stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דניאל יפה
קריירה

יפה התפרסמה בשנת 2015 בעת השתתפותה בתוכנית "אקס פקטור ישראל" וזכתה במקום הראשון. בתוכנית היא ביצעה שירי פופ מוכרים של הזמרות הגדולות בעולם, כשהיא שרה ורוקדת בו זמנית.
מיד לאחר זכייתה בתוכנית, החלה יפה לעבוד על אלבום הבכורה, והחלה להופיע עם הרכב רקדנים בפני הקהל הרחב. בין ההופעות נכללו אירועים ממלכתיים, ובהם: טקס הנעילה של המכביה העשרים, 50 שנות התיישבות, טקס הפתיחה של ג'ירו ד'איטליה 2018 שהחל בישראל.
בשנת 2015 השתתפה במחזמר "משיח" בחג המחזמר בת-ים לשנת 2015, מחזמר מקורי, שנכתב על ידי ירון כפכפי ובוים על ידי משה קפטן, בניהולו האומנותי של אורי פסטר, כשחקנית ראשית בתפקיד "היילי" לצד שחקנים ידועים אחרים (עוז זהבי, אקי אבני, עידו ברטל ועוד).
במסגרת חג המחזמר לקחה יפה חלק מרכזי בערב הפתיחה של המחזמר שם ביצעה את השיר ״שיר ערש״.
בשנת 2016 השתתפה גם בערב המחווה לעופרה חזה בתיאטרון הקאמרי וביצעה את השיר ״אמן למילים״. באותה השנה, השתתפה במחזמר שיער בתיאטרון הקאמרי בבימויו של משה קפטן ובכוריאוגרפיה של אביחי חכם בתפקיד "דיון" וביצעה מספר קטעי סולו ביניהם נאמבר הפתיחה של המחזמר- ״אקוואריוס״, לצד שחקנים מהשורה הראשונה כמו עוז זהבי, חן אמסלם ועוד, בתפקיד הכולל שילוב של שירה, ריקוד ומשחק.
בשנת 2016 הוציאה את הסינגל הראשון שלה "כולם לקום Follow Me", ומיד לאחר מכן את הסינגל השני "אם זו אהבה" שהפיק ג'ורדי. שני הסינגלים הראשונים זכו למאות אלפי צפיות ביוטיוב ושודרו בטלוויזיה.
בשנת 2017 הופיעה יפה בבמה המרכזית של מצעד הגאווה בתל אביב עם השיר "Born To Fly", שנכתב במיוחד לאירוע, וזכה לאהדת הקהילה יחד עם כ-30 רקדניות.
בשנת 2018 הוציאה יפה שני סינגלים נוספים: "נבראתי לך" ו"מי יחבק אותי".
בטלוויזיה הייתה חלק מהפאנל בתוכניות האירוח של רשת 13, "הערב ב-13" ו"הדוח היומי", וסיקרה את העונה השלישית של "אקס פקטור ישראל".
יפה שיתפה פעולה עם הדי ג'יי העולמי שגיא קריב, במסגרת הליין של Forever Tlv בשירים "blue Diamond Heart" ו-"So Many Men".
ביולי 2019 הוציאה יפה סינגל חדש בשם "יש מי ששומר עליי" שנכתב על-ידי הדס כהן והולחן על-ידי חן מצגר-אדר. הסינגל נכנס ישירות למספר רשימות השמעה של ספוטיפיי.
ב-22 במאי 2023 יפה חזרה עם סינגל מתוך אלבום חדש, "ושמו היה לא מסתדר" השיר נכתב על-ידי יפה, מאיה שרעבי, ופגז מורג.
ביולי 2023 הוציאה יפה סינגל חדש מתוך אלבום, ושמו של הסינגל היה "צאי מזה" שנכתב על-ידי יפה, מאיה שרעבי, ופגז מורג.
חיים אישיים

ב-29 ביוני 2016 נישאה לבן זוגה, חן מלכה. בשנת 2019, נולדה לזוג בת.
הערות שוליים

↑  יפעת הללי אברהם, ‏מלכה אמיתית: דניאל יפה ילדה בת בכורה, באתר ‏מאקו‏, 9 בספטמבר 2019
דורדרכט

עיריית דורדרכט
נמל דורדרכט
דורדרכט (בהולנדית: Dordrecht; ‏האזנהקובץ:Nl-Dordrecht.ogg‏Ⓘ‏, בגרמנית: ‏האזנהקובץ:Nl-Dordt.ogg‏Ⓘ‏) הידועה בשמה ההיסטורי באנגלית Dordt או דורט, היא עיר הולנדית שבמחוז דרום הולנד. זוהי העיר החמישית בגודלה במחוז אחרי רוטרדם, האג, זוטרמר וליידן, עם אוכלוסייה של 118,654 (2019). העיר משתרעת על כל האי דורדרכט, המכונה לעיתים קרובות גם "Het Eiland van Dordt" ("האי דורט"), וגובלת במספר נהרות. דורדרכט היא העיר העתיקה ביותר במחוז דרום הולנד והיא בעלת היסטוריה ותרבות עשירה.
היסטוריה

דורדרכט נוצרה לאורך נחל ת'ורה (Thure), שהיה אפיק של נהר הדובל (Dubbel), באזור של ביצות. בסביבות שנת 1120 התייחסו לדורדרכט לראשונה בכתבים, לפיה נכתב כי הרוזן דירק הרביעי מהולנד נרצח בשנת 1049 ליד "תורדרך".
בשנת 1220, דורדרכט קיבלה את זכויותיה כעיר על ידי ויליאם הראשון, רוזן הולנד, מה שהפך אותה לעיר העתיקה ביותר באזור מחוז דרום הולנד. למעשה, גרטרוידנברג הייתה העיר הראשונה במחוז ההולנדי ההיסטורי שקיבלה זכויות עיר, אך עיר זו היא כיום חלק מאזור צפון בראבנט ולא מדרום הולנד.
במאה ה-12 וה-13 התפתחה דורדרכט לעיר שוק חשובה בגלל מיקומה האסטרטגי. התפתחותה התבטאה בעיקר בסחר ביין, עץ ודגנים.
בשנת 1253 הוקם בית ספר לטיני בדורדרכט. הוא קיים עד היום כגימנסיה של יוהאן דה ויט, והיא הגימנסיה העתיקה ביותר בהולנד. בין 1600 ל-1615 גרהרד יוהאן, היה רקטור המקום.
ב-18–19 בנובמבר 1421 הציף שיטפון סנט אליזבט חלקים נרחבים בדרום הולנד, שטיפון שהפך את דורדרכט לאי. מסופר כי למעלה מ-10,000 איש מתו בשיטפון, אולם מחקרים שנעשו לאחרונה מצביעים על כך שככל הנראה מתו פחות מ-200 איש.
בשנים 1780–1787 הייתה דורדרכט בית לסיעת הפטריוטים אשר התכוונה למרוד ולהפסיק את שושלת עמדת הסטאדהאודר שהוחזקה על ידי בית אוראניה-נסאו. זמן קצר לאחר מכן, ערים נוספות נעשו בית לפטריוטים והמרד התעצם, מה שגרם לוילם החמישי, נסיך אורנז' להימלט מהולנד. גיסו, פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה, הגיע לעזרתו של ויליאם החמישי, וב-18 בספטמבר 1787, הציב בעיר כוחות פרוסיים. הפטריוטים הובסו במלחמה ווילם החמישי הוחזר לתפקידו כסטאדהאודר.
במאה ה-18, חשיבותה של דורדרכט החלה לדעוך, ורוטרדם הפכה לעיר המרכזית באזור. ובכל זאת לאורך הדורות מילאה דורדכט עמדת מפתח בהולנד. בעיר ישבה אוגדה בצבא עוד במאה העשרים. במהלך ההתגייסות באוגוסט 1939 נשלחו חיל חי"ר ותותחנים לדורדרכט כדי להגן על האי. כאשר פלשו הגרמנים להולנד, ב-10 במאי 1940, נחתו צנחנים גרמנים בדורדרכט. לאחר קרבות עזים הם עקפו את הגשרים דורדרכט-מורדיך ודורדברט-זווינדרד ומבנים רבים בדורדרכט נהרסו. בסוף מלחמת העולם השנייה, בחורף 1944–45, הייתה דורדרכט בדיוק בציר שבין הצבאות הלוחמים והמקום חווה לחימות קשות כולל כיבוש. דורדרכט שוחררה לבסוף על ידי הצבא הקנדי.
בשנת 1970 אוחדה דורדרכט עם הכפר דובלדאם (אנ') שמנה כ-10,000 תושבים ועם חלקה הדרומי של העיירה סלידרכט (אנ').
דמוגרפיה

על פי המשרד הגאוגרפי הסוציאלי של דורדרכט, האוכלוסייה כללה את הקבוצות האתניות הבאות בשנת 2008:
| קבוצה | כמות |
| --- | --- |
ילידי הולנד: 86,611
האנטילים ההולנדיים: 3,037
טורקים: 6,326
מרוקאים: 2,611
סורינמים: 2,796
זרים מערביים: 11,580
זרים לא מערביים: 5,226
סה"כ: 118,187
תרבות

בגלל תפקידה הארוך והחשוב בהיסטוריה ההולנדית, לדורדרכט תרבות עשירה. במרכז העיר נמצאים מימי הביניים מעל 950 אנדרטאות. בעיר גם 7 כנסיות היסטוריות ו-6 מוזיאונים באזור קטן יחסית והעיר מארחת פסטיבלים ואירועים רבים מדי שנה. העיר זכתה בתואר "עיר האירועים הטובה ביותר" בשנת 2003, והייתה מועמדת לאותה תואר בשנת 2004 וב-2005.
דורדרכט מארחת את שוק הספרים השני בגודלו ואת שוק חג המולד הגדול בהולנד. Wantijfestival, הוא פסטיבל מוזיקה המתקיים מדי שנה בשבוע השני של יוני מאז 1995. הוא מתקיים בפארק Wantij ומושך אליו כ-35,000 איש בכל שנה. פארק Wantij מארח גם את ה-Wantijconcerten (קונצרטים של Wantij), המתקיימים בכל יום שני בערב ביולי ובאוגוסט. פסטיבלי מוזיקה פופולריים אחרים הנערכים בעיר הם: ימי הג'אז העולמי, הנערכים מדי שנה באוגוסט או ספטמבר, ה- Dancetour או Boulevard of Dance, המתקיים בפסטיבל קינגסדיי, פסטיבל ביג ריברס, סרט קולנוע, מוזיקה, שירה ותיאטרון, שנערך ביוני, ופסטיבל צ'לו, המתקיים כל ארבע שנים בסוף השבוע של חג העלייה.
ספורט

GN Bouw Stadion הוא אצטדיון כדורגל בעיר, והוא מגרשה הביתי של הקבוצה המקומית פ.צ. דורדרכט, אשר משחקת כיום בליגה השנייה.
ערים תאומות

גרמניה רקלינגהאוזן, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
בולגריה וארנה, בולגריה
קמרון במנדה, קמרון
דרום אפריקה דורדרכט, הכף המזרחי, דרום אפריקה
בריטניה הייסטינגס, אנגליה, בריטניה
הערות שוליים

↑  CBS Statline, opendata.cbs.nl (בהולנדית)
↑  webmaster, Dordt in Stoom 20, 21 & 22 mei 2022, Dordt in Stoom (באנגלית)
↑  Uitreiking Nationale Evenementenprijzen in Dordrecht | Nieuwsbank, www.nieuwsbank.nl
↑  Home, Kerstmarkt Dordrecht (בהולנדית)
↑  Wantijpop festival Dordrecht | Zaterdag 12 juni | Gratis toegang!, Wantij Pop (בהולנדית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554952205171  GND: 4130190-0  LCCN: n79023076  MusicBrainz: d21847e7-6a91-4c94-b32d-979df7b6a8bc  NKC: ge369463  VIAF: 152428383   WorldCat (עם VIAF): 152428383
דוד די סילוה

| --- | --- |
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תפקידים:  רופא 
 
קבר אלמנתו בהר הזיתים (מיקום קברו עצמו לא ידוע)
רבי דוד די-סילוה (רד"ס) היה בנו של רבי חזקיה די סילוה, ונכדו של הרופא רבי רפאל מרדכי מלכי. חי בירושלים במאה ה-18 ונחשב לרופא מומחה. רד"ס מייצג את תקופת המעבר בין שלהי שלטונה של הרפואה הגאלנית-ערבית המסורתית ובין ניצני חדירת הרפואה המודרנית ובכך הוא מהווה מקור חשוב למחקר תולדות הרפואה.
ביוגרפיה

נולד לחנה ולרבי חזקיה די סילוה בין השנים 1679-1685 נקרא על שם סבו דוד, אביו נפטר כשהיה בן 12 ועל פי דבריו בהקדמה לספרו של אביו פרי חדש הוא לא הספיק ללמוד ממנו תורה, סבו רפאל מרדכי מלכי מילא את מקום אביו ושימש לו כמחנך. חוץ מלימודים רפואיים למד גם תורה מחכמי העיר, התנסה בבלדור.
ב-1705 נסע לאמסטרדם כדי להדפיס את ספרי אביו, ביקר גם בטורקיה, אנגליה, ובאיטליה שם אסף כסף כדי לממן את הוצאת ספרי אביו. באמסטרדם השתלם ברפואה אצל הרופא משה אורביו.
כאשר חזר לירושלים עסק לפרנסתו ברפואה פרטית ואת שירותיו העניק לבני כל הדתות. די סילוה מתואר כרופא מובהק, ייתכן שלמד באופן מזורז באוניברסיטת ליידן. בכתביו הוא תוקף רבות רופאי אליל ורופאים לא מוסמכים. די סילוה האמין בשיטת הרפואה האירופית דוגמה לרופא אידיאלי אצלו הוא הרופא אברהם זכות.
למרות עבודתו כרופא התקשה לפרנס את משפחתו ולהשיא את בנותיו.
ב-1728 יצא שוב לאירופה כדי להדפיס חלק נוסף מספרי אביו. עוד לפני נסיעתו חלה בצינית וטיפולים שונים שעבר בפיזה ובמקומות נוספים לא הועילו לו.
בתחילת חשוון ה'תק"א נפטר, רבי יעקב ישראל אלגאזי ספד לו, נקבר בהר הזיתים במקום לא ידוע.
חיבוריו

רבי דוד די-סילוה כתב חיבור בשם "פרי הדס" (נמצא עדיין בכתב יד), העוסק בעניינים שונים בנושא הרפואה. חיבורו מהווה מעין יומן ובו הוא מספר על מנהגים ורשמים שחווה בעת ביקורו באירופה עם השוואה לנעשה בירושלים. מעבר לכך הוא מביא דוגמאות לטיפולים שנתן לחולים בישראל ומחוצה לה, דבר המאפשר הצצה יוצאת דופן לשגרת עולמו של רופא בירושלים ועל חיי היום יום של הקהילה היהודית בעיר זו לפני כשלוש מאות שנה. החוקר זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן פרסם פרק מספר זה המכיל רשימת חומרי רפואה ומזונות, שמותיהם וסגולותיהם הרפואיים לפי סדר האלף-בית.
לקריאה נוספת

פרי מגדים לר’ דוד די סילוה רופא מירושלים; מבוא והערות: זהר עמר, ירושלים: המרכז לחקר ארץ ישראל ויישובה של יד יצחק בן צבי ואוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד 2003.
הערות שוליים

↑  זהר עמר ואפרים לב, רופאים ותרופות במאות העשירית עד השמונה עשרה, תל אביב, תש"ס, עמ' 113.
↑  כך כותב בהקדמה לספר פרי הדס
↑  פרי מגדים לר’ דוד די סילוה רופא מירושלים; מבוא והערות: זהר עמר, ירושלים: יד יצחק בן צבי ואוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד 2003, עמ' 34
↑  רבי יעקב ישראל אלגאזי, שמע יעקב, ליוורנו 1783, כד:
↑  זהר עמר, פרי מגדים לר' דוד די-סילוה הרופא מירושלים, יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשס"ד.
דומאגוי וידה

דומאגוי וידה (בקרואטית: Domagoj Vida, נולד ב-29 באפריל 1989 בנאשיצה שביוגוסלביה, כיום בקרואטיה) הוא כדורגלן קרואטי המשחק בא.א.ק. אתונה ובנבחרת קרואטיה בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים > אוסייק ובאייר לברקוזן

וידה שיחק כנער במועדון אוסייק, ובעונת 2006/07, החל לשחק בקבוצה הבוגרת של אוסייק, ששיחקה בליגת העל הקרואטית. בעונת הבכורה שלו ערך וידה 12 הופעות בהרכב. בהמשך, הפך וידה לשחקן הרכב קבוע באוסייק והציג יכולת טובה מאוד, ואף זכה להתעניינות מקבוצת הצמרת דינמו זאגרב. בקיץ 2010 חתם וידה דווקא בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה. וידה שיחק עונה אחת בלבד בבאייר לברקוזן, וערך שמונה הופעות במפעל הליגה האירופית, בה הגיעה לברקוזן עד לשמינית הגמר והודחה על ידי ויאריאל. דווקא בבונדסליגה ערך וידה הופעה אחת בלבד, כשנכנס כמחליף בדקה ה-14 במקום מנואל פרידריך שנפצע בניצחון 0–3 על וולפסבורג.
קריירת מועדונים > דינמו זאגרב

בקיץ 2011, לאחר עונה אחת בלבד, עבר וידה לדינמו זאגרב שהתעניינה בו בעבר. בעונת 2011/12, במשחק ליגת האלופות מול ליון, זכה וידה לביקורות רבות, כאשר ליון הביסה את דינמו זאגרב בתוצאה 1–7, כאשר ליון הייתה צריכה לנצח בהפרש גבוה מאוד כדי להעפיל לשמינית הגמר על חשבון אייאקס אמסטרדם. לאחר הגול החמישי, שלמעשה היה התוצאה שליון הייתה זקוקה לה כדי להעפיל, נתפס וידה בעיני המצלמות כשהוא קורץ לעבר שחקני ליון. אופ"א בחרה שלא לחקור את העניין. וידה ודינמו זאגרב סיימו את שלב הבתים של ליגת האלופות עם 22 ספיגות. באותה עונה, זכה וידה באליפות עם דינמו זאגרב בפער של 21 נקודות מהיידוק ספליט שסיימה שנייה, וגם בגביע הקרואטי, לאחר ניצחון במפגש כפול על קבוצתו לשעבר אוסייק. בתחילת עונת 2012/13 הבקיע וידה שער דרמטי במוקדמות ליגת האלופות מול לודוגורץ רזגראד. המשחק הראשון בין שתי הקבוצות הסתיים בתיקו 1-1, והתוצאה במשחק הגומלין הייתה 2-2, וכאשר היו וידה ודינמו זאגרב קרובים להדחה בגין שערי חוץ, הבקיע וידה שער ניצחון בדקה השמינית של תוספת הזמן, וקבוצתו המשיכה לשני שלבי פלייאוף נוספים בהם הדיחה את שריף טירספול ואת מריבור, והעפילה לשלב הבתים של ליגת האלופות. גם הפעם, וידה ודינמו זאגרב סיימו את שלב הבתים במקום האחרון, והפעם עם 14 ספיגות. בספטמבר 2012 הושעה וידה ממשחק הגביע הקרואטי, לאחר שפתח בקבוק בירה בנסיעת האוטובוס למשחק, ונקנס בסכום של 100 אלף אירו. במחצית עונת 2012/13, עזב וידה את דינמו זאגרב לאחר שערך 15 הופעות ליגה והבקיע ארבעה שערים, בין השאר בשל בעיות משמעת מצטברות וחיכוכים עם המאמן אנטה צ'אצ'יץ', וחתם בדינמו קייב מליגת העל האוקראינית על חוזה לחמש שנים, תמורת דמי העברה של שישה מיליון אירו.
קריירת מועדונים > דינמו קייב

וידה סיים את עונת 2012/13 עם דינמו קייב במקום השלישי בליגת העל האוקראינית, וכשלו להעפיל לליגת האלופות. באותה עונה, וידה השתתף בצמד משחקי הנוק אאוט במסגרת הליגה האירופית, בהם הודחה דינמו קייב על ידי בורדו. בעונת 2013/14 סיימו וידה ודינמו קייב במקום הרביעי בליגה, וזכו בגביע האוקראיני, לאחר ניצחון 1–2 בגמר על שחטאר דונצק, במשחק בו וידה הבקיע את השער השני לדינמו קייב. בעונת 2014/15 זכו דינמו קייב באליפות הראשונה שלהם מזה שש עונות, כשוידה היה חלק מחוליית הגנה שספגה 12 שערי ליגה בלבד ב-26 משחקים, ולא הפסידה אפילו משחק אחד. בליגת האלופות צלחו וידה ודינמו קייב את שלב הבתים עם ארבע ספיגות בלבד בשישה משחקים, והודחו בשמינית הגמר על ידי מנצ'סטר סיטי. באותה עונה השלימו וידה ודינמו קייב דאבל מקומי, כשניצחו בגמר את שחטאר דונצק בפנדלים. בעונת 2015/16 זכו וידה ודינמו קייב באליפות נוספת, ואף שיפרו את ההישג מהעונה הקודמת כשספגו 11 שערי ליגה בלבד. ביולי 2016 זכו וידה ודינמו קייב בסופר קאפ האוקראיני, כשניצחו את שחטאר דונצק בפנדלים לאחר 1-1 בתום 120 דקות. וידה הבקיע את השער לדינמו קייב במשחק זה. בעונת 2016/17 סיימו וידה ודינמו קייב במקום השני בליגה. באותה עונה, לא הצליחו וידה ודינמו קייב לצלוח את שלב הבתים בליגת האלופות, על אף שספגו שישה שערים בלבד. בתחילת עונת 2017/18 הודחו וידה ודינמו קייב ממוקדמות ליגת האלופות בשערי חוץ על ידי יאנג בויז ברן, ונשרו אל שלב הבתים של הליגה האירופית, אותו צלחו מהמקום הראשון. בפגרת החורף של עונת 2017/18 עזב וידה את דינמו קייב, וחתם בבשיקטש מליגת העל הטורקית על חוזה לארבע עונות וחצי.
קריירת מועדונים > בשיקטש

וידה הפך עם הגעתו לשחקן חשוב בבשיקטש, ואף היה יכול לשחק בליגת האלופות, מכיוון שלא שיחק במפעל זה במדי דינמו קייב באותה עונה. עם זאת, הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות במדי בשיקטש, הסתיימה בכרטיס אדום כבר בדקה ה-15 של המשחק הראשון מול באיירן מינכן, שהסתיים בתבוסה בתוצאה 0–5. הגומלין הסתיים בתוצאה 1–3 לבאיירן מינכן, ובשיקטש הודחה מהמפעל. וידה ובשיקטש סיימו את עונת 2017/18 במקום הרביעי בליגה הטורקית.
קריירת מועדונים > א.א.ק. אתונה

ב-25 ביולי 2022 חתם בא.א.ק. אתונה מליגת העל היוונית.
קריירה בינלאומית

וידה שיחק בכל נבחרות קרואטיה הצעירות, וערך 19 הופעות בנבחרת קרואטיה בכדורגל עד גיל 21, בהן הבקיע שני שערים. במאי 2010 ערך וידה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת קרואטיה הבוגרת, בניצחון 0–2 על נבחרת ויילס במשחק ידידות, כשהחליף את דריו סרנה. כעבור שלושה ימים, שיחק וידה 90 דקות מלאות במשחק ידידות של קרואטיה מול אסטוניה, שהסתיים בתיקו 0-0.
וידה ונבחרת קרואטיה צלחו את מוקדמות יורו 2012 לאחר שסיימו את הבית שלהם במקום השני, וגברו בפלייאוף על נבחרת טורקיה. ביורו 2012 עצמו, ערך וידה הופעה אחת, בהפסד 0–1 לנבחרת ספרד, והוחלף בדקה ה-66 על ידי איבן פרישיץ. וידה וקרואטיה הודחו בתום שלב הבתים של היורו.
בספטמבר 2013 הבקיע וידה את שער הבכורה שלו במדים הלאומיים, במשחק ידידות מול נבחרת יפן. בשנת 2014 נכלל וידה בסגל הקרואטי למונדיאל 2014, אך לא שיחק אפילו דקה. קרואטיה הודחה בשלב הבתים של מונדיאל זה.
במוקדמות יורו 2016 תפס וידה מקום של קבע בהרכב הקרואטי, וסייע לקרואטיה להעפיל ליורו 2016 עצמו. בטורניר זה, וידה ערך שלוש הופעות, בניצחון 0–1 על טורקיה ובתיקו 2-2 מול צ'כיה בשלב הבתים, ובהפסד 0–1 לפורטוגל בשמינית הגמר, שהביא להדחתה של קרואטיה מהטורניר.
בשנת 2018 נכלל וידה בסגל הקרואטי למונדיאל 2018 והיה בו לשחקן הרכב קבוע. במשחק רבע הגמר, מול נבחרת רוסיה המארחת, הבקיע וידה שער יתרון לקרואטיה שהעלה אותה ל-1–2 במהלך הארכה. המשחק הסתיים בתיקו 2-2 והמשיך לבעיטות הכרעה. וידה הבקיע את הפנדל שלו, וקרואטיה ניצחה 3–4 ועלתה לחצי הגמר מול נבחרת אנגליה. וידה וקרואטיה ניצחו את אנגליה בחצי הגמר בתוצאה 1–2. במשחק הגמר הפסידו וידה וקרואטיה לנבחרת צרפת בתוצאה 2–4.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר מונדיאל 2022.
נכלל בסגל נבחרת קרואטיה לטורניר יורו 2024.
תארים > דינמו זאגרב

אליפות ליגת העל הקרואטית: 2011/12
הגביע הקרואטי: 2011/12
תארים > דינמו קייב

אליפות ליגת העל האוקראינית: 2014/15, 2015/16
הגביע האוקראיני: 2013/14, 2014/15
הסופר קאפ האוקראיני: 2016
תארים > בשיקטש

אליפות טורקיה: 2020/2021
ד'רצ"ב

ד'רצ"ב (4292)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 531 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 15 בספטמבר 532. שנה מסוג זחג, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה ראשונה לשמיטה.
לדעת רוב הראשונים זו שנת היובל.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
הערות שוליים

↑  ראה למשל בעל המאור עבודה זרה ט:
היסטוריה של עם ישראל
דניאלה קרוקובר

דניאלה יעל קרוקובר (בספרדית: Daniela Yael Krukower; נולדה ב-6 בינואר 1975) היא ג'ודוקא ארגנטינאית-ישראלית, אלופת העולם (2003).
קורות חיים

קרוקובר נולדה בבואנוס איירס שבארגנטינה למשפחה יהודית. כאשר היא הייתה בת שבע משפחתה עלתה לישראל והתיישבה בכרמיאל, שם קרוקובר החלה להתאמן בג'ודו. היא למדה בתיכון אורט הורוביץ ובצבא שירתה כמדריכת קרב מגע. לאחר שירותה הצבאי היא חזרה להתאמן בג'ודו ובשנת 1999 חזרה לארגנטינה.
קריירה

בשנת 1998 היא זכתה במדליה הראשונה שלה בקריירה המקצועית כאשר זכתה בארד בתחרות 'Moscow International Tournament' לאחר ניצחון על קטרינה וולטה הגרמנייה. קרוקובר רצתה לייצג את ישראל באולימפיאדת סידני 2000 בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג, אך כל מדינה שהשיגה קריטריון אולימפי יכלה לשלוח נציג אחד בכל קטגוריית משקל. באותן שנים הג'ודוקא עינת ירון הייתה מדורגת מעל קרוקובר, וקרוקובר החליטה לעבור לייצג את מולדתה ארגנטינה כדי להשתתף במשחקים האולימפיים.
קרוקובר השיגה את הקריטריון האולימפי ובשנת 2000 ייצגה את ארגנטינה באולימפיאדת סידני. בסופו של דבר היא התחרתה בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג וסיימה במקום התשיעי. בקרב הראשון היא ניצחה את מריאמה סונה בה מגינאה, בשמינית הגמר היא הפסידה לקייט הווי הבריטית ונשרה לקרבות בית הניחומים שם הפסידה לאדית בוש ההולנדית.
באליפות העולם בשנת 2003, קרוקובר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג וזכתה במדליית הזהב. בקרב הראשון היא ניצחה את אורשקה ז'ולניר הסלובנית, בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את לוסי דקוס הצרפתייה וברבע הגמר גברה שוב באיפון על דאנוסה זדנקובה הצ'כית. בחצי הגמר היא ניצחה בווזארי את אילנייה סקאפין האיטלקייה ובגמר ניצחה באיפון את דריאוליס גונזאלס הקובנית דקה ו-47 שניות לסיום הקרב לאחר תרגיל טאני אוטושי מוצלח. באותה שנה היא זכתה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים ובמדליית זהב באליפות הפאן-אמריקאית.
באולימפיאדת אתונה 2004, קרוקובר התחרתה בקטגוריית המשקל עד 63 ק"ג וסיימה במקום החמישי לאחר שפרקה את המרפק בחצי הגמר ולא יכלה להמשיך. בקרב הראשון בשלב שמינית הגמר היא ניצחה בניקוד זהב את אלופת אסיה לי בוק-הי הדרום-קוריאנית וברבע הגמר היא ניצחה שוב בניקוד זהב את לוסי דקוס הצרפתייה. בחצי הגמר היא התמודדה מול איומי טאנימוטו היפנית, וביתרון של יוקו, כדקה וחצי בתוך הקרב, הצליחה היפנית להוריד לריתוק את קרוקובר, שנפגעה במהלך התרגיל במרפק, ונאלצה להיכנע.
בשנת 2005 היא השתתפה במכביה השבע-עשרה וזכתה במדליית הכסף לאחר שהפסידה בגמר לאליס שלזינגר הישראלית, בשנת 2007 זכתה במדליית ארד במשחקים הפאן-אמריקאיים שנערכו בריו דה ז'ניירו.
קרוקובר השתתפה באולימפיאדת בייג'ינג 2008 וסיימה במקום התשיעי. בקרב הראשון היא ניצחה את קתרין ארלוב האוסטרלית אך בשמינית הגמר הפסידה לוון אוק-אים הצפון-קוריאנית ונשרה לקרבות בית הניחומים שם הפסידה לאליזבת' ווילבורדסה ההולנדית והודחה.
בשנת 2009 קרוקובר זכתה בפעם השנייה במדליית הזהב באליפות הפאן-אמריקאית. בסוף שנת 2009 החליטה לפרוש מג'ודו תחרותי.
פרסים

מקור:
אליפות העולם:
המשחקים הפאן-אמריקאיים:
האליפות הפאן-אמריקאית:
הערות שוליים

↑  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
1 2  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  רון קופמן, יד מקובעת, דמעות ו"ישראל אצלי בלב", באתר הארץ, 18 באוגוסט 2004
1 2  טדי סייבל, היא משלנו: דניאלה קרוקובר, באתר ynet, 23 בספטמבר 2003
↑  הקרב מול דריאוליס גונזאלס, גמר אליפות העולם 2003, אתר JudoInside
↑  הקרב מול איומי טאנימוטו, חצי גמר אולימפיאדת אתונה 2004, אתר JudoInside
↑  נאחס ישראלי, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2004
דניה קרת-מאיר

| --- | --- |

דניה קרת-מאיר
 לידה:  1953 (בת 71 בערך) שווייץ שווייץ
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1960
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב
 תקופת כהונה:  1978–הווה (כ־46 שנים) 
 תקופת הפעילות:  1978–2017 (כ־39 שנים)
 תפקידים בולטים:  שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו  סגנית נשיא בתי משפט השלום במחוז תל אביב  שופטת בבתי משפט השלום במחוז תל אביב
 
דניה קרת-מאיר (נולדה ב-1953) היא שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו בדימוס.
ביוגרפיה

דניה קרת-מאיר נולדה בשנת 1953 בשווייץ. ב-1960 עלתה למדינת ישראל. היא גדלה במועצה המקומית סביון וב-1971 סיימה את לימודיה התיכוניים בתיכון בן צבי שבקריית אונו. באותה שנה התגייסה קרת-מאיר לצבא הגנה לישראל ושירתה שם עד 1973.
בשנת 1978 סיימה בהצטיינות את לימודיה הגבוהים במשפטים כבוגרת אוניברסיטה באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1976–1978 התמחתה בבית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו ובמשרד עורכי דין. ב-1978 הוסמכה כעורכת דין. ב-1979 סיימה בהצטיינות יתרה לימודי תואר שני במשפטים. בשנים 1979–1980 עבדה כעורכת דין שכירה. בין השנים 1981–1992 היא עבדה כיועצת משפטית בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
בשנים 1977–1983 שימשה כאָסִיסִטֶנְטִית באוניברסיטת תל אביב.
בחודש אפריל 1992 נבחרה לשופטת בבתי משפט השלום במחוז תל אביב ובאוקטובר 2000 נבחרה להיות סגנית נשיא בתי משפט השלום במחוז תל אביב. בחודש דצמבר 2002 מונתה לכהונת שופטת בבית המשפט המחוזי בתל אביב ובפברואר 2016 מונתה לכהונת שופטת בכירה בבית המשפט המחוזי בתל אביב. ב-24 באוגוסט 2010 מונתה יחד עם השופטים ח'אלד כבוב ורות רונן להיות שופטת במחלקה הכלכלית בבית המשפט המחוזי בתל אביב (בית המשפט הכלכלי) לאחר שאושרה בכנסת הצעת החוק להקמת בית המשפט הכלכלי הראשון בישראל בידי נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש.
היא פרשה מתפקידה בחודש פברואר 2017 והוחלפה בידי השופט מגן אלטוביה.
הערות שוליים

↑  דניה קרת-מאיר, באתר משוב השופטים
1 2   יסמין גואטה, שופטת בית המשפט הכלכלי דניה קרת-מאיר פורשת מתפקידה, באתר TheMarker‏, 13 בפברואר 2017
1 2 3  דניה קרת-מאיר, באתר הרשות השופטת
↑  הילה רז, דניה קרת-מאיר, ח'אלד כבוב ורות רונן - השופטים בבית המשפט הכלכלי החדש, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2010
↑  חן מענית, ‏ביהמ"ש הכלכלי מתחמש בשופט המסים הבולט מגן אלטוביה, באתר גלובס, 27 במרץ 2017
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דניה קרת-מאיר".
דויד אלבלדה

דוד אלבלדה אליקס (ספרדית: David Albelda Aliqués; נולד ב-1 בספטמבר 1977) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
הוא שיחק בעיקר בקבוצה המקומית ולנסיה, היה גם קפטן הקבוצה למעלה מעשור ושיחק כ-500 משחקים רשמיים בקריירה.
הוא שיחק בנבחרת ספרד בשנות ה-2000, וצבר 51 הופעות במדיה, וייצג אותה בשני גביעי עולם וביורו 2004.
קריירה

אלבלדה נולד בלה פובלה יארגה, ולנסיה. החל את הקריירה שלו כקשר אמצעי עם הקבוצה המקומית אלזירה UD, ולאחר מכן עבר בהשאלה פעמיים לויאריאל, הנמצאת באותו אזור, וחזר לתמיד לקבוצה המקצוענית הראשונה שהגיע אליה, ולנסיה. הוא שיחק תפקיד מרכזי בעונת 1999/2000 ובעונת 2003–2004, שהסתיימו באליפות. באותה עונה זכה גם בגביע אופ"א, לאחר ניצחון על אולימפיק מרסיי במשחק הגמר, בו פתח אלבלדה כקפטן. לאחר עזיבת גאיסקה מנדייטה, מונה אלבלדה לקפטן הקבוצה.
ב-20 בדצמבר 2007, רונאלד קומאן הדיח מהסגל את אלבלדה יחד עם סנטיאגו קניסארס, ומיגל אנחל אנגולו לאחר שהתמנה למאמן הקבוצה. זמן קצר לפני הגעת המאמן, חתם אלבלדה על הארכת חוזהו בקבוצה עד שנת 2011.
בתגובה למקרה, ב-2 בינואר 2008, טען עורך דינו של אלבלדה שוולנסיה התעלמה מבקשתו של מרשו לסיים את ההתקשרות ביניהם, ונשאר לו רק להשתמש בצעדים משפטיים כנגדה. כאשר חדשות אלה הגיעו לאמצעי התקשורת, קבוצות רבות רצו להחתימו, אף על פי שלא היה יכול לשחק עד סוף השנה כיוון ששיחק יותר מארבעה משחקי ליגה אך הן ראו את האופציה להחתימו בהעברה חופשית בסוף העונה.
עם זאת, בסוף אפריל 2008, כאשר המאמן רונאלד קומאן פוטר, שלושת השחקנים חזרו לסגל עם מינויו של וורו המאמן החדש, כאשר הקבוצה הייתה מועמדת לירידה עם חמישה משחקים לסיום העונה. הוא חזר לשחק במחצית השנייה בהפסד במשחק החוץ לברצלונה 6:0 ב-4 במאי. את ההופעה הראשונה בהרכב לאחר הסכסוך ערך בניצחון 5:1 בדרבי במשחק החוץ נגד לבאנטה בשבוע שלאחר מכן, ובכך ולנסיה הבטיחה את הישארותה בליגה הראשונה.
אלבלדה שיחק בקביעות בהרכב הפותח בעונת 2008/2009, יחד עם הקשר הוותיק רובן בראחה. ב-10 בינואר 2009, הוא שיחק בצורה מופלאה כמגן ימני, אחרי שהחליף את מיגל מונטיירו המורחק, במשחק הדרבי נגד ויאריאל שהסתיים בתוצאה 3:3.
אלבלדה שיחק לסירוגין מעונת 2010 עד עונת 2013, כאשר בנוסף סבל מכמה פציעות. ב-10 ביוני 2013, המועדון הודיע שהשחקן בן ה-35 לא יחדש את חוזהו עם הקבוצה, ובכך נשאר שחקן חופשי. הוא הודיע על פרישתו ממשחק פעיל חודשיים לאחר מכן.