stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארי אולפסון
הערות שוליים

↑  "Iceland: Ari Ólafsson will sing "Our Choice" at Eurovision 2018". wiwibloggs.com. 3 במרץ 2018. נבדק ב-6 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| איסלנד איסלנד באירוויזיון |
| --- | --- | --- |
Söngvakeppnin
| השתתפויות | 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1999 • 2000 • 2001 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 |  |
| נציגי המדינה | ICY • הלה מרגרט ארנדוטיר • סטפן הילמרסון • דניאל אוגוסט • סטיורנין • טפן הילמרסון ואיולפור כריסטיאנסון • הארט 2 הארט • אינגיביורג סטפנסדוטיר • סיגריור בינטינסדוטיר • בו הלדורסון • אנה מיול • פול אוסקר • סלמה ביורנסדוטיר • אוגוסט ותלמה • טו טריקי • בירגיטה האוקדל • יון יוסף סנייביינסון • סלמה ביורנסדוטיר • סילביה נייט • איריקור הוקסון • יורובאנד • יוהאנה • הרה ביורק • שוני'ז פרינדס • גרטה סלומה ויון יוסף סנייביינסון • אית'ור ינגי גונלחסון • פולאפונק • מריה אולפסדוטיר • גרטה סלמה • סוואלה ביורגווינסדוטיר • ארי אולפסון • הטארי • דאדי פרייר • דאדי פרייר • סיסטיר • טיליאו • הרה ביורק |  |
| שירי המדינה | "Gleðibankinn" • "Hægt og hljótt" • "Þú og þeir" • "Það sem enginn sér" • "Eitt lag enn" • "Draumur um Nínu" • "Nei eða já" • "Þá veistu svarið" • "Nætur" • "Núna" • "Sjúbídú" • "Minn hinsti dans" • "All Out of Luck" • "Tell Me!" • "Angel" • "Open Your Heart" • "Heaven" • "If I Had Your Love" • "Congratulations" • "Valentine Lost" • "This Is My Life" • "Is It True?" • "Je ne sais quoi" • "Coming Home" • "Never Forget" • "Ég á Líf" • "No Prejudice" • "Unbroken" • "Hear Them Calling" • "Paper" • "Our Choice" • "Hatrið mun sigra" • "Think About Things" • "10 Years" • "Með hækkandi sól" • "Power" • "Scared of Heights" |  |
| ערכים קשורים | RÚV |  |
בשנים שלא מופיעות ברשימה נעדרה איסלנד מהתחרות.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 7aade168-07ba-4c8e-8453-a3876f90567f  VIAF: 8727163709862829700003   WorldCat (עם VIAF): 8727163709862829700003 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים ובנושא איסלנדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בטי ויליאמס

| --- | --- |

 לידה:  22 במאי 1943 בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  17 במרץ 2020 (בגיל 76) בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  St Dominic's Grammar School for Girls 
 מעסיק:  Nova Southeastern University, אוניברסיטת המדינה סם יוסטון 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית 
 בן או בת זוג:  Ralph Williams  James Perkins 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לשלום (1976)  מדליית קרל פון אוסייצקי (1976) 
 
ויליאמס, 1976
בטי ויליאמס (באנגלית: Betty Williams;‏ 22 במאי 1943 – 17 במרץ 2020) הייתה פעילת זכויות אדם מצפון אירלנד, כלת פרס נובל לשלום לשנת 1976 יחד עם מייריד קוריגן, על מאמציהן להביא להפסקת האלימות בעת תקופת הצרות.
ביוגרפיה

ויליאמס נולדה למשפחה קתולית מבלפסט שבצפון אירלנד. לאחר שסיימה את לימודי התיכון החלה לעבוד כמזכירה. נישאה בגיל 18 וילדה שני ילדים.
באופן נדיר לאותה תקופה בצפון אירלנד, אביה היה פרוטסטנטי ואמה הייתה קתולית; רקע משפחתי שמאוחר יותר, אמרה ויליאמס, נתן לה השראה, סובלנות דתית ואת החזון שהניע אותה לפעול למען השלום. בתחילת שנות השבעים הצטרפה למסע נגד אלימות בראשות כומר פרוטסטנטי. ויליאמס אמרה שחוויה זו הכינה אותה בסופו של דבר לייצר תנועת שלום משלה, שהתמקדה ביצירת קבוצות שלום המורכבות ממתנגדים לשעבר, תרגול צעדים בוני אמון ופיתוח תהליך שלום עממי.
ב-10 באוגוסט 1976, בשיאה של תקופת "הצרות" בצפון אירלנד, ירה סיור חמוש של הצבא הבריטי על מכוניתו של פעיל בצבא האירי הרפובליקני, ברחוב שוקק אדם בבלפסט. מהירי נפגע הנהג, הרכב בו נהג סטה ועלה על המדרכה, דורס בכך למוות שלושה ילדים ופוצע אנושות את אימם.
בעקבות התקרית החליטה ויליאמס לנקוט מעשה, היא החלה להחתים תושבים על עצומה הקוראת להימנע מאלימות ולמחות כנגד המצב. ויליאמס חברה למייריד קוריגן, דודתם של קורבנות האירוע, ולעיתונאי בשם קירן מקיוהאן ויחד החלו לארגן שורה של הפגנות ומחאות אזרחיות לא אלימות.
מקיוהאן חיבר מנשר בו מפורטים עקרונות התנועה החדשה ונתן לארגון את שמו: "קהילת אנשי השלום". התנועה החלה לתפוס תאוצה ברחבי אירלנד, כשצעדות שלום רבות יצאו מערים שונות וכספים רבים גויסו למען המטרה. תוך חצי שנה בלבד ירד שיעור התקריות האלימות בכ-70%.
בנובמבר 1976, ארגנו צעדה רבת משתתפים בלונדון, יחד עם אלמנתו של השגריר הבריטי שנרצח באירלנד, מפינת הנואמים בהייד פארק אל כיכר טרפלגר. בצעדה השתתפה גם זמרת העם האמריקנית ג'ואן באאז. בנוסף סייעו לפעילי הארגונים השונים שביקשו לעזוב את ארגונם, לעזוב את המדינה, לאחר שקיבלו איומים על חייהם.
בדצמבר 1977 הוענק לויליאמס ולקוריגן פרס נובל לשלום.
בשנים לאחר קבלת הפרס התגרשה ויליאמס מבעלה הראשון. היא נישאה בשנית ב-1982 ועברה להתגורר בארצות הברית. ויליאמס שימשה כמרצה אורחת באוניברסיטת המדינה סם יוסטון בטקסס, היא מכהנת כנשיאת ארגון הסיוע לילדים World Centers of Compassion for Children ויו"ר המכון למען דמוקרטיה באסיה.
ב-2006 חברה לחמש זוכות פרס נובל לשלום נוספות: מייריד קוריגן, ג'ודי ויליאמס, שירין עבאדי,  ואנגרי מאטאיי וריגוברטה מנצ'ו, להקמת "יוזמת זוכות פרס נובל" למען מאמץ משותף להשגת צדק, שלום וזכויות לנשים ברחבי העולם. בנוסף הייתה פעילה בקידום האמנה לפיקוח על סחר בנשק שנחתמה ב-2014.
מתה בשנתה ב-17 במרץ 2020.
בארי וינצ'ל

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1977 קנזס סיטי, ארצות הברית 
 פטירה:  6 ביולי 1999 (בגיל 21) פורט קמפבל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Mount Moriah Cemetery 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  קלפרניה אדמס (1999–6 ביולי 1999) 
 השתייכות:   צבא ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1997–1999 (כשנתיים)
 דרגה:  טוראי מדרגה ראשונה 
 
בארי וינצ'ל (באנגלית: Barry Winchell;‏ 31 באוגוסט 1977 – 6 ביולי 1999) היה חייל בחיל הרגלים של צבא ארצות הברית שהיה קורבן לפשע שנאה. חבריו ליחידה שחשבו כי וינצ'ל הוא הומוסקסואל, התעללו בו לאורך זמן רב ורצחו אותו באכזריות, והמעשה הפך לאבן דרך משמעותית בדיון המתמשך אודות מדיניות "אל תשאל, אל תספר" של הצבא האמריקאי.
חייו ומותו

וינצ'ל נולד במיזורי שבארצות הברית. בשנת 1997 התגייס לצבא האמריקני, ובשנת 1998 שובץ בדיוויזיה המוטסת ה-101, בבסיס "פורט קמפבל" שבקנטקי. בעת שירותו ביחידה קיבל מכתב פרידה מחברו לשעבר, שלמד איתו באותו תיכון. שותפו למגורים, ג'סטין פישר, הבחין במכתב, וסיפר על כך לחבריו ליחידה. מאוחר יותר התלווה וינצ'ל לשותפו לחדר ג'סטין פישר וחיילים נוספים לסיבוב בברים בנאשוויל. שנה לאחר מכן לקחו פישר והחיילים את וינצ'ל למועדון אשר הציג הופעות מופע דראג. במועדון הכיר וינצ'ל טרנסקסואלית בשם קלפרניה אדמס אשר נהגה להופיע במקום והשניים החלו לצאת.
ג'סטין פישר החל להפיץ שמועות בבסיס "פורט קמפבל" על נטיותיו המיניות של וינצ'ל, וזה החל לסבול מהטרדות יומיומיות שהתפתחו למעשי אלימות, ולא פסקו. מפקדיו של וינצ'ל כמעט ולא עשו דבר על מנת להפסיק את ההטרדות. וינצ'ל עצמו לא דיווח לאיש על ההתעללות בו, מאחר שמשמעות תלונה כזו הייתה שחרורו באופן מיידי מצבא ארצות הברית, לפי עקרונות מדיניות "אל תשאל, אל תספר".
בהדרגה גברה ההתעללות של החיילים בווינצ'ל, עד ל-4 ביולי 1999, אז התפתחה תגרה בין וינצ'ל לבין חייל אחר, קלווין גלובר, בעוד ג'סטין פישר מעודד את גלובר להכות בוינצ'ל ולועג לו, שהוא "מוכה כמו מתרומם מזוין, כמו וינצ'ל". גם גלובר וגם פישר היו מוכרים למערכת הצבאית כבעלי התנהגות אלימה בעקבות מקרים קודמים, אחרים, של אלימות כלפי חיילים. מאוחר יותר בהמשך היום לקח גלובר מחבט בייסבול מארונו של פישר, המתין עד שווינצ'ל ירדם ואז בעודו ישן חבטו בראשו עד לאובדן הכרה. וינצ'ל נפגע קשות בראשו ונפטר למחרת היום, ה-5 ביולי בבית חולים בטנסי.
בעקבות מותו

קלווין גלובר הורשע ברצח וינצ'ל ונידון למאסר עולם בעוד ג'סטין פישר הורשע בסעיפים קלים יותר על כך שלא מנע את הרצח, ושניהם נכלאו בבית הסוהר הצבאי USDB שבקנזס. חלק מההאשמות כנגד פישר בוטלו במסגרת הסדר טיעון ועונשו הופחת ל-12 וחצי שנים. בשנת 2003 הוא קיבל חנינה ובשנת 2006 נשלח למעצר בית חלקי, אשר בוטל לחלוטין בסוף אותה השנה.
לאחר פרשת רצח בארי וינצ'ל הורה הנשיא המכהן, ביל קלינטון, על בחינה מחדש של מדיניות "אל תשאל, אל תספר", אשר רבים הצביעו עליה כעל הגורם המרכזי למעשה הרצח ולכך שלא נמנע. ראשי הארגון SLDN, אשר היה מהמבקרים הבולטים של יישום המדיניות על ידי הצבא, דרשו לדעת מי בדרגים הגבוהים אחראי לאקלים ההומופובי בבסיס הצבאי. הבחינה המחודשת עליה הורה הנשיא הביאה ליישום סעיף נוסף במדיניות תחת הכותרת "אל תטריד".
הוריו של וינצ'ל, וולי ופטרישיה קאטלס, ורבים אחרים המשיכו לפעול למען ביטול המדיניות המפלה. למרות מאמציהם של ההורים ושל ארגונים למען זכויות להט"ב אחרים סירב מפקד הבסיס, רוברט ט. קלארק, לקחת אחריות על מה שנטען כ"אווירה אנטי-הומואית קשה" בבסיס שתחת פיקודו. בשנת 2003 הוא קודם בדרגה. יחד עם זאת, לוטננט גנרל טימותי מוד ביקר אצל הוריו של וינצ'ל כנציג רשמי של הצבא, כחלק מפעילותו למען חיילים הומואים ולסביות. הוא נהרג בפיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2003 יצא הסרט "נערתו של חייל" (סרט הבכורה של לי פייס) המבוסס על מקרה הרצח והאירועים שקדמו לו. הסרט זכה בפרס פיבודי ובמועמדויות רבות לפרסי אמי ופרס דקל הזהב, והצית מחדש את הדיון הציבורי על מדיניות הצבא.
ראו גם

אלן שינדלר ג'וניור
אל תשאל, אל תספר
הערות שוליים

↑  France, David (May 28, 2000). An Inconvenient Woman. New York Times
↑  Clines, Francis X. (December 12, 1999). For Gay Soldier, a Daily Barrage of Threats and Slurs. New York Times
1 2  Thomas Hackett. The Execution of Private Barry Winchell: The Real Story Behind the "Don’t Ask, Don’t Tell" Murder. Rolling Stone, 2 March 2000. At Archive.org.
↑  Staff report (January 9, 2000). Soldier Pleads Guilty In Gay Slaying Case. New York Times
↑  U.S. v. Fisher, 58 United States Court of Appeals for the Armed Forces 300 (United States Court of Appeals for the Armed Forces June 17, 2003).
↑  Black, Chris (December 13, 1999). Pentagon to review 'don't ask, don't tell' policy. CNN
↑  Becker, Elizabeth (February 2, 2000). Pentagon Orders Training to Prevent Harassment of Gays. New York Times
↑  Pear, Robert (December 12, 1999). President Admits "Don't Ask" policy Has Been Failure. New York Times
↑  [http://www.sldn.org/ www.sldn.org
↑  Shenon, Philip (August 14, 1999). Revised Military Guidelines Fail to Quell Gay Concerns. New York Times
↑  Files, John (October 24, 2003). Committee Approves Promoting General In Gay-Bashing Case. New York Times
↑  Servicemembers Legal Defense Network. "Lieutenant General Tasked With Army's Implementation of 'Don't Ask, Don't Tell' Missing In Wake of Attack on Pentagon," Servicemembers Legal Defense Network Website. September 17, 2001. Retrieved on April 9, 2007.
↑  Files, John (November 19, 2003). Washington: General's Delayed Promotion. New York Times
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4451 4098  LCCN: no2004023915  VIAF: 63715501   WorldCat (עם VIAF): 63715501
ארץ נוד

אֶרֶץ נוֹד היא מקום המוזכר בספר בראשית במקרא, ושמה בא מן השורש נד"ד.
לפי הסיפור המקראי לאחר שרצח את אחיו הבל, פנה קין לנדודים ולבסוף התיישב בארץ נוד. המקרא מציין את מיקומה ב"קדמת עדן", דהיינו מזרחית לעדן. בארץ נוד בנה קין את העיר חנוך, ששמה כשם בנו חנוך.
שם הארץ - אטימולוגיה

לפי פירושו של רש"י ארץ נוד, היא ארץ מקלט לגולים, ונקראת כך שכן כל הגולים נדים לשם.
הגאון מווילנה מפרש כי ארץ נוד היא ארץ ישראל, ונקראת כך, על שום שעתידים ישראל לנדוד ממנה.
פרופסור זלי גורביץ' בספרו "על המקום", מציע את ההסבר, שלא מדובר בכלל בשם של מקום, אלא שהשם ניתן למצב בו נתון קין, שהנדודים הם מקום מושבו
ארץ נוד בשירה וספרות

הביטוי ארץ נוד, שבהּ את לבם של סופרים ומשוררים, והם הרבו להשתמש בו בשירה, במסה ובסיפורת.
ארץ נוד בשירה וספרות > שלמה אבן גבירול - כתר מלכות

...וּזְכָר נָא, אֱלֹהַי, כִּי זֶה כַּמֶּה לְאֶרֶץ נוֹד צְנַפְתַּנִי / וּבְכוּר גָּלוֹת בְחַנְתָּנִי / וּמֵרֹב רִשְׁעִי צְרַפְתָנִי. / וְיָדַעתִי כִּי לְטוֹבָתִי נִסִּיתַנִי / וֶאֱמוּנָה עִנִּיתַנִי / וּלְהַטִיב לִי בְאַחְרִיתִי בְּמִבְחַן הַתְּלָאוֹת הֲבֵאתָנִי...
ארץ נוד בשירה וספרות > חיים נחמן ביאליק - סוּס וַעֲגָלָה

הֲיִי שָׁלוֹם, אִמָּא, 
הֱיֵה שָׁלוֹם, אַבָּא 
 הַיּוֹם בִּנְכֶם יוֹצֵא 
 אֶל אֶרֶץ נוֹד רַבָּה.
ארץ נוד בשירה וספרות > קלמן שולמן - בְּשׁוּבִי אֶל אָרֶץ מוֹלַדְתִּי

הן רגלי עומדות בִּקְצֵה גבול קדשי, גבול ארץ מולדתי, ארץ אשר אליה תשוקתי מעודי בארץ נוֹדִי, ונפשי כלתה גם חלתה מחלת אהבתה.
ארץ נוד בשירה וספרות > יהודה ליב גורדון - הָקִיצָה עַמִּי

הֲכִי עָמַד הַזְּמָן וּכְנָפָיו רָפוּ 
 מִיּוֹם אֶל כַּנְפֵי הָאָרֶץ יָצָאתָ, 
 אוֹ שָׁנִים אֲלָפִים לֹא תָּמוּ סָפוּ 
  תַּם חֻפְשְׁךָ וּבְאֶרֶץ נוֹד בָּאתָ?
ארץ נוד בשירה וספרות > אברהם שלום פרידברג - הַמַּאֲכֶלֶת

אני אברהם בן אליקים בן יצחק בן יקותיאל בן אליהו לבית המלוכה הכוזרית כותב את המגלה הזאת, והיתה לך, שלמה בני, למשמרת עולם לדורותינו...ויקותיאל בן אליהו, הנודע בשמו הערבי:  "אבן אל חסאן", שם פעמיו לסרגוסה.  שם גדל ויהי לאיש, וה' נתן את חנו בעיני המלך יחיא אבן-מונדהיר, ויהי הולך וגדול עד כי שמהו ל"שר השרים".  אז הגדיל יקותיאל לעשות בעמו כחסדאי בן יצחק מלפנים, ויהי נדיב ועושה חסד לאלפים, ומכלם הכי גדל חסדו לנער עזוב ונדח ושמו שלמה בן יהודה.  אבי הנער היה מפליטי קורדובה וימת בארץ נודו.
הערות שוליים

↑  ”וַיֵּצֵא קַיִן, מִלִּפְנֵי ה'; וַיֵּשֶׁב בְּאֶרֶץ-נוֹד, קִדְמַת-עֵדֶן” (ספר בראשית, פרק ד', פסוק ט"ז)
↑  רש"י, בראשית פרק ד', פסוק ט"ז
↑  הגאון מווילנה, אדרת אליהו, מהדורת ירושלים, ה'תרס"ד, עמוד 46, באתר היברובוקס
↑  זלי גורביץ, על המקום, עמוד 113, הוצאת עם עובד, תל אביב 2007
אקטיניום

דוגמית של אקטיניום
אקטיניום (Actinium) הוא יסוד כימי רדיואקטיבי מתכתי, שסמלו הכימי Ac ומספרו האטומי 89. אקטיניום הוא היסוד הראשון בסדרת האקטינידים.
מאפיינים

צבעו של האקטיניום כסוף, ובחושך הוא זוהר בזוהר כחלחל בשל רדיואקטיביותו. בטבע הוא מופיע בכמויות קטנות בעפרת אורניום, שכן הוא אחד משלבי-הביניים של דעיכתו לעופרת. בכל טון של אורניום יש כעשירית הגרם של 227Ac. בתכונותיו הכימיות האקטיניום דומה מאוד לאנלוג המחזורי שלו, הלנתן.
שימושים

אקטיניום הוא יסוד נדיר בטבע, אך הפקתו בצורה מלאכותית אינה יקרה. מופק בצורה מלאכותית על ידי הפצצת רדיום בנייטרון בכור גרעיני. בשל פעילותו הרדיואקטיבית הגבוהה (פי 150 מרדיום), הוא משמש כמקור נייטרונים. בנוסף לכך ניתן להשתמש בו ברדיואימונותרפיה.
היסטוריה

האקטיניום זוהה ב-1899 על ידי הכימאי הצרפתי אנדרה לואי דביירן, שהפיק אותו מעפרת אורניום. מאוחר יותר, בשנת 1902, זיהה אותו באופן עצמאי כימאי אחר, פרידריך אוטו גיזל הגרמני. מקור שמו במילה היוונית "אקטינוס", שפירושה "קרן אור".
איזוטופים

עד כה ידועים כ-36 איזוטופים של אקטיניום, העיקריים שבהם:
217 - בעל זמן מחצית חיים של ‎69×10-9‎ שניות.
225 - בעל זמן מחצית חיים של 10 ימים.
226 - בעל זמן מחצית חיים של 29.37 שעות.
227 - בעל זמן מחצית חיים של 21.773 שנים (היציב ביותר).
האיזוטופ היחיד המופיע בטבע הוא 227Ac. כמו כן לרוב האיזוטופים שלו זמן מחצית חיים בן פחות מדקה.
זהירות

בשל פעילותו הרדיואקטיבית הגבוהה, האקטיניום מסוכן מאוד - כפלוטוניום. כמו כן, אכילת כמויות קטנות ביותר שלו היא סכנה חמורה לבריאות.
בוב סיגרן

רוברט לויד "בוב" סיגרן (באנגלית:  Robert Lloyd "Bob" Seagren;‏ נולד ב-17 באוקטובר 1946) הוא אתלט אמריקאי בעבר, אלוף אולימפי ושיאן עולם בקפיצה במוט. נוסף לכך, הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה.
ביוגרפיה

סיגרן נולד בפומונה, קליפורניה. הוא בוגר אוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1968.
ביוגרפיה > שיאן עולם

בתחרות שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-14 במאי 1966 קבע סיגרן בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 5.32 מטר. שנה לאחר מכן, בתחרות שנערכה בסן דייגו, קליפורניה ב-10 ביוני 1967 הוא שיפר את השיא העולמי והעמיד אותו על 5.36 מטר.
במשחקים הפאן אמריקאיים שנערכו בויניפג, קנדה בשנת 1967 זכה סיגרן במדליית זהב בקפיצה במוט בתוצאה של 4.90 מטר.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

חודש לפני אולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968), בתחרות שנערכה לחוף אגם טאהו, ב-12 בספטמבר 1968 קבע סיגרן בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 5.41 מטר והוכיח שהוא מוכן לאולימפיאדה. במשחקים עצמם הוא זכה במדליית זהב בקפיצה במוט בשיא אולימפי חדש של 5.40 מטר, לפני קלאוס שיפרובסקי ממערב גרמניה (5.40 מטר) ווולפגנג נורדוויג ממזרח גרמניה (5.40 מטר).
במבחנים האמריקאים שנערכו לאולימפיאדת מינכן (1972) ביוג'ין, אורגון ב-2 ביולי 1972 קבע סיגרן בקפיצה במוט שיא עולם חדש של 5.63 מטר והוכיח שוב שהוא מוכן לאולימפיאדה להגן עת תוארו, אך במשחקים עצמם הוא זכה במדליית כסף בקפיצה במוט בתוצאה של 5.40 מטר, אחרי וולפגנג נורדוויג שקבע שיא אולימפי חדש של 5.50 מטר ולפני בן ארצו ג'ן ג'ונסון (5.35 מטר). בהחלטה של הרגע האחרון, שניתנה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (IAAF), הוא נאלץ להחליף את המוט שלו במוט לא מוכר, כמו מספר אתלטים נוספים, לא כולל את נורדוויג המנצח, דבר שמנע ממנו להתרגל למוט התחרות ולהגן על תוארו. הייתה זו הפעם הראשונה במשחקים האולימפיים שאתלט אמריקאי לא זכה במדליית הזהב האולימפית בענף זה ולמעשה אף אמריקאי לא זכה עד אולימפיאדת סידני (2000) שבה זכה ניק הייסונג.
לאחר המשחקים, פרש סיגרן מספורט תחרותי והפך לשחקן קולנוע ושחקן באופרות סבון בטלוויזיה. בשנת 1977 הוא שיחק בסדרת הטלוויזיה הפופולרית בועות, בתפקיד שחקן פוטבול הומו (דניס פיליפס) הנמצא ביחסים רומנטיים עם בילי קריסטל (ג'ודי דאלאס).
הישגים ותארים

בסך הכל קבע סיגרן 4 שיאי עולם בקפיצה במוט.
בסך הכל זכה סיגרן ב-6 תוארי אליפות ארצות הברית ו-4 תוארי אליפות המכללות (NCAA) בקפיצה במוט.
שיאים אישיים

ריצת 400 מטר משוכות: 52.3 שניות (1969) (ריצת 440 יארד משוכות)
ריצת 800 מטר: 2:00.5 (1967) (ריצת 880 יארד)
קפיצה במוט: 5.63 מטר (1972) שיא עולם
ארנה סולי

| --- | --- |

ארנה סולי
 לידה:  6 באפריל 1938 נורווגיה מולדה, נורווגיה
 פטירה:  20 בספטמבר 2017 (בגיל 79)
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  המכללה לקציני מטה של הבונדסוור 
 השתייכות:   צבא נורווגיה
 תקופת הפעילות:  1957–1999 (כ־42 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש ההגנה
 עיטורים
 הצלב הגדול של ההצטיינות הצבאית – עיטור לבן (1993)  מפקד בלגיון ההצטיינות  United Nations Emergency Force Medal  Royal Norwegian Army National Service Medal with three stars  Defence Service Medal with Laurel Branch  Defence Service Medal  מפקד עם כוכב במסדר אולב הקדוש 
 
ארנה סולי (בנורווגית: Arne Solli; ‏6 באפריל 1938 – 20 בספטמבר 2017) היה גנרל נורווגי אשר שימש כראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) של צבא נורווגיה בין 1994–1999.
ביוגרפיה

סולי נולד במולדה ב-6 באפריל 1938 והתגייס לצבא נורווגיה ב-1957. הוא שימש כמפקד הגדוד ה-3 בבריגדת צפון נורווגיה ולאחר מכן סגן מפקד מחוז ההגנה המערבי של אוסלופיורד ומפקד הבריגדה ה-3. לתקופה קצרה הוא שימש כמפקד פיקוד מערב נורווגיה, ולאחר מכן שימש כמפקח הכללי של הצבא, וכמפקד פיקוד ההגנה. ב-1994 הוא מונה לתפקיד ראש ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). ב-1999 הוא סיים את תפקידו ופרש מהצבא.
הוא נפטר ב-20 בספטמבר 2017.
בטי ניומן

בטי ניומן (באנגלית: Betty Neuman‏, 11 בספטמבר 1924 - 28 במאי 2022) הייתה תאורטיקנית בסיעוד, שנחשבה לחלוצה בתחום ההתערבות הסיעודית בבריאות הנפש בחברה. התאוריה שלה עוסקת בקשר בין האדם ללחצים סביבו ובתגובתו אליהם.
ביוגרפיה

נולדה ב-1924, באוהיו. היא הוסמכה לאחות בשנת 1947 מבית הספר לאחיות באקרון, אוהיו. היא עברה לקליפורניה ושימשה כאחות בבית חולים ובהמשך גם כאחות ראשית. בהמשך שימשה גם כמדריכה בבית הספר לאחיות.
בשנת 1957 החלה ניומן את לימודיה באוניברסיטת קליפורניה בתואר דו-חוגי בפסיכולוגיה ובריאות הציבור, ושם קיבלה תואר ראשון בסיעוד. ב-1966 היא קיבלה תואר שני בבריאות הנפש ובריאות ציבורית מאוניברסיטת קליפורניה.
ניומן נחשבה לחלוצה בתחום של מעורבות סיעוד בבריאות הנפש בחברה. היא החלה לפתח את המודל שלה בעת ששימשה כמרצה בתחום בריאות הנפש בחברה, באוניברסיטת קליפורניה. ב-1972 המודל שלה פורסם לראשונה כ"מודל ללימוד גישת האדם השלם לבעיות החולה", במחקר הסיעודי.
ב-1985 קיבלה דוקטורט בפסיכולוגיה מאוניברסיטת מערב פסיפיק. בשנת 1998 קיבלה דוקטורט לשם כבוד מאוניברסיטת גרנד עמק סטייט, במישיגן.
נפטרה ב-28 במאי 2022.
תאוריית הסיעוד של ניומן > מושגי יסוד

ניומן הגדירה בתאוריה שלה ארבעה מושגי יסוד אשר שימושיים לסיעוד כמו גם למקצועות בריאות אחרים. ארבעה מושגי יסוד אלו מקיימים יחסי גומלין ביניהם.
סיעוד - הסיעוד הוא מקצוע העוסק באינטראקציה בין האדם ובין שלל המשתנים המשפיעים על תגובתו לגורמי לחץ. האחות צריכה לשמש כרכזת של שירותי הבריאות עבור המטופל. באמצעות התערבותה המטופל יגיע לרמה המקסימלית של בריאות המערכת שלו על ידי הפחתת השפעתם של גורמי הלחץ באמצעות שלוש רמות של מניעה.
אדם - ניומן התייחסה בתאוריה שלה אל "קליינטים", אלו הם אנשים, קבוצות, קהילות או מערכות חברתיות. הקליינט הוא שילוב דינמי של חמישה משתנים: פסיכולוגים, פיזיולוגיים, חברתיים-תרבותיים, התפתחותיים ורוחניים ואלו הם גורמי ההישרדות שלו. גורמים אלו מוקפים בקווים שונים של הגנה.
סביבה - זהו מכלול הגורמים החיצוניים והפנימיים הסובבים את היחיד ומשפיעים עליו. ניומן הגדירה שלושה סוגי גורמים: פנימיים (תוך אישיים), חיצוניים (בין אישיים) ונוצרים (גורמים הנוצרים במהלך החיים שהאדם משתמש בהם כהגנה בזמן התמודדות). בנוסף היא הדגישה כי גורמי לחץ הם כוחות סיבתיים חזקים העלולים לגרום לחוסר יציבות במערכת.
בריאות - זוהי "אנרגיית החיים". הבריאות איננה מוגדרת באופן חד משמעי, היא נתפסת כרצף מבריאות ועד למחלה. בריאות תוגדר לפי מידת ההרמוניה בין חמשת המשתנים של הקליינט. הקליינט הוא מערכת פתוחה, וכתוצאה מכך יש זרימת אנרגיה קבועה בינו לבין סביבתו. מידת הבריאות, אם כן, נקבעת על פי כמות האנרגיה הנדרשת כדי לשמור ולתחזק את יציבות המערכת. הבריאות האופטימלית נתפסת כמצב בו צורכי האדם מסופקים. ניתן לומר כי על פי ניומן בריאות הוא המצב האופטימלי של בריאות קליינט ספציפי, בנקודת זמן נתונה.
תאוריית הסיעוד של ניומן > קווי הגנה

נימן הגדירה בתאוריה שלה את המושג "קווי הגנה". במושג זה יש את הקו הרגיל, הקו שנחשב למצב היציבות התקין אצל הקליינט. זהו קו דינמי, שמתפתח עם הזמן וכולל את כלל התגובות הנורמליות של הקליינט לגורם לחץ ומשקף את רמת הבריאות הנורמלית שלו. לפני קו זה קיים הקו הגמיש שמגן על הקו הרגיל. לעומתו יש את קווי ההתנגדות שמופעלים במקרה שגורמי הלחץ פורצים את קו ההגנה התקין.
ניומן הגדירה שלוש רמות מניעה. רמות מניעה אלו מייצגות רמות שונות של התערבות של האחות, שבאה מתוך מטרה לחזק את יציבות המערכת.
התערבות ראשונית - רמה זו משפיעה על קו ההגנה הגמיש. ברמה זו יהיה דגש על מניעה, ועל חיזוק קווי ההגנה.
התערבות שניונית - רמה זו משפיעה על קו ההגנה הרגיל. ברמה זו יינתנו אבחון מהיר וטיפול בסימפטומים.
התערבות שלישונית - רמה זו משפיעה על קווי ההתנגדות. היא מורכבת ודורשת הסתגלות, מניעה וחזרה ליציבות.
אשלים (היאחזות נח"ל)

ערך זה עוסק בהיאחזות נח"ל משנות ה-50. אם התכוונתם ליישוב קהילתי בשם זה, ראו .
אשלים הייתה היאחזות נח"ל שהתקיימה על הדרך מבאר שבע לפתחת ניצנה בין השנים 1956–1958.
הרקע להקמת ההיאחזות

ציר ביר עסלוג'–עוג'ה אל חפיר (צומת משאבים–ניצנה) נכבש בקרב עוג'ה במהלך מבצע חורב בסוף שנת 1948. בשנים שלפני מלחמת סיני היה אזור פתחת ניצנה בתחום האזור המפורז כחלק מהסכם שביתת הנשק עם מצרים. בעיקר מסיבות ביטחוניות, הוחלט ליישב את אזורי הספר בכלל ואת אזור ניצנה בפרט. תחילה הוקמה היאחזות נח"ל בגבעת רחל (היום מחנה קציעות) שישבה בתוך האזור המפורז. בהמשך, בעקבות התגברות התקפות הפדאיון ופלישה של כוחות מצרים לאזור ניצנה, הוחלט להרחיב את ההתיישבות בציר עסלוג'–עוג'ה, ועל כן הוקמו במרץ 1956 ההיאחזויות בארותיים (עזוז) ושיזף (שלח). 
באפריל 1956, סייר ראש הממשלה דוד בן-גוריון באזור והתלהב מהיישובים התורמים לביטחון המדינה ולבניין הארץ. בהסכמת הרמטכ"ל משה דיין וראשי המערכת המיישבת, לוי אשכול ורענן ויץ, הוחלט להעלות אל קרקע עוד שתי היאחזויות נוספות.
ההיאחזות אשלים קמה ב-18 ביוני 1956 באזור משלטי הת'מילה, שהיה אחד מאתרי הקרבות במהלך מבצע חורב במלחמת העצמאות (ת'מילה (מערבית)= מקווה מים עליונים). במקביל באותו היום קמה גם היאחזות מבוא שבטה (נח"ל שבטה) כעשרה ק"מ מעבר לכביש. היאחזות זו שרדה רק חמישה חודשים.
מקור השם

בימים הראשונים נקראה ההיאחזות 'פקועה' על שם אבטיח הפקועה, צמח בר שגדל באזור. שם זה שונה במהרה על ידי הגרעין המיישב שביקש להתנער מהקונוטציה ל'בני פקועה' (שהיה כינוי גנאי בפי מורות כלפי תלמידים סוררים), לשם 'אשלים', על שם עצי האשל שגם הם גדלים באזור.
החיים בהיאחזות

תושבי 'היאחזות אשלים' היו מגרעיני הנח"ל (כמה עשרות נח"לאים בכל מחזור, רובם בוגרי בתי ספר חקלאיים) וסגל המפקדים (מ"כים ומ"פ). הגדוד הגזרתי שהורכב מחמש ההיאחזויות נקרא גדוד 150 והמג"ד ישב ב'היאחזות שלח'.
החיילים שישבו באשלים, מילאו את תפקידם במסלול קבוע: חצי שנה טירונות, חצי שנה בהיאחזות, חצי שנה אימון מתקדם וחצי שנה של"ת (שירות ללא תשלום) ביישוב היעד.
חיי היום-יום התאפיינו בעבודה ובאימונים. העבודה לא הייתה רבה, והתבצעה בגן הירק, ברעיית עדר הכבשים, טיפול בברווזים ובניסיונות לחפור תעלות למים. בנחל הבשור, שסמוך להיאחזות, מצאו החיילים שרידי טרסות שהעידו כנראה על קיום חקלאות קדומה בנחל אך לא הצליחו לשחזר את הגידולים בהן. מים הובאו פעם ביום מרביבים על ידי מכלית מים ומדי יום הגיעה אספקת אוכל על ידי קומנדקר שהצטייד בבאר שבע. הלבוש במשך היום היה אזרחי, ואף על פי שהתקיימו שמירות בלילה יחד עם אימוני הקפצות, פינוי מוקשים וכו', נשמרה החזות יישובית ולא של בסיס צבאי. חברי הגרעין לא הרגישו תחושה של איום ביטחוני אמיתי, וגם בדואים לא נראו באזור אשלים.
בחודשים שלפני מלחמת סיני הייתה ההתיישבות באזור חשובה מתמיד. זאב צור, חבר הכנסת מטעם אחדות העבודה, אמר: "טרם עשינו את עבודת כיבוש הנגב. כל נקודה נוספת – מרחיבה ומבטיחה את גבולנו. אנו מתחפרים באדמה". מלבד הרושם ההגנתי, היה נראה שאשלים ושכנותיה (שיזף, בארותיים, עזוז, קציעות וכרם אבשלום) – נמצאים שם כדי להישאר. היה רצון להפוך את ההיאחזות ליישוב קבע, שתושביו יהפכו לחקלאים. ההצדקה ביטחונית לכך מובאת בדבריו של איתמר בן ברק, אלוף פיקוד הנח"ל: "מתיישב ייטיב להגן על כברת אדמתו המעובדת יותר מחייל בשוחתו ובחפירתו". ואף התקיים טקס מטעם הקיבוץ המאוחד לכבוד הקמת הנקודה השישים של הארגון. 
ישובי הקבע השכנים, רביבים ומשאבי שדה, שמחו על המצטרפים החדשים שעזרו להגדיל את ההתיישבות באזור, וניאותו להדריך חברתית וחקלאית את הנח"לאים.
הגרעינים שעלו להיאחזות: 'מרחבים ב', המחנות העולים למחניים; 'שדה-רגבים', חברת נוער עולה לרגבים.
הגרעינים שהוכשרו בישוב: 'רעים', הנוער העולה למנרה; 'מתערים' א' ו-ב', המחנות העולים למנרה; 'עלומים', חברת נוער לגבת; 'לנגב ב', גרעין פרטי לרביבים.