stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב בר-אור
הערות שוליים

↑  אתר "Geni"
↑  יוסף לפיד, שלושה קצינים באו לפרקליט, מעריב, 7 ביוני 1962
↑  מפעולות משרד הסעד, דבר, 27 בספטמבר 1948
↑  ועדת חקירה לעבריינות נוער, דבר, 30 במרץ 1953
↑  החלו עדויות ההגנה במשפט "השורה", דבר, 6 במרץ 1957
↑  אושר הרכב משלחת ישראל לעצרת או"ם, דבר, 31 באוגוסט 1959
↑  יוסף חריף, העטוף בגלימת המשפט - כבטלית, מעריב, 15 במאי 1961
↑  Gideon Hausner, Justice in Jerusalem, 1977, page 304
↑  נעצר בר-אור פרקליט מחוז תל אביב, מעריב, 3 ביוני 1962
↑  בר אור הודה והורשע פסק הדין יינתן ביום ה, דבר, 3 בספטמבר 1962
↑  בראור ל-3 חדשי מאסר, דבר, 7 בספטמבר 1962;המשך
↑  השמחה במעונו של בר-אור, מעריב, 7 במאי 1963
↑  נוסח החלטת העצרת הכללית בנושא הכחשת שואה, UN RES 75/250, ‏20.1.2022
↑  הודיה כריש-חזוני, מקור ראשון, 80 שנה ל"פתרון הסופי": באו"ם אימצו את יוזמת ישראל למאבק בהכחשת שואה, באתר מקור ראשון, ‏20.1.2022
↑   יהונתן ליס, האו"ם אישר הצעה ישראלית למניעת פרסומים מכחישי שואה ברשתות החברתיות, באתר הארץ, 20 בינואר 2022
↑  איתמר אייכנר, YNET, היסטוריה באו"ם: עברה החלטה נגד הכחשת שואה, באתר ynet, 20 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007406477505171  GND: 1330336364  VIAF: 42156674890533580541   WorldCat (עם VIAF): 42156674890533580541
יחידת מגן

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  ישראל
 משרד אחראי:  משרד ראש הממשלה
 סוכנות אם:  אגף ביטחון וחירום
 תאריך הקמה:  2013
 משרד ראש הממשלה – אגף ביטחון וחירום
יחידת מגן היא יחידה ממלכתית לאבטחת שרים במשרד ראש הממשלה. משימות היחידה הן אבטחת שרי ממשלת ישראל ואישים נוספים שאינם סמלי שלטון שמאובטחים על ידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים ומשלחות. היחידה אחראית על אבטחת אישים אילו בפעילותם השוטפת בישראל ובחו"ל בהתאם להחלטות הממשלה שנתקבלו בנושא.
הגוף המנחה של היחידה הוא שירות הביטחון הכללי.
הכשרה

רוב מאבטחי היחידה הם בוגרי יחידות האבטחה של השב"כ, ובכלל זה בוגרי היחידה לאבטחת אישים ומשלחות (יחידה 730). כלל מאבטחי יחידת מגן הם בוגרי קורס ממלכתי "אחיד", קורס לוחם מקיף הנערך במתקני השב"כ. הקורס כולל בין היתר אימוני ירי ותרגולות לוחמה בטרור, אימוני כושר גופני, אימוני קרב מגע. מועמדים שסיימו בהצלחה את הקורס "אחיד", ממשיכים להכשרה ייעודית ובסיומה יוסמכו למאבטחי אישים.
היסטוריה

לאחר רצח רחבעם זאבי בשנת 2001 הוחלט כי יש לאבטח את כלל השרים במדינת ישראל.
עד לשנת 2004 אבטחת השרים הייתה באחריות שירות הביטחון הכללי.
בשנת 2004 האחריות לאבטחת השרים הועברה למנהלי הביטחון במשרדי הממשלה השונים, כאשר היחידה לאבטחת אישים ומשלחות שימשה כגורם המנחה למשרדי הממשלה.
בשנת 2013 בהחלטת הממשלה הוקמה יחידת מגן, כאשר האחריות לאבטחת כלל השרים בישראל ובחו"ל הועברה ליחידת מגן במשרד ראש הממשלה.
בשנת 2023 החליטה ועדת השרים לענייני שירות הביטחון הכללי על העברת אבטחת בני משפחתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו לידי היחידה הממלכתית לאבטחת אישים 730 של שירות הביטחון הכללי. זאת, בשל התגברות האיומים על ביטחונם.
במהלך השנים היחידה קיבלה אחריות על אבטחת משפחת ראש הממשלה ומשימות נוספות:
אבטחת ראשי ממשלה לשעבר. אהוד אולמרט, אהוד ברק.
בני משפחת ראש הממשלה בנימין נתניהו שרה נתניהו ויאיר נתניהו.
בני משפחת ראש הממשלה נפתלי בנט בעת כהונתו.
בני משפחת ראש הממשלה לשעבר יאיר לפיד ורעייתו ליהיא לפיד.
שגרירים.
מנהלי היחידה

2013 - 2021 - שלום ש
2021 - כיום - אביעד א
אגף חירום וביטחון משרד ראש הממשלה

אגף ביטחון וחירום אמון על אבטחת מתקני משרד ראש הממשלה, עובדיו ומבקריו, בידוק הקהל וכבודתו, ביצוע סריקות נגד פעילות חבלנית עוינת, ביצוע התאמה ביטחונית לעובדי המתקנים ולמבקרים בהם, אבטחת שרי הממשלה ובכירים נוספים. האגף מונה כ-600 עובדים במגוון תפקידים, לרבות מנהלי שטח ועובדי מטה אשר עוסקים בתחומים שונים כגון: אבטחת משרד ראש הממשלה, המעון הרשמי ומתקנים מסווגים נוספים, אבטחת אישים יחידת מגן, מוכנות לחירום, אבטחת מידע, ניהול פרויקטים, רכש, תקציבים, משאבי אנוש, רווחה, הדרכה, התאמה ביטחונית ומודיעין.
מערך האבטחה החמושה – אמון על מניעת פיגועים חבלניים במשרד רה"מ, במתקנים אסטרטגיים ומסווגים נוספים ובאירועים רשמיים שראש הממשלה משתתף בהם.
מערך הבידוק הביטחוני – אמון על קבלת קהל, בידוק ביטחוני וחיפוש אמצעי חבלה אצל המבקרים במשרד ראש הממשלה, המעון הרשמי ובאירועים רשמיים שראש הממשלה משתתף בהם תוך שימוש במערכות טכנולוגיות מתקדמות.
חדר המבצעים של משרד ראש הממשלה – בעל אחריות אבטחתית מלאה על משרד ראש הממשלה ומתקנים מסווגים נוספים.
חטיבת הגנת המידע – אמונה על ליווי נותני שירות במתקנים מסווגים ופיקוח על כניסת בכירים לישיבות הממשלה, קבינטים ודיונים ביטחוניים מסווגים.
יחידת מגן – היחידה לאבטחת שרים אמונה על אבטחת שרי הממשלה ובכירים נוספים, בפעילותם השוטפת בארץ ובחו"ל.
הערות שוליים

↑  אריאל כהנא, אבטחת בני משפחת נתניהו תסתיים מחר – בסביבתו תוקפים: "החלטה שערורייתית, מתירים את דמם", באתר ישראל היום, 12 בדצמבר 2021
↑  יחידת מגן – אגף הביטחון – משרד ראש הממשלה, באתר פייסבוק, ‏13 בספטמבר 2020
↑  טל שלו‏, 15 טיסות חברי ממשלה בשבועיים: הממשלה מעופפת, ויחידת האבטחה מגן מתקרבת לקריסה, באתר וואלה, 31 במרץ 2022
↑   יהונתן ליס, השרים אישרו להעביר את אבטחת משפחת נתניהו לשב"כ בשל איומים על ביטחונה, באתר הארץ, 5 במרץ 2023
↑  בנצי רובין, ‏"האמירות אינן נכונות": יחידת מגן סותרת את טענות נתניהו, באתר "סרוגים", 12 בדצמבר 2021
↑  שמעון איפרגן, ‏צמוד למאבטחי משרד רה"מ: החופשה הסודית של יוני בנט, באתר ‏מאקו‏, 23 ביולי 2021
↑  אודות אגף ביטחון וחירום – משרד ראש הממשלה, באתר gov.il
↑  אבטחה, באתר gov.il
↑  בידוק ביטחוני, באתר gov.il
↑  מוקד מבצעים, באתר gov.il
↑  מאתרים בחטיבת הגנת המידע, באתר gov.il
יחסי איסלנד–הונגריה

| יחסי איסלנד–הונגריה |
| --- | --- |
איסלנד: הונגריה


איסלנד: הונגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 93,028
אוכלוסייה
394,617: 9,665,063
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 212,389
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 21,975
משטר
רפובליקה

יחסי איסלנד–הונגריה הם יחסי החוץ בין איסלנד לבין הונגריה.
סקירה כללית

סיימון מיקסה סודפלד (לימים הפך למזכיר התנועה הציונית בשם מקס נורדאו) היה ההונגרי הראשון שביקר באיסלנד ב-1874 ככתב לרגל ביקורו של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק באיסלנד ופרסום החוקה האיסלנדית. ב-24 בדצמבר 1956 הגיעו לאיסלנד 52 הונגרים בסיוע הצלב האדום האיסלנדי, לאחר שברחו מהונגריה בעקבות המרד ההונגרי. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 ביולי 1955. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו.
נציגויות דיפלומטיות

הונגריה מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירותה באוסלו, נורווגיה.
איסלנד מחזיקה בהונגריה קונסוליית כבוד בבודפשט.
יחסי איסלנד–בולגריה

| יחסי איסלנד–בולגריה |
| --- | --- |
איסלנד: בולגריה


איסלנד: בולגריה
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 110,879
אוכלוסייה
394,617: 6,746,791
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 101,584
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 15,057
משטר
רפובליקה

יחסי איסלנד–בולגריה הם היחסים הדיפלומטיים בין איסלנד לבולגריה.
סקירה כללית

איסלנד כוננה יחסים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של בולגריה ב-19 בנובמבר 1963. כיום, שתי המדינות הן חברות מלאות בנאט"ו. בשנת 2014 בולגריה חתמה על מזכרי הבנות ליישום המנגנון הפיננסי של האזור הכלכלי האירופי ויישום המנגנון הפיננסי הנורווגי לתקופה 2014–2021. מכוח שיתוף פעולה זה, בולגריה תקבל תמיכה כספית לפרויקטים בתחום החברתי והטריטוריאלי פיתוח ולכידות בסכום של 210.1 מיליון אירו הניתנים על ידי הרפובליקה של איסלנד, נסיכות ליכטנשטיין וממלכת נורווגיה. בולגריה הייתה בין הראשונות מתוך סך של 15 מדינות שחתמו על מזכרי ההבנות, שיספקו גם הזדמנות להעמקה נוספת של היחסים הבילטרליים.
נציגויות דיפלומטיות

בולגריה מיוצגת באיסלנד באמצעות שגרירותה באוסלו, נורווגיה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד ברייקיאוויק.
איסלנד מיוצגת בבולגריה באמצעות שגרירותה בקופנהגן, דנמרק, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסופיה.
יצחק דה פינטו

| --- | --- |
 לידה:  20 באפריל 1717 אמסטרדם 
 פטירה:  14 באוגוסט 1787 (בגיל 70) האג, הרפובליקה ההולנדית 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 מקום מגורים:  Huis de Pinto 
 
שרטוט של האחוזה משנת 1736, שזכה לביקורים ממלכתיים של המושל ויליאם הרביעי, פרידריך השני, מלך פרוסיה בשנת 1755, וסטניסלאב לשצ'ינסקי, מלך פולין.
יצחק דה פינטו (Isaac de Pinto; אמסטרדם, 1717 – האג, 14 באוגוסט 1787) היה יהודי-הולנדי ממוצא פורטוגזי. הוא היה פילוסוף, חוקר, כלכלן, פוליטיקאי ואיש עסקים, ממבשרי תורת הכלכלה המודרנית. היה אחד המשקיעים העיקריים של חברת הודו המזרחית ההולנדית. הוא חי באמסטרדם, פריז ולונדון, וקיים קשרים עם אישים חשובים של הנאורות האירופית.
קורות חיים

פינטו גדל בבית הידוע בשם בית דה פינטו. אביו דוד פינטו היה הבעלים של אחוזה גדולה על האמסטל. אמו הייתה לאה בלמונטה חימנז, שוננברג לפני נישואיה. דה פינטו נישא בשנת 1734 לרחל בלמונטה, אחייניתו. בשנת 1742 נשא פינטו שני נאומים עבור קבוצת מלומדים יהודים ספרדים שנקראה "האגודה לידידות". לאחר תקופה קצרה עבר לחיות ב - Nieuwe Keizersgracht באמסטרדם עם אברהם פררה, בעל המניות העיקרי של חברת הודו המזרחית ההולנדית.
קורות חיים > פעילותו הכלכלית

לאחר שרכש השכלה מקיפה, פרסם דה פינטו את המאמר הראשון שלו, בו הוא עוסק בגידול בעוני בקרב היהודים הפורטוגלים ומציע לשלוח את היהודים העניים למושבות האנגליות או ההולנדיות באמריקה, כגון סורינאם, קוראסאו, ג'מייקה או ברבדוס. כבעל עניין שהפעיל באזור חברת סחר קולוניאלית, הצעה זו הייתה מועילה גם עבורו. בכך, טען פינטו, הייתה מושגת הקלה בטיפול בעוני, והוא הציע לייסד קרן חיסכון בכספים שיופרשו. כסיבות אחרות להתרוששות הקהילה שלו, הוא מונה את המיסוי הגבוה על יהודים פורטוגזים, פשיטת רגל של חברות משפחתיות (כתוצאה מניוון), אפליה של סוכנים יהודים, מלחמות הולנד-אנגליה, ואת ההגירה של יהודים אשכנזים ממזרח אירופה.
דה פינטו תמך במלחמת הירושה האוסטרית בוויליאם הרביעי, שהיה גם המנהל של חברת הודו המזרחית ההולנדית. הוא סייע לו כספית בשנת 1747 כדי להדוף את הצרפתים בברגן אופ זום. בתמורה, הוא השתדל להקל על האיסור של הסוחרים היהודים לסחור במלפפונים, בגדים או דגים ברחובות, וכן לאפשר להם להצטרף לגילדות. מעורבותו של דה פינטו כמתווך בסיום מלחמת שבע השנים, הקנתה לו קצבה לכל החיים של 500 לי"ש מחברת הודו המזרחית הבריטית.
עיקר חשיבותו של דה פינטו בביקורתו על תורתם הכלכלית של הפיסיוקרטים (שראו בחקלאות את הבסיס לפעילות הכלכלית) ועל תורתו של אדם סמית, אבי תורת הכלכלה המודרנית (שהדגיש את תפקיד העבודה כיוצרת ערכים כלכליים). פינטו היה בין הראשונים (ואולי אף הראשון) שהדגיש את חשיבות הפעולה הכספית הטהורה - בבורסה, באשראי בנקאי, בחוב לאומי - לפיתוח המשק הכלכלי. גם בפעילות ספקולטיבית ראה מכשיר כלכלי מועיל (קרל מרקס ציטט זאת בספרו הקפיטל והתנגד לדעתו של דה פינטו). בשנת 1762 הוא פרסם באמסטרדם את ספרו "Essai sur le Luxe".
בשנת 1763 דה פינטו פשט את הרגל כתוצאה מספקולציות לא זהירות. הוא נאלץ למכור את ביתו ב "Nieuwe Herengracht", בית שכלל אוצרות אומנות רבים, כולל חמישה ציורי קיר מפורסמים שצוירו על ידי יאן וינקס (אנ'). דה פינטו נאלץ לעבור לאחוזה אחרת בהאג, אולם הוא ומשפחתו הוזמנו לארמון כאשר מוצרט ואחותו ניגנו. בשנת 1768, שלח פינטו מכתב לדני דידרו בנושא "Du Jeu de Cartes".
אחת הדמויות החשובות ביותר שאיתן החליף דה פינטו דעות על הכלכלה היה דייוויד יום. חיבורו הכלכלי העיקרי "מסה על המחזור ועל האשראי" הופיע באמסטרדם בשנת 1771, הודפס פעמיים ותורגם לאנגלית ולגרמנית. ספרו "Précis des Arguments Contre les Matérialistes" פורסם בהאג בשנת 1774. ספריו פורסמו בצרפתית (אמסטרדם, 1777) וגם בגרמנית (לייפציג, 1777).
קורות חיים > התכתבותו עם וולטר

דה פינטו היה איש רחב אופקים, שקיים קשרי מכתבים עם האנציקלופדיסטים הצרפתיים, ובראשם וולטר.
במאמרו "הרהורי ביקורת" הוא יצא להגנת העם היהודי בפני התקפתו של וולטר, בערך "יהודים" ב"מילון הפילוסופי" שלו. במאמר טען דה פינטו שוולטר שגה כשהקיש מתכונות שליליות של פרטים מסוימים על כלל האומה. הוא שיבח את היהודים ממוצא ספרדי ופורטוגלי, אשר רמתם התרבותית גבוהה ותרומתם לארצות שבהן הם שוכנים (בפרט הולנד) רבה, בניגוד לדעת וולטר שהיהודים רק מזיקים לסביבתם. דה פינטו הודה שמצבם של היהודים בפולין ובגרמניה קשה יותר, וחייהם מוגבלים במידה רבה לקיום בסיסי, אך הוא תלה מצב זה באפליה וברדיפות שהם סובלים מהם, וטען שיש להעריכם על דבקותם במורשתם למרות התנאים הקשים.
במכתב תשובה ששיגר לדה פינטו הודה וולטר כי "שגיתי כשיחסתי את פשעי היחידים לעם שלם", והבטיח לתקן במהדורות הבאות, אך בו זמנית המשיך לבקר את אבות אבותיו של פינטו: "...כאדם מבני העלייה וודאי לא היית הורג עשרים וארבעה אלף איש רק מפני שנזדווגו עם נשים מדייניות".
ראו גם

בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
הערות שוליים

↑  הטקסט המלא של המאמר בתרגום לאנגלית, עמ' 19, בתוך הספר "Letters of certain Jews to Monsieur Voltaire, containing an apology for their own people, and for the Old Testament"
↑  שמעון דובנוב, דברי ימי עם עולם עמוד 545
↑  לפי המסופר בספר במדבר, פרק כ"ה (שם מוזכר "מגפה" לא הריגה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007272518105171  PLWABN: 9810643345105606  BnF: cb120894847 (data)  BPN: 25319205  CiNii: DA08140375  GND: 119102064  ISNI: 0000 0001 1761 0727  LCCN: n85057630  NKC: ola2013783799  NSK: 000562937  NTA: 07004256X  RERO: 02-A003696165  SNAC: w67x7251  SUDOC: 02922389X  VIAF: 45104390   WorldCat (עם VIAF): 45104390 
ביתו של יצחק דה פינטו ב- Nieuwe Herengracht מספר 99, עם סמל המשפחה בראשו
יחסי איסלנד–דנמרק

| יחסי איסלנד–דנמרק |
| --- | --- |
איסלנד: דנמרק


איסלנד: דנמרק
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 43,094
אוכלוסייה
394,617: 5,983,727
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 404,199
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 67,550
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

בין איסלנד לבין ממלכת דנמרק מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים, ואף שיתוף פעולה בנושאים שונים. כמו כן השתיים חברות בנאט"ו, במועצה הנורדית, במועצת הים הבלטי ובמועצת אירופה.
יחסים דיפלומטיים

איסלנד מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ו-13 קונסוליות באבנרה, באולבורג, באורהוס, באסביירג, בפרדריקיה, בהרנינג, בהירטשאלס, בהורסנס, באודנסה, ברנדרס, ברונה, בסונדרבורג ובתירד. מאידך, דנמרק מחזיקה באיסלנד שגרירות ברייקיאוויק, ו-3 קונסוליות כבוד באקוריירי, באיסאפיירד'ור ובסייד'יספיירד'ור.
יעקב שאלתיאל

| --- | --- |

יעקב שאלתיאל, ראשית שנות הארבעים
 לידה:  23 במאי 1922 סלוניקי, יוון 
 פטירה:  23 באוגוסט 1988 (בגיל 66) מינכן גרמניה 
 קבוצות כמאמן
 1953–1954:  נבחרת ישראל
 הישגים כמאמן
 מקום חמישי באליפות אירופה בכדורסל 1953
 
יעקב שאלתיאל (23 במאי 1922 - 23 באוגוסט 1988) היה כדורסלן, שופט, מאמן כדורסל ועסקן ספורט ישראלי. אימן את נבחרת ישראל.
הערות שוליים

1 2 3  אלכס דורון, מייג'ור בצבא המצרי החליט לתת לשאלתיאל תואר "שופט בינלאומי", מעריב, 7 באוגוסט 1974
↑  אורן דניאלי, בחזרה ל-1953: דור החלוץ של הכדורסל הישראלי, באתר ynet, 6 בספטמבר 2009
1 2  נח קליגר, יעקב שאלתיאל: ישר, איש כבוד ועקרונות אתר מכבי העולמי
1 2  יעקב שאלתיאל איננו, מעריב, 24 באוגוסט 1988
↑  שאלתיאל מסרב לאמן נב' הכדורסל, דבר, 31 במאי 1957
↑  ‏צה"ל מנצח את צבא צרפת, באתר ספורט1, 6 במאי 2014
↑  מרדכי רוזנלבום,תבוטל הליגה עכשיו מעריב, 1 בדצמבר 1989
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 1953 (מקום חמישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 שניאור •  2 עופרי •  3 דניאל •  4 קורמן •  5 פ.כהן •  6 הייבלום •  7 שלח •  ‏8‏ ‏וינר‏‏  •‏ 9 קליין • 10 חפץ • 11 ממרן • 12 ארז • 13 פכר • מאמן: שאלתיאל  |  1 שניאור •  2 עופרי •  3 דניאל •  4 קורמן •  5 פ.כהן •  6 הייבלום •  7 שלח •  ‏8‏ ‏וינר‏‏  •‏ 9 קליין • 10 חפץ • 11 ממרן • 12 ארז • 13 פכר • מאמן: שאלתיאל  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות העולם בכדורסל 1954 (מקום שמיני) |
| --- | --- | --- |
|  1 שניאור •  2 עופרי •  3 דניאל •  4 פכר •  5 פ.כהן •  6 טוויל •  7 שלח •  ‏8‏ ‏וינר‏‏  •‏ 9 קליין • 10 חפץ • 11 לובושיץ • 12 ארז • מאמן: שאלתיאל  |  1 שניאור •  2 עופרי •  3 דניאל •  4 פכר •  5 פ.כהן •  6 טוויל •  7 שלח •  ‏8‏ ‏וינר‏‏  •‏ 9 קליין • 10 חפץ • 11 לובושיץ • 12 ארז • מאמן: שאלתיאל  | ישראל |
יעקב שאול

| --- | --- |
 מקום קבורה:  אזמיר
 פטירה:  24 ביוני 1759 כ"ט בסיון ה'תקי"ט
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 תפקידים נוספים:  דיין
 רבותיו:  רבי יצחק הכהן רפפורט
 בני דורו:  רבי אברהם אבן עזרא (אזמיר)
 חיבוריו:  קול יעקב
 
שער ספר קול יעקב לרבי יעקב שאול
רבי יעקב שאול (נפטר בכ"ט בסיון ה'תקי"ט; 1759) היה דיין, מרבני אזמיר ומחבר ספר קול יעקב.
תולדותיו

נולד באזמיר לרבי חנניה. למד את תורתו מפי רבי יצחק הכהן רפפורט, מחבר ספר בתי כהונה אותו הוא מכנה:”מרן מלכא מורי הרב הגדול הכהן הגדול זצו"קל” (קול יעקב, דף צ"א עמוד א'). שמע תורה מפי המקובל רבי ישראל בנימין רבי יצחק נוניס בילמונטי, מחבר ספר שער המלך כותב עליו:
אשרי מי שעמלו בתורה...כל העם עונים אחר מקודש מקודש קידושין דאורייתא...האדם הגדול הרב הכולל יעקב בחר לו יה...דנהירין ליה שבילי דתלמודא כשבילי נהר דעא...רב גובריה ורב חיליה לאורייתא. דיינא בארעא...
התכתב עם חכמי דורו, וביניהם רבי דוד בן רפאל מילדולה מאמסטרדם הסכים יחד עם הרב אברהם אבן עזרא על ספר אורים גדולים בשנת התקי"ח.
נפטר בכ"ט בסיון ה'תקי"ט (1759) ונקבר באזמיר.
ספרו

קול יעקב (אזמיר תק"ך) - שלושים וארבעה דרושים, פירושי הלכות על הש"ס ועל לשונות הרמב"ם ושו"ת. רבי יצחק נוניס השתדל בהוצאת הספר והגיה אותו, וחתנו של המחבר, רבי משה שאול הביא את הספר לדפוס. יצא בדפוס צילום על ידי מכון אוצרות גאוני ספרד באשדוד תשנ"ז בשני חלקים. בסוף הספר נדפסו חידושיו של אחיו, רבי גרשון שאול.
הערות שוליים

↑  קול יעקב דף צ"ד עמוד ב'
↑  קול יעקב, חלק השו"ת, שאלה א'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007463680805171  NTA: 395431026  VIAF: 315535422   WorldCat (עם VIAF): 315535422 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ירחבל

מימין לשמאל: ירחיבול, בעל-שמין, אגליבול
ירחבל (בארמית קלאסית: ܝܪܚܒܠ; בארמית תדמורית: 𐡩𐡴𐡧𐡡𐡪; ירחבל או ירחיבּוֹל בתעתיק עיצורי חלקי) היה אחד משלישיית האלים המקומיים של העיר הקדומה תדמור שבמרכז סוריה של ימינו. הסיומת "בל" קשורה במילה השמית "בעל", שהיא גם שמם של האלים בעל ובל. בדרך כלל הוא מוזכר בתור אל השמש לצד האל הראשי בעל שמין ואל הירח אגליבול. ידוע שיש קשר בין ירחבל ובין האל הדרום-שמי מלאכבעל. ירחבל מתואר כאל האחראי על העננים, המעיין והורדת הטל, וכן כשומר מעיין אפקה השוכן דרומית לעיר. בתקופה מאוחרת יותר, ייתכן שהתיישבות של ערבים באזור הביאה לפולחן התדמורי את אל הצדק שֶּׁמֶשׁ, מה שכנראה נתן לירחבל את תפקידו בתור שומר המעיין. הוא מכונה "אדון המעיין" במספר מקורות כגון תבליט במקדש הגדא שבדורה אירופוס, המתוארך לשנת 150 לפנה"ס לערך. בפסלים מתואר ירחבל לעיתים בתור לוחם עם הילה סביב ראשו.
לקריאה נוספת

Teixidor, Javier. The Pantheon of Palmyra. Brill Archive, 1979. ISBN 9004059873. עמודים 29–31
יפה בן ארי

יפה בן-ארי היא דיפלומטית ישראלית, שכיהנה כשגרירת ישראל ביפן ובסרביה ומונטנגרו.
ביוגרפיה

בן-ארי נולדה בישראל. סיימה לימודים לתואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטת תל אביב. היא בעלת תואר שני מאוניברסיטת חיפה ותואר מוסמכת במנהל עסקים מאוניברסיטת בר-אילן.
בן-ארי משרתת במשרד החוץ משנת 1981 ומילאה בו שורה ארוכה של תפקידים. בין השאר הייתה דוברת משרד החוץ וראש מחלקת העיתונות שלו בשנים 2000–2002. הייתה סגנית הנציג הישראלי לתערוכת אקספו 2010 בשאנגחאי. על פעולתה בשני התפקידים קיבלה אותות הצטיינות של משרד החוץ. הייתה הנציגה הישראלית לתערוכת אקספו 2012 בדרום קוריאה.
שימשה כסגנית הקונסול הכללי בקונסוליה כללית של ישראל בסן פרנסיסקו שבארצות הברית והייתה סגנית שגריר ישראל בהולנד ובליבריה.
כיהנה כשגרירת ישראל בסרביה ומונטנגרו וכשגרירה לא תושבת במקדוניה. ממרץ 2014 כיהנה כסמנכ"ל משרד החוץ וראש אגף הכלכלה.
בשנת 2017 מונתה בן ארי לשגרירת ישראל ביפן. היא החלה בכהונתה שם בנובמבר 2017. סיימה את כהונתה ביפן בשנת 2021.
היא נשואה ואם לבת.
יצחק אייזיק הירשוביץ

| --- | --- |

 לידה:  8 בנובמבר 1870 ד' בכסלו ה'תרל"א ליבאו, לטביה 
 נרצח:  4 ביולי 1941 (בגיל 70) ו' באב ה'תש"א אוזבנד, ליטא 
 מקום פעילות:  ליטא
 תקופת הפעילות:  ? – 4 ביולי 1941 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 
הרב יצחק אייזיק אליעזר הירשוביץ (8 בנובמבר 1870 - 4 ביולי 1941) היה רב ליטאי, רבן של העיירות טאלאסן בלטביה ואיהומן ווירבלין בליטא. חתנו של הרב אליעזר גורדון.
תולדותיו

נולד בד' בכסלו ה'תרל"א כבן זקונים לרב אריה לייב ולמרת רבקה דבורה הירשוביץ בעיר ליבאו בלטביה, ונשלח ללמוד בעירו אצל הרב משה צבי גרינברג.
בשנת ה'תרמ"ה התחיל ללמוד בישיבת טלז ולאחר מכן למד מספר שנים בישיבת וולוז'ין, עם חזרתו לטלז נלקח כחתן לביתו של ראש הישיבה הרב אליעזר גורדון.
לאחר נישואיו חזר ללמוד בישיבת טלז, והיה מבכירי הלומדים בה, ואף מסר בה שיעורים מדי פעם, בשנת ה'תרס"ב ניסה חותנו ראש הישיבה למנותו לר"מ רשמי בישיבה אך הדבר גרר התנגדות מצד התלמידים והוא עזב את הישיבה.
בפורים ה'תרס"ו מונה לרב העיר טאלאסן בלטביה, ושימש בה עד לפרוץ מלחמת העולם הראשונה אז נמלט לעיר סמילוביץ שבאותה עת שהתה בה גם ישיבת ראדין יחד עם החפץ חיים והרב אלחנן וסרמן, ובתקופה זו סייע רבות לישיבה ואף מסר בה שיעורים.
לאחר המלחמה מונה לרבה של איהומן בה כיהן תקופה קצרה, לאחריה שב לליטא ונדד בין סלובודקה וטלז עד שמונה לרב העיר וירבלין.
לאחר כיבוש ליטא בקיץ ה'תש"א נמלט מעירו, ושהה תקופה בבית התלמוד תורה בקלם, לאחר מכן נמלט יחד עם תשעה רבנים נוספים לעיירה אוזבנד ושם נרצחו על ידי הנאצים[דרושה הבהרה] בו' באב ה'תש"א.
חיבוריו

מיטב היגיון - ספר השקפה בתורת הרב שמשון רפאל הירש.
הליכות עם עולם - דברי ימי עם ישראל.
לקריאה נוספת

'הירשוביץ, ר' יצחק אייזיק אליעזר', בתוך: דב ליפץ (מרכז המערכת), נתן גורן [ואחרים] (מערכת), יהדות ליטא, כרך ג, ספר א: "אישים", תל אביב: עם הספר, תשכ"ז, עמ' 44–45 (ספר יזכור לקהילת ליטא, בספריית העיר ניו יורק, תמונה 1242–1243).
כ"ד באב

כ"ד באב הוא היום העשרים וארבעה בחודש האחד עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשרים וארבעה בחודש החמישי 
למניין החודשים מניסן. כ"ד באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצווה של ילד שנולד בכ"ד אב היא פרשת ראה.
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום טוב במגילת תענית על ששבו לדון בדיני ישראל
אירועים היסטוריים

ה'תשי"ג – בצה"ל מוקמת יחידה 101, בפיקודו של רס"ן אריאל שרון
נולדו

ה'ת"ש – ויליאם כהן, מזכיר ההגנה האמריקני
ה'תש"י – דוד אפל, איש עסקים, קבלן ופעיל ליכוד
ה'תש"ן – שיר מורנו, שחקנית ודוגמנית ישראלית
נפטרו

ה'תקע"ז – רבי מוסא בן דוד וחיון, פוסק, מקובל, ראש ישיבה ודיין במרקש שבמרוקו.
ה'תקפ"ח – רבי אפרים זלמן מרגליות, מחכמי הקלויז בברודי ופוסק הלכה נודע, מחבר ספר 'מטה אפרים'. (נולד בי"ט בכסלו ה'תקכ"א)
ה'תר"ל – רבי ישעיה יוסף פונטרימולי, רב באזמיר ומחבר ספר 'פנים במשפט'
ה'תרצ"ט – רבי שלום הלפרין, בנו של רבי דוד מברדיצ'ב ונכדו של רבי ישראל מרוז'ין. מייסד חסידות וסלוי (נולד ב-ה'תר"ח)
ה'תשע"ו – בנימין בן אליעזר, שר בממשלות ישראל ויושב ראש מפלגת העבודה (נולד ב-ה'תרצ"ו)
כ"ג באב – כ"ה באב
אב
יחסי מונטנגרו–סלובניה

| יחסי מונטנגרו–סלובניה |
| --- | --- |
מונטנגרו: סלובניה


מונטנגרו: סלובניה
שטח (בקילומטר רבוע)
13,812: 20,273
אוכלוסייה
637,024: 2,118,287
תמ"ג (במיליוני דולרים)
7,405: 68,217
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,624: 32,204
משטר
רפובליקה

יחסי מונטנגרו-סלובניה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת מונטנגרו לבין רפובליקת סלובניה.
היסטוריה

שתי המדינות היו חלק מיוגוסלביה עד שנת 1991. סלובניה הכירה בעצמאותה של מונטנגרו ב-21 ביוני 2006. שתי המדינות הן חברות באיחוד מדינות הים התיכון.
נציגויות דיפלומטיות

סלובניה מיוצגת במונטנגרו בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בפודגוריצה, בירת המדינה. השגרירות נפתחה ב-23 ביוני 2006.
מונטנגרו מיוצגת בסלובניה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה בליובליאנה, בירת המדינה.
יחסי סין–פרו

| יחסי סין–פרו |
| --- | --- |
הרפובליקה העממית של סין: פרו


סין: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
9,596,967.75: 1,285,216
אוכלוסייה
1,418,507,662: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
17,794,782: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
12,545: 7,800
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה

ראש הממשלה הסיני לי קצ'יאנג עם שרת החוץ הפרואנית אנה מריה סאנצ'ס בעת ביקורו בפרו, 2015
יחסי סין–פרו הם יחסי החוץ בין הרפובליקה העממית של סין לרפובליקה של פרו. פרו היא המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שסין כוננה איתה קשרים רשמיים, מה שנעשה על ידי שושלת צ'ינג באוגוסט 1875. שתי המדינות חברות בשיתוף הפעולה הכלכלי אסיה-פסיפיק ובאו"ם.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות עברו שלושה שלבים: הקוליאיזם הסיני כמיסוד של ייצוא ההון האנושי לאמריקה הלטינית במהלך המאה ה-19; יצוא האידאולוגיה המאואיסטית בשנות ה-70 וה-80; ומשנות ה-90 ואילך, דרך מרכזי סחר בינלאומיים ותרבות ושפה מנדרינית - מכון קונפוציוס.
היחסים כוננו לפני יותר מ-160 שנה התחיל עם סחר קולי והתחזק במהלך 'מאה שנות החולשה והעוני' (ואנג, 1993) משנות ה-40 של המאה ה-19 עד 1949 תחת שושלת צ'ינג הענייה ואחריה רפובליקה מפולגת במלחמות אזרחים ואשר נפלשה על ידי יפן.
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר חופשי באפריל 2009. ההסכם אושרר רשמית על ידי ממשלות שתי המדינות ב-6 בדצמבר 2009 ונכנס לתוקף ב-1 במרץ 2010.
נציגויות דיפלומטיות

סין מחזיקה בפרו שגרירות בלימה.
פרו מחזיקה בסין שגרירות בבייג'ינג וקונסוליות כלליות בגואנגג'ואו, הונג קונג ושאנגחאי.
יחסי איסלנד–הודו

| יחסי איסלנד–הודו |
| --- | --- |
איסלנד: הודו


איסלנד: הודו
שטח (בקילומטר רבוע)
103,000: 3,287,263
אוכלוסייה
394,617: 1,454,183,987
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,020: 3,549,919
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,608: 2,441
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית פדרלית

יחסי איסלנד–הודו הם היחסים הדו-צדדיים בין איסלנד להודו. מבחינה היסטורית, היחסים הדו-צדדיים ההודיים-איסלנדיים היו ידידותיים אך חסרו תוכן מהותי. איסלנד והודו כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1972. באותה תקופה שגרירות איסלנד בלונדון, בריטניה הוסמכה להודו ושגרירות הודו באוסלו, נורווגיה, הוסמכה לאיסלנד. שגרירויות הוקמו בניו דלהי בשנת 2005 וברייקיאוויק בשנת 2006.
היסטוריה

איסלנד והודו כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1975. שגרירות איסלנד בלונדון, בריטניה הוסמכה להודו ושגרירות הודו באוסלו, נורווגיה, הוסמכה לאיסלנד. עם זאת, רק אחרי 2005 החלו שתי המדינות לחזק את היחסים הדיפלומטיים והכלכליים. בשנת 2005 ערך נשיא איסלנד, אולפור רגנר גרימסון, את ביקורו הראשון של נשיא איסלנד בהודו. במהלך הביקור התחייבה איסלנד למועמדותה של הודו למושב קבוע במועצת הביטחון של האומה המאוחדת, ובכך הפכה למדינה הנורדית הראשונה שעשתה זאת. לאחר מכן הגיע ביקור רשמי של נשיא הודו עבדול קאלאם באיסלנד במאי 2005. בעקבות זאת נפתחה שגרירות חדשה של איסלנד בניו דלהי ב-12 בפברואר 2006. עד מהרה ביקר צוות חיל הים ההודי באיסלנד במשימה ידידותית.