stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלבה (פיימונטה)
אתרים ונושאי עניין > בעיר

המוזיאון הארכאולוגי פרדריקו אאוסביו (Il Museo civico archeologico e di scienze naturali Frederico Eusebio)-המוזיאון נוסד ב-1987, ומציג מוצגים ארכאולוגיים מכ-8000 שנות היסטוריה של העיר אלבה והאזור הקרוב, אבני קבורה, כלי בית שונים, כלי לחימה ועוד.
אלבה סוטרנאה (Alba Sotterranea) - מתחם תת-קרקעי של שרידי העיר העתיקה של אלבה, עוד מימיה כ-אלבה פומפיאה. הסיור במתחם כולל שכבות שונות, מציג ארכיטקטורה של מבנים, תרבות ומורשת, גם מתקופות מאוחרות יותר.
קתדרלת סן לורנצו-קתדרלה רומנסקית שנבנתה בין השנים 1486–1517. הקתדרלה שופצה מספר פעמים, גם כתוצאה מהרס חלקי עקב רעידות אדמה. השיפוץ המקיף האחרון היה בין 2007-2009.
המגדלים-רק חלק קטן מהמגדלים הרבים שהיו בעבר שרד עד לימנו, עקב מלחמות ורעידות אדמה.
אתרים ונושאי עניין > באזור

סיורי יין-האזור כולו הוא אזור של כרמים ותעשיית יין. מתקיימים ביקורים ביקבים, וניתנים הסברים על תהליכי הייצור, מלווים בטעימות. במרחק של כ-15 מאלבה ק"מ מצויה העיירה ברולו, אשר על שמה והאזור שלה קרוי יין ברולו, אחד היינות הנודעים של האזור ושל איטליה.
מונפורטה ד'אלבה (Monforte d'Alba-מונפורטה ד'אלבה (אנ') היא עיירה על גבעה, במרחק של כ-20 ק"מ מאלבה. העיירה נמצאת ברשימת העיירות היפות ביותר באיטליה.
טירת גרינזאנה קאבור (Castello di Grinzane Cavour)-טירת גרינזאנה קאבור (אנ') קרובה כדי 10 ק"מ לאלבה. הטירה נבנתה במאה ה-14 כמבצר צבאי. הייתה גם בבעלות משפחת קאבור. כיום משמשת כמוזיאון של האזור, מוזיאון יין ומוזיאון של משפחת קאבור. ממרפסת המבנה מתאפשרת תצפית פנורמית לאזור לאָנְגֶה.
אירועים

יריד וינום (Vinum)-יריד המוקדש ליינות האזור. היריד מתקיים בכל שנה, בחודשים אפריל-מאי.
יריד בינלאומי של פטריות כמהין לבנות (Fiera Internazionale del Tartufo Bianco d’Alba)-היריד שנתי של פטריות כמהין לבנות, נערך בחודשים אוקטובר ו-נובמבר.
שוק בישול איטי-בסופי שבוע השוק העירוני הפתוח באזור המדרחוב, משלב גם שוק של בישול איטי (Slow Food Alba). תנועת הבישול האיטי נוסדה בעיירה ברא, הסמוכה מאד לאלבה.
מרוץ החמורים (Palio degli asini)-מרוץ החמורים נערך ברוח היתולית, ומתקיים כבר עשרות שנים רבות, ביום א הראשון של חודש אוקטובר. המרוץ הוא מאירועי הפתיחה ליריד פטריות הכמהין הבינלאומי.
פסטיבל המוזיקה-פסטיבל אלבה למוזיקה נמשך שבועיים במאי-יוני, ושלושה שבועות ביולי-אוגוסט. אמנם, שמו פסטיבל אלבה למוזיקה, אך הוא מתקיים באתרים רבים גם מחוץ לעיר, בטירות, בחוות, ביקבים ובאתרים נוספים.
כלכלה

אלבה מתבססת על שלושה ענפי כלכלה עיקריים.
פררו (Ferrero)-המיזם החל למעשה ב-1946 היה פררו עסק משפחתי קטן של האחים פררו, שהסתמכו גם על אגוזים שמגדלים באזור. פררו עוסקת בממתקים. בתחילה הרחיבו את הייצור והשיווק לאיטליה, וב-1956 החלו לשווק לארצות אחרות. במאה ה-21 פררו, מעסיקה אלפי עובדים, משווקת 35 מותגים ידועים, כולל ביצת קינדר ו-פררו רושה, ועדיין פעילה באלבה.
מירוליו (Miroglio)-מירוליו היא קבוצת מפעלים המייצרים אופנה וטקסטיל. החברה נוסדה באלבה. בסיסה, מפעל אחד ומשרדים של החברה נמצאים בעיר, גם לאחר שנים רבות של פעילות בינלאומית.
יין ותיירות-היינות הידועים של האזור הם ברולו וברבקסקו (Barbaresco ו-Barolo). בכל אזור גבעות לאָנְגֶה פזורים כרמים ויקבים רבים מאד. היין מספק שני ענפי פרנסה, כל שרשרת גידול הגפנים, הכנת היינות ושיווקם, וענף כלכלי נוסף, של תיירות חקלאית (Agriturismo).
תחבורה

אלה הדרכים העומדות לרשות הנוסעים אל ומאלבה:
רכבת: הדרך הנוחה, היעילה והמהירה ביותר היא באמצעות רכבת. תחנת הרכבת ממוקמת במרכז אלבה. כל הערים המרכזיות בצפון איטליה מחוברות לתשתית הרכבת, כולל מילאנו וטורינו. יש חיבור גם לעיר הקרובה אסטי. הדרך מטורינו בירת המחוז לאלבה, אורכת מעט יותר משעה ורבע. השירות מטורינו מבוצע על ידי טרנורד, חברה בבעלות משותפת של טרנאיטליה ו-(FNM (Ferrovie Nord Milano.
אוטובוסים: זמן הנסיעה באוטובוס מערים מרכזיות בצפון איטליה ארוך יותר משמעותית מאשר ברכבת. לכן, הנסיעה באוטובוס טובה בעיקר לאלה המגיעים מערים ועיירות קרובות לאלבה, שהרכבת אינה מחוברת אליהן. גם תחנת האוטובוסים ממוקמת במרכז העיר.
נמלי תעופה: מלפנסה-מילאנו, נמל התעופה הראשי של צפון איטליה, מרוחק מאלבה כ-146–196 ק"מ (תלוי במסלול הנסיעה שבוחרים בו). נמלי התעופה היותר קרובים הם של קונאו (כ-48 ק"מ), ו-נמל התעופה טורינו-קזלה (כ-93 ק"מ). נמלים אלו משמשים בעיקר לטיסות פנים, לטיסות ליעדים קרובים באירופה קרובים ולטיסות שכר.
ערים תאומות

הערים התאומות של אלבה הן:
ארצות הברית מדפורד, אורגון, ארצות הברית
סלובקיה באנסקה ביסטריצה, סלובקיה
גרמניה בובלינגן (אנ'), גרמניה
צרפת בוסוליי, צרפת
בלגיה ארלון, בלגיה
ספרד סן קוגאט דל ואייס (אנ'), ספרד
גלריה

פיאצה מישל פררו באלבה.
חזית כנסיית מדלנה.
רחוב קאבור, וברקע קתדרלת סן לורנצו.
כיכר איחוד איטליה בעיר.
כיכר הדואומו (הכנסייה הראשית)
נוף אלבה והמגדלים שנותרו, מתוך רבים שהיו בעבר.
ראו גם

יין
פטריות כמהין לבנות
פררו רושה
הערות שוליים

1 2  Alba (Cuneo, Piemonte, Italy) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, www.citypopulation.de (באנגלית)
↑  Meet Piemonte, The Piedmont region of Italy | The wine region | The lake district | The Alps, Meet Piemonte, ‏2019-08-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Vineyard Landscape of Piedmont: Langhe-Roero and Monferrato, whc.unesco.org (באנגלית)
↑  History of Alba (באנגלית), באתר www.italythisway.com
1 2  Alba Climate, Weather By Month, Average Temperature (Italy) - Weather Spark, weatherspark.com (באנגלית)
1 2  Alba town - history (באנגלית אמריקאית)
↑  נאור נרקיס, הקהילות האנושיות הראשונות בהיסטוריה: מסע לתקופה הנאוליתית, באתר Tochenist (בעברית), ‏2022-04-08
↑  תקופת הברזל, באתר מכון ישראלי לארכיאולוגיה
↑  Alba | Piedmont, Langhe Hills & Truffles | Britannica, www.britannica.com (באנגלית)
↑  Jakub Jasiński, Differences Between a Municipality and a Roman Colony « IMPERIUM ROMANUM (באנגלית אמריקאית)
↑  Saracens, Oxford Reference (באנגלית)
↑  Victor Emmanuel II of Italy, Google Arts & Culture (באנגלית)
↑  Museo Federico Eusebio di Alba | Ambiente & Cultura (באיטלקית)
↑  Explore the Depths of Alba Sotterranea, evendo (באנגלית)
↑  Turismo in Langa - St. Lawrence's cathedral, Turismo in Langa (באנגלית), ‏2016-02-08
↑  Giuseppe Silvestri, Monforte d'Alba, I Borghi più Belli d'Italia, ‏2018-11-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Castello di Grinzane Cavour, Italia.it (באנגלית)
↑  Alba Langhe and Roero Earth Market - Mercati della Terra, Slow Food Foundation (באנגלית אמריקאית)
↑  Il Palio degli Asini - Fiera del Tartufo Bianco d'Alba, LoveLanghe (באיטלקית)
↑  Rassegne concertistiche (באנגלית אמריקאית), באתר ALBA ITALY&USA MUSIC FESTIVAL
↑  The Story of a Family | Ferrero Group, www.ferrero.com (באנגלית)
↑  Miroglio Fashion, Miroglio Fashion (באיטלקית)
↑  Rome2Rio Pty Ltd, Rome2Rio, Rome2Rio (באנגלית)
↑  How to get to Alba by bus or train?, moovitapp.com, ‏2024-10-29 (באנגלית)
↑  Città Gemellate con la Città di Alba, www.comune.alba.cn.it (באיטלקית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554793005171  BnF: cb12203343m (data)  GND: 4256196-6  LCCN: n79029310  MusicBrainz: b3d129af-8ec1-4e71-a7d5-66f6cef4b5e7  NARA: 10044676  NKC: ge759950  SUDOC: 030661390  VIAF: 140704846   WorldCat (עם VIAF): 140704846
נירה עדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בת 88 בערך) גניגר
 שם לידה:  נירה צביק
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  1962–1982 (כ־20 שנה)
 יצירות בולטות:  אות אות אות, 3, 4, 5 וחצי
 בן זוג:  דודיק סמדר   הרב אברהם לואיס   הרב יעקב אדלשטיין
 פרופיל ב-IMDb
 
נירה-מאירה אדלשטיין (נולדה בשנת 1937) היא שחקנית, זמרת, פנטומימאית ומנחת טלוויזיה ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשם נירה צביק. שירתה בצה"ל בלהקת הנח"ל, שם בין היתר השתתפה, בתחילת שנת 1956 בתוכנית התשיעית של הלהקה "מה בוער" שכתבו יחיאל מוהר ואפרים קישון וביים דוד ברגמן.
ביוגרפיה > בתיאטרון

ב-1962 גילמה את התפקיד הנשי הראשי במחזמר "פנטסטי" מאת טום ג'ונס שביים מנחם גולן במועדון התיאטרון.
ב-1962 שיחקה בהצגה "ציפורי לילה" - מערכונים ופזמונים מאת דן אלמגור, מרדכי לבנון, ראובן בר יותם, אפרים קישון, פוצ'ו, שמעון צבר ודידי מנוסי; שביים חיים טופול במועדון התיאטרון בחיפה.
ב-1963 שיחקה בהצגה "אתה אוהב את היצ'קוק?", קומדיה בלשית מוזיקלית מאת מיכאל דרומש שביים שלמה בר-שביט בתיאטרון דו רה מי עממי.
ב-1964 שיחקה ב"שייקספיר איננו" - תוכנית פרודית על מחזות ויליאם שייקספיר שנכתבה על ידי חיים חפר, נעמי שמר ועמוס קינן ובבימויו של שמואל בונים במועדון החמאם.
ב-1965 שיחקה בהצגה "הטירה" שעיבדה (על פי סיפורים לילדים שכתבו אברהם שלונסקי ("עלילות מיקי מהו"), נתן אלתרמן ("האפרוח העשירי"), מרים ילן שטקליס (השיר "חברות"), ע. הלל ("לא יאומן כי יסופר"), אהרן זאב ("יונים לבנות") ואוריאל אופק) וביימה נעמי פולני בתיאטרון פשוש.
ב-1966 שיחקה בהצגה "שמו הולך לפניו" מאת אפרים קישון שביים שמוליק עצמון בתיאטרון זווית.
ב-1967 שיחקה בהצגה "הכושי עשה את שלו" מאת יוסף לפיד שביים שמואל בונים בתיאטרון הקאמרי. שיחקה במחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר" מאת סמי גרונמן שביים שמואל בונים בתיאטרון הקאמרי, וגילמה (לסירוגין עם רינה גנור) את דמותה של שרה אנדרשפט בהצגה "רב-סרן ברברה" מאת ג'ורג' ברנרד שו שביים גרשון פלוטקין בתיאטרון הקאמרי. באותה שנה שיחקה בהצגה לילדים "הנסיכה והרועה" מאת ניקולאס סטיוארט גריי (על פי סיפור מאת הנס כריסטיאן אנדרסן) שביים דוד לוין בתיאטרון הקאמרי.
ב-1968 שיחקה בהצגה "נוכלים ואוהבים" מאת ג'ורג' פרקר שביים שמואל בונים בתיאטרון הקאמרי, וגילמה (יחד עם לורה סהר) את אחת מבנות לוט בהצגה "סדום סיטי" מאת בנימין גלאי שביים אברהם אסיאו בתיאטרון העירוני חיפה והשתתפה בערב שירי לוחמים שביים שמואל בונים במסגרת חגיגות שנת ה-20 למדינת ישראל.
ב-1969 שיחקה בהצגה "הציפור הכחולה" מאת מוריס מטרלינק שביים אברהם דוד בתיאטרון לילך. באותה שנה הקימה לצד אביבה פז את הצמד "שתיים בלילה", ושיחקה בהצגה "טופז" מאת מרסל פניול שביים יואל זילברג.
ב-1971 עלתה ההצגה בתרגומה "שלום ולא להתראות" מאת אתול פוגרד(אנ') שביים ראובן אדיב בתיאטרון המרתף. בהצגה שיחקו אמיר אוריין/ברוך ברקין ורחל תימור.
ב-1972 השתתפה במופע "שמחה רבה - פסח בא" בתיאטרון הזמן, ושיחקה לצד ישראל גוריון ואבי יקיר בהצגה "שירים וסיפורי בדים" שעיבד אוריאל אופק על פי אגדות עם שונות, וביים נדב לויתן בתיאטרון בדים.
ב-1975 שיחקה במחזמר "אגדות אנדרסן" מאת יוסי בכר שביים בני פורת בהפקת טדי הפקות.
ב-1976 שיחקה בהצגה "קופיקו העליז" מאת תמר בורנשטיין-לזר שביים רפי שחר בתיאטרון לילך, ובהצגה "ג'ק ואפונת הפלא" שעיבד אוריאל אופק בתיאטרון לילך.
ביוגרפיה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1965 שיחקה בסרט הקצר "טלפון שבור" שביים נתן גרוס עבור המכון לפריון העבודה והייצור.
ב-1966 שיחקה בסרט "סבינה והגברים" בבימויו של פיטר פריישטאט.
ב-1970 החלה להגיש לצד אמיר אוריין (ובהמשך לצד ישראל גוריון ולצד עזריאל אשרוב) את התוכנית "משחקצב" בטלוויזיה הישראלית. התכנית יועדה לגילאים צעירים וסיפרה לילדים על העולם הסובב אותם באמצעות שירים, סיפורים ומשחקים. השירים נכתבו או תורגמו במיוחד לתוכנית. מקצת מהתסריטים התבססו על תוכנית שהופקה ב-BBC. את התכנית הפיקה אסתר סופר, וביימו אנטואן סאלח ורינה הררית.
בין השנים 1972–1974 הנחתה (לצד רפי גרנות ועזרא דגן) את הסדרה "אות אות אות" בערוץ הראשון. מטרת הסדרה הייתה ללמד את הילדים את אותיות האלף בית. בין כותבות התסריטים נמנית תמר אדר. כל פרק יוחד לאחת מאותיות האלף-בית, ועזרא דגן התחפש לבעל חיים ששמו מתחיל באות שנלמדה באותו הפרק (למשל, באות ו' היה ווילי הווירוס). עבור הסדרה נכתבו שירים חדשים, שיצאו לאחר מכן בשני אלבומים. את התוכנית ערכה והפיקה דנה כוגן וביימה ורדינה ארז.
ב-1980 החלה להנחות את התוכנית "3, 4, 5 וחצי". לאחר פרישתה מהתוכנית בשל התחלת תהליך של חזרה בתשובה, החליפה אותה שרי צוריאל.
ביוגרפיה > מוזיקה ואיור

ב-1966 השתתפה כחלק מ"שלישיית בנות" (לצד זהר אוריין ודבורה דיקובסקי) באלבום "אח פגישה שכזאת" - שירי פלמ"ח מאת חיים חפר. התקליט יצא לאור על ידי בימות והד ארצי.
בשנת 1997 איירה את ספר השירים לילדים "איזו שמש! איזה אור" מאת מניה נהיר שיצא לאור בהוצאת ידע-סלע בתל אביב.
הערות שוליים

↑  נירה עדי, בתוך: שמעון לב-ארי, "מדריך 100 שנה לתיאטרון העברי", באתר החוג לתיאטרון של אוניברסיטת תל אביב
↑  סופר הארץ בחיפה, מועדון התיאטרון בחיפה יציג את המחזה המוסיקלי "פנטסטי", הארץ, 8 בפברואר 1962
↑  מ. הראובני, "ציפורי לילה" במועדון בחיפה, למרחב, 12 באוגוסט 1962
↑  ראובן בן צבי, מועדון התיאטרון מתאושש, מעריב, 12 ביולי 1962
↑  ארבעים הימים של פיטר פריי, מעריב, 1 ביולי 1962
↑  מי מה מתי, מעריב, 15 בפברואר 1963
↑  שייקספיר נעלם מ"החמאם", דבר, 3 בדצמבר 1964
↑  שרה פרנקל, ה"טיארה" של נעמי פולני, חרות, 3 באוקטובר 1965
↑  נחמן בן עמי, התרופה היחידה, מעריב, 7 במרץ 1966
↑  מדריך לאירועי השבוע, דבר, 10 במרץ 1967
↑  טלילה בן זכאי, מיכלאנג'לי: סבתי היתה יהודיה מאודסה, מעריב, 4 בינואר 1967
↑  טלילה בן זכאי, אוהבי ממון מול מצילי נפשות, מעריב, 20 באוגוסט 1967
↑  דב בר ניר, מבצע פושר, על המשמר, 8 בספטמבר 1967
↑  מדריך לאירועי השבוע, דבר, 29 בדצמבר 1967
↑  חוה נובק, המחנה ירקוד, דבר, 13 במאי 1968
↑  סופר למרחב, סדום סיטי - לוט במערב הפרוע, למרחב, 16 ביוני 1968
↑  ערב של שירי לוחמים, על המשמר, 29 במרץ 1968
↑  יעקב העליון, קישון מקווה שיבינו את הרמז באוף ברודווי של ניו יורק, מעריב, 4 בדצמבר 1969
↑  מירית שם אור, הלילה מביא שתיים על כפיו, דבר, 27 באוגוסט 1969
↑  אילי גורליצקי מאוור את טופז, מעריב, 13 ביוני 1969
↑  נחמן בן עמי, צמד במרתף, מעריב, 14 ביולי 1971
↑  א. קליל, בשולי דברים, דבר, 28 במרץ 1972
↑  מיכל סנונית, משוגע מי שלא מפיק, על המשמר, 8 בנובמבר 1972
↑  שקספיר של שך, מעריב, 2 בדצמבר 1975
↑  פעילות מוגברת בתיאטרוני הילדים, דבר, 24 באוקטובר 1978
↑  מחזמר עם בובות ענק - לילדים, דבר, 15 ביוני 1976
↑  מה קורה כש"הטלפון שבור", דבר, 21 באוקטובר 1965
↑  טלילה בן זכאי, קיבוץ גלויות "רוקד" על הבמה, מעריב, 8 בפברואר 1967
↑  תכניות טלוויזיה חדשות לילדים, דבר, 7 ביולי 1970
↑  תמר אדר, ב"לקסיקון הספרות העברית החדשה"
↑  תקליט שירי פלמ"ח, למרחב, 27 בספטמבר 1966
↑  אח פגישה שכזאת משירי חיים חפר באתר סטריאו ומונו
↑  הספר "איזו שמש! איזה אור!", באתר "סימניה"
↑  רחל מרחלת על כל העולם, העולם הזה, 17 בספטמבר 1980
↑  בקלם היו אומרים בתפלת שחרית את ברכת 'עזרת אבותינו' במשך עשר דקות!, באתר דרשו, ‏3 בפברואר 2018
↑  חיים גריידינגר, אין גיל לאהבה: החתונה המאוחרת של הרבנים, באתר nrg‏, 3 במאי 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593455505171  MusicBrainz: f41ead1a-7da3-4369-9263-e52ac9cba513  VIAF: 829146461529827731045   WorldCat (עם VIAF): 829146461529827731045
איגוד תעשיית ההקלטות התאילנדי

| --- | --- |

 תחום:  תעשיית המוזיקה 
 מדינה:  תאילנד 
 מטה הארגון:  בנגקוק 
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־32 שנים) 
 phonorights.com
 
איגוד תעשיית ההקלטות התאילנדי (באנגלית: Thai Entertainment Content Trade Association; בראשי תיבות: TECA) הוא הארגון המרכזי המייצג את ענף ההקלטות של תאילנד. האיגוד חבר בפדרציה הבינלאומית לתעשייה הפונוגרפית.
הסמכה להקלטת מוזיקה

האיגוד אחראי על הענקת אישורי הקלטת מוזיקה בתאילנד על סמך מכירות בלבד:
| סוג הסמכה | 1993–2000 | 2001–2006 | 2007–2008 | 2009 | מאז 2010 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  זהב | 25,000 | 20,000 | 8,000 | 6,000 | 5,000 |
|  פלטינה | 50,000 | 40,000 | 15,000 | 12,000 | 10,000 |
|  פלטניה ×2 | 100,000 | 80,000 | 30,000 | 24,000 | 20,000 |
| סוג הסמכה | 1993–2008 | 2009 | 2010–2011 | מאז 2012 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  זהב | 50,000 (מקומי) 8,000 (בין-לאומי) | 50,000 (מקומי) 6,000 (בין-לאומי) | 50,000 (מקומי) 20,000 (בין-לאומי) | 50,000 (מקומי) 5,000 (בין-לאומי) |
|  פלטינה | 100,000 (מקומי) 15,000 (בין-לאומי) | 100,000 (מקומי) 12,000 (בין-לאומי) | 100,000 (מקומי) 40,000 (בין-לאומי) | 100,000 (מקומי) 10,000 (בין-לאומי) |
|  פלטניה ×2 | 200,000 (מקומי) 30,000 (בין-לאומי) | 200,000 (מקומי) 24,000 (בין-לאומי) | 200,000 (מקומי) 80,000 (בין-לאומי) | 100,000 (מקומי) 20,000 (בין-לאומי) |
הערות שוליים

↑  [Award #108 - "Unplugged". Instagram], www.instagram.com
↑  Country made strides in Australia, Asia and Europe in ’98 - and still dominates U.S. radio (ארכיון)
↑  Authentic Double Platinum Award for “Acoustica” in Thailand (ארכיון)
↑  The Recording Industry in Japan English Edition 2005 (ארכיון)
1 2  Certification Award Levels – Albums (unit sales required). (ארכיון)
1 2  Certification Award Levels 2009 (ארכיון)
1 2  Certification Award Levels 2010 (ארכיון)
↑  Certification Award Levels 2011 (ארכיון)
↑  Certification Award Levels 2012 (ארכיון)
הגווארדיה הלבנה (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

כרזת "הגווארדיה הלבנה"
 מבוסס על:  הגווארדיה הלבנה 
 סוגה:  דרמה, מלחמה
 כותבים:  מרינה דיאצ'נקו סרגיי דיאצ'נקו סרגיי סנז'קין
 בימוי:  סרגיי סנז'קין
 שחקנים:  קונסטנטין חבנסקי מיכאיל פורצ'נקוב קסניה רפופורט סרגיי גרמש
 פסקול:  יורי פוטיינקו
 ארץ מקור:  רוסיה רוסיה
 שפות:  רוסית
 תקופת התרחשות:  מלחמת האזרחים ברוסיה 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  אנטון זלאטופולסקי אלכסנדר רודניאנסקי סרגיי מלקומוב
 צלמים:  סרגיי מצ'ילסקי
 מוזיקה:  יורי פוטיינקו 
 שידור
 רשת שידור:  רוסיה-1
 תקופת שידור מקורית:  3 במרץ 2012 – 4 במרץ 2012
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
סדרת הטלוויזיה הגווארדיה הלבנה (ברוסית: Белая гвардия) היא סדרה בת שמונה פרקים בבימויו של סרגיי סנז'קין על מלחמת האזרחים ברוסיה, המבוססת על רומן "הגווארדיה הלבנה" מאת מיכאיל בולגקוב. הסדרה שודרה בערוץ הטלוויזיה רוסיה-1 ב-3 וב-4 במרץ 2012, ועוררה התנגדות מצד אוקראינה.
עלילה

הסדרה עוסקת במשפחת טורבין, שנקלעה למלחמת האזרחים בחורף 1918–1919 בקייב. הרקע ההיסטורי של הסדרה הוא נפילת שלטונו של ההטמאן האוקראיני פבלו סקורופדסקי, כיבוש קייב על ידי כוחות הרפובליקה העממית של אוקראינה והקרבות הממושכים נגד הצבא האדום.
הדמות הראשית, אלכסיי טורבין, היא רופא צבאי ששרד את שלוש שנות מלחמת העולם הראשונה. הוא אחד מאלפי קצינים רוסיים, שאחרי מהפכת אוקטובר נקלעו לחוסר ודאות מוחלט בחייהם הפוליטיים והפרטיים. רבים מהם פנו לשרת אצל סקורופדסקי במשטרו בחסות גרמניה, שהיה מתון בהשוואה לטרור האדום בקייב שהפעילו הבולשביקים נגד קצינים ואנשי מודיעין. אחרי שהובסה הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, נמלט ההטמאן עם הגרמנים. מספר קצינים וצוערים רוסיים היו הכוח הצבאי היחיד שנותר מול אנשי סימון פטליורה האוקראיני, שהתקדמו לקייב.
דמויות

אלכסיי טורבין (קונסטנטין חבנסקי) — רופא צבאי
ניקולאי טורבין (ניקולאי יפרמוב) — צוער בבית הספר לקצינים, אחיו הצעיר של אכלסיי טורבין.
ילנה טורבינה-טלברג (קסניה רפופורט) — אחותם של אלכסיי וניקולאי טורבין, אשתו של סרגיי טלברג
ויקטור מישלאייבסקי (מיכאיל פורצ'נקוב) — סגן, קצין תותחנים.
אלכסנדר סטודזינסקי (אנדריי זיברוב) - קפיטן בצבאו של סקורופדסקי.
ליאוניד שרווינסקי (יבגני דיאטלוב) — סגן, עוזרו האישי של פבלו סקורופדסקי
הטמאן פבלו סקורופדסקי (סרגיי שאקורוב) — גנרל, שליט של אוקראינה.
פליקס נאי-טורס (אלכסיי סרבריאקוב) — קולונל בצבאו של סקורופדסקי
מיכאיל שפוליאנסקי (פיודור בונדרצ'וק) — סגן משנה בצבאו של סקורופדסקי, סוכן חשאי של הבולשביקים.
סרגיי טלברג (איגור צ'רנביץ') - קצין במטה של הטמאן סקורופדסקי.
ואסילי ליסוביץ' (המכונה ואסיליסה) (יורי איצקוב) -  שכן של משפחת טורבין
ונדה ליסוביץ' (יבגניה דוברובולסקאיה) - אשתו של ואסילי ליסוביץ'
אילריון סורז'אנסקי (סרגיי ברון) - קרוב משפחתם של טורבין, המתגורר בביתם.
אניוטה (אנושקה) (ינינה סטודילינה) - עוזרת בית של בני משפחת טורבין.
יוליה רייס (יקטרינה וילקובה)
אלכסיי קוזיר-לשקו (סרגיי גרמש) - קולונל בצבא של סמיון פטליורה.
סאשקו בויקו (ארתור  סמוליאנינוב) - עוזרו האישי של אלכסיי קוזיר-לשקו.
בלוחין (יורי סטויאנוב) — גנרל בצבאו של סקורופדסקי
פיודור סטפנוב (יבגני סטיצ'קין) — סגן משנה, קצין ארטילריה בצבאו של סקורופדסקי
דמויות > הפקה

הסדרה צולמה בסנקט פטרבורג, ברחוב המבצר בויבורג, במדרון אנדרייבסקי ובכנסיית אנדריי הקדוש בקייב.
ביקורת

במרץ 2012 כתב ולדימיר בונדרנקו על כישלון "הגווארדיה הלבנה". אולס בוזינה כתב: "מתחזים של הגווארדיה הלבנה בשמונה פרקים משעממים".
ב-28 ביולי 2014, שלל משרד התרבות של אוקראינה מהסדרה את זכויות השידור באוקראינה. לדברי המשרד, הסדרה "מפגינה התעלמות מהשפה האוקראינית, מהעם ומהמדינה" ו"עובדות מסוימות שוכתבו לטובת רוסיה".
הערות שוליים

↑  "Режиссер "Белой гвардии": братство РФ и Украины – миф" [במאי "הגווארדיה הלבנה": אחוות הפדרציה הרוסית ואוקראינה היא מיתוס]. BBC (ברוסית). 2014-07-29. נבדק ב-2023-10-29.
↑  הגווארדיה הלבנה, אתר עם עובד
↑  Владимир Бондаренко (2012-03-11). "Владимир Бондаренко: Провал «Белой гвардии»" [ולדימיר בונדרנקו: כישלון "הגווארדיה הלבנה"]. Amic.ru (ברוסית). נבדק ב-2023-10-31.
Владимир Бондаренко. "Провал «Белой гвардии»" [כישלון "הגווארדיה הלבנה"]. Telegrafua.com (ברוסית). נבדק ב-2023-10-31.
↑  Олесь Бузина (2012-03-30). "Истории Олеся Бузины: Белогвардейцы-самозванцы в восьми скучных сериях" [אולס בוזינה: מתחזים של הגווארדיה הלבנה בשמונה פרקים משעממים]. Lifestyle.segodnya.ua (ברוסית). נבדק ב-2023-10-31.
↑  "Госкино Украины запретило "Белую гвардию" и "Поддубного"" [גוסקינו מאוקראינה שלל את "המשמר הלבן" ואת "פודובני"]. BBC News Russian (ברוסית). 2014-06-29. נבדק ב-2023-10-31.
עקומת הסינוס של הטופולוגים

בטופולוגיה, עקומת הסינוס של הטופולוגים היא דוגמה קלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאינו קשיר מסילתית.
הגדרה פורמלית

עקומת הסינוס של הטופולוגים מוגדרת כתת המרחב של  \ R^{2}, המורכב מגרף הפונקציה   \ \sin \left({\frac {1}{x}}\right)  בקטע  \ (0,\infty ) ומהקטע הסגור 
 \ \{0\}\times [-1,1].
כלומר, מדובר בתת-הגרף של המישור האוקלידי המוגדר על ידי הקבוצה:
 \ \{(x,\sin(1/x)):x>0\}\cup \{0\}\times [-1,1]
תכונות

ניתן להוכיח שעקומה זו קשירה, אך אינה קשירה מסילתית ואינה קשירה מקומית. זוהי הדוגמה הקלאסית למרחב טופולוגי קשיר שאיננו קשיר מסילתית.
עקומת הסינוס של הטופולוגים היא קומפקטית מקומית ואף קומפקטית. עם זאת עקומת הסינוס של הטופולוגים הפתוחה, בפירוט, תמונת הפונקציה הרציפה המוגדרת   \ f(x)=(x,\sin(1/x)) לכל  \ x>0, ו-  \ f(x)=(0,0) עבור  \ x={-1} של המרחב  \ \{-1\}\cup (0,\infty )  היא תמונה רציפה של קומפקטית מקומית בעוד שאינה קומפקטית מקומית בעצמה.
עקומת הסינוס של הטופולוגים
המשחקים האולימפיים לנוער

סמל המשחקים האולימפיים לנוער
המשחקים האולימפיים לנוער (באנגלית: The Youth Olympic Games או בראשי תיבות: YOG) הוא אירוע עולמי של תחרויות ספורט רב-ענפיות הנערך אחת לארבע שנים המוגדר לנוער בגילאי 14 עד 18 שלא יכולים להשתתף במשחקים האולימפיים. מוטו התחרות הוא "ללמוד כדי לדעת, ללמוד כדי להיות, ללמוד לעשות וללמוד איך לחיות יחד", והנושא הכללי של התחרות הוא חינוך ותרבות. רעיון המשחקים האולימפיים לנוער הוצג בישיבת הוועד האולימפי במוסקבה בשנת 2001 על ידי ז'אק רוג, הנשיא החדש דאז של הוועד האולימפי הבינלאומי, הרעיון אושר במושב הוועד האולימפי בגואטמלה סיטי, גואטמלה ב-6 ביוני 2007. אולימפיאדת הנוער נערכה לראשונה בסינגפור בין 14 באוגוסט ו-26 באוגוסט 2010.
דרישות מהערים המארחות

הוועד האולימפי הודיע כי העיר המארחת לא חייבת לבנות מבנים חדשים חוץ מכמה מבנים מסוימים ואת הכפר האולימפי. בנוסף, הוחלט כי כל המשחקים חייבים להתקיים בתחומי העיר, דבר שגרם להפסקת ההצעות המשותפות. על פי הדרישות, האצטדיון שבו נערך טקס הפתיחה של האולימפיאדה חייב להכיל יותר מ-10,000 מקומות, ועל כל מתקן אולימפי שבו נערכת תחרות להכיל לפחות 2,500 מקומות.
כל מדינה מחויבת לשלוח לפחות ארבעה משתתפים ולא יותר ממאה משתתפים, כל מדינה בוחרת את הנבחרת שלה כ-18 חודשים לפני תחילת התחרות כך שייתכן שילד בן 12 ייבחר לנבחרת האולימפית.
מימון

העלויות המשוערות של אולימפיאדת הנוער היו כ-30 מיליון דולר למשחקי הקיץ ובין 15 ל-20 מיליון דולר למשחקי החורף, בעיקר עבור תיקון תשתיות ומגורים. הוחלט כי הוועד האולימפי ישלם לעיר עבור הלינה והמזון של המשתתפים ושל השופטים, הוצאות שמסתכמות ב-11 מיליון דולר.

תקציבי הערים שהגישו הצעה לאירוח אולימפיאדת הנוער הראשונה היו גדולים פי כמה מהתקציב המשוער. סינגפור הציעה כ-75 מיליון דולר ומוסקבה הציעה 175 מיליון דולר. תקציבי הערים שהציעו את אירוח אולימפיאדת החורף לנוער הראשונה היו צנועים יותר, 22 מיליון דולר שהציעה אינסברוק ו-14 מיליון דולר שהציעה קואופיו, פינלנד. עלות אולימפיאדת הנוער בסינגפור מוערכת בכ-387 מיליון דולר סינגפורי (284 מיליון דולר אמריקאי).
רשימת אולימפיאדות הנוער > משחקי הקיץ

| אולימפיאדה | שנה | עיר ומדינה מארחת | תאריך התחלה | תאריך סיום | מדינות | ספורטאים | ענפי ספורט | תת-ענפי ספורט | תחרויות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | 2010 | סינגפור סינגפור | 14 באוגוסט | 26 באוגוסט | 204 | 3,524 | 26 | 31 | 201 |
| II | 2014 | הרפובליקה העממית של סין נאנג'ינג, סין | 16 באוגוסט | 28 באוגוסט | 203 | 3,579 | 28 | 33 | 222 |
| III | 2018 | ארגנטינה בואנוס איירס, ארגנטינה | 6 באוקטובר | 18 באוקטובר | 206 | 3,997 | 32 | 38 | 241 |
| IV | 2026 | סנגל דקר, סנגל | 31 באוקטובר | 13 בנובמבר | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי |
רשימת אולימפיאדות הנוער > משחקי החורף

| אולימפיאדה | שנה | עיר ומדינה מארחת | תאריך התחלה | תאריך סיום | מדינות | ספורטאים | ענפי ספורט | תת-ענפי ספורט | תחרויות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| I | 2012 | אוסטריה אינסברוק, אוסטריה | 13 בינואר | 22 בינואר | 69 | 1,059 | 7 | 15 | 63 |
| II | 2016 | נורווגיה לילהאמר, נורווגיה | 12 בפברואר | 21 בפברואר | 71 | 1,100 | 7 | 15 | 70 |
| III | 2020 | שווייץ לוזאן, שווייץ | 9 בינואר | 22 בינואר | 79 | 1,872 | 8 | 16 | 81 |
| IV | 2024 | קוריאה הדרומית מחוז קאנגוואן, קוריאה הדרומית | 19 בינואר | 1 בפברואר | 78 | 1,802 | 7 | 15 | 81 |
| V | 2028 | איטליה הרי הדולומיטים ועמק ולטלינה, איטליה | 15 בינואר | 29 בינואר | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי | אירוע עתידי |
צביקה פוגל

צביקה פוגל (נולד ב-3 בנובמבר 1956) הוא חבר הכנסת ה-25 מטעם מפלגת "עוצמה יהודית". כיהן בכנסת כיו"ר הוועדה לביטחון לאומי לשעבר, וקודם לכן שירת בצה"ל כמפקד עוצבות בחיל התותחנים וראש מטה פיקוד הדרום בדרגת תת-אלוף, והיה ראש המועצה הממונה בטובא-זנגרייה.