stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Sandstorm
שימושים במדיה > בקולנוע ובטלוויזיה

השיר הופיע בפרק הפיילוט של הסדרה הפופולרית של שואוטיים, הכי גאים שיש, ששודרה לראשונה ב-3 בדצמבר 2000. השיר שימש גם בסרט הפיני 2001 Tango Cabaret. וגם בסרט ג'וני אינגליש 3.0.
שימושים במדיה > בספורט

המתאבק המקצועי "טורו אוואשי", אמן הלחימה המשולבת וונדרליי סילבה והחובט קוג'י אוהרה משתמשים בשיר כמוזיקת כניסה. השיר הושמע גם באולימפיאדת החורף ב-2006 במהלך אליפות העולם בהוקי קרח. נייקי השתמשה בשיר במספר פרסומות בהשתתפות קובי בראיינט ולברון ג'יימס. השיר הושמע גם באולימפיאדת 2024 במהלך טקס הפתיחה.
שימושים במדיה > תופעת אינטרנט

השיר הפך לפופולרי מאוד בקרב מעלי תוכן באתר Twitch.tv והוביל למם אינטרנט.
כבדיחת אחד באפריל 2015, יוטיוב הציג את ההודעה "האם התכוונת ל: Darude - Sandstorm" עבור כל חיפוש של שיר באתר וכפתור שהשמיע את השיר במהלך סרטון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 13 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 40 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 8 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 49 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 83 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 6 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 3 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 3 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 26 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 13 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 2 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 3 |  |
|  צרפת | SNEP | 14 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 6 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 8 |  |
הערות שוליים

↑  "Watch a Helsinki Crowd Ring in the New Year with Darude's "Sandstorm"". Noisey. 3 בינואר 2017. נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Niemelä, Antti. "Darude interview". Findance. אורכב מ-המקור ב-10 בינואר 2001. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Darude – Discography". Findance. אורכב מ-המקור ב-6 במרץ 2001. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Darude". MP3.com. אורכב מ-המקור ב-11 במאי 2000. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Darude (26 בדצמבר 2017). The Story of 'Sandstorm' by Darude. Vice. YouTube.  Event occurs at 14:33. נבדק ב-6 במאי 2018. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Ohjaaja muistelee – näin syntyi maailmaa säväyttäneen Daruden Sandstormin musiikkivideo!" (בפינית). Nelonen. 16 בדצמבר 2014. נבדק ב-22 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Myrskyisä pako läpi Helsingin katujen" (PDF). Helsingin Sanomat (בפינית). 16 בנובמבר 2000. אורכב מ-המקור (PDF) ב-4 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Ohjaaja muistelee – näin syntyi maailmaa säväyttäneen Daruden Sandstormin musiikkivideo!" (בפינית). Nelonen. 16 בדצמבר 2014. נבדק ב-22 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Season 1". Princessofbabylon.com. אורכב מ-המקור ב-25 ביוני 2003. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tango Kabaree (2001)" (בפינית). Elonet. נבדק ב-5 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Walsh, Katie (24 באוקטובר 2018). "'Johnny English Strikes Again' review: Rowan Atkinson's bumbling Bond character should have retired". Chicago Tribune. נבדק ב-9 באפריל 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Profile" (ביפנית). Dramatic Dream Team. אורכב מ-המקור ב-11 בפברואר 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Higgins, Chris (2 באפריל 2015). "Darude on making the only song in eSports". Red Bull. נבדק ב-27 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baroni, Nastassia (2 באפריל 2015). "YouTube Are Pulling an Amazing April Fools Gag with Help from Darude". Music Feeds. נבדק ב-24 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hooton, Christopher (1 באפריל 2015). "YouTube adds a 'Darude Sandstorm' button to all videos". נבדק ב-24 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 19d294b1-25af-35da-9933-eae031c51292
גושן (יהודה)

גֹשֶׁן הייתה עיר מקראית בדרום הר יהודה. העיר נזכרת בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"א, כחלק מתיאור נחלת שבט יהודה, ונמנית בקבוצה 5, קבוצת דרום ההר של רשימת ערי יהודה: "מח וּבָהָר שָׁמִיר וְיַתִּיר וְשׂוֹכֹה. מט וְדַנָּה וְקִרְיַת סַנָּה הִיא דְבִר. נ וַעֲנָב וְאֶשְׁתְּמֹה וְעָנִים. נא וְגֹשֶׁן וְחֹלֹן וְגִלֹה עָרִים אַחַת עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן."
יש הקושרים ליישוב זה גם את "אֶרֶץ (הַ)גֹּשֶׁן" מהתיאורים הטופוגרפיים בספר יהושע, בהנחה שבמסגרת התיאור בפרק י' "וַיַּכֵּם יְהוֹשֻׁעַ מִקָּדֵשׁ בַּרְנֵעַ וְעַד עַזָּה וְאֵת כָּל אֶרֶץ גֹּשֶׁן וְעַד גִּבְעוֹן", הביטוי "כָּל אֶרֶץ גֹּשֶׁן וְעַד גִּבְעוֹן" מגדיר את גבולות כיבושי יהושע בהר מדרום ועד צפון; וראו גם התיאור הקשור בו בפרק י"א: "וַיִּקַּח יְהוֹשֻׁעַ אֶת כָּל הָאָרֶץ הַזֹּאת הָהָר וְאֶת כָּל הַנֶּגֶב וְאֵת כָּל אֶרֶץ הַגֹּשֶׁן וְאֶת הַשְּׁפֵלָה...".
גֹּשֶׁן, אֶרֶץ הַגֹּשֶׁן וגֵישָׁן

הועלתה הנחה כי בספר יהושע, פרק י', פסוק מ"א משתקפים גבולות כיבושי יהושע במסע המלחמה הדרומי מארבע רוחות השמים, כשעזה גבול מערבי וגושן גבול מזרחי או דרום-מזרחי; אולם כדי להוות גבול מזרחי צריכה הייתה גֹשֶׁן להיות בספר המדבר, ולא בקבוצה 5 שבנגב ההר, המוגבלת ממזרח על ידי קבוצה 7 שבספר המדבר הדרומי. נראה יותר כי בפסוק מ"א לעיל תוארו שני תחומים נפרדים בכיבושי המסע הדרומי: אחד הנגב הצפוני, מדרום (קדש) עד צפון (עזה), ושני לו אזור ההר מדרום (אֶרֶץ גֹּשֶׁן) עד צפון (גבעון). מקובל לקשור את גֹשֶׁן גם עם גֵישָׁן מרשימות היחש: "וּבְנֵי יָהְדָּי רֶגֶם וְיוֹתָם וְגֵישָׁן וָפֶלֶט וְעֵיפָה וָשָׁעַף". גֵישָׁן זה מופיע כאן איפוא בין בני יָהְדָּי (שהוא עצמו נמנה עם בני כלב), ולצד פֶּלֶט ושָׁעַף (אֲבִי מַדְמַנָּה), כאשר בֵּית פָּלֶט ומַדְמַנָּה שניהם יישובים בקבוצת הנגב של רשימת ערי יהודה. לאור העדות המצטברת יש איפוא מקום לאתר את גֹּשֶׁן בגבול ההר והנגב.
בעיית הזיהוי

ההצעות העיקריות שהועלו לזיהוי גֹשֶׁן היו בד'הריה, בתל בית מירסים, בתל חליף\ חוילפה ובח' אל-קריתין. זכריה קלאי דחה את הזיהויים בתל חליף ובתל בית מירסים בהיותם מחוץ לתחומי ההר. טענה זו נכונה, אך יש להחיל אותה בה במידה גם על הזיהוי בקריתין, שכן חרף טענותיהם של גליל וקלאי חורבה זו מצויה באזור המובחן באופן חריף ביותר מההר, על ידי המתלול המזרחי של קמר כוחל-עירא. מהזיהוי בתל חליף נסוג מזר עצמו, בהציעו לזהות שם את רימון. הזיהוי בתל בית מרסים אינו סביר מכל בחינה, כפי שציין כבר קלאי, ויש לחפש שם את אחת מערי השפלה. אשר לד'הריה, אין לקבל את הטיעון על העדר שרידים מתאימים שם, שכן אף אחת מהמובאות המקראיות אינה מחייבת קיום אתר הקדום לתקופת הברזל 2, ותקופה זו מיוצגת היטב בד'הריה. אולם האתר אינו גובל בנגב, ומכל בחינה עדיף לזהותו כגילה.
את גֹשֶׁן יש לבקש איפוא בגבול ההר והנגב, עם עדיפות למקום בו המעבר ביניהם אינו חריף וחותך, שכן היא נזכרת יחד עם יישובים מדרום ההר ומן הנגב כאחד. האתר המתאים ביותר לכך לעת עתה היא ח' תתרית. אמנם משה כוכבי הציע לזהות כאן את מדמנה, כיוון שלא מצא ממצא מתאים בח' אם-דימנה הסמוכה; אולם לאחר שהתגלה ממצא כזה בסקרים שאחריו, הרי המקום המתאים ביותר לזיהויה של מדמנה היא ח' אם-דימנה עצמה.
ח' תתרית מצויה ממש על הגבול בין דרום ההר והנגב, על שלוחה היורדת מהגבעות האחרונות של ההר אל בקעת באר שבע, באזור בו המעבר בין ההר לנגב הוא המתון ביותר. נוכח אי-הקשיחות של תחומי קבוצות הערים, הרי באזור של מעבר הדרגתי כזה ייתכן כי יישוב הנמנה בהר יימצא במרחק של כמה מאות מטרים דרומית לגבולו הגיאומורפולוגי הפורמלי, כפי שהמצב לגבי ח' תתרית. גם ה'איצבוע' בין גשן\ תתרית שבקצה קבוצת ההר הדרומי לבין מדמנה\ אם-דימנה שבקצה קבוצת הנגב ומעט צפונה לח' תתרית, אינו תופעה יוצאת דופן בקבוצות הערים. הקרבה בין ח' תתרית לח' אם-דימנה / מדמנה מחזקת את זיהוי גשן בתתרית, לאור סמיכותן ברשימות היחש.
הממצא בחורבת תתרית

חורבת תתרית, אתר סקר ישראל מספר (1/34/135{14-08}, היא חורבה מפוזרת ונרחבת ביותר, וקשה להעריך את גודל האתר הקדום. בולטים באתר הגבעה הצפונית, החורבה המערבית והגבעה הדרומית. השרידים הקדומים נמצאים בשתיים הראשונות ובמרכז האתר, ואילו בגבעה הדרומית אין ממצא הקדום לתקופה ההלניסטית. פרטי האתר: נ"צ 1432.0843 (מרכז האתר), גובה מוחלט 448 מ', גובה יחסי 15 מ' (גבהי הגבעה הצפונית), תצפית בינונית. שרידי החורבה מפוזרים בשטח של כ-240 דונם ויותר אך השטח הבנוי בפועל מוערך בכ-120 דונם ואף פחות. ראשית היישוב הקדום בתקופה הכלקוליתית (פזור על שטח של כ-60 ד'), והוא מגיע לשיא היקפו בתקופת הברונזה הקדומה 1 (שטחו אז הוערך בכ-100 ד' ויותר, אך נראה שמדובר ביישוב פזור ולא בעיר של ממש). לאחר פער חוזר האתר ונושב בתקופת הברזל 2 ומתקיים כנראה לכל ארכה, בהיקף שאולי הגיע ל-60–80 ד' (אך נראה שלא כל ההיקף היה מיושב). ייתכן שהיישוב גדל מעט בתקופה ההלניסטית, לא זוהו שרידים ודאיים מהתקופה הרומית 1, והוא מתחדש בהיקף של כ-60 ד' בתקופה הרומית 2. מאז מיושב האתר במלוא היקפו (240 ד'), אך השטח המיושב מוערך בתקופה הביזנטית רק בכ-110 ד'. בתקופות האיסלמיות נושבים חלקים שונים של החורבה, בהיקף שהוערך בלא יותר מכ-30 ד'.
סיכום

ח' תתרית היא אתר משמעותי בגדלו, המתאים היטב להיות יישוב הנותן שמו לחבל ארץ (אֶרֶץ הַגֹּשֶׁן). היום כבעבר הוא המבוא הדרומי להר, על נתיב התנועה העיקרי המוביל מבאר שבע דרך דביר וחברון אל בית-לחם, ירושלים, והלאה צפונה; גם בכך מתאים מאד האתר, וחבל הארץ סביבו, לציין את קצהו הדרומי של ההר.
הערות שוליים

1 2  בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית ב': עמ' 570, ושם סיפרות נוספת.
↑  ספר יהושע, פרק י', פסוק מ"א
↑  ספר יהושע, פרק י"א, פסוק ט"ז
↑  גרשון גליל, 'מחוזות ההר של ממלכת יהודה', ציון מט, תשמ"ד: עמ' 209.
1 2 3 4  אבי עופר, הר יהודה בתקופת המקרא (עבודת ד"ר), אוניברסיטת תל אביב, 1993, עמ' 3: 36–37.
↑  על גישן וגשן ראו גם גרשון גליל, מגילות היוחסין של שבט יהודה (עבודת ד"ר), ירושלים, תשמ"ג: עמ' 58–62, סיפרות בהערות 148–149 שם; ובפחות פרוט גרשון גליל, מחוזות ההר של ממלכת יהודה, ירושלים, תשמ"ד, ציון מט: עמ' 208–209 והערות 15–18 שם.
↑  ספר דברי הימים א', פרק ב', פסוק מ"ז
↑  פסוק מ"ט
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק כ"ז
↑  פסוק ל"א
↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים כ"א–ל"ב
↑  אבל ב': עמ' 339 = Abel, F.M. 1933-38. Géographie de la Palestine, tomes I-II (3ème édition, 1967). Paris.
↑  מרטין נות 1953, עמ' 41, 68 = Noth, M. 1953. Das Buch Josua (HAT. 2ten auflage). Tübingen.
↑  בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית ב': עמ' 570.
1 2  גרשון גליל, מגילות היוחסין של שבט יהודה (עבודת ד"ר), ירושלים, תשמ"ג: עמ' 60; גרשון גליל, מחוזות ההר של ממלכת יהודה, ציון מט, תשמ"ד, עמ' 209.
1 2  זכריה קלאי, נחלות שבטי ישראל, ירושלים תשכ"ז, עמ' 324, 327.
↑  זכריה קלאי, נחלות שבטי ישראל, ירושלים תשכ"ז: עמ' 318, 326.
↑  בנימין מזר, אנצקילופדיה מקראית ו': עמ' 201. אך ע"ע רימון ושם הזיהוי המקובל כיום ליישוב זה.
↑  בנימין מזר, אנציקלופדיה מקראית ב': עמ' 570. גרשון גליל, מגילות היוחסין של שבט יהודה (עבודת ד"ר), ירושלים, תשמ"ג, עמ' 271 הערה 149.
↑  תב"מ 3 עמ' 155–160 = W.F. Albright, ‘The Excavation of Tel Beit Mirsim III : The Iron Age’, 1943, AASOR 21-22
↑  ע"ע גילה, ושם על ד'הריה ביתר פירוט.
↑  משה כוכבי, הסקר בארץ יהודה. יהודה, שומרון וגולן - סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח (עורך: משה כוכבי), תשל"ב: עמ' 30, 80, 81, אתרים 244, 249).
↑  מי שיעמוד על זיהוי מדמנה בתתרית יוכל לזהות את גשן באם-דימנה, אך אין טעם בדבר.
אתרי אולימפיאדת אתונה (2004)

טקס הפתיחה באצטדיון האולימפי
המשחקים האולימפיים שנערכו באתונה בירת יוון בין ה-13 באוגוסט - 29 באוגוסט 2004 נערכו במספר רב של מתקנים, מרביתם באתונה עצמה, וחלקם מחוצה לה.
מתחם הספורט האולימפי אתונה

| אולם | תמונה | ענף | מקומות ישיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| האצטדיון האולימפי |  | אתלטיקה, כדורגל (סיום) | 71,030 |
| מרכז הספורט מים |  | שחייה, כדורמים (מגרש 1),שחייה צורנית (מגרש 2) קפיצה למים (מגרש 3) | מגרש 1 - 11,500 מגרש 2 - 5,300 מגרש 3 - 6,200 |
| ההיכל האולימפי (אתונה) |  | התעמלות מכשירים, טרמפולינה, כדורסל (סיום) | 19,250 |
| מרכז הטניס |  | טניס | 15,000 |
| הולודרום האולימפי |  | אופניים | 5,250 |
מתחם הספורט האולימפי אליניקו

| אולם | תמונה | ענף | מקומות ישיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| מרכז ההוקי אליניקו |  | הוקי שדה | 20,000 |
| ההיכל האולימפי אליניקו |  | כדורסל, כדוריד (סיום) | 15,000 כדורסל 13,500 כדוריד |
| היכל הסיף האולימפי |  | סיף | 8,000 |
| אקדמיית הסלאום של אליניקו |  | קאנו | 7,600 |
| מרכז הבייסבול והסופטבול |  | בייסבול, סופטבול | - |
המתחם האולימפי פיראוס

| אולם | תמונה | ענף | מקומות ישיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| אצטדיון קאראיסקאקיס |  | כדורגל | 33,334 |
| היכל השלום והאחווה |  | כדורעף | 11,564 |
| פלירו ארנה |  | כדוריד, טאקוונדו | 8,536 |
| אצטדיון כדורעף חופים |  | כדורעף חופים | 8,000 |
המתחם האולימפי גודי

| אולם | תמונה | ענף | מקומות ישיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| פארק לקרב חמש מודרני |  | קרב חמש מודרני | 10,000 |
| ההיכל האולימפי גודי |  | בדמינטון | 8,000 |
אצטדיוני כדורגל

| אתונה> האצטדיון האולימפי.תכולה: 71,030 | פיראוס> אצטדיון קאראיסקאקיס.תכולה: 33,334 | הרקליון> אצטדיון פנקריטיו.תכולה: 26,240 |
| --- | --- | --- |

| סלוניקי | פטרס | וולוס |
| אצטדיון קאפטאנזאוגליו | פאמפלאופוניסיקו | אצטדיון פאנתסליקו |
| תכולה: 27,770 | תכולה: 23,558 | תכולה: 22,700 |
אתרים אחרים

| אולם | תמונה | ענף | מקומות ישיבה |
| --- | --- | --- | --- |
| אצטדיון פאנאתינאיקו |  | מרתון, קשתות | 34,000 |
| ההיכל האולימפי אנו ליוסיה |  | ג'ודו, היאבקות | 10,000 |
| ההיכל האולימפי גאלטסי |  | טניס שולחן, התעמלות אמנותית | 6,200 |
לאחר המשחקים האולימפיים

עקב קריסתה הכלכלית של יוון, הפכו חלק נכבד ממתקני הספורט האולימפיים באתונה, לפילים לבנים אשר סובלים מהזנחה וממצב תחזוקתי ירוד.
הערות שוליים

↑  שבור וחלוד: הכפר האולימפי, עשור אחרי, באתר ynet, 6 באוגוסט 2014
↑  נוראי: כך נראה הכפר האולימפי באתונה, עשור אחרי המשחקים, באתר ערוץ הספורט, 6 באוגוסט 2014
מגן דוד (ספר חסידות)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  רבי דוד מטולנא
 שפת המקור:  לשון הקודש
 סוגה:  חסידות
 נושא:  פרשיות התורה והמועדים
 הוצאה
 מקום הוצאה:  זיטומיר
 תאריך הוצאה:  1852, ה'תרי"ב
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורה ראשונה:  1852, ה'תרכ"ב
 תאריך מהדורות נוספות:  ה'תרל"ג, ה'תר"מ, ה'תש"כ, ה'תשס"ח
 
מגן דוד הוא ספר חסידות שחיבר האדמו"ר רבי דוד מטאלנא. ספר זה נחשב כספר סגולה. הספר נדפס בפעמים הראשונה בשנת ה'תרי"ב (1852) בבית הדפוס של "האחים שפירא" בזיטומיר. בהקדמתו למהדורתו השלישית של הספר הבטיח המחבר: "והנני אומר אשר כל איש חכם לב אשר יקנה את הספר הזה ויהגה בו אקווה שיהיה עליו תרופה לגופו ונפשו ברוחניות וגשמיות בזה ובבא, ויצליח בהצלחות זמניות ונצחיות. אמן כן יהי רצון".
הספר נדפס בחיי המחבר 6 פעמים. ובארץ ישראל נדפס לראשונה בשנת ה'תש"כ בתל אביב על ידי האדמו"ר רבי יוחנן טווערסקי מטאלנא.
תוכן הספר

בפתח הספר מופיע הקדמת המחבר והתנצלות מהמעתיק.
הספר נכתב כספרי חסידות רבים אחרים על סדר פרשיות התורה והמועדים. בספר מצטט המחבר רבות מ"ספרי המקובלים" (בדרך כלל לא ציון המקור). מהעניינים הנדונים בספר עבודת השם באהבה ויראה על פי שיטת החסידות, אמונה, ימות המשיח, עבודת הצדיקים, עניינם, מעלתם, בחינתם וההתקשרות אליהם. כן מובאים בספר ענייני מוסר והתעוררות רבים ובהם גם מאמר בשם "הדרכה ישרה".
בסוף הספר מופיעים ליקוטים שונים והשמטות (לפעמים של שורות שלימות) מחמת שיבושי הדפוס או הצנזורה. במהדורה שנדפסה בארץ ישראל נוסף בסוף הספר גם הנהגות מאדמור"י טאלנא וטשרנוביל. כמו-כן בחלק מהמהדורות נתווספו מגילות יוחסין מאת המדפיס.
מהדורות הספר

מגן דוד - מהדורה ראשונה, ז'יטומיר, ה'תרי"ב
מגן דוד - ז'יטומיר, ה'תרל"ג
מגן דוד - וילנא, ה'תרל"ג
מגן דוד - לובלין, ה'תרל"ג.
מגן דוד - לבוב, ה'תר"מ
מגן דוד - תל אביב, ה'תש"כ
מגן דוד - ארץ ישראל, ה'תשל"ד
מגן דוד - בית שמש, ה'תשס"ח
מהדורת ראשי בשמים, בית המעיינות דחסידי סקווירא, ניו יורק, 2017
הערות שוליים

↑  תמונות דף השער של המהדורה הראשונה, באתר בית המכירות תפארת.
↑  דף השער של מהדורה זו, באתר בית המכירות קדם.
כנסייה עגולה

כנסיית טמפל העגולה בלונדון
כנסייה עגולה היא מבנה מיוחד של כנסייה שהחלל המרכזי שלה מתוכנן באופן מעגלי. כנסיות עגולות נמצאות בעיקר בשוודיה ודנמרק (בעיקר באי בורנהולם) והיו מבני כנסייה פופולריים בסקנדינביה במאה ה-11 וראשית המאה ה-12.
יש להבדיל בין כנסיות עגולות למבני כנסייה עגולים במגדלים, וכן כנסיות בצורת מתומנים ומצולעים, שהן אינן עגולות לחלוטין.
היסטוריה

בתקופה שקדמה לראשית הנצרות, נבנו מבנים עגולים בקבריהם של שליטים. באיטליה נבנו מספר כנסיות בפטיסטיות עגולות על ידי השליט או הבישוף לאחר שהאזור הוכרז כנוצרי. כנסיית הקבר בירושלים היא אחת מהכנסיות העגולות הראשונות, והיא נבנתה מעל לקברו של ישו. כך קרה גם במצודת פראג, בה נבנתה רוטונדה בקתדרלת ויטוס הקדוש שנוסדה במיקום בו מוצגת זרועו של ויטוס הקדוש. בהמשך נבנו כנסיות עגולות גם בקהילות ברפובליקה הצ'כית, בפולין ובמדינות הסלאביות.
כנסיית הקבר היוותה השראה לכנסיות רבות, היות שמסעות הצלב הובילו צלבנים וטמפלרים רבים שלקחו איתם לאירופה רעיונות ותוכניות לבניית כנסיות חדשות. דוגמאות לכנסיות עגולות נבנו בקיימברידג' ובלונדון, בהם כנסיית טמפל.
כנסיות עגולות באתיופיה קיימות מהמאה ה-16. מבחוץ הן נראות כמו בקתות עגולות, אך מבפנים מחולקות לשלושה חלקים. בראשון - רצפה מכוסה בשטיחים, עם כיסאות עבור הזקנים והילדים. בשני - רצפה מכוסה בשטיחים אליה רק אנשי הדת של הכנסייה האתיופית האורתודוקסית רשאים להיכנס. ובשלישי נמצא התבות או ארון הברית והוא אזור מלבני שמתייחסים אליו כקודש הקודשים ובו הקירות מכוסים בקישוטים ובתמונות של קדושים.
כנסייה עגולה בסקוטלנד
כנסיית ויטוס הקדוש ברייקה קרואטיה
כנסייה עגולה בבהר דר באתיופיה
כנסייה עגולה בהונגריה
הכיפה העגולה בכנסיית הקבר בירושלים
רוטונדה די סן לורנצו במנטובה
כנסיית קִידָאנֵה מִהְרַת (בעברית: ברית הרחמים) ברחוב אתיופיה, ירושלים
הסמינר לבנים בנצרת

חדר קבלת פנים לסמינר למורים בנצרת. 1907
הסמינר להכשרת מורים בנצרת הוא מוסד חינוכי שנוסד על ידי החברה הארצישראלית הקיסרית הרוסית בנצרת ב-3 בספטמבר 1886.
היסטוריה

הסמינר למורים בנצרת הוקם כחלק מהתפתחותה של החברה הארצישראלית האורתודוקסית הקיסרית משנת 1882 עד 1914 בסוריה וארץ ישראל, שימש כבית הארחה גברי ותוכנן עבור 35 תלמידים.
לסמינר הנצרת לא היה בניין קבע, החברה נאלצה לשכור מבנה נפרד בן שתי קומות ברובע המוסלמי בנצרת (כיום בית סיף א-דין זועבי). ראש הסמינר במשך זמן רב היה יליד דמשק, אלכסנדר גברילוביץ' קזמה (1860–1935). על פי הדיווח מנסיעתו של ד. איסטומין משנת 1895 או 1896, קזמה היה מפקח מוסדות החינוך של החברה בגליל.
בקומה התחתונה של הבניין היה: חדר אוכל משותף, חדרי שינה, משרד של ראש הסמינר, מטבח ומזווה, בקומה השנייה: שיעורים, חדר מורים, משרד פיקוח וחדר מיוחד, בו היו כלים ללימודי פיזיקה, אנטומיה ואוסף בוטני קטן.
הסמינרים לימדו: ערבית, טורקית, יוונית ורוסית, וכן דת, חשבון, גאומטריה, היסטוריה, גאוגרפיה, רוסית ופדגוגיה. בנוסף, לימדו הסמינרים שירי כנסייה ושירי עם רוסיים וערבים. לאחר מותו של מזכיר החברה הארצישראלית האורתודוקסית הקיסרית, ו. חיטרובו, הסמינר נקרא על שמו - "הסמינר למורים בנצרת על שם וסילי ניקולאייביץ' חיטרובו".
בית הספר הפסיק להתקיים עקב לפרוץ מלחמת העולם הראשונה, ואז עם המהפכה ברוסיה בשנת 1917, כאשר המימון לפעילות בית הספר של החברה נפסק לחלוטין.
המצב הנוכחי

הבניין נמצא בבעלות פרטית של משפחה מנצרת - סיף א-דין זועבי.
ראו גם

הסמינר לבנות בבית ג'אלה
הערות שוליים

↑  Русские школы в Святой Земле. Приложение II. Россия в Святой Земле. Сборник документов. Изд. «Международные отношения». Т.1. Стр. 720.
↑  Галилейские учебные заведения. 1. Назаретский мужской пансион. Учреждения Императорского Православного Палестинского Общества в 1895\6 году. Отчёт по командировке Д.Вл. Истомина. 2-й Выпуск. С-Петербург. 1897 г. Стр. 60-61
↑  Галилейские учебные заведения. 1. Назаретский мужской пансион. Учреждения Императорского Православного Палестинского Общества в 1895\6 году. Отчёт по командировке Д.Вл. Истомина. 2-й Выпуск. С-Петербург. 1897 г. Стр. 61-67
↑  Галилейские учебные заведения. Учебные и врачебные заведения Императорского православного палестинского общества. Отчёт члена Совета Общества. Н. М. Аничкова. Часть II. С-.Петербург. 1910 г. Стр. 11
תלמידי הכיתה הבוגרת בסמינר בנצרת. 1907
המסגד הגדול באשקלון

| --- | --- |

מוזיאון לתולדות אשקלון הממוקם במסגד ששימש את העיר הערבית ששכנה במקום עד לשנת 1950
 מידע כללי
 סוג:  מסגד 
 מיקום:  אשקלון 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  מוחמד בן קלאוון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1300
 תאריך פתיחה רשמי:  1300 
 
 קואורדינטות:  31°40′08″N 34°35′10″E﻿ / ﻿31.668869607238°N 34.586196842914°E﻿ / 31.668869607238; 34.586196842914
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) המסגד הגדול באשקלון(למפת השפלה רגילה) המסגד הגדול באשקלון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המסגד הגדול באשקלון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום המסגד הגדול באשקלון  he המסגד הגדול באשקלוןhe המסגד הגדול באשקלוןמפת  __ אשקלון [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון, ממזרח ומדרום: __ מועצה אזורית חוף אשקלון ממערב: הים התיכון tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
המסגד הגדול באשקלון (בערבית: الجامع الكبير, "אל-ג'אמע אל-כביר") הוא מבנה גדול באשקלון אשר נבנה בשנת 1300 על ידי הסולטן הממלוכי אל-נאצר מחמד בן קלאוון. חלק מן המסגד משמש כיום כמוזיאון לתולדות העיר אשקלון.
היסטוריה

המסגד נבנה בשנת 1300 על ידי הסולטן הממלוכי מוחמד בן קלאוון, ששלט לסירוגין בין השנים 1293–1340. תקופת שלטונו הארוכה הייתה פורייה מבחינת בנייה בארץ ישראל. בשנת 1314 בנה את מינרט המסגד הגדול ברמלה וב-1318 בנה את מינרט המסגד הלבן שם. תחת חסותו בנה האמיר הסורי תנכיז בירושלים מבנים רבים ושופצה כיפתה של כיפת הסלע. המסגד באשקלון הוא מהראשונים שבנו הממלוכים במג'דל.
המבנה שסביב המסגד נבנה בתקופה העות'מאנית מאבני בנייה ומפרטי שיש רבים, כגון עמודים שנלקחו מתל אשקלון. הוא מצטיין בעיטורים האופייניים לאמנות העות'מאנית. היה זה המבנה המפואר בעיר במשך מאות שנים.
המסגד עמד בליבה של העיירה הערבית אל-מג'דל.
אזכור המסגד במקורות היסטוריים

כך נכתב בכתובת שעל גבי לוח שיש:
ציווה על בניית הג'אמע המבורך הזה, מתוך שאיפה לרצות פני אללה וחסדו ומתוך בקשת השכר והגמול מעלת אדוננו סיף א-דין סלאר, מושל עליון של הארצות האצילות [...] ירחמו אללה על כל מי שיבקש עבורו מאת אללה את הרחמים, וירחם על המוסלמים.
הרופא הצבאי הבריטי ויליאם וויטמן (Wittman) שעבר במקום ב-1801 מזכיר "מסגד עם מינרט גבוה", וזהו האתר היחיד שהוא מציין בעיירה מג'דל.
ג'ון קנינגהם גייקי ציין בספרו מ-1887, בהתייחסו למג'דל:
מסגד (קטן) עם מינרט גבוה ובולט הוא מבנה האבן היחיד בעיירה.
ויקטור גרן, בעוברו באשקלון באמצע המאה ה-19, כתב כי המסגד:
בנוי מאבנים מהוקצעות למדי. החצר שלפניו מרוצפת מרצפות שיש [...] מעלה בניין מזדקר מגדל נאה למדי.
יחיאל בריל, המתאר מסע מיפו לעזה בשנת 1882, כתב:
כאשר לא מצאו מקום ללון (באיסדוד), קמו והלכו לאיטם עד ליציאת הכוכבים, למג'דל. המקום הזה נחשב לעיר כי יש בו בית תפילה לישמעאלים, וגם בית שמבשלים בו קאפע, ואל הבית הזה סרו ללון.
המסגד מכונה "החאן", אולם על-פי תיאורים אלה נראה כי לא שימש ללינה. אמנם מתבקש למצוא בית מלון או בית הארחה במג'דל לאור חשיבותה ומעמדה במרחב, אולם מבנה כזה לא נזכר במקורות. ייתכן שבתי קפה שונים, כגון זה שסיפר עליו בריל, שימשו גם ללינה.
שימוש כיום: החאן - מוזיאון אשקלון

חלק ממכלול המסגד, המכונה "החאן", שופץ בשנות ה-90 של המאה ה-20. כיום שוכנים בו מוזיאון קטן לתולדות העיר אשקלון, גלריות לאמנות ומסעדה. בחאן מיצג קולי המספר בעברית ובאנגלית את סיפורה של העיר אשקלון.
לקריאה נוספת

אתר מוזיאון החאן
מ' אלקיים, תשנ"ה, 40 שנות יישוב יהודי בעזה, נצרים
ויקטור גרן, תשמ"ב, תיאור ארץ ישראל, כרך ב', ירושלים
א' ששון, 2002, אשקלון כלת הדרום, המכללה האקדמית אשקלון, עמוד 106
Geikie C., 1887, Holy Land and the Bible, London
Witman W., 1803, Travels in Turkey, Asia minor, Syria, and across the Desert into Egypt, London
המסגד הגדול באשקלון ביו השנים 1880–1920
מבנה המסגד ב-2005
חולון (הר יהודה)

חֹלֹן, חילן, חילז הייתה עיר מקראית בדרום הר יהודה. העיר נזכרת בספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק נ"א, כחלק מתיאור נחלת שבט יהודה, ונמנית בקבוצה 5, קבוצת דרום ההר של רשימת ערי יהודה: "מח וּבָהָר שָׁמִיר וְיַתִּיר וְשׂוֹכֹה. מט וְדַנָּה וְקִרְיַת סַנָּה הִיא דְבִר. נ וַעֲנָב וְאֶשְׁתְּמֹה וְעָנִים. נא וְגֹשֶׁן וְחֹלֹן וְגִלֹה עָרִים אַחַת עֶשְׂרֵה וְחַצְרֵיהֶן." היא מופיעה בעוד שני מקומות במקרא: ברשימת ערי הלויים, בספר יהושע, פרק כ"א, פסוק ט"ו: "וְאֶת חֹלֹן וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ וְאֶת דְּבִר וְאֶת מִגְרָשֶׁהָ"; וכן ברשימות היחש של יהודה בשם 'חילז'.
עיר אחרת בשם חֹלוֹן נזכרת בעבר הירדן: "וּמִשְׁפָּט בָּא אֶל אֶרֶץ הַמִּישֹׁר אֶל חֹלוֹן וְאֶל יַהְצָה", ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק כ"א.
שמה של העיר המודרנית חולון שהוקמה בחולות מישור החוף ניתן לה בזיקה לשמן של שתי הערים מקראיות הללו, למרות שהן נמצאות באזורים גאוגרפיים אחרים ממנה, ושמם גם אינו נגזר מהמילה "חולות" (בניגוד לחולון המודרנית) שכן הם נמצאים באזורים הרריים שאין בהם חולות.
זיהוי

אולברייט הציע לזהותה בח' עלין ('חרבת עלית') שבמשולש הערקוב הנמוך וכמה חוקרים הלכו בעקבותיו. אולם הזיהוי אינו מתקבל על הדעת: דמיון השם קלוש, והאתר מרוחק מתחום קבוצה 5 ואינו שוכן בהר. למעשה אין רמז ישיר לזיהויה של חֹלֹן כשלעצמה, אבל לאור מערכת השיקולים בזיהוי יישובי קבוצות 7-5 ובדרך האלימינציה ניתן להציע בזהירות את ח' ביסם; ע"ע רשימת ערי יהודה, קבוצה 5.