stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חביב שמעוני
חייו

חביב שמעוני נולד בדהוכ שבכורדיסטן בשנת 1933 ועלה ארצה בשנת 1936.
בתום לימודיו התיכוניים הצטרף בשנת 1951 למפא"י והיה פעיל במוסדות המפלגה במחוז ירושלים. בשנת 1965 נבחר לחבר מועצת הפועלים בעיר, בה כיהן ארבע שנים, ובשנים 1969–1974 ושוב בין 1978–1984 היה חבר מועצת העיר. בתקופות אלו השלים שמעוני תואר ראשון במזרחנות ומדע המדינה ותואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטה העברית.
בשנת 1964 החל שמעוני לעבוד במשרד המסחר והתעשייה. משך תשע שנים היה חבר בהנהלת מכון האריזה. לאחר מכן, בשנת 1973, מונה ליו"ר הנהלת המרכז הישראלי לעיצוב המוצר והיה ממונה על תחום זה במשרד. במהלך שנות עבודתו נבחר גם ליו"ר ועד העובדים.
בראשית כהונתה של הכנסת השמינית הושבע אליה מטעמה של סיעת המערך, בעקבות פטירתו של עבד אל-עזיז זועבי. שמעוני היה חבר ועדת העבודה והרווחה, ועדת החינוך והתרבות וועדת השירותים הציבוריים.
במהלך כהונתו הראשונה במועצת עיריית ירושלים הוביל את מאבק תושבי נחלאות לאינטגרציה בחינוך עם בתי הספר של רחביה, המאבק הראשון בישראל לאינטגרציה. המאבק הוכתר בהצלחה ושמעוני התמיד בה, למרות בקשה אישית של ראש הממשלה, גולדה מאיר, עד שנבחר לכנסת.
שמעוני היה מדובריה של העלאת המודעות לתרבות של עדות המזרח והביא להקמת המרכז לשלוב מורשת יהדות המזרח במשרד החינוך בשנת 1976. 
שמעוני תמך בחוק ההפלות ונימק זאת בכך שממילא מתבצעות הפלות רבות מחוץ לבתי החולים, בצורך להקל על צפיפות הדיור ובטענה שאין להכריח אשה להביא לעולם ילד שהיא אינה מעוניינת בו.
במקביל לעיסוקיו המקצועיים והפוליטיים, שמעוני היה שותף בשנת 1963 לייסוד הארגון הארצי של יהודים יוצאי כורדיסטן בישראל. שימש עורך כתב העת "התחדשות" של העדה הכורדית ובמשך 31 שנים עמד בראש הארגון כמזכירו הכללי.
שמעוני שהיה מיוצאי כורדיסטן נשא לאשה את שלומית שהייתה מעדת האורפלים.
הערות שוליים

↑  John Forester, Raphael Fischler, Deborah Shmueli, Israeli planners and designers: profiles of community builders, Suny Press, 2001, pages 106-107
↑  דוד סיטון, הקהילות הספרדיות בימינו, 1982, עמוד 45
↑  Dafnah Sharfman, Living without a constitution: civil rights in Israel, 1993, page 85
↑  ירון אביטוב, כשג'ימי ביקש שיקברו אותו בעמידה, 1995, עמוד 25
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310975105171  ISNI: 0000 0004 0364 1081  LCCN: n2017003005  VIAF: 298597724   WorldCat (עם VIAF): 298597724 
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברי הכנסת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לחנך את ריטה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  Educating Rita 
 בימוי:  לואיס גילברט
 הופק בידי:  לואיס גילברט
 תסריט:  וילי ראסל
 עריכה:  גארת' קרייבן
 שחקנים ראשיים:  מייקל קיין   ג'ולי וולטרס
 מוזיקה:  סטיבן גילברט דייוויד הנצ'ל
 צילום:  פרנק וטס
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בספטמבר 1983   פסטיבל הסרטים בטורונטו
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה קומית, סרט קומדיה, סרט דרמה 
 תקציב:  6,500,000‏$
 הכנסות:  14,648,076‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   educatingrita
 פרסים:  מועמד לשלושה פרסי אוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
לחנך את ריטה (באנגלית: Educating Rita) הוא מחזה מאת המחזאי הבריטי וילי ראסל וסרט קולנוע משנת 1983 בכיכובם של מייקל קיין וג'ולי וולטרס. הבמאי לואיס גילברט ביים את הסרט ווילי ראסל כתב את התסריט. הסרט זכה בפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר לשנת 1983.
המחזה "לחנך את ריטה" הוא מחזה לשני שחקנים ומתרחש בחדרו של פרנק באוניברסיטה, הגרסה הקולנועית כוללת דמויות משנה אשר אינן מופיעות במחזה אלא רק מוזכרות בדיאלוגים שבין פרנק וריטה.
מקום ההתרחשות של הסרט הוא בליברפול, אבל הסרט צולם בטריניטי קולג' בדבלין. גם שאר אתרי הצילומים היו באירלנד כמו מיינות' ושדה התעופה בדבלין.
בישראל הועלתה ההצגה פעמיים. פעם בתיאטרון באר שבע בכיכובם של אדווה עדני בתפקיד ריטה ומכרם חורי בתפקיד פרנק. בפעם השנייה בתיאטרון בית ליסין בכיכובם של רמי הויברגר בתפקיד פרנק ומגי אזרזר בתפקיד ריטה.
עלילה

הסרט "לחנך את ריטה" הוא גרסה מודרנית למחזה פיגמליון מאת ג'ורג' ברנרד שו, שבעצמו נכתב בהשראת אגדה מהמיתולוגיה היוונית על הפַּסָּל פיגמליון. סוזן וייט היא ספרית נשואה בת 26, היא משתוקקת ללמוד ונרשמת לקורס באוניברסיטה הפתוחה. סוזן שינתה את שמה לריטה כי הספר האהוב עליה הוא מאת הסופרת ריטה מיי בראון. בעלה מתנגד לכך שתלמד באוניברסיטה והוא רוצה שהיא תלד לו ילדים. בפתיחת הסרט ריטה פוגשת את המורה שלה באוניברסיטה, ד"ר פרנק ברייאנט, מרצה כושל המרבה לשתות לשוכרה. אין לו ניסיון עם תלמידים ממעמד הפועלים אך הסכים לקבל את התפקיד כיוון שהוא זקוק לכסף.
במרוצת הזמן מתגבר פרנק על רתיעתו ללמד ספרות אנגלית מישהו חסר השכלה לחלוטין. שאיפתו להפוך את ריטה לאישה משכילה ומכובדת מביאה לידי ביטוי את המיטב שבו. כשפרנק נוכח לדעת שהיא פקחית ולומדת במהירות הוא מתחיל להתאהב בה. פרנק שאינו מבחין שריטה כבר עצמאית ואינה תלויה בו יותר, מבקש ממנה לחיות איתו, אבל ריטה, שכעת חזרה לקרוא לעצמה סוזן, מסרבת בנימוס.
יוסף עזרן

יוסף עזרן (כ"ח בתשרי תש"ב, 19 באוקטובר 1941 – כ"ו בשבט תש"ע, 10 בפברואר 2010) היה חבר הכנסת, רב הערים קריית מלאכי וראשון לציון, וכן אב בית דין בפריז.
ביוגרפיה

נולד במרקש שבמרוקו ועלה לישראל ב-1957. למד בישיבת פוניבז'. בעל השכלה תיכונית וישיבה גבוהה. בעל סמיכה לרבנות מטעם מכון הארי פישל שבירושלים. התגייס לשירות צבאי במילואים ברבנות הצבאית.
הרב עזרן כיהן כמנהל פנימייה בשטרסבורג שבצרפת, מנהל מוסד תורני באשדוד ויושב ראש ומייסד מוסדות "נתיבות חיים" בקריית מלאכי ובני ברק ופרסם מאמרים ופסקים בשנתון "נהר-דעה" שבהוצאת נתיבות חיים.
לאחר פרישתו לגמלאות של הרב גרבלי, רבה של קריית מלאכי, ב-1971, התמנה הרב עזרן כרב העיר. בנובמבר 1974 כיהן בוועדה שדנה במורים שנמלטו מבית הספר במעלות בעת הפיגוע במעלות והמליצה על סיום תפקידם כמורים.
בבחירות למועצת הרבנות הראשית בשנת 1980 נכלל ברשימת המומלצים של הרבנים הראשיים שלמה גורן ועובדיה יוסף, אולם היה היחיד מהמומלצים שלא נבחר. בספטמבר 1980 השתתף בכנס תמיכה באהרן אבוחצירא.
עזרן כיהן כחבר הכנסת מטעם ש"ס. בכנסת ה-12 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, ובממשלה ה-24 היה סגן שר האוצר וב-1992 נבחר בשנית לכנסת ה-13.
קודם ההצבעה על הסכמי אוסלו הבטיח הרב עובדיה יוסף לראש הממשלה יצחק רבין, כי סיעת ש"ס לא תצביע נגד ההסכם. הרב עזרן התנגד וסירב לציית להוראת הרב עובדיה יוסף להימנע בהצבעה. ערב ההצבעה הרב עזרן טס לצרפת ולא השתתף בה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-14 פרש מש"ס והתמודד ברשימה עצמאית בשם תלם אמונה, אך זו לא עברה את אחוז החסימה.
נפטר בצרפת בכ"ו בשבט ה'תש"ע (10 בפברואר 2010) לאחר ששהה שם לצורך ניתוח השתלת כבד.
הערות שוליים

↑  הומלץ להשעות 3 מורים ממלווי התלמידים למעלות, דבר, 22 בנובמבר 1974
↑  אבי בטלהיים, הרבנים הראשיים הסכימו על רשימת מועמדים, מעריב, 22 באוגוסט 1980
↑  יוסף צוריאל, אנחנו כולנו אחריך אמר הרב גורן לשר אבו חצירה, מעריב, 5 בספטמבר 1980
↑  אבי בטלהיים, התקפה על הקשר האשכנזי בכנס יוצאי עדות המזרח במפד"ל, מעריב, 4 בספטמבר 1980
↑  קובי נחשוני ואלי סניור, הרב הראשי של ראשון לציון הלך לעולמו, באתר ynet, 10 בפברואר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb140761168 (data)  ISNI: 0000 0000 0317 3733  VIAF: 29738229   WorldCat (עם VIAF): 29738229
As It Was

"As It Was" (בעברית: "כמו שהיה") הוא סינגל של הזמר-יוצר הבריטי הארי סטיילס, אשר יצא לאור בהוצאת חברות התקליטים ארסקין וקולומביה ב-1 באפריל 2022, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Harry's House ‏(2022). השיר נכתב על ידי סטיילס ביחד עם מפיקיו, קיד הרפון (אנ') וטיילר ג'ונסון (אנ').
השיר הופיע לראשונה במקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 האמריקאי, אשר הופך אותו לשירו השני של סטיילס שהגיע לפסגת המצעד, אחרי "Watermelon Sugar" ‏(2020). השיר הגיע למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והיה לשני של סטיילס שעשה זאת אחרי "Sign of the Times" ‏(2017).
מגזין התרבות סלייט הכתיר את השיר לאחד מהשירים המובילים לשנת 2022 ברשימת הסיכום המוזיקה שלהם.
הקליפ של השיר קיבל מועמדות לפרס גראמי לווידאו קליפ הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-65.
רקע

הארי סטיילס הכריז על השם של אלבום האולפן השלישי שלו, Harry's House, ב-23 במרץ 2022, בטריילר של 40 שניות ותאריך היציאה של האלבום, 20 במאי 2022. חמישה ימים לאחר מכן, הוא הכריז על שם הסינגל הראשי באלבום, "As It Was", שתאריך היציאה שלו הוא 1 באפריל 2022. במקביל, במקומות שונים הופיעו כרזות הנושאות את המילים "It's not the same as it was" (בעברית: "זה לא אותו דבר כמו שהיה") ותמונה של סטיילס יושב על כדור גדול.
מילים לחן

"As It Was" הוא שיר בסגנונות הגל החדש והסינת'-פופ עם מפעם של 174 פעימות לדקה. מבחינה לירית, השיר מתאר תחושת אובדן ובדידות.
ביקורות > רשימות כל הזמנים

| ארגון | רשימה | מיקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| בילבורד | 500 שירי הפופ הטובים ביותר בכל הזמנים | 122 |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 1 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 1 |  |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 1 |  |
|  אורוגוואי | מוניטור לטינו | 15 |  |
|  אינדונזיה | אינדונזיה הוט 100 | 14 |  |
|  איסלנד | הפלייליסט | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 8 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  אל סלוודור | מוניטור לטינו | 6 |  |
|  אקוודור | מוניטור לטינו | 13 |  |
|  ארגנטינה | ארגנטינה הוט 100 | 11 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | שירים אלטרנטיביים למבוגרים | 32 |  |
|  ארצות הברית | עכשווי למבוגרים | 11 |  |
|  ארצות הברית | טופ 40 למבוגרים | 9 |  |
|  ארצות הברית | מופע ריקוד/מיקס | 30 |  |
|  ארצות הברית | מיינסטרים טופ 40 | 7 |  |
|  בוליביה | מוניטור לטינו | 4 |  |
|  ברזיל | טופ 100 ברזיל | 14 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 1 |  |
|  דרום אפריקה | אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה | 2 |  |
|  הודו | IMI | 2 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הולנד | טופ 100 סינגלים | 1 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 9 |  |
|  הונגריה | טופ 40 בזרימה | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  הפיליפינים | בילבורד הפיליפינים | 9 |  |
|  הרפובליקה הדומיניקנית | מוניטור לטינו | 9 |  |
|  וייטנאם | וייטנאם הוט 100 | 25 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 2 |  |
|  טורקיה | Türkiye Top 20 | 23 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | היטליסט | 55 |  |
|  לוקסמבורג | בילבורד | 1 |  |
|  ליטא | AGATA | 1 |  |
|  מלזיה | RIM | 3 |  |
|  מקסיקו | טופ 100 – מקסיקו | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 2 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |  |
|  סינגפור | RIAS | 1 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 27 |  |
|  סלובקיה | טופ 100 סינגלים דיגיטליים | 1 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 10 |  |
|  פולין | ZPAV | 19 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 2 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 2 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  פנמה | מוניטור לטינו | 15 |  |
|  פרו | מוניטור לטינו | 3 |  |
|  צ'ילה | צ'ילה טופ 20 | 13 |  |
|  צ'כיה | רדיו - טופ 100 | 32 |  |
|  צרפת | SNEP | 4 |  |
|  קולומביה | נשיונל-רפורט | 10 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 158 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  קנדה | AC | 27 |  |
|  קנדה | CHR/טופ 40 | 9 |  |
|  קנדה | הוט AC | 9 |  |
|  קרואטיה | טופ ליסטה | 3 |  |
|  רומניה | מצעד השירים הרומני | 4 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |  |
מיקומי שיא > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  2022> מדינה |   ‏‏‏  2022> מצעד |   ‏‏‏  2022> מיקום שיא |   ‏‏‏  2022>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 2 |  |
|   ‏‏‏  2023> מדינה |   ‏‏‏  2023> מצעד |   ‏‏‏  2023> מיקום שיא |   ‏‏‏  2023>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 6 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 15 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הסטרימינג | 27 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרדיו | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 64 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הפופ איירפליי | 10 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 3 |  |
|  ארצות הברית | מצעד 40 השירים למבוגרים | 32 |  |
|   ‏‏‏  2024> מדינה |   ‏‏‏  2024> מצעד |   ‏‏‏  2024> מיקום שיא |   ‏‏‏  2024>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 29 |  |
|  עולמי | בילבורד גלובל ללא ארצות הברית | 18 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים העכשוויים למבוגרים | 43 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה ×9 | 630,000 |
| אוסטריה (IFPI Austria) | פלטינה ×2 | 60,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | יהלום ×3 | 480,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה ×8 | 640,000 |
| דנמרק (IFPI Danmark) | פלטינה ×2 | 180,000 |
| צרפת (SNEP) | יהלום | 333,333 |
| גרמניה (BVMI) | זהב ×3 | 600,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה ×4 | 400,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | יהלום+פלטינה+זהב | 910,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה ×4 | 120,000 |
| פולין (ZPAV) | פלטינה ×4 | 200,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה ×7 | 70,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה ×4 | 240,000 |
| שווייץ (IFPI Switzerland) | פלטינה ×4 | 80,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה ×4 | 2,400,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה ×6 | 6,000,000 |
סטרימינג
| יון (IFPI Greece) | פלטינה ×4 | 8,000,000 |
| שוודיה (GLF) | פלטינה ×2 | 16,000,000 |
סיכום
| עולם | – | 2,280,000,000 |
ארווין קרמנדי-פרים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 במרץ 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  1 באוקטובר 1939 (בגיל 54) בודפשט, ממלכת הונגריה 
 שם לידה:  Frim Ervin 
 
ארוין קורמנדי-פרים (במקור רק פרים, בהונגרית: Körmendi-Frim Ervin;‏ בודפשט, 27 במרץ 1885 – בודפשט, 1 באוקטובר 1939) היה צייר ורסטורטור יהודי-הונגרי. קרמנדי-פרים היה צייר אימפרסיוניסטי, ופוסט אימפרסיוניסטי שציוריו מראים השפעתם של פול סזאן ווינסנט ואן גוך.
ביוגרפיה

ארווין פרים נולד במשפחה יהודית. הוא החל את לימודיו אצל שימון הולושי, לאחר מכן למד במינכן אצלו וגם בפריז אצל ז'אן פול לורן (אנ') באקדמיה ז'וליאן. משנת 1904 השתתף בתערוכות בפריז, בלונדון ובווינה. הוא היה גם מציג קבוע ב"סלון העצמאים" וב"סלון הסתיו" בפריז, בסך הכל 18 מתמונותיו הוצגו בתערוכות פריז.
הוא פעל גם במושבת האמנים של באיה מארה. ב-1910 הציג אוסף קטן ב"בית האמנים" (Művészház) בבודפשט. הוא הציג תמונות נוף של חלקי פריז ונירנברג, טבע דומם ודיוקנאות בסגנון שפיתח בהשפעת סזאן. ב-1918 הציג תערוכה עצמאית בבודפשט. הוא היה חבר באגודה החדשה של לאמנים. לאחר מכן חי בנירנברג במשך שנים, שם לא רק צייר אלא גם עבד על רסטורציה.
הוא היה חבר:
באיגוד הרייך של אמנים חזותיים בגרמניה
בקואופרטיב האמנויות בנירנברג
באגודת האמנים והאומנים של נירנברג
קרמנדי-פרים חזר הביתה מגרמניה ב-1933 עם עליית היטלר לשלטון והקים את חלל התצוגה בשם "סדנת אמנות" (Műterem), שבעזרתו ניסה לעזור לאמנים עם גורל קשה שבקושי התפרנסו. הוא הובא למנוחות ב-3 באוקטובר 1939 בבית הקברות ראקושקרסטור. הצייר יוז'ף בירו ויוז'ף נמש נשאו הספדי פרידה בהלווייתו.
משפחתו

אביו היה יעקב פרים (1852–1919) רופא ומורה, אמו הייתה אנה גולדרייך. אחיו הצעיר הוא הפסל ינה קרמנדי-פרים, פרופסור באוניברסיטה ואמן מדליות. גיסתו ארז'י פיירווארי הייתה ציירת וקרמיקאית. אשתו הייתה אריקה לבאו, לה נישא ב-23 ביולי 1932 בבודפשט.
תערוכותיו (חלקי)

משנת 1904 ואילך לסלון פריז ד'אוטומן
בית האמנים (בודפשט, 1910)
תערוכת 1914 ב-Wiener Künstlerhaus
הסלון של סוחר האמנות יוז'ף פרנקל (בודפשט, 1918)
מוזיאון ארנסט (בודפשט, 1928)
בשנת 1930 בביאנלה בוונציה
סלון פרנקל (בודפשט, 1933)
פרסים והוקרה

עיטור צלב כבוד הונגרי (1929)
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי, עמ' 504. גישה מקוונת
גלריה קיזלבך
לקסיקון לאמנות, עורכת אחראית. אדית לייטה. בודפשט, הוצאה לאור אקדמית, 1968-1965, עמ' 593. גישה מקוונת
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 78882/1907. MNL-OL 30798. mikrofilm 1169. kép 1. karton. Névváltoztatási kimutatások 1907. év 13. oldal 5. sor
↑  "Születési bejegyzése a budai izraelita hitközség születési akv. 27/1885. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-01-23.
↑  Meghalt Körmendi-Frim Ervin (1939. október 3.) Népszava, 202. szám, 7. o. Online elérés
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest IV. kerületi (belvárosi) polgári házassági akv. 225/1932. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-01-23.
↑  Körmendi-Frim Ervin festőművész kitüntetése – a nürnbergi magyar hétért (1929. július 9.) 8 Órai Ujság, 153. szám, 2. o. Online elérés
ירון קסטנבוים

| --- | --- |

ירון קסטנבוים, 2017
 לידה:  6 בספטמבר 1968 (בן 56) ישראל 
 סגנון בישול:  בישול ארץ ישראלי עם השפעה ניו יורקית
 השכלה:  he Culinary Institute of America
 מסעדות:  "פוד ארט"  "חדר אוכל" M25
 טלוויזיה:  "קרב סכינים" (ערוץ 10)  "מתכון בטוח"
 ספרים:  דמיון חופשי: ספר אירוח  מתכון בטוח - נבחרת החלומות של השפים
 
ירון קסטנבוים (נולד ב-1968) הוא שף ישראלי והבעלים של מסעדת M25 בתל אביב.
ביוגרפיה

בשל גובהו של ירון קסטנבוים, אביו ייעד לו קריירה בכדורסל, ואף בילדותו שיחק כדורסל במספר קבוצות, אולם הוא רצה ליצור אמנות. נקודת המפנה בחייו החלה בשנת 1988 בחגיגת הבר מצווה של אחיו הצעיר. המשפחה חגגה במסעדת "קליפורניה" וקסטנבוים התרגש מהאוכל שבושל על ידי פטריק באואר. החוויה הותירה בו התרשמות עמוקה והוא ביקש להתחיל לעבוד כמלצר במקום, אך מכיוון שלא הייתה משרה פנויה, החל לעבוד במטבח במקום זאת.
לאחר מכן החל לעבוד ב"קייטרינג מייקל שטרן", שם גם הכיר את רן שמואלי.
בשנת 1990 נסע ללמוד במכון הקולינרי ה-C.I.A ‏ (The Culinary Institute of America) ‏, במדינת ניו יורק.
בחופשתו, בסיום השנה הראשונה, נסע לאנטיגואה שבקריביים, שם עבד במלון יוקרתי השייך לרשת סיינט ג'יימס, החביבה על עשירי העולם. בנסיעתו גילה קסטנבוים את המטבח הקריבי.
לאחר שקסטנבוים סיים את לימודיו במכון, אחרי שהחזיק בתפקיד נשיא מועדון היין של בית הספר, וזכה לארבעה פרסי הצטיינות, נבחר לעבוד אצל השף ז'ורז' בלאן, ורכש את התמחותו במסעדות 3 כוכבים של המדריך היוקרתי מישלן, אצל השפים הצרפתיים אלן דיקאס, ופייר גנייר.
בשנת 1993 אביו של קסטנבוים, יצחק, נפטר ממחלת הסרטן, ומחלתו זירזה את חזרתו של קסטנבוים לארץ.
בסמוך לחזרתו לישראל, קטסנבוים החל לעבוד במסעדת "קרן" תחת חיים כהן. בעבודתו התיידד עם המלצרית רונית ברונפמן שהכירה לו את הקונדיטור דני הקר (בוגר הקורדון בלו) ויחד בשנת 1993 הם הקימו את חברת "פוד ארט". לאחר זמן מה, הצטרפו לחברה איתן תגר ואילן בן דוד, ויחד הם מתגו אותה כחברת קייטרינג ברמה גבוהה. "פוד ארט" הפעילה גם מסעדה בשעות הצהריים, המסעדה נבחרה מספר שנים כאחת מעשר המסעדות הטובות בישראל בידי שגיא כהן, שהיה אז מבקר המסעדות של העיתון מעריב.
בשנת 1997 הקים את הגרסה הכשרה של הקייטרינג בשם "מזל טלה".
משנת 2008 קסטנבוים שימש כפרשן, לצד השף רן שמואלי, בארבע עונות תוכנית הטלוויזיה קרב סכינים ששודרה בערוץ 10.
עם השפים המוערכים על קסטנבוים נמנים ז'אן ג'ורג' מניו יורק, פייר גנייר מפריז, ונובו מטסוהיסה. והישראלים, עזרא קדם, רונן דברת בלוך, אבי קונפורטי, רפי כהן וארז קומרובסקי.
כיום קסטנבוים הוא שותף במסעדת "חדר אוכל" שבתל אביב. ומתגורר בתל אביב עם בתו שירה, מאשתו הראשונה, אשתו הנוכחית ענת טל וילדיהם המשותפים ינאי ודריה ועוסק, בין היתר, בגלישת גלים ורכיבה על אופנועים.
ספריו

דמיון חופשי: ספר אירוח - עם טלי יעקבי, (2010), הוצאת כנרת
מתכון בטוח - נבחרת החלומות של השפים, (2010), הוצאת פן ומשכל
הערות שוליים

1 2 3  דנית ניצן, זה לא אוכל זה קונספט, באתר הארץ, 29 במרץ 2004
↑  ספרים חדשים, באתר הארץ, 28 באפריל 2010
↑  הספר מתכון בטוח, באתר סימניה
רוד ואן ניסטלרוי

רוטחרוס יוהנס מרטינוס ואן ניסטלרוי (בהולנדית: Rutgerus Johannes Martinus van Nistelrooĳ, ‏האזנהקובץ:Nl-Ruud van Nistelrooy.ogg‏Ⓘ‏, נולד ב-1 ביולי 1976 באוס, הולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת החלוץ וכיום משמש כמאמנה של לסטר מהפרמייר ליג.
קריירה

ואן ניסטלרוי עסק בבית הספר בספורט: טניס והתעמלות אמנותית, ושיחק בקבוצת הכדורגל המקומית בעיר הולדתו כבלם אחורי. קריירת הכדורגל המקצועית של ואן ניסטלרוי התחילה ב-1993, כשעבר לשחק בקבוצת דן בוס.
אחרי ארבע שנות ניסיון, התקדם ואן ניסטלרוי ועבר לקבוצת הירנביין מהליגה הראשונה בהולנד, שם שיפר את יכולותיו כחלוץ. על מנת לשפר את רמת המשחק שלו, המליץ לו מאמנו החדש לראות את דניס ברגקאמפ משחק. בעקבות ההמלצה, נהג ואן ניסטלרוי לנסוע כ-200 קילומטר לבדו, כדי לצפות במשחקים בהם השתתף ברגקאמפ, וממנו הוא למד הרבה. את השיפור ביכולותיו ניתן לראות מכך, שאת עונתו הראשונה בהירנביין סיים עם 13 שערים ב-30 הופעות.
ביום הולדתו ה-22, חתם ואן ניסטלרוי בפ.ס.וו. איינדהובן תמורת 4.2 מיליון ליש"ט, שיא בהעברות בין קבוצות הולנדיות. הוא החזיר את ההשקעה במהירות, כשהבקיע לראשונה בקבוצה נגד קבוצתו לשעבר כבר באוגוסט. עד סוף אוקטובר, ואן ניסטלרוי המשיך להרשים כשהבקיע שלושער במשחק של קבוצתו נגד ספרטה רוטרדם. ב-18 בנובמבר 1998, שותף לראשונה במשחק הנבחרת ההולנדית בתיקו 1-1 נגד גרמניה.
את העונה הראשונה שלו בהירנביין, במאי 1999, הוא סיים כמלך השערים של הליגה ההולנדית, לאחר שהבקיע 31 שערים, זכה בתואר שחקן העונה בהולנד והגיע למקום השני בתואר כדור הזהב.
בעונה הבאה עבר ואן ניסטלרוי לקבוצת פ.ס.וו. איינדהובן, בה השיג שיא הבקעות של 60 שערים בשתי עונות, ובשתיהן נבחר לכדורגלן השנה בהולנד. בעונת 1999/2000 כבש פעמיים שלושער מול אייאקס אמסטרדם.
באפריל 2000 קרע ואן ניסטלרוי את הרצועה הצולבת והחמיץ את יורו 2000. באותם ימים התחבר מאוד עם אלכס פרגוסון.
במרץ 2001, לאחר שהחלים מהפציעה, חזר לשחק וכבר במשחק הראשון שלו הבקיע צמד עבור קבוצתו. באותה תקופה החל לעורר את התעניינותם של מועדוני כדורגל גדולים באירופה, ולאחר שדחה הצעת רכישה מריאל מדריד, עבר ואן ניסטלרוי למנצ'סטר יונייטד ב-23 באפריל 2001, תוך שבירת שיא בריטי בסכום ההעברות: 19 מיליון ליש"ט.
כדאיות ההשקעה לא הוטלה בספק כבר בעונתו הראשונה במדי השדים האדומים. הוא הבקיע במשחקו הראשון, בהפסד לליברפול במגן הקהילה, ומאז הבקיע שערים רבים: בעונתו הראשונה במנצ'סטר הבקיע 36 גולים. הישג זה מרשים במיוחד, לאור הפציעה שממנה סבל לפני כן ושאיימה לסיים לו את הקריירה.
בעונת 2002/03, עונתו השנייה במועדון, הבקיע ואן ניסטלרוי 44 שערים והגשים את שאיפתו לזכות באליפות הפרמייר ליג. בנוסף, כבש פעמיים בשני משחקים מול ריאל מדריד במסגרת רבע גמר ליגת האלופות באותה שנה, אך לא הצליח להעפיל לשלב חצי הגמר.
בעונתו השלישית במנצ'סטר, הראה יכולת חלשה יותר, אך עם זאת הבקיע 30 שערים עבור היונייטד. ב-7 בפברואר 2004 הבקיע את שעריו ה-100 ו-101 במספר במדי מנצ'סטר יונייטד, בצמד שכבש מול אברטון בניצחון 3–4 בגודיסון פארק.
בעונת 2006/07 עבר ואן ניסטלרוי לשחק בריאל מדריד והוביל את קבוצתו לזכייה באליפות דרמטית. הוא סיים את עונתו הראשונה בקבוצה כמלך השערים של הליגה הספרדית עם 25 שערים בליגה ושערים נוספים בליגת האלופות. בעונה הבאה עזר לקבוצה לזכות באליפות נוספת עם 16 כיבושים. הוא החל היטב את עונת 2008/09 - כבש ארבעה שערים בשישה משחקים - אך נפצע בנובמבר 2008 ולא שותף בשאר משחקי העונה.
ב-23 בינואר 2010 עבר ואן ניסטלרוי לקבוצת המבורג הגרמנית, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-6 בפברואר מול פ.צ. קלן. את שער הבכורה שלו בקבוצה, כבש ואן ניסטלרוי ב-13 בפברואר מול קבוצת שטוטגרט כאשר רשם לזכותו הבקעת צמד. במהלך שהותו בגרמניה, קרע ואן ניסטלרוי את הרצועה בברך והיה חשש כי סיים את הקריירה.
לפני עונת 2011/12 הוא הצטרף למאלגה.
במאי 2012 הודיע ואן ניסטלרוי על פרישה מכדורגל לאחר 18 שנים.
נבחרת לאומית

ואן ניסטלרוי היה חלק קבוע בסגל נבחרת הולנד בין השנים 1998 עד 2006. בשנת 2011 החליט בארט ואן מרוויק, מאמן נבחרת הולנד לצרף את ואן ניסטלרוי לסגל הנבחרת למוקדמות יורו 2012 עקב פציעותיהם של אריאן רובן וקלאס יאן הונטלאר, אך לא לסגל יורו 2012, מה שהוביל את ואן ניסטלרוי לפרוש מהנבחרת.
ב-2014 הוכרז כי ואן ניסטלרוי יהיה עוזרו של חוס הידינק כמאמן הנבחרת.
קריירת אימון

לאחר שאימן את קבוצות הנוער של פ.ס. וו. איינדהובן, במרץ 2014, הוכרז כי ואן ניסטלרוי יהיה עוזר מאמן נבחרת הולנד לאחר מונדיאל 2014.
ב-25 ביוני 2018 ואן ניסטלרוי מונה למאמן פ.ס. וו. איינדהובן עד גיל 19. בדצמבר 2019 אושר כי ואן ניסטלרוי, לצד תפקידו בפ.ס.וו, ישמש כעוזר מאמן נבחרת הולנד לקראת יורו 2020.
לקראת עונת 2022/2023 מונה ואן ניסטלרוי למאמן פ.ס. וו. איינדהובן כמחליפו של רוג'ר שמידט שעזב את תפקידו. הוא חתם על חוזה לשלוש שנים. כבר במשחקו הראשון בקבוצה זכה עמה בתואר מגן יוהאם קרויף, לאחר ניצחון 3-5 על אייאקס.
ב-24 במאי 2023 הודיע על התפטרותו מתפקיד המאמן.
ביולי 2024 חזר ואן ניסטלרוי למנצ'סטר יונייטד בתפקיד עוזרו של המאמן אריק טן האך.
ב-28 באוקטובר 2024 לאחר פיטוריו של אריק טן האך מתפקיד מאמן מנצ'סטר יונייטד מונה ואן ניסטלרוי למאמנה הזמני של הקבוצה, והדריך אותה בארבעה משחקים. עם מינוי המאמן הקבוע החדש, רובן אמורים, שהגיע עם צוות מקצועי משלו, הוחלט כי ואן ניסטלרוי יעזוב את המועדון.
ב-29 בנובמבר 2024 מונה ואן ניסטלרוי למאמנה של לסטר.
חיים אישיים

ואן ניסטלרוי הוא נוצרי קתולי.
ביולי 2004 נישא לחברתו לאונטין סלאץ' ולזוג נולדו בת ובן.
במהלך מונדיאל 2014 עבד ואן ניסטלרוי כפרשן עבור רשת התקשורת ESPN.