stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן האטקה
הערות שוליים

1 2 3  K. W. Colyard, 'Zita The Spacegirl' Is Getting A Film Adaptation, Bustle (באנגלית)
↑  Mighty Jack Cartoonist Ben Hatke on Juggling Art, Blowing Fire and Creating Ridiculously Charming Comics, pastemagazine.com, ‏2016-12-12 (באנגלית)
↑  George Gene Gustines, Graphic Books Best Sellers: To the Rescue, ArtsBeat, ‏2012-09-21 (באנגלית)
1 2  Christendom Alumnus Ben Hatke Scores Movie Deal at 20th Century Fox, Christendom College, ‏2016-09-15 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471097805171  BIBSYS: 10005759  BNE: XX5628888  BnF: cb157861593 (data)  GND: 1043228799  ISNI: 0000 0000 3565 1808  LCCN: n2004030776  NKC: xx0156704  NLA: 54855718  NSK: 000480322  NTA: 408445815  RERO: 02-A023895134  SUDOC: 177551151  VIAF: 37248235   WorldCat (עם VIAF): 37248235
ג'ורדן ורטו

ג'ורדן מרסל ג'ילברט ורטו (בצרפתית: Jordan Marcel Gilbert Veretout; נולד ב-1 במרץ 1993) הוא כדורגלן צרפתי המשחק בעמדת הקשר בליון.
קריירת מועדונים

ורטו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת של נאנט ב-13 במאי 2011 במשחק ליגה נגד סדאן.
ב-13 ביולי 2015, ורטו הצטרף לקבוצת הפרמייר ליג, אסטון וילה, בחוזה לחמש שנים. את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ערך בניצחון 0–1 על בורנמות' שמונה ימים לאחר מכן.
לאחר עונה אחת במדי אסטון וילה, הוא הושאל לעונה אחת לסנט אטיין הצרפתית עם אופציית רכישה מאסטון וילה.
ב-25 ביולי 2017, ורטו חתם בפיורנטינה מהסרייה א' בחוזה לארבע שנים. סכום העברה הוערך בכ-7 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו בליגה ערך ב-20 באוגוסט 2017 בהפסד 3–0 לאינטר.
ב-20 ביולי 2019, ורטו הצטרף לרומא בהשאלה לעונת אחת תמורת מיליון אירו, עם חובת רכישה בתום העונה בסך 16 מיליון אירו. ב-15 בספטמבר 2019, ורטו ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה בליגה בניצחון הבית 2–4 על ססואולו. את שערו הראשון בליגה במדי הג'יאלורוסי כבש ב-2 בנובמבר בניצחון הבית 1–2 על נאפולי, כשעשה זאת מהנקודה הלבנה. ב-28 בנובמבר 2019, ורטו הבקיע את שערו הראשון בליגה האירופית בניצחון החוץ 0–3 על איסטנבול בשאקשהיר במסגרת המחזור החמישי של עונת 20–2019; שער זה היה פנדל.
ב-5 באוגוסט 2022 חתם באולימפיק מרסיי. ב-7 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 4-1 על סטאד ריימס.
ב-4 בספטמבר 2024 חתם ורטו לשנתיים באולימפיק ליון.
קריירה בינלאומית

ורטו הוא תוצר מחלקת הנוער של נבחרת צרפת, כשייצג אותה בנבחרות עד גיל 18, 19, 20 ו-21. בשנת 2013, הוא זכה עם הנבחרת בגביע העולם עד גיל 20.
נכלל בסגל נבחרת צרפת בטורניר מונדיאל 2022.
תארים

ליגת המשנה הצרפתית (1): 2012/13
קונפרנס ליג (1): 2021/22
תארים > בינלאומיים

ליגת האומות (1): 2020/21
גביע העולם עד גיל 20 (1): 2013
הערות שוליים

↑  סנט אטיין מצרפת לשורותיה את סייבט ו-ורטו בהשאלה לעונה
↑  פיורנטינה מחתימה את ורטו
↑  ורטו חותם ברומא
↑  Squad Announcement בחשבון הטוויטר הרשמי של נבחרת צרפת, 9 בנובמבר 2022 (באנגלית)
| נבחרת צרפת – מונדיאל 2022 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן |  1 לוריס •  2 פבאר •  3 דיסאסי •  4 וראן •  5 קונדה •  6 גנדוזי •  7 גריזמן •  8 צ'ואמני •  9 ז'ירו •  10 אמבפה •   11 דמבלה •  12 קולו מואני • 13 פופאנה •  14 רביו • 15 ורטו • 16 מנדנדה • 17 סאליבה • 18 אופאמקאנו • 19 בנזמה • 20 קומאן • 21 ל. הרננדס • 22 ת. הרננדס • 23 אראולה • 24 קונטה • 25 קמבינגה • 26 תוראם • מאמן: דשאן | צרפת |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16975299n (data)  ISNI: 0000 0004 5123 5109  VIAF: 316874992   WorldCat (עם VIAF): 316874992
ג'ורדן ור הוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בינואר 1996 (בן 28) סן דייגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 עיסוק:  דוגמן, שחקן
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורדן ור הוב (באנגלית: Jordan Ver Hoeve;נולד ב-31 בינואר 1996) הוא דוגמן ושחקן אמריקאי.
ביוגרפיה

ור הוב נולד ב-31 בינואר 1996 בסן דייגו, קליפורניה. הוא ממוצא הולנדי. לאחר שסיים את לימודיו בתיכון עבר ור הוב לניו יורק, שם החל לדגמן. לאחר מכן עבר ללוס אנג'לס כדי להתמקד במשחק.
קריירה

ור הוב התגלה על ידי סוכנת שחקנים לאחר שראתה תמונה שלו. תפקידו הראשון היה בשנת 2016 בסרט "666: Teen Warlock".
בשנת 2018 הופיע בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "Boss Cheer". שנה לאחר מכן שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הצרפתית מבית היוצר של גד אלמלח, "גדול בצרפת".(אנ').
בשנת 2022 לוהק לשחק לצד ויל פלץ בסרט הקולנוע "Exploited".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | 666: Teen Warlock | באק |  |
| 2022 | Exploited | בריאן טימס |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Boss Cheer | ויליאם | תפקיד ראשי (עונה 1); 8 פרקים |
| 2019 | גדול בצרפת | לוק | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
הערות שוליים

↑  Jordan Ver Hoeve — Flaunt Magazine, Flaunt Magazine, ‏6 במרץ 2019
↑  Amy Lamare, Who Plays Luke In 'Huge In France'? New Details On Jordan Ver Hoeve, YourTango, ‏6 במרץ 2019
↑  Trisanne Marin: Hollywood’s Most Stylish Talent Manager - Heyyo, Heyyo, ‏2 בנובמבר 2020
1 2  Lindsay Denninger, Who Plays Luke On 'Huge In France'? Jordan Ver Hoeve's Instagram Shows He's An Open Book, Bustle, ‏4 במרץ 2019
↑  Alex Ritman, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏5 ביוני 2021
אבני שקדים

אבן שקדים
אבני שקדים,  טונסילוליתים או טונסילוליטים (Tonsillolith) הן אבנים קטנות ומסוידות שעלולות להיווצר בשקערוריות שעל החגורה הלימפטית על שם ולדייר. משקלן נע בין 300 מיליגרם ל-42 גרם, והן מורכבות בעיקר מסידן, אך מכילות גם מינרלים אחרים כגון זרחן, מגנזיום, אמוניה ופחמה. אבני השקדים משרות תחושה של גושים תקועים בתעלת השקדים. הן עלולות להוות מטרד, במיוחד לאור העובדה שקשה להוציאן. עם זאת, לרוב, אבני השקדים אינן מזיקות.
הסיבה המדויקת ליצירתן של אבני השקדים אינה ידועה.
סימנים ותסמינים

לא בהכרח יופיעו סימנים. עם זאת, אבני השקדים עלולות לגרום לבאשת, ואף כאב דוקר בזמן בליעה. הן נפוצות יותר בקרב מבוגרים מאשר בילדים. סימנים נוספים שעשויים להיות הם תחושה של טעם מתכתי בפה, חסימת הגרון, התקפי שיעול וחנק. אבני שקדים גדולות יותר יכולת להביא לתופעה חוזרת של ריח רע מהפה שמצביעה פעמים רבות על זיהום שקדים. נוסף על כך, עלול להיווצר קושי בבליעה, טעם רע בפנים הגרון וכאב אוזניים.
במחקר שנערך ב-2007 נמצא קשר בין אבני שקדים לריח רע מהפה אצל מטופלים שסבלו מתופעה חוזרת של סוג מסוים של אבני שקדים. בקרב הסובלים מריח רע, ל-75% היו אבני שקדים, ורק ל-6% מבעלי רמת ריח פה תקינה היו אבני שקדים.
בזמן פליטתן, אבני השקדים פולטות ריח רע, עז וחריף. למרות זאת, הן אינן הגורם המרכזי לבאשת, ככל הנראה בגלל גודלן הקטן יחסית.
פתופיזיולוגיה

אף על פי שסיבת היווצרותן של אבני השקדים אינה ידועה, נראה כי הן נוצרות כתוצאה מהצטברות של חומר בתוך תעלות השקדים יחד עם חיידקים ופטריות, לעיתים בשילוב עם דלקת שקדים מוגלתית. חיידק שנמצא במצב של השהיית הפעילות המטבולית מהווה מקור זיהום קבוע. אזור זה, אינו חדיר לנוזלים ולפיכך חסין לאנטיביוטיקה.
טיפול

לרוב אין צורך בטיפול, משום שכאמור במרבית המקרים אין תסמינים.
פתרון פשוט אך יעיל הוא להשתמש בשוטף פה. על השימוש במכשיר להיות עדין ביותר, כדי לא ליצור זיהום. כמו גם שתיית סודה לשתייה הוכחה כפעילה בהפחתת הפרשת אבני השקדים.
גרידה יכולה לשמש להסרת האבן, אך לעיתים יש צורך בשטיפה נוספת כדי לוודא שיצאו גם האבנים הקטנות. ההסרה לא תפתור לחלוטין בהכרח את בעיית ריח הפה.
מאחר שהתופעה נפוצה בעיקר בקרב אנשים עם שקדים מחורצים, קיים טיפול בלייזר שמטרתו היא החלקת החריצים ובכך להפחית את הסיכוי ליצירת האבנים. הפרוצדורה מכונה קריפטוליזה.
אורונטס

| --- | --- |

גלגל המים של חמאת על נהר האורונטס
 מידע כללי
 אורך:  620 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  45 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  23,000 קמ"ר
 מוצא:  מזרח בקעת הלבנון ליד מקורות הליטני, סמוך לבעלבכ
 גובה מוצא הנהר:  910 מטרים
 יובלים:  Afrin River 
 שפך:  הים התיכון בטורקיה
 מדינות באגן הניקוז:  לבנון, סוריה, טורקיה
 
 
אורונטס או ארנת (בלטינית Orontes), בערבית: עאסי (نهر العاصي, תעתיק מדויק: נהר אלעאצי) הוא נהר הזורם בלבנון, בסוריה ובטורקיה. את שמו הערבי, "עאצי" ("מוֹרֵד", בערבית) מייחסים הערבים למספר גורמים שונים: הזרימה השוצפת של הנהר, הערוץ הבלתי פורה שלו, או כיוון זרימתו – צפונה – בניגוד ליתר נהרות הסהר הפורה, שזרימתם דרומה.
הנהר מתחיל במזרח הבקאע (בקעת הלבנון), קרוב מאוד למקורותיו של נהר הליטני, ומתקדם צפונה, במקביל לקו החוף של לבנון. הוא מתרחב לתוך אגם חומס, ששם הוקם עליו סכר בתקופה העתיקה. עתה מתרחב העמק אל תוך המחוז העשיר של חמאת, לאחר מכן פונה הנהר מערבה ואחר כך צפונה לעמק הע'אב (שהיו בו ביצות עד אמצע המאה העשרים), משם פונה הנהר דרום-מערבה וזורם דרך עמק אמוק, שבו מצטרף אליו יובלו הגדול עפרין, ונשפך לים התיכון ליד עיר הנמל הקטנה Samandağ (סלאוקיה פייריה העתיקה) בטורקיה. אורכו של הנהר כ־620 קילומטרים (35 ק"מ בלבנון, 495 ק"מ בסוריה, 50 ק"מ בטורקיה ו־40 ק"מ כגבול טורקיה–סוריה), ושטח אגן הנהר כ־23,000 קילומטרים רבועים. מימיו של הנהר מתקבלים מהר הלבנון/הרי מול הלבנון בלבנון (כ־380 מיליון מטרים מעוקבים בשנה), באזור חמאת (כ־80 מיליון מ"ק בשנה), מהרי אנסריה/הרי זיווה באזור הע'אב (כ־700 מיליון מ"ק בשנה), ובטורקיה הוא מקבל מים מהעפרין ומקרה סור והאופור הזורמים בקצה השבר הסורי אפריקאי (עוד כ־260 מיליון מ"ק בשנה).
נהר האורונטס הוא ברובו בלתי עביר ובעבר כמעט שלא השתמשו במימיו להשקיה (למעט אזור חומס־חמאת). חשיבותו ההיסטורית היא בעמק שבו הוא זורם, ששימש באופן נוח לתנועה מצפון לדרום. דרכים מן הצפון לצפון־מזרח, אשר נפגשות באנטיוכיה, מתנהלות לאורך הנהר עד חומס, שם הן מתפצלות לדמשק ולסוריה, ולדרום.
כיום משתמשת סוריה ברוב המוחלט של מימי הנהר, כשהיא מסתייעת במערכת סכרים ענפה (סכר קטינה, סכר כרמיש, סכר מחרדה, סכר עשרנה וסכרים קטנים נוספים) תוך שהיא משאירה רק מעט מים מזוהמים לטורקיה. טורקיה לעומת זאת משתמשת ביובלי הנהר (ובעיקר בעפרין) למטרות השקיה. לבנון כמעט ואיננה משתמשת במימיו שרובם אינם מגיעים ממנה, בין השאר בשל השליטה הסורית בה עד 2005. בעוד שטורקיה ולבנון אינן מייחסות חשיבות רבה למי הנהר מכיוון שהן מדינות עשירות במים, הרי סוריה מייחסת לו חשיבות רבה – הנהר היווה את אחד הנימוקים לשליטתה בצפון בקעת הלבנון ועד 2004 דרשה סוריה את נפת האטיי סביב אנטיוכיה.
בכל התקופות נעו צבאות בעמק הנהר בדרכם אל מצרים וממנה. על האורונטס התנהל קרב קדש בתקופת שלטונו של רעמסס השני (1279–1213 לפנה"ס). האורונטס שימש גם כזירת קרב קרקר בשנת 853 לפנה"ס, קרב שבו צבא אשור, בפיקודו של המלך שלמנאסר השלישי, פגש בצבאם של 12 מלכים, שאותם הוביל בן-הדד השני מדמשק. הקרב התקיים ליד העיר קרקר, ועיכב בכמאה שנים את התקדמות האימפריה האשורית לכיוון סוריה וארץ ישראל.
נהר האורונטס שימש מאז ומתמיד כסמן גבול. עבור המצרים הקדמונים הוא סימן את הקצה הצפוני של ממלכת אמורו, מזרחית לפניקיה. עבור הצלבנים במאה ה-12 הפך האורונטס לגבול הקבע שבין נסיכות אנטיוכיה לנסיכות חלב.
הסופר הצרפתי מוריס בארס (Maurice Barrès) כתב על הנהר בספרו Un jardin sur l'Oronte ("גינה על האורונטס").
ראו גם

הנוריות של חמה
לקריאה נוספת

ארנון סופר, המאבק על המים במזרח התיכון, עם עובד, 2006.
הערות שוליים

↑  Joseph Fitchett and McAdams Deford, A River Called Rebel
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561465605171  GND: 4086027-9  LCCN: sh2001000027  VIAF: 234602655   WorldCat (עם VIAF): 234602655
R&R

| --- | --- |
 תאריכי הופעה:  11 באוגוסט 2006 – 5 ביוני 2009 (שנתיים) 
 שפה:  אנגלית 
 
R&R (ראשי תיבות של Radio & Records) היה מגזין מוזיקה שבועי אמריקאי. המגזין, שנוצר כמיזוג של רדיו & רקורדס ובילבורד רדיו מוניטור ב-11 באוגוסט 2006, פרסם מצעדי מוזיקה שבועיים. המגזין היה בעיקר זמין באמצעות מינוי למגזין. המגזין הופסק ב-5 ביוני 2009 מסיבות כלכליות.
מחלוקת

ב-17 בינואר 2008, R&R הודיע כי יעניק לשדרן הרדיו האמריקאי בוב גרנט (אנ') במרץ של אותה שנה את פרס Talk Radio למפעל חיים. כמעט מיד לאחר ההכרזה, הפרס בוטל בשל הערות פוליטיות שאמר גרנט בעברו. מאוחר יותר, המגזין דיווח כי "[צוות המגזין] R&R רגיש לגיוונה של הקהילה שלנו ואינו רוצה שהצגת הפרס למר גרנט ירמז על תמיכה שלנו בהערות קודמות שלו הסותרות את הערכים שלנו ואת הכבוד שיש לנו לכל חברי הקהילה שלנו". למרות זאת, המגזין עצמו הזמין אז את אל שרפטון לדבר, שהוא בעצמו אישיות שנויה במחלוקת.
מצעדי המוזיקה > ארצות הברית

מצעד 40 להיטי הרדיו
המצעד השירים הקצביים העכשוויים
מצעד הדאנס
מצעד השירים העכשוויים למבוגרים
מצעד שירי המיינסטרים העכשוויים למבוגרים
מצעד השירים האורבניים
מצעד שירי העכשוויים למבוגרים האורבניים
מצעד שירי הראפ
מצעד שירי הקאנטרי
מצעד השירים האלטרטניביים
מצעד שירי הרוק
מצעד שירי הרוק המסורתיים
מצעד האיירפליי האלטרנטיבי למבוגרים
מצעד שירי הסמות' ג'אז
מצעד להיטי הרדיו הנצוריים
מצעד השירים הנוצריים העכשוויים למבוגרים
מצעד שירי בעלי ההשראה הנוצריים
מצעד שירי הרוק הנוצרי
מצעד שירי הגוספל
מצעד השירים הקצביים הלטיניים איירפליי
מצעד שירי הפופ הלטיניים
המצעד המקסיקני
מצעד שירי הטרופיקל/סלסה
מצעדי המוזיקה > קנדה

מצעד 40 להיטי הרדיו
מצעד השירים העכשוויים למבוגרים
מצעד שירי המיינסטרים העכשוויים למבוגרים
מצעד השירים למבוגרים
מצעד תחנות הגבול
מצעד שירי הקאנטרי
מצעד שירי הרוק
הערות שוליים

↑  Bob Grant Celebrates 60 years in broadcasting on May 14th (אורכב 10.04.2008 בארכיון Wayback Machine)
↑  "Talk radio award revoked". Washington Times. 17 בינואר 2008. ארכיון מ-2023-11-21. נבדק ב-2024-08-31. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  (הקישור אינו פעיל, May 2012)
ברוניוס קוטאביצ'יוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 בספטמבר 1932 מולאינאי, המחוז המשנה פנבז'יס, ליטא 
 פטירה:  29 בספטמבר 2021 (בגיל 89) וילנה, ליטא 
 מוקד פעילות:  ברית המועצות, ליטא 
 תקופת הפעילות:  1958–2006 (כ־48 שנים) 
 מקום לימודים:  האקדמיה הליטאית למוזיקה ותיאטרון 
 סוגה:  אופרה, אורטוריה, מוזיקה קאמרית
 שפה מועדפת:  ליטאית 
 פרסים והוקרה:  פרס לאומי של ליטא (1995) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ברוניוס ויידוטיס קוטאביצ'יוס (בליטאית: Bronius Vaidutis Kutavičius;‏ 13 בספטמבר 1932 – 29 בספטמבר 2021) היה מלחין ליטאי ומורה להלחנה. הוא כתב אורטוריות ואופרות רבות, לעיתים קרובות בהשראת אומנות ומוזיקה ליטאית עתיקה. בנוסף, הלחין גם נעימות לסרטים, יצירות לתזמורת ומוזיקה קאמרית. קוטאביצ'יוס נחשב לסמל של הזהות התרבותית הליטאית, הן במוזיקה והן בפוליטיקה. במהלך שנות פעילותו הוא זכה בפרסים רבים, ביניהם פרס ליטא לשנת 1987.
ביוגרפיה

קוטאביצ'יוס נולד במולאינאי, במחוז פוניבז', ליטא. בין השנים 1959–1964 הוא למד באקדמיה הליטאית למוזיקה ותיאטרון של וילנה (אנ') בכיתת ההלחנה של אנטאנס רצ'יונס. קוטאביצ'יוס הלחין אורטוריות ואופרות רבות, ביניהן "הפולחנים הפגניים האחרונים", "לוקיס הדוב" ו"שערי ירושלים". רבות מיצירות קוטאביצ'יוס בעלות השפעה מהאמונה הפוליטאיסטית העתיקה של ליטא ומהמוזיקה שלה.
קוטביצ'יוס העביר לימודי הלחנה בבית הספר לאמנות Čiurlionis משנת 1975. הוא עבר ללמד הלחנה באקדמיה הליטאית למוזיקה ותיאטרון בשנת 1984 ושם מונה מונה לפרופסור שנה לאחר מכן. הוא פרש מהוראה פעילה בשנת 2000.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

בשנת 1958 קוטאביצ'יוס נישא לשחמטאית וילהלמינה קאושילאיטה-קוטאביצ'נה (1936–1988).
נפטר בוילנה ב-29 בספטמבר 2021.
פרסים ואותות הוקרה

1982 – אמן מצטיין של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית (אז בברית המועצות).
1986 – פרס המדינה של הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הליטאית.
1996 – פרס בפסטיבל פרובלטיקה בטורון, בפולין.
הפרס הלאומי של ליטא.
2003 – עיטור המסדר "על השירות לליטא".
מבחר יצירות > יצירות קוליות

1970 – Panteistinė oratorija  - אורטוריה פנתאיסטית – לארבעה קולות גברים, חליל, אבוב, קלרינט, פגוט, קרן יער, תופים, פסנתר, רביעיית מיתרים וקונטרבס.
1978 – Paskutinės pagonių apeigos  - הפולחנים הפגנים  האחרונים לסופרן, מקהלת נשים, 4 קרנות ועוגב.
1983 – Iš jotvingių akmens מהאבן היוטבינגית לסופרן, מצוסופרן, טנור, באס ו-16 כלי נגינה עממיים.
1986 – עץ עולם – Pasaulio Medis.
1991–1995 Jeruzalės vartai - שערי ירושלים
1998 – סימפוניית האורטוריה Epitaphium temporum pereunti (אפיטף לזמנים שחלפו) ב-4 פרקים למלאות 440 שנה להיווסדה של אוניברסיטת וילנה – מציינת כמה אירועים מתולדות ליטא: התנצרות הליטאים, הקמת העיר וילניוס, וההקדשה מחדש של קתדרלת וילניוס. חלק מהיצירה מבוסס על רוויזיה של שני הפרקים שנכתבו בעבר, הטקסטים מאת סיגיטאס גדה, מ"כרוניקת ביכובייץ" ומספרו של זיגימנטס ליאוקסימינס – Ars et praxis musica.
2005–2008 עונות השנה לפי פואמה מאת המשורר – רועה צאן כריסטיונאס דונלייטיס מן המאה ה-18:
א.שמחות האביב
ב.יגיעות הקיץ
ג. עושר הסתיו
ד. דאגות החורף
הוצגה ב-2012 בבכורה בקתדרלת קתרינה הקדושה בווילניוס לרגל חגיגות יום הולדת ה-80 של המלחין
:אופרות:
1981 – אופרת-פואמה "Strazdas žalias paukštis (קיכלי, הציפור הירוקה) – לסופרן, באס וסרט מגנטי על לברית מאת סיגיטאס גדא, הוצגה בבכורה בקובנה
1983 – הזקן מהר הברזל – אופרת ילדים – הוצגה לראשונה בקאונס.
2000 – Lokys "לוקיס הדוב" – על לברית מאת האמריקאית אאושרה מריה סלוצקייטיה-יוראשיניה – לפי סיפור מאת פרוספר מרימה.
הוצגה לראשונה בפסטיבל וילניוס, אחר כך נכנסה לרפרטואר האופרה הלאומית בווילניוס.
2003 – Ignes et fides (בלטינית) – אש ואמונה, אופרת-בלט – לקולות סולנים, קריינים, מקהלה ותזמורת סימפונית ומספר כלים עממיים – למלאת 750 שנה להכתרתו של המלך הראשון והיחיד של ליטה, מינדאוגאס והתיעוד הראשון של ליטא במקורות היסטוריים.
1972 – Ant kranto (על החוף) לסופרן וארבע ויולות, על מלים מאת יונאס מקאס.
מבחר יצירות > מוזיקה קאמרית

1968 – סונטה לוויולה ולפסנתר.
2 רביעיות מיתרים.
1974 – Dzūkiškos Variacijos "וריאציות דזוק" ל-10 כלי קשת, סולנים וסרט מגנטי.
1977 – Praeities laikrodžiai I "שעות העבר"   לרביעיית מיתרים וגיטרה.
1977 – Prutena. Užpustytas kaimas – "פרטונה. הכפר המכוסה חול" לכינור, עוגב ופעמונים.
1983 – סונאטה לשני עוגבים Ad potres.
מבחר יצירות > מוזיקה סימפונית

1973 – סימפוניה עם מקהלת גברים.
מבחר יצירות > מוזיקה לסרטים

1978 – Markizas ir piemenaitė, (המרקיז ורועת-הצאן) בבימוי Algirdas Dausa.
1978 – Pasigailėk mūsų, (רחם עלינו) בבימוי Algirdas Araminas.
1979 – Mažos mūsų nuodėmės  (חטאינו הקטנים) בבימוי Henrikas Šablevičius.
1980 – Rungtynės nuo 9 iki 9, (פגישות מ-9 עד 9) בבימוי. Raimondas Vabalas.
1980 – Andrius, (אנדריוס) בבימוי Algirdas Araminas.
1982 – Vasara baigiasi rudenį, (הקיץ מסתיים בסתיו) בבימוי Gytis Lukšas.
1983 – Skrydis per Atlantą, (טיסה טרנסאטלנטית)  בבימוי Raimondas Vabalas.
1988 – Žolės šaknys,  (שורשי עשב) בבימוי Gytis Lukšas.
1988 – Mėnulio pilnaties metas, (זמן הירח המלא) בבימוי Arūnas Žebriūnas.
1990 – Strazdas - žalias paukštis, (קיכלי היא ציפור ירוקה) בבימוי Jonas Vaitkus.
1990 –  Miškais ateina ruduo ,(הסתיו מגיע ליער) בבימוי Raimondas Vabalas.
לקריאה נוספת

Raminta Lampsatis: Bronius Kutavičius: A Music of Signs and Changes . Publisher: Vaga. 1998, Vilnius מסת"ב 978-5-415-01329-6
Bronius Kutavičius bibliography (editions in various languages, mainly Lithuanian) Panevėžys County Petkevičaitė-Bitė Public Library
הערות שוליים

1 2  Jan Brachmann, Komponist Bronius Kutavičius : Die Arche Litauens, 2021. (בגרמנית)
↑  KUTAVIČIUS, BRONIUS, נמצאת באתר תמונת המלחין
↑  Judita Žukienė, Bronius Kutavičius
↑  יוטבינגים היו שבט ליטאי קדום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007336291905171  PLWABN: 9810615377905606  BnF: cb140036421 (data)  GND: 121418057  ISNI: 0000 0001 1030 1120  LCCN: n79031432  LNB: 000066253  MusicBrainz: 22cdbf51-38b6-48e1-9908-e1833df58e0e  NKC: js20021223004  SUDOC: 161267602  VIAF: 19877174   WorldCat (עם VIAF): 19877174
בן ציון ורבין

| --- | --- |

פרופ' בן ציון ורבין
 לידה:  23 בינואר 1913 אומסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 בדצמבר 2009 (בגיל 96)
 לימודי רפואה:  ספיאנצה - אוניברסיטת רומא
 התמחות:  רפואת ילדים
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  מנהל מחלקת ילדים
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים הדסה (תל אביב)
 פרסים והוקרה:  חתן פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית, "יקיר חיפ"ק", יקיר העיר תל אביב יפו
 
מחלקת ילדים בבית חולים הדסה. מימין: ד"ר ורבין הצעיר
בן ציון ורבין (23 בינואר 1913 - 7 בדצמבר 2009) היה רופא ילדים ישראלי אשר כיהן במשך שנים רבות כמנהל מחלקה בבית החולים הדסה בתל אביב. ורבין כיהן, בין היתר, כפרופסור לרפואת ילדים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

בן ציון ורבין נולד בעיר אומסק שבסיביר ליוסף ורבין. בגיל חמישה חודשים עלה לארץ ישראל עם משפחתו שהתגוררה בתחילה בשכונת נווה צדק, שם עברה עליה מלחמת העולם הראשונה. עם גמר הלחימה עברה המשפחה להתגורר ברחוב אלנבי בתל אביב. בשנת 1923 עברה המשפחה להתיישבות חלוצית ביישוב באר יעקב.
ורבין למד בגימנסיה העברית "הרצליה" אותה סיים ב-1930, ובשנת 1931 נסע לרומא ללימודי רפואה בספיאנצה - אוניברסיטת רומא, אותם סיים בשנת 1937.
לאחר גמר הלימודים נסע לווינה לקבלת ייעוץ רפואי, ובזמן שהותו בעיר היה עד לכניסתו של היטלר לווינה באפריל 1938 ואף עמד מטרים ספורים מן הצורר עת זה נשא את נאומו.
עם שובו לארץ ישראל שימש רופא של הקיבוצים עין גב, נען ואחרים כאשר במקביל, כחבר "ההגנה", שימש אחראי השירותים הרפואיים באזור. בתחילת שנות הארבעים עבר השתלמויות רפואיות בבילינסון ובית חולים העמק. 
בשנת 1943 שב לתל אביב, רכש דירה בשדרות רוטשילד והחל לעבוד במחלקת הילדים של בית החולים העירוני תחת הנהלתו של פרופסור לודוויג פרדיננד מאייר. בין השנים 1948-1945 היה אחראי לשרותי רפואת הילדים הציבורית של העירייה. במאי 1948 קיבל פרס מעירית תל אביב על מחקר רפואי שלו.
בשנת 1949 התמנה למנהל מחלקת ילדים ב' בבית החולים, משרה אותה מילא עד פרישתו ב–1981. בשנת 1949 התמנה כאחראי לשרותי רפואת הילדים במשלחת הרפואית שאורגנה על ידי הסוכנות היהודית לטיפול בעולי צפון אפריקה בתחנת הביניים, מרסיי אשר בצרפת.
במהלך השנים מילא שורה של תפקידים חשובים בממסד הרפואי הישראלי, בהם יו"ר האיגוד לרפואת ילדים בישראל בין השנים 1975-1972. ורבין מונה לפרופסור קליני באוניברסיטת תל אביב בשנת 1973, וב-1979 מונה לפרופסור מן המניין קליני לרפואת ילדים. בין השנים 1981-1976 היה ראש החוג לרפואת ילדים.
כמנהל מחלקת ילדים חינך והכשיר עשרות רופאי ילדים ופרסם מעל 50 עבודות מדעיות בעיתונות הרפואית בישראל ומחוצה לה.
במקביל לפעילותו בישראל היה מרצה אורח באחדים מבתי החולים לילדים המפורסמים בעולם, בהם בית הספר לרפואה ע"ש אלברט איינשטיין בניו יורק.
פועלו זכה להערכה רבה הן מטעם עמיתיו, שבחרו בו כיקיר החברה הישראלית לפדיאטריה קלינית (חיפ"ק), והן על ידי הממסד ובעיקר עיריית תל אביב שהעניקה לו את פרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית בשנת 1987 ותואר יקיר העיר תל אביב בשנת 1994.
ורבין היה נשוי לפניה לבית טאובה (עד למותה) ונולדו להם שני ילדים: בת, דורית, שנישאה לפוליטיקאי  יוסי שריד ובן, ד"ר נחום ורבין הנשוי לשחקנית בתיה ברק. הבן הוא כירורג והיה רופא מוצב המזח במלחמת יום הכיפורים, ונפל בשבי המצרי. נכדתו של בן ציון היא המתרגמת והעורכת רנה ורבין, ונכדו הוא הסופר ישי שריד.
נפטר בגיל 96.
הערות שוליים

↑  יוסף ורבין, דבר, 19 במאי 1949
בבית המשפט המחוזי בתל אביב, דבר, 2 ביוני 1949
↑  ושוב: חלקם של האוסטרים, מעריב, 10 באפריל 1975
↑  פרסים לרופאים, על המשמר, 4 במאי 1948
↑  מרים גורן, ננעל כינוס רופאי הילדים, דבר, 17 באוקטובר 1975
↑  רנה ורבין, בחזרה אל השבי, באתר ynet, 8 באוגוסט 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010928888105171  ISNI: 0000 0000 5020 5814  LCCN: nr92001237  VIAF: 2764164604144937910006   WorldCat (עם VIAF): 2764164604144937910006
א.ס.ק. ריגה

ההיכל הביתי ששימש את הקבוצה, ארנה ריגה
א.ס.ק. ריגה (בלטבית: Armijos Sporto klubas), הייתה קבוצת כדורסל לטבית מהעיר ריגה. הקבוצה השתתפה בעבר בליגת העל הלטבית וברוב המפעלים האירופאים.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה כמועדון ספורט צבאי בשנת 1929. השתתפה בעבר בליגת העל הסובייטית בכדורסל. המאמן שזכה עם הקבוצה בהכי הרבה תארים היה אלכסנדר גומלסקי. בין היתר באליפויות ברית המועצות ואליפויות אירופה. בשנת 1991 התפרקה הקבוצה.
בשנת 2004 הוקמה הקבוצה מחדש ללא כל קשר לקבוצה הגדולה מהעבר, בתמיכת עיריית ריגה, כוחות הצבא הלאומי ומספר ספונסרים, ועברה לשחק בארנה ריגה החדש. בהמשך זכתה באליפות לטביה בעונת 2006/07. כמו כן, השתתפה הקבוצה שלוש עונות במסגרת הליגה הבלטית (הפסד לשאולאי ברבע הגמר 2006/07. הפסד לז'לגיריס קובנה בחצי הגמר 2007/08. והפסד לריטאס וילנה בחצי הגמר 2008/09), יורוקאפ צ'לנג', יורוצ'לנג', גביע יול"ב, יורוקאפ והליגה המאוחדת של VTB.
בסיום עונת 2008/09 (ב-15 בספטמבר 2009), הודיעה הקבוצה על הפסקת פעילות. עקב חובות בסדר גודל של 1.4 מיליון דולר.
הישגים

ליגת העל הלטבית :
אליפות (1): 2006/07
סגנות: 2007/08, 2008/09
אליפות ברית המועצות :
אליפות (4): 1954/55, 1955/56, 1956/57, 1957/58.
אליפות אירופה :
אליפות (3): 1958, 1958/59, 1959/60
גמר: 1960/61
שחקנים בולטים בעבר

ארצות הברית טוראיי בראגס
קרואטיה ברונו שונדוב
לטביה יאניס קרומינש
לטביה מייגוניס ולדמניס
לטביה ולדיס מואיזניאקס
לטביה אייגרס ויטולס
לטביה מאריס לאקסה
R-160

| --- | --- |

 מידע בסיסי
 ייעוד:  ארטילריה רקטית 
 ארץ ייצור:  רצועת עזה
 שימוש ראשון:  יולי 2014
 מלחמות ומבצעים:  מבצע צוק איתן, מלחמת חרבות ברזל
 תקופת השירות:  2014–הווה (כ־10 שנים)
 משתמשים:  חמאס חמאס הג'יהאד האסלאמי הג'יהאד האסלאמי
 ביצועים
 טווח:  200 ק"מ
 ראש קרב והנחיה
 ראש קרבי:  כ-60 קילוגרם
 
R-160 (רנתיסי-160, בערבית: رنتيسي-160) היא רקטה ארוכת טווח מייצור עצמי של ארגון חמאס. לטענת חמאס, טווח הרקטה הוא 160 קילומטר.
פיתוח

הרקטה נחשפה לראשונה במסגרת מבצע צוק איתן ביולי 2014. בעורף הישראלי חשבו תחילה כי מדובר ברקטת M-302, רקטה סורית בעלת טווח דומה שנמצאה בספינה קלוז סי שיורטה על ידי צה"ל במרץ 2014 במסגרת מבצע חשיפה מלאה. ככל הנראה מדובר בחיקוי של רקטה זו שיוצר באופן מקומי על ידי גדודי עז א-דין אל-קסאם. שם הרקטה מייצג את טווח ההגעה שלה בצירוף שם משפחתו של עבד אל-עזיז א-רנתיסי, ממייסדי תנועת חמאס, שנהרג בסיכול ממוקד על ידי צה"ל בשנת 2004.
ב-18 באפריל 2016 הופץ סרטון בידי חמאס שחשף טילים המסוגלים לפגוע בחיפה ותל אביב בעלי "טכנולוגיה חדישה" ובו הוצגו בפועל רקטות ה-R-160. על פי הערכות גורמי המודיעין בישראל הרקטה דומה לרקטות M-302 הסורית, ומבוססת על רקטת פאג'ר 5 האיראנית.