היסטוריה של הבונים החופשיים
ראשית תקופת הלשכה הגדולה > ביסוס והתפתחות הבנייה החופשית ברחבי צפון אמריקה

בשנים הראשונות להתפשטות הלשכות באמריקה הצפונית השיטה בה צורפו לשכות בארצות הברית הייתה: לשכת "האם" או "המקור" העבירה סמכות לנציג אינדיבידואל מטעמה -להיות נשיא מחוזי בארצות הברית, ואז הוא אישר והסמיך לשכות להיות חלק מארגון המקור. וכך, בשנת 1733 הנרי פרייס, הנשיא המחוזי של צפון אמריקה בעבור הלשכה הגדולה (המודרנית) של אנגליה העניק צ'רטר לקבוצת בונים מבוסטון. הלשכה של בונים אלו נקראה מאוחר יותר לשכת סנט לודג' והוכרזה כלשכה המודרנית הגדולה הראשונה שהוכרה כראוי באמריקה. בין השנים 1733 ו-1737 הלשכה הגדולה המודרנית של אנגליה צירפה לשורותיה לשכות מחוזיות במסצ'וסטס, ניו יורק, פנסילבניה ודרום קרוליינה.
בנג'מין פרנקלין הוציא מחדש לאור את החוקה של אנדרסון כאשר היה הנשיא המחוזי של הלשכה בפנסילבניה. במאמרו לעיתון פנסילבניה מ-8 בדצמבר 1730, הוא מספר על קיומן של לשכות מסוניות מחוזיות אחדות ברחבי היבשת. בשנת 1732 הוא אחז בתפקיד Junior Grand Warden of the Grand Lodge of Philadelphia.
התכתבות מהבונה החופשי ג'ון מור, הקולקטור של נמל פילדלפיה מעידה על כך שנערכו מפגשים של לשכות בפילדלפיה עוד בשנת 1715. בבעלות הלשכה הגדולה מסמכים של החוקים העתיקים ancient charges משנת 1727 אשר בראשם הכותרת "החוקות של הלשכה של סנט ג'ון". קולונל דניאל קוקס קיבל את תפקיד הנשיא המחוזי של ניו יורק, ניו ג'רזי ופנסילבניה על ידי הלשכה הגדולה של אנגליה בשנת 1730. לא ברור אם שהה בזמנו באמריקה או באירופה, אך הוא נכח בלשכה הגדולה ב Devil Tavern בלונדון ב-29 בינואר 1731, בה הוכרז כנשיא המחוזי הגדול של אמריקה הצפונית. במהלך כהונתו הוא לא הסמיך לשכות כלשהן ויורשו בתפקיד החליפו שנה מוקדם יותר. אמנם הלשכות באמריקה הסכימו עם כהונתו כנשיא המחוזי, אך הועלתה טענה מצידם כי מיסוד הלשכה החדשה הגדולה בידי לשכות ותיקות יותר הופכת אותה להיות לשכה גדולה "לא מוסרית" אלא לשכת-אחות ללשכות הגדולות של אנגליה, סקוטלנד ואירלנד.
באמריקה הצפונית הוקמו לשכות עצמאיות רבות במהלך המאה ה-18. תהליך ההסמכה מלשכות "מקור" גדולות, אשר מאוחר יותר הפך להיות באמצעות צו, היה ארוך ודרש משאבים בעיקר בתקופה בה הן היו מרוחקות מאוד. לשכות רבות נוסדו באופן עצמאי, וביקשו להצטרף ללשכת "אם" גדולה רק כשסמכו על כך שהיא תשרוד שנים רבות. ג'ורג' וושינגטון הצטרף ללשכה של פרדריקסבורג Fredericksburg בשנת 1752. לשכה זו קיבלה צ'רטר על ידי הלשכה הגדולה של סקוטלנד בשנת 1758. הלשכה הראשונה שהוסמכה באופן ראוי על ידי הלשכה הסקוטית הגדולה הייתה רק שנתיים מוקדם יותר והיא הייתה הלשכה של סנט אנרוז בבוסטון. בין חבריה היו פול רוויר וג'וסף וורן, ומאוחר יותר לשכות אלו היו מעורבות במסיבת התה של בוסטון .
לשכות רבות הוקמו ליד בסיסים צבאיים, והיו מורכבות מאנשי צבא. הלשכה המודרנית מאסה בצירוף לשכות ללא כתובת קבועה לכן במהלך השנים 77–1775 העניקה צו צ'רטר רק ללשכה צבאית אחת בלבד. הלשכה הקדמונית והלשכה של סקוטלנד היו מעט גמישים יותר בהענקת צ'רטרים ללשכות צבאיות אותן צירפה, אך הגדילה מכולן היא הלשכה הגדולה של אירלנד אשר רוב רובן של הלשכות הצבאיות היו משויכות אליה.
קבוצת אפרו- אמריקנים, אשר בקשתה להצטרף ללשכות בוסטון נדחתה, התקבלה להחשב לשכה מספר 441 של הלשכה הגדולה של אירלנד. 15 גברים אלו ייסדו לשכה אפריקנית מספר אחד, כאשר עזבה הלשכה הבריטית והותירה להם את הרשות לעשות הכל מלבד לצרף בונים חדשים. שניים מהחברים היו מלחים וקיבלו אישור כניסה ללשכה של לונדון, והוכרו כבונים מצטרפים חדשים. בעקבות זאת הנשיא שלהם, פרינס הול ביקש לקבל צ'רטר עבור הלשכה אשר הצטרפה רשמית ללשכת המודרניים בשנת 1784, כעת כלישכה האפריקנית מספר 459. הצלחת הלשכה הייתה כה רבה, שהיא הפכה ללשכה גדולה מחוזית, ופרינס הול הפך לנשיא המחוזי הגדול. לאחר מותו, הלשכות הפרובנצינליות התאחדו תחת הלשכה האפריקנית הגדולה ובשנת 1847 הכריזו על השקה מחודשת של לשכתם בשם :"הלשכה הגדולה של פרינס הול".