stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצודת קוויבק
היסטוריה

המצודה הראשונה באתר נבנתה בסמוך למישורי אברהם במהלך המאה ה-17 בהוראת לואי דה בוד (Louis de Buade). תוכנית מפורטת יותר לביצורים הוכנה על ידי המהנדס הצבאי ז'אק לאבאס דה נרה באישור סבסטיין לה פרסטרה דה וובאן בשנת 1701.
לאחר כיבוש לואיסבורג בשנת 1745 נערכו במצודה שיפוצים והורחבו ביצוריה על פי תוכניות של המהנדס הצבאי גספאר-ז'וזה שוסרגו דה לרי.
צורתה הנוכחית של המצודה (צורת הכוכב) נבנתה על ידי השלטונות הבריטיים בין השנים 1820–1831 על פי תוכניות של המהנדס הצבאי המלכותי אליאס ווקר דרנפורד. תוכנית זו שילבה בתוכה חלקים מהמצודה הצרפתית של 1745. מטרת הביצורים שנבנו הייתה לנצל את הגובה האסטרטגי של כף דיאמונד למקרה של מתקפה אמריקאית, או מרד של התושבים הצרפתית של קוויבק.
פרדריק המילטון-טמפל-בלקווד אשר כיהן כמושל הכללי של קנדה בשנים 1872–1878 קבע במצודה את מגורי המושל הכללי, ומדי שנה מתגורר בה מאז המושל הכללי מספר שבועות בשנה (יתרת הזמן המושל מתגורר באחוזת רידו).
בשנת 1943 נערכה במצודה ועידת קוויבק, וועידה נוספת בשנת 1944, בהן נכחו וינסטון צ'רצ'יל, פרנקלין דלאנו רוזוולט וויליאם ליון מקנזי קינג ונדונה האסטרטגיה של הממלכה המאוחדת, קנדה וארצות הברית במלחמת העולם השנייה.
המבצר הוא בסיס האם של הרגימנט המלכותי ה-22 של הכוחות המזוינים של קנדה מאז 1920.
ראו גם

אחוזת רידו
המושל הכללי של קנדה
ביצורי המצודה. במרכז - בניין הפרלמנט.
מפרץ קרדיגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  ממלכת קרדיגיון 
 מיקום:  הים האירי 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 נהר מזין:  River Teifi, River Arth, River Ystwyth, River Hawen 
 מדינות באגן הניקוז:  ויילס 
 קואורדינטות:  52°30′00″N 4°25′00″W﻿ / ﻿52.5°N 4.4166666666667°W﻿ / 52.5; -4.4166666666667
  (למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסימפרץ קרדיגן(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם בארי אנגליה הים האירי אנגלסימפרץ קרדיגן
 
מפרץ קרדיגן (באנגלית: Cardigan Bay; בוולשית: Bae Ceredigion) הוא מפרץ רחב, המאפיין את רוב רצועת החוף המערבית של חצי האי הוולשי. המפרץ קרוי כך על שם ממלכת קרדיגיון ההיסטורית ומחוז קרדיגיון הצמודים למפרץ, שמם נובע מקרדיג בנו של קונד'ה ומייסד הממלכה (קרדיגיון: "אנשי קרדיג").
גאוגרפיה

המפרץ כולל את רצועת החוף והשטח שבין קצה חצי האי ל'ין מצפון ואזור סטרמבל הד בחצי האי פן קר (Pen Cear) שבפמברוקשייר מדרום.
שטחי המפרץ כוללים את "אזור השימור המיוחד מפרץ קרדיגן", אזור שימור שנוסד ב-1992 וכולל כ-1,000 קמ"ר משטח הים וכ-20 ק"מ של רצועת החוף בצד הדרומי של המפרץ. אזור השימור נועד להגן על מיני בעלי חיים וצמחייה, בעיקרן מיני "שלושת הגדולים": פוקנה מצויה, כלב ים אפור ודולפינן.
מפרץ קרדיגן כולל גם אתר ניסויים ושטח אש של משרד הביטחון בגודל של ב-6,500 קמ"ר עם תחנות ניטור בכמה נקודות לאורך רצועת החוף. ממרכז השליטה באברפורת', משמש האתר מאז מלחמת העולם השנייה לבחינת חימושים שונים, פיתוח אמצעי לחימה וטיסות אימון ותקיפה.
מצודת קייפ קוסט

מצודת קייפ קוסט (באנגלית: Cape Coast Castle; בדנית: Carolusborg) היא מצודה השוכנת בעיר קייפ קוסט שבדרומה של גאנה, לחופי האוקיינוס האטלנטי. צורתה של המצודה היא כשל טרפז, אורכה ממזרח למערב מגיע ל-160 מטרים, ורוחבה מדרום לצפון עומד על 80 מטרים. מבני המצודה משתרעים סביב שתי חצרות, המערבית והגדולה יותר בצורת טרפז, והמזרחית בצורת משולש.
היסטוריה

המבנה הראשון באתר הוקם על ידי השוודים בשנת 1653, כשנה לאחר שהשתלטו על האזור. הוא נבנה מעץ, וזכה לשם קרולוסבורג (Carolusborg)‏, לכבודו של המלך קרל העשירי גוסטב. מאוחר יותר הוחלף המבנה בבנין אבן. בחודש אפריל 1663 נכבשה המצודה, כמו כל המושבה השוודית בחוף הזהב, בידי הדנים, אך אלה שלטו במקום משך שנה בלבד, ובשנת 1664 הוא נכבש בידי האימפריה הבריטית. המצודה שימשה בעיקר לכליאת עבדים אשר הוחזקו במרתפיה עד לשילוחם באוניות לאמריקה.
בסוף המאה ה-18 נבנתה המצודה מחדש והורחבה, וב-1844 היא הייתה למקום מושבו של מושל המושבה הבריטית של חוף הזהב. בשנות ה-20 של המאה ה-20 המצודה שופצה, וכאשר גאנה זכתה בעצמאותה בשנת 1957, היא הופקדה באחריותה של רשות המוזיאונים והמונומנטים הלאומית (Ghana Museums and Monuments Board). ב-1979 הוכרזה המצודה, יחד עם עשר מצודות נוספות ברחבי המדינה, כאתר מורשת עולמית. בשנות ה-90 שוב שופץ המבנה בסיוען של האומות המאוחדות ושל ארצות הברית. במקום פועל מוזיאון המוקדש לסחר העבדים בחוף הזהב.
הערות שוליים

↑  היסטוריה של המצודה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007449236505171  LCCN: no2003062838  VIAF: 157449755   WorldCat (עם VIAF): 157449755 
תותחי המצודה הפונים לעבר האוקיינוס
מסקרה

מסקרה עם מברשת למריחתה
שימוש במסקרה
הכחל (מסקרה עתיקה) בפרוטומה של נפרטיטי
מסקרה (בעברית: מִסְקֶרֶת) היא תכשיר איפור המשמש להבלטת, הארכת, עיבוי, עיגול וטיפוח הריסים ועל ידי כך הבלטת העיניים. מסקרה משמשת גם לשינוי גוון הריסים, או על מנת להכהות אותם.
מקור השם

משערים כי ייתכן שמקור השם בשפה הספרדית או האיטלקית. בשפות הללו פירוש המילה "máscara" הוא "מסכה" או "מכתימה". אולם יש ניב בקטלנית, שבו פירוש המילה "כתם". השערה נוספת גורסת כי מקור השם הוא עיוות של השם mascaro, מוצר בו גברים היו משתמשים כדי להכהות את השפם והגבות שלהם[דרוש מקור].
היסטוריה

איפור העיניים תועד כבר לפני כ-4000 שנה לפנה"ס במצרים העתיקה, ככחל ששימש להדגשת העיניים. עדות לכך נמצאת בפסלה המאופר של נפרטיטי. כחל שימש כדי להסוות את העיניים, לעצור את הרוחות הרעות ולהגן על הנשמה, עבור גברים ונשים כאחד. הכחל היה עשוי מגלנה, מלכיט ופחם או פיח והוסף לו דבש כדי למנוע את נזילתו.
בעקבות השפעת מצרים, החלו להשתמש בכחל גם בבבל, ובאימפריות היוונית והרומית לאחר נפילת האימפריה הרומית, ירד שימושו של הכחל באירופה, שם הוא היה נחשב רק קוסמטי, לעומת זאת, הוא המשיך להיות בשימוש נרחב במזרח התיכון למטרות דתיות.
איפור נחשב למכוער וללא מעודן בתרבות המערבית עד  לתקופה הוויקטוריאנית. במהלכה הדעה החברתית השתנתה והחל קידום הקוסמטיקה אף על פי שהמלכה ויקטוריה הכריזה כי איפור "אינו מנומס" והוא נחשב להמוני ולראוי לשימושם של שחקנים ופרוצות. בין היתר נעשו מאמצים ליצור אשליה של ריסים ארוכים וכהים. הם נעשו באמצעות חימום תערובת של אפר או פיח ומיץ הסמבוק על צלחת ומריחת התערובת המחוממת על הריסים.
במאה ה-19 הומצאה מִסְקֶרֶת הידועה כיום. כימאי בשם אז'ן רימל (Eugène Rimmel) פיתח מוצר קוסמטי המשתמש במוצר שהומצא באותה התקופה – סיליקון על בסיס נפט. מסיבה זו השם "רימל" זוהה עם המוצר, ובמדינות רבות ובשפות שונות (לדוגמה, איטלקית, פורטוגזית, ספרדית, הולנדית, טורקית, עברית, רומנית ופרסית) הוא משמש כשם נרדף למסקרה.
מבנה המסקרה

המסקרת מורכבת מבקבוקון ומברשת. את הבקבוקון ממלאים בחומר טיפוח לעיניים.
המברשת מחליקה דרך פי הבקבוקון, לתוך הנוזל או החומר המשמש לטיפוח, כאשר למברשת המסקרה יש שערות דמויות ריסים משלה אשר נוגעות בריסי האדם ומורחות את החומר.
ישנם כמה סוגי מברשות למסקרה. עבות, דקות, צרות, וארוכות המאפשרות לכל משתמש דרך שונה לטיפוח ותוצאה שונה למראה הריסים.
מסקרה היא השלב האחרון באיפור העיניים; היא נמרחת לאחר השימוש בצללית ובאייליינר. לפני מריחת מסקרה, חשוב להוציא כמות קטנה של צבע ולהסיר את השאריות כך שתישאר כמות מינימלית של צבע על המברשת. יש לשים לב שהמסקרה לא מתפוררת ומשאירה לכלוך מסביב לעיניים. לפני המריחה ניתן להשתמש במעגל ריסים שיעזור בקבלת מראה מעוגל ופתוח יותר. חשוב למרוח עד שתי שכבות של מסקרה על מנת לא ליצור שכבה עבה מידי של צבע. לבעלי עין רגישה מומלץ למרוח מסקרה רק על הריסים העליונים ועל חלק החיצוני של הריסים.
הדגשת העיניים במסקרה תיעשה על ידי מריחת מסקרה על הריסים ומריחת מסקרה נוספת, בצבע העיניים, בקצות הריסים. איפור שכזה מדגיש ומבליט את העיניים.
ראו גם

ריסים מלאכותיים
אייליינר
הערות שוליים

↑  שפה יפה – מילים מתחום הקוסמטיקה והתשפורת, באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏13 במאי 2012
מסקר ההכתרה של חיל האוויר המלכותי, 1953

תמונת ההכנות למסדר ההכתרה הקרקעי בבסיס חיל האוויר המלכותי אודינהם
מסקר ההכתרה של חיל האוויר המלכותי (באנגלית: RAF Coronation Review 1953) נערך ב-15 ביולי 1953. הוא נערך במסגרת חגיגות ההכתרה של אליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת, שהתקיימה ב-2 ביוני 1953. באירועים השתתפו למעלה מ-900 כלי טיס מ-50 דגמים שונים. הם היוו את התצוגה הגדולה ביותר של כוח אווירי שנערכה בבריטניה מאז ומעולם.
ההכנות

למסקרם קדמו שבעה חודשי הכנות. בסיס חיל האוויר המלכותי אודינהם (Odiham)‏ (אנ') בהמפשייר, מדרום-מערב לבירה לונדון, נבחר לאתר שיארח את המסקר. בבסיס נערכו תחילה עבודות תשתית ולאחר מכן הוטסו אליו בהדרגה 300 כלי טיס שנועדו להשתתף במסדר הקרקעי. המטוסים הוצבו בשורות על גבי המסלולים, הרחבות החניה ושטחי הדשא בבסיס ביחד עם תצוגה של ציוד שבשירות החיל - מנועים, חימוש, מתקני מכ"ם ועוד. מאהלים גדולים הוקמו בבסיס עבור אנשי צוותות הקרקע שהגיעו כדי לתחזק את כלי הטיס עד ליום המסדר.
במקביל להכנות בבסיס אודינהם התקיימו ההכנות של צוותי האוויר בבסיסי החיל השונים לקראת מטס. כמו כן, בבסיס החיל האוויר אוקסברידג' (Uxbridge)‏ (אנ') בלונדון התאמנו 1,056 אנשי החיל לקראת המצעד הרגלי שבו היו אמורים להשתתף.
המסדר

ביום המסקר הגיע לבסיס אודינהם קהל צופים גדול של נכבדים מבריטניה וממדינות חבר העמים. ביניהם היו בני משפחת המלוכה והלורד טרנצ'רד, אבי חיל האוויר המלכותי.
המלכה בלוויית בעלה הנסיך פיליפ הגיעה לאוהל הנכבדים לקראת השעה 1200. היא סקרה תחילה ברגל משמר כבוד של אנשי כל 12 פיקודי החיל, לצלילי מוזיקה שניגנה תזמורת החייל ובה 200 נגנים. לאחר מכן צעד לפניה המצעד המלא של חיילי החיל. ראשון נישא הנס המלכותי של החיל בליווי 119 איש. אחריו צעדו נציגי פיקודי החיל, כשאנשי פיקוד ההפצצה בראש ולאחריהם אנשי פיקוד מטוסי הקרב.
לאחר הפסקת צהריים סקרה המלכה את שפע המטוסים והציוד על הקרקע, כשהיא עושה את דרכה במכונית פתוחה וברגל.
המטס

אחר הצהריים הגיעו האירועים לשיאם עם תחילת המטס האווירי בשמי הבסיס. השתתפו בו 614 מטוסים מחיל האוויר המלכותי ומחילות אוויר של מדינות חבר העמים הבריטי. הם הגיעו לשמי בסיס אודינהם מבסיסים בכל רחבי האיים הבריטיים. חלקם טסו מבסיסיהם במשך שלוש שעות כדי להגיע לאתר.
למלכה הוצגה באוהל הנכבדים מפה אלקטרונית, שתיארה את נתיבי הגישה של קבוצות המטוסים השונות. ראשונים השתתפו במטס כלי הטיס האיטיים יותר ואחריהם המטוסים המהירים. ראשון טס מסוק שנשא את נס החיל. המטוסים הגיעו לשמי האתר בקבוצות של שלושה, שישה, תשעה ו-12 מטוסים בצורות מבנה שונות. בהמשך השתתף במטס מספר רב של מטוסי קרב סילוניים, אשר טסו בקבוצות של 24 ו-36 מטוסים. בחלקו האחרון של המטס השתתפו כלי טיס שטסו לבדם - תחילה מפציצים כבדים ולסיום מטוסי קרב מהירים, שטסו במהירויות הקרובות למהירות הקול.
ראו גם

מטס יובל המאה לחיל האוויר המלכותי
מסקר ההכתרה של הצי המלכותי, 1953
הערות שוליים

↑  מיקום: 51°14′03″N 0°56′34″W﻿ / ﻿51.234167°N 0.942778°W﻿ / 51.234167; -0.942778.
מפרץ קמפצ'ה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  דרום מפרץ מקסיקו
 סוג:  מפרץ
 מידות
 שטח:  15,540 קמ"ר
 עומק מרבי:  3,286 מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  פפלואפן, קואצקואלקוס, גריחלבה, אוסומסינטה
 מדינות באגן הניקוז:  מקסיקו
 קואורדינטות:  20°N 94°W﻿ / ﻿20°N 94°W﻿ / 20; -94
  (למפת מקסיקו מוגדלת) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו מפרץ קמפצ'ה(למפת מקסיקו רגילה) מקסיקו סיטי גוודלחרה מונטריי פואבלה טיחואנה לאון סיודאד חוארס סלטיו סן לואיס פוטוסי ארצות הברית גוא. ב. הונ. האוקיינוס השקט  מפרץ מקסיקו מפרץ קמפצ'ה
 
מפרץ קמפצ'ה
מפרץ קַמְפֵּצֶ'ה (בספרדית: Bahía de Campeche), הוא מפרץ בדרום מפרץ מקסיקו. חופי המפרץ נמצאים במדינות מקסיקו: קמפצ'ה, וראקרוס וטבסקו.
בשל חום מימי המפרץ, מפרץ זה מהווה "חממה" של הוריקנים.
מקור השם

המפרץ התגלה על ידי החוקרים הספרדים פרנסיסקו ארננדס דה קורדובה ואנטוניו דה אלמינוס בשנת 1517 והם נתנו לו את שמו.
כלכלה

במפרץ מספר שדות נפט המהווים את אזור הפקת הנפט השני בתפוקתו בעולם. המפרץ מספק שני שלישים מייצוא הנפט של מקסיקו.[דרוש מקור]
ב-3 ביוני 1979, בעקבות פיצוץ במתקן השאיבה איקסטוק I נגרמה דליפת הנפט מהגדולות בהיסטוריה.
מערכת לא ליניארית

מערכת לא ליניארית היא מבנה אשר לא ניתן להגדיר את צורתו ו/או התנהגותו כסכום של רכיביו. בפרט, מערכת לא ליניארית אינה כפופה לעקרונות הסופרפוזיציה כמופיעות במערכות ליניאריות לרבות, אי קיום קשר חד-חד ערכי.
בשונה ממערכות ליניאריות, הניתנות לביצוע חישובי קירוב והערכות, במערכות לא ליניאריות לא ניתן לבצע חישובים אלו ואף קשה עד בלתי אפשרי ליצור מודל התנהגותי של המערכת. דבר זה מקשה על ביצוע חישובי תחזיות. אחת הדרכים להגיע להצגת תבנית של מערכת לא ליניארית היא לקרב את המערכת לתבנית של מערכת ליניארית - תהליך המכונה ליניאריזציה.
ישנן מספר מערכות לא ליניאריות הניתנות לפתרון או שניתן באמצעותן לבצע פעולות אינטגרציה, בעוד שאחרות מאופיינות באי-סדר מוחלט ועל-כן אין להן פתרון או אפילו אומדן קירוב. תחום חקר משוואות לא ליניאריות עדיין אינו מובן בשלמותו, אולם, יישום של מערכות אלה נמצאו במגוון תופעות פיזיקליות הכוללות את תורת הכאוס ובתופעה הנקראת גלים חריגים אשר דוגמאות לכך ניתן למצוא בין היתר בגלי הים.
רקע > מערכות לא ליניאריות באלקטרוניקה

באלקטרוניקה, מערכת לא ליניארית מתארת מודל, שבה נמצא רכיב או מספר רכיבים המאופיינים בהתנהגות לא ליניארית.
רקע > מערכות לא ליניאריות במתמטיקה

במתמטיקה מערכת לא ליניארית באה לידי ביטוי כמשוואה או כאוסף של משוואות לא ליניאריות.
תיאור מערכות לא ליניאריות

מערכות ומשוואות לא ליניאריות הן תחום מחקר שכיח בקרב קהילת המתמטיקאים והפיזיקאים בניסיון ללמוד על תופעות פיזיקליות אשר מטבען הן לא ליניאריות. שכיחות הנושא נובע מריבוי הימצאותן של תופעות לא ליניאריות בטבע לעומת התופעות הליניאריות.
ניתן לתאר את המשוואה הלא ליניארית בצורה:  F(u)=0 עבור משתנה כלשהו  u.
על מנת לפתור כל משוואה, נדרש להחליט על מרחב פתרונות, ש- u יימצא בו.  u עשוי להיות מספר ממשי, וקטור או אפילו פונקציה.
בעוד שהפתרון של משוואה ליניארית ייתן למעשה סופרפוזיציה או פתרון נוסף של אותה משוואה, פתרון של משוואה לא ליניארית עשוי להיות מסובך יותר ויכול להופיע אף בצורה של משוואה לא ליניארית חדשה.
תיאור מערכות לא ליניאריות > משוואות לא ליניאריות מפורשות

ישנן כמה מערכות לא ליניאריות המובנות היטב, לדוגמה:
ועוד כמה מערכות פולינום. אולם, מערכות לא ליניאריות פולינומיות מדרגה גבוהה יותר הן יותר מסובכות. באותו אופן, ניתן לתאר מערכות לא ליניאריות דיפרנציאליות כגון:
הניתנת לפתרון על ידי שיטת "הפרדת המקדמים" ואילו משוואות אלו מסדר גבוה יותר כגון:
עשויות להוות אתגר לא מבוטל.
כמו כן, עבור מערכת משוואות דיפרנציאליות חלקיות התמונה עשויה להסתבך על אף, שניתן להוכיח את מספר הפתרונות האפשריים.
המשוואה הדיפרנציאלית של מטוטלת מתמטית ניתנת לתיאור על ידי משוואה לא ליניארית:
בעקרון, המשוואה הופכת לליניארית בהינתן  \theta  מספיק קטן (קרי,  sin(\theta )\thickapprox \theta ) כך ש:
פתרון המשוואה עבור ערכים גדולים יותר של  \theta  או תנועה לא רציונלית של המטוטלת נעשית באמצעות "פירוק לשלבים".
תיאור מערכות לא ליניאריות > כלים לפתרון מערכות לא ליניאריות

כיום, ישנן מספר דרכים לפתור מערכות לא ליניאריות:
משפט הפונקציות הסתומות - מתן אפשרות לחלץ ממשוואה בכמה משתנים חלק מהמשתנים, כפונקציה של האחרים. כלומר, המשפט מראה באלו תנאים משוואה מציגה פונקציה באופן סתום, ומהן התכונות של אותה פונקציה.
תורת ההסתעפויות - בוחנת כיצד שינוי קל במערכת גורם להשפעה בטווח הארוך בדינמיקה של המערכת.
תורת ההפרעות - שיטה מתמטית לפתרון מקורב של בעיות, אשר באמצעותה ניתן גם למצוא קירוב לפתרון משוואות דיפרנציאליות לא ליניאריות.
דוגמאות נוספות למערכות לא ליניאריות

מודלים בתורת היחסות
משוואות בדינמיקה של נוזלים
אופטיקה לא ליניארית
מערכת זרמי האוקיינוס
איזון גופים ומציאת מרכז מסה
מצודת שורי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גוסוקו, מעון רשמי, רשות ממשלתית, מוזיאון 
 כתובת:  שורי 
 מיקום:  נהה 
 מדינה:  יפן 
 מפעיל:  Chūzan 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־14
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־14 
 חומרי בנייה:  אבן גיר ריוקיו, עץ 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות ריוקיו 
 מידות
 שטח:  7.3 הקטאר 
 קואורדינטות:  26°13′01″N 127°43′10″E﻿ / ﻿26.217030555556°N 127.719475°E﻿ / 26.217030555556; 127.719475
 oki-park.jp/shurijo/en/
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מצודת שורי(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט מצודת שורי
 
מצודת שוּרי (ביפנית: 首里城) היא גוסוקו (סוג מצודה אופייני לאוקינאווה) אשר נמצאת בעיר שורי במחוז אוקינאווה, יפן. המצודה הייתה ארמונו של שליט ממלכת ריוקיו. ב-1945, במהלך קרב אוקינאווה, הושמדה המצודה כמעט כליל, כאשר הייתה למעוז האחרון של הצבא היפני ומפקדתו. ב-1992 שוחזר המקום למצבו המקורי שלפני המלחמה על פי תמונות, תיעודים היסטוריים ועדי ראייה מקומיים. המצודה עלתה באש ב-31 באוקטובר 2019 ונשרפה כמעט לגמרי. רוב הנזק נגרם לחצר הפנימית, בעוד החזית החיצונית נשארה שלמה. עלו מספר יוזמות לשיקום המצודה, אך הכי הרבה שיצא זה רפליקה ביחס של 25:1 שמוצגת ב"Tobu World Square"(אנ') אשר בעיר ניקו.
מצודת שורי
היסטוריה

מועד הקמת המצודה לא ידוע במדויק, אך ידוע כי נעשה בה שימוש כטירה במאה ה-14 בתקופת סנזאן. במשך תקופה ארוכה הייתה קיימת הסברה שהמצודה הוקמה בתקופת גוסוקו, כמו יתר המצודות באוקינאווה. במהלך האיחוד של שלושת חלקי אוקינאווה על ידי המלך שו האשי וביסוס ממלכת ריוקיו, השתמש המלך במצודת שורי כמגוריו הרשמיים. בד בבד העיר שורי, בה שוכנת המצודה, פרחה וגדלה להיות עיר הבירה של הממלכה לדורות לבוא.
במשך 450 שנה, מתחילת המאה ה-15, הייתה המצודה למרכז השלטון בממלכה. המצודה הכילה בתחומיה את בית המשפט המלכותי ומרכזי סחר, פולטיקה ותרבות, שהיוו את לב הממלכה.
על פי תיעודים שונים, נחרבה מצודת שורי מספר פעמים ושוקמה כל פעם מחדש. לפני מלחמת העולם השנייה הוכרזה המצודה כאתר מורשת ואוצר לאומי יפני, אולם במהלך קרב אוקינאווה הקים הצבא היפני את מפקדתו הראשית בחלקה התת-קרקעי של המצודה. ב-25 במאי 1945 החלה אוניית המערכה מיסיסיפי בהרעשה שנמשכה שלושה ימים. יומיים לאחר מכן פרצה שרפה והמצודה נשרפה עד היסוד. לאחר קרב הונף כאות של ניצחון במקום דגל הקונפדרציה שהיה שייך לאחד המפקדים רמי הדרג. הדגל נשאר במקום במשך מספר ימים עד שהורד בשל חילוקי הדעות לגביו ועל הייצוג של כל חלקי ארצות הברית בו.
לאחר המלחמה העבירה אוניברסיטת ריוקיו את מושבה לאתר המצודה ושם נשארה עד לשנת 1975. ב-1992 שוחזר המבנה הראשי של המצודה לפרטים. כיום כל האזור סביב המצודה הוכרז כפארק מצודת שורי. בשנת 2000, ביחד עם עוד כמה מבצרים באוקינאווה, הוכרז המבצר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו.
אתרים סביב המצודה

בשל היותה של המצודה מרכזה של ממלכת ריוקיו, המקום מוקף במוקדים ובאתרים היסטוריים שונים, בהם שורימון, השער הראשי של המצודה, וטאמאודון, הקבר המלכותי שממוקם ממש בסמוך למצודה.
הערות שוליים

↑  AP, "איבדנו את הסמל": אתר מורשת עולמית ביפן עלה בלהבות, באתר ynet, 31 באוקטובר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 15031361  NDL: 00954531  VIAF: 1905149489086593810003   WorldCat (עם VIAF): 1905149489086593810003
מפרץ קרטיס (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק במפרץ בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  גלן קרטיס 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  64°02′00″S 60°47′00″W﻿ / ﻿64.0333°S 60.7833°W﻿ / -64.0333; -60.7833
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ קרטיס(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהמפרץ קרטיס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ קרטיס(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומימפרץ קרטיס
 
מפרץ קרטיס (באנגלית: Curtiss Bay) הוא מפרץ רחב בחוף דייוויס בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
המפרץ נמצא בין כף סטרנק, וכף אנדראס.
המפרץ נמצא מצפון לחצי האי צ'אוודאר.
אל המפרץ נשפכים קרחון סאמודיווה, קרחון פירין, וכיפת הקרח טומבה.
היסטוריה > גילוי המפרץ

המפרץ מופיע במפה ארגנטינאית משנת 1957, בה הוא מכונה באהיה אינוטיל (בספרדית: Bahia Inutil; מילולית: "המפרץ חסר התועלת"), וזאת אף ששימש כמעגן לספינות באזור.
היסטוריה > מקור השם

שמו הארגנטינאי של המפרץ שונה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה בשנת 1960.
המפרץ נקרא על שמו של גלן קרטיס, מהנדס אווירונאוטיקה וחלוץ תעופה אמריקני. קרטיס בנה את המטוס הימי הראשון בשנת 1911, והיה הראשון שהטיס מטוס ימי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע גאוגרפי
↑  מידע גאוגרפי על קרחון סאמודיווה
↑  מידע גאוגרפי על קרחון פירין
↑  מידע גאוגרפי על כיפת הקרח טומבה
↑  קורות חייו של גלן קרטיס
מפתח (הנדסה)

מבט צדדי של קורה נתמכת (עליונה) המתכופפת תחת עומס מפוזר באופן שווה (תחתון)
מִפְתָּח הוא המרחק בין שני סמכים לאלמנט מבני כלשהו, למשל קורה או גשר. המפתח יכול להיות סגור על ידי קורה מוצקה או על ידי עמוד. המפתח הוא גורם משמעותי במציאת חוזק וגודל חתך הקורה מכיוון שהוא קובע את מומנט הכפיפה והשקיעה המרבית לאורך הקורה. ניתן למצוא את מומנט הכפיפה המרבי  M_{max} והשקיעה המרבית  \delta _{max} בקורה התמוכה על שני סמכים בקצוותיה על ידי הצבה בנוסחאות:
הערות שוליים

↑  Gere, James M.; Goodno, Barry J. Mechanics of Materials (Eighth ed.). p. 1086. ISBN 978-1-111-57773-5.
ערך זה הוא קצרמרבנושא הנדסה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מיתולוגיה קלטית

קוֹריגַן, שדון דמוי-גמד מהמיתולוגיה הברטאנית
בדומה לעמים אחרים באירופה בתקופת הברזל, הקלטים היו פוליתאיסטים לפני שהמירו את דתם לנצרות. מעט מאוד מהמיתוסים הקלטיים שרדו בשלמותם, ועם זאת השפיעה המיתולוגיה הקלטית על התרבות האירופאית.
את המיתולוגיה הקלטית ניתן לחלק לשלוש קבוצות עיקריות, על פי אזורים גאוגרפיים:
גוידלית: המיתולוגיה האירית, של הסקוטים ושל תושבי האי מאן.
בריטונים מבודדים: מאזור קורנוול וויילס.
בריטונים קונטיננטלים: משאר יבשת אירופה.
התרבות והדת הקלטית לא היו אחידות כמו התרבות הרומית או היוונית. ככל הידוע, לכל שבט באזורים הנרחבים בהם שלטה התרבות הקלטית היו אלים משלהם. מתוך מעל ל-300 אלים קלטים הידועים לחוקרים, רק בודדים זכו להכרה בקנה מידה גדול יותר.
אלים קלטים > אוגמיוס

אל עוצמתי ביותר. מתואר לרוב כאדם זקן בעל מעיל מפרוות אריה ששלשלאות זהב יוצאות מפיו.
המשורר היווני לוקיאנוס שחי במאה ה-2 לספירה, ראה יום אחד ציור של אוגמיוס ותמה שאדם זקן שנראה חלש עוטה את סמלו של הגיבור הגדול הרקולס. הוסבר לו שאף על פי שהוא נראה חלש, הוא חזק יותר מהרקולס עצמו וזאת מכיוון שמילותיו העוצמתיות ותבונתו הרבה מושכים אנשים אליו הוא אינו מאלץ איש אך בכל זאת ההמון הולכים אחריו.
אלים קלטים > סוקלוס

אל המתים והרפואה, מתאר כך לבוש בגלימת לוחם קלטי לצווארו שרשרת זהב ועל ידו אצעדה (תכשיט מלוכה), ובידו קורנס (פטיש) כבד. מכה מצד אחד ממיתה את המת ואילו מכה מהצד השני מחייה את המת ונותנת לו חיי נצח בעולם הנשמות הנצחי.
אלים קלטים > סקוואנה

אלת מעיינות המרפא. הקלטים האמינו כי היא מסוגלת לרפא כל מחלה ולפתור כל בעיה. מעיינות מסוימים היו מקודשים לה ומימיהם ולהקריב קורבנות על הגדה היו סגולות לרפואה.
אלים קלטים > דגדה

האל הבכיר ביותר בפנתאון הקלטי היה מכונה הדגדה. משמעות המילה דגדה היא "האל הכל-יכול". הדגדה מתואר בתור דמות אב, מגן השבט והאב-טיפוס של כל האלים הקלטים האחרים ממין זכר. האלים הקלטים היו אלים ללא התמחות מיוחדת ברובם, והיו יותר מעין שבט מאשר פנתאון של אלים. במובן מסוים היו האלים הקלטים דומים לאפולו היווני שלא ניתן לתארו כאל האחראי על תחום אחד בלבד.
האגדות האיריות מתארות את דגדה כדמות בעלת כוח עצום החמוש באלה. באזור דורסט באנגליה נמצאה חריטה בגיר של ענק החמוש באלה. סוברים שדמות זו היא דמותו של דגדה. בקרב הגאלים דמותו של דגדה הופיעה בשם סאצלוס (Sucellos), החובט, המצויד בפטיש וספל.
אלים קלטים > מוריגן

אלת המלחמה והמוות. יש האומרים כי האלה מחולקת לשלוש ישויות אשר כל אחת משתלטת על הגוף בתקופה אחרת: מוריגן, מאכה ובייב.
פטרונית הכוהנות והמכשפות. מוריגן מייצגת את היבט הזקנה (crone) של האלה, אף על פי שלפעמים היא נחשבת גם לאלה המשולשת (triple goddess) כמו בריג'יד.
היא מגנה ונותנת כוח, היא אלה שולטת, מכשפה לוחמת ומגנה. היא מלמדת על ביטחון עצמי, מוכנות ומודעות. לעיתים קרובות מתוארת עם חנית בכל יד, ועם היכולת לשנות צורה לכל דבר, בדרך כלל לעורב.
מוריגן היא המאהבת של הדגדה.
מוריגן הייתה אלת המלחמה הקלטית אשר הייתה מאושרת בשולחה גברים למלחמה. היא נלחמה בקרבות בעצמה, וגם ריחפה בצורת עורב מעל הגברים הלוחמים.
היו לה יחסי שנאה-אהבה עם קוהוליין (Cuchulain), שדחה אותה. מוריגן משתמשת בכשפים בשביל לעזור ללוחמים שלה, והיא מרחפת מעל שדה הקרב בשביל להשפיע על התוצאה. האופי שלה היה יכול להשיב קרבות כאשר הנשים עמדו מאחורי הגברים שלהן וצעקו, שרו, ועשו כשפים נגד האויב.
אלים קלטים > בלנוס

בלנוס היה אל שסגדו לו באזורים מצומצמים יותר, בעיקר בצפון איטליה ובאזור החוף הים-תיכוני של הממלכה הגאלית. פסטיבל בשם בלתאן היה קשור לאל זה.
אלים קלטים > לוג

אל השמש הקלטי. על חשיבותו של האל לוג (Lug, או לפעמים Lugh) בדת הקלטית ניתן ללמוד מהמספר הרב של מקומות שונים הנושאים את שמו. הידועים ביותר הם לוגדונום (שמה העתיק של העיר ליון בצרפת) ולוגדונום בטאבורום (שמה העתיק של לאידן בהולנד). הוא מתואר במיתוסים הקלטים כאל שהצטרף לרשימת האלים בשלב מאוחר יחסית ומופיע תמיד בדמותו של עלם צעיר. כלי נשקו היו חנית וקלע, ופסטיבל בשם לונאזה (Lughnasa) נחגג לכבודו.
אלים קלטים > ארד

האל שהכתיר את המלכים (הארד רי- שליט עליון) האנושיים.
נראה בציורים העתיקים כענק בגלימה מזהב, או כסף באזורים מסוימים, ומעניק כתר מוזהב למלך אנושי.