stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שביתת אמני הטלוויזיה והרדיו (2023)
פעולת השביתה > השביתות בלוס אנג'לס

השביתות של SAG-AFTRA בלוס אנג'לס כוונו לאולפני הסרטים הגדולים, כמו גם למשרדים של חברות. דרשר הצטרפה באופן אישי לשביתות מחוץ למשרדי נטפליקס. ג'וש גד היה בין המפגינים בקווי כלונסאות של "פוקס אנטרטיינמנט". אליסון ג'ני, קייטלין דבר, לוגאן לרמן וג'ואי קינג הצטרפו להפגנות במטה "האחים וורנר", והשחקניות קונסטנס זימר וג'יניפר גודווין השתתפו בשורות כלונסאות באולפני פרמאונט בלוס אנג'לס. במשרדים של דיסני ראו קווי כלונסאות שחבריהם הבולטים הכללו את מנדי מור, מישל מונאהן, רייני וריקו רודריגז, דניאל פישל ובן שוורץ. ההפגנות בוטלו ליום אחד ב-21 באוגוסט 2023, עקב הוריקן הילרי.
פעולת השביתה > עוינות מאולפני יוניברסל בהוליווד

אן-בי-סי יוניברסל הואשמה בניהול עסקים באולפני יוניברסל שבהוליווד כדי להרתיע או לסכן את המפגינים ולהפר את זכויותיהם להפגין.
ב-12 ביולי 2023, נמסרה הצהרה שהכריזה על בניית רכבת הרים בנושא סדרת הסרטים "מהיר ועצבני"; תאריך ההודעה עלה בקנה אחד עם המועד האחרון שנתן SAG-AFTRA לפני סיום המשא ומתן עם ה-AMPTP, והבנייה החלה עם תחילת השביתה. זה הוסיף לבנייה שהחלה ב-8 במאי, זמן קצר לאחר שה-WGA החל להפגין במקום, חסם את שדרות לנכרשים לאורך הקצה המערבי של הקמפוס והחנייה של הפארק והגביל עוד יותר את הגישה למדרכות. המדרכות שלפני שערים 1, 2, 4 ו-5 יפומטו ויהרסו בבנייה זו. למרות ייעוץ מוקדם ממשטרת לוס אנג'לס, יחידת יחסי העבודה תציב מסילות K מ-River Road ל-Universal Hollywood Drive למען בטיחותם של מפגינים והולכי רגל אחרים מאז הפגנות ה-WGA כבר ב-6 ביוני, אף אחת מהן לא הוצבה עד 18 ביולי, אז דיווחים על שני מפגינים שנפגעו על ידי כלי רכב נעשו.
ב-17 ביולי, עצי הפיקוס על המדרכה של שדרות ברהם מחוץ לשער 8 נגזמו כמעט במלואם מעליהם. בעצי אורן בצד הנגדי של ברהם לא נגעו, וכך גם בשורה של עצי פלפל מאחורי הגדר ליד שער הייצור. הגיזום תואר כפעולה נקמנית שכן העצים שימשו את המפגינים כצל ממזג האוויר הקיץ של 32 מעלות צלזיוס בדרום קליפורניה, כמו גם לא חוקי, תוך ציון בעלות העיר והפרה של לוס אנג'לס קודים של פקודת עצים האוסרים על כריתת עצים מיולי עד ספטמבר. אן-בי-סי יוניברסל פרסמה הצהרה למועד אחרון בהוליווד ומכחישה כי הגיזום נעשה מתוך זדון, בטענה שהם חותכים את העצים מחוץ לפארק ביולי מדי שנה ליתר ביטחון, ומתארים זאת ואת מפגעי הבנייה המפריעים כ"אתגרים לא מכוונים למפגינים". אן-בי-סי יוניברסל נקנסה ב-250 דולר על הפרת חוקי עצים והרס רכוש העיר.
ב-18 ביולי, SAG-AFTRA ו-WGA הגישו תלונה משותפת למועצה הלאומית ליחסי עבודה נגד אן-בי-סי יוניברסל, והאשימו את החברה בהפרה של חופש כלונסאות שלהן וסיכנה את חבריהן. איגוד התסריטאים של מערב אמריקה הגישה בנוסף עתירה ל-AMPTP על כישלונה של אן-בי-סי יוניברסל בהתקנת מחסומים כדי להגן על המפגינים שלהם ושל SAG-AFTRA מפני כפיית תנועה. אן-בי-סי יוניברסל הגיבה ל"הוליווד ריפורטר" בהצהרה: "אנו מודעים לתלונות WGA ו-SAG-AFTRA, ואנו מאמינים מאוד שהחברה מילאה את ההתחייבויות המשפטיות שלנו על פי חוק יחסי העבודה הלאומי (NLRA), ואנו נשתף פעולה בכל פניה של המועצה הלאומית ליחסי עבודה בנושא זה. למרות שאנו מבינים שהתזמון של פרויקט הבנייה הרב-שנתי שלנו יצר אתגרים עבור המפגינים, אנו ממשיכים לעבוד עם סוכנויות ציבוריות כדי להגביר את הגישה. אנו תומכים בזכויות האיגודים להפגין בבטחה".
פעולת השביתה > "Quick Photo Op"

SAG-AFTRA גם ביצעה שביתות קצרות במקומות אחרים מחוץ לניו יורק וללוס אנג'לס. ממותגים בתור "Quick Photo Op" שביתות. אלה שביתות שהתרחשו באורלנדו, הונולולו ואטלנטה. האיגוד הצהיר כי הוא מתכנן לפתוח בהפגנות נוספות ברחבי המדינה, וביקש מחברי SAG-AFTRA ליצור קשר עם המנהלים המקומיים שלהם לקבלת פרטים.
פעולת השביתה > שביתות משחקי הווידאו

ב-1 בספטמבר, המועצה הלאומית של SAG-AFTRA שלחה בקשה לאישור שביתת משחקי הווידאו. תקופת ההצבעה לאישור השביתה החלה ב-5 בספטמבר והסתיימה ב-25 בספטמבר, רגע לפני שהמשא ומתן הבא היה אמור להתחיל ב-26 בספטמבר. המשא ומתן נמשך מאז אוקטובר 2022. חברי SAG-AFTRA הצביעו בעד אישור השביתה נגד 10 חברות משחקי וידאו גדולות, עם 98.32% מהקולות שהצביעו בעד. בסך הכל הצביעו 34,687 חברים, המייצגים 27.47% מבעלי זכות הבחירה. 10 חברות משחקי הווידאו הגדולות העומדות בפני השביתה הפוטנציאלית כוללות את אקטיוויז'ן בליזארד, Blindlight, חברת הדיבוב הבינלאומי של דיסני, Electronic Arts,‏ Formosa Interactive,‏ Insomniac Games, אפיק גיימס, Take 2, ווייסוורקס, והאחים וורנר אינטרקטיב אנטרטיימנט.
ההצבעה על אישור השביתה אינה מבטיחה הפסקת עבודה מיידית, אך מאפשרת כי במהלך המשא ומתן של האיגוד לקרוא לשביתה אם יעלה הצורך במהלך המשא ומתן להסכם מדיה אינטראקטיבי חדש. הנושאים העיקריים העומדים במרכז המשא ומתן כוללים חששות לגבי ירידה בפיצויים בשל האינפלציה, שימוש לא מוסדר בבינה מלאכותית, וחששות בטיחות הקשורים לתנאי העבודה. דאנקן קראבטרי-איירלנד, המנכ"ל הלאומי של SAG-AFTRA ומנהל המשא ומתן הראשי, הביע תקווה להגיע להסכם שיענה על צורכי חברי האיגוד, אך הדגיש שאם חברות משחקי הווידאו לא יציעו עסקה הוגנת, החברים מוכנים לשבות. ריי רודריגז, מנהל חוזים ראשי, הדגיש כי בתעשיית משחקי הווידאו מתמודדים עם בעיות דומות לאלו שבקולנוע ובטלוויזיה, כמו שימושים נצלניים בבינה מלאכותית ושכר נמוך, וכי אישור השביתה מדגיש את הצורך בהסכם הוגן המפצה את העובדים בצורה נאותה ומבטיח את שלומם וכבודם. בתגובה להצבעת אישור השביתה, מסר דובר חברות משחקי הווידאו כי הן ימשיכו לנהל משא ומתן בתום לב וכבר הגיעו להסכמות לא מגובשות על למעלה ממחצית מההצעות, וכי הם נשארים אופטימיים לגבי מציאת פתרון.
תגובות > מנהלי המדיה

לפני תום המשא ומתן של SAG-AFTRA, בכיר אנונימי אחד ב-AMPTP הצהיר שהאסטרטגיה הנוכחית שלהם היא "לאפשר לדברים להימשך עד שחברי האיגוד התחילו לאבד את דירותיהם ולאבד את בתיהם" כדי לאלץ את SAG-AFTRA לעמדות משא ומתן פחות טובות.
קייסי בלויס, מנכ"ל "HBO Max", אמר שהשביתה "תאט הכל". הוא חזה שהשביתה תשפיע מאוד על שנת 2024.
בוב אייגר, מנכ"ל חברת וולט דיסני, אמר שהדרישות של השחקנים היו "לא מציאותיות", והוסיף שהן "מוסיפות למכלול האתגרים שהעסק הזה כבר מתמודד איתם". אייגר ספג ביקורת על ההתבטאויות הללו לאור החוזה שלו עם דיסני, שמאפשר לו להרוויח עד 27 מיליון דולר ב-2023 בין משכורתו לבונוסים. האתר "TheWrap" כתב שאייגר מרוויח יותר מפי 500 מהשכר החציוני של עובדי דיסני, בעוד שבטאון אנד קאנטרי כתבו שזה למעשה פי 1,242 מהשכר החציוני של עובד דיסני. כשנשאל על דבריו של אייגר, דרשר תיארה אותם כ"דוחים" ו"חירשים טון". היא המשיכה וכינתה את אייגר "ברון אדמה" ש"אין לו מושג מה באמת קורה". העיתון "וול סטריט ג'ורנל" כינה גם את אייגר "חירש טון". השחקן בריאן קרנסטון הגיב לאייגר באופן חלקי: "לא נקבל את העבודה שלנו וימסרו לרובוטים".
תגובות > פוליטיקאים

נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, הסנאטור האמריקאי ברני סנדרס, וראש עיריית לוס אנג'לס קארן בס הביעו את תמיכתם באיגוד השחקנים. ביידן תמך בעבר בתסריטאים השובתים במאי 2023. כמה פוליטיקאים הצטרפו לשורות כלונסאות בעצמם, כולל ראש עיריית ברבנק קונסטנטין אנתוני (בעצמו חבר ב-SAG-AFTRA) ונציג קליפורניה, אדם שיף. נציגת ארצות הברית אלכסנדריה אוקסיו-קורטז הצטרפה לשורה של כלונסאות מול אולפני נטפליקס בניו יורק. היא מתחה ביקורת על העושר של מנהלי האולפנים בזמן שהתסריטאי או השחקן הממוצע נאבקים כדי לקבל גישה לשירותי בריאות, והיא הדגישה את כוחה של פעולה ישירה בהשגת ניצחונות כלכליים.
תגובות > איגודים אחרים

איגודי עובדים רבים אחרים בארצות הברית הביעו תמיכה בשביתה. יחד עם גילדת התסריטאים, הצהרות תמיכה פורסמו על ידי גילדת הבמאים וגילדת המפיקים. האחים הבינלאומיים של הצוותים, בעצמה בסכסוך חוזי עם "UPS" ושובתת מסוף יולי, והביעה תמיכה באמצעות הצהרה שפרסם נשיאם, שון אובריאן. ה-AFL-CIO גם השליכו את תמיכתם מאחורי SAG-AFTRA, כמו גם המחלקה לעובדים מקצועיים, הברית הבינלאומית של עובדי בימת התיאטרון, וגילדת התסריטאים של אמריקה.
תגובות > ארגונים אחרים

שני פסטיבלי קולנוע בקרוב, פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו ופסטיבל הסרטים הבינלאומי של ונציה, הכירו בהשפעה הפוטנציאלית של השביתה והאיסור הנלווה לה על הופעות קידום מכירות של שחקנים אם השביתה לא תיפתר עד ספטמבר, אך ציינו ששני האירועים יימשכו בלי קשר, עם עלייה של כותרים קנדיים, אירופאים, אסייתיים ודרום אמריקה בכל הסעיפים. עם זאת, מנהיגי SAG-AFTRA היו נחושים ששחקנים בסרטים עם הסכמי ביניים צריכים להיות בפסטיבלים כדי לקדם אותם.
הפקות מושפעות > לוקאס פילם (הנפשה) בסינגפור

ב-15 באוגוסט 2023, "לוקאס פילם" הודיעה כי היא תפסיק את פעילותה בסינגפור. דיסני הסבירו כי ההשבתה נבעה מגורמים כלכליים, כאשר שביתת SAG-AFTRA בארצות הברית השפיעה על עבודת התעשייה.
חגי אבריאל

חגי אבריאל (איבראל) (8 באוקטובר 1922 – 13 בספטמבר 1972) היה איש הפלמ"ח והפלי"ם, פעיל במוסד לעלייה ב', ממייסדי קיבוץ שדה בוקר, ממייסדי מצפה רמון וראש המועצה האזורית רמת נגב.
קורות חייו

חגי אבריאל נולד בווינה שבאוסטריה באוקטובר 1922. הוא היה הצעיר מבין שלושה ילדים. לימים נבחר אחיו הבכור אהוד אבריאל לכהן כחבר הכנסת מטעם מפא"י, שגריר ישראל במספר מדינות, ויושב ראש ההסתדרות הציונית העולמית. בשנת 1938 עלה חגי ארצה במסגרת עליית הנוער, והתחנך בקבוצת הנוער בעין חרוד עד שנת 1940. כך סיפר אחיו אהוד:
"משלושתנו, הושפע חגי ביותר מהתמוטטות החיים היהודיים בשנות ה-30. הוא עדיין היה נער כשחוקי הגזע נישלו אותו מבית הספר בו למד בתאווה. הוא היה תלמיד מצוין במקצועות מגוונים והיה סקרן וחוקר. אני חושב שהוא נהנה באמת מלימודי היסטוריה וספרות ובעיקר שירה [...] מבית ילדותנו הבורגני, הגיע חגי בתור נער שעדיין לא מלאו לו 16, אל קיבוץ עין חרוד"
בשנת 1940 הצטרף עם חבריו אל "הגרעין האוסטרי" שהשתייך לקיבוץ המאוחד וישב בנהריה, שעה שהוכשר לעלייה לקרקע לשם ייסוד קיבוץ געתון. חברי הגרעין הגיעו לבסוף לקיבוץ נאות מרדכי שבעמק החולה. בין השנים 1942-1951 שירת בכוחות המגן הישראלים. בשנת 1957 נשא את טובה אבריאל לאישה ולזוג נולדו חמישה ילדים. בשנת 1960 הצטרפה המשפחה לקיבוץ משאבי שדה. חגי אבריאל היה ראש המועצה האזורית רמת הנגב כחמש שנים, בין השנים 1964-1969. נפטר בשנת 1972, בן חמישים בלבד, ממחלה ממארת. הוא נקבר בבית העלמין שבקיבוצו משאבי שדה.
בכוחות המגן

בשנת 1942 התגייס חגי אבריאל לפלמ"ח ושירת בפלוגה ב'. בראשית 1946 יצא לצרפת בשליחות ההגנה במטרה לחזק את מפעל ההעפלה. הוא עלה על סיפון השמפוליון, כחייל בריטי מתחזה. הוא נעצר על ידי הבריטים על סיפון האונייה בנמל טולון, בחשד שהתחזה לחייל בריטי. משם הועבר כאסיר לאלכסנדריה, לקהיר ולבסוף לירושלים. הוא שוחרר בערבות של ההגנה או הסוכנות היהודית, ויצא שוב בתור נוסע סמוי לאירופה, להביא אוניות מעפילים. בשנת 1948 חזר אבריאל ארצה והתגייס לצה"ל שזה עתה נוסד. הוא הוצב בפיקוד הדרום, טיפס בסולם התפקידים ומונה לבסוף לקצין המודיעין של פיקוד דרום.
בהתיישבות בנגב

"היינו סיירים והכרנו את המרחבים הקסומים והנפלאים של הנגב. בהזדמנות הטילו עלינו להכין תיק-שטח של הר הנגב. 
לקחנו אתנו פרופסור מהאוניברסיטה, אשר שימשנו לו כאבטחה, ותמורת זאת הוא פירש לנו בערבים, במקומות החניה, את הצמחייה ואת שרידי ההתיישבות הנבטית. בסיור זה הבשיל בנו הרצון להתיישב בהר הנגב, לייסד משק ולחדש את החיים שתמו."
במהלך שירותו בנגב החליט חגי לקשור את חייו עם ההתיישבות בנגב. הוא השתחרר מהצבא בשנת 1951, והחל בייסוד חוות בוקרים קואופרטיבית סמוך לנחל צין. לימים הפכה החווה לקיבוץ שדה בוקר, זאת לאחר שהגיע אליה גרעין הצופים הראשון, שהוכשר לפני כן בקיבוץ גבע.
לימים יספר מיכה טלמון, מנהל חבל הנגב של המחלקה להתיישבות, על הנהגתו של חגי בהקמת שדה בוקר:
"שדה בוקר, אשר תחילתה במפעל המים של עין שאביה – הגיעה לאן שהגיעה, הודות לאותה קבוצה של סיירים, אשר חגי היה בראשה. חלוצים אשר טרטרו אותנו, אנשי המוסדות, הלוך ושוב ומה שלא הסתדר בדרך פורמאלית, עקפו והביאו בדרך לא פורמאלית. הארץ כולה והנגב במיוחד, קמו לא רק על החלטות ולא רק על נהלים. להיפך, אילולא היו (ואני קורא לזה: "משוגעים") איני יודע איפה היינו עומדים היום בכל מערכות החיים שלנו"
ב-26 במאי 1956 עזב אבריאל את הקיבוץ וייסד עם עוד 13 חברים את "האגודה החקלאית השיתופית מצפה רמון" כדי להקים יישוב קואופרטיבי לצד מחנה העובדים שלצדי הדרך הנסללת בין מכתש רמון לאילת (כביש 40). לאחר סיום הכביש עבדו המתיישבים במפעל במחצבות במכתש. לאחר כשנה פורק הקואופרטיב, תוך שהמוסדות המיישבים לקחו עליהם את חובותיו, ומצפה רמון הייתה לעיירה.
במכתב שכתב חגי באותה עת לטובה אשתו מתאר חגי את פעלו לגיוס חלוצים להתיישבות במצפה רמון:
"חזרתי כעת מלוד, שם נפגשתי עם כמה משפחות אשר חושבות ללכת לרמון. מחר האספה בבאר שבע ויבואו כ- 15 איש. הם צריכים להוות את הגרעין המקצועי ובמידה רבה – החברתי, ליישוב שיקום. בחרתי אותם אחד, אחד, לפי המקצוע וקצת לפי האופי, כפי שיכולתי לעמוד עליו בשיחה קצרה. מובן, המבחר מקרי וטביעת העין שלי אינה קנה מידה, ותעודה או סוג מקצועי או ותק במקצוע, אינם הוכחה סופית. הרבה אמונה צריך כדי להגיד שהם יהיו מספיק טובים. וחסרים עוד מקצועות – בעיקר של בחורות: מבשלת טובה, גננת, מורות. יש ביניהם יקים, יוגוסלבים, פולני, עיראקים ומרוקאים ואין אף יליד הארץ. האם זה מקרה? מילות הקסם: עבודה, פרנסה, קואופרטיב, תעשייה, נגב, לייסד וליצור, על קרקע של חיי הארץ, של קליטה בלתי מושלמת, של מצב עבודה רופף, של שיכון בלתי מספיק – על הקרקע של עם יוצר וכובש ובונה ותוסס, הניעו אותם לשמוע לקריאה ולהציע עצמם ללכת."
הנצחתו

בשנת 1973, במלאת שנה לפטירתו, יצא ספר זיכרון בשם "חגי, פרקי חיים" לזכרו של אבריאל. דברים רבים על פעלו של חגי אבריאל בנגב, מובאים בספרו של זאב זיוון, "מניצנה עד אילת: סיפורו של הנגב הדרומי". מצפה נוף על שמו של חגי אבריאל נמצא על גבעה גבוהה, בצד הכביש מצומת טללים לשדה בוקר. המצפה נקרא "מצפור חגי", והוא משקיף על בקעת שדה בוקר בואכה נחל צין והרי מואב והרי אדום שמעבר לבקעת הערבה.
לקריאה נוספת

חגי אבריאל, חגי, פרקי חיים, הוצאת קיבוץ משאבי שדה, 1973
זאב זיוון, מניצנה עד אילת, הוצאת מכון בן-גוריון, 2012
הערות שוליים

1 2 3 4 5  חגי אבריאל, חגי, פרקי חיים, הוצאת קיבוץ משאבי שדה, 1973
↑  מכתש רמון והר הנגב : מעיר בה"דים לעיר תיירות, זאב זיוון, המרכז לטכנולוגיה חינוכית
↑  במצפה רמון יוקם בקרוב מרכז עירוני, דבר, 22 ביולי 1957
↑  משולם עד, מצפה רמון - יישוב שכולו עתיד, דבר, 1 באוקטובר 1959
↑  יצחק לבנון, החבל של מצפה רמון, דבר, 22 ביולי 1957
מימין: יעקב עורב, מיכה טלמון, חגי אבריאל, וחנה אבריאל בעת ייסוד חוות הבוקרים שהפכה לימים לקיבוץ שדה בוקר, 1952
מצפה רמון בשנת 1957
מצפור חגי
כ"ט בכסלו

כ"ט בכסלו הוא היום העשרים ותשעה בחודש השלישי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים ותשעה בחודש התשיעי 
למניין החודשים מניסן.
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בכ"ט כסלו היא לרוב פרשת מקץ. אולם אם בר המצוה חל בשנה המתחילה ביום חמישי, פרשת בר המצוה היא פרשת ויגש.
חגים ומועדים

נר חמישי של חנוכה. במספר חצרות חסידיות, בהן חצרות בית צ'רנוביל, חב"ד וקרלין, נהוג לחגוג במיוחד את היום הזה. בחסידות סקווירא, המשתייכת לבית צ'רנוביל, ישנה מסורת שביום זה רבי מרדכי מצ'רנוביל הלך למסיבת לביבות בבית בנו רבי יצחק טברסקי. בחסידות חב"ד מקובל שביום זה יצא הבעל התניא ממאסרו השני. בחסידות מונסטריץ' חוגגים יום זה בשל יום השנה של רבי גדליה מליניץ. טעמים נוספים הם בשל הספירה הקשורה ליום זה, ומסמלת את חג החנוכה. טעם נוסף הוא מכיוון שיום זה לא יכול לחול בשבת, מה שמסמל את הארת החנוכה גם בימות החול.[דרוש מקור]
אירועים היסטוריים

ה'תקס"ה – נפוליאון בונפרטה מוכתר לקיסר צרפת
ה'תרס"ב – פרס נובל מוענק לראשונה, ביום השנה החמישי למותו של אלפרד נובל
ה'תשט"ז – אירלנד מתקבלת לאו"ם
ה'תשל"ז – יממה לאחר שפיטר את שרי המפד"ל, מחליט יצחק רבין להתפטר מתפקידו כראש הממשלה ולהקדים את הבחירות לכנסת התשיעית
ה'תשס"ד – הכנסת מאשרת את פירוק משרד הדתות
ה'תשס"ח – בנק ישראל החל להפיץ מטבעות חדשים בערך של שני שקלים חדשים
נולדו

ה'תרמ"ז – אברהם קריניצי, ראש עיריית רמת גן (נפטר ב-ה'תש"ל)
ה'תרפ"ה – אלי כהן, מרגל ישראלי שפעל בסוריה ונתפס (הוצא להורג ה'תשכ"ה)
ה'תש"ו – דן כנר, קריין ישראלי
ה'תש"ז – מנחם פרי, שדרן רדיו ישראלי
ה'תשי"ב – הרב אליהו יוחנן גוראריה, רבה הראשי של חולון, חבר בית דין רבני חב"ד, וראש מכון אהלי שם
ה'תשי"ד – פרופסור מלכה רפופורט חובב, יו"ר החוג לאנגלית באוניברסיטה העברית שבירושלים
ה'תשכ"ג – אלי ישי, יו"ר מפלגת ש"ס, סגן ראש הממשלה ושר התמ"ת
ה'תשמ"ה – דודו אהרון, זמר מזרחי, יוצר מלחין ופזמונאי ישראלי
נפטרו

ה'ת"מ – רבי אהרן שמעון שפירא מפראג, אב"ד יהדות פראג וראש הישיבה, רב מדינת בוהמיה.
ה'תקס"ד – הרב גדליה רבינוביץ מליניץ, מייסד חסידות ליניץ ומחבר הספר "תשואות חן".
ה'תרס"ו – הרב שלמה הכהן, רב בווילנה, ומחבר פירוש "חשק שלמה" על תלמוד בבלי.
ה'תש"א – דב הוז, ממפקדי "ההגנה" ומחלוצי התעופה העברית, נהרג בתאונת דרכים בצומת השרון. שדה דוב נקרא על-שמו (נולד ב-ה'תרנ"ד)
ה'תש"א – יצחק בן-יעקב, מראשי העלייה השנייה (נולד ב-ה'תרמ"א).
ה'תש"ט – רבי ישראל פרידמן מהוסיאטין, האדמו"ר השני מהוסיאטין (נולד ב-ה'תרי"ח).
ה'תשל"ז – הרב אליהו סימפסון, מראשי חסידי חב"ד בניו יורק
ה'תשמ"א – אברהם מאיר הברמן (הימן הירושלמי), משורר ישראלי וחוקר פיוט ושירה עברית (נולד ב-ה'תרס"א).
ה'תשנ"ג – פייר קוליפור (פיו), צייר בלגי ויוצר הדרדסים (נולד ב-ה'תרפ"ח).
ה'תשס"ב – רובי שפירא, בעלי מועדון הכדורגל הפועל חיפה ונשיאו (נולד ב-ה'תש"י).
כ"ח בכסלו – (ל' בכסלו) – א' בטבת
כסלו
הערות שוליים

↑  כ-68.1% מכלל השנים.
↑  כ-31.9% מכלל השנים.
חנוכייה, אחת מסמלי חנוכה
ג'ינו ברטלי

| --- | --- |
ברטלי בטור דה פראנס ב-1938, בו ניצח
ברטלי בטור דה פראנס ב-1938, בו ניצח
 לידה:  18 ביולי 1914 ממלכת איטליה פונטה א אמה (אנ'), ממלכת איטליה
 פטירה:  5 במאי 2000 (בגיל 85) איטליה פירנצה, איטליה
 כינוי:  Ginatteccio  ג'ינו הפיוס (Gino il Pio)  הזקן (Il Vecchio)
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב-גווני
 הישגי שיא:   2 ניצחונות בטור דה פראנס (1938, 1948)   3 ניצחונות בג'ירו ד'איטליה (1936, 1937, 1946)  4 ניצחונות במילאנו – סן רמו (1938, 1939, 1947 ו-1950)  3 ניצחונות בג'ירו די לומברדיה (1936, 1939 ו-1940)  4 פעמים אלוף איטליה (1935, 1937, 1947 ו-1952)
חתימתו של ברטלי על קיר בעיירה אלאסיו
ג'ינו ברטלי (באיטלקית: Gino Bartali‏; 18 ביולי 1914 – 5 במאי 2000) היה רוכב אופניים איטלקי וחסיד אומות העולם. נחשב לאחד מרוכבי האופניים האיטלקיים הטובים בהיסטוריה, ולאחד מרוכבי האופניים הבולטים והדומיננטיים במאה ה-20. בעיצומה של הקריירה שלו פרצה מלחמת העולם השנייה, בה הופסקו חלק גדול ממרוצי האופניים. למרות זאת הצליח ברטלי לשמור על כושרו התחרותי, והצליח לשחזר את ימיו הגדולים גם לאחר המלחמה. מלבד ניצחונותיו בג'ירו ד'איטליה (1936, 1937 ו-1946) ובטור דה פראנס (1938 ו-1948), התפרסם ברטלי ביריבות הספורטיבית שלו מול הרוכב האיטלקי פאוסטו קופי, יריבות שפילגה את אוהדי הספורט באיטליה.
לאחר מותו נודע כי ברטלי, שהיה קתולי אדוק, היה שותף פעיל במחתרת באסיזי, וסייע במאמצי אנשי דת נוצריים להצלת פליטים יהודים במהלך השלטון הפשיסטי באיטליה בזמן מלחמת העולם השנייה והשואה.
מאפיינים

ברטלי היה רוכב רבגוני שהצטיין במספר תחומים שהבולט בהם היה מרוצים בכבישים הרריים. אף על פי שמבנה גופו לא היה קטן וצנום כשל המטפסים המובהקים, קנה ברטלי את פרסומו הגדול ביותר כמטפס מחונן. הוא זכה בשבעה תוארי "מלך ההרים" בג'ירו ד'איטליה ובשני תארים מקבילים בטור דה פראנס. הוא אף הצטיין במרוצים חד יומיים וניצח במספר רב של מרוצים יוקרתיים, ביניהם מילאנו – סן רמו, ג'ירו די לומברדיה ואליפות איטליה במרוץ כביש. כפי שהיה מקובל באותה עת, מיעט ברטלי להתחרות מחוץ לגבולות איטליה ובדרך כלל חרג ממנהגו זה רק כאשר השתתף בטור דה פראנס. תחום נוסף בו הצטיין היה המאוצים. בתחילת הקריירה שלו ניסו שני רוכבים איטלקים לחסום אותו בעת המאוץ לקו הסיום. במקום לנסות לעקפם, רכב ברטלי בכוח בין שניהם וגרם להתרסקות משולשת. לאחר תקרית זו, לא ניסו רוכבים נוספים לחסום אותו בזמן המאוץ. ברטלי התפרסם גם כאחד מהחלוצים בהכנסת מעביר ההילוכים של קמפניולו שאפשר לראשונה להעביר הילוכים ללא עצירת האופניים.
קריירה

נולד בפונטה א אמה שליד פירנצה. כרוכב חובב גילה כישרון והפך למקצוען ב-1935 לאחר שניצח באליפות איטליה במרוץ כביש. כבר בשנתו הראשונה ניצח בקטע בג'ירו ד'איטליה וזכה בתואר "מלך ההרים" של הג'ירו, הראשון מבין שבעה תוארי "מלך ההרים" בג'ירו שאסף במהלך שנותיו כרוכב. ב-1936 ניצח בג'ירו ד'איטליה ובג'ירו די לומברדיה, אולם הישגיו הועמדו בצל האסון בו נהרג אחיו ג'וליו בתאונה בעת מרוץ אופניים והוא כמעט והחליט לפרוש מהספורט.
ברטלי שוכנע להמשיך בקריירה הספורטיבית שלו וניצח גם בג'ירו ד'איטליה ב-1937. בטור דה פראנס באותה שנה הוא ניצח בקטע הררי שהסתיים בגרנובל וזכה ללבוש את החולצה הצהובה (חולצת המוביל במרוץ), אך נאלץ לפרוש מהמרוץ בשל פציעה אחרי נפילה במורד הקול דו גליבייה ביום שלמחרת. בסרט של רשת טלוויזיה איטלקית, "Bartali - l'intramontabile", שהוקרן ב-2006, נטען כי ברטלי רצה להמשיך במרוץ גם לאחר פציעתו, אלא שקיבל הוראה מרומא לפרוש מהמרוץ לאחר שהקדיש את ניצחונו בשלב למרים הבתולה ולא למשטר הפשיסטי. ב-1938 מנעה ממנו התאחדות האופניים האיטלקית מלהשתתף בג'ירו ד'איטליה במטרה שיתמקד בניצחון בטור דה פראנס וכך אמנם הגיע ברטלי למרוץ הצרפתי במלוא כוחו. הפעם היו אלו הפירנאים שזימנו בעיות לברטלי כאשר לאחר שתקף באחת העליות והשיג יתרון על מתחריו, קרס אחד מגלגלי אופניו באחת מהירידות והוא סיים בפיגור קטן אחריהם. הוא הצליח לנצח בשלב שהסתיים במרסיי אך עדיין פיגר אחרי הבלגי פליסיאן ורווק (Vervaecke). בשלב ההררי באלפים, שהסתיים בבריאנסון, תקף ברטלי יחד עם חבריו לקבוצה האיטלקית, ניצח בפער גדול ועבר להוליך במרוץ. הוא הצליח להחזיק במקום הראשון עד הסיום בפריז והיה לרוכב הראשון שניצח גם בדירוג הכללי וגם בתואר "מלך ההרים".
על רקע המשטר הפשיסטי ששרר באיטליה, לא איפשרו הצרפתים לקבוצה האיטלקית להשתתף בטור דה פראנס ב-1939 וכך נמנע מברטלי להגן על תוארו.
קריירה > הטור דה פראנס ב-1948

לאחר עשר שנים שחלפו מאז ניצחונו של ברטלי בטור דה פראנס ב-1938 ולאחר תצוגה כושלת שלו בג'ירו ד'איטליה חודשיים לפני כן, מעטים סברו שברטלי בן ה-34 מסוגל עדיין להיות כוח משמעותי בטור דה פראנס, אולם כבר בשלב הראשון שהסתיים בטרוויל הוא ניצח במאוץ את בריק סכוטה. המרוץ המשיך מערבה, לאורך החוף האטלנטי, והדרים לפירנאים. את המקום הראשון בדירוג הכללי תפס הצרפתי הצעיר לואיזון בובה וברטלי פיגר אחריו בכ-20 דקות. ברטלי ניצח שלב בפירנאים שנסתיים בלורד ובשלב שלאחריו שהסתיים בטולוז. אולם בובה המשיך להצטיין וכשניצח בקאן, לפני העלייה לאלפים, עדיין עמד יתרונו על ברטלי על כ-20 דקות.
בהיותו בקאן קיבל ברטלי שיחת טלפון מראש ממשלת איטליה באותה עת, אלצ'ידה דה גאספרי, מהמפלגה הדמוקרטית-נוצרית באיטליה עמה היה ברטלי מזוהה. דה גאספרי סיפר לו כי נעשה ניסיון התנקשות בפלמירו טוליאטי, מזכיר המפלגה הקומוניסטית האיטלקית שנפצע קשה וכי איטליה עומדת על סף כאוס ואולי אף מלחמת אזרחים. האווירה באיטליה הייתה מתוחה במיוחד לאחר מערכת הבחירות הדמוקרטית הראשונה לאחר מלחמת העולם השנייה, שנערכה מספר חודשים לפני כן והייתה אלימה במיוחד על רקע המלחמה הקרה. בעקבות ניסיון ההתנקשות פרצו מהומות ברחבי איטליה ודה גאספרי ביקש מברטלי לעשות מאמץ מיוחד כדי לנצח בשלב היוקרתי של המרוץ בו עמד להתחרות למחרת ובכך להסיט את תשומת לב הציבור האיטלקי מהבעיות הפנימיות. ברטלי הבטיח לדה גאספרי כי יעשה אף מעבר לכך וכי יזכה במרוץ כולו.
השלב ההררי, שלמחרת שיחת הטלפון, היה בין קאן ובריאנסון (274 קילומטרים) ולאחר יותר מ-10 שעות של רכיבה בגשם וברוח ניצח בו ברטלי ביתרון ניכר, הקדים את בובה (שהגיע במקום ה-12) ביותר מ-18 דקות ועבר למקום השני בדירוג הכללי. מנהל המרוץ, ז'אק גודה, כתב מאוחר יותר על הופעתו של ברטלי באותו יום: "נדרש היה יום אפוקליפטי מסוג זה כדי לבטא את האיכות הטוטאלית של האלוף האיטלקי".
למחרת התקיים שלב נוסף באלפים שהסתיים באקס לה בן ונערך גם הוא בתנאי מזג אוויר קשים (בחלק מהמרוץ אף ירד שלג). גם בקטע זה ניצח ברטלי ביתרון ניכר ועבר להוביל את המרוץ ביתרון של 8 דקות על בובה. עד הסיום ניצח ברטלי בעוד שני שלבים וסיים כמנצח בפריז כשהוא מוביל בפער של יותר מ-32 דקות על המקום השני (בו סיים בריק סכוטה). בנוסף, זכה בתואר "מלך ההרים" והשלים ניצחון שנחשב אחד מהשיאים בהיסטוריה של הטור דה פראנס. למרות השביתה הכללית שפרצה בעקבות ניסיון ההתנקשות בטוליאטי, נרגעו הרוחות באיטליה ויש שייחסו לניצחונו המרשים של ברטלי חלק ברגיעה זו.
היריבות עם פאוסטו קופי

ברוב שנותיו כרוכב מקצועני התמודד ברטלי מול פאוסטו קופי שהיה גם הוא איטלקי ובלט ביכולתו הבלתי רגילה כרוכב. ברטלי גדל במשפחה דתית מאוד בטוסקנה, ודבקותו הדתית הקנתה לו את הכינוי "ג'ינו הפיוס" (כשמם של האפיפיורים שכיהנו בעת פעילותו כרוכב). סופר כי נהג להתרעם על חבריו לקבוצה כשאלו נהגו לקלל וכי הקפיד על תפילות לפני כל ארוחותיו. לעומתו, קופי, שהיה צעיר בחמש שנים מברטלי, גדל בפיימונטה שבצפון איטליה והיה חילוני.
נאמר לעיתים, כי היריבות בין ברטלי וקופי חצתה את קהל אוהדי הספורט באיטליה לפי השתייכותם הגאוגרפית והחברתית. ברטלי השמרן והקתולי האדוק היה נערץ באזורים הדרומיים והכפריים באיטליה ואילו קופי, איש העולם הגדול, החילוני והחדשני ברעיונותיו לגבי משטר התזונה והאימונים הנדרש, קיבל את תמיכתו של הצפון התעשייתי באיטליה.