stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהורם גאון
קריירה עסקית

במשך השנים היה גאון מעורב במספר מיזמים עסקיים. בשנת 1976 היה שותף במיזם שביקש להקים מועדון ומסעדה בשכונת מוצא בירושלים. אך מאחר שהשכנים התנגדו והתוכנית הייתה בניגוד לתוכנית המתאר, המיזם לא הוקם. באוקטובר 1984 פתח חנות תקליטים וחנות מזכרות ברחוב "הקארדו" ההיסטורי בעיר העתיקה של ירושלים. בשנת 2000, הקים יחד עם אחיו בני גאון את חברת "גאון תקשורת", כחברת בת של קבוצת גאון אחזקות. "גאון תקשורת" הוקמה במטרה להתמודד במכרז לערוץ מסחרי חדש (שאז נקרא "הערוץ השלישי", לימים ערוץ עשר). וגיבשה קבוצה של משקיעים, שגאון החזיק 10% ממניותיה. לאחר פרסום המכרז החליטה הקבוצה לפרוש ממנו, עקב חוסר כדאיות כלכלית. עם זאת התמודדה במכרז לערוץ ייעודי ברוסית, אך הפסידה לחברת אפריקה ישראל להשקעות. ביוני 2002 התמודדה הקבוצה במכרז להקמת תחנת רדיו מסחרית בערבית וזכתה. רדיו א-שמס בה הייתה שותפה, החל לשדר שנה אחר כך. באפריל 2001 גם רכשה 23% מזכיניית ערוץ 2, חברת טלעד. גאון גם הקים חברת הפקות לצורך הפקת התוכנית "שישי בגאון".
ספרו

באפריל 2017, הוציא לאור אוטוביוגרפיה בשם "עוד אני פוסע – סיפור חיי", שכתב עם שי פלד.
חיים אישיים

בשנות ה-60 ניהל גאון מערכות יחסים מתוקשרות עם נורית מקובר (שנישאה לימים ליהונתן גפן), מונה זילברשטיין ועם השחקנית פייר אנג'לי, שאותה הכיר כאשר שיחקו יחד בסרטו של אורי זוהר, "כל ממזר מלך".
בשנת 1976, כשהוא כמעט בן 37, הכיר גאון את אורנה גולדפרב שהייתה אז בת 16 בלבד. לאחר כחצי שנה, במרץ 1977 השניים ביקשו להינשא, אך עקב גילה הצעיר של גולדפרב, שטרם מלאו לה 17 שנים, היא הגישה בקשה מיוחדת לבית המשפט המחוזי בחיפה, אך הוא לא התיר להם להינשא. לאחר מספר ימים הגישו השניים ערעור לבית המשפט העליון, אך הערעור נדחה. בסופו של דבר השניים התחתנו כחוק ב-26 ביולי 1977 בבית הכנסת רבן יוחנן בן זכאי בירושלים בחופה שסידר הרב עובדיה יוסף. במאי 1978 נולד בנם הבכור משה, וב-1981 נולדה בתם הילה.
בשנת 1986, תוך כדי דיונים סוערים, התגרשו השניים לאחר סכסוך מתוקשר שחשף בין היתר כי גאון שכר שני בלשים פרטיים (שאחת מהם הוא הכיר באופן אישי), אשר עקבו, צילמו והקליטו את גולדפרב בסיטואציות מיניות נועזות עם גבר אחר. זמן קצר לאחר מכן ניסתה גולדפרב להתאבד, אך לבסוף משפט הגירושים הסתיים בהצלחה.
ב-1990, גולדפרב התחתנה בשנית עם עורך דין זרח רוזנבלום, שהיה עורך דינה לאורך כל משפט הגירושים מגאון.
לגאון היו שלושה אחים: כלילה גאון (1925–2010), יגאל גאון (1926–2019) ובני גאון (1935–2008).
גאון אמנם נולד וגדל בירושלים, אך למרות דימויו הציבורי כירושלמי הוא עזב את העיר בצעירותו, תחילה התגורר ברמת גן ואחר כך ברמת השרון.
פרסים והוקרה

גאון שימש בעבר כקונסול הכבוד של הונדורס בישראל.יהורם גאון ובני גנץ בעת קבלת דוקטור לשם כבוד באוניברסיטת בר-אילן, מאי 2015
שימש כחבר נשיאות עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל (שהתפרקה ב־2020).
1963 – פרס כינור דוד
1964 – פרס כינור דוד
1969 – זכייה בפסטיבל הזמר והפזמון
2004 – חתן פרס ישראל
2007 – פרס תמוז
2008 – כוכב בשדרת הכוכבים, אודיטוריום חיפה
2011 – חתן פרס ליבהבר מטעם מכון שכטר למדעי היהדות. הפרס ניתן עבור תרומה משמעותית להשגת סובלנות דתית ופתיחות תרבותית בישראל.
2012 – דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב
2014 – פרס על מפעל חיים – פסטיבל הקולנוע היהודי-ספרדי בלוס אנג'לס
2015 – דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן
2015 – יקיר מוזיאון נחום גוטמן
2017 – הדלקת משואה בטקס הדלקת המשואות לרגל יום העצמאות ה-69 למדינת ישראל, שעמד בסימן יובל לאיחוד ירושלים.
18 במאי 2015 - תואר דוקטור לשם כבוד אוניברסיטת בר-אילן
2019 – "הקול של המדינה" מטעם כאן גימל
2019 – אות יצחק נבון
2019 – "שרים בגאון" - אירוע הוקרה ליהורם גאון לכבוד יום הולדתו ה-80
2019 – מופע מחווה של תאגיד השידור הישראלי
2019 – מופע מחווה בערב ראש השנה ואות הוקרה מיוחד על תרומתו למוסיקה הישראלית, מטעם "כאן גימל"
2020 – פרס פול האריס מאת ארגון "רוטרי"
2020 – ערב הוקרה ועמית כבוד של בית הספר רימון
2021 – הוענק לו התואר "דוקטור לשם כבוד" של המרכז האקדמי שלם
2021 – נקרא רחוב על שמו בשכונת גבעת זמר בחיפה
2023 – פארק רחב ידיים בשכונת "משכנות אומנים" בקריית מוצקין נקרא על שמו
2023 – תואר "עמית כבוד" האקדמית מכללת שאנן
2024 – "מורה לשם כבוד" לשנת תשפ"ד מטעם המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט על תרומה משמעותית לחינוך המוזיקלי בישראל
פרסים והוקרה > יקיר ערים

בפברואר 2020 נבחר יהורם גאון ליקיר העיר ירושלים, בחירה שספגה ביקורת כיוון שגאון אינו מתגורר בעיר.
בנובמבר 2020 בחר ראש עיריית רמת השרון אבירם גרובר את גאון ליקיר העיר רמת השרון לשנת 2020, כבחירה אישית, חרף התנגדות של תושבי העיר. ההתנגדות באה על רקע דברים שאמר גאון בראיון שנערך איתו באוקטובר 2017 לעיתון "מעריב" ושהופיע גם באתר "ערוץ 7". בראיון השווה גאון את פעילותם של דתיים וחילוניים תושבי רמת השרון שפעלו נגד ישיבת הסדר שהשתלטה על מבנה ציבור ללא אישורים לפרסומי "דר שטירמר", שהיה חלק מהתעמולה הנאצית.
דיסקוגרפיה

| --- | --- |
 אלבומים כל העיר מרכלת עלינו (1965)  קזבלן המחזמר (1966)  איפה את אהובה (1969)  אני ירושלמי (1971)  בתוכנית יחיד (1971)  שלכם לשעה קלה (1972)  "קזבלן" הסרט (1973)  אהבה ים תיכונית (1973)  אותך שרים (1975)  בהיכל התרבות (1975)  קסם מולדת (1976)  שמש עולה (1977)  עוד לא אהבתי די (1977)  יהורם גאון 79 (1979)  סימני דרך (1982)  אמצע הדרך (1984)  אלף נשיקות (1986)  ירח מלא (1989)  גאון על הירקון – הקלטה מחודשת של שירי שלישית גשר הירקון (1995)  יהורם גאון (1996)  כביום היוולדי (2013)  שר עובדיה חממה - תפילת האדם (2017):  אוספים בשירי משה וילנסקי (1969)  שירי שבת (1969)  רומנסרו עם יוסי בנאי (1969)  רומנסות בלאדינו (1969)  אוסף הלאדינו הגדול 2  שירי פסח (1972)  להיטי זהב 1 (1973)  אוסף לאדינו 3 – שירים לפסח (1975)  אוסף הלאדינו הגדול 3 – פיוטים לשבת (1978)  להיטי זהב 2 (1980)  איתך בלעדייך (1984)  השנים הראשונות (עם אריק איינשטיין) (1989)  אני עושה לי מנגינות (1990)  שלום לך ארץ נהדרת (1991)  נשמה – יהורם גאון בנוסח יהודי (1992)  בהופעה (1993)  האוסף (מדיה דיירקט) (1997)  המיטב (1998)  ליוית אותי ארצי (2006)  לך ירושלים (2007)
פילמוגרפיה חלקית

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  קולנוע תיקון קטן – 1960  דליה והמלחים – 1964  כל ממזר מלך – 1968  מצור – 1969  הפריצה הגדולה – 1970  אני ירושלמי – 1971  קזבלן – 1973  ג'וקר – 1976  מבצע יונתן – 1977  כביש ללא מוצא – 1982  המאהב – 1986  מטולדו לירושלים – 1988  מדורת השבט – 2004  מבצע חמניה – 2014  גויאבות – 2015  מבצע ביצה – 2017  הבריכה – 2023 |  טלוויזיה ליד עריסת הקולנוע – 1979  קרובים קרובים 1983–1986  תוכנית חיים שכאלה לכבודו – 1983  מר מאני 1996  חצי המנשה 1996  בלש בירושלים 1997  תקומה 1998  שישי בגאון 2003–2005  ערב טוב ישראל 2005–2006  הדבר הגדול הבא 2007  גם להם מגיע 2008  גאון של אבא 2009–2012  נבלות 2010  אורים ותומים 2011  סברי מרנן 2011–2025  בית הספר למוסיקה 2011–2016  המדרשה 2015  הצורף 2015 |  תיאטרון הקאמרי: "כנרת כנרת" – 1961  הקאמרי: "טורא" – 1962  הקאמרי: "וויצק" – 1963  הקאמרי: "צ'יפס עם כל דבר" – 1964  "קזבלן" – 1966  "פעם בשנה" – 1976  "ילדים חורגים לאלוהים" – 1982  "קזבלן" (הפקה שנייה) – 1989  הנחיית מופע הצדעה לאביהו מדינה – 1995  כמו בסרט – 2007  בכל הכבוד – 2008  אליעזר והגזר – 2010  הבימה: "ביקור הגברת הזקנה" – 2011  "אדוני שר האוצר" – 2016 |
לקריאה נוספת

יהורם גאון, עוד אני פוסע, סיפור חיי, ידיעות ספרים, 2017
מקסי גומס

מקסי גומס (בספרדית: Maxi Gómez; נולד ב-14 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן אורוגוואי המשחק בדפנסור ספורטינג ובנבחרת אורוגוואי בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

גומס התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנערים "ליטוראל" ובגיל 17 הצטרף לדפנסור ספורטינג. ב-15 בספטמבר 2015 גומס ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0–1 נגד אוניברסיטריו מליגת העל הפרואנית במסגרת גביע סודאמריקנה.
ב-4 באוקטובר 2015 גומס ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל האורוגוואית בהפסד 0–4 לנסיונל. כעבור 12 ימים הבקיע את שער הבכורה שלו בהפסד 2–3 למונטווידאו וונדררס.
ב-22 במאי 2016 הבקיע רביעייה בניצחון 5–6 נגד אל טאנקה סיסלי. גומס סיים את העונה הראשונה שלו בקבוצה עם 14 שערים ב-21 משחקים בלבד.
ב-22 במאי 2017 חתם לחמש שנים בסלטה ויגו מליגת העל הספרדית. ב-19 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 2–3 נגד ריאל סוסיאדד, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה.
ב-14 ביולי 2019 חתם לחמש שנים בולנסיה.
נבחרת אורוגוואי

ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ב-10 בנובמבר 2017 בתיקו 0-0 נגד פולין.
נכלל בסגל נבחרת אורוגוואי בטורניר מונדיאל 2022.
הערות שוליים

↑  Se confirmó la lista de convocados para la Copa Mundial de Catar 2022 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האורוגוואית, 10 בנובמבר 2022 (בספרדית)
בית מדרש מר"ץ

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית מדרש
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים) 
 מייסדים:  אורי כהן 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′59″N 35°09′23″E﻿ / ﻿31.799722222222°N 35.156277777778°E﻿ / 31.799722222222; 35.156277777778
 www.mrz.org.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית מדרש מר"ץ(למפת ירושלים רגילה) בית מדרש מר"ץ(למפת הרי ירושלים רגילה) בית מדרש מר"ץ(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית מדרש מר"ץ
 
בית מדרש מר"ץ (מרכז צוותים) המוכר גם בשם כולל מר"ץ, הוא בית מדרש להכשרת מורים תלמידי חכמים, שיצאו בסיום הכשרתם ליישובי הספר ועיירות הפיתוח, המהווה חלק מקריית חינוך מבשרת ציון.
קריית חינוך מבשרת ציון

ראשיתה של קריית חינוך מבשרת ציון בישיבה תיכונית קול מבשר שהוקמה בשנת הלימודים תש"ל, בנחלת יצחק. הישיבה הוקמה על ידי הרב יוסי שריד (אז שטרן), הרב אליהו סופר, הרב עזריאל ליכט והרב שבתי זליקוביץ, שעברו מהישיבה התיכונית בכפר מימון. הקמת הישיבה הייתה חלק מתוכנית גדולה להקים במקום קרייה חינוכית שתכלול ישיבה תיכונית, ישיבה מקצועית, בית ספר לבנות וכולל.
בשנת 1972 הוקצה לקריית החינוך שטח של 7 דונם עם אופציה ל-7 דונם נוספים לבניית קריית הישיבה. במקום נבנו בנוסף לישיבה התיכונית וכולל מרץ גם דירות לצוות החינוכי ולתלמידי בית המדרש.
בא' אלול תשל"ד התגשמה התוכנית להקמת כולל, כאשר מייסדי הקריה הזמינו את הרב אורי כהן להקים את בית מדרש מר"ץ. בשנת 1993 הוקמה במקום ישיבת שערי מבשרת ציון לתלמידים מחוץ לארץ הבאים לשנת לימודים בישראל.
בשנת 2004 נקלעה הקריה לקשיים כלכליים ובעקבותיהם הוקמו עמותות נפרדות לכל אחת משלושת המוסדות והעמותה הוותיקה שניהלה את קריית החינוך נותרה כעמותה שניהלה את הנכסים בהם השתמשו העמותות השונות. במהלך השנים התגלעו חילוקי דעות בין המעורבים בקריה החינוכית.
בית המדרש

בית המדרש מר"ץ הוקם בא' באלול ה'תשל"ד במבשרת ציון כחלק מקרית חינוך מבשרת ציון על ידי הרב אורי כהן, במטרה להכשיר מורים תלמידי חכמים, שיצאו בסיום הכשרתם ליישובי הספר ועיירות הפיתוח. הרעיון להקמת בית המדרש גובש יחד עם זאב וולפסון שתרם סכומים נכבדים להפעלת בית המדרש וביקש להקים סמינר להכשרת מורים.
צוות הר"מים הראשון כלל את הרב יוסי שריד, הרב שבתי זליקוביץ', הרב דוד פוקס והרב סופר. בין הר"מים שנוספו במשך השנים: הרב סיני אדלר, הרב צחי להמן, הרב שמואל אליקים קדר, הרב אלתר הילביץ והרב יהושע בכרך. שיעורים ניתנו גם על ידי הרב צבי יהודה הכהן קוק, הרב שלמה מן ההר ונחמה ליבוביץ.
בית המדרש הכשיר מאות של מורים, מחנכים ורבנים, הן בקבוצות והן כיחידים, מקריית שמונה בצפון ועד לאילת בדרום, והיה למעשה הבסיס הראשוני להקמת מפעל הגרעינים התורניים של הציונות הדתית. הקבוצה השנייה שיצאה מבית המדרש כללה שבע משפחות שהלכו ללמד בקריית שמונה. הקבוצה השלישית הגיעה לחזק את הישיבה התיכונית בהר מירון.
בשנים האחרונות פיתח בית המדרש תוכנית להכשרת רבני קהילה בעלי הסמכה רבנית מהרבנות הראשית לישראל לצד הקניית כלים הנצרכים לתפקידו רב קהילה כמנהיג חברתי.
בצמוד לבית המדרש קיימת ישיבה תיכונית "קול מבשר" וכן ישיבה לבחורים אמריקאים שמגיעים לשנת לימודים בארץ "שערי מבשרת". סביב המוסדות קיימת קהילה של משפחות המתגוררות במתחם הנקרא "קריית חינוך".
הערות שוליים

↑  ישיבה תיכונית חדשה במבשרת ציון, הצופה, 11 בספטמבר 1969
1 2  הרב יוסי שריד בקריאה להצלת הקרית החינוכית וישיבת קול מבשר במבשרת ציון, באתר ערוץ 7, 14 ביולי 2021
↑  שלום צוריאל, ישיבת "מבשרת ציוך" גרעין "קריית החינוך ליישובי האיזור, הצופה, 3 בנובמבר 1969
↑  ברוך מאירי, קריית החינוד במבש־ת ירושלים נבנית על אף צו להפסקת עבודה, מעריב, 11 באוגוסט 1976
↑  קריית החינוד במבש־ת ירושלים, מעריב, 11 באוגוסט 1976
↑  הפ"ב 27835-12-18 קריית חינוך מבשרת ציון בהרי ירושלים נ' קול מבשר בהרי ירושלים, פסק דין מ-5 ביולי 2020
↑  לתפוש את הרוח סיפורו של בית מדרש מר"ץ, 2 ביולי 2015, אתר יוטיוב, החל מדקה 7:42
↑  לתפוש את הרוח סיפורו של בית מדרש מר"ץ, 2 ביולי 2015, אתר יוטיוב, החל מדקה 11:00
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303488605171
משינה

| --- | --- |

משינה בהופעה. מימין לשמאל: שלומי ברכה, איגי דיין, יובל בנאי, אבנר חודורוב ומייקל בנסון
 מוקד פעילות:  תל אביב, ישראל
 תקופת הפעילות:  1983–1995   2003
 סוגה:  פופ רוק • גל חדש • סקא • רוק אלטרנטיבי • הארד רוק
 חברת תקליטים:  CBS ישראל • NMC • הד ארצי • הליקון • התו השמיני • פונוקול
 www.mashina.co.il
 חברים
 יובל בנאי שלומי ברכה אבנר חודורוב  מייקל בנסון איגי דיין
משינה (בכתיב מיושן גם: מאשינה; מרוסית: Машина, מכונה) היא להקת פופ רוק ישראלית, הנחשבת לאחת הבולטות והמשפיעות בישראל.
את הלהקה הקימו ב-1983 הסולן יובל בנאי והגיטריסט שלומי ברכה. בסוף 1985 יצא אלבומה הראשון של הלהקה, הנושא את שמה, שבו השתתפו לצד בנאי וברכה הבסיסט מייקל בנסון והמתופף איגי דיין. לאחר שיצא האלבום הצטרף ללהקה הקלידן אבנר חודורוב, ומאז לא השתנה הרכבהּ. הלהקה זכתה להצלחה גדולה ולפופולריות רבה, אך ב-1995 התפרקה, ובהופעת הפרידה שלה ב-18 ביולי אותה שנה אירע אסון פסטיבל ערד, שבו נמחצו למוות שלושה בני נוער שהמתינו להופעה בשל הדוחק הרב בכניסה.
עד לפירוקה ב-1995 הוציאה הלהקה שבעה אלבומי אולפן ואלבום אוסף אחד. בשנת 2003 שבה הלהקה לפעילות, ומאז הוציאה שני אלבומי הופעה ושלושה אלבומי אולפן נוספים.
היסטוריה > הקמת הלהקה

יובל בנאי ושלומי ברכה נפגשו לראשונה בנעוריהם ומאוחר יותר שירתו יחד חמישה חודשים בבסיס טירונים של חיל התותחנים בשבי שומרון. בחופשותיהם מהצבא נהגו השניים לבלות במועדון "הפינגווין", ובהשפעת הלהקות שניגנו שם החליטו להקים להקה. בנאי הסתייג תחילה מהרעיון להקים להקה, בטענה שלא ידע לשיר, אך לבסוף הסכים לכך, בהשפעת הלהקות "מינימל קומפקט" ו"ז'אן קונפליקט" של רמי פורטיס, ומאחר שלטענתו של ברכה גם פורטיס לא ידע לשיר. לימים סיפר בנאי:
בבסיס הצבאי כתבו בנאי וברכה את הבסיס לשירי אלבומה הראשון של הלהקה, ובהם "רכבת לילה", "כרים עבדול זמר", "עתיד מתוק" ו"אופטיקאי מדופלם". באותו בסיס נערכה הופעתה הראשונה של הלהקה, שבה בנאי שר וברכה ניגן בגיטרה. והם לוו במתופף ובגיטריסט נוסף. שם הלהקה, "משינה", נבחר עוד בטרם ההופעה – כאשר שאלו בנאי וברכה את חברם לחדר בבסיס, עולה חדש מברית המועצות, כיצד אומרים ברוסית "טבלת ייאוש", הוא השיב "משינה ורֶמֶנִי" (Машина Времени – "מכונת זמן"); "משינה ורמני" הוא גם שמה של להקת רוק רוסית פופולרית.
לאחר שחרורם של בנאי וברכה מהצבא, בשנת 1983, החל להיווצר הבסיס ללהקה. דרך חברים הכיר בנאי את הגיטריסט אורן אליעזרי ואת הבסיסט מייקל בנסון. בנסון הסתייג מסגנונה של הלהקה שהיה בהתחלה יותר אלטרנטיבי, אך הציע לה את ניבי ליפשיץ כמתופפת. הלהקה החלה בחזרות בהרכב שכלל את בנאי, ברכה, אליעזרי, ליפשיץ והקלידן רמי חיימוב. בהמשך עזבה ליפשיץ, ובמקומה הצטרף דודי לוין. בהרכב זה הופיעה הלהקה מספר פעמים במועדון "הפינגווין", והופעותיה זכו להצלחה. בהופעות שרה הלהקה שירים שיצרו בנאי וברכה בשירותם הצבאי, מרבית השירים באנגלית. ההופעות התאפיינו בסגנונות פאנק וסקא, הושפעו מפריחת להקות הגל החדש התל אביביות ושילבו מוטיבים מערביים של סגנון הגל החדש עם מוטיבים מזרחיים ואוריינטליים. הקלידן רמי חיימוב המשיך לנגן בלהקה עוד זמן קצר, ולאחר מכן עזב כדי ללמוד בבית הספר ג'וליארד שבניו יורק.
באחת מהופעותיה של "משינה" ב"פינגווין" צפה מייקל בנסון, ואחריה ביקש להצטרף ללהקה. לבקשתו צורף גם המתופף איגי דיין, במקומו של דודי לוין. האווירה בחזרות הלהקה באותה תקופה הייתה מתוחה למדי, ונתגלעו מחלוקות רבות בין בנאי לבין ברכה. המריבות החריפו כאשר בנאי לוהק לתפקיד הראשי בסרט הקולנוע "מכת שמש", ובעקבות זאת נעדר למספר חודשים מהחזרות. במרץ 1984 נערכה בקולנוע "דן" הופעתה האחרונה של "משינה" בהרכבה המקורי, ובסופה הודיעו חברי הלהקה על פירוקה. הפירוק היווה חלק מגל פירוקי להקות רוק שניגנו במועדוני תל אביב באותה תקופה וחלק מדעיכת הסצנה.
לאחר הפירוק התפצלו דרכיהם של חברי הלהקה. בנאי, אליעזרי ודיין הקימו את להקת "שלום הציבור", שניגנה במועדונים שונים בתל אביב. הופעותיהם לא זכו להצלחה רבה, אך בהן ביטא בנאי את יצירתו. הלהקה הוציאה שני תקליטי שדרים לתחנות הרדיו, שאת שניהם כתב בנאי והלחין אליעזרי: "נובמבר אחד" ו"ינשוף על ענף גבוה". במקביל הקימו ברכה ובנסון את להקת "החזית העממית". במסגרת הלהקה יצר ברכה שני שירים שמאוחר יותר נכללו באלבום הבכורה של "משינה", "אבל אין" ו"בלדה לסוכן כפול", שנכתב במקור באנגלית. באותה תקופה השתתפו דיין ובנסון במספר הקלטות נוספות, באלבומו של דני בסן ועוד.
ב-1985 נפגשו בנאי, ברכה ובנסון במקרה, החליטו על חידוש פעילות הלהקה, וקבעו הופעה בפורים של אותה שנה במועדון "הפינגווין". אליעזרי הגיע להופעה זו בלבד, ואחריה עזב את הלהקה. כך התהווה ההרכב של אלבום הבכורה של "משינה", שכלל את בנאי, ברכה, בנסון ודיין.
היסטוריה > הצלחה ראשונית

שני השירים הראשונים שהקליטה הלהקה היו סקיצות לשירים "אופטיקאי מדופלם" ו"רכבת לילה", שיצר ברכה בעת שירותו הצבאי. השיר "אופטיקאי מדופלם" נקרא במקור "קשיים בחקלאות", ואת השיר "רכבת לילה" שרה הלהקה במקור בהופעותיה ב"פינגווין" בטקסט שונה, שמתוכו נותרו בגרסה המוכרת של השיר רק שתי השורות הראשונות. ברכה לא היה שלם עם הטקסט, ולכן העביר בנאי את השיר לבן דודו, אהוד בנאי, שכתב את מילותיו.
בחיפושיה אחר חברת תקליטים שתפיק את אלבומם נתקלו חברי הלהקה בסירוב. רוני בראון מחברת "הליקון" הביע עניין, אך החברה הייתה אז בתחילת דרכה, וללא מספיק כסף להחתמת הלהקה. בעקבות זאת הקליטו חברי הלהקה את השיר "אופטיקאי מדופלם" בצורה מקצועית, באולפני DB. מנגינתו באלבומיהם של דני בסן, רמי קלינשטיין וריטה הכיר מייקל בנסון את הטכנאי ראובן שפירא, ששימש בהקלטות כטכנאי וכשותף בהפקה. באותה עת הקליטה הלהקה שלושה שירים נוספים: "רכבת לילה", "כי לא בא לה" ו"בלדה לסוכן כפול". ביוני 1985 יצא לתחנות הרדיו תקליט השדרים הראשון של הלהקה, "אופטיקאי מדופלם". השיר זכה להצלחה, שבעקבותיה השתכנע אודי הניס מחברת NMC להחתים את הלהקה.
בסוף יולי 1985 יצא תקליט השדרים השני של הלהקה, "כי לא בא לה". לאחר מכן הקליטו חברי הלהקה את יתר השירים באלבום, שיצא בנובמבר של אותה שנה ונקרא "משינה". בסמוך לצאת האלבום יצא כסינגל השיר "רכבת לילה", שזכה להצלחה גדולה ונחשב לאחד מלהיטיה הגדולים ביותר של הלהקה. את רוב שירי האלבום כתב והלחין ברכה, שמהם התפרסמו גם "עתיד מתוק" ו"בלדה לסוכן כפול". שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה היה "אנה", שכתבה אורלי זילברשץ, לימים אשתו של בנאי, והלחינו בנאי ודיין. את העיבודים המוזיקליים ביצעו כל חברי הלהקה יחד עם ראובן שפירא, מלבד בשיר "התותח מצלצל פעמיים", שאותו עיבדו יחד עם ירון בכר. העבודה המשותפת של חברי הלהקה בעיבוד השירים המשיכה גם בכל שאר אלבומיה.
אלבום הבכורה של הלהקה זכה להצלחה גדולה, והגיע תוך כחצי שנה, ב-28 באוגוסט 1986, למעמד אלבום פלטינה, על מכירת 50,000 עותקים. בהמשך הגיעו מכירותיו לכ-65,000 עותקים. בעקבות האלבום זכתה משינה בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של רשת ג' לשנת תשמ"ו.
בהכנות לסיבוב ההופעות שליווה את האלבום הראשון חיפשו חברי הלהקה קלידן, ובנסון המליץ על אבנר חודורוב, שאותו הכיר משירותו הצבאי. חודורוב שהה באותה עת בארצות הברית, וכשחזר נפגש עם בנסון וברכה לחזרות, והתקבל ללהקה כנגן שכיר בהופעות. צירופו של חודורוב ללהקה אפשר את שילובו של כלי נגינה נוסף בהופעותיה, סקסופון, שבו ניגן בנוסף לקלידים. שירה הראשון של הלהקה שבו השתתף חודורוב היה "היא התווכחה איתו שעות", שכתב ברכה בעת העבודה על האלבום הראשון. השיר, שלא נכלל באלבום, הוקלט בינואר ויצא כסינגל באפריל 1986. גם שיר זה זכה להצלחה.
ב-28 בפברואר 1986 פתחה הלהקה בסיבוב הופעות, בקולנוע "ספיר" בקריית ביאליק. הופעות אלו זכו להצלחה גדולה, וכל כרטיסיהן נמכרו מראש. בעקבות הצלחתן עברה הלהקה להופיע גם באולמות גדולים יותר, כהיכל התרבות בתל אביב, שבו הופיעה הלהקה לראשונה ב-21 באפריל. סיבוב ההופעות הסתיים יום לפני סיום החופש הגדול, ב-31 באוגוסט 1986, בפארק הירקון, לעיני כ-50,000 צופים או בין 200,000 ל-400,000 צופים לפי הערכות אחרות. את ההופעה פתח דני בסן, יוצא תיסלם.
היסטוריה > כישלון האלבומים השני והשלישי

בעקבות שילובו של חודורוב בלהקה בסיבוב ההופעות, הוא הפך בעת העבודה על אלבומה השני לחבר מן המניין בלהקה. ללהקה לא היו שירים מוכנים, ועל כן החליטו חבריה ליצור שירים ביחד. בהתאם, קרדיט ההלחנה בכל שירי אלבומה השני של "משינה" ניתן לכל חברי הלהקה, אף על פי שחלק מהשירים הולחנו על ידי חבר להקה אחד בלבד, כ"אנחנו שניים" שהלחין בנאי או "שלח לי מלאך" שהלחין ברכה. עקב הרגשה של יצירה שלמה שלא ניתן לפרק, החליטו חברי הלהקה להפיץ את האלבום ללא סינגלים מקדימים לתחנות הרדיו.
האלבום השני של "משינה", "משינה 2", יצא ביוני 1987. האלבום זכה להצלחה פחותה בהרבה מקודמו, ובחודשים הראשונים לאחר הפצתו נמכר בכ-5,000 עותקים בלבד. בהיעדר סינגלים, לא הושמעו שירי האלבום בתחנות הרדיו, ורק לאחר שהתברר הכישלון החליטו חברי הלהקה להוציא שירים כסינגלים. מאלו הצליחו השירים "שלח לי מלאך" ו"אנחנו שניים" שכתב בנאי ו"הכל עוד אפשרי" שכתבו בנאי ובנסון ושר בנסון.
באלבום השתתפו מספר נגנים אורחים, כיובל מסנר שניגן בצ'לו בשני שירים ודוד חודורוב, אביו של אבנר, שניגן בכינור בשיר "הכל עוד אפשרי". בשיר זה משתתפת גם מקהלת ילדות, בחודש דצמבר באותה שנה השתתפה הלהקה בפסטיבל שירי הילדים מספר 17 עם השיר "זירו נפל מעץ גבוה" שזכה במקום השלישי.
בשנת תשמ"ז זכתה "משינה" בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג' בפעם השנייה ברציפות, אך למצעד זה הגיע שיר אחד בלבד מהאלבום השני, "שלח לי מלאך". גם ההופעות שליוו את האלבום לא זכו להצלחה, ולהופעות הראשונות של הלהקה ב"צוותא" הגיעו רק כמה עשרות אנשים. ביתר ההופעות הופיעה "משינה" רק במקומות קטנים, כבתי ספר ופארקי שעשועים. על אף הכישלון בתקופה שלאחר צאתו, המשיך האלבום להימכר בשנים שלאחר מכן, וב-1995 נאמדו מכירותיו בכ-18,000 עותקים.
בעקבות כישלון אלבומה השני של "משינה", החליטה חברת NMC שלא להשקיע בה, ומנהל הלהקה בועז בן-ציון נאלץ לממן את הפקת אלבומה השלישי מכספו הפרטי. בניסיון לחזור לשיטת העבודה של אלבומה הראשון, פנו חברי הלהקה לראובן שפירא, שהסכים להקליט את האלבום השלישי בתנאי שיהיה גם מפיקו. האלבום השלישי, "משינה 3", יצא ביולי 1988, בהוצאת הד ארצי ובהפקתו של שפירא, שגם עיבד את השירים יחד עם חברי הלהקה. שפירא גם הלחין שניים מהם עם חברי הלהקה, "אהובתי" שכתבו בנאי ואורלי זילברשץ ו"ברחובות שלנו" שכתב בנאי, שהיו משיריו המצליחים ביותר של האלבום. שיר נוסף מהאלבום שזכה להצלחה היה "שלג צח", שכתב והלחין ברכה. בשנת תשמ"ח זכתה "משינה" בפעם השלישית ברציפות בתואר "להקת השנה" במצעד הפזמונים השנתי של רשת ג', אך גם אלבום זה כמו קודמו לא זכה להצלחה מסחרית. אף על פי כן, עד 1995 נמכרו כ-19,000 עותקים של האלבום.
לדבריו של שלומי ברכה, דווקא כישלון שני האלבומים האלו תרם לגיבושה של הלהקה, וכן הביא להשתפרות חבריה בנגינה.
היסטוריה > הצלחה מחודשת

ב-1988 החליטו חברי הלהקה להיעזר באדם חיצוני שישתף עמם פעולה בעבודה על מופע חדש, ופנו לפזמונאי והמפיק המוזיקלי יעקב גלעד. כשעלה הרעיון להקליט לפני המופע שיר חדש, השמיעו חברי הלהקה לגלעד חמישה שירים, ובהם "בדרך אל הים", "רני בפריז" ו"ריקוד המכונה" האינסטרומנטלי. את שלושתם כתב ברכה. המטרה הייתה הקלטת שיר אחד בלבד, והשיר שנבחר היה "בדרך אל הים". השיר נכתב במקור לסיבוב ההופעות של האלבום הראשון של "משינה", ובסיועו של גלעד שיכתב אותו ברכה לגרסתו המוכרת. מכיוון שנותר ללהקה זמן הקלטות באולפן, הוחלט להקליט באותה עת גם את השירים "רני בפריז" ו"ריקוד המכונה".
בנובמבר 1988 יצא השיר "בדרך אל הים" כסינגל לתחנות הרדיו. השיר זכה להצלחה, והגיע לראש מצעדי הפזמונים. בעקבות הצלחת השיר ערך גלעד אלבום אוסף של הלהקה בשם "גבירותי ורבותי: משינה", שבו נכללו שירים משלושת אלבומיה הראשונים, לצד שלושת השירים החדשים. כמו כן צורפו לאלבום השיר "היא התווכחה איתו שעות", שהוקלט ב-1986 והיה זה האלבום הראשון שבו הוא נכלל, וגרסה לשיר הילדים "למה לובשת הזברה פיג'מה" של ע. הלל ודובי זלצר, שהקליטה הלהקה במסגרת פסטיבל שירי משוררים לילדים. מאוחר יותר יצאו כסינגלים גם השירים "ריקוד המכונה" ו"רני בפריז", שהגיעו גם הם לראש מצעד הפזמונים.
האלבום "גבירותי ורבותי", שיצא באפריל 1989, הביא להצלחה מחודשת של "משינה". הוא הגיע למעמד אלבום זהב בתוך שלושה חודשים, הביא ללהקה בפעם הרביעית ברציפות את תואר "להקת השנה" במצעד השנתי של רשת ג', וכן את תואר "שיר השנה", שבו זכה השיר "ריקוד המכונה". זהו השיר האינסטרומנטלי היחיד אי פעם שזכה בתואר זה. עד 1990 הגיעו מכירות האלבום לכ-60,000 עותקים, וב-1995 נאמדו מכירותיו בכ-78,000 עותקים. גם סיבוב ההופעות שליווה את האלבום זכה להצלחה.
לאחר יציאת "גבירותי ורבותי" החלו חברי "משינה" בעבודה על אלבומם הבא, "העמותה לחקר התמותה". האלבום נוצר ברובו על ידי ברכה, שכתב את שיריו תוך כשלושה חודשים. בנאי שמע את סקיצות השירים והציע מספר תיקונים, מה שהתבטא בקרדיט כתיבה משותף לברכה ולבנאי בחלק משירי האלבום. האלבום יצא באוגוסט 1990, והמשיך את הצלחת "גבירותי ורבותי". נכללו בו להיטים רבים, כ"אז למה לי פוליטיקה עכשיו", "הכוכבים דולקים על אש קטנה", "העמותה לחקר התמותה", "אחכה לך בשדות" ו"מכונית". בסך הכול מכר האלבום כ-54,000 עותקים.