stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הציונית-סוציאליסטית
מלגליזציה לפעילות מחתרתית

לכאורה "לפי החוק, כל מפלגה שאינה מתנגשת עם ממשלת המועצות, הזכות בידה לעבוד ואינה זקוקה לשום אישורים" אך ביום 22 בספטמבר 1922 ביצעה הגה פה או, המשטרה החשאית של ברית המועצות, סדרת מעצרים באודסה, קייב וחרקוב בהם נעצרו פעילים רבים של צ"ס. הדבר הביא במבוכה את ראשי המפלגה שדגלו בלגליזציה ובשותפות בשלטון.
ראשי המפלגה לא ביקשו בשלב הראשון לרדת לפעול במחתרת אלא להפך, במסורת הנרודניקים מ-1876 הם ביקשו להרחיב את התחברותם לעם ולמוסדו השלטון שלו על ידי כניסה לתפקידים במועצות הפועלים, בקואופרטיבים ובתנועות הנוער. זאת לאו דווקא תוך הפגנת היותם אנשי צ"ס.
אחת הדרכים להמשיך ולפעול באופן לגלי הייתה באמצעות תנועת הנוער יוגנד צ"ס שפעלה באופן נרחב למדי בקייב, פודוליה, ווהלין, בילה צרקווה, מינסק, אודסה, חרקוב וסראטוב.
ב-20 ביולי 1923 נעצר ראש מפלגת צ"ס ישראל בר-יהודה ופעילים ראשיים נוספים. מעצרים נוספים נערכו בדצמבר 1923 ובמרץ 1924. חלק מהעצורים שוחררו וחלק נשלחו למאסר ולגלות בסיביר. ב-1924 חוסלו סניפי המפלגה והפעילות הלגלית היחידה שנותרה הייתה פעילות תנועת הנוער, ה"יוגנד".
ועידת המפלגה הרביעית התקיימה בדירה בת ארבעה חדרים בלנינגרד, לשם עקרה את מרכז פעילותה. בין המתכנסים היו זלמן אהרונוביץ' (ארן), מרדכי נמירובסקי (נמיר), יולי רטנר, לוי שניידר ועוד. בוועידה הוחלט שעל המפלגה לחבור למרכז תנועת החלוץ במוסקבה ולפנות לקו של "אקטיביזם פוליטי", שפירושו היה השתתפות באסיפות של יהודים בלתי מפלגתיים, בעלי מלאכה, וקבוצות המיועדות להתיישבות והפצת כרוזים בקרב יהודים בנוגע לשאלות השעה. הכרוזים יצאו בגלוי כנגד היבסקציה, המחלקה הממשלתית שקמה על מנת לדכא את היהדות ו"הלאומניות הבורגנית". עקב הכרוזים והפעילות נעצרו פעילים רבים של ס"צ ויוגנד-ס"צ. חלק מהפעילים "הוחלפו" עם אזרחים רוסים שנדונו לגירוש מארץ ישראל על ידי שלטונות המנדט וכך השתחררו ממאסר וקיבלו אשרות לעלייה לארץ.
התנועה התחסלה למעשה ב-1926 לאחר שהרוב המכריע של פעיליה המרכזיים עלו לארץ ישראל וחברו לאחדות העבודה. הפעילות המפלגתית במוסדות הציוניים התאחדה עם פלג של פועלי ציון בשם "הברית העולמית של פועלי ציון ימין" ונקראה 'ברית הפועלים העברית הסוציאליסטית פועלי ציון - צ"ס'.
קשרים עם אחדות העבודה

משלחת של עשרה אנשי צ"ס השתתפה בקונגרס הציוני ה-12 בקרלסבד ב-1921 ושם יצרו קשר ראשוני עם חברי אחדות העבודה.
לקראת הקונגרס ה-14 גייסה אחדות העבודה את אנשי צ"ס ברוסיה למכירת "השקל הציוני", המקנה זכות בחירה בקונגרס ועל ידי כך לזכות במספר גדול של צירים.
עם עלייתם של אנשי צ"ס לארץ ישראל מצאו רובם בית פוליטי באחדות העבודה.
לקריאה נוספת

ישראל ריטוב, פרקים בתולדות "צעירי ציון" - צ"ס, עם עובד, תשכ"ד
יהודה ארז, ספר צ"ס, עם עובד, 1963
הערות שוליים

↑  ישראל ריטוב,פרקים בתולדות "צעירי ציון" - צ"ס, עמוד 48
↑  ספר צ"ס עמוד 77
↑  מתוך החלטות הוועידה השלישית
↑  מצוטט אצל יעקב בר-חיים, מפלגת ציונים סוציאליסטיים באתר ליטרטורה
ה'תקפ"ד

ה'תקפ"ד (5,584) ובקיצור תקפ"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1823, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 1824.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 19 שעות ו-280 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זחג. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-294. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 12 (סימנה יביגז) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,755 לחורבן הבית, ושנת 2,135 לשטרות.
אירועים

יצא לאור ספר המוסר המשפיע "פלא יועץ", מאת רבי אליעזר פאפו.
יצא לאור ספרו של ר' חיים מוולוז'ין "נפש החיים", שעיצב את השקפת העולם של הישיבות הליטאיות.
ג' בטבת - הפעם הראשונה שזמן שאלת גשמים בגולה התחיל בתאריך זה.
ו' בשבט - הפעם הראשונה שתקופת שמואל חלה בתאריך זה.
נולדו

רבי שמחה זיסל זיו (הסבא מקלם), ראש ה"תלמוד תורה" בקלם ומראשי תנועת המוסר (נפטר ה'תרנ"ח)
כ"ז בניסן - הרב שמואל מוהליבר, רב ומנהיג ציבור, ממייסדי תנועת חובבי ציון ומאבות הציונות הדתית (נפטר ה'תרנ"ח).
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
הכס האימפריאלי

דגל הכס האימפריאלי
סמל הכס האימפריאלי
הכס האימפריאלי (ברוסית: Императорский Престол) בעבר האימפריה הרוסית, היא מדינה לכאורה אשר יוסדה בשנת 2011 על ידי איש העסקים והפוליטיקאי הרוסי אנטון באקוב, יושב ראש מפלגת המונרכיה של רוסיה.
באקוב הכריז על הכס האימפריאלי כיורש של האימפריה הרוסית ההיסטורית אשר חדלה להתקיים בשנת 1917. הכס האימפריאלי גם טוען לזכות על השטחים הימיים שנטענו על ידי האימפריה הרוסית וכן אלו אשר נתגלו על ידי הצי הרוסי הקיסרי אך מעולם לא סופחו לברית המועצות. בין 17 השטחים עליהם הכס האימפריאלי טוען לבעלות הם יבשת אנטארקטיקה וכן קרקעות אשר כיום בתחום השיפוט של יפן, בריטניה, ארצות הברית, ומדינות אחרות.
בשנת 2014, הכס האימפריאלי הכריז כי קרל אמיך, נסיך ליינינגן, אחד מכמה תובעים הטוענים לכס כתר שושלת רומנוב, הוכר כקיסר כל רוסיה ושמו שונה לניקולאי השלישי.
היסטוריה > 2011-2013

בחודש ספטמבר 2011, באקוב אמר לעיתון הרוסי איזבסטיה כי הוא רכש את קבוצת האיים אטול סווארו ב-20 ביולי 2011  מראש הממשלה של איי קוק בעבור "מיליוני דולרים", ועליו הוא מקים את האימפריה הרוסית. ראש ממשלת איי קוק, הנרי פונה, קבע כי טענתו של באקוב היא שקר מוחלט.
באקוב הכריז על עצמו כראש הממשלה והודיע על חוקה וסמלי המדינה. האימפריה החלה להנפיק דרכונים משלה באינטרנט עבור 1,000 רובל (בערך 60 ש"ח) ולטענתו עד 2014 המדינה העניקה כ-4,000 דרכונים לאזרחים.
בחודש יוני 2012, באקוב רשם את מפלגת המונרכיה של רוסיה במשרד המשפטים הרוסי, עם החזרת המלוכה לרוסיה לפי חוק כמטרה מוצהרת. זו המפלגה המלוכנית החוקית היחידה ברוסיה והראשונה מאז 1917. בסתיו 2013, בתו של באקוב, אנסטסיה באקובה, הייתה המועמדת מטעם בבחירות לראשות העיר יקטרינבורג.
בחודש יולי 2013, באקוב טען שמדינתו העניקה אזרחות לאדוארד סנודן חסר הנתינות, אשר באותה העת היה בנמל התעופה הבינלאומי שרמטייבו, מוסקבה וביקש מקלט מדיני ברוסיה.
היסטוריה > הצטרפות הנסיך קארל אמיך ליינינגן

כאשר באקוב ייסד את המפלגה המונרכיסטית בשנת 2012, מריה ולדימירובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, (בת דודתו של הנסיך קארל אמיך ליינינגן ובעצמה בין התובעים לעמוד בראש שושלת רומנוב) הצהירה על התנגדותה למפלגה. עורך דינה סיכם את עמדתה בתקשורת הרוסית: "אין הצדדים יכולים לעזור בעבודה במשרה מלאה זו כיוון שהמונרך יכול להגיע לכס רק על ידי רצון האל והעם".
באקוב הגיב שאם הדוכסית לא תתמוך במאמציהם להחזיר את האימפריה הרוסית, תובעים אחרים לכתר יתמכו בהם. ב-31 במרץ 2014, המדינה לכאורה הוציאה מנשר המודיע על היותה מדינה ריבונית והכריזה כי הנסיך קארל אמיך ליינינגן (יליד 1952) עומד בראשה ובעת הכתרתו שינה את שמו לניקולאי השלישי, קיסר כל רוסיה, כיורש של ניקולאי השני. הטענה לכתר הוצגה בטקס המרת דתו של הנסיך מן מנצרות לורתנית לנצרות אורתודוקסית ב-1 ביוני 2013. קרל אמיך שייך לשושלת רומנוב דרך סבתו, הדוכסית הגדולה מריה קירילובה (1907-1951), הבת הבכורה של הדוכס הגדול קיריל ולדימירוביץ', אשר בשנת 1924 טען לכס הכתר הרוסי מהגלות, לאחר הוצאתו להורג של דודו ניקולאי השני בשנת 1918.
הכס האימפריאלי טען כי על ידי המרת דתו, הנסיך קארל אמיך מילא את דרישות ההצטרפות של סעיפים 35 ו-53 בחוקי היסוד של האימפריה הרוסית האחרונה אשר הוקמה בשנת 1906. הנסיך קארל אמיך קיבל את השם האורתודוקסי ניקולאי קירילוביץ' רומנוב, אשר בעת הכתרתו הפך לניקולאי השלישי, ואשתו השלישית, הרוזנת איזבל פון אונד צו אגלופשטיין, אשר המירה את דתה גם כן, קיבלה את השם "יקטרינה פיודורובנה".
המעמד של באקוב שונה מ "ראש הממשלה" ל"יועץ ראשי". המנשר, בחתימת ניקולאי השלישי, הכריז כי המטרה של הכס האמירפיאלי היא איחוד אנשים בכל רחבי העולם תחת מלוכנות נוצרית.
שטח גאוגרפי > מגעים בינלאומיים

אחרי שהוכתר, ניקולאי השלישי כתב מכתב לולדימיר פוטין המבקש קרקעות ביקטרינבורג כדי להקים בירה עבור הסנאט האימפריאלי שלו, אך הבקשה נדחתה.
בשנת 2014, באקוב הודיע כי הוא רכש 96 דונם בחלקת האדמה בניקשיץ', מונטנגרו, כדי לבנות ארמון אימפריאלי עם מרכז תרבות רוסי ומנזר אורתודוקסי. בתחילת 2015, בעקבות הסנקציות הבינלאומיות על רוסיה עקב מלחמת האזרחים באוקראינה, באקוב אמר לעיתונות כי קיים שיחות עם רשויות מונטנגרו כדי להקים שם אזור אוף-שורינג אשר יספק תיווך פיננסי לחברות רוסיות. בנוסף, נציגי הכס האימפריאלי טענו שהם במגעים עם הרשויות במקדוניה ואלבניה לשיתוף פעולה אפשרי והכרה במדינה העתידית. באקוב קיים פגישה עם ראש ממשלת מקדוניה ניקולה גרואבסקי. בהמשך התקיימו שיחות עם נשיא גמביה יחיא ג'אמה בישיבה ה-70 של העצרת הכללית של האו"ם. כמו כן, נערכו פגישות עם אנשי דת נוצרים-אורתודוקסים ממקדוניה וממונטנגרו בעניין הקמת כנסיות החוברות לכס האימפריאלי והצעה לקנוניזציה של השליט הרוסי איוואן השלישי ואשתו סופיה פלאולוג, שמילאה תפקידים משמעותיים בהבאת המלוכה הנוצרית לרוסיה. במאי 2016 נערכו פגישות נציג ממשלת קיריבטי ועם גסטון בראון, ראש ממשלת אנטיגואה וברבודה.
שטח גאוגרפי > שטחים הנטענים לריבונות

ישנן 17 אדמות ואיים אשר התגלו על ידי הצי הרוסי הקיסרי עליהם הכס האימפריאלי טוען לריבונות:
אטול סווארו - התגלה על ידי מיכאיל לאזארב;
אנטארקטיקה התגלה על ידי לאזארב ופביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
אטול בלינגסהאוזן התגלה על ידי אוטו פון קוצביו;
אטול ביקיני התגלה על ידי אוטו פון קוצביו;
האי ווסטוק התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
אטול טוק - התגלה על ידי אוטו פון קוצביו;
אטול טאנאקה - התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
אטול היטי - התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
אטול אריקוב - התגלה על ידי אוטו פון קוצביו;
האי צפון בורודינו - התגלה על ידי זכאר פאנאפידין;
האי דרום בורודינו - התגלה על ידי זכאר פאנאפידין;
האי ויסוקוי - התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
האי זוודובסקי - התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
האי לסקוב - התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן;
האי ליסיאנסקי - התגלה על ידי אדם יוהאן פון קרוזנשטרן;
האי פאנאפידין - התגלה על ידי זכאר פאנאפידין;
האי פטר הראשון - התגלה על ידי פביאן גוטליב פון בלינגסהאוזן.
סמלים

סמל הכס האימפריאלי הוא עיט דו-ראשי המחזיק פטיש ומגל בכפותיו. דגל הכס האימפריאלי הוא צלב אנדראס הקדוש על רקע לבן, וזהה לנס הצי הרוסי.
עם המעבר לכס האימפריאלי, הסמל שונה לנשר האימפריאלי הרוסי עם כי רו במגן. באקוב הדגיש שהסמל כי רו מסמל את הקמת המונרכיה הנוצרית באימפריה הרומית ידי קונסטנטינוס שחזה את הסמל בשמיים לפני קרב גשר מילביוס בשנת 312.
הערות שוליים

↑  Виртуальная «Российская империя» с одобрения Николая III обретает государственный суверенитет, ויקיחדשות ברוסית, 15 באפריל 2014 (ברוסית)
↑  היוזמה המדינית של ניקולאי קירילוביץ', נסיך ליינינגן, לבנות ביקטרינבורג עיר מדינה - הכס האימפריאלי הרוסי (ברוסית)
↑  צאצא של רומנוב על כס המלכות, ‏02 ביוני 2014 (ברוסית)
↑  פוליטיקאי רוסי בונה את הכס האימפריאלי במונטנגרו (ברוסית)
↑  במונטנגרו נוצר משבר פרו רוסי, ויקיחדשות הרוסית, 11 בפברואר 2015, (ברוסית)
↑  Khlyzova Anna, Archchancellor of Imperial Throne Anton Bakov met with the Prime Minister of the Republic of Macedonia, ‏26 במרץ 2015 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Ирина Ветошкина, Gambian press welcomes Archchancellor of Imperial throne A.A.Bakov, ‏19 באוקטובר 2015 (באנגלית)
↑  Антон Баков: Бизнесмен не ходит строем, ‏10 ביוני 2015 (ברוסית)
↑  The official visit of the Imperial Throne Archchancellor to the Republic of Kiribati, ‏11 במאי 2016 (באנגלית) (ארכיון)
↑  אודות, ‏30 בינואר 2015 (ברוסית) (ארכיון)
↑  ארתור סקלסקי, תחיית האימפריה הרוסית, ‏02 בספטמבר 2011 (ברוסית) (ארכיון)
הנרי מונדרל

איור מ-1697 של האסטלה האשורית באתר כתובות נהר אל-כלב בלבנון (מתוך יומנו של הנרי מונדרל); מונדרל נחשב לאירופי הראשון שדיווח על האתר
מפת הכרמל ומפרץ עכו בספרו של מונדרל
הנרי מונדרל (Henry Maundrell;‏ 1665, קומפטון בַּאסֶט, מחוז וילטשייר, אנגליה – 1701, חַלבּ, סוריה) היה עמית סגל בקולג' אקסטר (Exeter College) באוניברסיטת אוקספורד ואיש כמורה אנגלי. מדצמבר 1695 ועד מותו כיהן ככומר של קהילת נציגי חברת הלבנט בסוריה במרכזהּ שבעיר חלבּ.
מונדרל נודע במסע שערך בסוריה ובארץ ישראל באביב 1697 לשם העלייה לרגל לירושלים בחג הפסחא. המסע נעשה בחבורה בת 15 משתתפים ונמשך כ-12 שבועות.
היומן שערך מונדרל במסעו עוּבד לספרו "מסע מחלבּ לירושלים בפסחא 1697 (Journey from Aleppo to Jerusalem at Easter A.D. 1697). הספר ראה אור באוקספורד ב-1703, אחרי מותו של מונדרל, וכלל נספח של תיקונים ותוספות שאיחרו להדביק את הדפסתו. הספר זכה לשבע מהדורות עוד במחצית הראשונה של המאה ה-18 וכן לתרגומים לצרפתית, הולנדית וגרמנית. ספרו של מונדרל סיפק מידע לנוסעים שבאו אחריו ושימש את חוקרי עברהּ של ארץ ישראל בדורות הבאים. חיבור נוסף של מונדרל על "מסע אל נהר פרת ואל ארץ מסופוטמיה" (שנערך ב-1699) נכלל לראשונה במהדורה השלישית (מ-1714) של ספרו על המסע לירושלים.
מונדרל מת בחלבּ שנתיים לאחר מסעו השני ונקבר בה.
לקריאה נוספת

"הנרי מונדרל, פרקי מסעו בארץ ישראל", בתוך: אלי שילר, בנתיב עולי הרגל לארץ הקודש, קרדום, 13–14, ינואר 1981, עמ' 79–92
Bernard Hamilton, "An Anglican Account of the Holy Land in 1697: Henry Maundrell's Journey from Aleppo to Jerusalem", in: Crusader Landscapes in the Medieval Levant: The Archaeology and History of the Latin East, University of Wales Press, 2016, pp. 415–426
ה'תקצ"ג

ה'תקצ"ג (5,593) ובקיצור תקצ"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-25 בספטמבר 1832, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 13 בספטמבר 1833.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 5 שעות ו-536 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכה. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 7 במחזור העיבור ה-295. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 21 (סימנה כאלאא) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,764 לחורבן הבית, ושנת 2,144 לשטרות.
נולדו

ז' בחשוון - הרב חיים חזקיהו מדיני,  מחבר הספר שדי חמד, רבה של העיר קרסו-בזאר (בילוהירסק) שבחצי האי קרים ושל חברון.
נפטרו

ט"ז באדר - רחל ורנהגן, סופרת גרמניה ממוצא יהודי (נולדה ב-ה'תקל"א)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
היסטוריה של עם ישראל
הנרי מוזלי

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1887 ויימות', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  10 באוגוסט 1915 (בגיל 27) גליפולי, האימפריה העות'מאנית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  איטון קולג'  סאמר פילדס סקול  טריניטי קולג'  אוניברסיטת אוקספורד 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  מדליית מאטאוצ'י (2010) 
 תרומות עיקריות
 במחקר הספקטרום של קרני X מיסודות שונים. בעיקר נודעת נוסחתו – "חוק מוזלי"
 
הנרי גווין ג'פריז מוזלי (באנגלית: Henry Gwyn Jeffreys Moseley;‏
23 בנובמבר 1887 – 10 באוגוסט 1915) היה פיזיקאי אנגלי.
ביוגרפיה

מוזלי נולד בוויימות' שבדורסט, בחוף הדרום-מערבי של אנגליה. אביו היה פרופסור לאנטומיה באוניברסיטת אוקספורד.
מוזלי רכש את חינוכו בטריניטי קולג' שבאוניברסיטת אוקספורד, ומונה, מיד לאחר שסיים את לימודיו, למרצה לפיזיקה במעבדה של ארנסט רתרפורד שבאוניברסיטת מנצ'סטר. למרות גילו הצעיר הספיק מוזלי לתרום תרומה חשובה במחקר הספקטרום של קרני X מיסודות שונים. בעיקר נודעת נוסחתו – "חוק מוזלי" – הקושרת את אורך הגל של קרינת X עם מספרו האטומי של היסוד.
בשנת 1914 גויס לצבא הבריטי ונהרג, בגיל 27 שנים בלבד, בקרב גליפולי.
ה'תקפ"ט

ה'תקפ"ט (5,589) ובקיצור תקפ"ט – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-9 בספטמבר 1828, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 27 בספטמבר 1829.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 16 שעות ו-846 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 3 במחזור העיבור ה-295. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 17 (סימנה יזלגא) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,760 לחורבן הבית, ושנת 2,140 לשטרות.
נולדו

כ"ג באדר א' – לוי שטראוס, ממציא מכנסי הג'ינס. (נפטר בה'תרס"ב)
כ' בשבט – הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, רב, פוסק ומחבר הספר ערוך השולחן. (נפטר בתרס"ח)
כ"ב בסיוון – רבי מנחם נחום טברסקי, האדמו"ר מטריסק. (נפטר בה'תרמ"ז)
נפטרו

כ' בתשרי – רבי אליעזר פאפו מחבר ה"פלא יועץ".
כ"ב בתשרי – רבי אהרן מסטרשלה, תלמידו של מייסד חסידות חב"ד רבי שניאור זלמן מלאדי.
כ"ח בחשוון – בר יצחק בר, מנהיג יהדות לורן, פעיל להשגת אמנציפציה ליהודים בצרפת, ומראשי הסנהדרין של פריז. (נולד בה'תק"ד)
ח' באדר א' – רבי חיים יהודה ישראל, רבה של רודוס (נולד בה'תקכ"ח).
י"ג באב – רבי מרדכי בנט (מהר"ם בנט), רבה של ניקלשבורג וחבל מורביה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
המלכת יהואש

המלכת יהואש
אירוע המלכת יהואש מתואר בספר מלכים ב', פרק י"א, ובספר דברי הימים ב', פרק כ"ג. ההמלכה נעשתה ביוזמתו ובמצוותו של יהוידע הכהן הגדול.
רקע

לאחר שראתה עתליה כי בנה אחזיהו מלך יהודה הומת על ידי יהוא, היא קמה והורגת את כל זרע המלוכה, במטרה למלוך בעצמה ללא עוררין. יהושבע אחות אחזיהו רואה זאת ומחביאה את יהואש אחיינה התינוק ואת מניקתו בחדר המיטות ובכך מצילה אותם.
בעקבות ההמלכה

כשהמלכה עתליה שומעת את קולות השמחה היא באה אל בית ה', וכאשר היא רואה את יהואש עומד ואת העם שמח לאחר טקס ההמלכה, היא קורעת את בגדיה וקוראת "קֶשֶׁר קָשֶׁר" שהוא לשון הכרזה על מרד. כפי שכתוב:
וַתֵּרֶא וְהִנֵּה הַמֶּלֶךְ עֹמֵד עַל הָעַמּוּד כַּמִּשְׁפָּט וְהַשָּׂרִים וְהַחֲצֹצְרוֹת אֶל הַמֶּלֶךְ וְכָל עַם הָאָרֶץ שָׂמֵחַ וְתֹקֵעַ בַּחֲצֹצְרוֹת וַתִּקְרַע עֲתַלְיָה אֶת בְּגָדֶיהָ וַתִּקְרָא קֶשֶׁר קָשֶׁר.
בעקבות כך, יהוידע מצווה את שרי המאות להוציא אותה מבית ה' ולהביא אותה אל בית המלך, ולהמית כל אדם שיבוא לעזרתה. שרי המאות עושים כך ולוכדים אותה, וממיתים אותה בבית המלך.
לאחר מכן, יהואש והעם מנתצים את מזבחות הבעל והורגים את מתן כהן הבעל.
למעשה, הריגת עתליה והמלכת יהואש הם השבת מלכות יהודה מעתליה (שהיא בתו של מלך ישראל) וגם האיבוד הסופי של מלכות בית אחאב, בדומה לנבואה המופיעה מוקדם יותר בספר מלכים:
"וְאָבַד כָּל בֵּית אַחְאָב וְהִכְרַתִּי לְאַחְאָב מַשְׁתִּין בְּקִיר וְעָצוּר וְעָזוּב בְּיִשְׂרָאֵל."
גלריה

המלכת יהואש ומות עתליה - ויליאם הול (אנ'), המאה ה-19
עתליה מסולקת מהארמון, אנטוני קופל (אנ'), לפני 1697
עתליה מגורשת מהארמון בהכתרת יהואש, סולומון הארט, בסביבות 1858
הכתרת יהואש, אדוארד בירד, בסביבות 1815
הערות שוליים

↑  המצודות, ספר מלכים ב', פרק י"א, פסוק א'
↑  לא ברור האם יהושבע הייתה גם בתה של עתליה. לאביה, יורם מלך יהודה, היו נשים נוספות מלבד עתליה, כפי שנזכר בספר דברי הימים ב', פרק כ"א, פסוקים ט"ז–י"ז.
↑  המצודות, ספר מלכים ב', פרק י"א, פסוק י"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת הוריות, דף י"א, עמוד ב'
↑  המלכה עתליה: סיפורה המרתק של המלכה הנשכחת אשר שלטה בממלכת יהודה (שחר ענבר), באתר רשת עושים היסטוריה
↑  .M, Liverani. L'histoire de Joas, VT, 24,1974,43
↑  אהובה אשמן, "ועתליה מלכת על הארץ" (מל"ב יא 3) על הגבירות במקרא, בית מקרא: כתב-עת לחקר המקרא ועולמו, 2004
↑  על כתובת אדרימי ראו: נ, נאמן וא, קמפינסקי. עיון מחודש בכתובת אידרימי מאללח', בתוך חפירת ומחקרים, בעריכת י. אהרוני, ת"א, 1970, 211-220; וכן Edward L. Greenstein, David Marcus, The Akkadian Inscription of Idrimi, Journal of the Ancient Near Eastern Society 8, 1976, עמ' 59–96
המקהלה הלאומית של לטביה

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  1942 
 מיקום:  ריגה 
 www.choirlatvija.lv
 
המקהלה הלאומית של לטביה (בלטבית: Valsts Akadēmiskais koris LATVIJA, מילולית "מקהלת המדינה לטביה") נוסדה לפני 75 שנים. היא נחשבת למקהלה המקצועית הגדולה ביותר במדינות הבלטיות, עם חמישים זמרים מעולים.
פעילות

המקהלה הלאומית של לטביה היא אחת המקהלות המבוקשות ביותר באירופה. הרפרטואר שלה כולל יצירות ווקאליות מתקופת הרנסאנס ועד ימינו, תוך שימת דגש על יצירות מן המאות ה-19 וה-20. בשנים האחרונות מרחיבה המקהלה את הרפרטואר שלה לסוגות שונות, כולל מוזיקה עכשווית, פופ ומוזיקה לסרטים.
המנהל המוזיקלי של המקהלה הלטבית ומנצחה מאז 1997 הוא מאריס סירמאיס (Māris Sirmais). היא הופיעה תחת שרביטם של מנצחים ידועי שם, בהם מאריס יאנסונס, זובין מהטה, ואלרי גרגייב, נמה ירווי, פאבו ירווי, דייוויד זינמן, סימון יאנג ואנדרס מוסטונן ושרה עם תזמורות חשובות, בהן תזמורת הקונצרטחבאו מאמסטרדם, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, התזמורת הסימפונית ירושלים, תזמורת רדיו בוואריה ועוד.
בנובמבר 2016 השתתפה המקהלה הלאומית של לטביה, יחד עם מקהלת עמק חפר והתזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, בניצוח אנדרס מוסטונן, בביצוע הרקוויאם של ורדי. כמו כן שרה המקהלה יצירות א-קפלה מתקופת הרנסאנס עד ימינו בקונצרט בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של תזמורת ראשון לציון, גם הפעם בניצוח אנדרס מוסטונן.
הקלטות

פסקול הסרט "הבושם", עם הפילהרמונית של ברלין בחברת EMI, ‏ 2006
הקלטות שונות בחברות "אונדין", "הרמוניה מונדי", "האחים ורנר" וחברות לטביות, גרמניות ובלגיות שונות.
פרסים ואותות הוקרה

פרס המוזיקה הגדולה של לטביה, שמונה פעמים
פרס ממשלת הרפובליקה הלטבית
פרס ראשון בתחרות הלאומית להקלטת מוזיקה קלאסית בלטביה
הערות שוליים

↑  תוכניית קונצרט בסדרת "קאמרי בצהרי שישי" של התזמורת הסימפונית ראשון לציון, 18 בנובמבר 2016
↑  תוכניית "קאמרי בצהרי שישי", 18.11.16
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300806305171  CiNii: DA16297190  NKC: xx0086413  VIAF: 123345115   WorldCat (עם VIAF): 123345115
ה'תקצ"א

לוח שנה לשנת ה'תקצ"א, ברלין.
ה'תקצ"א (5,591) ובקיצור תקצ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-18 בספטמבר 1830, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 7 בספטמבר 1831.
המולד של תשרי חל ביום שישי, 23 שעות ו-151 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 5 במחזור העיבור ה-295. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-200.
שנה זו היא שנת 1,762 לחורבן הבית, ושנת 2,142 לשטרות.
אירועים

המרד הפולני של חיילים מצבא פולין הקונגרסאית גד שלטון האימפריה הרוסית. רבים מיהודי פולין תמכו במרד (ובראשם רבי שלמה איגר ורבי חיים דוידזון) וחלקם השתתפו בו באופן פעיל.
נולדו

כ"ה בטבת – רבי מאיר להמן, רב גרמני נאו-אורתודוקסי, רבה של מגנצא, פובליציסט וסופר. (נפטר בכ"ד בניסן ה'תר"ן)
נפטרו

ד' בתשרי – רבי משה טוביה מזונטהיים, מרא דאתרא בהנאו, ומראשי רבני יהדות גרמניה. (נולד בכ"ח בטבת ה'תקי"ג)
י' באייר - רבי משה גולדמן - מייסד חסידות זוועהיל.
ג' בסיוון – רבי ידידיה שלמה ישראל, רבה של אלכסנדריה שבמצרים.
ט' בסיוון – יעקב שמואל ביק, סופר עברי איש תנועת ההשכלה בגליציה, שבסוף ימיו חזר בו ותמך בחסידות. (נולד בה' בתמוז ה'תקל"ב)
כ"ב בסיוון – רבי דוד דייטש, אב"ד וראש ישיבה בפראונקירכן ובנובומסטא (אנ'). (נולד בי"ז בחשוון (ה'תקט"ז)
י"א בתמוז – רבי אלעזר סג"ל לנדא, רבה של ברודי, מחבר "יד המלך" על משנה תורה לרמב"ם ונכדו של רבי יחזקאל לנדא. (נולד בה'תקל"ח)
י"א בתמוז – רבי צבי הירש מזידיטשוב, אדמו"ר ומייסדה של חסידות זידיטשוב. (נולד בה'תקכ"ג)
ד' באב – רבי מנשה מאיליה, תלמיד הגר"א, הוגה דעות וממציא. (נולד בה'תקכ"ז)
ד' באלול – רבי יהודה אריה לייב תאומים, רבה של ברודי שבגליציה ומחבר שו"ת גור אריה יהודא. (נולד בה'תפ"ז)
ו' באלול – רבי משה מינץ, רבה של אובן ישן (אובודה), מרבני יהדות הונגריה. (נולד בה'תק"י)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
היסטוריה של עם ישראל
המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית

| --- | --- |

 מדינה:  סרביה 
 מייסד:  טומיסלב ניקוליץ', אלכסנדר ווצ'יץ' 
 מנהיגים:  מילוש ווצ'ביץ' 
 תקופת הפעילות:  21 באוקטובר 2008 – הווה (16 שנים) 
 אידאולוגיות:  פופוליזם, נאו-ליברליזם 
 מטה:  בלגרד 
 מיקום במפה הפוליטית:  אוהל גדול 
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת העם האירופית, האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי 
 sns.org.rs
 
המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית (בסרבית: Српска напредна странка / Srpska napredna stranka) היא מפלגה פוליטית בסרביה, המהווה מפלגת שלטון מאז 2012. מאז 2023, מנהיג המפלגה הוא מילוש ווצ'ביץ'.
המפלגה נוסדה במתכונתה המודרנית על ידי טומיסלב ניקוליץ' ואלכסנדר ווצ'יץ' בשנת 2008 כפיצול מהמפלגה הרדיקלית הסרבית. המפלגה שימשה כאופוזיציה למפלגה הדמוקרטית עד 2012. המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית הפכה למפלגת האופוזיציה הגדולה ביותר בשל המצע שתמך במלחמה בשחיתות ורכבה על גל המחאות ב-2011 שבהן המפגינים דרשו את הקדמת הבחירות. בשנת 2012, ניקוליץ' נבחר לנשיא סרביה וירש את ווצ'יץ' כנשיא המפלגה. כמו כן הוקמה ממשלת קואליציה בראשות המפלגה הפרוגרסיבית והמפלגה הסוציאליסטית של סרביה (SPS). ווצ'יץ' הפך לראש ממשלה ב-2014 בעוד המפלגה הפרוגריסיבית הפכה למפלגה הגדולה ביותר בבלגרד ובוויבודינה ב-2014 וב-2016 בהתאמה.
המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית בחרה בווצ'יץ' כמועמד לנשיאות בבחירות 2017, שבהן זכה בסופו של דבר. הפגנות המוניות אורגנו בעקבות בחירתו, בעוד אנה ברנביץ', עצמאית שהצטרפה מאוחר יותר להמפלגה הפרוגרסיבית הסרבית, מונתה לראש ממשלתו. המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית התמודדה מאוחר יותר עם המחאות מ-2018 עד 2020, אך בכל זאת השיגה את מרבית המושבים באספה הלאומית של סרביה לאחר בחירות 2020, שהוחרמו על ידי רוב מפלגות האופוזיציה. הברית הפטריוטית הסרבית התמזגה לתוך המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית בשנת 2021 בעוד מחאות סביבתיות אורגנו גם בשנת 2021 ו-2022. ווצ'יץ' נבחר לקדנציה נוספת כנשיא בשנת 2022, בעוד המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית המשיכה להוביל את הממשלה עם המפלגה הסוציאליסטית. שנה לאחר מכן, ווצ'יץ' היה לנשיא המפלגה.
המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית מתוארת על ידי חוקרי מדע מדינה כמפלגה פופוליסטית ללא אידאולוגיה של ממש. המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית תומכת בהצטרפות סרביה לאיחוד האירופי אך תמיכתה היא פרגמטית למדי. כמפלגה נאו-ליברלית מבחינה כלכלית, המפלגה הפרוגרסיבית הסרבית דחפה למדיניות של צנע, רפורמות בכלכלת השוק, הפרטה, ליברליזציה כלכלית, ורפורמה בשכר, פנסיה, חוק העבודה, וכן תומכת ברפורמה בחוקה בחלק הקשור למערכת המשפט. המבקרים העריכו שאחרי עלייתה לשלטון סבלה סרביה מנסיגה מהאופי הדמוקרטי לאופי סמכותני יותר, כמו גם מירידה בחופש התקשורתי ובחירויות האזרח. נכון לשנת 2020, למפלגה הפרוגרסיבית הסרבית יש לפחות 800,000 חברים והיא המפלגה הפוליטית הגדולה ביותר באירופה.