stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מטבח ארמון הטופקאפי
"רפורמות" במטבחי הטופקאפי

כמו תחומים רבים באימפריה העות'מאנית, גם מטבח הארמון העות'מאני עבר שינויים ורפורמות של "מודרניזציה". האימוץ של צורת אכילה בסגנון הצרפתי (אלפרנגה-alafranga), כמו גם של מאכלים צרפתיים, הושלם באימפריה העות'מאנית לקראת סוף המאה התשע-עשרה. בעשורים האחרונים לקראת התפרקותה של האימפריה העות'מאנית, ניתן לראות כי המטבח העות'מאני נשאר בעלי סממנים משמעותיים של העבר, ובד בבד נפתח לתרבויות חדשות ובעיקר לתרבויות אירופאיות. חלק מהשינויים הגדולים במטבח העות'מאני, שהתחוללו במאה התשע-עשרה, כללו אימוץ של "נימוסי שלוחן" חדשים, של ירקות חדשים מאמריקה כמו עגבניות, תירס, פלפל, השימוש בפורצלן אירופאי, ואימוץ של לבוש חדש לזמני הארוחות .
את הסממנים הראשוניים לאימוץ זה של תרבות קולינארית אירופאית, ובעיקר צרפתית, מייחסים לסולטאן מחמוד השני אשר עמד בראש האימפריה העות'מאנית משנת 1808 ועד למותו בשנת 1839. מדבריהם של מטיילים אירופאים ניתן ללמוד כי מחמוד השני היה הסולטאן העות'מאני הראשון אשר עשה שימוש בסכין ומזלג, על מנת לאכול בסגנון אירופאי. קיימות הוכחות נוספות להרגל אכילה זה של מחמוד השני, כמו למשל העובדה שהזמין, זמן קצר לפני מותו, סט של סכום מצרפת. ניתן להניח כי הסולטן מחמוד השני, העדיף לאכול בחיי היום-יום שלו על פי הרגלי האכילה המסורתיים העות'מאניים, אך, עם זאת, תקופת שלטונו היוותה את תחילתם של השינויים הגדולים במטבח העות'מאני- ממטבח מסורתי עות'מאני, למטבח בעל מאפיינים אירופאים, צרפתיים מובהקים.
הערות שוליים

↑  Mutfakları, Saray, Ramadan in Topkapi Palace, Royal Iftars, Ceremonies & Religious Rituals - Ottoman Khoshaf (ארכיון)
↑  Palace Kitchens Opened (ארכיון)
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  Bilgin, Arif, Ottoman Palace cuisine of the Classical Period, Turkis Cuisine
↑  Singer, Amy, Serving Up Charity: The Ottoman Public Kitchen, Journal of Interdisciplinary History
1 2  Sürücüoğlu, Metin Saip, Kitchen Organization, Ceremonial and Celebratory Meals in the Ottoman Empire (ארכיון)
1 2  Ozge Samanci and Arif Bilgin, Ottoman Istanbul and Palace Cuisine in the Era of Muhamd 2, Avrupe Kultur Baskenti, 2010
מגדל גלאטה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל, בניין, אטרקציה תיירותית, מוזיאון 
 כתובת:  גלאטה 
 מיקום:  ביוגלו 
 מדינה:  טורקיה 
 בעלים:  Directorate General of Foundations 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1349
 תאריך פתיחה רשמי:  1349 
 חומרי בנייה:  אבן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רומנסקית 
 מידות
 גובה:  67 מטר
 שטח:  208 מ"ר 
 גובה מעל פני הים:  35 מ' 
 קומות:  9 
 קואורדינטות:  41°01′32″N 28°58′27″E﻿ / ﻿41.025555555556°N 28.974166666667°E﻿ / 41.025555555556; 28.974166666667
 אתר רשמי
  (למפת איסטנבול מוגדלת) מגדל גלאטה(למפת איסטנבול רגילה) מגדל גלאטה
 
מגדל גאלטה (בטורקית: Galata Kulesi) הוא מגדל הממוקם באיסטנבול שבטורקיה, צפונית לקרן הזהב. מגדל זה הוא אחד המבנים הבולטים בקו הרקיע של איסטנבול בחלק העיר הצפוני לקרן הזהב.
המגדל המקורי נהרס במהלך מסע הצלב הרביעי, ושוקם בשנת 1348, בעת שיקומה של העיר והתיישבות הגנואזים בחלק זה של קונסטנטינופול. המבנה היה חלק מביצורי האזור.
הפולקלור מספר על הזארפן אהמט צ'לבי שבמאה ה-17 עף מהמגדל אל צידו השני של הבוספורוס לאזור אוסקודר תוך שימוש בכנפיים מלאכותיות.
המגדל שופץ מספר פעמים במהלך תקופת האימפריה העות'מאנית. בשנת 1990 שוקם המגדל ונפתח לציבור הרחב כמגדל תצפית, וכן כמסעדה ובית קפה.
גלריה

הנוף ממגדל גאלטה. מימין איה סופיה ומשמאל ארמון טופקאפי
מעבורת חולפת על פני מגדל גלאטה, פברואר 2010
מגדל גלאטה המואר לעת ערב
מגדל גלאטה
ראו גם

מגדל באיזיט
מיכל קאדלץ

מיכל קַאדְלֵץ (בצ'כית: Michal Kadlec, נולד ב-13 בדצמבר 1984 בוישקוב שבצ'כוסלובקיה) הוא כדורגלן צ'כי המשחק בפ.צ. סלובצקו ובנבחרת צ'כיה בעמדות המגן השמאלי והבלם. קאדלץ הוא בנו של מירוסלאב קאדלץ, אחד מגדולי הכדורגלנים של צ'כוסלובקיה וצ'כיה בכל הזמנים.
קריירת מועדונים

מיכל קאדלץ החל לשחק כדורגל בעיר קייזרסלאוטרן, תחילה בקבוצת אלזנבורן, ולאחר מכן בפ.צ. קייזרסלאוטרן, בעקבות אביו ששיחק בשנות ה-90 במועדון זה. בשנת 1998 עזבה משפחת קאדלץ את קייזרסלאוטרן, ומיכל קאדלץ עבר לשחק במועדון הנוער של פ.צ. סלובצקו מצ'כיה, ושם גם החל את קריירת הבוגרים שלו בשנת 2001. קאדלץ נשאר במועדון זה עד לשנת 2005, וצבר 34 הופעות ליגה.
בפגרת החורף של עונת 2004/05 עבר קאדלץ לספרטה פראג, וכבר באותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ליגת העל הצ'כית. בעונת 2005/06 זכה קאדלץ עם ספרטה פראג בגביע הצ'כי, לאחר ניצחון על באניק אוסטרבה בבעיטות הכרעה, בהן הבקיע קאדלץ את הפנדל שלו. בעונת 2006/07 זכה קאדלץ עם ספרטה פראג בדאבל, כאשר הקבוצה זכתה שוב באליפות צ'כיה, ובגביע הצ'כי לאחר ניצחון 2-1 על פ.צ. יבלונץ. בעונת 2007/08 הוסיף קאדלץ גביע נוסף לארונו, לאחר ניצחון על סלובן ליברץ בבעיטות הכרעה. את עונת 2008/09 החל קאדלץ בספרטה פראג, אך לקראת תום חלון ההעברות עזב את המועדון לאחר שהופיע במדיו ב-95 משחקי ליגה והבקיע שבעה שערים, וחתם בבאייר לברקוזן. קאדלץ שיחק חמש עונות בבאייר לברקוזן, ובעונת 2008/09 הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הגרמני, בו שיחק 90 דקות בהפסד 1-0 לורדר ברמן. בעונת 2010/11 סיים עם הקבוצה במקום השני בבונדסליגה, לאחר האלופה בורוסיה דורטמונד. עונת 2012/13 הייתה האחרונה של קאדלץ בלברקוזן, וכמות הופעותיו ירדה משמעותית. בסיום עונה זו, עזב את המועדון לאחר שצבר 128 הופעות ליגה, בהן הבקיע שמונה שערים.
בקיץ 2013 חתם קאדלץ בפנרבחצ'ה מליגת העל הטורקית על חוזה לשלוש שנים, תמורת 4.5 מיליון אירו. בעונת 2013/14 זכה עם המועדון באליפות טורקיה, וגם בסופר קאפ הטורקי מול גלטסראיי, במשחק שהסתיים בתיקו 0-0 והוכרע בבעיטות הכרעה. קאדלץ נכנס כמחליף בדקה ה-82 במשחק זה במקומו של ברונו אלבש, והבקיע את הפנדל המנצח.
קריירה בינלאומית

קאדלץ ערך את הבכורה במדי נבחרת צ'כיה בשנת 2007 בניצחון 3-1 על נבחרת סלובקיה. במשחק זה הבקיע קאדלץ שער עצמי. את שערו הראשון בנבחרת הבקיע במשחק ידידות מול נבחרת סקוטלנד במאי 2008. קאדלץ נכלל בסגל צ'כיה ליורו 2008. בטורניר שיחק עשר דקות בלבד, כמחליף בהפסד 3-2 לנבחרת טורקיה בשלב הבתים, הפסד שבעקבותיו הודחה צ'כיה מהטורניר. ביורו 2012 קאדלץ היה שחקן הרכב קבוע, ושיחק בכל ארבעת המשחקים של צ'כיה, עד להדחתה ברבע הגמר מול נבחרת פורטוגל.
תארים

עם ספרטה פראג:
אליפות ליגת העל הצ'כית (2): 2004/05, 2006/07
הגביע הצ'כי (2): 2005/06, 2006/07
עם פנרבחצ'ה:
אליפות ליגת העל הטורקית: 2013/14
הסופר קאפ הטורקי: 2014
מיז אן פלאס

מיז אן פלאס בעמדת עבודה במטבח מוסדי
מיז אן פלאס (בצרפתית: Mise en place - "להעמיד במקום" או "לאסוף") הוא מונח צרפתי מתחום הבישול, המתאר עיקרון או שיטת עבודה לפיה יש לבצע את כל ההכנות המקדימות לפני התחלת הבישול. העיקרון נפוץ מאוד במטבחים מוסדיים ביחס לארגון וסידור המרכיבים שיידרשו לטבח עבור פריטי התפריט שצפויים להיות מוכנים במהלך משמרת. שיטת העבודה ישימה ואף מומלצת בספרי בישול רבים גם לבישול ביתי.
בבישול, המונח משמש הן כשם עצם, לתיאור המערך המוכן של מרכיבי המתכון, וכן כפועל לתיאור תהליך הכנת המערך עצמו.
בנוסף, משמש הביטוי גם לתיאור השקפת עולם, הלך מחשבה ואף פילוסופיית חיים.
הערות שוליים

↑  A. (Auguste) Escoffier, A guide to modern cookery, London : W. Heinemann, 1907
↑  מהי פילוסופיית השף - ומדוע מסעדנים בכל העולם בוחרים ליישם אותה גם בחיים האישיים?, באתר מהות החיים
↑  Dan Charnas, Work Clean: The life-changing power of mise-en-place to organize your life, work, and mind, Rodale, 2016-05-03. (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מין מתפרץ

עורבים אפורים ניזונים מאשפה בחיפה.
תן זהוב בתל אביב. אוכלוסיית התנים גדלה משמעותית בשנים האחרונות.
חזיר בר בחיפה. בשנים האחרונות אוכלוסיית החזירים באזור חיפה התפרצה והתקרב ליישובים יותר ויותר.
מקוקי רזוס המתפרצים בהודו ומתקרבים יותר ויותר לאדם.
עדר של איילים אדומים באנגליה. האייל האדום מתפרץ באנגליה, לאחר שטורפיו הטבעיים של האייל הבוגר נכחדו.
להקת אורליות כחולות. לעיתים מדוזות יכולות להתפרץ לאחר דיג יתר של הדגים המקומיים.
מין מתפרץ הוא מין מקומי שמרחיב את התפוצה שלו ומספר פרטיו גדל משמעותית כתוצאה מנוכחות האדם. לרוב משמש המונח לתאר מינים שהשינוי בנוכחותם בשטח יוצר לחץ על מינים מקומיים אחרים או גורם נזקים לאדם. רבים מהמינים המתפרצים בהגדרתם הם סיננתרופים.
למונח אין מקבילה לועזית מלאה ומינים מתפרצים נחשבים לרוב בעולם כמקרה פרטי של מינים פולשים (local invasive species). הגדרת המונח בעייתית ותלויה בפרשנות, מאחר שלא מדובר במקרים מובהקים כגון אלו הקיימים בתופעת המינים הפולשים, בהם אורגניזם שהגיע מחלק אחר בעולם התרבה בטבע בחלק אחר, אלא בתופעה שעל מנת לקבוע את קיומה והיקפה בוודאות יש צורך בניתוח סטטיסטי של מצב המערכת האקולוגית לאורך זמן, וגם אז הקביעה שמין מסוים גורם נזק אקולוגי לרוב תהיה תחת מחלוקת.
מאפייני מינים מתפרצים

מינים מתפרצים מעצם הגדרתם יהיו מינים שישגשגו בסביבת האדם. בקרב בעלי החיים מינים אלו יהיו לעיתים קרובות אוכלי נבלות אשר הסתגלו לאכילת אשפה. חלקם הגדול יהיו גם מינים המפגינים אינטליגנציה גבוהה, אשר אפשרה להם לסגל את התנהגותם לאדם במהירות גדולה, לעיתים תוך דורות בודדים. לעיתים מינים אלו יהיו פשוט מינים סתגלנים יותר בלי מאפיין מיוחד אחר, אשר מנצלים מאפיינים בסביבת האדם, כגון קיום חקלאות וגינות, מקומות קינון ומסתור בבניינים, ואף האכלת חתולי רחוב באופן המאפשר להם להתרבות באופן נרחב יותר מזה הנצפה בטבע. מינים רבים יתרבו באופן נרחב בסביבת האדם, אך מאחר שלא יגרמו נזקים נראים לעין לאדם או לבעלי חיים אחרים, ולכן על אף שהם עונים על ההגדרה, לא יתויגו כמזיקים. דוגמאות למינים כגון אלו הן דורבן מצוי, צופית בוהקת, דרור הבית ושממית הבתים. ישנם מינים מתפרצים שהגידול במספריהם מיוחס להכחדת מינים אחרים, שהיוו אויבים טבעיים או מתחרים שלהם בעבר. בישראל, ההכחדה העיקרית שהתפרצות מינים מיוחסת לה כיום היא הכחדת מיני הטורפים הגדולים (דב חום סורי, נמר, ברדלס אסייאתי, תניני יאור) שהושלמה ברובה במהלך החצי הראשון של המאה ה-20. הגדלת חלקם היחסי של מינים אלו במארג המזון, גם אם אינם פוגעים ישירות במינים האחרים, עשויה להוביל לשינוי במאזן האקולוגי, שיכול לבוא לידי ביטוי בתופעות תפיסת אתרי קינון, התנהגות טריטוריאליות שתמנע ממינים אחרים גישה למשאבי מזון ומים, ותופעות נוספות המופיעות באופן דומה בעת התבססות מין פולש בשטח.
בקרב צמחים, מינים מתפרצים יהיו לרוב מינים בעלי עמידות מוגברת לנזקי האדם, כגון זיהום מים, זיהום אוויר וזיהום קרקע. היתרון היחסי שלהם בסביבת האדם יוביל להשתלטותם על בתי גידול, וגזילת משאבים מהמינים העמידים פחות לנזקי האדם, לעיתים עד דחיקתם מבית הגידול, שעשוי להיות בית הגידול היחידי שבו התקיימו, מה שעשוי להוביל להכחדתם.
בעלי חיים מתפרצים בישראל

בישראל מינים יוצאים ונכנסים לקטגוריה הזו לעיתים קרובות בעקבות שינויים בגישה של גורמי שמירת טבע, אך בחלקם הגדול מזוהות בבירור גם מגמות רבייה של ממש בשטח. הדוגמאות העיקריות למינים הנחשבים מתפרצים בישראל כיום הם:
עורב אפור - הדוגמה העיקרית למין מתפרץ בישראל. העורבים הללו נחשבים כיום למין הציפור השכיח ביותר בישראל. הנזק שהם גורמים לחקלאות מוכר היטב, והנזק האקולוגי מתמקד בטריפת בעלי חיים קטנים, לרבות אבקועי צבי יבשה, והטרדת עופות דורסים הבאה לידי ביטוי בהפרעה למאמצי ציד הטרף שלהם ואף בתקיפות של ממש.
תן זהוב - תפוצת מין זה הורחבה משמעותית ועל אף שבעבר תנים אלו היו נפוצים בעיקר בחבל הים תיכוני וספר המדבר, כיום ניתן למצאם כמעט בכל חלקי הארץ, כולל דרום הנגב. בהיותם אוכלי נבלות וציידים אופורטוניסטים, התנים משגשגים על אשפה וגידול חקלאי של חיות משק. בנוסף, והגידול במספריהם מיוחס לעיתים קרובות להכחדת הטורפים הגדולים שהותירה את התנים כטורפים הדומיננטיים במערכת, עם תחרות מועטה מאוד ברוב חלקי הארץ. לתן הזהוב מיוחסות לעיתים התפרצויות כלבת, נזק חקלאי עקב טריפת צאן ובקר, וטריפה של מינים בסיכון כגון צבאים.
עטלף פירות מצוי
חזיר בר - מין שאוכלוסייתו גדלה באופן מובהק בשנים האחרונות. אוכלי כל מוחלטים, שבנוסף על תזונה צמחית, לא יבחלו באכילת פגרים, אשפה, חסרי חוליות ואף טרף חי גדול יחסית כגון עופרי צבאים. מלבד פגיעתם במינים בסיכון, עולות בשנים האחרונות יותר ויותר טענות לגבי תוקפנותם כלפי בני אדם, בעיקר כאשר מדובר בנקבות המלוות בגוריהן.
שפן סלע - תוספת חדשה יחסית לקטגוריה זו, שהנזק העיקרי המיוחס לאוכלוסייה הגדלה של מין זה היא הפצת טפיל הלישמניה המועבר מהשפנים לאדם באמצעות זבוב החול וגורם למחלת עור הידועה בשם "שושנת יריחו".
שחפים
תמונת מצב חלקית לגבי חלקם היחסי של מינים מתפרצים בטבע ניתנה במסגרת מיזם ניטור חברת היונקים שנערך תחת תוכנית "המארג" הוצבו מצלמות במספר מוקדים ברחבי החבל הים תיכוני בארץ, חלקן בקרבת יישובים וחלקן בשטחים מבודדים יחסית. במבצע ניטור זה, מתוך כ-4,000 תצפיות, 41.9% היו של תנים זהובים, ו25.5% נוספים היו של חזירי בר. נוכחות משמעותית הייתה גם למינים שועל מצוי ודורבן מצוי. כל יתר 10 מיני היונקים שנצפו היוו רק כ-15% מהתצפיות.
חגב נודד עשוי להתפרץ בלהקות הארבה המשמידות מזון בצורה הרסנית לכלכה. גם חולדות ועכברים עלולים להתפרץ מעבר לאוכלוסייתם בשנים טובות. גם בעלי חיים ימיים כמו דגי זהרון ולהקות מדוזות יכולות להתפרץ.
ראו גם

מין פולש - בשונה ממין מתפרץ, מין פולש לא נכלל בפאונה או בפלורה המקורית של האזור.
התפראות
הערות שוליים

↑  עורב אפור: כל המידע אודות עורבים ומינים מתפרצים בישראל באתר המארג, באתר www.hamaarag.org.il
↑  תנים: התן הזהוב ומידע אודות תנים ומינים מתפרצים בישראל באתר המארג, באתר www.hamaarag.org.il
↑  חזיר בר בישראל: מידע ותצפיות על חזירי בר בישראל באתר המארג, באתר www.hamaarag.org.il
↑  לישמניאזיס (שושנת יריחו), באתר משרד הבריאות
↑  השפעת האדם על בעלי חיים בישראל : יונקים שנצפו במצלמות המעקב, באתר www.hamaarag.org.il
מייקל סנדל

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1953 (בן 71) מיניאפוליס, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בייליול קולג', אוניברסיטת ברנדייס, בית הספר התיכון פאליסיידס צ'ארטר 
 מנחה לדוקטורט:  ג.א.מ. אנסקום, ישעיה ברלין 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 מונחה לדוקטורט:  יאשה מונק 
 תחומי עניין:  מחשבה מדינית 
 עיסוק:  תאורטיקן במדע המדינה, סופר, איש חינוך, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  Justice: What's the Right Thing to Do?, Liberalism and the Limits of Justice 
 פרסים והוקרה:  מלגת רודס (1975) פרס נסיכת אסטוריאס למדעי החברה (2018) עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים FP Top 100 Global Thinkers 
 
מייקל סנדל (באנגלית: Michael Sandel;‏ נולד ב-5 במרץ 1953) הוא פילוסוף פוליטי יהודי-אמריקאי המחזיק בקתדרה לממשל ע"ש אן ט' ורוברט מ' באס באוניברסיטת הרווארד. סנדל נודע כאחד ממבקריו של ג'ון רולס בעקבות ספרו "Liberalism and the Limits of Justice"‏ (1982). בשנת 2002 נבחר כעמית באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים.
ביוגרפיה

סנדל נולד ב-1953 במיניאפוליס למשפחה יהודית. כשהיה בן 13 עברה משפחתו ללוס אנג'לס. הוא למד באוניברסיטת ברנדייס וסיים את חוק לימודיו שם ב-1975. לאחר מכן המשיך ללימודי דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד כחתן מלגת רודז, שם למד אצל הפילוסוף צ'ארלס טיילור.
קריירה

סנדל מלמד באוניברסיטת הרווארד קורס על "צדק" מזה כשני עשורים. כעשרת אלפים תלמידים למדו בקורס זה והוא אחד הקורסים הפופולריים ביותר מבחינת השתתפות התלמידים בהיסטוריה של האוניברסיטה. בסמסטר הסתיו של 2007 נרשמו לקורס 1,500 תלמידים. הסמסטר של שנת 2005 הוקלט ומוצע גם ברשת האינטרנט לתלמידים הלומדים בשלוחות של הרוורד בארצות הברית. גרסה מקוצרת של הקלטה זו עובדה לסדרת טלוויזיה בת 12 פרקים, שזמינה גם באתר של סנדל. כן מלמד סנדל בקורס "אתיקה וביו טכנולוגיה", סמינר העוסק בהשפעות האתיות של הליכים ואפשרויות בשדה הביוטכנולוגיה.
סנדל שימש בממשלו של הנשיא ג'ורג' וו. בוש כיועץ הנשיא לביואתיקה.
מחקריו ועמדותיו > קהילתנות

סנדל משויך לפילוסופים הפוליטיים העוסקים בקהילתנות, גישה פילוסופית היוצאת כנגד ההתרכזות של החשיבה הפוליטית ביחיד ובזכויותיו. לפי הקהילתנות, כל אדם הוא תמיד ובהכרח קשור לבני אדם אחרים, לקהילות שונות, להיסטוריה כלשהי ולמקום מסוים. השתייכות זו היא שמגשימה אותו והופכת אותו לעמוק ומלא תוכן.
על אף שסנדל אינו משייך עצמו במפורש לזרם חשיבה זה, תרם סנדל תרומה חשובה לתורה זו כאשר ביקר את ג'ון רולס בספרו "Liberalism and the Limits of Justice". רולס טען ב-"Theory of Justice" ‏(1971) כי ניתן להגיע ל"תאוריה של צדק" על ידי שימוש במסך הבערות. בניסוי המחשבתי זה, היחידים בחברה דנים על חלוקת הזכויות והחובות כאשר אינם יודעים את תכונותיהם ונטיותיהם. רק לאחר ההחלטה על העקרונות הבסיסיים שינהיגו את החברה, אמורים הדנים להסיר את ה"מסך", ולשוב להיות כעשירים ועניים, שחורים ולבנים וכיוצא בזה. סנדל טען שאנו מטבענו תלויים במצבנו עד כדי כך שלא ניתן לבצע את הניסוי אף בצורה היפותטית. דוגמה לכך הוא קשר משפחתי, שאינו תוצאה של בחירה מודעת אלא של נסיבות אליהן נולדנו. מכיוון שקשרים אלו אינם מבחירה מודעת, הם בלתי ניתנים לניתוק. סנדל מאמין שרק גישה פחות מחמירה, ויותר חופשית, של מסך הבערות יכולה להיות אפשרית. לדעת סנדל, טענתו של רולס תלויה בעובדה שהמסך הוא כה אטום כך שניתן יהיה לבצע החלטות מבלי לדעת מיהו שיהיה מושפע מהם, דבר שהוא בלתי אפשרי במצב בו כל אדם קשור ברשת מסובכת של קשרים אישיים.
מחקריו ועמדותיו > צדק

סנדל לימד במשך למעלה מעשרים קורסי פופולרי באוניברסיטת הרווארד בשם "צדק". בכל אחת מההרצאותיו נוכחו כאלף סטודנטים, הן שודרו גם בערוץ הטלוויזיה הציבורי. ההרצאות דנות בדילמות מוסריות בחיי היום-יום, משולבות בדוגמאות אקטואליות, לדוגמה: "האם זה צודק שדייוויד לטרמן מרוויח פי 700 ממורה?", או "האם אנחנו אחראים לתקן את העוולות שנגרמו על ידי דורות קודמים?".
הצדק לפי סנדל אינו מוחלט, אלא תמיד מתקיים ביחס לקהילה מסוימת - כפועל יוצא של תפיסתו הקהילתנית, שטוענת ששזהותו של כל אדם, ויותר מכך – עצם המוסריות שלו, קשורים בעמדתו החברתית. לכן, סנדל רואה בדמוקרטיה מרכיב הכרחי ומרכזי ביצירתו של שיח פוליטי המכוון למחשבה משותפת על החיים הטובים. הדמוקרטיה אליה הוא שואף אינה רק צורת שלטון, אלא רפובליקה מבחינה מהותית: המדינה לא צריכה רק להגשים צעדי מדיניות, אלא צריכה להיות הקרקע עליה ידונו אזרחים בשאלות מוסריות.
מחקריו ועמדותיו > ביקורת על עקרונות השוק

סנדל מטיף נגד חדירת עקרונות השוק לכל תחומי החיים. בספרו "מה שהכסף לא יכול לקנות: המגבלות המוסריות של השווקים", הוא טוען שארצות הברית ומדינות נוספות הופכות מכלכלות שוק לחברות שוק, ושאנו חיים בזמנים של "אמונה מעמיקה בשוק", אך קיימות מגבלות מוסריות לשווקים, והשאלה היא היכן להציב אותן. הביקורת של סנדל על הלגיטימציה של כלכלות השוק שמאפשרות היצע וביקוש על חשבון שיקולים מוסריים, קובעת שהפיכת בני אנוש או חלקי בני אנוש לסחורה היא פשוט לא מוסרית. בראיון לעיתון "כלכליסט" אמר: "הבעיה העמוקה היא שבשלושת העשורים האחרונים פלשו הכסף והערכים של השוק כמעט לכל תחום בחיינו, והשחיתו ערכים שאינם קשורים לשוק...האם אנחנו רוצים לחיות בחברה שבה הכל למכירה או שיש דברים שהשוק לא יודע לכבד, ולכן כסף לא צריך לקנות?".
במחקריו בוחן סנדל סוגיות כמו פונדקאות, התנדבות לצבא וסחר באיברים, תוך שהוא מציע שני כיווני ביקורת אפשריים. האחד קשור ל-Coercion (כפייה) והשני ל- Corruption (השחתה). הכיוון הראשון בחון האם ניתן לייחס חופש בחירה לאנשים כאשר מצבם הכלכלי דוחק בהם לסחור בגופם או לשרת בצבא מקצועי. כיוון הביקורת השני דן בחברה האזרחית ובמוסר החברתי, המתערערים באופן בלתי הפיך כאשר טובין מסוימים הופכים לסחורה. הוא טוען שיש לשאול מהי האחריות החברתית כלפי אנשים המצויים בתחתית הסולם הסוציו-אקונומי, ואשר נידונים במציאות הכלכלית האלימה הרווחת להפוך עצמם לסחורה?.
ב-1997 לדוגמה, העביר ביקורות על פרוטוקול קיוטו על ההתחממות הגלובלית בטענה שהוא הסיר סטיגמה מוסרית שלילית בכך שהפך את זיהום את כדור הארץ לזכות שאפשר לסחור בה.
מספריו

באנגלית
Democracy's Discontent: America in Search of a Public Philosophy. Cambridge, Massachusetts: Belknap Press of Harvard University Press. 1998. ISBN 9780674197459. (חוסר שביעות הרצון של הדמוקרטיה: אמריקה בחיפוש אחר פילוסופיה ציבורית)
Liberalism and the Limits of Justice. Cambridge, UK New York: Cambridge University Press. 1998. ISBN 9780521567411. (ליברליזם וגבולות הצדק)
Public Philosophy: Essays on Morality in Politics. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. 2005. ISBN 9780674023659. (פילוסופיה ציבורית: מאמרים על המוסר בפוליטיקה)
The Case Against Perfection: Ethics in the Age of Genetic Engineering. Cambridge, Massachusetts: Belknap Press of Harvard University Press. 2007. ISBN 9780674019270. (טיעון נגד מושלמות: אתיקה בעידן ההנדסה הגנטית)
Justice: A Reader. Oxford New York: Oxford University Press. 2007. ISBN 9780195335125.
Justice: What's the Right Thing to Do?. New York: Farrar, Straus and Giroux. 2010. ISBN 9780374532505. (?צדק:מה הדבר הנכון לעשות)
What Money Can't Buy: The Moral Limits of Markets. New York: Farrar, Straus and Giroux. 2012. ISBN 9780374203030. (מה שהכסף לא יכול לקנות: המגבלות המוסריות של השווקים)
The Tyranny of Merit: What's Become of the Common Good?. Farrar, Straus and Giroux. 2020. ISBN 9780374289980.
בעברית
צדק, הוצאת דביר, תרגום: גיא הרלינג, 2012
לקריאה נוספת

גל גרזון, ליברליזם - קשרים, הקשרים, ביקורות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2004.
יוסי דהאן, תאוריות של צדק חברתי, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2007.
הערות שוליים

↑  יוסי דהאן, הפילוסוף הכוכב וצדק גלובלי, באתר "העוקץ", 17 ביוני 2011
↑  גולי דולב-השילוני, הבעיה עם קהילתנות, באתר פיגומים, ‏2022-06-28
↑  קרן צוריאל הררי, דברים שכסף לא צריך לקנות, באתר כלכליסט, 21 ביוני 2012
↑  יונית נאמן, אחיותינו, מוצר צריכה , באתר "העוקץ", 14 בפברואר 2012
↑  אד לוס, "פייננשל טיימס", ‏כלכלנים הם מדעני הכזבים, באתר גלובס, 2 במאי 2013
↑  "Insatiable longing". The Economist. 21 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  הארץ, ספרים חדשים, באתר הארץ, 5 ביוני 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300675605171  PLWABN: 9810638621605606  BIBSYS: 90081195  BNE: XX1393510  BnF: cb12281085w (data)  CANTIC: a11103140  CiNii: DA01272684  GND: 121615812  ISNI: 0000 0001 1764 6033  LCCN: n82045976  MusicBrainz: 63ea16c5-cf4b-4eac-82bb-a75e73fbed4f  NARA: 10568941  NDL: 00474375  NKC: jn20020721229  NLA: 36546316  NLG: 193462  NLK: KAC200801771  NSK: 000069092  NTA: 06985632X  RERO: 02-A003783724  SNAC: w6909wrn  SUDOC: 085990310  Trove: 1284613  VIAF: 56671734   WorldCat (עם VIAF): 56671734
מלחמה אחרת

| --- | --- |
 בימוי:  נדב גל
 הופק בידי:  רוני גמר עודד תורג'מן
 תסריט:  נדב גל
 עריכה:  נועה בן-חגי
 שחקנים ראשיים:  שמעון אמין הלל קפון אוולין הגואל ביאטריס הל-ריץ
 מוזיקה:  קרני אלדד
 צילום:  עידו סוסקולני
 מדינה:  ישראל
 חברת הפקה:  בית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה
 הקרנת בכורה:  2003
 משך הקרנה:  15 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 דף הסרט ב־IMDb
 
מלחמה אחרת (באנגלית: Different War) הוא סרט ישראלי עלילתי קצר (15 דקות) משנת 2003.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בירושלים במהלך האינתיפאדה. פלסטינים מבית ג'אלא יורים אש באופן קבוע אל עבר שכונת גילה שבדרום ירושלים. צחי וחבריו, נערים מהשכונה, מעמידים פני חיילים ומטפסים על חומת הבטון שנועדו להגן על האזרחים מהירי, על מנת להתגרות ולצעוק אל עבר הערבים. נוני, תלמיד כתה ד' ואחיו הצעיר של צחי, מעדיף לשים על פניו איפור של אמו מאשר לשחק את החייל. על רקע הימים האחרונים של שנת הלימודים, נוני נבחר לשחק את דוד המלך בהצגת סוף השנה אליה יגיע ראש הממשלה, אך בסתר ליבו הוא חושק בתפקיד הנסיכה.
צוות השחקנים

שמעון אמין
הלל קפון
אוולין הגואל
ביאטריס הל-ריץ
בארי בן-אשר
נועם כהן
דן-דן רותם
הקרנות וזכיות

2004 - הפסטיבל הבינלאומי לסרטי ילדים בניו יורק
2004 - הפסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בקונטיקט
2004 - Outfest - פסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בלוס אנג'לס
2005 - פסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בפילדלפיה
2005 - פסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בפריז
2005 - פסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בקופנהגן
2005 - פסטיבל לקולנוע הומו-לסבי בציריך - זוכה פרס "התפוח הורוד"
מחנה נחשונים

|  מידע על המבנה |
| --- | --- |
 סוג:  מחנה צבאי 
 על שם:  נחשונים 
 תקופת הבנייה:  ?–2005 
 נשלט על ידי:   עוצבת הבזק
 שטח:  1,700 דונם 
 קואורדינטות:  32°02′46″N 34°59′07″E﻿ / ﻿32.04611111°N 34.98527778°E﻿ / 32.04611111; 34.98527778
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחנה נחשונים(למפת גוש דן רגילה) מחנה נחשונים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה נחשונים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה נחשונים  heמפת  __ אלעד (in English: El'ad)  __ מחנה נחשוניםמצפון: __ מועצה אזורית דרום השרון (in English: Drom HaSharon Regional Council) ממזרח: סלפית (נפה) (in English: Salfit Governorate) מדרום וממערב: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחנה נחשונים הוא בסיס צבאי של צה"ל המשמש כבסיס האם של מפקדת עוצבת הבזק, וכן יחידת מחסני החירום של יחידות האוגדה השונות. כמו כן, שוכנת בבסיס עוצבת קלע דוד. המחנה נמצא סמוך לערים אלעד וראש העין ולקיבוץ נחשונים.
המחנה הוקם במימון אמריקאי בעקבות הסכם ואי שנחתם בשנת 1998. בנייתו החלה בשנת 2001 והוא נחנך בשנת 2005‏. בניית הבסיס הייתה מיזם בינוי בהיקף נרחב. שטח הבסיס כ-1,700 דונם והוא כולל מעל 220 מבנים. במסגרת בנייתו נסללו כ-27 ק"מ של דרכים חדשות. הבסיס כולל מתקנים לרווחת החיילים כגון חדר כושר ובית כנסת.
המחנה כולל ימ"חים רבים ובהם ציוד רב המיועד לחיילי מילואים. בבסיס מערכות ממוחשבות רבות והוא נחשב לימ"ח חדשני ביותר.
הערות שוליים

↑  עומר שיקלר, משרד הביטחון חנך בסיס צבאי חדש, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 בדצמבר 2005
↑  על חנוכת מחנה נחשונים, באתר משרד הביטחון
ערך זה הוא קצרמרבנושא צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבט אל הבסיס, במרכז נראה מכלול הבסיס, המפקדה, וסביב נראים מחסני החרום