stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורטלנד טרייל בלייזרס
היסטוריה > 1995–2006: בנייה מחדש ובעיות משמעת > תקופת ה"ג'ייל בלייזרס"

בשנים 2001 ו-2002 ביצעו הבלייזרס שינויים פרסונליים במהלך הפגרה, שכשלו מלהביא את התוצאות הרצויות. הפורוורד ג'רמיין אוניל הועבר לאינדיאנה פייסרס תמורת דייל דייוויס. בריאן גרנט חתם במיאמי היט, והוחלף בידי כוכבה לשעבר של סיאטל סופרסוניקס, שון קמפ. הקבוצה החלה היטב את עונת 2000/2001, ואף החזיקה במאזן הטוב ביותר במערב במהלך חודש מרץ 2001, ואז החתימה את הגארד רוד סטריקלנד כדי להגדיל את מספר שחקני עמדת הפויינט גארד בקבוצה. הצעד הזה הביא תוצאה לא רצויה כאשר הבלייזרס הפסידו 17 מ-25 המשחקים הנותרים בעונה הרגילה, והקבוצה הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף בסוויפ בידי הלוס אנג'לס לייקרס. חלק מאמצעי התקשורת החלו לבקר את הבלייזרס, וייטליטף שקודם לכן הוכתר כגאון על עבודתו עם סיאטל ועם הבלייזרס, ספג ביקורות. עיקר הביקורת הייתה כי וויטסיט מנסה לזכות אליפות על ידי בניית סגל של כוכבים, מבלי לתת תשומת לב לכימיה בתוך הקבוצה. המאמן הוותיק והפרשן, דאג קולינס, התייחס לוייטסיט כמאמן "ליגת פנטזיה". אוהד הוצא מאולם הרוז גארדן לאחר שהניף שלט בו נכתב "בצעו טרייד על וייטסיט", ורבים מהתקשורת הארצית החלו לכנות את הקבוצה בכינוי "ג'ייל בלייזרס" (תרגום: כלא בלייזרס) כחרוז לטרייל בלייזרס, וזאת עקב הבעיות הרבות של השחקנים מחוץ למגרש. במהלך הפגרה נמשכה התסיסה; דנאלבי פוטר, והוחלף בידי מוריס צ'יקס, כמאמן-שחקן, שהיו שחשבו כי יתקשר טוב יותר עם השחקנים מאשר דנאלבי. עסקאות טרייד נוספות נרקחו כאשר הבלייזרס העבירו את סטיב סמית' לסן אנטוניו ספרס תמורת דרק אנדרסון. באחד מהצעדים מעוררי המחלוקת ביותר באותה תקופה, וייטסיט החתים את השחקן החופשי, רובן פטרסון, שבעבר סירב להודות או לטעון לחפותו בתביעה על עבירה של תקיפה מינית, ונאלץ להירשם כעבריין מין. הסנטר הנערץ, ארווידאס סאבוניס, שמגבת הושלכה לפניו על ידי ראשיד וולאס במהלך משחקי הפלייאוף, החליט לעזוב את הקבוצה.
שתי העונות הבאות היו הרסניות כמוניטין שיצא למועדון. מספר שחקנים, כולל וולאס, סטודמאייר, וקינטל וודס, זומנו לבית המשפט בהאשמה של אחזקת מריחואנה. וודס הודה באשמת התעללות בבעלי חיים מדרגה ראשונה לאחר שביים קרבות כלבים בביתו, בחלקן במעורבות כל הפיט בול שלו הוליווד. הוליווד ופיט בול נוסף של וודס, שוגר, הוחרמו, ועל וודס נגזרו 80 שעות עבודה למען הקהילה. כמו כן הוא הסכים לתרום 10,000 דולר לאגודה הומנית באורגון. וולאס הושעה לשבעה משחקים לאחר שאיים על שופט. זאק רנדולף ופטרסון התקוטטו ביניהם במהלך אימון, כאשר רנדולף חובט בעינו של חברו לקבוצה, פציעה שמנעה מפטרסון לתרום משמעותית במהלך הפלייאוף. כאשר הגיעה המשטר במענה לאזעקת פריצה, הם הבחינו בריח של מריחואנה במקום, בחיפוש שנערך במקום נמצא פאונד של מריחואנה. לאחר מכן הוגדר החיפוש כלא חוקי והאשמות בנושא בוטלו. בראיון מפורסם שנתן הגארד בונזי ולס למגזין ספורטס אילוסטרייטד בשנת 2002:
חוסר שביעות הרצון של האוהדים הרקיע שחקים; על אף שהבלייזרס המשיכו להשיג מאזן חיובי, כמות הצופים ברוז גארדן החלה לרדת. בקיץ 2003, עם ירידה בכמות הצופים, וקבוצה ההולכת לשום מקום על המגרש, וסך מקבלי משכורות מוגזם, הודיע וייטסיט כי הוא עוזב את המועדון כדי להתרכז במועדון אחר של פול אלן, סיאטל סיהוקס.
היסטוריה > 1995–2006: בנייה מחדש ובעיות משמעת > פשיטת הרגל של הרוז גארדן

כדי להחליף את וייטסיט, שכר המועדון שני אנשים בתפקידים חדשים. ג'ון נאש נשכר לתפקיד הג'נרל מנג'ר, וסטיב פטרסון מונה לנשיא המועדון. ההנהלה החדשה הבטיחה לשמור על ציוויון הקבוצה בעוד שהקבוצה תישאר מועמדת לפלייאוף; לא עבר זמן רב והמועדון פרסם "25 נקודות התחייבות" לאוהדים. שחקנים בעייתיים כמו ולס, וולאס, וג'ף מקלניס הועברו בטרייד. אך, הבלייזרס נכשלו בניסיונם להעפיל לפלייאוף 2004, מסיימים רצף של 21 עונות בהן העפילו ברציפות לפלייאוף.
שנה לאחר מכן בעיות נוספות צנחו על המועדון ומאזן הבלייזרס ירד ועמד על 27–55. פשיטת הרגל של חברת האורגון ארנה קואופרישיון, שכתוצאה ממנה אולם הרוז גארדן עבר לבעלות של כמה חברות משקיעים, שהרחיק יותר בסיס האוהדים, כמו גם התקרית בה דריוס מיילס (שהוא בעצמו אפרו-אמריקני) כינה את המאמן מוריס צ'יקס בכינוי הגנאי "ניגר" (שחור). התקרית האחרונה הצטרפה למה שרבים הגדירו כהתנהגות משמעת בלתי הולמת של מיילס, שבעקבותיה נערך הסכם סודי בין המועדון לבין מיילס כדי להחזיר לו את גובה הקנס. צ'יקס פוטר באותה עונה והוחלף באופן זמני בידי קווין פריצ'רד. באותו הקיץ החתימו הבלייזרס את נייט מקמילן, שימש כמאמן ראשי של הסיאטל סופרסוניקס בעונה הקודמת, ואילו פריצ'רד חזר לתפקידו הקודם במשרד ההנהלה הראשי של המועדון.
העונה הבאה, 2005-06, לא הייתה טובה יותר, כאשר הבלייזרס משיגים את המאזן הגרוע בליגה, 21-61. כמות הצופים שהגיע למשחקים הייתה נמוכה, והעונה לא הייתה נקייה מתקריות של שחקנים. שחקנים כמו מיילס, פטרסון, רנדולף, וסבסטיאן טלפייר היו מעורבים או בתקריות וקטטות על הפרקט או באירועים בלתי חוקיים מחוץ לתחומי המגרש. נאש פוטר בסופה של העונה, כאשר סטיב פטרסון לוקח על עצמו את תפקי' הג'נרל מנג'ר בנוסף לתפקידו כנשיא המועדון. בנוסף, סבל המועדון מיחסים גרועים עם הנהלת הרוז גארדן, כשלעיתים תכופות הם מתלוננים על "מודל כלכלי שבור". שמועות רבות הופצו בסופה של העונה כי פול אלן מתעתד למכור את המועדון; והקבוצה הועמדה למכירה במהלך הקיץ, כאשר כמה קבוצות משקיעים מגלות התעניינות. אך למרות זאת, אלן היה מוכן להוציא כסף והאיץ בפריצ'רד לבצע עסקאות ביום הדראפט. וכתוצאה מכך הוא הוציא את הקבוצה משוק המכירות.
היסטוריה > 2012–2023: תקופת דמיאן לילארד

בדראפט 2012 בחרה פורטלנד את דמיאן לילארד בבחירה השישית. בעונת 2018/2019 השיגה במשחק האחרון של העונה את המקום השלישי במערב שהפגיש אותה מול אוקלהומה סיטי. הסדרה נגמרה בשלשת ניצחון עם הבאזר של דמיאן לילארד, השנייה בקריירה שלו שמנצחת סדרה. לאחר מכן נפגשו הבלייזרס מול דנוור נאגטס אותם ניצחו בסדרה 4-3, וכך הגיעו לגמר המערב לראשונה מאז שנת 2000. בגמר המערב הפסידה הקבוצה לגולדן סטייט 0–4. בעונת 2019/20 הגיעה הקבוצה לבועה באורלנדו, ולאחר שמונת המשחקים שבהם הגיעה למאזן של 6-2, ניצחה הקבוצה במשחק ה"פליי אין" הראשון בהיסטוריה את הממפיס גריזליס, מה שהוביל אותם לסדרת פלייאוף מול הלוס אנג'לס לייקרס בה הפסידו 1–4.
היסטוריה > 2023–הווה: בנייה מחדש

ב-27 בספטמבר 2023, הבלייזרס רכשו את השחקנים ג'רו הולידיי, דיאנדרה אייטון וטומאני קמארה כחלק מטרייד ששלח את לילארד למילווקי באקס ואת גרייסון אלן, יוסוף נורקיץ', נסיר ליטל וקיאון ג'ונסון לפיניקס סאנס. ארבעה ימים לאחר מכן הולידיי הועבר לבוסטון סלטיקס בתמורה לרוברט ויליאמס, מלקולם ברוגדון ושתי בחירות דראפט עתידיות. ג'רמי גרנט חתם מחדש על חוזה ל-5 שנים בשווי 160 מיליון דולר. הבלייזרס סיימו את עונת 2023/2024 בצורה רעה, כאשר לא הצליחו להעפיל לפלייאוף עם מאזן של 21–61.
בבחירה השביעית של דראפט 2024, הבלייזרס בחרו את דונובן קלינגן, סנטר מאוניברסיטת קונטיקט. באותו יום, הם רכשו את דני אבדיה מוושינגטון וויזארדס בתמורה לברוגדון, קרלטון קרינגטון (הבחירה ה-14 בדראפט) ו-3 בחירות דראפט נוספות.
תמיכת האוהדים וה"בלייזרמאניה"

הקשרים בין המועדון לאוהדים, הידועים בכינויים ה"בליזרמאניה", מתועדים היטב. פורטלנד היא אחת הקבוצות מושכות הקהל ב-NBA, עם שתי תקופות יוצאות מהכלל בהיסטוריה של המועדון. בתחילת דרכם, במשך ארבע העונות הראשונות של הבלייזרס בליגת ה-NBA, כשלו הבלייזרס והצליחו להביא פחות מ-10,000 אוהדים למשחק. כמות הצופים עלתה בשנת 1974, כאשר הקבוצה בחרה את ביל וולטון.
התופעה המוכרת בכינוי ה"בלייזרמאניה" החלה במהלך עונת 1976/1977, כאשר הקבוצה הצליחה להשיג את המאזן החיובי הראשון בתולדותיה, והעפילה לראשונה למשחקי הפלייאוף ואף השיגה את אליפות ה-NBA היחידה שלה, כשהיא גוברת על פילדלפיה 76', הפייבוריטית בגמר ה-NBA. הקבוצה הפכה לפופולרית ביותר באזור פורטלנד לאחר מכן. באותה עונה החלה הקבוצה את רצף משחקי הבית בהם היה אולמם מלא עד לאפס מקום, רצף שהמשיך עד למעבר המועדון לאולם החדש, הרוז גארדן, בשנת 1995. המועדון המשיך למשוך 19,000 צופים בממוצע למשחקי הבית עד לעונת 2003/2004, כאשר כמות הצופים החלה לרדת לאחר שהמועדון סבל מבעיות תדמית קשות, עקב מוניטין ה"ג'ייל בלייזר" שדבק במועדון, ולא הייתה תחרותית יותר על המגרש. לאחר שבחרה את ברנדון רוי, שהפך לרוקי השנה ונבחר 3 פעמים למשחק האולסטאר בשנת 2006, החלה כמות הצופים לעלות במהלך עונת 2006/2007 והמשיכה גם בעונת 2007/2008. ב-27 משחקי הבית האחרונים של עונת 2007/2008 הייתה תפוסה מלאה, רצף שהמשיך לאורך עונת 2008/2009 ולא נשבר בעונת 2010/2011.
לוגואים

סמל הקבוצה בין השנים 1970–1990
סמל הקבוצה בין השנים 1990–2002
סמל הקבוצה בעונת 2002/2003
סמל הקבוצה בעונת 2003/2004
סמל הקבוצה בין השנים 2004–2017
סמל הקבוצה מאז משנת 2017
מאמני הקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024:
| מאמן | שנים | עונה סדירה> משחקים | עונה סדירה> ניצחונות | עונה סדירה> הפסדים | עונה סדירה>  % הצלחה | פלייאוף> משחקים | פלייאוף> ניצחונות | פלייאוף> הפסדים | פלייאוף>  % הצלחה | הישגים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רולנד טוד | 1970–1972 | 138 | 41 | 97 | 0.297 | — | — | — | — | — |
| סטו אינמן | 1972 | 26 | 6 | 20 | 0.231 | — | — | — | — | — |
| ג'ו מקלוסקי | 1972–1974 | 164 | 48 | 116 | 0.293 | — | — | — | — | — |
| לני וילקינס | 1974–1976 | 164 | 75 | 89 | 0.457 | — | — | — | — | — |
| ג'ק רמזי | 1976–1986 | 820 | 453 | 367 | 0.552 | 59 | 29 | 30 | 0.492 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1977) |
| מייק שולר | 1986–1988 | 211 | 127 | 84 | 0.602 | 8 | 2 | 6 | 0.250 | זכייה בפרס מאמן העונה (1987) |
| ריק אדלמן | 1988–1994 | 445 | 291 | 154 | 0.654 | 69 | 36 | 33 | 0.522 | — |
| פי. ג'יי. קרליסימו | 1994–1997 | 246 | 137 | 109 | 0.557 | 12 | 3 | 9 | 0.250 | — |
| מייק דאנליבי | 1997–2001 | 296 | 190 | 106 | 0.642 | 36 | 18 | 18 | 0.500 | זכייה בפרס מאמן העונה (1999) |
| מוריס צ'יקס | 2001–2005 | 301 | 162 | 139 | 0.538 | 10 | 3 | 7 | 0.300 | — |
| קווין פריצ'רד | 2005 | 27 | 5 | 22 | 0.185 | — | — | — | — | — |
| נייט מקמילן | 2005–2012 | 535 | 266 | 269 | 0.497 | 18 | 6 | 12 | 0.333 | — |
| קיילב קנאלס | 2012 | 23 | 8 | 15 | 0.348 | — | — | — | — | — |
| טרי סטוטס | 2012–2021 | 720 | 402 | 318 | 0.558 | 62 | 22 | 40 | 0.355 | — |
| צ'ונסי בילאפס | 2021–הווה | 246 | 81 | 165 | 0.329 | — | — | — | — | — |
מנהלי הקבוצה (ג'נרל מנג'רים)

| ג'נרל מנג'ר | תקופה | הישגים |
| --- | --- | --- |
| הארי גליקמן | 1970–1981 | זכייה באליפות ה-NBA‏ (1977) |
| סטו אינמן | 1981–1986 | – |
| באקי באקוולטר | 1986–1992 | זכייה בפרס מנהל העונה (1991) |
| ג'ף פיטרי | 1992–1994 | – |
| בוב וייטסיט | 1994–2003 | – |
| ג'ון נאש | 2003–2006 | – |
| סטיב פטרסון | 2006–2007 | – |
| קווין פריצ'רד | 2007–2010 | – |
| ריץ' צ'ו | 2010–2011 | – |
| צ'אד ביוקנן | 2011–2012 | – |
| ניל אולשיי | 2012–2021 | – |
| ג'ו קרונין | 2021–הווה | – |
הישגים ופרסים > שיאים למשחק בודד

חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
נקודות: 71, דמיאן לילארד מול יוסטון רוקטס, 27 בפבואר 2023.
ריבאונדים: 30, אנס קאנטר מול דטרויט פיסטונס, 11 באפריל 2021.
אסיסטים: 20, רוד סטריקלנד מול פיניקס סאנס (1994) ומול יוסטון רוקטס (1996).
חטיפות: 10, לארי סטיל (1974), קלייד דרקסלר (1986) וברנדון רוי (2009).
חסימות: 9, ביל וולטון פעמיים (1974 ו-1977), ת'יאו ראטליף פעמיים (2004) וג'ואל פריזבילה (2006).
הישגים ופרסים > שיאי קריירה בקבוצה

הנתונים מעודכנים לסוף עונת 2023/2024, ומתייחסים לעונה הסדירה בלבד. חטיפות וחסימות נספרו רק החל מעונת 1973/1974.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  נקודות: 1. דמיאן לילארד - 19,376  2. קלייד דרקסלר - 18,040  3. למרכוס אולדרידג' - 12,562  4. טרי פורטר - 11,330  5. סי. ג'יי. מקולום - 10,710 |  ריבאונדים: 1. למרכוס אולדרידג' - 5,434  2. קלייד דרקסלר - 5,339  3. ג'רום קרסי - 5,078  4. מייקל תומפסון - 4,878  5. באק ויליאמס - 4,861 |  אסיסטים: 1. טרי פורטר - 5,319  2. דמיאן לילארד - 5,151  3. קלייד דרקסלר - 4,933  4. דיימון סטודמאייר - 3,018  5. רוד סטריקלנד - 2,573 |  חטיפות: 1. קלייד דרקסלר - 1,795  2. טרי פורטר - 1,182  3. ג'רום קרסי - 1,059  4. ג'ים פקסון - 857  5. לארי סטיל - 846 |  חסימות: 1. מייקל תומפסון - 768  2. קליף רובינסון - 726  3. ראשיד וולאס - 693  4. למרכוס אולדרידג' - 658  5. ג'ואל פריזבילה - 623 |  |  |  |
הישגים ופרסים > פרסים אישיים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  MVP של העונה הסדירה ביל וולטון - 1978 רוקי השנה ג'ף פיטרי - 1971  סידני ויקס - 1972  ברנדון רוי - 2007  דמיאן לילארד - 2013 השחקן המשתפר של העונה קווין דאקוורת' - 1988  זאק רנדולף - 2004  סי. ג'יי. מקולום - 2016 השחקן השישי של העונה קליף רובינסון - 1993 מאמן השנה מייק שולר - 1987  מייק דאנליבי - 1999 מנהל השנה באקי באקוולטר - 1991 |  חמישיית העונה הראשונה ביל וולטון - 1978  קלייד דרקסלר - 1992  דמיאן לילארד - 2018 חמישיית העונה השנייה ביל וולטון - 1977  מוריס לוקאס - 1978  ג'ים פקסון - 1984  קלייד דרקסלר - 1988, 1991  ברנדון רוי - 2009  למרכוס אולדרידג' - 2015  דמיאן לילארד - 2016, 2019–2021 חמישיית העונה השלישית קלייד דרקסלר - 1990  ברנדון רוי - 2010  למרכוס אולדרידג' - 2011, 2014  דמיאן לילארד - 2014, 2023 |  חמישיית ההגנה הראשונה ביל וולטון - 1977, 1978  מוריס לוקאס - 1978  ליונל הולינס - 1978  באק ויליאמס - 1990, 1991 חמישיית ההגנה השנייה בוב גרוס - 1978  מוריס לוקאס - 1979  ליונל הולינס - 1979  קרמיט וושינגטון - 1980, 1981  באק ויליאמס - 1992  סקוטי פיפן - 2000  ת'יאו ראטליף - 2004 חמישיית הרוקיז הראשונה ג'ף פיטרי - 1970  סידני ויקס - 1971  לויד ניל - 1972  ליונל הולינס - 1976  מייקל תומפסון - 1979  רון ברואר - 1979  קלווין נאט - 1980  קלווין ראנסי - 1981  סם בואי - 1985  ארווידאס סאבוניס - 1996  ברנדון רוי - 2007  למרכוס אולדרידג' - 2007  דמיאן לילארד - 2013 חמישיית הרוקיז השנייה רודי פרננדס - 2009 |  שחקנים במשחק האולסטאר ג'ף פיטרי - 1971, 1974  סידני ויקס - 1972–1975  ביל וולטון - 1977, 1978  מוריס לוקאס - 1977–1979  ליונל הולינס - 1978  קרמיט וושינגטון - 1980  ג'ים פקסון - 1983, 1984  קלייד דרקסלר - 1986, 1988–1994  סטיב ג'ונסון - 1988  קווין דאקוורת' - 1989, 1991  טרי פורטר - 1991, 1993  קליף רובינסון - 1994  ראשיד וולאס - 2000, 2001  ברנדון רוי - 2008–2010  למרכוס אולדרידג' - 2012–2015  דמיאן לילארד - 2014, 2015, 2018–2021, 2023 |  |  |  |  |
הישגים ופרסים > שחקנים שמספר גופייתם הוצא לגמלאות

| מספר | שחקן | תפקיד | שנים בקבוצה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | לארי ויינברג | מייסד ובעלים | 1970 - 1988 |
| 13 | דייב טוורדזיק | רכז | 1976 - 1980 |
| 14 | ליונל הולינס | רכז | 1975 - 1980 |
| 15 | לארי סטיל | קלע | 1971 - 1980 |
| 20 | מוריס לוקאס | פאוור פורוורד | 1976 - 1980, 1987 - 1988 |
| 22 | קלייד דרקסלר | קלע | 1983 - 1995 |
| 30 | בוב גרוס | סמול פורוורד | 1975 - 1982 |
| 30 | טרי פורטר | רכז | 1985 - 1995 |
| 32 | ביל וולטון | סנטר | 1974 - 1979 |
| 36 | לויד ניל | פאוור פורוורד, סנטר | 1972 - 1979 |
| 45 | ג'ף פיטרי | קלע, רכז | 1970 - 1976 |
| 77 | ג'ק רמזי | מאמן | 1976 - 1986 |
| מיקרופון | ביל שונלי | שדרן | 1970 - 1998 |
↑  המספר לא הוצא משימוש על ידי שחקני הקבוצה.
↑  המספר הוצא לגמלאות פעמיים.
↑  המספר מייצג את שנת 1977 בה הוביל רמזי את הקבוצה לאליפות ה-NBA.
הערות שוליים

1 2  ההיסטוריה של הבלייזרס
↑  ללמוד עוד על מוריס לוקאס
↑  וולטון דורש טרייד מהבלייזרס
↑  פרופיל הבלייזרס באתר CBS
1 2  היסטוריית הדראפט של הבלייזרס
↑  הביוגרפיה של קלייד דרקסלר
↑  100 הבחירות הגרועות בתולדות הדראפט של הספורט האמריקני
↑  כישלונות הדראפט הגדולים ביותר
↑  שבר ברגל מוציא את בואי מחוץ לקווים
↑  רכישת הבלייזרס בידי פול אלן
↑  שינוי הכימיה בקבוצה מוסיף סיכון למשוואה
↑  סימן שאלה מעל ראשו של וונדווי
1 2  ההיסטוריה של הבלייזרס
↑  הבלייזרס: גברים בעבודה
↑  הבלייזרס מפטרים את אדלמן
↑  פי. ג'יי. קרליסימו המאמן החדש של הבלייזרס
↑  שינויים בהנהלת הבלייזרס
↑  זה פשע מה שקרה
↑  הביוגרפיה של קליף רובינסון
↑  דראפט ההרחבה של שנת 1996
↑  ריידר מוצא צרות גם במדי הטרייל בלייזרס
↑  ראשיד ואלאס: עשיר ומפורסם
↑  על החתמתו של אנדרסון
↑  פלייאוף 2000
↑  הבלייזרס עושים את הצעד הנכון
↑  למה הלייקרס לא לקחו את סטריקלנד?
↑  בושה על כישלונם של הבלייזרס
↑  "אני תמיד אמרתי שוייטסיט הוא מאמן ליגת פנטזיה...
1 2  מאבדים את האחיזה
↑  כתבה בעיתון ניו יורק טיימס
↑  הבלייזרס ממנים את צ'יקס במקום דנאלבי
↑  רובן פטרסון יאלץ להרשם כעבריין מין גם באורגון
↑  הבלייזרס משעים את ואלאס
↑  סאבוניס מתכנן פרישה
↑  הבלייזרס מנסים לתקן משפחה מופרעת
↑  וודס מודה באשמת ביום קרבות כלבים
↑  ואלאס מושעה לשבעה משחקים לאחר שאיים על שופט
↑  אגרופו של רנדולף עלול לעלות לבלייזרס בעונה
↑  סמים נמצאו בביתו של סטודמאייר
↑  בוטלו האשמות נגד סטודמאייר
↑  נשיא הבלייזרס עוזב ומשאיר מועדון בצרות
↑  דיווח: הבליזרס שוכרים את נאש כג'נרל מנג'ר
↑  הבלייזרס שוכרים את פטרסון כנשיא המועדון החדש
↑  25 נקודות התחייבות
↑  הבלייזרס משעים את מיילס
↑  הבלייזרס מפטרים את צ'יקס
↑  מקמיליאן עוזב את סיאטל לטובת פורטלנד
↑  עתה זה רשמי הבלייזרס והרוז גארדן מוצעים למכירה
↑  הבלייזרס כבר לא למכירה
↑  דוראנט מהמם את הבלייזרס
↑  הדחתו של צ'ו היא פשוט מבישה
↑  כאשר נפלנו חזק
↑  הבלייזרמאניה
↑  מופע היסטורי: שיאי קריירה ומועדון ללילארד שהפגיז 71 נקודות, באתר וואלה, 27 בפברואר 2023
↑  המובילים הסטטיסטיים של הקבוצה, באתר basketball-reference.com
| קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המזרחי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי | קבוצות ליגת ה-NBA> האזור המערבי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| הבית האטלנטי | הבית המרכזי | הבית הדרום־מזרחי | הבית הצפון־מערבי | הבית הפאסיפי | הבית הדרום־מערבי |
| בוסטון סלטיקס | שיקגו בולס | אטלנטה הוקס | דנוור נאגטס | גולדן סטייט ווריורס | דאלאס מאבריקס |
| ברוקלין נטס | קליבלנד קאבלירס | שארלוט הורנטס | מינסוטה טימברוולבס | לוס אנג'לס קליפרס | יוסטון רוקטס |
| ניו יורק ניקס | דטרויט פיסטונס | מיאמי היט | אוקלהומה סיטי ת'אנדר | לוס אנג'לס לייקרס | ממפיס גריזליס |
| פילדלפיה 76' | אינדיאנה פייסרס | אורלנדו מג'יק | פורטלנד טרייל בלייזרס | פיניקס סאנס | ניו אורלינס פליקנס |
| טורונטו ראפטורס | מילווקי באקס | וושינגטון ויזארדס | יוטה ג'אז | סקרמנטו קינגס | סן אנטוניו ספרס  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270595505171  LCCN: n78014125  VIAF: 144223312   WorldCat (עם VIAF): 144223312 
ביל וולטון והמאמן ג'ק רמזי מחזיקים את גביע לארי אובריאן, לאחר הזכייה באליפות עונת 1976/1977
הבלייזרס בחרו את קלייד דרקסלר כבחירה ה-14 הכללית בדראפט 1983.
אגרוף שיכור

פסל שמונת בני האלמוות השיכורים (醉八仙: בה שיאן) על האי האגדי פנגלאי, בשאנדונג
אגרוף שיכור/קונג פו שיכור/קונג פו בסגנון שיכור (בסינית: 醉拳; בפין-יין: zuì quán - ז'וויי צ'ואן) או אגרוף הצדיק/הקדוש השיכור; בסינית: 醉罗汉拳 - ז'וויי לואוחאן צ'ואן) או אגרוף יין/אלכוהול; בסינית: 酒拳; בפין-יין: jiǔ quán - ג'יו צ'ואן) או אגרוף שמונת בני האלמוות השיכורים (בסינית: 醉八仙拳; בפין-יין: zuì bā xiān quán - ז'וויי בה שיאן צ'ואן) היא קבוצת אמנויות לחימה סינית (וו-שו), שמאופיינות בתנועה שמזכירה תנועה של אדם שיכור, ובדגש על הטעיות ותחבולה. בשפה הטכנית של אגרוף שיכור מונחים רבים שמתייחסים לשמונת בני האלמוות השיכורים, דמויות מתוך הפנתיאון הסיני, ויש סגנונות של אגרוף שיכור שקרויות על שמם.
היסטוריה

איכות המידע ההיסטורי על אגרוף שיכור נמוכה יחסית למידע על אמנויות לחימה סיניות אחרות, וקשה לציין במדויק היכן ומתי הומצא ואת מידת הרצף ההיסטורי מאז ועד היום. ייתכן שהתפתחו זרמים מקבילים של אגרוף שיכור במקומות שונים ובזמנים שונים. מקור חלק גדול מהמידע על ההיסטוריה של אגרוף שיכור בתשדורות בעל פה ממורה לתלמיד, מידע שפעמים רבות אינו היסטורי במובן האקדמי אלא בעל מאפיינים מיתיים. למרות כמות המידע הקטנה ואיכותו הירודה יחסית, קיימים מקורות המעידים על הקיום של אגרוף שיכור למן המאה ה-12.
מקורות כתובים:
ברומן הקלאסי "גיבורי הביצות" (水滸傳: שוויי חו ז'ואן), שמתאר התרחשויות היסטוריות מתקופת שושלת סונג, וו סונג (武松) הוא מומחה לקונג פו שנלחם באמצעות אגרוף שיכור.
החיבור "קלאסיקת האגרוף" (拳經: צ'ואן ג'ינג) מהמאה ה-18, מתאר את "אגרוף שיכור שמונת בני האלמוות" כפי שתורגל במנזר שאולין ברכס סונג. האומנות מתוארת שם כסוג של לחימת קרקע סינית (地趟拳: די טאנג צ'ואן; מילולית: אגרוף התגלגלות על הקרקע).
מקורות לא-כתובים:
שושלת של בה ינג צ'ואן (八影拳) של שבט מא ממחוז חונאן מספרים שמקור האגרוף השיכור שלהם במנזר שאולין.
אגרוף שיכור הוא מרכיב של סגנון הונג גאר (洪家拳), שם הוא מיוחס לסו צ'אן (苏灿), אחד מ-"10 הטיגריסים של קאנטון" יחד עם וונג קיי הינג, אביו ואחד ממוריו של וונג פיי הונג (1847-1924). מסופר שסו צ'אן לימד את וונג פיי הונג אגרוף שיכור, וקיים סט של אגרוף שיכור בזרמים שמייחסים את עצמם לוונג פיי הונג.
עקרונות

כל המידע על אודות התרגול והלחימה באגרוף שיכור מובא מתוך סגנון בה ינג צ'ואן, וייתכן שאינו מתאר באופן מדויק סגנונות אחרים.
עקרונות > תנועה

באגרוף שיכור יש דגש משמעותי על רכות והרפיית השרירים. בהגנה נעשה שימוש בעיקר בגוף כותנה (棉身: מיאן שן), ששואף לזרום עם תנועת היריב במקום להתנגד לה. תנוחות הרגליים נמוכות ורחבות באימון, וגבוהות וזריזות יותר בלחימה. גם על הקרקע הגוף רך וכבד.
אחד המאפיינים המזהים יותר של אגרוף שיכור הוא "שבירת הניצבות", כלומר נטיית הגו וכיפופו קדימה, אחורה ולצדדים. באופן כללי, קונג פו מסתמך על יציבה כדי ליצור תנועה נכונה ולהפעיל כוח על היריב, ואגרוף שיכור יוצא דופן בכך שהוא משתמש בתנוחות שחורגות מיציבה זקופה, ניצבת לקרקע. תנועות הגו של אגרוף שיכור מבוססות על תנועתיות של האזור סביב נקודת הטאנג ז'ונג (膻中: הארמון המרכזי/מרכז החזה), שנמצאת בקו האמצע של החזה על ה-xiphoid process. הנטיות הקיצוניות של אגרוף שיכור דורשות יציבות, ריכוז, ועבודת רגליים טובה.
תנוחת כף היד הבסיסית נקראת "יד כוס", והיא אגרוף חצי פתוח כמו כף יד שמחזיקה בצלוחית קטנה. הנשק העיקרי בכף היד הוא המפרקים המטא-קרפופלנגיאלים השלישי עד החמישי (היכן שהזרת, הקמיצה והאמה מתחברות לכף היד), וכף היד נשארת רפויה יחסית בזמן המכה. נעשה שימוש גם בתנוחות ידיים אחרות לפי סוג ההתקפה והמטרה.
עקרונות > כוח

מרכז הכובד הרעיוני באגרוף שיכור הוא הניסיון "לבטא" כוח רב כמה שיותר בהתקפות (במכות, בהיאבקות או בצ'ין נא). הכוח בקונג פו נקרא ג'ינג (勁; מילולית: כוח חכם/מושכל), והוא נוצר דרך תרגול ממושך של כוונה וקואורדינציה. באגרוף שיכור הכוח רך וכבד. התנועה מתחילה בדן טיאן (丹田) שבבטן התחתונה, ומשתרשר בהדרגה דרך המפרקים מהמרכז לקצוות. חלק גדול מהתאוריה בשיטת בה ינג צ'ואן נסב על פיתוח ג'ינג.
עקרונות > לחימה

אגרוף שיכור בנוי לתלמידים שכבר רכשו מיומנויות בסיס של אמנויות הלחימה כמו אגרסיביות, עבודת רגליים בסיסית והתקפות בסיסיות, ומתרכז בטכניקות "גבוהות" יותר של לחימה. אגרוף שיכור מותאם במיוחד להטעיה: תנוחות לא שגרתיות, שינויי זוויות פתאומיים, שרשור רצף של מכות באותה היד, שיטות של זריזות ידיים ליצירת בלבול חזותי ולהחבאת ידיים בזמן התקפה, מעבר בין טקטיקות (game plans), שימוש בנשק מאולתר או מוחבא ועוד.
טעות רווחת היא שאגרוף שיכור מיועד לגרום ללוחם להיראות כאילו הוא שיכור כדי להטעות את היריב.
ישנם סגנונות של אגרוף שיכור שמלמדים את השימוש בנשק מסורתי. הכלים הרווחים יותר הם החרב (劍: ג'יאן) והמקל (棍: גון). בבה ינג צ'ואן מלמדים גם את החרב המעוקלת, גואן דאו, חנית, מימיית דלעת מסורתית, חגורה, מימייה קשורה לחגורה, חליל ומניפה, וגם כלי נשק מתוך בה ינג צ'ואן שאינם מיוחסים בהכרח לאגרוף שיכור, כמו סכיני שרוול (להבים קטנים שמחוברים לטבעת על האמה) ושרפרף עץ מסורתי.
עקרונות > אימון

ישנן שתי גישות לאימון באגרוף שיכור:
לתלמידים מתקדמים – מרבית סגנונות האגרוף השיכור הם מרכיב בתוך שיטת קונג פו רחבה יותר, המיועדת לתלמידים מתקדמים יותר בתוך השיטה. לאורך תקופת ההתמקצעות באמנות לחימה כלשהי, התלמיד מעצב את התנועה שלו סביב הסגנון הטכני של האומנות שהוא מתרגל. תופעת לוואי לא רצויה של התהליך הזה היא מעין התגבשות יתר של התלמיד סביב רפרטואר תנועתי מסוים, מה שגורר נוקשות מחשבתית ותנועתית שיכולה לעכב את התפתחות התלמיד. בהקשר הזה, תפקידו של האגרוף השיכור לרכך תלמידי קונג פו מתקדמים, ולעזור להם לפתוח אופקי תנועה ולחימה חדשים. הדגש של אגרוף שיכור על טקטיקות לחימה גבוהות מתאים לתלמידים שמפסיקים לעסוק בהגנה עצמית, ומתעניינים יותר בלחימה באומני לחימה ממוקצעים יותר.
לתלמידים מתחילים – בשנים האחרונות החל שיפו ניל ריפסקי לעבד את האגרוף השיכור של שיטת בה ינג צ'ואן לתלמידים מתחילים, שאין להם רקע קודם בקונג פו. כעת הקוריקולום הסטנדרטי של אגרוף שיכור בשיטת בה ינג צ'ואן חורג ממתכונתו בעבר וכולל מרכיבים נוספים מתוך בה ינג צ'ואן. עיקר התוספת בתרגול בסיסי של עבודת רגליים.
שיטות תרגול:
תרגול חיצוני (וואי גונג) – מטרת התרגול החיצוני לחזק את הרקמות ולהקשיח את התלמידים מנטלית. התרגול כולל גלגול מוט צ'ין נא (מוט שקוטרו כחמישה ס"מ שמשקולת קשורה לקצהו) בעזרת קצות האצבעות, ניעור חניתות מעץ גמיש, כפיפות מרפקים על קצות האצבעות, הכאת שקים (ממולאים בחול, בשעועית, בחצץ או במסבי ברזל) ועוד.
פו ז'ו גונג פה – שמונה תרגילי תנועה יסודיים שמלמדים את אבני הבניין התנועתיות של האגרוף השיכור.
תבניות תנועה/form (套路: טאו לו) – באגרוף השיכור תבניות תנועה רבות ביד ריקה, עם נשק ועם אביזרי אימון כמו בובת עץ או שק. התבניות הן רצף תנועתי לפי עקרונות התנועה של אגרוף שיכור, ובה בעת מעין אנציקלופדיה של טכניקות לחימה קלסיות. הגישה לתבניות משוחררת יחסית, והן אינן נתפסות כבעלות ערך מסורתי רב במיוחד שחשוב לשמר באופן מדויק, וגם לא כשילובים "מושלמים" והגיוניים של יסודות תנועתיים שונים. התבניות של השיכור הן שיטות לתרגול ולהתפתחות עצמית. התנועה מופשטת לפעמים ופתוחה לפרשנות, ותלמידים מתקדמים מעוּדדים לאלתר על בסיס התבניות ולשכלל אותן.
קרבות – יש שני סוגים עיקריים של קרבות באגרוף שיכור. הסוג הראשון נקרא "ידיים דביקות" או "ידיים רכות". בתחילת קרב ידיים דביקות היריבים יוצרים מגע התחלתי נייטרלי, לרוב בין האמות שלהם, ומהתנוחה הזאת מתרגלים לחימה לא מתוכננת עם התנגדות הדדית בין היריבים. מטרת המגע הרציף בין היריבים לווסת את הטווח לטווח trapping range או clinch fighting. הסוג השני של הקרבות נקרא "ידיים מתפזרות". זו לחימה חופשית יותר, ללא הגבלות של מגע רציף או של טווח. בשני המקרים לא נהוג להיעזר בציוד מגן אלא לווסת את עוצמת התקיפה. נהוג להשתמש בנשק תרגול קהה.