה הצטיינו גם כן בתחום הפיננסים והכלכלה:אחד היה חבר במועצה הכללית של הבנק דה פראנס (אנ') ואחר חיבר "לקסיקון חדש לכלכלה פוליטית" וכיהן כשר האוצר של צרפת בימי הרפובליקה השלישית.
לסה היו שלושה אחים: דני-אנדרה (1771-1768), שנפטר בינקותו, ז'אן-אונורה שנודע כ"אוראס" (1799-1771) היה מתמטיקאי ופילוסוף, היה מקורב לגנרל קפרלי ולנפוליאון ונהרג כמפקד גדוד להנדסה קרבית במצור על עכו בשנת 1799. אחיו הקטן, לואי סה (1840-1774) תעשיין וכלכלן, הקים את מפעלי הסוכר "סה" (מ-1973 – "בגן-סה"). דעותיו בתחום הכלכלה לא השתוו תמיד עם אלו של ז'אן-בטיסט.
חייו הפרטיים > חסיד הליברליזם

סה דגל בהשקפה כלכלית ליברלית: הוא העמיד מעל הכל את הרכוש הפרטי, התחרות החופשית וההגבלה המרבית בהתערבות המדינה בכלכלה. בכך הוא נמנה עם ממשיכי האסכולה הליברלית הצרפתית לכלכלה פוליטית: גורנה, טורגו, פרנסואה קניי או די פון דה נמור.
חבים לסה את החלוקה המשולשת הקלאסית של הפעילות הכלכלית: ייצור – חלוקה (שיווק) – צריכה. לפיה הוא חילק את פרקי ספרו לכלכלה פוליטית.
חייו הפרטיים > חסיד הליברליזם > התועלת – מקור ערכם של הדברים

לפי מסורת האסכולה הצרפתית, תמך סה בתורת הערך של התועלת. הוא סבר שערכן של הסחורות עומד בתועלתן לצרכנים ואינו נובע מהעמל שהושקע בייצורן.
תועלת הדברים היא היסוד הראשון לערכם
הוא הבחין בין סחורות ולנכסים והדגיש שהייצור הוא קודם כל יצירת "נכסים", כלומר של תועלת. משום כך סה נחשב במידת מה למבשר של האסכולה האוסטרית לכלכלה.
חייו הפרטיים > חסיד הליברליזם > חוק סה: התפקיד המניע של הייצור בהיווצרות השווקים

ז'אן בטיסט סה ידוע במידה רבה הודות לניסוח בשנת 1803 של הקווים העיקריים של "חוק סה", שכונה על ידי ג'ון מיינרד קיינס "חוק השווקים"  (בצרפתית - La loi des débouchés).
לפי סה, ההיצע יוצר את ההכנסה ומכיוון שהצרכנים משתמשים בכל הכנסתם, אם רוצים ליצור צמיחה, יש לעודד את ההיצע.
Les produits s'échangent contre produits
מוצרים מוחלפים תמורת מוצרים
במילים אחרות, כל פעם שמפעל מייצר דבר מה, הוא מחלק בצורת משכורות ודיבידננדים לבעלי המניות שלו כוח קנייה שווה ערך לערכו של המוצר שייצר. כל מוצר שנמכר מצא כך מולו את כוח הקנייה הנדרש לרכישתו.

[, « ÉCONOMIE   [on line],  8 février 2018.
חוק זה נושא בחובו השלכות חיוביות ואופטימיסטיות.
"ככל שמספר היצרנים גדול יותר והתפוקה מגוונת יותר, נעשים השווקים יותר קלים, מגוונים ורחבים".
הייצור הוא זה שפותח את השוק בפני המוצרים.
לפי סה, הכלכלה, (שאינה מכונה עדיין "כלכלת שוק") היא מסוגלת לווסת את עצמה באופן עצמוני ולהפעיל שיווי משקל עצמוני בזרימות כלכליות (ייצור = צריכה + השקעה, חיסכון= השקעה). בעיניו משברים של ייצור-יתר כללי לטווח ארוך אינם אפשריים: לא ייתכן אי מאזן גלובלי בכלכלות השוק וביזמות החופשית.
סה אינו פוסל את האפשרות להצטברויות של יותר מדי סחורות, של סחורות שאינן מוצאות צרכנים, אבל משברי תפוקת היתר נוגעים, לדעתו, רק למגזרים כלכליים מסוימים והם קצרי טווח. חוק סה מצומצם לעיתים בטעות לנוסחה "כל היצע מייצר את צריכתו" (כנראה ניסוח השייך לג'יימס מיל) או לכלכלן האמריקאי פרד מ. טיילור ב"עקרונות הכלכלה" שכתב בשנת 1921. סה, למעשה, כתב:
"מרגע ייצורו, פותח המוצר המוגמר אפשרות שיווק למוצרים אחרים שעלותם שווה לעלותו".
בעיני סה אין הבדל בין מה שנקרא שוק וייצור (במושגים מודרניים: היצע וביקוש). כדבריו "מחליפים מוצרים תמורת מוצרים".
יחד עם זאת, מייחס סה לייצור תפקיד מניע, והוא נחשב באופן רטרוספקטיבי, לאחד ממגיני כלכלת ההיצע.
זאת מנוגדת לכלכלת הביקוש, זו של תומאס מלתוס ומאוחר יותר, זו של קיינס, שתוך הנהגת המונח "ביקוש יעיל" – מתח בקורת על העקרונות של סה, שאותם החשיב כבלתי מציאותיים.
חייו הפרטיים > חסיד הליברליזם > חופש המחירים והמסחר

סה פיתח את הרעיון לפיו קביעתם החופשית של המחירים ושל ההכנסות היא התנאי ל"צדק הכלכלי". כליברל כלכלי לימד סה סנגוריה על הסחר החופשי והדגיש את העובדה שהמוצרים הזרים הם משולמים באמצעות מוצרים תוצרת הארץ ומשום כך הם ממריצים את הביקוש
הרכישות שעושים בחו"ל באמצעות סחורות או כסף מספקות לתעשייה הלאומית שווקים דומים
חייו הפרטיים > חסיד הליברליזם > פעולות המדינה

סה מציין כי המחיר הוא מדד תועלת הדברים .
אין להסיק את המסקנה האבסורדית כי עלייה בכוח של המחיר תעלה את התועלת.
(ספר הלימוד לכלכלה פוליטית)
אם מאיזושהי סיבה, אולץ הקונה לשלם על מוצר מעבר לערכו עבורו (תועלתו), הוא שילם על ערך שאינו קיים ושמשום כך, איננו מספק לו תמורה כלשהי.
לכן כל פעולה של המדינה המעלה צריכה של מוצר או מעלה לו את המחיר, היא מזיקה מבחינה כלכלית, מכיוון שגורמת לקונה לשלם על מוצר שלא סופק לו (סה מבחין בין המוצר ולתועלת הצפויה ממנו).
אותו היגיון תקף גם לגבי כל הורדה מאולצת של צריכה או של מחירים.
סה הדגיש את האפקטים השליליים של גביית מיסים ספציפיים על מוצר כלשהו,
הם מייקרים את המחיר ופוגעים בתועלתם להצרכנים.
כדי לעודד את ציד הליוויתנים אסרה ממשלת בריטניה על השמנים הצמחיים ששימשו בצרפת במנורות עם זרם אוויר. אם מנורה כזאת עלתה לאזרח צרפתי 60 פרנק בשנה, היא עלתה לאזרח בריטי 150 פרנק.
היו שאמרו כי על מנת לסייע לצי ולהגביר את מספר הימאים, כל נורת מנורה עלתה לבריטים ב-90 פרנק יותר
מאשר בצרפת. במקרה זה העלאת מספר הימאים נעשית באמצעות הפסד מסחרי. עדיף היה להשיג אותה על ידי סחר רווחי.
בנוסף, כשהמוצר הממוסה, משמש בייצור, התפוקה הכללית פוחתת לרעת הפועל והמדינה עצמה.
פועל חרוץ אחד, סיפרו למחבר, נהג לעבוד בתאורה. הוא חישב שבמשמרתו הוא צרך נר בשווי 4 פרוטות והרוויח בעבודה 8 פרוטות. מס על השומנים המופקים מבעלי חיים ועוד מס על ייצור הנרות העלו ב-5 פרוטות את הוצאתו על התאורה, שהפכה יותר יקרה מערך המוצר.
עם בוא הלילה הפועל נשאר עם הידיים שלובות. הוא הפסיד את 4 הפרוטות שיכל להרוויח מעבודתו כשרשויות המס לא גבו כלום על תוצרת זו.
הפסד דומה יכול להיות משוכפל במספר הפועלים של עיר ומספר ימי השנה.
בכלל, בניגוד לדעתו של דייוויד ריקרדו, בעיני סה האפקט השלילי של המיסים על התפוקה בולט לעין.
דייוויד ריקרדו הבטיח שהעלאת המיסים אינה פוגעת בכלום בתפוקה ובצריכה במדינה כלשהי. אך ניתן להוכיח כל הזמן נגדו, כי פרט לנסיבות המעודדות במיוחד את התפוקה, המס נוגד את הייצור.
(קורס שלם לכלכלה פוליטית). המס הטוב ביותר הוא המס הקטן ככל האפשר.
אין בבקורות הנ"ל להבין דחייה של פעולות המדינה ושל כל מערכת מיסים: סה מכיר בלגיטימיות המדינה ובערך של חלק מפעולותיה. המס הופך לפרודוקטיבי כשמשמש ליצירת דרכי תחבורה ותקשורת, בניית גשרים, בניית מבנים מועילים.
אפילו כשמתרחשים מצבי חוסר איזון זמני, משברים כללים אינם אפשריים ולכן התערבות המדינה היא, לפי סה, מיותרת (אם לא מזיקה)
חייו הפרטיים > חסיד הליברליזם > זמינות משאבי הטבע

סה היה מאוד אופטימי לגבי זמינותם של משאבי הטבע. לדבריו, "משאבי הטבע הם בלתי נדלים, כי אחרת, לא היינו יכולים להשיג אותם חינם. הם לא יכולים להתרבות אף לא לאזול, אינם האובייקט של המדעים הכלכליים.
ביקורות על השקפותיו

ידידו הבריטי, תומאס מלתוס, שאיתו ניהל סה התכתבות קדחתנית, טען כנגדו שבעלי ההון אינם משקיעים מחדש, בהכרח,  את הרווחים שלהם ונוטים לאגור אותם. אז גידול ההוצאה אינו משקף תמיד גידול בביקוש, כי אם עלות המלאי שלא נמכר.
בשנות ה-30 של המאה ה-20 טען ג'ון מ. קיינס שחוק סה שגוי. קיינס גרס, במעין חזרה לתורת הערך של העבודה, שההיצע נגזר מהוצאות גורמי הייצור, ללא תלות מוחלטת בביקוש למוצר וסבר כי הביקוש המצרפי אינו שווה תמיד להיצע המצרפי.
בעוד ארנסט טיאק החשיב את סה למייסד גאוני של "הכלכלה החברתית", אחרים ראו בו רק תלמיד לא חשוב במיוחד ומפיץ רעיונותיו של אדם סמית'
מורשתו

סה השתמש לראשונה במונח "יזם" (entrepreneur) והיה שותף להקמת בית הספר הראשון למנהל עסקים בעולם – בית הספר המיוחד למסחר ותעשייה בפריז, לימים ESCP Europe
סה נחשב למייסד האסכולה הצרפתית לכלכלה. הוא השפיע על השקפותיהם של כלכלנים כמו  פרדריק בסטייה (בסטיא), פלגרינו רוסי, אדולף בלאנקי, מישל שבלייה, אנרי בודריאר, וכן על הוגים חברתיים כמו סן סימון ופרודון הושפעו על ידו.
רעיונות ה"פרודוקטיביזם" של סה מצאו הערכה מיוחדת אצל הנרי צ'ארלס קרי (Carey), נציר האסכולה הקפיטליסטית האמריקאית. תמימי דעים איתו היו פרנצ'סקו פרארה באיטליה וויליאם סטנלי ג'בונס באנגליה.
פרסים ואותות הוקרה

1826 – נבחר כחבר זר של האקדמיה המלכותית השוודית למדעים
חבר האקדמיה למדעים של רוסיה בסנט פטרסבורג
הנצחה

ב-1895 הוקם בית ספר תיכון ציבורי בפריז (ברחוב אוטיי 11 ביס, ברובע השישה עשר), הנושא את שמו
ספריו

1800: Olbie, ou essai sur les moyens de reformer les mœurs d'une nation, Deterville.
1803: Traité d'économie politique|Traité d'économie politique ou simple exposition de la manière dont se forment, se distribuent et se composent les richesses, 1re éd., Crapelet.
1815: De l'Angleterre et des Anglais, Bertrand.
1815: Catéchisme d'économie politique, 1re éd., Crapelet.
1817: Petit volume contenant quelques aperçus des hommes et de la société, Deterville.
1818: Lettre a Ternaux aine, ב-Ternaux 1818, p.33–50.
1818: Des canaux de navigation dans l'état actuel de la France, Deterville.
1818: De l'importance du port de la Villette, Deterville.
1820: Lettres a M. Malthus sur différents sujets économie politique, notamment sur les causes de la stagnation générale du commerce, Bossange.
1824: De la balance des consommations avec les productions, dans Say (1848) 250–260.
1825: Examen critique du discours de M. MacCulloch sur L'économie politique, ב-Say 1848 p. 260-279.
1826: De L'économie politique moderne, esquisse générale de cette science, de sa nomenclature, de son histoire et de sa bibliographie, Encyclopédie progressive Vol1~ p. 217–304.
1826: De la crise commerciale, Revue Encyclopédique, Vol 32~ p.40~45.
1827: Compte rendu de Malthus "Definitions in Political Economy", Revue Encyclopédique, Vol 33 p. 494–496.
1828: Discours d'ouverture au cours économie industrielle, dans Say 1848, p. 148–161.
1828-1829 Cours complet économie politique pratique, L'économie des sociétés, Guillaumin et Cie (1852).
1833: Mélange et Correspondance économie politique, Chamerot.
1848: Œuvres diverses de Jean-Baptiste Say, Guillaumin.
מחזות

Le Tabac narcotique "הטבק הנרקוטי" – מחזה שנכתב בגיל 13  – תוך השראה מידיעה בתקשורת
1789 – La Tante et le prétendu, ou Le noble mis a la porte (הדודה והמעמיד פנים או האציל שהושלך החוצה)
1790 – Le curé amoureux  (הכומר המאוהב) – קומדיה סטירית אנטי-קלריקלית
לקריאה נוספת

איתן אבניאון (עורכים מקצועיים: פרופ' יאיר זימון – מהדורה א, ד"ר אשר הלפרין – מהדורה ב), לקסיקון לכלכלה – עברי-אנגלי-עברי/אנגלי-עברי, ידיעות אחרונות – איתאב, תל אביב 2004, מהדורה ב'
Ernest Teilhac -  L'œuvre Économique de Jean-Baptiste Say
הערות שוליים

↑  D.Bastien
↑  D.Bastien
↑  מקור זמני:D.Bastien
↑  D.Bastien
↑  D.Bastien
↑  D.Bastien
↑  Concise Encylopedia of Economics
↑  Encyclopædia Universalis Jean Marc Daniel
↑  Concise Encyclopedia of Economics
↑  N.Kishtainy et al 2012
↑  מקור זמני: לקסיקון הכלכלה עמ' 158
↑  מקור זמני: לקסיקון הכלכלה עמ' 159-159
↑  P.L.Reynaud, Encyclopedia Universalis
↑  D.Bastien
↑  P.R.Reynaud
↑  ראו בוויקיטקסט בצרפתית
↑  ראו בוויקיטקסט בצרפתית
↑  ראו בוויקיטקסט בצרפתית
↑  ראו בוויקיטקסט בצרפתית
↑  ראו בוויקיטקסט בצרפתית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267643705171  PLWABN: 9810544568105606  BIBSYS: 90523468  BNC: 000137022  BNE: XX1114014  BnF: cb119238753 (data)  CANTIC: a10322413  CiNii: DA02453480  GND: 118820281  ICCU: TO0V062579  ISNI: 0000 0001 2136 3650  LCCN: n50016910  LNB: 000105045  NDL: 00525869  NKC: vse2005299804  NLA: 35766292  NLG: 252866  NTA: 068414951  RERO: 02-A003789855  SELIBR: 284139  SNAC: w6513xsb  SUDOC: 02712505X  Trove: 1077712  VcBA: 495/102938  VIAF: 64011652   WorldCat (עם VIAF): 64011652 
מפת היישוב קרוידון באנגליה, כפי שצוירה על ידי סה בגיל 18, בשנת 1785.
קברו של ז'אן-בטיסט סה בבית הקברות פר לשז בפריז
סה – מכתבים למר מלתוס, 1820
המפץ הגדול – דמויות

השחקנים הראשיים בסדרה בכנס קומיק-קון ב-2008 משמאל: ג'וני גאלקי, ג'ים פרסונס, קיילי קווקו וסיימון הלברג.
המפץ הגדול היא קומדיית מצבים אמריקאית של CBS שנהגתה והופקה על ידי צ'אק לורי וביל פארדי. הסדרה שודרה לראשונה ב-CBS ב-24 בספטמבר 2007 והיא עוסקת בשני גאונים צעירים, אחד מהם פיזיקאי תאורטי והשני פיזיקאי ניסיוני, שעובדים במכון הטכנולוגי של קליפורניה וגרים בדירה מול מלצרית עם שאיפות להצליח בעסקי השעשועים כשחקנית. התכונות החנוניות והאינטליגנציה הגבוהה שיש להם מוצגים בסדרה בניגוד לכישורים החברתיים שאין להם.
הדמויות הראשיות

שחקנים אלו היו בסדרה מאז התחלתה. למעט מקרים מסוימים, הדמויות שלהם הופיעו בכל הפרקים.
הדמויות הראשיות > לאונרד הופסטאדר

ד"ר לאונרד (מבוטא לעיתים "לנארד") ליקי הופסטטר (ג'וני גאלקי) הוא פיזיקאי ניסיוני עם מנת משכל של 173. הוא במקורו מניו ג'רזי וקיבל את הדוקטורט שלו כשהיה בן 24. הוא חולק דירה עם עמיתו וחברו שלדון קופר. אחד מקווי העלילה המשעשעים בסדרה, שקיים עוד מפרק הפיילוט, הם היחסים בינו לבין פני. המתח המיני הבלתי פתור בינו לבין פני הוא מקור מרכזי לדרמה בסדרה. לנרד ופני היו חברים במהלך רוב העונה השלישית והעונה השישית. לנרד היו יחסים רומנטיים, מלבד פני, עם עמיתתו לעבודה ד"ר לזלי וינקל, הרופאה ד"ר סטפני ברנט, צרפתייה בעלת דוקטורט בספרות ששמה לא ידוע והמרגלת הצפון קוריאנית ג'ויס קים. לאחר הפרידה שלו מפני, לנרד החל מערכת יחסים עם פרייה קוטרפאלי, אחותו של ראג'. נרמז בסדרה שהיה להם מפגש מיני קצר לפני תחילת הסדרה בהזדמנות שבה ביקרה פרייה את ראג'. חוץ ממנו, יש עוד שלושה בעלי דוקטורט במשפחתו: אמו, ד"ר בוורלי הופסטטר, אביו ואחותו ששמה לא ידוע. יש ללנרד גם אח שהוא פרופסור למשפטים באוניברסיטת הרווארד. בעונה החמישית, לאחר הפרידה מפריה קוטראפלי, חזר לאונדר לפני. בסוף העונה השביעית לנרד מתארס עם פני. ופרק האחרון של הסדרה מתגלה שפני בהריון עם בת
הדמויות הראשיות > שלדון קופר

ד"ר שלדון לי קופר (ג'ים פרסונס) הוא פיזיקאי תאורטי בעל דוקטורט במדעים ומנת משכל של 187. הוא במקור ממזרח טקסס. הוא היה ילד פלא, החל ללמוד בקולג' בגיל 11 וקיבל את הדוקטורט שלו בגיל 16. הוא זהיר יתר על המידה. שלדון מציג הקפדה על שגרה עד כדי הפגנת הפרעה אובססיבית כפייתית, כמו למשל הצורך הכפייתי שלו לדפוק שלוש פעמים על הדלת, לומר את שמו של האיש (/אנשים) שאותו הוא מחפש אחרי שלוש דפיקות והשלמתה של השגרה אפילו אם האיש פתח את הדלת לפני שהוא סיים את הדפיקות. הוא מראה חוסר הבנה של אירוניה וסרקזם וחש עליונות אינטלקטואלית על כולם. בניגוד למשפחתו של לנרד, שלדון נראה ייחודי בין בני משפחתו: אביו, ג'ורג', שמת לפני התחלת הסדרה, תואר כטקסני סטריאוטיפי שאהב כדורגל אמריקאי, ירי בצלחות חרס, ושתייה חריפה, אמו, מרי, היא נוצרית אוונגליסטית אדוקה, שאינה חכמה בכלל ביחס לחכמתו של שלדון (אם כי היא מציגה הרבה מאוד שכל ישר). אחותו התאומה, מיסי, וגם אחיו ג'ורג' הבן, תוארו על ידי מרי, אמו, בתור "טיפשים כמו מרק". בכל פעם שהוא מספר בדיחה או עושה מתיחה הוא, בדרך כלל, מדגיש את זה עם המילה "באזינגה!" (Bazinga). בסוף העונה ה-11 מתחתן עם איימי פארה פאולר, ויחד איתה זוכה בפרס נובל בפרק הסיום של העונה ה-12.
הדמויות הראשיות > פני טלר

פני טלר (קיילי קווקו), היא שחקנית כושלת אשר מתגוררת בשכנות לשלדון ולנרד. במקור היא מאומהה, נברסקה, ועובדת כמלצרית לפרנסתה במסעדת הצ'יזקייק פקטורי. בהמשך הסדרה היא זונחת את חלומה להיות שחקנית, ומתקבלת לעבודה כמוכרת תרופות בחברה גדולה. במהלך הסדרה היו לה כמה וכמה דייטים עם אנשים שונים, ביניהם קורט, סטיוארט וזאק. לנרד ערג לפני בעונה הראשונה והם יצאו לדייט אחד בתחילת העונה השנייה שהוביל לאי נוחות מסוימת. הם התחילו לצאת שוב והיו זוג במשך רוב העונה השלישית אך לבסוף נפרדו. הפרידה הגיעה לאחר שלנרד אמר לפני שהוא אוהב אותה, אך היא לא הייתה מוכנה להגיד לו את אותו הדבר, מכיוון שרגשותיה לא היו זהים לשלו. מאוחר יותר במהלך הסדרה היא התחרטה על החלטתה פעמים רבות. פני הושפעה במידה מסוימת על ידי החבורה, כולל אובססיה למשחקי אינטרנט, התייחסויות בדבריה למסע בין כוכבים, והבנה שהיא חייבת לצאת עם גברים יותר אינטליגנטים. היא כעסה לעיתים קרובות על אישיותו החנונית והמנותקת–חברתית של שלדון, אבל הם הראו אחד לשני במספר הזדמנויות שהם חברים טובים. בעונה החמישית פני חוזרת ללנרד, ובסוף העונה השביעית השניים מתארסים.
הדמויות הראשיות > האוורד וולוויץ

הווארד יואל וולוויץ (סיימון הלברג) הוא מהנדס במחלקה של מכון הטכנולוגי של קליפורניה להנדסה. לעיתים קרובות הוא נמצא בדירה של לנרד ושל שלדון. שלא כמו שלדון, לנרד וראג', להווארד אין דוקטורט. הוא מגן על זה בהצביעו על כך שיש לו תואר שני בהנדסה מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס והוא מעצב רכיבים ומכשירים לחלל. הווארד חי עם אמו השתלטנית, המתייחסת אליו כמו ילד. אף על פי שלפעמים הוא מביע רוגז על טיפול זה, לרוב נראה שהוא מעדיף את זה. הווארד משתגע מתכונות מסוימות של אמו ומשתף את החבורה בשגרה שלו איתה. אביו עזב אותם כשהוא היה 11, והסיבה לכך אינה ידועה. הווארד הוא רודף נשים ומנסה משפטי פתיחה בכל פעם שאשה נוכחת, דבר שלעיתים קרובות מתפרש כבלתי הולם. הוא יהודי, אם כי אינו אדוק באמונתו ובקיום מצוות. הווארד יצא לזמן קצר עם ברנדט רוסטנקובסקי בעונה השלישית. לאחר קשיים מסוימים, הם חזרו להיות ביחד בעונה הרביעית והתארסו במהלכה. בסוף העונה החמישית הווארד מתאמן בנאס"א כאסטרונאוט וטס לתחנת החלל הבינלאומית. הווארד וברנדט התחתנו לפני שהוא טס לחלל, ולבסוף עברו לגור ביחד. אמו מתה בעונה השמינית. נולדו לו שני ילדים: האלי ומייקל, על שם אביה של ברנדט.
הדמויות הראשיות > ראג'ש קוטרפאלי

ד"ר ראג'ש ראמאיין קוטרפאלי (קונאל נייאר) הוא החבר הטוב ביותר של הווארד וולוויץ, ועוד גאון בחבורה (שמו מתקצר, לרוב, לראג'). הוא במקור מניו דלהי, הודו. הוא עובד במחלקה לפיזיקה במכון הטכנולוגי של קליפורניה, ההתמחות שלו שם היא באסטרופיזיקה. כמו חבריו, הוא בעל אובססיה למדע בדיוני וספרי קומיקס בכלל. הוא בדרך כלל שואל שאלות משונות על החיים בספרי מדע בדיוני שונים כאשר רביעיית החנונים אוכלים או בדירה של שלדון ולנרד. ראג' ביישן מאוד בסביבת נשים ובעונות הראשונות לא היה מסוגל לדבר איתן, אלא אם שתה משקה אלכוהולי. כאשר פני או ברנדט היו לידו, ראג' בדרך כלל לחש את מה שרצה לומר להווארד או ללנרד, שהיה חוזר או מגיב למה שראג' אמר בקול רם. ראג' בא ממשפחה עשירה מאוד בהודו, ולעיתים קרובות מתקשר עם הוריו, ד"ר וגברת קוטרפאלי, באמצעות מצלמת רשת. במהלך הסדרה הוריו התגרשו.
שחקנים אלו התחילו בתור דמויות חוזרות, וקודמו מאוחר יותר לתפקיד ראשי. הדמויות שלהם לא הופיעו בכל הפרקים, והשחקנים קיבלו קרדיט רק בפרקים שהופיעו בהם.