stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נג'מטין ארבקאן
ביוגרפיה > הרשעות

במרץ 2002, בית המשפט בטורקיה הרשיע את ארבקאן בעוון שוחד, וגזר עליו שנתיים וארבעה חודשי מאסר. ארבקאן הורשע גם בזיוף מסמכים הנוגעים למפלגתו, כדי להעלים מיליוני דולרים ממימון שקיבלה מפלגתו. על פי כתב האישום העלמת הכספים נעשתה לאחר שהמפלגה הוצאה מחוץ לחוק ב-1998.
עם זאת, הוא הצליח לעכב כמה פעמים את ביצוע גזר הדין, שהוסב לבסוף למעצר בית על ידי חוק ממשלת ה-AKP בשנת 2006, והוא חויב לשלם 2.6 טריליון לירות טורקיות (2.6 מיליון לירות טורקיות חדשות). עד שנת 2007 חוב זה גדל לסביבות 12 טריליון לירה טורקית (ישנה) (12 מיליון YTL) בגלל ריבית. רשימת הנכסים אותה ביקש ארבקן נדחתה על ידי הרשויות השיפוטיות כלא מלאה. על פי דיווחי העיתונים משנת 2003, היה ארבקאן בין היתר בבעלותו בית קיט על הבוספורוס בשווי של 17 מיליון דולר אמריקני. לבסוף, לאחר החרמת מגורי הקיץ שלו באלטנולוק (מחוז באלקסיר) ושלושה בתים אחרים, נתפסה גם הפנסיה לשלושה חודשים בסך 20,000 יטול. האיסור על ארבקאן לעסוק בפוליטיקה הסתיים באפריל 2009.
ב-27 בפברואר 2011 נג'מטין ארבקאן נפטר מאי-ספיקת לב באנקרה. גופתו נקברה בבית העלמין מרכזאפנדי ברובע זייטינבורנו באיסטנבול ליד אשתו נרמין ארבקאן, שמתה בשנת 2005. ארבקן הותיר אחריו שלושה ילדים.
תפקידים

ארבקאן היה משוכנע שהאסלאם הוא הישועה היחידה לאנושות, שלדעתו הוכחה מדעית והיסטורית. נאמר כי ארבקאן הכניס את "מונחי" המפתח האידאולוגיים "Millî Görüş" ("דעה לאומית") "ואדיל דוזן, ("צו צודק") לדיון הטורקי-איסלאמי, מכיוון שבטורקיה, הרואה עצמה כחילונית, התפשטות של "אסלאמי" צו "(İslamî nizam) איסור על השלכות צד "ומסיבות" פליליות עלול להיגרם. הספר "Millî Görüş", שנכתב על ידי ארבקאן בשנת 1973 ותורגם כ"השקפה עולמית לאומית", נחשב לאידאולוגיה של מפלגת הישועה הטורקית. ארבקאן רצה לאחד את האזרחים הטורקים תחת מטריית הלאומיות והאסלאמיזם ולהקים מדינה איסלאמיסטית בטורקיה.
באמצע שנות ה-80 אימץ נג'מטין ארבקאן את האידאולוגיה "צו צודק" שפיתח סולימאן קאראגילה בשנת 1976 כמצע למפלגת הרווחה וב-1991 פרסם את הספר "אדיל אקונומיק דוזן" ("צו כלכלי פשוט"). ארבקאן הניח סדר עולמי בן שני חלקים: מה שמכונה "צודק", "סדר עולמי" המבוסס על האסלאם, שקבע את כל תקנות החיים החילוניות והדתיות. הוא תיאר את הפוליטיקה המערבית כ"בטלה "או" צו שגוי", מכיוון שהיא לא התבססה על צדק אלא על כוח.
המערב נשלט על ידי "אימפריאליזם גזעני, כלומר ציונות". זה נוצר לפני 5765 שנה באמצעות "ספר קסמים שנקרא קבלה". ארבקאן דיבר בגלוי על מזימה עולמית ציונית לכאורה ועל העובדה שהציונות ארגנה את כל מסעי הצלב, יצרה את "כת הפרוטסטנטיות" והאשימה אותם בהקמת המסדר הקפיטליסטי.
דו"ח ארצי של קרן קונרד אדנאואר, שהתפרסם בשנת 2003, ציטט את ארבקאן באומרו "בהחלט נעלה לשלטון, אך האם זה יקרה עם או בלי שפיכות דמים זו שאלה פתוחה" ופירש זאת כראיה ל"רדיקליזם שלו תנועה".
הערות שוליים

↑  Ein türkischer Islamist, taz.de; abgerufen am 28. Januar 2017.
↑  Islamist Erbakan liebt starke Worte, Berliner Zeitung (online); abgerufen am 28. Januar 2017.
↑  Kemalismus: Atatürk – Erdogans großes Vor- und Feindbild. 2013-06-17.
↑  Gunnar Köhne: Stunde der Wahrheit für Väterchen „Derca“; Berliner Zeitung vom 8. Juli 1996
Türkischer Islamist der ersten Stunde. Der „Hodscha“ Necmettin Erbakan wird achtzig; FAZ vom 28. Oktober 2006, S. 5.
↑  טורקיה: מסרים סותרים למערב, באתר גלובס, 16 בינואר 1997
תורכיה מנסה לרוץ קדימה, באתר גלובס, 18 במרץ 1997
↑  תורכיה: תעשייה עם הפנים לדת, באתר גלובס, 5 באוקטובר 1997
ידיעות אחרונות, ‏חדש: אירגון כלכלי מוסלמי, באתר גלובס, 17 ביוני 1997
↑  הארץ, ‏ראש הממשלה האיסלאמי של תורכיה אישר את עיסקת השבחת המטוסים עם תע"א, באתר גלובס, 9 בדצמבר 1996
↑  בית הדין האירופי אישר פירוק מפלגה איסלאמית בטורקיה, באתר הארץ, 2 באוגוסט 2001
↑  רויטרס, מפלגה איסלאמית חדשה הוקמה בטורקיה, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2001
↑  צבי בראל, כיסוי הראש של אשת המנהיג, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2002
↑  ניו יורק טיימס, ועדת הבחירות המרכזית בטורקיה פסלה המועמד המוביל, באתר הארץ, 22 בספטמבר 2002
↑  Kurtulmuş resigns as Saadet leader in Turkey Hürriyet Daily News and Economic Review, 1. Oktober 2010
↑  שנתיים מאסר לר"מ טורקיה לשעבר נג'מטין ארבקאן, באתר הארץ, 6 במרץ 2002
↑  türkische Tageszeitung Zaman am 4. Juli 2003 zum Thema Villen am Bosporus
↑  Erbakan goes bankrupt(הקישור אינו פעיל, 2018-12) laut Vatan, Turkish Press Scanner der Turkish Daily News, 16. Juni 2008
↑  Erbakan should be pardoned(הקישור אינו פעיל, 2018-12) by Yusuf Kanli, TDN, June 17, 2008
↑  Saban Kardas: Turkey’s Veteran Islamist Erbakan Visits Iran. In: Eurasia Daily Monitor. Vol. 6/Issue 76, 21. April 2009.
↑  Claudia Dantschke, Eberhard Seidel, Ali Yıldırım: Allah ist immer dabei taz vom 2. September 2000
↑  Mike Roth: Islamischer Studententag in Hagen. Umstrittene Organisation Milli Görüş wirbt um Nachwuchs; Deutschlandfunk, 2. April 2007; Schaubild zum Geschichtsverständnis von Erbakan in https://acikerisim.tbmm.gov.tr/xmlui/bitstream/handle/11543/2631/199601001.pdf?sequence=1&isAllowed=y(הקישור+אינו+פעיל) ; aus: Necmettin Erbakans Adil ekonomik düzen; Ankara 1991, S. 96.
↑  Am 1. Juli 2007 in der Türkei ausgestrahltes Interview mit Erbakan: https://www.youtube.com/watch?v=s4XVwjfN-Yo englische Übersetzung von Memri, ins Deutsche übersetzte Auszüge: Karl Pfeifer: Von „Bakterien“ und anderen „Zionisten“ (Wiedergabe auf hagalil.com, 6. September 2007); Die Jüdische, 5. September 2007
↑  Wulf Eberhard Schönbohm: Die neue türkische Regierungspartei AKP – islamistisch oder islamisch-demokratisch?; Konrad-Adenauer-Stiftung, Länderberichte, Sankt Augustin, 19. Februar 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346663905171  BnF: cb148904122 (data)  GND: 119274523  ISNI: 0000 0001 1748 0651  LCCN: n88644037  NTA: 238071219  SUDOC: 174949650  TDVİA: erbakan-necmettin  VIAF: 18027960   WorldCat (עם VIAF): 18027960
סיריל פרו

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1985 (בן 39) דין-לה-בן, צרפת 
 מדינה:  צרפת צרפת
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מעסיק:  France 2, Europe 1, Direct 8, France 3, MFM Radio 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  cyrilferaud
 
סיריל פרו (בצרפתית: Cyril Féraud; נולד ב-15 במרץ 1985) הוא מנחה טלוויזיה צרפתי.
ביוגרפיה

פרו נולד בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, הוא החל את הקריירה הטלוויזיונית שלו ב-2004 שהחל להנחות שתי תוכניות בסניף הצרפתי של ערוץ דיסני, לאחר מכן הוא עבר לעבוד בערוץ France 3 ובנוסף הוא הנחה גם את טקס פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון עבור ניקלודיאון הצרפתי.
ב-2006 הוא עבר לערוץ הרדיו "Europe 1" כתקליטן.
מ-2008 הוא מגיש את הגרלת הלוטו הלאומית עבור France 2. מ-2009 הוא מגיש את שעשועון הטלוויזיה "Slam".
ב-2011 התמודד בתוכנית "המבצר". באותה שנה הגיש את תוצאות הניקוד מטעם צרפת באירוויזיון 2011.
נחל ענים

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 יובלים:  נחל בריח, נחל סגור 
 שפך:  נחל באר שבע 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת צפון הנגב מוגדלת) נחל ענים(למפת צפון הנגב רגילה) נחל ענים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ענים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל ענים
 
נַחַל עָנִים הוא נחל אכזב, המהווה אחד מיובליו העיקריים של נחל באר שבע.
ראשיתו של הנחל היא בדרום הר חברון, ברום של כ-800 מטרים מעל פני הים, וסופו הוא בחיבור לנחל באר שבע, בסמוך למושב נבטים שבבקעת באר שבע.
שמו של הנחל נגזר משמה של העיר המקראית והתלמודית עָנִים, שמקומה בחורבת ענים שבתחילת הנחל, ליד היישוב שני (לבנה).
אפיקו של הנחל הוא בכיוון דרום מערב, והוא חוצה תחת גשר את כביש 31.
נסים ממרסיי

| --- | --- |

שיר בראש החיבור מעשה ניסים
 לידה:  מרסיי
 מקום פעילות:  מרסיי
 השתייכות:  ראשוני צרפת
 תחומי עיסוק:  פילוסופיה
 בני דורו:  רבי קלונימוס בן קלונימוס, רבי לוי בן אברהם
 חיבוריו:  מעשה נסים
רבי נסים ממרסיי היה פילוסוף יהודי שפעל במרסיי בתחילת המאה הארבע עשרה. מחבר ספר "מעשה נסים".
ביוגרפיה

רבי נסים בן משה חי במרסיי בתחילת המאה ה-14. לא ידועים פרטים ביוגרפיים על חייו.
בהקדמתו לחיבור כותב:
אמר ניסים בר משה בר שלמה בר משה ז"ל מן הגולה אשר הגלתה מרסילייא המדינה אשר הגלה טיטוס מירושלים
בדבריו מופיעה אמונה אשר רווחה במרסיי בימים ההם, לפיה, מקור יהודי מרסיי הוא עוד מימי חורבן בית שני מהגולה שטיטוס הגלה מירושלים. חיים קרייסל טען שלאמונה זו אין אישוש, ועדויות על יישוב יהודי קיימות רק מדורות מאוחרים יותר.
עיקר פרסומו היה על ידי יהושע השל שור שפרסם מחקר אודותיו ומספר מכתביו בשנת תר"ך בגיליון החלוץ.
הגותו > פוליטיקה

רבי נסים מתייחד מהפילוסופים היהודיים בני התקופה בזכות עיסוקו בהגות מדינית, בדבריו מסתמך על אריסטו ועל אבו נצר אלפארבי, לדברי אריסטו השכל הוא שלמות האדם, לשם כך נזקק האדם למוסר בשביל שיוכל להשליט את שכלו על התאוות הגשמיות, רבי נסים מוסיף שעל אף המוסר האדם לא מסוגל להשליט את שכלו על גופו ולשם כך הוא זקוק למנהיג, לדעתו התכונות שאמורות להימצא במנהיג הן: ”כח הדיבור בו הוא חזק, נמשך תמיד לצורתו האחרונה, כי מי שהוא אדון באמת ואשר תאות לו האדנות, הוא השלם במידותיו, מכוין תמיד אל ההצלחה האמיתית, עד שלא יצטרך למוסר אדם על זולתו, הוא ינהיג האחרים ושכלו ינהיג עצמו”.
לדבריו, לגמול ועונש אלוהי יש תפקיד נרחב בהנהגת המדינה זאת בשל העובדה שמנהיג לא יכול לדעת מה קורה בסתר, ועונש שיטיל אינו אפקטיבי להבטיח את קיום המוסר, ואף פרס שייתן לא יפיק תועלת ולשם כך נצרך הגמול והענש האלוהי.
הגותו > תפילה

רבי נסים ממרסיי ראה בתפילה כלי פסיכולוגי להתמודדות של האדם עם צרות בחייו וכדבריו: ”בהתחדש זה יתחדש לנפש כוח כולל... ולכן אפשר שינצל החולה מחוליו... ומצורף לזה עוד כי יתחזק כוחם בבטחונם ותקות תפילתם וילחמו בחוזקה” עניין נוסף בתפילה לדבריו הוא הכנעת הלב, ריסון התאוות, ולשיפור הקשרים החברתיים אשר מסייעים לאדם להתמודד עם צרותיו.
הגותו > מעמד האישה

יחסו השלילי של אריסטו לנשים השפיע על הרמב"ם ועל הבאים אחריו שזלזלו באשה באופייה ובכישוריה, רבי יוסף אבן כספי אף הקצין והתבטא בחריפות נגד הנשים, רבי נסים ממרסיי על אף היותו פילוסוף וממשיכי דרכו של הרמב"ם נקט קו יותר פשרני.
מצד אחד השווה את הנשים ל"המון הפתאים", ואף סבר שמעמדן נחות מילדים זכרים, כמו כן ראה את האישה הכנועה כאידיאל אך אברהם גרוסמן טען שבעוד רלב"ג ואבן כספי ניצלו הרבה מסיפורי התורה לזלזול בנשים, ולדוגמה בריאת חווה וחטאה, קנאת שרה בהגר, היריבות בין רחל ולאה, אשר במקומות אלו פגעו בתדמיתה של האישה, רבי נסים במקומות אלו לא פירש דבר.
הגותו > בחירה חופשית

בשאלת הבחירה החופשית עסקו רבים מהוגי ימי הביניים. רבי נסים עסק אף הוא בשאלה זו, לדעתו באדם יש שני חלקים: השכל העיוני שדוחף אותו לעיסוק במושכלות ולדחות את תאוות הגוף, והחלק השני הוא הדמיון שמושך אותו להנאות גופניות ורגעיות. השכל המעשי של האדם יכול לדחוף אותו לשני אלה: לשכל העיוני ככלי לחיזוי העתיד או לדמיון ככלי לסיפוק תאוותיו, והאדם בוחר באחד מהם על ידי הרצון, לדבריו בעלי חיים בוחרים אף הם באמצעות הרצון, אך מכיוון שאין להם שני צדדים ולא כלים לחיזוי העתיד תמיד נמשך לתאוות הגוף.
הגותו > שונות

רבי נסים אחז שהאמונה במופתים היא "שקר אצילי". כלומר, לא דבר שמחייב את האמונה באל, אך מבטיח את ההתנהגות המוסרית של האדם.
כמו כן סבר שחוקי התורה כלפי האדם החושב גורמים לשלמות החלק השכלי, אך כלפי ההמון הם כחוקי האדם וסבר שאף בחלק של חוקי האדם חוקי התורה הם טובים ביותר כך שלמשל אין בה ציוויים המכוונים לעורר את ה כמו בחוקי הצאבה ואין בה סיגופים כחוקי היוונים.
כמו הרמב"ם חלק על אריסטו בנוגע להשגחה פרטית וסבר שהיא קיימת, אך סבר שפירושה של השגחה פרטית היא יכולתו של השכל להזהיר את האדם מפני הסכנות.
כך גם סבר לעניין הנבואה, אדם שהגיע לשלמות השכלית יכול לקבל שפע אלוהי בנושאים בהם שכלו ידע כבר, בכך צמצם את כוח הנבואה ואף ביקר את הרמב"ם אשר הגדיל את כוח הנבואה, בנושא נבואה לרשעים סבר שאין נבואה לרשעים ובלעם רק חזה תופעות טבע ולא ניבא.
סבר שסיפור אדם וחוה לא היה אלא משל, באריכות ימיהם של הדורות הראשונים ראה כתקופת זמן שהוראות וחוקי אותו האדם שרדו.
כתביו > מעשה נסים

חיבורו הבולט של רבי נסים הוא הספר "מעשה נסים". ברוב כתבי יד נקרא הספר "ספר הנסים". הספר נקרא כך "בהיות דברי הספר הזה כמעשה נסים – והא השמירה והודעת הכונה". השם "מעשה נסים" הוא על פי רבי יוחנן אלימאנו איש המאה הט"ו. קיימים מספר כתבי יד של החיבור. בידי מ' ברייאר היה כתב יד שלא קיים היום. ברייאר העיד שבקולופון כתב היד נאמר שהחיבור נכתב במתיבתא דרבי נסים בן משה ממרשיליא בשנת ס"ד לאלף החמישי – 1304. קרייסל מאחר את זמן כתיבת חיבור לאחרי 1314, זאת בשל ציטוט של מאמר ספר החכמות לאבונצר אלפראבי בתרגומו של קלונימוס בן קלונימוס, שנכתב בשנה זו.
המחבר מגלה בספר זה בקיאות רבה בספרות חז"ל, במקרא, ובספרות הפרשנית, לעומת זו אינו מרבה לצטט מהספרות הפילוסופית, ומצטט בעיקר מהמורה נבוכים ובספרות המתורגמת מערבית (אלפארבי ואבן רושד), כחכמי זמנו ידע לצטט גם מהספרות האסטרולוגית והמאגית, הספר עוסק בפילוספיה יהודית, בנסים ובעיקרי האמונה.
החיבור יצא לאור בתש"ס בהוצאת מקיצי נרדמים על ידי חיים קרייסל.
כתביו > פירוש למגילת רות

פירוש למגילת רות בצורה אלגורית-פילוסופית, נדפס לראשונה על ידי יה"ש, קולאט סיראט אישרה את זיהוי המחבר כרבי נסים זאת בשל מטבעות לשון דומות, ואף המחבר כותב ששמו נסים, אך חיים קרייסל הסתפק בייחוס החיבור לרבי נסים, זאת בשל כמה הבדלים בין החיבורים, א. מחבר הפירוש מעריך עושר בעוד רבי נסים ממליץ להמעיט בכסף, ב. מחבר הפירוש נוקט שרק בפרשת בראשית ובפרשת האזינו יש פשט ועומק בעוד רבי נסים נוקט שבכל התורה יש פשט ועומק, בשל כך ועוד, סבר קרייסל שלא סביר שמחברו הוא רבי נסים ממרסיי, בסיכום דבריו העלה אפשרות שהחיבור עבר עיבוד.
הערות שוליים

”כי ישאלך מה זאת בנך – תשיב מעשה נסים הוא לי 
 אך לא לך כי קדש הוא – תירא מנהו כי הוא פלאי 
 עד כי שקטו גלי נוער – תבין דרכי פלאות אלי”
↑  ”כי ישאלך מה זאת בנך – תשיב מעשה נסים הוא לי 
 אך לא לך כי קדש הוא – תירא מנהו כי הוא פלאי 
 עד כי שקטו גלי נוער – תבין דרכי פלאות אלי”
↑  חיים קרייסל, מעשה ניסים, מקיצי נרדמים ירושלים תש"ס, עמ' 53 הערה 2
↑  מעשה נסים פרק ב
↑  ראו בהרחבה: קולט סיראט, רעיונות פוליטיים של ניסים ממרסיי, מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, כרך ספר היובל לשלמה פינס, ירושלים תש"ן, עמ' 53-76, באתר JSTOR
↑  מעשה נסים, פרק יג – בהשגחה, עמ' 196 והלאה
↑  אברהם סתיו, "תפקיד התפילה ואופן השפעתה, בהגותם של רבי חסדאי קרשקש ורבי יוסף אלבו עבודה לשם קבלת תואר מוסמך, אוניברסיטת תל אביב תשע"ז (בהנחיית פרופסור חיים קרייסל) עמ' 20-23; וראו גם: חיים קרייסל, "מדו-שיח להתבוננות הטרנספורמציה של מהות התפילה בפרשנות הפילוסופית היהודית בפרובנס בימי הביניים", שפע טל: עיונים במחשבת ישראל ובתרבות היהודית מוגשים לברכה זק, באר שבע תשס"ד, עמ' 59–83.
↑  ראו, אברהם גרוסמן, זלזול בנשים על רקע פילוסופי: ר' יוסף אבן כספי, ציון סג תשס"ג, עמ' 41-67
↑  מעשה ניסים עמ' 116
↑  מעשה ניסים עמ' 477-478
↑  אברהם גרוסמן, האישה בהגותו של ר' ניסים ממרסיי, אסופה ליוסף - קובץ מחקרים שי ליוסף הקר, מרכז זלמן שזר, ירושלים תשע"ד, עמ' 140–156, גרסה מורחבת יותר בספרו תמורות בחברה היהודית בימי הביניים, (אסופות יא) פרק 25 עמ' 510–526, גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  ראו, שלום צדיק, מהות הבחירה בהגות היהודית בימי הביניים, הוצאת מכון ון ליר והוצאת מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים 2017, 158-163.
↑  ראו: מ"י ברייאר, פירוש רבינו נסים ממרסיליה על התורה: מבוא וספר בראשית, עבודה לשם קבלת תואר דוקטור לספרות עברית של ישיבה יוניברסיטי, ניו יורק 1970.
↑  ראו חיים קרייסל, קטע מפירוש מגילת רות המיוחס לר' ניסים ממרסיי, מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, כרך יד תשנ"ח, עמ' 159-180, באתר JSTOR
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312297805171  BnF: cb145128819 (data)  ISNI: 0000 0000 3958 4630  LCCN: no00085101  NKC: ola20231198105  VIAF: 76547720   WorldCat (עם VIAF): 76547720
סייד

סייד (ערבית: سَيِّد, תעתיק מדויק סַיִּד) הוא תואר כבוד הניתן לגברים שמקובל כי הם צאצאי הנביא המוסלמי מוחמד מנכדיו, חסן וחוסיין, בני בתו פאטמה זהרה וחתנו עלי בן אבו טאלב, שהיה גם בן-דודו. לנשים מצאצאי הנביא מוחמד יש כינויים אחרים (סיידה וכיוצא בזה). במקרה שמוצאו של אדם ממוחמד מגיע דרך אמו אך לא דרך אביו, אין הוא זכאי לתואר סייד, אם כי יש לו עדיין ייחוס.
מוסלמים מסוימים מעניקים כינוי זה גם לצאצאים של אבו טאלב, דודו של מוחמד, מבניו האחרים: ג'עפר, עקיל וטאלב.
אין לבלבל כינוי זה עם השם "סעיד", שהוא מילה ערבית ופרסית שמשמעותה "שמח". מילה אחרת שלפעמים מבלבלים בינה לבין תואר זה היא "שהיד", המונח הערבי למי שמת מות קדושים.
המילה סייד משמעותה המילולית "אדון", בדומה לסר או לורד האנגלי. בעולם הערבי משמשת מילה זו עדיין לעיתים כתחליף ל"אדון", כמו "סייד ג'ון סמית'". הרעיון מובע גם באמצעות המילה "סידי" בניבים מערביים של השפה הערבית.
השיעים מבדילים בין סיידים לאלו שאינם על פי צבע מצנפתם: הסיידים עוטים מצנפות שחורות או ירוקות (צבע בית עלי), ואילו אלו שאינם סיידים לובשים מצנפות לבנות או בצבע בהיר אחר.
הנהגת השיעים לאורך הדורות הורכבה במרביתה המכרעת מסיידים; בין המנהיגים השיעים בני זמננו שהם סיידים: מזכ"ל חזבאללה לשעבר חסן נסראללה, האב הרוחני של הארגון מוחמד חוסיין פדלאללה (גם קודמו עבאס מוסאווי, היה סייד), הפוליטיקאי השיעי-עיראקי הקיצוני מוקתדא א-סאדר, אבראהים אל-ג'עפרי ראש ממשלת עיראק, האייתוללה הבכיר בעיראק עלי סיסתאני, והמנהיג העליון האיראני עלי ח'מנאי (גם קודמו, רוחאללה ח'ומייני היה סייד).
כינויים אחרים

כינויי כבוד ערביים אחרים כוללים את התארים "שייח'" ו"שָריף". שושלת ה"סיידים" מבית חסן ששלטו במכה, אל-מדינה, עיראק וכעת שולטים בירדן, בית האשם, נשאו את התואר "שָריף" ואשראף. בעולם הערבי "שָריף" לרוב שמור עבור צאצאי חסן בעוד "סייד" מצוי בשימוש עבור צאצאי חוסיין.
כינוי נוסף, המצוי בשימוש בעיקר בדרום ובדרום מזרח אסיה, הוא "מיר" או מירזא.
ציון המוצא

סיידים לעיתים קרובות כוללים את התארים הבאים בשמותיהם כדי לציין את הדמות דרכה הם מציינים את ייחוסם. אם מוצאם מיותר מאב ידוע אחד או אימאם שיעי, הם ישתמשו בתואר של האב דרכו הם משתלשלים בדרגה הישירה ביותר.
| אב | תואר ערבי | שם משפחה ערבי | תואר פרסי |
| --- | --- | --- | --- |
| עלי בן אבו טאלב | עלאווי | עלאווי | עלאבי علوى |
| חסן בן עלי | אל-האשמי או אל-חסני | אל-האשמי או אל-חסני | האשמי, חסני, או טבאטבאי حسنى |
| חוסיין בן עלי | אל-חוסייני | אל-חוסייני | חוסייני حسينى |
| עלי בן חוסיין זיין אל-עאבדין | אל-עאבידי | אל-עאבידי | עאבדי عابدى |
| זייד אבן עלי א-שהיד | א-זיידי | א-זיידי | זיידי زيدي |
| מוחמד אל-באקר | אל-באקרי | אל-באקרי | באקרי باقرى |
| ג'עפר א-צאדק | אל-ג'עפרי | אל-ג'עפרי | ג'עפרי جعفرى |
| מוסא אל-כאזם | אל-מוסאווי | אל-מוסאווי | מוסאבי או קאזמי موسوى / كاظمى |
| עלי א-רידא | א-רידאווי | א-רידאווי או א-רדאווי | רזאבי או ריזבי رضوى |
| מוחמד א-תקי | א-תקאווי | א-תקאווי | תקאווי تقوى |
| עלי אל-האדי | א-נקאווי | א-נקאווי | נקאבי نقوى |
ראו גם

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אימאם  ביי |  וזיר  נסיך |  סולטאן  פאשא |  שאה  שייח' |  סייד  אמיר |  |  |  |
הערות שוליים

↑  הנוהגים לציין בכינוי "סייד" את כל צאצאי עלי בן אבו טאלב, מחשיבים את העלאווים כ"סיידים". מכל מקום, העלאווים אינם צאצאי מוחמד, אלא הם משתלשלים מבני עלי מהנשים שנשא לאחר מות פטימה זהרה, כמו אום בנין. המצמצמים את השימוש במונח "סייד" לצאצאי מוחמד דרך פטימה זהרה, אינם מכירים בעלאווים כ"סיידים".
| מנהיגים ותארים באסלאם |
| --- | --- | --- |
| תארים | ח'ליפה • אימאם • מולא • חוג'ת אל-אסלאם • אייתוללה • מרג'ע תקליד • סייד • שריף • ולי • אמיר • שייח' • עלאמה |  |
| תפקידים | מואזין • קאדי • מופתי • מוחתסב • סולטאן |  |
| משפט | שריעה • פיקה • אג'תהאד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX555096  BnF: cb12448852b (data)  GND: 7864474-4  LCCN: sh85121367  SUDOC: 033641455  TDVİA: seyyid
סאו קונרדו

| --- | --- |
סאו קונרדו במבט אווירי
סאו קונרדו במבט אווירי
 מידע
 עיר:   ריו דה ז'ניירו
 שטח:  6.49 קמ"ר
 אוכלוסייה:  10,980 (2010)
 קואורדינטות:  22°59′29″S 43°16′0″W﻿ / ﻿22.99139°S 43.26667°W﻿ / -22.99139; -43.26667
  מיקום השכונה בריו
 
סאו קונרדו היא שכונה אמידה בדרום ריו דה ז'ניירו. השכונה שוכנת בין השכונה בארה דה טיז'וקה לשכונה לבלון. סאו קונרדו ידועה באזור הגלישה אווירית שלה, קניון האופנה הכולל למעלה מ-150 חנויות מעצבים בין-לאומיים ומסלול הגולף שלה.

השכונה כוללת מבנייני מגורים, מועדוני לילה ומסעדות.

הר שני האחים שנראה הרבה בסרטים, סדרות טלוויזיה וגלויות מהעיר, מפריד בין החלק הדרומי של ריו דה ז'ניירו לבין סאו קונרדו.
במשך שנים הייתה השכונה מקום מאוד יקר ומבוקש בריו, סלבריטאים רבים התגוררו בה כגון שושה ואחרים.

מחירי הדיור בשכונה הם מהגבוהים ביותר בדרום אמריקה.
פנורמה של החוף של סאו קונרדו
סיירת וריאג (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  Viktor Eisymont 
 תסריט:  Georgiy Grebner 
 שחקנים ראשיים:  בוריס ליבנוב (Vsevolod Rudnev) אלכסנדר זרז'בסקי (Grigory Belyayev) אלכסנדר סמירנוב Semen Svashenko לב סוורדלין ולדימיר פופוב מיכאיל סדובסקי לב פוטיומקין רוסטיסלב פליאט ניקולאי בובנוב סרגיי צנין Georgiy Georgiu וסוולוד לאריאונוב Vladimir Van-Zo-Li 
 מוזיקה:  ניקולאי ניקולייביץ' קריוקוב 
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 חברת הפקה:  Soyusdetfilm 
 הקרנת בכורה:  1946 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט היסטורי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
סיירת וריאג (ברוסית: Крейсер «Варяг») הוא סרט מלחמה סובייטי משנת 1946 בבימויו של ויקטור אייזמונט.
עלילה

27 בינואר 1904 פיקוד השייטת היפנית, אשר התקרבה לנמל הקוריאני הנייטרלי צ'מולפו, מציע לספינות רוסיות - הסיירת וריאג וספינת התותחים קורייץ - לעזוב את הנמל. המלחים הרוסים, שלא מקבלים תמיכה ממפקדי אוניות של המעצמות הזרות, מחליטים לצאת לים ולהילחם בשייטת היפנית.
שחקנים ודמויות

בוריס ליבנוב כרודנייב, מפקד הסיירת 'וריאג'
אלכסנדר זרז'בסקי בתפקיד בליאייב, מפקד סירת הקאנון ה"קורייץ"
ניקולאי צ'פליגין בתפקיד בובילב
ויאצ'סלב נוביקוב כאנטוניך
וסבולוד לריונוב בתפקיד דורופייב
ג'ורג'י פטרובסקי בתפקיד פאבלוב
נדיר מלישבסקי בתפקיד מוסטוב
מיכאיל סדובסקי כמורומסקי
לב סוורדלין כקונסול יפן
ניקולאי בובנוב בתפקיד האב פייזי
סרגיי צנין כמפקד צרפתי
לב פוטיומקין כדוור קוריאני
רוסטיסלב פליאט בתפקיד ביילי.
יוליה צאי כמארוסיה
אלכסנדר סמירנוב  בתור קצין ימי
פרסים

פרס סטלין (1947)
הערות שוליים

↑  Крейсер «Аврора». Досье
↑  Матроса из Татарии награждали Николай II и советское правительство
↑  Илья Хотиненко снимет фильм «Варяг»
↑  Спасайся, «Варяг»
↑  Биография Ростислава Плятта
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סייפרוס איירווייז (1947)

ערך זה עוסק בחברת תעופה שפשטה את הרגל. אם התכוונתם לחברת תעופה שנקראת באותו שם, ראו .
איירבוס A319 של סייפרוס איירווייז
איירבוס A320-200 של החברה בצביעה הקודמת
סייפרוס איירווייז (ביוונית: Κυπριακές Αερογραμμές, מילולית:
"קיפריאקס אארוגראמס"; באנגלית: Cyprus Airways) הייתה חברת התעופה הלאומית של קפריסין, ובסיסה היה נמל התעופה הבינלאומי בלרנקה. החברה הפעילה קו טיסה בין לרנקה לנמל התעופה בן-גוריון, והטיסות בוצעו במטוסי איירבוס A320. לאחר משבר כלכלי קשה שעברה החברה ואי הצלחת הממשלה למנוע את המשבר, היא פשטה את הרגל ונסגרה בינואר 2015.
תולדות החברה

החברה נוסדה ב-24 בספטמבר 1947 כיוזמה משותפת של ממשלת קפריסין, חברת בריטיש יורופיאן איירווייז (BEA, British European Airways) ומשקיעים פרטיים, והחלה בהפעלת טיסות ב-18 באפריל 1948. הטיסות הופעלו באמצעות שלושה מטוסי DC-3 דקוטה משדה התעופה הבינלאומי של ניקוסיה למספר יעדים באירופה ובמזרח התיכון, ובכלל זה גם לחיפה ומאוחר יותר גם לשדה התעופה בלוד (נמל התעופה בן-גוריון). ב-1958 השתלטה בריטיש יורופיאן איירווייז על כל פעילותה של סייפרוס איירווייז, אך לאחר שקפריסין זכתה בעצמאותה ב-1960 עברו מרבית מניותיה של החברה לידי ממשלת קפריסין. הכנסת מטוסי דה הבילנד קומט אפשרה את הפעלתו של קו תל אביב-ניקוסיה-לונדון, והחל ב-1965 קיימה החברה טיסות גם לירושלים.
עם הפלישה הטורקית לקפריסין, ב-20 ביולי 1974 הושמד אחד ממטוסי החברה, מטוס שני נפגע באורח קשה והיתר עוכבו בשדה התעופה של ניקוסיה. יתר על כן, בסיסה של החברה בשדה התעופה של ניקוסיה הופקד בידי האומות המאוחדות, וחדל מלשמש ליעודו. בהיעדר צי מטוסים ובסיס פעולה נאלצה החברה להשעות את פעולתה, והחלה בחיפושים אחר בסיס פעולה חליפי. רצועת הנחיתה שעל חוף הים התיכון מדרום ללרנקה נמצאה מתאימה למטרה ונסללה, וכן הוקמו במקום מספר מבנים זמניים. באמצעות שני מטוסים שנחכרו מבריטיש מידלאנד חידשה החברה את טיסותיה באופן מוגבל ב-8 בפברואר 1975 משדה תעופה בלרנקה. תחילה חודשו הקווים לתל אביב וביירות, וכן הקו לאתונה דרך הרקליון שאיפשר קשר לטיסות בריטיש איירווייז ללונדון.
ב-1992 הקימה סייפרוס איירווייז חברה בת לטיסות שכר בשם יורוסיפריה איירליינס (Eurocypria Airlines), ושלטה בה עד שנרכשה ביוני 2006 על ידי ממשלת קפריסין. ב-2002 הקימה החברה את הלאס ג'ט, חברה בת שמקום מושבה ומוקד פעילותה באתונה, וביוני 2003 המריאה טיסתה הראשונה. הלאס ג'ט נקלעה לקשיים, וב-2005 מכרה סייפרוס איירווייז את רוב החזקותיה בה.
בשנת 2012 נקלעה קפריסין למשבר כלכלי חמור. עקב כך הוחלט לצמצם או להפריט את סייפרוס איירוויז ומטוסי האיירבוס שהופעלו על ידיה הוחזרו לרויאל ג'ורדניאן. בינואר 2015, לאחר שכשלו ניסיונות מכירת החברה וההלוואה שביקשה הממשלה עבורה נדחתה, הודיעה החברה על הליך פירוק. פעילות חברת התעופה הופסקה ב-9 בינואר 2015 בשעות הערב והטיסה האחרונה לתל אביב התקיימה באותו היום. טיסות החברה נחסמו למכירה על ידי המערכות השונות ואתר החברה נסגר.
ממשלת קפריסין החלה בהליך הקמה של חברה חדשה, אשר תשא את שמה של החברה המקורית ותשמר את אותו הסמליל. ביולי 2016 הקימה חברת S7 איירליינס את חברת צ'רלי איירליינס הממותגת כסייפרוס איירווייז.
צי המטוסים (יוני 2015)

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| איירבוס A320 | 6 | 158 (15/143) |  |