כעלה נידף
עלילה

הספר מתחיל בילדותו של אלישע בצל אבא מתיוון לימודי החול שלו אצל יווני בשם קלאודיוס והביקורת על כך מדודו עמרם, לאחר תקופה אביו מת ודודו עמרם מתחיל לחנכו בלימודי קודש כשהוא מתבגר הוא נשלח ללמוד ולגור עם התנא רבי יהושע. אלישע מצליח בלימודיו, במהלך הלימודים הוא פוגש את רבי עקיבא, בן עזאי ובן זומא והם נהפכים למעין חבורה המתכנסת מדי פעם כדי לדון בנושאים שונים, בהמשך אלישע נישא לדבורה בנישואי שידוך חסרי אהבה. אלישע נסמך ומקבל תואר חכם – חבריו אף הם נסמכים, בהמשך הוא נפגש עם רבי מאיר ועם אשתו ברוריה והוא נהפך לרבם/חברם, אלישע מוצא את עצמו מתאהב בבירוריה אך הוא מדחיק את רגשותיו.
כחלק מתפקידיו כ"חכם" הוא מסייר בערים ובכפרים, דורש, פוסק הלכה ומיישב שאלות בהגות היהודית. אלישע מגלה קונפליקטים שונים בין היהדות לחכמה היוונית והוא מנסה לישבם, הוא מכנס את חבריו והוא מציע להם "להיכנס לפרדס" ליצור מערכות הוכחות חותכות לקיומו של האל בפרט ולכל עקרונות היהדות בכלל. הם מקבלים את הצעתו והם נפגשים מדי תקופה, דנים בנושא ומציגים את התקדמויותיהם, לאחר עיסוק מתמשך בנושא בן עזאי (המיסטיקאי) מגלה שההתגלות של האל האמיתית הרבה יותר גבוהה מהנדמה ולאחר מאמץ לחוות את אל זה, הוא מת. בן זומא המטיל דגש על המקרא מסתבך בפסוקים המתארים את הבריאה ובפסוקים בספר יחזקאל המתארים את מרכבת ה' ומשתגע.
אלישע מתעמק בכתבי אוקלידס, אפלטון ואחרים ומתחיל ללמוד פילוסופיה יוונית, במקביל בישראל רוחשות תנועות מרי יהודי בשלטון הרומאי, קבוצה של מורדים נתפסת והם מוצאים להורג בעינויים, מה שמעורר באלישע תחושה שלבני ישראל אין תקומה, במקביל בניו התאומים של רבי מאיר מתים, והוא רואה ילד שמקיים את מצוות שילוח הקן המבטיחה חיים ארוכים ומייד נופל מת, מה שנראה לו כחוסר צדק אלוהי, בעקבות כך אלישע מחליט שכדי להגיע למסקנה רציונלית הוא צריך לעזוב את הכל ולהתחיל ללמוד פילוספיה מהתחלה, הוא מגרש את אשתו ונוסע לאנטוכיה.
באנטוכיה הוא פוגש חבר ילדות שלו בשם פפוס והם גרים ביחד, בהמשך אלישע לומד פילוסופיה, מתמטיקה ומדעים מדויקים ממורים שונים, בשלב מסוים הוא מפרסם מונוגרפיה הזוכה לפרסום רב בה הוא מתאר את דרך מחקרו להגיע לאמת ודאית על קיומו של האל, במהלך מגוריו בעיר הוא נגעל מהעבדות, ממלחמות הגלדיאטורים ומ"חוסר האנושיות" במקום.
לאחר תקופה מתחיל מרד בר כוכבא בישראל והנציב הרומי בישראל משתמש באלישע כדי לפצח את הדרך להכניע את עם ישראל אחת ולתמיד. אלישע מציע לו לבטל את הסמיכה, לאסור שמירת שבת וברית מילה ולבטל חגים מסוימים, לאחר תקופה רבי יהודה בן בבא מצליח לסמוך חמישה חכמים ביניהם רבי מאיר. אלישע שמקבל את הדיווח ורואה את שמו של תלמידו ממעיט בחומרת הסיפור, רופוס הנציב הרומאי שתופס אותו בשקר שולל ממנו את זכויותיו, בהמשך רופוס מוציא להורג עשרה מגדולי העדה ומאלץ את אלישע לצפות במחזה כשבחיקו זונה, מה שמציג אותו באור שלילי בעיני היהודים.
אלישע שבור נפשית מיחסם של היוונים אליו ולבני אדם בכלל, הוא חוזר לאנטוכיה וממשיך בעבודתו, במהלך הרצאה הוא מגיע למסקנה שלא ניתן להגיע לאמת ודאית ומתמוטט רגשית.
אלישע חוזר לארץ ישראל, בשבת אחת הוא פוגש את רבי מאיר והם משוחחים על חייו, אלישע מביע בפניו את צערו והוא מספר לו על התאכזבותו מהפילוסופיה, ועל כך שמשמעות החיים לא ניתנת להבנה בשכל:
זאת הייתה טעותי הגדולה – ההערצה הזאת לשכל, ההסתמכות היומרנית עליו. היא הביאה אותי למחול על פשעיה של רומי; היא גרמה לי לפטור כרגש עיוור את הדחף לנאמנות ולאהבה כלפי בני עמי, רק כשהיה מאוחר מדי למדתי להבין כי תהליכי החיים עולים על גדות כלי הקיבול של ההיגיון, וכי הדברים המשמעותיים ביותר בחוויה האנושית – רגישות ליופי, מסירות לבני עמו של אדם – אינם דברים שניתן לקבוע באמצעות היקשים
רבי מאיר קורא לאלישע "שובו בנים שובבים", ואלישע משיב לו שהוא לא מסוגל להפקיר את עצמו לשום סמכות, ”חופש המחשבה הוא יין משכר, הוא לא הצליח לחזק את ליבי, אך משלגמתי ממנו, לעולם לא אוכל להסתפק במשקה יוקד פחות”, הוא מסביר לרבי מאיר שהוא הולך לנסות למצוא את משמעות החיים באמצעות מיזוג האמונה וההיגיון.

באחרית דבר מסופר שמדווחים לרבי מאיר שקברו של אלישע נפגע מברק. רבי מאיר הולך לקבר ומכסה אותו מחדש, בדרך הוא נזכר על מותו בבדידות והוא בוכה על חייו של רבו:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| ” | שום חברה, ולא משנה כמה גדולים הישגיהם של מלומדיה, אינה יכולה להיות אמצעי לגאולת המין האנושי, אם היא בזה לצדק ולרחמים | “ |

|  – מילטון שטיינברג, בפיו של אלישע, כעלה נידף, עמ' 446, יש שראו בדבריו אלו רמז לשלטון הנאצי בגרמניה דאז |  – מילטון שטיינברג, בפיו של אלישע, כעלה נידף, עמ' 446, יש שראו בדבריו אלו רמז לשלטון הנאצי בגרמניה דאז |  |
”אך לא על רבו בלבד אלא גם על עצמו... על עם מדוכא ונרדף, על כל בני האדם, על מכאובי גופם ונשמתם, ועל חלומתיהם במתים...”