stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ודית ד. סאלי
קורות חיים > ילדות ונעורים

ג'ודית ד. סאלי נולדה בשם Judith Donovan במנהטן, ניו יורק, ב-23 במרץ 1937, למשפחה אירית.
אביה היה דוקטור אדוארד ג'. דונובן (Edward J. Donovan), נשיא האקדמיה לרפואה של ניו יורק (אנ') ומנהל הכירורגיה בבית החולים סנט לוקס (אנ'), ניו יורק. אמה הייתה קת'לין דונובן (במקור Kathleen Flanagan). היו לה שני אחים ושלוש אחיות.
היא למדה בתיכון קתולי לבנות בלבד בניו יורק, מנזר הלב הקדוש (אנ'), וסיימה את לימודיה שם בשנת 1955.
קורות חיים > קריירה

לאחר סיום התיכון, סאלי למדה לתואר ראשון במתמטיקה במכללת ברנרד (אנ') בעיר ניו יורק, אותו סיימה בשנת 1958. לאחר מכן עברה למסצ'וסטס לתואר שני באוניברסיטת ברנדייס (Brandeis), אותו סיימה ב־1960. את שמונה השנים הבאות הקדישה סאלי לחיי המשפחה ולשלושת ילדיה, וכאשר הצעיר שבהם הגיע לגיל גן, חזרה אל העולם האקדמי והחלה לעבוד על הדוקטורט שלה במתמטיקה באוניברסיטת שיקגו, תחת הנחייתו של אירווינג קפלנסקי (אנ').
לאחר שקיבלה תואר דוקטור בשנת 1971, היא המשיכה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת ראטגרס (Rutgers) בניו ג'רזי במהלך השנתיים הבאות, לפני שהצטרפה לסגל אוניברסיטת נורת'ווסטרן (Northwestern) באילינוי, סמוך לשיקגו, כמרצה בכירה (אנ'). היא הייתה פרופסור למתמטיקה באוניברסיטה זו והיא נשארה בה עד למותה, מלבד שני ביקורים באוניברסיטאות אחרות - את שנת הלימודים 82–1981 היא העבירה במכללת רדקליף (Radcliffe) בקיימברידג', מסצ'וסטס, ואת 89–1988 באוניברסיטת פרדו (Purdue) באינדיאנה.
קורות חיים > נישואין ומשפחה

בשנת 1959 היא נישאה לפול סאלי (אנ'), לעתיד פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת שיקגו, ממנו התאלמנה ב־2013. נולדו להם שלושה בנים: דייוויד, דוקטור ומרצה למנהל עסקים באוניברסיטת קורנל, סטפן, דוקטור ומרצה לשפות סלביות באוניברסיטת הרווארד, ופול, מורה למתמטיקה בבית ספר תיכון בשיקגו, ושמונה נכדים.
מחקר > נושא המחקר ותגליות חשובות

עבודתה של סאלי התמקדה באלגברה קומוטטיבית (Commutative algebra), ענף באלגברה מופשטת העוסק בתכונותיהם של חוגים קומוטטיביים. העניין העיקרי שלה היה בחקר חוגים מקומיים וחוגים מדורגים, ובפרט בפונקציות הילברט ובהרחבות דו-רציונליות. פונקציית הילברט של חוג מקומי בנקודה מסוימת היא מדד לכמה רעה הסינגולריות באותה נקודה. אחד הדברים שסאלי חקרה הוא האינטראקציה בין חוג מקומי לחוג המדורג הקשור אליו, שיש לה תפקיד מכריע בהבנה ובחישוב של פונקציית הילברט.
למחקרים בנושאים אלו חשיבות רבה, מכיוון שהם לוקחים חלק חשוב בהבנת הטבע של סינגולריות בשימושיה בגאומטריה אלגברית.
בנוסף למאמרים רבים, כתבה סאלי ספר אחד, שיצא לאור בשנת 1978 וכותרתו:.“Numbers of generators of ideals in local rings (Lecture notes in pure and applied mathematics)”
בשנת 1995, כאות הוקרה על מחקריה פורצי הדרך, זכתה סאלי להעביר "הרצאת נתר" - הרצאה של כבוד המוענקת פעם בשנה על ידי הארגון למען נשים במתמטיקה (אנ') (AWM), על שמה של המתמטיקאית אמי נתר. ההרצאה מועברת על ידי מתמטיקאיות ש"תרמו תרומה יסודית ומתמשכת למדעי המתמטיקה". היא הועברה כמקובל ב"מפגשים המשותפים במתמטיקה" (JMM), הכינוס השנתי של מתמטיקאים בארצות הברית, וכותרתה הייתה "measuring noetherian rings" (מדידת חוגים נתריים).
מחקר > רשימת מלגות ופרסים

The College of Arts and Sciences Teaching Award, Northwestern university
A Bunting Fellowship at the Mary Ingraham Institute, Radcliffe college
The Alfred P. Sloan Foundation Fellowship, Purdue university
1995 Noether lecture, The Association for Women in Mathematics (AWM)
מחקר > חינוך מתמטי

בנוסף לפעילותה האקדמית, עם ניסיונה רב השנים כמרצה, עסקה סאלי בנושא החינוך למתמטיקה, ופרסמה יחד עם בעלה פול, שהיה אף הוא פרופסור למתמטיקה, ארבעה ספרים בנושא, ביניהם מדריכים למורים וספרי עיון לתלמידים:
TriMathlon: A Workout Beyond the School Curriculum (2003)
Roots to Research: A Vertical Development of Mathematical Problems (2007)
Geometry: A Guide for Teachers (2011)
Integers, Fractions and Arithmetic: A Guide for Teachers (2012)
הערות שוליים

1 2 3 4  Carrie Golus, Sally marks the spot, The University of Chicago Magazine, ‏may/june 2000
↑  New York birth index, ancentry
↑  Larry Riddle, Biographies of Women Mathematicians, Judith D. Sally, Agnes Scott College
↑  DR. E. J. DONOVAN, SURGERY DIRECTOR, The New York Times, ‏February 21, 1970
↑  Convent Of Sacred Heart School Alumni, Judith Sally, AllHighSchools
1 2 3 4 5 6  No more hidden - Judith D. Sally, PhD, Northwestern University
1 2 3 4 5  Emmy Noether Lectures - 1995 Lecturer: Judith D. Sally, Association for Woman in Mathematics
1 2  Paul Sally obituary, Chicago Tribune, Legacy, ‏January 2, 2014
1 2  Judith D. Sally book list, Amazon
1 2  Emmy Noether Lectures, Association for Women in Mathematics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442656005171  BIBSYS: 90224167  BnF: cb12368032r (data)  CiNii: DA01324959  GND: 136128548  ISNI: 0000 0001 1628 3189  LCCN: n77015821  MGP: 6643  NKC: xx0195111  NTA: 071356134  RERO: 02-A003780657  SUDOC: 085884138  VIAF: 41918355   WorldCat (עם VIAF): 41918355
פימצ'יואין אקי

פימצ'יואין אקי (באנגלית: Pimachiowin Aki) הוא אתר מורשת עולמי של אונסק"ו הממוקם ביער של הטייגה המכסה חלקים בפרובינציות מניטובה ואונטריו בקנדה. שטח האתר הוא יותר מ-29,000 קילומטרים רבועים, וכולל אדמות אבות של ארבע משבטי האומות הראשונות: האומה הראשונה ליטל גראנד רפידס (אנ'), האומה הראשונה פאואינגסי (אנ'), האומה הראשונה פופלר ריבר (אנ') והאומה הראשונה בלדוויין (אנ'). האזור כולל גם את הפארק הפרובינציאלי הבראשיתי מניטובה (Manitoba Provincial Wilderness Park) של הפארק הפרובינציאלי אטיקקי (אנ') ואת הפארק הפרובינציאלי וודלנד קאריבו (אנ') של אונטריו. ההצעה המקורית להכרה באזור כאתר מורשת עולמית החלה עם החתימה על הסכם ניהול משאבי האומות הראשונות והאזורים המוגנים ב-2002. משמעות השם היא "ארץ הנותנת חיים" בשפת אוג'יבווה (אנ') (ᐱᒪᒋᐅᐃᐧᓂ ᐊᑭ).
תיאור

האתר המשתרע על שטח של 29,000 קילומטרים רבועים מייצג את השטח המוגן הגדול ביותר של שילד הטייגה, האזור שבו השילד הקנדי חופף לטייגה באמריקה הצפונית. באתר יש מעל ל-3,200 אגמים ומעל ל-5,000 ביצות ובריכות יער.
באתר נמנו מעל ל-700 מינים של צמחים וסקולריים וכ-400 מינים של יונקים, עופות, דו-חיים, זוחלים ודגים. בין המינים הנפוצים: צוללנים, אחד העדרים הגדולים ביותר דרומית למפרץ הדסון של תת-המין Rangifer tarandus caribou של אייל הצפון, אייל קורא, זאב מצוי, דוב שחור אמריקני, גרגרן, שונר קנדי, חדקן האגם וצפרדע נמרית. מיני הצמחייה כוללים: מילה שחורה (אנ'), אורן בנקס (אנ'), צפצפה בלסמית, פטל, אוכמנית ואורז בר.
היסטוריה

העדות הקדומה ביותר לפעילות אנושית היא חוד חנית, המתוארך בין לפני 9,000 ל-7,000 שנים שנמצא באזור אגם ראודי (Rowdy Lake). באתר יש 285 אתרים ארכאולוגיים, הכוללים פיקטוגרפים ומקומות יישוב. על פי העדויות נהגו בני האנישינאבג (אנ') הקדמונים ליישם סוג של מחזור משאבים כאשר נהגו להחליף אתרי ציד, דיג וליקוט על מנת לתת לצמחים ולבעלי חיים זמן להתאושש. באמצעות שיטות אלו, הבטיחו בני האנישינאבג שפעילות אנושית לא תדלדל את המשאבים של פימצ'יואין אקי. האזור כולל גם אתרים קדושים רבים, אולם מעטים זוהו בפומבי על ידי האנישינאבג כדי לשמור על מיקומם בסוד.
אתר מורשת עולמית

האתר הוצע כמועמד להכרה כאתר מורשת עולמית ב-2004, ולאחר הבהרות צורף האתר לרשימת אתרי המורשת העולמית בהחלטה מ-1 ביולי 2018. בדברי ההסבר להכרזה נכתב:
הערות שוליים

↑  "Pimachiowin Aki - The Land".
↑  "Pimachiowin Aki - The People". אורכב מ-המקור ב-12 בספטמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Pimachiowin Aki Fact Sheet" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-3 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Pimachiowin Aki".
↑  The life-giving forest
↑  Pimachiowin Aki
| Flag of Canada סמל אונסק"ו אתרי מורשת עולמית בקנדה |
| --- | --- | --- |
| הפארקים בהרי הרוקי הקנדיים | באנף, ג'ספר, קוטניי, יוהו (פצלי ברג'ס), האמבר, הפארק הפרובינציאלי הר אסיניבוין והפארק הפרובינציאלי הר רובסון |  |
| בשיתוף עם ארצות הברית | קלואן, הפארק הלאומי ראנגל-סנט אליאס, הפארק הלאומי גליישר ביי, טאטשנשיני-אלסק • פארק השלום הבין-לאומי ווטרטון-גליישר |  |
| פארקים לאומיים ופרובינציאליים | דינוזאור • גרוס מורן • מיגואשה • נאהאני • ווד באפלו • מיסטייקן פוינט • רייטינג-און-סטון/אייסינאיפי |  |
| אתרי טבע | צוקי מאובני ג'וגינס • אנטיקוסטי |  |
| אתרי תרבות | ל'אנס או מדוז • המרכז ההיסטורי בקוויבק סיטי • הד סמאשד אין • לוננבורג • תעלת רידו • נינסטינטס • גראן פרה • תחנת ציידי הלווייתנים הבאסקים ברד ביי • טרונדק-קלונדייק (פורט ריליאנס, דוסון סיטי, פורטי מייל, טרוצ'ק, מוסהייד) |  |
| אתרים מעורבים | פימצ'יואין אקי |  |
אפתימיה ניקיטה

אפתימיה ניקיטה (באנגלית: Efthymia Nikita, ילידת 1984) היא אסיסטנט פרופסור לביו-ארכאולוגיה במרכז למדע ולטכנולוגיה לחקר הארכאולוגיה והתרבות (STARC), מכון קפריסין (אנ'), העוסקת בעיקר במחקר של עצמות שלדים ושיניים. היא מחברת הספר "אוסטאוארכאולוגיה" ואחת מזוכות פרס דן דוד לשנת 2022.
אפתימיה ניקיטה היא בוגרת תואר ראשון בארכאולוגיה מאוניברסיטת אריסטו בסלוניקי (.A.U.Th) ותואר דוקטור באנתרופולוגיה ביולוגית מאוניברסיטת קיימברידג'. לפני מינויה ל-STARC, היא ערכה פוסט-דוקטורט במעבדת פיץ' של בית הספר הבריטי באתונה (אנ') (BSA) ובמעבדת מלקולם וינר למדעים ארכאולוגיים של בית הספר האמריקאי ללימודים קלאסיים באתונה (אנ') (ASCSA), וכן במלגת מארי סקלודובסקה-קירי באוניברסיטת שפילד.
כעת היא עורכת ראשית שותפה למהדורה השנייה של האנציקלופדיה לארכאולוגיה אלסוויר, כמו גם עורכת שותפה של כתב העת למדע ארכאולוגי ומדעי הארכאולוגיה והאנתרופולוגיה
הערות שוליים

↑  Efthymia Nikita באתר של המכון הקפריסאי (באנגלית)
ארכיפלג רבייאחיחדו

ארכיפלג רבייאחיחדו (בספרדית: Archipiélago de Revillagigedo) או גם איי רבייאחיחדו (Islas Revillagigedo) הוא קבוצה של ארבעה איים געשיים באוקיינוס השקט השייכים למקסיקו, וידועים במערכת האקולוגית הייחודית שלהם. האי סוקורו (אנ') שוכן כ-458 קילומטרים דרומית-מערבית לקאבו סן לוקאס, הקצה הדרומי של חצי האי באחה קליפורניה, והקבוצה כולה שוכנת מ-698 ועד 1,092 קילומטרים מערבית למנסניו. האיים מקושרים היסטורית למדינת קולימה, שקיבלה את האיים בשנת 1861 כדי להקים מושבת עונשין. האיים נמצאים בבעלות הממשל הפדרלי של מקסיקו ובתחום השיפוט שלו.
ביולי 2016 הוכרז ארכיפלג רבייאחיחדו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו, ובנובמבר 2017 הוכרזו האיים כשמורה ימית (אנ') ופארק לאומי של מקסיקו (אנ'). חלק מהרי הגעש פעילים, כשההתפרצויות האחרונות התרחשו בוולקאן בארסנה (אנ') ב-1953, ובסוקורו ב-1993.
גאוגרפיה

השטח הכולל של האיים הוא 157.81 קילומטרים רבועים, והם פרוסים ממזרח למערב לאורך של כ-420 קילומטרים. תחנה של חיל הים המקסיקני בדרום האי סוקורו (אנ') מונה 45 תושבים (צוות). על קלריון (אנ') חיל מצב קטן של חיל הים המקסיקני עם תשעה גברים. אין תושבים אחרים באיים. האיים נקראים על שמו של דון חואן ויסנטה דה גואמס, הרוזן השני של רבייאחיחדו (אנ'), המשנה למלך ה-53 של ספרד החדשה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אי (שם חלופי) | אורך על  רוחב (ק"מ) | שטח (קמ"ר) | הפסגה הגבוהה  (מטרים) |  |
האיים הפנימיים (UTC-7)
| סן בנדיקטו (אנ') | 4.315 על 2.490 | 5.94 | בארסנה (310) |  |
| סוקורו (אנ') (סן תומאס - San Tomás) | 16.813 על 15.629 | 132.06 | הר ("סרו") אוורמן (Evermann,‏ 1,130) |  |
| רוקה פרטידה (אנ') | 0.246 על 0.073 | 0.014 | (34) |  |
האי החיצוני (UTC-8)
| קלריון (אנ') (סנטה רוסה - Santa Rosa) | 8.544 על 3.686 | 19.80 | מונטה גלגוס (335) |  |
| איי רבייאחיחדו | 420 על 115 | 157.81 | הר ("סרו") אוורמן (Evermann,‏ 1,130) |  |
שלושת האיים המזרחיים נקראים האיים הפנימיים. הם משתייכים לאזור הזמן UTC-7 (אנ'), בעוד שהחלק העיקרי של קולימה הוא UTC-6 (אנ'). קלריון נמצאת רחוק יחסית מערבה, ביותר מ-200 קילומטרים בהשוואה לאיים הפנימיים, וב-UTC-8 (אנ'). איי רבייאחיחדו הם אחת משלוש קבוצות איים מקסיקניות באוקיינוס השקט שאינן נמצאות על המדף היבשתי; האחרות הן האי גוואדלופה (אנ') ורוקאס אליחוס (אנ').
האקלים הוא טרופי גשום למחצה עם גשמי קיץ בכל הארכיפלג. באי סוקורו יש גם אזור אקלים טרופי חצי יבש (בין 0–400 מטרים מעל פני הים) ואזור אקלים סובטרופי גשום למחצה (בין 400–1,150 מטרים מעל פני הים) עם גשמי קיץ מדי פעם. באופן כללי, ארבעת האיים יבשים, עם כמות משקעים שנתית ממוצעת של 600 מילימטרים לשנה.
היסטוריה > מהמאה ה-16 עד המאה ה-19

אין עדויות להתיישבות אנושית על סוקורו לפני גילויו על ידי חוקרי ארצות ספרדים. ארננדו דה גריחלווה (ספ') וצוותו גילו אי לא מיושב ב-19 בדצמבר 1533, וקראו לו סנטו תומאס (Santo Tomás - האי סוקורו), וב-28 בדצמבר הם גילו את "איסלה דה לוס אינוסנטס" (Isla de los Inocentes ("אי החפים מפשע") - האי סן בנדיקטו). השם ניתן משום שהאי התגלה ביום של טבח החפים מפשע.
בנובמבר 1542 גילה רוי לופס דה וייאלובוס מחדש את האיים אינוסטנס וסנטו תומאס בזמן שחקר מסלולים חדשים ברחבי האוקיינוס השקט, וקרא לאי השני אנובלדה (Anublada, "מעונן"). וייאלובוס היה הראשון שדיווח על תצפית על האי רוקה פרטידה והעניק לו את שמו של ימינו (מילולית "סלע מפוצל"). בשנת 1608 ביקר באנובלדה מרטין יאנס דה ארמידה (Martín Yánez de Armida), שהיה אחראי על משלחת נוספת, ושינה את שמו לסוקורו (מילולית "עזרה"). בשנת 1779, היה חוסה קמאצ'ו (José Camacho) הראשון שדיווח על תצפית על האי שנותר, שלו קרא "סנטה רוסה" ("רוזה הקדושה"). מאוחר יותר שונה שמו של האי סנטה רוסה לקלריון על שם הבריג בפיקודו של הקברניט האמריקאי הנרי גיזלאר (Henry Gyzelaar) שעסק בסחר בצפון האוקיינוס השקט בשנות ה-20 של המאה ה-19.
באיי רבייאחיחדו ביקרו מספר מגלי ארצות אחרים: דומינגו דל קסטייו (Domingo del Castillo‏, 1541), מיגל פינטו (Miguel Pinto‏, 1772), אלכסנדר פון הומבולדט (1811), בנג'מין מורל (אנ') (1825), סר אדוארד בלצ'ר (אנ') (1839) שהכין את האוספים הבוטניים הראשונים וריב (Reeve), שהיה עד להתפרצות הר אוורמן ב-1848. ב-25 ביולי 1861, חתם הנשיא בניטו חוארס חתם על צו המעניק שליטה טריטוריאלית על ארבעת האיים למדינת קולימה. התוכנית שלו הייתה לבנות בית סוהר באי סוקורו; אף על פי שזה מעולם לא קרה, הצו לפיו האיים שויכו לקולימה מעולם לא בוטל. בשנת 1865, האי נחקר על ידי האורניתולוג האמריקאי אנדרו ג'קסון גרייסון (אנ'), שגילה את יונת סוקורו (אנ') (Zenaida graysoni), חקיין סוקורו (אנ') (Mimus graysoni) וינשוף שדוני סוקורו (Micrathene whitneyi graysoni) שקיבלו מאוחר יותר שמות מדעיים על שמו.
היסטוריה > המאה ה-20

בתחילת המאה העשרים, קידם ד"ר ברטון וורן אוורמן (אנ'), מנהל האקדמיה למדעים של קליפורניה בסן פרנסיסקו, בקליפורניה, את המחקר המדעי של האיים. האוספים הביולוגיים המקיפים ביותר הושגו בשלב זה. שמו של הר הגעש באי סוקורו שונה לכבודו. בשנת 1957 הקים חיל הים המקסיקני בסיס ימי על סוקורו ומאז יש לו נוכחות קבועה באי. מאחז זעיר קיים גם בקלריון, כפי שצוין לעיל. ב-21 במרץ 1972, הפך פבלו סילבה גרסיה (Pablo Silva García) למושל קולימה הראשון שביקר בשטחי האי של מדינתו. שלט נחשף לציון האירוע ולחזק את תביעתה של קולימה.
הימים המקיפים את האיים הגדולים יותר פופולריים בקרב צוללנים; ניתן לצפות במגוון של חיים ימיים כגון לווייתנאים,  כרישים ומנטה. מבקרים בדרך כלל נשארים על סיפונן של ספינות משלחת במהלך ביקורם באיים, מה שרצוי מנקודת מבט אקולוגית כדי למנוע הכנסת מינים פולשים נוספים.
באיים מבקרים מדי פעם מפעילי רדיו חובבים, אשר משתמשים בדרך כלל בקידומת XF4. בשל המרחק שלהם מהיבשת, עבור קרדיט הם נחשבים ל"ישות" נפרדת ממקסיקו. משלחות של ארגונים העוסקים בשימור ביולוגי של האיים פוקדות את האיים לצורך עבודת שטח על בסיס קבוע. לא קיימים מתקני תיירות; לאיים אין מקורות אמינים של מים מתוקים משלהם.
היסטוריה > המאה ה-21

ב-24 בנובמבר 2017, יצר נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו את האזור המוגן הימי הגדול ביותר באמריקה הצפונית מסביב לאיי רבייאחיחדו. אזור מוגן זה משתרע על פני 150,000 קילומטרים רבועים מסביב לאיים, ואוסר על דיג, כרייה ופיתוח תיירות באזור המוגן ובאיים.
אקולוגיה

איי רבייאחיחדו הם משכן של מינים רבים של צמחים ובעלי חיים אנדמיים, ולפעמים נקראים "הוואי הקטן" של מקסיקו. הם מוכרים כאזור אקולוגי יבשתי מובהק, חלק מהאזור הנאוטרופי. סוקורו הוא המגוון ביותר בצמחייה, בבעלי חיים ובטופוגרפיה. ממשלת מקסיקו הכריזה על האיים כשמורה ביוספרית ב-4 ביוני 1994.
לטענת הקרן העולמית לשימור חיות הבר (בראשי תיבות WWF)‏ 14 מתוך 16 הטקסונים התושבים של עופות היבשה באיים וכן עוף ימי אחד הם אנדמיים, וכך גם כל החולייתנים היבשתיים המקומיים של האיים. לעומת זאת, האחרונים מורכבים רק ממיני הזעמניים: Masticophis anthonyi (באנגלית Clarion Island Whip Snake), ו-Hypsiglena unaocularis (באנגלית Clarión night snake) ושני מינים של אורוזאורוס (אנ') (U. Auriculatus ו-U. Clarionensis), לטאות ממשפחת האיגואניים. מינים רבים של עופות ימיים מקננים לא רחוק יותר מצפון (מזרח) מסן בנדיקטו; יסעורוניים בולטים בהיעדרם במיוחד אף על פי שהם מקננים באזור ומבקרים באיים כדי לחפש מזון. גם אלבטרוסים לא נמצאים כאן בדרך כלל. בקרב עופות היבשה, היעדרותו של פרוש הבית (Haemorhous mexicanus), הנפוץ באיים שבצפון-מזרח האוקיינוס השקט, היא הבולטת ביותר.
מלבד העופות המקומיים, עופות חוף (אנ') נודדים ואחרים מגיעים לעיתים קרובות לאיים. נראה כי באהיה אסופרה (Bahia Azufre, מפרץ הגופרית) בקלריון הוא מקום עצירת ביניים מועדף, מכיוון שהוא אחד מרצועות החוף הארוכות יותר באיים. לרוב, קו החוף הוא צוקים תלולים. הארכיפלג הוא גם חלק משטחי החורף של לווייתן גדול-סנפיר בצפון האוקיינוס השקט.
מתוך 117 מינים של צמחים מקומיים, 31.6% הם אנדמיים באי סוקורו, 26% בקלריון ו-45% בסן בנדיקטו. המערכת האקולוגית של סן בנדיקטו כמעט נמחתה בהתפרצות ההרסנית של הר הגעש בארסנה ב-1 באוגוסט 1952. המערכת האקולוגית שם התאוששה מאז, אך ידוע שהאירוע גרם להכחדת תת-מין אנדמי של גדרון הסלעים Salpinctes obsoletus exsul (באנגלית San Benedicto rock wren). רוב אם לא כל הצמחים המקומיים שנמצאים היום בסן בנדיקטו משותפים עם קלריון, אבל לא עם סוקורו הקרובה יותר לדרום, בשל הרוחות השוררות וזרמי האוקיינוס. הצמחייה המקומית של קלריון משותפת בערך באותה מידה עם איים גדולים אחרים.
בניגוד לחילופים בין האיים, בעלי החיים והצמחים שהתיישבו בהם בתחילה הם ככל הנראה כולם מאוכלוסיות היבשת בדרך כלל מצפון-מזרח לאיי רבייאחיחדו. לרוב, הצמחים נגזרים מאוכלוסיות מבאחה קליפורניה, בעוד שנראה שהזוחלים האנדמיים נגזרים ישירות מאוכלוסיות היבשת של אזור סונורה-סינלואה. אבותיהם של העופות היבשתיים של האיים הגיעו כנראה מהאזור הכללי של דרום אמריקה הצפונית וצפון אמריקה המרכזית. כפי שממחישה העובדה ששום מין של עוף יבשה אנדמי אינו קיים ביותר מאי אחד, והמקרים של גדרון סוקורו (אנ') (Troglodytes sissonii) וגדרון קלריון (אנ') (Troglodytes tanneri), וכן יונת סוקורו (אנ') (Zenaida graysoni) ותת-המין Zenaida macroura clarionensis של תורית אמריקאית מקלריון, נראה שכל אוכלוסייה של עופות נוצרה באופן עצמאי. הארכיפלג הוכר כאזור עופות חשוב (IBA) על ידי BirdLife International בשל עופות ימיים מקננים ועופות היבשה האנדמיים שלו.
אקולוגיה > איומים ושימור

כבר בשנת 1956, נאמר כי ”נראה שעתיד העופות של האיים בטוח כרגע. אין תושבים אנושיים, ואין יונקים מכל סוג שהוא מלבד אוכלוסיית הכבשים המתונה והיציבה לכאורה בסוקורו.” אבל האקולוגיה הייחודית של האיים נמצאת מאז תחת איום ממינים מיובאים. הכבשים הובאו לסוקורו בשנת 1869. חתולים התבססו לאחר 1953, כנראה בתחילת שנות ה-70. חזירים הובאו לקלריון בשנת 1979, וארנבות התפראו במועד מוקדם יותר.
כמה מינים אנדמיים של סוקורו נמצאים כעת בסכנת הכחדה. חקיין סוקורו (אנ') (Mimus graysoni) מונה פחות מ-400 פרטים בסך הכל. גם תוכון סוקורו (אנ') (Psittacara brevipes) ומין היסעור Puffinus auricularis (באנגלית Townsend's shearwater ) האנדמיים נמצאים בסכנת הכחדה. יונת סוקורו (Zenaida graysoni) נכחדה בטבע, אך גדלה בשבי. נראה כי תת-המין של ינשוף שדוני Micrathene whitneyi graysoni, מסוקורו נכחד. מיני צמחים ובעלי חיים אחרים בארכיפלג נחשבים אף הן בסכנת הכחדה או קרובים לכך.
מספר יוזמות שימור מוקדשות לעצירת הרס המערכות האקולוגיות המקומיות של האיים. ד"ר הרמונט וולטר (Harmunt Walter) מאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס (UCLA) וד"ר לואיס פ. בפטיסטה (Luis F. Baptista) מהאקדמיה למדעים של קליפורניה תיאמו מאמצי רבייה והשבה לטבע של יונת סוקורו מאז 1988, באמצעות קרן בעלי החיים האנדמיים של האיים (The Island Endemics Foundation). "הוועדה המדעית לשימור ושיקום איי רבייאחיחדו" (Comité Científico para la Conservación y Restauración del Archipiélago Revillagigedo) נוסדה בשנת 1996, והיא ועדה המייצגת מספר ארגונים, לרבות הקבוצה לשימור ואקולוגיה של האיים (Island Conservation & Ecology Group), קרן בעלי החיים האנדמיים של האיים (The Island Endemics Foundation), אוניברסיטת מיזורי-סנט לואיס (אנ') (UMSL), האוניברסיטה האוטונומית הלאומית של מקסיקו (אנ') (UNAM) ואחרים. בראשה עומד ד"ר וולטר ומזכיר הוועדה הוא ד"ר לואיס מדראנו (Luis Medrano) מ-UNAM. הוועדה דוגלת בסילוק המינים האקזוטיים מהאיים, במיוחד כ-2,000 הכבשים בסוקורו, כדי לאפשר לאקולוגיה של האיים להתאושש, ואימוץ תוכנית ניהול לקידום התאוששות המינים המקומיים של האיים, כולל השבה לטבע של יונת סוקורו.
בראטסטרום (Brattstrom) והאוול (Howell) שנתנו את התחזית האופטימית ב-1956 המשיכו להזהיר: ”אפשר לקוות שממשלת מקסיקו תשמור מפני הכנסת יונקים כמו ארנבות, חתולים, עיזים ואחרים שהביאו תמיד אסון לצומח ולבעלי החיים של אזורים מבודדים.”
ב-25 בנובמבר 2017, פעל נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו להגנה על המגוון הביולוגי של האזור על ידי יצירת האזור המוגן הימי הגדול ביותר של באמריקה הצפונית סביב האיים, ואסר על פיתוח כרייה, דיג ותיירות באיים או בקרבתם.
הערות שוליים

↑  "Programa de Conservación y Manejo Reserva de la Biosfera Archipielago de Revillagigedo" (PDF). Comisión Nacional de Áreas Naturales Protegidas.
↑  "ACUERDO por el que se da a conocer el resumen del Programa de Manejo del Área Natural Protegida con la categoría de Parque Nacional Revillagigedo". Diario Oficial de la Federación.
↑
Archipiélago de Revillagigedo, UNESCO site
1 2 3  Busby, Mattha (25 בנובמבר 2017). "Mexico creates vast new ocean reserve to protect 'Galapagos of North America'". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Islands of Socorro, Clarion, San Benedicto, and Roc Partida in the Pacific Ocean off the coast of Mexico, WWF site
1 2 3 4 5 6 7 8  Brattstrom, Bayard H.; Howell, Thomas R. (1956). "The Birds of the Revilla Gigedo Islands, Mexico" (PDF). Condor. 58 (2): 107–120. doi:10.2307/1364977.
↑  Urban J., Jaramillo A.L., Aguayo A., Baker S.C., 2000, Migratory destinations of humpback whales wintering in the Mexican Pacific, Journal of Cetacean Research and Management 2(2), pp.101–110
↑  "Islas Revillagigedo". BirdLife Data Zone. BirdLife International. 2021.
↑  Socorro Dove Zenaida graysoni
↑  Weick, Friedhelm (2006), Owls (Strigiformes): annotated and illustrated checklist, Springer, p. 187, ISBN 3-540-35234-1
↑  The Island Endemics Foundation
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315132613   WorldCat (עם VIAF): 315132613 
מונטיקולו סינריטיקו (בחזית) ובארסנה (מאחור), חרוטים געשיים בסן בנדיקטו, אחד מאיי רבייאחיחדו. בארסנה קיים רק מאז 1952.
מפת הרי הגעש של מקסיקו. בארסנה וסוקורו מסומנים בצד שמאל של המפה
יונת סוקורו (Zenaida graysoni), נכון ל-2019 חיה בשבי בלבד
יז'י שלאג

| --- | --- |

יז'י שלאג בצעירותו
 לידה:  13 בפברואר 1933 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  26 בנובמבר 2004 (בגיל 71) 
 מדינה:  פולין 
 מקצוע:  כלכלן 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (29 באפריל 1985) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  יז'י שלאג
 
יז׳י שלאג (בפולנית: Szeląg Jerzy, נולד בשם יז׳י שלונג; (13 בפברואר 1933 - 26 בנובמבר 2004), היה פולני שהציל יהודים במהלך מלחמת העולם השנייה בגטו ורשה והוכר כחסיד אומות העולם.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

יז׳י שלאג נולד להורים מריאנה (מריה) ופרנצסזיק (Franciszek) שלאג בוורשה בירת פולין. מגורי זרים בגטאות לא היו נפוצים במהלך מלחמת העולם השנייה, ובכדי להשתכן בגטו, ארים היו צריכים אישור מיוחד. מריאנה שלאג, אמו של יז'י, קיבלה אישור מיוחד מהרשויות הגרמניות להמשיך להתגורר בביתם שהיה בתוך גטו ורשה, ואכן משפחת שלאג המשיכה להתגורר בגטו במהלך מלחמת העולם השנייה. מכיוון שיז׳י היה נוצרי, הוא למד בבית ספר יסודי מחוץ לגטו, בחלק הארי של וורשה. במשך שלוש שנים, יז׳י הצליח להבריח לגטו ורשה מסמכים, מזון ותרופות וחילק אותם בין משפחות היהודים בגטו תוך סיכון חייו. לא פעם נתפס והוכה על ידי שומרי הגטו על מעשיו. יז׳י תואר כאדם חייכן, טוב לב ונעים הליכות. למרות הייתו ילד בן 10 קיבל מכות קשות עד כדי קבלת סימנים על הגוף שנשארו לכל החיים. לקראת סוף 1942 שאלוג יאז'י ומשפחתו הועברו אל מחוץ לגטו, אבל זה לא עצר את יאז'י ואמו מריאנה מלעזור ליהודים בגטו והיה מעביר להם, דרך חור בחומת הגטו, מזון ודברים בסיסיים אחרים. כך פעל הנער יאז'י במשך שנתיים עד דצמבר 1942, עד סגירתו של ה"גטו הקטן". יאז'י ואמו המשיכו בפעולותיהם עד פרוץ המרד הפולני בחודש אוגוסט 1944.
לאחר המלחמה

לאחר המלחמה, למד יז׳י כלכלה והתגורר בוורשה. בתחילת שנות ה-90, עלה לישראל ועם הגיעו ארצה, התגורר בבית גיל הזהב בקריית חיים. גם במקום זה, יז׳י דאג לזולת וזאת על ידי טיפול בקשישים דוברי פולנית שכן לא דבר עברית כלל. יז׳י היה אדם נוצרי קתולי אדוק ועקב כך נהג לסייר באופן קבוע במקומות הקדושים לנצרות ברחבי ישראל. יז׳י נהג לנסוע אחת לכמה חודשים לוורשה בכדי לפגוש את משפחתו שהתגוררה שם. באחת מנסיעות אלו, ב־2004, נפטר יז׳י. במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב), נחקר גם סיפורו של יז'י. קברו אותר בבית העלמין בוורשה בית הקברות פוואזקי בוורשה בסמוך לקבר הוריו.
הכרה והנצחה

ב-1984 העיד ניצול שואה על הסיוע של יז'י ואמו למשפחות יהודיות רבות בגטו ורשה. יז׳י ואמו מריאנה הוכרו שנה לאחר מכן כחסידי אומות העולם ב-29 באפריל 1985.
שמם חקוק בקיר הכבוד בגן חסידי אומות העולם ביד ושם, ונערך לכבודם טקס ביד ושם. יז'י הונצח גם באבן לזכרו בגן חסידי אומות העולם תושבי חיפה בשכונת רמת אלון בחיפה.
הערות שוליים

↑  גדעון בן רפאל, אדם לאדם – אדם! חסידי אומות העולם תושבי חיפה, באתר המכון ללימודי השואה ע"ש ח.אייבשיץ - חיפה
↑  The Righteous Among The Nations: Szeląg Jerzy ; Mother: Marianna, יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
↑  חגית הורנשטיין, הסודות של גן חסידי אומות העולם, באתר כלבו – חיפה והקריות, ‏2020-04-20
לוח הוקרה ליז'י שלאג, גן חסידי אומות העולם רמת אלון שבחיפה