stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונסטנטין בסקוב
קריירת כמאמן

בשנים 1954–1955 בסקוב היה מאמן ראשי של טורפדו מוסקבה. בתקופה זו הוא קלט בקבוצה את ואלרי וורונין שהפך לכוכב הקבוצה אך הוציא מהסגל שחקנים ותיקים רבים. כתוצאה מכך היו בעיות עם אוהדי וספונסורים של הקבוצה. החל משנת 1957 בסקוב אימן קבוצות ילדים.
בשנים 1960–1962 בסקוב היה מאמן של צסק"א מוסקבה הקבוצה פעמיים הגיע למקום ה-4 אך לא זכתה במדליות. בשנים 1963–1964 בסקוב היה מאמן של נבחרת ברית המועצות. בשנת 1964 הנבחרת הגיעה למשחק הגמר של אליפות אירופה אך הפסידה לספרד. ניקיטה חרושצ'וב בהתערב אישית ובסקוב פוטר מהתפקיד. במשך שנתיים בסקוב היה מאמן של קבוצת זריה (לוגנסק) שאז שיחקה בליגת משנה של אליפות ברית המועצות.
בשנת 1967 בסקוב חזר לאמן את דינמו מוסקבה. במשך 5 שנים שהוא אימן את הקבוצה היא פעמים זכתה במקום השני באליפות ברית המועצות, פעמיים זכתה בגביע ברית המועצות בכדורגל ובשנת 1972 הגיעה למשחק הגמר במפעל אירופאי.
בשנת 1976 בסקוב החל לאמן את קבוצת ספרטק מוסקבה שירדה לליגת משנה. בסקוב הצליח להחזיר את הקבוצה לליגת העל ובשנת 1979 הקבוצה זכתה באליפות ברית המועצות בכדורגל. עד לשנת 1987 הקבוצה זכתה עוד פעם באליפות, 5 פעמים הגיע למקום השני ופעמים למקום השלישי. במקביל, בשנים 1979–1982 בסקוב היה גם מאמן הנבחרת. בתקופה זו הנבחרת זכתה במקום השליש באולימפיאדה שנת 1980 והגיע לאליפות העולם בספרד בשנת 1982. ההופעה באליפות לא הייתה מוצלחת ובסקוב פוטר מתפקיד מאמן הנבחרת.
בשנת 1988 ספרטק הגיע באליפות ברית המועצות רק למקום הרביעי ובסקוב פוטר.
בשנת 1993 בסקוב חזר לאמן קבוצה בליגת העל - דינמו מוסקבה. בשנת 1994 היא הגיע למקום הנשי ובשנת 1995 זכתה בגביעה המדינה.
בשנת 1995 בסקוב סיים את לאמן קבוצות כדורגל.
עבור ההישגים בקידום הכדורגל הסובייטי לבסקוב הוענק עיטר לנין ועיטורים נוספים.
קולייסיים

| קולייסיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-מקרל
משפחה:: קולייסיים
שם מדעי
 Scombridae ‏רפינסק, 1815

טונה זהובה בקפיצה
Auxis thazard
Scomberomorus cavalla.
Sarda sarda
קוֹלְיָסִיִּים (שם מדעי: Scombridae) היא משפחה של דגי טונה, מקרל, ובּוֹנִיטוֹ ולכן כוללת בתוכה רבים מדגי המאכל החשובים ביותר. דגי-ים אלו נמצאים בכל העולם במים בעלי אקלים ממוזג וטרופי. במשפחה זו קיימים כ-15 סוגים ובהם 55 מינים.
אורכם של המינים משתנה מ-20 ס"מ מסוג מהמקרל Rastrelliger faughni ועד 458 ס"מ שתועד בטונה כחולת סנפיר אטלנטית. למשפחת הקולייסיים יש שני סנפירים גביים, וסדרה של סנפירונים קטנים מאחרי הסנפיר גבי האחורי ועד סנפיר השת. סנפיר הזנב נוקשה ומפוצל בעל בסיס נוקשה ודק. הסנפיר (קוצני) הראשון וסנפיר האגן נשלף מחריץ בגוף למצב זקוף. כשהסנפיר אינו זקוף, הוא מוסתר בחריץ בגוף ומשלים את הצורה ההידרודינמית של הדג.
קולייסיים  הם באופן כללי טורפים של הים הפתוח, ונמצאים בכל העולם במים בעלי אקלים ממוזג וטרופי. הם מסוגלים למהירות ניכרת, בשל מבנה גופם ההידרודינמי והסנפירים הנשלפים. כמה מינים ממשפחה זו, במיוחד הטונות, הם אֶנְדּוֹתֶרְמִים (בעלי דם חם) באופן חלקי, תכונה המסייעת להם לשמור על מהירות גבוהה והתנהגות פעילה. אדפטציה נוספת כוללת כמות גדולה של שרירים אדומים, המאפשרים להם לשמור על פעילות לאורך זמן. מהירות מתועדת של אחד הטונית המוארכת עומדת על 75 קמ"ש.
מינים החיים לחופי ישראל

לחופי ישראל חיים המינים הבאים:
מַגּוֹבָן הָדִּי (Rastrelliger kanagurta)
קוֹלְיָס כְּלַל-יַמִּי (Scomber japonicus)
קוֹלְיָס אַטְלַנְטִי (Scomber scombrus)
כְּפוּל-קַו יַם-סוּפִי (Grammatorcynus bilineatus)
אוֹרְקִין חַדְגּוֹנִי (Orcynopsis unicolor)
סְקוֹמְבְּרָן זָרִיז (Scomberomorus commerson)
בּוֹנִיטוֹ מִזְרָחִי (Sarda orientalis)
בּוֹנִיטוֹ אַטְלַנְטִי (Sarda sarda)
בּוֹנִיטָן עַרְטִילָאִי (Gymnosarda unicolor)
פַּלְמוּדָה יָם-תִּיכוֹנִית (Auxis rochei)
פַּלְמוּדָה יַם-סוּפִית (Auxis thazard)
טוּנִית אַטְלַנְטִית (Euthynnus alletteratus)
טוּנִית יַם-סוּפִית (Euthynnus affinis)
אָטוּנָס שְׁחֹר-קַוִּים (Katsuwonus pelamis)
טוּנָה אֲרֻכַּת-סְנַפִּיר (Thunnus alalunga)
טוּנָה זְהֻבָּה (Thunnus albacares)
טוּנָה כְּחֻלָּה (Thunnus thynnus)
טוּנָה הָדִּית (Thunnus tonggol)
מיון

המשפחה מחולקת לשני תת-משפחה, כאשר כל המינים למעט אחד שייכים לתת-משפחה Scombrinae, ובתת-משפחה השני, Gasterochismatinae, קיים סוג אחד ובו מין אחד בלבד,  מכל 15 הסוגים ו-55 המינים הקיימים במשפחה כולה.
להלן כל הסוגים הקיימים במשפחה (בנוסף כל השמות הקיימים בעברית לסוגים ולמינים במשפחה);
תת-משפחה -Gasterochismatinae
סוג יחיד - Gasterochisma melampus
תת-משפחה Scombrinae
שבט מקרלים (Scombrini)
סוג מַגּוֹבָן (Rastrelliger)
סוג קוֹלְיָס (Scomber)
שבט Scomberomorini
סוג יחיד טונית מוארכת (Acanthocybium solandri)
סוג כְּפוּל-קַו (Grammatorcynus)
סוג יחיד אוֹרְקִין חַדְגּוֹנִי (Orcynopsis unicolor)
סוג סְקוֹמְבְּרָן (Scomberomorus)
שבט Sardini
סוג בּוֹנִיטוֹ (Sarda)
סוג יחיד Cybiosarda elegans
סוג יחיד בּוֹנִיטָן עַרְטִילָאִי (Gymnosarda unicolor)
שבט טונה (Thunnini)
סוג יחיד אלוטונוס פלאי (Allothunnus fallai)
סוג פַּלְמוּדָה (Auxis)
סוג טוּנִית (Euthynnus)
סוג יחיד אָטוּנָס שְׁחֹר-קַוִּים (Katsuwonus pelamis)
סוג טוּנָה (Thunnus)
קרבות נולה

קרבות נולה היו סדרת קרבות שנערכו בין הרפובליקה הרומית לקרתגו בימי המלחמה הפונית השנייה. הקרבות נערכו על השליטה בעיר נולה, והסתיימו כולם בניצחון רומאי.
רקע

נולה היא עיר בקמפניה שבאיטליה. נולה נחשבת לאחד מהיישובים העתיקים בחבל קמפניה. בסביבתה נמצאו עדויות להתיישבות כבר בתקופת הברונזה, בסביבת 1650 לפנה"ס, ביישוב שננטש לאחר התפרצות של הווזוב באותה תקופה. העיר נוסדה מחדש  על ידי האטרוסקים במאה השישית לפנה"ס, ועם עלייתם של שבטי הסאמניטים נקשרה עימם בברית. בתקופת המלחמות הסאמניטיות עברה העיר לצידם של הרומאים, ומאז הייתה נאמנה להם תמיד.
באוגוסט 216 לפנה"ס, הביס המצביא הקרתגי חניבעל ברקה, צבא רומאי גדול בקרב קאנאי. הניצחון הקרתגי היה שלם, בין 50,000 ל-70,000 רומאים נהרגו בקרב. חניבעל בחר, מטעמים שאינם ברורים כל צורכם עד ימינו, לא לעלות על רומא עצמה. חניבעל שלח לרומא את אחד מקציניו קרתאלו בניסיון להגיע למשא ומתן. אולם הסנאט סירב אפילו לדון על אפשרות כזו, וסירב אף לפדות את שבוי קאנאי. המערכה באיטליה המשיכה. הרומאים החלו לנקוט בצעדים מעשיים כדי לשקם את העיר, הוגבלו זמני הקינות על הרוגי הקרב גיל הגיוס הונמך ל-17, וגויסו לצבא אפילו פושעים ועבדים.
למרות זאת, הניצחון בקאנאי היווה את שיא הקריירה של חניבעל ערים כפרים ושבטים רבים הגיעו אליו והציעו את ידידותם. הברית שהוא הציע הייתה מחייבת הרבה פחות מהברית שהציעו הרומאים ועל כן היה קל יותר לקבל אותה. הוא לא נבהל מכך שהרומאים מסרבים להיכנע, וסבר שבקרוב מאוד תבוא הכניעה. חניבעל צעד לאורך החוף האדריאטי ושלח את אחיו מאגו ברקה לקרתגו במטרה לבקש תגבורת. העיר העשירה קפואה פתחה בפני הקרתגים את שעריה, וחניבעל קבע את מחנהו בהר טיפאטה סמוך לקפואה.
מהלך הקרבות > הקרב הראשון

חניבעל חיפש מקום מנוחה לצבאו לקראת החורף המתקרב, ובחר בנולה. הוא צעד לתוך שטח העיר, ובתחילה האמין שהיא תיכנע לו מרצון ולכן לא התכונן לקרב. טיטוס ליוויוס טוען שהמון העם בעיר נטה אחרי חניבעל ואכן רצה להיכנע, בעוד הסנאט המקומי, שהורכב בעיקר מבני האצולה, שמר אמונים לרומא. משפט כזה אופייני לליוויוס שבספרו מדגיש את חשיבות עליונות האצולה על פני העם. אולם חוקרים מודרניים סבורים שרוב העריקות שנעשו במלחמה זו לטובת חניבעל היו ביוזמת האצולה המקומית דווקא. מכל מקום מכיוון שליוויוס משמש כמקור בלעדי כמעט לאירוע זה, לא ניתן לדעת מה אירע בנולה במציאות.
על כל פנים, על פי ליוויוס הסנאט רצו לשמור אמונים לרומא, ועל כן, כדי להרוויח זמן, יצרו קשר כביכול עם חניבעל. בפועל נשלחו שליחים אל הפראיטור מרקוס קלאודיוס מרקלוס בבקשה לעזרה. מרקלוס שיבח את הנולאנים על אומץ לבם, הורה להם להמשיך במשא ומתן המדומה עם חניבעל, והוא עצמו החל לנוע במהירות אל נולה. כאשר הגיע מרקלוס, הבין חניבעל שהעיר לא תיכנע לו בקלות, ונע אל נאפולי. חיל המצב הרומאי של נאפולי הובס מול חומות העיר. עם זאת, הסנאט המקומי עמד באומץ בהתקפה, וחניבעל נאלץ לוותר. חניבעל השיג פיצוי בכך שלכד בהסתערות את הערים נוקריה (Nuceria), ואקרי (Acerrae).
במצב זה, כאשר ערי קמפניה ופוליה נפלו בזו אחר זו לרגלי הכובש הקרתגי, התעוררה שוב האופוזיציה בנולה שקראה לכניעה לחניבעל. מנהיג האופוזיציה היה נולאני בשם לוקיוס בנטיוס. בנטיוס תמך בחניבעל בין היתר בשל הכרת תודה אישית. בנטיוס לחם בקרב קאנאי בצבא הרומי, וכמעט נהרג. הקרתגים הצילו אותו, טיפלו בפצעיו ושילחו אותו הביתה עם מתנות כפי שנהגו לעשות לכל שבוי לא-רומאי שתפסו. עם זאת, הצליח מרקלוס בעורמה לרכוש את ידידותו של הצעיר הנולאני, וכך להביא להחלשת האופוזיציה. עם זאת, חניבעל החליט לבצע התקפה נוספת על נולה. מרקלוס הוציא את חייליו מחוץ לחומות, וחניבעל ערך את מחנהו מולו. למרקלוס נודע שחלק מאנשי העיר יצרו קשר עם המחנה הקרתגי במטרה להסגיר את העיר. על פי התוכנית, הם היו אמורים להמתין לכך שמרקלוס יוציא את חייליו לקרב, ואז יבזזו את המחנה הרומאי וילכדו את החומות.
מרקלוס בחר לנצל את המצב לטובתו. הוא החזיר את חייליו אל העיר, הפקיד משמר כבד על המטען והאספקה, והורה שלאיש מהאזרחים אסור להתקרב לחומות. חניבעל ראה שהרומאים לא פותחים בקרב, והתקרב אל החומות בחוסר זהירות. אז התפרצו הרומאים החוצה, דרך השער הראשי וזרעו בלבול בצבא הקרתגי. כוחות נוספים התפרצו משני השערים האחרים, תוקפים את האגפים הקרתגיים. חניבעל נאלץ להורות לחייליו לסגת. ליוויוס מציין בהסתייגות מסוימת ש-2,800 קרתגים נהרגו, ורק 500 רומאים. לאחר שהקרתגים נסוגו שפט מרקלוס את אלו שנאשמו בשיתוף פעולה עם הקרתגים. הם הוצאו להורג ורכושם הוחרם.
מהלך הקרבות > הקרב השני

בתחילת שנת 215 לפנה"ס, החל חניבעל בהכנות למצור נוסף על נולה. אחד מקציניו חנו, נפגש עם כמה מנכבדי העיר בניסיון לשכנע אותם לבגוד בחיל המצב הרומאי אולם ללא הועיל. משנכשלו המגעים, החליט חניבעל לקחת את העיר בהתקפה. הוא תכנן לתקוף את כל השערים בו זמנית, ומרקלוס שהבחין בכך החליט להתכונן בהתאם. כאשר חניבעל התקרב אל החומות, הסתערו הרומאים ותקפו את המחנה הקרתגי. הקרתגים הופתעו בתחילה, אולם התאוששו במהרה והשיבו מלחמה שערה. הקרב נמשך במשך כל היום, כששני הצדדים אינם מצליחים להגיע להכרעה. בלילה, גשם כבד אילץ את שני הצדדים לפרוש למחנותיהם. הגשם המשיך עד אמצע היום שלמחרת וגם לאחר מכן לא היה ניתן לתקוף בשל הבוץ. לפיכך דחו שני הצדדים את התחדשות מעשי האיבה למשך יום נוסף. למחרת ערך מרקלוס את כוחותיו מול המחנה הקרתגי, חניבעל ערך גם הוא את כוחותיו ונפתח הקרב. אנשי נולה שלא תמכו בחניבעל נערכו מאחורי הקווים הרומאיים ושימשו כעתודה וכן טיפלו בפצועים.
על הקרב עצמו לא ידוע הרבה. הרומאים זכו לניצחון מוחץ, וקרתגים רבים נהרגו. בנוסף על כך לאחר הקרב אירע לחניבעל מה שלא אירע לו אלא פעמים מעטות בלבד לכל אורך הקריירה הצבאית הארוכה שלו, כמה מאות פרשים נומידיים ואיברים ערקו אל הרומאים תמורת הבטחה לאדמה.
מהלך הקרבות > הקרב השלישי

בשנת 214 לפנה"ס חניבעל חנה באזור אגם אווארנוס (Avernus), רשמית לצורך הקרבת קורבנות אולם בפועל כדי לרגל אחר ביצורי הערים באזור. מספר אזרחים מנולה נפגשו עמו שם וסיפרו לו על קשר להסגיר לידיו את העיר. מרקלוס, שנבחר אז כקונסול ועמד לצאת אל סיציליה, קיבל מידע על כך, ושיגר לנולה 6,000 רגליים ו-300 פרשים. חניבעל העדיף לנסות את מזלו פעם נוספת בנאפולי, אולם גם הפעם לא שיחק לו המזל שם והוא החליט לנסות ללכוד את נולה פעם שלישית ואחרונה.
חניבעל נע אל נולה במהירות, ומרקלוס הורה לגאיוס קלאודיוס נרו לנוע מאחורי המחנה הקרתגי בדממה ולתקוף אותו רק כאשר יתחיל הקרב. מסיבות לא ברורות נרו בחר שלא לתקוף, והקרב התנהל בלי הפרשים שלו. אף על פי כן, הרומאים ניצחו, אם כי היה זה ניצחון זעום שהושג בעמל רב. למחרת התנגשו שני הצבאות פעם נוספת, התנגשות שהסתיימה שוב בניצחון רומאי. אי לכך החליט חניבעל לנטוש את המצור על נולה והיא לא סבלה מהטרדות יותר עד סוף המלחמה.
לקריאה נוספת

ישראל שצמן. תולדות הרפובליקה הרומית. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תש"ן.
תאודור מומזן, דברי ימי רומא. תרגמו צ’ ויסלבסקי, דוד קלעי, צ’ רודי. עורכים: פ. לחובר, צ’ וויסלבסקי. תל אביב, הוצאת מסדה.
הרולד למב, חניבעל - האחד נגד רומי, מערכות, 1964.
טיטוס ליוויוס. תולדות רומא. ספרים א, ב, כא, כב, ל. תרגמה מרומית: שרה דבורצקי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"ב.
טיטוס ליוויוס. מלחמות חניבעל - תולדות רומא מאז ייסוד העיר, ספרים 30-21. תרגם מלטינית: משה ליפשיץ. ירושלים, הוצאת כרמל, 2015.
Livius, Translated by F.G. Moore. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1919-1959.
Polybius, Translated by W.R. Paton. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1922-1925.
Appianus, Translated by H. White. The Loeb Classical Library. London, William Heinemann, 1912.
Mommsen, Theodore. History of Rome. Online version in Classic Literature Library.
Serge Lancel, Hannibal, Blackwell, במקור יצא בצרפת ב-1995, תרגום לאנגלית 1998
J. F. Lazenby, Hannibals war, Aris & Phillips, 1978
F. W. Walbank, A historical commentry on Polybius, Oxford university press, 1957
Goldsworthy, Adrian (2003). The Fall of Carthage, Cassel Military Paperbacks.
Dodge, Theodore A. (1891). Hannibal, Da Capo Press.
Lamb, Harold (1958). Hannibal: one man against Rome, Garden City, NY: Doubleday.
Hoyos, Dexter (2008). Hannibal : Rome's greatest enemy. Exeter: Bristol Phoenix Press.
Hoyos, Dexter (2003). Hannibal's dynasty power and politics in the western Mediterranean, 247-183 BC. London: Routledge.
הערות שוליים

↑  שצמן, עמ' 143.
↑  .Goldsworthy, p, 219
↑  למב, עמ' 162.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 14.
↑  .Goldsworthy, p, 233
1 2 3  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 15.
↑  .Goldsworthy, p, 224
1 2 3  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 16.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 17.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 43.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים ושלושה, 44.
↑  פלוטרכוס, "חיי מרקלוס", 11-12.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וארבעה, 13.
↑  טיטוס ליוויוס, ספר עשרים וארבעה, 17.
קליעים מעל ברודוויי

| --- | --- |

קליעים מעל ברודוויי
 בימוי:  וודי אלן 
 הופק בידי:  רוברט גרינהאט, צ'ארלס ג'ופה, ג'ק רולינס, ג'ין דומאניאן, לטי ארונסון, יעקב (ז'אקי) ספרא, Walter E. Rollins 
 תסריט:  וודי אלן, דאגלס מקגרת' 
 עריכה:  סוזן מורס 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון קיוזאק ג'ון ונטימיליה Nina von Arx פול הרמן אידי פאלקו טוני דארואו Brian McConnachie מלגורזאטה זייאג'קובסקה ליסה ארטורו בנאי ונוטה Dayle Haddon סטייסי נלקין דבי מזר הארווי פירסטיין צ'אז פלמינטרי מרי-לואיז פרקר ג'ניפר טילי דיאן ויסט טוני סיריקו ג'ק וורדן רוב ריינר ג'ו ויטרלי ג'ים ברודבנט טרייסי אולמן Jennifer Van Dyck 
 מוזיקה:  דיק היימן 
 צילום:  קארלוס די פלומה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מירמקס 
 חברה מפיצה:  מירמקס, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 באפריל 1995 
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט מאפיה, סרט סטירי, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bulletsoverbroadway
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (דיאן ויסט)  פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן המשנה הטוב ביותר (צ'אז פלמינטרי)  פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקנית המשנה הטובה ביותר (דיאן ויסט)  פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית המשנה הטובה ביותר (דיאן ויסט)  פרס אגודת מבקרי הקולנוע הלאומית לשחקנית המשנה הטובה ביותר (דיאן ויסט)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (דיאן ויסט)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
קליעים מעל ברודוויי (באנגלית: Bullets over Broadway) הוא סרט קומדיה שחורה/פשע משנת 1994 שביים וודי אלן. את התסריט כתב אלן יחד עם דאגלס מקגרת'. בסרט מככבים אנסמבל של שחקנים הכולל את ג'ון קיוזאק, דיאן ויסט, צ'אז פלמינטרי, ג'ניפר טילי ועוד.
הסרט היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, לרבות עבור התסריט המקורי הטוב ביותר (אלן ומקגרת'), הבמאי הטוב ביותר (אלן), ושחקן המשנה ושחקנית המשנה הטובים ביותר (פלמינטרי וטילי בהתאמה). עבורה הופעתה בסרט זה, ויסט זכתה בפרס האוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר, השני בקריירה שלה (זכייתה הקודמת באוסקר הייתה גם כן בסרט של אלן - "חנה ואחיותיה" משנת 1986).
תקציר העלילה

בשנת 1928, דייוויד שיין (ג'ון קיוזאק) הוא מחזאי צעיר אידיאליסט שהגיע לאחרונה לניו יורק ומנסה לפרוץ בברודוויי. כדי לזכות במימון למחזהו, "אלוהי אבותינו" (God of Our Fathers), הוא נאלץ ללהק את השחקנית אוליב ניל (ג'ניפר טילי), בת-זוגו של גנגסטר שמממן את ההפקה. אוליב תובענית וחסרת כישרון, אך שומר הראש שמתלווה אליה, הגנגסטר צ'יץ' (צ'אז פלמינטרי), מתגלה כגאון, שללא הרף מסייע לדייוויד עם רעיונות מצוינים לשכתוב המחזה שלו.
בעוד השחקנים מתכוננים לערב הבכורה, שיין הולך ומסתבך, מייחס לעצמו את השכתובים של צ'יץ', בוגד בבת-זוגו אלן (מרי-לואיז פרקר) עם השחקנית הראשית של ההצגה שלו הלן סינקלייר (דיאן ויסט), ומתקשה להתמודד עם השחקן הראשי, ורנר פרסל (ג'ים ברודבנט), אכלן כפייתי שבעצמו מנהל רומן - עם אוליב - ובכך מסכן את ההפקה כולה.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| ג'ון קיוזאק | דייוויד שיין | מחזאי צעיר ואידיאליסט |
| דיאן ויסט | הלן סינקלייר | שחקנית תיאטרון מוערכת |
| ג'ניפר טילי | אוליב ניל | בת-זוגו של גנגסטר, שואפת להיות שחקנית אך חסרת כל כישרון |
| צ'אז פלמינטרי | ציץ' | גנגסטר, שומר הראש של אוליב |
| מרי-לואיז פרקר | אלן | בת-זוגו של דייוויד |
| ג'ק וורדן | ג'וליאן מרקס |  |
| ג'ו ויטרלי | ניק ולנטי |  |
| רוב ריינר | שלדון פלנדר |  |
| טרייסי אולמן | אדן ברנט |  |
| ג'ים ברודבנט | ורנר פרסל | שחקן תיאטרון, אכלן כפייתי, מנהל רומן עם אוליב |
| הארווי פירסטיין | סיד לומיס |  |
| סטייסי נלקין | ריטה |  |
| אידי פאלקו | לורנה |  |
| בנאי ונוטה |  | פטרון |
| דבי מזר | ויולט |  |
| מלגורזאטה זייאג'קובסקה | לילי |  |
| טוני סיריקו | רוקו |  |
| טוני דארואו | אלדו |  |
הפקה

הסרט צולם, בין השאר בדירת דופלקס בקומה ה-22 של בניין טיודור סיטי פלייס 5 שבמנהטן.
יש הסוברים כי שמו של הסרט הוא הומאז' למערכון באותו הסרט מתוכנית הטלוויזיה של סיד סיזר משנות ה-50; אחד התפקידים הראשונים של וודי אלן בטלוויזיה היה כתיבה עבור תוכניות ספיישל של סיזר, אחרי שתוכניתו הקבועה ירדה מלוח השידורים.
סרט זה כולל את הופעתה הקולנועית האחרונה של בנאי ונוטה. אלן ליהק אותה לתפקיד קמאו כפטרון התיאטרון. היא נפטרה מסרטן ריאות זמן קצר לאחר צאתו של הסרט לאקרנים.
תגובות וביקורות

"קליעים מעל ברודוויי" זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי הקולנוע. על פי אתר האינטרנט Rotten Tomatoes, ‏96% מהביקורות על הסרט היו חיוביות, כאשר על פי דעת הרוב, הסרט הוא "קומדיה משעשעת על מאחורי הקלעים ... הכתיבה והבימוי השנונים ביותר של וודי אלן בתקופה המאוחרת".
ג'נט מסלין מהניו יורק טיימס תיארה את הסרט כ-"קומדיה קלה, אנרגטית ... בדיוק סוג הפארסה השנונה ש[אלן] תמיד עשה הכי טוב". טוד מקארתי מוראייטי כינה את הסרט "קומדיה על מאחורי הקלעים, המבוססת על צילומי מלודרמת-פשע בתקופת חוק יובש והסתבכויות רומנטיות אסורות", וכתבה כי "בתערובת זו בין עסקי השעשועים לבין העולם התחתון, סרט זה משלים היטב את "דני רוז האיש מברודוויי" של אלן, ומשעשע באותה המידה". רוג'ר איברט מהשיקגו סאן-טיימס שיבח את הסרט וציין את הדמיון בינו לבין "סרט רציני יותר של אלן, פשעים ועבירות קלות, בו אדם ביצע רצח והצליח איכשהו כמעט להצדיק את זה. הנה הצד הקומי של אותו המטבע. הסרט מצחיק מאוד ... וגם, באופן מפתיע, קשוח".
עיבוד תיאטרוני

אלן עיבד את הסרט כלמחזמר להיטים, ששמו "קליעים מעל ברודוויי: המחזמר". סוזן סטרומן הייתה הבמאית והכוריאוגרפית של המחזמר, בהפקת ג'וליאן שלוסברג ואחותו הצעירה של אלן לטי ארונסון, עם מוזיקה ושירים של שנות ה-20 ושנות ה-30 מתוך ספר השירים האמריקאי הגדול. המחזמר הוצג בבכורה בברודוויי בתיאטרון סנט ג'יימס ב-10 באפריל 2014.‏ הקראה של המחזמר נערכה ביוני 2013.‏ צוות השחקנים כלל את זאק בראף בתפקיד דייוויד שיין, ברוקס אשמנסקאס, בטסי וולף, לני וולפה ווינסנט פסטור. מרין מצי כיכבה בתפקיד הלן סינקלייר, וקארן זימבה הופיעה בתפקיד עדן ברנט. גלן קלי, המנהלת המוזיקלית, עיבדה וכתבה מילים נוספות לשירים, לרבות "Tain't Nobody's Bus'ness",‏ "Running Wild",‏ "Let's Misbehave"‏ ו-"I Found A New Baby".‏ המחזמר ירד ב-24 באוגוסט 2014, לאחר 156 הופעות ו-33 הצגות הרצה.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד/ים | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| איגוד המבקרים האמריקני | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | הבמאי הטוב ביותר | וודי אלן | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | התסריט המקורי הטוב ביותר | וודי אלן ודאגלס מקגרת' | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | עיצוב ההפקה הטוב ביותר | סאנטו לוקוואסטו וסוזן בודה | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | עיצוב התלבושות הטוב ביותר | ג'פרי קורלנד | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | שחקן המשנה הטוב ביותר | צ'אז פלמינטרי | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'ניפר טילי | מועמדות |
| טקס פרסי אוסקר ה-67 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | שחקן המשנה הטוב ביותר | צ'אז פלמינטרי | זכייה |
| פרס אינדפנדנט ספיריט | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| פרס באפט"א לקולנוע | התסריט המקורי הטוב ביותר | וודי אלן ודאגלס מקגרת' | מועמדות |
| פרס גילדת שחקני המסך | שחקן המשנה הטוב ביותר | צ'אז פלמינטרי | מועמדות |
| פרס גילדת שחקני המסך | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| פרס גלובוס הזהב | שחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע | דיאן ויסט | זכייה |
| American Comedy Awards | שחקנית המשנה המצחיקה ביותר בסרט קולנוע | דיאן ויסט | זכייה |
| Boston Society of Film Critics Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | מועמדות |
| Chicago Film Critics Association Awards | שחקן המשנה הטוב ביותר | צ'אז פלמינטרי | מועמדות |
| Chicago Film Critics Association Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| Dallas–Fort Worth Film Critics Association Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| Kansas City Film Critics Circle Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| Laurel Award for Screenwriting Achievement | Laurel Award for Screenwriting Achievement | וודי אלן ודאגלס מקגרת' | מועמדות |
| Los Angeles Film Critics Association Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| New York Film Critics Circle Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| Sant Jordi Awards | השחקן הזר הטוב ביותר | צ'אז פלמינטרי | זכייה |
| Society of Texas Film Critics Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
| Southeastern Film Critics Association Awards | שחקנית המשנה הטובה ביותר | דיאן ויסט | זכייה |
קוואס

ערך זה עוסק במשקה. אם התכוונתם לשומר ראש טקסי, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  משקה מותסס 
 מוצא:  בלארוס, פולין, רוסיה, אוקראינה 
 מרכיבים עיקריים:  לחם שיפון, פרי, צימוק, דבש, שמרים, לתת, מים, rye flour, עשבי תיבול 
 
מוכרת קוואס מחבית בקייב שבאוקראינה
קוואס ביתי במהלך תסיסה
קְווַאס (ברוסית: квас; בפולנית: kwas chlebowy) הוא משקה מוגז, מיוצר מתסיסה של חיטה ושעורה, בעל אחוזי אלכוהול נמוכים מאוד (עד 1.2% ולרוב משמעותית פחות), צבעו חום עד שחור וטעמו מתוק עם חמיצות. קוואס משווק הן בחביות והן בבקבוקים. לפעמים מוסיפים למשקה תוספות כדי לשנות את טעמו, כגון מנטה וצימוקים.
המשקה נפוץ בעיקר במדינות הסלאביות המזרחיות – רוסיה, אוקראינה ובלארוס, וגם במדינות אחרות מחבר המדינות ופולין.
קוואס בישראל

שיווק הקוואס בישראל החל במעדניות ומרכולים לא כשרים בסוף שנות התשעים כחלק מייבוא מסיבי של מוצרי מזון ממדינות ברית המועצות לשעבר, עם העלייה בביקוש מצד עולי מדינות אלו. בשנות האלפיים אף קמו מספר יצרנים מקומיים.
אזכורים בספרות היידיש

בספרו של שלום עליכם "מוטל בן פייסי החזן" מופיע משקה הקוואס כאחד מניסיונות ההתעשרות של אליהו, אחיו הבכור של מוטיל. אליהו שולף את המתכון להכנת קוואס מספר שהשיג, מגייס את כל משפחתו לעזור בהכנה ואת מוטיל הוא שולח עם דלי וכוס למכור את המשקה הקר לעוברים ושבים צמאים. הכול היה עולה יפה, אלמלא רצה כל אחד מבני הבית לשתות גם הוא מן המשקה המרווה, וכדי להסוות את מעשיהם, מילאו את החסר במים. אפילו זה היה עובר בשלום, כי גם קוואס מדולל עודנו מרווה, עד שאתרע מזלו של מוטיל ובמקום למלא את הנטלה מחבית המים הזכים, טבל אותה בטעות בגיגית הכביסה. כל זה מתואר גם בסרט נס בעיירה.
ביהדות

בהלכה היהודית נוצר דיון תרבותי-הלכתי לגבי חשיבותו של הקוואס. קיימים טקסים רבים ביהדות המצריכים שתיית יין, כדוגמת קידוש, הבדלה וברכת המזון. מכיוון שלרבים מיהודי אשכנז לא היה יין כשר זמין, נהגו רבים מהם להשתמש בשיכר כתחליף ליין, פתרון שניתן לו מקום כבר בתלמוד הבבלי. המחלוקת נסובה סביב השאלה האם אפשר להגדיר את הקוואס כ'חמר מדינה': יש שהתייחסו לקוואס בתור שיכר, כך שניתן להשתמש בו להבדלה, ובאירועים מסוימים אף לקידוש. לעומת זאת רבים מפוסקי ההלכה התייחסו לקוואס כמשקה שאינו די חשוב כדי להיחשב שיכר, וקבעו שהוא 'כמו מים' מבחינת חשיבותו.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף ק"ז, עמוד א'
↑  משנה ברורה סימן רצו ס"ק י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007548472305171  GND: 4811808-4  LCCN: sh85073528 
ערך זה הוא קצרמרבנושא משקאות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.