stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מייסאו באסטון

| --- | --- |

באסטון במדי מכבי תל אביב
 לידה:  29 במאי 1976 (בן 48) קורסיקנה, טקסס
 עמדה:  פאוור פורוורד, סנטר
 גובה:  2.06 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת מישיגן (1994–1998)
 דראפט:  בחירה מספר 58, 1998 שיקגו בולס  
 קבוצות כשחקן
 1998–2000   2000–2001   2001–2003   2003   2003–2006   2006–2007   2007–2008   2008–2009   2010   2010   2010–2011:  קוואד סיטי ת'אנדר   מונטקטיניטרמה   חובנטוד בדאלונה   טורונטו ראפטורס   מכבי תל אביב   אינדיאנה פייסרס   טורונטו ראפטורס   אינדיאנה פייסרס   בודיוולניק קייב   אוברדוירו   בני השרון
 הישגים כשחקן
 2 אליפויות יורוליג (2004–2005)   3 אליפויות ליגת העל בכדורסל (2004–2006)
מייסאו דמונד באסטון (אנגלית: Maceo Demond Baston; נולד ב-29 במאי 1976 בקורסיקאנה שבטקסס) הוא כדורסלן-עבר אמריקאי.
באסטון שיחק בנבחרתה של אוניברסיטת מישיגן. בלט ביכולות ההטבעה ובמשחק ההגנה הקשוח שלו. באסטון השיג ממוצעים של 10.7 נקודות ו-6.6 ריבאונדים למשחק במהלך הקריירה שלו במישיגן, שכללה הופעה בטורניר אליפות המכללות ב-1995 וב-1998, ובטורניר המוזמנות הלאומי ב-1997.
ב-1998 נבחר באסטון במקום ה-58 של הדראפט על ידי שיקגו בולס, אך לא השתתף ולו במשחק אחד במדיה. הוא שיחק בקוואד סיטי ת'אנדר מה-CBA (כאשר בשנת 2000 השתתף במשחק האולסטאר של הליגה), מונטקטיניטרמה מאיטליה, חובנטוד בדאלונה מספרד ובטורונטו ראפטורס (פברואר - אפריל 2003, 2007–2008).
בעונת 2003/2004 הצטרף באסטון למכבי תל אביב ושיחק במדיה שלוש עונות. עם מכבי הוא זכה בשלוש אליפויות, ושלוש פעמים בגביע המדינה, פעמיים באליפות היורוליג והשתתף בהפסד לצסק"א מוסקבה בגמר יורוליג נוסף עם הקבוצה. באסטון הוא שיאן החסימות למשחק בפיינל פור של היורוליג, לאחר שחסם שש פעמים בחצי הגמר מול טאו ויטוריה בשנת 2006.
ב-28 ביולי 2006 הוא הוחתם על ידי אינדיאנה פייסרס על חוזה של שנתיים בשווי 1.8 מיליון דולרים, כאשר מימוש החוזה בשנה השנייה נתון לבחירתו. הוא השתתף ב-47 משחקים וקלע 3 נקודות בממוצע למשחק. ב-11 ביולי 2007 הוא חזר לראפטורס וחתם על חוזה לשנתיים תמורת 3.8 מיליון דולרים. ב-9 ביולי 2008 חזר באסטון לפייסרס בעסקה שכללה את ג'רמיין אוניל וטי ג'יי פורד.
ב-28 בספטמבר 2009 חתמו באסטון והרכז צ'אקי אטקינס על חוזים לא מובטחים עם דטרויט פיסטונס, וב-21 באוקטובר, טרם פתיחת העונה, שוחרר באסטון מהקבוצה. הוא ניהל מגעים עם כמה קבוצות אירופאיות וב-1 במרץ 2010 חתם לבסוף בקבוצת בודיוולניק קייב מאוקראינה. באסטון שיחק במדי הקבוצה משחק אחד בלבד ושוחרר ממנה כעבור זמן קצר.
בנובמבר 2010 הוא חתם על חוזה עד תום העונה בקבוצת בני השרון, שמאמנה דן שמיר היה עוזר המאמן במכבי תל אביב כשבאסטון שיחק שם.
בינואר 2011 הודיעה בני השרון על שחרורו מהקבוצה לאחר שבעה משחקים בלבד עקב רצונו לעזוב בשל עניינים אישיים. לאחר מכן פרש ממשחק פעיל.
כיום מנהל ביחד עם אשתו ושותפים נוספים חנות מאפים ברויאל אוק, מישיגן.
הערות שוליים

↑  Maceo Baston
דוד מאיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 ביוני 1926 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  14 בדצמבר 1992 (בגיל 66) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות סנהדריה 
 לימודי רפואה:  ישיבה יוניברסיטי 
 תפקידים:  רופא, מנהל כללי 
 
דוד מרדכי מאיר (7 ביוני 1926 – 14 בדצמבר 1992) היה רופא ישראלי יוצא ארצות הברית, אשר כיהן כמנהל הכללי השלישי של בית החולים שערי צדק בירושלים.
קורות חיים

דוד מאיר נולד בברוקלין שבניו יורק כדוד מרדכי ליפשיץ, בן למשפחה שמוצאה מליטא. לימים שינה את שם משפחתו למאיר, כשמו הפרטי של אביו (הרב מאיר ליפשיץ) שנפטר שכדוד היה בגיל חמש.
מאיר למד בישיבת תורה ודעת. השלים לימודי תואר ראשון בכימיה בישיבה יוניברסיטי וסיים את לימודי הרפואה באוניברסיטת אוטווה שבקנדה. התמחה בפתולוגיה תוך כדי שירות כרופא בחיל האוויר של ארצות הברית (התקדם לדרגת סרן), ושירת כפתולוג בבסיס חיל האוויר האמריקאי טראביס בקליפוניה. בשנת 1958 הצטרף לסגל הקולג' החדש לרפואה על שם אלברט איינשטיין בישיבה יוניברסיטי וניהל בו את התוכנית ללימודי הפתולוגיה.
קורות חיים > בישראל

בשנת 1968, בגיל 42, עלה מאיר לישראל ומונה כמנהל הכללי של בית החולים שערי צדק, לאחר פטירתו הפתאומית של קודמו ד"ר פאלק שלזינגר. הוא תואר ככוח המניע בבניית הקמפוס החדש של בית החולים ליד שכונת בית וגן ובהעברת בית החולים אליו, מהלך שבעטיו גם הופנתה כלפיו ביקורת, שכן הוא היקשה על מצבו הכספי של בית החולים. בימיו נפתחו בבית החולים מחלקות ושירותים חדשים רבים. כיהן כמנהל בית החולים עד 1981.
נטורי קרתא התנגדו למינויו של מאיר למנהל בית החולים בשל עיסוקו כפתולוג. בחודש אפריל 1969 הושחת ביתו על ידי קבוצה של חרדים, שגם פגעו באמו הזקנה, בטענה שמאיר מאפשר נתיחות מתים בבית החולים בניגוד להלכה היהודית. בחודש יולי 1969 מנעו בעדו חרדים בשל אותה טענה מלהתפלל ליד הכותל המערבי.
מאיר לימד פתולוגיה בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית. הוא גם שימש כחבר חבר הנאמנים של אוניברסיטת בר-אילן והיה ממייסדי האגודה לרפואה ומשפט. בנוסף לכך נבחר למועצת עיריית ירושלים ברשימה של טדי קולק, ושימש לתקופה קצרה כסגן ראש העיר.
ב-14 בדצמבר 1992 (יט' בכסלו, התשנ"ג) נפטר דוד מאיר בירושלים. הוא מת מפצעים שנגרמו לו כשנפגע על ידי מכונית ליד ביתו בעיר. נקבר בבית הקברות סנהדריה.
מאיר היה נשוי (לשילה מאיר) ואב לשלושה (עליזה מאיר-אפשטיין, אהרן מאיר, ויהושע מאיר).
הערות שוליים

↑  שלושה ימים לאחר כניסתו לתפקידו כמנהל בית החולים שערי צדק התרחש פיגוע בשוק מחנה יהודה, אשר בית החולים קלט את מרבית הנפגעים ממנו (צבי לביא, לא באתי לחולל מהפכה, מעריב, 11 בדצמבר 1968, באתר עיתונות יהודית היסטורית).
↑  פרופ' דוד מאיר באתר המרכז הרפואי שערי צדק.
↑  SHAARE ZEDEK DIRECTOR-GENERAL: HADASSAH CAN EXPAND AND FLOURISH IF CHANGES ARE MADE, באתר Jerusalem Post, FEBRUARY 9, 2014, ריאיון עם פרופ' יונתן הלוי
↑  אתר המרכז הרפואי שערי צדק.
↑  החרדים מכינים הפגנה נגד מנהל ביה"ח שערי צדק, מעריב, 29 באוקטובר 1968
↑  ידיעה על השחתת ביתו של מאיר, באתר  JTA.
↑  יוסף צוריאל, חרדים קנאים התנכלו לד"ר מאיר; הפריעו לתפילתו ליד הכותל המערבי, מעריב, 27 ביולי 1969
יחסי סונים–שיעים

האסלאם הסוני והאסלאם השיעי הם שני הזרמים המרכזיים באסלאם.
הנתונים הדמוגרפיים קשים להערכה ומשתנים על פי מקורות אך מקובל לחשוב שבין 87% ל-89% מהמוסלמים בעולם הם סונים, וכ-11% עד 12% הם שיעים, כאשר מרבית השיעים שייכים לאסכולת התריסריים.[דרוש מקור]
הסונים הם רוב במרבית הקהילות המוסלמיות: בדרום-מזרח אסיה, בסין, בדרום אסיה, באפריקה וכן במרבית המדינות המוסלמיות. השיעים מהווים רוב באיראן, בעיראק ובבחריין וכן מהווים מיעוט משמעותי בלבנון. אזרבייג'ן היא ברובה שיעית אך שיעור הציבור המקפיד על מסורת הוא נמוך משמעותית. פקיסטן בעלת האוכלוסייה הגדולה בעולם של סונים והשנייה בגודלה של שיעים.[דרוש מקור]
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הרקע ההיסטורי לפיצול טמון בתקופה שלאחר מותו של מוחמד בשנת 632. מותו הוליד מאבקי ירושה, שהובילו לקרב צפין. השיעים טוענים כי מוחמד מינה את עלי כיורשו על פי צו אללה, ולכן רק צאצאיו יכולים להיות ה"אימאם". לעומתם טוענים הסונים כי מוחמד מת מבלי לקבוע את יורשו, ולכן כל מוסלמי מאמין יכול להיות הח'ליף. המחלוקות החריפו בקרב כרבלא, שלאחריו נשמעו קריאות נקמה חסרות רחמים משני הצדדים.
לאורך השנים, יחסי סונים–שיעים חוו לסירוגין שיתוף פעולה ועימות.
היסטוריה > רדיפת שיעים במדינות סוניות

היו תקופות בהן שיעים היו נרדפים במדינות הסוניות; דיכוי, הוצאות להורג, חרמות, אפליה בעבודה, אפליה בצבא ועוד, במיוחד תחת אל-מאמון. לאור זאת יצא פסק הלכה שיעי שהתיר תקייה שמשמעה חובת הזהירות שבאה לידי ביטוי בנכונות להסתיר את הזהות השיעית כדי לשרוד תחת שלטון עוין; תוך שמירה על החיים, הפרנסה והכבוד. ב-2 בינואר 2016, האיאתולה השיעי נימר א-נימר, אשר התנגד למשטר הסוני בערב הסעודית, הוצא להורג.
נפוצה אצל השיעים האמרה "מכל יציריו של אללה הכלב הוא הטמא ביותר, אך ערבי סוני גרוע מהכלב", אשר נאמרה במקור על ידי המלומד הפרסי התריסרי מוחמד-בכר מג'ילסי.
כיום

העימותים נמשכים גם בעידן המודרני, דוגמת ההתקוממות בבחריין, מלחמת עיראק, מלחמת האזרחים בסוריה ומבצע סופה נחרצת.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מאז המהפכה האיראנית בשנת 1979, איראן, נחשבת למנהיגת המחנה השיעי, דבר המתבטא בתמיכתה בארגוני טרור שיעים, כגון: חזבאללה, חות'ים ובמיליציות שיעיות בעיראק, אשר הוקמו לצורך המלחמה בארגון המדינה האסלאמית. בנוסף, סוריה כשהייתה תחת שלטונו של בשאר אל-אסד, נחשבה גם היא לבעלת ברית של איראן. בעוד אצל השיעים, יש הסכמה רחבה כלפי הנהגת המחנה, המחנה הסוני מחולק לשניים. המחנה הגדול, הוא המחנה המכונה "מחנה הסוני המתון", אותו מובילה ערב הסעודית, אשר בשטחה נמצאים המקומות הקדושים לאסלאם כגון: הכעבה, הר ערפאת, אל-מדינה ומסגד הנביא. למחנה זה משויכות גם איחוד האמירויות הערביות, בחריין, מצרים וכן עומאן[דרוש מקור], למרות היותה מדינה איבאדית. המחנה השני הוא המחנה המזוהה עם תנועת האחים המוסלמים, בהובלתו של רג'פ טאיפ ארדואן נשיא טורקיה, ומדינות נוספות הנמצאות במחנה זה הן: קטר, תוניסיה וארגון הטרור חמאס ברצועת עזה.
ראו גם

אסלאם שיעי
אסלאם סוני
עלי בן אבי טאלב
חוסיין (בן עלי)
קרב כרבלא
קרב צפין
מחנה (אסלאם)
גיאוסקטוריזם
הערות שוליים

↑  השיעים קוראים למנהיגם "אימאם"- שליט בערבית; בשונה מהסונים, הקוראים למנהיגם "ח'ליף"- מחליף או יורש בערבית.
↑  מדור לדור חלק ב', נטע איכר
↑  What Shi'ites say about Sunni Muslims, www.islamicweb.com
↑  Thomas A. Johnson, Power, National Security, and Transformational Global Events: Challenges Confronting America, China, and Iran, עמ' 187
↑  חאק אל-יאקין, מאת מוחמד-בכר מג'ילסי, בתרגום Sayyid Athar Husain S. H. Rizvi, עמ' 978
אליפות וימבלדון 1923

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  25 ביוני 1923 – 7 ביולי 1923 (13 ימים) 
 מספר תחרות:  43 
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:ויליאם ג'ונסטון (ארצות הברית) נשים:סוזן לנגלן (צרפת) זוגות גברים:לסלי גודפרי/רנדולף ליסט (הממלכה המאוחדת) זוגות נשים:סוזן לנגלן (צרפת)/אליזבת ריין (ארצות הברית) זוגות מעורבים:רנדולף ליסט (הממלכה המאוחדת)/אליזבת ריין (ארצות הברית)
 
 → אליפות וימבלדון 1922 אליפות וימבלדון 1924 ← 
 
אליפות וימבלדון 1923 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-25 ביוני והסתיימה ב-7 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
כמו בשנים קודמות, באליפות זו בלטו סוזן לנגלן (צרפת) שזכתה באליפות בתחרות הנשים וזוגות הנשים ואליזבת ריין שזכתה בתחרות זוגות הנשים והזוגות המעורבים.
התחרות > תחרות הגברים

לתחרות זו נרשמו 133 טניסאים, מהם 92 מבריטניה. לאחר משחקי מיון 128 מתחרים חולקו ל-8 בתים. מנצח אליפות וימבלדון 1922 ג'רלד פטרסון (אוסטרליה) לא השתתף בתחרות. בגמר תחרות הגברים ויליאם ג'ונסטון (ארצות הברית) ניצח את פרנק הנטר, גם הוא מארצות הברית, ב-3 מערכות וזכה בתואר.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 68 טניסאיות (מהם 50 בריטיות) שחולקו ל-8 בתים. אליזבת ריין (ארצות הברית) הודחה במשחק חצי-גמר. בגמר סוזן לנגלן פגשה את קיטי מקיין הבריטית וניצחה אותה בשני מערכות. לסוזן לנגלן זו הייתה האליפות החמישית ברציפות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. לתחרות נרשמו זוגות טניסאים ממספר מדינות, כמו בתחרות הגברים. זוג אלופי 1922 לא השתתף בתחרות. במשחק סיום נפגשו הבריטים לסלי גודפרי ורנדולף ליסט נגד הספרדים אדוארדו פלקר ומנואל דה גומר. הזוג ליסט/גודפרי ניצח ב-4 מערכות. לרנדולף ליסט זו הייתה הזכייה השלישית ברציפות (כול פעם עם פרטנרים שונים).
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 38 זוגות. בגמר התחרות הזוג שכלל את הבריטיות ג'ואן אוסטין ואבלין קוליה נפגשו עם אלופות השנה הקודמת סוזן לנגלן (צרפת) ואליזבת ריין (ארצות הברית). האלופות ניצחו בשתי מערכות ובכך זכו בתואר בפעם החמישית ברציפות. לסוזן לנגלן זה היה התואר השני באליפות זו.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. זוג שזכה באליפות בשנת 1922 לא השתתף בתחרות. בגמר התחרות נפגש הזוג רנדולף ליסט (בריטניה) ואליזבת ריין (מנצחי אליפות וימבלדון 1921) עם לואיס דין (בריטניה) ודורותי ברון (בריטניה) וניצחו בשתי מערכות. לאליזבת ריין זה היה התואר השני באליפות זו.
ויליאם ג'ונסטון, מנצח תחרות הגברים
סוזן לנגלן, מנצחת תחרות הנשים
שרוטונים

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  ניב פועל   שחר בר דוד   גיא סומך   ליחי קלבו  
 תקופת הפעילות:  2007–הווה (כ־18 שנים)
 ענפי תעשייה:  הנפשה, אנימציה
 מוצרים עיקריים:  סרטוני הנפשה ויראליים
 אנשי מפתח:  שחר בר דוד - מייסד ומנכ"ל  ניב פועל - מייסד וסמנכ"ל תוכן  יובל בינדר - מנהל קריאיטיב  שרון מילר - מנהלת אנימציה  ליטל לביא – מנהלת פרויקטים  אביבית שילו גדי - מנהלת תפעול  טל טירנגל - כותב  דנה צור - מאיירת ואנימטורית  דורון קניגסרבג – מאייר ואנימטור
  
 אתר החברה
 
שרוטונים (שם מלא: שרוטונים זה ויראלי בע"מ) היא חברת תוכן והפקות ישראלית, המתמחה בהפקות וידאו קומיות וסאטיריות המיועדות למדיה הדיגיטלית, בדגש על רשתות חברתיות כגון: יוטיוב, פייסבוק, טיקטוק ואינסטגרם.
נכון לאפריל 2023 עוקבים אחרי "שרוטונים" למעלה ממיליון עוקבים ומנויים דרך מגוון רשתות חברתיות שנות (אינסטגרם פייסבוק יוטיוב טיקטוק). החברה הפיקה מעל 780 סרטונים הכוללים תכנים מקוריים ותכנים מסחריים, בהם צפו נכון להיום למעלה מ-391 מיליון.
כיום מייצרת חברת שרוטונים תוכן שיווקי דיגיטלי עבור חברות ישראליות.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 2007 על ידי שחר בר דוד, ניב פועל, גיא סומך והאנימטור ליחי קלבו, בעקבות הצלחתם של סרטונים באתר שיתוף הסרטונים Flix בתפוז אנשים, אשר הונפשו על ידי ליחי קלבו. קלבו עזב את החברה יחד עם גיא סומך כמספר שנים לאחר מכן. בין אותם סרטונים כלול סרטון "השבלול" אשר הופק לו סרטון המשך לאחר הקמת החברה.
בשנת 2010 פרסמה החברה את שיר המונדיאל, שדורג על ידי אתר יוטיוב כסרטון הנצפה ביותר בישראל באותה שנה, עם כ-7 מיליון צפיות. בשנת 2012 עלה הסרטון "גמבה סטייל", פארודיה לשיר "גנגנם סטייל". הפארודיה הפכה לסרטון הנצפה ביותר בישראל אי פעם, לפי דירוג יוטיוב. נכון לדצמבר 2017, הסרטון עומד על כ-60 מיליון צפיות וכ-10,000 תגובות. באותה שנה (2017) ייצגה שרוטונים את ישראל בוועידת יוטיוב העולמית שנערכה בלונדון. בשנת 2013, סרטון שלישי של החברה היה בראש דירוג יוטיוב ישראל - "כוכב רשת סטייל", שהופק בשיתוף ערוץ הילדים וכיום (מאי 2023) עומד על 27 מיליון צפיות.
לקראת סיום שנת 2014, חברת "שרוטונים" הוכרזה על ידי יוטיוב בפעם הרביעית כבעלת הסרטון הנצפה ביותר ביוטיוב ישראל בעקבות הסרטון "שיר המונדיאל 2014", שזכה ל-3.5 מיליון צפיות ובאוקטובר 2019 עמד על 5.5 מיליון צפיות.
בשנת 2015, הסרטון "חברה רוסיה" של שרוטונים הוכרז על ידי יוטיוב לסרטון הנצפה ביותר בישראל בקטגוריה שאינה מוזיקה. הסרטון נכתב ביחד עם אושיית הרשת הרוסי סניה ולדברג, וגרף ביוטיוב מעל 2,700,000 צפיות ובפייסבוק כמות דומה.
החל מ-2016 מפיקה החברה יומן בית-ספרי שנתי דיגיטלי, הכולל קטעים הומוריסטיים, משחקים וסרטונים המוצגים על גבי היומן באמצעות אפליקציה העושה שימוש בטכנולוגיית מציאות רבודה.
בשנת 2017, סרטון "מחזמר שירי חנוכה", מחרוזת שירים בכיכובן של סופגניות באנימציה, זכה ליותר מ-4 מיליון צפיות. שנה לאחר מכן, בשנת 2018, במסגרת מהלך לקידום שלגוני "לה-פרוטה", יצרו בשרוטונים סיטקום בכיכובן של הפירות, סדרה שזכתה ליותר מ-5 מיליון צפיות. לסדרה הופקו עד עתה למעלה מ-11 פרקים, ונכון ל-2019 עדיין נכתבים ומופקים פרקים חדשים לסדרה.
בשנת 2018 החלו בשרוטונים להשתמש בטכנולוגית RIA (Realtime Integrated Animation) – ליצירת שידורי LIVE, בכיכובן של דמויות אנימציה, אותן מגלם שחקן. במסגרת שיתוף הפעולה עם נסטלה יצרו בשרוטונים אולפן שידורי לייב, בו בננה מצוירת סיפרה בדיחות, הגיבה למתרחש וענתה לצופים בצ'אט. באותה השנה, כבש בפעם השלישית שיר המונדיאל את כל המצעדים וזכה למיליוני צפיות, סיקורים וחסות של ג'פניקה.
בחודש יוני 2019 ערוץ הפרסומות SrutonimADS קיבל את ה"סילבר באטן" לרגל העוקב ה-100 אלף (הצטרף לערוץ Srutonim, שקיבל את הכפתור כבר במאי 2013). בקיץ 2019 הושק ליין מוצרי חזרה לבית הספר בשיתוף "פלפוט".
סדרות בערוץ

הסיאנס של סימי - תוכנית בידור בדיונית בהנחיית סימי, מדיום אשר מעלה בכל פרק רוח של מישהו אחר כדי לראיין אותו.
דביר TV - פרודיה לגיא טי וי אשר מזכירה את דניס טל. יוטיובר שמשגע את הצופים, קורא להם חמוצים, ממציא אתגרים ומשימות וכובש גם את מצעדי הגיימינג – הוא יעשה הכל כדי להגיע ל''סרטונים החמים''.
החופרת - החופרת היא אחת מהדמויות הוותיקות והמוכרות ביותר בשרוטונים – כיכבה בעשרות קליפים שצברו מיליוני צפיות ברשת. בשלב מסוים אפילו הייתה עסוקה מאוד כפרזנטורית של "קליר-בלו" בדיקות הריון, "עופר אבניר" אופנועים ואפילו של קניוני עזריאלי.
חבורת לה פרוטה - חברים בצורת ארטיקים שגרים בפריזר, כל פרק הם עושים משהו שונה. הסדרה נוצרה כפרסומת לנסטלה.
ליצ'אי - מערכת יחסים, מתפטר מהעבודה ואפילו מקבץ נדבות. אלון יודע איך לנצל את טוב לבם של הסובבים אותו לטובתו האישית והוא נוטה להתחזות לאחרים. אלון נעים הוא גוש ורוד שמזכיר את פטריק מבובספוג. בהתחלה לסדרה קראו אלון נעים אך ב-2020 שמה שונה לליצ'אי.
עלילות בוכמן - אחת מהסדרות האהובות ביותר בשרוטונים, מבוססת על הסטטוסים של יוצר הרשת שי בוכמן, שיוצא להרפתקאות בעיר הגדולה ומנסה למצוא אהבה, אך בתור ג'ינג'י בעל דמיון יצירתי לפעמים הדברים משתבשים.
דימה גאון ויראלי - דימה (יובל בינדר) הוא גאון ויראלי הידוע ביכולתו לפצח בריפים בתוך פחות מ-30 שניות ולהביא פרסים וקקטוסי זהב.
ניב ואדם - ניב ואדם עובדי "שרוטונים" המסורים בשלל הרפתקאות אקטואליות ומערכונים שכבר הפכו לקאלט. מעבר לדינמיקה המשעשעת, הצופים לומדים עובדות כגון הברכות המדויקות בטרם הקרבת קורבן והעובדה החשובה- צומת זה זכר.
המעצבן - המעצבן הוא דמות וותיקה של שרוטונים, עם כישרון מיוחד לעצבן כל אחד: בעבודה, במנגל, בארוחת החג ובאין ספור אירועים ומקומות. המעצבן מלווה את שרוטונים כבר מספר שנים, וזוכה למאות אלפי צפיות בכל סרטון.את דמות "המעצבן" מגלם יובל בינדר
המניאק - מוטי (יובל בינדר) הוא "המניאק" האלמותי שתמיד מטריף את רונית (טליה ברקאי) בסיטואציות שונות: בטסט, בחנות סופגניות, מחופש לשוטר ועוד.
סטלנים מבשלים - זוג שותפים חושף אותנו בכל לילה למטעמי המטבח הסטלני (חומוס עם בייגלה, פיצה פיתה), ומספק לנו הצצה לעולמם ההזוי של הסטלנים.
בדיחות טובות - פורמט המותאם במיוחד לפלטפורמת ה"סטוריז" באינסטגרם, בכיכובם של יובל בינדר, הכותב הראשי וטאלנט מוכר של שרוטונים, ועידן זיו – כותב בשרוטונים והאחראי על ערוץ הפרודיות "מכיל בוטנים" ביוטיוב. אורכו של כל סרטון הוא עד 15 שניות, כשבכל פעם עידן ויובל מציגים בדיחת קרש חדשה בדרכם המיוחדת.
הסיפור האמיתי באמת - סדרה הצוחקת על סרטוני קונספירציה הנפוצים ביוטיוב, אשר חושפת בפני הצופים תאוריות קונספירציה מופרחות ומגוחכות. בסדרה יובל בינדר מוצג כפרופסור בשם ספי.
יעל ושוש - סדרה קומית המבוססת על יעל פוליאקוב ושוש פוליאקוב שבה שוש מוצגת כמכשפה שכל הזמן עצבנית ומקללת הסדרה קיבלה פרק ספיישל לפורים.
מניאק - סדרה קומית שהתחילה לפני 5 שנים וקיבלה 555K עם השחקנים יובל בינדר וטליה ברקאי שחזרה ב-2024.
צב השעה - סדרה קומית על המלחמה שהחילה ב-2023 ונגמרה ב-2024.
10 הסרטונים הנצפים ביותר של "שרוטונים" נכון ל-2024

| שם הסרטון | עמוד היוטיוב | מספר צפיות |
| --- | --- | --- |
| פסיכולוג או פסיכילוג? | עמוד הטיקטוק | 40.4K |
| יעל ושוש קורעות את פורים! | עמוד הטיקטוק | 276.4K |
| למי יעל ושוש פוליאקוב הצביעו בבחירות? | עמוד הטיקטוק | 77.1K |
| מה מרגי עשה עם נשיא ארצות הברית?? | עמוד הטיקטוק | 138.1K |
| גמבה סטייל | עמוד היוטיוב | 66M |
| מכירים את העץ של עטין?? | עמוד הטיקטוק | 1.5M |
| איך דל נולד?? | עמוד הטיקטוק | 1.6M |
| הטרנד שכבש את המדינה עכשיו גם בקולקציה חולצות היסטרית! | עמוד הטיקטוק | 69.1K |
| בוא נעזור למרגי! איזו חליפה הכי מתאימה??? | עמוד הטיקטוק | 27K |
| טכנאי מחשבים מניאק | עמוד הטיקטוק | 281.4K |
ערוצים נוספים

בנוסף לערוץ התכנים המקוריים מפעילה החברה שני ערוצים נוספים ביוטיוב: האחד, המרכז סרטונים מסחריים (srutonimAds) והשני, המופנה לקהל הבינלאומי (Scratchgroup).
הערות שוליים

↑  שרוטונים אינסטגרם
↑  שרוטונים פייסבוק
↑  עוקבים ביוטיוב
↑  עוקבים בטיקטוק
↑  Gamba Style (Gangnam Style - The Hebrew parody), יוטיוב
↑   כוכב רשת סטייל, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:34)
↑   World Cup Song 2014, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:34)
↑  סיכום שנה ביוטיוב: מה היה הסרטון הכי נצפה בישראל ב-2015?, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2015
↑  פנינה גליקסמן, זה ויראלי: היומן הדיגיטלי של שרוטונים לשנה החדשה, באתר פרוגי, ‏15 ביולי 2016
↑   Hanukkah Songs, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:49)
↑   La Frutta - לייב צ'אט עם בננה!, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 20:42)
↑   שיר המונדיאל 2018 World Cup Song, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 2:24)
↑   דביר TV, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   החופרת, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   עלילות בוכמן, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   דימה גאון ויראלי, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   ניב ואדם, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   המעצבן, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   המניאק, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   סטלנים מבשלים, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   בדיחות טובות, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑   הסיפור האמיתי באמת, רשימת השמעה, באתר יוטיוב
↑  ערוץ מסחרי 1, באתר youtube
↑  ערוץ מסחרי 2, באתר youtube
חושף שחיתות

חושף שחיתות (באנגלית: whistleblower, מילולית: "שורק במשרוקית") או מַתְרִיעָן הוא עובד או חבר בארגון פרטי או ציבורי, המדווח על התנהגות מושחתת בארגון שבו הוא עובד או חבר, לאנשים או לגופים שבכוחם לנקוט צעדים מתקנים. אותה התנהגות שאינה הגונה עשויה להתבטא בהפרה של חוק, תקנון, או הסדר, או לאיים על האינטרס הציבורי, על ידי מעשה מרמה, או מעשה לא חוקי, לא מוסרי, אסור, לא בטוח, שחיתות או הפרת תקנות.
במדינות רבות נחקקו חוקים על מנת להגן על חושפי שחיתות מפני התנכלויות שונות. ברוב המקרים חל איסור לפטר עובד משום שחשף שחיתות במקום עבודתו. בישראל משמשים לכך חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז-1997 וסעיף 45א-ג לחוק מבקר המדינה.
על הגורל המר הצפוי לחושף שחיתות בישראל עמד הפרשן המשפטי משה נגבי:
אך לא רק הסיכון המוחשי לפרנסה דורש תעצומות נפש ממי שמבקש לחשוף ולסכל את השחיתות בצמרת, אלא גם הנורמות הקלוקלות של החברה הישראלית. הנורמות האלה גורמות לכך שהחושף את השחיתות השלטונית והלוחם בה לא יכול לצפות להכרת טובה על אומץ לבו ועל תרומתו הקריטית לטוהר המידות הציבוריות, אלא להפך - הוא צפוי למטר של עלבונות, לרבות הוקעתו כמגלומן רודף כותרות, ואף כטיפוס הזוי ואובססיבי, שלא לומר פסיכופת.
בישראל פועלות עמותות וארגונים הנלחמים בשחיתות ומסייעים לחושפי השחיתויות. בין היתר ניתן למנות את התנועה למען איכות השלטון בישראל, החושפת ומטפלת במקרים של שחיתות ציבורית, ואת עמותת עוגן, הפועלת למתן ייצוג משפטי ללא תשלום לעובדים חושפי שחיתות.
הפרוצדורה להכרה כחושף שחיתויות כרוכה בפנייה למבקר המדינה, אך רק לאחר תחילת תהליכי הפיטורים.
בעקבות פרשת אסף גרטי ערערה התנועה לאיכות השלטון לבית הדין הארצי לעבודה כדי לקבוע "נורמה עקרונית", הערעור התקבל ונקבע שפיצוי כספי צריך לכלול גם החזר מלא בגין כל התקופה בה היה חושף השחיתות מפוטר ונמנע ממנו לעבוד.
ראו גם

שחיתות שלטונית
מיה קוך
עמותת עוגן
ויקיליקס
Distributed Denial of Secrets
הערות שוליים

↑  החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022
↑  https://www.nevo.co.il/psika_html/avoda/aa04001389-116.htm
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556017805171  BnF: cb166467994 (data)  GND: 7734841-2  LCCN: sh85146449  NDL: 01008145
אהבה גנובה

| --- | --- |

פוסטר הסרט
 בימוי:  משה מזרחי 
 תסריט:  משה מזרחי 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס קרוליין גודול אורנה פורת דפנה ארמוני רבקה גור משה איבגי גילה אלמגור מוני מושונוב כריסטינה מרסיליאק ענת עצמון אלברט כהן 
 מוזיקה:  פיליפ סארד 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי טריסטאר 
 חברה מפיצה:  סרטי טריסטאר 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 באפריל 1987 
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ישראל 
 הכנסות באתר מוג'ו:   everytimewesaygoodbye
 דף הסרט ב־IMDb
 
אהבה גנובה (באנגלית: Every Time We Say Goodbye) הוא סרט דרמה רומנטי, רב-לשוני, בהפקה בינלאומית, שיצא לאקרנים בשנת 1986. את הסרט ביים משה מזרחי ומככבים בו טום הנקס האמריקני וכריסטינה מרסיליאק הספרדייה. הסרט, שצולם בירושלים, משחזר את חייה של משפחה מרובת ילדים, דוברת לאדינו, בתקופת המנדט הבריטי.
תקציר העלילה

הנקס מגלם את דמותו של דייוויד, טייס מתנדב אמריקני בצבא הבריטי, בתחילת מלחמת העולם השנייה, בזמן בו ארצות הברית טרם הצטרפה למלחמה. דייוויד מתאהב בצעירה יהודייה ספרדייה (מרסיליאק), אך משפחתה המסורתית, לא מוכנה שהיא תתחתן עם גוי. בן דודה של הצעירה, המגולם על ידי מוני מושונוב, רואה עצמו כחתן המיועד לה. כמו כן, חברתה של הצעירה, המגולמת על ידי ענת עצמון, הופכת למנודה, כי היא עצמה כן התחתנה עם חייל בריטי.
צוות השחקנים

טום הנקס בתפקיד דייוויד בראדלי
כריסטינה מרסיליאק בתפקיד שרה פררה
בנדיקט טיילור בתפקיד פיטר רוס
ענת עצמון בתפקיד ויקטוריה ששון
גילה אלמגור בתפקיד לאה
מוני מושונוב בתפקיד נסים
אבנר חזקיהו בתפקיד רפאל
אסתר פרנס בתפקיד רוזה
אורנה פורת בתפקיד גברת פינקלשטיין
ניסים עזיקרי בתפקיד שאלתיאל
משה איבגי בתפקיד דניאל
אורית ויסמן בתפקיד מתילדה
דוד מנחם בתפקיד אלי
אבי קידר בתפקיד סמי
אלון אבוטבול בתפקיד יוסף
דפנה ארמוני בתפקיד קלרה
הפקה

הפקת הסרט החלה בתחילת שנת 1986. לתפקיד הראשי לוהק השחקן האמריקני טום הנקס, לאחר שבהפקת הסרט השתתפו אולפנים מארצות הברית. הנקס הגיע לישראל בקיץ 1986 לצורך צילום הסרט. לפי העיתון "מעריב" כרבע מתקציב הסרט, בסך 3.7 מיליון דולר, היה התשלום שקיבל הנקס בעבור השתתפותו. הסרט דובר אנגלית ולאדינו.
הקרנת הבכורה נערכה בניו יורק בנובמבר 1986. אף על פי שהסרט זכה לביקורת טובות הוא נכשל מסחרית. על פי האתר Box Office Mojo, הוא נותר הסרט בכיכובו של הנקס שהכניס את הסכום הנמוך ביותר מעולם (278,623 דולר).
בישראל הוצג הסרט תחילה בשם "אהבה צעירה" ואחר כך בשם "אהבה גנובה". במרץ 1987 נערכה הקרנה חגיגית של הסרט בקולנוע "רב חן" בתל אביב, בהשתתפות כל השחקנים הישראלים.