גן העצמאות (תל אביב)
היסטוריה > מחנה יונה

עד מלחמת העצמאות היה רוב שטח הגן גבעות כורכר.
בשנת 1942 הקימו הבריטים מחנה צבאי קטן, ששימש כמחנה נופש לחיל האוויר המלכותי.
ב-16 בדצמבר 1947, עם יציאת הבריטים מגוש דן, תפסו לוחמי ההגנה את המחנה. לאחר מכן קיבלה חטיבת קרייתי את הפיקוד על המחנה.
במהלך מלחמת העצמאות הפך לבסיס צה"ל ונקרא בשם "מחנה יונה", על שמו של יונה רסין, מבכירי ההגנה שנהרג בסוף 1947 במסגרת שירותו. בסיס זה שימש כבסיס הקליטה והמיון הראשון של צה"ל וכבסיס טירונים למתגייסי החי"ש. חלק מגדודי חטיבת קרייתי הוקמו במקום.
מכאן הופגזה אונית האצ"ל אלטלנה ביוני 1948.
עם התרחקות החזית מן העיר שימש המחנה בעיקר את יחידת חיל הרפואה (אז תחת השם "מערך אלישע", על שם שמעון סבוראי, ממייסדי השירות הרפואי ב"הגנה").
בתום מלחמת העצמאות, ב-20 באוקטובר 1949, נסגר מרכז האשפוז של מערך אלישע, עקב ייסוד חיל הרפואה ומערך השיקום.
מתקני הבסיס שימשו לקייטנות עירוניות.
בשנות ה-50 הפך המחנה לבסיס הדרכה לאימון גופני וכושר קרבי וכן בית ספר אזרחי להכשרת מאמני ספורט ומורים לחינוך גופני.
ב-1957 עברו הבסיס (בה"ד 8) ובית הספר ל"מכון וינגייט".
כיום שוכן מלון הילטון על חלקו הדרומי של המחנה.
שטח הגן סומן כבר בתוכנית גדס, תוכנית המתאר הראשונה של העיר מסוף שנות ה-20, כשטח שמיועד לשמש כגן.
ראש עיריית תל אביב, ישראל רוקח, שאף להקים בשטח המחנה פארק, כריאה ירוקה המשקיפה על הים.
לקראת יום העצמאות הראשון בשנת 1949 פונה חצי משטחו של מחנה "יונה" ובאפריל 1949 ניטעו בשטח העצים הראשונים.
במשך ארבע שנים דחו ראש הממשלה והרמטכ"ל את פניותיו של רוקח לפינוי המחנה. בשנת 1952, בזכות צירוף מפלגת הציונים הכלליים לקואליציה וכניסתו של רוקח לתפקיד שר הפנים, הועבר שטח המחנה לידי העירייה ובהמשך פונה המחנה בהדרגה, במשך כעשר שנים.
הגן נחנך באופן רשמי ב-1952, והיה הגדול בגני תל אביב באותו זמן. את הגן תכנן אדריכל הנוף אברהם קרוון, מנהל מחלקת הגנים בעיריית תל אביב (ואביו של האמן דני קרוון). הגן תוכנן בסגנון גן אנגלי, כלומר מדשאות רחבות המוקפות בשיחים עבותים. נוף הים נקבע כאלמנט מרכזי בתכנון הגן. מתכנן הגן היה צריך להתמודד עם הקושי שבנטיעת גן בסמוך לחוף ולהתאים את הצמחייה לרוחות העזות ולרסיסי המלח.
כפתרון לבעיות אלו שונתה הטופוגרפיה של הגבעה: חלקה המערבי הוגבה, וחלקה המזרחי הונמך. בחלק המערבי הגבוה ניטעו שיחי חוף נמוכים העמידים לרוחות ולמלח, בהם שיחי מלוח קיפח, אהל, הרדוף הנחלים, חבצלת החוף, אגבה, נר-הלילה החופי, צבר מצוי ויוקה. במפלסים הנמוכים יותר ניטעו עצים גבוהים יותר, בהם עצי אשל, אלת המסטיק ורבים אחרים. בגן שולבו סלעי כורכר וסלעי חוף.
בגן נבנו במת תזמורת, גן שעשועים, רחבות תצפית ובריכת נוי ששילבה פסיפס בדפנותיה מעשה ידי האמן והמשורר שמעון צבר.
כמו כן הוקמו בגן מספר פסלים ואנדרטאות, בהם אנדרטה לזכר טייסי חיל האוויר, אהרן דויד שפרינצק ומתתיהו סוקניק, שנהרגו במלחמת העצמאות ב-4 ביוני 1948, כאשר יצאו לפגוע בספינה מצרית שהפגיזה את תל אביב. בגן מצוי גם "פסל השלום" של הפסל האיטלקי פייטרו קטאללה.
בשנותיו הראשונות נחשב הגן לאחד הגנים היפים בישראל ואולם שנים רבות סבל הגן מהזנחה. אלמנטים רבים בנוף הגן נפגעו (כמו שדרת התמרים שבחלקו הצפוני), שיחים רבים התייבשו, ואילו אחרים צמחו פרא וגרמו לחסימת שבילים. בריכת הנוי נסתמה, הפסיפס נותץ, ורמת הניקיון בגן לא הייתה מהמשופרות. חלקו הדרומי של הגן שופץ בשנות התשעים. חלקו הצפוני, הגדול יותר, חודש בין השנים 2007–2009 על ידי צבי דקל, ונחנך ב-8 ביולי 2009.
כמעט מיום הקמתו נודע הגן כמקום מפגש להומוסקסואלים וכמקום מועדף לקרוזינג (שיטוט בחיפוש אחר מין מזדמן). החל משנות התשעים נרשמו תלונות מרובות על אלימות והטרדות בגן כלפי ההומוסקסואלים והביסקסואלים, הן מצד הומופובים והן מצד המשטרה. בשנים האחרונות חלה ירידה במספר המבקרים ההומוסקסואלים בגן בעקבות עלייתם של אתרי היכרויות באינטרנט.
בנימין תמוז ואבא אלחנני
אנדרטת הטייסים, 1956
בטון ופלדת אלחלד
גובה 13 מטר
שרידי בית הקברות המוסלמי בחלקו הדרומי של הגן
פסל השלום בגן העצמאות 1972 אבן טרוורטין
דב פייגין
פסל בגן, 1982
ברזל
גובה 420 ס"מ, רוחב 600 ס"מ
מראה כללי של חלקו הצפוני של הגן
חלקו הדרומי של הגן בין מלון הילטון למלון קרלטון תל אביב