stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגירה לקנדה
מקצועות מבוקשים בקנדה

עובד מקצועי שלא רכש ניסיון לימודים ועבודה בקנדה יכול להגר אליה אם המקצוע שלו מופיע ברשימת המקצועות המבוקשים. המבקשים להגר לקנדה בדרך זו צריכים לעמוד בדרישות השכלה, ידיעת שפה וניסיון מקצועי. יש מיכסה שנתית למספר המהגרים בכל מקצוע ומקצוע. המהגר מקבל ויזת הגירה לעצמו לבן או בת זוגו ולילדיו.
להלן רשימה חלקית של המקצועות העיקריים המבוקשים בקנדה (מעודכן למאי 2014):
| --- | --- |
 אנשי מחשבים  מרצים באוניברסיטאות  מנהלים בכירים בתחומים שונים  מתרגמים  פסיכולוגים:  עובדי חינוך לגיל הרך  אחיות  רופאים  מהנדסים
היסטוריה של ההגירה לקנדה

קנדה הוקמה בעיקר על ידי מהגרים מבריטניה ומצרפת. החל מסוף המאה ה-19 הגיעו אליה מהגרים ממדינות אירופיות נוספות, בעיקר ממזרחה ומדרומה של היבשת. רבים מהם סייעו ביישוב הפרובינציות המערביות. לקנדה הגיעו גם מהגרים רבים מסין, והממשלה נקטה צעדים להגבלת מספרם.
בשנות השלושים, עקב המשבר הכלכלי, פסקה ההגירה כמעט לחלוטין. לאחר מלחמת העולם השנייה התחדשה ההגירה מאירופה במלוא עוזה.
החל מסוף שנות השישים הנהיגה קנדה מדיניות הגירה המבוססת על גיל, רקע השכלתי ומקצועי והפתוחה למהגרים מכל רחבי העולם. בעקבות השינוי הגיעו לקנדה מהגרים רבים ממדינות נוספות מחוץ לאירופה, ובעיקר ממדינות אסיה. בשנת 1971 התקבל חוק הרב-תרבותיות בקנדה שהקל על הסתגלותן של קבוצות מהגרים חדשות למדינה.
על פי סקר האוכלוסייה שנערך בשנת 2001 היו בקנדה קרוב ל-5.5 מיליון אזרחים שנולדו מחוץ למדינה, והיוו קרוב לחמישית מהאוכלוסייה. ארצות הלידה העיקריות של הקנדים המתאזרחים היו בריטניה, סין, איטליה, הודו וארצות הברית.
טקס התאזרחות בקנדה (צולם ב-2008)
מודעה לעידוד ההגירה לאונטריו משנת 1878 (11 שנים לאחר עצמאות קנדה)
נולדו לרקוד (סדרת טלוויזיה קנדית)

| --- | --- |

 סוגה:  דרמה לנוער
 פסקול:  גרייסון מתיוס
 ארץ מקור:  קנדה 
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  9
 מספר פרקים:  233
 הפקה
 מפיק:  לורה חרבין רייצ'ל שייפר קלואי ואן קיקן ג'י פריצ'ידני איימי רייט לורי מקלארטי לורה נוטריאני בריאן הארטיגן יאן קארואנה בראד ורמונט
 הפצה:  BBC Worldwide, הולו 
 טכניקת צילום:  מערך מרובה מצלמות 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ המשפחה 
 תקופת שידור מקורית:  8 במרץ 2013 – הווה 
 קישורים חיצוניים
 www.family.ca/thenextstep
 דף התוכנית ב-IMDb
 
נולדו לרקוד (באנגלית: The Next Step) היא סדרת טלוויזיה קנדית לנוער. הסדרה נוצרה על ידי פרנק ואן קיקן שעוקבת אחרי חברים בסטודיו לריקוד שמתאמנים ומתחרים בתחרויות שונות, ומתמודדים עם יריבים מבתי ספר אחרים לריקוד. ודרמה גם בסטודיו עצמו הסדרה מבוססת על סגנון שדומה לתוכניות ריאליטי.
הסדרה עלתה לראשונה בערוץ המשפחה ב-8 במרץ 2013, והוציאה תוכן וירטואלי, למשל תוכניות של סיבובי הופעות עם שחקני הסדרה וגם סדרת ספין אוף. העונה השנייה של הסדרה הוכרזה בשנת 2013, תוך כדי שידור העונה הראשונה, ועלתה בשנה שלאחר מכן. הסדרה עברה לפלטפורמת הסטרימינג בשנת 2020 כשעלתה העונה השביעית בסדרה אשר משודרת גם בעולם, בכל מיני ערוצים כמו CBBC בבריטניה, ו-Universal Kids בארצות הברית – שנהייתה חלק מהפקה בעונה השישית. באפריל 2022 הוכרז שתצא עונה השמינית על ידי הערוץ הבריטי CBBC ולאחר מכן היא עלתה בסתיו 2022. בסתיו 2023, הוכרז שתעלה העונה התשיעית של הסדרה שעלתה פחות משנה לאחר מכן באביב 2024.
בנובמבר 2024 פורסם שהסדרה חודשה לעונה עשירית שתעלה במהלך שנת 2025.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (קנדה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (קנדה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 30 | 30 | 8 במרץ 2013 | 3 בינואר 2014 |
|  | 2 | 34 | 34 | 7 במרץ 2014 | 2 בינואר 2015 |
|  | 3 | 30 | 30 | 16 במרץ 2015 | 11 בדצמבר 2015 |
|  | 4 | 40 | 40 | 15 בפברואר 2016 | 12 במאי 2017 |
|  | 5 | 20 | 20 | 26 במאי 2017 | 13 בדצמבר 2017 |
|  | 6 | 26 | 26 | 29 בספטמבר 2018 | 7 באפריל 2019 |
|  | 7 | 24 | 24 | 10 באפריל 2020 | 18 בספטמבר 2020 |
|  | 8 | 27 | 27 | 26 בספטמבר 2022 | 24 בנובמבר 2022 |
|  | 9 | 22 | 22 | 8 באפריל 2024 | 24 במאי 2024 |
הערות שוליים

↑  Denette Wilford, The Next Step Steps It Up, HUFFPOST, ‏11 במרץ 2013 (באנגלית)
↑  James Baldock, 16 thoughts everyone has while watching The Next Step, METRO, ‏4 בנובמבר 2017 (באנגלית)
1 2  The cast of TV dance mockumentary 'The Next Step' announce Dublin gig next year, entertainment, ‏1 במרץ 2016 (באנגלית)
1 2  Erika Marucci, Cast of The Next Step performs at Scarborough Town Centre, The Toronto Observer, ‏23 באוקטובר 2013 (באנגלית)
↑  How The Next Step backflipped its way into my sitting room, THE TIMES, ‏28 באפריל 2016 (באנגלית)
↑  Seven Standen, Guilty Pleasures: ‘The Next Step’, The Boar, ‏20 באפריל 2022 (באנגלית)
↑  Debra Yeo, The Next Step puts drama in a dance studio, TORONTO STAR, ‏7 במרץ 2013
↑  Diane Wild, The Next Step season 2 begins production, TV, eh?, ‏25 ביולי 2013 (באנגלית)
↑  קלואי בישופ, The Next Step Season 7 Trailer Released, celeb mix, ‏6 בינואר 2020 (באנגלית)
↑  The Next Step: Season 8 premiere pushed back by one week, CBBC, ‏16 בספטמבר 2022 (באנגלית)
↑  Jamie Stalcup, CBBC Renews The Next Step, TVKIDS, ‏3 באוקטובר 2023 (באנגלית)
↑  Boat Rocker Media Inc, BOAT ROCKER'S 'THE NEXT STEP' RENEWED FOR A TOE-TAPPING TENTH SEASON, CISION, ‏11 בנובמבר 2024 (באנגלית)
↑  Jamie Stalcup, The Next Step Renewed for Season Ten, TVKIDS, ‏11 בנובמבר 2024 (באנגלית)
↑  Kelly Townsend, The Next Step hits 250-episode milestone with season 10, PLAYBACK, ‏11 בנובמבר 2024 (באנגלית)
1 2  Danielle Marr, Bolton dancers return to TV in The Next Step, Caledon Enterprise, ‏10 באפריל 2015 (באנגלית)
↑  Alexandra Beaton Takes The Next Step, UNIVERSITY OF GUELPH, ‏11 במרץ 2015 (באנגלית)
1 2  Megan Davies, CBBC show The Next Step praised by fans for airing first same-sex kiss, DigitalSpy, ‏23 ביולי 2020 (באנגלית)
↑  Tom Zillich, White Rock dancer Zac Vran ready to take next step on TV show, SURREY NOW LEADER, ‏5 במרץ 2014 (באנגלית)
אלקס ריף

| --- | --- |

אלקס ריף קוראת משיריה בבית אבי חי בירושלים, יולי 2019
 לידה:  8 בפברואר 1986 (בת 39) צ'רנוביץ, ברית המועצות 
 מדינה:  ישראל 
 לאום:  ישראל ישראל
 עיסוק:  משוררת, אקטיביסטית
 שפות היצירה:  עברית
 מספר צאצאים:  3
 
אלקס ריף (נולדה ב-8 בפברואר 1986) היא מנכ"לית עמותת ״לובי המיליון״, משוררת, יזמית ופעילה חברתית ישראלית. ספר שיריה ״טפשונת משטרים״ זכה בפרס מתנאל ובפרס שרת התרבות.
ב-2015 הייתה שותפה להקמת "הבריגדה התרבותית", שמטרתה הייתה להפוך את הסיפור והתרבות של יוצאי ברית המועצות לחלק מהתרבות הישראלית ובמסגרתה הייתה שותפה ליצירת סדרה דוקומנטרית ״דור 1.5״ על עליית שנות ה-90 דרך עיני הילדים.
נבחרה לאחת מ-40 הצעירים המבטיחים של מגזין דה-מרקר לשנת 2021.
ביוגרפיה

ריף נולדה בצ'רנוביץ, אוקראינה. בשנת 1991, בגיל חמש, היגרה עם משפחתה לישראל.
המשפחה התמקמה בנתניה והוריה, שהיו בעלי מקצועות טכניים הועסקו כעובדי קבלן: אמה עבדה כעובדת ניקיון ואביה בחשמל.
ריף למדה בטשרניחובסקי, התנדבה במועצת תלמידים ובמד"א, עשתה שנת שירות בקהילה מטעם ״עמיתי ברונפמן״ ושירתה כקצינה בצה"ל בחיל המודיעין. מגדירה את עצמה כמי שעשתה "כל שביכולתה בילדותה להטמע בתרבות הישראלית ה"צברית"".
לאחר שחרורה למדה תואר ראשון במדע המדינה ומנהל עסקים ותואר שני במינהל ציבורי באוניברסיטה העברית בירושלים במסגרת תוכנית צוערים לשירות המדינה, במסגרתו כתבה תזה בנושא שילוב בין עבודה למשפחה בקרב נשים בכירות בשירות המדינה. במסגרת התוכנית, עבדה במשרד הכלכלה כיועצת בכירה לממונה על התעסוקה, מיכל צוק, בתחום תעסוקת אוכלוסיות ייחודיות.
ריף בוגרת בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה במגמת תסריטאות ובוגרת תוכנית מנדל למנהיגות בתרבות יהודית, תוכנית 120 – עתודה פוליטית רב תרבותית לשותפות חברתית של מכון שחרית, ומסלול השירה של הליקון.
רק בגיל 25, החלה להתעניין בהיסטוריה של משפחתה ומורשתה וחדלה להתבייש בשפה ובתרבות הוריה וחבריהם. על כן, מרבה להתראיין ולהעביר הרצאות על סוגיות הרלוונטיות לדוברי רוסית בישראל. בשנת 2018 העיתון ליידי גלובס בחר בה לאחת מעשרים האקטיביסטיות המשפיעות בישראל. בשנים האלה הקימה מספר יוזמות, ביחד עם שותפים, הפועלות לטובת הכרה וקידום המורשת של עולי ברית המועצות.
במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
פעילות חברתית-תרבותית > דור 1.5

ריף ביקשה "לספר את הסיפור שלה" ולפיכך החלה ללמוד תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. במסגרת עשייתה הקולנועית הבינה שלא מדובר רק בסיפור משפחתה, אלא בסיפור של כל דור הצעירים, ילידי ברית המועצות, שהיגרו לישראל כילדים וכי היא חלק מדור 1.5 (אנ').
ב-2015 הצטרפה לקבוצת ״דור 1.5״, הפעילה מימי המחאה החברתית בישראל 2011 ומעלה סוגיות חברתיות הקשורות לציבור דוברי הרוסית. בהמשך ביקשה ריף לעסוק בתרבות יוצאי ברית המועצות ומתוך הקבוצה צמחה ״הבריגדה התרבותית״.
פעילות חברתית-תרבותית > הבריגדה התרבותית

ב-2015, ריף הקימה ביחד עם ברי רוזנברג את ״הבריגדה התרבותית״ - תנועה חברתית-תרבותית של בני "דור 1.5" שפעלה להכרת התרבות של עולי ברית המועצות בציבור הרחב, באמצעות פרויקטים תרבותיים בתקשורת, ברשתות החברתיות ובאירועים פיזיים. הבריגדה פעלה בנושאים מגוונים כגון: מוזיקה, אוכל, יהדות, חגים, קולנוע, טלוויזיה ועוד. בין פעילויות התנועה:
ערבי טוסובקה (הראשונים התקיימו בקפה תמול שלשום בירושלים) - ליין מופעי הגירה אינטימיים בעברית מפיהם של אמנים בני דור 1.5, הכולל הקראת שירה, ספוקן וורד ומוזיקה, בליווי סיפורים אישיים המתארים את חוויות ההגירה והתרבות הברית המועצותית עליה גדלו.
נוֹבִי גוֹד ישראלי אשר מהווה מסגרת חילונית-ישראלית לחגיגת חג השנה החדשה ברוח החג שנחוג מתקופת ברית המועצות. הפרויקט נועד לשבור סטיגמות על הקשר בינו לבין חג הסילבסטר ולעודד דוברי רוסית לארח את חבריהם הצברים בחג.
מבצע וֵטֵרַן הנחגג ב-9 למאי, נועד לספר את סיפורי הגבורה של הסבים והסבתות של דור 1.5 שלחמו בצבא האדום במלחמת העולם השנייה. בשיתוף עם זיכרון בסלון, מתקיימים מפגשים עם וטרנים ביום השואה וביום הניצחון ברחבי הארץ. בנוסף, הוקם אתר אינטרנט הכולל סיפורים אישיים של וטרנים יהודים, מושגים הקשורים למלחמה ועוד. בעקבות הפעילות, ב-2017 נחקק חוק הקובע את 9 במאי כיום לציון ההנצחה והזיכרון של ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
פסטיבל אודסה-תל אביב ופסטיבל סנט פטרבורג הם שני פסטיבלי תרבות שהתקיימו בשנים 2018–2019 במוזיאון ארץ ישראל בתל אביב, בית התפוצות, מוזיאון חיפה לאומנות וברחובות ירושלים. אמנים ישראלים יצרו אמנות עכשווית מולטי דיסציפלינרית: מחול, פרפורמנס, מוזיקה, פיסול ועוד ברוח ההיסטוריה העברית, יהודית וברית המועצותית של הערים הסובייטיות.
סיפורי מילה - קמפיין ציבורי לשיתוף סיפורי ברית המילה של צעירים בני דור 1.5, שעברו ברית מילה בהגיעם לארץ בשנות ה-90.
עונת ההוכחות - פרויקט המבקש לחשוף את העובדה כי כ-350,000 ישראלים דוברי רוסית לא יכולים להתחתן בישראל ובדרך נדרשים לעבור תהליך משפיל של הוכחת יהדות ברבנות.
פעילות חברתית-תרבותית > "לובי המיליון"

ב-2020 הייתה ריף בין המייסדים של העמותה לובי המיליון ביחד עם יונתן דובוב, ברי רוזנברג, ואדים בלומין, פולה ברקן, בלה אלכסנדרוב ואנה פרוביז.
"לובי המליון" מוגדרת כעמותה פרטית א-מפלגתית שפועלת לייצג ולקדם את הצרכים של 1.2 מיליון הישראלים דוברי הרוסית בישראל. העמותה פעלה לצורך עירובם של ישראלים דוברי הרוסית בתהליך קבלת ההחלטות, קידום שוויון זכויות דתיות ואזרחיות וייצוג תרבותי הולם בהמשך לפעילות של הבריגדה הישראלית. החזון של "לובי המיליון" הוא שמדינת ישראל תתייחס לישראלים דוברי רוסית כשווים בין שווים. תאפשר להם להתפרנס ולהזדקן בכבוד, להתחתן ולהיקבר כחלק מהעם היהודי וסיפורם יהיה חלק מהישראליות. כיום ריף משמשת כמנכ"ל העמותה, עליה מקבלת שכר.
סדרות טלוויזיה דוקומנטריות

באפריל 2022 יצאה סדרה דוקומנטרית עליה ריף עבדה כיוצרת ותסריטאית יחד עם רעיה שוסטר ורומן שומנוב על סיפורה של העלייה הגדולה מברית המועצות בשנות ה-90, דרך עיניהם של ״דור אחד וחצי״, אלו שנולדו שם, עלו לישראל בהיותם ילדים ובני נוער, וחוו את קשיי הקליטה שלהם ושל משפחתם. לאחר 30 שנות חיים בישראל, וכשהם כבר בוגרים, מתמודדים בני הדור הזה עם שאלת הזהות והשייכות שלהם בארץ כיום, מדברים על האפליה, הגזענות וההתנשאות שחוו, הוויתורים שהם והוריהם נדרשו לעשות כדי להיקלט, ותוהים האם בסופו של דבר השינוי המשמעותי שליווה את חייהם היה כדאי. ריף גם משתתפת בסדרה כאחת הדמויות יחד עם אמה, מירה בפרקים 2 ו-3.
שירה

בשנת 2018 ראה אור בהוצאת פרדס (בעריכת יעל גלוברמן) ספר שיריה הראשון של ריף, "טפשונת משטרים", המסכם בחמישים שירים את חוויות ההגירה שלה מברית המועצות לישראל. הספר זכה בפרס ספר הביכורים של מרכז הספר והספריות בישראל ובפרס שרת התרבות למשוררים בתחילת דרכם לשנת תשע"ח וריף זכתה בפרס מתנאל למשוררת מבטיחה. ריף מדברת בשיריה על הילדות שלה: על יבגני, הילד הרוסי החדש בגן, על אמא שלה עובדת הקבלן, ועוד.
הערות שוליים

↑  אלקס ריף - 40/40 הצעירים המבטיחים של מגזין TheMarker 2021, באתר themarker, ‏2022-05-25
↑  ריף מקפידה לדבר על מעבר משפחתה מאוקראינה לישראל במונח "הגירה" ולא "עלייה"
↑  Something went wrong..., public-policy.huji.ac.il
↑  אנה זטרברג, "כועסת על עצמי ועל השכנים התימנים שהתנשאו עליי", באתר ynet, 21 בדצמבר 2018
↑  אנדרה טבקוף, ‏"הקמפיין הרוסי מביך אותנו - אנחנו חיה פוליטית חדשה", באתר גלובס, 14 בספטמבר 2019
↑  ליידי גלובס מציג: 20 האקטיביסטיות המשפיעות בישראל 2018 - אלקס ריף, באתר גלובס
↑   סדרה תיעודית חדשה 📽️ מדורות השבטים | פרק 1 - הסדר יחזור על כנו: שנים 1993 עד 2000, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 54:42)
↑  "לא הייתה פרנסה": העולים שחזרו לרוסיה, באתר כאן-תאגיד השידור הישראלי
↑   מאשה אברבוך, ועכשיו רוספואטיקה: הגיע תור המהפכה של צעירים דוברי רוסית, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2017
↑   עושים סדר חדש - 05.05.2016 - תכנית מלאה, סרטון בערוץ "כאן חינוכית", באתר יוטיוב (אורך: 27:58)
↑  יום הניצחון על גרמניה הנאצית, באתר הכנסת
↑  רחלי ריף, נאמנות בתרבות הרוסית: המעבדה של תל אביב מגיעה לישראל, באתר nrg‏, 13 בספטמבר 2017
↑  יעל סגרסקי, ‏מצלמה מהחלל וסרט ביתי: תיעוד נדיר של משפחות בבריה"מ הסובייטית, באתר "Time Out ישראל", 21 בנובמבר 2018
↑  "חתכו את כולם בסיטונות": גברים שעברו ברית מילה מאוחרת מדברים, באתר ynet, 15 בדצמבר 2018
↑  מרד הצעירים: "לא מוכנים יותר להוכיח יהדות ברבנות", באתר ynet, 9 בספטמבר 2019
↑   "לא צריך למחוק את התרבות שלנו": הישראלים חוגגים נובי גוד, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 11:46)
↑  כרמית ספיר ויץ, ‏"כמה עוד אפשר לספוג עד שנהיה פה שווים בין שווים?", באתר מעריב אונליין, 9 בדצמבר 2020
↑  לובי המליון – הלובי של 1.2 מיליון ישראלים דוברי רוסית
↑    מערכת מוסף שבת, ‏ביכורים איתנו: פיסת רגש, טיפת סבל, בעיתון מקור ראשון, 17 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413069305171  PLWABN: 9811571726405606  LCCN: no2019061229  VIAF: 50155707014522410179   WorldCat (עם VIAF): 50155707014522410179
ענת זמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באפריל 1962 גבעתיים, ישראל 
 פטירה:  15 בדצמבר 2018 (בגיל 56) רמת גן, ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 שם לידה:  ענת צימרמן
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  דוגמנית, שחקנית
 מספר צאצאים:  1 
 פרופיל ב-IMDb
 
ענת זמיר (18 באפריל 1962 – 15 בדצמבר 2018) הייתה דוגמנית ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בשם ענת צימרמן לדליה ואברהם וגדלה בגבעתיים. אביה היה חירש, אמה חירשת-אילמת. מגיל 13 ועד גיוסה לצה"ל עברה התעללות מינית מקרוב משפחה רחוק.
זמיר התמודדה בתחרות מלכת היופי 1980 ונבחרה ל"נערת ישראל," סגנית של מלכת היופי אילנה שושן. בתחרות מיס עולם שנערכה באותה השנה בלונדון נבחרה לסגנית שלישית.
היא דגמנה למותג בגדי הים "פלפל" וליצרני האופנה פולגת, קודאק וג'ורדש. הייתה אחת הדוגמניות המדוברות והמבוקשות ביותר בבוהמה התל אביבית בשנות השמונים.
זמיר גילמה את בת זוגו לשעבר של יהודה ברקן ואם בתו בסרט "נשיקה במצ"ח" משנת 1990 ושיחקה את אחד התפקידים הראשיים בקומדיית המצבים "שבט כהן", ששודרה בערוץ הראשון בשנת 1991.
במהלך קריירת הדוגמנות שלה, הייתה מכורה לסמים במשך שנים רבות, כולל ניסיונות גמילה רבים שכשלו. אושפזה מספר פעמים לצורך גמילה בבית החולים הפסיכאטרי בפרדסיה.
ב-2016 השתתפה בסרט התיעודי "שקר היופי" העוסק בעולם הדוגמנות ששודר בערוץ 10.
זמיר הייתה נשואה שלוש פעמים: לשוקי בן פורת (השניים חיו יחד במשך ארבע שנים), לד"ר עמי ויז'ינסקי, רופא שיניים, ולרמי סגס, איש עסקים ומסעדן. בנוסף, ניהלה מערכת יחסים עם אלי פפושדו והייתה בזוגיות עם דוד מושביץ במשך שלוש שנים.
מנישואה לד"ר ויז'ינסקי נולד לה בן.
נפטרה ב-15 בדצמבר 2018, בגיל 56, לאחר שהתמוטטה ברחוב הסמוך לביתה ברמת גן, והובהלה לבית חולים במצב קשה, ככל הנראה מצריכת סמים. היא נקברה בבית העלמין ירקון, מבלי שהנושא זכה לתהודה, בהלוויה חפוזה דלת משתתפים, כך שרק לאחר קבורתה נודע דבר פטירתה למכריה וחבריה מעולם הזוהר, ומחוץ לו.
הערות שוליים

↑  adi oz, "הכל קרה מהר מדי. ההצלחה, הגברים, הסמים": פרידה מענת זמיר, נערת ישראל שהלכה לעולמה, באתר פרידה אישית מענת זמיר: נערת ישראל, סגנית מיס עולם, שנפלה לסמים, ‏2018-12-18
↑  אילנה שושן - מלכת היופי של ישראל, מעריב, 16 באפריל 1980
↑  אמיר פלג, יופי זה לא הכול, חדשות, 28 באפריל 1989
↑  אבישג בדש-זברו, הנפילה הכואבת של דוגמנית האייטיז, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 7 במאי 2009
↑  גם בוכים גם צוחקים, מעריב, 8 באפריל 1990
↑  יהודה גולן, כהן יש רק אחד, מעריב, 21 בדצמבר 1990
↑   רן בוקר, ענת זמיר, סגנית מיס עולם לשעבר, הלכה לעולמה, באתר ynet, 17 בדצמבר 2018
↑  רן בוקר, "היופי שלי הוא קללה": דוגמנית העבר בראיון, באתר ynet, 19 ביולי 2016
↑  ליאורה הכהן, מפגשים בצמרת - ענת זמיר נפרדה, באתר nrg‏, 11 בינואר 2001
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏נערת ישראל בעבר ענת זמיר הלכה לעולמה בגיל 56, באתר מעריב אונליין, 17 בדצמבר 2018
↑  שירה פור, "יופי הוא לא רק ברכה": הסוף העצוב של ענת זמיר, סגנית מיס עולם לשעבר, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2018
כפר הנוער האורנים - פנימיית האורנים

תבנית:מוסד לימודי
כפר הנוער האורנים או "פנימיית אורנים" הוא מסגרת טיפולית כוללנית לבני נוער בגילאים 12–18. הוא ממוקם סמוך לצומת גן הוורדים, בין ראשון לציון לנס ציונה.
היסטוריה

כפר הנוער הוקם באוגוסט 2011, לאחר סגירת פנימיית ניצנים לנוער פוסט-אשפוזי במושב זיתן הסמוך. ביוזמת השירות לילד ונוער במשרד הרווחה ובשיתוף רשת ג.י.א מסגרות לאוכלוסייה בעלת צרכים מיוחדים, המתמחה בטיפול בבני נוער וצעירים המתמודדים עם קשיים נפשיים ורגשיים.
הכפר נועד לאפשר לבני נוער המתמודדים עם קשיים ואתגרים במישורי החיים השונים, לעבור תהליך חינוכי-טיפולי מקיף ואינטנסיבי, במטרה לאפשר להם להתקדם ולתפקד כבוגרים עצמאיים בקהילה.
בכפר פועל מערך טיפולי הכולל פסיכיאטר, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, מטפלים באומנות ובדרמה, טיפול בעזרת בעלי חיים, וכן קבוצות טיפוליות שונות. לצד זאת מופעל מערך חינוך חברתי הכולל חוגים, יציאה לטיולים, פעילויות מדי שבת וערבי תרבות מגוונים.
כפר הנוער ממוקם בלב הפרדסים באזור שבין ראשון לציון ונס ציונה, ומשתרע על פני שטח של כעשרים דונם. בכפר שש קבוצות, בהן מתחנכים כ־110 נערים ונערות בגילאי 11–18.
בעבר שכן במקום בו הוקם כפר הנוער בית החולים הפסיכוגראטרי "נאות מרגלית", במקום צולמה סצנת הסיום המרגשת של הסרט נשיקה במצ"ח משנת 1990.
אוגדת אזור יהודה ושומרון

| --- | --- |

תג האוגדה
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  אוגדה מרחבית
 בסיס האם:  בית אל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1988–הווה (כ־37 שנים)
 נוצרה מתוך:  חטיבת יהודה ושומרון
 מקים היחידה:  תא"ל גבי אופיר
 מלחמות:  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה  מבצע שובו אחים  מבצע שובר גלים  מבצע בית וגן  מלחמת חרבות ברזל
 פיקוד
 יחידת אם:   פיקוד המרכז
 דרגת המפקד:    תת-אלוף
 מפקדים:  ראו בהמשך.
 עיטורים
   אות הערכה מטעם הרמטכ"ל
תרשים מבנה האוגדה לפי תקן נאט"ו לסימון כוחות
אוגדת איו"ש (אוגדת אזור יהודה ושומרון) (אוגדה 877) היא אוגדה מרחבית ומילואים בפיקוד המרכז של צה"ל.
מפקד האוגדה הנוכחי הוא תת-אלוף יקי דולף.
היסטוריה

חטיבת יהודה ושומרון הוקמה ב-4 בנובמבר 1981, כאשר הממשל הצבאי הישראלי בשטחים, שהיה אמון הן על ההיבט הביטחוני והן על הטיפול באוכלוסייה האזרחית, פוצל בהוראת שר הביטחון. הוקם המנהל האזרחי שאחריותו לדאוג לצרכיה האזרחיים של האוכלוסייה הפלסטינית שבשליטת ישראל. המושלים הצבאיים בכל נפה הפכו לקציני המנהל האזרחי, סמכויותיהם צומצמו והם איבדו את השליטה על הנושא הביטחוני. במקביל, הוקמו שלושה מרחבים: יהודה, בנימין ושומרון, שמפקדיהם, קצין בדרגת סגן אלוף, עוסקים בביטחון שוטף וכפופים למפקד יהודה ושומרון בדרגת אלוף-משנה.
במרץ 1988, בעקבות פרוץ האינתיפאדה הראשונה, צה"ל הגדיל את סדרי הכוחות שאחראים על גזרת יהודה ושומרון, והוקמה אוגדת אזור יהודה ושומרון בפיקוד תת-אלוף במקום חטיבת יהודה ושומרון בפיקוד אלוף-משנה. עם הקמת אוגדת אזור יהודה ושומרון שלושת המרחבים הפכו לשלוש חטיבות, חטיבת שומרון, חטיבת בנימין וחטיבת יהודה. אחר כך כל חטיבה פוצלה והוקמו גם חטיבת עציון, חטיבת מנשה, וחטיבת אפרים.
בין השנים 1993 ל-1997 הועלה תקן המפקד, והאוגדה הייתה בפיקוד אלוף שאול מופז ואחר כך אלוף גבי אופיר. בעקבות אירועי מנהרת הכותל ב-1996 הוחלט בצה"ל להכין את האוגדה לאפשרות של עימות צבאי עם הרשות הפלסטינית וכוחות הביטחון שלה. למשימה זו התמנה באופן חריג לכהונה שנייה כמפקדה של האוגדה תא"ל גבי אופיר שקודם במהלך התפקיד לדרגת אלוף. תחת פיקודה הוקמו חטיבות מרחביות וגדודי חי"ר ייעודי תחת פיקודם (לאחר מכן אוגדו הגדודים במסגרת חטיבת כפיר).
במהלך מבצע חומת מגן ב-2002 הפכה אוגדת יהודה לאוגדת בט"ש נוספת במרחב יהודה, כשהיא קולטת את חטיבת יהודה וחטיבת עציון מאוגדת איו"ש. אוגדת יהודה מוזגה עם אוגדת איו"ש ב־2003, והחטיבות שבו לאחריות האוגדה.
במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 הפכה האוגדה גם לאוגדת מילואים, ובמסגרתה פועלים מספר גדודי מילואים המיועדים בחירום להחלפת גדודים סדירים המוצבים באיו"ש ונדרשים ללחימה בגזרות אחרות. הגדודים פועלים תחת פיקוד החטיבות המרחביות, ומוזנים בעיקר על בסיס משוחררי חטיבת כפיר.
ב-2022 הובילה האוגדה את מבצע שובר גלים למלחמה בטרור ביהודה ושומרון. בנובמבר 2022 הוענק לה אות הערכה מבצעי מטעם הרמטכ"ל.
ביולי 2023 הובילה האוגדה את מבצע בית וגן למיגור תשתיות הטרור במרחב העיר ומחנה הפליטים ג'נין, כתוצאה מעליית אירועי הטרור בצפון השומרון.
מפקדת האוגדה ממוקמת במכלול סמוך לבית אל.
ייעוד האוגדה

האוגדה משמשת כמפקדת כוחות צה"ל בגזרת יהודה ושומרון, וכתוצאה מכך נמצאת בלחימה שוטפת אל מול פעילויות והתארגנויות טרור מאזור יהודה ושומרון, או מחבלים היוצאים מאזור זה לתחומי הקו הירוק.
בשטח האחריות של האוגדה נמצאות הערים הפלסטיניות הגדולות: ג'נין, טולכרם, קלקיליה, שכם, רמאללה, בית לחם וחברון.
תפקידי האוגדה כוללים: שמירה על יציבות ביטחונית, אבטחת צירי תנועה, הגנה על ישראלים ושמירת חוק וסדר. במסגרת תפקידה, חייליה לעיתים נקלעים לעימותים עם פעילים פוליטיים, מתנחלים ואוכלוסייה אזרחית פלסטינית.
האוגדה מבצעת מבצעים שונים ומעצרים של חשודים על בסיס יומי.
יחידות האוגדה

| חטיבות אוגדת אזור יהודה ושומרון> תג | חטיבות אוגדת אזור יהודה ושומרון> שם | חטיבות אוגדת אזור יהודה ושומרון> הערות |
| --- | --- | --- |
חטיבות מרחביות
|  | חטיבת מנשה | חטיבה מרחבית האחראית על גזרת ג'נין וטולכרם |
|  | חטיבת אפרים | חטיבה מרחבית האחראית על גזרות קלקיליה |
|  | חטיבת שומרון | חטיבה מרחבית האחראית על גזרת שכם |
|  | חטיבת בנימין | חטיבה מרחבית האחראית על גזרת רמאללה וכביש 443 |
|  | חטיבת יהודה | חטיבה מרחבית האחראית על גזרת חברון |
|  | חטיבת עציון | חטיבה מרחבית האחראית על גזרת בית לחם |
יחידות נוספות
|  | מג"ב איו"ש | מפקדת חטיבה האחראית על פעילות מג"ב בשטחי יהודה ושומרון הכפופה לצה"ל |
|  | גדוד ארז | גדוד משטרה צבאית האחראי על מעברי קו התפר באזור עוטף ירושלים |
| סמל גדוד התקשוב האוגדתי | גדוד אופק | גדוד תקשוב אוגדתי |
|  | יחידת ניצן (636) | יחידת איסוף של חיל הגנת הגבולות האחראית על האיסוף והיירוט בגזרת האוגדה |
|  | חתולי הבר | פלוגת צמ"ה אוגדתית |
|  | יחידת מרעול | יחידת מילואים מיוחדת לאיתור בני אדם על בסיס ניתוח שטח |
ב־2004, במהלך האינתיפאדה השנייה הוקמה חטיבה מרחבית שביעית באוגדה, חטיבת מכבים, לצורך אחזקת קו התפר באזור מודיעין. כעבור מספר שנים מוזגה החטיבה עם חטיבת בנימין.
כלי רכב ייעודיים

"טיגריס" רכב שטח ממוגן ירי שנקלט בצה"ל ב-2023. וייעודו לשמש ככלי בט"ש ביהודה ושומרון
"פנתר" רכב שטח ממוגן המשמש לתובלת לוחמי חי"ר.
"דוד" (לנד רובר דיפנדר) נמצא בשימוש האוגדה
מפקדי האוגדה

| שם | תקופת כהונה | הערות |
| --- | --- | --- |
| תא"ל גבי אופיר | 1988 – 11 בינואר 1990 | לימים אלוף פיקוד העורף |
| תא"ל יעקב אור | 11 בינואר 1990 – 1992 | לימים מתאם פעולות הממשלה בשטחים |
| תא"ל משה יעלון | 1992–1993 | לימים הרמטכ"ל ה-17 ושר הביטחון |
| אלוף שאול מופז | 1993–1994 | לימים הרמטכ"ל ה-16 ושר הביטחון |
| אלוף גבי אופיר | 1994–1997 | כהונה שנייה. לימים מפקד פיקוד העורף |
| אלוף יצחק איתן | 1997–2000 | לימים מפקד פיקוד המרכז |
| תא"ל שלמה אורן | מרץ – ספטמבר 2000 | התפטר בעקבות תקרית ירי דו-צדדי בה נהרגו 3 חיילי יחידת דובדבן |
| תא"ל בני גנץ | ספטמבר 2000 – 11 ביולי 2001 | עם פרוץ האינתיפאדה השנייה. לימים הרמטכ"ל ה-20 ושר הביטחון |
| תא"ל יצחק גרשון | 11 ביולי 2001 – 16 ביוני 2003 | בתקופת מבצע חומת מגן. לימים מפקד פיקוד העורף |
| תא"ל גדי איזנקוט | 16 ביוני 2003 – 18 במאי 2005 | לימים הרמטכ"ל ה-21 ושר |
| תא"ל יאיר גולן | 18 במאי 2005 – 5 ביולי 2007 | לימים סגן הרמטכ"ל וחבר הכנסת |
| תא"ל נעם תיבון | 5 ביולי 2007 – 7 באוקטובר 2009 | לימים מפקד הגיס הצפוני |
| תא"ל ניצן אלון | 7 באוקטובר 2009 – 25 באוקטובר 2011 | לימים מפקד פיקוד המרכז וראש אגף המבצעים |
| תא"ל חגי מרדכי | 25 באוקטובר 2011 – 4 באפריל 2013 |  |
| תא"ל תמיר ידעי | 4 באפריל 2013 – 5 באוגוסט 2015 | לימים מפקד פיקוד המרכז ומפקד זרוע היבשה |
| תא"ל ליאור כרמלי | 5 באוגוסט 2015 – 13 בספטמבר 2017 | לימים ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר |
| תא"ל ערן ניב | 13 בספטמבר 2017 – 22 בספטמבר 2019 | לימים ראש אגף התקשוב וההגנה בסב"ר |
| תא"ל יניב אלאלוף | 22 בספטמבר 2019 – 14 באוקטובר 2021 |  |
| תא"ל אבי בלוט | 14 באוקטובר 2021 - 20 בדצמבר 2023 | מפקד האוגדה בחלק ממלחמת חרבות ברזל. לימים מפקד פיקוד מרכז |
| תא"ל יקי דולף | 20 בדצמבר 2023 - | מפקד האוגדה בחלק ממלחמת חרבות ברזל |
לקריאה נוספת

משה גבעתי, הישרדות בספטמבר - לקחים מבצעיים ממלחמות ישראל, חולון: הוצאת 'רעות', תשע"ג-2013.