stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה ברגמן
משפחתו

בניו (מאשתו הראשונה) הם:
הרב מאיר צבי ברגמן
נחום שנדרס על ידי ערבי סמוך לקבר רחל.
בנותיו (מאשתו השנייה):
צביה זלטה – אשת הרב יעקב גולדמן, בן האדמו"ר מזוויהל הרב מרדכי גולדמן ואמו של האדמו"ר רבי אליעזר גולדמן מזווהיל בארצות הברית;
אסתר – אשת רבי ישראל צבי יאיר דנציגר, האדמו"ר הנוכחי מאלכסנדר.
ספריו

'זיבולא בתרייתא' על הלכות קבורת המת, ומנהגי ירושלים משעת הגסיסה ועד זיבולא בתרייתא (סיום הקבורה), תש"א. הודפס במהדורה שנייה בשנת תש"כ. בראש הספר פורסמו מכתבי הסכמה של גדולי רבני ירושלים מכל החוגים התורניים, וביניהם רבני העדה החרדית הגאב"ד רבי יוסף צבי דושינסקי, הראב"ד רבי זליג ראובן בנגיס וחברי בית דינו רבי פנחס עפשטיין ורבי דוד יונגרייז, הראב"ד של בית הדין החסידי בירושלים רבי ישראל זאב מינצברג, רבי שמשון אהרן פולנסקי, רבה של ירושלים רבי צבי פסח פרנק והראב"ד רבי אליהו ראם, וראש ישיבת מרכז הרב רבי יעקב משה חרל"פ.
'גמלא ותיתורא' על ענייני חינוך, דרכי החינוך בהלכה ובפדגוגיה, ירושלים, תש"י.
'עתיר פומבי', ביאורים על אמרותיו של רשב"י בש"ס, מדרשים, ובזוהר. הוצאת ישיבת הרשב"י בני ברק, תשל"ג. ספרו 'עתיר פומבי'
הערות שוליים

↑  4452 | Encyclopedia of the Founders and Builders of Israel, www.tidhar.tourolib.org
↑  בנימין מפתח תקווה, תולדות ושורשים - עצי משפחה: הרב משה ברגמן ראש ישיבת הרשב"י, באתר תולדות ושורשים - עצי משפחה, ‏יום שני, 24 בדצמבר 2012
↑  בנימין מפתח תקוה, הרב משה ברגמן ראש ישיבת הרשב"י, באתר תולדות ושורשים, ‏24 דצמבר 2012
↑  ראו: ישיבות ומוסדות תורה, באתר ארכיון המדינה, עמ' 246
↑  מנהרת הזמן - ישיבה בהרי מירון, באתר www.yba.org.il
↑  על פי עדותו בהקדמתו לספרו 'עתיר פומבי' בני ברק תשל"ג
↑  תולדות ישיבת מירון, באתר ישיבת בני עקיבא מירון
↑  אברמי פרלשטיין, ראש הישיבה בדמעות: "אחי היחיד נרצח לי מול העיניים על ידי ערבי", באתר בחדרי חרדים, 16 בפברואר 2023
↑  משה ויסברג, הכירו את הממשיך: הרבי החדש מזוועהיל ארה"ב • פרופיל, באתר בחדרי חרדים, 24 ביולי 2017(הקישור אינו פעיל, 25.2.2020)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308606205171  ISNI: 0000 0004 0232 0200  VIAF: 297378706   WorldCat (עם VIAF): 297378706 
מודעה של ישיבת מירון בעיתון הצופה, על שיעורו של הרב ברגמן ביום ראש השנה תש"כ לפני התקיעות
תפקידי מגדר

תפקידי מגדר בחברה הם ציפיות ואמונות משותפות המוחלות על פרטים על בסיס מגדרם.
תפקידי המגדר כוללים זכויות וחובות הקשורות להתנהגות, אשר מוגדרת כהולמת לגברים ולנשים בחברה. נורמות אלו משפיעות על אופן התנהלות האדם בחיים האישיים.
תאוריות חיברות לתפקידי מגדר

יש הסבורים כי תפקידי המגדר משפיעים על ההתנהגות משום שגברים ונשים מגיבים לציפיות החברה מהם. בנוסף מרביתם גם מפנימים את תפקידיהם המגדריים.
תפקידי המגדר נרכשים ומופנמים בתהליכי חיברות ויצירת זהויות מגדריות נפרדות לילדים ולילדות. כתוצאה של זהויות חברתיות שונות אלו, לנשים ולגברים יש ציפיות שונות מהתנהגותם שלהם עצמם.
תהליך החיברות לתפקיד המגדרי מתחיל עוד בתקופת העוברות, לפני שהפרט נולד, וממשיך לאחר הלידה באמצעות בגדים, צעצועים, לימוד השפה ועוד. הפרט לומד ומפנים את ההתנהגות הנורמטיבית למגדרו מתוך צפייה בהתנהגות הוריו, מחנכיו, בני גילו ומתוך הסביבה באופן כללי, ומתוך תגובותיהם להתנהגותו שלו.
יש הטוענים כי הציפיות החברתיות עשויות, למשל, לעודד ילדים לפתח את הדחף האגרסיבי או התחרותי שלהם הנובע מגורמים ביולוגיים (ולהפוך לגברים), ובמקביל ללמד ילדות להדחיק דחפים דומים (ולהפוך לנשים). הגברים מצידם ילמדו לדכא בתוכם כל מה שהוא עדין וסביל (ונחשב נשי). כל סטייה מהתנהגות לגיטימית למגדר עשויה להיתפס כהפרה של דפוסי התנהגות חברתיים. גברים המתנהגים בדרך 'נשית', ונשים המתנהגות בדרך 'גברית' עלולים לסבול מתגובות שליליות של סביבתם.
תפקידי מגדר בתקשורת

הטלוויזיה הפכה למקור משמעותי בתהליך רכישת הידע התרבותי בשלבי ההתפתחות השונים של האדם בעיקר אצל ילדים אשר עוברים תהליך חיברות (סוציאליזציה) בין היתר דרך הטלוויזיה. נמצא כי ילדים צופים בטלוויזיה זמן רב יותר מאשר הם עוסקים בכל פעילות אחרת במהלך היום, חוץ משינה ולימוד בבית הספר. לכן לייצוג של תפקידי מגדר בטלוויזיה בכלל ובתוכניות מצוירות לילדים בפרט, יש תפקיד משמעותי בהבניה של תפיסות מגדריות אצל ילדים. אף על פי שקיימת תפיסה שאומרת שהתוכן המוצג לילדים בטלוויזיה בדרך כלל מצויר ולכן לא פוגע בילדים, מחקרים מראים שילדים קטנים עד גיל 10 מתקשים להבחין בין מציאות לדמיון ולכן לעיתים קרובות מאמינים שמה שהם רואים בטלוויזיה הוא מציאותי ולפיכך הם מחקים התנהגויות, תפקידים ומודלים שהם ראו בתוכניות מצוירות לילדים.
במחקר שבחן את ייצוג תפקידי המגדר בתוכניות מצוירות לילדים נמצא כי ככלל, דמויות גבריות מופיעות בייצוג יתר. הדמויות הגבריות מוצגות בתפקידי "מנהיג" יותר מאשר דמויות נשיות. הדמויות הגבריות נוטות להיות מוצגות כחזקות, אינטליגנטיות, נערצות על הסביבה ובעיקר על הדמויות הנשיות ונוטות יותר לאגרסיביות ואלימות. לעומת זאת, הדמויות הנשיות נוטות להיות מוצגות כפחדניות, מפגינות יותר חיבה ונוטות לרומנטיקה ותפקידי תמיכה וטיפול. דרך תצוגה זו של סטראוטיפים, ילדים לומדים שלגברים יש חשיבות רבה יותר וסטטוס גבוה יותר בחברה מאשר לנשים.
גורמים נוספים להבדלי תפקיד בין המגדרים

קיימים מחקרים המראים כי קיימים הבדלים בתחומי העניין בין המינים, ללא קשר להשפעות הסביבה החיצונית.
גברים נוטים יותר להתעסק עם דברים מערכתיים בעוד נשים נוטות להתעסק דווקא בתחומים חברתיים. ההורמון אוקסיטוצין ממלא בין היתר תפקיד חשוב ביצירת קשרים חברתיים, בניית יחסי אמון וגילוי חמלה. הוכח כי האסטרוגן, הורמון המין הנשי, מעודד שחרור של אוקסיטוצין מבלוטת ההיפותלמוס ומעודד את קשירתו לאמיגדלה, בעוד שהטסטוסטרון, הורמון השכיח יותר אצל גברים, מדכא באופן ישיר את פעולתו של האוקסיטוצין.
מחקר שבדק את רמת הטסטוסטרון במי השפיר והשווה אותה אחר כך להתנהגות הנולד העלה שככל שרמת הטסטוסטרון גבוהה יותר כך רמת העניין של היילוד במבנים מערכתיים גדולה יותר, וככל שרמת הטסטוסטרון נמוכה יותר כך מידת התעניינותו של היילוד נמוכה יותר במבנים מערכתיים וקיימת נטייה גדולה יותר של היילוד לגילויי אמפתיה. במחקר אחר הוצגו לתינוקות בני כמה חודשים תמונות של עצמים מכניים ותמונות של דמויות אנושיות. המחקר העלה שתינוקות בנות השקיעו מבטן בתמונות המציגות דמויות אנושיות ואילו הבנים השקיעו מבטם בתמונות המציגות עצמים מכניים.
ראו גם

הבדלי מגדר בגיל הרך
חלוקת תפקידים במשפחה
הפרדת עיסוקים מגדרית
מדע ומגדר
ייעוד מגדרי
ילדים, מטבח, כנסייה
הערות שוליים

↑  Archer J (2006), "Testosterone and human aggression: an evaluation of the challenge hypothesis"
1 2  Leaper, C., Breed, L., Hoffman, L., & Perlman, C. A, Variations in the Gender‐Stereotyped Content of Children's Television Cartoons Across Genres, Journal of Applied Social Psychology
↑  צור וטל, כשהיפהפיה הנרדמת הפכה לגיבורת על כל יכולה: מבט על השינויים שהתרחשו במשך שלושים שנה בדמויות נשיות בסדרות מצוירות לילדים, שנתון סמינר הקיבוצים
↑  Belinda Parmar, Talking Gender Differences With Simon Baron-Cohen, Huffington Post, ‏2011-08-30 (באנגלית)
↑  Warai Otoko (2014-05-26), Hjernevask - Brainwashing (Eng Sub) Part 1 - The Gender Equality Paradox, נבדק ב-2017-11-07
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533895705171  GND: 4071776-8  HDS: 015988  LCCN: sh85120663  LNB: 000059774  NKC: ph137288
קולדפליי

| --- | --- |

קולדפליי בבית השידור ב-2021. משמאל לימין: ג'ון באקלנד, כריס מרטין, גאי ברימן וויל צ'מפיון
 מקום הקמה:  לונדון 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת לונדון, הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 סוגה:  רוק • רוק אלטרנטיבי • פופ רוק • פוסט-בריטפופ • פופ • סינת'-פופ
 חברת תקליטים:  פרלופון • קפיטול רקורדס  אטלנטיק רקורדס • EMI
 Coldplay.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 כריס מרטין גאי ברימן ג'ון באקלנד ויל צ'מפיון פיל הארווי
 
קולדפליי (באנגלית: Coldplay) היא להקת רוק בריטית. הוקמה בלונדון בשנת 1997 על ידי הסולן והפסנתרן כריס מרטין והגיטריסט ג'ון באקלנד, ובהמשך הצטרפו הבסיסט גאי ברימן והמתופף ויל צ'מפיון. סגנון המוזיקה, השירה ולחניה של הלהקה מכילים מאפיינים רבים המזוהים עם רוק אלטרנטיבי ופוסט-בריטפופ.
בשנת 2000 זכתה הלהקה לחשיפה בינלאומית לאחר הוצאת הסינגל "Yellow" ובהמשך אלבומה הראשון Parachutes, שהיה מועמד ל"פרס המרקיורי". אלבומה השני של הלהקה, A Rush of Blood to the Head, שיצא בשנת 2002, המשיך את קו ההצלחה של הלהקה וזכה בפרס "אלבום השנה" של המגזין "NME". כעבור שלוש שנים הוציאה הלהקה את אלבומה השלישי, X&Y, שהיה לאלבום הנמכר ביותר בעולם בשנת 2005. בשנת 2008 יצא אלבום האולפן הרביעי של הלהקה, Viva la Vida or Death and All His Friends, שהופק על ידי המפיק הבריטי בריאן אינו, שזכה במספר פרסים במסגרת טקס "פרסי גראמי". אלבומה החמישי של הלהקה, Mylo Xyloto, זכה להצלחה מסחרית רבה כשנבחר לאלבום הרוק הנמכר ביותר באנגליה ב-2011, על אף שקיבל ביקורות מעורבות. אלבומה השישי של הלהקה, Ghost Stories, שיצא בשנת 2014, זכה אף הוא להצלחה מסחרית מחד ולביקורות מעורבות מאידך. אלבום האולפן השביעי של הלהקה, A Head Full of Dreams, יצא בדצמבר 2015. נלווה אליו מסע הופעות עולמי ארוך וגורף פרסים שנפרס לאורך של שנתיים, עם למעלה מ-100 הופעות. הטור גרף מעל לחצי מיליארד דולרים של רווחים ונחשב לטור השלישי הכי רווחי בהיסטוריה.
האלבום השמיני של הלהקה, Everyday Life, יצא בנובמבר 2019 והשמעת הבכורה שלו התקיימה בהופעה של הלהקה בירדן.
במהלך שנות פעילותה זכתה הלהקה בעשרות פרסים, לרבות שבע זכיות ב"פרס גראמי" ומכרה למעלה מ-90 מיליון תקליטים ברחבי העולם, נתון שמיצב אותה כאחת מהלהקות המצליחות בעולם. בדצמבר 2009, זכתה הלהקה במקום הרביעי ברשימת "האמנים הטובים ביותר של שנות האלפיים" בדירוג של קוראי מגזין "הרולינג סטון". ביחד עם עבודתה המוזיקלית, מזוהה הלהקה במעורבותה החברתית והפוליטית כפי שבאה לידי ביטוי, בין היתר, במגוון אירועי צדקה בהם נטלה חלק, דוגמת "לייב 8", "Band Aid 20", “global citizen” ועוד.
היסטוריה > 1996–1999: הקמה והשנים הראשונות

כריס מרטין וג'ון באקלנד נפגשו לראשונה בספטמבר 1996 במהלך לימודיהם ב"קולג' האוניברסיטאי של לונדון". הם ניגנו יחד במשך מספר חודשים עד שהחליטו להקים להקה (שנקראה בתחילה "Pectoralz").
בשנת 1997, לאחר הצטרפותו של הבסיסט גאי ברימן אשר היה חברם לספסל הלימודים של מרטין ובאקלנד, שינתה הלהקה את שמה ל-"Starfish". בהמשך, מינה מרטין את חברו פיל הארווי לתפקיד מנהל הלהקה. הרכב הלהקה, שלא השתנה עד היום, הושלם עם הצטרפותו של המתופף (וזמר הליווי) ויל צ'מפיון. צ'מפיון, ששולט במספר כלים מוזיקליים, ביניהם פסנתר, גיטרה ובס למד לתופף רק לאחר הצטרפותו ללהקה. עוד באותה שנה, הציע מרטין לסטודנט בשם טים רייס אוקסלי להצטרף ללהקה בתור נגן הקלידים וזאת לאחר שהתרשם מיכולת הנגינה שלו בפסנתר. אוקסלי סירב להצעה, בשל העובדה כי כבר היה חלק מהרכב אחר בשם "קין" – אשר יפרוץ אף הוא לתודעת הציבור בבריטניה מספר שנים לאחר מכן.
בשנת 1998 שינתה הלהקה את שמה ל"קולדפליי". קיימת השערה ששם זה הוצע ללהקה על ידי סטודנט בשם טים קרומפטון, אשר ההרכב בו הופיע נשא בתחילה שם זה אך הוא החליט להחליפו לשם אחר. הופעתה הראשונה של הלהקה נערכה במסגרת פסטיבל להקות חובבות במנצ'סטר שבאנגליה.
הלהקה המשיכה להופיע במועדונים שונים ברחבי לונדון, ובמאי 1998 נכנסו לאולפן הקלטות והקליטו במהלך סוף שבוע אחד את המיני אלבום הראשון שלהם "Safety", שיועד להפצה כדמו בין חברות התקליטים ויצא ב-25 במאי 1998. הלהקה, שהייתה מרוצה מהתוצאה הסופית, החליטה להפיץ כ-500 עותקים מהמיני-אלבום ולהפיצם בקרב גורמים בתעשיית המוזיקה ותחנות רדיו ברחבי לונדון וכן חברים ובני משפחה, כאשר רק 50 עותקים נשארו למכירה לציבור הרחב. כל השירים שנכללו בדמו, הופצו בהמשך בהוצאות מוזיקליות נוספות של הלהקה.
ב-26 באפריל 1999, הוציאה הלהקה את המיני אלבום השני שלה שכלל את הסינגל הראשון שלה "Brothers & Sisters", שהופק על ידי חברת התקליטים הלונדונית "Fierce Panda" והוקלט במשך ארבעה ימים בלבד. השיר שזכה להצלחה יחסית כשהעפיל למקום ה-92 במצעד השירים הבריטי, הגיע לידיעתו של אחד משדרי תחנת הרדיו "Radio 1" של ה-BBC, שניגן אותו באופן תדיר ובכך תרם לחשיפתו. בהמשך לכך, החלו חברות תקליטים להביע עניין גובר בלהקה ובקיץ 1999, חתמה הלהקה על חוזה עם חברת התקליטים "פרלופון".
באוקטובר 1999, הוציאה הלהקה את המיני אלבום השני שלה "The Blue Room", שהופץ ב-500 עותקים וזכה לביקורות חיוביות. בין השרים הבולטים בו ניתן למנות את "Don't Panic", "Bigger Stronger" ו-"See You Soon".
היסטוריה > 1999–2002: אלבום בכורה

במרץ 2000 הוציאה הלהקה את השיר "Shiver" שהיה ללהיט הראשון של הלהקה, כשהעפיל לרשימת "40 הסינגלים המצליחים באנגליה". שלושה חודשים לאחר מכן הוציאה הלהקה סינגל נוסף – "Yellow", אשר היה לשיר המצליח ביותר של הלהקה עד לאותו זמן, כאשר הגיע למקום ה-3 ברשימת "הסינגלים הנמכרים באנגליה". במהלך אותו חודש, יצאה הלהקה לסיבוב ההופעות המשמעותי הראשון שלה, שכלל בין היתר הופעה במסגרת פסטיבל גלסטונברי.
ב-10 ביולי 2000, יצא אלבומה הראשון של הלהקה Parachutes, לאחר עבודה של מספר חודשי הקלטה שהחלה בנובמבר 1999. בין השירים הבולטים באלבום ניתן למנות את שני הסינגלים האחרונים של הלהקה ("Shiver" ו-"Yellow"), כמו גם את "Don't Panic" ו-"Trouble". האלבום זכה להצלחה רבה, כשהגיע למקום ה-1 ברשימת "האלבומים הנמכרים ביותר" באנגליה, לאחר שנמכר בלמעלה מ-2 מיליון עותקים. האלבום נחל הצלחה רבה גם בארצות הברית, כשיצא לחנויות בנובמבר 2000, שם העפיל למקום ה-51 ברשימת "200 האלבומים הנמכרים ביותר של מגזין "בילבורד". בספטמבר 2000, הייתה הלהקה בין המועמדות לזכייה ב"פרס מרקורי". בעקבות הצלחת האלבום בארצות הברית, יצאה הלהקה לסיבוב הופעות ראשון במדינה שנקרא "US Club Tour". עוד באותו חודש, זכתה הלהקה בפרס "הלהקה הבריטית של השנה" ובפרס "האלבום הבריטי של השנה" בטקס "פרסי המוזיקה הבריטית". בתחילת שנת 2002, התפטר מתפקידו פיל הארווי, שתיפקד כמנהל הלהקה מראשית דרכה. הארווי שהפך למנהל האומנותי של הלהקה הוחלף בתפקיד על ידי דייב הולמס.
שנה לאחר מכן, זכתה הלהקה לראשונה בפרס במסגרת טקס אמריקאי, כשזכתה בקטגוריית "האלבום האלטרנטיבי של השנה" במסגרת טקס "פרסי גראמי" שנערך בלוס אנג'לס.
היסטוריה > 2001–2004: A Rush of Blood to the Head

לאחר ההצלחה של אלבום הבכורה שלה, חזרה הלהקה לאולפן ההקלטות בספטמבר 2001, והחלה לעבוד על אלבומה השני, שהופק על ידי קן נלסון (שהיה אחראי על מלאכת ההפקה של אלבומם הראשון).
ב-26 באוגוסט 2002, הוציאה הלהקה את אלבומה השני A Rush of Blood to the Head. יום לאחר השקתו באנגליה, הופץ האלבום גם בארצות הברית בהוצאת "תקליטי קפיטל". הסינגל הראשון מתוך האלבום היה "In my Place".
היסטוריה > 2004–2005: X&Y

ב-2005 עשתה הלהקה היסטוריה כאשר הוציאה את הסינגל "Speed of Sound" שנכנס היישר למקום השמיני בארצות הברית. בבריטניה הגיע הסינגל למקום השני, כשאת מקומו בפיסגה לוקח הרמיקס של רינגטון "הצפרדע המשוגעת". ביוני יצא אלבומה השלישי של הלהקה, X&Y. האלבום נכנס היישר למקום הראשון עם צאתו, בארצות הברית ובריטניה בו-זמנית. בבריטניה נמכרו כמעט חצי מיליון עותקים מהאלבום תוך שבוע. שם האלבום, על פי מרטין, מייצג את המשתנים במשוואה מתמטית. בהמשך יצאו גם השירים "Fix You", "Talk", "White Shadows" ו-"The Hardest Part".
ב-2006 האלבום X&Y הוכרז כאלבום הנמכר ביותר בעולם לשנת 2005, על פי הדיווחים של הפדרציה הבינלאומית של תעשיית המוזיקה. קולדפליי מכרה ברחבי העולם 8.3 מיליון עותקים מאלבומה השלישי, שיצא ביוני 2005.
היסטוריה > 2006–2010: Viva la Vida or Death and All His Friends

ביוני 2008 הוציאה הלהקה את אלבומה הרביעי, Viva la Vida or Death and All His Friends. האלבום הופק על ידי בריאן אינו וחובר בעזרתו של ג'ון הופקינס. ב-29 באפריל 2008 יצא הסינגל הראשון מהאלבום, "Violet Hill". ב-5 במאי 2008 הוציאה הלהקה את הסינגל השני מתוך האלבום, שיר הנושא – "Viva la Vida". על עטיפת האלבום מתנוסס חלק מתוך היצירה המפורסמת, "החירות מובילה את העם", שצייר הצרפתי אז'ן דלקרואה.
בריאיון לתחנת הטלוויזיה BBC טענו כריס מרטין וויל צ'מפיון שאלבום זה מהווה שינוי בדרך הכתיבה שלהם: "כשהיינו בני 19 כתבנו שירים ברמה של בני 19 עכשיו אנחנו בשנות השלושים לחיינו". בראיונות אחרים הם אמרו כי "Viva la Vida or Death and All His Friends" הוא "התחלה", וחלק נפרד משלושת האלבומים הקודמים הנחשבת טרילוגיה בפני עצמה. על אלבום זה קיבלה הלהקה מועמדויות רבות לפרסי גראמי.
ביום יציאתו נמכרו בארצות הברית בלבד כ-360 אלף עותקים, ועוד 720 אלף במהלך השבוע הראשון. באנגליה נמכרו 125 אלף עותקים ביום יציאתו, וכ-302 אלף עותקים בשלושת הימים הראשונים לאחר יציאתו. Viva la Vida or Death and All His Friends הוא האלבום שהורד הכי הרבה פעמים דרך רשת האינטרנט.[דרוש מקור]
ב-4 בדצמבר 2008 הוגשה נגד הלהקה תביעה להפרת זכויות יוצרים על ידי הגיטריסט ג'ו סטריאני בטענה ששירם "Viva la Vida" מכיל תווים עיקריים מהקטע האינסטרומנטלי "If I Could Fly" מאלבומו של סטריאני משנת 2004, "?Is There Love in Space". שיר זה זיכה אותם במועמדות לפרס גראמי לשיר השנה.
בדצמבר 2008 הוציאה הלהקה את החלק השני של האלבום בדמות המיני אלבום "Prospeckt's March" הכולל 8 שירים מהאלבום האחרון שלא נכנסו לאלבום עצמו. המיני אלבום נמכר במהדורה מהודרת ביחד עם Viva la Vida.
ב-15 במאי 2009 הוציאה קודפליי אלבום הופעה בשם LeftRightLeftRightLeft הזמין להורדה בחינם באתר האינטרנט של הלהקה.
ב-6 ביולי 2009 הוציאה קולדפליי את השיר "Strawberry Swing" כסינגל.
בסוף שנת 2009, במצעד העשור שנערך בתחנת הרדיו גלגלצ נבחרה קולדפליי ללהקת העשור עם מעל ל-14,000 קולות. קולדפליי הייתה הלהקה עם מספר השירים הגבוה ביותר באותו מצעד, תשעה שירים.
היסטוריה > 2009–2012: Mylo Xyloto

ב-1 בדצמבר 2010 הוציאה קולדפליי להורדה דיגיטלית סינגל, שכתבו חברי הלהקה, בשם "Christmas Lights".
ב-31 במאי 2011 פרסמה הלהקה סינגל חדש בשם "Every Teardrop Is a Waterfall", מתוך אלבומה החמישי מיילו זיילוטו. את שם האלבום ואת עטיפתו פרסמה הלהקה באתר האינטרנט שלה ב-12 באוגוסט 2011. על פי כריס מרטין, זהו אלבום קונספט שסובב סביב שתי דמויות מיילו וזיילוטו שמתאהבות, או כמו שאמר "סיפור אהבה עם סוף טוב" . ב-21 בספטמבר יצא הסינגל השני מתוך האלבום, "Paradise", שזכה להצלחה רבה במצעדים. האלבום יצא לאור ב-24 באוקטובר 2011. ב-3 בפברואר 2012 יצא הסינגל השלישי מהאלבום, Charlie Brown, שיצאתו כללה גם קליפ לקידום הסינגל.
ב-2 ביוני 2012, הוציאה קולדפליי ביחד עם ריהאנה את השיר "Princess Of China", מעריצי קולדפליי כעסו על כך שהלהקה שיתפה פעולה עם ריהאנה, בטענה שהיא והשירים שלה ממוסחרים, ומנגד קולדפליי דווקא שמחו שהקליפ זכה ל-14 מיליון צפיות תוך שבועיים.
היסטוריה > 2012–2014: Ghost Stories

במהלך סיבוב ההופעות של האלבום Mylo Xyloto רואיינו חברי הלהקה והודו כי כבר הם עובדים על אלבום חדש, נפוצה שמועה בעקבות ריאיון עם חברי הלהקה בהופעה באוסטרליה שהלהקה תיקח הפסקה מפעילות בין השנים 2013 עד 2015 אך שמועה זו הופרכה כאשר ראיינו את סולן הלהקה, כריס מרטין.
ב-9 באוגוסט 2013 הודיעה הלהקה רשמית שתוציא ב-26 באוגוסט 2013 שיר חדש בשם "Atlas" אשר צורף לפסקול הסרט 'משחקי הרעב - התלקחות' שהיה אמור לצאת ב-22 בנובמבר 2013, אך הוצאת הסינגל נדחתה ל-8 בספטמבר 2013 מסיבה לא ידועה.
ב-25 בפברואר 2014 פורסם שיר חדש מתוך האלבום החדש שהוכרז Ghost Stories בשם "Midnight".
ב-3 במרץ פורסם שיר נוסף מתוך האלבום, בשם "Magic". בנוסף חשפה הלהקה כי אלבומה החדש "Ghost Stories" יכלול תשעה שירים ויפורסם ב-19 במאי 2014, הלהקה גם צירפה את עטיפת האלבום. האלבום עסק בעיקר בפרידה של מרטין מאשתו, השחקנית גווינת' פלטרו.
האלבום כולל את סגנונות הפופ רוק, סינת'-פופ ו-R&B.
היסטוריה > 2015–2018: A Head Full Of Dreams

ב-5 בדצמבר 2014 סולן הלהקה כריס מרטין, הודיע כי הלהקה תוציא במהלך שנת 2015 אלבום שביעי במספר שייקרא A Head Full of Dreams (ראש מלא חלומות). יחד עם הודעתו של מרטין על האלבום השביעי הופצה השמועה כי מדובר באלבום אחרון וסופי של הלהקה שלמעשה יוביל לפירוקם, אך שמועה זו הופרכה על ידי מרטין.
ב-27 בנובמבר 2015, יצא הקליפ של סינגל החמישי מהאלבום, "Adventure Of A Lifetime".
ב-29 בינואר 2016, יצא הקליפ של הסינגל השלישי מהאלבום, "Hymn for the Weekend", בשיתוף עם הזמרת ביונסה.
ב-16 במאי 2016, יצא הקליפ של הסינגל "Up & Up" שנערך על ידי הישראלים וניה היימן וגל מוג'ה.
בדצמבר 2015 הודיעה ליגת ה-NFL כי קולדפליי תופיע במופע המחצית של סופרבול 50 שיתקיים בפברואר 2016 ביחד עם הזמרת ביונסה והזמר ברונו מארס.
בסוף חודש פברואר 2017 שהתה הלהקה בישראל וברשות הפלסטינית בביקור שהוגדר על ידם כביקור היכרות ולימוד.
ב־2018 ביצעה הלהקה גרסת כיסוי לשירו של אלטון ג'ון "We All Fall in Love Sometimes", גרסת כיסוי שנכללה באלבום ההוקרה "Revamp: Reimagining the Songs of Elton John & Bernie Taupin" (אנ').
היסטוריה > 2019–2020: Everyday Life

ב-26 בספטמבר 2019, הכריזו הלהקה שיופיעו בפסטיבל "Global Citizen" שבניו יורק, בשנת 2020. במהלך חודש אוקטובר הודיעו חברי הלהקה שיוציאו את אלבום האולפן השמיני שלהם והכפול שיקרא Everyday Life, האלבום יצא ב-22 בנובמבר 2019.
היסטוריה > 2021–הווה: Music of the Spheres

Music of the Spheres הוא אלבום האולפן התשיעי שהוציאה קולדפליי. האלבום יצא לאור ב-15 באוקטובר 2021, על ידי חברות התקליטים פרלופון ואטלנטיק. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים. האלבום כולל שירי פופ רוק וסינת'-פופ.
ב-13 ביוני 2024, הלהקה הכריזה על צאת "Feels Like I'm Falling in Love", הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן העשירי Moon Music. האלבום נחשף דרך פרופילי המדיה החברתית של קולדפליי, ומתוכנן לצאת ב-4 באוקטובר. שבועיים לאחר מכן, הם עמדו בראש פסטיבל גלסטונברי בפעם החמישית, והאריכו את השיא שנקבע ב-2016. בין האורחים היו ויקטוריה קלארק, מייקל ג'יי. פוקס ולורה מבולה. ההרכב גם ביצע לראשונה את השיר "We Pray", בהשתתפות של ליטל סימז, בורנה בוי, אליאנה וטיני. קולדפליי חשפה מאוחר יותר שהשיר יהיה ההצעה השנייה מ-Moon Music. במהלך ביקורם ברומא בסיבוב ההופעות העולמי "Music of the Spheres World Tour", הם ביצעו את "Good Feelings" ביחד עם איירה סטאר. רשימת השירים של האלבום נחשפה ב-16 באוגוסט.
השפעות

בתחילת דרכה, הושווה סגנונה של הלהקה לזו של ג'ף באקלי ורדיוהד, כמו גם לאומנים נוספים דוגמת טראוויס, U2, ג'ורג' האריסון (בעיקר בהקשר לאלבומה השני A Rush Of Blood To The Head משנת 2002) וג'וני קאש (בהתייחס לאלבומה השלישי של הלהקה X&Y משנת 2005). כריס מרטין ציין כי אחת מהלהקות שהשפיעו עליו להקים את הלהקה הייתה "א-הא".
כל חברי הלהקה הגיעו מבתים מבוססים כלכלית באופן יחסי, בני המעמד הבינוני, שהוריהם עודדו אותם לעסוק במוזיקה. כריס מרטין החל לנגן בפסנתר בגיל צעיר ובגיל 15 החל להופיע עם הרכבי רוק משתנים, כאשר אחד מהזמרים המועדפים עליו היה טום וייטס. ג'וני באקלנד החל לנגן בגיטרה בגיל 11, בהשראת הנגנים המועדפים עליו, לרבות ג'ימי הנדריקס ואריק קלפטון. גאי ברימן, נחשף בגיל צעיר למוזיקת הפאנק והחל לנגן בגיטרה בס בתקופת נערותו. ויל צ'מפיון, ששולט במגוון כלים בהם בס וגיטרה, לא חשב על קריירה כמתופף עד שהצטרף הלהקה, אז החל לנגן על כלי הקשה באופן בלעדי.
מעורבות חברתית

מאז יציאת האלבום השני של קולדפלי, A Rush of Blood to the Head, קולדפליי החלה לתרום באופן פעיל למספר מטרות חברתיות ופוליטיות. הלהקה תמכה במבצע "עשו סחר הוגן" של חנויות יד שנייה והארגון ההומניטרי הבינלאומי "אמנסטי". כמו כן, הלהקה הופיעה במגוון תוכניות צדקה כמו Band aid 20, Live 8, והאגודה למען נוער חולה סרטן.
הלהקה אישרה את השימוש במוזיקה שלהם בסרטים, טלוויזיה ונקודות קידום כמו הטריילר של "פיטר פן". לעומת זאת, קולדפליי התנגדה מאוד לשימוש המוזיקה שלהם בתעשיית המסחר. הלהקה דחתה חוזים של מיליוני דולרים מחברות ענק אשר רצו להשתמש בשירים "Yellow", "Trouble", ו-"Don't Panic". "לא היינו יכולים לחיות עם עצמנו אם היינו מוכרים את משמעויות השירים בצורה כזאת", אמר מרטין.
כריס מרטין תומך אישית בגן בוסתן אברהם ביפו שהוא גן ילדים יהודי-ערבי מעורב דו-שפתי שבו הילדים לומדים על תרבויות ודתות ומציינים את חגיהן. מרטין מגיע לישראל לביקורים פרטיים תקופתיים בגן, לאחרונה ב-2019.
מעורבות חברתית > דעות פוליטיות

סולן הלהקה מרטין התבטא נגד מלחמת עיראק ב-2003, ותמך במתמודד הדמוקרטי לבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-2004 ג'ון קרי. נגן הבס גיא ברימן אמר: "אתה יכול לגרום לאנשים להיות מודעים לנושא מסוים. זה לא הרבה מאמץ בשבילנו, אבל אם זה יכול לעזור לאנשים אז נעשה את זה."
ב-1 ביוני 2011 הזמינה קולדפליי את מעריציה בדף הפייסבוק שלה להאזין לשיר "Freedom for Palestine", שבוצע על ידי מספר אמנים כאקט של תמיכה בפלסטינים. בקליפ השיר ניתן לראות אילוסטרציות של צה"ל מפציץ באזור מגורים והורג אזרחים ושל חייל מפיל אשה פלסטינית כשתינוק בידיה. לאחר מספר ימי מחאה, פייסבוק הסירה את המודעה עם השיר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2000: Parachutes
2002: A Rush of Blood to the Head
2005: X&Y
2008: Viva la Vida or Death and All His Friends
2011: Mylo Xyloto
2014: Ghost Stories
2015: A Head Full of Dreams
2019: Everyday Life
2021: Music of the Spheres
2024: Moon Music
הופעות > סיבוב הופעות

2000–2001: Parachutes Tour
2002–2003: A Rush of Blood to the Head Tour
2005–2007: Twisted Logic Tour
2008–2010: Viva la Vida Tour
2011–2012: Mylo Xyloto Tour
2014: Ghost Stories Tour
2016–2017: A Head Full of Dreams Tour
2025–2022: Music of the Spheres World Tour
בראדלי ביל

| --- | --- |

ביל בשנת 2022
 לידה:  28 ביוני 1993 (בן 31) סיינט לואיס שבמיזורי, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  3
 מכללה:  אוניברסיטת פלורידה
 דראפט:  בחירה שלישית, 2012 וושינגטון ויזארדס
 קבוצות כשחקן
 2012–2023 2023–:  וושינגטון ויזארדס פיניקס סאנס
 הישגים כשחקן
 בחירה לחמישיית העונה השלישית (2021) 3 בחירות למשחק האולסטאר (2018, 2019, 2021)   בחירה לחמישיית הרוקיז של העונה (2013)
בראדלי עמנואל ביל (באנגלית: Bradley Emmanuel Beal; נולד ב-28 ביוני 1993) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בעמדת הקלע בקבוצת פיניקס סאנס מליגת ה-NBA.
קריירת התיכונים והמכללות

ביל נולד בסנט לואיס שבמיזורי, ושיחק בקבוצת הכדורסל של תיכון צ'מינייד בעיר מגוריו. בתום שנתו האחרונה בתיכון, שבה רשם בממוצע 32.5 נקודות, 5.7 ריבאונדים ו-2.8 אסיסטים, נבחר ל"מר הכדורסל של מיזורי" (Mr. Show-Me Basketball) ולשחקן השנה בתיכונים של גטורייד.
לאחר סיום לימודיו התיכוניים התקבל ביל לאוניברסיטת פלורידה בה קיבל מלגת ספורט ללימודים, ושיחק במדי קבוצת הכדורסל של האוניברסיטה המשחקת בחטיבה הדרום-מזרחית של ליגת ה-NCAA (נקראת ה-SEC).
במשחקו הראשון תחת המאמן בילי דונובן קלע ביל 14 נקודות. הוא סיים את עונת הפרשמן שלו עם ממוצע של 14.8 נקודות, שני בקבוצתו רק לקני בוינטון, והיה לפרשמן הראשון בתולדות האוניברסיטה שנבחר לחמישיית העונה בחטיבה.