stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיאמי ביץ'

מיאמי ביץ' (באנגלית: Miami Beach) היא עיר במחוז מיאמי-דייד במדינת פלורידה בארצות הברית. העיר ממוקמת על אי כ-6 קילומטרים מזרחית למיאמי ונכללת בתחום המטרופולין של מיאמי.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010, התגוררו בעיר 87,779 תושבים. והיו בה 67,499 משקי בית. צפיפות האוכלוסייה הייתה 4,444.5 נפש לקמ"ר.
האוכלוסייה בעיר התחלקה ל-87.4% לבנים, 4.4% שחורים, 0.3% אינדיאנים, 1.9% אסיאתים, 3.2% מגזעים אחרים ו-2.7% משני גזעים או יותר.
ערים תאומות

ישראל נהריה, ישראל
יפן פוג'יסאווה, יפן
קולומביה סנטה מרטה, קולומביה
ספרד אלמונטה, ספרד
ספרד מרבייה, ספרד
מקסיקו קוסומל, מקסיקו
פרו איקה, פרו
איטליה פסקארה, איטליה
ברזיל פורטלזה, ברזיל
קנדה ברמפטון, קנדה
שווייץ  בזל, שווייץ
צ'כיה צ'סקי קרומלוב, צ'כיה
הערות שוליים

1 2  אתר American FactFinder של לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית
| דגל פלורידה פלורידה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | טאלאהאסי |  |
| אזורים גאוגרפיים | אזור מפרץ טמפה • ביג בנד • דרום פלורידה • דרום מערב פלורידה • החוף הנשכח • החוף הראשון • הידית של פלורידה • הקיז • חוף האוצר • חוף האיזמרגד • חוף הזהב • חוף החלל • חוף הטבע • חוף השמש • מרכז פלורידה  • צפון מרכז פלורידה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | ג'קסונוויל • מיאמי • טמפה • סנט פיטרסבורג • אורלנדו • הייליה • טאלאהאסי • פורט לודרדייל • פורט סנט לוסי • פמברוק פיינס • קייפ קורל • הוליווד • גיינסוויל • מיראמר • קורל ספרינגס • קלירווטר • מיאמי גארדנס • פאלם ביי • וסט פאלם ביץ' • פומפנו ביץ' |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פלורידה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552543605171  BnF: cb12334959p (data)  GND: 4100928-9  LCCN: n78095370  MusicBrainz: 26b70c12-9676-41b4-a7e7-bc3d4dd80f65  NARA: 10045946  NKC: ge257214  SUDOC: 114373981  VIAF: 131986190   WorldCat (עם VIAF): 131986190
מדליית ניוברי

| --- | --- |

 תיאור:  פרס לספרות ילדים
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  איגוד הספריות האמריקאי, Association for Library Service to Children 
 תקופת הפרס:  1922–הווה (כ־102 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'ון ניוברי 
 ala.org/alsc/newbery
 
מדליית ג'ון ניוברי (The John Newbery Medal) היא פרס ספרותי המוענק על ידי האגודה לשירותי ספרייה לילדים (ALSC) (אנ') הפועל במסגרת איגוד הספריות האמריקאי (ALA) (אנ'). המדליה מוענקת לסופרים שתרמו תרומה ניכרת ביותר לספרות ילדים אמריקנית (ונושאת כיתוב ברוח זו: for the most distinguished contribution to American literature for children). הפרס, המוענק מדי שנה מאז שנת 1922, הוא הפרס הוותיק בעולם לספרות ילדים. הפרס קרוי על שם ג'ון ניוברי, מוציא לאור של ספרי ילדים ונוער במאה ה-18. המדליה תוכננה על ידי האמן רנה פול צ'יימבלן בשנת 1921 לבקשתו של פרדריק ג. מלצ'ר. המדליה נחשבת לאחד משני הפרסים היוקרתיים ביותר לספרות ילדים בארצות הברית (לצד מדליית קולדקוט).
בנוסף למדליית ניוברי מחלקת ועדת הפרס את אות ההערכה של ניוברי למתמודדים מובילים שלא זכו במדליה. אף שהאות מחולק רק משנת 1971 הוא הוענק רטרואקטיבית גם למתמודדים מובילים על המדליה (שלא זכו בה) בשנים שקדמו לכך.
ועדת הפרס בוחנת אך ורק ספרים שפורסמו בארצות הברית בשפה האנגלית בשנה האחרונה, נכתבו על ידי מי שהם אזרחי ארצות הברית או תושביה ומיועדים לילדים. בין היתר בוחנת הוועדה את הנושא, את אופן הצגתו (בהירות, דיוק וארגון), את העלילה, את הדמויות, את הרקע ואת הסגנון. כן נבחנת התרומה לספרות.
הערות שוליים

↑  Shannon Maughan, "A Short History of the Newbery and Caldecott Medals", Publishers Weekly, Dec. 2, 2011
↑  הספר "מסעות דוקטור דוליטל", באתר "סימניה"
↑  הספר "סוד האנדים", באתר "סימניה"
↑  הספר "גלגל על הגג", באתר "סימניה"
↑  הספר "קמט בזמן", באתר "סימניה"
↑  הספר "שמע, חתול", באתר "סימניה"
↑  הספר "המלך העליון", באתר "סימניה"
↑  הספר "הד", באתר "סימניה"
↑  הספר "הקיץ של הברבורים", באתר "סימניה"
↑  הספר "גברת פריסבי ועכברושי מב”ן", באתר "סימניה"
↑  הספר "ג'ולי של הזאבים", באתר "סימניה"
↑  הספר "מר הנשו היקר", באתר "סימניה"; מר הנשו היקר, במאגר "כנפיים" (ספרי קריאה מומלצים לגילאי 13-9) של המרכז לטכנולוגיה חינוכית
↑  הספר "שרה פשוטה וגבוהה", באתר "סימניה"
↑  הספר "שיילו", באתר "סימניה"
↑  הספר "המעניק", באתר "סימניה"
↑  הספר "שני ירחים", באתר "סימניה"
↑  הספר "אל מחוץ לאבק", באתר "סימניה"
↑  הספר "בורות", באתר "סימניה"
↑  הספר "באד, לא באדי", באתר "סימניה"
↑  הספר "כד החרס השבור", באתר "סימניה"
↑  הספר "סיפורו של דספרו", באתר "סימניה"
↑  הספר "קירה-קירה", באתר "סימניה"
↑  הספר "הכוח העליון של לאקי", באתר "סימניה"
↑  הספר "ספר בית הקברות", באתר "סימניה"
↑  הספר "כשתגיע אלי", באתר "סימניה"
↑  הספר "ללא מוצא בנורוולט", באתר "סימניה"
↑  הספר "איוון האחד והיחיד", באתר "סימניה"
↑  הספר "פלורה ויוליסס: ההרפתקאות המאוירות", באתר "סימניה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529294205171  GND: 4462737-3  LCCN: sh85091540
מחלף ארלוזורוב

| --- | --- |

מחלף ארלוזורוב - מבט מהקומה ה-49 במגדלי עזריאלי
 תאריך הקמה:  אפריל 1982
 מיקום:  תל אביב, רמת גן וגבעתיים
 כבישים במחלף:    כביש 20   כביש 481 דרך בגין, רחוב ארלוזורוב ופרשת דרכים בתל אביב רחוב ערבי נחל ורחוב אריאל שרון בגבעתיים רחוב מנחם בגין ברמת גן  
 מסילות במחלף:  מסילת איילון
 אתרים סמוכים:  מסוף 2000, מתחם הבורסה, תחנת הרכבת תל אביב מרכז
 קואורדינטות:  32°04′51″N 34°47′49″E﻿ / ﻿32.08083333°N 34.79694444°E﻿ / 32.08083333; 34.79694444
 
  (למפת תל אביב מוגדלת) מחלף ארלוזורוב(למפת תל אביב רגילה) מחלף ארלוזורוב(למפת גוש דן רגילה) מחלף ארלוזורוב(למפת גוש דן מוגדלת) מחלף ארלוזורוב
 
מחלף ארלוזורוב הוא מחלף בתל אביב-יפו הסמוך לרחוב ארלוזורוב ומכונה גם מחלף הרכבת משום קרבתו לתחנת הרכבת תל אביב מרכז. הוא מהווה את צומת הכניסה העיקרי למרכז תל אביב מכיוון פתח תקווה, רמת גן וגבעתיים. במחלף שני גשרים העוברים מעל לנתיבי איילון. גשר דרומי, על שם דוד שיפמן וגשר צפוני, שמתחיל בגשר שיפמן, ניצב לו, וקצהו הצפוני עובר מעל גשר שרונה ההיסטורי. נחשב לאחד המחלפים העמוסים ביותר בישראל.
היסטוריה

גשר שרונה היה גשר ברזל שהוליך את כביש יפו-שכם מעל נחל איילון (אז - ואדי מוסררה), במקום בו נמצא כיום הגשר הצפוני של מחלף ארלוזורוב. הגשר הונח על ידי העות'מאנים ב-1898, לקראת מסע וילהלם השני לארץ ישראל. בתקופת מלחמת העולם הראשונה, מסוף שנת 1917 חצתה מסילת הברזל הצבאית הצרה הבריטית מנמל יפו ל'גבעת ג'נקינס' את גשר שרונה והמשיכה בדרך אבא הלל של ימינו עד לגדה הדרומית של הירקון.
המחלף כיום

המחלף מקשר בין נתיבי איילון, ציר ז'בוטינסקי, דרך בגין בתל אביב, רחוב ארלוזורוב ועל פרשת דרכים, רחוב ערבי נחל ורחוב אריאל שרון (לשעבר רחוב שפע טל) בגבעתיים, ורחוב מנחם בגין ברמת גן.
באפריל 1982 נפתח המקטע הראשון של נתיבי איילון בין מחלף השלום למחלף ההלכה.

מחלף ארלוזורוב הוא מחלף חלקי בלבד. רק שני כבישים מחברים במחלף זה בין נתיבי איילון ובין הכבישים שמעליהם: יציאה מאיילון צפון לכיוון גבעתיים, רמת גן ותל אביב דרך רחוב אריאל שרון בגבעתיים, וכניסה מאזור תחנת הרכבת תל אביב מרכז לאיילון דרום. כך מאפשר המחלף חיבור מ/אל כיוון דרום בלבד, שלא כמו יתר המחלפים בנתיבי איילון.
המחלף כיום > הגשר הצפוני

על הגשר הצפוני עובר ציר ז'בוטינסקי מעל נתיבי איילון דרום, פסי הרכבת, תעלת האיילון, נתיבי איילון צפון ולבסוף מעל מעבר מוסררה/גשר שרונה ההיסטוריים, המחבר כיום את רחוב מנחם בגין ברמת גן ורחוב אריאל שרון בגבעתיים. לגשר הצפוני, המשכה של דרך פתח תקווה, הידועה גם בשמה הנוכחי דרך מנחם בגין בתל אביב, ובכינוייה המנדטורי "ציר הביטחון", קדם גשר מהתקופה העות'מאנית ('גשר שרונה') עליו עברה דרך יפו-שכם שחצתה בנקודה זו את ואדי מוסררה, והתפצלה במזלג דרכים ישר לכיוון פתח תקווה ושמאלה בכיוון רחוב אבא הלל. קודם לבניית הגשר נקרא המקום "מעבר מוסררה". במהלך מלחמת העולם הראשונה, בזמן שקו החזית עבר בסמוך לשפיים (קו שתי העוג'ות, 1918), נסללה במקום מסילה רכבת צרה שקישרה בין יפו וקו החזית, וסייעת לוגיסטית לכוחות הבריטיים. המסילה פורקה בראשית תקופת המנדט הבריטי.
עד אמצע שנות ה-30 של המאה ה-20 היה הגשר ברוחב שאיפשר תנועה בנתיב חד-סיטרי אחד בלבד, ששימש לסירוגין בשני כיווני הנסיעה. בתקופת המרד הערבי הגדול היה אזור הגשר מוקד לפיגועי ירי כנגד תחבורה יהודית בין תל אביב לרמת גן ופתח תקווה. הגשר המקורי היה בגובה נמוך מעל נחל האיילון, ובעת שיטפונות בנחל נחסם הגשר לתנועה. הגשר הורחב לכביש בעל 3 נתיבי נסיעה בשני הכיוונים באמצע שנות ה־60. מאוחר יותר נוסף נתיב נוסף לכל כיוון נסיעה, המשמש כיום כנת"צ.
המחלף כיום > הגשר הדרומי

הגשר הדרומי הוקם בסוף שנות ה־60 עוד לפני סלילתם של נתיבי איילון, לצורך חיבור גבעתיים עם תל אביב, וכתשתית שתאפשר את סלילתם של נתיבי איילון מתחתיו. שמו הרשמי של הגשר הדרומי הוא "גשר שיפמן" (על-שם דוד שיפמן). כיום ניצב הגשר הדרומי על רחוב פרשת דרכים מעל נתיבי איילון דרום, פסי הרכבת, תעלת האיילון, נתיבי איילון צפון ומחבר את רחוב ארלוזורוב ורחוב ערבי נחל בשכונת נחלת יצחק בתל אביב.
המחלף כיום > הצמתים

סביב גשרי המחלף שלושה צמתים עיקריים - צומת עלית מצפון מזרח, צומת הרחובות אריאל שרון / ערבי נחל / יגאל אלון ממזרח, וצומת ממערב במקום המפגש של שני הגשרים עם דרך פתח תקווה ורחוב על פרשת דרכים. עקב נפח התנועה הכבד במקום, אין מתאפשרת בצומת זו פנייה שמאלה מדרך מנחם בגין לרחוב על פרשת דרכים, ומרחוב ז'בוטינסקי לרחוב ערבי נחל (גשר שיפמן).
באזור

בסמוך למחלף נבנה החל מיוני 2013 מעבר תת-קרקעי המכונה "לולאת וולובלסקי". המעבר, שבנייתו צפויה להימשך שנתיים, יאפשר לכלי רכב והולכי רגל מעבר בין דרך בגין בכיוון דרום אל המתחם הנמצא בין רחוב בגין לנתיבי איילון צפון. צמוד לאתר עבודות זה, החלה בספטמבר 2015 העבודה על תחנת ארלוזורוב של הקו האדום ברכבת הקלה, במסגרתה נסגר רחוב על פרשת דרכים לתנועה ונבנה מעקף דרך גן וולובלסקי. התחנה נפתחה באוגוסט 2023.
סמוך לצומת, בסמוך לרחוב ז'בוטינסקי פינת רחוב ערבי נחל בגבעתיים, נבנה שלט חוצות ברוחב 60 מטרים ובגובה 10 מטרים (בשטח כולל של 600 מטר רבוע) במטרה להסתיר את אזור התעשייה שמאחוריו. שלט זה הוגדר בספר השיאים של גינס כשלט הפרסומת הגדול בעולם.
ראו גם

תחבורה בתל אביב
הערות שוליים

↑  לאישוש הזיהוי ראו: "The changing land between the jordan and the sea aerial photographs from 1917 to the present", Benjamin Z. Kedar, עמוד 100–101.
↑  מפה צבאית בריטית בה מופיעה המסילה
↑  בין ג'ליל לרמת השרון - גבעה 216 במפות הבריטי
↑  תל אביב, אסון דרכים, דבר, 24 ביוני 1935
↑  נתן גרינבלאט, גשר "עלית" ברמת גן מורחב ל־6 מסלולים, דבר, 8 בנובמבר 1962
↑  שני גשרים יחברו את תל אביב עם גבעתיים, דבר, 19 בפברואר 1969
↑  פרויקט הקמת לולאת וולובלסקי - מעבר תת-קרקעי יוצא לדרך, באתר עיריית תל אביב-יפו
↑  מהדורה עברית 1991, עמוד 311
↑  מתוך הארכיון הבווארי - אוסף פלשתינה
↑  "The changing land between the jordan and the sea aerial photographs from 1917 to the present", Benjamin Z. Kedar, עמוד 100–101
↑  שמואל אביצור, התפתחות הרכבת בא"י, חומר רקע לכנס, המדור לידיעת הארץ בתנועה הקיבוצית, 1987
↑  למעשה לא במקומו אלא כמה מטרים מעליו
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מחלף השלום | מחלפים בנתיבי איילון | הבא: מחלף ההלכה |
צילום אווירי של הטייסת הבווארית ה-304 הגרמנית מ-13 באוגוסט 1918. על ציר האלכסוני דרום מזרח צפון מערב (הדרום בתחתית התמונה), גשר שרונה שהוליך את כביש יפו-שכם מעל ואדי מוסררה במעבר מוסררה. הגשר מברזל הונח על ידי העות'מאנים ב-1895. ערוץ הואדי נמתח ממזרח למערב, מימין הגשר לשמאלו, לעבר נקודת המפגש עם נחל הירקון. בנימין זאב קדר מאשש את הזיהוי. זיהוי המקום כיום על ידי שמואל אביצור: "גשר ברזל נוסף הוא גשר שרונה (שבמקומו נמצא כיום הגשר הצפוני על מחלף ארלוזורוב המחבר את דרך בגין בתל אביב לציר ז'בוטינסקי ברמת גן)"
מייק שינודה

| --- | --- |

 לידה:  11 בפברואר 1977 (בן 47) פנורמה סיטי, ארצות הברית 
 שם לידה:  Michael Kenji Shinoda 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  תיכון אגורה, המכללה למרכז אמנות העיצוב 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, מוזיקת היפ הופ, רוק אלקטרוני, נו-מטאל, ראפ רוק, מטאל אלטרנטיבי 
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה בס, סינתיסייזר, מערכת תופים, דוגם צלילים, גיטרה, פסנתר, עוגב, טרמין 
 חברת תקליטים:  האחים וורנר רקורדס, Machine Shop Recordings 
 צאצאים:  Otis Shinoda 
 מספר צאצאים:  3 
 mikeshinoda.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
מייק שינודה
מייקל (מייק) קנג'י שינודה (באנגלית: Mike Shinoda, נולד ב-11 בפברואר 1977) הוא גיטריסט, ראפר, פסנתרן, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אמריקאי. הוא חבר בלהקת לינקין פארק ומאוחר יותר הקים גם את פרויקט הצד פורט מינור, שהוציא אלבום אחד. הוא גם מצייר ומעצב יצירות אמנות.
ביוגרפיה

שינודה נולד וגדל בעיר אגורה, הקרובה ללוס אנג'לס, קליפורניה. אביו, מהגר ממוצא יפני, אימו ממוצא הונגרי – רוסי ובעלת קשר משפחתי רחוק עם המלחין צ'ייקובסקי. יש לו אח צעיר בשם ג'ייסון (שנולד ב-1979).
הוא נישא לאנה במאי 2003, יש לו ילד בשם אוטיס אקיו שינודה.
הוא למד בבית ספר לעיצוב בפסדינה ולאחר מכן עבד כמעצב גרפי.
כשהיה בכיתה ז', פגש שינודה את בראד דלסון (לימים גיטריסט להקת לינקין פארק). בסוף התיכון הקימו השניים יחד עם חבר נוסף, רוב בורדון, את להקת Xero אשר התפתחה מאוחר יותר ללהקת "לינקין פארק". מייק הוא מנחה ההופעה, זמר-ראפר ומפיק-שותף. יחד עם הדי ג'יי ג'ו האן הוא עיצב את העטיפות לכל הדיסקים של לינקין פארק.
בדומה לגיטריסט הלהקה בראד דלסון, מנגן שינודה על גיטרת פול ריד סמית מדגם CE22, ובקליפ One Step Closer ניגן על גיטרת איבנז מדגם RG120.
ב-2005 שינודה הקים את פרויקט ההיפ הופ "פורט מינור" שהוציא כמה להיטים וזכה להצלחה רבה.
שנה לאחר מכן, שינודה הוציא לאור את תערוכת העבודות שלו הנקראה Diamonds Spades Hearts & Clubs.
ב-2008 הוציא שינודה את תערוכת העבודות השנייה שלו הנקראה (Glorious Excess (BORN.
ב-2009 קיבל שינודה תואר ד"ר לשם כבוד מהמכללה למרכז אמנות העיצוב.
ב-2010 קיבל שינודה פרס איש חזון. בשנת 2011 הוא היה בצוות שכתב מוזיקה לסרט "הפשיטה".
במשך עשר שנים לקח שינודה שיעורי פסנתר קלאסי, ולאחר מכן עבר לנגן סגנונות שונים כגון היפ-הופ וג'אז כיוון שעייף מהסגנון הקלאסי.
חבריו ללהקה נוהגים לקרוא לו "הדבק" משום שהכל מוחזק אצלו ביחד, ישנם כינויים נוספים אבל הם אינם ברורים, כמו: Spike Minoda, Cobra Holda.
מייל לשעה

תמרור בריטי המציין שהמהירות מוגבלת ל-50 מייל בשעה
מייל לשעה (באנגלית: Miles per hour) היא יחידת מידה למהירות, המציינת מעבר של מייל אחד במשך שעה אחת.
יחידת מידה זו היא יחידה פחות מקובלת למדידת מהירותם של כלי רכב (במרבית מדינות העולם משתמשים ביחידה קילומטר לשעה), והיא נהוגה בעיקר באנגליה ובארצות הברית.
למדידת מהירותם של כלי שיט מקובלת יחידת המידה קשר, שהיא 1 מיל ימי לשעה ושווה ל-1.8525 קילומטר לשעה.
בכתיב פיזיקלי המהירות מייל לשעה נרשמת בצורה מייל/שעה או מייל·שעה1−.
1 מייל לשעה שווה ערך ל-1.609344 קמ"ש.
ראו גם

יחידות מידה למהירות
מחלף יהלום

מחלף יהלום בפלורידה
מֶחְלָף יהלום הוא סוג מחלף הנפוץ במפגשי כביש מהיר עם כביש משני. הכביש המהיר מופרד מפלסית מהכביש המשני: אחד מהם עובר מעל האחר בעזרת גשר או מנהרה. כאשר מתקרבים למחלף מהכביש המהיר, רמפת יציאה סוטה מעט הצידה, יוצרת צומת עם הכביש המשני, ומיד אחרי הצומת הופכת לרמפת כניסה החוזרת אל הכביש המהיר.
שני מפגשי הרמפות עם הכביש המשני הם צמתים. בארצות הברית, שבה מחלפי יהלום נפוצים בעיקר באזורים כפריים, תנועה שמגיעה מרמפת היציאה נעצרת על ידי תמרור עצור בצומת עם הכביש המשני, בזמן שתנועה הפונה לעבר הכביש המהיר אינה מוגבלת.
יתרונות וחסרונות

מחלפי יהלום עושים שימוש יעיל יותר בקרקע מאשר רוב המחלפים האחרים, ואינם סובלים מתופעת ה"אריגה" הנוצרת במחלפים מסוג מחלף עלה תלתן. נוסף על כן, זהו המחלף המתאים ביותר למפגשי כבישים בעלי תנועה דלילה, ואין צורך במחלפים יקרים יותר. לעומת זאת, במפגשי כבישים שהתנועה בהם עמוסה, שני צומתי המחלף עלולים לגרום לצפיפות ולתאונות. פתרונות אפשריים לכך הם הוספת רמזורים ונתיבים נוספים המוקדשים לפניות שמאלה (ימינה, במדינות בהן נוהגים בצד שמאל), או (כמו שנפוץ בבריטניה) הוספת שני מעגלי תנועה ליצירת סוג מחלף הנקרא "מחלף משקולת" (בגלל הצורה שנוצרת מהוספת הכיכרות). מסיבה זו, צמתים עמוסים רבים שבמקור נבנו כמחלפי יהלום, שודרגו למחלפי עלה תלתן שלם או חלקי אם ישנו מספיק מקום בקרבת המחלף לבניית לולאות או מחלף SPUI.
מחלף SPUI

מחלף SPUI (ראשי תיבות באנגלית של Single Point Urban Interchange) דומה בתצורה למחלף יהלום אך במקום שני צמתים בכביש המשני בצידי המחלף, יש בו צומת אחד במרכזו. בדומה למחלף יהלום, התנועה ב-SPUI מתנהלת בארבע רמפות לכניסה וליציאה מהכביש המהיר, אך הרמפות נפגשות עם הכביש המשני בנקודה אחת בלבד (לדוגמה מחלף קריית משה בכביש בגין - תצ"א). מחלף SPUI משתרע על שטח דומה למחלף יהלום, אך עלות בנייתו גבוהה יותר עקב תוספות הבנייה הנדרשות (בדרך כלל, קצות הרמפות ימוקמו על גבי הרחבה של הגשר).
יתרונו של מחלף SPUI הוא הזרמת התנועה הפונה שמאלה מהרמפה לכביש המשני בשני הכיוונים, בו זמנית. עקב כך, היקף התנועה בו גדול ממחלף יהלום רגיל. תצורת מחלף SPUI ניתנת ליישום בפשטות יחסית, אם הכביש המשני הוא הנמצא על גשר. כאשר הכביש המשני עובר מתחת לגשר, נדרש מפתח גשר ארוך מאוד, כיוון שאין אפשרות להשתמש בעמודי תמיכה בין נתיבי הכביש המשני, במקום שבו ממוקם מרכז הצומת הבודד.
לעיתים נבנים מחלפים בתצורת SPUI בתוספת אפשרות לביצוע פניות פרסה בעזרת מסלול בצורת U בקצה הרמפה, בנקודת המפגש עם הכביש המשני. מסלול זה מאפשר לכלי רכב הנעים בכביש המהיר לבצע פניית פרסה לכיוון הנגדי של הכביש המהיר ללא המתנה ברמזור.
מחלף SPUI נבנה לראשונה בפלורידה בשנת 1974.
מחלף יהלום "מקופל"

במקומות בהם יש נתיבים מיוחדים לנסיעה משותפת (קארפול), או כאשר רוחב הכביש מצומצם, כמו באזורים עירוניים, ניתן "לקפל" את המחלף פנימה, כך שהרמפות המחברות לכביש המשני הם במרכז הכביש המהיר ולא בצידיו. סידור זה חוסך בשטח הנדרש למחלף, ובנוסף יש צורך רק בצומת אחד במקום שני צמתים עם רמפות חד-סטריות. כתוצאה מכך, זמן ההמתנה ברמזורים עשוי להתקצר, במיוחד עבור התנועה הנעה בכביש המשני בלבד. עם זאת, מבנה מחלף זה נוגד את המבנה המקובל שבו היציאה או הכניסה לכביש המהיר מקושרות לנתיב האיטי בכביש המהיר, ובכך עלול להגדיל את רמת הסיכון הבטיחותי במחלף.
בישראל

מחלפי היהלום נפוצים גם בישראל, ולמעשה רוב המחלפים הם וריאציות שונות של מחלפי יהלום. להלן חלק ממחלפי היהלום בישראל:
מחלף אליקים (בכביש 6 - תצ"א).
מחלף גהה הוא שילוב בין מחלף יהלום לעלה תלתן. יש בו רק רמפת לולאה אחת, וכל השאר הם רמפות כמו במחלף יהלום.
מחלף לטרון (תצ"א) גם הוא וריאציה של יהלום. ברביע הדרום-מערבי שלו ניתן לראות שאין צומת עם הרמפה, והיא פשוט משתלבת בכביש השני (כביש 3).
מחלף הראל (תצ"א) גם הוא שינוי קל של מחלף יהלום. ברמפת היציאה מכיוון מערב משתלבת רמפת לולאה לכניסה לכביש המהיר.
מחלף אליפלט (תצ"א) הוא מחלף המכונה לעיתים "מחלף משקולת", משום שבמקום שני הצמתים בכביש 89, ישנם שני מעגלי-תנועה.
מחלף רמלה דרום הוא מחלף יהלום, ללא שינויים יוצאי דופן.
מחלף קק"ל (תצ"א) הוא מחלף יהלום מלא. יש אפשרות נסיעה בכל שמונת הכיוונים (מדרום למזרח, מדרום למערב, ממערב לצפון, ממערב לדרום, ממזרח לדרום, ממזרח לצפון, מצפון למערב ומצפון למזרח). כמו מחלף יהלום, יש לו שני צמתים עיקריים (ועוד כמה משניים שמחברים פניות ימינה מהיציאות). המחלף ממוקם בצפון תל אביב במפגש שדרות קק"ל עם נתיבי איילון.
מחלף גת רימון הוא מחלף יהלום טהור.
ראו גם

מחלף יהלום מתחלף
כיווני התנועה במחלף מטיפוס SPUI
מוריצהידה

מוריצהידה (בהונגרית: Mórichida) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה. כמו בכפרים רבים באירופה גם במוריצהידה אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה. כך, בשנת 1990 היו בכפר 921 תושבים ורק 821 בשנת 2019.
יהודי מוריצהידה

במוריצהידה חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 32 | 1,246 |
| 1910 | 40 |  |
| 1920 | 17 |  |
| 1930 | 6 |  |
| 1941 | 14 | 1,502 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז גיור-מושון-שופרון |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | שופרון  • גיור  |  |
| ערים |  בלד •  צ'ורנה •  פרטד •  פרטוסנטמיקלוש •  יאנושומוריה •  קאפובאר •  לבן •  מושונמגיארובאר •  פנונהלמה •  טט |  |
| כפרים | סאן • פאראד • אויקר • אשבאנירארו • בבוט • ציראק • דנשפה • אדווה • גיורו • הימוד • הוויי • קישפלוד • מיהאיי • אושלי • ראבקצל • רפצסמרה • סארפלד • ואדושפה • ואשארושפלו • וסקן • ויטנייד • אבדה • בזי • בן • רטלפ • ברץ' • דונסג • דונסנטפאל • אנשה • פהרטו • גניי • גיורלדמר • גיורשאג • גיורשבנהאז • פר • גיוראויפלו • גיוראויבראט • גיורזאמוי • איקרן • קאיארפץ • קישבאיץ' • קורונצו • קונסיגט • מושונסנטמיקלוש • מזארש • נג'בייץ' • ראבפטונה • שוקורופאטקה • טלטשטווה • טניה • ונק • ואמושסבדי • ניול • אטוונן • נאג'סנטיאנוש • אגפלווה • צ'אפורדיאנושפה • צ'פוד • אגיאגושסרגן • צ'ר • אברגץ • אג'האזשפלו • פרטבוז • פרטאנדרד • פרטהומוק • פרטראקוש • פרטספלק • גיאלוקה • הרקה • הג'קה • הידגשג • איוואן • קופהאזה • לווה • נג'צנק • נג'לוז' • נמשקר • פרסטג • פטהאזה • פיניה • פוסטצ'לאד • רפצוויש • רייטקמוז'אי • שרוד • שופרונהורפאץ' • שופרונקבשד • סקון • אונד • ולצ'יי • ז'ירה • אצ'לג • באגיוגסובאט • ברבץ' • בודונהיי • בוגיוסלו • בשארקאן • דר • צקוהאזה • אגייד • יובהאזה • קון • מגלוצה • מגיארקרסטור • מרקוטבדגה • פאלי • פאסטורי • פוטיונד • ראבצ'נק • ראבפורדאן • ראבשבש • ראבסנטאנדראש • ראבטמאשי • ראבצקפי • שובור • שופרונמטי • סיל • סילשארקאן • טארנוקרטי • ז'בהאזה • בזניה • דרנוז'לי  • דונקיליטי • דונרמטה • דונסיגט • פקטארדה • הלאסי • הדרוואר • הגיישהלום • קארויהאזה • קימלה • לבל • קישבודק • מאריאקאלנוק • מושונסולנוק • מושונאודוואר • אוירונפה • וארבלוג • ראיקה • ליפוט • פישקי • מצ'ר • בקונגיירוט • בקונפטרד • בקונסנטלאסלו • אץ' • פנייפה • גייראסונפה • לאזי • ניאלקה • פאזמאנדפאלו • רבזד • טריאנפוסטה • רומאנד • טאפסנטמיקלוש • וספרמוורשאן • שיקאטור • טאפ • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • ואג • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • סרצ'ן • ראבסנטמיקלוש |  |
| יישובים בנפת טט |
| --- | --- | --- |
| יישובים | טט • ארפאש • צ'יקוואנד • פלפץ • גיארמט • גיימרה • גיירסמרה • קישבבוט • מרגש • מוריצהידה • ראבצ'צ'ן • ראבסנטמיהאי • ראבסנטמיקלוש • סרצ'ן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 245429109   WorldCat (עם VIAF): 245429109 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנואל קנטקוזנוס

מנואל קַנְטַקוּזֶנוֹס (ביוונית: Μανουήλ Καντακουζηνός; ‏סביב 1326 - 10 באפריל 1380), בן למשפחת האצילים היוונית ביזנטית קנטקוזנוס, היה שליט (דספוט) דספוטט מוראה בפלופונסוס מ-25 באוקטובר 1349 עד מותו. הוא היה בנו השני של הקיסר הביזנטי יוחנן השישי קנטקוזנוס, ובראשית דרכו שימש כמושל וריה (Βέροια) בצפון יוון וכמושל קונסטנטינופול.
ב-1348 מינה אותו אביו למושל מוראה והוא היה הדספוט הראשון של הישות האוטונומית של מוראה, שהתקיימה משך למעלה ממאה שנים. מנואל ביסס את שלטונו במוראה והכריע את התנגדות האצולה המקומית. בירתו שכנה בעיר מיסטרס ברכס הטייגטוס בדרומו של חצי האי. הוא שמר על יחסים טובים עם נסיכות אכאיה הלטינית ועשה עימה יד אחת במאבקו בסולטאן מורט הראשון בשנות ה-60 של המאה ה-14. הוא עודד את בואם של אלבנים אשר יישבו את האזורים הדלילים באוכלוסייה בפלופונסוס, וניצל אותם ככוח צבאי וככוח עבודה. הוא נשא לאישה את בתו של קונסטנטין הרביעי, מלך קיליקיה הארמנית, אך לא העמיד יורש זכר. במותו בשנת 1380, ירש אותו אחיו הבכור, מתאוס קנטקוזנוס, ומנואל נקבר במיסטרס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מדליית פילדס

| --- | --- |

 תיאור:  פרס מתמטי
 הגוף המעניק:  האיחוד המתמטי הבינלאומי 
 תקופת הפרס:  1936–הווה (כ־88 שנים) 
 נקרא על שם:  ג'ון צ'ארלס פילדס 
 אתר רשמי
 
מדליית פילדס (באנגלית: Fields Medal) היא אחד משני הפרסים הבין-לאומיים היוקרתיים ביותר במתמטיקה. הפרס מוענק אחת לארבע שנים לעד ארבעה מתמטיקאים מתחת לגיל ארבעים, ונועד לתת הערכה ועידוד למתמטיקאים צעירים שהגיעו להישגים יוצאי דופן. הענקת הפרס נעשית במסגרת הקונגרס הבין-לאומי של המתמטיקאים. הפרס קרוי על שמו של המתמטיקאי הקנדי ג'ון צ'ארלס פילדס (אנ'), יוזם הפרס. עד להשקת פרס אבל תוארה המדליה כמקבילה המתמטית לפרס נובל, שאינו מוענק בתחום זה.
יוזם הפרס

ג'ון צ'ארלס פילדס שנולד בשנת 1863 בהמילטון קנדה היה מתמטיקאי באוניברסיטת טורונטו. בשנים 1919–1924 עמד בראש המכון המלכותי הקנדי שעסק בקידום המדע. בשנת 1931 התקבלה הצעתו לפיה יוקדש פרס מיוחד מטעם הקונגרס הבין-לאומי של המתמטיקאים למתמטיקאים מצטיינים. פילדס לא זכה לראות את הגשמת רעיונו בימי חייו. הוא נפטר ב-9 באוגוסט 1932 ובצוואתו ציווה 47,000 דולר קנדי לקרן הפרס. הפרס ניתן לראשונה בשנת 1936, ומשנת 1950 הוא ניתן באופן סדיר מדי ארבע שנים. מכון פילדס למחקר במדעי המתמטיקה השוכן בקמפוס של אוניברסיטת טורונטו קרוי על שמו.
תנאי הזכייה

מדליית פילדס כונתה בעבר לעיתים "פרס נובל למתמטיקה" וזאת בזכות היוקרה הרבה שבפרס. עם השקת פרס אבל בשנת 2003, הפך הוא למקבילה לנובל בתחום המתמטיקה שכן הוא בעל מאפיינים דומים יותר לפרס נובל. למדליית פילדס תנאי גיל: הזוכה חייב להיות צעיר מגיל 40 ב-1 בינואר של השנה שבה מוענקת לו המדליה. תנאי זה מנע ממתמטיקאים דגולים רבים את הפרס, לאחר שתרומתם בתחום המתמטיקה זכתה להכרה רק לאחר שהיו מבוגרים מגיל 40. תנאי הגיל מבוסס על רצונו של ג'ון צ'ארלס פילדס כי הפרס יוענק כהכרה לאיכות תרומתו של הזוכה ובה בעת לעודדו להישגים בעתיד. סכום הפרס המוענק לזוכי מדליית פילדס הוא 15,000 דולר קנדי. על זהות הזוכים מחליט גוף בוחר מטעם האיחוד המתמטי הבין-לאומי.
ההשוואה לפרס נובל נולדה ככל הנראה ב-1966, כאשר התקשורת האמריקאית נדרשה לתאר את הפרס במונחים מוכרים. באותה שנה זכה בפרס סטיבן סמייל, שהיה ממנהיגי הפעילות נגד מלחמת וייטנאם באוניברסיטת קליפורניה בברקלי, והוזמן להעיד בפני ועדת מק'ארתי ביום שבו קיבל את הפרס בקונגרס, שהתקיים באותה שנה במוסקבה.
מגבלת הגיל של הפרס מנעה את הענקתו ב-1998 לאנדרו ויילס, שהוכיח את המשפט האחרון של פרמה בגיל 41, אף שלדעת רבים היה ראוי לפרס. תחת זאת, ניתן לו פרס מיוחד בטקס הפתיחה של הכינוס באותה שנה.
מדליית פילדס מוענקת על פריצת דרך חד-פעמית ולעומתה פרס אבל ניתן למתמטיקאים מבוגרים יותר על הישגיהם המצטברים לאורך השנים.
נכון לשנת 2022, אילון לינדנשטראוס הוא הישראלי היחיד שזכה בפרס (2010). מרים מירזחאני היא האשה הראשונה שזכתה בפרס (2014) ומריאנה ויזובסקה היא האשה השנייה שזכתה בפרס (2022).