stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המגזר הציבורי
שביתה במגזר הציבורי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
זכות מרכזית של עובדים מאורגנים היא זכות השביתה. זכות זו שמורה גם לעובדים מאורגנים במגזר הציבורי, אך יש הקוראים להגבלתה.
ראש ממשלת ישראל דוד בן-גוריון (שבעברו שימש מזכ"ל ההסתדרות) הביע התנגדות מנומקת ליכולת שביתה של עובדי המגזר הציבורי, וקרא לשבירת השביתה באמצעות גיוס עובדים חלופיים: ”סבורני שכל שביתה של עובדים במוסד ציבורי בלתי מוסרית היא. אילו הייתה ההחלטה בידי הייתי משלח את כל השירות המשפטי השובת והממשלה הייתה מסתפקת בחוות דעתכם כעורכי דין פרטיים; אילו הייתה נמשכת שביתת פועלי הרכבת, הייתי מבטל את כל שרות הרכבות ולעולם לא הייתי נושא ונותן עם הפועלים; כי הרי אין כאן רווחים של מעביד פרטי.”.[דרוש מקור: נא להביא קישור ישיר לדברי בן-גוריון] בפועל בישראל יכולת השביתה של המגזר הציבורי נותרה ללא הגבלה.
בשנת 2014 קבע בית הדין לעבודה בישראל כי עובדי המגזר הציבורי רשאים לשבות במחאה על החלטת ממשלה שמשפיעה עליהם.[דרוש מקור]
ראו גם

המגזר הציבורי בישראל
שותפות בין-מגזרית
לקריאה נוספת

ניסים כהן ושלמה מזרחי, מבוא למינהל וניהול ציבורי. רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2017
הערות שוליים

↑  ניסים כהן ושלמה מזרחי, מבוא למינהל וניהול ציבורי, רעננה: האוניברסיטה הפתוחה, 2017
1 2 3 4  ריקי ממן, ‏"הוועדים החזקים מול המדינה של כולנו", השילוח, 12, דצמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4056673-0  HDS: 014074  NKC: ph127090
המפטי דמפטי

המפטי דמפטי בציור מ-1904
הסוף העצוב של המפטי דמפטי. ציור מאת: ויליאם וולאס דנסלו
הַמְפְּטִי דַּמְפְּטִי (באנגלית: Humpty Dumpty) הוא דמות המופיעה בשיר ערש אנגלי פופולרי.
הופעות > בשיר

המפטי-דמפטי המופיע בשיר זה הוא ביצה שעברה האנשה, כך שעובדת היותה ביצה אינה נאמרת במפורש בשיר. במסגרת ההאנשה, לביצה יש שם, והיא ישבה על החומה. בכל זאת נשמרה בהמפטי דמפטי תכונה של הביצה: לאחר שנפלה ונשברה, איש לא יכול להחזירה לקדמותה.
בגרסתו המודפסת הראשונה, שפורסמה בשנת 1810, הופיע השיר כחידה, שהמונח "המפטי-דמפטי" מופיעה בה כהטעייה, משום שבסלנג האנגלי של המאה ה-18 היה זה כינוי לאדם גוץ - נמוך וכרסתן.
הופעות > בשיר > מילות השיר

המקור באנגלית:
”
HUMPTY DUMPTY SAT ON A WALL // HUMPTY DUMPTY HAD A GREAT FALL // ALL THE KING'S HORSES AND ALL THE KING'S MEN // COULDN'T PUT HUMPTY DUMPTY TOGETHER AGAIN
”
תרגומה של ורדה לבני-אבלס, מתוך אמא אווזה:
תרגומו של אהרן אמיר, מתוך עליסה בארץ המראה:
תרגומו של רפאל ספורטה, מתוך היה הייתה לי גפן:
תרגומו של אוריאל אופק, מתוך ילדי העולם שרים:
תרגומו של אורי סלע, מתוך אמא אווזה של ארנולד לובל:
תרגומה של רנה ליטוין, מתוך מבעד למראה ומה אליס מצאה שם של לואיס קרול:
תרגומו של צבי אבן פז, מתוך מִתָּמִיד וּמֵאָז, שִׁירֵי אִמָּא אֲוָזָה:
תרגומו של יואב איתמר, מתוך הפייסבוק:
תרגומו של יורם שובל, מאתר התרגומים טטואבה:
תרגומו של עצמון יניב מתוך הפייסבוק:
תרגום מהרשת
הופעות > מלחמת האזרחים

יש הטוענים ש"המפטי-דמפטי" היה כינויו של תותח כבד שהיה בשימוש המלוכנים בזמן מלחמת האזרחים האנגלית בשנים 1642 - 1649 והוצב על החומה ליד כנסיית מרי הקדושה בקולצ'סטר. תותח של כוחות הפרלמנט ירה לעבר המפטי-דמפטי ופער חור בחומה אשר מתחתיו. כתוצאה מכך נפל התותח המגן. לשם הרמתו התגייסו כלל אנשי וחיילי המלך ולא הצליחו להרימו.
הופעות > מבעד למראה ומה אליס מצאה שם

השם צבר פרסום רב בעקבות הספר "מבעד למראה ומה אליס מצאה שם", שבו מקיימת אליס דו-שיח עם יצור בשם המפטי-דמפטי הדומה לביצה. זהו יצור יהיר במיוחד, המתייחס לשיחה כאל משחק. המפטי-דמפטי היה מיומן מאוד לשונית, וייחס למילים מובן שונה מהמקובל. המפטי-דמפטי ישב על חומה ואסור היה לו ליפול שכן אם יפול מהחומה עליה הוא יושב, המלך ישלח את כל חילו וכל פרשיו כדי להחזירו לשם.
הופעות > החתול של שרק

בסרט החתול של שרק, המפטי דמפטי מוצג כיריב של החתול במגפיים כבר שנים, מאז שהמפטי בגד בו ונתן לחיילים לתפוס אותו, אך בכל זאת החתול במגפיים משתף אותו איתו. בסוף הסרט אווזת ענק לוקחת אותו. הוא מאבד את אישיותו המואנשת והופך לביצה רגילה, ונראה כי ליבו הוא זהב.
הופעות > הופעות נוספות

משמעות הסלנג של "המפטי-דמפטי", הוא כינוי למשקה אלכוהולי מבוסס על ברנדי. יש פירושים נוספים למשמעות השם, אך מרביתם הם בגדר אטימולוגיה כוזבת.
בסרט הקוסם מארץ עוץ יש אזכור להמפטי דמפטי.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע לעברת את שם הדמות במילה בֵּיצָן, שחידש בהשראת המילה ליצן.
בסדרה "נקודות בצבעים" ובסדרת המקור שלה "Polka Dot Door" ישנם זוג אחים שקוראים להם "המפטי" ו"דמפטי", שמראם דמוי ביצה. באחד הפרקים נראים ששניהם יושבים על חומה שהם עשו מקוביות.
הערות שוליים

↑  הַמְפְּטִי דַּמְפְּטִי בעברית: נַחוּם תָּקוּם, על פי מילון רב מילים הצעיר מאת יעקב שויקה, הוצאת סטימצקי, 1997
↑  English example sentence: Humpty Dumpty sat on a wall; Humpty Dumpty had a great fall; All the King's horses and all the King's men; Couldn't put Humpty Dumpty tog...
| לואיס קרול |
| --- | --- | --- |
| יצירות | הרפתקאות אליס בארץ הפלאות • מבעד למראה ומה אליס מצאה שם • ציד הסנרק • מה שהצב אמר לאכילס |  |
| דמויות אליס בארץ הפלאות | אליס • הארנב הלבן • הכובען המטורף • ארנביב • חתול צ'שייר • הזחל • מלכת הלבבות |  |
| דמויות מבעד למראה | אליס • המפטי דמפטי • האריה והחד-קרן • טווידלדם וטווידלדי |  |
| עולמות | ארץ הפלאות • ארץ המראות |  |
| שירה | ג'ברווקי • סוס הים והנגר |  |
| אישים | אליס לידל • ג'ון טניאל |  |
גומורה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 מבוסס על:  גומורה 
 סוגה:  דרמת פשע
 יוצרים:  רוברטו סביאנו
 בימוי:  סטפאנו סולימה פרנצ'סקה קומנצ'יני קלאודיו קופליני
 שחקנים:  מרקו ד'אמורה פורטונטו צ'רלינו סלבטורה אספוזיטו מריה פיה קלצונה מרקו פלבטי  איוונה לוטיטו  ארתורו מוזלי  כריסטיאנה דל'אנה
 פרסים:  Golden Nymph for Best International Drama TV Series 
 פסקול:  Mokadelic
 ארץ מקור:  איטליה 
 שפות:  נפוליטנית, איטלקית
 מספר עונות:  5 
 מספר פרקים:  58 
 הפקה
 חברת הפקה:  Beta Film
 עורכים:  פטריציו מרונה
 אתר צילומים:  Khartum 
 צלמים:  פאקי מדורי
 מוזיקה:  Mokadelic 
 אורך פרק:  כ-50 דקות
 שידור
 רשת שידור:  איטליה Sky Italia
 רשת שידור בישראל:  HOT VOD
 תקופת שידור מקורית:  6 במאי 2014 – 17 בדצמבר 2021
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
גומורה (באיטלקית: Gomorra) היא סדרת טלוויזיה איטלקית מסוגת דרמת פשע, שעלתה לשידור ב-6 במאי 2014. הסדרה מבוססת על הספר "גומורה" מאת רוברטו סביאנו ועל הסרט באותו שם המבוסס על הספר אשר זכה בפרס "חבר המושבעים" בפסטיבל הקולנוע בקאן ב-2008. הסדרה מתמקדת בעולם הפשע בנאפולי ובמערכות היחסים של גנגסטרים, סוחרי סמים ואזרחים רגילים. היא מתוארת על ידי מבקרים כ"מכוערת בקטע טוב" ומתרכזת בתוכן רגשי קר ואפקט דרמטי. שם הספר (וכך הסדרה) הוא משחק על המילים "קאמורה" (Camorra) - שהוא כינוי לכנופיות הפשע המאורגן בנאפולי ו"עמורה" (כמו ב"סדום ועמורה") אשר בלטינית נקראת Gomorrah, כרמז לכאוס שמשליטות הכנופיות ואוזלת היד של מערכת אכיפת החוק להתמודד איתן.
הסדרה שודרה בערוץ Sky Italia עם בערך 1.2 מיליון צופים לפרק. חברת ההפקה Beta Film מכרה את הזכויות לשידור הסדרה למעל ל-113 מדינות כולל לישראל ב-HOT. הסדרה חודשה לעונות 3 ו-4.
בשנת 2019 יצא לאקרנים גומורה: בן האלמוות - סרט המהווה המשך לאירועים שקרו בעונה 3.
בנובמבר 2021 יצאה לאור העונה החמישית והאחרונה של הסדרה.
רקע

הסדרה מתרחשת באזור העיר נאפולי, בעשור השני של המאה העשרים ואחת, ומציגה מבט קודר על מאבקים של קבוצות מאפיה שונות על אזורי שליטה בעיר בהפצת סמים, הלבנת כסף במועדונים, עסקי נדל"ן בלתי חוקיים ועוד. במוקד העלילה משפחת הפשע סבסטנו (Savastano) אשר שולטת בפרבר הצפוני סקונדיליאנו, בעומד בראשה הבוס, דון פייטרו סבסטנו, באשתו ובנו ג'נארו המכונה "ג'ני", ובחייליו, כשהבולט בהם הוא צ'ירו די-מארציו, המכונה "בן אלמוות" על כך שניצל מכל ניסיון התנקשות. הסדרה נפתחת כאשר מולם עומד ונלחם על טריטוריה יריבם סלבטורה קונטה ועוקבת אחר נסיונותיו של דון פייטרו לכבוש עוד ועוד טריטוריות ובמקביל אחר שאיפותיהם של ג'נארו ושל צ'ירו להתקדם בהיררכיית המשפחה עד כדי עימותים וסכסוכים בין השלושה.
העלילה רוויה מתח והתרחשויות רבות ומהירות, ומתאפיינת באלימות רבה ואכזריות. מבחינה קולנועית, הסדרה מלווה בפסקול איכותי ובדרכי צילום מיוחדות, אשר מוסיפים רבות לאווירה. במהלך ארבע עונות מופיעות דמויות רבות חדשות, ודמויות רבות מוצאות את מותן במאבקים האינסופיים.
הסדרה מעבירה ביקורת סמויה על מערכת אכיפת החוק חסרת האונים אשר נעלמת כמעט לחלוטין מן העלילה ומשרטטת עתיד חסר סיכוי לנאפולי ושכונותיה. כמו כן, הסדרה מרבה להשתמש בסמלים נוצריים הן גלויים והן עקיפים להדגשת האבסורד בין אלימות חסרת תוחלת לבין אמונה קדושה לכאורה.
הערות שוליים

↑  בעברית פורסם הספר בשם "קאמורה", במקור האיטלקי - Gomorra
↑    Jasper Rees, ‏Gomorrah, Sky Atlantic, review: 'ugly, in a good way', The Telegraph, 4 August 2014
↑  אלון הדר, נאפולי, על הסט עם במאי "גומורה": פחד ותיעוב בנאפולי, באתר ynet, 2 בספטמבר 2016
| סטפאנו סולימה |
| --- | --- | --- |
| סרטים | כל השוטרים הם נבלות (2012) • סובורה (2015) • סיקאריו: הנקמה (2018) • ללא חרטה (2020) |  |
| סדרות | רומן פשע: הסדרה (2008–2010) • גומורה (2016–2014) • זירו זירו זירו (2020) |  |
| שותפים | במאים: רוברטו סביאנו • משחק: פיירפרנצ'סקו פבינו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2016049165  VIAF: 13147423058644881606   WorldCat (עם VIAF): 13147423058644881606
איוואן פודובני

| --- | --- |

 לידה:  26 בספטמבר 1871 (יוליאני) Krasenivka, Zolotonoshsky Uyezd, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  8 באוגוסט 1949 (בגיל 77) ייסק, רוסיה 
 מדינה:  האימפריה הרוסית, הרפובליקה העממית של אוקראינה, ברית המועצות 
 מקום קבורה:  ייסק 
 תקופת הפעילות:  1904–1947 (כ־43 שנים) 
 פרסים והוקרה:  עיטור הדגל האדום של העמל (1939)  אמן מצטיין של רוסיה הסובייטית (1939)  מפקד בלגיון הכבוד (1911)  מאסטר מוסמך לספורט של ברית המועצות (1945) 
 חתימה:   
 
איוואן מקסימוביץ' פודובני היה מתאבק מקצועי מהאימפריה הרוסית וברית המועצות .
ביוגרפיה

איבן פודובני נולד ביום חג יוחנן השליח בשנת 1871 למשפחה של קוזקים זפורוז'יים בכפר קרסניבקה, שבמחוז זולוטונושה באזור פולטבה שבאימפריה הרוסית (כיום זולוטונושה נמצאת במחוז צ'רקאסי, אוקראינה). כבן למשפחה גדולה, היה קשה לפודובני לפרנס אותה, ולפיכך נאלץ לעזוב את בית אביו לפני גיל 20. בצעירותו עבד כמתאם בנמלי סבסטופול ופאודוסיה במשך שבע שנים, וזכה לכינוי "איבן הגדול". בפאודוסיה החל פודובני להתאמן עם כדורי משקולות והשתתף בקרבות אגרוף. סביב השנים 1897–1898, יצא לסיור עם קרקסים, ובתחילה הופיע בסבסטופול ולאחר מכן בזירות קייב.
בסביבות שנת 1903, הצטרף פודובני למועדון האתלטיקה של סנט פטרסבורג איתו השתתף באליפויות העולם במוסקבה ובפריז . בשנת 1905 הוא הפך לאלוף העולם בהיאבקות בפריז ומאוחר יותר סייר באיטליה, אלג'יריה, בלגיה, ברלין, וזכה באליפות בניס . ב-1906 זכה פודובני בשני גביעי עולם נוספים בפריז ובמילאנו .
בשנה 1907 גילה גיאורג האקנשמידט ארבעה מתאבקים גבורים: קונסטנט לה מרין, סטניסלאוס זביסקו, איבן פודובני וג'ו רוג'רס. הארבעה האתגרו את האקנשמידט, והוא נעתר לערוך עמם התמודדות כוחות על מנת לקבוע מי החזק שבמתאבקים ואמור לזכות בטורניר. באנגליה נוכח האקנשמידט בקרב בין זביסקו לפודובני, שבו ניצח זביסקו בפסילה.
לפני שחזר לביתו ב-Krasenivka ב-1910, הוא גם זכה במספר גביעי עולם נוספים בווינה, פריז ופרנקפורט .
איוון זכה שוב ושוב בהיאבקות היוונית-רומית ב"מונדיאלים" בקרב אנשי מקצוע, כולל הסמכותיים שבהם - בפריז (1905–08). בשנים 1925–27 הופיע בגרמניה ובארצות הברית.
לפי מוזיאון קרסניבקה, הוא לא בזבז את כספו שהרוויח במהלך קרבות ועם שובו הביתה קנה 200 הקטאר (490 acre) של אדמה, שני בתים בכפר השכן בוהודוכובקה, חנות קטנה, חנות חפצים, שתי טחנות שאחת מהן הייתה ממוקמת באורז'יציה (היום עיר במחוז פולטבה ). בערך באותה תקופה הוא התחתן בפעם הראשונה. בסביבות 1913 השתתף פודובני במונדיאל נוסף במוסקבה, שם הפך לסגן אלוף. זה היה אז שאשתו עזבה אותו לעוד אחד לקחת את מדליות הזהב שלו.
תוך כדי סיבוב הופעות ברוסטוב, איוון פוגש את אשתו השנייה לעתיד לה התחתן ב-1923. בשנות ה-20 הוא סייר בארצות הברית ונשאר בלתי מנוצח בעת ביקור בעיר ניו יורק, לוס אנג'לס, פילדלפיה, שיקגו, סן פרנסיסקו .
ב-2 בפברואר 1926 בעיר ניו יורק, הפסיד פודובני לאלוף העולם בהיאבקות במשקל כבד ג'ו סטכר, שנחשב להפסד הראשון של פודובני מזה 25 שנים. ב-16 ביוני, סטכר מביס שוב את פודובני באודיטוריום האולימפי בלוס אנג'לס לעיני 10,000 איש.
במהלך סיבוב ההופעות שלו בארצות הברית, נאלץ איבן להתמודד בסגנון לחימה חופשי מול יריביו. בגיל 56 זכה איבן בתחרות יופי לגברים שנערכה בארצות הברית. מכיוון שלא הצליח למשוך את חצי המיליון דולר שהרוויח, שכן נדרשה לשם כך אזרחות, חזר לארץ מולדתו. בהמשך דרכו המשיך איבן להופיע בקרקסים ברוסיה, ופרש לבסוף בגיל 70. הופעת הפרידה האחרונה שלו התקיימה בקרקס העיר טולה בשנת 1941. לאחר פרישתו, התיישב איבן עם רעייתו בעיירה קובאן, שם רכשו בית בן שתי קומות עם גינה בייסק.
בנובמבר 1939 הוא קיבל את התואר של האמן המכובד של ה-RSFSR, וב-1945 זה של האמן המכובד בספורט .
במהלך הכיבוש הגרמני הנאצי הוא סירב לעזוב את ברית המועצות כדי להכשיר מתאבקים גרמנים.
והקרב האחרון נערך בגיל 70. לאחר תום הקריירה עבר לים אזוב, שם חי עד מותו בגיל  77 שנים. פודובני שמר על יריבות מקצועית לכל החיים עם המתאבק סטניסלאוס זביסקו. הוא מת ללא הפסד ב-8 באוגוסט 1949, בעיירה Yeysk, באזור קובאן בדרום רוסיה מהתקף לב. איוון נקבר בייסק בפארק מחוץ לעיר. באתר קבורתו הותקן אובליסק שנהג לומר "הנה שוכב הבוגטיר הרוסי ".
חיים אישיים

אשתו הראשונה של איבן, אנטונינה, בגדה בו ונמלטה עם גבר אחר, כשגנבה את מדליות הזהב שלו. בהמשך התחרטה אנטונינה על מעשיה וניסתה לשוב אליו, אך איבן סירב לסלוח לה.
על פי מנהל מוזיאון קרסניבקה, לאיבן פודובני היו שלוש אחיות - מוטרונה, מרינה ויבדוקיה, ושלושה אחים - אומליאן, מיקיטה ומיטרופן. גורלם של אומליאן ומיקיטה אינו ידוע, אך מיטרופן המשיך להתגורר בקרסניבקה עד מותו בשנת 1966. קרובת המשפחה האחרונה של איבן שגרה בקרסניבקה הייתה נכדתו חנה זכריבנה, שנפטרה זמן קצר לפני שנת 2011. ידוע גם כי למוטרונה ולמרינה היו שלושה ילדים כל אחת, אך איבן שמר על קשר הדוק יותר עם אחותו הצעירה יבדוקיה, ואף שימש כסנדק לבתה מריה. בסופו של דבר, עברה יבדוקיה לכפר השכן בוהודוכובקה ולאחר מכן לזולוטונושה.
שמו של אביו של איבן פודובני היה מקסים איבנוביץ' פודובני. על פי מוזיאון קרסניבקה, גובהו של איבן היה 1.80 מטר, משקלו היה 118 ק"ג, היקף שריריו הדו-ראשיים היה 44 ס"מ, וצווארו העבה היה ברוחב 60 ס"מ..
בין חבריו של פודובני היה דמיטרו יבורניצקי שחי בדנייפרופטרובסק (יקטרינוסלב).
אליפויות, הישגים ופרסים

שש פעמים ברציפות אלוף בהיאבקות יוונית-רומית בשנים 1905–1909, הראשון שעשה זאת.
לגיון הכבוד (1911)
מסדר הדגל האדום של העבודה (1939)
אמן מכובד של ה-RSFSR (1939)
מאסטר מכובד בספורט של ברית המועצות (1945)
מוֹרֶשֶׁת

באתר לידתו קרסניבקה, ניצבת אנדרטה לזכרו של פודובני. קיימת גם קרן על שם איבן פודובני בראשותו של פטרו דושייקו, לשעבר מושל מחוז צ'ורנובאי. הקרן נותנת חסות לפסטיבל השנתי לכוח בוגטיר שנערך מאז 1998. את הפסטיבל המאגד עד 10,000 איש ביקר פעם אחת נכד ונכד של איבן פודובני שהגיע מקזחסטן .
Piddubny Olympic College, בית ספר רפובליקני גבוה לתרבות פיזית לשעבר (בקייב) שונה ב-2015
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17  Nikitenko, T. Bogatyr from Krasenivka. Ukrayina Moloda. 7 October 2011
1 2  Абсолютная сила Ивана. vokrugsveta.ru
↑  ИВАН ПОДДУБНЫЙ (Ivan Poddubny). history.vn.ua
↑  "Иван Поддубный в Екатеринославе позировал и дрался". אורכב מ-המקור ב-25 במרץ 2012. נבדק ב-2 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nikolai Sukhomlin (16 March 2009) Богатырь Иван ПОДДУБНЫЙ: из грузчиков в чемпионы. h.ua
↑  Иван Поддубный (Ivan Poddubny). ote4estvo.ru. 6 July 2011
↑  George, Hackenschmidt (1911). The Path to Strength and Health (ברוסית). Moscow: Popov Brothers. p. 102.
↑  "Ludington Daily News - Поиск в архиве Google Новостей". news.google.com. נבדק ב-2022-10-17.
↑  "ED "STRANGLER" LEWIS. Facts within a Myth". Los Angeles Herald. 1926-07-17.
↑  Сильный мира сего: почему от Ивана Поддубного сбежала жена, и зачем борец работал вышибалой в баре. Argumenty i Fakty
↑  Полтавський атлет-циркач з нелюдською силою – Іван Піддубний - ipoltavets.com, ‏2022-09-26 (באוקראינית)
↑  "Иван Максимович Поддубный -наш великий земляк (Ivan Maksimovich Piddubny – Our Great Countryman)". Tourism Website "My Eisk". נבדק ב-9 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "3 россиянина, награждённые орденом Почётного легиона за необычные заслуги (3 Russians Awarded Légion d'honneur for Unusual Merits)". Russian Daily "Sobesednik". 16 באוגוסט 2013. נבדק ב-9 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 132824850X  ISNI: 0000 0000 3836 5460  LCCN: n2001087068  NKC: js2015876362  VIAF: 41189317   WorldCat (עם VIAF): 41189317 
חותמת אוקראינית עם פודובני
אריאל הרוש

אריאל הרוש (נולד ב-25 במאי 1988) הוא כדורגלן ישראלי, המשחק בעמדת השוער במ.ס. אשדוד.
קריירה > נבחרת ישראל

הרוש ערך 13 הופעות במדי הנבחרת הצעירה של ישראל, ובשנת 2010 זומן לראשונה לסגל נבחרת ישראל הבוגרת. ב-26 במאי 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, במשחק ידידות נגד צ'כיה שהסתיים בהפסד 1–2.
ב-27 במרץ 2017 הושעה מנבחרת ישראל ביחד עם תומר חמד, בשל ביקורת שהעבירו על הדרג המקצועי. ב-5 בספטמבר 2017 הוחזר להרכב הראשון במשחק ההפסד 0–1 לנבחרת איטליה.
ב-14 באוקטובר 2018 הצטיין הרוש בניצחון 2–0 על אלבניה בליגת האומות, ואף בישל לתומר חמד את השער הראשון במשחק.
חיים אישיים

הרוש הוא בעל דרכון ספרדי. הוא נשוי ואב לילדה.
תארים

אליפות: 2007/2008
גביע המדינה: 2007/2008, 2008/2009
גביע הטוטו: 2009/2010
הפועל באר שבע
גביע המדינה: 2021/2022
אלוף האלופים: 2022
הערות שוליים

↑  גיא בן זיו, ‏שומר המנורה: אריאל הרוש - העתיד של בית"ר, באתר ONE‏, 26 במרץ 2010
↑  2009/10 – נבחרי העונה, באתר וואלה, 14 במאי 2010
↑  איזי עין דור, אריאל הרוש חתם ל-5 שנים בבית"ר ירושלים, באתר ynet, 15 באוגוסט 2010
↑   איתי אילנאי, "איבדתי הרבה, אבל אני לא מתחרט על כלום", באתר "ידיעות אחרונות", 23 בפברואר 2017
↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים: "השחקנים קרועים בין ההנהלה לקהל", באתר וואלה, 3 בפברואר 2013
↑  יניב טוכמן, שעיר לעזאזל: אריאל הרוש לא נשבר, באתר nrg‏, 9 בפברואר 2013
↑  תומר לוי, ‏אוהדי בית"ר י-ם זרקו אבנים על אריאל הרוש. צפו במפגן השנאה, באתר ערוץ הספורט, 1 ביולי 2007
↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים: סולחה בין אריאל הרוש לבין האוהדים, באתר וואלה, 2 ביולי 2013
↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים: הבורר שחרר את אריאל הרוש ללא תמורה, באתר וואלה, 11 באוגוסט 2014
↑  יניב טוכמן‏, מכבי נתניה: אריאל הרוש חתם וערך אימון בכורה, באתר וואלה, 31 באוגוסט 2014
↑  עמית גולדשטיין‏, העסקה הושלמה: אריאל הרוש חתם בהפועל תל אביב לשלוש שנים, באתר וואלה, 4 ביוני 2015
↑   סמדר שיר ונדב צנציפר, אדום זה הצהוב החדש, באתר "ידיעות אחרונות", 10 ביולי 2015
↑  נדב צנציפר, אריאל הרוש בדרך החוצה מהפועל ת"א, באתר ynet, 10 בינואר 2017
↑  שירי אלג'ם, ‏הרוש והירש חתמו, חסן אבו זייד סיכם את תנאיו, באתר ערוץ הספורט, 15 בינואר 2017
↑  אריאל הרוש חתם באנורתוסיס לעונה אחת, באתר וואלה, 6 ביולי 2017
↑  מוטי פשכצקי, ‏רשמית: אריאל הרוש חתם לשלוש שנים בהפועל ב"ש, באתר ערוץ הספורט, 6 באוגוסט 2018
↑  איציק כלפי, ‏רשמי: אריאל הרוש הושאל לעונה אחת לספרטה רוטרדם, באתר ONE‏, 18 ביולי 2019
↑  אריאל הרוש הודיע: "נאלץ לעזוב את ספרטה רוטרדם בגלל המצב", באתר וואלה, 27 באפריל 2020
↑  איציק כלפי, ‏הרוש סיכם בניטרה, יתיר את חוזהו בהפועל ב"ש, באתר ONE‏, 19 בנובמבר 2020
1 2  חוזר לנגב: אריאל הרוש חתם לעונה בב"ש, באתר ערוץ הספורט, 28 ביוני 2021
↑  שי מוגילבסקי, אריאל הרוש: "כל שוער מדמיין את זה, לא זוכר משחק כזה", באתר ynet, 8 בדצמבר 2022
↑  יניב טוכמן‏, אריאל הרוש לאחר החתימה במ.ס. אשדוד: "אתרום מהניסיון שלי", באתר וואלה, 15 ביוני 2023
↑  איציק יצחקי‏, נבחרת ישראל: אלישע לוי השעה את אריאל הרוש ותומר חמד, באתר וואלה, 27 במרץ 2017
↑  Ariel Harush, worldfootball.net (באנגלית)
↑  גליצ'ים, ‏עומדת בשער שלו, באתר ONE‏, 22 ביוני 2017
↑  שמעון אלבז, אריאל הרוש: "עוד לא פגשתי את הבת שלי", באתר ynet, 27 במרץ 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012342775705171  VIAF: 1300168596714930450008   WorldCat (עם VIAF): 1300168596714930450008
פוליטיקה של ישראל

הפוליטיקה הישראלית כוללת תנועות, מפלגות וארגונים רבים. האידאולוגיה השולטת בישראל היא הציונות, ומרבית המפלגות במדינה מציינות את ערכיה כבסיס למצעיהן. הגושים הפוליטיים העיקריים בפוליטיקה הישראלית ובכנסת בפרט משויכים לזרמים האידאולוגיים של הימין, המרכז והשמאל. חלוקה זו אמנם דומה לפוליטיקה במדינות רבות בעולם – אך בישראל יש לה משמעויות ויישומים ייחודיים. ובדומה בחברות ומדינות בעולם, משתנה מעת לעת משמעות המונחים בציבוריות ובתקשורת בישראל.
בנוסף לשלושת הגושים המרכזיים וגם במקביל להן, קיימות קבוצות סקטוריאליות באוכלוסייה: חילונים, מסורתיים, דתיים לאומיים, חרדים, עולים ממדינות ברית המועצות לשעבר, ערבים, דרוזים, בדואים ועוד. אל חלוקה זו נוספה גם החלוקה העדתית ההולכת ומיטשטשת בקרב היהודים: למזרחים ולאשכנזים.
התגבשות הזרמים הפוליטיים בישראל החלה עוד בתקופת היישוב בשנות ה-20 של המאה ה-20, בדמותם של תנועת העבודה, הציונות הדתית, החוגים "האזרחיים" (כגון הציונים הכלליים) והרוויזיוניסטים.
השיח הפוליטי בישראל נע בעיקר סביב הציר הביטחוני-מדיני, זאת בניגוד למדינות אירופה שם החלוקה היא בעיקר על פי העמדות בתחום הכלכלי-חברתי. לפי הציר הזה מוגדרים גם מחנות השמאל והימין בכלל. החלוקה בין שמאל וימין בפוליטיקה הישראלית נעשית בעיקר לפי הפרמטרים הבאים: היחס למעמד שטחי יהודה ושומרון והיישובים שבהם, תהליך השלום הישראלי-פלסטיני, ביחס לכלכלה, יחסי דת ומדינה ובחלוקת המשאבים הכלכליים של המדינה.
מליאת הכנסת – בית הנבחרים הישראלי
פתקי הצבעה של מפלגות בקלפי
נושאי חתך > הציר המדיני-ביטחוני

בנושא המדיני-ביטחוני נחלקים הגושים הפוליטיים לפי עמדתם כלפי מעמד יהודה ושומרון, ההתנחלויות ותהליך השלום הישראלי-פלסטיני.
הימין הישראלי תומך בסיפוח, בין אם מלא או חלקי, של יהודה ושומרון, אך ישנה הסכמה כמעט מלאה וגורפת בימין הישראלי שיש לספח בקעת הירדן לישראל. ביחס לפלסטינים בשטחי A ו-B, הדעות נעות בין הרחבת האוטונומיה לתושבים ועד פירוק הרשות הפלסטינית. הימין מתנגד להקמת מדינה פלסטינית, התנגדות שמנומקת בסיבות לאומיות, כמו אי-הכרה בזכותם של הפלסטינים להגדרה עצמית, וביטחוניות, כמו הטענה שהקמת מדינה כזאת מהווה איום קיומי ממשי על קיומה של מדינת ישראל ופגיעה קשה בביטחונה. הימין הישראלי דוגל בבניית התנחלויות, בין בגושי ההתיישבות ובין מבודדות, ורואה בהן מימוש זכותו של עם ישראל על ארץ ישראל וגם כמימוש של מצוות יישוב ארץ ישראל.
השמאל הישראלי, לעומת זאת, תומך בנסיגה ברמה מסוימת מהשטחים, בחלקו היותר קיצוני גם תומך בנסיגה מלאה ומיידית לקווי 1967. השמאל מתנגד להתנחלויות המבודדות, אך מקבל ברובו את אלו השוכנות בגושי ההתיישבות המסודרים. מהלכים אלו מנומקים על ידי השמאל הציוני בכך שהתבססות אזרחית ביהודה ושומרון עלולה לסכן את קיומה של ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית, לסכל את תהליך השלום הישראלי-פלסטיני, ולפגוע במדינה ביטחונית, מדינית ואף כלכלית. ישנם פלגים בשמאל היותר קיצוני בהם נובעת ההתנגדות מהדעה שההתנחלויות גורמות להפרת זכויות האדם של הפלסטינים. דעה זאת מובאת על ידי ארגוני שמאל שונים, אשר רואים בהתנחלויות, יחד עם מהלכים נוספים של ישראל בשטחים, עוולות במסגרת מה שמכונה בפיהם הכיבוש הישראלי.
נושאי חתך > הציר המדיני-ביטחוני > היחס לפלסטינים

העמדה הבסיסית של השמאל היהודי בישראל מושתתת על הכרה בזכויות הפלסטינים בארץ. על פי תפיסת השמאל, יש להביא לאיזון בין זכותם של הפלסטינים וזכותם של היהודים על הארץ. מחנה השמאל דוגל ברובו הגדול בפתרון שתי המדינות ובחתירה לפשרה עם הפלסטינים הכוללת הקמת מדינה פלסטינית אשר במקרים רבים, כולל גם פינוי של מתנחלים בהסכמה או בכוח, ובמיעוטו הקיצוני יותר תומך בפתרון מדינה אחת דו-לאומית.
העמדה הבסיסית של הימין היהודי מתבססת על זכותם של היהודים על ארץ ישראל (מסיבות דתיות או היסטוריות או בשל הצורך בהבטחת קיומה של מדינת ישראל). גם הימין, בחלקו, חותר לפשרה עם הפלסטינים ולשם כך מוכן לוויתורים גדולים לעומת עמדותיו המקוריות (אם כי הוויתורים המוצהרים של הימין פחותים, בדרך כלל, במידה רבה, מאלה של השמאל). נכונותם של חוגי ימין רבים לוותר על חלקים מארץ ישראל אינה מתבססת על זכות של הפלסטינים על ארץ ישראל אלא על צורך ליישב את הסכסוך עמם. חלק אחר בימין, בעיקר בימין הדתי מאמין בעיקרון ארץ ישראל השלמה. בימין דעות וגישות שונות לעניין זה, ביניהן מתן אוטונומיה לפלסטינים או הפיכתם לאזרחים ירדנים ועד כדי הסכמה ל"שתי מדינות לשני עמים" (אם כי לא כ"משאת נפש"). בימין הרדיקלי (ובעבר גם בשמאל הסוציאליסטי) מוצע גם טרנספר של הפלסטינים, בהסכמה או בכוח. בגלל החשדנות הרבה של הימין כלפי הפלסטינים וכוונותיהם האמיתיות, הימין שם דגש על משא ומתן זהיר.
נושאי חתך > הציר המדיני-ביטחוני > היחס לטרור

הימין מתנגד לגישה הטוענת כי הטרור הערבי נובע מ"ייאוש מהתהליך המדיני" או כתוצאה מהכיבוש ביהודה ושומרון והמצור על עזה היות שהטרור התקיים גם הרבה הרבה מלפני הכיבוש ולפני המצור על עזה.
לדידו, הטרור הערבי נובע מחוסר השלמתם של הערבים עם קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית במזרח התיכון הערבי-אסלאמי ויתקיים כל עוד לערבים יש זיק של תקווה שבאמצעות כוח ואלימות הם יצליחו להשמיד את ישראל ולסלק את היהודים מארץ ישראל. לגישת הימין, הדרך להפסקת הטרור צריכה להיות הקמת "קיר ברזל" וגדיעת התקווה הערבית להשמדת ישראל, וזאת על ידי שלילת נסיגות משטחים בשליטת ישראל והגברת הבנייה וההתיישבות היהודית בכל חלקי הארץ, ובפרט ביהודה ושומרון, ובמקביל חיזוק צה"ל והההרתעה האסטרטגית. לפיכך, הימין דוגל בדיכוי הטרור בכוח צבאי ובפרט בסיכולים ממוקדים כנגד מחבלים מכל הדרגים ובהריסת בתי מחבלים. חלקים בימין דוגלים גם בעונש מוות למחבלים ובגירוש משפחות מחבלים כדי לחזק את ההרתעה נגד "טרור יחידים".
נושאי חתך > הציר המדיני-ביטחוני > היחס להתנחלויות

הימין הציוני דוגל בהתיישבות בשטחים, ואילו השמאל תומך בפירוק חלק מההתנחלויות או אף את כולן באשר הן ומסירת השטחים לידי הפלסטינים. מיעוטו של השמאל הציוני וכל השמאל הרדיקלי (ורוב הערבים, שמאל וימין כאחד) תומכים בפירוק כל ההתנחלויות. בעבר הימין החילוני דגל ברעיון ארץ ישראל השלמה, אולם כיום מטרה זו היא נחלתו הכמעט בלעדית של הימין הדתי, בעוד הימין החילוני ברובו מוכן להכיר בפשרה טריטוריאלית כלשהי. כיום, רוב הימין המתון ומחנה המרכז בישראל תומכים בהשארת רוב ההתנחלויות (ובעיקר גושי ההתיישבות הגדולים וההתנחלויות אשר קרובות לקו הירוק) תחת ריבונות ישראלית. גם השמאל אינו אחיד בגישתו להתנחלויות: בעוד חוגי שמאל מסוימים קוראים לחתירה למשא ומתן עם הפלסטינים בנושא השטחים, חוגי שמאל אחרים קוראים לפינוי מלא של ההתנחלויות גם ללא הסכמה בצד הפלסטיני.