stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היכל התלמוד

| --- | --- |

 כולל אברכים
 תקופת הפעילות:  1930–הווה (כ־94 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′41″N 34°46′09″E﻿ / ﻿32.061444444444°N 34.769138888889°E﻿ / 32.061444444444; 34.769138888889
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) היכל התלמוד(למפת תל אביב רגילה) היכל התלמוד(למפת גוש דן רגילה) היכל התלמוד(למפת גוש דן מוגדלת) היכל התלמוד  he היכל התלמודhe היכל התלמודמפת  דרום __ תל אביב (in English: Tel Aviv) ויפו (in English: Jaffa) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) מדרום: __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park), __ חולון (in English: Holon), __ בת ים (in English: Bat Yam) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
היכל התלמוד היא ישיבה שהוקמה בתל אביב בתחילת שנות ה-30 של המאה ה-20, והייתה המוסד התורני הראשון בתל אביב הקטנה. כיום פועל במקום כולל אברכים.
היסטוריה

באמצע שנות ה-20 עלה לארץ ישראל "הסבא מסלבודקה" הרב נתן צבי פינקל עם קבוצה מתלמידיו והקים בחברון שלוחה של ישיבת סלבודקה. הוא הספיק לשהות בארץ כשנתיים עד שנפטר. בשל מצבו הבריאותי הוא שהה מספר פעמים בחוף הים בתל אביב. כשראה כי בעיר החדשה והמתפתחת אין מוסד תורני הוא עודד את בנו הרב אברהם שמואל פינקל וקבוצה ממקורביו, בהם הרב ישראל זיסל דבורץ, לייסד בה ישיבה. בכך ביקש להשפיע על מצבו הרוחני והתורני של היישוב החדש במרכז הארץ.
בכ"ט בשבט תרפ"ז (1927) נפטר הסבא מסלבודקה, בלי שזכה לראות את חזונו יוצא לפועל. אולם בניו הרב אברהם שמואל פינקל והרב אליעזר יהודה פינקל, יחד עם הרב משה מרדכי אפשטיין וקבוצת תלמידיו של הסבא מסלבודקה, החליטו לפעול להגשמת רעיון הקמת הישיבה בתל אביב. הם נעזרו בעסקניה הדתיים של תל אביב הקטנה, וכמו כן קיבלו המלצות מגדולי הרבנים בארץ ישראל, ובהם הרב יוסף חיים זוננפלד, הרב אברהם יצחק הכהן קוק והרב איסר זלמן מלצר, שקראו לציבור להירתם ולתרום להקמת הישיבה.
בחשוון תרצ"א (1930) נוסדה הישיבה החדשה - "היכל התלמוד". בשנתיים הראשונות פעלה הישיבה בתוך בית הכנסת הגדול שברחוב אלנבי. בשנת תרצ"ג (1933) הונחה אבן הפינה לישיבה ברחוב יהודה הלוי 13 בתל אביב, במעמד הרב הראשי של תל אביב שלמה הכהן אהרונסון וראש העיר מאיר דיזנגוף, וכעבור שנה נחנך הבניין. לימים נקרא הרחוב שבו שוכנת הישיבה על שמה - רחוב היכל התלמוד.
בראשות הישיבה עמדו הרב יוסף פרבר והרב חיים זאב פינקל. נשיא הכבוד היה הרב אליעזר יהודה פינקל. לימים עמד בראשות הישיבה הרב טוביה ליסיצין.
בשונה מישיבות אחרות, נועדה ישיבת "היכל התלמוד" מלכתחילה עבור אברכים נשואים, כדי להכשירם לתפקידי רבנות במושבות וביישובים החדשים שבמרכז הארץ. עשרות בוגרים של ישיבת חברון עברו ללמוד בישיבה ולאחר מספר שנות לימודים מונו לרבני ערים, מושבות, שכונות ועוד.
בתקופת מלחמת העולם השנייה הוקמה במתחם "היכל התלמוד" מסגרת מיוחדת לפליטים שהגיעו מאירופה בשם "ישיבת פליטת סופרים". אחד מאנשי הצוות היה שלמה לורינץ. בשנת תש"א הוקמה במקום ישיבה קטנה, "אור התלמוד", שהייתה מסונפת ל"היכל התלמוד". בין רבניה: הרב חיים אריה ברנשטיין, מחבר הספר "הליכות חיים". בין תלמידיה: הרב ברוך דב פוברסקי. בשנות ה-80 הקימה הנהלת "היכל התלמוד", בראשות הרב טוביה ליסיצין, ישיבה קטנה בבני ברק בשם "אור התלמוד", בראשה עמד הרב חיים אלעזר צוובנר, חתנו של הרב ליסיצין. לאחר פטירת הרב ליסיצין היא נקראה על שמו "היכל טוביה".
עם התפתחות בני ברק הסמוכה והידלדלות האוכלוסייה החרדית בתל אביב ירדה קרנה של "היכל התלמוד" והיא הפכה לכולל אברכים. בראש הכולל עמד הרב טוביה ליסיצין ולאחריו בנו הרב דוד ליסיצין.
מבוגרי הישיבה

הרב אוריה ברוידא, רבה של גבעתיים
הרב אליהו דרבקין, רבה של רמתיים (כיום הוד השרון)
הרב אליהו קושלבסקי, רבה של באר שבע
הרב אליעזר גולדשמידט, דיין בבית הדין הרבני הגדול
הרב אפרים בורודיאנסקי, ראש בית מדרש לדיינים "שבט מיהודה" בתל אביב
הרב דב כ"ץ, שימש כר"מ בישיבת היישוב החדש
הרב דב מעייני (אז: קריקסטינסקי), רבה של מגדיאל
הרב שמעיה דוד ויין, רבה של חולון
הרב דוד סלומון, רבו של כפר אברהם בפתח תקווה
הרב זבולון גרז, אב"ד רחובות
הרב חיים יצחק ליפקין, מרבני תל אביב
הרב יוסף צבי וינר, רבה של נס ציונה
הרב יקותיאל עזריאלי (אז: קושלבסקי), רבה של זכרון יעקב
רבי ישראל דן טאוב, האדמו"ר ממודז'יץ
הרב מנחם שלמה בורנשטיין, האדמו"ר מסוכטשוב ורב שכונת יד אליהו בתל אביב
הרב פסח קוקיס, רבה של בת ים
הרב צבי יהודה מלצר, רבה של פרדס חנה ולאחר מכן של רחובות
הרב שמעון ח. ביטון, רבה של חדרה
לקריאה נוספת

לדמותו של היכל התלמוד, קובץ מוקדש ליובל העשרים וחמש, הוצאת מזכירות היכל התלמוד, תל אביב, תשט"ז
הרב דב כץ, דברי הגות וראות ב, ירושלים תשמ"א, עמ' 202
הערות שוליים

↑  כשנה קודם הקמתה הקים הרב הלל ויטקינד סניף של ישיבת "בית יוסף - נובהרדוק" בתל אביב, אולם בתקופתה הראשונה היא לא פעלה באופן מסודר וממוסד ורק בשנים שלאחר מכן התפתחה ונעשתה אחד ממוסדות התורה המרכזיים של תל אביב.
↑  בנין בשביל "היכל התלמוד", דבר, 12 ביולי 1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313369605171 
יד זיכרון בהיכל התלמוד ת"א
המוח של אלברט איינשטיין

מוחו של איינשטיין שצולם על ידי הפתולוג שגנב אותו לאחר מותו
המוח של אלברט איינשטיין הוא אחד ממספר איברים, שהוצאו מגופתו של אלברט איינשטיין לפני שריפתה לצורך מחקר מדעי על אחד מגדולי המדענים בתולדות האנושות.
גורל המוח

אלברט איינשטיין מת ב-18 באפריל 1955 בבית החולים פרינסטון בניו ג'רזי בעקבות מפרצת של אבי העורקים שהתפוצצה בחלל הבטן שלו. נתיחת גופתו נערכה במעבדתו של תומאס סטולץ הארווי זמן קצר לאחר מותו. הארווי, שערך נתיחה שלאחר המוות לפני שריפת גופתו של איינשטיין הסיר לטענתו כמה איברים ביניהם את המוח ששקל 1230 גרם.
הוצאת האיברים על ידי הארווי נעשתה ללא אישור משפחתו של איינשטיין ובצורה לא חוקית, זאת ככל הנראה על מנת לא לאבד את היכולת לחקור את מוחו של איינשטיין שהיה גאון ומגדולי המדענים בתולדות האנושות. עם זאת, הארווי טען כי לאחר פרסום הידיעה על הוצאת האיברים מגופתו בעיתון, יצר הנס אלברט איינשטיין בנו הבכור של איינשטיין קשר עם הארווי וככל הנראה התיר לו להשתמש במוח לצורכי מחקר (דבר שאיינשטיין עצמו התבטא לגביו בצורה חיובית עוד בחייו).
לאחר הנתיחה נלקח המוח למעבדה באוניברסיטת פנסילבניה שם הזריק הארווי פורמלין לטובת שימור המוח ושם אותו בצנצנת עם פורמלין. הוא צילם את המוח מזוויות רבות ולאחר מכן חתך אותו ל-240 חלקים (כל אחד בערך ס"מ) ועטף את הקטעים בחומר דמוי פלסטיק הנקרא קולודיון.
הארווי חילק את חתיכות המוח לפתולוגים ונוירולוגים מובילים בתקווה לגילוי מידע שימושי באמצעות מחקר מדעי, אך רוב החתיכות נשארו אצלו.
ישנן טענות כי הארווי הסיר גם את עיניו של איינשטיין ומסר אותם להנרי אברמס, רופא העיניים של איינשטיין.
40 שנה לאחר מותו של איינשטיין, יצר העיתונאי מייקל פטרניטי קשר עם הארווי ולאחר שיחתם הזמין אותו הארווי למסע להשבת המוח לצאצאיו של איינשטיין. מייקל והארווי נסעו יחד לנכדתו של איינשטיין, אווילין, שגרה באותה תקופה בברקלי, קליפורניה. על המסע המשותף כתב פטריניטי ספר בשם "בדרך עם מר אלברט" (הוצאת 'מודן') ובו מתאר את המסע ואת שיחותיו עם הארווי וענותיו כי בסך הכול פעל למען המדע. אז התגלה כי במשך השנים שלח הארבי חתיכות ממוחו של איינשטיין למדעני מוח שונים, ובתא המטען של פטרניטי נותרו ממנו חתיכות בלבד.
בשנת 2010 העבירו יורשי הארווי את שרידי מוחו של איינשטיין למוזיאון הלאומי לבריאות ורפואה, יחד עם עוד 14 תצלומים של המוח (שהיה כעת מפורק לחלקים קטנים ביותר) שמעולם לא נחשפו לציבור.
לקריאה נוספת

שרידים: המוח של איינשטיין, סרט תיעודי משנת 1994 מאת קווין האל
בעל גאון: האודיסיאה המוזרה של מוחו של איינשטיין, ספר מאת קרולין אברהם משנת 2001
הערות שוליים

↑  ד"ר גלי וינשטיין, מי גנב את מוחו של אלברט איינשטיין?, באתר ynet, 2 ביוני 2010
↑  הספר "בדרך עם מר אלברט" באתר סימניה
הירופומי הירנו

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
הירופומי הירנו (ביפנית: 平野 博文, נולד ב-19 במרץ 1949) הוא פוליטיקאי יפני, שר החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה וחבר בית הנבחרים היפני בדיאט של יפן מטעם המפלגה הדמוקרטית היפנית (DPJ) במחוז הבחירה ה-11 של אוסקה.
הירנו נולד בקצוראגי, ואקאיאמה. הוא החל לעבוד בתאגיד פנסוניק בשנת 1971 לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת צ'ואו. הוא נבחר לבית הנבחרים לראשונה בשנת 1996 כעצמאי. הוא היה מזכיר הממשלה היפני בממשלת יוקיו הטויאמה.
ב-13 בינואר 2012 מונה לתפקיד שר החינוך, התרבות, הספורט, המדע והטכנולוגיה וכיהן בתפקידה זה עד שבסוף 2012 הוחלף על ידי מקיקו טנאקה.
הירוקזו קנאזאווה

| --- | --- |

העטיפה של ספרו SKI Kata Vol.1. בתמונה ניתן לראות את הירוקזו קנאזווה.
 לידה:  3 במאי 1931 מחוז איווטה, האימפריה היפנית
 פטירה:  8 בדצמבר 2019 (בגיל 88)
 מידע כללי
 מדינה:  האימפריה היפנית, יפן 
 השכלה:  Takushoku University 
 www.skifworld.com
 ספורט
 ענף ספורט:  שוטוקאן
 מאמן:  מסטושי נקיימה, גיצ'ין פונאקושי, טרויוקי אוקאזקי
 
הירוֹקזוֹ קנאזאווה (ביפנית: 金澤 弘和;‏ 3 במאי 1931 – 8 בדצמבר 2019) היה מאמן קראטה יפני בשיטת שוטוקאן.
כיהן כמאמן ראשי ונשיא התאחדות הקראטה-דוֹ העולמית (SKI), ארגון שהקים בעצמו לאחר שעזב את התאחדות הקראטה של יפן (JKA). קנאזאווה היה אחד המאסטרים המעטים שהגיעו לדרגה של דאן 10 (הדרגה הגבוהה ביותר שאליה ניתן להגיע בשוטוקאן). קנאזאווה זכה בתחרות "אליפות קראטה לכל יפן" הראשונה שנערכה בשנת 1957. הוא נרשם לאירוע הקוּמיטֶה (קרבות) עם יד שבורה מאירוע קודם, אבל כדי לא לאכזב את אמו שנסעה מרחק רב כדי לצפות בו מתחרה, הוא נלחם בכל זאת וזכה באליפות. בשנה העוקבת זכה בתואר "אלוף הקאטה" וחלק את תואר "אלוף הקומיטה" עם טקיוקי מיקמי באחד מהרגעים המדהימים בהיסטוריה של תחרויות הקראטה בשיטת השוטוקאן. מיקמי וקנאזאווה היו חברים לכיתה ושותפים לדירה לאורך כל קריירת הקראטה שלהם אבל לא לחמו אחד נגד השני בשנה הקודמת מפני שמיקמי היה בפיליפינים, שם לימד במשך שנתיים. כשלחמו אחד נגד השני בסיבוב האחרון, השתמשו במעט מאוד טכניקות מכיוון שהכירו אחד את השני כל כך טוב. הם הקיפו אחד את השני בחיפוש אחר פתיחות עד שתם הזמן. מהסיבה הזו הוחלט ששני המאמנים יהיו אלופי הקומיטה ב"אליפות קראטה לכל יפן" לשנת 1958.
קנאזאווה החל ללמוד ג'ודו בצעירותו, ואף על פי כן החל ללמוד גם קראטה בזמן שלמד באוניברסיטת טקושוקו תחת המאמן הראשי מסטושי נקיימה. קנאזאווה הוא גם אחד מהקראטקה (מתאמן בקראטה) המעטים שעודם בחיים שזכו ללמוד תחת גיצ'ין פונאקושי, המאמן הנודע מאוקינאווה שהביא את הקראטה ליפן וייסד את שיטת השוטוקאן. קנאזאווה היה גם אחד הראשונים שסיים את תוכנית האימונים למאמנים של JKA (לפני ש-JKA התחלקה וקנאזאווה עזב והקים ארגון משל עצמו). בין התלמידים שסיימו קורס זה ניתן למנות את טקיוקי מיקמי, טרויוקי אוקאזקי ואיג'י טאקורה.
נפטר ב-8 בדצמבר 2019.
היוזמה הלאומית למינהל ולשינוי בסוריה

| --- | --- |
 מזכיר כללי:  חסאן א-נורי
 תקופת הפעילות:  2012–הווה (כ־12 שנים)
 אידאולוגיות:  ליברליזם כלכלי חילוניות
 מטה:  דמשק, סוריה
 
היוזמה הלאומית למינהל ולשינוי בסוריה (NIACS; בערבית: المبادرة الوطنية للإدارة والتغيير في سوريا) היא מפלגה פוליטית סורית. מנהיג המפלגה הוא חסאן א-נורי, איש עסקים עשיר, שר וחבר פרלמנט שהתייצב בבחירות לנשיאות סוריה 2014 וקיבל 500,279 קולות, 4.3% מכלל הקבוצות. המפלגה טענה כי תתמודד עם שחיתות, תקדם משק אפקטיבי ותקדם שינוי בסוריה.
המפלגה תיארה את הליברליות הכלכלית בכך שהיא התחייבה לחלק מחדש את עושרן של המשפחות המעטות השולטות במדינה ולבנות מחדש את מעמד הביניים של המדינה. המפלגה הוקמה בשנת 2012 וקיוותה ליצור מנגנוני אינטראקציה בין תאגידים וקהילות בסוריה.
ה-NIACS ערער בחשדנות על מערכת השליטה היחידה על ידי חוקת סוריה. למרות ההפסד בבחירות, אמר א-נורי, "הקואליציה נעשתה לעת עתה, כעת שהשחיתות חלחלה אליה, ואני אופטימי להשיג ניצחון בקרוב."
ה-NIACS מתנגד גם לקבוצות המורדים במלחמת האזרחים בסוריה, ומתח ביקורת על צבא סוריה החופשית ועל ההתערבות בהובלת ארצות הברית בסוריה. הוא גם מתח ביקורת על עמדתה של ישראל.
הערות שוליים

1 2 3  Kenner, David. "The Biggest Losers".
↑  "Who's who: Hassan Al-Nouri May 29th, 2014 by The Syrian Observer". אורכב מ-המקור ב-2018-07-18. נבדק ב-2015-10-10.
הירי בבית ספר מספר 263

| --- | --- |

 תאריך:  3 בפברואר 2014
 מקום:  רוסיה רוסיה מוסקבה, אוטראדנויה, רחוב אוטראדנאיה, בית 11B, בית ספר תיכון מספר 263
 מטרה:  מורים וצוות בית הספר, שוטרים, עוברי אורח
 קואורדינטות:  55°51′25″N 37°36′51″E﻿ / ﻿55.856944°N 37.614167°E﻿ / 55.856944; 37.614167
 סוג:  רצח, חטיפת בני ערובה
 נשק:  קרבין חצי אוטומטי, רובה בראונינג 22, רובה Tikka T3 עם קליעי 7,62×51 NATO מ"מ עם כוונת אופטית
 הרוגים:  2
 חטופים:  21
 פצועים:  1
 מבצע:  סרגיי גורדייב
 מספר מפגעים:  1
  (למפת מוסקבה מוגדלת) הירי בבית ספר מספר 263(למפת מוסקבה רגילה) הירי בבית ספר מספר 263 he
 
תקרית הירי בבית הספר מספר 263 באזור אוטראדנויה בעיר מוסקבה שאירעה ב-3 בפברואר 2014, קרתה לאחר שהתלמיד סרגיי גורדייב, חמוש ברובה קרבין ורובה ציד, ירה במורה לגאוגרפיה ולקח כבני ערובה את חבריו לכיתה, ואז פתח באש נגד אנשי המשטרה שהגיעו למקום, כשהוא הורג את המאבטח ופוצע קשה שוטר מקוף. לאחר משא ומתן, שבו השתתף גם אבי היורה, הנער שחרר את בני הערובה, וכעבור זמן קצר נעצר.
היורה, סרגיי ויקטורוביץ' גורדייב, נולד ב-4 באוקטובר 1998 במוסקבה. בעת האירוע הוא היה בן 15 והיה תלמיד כיתה י' בבית הספר התיכון מספר 263.
בספטמבר 2014 בית המשפט האזורי של בוטירקה במוסקבה החל בהליך המשפטי כאשר ההגנה טענה לאי שפיותו, כאשר המדינה כתובעת נקטה בעמדה דומה. ב-3 במרץ 2015, בית המשפט שלח את הנער לטיפול פסיכיאטרי. ההחלטה נתקבלה ברגשות מעורבים, אך באוגוסט 2015, בית המשפט העירוני של מוסקבה הכיר בהחלטה כהחלטה חוקית. בנובמבר 2015, נשיאות בית המשפט העירוני במוסקבה החליטה לשלוח את התיק לבדיקה מחודשת בבית המשפט הצבאי המחוזי של מוסקבה שבו, ב-8 בפברואר 2016 גורדייב הוכר מחדש כבלתי שפוי. ב-5 במאי 2016 בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית הכיר בפסק הדין כהחלטה חוקית והותיר את ההחלטה לשלוח את הנער לטיפול פסיכיאטרי על כנה.
התקרית הפכה למקרה הראשון ברוסיה של ירי בבית ספר, שבמהלכו נהרגו אנשים; האירוע קיבל תהודה רחבה בחברה הרוסית ועורר דיון סוער על הצורך בהידוק מערכות האבטחה במוסדות החינוך, כמו גם על ההשפעה השלילית של סרטים, תוכניות טלוויזיה ומשחקי וידאו המכילים סצנות אלימות.
גלריה

מצלמת האבטחה בכניסה לבית הספר 263 במוסקבה ביום התקרית
לוח זיכרון במתחם בית הספר
ישיבת המועצה הנשיאותית לתרבות ואמנות שנערכה ביום התקרית ובה הנשיא הגיב לראשונה לעניין
ראו גם

משבר בני הערובה בבסלאן
בן ערובה
הירי בבית הספר מספר 88 באיז'בסק
משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה
המתקפה במכללה הטכנולוגית בקרץ' (2018)
המתקפה על בית הספר באיוואנטייבקה
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של בית הספר (ברוסית)
↑  דרמה בבי"ס רוסי: תלמיד ירה בשוטר ומורה, באתר ynet, 3 בפברואר 2014
↑  עמית ולדמן, ‏דרמה במוסקבה: חמוש פרץ לבי"ס, רצח מורה ושוטר ולקח בני ערובה, באתר ‏מאקו‏, 3 בפברואר 2014
↑  Fred Weir (2014-02-03). "Moscow school shooter brings an all-too-American tragedy to Russia" (באנגלית). Christian Science Monitor. נבדק ב-2016-08-25.
↑  Боков М. (2014-02-05). ""Пока пули из стены не вытащат, я в этот класс не пойду…"" (ברוסית). ЭХО Москвы. נבדק ב-2016-08-25.
↑  "Старшеклассник в Москве застрелил учителя и полицейского" (ברוסית). Русская служба BBC. 2014-02-03. נבדק ב-2016-08-25.
↑  Лютых С. (2015-03-12). "Безумен, но вооружён" (ברוסית). Lenta.ru. נבדק ב-2016-08-25.
↑  לא כולל את התקרית בבית הספר בבסלאן
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא טרור. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הירי בבית הספר מספר 88 באיז'בסק

| --- | --- |

 תאריך:  26 בספטמבר 2022
 מקום:  רוסיה בית הספר 88, רחוב פושקין 285, איז'בסק, אודמורטיה, רוסיה
 מטרה:  תלמידי ומורי בית הספר
 קואורדינטות:  56°52′06″N 53°12′20″E﻿ / ﻿56.868354°N 53.205615°E﻿ / 56.868354; 53.205615
 סוג:  ירי
 נשק:  2 אקדחי מקארוב
 הרוגים:  19
 פצועים:  23
 מבצע:  ארטיום קאזאנצב
 מספר מפגעים:  1
 מניע:  לא ידוע
 he
 
הירי ההמוני בבית הספר מספר 88 בעיר איז'בסק שבאודמורטיה, רוסיה, אירע ב־26 בספטמבר 2022, סמוך לשעה 10:14 בבוקר, ברחוב פושקין 285 בעיר, כאשר גבר בן 34, בוגר בית הספר, ירה למוות ב-17 אנשים (11 מהם ילדים, השאר מאבטחים ומורים), פצע עוד 23 (21 מהם ילדים) ולאחר מכן התאבד בירייה.
מהלך התקרית

הדיווחים הראשונים על הירי הופיעו בערוצי טלגרם בשעה 10:14 שעון מוסקבה. בבוקר 26 בספטמבר פרץ לבית הספר גבר חמוש לבוש בחולצת טריקו עם סמלים נאציים (אנ'). לפי הדיווחים, המפגע הגיע כולו לבוש שחור ועוטה מסכה. הוא נכנס בשקט, ירה במאבטח בית הספר בן ה-73, שניסה להתנגד לו, ובכל מה שנקרה בדרכו במסדרונות, ופתח באש לעבר ילדים ומורים. בכיתות רבות בנו תלמידים בריקדות של שולחנות וכיסאות, והתחבאו מאחורי ארונות. בבהלה, כמה ילדים החלו לקפוץ מהחלונות, והמפגע, בחיפוש אחר קורבנות חדשים, החל לשבור ולירות לעבר הדלתות הסגורות של הכיתות. היורה התאבד לאחר מכן.
זהות המפגע

לפי ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית, המתקפה בוצעה על ידי ארטיום קאזאנצב, בוגר בית ספר יליד 1988. לדברי מושל אודמורטיה אלכסנדר ברצ'לוב, מאז 2011 היה התוקף רשום במרפאה פסיכו-נוירולוגית ואובחן עם סכיזופרניה.
ראו גם

משבר בני הערובה בבסלאן
בן ערובה
משבר בני הערובה בתיאטרון במוסקבה
המתקפה במכללה הטכנולוגית בקרץ' (2018)
המתקפה על בית הספר באיוואנטייבקה
הירי בבית ספר מספר 263
המוח המקסים והמקולקל שלי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  סופי רובינסון   לוטיה סודרלנד
 הופק בידי:  סופי רובינסון   דייוויד לינץ'
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  21 בנובמבר 2014 (פסטיבל אידפא)   18 במרץ 2016 (נטפליקס)
 משך הקרנה:  84 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דוקומנטרי
 mybeautifulbrokenbrain.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
המוח המקסים והמקולקל שלי (באנגלית: My Beautiful Broken Brain) הוא סרט דוקומנטרי בריטי של נטפליקס. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל אידפא ב-21 בנובמבר 2014, ועלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-18 במרץ 2016.
עלילה

הסרט עוקב אחר תושבת לונדון, לוטיה סודרלנד, שלקתה בשבץ מוחי בנובמבר 2011, וכתוצאה ממנו סבלה מאפאזיה שכללה אובדן מוחלט של היכולת לדבר, לקרוא או לכתוב בצורה הגיונית. במהלך השנה שלאחר מכן, תיעדה סודרלנד את התקדמות החלמתה ואת הכישלונות הגדולים שחוותה.
התיעוד כולל את האתגרים היומיומיים שחוותה לאחר שלקתה בשבץ, לא רק עם איבוד היכולת לתקשר באמצעות שפה מילולית, קריאה וכתיבה, אלא גם את ליקויי הזיכרון, הבלבול, השינויים בעיבוד הקוגניטיבי והתפיסה החושית, רגישות יתר לרעש ותחושות העייפות, התסכול, ולעיתים גם התייאשות מהעתיד בהתחשב בשינויים בחייה. התמיכה הערכית שהעניקו משפחתה וחבריה במהלך מסע החלמה זה, מוצגת בצורה בולטת בסרט. באמצעות שיקום נרחב שכלל ריפוי בעיסוק, טיפולי תקשורת וביקורים אצל פסיכולוג ופסיכיאטר, החלימה סודרלנד מהשבץ וחזרה לתפקד.
הפקה

את הרעיון ליצירת הסרט יזמה סודרלנד בעצמה, כשלטענתה המחשבה הראשונה ההגיונית שעלתה במוחה לאחר השבת היא כי צריך לעשות סרט על התהליך שתעבור. היא החלה לצלם את עצמה במצלמת הפלאפון שלה עוד בשהותה בבית החולים, ותיעודים אלו נכללים בסרט. לאחר שבועיים פנתה אל אשת הקולנוע סופי רובינסון כדי לבקש את עזרתה.
השתיים החלו קמפיין מימון המונים באתר Kickstarter ב-28 בנובמבר 2013, והוא הסתיים ב-20 בדצמבר, לאחר שגויסו 37,340 לירות שטרלינג.
הסרט עלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-18 במרץ 2016.
קבלה

בכורת הסרט הייתה בפסטיבל אידפא ב-21 בנובמבר 2014, שם זכה הסרט בפרס "DOC U award".
הערות שוליים

↑  Cape, Jessi (12 במרץ 2016). "SXSW Film Review: My Beautiful Broken Brain". The Austin Chronicle. נבדק ב-18 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Oliver, Simone S. (17 במרץ 2016). "At SXSW, a Woman Who Had a Stroke Turns Director". The New York Times. נבדק ב-4 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "My beautiful broken brain". Aphasia.org. National Aphasia Association. 22 במרץ 2016. ארכיון מ-18 ביולי 2017. נבדק ב-18 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Wills, Kate (17 במרץ 2016). "My Beautiful Broken Brain: The amazing collaboration of David Lynch and a woman who 'video-selfied' her stroke". The Independent. נבדק ב-4 באוגוסט 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Vans, Katy (10 ביוני 2015). "My Beautiful Broken Brain review - moving study of life after stroke". The Guardian. נבדק ב-4 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sodderland, Lotje (22 בנובמבר 2014). "I felt as if I had become fear itself". The Guardian. נבדק ב-6 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "My Beautiful Broken Brain". Kickstarter. נבדק ב-3 באוגוסט 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Spangler, Todd (5 בפברואר 2016). "Netflix Picks Up 'My Beautiful Broken Brain' Documentary from David Lynch". Variety. נבדק ב-4 באפריל 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Award winners". Idfa.nl. International Documentary Film Festival Amsterdam. נבדק ב-18 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
החפת גלים

החפת גלים (באנגלית: Wave shoaling) במכניקת הזורמים היא מכלול התהליכים שעוברים על גלי מים כאשר הם נכנסים לאזור של מים רדודים בטרם הם נשברים. תהליכים אלו כוללים את הגידול בגובהם של הגלים וההחזרה שלהם כתוצאה משיפוע קרקעית החוף וכן את שינויי כיוון ההתקדמות של חזיתות הגלים. הם נגרמים ביסודם מן העובדה שמהירות החבורה של חבילות הגלים, שהיא גם מהירות העברת האנרגיה, קטנה עם עומק המים. במצב מתמיד, הפחתה במהירות העברת האנרגיה חייבת להיות מפוצה על ידי גידול בצפיפות האנרגיה כדי לשמר את שטף האנרגיה על ערך קבוע. גלים העוברים החפה יפגינו גם הפחתה באורך הגל שלהם, זאת בעוד תדירותם תישאר קבועה.
החפת גלים באה לידי ביטוי במיוחד במקרה של גלי צונאמי, ומשום שגלים אלו הם גלי מים רדודים לאורך כל אלפי הקילומטרים של מסלולם, בשונה מגלי ים רגילים שנוצרים בשכבה העליונה של האוקיינוס ומתוארים כגלי מים רדודים רק עם הגיעם בסמוך לחוף.
רקע

גלים המתקרבים אל קו החוף משנם את גובהם כתוצאה ממספר אפקטים. כמה מהתהליכים החשובים שהם עוברים כוללים את השבירה (במובן האופטי) שלהם, עקיפה, החזרה, שבירת גלים (waves breaking), אינטראקציית גל-זרם, חיכוך עם הקרקעית, גידול הגלים כתוצאה מהשפעת הרוח, והחפת גלים. בהיעדר האפקטים האחרים, החפת גלים היא התהליך של השינוי בגובהם של הגלים אודות לשינויים בעומק המים הממוצע - ללא שינויים בכיוון התקדמות הגלים ושחיקה אנרגטית. החפת גלים טהורה מתרחשת כאשר גלים ארוכים מתקדמים בניצב לקווי העומק של קרקעית בעלת שיפוע מתון. במקרה זה גובה הגל  H במיקום מסוים ניתן לביטוי כך:
כאשר  K_{S} הוא מקדם ההחפה ו-  H_{0} הוא גובה הגל במים עמוקים. מקדם ההחפה  K_{S} תלוי רק בעומק המים המקומי  h. מים עמוקים פירושם שהגלים כמעט ואינם מושפעים מקרקעית הים, מה שקורה כאשר העומק  h גדול יותר ממחצית אורך הגל במים עמוקים  L_{0}=gT^{2}/(2\pi ).
פתרונות מתמטיים חשובים בתאוריה של החפת גלים > משוואת המים הרדודים החד-ממדית

אם אורך הגל של הגלים הוא גדול בהשוואה לעומק המים ומשרעתם קטנה מספיק, פרודות המים ינועו במסלולים אליפטיים מוארכים למדי ומהירותן האופקית תהיה גדולה בהרבה ממהירותם האנכית. לפי התיאור הליניארי של גלי מים, דעיכת התנועה המסלולית של פרודות המים עם העומק תלויה באורך הגל והיא מסדר גודל שלו, ולכן ניתן להניח, מכיוון שעומק המים קטן בהשוואה לאורך הגל, שהמהירות האופקית של הפרודות היא בקירוב קבועה בכיוון האנכי בשכבת המים דרכה הגל מתקדם. כיוון שהתנודות במהירות האנכית של פרודות המים אינן משמעותיות, מותר להניח גם שתאוצתם האנכית זניחה בהשוואה לתאוצת הכבידה, ולכן התפלגות הלחץ בשכבת המים היא בקירוב טוב הידרוסטטית; הלחץ בנקודה תלוי רק בעומק הנקודה מתחת לפני המים.
אם הזורם אי דחיס, השינוי בשטף המים משני צידיו של עמוד מים חייב להיות שקול להתרוממות אנכית מתאימה של פני המים מעל אותו עמוד. אם  u(x) היא המהירות האופקית (הקבועה) של פרודות המים, אז נקבל:
שכן מניחים  \eta <<H. כיוון שהתפלגות הלחץ היא הידרוסטטית ניתן לרשום גם:
ולפיכך  p=\rho g(\eta -z)+p_{0}. ממשוואות אוילר ניתן לרשום:
את האיבר השני באגף שמאל ( u{\frac {\partial u}{\partial x}}) ניתן להזניח בהנחה של אורכי גל ארוכים ומשרעת גלים קטנה. לפיכך מקבלים משילוב שתי המשוואות:
זוהי משוואת הגלים, ואם נגדיר  c_{0}={\sqrt {gH}}, נקבל את הפתרון הבסיסי עבור פונקציית הגל, המהירות האופקית והאנכית:
פתרונות מתמטיים חשובים בתאוריה של החפת גלים > חוף עם קרקעית בעלת שיפוע קבוע

כעת נחקור את המקרה של גל מים שפוגע בחוף בעל קרקעית עם שינוי עומק ליניארי; חוף שבו העומק נתון בנוסחה  H=\alpha x, כאשר  \alpha =tan\beta  הוא שיפוע הקרקעית.
ננחש פתרון מהצורה:  \eta ={\hat {\eta }}(x)cos(k(x)x-\omega t), כאשר  k(x)=k_{0}{\sqrt {\frac {x_{0}}{x}}} הוא מספר הגל כפונקציה של הקואורדינטה האופקית x - כאן  k_{0} הוא מספר הגל המתאים לקואורדינטה התחלתית מסוימת  x_{0} (זהו תנאי התחלה).
ניעזר במשוואה שמסומנת ב-(*), אלא שהפעם נחליף את הקבוע H בפונקציה  \alpha x ונקבל את המשוואה הדיפרנציאלית:
{\frac {\partial (x{\frac {\partial {\hat {\eta }}}{\partial x}})}{\partial x}}+\kappa {\hat {\eta }}=0
כאשר  \kappa ={\frac {\omega ^{2}}{\alpha g}}. בעזרת ההצבה  \xi =2{\sqrt {\kappa x}} ניתן להביא את המשוואה הדיפרנציאלית הזאת לצורה:
זוהי הצורה הסטנדרטית של המשוואה הדיפרנציאלית שפתרונה הוא פונקציית בסל, ועל כן הפתרון הכללי למשוואה הוא:
כאשר  J_{0},Y_{0} הן פונקציות בסל מסדר 0 מהסוג הראשון והשני בהתאמה.
ניתן ליישם את התוצאות הללו עבור חוף עם מקטע ליניארי בקרקעית, כאשר במקרה זה מניחים שפרופיל הגל נתון על ידי הפתרון לעיל (המבוטא בעזרת פונקציות בסל) מעל מקטע הקרקעית הליניארי ושהוא סינוסואידי לפני ואחרי המקטע. המשוואות הדרושות כדי למצוא את a,b ומקדמי ההחזרה וההעברה מתקבלות מרציפות פונקציית הגל בשני המעברים אל תוך והחוצה מהמקטע, וכן מגזירות פונקציית הגל במעברים הללו. כך מקבלים מערכת של 4 משוואות ליניאריות ב-4 נעלמים שהם a,b ומקדמי ההחזרה וההעברה T,R.
פתרונות מתמטיים חשובים בתאוריה של החפת גלים > חוף עם קרקעית בעלת שיפוע קבוע > חוק גרין

בעבור ערכים גדולים של הארגומנט  \xi  - כאשר  \kappa ={\frac {\omega ^{2}}{\alpha g}}>>1 (כלומר כאשר שיפוע הקרקעית מתון ולא תלול מדי) ובמרחק x לא קטן מדי מהחוף - פונקציות בסל מקיימות את הקירוב הבא:
ולפיכך:
כיוון שעבור  \xi  גדול מספיק גורמי הסינוס והקוסינוס כמעט ואינם משתנים (ולכן ניתן להתייחס אליהם כקבועים), ניתן לראות שמשרעת הגל גדלה פחות או יותר בהתאם לקשר  {\hat {\eta }}\propto x^{-1/4}\propto H^{-1/4}, בהתאמה עם חוק גרין.