stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוועדה המיוחדת לדיון בהצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית ובסעיפים מהצעת חוק התוכנית הכלכלית
חוקים שנידונו בוועדה

הצעת חוק הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית, התשע"ה-2015.
הצעת חוק התכנון והבנייה (תיקון מס' 104), התשע"ה-2015.
הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנים 2015 ו-2016) - דיון בפרק ט' - בנקאות.
פרק ח' (הקמת רשות החשמל) מתוך הצעת חוק התוכנית הכלכלית (תיקוני חקיקה ליישום המדיניות הכלכלית לשנות התקציב 2015 ו-2016), התשע"ה-2015 - דיון בפרק ח', הקמת רשות החשמל.
יושבי ראש הוועדה

| שם | תמונה | סיעה | כנסות | תקופת כהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלי כהן |  | כולנו | הכנסת העשרים | 20 ביולי 2015 – 23 בינואר 2017 |
| רחל עזריה |  | כולנו | הכנסת העשרים | 8 בפברואר 2017 – 30 באפריל 2019 |
ראו גם

הרשות הממשלתית להתחדשות עירונית
הערות שוליים

↑  ועדת הרפורמות בחרה בח"כ רחל עזריה כיו"ר הוועדה, באתר הכנסת, ‏8 בפברואר 2017
| ועדות הכנסת |
| --- | --- | --- |
| קבועות | ועדת החוקה, חוק ומשפט • ועדת החוץ והביטחון • ועדת החינוך, התרבות והספורט • ועדת הכלכלה • ועדת הכנסת • ועדת הכספים • ועדת המדע והטכנולוגיה • ועדת העבודה והרווחה • ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות • הוועדה לביטחון לאומי • ועדת הבריאות • הוועדה לענייני ביקורת המדינה • ועדת הפנים והגנת הסביבה • הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי • הוועדה למיזמים ציבוריים |  |
| היסטוריות | ועדת השירותים הציבוריים • ועדת השקיפות • ועדת הרפורמות • ועדת הגיוס • הוועדה המיוחדת לצדק חלוקתי ולשוויון חברתי • הוועדה המיוחדת לפרשת היעלמותם של ילדי תימן, מזרח והבלקן • הוועדה המיוחדת לדיון בהצעה לסדר היום בנושא קשיים ברפורמה בשירות המדינה • ועדת הקורונה • ועדת מיזמי תשתית לאומיים מיוחדים ושירותי דת יהודיים |  |
| מיוחדות  (הפועלות כיום) | הוועדה המיוחדת לפניות הציבור • הוועדה לענייני התמכרויות, סמים ואתגרי הצעירים בישראל • הוועדה לזכויות הילד • הוועדה המיוחדת לעניין הקרן לאזרחי ישראל • הוועדה המיוחדת לענייני הצעירים |  |
| שונות | ועדת האתיקה • ועדת הפירושים • ועדת חקירה פרלמנטרית • הוועדה המסדרת |  |
החיל הבריטי החופשי

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:  אס אס אס אס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1944–1945 (כשנה) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 
שחזור מדי החיל
רוי קורלנדר במדי החיל הבריטי החופשי
החיל הבריטי החופשי (באנגלית: British Free Corps, בגרמנית: Britisches Freikorps) הוא שמה של יחידת שבויי מלחמה בריטיים שהתנדבו להילחם לצד הנאצים בעת מלחמת העולם השנייה.
באמצע שנת 1943 הקים ג'ון אמרי, בוגד בריטי ששהה בברלין, כשדר של שידורי תעמולה נאציים בשפה האנגלית, יחידה בחסות הנאצים שנקראה "הלגיון הבריטי של סיינט ג'ורג'". אמרי ניסה לשכנע שבויי מלחמה בריטיים, אוסטרליים וניו זילנדיים להצטרף ליחידתו על מנת להילחם בברית המועצות.
למעשה נוצרה היחידה לא בגין צורך צבאי אמיתי, אלא על מנת שתשמש כלי תעמולה בידי הנאצים. היחידה מנתה עשרות בודדות של שבויים. ההערכות לגבי מספרם משתנות לפי המקורות השונים, אך בכל מקרה לא יותר מ-30 איש בעת ובעונה אחת. קבוצה זו הייתה זעירה ביחס לנתון של כ-60,000 שבויי המלחמה הבריטיים שנשבו על ידי הגרמנים, ובהשוואה ליחידות בוגדים צרפתיים ובלגיים שמנו אלפי אנשים. לבסוף החליטו הגרמנים כי שירותו של אמרי אינו נחוץ להם יותר ושילבו את היחידה, בינואר 1944, במסגרת הוואפן אס אס (האס אס הקרבי) בשם "החיל הבריטי החופשי".
חברי היחידה היו בחלקם פשיסטים בריטיים וחלקם אנשים משולי החברה. מכיוון שמכסתם לצורכי לחימה ממשית לא נתמלאה, בילו אנשי היחידה את זמנם בבטלה בבסיסם בעיר הילדסהיים בגרמניה. אחדים מהם יצאו למסעי שכנוע במחנות השבויים במטרה לגייס בוגדים נוספים, אך ללא הצלחה.[דרוש מקור]
היחידה הגיעה לסוף דרכה בראשית שנת 1945, בעת הקרב על ברלין. מקורות אחדים טוענים כי אכן עסקו בלחימה נגד הכוחות הסובייטיים ומקורות אחרים אומרים כי רובם ערקו. לאחר המלחמה אותרו שרידי היחידה, הועמדו לדין צבאי, ונדונו לתקופות מאסר החל משנות מאסר אחדות ועד למאסר עולם. מקים היחידה ג'ון אמרי נדון למוות והוצא להורג ב-19 בדצמבר 1945. קצין האס אס הגרמני שהיה אחראי על היחידה האופשטורמפירר (סרן) האנס רופקה חי לעת זקנה בגרמניה.
ראו גם

דיוויזיית שרלמאן
הלגיון הגאורגי - חיל מתנדבים גאורגי בשירות הנאצים.
הלגיון הוולוני - חיל מתנדבים בלגי בשירות הנאצים.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n93118071  NKC: pna2005285569  VIAF: 124486934   WorldCat (עם VIAF): 124486934
ה'תשי"ד

ה'תשי"ד (5,714) ובקיצור תשי"ד – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-10 בספטמבר 1953, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 27 בספטמבר 1954.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 23 שעות ו-1024 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג החא. היא מעוברת, ואורכה 383 ימים.
זו שנה שנייה לשמיטה, ושנת 14 במחזור העיבור ה-301. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 2 (סימנה בלהז) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,885 לחורבן הבית, ושנת 2,265 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשי"ד 6 שנות עצמאות.
אירועים

ה' בחשוון - יחידה 101, בפיקודו של אריאל שרון, מבצעת את פעולת התגמול בקיביה
א' בטבת - דוד בן-גוריון פורש לשדה בוקר
כ"ב בטבת - הקמת אגף המודיעין בצה"ל
כ"ד בטבת - הטלוויזיות הצבעוניות הראשונות מוצעות למכירה בארצות הברית
כ"ו בטבת - נפתח משפט קסטנר
כ"ב בשבט - משה שרת מציג את ממשלתו (החמישית במנין הממשלות) בפני הכנסת
י"ב באדר ב' - טבח מעלה עקרבים
כ"ד באדר ב' - בעקבות טבח מעלה עקרבים כוח צנחנים בפיקודו של אהרן דוידי יוצא לפעולת תגמול מבצע נחלין באזור בית לחם
כ"ח באייר - נפתחת המכללה הבין-זרועית לפיקוד ולמטה
כ"ח בתמוז - אסון מעגן, בו מטוס קל מתרסק לתוך קהל, וגרם למותם של 17 איש
נולדו

כ"ט בכסלו - פרופסור מלכה רפופורט חובב, יו"ר החוג לאנגלית באוניברסיטה העברית שבירושלים
ז' בטבת - ענת גוב, מחזאית ישראלית
כ"ג בטבת - גלי עטרי, זמרת
ו' בשבט - שמואל וילוז'ני, שחקן ישראלי
כ"א בשבט - דויד גרוסמן, סופר ומחזאי ישראלי
כ"ז בשבט - מיכאל מלכיאור, רב, חבר הכנסת ויו"ר מפלגת מימד
ט' באדר א' - מג'לי והבה, חבר הכנסת מטעם קדימה
י"ב באדר א' - מאט גריינינג, מאייר קומיקס אמריקאי, יוצר תוכנית הטלוויזיה משפחת סימפסון ופיוצ'רמה
י"ד באדר א' - מיקי ברקוביץ', כדורסלן ישראלי
כ' באדר א' - ויקטור יושצ'נקו, נשיא אוקראינה
כ"ב באדר א' - גבי אשכנזי, הרמטכ"ל ה-19 של צה"ל
כ"ג באדר א' - יולי תמיר, שרה וחברת הכנסת מטעם העבודה
כ' בניסן - רומן ברונפמן, פוליטיקאי ישראלי
כ"ו בניסן - ג'רי סיינפלד, שחקן טלוויזיה וקומיקאי
ט"ו באייר - יואב קוטנר, שדרן רדיו ואיש טלוויזיה ישראלי
כ"ב באייר - חלי גולדנברג, שחקנית ישראלית
י' בסיוון - אפי בירנבוים, מאמן כדורסל ישראלי
י"ט בסיוון - אילן רמון האסטרונאוט הישראלי הראשון בחלל (נהרג ב-ה'תשס"ג)
ב' באב - יצחק אולשן ממונה לנשיא בית המשפט העליון
ח' באב - יונתן פולארד, ריגל בארצות הברית למען ישראל ונידון למאסר עולם
א' באלול - שלומי שבת, זמר מזרחי ישראלי
נפטרו

כ"ז בתשרי - משה סמילנסקי, משורר ופובליציסט עברי (נולד תרל"ד)
ט"ו בחשוון - הרב אברהם ישעיהו קרליץ - מחבר 'חזון איש'
י' בכסלו - הרב איסר זלמן מלצר, ראש ישיבת סלוצק, ראש ישיבת עץ חיים, ומחבר הספר 'אבן האזל' על משנה תורה לרמב"ם
י"ב בטבת - הרב מרדכי חיים סלאנים, אדמו"ר מסלונים ודיין בטבריה
כ"ד בטבת - הרב אליהו אליעזר דסלר, משגיח ישיבת פוניבז'
כ' בתמוז - הרב אברהם חיים נאה, "בעל השיעורים" - מחבר ספר 'שיעורי תורה', 'שיעורי מקוה', 'שיעורי ציון', 'אבני צדק', 'קצות השלחן' ועוד
ח' באדר א' - נתן אלבז, חייל צה"ל אשר נהרג ב-1954 בנסותו להציל את חיי חבריו מרימון-יד שהופעל, וקיבל את עיטור המופת (נולד תרצ"ג)
ט"ו באייר - זליג ברודצקי, מתמטיקאי, פעיל ציוני ונשיא האוניברסיטה העברית (נולד ב-ה'תרמ"ח)
י"ט באב - רבי שמעון שלום קאליש, האדמו"ר מאמשינוב. נטמן בבית העלמין העתיק בטבריה
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשי"ד הם :
משה צבי סגל - מדעי היהדות
שמואל הוגו ברגמן - מדעי הרוח
דוד שמעוני - ספרות יפה
שמואל יוסף עגנון - ספרות יפה
ארתור בירם - חינוך
גד טדסקי - מדעי המשפט
פרנץ אולנדורף - מדעים מדויקים
מיכאל זהרי - מדעי החיים
שמעון בודנהיימר - חקלאות
עדן פרטוש - מוזיקה
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
ה' באייר חל ביום השבת, ולכן יום העצמאות מוקדם ליום חמישי ג' באייר ויום הזיכרון לחללי מערכות ישראל מוקדם ליום רביעי ב' באייר.
היסטוריה של עם ישראל
האגודה המוסלמית הלאומית

האגודה המוסלמית הלאומית (בערבית: الجمعية الاسلامية الوطنية, תעתיק: אל-ג'מעיה אל-אסלאמיה אל-וטניה) הייתה ארגון שהתקיים בארץ ישראל המנדטורית בשנים 1921–1923, בהשראה ובמימון ציוניים, והיו לו סניפים במספר עיירות ערביות.
האגודה הייתה הארגון האופוזיציוני הראשון בפוליטיקה הערבית הפלסטינית והייתה מכוונת כנגד האגודות המוסלמיות-נוצריות, שהחלו להתגבש בהדרגה לתנועה לאומית.
היסטוריה > רקע

מיד עם תחילת פעולתם, הבחינו אנשי ההנהלה הציונית בירושלים בקיומם של גורמים ערבים שהתנגדו מסיבות שונות לאישים המרכזיים של הקונגרס הערבי-פלסטיני והוועד הפועל הערבי. מתוך חששה מההתארגנות האנטי-ציונית של הפלסטינים, החלה ההנהלה הציונית לקרב אליה את הגורמים הללו ולעודדם לפעול נגד הגורמים המתנגדים לציונות. בקיץ 1921 החלה המחלקה הערבית של ההנהלה הציונית בראשותו של חיים מרגליות קלווריסקי לנסות ולהביא את כל מתנגדי הוועד הפועל הערבי להתארגן במסגרת פוליטית בעלת מצע שאינו עוין את הציונות.
היסטוריה > התנגדות למשלחת הראשונה ללונדון

התארגנות "האגודה המוסלמית הלאומית" קמה סביב התנגדות למשלחת הפלסטינית הראשונה ללונדון ולעמדותיה. פעילי האגודה החתימו את תומכיהם על עצומות נגדה ונגד דרישותיה.
ביולי 1921 יצאה המשלחת ללונדון וההסתדרות הציונית טענה שאין היא מייצגת את כל האוכלוסייה המוסלמית והנוצרית של ארץ ישראל. עתה, לאחר שהוקמה "האגודה המוסלמית הלאומית", יכלו דוברי התנועה הציונית בלונדון להצביע על קיומה כהוכחה לכך.
לצורך הקמת הארגון הזה, השתמש קלווריסקי בשיטות של מתן מענקים אישיים למייסדי האגודות במקומות השונים ומימון הוצאותיהן. בדרך כלל הוא עצמו היה היוזם והאגודות קיימו קשרים קבועים עם ההנהלה הציונית. קלווריסקי ניצל את קיומה של מורת רוח מוסלמית כנגד חלקם הלא-פרופורציונלי של הנוצרים במנהל הממשלתי. מקימי האגודה טענו כנגד האגודה המוסלמית-נוצרית שהיא למעשה כלי-שרת בידי הנוצרים. אחד המניעים החשובים להצטרפות מוסלמים שונים לאגודה המוסלמית הלאומית, היה התקוה שכך יזכו בתמיכתה של ההנהלה הציונית במאמציהם להשגת משרות ממשלתיות.
אלא שרק ערבים מעטים הצטרפו לאגודה, וזאת הודות לתשלומי כספים ולא בשל אידאולוגיה. תופעות של קבלת מענקים כספיים לא היו אופייניות לאגודה זו בלבד, אולם שכיחותן בה הייתה גדולה הרבה יותר.
היסטוריה > סניפים בערי הארץ

האגודה המוסלמית הלאומית החלה לקום בצפון הארץ, שם היה עיקר כוחה, בערים חיפה, עכו, נצרת, טבריה ובית שאן. מחוז הצפון היה מרכז של התנגדות לוועד הפועל הערבי.
פעילי האגודה הסבירו לציבור הערבי כי המשלחת הפלסטינית ללונדון נכשלה, וכעבור שנה שלחו סניפי האגודה בחיפה ובירושלים מברק אל משרד המושבות, בו טענו כי למשלחת אין את הזכות לדבר בשם ערביי פלסטין. במספר הזדמנויות, טענו האגודות בזכות ההגירה היהודית והפעילות הציונית בארץ ישראל. במברק האגודה של חיפה אל שר המושבות וינסטון צ'רצ'יל ביולי 1922, היא אף קבעה: "ללא הגירה ועזרה כספית יהודית אין ארצנו עתידה להתפתח. ניתן להיווכח בכך על ידי העובדה שהערים המיושבות בחלקן על ידי יהודים, דוגמת ירושלים, יפו, חיפה וטבריה מתקדמות ללא הפוגה, ואילו שכם, עכו, נצרת, שאין יהודים גרים בהן, נסוגות אחור ללא מעצור". מברקים דומים מסניפים בערים נוספות, הביעו את הסכמת האגודה לשלטון המנדט הבריטי, בו ראתה ברכה גדולה לארץ. באותו חודש אושר המנדט והאגודה המוסלמית הלאומית בירכה על כך ועשתה מאמצים רבים להכשלת פעולות המחאה שארגנו הוועד הפועל הערבי וסניפי האגודה המוסלמית-נוצרית.
האגודה בחיפה כללה איש דת חשוב, שיח' יונס אל-ח'טיב, קאדי מכה לשעבר. באגודה בבית שאן היו שיח'ים בדווים, שלא היו שותפים לתחושת סולידאריות לאומית עם המרכיבים האחרים של החברה הערבית הפלסטינית. באגודה בנצרת הייתה משפחת אל-פאהום החזקה, שבני משפחת זועבי, יריבתה, נטו אז לתמוך בוועד הפועל. הארגון הצליח להתפשט אל אזורי שכם וג'נין, שם התבסס על אנשים ממשפחת טוקאן וענף של משפחת עבד אל-האדי, אך גם על המשפחות הכפריות החזקות: בראש מארגני האגודה באזורי ג'נין וטולכרם עמדו המשפחות ג'ראר (נפת ג'נין) ואבו הנטש (קאקון). בין היתר, היו חברים באגודה אכרם זעיתר, בנו של ראש עיריית שכם לשעבר, עומר זעיתר, ופדל אל-פאהום, שבנו, עבאס אל-פאהום, היה חבר בוועד הפועל מאז 1930. בחורף 1922 הקים קלווריסקי בעצמו את האגודה בירושלים והתבסס על משפחת דג'אני. ראשי האגודה היו שוכרי א-דג'אני, אחיו של ראש המשפחה עארף א-דג'אני, שהיה אז נשיא הוועד הפועל הערבי, ופאיק א-דג'אני. אולם הצלחת האגודה בעיר הייתה קטנה וקלווריסקי לא הצליח לגייס אישים בולטים ממשפחות אחרות. הצטרפותו של שוכרי א-דג'אני פגעה במעמדו של אחיו, אולם עארף החל לתקוף אז את מדיניות המשלחת הפלסטינית הראשונה לבריטניה וביוני 1922 הוא פוטר מנשיאות הוועד הפועל.
ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, קולונל פרדריק קיש, הקדיש חלק ניכר מזמנו לקשרים ממומנים עם משתפי פעולה ערבים, שתפקידם היה להפיץ את ההכרה בקרב ערביי ארץ ישראל כי הציונות תנצח. קיש תיעד ביומנו את המגעים הללו ובדצמבר 1922 וינואר 1923 תיעד התמקחויות על תשלומים עם אנשי "המועדון הלאומי המוסלמי" בטבריה ובירושלים.
היסטוריה > עמדת הממשלה

בתחילת 1923 שלח קיש למזכיר הראשי של הנציב העליון, קולונל וינדהאם דידס, מכתב רשמי בו האשים את השלטונות הבריטיים בעידוד הקנאות הלאומית הערבית, על ידי כך שהם מזניחים את הערבים ידידי הציונים במקום לטפח אותם. ביניהם הוא מנה גם את ראש עיריית חיפה שהודח, חסן שוכרי. דידס הורה לחקור כמה מהאישים שציין קיש, ובדו"ח על שוכרי נכתב כי הוא מכהן כנשיא האגודה המוסלמית הלאומית, "אשר משערים שהיא ממומנת בידי הציונים". על בסיס החומר שנאסף בדוחות, כתב אחד מאנשיו של דידס כי שימוש בשוחד רק יצור ניכור בקרב הגורמים החיוביים שבין הערבים, יגרום להם לזהות את הציונות עם שחיתות ותישאר לה רק תמיכתם של גורמים ערבים שאינם ראויים. לדבריו, הגדרת מפלגה שנקנתה בשוחד כ"מתונה" היא אשליה ואין לבקש מהממשלה לתמוך בה או לשתף פעולה עם שיטות כאלו, שגם אינן יעילות. אלא שמסמך תשובתו של דידס לקיש נגנז והוא לא קיבל אותו. באותה שנה גם זאב ז'בוטינסקי הזהיר שמדיניות השוחד של קלווריסקי לא תשתלם.
אנשי הוועד הפועל הערבי ידעו על כך שהאגודה המוסלמית הלאומית קשורה באופן הדוק לגורמים הציוניים ועשו בכך שימוש כדי להוריד את קרנה בציבור. את חברי האגודה הם הציגו כאנשים שבגדו תמורת בצע כסף. האגודות המוסלמיות-נוצריות הפעילו לחץ ציבורי ואישי על חברי האגודה המוסלמית הלאומית, במטרה להניא אותם מלהשתתף בה. נעשו גם פניות רבות לממשלה בדרישה לאסור על קיומה וכן הפעלת פקידי הממשלה הערבים נגדה. הממשלה לא קיבלה את הדרישה הזו, אולם רצתה למנוע סכסוכים בתוך הציבור הערבי, ובמקרים רבים פעלו פקידי ממשלה ערבים נגד האגודה ופעיליה. אנשי האגודה המוסלמית-נוצרית ידעו על עמדה זו של הממשלה והדבר חיזק אותם במאבקם. ראשי הממשלה ידעו שהאגודה המוסלמית הלאומית הוקמה בסיוע כספי של ההסתדרות הציונית ולכן התייחסו אליה בחוסר-אהדה, כאל גורם לא-עצמאי וללא ערך פוליטי. התגובה הממשלתית השלילית לחלקה של ההסתדרות הציונית בהקמת האגודה, מנע מההסתדרות הציונית את האפשרות לסייע לחברי האגודה בהשגת משרות ממשלתיות.
היסטוריה > הבחירות למועצה המחוקקת ודעיכת האגודה

באוגוסט 1922 פורסם "דבר המלך במועצה", שהודיע על עריכת בחירות למועצה מחוקקת שתקום בארץ ישראל, אותן החרים הוועד הפועל הערבי. האגודה המוסלמית הלאומית התייחסה לבחירות בחיוב וחבריה דאגו לכך שיוצגו מועמדים והשתתפו בבחירתם במקומות שהיה בכך צורך. אלא שבמהלך מסע התעמולה שקדם לבחירות, הם לא העזו לפעול בגלוי, עקב אימת פעילי הוועד הפועל, וככל שהתקרב מועד הבחירות, החלו פעילי האגודה להירתע ובכינוס שערכו בירושלים הצביעו רוב המשתתפים נגד ההשתתפות בהן.
הפסקת התמיכה הכספית מצד ההסתדרות הציונית, בשל מצבה הפיננסי, תרמה גם היא לחוסר ההתלהבות משבירת החרם על הבחירות.
להסתדרות הציונית לא הייתה יכולת כספית רבה לתמוך באגודה המוסלמית הלאומית באופן קבוע, והקולונל קיש לא היה שלם עם מדיניות של רכישת תומכים בכסף. כאשר פסקה התמיכה הכספית, החלה פעילות האגודה לדעוך.
קלווריסקי השקיע במיזם כסף רב, וכאשר התקשה למלא הבטחות כספיות שנתן, משום שהתנועה הציונית לא העבירה לו את הכסף הנדרש, הוציא מכספו הפרטי. מכיוון שהרגיש שהוא נושא באחריות כבדה, האמין שהכסף יוחזר לו ונקלע בשל כך לחובות. לאחר משא ומתן עם ראשי ההסתדרות הציונית במרץ ואפריל 1923, חלק מהכסף אכן הוחזר לו.
באגודה שררו גם מחלוקות פנימיות שהחלישו אותה. חלק מהן עסקו בתמיכת האגודה במדיניות הציונית, מה שגרם לכך שפעילים התפטרו מתפקידיהם בה או פרשו ממנה לחלוטין. מחלוקות אחרות נבעו מסיבות אישיות או בשל ריב על הכסף שהוענק לאגודה.
גם תקוות הפעילים להשגת משרות ממשלתיות בעזרת הגורם הציוני נסתיימה באכזבה גדולה.
בחורף 1923 נערכו הבחירות למועצה המחוקקת. הצלחת הוועד הפועל להכשיל אותן הייתה גם כישלונה של האגודה המוסלמית הלאומית, משום שהצלחה זו חשפה את חולשתה.
היסטוריה > סופה של האגודה

כישלון האגודה המוסלמית הלאומית בנושא הבחירות למועצה המחוקקת זירז את תהליך ההתפוררות שלה ובמהלך אביב 1923 חברים רבים נטשו אותה וסניפיה התפזרו.
ביוני 1923, במהלך הוועידה השישית של הקונגרס הערבי-פלסטיני, שלחה האגודה הודעה לממשלת בריטניה, האומרת כי אין הוועידה מייצגת את העם הערבי ולכן אין חשיבות לעמדותיה. האגודה הודיעה כי בני העם הערבי רוצים לעבוד בשלום למען בניית פלסטין, תוך שיתוף פעולה עם תושבים אחרים, ללא הבדל גזע, תחת החסות הבריטית. אלא שעוד באותה שנה נעלמה האגודה כליל מהבמה הפוליטית.
ב-10 בנובמבר 1923 נערכה בירושלים ועידת היסוד של "המפלגה הלאומית הערבית הפלסטינית", מפלגת האופוזיציה החדשה שליכדה את החוגים המתונים שהתנגדו למדיניות אי-שיתוף הפעולה עם הממשלה ונטו להשתתף בבחירות למועצה המייעצת. המארגנים לא שיתפו בעבר פעולה עם "האגודה המוסלמית הלאומית", וכלקח מכישלונה, הדגישו במצע המפלגה את התנגדותה לציונות, להצהרת בלפור ולחוקת הארץ. המייסדים עשו כל שבידיהם כדי "להכשיר" את מפלגתם, וכדי שזו לא תיחשב כיורשת של האגודה, בחרו כנראה בשיח' סולימאן אל-תאג'י אל-פארוקי לנשיאה, משום שזה גינה את האגודה בחריפות שנתיים קודם לכן. ב-1927 טען העיתון "מראת א-שרק", שהפך לביטאון המוצהר של המפלגה, כי "האופוזיציה לא החלה אלא עם שובה של המשלחת השלישית מלונדון". משלחת פלסטינית זו שבה בספטמבר 1923 ומכאן ש"האגודה המוסלמית הלאומית" (שהתקיימה קודם לכן) לא נחשבה בעיני ביטאון המפלגה לחלק מהאופוזיציה.
לקריאה נוספת

יהושע פורת, צמיחת התנועה הלאומית הערבית הפלסטינאית 1918–1929, הוצאת עם עובד תל אביב, 1976.
יהושע פורת, ממהומות למרידה, התנועה הלאומית הערבית הפלסטינית 1929–1939, הוצאת עם עובד תל אביב, 1976.
הערות שוליים

1 2 3  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 171.
↑  יעקב שמעוני, ערבי ארץ־ישראל, עמ' 281.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 227.
1 2  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 174–175.
1 2 3  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 177.
↑  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 175.
↑  בני מוריס, קורבנות, עמ' 106.
1 2 3 4  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 179.
↑  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 175–176.
↑  לפי חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ב, יחידה 4, עמ' 321, הפנייה נעשתה במרץ 1922. בראש החתומים עלייה היה "נשיא האגודה המוסלמית הלאומית, חסן בק שוכרי". נאמר בה גם: "אין אנו רואים בעם היהודי אויב, הבא עלינו לדכאנו. להפך, אנו רואים את העם היהודי כאח, העשוי להשתתף עמנו בשמחתנו ובצערנו ולעזור לנו לשקם את ארצנו המשותפת".
↑  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 176.
↑  פורת, ממהומות למרידה, עמ' 148, הערה 73.
1 2  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 176–177.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 229–230.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 231–232.
1 2 3 4 5  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 178.
↑  תום שגב, ימי הכלניות, עמ' 227, הערה.
↑  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 179–180.
↑  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 174.
↑  פורת, צמיחת התנועה, עמ' 180–182.
דניס ראדר

| --- | --- |

תמונת המאסר של ראדר  תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  9 במרץ 1945 (בן 79) Pittsburg, ארצות הברית 
 שם לידה:  Dennis Lynn Rader 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  הקולג' הקהילתי של באטלר  אוניברסיטת המדינה ויצ'יטה 
 תקופת הפעילות:  1974–1991 (כ־17 שנים) 
 מעסיק:  Coleman Company, ADT Inc. 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 בת זוג:  פאולה דייץ (1971–2005)
 מספר צאצאים:  2 
 
דניס לין ראדר (באנגלית: Dennis Lynn Rader; נולד ב-9 במרץ 1945) הוא רוצח סדרתי שפעל בעיקר בשנות ה-70 וה-80 בויצ'יטה, העיר הגדולה ביותר בקנזס שבארצות הברית. זהותו נחשפה רק ב-2005, 31 שנים אחרי הרצח הראשון. הוא העניק לעצמו את הכינוי: "BTK" - ראשי תיבות באנגלית של "לקשור, לענות, להרוג" - דפוס הפעולה שעליו חזר בכל רציחותיו.
ביוגרפיה

הוא נולד ב-9 במרץ 1945 בפיטסבורג, קנזס להוריו וויליאם ודורותיאה ראדר, יש לו שלושה אחים, ג'ף, ביל ופול. ב-1971 הוא נישא לפאולה דייץ' ונולדו לבני הזוג בן ובת, בריאן וקארי. לאחר תפיסתו ב-2005 התגרשה ממנו אשתו.
הרציחות

ראדר רצח בעיקר נשים. סדרת רציחותיו החלה ב-15 בינואר 1974, אז רצח את ג'וזף אותרו, אשתו ג'ולי וילדיהם ג'וזפין (11) וג'וזף (9). מספר מעשי הרצח הכולל שביצע אינו ידוע עדיין, אך משערים שמספר הקורבנות הוא 13. הוא נהג לפרוץ לבית קורבנותיו, להתחבא בארון הבגדים שלהם ולתקוף אותם, ולאחר מכן לחנוק אותם למוות. אחת מהנשים ניצלה כיוון שאיחרה להגיע לביתה, ובמכתב ששלח למשטרה כתב הרוצח "חיכיתי חיכיתי ולא באת". מעשה הרצח האחרון התרחש ב-1991 ומאז הוא נעלם מהאופק למשך 18 שנים. במשך כל שנות פעילותו נהג לבקר בכנסייה ואף התקדם בסולם הדרגות בהנהגת הקהילה.
הרציחות > תעתוע במשטרה

ראדר נהג לשלוח מכתבים למשטרה המקומית כדי להתגרות בה וכמו כן גם תמונות של הקורבנות. באחד המכתבים ששלח למשטרה בתחילת הפרשה, כתב הרוצח "כמה נשים עוד אצטרך להרוג, עד שהרציחות יתפרסמו במדיה?!". ה-FBI הקצה תקציב מיוחד כדי ללכוד את הרוצח, אך ללא הצלחה. ראדר גם נהג לטלפן למשטרה ובאחת הפעמים אפילו התקשר למוקד החירום האמריקני, 911, כדי לדווח על רצח שביצע - שכנתו המתגוררת רחובות ספורים מביתו. הוא נהג להותיר פרטים מזהים אודותיו כמו למשל שאביו נהרג במלחמת העולם השנייה ואת שמה של אשתו. החוקרים היו בטוחים אז שהפרטים הם דיסאינפורמציה שנועדה לבלבל אותם, אך לאחר לכידתו התברר שכל הפרטים שמסר היו נכונים.
הרציחות > ניסיונות לכידה

בשנת 1983 הוקם כוח משימה מיוחד למציאת הרוצח שהטיל את חיתתו על העיר השלווה. הבלשים כונו "מכסחי הרוחות" ועבדו בשיתוף פעולה עם ה-F.B.I. באותן שנים פענוח מבוסס מחשבים לא היה קיים, ולכן צירפו הבלשים פרופסור למתמטיקה שסייע להם בבניית מאגרי נתונים שונים. מאגר אחד הכיל פרטים שנאספו מזירות הרצח והוא הוצלב עם נתונים על חשודים פוטנציאליים. אחת המסקנות שעלו היא שהרוצח מקומי. תרמה להם העובדה שהרוצח נהג לצלם את מכתביו ממכונת צילום באוניברסיטה המקומית, ולשלוח למשטרה את הצילום של כל מכתב ולא את המקור. החוקרים בדקו את כל מי שלמד או עבד באוניברסיטה לאורך השנים האחרונות וכך הגיעו למסקנה הזו. מאגר נוסף התבסס על העובדה שהרוצח הותיר את זרעו בכמה מהזירות, אז החלה להתפתח טכנולוגיית ה-DNA והחוקרים ניסו להצליב בין נתוני ה-DNA מהזירה לבין חשודים פוטנציאליים. יותר מ-100,000 שעות חקירה הושקעו בתיק, אך עם הפסקת הרציחות בשנת 1991 הוקפא התיק אך לא נסגר.
| שם | מין | גיל | תאריך הרצח | מקום הרצח | סיבת המוות | כלי הרצח |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ג'וזף אותרו | זכר | 38 | 15 ינואר 1974 | רחוב אדגמור צפון 803, וויצ'יטה | חנק | שקיות פלסטיק |
| ג'ולי אותרו | נקבה | 33 | 15 ינואר 1974 | רחוב אדגמור צפון 803, וויצ'יטה | חנק | חבל |
| ג'וזף אותרו | זכר | 9 | 15 ינואר 1974 | רחוב אדגמור צפון 803, וויצ'יטה | חנק | שקית פלסטיק |
| ג'וזפין אותרו | נקבה | 11 | 15 ינואר 1974 | רחוב אדגמור צפון 803, וויצ'יטה | נתלתה על צינור ניקוז | חבל |
| קתרין ברייט | נקבה | 21 | 4 אפריל 1974 | רחוב 13 מזרח 3217 צפון, וויצ'יטה. מתה בית החולים ווסלי | נדקרה 11 פעמים בגבה ובערפה | סכין |
| שירלי ויאן | נקבה | 24 | 17 מרס 1977 | רחוב הידרוליק דרום 1311, וויצ'יטה | חנק | חבל |
| ננסי פוקס | נקבה | 25 | 8 דצמבר 1977 | רחוב פרשינג דרום 843, וויצ'יטה | חנק | חגורה |
| מרינה אדג' | נקבה | 53 | 27 אפריל 1985 | רחוב העצמאות צפון 6254, פארק סיטי | חנק | ידיו של ראדר |
| ויקי וגריילי | נקבה | 28 | 16 ספטמבר 1986 | רחוב 13 מערב 2404 צפון, ווצ'יטה | חנק | גרב ניילון |
| דולורס א. דייוויס | נקבה | 62 | 19 בינואר 1991 | רחוב מורד הגבעה צפון 6226, וויצ'יטה | חנק | גרביונים |
הופעה מחדש > המכתבים

במרס 2004, 14 שנה לאחר שתמו הרציחות, נשלחה מעטפה לעיתון המקומי ובה רישיון נהיגה של אחת מקורבנות הרצח, והדבר העלה שוב את הצורך בתפיסת הרוצח. הוא החל שוב בסדרה של התגרויות מכוונות ואף התראיין טלפונית לתחנת טלוויזיה מקומית. כדי להוכיח שהוא אכן הרוצח BTK הוא נהג להשאיר חפצים של קורבנותיו במקומות מסוימים ולאחר מכן לטלפן לדווח עליהם.
הופעה מחדש > הלכידה

ראדר נתפס בשבת, 26 בפברואר 2005, לאחר ששלח למשטרה מכתב כקובץ ע"ג תקליטון. המשטרה זיהתה את מקור הקובץ - באמצעות מאפייניו - ככזה שנוצר על ידי משתמש בשם "דניס" באמצעות תוכנה הרשומה ע"ש הכנסייה הלותרנית בויצ'יטה. לאחר חקירה ממושכת המשטרה טמנה מארב לדניס ראדר - שכיהן כנשיא הכנסייה, בעירו פארק סיטי. דניס נתפס והודה בכל הרציחות ואף סיפק מידע פרטני על כל אחת ואחת מהן. בעת לכידתו, מלבד היותו איש הכנסייה הלותרנית, היה הרוצח פקח עירוני, חובב שירה וכללית אדם נחמד והידיעה על מעשיו הותירה את הקהילה הלותרנית הקטנה של פארק סיטי בהלם מוחלט. אחד הפסיכיאטרים שעבד עם צוות החקירה אמר לתקשורת: "עם כל הכבוד לטכנולוגיה, ראדר הוא שסייע לנו לתפוס אותו".
הופעה מחדש > כיום

דניס הואשם בעשרה סעיפי רצח, הוא טען כי רצח למען סיפוקו המיני. ראדר עמד למשפט אבל לא הוצא להורג כי בשנים בהם ביצע את פשעיו (1986-1974) עונש מוות עדיין לא היה חוקי בקנזס. על ראדר נגזרו עשרה עונשי מאסר עולם רצופים וללא אפשרות חנינה עד גיל 175.
ראו גם

המרטש מאטלנטה
המפלצת מפירנצה