stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאיל קטקוב
חייו ועבודתו

קטקוב היה בנם של פקיד ממשלתי רוסי ואצילה גאורגית. עם סיום לימודיו באוניברסיטת מוסקבה, התמסר קטקוב לספרות ופילוסופיה. בשנים 1845–1850 לימד פילוסופיה באוניברסיטת מוסקבה. בתקופת שלטונו של הצאר ניקולאי הראשון, קיסר רוסיה, הוא לא היה פעיל פוליטית ולכן לא התנגש עם השלטונות. בתחילה ובמשך זמן מה, הוא אהד את התנועה הליברלית ברוסיה (אנ') ותנועת הרפורמה שהתחזקו בשנים המוקדמות של שלטונו של אלכסנדר השני (1855–1881). הוא תמך בחום בהכנסת מוסדות ליברליים מהסוג הבריטי, אך כאשר קלט כי התסיסה קיבלה גוון סוציאליסטי וניהיליסטי, ושחלקים מהמחנה הליברלי הפגינו תמיכה בשאיפות הלאומיות הפולניות, הוא שינה בהדרגה את גישתו עד שנחשב בעיני הליברלים הרוסים כבוגד.
בתחילת 1863 הוא קיבל על עצמו את הניהול והעריכה של העיתון "חדשות מוסקבה (אנ')", והוא מילא תפקיד זה עד מותו בשנת 1887. בשנה הראשונה לעריכתו, הייתה ל"חדשות מוסקבה" תפוצה של 6,000 גיליונות. עד 1866, התפוצה עלתה ל-12,000. במהלך 24 שנות העריכה, הוא הפעיל השפעה ניכרת על דעת הקהל ואפילו על הממשלה, בכך שייצג ביכולת רבה את הרוח השמרנית המתונה של מוסקבה בניגוד לרוח האולטרה-ליברלית והקוסמופוליטית של סנקט פטרבורג. עם הסלאבופילים, הוא הסכים לתמוך בהרחבת ההשפעה הרוסית בחבל הבלקן, אך הוא התרחק מהם בזהירות וגינה את רגשנותם.
במהלך משפט ה-193 (אנ') בין 1877 ל-1878, שבו הואשמו 193 סטודנטים באוניברסיטאות בבגידה בשל מחאה בעד חוקה לאומית, צידד קטקוב בקונסטנטין פובדונוסצב (אנ') בדרישה מאלכסנדר השלישי להחמיר בעונשים ולנקוט בקו ריאקציונרי ושמרני יותר.
קטקוב גינה את הפוגרומים שנעשו כנגד היהודים באוקראינה, המכונים הסופות בנגב בשנים 1881–1882, ואת האנטישמיות.
אף על פי שבדרך כלל היה מתון בדעותיו, הוא היה חריף ביותר ולעיתים קרובות אלים בדרכי הביטוי שלהם, ולכן עשה לו אויבים רבים, ולפעמים ספג את מורת רוחם של הצנזור של העיתונות והשרים, שכנגדם הוא נהנה לא פעם מההגנה של הצאר אלכסנדר השלישי בהתחשב בהסברה המוכשרת שלו לאינטרסים לאומיים. הוא זכור בעיקר כמתנגד נמרץ לשאיפות הלאומיות הפולניות, לליברליזם, לשיטת ההוראה הציבורית המבוססת על מדעי הטבע ולהשפעה הפוליטית הגרמנית. כמתנגד להשפעה הפוליטית הגרמנית, הוא סייע להכין את הדרך לברית הצרפתית-רוסית. לאחר מותו של קטקוב, את מקומו בראשות השמרנים תפסו קונסטנטין פובדונוסצב ואלכסיי סובורין.
לקריאה נוספת

Fusso, S. (2016). Prelude to a Collaboration: Dostoevsky’s Aesthetic Polemic with Mikhail Katkov. In S. EVDOKIMOVA & V. GOLSTEIN (Eds.), Dostoevsky Beyond Dostoevsky: Science, Religion, Philosophy (pp. 193–212). Academic Studies Press.
Fusso, S. (2017). Editing Turgenev, Dostoevsky, and Tolstoy: Mikhail Katkov and the Great Russian Novel (NIU Series in Slavic, East European, and Eurasian Studies). DeKalb: Northern Illinois University Press.
Morison, J. D. (1968). Katkov and Panslavism. The Slavonic and East European Review, 46(107), 422–441.
Pyziur, E. (1967). Mikhail N. Katkov: Advocate of English Liberalism in Russia, 1856-1863. The Slavonic and East European Review, 45(105), 439–456.
Renner, A. (2003). Defining a Russian Nation: Mikhail Katkov and the "Invention" of National Politics. The Slavonic and East European Review, 81(4), 659–682.
Vaysman, M. (2021). The Political Self-Conscious: The Russian Novel in the 1860s. In Self-Conscious Realism: Metafiction and the Nineteenth-Century Russian Novel (New edition, pp. 19–30). Modern Humanities Research Association.
הערות שוליים

↑  Andreas Renner, "Defining a Russian nation: Mikhail Katkov and the'invention'of national politics." Slavonic and East European Review (2003) 81#4: 659-682. in JSTOR
↑  Martin Katz, Mikhail N. Katkov: A Political Biography, 1818-1887, Walter de Gruyter GmbH & Co KG, 2017, ISBN 9783111400228
1 2  הערך קַטְקוֹב, מִיכַאִיל נִיקִיפוֹרוֹבִיץ', באנציקלופדיה העברית, כרך כ"ט, עמוד 597
1 2 3  1911 Encyclopædia Britannica/Katkov, Michael Nikiforovich
↑  Peter Kropotkin (1905-01-01). "The Constitutional Movement in Russia". revoltlib.com. The Nineteenth Century.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299995805171  PLWABN: 9810586047105606  BnF: cb121329277 (data)  CiNii: DA0837562X  GND: 119011220  ISNI: 0000 0001 2117 2619  LCCN: n84177306  NKC: js2009525110  NLG: 75854  NTA: 070609667  RERO: 02-A021771234  RSL: 000069631  SNAC: w60c881d  SUDOC: 02977747X  VIAF: 45483   WorldCat (עם VIAF): 45483
מי הרס את הקרקס?

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נויה שגיב
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  רוסית וספרדית
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת בית הוצאה לאור
 מקום הוצאה:  חבל מודיעין
 תאריך הוצאה:  1 ביוני 2021
 הוצאה בעברית
 מספר עמודים:  33
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-965-574-177-3
 
"מי הרס את הקרקס?" הוא ספר ילדים מאת הסופרת הישראלית וכותבת ספרי הלימוד, נויה שגיב. הסיפור פורסם בשנת 2021 על ידי כנרת בית הוצאה לאור. הספר אויר על ידי שחר קובר, ונערך על ידי יעל גובר. הסיפור מעביר ערכים חינוכיים רבים, כמו ערכי משפחה, חברוּת בין אחים ושיתוף פעולה ביניהם. הספר תורגם לרוסית ולספרדית.
תקציר העלילה

בספר זה יש שתי דמויות ראשיות. עומר, הדמות הראשית, בונה קרקס בביתו. אחיו גיא, דמות ראשית נוספת, בועט בטעות בכדור והורס את הקרקס של עומר. עומר כועס ואינו מוכן לתת לגיא לעזור לו לבנות מחדש את הקרקס, אך גיא מבין כי אם הוא מקלקל, הוא יכול גם לתקן. באמצעות שיתוף הפעולה שלהם, האחים מצליחים לבנות מחדש את הקרקס וללמוד על החשיבות של רוח צוות. כשהם מגלים שהם יכולים לעזור זה לזה יחדיו הם רואים תוצאות חיוביות.
מניע עלילתי ומוסר השכל

סיפורם של גיא ועומר מדגים את האתגרים המשותפים לילדים במשפחות רבות, את המתחים שבין האחים ואת הצורך בשיתוף פעולה ובהבנה הדדית כדי להתגבר עליהם.
הספר מעלה נושא חברתי חשוב שהוא אחריות, כי מי שיכול לקלקל – יכול לתקן. על אף שגיא הרס לעומר את הקרקס, הוא גם יכול לתקן אותו עבורו. מעבר לכך הספר מעביר המסרים של מחילה וחמלה, מכיוון שעומר מקבל את התנצלותו של אחיו וסולח לו, אף על פי שהרס לו את הקרקס.
אופן הכתיבה

בסיפור על עומר וגיא הכותבת בחרה לכתוב אותו כסיפור מחורז. סדירות החריזה מזדמנת ובלתי עקיבה, כך שהאפקט המוזיקלי של החריזה אינו מורגש. חלק מצמדי השורות מציגים חרוז משובח, אך במקומות אחרים החרוזים מאולצים ואילוצי החריזה גוררים פה ושם תחביר לא טבעי.
הערות שוליים

1 2  נויה שגיב, משקפי ראייה, באתר המפרס
1 2 3 4  מי הרס את הקרקס, באתר ספריית פיג'מה, ‏2021
1 2  מי הרס את הקרקס – נויה שגיב, באתר כנרת זמורה
↑  נויה שגיב, מי הרס את הקרקס? – סקירה של רחל ביו, באתר פרלמנט הספרים, ‏אפריל 2021
מאמרי אדמו"ר הזקן

מאמרי אדמו"ר הזקן היא סדרת ספרים של מאמרי חסידות שאמר רבי שניאור זלמן מלאדי, שיצאה לאור על ידי מערכת "אוצר החסידים" של הוצאת קה"ת. מבחר ממאמרים אלו נדפסו לפני כן בספרים תורה אור - לקוטי תורה ובסידור אדמו"ר הזקן עם חסידות.
מאפיינים

המאמרים הם 'תורות' או 'דרושים' שאמר אדמו"ר הזקן ונרשמו על ידי אחיו (הרב יהודה לייב מינוביצ'י), בניו (רבי דובער, ר' חיים אברהם ור' משה), נכדו (רבי מנחם מנדל שניאורסון) ותלמידיו (ר' פינחס רייזס, ר' שלמה פריידס). חלק קטן מהמאמרים הגיה אדמו"ר הזקן, וחלק מהמאמרים הגיה אדמו"ר הצמח צדק. כל אחד מכותבי המאמרים כתב בסגנון מיוחד משלו ובדרך כלל ניכר מהסגנון מיהו הכותב.
במסורת חב"ד שאדמו"ר הזקן אמר כאלפיים מאמרים. בספריית חב"ד מצויים כתבי יד של למעלה מאלף מאמרים מתוארכים, וכשש מאות מהם לא תוארכו. המאמר המתוארך הקדום ביותר המצוי הוא מצום גדליה ה'תקנ"ג, והאחרון הוא רשימת "נפש השפלה" מלפני פטירתו בכ"ד טבת ה'תקע"ג.
מאפיינים > סוגים

בסדרה זו כמה סוגים:
א. ספרים שנדפסו מכרכי כתבי יד שלמים: "אתהלך ליאזנא", כרך כתב יד המתחיל במאמר "אתהלך לפני ה'", והם המאמרים שאמר בתקופת מגוריו בעיירה ליאזנא. "הנחות הר"פ", מאמרים שרשם ר' פינחס רייזס.
ב. מאמרים הקצרים. רובם מאמרים מהשנים תקנ"ג-תקס"א.
ג. מאמרים שנאמרו משנת ה'תקס"ב עד שלהי שנת ה'תקע"ב, מהתקופה בה גר בליאדי ונדפסו על סדר השנים.
ד. מאמרים שנמצאו בכתבי יד אך לא נודע שנת אמירתם סודרו בכרכים על סדר פרשיות התורה והמועדים, נביאים וכתובים, מאמרי רז"ל (ש"ס זוהר ותפילה), עניינים (נושאים לפי סדר א-ב).
את שני הכרכים הראשונים מהסדרה, 'אתהלך ליאזנא', ו'הנחות הר"פ' ערך הרבי, רבי מנחם מנדל שניאורסון והוציא לאור בשנת ה'תשח"י, בתוספת הערות, מראי מקומות ומפתח, וכן את הכרך של שנת תקס"ב בשנת ה'תשכ"ד. בשנת תשל"ח הורה הרבי למערכת אוצר החסידים להוציא לאור את כל מאמרי אדמו"ר הזקן. ומאז החלה הסדרה לצאת בצורה סדירה. בשנת תשס"ו נשלמה הסדרה לפי סדר השנים. חלק מהכרכים יצאו לאור בהוצאות חדשות עם תיקונים והוספות.
ההדרת כתבי היד והעריכה כללה העתקה מדויקת מכתבי היד, זיהוי הכותב, ציונים למקורות - פסוקים ומאמרי חז"ל, והשוואות למקבילות של כותבים אחרים מאותו מאמר, שינויי נוסח והפניות למאמרים אחרים בהם נתבארו נושאים שבמאמר.
מאפיינים > מאמרים לפי סדר השנים

מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ב כרך א. הוצאה ראשונה: כ"ף מנחם אב ה'תשכ"ד. בעריכת רבי מנחם מנדל שניאורסון בתוספת הערות וציונים מהרב יהודא לייב גראנער. הוצאה שנייה: ה'תשל"ו. הספר נדפס מרשימות בכתב ידו של האדמו"ר האמצעי ובהשלמות מכתבי יד מעתיקים.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ב כרך ב. הוצאה ראשונה: ערב ראש השנה ה'תשמ"ב. בעריכת הרבנים אהרן חיטריק ואליהו מטוסוב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ג כרך א (בראשית - ויקרא). הוצאה ראשונה: ערב ש"ק מברכים אדר שני ה'תשמ"א. בעריכת הרב גבריאל שפירא.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ג כרך ב (במדבר - דברים). הוצאה ראשונה: יט כסלו ה'תשמ"ב. בעריכת הרב גבריאל שפירא.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ד. הוצאה ראשונה: שלהי תשרי ה'תשמ"א. בעריכת הרב אליהו מטוסוב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ה כרך א (בראשית, שמות, ויקרא). הוצאה ראשונה: יו"ד כסלו ה'תשמ"א. בעריכת הרב אלכסנדר זיסקינד פיקרסקי.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ה כרך ב (במדבר - דברים). הוצאה ראשונה: ז' אדר ראשון ה'תשמ"א. בעריכת הרב אלכסנדר זיסקינד פיקרסקי.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ו כרך א (בראשית, שמות ויקרא). הוצאה שנייה: ח"י אלול ה'תשס"ד. בעריכת הרב גבריאל שפירא. הוצאה ראשונה: כ"ד טבת ה'תשל"ט - נדפס רק כרך אחד ובהוצאה השנייה נחלק לשנים.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ו כרך ב (במדבר, דברים). הוצאה חדשה: ח"י אלול ה'תשס"ה. בעריכת הרב גבריאל שפירא. חלק מהמאמרים נדפס בהוצאה הראשונה.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ז. הוצאה ראשונה: ט"ו כסלו ה'תש"מ. בעריכת הרב גבריאל שפירא.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ח כרך א. הוצאה ראשונה: ר"ח כסלו ה'תשל"ח בעריכת הרבנים אהרן חיטריק וצבי הירש נוטיק. הוצאה שנייה ה'תשל"ו.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ח כרך ב. הוצאה ראשונה: י"א ניסן ה'תשמ"ב. בעריכת הרבנים אהרן חיטריק ואליהו מטוסוב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקס"ט. הוצאה ראשונה: פורים קטן ה'תשמ"א. בעריכת הרב אליהו מטוסוב. הוצאה שנייה: ח"י אלול ה'תשס"ה.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תק"ע. הוצאה ראשונה: א' ניסן ה'תשמ"א. בעריכת הרב אליהו מטוסוב. מאמרי אדמו"ר הזקן - תק"ע - הוספות כולל מפתח עניינים בעריכת הרב חנא פרמן. בהוצאה שנייה נכללו ההוספות.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקע"א. הוצאה ראשונה: ח"י אלול ה'תשנ"ה. בעריכת הרב אליהו מטוסוב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקע"ב. ימי ההכנה לג' תמוז ה'תשס"ו. בעריכת הרב אליהו מטוסוב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - תקע"ג. ב' אייר ה'תשע"ב. בעריכת הרבנים אליהו מטוסוב וגבריאל שפירא ובסיוע הרב יהושע מונדשיין.
מאפיינים > מאמרים לא לפי סדר השנים (חלקם מלפני שנת תקס"א)

מאמרי אדמו"ר הזקן - אתהלך ליאזנא. הוצאה ראשונה: י"ט כסלו ה'תשח"י, בעריכת רבי מנחם מנדל שניאורסון.
מאמרי אדמו"ר הזקן - הנחות הר"פ. הוצאה ראשונה: יו"ד כסלו ה'תשח"י, בעריכת רבי מנחם מנדל שניאורסון. הוצאה שנייה: בתוספת הערות ומראי מקומות, כ"ף מרחשוון ה'תשמ"ד בעריכת הרבנים שלום בער לוין ודוד משה אולידורט.
מאמרי אדמו"ר הזקן - הקצרים. הוצאה ראשונה פורים קטן ה'תשמ"א. בעריכת הרבנים שלום בער לוין, יצחק וילהלם, ודוד משה אולידורט.
מאמרי אדמו"ר הזקן - על פרשיות התורה והמועדים כרך א (בראשית - שמות). הוצאה ראשונה: י"א תשרי ה'תשמ"ג. בעריכת הרב אלכסנדר זיסקינד פיקרסקי. הוצאה שנייה: נר ה' דחנוכה ה'תשמ"ט.
מאמרי אדמו"ר הזקן - על פרשיות התורה והמועדים כרך ב (ויקרא, במדבר, דברים). הוצאה ראשונה: ג' תמוז ה'תשמ"ג בעריכת הרב אלכסנדר זיסקינד פיקרסקי ומפתח עניינים בעריכת הרב דוד משה אולידורט.
מאמרי אדמו"ר הזקן - נביאים. הוצאה ראשונה י"ט תמוז ה'תשמ"ד בעריכת הרב גבריאל שפירא.
מאמרי אדמו"ר הזקן - כתובים כרך א. הוצאה ראשונה ר"ח שבט ה'תשמ"ז בעריכת הרב גבריאל שפירא. הוצאה שנייה: ח"י אלול ה'תשס"ו.
מאמרי אדמו"ר הזקן - כתובים כרך ב. הוצאה ראשונה: ט' כסלו ה'תשמ"ו. בעריכת הרב גבריאל שפירא. הוצאה שנייה: י"ט כסלו ה'תשס"ח.
מאמרי אדמו"ר הזקן - מארז"ל (ש"ס, זהר, תפילה). הוצאה ראשונה: ב' דר"ח תמוז ה'תשמ"ד בעריכת הרב אליהו מטוסוב.
מאמרי אדמו"ר הזקן - עניינים. הוצאה ראשונה י"א ניסן ה'תשמ"ג, עורך ראשי הרב אהרן חיטריק, השתתפו הרבנים אליהו מטוסוב, אהרן סלונים ויוסף יצחק מייזליש.
מאמרי אדמו"ר הזקן עניינים כרך א. הוצאה שנייה של כרך "עניינים" עם שינויים והוספות וכולל רק מאמרים שתוכן התחלתם הוא באותיות א-מ: ר"ח כסלו ה'תשס"ח בעריכת הרב אליהו מטוסוב.
ראו גם

תורה אור ולקוטי תורה
לקריאה נוספת

הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), מאמרי אדמו"ר הזקן, מתוך: מעיינותיך גיליון 8 טבת ה'תשס"ו, באתר תורת חב"ד לבני הישיבות.
הרב עדין אבן ישראל (שטיינזלץ), שיעורים במאמרי אדמו"ר הזקן, בערוץ שפע ביוטיוב.
הרב דוד משה אולידורט, מאמרי אדמו"ר הזקן "הקצרים", היכל הבעש"ט א עמודים קיט-קכו.
נחום גרינוולד (עורך), שער המאמרים, הרב, מחקרים על ספר התניא, משנת חב"ד, דרכו, הנהגתו ותלמידיו, מכון הרב, תשע"ה.
הערות שוליים

↑  סקירה כללית על מאמרי אדמו"ר הזקן ערך שלום בער לוין, מאמרי אדמו"ר הזקן הקצרים, קה"ת תשמ"א עמ' תקפט ואילך. רשימה מעודכנת של מאמרי אדמו"ר הזקן לפי סדר השנים ערך יוסף יצחק קעלער, כרם חב"ד 4 כרך ב, עמ' 347 ואילך.
| חסידות חב"ד |
| --- | --- | --- |
| שושלת ליובאוויטש | הראשון: שניאור זלמן מלאדי ("אדמו"ר הזקן", "בעל התניא") • השני: דובער שניאורי ("האדמו"ר האמצעי") • השלישי: מנחם מנדל שניאורסון ("הצמח צדק") • הרביעי: שמואל שניאורסון ("מהר"ש") • החמישי: שלום דובער שניאורסון ("הרש"ב") • השישי: יוסף יצחק שניאורסון ("הריי"צ") • השביעי: מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מלובביץ'") |  |
| ענפים נוספים בחסידות | אהרן מסטרשלה | קאפוסט: יהודה לייב שניאורסון • שלמה זלמן שניאורסון • שלום דובער שניאורסון מרציצה • שמריה נח שניאורסון מבאברויסק | לאדי: חיים שניאור זלמן שניאורסון • יצחק דובער שניאורסון • לוי יצחק מסיראטשין | ניעז'ין: ישראל נח שניאורסון | עץ שושלת חב"ד |  |
| כתבים | אדמו"ר הזקן: ספר התניא • שולחן ערוך הרב • סידור אדמו"ר הזקן • תורה אור ולקוטי תורה • מאמרי אדמו"ר הזקן | האמצעי: קונטרס ההתפעלות | הצמח צדק: צמח צדק • אור התורה • דרך מצותיך | הרש"ב: המשך יו"ט של ר"ה תרס"ו • בשעה שהקדימו תרע"ב | הריי"צ: אגרות קודש הריי"צ | ספרי הרבי מלובביץ': היום יום • לקוטי שיחות • אגרות קודש הרמ"מ • תורת מנחם • רשימות | אחרים: ספר הערכים • קטגוריה:כתבי עת חב"דיים |  |
| אתרים | מרכז חב"ד – 770 • אוהל חב"ד לובביץ' • כפר חב"ד • קטגוריה:בתי כנסת חב"דיים • קטגוריה:ריכוזים חב"דיים | לובביץ' |  |
| מושגים | ניגוני חב"ד: ארבע בבות • צמאה לך נפשי • ופרצת • ניגוני הרבי מלובביץ' • תבנית:ניגוני חב"ד • קטגוריה:ניגוני חב"ד | פעילות: בית חב"ד • שלוחי חב"ד • מבצעי הרבי מחב"ד | התוועדויות: התוועדות • מאמר חסידות • משפיע | מועדים: חג הגאולה • | תקנות: סעודת משיח • מקווה "בור על גבי בור" • תקנת לימוד החת"ת • תקנת לימוד הרמב"ם | שונות: פולמוס המשיחיות |  |
| ארגונים מרכזיים | אגודת חב"ד העולמית • ספריית חב"ד • בית דין רבני חב"ד • הוצאת ספרים קה"ת • רשת ישיבות תומכי תמימים • כולל חב"ד • מרכז לענייני חינוך • נשי חב"ד • צעירי אגודת חב"ד בישראל •  רשת חינוך חב"ד • צבאות ה'   קטגוריה:ארגוני חב"ד • רשת ישיבות תומכי תמימים ליובאוויטש (ישיבות תומכי תמימים) |  |
| שונות | קטגוריה:חסידי חב"ד • קטגוריה:רבניות חב"ד |  |
קטגוריה:חסידות חב"ד
| רבי שניאור זלמן מלאדי מייסד חסידות חב"ד |
| --- | --- | --- |
| פעילות ציבורית ומושגים | קופת מעות ארץ הקודש • כולל חב"ד • תקנת המקוואות של בעל התניא • חג הגאולה • פדה בשלום |  |
| ספריו | ספר התניא • שולחן ערוך הרב • סידור אדמו"ר הזקן • תורה אור ולקוטי תורה • מאמרי אדמו"ר הזקן • אגרות קודש אדמו"ר הזקן • שו"ת אדמו"ר הזקן |  |
| ניגונים שידוע שחיבר | ניגוני רבי שניאור זלמן: "ארבע בבות" • "אלי אתה" • "אבינו מלכנו" • "קול דודי"  • "שלוש תנועות" • "ניגון דבקות לתפילות ראש השנה" • "ניגון צאינה וראינה" • "ניגון לקראת שבת" • "ניגון דבקות חב"ד לתפילות שבת" • "כאיל תערוג" • "ניגון ישן" |  |
| רבו ומשפחתו | המגיד ממזריטש (רבו) • ישראל ברוך פוזנר (אביו) • סטערנא (אשתו) • דובער שניאורי (בנו ממשיכו, ה־2 בשושלת) • חיים אברהם שניאורי (בנו) • משה שניאורי (בנו) • דבורה לאה (בתו) • פרידא (בתו) • רחל (בתו) • יהודה לייב מינוביץ' (אחיו) • מנחם מנדל שניאורסון (נכדו שגידל, ממשיכו וה־3 בשושלת) • משפחת שניאורסון |  |
מצעד הספרים

מצעד הספרים לילדים ונוער הוא יוזמה ממשלתית של משרד החינוך הישראלי לעידוד קריאה בקרב תלמידי בית-הספר, אשר החל בשפה העברית בשנת הלימודים תשנ"ה.
בכל שנה נבחרת על ידי ועדת שופטים רשימת ספרים מומלצים המחולקת לפי קבוצות גיל, מכיתות א' ועד י"ב. הרשימה מועברת לבתי-ספר המשתתפים במצעד ולספריות, בצפייה שתתקיים פעילות סביב הספרים ברשימה, פעילות שתעודד את קריאתם. משרד החינוך אף מחלק מענקים לספריות המציגות תוכניות מובנות לקריאת ספרים אלה. בתי הספר יכולים לרכוש את הספרים המשתתפים במצעד במחיר מוזל, דרך משרד החינוך או ישירות מהמוציאים לאור. בהמשך השנה מוזמנים התלמידים להצביע על הספר האהוב עליהם מבין הספרים המוצעים.
החל מתשס"ח נקרא המצעד על שם סופרת הילדים מרים רות. עם השנים, מצעד הספרים התרחב גם לשפה הערבית.
הערות שוליים

↑  תשס/4 10.4-1 מצעד הספרים השנתי, התש"ס, באתר cms.education.gov.il
↑  שלבי מצעד הספרים, באתר משרד החינוך, ספריות
↑  הילדים בחרו: סלפי ואנה פרנק בראש "מצעד הספרים", באתר ynet, 15 ביוני 2016
ערך זה הוא קצרמרבנושא חינוך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מפלי ריפון

הנילוס הלבן
מפלי ריפון, בקצה הצפוני של אגם ויקטוריה (ליד העיר ג'ינג'ה) באוגנדה נחשבו, בעבר כמקור נהר הנילוס. בשנים 1862–1863, ג'ון האנינג ספקה היה האירופי הראשון שהלך במורד נהר הנילוס, לאחר שגילה את המפלים שהאמין שהם מקור הנילוס.
המים ממפלי ריפון נופלים דרך פתח צר, שאנשים האמינו כי בו נהר הנילוס מתחיל.
המפלים נקראו על שם ג'ורג 'רובינסון, המרקיז הראשון מריפון, שהיה נשיא החברה המלכותית הגאוגרפית בשנים 1859–1860.
המפלים תפקדו כמוצא טבעי מאגם ויקטוריה, עד שבשנת 1954 הושלמה בניית סכר מפלי אוון, אשק גרם להרחבת אגם ויקטוריה ושקיעת מפלי ריפון.
ראו גם

מפלי בוג'גלי
הערות שוליים

↑  Johnson, Harry Hamilton (1913). A History of the Colonization of Africa by Alien Races. Cambridge, England: Cambridge University Press. p. 318. OCLC 491378170.
מוקסי (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'ניפר מתייה - Jennifer Mathieu
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן רומנטי, נוער בוגר
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מודן
 תאריך:  יולי 2018
 תרגום:  מיכל אסייג
 מספר עמודים:  320
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  1
הספר מוקסי נכתב על ידי ג'ניפר מתייה, תורגם לעברית על ידי מיכל אסייג ויצא לאור ביולי 2018 על ידי הוצאת מודן. הספר מדבר על חייה של ויויאן בת ה-17 שלומדת בתיכון איסט רוקפורט בטקסס ומחליטה לפרוץ במחאה נגד הפליית הבנות בבית הספר.
על הסופרת

ג'ניפר מתייה נולדה בחוף המזרחי של אמריקה. היא סופרת ומלמדת אנגלית בחטיבת ביניים ותיכון בטקסס, שם היא מתגוררת עם משפחתה. מתייה היא עיתונאית לשעבר שנהנית לכתוב ספרות עכשווית למבוגרים צעירים.
עיבוד הספר לקולנוע

הספר עובד בשנת 2021 לסרט ששמו כשם הספר "מוקסי". התסריט נכתב על ידי תמרה צ'סטנה ודילן מאייר, בוים על ידי איימי פולר, והוקרן בנטפליקס.
דמויות

ויויאן - נערה בת 17, לומדת בתיכון איסט רוקפורט שבטקסס
ליסה - אמה של ויויאן
קלאודיה - החברה הכי טובה של ויויאן
מר דייוויס - מורה בתיכון רוקפורט
לוסי - תלמידה חדשה
סת - תלמיד חדש
אמה - המעודדת הראשית
מיטשל וילסון - חבר בנבחרת הפוטבול
מנהל בית הספר - אביו של מיטשל וילסון
הערות שוליים

↑  מוקסי - ג'ניפר מתייה, באתר www.e-vrit.co.il
↑  About, JENNIFER MATHIEU (באנגלית אמריקאית)
כופין על מידת סדום

כופין על מידת סדום הוא כלל הלכתי לפיו כאשר אדם אינו מסכים לעשות לחברו טובה שאינה כרוכה בשום טרחה, הפסד או צער, בית הדין כופה את האדם לקיימה. הכפייה נועדה לאפשר לבית הדין למנוע שימוש לרעה בזכות ולשרש תופעות של שרירות לשמה בתחום הקניין הפרטי. מדיניות זו של בית הדין, נובעת מתפיסת הבעלות כזכות להשתמש בנכס, להבדיל מזכות להשתרר על הזולת.
מקור במקרא

אנשי סדום היו מתנהגים ברשעות, לא היו מעניקים צדקה כלל, לא היו עושים טובה לאיש, ולא היו מעוניינים באורחים גם באופן שהדבר לא עלה להם בממון –
"כָּל כִּכַּר הַיַּרְדֵּן כִּי כֻלָּהּ מַשְׁקֶה לִפְנֵי שַׁחֵת יְהוָה אֶת סְדֹם וְאֶת עֲמֹרָה כְּגַן יְהוָה כְּאֶרֶץ מִצְרַיִם בֹּאֲכָה צֹעַר" (בראשית יג, י).
כך גם הגדיר אותם כהיפוכה של מידת החסד הנביא יחזקאל: "הִנֵּה זֶה הָיָה עֲו‍ֹן סְדֹם אֲחוֹתֵךְ - גָּאוֹן שִׂבְעַת לֶחֶם וְשַׁלְוַת הַשְׁקֵט הָיָה לָהּ וְלִבְנוֹתֶיהָ, וְיַד עָנִי וְאֶבְיוֹן לֹא הֶחֱזִיקָה" (יחזקאל, טז, מט).
"מידת סדום" במקורות

מקראות התורה והנביאים שהובאו לעיל הובילו את חז"ל לדרוש את מידותיהם הרעות של אנשי סדום:
"אנשי סדום לא נתגאו לפני המקום אלא מתוך הטובה שהשפיע עליהם הקב"ה 'ארץ ממנה יצא לחם וגו' מקום ספיר אבניה ועפרות זהב לו" (איוב כ"ח, ה-ז). אנשי סדום אמרו, הואיל ומזון יוצא מארצנו, וכסף וזהב יוצא מארצנו, ואבנים טובות מרגליות יוצאות מארצנו, אין אנו צריכים שיבואו בני אדם אלינו, שאינם באים אלא [כדי] לחסרנו. נעמוד ונשבית הרגל מבינותינו. אמר להם הקב"ה, כהטיבותי לכם ואתם מבקשים לשכח את הרגל מבינותיכם? אני אשכח את הרגל מביניכם ואשכח אתכם מן העולם"
על פי התוספתא, הקב"ה העניק לאנשי סדום שפע, אולם הם לא היו מוכנים לשתף אותו עם אחרים, כדי שלא יגרעו להם ממנו. על כן, מידה כנגד מידה, כשם שאנשי סדום הדירו בני אדם מעושרם, כך מנע הקב"ה את השפע והעושר מאנשי סדום עצמם.
מכאן שסדום מסמלת חברה המכוונת לשמור לעצמה את כל העושר הגלום באוצרותיה, תוך גילויי רוע, המבוסס על הדרת זרים ובמיוחד כשהם אורחים ומבקשי סעד למיניהם. על מנת למגר את התופעה החברתית האמורה, נוצרה בחז"ל הנורמה של "כפייה על מידת סדום", אשר מעמידה את סדום כאנטי תזה למשפט העברי ולמוסר היהודי. נורמה הלכתית זו מאפשרת אכיפת התנהגות ההולמת את מידת החסד היהודית, והמנוגדת למידתם של אנשי סדום.
מידתם השלילית של אנשי סדום מזוהה במשנה (אבות ה, יג) עם מי שאומר: "שלי שלי ושלך שלך". הצבת מחיצה בין נכסי האדם לבין נכסי זולתו עשויה להיחשב הגינות (אבות שם: "מידה בינונית"), אך היא עלולה גם לדרדר לאנוכיות ולהתנערות ממצוקת הזולת, עד שתגיע למידת סדום.
הביטוי "כופין על מידת סדום" מופיע מספר פעמים בתלמוד בבלי, לדוגמה במסכת בבא בתרא בדף יב' עמוד ב' כאשר מדובר בחלוקת קרקע שירשו אחים, הרי ראוי שאם יש לאחד מהאחים חלקת קרקע סמוכה, הרי הוא מקבל את החלקה שהוא מקבל בירושה אמורה להיות סמוכה לחלקה שכבר שלו.
ההוא דזבן ארעא אמצרא דבי נשיה כי קא פלגו א"ל פליגו לי אמצראי אמר רבה כגון זה כופין על מדת סדום
הגדרת הכלל

במשנה אבות ה, י שנינו: "האומר שלי שלי ושלך שלך - זו מדה בינונית, ויש אומרים זו מדת סדום". יש האומרים שכפייה זו מקורה במצוות התורה ועשית הישר והטוב (דברים ו יח), או בציווי ואהבת לרעך כמוך. לפי דעה אחרת, מדובר באכיפה אתית, הנובעת ממידת החסד שאופיינית לעם ישראל:
"לפי שאנחנו קהל עדת ישראל, אנו גומלי חסדים, ואין אנחנו כמדת סדום קפדנים, וכל דבר שזה נהנה וזה אינו חסר, כל מי שמקפיד בו - הוא ממדת סדום, וראוי עלינו שלא להקפיד בזה".
לכלל כופין על מידת סדום, ישנן כמה מקורות בתלמוד:
1. "הרי שכלו פירותיו מן השדה, ואינו מניח בני אדם ליכנס בתוך שדהו, מה הבריות אומרות עליו? מה הנאה יש לפלוני, ומה הבריות מזיקות לו! עליו הכתוב אומר: מהיות טוב אל תקרי רע". ובמאירי שם פירש: "למדת, שכל שאין הזק לאדם בו, ויש הנאה לאחרים - ראוי לו שלא למנוע".
2. "כאן שנה רבי: לא ישפוך אדם מי בורו ואחרים צריכים להם". כלומר: יש להעדיף התנהגות שעשויה להיטיב יותר עם אחרים.
כאמור, אכיפת החובה להיטיב עם הזולת, תלויה בכך שאינה כרוכה בהפסד כלשהו למיטיב. כך ראינו לעיל (המאירי: "כל שאין לאדם היזק בו"), וכך עולה מן ההקבלה שבין הכלל כופין על מידת סדום לבין הכלל "זה נהנה וזה לא חסר" - דווקא כשאינו חסר.
דין 'כופין על מידת סדום הוא מדרבנן. מדין תורה אין לכפות אדם לוותר על זכויותיו, שכן בכך אנו פוגעים בזכות הבעלות שלו.
יישומי הכלל > עמידה דווקנית על זכות חוזית

בתלמוד נידונה פרשנותו הראויה של הסכם, כשלפי פרשנות לשונית דווקנית שלו ניתן לשלם דמי שכירות באמצעות מצרכים. כך, לדוגמה, אדם שכר רחיים מחברו והוסכם שאת דמי השכירות "ישלם" באמצעות עבודתו: טחינת תבואה עבור המשכיר. לימים התעשר המשכיר, ולא היה זקוק עוד ל"שירותי הטחינה" של השוכר. לפיכך, תבע מהשוכר שישלם לו את דמי השכירות בכסף ממש. התלמוד קובע שאם יש לשוכר אפשרות לשלם בכסף ולא בעבודה עליו לעשות כן, אף שהדבר אינו מתחייב מן ההסכם שבין הצדדים. הואיל ולמשכיר אין צורך בעבודת הטחינה והואיל והשוכר אינו מפסיד מהשינוי בצורת התשלום, "כופין על מידת סדום" ומחייבים אותו לשלם למשכיר בכסף. בנסיבות אלו, בית הדין ימנע מן השוכר להשתמש לרעה בזכותו החוזית.
דוגמה נוספת לפרשנות הסכם בהתאם לכלל "כופין על מידת סדום" נדונה בהקשר להתחייבות חוזית לפרוע חוב במקום מסוים. פרעון החוב באותו מקום סוכלה, מחמת אונס ידוע לרבים שבגינו הוצרך החייב לצאת מן העיר. בנסיבות אלו יכול החייב לדחות את הפרעון למועד בו יוכל להגיע למקום עליו הוסכם, או לחלופין, לפרוע את הכסף במועד, אלא שבמקום אחר מזה שעליו הוסכם.
בעניין זה פסק המהרי"ק כי אם המקום החלופי רחוק מזה שנקבע בחוזה, יש לדחות את מועד הפרעון. עמידה דווקנית של הנושה על המועד והמקום המוסכמים אינה צודקת, והיא בגדר שימוש לרעה בזכות חוזית. מנגד, אם המקום החלופי קרוב למקום המוסכם, נדרש פרעון במועד ובמקום החלופי, ועל כך כופים את הנושה על מידת סדום.