הגן הבוטני במכללת אורנים
היסטוריה – הקמת הגן ופיתוחו

רעיון ייסודו של הגן הבוטני באורנים נזרע על ידי יהושע מרגולין, אשר המליץ על הקמת סמינר אורנים (כיום מכללת אורנים) בצפון ישראל, בנוסף לסמינר למורים בתל אביב בחורשת האורנים. יהושע מרגולין היה אחד ממייסדי גן בוטני ארץ ישראלי על יד בית תיאטרון הבימה, שלימים הפך לגן הבוטני של אוניברסיטת תל אביב. התוכניות להקמת הסמינר החלו להתגשם ונרכש שטח להקמתו, אולם מרגולין לא זכה לראות את השלמתן. בצוואתו ביקש להיקבר בשטח הסמינר. ביום השלושים למותו, ב-10 באוקטובר 1947 הונחה אבן הפינה לסמינר אורנים ובשנת 1951 הוקמה מכללת אורנים ובמסגרתה המכון לטבע ע"ש מרגולין. ומיד ב-11 ביוני 1951 הוגשה תוכנית מפורטת להקמת מחלקה בוטנית במסגרת המכון לטבע, שתכלול גינה בוטנית על שטח מינימלי של 10 דונם. מאז, נעשו צעדים רבים להגשמת התוכנית, ששיאם בשנת 1957 בה הוכרז על הקמת הגן. התהליך כלל סיקול ודירוג טופוגרפי של הגן, ברוא האורנים וחידוש יער האלונים.
הקמת הגן הלכה למעשה הייתה פרי עמלו של אליהו אלמן, חבר קיבוץ שריד ומורה לטבע, שעבד במכללת אורנים במשך כ-25 שנה והיה המנהל הראשון של הגן הבוטני. אלמן היה הדמות המרכזית שהניעה את מימוש החזון, יחד עם שותפו הפעיל שמואל אושרוב. אושרוב, מורה לבוטניקה במכללה, פעל להכנת היסודות הבוטניים לגן, בעיקר על ידי איסוף זרעי צמחים, בצלים ופקעות מהבר ומהתרבות. רוב האיסוף נעשה במהלך סיורי טבע שערך עם הסטודנטים בסמינר, ובכך תרם רבות להקמתו של גן בוטני עשיר ומגוון.
בתקופה זו השתרע הגן על שטח של כ-20 דונם וכלל 850 מיני צמחים. קווי היסוד בתכנונו היו, ונשארו עד היום, שילוב בין בתי הגידול וחלקות אקולוגיות שונות המייצגות את נופי הבר של ישראל. בגן נכללים צומח החורש, הגריגה והבתה, צמחי מדבר ונאות מדבר, צמחי חולות חוף הים, וגדות נחלים. המטרה הייתה לשקף את המגוון הביולוגי הייחודי של ישראל תוך יצירת פינות אקולוגיות המותאמות ללימוד, מחקר והנאה.
במרוצת השנים התרחב הגן, והתווספו לו גם צמחי תרבות הקשורים לנוף בית הספר, למטרות לימוד ולנוי. פינות נוספות שנוסדו בגן כוללות פינות צמחי צל, צמחי כיסוי, צמחי תבלין ורפואה, וכן גן סלעים. פינות אלו מעניקות ערך חינוכי נוסף, ומאפשרות לסטודנטים ולמבקרים להתנסות ולהכיר צמחים המשמשים בתחומים שונים, מהוראה ועד גינון ושימור.
בשנת 1967, לקראת העשור השני לקיומו של הגן, הגדיר אליהו אלמן את עיקר תפקידי הגן הבוטני כך: "תמיכה בהכשרת המורים ללימודי בוטניקה וחקלאות על ידי איסוף ידיעות מורפולוגיות ופיזיולוגיות על הצומח, תוך התבוננות בשטח." תפקיד זה שיקף את מטרת הגן לשמש ככלי חינוכי מרכזי, המאפשר לסטודנטים ללמוד על הצמחייה בישראל או באזור מסוים באופן מעשי, להכיר את מאפייניה ולהבין את תהליכי הגדילה והתפקוד של צמחים במגוון בתי גידול.
באותה שנה, במלאת 20 שנה לגן, מירב הצומח בו היה מורכב מהחורש הטבעי, שעובה על ידי נטיעת עצים ושיחים מן הכרמל והגליל העליון. באותה שנה פורסמה חוברת עם רשימת מיני הצמחים בגן הבוטני. בנוסף לגן הבר, הוקמו גם פינת סוקולנטים, פינת צמחי-צל, וגינות לימודיות לצורך לימודי חקלאות. הוקמה 
גם חממה לצמחי בית ובית זכוכית בו התבצעו ניסויים בנושא ריבוי צמחים.
בשנת 1982, במלאת 25 שנה לגן, הוקמה חלקת תצפית ארצית לאקלום עצים (הארבורטום), בפיקוחו של ד"ר ישראל גלאון עובד משרד החקלאות. יותר מ-120 מיני עצים נטעו במדרון הצפון-מערבי של הגן, בשיתוף פעולה עם קק"ל, המחלקה לעיצוב פני הכפר של משרד החקלאות, ומשתלות חוות הנוי של עמק חפר, יגור, עין המפרץ ועוד.
עם פרישתו של אליהו אלמן בשנת 1986, חלה ירידה בפעילות הגן, והתנהלותו לא עמדה ביחס למטרות שהוגדרו, ולא ביחס לפוטנציאל החינוכי, הלימודי, התצוגתי והמחקרי הגלום בו. בשנת 1987 החל יוסי סיוון לנהל את הגן, והשלים את בניית התשתית בתמיכת קק"ל. ביוזמתו נטעה חלקת הדקלים ונבנתה מערכת תעלות לאיסוף מי גשמים, שהובילו לברכה גדולה, ומשם דרך תעלה פתוחה לבריכות קטנות ולשלולית חורף. ליד קיר השרכים נוספו ארבע בריכות קטנות.
בשנת 2007, בעקבות קשיים תקציביים, החליטה הנהלת המכללה להפסיק את תקצוב הגן, והעובדים פוטרו. עם זאת, התנגדות נמרצת של מורי הביולוגיה הובילה לחידוש הפעילות בהדרגה. ד"ר מיכל (מוקי) גרוס לקחה על עצמה את ניהול הגן ופיתחה בו שורה של פרויקטים בתחומי הבוטניקה, הסביבה וניהול הגן. שינוי מרכזי היה שבשנת 2008 הוכר הגן באופן רשמי, יחד עם החוק מאפשר קבלת תמיכה ממשרד החקלאות, מה שאפשר את המשך פיתוחו של הגן. עם עוד גנים מרכזיים בארץ, כגן בוטני במסגרת חוק הגנים הבוטניים. החוק אפשר את המשך פיתוחו של הגן. בפועל, מימון הגן הבוטני ותפעולו נותר באחריות מכללת אורנים.
נכון להיום (ספטמבר 2024), זהו הגן הבוטני המוכר הגדול ביותר בצפון הארץ, המשתרע על שטח של כ-80 דונם וכולל כ-1,400 מיני צמחים, רובם צמחי ארץ ישראל והוא מנוהל על ידי ד"ר מתן בן-ארי.