stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלוהים
בפילוסופיה ובאמנות המערבית > בעת החדשה

האל בתור שם מופשט לחוקי הטבע, ללא מודעות, יכולות או פעולות של השגחה וללא שכר ועונש בעולם, אומץ על ידי ההוגים הרציונליסטיים של המהפכה המדעית. תפיסתו זו אפשרה לדעת הוגים ומדענים רבים את המדע המודרני. בין ההוגים בראשית העת החדשה נמנה ברוך שפינוזה, שזיהה את האל ככוח טבע חסר מודעות. ה"אלוהים של שפינוזה" קסם לאנשי מדע בתקופות מאוחרות יותר, בהיותו אל לא אישי, ממנו נובע העולם נביעה לוגית.
היינריך היינה, בספרו על המחשבה והדת בגרמניה, זיהה את עמנואל קאנט כמי שהרג את אלוהים במחשבה המערבית. קאנט טען כי האל אינו אלא ספקולציה שאין ביכולתנו להוכיחה, אלא לקוות בלבד לאמיתותה. עם זאת, קאנט העמיד את האל בבסיס תורת האתיקה שלו, וטען כי ללא האמונה באל ובחופש הרצון לא ייתכן מוסר. אולם טענות אלו הביאו, בתהליך מתמשך, לנידויו של האל מתפישת העולם החילונית של המאות ה-19 וה-20. בתחום הפילוסופיה החברתית היה זה קרל מרקס שהנחית מכת מוות על רעיון האל, כשטען כי מדובר בהחצנת תכונות אנושיות, אשר בדומה לממון, גרמו לשעבודם של אנשים בידי אנשים. אך יותר מכולם, הרי זה פרידריך ניטשה הידוע באמירותיו שלו "אלוהים מת", בעיקר בהקשר של הנצרות והאדרתו של ישו. בכתביו ניסה ניטשה להצביע על הטלטלה הגדולה אשר עוברת על התרבות המערבית עם זניחת רעיון האלוהות, וכן על תקווה ש"תחליף" ראוי יותר ימצא.
"מות האלוהים" הצריך שינוי בדוגמות רבות העומדות בבסיס המחשבה במערב. ללא אלוהים לא ניתן, לכאורה, לבנות מטאפיזיקה שתבסס באופן משביע רצון את אפשרות הידיעה הוודאית ותאחד את כלל המדעים לכדי גוף ידע אחד. התמוטטות הפונקציות החברתיות שנבנו סביב האל, אשר שימש להן הצדקה, חייבו עיצוב מבנים חברתיים חדשים והצדקות חדשות לארגון מוסדות הידע בחברה. בין השפעות זניחת רעיון האל ניתן כנראה למנות את הרלטיביזם המוסרי, התגברותה של הספקנות המטאפיזית, רעיון הלאומיות, התנועה הפוסט-מודרנית בביקורת התרבות ולאחרונה הפוסט-הומניזם. נראה שטלטלה זו טרם נסתיימה, וכי עדיין לא נמצאה חלופה מספקת שתוכל למלא את התפקודים הרבים שמילא רעיון האלוהות בתרבות המערבית (וייתכן שלעולם לא יימצא).
במקביל לתנועות חברתיות, השואפות להשיב את הסדר הישן על כנו, ומתבטאות בחזרה למוסדות דתיים שמרניים וחזרה בתשובה, ניתן למצוא כמה ניסיונות מעניינים לחיות את הרעיון בתחומי המוסר והמטאפיזיקה, עליהם נמנים, בין השאר, הפילוסוף היהודי עמנואל לווינס ופילוסוף המדע אלפרד נורת' וויטהד.
על אף השגשוג לו זוכות תפישות דתיות בחברה (וקשה לומר שאלו איבדו אי פעם את הפופולריות שלהן בקרב ההמונים), אין שימוש ברעיון האלוהים בתאוריות מדעיות. הדיון בשאלת קיומו של האל מביא לוויכוחים לוהטים בין אתאיסטים לבין המאמינים בקיומו של אלוהים.
רעיון זה חוזר בדבריו של איש מדע בן זמננו, חתן פרס נובל לפיזיקה, סטיבן ויינברג:
בדתות שונות > אלוהים ביהדות

ביהדות, אלוהים הוא בורא העולם, אשר בחר בעם ישראל לקיים את מצוותיו לאחר שהוציאם ממצרים. אלוהים משגיח על הבריות ומשלם בשכר ועונש על מעשיהם. אחדות מהמצוות עוסקות ישירות בקשר שבין האדם לאלוהים וחלקן בין האדם לאדם.
ההגות היהודית, הקבלה והפילוסופיה, עוסקות הרבה ברעיון האלוהות, משמעותו, כוחותיו והנהגתו את העולם, במטרת הבריאה ובטעמי מצוות התורה, ומנסות למצוא את הקשר שלו לעולמנו. השווה בין כולם היא האקסיומה הברורה והמוחלטת של מציאותו, אחדותו ואינסופיותו.
בדתות שונות > אלוהים בנצרות

על פי רוב הדוקטרינות הנוצריות, האלוהים הוא השילוש הקדוש. אמונה באלוהים כשילוש היא עיקרון בסיסי בכנסיות האורתודוקסיות האוריינטליות, כנסייה האורתודוקסית, הקתולית והפרוטסטנטית. על פי דוקטרינה זו, אף שקיים רק אלוהים אחד, הוא מופיע בשלוש ישויות נפרדות, לרוב – האב, הבן (או בן האלוהים) ורוח הקודש.
על אף שביטוי זה אינו מופיע בברית החדשה, המאמינים בדוקטרינה זו טוענים כי רעיון זה מופיע בבירור במספר מקומות בה, בייחוד ברישומי ההטבלה של ישו (ראו לוקאס, ג',  21–22). עקרונות אלה אושררו ונוסחו על ידי הכנסייה במאה ה-3 ובמאה ה-4 בתגובה לרעיונות כפירה.
בדתות שונות > אלוהים באסלאם

אללה (בערבית: الله) הוא שמו של אלוהים בדת האסלאם. בקוראן ובמסורת המוסלמית הוא מזוהה עם אלוהי ישראל ועם האל בנצרות (אם כי תפיסת השילוש הקדוש אינה מקובלת באסלאם). בקוראן כל דבר המובא מפיו של אללה מובא בלשון רבים ("אנחנו"), אף כי המילה "אללה" עצמה היא לשון יחיד.
תפיסת האל באסלאם מופיעה בסורה בקוראן המכונה סורת אל-אח'לאץ (سورة الإخلاص – "הייחוד"):
תפיסת הקשר בין האל לבני האדם, מופיעה בסורת אל-פאתחה (سورة الفاتحة) שמשמשת גם כתפילה המרכזית:
הדיון על קיומו > טענות בעד קיום אלוהים

ישנן טענות רבות המנסות להביא הוכחה, או לכל הפחות ראיה, לקיום אלוהים. יש המחלקים טענות אלה לשלושה סוגים:
טענות אפריוריות ולוגיות המבוססות על התבוננות והיגיון – ישנם מספר טיעונים מטאפיזיים, אפריוריים או לוגיים, המבקשים להוכיח כי קיום האל הכרחי מבחינה לוגית:
הטיעון האונטולוגי, המיוחס לאנסלם הקדוש מקנטרברי, 1078, טוען כי מעצם קיומו של מושג הישות המושלמת מתחייב שיש ישות שממנה נגזר המושג, אלא שישות שאינה קיימת במציאות, אינה מושלמת – ולכן ישנה במציאות ישות מושלמת.
הטיעון הקוסמולוגי: לפי טיעון זה, מן הכלל, לכל סיבה במציאות יש סיבה שקדמה לה, ומכאן – בצירוף העובדה שיש דברים בעולם – נובע שחייבת להתקיים סיבה ראשונית יוצאת מן-הכלל, המהווה מקור לכל הסיבות כולן – שהיו, ושיהיו. הסיבה הזאת מכונה לרוב אלוהים. לעיתים, ללא קשר לדת כל שהיא.
טענות אפוסטריוריות המבוססות על חוויית החושים וניסיון: ישנם מספר טיעונים אפוסטריוריים, המבקשים להוכיח כי קיומו של האל הכרחי או מסתבר בגלל טענות עובדתיות שונות:
הטיעון האנתרופי: לפי טיעון זה, המורכבות של היקום והחיים מצריכה "מעצב" – טיעון זה גורס כי לא ניתן להסביר תופעות קוסמולוגיות מסוימות ואת היווצרות החיים רק על פני כדור הארץ אלא בקיום הכוונה מסוימת לכך שהחיים ייווצרו. תנועת התכנון התבוני עשתה שימוש בטיעון כדי לתמוך באבולוציה תאיסטית.
הטיעון המוסרי: לפי טיעון זה, קיום הטוב והרע מותנה בהכרח בקיום אלוהים.
הטיעון מן הנס: טיעון זה גורס כי אלוהים קיים משום שאנשים אמינים טוענים כי פגשו בו או כי מצאו עדות חד משמעית לקיומו. דוגמאות לכך הן מעמד הר סיני ביהדות ואירועים שנטען כי הם התגלויות נוספות שאיחרו אותו; ביאתו של ישו והבשורות עליו; או חשיפת הקוראן לנביא מוחמד על ידי המלאך גבריאל באסלאם כאשר נטען שהוא אחרון הנביאים אחרי משה וישו מנצרת. מכונה גם "טיעון העד".
טיעון הרוב: לפי טיעון זה, עצם האמונה באל, לאורך רוב ההיסטוריה המתועדת ובמקומות שונים, מהווה הוכחה לקיומו.
טענות המבוססות על התנסות סובייקטיבית.
במאה השלוש עשרה, התאולוג הנוצרי תומאס אקווינס ניסח חמישה טיעונים לקיום האל, שלושת הטיעונים הראשונים הם גרסאות של הטיעון הקוסמולוגי, והם מבוססים על אי האפשרות לרגרסיה אינסופית (כלומר שרשרת גרימה/סיבה ותוצאה שממשיכה אחורה לנצח ואין לה התחלה):
"המניע הלא מונע": דבר אינו יכול להתחיל לנוע מעצמו, ועל כן יש, לפי אקווינס, מניע ראשון.
"עילת העילות וסיבת הסיבות": לפי טיעון זה, לכל תוצאה יש סיבה שקדמה לה, ועל כן מוכרחה להתקיים סיבה הקודמת לכל.
"ראשית החומר": החומר סופי, ועל כן גורס אקווינס כי היה בעבר זמן שבו לא התקיים חומר, ומוכרח היה להיות דבר שאינו חומרי שהביא את החומר לידי קיום.
"הטיעון של אמת-המידה": לפי טיעון זה, יש בעולם דברים שונים זה מזה, ולכן הכרחי שקיימת אמת-מידה מוחלטת שאליה ניתן להשוות. פירושו של דבר, מקורו התכונתי הספציפי של הקיים המוכר לנו, הוא, לפחות במצבו הראשוני, פרי תכנונו של מתכנן בלבד.
הטיעון הטלאולוגי: גורס כי רמת הדיוק המופלאה של היקום הייתה חייבת להיווצר בעקבות תכנון אלוהי. אקווינס מציג את אלוהים כמחוקק של חוקי טבע או כיוצר בלבדי ליצירה – היא הקיים והמורכבות שבו. אחת מנקודות ההנחה העיקריות שמביא הטיעון היא "סדר חייב במסדר".
הדיון על קיומו > טיעונים נגד קיומו של אלוהים

| --- | --- |
 :  ראו גם – אתאיזם
טיעון תערו של אוקאם: תערו של אוקאם טוען כי כאשר יש לנו שני הסברים המסבירים את אותה התופעה, עלינו להעדיף את ההסבר הפשוט ביותר. נטען שאלוהים הוא הסבר מורכב ועלינו להעדיף את ההסבר הנטוריאליסטי, בנימוק שהוא מגיע לאותה איכות הסברה כלפי העולם, ומתבסס על הסבר מורכב פחות.
טיעון התכונות הסותרות, או "פרדוקס הכל-יכול": הטענה גורסת שהתכונות של ישות כל יכולה סותרות אחת את השנייה. למשל, האם אלוהים יכול ליצור אבן כבדה כל כך, עד כי הוא עצמו לא יוכל להרים אותה? אם כן, אזי הוא לא יוכל להרים את האבן, ואם כל אבן שהוא יוצר הוא יכול גם להרים, אז הוא לא יכול ליצור אבן כזו.
הטיעון הקוסמולוגי: אם לכל דבר יש סיבה, גם לאלוהים חייבת להיות סיבה. אם אלוהים לא צריך סיבה לקיומו, גם דברים אחרים לא זקוקים לסיבה.
הטיעון המוסרי, או בעיית הרוע: לפיו ישנו בעולם סבל ללא סיבה בסתירה להגדרת אלוהים ככל יכול ואוהב כל. על טיעון דיסתאיסטי זה, המטיל ספק במוסריותו של האל, נשענת שנאת האל (מיזותאיזם).
טיעון ההתגלות: לפיו יהיה זה סביר יותר להניח כי מסירת ההתגלויות מבוססת על חזיונות/פרשנות מוטעית לאירועים שקרו/שקורים, מאשר שהתרחשה באמת.
נטל ההוכחה: הטענה שאלוהים קיים היא טענה יוצאת דופן ויוצאת מן הכלל, ולכן נטל ההוכחה מוטל על קיום האלוהים, ולא על הפרכתו.
הצורך באמונה: לפיו מהצורך באמונה נובע שעד היום לא נמצאה הוכחה לקיומו של אל כלשהו.
ראו גם

דת
מונותאיזם
אל
אמונה
אתאיזם
ביקורת האתאיזם
דאיזם
מיזותאיזם
אומניפוטנטיות
נטורליזם מטפיזי
אגנוסטיות
תפיסות של אלוהים
לקריאה נוספת

קארן ארמסטרונג, ההיסטוריה של אלוהים, ירושלים: כתר הוצאה לאור, 2006.
יקיר שושני, בקשר לאלוהים, תל אביב: הוצאת משרד הביטחון, 2005.
יובל שטייניץ, טיל לוגי מדעי לאלוהים ובחזרה, זמורה ביתן, 1998.
ג'ק מיילס, אלוהים: ביוגרפיה, תל אביב: הוצאת הספריה החדשה, 1998.
ניל דונלד וולש, שיחות עם אלוהים, הוצאת אופוס.
מיכאל אברהם, אלוהים משחק בקוביות, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2011.
הערות שוליים

↑  monotheism | Definition, Types, Examples, & Facts | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Monotheism, Winter 2021, Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2021
↑  דוגמה לכך קיימת בספר שמואל, שמצטט את דברי הפלשתים לקראת המערכה שבה נשבה ארון הברית, "אוֹי לָנוּ, מִי יַצִּילֵנוּ מִיַּד הָאֱלֹהִים הָאַדִּירִים הָאֵלֶּה? אֵלֶּה הֵם הָאֱלֹהִים, הַמַּכִּים אֶת מִצְרַיִם בְּכָל מַכָּה בַּמִּדְבָּר." (ספר שמואל א', פרק ד', פסוק ח')
↑  HistoryofInformation.com
↑  ראו: דואליזם
↑  כפי שסבר גם הפיזיקאי בן המאה ה-20, אלברט איינשטיין[דרוש מקור]
↑  ראו: פנתאיזם.
↑  פרידריך ניטשה, כה אמר זרתוסטרא, תל אביב וירושלים: הוצאת שוקן.
↑  אין לבלבל טיעונים אלה עם ביקורת האתאיזם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533764905171  BnF: cb11975724f (data)  GND: 4021662-7  LCCN: sh85055517  NKC: ph117421  TePapa: 34585 
אלוהים בדמות אדם זקן יוצר את אדם, כפי שצייר מיכלאנג'לו, פרט מתוך תקרת הקאפלה הסיסטינית.
שלט בתחנת רכבת בהימאצ'ל פרדש, הודו. בתרגום חופשי: אללה של האסלאם הוא אותו האל של הנוצרים ואישווארה (אנ') של ההינדוהיסטים.
איי טרקס וקייקוס

מפת איי טרקס וקייקוס
איי טרקס וקייקוס (באנגלית: Turks and Caicos Islands) הם טריטוריה של הממלכה המאוחדת הכוללת שתי קבוצות איים בקריביים. שתי קבוצות האיים מצויות בצפון האוקיינוס האטלנטי, דרומית־מזרחית לאיי בהאמה, צפונית להאיטי ומזרחית למיאמי שבארצות הברית.
מבחינה גאוגרפית האיים נחשבים לחלק מאיי בהאמה. באיים מצויה איגואנת טרקס וקייקוס המצויה בסכנת הכחדה.
היסטוריה

הארכיפלג היה מיושב קודם לגילויו על ידי האירופים תחילה בבני ארוואק, ומאוחר יותר בבני קאריב. האירופי הראשון שידוע בוודאות שצפה באי היה מגלה הארצות הספרדי חואן פונסה דה לאון ב-1512. סוחרי עבדים החלו לפשוט על האיים וזמן קצר לאחר גילויים, נכחדה האוכלוסייה המקומית כליל.
בין המאה ה-16 למאה ה-18 טענו האימפריות הקולוניאליות של בריטניה, צרפת וספרד לבעלות על האיים, אך לא הקימו בהם התיישבות קבע. שודדי ים הפכו את האיים למקום מקלט ובסיס פעילות.
ב-1681 הוקמו באיים יישובי קבע ראשונים, כאשר מתיישבים אנגלים מברמודה הקימו תחנות לאיסוף מלח בחופים הרדודים של האי גרנד טרק. תעשיית המלח הייתה ענף בעל חשיבות באיים עד המאה ה-20, ובתקופה מסוימת הייתה מקור עיקרי של מלח למושבות צפון אמריקה.
התיישבות חקלאית ראשונה הוקמה בשנות השמונים של המאה ה-18, על ידי מתיישבים אנגלים מצפון אמריקה שנותרו נאמנים לכתר הבריטי בתקופת מלחמת העצמאות האמריקנית. מתיישבים אלה הביאו לאיים עבדים והחלו לגדל בהם כותנה. מאמץ ההתיישבות כשל לאחר מספר עשורים, והמתיישבים האנגלים נטשו את האיים, אך הותירו בהם חלק מן העבדים.
במאה ה-18 היו האיים, שלא הוגדרו כמושבה בריטית נפרדת אך גם לא כחלק ממושבה אחרת, זירה למאבק בין ברמודה, שמתיישביה הוסיפו להפעיל את תעשיית המלח המשגשגת באיים, לבין המושבה הבריטית באיי בהאמה. במקביל היו האיים יעד להתקפות מצד צרפת. לבסוף קיבלו הברמודים את שלטונם של איי בהאמה בארכיפלג, בין היתר לאחר שתעשיית המלח ירדה מגדולתה כאשר ארצות הברית פיתחה מקורות משלה למלח. ב-1848 זכו האיים למעמד של מושבה נפרדת, וב-1873 נכללו בג'מייקה. האיים נהפכו למושבת כתר כאשר קיבלה ג'מייקה את עצמאותה ב-1962.
בשנות השישים של המאה העשרים ידעו איי טרקס וקייקוס תנופת פיתוח, ונהפכו ליעד תיירותי.
החל בשנות השישים מתחולל מאבק פוליטי לא-אלים בין התומכים בעצמאות מלאה ומיידית לבין התומכים בשימור מעמדם של האיים כמושבה בריטית, לפחות לעת-עתה. לאורך השנים, כמה ממנהיגי הממשל המקומי באי נחשדו בשחיתות ובעבירות נוספות, מה שאילץ את מושל האיים לפזר זמנית את השלטון המקומי ב-1986, ולהורות על ועדת חקירה לבחינת האשמות בשחיתות ב-2008.
אוכלוסין

מתוך שלושים האיים, רק שמונה מאוכלסים. שליש מהתושבים מתחת לגיל 15, ורק 4% מעל גיל 65. קצב גידול האוכלוסין הוא 3.55% בשנה, כאשר 14.6 מהגרים, ו-25.65 לידות למול 4.57 מיתות לכל 1,000 תושבים מדי שנה. תמותת התינוקות היא 18.66 מיתות לכל 1,000 לידות, ותוחלת החיים הממוצעת היא 73.28 שנים (לגברים: 71.15, לנשים 75.51 שנים). באיים נולדים 3.25 ילדים לכל אישה בממוצע.
מרבית תושבי האיים שחורים. שתי חמישיות בפטיסטים, חמישית מתודיסטים, חמישית אנגליקנים ופחות מ-2% חברי הכנסייה האדוונטיסטית של היום השביעי.
כלכלה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
כלכלת האיים מתבססת על התיירות, הדיג, ומיקום של בנקים באי[דרושה הבהרה]. מרבית מוצרי הצריכה מיובאים. מרבית התיירים מגיעים לאיים מארצות הברית ומקנדה.
בשנת 1996 ביקרו באיים כ-87,000 תיירים ובשנת 1998 מספר זה עלה ל-93,000 תיירים. קצב גידול התוצר הלאומי הוא 4% וכן האינפלציה באיים היא כ-4%.
כוח העבודה של האיים הוא כ-5000 עובדים (1990) כשליש מהם עובדים בעבודה ממשלתית, חמישית בדיג וחקלאות והיתרה בענף התיירות. שיעור האבטלה באיים ב-2023 היה: 7.80%.
הכנסות האיים עומדות על 47 מיליון דולרים אל מול 33.6 מיליון דולר הוצאות.
הגידולים החקלאיים העיקריים של המדינה הם שעועית, קסאווה, ופרי הדר. מקור נוסף ליצוא הם פירות ים. בשנת 1993 ייצאו האיים סרטנים וקונכיות בשווי 4.7 מיליון דולרים, מרביתם לארצות הברית ובריטניה.
האיים מייצרים כ־5 גיגוואט חשמל על ידי שריפת פחם ונפט.
פוליטיקה, ממשל ומשפט

קוקבורן טאון היא בירת האיים ומושב ממשלת האיים מאז 1776. האיים היו תחת שיפוט ג'מייקה עד שנת 1962 עת קיבלו מעמד של מושבת כתר של בריטניה. בין השנים 1965–1973 מושל בהאמה היה בפועל מושל האיים, ובשנת 1973 מונה לאיים מושל משלהם.
אף שהוסכם כי תינתן לאיים עצמאות בשנת 1982 החלטה זו לא יושמה, והאיים הפכו בפועל לטריטוריה בריטית.
ב-30 באוגוסט 1976 אימצו האיים חוקה (ויום זה נחשב יום חג לאומי). החוקה הושעתה בשנת 1986 ולאחר שינויים נכנסה שוב לתוקף ב-5 במרץ 1988.
המשפט החל באיים הוא המשפט המקובל האנגלי, אולם מספר חוקים אומצו מחוקי ג'מייקה ובהאמה.
השפה הרשמית היא אנגלית וגיל הבחירה הוא 18. הריבון במדינה הוא המלך צ'ארלס השלישי והוא מיוצג באי על ידי מושל. בראש הרשות המבוצעת בפועל עומד השר הראשי. מועצה מבצעת כוללת שלושה חברים רשמיים הנקבעים על ידי ממשלת אנגליה, וחמישה הנבחרים מבין חברי המועצה המחוקקת. לא נערכים בחירות באי לרשות המבצעת. המושל ממונה על ידי הכתר הבריטי, והשר הראשי ממונה על ידי המושל.
בית המחוקקים כולל בית תחתון בלבד בן 19 מושבים ונקרא "המועצה המחוקקת" (Legislative Council), מהם 13 נבחרים על ידי תושבי האי. חברי המועצה המחוקקת נבחרים לארבע שנים.
כיום הקואליציה מורכבת מהמפלגה הפרוגרסיבית הלאומית (The Progressive National Party) ברשות ד"ר מייקל מיסיק (Hon. Dr. Michael Misick) לה שמונה מושבים, ואילו האופוזיציה מורכבת מהתנועה העממית דמוקרטית (People's Democratic Movement) בהנהגת דרק ה. טיילור (Derek H. Taylor) לה חמישה מושבים.
האיים חברים בבנק לפיתוח הקריביים, השייך לקהילייה הקריבית.
ההגנה על האיים היא באחריות הממלכה המאוחדת.
תקשורת

האיים מחוברים לארצות הברית בשני קווי טלפון תת-מימיים ובאמצעות לוויין.
באיים שלוש תחנות רדיו AM, ושש FM, וכן תחנת טלוויזיה אחת.
גאוגרפיה

איי טרקס וקייקוס הם איים בים הקריבי. האי קייקוס שוכן כמה קילומטרים מזרחה לקובה וכמה קילומטרים צפונה לרפובליקה הדומיניקנית.
תחבורה

באיים 121 ק"מ של כבישים מהם 24 ק"מ סלולים ו-97 ק"מ דרכי עפר. אין מסילות ברזל. הנסיעה בכבישים היא בצדם השמאלי (בדומה לכבישי הממלכה המאוחדת).
הנמלים העיקריים שבאיים נמצאים בגרנד טרק ובפרווידנסיאלס. באיים שבעה שדות תעופה, לארבעה מהם מסלולים סלולים (שלושה מהם באורך 2,000 מטרים, ואחד באורך 1,000 מטרים). המובילה האווירית העיקרית היא החברה האמריקאית אמריקן איירליינס.
ההצעה לאיחוד עם קנדה

מאחר שלמעלה ממחצית המבקרים באי הם קנדיים, ובשל היות האיים מושבה בריטית, נוצרו קשרים רבים בין קנדה לאיים. בשנת 1973 הציע חבר הפרלמנט הקנדי מטעם המפלגה הדמוקרטית החדשה של קנדה, מקס זלצמן, לאחד את האיים עם קנדה. הרעיון הוצע שוב בשנת 1986 על ידי חבר המפלגה הפרוגרסיבית קונסרבטיבית של קנדה דן מקינזי אולם נדחה על ידי המפלגה שלו עצמה. בשנת 2004 חבר המפלגה הקונסרבטיבית של קנדה פטר גולדרינג העלה שוב את ההצעה.
על מנת שהאיים יאוחדו עם קנדה כפרובינציה יידרש תיקון של חוקת קנדה - דבר שאינו סביר (הפרובינציה האחרונה שנוספה לקנדה - ניופאונדלנד ולברדור, נוספה מכוח חוק של הפרלמנט הבריטי בשנת 1949). האיים יכולים להצטרף לקנדה כטריטוריה פדרלית (ולא כפרובינציה) באמצעות חקיקת חוק פדרלי, דבר הפשוט יותר, בדומה ליוקון, הטריטוריות הצפון מערביות ונונאווט.
בשנת 2004 הצביעה נובה סקוטיה על איחוד עם האיים, דבר שיאפשר איחוד עם קנדה (והפיכת האיים לחלק מפרובינציית נובה סקוטיה, ולא פרובינציה נפרדת).
הערות שוליים

↑  דירוג שטח יבשתי - מתוך אתר Worldometer, כפי שפורסם ב-28 במאי 2021
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: UN_PPP2024_Output_PopTot.xlsx, שם החוצץ: Median - מתוך אתר האו"ם
↑  טבלאת אוכלוסייה שם הקובץ: WPP2024_POP_F01_1_POPULATION _SINGLE_AGE_BOTH_SEXES.xlsx, שם החוצץ: Medium variant - מתוך אתר האו"ם, הערכה 1 ביולי 2024
↑  דירוג תמ"ג - מתוך אתר הבנק העולמי, כפי שפורסם ב-2 באוגוסט 2023
↑  אחוז האבטלה באיי טרקס וקייקוס, באתר globaldata
↑  N.S. votes to invite Turks and Caicos to join it, CBC
| מדינות ושטחים תלויים באמריקה הצפונית (לרבות אמריקה המרכזית) |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • ארצות הברית • איי בהאמה • בליז • ברבדוס • גואטמלה • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פנמה • קובה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • ברמודה • גוואדלופ • גרינלנד • הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מרטיניק • מונטסראט • נבאסה • סנט מארטן • סן מרטן • פוארטו ריקו • קוראסאו |  |
| מדינות האיים הקריביים |
| --- | --- | --- |
| מדינות האיים הקריביים | אנטיגואה וברבודה • בהאמה • ברבדוס • ג'מייקה • גרנדה • דומיניקה • האיטי • הרפובליקה הדומיניקנית • טרינידד וטובגו • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • קובה |  |
| שטחים תלויים | איי הבתולה הבריטיים • איי הבתולה של ארצות הברית • איי טרקס וקייקוס • איי קיימן • אנגווילה • ארובה • גוואדלופ •הולנד הקריבית (בונייר, סאבא, סנט אוסטתיוס) • מונטסראט • מרטיניק • נבאסה • סנט מארטן • סן מרטן • פוארטו ריקו •קוראסאו |  |
| הקהילייה הקריבית (CARICOM) |
| --- | --- | --- |
| חברות | אנטיגואה וברבודה • בהאמה[1] • בליז • ברבדוס • גרנדה • גיאנה • ג'מייקה • דומיניקה • האיטי • טרינידד וטובגו • מונטסראט • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • סורינאם |  |
| חברות נילוות | איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אנגווילה • ברמודה • איי טרקס וקייקוס |  |
| מדינות משקיפות | ארובה • ונצואלה • הרפובליקה הדומיניקנית • מקסיקו • סנט מארטן • פוארטו ריקו • קולומביה • קוראסאו |  |
[1] חברה בקהילייה אך לא בשוק המשותף
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557193805171  GND: 4285170-1  KulturNav: f56baa9e-c3ac-4725-b49d-f873ad2e00f8  LCCN: n81110347  MusicBrainz: a2d01b31-5184-382e-aab5-63b5944195b7  SUDOC: 028237331  UKPARL: FJ3x2spJ  VIAF: 135455827   WorldCat (עם VIAF): 135455827
עכבישנים

| עכבישנים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
תת־מערכה:: בעלי כליצרות
מחלקה:: עכבישנים
שם מדעי
 Arachnida ‏קיווייה, 1812
קבוצות העכבישנים
עקרב אוכל עכשוב בבאחה קליפורניה
עכביש Nephila inaurata
עַכְּבִישָׁנִים (שם מדעי: Arachnida) היא מחלקה של יצורים יבשתיים ממערכת פרוקי-רגליים המונה כ-60 אלף מינים, ביניהם מיני העכבישים והעקרבים.
רוב בני המחלקה חיים על האדמה ומיעוטם במים.
מבנה

כל העכבישנים חסרי מחושים, וגופם בנוי משני חלקים עיקריים:
ראשחזה (Prosoma), עליו מצויים שישה זוגות גפיים, הכוללות (שני הראשונים נקראים יחד "גפי פה"):
גפיים קדמיים הנקראים כליצרות, משמשים כצבת ובנויים למציצה או עקיצה.
פֶּדִיפַּלפִּי (Pedipalpi), רגלי הבחנין, זוג גפיים הקבוע ליד הכליצרות. גפיים אלה משמשות כאברי חישה אשר עליהן יש שערות דקיקות ורגישות. לעיתים הן מכוסות קוצים רבים (למשל אצל העכשובאים); מפותחות לזוג צבתות (דוגמת העקרבאים ודמויי-העקרב); או כוללות כריות הצמדה (דוגמת האקריות) שלעיתים משמשות בתהליך הרבייה כאמצעי להעברת הזרע.
ארבעה זוגות רגלי הליכה כשכל רגל בנויה משבעה פרקים וציפורניים. בחלק מהמינים משמשות הרגליים גם לטוויה.
בטן (Opisthosoma). בקצה הבטן קיימת לעיתים התארכות המשמשת לעוקץ או לשוט.
סדרות

המחלקה כוללת את הסדרות:
סדרה עקרבישאים (Amblypygi)
סדרה עכבישאים (Araneae)
סדרה Haptopoda - נכחדה
סדרה קוצרים (Opiliones)
סדרה עַכְּבִיסוּמָאִים (Palpigradi)
סדרה Phalangiotarbi - נכחדה
סדרה דמויי-עקרב (Pseudoscorpiones)
סדרה Ricinulei
סדרה Schizomida
סדרה עקרבאים (Scorpiones)
סדרה עכשובאים (Solifugae)
סדרה עקרבי שוט (Thelyphonida)
סדרה Trigonotarbida - נכחדה
סדרה Uraraneida - נכחדה
תת-מחלקת האקריות
סדרה Opilioacariformes
סדרה Holothyrida
סדרה קרציות (Ixodida)
סדרה Mesostigmata (אקרית החולדה)
סדרה Trombidiformes
סדרה Sarcoptiformes
גלריה

אקרית
קוצר ממין Pachyloidellus goliath
עקרבשוט
דמוי עקרב
עקרב
עכשוב
עכביש בעת התנשלות - הנֶשֶׁל הוא העצם החלבי מתחת לעכביש.
הערות שוליים

↑  עַכְּבִישָׁנִים במילון בעלי חיים: עכבישנים (תשע"ט), 2019, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  האנציקלופדיה לחקלאות, כרך רביעי, עמ' 327
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNC: 000000043  BNE: XX527612  BnF: cb11976790g (data)  GND: 4056277-3  LCCN: sh85006366  LNB: 000255636  NKC: ph115698
בום קרנבל

בום קרנבל הוא האלבום הרביעי של להקת ההיפ הופ הישראלית "שבק ס'". האלבום יצא בשנת 2008, אחרי שמונה שנות הפסקה מאז האלבום הקודם, "כנען 2000".
רשימת רצועות

04:20 - הרצל אמר
05:00 - לעוף כמו ציפור
04:45 - מה שהיה היה
00:58 - הקדמה לגונגל
05:11 - יש שם גונגל בחוץ
03:40 - בום קרנבל!
03:28 - מבט אחד
04:48 - זמן לבלאגן
04:03 - מלחמה בשידור ישיר
03:14 - אני מי שאני
03:28 - אל תקראו לזה קאמבק
06:50 - כסף
04:04 - הקצב הוא המסר
06:56 - ראפר
01:05 - ולסיום: גרמניה האחרת
הרכב

ג'יימס (גל סיון) - תופים. בהופעות שליוו את האלבום, ניגן תומר צדקיהו.
מוקי די (דני ניב) - שירה
פילוני (דני קרק) - גיטרות וקולות
חמי (כפיר ארצי) - שירה
מירו (עמיר ירוחם) - שירה
נימי נימ (נמרוד רשף) - שירה
פלומפי B (אמיר בסר) - גיטרות וקולות
דוידי (דוד מוסקטל) - באס
זוהי הפעם הראשונה שבה ההרכב הזה יצר במשותף אלבום שלם.
שמואל גרינברג

שמואל גרינברג עם יצחק הרצוג בבית ספר בבית שמש בפתיחת שנת הלימודים החרדית ב-א' באלול תשפ"ד
שמואל (שמוליק) גרינברג (נולד ב-22 בדצמבר 1975, י"ח בטבת ה'תשל"ו) הוא ראש עיריית בית שמש. בעבר היה מנהל אגף החינוך החרדי בעיריית ירושלים, ממלא מקום וסגן ראש עיריית בית שמש מטעם סיעת דגל התורה.
ביוגרפיה

גרינברג נולד וגדל ברכסים. למד בבית הספר יסודי תשב"ר רכסים ותלמוד תורה 'תורת אמת' בחיפה. בבחרותו למד בישיבת כפר חסידים. שירת ביחידה 995 בצה"ל.
גרינברג הוא בוגר הקריה האקדמית אונו במשפטים ומוסמך במדיניות ציבורית מהאוניברסיטה העברית בירושלים. נוסף על כך, הוא בעל תעודת הוראה, בוגר קורס גישור ובוגר התכנית לניהול ומנהיגות של מכון מנדל.
קריירה

לאחר נישואיו עבר להתגורר במשך כשנה בפנמה לצורך שליחות הוראה בקהילה היהודית במדינה. משם עבר להתגורר בעיר בית שמש, שם עבד כמורה וכמנהל מוסדות חינוך.
ב־2003 מונה למנהל אגף חן חרדי בעיריית בית שמש. בעקבות החלטתו של ראש העיר דאז דני וקנין לפטר את העובדים החרדים בעירייה[דרוש מקור], גרינברג מונה לעוזרו הפרלמנטרי של חבר הכנסת משה גפני. בבחירות למועצת עיריית בית שמש בשנת 2008, קיבלה מפלגת דגל התורה 4 מנדטים וגרינברג נכנס למועצה ומונה למ"מ וסגן ראש העיר, וממונה רשת המרכזים הקהילתיים, תפקידים בהם שימש עד ל־2018.
בינואר 2020 התפטר גרינברג ממועצת העיר בית שמש ומונה למנהל אגף החינוך החרדי בעיריית ירושלים. גרינברג זכה גם במכרז למינוי יועץ משרד התחבורה והבטיחות בדרכים למגזר החרדי אך הודח על ידי ועדת המכרזים.
קריירה > ראש עיריית בית שמש

ב־25 ביוני 2023 הודיעה סיעת דגל התורה כי גרינברג יתמודד מטעמה על ראשות עיריית בית שמש. מול גרינברג התמודדו ראש העיר עליזה בלוך מטעם מפלגת בית שמש מאוחדת וראש העיר לשעבר, סגן שר החקלאות משה אבוטבול, מטעם מפלגת ש"ס.
בבחירות שהתקיימו ב-27 בפברואר 2024 זכה גרינברג במירב הקולות כשגרף 35.7% (מול 31.6% לאבוטבול ו-33.3% לבלוך) מקולות הבוחרים אך לא חצה את הרף הדרוש לניצחון, שעמד על 40%, והוא התמודד מול עליזה בלוך בסיבוב הבחירות השני שנערך ב-10 במרץ. לקראת סיבוב הבחירות הזה הודיעו כלל המפלגות החרדיות בעיר על תמיכה במועמדותו. הוא ניצח בבחירות כשגרף 57.92% מהקולות. נכנס לתפקידו ב-31 במרץ.
חיים אישיים

גרינברג נשוי ואב לחמישה ילדים. מתגורר בבית שמש.