stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברטו סוריז'ה

ויקטוריאנו אלברטו סוריז'ה (בספרדית: Victoriano Alberto Zorrilla;‏ 6 באפריל 1906 - 23 באפריל 1986) היה שחיין ארגנטינאי, האלוף האולימפי הראשון בשחייה מדרום אמריקה (אמסטרדם 1928) והאלוף האולימפי היחידי בשחייה מארגנטינה, עד כה (2016). סוריז'ה וארנה בורג משוודיה הם שני השחיינים היחידים בהיסטוריה האולימפית שהשתתפו במשחי הגמר בכל משחי החופשי.
ביוגרפיה

סוריז'ה נולד בבואנוס איירס. נוסף על היותו שחיין, הוא השתתף בתחרויות אגרוף, חתירה, כדורמים, אתלטיקה, טס במטוסים ממלחמת העולם הראשונה וריקודים סלוניים.
באולימפיאדת פריז (1924) סיים סוריז'ה במקום 11 במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:07.6 דקות, במקום 14 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5:49.4 דקות ושחה גם בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
משנת 1927 התגורר בניו יורק ושחה במועדון האתלטיקה של ניו יורק.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת אמסטרדם (1928) זכה סוריז'ה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא אולימפי חדש של 5:01.6 דקות, לפני בוי צ'רלטון מאוסטרליה (5:03.6 דקות) ושיאן העולם ארנה בורג משוודיה (5:04.6 דקות) ובכך היה לשחיין הראשון מדרום אמריקה שזכה במדליית זהב אולימפית והשחיין היחידי מארגנטינה שזכה במדליית זהב אולימפית. נוסף לכך, הוא סיים במקום חמישי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 21:23.8 דקות, בשלב חצי הגמר הוא קבע תוצאה של 21:17.0 דקות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:01.6 דקות ושחה גם בשלב המוקדמות במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי.
בשנת 1931 זכה סוריז'ה באליפות אירופה בריקודים סלוניים.
בשנת 1932, החליט נשיא ארגנטינה אגוסטין פדרו חוסטו להקטין את התקציב עבור ייצוג ארגנטינה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1932), בגלל קשיים כלכליים שנוצרו בתקופת המשבר הכלכלי העולמי של 1929. במהלך המשחקים, התעורר סכסוך בין הספורטאים הארגנטינאים לרשויות הספורט הארגנטינאי לאחר שלא קיבלו החזר הוצאות על אימון, תחבורה ולינה. סוריז'ה, שהיה הספורטאי המוביל במשלחת ודוברם של הספורטאים, לאחר שלא זכה לתשובה חיובית עבור בקשותיו החליט שלא להשתתף במשחה ל-400 מטר חופשי ובאופן רשמי דיווח כי הוא היה חולה.
סוריז'ה חזר להשתתף בתחרויות שחייה ובשנים 1946 ו-1947 זכה באליפות דלאוור במייל ובשני מייל. הוא קיבל אזרחות אמריקאית בשנת 1954. הוא נפטר במיאמי בשנת 1986 בגיל 80.
השגים

בשנת 1976 זכה סוריז'ה להכלל בהיכל התהילה הבינלאומי של השחייה.
הערות שוליים

↑  אלברטו סוריז'ה באתר International Swimming Hall Of Fame (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1278265015  VIAF: 3909157583857733970000   WorldCat (עם VIAF): 3909157583857733970000
אייל ת'ורולד

| אייל ת'ורולד |
| --- | --- |
 אייל ת'ורולד (זכר)
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: אייליים
תת־משפחה:: איילים
סוג:: Przewalskium 
מין:: אייל ת'ורולד
שם מדעי
 Przewalskium albirostris ‏פרז'וואלסקי, 1883
תחום תפוצה

שמות נוספים
 אייל אלבירנו  אייל פז'בלסקי

אייל ת'ורולד או אייל לבן שפתיים (שם מדעי: Przewalskium albirostris בעבר Cervus albirostris), הוא סוג של אייל אסייתי האנדמי לסין העממית ומהווה מין יחיד בסוגו.

אף על פי שהמין תואר לראשונה על ידי החוקר הרוסי המפורסם ניקולאי פרז'וואלסקי בשנת 1883, כינויו הנפוץ הוא דווקא "אייל ת'ורולד" היות ששתי הדגימות הראשונות שהגיעו למערב מטיבט נרכשו על ידי ג'ו ת'ורולד בשנת 1891. לעומת זאת אייל ת'ורולד שבעבר שויך לסוג אייל (Cervus; יחד עם אייל אדמוני, אייל קנדי ואייל סיקה) נחשב בטקסונומיה החדשנית כסוג נפרד וקרוי על שם פרז'וואלסקי בשם המדעי (Przewalskium); השם שבו כינה ניקולאי את האייל "albirostris" נשאר עד היום ופירושו בלטינית הוא "שפתיים לבנות" ( albus = לבן, irostris = מעל החוטם) המתייחס לשפתיו ולועו הלבנים של אייל זה.
תיאור

לאייל ת'ורולד יש מספר התאמות פיזיות לבית גידולו הגבוה והקריר. רגליו הקצרות ופרסותיו הרחבות הופכות אותו למטפס זריז, המסוגל לרוץ בשטח הררי תלול כדי להימלט מטורפיו. נחיריו הן גדולות במיוחד ומאפשרות לו לנשום אוויר בגובה רב, בעוד שערו העבה מגן עליו מפני הקור. תאי הדם במין זה הם קטנים יחסית ליונקים בגודל דומה והם רבים מאוד, שתי תכונות המגבירות את יכולתו לנשום באזורים גבוהים דלי חמצן.

 פרוותו החומה של אייל זה מורכבת משיער ארוך, גס ועבה ומשתנה בעונות: בקיץ חום עמוק, ובחורף אפרפר יותר; צבעה של הפרווה משתנה בין חלקי הגוף: הראש חום-שוקולד, מרבית הגוף בצבע חום כהה, הצוואר בהיר יותר, אזור הזנב חום אדמדם, והגחון בצבע צהבהב קרמי. הרגליים קצרות יחסית ובעלות פרסות גדולות ורחבות כשל בקר, המתאימות לנדידה בנוף הטרשי. האף, השפתיים, הגרון ומסביב לעין בצבע לבן בולט. מין זה גם ייחודי באוזניים ארוכות וצרות המרופדות בשער לבן ורח, בשערות פלג הגוף האחורי בעלות מראה של אוכף ובבלוטות עיניים גדולות. לזכר יש קרניים גדולות וארוכות בעלות מבנה מוזר; מעין קורה אנכית שממנה יוצאים כ 5–7 סיעופים, ולא מעוגלת בתחילתה כמרבית האיילים; הקרניים נופלות מדי שנה בחודש מרץ ומגיעות לשיא גודלם בסוף הקיץ. כיתר האיילים הזכרים גדולים וכבדים מהנקבות. לסוג זה אין תת-מינים.
מידות גופו של אייל ת'ורולד:
גובה הכתפיים: 120-130 ס"מ. 

אורך הראש והגוף: 190-227 ס"מ.

אורך הזנב: 10-12 ס"מ.

אורך הקרן: 140-110 ס"מ.

משקל הקרן: 7-4 ק"ג.

משקל הזכר: 230-180 ק"ג. 

משקל הנקבה: 160-125 ק"ג.
תפוצה ובית גידול

אייל ת'ורולד אנדמי לסין העממית ומצוי ב-מזרח ומערב סיצ'ואן, מזרח מרכז ודרום צ'ינגחאי, דרום מערב וצפון מערב גאנסו, צפון מערב יונאן ומזרח המחוז האוטונומי הטיבטי; בעבר היה בעל תפוצה נרחבת במחוזות הסיניים במיוחד בטיבט, אך כיום הוא נמצא רק באוכלוסיות פזורות על פני אזורים אלה, וככל הנראה המספר הרב ביותר נמצא במזרח סיצ'ואן.
בית גידולו הוא שטחים פתוחים וסלעיים בגבהים של 3,500 - 5,000 מטר מעל פני הים, וכן יערות מחטניים, שיחים, כרי דשא, ואדמת מרעה אלפינית. אייל זה אינו מותאם רק לבית גידול קשה אלא גם לאקלים קיצוני; הטמפרטורה השנתית הממוצעת באזור זה היא עד 1.76 מעלות צלזיוס, ובמשך השנה יש בקושי 12 ימים שבהם הטמפרטורה חמה.

אף על פי שאייל הת'ורולד חי באזורים הרריים וגבוהים, הוא מסתגל בקלות לאזורים נמוכים.
אקולוגיה והתנהגות

אייל הת'ורולד פעיל בשעות הבוקר המוקדמות ושעות הערב והלילה, בדרך כלל בעדרים של 5–40 פרטים. מלבד עונת הרבייה הזכרים והנקבות חיים בנפרד בדרך כלל כאשר זכרים מבוגרים חיים בבדידות וצעירים בעדרים קטנים. מבחינה היסטורית איילים אלו היו חיים בעדרים המכילים 100–300 פרטים, אבל כיום עדרים של למעלה ממאה פרטים הם נדירים. חלק מהאקולוגיה של הת'ורולד דומה למדי לאייל הקנדי. הת'ורלדים ניזונים ממגוון רחב של צמחים זמינים, במיוחד עשבים, דשא, חזזיות, עלים קליפות עצים וססקיה (בקיץ), ובאופן פחות שכיח צמחים גדולים, שיחים ועצי ערבה. בחורף בחיפוש אחר מזון האיילים חוצים אגמים ונהרות למקומות בהם המזון זמין יותר. מספר הטורפים הטבעיים של מין זה מועטים, והידועים ביותר הם זאבים טיבטיים ונמרי שלג שצדים איילים אלה לעיתים רחוקות.
לאייל ת'ורולד יש מגוון של קולות, כולל קריאות אזעקה קולניות שקולן נשמע למרחק של 500 מטר, צלילי נהימות שנעשים על ידי זכרים בעונת הרבייה ונהמות או יללות שנעשות על ידי איילות בוגרות או צעירות. מדי פעם הם גם עושים קולות חריגים, כגון נקישה עם הפרסות שמטרתם אינה ברורה. שנים של ציד הפכו את איילים אלה לביישנים וזהירים מאוד, מה שהופך אותם למינים שקשה לצפות בהם בטבע.
עם חזרתו של מזג אוויר הקר בספטמבר, הזכרים והנקבות ירדו לאזורים נמוכים יותר כדי להתרבות. עונת הרבייה נמשכת כ-80 ימים, בין סוף ספטמבר ועד סוף דצמבר. במהלך תקופה זו, הזכרים יכולים להיות אגרסיביים מאוד ומשמיעים שאגות בתדר גבוה, מסמנים עצים ושיחים עם ריח, וחובטים אחד את השני בקרניהם.
בתקופה זאת עדרים המכילים שני זכרים ומספר נקבות הופכים להיות שכיחים יותר, ולעיתים מספר זכרים יחברו יחד לשמירה על ההרמון ומה שיעניק להם כוח עדיף על יריבים. 

לאחר תקופת הריון של 220 או 270 ימים, הנקבה ממליטה עופר אחד ולעיתים רחוקות שניים בדרך כלל בין סוף מאי ותחילת חודש יולי. זמן קצר לפני הלידה האם מאתרת אזור מבודד, לעיתים קרובות בשיחים או צמחייה צפופה. העופרים נולדים עם כתמים לבנים, ומסוגלים לעמוד כ-40 דקות לאחר הלידה. בתחילה האם מעבירה אותו למספר מקומות שונים כדי שטורפים לא יגלו אותו, ומבקרת אותו מספר פעמים ביום כדי להניקו. לאחר שבועיים עד שלושה העופר מסוגל לעמוד בקצב ומצטרף אל העדר.
הכתמים של העופרים מתחילים לדעוך לאחר כשישה שבועות, והפרווה מגיעה לצבעה המלא עד סוף השנה הראשונה שלהם. העופרים נגמלים לאחר 10 חודשים ומגיעים לבגרות בשנה השנייה או השלישית לחייהם, אם כי הזכרים יתחילו להילחם על הרמון רק כשיגיעו לגיל חמש. 

תוחלת חייו של אייל הת'ורולד: בטבע, 18-16 שנים (הממוצע הוא 10) ובשבי, עד 21 שנים.
איומים ושימור

אוכלוסיות של אייל הת'ורולד הפכו למדולדלות כתוצאה מציד, תחרות עם בעלי חיים מקומיים (עזים, כבשים ויאקים מבויתים), ואובדן בית הגידול לחקלאות והתיישבות אנושית, וכתוצאה מזה הסוג מאכלס חלק מזערי מתפוצתו בעבר מה שמסווג אותו במצב "פגיע" (VU) בארגון השימור IUCN. מלבד זאת הוא נרדף גם עבור בשרו, ובעיקר לקרניו ואבריו הנמצאים בביקוש רב ברפואה הסינית. לאחרונה הוחרמו רוביהם של מרבית הרועים המתגוררים בסמיכות לאייל הת'ורולד, מה שעוצר את קצב הירידה.
במהלך 1970 ו -1980, הממשלה הסינית הקימה מספר חוות לגידול איילי ת'ורולד בשביל קרניהם כדי להפחית את הלחץ על אוכלוסיית הבר ולמנוע ציד בלתי חוקי. רבות מחוות אלה נסגרו בסוף שנת 1980, כתוצאה מייצור יתר של חוות דומות בניו זילנד ובמקומות אחרים ועלייה במחיר היבוא מסין. כיום, אייל ת'ורולד נחשב כמין מוגן בסין, ומצוי באזורים המוגנים: Yanchiwan וקליאן-שיאן בגאנסו, Ja-Ling וSanjiangyuan בצ'ינגחאי ובשמורות הפנדה הענק בסצ'ואן.
האוכלוסייה העולמית של אייל הת'ורולד נאמדת (נכון לשנת 1998) בכ-7,000 פרטים, מתוכם 2,000 בגאנסו וצ'ינגחאי, ו-4,000 בסיצ'ואן וטיבט. בגני חיות (נכון לשנת 2011) רשומים כ-100 פרטים.
הערות שוליים

↑  אייל ת'ורולד באתר הרשימה האדומה של IUCN
| איילי העולם הישן |
| --- | --- | --- |
| אייל זהוב | אייל אנאמייט • אייל חזירוני • אייל קוהל • אייל קאלאמיאן |   |
| אייל אלדי | אייל אלדי |   |
| אייל ת'ורולד | אייל ת'ורולד |   |
| אייל | אייל אדמוני • אייל קנדי • אייל מרכז-אסייתי • אייל סיקה |   |
| אייל רוסה | אייל אלפרד • אייל פיליפיני • אייל טימור • אייל סמבר |   |
| אייל רוסרבוס | אייל ברסינגה |   |
| אייל נקוד | אייל נקוד |   |
| יחמור | יחמור אירופי • יחמור פרסי |   |
| אייל דוד | אייל דוד |   |
| מונטיאק הציצית | מונטיאק הציצית |  |
| מונטיאק | מונטיאק שחור • מונטיאק פי • מונטיאק מצוי • מונטיאק סיני • מונטיאק צהוב • מונטיאק גונגשאן • מונטיאק פוהאט • מונטיאק ענק • מונטיאק רוזוולט • מונטיאק אנאמייט • מונטיאק העלה • מונטיאק סומטרי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph516985 
נקבת אייל הת'ורולד.
שתי נקבות צעירות בגן חיות.
נמר השלג הוא אחד מטורפיו המועטים של אייל הת'ורולד.
אלברטו סנטוס דימון

אלברטו סנטוס דימון (פורטוגזית: Alberto Santos Dumont‏; 20 ביולי 1873 - 23 ביולי 1932) היה מהנדס (על אף שלא היה בעל השכלה אקדמית רשמית בתחום זה) וחלוץ תעופה ברזילאי חשוב. למרות שגדל ונפטר בברזיל, תרומותיו לתעופה נעשו בזמן שהותו בצרפת.
ביוגרפיה

סנטוס דימון נולד בעיר פלמאירה, הקרויה כיום סנטוס דימון במדינת מינאס ז'ראיס שבברזיל.
אביו היה המהנדס בעבודות בניית מסילת רכבת פדרו השני המקשרת בין ריו דה ז'ניירו לבין מינאס ז'ראיס.
בתום עבודת בניית המסילה, רכש אביו מטע קפה בסאו פאולו. בזכות הידע ההנדסי והשקעה בציוד חדיש הפך את המטע לאחד המרשימים ביותר ולמכניס רווחים גדולים מאוד.
במשפחות האמידות של אותה התקופה התבסס חינוך הילדים על שיעורים פרטיים. אביו, שנולד בצרפת הביא מורות מצרפת ללמדו. גם המשפחה, בעיקר אחותו הייתה משתתפת בהענקת ההשכלה. מאוחר יותר למד בבתי-ספר באזורים גדולים יותר וגם בבתי-ספר יוקרתיים במינאס ז'ראיס.
ב-1890 מכר אביו את המטע אחרי תאונה שהותירה אותו משותק. ב-1891 נסע לצרפת יחד עם אביו, שם למד בהדרכה פרטית פיזיקה, כימיה, מכניקה וחשמל.
ספינות אוויר

סנטוס דימון תכנן, בנה והטיס את ספינת האוויר המעשית הראשונה שניתן היה לנווטה. בכך הפך לאדם הראשון שהצליח לבצע טיסה נשלטת שגרתית. "כיבוש" זה של האוויר, וזכייתו בפרס Deutsch de la Meurthe ב-19 באוקטובר 1901 עבור טיסה סביב מגדל אייפל, הפכוהו לאדם מפורסם ביותר בתחילת המאה ה-20.
בנוסף להישגיו החלוציים בספינות אוויר, הטיס סנטוס דימון את הטיסה הפומבית והמתועדת הראשונה במטוס באירופה, בפריז ב-23 באוקטובר 1906. בטיסה זו הוא טס למרחק של כ-60 מטרים בגובה של 2 - 3 מטרים. המטוס בו טס, 14 Bis, שכונה "ציפור טרף" (בצרפתית: Oiseau de proie), נחשב לראשון שהמריא, טס ונחת בכוחות עצמו, ללא שימוש בקלע, רוחות, מסילת שילוח או כל עזרה חיצונית אחרת. כחודש לאחר מכן חזר על הישגו זה בטיסה למרחק של 220 מטרים בגובה של כ-6 מטרים. כתוצאה מכך חלקים בקהילה המדעית והאווירונאוטית, בעיקר בברזיל ארץ מוצאו, מחשיבים את סנטוס דימון ל"אבי התעופה" ולממציא המטוס.
השנים האחרונות

ב-1914, כאשר נכבש צפון צרפת בידי הכוחות הגרמניים במלחמת העולם הראשונה, נכלא סנטוס דימון באשמת ריגול, דבר שהתברר כלא נכון. ב-1915 חלה הידרדרות במצבו הבריאותי וסנטוס דימון שב לברזיל. ב-1926 פנה לחבר הלאומים בבקשה למנוע את השימוש של מטוסים ככלי מלחמה. מצבו הבריאותי החמיר, הוא חזר לצרפת והתאשפז בשווייץ ובצרפת.
בשנת 1931 חזר לברזיל, נבחר כחבר באקדמיה הברזילאית לשפה וספרות (שנוסדה לפי המודל של האקדמיה הצרפתית). ב-1932 הביע התנגדות לשלטון ז'טוליו ורגאס ואת רצונו שלא תהיה מלחמה בין הברזילאים.
המהפכה החוקתית בברזיל השפיע לרעה על מצב רוחו הדיכאוני בו היה שרוי במרוצת השנים האחרונות, וב-23 ביולי אותה השנה שם קץ לחייו. סנטוס דימון לא התחתן מעולם ולא היו לו ילדים.
ראו גם

כלי טיס
האחים רייט
אימרה אויווארי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בפברואר 1902 סגד, הונגריה 
 פטירה:  23 בפברואר 1962 (בגיל 60) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Groszman Imre 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 
אימרה אויווארי (במקור גרוסמן, בהונגרית: Ujvári Imre; סגד, 13 בפברואר 1902 – בודפשט, 25 בפברואר 1962) היה עיתונאי, מבקר יהודי-הונגרי. בנו של הסופר והעיתונאי פטר אויווארי ואחיו של לאסלו אויווארי.
ביוגרפיה

אימרה אויווארי נולד במשפחה יהודית כבנם של פטר (פנחס לייב) אויווארי (גרוסמן) ושל ינקה פרנק. בשנת 1919 הצטרף לתנועת הסטודנטים הקומוניסטית. הוא היגר מהונגריה בשנת 1920 עם אביו ואחיו. תחילה התגוררו בטרנסילבניה, אחר כך בבראטיסלבה, בשני המקומות בהם גם אביו מצא עבודה. בין 1924 לבין 1927 התגורר בפריז ובשנת 1927 שב לבודפשט. כתביו פורסמו בכתבי עת ("סקירה חברתית", "חשיבה" וכו') וגם ב"תקופתנו" בטרנסילבניה. הוא הצליח לשרוד את השואה ובשנת 1945 עבד עבור ה"עם חופשי" (Szabad Nép), ה"חירות" (Szabadság) וה"לאום הונגרי" (Magyar Nemzet). מ-1950 עד 1952, הוא היה בעל טור בכתב העת "תיאטרון וקולנוע" וכתב מספר רב של ביקורות קולנוע. משנת 1957 עבד באיגוד העיתונאים. אשתו הייתה ולריה האֶן, איתה התחתן בשנת 1954.
ראו גם

לקסיקון חדש של הספרות ההונגרית. עורך ראשי. פטר לאסלו. בודפשט, 1994.
לקסיקון ספרותי הונגרי. עורך ראשי. בנדק מרסל. בודפשט, 1965-1963.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי I-II. עורך ראשי. אגנש קניירש. בודפשט,, 1969-1967.
לקסיקון יהודי הונגרי. עורך פטר אויווארי. בודפשט, 1929.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a szegedi polgári születési akv. 328/1902. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi polgári halotti akv. 357/1962. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 7955 1120  VIAF: 121466997   WorldCat (עם VIAF): 121466997
אלדוסטרון

| --- | --- |

המבנה הכימי של אלדוסטרון
 
 כתיב כימי:  C21H28O5
 מסה מולרית:  360,44 גרם/מול
 מספר CAS:  52-39-1
אלדוסטרון (באנגלית: Aldosterone) הוא הורמון הגורם לכליות לשמור נתרן ומים בגוף. כך עולה נפח הנוזלים בגוף, ועקב כך גם לחץ הדם. תרופות רבות להורדת לחץ דם פועלות על ידי חסימת קולטני אלדוסטרון. זהו הורמון סטרואידי (ממשפחת המינרלקורטיקואידים), אשר נוצר מכולסטרול על ידי קליפת בלוטת יותרת הכליה (הקורטקס). הוא גורם לשמירת נתרן והפרשת אשלגן החוצה. תפקודו מופחת במחלת אדיסון.
סינתזה

אלדוסטרון הוא מינרלקורטיקואיד וככזה מסונתז בקורטקס של בלוטת האדרנל, יותרת הכליה. ביוסינתזה מתחילה עם כולסטרול, אשר בנוכחות של האנזים p450 ציטוכרום עובר הידרוליזה בפחמנים 20 ו-22. לאחר ההידרוליזה הופך הכולסטרול לפרנאוגולן (pregnenolone), בהמשך לפרוגסטרון ולבסוף לאלדוסטרון.
גירוי להפרשה: אלדוסטרון מופרש בעיקר במנגנון רנין-אנגיוטנסין. רנין הוא אנזים המיוצר בכליה בזמן עלייה של רמת הנתרן בדם.
רנין יודע להפוך אנגיוטנסינוגן המיוצר בכבד, לאנגיוטנסין 1. אנגיוטנסין 1 הופך בריאה, תחת ההשפעה של ACE לאנגיוטנסין 2 (ACE הוא אנזים ההופך אנגיוטנסין 1 לאנגיוטנסין 2) לאנגיוטנסין 2 השפעות רבות בגוף, אחת מהן היא הפרשה של אלדוסטרון בבלוטת האדרנל.
אלדוסטרון מיוצר גם כאשר יש רמות גבוהות של אשלגן בדם, וכן כשיש ירידה בלחץ הדם, המורגשת על ידי מכנורצפטורים הממוקמים בעלייה של הלב.
מנגנון פעולה: אלדוסטרון מעלה את חדירות צינורית האיסוף (collecting duct) בכליה לנתרן ולאשלגן. הוא גורם לפעולה של משאבות נתרן-אשלגן שנמצאות על הנפרון, בצד הבזאלי של צינורית האיסוף, ובכך מעלה את רמת הנתרן בדם. עלייה ברמת הנתרן מעלה את האוסמלריות ומגדילה את הספיגה מחדש של מים בכליה. בכך הוא מעלה את כמות המים ואת לחץ הדם בגוף.
פירוק האלדוסטרון מתבצע בכבד, זוהי אחת הסיבות לכך שבזמן מחלת כבד, יש בצקת בחלל הבטן (ASCITIS): מכיוון שרמת האלדוסטרון עולה ולכך יש אצירה מוגברת של נתרן ובעקבותיו מים.
ראו גם

מערכת הרנין-אנגיוטנסין-אלדוסטרון
קורטיזול
דהידרו-אפיאנדרוסטרון
טיפול הורמונלי
היפראלדוסטרוניזם
היפראלדוסטרוניזם ראשוני
| הורמונים |
| --- | --- | --- |
| היפותלמוס ובלוטת יותרת המוח | הורמון משחרר תירוטרופין (TRH)‏ • CRH‏ • GnRH •‏ הורמון משחרר הורמון גדילה (GHRH) • סומטוסטטין (SST) • דופמין • וזופרסין (ADH) • אוקסיטוצין • תירוטרופין (TSH) • הורמון מחלמן (LH) • הורמון מגרה זקיק (FSH) • הורמון הגדילה (GH) • פרולקטין (PRL) • הורמון אדרנוקורטיקוטרופי (ACTH) |  |
| ציר בלוטת יותרת הכליה | אדרנלין (אפינפרין) • נוראדרנלין (נוראפינפרין) • אלדוסטרון • קורטיזול • דהידרו-אפיאנדרוסטרון (DHEA) |  |
| ציר בלוטת התריס | בלוטת התריס: תירוקסין • תריודוטירונין • קלציטונין • בלוטת יותרת התריס: PTH |  |
| ציר בלוטות המין | אשכים: טסטוסטרון • AMH • אינהיבין.  שחלות: אסטרדיול • פרוגסטרון • אינהיבין/אקטיבין • רלקסין |  |
| בלוטות אנדוקריניות אחרות | לבלב: גלוקגון • אינסולין • סומטוסטטין. בלוטת האצטרובל: מלטונין |  |
| בלוטות לא אנדוקריניות | שליה: גונדוטרופין כוריוני אנושי (hCG)‏ • HPL • אסטרוגן (אסטריול, אסטרדיול, אסטרון) • פרוגסטרון. כליה: רנין • אריתרופויאטין (EPO) • קלציטריול • פרוסטגלנדין. חדרי הלב: ANP. קיבה: גסטרין • גרלין. תריסריון: כולציסטוקינין (CCK)‏ • GIP • סקרטין • מוטילין • VIP. המעי העקום: אנטרוגלוקגון. רקמות שומן: לפטין • אדיפונקטין • רסיסטין. התימוס: תימוסין • תימופואיטין • תימולין. שלד: אוסטאוקלצין. כבד: IGF-1‏ • IGF-2 |  |
| נוצרים באתר המטרה | NGF • BDNF • NT-3 |  |
אנדרה פופס

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1972 (בן 52) אסקילסטונה, שוודיה 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 
אנדרה פופס (בשוודית: André Pops; נולד ב-7 באוקטובר 1972) הוא מגיש טלוויזיה שוודי.
ביוגרפיה

פופס נולד בעיר אסקילסטונה, מצד אביו הוא ממוצא אסטוני, ב-1997 עבר לסטוקהולם.
הוא למד עיתונאות במחלקה ללימודי מדיה של אוניברסיטת סטוקהולם, הוא ביצע את ההתמחות שלו בשידורי הספורט של SVT ולאחר מכן החל לשמש שם כמגיש מן המניין.
ב-2007 הופיע במלודיפסטיבלן והיה דובר הניקוד של שוודיה באירוויזיון.
ב-2009 הגיש תוכנית עם מרי סרנהולט לכבוד היום הלאומי השוודי.
הוא הגיש את התוכנית "Vinterstudion" המסקרת ספורט חורף במהלך עונת החורף, באותה שנה הנחה תוכנית במסגרת חגיגות חג המולד.
הוא ביצע שידור לטלוויזיה השוודית במהלך אולימפיאדת ונקובר (2010) בקנדה.
ב-2012 שידר מיורו 2012 ומהמשחקים האולימפיים.
ב-2013 הוציא ספר ילדים בשם Vinterkampen.
הוא זכה מספר פעמים בפרס הקריסטאלן (Kristallen) וב-2013 הנחה את אירוע חלוקת הפרס.
הוא נשוי ולו ארבעה ילדים.
אלכסנדר רבה

| --- | --- |

 לידה:  10 בספטמבר 1974 (בן 50) דונצק, ברה"מ 
 שם במה:  Артур Пирожков 
 שם לידה:  Александр Владимирович Ревва 
 סוגה מועדפת:  קומדיה, פאנק, מוזיקת דאנס אלקטרונית, פופ רוסי, רוק 
 מדינה:  אוקראינה, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1995 
 מקום לימודים:  Donetsk State University of Management 
 https://revva.ru/
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסנדר רֶבָה (ברוסית: Александр Ревва; נולד ב-10 בספטמבר 1974, דונצק, אוקראינה הסובייטית, ברית המועצות) הוא קומיקאי, מנחה טלוויזיה, זמר ושחקן רוסי מוצא אוקראיני. השתתף בעבר בנבחרת "שמש בוגדנית" בטורניר  KVN והוא מיוזמי הקומדי קלאב.
ביוגרפיה

רבה נולד ב-10 בספטמבר 1974 בעיר דונצק, באוקראינה הסובייטית. שם המשפחה רבה הוא שם משפחה מומצא, שם המשפחה המקורי היה ארבה" (Эррва) ומוצא המשפחה הוא מאסטוניה. הוא בוגר הטכניקום לתעשייה והפקולטה למינהל באוניברסיטת דונצק למינהל. במשך זמן-מה עבד כחשמלאי במכרה.
בשנת 1995 השתתף בשעשועון KVN מטעם נבחרת האוניברסיטה למינהל של דונצק. בשנת 2000 השתתף ב-KVN כחלק מנבחרת "שמש בוגדנית". בשנים 2006-2013 הנחה את התוכנית Comedy Club בהפקת Comedy Club Production וב-2015 חזר לתוכנית, בה הוא משתתף יחד עם הקומיקאים גאריק חרלאמוב, טימור בטרודינוב, גאריק מרטירוסיאן, פאבל ווליה ואחרים.
יחד עם אנדריי רוז'קוב הנחה את התוכנית "אתה מצחיק" («Ты смешной!») של רשת NTV, תחת שם הבמה ארתור פירוז'קוב (Артур Пирожков), המשמש אותו כשם במה בקריירה המוזיקלית שלו והנחה תוכנית בידור בערוץ 1 הרוסי.
ב-2014 הפיק את סדרת האנימציה "קולובאנג" («Колобанга») שמיוצרת בעיר אורסק, במחוז אורנבורג ושודרה בערוץ СТС. בדצמבר 2017 הנחה פרק בתוכנית המסעות "אוריול ורשקה («Орёл и решка»).
דיסקוגרפיה

2015 — אהבה, «Любовь»
2020 — הכל על אהבה, «всё о любви«
פילמוגרפיה

2008 — ירלאש (פרק 229) — רובוט-מורה
2010 — פרח השטן — מפיק
2011 — ירלאש (פרק 248) — פסיכולוג
2011 — חה מן — שר הטבעות
2012 — רז'בסקי נגד נפוליאון — החתן
2013 — הכפיל — איגור אוספנסקי / מיכאל סטאסוב / סבסטיאן ואסילקוב
2013 — odnoklassniki.ru — הומלס
2013 — הגביע הקסום של רורים בו תלת מימד — הגנן
2013 — זאיצב+1 — סרגיי מברודי
2014 — קל לאיתור — הספן ליאון
2014 — רגשות מעורבים — פיל
2015 — הימור על אהבה — שחקן פוקר
2015 — 3+3
2016 — נבלי על — הדוד ויקטור
2017 — יאנה+יאנקו — יבגני
2017 — סבתא זורמת — סניה "רובוטריק" / אלכסנדרה פ. פישמן
2018 — צוות אוויר — ארתור
2018 — Zомбоящик — הליצן קלפה / קול האלוהים / המדען-הכופר / הג'יני
2019 — סבתא זורמת 2 — סניה "רובוטריק" / אלכסנדרה פ. פישמן
2021 — סבתא זורמת 3 — סניה "רובוטריק" / אלכסנדרה פ. פישמן
אימפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים

קארוי פרנצי - קיץ (1901)
יוז'ף ריפל-רונאי : הארמון של קרטוייש (בערך 1907)
האימפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים (בהונגרית: Magyar Impresszionisták és Naturalisták Köre בראשי תיבות: MIÉNK; בשם המלא: חוג האימפרסיוניסטים והנטורליסטים ההונגרים) הייתה אגודת אמנים חשובה שפעלה בין השנים 1908 עד 1911. כארבעים אחוזים ממייסדיה וחבריה היו יהודים.
היסטוריה

האגודה אורגנה על ידי קארוי פרנצי, פאל סיניאי מרשה ויוז'ף ריפל-רונאי במאי 1907. היא הוקמה בפועל באוקטובר עם 17 חברים מייסדים. בנוסף לאמור לעיל, יאנוש ואסארי, אישטוואן צ'וק וקארוי קרנשטוק הצטרפו גם הם למייסדים, כך שהם הפכו לעשרים. בלה איוואני-גרינוולד, אישטוואן רטי, ואלר פרנצי, אוסקר גלאץ ודיולה קוסטולאני-קאן ייצגו את מושבת האמנים של באיה מארה. השתתפו גם אדולף פניאש, גוסטב מדיאר מנהיימר ואחרים. בלה צובל ואדן מארפי התקבלו לאגודה כחברים מייסדים של הדור הצעיר שביקר, למד ועבד בפריז. ברור מהרשימה שכפי שניסח זאת יוז'ף ריפל-רונאי, זו הייתה "חברה קואליציונית", שבה לקחו חלק האנשים המבוגרים של נאג'באניה, כמו גם נציגי הנטורליזם במישור ההונגרי הגדול וגם נציגי האגודה "הפראים ההונגרים"[דרושה הבהרה]. פאל סיניאי מרשה נבחר לנשיא האגודה (היה הבכיר בקבוצת הציירים) ומושבם היה בית הקפה היפני בבודפשט.
מטרת האגודה הייתה לאחד ציירים נטורליסטים ואימפרסיוניסטים ולארגן תערוכות מדי שנה. התערוכה הראשונה שלהם נערכה בינואר 1908 והשנייה שנה לאחר מכן. הם הזמינו 15 ציירים צעירים לתערוכה השנייה שלהם, בעיקר מ"הפראים ההונגרים". כך, בין הקו הניאו של מושבת האמנים של באיה מארה הציגו גזה בורנמיסה, טיבור בורומיסה, שאנדור גלימברטי, אנדראש מיקולה, וילמוש פרלרוט-צ'אבה, שאנדור ציפר ומבין הציירים של השמונה המאוחרים יותר, לאיוש טיהאני, דז'ה ציגאני, דז'ה אורבן, ברטלן פור הציגו בתערוכה. צעירי התערוכה שוכנו במפלס נפרד בסלון הלאומי וציוריהם המקורבים לפוביזם עוררו זעם מצד המבקרים, שגם פילגו במשך הזמן את חברי MIÉNK. כבר אז אנשים רבים חשבו, כולל הצייר-מבקר השמרני לאסלו קזדי-קובאץ', שהמודרניסטים ביותר יעזבו בקרוב את האגודה: "... אבל שום דבר אינו קבוע. והלשונות הרעות סיפרו שקרנשטוק טומן את הזרע של האר נובו הנוסף שיפרוץ מהאגודה ויהווה קבוצה חדשה של אמנים תחת השם "מחפשים" או שם אחר" בסוף השנה, המחפשים - שנקראו מאוחר יותר השמונה - אכן פרצו באמת מתוך קבוצת MIÉNK והציגו את ציוריהם בעצמם תחת הכותרת "תמונות חדשות". MIÉNK הציגו את התערוכה השלישית שלהם ב-1910, כבר ללא המודרניסטים והאגודה התפרקה בהמשך השנה. (בשנת 1920, חברי MIÉNK שלא הצטרפו לשמונה ואחר כך ל"אגודת אמנים חדשה" בראשי תיבות KÚT מצאו את מקומם באגודת פאל סיניאי מרשה).
חברים מייסדים

איסטוון צ'וק
בלה צובל
קארוי פרנצי
ואלר פרנצי
אדולף פניאש
אוסקר גלץ
בלה איוואני-גרינוולד
קארוי קרנשטוק
דיולה קוסטולאני-קאן
גוסטב מדיאר מנהיימר
אדן מארפי
פרנץ אולדאי
ברטלן פור
אישטוואן רטי
יוזף ריפל-רונאי
פרידייש סטרובנץ
פאל סיניאי מרשה
יאנוס ואסארי
שאנדור ציפר
לאיוש זומבורי
לקריאה נוספת

Réti István: A nagybányai művésztelep. Budapest, 1994. ISBN 9637826351 (אישטוואן רטי: מושבת האמנים של באיה מארה)
Művészeti lexikon III. (L–Q). Főszerk. Zádor Anna, Genthon István. 3. kiad. Budapest: Akadémiai. 1983.(לקסיקון אמנות הונגרי)
Tímár Árpád: A MIÉNK művészegyesület története a korabeli sajtóban. I–II. Művészettörténeti Értesítő, 57. 2008. 47–82., 249–286.
הערות שוליים

↑  "Azt hiszem, amint a nevekből is látni koalíciós a társaság. Ilyen is van, olyan is." Rippl-Rónai József levele Rippl-Rónai Ödönhöz. 1908. január 10. MNG Adattár, ltsz.: 20408/1979/16/a
↑  (Kézdi): A MIÉNK Új kiállítása. In: Pesti Hírlap, 1909. február 14. 9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 242797825   WorldCat (עם VIAF): 242797825