stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נוגדי דלקת שאינם סטרואידים
מנגנון הפעולה

מרבית התרופות ממשפחת ה-NSAIDS פועלות כמעכבות לא ספציפיות של האנזים ציקלואוקסיגנאז (COX) (כלומר מעכבות הן את הפעילות של COX-1 והן את הפעילות של COX-2).

אנזים זה מזרז ייצור של פרוסטגלנדינים ותרומבוקסאן מחומצה ארכידונית. פרוסטגלנדינים פועלים (בין היתר) כמולקולות מתווכות בתהליך של דלקת.
האנזים COX-1 מבוטא באופן קונסטיטוטיבי ברגולציה של תהליכים פיזיולוגיים רבים. אחד מאלו הוא שמירת מעטה הקיבה באופן בו פרוסטגלנדינים שומרים על המוקוזה של הקיבה מהחומציות המופרשת על ידה.
האנזים COX-2 התגלה בשנת 1991 על ידי דניאל סימונס. זהו אנזים פקולטטיבי, המבוטא במצבי דלקת, וחסימתו היא זו אשר מייצרת את האפקט הרצוי של התרופה. הגילוי של האנזים COX-2 הביא למחקר ולפיתוח של תרופות אשר חוסמות באופן בררני את האנזים הזה בלבד, וכתוצאה מכך כך נמנעות בעיות בקיבה אשר מאפיינות את ה-NSAIDS הישנים יותר. עם זאת, בשנים האחרונות קיימים חילוקי דעות באשר להשפעתן של תרופות מקבוצה זו בכל הקשור לעליה בסיכון למחלות קרדיווסקולריות, וחלק מהתרופות ממשפחת ה-COX-2 בהן נמצא עליה בסיכון כאמור כגון rofecoxib (ויוקס) הופסקו לשיווק.
כאשר משתמשים בתרופות ממשפחת ה-NSAIDS אשר חוסמות הן את COX-1 והן את COX-2 (כגון אספירין, איבופרופן, נפרוקסן), יש ירידה ברמות הפרוסטגלנדינים בקיבה, תהליך העלול להביא ליצירת כיב בקיבה (או בתריסריון) ולדימום כתוצאה מכך.
הורדת חום: תרופות ממשפחת ה-NSAIDS הן בעלות תכונות להורדת חום ועל כן ניתן להשתמש בהן כאמצעי להורדת חום. חום נגרם בשל עליות רמות של פרוסטגלנדין E2, שגורם לעליה בקצב היריה של נוירונים בהיפותלמוס אשר מבקרים את תהליך התרמו-רגולציה.
אצטמינופן (אקמול) איננה נחשבת תרופה השייכת למשפחת ה-NSAIDS, אף על פי שהיא פועלת להורדת חום וכאב על ידי חסימת האנזים COX-2 בעיקר במערכת העצבים המרכזית, זאת מאחר שלאקמול יש השפעה קטנה מאוד יחסית מבחינת תכונות אנטי-דלקתיות.
מלבד פעילות זו של NSAIDS על האנזים COX, התרופות משמשות גם למניעת כאב חריף הנגרם בשל מחלת הגאוט, מאחר שהן מונעות פגוציטוזה של urate crystal.
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Salicylates

Aspirin (acetylsalicylic acid)
Diflunisal
Salsalate
Propionic acid derivatives
Ibuprofen (nurofen, advil, adex)
Dexibuprofen
Naproxen
Fenoprofen
Ketoprofen
Dexketoprofen
Flurbiprofen
Oxaprozin
Loxoprofen
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Acetic acid derivatives

Indomethacin
Sulindac
Etodolac
Ketorolac
Diclofenac (Safety alert by FDA) - (voltaren)
Nabumetone (drug itself is non-acidic but the active, principal metabolite has a carboxylic acid group)
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Enolic acid (Oxicam) derivatives

Piroxicam
Meloxicam
Tenoxicam
Droxicam
Lornoxicam
Isoxicam
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Fenamic acid derivatives (Fenamates)

Mefenamic acid
Meclofenamic acid
Flufenamic acid
Tolfenamic acid
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Selective COX-2 inhibitors (Coxibs)

סלקוקסיב
Rofecoxib (withdrawn from market) - (vioxx)
Valdecoxib (withdrawn from market)
Parecoxib FDA withdrawn, licenced in the EU
Lumiracoxib TGA cancelled registration
Etoricoxib FDA withdrawn, licenced in the EU - (arcoxia)
Firocoxib used in dogs and horses
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Sulphonanilides

Nimesulide (systemic preparations are banned by several countries for the potential risk of hepatotoxicity)
סוגי תרופות שונים ממשפחת ה-NSAIDS > Others

Licofelone acts by inhibiting LOX (lipooxygenase) & COX and hence known as 5-LOX/COX inhibitor
Lysine clonixinate
פרמקוקינטיקה

למרבית התרופות במשפחת ה-NSAIDS תכונות דומות, ויש שוני מועט בין התרופות עצמן. מרבית התרופות נספגות היטב בקיבה ובמעי הדק. הן קשורות ברובן לאלבומין. מרבית התרופות עוברות מטבוליזם בכבד על ידי תהליך של אוקסידציה ומופרשות בשתן.
הערות שוליים

↑  Buer, JK: «Origins and impact of the term 'NSAID'», Inflammopharmacology, vol. 22, no 5, 2014, p. 263–267. PMID 25064056
↑  Luis A. García Rodríguez, Low‐dose aspirin and risk of gastric and oesophageal cancer: A population‐based study in the United Kingdom using The Health Improvement Network, Int J Cancer, 2020
↑  NSAIDs: Adverse cardiovascular effects, UPTODATE
↑  Foong Way David Tai, Mark E. McAlindon, Non-steroidal anti-inflammatory drugs and the gastrointestinal tract, Clinical Medicine 21, 2021-03-01, עמ' 131–134 doi: 10.7861/clinmed.2021-0039
↑  D. Alan Nelson, MPAS, PhD, Association of Nonsteroidal Anti-inflammatory Drug Prescriptions With Kidney Disease Among Active Young and Middle-aged Adults, JAMA Network open, 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph123247 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
Yunhai

Yunhai היא סדרת לווייני מזג אוויר סינית. השיגור הראשון בוצע בשנת 2016. הלוויינים מנוצלים לצרכים צבאיים ולכן מידע על מבנה הלוויינים מוגבל.
תיאור

הלוויינים מנצליפ מידע ממערכת ניווט לוויינית לקבלת מידע על מזג האוויר ומצב יונוספירה.
שיגורי הדור הראשון בוצעו בשנת 2016. בהמשך בוצעו עוד 3 שיגורים ובסך הכול שוגור 4 לוויינים. כול השיגורים בוצעו ממרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן.
שיגורי הדור השני של הסדרה החלו בשנת 2018. בוצו 2 שיגורים. בכול שיגור שוגרו לחלל 6 לוויינים.
שיגורי הדור השלישי החול בשנת 2022 כאשר שוגר הלוויין הראשון. לוויין שני שוגר בשנת 2024. השיגורים בוצעו ממרכז שיגור הלוויינים טאיואן.
רשימת שיגורים

| --- | --- |
תאריך שיגור: לוויין
11 בנובמבר 2016: Yunhai-1 01
25 בספטמבר 2019: Yunhai-1 02
20 בספטמבר 2022: Yunhai-1 03
15 באוקטובר 2023: Yunhai-1 04
25 בדצמבר 2018: Yunhai-2 01/Yunhai-2 06
21 במרץ 2024: Yunhai-2 07/Yunhai-2 12
11 בנובמבר 2022: Yunhai-3 01
26 במרץ 2024: Yunhai-3 04
רמאללה

רחוב מרכזי ברמאללה
כיכר אל מנרה ברמאללה, יולי 2009
משמר חיילים ליד הקבר של יאסר ערפאת במוקטעה, רמאללה, יולי 2009
רמאללה (בערבית: رام ﷲ, ראם אללה, "גובהו של אללה", ‏האזנהקובץ:Ar-Ramallah.oga‏Ⓘ‏) היא עיר פלסטינית בהרי יהודה המשמשת כמרכז שלטוני של הרשות הפלסטינית, כבירתה דה פקטו וכמקום הפעילות העיקרי של ארגון הפת"ח. רמאללה נמצאת כ-15 קילומטר צפונית לירושלים, ונכון ל-2017 גרו בה 38,998 תושבים, רובם מוסלמים ומיעוטם נוצרים. בנפת רמאללה ואל-בירה, שכוללת גם ערים הסמוכות לרמאללה, כגון אל בירה, ביתוניא וכפרים רבים נוספים, התגוררו נכון ל-2007 כ-280,000 בני אדם.
בעיר מוסדות שלטון פלסטינים, בהם המוקטעה, מעונו הרשמי של נשיא הרשות הפלסטינית, והפרלמנט הפלסטיני.
בשנת 2005 רמאללה הייתה לעיר הראשונה ברשות הפלסטינית שבה נבחרה אישה לתפקיד ראש עיר, זאת כאשר ג'נט מיכאיל נבחרה לתפקיד.
מקור השם

בספר שיצא ב־1696 על ידי כרטוגרף הולנדי בשם אדריאן ריילנט מתוארת רמאללה בשם "בית'אללה" שמשמעותו "הבית של אללה" ככל הנראה שם זה נגזר משמו של היישוב העברי הקדום בית אל שהיה לא רחוק מהישוב רמאללה.
היסטוריה

רמאללה המודרנית הוקמה ב-1550 על ידי החדדים, משפחה ערבית-נוצרית המשויכת לשבט ע'סאן, שהגיעה מעבר הירדן. האוכלוסייה ברמאללה הייתה נוצרית ברובה שנים רבות. במהלך המאה ה-19 הוקמו ברמאללה כנסיות שונות ונוסדו מספר בתי ספר הקשורים עמן.
החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר ברמאללה בשנת 1863, וכתב כי מתגוררים בעיירה כאלפיים איש, כמעט כולם נוצרים מהזרם היווני אורתודוקסי, אם כי יש בה גם קהילה קתולית של כ-150 איש ואף מסיונר פרוטסטנטי בנה בה את ביתו. הוא ציין כי אין בה חורבות.
רמאללה הייתה חלק מממלכת ירדן מ-1948 עד מלחמת ששת הימים. באותה תקופה החל להשתנות הרכב האוכלוסייה וכפריים, רובם מוסלמים, מאזורים שונים בגדה המערבית היגרו אליה.
מיד לאחר כיבוש רמאללה במלחמת ששת הימים (1967) הדיחה ישראל את חברי העירייה וענייני המחוז כולו הוכפפו לפיקוח הממשל הצבאי.
במלחמת ששת הימים נכבשה העיר על ידי כוחות צה"ל. מ-1994 העיר נמצאת בשטח A ובשליטת הרשות הפלסטינית. לפני תחילת האינתיפאדה השנייה, הייתה רמאללה מרכז בילוי פלסטיני שמשך גם אזרחים ישראלים. במהלך האינתיפאדה השתלטו כוחות צה"ל כמה פעמים על חלקים שונים של העיר.
במהלך האינתיפדה השנייה, התפרסמה העיר בין היתר בעקבות אירוע הלינץ' המפורסם בשני חיילי מילואים סמל ואדים נורזיץ' וסמ"ר יוסי אברהמי שתעו בדרכם. כמו כן התפרסמה העיר עקב המצור הממושך על המוקטעה בה התבצרו יאסר ערפאת ובכירי הפת"ח באמצע האינתיפאדה.
לאחר סיום האינתיפאדה, החל משנת 2006, חל שיפור ניכר במצבה הכלכלי והביטחוני של העיר. נפתחו בה מרכזי קניות, חנויות עם מיטב הסחורה והתוצרת של שוקי העולם, מסעדות, בתי קפה ומקומות בילוי. בשל חשיבותה כבירת הרשות, היא משרתת אנשי עסקים, עיתונאים זרים, פעילי או"ם ומוסדות בינלאומיים ונחשבת עד היום ל"מעוז הליברלי" של הרשות הפלסטינית.
כלכלה ומסחר

ענף התיירות בעיר הולך ומתפתח ובשנים האחרונות נפתח ברמאללה מלון ברמה של 5 כוכבים מרשת מובנפיק העולמית. כמו כן קיימים ברמאללה מספר רב של בתי מלון והארחה ברמה נמוכה יותר. אורחי המלונות הם דיפלומטים, ערבים ישראלים אמידים, ומקצתם תיירים.
מטות הנהלת הבנקים והחברות הגדולות בענפי הביטוח, התקשורת, המסחר וההייטק נמצאים ברמאללה. סוכנויות המכוניות ובתי המסחר הגדולים של ירושלים פתחו סניפים ברמאללה, בהם חנויות הלבשה, ריהוט וממתקים. בשנת 2010 לעיר עבר מטה של הבנק האסלאמי הפלסטיני.
בעיר פועלים גם בעלי מקצועות חופשיים כגון עורכי דין, רופאים ורואי חשבון. בעיר נמצאים משרדי כל האגודות המקצועיות, מרכזי התרבות והעיתונים הלאומיים. הרשות הפלסטינית סגרה את העיתונים "אל־פג'ר" ו"אל־שעב", שהמערכות שלהם היו בירושלים, ופתחה במקומם ברמאללה את "אל-איאם" ו"אל-חיאת אל-ג'דידה".
רוב המסחר בעיר מתרכז סביב כיכר אל-מנארה. המסחר המסורתי כולל בגדים ונעליים לצד מרכז מסחרי בו מתקיים מסחר יותר מגוון. בכיכר ישנו בית קפה בשם סטארס אנד באקס.
גאוגרפיה

רמאללה יושבת על אם הדרך המובילה מירושלים לשכם ומהווה צומת תחבורה מרכזי ממנו נמתחים כבישים המקשרים בינה לבין הערים הגדולות והעיירות בגדה. העיר הייתה עיר מסחר בתקופות קדומות ושרידים ארכאולוגיים נמצאו מתחת לקסבה של העיר. רמאללה צמודה לעיר אל-בירה וחולקת איתה את נתיבי הסחר.
גאוגרפיה > תחבורה

לרמאללה אמצעי תחבורה מועטים ביותר המקשרים בינה לבין שאר חלקי הגדה:
אוטובוסים המבצעים נסיעות עירוניות ובינעירוניות על ידי חברת האוטובוסים המקומית.
מוניות שירות ו"ספיישל" המבצעות נסיעות עירונית, בינעירוניות, ופרטיות על ידי חברת מוניות מקומית.
תרבות ובידור > היכל התרבות החדש בעיר

בשנת 2003 הושלמה בניית היכל התרבות ברמאללה.
הקמת ההיכל מומנה על ידי הרשות הפלסטינית, האו"ם, והממשלה היפנית, שעל שם עיר בירתה (טוקיו), נקרא הרחוב שממוקם בו ההיכל.
תרבות ובידור > פסטיבלים בעיר

באפריל 2007 התקיים בערי הגדה (ירושלים המזרחית, רמאללה, בית לחם, ושכם) "פסטיבל מוצרט הפלסטיני", שבו השתתפו מעל 200 אמנים מכל רחבי העולם, 125 מהם פלסטינים. הפסטיבל התקיים בזכותם של הקונסרבטוריון הלאומי הפלסטיני ע"ש אדוארד סעיד, בית הספר למוזיקה, ומרכזי תרבות שונים בגדה, והשתתפה בו גם "מקהלת לונדון" המפורסמת. פסטיבל נוסף שהתקיים הוא "פסטיבל הסרטים ברמאללה" שנערך במקביל לפסטיבל בירושלים בשנת 2004. הפסטיבל התקיים בהיכל התרבות החדש, שבו הוצגו מספר סרטים.
תרבות ובידור > רדיו רמאללה

רדיו רמאללה הוא כינוי לתחנת רדיו ירדנית שפעלה בעיר משנת 1948 עד 1967. שמה הרשמי של התחנה היה "תחנת השידור של ירושלים הערבית". התחנה המשיכה למעשה את השידורים של "קול ירושלים", תחנת הרדיו של המנדט הבריטי שהפסיקה לשדר בתום המנדט, התחנה שידרה באמצעות מתקני השידור המנדטוריים שנשארו ברמאללה וכן באותו התדר. השידורים היו בשפה הערבית והאנגלית, התוכניות היו חדשות, מוזיקה, תרבות, אמנות, תסכיתים ושידורי תעמולה. בשידורים בשפה האנגלית בלטה במיוחד העדכניות במוזיקה פופולרית ושידורם של הלהיטים האחרונים.
ערים תאומות

הממלכה המאוחדת אוקספורד, אנגליה, הממלכה המאוחדת
הממלכה המאוחדת ברמינגהאם, אנגליה, הממלכה המאוחדת
דרום אפריקה יוהנסבורג, דרום אפריקה
בלגיה לייז', בלגיה
נורווגיה טרונדהיים, נורווגיה
צרפת בורדו, צרפת
רוסיה מוסקבה, רוסיה
אירלנד דבלין, אירלנד
הערות שוליים

↑  Palaestina, ex monumentis veteribus illustrata [דרושה הבהרה]
↑  מפת רמאללה, 1930, באתר הוכנה ע"י מחלקת המדידות של ממשלת המנדט. אוסף המפות ע"ש לאור, הספרייה הלאומית
↑  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך חמישי: השומרון (ב), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1984, עמ' 27
↑  אליאור לוי, רמאללה שלא הכרתם, באתר ynet, 10 בספטמבר 2016
1 2  דני רובינשטיין, הכלכלה הפלסטינית: תל אביב של פלסטין, באתר כלכליסט, 30 בנובמבר 2009
1 2  עדי חלפון, ‏בין רמאללה לניו יורק סיטי, באתר ‏מאקו‏, 5 ביוני 2009
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554836105171  GND: 4355849-5  LCCN: n81063028  NKC: ge491156  SUDOC: 030881013  VIAF: 150106380   WorldCat (עם VIAF): 150106380
איתן הרצל

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1968 (בן 57) סעד, ישראל 
 פעילות בולטת:  ממובילי המחאה נגד הרפורמה המשפטית
 השכלה:  המכללה האקדמית הדסה ירושלים 
 תפקיד:  מנכ"ל אחים ואחיות לנשק
 
איתן הרצל (נולד ב-12 בינואר 1968) הוא מייסד ומנכ"ל עמותת אחים ואחיות לנשק ופעיל חברתי ישראלי.
ביוגרפיה

נולד וגדל בקיבוץ סעד לחיים הרצל ניצול השואה, מורה לתלמוד וגזבר תנועת בני עקיבא העולמי, בן למשפחת הרצל. אמו, דבורה הרצל הייתה אשת חינוך שעבדה בקיבוץ. למד בתיכון קבוצת יבנה. בשנת 1986 התגייס לצה"ל ושירת כלוחם בסיירת מטכ"ל. לאחר שירותו הצבאי למד במכללת הדסה שם סיים תואר בפיזיקה והתמחות באלקטרואופטיקה. לאחר סיום לימודיו עבד בחברת KLA במגוון תפקידי ניהול בהם מנהל שיווק ומנהל פרויקטים.
פעילות חברתית בעמותת אחים ואחיות לנשק

בינואר 2023, בעת שירות מילואים, שמע את הודעתו של שר המשפטים יריב לוין על תוכנית הרפורמה המשפטית. בתגובה הקים צוות היגוי שהיו שותפים בו בין היתר רון שרף ואיל נוה, כדי למחות על התוכנית ולהביא לביטולה. הצוות בראשותו של הרצל יזם מסע בן שלושה ימים בו קראו לחיילי מילואים להצטרף למחאה במטרה לגרום להד ציבורי למחאה על ניסיון ההפיכה המשטרית, כפי שתנועתו פירשה, ולחזק את בית המשפט העליון כרשות חיונית ועצמאית.
הרצל יזם והוביל במסגרת המחאה הפגנות ופעילויות מחאה מול חברי כנסת, שרי ממשלה וראש הממשלה. ב-27 ביוני 2023 נעצר לאחר שהפגין מול ביתו של שר המשפטים לוין, אך שוחרר וזוכה מכל אשם על ידי בית משפט שקבע שהמעצר הוא מעצר שוא.
ב-20 במאי 2024 נעצר הרצל עם פעילי מחאה נוספים על הפרת הסדר הציבורי בהפגנה של "אחים ואחיות לנשק" נגד "חוק הגיוס" ("חוק ההשתמטות" כפי שהרצל מכנה אותו). גם תיק זה נסגר ללא אישום.
סיוע אזרחי

עם פרוץ מלחמת חרבות ברזל פתח והקים הרצל יחד עם דרור ארז ופעילים נוספים מהארגון את חמ"ל בית קמה שחילץ והציל אלפי תושבים מהעוטף, נתיבות, שדרות ואופקים. בנוסף סיפק החמ"ל עשרות אלפי ארוחות חמות וציוד צבאי ואזרחי לחיילים ולמפוני העוטף. מיד לאחר פרוץ המלחמה פתח הרצל את מערך ההתנדבות של התנועה לסיוע לחקלאים בעוטף בהובלתו של רוני פייפר.
בתחילת נובמבר 2023 ירד הרצל עם זיו קרופ ממובילי מחאת ההייטק וד"ר ליה מורן גלעד לאילת לבקשתו של שלמה מנדלוביץ הפרויקטור לענייני בריאות הנפש מטעם משרד הבריאות, כדי לארגן ולנהל את מערך הסיוע הנפשי למפוני העוטף שנשלחו לעיר הדרומית.
חיים אישיים

הרצל נשוי ואב לשלושה. מתגורר בעמק יזרעאל. תחביבו העיקרי הוא רכיבת אופני כביש. יחד עם אחיו נעם ויובל השתתפו שלושת האחים במספר טריאתלונים ודורגו במקומות הראשונים בקטגוריה.
הערות שוליים

↑  חיים גולדיטש, קורין אלבז-אלוש, אלכסנדרה לוקש, במחאה על המהפכה המשפטית: מילואימניקים צועדים 50 ק"מ לירושלים, באתר ynet, 8 בפברואר 2023
↑  ליאור בן עמי, "נרדמנו המון שנים, עכשיו אנחנו חוזרים לחזון משותף": מאחורי הקלעים של מחאת "אחים לנשק", באתר ynet, 2 ביוני 2024
↑  טל שלו‏, ראשי מחאת המילואים: "מי שהעביר את הזירה לחו"ל זה נתניהו. אז גם המחאה חוצה גבולות", באתר וואלה, 21 בספטמבר 2023
↑  הדס גרינברג סולימאן מסוודה, עם צמיגים בוערים: עצורים במחאה מול ביתו של לוין, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 27 ביוני 2023
↑  אורי סלע, שלומי הלר‏, 12 עצורים בפעילות אחים לנשק בשער הגיא - ביניהם ארבעה ממובילי התנועה, באתר וואלה, 20 במאי 2024
↑  103FM - בן כספית ואריה אלדד - משהו גדול וטוב, באתר 103FM - האזנה לרדיו און ליין
1 2  ארי ליבסקר, שדות של תקווה, באתר כלכליסט, 26 באוקטובר 2023
↑  איתן הרצל‏, מורה ומחנך נערץ על תלמידך, ב-7 באוקטובר קמת ועזבת הכול, באתר וואלה, 19 ביוני 2024
↑   אורלי גולדקלנג, ‏"אמא לשני ילדים הגיעה לבשר שהם סוף־סוף יצאו מהחדר", בעיתון מקור ראשון, 4 בדצמבר 2023
קסם קלפים

קסם קלפים הוא אחיזת עיניים המתבצעת בעזרת מספר קלפים או חפיסת קלפים, לרוב קלפי משחק רגילים, ולפעמים כרטיסי ביקור או קלפים מיוחדים.
ביצוע קסמים בעזרת קלפים בדרך כלל דורש יותר מיומנות ואימון, אך חפיסת קלפים היא אביזר נגיש וזול, ולכן זהו תחום פופולרי מאוד בקרב קוסמים וחובבנים בקסמי קלפים.
קסמים

אחד מהקסמים המפורסמים נקרא The ambitious card (הקלף השאפתני) שבו הקלף שנבחר מוכנס לתוך חפיסת הקלפים ולאחר ערבובים חוזרים ונשנים מוחזר שוב ושוב לראש החפיסה. הקסם לרוב מיוחס לקוסם הצרפתי גוסטב אלברטי באמצע המאה ה-19, אך רעיון דומה מוזכר בספר Nouvelle Magie Blanch Devoilee של פונסין, שפורסם מעט לפני כן, ב-1854.
קסם שונה, אשר היה נפוץ בעיקר בקרב נוכלים למטרת הונאה בהימורים, הוא Three card monte, קסם בו שלושה קלפים מוצגים לקורבן ההונאה, ואחרי ערבוב קל הוא צריך למצוא את הקלף השונה, לרוב ללא הצלחה.
טכניקות

יש כמה טכניקות בסיסיות רבות. צירופן יוצר טכניקות מורכבות רבות.
אחת מהטכניקות הבסיסיות והידועות בקסמי קלפים נקראת Backpalm (כף יד אחורית). בביצוע מהיר של טכניקה זו, כף היד מסתירה את הקלף במהירות, ומתקבלת אשליה שהקלף נעלם:
1. לאחוז את הקלף, גלוי, בין האגודל מקדימה וארבע האצבעות.
2. לכופף את האמה והקמיצה ולאחוז את קצות הקלף עם האצבע המורה והזרת.
3. לאחוז את הקלף בין האצבע המורה, האמה, הקמיצה והזרת.
4. ליישר את כף היד. הקלף מוסתר וכביכול נעלם.
100
100
100
100
100
100
חנטי ומנסי (יוגרה)

המחוז האוטונומי חנטי ומנסי (ברוסית: Ханты-Мансийский автономный округ — Югра́, בתעתיק: חנטי-מנסיסקי אבטונומני אוקרוג - יוגרה) הוא סובייקט בפדרציה הרוסית. המחוז נמצא בשטח של המחוז הפדרלי של אורל וטריטוריאלית שייך למחוז טיומן.
המחוז הוקם ב-10 בדצמבר 1930 כמחוז (אוקרוג) לאומי בתוך מחוז טיומן וקיבל סטטוס של סובייקט פדררלי בשנת 1993.
לאחר גילוי שדות נפט וגז טבעי במחצית השנייה של המאה ה-20 באזור החלה תנופת פיתוח וכיום הוא מהווה האזור העיקרי להפקת גז ונפט ברוסיה.
נכון לינואר 2024 באזור התגוררו 1,759,386 תושבים.
הנהרות הגדולים במחוז הם אוב ואירטיש.
היסטוריה

האזור היה מאוכלס על ידי עמי הצפון מקבוצה פינו-אוגורית. במחקרים שבוצעו בעשור השני של המאה ה-21 התגלו עדויות לכך שכבר סביב המאה ה-12 היו קשרי מסחר עם סוחרים מרפובליקת נובגורוד.
האזור שולב חאנות סיביר. לאחר כיבושו על ידי הרוסים האוזר סופח לרוסיה הצארית. בתחילת המאה ה-18 הוא היה חלק של גוברניית טובולסק. עיירה ברזוב הייתה ידעה כמקום להגליה אצולה רוסית לרבות אלכסנדר מנשיקוב ואנשי מרד הדקבריסטים.
לאחר הקמת ברית המועצות האזור היה חלק של יחידות מנהליות שונות. בשנת 1930 הוקם אוקרוג לאומי כיחידה מנהלית משנית.
המקום המשיך להיות מקום הגליה. תקופה קצרה בה שהה לב טרוצקי. בשנים 1930/1932 לאזור הוגלו 37,400 חקלאים מאזורים אחרים של ברית המועצות (זאת לעומת היקף אוכלוסייה של כ-90 אלף בשנת 1939.
בשנת 1940 שמו של אוקרוג שונה ל"חנטי-מנסי" ובשנת 1944 הוא שולב במחוז טיומן החדש.
בשנת 1953 באזור ברזוב לראשונה התגלה שדה גז טבעי. בשנת 1960 התגלה נפט. הדבר גרם לפיתוח מואץ של האזור וגידול אוכלוסייה מהיר.
החל משנת 1993 האזור הוא סובייקט בפדרציה הרוסית שנכלל בשטח מחוז טיומן. החל משנת 2003 לשם היחידה התווספה מילה "יוגרה" (שם היסטורי לאזורים מעבר להרי אוראל).
ממשל

הרשות המחוקקת היא "דומה של אוקרוג אוטונומי חנתי-מנסי (יוגרה)" שכוללת 38 חברים. בראש המחוז עומד מושל שנבחר לחמש שנים. בספטמבר 2024 לתפקיד נבחר רוסלן קוחארוק.
מבחינה אדמיניסטרטיבית החבל מחולק ל-9 ראיונים ו-13 ערים בעלי חשיבות מחוזית.
דמוגרפיה

נכון לינואר 2024 באזור התגוררו 1,759,386 תושבים. זאת לעומת 270 אלף בשנת 1970, 570 אלף בשנת 1979 ו-1.1 מיליון בשנת 1989. האזור בין הבודדים ברוסיה עם עליית אוכלוסייה מתמדת. זאת בעיקר עקב מעבר אנשים מאזורים אחרים של רוסיה. כ-89.7% מאוכלוסיית האזור מתגוררת בערים. עיר הבירה של האזור היא חנטי-מנסיסק, אך הערים גדולות הן סורגוט (כ-392 אלף תושבים) וניז'נוורטובסק (כ-283 אלף תושבים) ונפטיוגנסק (125 אלף). הן התפתחו בשנות ה-70 של המאה ה-20 תוך פיתוח שדות גז טבעי ונפט בסביבה. בשנת 1970, לפני פיתוח מסיבי של שדות נפט באזור, במחוז התגוררו 271 אלף תושבים בלבד. בשנת 1987 היקף אוכלוסייה כבר היה מעל למיליון תושבים.
הגעת אנשים רבים מאזורים אחרים גרמה לשינויים דמוגרפיים. בשנת 1939 רוסים היו כ-72.5% מכלל אוכלוסיית אזור ועמי הצפון כ-20%.
הרוסים מהווים כ-52% מאוכלוסיית המחוז, האוקראינים - 2.4%, הטטרים - 4.7%, הבשקירים - 1.7%. עמי הצפון (חנטי ומנסי) מהווים כ-1.7% מאוכלוסיית המחוז (בהתאם לנתוני מפקד אוכלוסין משנת 1939 הם היו כ-20%).
כלכלה

במחצית השנייה של המאה ה-20 התגלו באזור שדות גז טבעי ונפט גדולים ביותר. הדבר גרם לפיתוח מואץ של הכלכלה, פיתוח צנרת גז ונפט, הקמת ערים חדשות וכו'. עתה, המחוז מהווה מקור עיקרי של הגז והנפט של רוסיה. תעשייה בקשורה לנפט וגז טבעי מהווה 80% מתוצר האזור. כול החברות הרוסיות הגדולות פועלות באזור.
כלכלה > תחבורה

פיתוח רשת מסילות ברזל החל רק לאחר תחילת הפקת נפט וגז. הרכבת הראשונה הגיע לסורגוט בשנת 1975.
באותה תקופה נבנה כביש ארצי R-404 טיומן-סורגוט-ניזנוורטובסק.
נתיבי נהרות אוב ואירטיש מהווים תוואי חשוב להעברת סחורות במיוחד לקראת עונת החורף הקשה.
בסורגוט וניז'נוורטובסק פועלים נמלי תעופה בעלי מעמד בין-לאומי. כמו כן יש מספר שדות תעופה ומסלולי נחיתה לאספקת סחורות והעברת נוסעים לאזורים מרוחקים.
הדיון לגבי נורווגיה

הדיון לגבי נורווגיה היה דיון מכונן בבית הנבחרים הבריטי שהתקיים בין 7 ל-9 במאי 1940, במהלך מלחמת העולם השנייה. מטרת הדיון הייתה לאפשר לחברי הפרלמנט לדון בחופשיות בהתקדמות המערכה בנורווגיה. הדיון חשף במהרה את חוסר שביעות הרצון הכללי מהאופן שבו ניהלה ממשלתו של נוויל צ'מברלין את המלחמה.
הדיון היה גורם מרכזי בהתפטרותו של ראש הממשלה דאז, נוויל צ'מברלין.
ב-8 במאי, בסיום היום השני, הגיע הדיון לשיאו עם עריכת הצבעה בבית הנבחרים במסגרת הצעת אי-אמון בממשלה. הממשלה אומנם ניצחה בהצבעה, אך ברוב דחוק. תוצאה זו הובילה, ב-10 במאי 1940, להתפטרותו של צ'מברלין מתפקיד ראש הממשלה ולהחלפת ממשלת המלחמה שלו בקואליציה רחבה, בראשות וינסטון צ'רצ'יל. קואליציה זו הנהיגה את בריטניה עד לאחר סיום המלחמה באירופה במאי 1945.
ממשלתו של צ'מברלין ספגה ביקורת לא רק מצד האופוזיציה, אלא גם מצד חברים בולטים מתוך מפלגתו, המפלגה השמרנית. האופוזיציה כפתה את הצבעת האי-אמון, שבה למעלה מרבע מחברי המפלגה השמרנית הצביעו עם האופוזיציה או נמנעו. נשמעו קריאות לאחדות לאומית באמצעות הקמת ממשלה קואליציונית רב-מפלגתית, אך צ'מברלין לא הצליח להגיע להסכמה עם מפלגת הלייבור והמפלגה הליברלית. חבריהן עדיין סירבו להצטרף לקואליציה תחת הנהגתו, אך הסכימו לשתף פעולה אם ימונה ראש ממשלה אחר מהמפלגה השמרנית. לאחר התפטרותו של צ'מברלין (שנותר מנהיג המפלגה השמרנית עד מותו באוקטובר 1940), הסכימו מפלגות האופוזיציה להצטרף לקואליציה תחת הנהגתו של וינסטון צ'רצ'יל.
רקע

מאז עליית המפלגה הנאצית לשלטון בשנת 1933, קידמה גרמניה מדיניות חוץ אגרסיבית שהתבססה על תביעות טריטוריאליות והתרחבות לשטחים נוספים באירופה. התחמשות מחודשת של גרמניה, סיפוח אוסטריה, משבר חבל הסודטים ב-1938 ומאורעות נוספים הגבירו את המתיחות ביבשת והעלו חששות מעימות כולל. באותן שנים, בבריטניה, החליף נוויל צ'מברלין את סטנלי בולדווין כראש הממשלה ב-1937 והוביל ממשלה לאומית שהורכבה ברובה מהמפלגה השמרנית. צ'מברלין ניסה למנוע מלחמה באמצעות מדיניות פיוס, שהתבטאה בהסכם מינכן, אך לאחר שגרמניה הפרה את התחייבויותיה, נטשה את הערוצים הדיפלומטיים וסיפחה את יתר שטחי צ'כוסלובקיה במרץ 1939, מדיניות הפיוס נזנחה.[דרוש מקור]
בתחילת שנת 1940, על אף שמלחמת העולם השנייה הייתה בעיצומה, שררה תקופה של רגיעה יחסית בין המעצמות הגדולות, אשר כונתה "המלחמה המדומה". בתקופה זו, שהחלה לאחר כיבושה של פולין בידי גרמניה, כמעט ולא התרחשו עימותים צבאיים ישירים בין בריטניה לגרמניה, על אף שהשתיים היו במצב מלחמה. באותה תקופה גרמניה הנאצית, תחת שלטונו של אדולף היטלר, חיפשה דרכים להרחיב את השפעתה באירופה ולשלוט במשאבי היבשת. באפריל 1940 פתחה גרמניה במבצע כיבוש של דנמרק ושל נורווגיה. פעולה זו נועדה להבטיח את השליטה בנמלים אסטרטגיים ובאספקת עפרת ברזל משוודיה, שהייתה חיונית לתעשייה הגרמנית.[דרוש מקור]
המערכה בנורווגיה החלה כתגובה של בעלות הברית לניסיון הגרמני להשתלט על האזור. הכוחות הבריטיים והצרפתיים שהשתתפו במערכה, התקשו להתמודד עם הצבא הגרמני המיומן שהיה יעיל יותר מבחינה לוגיסטית ופעל במהירות ובתחכום. התנאים הגאוגרפיים הקשים בנורווגיה, בשילוב מזג האוויר החורפי, הובילו לשורה של תבוסות מצד בעלות הברית.[דרוש מקור]