stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דייוויד לוי
הערות שוליים

↑  Let's Talk Stars
↑  David's Comet Hunting Achievements
↑  "The Sky in Early Modern English Literature: A Study of Allusions to Celestial Events in Elizabethan and Jacobean Writing, 1572–1620
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264541705171  PLWABN: 9810584673405606  BIBSYS: 90587979  BnF: cb12380073t (data)  CiNii: DA03171848  GND: 172495687  ISNI: 0000 0001 3881 4972  LCCN: n85011080  LNB: 000084530  NDL: 00547481  NKC: mzk2003181794  NTA: 119583232  ORCID: 0000-0002-9939-1800  SUDOC: 032851154  VIAF: 41920764   WorldCat (עם VIAF): 41920764
דייוויד סוטר

דייוויד האקט סוּטר (באנגלית: David Hackett Souter; נולד ב-17 בספטמבר 1939) הוא שופט לשעבר בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ביוגרפיה

סוטר נולד במלרוז, פרוור של בוסטון שבמסצ'וסטס. הוא סיים תואר ראשון ושני באוניברסיטת הרווארד, זכה במלגת רודז ועבר ללמוד באוניברסיטת אוקספורד. לאחר שחזר מאנגליה החל בלימודי משפטים בהרווארד אותם סיים ב-1966.
במרוצת השנים התערה סוטר בפוליטיקת הרפובליקנית של מדינתו. הוא שירת כשופט במסצ'וסטס, וב-1990 מונה לשופט בבית המשפט הפדרלי לערעורים של המחוז הראשון. באותה שנה, בחר בו הנשיא ג'ורג' בוש האב כמועמד לשופט בבית המשפט העליון האמריקני במקום ויליאם ברנן שפרש. סוטר אכזב את תומכיו הרפובליקנים בהיותו מתון וליברלי באופן יחסי.
בשנותיו הראשונות נטה סוטר לכיוון השמרני, ורוב הצבעותיו היו יחד עם נשיא בית המשפט דאז ויליאם רנקוויסט ועם השופט דאז אנטונין סקאליה. עם זאת, ביחד עם שני שופטים אחרים שמונו על ידי נשיאים רפובליקנים, אנתוני קנדי וסנדרה דיי או'קונור, כתב סוטר דעה תומכת בפסק דין הורות מתוכננת נגד קייסי, אשר שמר על הלכת בית המשפט העליון בפסק הדין רו נגד וייד אשר הכירה בזכות חוקתית להפלות. מאז סוטר נחשב לליברל בבית המשפט, והוא פסק ביחד עם השופטים הליברלים סטיבנס, גינסבורג וברייר לעיתים קרובות, כולל בפסק הדין בוש נגד גור.
סוטר אינו משתמש בדואר אלקטרוני, אינו מחזיק מכשיר סלולרי ואף מבצע בעצמו תיקונים ושיפוצים בביתו שבניו המפשייר.
במאי 2009 הודיע נשיא ארצות הברית ברק אובמה, שסוטר התפטר מתפקידו עקב רצונו לפרוש בחזרה למדינת מולדתו ניו המפשייר. אובמה בחר בסוניה סוטומיור כמחליפתו.
הערות שוליים

↑  יצחק בן חורין, וושינגטון, אובמה בחר בשופטת היספאנית לביהמ"ש העליון, באתר ynet, 26 במאי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007323326005171  GND: 131409573  ISNI: 0000 0003 8560 8949  LCCN: no90022546  NTA: 323977391  SNAC: w6ww7p7x  SUDOC: 112480756  VIAF: 206429379   WorldCat (עם VIAF): 206429379 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית ובנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דורנוגובי

דורנוגובי (במונגולית: Дорноговь аймаг) הוא אחד מ-21 האיימאגים (מחוזות) של מונגוליה.
האיימאג ממוקם במזרח מדבר גובי ומכאן פירוש שמו "מזרח גובי". בירת דורנוגובי היא סיינשנד.
סומים (תת מחוזות)

אלטנשירה (Altanshiree)
אייראג (Ayrag)
דלנג'רגלן (Dalanjargalan)
דלגרח (Delgereh)
ארדנה (Erdene)
חטנבולג (Hatanbulag)
חובסגול (Hövsgöl)
איחוט (Ihhöt)
מנדח (Mandah)
אורגון (Örgön)
סייחנדולן (Sayhandulaan)
סיינשנד (Saynshand)
אולנבדרח (Ulaanbadrah)
זמין-אוד (Zamïn-Üüd)
דורותי ג'ונסון

| --- | --- |

 לידה:  21 באוגוסט 1919 סוואנה, ארצות הברית 
 פטירה:  4 בפברואר 1999 (בגיל 79) 
 ענף מדעי:  סיעוד 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ואנדרבילט  אוניברסיטת הרווארד  אוניברסיטת סאות'רן-ג'ורג'יה, קמפוס ארמסטרונג 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 
פרופסור דורותי ג'ונסון (באנגלית: Dorothy Johnson, ‏ 21 באוגוסט 1919–פברואר 1999) הייתה אחות ותאורטיקנית. במהלך עבודתה היא פיתחה את "תאוריית מודל ההתנהגות".
ביוגרפיה

ג'ונסון נולדה בסוואנה, ג'ורג'יה, ארצות הברית. את התואר הראשון שלה היא קיבלה ב-1938 מ-Armstrong Junior college בג'ורג'יה. היא עשתה שנה הפסקה בלימודיה ולאחר מכן החלה ללמוד באוניברסיטת ואנדרבילט, טנסי. באוניברסיטה זו היא קיבלה ב-1942 את תואר ה-B.N.S. שלה. בשנת 1948 היא קיבלה MPH מאוניברסיטת הרווארד.
ניסיונה המקצועה כלל בעיקר הוראה אך היא שמשה גם כאחות צוות במועצת הבריאותית בסוונה, בין השנים 1943–1944. בנוסף, היא שימשה גם במדריכה ועוזרת פרופסור בסיעוד ילדים באוניברסיטת ואנדרבילט.
מ-1949 ועד לפרישתה ב-1978 עבדה ג'ונסון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס כפרופסור משנה לסיעוד. בהמשך התקדמה לדרגת פרופסור חבר ובהמשך מונתה לפרופסור מן המניין בחוג לסיעוד.
בין השנים 1965–1967 שימשה ג'ונסון כיועצת סיעוד ילדים בחוג לסיעוד בקולג' הרפואי הנוצרי (אנ') בוולור (אנ') שבדרום הודו. בין השנים 1965–1967 שמשה כיו"ר הקהילה בעמותה לסיעוד בקליפורניה.
היא פרסמה 4 ספרים ולמעלה מ-30 מאמרים, דוח"ות ומונוגרפיות. נפטרה בגיל 80.
ג'ונסון קיבלה פרסים רבים, ביניהם פרס הפקולטה לתלמידי תואר שני ב-1975, פרס "lulu Hassenplug Ditinguished Acheivement" ב-1977, ופרס בית הספר לרפואה של אוניברסיטת ואנדרבילט עבור מצוינות בסיעוד ב-1981.
תאוריית מודל ההתנהגות

תיאורית מערכת ההתנהגות של ג'ונסון נותנת פרדיגמה משותפת לאדם, סביבה וסיעוד. האדם מוגדר כמערכת התנהגות עם שבע תת-מערכות הקשורות זו בזו. כל מערכת נוצרת מסדרה של תגובות התנהגותיות הנובעות מאופיו ונטייתו של האדם או מפעולות בעלות מטרה משותפת. התגובות הללו מובחנות והן מעוצבות בעקבות לימוד והתבגרות.
התנהגותו של האדם נקבעת על ידי מכלול של גורמים פיזיים ביולוגיים ופסיכולוגיים המשפיעים זה על זה ולכל מערכת משנה יש ארבעה מבנים תפקודיים ושלושה צרכים תפקודיים.
מבנים תפקודיים:
מוטיבציה ומטרה - התוצאות הסופיות של ההתנהגות.
נטייה מוקדמת - הנטייה המוקדמת של האדם לפיה הוא פועל.
בחירה - האדם יכול לבחור כיצד לפעול בכל מצב נתון.
פעולה - התנהגות הפרט.
צרכים תפקודיים:
הגנה
טיפול
עוררות, המרצה, גירוי
כדי שתת-המערכות יתפתחו וישמרו על יציבות, עליהן לקבל אספקה קבועה של הצרכים התפקודיים הנ"ל - אותם הם מקבלות בדרך כלל מהסביבה. אולם, בעת מחלה או בעת סיכון למחלה, האחות יכולה להפוך למקור לצורכי תת-המערכות.
תגובות האדם שנוצרות על ידי כל תתי המערכות שהוזכרו לעיל הן תוצר של מוטיבציה, ניסיון ולמידה. התגובות הללו מושפעות ממכלול של גורמים. מערכת ההתנהגות מנסה להשיג איזון על ידי הסתגלות לגירויים פנימיים וסביבתיים. היא מגדירה את כל ההתנהגויות של האדם שנוטות לחזור על עצמן, התנהגויות שמאפיינות את אופי האדם.
מערכת ההתנהגות של האדם קובעת את האופן והאופי בו יתקשר האדם והסביבה וכיצד יגיב לאירועים המתרחשים בסביבתו.
הערכת מצב החולה מתבססת על בדיקת תקינותם וקיומם של כל אחד מהמבנים והצרכים התפקודיים, ביחס לכל תת-מערכת. באופן תקין האדם שומר על כך, אך במקרים של מחלה - האחות נותנת סיוע חיצוני.
לפיכך, על המטפל לראות את האדם כמכלול אלמנטים המרכיבים יחד מערכת התנהגות אחת. עליו לפתח כלים שעל ידם יוכל להעריך את המטופל באופן זה, ובכך לקבוע האם קיים איום ממשי או מדומה על החולה וכן להעריך האם האדם מסוגל להסתגל למחלה מבלי לערער את איזון המערכת.
דב (ברוניסלב)

דב לוין
דב ברוניסלב ("ברק") לוין (כ"ה בתשרי תרס"ז, 14 באוקטובר 1906 – 8 בדצמבר 1986) היה איש עסקים, תעשיין, עיתונאי ישראלי, פעיל עלייה, פעיל בארגון "ההגנה" ופעיל ציבורי.
בפולין > ילדותו

לוין נולד בכ"ה בתשרי תרס"ז בעיירה וייניאווה (Wieniawa) שבפולין (כיום חלק מהעיר לובלין) לשרה לבית פאבריקאנט ולשמואל מרדכי לוין. בגיל שנתיים עברה המשפחה לוורשה.
בשנת 1921 הצטרף לוין לתנועת "מכבי" והתחרה מטעמה במכביה באגרוף ובחתירה.
בפולין > לימודיו

למד בבית ספר יהודי, וב-1924 סיים את לימודיו בגימנסיה "אסכולה" בוורשה. בין השנים 1925–1926 שירת שירות חובה צבאי בצבא הפולני.
בין השנים 1926–1928 למד שלוש שנים בבית ספר גבוה לכלכלה. בתקופה זו היה פעיל באגודות אקדמיות כגון "זיאלי" (אגודה יהודית אקדמית לספורט) ו"זאקמיק" (אגודה אקדמית של חובבי ידיעת הארץ), שאותה ייסד.
בפולין > עסקי התעשייה

עוד בהיותו סטודנט קירב אותו אביו לעסקי התעשייה, וב-1929 קיבל אותו כמנהל שותף למפעלים המשפחתיים – מפעל למוצרי עור ובית חרושת לחפצי מתכת בשם A. Ewelinski & S. Lewin (אוולינסקי לוין ובניו), שעסק בציפויים ויציקות מתכת של גביעים, מדליות ופסלונים.
באותם ימים התעניין דב בפעולות המסחר פולין–ארץ ישראל, והגיע לארץ ישראל במסגרת נסיעה שאורגנה למנהלי מפעלים למצרים וישראל במרץ 1932, כאשר חזר לפולין צורף לסוכנות היהודית מטעם הלא-ציונים בוורשה, כמומחה לתחום בעלי בתי-חרושת זעירים (בראש הוועדה עמד ליאון לויטה), וכפעיל עלייה של המעמד הבינוני.
בארץ ישראל > העלייה לארץ ישראל

באקדמיה שבה למד למדו גם יהודים וגם נוצרים, ולעיתים היו בה גילויים של אנטישמיות. במרץ 1932 התנפלו עליו בריונים והכו אותו עד שאיבד את הכרתו. לאור זאת קיבל החלטה כי מקומו אינו בפולין כי אם בארץ ישראל. אביו ניסה לשכנעו לחזור בו מהחלטתו, אולם הדבר לא עלה בידו.
בנובמבר 1932 עלה דב ארצה והתיישב בתל אביב, שם יסד בית חרושת למנורות חשמליות בשם "לייט", חברת "כלכלה" לסחר חליפין בין פולין וארץ ישראל ובית חרושת "הכיסא" לרהיטים כפופים (בעזרת מומחים פולניים), שהיה השני בגודלו בארץ.
בערב פסח ב-10 באפריל 1933, בגיל 27, נישא לשפרה בת יוסף יוטשנקה (Jutrzenka) מהעיר קיילצה שבפולין במשרד אגודת ישראל בת"א, לחתונה הגיע שמואל אביו לביקור בארץ ישראל, אך בגמר החתונה חזר לפולין (שם נספה בשואה).
לאור ניסיונו כשייט ב"מכבי וורשה", בשנת 1935 היה ממייסדי מועדון השייטים תל אביב (תעודת חבר מספר #36), וקיבל בו מינוי של מזכיר כבוד. המועדון נוהל באותם ימים על ידי עמנואל טובים, וא.ז. הופין. במסגרת המועדון עסק בעיקר בשיט מפרשיות.
בארץ ישראל > עסקים בארץ ישראל

בין השנים 1935–1936 שימש כמפקח מטעם בנק PKO הפולני ומנהל מחלקת הביטוח של הבנק. באותה תקופה שימש גם כסוכן קונסולרי של פולין בקפריסין.
ב-1936 החל להתעניין בקפריסין, וניסה ליזום יישובם של 200 אלף יהודים (מפליטי גרמניה) בקפריסין לתקופת מעבר עד שיוכלו לעלות ארצה וזאת בעקבות המנדט הבריטי שהגביל את רישיונות העלייה שניתנו ליהודים. בתקופה זו ביקר פעמים רבות בקפריסין, והתיידד עם ואנשי שלטון קפריסאיים. ממשלת פולין אף עמדה למנותו לקונסול בקפריסין (בתנאי שיתנצר) אולם לאור סירובו להתנצר והתגברות האנטישמיות בפולין תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל.
ב-1937 עזר ביסוד הקו האווירי הפולני לוט פוליש איירליינס (LOT) בין וורשה ללוד.
באותה תקופה ייצג פירמות זרות (מפולניה, צרפת, הולנד, הונגריה, ושווייץ) בארץ ישראל מהתחומים הבאים: חמרי מזון (פולניים), אורז ומכשירים לכיבוי אש (הולנדיים), יוטה (מבלגיה), סחורות פרמצטיות.
בין השנים 1932 ל-1939 נסע 16 פעמים לפולין לנסיעות עסקיות. בביקורים אלו אף ביקר את משפחתו. אולם ביקורים אלו נפסקו עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939. באותה שנה הספיק לבקר את אביו ואף ניסה לשכנעו לעלות לישראל אך ללא הצלחה. דב יצא מפולין באחת מהטיסות האחרונות שיצאו ממנה. משפחתו לא רצתה לעזוב את פולין (אפילו אחיו הציוני – יוסף) כמו יהודים רבים אחרים, כי האמינו שהמצב ישתפר וכן פחדו לאבד את כל רכושם ועסקיהם אם יעזבו את פולין.
בארץ ישראל > תקופת מלחמת העולם השנייה

בראשית מלחמת העולם השנייה הוזמן על ידי מנהלי חברת "מסחר ותעשייה" לארגן ולנהל את תערוכת המשק העברי לשעת מצור שעמדה להתקיים במגרשי התערוכה של יריד המזרח בהנהלתם של אלכסנדר עזר יבזרוב, אברהם אידלסון ושלמה יפה, אך התוכנית לא יצאה לפועל בגלל כניסת איטליה למלחמה.
ממאי 1940 ועד 1945 שירת במשרד המלחמה הבריטי בארץ כמומחה לענייני כלכלה (עבירות כלכליות, תקנות חרום וכו'). באותה תקופה שירת בהתנדבות, במסגרת הש"י (שרות הידיעות) של ה"ההגנה", במלחמה בריגול הגרמני. דב התמנה להיות הבודק הראשי במשרד הדואר הבריטי (צנזור), כך שהיה ביכולתו להכניס ולהוציא מכתבים משקי דואר בהתאם לרצון המחתרות: הגנה, לח"י ואצ"ל. איש הקשר שלו עם מפקד ההגנה באותם ימים (אליהו גולומב) היה שמחה אבן זוהר (מפקד יחידת ה"גדעונים") מי שהיה מאוחר יותר מזכיר ועד הפועל.
באפריל 1945 עזר למנהלי "מסחר ותעשייה" (אלכסנדר עזר יבזרוב, ואברהם אידלסון) בהוצאת הקטלוג הממשלתי וניהל את תערוכת הבולים הראשונה בארץ, בשם "פילא". התערוכה התקיימה בתל אביב (8 באפריל עד 11 באפריל 1945). ביום פתיחת התערוכה התפרסמה בעיתון "הפלשתיין פוסט" הידיעה הבאה: תערוכת הבולים של פלשתינה "פילא 1945" תיפתח היום. כמו כן בשנה זו הצטרף לחברת המו"לות "דפוס ופרסום" של אידלסון ויברזוב.
בארץ ישראל > פעילות ציבורית והתנדבותית

ב-1938 יסד את אגודת "עזרה הדדית" לביטוח הדדי של אזרחיים, ובו בזמן ניסה לארגן את כל הגופים הכלכליים האזרחיים בחזית התגוננות אחידה.
דב הוא היה בין ראשוני מפקדי מחוז צפון תל אביב המשמר האזרחי (שלישו של המפקד הראשי חיים הלפרין). בשנת 1948 בעת מלחמת העצמאות הודיעו לו על נפילת שתי פצצות, האחת התפוצצה והשנייה לא. דב הגיע למקום, פיזר את הקהל ונכנס לבניין. הוא מצא את הפצצה בקומה השלישית. ללא פחד הוריד אותה בידיו והוציאה מהבניין וקרא לחבלנים לפוצצה. הפצצה נוטרלה ללא נזק לבניין או פגיעה באנשים.
דב היה פעיל בחיים הציבוריים כחבר ועד אגודת חברי "מכבי" וורשה בארץ, היה פעיל בהתאחדות עולי פולין (1932–1935), חבר הנהלת "אוצר המעמד הבינוני".
דב היה אח בלשכת "ברקאי" של הבונים החופשיים מאז 21 במרץ 1933. בינואר 1952 נבחר לנשיא הלשכה עד 1953. ובשנת 1981 לנשיא כבוד לאורך ימים של לשכת "ברקאי".
ביולי 1963 התמנה כנציג המחלקה הכלכלית של הסוכנות היהודית לקנדה, וכנציג מחלקת העלייה למחוז אונטריו שבקנדה. הוא כיהן בתפקידים אלה עד שנת 1965.
ב-1967 נבחר כנשיא לשכת יצחק ילין של בני ברית, בתפקיד זה כיהן עד סוף 1969.
עד 1977 ניהל את המרכז לגמילות חסדים של הסוכנות היהודית.
בארץ ישראל > עסקי העיתונות

בסוף פברואר 1948, בהיותו בעל משרד פרסום ותעמולה, הוזמן לנהל את עסקי העיתון היומי "ידיעות אחרונות", ואחר כך גם את השבועון "לאשה" (בתפקיד זה כיהן עד סוף 1953). דב היה חבר אגודת העיתונים היומיים, וועדת הביקורת שלה. כמו כן בשנה זו ניהל את השבועון "לאורור".
במסגרת ניהול שבועון "לאשה", היה שופט בתחרויות מלכת היופי של ישראל בשנים 1952, ו-1953, וכן תחרויות ספורט שונות.
בשנת 1951 יסד את ארגון "שדיר" (שבועונים, דו-שבועיים, ירחונים ורבעוניים), כמו כן פרסם מאמרים כלכליים ב"נאש פשגלונד" הפולני, ב"הארץ", "פלסטיין אילוסטרייטד ניוס", בירחון "ארץ ישראל והמזרח הקרוב" (בפולנית) ועוד.
ב-1954 הקים ירחון "לגבר" שאחר כך שינה שמו ל"תבל". באותה תקופה ארגן את המול"ים של העיתונות הפריודית בישראל. וב-1956 נבחר כסגן נשיא עולמי של הפדרציה הבינלאומית של העיתונות הפריודית בקונגרס בקופנהגן. באוקטובר 1962 בפריז נבחר שוב במושב אונסק"ו בפריז כסגן נשיא עולמי של  הפדרציה הבינלאומית של העיתונות הפריודית
ב-1958 הוא ניהל את עיתון "הבוקר" וערך את המוספים הכלכליים הבינלאומיים של העיתון.
בשנת 1963 נבחר כנשיא כבוד של אגודת המו"לים של העיתונות התקופתית "סיכעת" בישראל.
כמו כן ביהן כעורך הכלכלי של השבועון "יידשע צייטונג" ביידיש.
ב-1967 נבחר למועצת איגוד העורכים של כתבי העת בישראל.
בארץ ישראל > כללי

דב לוין דבר שבע שפות: עברית, גרמנית, פולנית, אנגלית, יידיש, רוסית וצרפתית.
לדב ושפרה לוין היה בן יחיד יוסף לוין, אשר זכה בשנת 1986 בפרס ביטחון ישראל.
דב נפטר ב-8 בדצמבר 1986 בגיל 80 בבית חולים איכילוב, ונקבר בבית העלמין בחולון.
דב לוין (שלישי מימין) עם חברים מהלימודים
דב לוין חבר מועדון השייטים תל אביב – על גדות הירקון
דב לוין שופט בתחרות מלכת היופי 1952
ד'קמ"א

ד'קמ"א (4141)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-17 בספטמבר 380 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 5 בספטמבר 381. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
דורותי ארזנר

| --- | --- |

דורותי ארזנר בסרט The Bride Wore Red, 1937.
 לידה:  3 בינואר 1897 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  1 באוקטובר 1979 (בגיל 82) לה קווינטה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1922 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  בית ספר הרווארד-וסטלאק 
 בן או בת זוג:  Marion Morgan 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (24 בינואר 1986) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורותי ארזנר (באנגלית: Dorothy Arzner;‏ 3 בינואר 1897 – 1 באוקטובר 1979) הייתה במאית קולנוע אמריקאית שביימה סרטים החל מסוף שנות ה-20 ועד תחילת שנות ה-40. באותן שנים היא הייתה אחת הנשים היחידות בתחום.
קורות חיים

דורותי נולדה בסן פרנסיסקו שבקליפורניה וגדלה בלוס אנג'לס, שם אביה ניהל מסעדה אותה פקדו סלבריטאים הוליוודיים רבים. בשנת 1915, לאחר שסיימה את התיכון, נרשמה דורותי ללימודי רפואה באוניברסיטת דרום קליפורניה, אך פרשה מלימודיה בשנת 1917 כדי לשרת כנהגת אמבולנס במלחמת העולם הראשונה.
כשחזרה לארצות הברית החלה דורותי לעבוד במערכת עיתון, ובהמשך החליטה להתחיל בקריירה של במאית קולנוע לאחר שפגשה את הבמאי ויליאם דה-מיל (אחיו של ססיל ב. דה-מיל). בעזרתו של ויליאם, השיגה עבודה כקלדנית בחברת סרטי פרמאונט, ובמהירות החלה לעבוד כתסריטאית, ובתוך שישה חודשים בלבד קודמה להיות עורכת. הסרט הראשון אותו ערכה היה Blood and Sand משנת 1922 בכיכובו של רודולף ולנטינו. היא קיבלה שבחים רבים על איכות עבודתה, והבמאי ג'יימס קרוז התרשם מהטכניקה שלה ושכר אותה כתסריטאית ועורכת של כמה מסרטיו.
אחרי שעבדה על יותר מ-50 סרטים בחברת פרמאונט איימה דורותי לעבור לחברת סרטי קולומביה אם לא תקבל עבודות בימוי. בשנת 1927 נעתרה חברת פרמאונט לבקשתה והיא ביימה את הסרט Fashions for Women, שזכה להצלחה רבה. בשנת 1929 ביימה את הסרט The Wild Party בכיכובה של קלרה בואו. כדי לאפשר לקלרה לנוע בחופשיות על הסט, ארזנר חיברה מיקרופון לחכה ובכך יצרה את הבום הראשון. סרטיה של דורותי בשלוש השנים הבאות מהווים דוגמה חשובה לקולנוע ההוליוודי שקדם לקוד הייז. בסרטיה הוצגו דמויות רבות של נשים חזקות, אסרטיביות ועצמאיות.
בשנת 1932 עזבה דורותי את חברת פרמאונט והחלה לעבוד כבמאית עצמאית במספר אולפנים. הסרטים שביימה בשנים אלה היו המפורסמים ביותר שבסרטיה, והיוו את תחילת הקריירה הקולנועית של שחקניות רבות, לרבות רוזלינד ראסל, סילביה סידני, קתרין הפבורן ולוסיל בול. בשנת 1936 הייתה דורותי האישה הראשונה שהצטרפה לאיגוד הבמאים האמריקאי.
בשנת 1943 הפסיקה ביימה דורותי את סרטה האחרון, First Comes Courage. בשנים שלאחר מכן, המשיכה לעבוד בבימוי פרסומות טלוויזיה ובהפקת הצגות. בשנות ה-60 וה-70 עבדה כמרצה בבית הספר לקולנוע של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, עד למותה בשנת 1979.
לדורותי, שהייתה לסבית, היו מספר מערכות יחסים עם שחקניות קולנוע, אך ב-40 שנות חייה האחרונות חיה עם בת זוגה הכוריאוגרפית מריון מורגן. דורותי נפטרה בגיל 82 בלה קווינטה שבקליפורניה.
פילמוגרפיה

| --- | --- |
  Too Much Johnson (1919 film)|Too Much Johnson (1919; lost, editor only)  The Six Best Cellars (1920, editor only)  Blood and Sand (1922) (additional footage) (uncredited)  The Covered Wagon (1923, editor only)  Inez from Hollywood (1924, editor only)  Fashions for Women (1927)  Ten Modern Commandments (1927)  Get Your Man (1927)  Manhattan Cocktail (1928; lost, except for the montage sequence by Slavko Vorkapić released in 2005 on DVD Unseen Cinema)  The Wild Party (1929)  Behind the Make-Up (1930, uncredited)  Sarah and Son (1930)  Paramount on Parade (1930, co-director):   Anybody's Woman (1930)  The House That Shadows Built (1931; Paramount promotional film with excerpt of never-produced film Stepdaughters of War to be directed by Arzner)  Honor Among Lovers (1931)  Working Girls (1931)  Merrily We Go to Hell (1932)  Christopher Strong (1933)  Nana (1934)  Craig's Wife (1936)  The Last of Mrs. Cheyney (1937, uncredited)  The Bride Wore Red (1937)  Dance, Girl, Dance (1940)  First Comes Courage (1943)
דורנו מול שאלות הנצח

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אהרן ברט 
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  פילוסופיה קיומית-פופולרית
 הוצאה
 הוצאה:  המדור הדתי במחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית
 תאריך הוצאה:  1954
 מספר עמודים:  218
 
"דורנו מול שאלות הנצח" הוא ספר פילוסופיה קיומית-פופולרית, שתורגם מעברית לכעשר שפות. את הספר כתב ד"ר אהרן ברט, שהיה מנכ"ל בנק לאומי, בעת שנפל למשכב ולא יכול היה להמשיך בעבודתו.
נושאי הספר

חיבורו המקורי כלל שלושה נושאים: הבריאה, זיקת הנברא לבוראו, העולם הזה והעולם הבא וסוף דבר: דורנו לאן. הספר הנפוץ היום כולל גם את שאר כתביו.
נושאי הספר > הבריאה

חיבורו נפתח בדיון על הבריאה. תחילה על בריאת העולם ולאחר מכן על בריאת האדם.
ככל שהוא העריך את לימודי הטבע ודגל בשילובם בחינוך הדתי, הוא עמד על מגבלתם בהבנת מהות בריאת העולם. לדעתו בפי המדע אין תשובה על השאלה כיצד נתהוו העולם ומלואו. מדעי הטבע אינם יכולים להסביר מה קרה לפני היות החומר והאנרגיה בעולם. אין כל נקודת אחיזה להבין מתוך מדעי ה"טבע" מאין בא החומר או האנרגיה עצמה לעולם.
לאחר מכן הוא עובר לדיון בנושא בריאת האדם. הוא מתייחס לאמור בתורה כי אלוהים ברא את האדם בצלמו כדמותו, (בראשית, א', כ"ו–כ"ז).
לדעתו, השכל האנושי שואף תמיד לאותה אחדות שהיא מסימני הבריאה. ולכן כל מחשבה מתחילה אמנם בניתוח, אבל מטרת הניתוח היא להביא את החלקים שהופרדו לאיחוד מחדש על רמה יותר גבוהה ולהתקדמות במחשבה.
נושאי הספר > זיקת הנברא לבוראו

חלקו השני של הדיון הוא בנושא: זיקת הנברא לבוראו. טענתו של אהרן ברט היא:
מאחר שיש חוקיות בטבע וחופש בחירה לבני האדם, כלום נסכים לדעה שבורא העולם, אחרי גמר הבריאה, שוב אינו מתערב לא בענייני הטבע ולא בענייני האנושות? אין לחשוב שמי שהיה מעולם ויהיה עד עולם וברא את העולם יש מאין ויצר את האדם בצלמו, משך אחר כך את ידו מעולמו.
בדיון בשאלה על קיום ההשגחה וחופש הבחירה של האדם, אהרן ברט מביא לדוגמה את פועלו של בנימין זאב הרצל לקידום הרעיון הציוני. למרות שהוא, כנראה, לא האמין בבורא העולם וכבר העירו החוקרים כי אין הוא מזכיר את שם שמים אלא פעם אחת, הוא היה סבור כי עורך פליטון של עיתון, אשר מאחריו אין שום כוח פוליטי, ועמו הנקלה בין העמים, מצליח לשאת ולתת עם הסולטאן הטורקי, עם הקיסר הגרמני ועם מושלי בריטניה הגדולה בשיא תפארתה. אלמלא תוכנית אוגנדה שהשיג הרצל, בריטניה לא הייתה מחשיבה את הציונות ואולי הצהרת בלפור לא הייתה באה לעולם.
נושאי הספר > העולם הזה והעולם הבא

חלקו האחרון של הספר דן ב"העולם הזה והעולם הבא". ברט בא בחשבון עם הנצרות הגורסת "מלכותי איננה מן העולם הזה". אמנם היהדות מאמינה בעולם הבא ובתחיית המתים, אך מה שצריך לעמוד לנגד עינינו הוא העולם הזה. המצוות שעם ישראל הצטווה, בין אדם למקום ובין אדם לחברו, מעמידות אותנו על תפקידנו בעולם הזה דווקא. היהדות מדגישה שמרכז פעולות האדם ומרכז התחייבויותיו כלפי ריבונו של עולם הוא בעולם הזה.
והוא מסכם:
הבה נחזק ונאמץ למלא את תפקידנו בעולם הזה. יהיו צדקה ומשפט, חסד ואמת וקדושה נר לרגלנו. נתקרב לדעת ה'. נשמור שבת מחללו. נחזיק בברית ה'. נתקן עולם במלכות שדי. נקרב ימות המשיח. נזכה ונחיה ונראהו במהרה בימינו.
הספר

דורנו מול שאלות הנצח: קוים להשקפת עולם , ירושלים: המדור הדתי במחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית, תשי"ד. (מהדורה ב מורחבת ומתוקנת: תשט"ו)
דורנו מול שאלות הנצח וכתבים אחרים; מהדורה מורחבת בכתבים נוספים; הותקנה והובאה לדפוס בידי מאיר חובב, ירושלים: המדור הדתי במחלקה לענייני הנוער והחלוץ של ההסתדרות הציונית והוצאת הספרים של הסוכנות היהודית, תשי"ט.
הספר > תרגומים

Les valeurs permanentes du Judaisme et l’inquiétude contemporaine; traduit de l’hébreu par Jacques Cohn, avec la collaboration de Mochè Catane, Jérusalem: Section religieuse du Département de la jeunesse et du hé’halouts de l’Organisation sioniste mondiale, 1956. (צרפתית: דורנו מול שאלות הנצח)
I problemi eterni dell’ebraismo nella nostra generazione; traduzione autorizzata dall’ebraico di Elia Kopciowski, Milano: Scuola Superiore di Studi Ebraici, [1956. (איטלקית: דורנו מול שאלות הנצח)
The Modern Jew Faces Eternal Problems; translated from the Hebrew by Haim Schacter; English ed. prepared by Aryei Fishman, Jerusalem: Religious Section of the Youth and Hechalutz Dept. of the Zionist Organization, 1956. (אנגלית: דורנו מול שאלות הנצח)
Der moderne Jude und die ewigen Fragen; aus dem hebräischen Original der 2. Auflage mit leichten Abänderungen übersetzt vom Verfasser, Jerusalem: Rubin Mass, 1957. (2. Aufl.: 1983) (גרמנית: דורנו מול שאלות הנצח)
Confrontatie met de problemen der eeuwigheid: de Joods-traditionele levensorientatie in verband met onze tijd bezien, Amsterdam: Joachimsthal, 1958. (הולנדית: דורנו מול שאלות הנצח)
Valores permanentes do judaísmo; tradução portuguêsa [del ingles] de Catharina Baratz Cannabrava, Rio de Janeiro: Editora B’nai B’rith, 1965. (פורטוגזית: דורנו מול שאלות הנצח)
Aux questions actuelles, des réponses juives; traduction de Claude-Annie Gugenheim, Paris: Fondation Sefer, 1969. (צרפתית: דורנו מול שאלות הנצח)
The Perennial Quest; translated from the Hebrew by Haim Shachter and Leonard Oschry, English ed. prepared by Aryei Fishman, 2 vols, Jerusalem: Department for Torah Education and Culture in the Diaspora, the World Zionist Organization, 5744 1984. (אנגלית: דורנו מול שאלות הנצח; בריאת העולם באור המדע החדש)
O judeu moderno enfrenta os eternos problemas, e outros escritos; traducao, Rafael Fisch, Jerusalem: Departamento de Educacao e Cultura Religiosa para a Diaspora da Organizacao Sionista Mundial, 5750 1990. (פורטוגזית: דורנו מול שאלות הנצח וכתבים אחרים)
Los interrogantes eternos: la respuesta judia; traduccion del hebreo por Oscar Sapolinsky; editado por Eliahu Birnbaum, Jerusalem: Departamento de Educacion y Cultura Religiosa para la Diaspora de la Organizacion Sionista Mundial, 5750 1990. (ספרדית: דורנו מול שאלות הנצח וכתבים אחרים)
הערות שוליים

↑  בתוכנית הלימודים של החינוך הדתי לאומי ניתן משקל נכבד לספרו
↑  במשפט האחרון של ספרו מדינת היהודים (יודנשטאט)
ד'קמ"ג

ד'קמ"ג (4143)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-24 בספטמבר 382 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 383. שנה מסוג זשג, איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים. זו שנה שישית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
ד'קנ"א

ד'קנ"א (4151)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-26 בספטמבר 390 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 14 בספטמבר 391. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנת שמיטה.