stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנרגיה תרמית
חישוב > בעת עליה בטמפרטורה

מוסכמת הנוסחה הבאה אשר מתארת את האנרגיה המושקעת בעת עליה בטמפרטורה של חומר:
Q=mc\Delta T
m הוא המסה (הכמות הכוללת) של כל החומר שרוצים להעלות בטמפרטורה. ככל שהמסה גדולה יותר, ככה נדרשת יותר אנרגיה. המסה נמדדת ביחידות בהתאם ליחידת קיבול החום הסגולי (c). בדר"כ ביחידות גרם.
c הוא קבוע (קיבול חום סגולי) אשר משתנה מחומר לחומר. נמדד ביחידות J/g°C (ג'ול חלקי גרם לטמפ' צלזיוס).
\Delta T מיוחס אל הפרש הטמפרטורה החדשה של הגוף (שהחומר הגיע אליה) עם הטמפרטורה הקודמת שלו. נהוג לרשום גם כ \Delta T=T_{2}-T_{1} כאשר  T_{2} הוא הטמפרטורה של הגוף אחרי כל תהליך העלייה בטמפרטורה ו- T_{1} הוא הטמפרטורה המקורית. נמדד בדרך כלל ביחידות צלזיוס (בהתאם לקיבול החום הסגולי).
Q הוא אנרגיית החום הכוללת של העלייה בטמפרטורה והוא נמדד ביחידות ג'ול.
| חומר | חום כמוס   התכה   J/g | טמפ'   התכה   C° | חום כמוס   רתיחה   J/g | טמפ'   רתיחה   C° |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אלכוהול, אתיל | 108 | 114- | 846 | 78.3 |
| אמוניה | 339 | 75- | 1369 | 33.34- |
| פחמן דו-חמצני | 184 |  | 574 |  |
| הליום |  | 272.2- | 21 | 268.9- |
| מימן | 58 | 259.2- | 461 | 252.9- |
| חנקן | 25.7 | 210- | 199 | 196- |
| חמצן | 13.9 | 219- | 214 | 183- |
| טולואן (מתיל-בנזין) |  |  | 351 |  |
| טרפנטין |  |  | 293 |  |
| מים | 335 | 0 | 2257 | 100 |
חישוב > בעת התכה

בעת התכה עצמה, לא מושקעת אותה אנרגיית חום של העלייה בטמפרטורה אלא אנרגיה שונה המיוחדת להתכה.
Q=\lambda m
m הוא המסה של הגוף - הכמות הכוללת של החומר העובר את תהליך ההתכה. בדר"כ ביחידות גרם, אך תלוי בחום ההיתוך הסגולי.
\lambda  הוא חום ההיתוך הסגולי, קבוע אשר שונה אצל כל חומר ומצב הצבירה שלו. מסומן באות למדא ביוונית. חום ההיתוך הסגולי נמדד ביחידות  {\frac {J}{g}} או  {\frac {J}{kg}}, בהתאם למסה.
Q הוא אנרגיית החום המושקעת בהיתוך ונמדד ביחידות ג'ול.
חישוב > בעת רתיחה (אידוי)

גם בעת האידוי, לא מושקעת אותה אנרגיית חום של העלייה בטמפרטורה. אנרגיית החום המושקעת באידוי לרוב תהיה גבוהה ביחס לשאר האנרגיות שפורטו, וזאת מאחר שבעת הרתיחה יש צורך לשבור הכי הרבה קשרים במולקולות. לכן גם התהליך לוקח מעט יותר זמן ברוב המקרים.
Q=Lm
m הוא המסה של הגוף - הכמות הכוללת של החומר העובר את תהליך הרתיחה. בדר"כ נמדד ביחידות גרם אך תלוי בחום הרתיחה הסגולי.
L הוא קבוע אשר משתנה מחומר לחומר, והוא נקרא חום רתיחה סגולי. חום הרתיחה הסגולי נמדד ביחידות  {\frac {J}{g}} או  {\frac {J}{kg}}, בהתאם למסה.
Q הוא אנרגיית החום המושקעת ברתיחה ונמדד ביחידות ג'ול.
אפונסו דה פאיבה

דרך הים אל הודו ואתיופיה: הקו הירוק מסמן את מסעם המשותף של אפונסו דה פאיבה ושל פרו דה קווילאן בשנת 1488 עד לעדן, הקו הכחול מסמן מסלול היעד של דה פאיבה, הקו הכתום - את המשך המסע של דה קווילאן להודו, והקו השחור - את מסעו הראשון של וסקו דה גאמה להודו
אפונסו דה פּאיבה (בפורטוגזית Afonso de Paiva, שמו בלידה ז'ואאו אפונסו דה אביירו João Afonso de Aveiro,‏ 1460 קשטלו ברנקו – ?1491) היה דיפלומט ומגלה ארצות פורטוגזי.
לפי דרישת המלך ז'ואאו השני ערך מסע למזרח על מנת לאסוף מידע על דרכי המסחר ותחנות הביניים באוקיינוס ההודי לקראת מסעותיו של ואסקו דה גאמה.
רקע משפחתי וכמה פרטים ביוגרפיים

בן למשפחה מהאצולה הגבוהה של העיר קשטלו ברנקו, (שמוצאה לפי ההיסטוריון גשפאר קוריאה - מהאיים הקנריים) ירש את התפקיד של פקיד מס ושל "סופר המלך" לענייני הקהילה היהודית בעיר. במסגרת תפקידיו אלה היה במגע עם המיעוטים ה"מזרחיים" בארצו - היהודים והערבים - ולמד את שפותיהם.
שכלל את הידע שלו בערבית אצל סוחרי העיר סאוטה.
אפונסו דה פאיבה השתתף והצטיין בקרב טורו (1476) כנושא כליו של המלך לעתיד ז'ואאו השני. לכן אחרי שעלה על כס המלכות, ז'ואאו השני בחר בו ללוות את פרו דה קוויליאן במסעות המיועדים למצוא את הדרך להודו ולממלכת הכומר יוחנן.
דה קוויליאן רכש כבר ניסיון בשני מסעות קודמים לצפון אפריקה וידע היטב ערבית ואת מנהגי האוכלוסייה המוסלמית שם.
מסעותיו

ב-7 במאי 1487 הפליגו שני שליחי המלך מסנטרם (מקום המצאות החצר של המלך) מצוידים בכסף (כולל אגרות אשראי של ברטולומיאו מרקיוני) ובמידע שסופק להם על ידי ה"קוסמוגרפים" של החצר (למשל מפה מאת דיוגו אורטיש) ועל ידי שני סוחרים יהודים. עם אחד מסוחרים אלה דב פאיבה התיידד ונסע איתו ביחד בעבר לאורך חופי אפריקה.
בקשר למסלול שיש לבחון.
עברו קודם דרך ליסבון, ולנסיה, ב-14 ביוני הגיעו לברצלונה, כעבור עשרה יום לנאפולי, אחרי עוד עשרה יום לאיי יוון ולרודוס שם התארחו באכסניה האבירים הפורטוגזים של מסדר יוחנן הקדוש. אחר כך הגיעו לאלכסנדריה במצרים תוך התחזות לסוחרי דבש. באלכסנדריה חלו שניהם במחלת חום הקרויה "קדחת הנילוס". מפני שנחשבו לגוססים ללא צאצאים סחורותיהם הופקעו על ידי נאיב, סגן של הסולטאן, אבל הוחזרו להם אחרי שהתאוששו. נסעו בהמשך לרוזטה, לקהיר, עברו אחר כך דרך סואץ למדבר סיני ולחוף המזרחי של חצי האי ערב ומשם עד לעדן. בדרך עשו גם עליית רגל למכה ומדינה, מחופשים למוסלמים. הגיעו לעדן בשנת 1488 ומאותו רגע נפרדו צעדיהם. פרו דה קוויליאן פנה לכיוון הודו בעוד אפונסו דה פאיבה נסע לחפש את ממלכת הכומר יוחנן באתיופיה.
אולם אפונסו לא הגיע למקום היעד. ידוע שהמשיך לסוואקין בסודאן שם קיווה, כפי שכותב ג'יימס ברוס בספרו, להצטרף לשיירה אל יעדו.
כשדה קוויליאן חזר לקהיר בתום מסע של כשנה, ב-30 בינואר 1491 פגש שני יהודים, הרב אברהם דה בז'ה וז'וזה דה לאמגו, שנשלחו על ידי מלך פורטוגל לחפש אותם במצרים. בקהיר נודע לו על מות עמיתו אפונסו בתחילת החודש, ממחלת הדבר.
כמה שנים מאוחר יותר, פרו דה קוויליאן יצליח להגיע לממלכה הנוצרית באתיופיה ואף חי שם עד סוף חייו.
הנצחה

בית ספר ושדרה בעיר קשטלו ברנקו, כמו כן ככר בעיר סטובל נושאים את שמו.
לקריאה נוספת

História de Portugal – Dicionário de Personalidades” (coordenação de José Hermano Saraiva), edição QuidNovi, 2004) (תולדות פורטוגל - לקסיקון אישים - בעריכתו שך ז'וזה הרמנו סראיבה, הוצאת קוויד נובי 2004)
James Bruce,Travels to Discover the Source of the Nile 1805) vol. 3 (ג'יימס ברוס - מסעות בחיפוש אחרי מקורות הנילוס, כרך ג 1805.
John Jeremy Hespeler-Boultbee, Richard Pankhurst, A Story in Stones: Portugal's Influence on Culture and Architecture in the Highlands of Ethiopia 1493-1634, CCB Publishing, 2006, ISBN 0978116216 (ג'ון ג'רמי הספר-באולטבי, ריצ'רד פנקהרסט - סיפור באבן: השפעת פורטוגל על התרבות והאדריכלות באתיופיה ההררית 1493-1634, הוצאת סי סי בי. 2006)
PEREIRA, António dos Santos, “Pero da Covilhã e Afonso de Paiva, de Castelo Branco: Agentes Secretos de D. João II”, in Anais Universitários. Série Ciências Sociais e Humanas, Covilhã, Universidade da Beira Interior, n.º 1, 1990, pp. 147-155. (אנטוניו פריירה דוש סאנטוש -  פרו דה קוביוואן ואפונסו שה פאביה מקשטלו ברנקו: סוכנים חשאיים של דום ז'ואאו השני באנאיש אוניברסיטריוש, קווילאן, אוניברסיטת ביירה איטריור, מס. 1.1; 1990, ע'147-155.)
הערות שוליים

↑  ז'וזה שאבאש וברנדרד גולדשטיין, אסטרונומיה בחצי האי האיברי, Transactions of the American Philosophical society, Philadelphia vol 90 Pt2, 2000
↑  Anita Novinsky, O Papel des Judeus nos Grandes Descobrimentos, Rev bras de Historia San Paulo, vol.11, nr 21, pp65-75 set.1990-fev. 1991 (אניטה נובינסקי - תפקיד היהודים בתגליות הארצות הגדולות, כתב ברזילאי להיסטוריה, סאו פאולו, כרך 11, מס 21, עמ' 65–75 ספט. 1990 - פבר.1991)
אנגליף 3D

עתיקות פרספוליס שצולמו בתלת-ממד 
  על מנת לצפות בתמונה זו יש להצטייד במשקפי תלת-ממד אדום ציאן.
הדגמה של תופעת ה-Binocular rivalry
(אנ') בה שתי תמונות שונות לחלוטין, המוקרנות לכל עין, נתפסות לחלופין בנפרד בתודעה. תופעה זו נצפית, בין היתר, על ידי שימוש במשקפי אנגליף.
אנגליף היא טכנולוגיית צילום שיוצרת אשליה אופטית של מראה תלת-ממדי. הצילום מורכב משתי תמונות של אותו אובייקט, שמצולמות כל אחת בפילטר צבעים אחר, בדרך כלל פילטר אדום ופילטר ציאן. שני הצילומים מורכבים בתמונה בהפרש קטן ביניהם. האפקט התלת-ממדי מתקבל בצפייה בצילום דרך משקפיים עם עדשה ירוקה-תכולה ועדשה אדומה, כך שכל עין מקבלת צילום אחר, עם הפרש קטן במיקום של התמונות.
צילום תלת-ממד

הראייה התלת-ממדית הנוצרת במוח האנושי, מתקבלת באמצעות המרחק שבין שתי העיניים, המאפשר למוח "לעבד" את המרחק שבין שתי התמונות המתקבלות בהתאם להפרשי המרחקים (ההפרש במרחק משפיע על הפער בין התמונות שיתקבלו), ובאמצעותו להסיק את המרחק והעומק הניתן למראה. צילום תלת-ממדי נעשה באמצעות חיקוי של המראה שהעין רואה, המושג באמצעות צילום של שתי תמונות במרחק של כעשרה סנטימטרים בין עדשה לעדשה, כמו המרחק הטבעי בין העיניים. על מנת שתתקבל אצל הצופה תמונה תלת-ממדית, עליו לצפות בכל עין בתמונה אחרת, וכך נוצרת תחושת ה'עומק'.
טכנולוגיה של צילום תלת-ממדי קיימת שנים רבות, ומכונה סטריאוסקופיה. עם זאת כיום כשאומרים 'תלת-ממד' הכוונה בעיקר לטכנולוגיה חדשנית הנקראת אנגליף.
להבדיל מצילום סטריאוסקופי הנעשה באמצעות הצגת שתי תמונות במקביל, דבר הדורש מהצופים לפזול על שתי התמונות;
בצילום אנגליף שתי התמונות מאוחדות לתמונה אחת כשכל תמונה נותנת צבע אחד לתמונה הסופית.
משקפי תלת-ממד

משקפי תלת-ממד הן האמצעי הייעודי שבאמצעותו התמונה התלת-ממדית מתקבלת אצל הצופה. המשקפיים מאפשרים ראייה של שידור טלוויזיה, סרט, תמונה או מצגת כלשהי שהוכנו מראש לצפייה כזו. המשקפיים מאפשרים לכל עין לראות תמונה שונה במעט מהעין השנייה, דבר הגורם למוח לאחד את שתי התמונות לתמונה אחת עם הרגשת עומק טבעית. ראייה תלת-ממדית מלאה דורשת חדות ראייה תקינה בשתי העיניים, ותפקוד דו-עיני, ללא פזילה.
ישנם סוגי משקפיים:
משקפיים שעדשותיהם בצבעים שונים, כך שעין אחת רואה חלק מן הצבעים ועין שנייה רואה חלק אחר, מה שגורם לאשליה של עומק. המשקפיים הפופולריים ביותר אלו משקפי אדום ציאן, שבהם עדשה אחת בצבע אדום והשנייה בצבע כחול-ציאן.
בעלות עדשות פולרואיד (מקטבות) הנמצאות ב-90 מעלות אחת ביחס לשנייה.
השימוש בתלת-ממד

השימוש בטכנולוגיית תלת-ממד נפוץ בעיקר בעולם הבידור, תמונות וסרטים בתלת-ממד יוצרים חוויה קרובה יותר למציאות מכל דבר אחר.
גם בעולם הפרסום תלת-ממד הוא דבר נפוץ שכן המוצר נראה הרבה יותר טבעי ומושך כשהוא מוצג בתלת-ממד, מה עוד שניתן יותר להדגיש את המראה של המוצר וישנם מוצרים שחשוב מאוד להעביר ללקוח את המראה המדויק שלהם.
בחקר החלל נעשה שימוש רב בתלת-ממד ונאס"א שלחה רכב חלל שצילם את מאדים בתלת-ממד. גם בעולם הרפואה התלת-ממד נפוץ יותר ויותר בהדמיות ועוד.
סרטי תלת-ממד

סרטי תלת-ממד הם המוצר הנפוץ ביותר המשתמש בטכנולוגיית תלת-ממד. סרטים רבים מאוד הופקו עד היום ורובם מתאימים למשקפי אדום ציאן.
הסרט אווטאר, שיצא בדצמבר 2009, נחשב לפריצת דרך בתחום השימוש בטכנולוגיית תלת-ממד בקולנוע, במרץ 2010 הודיע נשיא אולפני וורנר, כי מעתה והלאה כל הסרטים עתירי התקציב שיופצו על ידם יוקרנו בגרסה תלת-ממדית.
לקריאה נוספת

סטריאוסקופיה
גרפיקת תלת-ממד
מרחב תלת-ממדי
אוטוסטראוגרמה
הערות שוליים

↑  מילון מונחים | ACD_CAMPUS_CoolComponents | IL קמפוס - חפשו - יריבות בין עינית, באתר webcache.googleusercontent.com
↑  אבנר שביט‏, אולפני וורנר: סרטים גדולים ייצאו רק בפורמט תלת-מימד, באתר וואלה, 19 במרץ 2010
משקפי תלת-ממד
צילום ממאדים בתלת-ממד
 על מנת לצפות בתמונה זו יש להצטייד במשקפי תלת-ממד אדום ציאן.
אסופת התקינה הפדרלית

| --- | --- |
סמל ארצות הברית
חלק מהכרכים של CFR בספריית משפטים (כותרות 12–26)
חלק מהכרכים של CFR בספריית משפטים (כותרות 12–26)
 פרטי החוק
 מדינה:  ארצות הברית
 שטחים שעליהם חל החוק:  ארצות הברית 
 אתר רשמי
 
אסופת התקינה הפדרלית או CFR (ראשי תיבות באנגלית: Code of Federal Regulations) הוא מכלול החוקים הקבועים והרגולציות (מכונים Administrative law) שפורסמו במרשם הפדרלי (Federal Register) על ידי המחלקות המבצעות והסוכנויות של הממשלה הפדרלית של ארצות הברית. ה-CFR מחולק ל-50 כותרים המייצגים אזורים רחבים הכפופים לתקנות פדרליות.
המהדורה השנתית של CFR היא אסופת החוקים הכלליים והקבועים שפורסמו על ידי משרד המרשם הפדרלי (חלק מהמינהל הלאומי לארכיונים ולרשומות, או NARA) והמשרד הממשלתי להוצאה לאור. בנוסף למהדורה שנתית זו, ה-CFR מתפרסם בפורמט לא רשמי באופן מקוון באתר ה-CFR האלקטרוני, המתעדכן באופן קבוע ולפעמים מדי יום.
מבנה

ה-CFR מחולק ל-50 כותרים המייצגים תחומי נושא רחבים, כדלהלן:
כותר 1: הוראות כלליות
כותר 2: מענקים והסכמים
כותר 3: הנשיא
כותר 4: חשבונות
כותר 5: כוח אדם מינהלי
כותר 6: ביטחון פנים
כותר 7: חקלאות
כותר 8: זרים ולאום
כותר 9: בעלי חיים ומוצרים מן החי
כותר 10: אנרגיה
כותר 11: הבחירות הפדרליות
כותר 12: בנקים ובנקאות
כותר 13: אשראי וסיוע לעסקים
כותר 14: אווירונאוטיקה וחלל (מכונה גם תקנות התעופה הפדרליות)
כותר 15: מסחר וסחר חוץ
כותר 16: פרקטיקות מסחריות
כותר 17: חילופי סחורות וניירות ערך
כותר 18: שימור כוח ומשאבי מים
כותר 19: חובות מכס
כותר 20: הטבות העובדים
כותר 21: מזון ותרופות
כותר 22: יחסי חוץ
כותר 23: כבישים מהירים
כותר 24: דיור ופיתוח עירוני
כותר 25: אינדיאנים
כותר 26: הכנסה פנימית (המכונה גם תקנות האוצר)
כותר 27: אלכוהול, מוצרי טבק ונשק חם
כותר 28: מינהל השיפוט
כותר 29: עבודה
כותר 30: משאבים מינרליים
כותר 31: כסף ופיננסים: האוצר
כותר 32: ההגנה הלאומית
כותר 33: ניווט ומים ניתנים
כותר 34: חינוך
כותר 35: שמורה (לשעבר תעלת פנמה)
כותר 36: פארקים, יערות ורכוש ציבורי
כותר 37: פטנטים, סימני מסחר וזכויות יוצרים
כותר 38: פנסיה, בונוסים והקלה לוותיקים
כותר 39: שירות דואר
כותר 40: הגנת הסביבה
כותר 41: חוזים ציבוריים וניהול נכסים
כותר 42: בריאות הציבור
כותר 43: אדמות ציבור: פנים
כותר 44: ניהול חירום וסיוע
כותר 45: רווחת הציבור
כותר 46: משלוח
כותר 47: טלקומוניקציה
כותר 48: מערכת תקנות הרכישה הפדרלית (FAR)
כותר 49: תחבורה
כותר 50: חיות בר ודייג
הערות שוליים

↑  "Browse Code of Federal Regulations (Annual Edition)". FDsys. US Government Publishing Office Federal Digital System. נבדק ב-2014-05-23.
↑  "Federal Administrative Law". Duke University School of Law. נבדק ב-10 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90754332  GND: 115511938X  VIAF: 292148995948859751645   WorldCat (עם VIAF): 292148995948859751645
אפרים הרצנו

אפרים הרצנו
אפרים הרצנו (1912 - ספטמבר 1987) היה מפתח משחקי שולחן ישראלי. המשחק המפורסם ביותר של הרצנו הוא רמיקוב, המשחק הפופולרי השלישי בתפוצתו בעולם.
אודות

הרצנו נולד ברומניה. הוא התפרנס במקור ממכירת מברשות שיניים ודברי קוסמטיקה.
הרצנו התחיל לפתח את רמיקוב בשנות הארבעים ברומניה, כאשר חל איסור גורף על משחקי קלפים תחת המשטר הקומוניסטי במדינה.
הרצנו עלה לישראל בשנות הארבעים לאחר מלחמת העולם השנייה, והמשיך בפיתוח הרמיקוב בחצר ביתו בבת-ים ולבסוף יצא המשחק לשוק הישראלי והצליח, וב-1977 יוצא לארצות הברית ומשם לרחבי העולם. הרמיקוב היה משחק השולחן הנמכר ביותר בארצות הברית ב-1977.
בשנת 1978 הקים הרצנו את חברת "למדע תעשיות קלות בע"מ" אשר מתמחה בפיתוח וייצור של משחקי העשרה חינוכיים ומשחקי קופסה עבור ילדים ומבוגרים. מפעל החברה ממוקם בערד ומעסיק כ-60 עובדים, המייצרים יותר מ-6 מיליון משחקים בשנה, בעיקר לייצוא. בשוק הישראלי המקומי מוצרי החברה נמכרים תחת שם המותג "קודקוד". החברה נמצאת בבעלות ילדיו של הרצנו, מריאנה ומיכה.
נפטר בספטמבר 1987.
הערות שוליים

↑  אתר "Billiongraves"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 8990 7946  LCCN: n78024154  NTA: 072740884  VIAF: 283429392   WorldCat (עם VIAF): 283429392 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנתוני דה לה רושה

| --- | --- |
 לידה:  המאה ה-17 לונדון, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  המאה ה-17
 תקופת הפעילות:  ? – ערך בלתי־ידוע 
 
מסע הסוחר האנגלי אנתוני דה לה רושה ב-1675
אנתוני דה לה רוֹשֶה (באנגלית: Anthony de la Roché; נולד בתאריך בלתי ידוע במאה ה-17, שמו נזכר לפעמים כאנטואן דה לה רושה, אנטוניו דה לה רושה או אנטוניו דה לה רוקה בכמה מקורות) היה סוחר אנגלי, שנולד בלונדון לאב צרפתי הוגנוטי ולאם אנגליה. במהלך מסע סחר בין אירופה לדרום אמריקה הדפה אותו רוח סערה מנתיב מסעו והוא הגיע אל האי האנטארקטי ג'ורג'יה הדרומית. כך היה הראשון לגלות יבשה דרומית לרכס האנטארקטי.
גילוי ג'ורג'יה הדרומית

לה רושה רכש ספינה בת 350 טון בהמבורג, קיבל מן הרשויות הספרדיות רישיון לסחור באמריקה הספרדית, ויצא לדרכו. במאי 1674 ביקר באיים הקנריים ובאוקטובר של אותה שנה הגיע אל נמל קאלאו במחוז המשנה למלך של פרו דרך מצר לה מייר וכף הורן. בדרכו חזרה, מן האי צ'ילואה (צ'ילה) אל באיה דה טודוס או סאנטוס (סלבדור, ברזיל), כשהקיף באפריל 1675 את כף הורן, נתקל לה רושה בסופה עזה במים המסוכנים שבאזור איזאלה דה לוס אסטאדוס (אי המדינות). ספינתו לא הצליחה להגיע אל מצר לה מייר, לפי המתוכנן, וגם לא להקיף את הקצה המזרחי של אי המדינות (כלומר, להגיע אל "מצר בראוארס" האגדי, שהופיע במפות הישנות מאז משלחתו של האדמירל ההולנדי הנדריק בראואר מ-1643), ונסחפה תחת זאת הרחק מזרחה. לבסוף מצאו מקלט באחד המפרצים והשוניות הדרומיים של ג'ורג'יה הדרומית - אולי, לדברי כמה מומחים, בדריגאלסקי פיורד - שם הטילה הספינה החבוטה עוגן למשך שבועיים.
לפי הדין וחשבון של לה רושה, שהתפרסם בלונדון ב-1678 ותמציתו ששרדה משנת 1690, "הם מצאו שוניות ומפרצים, שם עגנו סמוך לצוק או כף, שנמתח לדרום-מזרח בעומק של 28. 30. ו-40. אמות-ים בקרקע חולית וסלעית". את היבשה שסביבם, רצופת הקרחונים וההררית, תיאר "אי-אילו הררי שלג סמוך לחוף ומזג אוויר סגרירי רוב הזמן." כשהתבהרו השמיים, הפליגה הספינה לדרכה, ובשעה שהקיפה את הקצה הדרום-מזרחי של איי ג'ורג'יה הדרומית, נצפו סלעי קלרק הרחק לדרום-מזרח.
ימים אחדים לאחר יציאתו מג'ורג'יה הדרומית, הגיע לה רושה אל עוד אי לא-נושב, "שם מצאו מים, עצים ודגים", ושהו שישה ימים "בלי לראות שום אדם", ובכך ביצעו מה שהייתה, לדעת היסטוריונים, הנחיתה הראשונה על אי בדרום אנטארקטיקה, שהתגלה על ידי הספן הפורטוגזי גונסאלו אלבארז בשנת 1505 או 1506 (ונודע בשם Gough island מאז 1731).
לה רושה הגיע בהצלחה אל הנמל הברזילאי סלבדור, ובסופו של דבר הגיע אל לה רושל, צרפת ב-29 בספטמבר 1675.
רב החובל ג'יימס קוק ידע על תגליתו של לה רושה והיא נזכרת ביומן הספינה שלו עם התקרבו לג'ורג'יה הדרומית בינואר 1775.
מפות המציגות את תגליות לה רושה

זמן קצר לאחר המסע החלו קרטוגרפים לציין על מפותיהם את אי רושה ומצרי דה לה רושה, המפרידים את האי מ"ארץ לא נודעת" דרומית-מזרחית לו, כמתן כבוד למגלה. האי שזה עתה התגלה הופיע על המפות הבאות מן המאה ה-18:
גיום דה ל'איל; ז'. קובן וק. מורטייה. (1720/1700). https://web.archive.org/web/20090108045105/http://www.magallanesltd.com/maps/sacontinent/sa09.htm L'Amerique Meridionale. פריז
אנרי א. שאטליין (1719/1705). https://web.archive.org/web/20090108101326/http://www.magallanesltd.com/maps/sacontinent/sa10.htm Nouvelle Carte de Geographie de la Partie Meridionale de la Amerique אמסטרדם
גיום דה ל'איל ואנרי א. שאטליין. 1719-1705). https://web.archive.org/web/20090116041016/http://www.magallanesltd.com/maps/sacontinent/sa12.htm Carte du Paraguai, du Chili, du Detroit de Magellan/ פריז
ברנרד לנס וזורז' ורטו. (בסביבות 1710). [https://web.archive.org/web/20070927011710/http://www.ritzlin.com/gallery/item35.html Map of South America לונדון
צ'ארלס פרייס. (בסביבות 1713) http://gallery.shapero.com/index.php?detail=52073 South America corrected from the observations communicated to the Royal Society's of London and Paris לונדון
ניקולא דה פר. (1720). Partie La Plus Meridionale de L'Amerique, ou se trouve Le Chili, Le Paraguay, et Les Terres Magellaniques avec les Fameux Detroits de Magellan et de le Maire פריז
אומן אייר (1733). Typus Geographicus Chili a Paraguay Freti Magellanici. נירנברג
הרמן מול. (1736). A map of Chili, Patagonia, La Plata and ye South Part of Brasil. לונדון
גיום דה ל'איל וג'ירולאמו אלבריצי. (1740). Carta Geografica della America Meridionale. ונציה.
ריצ'רד ו. סיל (סביבות 1745). A Map of South America. With all the European Settlements & whatever else is remarkable from the latest & best observations לונדון
ג'ון קאולי. (סביבות 1745) A Map of South America. לונדון
ג'ון גיבסון. (1753) South America.. לונדון
פיליפ בוש. (1754).Carte des Terres Australes, Comprises entre le Tropique du Capricorne et le Pôle Antarctique. פריז
תומאס ג'פריז. (1768) South America. לונדון
רובר דה וגונדי, דידיה. (1777). Hemisphère Australe ou Antarctique. פריז.
ארון ארוסמית. (1794) Map of the World on a Globular Projection, Exhibiting Particularly the Nautical Researches of Capn. James Cook, F.R.S. with all the Recent Discoveries to the Present Time. לונדון
המפה השנייה מאז ומעולם של ג'ורג'יה הדרומית ששירטט בשנת 1802 רב החובל איזאק פנדלטון של אוניית ציידי כלבי הים האמריקאית "יוניון" והפיק קרטוגרף הקוטב הגאוגרפי ארנלדו פאוסטינו בשנת 1906, הוכתרה בשם ג'ורג'יה הדרומית; התגלתה על ידי הצרפתי לה רושה בשנת 1675. (פנדלטון טעה ביחס ללאום של לה רושה בגלל שם המשפחה הצרפתי שלו)
גילויי כבוד

פסגת רושה, המקום הגבוה ביותר על האי בירד בג'ורג'יה הדרומית, וקרחון רושה במקשה הרים (מאסיף) וינסון, אנטארקטיקה, קרויים על שם אנתוני דה לה רושה.
הערות שוליים

↑  "שונית" (Headland) רוברט ק. (1984). "האי ג'ורג'יה הדרומית", הוצאת אוניברסיטת קיימברידג', מסת"ב 0-521-25274-1
↑  Capt. Francisco de Seixas y Lovera, Descripcion geographica, y derrotero de la region austral Magallanica. Que se dirige al Rey nuestro señor, gran monarca de España, y sus dominios en Europa, Emperador del Nuevo Mundo Americano, y Rey de los reynos de la Filipinas y Malucas מדריד, אנטוניו דה צאפרה, 1690, מספר על גילוי ג'ורג'יה הדרומית על ידי האנגלי אנטוני דה לה רושה באפריל 1675 (עמ' 99 של pdf)
↑  קוק, ג'יימס. 1777 A Voyage Towards the South Pole, and Round the World. Performed in His Majesty's Ships the Resolution and Adventure, In the Years 1772, 1773, 1774, and 1775. In which is included, Captain Furneaux's Narrative of his Proceedings in the Adventure during the Separation of the Ships "מסע אל הקוטב הדרומי וסביב העולם" באמצעות ספינות הוד מלכותו "רזולושן" ו"אדבנצ'ר" בשנים 1772, 1773, 1774 ו-1775. כולל סיפורו של רב החובל פוֹרְְנוֹ על ההתרחשויות ב"אדבנצ'ר" במהלך הנתק בין שתי הספינות" כרך II, לונדון: הודפס למען ו. סטראהאן ו-ט. קאדל.
↑  הסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS) Geographic Names Information System: Antarctica
↑  הסקר הגאולוגי של ארצות הבריתUSGS) Geographic Names Information System: Antarctica [http://apcbg.org/gazet-bg.doc Bulgarian Antarctic Gazetteer. 
Antarctic Place-names Commission. (details in Bulgarian, basic data in English
דריגאלסקי פיורד, מקום שהותו האפשרי של דה לה רושה בג'ורג'יה הדרומית
דריגאלסקי פיורד
אי גונסאלו אלווארז
קטע ממפה מסביבות 1745 המציגה את אי רושה
מפת ג'ורג'יה הדרומית (רב החובל פנדלטון)
אפרים וייל

אין תמונה חופשית
אפרים וייל (15 בפברואר 1926 – 28 ביוני 2011) היה איש רדיו, מוזיקאי ומלחין ישראלי, מראשוני קול ישראל.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1926 במינכן, בנם של קליר ולודויג וייל, בעליו של מוסך במינכן. ב-1939 בעקבות עלית הנאצים והתגברות התנכלותם ליהודים בגרמניה ברחה המשפחה באישון לילה מגרמניה ועלתה לארץ ישראל באניית "גלילאה" שיצאה מנמל המבורג והגיעה לנמל חיפה. תחילה התגוררו בגבעתיים, וכעבור כשנה, עברה המשפחה לרמתיים (שלימים הפך להוד השרון). אפרים למד בבית הספר בכפר מל"ל. לאחר שסיים לימודיו בכפר מל"ל נשלח ללמוד מסגרות בבית הספר למקצועות המלאכה ע"ש לודוויג טיץ בקיבוץ יגור. במקביל למד אפרים נגינה באבוב בקיבוץ יגור.
בשנת 1945 החל אפרים וייל לעבוד כספרן בתקליטיית " קול ירושלים". כעבור מספר שנים בשנות ה-50 עבר לתל אביב ונמנה עם מקימי התקליטייה של הרדיו בתל אביב.
אפרים נמנה עם מקימי חטיבת הבידור של קול ישראל שכללה, בן השאר, את: דרורה בן-אב"י, אדי הלפרין, דליה און פריזנט, עופרה סמואל, עזריה רפופורט, משה וילנסקי, יוסף "פפו" אריה, אמיתי נאמן בשנות ה-60 המוקדמות היה אפרים וייל ממקימי "תזמורת הבידור של קול ישראל" ביחד עם אדי הלפרן, משה וילנסקי ואחרים, שליוותה את פסטיבלי הזמר בשנות ה-60. ועסקה בהקלטת וחידוש שירים עבריים ישנים.
במשך עשרות שנים, הפיק וערך תוכניות רדיו רבות בקול ישראל ובהן: "בידור 61-62", "דלת פתוחה" "רגעי קסם" ועוד. כמו כן עסק גם בלווי אמנים באמצעות נגינה באקורדיון. בן האמנים שליווה נמנים: רבקה מיכאלי, רחל אטאס, שולמית לבנת, שושנה דמארי, אורי זהר ורבים אחרים.
בשנות ה-60 לבקשת ראש עיריית רמלה, מאיר מלמד, הקים אפרים את הקונסרבטוריון ברמלה הוא גייס מורים ופיקח עליהם במהלך שיעורי המוזיקה. ילדים מכל רחבי העיר הגיעו לקונסרבטוריון ללמוד מוזיקה
בשנות ה-80 ערך אפרים וייל את תוכנית המוזיקה המיתולוגית "רגעי קסם" למעשה עד פרישתו לגמלאות בסוף שנות ה-80. החליפה אותו בעריכת התוכנית עליזה דיסטניק.
גם לאחר שפרש לגמלאות המשיך אפרים וייל לעבוד ברדיו ב קול המוזיקה וערך את והתוכנית היומית "קלאסי-קל" עד שנתו האחרונה בגיל 85.
זמן מה לפני מותו אושפז בבית חולים. הוא נפטר ב-28 ביוני 2011 בגיל 85 ונטמן בבית העלמין ירקון בתל אביב, ליד קבר רעייתו חסיה שנפטרה בשנת 2001.
הותיר אחריו שלושה ילדים: עודד וייל, אילן וייל, מוזיקאי וזמר, ואורית שריה-וייל וכן נכדים.
שירים שהלחין

"זה עוד לא הכל" -מילים: אבי קורן
"בקרן רחוב" - מילים: אפרים וייל. בביצוע גדעון גרייף (הושר לראשונה בתוכנית הראשונה של "תשואות ראשונות" 1965.
"חג האורות"- מילים: עודד בורלא
"שיר הצחוק"- מילים: משה דור
אנתוני דואל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 בפברואר 1943 (בן 81) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  בית הספר המלכותי לבלט 
 פרסים והוקרה:  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  פרס הריקוד הלאומי  Knight Bachelor  Queen Elizabeth II Coronation Award 
 
סר אנתוני ג'יימס דואל (באנגלית: Sir Anthony James Dowell, נולד ב-16 בפברואר 1943) הוא רקדן בלט בריטי שפרש מעבודתו ומנהל אמנותי לשעבר של הבלט המלכותי. הוא מוכר ברבים כאחד מגדולי "הרקדנים האצילים" (danseurs nobles) של המאה ה-20.