stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנג'ליק קרבר
ביוגרפיה > 2015

קרבר פתחה את העונה באוסטרליה בטורניר בריזבן שבו היא הפסידה לאלינה סביטולינה בשתי מערכות ברבע הגמר. בטורניר סידני העפילה קרבר לחצי הגמר שבו היא הפסידה לקרולינה פליסקובה 3–6, 6-2, באליפות אוסטרליה כמה ימים אחר כך קרבר הודחה בסיבוב הראשון מול אירנה קמילה בגו 4–6, 0-6, 6-1.
בעונת החימר זכתה קרבר ב-2 תארים. בצרלסטון היא ניצחה בגמר את מדיסון קיז 6-2, 4-6, 7-5 לאחר שבמהלך המערכה השלישית היא פיגרה 1–4. בשטוטגרט היא ניצחה בגמר את קרולין ווזניאקי 6-3, 6–1, 5-7. באליפות צרפת היא הפסידה לגרביניה מוגורוסה 4-6, 6-2, 6-2.
בעונת הדשא היא זכתה בתואר בברמינגהאם לאחר ניצחון בגמר על קרולינה פלישקובה 7-6, 6-7, 3-6. בווימבלדון היא שוב הפסידה לגרביניה מוגורוסה 6-7, 6-1, 2-6 לאחר שבמערכה הראשונה היא החזיקה ב-9 נקודות מערכה. קרבר זכתה בטורניר סטנפורד לאחר ניצחון על פליסקובה בגמר 3–6, 5-7, 6-4. באליפות ארצות הברית היא הפסידה לאזרנקה בסיבוב השלישי 5–7, 6-2, 4-6.
ביוגרפיה > 2016 שנת השיא

היא פתחה את השנה בבריזביין בהפסד במשחק הגמר לוויקטוריה אזרנקה 1–6, 3-6. בטורניר סידני היא פרשה אחרי משחק אחד. בינואר זכתה באליפות אוסטרליה הפתוחה לאחר שבסיבוב הראשון היא ניצחה את מיסאקי דוי היפנית 6–7, 6-7, 3-6 במהלך המשחק היא הצילה נקודת משחק בסיבוב השני היא ניצחה את אלכסנדרה דולגארו מרומניה 2–6, 6-4 בסיבוב השלישי היא ניצחה את מדיסון ברנגל מארצות הברית 1–6, 3-6 בסיבוב הרביעי היא ניצחה את אניקה בק בת ארצה 4–6, 0-6 ברבע הגמר היא גברה לראשונה בקריירה שלה על ויקטוריה אזרנקה מבלארוס 3–6, 5-7 במהלך המערכה השנייה היא הצילה 5 נקודות מערכה בחצי הגמר היא ניצחה ג'והנה קונטה הבריטית 5–7, 2-6 ובגמר היא הפתיעה את סרינה ויליאמס (1 בעולם) בשלוש מערכות (6–4, 3–6, 6–4).
בשלושת הטורנירים שאחרי אליפות אוסטרליה היא לא הצליחה לעבור סיבוב. בטורניר במיאמי היא הגיעה לחצי הגמר והפסידה לאזרנקה.
את עונת החימר היא פתחה בצרלסטון שבו היא לא הצליחה להגן על התואר לאחר שפרשה בחצי הגמר נגד סלואן סטיבנס (6-1, 3-0). בטורניר שטוטגרט היא הצליחה לשמור על התואר לאחר ניצחון במשחק הגמר על בת ארצה לאורה זיגמונד 4–6, 0-6. באליפות צרפת היא הפסידה בסיבוב הראשון לקיקי ברטנס מהולנד 2–6, 3-6, 6-4. ביולי היא העפילה לגמר אליפות וימבלדון, שבו הפסידה לסרינה ויליאמס בשתי מערכות (7-5, 6-4) ועלתה למקום השני בעולם.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה קרבר במדליית כסף, לאחר שהפסידה במשחק הגמר למוניקה פויג מפוארטו ריקו בשלוש מערכות.
באליפות ארצות הברית היא זכתה בתואר ובגראנד סלאם השני שלה באותה שנה, לאחר ניצחון בשלוש מערכות במשחק הגמר על קרולינה פלישקובה מצ'כיה (3-6, 6-4, 4-6), שניצחה בטורניר את האחיות, סרינה ויליאמס וונוס ויליאמס. כבר לפני הגמר הבטיחה קרבר את העפלתה למקום הראשון בדירוג העולמי, כשהיא עוברת את סרינה ויליאמס שדורגה ראשונה במשך 168 שבועות ברציפות, שיא של כל הזמנים ביחד עם שטפי גראף.
ביוגרפיה > 2018

באליפות וימבלדון שנערכה ביולי אותה שנה היא זכתה בתואר לאחר שניצחה במשחק הגמר את סרינה ויליאמס בשתי מערכות (6–3, 6–3). בכך הפכה לטניסאית הגרמניה השנייה שזוכה בטורניר אחרי שטפי גראף, שזכתה בטורניר זה שבע פעמים.
תומאס וד'רול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 2000 (בן 24) בריזבן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה 
 מקום לימודים:  Marymount College, Gold Coast (2017)  אוניברסיטת קווינסלנד לטכנולוגיה (העשור של 2020) 
 פרסים והוקרה:  AACTA Award for Best Guest or Supporting Actor in a Television Drama (2022)  Logie Award for Most Outstanding Supporting Actor (2023) 
 פרופיל ב-IMDb
 
תומאס וד'רול (באנגלית: Thomas Weatherall; נולד ב-22 באוגוסט 2000ׂ) הוא שחקן ומחזאי אוסטרלי.
ביוגרפיה

וד'רול נולד בשנת 2000 בבריזבן, קווינסלנד, אוסטרליה.
כילד, הוא רצה להיות רקדן, והתאמן למטרה זו. עם זאת, הוא שמע על אודישן של רשת ABC האוסטרלית לתפקידים בסדרת הטלוויזיה "Deadlock" במהלך שנתו האחרונה בתיכון, והחליט לנסות לגשת לאודישן. לאחר שקיבל את התפקיד, הוא גילה את אהבת המשחק, והמשיך ללמוד דרמה.
קריירה

תפקיד המשחק הראשון של וד'רול היה במיני-סדרה עטורת הפרסים "Deadlock". הוא למד בבית ספר לדרמה ועבד בחנות נעליים, כאשר זכה בתפקיד בסדרת הטלוויזיה RFDS של "Seven Network". הוא זכה לפרסום בין-לאומי לאחר משחקו בסדרת הטלוויזיה "תיכון הלבבות השבורים".
היו לו גם תפקידים בסדרות הטלוויזיה "All My Friends Are Racist" ו-"Troppo".
הופעת הבכורה שלו כמחזאי הייתה עם מחזה שכתב, "Blue", שהוצג בתיאטרון בלוואר בסידני ב-2019, ואף כיכב בו. המחזה, הבנוי ממונולוג דרמטי, זכה להצלחה בתיאטרון. ממרץ 2024 מוצגת הפקת תיאטרון בלוואר על ידי להקת התיאטרון הממלכתי דרום אוסטרליה בפסטיבל אדלייד באדלייד, אוסטרליה הדרומית, עם קאלן פרסל בתפקיד הראשי.
פילמוגרפיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Exposure | אנגוס | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2024 | The Narrow Road to the Deep North | טרם פורסם | בהפקה (נובמבר 2023)  |
| 2021–23 | RFDS | דארן ייטס | 12 פרקים |
| 2022– | תיכון הלבבות השבורים | מלאקאי מיטשל | 8 פרקים |
| 2022 | Troppo | צ'רלי | 6 פרקים |
| 2021 | All My Friends Are Racist | לוק | 2 פרקים |
| 2018 | Deadlock | אירו | 5 פרקים |
הערות שוליים

1 2  Couper, Elena (5 באוקטובר 2022). "Meet Thomas Weatherall, the breakout star of 'Heartbreak High'". GQ Australia. נבדק ב-8 בפברואר 2024. ...the Brisbane-born 22-year-old Kamilaroi writer and actor... {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Vnuk, Helen (1 באוגוסט 2023). "Thomas Weatherall never planned on becoming an actor – now he's an international star". Now To Love. נבדק ב-8 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Morgan, Joyce (19 בינואר 2023), "Heartbreak High's Thomas Weatherall shines in his playwriting debut", The Sydney Morning Herald {{citation}}:  (עזרה)
↑  Cooper, Elana (5 באוקטובר 2022), "Meet Thomas Weatherall, the breakout star of 'Heartbreak High'", GQ {{citation}}:  (עזרה)
↑  Knox, David (3 באוגוסט 2020). "Cameras roll on RFDS in Broken Hill". TV Tonight. נבדק ב-8 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blue". Adelaide Festival. נבדק ב-8 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Knox, David (20 בנובמבר 2023). "Production begins on The Narrow Road to the Deep North". TV Tonight. נבדק ב-8 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  Trove: 1806873
בוני ארונס

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1959  (בת 65) לוס אנג'לס, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1994
 עיסוק:  שחקנית, סופרת
 פרופיל ב-IMDb
 
בוני ארונס (באנגלית: Bonnie Aarons; נולדה ב-3 ביוני 1959) היא שחקנית קולנוע וסופרת אמריקאית. ידועה בעיקר בשל תפקידיה בסרטים "מלהולנד דרייב", "יומני הנסיכה", "יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים" ובתפקיד הנזירה-שֵׁדה הידועה כואלאק בשני הסרטים "לזמן את הרוע 2", "הנזירה" ו״הנזירה 2״.
בנוסף לכך, השתתפה ארונס בסרט "אנאבל 2".
קורות חיים

בוני ארונס נולדה ב-3 ביוני 1959, וכבר בצעירותה למדה בבית הספר למשחק בניו יורק סיטי. האנשים אשר למדו איתה אמרו לה לעיתים קרובות כי לא תהיה לה קריירת משחק, בשל המראה החיצוני שלה ובשל אפה. לאחר מכן, מצאה עבודה באירופה כשחקנית בסרטים קצרים.
בשנים הראשונות שלה כשחקנית, השתתפה ארונס בתפקידים משניים במגוון סרטים כגון "מלהולנד דרייב", "יומני הנסיכה", "הפנטזיה של הל", וכולי. בשנת 2016, זכתה ארונס להכרה בינלאומית כאשר שיחקה את ואלאק בסרט האימה שובר הקופות "לזמן את הרוע 2". בין היתר הופיעה ב-"אנאבל 2", ובספין אוף "הנזירה", שהפך לסרט האימה ה-6 הרווחי ביותר בכל הזמנים. שלושת הסרטים הללו נכללו ביקום הקולנועי של לזמן את הרוע.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
|  | יציאה אל עדן | יצאנית |  |
|  | Caged Heat 3000 | מק |  |
|  | אלוהים יקר | אשת הנביא |  |
|  | ג'יין המתוקה | מלצרית |  |
|  | דוקטור מלהולנד | בום | סרט טלוויזיה |
| 2001 | מלהולנד דרייב | בום |  |
| 2001 | יומני הנסיכה | הברונית ג'וי פון טרוקן |  |
| 2001 | הפנטזיה של הל | חברה מספר 1 |  |
|  | הסלע של ספקטר | ורנה פרנץ |  |
| 2004 | יומני הנסיכה 2: אירוסין מלכותיים | הברונית ג'וי פון טרוקן |  |
| 2007 | חותכי ורידים: סיפור אהבה | מתפללת המשיח |  |
|  | אני יודעת מי הרג אותי | טאנה השמנה |  |
|  | נסיעת גיהנום | חלק מהשדים |  |
|  | שאין להעביר | האישה עם העור הכחול |  |
|  | אחד, שניים, הרבה | האישה בחדר האמבטיה |  |
| 2009 | קחי אותי לגיהנום | אמא ובת באירוע שנערך בדקאתלון |  |
| 2010 | יום האהבה | גברת משונה |  |
|  | דאהמר מול גייסי | גנרלית אבוגדוס |  |
| 2010 | פייטר | קראקדו בוני |  |
| 2012 | אופטימיות היא שם המשחק | אמו של רוקי ד'אנג'לו |  |
|  | אהבה בטעות | כתבת מספר 2 |  |
| 2016 | לזמן את הרוע 2 | נזירה-שד / ואלאק |  |
| 2017 | אנאבל 2 | נזירה-שד / ואלאק |  |
| 2018 | הנזירה | נזירה-שד / ואלאק |  |
|  | האלים והסודות של עדי שנקר |  |  |
| 2023 | הנזירה 2 | נזירה-שד / ואלאק |  |
| 2023 | The Bell Keeper | ג'ודי |  |
| TBA | Masha's Mushroom | סיביל | בשלבי הפקה |
| TBA | Camp Pleasant Lake | אזמרלדה |  |
הערות שוליים

↑  "You Won't Believe Where You've Seen The Actress Who Plays 'The Nun' Before". Cosmopolitan (באנגלית אמריקאית). 2018-09-18. נבדק ב-2018-10-09.
↑  "(SPOILERS) So IS "Annabelle: Creation" a Prequel to "The Nun"?". Horror Freak News (באנגלית אמריקאית). 2017-08-11. אורכב מ-המקור ב-2018-10-10. נבדק ב-2018-10-09.
↑  Bonnie Aarons Bio, Wiki, Net Worth, Boyfriend, Husband, Age, Height, biowikis.com (באנגלית)
↑  www.rue-morgue.com (ארכיון)
↑  "All Time Worldwide Box Office for Horror Movies". The Numbers. נבדק ב-2018-10-09.
↑  "A timeline of The Conjuring universe". Digital Spy (באנגלית). 2018-09-06. נבדק ב-2018-10-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1256747300  ISNI: 0000 0004 9989 9713  LCCN: no2018168486  NLK: KAC2020L9586  VIAF: 1448154592505343370005   WorldCat (עם VIAF): 1448154592505343370005
האקדמיה הצבאית סן-סיר

צוערי האקדמיה במהלך חגיגות יום הבסטיליה
האקדמיה הצבאית המיוחדת סן-סיר (בצרפתית:  École Spéciale Militaire de Saint-Cyr) היא האקדמיה הצבאית הצרפתית החשובה ביותר. האקדמיה ממוקמת במחוז מורביאן שבחבל ברטאן שבצרפת.
משך הלימודים הוא שלוש שנים, וגילם של הסטודנטים הוא 21 בכניסתם לאקדמיה.
האקדמיה הוקמה ב-1 במאי 1802 על ידי נפוליאון בונפרטה. לאחר תקופה מסוימת, התיישבה האקדמיה בשנת 1808 בקומונה סן-סיר שבמחוז איוולין, סמוך לפריז.
לאחר תבוסת הצבא הצרפתי במהלך הכיבוש הנאצי, נדד בית הספר לצרפת של וישי, ולאחר מכן בשנת 1942 פוזר. לאחר שחרור צרפת, הוקם בית הספר מחדש במיקום חדש, בו הוא שוכן עד היום.
מבין בוגרי בית הספר ניתן למנות שלושה נשיאי צרפת, 11 מרשלי צרפת, שני אלופי הפלות ואף קדוש אחד.
האקדמיה מחזיקה מוזיאון במקום, המתעד את התפתחות הצבא הצרפתי מאז הקמת בית הספר ועד היום.
סבינה ליזיקי

| --- | --- |

 לידה:  22 בספטמבר 1989 (בת 35) גרמניה טרוזדורף, גרמניה
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מקום מגורים:  ארצות הברית בראדנטון פלורידה
 גובה:  1.78 מטר
 יד חובטת:  ימין (חבטת גב היד בשתי הידיים)
 פעילות כמקצוענית:  2006–הווה (כ־18 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  7,130,368 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  331–252 
 דירוג שיא:  12 (21 במאי 2012)
 זכיות בטורנירים:  5 (3 WTA ו-2 ITF)
 זוגות
 מאזן קריירה:  81–58 
 דירוג שיא:  44 (12 בספטמבר 2011)
 זכיות בטורנירים:  1 (1 WTA ו-0 ITF)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 0
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  סיבוב רביעי (2012)
 אליפות צרפת הפתוחה:  סיבוב שלישי (2013)
 וימבלדון:  גמר (2013)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  סיבוב רביעי (2011)
 
סבינה ליזיקי (בגרמנית: Sabine Lisicki, (נהגה זָאבִּינֶה); נולדה ב-22 בספטמבר 1989) היא שחקנית טניס מגרמניה. מדורגת במקום ה-92 (נובמבר 2016), בדירוג ה-WTA. דירוג השיא שלה הוא מקום 12 בעולם (מרץ 2012).
הישג השיא של ליזיקי, הוא הגעה לשלב הגמר בטורניר הנשים באליפות וימבלדון ב-6 ביולי 2013.
ביוגרפיה

ליזיקי נולדה בטרוזדורף, לד"ר ריכרד ממוצא פולני וגרמני ולאליזבת ציירת מפולין. אביה למד מדעי הספורט בוורוצלב, פולין ובקלן, גרמניה. הוריה היגרו מפולין למערב גרמניה בשנת 1979. היא החלה לשחק טניס בגיל 7 בהדרכתו של אביה. משנת 2004 היא החלה להתאמן באקדמיית הטניס של ניק בולטיירי שבבראדנטון, פלורידה.
ביוגרפיה > 2007

בשנת 2007 עלתה ליזיקי ממקום 497 בעולם למקום 198, בדירוג ה-WTA וזכתה בשני תוארי ITF, בג'רזי ובטורונטו.
ביוגרפיה > 2008

בשנת 2008 באליפות אוסטרליה הפתוחה בטורניר הגראנד סלאם הראשון בקריירה שלה, היא ניצחה בסיבוב הראשון את דינארה סאפינה מרוסיה (16 בטורניר) 6-7, 6-4, 2-6 ובסיבוב השני את מריה קוריצ'בה מאוקראינה 1-6, 5-7. בסיבוב השלישי היא הפסידה לקרוליין וזניאקי מדנמרק 4-6, 6-4, 6-3. באליפות וימבלדון אותה שנה, היא הפסידה בסיבוב הראשון לפינלסטית מ-2007 מריון ברטולי מצרפת (11 בטורניר) 6-2, 6-4.
באוקטובר אותה שנה הגיעה ליזיקי לראשונה בקריירה לשלב גמר בטורניר WTA, אליפות טשקנט הפתוחה, שבו הפסידה לסוראנה קרסטאה מרומניה 2-6, 6-4, 7-6.
ביוגרפיה > 2009

בשנת 2009 הגיעה ליזיקי לשלב רבע הגמר באליפות וימבלדון. בסיבוב הראשון היא ניצחה את אנה צ'קבטדזה מרוסיה (32 בטורניר) 6-4, 6-7, 2-6, בסיבוב השני את פטרישיה מאייר מאוסטריה 2-6, 4-6, בסיבוב השלישי את סבטלנה קוזנצובה מרוסיה (5 בטורניר) 2-6, 5-7 ובסיבוב הרביעי את קרולין ווזניאקי מדנמרק (9 בטורניר) 4-6, 4-6. בשלב רבע הגמר היא הפסידה לדינארה סאפינה מרוסיה (1 בעולם) 6-7, 6-4, 6-1.
באליפות ארצות הברית הפתוחה הגיעה ליזיקי לסיבוב השני, שבו הפסידה לאנסטסיה רודינובה שחקנית בלתי מדורגת. בנקודת משחק לטובת רודינובה היא נקעה את רגלה והורדה מהמגרש בעזרת כיסא גלגלים. באוקטובר, לאחר שהחלימה, היא הגיעה לשלב הגמר באליפות לוקסמבורג הפתוחה, לאחר שניצחה את איווטה בנסובה, פולונה הרצוג, פטי שנידר ושחר פאר. בגמר היא הפסידה לטימאה בשינסקי משווייץ.
ביוגרפיה > 2010

בשנת 2010 סבלה ליזיקי מסדרה של פציעות.
ביוגרפיה > 2011

בשנת 2011 הגיעה ליזיקי לשלב חצי הגמר באליפות וימבלדון וזאת לאחר שקיבלה כרטיס חופשי לטורניר. בסיבוב הראשון היא ניצחה את אנסטסיה סבצובה מלטביה 1-6, 1-6, בסיבוב השני את המדורגת 3 בטורניר אלופת צרפת הטריה נה לי מסין 6-3, 4-6, 6-8, בסיבוב השלישי את מיסאקי דוי מיפן 4-6, 2-6, בסיבוב הרביעי את פטרה סטקובסקה מצ'כיה 6-7, 1-6 וברבע הגמר את מריון ברטולי מצרפת (9 בטורניר). בשלב חצי הגמר היא הפסידה למריה שראפובה מרוסיה בשתי מערכות 6-4, 6-3, וזאת לאחר שהובילה במערכה הראשונה 0-3. נוסף לכך, היא הגיעה לשלב הגמר בטורניר זוגות נשים ביחד עם סמנתה סטוסור מאוסטרליה שבו הפסידו 6-3, 6-1 למדורגות 2 בטורניר, קטרינה סרבוטניק מסלובניה וקבטה פשקה מצ'כיה.
ביוגרפיה > 2012

בשנת 2012 הגיעה ליזיקי לשלב שמינית הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה. בסיבוב הראשון היא ניצחה את שטפני ווגל משווייץ 2-6, 6-4, 4-6, בסיבוב השני את שחר פאר 1-6, 2-6, ובסיבוב השלישי את קוזנצובה 6-2, 4-6, 2-6. בסיבוב הרביעי היא הפסידה לשראפובה ב-3 מערכות, 3-6, 6-2, 6-3.
ביוגרפיה > 2013 > גמר וימבלדון

ב-6 ביולי 2013 הגיעה ליזיקי להישג השיא שלה, כששיחקה בשלב הגמר בטורניר הנשים בווימבלדון, הטורניר היוקרתי ביותר בין טורנירי הגרנד סלאם. היא ניצחה, בסיבוב הראשון את פרנצ'סקה סקיאבונה מאיטליה, בסיבוב השני את אלנה וסנינה מרוסיה, בסיבוב השלישי את סמנתה סטוסור מאוסטרליה (14 בעולם). בשלב שמינית הגמר היא עוררה את הסנסציה הגדולה בטורניר לאחר שניצחה את האלופה היוצאת סרינה ויליאמס (1 בעולם), בשלב רבע הגמר את קאיה קאנפי מאסטוניה ובשלב חצי הגמר את אגניישקה רדוונסקה מפולין (4 בעולם). במשחק הגמר היא הפסידה למריון ברטולי מצרפת (15 בעולם) בשתי מערכות 6-1, 6-4.
נייט מאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 עיסוק:  שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד  Germantown Academy 
 פרופיל ב-IMDb
 
נייט מאן (באנגלית: Nate Mann) הוא שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

מאן למד באקדמיית ג'רמנטאון, וסיים את לימודיו בשנת 2015. תחילה הוא למד משחק בתיאטרון וולנאט, ולאחר מכן בבית הספר ג'וליארד, וקיבל תואר ראשון באמנויות יפות בשנת 2019.
קריירה

הופעת הבכורה של מאן הייתה בתיאטרון בשנת 2019 באוף ברודוויי של המחזה נשים קטנות, בבימויה של קייט המיל.באותה שנה שיחק בתפקיד ראשי במחזה "The Coast Starlight", שהוצג בתיאטרון "La Jolla Playhouse" בסן דייגו, קליפורניה. בשנה לאחר מכן שיחק במחזה "A Soldier's Play".
בשנת 2021 שיחק בסרטו של פול תומאס אנדרסון, "ליקריץ פיצה" ולוהק לתפקיד במיני סדרה "אדוני האוויר" בהפקת סטיבן ספילברג וטום הנקס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2021 | ליקריץ פיצה | בריאן |  |
| 2023 | Ex-Husbands | אוטו |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | ריי דונובן | ריי דונובן הצעיר | 3 פרקים |
| 2024 | תפוחים לעולם לא נופלים (אנ') | סימון ברינגטון | מיני-סדרה |
| 2024 | אדוני האוויר | מייג'ור רוברט "רוזי" רוזנטל | 6 פרקים |
פילמוגרפיה > תיאטרון

| שנה | מחזה | תפקיד | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- |
| 2019 | נשים קטנות | לורי לורנס | Primary Stages |
| 2019 | The Coast Starlight | ג'יי טי | La Jolla Playhouse |
| 2020 | A Soldier's Play | סגן בירד | תיאטרון אמריקן איירליינס |
הערות שוליים

1 2  "Nate Mann '15 Makes His Broadway Debut". Georgetown Academy (באנגלית אמריקאית). 25 בינואר 2020. נבדק ב-25 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nate Mann
↑  Nate Mann
↑  James Hebert, Review: Funny and moving, La Jolla Playhouse's 'The Coast Starlight' proves a memorable journey - The San Diego Union-Tribune, San Diego Union-Tribune, ‏3 ביולי 2019
↑  David Rooney, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏2 בundefined 2020
↑  ‘Masters Of The Air’: Nate Mann Joins Cast For ‘Band Of Brothers’ Sequel At Apple
↑  Harper Lambert, How to Watch ‘Licorice Pizza': Where Is Paul Thomas Anderson’s New Film Playing?, TheWrap, ‏6 באוקטובר 2021
סונאטה מס' 29 (האמרקלאוויר)

סונאטה מס' 29 של בטהובן בסי במול מז'ור, אופוס 106, הידועה בשם "האמרקלאוויר", נחשבת לאחת הסונאטות לפסנתר הגדולות של לודוויג ואן בטהובן, וכמו כן היא גם נחשבת לאחת מיצירות המפתח מתקופת יצירתו המאוחרת של בטהובן, יחד עם יצירות כגון: מיסה סולמניס למקהלה ותזמורת, הסימפוניה התשיעית ברה מינור והפוגה הגדולה אופוס 133.
בטהובן הוא זה שנתן לסונאטה את כינוייה: סונאטה גדולה לפסנתר פטישים (Große Sonate für das Hammerklavier) או בקיצור סונאטת האמרקלאוויר. סונאטת ההאמרקלאוויר נחשבת לאחת הסונאטות הקשות ביותר לפסנתר אצל בטהובן, ולפעמים היא אף נחשבת לסונאטה עם הדרישות הטכניות הגבוהות ביותר.
הלחנה

בטהובן החל את מלאכת הכתיבה של הסונאטה במשך הקיץ של שנת 1817, וסיים את מלאכת ההלחנה בסתיו 1818, כאשר שמיעתו הייתה גבולית מאוד, ואולי אף אפסית. בטהובן החל לכתוב את הסונאטה לאחר תקופה בת 4 שנים (1812–1816) שבה כמעט ולא פרסם אף יצירה, משום שסבל מדיכאון עמוק, כנראה עקב השלמתו עם ההכרה, כי לעולם לא יתחתן. בטהובן הקדיש את הסונאטה לפטרונו, תלמידו וחברו רודולף יוהאן יוזף ריינר, אשר לו הקדיש בטהובן רבות מיצירותיו החשובות, כמו סונאטת "הפרידה" אופוס 81a, מיסה סולמניס וטריו הפסנתר ה"ארכידוכס".
כיאה ליצירה מתקופת יצירתו המאוחרת של בטהובן, סונאטת ההאמרקלאוויר נושאת את כל המאפיינים הייחודיים לתקופה זו ביצירתו של בטהובן: עומק אינטלקטואלי, ביטוי אישי עז, עריכת ניסויים במבנים הקלאסיים (כמו למשל הרחבת צורת הסונאטה) וחקירת המבנים הפוליפונים, שהיו אופייניים יותר לתקופת הבארוק כגון: קונטרפונקט, פוגה, קאנון וכן הלאה. כך למשל פרקה האחרון והמאתגר של הסונאטה הוא בעצם פוגה רחבת יריעה לשלושה קולות.
סונאטת ההאמרקלאוויר היא הסונאטה הארוכה ביותר של בטהובן. אורכה הוא כמעט 50 דקות, בזמן שיצירות תזמורתיות כמו סימפוניה וקונצ'רטו נמשכות בממוצע 40 דקות. נוסף לכך, אורך פרקה השלישי והאיטי של הסונאטה עומד על כ-22 דקות. זהו פרק אחד בודד שנמשך כמעט כמו סימפונייה שלמה מהתקופה הקלאסית, כדוגמת הסימפוניות של יוהאן כריסטיאן באך ויוזף היידן.
שם הסונאטה - האמרקלאוויר (Hammerklavier) - הוא בעצם השם הגרמני לפסנתר, שהיה נפוץ במאות ה-18 וה-19, פסנתר הפטישים או הפורטה-פיאנו. בסונאטות המאוחרות של בטהובן (בעיקר ב"סונאטת הפרידה" מס' 26, בסונאטה מס' 27 ומס' 28) ניכר כי בטהובן כותב פחות ופחות את הוראות הביצוע המוזיקליות באיטלקית, כפי שהיה נהוג עד אז, ומעדיף לכתוב אותן בגרמנית, שפת האם שלו. כך, למשל, בסונאטה מס' 27, כל הוראות הביצוע כתובות בגרמנית. לעומת זאת, דווקא בסונאטת ההאמרקלאוויר, שכותרתה וכינויה הם בגרמנית, הוראות הביצוע כתובות באיטלקית.
צורה

לסונאטה יש ארבעה פרקים:
אלגרו.
סקרצו- אסאיי ויוואצ'ה.
אדאג'יו סוסטנוטו.
רצ'יטטיב- פוגה- אלגרו ריזולוטו.
הסונאטה מורכבת מ-4 פרקים ולא מ-3 פרקים, כפי שהיה מקובל בתקופה הקלאסית. מבנה של 4 פרקים היה נפוץ יותר בסימפוניה, ובכך מרמז בטהובן לעוצמתה של הסונאטה: היא בנויה כאילו הייתה למעשה סימפוניה לפסנתר. הפרק הראשון בנוי בצורת סונאטה טיפוסית למדי, אך מורחבת, יחד עם קודה ארוכה ווירטואוזית. הפרק השני הוא סקרצו, ולא פרק איטי, כמקובל. בטהובן משנה את סדר הפרקים, והפרק האיטי הוא השלישי. דבר דומה עשה בטהובן בסימפוניה התשיעית, שגם בה החליף את סדר הפרקים - הפרק השני הוא הסקרצו והטריו, ואילו הפרק השלישי הוא האיטי. הפרק הרביעי מורכב מרצ'יטטיב במבנה חופשי, עם חילופי מפעמים תכופים. הרצ'יטטיב משמש כהקדמה ,Introduzione, לחלק העיקרי של הפרק, שהוא פוגה גדולה ב-3 קולות, שמורכבת משלושה חלקים נפרדים.
בטהובן נותן לכל פרק מפרקי הסונאטה סימון מטרונום, דבר שלא עשה בשום סונאטה קודמת וגם לא בשום סונאטה שנכתבה לאחר ההאמרקלאוויר. נוסף לכך, בסונאטת ההאמרקלאוויר עושה בטהובן שימוש גם בפדל השמאלי שבפסנתר, המשמש להשגת צליל רך ושקט (רק בפרקים השלישי והרביעי), דבר שבטהובן מסמן בתווים במפורש. בטהובן מסמן בתווים גם את המקומות המצריכים שימוש בפדל הימני של הפסנתר, שנותן תחושת עומק ולכידות לצלילים.
צורה > פרק ראשון- אלגרו

הפרק הראשון כתוב במשקל מהיר יחסית - משקל אלה ברווה. הנושא הראשון מתחיל בתרועות חגיגיות בסולם סי במול מז'ור. לאחר הפסקה קצרה עם פרמטה, ישנו מעבר פוגלי קצר. לאחר חזרה על המעבר, מתחיל הגשר שאופיו עליז וחגיגי. הדינמיקה משתנה בתכיפות מתיבה לתיבה ויוצרת ניגודיות פנימית רבה. לאחר מכן חוזרות התרועות של הנושא הראשון, אבל במהלך הרמוני מפתיע, המוזיקה עוברת מודולציה לסול מז'ור, שהוא גם סולם הנושא השני. מקובל יותר שהסולם של הנושא השני באקספוזיציה יהיה הסולם הבנוי על הדומיננטה של סולם הטוניקה (במקרה הזה פה מז'ור), אך כאן הנושא השני מופיע בסולם הסוב דומיננטה למדיאנטה, כלומר, סול מז'ור (הסולם המדיאנטי לסולם סי במול מז'ור הוא רה מז'ור). הנושא השני הוא בעל אופי רגוע ונינוח, הרבה יותר מאשר תרועות הנושא הראשון.
הנושא השני מנוגן בעיקר במשלב הגבוה של הפסנתר, מה שמקנה לו תחושת עדינות ורכות, והוא כולל מספר החלפות ידיים מהירות. לאחר הזכרה של הנושא הראשון, מתחילות הקבוצות סיום: בפעם הראשונה נשמעת גרסה מינורית שלהן, ובפעם השנייה גרסה מז'ורית, יחד עם טריל ממושך. הקודטה הקצרה כוללת חלקים הרמוניים חדשניים יחסית לזמנו של בטהובן, וכך גם חלקים מהנושא השני. האקספוזיציה מכילה הרבה חלקים פוגלים קטנים, והאקספוזיציה חוזרת על עצמה.
הפיתוח מחולק לשלושה חלקים עיקריים- החלק הראשון הוא פיתוח קונבנציונלי קצרצר, בו מפתח בטהובן את נושא קבוצות הסיום, ואת מוטיב הפרק הראשון. החלק השני והעיקרי בפיתוח הוא פוגה לשלושה קולות בסולם מי במול מז'ור. נושא הפוגה הוא מעין ווריאציה על נושא הפוגטו הקצר מהנושא הראשון. החלק השלישי בפיתוח מתחיל לאחר רגע שיא קצר בפורטיסימו. בחלק השלישי ממשיך בטהובן לפתח את נושא קבוצות הסיום, הפעם ברה מז'ור, עד אשר זה נקטע על ידי מוטיב הנושא הראשון, שלבסוף מוביל את היצירה אל הריפריזה. ברפריזה הנושא הראשון מורחב, ולאחר שגם נושא הפוגטו מורחב נעה המוזיקה לסולמות רחוקים במעין פיתוחון של הגשר. לאחר שגם הגשר הורחב מגיע הנושא השני, והפעם הוא מופיע בסולם הטוניקה - סי במול מז'ור. לאחר קבוצות הסיום מגיעה הקודה. בקודה ממשיך בטהובן לפתח את הנושאים, בעיקר את הנושא הראשון ואת נושא קבוצות הסיום. הקודה נגמרת בחגיגיות ובעוצמה. הפרק הראשון ארוך יחסית, והוא נמשך בין 11 ל-12 דקות.
צורה > פרק שני- סקרצו- אסאיי ויוואצ'ה

הפרק השני בנוי במסגרת של סקרצו, ומשקל הפרק הוא אכן שלושה רבעים. הסקרצו שופע חינניות, ואף היתוליות מסוימת. הפרק מתקדם בצורה מהירה מאוד. סולם הפרק השני גם הוא סי במול מז'ור. רוב הפרק כתוב בפיאנו, ואף פיאניסימו, אך סיום הסקרצו מנוגן בפורטה. לאחר הסקרצו, מופיע הטריו. הטריו נשמע הרבה יותר קודר ומלנכולי, לעומת הסקרצו הקליל והעליז, תופעה שאינה נהוגה בדרך כלל. לרוב, הטריו קליל יותר באופיו מן הטריו המינורי של סונאטת ההאמרקלאוויר. הטריו נקטע בפתאומיות בחלק מהיר, במפעם פרסטו ובמשקל של שני רבעים.
התפרצות של קטע במשקל שני רבעים באמצע הטריו, כדוגמת הטריו בסונאטת האמרקלאוויר, אפשר למצוא גם בסימפוניה השישית (הפסטורלית) של בטהובן אופוס 68, גם שם נקטע כל פעם הטריו בחלק מהיר יותר, במשקל שני רבעים. החלק המהיר הקוטע את הטריו משווה לו תחושת לחץ ודחיפות. לאחר קטע מעבר קצר, חוזר הסקרצו, הפעם בשינויים מינוריים ובלתי מורגשים, עד לקודטה, שבה מדגיש בטהובן את הסיום העוצמתי. ממש לפני הסיום משתנה שוב המפעם לפרסטו, והמשקל לשני רבעים, אך לאחר שהמשקל חוזר לשלושה רבעים, הפרק נגמר באופן מפתיע בנימה חרישית בפיאניסימו. הפרק השני בסונאטת האמרקלאוויר הוא גם הפרק הקצר ביותר בה והוא נמשך בין 4 ל-5 דקות.