stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מפרץ מלוויל (גרינלנד)
הערות שוליים

1 2  אתר שמורת הטבע
| גופי מים באוקיינוס הקרח הצפוני |
| --- | --- | --- |
| ימים | ים בופור • ים ברנץ • ים גוסטב אדולף • ים גרינלנד • ים וואנדל • ים לאפטב • הים הלבן • ים לינקולן • הים הנורווגי • ים סיביר המזרחי • ים פצ'ורה • ים צ'וקצ'י • ים קארה |  |
| מפרצים | מפרץ אוב • מפרץ אונגבה • מפרץ אונגה • מפרץ אמונדסן • מפרץ בות'יה • מפרץ ג'יימס • מפרץ דווינה • מפרץ הדסון • מפרץ מזן • מפרץ מלוויל • המפרץ הנורווגי • מפרץ קורוניישן • מפרץ קנדלאקשה |  |
| מצרי ים | מצר אוסטרי • מצר בארו • מצר ברינג • גרון הים הלבן • מצר ג'יימס רוס • מצר דה לונג • מצר דולפין ויוניון • מצר דיז • מצר דייוויס • מצר דמיטרי לאפטב • מצר דנמרק • מצר הדסון • מצר הינלופן • מצר וילקינס • מצר וילקיצקי • ויקונט מלוויל סאונד • מצר ויקטוריה • מצר טיימיר • מצר יבגנוב • מצר יוגורסקי • לארסן סאונד • לנקסטר סאונד • מצר מאליגין • מצר מטוצ'קין • מצר מקקלור • תעלת מקקלינטוק • מצר נארס • מצר הנסיך מוויילס • מצר סאניקוב • סטורפיורד • מצר סימפסון • מצר סמית' • תעלת פארי • תעלת פוקס • פיל סאונד • מצר פראם • פרינס ריג'נט אינלט • מצר פרנקלין • מצר קארה • אגן קיין • מצר קילדין • תעלת קנדי • תעלת רובסון |  |
| מעברים | המעבר הצפון-מזרחי • המעבר הצפון-מערבי |  |
מלחמת האזרחים בבורונדי

מלחמת האזרחים בבורונדי נמשכה שלוש-עשרה שנים משנת 1993 ועד שנת 2006 וכללה שימוש בכוחות מזוינים. המלחמה הייתה תוצאה של מחלוקות אתניות ארוכות שנים בין הקבוצה האתנית של בני ההוטו לקבוצה האתנית של בני הטוטסי. הסכסוך החל בעקבות הבחירות הרב מפלגתיות הראשונות במדינה מאז עצמאותה מהבלגים בשנת 1962. נראה כי הסכסוך הסתיים באופן רשמי בזמן השבעתו של פייר נקורונזיזה (Pierre Nkurunziza) לנשיאות בורונדי באוגוסט 2005. שיעור ההרוגים עומד על כ-300 אלף.
רקע

בורונדי היא מדינה קטנה, ענייה וצפופה באפריקה אשר רוב תושביה חיים בכפרים ועוסקים בחקלאות. בורונדי גובלת ברואנדה מצפון, טנזניה מדרום מזרח והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ממערב. נכון לשנת 2007 אוכלוסיית המדינה מונה 8.5 מיליון אנשים מתוכם 66% מהאוכלוסייה הם בגילאי 0 עד 24. בורונדי הייתה במשך מאות שנים ממלכה מאוחדת שבה חיו שלוש קבוצות אתניות עיקריות – ההוּטוּ (84%),הטוּטסִי (15%) והטוּוָה (1%). שלוש הקבוצות האתניות חלקו שפה הנקראת קִירוּנדי, תרבות, מנהגים ואף התקיימו ביניהן לא מעט נישואי תערובת.
הרצח של נטאריאמירה- פרוץ המלחמה

סיפריין נטאריאמירה (Cyprien Ntaryamira) החל את דרכו בפוליטיקה בהיותו בן 38 כמייסד וחבר משמעותי ובולט במפלגה הדמוקרטית של הוטו (Front for democracy in Burundi – FRODEBU). בשנת 1993, בעת הבחירות הדמוקרטיות הראשונות, הוא מונה כשר החקלאות של בורונדי על ידי הנשיא נדאדיה. על אף היותו צעיר בתחום הפוליטיקה הוא הרשים רבות את הממונים עליו ביכולותיו יוצאות הדופן לפתור בעיות מורכבות. הוא היה אהוד על ידי בני ההוטו וכמו גם על ידי בני הטוטסי. בשנת 1993 כאשר נרצח הנשיא נדאדיה, נראה היה שנטאריאמירה הוא התקווה הטובה ביותר לבורונדי. דעותיו המתונות הן שזיכו אותו בבחירות בתפקיד נשיא בורונדי.
באפריל 1994, התקיימה בארושה ועידת שלום. משחזרו נשיא בורונדי ונשיא רואנדה ז'ובנל הביארימנה (Juvenal Habyarimana) נורו טילים על המטוס שלהם ושניהם נהרגו. עד היום לא ברור מי שיגר את הטילים, וישנן מספר תאוריות לכך. אופציה אחת היה שבני ההוּטוּ הקיצוניים הפילו את המטוס עקב החתימה על הסכם ארושה. מנגד, ייתכן כי המשמר הנשיאותי ביצע את השיגור. תמיכה לטענה זו היא מניעת גישת כוחות האו"ם לאזור ההתרסקות שהמשמר ביצע. רצח זה הפך לרצח השני של מנהיג בורונדי בפרק זמן של כחצי שנה. לאחר מותו התמנה ב-8 באפריל סילבסטר נטיבאנטונגאניה לנשיא לתקופה של שנתיים. הרצח היווה זרז למאורעות אלימות נוספים ואלפי בני הוטו החלו למרוד.
רצח העם ברואנדה

שתי המדינות, רואנדה ובורונדי, השתייכו לקולוניה הבלגית. הן נחשבות למדינות "תאומות" בעלות תרבות, היסטוריה והרכב אתני דומה. אולם בבורונדי דיכאו הטוטסי את ההוטו ואילו ברואנדה ההפך, כאשר כל מדינה השתמשה בשנייה כצידוק. בבורנדי בני הטוטסי החזיקו ביד רמה את בני ההוטו ורצחו אותם בפעילויות אלימות, דבר שהקצין את תגובות שלטון ההוטו ברואנדה.
ברואנדה בדומה לבורונדי, התקיימה מלחמת אזרחים שהחלה בשנת 1990 בעקבות קונפליקט בין חברי הממשלה בני ההוטו לבין החזית הפטריוטית של רואנדה (Rwandan Partiotic Front, RPF) אשר הייתה מורכבת בעיקר מפליטים טוטסים בגבול רואנדה-אוגנדה והייתה תנועת גרילה. כאשר זו פלשה לרואנדה בשנת 1990 וניסתה לכבוש את המדינה גברה גזענותם של בני ההוטו במדינה.
רצח הנשיא ז'ובנל הביארימנה, אשר נרצח יחד עם סיפריין נטאריאמירה נשיא בורונדי, היווה את העילה המיידית לתחילתו של הג'נוסייד (רצח עם על רקע גזעי) ברואנדה. בבוקרו של אותו יום שודרו קריאות של תחנת הרדיו RTLM כי משהו עומד להתרחש, וכי על בני ההוּטוּ להיות מוכנים להתפתחויות בהמשך היום. מיד לאחר הישמע החדשות בדבר הפלת המטוס, הקימו המיליציות של "בני ההוּטוּ" מחסומי דרכים וקיבלו לידיהן רשימות חיסול. אנשי "כוח ההוּטוּ" תפסו את השלטון במדינה לאחר רצח הנשי, האו"ם והקהילה הבין-לאומית הכירו בהם כמושלים לגיטימיים.
עם שלם השתתף ברצח ונוספו לו בני ההוטו מבורונדי אשר התנקמו בבני הטוטסי. יממה לאחר רצח הנשיא נרצחה גם ראש ממשלת רואנה אגתה אווילינגמיאנה (Agathe Uwilingiyimana) על ידי המשמר הנשיאותי. רציחות אלו היו נקודת פתיחה לפרוץ רצח העם ברואנדה הנקרא גם "ג'נוסייד נגד הטוסטי" אותו הובילו חברי הממשלה המשתייכים לקבוצת ההוטו. מוערך כי נרצחו בין 500,000 ל-1,000,000 רואנדים בפרק זמן של מאה ימים. רצח זה החל בשביעי באפריל והסתיים באמצע יולי 1994. כמות הנרצחים מהווה כ-70% מהאוכלוסייה של בני הטוסטי שהיו במדינה. בנוסף לבני הטוסטי גם כשלושים אחוז מאוכלוסיית בני הטווה (Pygmy Batwa) נרצחו.
ביולי 1994 הביסו כוחות ה-RPFאת שלטון ההוטו ובכך שמו קץ לג'נוסייד. לאחר הג'נוסייד כשני מיליון בני הוטו הפכו לפליטים, והם נמלטו לבורונדי, טנזניה, אוגנדה וזאיר (הנקראת בימינו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו). לעומתם, בני טוטסי רבים שבו לרואנדה. תחת שלטון ה-RPF החלה רואנדה בהעמדה לדין של אלפי נאשמים בהשתתפות ברצח העם. במקביל, האו"ם הקים את בית הדין הפלילי הבינלאומי לרואנדה, שמקום מושבו בארושה שבטנזניה. בבית הדין של האו"ם עומדים לדין בכירים לשעבר בממשלה ובצבא הרואנדי, בעוד שמערכת המשפט ברואנדה מעמידה לדין מנהיגים מקומיים וזוטרים.
מהלך המלחמה

בתחילת שנות ה-90 נכנס האו"ם לתמונה. הוא עודד משא ומתן בין הצדדים ובזכות התערבותו ב-10 בספטמבר 1994 נחתמה ברית "אמנת הממשלה". הברית נחתמה בוועדה משותפת לממשלת הקואליציה השיתופית בראשותו של סילבסטר הנטיבאנטונגניה. הברית סיפקה את הפעלת הכוח המשותף בין שתי המפלגות הפוליטיות העיקריות לשאר תקופת כהונתו של הנשיא, אך עם זאת, הלחימה ברחבי המדינה נמשכה כמעט שנתיים. למרות ברית זו, המצב המשיך להתדרדר. כמה פלגים בטוטסי, בעיקר פלג בשם PARENA (המפלגה הלאומית לתיקון, party for national redress) בראשות הנשיא לשעבר באגאזה, סירבו לקחת חלק בהסכם כי חשבו שההסכם פועל לרעתם. כמוהם גם FRODEBU, בהנהגתו של לאונרד ניאנגומה (Leonard Nyangoma), שהיו בני הוטו סירבו להסכם. באותה העת התרחשה פעולה אלימה של בני נוער מקבוצת הטוטסי ופעילים מהכוחות המזוינים שהמשיכו את ההתנגשויות האתניות האלימות במדינה. כתוצאה מכך, התבצע גירוש של אוכלוסיית ההוטו מאזורים מסוימים. כוחות ה-FDD, הזרוע הצבאית של ה-CNDD (מפלגת ימין המשתייכת לבני ההוטו ונמצאת כיום בשלטון אותה הקים ניאנגומה ב-1997) החלו במלחמת גרילה שכללה תקיפת חיילים ואזרחי טוטסי. הצבא בתורו, הגיב לעיתים קרובות על ידי דיכוי ללא הבחנה, דבר אשר החמיר את המשבר שפקד את המדינה.
ב-1996 המדינה עמדה בפני מחאה פנימית ובינלאומית ניכרת שכללה סנקציות כלכליות נגדה. מדינות רבות ברחבי העולם לא הכירו בממשלה בראשותו של פייר בויויה. בשנת 1997 הוקלו הסנקציות והאמברגו הוסר סופית ב-1999.
לאחר המלחמה

בקיץ 2005 נבחרה הממשלה המעורבת הראשונה בבורונדי שלאחר מלחמת האזרחים, אך זו לא הצליחה להחזיק למשך זמן רב. בשנת 2010, הואשמה מפלגת השלטון בראשות ההוטו (FDD-CNDD) בזיוף הבחירות שהתקיימו באותה השנה. בעקבות ההאשמות, הידרדרה המדינה שוב לאלימות פוליטית ברוטלית בין בני ההוטו לטוּטסִי.
באוקטובר 2011 הקימה ממשלת בורונדי, בלחץ המערב, ועדת אמת ופיוס אשר אמורה הייתה להגיש דו"ח לפרלמנט עד דצמבר 2012 בנוגע למלחמת האזרחים. מטרת הדו"ח הייתה לחקור את מעשי הטבח ורצח העם שהתחוללו במדינה מאז 1962 ועד 2008. הוועדה לא הגישה דו"ח וכנראה גם לא פעלה. דוח של Human Rights Watch משנת 2012 תיאר מספר מעשי טבח שהתבצעו בבורונדי וקובע כי עשרות מנהיגים ופעילים פוליטיים נרצחו בידי הממשלה מאז 2010. בנוסף, הדו"ח מזהיר מפני תנועת נוער המחומשות ומאומנות על ידי הממשלה.
בינואר 2012 דווח כי ממשלת הטוטסי השחיתה באמצעות דחפורים בורות הריגה, בהם נרצחו יותר מ-430 בני הוטו בשנת 1995. בנוסף, בדצמבר 2014 נערכה הצבעה בפרלמנט על הרכב הוועדה. האופוזיציה החרימה את ההצבעה בטענה שתהליך הקמת הוועדה היה חד צדדי. וכך פצעי העבר נפתחו שוב, והזעם בקרב הציבור תועלו להתפרצות נוספת של גל אלימות.
באפריל 2015 הודיע הנשיא פייר נקורונזיזה על כוונתו להתמודד לקדנציה שלישית. הודעתו של נקורונזיזה הציתה גל מהומות במדינה משום שהיא נתפסה כמנוגדת לחוקה, המגבילה את כהונתו של הנשיא לשתי קדנציות בלבד. במאי, כשנקורונזיזה יצא מהבירה, התקיים ניסיון הפיכה צבאי כושל שרק הגביר את הפרנויה בקרב האליטה השלטונית. ביולי 2015 ניצח קורונזיזה את הבחירות, לאחר שקיבל לטענת ועדת הבחירות המרכזית במדינה 69.41% מקולות הבוחרים. יום הבחירות עצמו לווה בעימותים אלימים ברחובות ובחילופי אש בין המשטרה למתנגדי הממשלה. ניצחונו של קורונזיזה, שלא הוכר על ידי הקהילה הבינלאומית, העמיק את השסע האתני והפוליטי בבורונדי ואת ההגירה ממנה.
שימוש באמצעי לחימה

במהלך הלחימה חלה התפשטות נשק בקרב האוכלוסייה. לפי ההערכות בבורונדי הגיע מספר כלי הנשק שהוחזקו (נכון לשנת 2005) באופן לא חוקי על 100,000. התפשטות הנשק הייתה גבוהה ביותר בעיר הבירה בוג'ומבורה, בה רוב כלי הנשק בהם נעשה שימוש ללחימה היו אקדחים בעוד באזורים הכפריים נטו להשתמש יותר בנשק קל שהיה נגיש.
במהלך הלחימה נעשה שימוש בסוגים רבים של כלי נשק, בהם; רימונים, מרגמות, רובים, סכינים ואף מצ'טות. רוב קורבנות האלימות נפגעו מפגיעות כדור, אך עם זאת, מחיר כבד נגבה בעקבות שימוש בנשק הקל, בייחוד בכפרים.
במהלך הלחימה הפך האונס נפוץ והיה כלי לזרוע פחד. בין השנים 2004–2006 עמד מספר קורבנות האונס על יותר מ-4000 נשים. בנוסף, במרכז לנפגעות האונס שבעיר הבירה בוג'ומבורה נקלטו כל חודש בממוצע כ-125 קורבנות אונס.
השלכות המלחמה

השלכות כלכליות - בין השנים 1990 ל-2002 ירדה ההכנסה החודשית לנפש מ-210 דולר אמריקאי ל-110 דולר אמריקאי, ירידה של כמעט 50%. אחוז האנשים החיים תחת קו העוני גדל בצורה דרמטית מ-35% בשנת 1992 לכ-68% בשנת 2002. בנוסף, הסיוע הבינלאומי קפא במהלך המלחמה, כאשר בשנת 1992 עמד על סכום של כ-300 מיליון דולר ולאחר מכן ירד ל-100 מיליון דולר. בעקבות הידרדרות המצב הכלכלי, מחירי השוק עלו בצורה משמעותית ורבים מהאזרחים לא יכלו לקנות מזון. כמו כן, ההוצאה הצבאית עלתה במידה ניכרת על חשבון שירותי החינוך והבריאות במדינה.
השלכות בריאותיות - המצב התזונתי במדינה בעקבות הלחימה התדרדר בצורה משמעותית. לאחר הלחימה 42.4% מהילדים במדינה סובלים מתת תזונה בינונית עד חמורה. נתון זה אף נוסק כאשר מתייחסים לאזורים הכפריים בלבד בהם 60% מהילדים סובלים מתת תזונה בינונית עד חמורה. על פי ההשערות., השלכות המצב הבריאותי במדינה מגדילות וימשיכו להגדיל את מספר ההורגים בעקבות הלחימה. במהלך המלחמה גם מחלות שונות כגון; מלריה ו-HIV היוו איום בריאותי חמור על ברונדי. בשנת 2000 דווח על מגפת מלריה שהגיעה ל-700,000 אנשים בכל חודש. בשנת 2001 היו 2,855,868 אזרחי בורונדי המאובחנים כחולים במלריה ומתוכם 1,289 מתו מהמחלה. גם מחלת האיידס פקדה את בורונדי, מאז שב-1983 דווח האדם הראשון הנושא את המחלה התפשטה המחלה במהירות ונכון ל-2008 מתוך 100,000 איש 3,132 היו נשאים של המחלה. העלייה החדה בשכיחות ה-HIV נובעת בעיקר מהמצב הסוציו-אקונומי, המשבר שהחל ב-1992 ועקירה של בורונדים רבים מבתיהם.
השלכות בתחום החינוך - במהלך מלחמת האזרחים נהרסו 25% מבתי הספר במדינה, מורים רבים נהרגו והיה קושי לגייס מורים לאזורים שנפגעו בלחימה. בשנת 1999, במהלך הלחימה אושרה והוקמה אוניברסיטת נגוזי. אוניברסיטה זו הוקמה בשביל לתמוך באוניברסיטה הציבורית היחידה בתקופה זו (אוניברסיטת בוג'ומבורה) עקב עלייה משמעותית במספר התלמידים בחינוך העל יסודי ואחוז סטודנטים נמוך ביחס לאוכלוסייה באפריקה בתקופה זו. מטרת הפרויקט הקהילתי שהוליד את האוניברסיטה הייתה להציע לצעירי בורונדי אלטרנטיבה לאלימות, המאפשרת להם להמשיך ללמוד למרות הסכסוך במדינה.
השלכות המלחמה > פליטים

נכון לסוף מאי 2017 413,490 פליטים מבורונדי מוכרים על ידי האו"ם, כאשר רובם המכריע עזב את המדינה בעקבות מלחמות האזרחים והפרעות החוזרות ונשנות.
על פי האו"ם בשנים 1994–1997 עלה מספר האנשים להם צריך לדאוג (פליטים, עקורים ומבקשי מקלט) כאשר בשנת 1996 מספרם הגיע ל-1.01 מיליון נפשות. בשנת 2007 כשנה לאחר המלחמה, עמדו מספר האנשים לדאגה על כ-71,831 נפשות. מספר זה היה הנמוך ביותר מאז שנות ה-80. במשך כל שנות המלחמה מרבית הפליטים חצו את הגבול ונשארו במדינות השכנות (רואנדה, טנזניה והרפובליקה הדמוקרטית של קונגו) כאשר רובם המכריע עבר לקונגו.
השלכות המלחמה > ילדים בזמן המלחמה

בריאות – למלחמה היו ויש עדיין השלכות רבות על המצב הבריאותי של ילדי בורונדי. במהלך המלחמה עקב מחסור רב במזון החל יחס גובה-משקל של ילדי בורונדי לרדת. נמצא כי כל חודש תחת המלחמה מעלה סבירות למוות של ילדים. בנוסף לזה, מצב בריאותם השלילי יפחית את רמות הרווחה העתידיות של אותם הילדים. מלחמת האזרחים קרתה במקביל לאמברגו כלכלי ולשתי תופעות אלו השפעה שלילית ייחודית על בריאות הילדים ובמיוחד על האוכלוסיות הכפריות שעליית מחירי המזון השפיעה עליהם רבות. נראה כי אצל ילדים אשר סבלו משתי תופעות אלו במקביל המצב הבריאותי היה ירוד יותר.
שימוש צבאי – בשנת 2002 הואשמו ממשלת בורונדי והמורדים בשימוש בילדים כצבא בזמן המלחמה על ידי האומות המאוחדות. ביוני 2008 אישרה הממשלה את פרוטוקול הפקולטה לבריאות בנוגע לאמנת זכויות הילד לפיו ניתן לגייס לצבא מגיל 18 בלבד. מתנגדים מקבוצת ה-FNL המשיכו לגייס ילדים גם לאחר 2008 (לפחות 55 ילדים) כאשר רובם היו תלמידים שעבדו עם מוריהם. ההצטרפות לקבוצות המורדים נעשתה לעיתים ברצון כדי לזכות בזכויות יתר ולהשתלב בכוחות הביטחון הלאומי בעתיד. ב-10 באפריל 2009 שוחררו כ-340 ילדים המקושרים לארגון ה-FNL. במשך כמה שנים ארגון יוניצ"ף ריכז את נושא חינוך הילדים ודאג לאי שימוש הילדים בציוד צבאי.
הערות שוליים

↑  "Heavy shelling in Burundi capital". BBC News. 18 באפריל 2008. נבדק ב-30 בינואר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Fransen, S.; Ong’ayo, A. "Migration in Burundi: History, Current Trends, and Future Prospects" (PDF). Paper Series: Migration and Development Country Profiles. Maastricht: Maastricht Graduate School of Governance.
1 2 3  Howard, Lise Morje (2008). UN Peacekeeping in Civil Wars. Cambridge University Press, New York. ISBN 9780521881388.
1 2 3  הוועד לרצח עם
↑  Aimable Twagilimana. Historical Dictionary of Rwanda. Rowman & Littlefield, 2015. ISBN 9781442255913.
↑  TheEastAfrican (ארכיון)
↑  Rwanda: How the genocide happened, BBC, ‏17 במאי 2011
↑  The Pygmies, survivalinternational
1 2 3  International Commission of Inquiry for Burundi
↑  .Cunningham, D. E (2016). Barriers to peace in civil war. Cambridge University. ISBN 9781107416635.
↑  Lemarchand, R. (2006). "Consociationalism and power sharing in Africa: Rwanda, Burundi, and the Democratic Republic of the Congo". African Affairs. doi:10.1093/afraf/adl041.
↑  Africa: Three Tutsi Parties To Sign Accord, AllAfrica, ‏15 בספטמבר 2000
↑  Burundi; Nqakula Seeks to Implement Ceasefire Agreement, AllAfrica, ‏September 18, 2006
↑  Burundi rebels in ceasefire pact, BBC, ‏26 במאי 2008
↑  Burundi country profile, BBC, ‏21 במאי 2018
↑   ליאור לרנר, עוני, מחלות וסכנת ג'נוסייד: בורונדי על סף תהום, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2015
↑  Burundi — Gun Facts, Figures and the Law
↑  Pézard, S., & Florquin, N., Small Arms in Burundi: Disarming the Civilian Population in Peacetime., Small Arms Survey, Graduate Institute of international Studie
↑  Farr, K., Extreme war rape in today’s civil-war-torn states: A contextual and comparative analysis., Gender Issues
1 2  Fransen, S., & Ong’ayo, A, Migration in Burundi: History, Current Trends, and Future Prospects, Paper Series: Migration and Development Country Profiles Maastricht: Maastricht Graduate School of Governance
↑  היסטוריית אוניברסיטת נגוזי
↑  מסד הנתונים הסטטיסטי של ארגון הפליטים של האו"ם UNHCR (ארכיון)
↑  Bundervoet, T., Verwimp, P., & Akresh, R, Health and civil war in rural Burundi, Journal of Human Resources
↑  הדו"ח השישי של המזכיר הכללי של האומות המאוחדות למועצת הביטחון של נציגות האו"ם באו"ם בבורונדי.
La sesa raporto de la Ĝenerala Sekretario de la Unuiĝintaj Nacioj al la Konsilio de Sekureco pri la Unuiĝinta reprezentejo de la UN en Burundo.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602220705171  LCCN: sh2011003175 
מחנה פליטים רואנדי בזאיר, 1994
חלוקת השימוש בסוגי כלי הנשק במהלך המלחמה
מקיאווליזם

ניקולו מקיאוולי
מַקיָאוֶוליזם (באנגלית: Machiavellianism) הוא מושג הקשור בפסיכולוגיה ובפוליטיקה וביחסי בני אדם בכלל, ומזוהה עם חוסר מצפון, מניפולטיביות, רמאות וערמומיות. המושג הוא אחד משלושת טיפוסי האישיות של השילוש האפל. המושג נגזר משמו של הפילוסוף הפוליטי האיטלקי ניקולו מקיאוולי (1469-1527) אשר חי בתקופת הרנסאנס. המשמעות של המושג באה לידי ביטוי בכמה תחומי דעת ובהם מדע המדינה ופסיכולוגיה.
במדע המדינה

המקיאווליזם (במדע המדינה) ועקרונותיו מוצגים בספר "הנסיך" (באיטלקית: Il Principe) של ניקולו מקיאוולי, הספר המפורסם ביותר שלו אשר נכתב ב-1513. יש לציין, עם זאת, כי אין הכרח לזהות בין העמדות המוצגות ב"נסיך" לעמדותיו של מקיאוולי עצמו, אשר הביע עמדות שונות בכתבים אחרים, דוגמת "דיונים על עשרת הספרים הראשונים של טיטוס ליוויוס" הידוע גם כ"עיונים". בהנסיך מספק מקיאוולי עצות בעבור מי שרוצה להפוך למנהיג פוליטי מצליח, כאשר כל פרק עוסק בעצה או רעיון אחר. לדוגמה: פרק בענייני צבא, פרק העוסק במידת האכזריות הנדרשת מנסיך או ביתרונות של הפחדת הנתינים אל מול אהבתם ועוד.
רעיונות מרכזיים של מקיאווליזם פוליטי כוללים את ההנחה כי מטרת המנהיג הפוליטי היא להצליח לקיים יציבות שלטונית (מצב בו השלטון אינו מתחלף לאורך זמן, וחיי המסחר, החקלאות וכיוצא בזה מתנהלים ללא הפרעה). לשם השגת מטרה זו, אין שום אמצעי שאינו נחשב שמיש או קביל על מנת להישאר בשלטון. המוסר לא צריך לכבול את המהלכים שהמנהיג הפוליטי פועל על פיהם.
ניקולו מקיאוולי כתב את הספר הנסיך מתוך תסכולו כלפי הממשל בפירנצה. מקיאוולי שירת כמזכיר הלשכה השנייה בממשלה של פירנצה, שהייתה ממונה על מדיניות החוץ והביטחון. ב-1512 איבד מקיאוולי את משרתו ומעמדו בעקבות מעשה של האפיפיור דאז שגרם לכך שמשפחת מדיצ'י תעלה לכס השלטון. מקיאוולי נעשה מתוסכל גם משום שאיבד את השפעתו על השדה הפוליטי וגם משום שחווה את חוסר היציבות השלטונית. יש האומרים שאלו עשויות להיות חלק מן הסיבות לכך שנקט ברעיונות נוקבים וקיצוניים.
המקיאווליזם מיוחס, כאמור, לניקולו מקיאוולי, אך בפועל רעיונות המזכירים את העקרונות העומדים מאחורי המקיאווליזם הופיעו הרבה לפניו. כבר ביוון העתיקה היו פילוסופים והיסטוריונים שהציגו טענות שתארו רעיונות דומים. המקור הראשון בו הוזכרו רעיונות דומים היה הספר החמישי של תוקידידס, היסטוריון אשר חי במאה ה-5 לפנה"ס באתונה. בספר החמישי שלו (תולדות מלחמת פילופוניס) הוא מציג דיאלוג בין האתונאים והמליאנים (מליאה היא התיישבות ביוון, על יד אתונה). בדיאלוג הזה משתמע כי החתירה להשגת כוח היא דבר אינסטינקטיבי שאי אפשר לחסום או למנוע, רעיון המזכיר עקרונות מקיאווליסטים בכך שהוא אומר כי טבע האדם הוא השאיפה לכוח.
המקיאווליזם המוצג בספר "הנסיך" לא התקבל בעין יפה על ידי הקוראים בני זמנו, והם אף כינו את מקיאוולי "השטן" בעקבות מה שכתב בו. הזעזוע שלהם נבע לא משום שלא ראו צורת משטר או מדיניות כזו בחייהם אלא משום שנראה היה כי מקיאוולי תמך ברעיונות העומדים מאחורי המשטר הקיים, משטר שהם חשבו שהוא לא צודק.
בפסיכולוגיה

בפסיכולוגיה, מקיאווליזם מוגדר כתכונת אישיות. מקיאווליזם הוא אחת משלוש תכונות הנקראות "השילוש האפל" (באנגלית:"Dark Triad"). השילוש כולל את התכונות: מקיאווליזם, נרקיסיזם ופסיכופתיות.
אדם עם אופי מקיאווליסטי הוא אדם המרוכז בעצמו עד לרמה בה ינהג באופן מניפולטיבי ומנצל כלפי סביבתו על מנת להשיג את מטרתו או להגשים את רצונותיו האישיים.
בעלי תכונה זו מאופיינים בכמה דפוסי התנהגות: העדפה לכוח או כסף על פני מערכות יחסים, החצנה עצמית של תדמית מקסימה וביטחון עצמי גבוה, ריכוז בשאיפות אישיות, מרמה ושקרים המשרתים אינטרס עצמי, חנופה, מסוגלות לפגוע באחרים למען עצמו, רמת אמפתיה נמוכה ועוד.
כבר במאה ה-16 המושג "מקיאווליזם" החל להיות פופולרי ושכיח. (שימש לראשונה ב-1572), אך רק בשנות ה-70 של המאה ה-20 המילה הפכה למושג של ממש בפסיכולוגיה. שני הפסיכולוגים החברתיים ריצ'רד קריסטי (Richard Christie) ופלורנס ל. גאיס (Florence L. Geis) טבעו את המושג כמושג פסיכולוגי. הם פיתחו את "סקאלת המקיאווליזם", סקאלה המודדת את רמת המקיאווליזם באישיות. הסקאלה הזו היא הדרך העיקרית בה משתמשים על מנת למצוא את רמת המקיאווליזם באישיות, ועם השנים היא התפתחה. כיום "סקאלת המקיאווליזם" הפכה למבחן הנקרא "מאך איי וי" (באנגלית: "the Mach-IV test").
במשא ומתן

אנשים בעלי מחשבה מקיאווליסטית מאופיינים באמונה מלאה במטרתם - כזו שמקדשת את כל האמצעים, מניפולטיביות, מעשיות, תחרותיות רבה, ערמומיות, נטייה גדולה לשקר, נוקשות ועקשנות.
ישנם כמה תנאים שאנשים בעלי מחשבה מקיאווליסטית "יעדיפו" שיתקיימו כדי שיוכלו להשיג את מבוקשם במשא ומתן: קשר ישיר, פנים מול פנים, עם הצד השני מולו מנוהל המשא ומתן. קיומם של כמה שפחות "כללי התנהגות מקובלים". ככל שיהיו פחות כללים כאלה יהיה לבעלי מחשבה מקיאווליסטית חופש רב יותר לאלתר. וכן, מעורבות רגשית נמוכה לעניינים שאינם קשורים למשא ומתן, שכן מעורבות כזו עלולה להסיח את דעתו של בעל מחשבה מקיאווליסטית מהשגת מטרתו במשא ומתן.
לקריאה נוספת

הספר "הנסיך" של ניקולו מקיאוולי, אוגוסט 2003, הוצאת שלם
הספר "בין מדינה לחברה - סוציולוגיה של הפוליטיקה", ברוך קימרלינג, תשנ"ה 1995, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
הספר "דיקטטורות: איטליה הפשיסטית", בנימין נויהרגר, תשס"ט 2009, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה
הערות שוליים

1 2  אלעזר ויריב, "רציונליזם ואמפיריציזם: מגמות פילוסופיות במאה ה-17 וה-18", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1990
1 2  מתוך הערך המילוני "Machiavellian" שבמילון המקוון Merriam - Webster"
↑  ניקולו מקיאוולי, "הנסיך", הוצאת שלם, 2003
1 2  ברוך קימרלינג, "בין מדינה לחברה - סוציולוגיה של הפוליטיקה", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 1995
↑  בנימין נויהרגר, "דיקטטורות: איטליה הפשיסטית", הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2009
1 2  מתוך המאמר על מקיאווליזם שבמילון היסטורית המושגים של אוניברסיטת וורג'יניה
↑  Crysel, L. C., Crosier, B. S., & Webster, G. D. (2013). The Dark Triad and risk behavior. Personality and Individual Differences, 54(1), 35-40.
↑  מתוך המאמר "What is Machiavellianism in Psychology?" שלקוח מהבלוג "Harley Therapy", ינואר 2015, נדרש מקור מהימן יותר.
↑  Christie, R. & Geis, F. (1970) "Studies in Machiavellianism". NY: Academic Press.
↑  אמירה גלין, "דינמיקה של משא ומתן - מתיאוריה ליישום", הוצאת רמות, 1996
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541157505171  BnF: cb119709045 (data)  GND: 4168418-7  NKC: ph122534
קרב סעד

קרב סעד התרחש ב-7 באוקטובר 2023, במסגרת טבח שבעה באוקטובר. כ-70 מחבלים המשתייכים לארגון הטרור חמאס ניסו לחדור לקיבוץ סעד המרוחק כ-3 ק"מ מגבול הרצועה. באזור שער הקיבוץ התנהלו קרבות ירי בין כוחות משטרה וצבא שהיו בשער של הקיבוץ למחבלים. קרב היריות בלם את הטבח שתכננו המחבלים לבצע בקיבוץ, בעוד כיתת הכוננות מבצעת הגנה בתוך הקיבוץ.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 329 חיילים, 58 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
הקרב

בסביבות השעה 11:00 בבוקר הגיעו כ-70 מחבלים המשתייכים לזרוע הצבאית של ארגון הטרור חמאס לשער הקיבוץ שהיה סגור. במקום התפתח קרב יריות בין חיילים ושוטרים שעברו באזור, לבין מחבלי חמאס שניסו לפרוץ לקיבוץ, בעוד כיתת הכוננות מבצעת הגנה הדוקה בתוך היישוב.
במהלך קרב היריות חלף באזור טנק של גדוד 77 אשר חיסל חלק מהמחבלים. רוב המחבלים נהרגו, וחלקם ברחו.
קרב היריות מנע טבח שתוכנן להתרחש בקיבוץ, בדומה לטבח שאירע בקיבוץ הסמוך – כפר עזה. על המחבלים שנהרגו נמצאו מפות של הקיבוץ, ומסמכים המראים את תכנון הטבח בקיבוץ. בין התוכניות שפורטו במסמכים: השתלטות על בית הספר, סניף בני עקיבא והחזקת בני ערובה בחדר האוכל.
על גופות מחבלי חמאס שנשלחו לקיבוץ סעד נמצאו מסמכי הוראות המסווגים בערבית כ"סודי ביותר" וחשפו את היקף התכנון של מבצע הרצח: "לחסל כמה שיותר אנשים, ולחטוף שבויים בחזרה לרצועת עזה", כך נכתב במסמך. על פי המסמכים והמפות שנתפסו על המחבלים עולות הוראות ברורות לנסות לחטוף ילדים מבית הספר, אף על פי שהיה יום שבת.
שלושה ימים לאחר הקרב נהרגו מחוץ לקיבוץ שני מחבלים נוספים.
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※  מערכת את"צ, סיכום מספר הנפגעים בצה"ל בשנתיים החולפות, באתר צה"ל, 2 בינואר 2025
↑  ※ אלון חכמון, ‏גיבורים בכחול: 67 שוטרים ושוטרות חירפו נפשם בהגנה על ישראל בשנת המלחמה, באתר מעריב אונליין, 7 באוקטובר 2024
↑  ※ יואב זיתון, ההקפצה של צוות "טקילה" והאובדן של שב"כ, באתר ynet, 13 באוקטובר 2023
↑  נס הטנק מקיבוץ סעד | על הניסים, נבדק ב-2023-12-10
↑  אורן אהרוני, החווה בקיבוץ סעד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 6 בנובמבר 2023
↑    סלעית לזר, ‏"האומנם המחבלים פשוט דילגו מעלינו? במה זכינו לנס כה גדול?", בעיתון מקור ראשון, 22 באוקטובר 2023
↑  ישראל במלחמה: לפחות 900 נרצחים ו-2,741 פצועים, חדירת מחבלים באזור סעד, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 10 באוקטובר 2023