stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רובה M14

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  רובה מטען/סער, רובה שירות, רובה קלעים, בצה"ל שימש כרובה צלפים
 נגזרות:  רובה M21, רובה M25, רובה TCI M89SR
 תכנון:  נשקיית ספרינגפילד, 1954
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית ארצות הברית
 יצרן:  נשקיית ספרינגפילד
 תקופת השימוש:  1959–1964 (כ־5 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת וייטנאם 
 יחידות שיוצרו:  1,500,000 
 מידע טכני
 קליבר:  7.62x51 מ"מ נאט"ו
 פעולה:  רובה חצי-אוטומטי: גז, בריח מסתובב
 הזנה:  מחסנית
 כוונות:  כוונות ברזל או כוונת טלסקופית
 אורך כולל:  1118 מ"מ
 אורך קנה:  559 מילימטרים (22.0 אינץ')
 משקל ריק:  4.5 קילוגרם (9.9 ליברות)
 קצב אש:  700–900 כדורים לדקה
 מהירות לוע:  850 מטר לשנייה
 טווח אפקטיבי:  460 מטר
 טווח מקסימלי:  800 מטר
 דיוק:  1 דקת קשת בתצורת צלפים
 
רובה ה-M-14 הוא רובה אמריקני כבד ומדויק, בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו. הרובה תוכנן כהמשך ל-M1 גאראנד והחליף אותו בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 בצבא ארצות הברית. הוא הוחלף ב-1964 בידי רובה ה-M16 תוצרת קולט.
ה-M-14 תוכנן כהמשך של הגאראנד ועלה עליו בתחומים רבים. על אף שתוכנן כרובה סער דו-מצבי, עם נצרה בוררת בין ירי בבודדות (חצי אוטומטי) לירי בצרורות (אוטומטי מלא), תכונותיו הפכו את הירי בצרורות לבלתי יעיל והוא שימש למעשה רק כרובה חצי-אוטומטי. משקלו הרב והמשקל הרב של תחמושת 7.62 מ"מ שלו היו לו לרועץ והוא ננטש מהר מאוד לטובת ה-M16 שהיה רובה סער קל בהרבה, בקליבר 5.56x45 מ"מ נאט"ו, אם כי שרד בכוחות המזוינים האמריקאיים כרובה קלעים וכנשק של כוחות מיוחדים. בצה"ל שימש הרובה כנשק צלפים למעלה משני עשורים, וזאת עקב דיוקו הרב (יחסית לרובה סער).
היסטוריה > תכנון ופיתוח

רובה ה-M14 פותח על בסיס ניסיונות קודמים לפתח ולשדרג רובים על בסיס רובה M1 גאראנד. רובה הגאראנד היה אחד הרובים הטובים והמתקדמים ביותר בזמן מלחמת העולם השנייה, ויתרונותיו על המאוזר הגרמני והלי אנפילד הבריטי הפכו אותו לסמל אמריקאי. למרות זאת, היו מקומות לשיפורים - בוודאי לאור כניסתו של הנשק האוטומטי ורובי הסער הראשונים. שינויים שנעשו לגאראנד כללו הוספת יכולת ירי אוטומטי מלא, והחלפת "שמיניות התחמושת" (רצועה שמחזיקה 8 כדורים) במחסנית קופסה חיצונית שמכילה 20 כדורים. אחת הדרישות העיקריות עבור הרובה החדש הייתה שהוא יתאים לכדור 0.30 Light Rifle, תחמושת המבוססת על כדור עם תרמיל  \ 0.30-06 שנחתך לאורך של תרמיל Savage 0.300. המשמעות היא ש-0.3 מייצג כדור בקליבר 0.3 אינץ', שזה בערך 7.62 מ"מ. תחמושת זו התפתחה לבסוף ל-7.62x51 מ"מ נאט"ו הצבאית ו-0.308 וינצ'סטר המסחרית, אך עד היום תחמושת ספרינגפילד 03-06 נפוצה בארצות הברית.
חברות שונות השתתפו בהצעות ובהסבות, ביניהן: וינצ'סטר, רמינגטון ואפילו המתכנן ג'ון גאראנד מנשקיית ספרינגפילד. התכנון של ג'ון גאראנד, רובה T20, היה הפופולרי ביותר, ואבות-הטיפוס שלו הפכו לרובים ניסיוניים של הנשקייה בשנות ה-50 המוקדמות. לעומת זאת, ארל הארווי, מהנדס בנשקיית ספרינגפילד, תכנן רובה שונה לגמרי, ה-T25, שנועד עבור בו בזמן, הטילה הנהלת הנשקיה על מהנדס בשם לויד קורבט לפתח הסבה של רובי ה-M1 גאראנד ואב-הטיפוס T20 לקליבר 0.30 Light Rifle החדש. אחרי מספר ניסיונות ואבות טיפוס נוספים, פיתחה הנשקיה את רובה T-44 ונגזרות שלו שכללו גם גרסת מקלעון אוטומטי. הרובה התמודד בהצלחה כנגד T25 וכנגד רובה FN FAL הבלגי במבחני השדה. הללו היו מוצלחים בערך באותה מידה, אך הרובה האמריקני זכה לעדיפות בגלל שהיה קל יותר, דמה ל-M1 גאראנד המוכר והיה תוצרת ארצות הברית. כתוצאה מכך אומץ באופן רשמי על ידי צבא ארצות הברית ב-1957 וזכה לסימון M14. נשקיית ספרינגפילד החלה בייצור המוני של הרובה ב-1958, בשיתוף עם קבלניות נוספות Thompson -Ramo-Wooldridge (TRW Inc), Harrington and Richardson Arms Co (H&R), Winchester-Western Arms Division of Olin Mathieson - ומסרה לצבא את הרובה הראשון ביולי 1959. הייצור הצבאי של הרובה נפסק ב-1964, ובמהלך שנים אלה יוצרו כ-1,380,000 רובים.
היסטוריה > שירות בצה"ל

בישראל שימש רובה ה-M14 כרובה הצלפים של צה"ל בשנות ה-70 המאוחרות ושנות ה-80 של המאה ה-20 עקב דיוקו הרב. בסוף שנות ה-80 ואמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 שירתו לצידו המאוזר SP66, המאוזר 86SR, גליל צלפים ו-M89SR (רובה צלפים זה הוא למעשה M-14 בתצורת bullpup). ב-1997 הוא הוחלף בידי הרמינגטון M-24, רובה צלפים בריחי צבאי תקני, שנהפך לרובה הצלפים הסטנדרטי של צה"ל. למרות זאת, רובי M-14 שימשו כנשק צלפים בקרב משמר הגבול וכוחות המילואים שנים אחרי שיצא מהמערך הסדיר. רוב רובי הצלפים הישנים של צה"ל מדגם M-14 נמכרו בחזרה ליצרנית, נשקיית ספרינגפילד, שמשווקת אותם לאספנים כ-"IDF M-14 Sniper Rifle" במהדורה מוגבלת.
הנדסה ודגמים

רובה ה-M14 הוא רובה מטען המופעל באמצעות גז (כלומר: הבריח נדרך מחדש על ידי גז שנפלט בעת הירי) בעל נצרה הבוררת בין שני מצבי ירי: בודדות (חצי-אוטומטי) וצרור רציף (אוטומטי מלא). בפועל, רובה זה שימש תמיד רק במצב חצי-אוטומטי ובצבאות רבים - כולל צבא ארצות הברית - העדיפו פשוט לבטל את האפשרות לירי אוטומטי באמצעות הסבה שמונעת בחירת הנצרה על מצב אוטומטי.
הרובה מוזן באמצעות מחסנית חיצונית של 20 כדורים בקליבר 7.62x51 מ"מ נאט"ו  \ {\mbox{ 7.62}}\times {\mbox{51 mm NATO (.308 Winchester)}}.
לרובה יצאו מספר דגמים, ביניהם ניסיונות להפוך את הרובה למקלעון (כגון M14A1 SAW), אך הם לא זכו להצלחה מרובה. לעומת זאת, הרובה כן נמצא שימושי ביותר כרובה קלעים וכרובה ליחידות המיוחדות.
חיל הנחתים האמריקני הסב רובי M-14 לגרסת קלעים, תחת הציון M-14 DMR. רובים אלה משרתים גם כיום בחיל. יחידת הקומנדו הימי של חיל הים האמריקני, Navy SEALs, משתמשת בגרסה מודרנית ומשופרת של ה-M14 הנקראת M14 SOPMOD או Mk 14 Mod 0 Enhanced Battle Rifle. הרובה דוגם במתפסים חדשים בעלי מסילות טקטיות מכל כיוון, ידית אחיזה של אקדח וקת טלסקופית קלה (בניגוד לקת העץ הכבדה).
הנדסה ודגמים > בעייתיות בירי אוטומטי

כמו הגאראנד, ה-M1 קרבין ושאר רובי מלחמת העולם השנייה, הקת של ה-M14 נמצאה מתחת לגובה הקנה. דבר זה גרם לכך שבעת ירי, הרתע החזק של תחמושת ה-7.62 מ"מ לא עבר בצורה ישרה אל שקע הכתף אלא "הקפיץ" את הקנה כלפי מעלה וגרם לכל הרובה להסתובב סביב מתפס היד האחורי (איפה שמחזיקה היד הלוחצת על ההדק). כתוצאה מכך, בירי אוטומטי הרובה איבד מהר מאוד את המטרה ולמעט אולי בירייה הראשונה החטיא אותה (בהמשך הירי). לכן, ירי אוטומטי ב-M14 היה מאוד לא יעיל והוא שימש כמעט אך ורק לירי חצי-אוטומטי בבודדות. ה-M16, מחליפו של ה-M14, פתר את הבעיה בכך שהקת מוקמה בגובה קנה והרתע של הירי הועבר בצורה ישרה לכתף (כלומר: הקנה קפץ רק אחורה ולא כלפי מעלה). כיום ישנן הסבות של M14 בהן המתפסים מוחלפים בגוף מודרני והקת נמצאת בגובה הקנה.
ראו גם

נגזרות:
רובה M21
רובה M25
TCI M89SR
רובים קשורים:
M1 גאראנד (קודמו בצבא ארצות הברית)
M1 קרבין ונגזרותיו: M2 קרבין ו-M3 קרבין האוטומטיים
רובה M-16 (מחליפו בצבא ארצות הברית)
רובה FN FAL (בעל מאפיינים דומים)
הערות שוליים

↑  סרפד, רובה M-14 בשירות צה"ל, פורום צבא וביטחון, פרש.
↑  חידה זיהוי נשק, באתר הפורומים "פרש", 25 במרץ 2006
חייל מרינס במטווח עם ה-M14.
רובה M-14 DMR שעבר הסבה לרובה קלעים וצויד בכוונת טלסקופית, בדורגלים ובמסתיר-רשף
ולדימיר יורובסקי

| --- | --- |

 לידה:  4 באפריל 1972 (בן 52) מוסקבה, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 מקום לימודים:  Academic Music College of the Moscow Conservatory, קונסרבטוריון קרל מריה פון ובר, בית הספר הגבוה למוזיקה הנס אייזלר 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מהקולג' המלכותי למוזיקה (2016)  פרס האופרה הבינלאומי (2018)  Grand Officer of the Order of Cultural Merit 
 www.vladimirjurowski.com
 
ולדימיר יורובסקי (ברוסית: Владимир Михайлович Юровский; נולד ב-4 באפריל 1972 במוסקבה) הוא מנצח רוסי ממוצא יהודי. כיום הוא מנצח ראשי של תזמורת רדיו ברלין ושל התזמורת הממלכתית של בוואריה.
יורובסקי נחשב לאחד המנצחים המבוקשים ביותר בעולם. בין השנים 2001–2013 כיהן כמנהל המוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן. ב-2003 מונה למנצח אורח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של לונדון, ובספטמבר 2007 היה למנצחה הראשי של תזמורת זו. ירובסקי סיים את תפקידו בלונדון ב-2021.
הוא משמש אמן ראשי של תזמורת עידן הנאורות ומנהל אמנותי של התזמורת הסימפונית הממלכתית של רוסיה.
בעבר כיהן יורובסקי כקפלמייסטר ראשי של האופרה הקומית בברלין (2001-1997), כמנצח אורח ראשי של תיאטרו קומונאלה די בולוניה (2003-2000) וכמנצח אורח ראשי של התזמורת הרוסית הלאומית (2009-2005).
ולדימיר יורובסקי מופיע דרך קבע עם רבות מהתזמורות המובילות באירופה ובצפון אמריקה, בהן הפילהרמונית של ברלין, התזמורת הפילהרמונית של אוסלו, תזמורת הקונצרטחבאו, תזמורת פילדלפיה, התזמורת הסימפונית של שיקגו, תזמורת טונהאלה, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הקאמרית מאהלר, התזמורת הסקסונית הממלכתית של דרזדן ועוד.
יורובסקי ניצח על הפקות אופרה במטרופוליטן אופרה בניו יורק, באופרה הלאומית הוולשית, באופרה הלאומית של פריז, בלה סקאלה במילאנו, בתיאטרון בולשוי, בזמפר-אופרה בדרזדן, ובפסטיבל גליינדבורן.
הקלטותיו כוללות את הקלטת הבכורה של הקנטטה "גלות" מאת גאיה קנצ'לי, אופרות, וכן יצירות תזמורתיות רבות עם התזמורת הרוסית הלאומית והתזמורת הפילהרמונית של לונדון.
פעילותו כמנהל מוזיקלי של פסטיבל גליינדבורן תועדה על גבי תקליטורים ודי.וי.די. של ההפקות של "סינדרלה" מאת רוסיני, ג'אני סקיקי מאת פוצ'יני, העטלף מאת יוהאן שטראוס, דון ג'ובאני מאת מוצרט, ו"האביר הַכִּילַי" מאת רחמנינוב, בניצוחו.
על גבי DVD ראו אור גם האופרה הנזל וגרטל של הומפרדינק, שעליה ניצח במטרופוליטן בניו יורק, הקונצרט הראשון שלו כמנצח ראשי של התזמורת הפילהרמונית של לונדון, וקונצרטים עם תזמורת עידן הנאורות ועם התזמורת הקאמרית של אירופה.
בשנת 2016 הוענק לו תואר דוקטור כבוד על ידי הקולג' המלכותי למוזיקה שבלונדון. כמו כן הוא הוזכר כאחד מארבעה שעשויים להחליף את זובין מהטה בתזמורת הפילהרמונית הישראלית באוקטובר 2019. בסופו של דבר התמנה לתפקיד להב שני.
איליץ' ריבאס הוא בין תלמידיו.
ארון אקהרט

| --- | --- |

אהרון אקהרט, 2008
 לידה:  12 במרץ 1968 (בן 57) קופרטינו, קליפורניה 
 שם לידה:  Aaron Edward Eckhart 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בריגהם יאנג  ACS International Schools  סטודיו ויליאם אספר  American International School of Sydney 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'יימס ג'ויס 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארון אדוארד אקהרט (באנגלית: Aaron Edward Eckhart; נולד ב-12 במרץ 1968) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. לאחר שהשתתף במספר סרטים התפרסם אקהרט כשגילם רוצח נשים סוציופט בסרט הקומדיה השחורה "בחברת הגברים" (1997). אקהרט זכה להכרה נוספת בתור ג'ורג' בסרט "ארין ברוקוביץ'" (2000), ולאחר מכן קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב על גילומו של ניק ניילור בסרט "תודה שעישנתם" (2005). בשנת 2008 גילם את הארווי דנט / דו פרצוף בסרט שובר הקופות של כריסטופר נולאן "האביר האפל", בשנת 2014 גילם את אדם פרנקנשטיין בסרט הפנטזיה "אני, פרנקנשטיין", בשנת 2016 גילם את הטייס ג'פרי "ג'ף" סקילס (אנ') בסרטו של קלינט איסטווד "סאלי: נס על ההדסון" ובשנת 2019 גילם את הגנרל ג'יימס דוליטל בסרטו של רולנד אמריך "הקרב על מידוויי".
ביוגרפיה

אקהרט נולד בקופרטינו, קליפורניה, בנם של מרי מרת'ה ג'ונס, סופרת, אמנית ומשוררת ושל ג'יימס קונרד אקהרט, מהנדס מחשבים. הוא הצעיר מבין שלושה אחים, ג'יימס לורנס ואדם אקהרט. אביו הוא ממוצא גרמני-רוסי, ואילו אמו ממוצא אנגלי, גרמני וסקוטי.
הוא חבר בקהילה המורמונית ונשלח מטעמה כמיסיונר בצרפת ושווייץ למשך שנתיים. בשנת 1981 עבר עם משפחתו לאנגליה בעקבות עבודתו של אביו. במהלך שהותם בממלכה המאוחדת, המשפחה הסתובבה ברחבי סארי, אנגליה, והתגוררה בעיירות כמו קובהאם (אנ'), ריפלי (אנ') ווולטון על התמזה (אנ').
אקהרט למד בבית ספר של רשת ACS (ACS International Schools) בסארי, שם הופיע לראשונה על במה בהפקה בית ספרית בתור הדמות צ'ארלי בראון.
ב-1985 עבר אקהרט לאוסטרליה והתיישב בסידני, והחל ללמוד בבית הספר האמריקאי הבינלאומי של סידני (אנ') בשנה האחרונה שלו בתיכון; שם הוא פיתח עוד יותר את כישורי המשחק שלו בהפקות כמו "מחכים לגודו", שם הוא מודה שהוא נתן הופעה "נוראה".
אקהרט עזב את בית הספר בשנת הלימודים האחרונה כדי לעבוד בבית קולנוע. הוא בסופו של דבר קיבל תעודת בגרות[דרושה הבהרה] באמצעות קורס חינוך מקצועי. בשנת 1988, אקהרט חזר לארצות הברית ונרשם ללימודי קולנוע באוניברסיטת בריגהאם יאנג-הוואי (אנ') בהוואי, אך מאוחר יותר עבר לאוניברסיטת בריגהאם יאנג (BYU) בפרובו, יוטה. הוא סיים את לימודיו ב-1994 עם תואר ראשון באמנויות יפות. הוא גם למד משחק בסטודיו ויליאם אספר (אנ').
קריירה

תפקידו הראשי הראשון של אקהרט היה בשנת 1997 בקומדיה השחורה "In the Company of Men". שנה לאחר מכן הופיע בקומדיה "חברים שכנים ודברים אחרים" ובסרט "שלישי". בשנת 2000 קיבל אקהרט שבחים רבים על משחקו בסרט של סטיבן סודרברג "ארין ברוקוביץ'". כמו כן השתתף באותה השנה בדרמת הקומדיה "האחות בטי".
ב-2001 שיחק בסרט הדרמה של שון פן "שבועה". ב-2002 שיחק בדרמת המסתורין "מכתבי אהבה". ב-2003 שיחק אקהרט בסרט האסונות "שעת אפס" ובסרטו של רון הווארד "הנעדרת", כמו כן שיחק בסרט "צ'ק פתוח". ב-2004 שיחק במותחן "החשוד הנעלם".
בשנת 2006 קיבל אקהרט מועמדות לפרס גלובוס הזהב על משחקו בקומדיה "תודה שעישנתם", כמו כן הוא השתתף בסרטו של בריאן דה פלמה "הדליה השחורה". ב-2007 שיחק בקומדיה "אהבה בתפריט" ובקומדיה "ביל".
בשנת 2008 השתתף בסרט שובר הקופות "האביר האפל", בסרט שיחק אקהרט את דמותו של דו-פרצוף (הארווי דנט), על תפקידו בסרט זכה אקהרט לביקורות נלהבות ולמועמדות לפרס סאטורן.
בשנת 2010 בסרט עטור השבחים "מחילת הארנב". בשנת 2011 שיחק תפקיד ראשי בסרט "פלישה עולמית:קרב לוס אנג'לס". בשנת 2013 גילם את דמותו של נשיא ארצות הברית בסרט "המטרה: הבית הלבן". בשנת 2013 גילם את דמותו של פרנקנשטיין בסרט אני, פרנקנשטיין שייצא לאקרנים בינואר 2014.
בשנת 2016 שיחק בדרמת האיגרוף "להילחם על זה". באותה שנה חזר לגלם את נשיא ארצות הברית בנג'מין אשר בסרט ההמשך "המטרה: לונדון". בספטמבר 2016, יצא סרט בכיכובו של אקהרט "סאלי: נס על ההדסון" בבימויו של קלינט איסטווד. הסרט עוסק בנחיתת החירום של טיסה 1549 של יו אס איירווייז על נהר ההדסון בניו יורק. אקהרט מגלם את טייס המשנה.
בשנת 2016 גילם את ד"ר סת' אמבר בסרט האימה "התגלמות הרוע". בשנת 2019 גילם את הגנרל ג'יימס דוליטל בסרטו של רולנד אמריך "הקרב על מידוויי".
חיים אישיים

אקהרט החל לצאת עם השחקנית אמילי קלין ב-1997, אותה הכיר במהלך צילומי הסרט "בחברת גברים" ואף הם התארסו, אך הם נפרדו ב-1998.
הוא תמיד נרתע מלדבר על מערכות היחסים שלו בראיונות. אקהרט יצא עם המוזיקאית וחברה בלהקת הבנות "SHeDAISY", קריסטין אוסבורן מ-2006 עד 2007. הוא הופיע בקליפ לשיר שלהן "I'm Taking the Wheel".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | לרקוד עם לוחמים | אסיר | ללא קרדיט |
| 1993 | Slaughter of the Innocents | קן ריינולדס |  |
| 1997 | בחברת גברים | צ'אד | פרס אינדפנדנט ספיריט להופעת הפריצה הטובה ביותר (אנ') (1998) |
| 1998 | חברים, שכנים ודברים אחרים | בארי |  |
| 1998 | Thursday | ניק |  |
| 1999 | מולי | באק מאקי |  |
| 1999 | יום ראשון הגדול | ניק קרוזייר |  |
| 2000 | ארין ברוקוביץ' | ג'ורג' |  |
| 2000 | האחות בטי | דל זייסמור |  |
| 2000 | Tumble | איש |  |
| 2001 | שבועה | סטן קרולאק |  |
| 2002 | מכתבי אהבה | רולנד מיטשל |  |
| 2003 | שעת האפס | ד"ר ג'ושוע "ג'וש" קייז |  |
| 2003 | הנעדרת | ברייק בולדווין |  |
| 2003 | צ'ק פתוח | ג'יימס רת'ריק |  |
| 2004 | החשוד הנעלם | תומאס מאקלווי |  |
| 2005 | מעולם לא | זאק ריילי | גם מפיק-שותף |
| 2005 | תודה שעישנתם | ניק ניילור | מועמד פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר |
| 2005 | שיחות עם אישה אחרת | איש |  |
| 2006 | איש הקש | נהג משאית |  |
| 2006 | הדליה השחורה | סמל לי בלאנצ'רד |  |
| 2007 | אהבה בתפריט | ניק פאלמר |  |
| 2007 | ערבושית | מר ווסו |  |
| 2007 | הכירו את ביל | ביל אנדרסון | גם מפיק בפועל |
| 2008 | האביר האפל | הארווי דנט / דו פרצוף | מועמד פרס סאטורן לשחקן המשנה הטוב ביותר |
| 2009 | אהבה בהפתעה | ד"ר בורק ראיין |  |
| 2010 | מחילת הארנב | האווי קורבט | מועמד פרס אינדפנדנט ספיריט לשחקן הטוב ביותר |
| 2011 | פלישה עולמית: קרב לוס אנג'לס | מייקל נאנס |  |
| 2011 | יומן הרום | האל סנדרסון |  |
| 2012 | אקס-פטריוט (אנ') | בן לוגאן |  |
| 2013 | המטרה: הבית הלבן | הנשיא בנג'מין אשר |  |
| 2014 | אני, פרנקנשטיין | המפלצת של פרנקנשטיין |  |
| 2015 | הנבחרת שלי (אנ') | דארל רויאל |  |
| 2016 | המטרה: לונדון | הנשיא בנג'מין אשר |  |
| 2016 | סאלי: נס על ההדסון | ג'פרי "ג'ף" סקילס (אנ') |  |
| 2016 | להילחם על זה | קווין רוני |  |
| 2016 | התגלמות הרוע | ד"ר סת' אמבר |  |
| 2019 | הקרב על מידוויי | ג'יימס דוליטל |  |
| 2019 | מרדף בשידור חי | פרנק פני |  |
| 2020 | Wander | ארתור ברטניק |  |
| 2023 | Ambush | קפטן דרומונד |  |
| 2023 | חסר מעצורים (אנ') | ג'ייק רוסר |  |
| 2024 | הקבלן (אנ') | סטיב וייל |  |
| TBA | Afterward |  |  |
| TBA | Deep Water |  |  |
| TBA | Rumble Through the Dark | ג'ק בוצ'ר |  |
| TBA | Classified |  |  |
| TBA | Chief of Station |  |  |
| TBA | Midair |  |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992 | Double Jeopardy | דוויין | סרט טלוויזיה של שואוטיים |
| 2004 | פרייז'ר | פרנק | 2 פרקים |
| 2018 | שושלת רומנוב (אנ') | גרג | 2 פרקים |
| 2022 | הגברת הראשונה | ג'רלד פורד | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2022–הווה | Pantheon | קארי | דיבוב; 16 פרקים |
זיר"ה

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מוטו:  מגינים על זכויות יוצרים
 מייסדים:  HOT  yes הטלוויזיה בלוויין  סרטי יונייטד קינג  שידורי קשת  רשת מדיה
 תקופת הפעילות:  2011–הווה (כ־14 שנים)
 משרד ראשי:  תל אביב
 יו"ר:  עופר ויסוקר
 מנכ"ל:  עידו נתן
  
 zira.org.il
 
סמליל חברת זיר"ה עד 2021
זיר"ה היא חברה ישראלית שהוקמה באפריל 2011 בבעלות גופי מדיה במטרה להיאבק בהפרת זכויות יוצרים ברשת האינטרנט. החברה נמצאת בבעלותם של תאגידי התוכן "yes",‏ "HOT", צ׳רלטון, ערוץ הספורט, קשת ומפיצת הסרטים "יונייטד קינג", ומתוקצבת על ידיהם. רוכשים ממנה שירותי אכיפה כמעט כל גופי השידור בארץ לרבות מפיקים ויוצרים ובהם ADD, RGE, קשת, צ'רלטון, סלוצקי הפקות, דורי מדיה, "אימג'ין מדיה" ועוד. החברה ממלאת את תפקידו של ארגון אלי"ס, שפעל בתחילת המאה ה-21. יו"ר הארגון הוא עו"ד עופר ויסוקר היועץ המשפטי וסמנכ"ל הרגולציה של חברת yes. בעבר כיהנו כיושבי ראש הדירקטוריון מיכל רפאלי כדורי, עו"ד מוטי אמיתי ועו"ד מיכל פליישר. כיום מנכ"ל הארגון הוא עו"ד עידו נתן.
פעילות החברה

באפריל 2011 קבעה הרשות להגבלים עסקיים בהחלטה מקדמית שלא תפסול התאגדות שכזאת במסגרת חוק ההגבלים העסקיים, ובעקבות זאת ב-28 בדצמבר 2011 הוקמה החברה. החברה פועלת נגד הפרות זכויות יוצרים ברשת האינטרנט ובכלל זה הפרות זכויות יוצרים באתרים מפרים, פלטפורמות שיתוף וידאו, בלוגים וכן בשירותי מסרים מיידיים (כגון סדרות) נגד הפרות זכויות יוצרים ברשת האינטרנט, לרבות הסעדים של צווי חסימה, חשיפת פרטי משתמש וכן ענישה פלילית נגד הפרות זכויות יוצרים על דרך עיסוק, בהיקף מסחרי ולמטרות הפרת רווח כספי ברשת האינטרנט.
החברה הביאה להורדה לסירוגין של אתרי אינטרנט רבים, ובכללם אתרים גדולים כגון "Wnet" ,"Idown" ו"הורדות.נט", שבהם גלשו כ-100 אלף משתמשים ביום. בסוף שנת 2023, הביאה פעילות זיר"ה לסגירת והפסקת הפעילות של האתר "סדרות", אשר היה האתר הפיראטי הגדול ביותר בישראל. פעילות זיר"ה כנגד האתר כללה נקיטה בהליכים משפטיים כנגד אנשים שונים שהשתתפו בתפעול האתר.
הארגון הוביל לסגירת מספר רב של קבוצות בוואטסאפ, אשר שימשו להפצת תכנים פיראטיים, כולל סדרות וסרטים ישראליים ובינלאומיים. בקבוצות אלו היו מעורבים אלפי משתמשים, רבים מהם קטינים.
פעילות החברה > מקרי חסימת אתרים

ב-20 בספטמבר 2012 סגרה החברה את עוקב הטורנטים (טראקר) הישראלי "סייפר".
ב-28 בדצמבר 2012 הביאה החברה לחסימת כתובת האתר TVNetIL, ובהמשך להורדת האתר, באמצעות צו בית משפט. לאחר דיון משפטי ב-1 במאי 2014 שב האתר לאוויר.
ב-9 באוקטובר 2013 גרמה החברה לחסימת האתר "סדרות".
ב-20 במאי 2015 הביאה החברה לחסימת אתר Popcorn Time לגולשים מישראל. כעבור 5 שבועות הפך בית המשפט המחוזי את ההחלטה, והחסימה הוסרה.
ב-24 בספטמבר 2015 נדחתה בקשת החברה לערעור, בבית המשפט העליון.
ב-13 ביוני 2017 סגרה החברה את אתרי הכתוביות "טורק" ו"כתובית".
ב-17 בספטמבר 2017 סגרה החברה את אתר "בא לי פרק".
ב-7 ביולי 2021 נחסמה הגישה לאתר "נבדל".
ב-8 בנובמבר 2021 הביאה החברה לחסימת האתר "Sratim Tv" מבית אתר "סדרות".
ב-9 בנובמבר 2021 הביאה החברה גם לחסימת האתר "NachoToy".
בפברואר 2022 הביאה לסגירת עמוד האינסטגרם וקבוצות הטלגרם והדיסקורד של אתר "סדרות".
ביוני 2022 בית המשפט בארה"ב הוציא צו חסימה לאתרים ישראליים שסיפקו תוכן פיראטי, בעקבות פעילות של זיר"ה.
באוגוסט 2023 פורסמה כתבה זו החושפת את האנשים העומדים מאחורי אתר "סדרות" ומפרטת את המאבק המשפטי של זיר"ה נגדם. במסגרת הכתבה מומחי סייבר, חוקרים פרטיים, איומים והשמצות ו-17 מיליון דולר במטבעות קריפטו: אחרי מאבק של שנים שנערך בארבע יבשות, הורד השבוע מהאוויר אתר הצפייה הפיראטי הגדול בישראל והוגשו כתבי תביעה נגד בכיריו.
באוגוסט 2024, זיר"ה הוביל לסגירת מספר קבוצות בוואטסאפ ששימשו להפצת תכנים פיראטיים, כולל סדרות וסרטים ישראליים ובינלאומיים. בקבוצות אלו היו מעורבים אלפי משתמשים, רבים מהם קטינים.
בדצמבר 2024 בית משפט השלום בתל אביב חייב שני נתבעים, שמכרו מנויים לשירותי IPTV לא חוקיים, לשלם פיצויים בסך 220,000 ש"ח כל אחד לטובת זיר"ה.
בדצמבר 2024 פרוסמה כתבה אודות פעילות פיראטית להפצת תכנים פיראטיים המתארת את פעילות זיר"ה בסגירת קבוצות טלגרם שהפיצו תכנים פיראטיים, כולל גיוס קטינים להפצה.
תגובות ופעילות נגד הארגון

חלק מן האתרים הפירטיים בחרו למחות כנגד הארגון, חלק בגלוי או בהטרלה. כך אתר הורדות.נט, לאחר עלייה מחודשת אחרי סגירה, בחר להקים אתר בשם Izira.info כמנוע החיפוש לשמות שחרור. אתר "סדרות" עושה שימוש בתמונתו של עורך הדין של זיר"ה, ערן פרזנטי, באתר ופעל במשך תקופה תחת הדומיין Zira.Online וגם תחת הדומיין sdarot.zira. כמו כן הוקם אתר בשם 'האמת מאחורי ארגון זיר"ה' תחת הדומיין stop-zira.org ובהמשך עבר לכתובת zira.law.blog, שגם פתח בעצומה נגד הארגון באתר atzuma. בעקבות קמפיין זיר"ה, אתר "סדרות" יצר סרטון נגדי פארודי שקורא להתנתק מ-yes ומ-HOT.
הפלטפורמות השונות החלו בהוספת שקופית המלווה את תחילת תוכניות המקור הבלעדיות שלהן, במטרה להעלות את המודעות נגד צפייה פיראטית וההשלכות שלה על התעשייה.
ראו גם

SOPA
PIPA
פיראטיות תוכנה
Warez (אנ')
סדרות (אתר אינטרנט)
הערות שוליים

↑  פרטי החברה באתר רשם החברות
↑
↑  ארגון זיר"ה במלחמת חורמה נגד אתרי שיתוף קבצים ישראליים
↑
↑  מיה אפשטיין, זיר"ה פועלת להסרת Horadot.tv מהרשת, באתר TheMarker‏, 13 במרץ 2012
, TheMarker
↑  עו"ד עופר ויסוקר מונה לתפקיד יו"ר זיר"ה - וואלה כסף, באתר וואלה, ‏2025-01-27
↑  הבכיר מ-yes מונה לתפקיד יו"ר זיר"ה: זה האיש שבחר הדירקטוריון, באתר Ice, ‏2025-01-28
↑  עידן בן טובים, זיר"ה חושפת את המפעילים של אתר Sdarot ותובעת אותם, באתר גיקטיים, ‏2023-08-04
↑  חשיפת האנשים העומדים מאחורי אתר "סדרות" ופירוט המאבק המשפטי של זיר"ה נגדם, באתר ynet, ‏2025-03-09
↑  קבוצות הוואטסאפ עם אלפי הקטינים נסגרו – זו הסיבה, באתר mako, ‏2024-08-20
↑  מערכת אנשים ומחשבים, ווטסאפ: קבוצות להפצת תכנים פיראטיים ובהן אלפי קטינים - אולצו להיסגר -, באתר אנשים ומחשבים - פורטל חדשות היי-טק, מיחשוב, טלקום, טכנולוגיות, ‏2024-08-21
↑  יניב אביטל, ‏בית המשפט המחוזי בתל אביב הורה על חסימת Popcorn Time בישראל, באתר Geektime‏, 20 במאי 2015
↑  החלטה בתיק רע"א 5535/15 - ביטול חסימת הורדת תוכנת "פופקורן טיים"(הקישור אינו פעיל, 3.10.2020)  באתר בית המשפט העליון
↑   רפאלה גויכמן, המלחמה בהורדות הפיראטיות: נסגר אתר הכתוביות בעברית הגדול בישראל, באתר TheMarker‏, 13 ביוני 2017
↑  בית המשפט המחוזי בחיפה ת"א 32988-09-17, באתר פסקי דין
↑  שידורים חינם ליורו? ארגון זיר"ה סוגר את אתר נבדל בשיא הטורניר, באתר אייס, 7 ביולי 2021
↑  דורי בן ישראל, אתר "סדרות" מטריל את ארגון זיר"ה – עלה תחת דומיין חדש בשם Zira.online, המזבלה, 21 במרץ 2017
↑  סרטון
↑  אתר סדרות בקמפיין נגד הוט ויס, זיר"ה משיבה מלחמה, באתר אייס, 3 במרץ 2022
ההודעה של זיר"ה באתרי שיתוף קבצים לא־חוקי של תוכני מדיה שהוסרו בעקבות תביעה משפטית
אתר izira.info
הטירון: סוכנת חדשה

| --- | --- |

כרזת הסדרה
 סוגה:  ספרות בלשית 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  22 (נכון ל־2 במאי 2023) 
 שידור
 רשת שידור:  ABC 
 תקופת שידור מקורית:  27 בספטמבר 2022 – 2 במאי 2023 
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
הטירון: סוכנת חדשה (באנגלית: The Rookie: Feds) היא סדרת דרמה-פשע טלוויזיונית וספין אוף של הסדרה "הטירון". הסדרה נוצרה על ידי אלקסי האולי וטרנס פול וינטר עבור ABC. הסדרה עוקבת אחר סימון קלארק, הטירונית המבוגרת ביותר באקדמיית ה-FBI. ניסי נאש, פליקס סוליס, פרנקי פייסון, בריט רוברטסון, קווין זגרס וג'יימס לסר לוהקו לתפקידים הראשיים. הרקע לסדרה ודמויותיה הוצגו באמצעות פיילוט של שני פרקים בדלת אחורית בסדרה "הטירון". הבכורה של הסדרה הייתה ב-27 בספטמבר 2022. בסדרה משחקת גם בת זוגה של ניסי נאש, ג'סיקה בטס, וכן שני ילדיה הביולוגים.
בנובמבר 2023 דווח כי הסדרה לא תמשיך לעונה שנייה.
בישראל משודרת הסדרה ב-HOT וב-YES.