stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חתול שחור
בתרבות ההיסטורית ובמיתולוגיות

במצרים העתיקה סימל חתול שחור את האלה בסתת. קיימות עדויות לכך שחתול הבית ככלל והחתול השחור בפרט נחשבו לחיות מקודשות והן נקברו חנוטות לצד בעליהן והריגת חתול שחור הייתה עברה.
במיתולוגיה הקלטית מוכרת דמותו של חתול הסית' המקושר לגנבת נשמות ולכישוף, בעיקר בהיילנדס של סקוטלנד. עם זאת באזורים אחרים של בריטניה נחשבה בעלות על חתול שחור כמגנה מפני המוות וסגולה למזל טוב (עם זאת, פגישה באקראי עם חתול שחור נחשבה למזל ביש). נשות דייגים נהגו להחזיק חתולים שחורים כסגולה לכך שבני זוגן ישובו מן הים בשלום. האמונה הטפלה שרווחה בקרב יורדי הים הייתה שחתול שחור הניגש אליהם מבשר מזל טוב, בעוד חתול שחור הנרתע מהם או מסובב את גבו, מבשר מוות.
מן המאה ה-15 לערך נפוצה בכל ארצות הנצרות האמונה שאשה המחזיקה חתול (ובפרט שחור) היא מכשפה או שחתול שחור הוא למעשה מכשפה בשינוי-צורה או ביטוי לשליח השטן, פרי זיווג של המכשפה עם השטן או אף השטן עצמו.
בצרפת קיימת אמונה שראיית חתול שחור בעל שערה לבנה יחידה פירושה שפע מזל טוב.
בגרמניה חתול שחור החוצה את הדרך מימין לשמאל פירושו מזל רע, בעוד חתול שחור החוצה את הדרך משמאל לימין פירושו מזל טוב.
בלטביה הכפרית נהוג לזהות גורי חתולים שחורים הנמצאים באסמי תבואה כגלגוליו של רוגניס, אל הקציר, ולחגוג את מציאתם, כיוון שהיא סימן למזל טוב ולשפע.
החתול השחור הוא אחד מסמלי ליל כל הקדושים, בפרט בארצות הברית ודמותו מעטרת קישוטים שונים לחג
בתרבות המודרנית

תנועת האנרכיזם אימצה את החתול השחור כאחד מן הסמלים האנרכיסטיים ובפרט סימל החתול השחור את אנרכו-סינדיקליזם
אחד ממועדוני הקברט הראשונים בפריז נקרא Le Chat Noir "החתול השחור", המקום גם הוציא לאור כתב עת באותו שם
החתולה השחורה היא דמות בדיונית של אנטי גיבורה המופיעה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול קומיקס. בת-דמותה ביקום באטמן של DC קומיקס היא קאטוומן. שתיהן מעוצבות כאשה/חתולה שחורה והן מקור לתחפושות פופולריות.
"החתולים שחורים" הוא שם יחידת האווירובטיקה של הצי הבריטי
החתול השחור הוא סיפור קצר מפורסם מאת אדגר אלן פו
הערות שוליים

↑  למשל: טל שלו‏, "סיבכה את ראש הממשלה": האם עבר חתול שחור בין נתניהו ורגב?, באתר וואלה, 4 ביולי 2018
↑  חתול שחור, Superstition Bash
↑  Hackett, Stacy N., "Black Cat Breeds and History"
1 2  מיתוסים על חתולים שחורים
1 2  חתולים שחורים
↑  האל רוגניס
↑  חתולים שחורים, אתר לליל כל הקדושים
↑  הצעות קישוט לליל כל הקדושים בצורת חתולים שחורים
ציור של מכשפה רוכבת על מטאטא עם חתול שחור
אייקון החתול השחור שעיצב ראלף צ'פלין עבור ה-IWW, אשר נמצא כיום גם בשימוש של קבוצות אנרכו-סינדיקליסטיות
משמר הרפובליקה (סוריה)

| --- | --- |
 סמל המשמר
 פרטים
 מדינה:  סוריה סוריה
 שיוך:  צבא סוריה צבא סוריה
 סוג:  דיוויזיית משמר משוריינת
 בסיס האם:  אל-חמה והר קאסיון, מצפון לעיר דמשק
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1976–הווה (כ־48 שנים)
 מקים היחידה:  רפעת אל-אסד
 מלחמות:  מלחמת האזרחים בסוריה
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-25,000 חיילים
 פיקוד
 מפקדים:  טלאל מח'לוף[דרושה הבהרה]
משמר הרפובליקה של סוריה (בערבית: الحرس الجمهوري, בתעתיק מדויק: אלחרס אלג'מהורי, "המשמר הרפובליקני") הוא דיוויזיית משמר משוריינת הממוקמת בדמשק אשר תפקידה להגן על מוסדות ואנשי השלטון של סוריה. נחשבת היחידה הצבאית היחידה בסוריה אשר יכולה לנוע בתוך הבירה הסורית.
היחידה הוקמה בשנת 1976 על ידי חאפז אל-אסד ככוח הגנה על המשטר מפני התקפות של ארגונים פלסטינים, בנוסף לכוח פלוגות ההגנה שגם הוא נועד למטרה זו, והיה בפיקודו של אחי הנשיא, רפעת אל-אסד. הכוח היה אחראי להגן בעיקר על ארמון הנשיא ועל הר קאסיון שמצפון לדמשק, שנחשב ליעד בעל חשיבות אסטרטגית למשטר.
מפקדה הנוכחי הוא טלאל מח'לוף. היא מונה כ-25,000 חיילים ומוצבת בדמשק.
היסטוריית שירות

הדיוויזיה מזוהה מאוד עם משפחת השלטון הסורי כאשר רבים מבניה שירתו בתפקידים שונים בה, בהם; בשאר אל-אסד שפיקד על חטיבה ואחיו מאהר אל-אסד שמשמש בתפקיד פיקודי בכיר בה. יחד עם הדיוויזיה הרביעית והכוחות המיוחדים, דיוויזיית המשמר נחשבת לאחת היחידות הנאמנות והאיכותיות בצבא הסורי ומורכבת מכ-80 אחוז חיילים וקצינים עלווים.
היסטוריית שירות > שינויים במשמר הרפובליקה ובפלוגות ההגנה

בעוד שכוח פלוגות ההגנה הלך והתעצם במהלך השנים, נשאר כוח משמר הרפובליקה בגודלו המצומצם עד לאירועי פברואר-מרץ 1984, עת ניסה רפעת להדיח את אחיו חפאז מכס השלטון.
כוח משמר הרפובליקה עבר מספר שינויים, כשאחד מהם היה הפיכתו לדיוויזיה מעורבת של יחידות שריון וחי"ר/קומנדו בעקבות ניסיון ההדחה בתחילת שנת 1984, והוא הפך לגוף היחידי האחראי על אבטחת הנשיא. במקביל צומצם כוחו של פלוגות ההגנה, והוא הפכו לדיוויזיה מן המניין בצבא - דיוויזיה משוריינת מס' 4 בצבא.
היסטוריית שירות > מלחמת האזרחים

עם פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה במרץ 2011, הורכבה דיוויזיית המשמר משני רגימנטים של חיל רגלים/צנחנים; הרגימנט ה-101 וה-102, בנוסף לשלוש חטיבות חיל רגלים ממוכן; החטיבה ה-104, ה-105 וה-106, לצד רגימנט הארטילריה ה-100. על הנייר מספר החיילים ששירתו בדיוויזיה הגיע לכ-25,000.
במהלך הלחימה יחידות המשמר היו מהנאמנות והאיכותיות ביותר מבין יחידות הצבא הסורי, הם זכו לציוד המתקדם ביותר והיו מאומנות מאוד. מהשלב הראשון השתתפו יחידות הדיוויזיה בקרבות. תחילה בעיקר סביב העיר דמשק - שם מוצבת הדיוויזיה דרך קבע ושם מצוי מושב השלטון הסורי - ובהמשך נשלחו להילחם בכל רחבי סוריה היכן שנדרש. בשונה מיחידות אחרות בצבא הסורי, יחידות המשמר נשלחו לחזית לרוב ברמה גדודית או אף פלוגתית והם לחמו לצד יחידות אחרות של הצבא הסורי. למרות המעמד היוקרתי של המשמר, כבר במהלך 2012 מספר יחידות ספגו אבדות קשות, שני גדודים שלחמו באזור חומס אף ירדו לכוח אדם של 300 חיילים בלבד (מתוך 1,500 על הנייר) מספר שנחשב למינימום האפשרי לקיום גדוד (על פי הדוקטרינה הסורית).
מנאף טלאס, שהיה אחד המפקדים הבכירים במשמר ומקורב לנשיא אסד, ובנו של שר ההגנה, ערק וברח לטורקיה ביוני 2012. ב-18 באוקטובר 2017 עיסאם זאהרדין, שהיה המפקד על כוחות משמר הרפובליקה במדינה, נהרג בקרבות באזור העיר א-זור.
מבנה

מאז 2011 מספר יחידות המשמר הסדירות כמעט הוכפל, בנוסף מספר כוחות לוחמים לא סדירים אוחדו ליחידות תחת המשמר, כך לדוגמה הוקם "צבא השבטים" בדרעא באוקטובר 2017.
רגימנט המשמר ה-101 (חיל רגלים/מוצנח)
רגימנט המשמר ה-102 (חיל רגלים/מוצנח)
חטיבה 103 (ממוכנת)
חטיבה 104 (ממוכנת)
חטיבה 105 (ממוכנת)
חטיבה 106 (ממוכנת)
רגימנט 100 (ארטילריה)
הדיוויזיה ה-30
הערות שוליים

↑  Water, 2018, עמ' 1-2.
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא ובנושא סוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסימול הטקטי של המשמר
חומצה בוטירית

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  n-Butanoic acid
 שמות נוספים:  Butyric acid  butyric acid  n-butyric acid  ethylacetic acid  propane-1-carboxylic acid
 כתיב כימי:  C₄H₈O₂ 
 מסה מולרית:  88.10 גרם/מול
 מראה:  נוזל שמנוני חסר צבע
 מספר CAS:  107-92-6
 צפיפות:  0.959 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 מסיסות:  יוצר מיצלות
 טמפרטורת היתוך:  7.9- °C   -265.25 K
 טמפרטורת רתיחה:  163.5 °C   436.65 K
 מקדם שבירה:  1.398
 חומציות:  4.81 ‏pKa
 נקודת הבזק:  71-72 °C   272.15 K
 נקודת התלקחות:  440 °C   713.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  533.9- קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  222.2 ג'ול למול למעלה
 NFPA 704:       2 ‏ 3 0 
 
חומצה בוטירית (חומצת חמאה) או חומצה בוטנואית היא חומצה קרבוקסילית בעלת המבנה CH3CH2CH2-COOH. זהו נוזל שמנוני שקוף, מסיס במים, באתנול ובאתר. ניתן להפריד את החומר מהפאזה המימית על ידי המסת מלחים כדוגמת סידן כלורידי. לחומצת חמאה ריח חריף ולא נעים של רקבון וטעם חריף ומר המאופיין בטעם לוואי מתקתק, בדומה לאתר. החומצה הבוטירית נוצרת באופן טבעי בתהליך ההחמצה של חמאה, ומכאן שמה (חמאה ביוונית: βουτυρος). החומצה גם נמצאת באופן טיפוסי בקיבה וממנה נובע ריחו החריף של הקיא והנפיחה. בני אדם מסוגלים להבחין בריח ובנוכחות החומצה באוויר בריכוזים העולים על עשרה חלקים למיליון (ppm).
בשומן מהחי ובשומנים מהצומח נמצאים אסטרים של חומצה בוטירית. הגליצריד של חומצה בוטירית מהווה בין 3% ל-4% מחמאה. כשחמאה נהיית מעופשת, הגליצריד עובר הידרוליזה והחומצה משתחררת, דבר שגורם לריח הרע.
הפקה

בתעשייה מייצרים חומצה בוטירית מתגובת פרופן עם גז סינתיזה לקבלת האלדהיד בוטנאל
CO+H_{2}+CH_{3}CH=CH_{2}\rightarrow CH_{3}CH_{2}CH_{2}CHO
שאותו מחמצנים לחומצה:  {\ce {CH3CH2CH2CHO -> CH3CH2CH2COOH}}
ניתן להפריד את החומצה מתמיסה מיימית באמתעות שיקוע מלח הסידן
Ca(C4H7O2)2
כמה מיני חיידקים אל-אווירניים אובליגטורים, בעיקר מהסוג קלוסטרידיום (Clostridium) יוצרים חומצה בוטירית בתהליכי תסיסה שתוארו כבר על ידי לואי פסטר בשנת 1861. התהליך מתחיל בפירוק מולקולת גלוקוז לשתי מולקולת פירובאט שמתחמצנות לאצטיל קואנזים A. בתהליך נוצרות שתי מולקולות פחמן דו-חמצני ושתי מולקולות מימן כתוצרי לוואי. תגובת התסיסה:
C_{6}H_{12}O_{6}\rightarrow C_{4}H_{8}O_{2}+2CO_{2}+2H_{2}
שימושים

משתמשים בחומצה בוטירית להכנת אסטרים שונים, לאסטרים נדיפים של חומצה בוטירית דוגמת מתיל-בוטיראט יש ניחוח וטעם נעימים ולכן משמשים כתוספי מזון ובשמים. האסטרים מוספים גם למזון בעלי חיים כדי למנוע צמיחת חיידקים. בשל הריח החזק החומצה משמשת תוסף לפתיונות דיג, בפרט לדיג קרפיונים. בחומצה בוטירית נעשה שימוש בפצצות סירחון שהופעלו נגד ספינות ציד לווייתנים, וכן לתקיפה באמצעות חומצה.
קלייר ויינסטין

קלייר ויינסטין (באנגלית: Claire Weinstein; נולדה ב-1 במרץ 2007) היא שחיינית יהודייה-אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) ואלופת העולם (בודפשט 2022) במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ואלופת ארצות הברית (2023) במשחה ל-200 מטר חופשי.
ביוגרפיה

ויינסטיין נולדה וגדלה בוייט פליינס, ניו יורק בתם של דיאן ורודני בת למשפחה יהודית-רפורמית. חגגה בת מצווה בבית כנסת רפורמי שבעיר הולדתה. לה אח בכור, מייקל, ושלוש אחיות צעירות, מרי, סופי ואמה. מספטמבר 2021 היא מתאמנת בקבוצת סנדפייפרס בלאס וגאס, נבדה בהדרכתו של רון אייקן, לצדם של אלופים אולימפיים, קודי מילר, בואי בקר, קייטי גריימס, אריקה סאליבן ובלה סימס.
ביוגרפיה > 2021

בגיל 13 וחצי קבעה את הקריטריון למבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו והייתה לצעירת המשתתפות. במבחנים עצמם שנערכו באומהה, נברסקה ביוני אותה שנה היא סיימה במקום 20 במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:14.67 דקות, במקום 28 במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:01.08 דקות ובמקום 34 במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:51.63 דקות. מספר שבועות לאחר מכן, היא קבעה במשחה ל-200 מטר חופשי שיא ארצות הברית לגילאי 13 של 1:58.95 דקות, שיפור של 42 מאיות השנייה לשיא הוותיק בן 44 השנים של סינתיה וודהד.
ביוגרפיה > 2022

בתחרות שנערכה בינואר 2022 היא השוותה את השיא הוותיק בן ה-44 שנים של סינתיה וודהד במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.53 דקות.
במבחנים האמריקאים לאליפות העולם שנערכו בגרינסבורו, קרוליינה הצפונית באפריל היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:57.08 דקות, אחרי קייטי לדקי (1:55.15 דקות) ולפני ליה סמית' (1:57.44 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-1500 מטר חופשי בתוצאה של 16:22.78 דקות, במקום חמישי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:29.34 דקות ובמקום שישי במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 4:09.39 דקות.
ביוגרפיה > 2022 > אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכתה במדליית זהב במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם ליה סמית', קייטי לדקי ובלה סימס בשיא אליפות חדש של 7:41.45 דקות, לפני אוסטרליה (7:43.86 דקות) וקנדה (7:44.76 דקות). כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 1:56.71 דקות. יום לפני כן, היא סיימה במקום עשירי במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:56.94 דקות, 7 מאיות השנייה איטי מעלייה למשחה הגמר.
ביוגרפיה > 2023 > אלופת ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בסוף יוני 2023 היא זכתה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 1:55.26 דקות, לפני קייטי לדקי (1:55.28 דקות) ובלה סימס (1:56.08 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-800 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 8:21.00 דקות, אחרי קייטי לדקי (8:07.07 דקות) וג'יליאן קוקס (8:20.28 דקות).
ביוגרפיה > 2024 > מדליית כסף אולימפית

באולימפיאדת פריז שנערכה בסוף יולי תחילת אוגוסט 2024 היא זכתה במדליית כסף במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בתוצאה של 7:40.86 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 7:38.08 דקות ולפני הרפובליקה העממית של סין (7:42.34 דקות), כשחיינית ראשונה היא קבעה שיא אישי חדש של 1:54.88 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שמיני במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.60 דקות, בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:55.24 דקות.
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

200 מטר חופשי: 1:54.88 דקות (2024)
400 מטר חופשי: 4:06.79 דקות (2023)
800 מטר חופשי: 8:21.00 דקות (2023)
1500 מטר חופשי: 16:22.78 דקות (2022)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

200 מטר חופשי: 1:55.78 (2022)
400 מטר חופשי: 4:01.72 (2022)
800 מטר חופשי: 8:12.94 דקות (2022)
כריסטופר שילז

משפחת וושינגטון (אנ') מאת אדוארד סאבאג' (אנ') (1789–1796). המשרת בצד ימין הוא כנראה כריסטופר שילז או אוסטין, שהיה גם הוא עבד במאונט ורנון.
כריסטופר שילז (נולד סביב שנת 1774 במאונט ורנון, וירג'יניה; שנת ומקום פטירה לא ידועים) היה עבד ששימש כמשרת־בית במטע של ג'ורג' וושינגטון, במאונט ורנון, בווירג'יניה, ארצות הברית.
בהיותו נער, עבד כ"משרת הגוף" (אנ') של משפחת וושינגטון במשקי הבית הנשיאותיים בניו יורק: בשנים 1789–1790, ובפילדלפיה, בשנים 1790–1791. בספטמבר 1799, סיכל וושינגטון ניסיון בריחה של שילז ממאונט ורנון. כעבור שלושה חודשים שילז נכח לצד מיטתו של הנשיא לשעבר כאשר היה על ערש דווי.
עבדים בירושה לאלמנה

שילז היה רכוש אחוזתו של דניאל פארק קוסטיס (אנ')‏ (1711–1757), בעלה הראשון של מרתה וושינגטון. כאלמנה, היא קיבלה שימוש לכל החיים בשליש מהעבדים של האחוזה של קוסטיס. בזמן נישואיה בינואר 1759 לג'ורג' וושינגטון, העבדים שהועברו לידיה בירושה (dower" slaves") מנו לפחות 85 נפשות.
על פי החוק בווירג'יניה, מעמדו החוקי של עבד נקבע על פי האשה, כך שכל ילדיה של אם משועבדת נולדו משועבדים גם הם, לא משנה מיהו האב. במאונט ורנון נולדו דורות מרובים של עבדים שעברו בירושה. מפקד העבדים של מאונט ורנון ביולי 1799 מונה 153 עבדים כאלה.
בעוד שג'ורג' וושינגטון שחרר את 123 העבדים שלו באמצעות צוואתו בשנת 1799, העבדים שעברו לאשתו בירושה נותרו רכושה של אחוזת קוסטיס. לאחר מותה של מרתה וושינגטון ב-1802, העבדים שעברו אליה בירושה, עברו עתה בירושה לארבעת נכדי קוסטיס.
רקע

שילז היה בנה של אליס (Alyce או Alce), טווה משועבדת באחוזה. ייתכן שאביו היה כריסטופר שלדז (Sheldes), נהג עגלה לבן, שעבד במאונט ורנון עד דצמבר 1773. כריסטופר רשום כ"בן 11" במפקד העבדים במאונט ורנון בפברואר 1786. סבתו, "Old Doll", הייתה טבחית באחוזה, והייתה בין העבדים המקוריים שהועברו בירושה והובאו למאונט ורנון בשנת 1759.
ויליאם לי היה "משרת הגוף" של וושינגטון במהלך המהפכה האמריקאית, ועידת החוקה בשנת 1787, ובמאונט ורנון. באפריל 1789, כשוושינגטון יצא לעיר ניו יורק כדי להישבע כנשיא הראשון של ארצות הברית, לי היה חולה מכדי לעשות את הנסיעה. שילז בן הארבע עשרה הלך במקומו של לי, אף על פי שלי הצטרף לשילז בבית הנשיאותי כעבור מספר שבועות. השניים נעשו מאוחר יותר קרובי משפחה: אחיו של לי היה נשוי לדודה של שילז.
משקי הבית הנשיאותיים

לאחר אישור החוקה האמריקאית, העיר ניו יורק שימשה כבירה הלאומית מדצמבר 1788 עד דצמבר 1790. וושינגטון הושבע ב-30 באפריל 1789. בית הנשיאות הראשון כלל כעשרים משרתים, בהם שבעה עבדים ממאונט ורנון: אוני ג'אדג' (Oney Judge), אוסטין, ג'יילז (Giles), פאריס, מול (Moll), כריסטופר שילז וויליאם לי.
על פי חוק המגורים (Residence Act) ביולי 1790, הקונגרס העביר את הבירה הלאומית לפילדלפיה לתקופה של עשר שנים, בזמן שבירת המדינה הקבועה הייתה בבנייה במחוז קולומביה. לבית הנשיא בפילדלפיה (אנ') היה משק־בית גדול יותר, בתחילה כעשרים וארבעה משרתים, כולל שמונה עבדים ממאונט ורנון: אוני ג'אדג', אוסטין, ג'יילז, פאריס, מול, הרקולס פוזי (אנ'), ריצ'מונד וכריסטופר שילז.
ויליאם לי מעולם לא היה חלק ממשק הבית הנשיאותי בפילדלפיה. הוא הוחזר לצמיתות למאונט ורנון, שם הפך לסנדלר של המטע. לאחר מותו של אוסטין בשנת 1794, הצטרף "פוסטיליון ג'ו" ריצ'רדסון ("Postilion Joe "Richardson) לבית הנשיאות בפילדלפיה.
חוק לביטול הדרגתי של עבדות

עם החוק לביטול הדרגתי של עבדות (An Act for the Gradual Abolition of Slavery) ב-1780, ממשלת פנסילבניה הייתה הראשונה שהחלה בביטול העבדות. אך חוק המדינה היה מאוד הדרגתי ומכבד מאוד את זכויות הקניין של בעלי העבדים. החוק שחרר רק את הילדים העתידיים של אמהות משועבדות. כל אדם שהיה משועבד בפנסילבניה לפני כניסת החוק לתוקף נותר משועבד לכל החיים. בעלי עבדים שאינם תושבי פנסילבניה, יכלו להחזיק את עבדיהם במשך שישה חודשים בעודם במדינה. אך אם העבדים הללו הוחזקו בפנסילבניה יותר מחצי שנה, חוק המדינה העניק להם את הסמכות לשחרר עצמם באופן חוקי.
פילדלפיה תפקדה כבירה הלאומית במהלך מלחמת העצמאות. כאשר גובש החוק לביטול הדרגתי, הייתה לממשל הפדרלי זרוע אחת - הקונגרס - שהתכנס בעיר. פנסילבניה פטרה במיוחד חברי הקונגרס ואת העבדים האישיים שלהם מחוק המדינה של 1780. עשר שנים לאחר מכן, כאשר חזרה הבירה הלאומית לפילדלפיה, אושרה החוקה האמריקנית ולממשל הפדרלי היו שלוש זרועות. חברי הקונגרס נותרו פטורים מחוק הביטול ההדרגתי של פנסילבניה, אולם השפעות החוק על מחזיקי משרות מחזיקי־עבדים ברשות השופטת וברשות המבצעת נותרו לא ברורות.
וושינגטון טען, באופן פרטי, כי נוכחותו בפנסילבניה היא רק תוצאה של היותה המושב הזמני של השלטון הפדרלי, שהוא נשאר אזרח וירג'יניה, ושחוק פנסילבניה לא אמור לחול עליו. בעצתו של התובע הכללי, אדמונד רנדולף, הוא ערך באופן שיטתי סבב בין עבדי בית הנשיא, פנימה והחוצה מפנסילבניה, כדי למנוע מהם תושבות רצופה של שישה חודשים. בשנת 1788 תיקנה פנסילבניה את החוק, כדי לחסל את הפרצה הזו, וסבב עבדים זה שערך וושינגטון היה כנראה הפרה של החוק המתוקן, והוא נותר ללא עוררין במשך תושבותו של וושינגטון בפילדלפיה.
עם התקרבות המועד האחרון של ששת החודשים הראשונים במאי 1791, מרתה וושינגטון לקחה את שילז ואת אוני ג'אדג' לטיול בן יומיים לטרנטון, ניו ג'רזי, ובכך ביטלה את תוקף מגוריהם בפנסילבניה.
מאונט ורנון

שילז הוחזר לצמיתות למאונט ורנון בינואר 1792, שם עבד כמלצר והגיש את הארוחות המשפחתיות. וושינגטון השלים את כהונתו השנייה כנשיא במרץ 1797, וחזר לווירג'יניה.
בספטמבר 1799 גילה וושינגטון פתק המתווה תוכנית בריחה ממאונט ורנון עבור שילז וארוסתו (פתק זה מוכיח כי שילז ידע לקרוא) וסיכל את הבריחה. שלושה חודשים לאחר מכן, שילז היה ליד מיטתו כאשר וושינגטון נפטר ב־14 בדצמבר 1799.
בהיותו עבד שעבר בירושה לאלמנה מרתה, שילז לא היה בין 123 העבדים ששוחררו על ידי ג'ורג' וושינגטון בצוואתו בשנת 1799. לאחר מותה של מרתה וושינגטון בשנת 1802, הפך שילז לאחד מ-153 העבדים שירשו ארבעת נכדי קוסטיס. אין תיעוד למקום מגוריו בשארית חייו או למועד בו הוא נפטר.
הערות שוליים

↑  Washington, George. "From George Washington to Roger West, 17 September 1799". Sometime ago the Servant who waits upon me, named Christopher (calling himself Christopher Sheels)
↑  Washington, George. "Staff Notes (From George Washington to Roger West, 17 September 1799)". Christopher, or Christopher Sheels as he was sometimes called, was a young dower slave about twenty-four years old at this time.
↑  "Slavery By the Numbers"
↑  List of Slaves at Mount Vernon
↑  "Experiencing Mount Vernon". pp.38-39
↑  Christopher Sheels, The President's House in Philadelphia
רחוב אלכסנדרה צ'קה (ריגה)

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Aleksandrs Čaks 
 אורך:  2,744 מ' 
 מיקום
 ערים ראשיות:  ריגה 
 
 קואורדינטות:  56°57′33″N 24°08′30″E﻿ / ﻿56.959166666667°N 24.14175°E﻿ / 56.959166666667; 24.14175
 he
 
רחוב אלכסנדרה צ'אקה הוא הרחוב הראשי של ריגה, הגבול בין שכונת סנטרה של מחוז סנטרה לשכונות רחוב אבוטו וגריזינקלנה של פרבר לאטגל. רחוב אלכסנדרה צ'אקה הוא המשך של רחוב מארייס מהצומת עם הרחובות אבוטו ובלאומנה ומסתיים בזמיטאן, העובר מעל קו הרכבת ריגה-לוגאז'י. אורכו הכולל של הרחוב הוא 2,744 מטר והקטע הגדול ביותר שלו, עד לרחוב Ārgli, מורכב משלושה נתיבי נסיעה לא מופרדים.
שמות הרחוב

בהתחלה נקרא הרחוב "רחוב יאונו" ("חדש"). בשנת 1860 קטע חדש שנבנה משדרות ריינא הנוכחית ברחוב אליזבטס קיבל את השם "מאריאס" על שם מריה אלכסנדרובנה, אשתו של הקיסר הרוסי אלכסנדר השני. בשנת 1885 אוחד גם שאר אזור יאונו עם מאריאס. לאחר הכיבוש הגרמני של לטביה משנת 1941 עד 1944 הוא נקרא רחוב פסקוב, אך בשנת 1950 שונה שמו לרחוב סובורוב על שם איש המלחמה הרוסי, גנרל אלכסנדר סובורוב. בשנת 1989, הרחוב חולק שוב לשני חלקים, תוך שמירה על אותו מספור. הקטע מכיכר התחנה לצומת עם רחוב בלאומנה / אבוטו שונה לרחוב מאריאס, ואילו הקטע הרחוק יותר קיבל את השם אלכסנדרה צ'אקה, לכבוד המשורר אלכסנדרס צ'אקס, שעבורו הוקמה אנדרטה בזידונדרז.
תיאור הרחוב

רחוב אלכסנדרה צ'אקה הוא רחוב אספלט באורך 2,040 מטר בסביבת סנטרה, רחוב אבוטו וגריזינקלנה. הוא מתחיל בצומת הרחובות מאריאס, אבוטו ובלאומנה (זהו המשך של רחוב מאריאס) ומתרחק לכיוון צפון-מזרח ממרכז העיר. רחוב אלכסנדרה צ'אקה מצטלב עם הרחובות Lāčplēša, Gertrude, Staba, Bruninieku, Matīsa זידונדארזה וריגה 6.
הערות שוליים

↑  Piezīme: līdz 1923. gadam Suvorova, krievu karavadoņa mazdēla, Baltijas ģenerālgubernatora, vēlākā Pēterburgas ģenerālgubernatora kņaza, vārds bija tagadējai Krišjāņa Barona ielai
↑  "zudusilatvija.lv". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000346434
מיגלזה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  טרפטו-קפניק, ברלין
 סוג:  eutrophic lake 
 מידות
 שטח:  7.2 קילומטר רבוע, 730 הקטאר
 אורך מרבי:  4.3 ק"מ ק"מ
 אורך:  4,336 מטר
 רוחב מרבי:  2.6 ק"מ ק"מ
 רוחב ממוצע:  2,607 מ' (נכון ל־2001) 
 עומק מרבי:  8 מ' מטר
 מידע נוסף
 נהר מזין:  Fredersdorfer Mühlenfließ, שפרה 
 מקור לנהר:  שפרה 
 מדינות באגן הניקוז:  גרמניה 
 קואורדינטות:  52°26′00″N 13°39′00″E﻿ / ﻿52.433333333333°N 13.65°E﻿ / 52.433333333333; 13.65
 he
 
אגם מיגלזה (ידוע גם בשם Großer Müggelsee, "האגם הגדול") הוא אגם טבעי בפרברים המזרחיים של ברלין, עיר הבירה של גרמניה. זהו האגם הגדול מבין אגמי ברלין לפי שטח, עם שטח של 7.4 קילומטרים רבועים (2.9 מילים רבועים), אורך של 4.3 קילומטרים (2.7 מיל).
האגם נמצא ברובע טרפטו-קפניק בברלין.
האגם עצמו הוא בעומק 8 מטרים (26 רגל) בנקודה העמוקה ביותר שלו. בקצה הדרומי שלו יש גבעות הנקראות 'Müggelberge', שגובהן 115 מטרים (377 רגל); הם נוצרו במהלך הפליסטוקן (כשקע קרחוני, שנותר בקרחון ווייכסלי). על מה שמכונה 'קלינר מיגלברג', נבנה ה-'Müggelturm' (מגדל) המתויר והפופולרי, הראשון ב-1889 (נהרס בשריפה ב-1958), והנוכחי ב-1960/61. מהמגדל נשקפים נופים נרחבים של האגם והיערות על רקע קו הרקיע של ברלין.
ונדנטורם
נהר השפרה זורם לתוך האגם דרך ה-Kleiner Müggelsee הקטן יותר, ששטחו רק 0.16 קילומטרים רבועים (0.062 מילים רבועים). מפעל המים של פרידריכסהגן על הגדה הצפונית של ה-Müggelsee שואב את רוב מימיו מהאגם. ישנם גם בארות עמוקים רבים הממוקמים בסמוך לגדות, והם מוזנים בעיקר מהאגם וחלק קטן מהם ממי התהום.
אטימולוגיה

השימושים הראשונים במרכיב המילה "Müggel" הם, לפי גרהרד שלימפרט ב"Codex diplomaticus Brandenburgensis", ב-1394 כ"den Tyns in der Miggel" וב-1487 כ"von der Miggelseh". האטימולוגיה נותרה לא ברורה. הנגזרת המסורתית ממוגילה סלאבית נפוצה = "קבר, גבעת קבר, גבעת אדמה" נדחתה על ידי שלימפרט כלא עמידה. מקור פרה-סלאבוני, גרמני משורש פרוטו-הודו-אירופי סביר יותר: migh-, mighla = "ערפל, ענן": בהולנדית miggelen = "טפטוף". ניתוחים אומרים כי החלק "היים" של המילה מקורו בסביבות 1750 על ידי מתיישבים מהפאלץ ממולדתם אודרנהיים, לפי שלימפרט.
שמות

בדצמבר 2013, אגם על הירח טיטאן של שבתאי נקרא רשמית על שם אגם Müggelsee על ידי האיגוד האסטרונומי הבינלאומי. אגם זה מורכב ממתאן נוזלי ואתאן, והוא ממוקם ב-84°26 N ו-203°30 W על ירח טיטאן.
הערות שוליים

↑  "Müggelberge". Koepenick.net (בגרמנית). נבדק ב-15 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Der Müggelturm in den Müggelbergen". Koepenick.net (בגרמנית). נבדק ב-15 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Flatau, Sabine (26 בינואר 2004). "Neuer Anlauf zu Sanierung: Verein will Müggelturm retten". Die Welt. נבדק ב-15 במאי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Der Große Müggelsee". Leibniz-Institut für Gewässerökologie und Binnenfischerei (בגרמנית). נבדק ב-15 במאי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  International Astronomical Union (WGPSN)
↑  Coustenis, A.; Taylor, F. W. (21 ביולי 2008). Titan: Exploring an Earthlike World. World Scientific. pp. 154–155. ISBN 978-981-281-161-5. {{cite book}}:  (עזרה)
קייטי גריימס

קייטי גריימס (באנגלית: Katie Grimes; נולדה ב-8 בינואר 2006) היא שחיינית אמריקאית, סגנית אלופה אולימפית (פריז 2024) ופעמיים ברציפות סגנית אלופת העולם (בודפשט 2022 ופוקואוקה 2023) במשחה ל-400 מטר מעורב אישי.  סגנית אלופת עולם (בודפשט 2022) במשחה ל-1500 מטר חופשי וזוכת מדליית ארד באליפות העולם (פוקואוקה 2023) במשחה ל-10 ק"מ במים פתוחים.
ביוגרפיה

גריימס נולדה וגדלה בלאס וגאס שבמדינת נבדה, ארצות הברית. מתאמנת בקבוצת סנדפייפרס בלאס וגאס, נבדה בהדרכתו של רון אייקן, לצדם של אלופים אולימפיים, קודי מילר, בואי בקר, אריקה סאליבן, בלה סימס וקלייר ויינסטין.
ביוגרפיה > 2021 > אולימפיאדת טוקיו

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה, בחודש יוני 2021, סיימה גריימס במקום השני אחרי קייטי לדקי במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 8:20.36 דקות, בהיותה בת 15, הייתה לספורטאית הצעירה ביותר במשלחת האמריקאית. במשחקים האולימפיים עצמם היא סיימה במקום רביעי בתוצאה של 8:19.38 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 8:17.05 דקות ועלתה שנייה למשחה הגמר.
ביוגרפיה > 2022 > סגנית אלופת עולם

באליפות העולם שנערכה בבודפשט, הונגריה ביוני 2022 זכתה גריימס בשתי מדליות כסף, במשחה ל-1500 מטר חופשי בשיא אישי חדש של 15:44.89 דקות, אחרי קייטי לדקי (15:30.15 דקות) ולפני לני פליסטר מאוסטרליה (15:57.61 דקות) ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא אישי חדש נוסף של 4:32.67 דקות, אחרי סאמר מקינטוש מקנדה (4:32.04 דקות) ולפני בת ארצה אמה ואיינט (4:36.00 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה מים פתוחים ל-10 ק"מ בתוצאה של 2:02:37.2 שעות.