stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פונקציית דיריכלה
תכונות

פונקציית דיריכלה מוגדרת על כל הישר הממשי, והיא מתאפיינת בתכונות מעניינות:
היא אינה רציפה באף נקודה על הישר - לכל רציונלי ניתן לבנות סדרה של מספרים אי רציונליים השואפת אליו, ולהפך, על כן כל נקודה של הפונקציה היא נקודת אי רציפות מן הסוג השני, ומכאן ברור שאין קטע שהיא רציפה בו או גזירה בו. למשל, נניח כי  x_{1}={\frac {p_{1}}{q_{1}}},x_{2}={\frac {p_{2}}{q_{2}}},x_{1}<x_{2}, אזי ניתן להגדיר מספר אי רציונלי שנמצא ביניהם כך:  x_{3}={\frac {\sqrt {(p_{1}q_{2})^{2}+1}}{q_{1}q_{2}}}.
אין קטע שהיא מונוטונית בו.
אין קטע שהיא אינטגרבילית רימן בו. אולם היא כן אינטגרבילית לבג, ואינטגרל לבג שלה בכל קטע הוא 0. זאת משום שקבוצת הרציונליים היא קבוצה ממידה אפס ולכן הפונקציה מתאפסת כמעט בכל מקום.
בשל תכונות אלו משמשת פונקציית דיריכלה לעיתים קרובות בתור דוגמה נגדית, כדי להראות שתכונה כלשהי, המתקיימת בפונקציות ממשיות רבות, אינה מתקיימת בכולן.
הווריאציה  xD(x) של פונקציית דיריכלה מספקת דוגמה לפונקציה שרציפה בנקודה 0 בלבד, והווריאציה  x^{2}D(x) מספקת דוגמה לפונקציה גזירה בנקודה 0 בלבד.
אחת המסקנות ממשפט הקטגוריה של בר היא שכל סדרת פונקציות רציפות המתכנסת נקודתית, מתכנסת לפונקציה שקבוצת נקודות האי רציפות שלה היא מקטגוריה ראשונה. לכן פונקציית דיריכלה, שאינה רציפה באף נקודה, אינה גבול של אף סדרת פונקציות רציפות בשום קטע. עם זאת, פונקציית דיריכלה היא גבול כפול של סדרת פונקציות רציפות:
לכן פונקציית דיריכלה היא פונקציית בר מסדר שני.
אי-רציפות לעומת אי-קיום הגבולות

פונקציית דיריכלה אינה רציפה משום שאין לה גבול באף נקודה. לפונקציה  \ xD(x)+\delta _{x,0} יש גבול בנקודה 0, למרות שאינה רציפה באף נקודה. אם יש לפונקציה גבול בכל נקודה, אז קבוצת נקודות אי-הרציפות שלה לכל היותר בת-מניה.
ראו גם

פונקציית רימן ("פונקציית הסרגל")
פונקציית ויירשטראס
הערות שוליים

↑  Is there a function having a limit at every point while being nowhere continuous? באתר math.stackexchange.com
המשבר הדיפלומטי הקטרי

המשבר הדיפלומטי הקטרי, הידוע גם כחרם הערבי על קטר, החל ביוני 2017 כשערב הסעודית, איחוד האמירויות, בחריין ומצרים ניתקו את יחסיהן עם קטר, בטענה לתמיכתה בטרור והפרת הסכמים אזוריים. החרם כלל ניתוק היחסים הדיפלומטיים ואיסורי סחר ונסיעות. המדינות המחרימות מתחו ביקורת על קשרי קטר עם איראן, על סיקור מוטה באל-ג'זירה וותמיכת קטר בארגוני טרור כמו האחים המוסלמים. קטר דחתה את ההאשמות וטענה כי היא תומכת רק בקבוצות אופוזיציה לגיטימיות וסייעה לארצות הברית במלחמה בטרור נגד אל-קאעידה והמדינה האסלאמית.
למרות ניסיונות תיווך, המשבר התמשך, ובשנת 2018 ערב הסעודית אף שקלה לנתק את קטר גאוגרפית באמצעות חפירת תעלה סביב קטר. בדצמבר 2020 החלו מגעים לחידוש היחסים בתיווך אמריקאי, ובינואר 2021 החרם הסתיים לאחר יותר משלוש שנים.
רקע

לקטר חילוקי דעות עם ממשלות ערביות אחרות במפרץ הפרסי במספר נושאים: היא משדרת את אל-ג'זירה, היא מואשמת בשמירה על יחסים טובים עם איראן ובעבר תמכה בתנועת האחים המוסלמים. קטר היא בעלת ברית קרובה של ארצות הברית, המארחת את הבסיס האמריקאי הגדול ביותר במזרח התיכון, בסיס אל-חודייד של חיל האוויר של ארצות הברית.
המדינות שניתקו את היחסים הדיפלומטיים עם קטר מאשימות את קטר בתמיכה בטרור, בהתערבות בענייניהן הפנימיים ובשימור היחסים עם איראן. קטר מכחישה את הטענות כי היא תומכת בטרור, וציינה כי היא תרמה למאבק שהנהיגה ארצות הברית נגד המדינה האסלאמית.
המדינות הדגישו גם כי צעדיהן הם בתגובה לכך שהפרה קטר הסכם משנת 2014, שלפיו לא תערער קטר את "האינטרסים, הביטחון והיציבות" של מדינות אחרות במועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ.
רקע > סוגיית המאבק במפרץ הפרסי

קטר מקיימת יחסים טובים יחסית עם איראן. בשנת 2006 הייתה קטר היחידה במועצת הביטחון של האו"ם אשר הצביעה נגד החלטה 1696 של מועצת הביטחון, שקראה לאיראן להפסיק את תוכנית העשרת הגרעין שלה. קטר ואיראן חולקות את הבעלות על שדה הגז הטבעי של דרום פארס / צפון דום, הנחשב כשדה הגז הטבעי הגדול בעולם, עם השפעה גיאוסטראטית משמעותית. באפריל 2017, לאחר 12 שנות קיפאון, הטילה קטר איסור עצמי על פיתוח שדה הגז עם איראן, עד שתתחייב לשיתוף פעולה בין שתי המדינות. לדברי ג'ים קריין, עמית מחקר בתחום האנרגיה באוניברסיטת רייס, "קטר הייתה פעם סוג של מדינת וסאל סעודית, אבל היא השתמשה באוטונומיה שעושר הגז שלה יצר כדי ליצור לעצמה תפקיד עצמאי ... מעל הכל, הגז גרם לקטר לקדם מדיניות אזורית של שיוך עם איראן השיעית כדי להבטיח את מקור עושרה".
מאז עלה לשלטון ב-1995, האמין חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני שקטר תוכל למצוא ביטחון רק על ידי הפיכת עצמה מ"תוספת סעודית" ליריבה של ערב הסעודית. ערב הסעודית החזירה את שגרירה בדוחה בין השנים 2002–2008 כדי לנסות ללחוץ על קטר לבלום את נטיותיה האִינְדִּיבִידוּאָלִיסְטִיות. גישה זו נכשלה.
המשבר הפך למלחמה באמצעות שליח בין השותפים לאויביה של איראן, ופוליטיקאים מאמריקה טוענים כי "קטר משקיעה מיליארדי דולרים בארצות הברית ובאירופה ולאחר מכן ממחזרת את הרווחים לתמיכה בחמאס, באחים המוסלמים ובקבוצות הקשורות לאל-קאעידה תוך שהיא מארחת את הבסיס הצבאי האמריקאי שממנו מנהלת ארצות הברית את מלחמתה האזורית נגד הקיצוניות.
עם זאת, קטר גם שלחה את כוחותיה להילחם במיליציות הנתמכות באיראן במלחמת האזרחים בתימן הנוכחית, ותמכה במורדים הנלחמים בממשלת בשאר אל-אסד הפרו איראנית במלחמת האזרחים בסוריה.
ב-27 במאי 2017, שוחח נשיא איראן הנבחר, חסן רוחאני, עם אמיר תמים בן חמד אאל ת'אני. רוחאני אמר לאמיר הקטרי ש"מדינות האזור צריכות יותר שיתוף פעולה והתייעצויות לפתרון המשבר, ואנו מוכנים לשתף פעולה בתחום זה".
ב-13 ביולי הצהיר בוב קורקר, סנאטור רפובליקני מטנסי ויושב ראש ועדת החוץ של הסנאט, כי "תמיכתה של ערב הסעודית בטרור מגמדת את מה שעושה קטר".
מזכיר ההגנה של ארצות הברית ומנהל סוכנות הביון המרכזית לשעבר, רוברט גייטס, הצהיר במאי 2017 כי הוא אינו "מכיר מקרים בהם קטר גינתה בתוקפנות טרור של חמאס, טליבאן ואל-קאעידה". קטר מארחת את הבסיס האמריקאי הגדול ביותר במזרח התיכון, בסיס אל-חודייד, ששימש את ארצות הברית במלחמותיה בעיראק, בסוריה ובאפגניסטן. על פי וול סטריט ג'ורנל, במהלך כהונתו הראשונה של הנשיא ברק אובמה, כמה חברים במועצה לביטחון לאומי שלו פעלו להחזרת מטוס קרב אמריקני מאל-חודייד כמחאה על התמיכה הקטרית בקבוצות מיליטנטיות במזרח התיכון.
אל-ג'זירה הקטרית היא ארגון תקשורת בבעלות אמיר קטר. זוהי רשת הטלוויזיה הפופולרית ביותר במזרח התיכון, ורשת החדשות שלה מתחה ביקורת על ממשלות זרות המעורבות בסכסוך, והואשמה בתמיכה באינטרסים הקטריים. הקואליציה בראשות ערב הסעודית נגד קטר דרשה ממנה לסגור את אל-ג'זירה.
רקע > תקריות דיפלומטיות קודמות

ב-2002, ערב הסעודית החזירה את שגרירה מקטר בשל עמדתה הביקורתית לכאורה של אל-ג'זירה כלפי העם הסעודי. היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש ב-2008, לאחר שהובטח כי אל-ג'זירה תגביל את סיקור ערב הסעודית.
במרס 2014 הוציאו בחריין, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות את שגריריהן מקטר, בהסתמך על התערבותה בענייניהן הפנימיים, אך בסופו של דבר, מקרה זה דעך לאחר שקטר אילצה את חברי תנועת האחים המוסלמים לעזוב את הארץ שמונה חודשים מאוחר יותר.
בפברואר 2015 אירעה תקרית נוספת, כאשר מצרים התקיפה מעוז של המדינה האסלאמית בלוב, לאחר שנערפו ראשיהם של אזרחים מצרים-קופטים. משרד החוץ של קטר הביע הסתייגות מההתקפות. בתגובה האשים טארק עאדל, נציג מצרים בליגה הערבית, את קטר בתמיכה בטרור. בנוסף, השיקו אזרחים מצריים מסע פרסום אינטרנטי בגנות קטר. עם זאת, מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ דחתה את ההאשמות המצריות. זמן קצר לאחר הפרשה, החזירה קטר את שגרירה ממצרים. בדצמבר 2016 החליטה מצרים עקרונית לנתק את יחסיה עם קטר אך השאירה את האפשרות לבקר בקטר ולסחור איתה. הניתוק המוחלט של יחסי מצרים-קטר התרחש ב-5 ביוני 2017, כאשר מצרים יחד עם בחריין, ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות ניתקו את כל יחסיהן וקשריהן הכלכליים עם קטר.
אירועים שקדמו למשבר

הסיבות המדויקות לניתוק היחסים הדיפלומטיים עם קטר מצד הקואליציה בראשות הסעודית אינן ברורות, אך הסיקור החדשותי העכשווי מייחס זאת בעיקר למספר אירועים בחודשים אפריל ומאי 2017.
אירועים שקדמו למשבר > משא ומתן על בני הערובה הקטרים

באפריל 2017, קטר הייתה מעורבת בעסקה עם חמושים סונים ושיעים בעיראק ובסוריה. לעסקה היו שתי מטרות. המטרה המידית הייתה להבטיח את החזרתם של 26 בני ערובה קטרים (בהם בני מלוכה קטרים) שנחטפו על ידי חמושים שיעים בעת שערכו מסע ציד עם בזים בדרום עיראק והוחזקו בשבי למעלה מ-16 חודשים. המטרה השנייה הייתה לגרום לסוריה ולשיעים שם לאפשר סיוע הומניטרי ופינוי בטוח של אזרחים. לפי ה"הניו יורק טיימס", עסקה זו אפשרה פינוי של לפחות 2,000 אזרחים מהכפר מדאיה לבדו. שעורר את חמתן של ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות היה סכום הכסף ששילמה קטר כדי לקיים את העסקה. לפי "פייננשל טיימס" קטר שילמה 700 מיליון דולר למיליציות השיעיות הנתמכות בידי איראן בעיראק, בין 120 ל-140 מיליון דולר ל"תחריר א-שאם" ו-80 מיליון דולר ל"אחראר א-שאם".
אירועים שקדמו למשבר > פסגת ריאד 2017

כחלק מפסגת ריאד בסוף מאי 2017, רבים ממנהיגי העולם, כולל נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, ביקרו באזור. טראמפ נתן תמיכה נמרצת למאמציה של ערב הסעודית במאבק נגד מדינות ובעלות הברית של איראן והאחים המוסלמים, מה שהוביל להסכם נשק עצום בין המדינות. התמיכה של טראמפ בסעודים כנראה גרמה למדינות סוניות אחרות לנקוט עמדה נגד קטר יחד עם ערב הסעודית. תמיכתו הציבורית של טראמפ בערב הסעודית העצימה את הממלכה ושלחה מסר צונן למדינות המפרץ האחרות, בהן עומאן וכווית, לפיו כל מדינה שתעמוד נגד ערב הסעודית או איחוד האמירויות תוכל לעמוד בפני נידוי כמו של קטר. המהלך בראשות ערב הסעודית היה הזדמנות אחת לשותפי מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ ולמצרים להעניש את יריביהם בדוחה, לרצות את בעלי בריתן בוושינגטון הבירה ולהסיר את תשומת הלב מענייני הפנים שלהן.
אירועים שקדמו למשבר > פריצות לאתרי אינטרנט קטרים

אתר סוכנות הידיעות של קטר ופלטפורמות תקשורת ממשלתיות האחרות נפרצו במאי 2017. על פי אל-ג'זירה ולשכת החקירות הפדרלית, האקרים פרסמו ידיעות כוזבות מטעם סוכנות הידיעות הרשמית, של קטר, המיוחסות לאמיר קטר, שייח' תמים בן חמד אאל ת'אני, שכביכול הביע תמיכה באיראן, בחמאס, בחזבאללה ובישראל. האמיר צוטט באומרו: "איראן מייצגת כוח אזורי ואסלאמי שאי אפשר להתעלם ממנו ואין זה נכון להתמודד אתו, היא מעצמה גדולה בייצוב האזור". קטר דיווחה כי ההצהרות הן שקר ולא ידוע על מוצאם. למרות זאת, הדברים פורסמו בהרחבה בכלי התקשורת הערביים השונים. ב-3 ביוני נפרץ חשבון הטוויטר של ח'אלד בין אחמד אל-ח'ליפה, שר החוץ של בחריין.
סוכנויות המודיעין האמריקאיות סבורות כי הפריצות נעשו על ידי איחוד האמירויות הערביות, כך על פי מאמר שפורסם על ידי הוושינגטון פוסט ב-16 ביולי. פקידי המודיעין אמרו כי הפריצה נדונה בין פקידים באיחוד האמירויות ב-23 במאי, יום לפני גל הפריצות. איחוד האמירויות הכחישה כל מעורבות בפריצה. ב-26 באוגוסט הוכרז כי חמישה אנשים שהיו מעורבים לכאורה בפריצה נעצרו בטורקיה.
אירועים שקדמו למשבר > אל-ג'זירה

במאי 2017 נפרץ חשבון הדואר האלקטרוני של שגריר איחוד האמירויות הערביות בארצות הברית, יוסף אל-עותייבה. האימיילים דווחו כ"מביכים", מאחר שהם הראו קשרים בין איחוד האמירויות הערביות לבין הקרן להגנה על דמוקרטיות. מדינות ערב ראו את הסיקור התקשורתי על פריצה זו כפרובוקציה של קטר, ללא קשר לחוסר השייכות של קטר לפריצה והעמיקו את הקרע בין שני הצדדים. ב-9 ביוני, אל-ג'זירה הייתה קורבן למתקפת סייבר על כל הפלטפורמות שלה.
תגובות מיידיות

בין 5 ל-6 ביוני, ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, תימן, מצרים, המלדיביים ובחריין הודיעו כולן בנפרד על ניתוק היחסים הדיפלומטיים עם קטר. בחריין הייתה הראשונה שהודיעה על כך בבוקר ה-5 ביוני.
עם ניתוק היחסים נעשו פעולות דיפלומטיות מגוונות. ערב הסעודית ואיחוד האמירויות הערביות הודיעו לנמלי הים ולסוכני המשלוח שלא לקבל ספינות או כלי שיט קטריים בבעלות חברות קטריות. ערב הסעודית סגרה את הגבול עם קטר. היא גם הגבילה את המרחב האווירי שלה לקטר איירווייז. לאור זאת נאלצה קטר לנתב טיסות לאפריקה ולאירופה דרך המרחב האווירי של איראן. הבנק המרכזי של ערב יעץ לבנקים אחרים שלא לסחור עם הבנקים הקטריים בריאל קטרי.
קטר מתחה ביקורת על ניתוק היחסים. משרד החוץ של קטר מתח ביקורת על הניתוק החד-צדדי וטען כי הוא מערער את ריבונותה של קטר. שר החוץ של קטר, מוחמד עבדולרחמן בן אאל ת'אני, אמר כי הצהרות ערב הסעודית בנוגע לקטר סותרות: מצד אחד, סעודיה טענה שקטר תומכת באיראן; לעומת זאת, היא טענה כי קטר מממנת קיצונים סונים הנלחמים באיראן. שר האוצר של קטר עלי שריף אל-עמאדי ציין שכלכלת ארצו מספיק חזקה כדי להתמודד בהצלחה עם המשבר.
המהלך של ערב הסעודית התקבל בברכה על ידי נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ. למרות נוכחות אמריקאית גדולה בבסיס חיל האוויר אל-חודייד, הגורם העיקרי לפעולות חיל האוויר של ארצות הברית מבסיס זה הוא נגד המדינה האסלאמית. עם זאת, מזכיר המדינה רקס טילרסון ומזכיר ההגנה של ארצות הברית ג'יימס מאטיס עובדים על איחוי הקרע. טילרסון, כמנכ"ל אקסון מוביל, נועד עם האמירים הנוכחיים והקודמים של קטר כדי לדון במצב. מספר מדינות באזור, בהן טורקיה, רוסיה ואיראן, קראו לפתור את המשבר בדרכי שלום באמצעות משא ומתן.
כל מדינות מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ שהשתתפו בהודעה הוציאו את אזרחיהן מקטר. שלוש מדינות המפרץ הפרסי (ערב הסעודית, איחוד האמירויות הערביות, ובחריין) הקציבו למבקרים ולתושבים הקטריים שבועיים לעזוב את מדינתם. משרדי החוץ של בחריין ומצרים הקציבו לדיפלומטים קטרים 48 שעות לעזוב את ארצם. קטר נודתה מהתערבות של סעודיה במלחמת האזרחים בתימן, וממשלת תימן עצמה ניתקה את הקשרים עמה. כווית ועומאן נותרו נייטרליות.
למתווכים כוויתים בריאד הוצגה רשימת דרישות סעודיות לקטר. אלה כללו את ניתוק הקשרים עם איראן וגירוש חברי חמאס והאחים המוסלמים, סגירת אל-ג'זירה, להפסיק "להתערב" בענייני מדינות זרות, ולהפסיק כל מימון או תמיכה בארגוני טרור.
תגובות מיידיות > פעילויות דיפלומטיות

נכון לספטמבר 2017, תשע ממשלות ריבוניות ניתקו את יחסיהם הדיפלומטיים עם קטר.
| --- | --- |
 איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות  בחריין בחריין  המלדיביים המלדיביים  מאוריטניה מאוריטניה  מצרים מצרים:  סנגל סנגל (7 ביוני - 22 באוגוסט)  ערב הסעודית ערב הסעודית (עד 2020)  צ'אד צ'אד (מ-23 באוגוסט)  קומורו קומורו  תימן תימן
ממשלתו של עבדאללה א-ת'ני, שיושבת בטוברוק, טענה כי ניתקה את הקשרים הדיפלומטיים עם קטר, על אף שאין לה ייצוג דיפלומטי במדינה זו.
נכון ל-23 באוגוסט 2017, שלוש מדינות ציננו את הקשרים הדיפלומטיים עם קטר ללא ניתוק מלא של היחסים.
| --- | --- |
 ג'יבוטי ג'יבוטי  ירדן ירדן:  ניז'ר ניז'ר  צ'אד צ'אד (8 ביוני - 23 באוגוסט)
מדינות רבות, האיחוד האירופי והאומות המאוחדות קראו לפתרון המשבר הדיפלומטי באמצעות דיאלוג:
| --- | --- |
 איטליה איטליה  אינדונזיה אינדונזיה  איראן איראן  אלג'יריה אלג'יריה  אתיופיה אתיופיה  גינאה גינאה  גרמניה גרמניה  הודו הודו  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת (ראו יחסי הממלכה המאוחדת-קטר):  טורקיה טורקיה  כווית כווית  מלזיה מלזיה  מרוקו מרוקו  סודאן סודאן  סומליה סומליה  הרפובליקה העממית של סין סין העממית  עומאן עומאן  פקיסטן פקיסטן  רוסיה רוסיה  שווייץ שווייץ  תוניסיה תוניסיה
ב-15 ביולי דווח כי ערב הסעודית, תימן, מאוריטניה, איחוד האמירויות הערביות, בחריין ומצרים פנו לפדרציה הבינלאומית לכדורגל בבקשה לבטל את מעמדה של קטר כמארחת הפוטנציאלית של מונדיאל 2022.
תגובות מיידיות > תגובות גלובליות

שר החוץ של גרמניה, זיגמר גבריאל, הביע תמיכה בקטר וביקר את ניתוק הקשרים. הוא האשים את נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ, בהתססת הסכסוך במזרח התיכון.
הודו טענה כי היא רואה במשבר עניין פנימי של מועצת שיתוף הפעולה של מדינות המפרץ, ועיקר עניינה עם ההודים החיים באזור.
שר החוץ של אינדונזיה אמר כי הניתוק הדיפלומטי של מדינות ערב עם קטר הוא בעל השפעה רבה על מדינתו. ב-10 ביוני נשיא אינדונזיה ג'וקו וידודו קרא לנשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן ולאמיר קטר למצוא דרך משותפת לפתרון הסכסוך בהתחשב בעובדה שאינדונזיה עצמה היא מדינה מוסלמית ושהסכסוך התרחש בחג הרמדאן.
שר הביטחון של מדינת ישראל, אביגדור ליברמן, תיאר את המצב כ"הזדמנות" לישראל, וציין כי "חלק מהאינטרסים (של מדינות ערב) חופפים את האינטרסים הישראליים, כולל העניין בנוגע לאל-ג'זירה". הוא המשיך לתאר את אל-ג'זירה כ"מכונת הסתה" ו"פרופגנדה טהורה". ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, דרש מחברת אל-ג'זירה לסגור את משרדיה בישראל.
ראו גם

יחסי החוץ של קטר
ואוט ואן ארט

ואוט ואן ארט (באנגלית: Wout van Aert; נולד ב-15 בספטמבר 1994) הוא רוכב אופני כביש וסייקלו–קרוס בלגי בקבוצת יומבו–ויסמה. אלוף העולם בסייקלו–קרוס שלוש שנים ברציפות (2016, 2017, 2018) ובעד גיל 23 בשנת 2014. בתחום אופני הכביש הוא ניצח את המונומנט מילאנו - סן רמו ב-2020, תשעה קטעים בטור דה פראנס (2019, 2020, 2021, 2022) והוא סגן אלוף העולם במרוץ אישי נגד השעון פעמיים (אימולה 2020 ופלנדריה 2021) וסגן האלוף העולם במרוץ הכביש (אימולה 2020).
קריירה

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ב-2012, ואן ארט זכה במדליית כסף באליפות העולם בסייקלו - קרוס עד גיל 19, לאחר שנוצח על ידי מת'יו ואן דר פול. ב-2013, ואן ארט זכה במדליית ארד באליפות העולם בסייקלו - קרוס עד גיל 23.
קריירה > אלוף העולם בסייקלו–קרוס עד גיל 23

בשנת 2014, זכה ואן ארט במדליית הזהב והפך לאלוף העולם בסייקלו קרוס עד גיל 23 לאחר שגבר על מיכאל ואנטורנהאוט (מדליית כסף) ועל מת'יו ואן דר פול. ואן ארט השלים זכייה כפולה, לאחר שהפך גם לאלוף אירופה בסייקלו - קרוס עד גיל 23.
ב-2015, הוא זכה במדליית כסף גם באליפות העולם בסייקלו - קרוס וגם באליפות אירופה בסייקלו - קרוס.
קריירה > אלוף העולם בסייקלו–קרוס

ב-2016, ואן ארט הפך לאלוף העולם בסייקלו–קרוס לאחר שניצח את לארס ואן דר האר (מקום שני) ואת קווין פאולס (מקום שלישי). באותה שנה הוא גם זכה במדליית ארד באליפות אירופה בסייקלו - קרוס.
ב-2017, הוא שיחזר את הישגו כשניצח שוב את אליפות העולם בסייקלו - קרוס ושמר על תוארו כאלוף העולם.
ב-2018, ואן ארט ניצח שוב את אליפות העולם בסייקלו - קרוס, לאחר שהקדים את אותם הרוכבים שהקדים כאשר זכה בתואר אלוף העולם עד גיל 23 ב-2014, מיכאל ואנטורנהאוט (מקום שני) ומת'יו ואן דר פול (מקום שלישי).
באותה שנה, בענף הכביש סיים שלישי במרוץ הסטראדה ביאנקה, לאחר טיש בנוט ורומן בארדה. הוא סיים תשיעי ב-רונדה ון פלנדרן, וניצח את טור דנמרק ואת הקטע השני במרוץ. הוא זכה במדליית הארד באליפות אירופה בכביש, לאחר שהפסיד למטאו טרנטין בספרינט.
קריירה > 2019

ב-2019 ואן ארט הצטרף לקבוצת יומבו–ויסמה. הוא סיים שוב במקום השלישי ב-סטראדה ביאנקה, הפעם אחרי יאקוב פוגלסן וז'וליאן אלאפיליפ המנצח. ואן ארט סיים שישי במילאנו - סן רמו, ושלישי ב-E3 בינקבנק קלאסיק. הוא ניצח שני קטעים בדופינה ליברה, וניצח את קטגוריית המאיצים במרוץ עם 82 נקודות. הוא ניצח את אליפות בלגיה בנגד השעון, וסיים שלישי באליפות בלגיה במרוץ כביש. ואן ארט נבחר לסגל קבוצתו ל-טור דה פראנס, במה שהפך לגרנד טור הראשון בקריירה שלו. קבוצתו ניצחה את נגד השעון הקבוצתי, וואן ארט עצמו ניצח את הקטע ה-10 במרוץ. במהלך הקטע ה-13 שהיה נגד השעון, התרסק ואן ארט, נפצע, ובכך סיים את עונתו.
קריירה > 2020: ניצחון במילאנו - סן רמו, שני קטעים בטור דה פראנס וסגן אלוף העולם בכביש ובנגד השעון

ב-2020 התחרה ואן ארט בסטראדה ביאנקה והיה בקבוצה קדמית עם אלברטו בטיול, יאקוב פוגלסן, מקסימיליאן שכמן ודווידה פורמולו. ואן ארט התקיף 12.4 קילומטרים לסיום על קטע הגראבל האחרון במרוץ, שמר על יתרונו עד הסוף וניצח את המרוץ כשהוא הופך לבלגי השלישי אחרי פיליפ ז'ילבר וטיש בנוט לנצח בו, מקדים את פורמולו ב-32 שניות ואת שכמן ב-34 שניות. לאחר מכן המשיך להתחרות באיטליה במטרה להתכונן למונומנט מילאנו - סן רמו וסיים שלישי במילאנו–טורינו, אחרי ארנו דמאר המנצח וקיילב יואן. במילאנו - סן רמו, עקב ואן ארט אחרי התקפה של מנצח המרוץ ב-2019 ז'וליאן אלאפיליפ בפוג'יו די סנרמו, ואף על פי שאלאפיליפ הצליח לשבור את ואן ארט במהלך הטיפוס, במהלך הירידה מהעלייה ואן ארט תפס את אלאפיליפ, ובספרינט הסיום בין השניים גבר ואן ארט על אלאפיליפ, כשהפלוטון, מובל בידי מייקל מת'יוס במקום השלישי, מסיים 2 שניות בלבד אחריהם. הוא המשיך לניצחון בקטע הראשון בקריטריום דו דופינה, לאחר שהקדים את דריל אימפי ואת איגן ברנל בספרינט המוני. בשאר המרוץ שימש כדומסטיק של פרימוש רוגליץ' וסייע לו להוביל את המרוץ עד הקטע החמישי, עד שרוגליץ' פרש. הוא הגן בהצלחה על תוארו כאלוף בלגיה בנגד השעון, מקדים ב-30 שניות את ויקטור קמפנרטס וב-1:17 דקות את פרדריק פריסון. לטור דה פראנס הגיע ואן ארט על תקן של סופר דומסטיק עבור רוגליץ', אך בקטעי המישור הוא קיבל את ההזדמנות, וניצל אותה בקטע ה-5 כאשר הקדים את קייס בול וסם בנט בתום ספרינט המוני. בקטע ה-7 היו פיצולים רבים בדבוקה, כתוצאה מקצב גבוה של קבוצות שונות ולאחר מכן רוחות צד, זה גרם לכך ששדה הספרינטרים יהיה פחות איכותי, ו-ואן ארט השיג את הניצחון השני שלו והשלישי בסך הכל בטור, מקדים את אדוואלד בואסון האגן ובריאן קוקאר. בקטע ה-11 היה מעורב בתקרית עם פטר סאגאן, הקטע הסתיים בספרינט המוני בו ניצח קיילב יואן, אך סאגאן התנגש בואן ארט והעמיד את השניים בסכנה, ואן ארט תועד עושה לסאגאן אצבע שלישית וקיבל קנס מהמארגנים על התנהגות לא נאותה, סאגאן עצמו נפסל מהקטע, מה שגרם לכך שואן ארט טיפס למקום השלישי בקטע על חשבונו. במהלך הטור תיפקד ואן ארט כדומסטיק של פרימוש רוגליץ', ועשה עבורו עבודה מהבסיסית ביותר כמו להביא בקבוקים ועד להישארות ממושכת איתו בעליות, כשואן ארט תמיד סיים את עבודתו בשלב מאוחר והצליח לסיים במקום ה-20 הכללי, אך רוגליץ' עצמו איבד את ההובלה בקטע הלפני האחרון לטאדיי פוגאצ'אר (יו. איי. אי אמירטס) וסיים שני. ואן ארט עוד הספיק לסיים שלישי בקטע ה-18, רביעי בקטע ה-20, ושישי בקטע ה-21 והאחרון בשאנז אליזה.
הערות שוליים

↑  Wout van Aert, ‏1 בינואר 2023
↑  JUMBO-VISMA, archive.md, ‏2021-01-02
↑  Tour de France, Stage 10, ProCyclingStats.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NTA: 433733667  VIAF: 11162781477765982941   WorldCat (עם VIAF): 11162781477765982941
פלסטין (עיתון בעזה)

| --- | --- |

 תדירות:  יומי
 פורמט:  Broadsheet
 בעלים:  חברת אלוסט להפקה ופרסום
 תאריכי הופעה:  2006–הווה (כ־19 שנים)
 שפה:  ערבית
 מערכת:  עזה 
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 felesteen.news
 
פלסטין (בערבית: فلسطين) הוא עיתון יומי פלסטיני בשפה הערבית, מזוהה חמאס, שבסיסו בעזה ונוסד ב-2006. הוא מתפרסם בפורמט גיליון רחב. זהו העיתון היומי הגדול ביותר ברצועת עזה לפי תפוצה.
שם העיתון וכן הסמל שלו מגיעים ככל הנראה מהעיתון "פלסטין" שהיה נפוץ בקרב הערבים בתקופת המנדט הבריטי.
נכון ל-2009 עורך העיתון הוא מצטפא צואף.
היסטוריה

העיתון יצא לאור לראשונה ב-3 במאי 2007, ויצא ב-10,000 עותקים. במסיבת ההשקה שלו השתתף אסמאעיל הנייה. הדמויות הבולטות בו מזוהות עם החמאס.
בשנת 2009 נראה גלעד שליט בסרטון וידאו שצילמו חוטפיו, כשהוא מחזיק בעותק של "פלסטין". הצלם התמקד בתאריך המודפס עליו, כדי להוכיח שהסרטון צולם סמוך למועד פרסומו.
ראו גם

פלסטין (עיתון), עיתון ערבי מתקופת המנדט הבריטי
אל-רסאלה, עיתון מזוהה חמאס היוצא בעזה מאז 1997
אל-איאם, עיתון היוצא ברמאללה
אל-קודס (עיתון), עיתון הנפוץ בשטחים
אל-חיאת אל-ג'דידה, העיתון הרשמי של הרשות הפלסטינית
הערות שוליים

↑  "Ministry of Health launches 'Help us to help you' campaign in Gaza". Middle East Monitor. 29 באוגוסט 2015. נבדק ב-28 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Gaza-based newspapers blame PA for Israeli ban on their distribution". Middle East Monitor. 12 ביוני 2014. נבדק ב-28 באוגוסט 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Palestinian Strategic Report 2009/10 (באנגלית). al-Zaytouna Centre for Studies & Consultations. 2011. p. 79. ISBN 978-9953-500-69-0. נבדק ב-28 באוגוסט 2024. {{cite book}}:  (עזרה)
1 2 3  מרכז המידע למודיעין ולטרור, השקת עיתון יומי חדש בעזה בשם "פלסטין" המזוהה עם החמאס, ‏14 במאי 2007
↑  "فلسطين.أون.لاين". فلسطين أون لاين - الموقع الالكتروني لصحيفة فلسطين (בערבית). נבדק ב-2018-04-09.
↑  טרור ותקשורת: חמאס מעניקה עדיפות ומקצה משאבים לשיקום, חיזוק והרחבה של התשתית התקשורתית הנרחבת שלה, שנפגעה בעת מבצע "עופרת יצוקה" - מרכז המידע למודיעין ולטרור על שם אלוף מאיר עמית, באתר www.terrorism-info.org.il
↑  אחיה ראב"ד, גלעד שליט בקלטת: חש בטוב. מתגעגע. להתראות, באתר ynet, 2 באוקטובר 2009
דיימון אלברן

| --- | --- |

דיימון אלברן ב־2010
 לידה:  23 במרץ 1968 (בן 56) אנגליה וייטצ'אפל, לונדון, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת, איסלנד 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  גולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון, The Stanway School 
 סוגה:  בריטפופ, רוק אלטרנטיבי, היפ הופ, מוזיקה אלקטרונית, מוזיקה אפריקאית
 סוג קול:  בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, מקלדת אלקטרונית, גיטרה בס, מכונת תופים, סינתיסייזר, כינור, פסנתר, מלודיקה, יוקולילי 
 חברת תקליטים:  פרלופון, Honest Jon's, וירג'ין רקורדס, פוד רקורדס, EMI 
 שיתופי פעולה בולטים:  בלר, גורילז
 בן או בת זוג:  ג'סטין פרישמן (1991–1998) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 www.damonalbarnmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דיימון אלברן (באנגלית: Damon Albarn; נולד ב-23 במרץ 1968) הוא מוזיקאי, זמר ומפיק בריטי, זוכה פרס גראמי. במהלך הקריירה שלו היה אלברן שותף למספר הרכבים מצליחים: הוא הקים את להקת הבריטפופ "בלר", שותף בלהקה הווירטואלית "הגורילז" (תחת השם הבדיוני "2D"), ובלהקת סופרגרופ חסרת שם, שהוציאה את האלבום "The Good, the Bad & the Queen".
ביוגרפיה > תחילת דרכו

אלברן נולד בוייטצ'אפל שבלונדון בשנת 1968, ולאחר מכן עזב עם משפחתו לקולצ'סטר. בבית הספר למד פסנתר, גיטרה, וכינור. בתקופה זו הכיר את גראהם קוקסון, כשהיה בן 12. בהמשך למד דרמה, והצטרף להרכב הסינת'פופ "Two's a Crowd". בגיל 15 הוא זכה בתואר "המלחין הצעיר של השנה" בתחרות אזורית.
ביוגרפיה > עם בלר

בזמן שהיה תלמיד, הקים יחד עם חברו קוקסון את הלהקה "The Circus" ("הקרקס"). בהמשך הוסיפו ללהקה את המתופף דייב רוונטרי ואת הבסיסט אלכס ג'יימס, ושינו את שם הלהקה ל־"Seymour". לאחר זמן קצר, שינו שוב את שם הלהקה, הפעם ל־"Blur". אלבומם הראשון, "Leisure"‏ (1991), אשר נטה בסיגנונו למוזיקת שוגייז קיבל ביקורות חיוביות לרוב, אך אלבומיהם הבאים "Modern Life Is Rubbish"‏ (1993), "Parklife"‏ (1994) ו-"The Great Escape"‏ (1995) הביאו להם תהילה ופרסום בבריטניה ובעולם, כשהלהקה הייתה מחלוצות הבריטפופ.
אלבומם החמישי, Blur‏ (1997), הציג שינוי סגנון המוזיקלי נוסף, הפעם ללו-פיי, ואלבומם הבא, 13 (1999), הושפע ממוזיקה אלקטרונית. אלבום זה מציג את הלהקה בפעם האחרונה בהרכבה המקורי, כשלפני הקלטת האלבום הבא והאחרון שלהם, Think Tank‏ (2003), עזב קוקסון את הלהקה.
הלהקה התפרקה בשנת 2003, והתאחדה בהרכבה המלא למספר מצומצם של הופעות בשנת 2009. בשנת 2015 הוציאה הלהקה את האלבום "The Magic Whip", ‏12 שנה אחרי האלבום האחרון.