stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד נאטור
הערות שוליים

↑  תיק ווקף,851/87, בית הדין השרעי –יפו, סג'ל אלמוקדסאת עמ' 7-10, ראו גם the Jerusalem post, Tel-Aviv Area ed.11.27.1978
↑  שבועון יאפא, גיליון 17, 25.3. 1989
↑  ראה, أحمد ناطور, مقابر يافا بين المصالح والمفاسد, مجلة الدراسات الفلسطينية -93,شتاء 2013, بيروت ص 82-99
↑  בית משפט השלום כפר סאבא 6005/04, מיום. 19ספטמבר 2004 (לא פורסם)
↑  בית משפט מחוזי (תל אביב יפו) 1417/91 נכסי ההלכה נגד ועד הנאמנים על הוקף, ת"ק חמ 2008 (3) 6728
↑  מרסום קדאי מס' 1 מיום 21.6. 1994, אלכשאף ען קראראת אלאסתאנאף גיליון 1995, המרכז הבינתחומי – הרצליה, עמ' 5-9
↑  כמו בתביעות לשימור בית הקברות אג'זם ליד חיפה, כפר לאם, סלמה ביפו, בית קברות הממלוכים ביפו, בית הקברות ממילא בירושלים והרבה מקומות אחרים. ראה מכתב ההערכה והתודה של מוסד אל אקסא לנשיא נאטור.
↑  ראה, ברקוביץ שמואל, מה נורא המקום הזה, כרתא, ירושלים 2006, עמ' 224
↑  ברקוביץ, שם. עמ' 239
↑  פ"ד ערעורים 92/98
↑  ראה קובץ פסקי הדין אל כשאף, שם
↑  ראה למשל פ"ד ערעורים 30/69, אלכשאף, שם. ערך 1996, עמ' 94-97
↑  ראה קובץ פסקי הדין אל כשאף, למשל פ"ד 92/98 שם
↑  פ"ד ערעורים 104/97 מיום 25.7.97
↑  פ"ד ערעורים 79 / 39,אלכשאף, כרך 1997, עמ'133-137
↑  ראה למשל פ"ד ערעורים 124/97
↑  Reiter Y, Judge Reform; Facilitating divorce by sharia’a Court in Israel. Journal of Islamic Law and Culture, vol.11 no.1, 2009 13-37
↑  موقع بانيت, القاضي ناطور يطالب بضمان الحقوق الدينية للاسرى, Panet (בערבית)
↑  الحمل والولادة - Pregenancy, موقع بكرا (בערבית)
↑  مديرية خدمات الدولة ستلتزم بقرار القاضي ناطور حول الاعياد, موقع بكرا (בערבית)
↑  הקאדי נאטור הוא הקאדי הראשון שקבע שקדושת המקומות הקדושים לאסלאם היא קדושה נצחית ולא ניתנת להסרה
↑  اخبار محلية | سماحة القاضي د. احمد ناطور في مؤسسة محمود درويش | موقع المدار الاول في الشمال, almadar (באנגלית)
↑  المؤتمر الأرثوذكسي العربي يطالب بإقالة كل الفاسدين في جهاز البطريركية الأرثوذكسية وتقديمهم للمحاكمة, WAFA Agency (באנגלית)
↑  ראה מרסום מס. 2, אלכשאף, כרך 1995, עמ. 9
↑  ראה דבריו הנחרצים בפרוטוקולים של ועדת חוק חוקה ומשפט בדיונים לתיקון מס. 5 לחוק המשפחה
↑  ראה לדוגמה, בג"ץ, בית המשפט העליון 52-06,1331-06,1671-06 חברת אלאקצא ואח' נגד
↑  אלכשאף, כרך 1995, שם. עמ' 9-19
↑  דו"ח של ארגון משפחה חדשה
↑  ראה, משפחה חדשה, מעריב גיליון 18008 מיום 4.12.2006
↑  Hanan Mandel, Ron Shaham, המנגנון המבורך: בתי הדין השרעיים והליכי בוררות בתביעות אזרחיות(The Blessed Mechanism: Sharia Courts and Civil Arbitration), 2014-01-26
↑  מרסום מס. 8
↑  תקדין - מאגר פסקי דין המוביל בישראל, באתר www.takdin.co.il
↑  החלטה בחתימת הנשיא נאטור וחברי בית הדין לערעורים מיום 26.7. 1999
↑  ע"פי חוק הפרוצדורה העות'מאני משנת 1917 יש לבציע את המסירות על ידי פקידי בית הדין דבר שאיננו מעשי יותר. הנשיא קבע שמסירות תתבצענה באמצעות הצד התובע
↑  נאטור הצליח לשכנע את יוסי ביילין – שר המשפטים והדתות להעביר החלטה בממשלת אהוד ברק מס. 28 להוציא את המערכת השרעית ממשרד הדתות לאחר שנים שנים שהוא התלונן על אפליה והזנחה רבתי מצדו של משרד זה. בממשלתו של שרון כשנתיים אחר כך הוחלט גם להעביר את בתי הדין הרבניים למשרד המשפטים. ראה החלטת ממשלה 900
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411499705171  LCCN: no2021005452  VIAF: 44156675127033580962   WorldCat (עם VIAF): 44156675127033580962
יקב רימון

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  יקב
 מייסדים:  משפחת נחמיאס
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 ענפי תעשייה:  תעשיית היין
 מוצרים עיקריים:  יין, מיץ רימונים, שמן זרעי רימונים
 אנשי מפתח:  אבי נחמיאס
  
 rimonwinery.com
 
יקב רימון הוא יקב ישראלי המתמחה בייצור יינות מרימונים.
היסטוריה

יקב רימון נוסד בשנת 2002 בפארק תעשיות רמת דלתון. בשנת 2004 החל בייצור מסחרי של יין רימונים בהיקף קטן של כמה מאות בקבוקים. בהדרגה הגדיל היקב את כמויות הייצור. מוצרי היקב משווקים בישראל, ארצות הברית, יפן, קנדה וסין.
מקימי היקב הם בני משפחת נחמיאס ממושב כרם בן זמרה. יינן היקב הוא שרון ביטון. את היקב מלווה יועץ היינות ד"ר ארקדי פיפיקיאן.
היין מיוצר מזן של רימונים שהורכב על ידי מקימי היקב מכמה זנים, וגדל בשטחי המושב. הזן שנוצר מתייחד במשקל גבוה של הפרי וברמת סוכר גבוהה הדומה לריכוז הסוכר שבענב. עובדה זו מאפשרת לייצר יינות על טהרת פרי הרימון.
היסטוריה > מוצרי היקב

היקב מייצר, בין השאר, יין פורט, יין יבש וחצי יבש, יין קינוח מתוק ויין נתזים.
היסטוריה > מוצרים נוספים

בנוסף ליין, היקב מייצר ומשווק מיץ רימונים ושמן זרעי רימונים, המשמש למאכל וכתכשיר לטיפולים קוסמטיים.
הערות שוליים

↑  עמירם כהן, Israeli Family Takes Pomegranate Wine to Heady Heights, באתר הארץ,21 בספטמבר 2012 (באנגלית)
↑  ""יקב רימון" פותח עסקים בסין". אורכב מ-המקור ב-2013-10-23. נבדק ב-2013-10-22.
צ'ארלס סטארק דרייפר

| --- | --- |

 לידה:  2 באוקטובר 1901 וינדזור, ארצות הברית 
 פטירה:  25 ביולי 1987 (בגיל 85) קיימברידג', ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת מיזורי  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 מנחה לדוקטורט:  פיליפ מ. מורס 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  וולטר ריגלי, יאו-טצו לי 
 פרסים והוקרה:  פרס אלן אמיל (1977)  עמית החברה האמריקנית להנדסה מכנית  עמית IEEE  מדליית IEEE ע"ש לאמי (1973)  מדליית הזהב ע״ש מגלן (1959)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  פרס פון קארמן (1983)  היכל התהילה הבנילאומי של החלל (1976)  Rufus Oldenburger Medal (1971)  מדלית ג'ון סקוט (1971)  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית  מדליית הזהב של לנגלי (1981)  פרס מורשת הבקרה ע"ש ריצ'רד א' בלמן (1981)  היכל התהילה הלאומי של התעופה (1981)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (1981)  מדלית דניאל גוגנהיים (1966)  המדליה הלאומית למדעים (1964)  מדליית הווארד נ. פוטס (1960)  פרס ויליאם פרוקטר להישג מדעי (1959)  מדליית הולי (1957) 
 
צ'ארלס סטארק דרייפר (באנגלית: Charles Stark "Doc" Draper; ‏2 באוקטובר 1901 – 25 ביולי 1987) היה מהנדס ומדען אמריקאי שפיתח את הניווט האינרציאלי החיוני לטילים מונחים וצוללות ולמסע בחלל. ייסד ועמד בראש מעבדת המכשור של המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) (ב-1973 נפרדה המעבדה מעל האוניברסיטה והפכה למכון מחקר עצמאי שלא למטרות רווח בשם מעבדת דרייפר (Draper Laboratory)) ועמד בראש הצוות שפיתח את מחשב הניהוג של חלליות תוכנית אפולו ששיאה היה בנחיתת האדם הראשון על הירח.
תולדות חייו

יליד מיזורי, ב-1922 סיים תואר ראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטת סטנפורד. לאחר מכן עבר ל-MIT וסיים שם ב-1926 תואר ראשון בהנדסת חשמל והמשיך בלימודים ובמחקר. ב-1938 קיבל תואר דוקטור בפיזיקה מ-MIT.
ב-1939 התמנה לפרופסור להנדסת אווירונאוטיקה וייסד את מעבדות המכשור. במהלך מלחמת העולם השנייה ביקש דרייפר להתנדב כטייס, אך נדחה. אף על פי כן מימש את רצונו להפוך לטייס באמצעות קורס טיס אזרחי. תוך שילוב ניסיונו כטייס וכמדען פיתח דרייפר את מערכת הניווט האינרציאלית, עזר ניווט העושה שימוש במחשב ובחיישני תנועה לניווט לפי חישוב עיוור. כלומר חישוב רציף של מיקום, כיוון ומהירות ללא כל צורך בנקודות ייחוס חיצוניות.
בתחילת שנות החמישים התבקשה מעבדת המכשור בראשות דרייפר לספק מערכת הנחיה פנימית כמערכת מגבה לטיל האטלס. מערכת ההנחיה של האטלס תוכננה כשילוב של מערכת אוטונומית על גבי הטיל ושל תחנת מעקב ושליטה קרקעית. בסופו של דבר, המערכת האוטונומית תפסה מקום מרכזי בטילים בליסטים, והשילוב בינה לבין תחנה קרקעית נותר בשימוש בחקר החלל.
ב-1961 זכו מעבדות דרייפר בחוזה הראשון שהוציאה נאס"א במסגרת תוכנית אפולו. במסגרת זו נבנה מחשב הניהוג והניווט של אפולו ששימש להכוונת רכב הנחיתה הירחי בתשעה שיגורים, שישה מתוכם נחתו בפועל על הירח. ב-1963 נבחר דרייפר לכהן כנשיאה השני של האקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (International Academy of Astronautics).
דרייפר היה עמית האקדמיה הלאומית למדעים, האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, האקדמיה הצרפתית למדעים, האגודה האמריקאית לפיזיקה (American Physical Society), האגודה האמריקאית של מהנדסי מכונות (American Society of Mechanical Engineers) וחבר הנהלת IEEE. ב-1964 זכה במדליה הלאומית למדעים.
מורשת

דרייפר הוספד כ"אחד המהנדסים המובילים של זמננו", והווארד ווסלי ג'ונסון, (Howard Wesley Johnson), יו"ר תאגיד MIT, זיכה אותו על יצירת "תעשייה חדשה לגמרי במכשירים ומערכות אינרציאליות למטוסים, ספינות, צוללות, טילים, לוויינים. ורכבי חלל".
מורשת > פרס צ'ארלס סטארק דרייפר

האקדמיה הלאומית להנדסה (ארצות הברית) (National Academy of Engineering) הקימה את פרס צ'ארלס סטארק דרייפר (Charles Stark Draper Prize) ב-1988 מטעם המעבדה של בעל השם ב-MIT. הפרס, המוענק מדי שנה ומורכב מ-500,000 דולר במזומן, מדליון זהב ותעודה כתובה ביד, נועד "להגביר את ההבנה הציבורית של תרומות ההנדסה והטכנולוגיה לרווחה וחירות האנושות". התרומה לפרס ניתנה על ידי מעבדת צ'ארלס סטארק דרייפר.
הערות שוליים

↑  הדף של דרייפר בהיכל התהילה של חקר החלל
↑  אפולו 8 ואפולו 10 לא נחתו על הירח על פי התכנון ואפולו 13 בשל תקלה
↑  About the Draper Prize, Draper Laboratory. Arc, on 2009-06-06. Retrieved 2013-01-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011016872805171  CiNii: DA09221279  GND: 1081402393  ISNI: 0000 0000 8318 2532  LCCN: n86832446  LNB: 000226061  MGP: 67688  NSK: 000717310  SNAC: w6542qhx  SUDOC: 248581899  VIAF: 114455506   WorldCat (עם VIAF): 114455506
יפתח אופיר

| --- | --- |

 לידה:  10 בדצמבר 1980 (בן 44) רעננה, ישראל ישראל
 סוגה מועדפת:  תיאטרון, פרינג'
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 פרופיל ב-IMDb
 
חוה אורטמן ויפתח אופיר בהצגה "רוחות", "תמונע", 2009
יפתח אופיר (נולד ב-10 בדצמבר 1980) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

נולד וגדל ברעננה, ובה למד בחטיבת הביניים "אלון" ובתיכון "מטרו ווסט". בצה"ל שירת בחטיבת הצנחנים, עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. לאחר שסיים את שירותו הצבאי החל ללמוד משחק בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין. במהלך לימודיו זכה במלגות שונות, ביניהן מלגת קרן שרת. ב-2010 למד משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס.
זכה ב-6 תחרויות מונולוגים, ביניהן מקום ראשון על גילום התפקיד מחמודה (מתוך המחזה "סטריפטיז אחרון" שכתב הלל מיטלפונקט) בתחרות המלגות על שם עדי קמרי בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין.
שחקן מבצע בסדנאות של יוסי יזרעאלי.
קריירה > תיאטרון > בתיאטרון הקאמרי

עוד לפני סיום לימודיו, ב-2007 גילם את גילדנשטרן בהצגה "המלט" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן בתיאטרון הקאמרי.
ב-2007 גילם את אסף סחרוב בהצגה "משחקים בחצר האחורית" שכתבה עדנה מזי"א וביים נועם שמואל ואת בוקי בהצגה "הכתובה" מאת אפרים קישון שביים משה נאור. ב-2008 גילם את קים בהצגה "החגיגה" שביים חנן שניר, והחל לגלם את פרצ'יק במחזמר "כנר על הגג" שביים משה קפטן. ב-2010 גילם מספר דמויות (סמל/צייר/סימון חאחאווה/גיאורגי אבאשווילי/בנדיטוס הקדוש ועוד) בהצגה "מעגל הגיר הקווקזי" מאת ברטולט ברכט שביים אודי בן-משה.
ב-2011 גילם את אמציה בהצגה "אורזי מזוודות" מאת חנוך לוין שביים אודי בן-משה, וגילם את אנטיפולוס מאפזוס בהצגה "קומדיה של טעויות" מאת שייקספיר שביים משה קפטן. ב-2012 גילם לצד אוהד קנולר וזוהר שטראוס את כריס בהצגה "כולם היו בני" שביים משה נאור וגילם את הוראס בהצגה "בית ספר לנשים" מאת מולייר שביים אודי בן-משה. ב-2013 גילם את ניקולס בהצגה "פאנק רוק" שביים משה קפטן, ואת אייליף בהצגה "אמא קוראז' וילדיה" מאת ברטולט ברכט שביים אודי בן-משה.
קריירה > תיאטרון > בתיאטרון תמונע

ב-2008 גילם את מקבת בהצגה "מקבת'" מאת שייקספיר שביימה לילך דקל-אבנרי בתיאטרון תמונע. ב-2009 גילם את אוסוולד בהצגה "רוחות רפאים" מאת הנריק איבסן שביימה יעל קרמסקי. על משחקו בהצגה זו היה מועמד לפרס קיפוד הזהב (פרס תיאטרון הפרינג') לשחקן השנה. באותה שנה גילם את האיש בהצגה "מישהו בדרך הנה" שביימה לילך דקל אבנרי. ב-2010 גילם את אדם גייסט במחזה "אדם גייסט" שביימה לילך דקל אבנרי. ב-2012 גילם את עמירם גולדין/רמי גלעד בהצגה "המורה לתנ"ך" שביים יוסי יזרעאלי. ב-2014 שיחק בהצגת היחיד "התינוק של בן שטרית" מאת אלישבע גרינבאום שביימה מור לידור.
ב-2010 גילם את קלאוס מאן בהצגה "מפגש באינסוף" שביים דורון תבורי באנסמבל הרצליה.
בפסטיבל ישראל 2011 גילם את אדיפוס במופע "אדיפוס 2011: תיאטרון-אופרה", עיבוד חדש ומקורי לטרגדיה המפורסמת. המופע נוצר על ידי הבמאי יגיל אלירז והמלחין עידו אהרוני בשיתוף פעולה עם האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, האקדמיה לאמנות ולעיצוב בצלאל, התזמורת הקאמרית הישראלית בניצוחו של גיא פדר וקבוצת התיאטרון הירושלמי. תהליך העבודה על המופע נמשך קרוב לשנתיים והוא כלל עיבוד של הטקסט המקורי לליברטו.
ב-2012 עיבד, ביים, שיחק והפיק יחד עם ארז דריגס את המחזה "תיאטרון רפרטוארי" מאת אלדד כהן, באנסמבל "הפיל והעכבר". השניים העלו הצגה זו גם בפסטיבל הפרינג' באדינבורו שבסקוטלנד בשנים 2011 ו-2012, והעלו הופעה כפולה ב- Camden People's Theatre בלונדון.
קריירה > תיאטרון > מחול

ב-2012 השתתף בפסטיבל "מחול שלם" בקטע סולו בשם MENG AMOK בבימוי משותף עם סאשה אנגל.
קריירה > תיאטרון > תרגום

תרגם לאנגלית את המחזות "תיאטרון רפרטוארי" מאת אלדד כהן ואת "המורה לתנך" מאת יוסי יזרעאלי.
קריירה > קולנוע וטלוויזיה

ב-2007 גילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "על קצות האצבעות" שביים גל זייד. בין השנים 2007–2008 שיחק בסדרת הטלוויזיה הקומית "כפיות" ששודרה בערוץ 2 וגילם תפקיד אורח בסדרת הטלוויזיה "המקום" ששודרה בערוץ 10. ב-2008 גילם את שקד בסדרת הטלוויזיה "ראש גדול" ואת רועי בעונה השנייה של סדרת הטלוויזיה "מסכים" ששודרו בערוץ "yes stars ישראלי". באותה שנה גילם את פולי, עוזרו של אפרים (ששי קשת), בסדרת הטלוויזיה "לה לה לנד" ששודרה בערוץ הילדים. ב-2009 גילם בחור ישיבה בסרטו של חיים טבקמן "עיניים פקוחות". ב-2012 גילם את יזהר בסרט "דבר על מקום המצאם" שכתבה נאוה סמל וביים יהלי ברגמן. ב-2016 גילם את מייק, בעלה של אפרת ב"סברי מרנן".
ב-2016 הוקרן לראשונה סרט אימה ישראלי בהשתתפותו, בשם "ילדי הסתיו".
ב-2022 החל לשחק בסדרה שנות ה-90 את ויליאם אח של בקי.
קריירה > דיבוב

ב-2008 דיבב תייר עם מצלמת וידאו בסרט "מדגסקר". ב-2009 דיבב את קפטן צ'ארלס "צ'אק" בייקר בסרט "פלאנט 51". ב-2011 דיבב את טום בסרט "הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן"; את בוינגו בסרט "כיפה אדומה סוגרת חשבון"; את וויל בסרט "תזיזו ת'רגליים 2" ואת ווילבור ווילסון בסרט "ספיי קידס 4: כל הזמן שבעולם". ב-2012 דיבב את וולף בסרט "מראה מראה: הסיפור האמיתי", ואת אופל הבוגימן בסרט "שומרי האגדות". ב-2013 השתתף בדיבוב הסרט "הבריחה מכדור הארץ", את אוסקר דיגס בסרט "ארץ אוז" ודיבב קולות רקע בסרט "מטוסים". בשנים 2014 ו-2018 דיבב את טדאשי בסרט "6 גיבורים" ובסדרת ההמשך שלו, "6 גיבורים: הסדרה". ב-2016 דיבב את דמותו של רד הציפור בסרט "אנגרי בירדס - הסרט". הוא שב לדובב את הדמות בסרט ההמשך "אנגרי בירדס - הסרט 2" בשנת 2019. באותה שנה דיבב גם את דמותו של אמט בריקובסקי בסרט "סרט לגו 2: החלק השני"
חיים אישיים

בפברואר 2023, נישא אופיר לשחקן לירן צ'רנוב.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  טל פרי, ‏יש טקסט אחר, באתר גלובס, 2 במאי 2010
נפתלי צבי שמרלר

אין תמונה חופשית
הרב נפתלי צבי שמרלר (ר' הערשאלע; ז' בניסן תרמ"ח, מרץ 1888 - כ"ה בסיוון תש"ח, 2 ביולי 1948) היה ראש ישיבה חסידי בגליציה ובירושלים.
תולדותיו

נולד לרב אפרים מרדכי וחנה אסתר. סבו מצד אביו היה רבי מרדכי ומרת מרים [מנ"כ בביה"ח בצפת סמוך ונראה לציוה"ק האר"י ז"ל והיא"צ שלה ביום ד' מנ"א], האדמו"ר ממיקולייב חתן הרה"ק רבי חיים אברהם רעדליך ממיקולייב חתנו ובן אחותו ומ"מ של הרה"ק רבי מאיר מפרימישלאן שושלת פרמישלאן  (אביו רבי אפרים מרדכי שמרלר נולד לאחר פטירתו ונקרא על שם אביו). אמו של הגרנ"צ הנ"ל מרת חנה אסתר  הייתה בתו של הרב מאיר חיים אוירבך רבה של מוׂנָסְטרִיץ' בן הרב נחמן זאב בן הרב דוד צבי הגדול אויערבאך בן  הרה"ק רבי לייבוש מסטניסלב תלמידו של הבעל שם טוב,  רבי מאיר חיים אויערבאך היה חתן הרה"ק מנחם מענדל מסאטנוב חתן הרה"ק רבי יוסף משה בן הרה"ק רבי אברהם יהושע השיל מאפטא ורבי מנחם מנדל הנ"ל היה בן רבי חיים מסאטנוב בן הרבי יוסף מיאמפלא בן הרה"ק רבי יחיאל מיכל מזלוטשוב .
בבחרותו נדד לקרקוב שם למד תורה יחד עם הרב מאיר שפירא והרב בן ציון כ"ץ רבה של צ'רנוביץ. נסע לרבי דוד משה פרידמן האדמו"ר מצ'ורטקוב והוכנס למעמד הקידוש שהיה סגור לקהל. הוסמך להוראה על ידי רבי דוד מנחם מאניש באב"ד רבה של טרנופול ועל ידי המהרש"ם מברז'אן. המהרש"ם מברז'אן חיבבו ואף למד עמו מספר סימנים בשולחן ערוך יורה דעה ומסר לו כללי הוראה. כבר בבחרותו התפרסם שמו בגליציה כעילוי מופלג. בזמן מלחמת העולם הראשונה גויס לצבא הרוסי. בהיותו בצבא עבד עבודה כפולה בימי חמישי ושישי בשביל לא לעבוד בשבת. לאחר זמן הלשינו עליו למפקדיו על מנהגו ועמד למשפט. בני הקהילה הבריחוהו לאוסטריה והתיישב בווינה. בווינה נישא לפייגא רוניא, בתו של הרב יעקב מאיר בלייך, מחסידי הוסיאטין. מעט שנים לאחר חתונתו התמנה לדיין ומורה צדק בקהילת מחזיקי הדת, כרב קהילת לווית חן וכראש ישיבת "הר המוריה" שם מסר שיעורים פעמיים ביום.
בשנת תרצ"ח לקחוהו אנשי הגסטאפו באמצע שיעור והושיבוהו במעצר וחקירות במשך שבועיים עקב הלשנת משרתת גויה על השפלה בענייני דת מכיוון שלא הסכים לאכול מבישוליה וכן עקב טענות על מניעת חופשות ודמי חופשה. במשפט שנערך נפסק עליו צו גירוש תוך שמונה שבועות מגבולות אוסטריה ואם לא יעזוב עד אז יגורש לדכאו. לאחר ששוחרר מהמעצר פעלו בני הקהילה להשיג עבורו אשרות כניסה לארצות הברית ולישראל. כשהגיע האישור לארץ ישראל מיד פעל להשגת ויזה והספיק לצאת מווינה לפני תום שמונת השבועות.
בישראל

בחודש אלול תרצ"ח עלה לישראל והתיישב בתל אביב. כשהחלו מטוסי צבא איטליה להפציץ את תל אביב החליט לעבור לירושלים באמרו שאם המצב הביטחוני בעייתי גם בתל אביב אין מניעה מלגור בירושלים. ביום בואו לירושלים הוזמן על ידי רבי יוסף צבי דושינסקי, גאב"ד העדה החרדית לכהן כדיין בבית הדין של העדה החרדית. כמו כן ישב בבית ההוראה של רבי שמשון אהרן פולונסקי. לאחר זמן מונה גם לכהן בראשות ישיבת חיי עולם שם מסר שיעורים בגמרא, הלכה ובשבת היה מוסר שיחות חיזוק בעבודת ה'.
בהיותו בתל אביב היה רבי אהרן רוקח מבעלז שולח אליו שאלות בהלכה והיה מכנהו "הדיין החסידי". רבי אברהם מרדכי אלתר, ה"אמרי אמת" מגור היה קם בפניו. הרב יוסף צבי דושינסקיא אמר עליו שפוסק בדרכו של החתם סופר.
בקיץ תש"ח נחלה ונפטר ביום שישי, כ"ה בסיוון. נקבר בבית הקברות סנהדריה 20 דקות לפני שקיעת החמה כשבמהלך הלוויה נורו על המלווים יריות מהגבול הירדני. הספדים לזכרו נישאו בישיבת חיי עולם במהלך השבעה, בין היתר על ידי ממלא מקומו בראשות הישיבה, רבי דב בריש וידנפלד, הרב מטשיבין. חידושי תורתו הודפסו בספר "אמרי נפתלי" (שני כרכים). דברי תורה רבים ממנו נשארו בווינה ואבדו בשואה.
ילדיו

הרב מתתיהו שמרלר ממנצ'סטר
יוכבד, אשת הרב אלעזר ליפא גרטנהויז
מרים, אשת הרב ישראל גלזר, רבה הראשי של רמלה
חנה אסתר, אשת הרב בן ציון אינגבר
הרב משה חיים שמרלר, אב"ד קהילת מחזיקי הדת בציריך
לאה, אשת הרב מרדכי וינברג
מתלמידיו

הרב חנוך דב פאדווא, רבה של לונדון
הרב שמואל הלוי ואזנר
הרב ישראל העשל (בן רבי אברהם יהושע מקופיטשניץ)
הרב שמעלקא פינטר מבוקוואסק-לונדון, ראש מוסדות יסודי התורה בלונדון
לקריאה נוספת

מרדכי ברנשטיין, קהילות-המבשר, "למשפחותם", גיליון 147, כ"ב בשבט תשע"ב.
הערות שוליים

↑  לאחר המלחמה נמצאה תמונה מהמעצר בארכיון הנאצי. פורסמה בכתבה בהמבשר.
↑  משה ויסברג, אבל בשווייץ: גאב"ד ציריך הגאון רבי משה חיים שמרלר זצ"ל, באתר בחדרי חרדים, 18 ביולי 2017
אבו יוסוף

| --- | --- |

 לידה:  731 כופה, עיראק, ח'ליפות אומיה 
 פטירה:  13 בספטמבר 798 (בגיל 67 בערך) בגדאד, עיראק, בית עבאס 
 מדינה:  ח'ליפות אומיה, בית עבאס 
 
אבו יוסוף יעקוב בן אבראהים אל-אנסארי (בערבית: أَبُو يُوسُفَ يَعْقُوبُ بْنُ إِبْرَاهِيمَ الْأَنْصَارِيُّ, בתעתיק מדויק: אבו יוסף יעקוב בן אבראהים אלאנצארי; 735[דרושה הבהרה][דרוש מקור]–798 לספירה), הידוע בשם אבו יוסוף (בערבית: أَبُو يُوسُفَ), היה מתלמידיו הבולטים של האימאם אבו חניפה ובין תאבעו א-תאבעין הבולטים. הוא הוביל את התפשטות האסכולה החנפית ברחבי העולם, הן באמצעות כתביו והן באמצעות משרות המפתח והתפקידים הבכירים במערכות הממשל והביורוקרטיה בהם החזיק במהלך חייו. שימש כשופט העליון תחת שלטונו של הארון א-רשיד. כתב רבות בתחום מדעי המדינה בראי האסלאם.
קורות חייו

אבו יוסוף חי בכופה ובגדאד, עיראק של היום, במהלך המאה ה-8. על פי מסורות שונות, הוא גדל בתנאים של עוני, אך ניחן בתשוקה עזה לידע. אמו התנגדה לשאיפות האקדמיות שלו, והתעקשה שירכוש מקצוע כדי שיוכל לתרום לפרנסת המשפחה. ישנן עדויות שגורסות כי הוא אכן מילא את משאלותיה של אימו, אך לצד זה לא זנח את לימודיו האקדמאים. כישוריו האינטלקטואלים, לצד נחישותו והתמדתו, הובילו את אימאם אבו חניפה להבחין בו, ולאמץ אותו כחניכו. כך הפך לתלמיד המצטיין שלו, ממשיך דרכו, מפיץ משנתו, וזה אשר היה יותר מכל אחראי על קידום האסכולה החנפית בעולם, אסכולה שעד היום הזה (2018) היא אסכולת ההלכה הגדולה בעולם האסלאמי.
אבו יוסוף תואר כאישיות בעלת כישורי למידה יוצאי דופן, אשר לא חדל מעולם להעשיר את הידע שלו, ולהעמיק את הבנתו בעולם המשפטים וההלכה האסלאמית.
אבו יוסוף חי בכופה עד למינויו כשופט, ולאחר מכן כשופט העליון בבגדאד, על ידי הארון א-רשיד. הוא החזיק במשרתו כשופט העליון עד לפטירתו בשנת 798.
משנתו

משנתו של אבו יוסוף נשענת ומתבססת ברובה על זאת של מורהו, אבו חניפה. כתביו ותפקידיו בתחום הפוליטיקה, אפשרו לו לקדם את האסכולה החנפית ברחבי העולם האסלאמי. אף על פי שרוב פסיקותיו נשענות על הגותו של מורו, היו מספר עניינים שבהם חלק אבו יוסוף על אבו חניפה. אבו יוסוף התבסס על החדית' יותר מאשר מורהו, מכיוון שבזמנו כבר היו יותר מסורות מאומתות.  מתח ביקורת על השימוש המופרז, לדעתו, של אבו חניפה בלוגיקה. עם זאת, הוא צידד בשימוש מבוקר בלוגיקה בתהליך פסיקת ההלכה.
משנתו של אבו יוסוף בולטת בעומק אליו הוא הגיע בתחומי הכלכלה ומדע המדינה.
כתביו

עיקר כתיבתו של אבו יוסוף היא אודות התחומים של ההלכה האסלאמית, משפטים ומדעי המדינה. בין חיבוריו הבולטים ביותר:
כתאב אל-ח'ראג' (בערבית: كتاب الخراج): יצירתו המפורסמת ביותר, אשר עוסקת בנושאים של כלכלה מדינית. הספר הוכן בעבור הממשל.
כתאב אל-אַאת'אר (בערבית: كتاب الآثار): אוסף של חדית'ים.
כתאב אח'תלאף אבי חניפה ואבן אבי לילא (בערבית: اختلاف أبي حنيفة وابن أبي ليلى): אחד הספרים הראשונים אשר דנים במחלוקות הלכתיות.
כתאב א-רד עלא סיר אל-אוזאעי (בערבית: الرد على سير الأوزاعي): ספר אשר נכתב כתגובה לגישה השיפוטית של פוסק ההלכה עבד א-רחמן אל-אוזאעי.
הערות שוליים

↑  Brown, Jonathan (Jonathan A. C.),, Misquoting Muhammad : the challenge and choices of interpreting the Prophet's legacy, London: Oneworld, 2014
↑  Qadhi-ul-Qudhaat Al-Imam Abu Yusuf (rahimahullah): The great scholar of the Hanafi Fiqh, www.inter-islam.org
↑  The Qurʼan : an encyclopedia, London: Routledge, 2006
↑  Understanding Islamic law : from classical to contemporary, Lanham, MD: AltaMira Press, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007257481905171  BIBSYS: 90908645  BnF: cb11166383h (data)  CiNii: DA06658259  GND: 118925873  ISNI: 0000 0000 7975 7532  LCCN: n81133853  LNB: 000114384  NKC: jn20030819033  NTA: 067460712  RERO: 02-A018645248  SELIBR: 31508  SUDOC: 076617440  TDVİA: ebu-yusuf  VcBA: 495/39936  VIAF: 56602336   WorldCat (עם VIAF): 56602336
דלתות מסתובבות

ערך זה עוסק בסרט בריטי. אם התכוונתם לאלמנט כניסה ויציאה, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  פיטר הויט 
 הופק בידי:  סידני פולאק
 תסריט:  פיטר הויט 
 עריכה:  ג'ון סמית' 
 שחקנים ראשיים:  גווינת' פלטרו ג'ון האנה ג'ון לינץ'
 מוזיקה:  דייוויד הירשפלדר 
 צילום:  רמי אדפרסין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מירמקס, פרמאונט, אולפני מיראז', Intermedia 
 חברה מפיצה:  מירמקס סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  24 באפריל 1998, בריטניה
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, דרמה קומית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הכנסות באתר מוג'ו:   slidingdoors
 פרסים:  פרס הקולנוע האירופי לתסריטאי הטוב ביותר (פיטר הויט) 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
דלתות מסתובבות (באנגלית: Sliding Doors) הוא סרט דרמה רומנטית בריטי משנת 1998 שביים פיטר הויט. בסרט מככבים גווינת' פלטרו, ג'ון האנה וג'ון לינץ'. הסרט מציג שתי עלילות שונות ומקבילות בחייה של הדמות הראשית - הלן (פאלטרו). נוצר בהשראת הסרט "סיכוי עיוור" של קשישטוף קישלובסקי, שבו מתפצל גורלה של הדמות הראשית לכמה עלילות מקבילות בגלל איחור או הגעה בזמן לרכבת.
עלילה

הסרט עוקב אחר חייה של הלן, שפוטרה ממשרתה במשרד ליחסי ציבור. היא ממהרת לתפוס את הרכבת התחתית בלונדון- בעולם אחד היא מספיקה ובעולם השני לא. מכאן מתפצלת העלילה לשני עולמות מקבילים שנמשכים במקביל:
בעולם הראשון, הלן מגיעה הביתה מוקדם מן הצפוי ותופסת את החבר שלה (לינץ') בוגד בה עם האקסית שלו. הלן עוזבת אותו ועוברת לגור אצל חברתה. בהמשך הלן מתאהבת בבחור שפגשה על הרכבת (האנה) והם מתארסים. בנוסף, היא מחליטה על שינוי תדמית ואף פותחת משרד יחסי ציבור.
בעולם השני, הלן מגיעה הביתה באיחור ולא מספיקה לתפוס את החבר שלה עם המאהבת שלו. לאורך העלילה היא עובדת בעבודות שונות וממשיכה לסבול ממערכת היחסים עם בן זוגה, שממשיך לבגוד בה ולחיות על חשבונה.
לקראת הסיום בשתי העלילות, הלן מגלה שהיא בהריון (בעלילה הראשונה מחברה החדש, ובשנייה מחברה הבוגדני), אך בהמשך נפצעת ומאבדת את התינוק. בעלילה הראשונה היא מתה, ובעלילה השנייה ניצלת בנס ונפרדת מחברה הבוגד. בסופו של דבר שתי העלילות מתחברות כאשר בעלילה השנייה הלן נתקלת באהובה מהעלילה הראשונה, וכך מסתיים הסרט.
פסקול

מתוך הפסקול זכה להצלחה השיר "Turn Back Time" של להקת הדאנס-פופ הסקנדינבית "אקווה". הוא הגיע ישירות למקום הראשון במצעד הפזמונים הבריטי, ולמקום ה-18 במצעד "בילבורד טופ 40" בארצות הברית. הקליפ שליווה את יציאת הסינגל כלל קטעים מתוך הסרט, שרבים מהם צולמו ברציף 5 הנטוש בתחנת הטיוב של השכונה הלונדונית הולבורן.
הזמרת הבריטית דיידו תרמה לפסקול של הסרט את השיר "Thank You", אך השיר הפך ללהיט רק כעבור 3 שנים, לאחר שהראפר אמינם בחר להשתמש בבית הראשון של השיר בשירו "Stan", לאחר שראה פרסומת לסרט, שבה הושמע השיר.
ראו גם

ראן לולה ראן
יוון סיפור אהבה
מה אם...