stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנובר (אוניית מערכה, 1905)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > פעולות מאוחרות יותר

אחרי קרב יוטלנד, הצי החליט אז למשוך את ארבע האוניות שנותרו מסדרת דויטשלנד, בשל התיישנותן ופגיעותן להתקפות תת-מימיות, כפי שהוכח מאובדן פומרן, לפיכך, הם נותקו מצי הים הפתוח והוחזרו לתפקידי שמירה באלבה. קונטר-אדמירל דאלוויגק צו ליכטנפלס הוריד את דגלו ב-30 בנובמבר ומחליף לא מונה לו, אם כי השייטת השנייה נשארה בקיום מנהלי לפחות עד 15 באוגוסט 1917. בינתיים, הנובר הפליגה לקיל לתחזוקה ב-4 בנובמבר 1916 לפני חידוש תפקידי השמירה באלבה. מ-10 בפברואר עד 23 באפריל 1917, היא שימשה כאוניית הדגל של ויצה-אדמירל הוברט פון רבור-פאשוויץ. בתקופה זו, ב-21 במרץ, הוסרו מהאונייה כמה מכלי הנשק שלה. מ-25 ביוני עד 16 בספטמבר, היא נבנתה מחדש כדי לשמש כספינת שמירה במצרי דנמרק; היא החלה לשרת בתפקיד זה ב-27 בספטמבר, והחליפה את אוניית המערכה לותרינגן.
פעולות של חוסר כפיפות החלו על סיפון האונייה ב-4 בנובמבר 1918, כמרד רחב יותר על אוניות צי הים הפתוח התפשט מווילהלסהאפן לקיל. ב-11 בנובמבר, גרמניה נכנסה לשביתת הנשק עם מדינות ההסכמה. על פי תנאי שביתת הנשק, היחידות המודרניות ביותר של צי השטח של גרמניה נכלאו בבסיס הצי הבריטי בסקפה פלו, בעוד שאר הצי פורז מנשקו. ביום שבו נכנסה לתוקף שביתת הנשק, הנובר נשלחה לזמן קצר לשווינמינדה, לפני שחזרה לקיל ב-14–15 בנובמבר יחד עם שלזיין. הנובר הוצאה משירות חודש לאחר מכן ב-17 בדצמבר בהתאם לתנאי שביתת הנשק.
המשרת (סרט, 1963)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הנובלה "המשרת" של רובין מוהם
 בימוי:  ג'וזף לוסי 
 הופק בידי:  ג'וזף לוסי, נורמן פריגן
 תסריט:  הרולד פינטר
 עריכה:  רג'נלד בק
 שחקנים ראשיים:  דירק בוגרד ג'יימס פוקס שרה מיילס ונדי קרייג
 מוזיקה:  ג'ון דנקוורת' 
 צילום:  דגלאס סלוקומב
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  אולפני אלסטרי, Springbok Productions 
 חברה מפיצה:  Landau Releasing Organisation Elstree Distributors Limited
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בנובמבר 1963
 משך הקרנה:  114 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  135,000‏£
 דף הסרט ב־IMDb
 
המשרת (באנגלית: The Servant) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1963 בבימויו של ג'וזף לוסי עם דירק בוגרד, ג'יימס פוקס, ונדי קרייג ושרה מיילס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי הרולד פינטר והוא מבוסס על הנובלה "המשרת" של רובין מוהם (אנ') משנת 1948. זאת דרמה פסיכולוגית על שני זוגות אחד מהמעמד הגבוה והשני מהמעמד הנמוך ועל היחסים ביניהם שגורמים לבסוף להיפוך המעמדות שלהם, משרת הופך לאדון.
תקציר העלילה

טוני (ג'יימס פוקס) הוא אדריכל לונדוני עשיר ומשועמם. הוא רכש בית ופרסם הודעה על משרה פנויה למשרת שיעזור לו בהתקנת הדירה למגורים וישמש לו כמשרת אישי.
לביתו מגיע הוגו בארט (דירק בוגרד) שעושה עליו רושם טוב והוא שוכר אותו. בתחילה מתפקד בארט כמשרת מושלם. הוא מבשל ומגיש לו כל בוקר את ארוחת הבוקר למיטה, דואג לנקיון הבית ולנקיון בגדיו של טוני. הבדלי המעמדות ברורים, טוני הוא המעמד העליון ובארט במעמד התחתון של משרת שחייב להשביע את רצון המעביד לו.
היחסים בין טוני לבארט מתחילים להיסדק כאשר נכנסת לדירה סוזן (ונדי קרייג), חברתו של טוני. היא מתעבת את בארט שנכנס כל פעם לחדר בו נמצאים היא וטוני ומתנהג כאילו הבית הוא שלו.
בארט מבקש אישור מטוני להביא את "אחותו" ורה (שרה מיילס) שתגור איתו ותעזור במשק הבית וטוני מסכים. למעשה ורה היא אהובתו של בארט ומרגע שהיא מגיעה היא מתחילה לעגוב עליו כחלק מהמזימה שלהם להשתלט על המקום. טוני נכנע לה ומקיים איתה יחסים בלי לדעת שזו מזימה של בארט להשתלט עליו.
טוני יוצא עם סוזן לבקר את הוריה. הם חוזרים מוקדם מהצפוי ופוגשים בדיר את בארט ו"אחותו" מתנים אהבה בקול. בארט מודה שוורה היא אהובתו ושניהם מסולקים מהדירה.
טוני נשאר לבד בדירה ומתחיל להזניח אותה. הוא פוגש בפאב את בארט וזה מספר לו סיפור שוורה ברחה ממנו ולקחה את כל כספו וכי הוא מבקש הזדמנות שנייה לשרת את טוני. טוני מסכים אבל הפעם משנה בארט את התנהגותו והופך חוצפן כלפי טוני. הוא מרבה להגיש לטוני משקאות אלכוהוליים וטוני מאבד את שליטתו. כעת בארט מחזיר את ורה ושניהם הופכים לשליטי המקום בעוד שסוזן מגורשת וטוני שקוע באלכוהול ומתנהג כמשרת.
פרסים

דירק בוגרד זכה בפרס באפט"א לשחקן הטוב ביותר בתפקיד ראשי.
ג'יימס פוקס זכה בפרס באפט"א לשחקן החדש המבטיח ביותר.
דאלאס סלוקומב זכה בפרס באפט"א לצילום הטוב ביותר.
ג'וזף לוסי היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הטוב ביותר.
שרה מיילס הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי.
ונדי קרייג הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הדשה המבטיחה ביותר.
הרולד פינטר היה מועמד לפרס באפט"א לתסריט הטוב ביותר.
הנרי טנוורת' וולס

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1828 מרילבון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  16 בינואר 1903 (בגיל 74) קנזינגטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 זרם באמנות:  האומנות האקדמית 
 בן או בת זוג:  ג'ואנה מרי בויס 
 
הנרי טנוורת' וולס (באנגלית: Henry Tanworth Wells‏; 14 בדצמבר 1828 – 16 בינואר 1903) היה צייר מיניאטורות ודיוקנאות אנגלי. הוא היה חבר באחווה הפרה-רפאליטית אף שצייר בסגנון אקדמי. הציור הפופולרי ביותר שלו היה "ויקטוריה רג'ינה", המראה את המלכה הצעירה ויקטוריה מקבלת את החדשות על עלייתה לכס המלכות.
ביוגרפיה

וולס נולד בלונדון ב-14 בדצמבר 1828, בנם היחיד של הנרי טנוורת' וולס, סוחר, ואשתו שרלוט הנמן. הוא הוטבל בכנסיית סנט פנקראס העתיקה. הם גרו ברחוב פרסי, סנט פנקראס מ-1838 עד 1854.
וולס פגש לראשונה את האמנית ג'ואנה מרי בויס בצפון ויילס בשנת 1849, שם היא למדה אצל הצייר דייוויד קוקס. הוא ארגן את היכרות עם בויס ב-1851, וביקש ממנה להינשא לו ב-1855. היא סירבה, ואמרה שהיא רוצה להיות חופשייה "להמשיך במפעל חייה". הוא רדף אחריה, והם היו מאורסים, אבל לאחר מות אביה, אמה שכנעה אותה לשנות את דעתה, וג'ואנה החזירה את טבעת האירוסין. וולס עדיין לא ויתר והם המשיכו לכתוב זה לזה. הם נישאו ב-9 בדצמבר 1857. נולדו להם שתי בנות, אליס ג'ואנה סטריט וג'ואנה מרגרט האדלי אשתו ג'ואנה מתה בלידה לאחר ארבע שנות נישואים בשנת 1861. אחיה היה הצייר הפרה-רפאלי ג'ורג' פרייס בויס. הנישואים הביאו את וולס להתקשרות עם קבוצת החברים שכללה את דנטה גבריאל רוזטי, פורד מדוקס בראון וג'ון ראסקין.
וולס הוכשר כאמן בשנות העשרה לחייו, ולמד לראשונה אצל דיקינסון כשרטט ליטוגרפיות. ב-1843 (בגיל 15), החליף ולמד ציור מיניאטורות עבור אותה חברה. בזמן עבודתו, למד בבית הספר של ג'יימס מתיוס ליי בשעות הערב.
הוא החל להציג את יצירותיו באקדמיה המלכותית כשהיה רק בן 18. בשנת 1850 נסע לפריז למשך שישה חודשים כדי ללמוד מצייר הדיוקנאות תומאס קוטיר. כשהצילום השתלט על שוק התמונות המיניאטוריות, ב-1861 עבר וולס לצייר פורטרטים בשמן, ונודע כצייר של דמויות צבאיות. הוא גם צייר דיוקנאות בעפרון של יחידים בחברה ובפוליטיקה.
ציורו הפופולרי "ויקטוריה רג'ינה", המתאר את המלכה ויקטוריה כשהיא שומעת שהפכה למלכה, שוכפל בהרחבה בהדפסים ובגלויות במהלך שלטונה. הציור קיים בשתי גרסאות: אחת שהוצגה באקדמיה המלכותית ב-1880 (כעת בגלריה טייט) ואחת קטנה יותר, עם רקע שונה, שצוירה ב-1887 ומאוחר יותר הוצגה לאדוארד השביעי (באוסף המלכותי).
וולס נבחר כחבר באקדמיה המלכותית ב-30 ביוני 1870.
הוא מת בביתו, בקנסינגטון ב-16 בינואר 1903 ונקבר בבית הקברות קנסל גרין.
הערות שוליים

↑  Bradbury, Sue (2012). Joanna, George and Henry: A Pre-Raphaelite Tale of Art, Love and Friendship. Boydell Press.
↑  British History Online: Percy Street. Survey of London: volume 21: The parish of St Pancras part 3: Tottenham Court Road & neighbourhood (1949), pp. 7-11. English Heritage
↑  Poë, Simon (24 August 2012). "Homage to Joanna". Apollo Magazine.
↑  "Wells, Henry Tanworth". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press
↑  Explore the Royal Collection Online, www.rct.uk
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1023023202  ISNI: 0000 0000 6994 190X  LCCN: no2012101822  PIC: 67915  RKD: 83540  SUDOC: 233091017  ULAN: 500021913  VIAF: 95816275   WorldCat (עם VIAF): 95816275 
הנרי טנוורת' וולס, ויקטוריה רג'ינה
הר פיטר (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר ברכס אתוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,755 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°11′00″S 64°56′00″E﻿ / ﻿70.1833°S 64.9333°E﻿ / -70.1833; 64.9333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פיטר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פיטר
 
הר פיטר (באנגלית: Mount Peter) הוא הר ברכס אתוס בהרי הנסיך צ'ארלס, באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 3.7 קילומטרים ממזרח להר בצ'רוויז.
להר צורת כיפה, ומדרונותיו הצפוניים שטוחים ותלולים.
גובהו של ההר 1,755 מטרים מעל פני הים; ההר הוא ההר ה-2,306 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ההר

ב-27 בנובמבר 1955 הגיעה לראשונה משלחת אל ההר - משלחת של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה, בראשותו של ג'ון בצ'רוויז.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר נתן לו על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של אוסטרליה.
ההר נקרא על שמו של פיטר קרוהן (Peter Crohn), גאולוג בתחנת מוסון בין השנים 1955–1956.
הערות שוליים

↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם מסומנים במפה
↑  מידע היסטורי, באתר מרכז המידע האנטארקטי האוסטרלי
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
ואדי אל-עין

ואדי אל-עין הוא עמק המתחיל מהתווך שבין היישוב פסגות לרמאללה, ומסתיים בנקודה הצפונית מזרחית של היישוב כוכב יעקב. בחלקו המזרחי של העמק שוכן נחל אכזב והוא ניכר על ידי הצמחייה לאורך התוואי שלו. אורך הנחל הוא כ-4.5 ק"מ. קיים ואדי נוסף בשם ואדי אל-עין הממוקם דרומית לעופרה במרחק של כ-8 ק"מ מוואדי זה.
תוואי הנחל והוואדי

הוואדי מתחיל בפאתיה המזרחיים של רמאללה במעיין "עין אל ג'ינן" (עין גנים), וממשיך דרומית להר ג'בל טוויל לכיוון דרום מזרח. בקצה הר ג'בל טוויל בסמוך לנחל קיים מתקן לטיהור שפכים הכולל בריכת חמצון, אשר שייך לעיר רמאללה וכיום אינו פעיל.
מעין אל ג'ינן ועד מתקן טיהור השפכים קיים כביש הבנוי בתחתית העמק, ומתחבר בדרומו בצומת, אל כביש הגישה היוצא מכביש 60, ומגיע אל היישובים כוכב יעקב מדרום ופסגות מצפון. מהצומת לכיוון דרום מזרח הכביש יורד דרומית לנחל. בהמשך הנחל עובר צפונית לתל ציון ומסתיים צפונית-מזרחית לכוכב יעקב בחיבור עם ואדי אל-עללי, אשר בתורו מוביל אל נחל מכמש. הנקודה הנמוכה בוואדי היא בגובה כ-570 מטר מעל פני הים, והנקודה הגבוהה בו היא כ-800 מטר מעל פני הים.
ראו גם

ואדי א-נטוף
ואדי שיבן
הר פייג' (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  672 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכסי פורד 
 קואורדינטות:  76°20′00″S 144°42′00″W﻿ / ﻿76.3333°S 144.7°W﻿ / -76.3333; -144.7
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פייג'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר פייג'
 
הר פייג' (באנגלית: Mount Paige) הוא הר בהרי פיליפס, ברכסי פורד, בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם 6 קילומטרים מערבית מהר קארבון ו-13 קילומטרים מזרחית מהר ג'ון.
גובהו של ההר 672 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה משלחת המחקר של ריצ'רד בירד בין השנים 1928–1930.
ההר צולם מן האוויר בטיסות שנערכו על ידי משלחת המחקר של בירד ומופה על בסיס תצלומי אוויר אלה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
ההר נקרא על שמו של דייוויד פייג' (David Paige), אמן שהיה חבר במשלחת בירד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על הר ג'ון
| אתרים ברכסי פורד |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אסמן • דנפלד • היינס • מקיי • סארנוף • פוסדיק • פיליפס • קלארק |  |
| הרים | אלכסנדר • אקבלו • ביואנג'ל • ביטגוד • בירד • ברנהאם • ג'ון • ג'ונס • דאגלס • דרלינג • ואן וולקנברג • לוקהארט • מאליונה • סווארטלי • פייג' • קארבון • קולומבו • קופר • ריאה • ריצ'רדסון |  |
| מצוקים | ביילי |  |
| נונאטאקים | ברידינג • קיידי |  |
| מונוליתים | הבילבורד (לוח המודעות) |  |
| קרחונים | אוקס • ארתור • באלצ'ן • בויד • האמונד |  |
| מעברי הרים | ריס |  |
הר הול (ארץ ויקטוריה)

ערך זה עוסק בהר בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה; להר בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה ראו הר הול (שטח חסות רוס). אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  1,800 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס אסגארד 
 קואורדינטות:  77°34′00″S 162°36′00″E﻿ / ﻿77.5667°S 162.6°E﻿ / -77.5667; 162.6
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הול(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר הול
 
הר הול (באנגלית: Mount Hall) הוא הר ברכס אסגארד, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. גובהו של ההר 1,800 מטרים מעל פני הים והוא ממוקם 3 קילומטרים דרומית-מערבית מהר וייאנט. ממערב נמצא ההר בסמוך לפסגת האריס ולפסגת בול, שלושה הרים ששמותיהם קשורים זה לזה..
שמו של הר הול ניתן לו בשנת 1998 על ידי הוועדה הגאוגרפית של ניו זילנד. ההר נקרא על שמו של רוב הול, מטפס הרים ניו זילנדי אשר נפטר בעת טיפוס על הר האוורסט, ביחד עם מטפס ההרים הניו זילנדי אנדי האריס. האריס, יחד עם גארי בול, טיפסו על הרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה לפני שנפטר באוורסט.
הערות שוליים

1 2  הר הול באתר USGS, מאוחזר באתר Wayback Machine].
| אתרים ברכס אסגארד |
| --- | --- | --- |
| הרים | אוטגארד • אובליסק • אודין • אוליבר • בול • גרנדל • דרבי • האריס • הארפ • הול • וולגר • לוקי • ליונס • מטרהורן • נוקס • פונדר • פנורמה • פריה • פרק • קולמן • ת'ור |  |
| רכסי הרים | אינלנד פורטס • גבעות מקדונלד • רכס פלינט |  |
| מצוקים | הות'ם |  |
| עמקים | טירול • יוטונהיים • ניבלונגן • פירס • פנריר |  |
| קרחונים | אלבריך • ביאוולף • חבר העמים • פאונטיין • קונרואו • קטספו • ריפיטר |  |
ואדי אל-חמאם

ערך זה עוסק בכפר ערבי בבקעת גינוסר. אם התכוונתם לנחל בגליל התחתון, ראו .
| --- | --- |
תצפית על הכפר מהר ארבל
שם בערבית: وادي الحمام
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: הצפון
מועצה אזורית: אל-בטוף
גובה ממוצע: ‎-99 מטר
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,561 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎0.0% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הגליל העליון מוגדלת) ואדי אל-חמאם(למפת הגליל העליון רגילה) ואדי אל-חמאם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי אל-חמאם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ואדי אל-חמאם32°49′48″N 35°29′24″E﻿ / ﻿32.8299070764846°N 35.4899180798241°E﻿ / 32.8299070764846; 35.4899180798241  heמפת היישובים של מועצה אזורית אל-בטוף (in English: Al-Batuf Regional Council) באדום - ואדי אל-חמאם בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10

ואדי אל-חמאם (בערבית: وادي الحمام שמשמעותו נחל היונים; בקיצור: חמאם (حمام)) הוא ישוב בדואי  בבקעת גינוסר, מצפון לטבריה, השייך למועצה אזורית אל-בטוף (البطوف).
היישוב הוקם בשנת 1948 עבור הבדואים משבט ערב אל-ע'וארנה (الغوارنة), יושבי הכפרים הבדואים ששכנו בצפון עמק החולה עד מלחמת העצמאות (אל-עבאסיה العباسية, חיסאס خصاص, ואל-מופתח'רה المفتخرة).
שמו של היישוב הוא כשמו הבדואי של נחל ארבל, ואדי אל-חמאם.
בקרבת היישוב נמצא האתר הארכאולוגי ח'רבת ואדי חמאם שבו קיימים שרידי בית כנסת מהטיפוס הגלילי. כמו כן, סמוך לכפר נמצא אחד מאתרי בתי הקברות לחללי אויב טרוריסטים
גלריה

מסגד הכפר
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
ואדי אל-סרע

| --- | --- |

מיקום ואדי אל-סיר במחוז עמאן
 מדינה:  ירדן ירדן
 מחוז:  מחוז עמאן
 שטח:  80 ק"מ קמ"ר
 גובה:  900-1,000 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  241,830 (2015)
 קואורדינטות:  31°57′16″N 35°49′06″E﻿ / ﻿31.9545°N 35.81831°E﻿ / 31.9545; 35.81831 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירדן מוגדלת) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלואדי אל-סרע(למפת ירדן רגילה) עמאן אירביד סלט ג'רש זרקא טפילה כרכ מידבא מעאן עקבה סוריה לבנון ע י ר א ק  ערב הסעודית  ישראלואדי אל-סרע  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ואד אל-סרע (בערבית: وادي السير; באנגלית: Wadi Al-Seer) כלומר "עמק המטעה" הוא אזור השייך לעיריית עמאן רבתי, ירדן.
תרבות

העיר מחולקת לעשר שכונות. ואד אל-סרע היא עיר קטנה עם הכנסה נמוכה בפאתי עיריית עמאן הגדולה. בעיר כמה מבנים מימי האימפריה העות'מאנית מראשית המאה ה-20. 10 ק"מ מחוץ לוואדי אל סרע נמצאים חורבות טירת קסר אל-עבד והמערות הקשורות לעיראק אל-אמיר. בואדי אל-סרע בית משפט היסטורי ידוע, מבצר עתיק, שכונה בסגנון עות'מאני שלם הניצבת על גבעות תלולות העטופות ברחובות אירופיים צרים. האזור נמצא בפאתי העיר ומשקיף על כמה מההרים עליהם בנויה העיר.
בעיר יש מספר רב של תושבים מצפון קווקז וצפון אמריקה.
התרבות של שכונות סוויפיה ועבדון מבוססת על מדיה, אופנה, פיננסים וקניות, שהוא היבט חשוב מאוד בחיי היומיום של תושבי האזור. אולמות הקולנוע והמוזיקה בעיר ממוקמים באזורים אלה, ורוב האמנים והסלבריטאים בעיר מעדיפים להתגורר באזור זה. חלק מהחסרונות של מגורים באזור הן האוכלוסייה הצפופה והתנועה הבלתי פוסקת.
הערות שוליים

↑  Iraq Al-Amir- Qasr Al-Abd, www.jordanbeauty.com
↑  Jordan - Touristic Sites - Near Amman, www.kinghussein.gov.jo
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ואדי אל-סרע".
הריביירה הטורקית

הריביירה הטורקית (בטורקית: Türk Rivierası) או חוף הטורקיז, הוא השם שניתן לחלק מחופי הים התיכון והים האגאי בדרום-מערב אסיה הקטנה בטורקיה. הריביירה הטורקית מקבילה לקו חוף באורך של יותר מאלף ק"מ בנפות אנטליה ומולה, ממזרח לעיר אלניה ועד בודרום; וכוללת את האזורים ההיסטוריים של פמפיליה, ליקיה וקאריה.
הריביירה הטורקית עשירה באוצרות טבע ובאוצרות היסטוריים, ובין היתר נמצאים בה גם אתרי המורשת העולמית בקסנתוס ובלטואון. כל אלה, בנוסף לאקלים ים תיכוני נוח, הפכו את הריביירה הטורקית ליעד תיירות פופולרי. העיר הגדולה והחשובה בריביירה היא אנטליה, ושדה התעופה הבינלאומי שבה מהווה שער כניסה עיקרי לחלק ניכר מ-20 מיליון התיירים שפוקדים את טורקיה מדי שנה. שדות תעופה נוספים נמצאים במילאס, סמוך לעיר התיירותית בודרום, ובדלמאן, לא הרחק מהערים מרמריס ופטהייה.
ראו גם

הדרך הליקית
הנרי הראשון, מלך אנגליה

.
הנרי הראשון (באנגלית: Henry I of England‏; 1068 – 1 בדצמבר 1135), שנקרא גם הנרי בוקלרק (Henry Beauclerk) בשל עניינו במחקר, היה בנו הצעיר ביותר של ויליאם הכובש. הוא שלט כמלך אנגליה מ-1100 עד ל-1135, וירש את אחיו, ויליאם השני, "רופוס". הוא נודע אף בכינוי "אריה הצדק". שלטונו ידוע בעיקר בשל ההגבלות שהטיל על כוח המלך, שיפוריו במנגנון הממשלה, איחוד שטחי אביו והחלטתו מעוררת המחלוקת למנות את בתו כיורשת.
ביוגרפיה

הנרי נולד בין מאי 1068 למאי 1069, ככל הנראה בסלבי (Selby), יורקשייר, שבאנגליה. כבן הזקונים של המשפחה, נועד לתפקיד בישוף, ולכן זכה ללימוד אינטנסיבי ביחס לאציל צעיר בן התקופה. ככל הנראה, היה הנרי הראשון מבין המלכים הנורמנים שדיבר אנגלית שוטפת.
אביו, ויליאם הכובש, חילק את אדמותיו לבניו באופן הזה:
רובר קיבל את דוכסות נורמנדיה.
ויליאם קיבל את ממלכת אנגליה.
הנרי קיבל 5,000 פאונד כסף, ונטען, כך על פי נבואה, כי יירש את כל אדמות אביו.
שני האחים הבכורים הגיעו להסכם, שבו נאמר כי אם ימות אחד מהם ללא יורש, יאוחדו שטחי אביהם תחת האח ששרד. עם זאת, כאשר מת ויליאם השני ב-1100, היה רוברט בדרכו חזרה ממסע הצלב הראשון. היעדרותו, כמו גם המוניטין הגרוע שיצא לו בקרב האצילים הנורמנים, עזרו להנרי לאחוז במפתחות המצבור המלכותי בווינצ'סטר. הוא התקבל כמלך על ידי הבארונים המרכזיים, והוכתר שלושה ימים לאחר מכן, ב-5 באוגוסט, במנזר וסטמינסטר. הוא פעל במהירות לחיזוק מעמדו בקרב האצילים, על ידי הוצאה לאור של ה-Charter of Liberties, שנחשב כאבי המגנה כרטה.
ב-11 בנובמבר 1100 נשא הנרי לאישה את מטילדה, מלכת אנגליה לעתיד (במקור אדית), בתו של מלקולם השלישי, מלך סקוטלנד. מאחר שאדית הייתה גם אחייניתו של אדגר אתלינג, הטוען לכתר האנגלי, איחדו הנישואים בין משפחות המלכים הנורמנית והאנגלית. עם זאת, לא היו הברונים הנורמנים מרוצים מנישואים אלה, ובתגובה לרגישותם בנושא שינתה אדית את שמה למתילדה עם נישואיה.
ב-1101 ניסה רוברט דוכס נורמנדיה לתפוס שוב את הכתר על ידי פלישה לאנגליה. בברית אלטון, הסכים רוברט להכיר בהנרי כמלך אנגליה, ולחזור בשלום לנורמנדיה.
ב-1105, כדי לחסל את האיום המתמיד מצד רוברט, הוביל הנרי כוח פלישה מעבר לתעלה האנגלית. ב-1106, הצליח להביס את צבאו הנורמני של אחיו, והכריז על דוכסות נורמנדיה כרכושה של אנגליה, מאחד בכך את אדמותיו של אביו.
כמלך, ביצע הנרי רפורמות חברתיות ומשפטיות, ביניהן:
פרסום ה-Charter of Liberties.
השבת חוקי המלך אדוארד המודה.
לפני מותה ב-1118 ילדה מתילדה שלושה ילדים. ב-29 בינואר 1121 הנרי נישא לאדליזה, בתו של גודפרי רוזן לאוביין, אך לא היו לו ילדים מנישואים אלו. עם זאת הוא מחזיק בשיא מספר הילדים הבלתי חוקיים שנולדו למלך אנגלי, עם שיא מוערך של 25 ילדים.
בנו החוקי היחיד של הנרי הראשון, ויליאם אדלין, שהה על הספינה הלבנה בעת שטבעה ב-25 בנובמבר 1120, מול חופי נורמנדיה. הנרי, שנותר ללא יורשים זכרים, נקט בצעד חסר התקדים של חיוב הבארונים שלו להשבע אמונים ולקבל את בתו מתילדה, אלמנתו של היינריך החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, כיורשת שלו.
הנרי חלה ומת בדצמבר 1135, לאחר שעל פי הכרוניקן הנרי מהנטינגדון "אכל יותר מדי צמדאים" בניגוד להוראות רופאו. הנרי נקבר במנזר רדינג.
על אף שבועת הנאמנות שנשבעו הבארונים למתילדה, מינה ונישואיה השניים לז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, אויב הנורמנים, היו לצנינים בעיניהם, ואפשרו לאחיינו של הנרי, סטפן מבלואה, להגיע לאנגליה ולתבוע את כס המלכות, כשהוא זוכה לתמיכה רחבה.
המאבק בין מתילדה לסטפן הגיע לכדי מלחמת אזרחים ארוכה, הידועה בשם "האנרכיה". הסכסוך יושב לבסוף לאחר שסטפן הכריז על בנה של מתילדה כיורשו, ולאחר מותו הוכתר אותו בן כהנרי השני, מלך אנגליה.
אישיות והערכה

הפרשנות לאישיותו של הנרי על ידי היסטוריונים השתנתה עם הזמן. היסטוריונים מוקדמים יותר כמו אוסטין פול וריצ'רד סאות'רן ראו בהנרי שליט אכזר וקשוח. היסטוריונים עדכניים יותר, רואים את הדרך בה יישם צדק בממלכתו בצורה אוהדת הרבה יותר, במיוחד כשהם עומדים מול אמות המידה של מערכת הצדק של היום, ורואים בו מלך אינטליגנטי ומוכשר. אבל אפילו גרין ציין שהנרי היה "במובנים רבים מאוד לא נעים", ואלן קופר ציין שרבים מהכרוניקנים בני זמננו כנראה פחדו מהמלך מכדי להשמיע ביקורת רבה. היסטוריונים דנו גם באיזו מידה הרפורמות המנהליות של הנרי היוו באמת הקדמה למה שהוליסטר וג'ון בולדווין כינו שיטתית, "מלכות מנהלית", או האם השקפתו נותרה מסורתית ביסודה.
הנרי תואר בפרטי פרטים של ידי אנשי תקופתו:
גובהו היה בינוני, שיערו היה שחור, אבל דל ליד המצח; עיניו היו בהירות קלות, חזהו חום, גופו יפה. הוא שנון במידה ראויה, וגם ענייני עסקים לא גרמו לו להיות פחות נעים כשהוא היה מעורב בחברה. ולא נטה להכנס לקרבות אישיים, הוא אימץ את אמרתו של סקיפיו אפריקנוס, 'אמא שלי ילדה לי מפקד, לא חייל;' לכן הוא לא היה נחות בחוכמה לאף מלך של זמנו; ואני יכול גם לומר, כי הוא עלה בבירור על כל קודמיו באנגליה והעדיף להתמודד בעצה, במקום בחרב. היה מנסה לכבוש בלי שפיכות דמים; אם זה היה בלתי נמנע, עם כמה שפחות.
המקור באנגלית
'He was of middle stature, his hair was black, but scanty near the forehead; his eyes were mildly bright, his chest brawny, his body well fleshed. He was facetious in proper season, nor did multiplicity of business cause him to be less pleasant when he mixed in society. Not prone to personal combat, he verified the saying of Scipio Africanus, 'My mother bore me a commander, not a soldier;' wherefore he was inferior in wisdom to no king of modern time; and I may also say, he clearly surpassed all his predecessors in England and preferred contending by counsel, rather than by the sword. If he could he conquered without bloodshed; if it was unavoidable, with as little as possible.'
ההיסטורנית שמצאה וזיהתה את שרידי ריצ'רד השלישי, מלך אנגליה, העלתה קמפיין בניסיון למצוא את שרידיו של הנרי הראשון באזור בו שכן מנזר רידינג.
לקריאה נוספת

Cross, Arthur Lyon. A History of England and Greater Britain. New York: Macmillan, 1914