stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברסליארי

חיילים ברסליארים, 1903.
ברסליאֶרי  או ברסליירי (באיטלקית: Bersaglieri - קלע או רובאי) הוא סוג חיילי חיל רגלים קל אשר התקיים לאורך ההיסטוריה בכוחות צבא איטליה.
יחידות ברסליארי ראשונות הוקמו בממלכת סרדיניה, משום שלכוחות הממלכה לא היה תקציב רב, הוחלט ליצור כוח חיל רגלים קל, מהיר ואיכותי להתמודדות עם כוחות אויב עדיפים. חיילי הברסליארי פיתחו יכולות לחימה ייחודיות ששמו דגש על מהירות תנועה בשילוב עם ירי מדויק, בנוסף התפתחה מערכת תקשורת שהתבססה על מגוון רב של מנגינות ביוגל לתרועה של פקודות מורכבות בשעת קרב.
חיילי הברסליארי חובשים באופן מסורתי כובע מצחייה רחב ייחודי בעל נוצת מצנפת המורכב מנוצות שכווי, הכובע נחבש עם מדים טקסיים ונוצת המצנפת נענדת גם עם כובעים או קסדות כחלק משירות יום-יומי. מסורת נוספת הייחודית לחיילי הברסליארי היא קיום מצעדים בריצה קלה ולא בהליכה, תוך נגינה בכלי נשיפה. פנפארה.
היסטוריה

קורפוס ברסליארי נוסד ב-18 ביוני 1836 על ידי הגנרל אלסנדרו לה מרמונה לשירות בכוחות ממלכת סרדיניה, עד לפברואר 1843 ארבע פלוגות ראשונות הוקמו ואוחדו לכדי גדוד ראשון שהוקם. בשנים הבאות הוקמו עוד גדודי ברסליארי, כאשר ב-1871 עמדו 36 גדודים שאורגנו בשישה רגימנטים (כל גדוד עם ארבע פלוגות). עם איחוד איטליה בשנת 1861, השתלבו יחידות הברסליארי בכוחות ממלכת איטליה המאוחדת.
החל משנת 1910, כל רגימנט כלל גדוד ברסליארי רכוב על אופניים, אלו פעלו לאורך מלחמת העולם הראשונה ופורקו רק לאחריה ב-1919. במהלך מלחמת העולם הראשונה קורפוס הברסליארי אורגן מחדש לכדי שתי דיוויזיות מיוחדות שכללו שבע חטיבות ו-21 רגימנטים סך הכל, בנוסף לחמישה גדודים עצמאיים. למספר שנים בין 1924 ל-1936 הוחזרו שוב יחידות רכובות אופניים כאשר 12 מהרגימנטים הומרו לרגימנטים רכובי אופניים.
במהלך מלחמת העולם השנייה רגימנטי ברסיליארי השתלבו בדיוויזיות המשוריינות, הממוכנות והדיווזיות המהירות. מפקד כוחות הציר במערכה בצפון אפריקה, ארווין רומל, אמר על חיילי הברסליארי:
החייל הגרמני הדהים את העולם, החייל הברסליארי האיטלקי הדהים את זה הגרמני.
יחידות יגר כיום

רגימנט ברסליארי הראשון, בקוזנצה, תחת פיקוד חטיבת ברסליארי "גרבילדי".
רגימנט ברסליארי השלישי, בטולדה, תחת פיקוד החטיבה הממוכנת "ססרי".
רגימנט ברסליארי השישי, בטרפאני, תחת פיקוד החטיבה הממוכנת "אוסטה".
רגימנט ברסליארי השביעי, באלטמורה, תחת פיקוד החטיבה הממוכנת "פינרולו".
רגימנט ברסליארי השמיני, בקזרטה, תחת פיקוד חטיבת ברסליארי "גריבלדי".
רגימנט ברסליארי ה-11, בזופולה, תחת פיקוד החטיבה המשוריינת ה-132 "אריאטה".
ראו גם

רובאי
יגר
הערות שוליים

↑  מתוך Martin Svoboda, The German soldier has astonished the world; the Italian…, Quotepark.com (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4499135-6  LCCN: n85084438  RERO: 02-A010183050  SNAC: w6644krg  SUDOC: 195453344  VcBA: 494/42798  VIAF: 157167304   WorldCat (עם VIAF): 157167304 
חיילי רגימנט ברסליארי השמיני במצעד, 2007
לוחם מרגימנט הברסליארי ה-11 באימון, 2021
ברסינוסטרואיד

המבנה הכימי של ברסינוליד. טבעת הלקטון היא השנייה מימין
ברסינוסטרואידים (באנגלית ביחיד: Brassinosteroid; בקיצור: BR) הם משפחה של תרכובות אורגניות המשמשות כהורמונים צמחיים.
הברסינוסטרואידים הם ההורמונים הצמחיים האחרונים שהתגלו. קיומם הוכח לראשונה ב-1970; ב-1979 בּוּדד ההורמון העיקרי במשפחה, ברסינוליד (Brassinolide), ומבנהו הובהר באמצעות קריסטלוגרפיה בקרני רנטגן. קיומם של הברסינוסטרואידים הובחן לראשונה בגרגרי אבקה של צמח הקנולה; שמו המדעי של הצמח, Brassica napus, נתן לברסינוסטרואידים את שמם (אם כי בתחילה הם נקראו ברסינים (Brassins)). ב-1979 בודדו 4 מיליגרם של ברסינוליד מ-227 קילוגרם של אבקת קנולה.
מבחינה כימית הברסינוסטרואידים הם ליפידים סטרוליים הקרובים מאוד במבנם לתרכובות ולהורמונים מעולם החי, כגון כולסטרול, אסטרוגן וטסטוסטרון. אחת מארבע הטבעות בברסינוסטרואידים קשורה לאטום חמצן נוסף (אשר אינו קיים בסטרולים מעולם החי), דבר ההופך את הטבעת ללקטון (אסטר טבעתי). ברסינוסטרואידים הם ההורמונים הצמחיים היחידים הדומים במבנם להורמונים בבעלי חיים.
עד לשנת 2003 התגלו כ-60 ברסינוסטרואידים בכ-30 משפחות שונות של צמחים, בעיקר צמחי זרע, אך גם בצמחים נחותים יותר ובאצות ירוקות. הברסינוסטרואידים נמצאים בכמויות מועטות כמעט בכל חלקי הצמח. הם מעודדים התארכות הגבעול, הבשלת זרעים וסינתזת אתילן; הם מונעים נשירת עלים ומעכבים את צמיחת השורש; והם מעורבים בגרביטרופיזם (תגובת איברי הצמח לכוח המשיכה) ובוויסות של גנים רבים הקשורים להתפתחות הצמח, למטבוליזם שלו ולהתמיינות תאיו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536893205171  NKC: ph270300
בית המדרש לנשים מגדל עוז

| --- | --- |


 מדרשה תורנית לנשים
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°38′27″N 35°08′38″E﻿ / ﻿31.640833333333°N 35.143888888889°E﻿ / 31.640833333333; 35.143888888889
 www.skamigdaloz.org
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית המדרש לנשים מגדל עוז(למפת הרי ירושלים רגילה) בית המדרש לנשים מגדל עוז(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית המדרש לנשים מגדל עוז(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית המדרש לנשים מגדל עוז
 
בית המדרש במגדל עוז (בשמו הרשמי: בית המדרש לנשים ע"ש סטלה ק. אברהם ליד ישיבת הר עציון) הוא מדרשה תורנית לבנות. בית המדרש ממוקם בקיבוץ מגדל עוז שבגוש עציון, בתוך קמפוס מגדל עוז של המכללה האקדמית הרצוג.
היסטוריה

בית המדרש הוקם בשנת 1997. מאז הקמתו, עומדת בראשו הרבנית אסתי רוזנברג, בתו של הרב אהרן ליכטנשטיין, לשעבר ראש ישיבת הר עציון.
בבית המדרש לומדות כ־200 בנות בגילאי 18–25, בנושאי גמרא, הלכה, תנ"ך, מחשבת ישראל, חסידות ועוד, כשחלק נכבד מהלימוד נעשה בחברותא. תלמידות בית המדרש נמצאות באחד משני מסלולים עיקריים: מסלול שנתי – המסלול הבסיסי בבית המדרש, בו נמצאות בנות לפני או אחרי שירות לאומי או צבאי, וכמו כן בנות חו"ל המשולבות באופן מלא בכיתות; והתוכנית המתקדמת – מסלול לימודים בלימודי גמרא או מחשבה לבנות בעלות רקע בלימודי קודש.
בית המדרש מקיים גם שבתות משותפות, עיסוק בפיתוח משמעות החיים הדתיים וההלכתיים, תפילה, אמונה, יצירה והגות ומפגשים סביב נושאים שעל סדר היום.
בית המדרש במגדל עז פועל בשיתופה של ישיבת הר עציון, ומלמדים בו רבנים רבים מהישיבה. יש גם בנות הלומדות בתוכנית מיוחדת לתואר ראשון בהוראה בשיתוף עם מכללת יעקב הרצוג להכשרת מורים.
ראו גם

ישיבת הר עציון
מדרשה תורנית לנשים
בית המדרש לנשים בבית מורשה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית מדרש
 השתייכות:  ציונות דתית
 תקופת הפעילות:  תש"ס 2000 – הווה
 מייסדים:  פרופסור בנימין איש שלום, הרב ד"ר יהודה ברנדס, הרב ד"ר בני לאו
 מיקום
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°46′16″N 35°12′56″E﻿ / ﻿31.771194444444°N 35.215416666667°E﻿ / 31.771194444444; 35.215416666667
 אתר בית מורשה
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית המדרש לנשים בבית מורשה(למפת ירושלים רגילה) בית המדרש לנשים בבית מורשה(למפת הרי ירושלים רגילה) בית המדרש לנשים בבית מורשה(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית המדרש לנשים בבית מורשה
 
בית המדרש לנשים על שם משה גרין בבית מורשה הוא מוסד תורני-אקדמי השייך למרכז האקדמי להכשרת מנהיגות יהודית ציונית של בית מורשה בירושלים.
ההיסטוריה של בית המדרש

בראשית הקמתו של בית מורשה הופעל בו בית מדרש לגברים בראשות הרב שג"ר. לאחר כמה שנים הוחלט לפתוח במקביל גם בית מדרש לנשים ובשנת תש"ס (2000) הוא נפתח. בראשות בית המדרש עמד בהתחלה הרב ד"ר בנימין לאו.
מכיוון שהייתה שאיפה שבראש בית המדרש לנשים תעמוד אישה, הצטרפה בשנת תשס"ג (2003) לצוות בית המדרש הרבנית עו"ד מיכל טיקוצ'ינסקי, לאחר שסיימה את התוכנית של מחזור א' של המכון התלמודי העיוני במת"ן. בשנת תשס"ה (2005) החליפה הרבנית טיקוצ'ינסקי את הרב לאו והיא כיהנה בראשות בית המדרש כעשור.
תוכנית תלמוד

תוכנית הלימוד בבתי המדרש לגברים ולנשים זהה. מתקיים דו-שיח בין בתי המדרש על אף ההפרדה העקרונית בין שניהם[דרושה הבהרה].
בבית המדרש לומדים בעיקר גמרא, בהיקף של שלושה דפים בשבוע, חלקם ב"עיון" וחלקם ב"בקיאות".
כל הבוגרות בעלות תואר ראשון או תואר שני וחלקן אף עוסקות במקביל בכתיבת דוקטורט. חלק מן הבוגרות עוסקות בחינוך ובהוראה.
תוכנית הלכה לנשים

בשנת תשס"ז (2007) הוקמה בנוסף לתוכנית התלמוד גם תוכנית הלכה. התוכנית מיועדת לנשים המלמדות בבתי מדרש ומדרשות לנשים ונשאלות שאלות הלכתיות, במטרה שיוכלו להורות הלכה. התוכנית מקבילה ברמתה ללימודי ההסמכה לרבנות. היקף התוכנית הוא יום בשבוע. התלמידות נבחנות בעל פה, בין היתר בידי הרב ברוך גיגי, הרב אורי כהן, הרב עמית קולא, הרב דוד סתיו, הרב יעקב ורהפטיג, הרב אלישיב קנוהל והרב חיים אמסלם.
בנזוקאין

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  אתיל 4-אמינובנזואט
 כתיב כימי:  C₉H₁₁NO₂ 
 מסה מולרית:  165.189 גרם/מול
 מספר CAS:  94-09-7
 
בנזוקאין (Benzocaine) הוא חומר המיועד לאילחוש והרדמה מקומית. בנזוקאין הוא נגזרת של החומר לידוקאין והוא חלש ממנו באופן ההשפעה המיידית ומשך ההשפעה. השימוש בבנזוקאין הוא בעיקר בתעשיית התרופות והקוסמטיקה, כאשר הוא משמש כמרכיב הפעיל בתרופות ללא מרשם להפחתת כאב או אי נוחות הנגרמים על ידי גירויי עור קלים, כאבי גרון, כוויות שמש, כאבים מצמיחת שיניים אצל תינוקות, גירוי וגינלי או רקטלי, ציפורניים חודרניות, טחורים, ועוד. בנוסף, בנזוקאין משמש בקונדומים מסוימים, דוגמת דורקס Performa, כחומר מאלחש לעיכוב השפיכה.
היסטוריה

בנזוקאין סונתז לראשונה ב-1890 על ידי הכימאי הגרמני אדוארד ריצרט (Eduard Ritsert)
הוא הוכנס לשוק בשנת 1902 תחת השם "Anästhesin".
תופעות לוואי

שימוש יתר במאלחשים הניתנים באופן אוראלי, כדוגמת הבנזוקאין, מגדילים את הסיכוי ל- Pulmonary aspiration, כלומר לחדירת חומר ממערכת העיכול העליונה אל בית הקול או אל דרכי האוויר התחתונות.
שימוש במאלחש אוראלי בשילוב עם שתייה לפני השינה עלול להיות מסוכן.
שימוש אוראלי במוצרים המכילים בנזוקאין נמצא כגורם למטהמוגלובינמיה, מחלת דם בה נפגעת יכולתו של ההמוגלובין שבתאי הדם האדומים לשאת חמצן.
תופעת לוואי זו נפוצה בעיקר בקרב ילדים מתחת לגיל שנתיים
שימוש בישראל

השימוש בבנזוקאין היה לרווח בישראל, בעיקר לאחר שמוצר אילחוש והרדמה אחר המבוסס על פרוקאין (אנ') (מוכר גם בשם המסחרי "נובוקאין"), שגם הוא נגזרת של לידוקאין, הוצא משימוש מפאת תופעות לוואי רבות וחיי מדף קצרים יחסית.
בנזוקאין משמש בישראל בתרופות נגד כאבי גרון (כמו קלגרון ורפאתריצין). הוא מאלחש מעט את אזור הגרון ובכך משכך את הכאב. מינונו בתרופה כ–2 מיליגרם. כמו כן הבנזוקאין נמצא בשימוש בטיפולי שיניים, בתור חומר מאלחש הנמרח על ידי הרופא המטפל על החניכיים, קודם לזריקת ההרדמה.
הערות שוליים

↑  Deutsche Biographie: Ritsert, Eduard
↑  Ritsert, E. (1925) "Über den Werdegang des Anästhesins" (On the development of Anästhesin), Pharmazeutische Zeitung, vol. 60, pages 1006-1008. See also: Christoph Friedrich and Magdalena Klimonow, "150. Geburtstag: Eduard Ritsert und das Anaesthesin" (150th birthday: Eduard Ritsert and Anästhetsin [Benzocaine]"), Pharmazeutische Zeitung online. First published clinical study demonstrating the efficacy of benzocaine: Noorden, C. v. (1902) "Ueber para-Aminobenzoesäure-Ester als locales Anästhetikum" (On [an] ester of para-aminobenzoic acid as a local anaesthetic), Klinische Wochenschrift, vol. 39, pages 373-375
↑  Benzocaine Topical Products: Sprays, Gels and Liquids - Risk of Methemoglobinemia
↑  קלגרון, באתר מעבדות רפא בע"מ
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ביורן אנדרסן

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1955 (בן 69) סטוקהולם, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1970 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למשחק של שוודיה 
 בן או בת זוג:  Susanna Román (1983–1987) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ביורן יוהאן אנדרסן (בשוודית: Björn Johan Andrésen; נולד ב-26 בינואר 1955) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ומוזיקאי שוודי. הוא ידוע בעיקר בזכות משחקו בסרטו של הבמאי האיטלקי לוקינו ויסקונטי, שמבוסס על הנובלה "מוות בוונציה" מאת תומאס מאן.
ביוגרפיה > ראשית חייו

אנדרסן למד בבית הספר למוסיקה של אדולף פרדריק בסטוקהולם.
ביוגרפיה > קריירה

אנדרסן הופיע רק בסרט אחד, בשנת 1970, "En kärlekshistoria'", עד שלוהק לסרטו של לוקינו ויסקונטי, "מוות בוונציה", מה שזיכה אותו בפרסום בינלאומי.
אנדרסן גילם את טאדז'ו, הילד הפולני הצעיר והיפהפה שגוסטאב פון אשנבאך, אותו מגלם דירק בוגרד, הדמות הראשית בנובלה, מוזיקאי (בספרו של מאן הוא סופר) מצליח ומפורסם ברחבי אירופה, שמנהל אורח חיים קפדני ונזירי, מחליט לצאת מעירו מינכן כדי לטייל בוונציה.  הוא מתאהב בנער יפהפה בשם טאדז'ו אותו מגלם אנדרסן.
היסטוריון הקולנוע לורנס ג'יי קווירק העיר במחקרו "הסרטים הרומנטיים הגדולים" משנת 1974, שכמה צילומים של אנדרסן "ניתן להוציא מהמסגרת ולתלות על קירות הלובר או הוותיקן". בעקבות פסטיבל קאן שנה לאחר הופעת הבכורה של "מוות בוונציה", זכה אנדרסן לכותרות בינלאומיות כ"הנער הכי יפה בעולם".
שמועות נפוצו בארצות הברית בזמן יציאת הסרט לשאלה האם אנדרסן הוא הומו (כיוון שהתפקיד דרש ממנו להחליף מבטים רומנטיים עם הגיבור, ובהזדמנות אחרת, לנשק וללטף אותו נער מתבגר אחר). אנדרסן הכחיש זאת באופן נחרץ, ומאוחר יותר סיפר על אי הנוחות שלו מכך שנאלץ על ידי הבמאי לוקינו ויסקונטי לבקר במועדון גייז, שם משך את תשומת לבם של גברים מבוגרים.
להוט להפיג את השמועות בנוגע למיניותו ולשפוך את תדמית "הילד היפה" שלו, נמנע לאחר מכן אנדרסן מתפקידים בעלי נראות הומוסקסואלית.  אנדרסן כעס כאשר הסופרת הפמיניסטית ג'רמיין גריר השתמשה בתצלום שלו על כריכת ספרה "הנער היפה" משנת 2003 ללא רשותו. אף על פי שגריר אכן התייעצה עם הצלם דייוויד ביילי (שהחזיק בזכויות היוצרים על התמונה) לפני פרסום הספר, אנדרסן טען כי נהוג כאשר צד המשתמש בתמונה של אדם שהוגן בזכויות יוצרים על ידי אדם אחר, ליידע את הפרט. לטענתו הוא לא היה נותן את הסכמתו לכך שגריר תשתמש בתמונתו אם הייתה מודיעה לו על כוונותיה.
לאחר יציאת הסרט "מוות בוונציה", בילה אנדרסן תקופה ממושכת ביפן והופיע במספר פרסומות בטלוויזיה וגם הקליט כמה שירי פופ. יש הסוברים כי הופעתו בסרט השפיעה על אמני אנימה יפניים רבים (הידועים בתיאוריהם של גברים צעירים ונשים המכונים "בישונן"), ובמיוחד קייקו טאקמיה. לאנדרסן יש חיבה חזקה ליפן מאז וביקר שוב במדינה לאורך השנים. הגעתו של אנדרסן לטוקיו תוארה כדומה לנחיתת הביטלס בארצות הברית השחקן הצעיר זכה לתשומת לב נשית עצומה.
אנדרסן הופיע בכמה סרטים שוודיים ואמריקאים אחרים. אלה כוללים "Smugglarkungen" (1985), "Kojan" (1992), "Pelikaanimies" (2004), ומידסומר בשנת 2019.
בנוסף להיותו שחקן, אנדרסן הוא מוזיקאי מקצועי, ועד לאחרונה הופיע וסייר בקביעות עם להקת המחול של סוון אריקס.
ביוגרפיה > הילד היפה ביותר בעולם

"הילד היפה ביותר בעולם" הוא סרט תעודה המתעד את סיפורו של אנדרסן. אנדרסן, זכה לתואר הזה כשגילם את טאדז'ו בעיבוד הקולנועי לספרו של תומאס מאן, "מוות בוונציה". בדומה לילדים שחקנים הוא שילם את המחיר על הפרסום שהגיע מוקדם וללא הכנה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

אנדרסן מתגורר בסטוקהולם. יש לו בת, רובין (נולדה ב-1984), עם גרושתו, המשוררת סוזנה רומן. לאנדרסן ולאשתו סוזאנה נולד ילד נוסף, בן בשם אלווין, שמת כתוצאה מתסמונת מוות בעריסה בגיל 9 חודשים. אנדרסן נקלע לדיכאון ארוך לאחר מותו של בנו. בראיון שנערך בשנת 2020 הצהיר אנדרסן כי הוא מאמין שיפגוש את בנו שוב "לאחר המוות". לאנדרסן שני נכדים.
הערות שוליים

↑  Ashley Wyman (7 בנובמבר 2014). "Björn Andresen". Ashley Wyman Online. אורכב מ-המקור ב-24 בדצמבר 2014. נבדק ב-2014-12-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fallon, Kevin (2021-01-29). "The Tragic Curse of Being the Most Beautiful Boy in the World". Dailybeast. נבדק ב-2021-01-30.
↑  "'I'm not Germaine's toy,' says cover boy". Fairfax Digital. 2003-10-18. נבדק ב-2008-12-25. Andresen said that when he was 16, Visconti would take him to gay clubs where he was made uncomfortable by grown men staring at him: 'They looked at me uncompromisingly as if I was a nice meaty dish.'
↑  Seaton, Matt (2003-10-16). "'I feel used'". guardian.co.uk. נבדק ב-2008-12-25. Sometimes he still sees his image as Tadzio in a poster or in a cinema flyer; it used to cause him irritation, but not any more. 'My career is one of the few that started at the absolute top and then worked its way down,' he says. 'That was lonely.'
↑  A Gentle Viking.
↑  Fallon, Kevin (2021-01-30). "The Tragic Curse of Being the 'Most Beautiful Boy in the World'". The Daily Beast (באנגלית). נבדק ב-2021-02-02.
↑  Filmography
↑  Andrésen may be seen as he is today at the website for Pelikaananimies in which he played a pianist
↑  "The Sven Erics, now without Andresen". אורכב מ-המקור ב-2019-11-11. נבדק ב-2006-04-06.
↑  "Andrésen plays keyboard in his days with the Sven Erics". אורכב מ-המקור ב-2016-04-13. נבדק ב-2006-06-09.
↑  הוא היה הילד הכי יפה בעולם - וזה מה שהרס לו את החיים, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2021
↑   בגיל 16 נכפה עליו להיות סמל מין עולמי. דוקו חדש מראה שהוא שבר כלי, באתר הארץ, 15 באפריל 2021
↑  "Skådespelaren Björn Andrésen anklagar sig själv för sonens död". Aftonbladet (בשוודית). נבדק ב-2021-01-31.
↑  möter, Katarina Hahr. "Katarina Hahr möter – Lyssna här". Podtail (בשוודית). נבדק ב-2021-02-02.
↑  Radio, Sveriges. "BJÖRN ANDRESEN: Min passion för mamma blev aldrig besvarad - Katarina Hahr möter". sverigesradio.se (בשוודית). נבדק ב-2021-02-01.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007366563205171  PLWABN: 9810538410305606  BIBSYS: 1653286949807  BnF: cb14601269h (data)  GND: 172787211  ISNI: 0000 0001 1450 921X  LCCN: no2009053544  NKC: xx0322980  NLK: KAC2020N6636  SUDOC: 083988130  VIAF: 86338585   WorldCat (עם VIAF): 86338585
ברסט (מחוז משנה)

| --- | --- |
סמל ברסטסמל ברסט
 מדינה:  בלארוס בלארוס
 מחוז:  ברסט (מחוז) ברסט
 רשות מחוקקת:  Brest District Council of Deputies 
 בירת המחוז משנה:  ברסט 
 שטח:  1,544.11 קמ"ר
 גובה:  142 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז משנה:  45,658 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  52°06′55″N 23°39′40″E﻿ / ﻿52.115277777778°N 23.661111111111°E﻿ / 52.115277777778; 23.661111111111 
 brest-region.by
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מיקום מחוז-משנה ברסט על מפת מחוז ברסט, ומפת בלארוס כולה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז משנה ברסט (בבלארוסית: Брэсцкі раён) הוא אחד מ-16 מחוזות משנה המרכיבים את מחוז ברסט בבלארוס. בירתו שהיא גם בירת המחוז כולו היא העיר ברסט, אך העיר עצמה היא יחידה מנהלית עצמאית שאינה כפופה למחוז המשנה.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה בלארוס 39,426 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה: 83.0% בלארוסים, 8.1% רוסים, 6.9% אוקראינים ו-0.9% פולנים. שפות הדיבור הנפוצות: רוסית (54.8%) ובלארוסית (40.4%).
ג'ו דלוץ'

ג'וזף "ג'ו" נתנאל דלוץ' (באנגלית: Joseph "Joe" Nathaniel DeLoach; נולד ב-5 ביוני 1967) הוא אתלט עבר אמריקאי. הוא אלוף אולימפי בריצת 200 מטר (סיאול 1988).
ביוגרפיה

דלוץ' נולד בביי סיטי, טקסס למשפחה עם 11 אחיות ואח אחד. בילדותו שיחק פוטבול. בבגרותו למד באוניברסיטת יוסטון.
בתחרות שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ביוני 1985 קבע דלוץ' בריצת 200 מטר תוצאה של 20.24 שניות.
בתחרות שנערכה ביוג'ין, אורגון ביוני 1988 קבע דלוץ' בריצת 100 מטר תוצאה של 10.03 שניות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת סיאול (1988) זכה דלוץ' במדליית זהב בשיא אולימפי חדש של 19.75 שניות, לפני בן ארצו קרל לואיס (19.79 שניות) ורובסון דה סילבה מברזיל (20.04 שניות).
לאחר היעדרות מאולימפיאדת ברצלונה (1992) עקב פציעה פרש דלוץ' מספורט תחרותי.
כיום, מתגורר דלוץ' עם רעייתו ושלושת ילדיהם בשוגרלנד שבטקסס.
שיאים אישיים

אצטדיון פתוח
ריצת 100 מטר: 10.03 שניות (1988)
ריצת 200 מטר: 19.75 שניות (1988)
ג'ו האלם

ג'וזף הארולד אנתוני "ג'ו" האלם (אנגלית: Joseph Harold Anthony "Joe" Hulme;‏ 26 באוגוסט 1904, סטאפורד - 27 בספטמבר 1991, וינצ'מור היל) היה כדורגלן ושחקן קריקט אנגלי.
חייו

האלם שיחק בדרך כלל בעמדת הקיצוני הימני. ב-1923 הוא החל את הקריירה ביורק סיטי שלא שיחקה בליגה כלשהי, ובפברואר 1924 הצטרף לבלקברן רוברס. הוא שיחק בבלבקבורן במשך שתי עונות, בהן השתתף ב-74 משחקי ליגה שבהם הבקיע שני שערים. ב-1926 הוא עבר לשחק בארסנל, והיה אחד מהשחקנים הראשונים שהוחתמו על ידי המאמן הרברט צ'פמן; האלם היה ידוע בקצב המשחק שלו ובשליטתו בכדור, ושיחק בארסנל במשך 12 שנים שכללו את שנות ה-30 שבהן זכה המועדון בתארים רבים.
ב-6 בפברואר 1926 האלם ערך את הופעת הבכורה שלו במשחק נגד לידס יונייטד, והפך לשחקן הרכב קבוע לשארית העונה תוך הדחת סידני הואר. האלם נבחר לנבחרת ה-11 של הפוטבול ליג באותה עונה, ובעונה שלאחר מכן (1926/1927) הוא שיחק לראשונה במדי נבחרת אנגליה, במשחק נגד נבחרת סקוטלנד שנערך בהאמפדן פארק ב-2 באפריל 1927. עד ל-1933 הוא שיחק 9 פעמים עבור הנבחרת. באותה עונה הוא שיחק בגמר גביע ה-FA, שהסתיים בהפסד 0 - 1 של ארסנל לקארדיף סיטי כתוצאה מטעותו של השוער דן לואיס.
האלם היה הקיצוני הימני הבכיר של ארסנל עד עונת 1932/1933, וביחד עם קליף באסטין (שהצטרף לארסנל ב-1929) היה אחראי למסירות מוצלחות רבות לחלוץ השני אלכס ג'יימס. האלם ובאסטין היו מבקיעים מצטיינים בזכות עצמם, כאשר האלם מבקיע 18 שערים בעונת 1931/1932 (כולל שלושער נגד סנדרלנד ומידלסברו) ו-20 שערים בעונה שלאחר מכן. בתקופה זו החלו האלם והמועדון לזכות בתארים, כאשר הראשון היה גביע ה-FA בעונת 1929/1930 ואחריו אליפויות ב-1930/1931 ו-1932/1933.
בעונת האליפות 1933/1934 האלם השתתף בשמונה משחקים בלבד כתוצאה מפציעה (בתקופה זו מקומו תפס אלברט ביזלי), אך הצליח לכבוש בהם חמישה שערים. הוא חזר להרכב הקבוע בעונה שלאחר מכן (שגם בה זכה המועדון באליפות), ושיחק בה ב-16 משחקים. אולם, האלם כבר לא היה הבחירה הראשונה לעמדת הקיצוני הימני כתוצאה מפציעתו, והתחרה על מקומו בהרכב עם פט ביזלי ואלף קירצ'ן. בעונת 1935/1936 הוא השתתף ב-28 משחקים במדי ארסנל, וזכה עם המועדון בגביע FA שני שהיה גם תוארו האחרון. האלם הוא השחקן היחיד שהשתתף בכל ארבעת משחקי גמר גביע ה-FA הראשונים בהיסטוריה של ארסנל.
בשתי עונותיו האחרונות בארסנל (1936/1937 ו-1937/1938) השתתף האלם בעשרה משחקים בלבד בפרק זמן של שנה וחצי. הופעתו האחרונה הייתה ב-18 בדצמבר 1937, במשחק נגד ליברפול. האלם הבקיע 125 שערים ב-374 משחקים במדי ארסנל. הוא עבר להאדרספילד טאון בינואר 1938, העפיל עם מועדונו החדש לגמר גביע ה-FA ובסוף העונה פרש מכדורגל.
מלבד הקריירה שלו ככדורגלן הוא היה גם שחקן קריקט, והשתתף כחובט וכמגיש ב-225 משחקים במדי מידלסקס בין 1929 ל-1939.
האלם עבד כשוטר במלחמת העולם השנייה. בין 1945 ל-1959 אימן את טוטנהאם הוטספר, היריבה הידועה ביותר של ארסנל. האלם לא זכה להצלחה רבה בתקופה זו, אך הניח את היסודות לזכיית טוטנהאם באליפות בעונת 1950/1951. לאחר מכן הוא עזב כליל את תחום הכדורגל, והפך לעיתונאי מצליח.
תארים

אליפות: 4 (1930/1931, 1932/1933, 1933/1934, 1934/1935)
גביע ה-FA‏: 2 (1930, 1936)
לקריאה נוספת

Harris, Jeff & Hogg, Tony (ed.) (1995). Arsenal Who's Who, Independent UK Sports. ISBN 1-899429-03-4
ברסנונה

ברסנונה (באיטלקית: Bressanone, בגרמנית: Brixen, בלדינית: Porsenù או Persenon) היא עיר בנפה האוטונומית דרום טירול שבמחוז האוטונומי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה. העיר שוכנת במרחק של 40 ק"מ מצפון לבירת המחוז בולצנו. כ-73% מאוכלוסיית העיר דוברים גרמנית בעוד שרובם של שאר התושבים דוברים איטלקית ומיעוט קטן דובר לדינית.
גאוגרפיה

ברסנונה היא העיר השלישית בגודלה והעתיקה ביותר בנפת דרום-טירול והבירה התרבותית של העמק. היא שוכנת על מפגש הנהרות אייסאק (Eisack) וריינץ (Rienz), במרחק של 40 ק"מ מצפון לבולצנו ובמרחק של 45 ק"מ ממעבר ברנר שעל גבול איטליה-אוסטריה. מצדה המזרחי מתנשאים לגובה של 2504 מטרים מעל פני הים ההרים פולסה (Plose) וטלגרף (Telegraph) ומצדה המערבי מתנשא לגובה של 2436 מטרים מעל פני הים הר קוניגשאנגר (Königsanger).
ברסנונה ידועה בעיקר כאתר סקי. כמו כן פועלת ליד העיר תחנת כוח הידרואלקטרית ומסביבה כרמי יין ופרדסים.
היסטוריה

האזור היה מיושב מאז האלף השמיני לפני הספירה. בשנת 15 לפנה"ס נכבש האזור על ידי הרומאים שהקימו יישוב בסאבן (Säben) הסמוכה. הם החזיקו בה עד לשנת 590 כאשר היא נכבשה על ידי ממלכת בוואריה.
האזכור הראשון לשמה הגרמני של העיר, בריקסן, הוא משנת 901 במסמך שהוצא על ידי מלך פרנקיה המזרחית, שעל פיו הועברה עיר בשם פריהסנה (Prihsna) לבישוף של סאבן. בהמשך שונה שמה של העיר לבריקסן והיא הפכה למקום מושבם של הבישופים ב-992 כאשר הושלם בניינה של הקתדרלה.
במאה ה-11 הייתה בריקסן מקום מושבו של שליט כנסייתי עצמאי שנאבק כנגד רוזנות טירול השכנה. ב-1115 הושלמה בניית חומת העיר. השלטון הכנסייתי הפך בשנת 1803 לשלטון חילוני והעיר סופחה לאימפריה האוסטרית ב-1803. לאחר מלחמת העולם הראשונה עברה העיר להיות חלק מאיטליה.
אתרים חשובים

הקתדרלה של העיר נבנתה לראשונה במאה ה-10 ונבנתה מחדש במאה ה-13 ובאמצע המאה ה-18 בסגנון הבארוק. תקרת הספינה מעוטרת בפרסקו של פולחן שה האלוהים.
ארמון הבישופים מהמאה ה-13 הוא אחד ממעונות האצולה הראשיים בדרום טירול.
כנסיית מיכאל הקדוש מהמאה ה-11. בית המקהלה ומגדל הפעמונים הם מהמאה ה-15 והספינה היא מהמאה ה-16.
מוזיאון הרוקחות, הממוקם בבניין בן כ-500 שנה, מראה את ההתפתחות ואת השינויים של בית המרקחת העירוני. המשפחה שבבעלותה בית המרקחת של העיר מנהלת אותו כבר 7 דורות מאז 1787 באותו מקום.
ערים תאומות

גרמניה רגנסבורג, גרמניה
צ'כיה האבליצ'קוב ברוד (אנ'), צ'כיה
סלובניה בלד, סלובניה
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552839405171  BnF: cb11971794n (data)  GND: 4008306-8  LCCN: n82087188  MusicBrainz: cf3c8110-2191-48b9-a90a-4e005c5321f6  NKC: ge134083  VIAF: 159469414   WorldCat (עם VIAF): 159469414