stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
העולם (איים מלאכותיים)
הערות שוליים

↑  גילה דקל, בניית שרשרת איי המגורים בדובאי הופסקה בגלל המיתון, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2009
הפארק הלאומי גומבה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1968 
 נתונים ומידות
 שטח:  52 קילומטר רבוע
 מיקום
 מדינה:  טנזניה טנזניה
 מיקום:  קיגומה 
 קואורדינטות:  4°40′00″S 29°38′00″E﻿ / ﻿4.6666666666667°S 29.633333333333°E﻿ / -4.6666666666667; 29.633333333333
 אתר רשמי
  (למפת טנזניה מוגדלת) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה קיגומה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי הפארק הלאומי גומבה(למפת טנזניה רגילה) דודומה דאר א-סלאם זנזיבר סיטי ארושה קילימנג'רו מוואנזה מביה קיגומה מטווארה קניה אוגנדה רואנדה בורונדי זמביה רפוב. דמוק. קונגו  מלאווי מוזמביק האוקיינוס ההודי הפארק הלאומי גומבה
 
טנזניה: פארקים
הפארק הלאומי גומבה הוא פארק לאומי קטן יחסית הנמצא בטנזניה. הפארק הוקם בשנת 1968, כדי לספק הגנה לאלפי שימפנזות שעברו התעללות או נסחרו כחיות מחמד. הפארק התפרסם לאחר שחוקרת הפרימטים ג'יין גודול, סייעה לפארק ולשימפנזות בו בזמן שהותה בטנזניה. שטחו של הפארק הוא 52 קילומטרים מרובעים.
בעלי חיים וצמחייה

בנוסף לשימפנזות יש בפארק יער גשם טרופי ענק ובעלי חיים רבים כמו אנטילופות, קופים, חזיריים, פיליים, גחניים, צבועיים והיפופוטם. סך הכל יש בפארק 87 מינים של יונקים, 367 מינים של עופות, 40 מיני זוחלים, 23 מיני דו-חיים ו-1174 מיני צמחים.
לקריאה נוספת

דייוויד קאומן, מפעל החיים של ג'ין גודול, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 149, אוקטובר 2010
הירדוקיומנט

הירדוקיומנט או בקצרה הירדוק (מאנגלית: Heredocument; נכתב גם Heredoc) הוא סוג של תיבת קוד בשפות תסריט שונות (ובפרט מסוג Bourne) המשמש להרצה מקומית של סקריפט. ערך זה יתמקד בהירדוקים בשפת Bash.
קטע ההתחלה של ההירדוק (ה"פתיח" שלו) מורכב מאופרטור ההירדוק שהוא סימן קטן-מ כפול (>>) ומשם ההירדוק. הפתיח הוא למעשה תחילת השידור וקטע הסוף שלו (ה"תוחם") שלו הוא למעשה סוף השידור.
נהוג לכתוב שמות הירדוק באותיות אנגליות גדולות ומונח נפוץ לכך הוא הביטוי EOT (הביטוי EOT משקף תו המסמל שידור תחום ופירושו End Of Transmission); גרסה של השם הזה היא EOF ופירושה הוא End Of File אם כי ביטוי זה אינו משקף את תו ה-EOT. עם זאת, ניתן להשתמש בכל שם שרוצים ואין חובה לכתוב את אחד משני הביטויים הללו (הנטייה לכתוב EOT נובעת רק מסיבות מסורתיות ואין שום הכרח לכך).
אם יש חזרה על אותו השם (בתוך הירדוק פנימי - ראו בהמשך) אזי נהוג למספר את השמות הבאים בשיטת המנייה מ-0 (Zero base indexing) שכן במערכות לינוקס נהוגה שיטה זו ומכאן ביטויים כמו E0T0, EOT1, EOT2 וכן הלאה.
הירדוק הוא למעשה שיטת הפניה של קלט להתהליך (I/O redirection method), כאשר במקום להפנות לקובץ רגיל שאותו נריץ כסקריפט sh, אנו מפנים לקובץ שאותו נריץ (אם כי ניתן להפנות פלט לקובץ מתוך תהליך ההירדוק עצמו למשל על ידי הרצה של cat בתוך ההירדוק ותינתן דוגמה בהמשך).
קטע ההתחלה וקטע הסיום

קטע ההתחלה של הירדוק, ה"פתיח" שלו, מורכב משני חלקים, האחד סימן "קטן מ-" כפול (>>) והשני שם ההירדוק. הפתיח מקדים את קטע הסיום שלו, ה"תוחם" שלו. קטע הסיום נקרא Delimeter ולעיתים גם Terminator והוא נכתב פשוט כשם ההירדוק (נניח EOT).
הירדוקים פנימיים

ניתן לשלב הירדוק בתוך הירדוק. כך, למשל, אם שמנו סקריפט של בערך 100 שורות בתוך הירדוק, ניתן לשלב בתוך הסקריפט עצמו במידת הצורך הירדוק משני. מקרה בו זה נדרש הוא כאשר רוצים לשלב בסקריפט הירדוק שמכיל cat שמפנה פלט בן מספר שורות לקובץ רגיל מסוים. דוגמת קוד תהיה זו:
bash /dev/fd/3 3<<'EOT0'
Command
cat <<EOT1 >> /etc/apache2/apache2.conf
Command
EOT1
EOT0
יש להבדיל בין סימן הקטן-מ כפול (סימן ההירדוק) לבין הסימן גדול-מ כפול, שמשמש כאשר מפנים פלט מן ההירדוק אל תוך קובץ רגיל כמו עם cat.
בהירדוק החיצוני הסיבה שמופיעה הפקודה Bash לפני ההירדוק החיצוני היא משום שהקוד תואם ל bash ואם אנו נמצאים בסביבה שאיננה bash בתוך המכונה שכוללת bash הרי שרק ככה נוכל להריץ את הפקודה.
בהירדוק החיצוני אנו מעבירים את הארגומנט dev/fd/3 לפקודה bash כדי ליצור קובץ המתאר שלו (כלומר ה File descriptor שלו) אינו 0,1 או 2 (שהם המתארים של הקלט התקני, הפלט התקני והפלט השגוי בהתאמה) ובמקרה הזה הוא 3. במקום 3 יכלנו להשתמש גם בכל מתאר פנוי אחר. החלק השני בארגיומנט הוא גם כן 3 (הספרה השנייה של המספר 3 תופיע ברווח בודד אחרי הארגיומנט הראשון ומיד לפני שם ההירדוק) והוא גורם שנקרא את הסקריפט מתוך אותו קובץ בתהליך שהגדרנו לפניכן (זה שה-File descriptor שלו הוא 3).
הזחה בתוך הירדוק

בשביל להזיח פקודות בתוך הירדוק (כולל הירדוקים פנימיים בתוך ההירדוק) צריך להפעיל הזחה כפי שיודגם בהמשך. הדבר נובע מן הארכיטקטורה של הגרסה הנוכחית של שפת Bash.
בשביל להפעיל הזחה בהירדוק חייבים לכלול את התו מקף (-) בין הפתיח לבין שם ההירדוק כך (ללא רווח ביניהם):
<<-EOT
ניתן להזיח הירדוק בתוך הירדוק בעזרת טאבים בלבד ולא ניתן להשתמש ברווחים כלל נכון לגרסה הנוכחית של שפת Bash).
התוצאה היא כך:
<<-EOT0
cat <<EOT1
	Code...
	EOT1
EOT0
מניעת הרחבת משתנים בתוך הירדוק

יש לעטוף את שם ההירדוק בגרשיים כפולים או בודדים אם רוצים למנוע הרחבת משתנים עם הרצת ההירדוק. התוצאה תהיה:
<<"EOT"
היעדר השימוש בגרשיים כפולים או בודדים, ימנע הרחבה ויגרום לליטרליזציה (escaping) של המשתנים.
שילוב בין מצבי הירדוק

ניתן להפעיל הזחה והחלפת פרמטרים יחדיו כך
<<-EOT
דוגמה נוספת:
bash /dev/fd/3 3<<-EOT0
	Command
	cat <<EOT1 >> /etc/apache2/apache2.conf
	Command
	EOT1
EOT0
שימושים נוספים

ניתן להשתמש בהירדוק כהערה רבת שורות בתחביר Bash.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הירדוקיומנט".
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה 
 מייסד:  ויקטור אדלר 
 מנהיגים:  ורנר פיימן
 תקופת הפעילות:  30 בדצמבר 1888 – הווה (135 שנים)
 אידאולוגיות:  סוציאל-דמוקרטיה
 מטה:  וינה 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז - שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי
 צבעים רשמיים:  אדום ולבן
 http://www.spoe.at
 
ורנר פיימן
המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית (בגרמנית: Sozialdemokratische Partei Österreichs, או בקיצור SPÖ) היא מפלגה אוסטרית, אחת מהמפלגות הוותיקות ביותר באוסטריה. המפלגה הסוציאל-דמוקרטית היא המפלגה השלישית בגודלה באוסטריה. למפלגה קשר חזק לעבודה ותאגידי עבודה, ובשל כך להסתדרות הפועלים האוסטרית (Arbeiterkammer). ההבדל בינה לבין מפלגות סוציאל-דמוקרטיות אחרות, הוא שהיא דוחה את הנאו-ליברליזם. המפלגה חברה במפלגת הגג האירופית מפלגת הסוציאליסטים האירופאים.
היסטוריה > עד 1918

תנועות ואיגודי עובדים סוציאליסטיים החלו להופיע כבר בסביבות אמצע המאה ה-18. הפעם הראשונה הייתה בעיירה נוידרפל שבבורגנלנד. בשנים שלאחר מכן אירע עימות פנימי במפלגת הסוציאל-דמוקרטית, והיא התחלקה לשני פלגים, מתונים ואנרכיסטים. שני הפלגים התאחדו שוב ב-1889 כ"מפלגת העבודה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית" (SDAPÖ), במיוחד בזכות עמלו של ויקטור אדלר. בקונגרס המפלגה בעיירה היינפלד שבאוסטריה תחתית המפלגה החליטה על קבלת הכרזת העקרונות של אדלר. ב-12 ביולי 1889 יצא הגיליון הראשון של עיתון המפלגה, "ארבייטר צייטונג" (Arbeiter-Zeitung). בתחילה הייתה המפלגה מקורבת לרעיונות המרקסיזם, והמשיכה לגדול בעיקר בווינה, אך גם באוסטריה עילית, אוסטריה תחתית, צ'כיה ושטיריה.
ב-14 ביולי 1889 המפלגה נטלה חלק בהקמת האינטרנציונל השני בפריז. המפלגה התמקדה בנתינת זכויות נוספות לפועלים, ובנתינת זכות הצבעה בבחירות. המפלגה גם תבעה שהאימפריה האוסטרו-הונגרית תהיה מדינה דמוקרטית ופדרלית.
ב-30 במאי 1890 אנשי המפלגה רצו לבחירות לעיריית וינה. למרות זאת, זכות ההצבעה ניתנה להם רק ב-1907 לאחר שקיימו שביתה כללית. בבחירות לבית התחתון של הרייכסראט (הפרלמנט של הקיסרות האוסטרו-הונגרית), המפלגה זכתה ב-87 מושבים מתוך 516, ובכך הייתה המפלגה השנייה בחוזקה באוסטריה, לאחר המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית.
לאחר ההתנקשות ביורש העצר העתידי הארכידוכס פרנץ פרדיננד ואשתו סופי בסרייבו בידי הסרבי גברילו פרינציפ, תמכה המפלגה בהכרזת המלחמה על סרביה, אך זמן קצר לאחר מכן טענה כי המלחמה ההרסנית הזו מיותרת.
באוקטובר 1917 התכנסה אספה של המפלגה תחת הנהגתו של הסוציאל-דמוקרט קרל רנר, שניסה לקבוע חוקה לאוסטריה, תחת ממשלה חדשה ותחת הנהגתו, לאחר שימונה בתואר "קנצלר אוסטריה". ב-12 בנובמבר 1918, הממשלה החדשה הוכרזה בסופו של דבר בידי רנר ומפלגתו.
היסטוריה > הרפובליקה הראשונה

בשנות ה-20 המפלגה הגיעה להצלחה גדולה, אך בשנות ה-30 ועד חבריה סבלו מהתנכלות של פוליטיקאים ימנים, אך למרות זאת נשארה המפלגה הגדולה ביותר באוסטריה עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. המפלגה תמכה בסיפוח אוסטריה לגרמניה, ולכן קראה לאוסטריה בשם "אוסטריה הגרמנית", אך בחוזה סן-ז'רמן נאסר לחלוטין כל סיפוח של אוסטריה לגרמניה, על מנת למנוע מגרמניה להתחזק.
בבחירות שהתקיימו ב-16 בפברואר 1919 המפלגה הסוציאליסטית קיבלה את מספר הקולות הגבוה ביותר, והקימה ממשלת אחדות עם המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית, ובמאי אותה שנה קיבלה 100 מושבים מתוך 165 בבחירות לעיריית וינה, וחבר המפלגה יאקוב רוימן נבחר לראשות העיר, וּוינה הפכה למעוז הסוציאליזם באוסטריה, ובשל כך נקראה "וינה האדומה".
למרות זאת, המפלגה נחלקה שוב לשני פלגים, המתונים-ליברלים תחת הנהגתו של קרל רנר, ומצד שני הקיצונים יותר, שתמכו ברעיון המרקסיזם תחת הנהגתו של אוטו באואר, והתנגדו לשיתוף הפעולה עם המפלגה הנוצרית סוציאלית.
באותה תקופה רוב המפלגות הקימו לעצמן את הצבא המפלגתי שלהן, ובהן הייתה המפלגה הסוציאליסטית, שהקימה את השוצבונד. ב-30 בינואר ארעה התנגשות בעיירה שטנדורף שבבורגנלנד בין השוצבונד להיימבר (צבא המפלגה הנוצרית סוציאלית), ושני אנשים, אב ובן, נהרגו בידי ההיימבר. בעקבות המאורע הובאו למשפט שני פעילי ימין אך לבסוף שוחררו. ב-15 ביולי 1927, יום לאחר מתן גזר הדין, השתלט המון זועם של מפגיני שמאל על היכל בית המשפט בווינה (יוזטיצפלאסט) והעלה אותו בלהבות. המשטרה פתחה באש על המתפרעים: שמונים ותשעה מהם וחמישה שוטרים נהרגו, ולמעלה משש-מאות איש נפצעו. האירוע הזה גרם לגל של מהומות בכל רחבי אוסטריה, וקיצה של הדמוקרטיה מישמש ובא.
היסטוריה > האוסטרופשיזם והסיפוח לגרמניה הנאצית

ב-1932 נבחר אנגלברט דולפוס למשרת הקנצלר והחל בריכוז הכוח בידיו, כדגם הפשיזם, ואף הוציא את המפלגה הסוציאליסטית אל מחוץ לחוק. תקופה זו נקראה ה"אוסטרופשיזם". באותה תקופה פרצה מלחמת האזרחים האוסטרית, ובמהלכה דולפוס עצמו נרצח בעת ניסיון של אנשי המפלגה הנאצית להשתלט על אוסטריה. למרות ההתנקשות בדולפוס, ניסיון הסיפוח לגרמניה לא צלח.
יורשו של דולפוס היה קורט שושניג, שבניגוד לדולפוס שיתף פעולה עם המפלגה הסוציאליסטית, והוציא אל מחוץ לחוק את המפלגה הנאצית. שושניג דגל בשמירה על אוסטריה כמדינה עצמאית, אך בעלת אופי פשיסטי.
ב-12 במרץ 1938 ניצלה גרמניה הנאצית את חולשתה של אוסטריה, פלשה לתוכה וסיפחה אותה רשמית אליה (האנשלוס). הסיפוח נתמך בהתלהבות בידי רבים מהמפלגה הסוציאליסטית, ביניהם קרל רנר, אף על פי שתחת הנאצים לא הייתה שום אפשרות לדמוקרטיה, מכיוון שהנאצים העניקו שוויון ועבודה רבה לפועלים.
היסטוריה > תחילתה של הרפובליקה האוסטרית השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
היסטוריה > המפלגה כיום

מאז נובמבר 2018 עומדת בראש המפלגה פמלה רנדי-וגנר. כיום היא המפלגה השנייה בגודלה מתוך חמש מפלגות במועצה הלאומית, עם 40 מתוך 183 המושבים, לאחר שזכתה ב-21.2% מהקולות בבחירות לרשות המחוקקת לשנת 2019.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528229105171  BIBSYS: 13026004  BnF: cb12290465b (data)  GND: 5060450-8  ISNI: 0000 0001 2151 0307  LCCN: no98087891  NKC: ko2003186614  SUDOC: 027247910  VIAF: 124868449   WorldCat (עם VIAF): 124868449
הנוקמות הלסביות

הנוקמות הלסביות (באנגלית: Lesbian Avengers) החלו לפעול בניו יורק ב-1992 כ"קבוצת פעולה ישירה המתמקדת בנושאים החיוניים להישרדות של לסביות ולנראות שלהן". עשרות קבוצות נוספות הופיעו במהירות ברחבי העולם, כמה מהן הרחיבו את משימתן וכללו בה עיסוק בשאלות של מגדר, גזע ומעמד. כתבת הניוזוויק, אלואיז סלהולץ, אשר סיקרה את המצעד בוושינגטון למען שחרור ושוויון זכויות הלסביות, ההומואים והבי-סקסואלים שנערך ב-1993, סברה כי הפופולריות של הנוקמות הלסביות נובעת מכך שהארגון הוקם בזמן שבו הלסביות הלכו והתעייפו מעיסוק בנושאים כמו איידס והפלות, בעוד אשר הבעיות שלהן עצמן לא נפתרו. לסביות היו מתוסכלות במיוחד מהיותן בלתי-נראות בחברה בכלל ובקהילת הלהט"ב בפרט, קהילה שבה אף סבלו ממיזגיניה.
אף שקבוצות מסוימות ממשיכות לקיים עד היום הפגנות לא סדירות (הנוקמות מסן פרנסיסקו הפגינו נגד הצעה 8), הרי שהמורשת ארוכת השנים של הנוקמות הלסביות היא ככל הנראה מצעד הדייקיות השנתי.
פעולות

הנוקמות הלסביות נמנעו בדרך כלל ממשמרות מחאה מסורתיות, שביתות-שבת והגשת עתירות, ובמקום זאת התמקדו בפעולות שיצרו מופעים חזותיים חזקים ומקוריים, כאלה שעשויים להביא סיקור תקשורתי ולמשוך מצטרפות חדשות.
הספר "המדריך ללסביות הנוקמות" הפנה תשומת לב מיוחדת לאמצעים החזותיים של ההפגנה. "על האנשים לדעת במהירות ובקלות מי אנחנו ולמה אנחנו שם. הנוקמות מניו יורק השתמשו במגוון רחב של אמצעים חזותיים כגון בליעת אש, מקדש בגובה 4 מטר, פצצה ענקית, פסל גבס בגובה שלושה מטרים, לפידים וכו'. ככל שזה יהיה מדהים יותר, שנון יותר ומקורי יותר – כך ייטב".
המטרות של הנוקמות הלסביות השתנו לעיתים קרובות. הן תקפו הנהלות הומופוביות של בתי ספר ועסקו בסוגיות של שנאת נשים בקהילה הומוסקסואלית ומשאלי-עם נגד הומואים. לפעמים גם עמדותיהן השתנו. בשנותיה הראשונות התנגדה הקבוצה לניסיונות להעניק לגיטימציה לנישואים הומוסקסואלים, ואף מחתה על כך באירוע של הסופר אנדרו סאליבן ב-1995. ואולם, בשנת 2008 הנוקמות הפגינו בעד שוויון בנישואין והתנגדו להצעה 8. הנוקמות מניו יורק הקימו פרויקט של זכויות אזרח, ובמסגרתו נסעו בכל רחבי ארצות הברית כדי להילחם בהצעות חוק ובמשאלי-עם אנטי-הומוסקסואלים.
פעולות > פעולה ראשונה: תוכנית לימוד "הקשת"

פעולתן הראשונה (9 בספטמבר 1992) של הנוקמות הלסביות הייתה נגד אנשי ימין שניסו לפגוע בתוכנית לימוד רב-תרבותית שנועדה לבתי הספר היסודיים ונקראה "ילדי הקשת". כמה פעילות כמו אנה מריה סימו טענו כי במסווה של התנגדות להכללת לסביות והומואים בשיעורים העוסקים במגוון חברתי, המתנגדים לתוכנית, מלבד היותם הומופובים, אוחזים למעשה בדעות גזעניות ולכן הם נאבקים בתוכנית לימודים רב-תרבותית. בדרכן לבית הספר היסודי Queens School District 24 שבו ההתנגדות לתוכנית הלימוד האמורה הייתה העזה ביותר, צעדו הנוקמות הלסביות ברחובות השכונה. בבית הספר הן חילקו לילדים ולהוריהם בלונים סגולים שנשאו את הכיתוב: "שאל על חיים לסביים" וחילקו חולצות על שעליהן הודפס: "הייתי ילדה לסבית". פעולה ראשונה זו הדגימה את הגישה של הנוקמות. הן בנו נוכחות חזותית חזקה באמצעות בלונים ומצעד, הציעו עלונים המסבירים בבירור לעוברי אורח את תמיכתן בתוכנית הלימודים וגינו את מתנגדיה, וכמו בכל הפעולות שיבואו לאחר מכן - עשו מאמצים רבים להגיע לתקשורת הכתובה והמשודרת. הן גם הפגינו ללא אישורים שכן סירבו לבקש רשות להביע את עצמן. המארגנת קלי קוגסוול הסבירה עיקרון זה במהלך מצעד הדייקיות הבינלאומי ב-1994: "אנחנו מבקשות אישור, הם יכולים לסרב". מעבר לכול, הפעולות שלהן שיקפו את מחויבותן לאתגר סטריאוטיפים הומופוביים. במקרה המתואר כמה חברות התנגדו לפעילות בקרבת ילדים, כיוון שלעיתים קרובות לסביות והומוסקסואלים תוארו כמתעללים בילדים. חברות אחרות חשבו שדווקא משום כך נוכחותן חיונית, ובסופו של דבר זה היה הקונצנזוס הסופי בקבוצה.
פעולות > תפקידה של התקשורת: יחסי אהבה שנאה

לעיתונות היה תפקיד חשוב במהלכים שביצעו הנוקמות הלסביות. מאמר אחד אפיין אותן כ"תפאורה של מחאה שנוצרה כדי למשוך תשומת לב תקשורתית לסוגיות לסביות ". מלבד תכנון פעולות בעלות השפעה חזותית, הוקמו ועדות המוקדשות להשגת המטרות וליצירת "תעמולה". "המדריך ללסביות הנוקמות" תיאר צעד אחרי צעד את התהליכים הדרושים למשיכת תשומת לבה של העיתונות מן הזרם המרכזי וכן עיתונות לסבית והומוסקסואלית, ואף הציע דוגמאות של הודעות לעיתונות. ההצלחה שלהן להגיע לעיתונות הייתה חלקית – הקבוצה אמנם הוצגה במאמר של אלואיז סלהולץ מ-1993: "הכוח והאהבה" ולפעמים סוקרה פעילותן בשידורי החדשות המקומיות אך לעיתים קרובות התעלמו כליל מן הנוקמות הלסביות. במאמרה על מצעד הדייקיות הבינלאומי מ-1994 תיארה העיתונאית איימי סי. ברנר כיצד למרות התהודה העצומה ואלפי הצועדות שהשתתפו בו, האירוע כמעט ולא זכה לאזכורים. מתוך חמישים המאמרים שעסקו בחגיגות יום השנה של סטונוול בניו יורק טיימס, זכו מצעד הדייקיות ואלפי הלסביות שהשתתפו בו לתשע שורות בלבד. "דבר לא הוזכר בוושינגטון פוסט ... או בשיקגו טריביון ... או בלוס אנג'לס טיימס".
אף שהיו מודעות לכוחה הרב של העיתונות, הנוקמות הלסביות לא חיזרו אחריה ולעיתים אף תקפו אותה. הן פלשו למשרדי המגזין "Self", אשר תכנן טיול לקולורדו למרות חרם שהטילו לסביות והומואים על המדינה בשל חקיקה מפלה. הסיקור התקשורתי של האירוע נודע בשם "סדר היום הלסבי".
פעולות > בליעת אש

השימוש באש ובליעת אש הפכו לסמל של הנוקמות הלסביות, והתפשטו מן הקבוצה הניו-יורקית לקבוצות רבות אחרות. ה"ניו יורק טיימס", באחד ממאמריו המעטים על הנוקמות, הסביר:
[בליעת האש] צמחה מטרגדיה. בשנה שעברה נשרפו למוות בסאלם, אורגון, לסבית והומוסקסואל, האטי מיי קוהנס ובריין מוק, לאחר שבקבוק תבערה הושלך לדירתם המשותפת. חודש לאחר מכן, בליל כל הקדושים, בערב לזכר הקורבנות בניו יורק, הגיבו הנוקמות (שרק החלו להתארגן באותה עת) על מותם. הן בלעו אש תוך כדי שהן מזמרות, כפי שהן עושות עד היום: "האש לא תכלה אותנו, ניקח אותה ונהפוך אותה לשלנו."
בהמשך צעדו הנוקמות ובידן לפידים מווסט וילג' אל השדרה החמישית ובמהלך הצעדה שרפו שלטים שנשאו שמות של הצעות חוק אנטי-לסביות ואנטי-הומוסקסואליות, האחראיות לדעתן לליבוי האלימות ההומופובית.
במצעד הדייקיות בוושינגטון שנערך במהלך חגיגות יום השנה של הלסביות וההומוסקסואלים ב-1993, הנוקמות הלסביות בלעו באש מול הבית הלבן, מוקפות בהמון של כ-20,000 לסביות.
פעולות > מצעד הדייקיות

לדברי שרה שולמן, אחת המייסדות של הנוקמות הלסביות "ב-1993 בוושינגטון, ייסדו הנוקמות הלסביות בשיתוף עם ACT-UP Women's Network את מצעד הדייקיות הראשון שהשתתפו בו 20,000 נשים, שצעדו יחדיו ללא אישור. נשים אלה הביאו אחר כך את המצעדים גם לערים ולמדינות שלהן ויצרו מסורת חדשה". ביוני 1993 התקיים שוב מצעד הדייקיות בוושינגטון, ובכך החלו הנוקמות הלסביות מסורת של קיום המצעד יום או יומיים לפני מצעד הגאווה הלהט"בי.
מצעד הדייקיות הניו-יורקי השני שהתקיים במקביל ליום השנה למהומות Stonewall, המשחקים הגאים הרביעיים וכנסים בינלאומיים לזכויות אדם, היה למעשה מצעד דייקיות בינלאומי, שמשך 20,000 צועדים מכל רחבי העולם. מסורת מצעד הדייקיות ממשיכה בערים רבות, כולל מקסיקו סיטי.
סניפים

בימי השיא של הקבוצה היו לנוקמות הלסביות כחמישים וחמישה סניפים עצמאיים. לבד מן המחויבות המשותפת שלהן לנראות לסבית, רבות קיימו מצעד דייקיות בשבת לפני מצעד הגאווה הלהט"בי.
בארצות הברית קמו קבוצות באטלנטה, בולטימור, בוסטון, שיקגו, סינסינטי, גיינסוויל, לאנסינג מישיגן, מיניאפוליס, נורת'המפטון, מסצ'וסטס, פילדלפיה, רוצ'סטר, סן פרנסיסקו וניו אורלינס.
הסניף הבריטי של הקבוצה נוסד בשנת 1994 על ידי חברי OutRage! אחת הפעולות המפורסמות שלהן הייתה התערבות לטובתה של סנדי טוקסוויג אשר פוטרה ממופע הצדקה "הצילו את הילדים" לאחר שיצאה מן הארון. בעקבות מחאות שאורגנו על ידי הנוקמות הלסביות הוא זכה להתנצלות.
ראו גם

הקמפיין לזכויות אדם
Off our backs
טרנס-פמיניזם
דייקס און בייקס
לקריאה נוספת

מוטייה, ו. (2014) מיניות: מבוא קצר מאוד. (תרגום: א. חתומי). ירושלים: מוסד ביאליק.
Cogswell, Kelly. Eating Fire: My Life As a Lesbian Avenger Univ Of Minnesota Press, 2014. Memoir. Spanning the years from the Nineties Culture Wars to the War on Terror, the first half is a painfully honest description of the rise and fall of the New York Lesbian Avengers, the second, after she becomes a citizen journalist, offers a more nuanced look at the Avengers in the larger context of social change, identity politics, and civil liberties.
Documentary Film: Lesbian Avengers Eat Fire, Too Editors Janet Baus, Su Friedrich. (1993). Most important resource. Covers the first year of the New York Lesbian Avengers, offers footage of all actions, as well as interviews with many of the members, explaining the attraction of the group and what it meant to them. Available through Outcast Films.
The Lesbian Avengers Handbook Explains how the Lesbian Avengers functioned. At least ideally.
Lesbian Avenger Civil Rights Organizing Project: Out Against the Right Handbook
Schulman, Sarah. My American History: Lesbian and Gay Life During the Reagan/Bush Years Routledge, 1994.
Atkins, Robert. Girls With Wheatpaste And Webspace An interview with artists and former Avengers Carrie Moyer and Sue Schaffner about their work as DAM! (Dyke Action Machine!) Offers insight into two of the Avengers' image makers.
הערות שוליים

1 2 3 4  Lesbian Avenger Organizing Handbook Retrieved 2009-3-4.
1 2 3 4 5 6 7  "Lesbian Avengers Eat Fire, Too". אורכב מ-המקור ב-26 במרץ 2010. {{cite web}}:  (עזרה) Editors Janet Baus, Su Friedrich. (1993)
1 2  1993, Eloise Salholz, Newsweek, "The Power and the Pride."
1 2  Salholz, Eloise. The Power and the Pride, 1993-06-21, Newsweek.
↑  Cross-Hairs The Atlantic, January 11, 2011
↑  Myers, Steven Lee. IDEAS & TRENDS; How a 'Rainbow Curriculum' Turned Into Fighting Words. New York Times, 1992-12-13.
1 2  McKinley, Jr., James C., " Organizing a City: A Celebration From A to Z New York Times, 1994-06-19.
↑  Brozan, Nadine Chronicle New York Times, 1993-01-27.
↑  Schulman, Sarah. What Became of Freedom Summer? (אורכב 25.04.2009 בארכיון Wayback Machine) The Gay and Lesbian Review, January–February, 2004. Volume 11, Number 1
↑  Mexican Dykes Out for Visibility The Gully online magazine, 2003-02-18. Retrieved 2009-3-4.
↑  "Lesbians protest over charity ban" 5 Oct 1994 The Independent
↑  David, Smith (בנובמבר 1994). "Comedian and actress Sandi Toksvig, a well-known face on the popular comedy improvisation TV show, Whose Line is it Anyway, came out as a lesbian in the pages of the Sunday Times and Daily Mirror". Gay Times. Millivres (194). ISSN 0950-6101. {{cite journal}}:  (עזרה)
הפיגוע במסעדת גולדנברג

| --- | --- |

מסעדת ג'ו גולדנברג
 תאריך:  9 באוגוסט 1982
 מקום:  פריז
 מטרה:  מסעדת ג'ו גולדנברג
 קואורדינטות:  48°51′25″N 2°21′35″E﻿ / ﻿48.856903°N 2.359792°E﻿ / 48.856903; 2.359792
 סוג:  פיגוע תופת וירי
 נשק:  נשק אוטומטי, רימון יד 
 הרוגים:  6
 פצועים:  22
 מבצע:  ארגון אבו נידאל
 מספר מפגעים:  2 
  (למפת פריז מוגדלת) הפיגוע במסעדת גולדנברג(למפת פריז רגילה) הפיגוע במסעדת גולדנברג
 
הפיגוע במסעדת ג'ו גולדנברג היה פיגוע תופת וירי ב-9 באוגוסט 1982 במסעדה יהודית בפריז, בו נהרגו שישה אזרחים. הפיגוע בוצע על ידי ארגון אבו נידאל.
הפיגוע

ב-9 באוגוסט 1982, בשעה 13:30, שני מחבלים קפצו ממכונית שהגיחה מקצה הרחוב ברובע המארה היהודי בפריז, והחלו לפתוח באש לעבר חנויות ועוברי אורח. בהגיעם אל המסעדה היהודית ג'ו גולדנברג, הם חדרו לתוכה, השליכו רימון ופתחו באש לעבר הסועדים. 2 מלצרים, קופאית ובן-דוד של בעל המסעדה נהרגו במקום. לאחר הירי יצאו המחבלים מהמסעדה, תוך שהם יורים לכל עבר בלי הבחנה. אחרי מטח היריות הם עלו על מכונית משטרתית ונמלטו. בסך הכל הם רצחו שישה אזרחים, ביניהם שני אמריקנים, ופצעו עוד 9 באורח קשה, ו-13 באורח קל. ביזנסוויק הגדיר את המתקפה כ"מחיר הכבד ביותר שסבלו היהודים מאז מלחמת העולם השנייה".
למרות שארגון אבו נידאל נחשד לאורך זמן בביצוע הפיגוע, רק לאחר 32 שנים נתפסו חשודים מהארגון, בעדות שנגבתה על ידי שני חברי הארגון לשעבר בעילום שם על ידי שופטים צרפתיים.
במרץ 2015 שלטונות צרפת אמרו כי צו מעצר בינלאומי הופק בקשר לתיק חקירת הפיגוע לוואליד עבד א-רחמן, תושב אוסלו בן 56, מחמוד חאדר עאבד, תושב רמאללה בן 60, ומוחמד חליד אל-חסן עבאסי, תושב ירדן בן 64, בחשד לתכנון הפיגוע. מוחמד חליד אל-חסן עבאסי נעצר ב-1 ביוני אותה שנה בירדן, וצרפת ביקשה את הסגרתו.
באוגוסט 2019 התפרסם בצרפת ריאיון עם בכיר במודיעין הצרפתי בזמן הפיגוע שבו הוא אישר כי בעקבות הפיגוע, הרשויות בצרפת הגיעו להסכם בלתי כתוב עם ארגון אבו נידאל, כי לא יבצעו יותר פיגועים בצרפת בתמורה לחופש תנועה במדינה.
ראו גם

פעולות טרור באירופה
הערות שוליים

↑    Henry Samuel, ‏Suspected mastermind of 1982 Paris Jewish restaurant attack 'bailed in Jordan', The Telegraph, 17 June 2015
↑  נעצר מתכנן הפיגוע נגד יהודים בפריז ב-1982, באתר ynet, 17 ביוני 2015
↑  37 שנים אחרי הפיגוע הרצחני: בכיר צרפתי הודה בהסכם עם מחבלים, באתר ynet, 9 באוגוסט 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16567305b (data) 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צרפת ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הקאן יאקין

הקאן יאקין (טורקית: Hakan Yakin ; נולד ב-22 בפברואר 1977 בבזל, שווייץ) הוא מאמן כדורגל וכדורגלן עבר שווייצרי ממוצא טורקי. שיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
כשחקן במדי נבחרת שווייץ צבר 87 הופעות, כולל ביורו 2004 ובמונדיאל 2006 וכבש 20 שערים. גם אחיו הבכור, מוראט יאקין, שיחק בנבחרת השווייצרית וכיום מאמן באיסטנבולספור.
הפארק הלאומי ג'ביל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פארק לאומי
 תאריך הקמה:  1994 (בפועל מאז 1984)
 נתונים ומידות
 שטח:  1,500 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 מיקום:  קבילי 
 קואורדינטות:  33°01′01″N 9°05′58″E﻿ / ﻿33.01696°N 9.09946°E﻿ / 33.01696; 9.09946
  (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןהפארק הלאומי ג'ביל(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןהפארק הלאומי ג'ביל
 
הפארק הלאומי ג'ביל (בערבית: الحديقة الوطنية جبيل) הוא פארק לאומי, הממוקם בדרום תוניסיה, ומהווה חלק מצפון מדבר סהרה. הוא משתרע על שטח של 150,000 דונם, והוא הפארק הלאומי השני בגודלו במדינה, אחרי הפארק הלאומי סנגר-ג'אבס. אף על פי שהוא גדול, הפארק חדש יחסית; הוא הוכרז כפארק לאומי רק בשנת 1994. עד שהוכרז הפארק סנגר-ג'אבס, היה הפארק הלאומי ג'ביל לפארק הלאומי היחיד במדבר סהרה.