stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפרדוקס הצרפתי
הסברים אפשריים לפרדוקס > גבינות שמנות – טענות הרפואה החלופית

בשנת 2009 פרסם הנטורופת פרנק קופר ספר בשם 'הכולסטרול והפרדוקס הצרפתי' ובו רשם את סברתו כי הסיבה התורמת לפרדוקס הצרפתי היא צריכת גבינות שמנות באופן יומיומי. הצרפתים צורכים כ-26 ק"ג גבינה לנפש לשנה בעוד שהממוצע באירופה וארצות הברית עומד על כ-17 ק"ג בלבד. תפיסה זו אומצה בידי רבים מהמזדהים עם רפואה אלטרנטיבית, וביניהם דמויות שנויות במחלוקת כד"ר ניקולס גונזלז מייסד 'פרוטוקול גונזלז',  וד"ר אופה רבנסקוב, יו"ר 'ארגון ספקני הכולסטרול' המתנגדים להשערת השומנים.
לדברי קופר, המלצות הממסד הרפואי להגביל את צריכת השומן הרווי על מנת להוריד את רמות הכולסטרול בדם אינן נכונות. לטענתו, מחקרים הוכיחו שצריכת גבינות בשלות, ובעיקר גבינות כבשים, יעילה להורדת לחץ דם, וכי לאנשים הצורכים גבינות אלה רמות נמוכות יחסית של LDL (כולסטרול 'רע') בהשוואה לאנשים הניזונים בתזונה המקובלת בארצות המפותחות, ובעיקר בארצות הברית. עוד טען שאכילת גבינות בשלות תורמת לבריאות המעיים, מסייעת במניעת דלקת מפרקים ומעכבת תהליכי הזדקנות בגוף. בספרו הסביר, שלגבינה תכונות אנטי דלקתיות אשר יכולות לסייע בהגנה מפני מחלות לב וכלי דם, ואינה גורמת לעלייה ברמות הכולסטרול, אף על פי שהגבינה מכילה שומן רווי. על סתירה זו השיב קופר שבדרך כלשהי שאינה נהירה גם לו, הרכב חומצות השומן בחלב והמבנה שלהן וכן נוכחותם של קזאינים ורכיבי תזונה נוספים מאזנים ואף מורידים את רמת השומנים הרוויים בדם.
קופר ציטט בספרו דעות לפיהן חלב יעיל לירידה במשקל הודות לניקוטין-אמיד ריבוסיד רכיב קדם-דנא (Nicotinamide Riboside (NR המיוצר בגוף, אשר ממלא תפקיד חשוב בשיפור הכושר ובמניעת השמנה גם כאשר התזונה עתירת שומן. ב- 2004  הוא נתגלה בכמויות זעירות גם בחלב פרות.
טענות אלו הוזמו בידי מדענים ב- 2015, אשר הראו כיצד העובדות והמסקנות עוותו במיצג של קופר וחבריו, וכיצד חברות תרופות מנסות לקדם את המוצרים שלהם עוד בטרם הוכיחו את עצמם במבחן מדעי כלשהו.
באופן דומה נטען כי גבינות מסוימות, כגון הגבינה הצרפתית ברי, מכילות ריכוז גבוה של ויטמין K2 בצורות MK-9 MK-8, על פי סוגי תרביות החיידקים במחמצת ותנאי ההבחלה, ובלא תלות ברמת השומן בגבינה. ואם נכונה ההשערה שוויטמין זה פועל למניעת הסתיידות כלי הדם הרי שאכילת גבינות יעילה במידה דומה. נטען גם שהוא נספג טוב יותר בגוף כאשר נאכל עם שומן רווי יותר. אך גם טענות רבות לגבי ויטמין K וסגולותיו כתוסף מזון, או חשיבותו לגבי בחירת התפריט התזונתית, הוכחו כשגויים ואף מזיקים.
הסברים אפשריים לפרדוקס > צריכת יין

בקליפת הענבים מצויים פלבנואידים שונים שהם נוגדי חימצון מסוג catechin epicatechin ו-proanthocyanidin. מאחר שמפיקים את היין האדום מקליפת הענב, הרי שהריכוז של פלבנואידים יהיה גבוה דווקא בו בהשוואה ליין לבן למשל המופק מתוכן הענב. נראה שצריכה מבוקרת ובמידה מועטה, על בסיס יומיומי, של הכוהל האתילי שמקורו ביין האדום היא אחד מחומרי ההגנה על גוף האדם. הפולי-פנולים שביין האדום מדכאים את ייצור האנדותלין, שמעלה את לחץ הדם תוך השפעתו על השריר החלק שבעורקים. מקור הפנולים (טאנינים) הוא בעיקר בקליפות של ענבים אדומים. הכוהל שנוצר מאותם ענבים אדומים גורם לעליית רמת הכולסטרול הטוב בדם, מקטין את צמיגות הפלזמה ומקדם את פירוק הפיברין שבאמצעותו עולה איכות הקרישה והזרימה של הדם. נוגדי חמצון (כמוהם נמצאים ביין, כאמור) מקטינים את השפעת הרדיקלים החופשיים שהם אויבי גוף האדם: הרדיקלים החופשיים גורמים להזדקנות התאים, סרטן, סוכרת, מחלת אלצהיימר, עליה ברמת הכולסטרול ומסייעים בהסתיידות העורקים וסתימתם.
למרות התזונה הצרפתית, אין תופעת האלכוהוליזם נפוצה שם יותר מבמקומות אחרים. להפך: שתיית היין היא בכמות מועטה של כוסית או שתיים ליום בלבד, ולא יותר.
ראו גם

המטבח הצרפתי
הפרדוקס הישראלי
דיאטה ים תיכונית
הערות שוליים

↑  בשנת 1999
↑  Coronary Heart Disease in France, World Life Expectancy (באנגלית)
↑  Coronary Heart Disease in United States, World Life Expectancy (באנגלית)
↑  פרופ' רוג'ר קורדר, דיאטת היין (עמ' 32), ‏2007 (ארכיון)
↑  מעבר לרזרברטרול - תרמית מניעת ההזדקנות המבוססת על נאד בעיתון Scientific American
↑  הפרדת האגדה מן המציאות בזריקות ויטמין קיי לתינוקות הגובלות בטירוף אתר רפואה מבוססת מדע (פורסם בשנת 2013, התפרסם שוב כמאמר בירחון 'רפואת ילדים' 2014)
התקשרי אלי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע חיים אוליאל בהשתתפות גלי עטרי
 מתוך האלבום תני לו ללכת
 יצא לאור:  2002
 שפה:  עברית
 אורך:  3:37
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 כתיבה:  חיים אוליאל
 הפקה:  מאיר עמר
התקשרי אלי הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי חיים אוליאל בהשתתפות גלי עטרי. את השיר הוציאה לאור בשנת 2002 חברת התקליטים הד ארצי, והוא נכלל כרצועה השישית באלבום האולפן השני של אוליאל, תני לו ללכת.
על השיר

"התקשרי אלי" נכתב והולחן על ידי אוליאל, והופק על ידי מאיר עמר. ב-1 בספטמבר הוצג כמועמד לכניסה למצעד הפזמונים השבועי של רשת ג'. בשבוע לאחר מכן דורג במקום ה-11. ב-6 באוקטובר עלה למקום העשירי – המיקום הגבוה ביותר אליו הגיע. ב-27 באוקטובר, לאחר ארבעה שבועות צעידה, יצא מהמצעד.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 10 |  |
הערות שוליים

↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 1 בספטמבר 2002. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 29 בספטמבר 2002. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 6 באוקטובר 2002. פזמונט
↑  המצעד השבועי של רשת ג' מתאריך 27 באוקטובר 2002. פזמונט
| חיים אוליאל |
| --- | --- |
אלבומי אולפן: סנדוק לעג'ב • תני לו ללכת • לפי שעה
סינגלים: "סימני סערה" • "תני לו ללכת" • "אני אוהב אותך" • "התקשרי אלי"
ערכים קשורים: שפתיים
המעוז של באבכ

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  טירה 
 מיקום:  על יד העיר כליבאר, חבל ארסברן, מזרח אזרבייג'ן, איראן
 בשימוש פעיל:  תחילת המאה ה-9
 תאריך הריסה:  15 באוגוסט 837
 נשלט על ידי:  באבכ ח'ראמדין
 קואורדינטות:  38°50′14″N 46°58′51″E﻿ / ﻿38.837222°N 46.980833°E﻿ / 38.837222; 46.980833
 he
 
המעוז של בּאבּכּ או המצודה של באבכ (בפרסית:قلعه بابک או دژ بابک או באזרית: قلعه بابک או Bəzz qalası) הוא מצודה גדולה על פסגת הר ביערות ארסברן, 50 ק"מ מהעיר אהר, 6 ק"מ דרומית-מערבית מהעיר כליבאר שבצפון-מערב איראן, לפי אבן אל-נדים, זה היה מעוזם של ג'ווידאן ושל באבכ ח'ראמדין, מנהיגי הח'וראמים באזרבייג'ן המזרחית או האיראנית, שהתקוממו בשנים 816–838 נגד הח'ליפות העבאסית. המעוז נכבש ונהרס על ידי צבאו של אפשין בשנת 837
הגישה

שרידי המעוז עם הטירה נמצאים בגובה 2,600-2,300 מ' והם מוקפים על ידי קניונים של 400–600 מ'. הגישה אל המעוז מושגת בסדרות ארוכות של מדרגות שבורות המובילות אל פסגת ההר. שם הגישה הקלה יותר היא בשביל עפר שבקצהו פונים שמאלה. מראה החורבות מופיע משמאל, ואז צריכים לחצות שתי פסגות. מהפסגה הראשונה נשקפת הטירה. אחרי עלייה על הפסגה השנייה על חורבותיה הנוספות חולפים על פני צוקים מצד ימין, ללא מעקים.
מהטירה נשקפים יער האלונים של ארסבאראן, שמסביב, צוקים משוננים ומרחוק - הרים. הקטע האחרון עד לטירה הראשית כולל מעבר צר ומעין מקדש בצורת פרוזדור באורך 200 מ'. הטירה נראית בלתי מנוצחת בגלל מיקומה על ההר וההגנה של השלגים והקרח.
היסטוריה

קיימת הנחה שהמבצר במקום קיים עוד מתקופת הפרתים ועבר שינויים בתקופת האימפריה הסאסאנית
היסטוריה > מרד הח'ראמיה

ג'ווידן, מנהיג תנועת הח'רמיה באזרבייג'ן שעמד בראש שתי התקוממויות בשנים 808-807 ו-816–817 קבע את המטה שלו בבאד, בקרבת הנהר ארס. מנהיג ח'ראמי אחר, אבו עמראן, התעמת תכופות עם אנשי ג'ווידן. באחד הקרבות האלה, ייתכן ב-816, אבו עמראן הובס ונהרג, ומצד שני, גם ג'ווידן נפצע אנושות ומת כעבור שלושה ימים. את מעמדו של ג'ווידן ירש חניכו, באבכ ח'ראמדין שאף נשא את אלמנתו של ג'ווידן לאישה.
אל-טברי מציין שבבאכ התחיל את המרד בשנים 816-817. בהתחלה הח'ליפה אל-מאמון התייחס פחות להתקוממות בגלל המרחק הרב מחבל ח'וראסאן שבו התגורר באותה תקופה, מלחמות הירושה והעיסוק בתככיו של אל-פדל אבן סהל. נסיבות אלה אפשרו לבאבכ ולתומכיו לחזק את כוחם. בסופו של דבר בשנים 820-819 שלח אל-מאמון את הגנרל יחיא אבן מועאד להילחם בבאבכ אבל הוא לא הצליח לגבור עליו. כעבור שנתיים ניצח באבכ את כוחותיו של עיסא אבן מוחמד אבן עלי ח'אלד. ב-824-825 עוד שני גנרלים של הח'ליפות העבאסית, אחמד אבן אל-ג'ונייד וזוראיכ בן עלי בן צדאקה, נשלחו לאזרבייג'ן כדי לדכא את המרד. באבכ הביס אותם ולקח בשבי את ג'ונייד. ב-827–828 הגיע לאזור כוח עבאסי חדש בפיקודו של מוחמד בן חומייד. על אף מספר ניצחונות, לבסוף גם מוחמד בן חומייד נוצח בקרב האשתאדסאר ב-829. הח'ליפה אל-מאמון נפטר בשנת 833 מבלי שהצליח לנצח את המורדים הח'ראמים. ניצחונותיהם היו קשורים בין היתר, להחזקתם במעוז באד הבלתי מנוצח על ההר. לפי היסטוריונים ערבים שליטתו של באבכ התפשטה גם אל שטחיה הנוכחיים של אזרבייג'ן - דרומה עד קרוב לארדביל ומרנד, מזרחה עד לים הכספי ועד מחוז שמחי ושירוואן, צפונה עד לערבות מוגאן ולגדות הנהר אראס, מערבה עד למחוזות ג'ולפה, נחצ'יבאן ומרנד.
הקרב האחרון בין הח'ראמים לצבא הח'ליפות התקיים במעוז באד ב-15 באוגוסט 837. החר'אמים נוצחו והגנרל אפשין כבש את המבצר. לאפשין היו כוחות צבא נוספים בפיקודו של אבו דולף ששהו במחנה ששכן כ-9 ק"מ מהמעוז. הוא השתמש במחנה זה כבסיס למתקפות בהרים נגד באד. אחרי שהפעיל מכונות מצור ומתיזי נפטא הצליח לכבוש את באד. באבכ הצליח לברוח אבל נתפס והוצא להורג ב-4 בינואר 838 בעיר סאמרא בעיראק בנוכחות הח'ליפה אל-מעתצם.
היסטוריה > כיום

שרידי המעוז ידועים כיום כקאלעיה ג'ומהור (כנראה לפי הרי ג'ומהור שבסביבה). הם נמצאים 50 ק"מ מרחק מאהר בגדה השמאלית של הנהר קרסו. מהמעוז באד נשארו שרידי טירה וארמון על פסגת ההר.
הטירה נכללה בשנת 1966 ברשימת האתרים הלאומיים, ההיסטוריים ושל התרבות של איראן. היא שופצה על ידי ארגון מורשת התרבות של איראן ומשמשת כיעד למטפסי הרים.
בסביבה נמצאו מטבעות וכלי חרס מן תקופה שעד המאה ה-13. בין הממצאים היו כלי חרס מפוסלים ומזוגגים מהתחלת המאה השביעית.
המעוז בנוי בשתי קומות וכולל אולם מרכזי מוקף בשבעה חדרים. יש לו שער אחד. משני צידי הכניסה מגדלים ששימשו את השומרים.
מורשת שני עמים

המעוז של באבך הפך מאוחר יותר לסמל ללאומנות הפרסית. מצד שני, כשמסתייע, ביוזמת מוחמד טרקי זהטבי, הוא התחיל לשמש נקודת אספה לאזרים האיראניים ביום הזיכרון לבאבכ כל שנה בסוף השבוע הראשון של החודש יולי
גלריה

המעוז באד עם מראה פנורמי
המעוז באד עם מראה פנורמי
טירת באבכ
המעוז של באבכ, מראה אחורי
המעוז של באבכ
המעוז של באבכ
המעוז של באבכ עם מראה פנורמי
ראו גם

באבכ ח'ראמדין
ח'רמיה
לקריאה נוספת

Ali Bahramian, Stephen Hirtenstein (Translated by Rahim Gholami), “Bābak Khurram-Dīn”, in: Encyclopaedia Islamica, Editors-in-Chief: Wilferd Madelung and, Farhad Daftary<http://dx.doi.org/10.1163/1875-9831_isla_COM_00000014>2020
Maurice Lombard. The golden age of Islam. 2003. s.152. ISBN 1-55876-322-8, 9781558763227
2014,Kamran Scot Aghaie, Afshin Marashi Rethinking Iranian Nationalism and Modernity University of Texas Press, Austin עמ' 229
Akbar Shah Najeebabadi History of Islam (Vol 2) Ryad 2001*
Məhəmmədtağı Zehtabi.«Iran türklərinin əski tariхi». II cilddə Təbriz, 1999
הערות שוליים

↑  Najeebabadi עמ' 445
↑  Aghaie, Marashi עמ' 229
הפלגת בציר ענבים

| --- | --- |

 מטרה:  חיזוק הכוח הימי בזירת ים סוף.
 תוצאה:  הכפלת יכולת הסיור והאבטחה בים סוף
 תאריכים:  16 בספטמבר 1974 - 16 באוקטובר 1974
 משך ההפלגה:  30 ימים
 צי:  שייטת ספינות הטילים
 כלי שיט משתתפים:  אח"י רומח ואח"י כידון
 נתיב ההפלגה
 נמל מוצא:  חיפה
 נמל יעד:  שארם א-שייח'
 אורך הנתיב:  כ-13,000 מייל
 צוות
 מדינה:  מנוחה והצטיידות בדרום אפריקה
 פיקוד:  סא"ל אברהם אשור מפקד המבצע.
 קברניטים:  סא"ל יצחק קוראל אלמוג, מפקד אח"י רומח, רס"ן אריה רונה, מפקד אח"י כידון
 מארחים:  חיל הים של דרום אפריקה בנמל ואלוויס ביי, סיימונס טאון ודרבן. הקהילה היהודית של קייפטאון.
 נתיב הפלגת בציר ענבים שביצעו שתי ספינות סער 4 אח"י רומח ואח"י כידון בספטמבר אוקטובר 1974.
 
מבצע בציר ענבים הוא הפלגה שביצעו ספינות סער של חיל הים הישראלי, מזירת הים התיכון לזירת ים סוף במסלול של כ-13,000 מייל ימי במשך 30 ימים – מתוכם 23 ימי הפלגה. מפקד ההפלגה היה סא"ל אברהם אשור. הספינות אח"י רומח (סער 4) בפיקוד סא"ל יצחק קוראל אלמוג, ואח"י כידון (סער 4) בפיקוד רס"ן אריה רונה, הפליגו מחיפה סביב יבשת אפריקה לשארם א-שייח'. היציאה הייתה ב-16 בספטמבר 1974 והגעה ב-16 באוקטובר 1974.
מטרת המבצע

בחיל הים הוחלט לבסס כוח ימי כדי לשלוט במרחבי ים סוף לאחר שמצרי באב אל-מנדב נחסמו במלחמת ששת הימים על ידי חיל הים המצרי ללא יכולת של כוחות חיל הים, שכללו נחתות וספינות סיור קלות מדגם דבור להתמודד עם משימות רחוקות מחופי ישראל. על סמך הניסיון שנצבר מהפעלת ספינות הטילים שנרכשו בצרפת נערך חיל הים הישראלי לייצר בישראל ספינות טילים. ספינות סער 4 תוכננו ונבנו מלכתחילה לשרת בזירת ים סוף. הספינות מתאימות למשטר הגלים בים סוף ובעלות יכולת שהייה ארוכה בים. לאחר שתעלת סואץ נסגרה למעבר אניות בעקבות מלחמת ששת הימים בשנת 1967, האפשרות היחידה שנותרה הייתה הפלגה סביב יבשת אפריקה.
ניסיון עבר

הפלגת בציר ענבים הייתה הפלגה השלישית שערך חיל הים להקפת אפריקה. בסוף 1956 ותחילת 1957, לאחר מלחמת סיני, הפליגו הפריגטות אח"י מזנק (ק-32) ואח"י מבטח (ק-28) מחיפה לשארם א-שייח' סביב יבשת אפריקה במטרה לחזק את הכוח הימי בזירת ים סוף. הפלגה קודמת שנייה נערכה בחודש פברואר 1974. הספינות אח"י קשת ואח"י רשף בפיקוד סא"ל גדעון רז הפליגו באותו מסלול, הפלגה שכונתה מבצע מוניטין.
הכנות להפלגה

להפלגה שכונתה "בציר ענבים" יועדו שתי ספינות סער 4 חדישות שבנייתן הסתיימה. הן צוותו בלוחמים ובמפקדים בעלי ניסיון בספינות אחרות.
אספקת דלק – במגמה לשמור דיסקרטיות על ההפלגה נעשו הכנות לתדלוק במערב הים התיכון ולאורך חופי אפריקה באמצעות האוניה "בננה קור" של החברה הימית להובלת פרי עליה הוצב קצין קישור מחיל הים, רס"ן יעקב אלון. במזרח אפריקה התדלוק נעשה מ"אח"י בת ים" בפיקודו של רס"ן דוד עצמון.
איוש הספינות וקציני קישור

מפקד המבצע – סא"ל אברהם אשור
מפקד אח"י רומח (סער 4) – סא"ל יצחק קוראל אלמוג שהוגדר גם כמוביל זוג.
מפקד אח"י כידון (סער 4) – רס"ן אריה רונה.
מפקד אח"י בת ים – רס"ן דוד עצמון תדלק את ספינות הסער במזרח אפריקה.
קצין קישור על אונית הסוחר "בננה קור" שתדלקה בספרד ובמערב אפריקה – רס"ן יעקב אלון.
קצין קישור מטעם חיל הים בדרום אפריקה – רס"ן דני מלמד.
קצין הקישור להפלגה מטעם צי דרום אפריקה היה רס"ן ג'ון אורוק John Orrock. מאוחר יותר הוא הגיע לישראל וקיבל פיקוד על ספינה שנבנתה במספנות ישראל לצי דרום אפריקה.
מפקד פלגה 45 שקיבל את הספינות בשארם א-שייח' – סא"ל אברהם בן-שושן.
מסלול ההפלגה

המתיחות המדינית והצבאית הייתה גבוהה זמן לא רב אחרי מלחמת יום הכיפורים. השאיפה הייתה להגיע לשארם א-שייח' מבלי להתגלות ככל הניתן. לאורך הים התיכון; מול מצרים, לוב, אלג'יריה, תוניסיה ומרוקו הספינות יעברו בטווח פעולה התקפי של חילות האוויר והים של האויב. 

בים סוף יעברו הספינות בסמוך לחופי סומליה, תימן, אתיופיה (שכללה את אריתריאה של היום), ערב הסעודית, סודאן ומצרים בטווח הפעולה של חיילות האוויר של האויב.
כוחות הצי הסובייטי והאמריקאי שהו במספרים ניכרים בים התיכון, בקרן אפריקה ובמפרץ עדן.
לא תוכננה כניסה לנמל גיברלטר. תוכננה כניסה לשלושה נמלים בדרום אפריקה, ואלוויס ביי, סיימונס טאון ודרבן. בקטעי הדרך הארוכים יותר מ-2,000 מיל ימי תוכנן תדלוק, קבלת מזון ומים מאוניות סוחר. בנקודות מפגש שנקבעו מראש.
קטע ראשון – הפלגה מערבה לאורך הים התיכון מדרום לכרתים ומצפון למלטה עד לתדלוק מדרום לגרנדה בספרד.
קטע שני – מעבר מצר גיברלטר לאוקיינוס האטלנטי והפלגה ממערב לאפריקה עד לנמל ואלוויס ביי דרום אפריקה עם שני תדלוקים מהאניה בננה קור בדרך.
קטע שלישי – חופי דרום אפריקה. תדלוק בוואלוויס ביי הפלגה לאורך החוף לנמל סיימונס טאון. ארבעה ימי ביקורים באזור קייפטאון ומחוז כף התקווה הטובה. ביקור מפקד חיל הים, בנימין תלם. הפלגה צפונה לאורך החוף עד לדרבן. הצטרפות מפקד חיל הים להפלגה על אח"י רומח.
קטע רביעי – יציאה מנמל דרבן הפלגה צפונה בתעלת מוזמביק. הספינות נתקלו בים חזק עם גלים בכיוון ההפלגה. המשך צפונה לאורך מזרח לאפריקה. מפגש תדלוק מאח"י בת ים נעשה מעט דרומית מקו המשווה. זאת כדי לזכות את צוות אח"י בת ים בטקס החצייה המסורתי.
קטע חמישי – המשך מול חופי סומליה, עד למפרץ עדן מעבר במצרי באב אל-מנדב והפלגה בים סוף לאורך חופים עוינים ממזרח וממערב עד לאי טיראן וכניסה טקסית לשארם א-שייח'.
מסלול ההפלגה > לוח זמנים עיקרי

הספינות יצאו לים מחיפה ב-16 בספטמבר ונכנסו לשארם א-שייח' ב-16 באוקטובר 1974.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| מועד בשנת 1974 | תיאור | הערות |  |  |  |
| 16 בספטמבר שעה 15:00 | יציאה מנמל חיפה |  |  |  |  |
| 20 בספטמבר שעה 12:30 | מפגש דרומית לגרנדה עם האוניה בננה קור ותחילת תדלוק | במשך 7 שעות תודלקו הספינות ב-120,000 ליטר, שווה ערך ל 120 מ"ק כל אחת. |  |  |  |
| 25 בספטמבר שעה 10:35 עד 15:15 | תדלוק שני - חלקי | מול חופי ליבריה ערב יום כיפור. הפסקת תדלוק עקב יום כיפור. הפלגה דרום מזרחה במהירות של 22–25 קשר לנקודת תדלוק נוספת. |  |  |  |
| 26 בספטמבר | חציית קו המשווה מצפון לדרום | טקס חציית המשווה נערך בכל ספינה. |  |  |  |
| 26 ספטמבר שעה 22:00 | תדלוק שלישי | מוצאי יום כיפור. השלמת התדלוק על מנת להגיע למכלי דלק מלאים. |  |  |  |
| 30 בספטמבר שעה 16:05 | כניסה לנמל ואלוויס ביי | תדלוק ורכישת מזון |  |  |  |
| 1 באוקטובר שעה 07:20 | יציאה מנמל ואלוויס ביי | מצטרפים קציני קישור מחיל הים ומדרום אפריקה. |  |  |  |
| 2 באוקטובר שעה 10:00 | כניסה לנמל סיימונס טאון | ימי מנוחה וטיולים. לינת חלק מהצוות באכסניה. ביקור מפקד חיל הים בספינות. ביקורים של גורמי הצי הדרום אפריקאי בספינות. אירוח על ידי הקהילה היהודית בקייפטאון. ביקור מפקדים אצל ראש העיר היהודי דייוויד בלומברג. |  |  |  |
| 6 באוקטובר שעה 10:00 | יציאה מנמל סיימונס טאון | הצטרפות מפקד חיל הים להפלגה לדרבן על אח"י רומח. ים מאוד סוער. גלי גיבוע בירכתיים בגובה 15 מטר. קשיי שליטה בספינות. חייב גלישה על הגלים ובשלב הירידה הורדת מהירות על מנת לא להתחפר בתוך הגל. |  |  |  |
| 7 באוקטובר שעה 13:00 | כניסה לנמל דרבן | תספוק ותדלוק אחרונים בדרום אפריקה. משרד הביטחון הדרום אפריקאי ארגן שמירה על הרציף. (שני שומרים משבט זולו עם חניתות וחרבות). |  |  |  |
| 8 באוקטובר שעה 21:45 | יציאה מנמל דרבן |  |  |  |  |
| 12 באוקטובר שעה 10:40 | מפגש עם אח"י בת ים מול מוגדישו סומליה | תחילת תדלוק |  |  |  |
| 14 באוקטובר שעה 20:25 | מעבר מצרי באב אל-מנדב |  |  |  |  |
| 16 באוקטובר שעה 11:00 | כניסה לעגינה מדרום לאי טיראן | עליית מפקד חיל הים |  |  |  |
| 16 באוקטובר שעה 16:30 | כניסה למעגן שארם א-שייח' | קבלת פנים חגיגית |  |  |  |
סיכום

הספינות עברו את ההפלגה 30 יום מחוץ לנמלי הבית, מזה 23 ימי ים, והגיעו למטרתם כשהן בכשירות מלאה. צוותי הספינות תפקדו ברמה גבוהה בתנאי צפיפות למשך זמן ממושך.
ספינות סער 4 תוצרת מספנות ישראל, הוכיחו את עצמן במהלך ההפלגה בכל ההיבטים, כולל בים מאוד סוער. ההפלגה בוצעה לפי התוכנית. התדלוקים וקבלת מזון ומים בים נעשו בנקודות המפגש כפי שתוכננו. הספינות לא אותרו על ידי מודיעין אויב במהלך המסע. מפקד חיל הים בנימין תלם סיכם את ההפלגה בעת טקס קבלת הפנים בשארם א-שייח' במילים: ”אני רוצה להביע את הערכתי המלאה על ביצוע מושלם לסא"ל מוסלי ולמפקדים קורל ורונה.”
גלריה

אח"י רומח (סער 4) בשנת 1974.
מיון מוצרי מזון שהתקבלו מבסיס חיפה לקראת ההפלגה ספטמבר 1974.
ביקור פרידה של מפקד חיל הים אלוף בנימין תלם, מפקד בסיס חיפה אל"ם אורי פז ומפקד שייטת ספינות הטילים אל"ם אלי רהב על אח"י כידון (סער 4). את האורחים מקבל מפקדה רס"ן אריה רונה 16 בספטמבר 1974.
ארגז אחסנה נישא על סיפון אח"י רומח (סער 4).
מבט לחרטום אח"י כידון (סער 4) במהלך ההפלגה.
תדלוק בלב ים מאונית הסוחר בננה קור ליד גרנדה ספרד, 20 בספטמבר 1974.
רס"ן אריה רונה מפקד אח"י כידון (סער 4) בגשר הספינה במהלך ההפלגה.
נמל ואלוויס ביי בדרום אפריקה בעת הגעת הספינות אליו 30 בספטמבר 1974.
קציני אח"י כידון (סער 4) מתרגלים לקרקע יציבה לאחר 14 ימי הפלגה ברציף ואלוויס ביי דרום אפריקה.
הספינות מגיעות למעגן באי טיראן ומתארגנות לכניסה מסודרת לשארם א-שייח' 16 באוקטובר 1974.
ראו גם

הפלגת מוניטין
הרי אוניברסיטת סופיה

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  אוניברסיטת סופיה 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  69°26′35″S 71°23′20″W﻿ / ﻿69.443055555556°S 71.388888888889°W﻿ / -69.443055555556; -71.388888888889
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההרי אוניברסיטת סופיה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההרי אוניברסיטת סופיה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהרי אוניברסיטת סופיה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהרי אוניברסיטת סופיה
 
תמונת לוויין של האי אלכסנדר
הרי אוניברסיטת סופיה (באנגלית: Sofia University Mountains; בבולגרית: планина Софийски Университет) הם רכס של ארבע הרים, בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 21 קילומטרים (בכיון דרום-מערב - צפון-מזרח); ורוחבו של הרכס 12 קילומטרים.
שיא גובהו של הרכס 1,500 מטרים (בהר קלימנט אוחרידצקי - ההר ה-2940 בגובהו באנטארקטיקה).
ההרים ממוקמים דרומית-מזרחית להרי האבר; דרומית מערבית להרי רואן; צפונית-מערבית לרמת אלגר; ממזרח להרי לאסוס; ו-6 קילומטרים ממפרץ לאזארב.
קרחון פלסטרינה מהווה את הגבול הצפוני של רכס הרי אוניברסיטת סופיה; שדה השלג ניקולס מהווה את הגבול הדרום -מזרחי של הרכס; קרחון מקמנוס וכן חלקם הצפוני של הרי לאסוס מהווה את הגבול המערבי של הרכס.
ארבעת הרי הרכס הם הר בראון (בצפון מערב הרכס); רכס באלאן (בצפון הרכס); פסגות לאנדרס (בצפון מזרח הרכס); והר קלימנט אוחרידצקי (בדרום הרכס). בין הרי הרכס מפרידים קרחון יוזולה (הזורם לכיוון צפון, ונשפך אל קרחון פלסטרינה), ועמק פוסטה (שאורכו 8 קילומטרים, והוא מלא קרח).
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההרים

ההרים התגלו מהאוויר, ומופו באופן גס על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם אשר חקרה את האזור בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1936–1937.
ההרים מופו באופן מפורט על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1960, בהתבסס על תצלומי אוויר שצולמו על ידי משלחת רון לחקר אנטארקטיקה בין השנים 1947–1948.
היסטוריה > מקור השם

בפברואר 1988 ביקרו בהרים אנשי הסקר האנטארקטי הבריטי ובמועד זה נתנו להרים את שמם.
שמם של ההרים ניתן להם לציון יובל המאה של אוניברסיטת סופיה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של בולגריה
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  מידע גאוגרפי
↑  גובה ההרים
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
המרד הבורגונדי של גונתר

המרד הבורגונדי של גונתר כלל שני מרידות של הפוידראטים הבורגונדים באימפריה הרומית המערבית בתקופת שלטונו של הקיסר ולנטיניאנוס השלישי.  המרידות אירעו במחוז הגאלי של גרמאניה פרימה והובלו על ידי המלך גונתר הבורגונדי, יריבו העיקרי היה הגנרל אאטיוס.
היו שתי התקוממויות בסכסוך הצבאי הזה: אחת ב -435 שדוכאה על ידי אאטיוס, ובשנה הבאה שוב שהסתיימה במותו של גונתר ובדיכוי הדמים של המרד האחרון.  האירועים הקשורים למרידות אלו הפכו לנושא של אגדת גיבורים מימי הביניים ששולבה מאוחר יותר באפוס Nibelungenlied, מקור ההשראה למחזור האופרה של ריכרד וגנר "Der Ring des Nibelungen".
ההיסטוריה של מלחמה זו מסופרת בקצרה, המקורות העיקריים הם פרוספר מאקוויטניה(אנ') (390-455) סופר רומי נוצרי והידטיוס (400-469), בישוף צ'אבס. מקורות שימושיים אחרים מאותה התקופה הם Sidonius Apollinaris ‏(430-486) והכרוניקה הגאלית ללא שם משנת 452. הסיבות להתקוממות מעולם לא דווחו ואת התשובה לכך נותנים היסטוריונים מאוחרים יותר.
הקשר היסטורי

הבורגונדים התבססו בתוך האימפריה הרומית לאחר חציית הריין ותמכו בהשתלטות על יובינוס בשנת 411.  בתמורה, כפוידראטים הם השיגו אזור התיישבות משלהם לאורך הריין בין מונטגיאקום לארגנטורטום, דבר שאושר מאוחר יותר על ידי הקיסר הונוריוס  ב-413. הם היו מופקדים על הגנת הלימס מהאלפים ועד מץ, לאחר שחלק גדול מחיילי הגבול הוצאו מגבול הריין. בתקופת גונתר הייתה לבורגונדי מידה רבה של אוטונומיה, כאשר העיר וורמס שימשה כבירתה.
הקשר היסטורי > גורם למרד

מאוחר יותר חשוד שגינתר מילא תפקיד דומיננטי יותר במזרח-גאליה. כתוצאה מכך, אטיוס ראה בו יריב מסוכן. בשנת 435 פתח גונתר במתקפה על המחוז הסמוך בלגיה פרימה מאזור בורגונדיה.  במקורות מאותה התקופה לא מוזכרת סיבה ברורה לפעולת מלחמה זו. יש לחפש אפוא את הבסיס במצבה הפוליטי של האימפריה הרומית באותה תקופה. אאטיוס, לאחר שמלחמת האזרחים בינו לבין בוניפאטיוס הסתיימה לטובתו, הפך לאדם החזק ביותר באימפריה המערבית, ופלישת הוונדלים לאפריקה הסתיימה לאחרונה ב-435 עם הסכם שלום. למרות זאת, האימפריה המערבית הייתה מאוימת על ידי התפתחויות חדשות. במחוזות הגאליים קמו כוחות חדשים כמלכי הפוידראטים הוויזיגותים והבורגונדים, בעוד שבאמוריקה פרץ מרד על ידי הבגאודים.
בהתחשב בעובדה שהמלחמה באפריקה הסתיימה בשלום נוח מאוד לוונדלים, ישנה הסכמה מסוימת בקרב ההיסטוריונים שיש לחפש בכך את הסיבה למרד של גונתר. לכל הדעות, הבורגונדים רצו לנהל משא ומתן על הסכם שלהם עם הרומאים בכוח. בנוסף, לפי ה. ה. אנטון יש סיבה נוספת מאחורי ההתקוממות. לדעתו, הבורגונדים נקלעו ללחץ גובר מצד ההונים וגונתר פלש לאזור הסמוך בתגובה.
הקשר היסטורי > ריבוי מרידות

המרד של 435 דוכא ובשנה שלאחר מכן שוב התקוממו הבורגונדים. כמו המרד הראשון, המקורות בני זמננו אינם מסבירים זאת. אף על פי כן, לאור ההקשר, ניתן, אם כי בלתי אפשרי, להוכיח שהסיבה לחידוש המלחמה הייתה חוסר שביעות הרצון הבורגונדי מהסכם השלום מ-435. מכיוון שגינתר אאטיוס 'התחנן' לשלום, כמעט בטוח שההסכם המחודש משנת 435 היווה חסרון עבור גונתר, ולכן נותר מקור לאי שביעות רצון. הדו"ח של פרופרס מראה שהייתה מלחמה שנייה:
"במקביל, אאטיוס ריסק את גונתר, שהיה מלך בורגונדיה וחי בגאליה. בתגובה לבקשתו, העניק לו אאטיוס שלום שהמלך לא נהנה ממנו זמן רב, שכן ההונים השמידו אותו ואת עמו בשורש ובענף. 436."
לאחר משקעים של המרד הבורגונדי הראשון, הצטברו הקשיים של הרומאים. בזמן שהמערכה נמשכה נגד הבגאדים, הבורגונדים בשנת 436 התמרדו שוב, אולי בעידוד הוויזיגותים שגם מרדו באותה שנה. יתרה מכך, נראה שהייתה גם התקוממות בגלאסיה של הסואבים.