stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניתוח טכני
הערות שוליים

↑  תחזית שנתית של גאן ל-1929
↑  אייל גורביץ, עניין של תיקון טכני, באתר ביזפורטל, 7 ביולי 2009
| ניירות ערך והשקעות בשוק ההון |
| --- | --- | --- |
| ניירות ערך הוניים | הון מניות • מניה • מניה רגילה • כתב אופציה • כתב זכויות • מניות הטבה • כתב זכויות • מניית בכורה • מניית שליטה • מניות באוצר • יחידת השתתפות • בעל מניות |  |
| ניירות ערך התחייבותיים | איגרת חוב (איגרת חוב קונצרנית • איגרת חוב ממשלתית • איגרת חוב מוניציפלית) • אג"ח אופציה |  |
| ניירות ערך אחרים | קרן נאמנות • קרן מחקה • תעודת סל • תעודת סל בחסר • קרן סל • נייר ערך המיר • המירות • אג"ח להמרה |  |
| קבוצות ניירות ערך | שטר הון • מניית בכורה |  |
| השקעות שאינן נייר ערך | מוצר מובנה • פיקדון • חיסכון • חשבון בנק • קרן הון סיכון • קרן גידור • קרן השקעות פרטיות • מימון המונים • הלוואת בעלים • קרן נדל"ן |  |
| חסכונות פנסיוניים | קופת גמל (קרן פנסיה • קרן השתלמות) • קופת גמל להשקעה • ביטוח מנהלים • קופת גמל בניהול אישי |  |
| נגזרים | אופציה • חוזה עתידי • אופציה אקזוטית (אופציה בינארית • אופציה אסייתית) • CDO • CDS • עסקת החלף |  |
| סחורות נפוצות | סחורה • זהב • כסף (יסוד) • נפט |  |
| מטבעות דיגיטליים | הצעת מטבע ראשונית • מטבע מבוזר • ביטקוין |  |
| ניתוח ניירות ערך | ניתוח טכני • מודל בלאק ושולס • בטא (מדד) • ארביטראז' • רווח למניה |  |
| בורסות מרכזיות | הבורסה לניירות ערך בתל אביב • נאסד"ק • הבורסה לניירות ערך בניו יורק • הבורסה לניירות ערך בלונדון • Euronext |  |
| מדדים מרכזיים | מדד תל אביב 35 • מדד נאסד"ק 100‏ • מדד דאו ג'ונס • CAC 40 • DAX • FTSE 100 • S&P 500 |  |
| תאגידים | מיזוגים ורכישות • הערכת שווי • בדיקת נאותות • הצעת רכש • השתלטות עוינת • רכישה ממונפת • מנוף פיננסי • דיבידנד • מיזוג חברות • פירוק חברות • דיני תאגידים • שליטה |  |
| דוחות כספיים | יחסים פיננסיים • דו"ח כספי • רואה חשבון • תקן דיווח כספי בין-לאומי • תשקיף • הערת עסק חי |  |
| רגולציה וגופים רגולטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון • הפיקוח על הבנקים • חוק ניירות ערך • הוועדה לניירות ערך ולבורסות (ארצות הברית) • מועצה לפיקוח על הביקורת בחברות ציבוריות • פדרל ריזרב • חוק גלאס-סטיגל • רפורמת בכר • חוק החברות |  |
| היסטוריה | השפל הגדול • משבר הסאבפריים • משבר מניות הבנקים |  |
| תחומים אקדמיים קשורים | מימון • חשבונאות • כלכלה • מנהל עסקים |  |
| דירוג אשראי | דירוג אשראי • דירוג אג"ח • מודי'ס • סוכנות הדירוג פיץ' • סטנדרד אנד פורס |  |
| ערכים נוספים | הנפקה • ערך ריאלי וערך נקוב • הנפקה ראשונה לציבור • השוק הראשוני • השוק המשני • בנק השקעות • חיתום • רכישה עצמית • בורסה לניירות ערך • נייר ערך • ברוקר • דילר • חוזה הפרשים • מסלקת הבורסה • נייר ערך מגובה משכנתה • איגוח • עושה שוק • מעבר לדלפק • ספר הפקודות • מכירה בחסר • שורט סקוויז • קסטודיאן • שוק המעו"ף • בקדייטינג • מידע פנים • Dark Pool • הרצת מניות • ויסות שערי ניירות ערך • סיכון אשראי • נזילות פיננסית • EBITDA • אמות מידה פיננסיות • פירמידת שליטה • עקום התשואה • אזהרת רווח |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540282105171  LCCN: sh2008009128  NKC: ph777164
אחמד סדיק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1884 סלוניקי, האימפריה העות'מאנית 
 נרצח:  1 באפריל 1945 (בגיל 61 בערך) 
 מדינה:  בוסניה והרצגובינה, יוגוסלביה 
 מקצוע:  סוחר 
 מספר צאצאים:  2 – זיינבה (Zejneba) ונאדז'ה (Nadza)
 מידע חסיד אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  לא שרד את המלחמה
 מקום ההכרה:  יד ושם
 אופן הנצחה:  עץ בשדרת חסידי אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (29 בינואר 1984) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אחמד סדיק
 
אחמד סדיק (באנגלית: Ahmed Sadik; ‏ 1884 – 1945) היה חסיד אומות העולם מיוגוסלביה. את התואר קיבל סדיק על כך שב־1942 סייע למשפחה יהודית לצאת מאזור הסכנה שבבוסניה, ולעבור לאזור בטוח יותר אשר בשליטה איטלקית. סדיק הוצא להורג ב־1945 באשמת הצלת יהודים.
חייו לפני המלחמה

אחמד סדיק, או בכינוייו "שארלופ", נולד בשנת 1884 בסילון. לפי מקור אחר, הוא נולד בסלוניקי, יוון. הוא הגיע לסרייבו בשנת 1913, רכש בעיר חברים יהודים רבים ועסק במסחר. לפי המקור הנ"ל, ייתכן שעבר לגור בפזריץ בשנת 1931. לסדיק נולדו שתי בנות – זיינבה (Zejneba) ונאדז'ה (Nadza).
סיפור ההצלה

לפי דבריה של זיינבה, בתו של סדיק, המשפחה ידעה שהוא עוזר ליהודים רבים, אך הוא סיפר להם רק על מקרה אחד.
בתחילת 1942, סדיק היה בתחנת הרכבת בקוניצה (Konice), כשזיהה מכר יהודי – סוכן מסרייבו בשם איזידור פאפו (Isidur Papo), ביחד עם אשתו זינבולה, ושני הילדים – ברצו ומיקו. הוא שאל את איזידור לאן הם נוסעים, ואיזידור השיב – "לסרייבו, הביתה". סדיק סיפר לו שבסרייבו כבר אין יהודים מכיוון שכולם נלקחו, ואם יגיעו לשם, מייד יגרשו את כל המשפחה למחנה הריכוז יאסנובאץ (Jasenovac). משפחת פאפו לא ידעה מה לעשות. סדיק אסף אותם לביתו, הסתיר אותם לתקופת מה, עזר להכין להם מסמכים בדויים, והצליח להעביר אותם לתחום של שליטה איטלקית, וכך ניצלו. לאחר פעולת ההצלה, מישהו הלשין על מעשיו של סדיק והוא נאסר על ידי הגרמנים ב-1945. הוא גורש באחד הטרנספורטים האחרונים למחנה יאסנובאץ, יחד עם עוד כ־800 אנשים, שם הוצא להורג באשמת סיוע ליהודים. כל האנשים האחרים מאותו טרנספורט נהרגו גם כן. מקום קבורתו של סדיק לא נודע. שמו של אחמד סדיק מונצח על מצבת ענק שהוקמה בסרייבו לזכר קורבנות ולוחמים
לפי מכתבו של יוסף קביליו למרדכי פלדיאל מ"יד ושם", איזידור וזינבולה פאפו ושני ילדיהם עלו לארץ. איזידור, זינבולה וברצו נפטרו, ובזמנו, מיקו חי באוסטרליה.
קבלת התואר "חסיד אומות העולם"

תואר חסיד אומות העולם של סדיק הוענק ב־29 בינואר 1984 לבתו זיינבה הרדגה סוסיץ' (Zejneba Hardaga Susic) ולבעלה מוסטפא הרדגה (mustafa Hardaga), וכן לאחיו של מוסטפא – איזט הרדגה (Izet Hardaga), ולאשתו בכריה הרדגה (Bachriya Hardaga), על סיועם למשפחות יהודיות בזמן השואה. ב-16 ביוני 1985 הגיעה זיינבה הרדגה לטקס ב"יד ושם" ובו נטעה עץ בשדרת חסידי אומות העולם בשמה ועל שם בעלה מוסטפא הרדגה ואביה אחמד סדיק. הם היו מן המוסלמים הראשונים לקבל תואר זה.
הערות שוליים

↑  אחמד סדיק, באתר יד ושם (באנגלית)
1 2 3 4 5 6  אוסף קבצים הקשורים למשפחת הרדגא וסדיק, ארכיון יד ושם
מאיר חובב (חוקר)

ערך זה עוסק בחוקר. אם התכוונתם לסופר, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1934 (בן 91 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 
מאיר חובב (נולד ב-1934) הוא חוקר, עורך, יוזם ומקים המדור לעבריינות נוער במשטרת ישראל. שימש בעברו במספר תפקידים בכירים בשירותי הרווחה בישראל, ביניהם: מנהל שירות המבחן לנוער (1978-1973), מנהל האגף לשירותי טיפול באדם המפגר (1978–1985) ומנהל האגף לקידום נוער, ומבוגרים ושירותי תקון (1986–1989). כיום הוא מתנדב בעמותת שק"ל ושותף בוועד המנהל של עמותות רבות אחרות בתחומי הרווחה והצרכים המיוחדים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1934 בתל עדשים. למד לתואר ראשון בסוציולוגיה וחינוך באוניברסיטה העברית. קיבל הכשרה בבית ספר לקצינים בכירים של משטרת ישראל והמכללה לביטחון לאומי והתמנה כקצין מחקר בנציבות שירות בתי הסוהר. שנה מאוחר יותר שימש בתפקיד קצין מחקר כוח אדם במטה הארצי של משטרת ישראל, אז יזם והקים את מדור עבריינות נוער, ושימש כראש המדור במשך שבע שנים.
חובב פנה ללימודי תואר שני בסוציולוגיה באוניברסיטת טאפטס בארצות הברית, שם השלים גם דוקטורט בסוציולוגיה וקרימינולוגיה. עם סיום הדוקטורט התמנה למנהל שירות המבחן לנוער במשרד העבודה והרווחה. חמש שנים מאוחר יותר, ב-1978, התמנה למנהל האגף לשירותי טיפול באדם המפגר. ב-1986 חזר לתחום הקרימינולוגיה והתמנה למנהל האגף לקידום נוער, ומבוגרים ושירותי תקון. כמו כן, שימש כיו"ר הראשון של "ועדת טיפול ושיקום" של הרשות למלחמה בסמים מאז הקמתה ועד סוף שנת 1999. משנת 2000 ועד 2013 שימש כחוקר ומעריך תוכניות שיקומיות בעמותת שק"ל - שירותים קהילתיים לאנשים עם צרכים מיוחדים.
במשך שנות עבודתו בסקטור הציבורי השתתף בהקמה ובארגון של עמותות שונות בישראל, ביניהן השתתפות בהקמת של הקהילות הטיפוליות בישראל לנפגעי סמים "אור אביבה" ו"מלכישוע", ייזום בהקמה והשתתפות בוועד המנהל של האגודה הישראלית לקרימינולוגיה, "קש"ת – קידום שירותי תקון", "צעד קדימה" ו"נאמנים".
במקביל הוא שימש שנים רבות כמרצה מן החוץ באוניברסיטת בר-אילן, אוניברסיטת תל אביב, האוניברסיטה העברית ואוניברסיטת חיפה.
כיום חובב מתנדב בעמותת "קש"ת – קידום שירותי תקון" כיושב ראש, בעמותות "צעד קדימה" ו"צ'יימס" כחבר ועד המנהל ובעמותת "נאמנים" כיו"ר העמותה.
משפחתו

חובב נשוי לחגית חובב, מנהלת היחידה לתכנון אסטרטגי באגודה הישראלית למען יוצאי אתיופיה. בעבר כיהנה כמנהלת פרויקט שיקום השכונות ברמה הארצית וכמתאמת משרדי הממשלה השותפים בפרויקט. במקביל הרצתה באוניברסיטה העברית בחוג ללימודים עירוניים ואזוריים בתחום התכנון החברתי ופרסמה מחקרים רבים בתחום השיקום העירוני. מאז שנת 2004 מכהנת חגית חובב גם כיו"ר (בהתנדבות) של המרכז הישראלי לקידום צדק חברתי. לחובב שני ילדים, שמונה נכדים ושישה נינים.
כתביו

חובב ערך ופרסם עשרות מאמרים ומחקרים בתחומי הקרימינולוגיה, התקון (טיפול ושיקום עבריינים), הטיפול בבעלי לקות שכלית, שירותי רווחה וניהול. כאן מוצגים חלק מהם.
כתביו > ספרים וחוברות

עבריינות הנוער בקרית שמונה, גורמיה והטיפול בה.. תל אביב: המועצה למניעת עבריינות ולטיפול בעבריין בשיתוף עם משטרת ישראל, 1967
היעדרויות צעירים מבתיהם, תל אביב: משטרת ישראל, 1969.
נכות התפתחותית ופיגור שכלי, תל אביב: צ'ריקובר, 1986. יחד עם רימרמן אריק, רייטר שונית.
שירותי הטיפול במפגרים בישראל : הלכה ומעשה, תל אביב: צ'ריקובר, 1987
חלופות למאסר : שרותי התקון, תל אביב: האגודה הישראלית לקרימינולוגיה, 1988. יחד עם טלגם משה וגולן מרים.
שירותי תקון והעבודה הסוציאלית, תל אביב: פפירוס, 1989. יחד עם ווזנר יוחנן וגולן מרים.
פגיעות מיניות בילדים : החוק, החוקר ובית המשפט, תל אביב: צ'ריקובר, 1993
עבריינות ועבודה סוציאלית : ידע והתערבויות, תל אביב: רמות, 1994. יחד עם ווזנר יוחנן וגולן מרים.
הורות ונכות התפתחותית בישראל, ירושלים: מגנס, 1997. יחד עם דובדבני א., רימרמן א. ורמות א.
נכות התפתחותית ופיגור שכלי בישראל, עם אריק רימרמן, אילנה דבדבני ואבי רמות, הוצאת מאגנס, 1997
הפיקוח בשירותי הרווחה בישראל: התפתחות, הפעלה ומודל רצוי, תל אביב: צ'ריקובר, 1998. יחד עם ווזנר יוחנן וגולן מרים.
קטינים נפגעים וקטינים פוגעים : תשאול וראיון בהליך המשפטי, תל אביב: צ'ריקובר, 2001. יחד עם הרשקוביץ אירית והורביץ דבורה.
טיפול ושיקום של נפגעי סמים בישראל : התפתחות, תיאור מצב וסוגיות, תל אביב: צ'ריקובר, 2002
מגמות בקרימינולוגיה, תאוריה, מדיניות ויישוב, ירושלים: המכון למחקרי חקיקה ומשפט באוניברסיטה העברית, 2003. יחד עם סבה ל. ואמיר מ.
משטרת ישראל והנוער בראי הזמנים, תל אביב: המרכז הבינתחומי לחקר מדיניות וטיפול בילדים ונוער, בית הספר לעבודה סוציאלית ע"ש בוב שאפל, אוניברסיטת תל אביב, 2004
מבידול לשילוב : התמודדות עם מוגבלויות בקהילה, ירושלים: כרמל, 2006. יחד עם גיטלמן פסח.
התעללות והזנחה של ילדים בישראל : הנפגעים, אכיפת החוק והמשפט, רפואה, חינוך ורווחה, ירושלים: אשלים, 2007. יחד עם הורוביץ דבורה, בן יהודה יורם.
מסיכון לסיכוי : התערבויות טיפוליות בנוער עובר חוק ובצעירים במצוקה, ירושלים: כרמל, 2008. יחד עם מהל חיים וגולן מרים.
התמכרויות, אלימות ועבירות מין : טיפול לאור החוק, ירושלים: כרמל, 2008. יחד עם מהל חיים וגולן מרים.
טיפול בעברייני מין בישראל : אתגרים בזיהוי, באפיון ובמענה טיפולי, ירושלים: כרמל, 2010. יחד עם שחורי-ביטון מלי, בן-דוד שרה, עשת-סבג תמי ולויה עוזיאל.
משילוב להשתלבות : אתגרים וצמיחה במעגל החיים, רעננה: בית איזי שפירא, 2011. יחד עם הוזמי בנימין.
הפעלת סמכות בטיפול בבני נוער ובמבוגרים עוברי חוק, ירושלים: משרד העבודה והרווחה, אגף למחקר, תכנון והכשרה, 2011
הסדרה חוקית וארגונית של שירותי המבחן בישראל, ירושלים: משרד העבודה והרווחה, אגף למחקר, תכנון והכשרה, 2011
עבודה סוציאלית בישראל, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2012. יחד עם לונטל אלי וקטן יוסף ז"ל.
שירותי רווחה בעידן של הפרטה: מדיניות ויישומה, ירושלים: כרמל, 2014. יחד עם מ. שחורי-ביטון.
נערים ונערות בסיכון: פגיעות, חוסן ותמיכה חברתית, ירושלים: כרמל, 2015. יחד עם: מ. שחורי-ביטון.
מהדרה להכלה – החיים בקהילה של אנשים עם מוגבלויות בישראל, ירושלים: כרמל, 2015. ביחד עם: דובדבני א. ופלדמן ק.
פיתוח שירותים חברתיים בחברה מתהווה: מסע אישי, ירושלים: כרמל, 2020.
מוגבלות שכלית-התפתחותית: פיתוח שירותי הרווחה בישראל, ירושלים: כרמל, 2021. ביחד עם: ניסים, ד.
ניהול שירותי רווחה בישראל: הלכה ומעשה, ירושלים: כרמל, 2023. ביחד עם: דביר, א.
כתביו > מאמרים

חובב, מ., בעיית התנגשות התרבויות והשפעתה על עבודת המשטרה. רבעון משטרת ישראל, 15-16 : 8-16, ינואר 1963
שהם, ג., חובב, מ., בני טובים עבריינות: בני המעמד הבינוני והגבוה בישראל. הפרקליט, י"ט (ג-ד) : 3-15, 1963
חובב, מ., יחידות מיוחדות לטיפול בעבריינותם של קטינים. רבעון משטרת ישראל, 18 : 38-43, יוני 1964
אמיתי א., אמיר מ., חובב מ. (1972), היעדרויות צעירים מבתיהם. מגמות, (י"ט), (1) 78 - 93.
חובב מ. (1977) שירותי הטיפול בעבריין הצעיר - מערכת יחסי תלות של וטו. סעד (21), (5), 26 - 32.
חובב, מ., רמות, א. ניהול הטיפול. חברה ורווחה, כרך י"ב(4): 373-380, תמוז תשנ"ב, יולי 1992
חובב מ., מנהיים א., העברת שיטות טיפול ושיקום בתחום הנכויות בין ארצות הברית, אירופה וישראל. סוגיות בחינוך מיוחד ובשיקום, 12, 2 : 71-77, 1997
חובב, מ., עבריינות הנוער בישראל והטיפול בה. ביטחון סוציאלי, 55 : 118-136, יוני 1999
הערות שוליים

↑  אתר עמותת שק"ל
↑  אתר עמותת צעד קדימה
↑  אתר עמותת נאמנים
↑  חגית חובב באתר האגודה הישראלית למען יוצאי אתיופיה
אובר-גרופנפיהרר

| --- | --- |
סמל הדרגה - תג כתף
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 צבא:  אס אה אס אס
 מערכת הדרגות:  דרגות האס אה דרגות האס אס
 היררכיה:  קצינים
 בתוקף:  1932–1945 (כ־13 שנים)
 דרגה זוטרה:  גרופנפיהרר
 דרגה בכירה:  אוברסט-גרופנפיהרר
 מקבילת הצבא:  גנרל חיל
 
גוטלוב ברגר, קצין המשרד הראשי של האס אס
אובר-גרופנפיהרר הייתה דרגה צבאית בתקופת הרייך השלישי, שנוצרה לראשונה בשנת 1932 כדרגה של האס אה (SA), ואומצה על ידי האס אס שנה אחת מאוחר יותר למערך הדרגות שלהם. עד אפריל 1942, זו הייתה הדרגה הגבוהה ביותר באס אס, למעט הרייכספיהרר אס אס (היינריך הימלר) הדרגה מתורגמת כ"מנהיג הקבוצה הבכיר", והייתה בכירה מדרגת גרופנפיהרר, המתורגמת כ"מנהיג הקבוצה". באופן דומה הייתה קיימת דרגת אונטרגרופנפיהרר, המתורגמת כ"מנהיג הקבוצה הזוטר", שהתקיימה באס אה בין השנים 1929–1930, וכתואר עד שנת 1933. באפריל 1942 נוצרה דרגה חדשה של אוברסט-גרופנפיהרר, שהייתה בכירה מאוברגרופנפיהרר, וזוטרה מרייכספיהרר אס אס.
היסטוריה

הדרגה נוצרה בשנת 1932 על ידי ארנסט רהם, ונועד לחברים הבכירים בפלוגות הסער לשימוש על ידי רוהם והגנרלים הבכירים באס אה. יחד עם רהם קיבלו את הדרגה הזו, ויקטור לוצה, אדמונד היינץ, אוגוסט שניידהיבר, ופריץ ריטר פון קראוסר.
אובר-גרופנפיהרר הייתה הדרגה הבכירה ביותר בדרגות האס אה עד אביב 1933, כאשר רהם נטל לעצמו דרגת שטאבשף.
בקיץ 1933, היינריך הימלר קודם על ידי אדולף היטלר לדרגת אובר-גרופנפיהרר, מתוך כוונה להפוך את הימלר למקביל למפקדים הבכירים של האס אה, אף על פי שהאס אס עדיין היה כפוף להם. אף על פי שהימלר התייחס לעצמו בדרך כלל כ"רייכספיהרר אס אס", לפני קיץ 1934, היה זה רק תואר של מפקד האס אס, ולא דרגה בפועל. זמן קצר לאחר הימלר, קידם היטלר גם את פרנץ שוורץ, אולם נתן להימלר את הוותק בדרגה, כדי להשאיר את הבכורה בידיו. בספטמבר 1933, כדי למנוע מאבק כוחות בקרב האס אס, קידם היטלר גם את קורט דליגה, שפיקד על כוחות האס אס באזור ברלין.
בשנת 1934 הועלו לדרגה זו גם פריץ וייצל, ריכרד ולטר דאר, ולטר בוש, רודולף הס, ולאחר ליל הסכינים הארוכות ביולי 1934, קיבל ספ דיטריך את הדרגה רטרואקטיבית מיולי 1933, על מנת לתת לו את המקום השלישי באס אס (אחרי הימלר ושוורץ). פאול האוסר, שהועלה לדרגת אובר-גרופנפיהרר בשנת 1941, קיבל את הדרגה רטרואקטיבית עד לשנת 1933 לאחר קידומו לדרגת אוברסט-גרופנפיהרר בשנת 1944.
אודו פון ווירש ופרידריך-וילהלם קריגר קודמו לדרגת אוברגרופנפיהרר בשנת 1935, בזמן שיוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט ומקס אמאן קיבלו את הדרגה לאחר שנה, יחד עם קרל פון אברשטיין ופיליפ בוהלר. בשנת 1936 קודמו כמה קצינים נוספים, לרבות פרידריך יקלן מי שיהפוך לאחד הידועים לשמצה ביותר מפקד האס אס והמשטרה בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. האחרון שקודם לדרגת אוברגרופנפיהרר לפני מלחמת העולם השנייה, היה ארנסט-היינריך שמאוזר שקיבל את הדרגה בשנת 1937. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, היו 17 קצינים בדרגת אובר-גרופנפיהרר.
במהלך מלחמת העולם השנייה, 88 גנרלים קודמו לדרגה זו, 22 מתוכם היו קצינים של הוואפן אס אס והשאר היו חברי האס אס הכללי. ההעלאה הראשונה לדרגה זו במהלך המלחמה, התרחשה באפריל 1940, כאשר הדרגה ניתנה ליואכים פון ריבנטרופ, מרטין בורמן והנס לאמרס; אוטו דיטריך הועלה אף הוא לאחר שנה. כל הארבעה החזיקו בדרגה זו כדרגת כבוד. בספטמבר 1941 הדרגה ניתנה לריינהרד היידריך, אשר היה קצין האס אס הראשון שהועלה לדרגה זו במהלך המלחמה. ב-20 באפריל 1942 הועלה תאודור אייקה לדרגה זו, והיה קצין הוואפן אס אס הראשון שקיבל דרגה זו במהלך המלחמה.
שני קציני אס אס בדרגה זו איבדו את דרגתם: רודולף הס ווולף היינריך גראף פון הלדורף. הס איבד את דרגתו, כאשר גורש מהאס אס ומהמפלגה הנאצית, לאחר הטיסה לסקוטלנד בשנת 1941. הלדורף איבד את דרגתו לאחר קשר העשרים ביולי, מכיוון שדרגתו הייתה טכנית, כל עוד שימש כמפקד משטרת ברלין, וברגע שהודח מתפקידו, איבד גם את דרגתו.
סך הכל החזיקו בדרגה זו 106 קצינים, וכמה מהם מתו במהלך מלחמת העולם השנייה; הבולטים מביניהם; ריינהרד היידריך, תאודור אייקה, ארתור פלפס. הקידום האחרון נעשה במרץ 1945, וניתן להנס קאמלר.
השימוש בדרגה

הדרגה הייתה בשימוש על ידי ארבע הקבוצות הגדולות של המפלגה הנאצית; האס אה, האס אס, החיל הממונע הנציונל-סוציאליסטי, והחיל האווירי הנציונל-סוציאליסטי. הדרגה הייתה הגבוהה ביותר של הגנרלים באס אס, עד אפריל 1942, עת נוצרה דרגת אוברסט-גרופנפיהרר.
הדרגה הייתה מקובלת עבור מפקד האס אס והמשטרה, כמו גם הבכירים של RSHA, אשר החזיקו אף בדרגת גנרל של המשטרה, וכן בכירי הוואפן אס אס, שהחזיקו בנוסף בדרגת גנרל הוואפן אס אס. בשנת 1944, רוב הגנרלים של הוואפן אס אס קיבלו דרגה זו, בשל תפקידם הפיקודי על יחידות גדולות.
אובר-גרופנפיהרר הייתה הדרגה הגבוהה ביותר של האס אס עד אפריל 1942, והייתה שוות ערך ללוטננט גנרל (גנרל שלושה כוכבים) בצבאות האמריקני והבריטי, ורק הימלר החזיק בדרגה גבוהה יותר.
סדר הקידום

| שנה | מספר | שמות |
| --- | --- | --- |
| 1933 | 3 | היינריך הימלר, פרנץ שוורץ, קורט דליגה |
| 1934 | 5 | פריץ וייצל, ריכרד ולטר דאר, ולטר בוש, רודולף הס, יוזף דיטריך |
| 1935 | 2 | אודו פון ווירש, פרידריך-וילהלם קריגר |
| 1936 | 8 | יוזיאס, נסיך הכתר של ולדק ופירמונט, מקס אמאן, קרל פון אברשטיין, פיליפ בוהלר, וולף-היינריך גראף פון הלדורף, פרידריך יקלן, ורנר לורנץ, אוגוסט הייסמאייר |
| 1937 | 1 | ארנסט-היינריך שמאוזר |
| 1938 | 0 |  |
| 1939 | 0 |  |
| 1940 | 3 | יואכים פון ריבנטרופ, מרטין בורמן, הנס לאמרס |
| 1941 | 8 | אוטו דיטריך, ריינהרד היידריך, הנס-וולף פריצמן, אריך פון דם באך-צלבסקי, וילהלם רדיס, פאול האוסר, וילהלם ריינהרד, אלברט פורסטר |
| 1942 | 20 | קרל הופמן, פרידריך הילדברנדט, קרל פיהלר, דיטריך קלאגס, פאול קרנר, וילהלם מור, פריץ זאוקל, ריכרד הילדברנדט, וילהלם קופה, תאודור ברקלמן, וילהלם קפלר, קרל וולף, יוזף בירקל, ארתור גרייזר, תאודור אייקה, אמיל מאצו, פאול שארפה, אוסוולד פוהל, ולטר שמיט, הרברט באקה |
| 1943 | 23 | זיגפריד טאוברט, יואכים אלברכט אגלינג, ארנסט וילהלם בוהלה, קונסטנטין פון נויראט, יוליוס שאוב, גינתר פאנקה, ארנסט קלטנברונר, קונרד הנליין, ארנסט זקס, קרל הרמן פרנק, אוגוסט אייגרובר, פרידריך ריינר, הוגו יורי, רודולף קוורנר, פרידריך אלפרס, גוטלוב ברגר, אוטו הופמן, הנס אלבין ראוטר, הנס ייטנר, ארתור פלפס, פליקס שטיינר, אלפרד ויננברג, קרל פפר-וילדנברוך |
| 1944 | 32 | הרטמן לוטרבאכר, קרל האנקה, אולריך גרייפרט, וילהלם שטוקרט, אוטו וינקלמן, הרמן הפלה, ארנסט-רוברט גראוויץ, לאונרדו קונטי, פרנץ ברייטהאופט, ורנר בסט, מקסימיליאן פון הרף, גאורג קפלר, ולטר קריגר, קרל מריה דימלובר, קורט קנובלאוך, קורט פון גוטברג, אוסקר שוורק, היינריך פון מאור, קרל מאהל, פריץ וכטלר, יירגן פון קאמפץ, ארווין רזנר, בנו מרטין, גוסטב אדולף של, פאול וגנר, קרל גוטנברגר, קרל אוברג, וילהלם ביטריך, מתיאס קליינהייסטרקאמפ, אוגוסט פרנק, פריץ שלסמן, הרברט גילה |
| 1945 | 1 | הנס קאמלר |
סימני הדרגה

טלאי הצווארון של אובר-גרופנפיהרר כלל בתחילה שלושה עלי אלונים וכוכב כסף, אולם לאחר מכן התווסף כוכב לתג, עם יצירת דרגת אוברסט-גרופנפיהרר באפריל 1942, ובנוסף הם נשאו דרגות כתף של גנרל חיל בוורמאכט.
סמל הדרגה - תג צווארון
סמל הדרגה - תג כתף
סמל הדרגה - תג שרוול
תג הצווארון עד לשנת 1942
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה: גרופנפיהרר | דרגות האס אס  אובר-גרופנפיהרר | דרגה בכירה: אוברסט-גרופנפיהרר |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| דרגה זוטרה: גרופנפיהרר | דרגות האס אה  אובר-גרופנפיהרר | דרגה בכירה: שטאבשף |
הערות שוליים

↑  Commandant of Auschwitz: The Autobiography of Rudolf Hoess
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4398980-9
איוואן גרומאקוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בדצמבר 1930 מוסקבה, ברה"מ 
 פטירה:  23 באוקטובר 2009 (בגיל 78) מוסקבה, רוסיה
 השכלה:  אוניברסיטה ממלכתית לבלשנות במוסקבה 
 עיטורים
 מדליה על ההצטיינות בקרב  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הדגל האדום  עיטור הידידות בין העמים 
 
איוון סמיונוביץ' גרומאקוב (ברוסית: Иван Семёнович Громаков;‏ 25 בדצמבר 1930 – 23 באוקטובר 2009) היה קצין המודיעין הסובייטי, מייג'ור גנרל בשירות ביטחון המדינה, ראש תחנת הק.ג.ב-ס.ו.ר. בוושינגטון די. סי. (1987–1993).
ביוגרפיה

נולד בשנת 1930 במחוז סמולנסק במשפחת איכרים. בשנת 1941, בזמן הכיבוש הגרמני, הוריו נהרגו. מאז 1942, מגיל 12, הוא השתתף במלחמה הפטריוטית הגדולה במסגרת פלוגת סיור של גדוד הפרטיזנים המיוחד שפעלה באזור סמולנסק. משנת 1943 הוא שירת בגדוד סיור הנדסי ונלחם בחזית המערבית, חזית לנינגרד, חזית קרליה ובחזית הבלטית ונפצע.
בשנת 1944 הוא שוחרר משירות צבאי. מאז 1946, היה מעורב בעבודת קומסומול כמזכיר ועדת קומסומול לענייני חוות המדינה, ראש מחלקת הוועדה המחוזית ומדריך הוועדה האזורית בסטברופול.
מאז 1950 חזר לשירות הצבא האדום, היה מארגן הקומסומול בחטיבת התותחנים הנפרדת ה-22 ומאז שנת 1953, לאחר שסיים את לימודיו במכון הצבאי לשפות זרות, עבד בפרקליטות הצבאית ובמחלקה המיוחדת של הק.ג.ב בארמיית המשמר השמינית.
מאז 1964, לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למודיעין גבוה ומחלקת התכתבות במחלקה הגרמנית, המכון הממלכתי לשפות זרות במוסקב, גויס לעבוד במודיעין הסובייטי. מאז 1965, היה סגן ראש תחנת הק.ג.ב באדיס אבבה. ב-1969, סגן ראש מחלקה בסוכנות הביון הסובייטית. מאז 1971, שימש כסגן מנהל תחנת הק.ג.ב בוושינגטון. מאז 1977 שירת בבון ומאז 1982 היה ראש המחלקה הרביעית (גרמניה) בסוכנות הביון. בשנים 1987–1993, שימש כראש תחנת הק.ג.ב.-ס.ו.ר. בוושינגטון די. סי..
פרש משירות הביון בשנת 1994, התגורר במוסקבה עד מותו ב-23 באוקטובר 2009.
לקריאה נוספת

Дегтярёв К., Колпакиди А. И. Внешняя разведка СССР. — М.: Эксмо, 2009. — 736 с. — ISBN 978-5-699-34180-1.
Колпакиди А. И., Прохоров Д. П. Внешняя разведка России. — СПб.; М.: Нева: Олма-Пресс, 2001. — ISBN 5-7654-1408-7; 5-224-02406-4.
הערות שוליים

↑  "Резидентура КГБ в Аддис-Абебе". История отечественных спецслужб и правоохранительных органов. נבדק ב-2020-01-26.
↑  "Резидентура КГБ в Бонне". История отечественных спецслужб и правоохранительных органов. נבדק ב-2020-01-26.
↑  "3-й – 4-й отдел". История отечественных спецслужб и правоохранительных органов. נבדק ב-2020-01-26.
↑  "Резидентура – Главная резидентура КГБ в Вашингтоне". История отечественных спецслужб и правоохранительных органов. נבדק ב-2020-01-26.
רג'יה סבהה

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 סוג:  בית עליון של הפרלמנט ההודי
 הרכב
 מספר מושבים:  245 233 נבחרים  12 ממונים
 
 הברית הדמוקרטית הלאומית (קואליציה) (120)      מפלגת העם ההודית (97)       ג'נטה דאל (מאוחדת) (4)       מפלגת הקונגרס הלאומית (1)  ג'נטה דאל (חילונית) (1)       שיוו סנה (1)  אסום גאנה פרישד (1)       החזית הלאומית של מיזו (1)  UPPL‏ (1)       מפלגת העם הלאומית (1)  RPIׁ(A)‏ (1)  TMC(M)‏ (1)  PMK‏ (1)  RPI(A)‏ (1)  RLD‏ (1)       עצמאים (2)       ממונים (7)  I.N.D.I.A. (אופוציזיה) (92)      הקונגרס הלאומי ההודי (29)       טרינמול קונגרס (13)       אאם אדמי (10)       דראווידה מונטרה קזגאם (10)  ראשטריה ג'נטה דאל (6)       המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) (5)       מפלגת סמג'וואדי (4)       ג'הרקאנד מוקטי מורצ'ה (3)  מפלגת הקונגרס הלאומית (שארדצ'אנדרה פאוור) (2)  שיוו סנה (UBT) (2)       המפלגה הקומוניסטית של הודו (2)  IUML‏ (1)  RLD‏ (1)  MDMK‏ (1)  AGM‏ (1)       עצמאי (1)  לא חברות בברית (28) YSRCP ‏ (11)       ביג'ו ג'נטה דאל (9)  BRS‏ (4)       אנה דראווידה מונטרה קזגאם הכלל הודית (3)       בהוג'אן סמג' (1)  לא מאויש (5)       לא מאויש (5)
 מנהיגים
 יושב ראש (סגן נשיא הודו):  ג'גדיפ דהנקר
 סגן יושב ראש:  פ. ג'. קוריאן
 מנהיג הבית מנהיג האופוזיציה:  פיוש גואל גולאם נבי אזאד
 משכן
 
 ניו דלהי, הודו
 קואורדינטות:  28°37′00″N 77°12′30″E﻿ / ﻿28.616666666667°N 77.208333333333°E﻿ / 28.616666666667; 77.208333333333
 אתר אינטרנט
 sansad.in/rs
 
רג'יה סבהה (בהינדי: राज्य सभा, מילולית מועצת המדינות) הוא הבית העליון של הפרלמנט ההודי. על פי חוקת הודו, ברג'יה סבהה יהיו לא יותר מ-250 חברים, כיום יש ברג'יה סבהה 245 חברים. חברי הרג'יה סבהה נבחרים על ידי בתי המחוקקים של המדינות והטריטוריות של הודו, בעוד שנשיא הודו יכול למנות 12 חברים בזכות תרומתם לאמנות, לספרות, למדע ולשירותים החברתיים. חברי הרג'יה סבהה מכהנים 6 שנים, כאשר בכל שנתיים מתחלף שליש מהבית.
בניגוד ללוק סבהה, הרג'יה סבהה אינו ניתן לפיזור. הרג'יה סבהה נוטל חלק שווה בהליך החקיקה, למעט בחקיקה תקציבית, בה ללוק סבהה יש סמכויות מכריעות. במקרה של מחלוקת בין שני הבתים, יכולה להתכנס ישיבה משותפת, אירוע נדיר שאירע שלוש פעמים בלבד במהלך ההיסטוריה ההודית. מכיוון שבלוק סבהה יש מספר חברים כפול מזה שברג'יה סבהה, תהיה ללוק סבהה השפעה גדולה יותר בישיבה משותפת. הפעם האחרונה בה התכנסה ישיבה משותפת של הפרלמנט ההודי הייתה בשנת 2002, לחקיקת החוק למניעת טרור.
סגן נשיא הודו הוא נשיא הרג'יה סבהה, אך כמו בסנאט של ארצות הברית, לרג'יה סבהה יש סגן נשיא, הממלא בפועל את תפקיד יושב ראש הישיבה. הרג'יה סבהה התכנס לראשונה ב-13 במאי 1952. משכורתם של חברי הרג'יה סבהה שווה למשכורתם של חברי הלוק סבהה.