stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטוף הונה
קריירה ספורטיבית > 1969

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה באתונה, יוון זכה הונה במדליית זהב בהליכה ל-50 ק"מ בשיא תחרויות של 4:12:32.8 שעות לפני פטר זלצר (אנ') ממזרח גרמניה (4:16:09.6 שעות) ווניאמין סולדטנקו (אנ') מברית המועצות (4:23:04.8 שעות).
קריירה ספורטיבית > 1970

בגביע העולם בהליכה (אנ') שנערך באשבורן (אנ'), מערב גרמניה זכה הונה במדליית זהב בהליכה ל-50 ק"מ בתוצאה של 4:04:36 שעות לפני וניאמין סולדטנקו (אנ') מברית המועצות (4:09:52 שעות) ובורקהארד לוישקה (אנ') ממזרח גרמניה (4:11:10 שעות).
קריירה ספורטיבית > 1971

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד זכה הונה במדליית כסף בהליכה ל-50 ק"מ בתוצאה של 4:04:45.2 שעות אחרי וניאמין סולדטנקו (אנ') מברית המועצות (4:02:22.0 שעות) ולפני פטר זלצר (אנ') ממזרח גרמניה (4:06:11.0 שעות).
קריירה ספורטיבית > 1972

באולימפיאדת מינכן הגיע הונה למקום ה-14 בהליכה ל-50 ק"מ בתוצאה של 4:20:43.8 שעות. התוצאה הושפעה ממצב רוחו של הונה כשבעקבות הלשנה אנונימית הואשם בכווונה לערוק מהנבחרת המזרח גרמנית.
קריירה ספורטיבית > 1973

בגביע העולם בהליכה (אנ') שנערך בלוגאנו, שווייץ זכה הונה במדליית ארד בהליכה ל-50 ק"מ בתוצאה של 3:57:26 שעות אחרי ברנד קננברג (אנ') ממערב גרמניה (3:56:51 שעות) ואוטו בארץ' (אנ') מברית המועצות (3:57:11 שעות).
קריירה ספורטיבית > 1974

באליפות אירופה באתלטיקה שנערכה ברומא, איטליה זכה הונה במדליית זהב בהליכה ל-50 ק"מ בשיא תחרויות של 3:59:05.6 שעות לפני אוטו בארץ' (אנ') מברית המועצות (4:02:38.8 שעות) ופטר זלצר (אנ') ממזרח גרמניה (4:04:28.4 שעות).
לקריאה נוספת

Volker Kluge, Lexikon: Sportler in der DDR Paperback, 2009
הערות שוליים

↑  הזוכה היה אבדון פמיק מאיטליה בתוצאה של 4:19:46.6 שעות
↑  הונה השיג את הזוכה במקום השני בפער שיא של כ-10 דקות
↑  למקום ה-24 בתחרות זו הגיע שאול לדני מישראל
↑  הספר באתר אמאזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9164 6781  NTA: 305416804  PIC: 386032  VIAF: 285488594   WorldCat (עם VIAF): 285488594
לילה (שיר)

"לילה" הוא שיר שנכתב על ידי שלום חנוך בסביבות שנת 1962. השיר מתאר את החוויות של חנוך כילד בקיבוץ משמרות, ומתמקד בעיקר בחוויית הלינה המשותפת של הילדים בבית הילדים. השיר נכתב בערב אחד, יחד עם מילים ולחן, מנקודת מבטו וחוויותיו של שלום חנוך בן ה-16, בוגר בית הילדים בקיבוץ.
רקע השיר

כששלום חנוך היה צעיר, הייתה נהוגה בקיבוץ לינה משותפת שלא הייתה קלה לילדים. טובה חסין, חברתו לבית הילדים, סיפרה שלעיתים קרובות שלום היה מתעורר בבהלה ומעיר אותה; הוא היה מספר לה סיפורים וממציא מנגינות שהרגיעו את שניהם.
בשיר מופיעה השורה: "הֵחֵלָּה רוּחַ שׁוֹרֶקֶת אֶלֶף מַנְגִּינוֹת חָצֵר פָּנֶיהָ מְלִיטָה, עוֹצֶרֶת אֶת נְשִׁימָתָהּ כִּי בָּא אוֹרֵחַ." - המילה "אורח" בשורה זו מתייחסת לביקוריו של אבא של חנוך, חיים חנוך, שהיה נוסע מחוץ לישראל בענייני המשק, וכאשר היה חוזר משדה התעופה היה מבקר את שלום חנוך בבית הילדים, מעיר אותו ונותן לו מתנות.
ניתוח השיר

מעט מאוד שירים על הקיבוץ חוברו על ידי נערים, והשיר "לילה" הוא המוכר שבהם. גיבור השיר של חנוך הוא השם של השיר עצמו, הלילה. הלילה מציג את עצמו ככל יכול, וכך תופשים אותו גם הילדים בבית הילדים - אבל מתברר כי אינו כזה, מפני שבשורה: "בְּבִיתָנֵי הַתִּינוֹקוֹת מְיַלְּלִים בְּהַפְסָקוֹת" מובן כי הלילה לא מצליח להרגיע אותם, ולו היה כל יכול כפי שהציג את עצמו, היה מצליח להרגיע את התינוקות, ולא להבהיל אותם. בשיר, הלילה עומד בפני משימת הרגעת הילדים שמתגעגעים להוריהם, והוא מנסה לעודד אותם בעזרת סיפורים, אבל לבסוף הוא נכשל. השורות: "הוּא מְעַוֵּר, הוּא מְכַוֵּן", "הוּא מְסַפֵּר מַעֲשִׂיּוֹת", מבטאות את הניסיונות של הלילה לעודד את הילדים. לקראת סוף השיר, הלילה נכנע לבסוף, וקורא לאמא "הֵי אִמָּא, עוּרִי!" ושוכב בתחושת אשמה, על כך שלא הצליח להרגיע את התינוקות, ועל התדמית הרעה שיצאה לו בשירים שאמורים לעזור לילדים להירדם.
הירח כמו כן הוא דמות נוספת בשיר, המואנשת על ידי פעולות כמו "מניד ראשו, נותן סימן" וכן "הסהר מעגל את פיו במין חיוך כל כך חביב ומסתרק" רק כדי שהלילה לאחר מכן יבטל, בשתי הפעמים, את פעולותיו ונסיונותיו: בפעם הראשונה הלילה קורא "תיקח מגבת" לטל הלילה, ואילו בשנייה הלילה קורא לירח "קירח". למרות תיאורו בשירים רבים כמעורר רומנטיקה או חלומות, הירח בשיר זה מוצג דווקא כדמות כמעט היתולית, המנסה לסרק את קרחתה או "נותן אישור" לשבת על ספסל רטוב. הלילה שב ולוקח פיקוד על הירח והוא זה ש"מעוור" ו"מכוון את התנועה" עם גחליליות, ולא הירח עם אורו.
פרסום השיר

בשנת 2013, בתוכנית "העונג השישי", סיפר עפר גביש שב-1967, באפטר פארטי שבמועדון 'החלונות הגבוהים', שלום חנוך, שהיה אז חייל צעיר מלהקת הנח"ל, עלה ושר את השיר "לילה". באותו ערב אריק איינשטיין נפגש איתו, ושנה לאחר מכן פרסם את האלבום "מזל גדי", שבו הופיעו השיר "לילה" ושירים נוספים ששלום חנוך הלחין. שנים לאחר פרסום האלבום של אריק איינשטיין, שלום חנוך ביצע גרסה נוספת לשיר, וגרסה נוספת של אריק איינשטיין הופיעה באלבום "ארץ ישראל הישנה והטובה חלק ב" בשנת 1976.
חידושים נוספים לשיר

יהודית רביץ הקליטה גרסת כיסוי לשיר.
חמי רודנר חידש את השיר כחלק מפרויקט עבודה עברית (פרויקט מוזיקלי).
נינט טייב ואושרי כהן ביצעו את השיר במסגרת הדרמה המוזיקלית היומית השיר שלנו בשנת 2005.
רינת גבאי הקליטה גרסה עבור האלבום "לילה טוב עם רינת".
בשנת 2020 אניה בוקשטיין חידשה את השיר עבור הדרמה המוזיקלית PPS.
לילה אבו לוע'וד

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1952 (בת 71) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 השכלה:  מכללת קרלטון  אוניברסיטת הרווארד 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת פרינסטון, ויליאמס קולג' 
 בן או בת זוג:  Timothy Mitchell 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1996)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2023) 
 
לילה אבו לוע'וד (לוח'וד / לוגוד) (בערבית: ليلى أبو لغد; נולדה ב-21 באוקטובר 1952) היא פרופסור לאנתרופולוגיה לימודי נשים ומגדר באוניברסיטת קולומביה בניו יורק. מומחית לעולם הערבי שכתבה ספרים, שרובם מבוססים על מחקר אתנוגרפי ארוכי טווח, שעוסקים בנושאים מגוונים: רגש ושירה, אמנות, תקשורת, פוליטיקה ומגדר ופוליטיקה של זיכרון.
אבו לוע'וד היא אמריקאית ממוצא פלסטיני.
ביוגרפיה

לילה אבו לוע'וד היא בתם של חוקר מדעי המדינה הפלסטיני-אמריקאי איבראהים אבו לוע'וד והחוקרת הסוציולוגית האמריקאית ממוצא יהודי ג'אנט ליפמן אבו לוע'וד ונשואה לטימותי מיטשל, חוקר מדעי המדינה ופרופסור להיסטוריה של המזרח התיכון באוניברסיטת קולומביה, ניו-יורק.
היא בוגרת מכללת קרלטון (אנ') משנת 1974, וקיבלה את הדוקטורט שלה מאוניברסיטת הרווארד בשנת 1984. מכללת קרלטון העניקה לה תואר דוקטור כבוד בשנת 2006.
מחקרים ופעילות אקדמאית

אבו לוע'וד לימדה במכללת ויליאמס, אוניברסיטת פרינסטון ואוניברסיטת ניו-יורק. היא נודעה לראשונה בשל מחקרה על שבט בדוי בשם "בני עלי" במצרים. העבודה שלה הייתה אתנוגרפית והתמקדה בשלושה מישורים עיקריים: מערכת היחסים בין צורות תרבותיות ועוצמה, הפוליטיקה של ידע וייצוג, והדינמיקה של מין ושאלת זכויות נשים במזרח התיכון. הספר הראשון שלה "רגשות סמויים" (Veiled Sentiments) שיצא בשנת 1986, עוסק בפוליטיקה של רגש וביטוי תרבותי בקהילה בדואית במצרים. הוא ידוע בעיקר בשל טענותיה על מורכבותה של התרבות. מאמר מתוך הספר קיבל את פרס סטירלינג (Sterling Award) לתרומות לאנתרופולוגיה הפסיכולוגית.
הספר השני שלה, "כתיבת עולמות נשים" (Writing Women's Worlds) המבוסס על עבודת שטח באותה קהילה הוגדר כאתנוגרפיה פמיניסטית. היא משתמשת בסיפוריו של הפרט כדי להפוך לוויכוח "כתיבה נגד התרבות". ספרה זה קיבל את פרס ויקטור טרנר ( Victor Turner Award). האתנוגרפיה השלישית שלה "דרמות של לאומיות: הפוליטיקה של טלוויזיה במצרים" (Dramas of Nationhood: The Politics of Television in Egypt), שיצא בשנת 2004, היא אתנוגרפיה תקשורת שתורמת למחקר אנתרופולוגי של עמים ולאומיות. הוא בוחן את המתחים בין הפערים החברתיים שמטרידים עמים וצורות התרבות, כמו אופרת סבון בטלוויזיה, שמנסה לטפל בהם.
בשנת 2001, היא העבירה את סדרת הרצאות על לואיס הנרי מורגן באוניברסיטת רוצ'סטר (University of Rochester) שבמדינת ניו יורק, שנחשבה על ידי רבים כסדרת ההרצאות השנתית החשובה ביותר בתחום האנתרופולוגיה. בשנת 2007 קיבלה מענק מטעם קרנגי (Carnegie) לחקור את הנושא: "האם יש לנשים מוסלמיות זכויות? האתיקה והפוליטיקה של זכויות נשים מוסלמיות בשדה בינלאומי". היא קיבלה השראה לעסוק במחקר זה, לאחר כתיבת מאמר שכותרתו "האם נשים מוסלמיות צריכות שמירה או הצלה? היא קיבלה מלגות מחקר שונות בין היתר מהקרן הלאומית למדעי הרוח, קרן ג'ון סיימון גוגנהיים (אנ'), קרן פולברייט, קרן מלון (אנ') ועוד.
האם נשים מוסלמיות צריכות שיצילו אותן?

מחקריה של אבו לוע'וד עוסקים בדימוי של נשים מוסלמיות בתרבות המערבית אחרי פיגועי 11 בספטמבר 2001. היא מעלה שאלות בנוגע להנחה כי המערבית כי צריך להציל נשים מוסלמיות. היא טוענת שנשים מוסלמיות, כמו נשים מדתות ורקעים אחרים, צריך לראות בהקשרים ההיסטוריים, החברתיים ואידאולוגיים שלהן. יתר על כן, "הצלת" נשים מוסלמיות מתכתבת עם רעיונות גזעניים אשר רואים בחברות מוסלמיות חברות ברבריות. לטענתה של אבו לוע'וד, דת היא לא הגורם העיקרי באי-שוויון הגלובלי אבל בשילוב עוני, פגיעה מצד השלטונות ומתחים עולמיים, הפגיעות של נשים גוברת. אבו לוע'וד טוענת כאישה החיה במערב, שהיא מרגישה באי-נחת בגלל המבט המערבי המתייחס בעליונות מוחלטת כלפי נשים בעלות צבע שונה ונשים רעולות פנים ושהיא מעריכה שאנשים רוצים להבין אותה יותר, אבל היא חסרת סובלנות להכללה בקשר לנשים מוסלמיות.
מפרסומיה

Writing Women's Worlds: Bedouin Stories, University of California Press 1993
My Father's Return to Palestine באתר המכון ללימודים פלסטינים בביירות, Winter 2001,11-12
Veiled Sentiments: Honor and Poetry in a Bedouin Society, University of California Press 2000
Media Worlds: Anthropology on New Terrain (Editor) University of California Press 2002
Dramas of Nationhood: The Politics of Television in Egypt, University of Chicago Press 2004
Local Contexts of Islamism in Popular Media, Amsterdam University Press 2007
Nakba: Palestine, 1948, and the Claims of Memory. Co-edited with Ahmad Sa'di. Columbia University Press. 2009
Do Muslim Women Need Saving ?, Harvard University Press 2013
הערות שוליים

↑  Scholars & Experts
↑  Do Muslim Women Need Saving?
1 2  Do Muslim Women Need Saving? — Lila Abu-Lughod | Harvard University Press, www.hup.harvard.edu
↑  Lila Abu-Lughod, Do Muslim Women Really Need Saving? Anthropological Reflections on Cultural Relativism and Its Others, American Anthropologist 104(3), עמ' 783-790
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257301005171  PLWABN: 9811343532805606  BIBSYS: 90319473  BNE: XX1163725  BnF: cb120997770 (data)  CiNii: DA02162932  GND: 119216418  ISNI: 0000 0001 2102 6021  LCCN: n85306850  LNB: 000029958  NDL: 01171087  NKC: zcu2011642998  NLK: KAC201009879  NTA: 072462825  RERO: 02-A002905165  SUDOC: 029353130  VIAF: 79060308   WorldCat (עם VIAF): 79060308 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "לילה אבו לוע'וד".
לייז' (אי)

ערך זה עוסק באי בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  ים בלינגסהאוזן 
 קואורדינטות:  64°02′S 61°55′W﻿ / ﻿64.03°S 61.91°W﻿ / -64.03; -61.91
 אורך:  14 קילומטר
 רוחב:  5 קילומטר
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  לייז' 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהלייז'(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהלייז'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומילייז'(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומילייז'
 
האי לייז' (באנגלית: Liège Island; או Liege Island) הוא אי, הנמצא צפונית - מזרחית ובסמוך לאי בראבאנט, בארכיפלג פאלמר, שלמול חופי חצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של האי 17 קילומטרים ורוחבו 5.6 קילומטרים.
מעבר קרוקר מפריד בין האי לייז' לבין האי הוסיסון ואיי כריסטיאניה.
במרכז האי מצויים הרי ברוגמאן.
היסטוריה > מיפוי האי

האי התגלה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897 – 1899) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
האי צולם מן האוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד, בין השנים 1956–1957, ובהתבסס על תצלומי אוויר אלה, מופה לראשונה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1978, ובשנית בשנת 1980.
היסטוריה > מקור השם

ז'רלאש קרא לאי על שם מחוז לייז' שבבלגיה.
הערות שוליים

1 2 3 4  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על מעבר קרוקר
↑  מידע גאוגרפי על הרי ברוגמאן
1 2  ההיסטוריה של מיפוי האי
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
לאסלו קרצג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 ביוני 1886 סולנוק, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  23 בדצמבר 1944 (בגיל 58) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Weiner László 
 לימודי רפואה:  אוניברסיטת אטווש לוראנד 
 תפקידים:  רופא 
 
לאסלו קרצג, (במקור ויינר בהונגרית: Karczag László; סולנוק, 12 ביוני 1886 – בודפשט, 23 בדצמבר 1944) היה כימאי דוקטור לרפואה יהודי-הונגרי, פרופסור באוניברסיטה, חבר האקדמיה ההונגרית למדעים שנרצח בשואה.
ביוגרפיה

לאסלו קרצג נולד במשפחה יהודית כבנם של שאנדור קרצג (מקודם: שלמה ויינר) עורך דין יליד אלברטירשה ושל אתלקה פוקס (1860–1924). הוא למד תחילה בברלין וקיבל דוקטורט בכימיה (1909) מאוניברסיטת ברלין-שרלוטנבורג (Berlin-Charlottenburg). לאחר מכן למד רפואה וקיבל תואר דוקטור לרפואה באוניברסיטת בודפשט ב-1914 (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא היה תחילה רופא ומרצה (1914–1923), לאחר מכן מרצה בכיר (1923–1926) ולאחר מכן פרופסור (1926–1944) במחלקה לרפואה פנימית מספר 1 של אוניברסיטת בודפשט ואוניברסיטת פטר פזמאני. בשנת 1925 נשלח לסיור לימודי בטורונטו מטעם "ועדת האינסולין ההונגרית" כדי לחקור את השפעות האינסולין. משנת 1927 עסק בחקר הסרטן בתמיכת "החברה המדעית של סצ'ני" (Széchenyi Tudományos Társaság). משנת 1932 היה הרופא הראשי של מחלקת חולי ריאות ב"בית החולים בדרך מגלודי" (Maglódi út) בבודפשט ומשנת 1935 היה הרופא הראשי של המחלקה הפנימית מס' 1 של בית החולים סנט רוקוש. ב-1 באפריל 1944 (כ-10 ימים לאחר כניסת הוורמכט להונגריה במבצע מרגרטה) הוא הוצא לגמלאות בכוח בשל היותו יהודי. לאחר מכן נאלץ להסתתר, אך נתפס ונורה למוות על ידי אנשי מפלגת צלב החץ. הוא עסק במחקר משמעותי, כולל רקמות, טיפול כימותרפיה בגידולים, בעיות תורשתיות, חלבוני דם, המודינמיקה ועוד. בחקר בעיית ההמטופואזה הוא מצא חומר בעל השפעה זהה לוויטמין B12 ומאוחר יותר היה בין הראשונים בעולם שקישר ביין חוסר ויטמין B12 לבין אנמיה. הוא הרצה על מחקריו בציריך, בריסל וקיימברידג'. פרסומיו בשפה הגרמנית הופיעו תחת השם Ladislas Karczag.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה אנה אידה ארנסט (1893–1944), בתם של ברטלן ארנסט ושל הרמין גוטמן, איתה התחתן ב-15 ביוני 1921 בבודפשט.
עבודותיו העיקריות

טיפול במחלות פנימיות, תוך התייחסות מיוחדת לרפואה ניסיונית.
הקשר בין המבנה וההשפעות הפיזיולוגיות של תרכובות (Journal of Natural Sciences,‏ 1911 =Természettudományi Közlöny)
ניסיונות להשפיע באופן מלאכותי על אלרגיה לשחפת (Orvosi Hetilap=Medical Weekly,‏ 1917)
The Use of the Albino Rat in Insulin Standardization. The Normal Blood Sugar and the Glycogen of the Liver and Muscles (Toronto,‏ 1925) - השימוש בחולדה הלבקנית בסטנדרטיזציה של האינסולין. הסוכר התקין בדם והגליקוגן של הכבד והשרירים (טורונטו, 1925)
שיטות אלקטרופורזה (Handbuch der biologischen Arbeitsmethoden. ברלין-וינה, 1925)
השפעת הכימותרפיה על גידולים ממאירים בניסויים על בעלי חיים - כמה בעיות בחקר הסרטן ובתרבית רקמות. (Orvosi Hetilap, 1927)
על חוסר היעילות הביולוגית של קרני רנטגן נגד תרביות רקמות מלאכותיות. עם ג'רג' פרקש וגזה ג'רג'י. (ארכיון רפואי הונגרי, 1927)
כיצד להתגונן מפני מחלות, בדרכים ובמדינות זרות? ההקדמה נכתבה על ידי הרוזן יאנוש האדיק. (מסמכי מועצת ההגירה. בודפשט, 1929)
על קרניים מרפאות - על שיטות הטיפול הניסיוני. (הכשרה רפואית, 1929)
הפתולוגיה של הסרטן - על טיפול בדיזנטריה. (Orvosképzés - הכשרת רופאים, 1931)
נתונים עבור המרפאה למחלות זיהומיות חריפות (הכשרה רפואית, 1933)
השפעת המערכת ה-reticuloendothelial system (RES) על סרטן עכברים תחת השפעה כימותרפית (ארכיון רפואי הונגרי, 1933)
השפעה אוקסידוקטליטית של נוזלי גוף בריאים וחריגים על חילוף החומרים ברקמות (Orvosi Hetilap,‏ 1933)
על בדיקה ספקטרוגרפית של המוגלובין במקרים של אנמיה אולטרה סגולה perniciosa. עם פרנץ צ'אסאר ומרי האנאק.
על מחקר חדש על anaemia perniciosa pathogenesis הפורסם-(Orvosi Hetilap, 1935)
The Spectographic Anomalies of Gastric Juice in Pernicious Anaemia (Lancet, 1936)
Verdauungssäfte und Blutbildung. Gleichzeitig ein Beitrag zur Pathogenese der perniziösen Anämie. Monográfia. (Budapest, 1939)
פרסים והוקרה

פרס על שם פרידייש קוראני (1918)
הנצחה

בעיר הולדתו סולנוק רחוב נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים (מצטיינים). בודפשט, מכבי, 2001.
Magyar életrajzi lexikon (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש. 1967)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. לאסלו קרצג
לאסלו קרצג ב-Névpont
לאסלו סגי: סטודנטים הונגרים באוניברסיטאות ומכללות גרמניות. 1789–1919. (בודפשט, 2001)
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 43746/1896. Forrás: MNL-OL 30796. mikrofilm 891. kép 3. karton. Névváltoztatási kimutatások 1896. év 21. oldal 54. sor
↑  "Születési bejegyzése a szolnoki izraelita hitközség születési akv. 34/1886. folyószáma alatt".
↑  "Karczag Sándorné Fuchs Etelka halotti bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári halotti akv. 3372/1924. folyószáma alatt".
↑  "Karczag Lászlóné halotti bejegyzése a Budapest V. kerületi polgári halotti akv. 407/1950. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 865/1921. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 126694346  ISNI: 0000 0001 0980 824X  NTA: 183177541  VIAF: 65006769   WorldCat (עם VIAF): 65006769
ליידן (גבינה)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה מחלב פרה, גבינה הולנדית 
 על שם:  ליידן 
 אזור מוצא:  ליידן 
 מוצא:  הולנד 
 מרכיבים עיקריים:  חלב 
 
ליידן (בהולנדית: Leidse kaas), היא גבינה חצי קשה בטעם כמון וקימל (כרוויה תרבותית) המיוצרת בהולנד מחלב פרה. היא מיוצרת הן במפעלים והן בחוות, באופן היסטורי באזור העיר ליידן.
Leidse kaas היא הסוג הנפוץ ביותר בהולנד של Komijnekaas - כלומר גבינה הכוללת כמון כמרכיב. הגבינה עגולה ושטוחה כמו גאודה; עם זאת, היא עשויה עם קצוות חדים בצד אחד ופחות עגולה. יש לה אחוזי שומן נמוכים של 30% עד 40% (מהחומר הייבש), וגלגל גבינה יכולה לשקול בין 3 ק"ג לבין 9 ק"ג.
ייצור

במשקים ניתן להוסיף כ-5% חובצה לחלב, והוא מוספת עם אנזים הגבנה בטמפרטורה של 28 עד 30 מעלות צלזיוס. כ-30 דקות לאחר מכן, חותכים את גבינה הקרושה עם סכין רשת מיתרים כמו נבל, מערבבים ומחממים בערך ל-33 מעלות צלזיוס. באמצעות יציקת מי גבינה חמים. טובלים את הגבינה הקרושה נעטפת בבד ועוברת לישה. זרעי כמון מתווספים לחלק מהתערובת, ולאחר מכן מכניסים את הנתח לתוך חישוקים מרופדים בבד בשלוש שכבות, כאשר השכבה האמצעית מתובלת. סוחטים את הגבינה כשלוש שעות (במכבש), לאחר מכן עוברת תהליכים שונים: הופכים אותה ושוב לוחצים אותה במכבש שוב למשך לילה. היא יכולה להיות מומלחת עם מלח בישול יבש, או נטבלת באמבט של תמלחת. זה מבשילה במרתף קריר ולח. אם הקליפה הופכת קשה מדי, היא נשטפת במי גבינה או במים מלוחים.
מוצא הגבינה

החוות בהולנד ייצרו באופן מסורתי חמאה עבור השווקים המקומיים. היה צריך לייצר חמאה מקומית מכיוון שהיא התקלקלה במהירות. כתוצאה מכך נוצר תוצר לוואי של חלב דל שומן למחצה (חלק דל שומן), שהוזן בדרך כלל לעגלים, מכיוון שהיה בעל ערך מוגבל. דרך נוספת הייתה להשתמש בחלב לייצר גבינה דלת שומן. גבינת דלת שומן יכולה להישמר טוב יותר מגבינת שמנת מלאה (כגון גאודה), במיוחד בטמפרטורות גבוהות יותר. חקלאים באזור ליד ליידן הוסיפו זרעי כמון ונהגו לצבוע את הגבינות שלהם באמצעות אנאטו, מה שנתן לגבינה את צבעה האדום.
גבינת ליידן המסורתית מתוצרת חוות במערב הולנד היא מוגנות בכינוי מקור מוגן של האיחוד האירופי ושל בריטניה בשם Boeren-Leidse met sleutels. התוספת "met sleutels" (עם מפתחות) נובעת מהסמל של העיר ליידן, הנושא סט מפתחות.
ניתוח הרכב אופייני לגבינה הוא: לחות 40.6%, שומן 13.5% וחלבון, 37.3%.
ראו גם

רשימת גבינות
הערות שוליים

↑  Bender, David A. (2014). "Leyden". A dictionary of food and nutrition (4th ed.). Oxford: Oxford University Press. doi:10.1093/acref/9780191752391.001.0001. ISBN 9780191752391.
↑  Boeren Leidse kaas (אורכב 23.10.2009 בארכיון Wayback Machine). Retrieved on 2009-12-27.
↑  Boeren-Leidse met sleutels. Retrieved on 2009-12-27.
לואיס הראשון, מלך ספרד

לואיס הראשון, מלך ספרד (בספרדית: Luis I de España; ‏25 באוגוסט 1707 - 31 באוגוסט 1724) היה מלך ספרד לתקופה קצרה בשנת 1724.
ביוגרפיה

לואיס נולד במדריד ב-25 באוגוסט 1707, והיה בנו הבכור של פליפה החמישי, מלך ספרד, מאשתו הראשונה, מריה לואיזה, נסיכת סבויה, אולם, רק בשנת 1709 הוכתר לנסיך אסטוריאס. בשנת 1722 התחתן לואיס עם לואיז אליזבת ד'אורליאן, בתם של פיליפ השני, דוכס אורליאן ופרנסואז מארי דה בורבון, אך לא היו להם ילדים.
ב-14 בינואר 1724 ויתר אביו, פליפה החמישי על השלטון, ולואיס ירש את כס המלוכה הספרדי. אולם, שלטונו לא ערך הרבה זמן, וב-31 באוגוסט באותה שנה מת לואיס מאבעבועות שחורות, ופליפה החמישי חזר לשלטון.
ראו גם

מלכי ספרד
לילי בולאנז'ה

| --- | --- |

לילי בולאנז'ה
 לידה:  21 באוגוסט 1893 פריז, צרפת 
 פטירה:  15 במרץ 1918 (בגיל 24) Mézy-sur-Seine, צרפת 
 מקום קבורה:  בית הקברות של מונמארטר 
 מוקד פעילות:  צרפת צרפת
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז 
 זרם:  מוזיקה אימפרסיוניסטית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 כלי נגינה:  פסנתר, נבל, צ'לו, עוגב, גיטרה 
 פרסים והוקרה:  פרס רומא 
 פרופיל ב-IMDb
 
לילי בולאנז'ה (בצרפתית: Lili Boulanger‏; 21 באוגוסט 1893 – 15 במרץ 1918) הייתה מלחינה צרפתייה, אחותה הצעירה של המלחינה והמורה לקומפוזיציה ידועת השם נדיה בולאנז'ה.
קורות חייה

לילי בולאנז'ה הייתה ילדת פלא, שכישרונה ניכר כבר בגיל שנתיים. הוריה, מוזיקאים שניהם, עמדו על כך ועודדו את בתם לרכוש השכלה מוזיקלית. (אמה, ראיסה מישצ'קאיה, הייתה נסיכה רוסייה, שנישאה למורה שלה בקונסרבטואר בפריז, ארנסט בולאנז'ה; סבה, פרדריק בולאנז'ה, היה צ'לן נודע וסבתה, ז'ולייט, הייתה זמרת). עוד בטרם מלאו לה חמש שנים התלוותה לילי אל נדיה בת העשר לשיעורים בקונסרבטואר בפריז, וזמן קצר אחר כך כבר ישבה בשיעורי תאוריה של המוזיקה ולמדה נגינה בעוגב; במקביל גם שרה וניגנה בפסנתר, כינור, צ'לו ונבל. בשנת 1913, בגיל 19, זכתה בפרס רומא על יצירתה "פאוסט והלנה", האישה הראשונה שזכתה בפרס זה; נדיה ויתרה על התחרות אחרי ארבעה ניסיונות כושלים ומיקדה את מאמציה בהדרכת אחותה.
לילי החלה כתלמידתה של נדיה והמשיכה אצל פול וידאל, ז'ורז' קוסאד וגבריאל פורה. פורה התרשם ביותר מכשרונותיה של האישה הצעירה ונהג להביא לה שירים לקריאה. מות אביה בשנת 1899 השפיע עליה מאוד; רבות מיצירותיה נוגעות בנושא האבל והאובדן. יצירתה המוזיקלית התייחדה בססגוניות של ההרמוניה והכתיבה האינסטרומנטלית שלה, ובמיומנותה להתאים מוזיקה לטקסט; בחיבוריה אפשר להבחין בהשפעתם של פורה ושל קלוד דביסי. ארתור הונגר הושפע כמלחין מיצירתה החדשנית. לדברי פסנתרן הג'אז הרבי האנקוק, היא אחת המלחינות האהובות עליו.
על חייה ועבודתה העיבה מחלה כרונית, שראשיתה בדלקת סימפונות בגיל שנתיים, שהחלישה את המערכת החיסונית שלה. כתוצאה מכך התפתחה אצלה שחפת מעיים (הנקראת כיום מחלת קרוהן), שקטלה אותה בדמי ימיה, בגיל 24. אף כי אהבה מסעות והשלימה יצירות אחדות באיטליה לאחר הזכייה בפרס רומא, בריאותה המעורערת אילצה אותה לשוב הביתה, שם ארגנה עם נדיה פעולות תמיכה בחיילים צרפתים במלחמת העולם הראשונה. שנותיה האחרונות היו גם הן פוריות מבחינה מוזיקלית, כאשר עמלה להשלים יצירות שנותרו עד אז באמצע העבודה. לילי בולאנז'ה נקברה בפריז, בבית הקברות של מונמארטר, בלי שהספיקה להשלים את האופרה La princesse Maleine, שלה הקדישה את רוב שנותיה האחרונות. הביוגרפיה המדויקת ביותר שלה היא The Life and Works of Lili Boulanger (ISBN 0-8386-1796-4) מאת המוזיקולוגית ליאוני רוזנשטיל.
האסטרואיד 1181 "לילית" נקרא על שמה.
יצירות נבחרות

פאוסט והלנה", קנטטה למצו-סופרן, טנור, בריטון ותזמורת (1913)
"בוקר אביב", לתזמורת (1917-18)
"ערב נוגה", לתזמורת (1917-18)
תהילים כ"ד, לטנור, מקהלה, עוגב ותזמורת (1916)
תהילים ק"ל (ממעמקים קראתיך יה), לאלט, טנור, מקהלה ותזמורת (1910-17)
לילא עותמאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 באוקטובר 1945 (בת 78) כווית סיטי, כווית 
 מדינה:  שייח'ות כווית, כווית 
 שפות היצירה:  ערבית 
 
לילא עותמאן (בערבית: ليلى عبد الله العثمان, בתעתיק מדויק: לילא עבד אללה אלעת'מאן; נולדה ב-15 באוקטובר 1943 בכווית) היא סופרת, משוררת ומחברת כוויתית מפורסמת. בת לאחת המשפחות הבולטות בכווית. בגיל 22 פרסמה לראשונה טורי דעה ומאמרים בעיתונות המקומית בנושאי ספרות וחברה. לאורך הקריירה פרסמה מספר אוספים של סיפורים קצרים, נובלות ומאמרים חדשותיים רבים.
ביוגרפיה

לילא עבד אללה אלעת'מאן נולדה ב-15 באוקטובר 1943 בכווית למשפחה מוסלמית גדולה ואמידה, אאל עת'מאן. אביה, עבד אללה אל ע'תמאן, היה סופר ומחבר כוויתי נודע וכן איש עסקים מצליח במפרץ הפרסי. במספר ראיונות שערכה, סיפרה כי אביה היה נשוי ל-9 נשים, ובבית שררה אווירה חיובית. כמן כן, העידה עותמאן כי הושפעה רבות במהלך ילדותה מהקשר המיוחד שלה עם סבתה.
מגיל צעיר פיתחה עותמאן חיבה לכתיבה ויצירה, ואט אט כישרונה התגלה בתחומי הסיפורת. היא החלה לפרסם טורים ומאמרים בעיתונות המקומית על בסיס יומי ושבועי בנושאי חברה וספרות בעודה תלמידה בבית הספר, בבגרותה עברה לפרסם בעיתונות באופן קבוע במקביל לפרסום יצירותיה בתחומי הסיפור הקצר והשירה.
עותמאן נישאה פעמיים במהלך חייה. כיום היא גרושה ואמא ל-6 ילדים.