stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונפדרציית קאיה
היסטוריה

לפי אגדה שנכתבה ב"סאמגוק יוסה" במאה ה-13, שש ביצים ירדו מהשמים בשנת 42 לספירה עם מסר שהם יהיו מלכים. שישה בנים נולדו והתבגרו תוך 12 ימים. אחד מהם, בשם סורו (אנ'), הפך למלך קומגוואן גאיה (אנ'), והחמישה האחרים ייסדו את חמשת הקאיות הנותרות: טאגאיה (אנ'), סונגסן גאיה, ארא גאיה (אנ'), קוריונג גאיה (אנ') וסוגאיה.
הישויות של קאיה התפתחו מתוך המבנים הפוליטיים העיקריים של שנים עשר השבטים של קונפדרציית פיונהאן (אנ') העתיקה, אחת מקונפדרציות סמהאן (אנ'). משטרי הצ'יף המאורגנים באופן רופף התחלקו לשש קבוצות קאיה, שבמרכזן קומגוואן גאיה. בהתבסס על מקורות ארכאולוגיים והתיעודים הכתובים המצומצמים, חוקרים זיהו את סוף המאה ה-3 כתקופת מעבר מפיונהאן לקאיה, תוך שהם מבחינים בפעילות הצבאית הגוברת ומנהגי הקבורה המשתנים. מעבר זה היה קשור גם להחלפת האליטה הקודמת בנסיכויות מסוימות (כולל טאגאיה) בגורמים מממלכת פויו (אנ'), שהביאו אידאולוגיה וסגנון שלטון מיליטריסטיים יותר.
לאחר מלחמת שמונה ממלכות הנמל (浦上八國 亂)(209~212) בין שילה לקאיה, קאיה באה תחת ההגמוניה של דרום-מזרח חצי האי בשליטת שילה, אך ניצלה באופן דיפלומטי את השפעת יפן ופֶּקְצֶ'ה כדי לשמור על עצמאות. הקונפדרציה של קאיה התפרקה בלחץ ממלכת קוגוריאו בין השנים 391 ל-412, אף על פי שהישות האחרונה של קאיה נותרה עצמאית עד שנכבשה על ידי שילה ב-562, כעונש על סיוע לפקצ'ה במלחמה נגד שילה.
בשנת 529, שילה השמידה את טאקגיטן גאיה (啄己呑國) באמתלה של בריתה עם טאגאיה ולקחה מחצית מהשטח של טאקסון גאיה (卓淳國). זה הוביל את טאגאיה לחוסר אמון בקאיה ולהתחיל להתאחד סביב ארא גאיה, ששמרה על כוח חזק. על מנת להימלט מהתערבויות בין פקצ'ה ושילה בקאיה, הזמינה ארא גאיה את שילה, פקצ'ה ויפן לקיים את ועידת אנרה (安羅會議). אף על פי שהם רצו ללחוץ על שילה דרך הפגישה לבנות מחדש את טאקגיטן גאיה ולהעלות את מעמדה הבינלאומי של אנרה, פקצ'ה העדיפה דיפלומטיה ושילה לא הייתה מעוניינת בכך. אף על פי שיפן הייתה פרו-אנרה גאיה, היא לא הצליחה לעזור בגלל בעיות פנימיות.
בשנים 541 ו-544, פקצ'ה הובילה את ועידות סאבי (אנ') (泗沘會議), שבהן השתתפו שבע מדינות כולל ארה ואימנה. עם זאת, ארה עדיין לא נתנה אמון מלא בפקצ'ה. כתוצאה מהוועידה, קאיה תקפה את קוגוריו לצד ברית שילה-פקצ'ה וכבשה את סיאול. בהתקפה זו, שילה בגדה בפקצ'ה וגם קאיה נטמעה בשילה.
כלכלה

הישויות הפוליטיות היו ממוקמות במישורי ההצפה של עמקי היובלים של הנהר נקדונג (אנ') ובשפך שלו. בפרט, בשפך של הנקדונג יש מישורים פוריים, גישה ישירה לים ומרבצי ברזל עשירים. לישויות של קאיה היו כלכלות שהתבססו על חקלאות, דיג, יציקה ומסחר למרחקים ארוכים. הן היו ידועות במיוחד בעיבוד הברזל שלהן, כפי שהיה פיונהאן לפניהן. הישויות של קאיה ייצאו כמויות עצומות של עפרות ברזל, שריונות ברזל וכלי נשק אחרים לפֶּקְצֶ'ה ולממלכת ווה. בניגוד לקשרים המסחריים והלא-פוליטיים ברובם של פיונהאן, נראה שפוליטיקאים מקאיה ניסו לשמור על קשרים פוליטיים חזקים גם עם הממלכות הללו.
פוליטיקה

מספר רישומים היסטוריים עתיקים מפרטים מספר ישויות פוליטיות של קאיה. לדוגמה, קוריו סאריאק (고려사략; 高麗史略) מונה חמישה: קומגוואן גאיה (אנ'), קוריונג גאיה (אנ'), פיהווה גאיה (אנ'), ארא גאיה (אנ') וסונגסן גאיה.
באופן מסורתי, נהנתה קונפדרציית קאיה מיחסים טובים עם יפן ופקצ'ה, למשל כאשר שלוש המדינות התחברו נגד קוגוריאו ושילה במלחמת קוגוריאו-ווה (אנ'). הרישומים מצביעים על כך שקאיה שלחה לצידה של פקצ'ה באופן קבוע סיוע כלכלי, תרבותי וטכנולוגי ליפן בתמורה לסיוע צבאי ופוליטי, מכיוון חצר המלוכה ביאמטו (שמה הקדום של יפן) רצתה התקדמות טכנולוגית וקידום תרבותי בעוד פקצ'ה ומדינות קאיה רצו בסיוע הצבאי של יפן במלחמותיהם נגד שילה וקוגוריו.
הישויות הפולטיות השונות של קאיה יצרו קונפדרציה במאות ה-2 וה-3 שהתרכזה בלב ליבה של קומגוואן גאיה (אנ') בקימהה (אנ') של ימינו. לאחר תקופה של דעיכה, הקונפדרציה קמה לתחייה בסביבות התחלת המאות החמישית והשישית, כשהפעם התרכזה בטאגאיה, נפת קוריונג (אנ') של ימינו. עם זאת, היא לא הצליחה להגן על עצמה מפני פלישות והתקפות של ממלכת שילה (אנ') השכנה. בסופו של דבר, כל הקונפדרציה של קאיה נטמעה בשילה.
לאחר נפילת הקונפדרציה של קאיה, רבים מהאצולה והאליטה של מדינות הקונפדרציה השתלבו בשורות מערכת דירוג העצמות (אנ') של שילה כולל בתי המלוכה של קונפדרציית קאיה המובסת. דוגמה אחת כזו הייתה המצביא קים יו-סין (אנ') של צבא שילה שמילא תפקיד קריטי באיחוד שלוש הממלכות של קוריאה. קים היה נינו של המלך קואהי מקומגוואן גאיה, השליט האחרון של מדינת קומגוואן גאיה. כתוצאה מכך, קים קיבל את הדרגה של "עצם אמיתית" שהייתה הדרגה העליונה השנייה שניתן היה להגיע אליה במערכת דירוג העצמות של שילה, בין היתר משום שכמה מבני משפחת המלוכה של קומגוואן גאיה, הקלאן קימהה קים, היו נשואים לבני הקלאן קיונגג'ו קים, משפחת אצולה בולטת בשילה.
מחלוקת מימאנה

יחסים פוליטיים ומסחריים עם יפן היו מקור למחלוקת הן בקוריאה והן ביפן. עיתונאים יפנים במהלך המאה העשרים עיינו בניהון שוקי, הטוען כי קאיה (ששמה "מימאנה (אנ')" וגם "קארה" ביפנית) הייתה מאחז צבאי של יפן בתקופת יאמטו (אנ') (300–710). אף על פי שאין ראיות התומכות בכך, הטענה בכל זאת הועלתה בתקופות שונות על ידי אימפריאליסטים יפנים, לאומנים ועיתונות כדי להצדיק את השלטון הקולוניאלי היפני בקוריאה בין המאות ה-19 וה-20.
עדויות ארכאולוגיות מצביעות על כך שהישויות הפוליטיות של קאיה היו היצואניות העיקריות של טכנולוגיה ותרבות לקיושו באותה תקופה. התאוריה של מוצב יפני נדחתה באופן נרחב בקוריאה וביפן מכיוון שלא היו באותה תקופה קבוצות מקומיות יפניות שהיו להן כוח צבאי חזק מספיק כדי לכבוש את קאיה או כל חלק אחר בקוריאה. הטכנולוגיה של קאיה הייתה מתקדמת יותר מזו של השושלות היפניות של אותה תקופה.
אף על פי שתאוריה זו הופרכה במידה רבה מאז שנות ה-70, היא נותרה נושא רגיש וחוזר על עצמו בימינו.
בשנת 2010, קבוצת מחקר משותפת של היסטוריונים בחסות ממשלות יפן ודרום קוריאה הסכימה שקאיה מעולם לא נכבשה צבאית על ידי יפן העתיקה.
גלריה

תערוכה של הקבר המלכותי של טאגאיה, קוריונג, קיונגסנגבוק.
כתר זהב ואביזרים.
כוס בצורת קרן מקאיה שעשוי להמחיש חיבור של התרבות הפרסית דרך דרך המשי לקוריאה.
כלי חרס של קאיה במוזיאון הלאומי של קוריאה.
תצוגת כלי חרס במוזיאון טאגאיה.
קישוטי מגן שנחפרו מאתר בית הקברות דאסונג-דונג בקימהה.
קסדת ברזל זו ממחישה את המיומנות של עיבוד ברזל וחשיבותו של ברזל מעמק נהר נקדונג.
דגם בית זיקוק של אנשי קאיה.
כתר קאיה
עגילים של קאיה.
חייל קאיה (אחרי 412, סגנון שריון בהשפעת קוגוריאו).
לקריאה נוספת

Chun-gil Kim: The History of Korea. Greenwood Publishing Group, 2005, ISBN 0-313-33296-7, Pages. 27–29
הערות שוליים

↑  Barnes, Gina L. (2001). Introducing Kaya History and Archaeology. In State Formation in Korea: Historical and Archaeological Perspectives, pp. 179–200. Curzon, London.
↑  Gaya Tumuli
↑  Christopher I. Beckwith, Empires of the Silk Road: A History of Central Eurasia from the Bronze Age to the Present, Princeton University Press, 2009, ISBN 9780691135892
↑  『デジタル大辞泉』 "Digital Daijisen" (by 小学館/SHOGAKUKAN) at Goo Dictionary
↑  Janhunen, Juha (2010). "Reconstructing the language map of prehistorical Northeast Asia". Studia Orientalia 108 (2010). ... there are strong indications that the neighbouring Baekje state (in the southwest) was predominantly Japonic-speaking until it was linguistically Koreanized.
↑  Vovin, Alexander (2013). From Koguryo to Tamna: Slowly riding to the South with speakers of Proto-Korean. Korean Linguistics. 15 (2): 222–240
↑  Gelabert, Pere; Blazyte, Asta; Chang, Yongjoon; Fernandes, Daniel M.; Jeon, Sungwon; Hong, Jin Geun; Yoon, Jiyeon; Ko, Youngmin; Oberreiter, Victoria; Cheronet, Olivia; Özdoğan, Kadir T. (2022-06-21). "Northeastern Asian and Jomon-related genetic structure in the Three Kingdoms period of Gimhae, Korea". Current Biology. 32 (15): 3232–3244.e6. doi:10.1016/j.cub.2022.06.004. ISSN 0960-9822. PMID 35732180.
↑  Farris, William (1996). "Ancient Japan's Korean Connection". Korean Studies. 20: 6-7. doi:10.1353/ks.1996.0015.
↑  Injae, Lee; Miller, Owen; Park, Jinhoon; Yi, Hyun-Hae (2014). Korean History in Maps. Cambridge University Press. p. 44-49, 52-60.
↑  Barnes, Gina (2001). Introducing Kaya History and Archaeology. In State Formation in Korea: Historical and Archaeological Perspectives. London: Curzon. p. 179-200.
↑  André Schmid (2002). Korea Between Empires: 1895 - 1919. Columbia University Press. ISBN 978-0-231-50630-4. נבדק ב-31 ביולי 2013. {{cite book}}:  (עזרה). Page 150, Page 169
↑  Lee, Peter H & Wm. Theodore De Bary. Sources of Korean Tradition. Columbia University Press, 1997. ISBN 0-231-10567-3. Page 14
↑  John Whitney Hall (1998). "5. Japan and the continent". The Cambridge History of Japan. Cambridge University Press. pp. 308 ~ 310p. ISBN 978-0-521-22352-2.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007538263105171  BnF: cb14475972d (data)  LCCN: nr92011461  NDL: 00979757  NLK: KSH1998005943  VIAF: 154045456   WorldCat (עם VIAF): 154045456 
כלי חרס בצורת ברווז מקאיה, המאה ה-5 או ה-6.
הקברים המלכותיים בצ'אנגיונג
קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה

.
| --- | --- |
 
 ענפי ספורט:  כדורגל
 תחום השיפוט:  יבשתי, אוקיאניה
 השתייכות:  FIFA
 מיקום המטה:  אוקלנד, ניו זילנד
 נשיא:  ונואטו למברט מטלוק
 יושב ראש:  למברט מטלוק 
 תאריך ייסוד:  1966
 מספר חברות:  13 (11 חברות מלאות)
 ארגוני בת:  ‏
 http://www.oceaniafootball.com/
 
| קונפדרציות FIFA |
| --- | --- |
   CONCACAF | CONMEBOL | CAF | UEFA | AFC | OFC : 
סמל הקונפדרציה בעבר
קונפדרציית הכדורגל של אוקיאניה (באנגלית: Oceania Football Confederation, בראשי תיבות: OFC) היא אחת משש הקונפדרציות היבשתיות החברות בפיפ"א. מבין הקונפדרציות, אוקיאניה היא הקטנה והחלשה ביותר, בפער ניכר.
היסטוריה

הקונפדרציה נוסדה ב-1966 על ידי התאחדויות הכדורגל של אוסטרליה, ניו זילנד ופיג'י, וכיום חברות בה 11 התאחדויות כדורגל, חלקן של מדינות וחלקן של טריטוריות השייכות למדינות אחרות. נבחרות נוספות, שמייצגות טריטוריות שאין להן התאחדות כדורגל מוכרת, משתתפות בטורנירים של ה-OFC כחברות נלוות.
הקונפדרציה מארגנת ברמת הנבחרות את טורניר גביע האומות של מדינות אוקיאניה בכל 4 שנים החל מ-2008. אלופת הטורניר משתתפת בגביע הקונפדרציות. ברמת הקבוצות מארגנת ה-OFC את ליגת האלופות האוקיאנית, שנקראה עד 2007 אליפות אוקיאניה לקבוצות. אלופת הטורניר משתתפת באליפות העולם לקבוצות.
בינואר 2006 עזבה התאחדות הכדורגל של אוסטרליה, המדינה הגדולה ביותר שלה והנבחרת המצליחה ביותר באוקיאניה, את הקונפדרציה האוקיאנית, ועברה לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC). לאחר מעבר זה, הפכה ניו זילנד לנבחרת הבולטת ב-OFC. בשנים 2008, 2009 עזבו התאחדויות הכדורגל של איי מריאנה הצפוניים ופלאו את הקונפדרציה האוקיאנית, ועברו לקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC).
עד למונדיאל 2026 לא היה לאוקיאניה מקום מובטח בגביע העולם בכדורגל והמנצחת בטורניר המוקדמות של אוקיאניה הייתה צריכה להתמודד על העלייה למונדיאל נגד נבחרת מיבשת אחרת, החל משנת 2026 יובטח לקונפדרציה מקום אחד בקרב על הגביע. עד כה השתתפו נבחרות מאוקיאניה במונדיאל רק חמש פעמים: אוסטרליה עשתה זאת פעמיים, ב-1974 וב-2006 (בפעם השנייה היא הייתה הנציגה האוקיאנית הראשונה שעלתה לשמינית הגמר, ובשאר הפעמים שהעפילה למונדיאל עשתה זאת כנציגת אסיה), ישראל ב-1970 וניו זילנד העפילה למונדיאל 1982 ולמונדיאל 2010.
נבחרת ישראל בכדורגל, שהוחרמה מסיבות פוליטיות על ידי מדינות רבות באסיה, התמודדה מול נבחרות מאוקיאניה על הזכות להשתתף בגביע העולמי במוקדמות למונדיאל 1970, מונדיאל 1986 ומונדיאל 1990. גם נבחרת טייוואן שיחקה מספר פעמים בבית האוקיאני, מסיבות פוליטיות.
חברות הקונפדרציה

ל-OFC ישנן 11 חברות, ו-2 במעמד "חברה שותפה":
| קוד מדינה | התאחדות | הוקמה | שנת הצטרפות לפיפ"א | שנת הצטרפות ל-OFC | חברות בוועד האולימפי הבינלאומי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ASA | סמואה האמריקנית סמואה האמריקנית | 1984 | 1998 | 1998 | כן |
| COK | איי קוק איי קוק | 1971 | 1994 | 1994 | כן |
| FIJ | פיג'י פיג'י | 1938 | 1964 | 1966 | כן |
| KIR | קיריבטי קיריבטי | 1980 | לא חברה | 2007 | כן |
| NCL | קלדוניה החדשה קלדוניה החדשה | 1928 | 2004 | 1999 | לא |
| NZL | ניו זילנד ניו זילנד | 1891 | 1948 | 1966 | כן |
| PNG | פפואה גינאה החדשה פפואה גינאה החדשה | 1962 | 1966 | 1966 | כן |
| SAM | סמואה סמואה | 1968 | 1986 | 1986 | כן |
| SOL | איי שלמה איי שלמה | 1979 | 1988 | 1988 | כן |
| TAH | טהיטי טהיטי | 1989 | 1990 | 1990 | לא |
| TGA | טונגה טונגה | 1965 | 1994 | 1994 | כן |
| TUV | טובאלו טובאלו | 1979 | לא חברה | 2006 | כן |
| VAN | ונואטו ונואטו | 1934 | 1988 | 1988 | כן |
↑  טריטוריה לא מאורגנת של ארצות הברית
↑  מדינה הנחשבת ל"מדינה שותפה" של ניו זילנד
1 2  במעמד "חברה שותפה"
↑  אחת מארבע הטריטוריות של צרפת מעבר לים, ולכן גם לא חברה בוועד האולימפי הבינלאומי
↑  מבחינה מדינית, טהיטי היא אחת מארבע הטריטוריות של צרפת מעבר לים, כמו פולינזיה הצרפתית כולה, ולכן גם לא חברה בוועד האולימפי הבינלאומי.
↑  עד 1980 נקראה "ההברידיים החדשים"
חברות הקונפדרציה > חברות לשעבר

אוסטרליה אוסטרליה (1966–1972, 1978–2006)
טאיפיי הסינית טאייפי הסינית (1976–1978, 1982–1989)
ניואה ניואה (הייתה "חברה שותפה" בין השנים 2006–2021)
איי מריאנה הצפוניים איי מריאנה הצפוניים (הייתה "חברה שותפה" בין השנים 1998–2009)
ישראל ישראל (הייתה חברה בין השנים 1985–1989 בעקבות גירושה מקונפדרציית הכדורגל של אסיה (AFC) בשל לחץ ארצות ערב. בהמשך הצטרפה לאופ"א.)
חברות הקונפדרציה > מעמד של לא-חברות

לכמה מדינות ריבוניות ותלויות באוקיאניה יש נבחרות לאומיות ללא שיוך. כולן משחקות לעיתים רחוקות והיו לא פעילות במשך כמה שנים. יש גם כאלה שאין להם נבחרת לאומית כלל.
ישנן ארבע מדינות ריבוניות אוקיאניות, במעמד של לא-חברות, והן חברות באו"ם, והם אינן קשורות לפיפ"א, ל-OFC או לכל קונפדרציה אחרת:
איי מרשל איי מרשל
מיקרונזיהמיקרונזיה
נאורו נאורו
פלאופלאו
דירוג נוכחי לנבחרות OFC

להלן דירוג הנבחרות ב-OFC לפי הדירוג העולמי של פיפ"א לנבחרות גברים ולנבחרות נשים:
תחרויות

גביע אוקיאניה לאומות – אליפות הנבחרות הבכירה בכדורגל האוקיאני (כולל עוד 3 תחרויות נפרדות לגילאים: מתחת ל-23, מתחת ל-20 ומתחת ל-17)
ליגת האלופות האוקיאנית – מפעל הכדורגל הבכיר למועדונים אלופים בקונפדרציה של אוקיאניה.
אליפות אוקיאניה בכדורגל נשים – אליפות הנבחרות הבכירה לנשים בכדורגל האוקיאני (כולל עוד 2 תחרויות נפרדות לגילאים: מתחת ל-20, ומתחת ל-17)
אליפות אוקיאניה בקטרגל – אליפות הנבחרות הבכירה בקטרגל הפופולרי באזור (כולל עוד תחרות נפרדת לצעירים).
ליגת האלופות האוקיאנית לקטרגל – מפעל הכדורגל הבכיר למועדונים אלופים בקטרגל בקונפדרציה של אוקיאניה.
אליפות אוקיאניה בכדורגל חופים – אליפות הנבחרות הבכירה בכדורגל חופים הפופולרי באזור.
טורניר ההעפלה האולימפי של OFC – טורניר המתקיים פעם בכ-4 שנים לקביעת הנבחרות המשתתפות באולימפיאדה בתחום הכדורגל (2 טורנירים נפרדים לגברים ונשים).
תחרויות > תחרויות לנערים ונוער

גביע אוקיאניה עד גיל 23
גביע אוקיאניה עד גיל 20
גביע אוקיאניה עד גיל 17
אליפות אוקיאניה לנשים עד גיל 20
אליפות אוקיאניה לנשים עד גיל 17
תחרויות בעבר

גביע אוקיאניה למחזיקות גביע – מפעל שהתקיים עונה אחת בשנת 1987 בלבד.
גביע נשיא ה-OFC – טורניר גביע בהשתתפות נבחרות וגם מועדונים גדולים ביבשת, התקיים בשנת 2014 בלבד.
הערות שוליים

↑  נבחרת ישראל הייתה, בזמן מוקדמות מונדיאל 1970, חברה בקונפדרציית הכדורגל של אסיה.
↑  נבחרת ישראל בכדורגל מעולם לא הייתה חברה רשמית ב-OFC, אולם במוקדמות מונדיאל 1986 ו-1990, קובצה ביחד עם מדינות אוקיאניה לשם ההעפלה לטורניר. במוקדמות מונדיאל 1970, נבחרות אסיה ואוקיאניה שיחקו ביחד, וישראל אכן שיחקה רק עם נבחרות אוקיאניות, אבל עדיין במסגרת ה-AFC.
↑  דירוג נבחרות כדורגל גברים באתר פיפ"א
↑  דירוג נבחרות כדורגל נשים באתר פיפ"א
| כדורגל בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם | גביע הקונפדרציות | הדירוג העולמי | כדורגלן השנה        אוקיאניה: OFC – גביע אוקיאניה לאומות      אירופה: UEFA – אליפות אירופה      אסיה: AFC – גביע אסיה      אפריקה: CAF – גביע אפריקה לאומות      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
| כדורגל נשים בין-לאומי |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
       פיפ"א | גביע העולם לנשים | אלגארבה | גביע קפריסין | הדירוג העולמי לנשים | כדורגלנית השנה                   (עד גיל 20 • עד גיל 17)        אוקיאניה: OFC – אליפות אוקיאניה      אירופה: UEFA – אליפות אירופה (עד גיל 19 • עד גיל 17)      אסיה: AFC – אליפות אסיה      אפריקה: CAF – אליפות אפריקה      דרום אמריקה: CONMEBOL – קופה אמריקה      צפון ומרכז אמריקה: CONCACAF – גביע הזהב
קונפדרציית הכדורגל הברזילאית

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  כדורגל
 השתייכות:  פיפ"א CONMEBOL
 תאריך ההשתייכות:  1923 (פיפ"א)   1916 (CONMEBOL)
 מיקום המטה:  ריו דה ז'ניירו, ברזיל
 יושב ראש:  אנטוניו קרלוס נונס
 תאריך ייסוד:  1914
 www.cbf.com.br
קונפדרציית הכדורגל הברזילאית (בפורטוגזית: Confederação Brasileira de Futebol; ידועה בראשי התיבות CBF) היא הגוף האחראי על הכדורגל בברזיל. חברה בקונפדרציית הכדורגל של דרום אמריקה (CONMEBOL‏), CBF אחראית על הליגות הלאומיות של ברזיל (מסדרה א' עד סדרה ד') והגביע הברזילאי (Copa do Brasil) וממונה על נבחרת ברזיל בכדורגל לגברים ולנשים. כמו כן, פדרציות הכדורגל של מדינות ברזיל כפופות לה ונדרשות לתת לה דין וחשבון על פעילותן. הקונפדרציה אחראית גם על ליגות הנשים בברזיל.
בחלק העליון של סמל CBF מצוירים כוכבים ירוקים, שמספרם משתנה לפי מספר ניצחונות נבחרת הגברים במונדיאלים.
עידן CBD

קודם ל-CBF, הארגון הממונה על הכדורגל בברזיל היה "קונפדרציית הספורט הברזילאית" (Confederação Brasileira de Desportos‏, CBD‏). CBD נוסדה ב-8 ביוני 1914 והייתה האחראית למעשה על כל הספורט בברזיל. ב-1916 ייסדה יחד עם התאחדויות הכדורגל של אורוגוואי, ארגנטינה וצ'ילה את הקונפדרציה הדרום אמריקאית – CONMEBOL. היא הצטרפה כחברה לפיפ"א ב-1924.
בראש CBD עמדו 15 נשיאים. הראשון היה אלווארו זמית (Álvaro Zamith) והאחרון אלנו דה בארוס נונס (Heleno de Barros Nunes).
כיום CBD כבר לא קיימת והגוף המרכז את ענפי הספורט האולימפיים בברזיל (נכון לשנת 2010) הוא הוועד האולימפי הברזילאי.
הקמת CBF ונשיאיה

CBF נוסדה ב-24 בספטמבר 1979, כאשר חדלה CBD לפקח על ענף הכדורגל בברזיל. מה שהוביל לכך היה הלחץ שהופעל מצד פיפ"א, אשר דרשה כי ענייני הכדורגל במדינות החברות בפיפ"א ירוכזו בידי ארגון עצמאי.
נכון למרץ 2018, נשיא ההתאחדות הברזילאית הוא אנטוניו קרלוס נונס.
ז'וזה מריה מרין החליף ב-12 במרץ 2012 את ריקרדו טיישיירה, אשר כיהן בתפקיד מאז 16 בינואר 1989. טיישיירה היה נשוי במשך 30 שנה, עד שנת 1997, לבתו של ז'ואו האבלנז', נשיא פיפ"א בין השנים 1974 ו-1998 ונשיא CBD בין 1958 ו-1975. הקדנציה האחרונה של טיישיירה הייתה השישית שלו כנשיא CBF והייתה אמורה להסתיים בתום מונדיאל 2014, שהתקיים בברזיל, אך לחץ ציבורי וממשלתי בגין האשמות חוזרות של שחיתות (ראו למעטה) הביאו אותו לפרישה מוקדמת. לפני טיישיירה, עמדו בראש CBF שלושה נשיאים, כולל אלנו נונס שהיה הנשיא בעת הניתוק של CBF מ-CBD.
הישגים

CBF היא התאחדות הכדורגל המצליחה בעולם. נבחרת הגברים ברזיל זכו בכל תואר אפשרי.
הישגים > נבחרות גברים

תארים בינלאומיים ברמה גלובלית
5 מונדיאלים: 1958, 1962, 1970, 1994, 2002
3 גבעי הקונפדרציות: 1997, 2005, 2009
4 אליפויות עולם עד גיל 20: 1983, 1985, 1993, 2003
3 אליפויות עולם עד גיל 17: 1997, 1999, 2003
3 מדליות כסף אולימפיות: 1984, 1988, 2012
2 מדליות ארד אולימפיות: 1996, 2008
תארים ביבשת אמריקה
4 פאן-אמריקאיים: 1963, 1975, 1979, 1987
8 פעמים אלופת קופה אמריקה: 1919, 1922, 1949, 1989, 1997, 1999, 2004, 2007
10 פעמים אלופת דרום אמריקה עד גיל 20: 1974, 1983, 1985, 1988, 1991, 1992, 1995, 2001, 2007, 2009
9 פעמים אלופת דרום אמריקה עד גיל 17: 1988, 1991, 1995, 1997, 1999, 2001, 2005, 2007, 2009
פעמיים אלופת דרום אמריקה עד גיל 15: 2005, 2007
הישגים > נבחרות נשים

תארים בינלאומיים ברמה גלובלית
מקום שני במונדיאל: 2007
מדליות כסף אולימפיות: 2004, 2008
תארים ביבשת אמריקה
2 פאן-אמריקאיים: 2003, 2007
4 אליפויות דרום אמריקה: 1991, 1995, 1998, 2003
גביע ז'יל רימה > זכייה

אחד מהישגיה הבולטים של נבחרת ברזיל בכדורגל הוא זכייתה לצמיתות בגביע על שם ז'יל רימה. גביע ז'יל רימה היה גביע אשר החזקה עליו הועברה בין המדינות אשר זכו בו בין טורניר לטורניר של המונדיאל. בצורה זו אמור היה הגביע לעבור בין יד ליד, מעת שנערך הטורניר הראשון של המונדיאל ועד לזכייה שלישית של מדינה מסוימת במונדיאל. בשנת 1970, זכתה ברזיל בפעם השלישית בגביע זה, ואי לכך הוענק לה הגביע לצמיתות (גביע אחר, המכונה "גביע העולם של פיפ"א", הוכן עבור הטורנירים שנערכו לאחר 1990). הגביע, שהיה העשוי מ-3.8 קילוגרם זהב, הוצב לתצוגה במשרדי CBF בריו דה ז'ניירו מיד עם הזכייה בו, והעתק ממנו נשמר בכספת הארגון.
גביע ז'יל רימה > גנבת הגביע

בליל 19 בדצמבר 1983 נגנב גביע ז'יל רימה מהמקום בו הועמד לתצוגה. הגביע לא נמצא מעולם ותוצאות החקירה הצביעו על כך שהגנבים התיכו אותו על מנת למכור את הזהב ממנו היה עשוי. ארבעה גברים נעצרו בעקבות המעשה.
בעקבות מעשה הגנבה, העניקה פיפ"א לברזיל בשנת 1986 העתק של הגביע, שנוצק בידי חברת קודאק מ-1.875 ק"ג זהב. העתק זה מוצב כיום לתצוגה במשרדי CBF.
שחיתות וחקירות פרלמנטריות

בשנת 1994, לאחר זכייתה של ברזיל במונדיאל בארצות הברית, הביאו שחקני הנבחרת ומלוויהם מ-CBF במזוודותיהם בחזרה לברזיל סך של כ-17 טונות של ציוד שנקנה בארצות הברית, רובו מוצרי אלקטרוניקה המחויבים בתשלום מכס. נשיא ההתאחדות, ריקרדו טיישיירה, הפעיל את קשריו הפוליטיים והצליח לשחרר את המזוודות בשדה התעופה ללא תשלום מיסי מכס. הפרשה דלפה לעיתונות ועוררה את זעם הציבור. באוגוסט 2009 הורשע טיישיירה על ידי בית משפט בריו דה ז'ניירו בגין עבירה זו ונאסר עליו לכהן במשרה פוליטית וכן לנהל קשרי מסחר עם גופי ממשל למשך שלוש שנים.
בתחילת שנות האלפיים הייתה צמרת CBF מעורבת בשתי חקירות פדרליות באשמת שחיתות. ב"חקירת נייקי" ("CPI da Nike") שערך בית הנבחרים של ברזיל נחקרו עבירות הקשורות בחוזה שנערך בין CBF לחברת נייקי בשנת 1996. חוזה נייקי קבע שהחברה תשמש כספונסרית רשמית של נבחרת ברזיל וכן הוסדר בו שהיא תהיה הספקית הבלעדית של ציוד ספורט עבור הנבחרת. בנוסף, קבע החוזה שחברת נייקי תהיה רשאית ליזום משחקי ידידות של הנבחרת וכן לקבוע תנאים להופעותיהם בציבור של כוכבי הנבחרת, כגון רונלדו. בין המניעים לפתיחת החקירה היו הנסיבות המחשידות סביב השתתפותו של רונלדו במשחק הגמר של מונדיאל 1998. כמה שעות לפני המשחק, רונלדו התמוטט והובהל לבית חולים. חרף זאת, הפתיע רונלדו את צופי המשחק ברחבי העולם כאשר הופיע למשחק. תפקודו של רונלדו במשחק היה ירוד ונבחרת ברזיל הפסידה לצרפת בתוצאה 0-3. עלה החשד כי השתתפותו של רונלדו במשחק הייתה קשורה למעורבות חברת נייקי בענייני הנבחרת. גורם נוסף שהביא לחקירה הוא העובדה שההתאחדות חדלה להיות רווחית בשנת 1996, והחלה לשקוע בחובות עתק, שצברו ריביות בשיעורים גבוהים.
"חקירת נייקי" התנהלה בין בספטמבר 2000 ליוני 2001 ובדו"ח הסופי הואשמו 33 אישים בצמרת הכדורגל הברזילאית בשורת מעשי שחיתות, כאשר בראש הרשימה עמד נשיא ההתאחדות טיישיירה. הדו"ח לא אושר בהצבעה בבית התחתון של הקונגרס הלאומי של ברזיל.
באותה התקופה, ערך הסנאט הפדרלי (הבית העליון בקונגרס הברזילאי) את "חקירת הכדורגל" ("CPI do Futebol"), שהייתה ארוכה ומקיפה יותר מ"חקירת נייקי", ואי לכך גם הממצאים שהעלתה חקירת נייקי נלקחו בחשבון במסגרת חקירה זו. הדו"ח הסופי הוגש בנובמבר 2001 והפעם אושר. הדו"ח כלל המלצות על הדחתם של 17 אישים, ביניהם גם טיישיירה, אשר הואשם בדו"ח בשלושה עשר מקרי שחיתות. בעקבות החקירות, חויבה CBF לשלם קנס של יותר מ-14 מיליון ריאלים למס הכנסה (כשבעה מיליון דולרים, במונחים של 2010).
לקריאה נוספת

אילן רחום, הכדורגל וברזיל: 125 שנים של משחק, עם ואומה, הוצאת כרמל, 2019.
הערות שוליים

↑  "מונדיאל 1994: חגיגות נוסח נבחרת ברזיל", מאת חזי אשר, באתר ספורטאנטר, 4 ביוני 2006 (הקישור אינו פעיל, 31.03.2018)
↑  כתבה בדיילי טלגרף, 13 באוגוסט 2009
↑  כתבה ב-BBC על שחיתות בכדורגל הברזילאי, 2001 (נבדק במאי 2010) (באנגלית)
↑  כתבה בעיתון הבריטי אינדפנדנט על שחיתות בצמרת CBF, דצמבר 2000 (נבדק במאי 2010) (באנגלית)
↑  כתבה בעיתון הברזילאי פוליה דה סאו פאולו על השחיתות בכדורגל הברזילאי (בפורטוגזית)
↑  כתבה באתר playthegame.org
| כדורגל בברזיל ברזיל |
| --- | --- | --- |
| נבחרות | נבחרת ברזיל בכדורגל • נבחרת ברזיל בכדורגל נשים • נבחרת ברזיל בכדורגל עד גיל 20 |  |
| ניהול | קונפדרציית הכדורגל הברזילאית • מועדון ה-13 • קבוצות • כדורגלנים • מאמנים • אצטדיונים |  |
| תחרויות ברמה לאומית | ליגת העל הברזילאית • הגביע הברזילאי |  |
| תחרויות ברמה אזורית | אליפות סאו פאולו • אליפות ריו דה ז'ניירו • האליפויות של המדינות • גביע צפון-מזרח |  |
| תחרויות עבר | טורניר ריו-סאו פאולו • טורניר רוברטו גומס פדרוזה • טאסה ברזיל • קופה אוניאו • גביע ז'ואאו אבלנז'ה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n84129509  VIAF: 154822023   WorldCat (עם VIAF): 154822023 
ריקרדו טיישיירה, נשיא CBF בשנים 1989–2012
רדווין

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים)
 חברת אם:  קבוצת רד-בינת 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב
 ענפי תעשייה:  תעשיית הטלקומוניקציה 
 מוצרים עיקריים:  תקשורת אלחוטית
 מנכ"ל:  שרון שר
  
 www.radwin.com
 
רדווין (RADWIN) היא חברה ישראלית המפתחת, מייצרת ומשווקת מוצרי תקשורת ופתרונות לתעשיות התקשורת והטלקום. היא נוסדה בשנת 1997 על ידי מנכ"ל החברה, שרון שר, והיא חלק מקבוצת רד-בינת.
משרדיה הראשיים של חברת רדווין ממוקמים ברמת החייל בתל אביב, בנוסף למשרדים נוספים ברחבי העולם, כולל בארצות הברית, בריטניה, ברזיל, אל סלוודור, סין, קולומביה, פולין, הודו, מקסיקו, פרו, הפיליפינים, סינגפור, דרום אפריקה, רוסיה, ספרד, ותאילנד.
מוצרים

רדווין עוסקת בפיתוח ובייצור הדור החדש של פתרונות מתקדמים לתקשורת אלחוטית רחבת פס. רדווין מציעה פתרונות מודולריים, תחרותיים וכלכליים מאפשרים ללקוחותיה - ספקי התקשורת, פרישת תשתית המספקת מגוון רחב של שירותי טלפוניה ואינטרנט תוך שימוש במארז אחד. החברה מוכרת תשתיות תקשורת בעולם בלמעלה מ-150 מדינות.
הערות שוליים

↑  Offices | RADWIN, www.radwin.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.