stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבסינת
מחלוקת > השפעות

זה מכבר נחשב האבסינת למעורר-הזיות, אך הוכחות לטענה זו - אין. עשור לאחר ניסוייו של ד"ר מגנן בשמן הלענה, הוא חקר 250 מקרי אלכוהוליזם וטען שמצבם של אלה בהם ששתו אבסינת היה גרוע לאין שיעור יותר מאלו ששתו רק אלכוהול, והם חוו, בנוסף לדברים אחרים, הזיות שהופיעו במהירות. מעטים התיאורים של הזיות שכאלו על ידי אנשים ששתו אבסינת בעצמם, מלבד כמה ציטטות של משוררים לאחר לילה ארוך של שתייה. באחד המפורסמות שבהן, אוסקר ויילד מתאר את התחושה של צבעונים על רגליו לאחר שעזב מסבאה בשעת סגירתה. אמונות אלה זכו לעידוד רב בשנות השבעים של המאה העשרים, כאשר עבודה מדעית דיווחה בשוגג כי התויון קשור ל-THC וקרוב לוודאי בעל תכונות הזייתיות דומות, בשל מבנהו הכימי. עם בוא קבוצות הדיון האינטרנטיות ומתכוני רשת, "דו"חות טריפים" החלו להסתובב במרחבי הרשת כבר לפני שנים. מתכונים ביתיים אלה לעיתים כוללים עשבים הידועים כמעוררי-הזיות בניסיון מוטעה לשחזר את ההשפעות ההזייתיות המפורסמות-לכאורה של האבסינת.
כיום, ידוע שהאבסינת אינו גורם להזיות, במיוחד לא אלו שתוארו במחקרים הישנים. תויון, הכימיקל האקטיבי לכאורה באבסינת, הוא חוסם-GABA ועל אף שהוא עשוי לגרום להתכווצויות שרירים בנטילת מינונים גבוהים, הרי שאין כל הוכחות להזיות הנגרמות על-ידו.
השפעות האבסינת תוארו על ידי חלק משותי המשקה כ"פוקחות עיניים" ואף כמעוררות-הזיות, ועל ידי תומכי-האיסור ככאלה ההופכות "אנשים טובים" ל"מטורפים ואומללים". לעיתים השפעות אלו מכונות "השפעות משניות", והנפוצה ביותר בדיווחים היא תחושת "ראש נקי" של שכרות - "שכרות צלולה" שלכאורה נגרמת על ידי התויון ומרכיבים נוספים. יש, דוגמת הכימאי/היסטוריון האבסינת טד ברוֹ, האומרים שהשפעות אלה עשויות להיגרם כתוצאה מהעובדה שחלק מהמרכיבים פועלים כממריצים, אחרים כמרדימים, וביחד הם יוצרים השפעה נייטרלית. אחרים גורסים כי אפקט פלצבו והתגובה האישית שיש לכל אדם לעשבים עושות השפעות משניות אלה לסובייקטיביות ומינוריות בהשוואה להשפעותיו הפסיכואקטיביות של האלכוהול.
מחקר שהתפרסם ב"כתב-העת למחקרי אלכוהול" הגיע למסקנה כי לריכוז גבוה של תויון באלכוהול יש השפעה שלילית על ביצועים התלויים בהפניית תשומת לב. הוא מאט את זמן התגובה, והנסיינים ריכזו את תשומת לבם במרכז שדה הראייה שלהם. מנות בינוניות לא הביאו להשפעה נבדלת מאלכוהול פשוט. המינון הגבוה של התויון במחקר זה היה גבוה הרבה יותר ממה שאדם מסוגל לצרוך כיום על ידי שתיית "אבסינת בריכוז תויון גבוה" שנאסר בצריכה באיחוד האירופי, בטרם ישתכר לגמרי, ובעוד שהשפעות מינונים גבוהים אף יותר הוכחו כבעלות משמעות סטטיסטית במחקר כפול-סמיות, הרי שהנסיינים עצמם עדיין לא הצליחו לזהות במידה אמינה אילו דוגמיות היו אלו שהכילו תויון. בעוד שרוב האנשים מתארים את השפעות האבסינת כיוצרות שכרות 'צלולה' ומודעת יותר, הרי שמידע זה מעלה את הסברה כי התויון לבדו אינו מקור תופעות אלו.
השפעות תרבותיות

מורשת האבסינת כמשקה מסתורי, ממכר ומשפיע על המוח שרירה וקיימת אף היום. האבסינת הוזכר ואף הופיע באמנות יפה, סרטים, וידאו, מוזיקה וספרות. תחייתו המחודשת של האבסינת השפיעה אף היא על דיוקנו של המשקה. הוא מוצג רבות כנוזל ירוק מבהיק מלאכותית המחומם על האש בטרם שתייתו, הגם שמסורתית אף פרט מתיאור זה איננו נכון. בנוסף, האבסינת נודע באמצעי-התקשורת כמעורר-הזיות.
השפעות תרבותיות > השפעות היסטוריות

למן שלהי המאה ה-19 ועד לראשית המאה ה-20, אמנים וכותבים צרפתים רבים היו שתייני אבסינת ידועים ואף אזכרו את המשקה ביצירותיהם. עם אמנים אלה נמנים וינסנט ואן גוך, אדואר מאנה, גי דה מופסאן, ארתור רמבו, אנרי דה טולוז-לוטרק ופול ורלן. כותבים ויוצרים מאוחרים יותר שאבו מבאר-תרבותית זו, בהם פבלו פיקאסו, אוגוסט סטרינדברג, אוסקר ויילד וארנסט המינגוויי.
השפעות תרבותיות > השפעות מודרניות

המסתורין והאיכות האסורה הסובבים את ההסתכלות הפופולרית על האבסינת התגלמו במוזיקה, בסרטים ובתוכניות הטלוויזיה המודרניים. מידת נכונותם של תיאורים אלה מגוונת, ופעמים רבות נעשה שימוש בכלים דרמטיים על מנת לשוות למשקה כל תדמית אפשרית, החל במעורר תשוקה מינית וכלה ברעל.
ישנה תוכנת-מחשב המדמה סינתיסייזר המכונה במשחק המלים "Absynth".
בגיליון יוני 2007 של מגזין ספין, זמר הרוק מרילין מנסון מגיש אבסינת למראיין.
המצב החוקי ברחבי העולם

כיום, ברוב המדינות אין בנמצא הגדרה רשמית לאבסינת (בניגוד, למשל, לוויסקי או לקוניאק). אשר על כן, היצרנים רשאים לתייג כל מוצר כ-'אבסינת', בלי כל תלות הכרחית במידת התאמתו להגדרה המסורתית של האבסינת. לאור העובדה שמדינות רבות מעולם לא הטילו איסור כלשהו על האבסינת, במדינות רבות אין חקיקה המתייחסת אל המשקה מפורשות – וכך גם בישראל.
המצב החוקי ברחבי העולם > אוסטרליה וניו זילנד

שיכר-עשבים מותר בהכלת עד 35 מ"ג לק"ג תויון, ומשקאות חריפים אחרים עד 10 מ"ג לק"ג תויון. באוסטרליה, ייבוא ומכירת אבסינת מצריכים היתר מיוחד, הגם שהאבסינת זמין בקלות בחנויות-משקאות רבות.
אבסינת המכיל לענה אינו יכול לעבור במערכת הדואר האוסטרלית, ואסור בהכנסה לאוסטרליה כמטען של נוסעים, אפילו בכמויות קטנות לשימוש עצמי.
המצב החוקי ברחבי העולם > קנדה

בקנדה, חוקי המשקאות החריפים נמצאים בסמכות הפרובינציות. בפרובינציית קולומביה הבריטית אין כל הגבלות על משקאות המכילים תויון; פרובינציות אלברטה, אונטריו ונובה סקוטיה מגבילות את ריכוז התויון ל-10 מ"ג לק"ג; קוויבק מתירה עד 15 מ"ג לק"ג (על-פי ה-SAQ); וכל שאר הפרובינציות אינן מתירות כלל מכירת משקאות המכילים תויון (הגם שבססקצ'ואן אדם רשאי לרכוש כל משקה חריף שקיים על פני האדמה, בתנאי שירכוש לפחות ארגז אחד, לרוב 12 בקבוקי 750 מ"ל או שמונה של ליטר). על מועצות-המשקאות החריפים לאשר כל מותג ומותג בטרם תותר מכירתו מעל המדפים, וכיום, רק המותגים הבאים מותרים במכירה: Hill's Absinth, Czech Absinth s.r.o., Elie-Arnaud Denoix, Pernod, Absente, Versinthe ובאופן מוגבל, La Fée Absinthe.
המצב החוקי ברחבי העולם > האיחוד האירופי

האיחוד האירופי מתיר רמת תויון של 10 מ"ג לק"ג במשקאות חריפים המכילים ריכוז של 25% אלכוהול לפחות, ו-35 מ"ג לק"ג למשקאות המסומנים כליקר-עשבים. מדינות החברות באיחוד האירופי מפקחות על ייצור האבסינת בתוך מסגרת זו. מכירת האבסינת מותרת בכל מדינות האיחוד האירופי, אלא אם הן אוסרות על כך במפורש.
המצב החוקי ברחבי העולם > צרפת

בנוסף לתקנות האיחוד האירופי, מוצרים המכונים במפורש 'אבסינת' אסורים בממכר בצרפת, הגם שמותרת הפקתם לצורכי ייצוא. האבסינת מכונה אפוא לרוב spiritueux à base de plantes d'absinthe (משקה-חריף על בסיס לענה). צרפת אף מגבילה את ה-fenchone, כימיקל המצוי בשומר, ל-5 מ"ג לליטר. הגבלה זו הופכת למעשה רבים מהאבסינתים השווייצריים לבלתי-חוקיים בהרכבם הסטנדרטי. לאחרונה אושר חוק המתיר מכירת אבסינת בצרפת.
המצב החוקי ברחבי העולם > שווייץ

בשווייץ, מכירת והפקת אבסינת נאסרה בחקיקה בשנת 1908. המגבלה הוסרה ב-1 במרץ 2005; על מנת לעמוד בדרישות החוק השווייצרי, על האבסינת להיות מזוקק וחסר-צבע או לחלופין בעל צבע טבעי.
המצב החוקי ברחבי העולם > ארצות הברית

על-פי היחידה האמריקאית לפיקוח על הגבולות והמכסים, "אסור ייבוא אבסינת וכל משקה חריף אחר המכיל Artemisia absinthium"‏. דבר זה מנוגד לתקנות ה-FDA, המתירות תכולת זני ה-Artemisia בדברי מאכל ומשקה, אך אלו בהם שכוללים זנים אלה, צריכים להיות נטולי תויון. אין כל מגבלות על עשבים אחרים המכילים תויון. כך למשל, מרווה ושמנה (שעשויים להכיל עד 50% תויון) נמצאים ברשימת ה-FDA של חומרים מוכרים ובטוחים.
הפרשנות המקובלת לחקיקה ולתקנות האמריקאיים בקרב מומחי האבסינת היא שרכישת האבסינת לשימוש עצמי בארצות אחרות היא ככל הנראה חוקית. האיסור הקיים הוא על מכירת מוצרי צריכה המכילים תויון הנגזר מזני צמח ה-Artemisia. (איסור זה נובע מתקנות ה-FDA, לא ה-DEA, הרשות האמריקאית למלחמה בסמים.) תקנות המכס אוסרות במפורש על ייבוא 'אבסינת'. האבסינת מוחרם לעיתים על ידי המוכסים האמריקאיים אם נראה להם שייעודו צריכה אנושית, ואפשר אף להחרימו בתוככי גבולות ארצות-הברית, בכפוף למתן צו.
אבסינת "מזויף" הנקרא אבסנת (Absente), המופק מלענה דרומית (Artemisia abrotanum) ולא מהלענה הרגילה (Artemisia absinthium), נמכר בארצות הברית באופן חוקי למהדרין ואינו מכיל תויון כלל.
בשנת 2007, השיקה חברת Viridian Spirits LLC את משקה ה-Lucid (צלול), אבסינת אמיתי המופק מצמח לענת האבסינת, בארצות הברית. על פי הניו יורק טיימס, ה-Lucid מכיל ריכוז תויון נמוך מספיק על מנת לעמוד בדרישות החקיקה האמריקאית.
המצב החוקי ברחבי העולם > ונואטו

חוק האבסינת (איסור) מספר 1915 של ונואטו, שהתקבל בימי קולוניית "ההברידים החדשים", מעולם לא בוטל, ואף נכלל בחקיקה המאוחדת של שנת 1988, וכולל את ההגבלות המקיפות הבאות: הייצור, הייבוא, ההפצה והמכירה בכל דרך שהיא של אבסינת או משקאות דומים בוונואטו - אסורים.
אליעז סגל

אליעז סגל (נולד ב־11 במאי 1963) הוא ד"ר לפסיכולוגיה קוגניטיבית ומשורר ישראלי.
ביוגרפיה

אליעז סגל נולד וגדל בראשון לציון. הוא בוגר החוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה ובעל תואר דוקטור בפסיכולוגיה קוגניטיבית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. לימד סטטיסטיקה ופסיכולוגיה בישראל ובארצות הברית. פרסם בכתבי-עת מקצועיים בנושאים: יצירתיות בפתרון בעיות ופילוסופיה של הפסיכולוגיה.
בגיל 39 עבר טלטלה בחייו לאחר שאובחן כחולה במחלת פרקינסון, והחל לכתוב שירה. מאז פרסם שני ספרים ושיריו מופיעים תדיר בכתבי-עת ספרותיים מודפסים ומקוונים. עניינו בפילוסופיה, לוגיקה ומדע בא לידי ביטוי ברבים משיריו אם כנושא או באופן מטאפורי.
עבודתו הספרותית

שירים ראשוניים - הוצאת גוונים, 2009
דנ״א - הוצאת פרדס, 2014
מצמוץ - ספרי עיתון 77, 2020
עבודתו המחקרית

Segal, E. (2004). Incubation in insight problem solving. Creativity Research Journal, 16, 141-148
Segal, E. (2004). The mind’s direction of time. Journal of Mind and Behavior 25 (3):227-235
אליפות אירופה בכדורסל 1937

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  2 במאי 1937
 תאריך סיום:  7 במאי 1937
 מספר משתתפות:  8 
 מארחת:  לטביה לטביה
 ערים מארחות:  ריגה
 זוכה:   ליטא
 השחקן המצטיין:  ליטא פרנס טלזונס
 מלך הסלים:  לטביה רודולף יורצינש  12.5 למשחק
 → 19351939 ←
 
נבחרת ליטא בכדורסל - אלופת אירופה 1937
אליפות אירופה בכדורסל 1937, או בקיצור יורובאסקט 1937, הייתה האליפות האזורית השנייה שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. שמונה נבחרות הוזמנו לשחק באליפות זו, שנערכה בריגה שבלטביה, וזכתה בה נבחרת ליטא.
תוצאות > שלב מוקדם

שמונה הנבחרות חולקו לשני בתים של ארבע קבוצות. שתי הראשונות מכל בית העפילו לחצי הגמר, ושתי האחרונות הלכו למשחקי הדירוג.
תוצאות > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ליטא | 6 | 3 | 3 | 0 | 63 | 42 | 21 |
|  איטליה | 5 | 3 | 2 | 1 | 52 | 42 | 10 |
|  אסטוניה | 4 | 3 | 1 | 2 | 79 | 65 | 14 |
|  מצרים | 3 | 3 | 0 | 3 | 22 | 67 | -45 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ליטא | 22 – 20 | איטליה   |
|  אסטוניה | 44 – 15 | מצרים   |
|  ליטא | 20 – 15 | אסטוניה   |
|  איטליה | 2 – 0 | מצרים   |
|  ליטא | 21 – 7 | מצרים   |
|  איטליה | 30 – 20 | אסטוניה   |
הערה: מצרים ניצחה במקור את איטליה 31–28, אך בעקבות טעות של השופט הכריזה פיב"א על משחק חוזר. מצרים סירבה ולא הופיעה למשחק החוזר, ולכן ספגה הפסד טכני 0–2. לאחר מכן היא אף פרשה מהתחרות.
תוצאות > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלים> זכות | סלים> חובה | סלים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | 5 | 3 | 2 | 1 | 78 | 69 | 9 |
|  פולין | 5 | 3 | 2 | 1 | 84 | 73 | 11 |
|  לטביה | 5 | 3 | 2 | 1 | 95 | 66 | 29 |
|  צ'כוסלובקיה | 3 | 3 | 0 | 3 | 49 | 98 | -49 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  צרפת | 29 – 24 | פולין   |
|  לטביה | 44 – 11 | צ'כוסלובקיה   |
|  פולין | 32 – 25 | לטביה   |
|  צרפת | 26 – 19 | צ'כוסלובקיה   |
|  פולין | 28 – 19 | צ'כוסלובקיה   |
|  לטביה | 26 – 23 | צרפת   |
תוצאות > משחקי דירוג

1 2  מצרים פרשה מהתחרות ולכן ספגה הפסד טכני 0–2 בכל משחקי הדירוג
דירוג סופי

ליטא
איטליה
צרפת
פולין
אסטוניה
לטביה
צ'כוסלובקיה
מצרים
אלכסנדר גרין

אלכסנדר גרין (ברוסית: Александр Грин;‏ 23 באוגוסט 1880 – 8 ביולי 1932, סטארי קרים), המוכר גם כאלכסנדר גרינבסקי (Александр Гриневский), היה סופר רוסי סובייטי. הוא זיהה את עצמו עם זרם הסימבוליזם, ורוב עלילות יצירותיו מתרחשות במדינה דמיונית בשם "גרינלנדיה".
ביוגרפיה

אלכסנדר גרינבסקי נולד בעיירה סלובודסקוי במחוז קירוב, סמוך לעיר ויאטקה. אביו היה אציל פולני שהוגלה לצפון רוסיה בעקבות השתתפותו במרד נגד השלטון הרוסי בפולין בשנת 1863. בשנת 1896, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר בויאטקה, נסע גרינבסקי לאודסה ועבד כימאי. לאחר תקופה קצרה עזב את הימאות ועבד בעבודות מזדמנות שונות.
בשנת 1901 התגייס לצבא, אך ערק ממנו תוך זמן קצר. הוא נתפס, נמלט, ובמהלך אותה תקופה התקרב לפעילים במפלגה הסוציאל-רבולוציונרית, שסיפקו לו מסמכים מזויפים. בשנת 1903 נעצר פעם נוספת בשל פעילות מהפכנית בקרב הימאים בבסיס הימי של סבסטופול, והוחזק במעצר עד 1905, אז שוחרר במסגרת חנינה.
בשנת 1906, בהיותו בסנקט פטרבורג, נעצר שוב והוגלה לסיביר. הוא שהה שם רק שלושה ימים, ואז נמלט והגיע למוסקבה. שם פרסם את סיפורו הראשון תחת שם עט "אלכסנדר גרין". בעקבות החלטת הצנזורה, הופסקה הכנת הספר לדפוס. בהמשך, תחת אותו שם עט, פרסם מספר סיפורים נוספים.
בין השנים 1909–1915 פרסם גרין מספר יצירות, בהן תיאר את החיים במדינה הדמיונית "גרינלנדיה". מעניין לציין כי גרין עצמו לא נתן למדינה שם, והשם הומצא על ידי קוראיו.
בשנת 1916 נמלט גרין לדוכסות הגדולה של פינלנד, שהייתה חלק מהאימפריה הרוסית, אך נהנתה מאוטונומיה מסוימת. לאחר מהפכת פברואר חזר לפטרוגרד.
בקיץ 1919 גויס גרין לצבא האדום, ולאחר שחרורו בשנת 1920 חלה בטיפוס והבריא רק כעבור חודש. בעזרת מקסים גורקי, הצליח לקבל מלגה ומקום מגורים.
במהלך תקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, כתב גרין את יצירתו החשובה "מפרשי ארגמן" (Алые паруса), שפורסמה בשנת 1923.
בשנת 1924 עבר גרין עם אשתו להתגורר בחצי האי קרים, שם חיו עד לפטירתו בשנת 1932. בתקופה זו המשיך לכתוב נובלות על החיים במדינה הדמיונית. בשנת 1928 פרסם את הרומן "הרצה על הגלים" (Бегущая по волнам). סגנון יצירותיו לא תאם את הקו המרכזי של הספרות הרשמית, ולכן על אף שהצליח לפרסם את יצירותיו, מצבה הכלכלי של משפחתו נותר קשה.
מורשת

לאחר מלחמת העולם השנייה, אלמנתו של גרין הואשמה בשיתוף פעולה עם הנאצים ונשפטה לעשר שנות מאסר במחנות עבודה. הפצת ספריו של גרין הופסקה, אך בשנת 1956, הודות למאמציהם של קונסטנטין פאוסטובסקי ויורי אולשה, חודשה הדפסת ספריו והוא הפך לפופולרי מאוד. בשנת 1960 הצליחה אלמנתו לקבל אישור לפתיחת מוזיאון בביתם שבחצי האי קרים, בו התגוררו בשנות ה-20.
במהלך שנות ה-60 הופקו מספר סרטים על בסיס ספריו. בסך הכל צולמו כ-15 סרטים, סרט מצויר, בלט, אופרה ויצירות מוזיקליות נוספות, כולם בהשראת כתביו.
החל משנת 2000 מוענק פרס ספרותי על שמו, המיועד ליצירות ספרותיות לנוער.
בסנקט פטרבורג נהוג, כחלק מחגיגות סיום הלימודים, להשיט אונייה עם מפרשים בצבע שני למרכז העיר.
ביאורים

↑  11 באוגוסט לפי הלוח היוליאני שהיה נהוג באותה עת ברוסיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517358005171  PLWABN: 9810599493905606  BIBSYS: 90099180  BNE: XX1165998  BnF: cb12044987m (data)  CANTIC: a19323864  CiNii: DA00877384  GND: 118718908  ISNI: 0000 0001 1023 6912  LCCN: n79138888  LNB: 000056822  NDL: 00441762  NKC: jn19981001356  NLA: 35130015  NLG: 321658  NLK: KAC201914253  NTA: 073344257  RERO: 02-A021945823  RSL: 000081113  SELIBR: 242986  SNAC: w6c00w6p  SUDOC: 028660218  Trove: 835500  VIAF: 291109606   WorldCat (עם VIAF): 291109606 
אוניית מפרשים בסנקט פטרבורג
אורג התאו

| אורג התאו |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אורגיים
סוג:: אורג התאו
מינים
 Bubalornis albirostris  Bubalornis niger
שם מדעי
 Bubalornis ‏סמית, 1836

אורג התאו (שם מדעי: Bubalornis) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת האורגיים החיים בסוואנות של אפריקה.
סוג זה כולל 2 מינים של אורגים בעלי נוצות כהות ומקורים גדולים והם מעופפים בקבוצות גדולות לאורך הסוואנות. אורגים אלה קיבלו את שמם בגלל שנראו לחוקר שצפה בהם מסתובבים לרגלי תאואים באפריקה והניח שמדובר בשיתוף פעולה הדדי בין שני המינים. עם זאת אין קשר ביניהם ומרבית הזמן האורגים מצויים הרחק מהתאואים.
ציפורים אלה ניזונים בעיקר מחרקים גדולים וגם מזרעים.
מינים

אורג תאו לבן-מקור (Bubalornis albirostris)
אורג תאו אדום-מקור (Bubalornis niger)
בעבר היה שייך לסוג המין היחידי אורג תאו לבן-ראש (Dinemellia dinemelli).
אלפא רומיאו 1750/2000 ברלינה

| --- | --- |

אלפא רומיאו 1750 ברלינה
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1968–1977
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  אלפא רומיאו 1900 
 מודל אחריו:  אלפא רומיאו אלפתא 
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  4,390 מ"מ
 רוחב:  1,565 מ"מ
 גובה:  1,430 מ"מ
 משקל:  1,110 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,570 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 1,779 סמ"ק המפיק 116 כ"ס ב-3,000 סל"ד (לדגם "אלפא רומיאו 1,750 ברלינה") (קרבורטור כפול מסוג וובר)  4 צילינדרים, בטור, 1,962 סמ"ק, המפיק 130 כ"ס ב-3,200 סל"ד (קרבורטור כפול מסוג וובר)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות, תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מסוג: "ZF automatic"
 מהירות מרבית:  180 קמ"ש (לדגם 1,750 סמ"ק), 200 קמ"ש (לדגם 2,000 סמ"ק)
 צריכת דלק:  9.5 ליטר ל-100ק"מ (לדגם 1,750 סמ"ק, במהירות שיוט 100 קמ"ש   8.98 ליטר ל-100ק"מ (לדגם 2,000 סמ"ק, במהירות שיוט 100 קמ"ש
 
אלפא רומיאו 1750/2000 ברלינה (באיטלקית: Alfa Romeo 1750/2000 Berlina) היא מכונית סלון בעלת 4 דלתות, אשר נבנתה והורכבה על ידי חברת אלפא רומיאו האיטלקית, בין השנים 1968–1977, בגרסת 1,750 סמ"ק, ובגרסת 2,000  סמ"ק (מיוני 1971).
אלפא רומיאו 1750/2000 ברלינה

משמעות המילה "ברלינה" באיטלקית היא סדאן.
אלפא רומיאו 2000 ברלינה עלתה בהשקתה באיטליה ביוני 1971, 2,348,000 לירטות איטלקיות.
תאוצת דגם ה-1750 סמ"ק מ-0-100 קמ"ש היא 10.2 שניות
תאוצת דגם ה-2000 סמ"ק מ-0-100 קמ"ש היא 8.75 שניות
ל-2 הדגמים הורכבו צמיגים במידות 165 SR 14.
סך הכל יוצרו 191,972 יחידות.
סדרות אלפא רומיאו 1750/2000 ברלינה

ברלינה סדרה 1 (1968-1969), יוצרו 49,987 יחידות
ברלינה סדרה 2 (1969-1971), יוצרו 40,759 יחידות
ברלינה ("הזרקה"  Injection), (1969-1971), יוצרו 11,137 יחידות
ברלינה  1750A (1971), יוצרו 252 יחידות
ברלינה (1971-1977), יוצרו 87,640 יחידות
ברלינה 2000A (1971-1977), יוצרו 2,200 יחידות
תמונות

אלפא רומיאו 1750 ברלינה
אלפא רומיאו 1750 ברלינה
אלפא רומיאו 1750 ברלינה
אלפא רומיאו 1750 ברלינה
אלפא רומיאו 1750 ברלינה
אלפא רומיאו 1750 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
אלפא רומיאו 2000 ברלינה
לקריאה נוספת

אלפא רומיאו 1750 ברלינה  (Alfa Romeo 1750 - WOI Encyclopedia Italia)
הערות שוליים

↑  "האלפא רומיאו 1750 החדשה" Bernabò, Ferruccio (14 January 1968). "Le nuove Alfa Romeo 1750 presentate ieri in Italia". La Stampa (in Italian). p. 12. Retrieved 31 March 2015.
↑  .^ Ornella Sessa, L'automobile italiana, Firenze, Giunti Editore, 2006, p. 232
↑  Le nuove Alfa 2000, Quattroruote, giugno 1971
אלכסנדר גריבוידוב

| --- | --- |

 לידה:  15 בינואר 1795 מוסקבה האימפריה הרוסית
 פטירה:  11 בפברואר 1829 (בגיל 34) טהראן האימפריה הפרסית
 מדינה:  האימפריה הרוסית
 מקום קבורה:  פנתאון מתאצמינדה
 מקום מגורים:  טביליסי פלך טביליסי מלכות המשנה של הקווקז
 השכלה:  פנימיית אוניברסיטת מוסקבה  האוניברסיטה הקיסרית של מוסקבה 
 תפקיד:  שגריר 
 בת זוג:  נינו צ'בצ'בדזה
 פרסים והוקרה:  מסדר סנטה אנה, דרגה 2  מסדר האריה והשמש, דרגה ראשונה  קצין בכיר במסדר האריה והשמש 
 חתימה:   
 
אלכסנדר סרגייביץ' גריבוידוב (ברוסית: Александр Сергеевич Грибоедов; 15 בינואר 1795 - 11 בפברואר 1829) היה דיפלומט, סופר מחזאי ומלחין רוסי, שנרצח בטבח בשגרירות רוסיה בטהראן. הוא התפרסם כאיש-ספר וכמחברו של מחזה אחד, "Горе от ума", קומדיה בחרוזים. שלונסקי ניסה לתרגם את המחזה לעברית אך נכשל, ומניסיונותיו נותרו רק הצעותיו לשם היצירה בעברית: "חכם ורע לו" או "מרבה דעת - מרבה מכאוב". יחד עם זאת המחזה ידוע בארץ כ"צער מתוך חכמה". המחזה נחשב ברוסיה לאחד משני מחזות המופת של התיאטרון הרוסי הקלאסי (לצד "רביזור" של גוגול).
קורות חייו

גריבוידוב נולד במוסקבה ובין השנים 1810–1812 למד באוניברסיטת מוסקבה. לאחר מכן הוסמך לקצונה ברגימנט ההוסרים. אולם בשנת 1816 התפטר מהרגימנט. בשנה שלאחר מכן הצטרף לשירות הציבורי, ובשנת 1818 מונה למזכיר לשכת הציר הרוסי בפרס, והועבר לגאורגיה. הוא החל לכתוב מוקדם, ובשנת 1816 חיבר עבור תיאטרון בסנקט פטרבורג קומדיה בחרוזים שנקראה "בני הזוג הצעירים" (Молодые супруги), שאחריה באו יצירות נוספות מאותו סוג. אולם המאמרים והקומדיות שכתב לא הטביעו את חותמם. מצד שני זכתה היצירה "צער מתוך חכמה", קומדיה סאטירית בחרוזים על האריסטוקרטיה הרוסית, להצלחה כבירה. הוא היה חבר ב"האגודה החופשית של חובבי הספרות הרוסית".
יצירה זו כונתה על ידי הפקידים רמי הדרג במחזה, "פסקוניאדה במוסקבה". המחזה הצליח להציג בצורה מדויקת טיפוסים מסוימים של פקידים בכירים כמו "פמוסוב", חסיד הגידופים הישנים, שונא הרפורמות; הליברל והאריסטוקרט הצעיר והאנגלופיל, "רפטילוב", המתעמת עם גיבור השלום, צ'אצקי, סאטיריקן אירוני, שחזר זה לא מכבר ממערב אירופה. צ'אצקי חושף את חולשותיהם של יתר הדמויות במחזה, ומילותיו הידהדו כמחאת הדור הצעיר של 1820, אשר הגיעה לשיאה בשנת 1825, במרד הדקבריסטים, שדוכא באכזריות מאוחר יותר על ידי ניקולאי הראשון. אף על פי ששורשיהם בקומדיה הצרפתית הקלאסית של מולייר, הדמויות במחזה יותר אינדיבידואליות, וההשפעה ההדדית בין החברה לפרטים שופעת תן וקח דיאלקטי (ניגודי).
גריבוידוב בילה את קיץ 1823 ברוסיה. הוא סיים את המחזה שלו ולקח אותו לסנקט פטרבורג, ושם הוא נדחה על ידי הצנזורה. עותקים רבים של המחזה הועתקו והופצו באופן פרטי, אולם גריבוידוב לא זכה לראות את המחזה מפורסם. המהדורה הראשונה הודפסה בשנת 1833, ארבע שנים לאחר מותו. הפעם היחידה שבה ראה גריבוידוב את המחזה על הבימה הייתה כאשר הוצג על ידי קציני חיל המצב שהוצבו בירוואן. הוא חזר מאוכזב לגאורגיה, שם סייע לקרוב משפחתו הרוזן איוואן פסקביץ', הנציב העליון של מלכות המשנה של הקווקז, בכישוריו כבלשן, במהלך המלחמה הרוסית-פרסית, 1826-1828. גריבוידוב ניהל את המשא ומתן על הסכם טורקמנצ'י. בשנת 1828, לאחר תום המלחמה וחתימת ההסכם הוא נשלח לסנקט פטרבורג, וזכה לקבלת פנים נלהבת. בסנקט פטרבורג הוא הקדיש את עצמו לספרות, והחל לעבוד על הדרמה הרומנטית "לילה גאורגי" (Грузинская ночь).
קורות חייו > מותו

מספר חודשים לאחר נישואיו לבתו בת השש עשרה של הנסיך אלכסנדר צ'בצ'בדזה, נשלח גריבוידוב בפתאומיות לטהראן כציר מוסמך. בעקבות המלחמה הרוסית-פרסית, 1826-1828 והסכם טורקמנצ'אי המשפיל, התעוררו בפרס רגשות עוינות לרוסים, וזמן קצר לאחר הגעתו של גריבוידוב לטהראן הסתער המון על השגרירות הרוסית בעיר.
התקרית החלה ב-11 בפברואר 1829, כאשר סריס ארמני שברח מהרמון השאה ביקש מקלט בשגרירות, יחד עם שתי נערות ארמניות מהרמון חתנו. על פי הסכם הכניעה שנחתם תשעה ימים קודם לכן בעיר טורקמנצ'אי, הורשו ארמנים המתגוררים בפרס לחזור למזרח ארמניה. השאה תבע מגריבוידוב כי שלושת הנמלטים יוחזרו, אולם גריבוידוב סירב. השמועה על כך התפשטה בעיר, והמון משולהב של אלפי פרסים כיתר את השגרירות בתביעה למסור את שלושת הארמנים לידם.
ברגע האחרון, הסכים גריבוידוב בחוסר-רצון למסור את השלושה. אולם אז התפרץ ההמון למתחם השגרירות. פלוגת הקוזאקים שהייתה אמונה על הגנת השגרירות הייתה קטנה מדי, ועדיין הצליחה לעכב את ההמון מעל לשעה, עד שבסופו של דבר נסוגה לאחור למשרדו של גריבוידוב. שם הצליחו להחזיק מעמד, עד שבסופו של דבר פרץ ההמון למשרד תוך קריאות "אללה אכבר" וטבח בגריבוידוב ובמגניו. ראשו של גריבוידוב נחתך, וגופתו הושלכה לעבר ההמון. הסריס הארמני, שבריחתו הניעה את האירועים, היה בין הראשונים שנטבחו; גורלן של הנערות הארמניות נותר לא ידוע.
ההתעללות בגופתו של גריבוידוב נמשכה שלושה ימים, ושרידיה זוהו בזכות צלקת ישנה על ידו שנגרמה בדו-קרב. גופתו נלקחה לטביליסי ונקברה בפנתאון מתאצמינדה שבחצר כנסיית מאמאדוויתי. כשקיבלה נינו, אשתו בת ה-16, את הבשורה על מותו, ילדה בטרם עת את תינוקה, שמת כעבור שעות אחדות. היא המשיכה לחיות שלושים שנה נוספות לאחר מות בעלה, ודחתה את כל המחזרים שביקשו את ידה.
"אינני מכיר דבר הראוי לקנאה יותר מהשנים האחרונות של חייו הסוערים. המוות תוך הקרב נועז, הבלתי שווה, לא היה בשביל גריבוידוב נורא כלל. ״הוא כהרף-עין היה ונאה״. בלילות-נדודים עודנו נלחם ברעיון המוות".
גריבוידוב, בן 34 בלבד במותו, לא זכה לראות את מחזהו עולה על במות מוסקבה. הצנזור לא אהב את הלגלוג נגד האצולה הרוסית הרקובה הפוסט-נפוליאונית והיצירה פורסמה בשלמותה רק בשנת 1861.
על שמו של גריבוידוב נקראה תעלת גריבוידוב (кана́л Грибое́дова) בסנקט פטרבורג, תעלה אותה חוצים 21 גשרים. בארמניה נקרא על שמו יישוב בשם גריבוידוב, והונפק לזכרו בול. אחת המערכות בסאטירה של בולגקוב, "האמן ומרגריטה", מתרחשת ב"בית גריבוידוב".
בשנת 2010 שודרה הסדרה מותו של וזיר-מוכתר: אהבתו וחייו של גריבוידוב, על חייו ואירועי מותו.
הערות שוליים

↑  פסקוניאדה (Pasquinade) - פרודיה עלומת שם היכולה להופיע בחרוזים או בשירה.
↑  אנגלופיליה (Anglophilia) - אהדת אנגלים
↑  יוסף אריכא (1954), אנך: במה לספרות, מחשבה ואמנות, עמ' 282
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262172105171  PLWABN: 9810582065105606  BIBSYS: 90065429  BNE: XX4710431  BnF: cb12044982w (data)  CiNii: DA00874036  GND: 118639366  ICCU: RAVV076769  ISNI: 0000 0001 2320 5584  LCCN: n80149409  LNB: 000036450  MusicBrainz: 6b5b3ad7-ce1f-49f4-91d7-4072bdaacdb6  NDL: 00522172  NKC: jn19992000246  NLA: 36566560  NLG: 64743  NLK: KAC201822435  NSK: 000018064  NTA: 069508623  RERO: 02-A000074413  RSL: 000081101  SELIBR: 188688  SNAC: w6b56zt8  SUDOC: 085796662  Trove: 1296433  VcBA: 495/314650  VIAF: 41858406   WorldCat (עם VIAF): 41858406 
דף מתוך כתב-היד של גריבוידוב "צער מתוך חכמה"
קברו של גריבוידוב, יחד עם אשתו.
פנתאון מתאצמינדה בטביליסי
אנדרטה לזכרו של גריבוידוב בדיליג'אן ארמניה, במקום בו אלכסנדר פושקין פגש בקרון שהוביל את גופתו של גריבוידוב לטביליסי. הכיתוב ברוסית ובארמנית על האנדרטה אומר: 

כאן ראה א. ס. פושקין את גופתו של א. ס. גריבוידוב 27 VI‏ 1829
תעלת גריבוידוב בסנקט פטרבורג