stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן פאר
פרסים והוקרה

חבר בתוכנית AAAS לחוקר צעיר מצטיין (2000)
פרס וולף לתלמידי דוקטורט (2003)
עמית צ'רצ'יל באוניברסיטת אוקספורד (2004)
פרס פייזר לתלמידים בתר-דוקטוריים בתחום גילוי והובלת תרופות (2006)
מלגת אלון לחוקרים צעירים מצטיינים (2008)
עמית מארי קירי של האיחוד האירופי (2009–2013)
פרס החדשנות של קרן קנת ריינין (2010)
פרס פורץ הדרך של קרן קנת ריינין (2011, 2013)
חבר בוועדה המנהלת של האקדמיה הצעירה הישראלית (2014–2018)
נשיא האגודה הישראלית למתן מבוקר של ביו-חומרים (2014–2016)
פרס החדשנות ופרס "החדשות שלא סופרו" (2014)
הזוכה הראשון בתוכנית ישראל-בריטניה למדע וטכנולוגיה (2015–2016, Professorship אוניברסיטת אוקספורד)
פרס Nanos על מפעל חיים ותרומה משמעותית בתחום הננו-רפואה (2017)
פרס החדשנות של חברת ביונטק (2019)
פרס ליטוין למחקר פורץ דרך מטעם האגודה האמריקאית לקרוהן וקוליטיס (2020)
חבר בתוכנית המדענים המצטיינים של חברת התרופות רוש (2021)
פרס המחקר המצוין בתחום העריכה הגנומית מטעם חברת Genescript בע"מ (2021)
חבר האקדמיה הלאומית האמריקאית להנדסה (2023)
חבר האקדמיה הלאומית האמריקאית לממציאים (2024)
חיים אישיים

פאר נשוי ואב לשלושה. מתגורר בקריית אונו.
מאמרים נבחרים

Peer D, Zhu P, Carman CV, Lieberman J and Shimaoka M (2007). Selective gene silencing in activated leukocytes by targeting siRNAs to the integrin lymphocyte function-associated antigen-1. Proc. Natl. Acad.Sci. USA, 150, 4095-4100. * The first activation depended silencing with RNAi in leukocytes.
Peer D.*, Karp JM*, Hong S*, Farokhzad O, Margalit R, and Langer R (2007). Nanocarriers as emerging platforms for cancer therapy. Nature Nanotechnology 2,751-760.
Peer D., Park EJ, Morishita Y, Carman CV, and Shimaoka M (2008). Systemic Leukocyte-Directed siRNA Delivery Revealing Cyclin D1 as an Anti-Inflammation Target. Science. 319, 627-630.
Kedmi R., Viaga N. Ramishetti S, Goldsmith M, Rosenblum D, Dammes N, Hazan-Halevy I, Nahary L, Leviatan-Ben-Arye S, Harlev M, Behlke M, Benhar I, Lieberman J, and Peer D (2018). A modular platform for targeted RNAi therapeutics. Nature Nanotechnology. 13(3):214-219.
Rosenblum D., Joshi N., Tao W., Karp M*, and Peer D*. (2018). Progress and Challenges Towards Targeted Delivery of Cancer Therapeutics. Nature Communications Apr 12;9(1):1410. doi: 10.1038/s41467-018-03705-y.
Veiga N., Goldsmith M., Granot Y., Rosenblum D., Dammes N., Kedmi R., Ramishetti S., and Peer D (2018). Cell Specific Delivery of Modified mRNA Expressing Therapeutic Proteins to Leukocytes. Nature Communications. Oct 29;9(1):4493. doi: 10.1038/s41467-018-06936-1.
Veiga N., Goldsmith M., Diesendruck Y, Ramishetti S, Rosenblum D, Elinav E, Behlke MA, Benhar I, Peer D (2019). Leukocyte-specific siRNA delivery revealing IRF8 as a potential anti-inflammatory target. J. Controlled Release. 313:33-41.
Ramishetti S. et al. (2020). Combinatorial Lipid Library for RNA Delivery to Leukocytes. Advanced Materials.
Rosenblum D. et al. (2020). CRISPR/Cas9 Genome Editing using Targeted Lipid Nanoparticles for Cancer Therapy. SCIENCE Advances. The first systemic, cell specific, high efficiency therapeutic genome editing..
Elia U. et al. (2021). Design of SARS-CoV-2 hFc-Conjugated Receptor-Binding Domain mRNA Vaccine Delivered via Lipid Nanoparticles. ACS Nano. Jan 22;acsnano.0c10180. doi: 10.1021/acsnano.0c10180.
Dammes N. et al. (2021). Conformation Sensitive Targeting of Lipid Nanoparticles for RNA Therapeutics. Nature Nanotechnology. June 2021.
Gutkin A., Rosenblum D. and Peer D. (2021). RNA delivery with a human virus-like particle. Nature Biotechnology. doi: 10.1038/s41587-021-01124-x
הערות שוליים

↑  פרופ' דן פאר מונה לסגן הנשיא למחקר ופיתוח באוניברסיטת תל אביב, באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  Ramot and BioNTech Sign License Agreement to Use Novel Set of Lipids for Improved mRNA Delivery | MarketScreener, MarketScreener (באנגלית)
↑  Dan Peer, גוגל סקולר
↑  Profiles, גוגל סקולר
↑  Twelve TAU Researchers among Top 50 in their Fields, אוניברסיטת תל אביב (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299250705171  LCCN: no2012058597  NKC: utb2012731003  ORCID: 0000-0001-8238-0673  ResearcherID: A-1785-2011  VIAF: 98348567   WorldCat (עם VIAF): 98348567
ג'ראר אלון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 ביוני 1949 (בן 75) קזבלנקה, מדינת החסות הצרפתית במרוקו 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ליל 
 gerardallon.com
 
ג'ראר אלון (לעיתים מאוית שמו הפרטי כ"ז'ראר"; נולד ב-4 ביוני 1949) הוא אמן ישראלי-צרפתי הפעיל בתחומי הצילום, הקולנוע וההולוגרפיה. נודע בתרומתו לשינויים החשובים שחלו בשדה הצילום הישראלי החל מאמצע שנות ה-70 ועד היום. לאורך הקריירה שלו שילב בין מדיומים חזותיים שונים, בשדה הצילום המסחרי והאמנותי בישראל.
ביוגרפיה

אלון נולד בקזבלנקה לאב ממוצא מרוקאי, מהנדס–קונסטרוקטור, ולאם צרפתייה שנולדה באלג'יריה, עקרת בית. ב-1956 עקרה המשפחה ממרוקו לאלג'יריה והצטרפה למשפחת האם. בעקבות מלחמת העצמאות של אלג'יריה עקרה המשפחה לפריז בשנת 1963, והשתקעה שם. אלון למד ספרות, בלשנות ותיאטרון באוניברסיטת ליל שבצרפת. במקביל, אלון עבד כצלם תיאטרון, כשחקן וכעוזר במאי בקולנוע ובטלוויזיה הצרפתית.
אלון עלה לישראל בינואר 1974, לאחר מלחמת יום הכיפורים. בתחילת 1975, החל את דרכו המקצועית בישראל כצלם הבית של CBS ומונה לצלם הבית של התיאטרון הלאומי "הבימה". בשנת 1978, מונה לצלם הבית של מגזין האופנה "מוניטין". צילומים שביצע במסגרת תפקידים אלה הפכו ליצירות אמנות בפני עצמן.
ב־1982 אלון פרסם את אלבום הצילומים הראשון שלו, שנקרא "הגדה של פסח", וזכה בפרס הצילום הצעיר על שם ז'ראר לוי במוזיאון ישראל. בשנת 1985 אלון נסע למונטריאול שבקנדה על מנת להקים את Trilone Inc, חברה המתמחה בהולוגרפיה, שם תיפקד כאומן חזותי ומנהל מחקר ופיתוח. בין השנים 1985–1987 פיתח מצלמה הולוגרפית אוטומטית לדיוקנאות ורשם עליה פטנט. כמו כן, יצר פרויקטים הולוגרפיים בינלאומיים, בהם הולוגרמה לבית האופנה מריטה ופרנסואה ז'ירבו, שהייתה אז הגדולה בעולם (120×120 ס"מ).
בשנת 1993, עם שובו לישראל, הציג אלון תערוכת מולטימדיה בשם "פרדוקס החלום החומרי", שהתבססה על עבודות הולוגרפיות והקרנות וידאו, באוצרות משותפת עם מאירה יגיד-חיימוביץ' בביתן הלנה רובינשטיין לאמנות בת זמננו של מוזיאון תל אביב לאמנות. באותה העת מונה חזרה לתפקיד צלם הבית של התיאטרון הלאומי הבימה.
בין השנים 1999–2017, שימש מרצה לצילום ב"בצלאל", במחלקה לתקשורת חזותית. כמו כן, לימד ב"קמרה-אובסקורה" בין השנים 2000–2001 ובמכון הטכנולוגי חולון, בין 2000–2002.
ב-2022 מוצגת תערוכת רטרוספקטיבה על עבודותיו במוזיאון אשדוד לאמנות.
ביוגרפיה > עטיפות תקליטים

בשנות ה-70 שימש אלון כצלם הבית בחברת התקליטים CBS. תפקיד זה איפשר לו לעצב ולצלם את עטיפות תקליטים של זמרים וזמרות ישראלים וליישם טכניקות צילום חדשות של צילום מבוים.
בין עטיפות האלבומים שצילם הייתה עטיפת האלבום "קסם מולדת" של יהורם גאון. בצילום לקח אלון את יהורם גאון לשדה קציר בשעות הבוקר המוקדמות כשהוא מביט אל האופק, ידו על מותנו כשעליו מונח ג'קט ברישול קל - ייצוג הישראלי החדש כפי שאלון ניסה להציג אל מול המציאות שנכנס אליה לאחר מלחמת יום הכיפורים. בהמשך, צילם להקות רוק ישראליות, כגון "להקת תמוז" ו"תיסלם", וזמרים כגון עפרה חזה, מאיר אריאל, אריק איינשטיין, מתי כספי, רמי פורטיס וצביקה פיק.
צילום עטיפת התקליט של להקת תיסלם שיצא לאור ב-1981, בו נראית אישה ערומה הפונה אל חברי הלהקה כשעל ראשה אנטנה וגבה מופנה אל הצופה, עורר מחלוקת בקרב הזרם הפמיניסטי. אלון שאב השראה לעבודה זו מהיצירה "ארוחת בוקר על הדשא" (1863) של אדואר מאנה, בה נראים שני גברים לבושים יושבים על הדשא לפיקניק כשלצידם יושבת אישה עירומה. בשנת 2021, לקראת חידוש האלבום, עלו שאלות בנוגע לעירום האישה והוחלט להלבישה באמצעות פוטושופ כחלק מתנועת ה-Me Too, בניגוד לדעתו המקצועית של אלון.[דרוש מקור]
צילום עטיפת התקליט הראשון של רמי פורטיס שואב השראה מהאמן פרנסיסקו דה גויה, ביצירתו "שלושה במאי 1808", בו מתוארת סצנה של הוצאה להורג.
ביוגרפיה > צילום תיאטרון

בשנת 1974 החל אלון לעבוד כצלם הבית של תיאטרון הלאומי הבימה. לאורך השנים, אלון עבד עם מרבית התיאטראות הישראליים, כגון: תיאטרון הקאמרי, החאן הירושלמי, תיאטרון חיפה ותיאטרון היידישפיל. מבחר רחב מצילומי התיאטרון של אלון נרכשו על ידי הארכיון של אוסף היודאיקה בספריית אוניברסיטת הרווארד.[דרוש מקור]
אלון יצר מספר עבודות וידאו ארט שלקחו חלק בהצגות תיאטרון ובגלריות, כגון: קדיש לנעמי גינזברג, מותו של סוכן, זוגיות ומאמי.
ביוגרפיה > עבודות אישיות

במקביל לעבודתו המסחרית, יצר אלון עבודות אומנות אישיות. כמהגר, תצלומיו קשורים הדוקות לנושאים של זהות ולחיפוש אחר אינדיבידואליות בכור ההיתוך הישראלי של תרבויות ושפות.[דרוש מקור]
אחד המאפיינים הבולטים בעבודותיו הוא העיסוק וההשפעה על התרבות הישראלית, בשני הערוצים שפעל. על פועלו של ג'ראר כתב האוצר ניסן פרז: "התמחותו של אלון בצילום לתיאטרון, שבו עסק באופן נרחב לאורך הקריירה האמנותית והמסחרית שלו, עשתה אותו רב–אמן בבימוי תמונות. למעשה, מאז ראשית הדרך, רבות מעבודותיו מתאפיינות במיזנסצנות צילומיות מורכבות, המעודכנות בכל החידושים בשדה. חידושיו בכל תחום ותחום, הָחֵל בתצלומיו המסחריים וכלה בפרויקטים מיסטיים אישיים, נסמכים על הבְניה מיודעת של מרכיבי הסצנה, שנהרסים לאחר שהושלם תיעודה הצילומי. מה שנותר הוא אם כן "זיכרון חזותי" המקובע בדימוי הסופי, שנותן חיים וצורה למושגים מופשטים ".
ב-1975 השתתף אלון לראשונה בישראל בתערוכה קבוצתית, "בעדשה של צלמים עולים", שהוצגה בצוותא בתל אביב, והמחישה את נקודת המבט של מספר צלמים-עולים חדשים והמתח בין הזרות למקומיות או הארצישראליות החדשה.
ב־1984 יצר אלון את "בראשית", פרויקט צילומי גדול, אשר הוצג במספר גלריות בעולם.[דרוש מקור] סדרה נוספת שיצר, "סמלים" (postcards from Israel), מבטאת את אתגר ההיטמעות בחברה הישראלית כעולה חדש, מהגר. בסדרה ישנן מספר יצירות המציגות את סמלי הישראליות המובהקים בעיניו של אלון, בליווי טקסטים עם שיבושים ושגיאות כתיב מכוונים, כדי לבטא את חוסר ההשתלבות המלאה.
כמו כן, בשנת 1993 הציג את תערוכת המולטימדיה "פרדוקס החלום החומרי", שהתבססה על עבודות הולוגרפיות והקרנות וידאו, באוצרות משותפת עם מאירה יגיד-חיימוביץ' במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנת 2004 יצר אלון את הסרט התיעודי "החגורה של נעמי", המספר את סיפורה של בתו נעמי שנולדה עם תסמונת ויליאמס, תסמונת גנטית נדירה ומגבילה, המלווה בעקמת מסכנת חיים, המצריכה ממנה לעטות חגורה אורתופדית במשך 23 שעות ביממה. בסרט מתעד אלון את מסעה של בתו בדרך לניתוח שיסיר ממנה את החגורה. הסרט הוקרן בערוץ 8 (הוט) ובמספר פסטיבלים בינלאומיים.
בשנת 2006 יצר את מיצב הווידאו "רסיסים", אשר הוצג במוזיאון ישראל. ב־2007 אלון כתב, ביים והפיק את הסרט "שברים 2006-1990", שהשתתף בפסטיבל Visions du Réel בשווייץ.[דרוש מקור]
בשנת 2019 יצר אלון סדרת צילומים דיגיטליים, "עננים מארץ הקודש", המאזכרים סגנון תיעודי-אנתרופולוגי – ציורים של ארץ ישראל בראשית המאה ה-19 המזכירים הדפסי תחריט, עשויים בטכניקת צילום דיגיטלית ומשלבים הומור ציני. הצילומים מייצגים בין היתר גם סוגיות פוליטיות ודתיות.
אלון נשוי להנרייט, מאפרת במקצועה. חי ופועל בתל אביב-יפו ולו בן ושתי בנות.
פרסים והישגים

1982 פרס ז'ראר לוי לעידוד היצירה בצילום מטעם מוזיאון ישראל, ירושלים
2004 פרס חבר השופטים בפסטיבל FIPADoc בביאריץ, צרפת, על סרטו "החגורה של נעמי"
תערוכות ועבודות

בפרק זה אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפרק באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפרק בצורת הערות שוליים.
תערוכות ועבודות > תערוכות יחיד ופרויקטים מיוחדים

1969 - צילומים, גלריה Le Grand Godet, ליל, צרפת
1970 - צילומים, גלריה Théâtre du Lambrequin, ליל, צרפת
1972 - צילומים, גלריה Théâtre du Lambrequin, ליל, צרפת
1982 - הגדה של פסח, התיאטרון הלאומי הבימה, תל אביב
1983 - The Ten Plagues, גלריה Lowe -Levinson Art Gallery, מיאמי
1984 - Symbol and Metaphor, גלריה LAPA, לוס אנג'לס
1984 - Passover, גלריה NEIKRUG, ניו-יורק
1985 - הגדה של פסח, מוזיאון חיפה
1987 - Holographic advertising display, ההולוגרמה הגדולה בעולם (בעת הזו), פרויקט עבור חברת האופנה Marithé François Girbaud, פריז
1989 - Holographic display, פרויקט עבור חברת Aéroports de Paris, פריז
1991 - הספינה "אגוז": תקופתה ונסיעתה האחרונה, אנדרטה הולוגרפית, Grand Rabbinat du Québec, קנדה
1992 - La Genése, גלריה Bibliothèque Juive, מונטריאול, קנדה
1992 - Holographic food display, פרויקט עבור ממשלת ססקצ'ואן, קנדה
1993 - La Genése, מיצב הולוגרפי-צילומי, פסטיבל Images du Futur, מונטריאול, קנדה
1993 - פרדוקס החלום החומרי, פיתוח קונספט התערוכה ואוצרות: מאירה יגיד חיימוביץ, ג'ראר אלון; מיצבי מולטי מדיה: ג'ראר אלון; מוזיאון תל אביב
2021 - עננים מארץ הקודש, פסטיבל בשחור לבן, תיאטרון ירושלים
2021 - מיצבי וידאו, פסטיבל בשחור לבן, תיאטרון ירושלים
2022 - ג'ראר אלון, רטרוספקטיבה אוצר: ערן ליטוין, מוזיאון לאמנות אשדוד
תערוכות ועבודות > תערוכות קבוצתיות

1975 - בעדשה של צלמים עולים, גלריית צוותא, תל אביב
1980 - צילומים, בית האומנים, תל אביב
1982 - צילומים, פסטיבל עכו
1982 - עשר המכות, מוזיאון ישראל, ירושלים
1983 - שורשים, מרכז הקונגרסים הישראלי, תל אביב
1983 - צלמים מצלמים מחו"ל, תערוכה נודדת, ישראל
1986 - ABSURD -E, גלריה J Yahouda Meir, מונטריאול
1988 - GOLEM! Danger, Deliverance and Art, The Jewish Museum, ניו-יורק
1989 - לפי הזמנה: צילום מסחרי בישראל היום, מוזיאון ישראל, ירושלים
1991 - צילומים, גלריה S Grover, מונטריאול
1999 - הבזקי זוהר: צילום אופנה בראי המאה, המוזיאון לצילום ע"ש אלי למברגר, תל-חי
2000 - מראה מקום: מאה שנות צילום בארץ ישראל, מוזיאון מאנה-כץ, חיפה
2003 - כן תעשה לך: תחיית היהדות באמנות הישראלית, זמן לאמנות – מרכז לאמנות ישראלית, תל אביב
2007 - התחברות, צלמים ישראלים מגיבים, מוזיאון ישראל, ירושלים
2011 - רואים רוקנ'רול – המימד הוויזואלי של הרוק הישראלי, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב
2013 - בעיניים זרות: הגירה, צילום והמאה ה-20, מוזיאון ישראל, ירושלים
2014 - שימור הזיכרון האינטלקטואלי דרך הצילום, פסטיבל הצילום הבינלאומי, ראשון לציון
2015 - DRIVE -IN, מוזיאון אשדוד לאמנות
2018 - קריות שדרות: צלילי מקום, שנות ה-70 – שנות ה-90, בית האמנים ע"ש יוסף זריצקי, תל אביב
תערוכות ועבודות > סרטים ועבודות וידאו נבחרות

1974 -קשת: משפחה חוזרת, פילם 16 מ"מ שחור–לבן, 26 דקות, הטלוויזיה הישראלית
1995 -ירושלים ואמניה (Jérusalem et ses artistes) פילם 16 מ"מ שחור–לבן, 26 דקות, הטלוויזיה הצרפתית, ערוץ 5
2007 -קדיש לנעמי גינזברג, ,2007, וידאו שחור–לבן, 12:21 דקות
2004 - החגורה של נעמי, וידאו צבע, 57:32 דקות, ערוץ ;8 פסטיבלים: JFF, FIPA, Visions du Réel ועוד
2006 - רסיסים, מיצב וידאו צבע, 18 דקות, מוזיאון ישראל
2007 - שברים 2006—1990, וידאו צבע, 56:06 דקות; פסטיבלים: Réel du ,Visions קרלובי–וארי, ועוד
2021 - ללא כותרת, מיצב וידאו, 12 דקות; פסטיבל בשחור–לבן, תיאטרון ירושלים
2021 - שמלה שחורה, וידאו שחור–לבן, 20 דקות; פסטיבל בשחור–לבן, תיאטרון ירושלים
2022 - יומן לילה, וידאו צבע, 22 דקות; פרויקט ציפור
תערוכות ועבודות > מולטימדיה לתיאטרון

1976 - קדיש לנעמי גינזברג, הקרנת מולטימדיה רב–ערוצית, הבימה; בימוי ההצגה: חנן שניר, בהשתתפות ליא קניג
2000 - קדיש לנעמי גינזברג, וידאו שחור–לבן, הבימה; בימוי ההצגה: חנן שניר, בהשתתפות גילה אלמגור
2000 - מונולוגים מהוואגינה, וידאו צבע, הבימה; בימוי ההצגה: דדי ברון
2001 - זוגיות, וידאו צבע, הבימה; בימוי ההצגה: אילן רונן
2002 - מאמי, וידאו צבע, הבימה; בימוי ההצגה: הלל מיטלפונקט
2003 - מותו של סוכן, וידאו שחור–לבן, הבימה; בימוי ההצגה: רוני פינקוביץ
2014 - זרעים של שתיקה, וידאו שחור–לבן, הבימה; בימוי ההצגה: משה קפטן
2018 - אפר ואבק, וידאו צבע, מרכז עינב, תל–אביב; בימוי ההצגה: אבישי בן–גל
2019 - לזרוס, וידאו צבע, מרכז עינב, תל–אביב; בימוי ההצגה: אבישי בן–גל
הערות שוליים

↑  ערן ליטוין, המבט הכפול של ג'ראר אלון, ג'ראר אלון רטרוספקטיבה, קטלוג, מוזיאון לאמנות אשדוד, 2022, עמ' 15
↑  ניסן פרז, תיאטרון הקבלה של ג'ראר אלון, ג'ראר אלון רטרוספקטיבה, קטלוג, מוזיאון לאמנות אשדוד, 2022, עמ' 157
↑  עמי פרידמן, ראינו לך: מאחורי עטיפות האלבומים הישראליים, באתר ynet, 7 באוקטובר 2016
↑  ניסן פרז, תיאטרון הקבלה, ג'ראר אלון רטרוספקטיבה, קטלוג, מוזיאון לאמנות אשדוד, 2022, עמ' 159
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 270287  NLI: 987007498537005171  GND: 142571466  ISNI: 0000 0000 8574 2601  MusicBrainz: 9b4faecf-f436-4be7-b91b-937f51b82fae  VIAF: 123942149   WorldCat (עם VIAF): 123942149
אלעד חן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באפריל 1979 (בן 45) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלעד חן (נולד ב-30 באפריל 1979) הוא תסריטאי, סופר ויוצר טלוויזיה ישראלי. זוכה פרס האקדמיה לטלוויזיה.
ביוגרפיה

אלעד נולד בירושלים בשנת 1979. הוא למד בבית הספר לקולנוע ולטלוויזיה ע"ש סם שפיגל, שם סיים את מגמת התסריטאות בהצטיינות.
אלעד הוא אחיה של התסריטאית והאנימטורית אפרת חן.
קריירה

בשנת 2006 יצר וכתב את ה-בלי גרביים, מיני סדרה לילדים ששודרה בערוץ לוגי.
בשנת 2011 יצר וכתב את אורים ותומים.
בשנת 2012 יצר וכתב את נויורק, דרמה יומית שמכרה לרשת CBS.
בשנת 2015 יצר וכתב את הסדרה הקומית לילדים אלישע, יחד עם יובל סמו, אסף בייזר ושחר איינבינדר. הסדרה זכתה בפרסי האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרה קומית לילדים בשנים 2015, 2016 ו-2017 וחן עצמו זכה, יחד עם אסף בייזר, בפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לתסריטאי בסדרת ילדים בשנת 2015. הסדרה "אלישע" זכתה גם בפרס "נבחרי הילדים" של ערוץ הילדים לסדרה הקומית לילדים לשנת 2016. באותה שנה כתב חן את הספר "אלישע", בשיתוף עם אסף בייזר. הספר, המתעד את חייו של גיבור הסדרה בעלת אותו השם, הפך לרב מכר ושהה שבועות רבים בראש טבלת מכירות הספרים לילדים של הארץ.
ב-2024 יצר ביחד עם שלום אסייג, רועי עידן ויניב אמודאי את הסדרה "פטריק" עבור רשת 13. הסדרה עוסקת בבכיר בארגון פשע המתעורר מתרדמת.
פילמוגרפיה

2006 – בלי גרביים – יוצר ותסריטאי ראשי
2011 – אורים ותומים – יוצר ותסריטאי ראשי
2012 – נויורק – יוצר ותסריטאי ראשי
2016 – אלישע – יוצר ותסריטאי ראשי
2016 – סופשלי – יוצר ותסריטאי ראשי
2018 – כפולה – יוצר ועורך
2019 – מגן דוד דרום – יוצר ותסריטאי ראשי
2019 – מורובוט – יוצר ותסריטאי ראשי
2020 – אבא מטפלת – יוצר ותסריטאי ראשי
2022 – גולדה ומאיר – יוצר ותסריטאי ראשי
2022 – המתחם ה-25 – יוצר ותסריטאי ראשי
2024 – פטריק – יוצר ותסריטאי ראשי
2024 - הסוכן - יוצר ותסריטאי ראשי
ספריו

"הצד השני של המטבע", הוצאת ידיעות אחרונות, 2009.
"אלישע", הוצאת ידיעות אחרונות, 2017.
"הלילה הכי ארוך בשנה", הוצאת ידיעות אחרונות, 2018.
פרסים

2015 – פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לתסריטאי בסדרת ילדים ונוער (בשיתוף עם אסף בייזר) (אלישע), פרס נבחרי הילדים של "ערוץ הילדים" לסיטקום של השנה (אלישע)
2016 – פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרה הקומית לילדים (אלישע), מועמדות בפרס תסריט בסדרה לילדים ונוער (אלישע)
2017 – פרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה לסדרה קומית לילדים (אלישע), מועמדות בפרס תסריט בסדרה לילדים ונוער (אלישע)
הערות שוליים

1 2   איתי זיו, "פטריק": בין הרהור קיומי לקאמפ חסר עכבות, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007443306105171  VIAF: 121148874325049620497   WorldCat (עם VIAF): 121148874325049620497
דן הארדי יעלון

| --- | --- |

יעלון בשנת 1998
 לידה:  11 במאי 1924 אוהרסקה הראדישטה, צ'כיה 
 פטירה:  29 בינואר 2014 (בגיל 89) מבשרת ציון, ישראל 
 ענף מדעי:  פדולוגיה, מדעי הקרקע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שוודיה למדעי החקלאות, האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  אברהם (אדולף) רייפנברג, סנטה (אמיל) מטסון
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 פרסים והוקרה:  מדליית סארטון (2000), מדליית דוקוצ'ייב (IUSS, 2010)
 
דן הארדי יעלון (11 במאי 1924, העיירה אוהרסקה הראדישטה שבצ'כוסלובקיה – 29 בינואר 2014, מבשרת ציון) היה מדען וחוקר קרקע ישראלי, שתרם לחקר הפדולוגיה והפלאופדולוגיה של הקרקעות באזורי אקלים צחיח וים תיכוני, לצד חקר ההיסטוריה, הסוציולוגיה והפילוסופיה של מדעי הקרקע. שימש חבר פעיל באיגוד הבינלאומי לחקר הרביעון (INQUA) ובאיגוד הבינלאומי למדעי הקרקע (ISSS, שמאוחר יותר שינה את שמו ל-IUSS). הישגיו זיכו אותו במדליית סארטון (על תרומתו להיסטוריה של מדעי כדור הארץ) ובפרס דוקצ'ייב ("פרס נובל" של מדעי הקרקע).
ביוגרפיה

דן הארדי יעלון נולד בשם הארדי ברגר, ב-11 במאי 1924, בעיירה אוהרסקה הראדישטה (Uherske Hradiste) שבצ'כוסלובקיה לשעבר (כיום הרפובליקה הצ'כית), למשפחה יהודית מהמעמד הבינוני שהתפרנסה מעסקי הטקסטיל. כבן צעיר להוריו, הוגו י. ברגר ואלסה ילינק, ולשתי אחיותיו הגדולות, דיטה וסטלה, יעלון היה ילד סקרן ותלמיד מצטיין, שמצא עניין רב בחקר הסביבה כבר משלב מוקדם בחייו. כחלק מהמסורת המשפחתית, יעלון היה פעיל גם במסגרות חוץ-בית ספריות והיה חבר בתנועת המכבי הצעיר. ילדותו הנוחה של יעלון באה לקצה כשהיה בן 10, עם פטירתו בטרם עת של אביו.
עם כיבוש הנאצים את צ'כוסלובקיה ב-1939, במרץ 1939, עזב את ביתו ושם פניו לפראג, לבית הספר של עליית הנוער, שם שהה כתלמיד למשך שלושה חודשים. במהלך זמן זה, הוצע ליעלון להצטרף לתוכנית ההכשרה החקלאית הציונית בדנמרק, כחלק מההכנה לעלייה לישראל. בספטמבר 1943 הוא החל את לימודיו באוניברסיטה המלכותית לחקלאות בקופנהגן, אולם במהרה נמלט לשוודיה במסגרת הצלת יהודי דנמרק.
עם הגעתו לשוודיה, הגיש יעלון בקשה להתקבל לאוניברסיטה השוודית למדעי החקלאות בעיר אופסלה. הוא זכה לקבלת פנים חמה מכימאי הקרקע הידוע, פרופ' סנט אמיל מטסון (1886 – 1980), שמינה את יעלון להיות עוזר המחקר שלו. בתקופה זו השתלם בניסויים מדעיים לצד פרופסור מטסון ואף זכה לערוך את תצפיות השדה הראשונות שלו. ב-1944, כאשר סוף מלחמת העולם השנייה כבר נראה באופק, חזר יעלון לצ'כוסלובקיה והתנדב לצבא הצ'כי. לאחר המלחמה גילה יעלון שאמו נשלחה למוות במחנה ריכוז, תחילה לטרזיינשטט, ולבסוף לאושוויץ, ולאור ההבנה כי כל שאר בני משפחתו מצאו את מותם בשואה, עזב יעלון את צ'כוסלובקיה וחזר לדנמרק, כדי להמשיך את לימודיו. ביולי 1947 השלים תואר ראשון במדעי החקלאות (בתחום כימיית קרקע).
ביולי 1948, לאחר מסע ארוך מאירופה למזרח התיכון, הגיע יעלון למדינת ישראל שזה עתה קמה. ב-1949 התגייס לצה״ל, ושירת שנה בחיל המדע. במהלך תקופה זו שינה יעלון את שמו הפרטי מהארדי לדן, ואת שירותו הצבאי עשה בשם "דן ברגר". במהלך שירותו הצבאי, השתתף יעלון בסקרים הגאולוגיים הראשונים שנעשו בנגב. עבור יעלון, שגדל באירופה, השילוב של אקלים הנגב הצחיח והנוף הטרשי עם קרקעות הרג והלס, היה חידוש מלהיב. הנגב שבה את דמיונו, ומאוחר יותר הפך למרכזי מאוד במחקריו. לאחר שחרורו מצה"ל, מצא יעלון עבודה כמורה לכימיה וחקלאות בתיכון בית ירח.
ב-1951, וברוח התקופה ההיא, החליף יעלון את שם משפחתו האירופי ("ברגר") בשם "יעלון", שילוב של "יעל" (תרגום שם הנעורים של אמו "Jellinek"), ו"עלייה". מתוך רצון לשמר את זיכרון עברו, הפך יעלון את השם "הארדי" לשמו האמצעי, וכך נולד השם "דן ה. יעלון". זמן לא רב לאחר מכן, באחת הפגישות בנושא מיפוי גאולוגי, הציעו עמיתיו של יעלון לקרוא על שמו ואדי והר בדרום הערבה. ועדת השמות הרשמית אישרה את הרעיון, וכך קיבלו את שמם "הר יעלון" ו"ואדי יעלון" (סמוך לקיבוץ יהל). כחמש-עשרה שנים מאוחר יותר, התיישב גרעין נח"ל למרגלותיו המזרחיים של הר יעלון, והחליט לאמץ את השם "יעלון", כשם הגרעין.
חיי משפחה

ב-1952 נשא יעלון לאישה את ריטה זינגר (2010-1926). החל מזמן קצר לאחר נישואיהם, הם התגוררו בשכונת קריית משה, בשנת 1975 לשכונת גבעת המבתר ובשנת 1997 עברו למבשרת ציון. דן וריטה יעלון גידלו שני בנים: דוד (1953) ואורי (1956). ברבות השנים התברכו דן וריטה בשבעה נכדים.
פרסים והוקרה

בשונה מאופיו הצנוע, זכה יעלון בפרסים חשובים והוקרה רבה על עבודתו. בשנת 2000, קיבל את מדליית סארטון (הפרס היוקרתי ביותר בתחום ההיסטוריה של מדעי כדור הארץ) מטעם אוניברסיטת גנט בבלגיה, על תרומתו יוצאת הדופן להיסטוריה של מדעי הקרקע. בשנת 2010 זכה יעלון בפרס ע"ש דוקצ'ייב (”פרס נובל" של מדעי הקרקע) מטעם האיגוד הבינלאומי למדעי הקרקע (IUSS), כהוקרה על תרומתו לפדולוגיה ולמדעי הקרקע. בנוסף לשני פרסים מכובדים אלה, יעלון היה עמית כבוד באגודות מדעי הקרקע של בריטניה, גרמניה ורוסיה. הוא זכה גם בחברות כבוד באגודה הגאולוגית הישראלית (2001) והאמריקנית (2008), חברות כבוד באיגוד הבינ"ל למדעי הקרקע (1998) חברות כבוד על מפעל חיים ב-INQUA, ותואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טביליסי, גאורגיה. באפריל 2015 התקיים כנס בינ״ל מיוחד לזכרו של יעלון, מטעם האיגוד הבינ"ל למדעי הקרקע, באוניברסיטה למשאבים טבעיים ומדעי החיים (BOKU) בווינה (אוסטריה) והורסקה הרדיסטה (צ'כיה). בעקבות כנס זה פורסם גיליון מיוחד לזכרו של יעלון בכתב העת CATENA. בשנת 2016 הוחלט באיגוד הבינ"ל למדעי הקרקע להנציח את זכרו של יעלון באמצעות "מדליית המדען הצעיר ע"ש דן יעלון“. מדליה זו תוענק מדי ארבע שנים במסגרת הקונגרסים העולמיים של מדעי הקרקע.
פרסומים נבחרים

דן יעלון פרסם ללמעלה מ-200 פרסומים, ובהם מאמרים מקוריים, פרקי ספרים וסקירות, רשימות מדעיות שונות, ערכי אנציקלופדיות, ותקצירים חשובים שזכו לציטוטים רבים. בנוסף, בתפקידו כעורך הוציא יעלון אסופות קלאסיות בנושא פדולוגיה ומדעי הקרקע. הוא היה העורך המייסד של כתב העת CATENA, וחבר מערכת בעיתון זה, כמו גם בכתבי העת Geoderma ו-Soil Science. להלן חלק מהפרסומים החשובים ביותר של יעלון:
1971 - Soil-forming processes in time and space.
1973 - The influence of dust on soils during the Quaternary.
1975 - Conceptual models in pedogenesis: Can soil-forming functions be solved?
1983 - Climate, time and soil development.
1997 - Soils in the Mediterranean region: What makes them different?
1997 - History of soil science in context: International perspective.
2000 - Down to earth. Why soil-and soil science-matters.
הרשימה הביבליוגרפית המלאה של דן יעלון מופיעה במאמר מערכת של CATENA שיצא במסגרת מהדורה מיוחדת לזכרו (כרך 146), בעמודים 3 – 9.