stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אטלנטיס (סרט, 2019)
הערות שוליים

↑  "New Brussels-based outfit BFF boards Valentyn Vasyanovych's 'Atlantis'". ScreenDaily. נבדק ב-16 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Toronto Adds The Aeronauts, Mosul, Seberg, & More To Festival Slate". Deadline. נבדק ב-16 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anderson, Ariston. "Venice: Todd Phillips' 'Joker' Wins Golden Lion, Roman Polanski Wins Silver Lion". The Hollywood Reporter. נבדק ב-8 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  «Атлантида» всплывет в ноябре
↑
ערך זה הוא קצרמרבנושא סרטים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל ג'וינר

אל ג'וינר (באנגלית: Alfrederick "Al" Joyner;‏ 19 בינואר 1960), הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (לוס אנג'לס 1984) בקפיצה משולשת. ג'וינר הוא אחיה של האלופה האולימפית ג'קי ג'וינר קרסי ובעלה של האלופה האולימפית פלורנס גריפית' ג'וינר.
ביוגרפיה

ג'וינר נולד ב-1960 בחלקה המזרחי של סנט לואיס שבמדינת מיזורי לאלפרד ומארי ג'וינר, אח בכור לג'קי, אנג'לה ודברה. אביו היה פועל רכבות ואמו אחות. בנעוריו למד בתיכון לינקולן (אנ') שבעיר וגילה כבר אז כישרון ספורטיבי. עם סיום לימודיו החל ללמוד באוניברסיטת ארקנסו (אנ'). בתקופת לימודיו הצטרף לנבחרת האתלטיקה של האוניברסיטה כמתחרה בקפיצה משולשת וזכה שלוש פעמים באליפות הקולג'ים באולמות ובחוץ וכן באליפות דרום מרכז ארצות הברית (אנ').
ב-1999 החל ג'וינר לעבוד כמאמן אתלטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
ב-2000 נשכר ג'וינר על ידי עיתון הספורט SportsToday.com כדי לסקר את אולימפיאדת סידני כשבמקביל אימן שניים מהספורטאים האמריקאים לקראת התחרויות. ג'וינר עצמו ניסה להתחרות באולימפיאדה זו אך נכשל במבחנים בגלל פגיעה בברכו.
ב-2005 החל לעבוד גם עבור הוועד האולימפי של ארצות הברית (אנ') כמאמן הנבחרת הפאראלימפית.
בין השאר אימן ג'וינר את ג'ף הנדרסון שזכה ב-2016 במדליית זהב באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו בקפיצה משולשת.
קריירה ספורטיבית > 1983

באליפות העולם שנערכה בהלסינקי, פינלנד סיים במקום שמיני בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.76 מטר.
קריירה ספורטיבית > 1984 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לוס אנג'לס זכה ג'וינר במדליית זהב בקפיצה משולשת בתוצאה של 17.26 מטר, לפני מייק קונלי מארצות הברית (17.18 מטר) וקית' קונור (אנ') מבריטניה (16.87 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1987

באליפות העולם באולם שנערכה באינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית, סיים במקום חמישי בקפיצה משולשת בתוצאה של 16.92 מטר.
פרסים והוקרה

ב-1984 זכה ג'וינר בפרס ג'ים ת'ורפ המוענק כל ארבע שנים לאתלט המצטיין באולימפיאדה.
ב-1993 התקבל ג'וינר להיכל התהילה של האתלטים באוניברסיטת ארקנסו.
ב-1997 התקבל ג'וינר להיכל התהילה של מדינת ארקנסו.
ב-1999 התקבל ג'וינר להיכל התהילה של מדינת אילינוי.
משפחתו

ב-1980, במהלך ההרשמה למבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת מוסקבה, הכיר ג'וינר את האתלטית האמריקאית פלורנס גריפית' ג'וינר והם נישאו ב-10 באוקטובר 1987. עם פרישתו מספורט תחרותי החל ג'וינר לאמן את אשתו שזכתה באולימפיאדת סיאול ב-1988 ב-3 מדליות זהב ואחת מכסף. ב-1990 נולדה בתם מארי רות. פלורנס נפטרה ב-21 בספטמבר 1998 לאחר שנחנקה מהכרית שלה במהלך התקף אפילפטי.
לאחר מותה פעל ג'וינר לפרסם את ספרה Running For Dummies שיצא לאור ב-1999 כשדולר מכל מכירה יועד לקרן שהקים ג'יונר בשם "הקרן להעצמה קהילתית על שם פלו-ג'ו" שנועדה להגשמת חלומות עבור בני הנוער ברחבי העולם. כמו כן הקים ג'וינר קרן צדקה ומלגות על שם אשתו.
ב-28 ביוני 2003 נישא לאלישה ביהן (Alisha Biehn) ולזוג נולדו 2 ילדים. ב-2021, לאחר שהתגרש מאלישה, נישא ג'וינר בשלישית לסינתיה.
הערות שוליים

↑  ג'וינר לא עבר את המבחנים
↑  Running For Dummies, באתר אמאזון, 1999
↑  נישואיו השלישיים של אל ג'וינר, באתר amomama.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14344637
אטלנטיס החדשה

| --- | --- |

כריכת מהדורת 1628
 מידע כללי
 מאת:  פרנסיס בייקון
 שפת המקור:  לטינית
 סוגה:  אוטופיה
 נושא:  אוטופיה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1624
 מספר עמודים:  62
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך:  1986
 תרגום:  ישראל כהן
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001041237
 
אטלנטיס החדשה (בלטינית: Nova Atlantis, באנגלית: New Atlantis) הוא ספר אוטופי מאת פרנסיס בייקון. הספר יצא בלטינית ב-1624 ובאנגלית ב-1627. העקרונות עליהם מבוססת החברה האידיאלית המוצגת בספר הם רציונליזם ופתיחות, צניעות ונדיבות הבאים לידי ביטוי במנוע הקדמה והאושר המרכזי של החברה: המדע האמפירי.
מבנה הספר ועלילתו

בסיפור המסגרת של הספר נסחפת ספינה של מגלי ארצות אנגלים לאי סמוך לחופי פרו בשם "בנשלם". במהלך הספר מתגלה מבנה האי והמבנה החברה המאושרת והחופשית שחיה בו. במרכז האי ובמרכז חיי תושביו נמצא "בית שלמה", כעין אוניברסיטה המיועדת למחקר מדעי.
לחוקרים האירופאים מסתבר שתושבי האי הצליחו ללמוד על העולם שמחוצה להם מבלי להוודע אליו. כך הם מודעים למשל לנצרות וליהדות ואף הפכו לנוצרים מתוך חקירה וחשיבה רציונלית.
השפעה

בייקון היה אחד המייסדים של החברה המלכותית שעקרונותיה דומים מאוד לעקרונות "בית שלמה", לאמור מחקר מדעי הנערך בפתיחות על ידי "אנשים חופשיים" (ג'נטלמנים) ושמהווה מנוע קדמה לחברה כולה.
הספר השלישי ב"מסעי גוליבר" מתאר את "לפוטה", האי המעופף, המאוכלס במדענים שראשם בעננים המגרשים מתוכם מדענים שפיתחו דבר מה בעל שימוש מעשי. חלק זה הוא פרודיה הן על "אטלנטיס החדשה" והן על החברה המלכותית.
הדמיון בין אטלנטיס החדשה לבין ספרות אגודת הסתרים "צלב הוורד" מרמזים על קשר בין פרנסיס בייקון לבין יוצר האגדה של כריסטיאן רוזנקרויץ, המדען הסודי המושך בחוטי הקיום.
לקריאה נוספת

פרנסיס בייקון, אטלנטיס החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגם: ישראל כהן, 1986
הערות שוליים

↑  Steven Shapin and Simon Schaffer, Leviathan and the Air-Pump ISBN 0691083932 - ניתוח דמות הג'נטלמן בחברה המלכותית המדעית
↑  יוסף דן, אפוקליפסה אז ועכשיו, עמ' 178–225, הוצאת ידיעות אחרונות, 2000. פרנסיס ייטס- The Rosicrucian Enlightenment ,The Occult Philosophy in the Elizabethan Age pp. 203-205
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007585869205171  BnF: cb12221686n (data)  GND: 4272728-5  LCCN: no2010080792  MusicBrainz work: 8d90ee03-d938-469a-838b-393cb4fab89a  NLA: 35038598  SUDOC: 03089221X  VIAF: 182559168   WorldCat (עם VIAF): 182559168
אי-שוויון ברנולי

המחשה גרפית של אי-שוויון ברנולי, עבור  n=3
אי-שוויון ברנולי הוא האי-שוויון  (1+x)^{n}\geq 1+nx לכל מספר שלם  n\geq 0 ולכל מספר ממשי  x>-1. יסודי ושימושי באנליזה מתמטית. בעזרתו אפשר להראות שהסדרה  \left(1+{\frac {1}{n}}\right)^{n} עולה בזמן שהסדרה  \left(1+{\frac {1}{n}}\right)^{n+1} יורדת, וכך להגדיר את בסיס הלוגריתם הטבעי  e=2.718\ldots , כגבולן המשותף.
תחולה

האי-שוויון נכון לכל  n ממשי, ובלבד ש- n\geq 1 (את ההכללה אפשר להוכיח על ידי השוואת הנגזרות של שני האגפים). כאשר  n טבעי זוגי האי-שוויון נכון לכל  x, וכאשר  n אי-זוגי הוא נכון לכל  x>-2 (ואף מעט משמאל לנקודה 2-).
הוכחה

עבור  x>0 אפשר להוכיח על פי נוסחת הבינום של ניוטון:
את המקרה הכללי (כלומר  x>-1) ניתן להוכיח באינדוקציה:
עבור  n=1 מתקיים:  (1+x)^{1}=1+x\geq 1+x.
נניח את נכונות האי-שוויון עבור  n=k, ונוכיח את נכונותו עבור  n=k+1. כלומר נניח כי  (1+x)^{k}\geq 1+kx ונוכיח כי  (1+x)^{k+1}\geq 1+(k+1)x. נשים לב כי  x>-1 ולכן  1+x>0. מכיוון שכפל של אי-שוויון בגורם חיובי לא משנה את כיוונו, מתקיים:  (1+x)(1+x)^{k}\geq (1+x)(1+kx), ומכאן  (1+x)^{k+1}\geq 1+kx+x+kx^{2}. הביטוי  kx^{2} חיובי ולכן מתקיים:  (1+x)^{k+1}\geq 1+kx+x+kx^{2}\geq 1+kx+x=1+(k+1)x.
הכללה

לכל חזקה ממשית  r ניתן להכליל את האי-שוויון כך שלכל  r\notin (0,1) ולכל  x>-1
ולכל  r\in [0,1]
כאמור, את ההכללה אפשר להוכיח בעזרת הנגזרת.
אינדקס סופות רעמים

אינדקס סופות רעמים הוא שיטה במטאורולוגיה להערכת ההסתברות להתפתחות סופות רעמים, כאשר קיימים תנאים המאפשרים התפתחות ענני גשם.
חישוב האינדקס מתבצע על ידי השוואת הפרשי הטמפרטורות בין מפלסי לחץ שונים - 850 מיליבר מול 500 מיליבר. הערך המתקבל מהווה הערכה גסה לגבי מפל הטמפרטורות הממוצע בין שני המפלסים הללו, ומכאן נגזרת יציבות שכבת האוויר ביניהם.
ערכים של 25 מעלות צלזיוס ומעלה בדרך כלל מתבטאים במפל הטמפרטורות גבוה יותר ממפל אדיאבטי לח (יציבות על תנאי), ולפיכך גוברת ההסתברות להתפתחות אנכית של עננים עד כדי דרגת קומולונימבוס, ולהיווצרותם של סופות רעמים.
במקרי שלג גבוליים, אינדקס סופות רעמים עשוי להיות גורם חשוב בקביעת רום השלג - בדרך כלל רום השלג נמצא כ-200-300 מטר מתחת לרום הקיפאון, אולם אי יציבות גבוהה המלווה בזרמים יורדים חזקים עשויה להכפיל טווח זה.
האינדקס לבדו אינו יכול לשמש כלי לחיזוי סופות רעמים. כמעט כל אירוע שרב מלווה באינדקס סופות רעמים גבוה (מעל 30), אך בהיעדר לחות מספקת, אין כל משמעות לדבר. יחד עם זאת, כאשר תנאי הלחות מתקיימים, האירוע המטאורולוגי עשוי להיות פעיל למדי, כמו למשל באפיק ים סוף פעיל.
ראו גם

מטאורולוגיה - מונחים
אלבטרוס D.III

אלבטרוס D.III (בגרמנית: Albatros D.III) הוא מטוס קרב דו כנפי מתוצרת גרמניה שהיה בשימוש שירות האוויר הגרמני בזמן מלחמת העולם הראשונה. המטוס היה אחד הנפוצים ביותר שיוצרו על ידי חברת אלבטרוס מטוסים, ומספר אלופי הפלות גרמניים השיגו באמצעותו הפלות רבות, ביניהם מנפרד פון ריכטהופן ("הברון האדום"), ארנסט אודט, ווילהלם פרנקל.
עיצוב ופיתוח

פיתוח אב הטיפוס של המטוס החל באוגוסט 1916, ובדומה למטוסים של חברת אלבטרוס שקדמו לו, אלבטרוס D.I ואלבטרוס D.II, גם הוא נבנה מעץ לבוד. עם זאת, עיצוב הכנפיים שלו היה מעט שונה משל קודמיו, ודמה יותר למטוס הצרפתי ניופורט 11. מוטת הכנף העליונה הוארכה ומוטת הכנף התחתונה קוצרה, ותמוכות דו מישוריות בצורת "V" החליפו את התמוכות המקבילות הקודמות.
לאחר שהפיתוח הראשוני הושלם, הזמין שירות האוויר הגרמני 400 מטוסים ב-26 בספטמבר 1916, ההזמנה הבודדת הגדולה ביותר עד אותה עת.
היסטוריה מבצעית > בשירות האוויר הגרמני

המטוס נכנס לשירות מבצעי בדצמבר 1916 והתקבל בברכה על ידי הטייסים הגרמניים בשל כושר התמרון הגבוה ושיעור הטיפוס הרב שלו. עם זאת, התגלו במטוס שתי מגרעות. הראשונה היא שהרדיאטור (המשמש לקירור המנוע) הוצב קרוב במרכז הכנף העליונה, באופן שגרם לטייס להיכוות אם הרדיאטור נפגע. בעיה זו טופלה בדגמים מאוחרים יותר של המטוס באמצעות הרחקת הרדיאטור מהטייס, ובמטוסים ששירתו בקרבות בארץ ישראל הותקנו שני רדיאטורים כדי להתמודד עם מזג האוויר החם באזור.
בעיה חריפה יותר הייתה חולשתה של הכנף התחתונה, שהובילה לסדקים בכנף. לאחר שהתגלו מספר נזקים כאלה החליט שירות האוויר הגרמני לקרקע את כל המטוסים מדגם D.III, אך לאחר שחברת אלבטרוס החליפה את הכנף התחתונה בכנף עמידה יותר ב-19 בפברואר 1917, הוחזר המטוס לשימוש.
המטוס נחשב לקל ונוח להטסה, אם כי הגאיו היו מעט כבדים. העובדה שהכנף התחתונה הייתה קטנה באופן משמעותי מהכנף העליונה הקנתה למטוס כושר טיפוס משופר, כושר תמרון גבוה ושדה ראייה רחב יותר כלפי הקרקע. בדומה לרוב המטוסים בני זמנו, גם האלבטרוס D.III נטה לסחרור, דהיינו הזדקרות לא מתואמת ואובדן שליטה מסוכן עקב העדר עילוי על הכנפיים, אך היציאה מהסחרור הייתה פשוטה יחסית.
המטוס שימש רבות את שירות האוויר הגרמני בזמן קרב אראס של 1917, וקרבות האוויר שהתנהלו בו בחודש אפריל כונו אפריל העקוב מדם על ידי הטייסים הבריטיים, שסבלו אבדות רבות בקרבות אוויר מידי הגרמניים. חיל האוויר המלכותי איבד 245 מטוסים בקרבות אלה, אל מול 66 מטוסים בלבד שאיבדו הגרמנים, וממוצע משך שרידותו באוויר של טייס בריטי באראס בחודש אפריל היה 18 שעות בלבד.
אחת הסיבות לעליונותם האווירית של הגרמנים בקרב ארסאס מוסברת בעדיפות של מטוסי האלבטרוס בכלל והאלבטרוס D.III בפרט, על פני המטוסים הבריטיים כגון המטוס הדו מושבי B.E.2 ומטוס הקרב והסיור רויאל איירקראפט פקטורי F.E.2. רק לאחר שחילות האוויר של מדינות ההסכמה צוידו במטוסים חדשים כגון S.E.5, סופווית קאמל וספאד אס XIII, הסתיימה עליונותם המוחלטת של הגרמנים באוויר.
בסך הכל יוצרו 840 מטוסי אלבטרוס D.III בגרמניה, ובשיא פעילותם בנובמבר 1917 שירתו 446 מהם בחזית המערבית של מלחמת העולם הראשונה. על אף שמטוסים חדשים יותר של חברת אלבטרוס נכנסו לשירות בתקופה זו ולאחריה, עד אוגוסט 1918 נותרו 54 מטוסים מדגם זה בפעילות מבצעית בחזית המערבית.
היסטוריה מבצעית > בחיל האוויר האוסטרו-הונגרי

בסתיו 1916 הרשו הגרמנים לאוסטרו-הונגרים לייצר מטוסי אלבטרוס D.III באופן עצמאי בעיר וינר נוישטאדט הדרומית לווינה. המטוסים החדשים נכנסו לשימוש במאי 1917 וכונו "אאופג אלבטרוס D.III" (בגרמנית: Oeffag Albatros D.III).
הדגמים האוסטרו-הונגריים יוצרו במספר גרסאות וצוידו במנועים מדגם Austro-Daimler, שהיו בעלי ביצועים משופרים בהשוואה למנועים הגרמניים מדגם Mercedes D.IIIa, וכללו מכסה מנוע שהגן על הצילינדרים טוב יותר בתנאי החורף. בדגמים האוסטריים שונה גם עיצוב המדחף, דבר שהעניק למטוס תוספת מהירות של עד 14 קמ"ש.
כל הדגמים האוסטרו-הונגריים צוידו בזוג מקלעי 8 מ"מ מדגם שוורצלוזה שבתחילה מוקמו בתוך גוף המטוס, אך לבקשת הטייסים הועברו בהמשך למיקום גבוה יותר במטוס, והקרבה הרבה יותר למנוע סייעה לחמם את המקלעים בגובה רב. עם זאת, המקלעים נטו לסבול מתקלות סנכרון במנגנון מתאם הירי, ומקצב ירי נמוך יחסית בדגמים המוקדמים של המטוס. בנוסף, במטוסים האוסטריים חוזקה ועובתה הכנף התחתית על מנת להתמודד עם הבעיות המבניות שמהן סבל הדגם הגרמני ושגרמו לקרקועם של המטוסים למספר חודשים.
המטוסים היו מבוקשים על ידי הטייסים האוסטרו-הונגריים בזכות עמידותם ויעילותם המבצעית, ובסך הכל יוצרו כ-526 מטוסים בין מאי 1917 ועד להסכמי שביתת הנשק בנובמבר 1918.
היסטוריה מבצעית > בשירות חילות אוויר נוספים

לאחר הסכמי שביתת הנשק רכשה פולין 38 מטוסים מהדגם האוסטרו-הונגרי ועשתה בהם שימוש במלחמה הפולנית-סובייטית בשנים 1919 עד 1920, בעיקר במשימות תקיפה קרקעית. הפולנים התרשמו לטובה עד כדי כך מהמטוס, ששלחו מכתב הוקרה ליצרן האוסטרי. המטוס נשאר בשימוש הצבא הפולני עד 1923, ובנוסף הפעילה פולין 26 מטוסים מהדגם הגרמני המקורי שנפלו שלל בשטחה בזמן מלחמת העולם הראשונה. מטוסים אלה הופעלו לתקופה קצרה בלבד והוצאו משימוש בשנת 1919 בשל חולשה מבנית.
חיל האוויר הצ'כוסלובקי שקם לאחר המלחמה רכש אף הוא מספר מטוסים מדגם ה"אאופג" האוסטרו-הונגרי.
הערות שוליים

↑  (בפולין)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007593062705171  GND: 4202516-3  LCCN: sh2011000852 
סרטוט רשמי של המטוס
שורת מטוסי אלבטרוס D.III בשדה תעופה בצרפת, המטוס השני הקרוב ביותר שייך לאלוף ההפלות מנפרד פון ריכטהופן
אלבטרוס D.III מהדגם האוסטרו-הונגרי
המטוס בצבעי חיל האוויר הפולני
אחד במאי

ערך זה עוסק ביום הפועלים הבינלאומי. אם התכוונתם לתאריך אחד במאי, ראו .
| --- | --- |

תהלוכת מפלגת הפועלים הסוציאל-דמוקרטית של שוודיה באחד במאי בסטוקהולם
 שמות נוספים:  יום הפועלים
 סוג:  חג אזרחי
 חגיגות:  פועלים
 מתקשר עם:  סוציאליזם
 מועד
 תאריך:  1 במאי
יום הפועלים הבין־לאומי, ובשמו הידוע יותר אחד במאי, מצוין ב־1 במאי כביטוי לסולידריות בין ארגוני עובדים וכביטוי למאבק למען תנאי עבודה טובים יותר. יום זה הוא אחד מסמליו המרכזיים של הסוציאליזם.
מקורו של החג בהפגנות שנערכו בקנדה ובארצות הברית בשנות ה־70 וה־80 של המאה ה-19, בדרישה להגביל את יום העבודה ל־8 שעות. כיום הוא מצוין ברוב מדינות העולם באופן כלשהו. בעיקר במדינות מערב אירופה (צרפת, גרמניה ועוד), באמריקה הלטינית (ברזיל, מקסיקו ועוד) ובמדינות סוציאליסטיות וקומוניסטיות (הרפובליקה העממית של סין, קובה, ונצואלה, בוליביה ועוד). בישראל איבד החג משנות ה־90 ואילך את מעמדו ומאז הוא מצוין בצמצום יחסי לעבר, אם כי לפי חוק חופשה שנתית הוא בגדר "יום בחירה" במקומות העבודה.
היסטוריה > התאריך

ראשיתו של "אחד במאי" בהפגנה שהתקיימה בעיר טורונטו שבקנדה ב־15 באפריל 1872. את ההפגנה ארגנה פדרציה של איגודי עובדים בטורונטו בדרישה לשחרר ממעצר 24 פועלי דפוס שהנהיגו שביתה במטרה להגביל את יום העבודה ל־9 שעות. כיוון שהתאגדות עובדים ושביתות נחשבו אז בלתי חוקיות, הם נעצרו. הפדרציה של איגודי העובדים בטורונטו (Toronto Trades Assembly) ניצלה את האירוע לארגון הפגנה למען זכויות העובדים והגבלת יום העבודה. ההפגנה נקבעה לחג ההודיה הקנדי (שנחוג אז בתאריך שונה מהמקובל היום בקנדה).
ב־1884, בעקבות המאבק המוצלח בקנדה, קבעה הפדרציה של ארגוני העובדים בארצות הברית (Federation of Organized Trades and Labor Unions) את 1 במאי 1886 כמעין אולטימטום בדרישה להגביל את יום העבודה ל־8 שעות. כיוון שדרישת איגודי העובדים האמריקניים לא נענתה עד לתאריך שקבעו, הם פתחו בשביתה כללית. ב־4 במאי 1886, בעיר שיקגו הידרדרו ההפגנות שליוו את השביתה למהומות, שבהן נהרגו פועלים מפגינים ושוטרים. מהומות אלה מכונות "מהומות היימרקט". בעקבות ההפגנות, שהסתיימו במותם של כ־60 מפגינים ו־7 שוטרים, הפכה התנועה הסוציאליסטית את הדגל האדום לסמלה הרשמי, לזכר "דם מעמד הפועלים שנשפך".
היסטוריה > תולדות ציון החג

לזכר אירועים אלה קבעה הוועידה הראשונה של האינטרנציונל השני, שנערכה בפריז ביולי 1889, את אחד במאי כיום הפועלים הבינלאומי. מאז 1890 מצוין היום במדינות רבות. בוועידה השנייה של האינטרנציונל, שנערכה בבריסל ב־1891, התקבלה ההחלטה שביום הפועלים יתארגנו הפגנות בעלות אופי כלכלי בלבד, ואף נקבעה השבתת העבודה לאותו היום, בהתאם לתנאים.
ב־1 במאי 1892 ציינו פועלי האימפריה הרוסית היהודים לראשונה את יום הפועלים, בווילנה.
משטרים טוטליטריים בעלי גון סוציאליסטי כלשהו אימצו את אחד במאי כיום חג. המפלגה הנאצית בגרמניה, לאחר עלייתה לשלטון בשנות ה־30 של המאה ה־20, קבעה את היום כחג לאומי שנקרא "יום העבודה", אך אסרה על הפגנות של ארגוני שמאל ביום זה, ופירקה את איגודי העובדים שלא היו קשורים למפלגה הנאצית. גם בברית המועצות, לאחר מהפכת אוקטובר, נקבע אחד במאי כיום חג לאומי, ועד מהרה הוא הפך לחג העיקרי של ברית המועצות ושל המדינות שהיו כפופות לה. בשיאה של ברית המועצות, נהגו לציין את החג במשך יומיים רצופים (1 ו־2 במאי), ולקיים בו תהלוכות ענקיות.
הכנסייה הקתולית ניסתה ב־1955 להעניק לחג גוון נוצרי, וקבעה את 1 במאי כיום חג נוסף לכבוד יוסף, אביו של ישו. החג נקרא "יום יוסף הקדוש הפועל" (על־פי המסורת הנוצרית, יוסף היה נגר).
התמוטטות הסוציאליזם בברית המועצות ובמדינות מזרח אירופה הביאה לביטול החג ברוסיה ובחלק מהמדינות שהיו נתונות להשפעת ברית המועצות.
כיום

במדינות אחדות בעלות עבר קומוניסטי נותר אחד במאי יום חג, אבל הצעדות והטקסים שהיו נהוגים בו בוטלו.
בהונגריה, בצ'כיה ובסלובקיה זהו יום שבתון.
ברוסיה נקרא החג כיום "יום האביב והעבודה" והוא מצוין כיום בעיקר על ידי נאמני המפלגה הקומוניסטית.
בפולין וברומניה בוטלו צעדות אחד במאי שהיו נהוגות בתקופה הקומוניסטית, אולם הוא נותר יום חג.
במדינות המערב זהו יום שבתון ברוב המדינות, בהן גרמניה, צרפת, איטליה, ספרד, שוודיה ונורווגיה.
בפינלנד נחוג ב־1 במאי "ואפו" (Vappu), שהוא חג האביב, העובדים והסטודנטים.
ברבות ממדינות המערב, ובהן ישראל, נהוג היה לציין את 1 במאי בצעדות המוניות שארגנו איגודי העובדים והמפלגות הסוציאליסטיות. דווקא בארצות הברית, שממנה מקורו, הוא לא מצוין, ובמקומו נקבע "יום העבודה" ליום שני הראשון בחודש ספטמבר. גם בקנדה, ניו זילנד ובאוסטרליה נקבעו בסופו של דבר מועדים אחרים לציון "יום העבודה". בבריטניה נהוג יום חופשה (Bank Holiday) ביום שני הראשון של חודש מאי, אולם הוא אינו מוגדר באופן רשמי כ"יום העבודה".
ברוב מדינות אמריקה הלטינית זהו חג רשמי, לדוגמה בברזיל, ארגנטינה, צ'ילה, פרו, מקסיקו, קולומביה, ונצואלה ובאל סלוודור.
החג בגרסתו הקומוניסטית, מצוין באופן רשמי במדינות כמו הרפובליקה העממית של סין, קובה וקוריאה הצפונית. בסין החג מצוין היום במשך שבוע, והוא החופשה העיקרית בשנה.
בימינו החג ממשיך להיות מצוין על ידי צעדות ועצרות ענק של ארגוני העובדים בסקנדינביה, צרפת, גרמניה, ספרד, איטליה וארצות השפלה. במקביל ארגוני שמאל רדיקליים, ומתנגדי הגלובליזציה, מנצלים את היום לפעולות מחאה חריפות יותר, במיוחד בברלין ובכמה מעריה המרכזיות של גרמניה.
יום הפועלים בישראל

ב־1906 צוין היום לראשונה בארץ ישראל. החל משנות ה-20 של המאה ה-20 ציינה הסתדרות העובדים הכללית את יום הפועלים כיום חג כללי בכל שנה. היום צוין בהשבתת מקומות העבודה, כינוסים גדולים ותהלוכה מרכזית. משטרת המנדט אסרה קיום תהלוכות ללא רישיון ופיזרה תהלוכות כאלו במהירות. החל משנת 1933 לא יצאו העיתונים באחד במאי עובדים דתיים לא השתתפו ברובם בחגיגות אחד במאי ולא שבתו ביום זה ממלאכה. משמרות של פועלי ההסתדרות נהגו לפקוד מקומות עבודה שלא שבתו ולדרוש את השבתתם, אך הסכם של ההסתדרות עם הפועל המזרחי התיר למקומות עבודה של הפועל המזרחי לעבוד באחד במאי.
על אף הדומיננטיות של תנועות השמאל בשנותיה הראשונות של המדינה, אחד במאי מעולם לא נקבע כחג רשמי. עם זאת, 1 במאי היה מקובל כ"יום בחירה" במקומות עבודה רבים, ומשרד החינוך אישר לסגור מוסדות חינוך ביום הזה, אם מנהל המוסד הודיע על כך להורים מראש. בשלושה מחוקי העבודה – חוק חופשה שנתית, חוק פיצויי פיטורים וחוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה) – ניתן לאחד במאי מעמד זהה לזה של חג לעניין רציפות בעבודה. ההסתדרות הכללית נהגה להשבית מקומות עבודה שהיו כפופים לה ב־1 במאי.
בשנת 1956 נוצל אחד במאי לצורך גיוס עובדים ליציאה לביצורים בספר.
עד לתחילת שנות ה־80 היה אחד במאי מעין יום חג רשמי כאשר כל המשק הציבורי וההסתדרותי שבת ואלפים השתתפו באופן מאורגן במצעדי אחד במאי שבראשם עמדה ההסתדרות ואנשי מפלגת העבודה. עד לשנות ה־90 היה אופיו של החג בישראל דומה לאופי של חגים כגון פורים, חנוכה ול"ג בעומר, בהם רוב המשק עובד ולומד כרגיל אך בחברות שהיו שייכות להסתדרות העובדים כמו בנק הפועלים או המשביר לצרכן לא עבדו באותו יום או שעבדו חצי יום. מורים וגננות שהיו חברי הסתדרות המורים היו לוקחים באותו יום חופש, והדבר השפיע בהתאם על מהלך הלימודים במוסדות חינוך שונים. משנות ה־90 ואילך איבד החג בהדרגה את מעמדו בישראל. וכיום הוא מצוין בצמצום יחסי לעבר, אם כי הוא עודנו בגדר "יום בחירה" בחלק ממקומות העבודה.
בשנים שעברו מאז המשיכו גורמים שונים לציין את אחד במאי, כגון: המפלגה הקומוניסטית הישראלית כאשר העצרת המרכזית שלה מתקיימת בנצרת בשבת שלפני האחד במאי. תנועת הנוער העובד והלומד הוסיפה לתהלוכה המסורתית הפנינג שעיקרו עבודה מאורגנת והתאגדות מקצועית. תנועות נוער שונות החלו מדי שנה לערוך ימי עיון.
יום הפועלים בישראל > כיום

מאז שנת 2003, בעקבות המדיניות הכלכלית שהנהיג שר האוצר בנימין נתניהו, התחיל אחד במאי לקבל תשומת לב מחודשת הדומה למגמות כאלו בעולם. התהליך בא כחלק מ"תחייה" יחסית של התארגנויות העובדים בישראל. בשנת 2005 החל ארגון העובדים מען לציין את אחד במאי בתל אביב באירוע שבו השתתפו מספר רב של ארגוני עובדים מקומיים ומהגרי עבודה, עובדי בניין ועובדות חקלאות מהיישובים הערביים. במקביל חודשה בשנת 2008 המסורת של מצעד אחד במאי בתל אביב שבו משתתפים ארגונים חברתיים שונים ותנועות נוער, בהם: ההסתדרות, השומר הצעיר, המחנות העולים, הנוער העובד והלומד, מרצ, נוער מרצ, כוח לעובדים, בינה, מאבק סוציאליסטי, השמאל הלאומי, ובמידה מסוימת גם מפלגת העבודה.
בשנת 2010 קמה "קואליציית האחד במאי" בתל אביב תחת הסיסמה "מתאחדים במאי" בצעדה השתתפו מעל 5,000 אנשים והיא כללה שלוש צעדות שונות שיצאו ממקומות שונים בתל אביב ואשר התאחדו לכדי צעדה גדולה אחת. קואליציות דומות קמו גם בחיפה, ירושלים ובאר שבע. בנוסף התקיימה גם הצעדה המסורתית הגדולה בנצרת ביוזמת חד"ש ומק"י. בקואליציה של האחד במאי היו שותפים כמה עשרות ארגונים, תנועות ומפלגות ביניהם חד"ש, מק"י, מרצ, מפלגת העבודה, כוח לעובדים, בינ"ה, עתידנו, מאבק סוציאליסטי, ארגונים חברתיים ותנועות נוער. בבאר שבע התארגנה תהלוכה בשם "יחד צובעים את באר שבע באדום". במקביל ערך ארגון העובדים "מען" מצעד אחד במאי משל עצמו תחת הסיסמה "פועלים מאורגנים צועדים ברחוב".
יום הפועלים בישראל > יום הפועלים בחיפה

חיפה הייתה אחת הערים שבהן נחגג אחד במאי בתהלוכות רבות משתתפים שנערכו בצירי התנועה המרכזיים של הדר הכרמל. הפעם הראשונה בה מתועדת תהלוכת אחד במאי בחיפה היא שנת 1925. הפועלים היהודים המאורגנים בחיפה שבתו מעבודה, והיו גם פועלים ערבים ששבתו (בעיקר ברכבת המנדטורית). כ־1,000 משתתפים, יהודים וערבים, השתתפו בחגיגות ובתהלוכה. בעצרת שהתקיימה נאמו זלמן שזר (אז נקרא עדיין רובשוב), סלים חסון, ישראל מרום (מרמינסקי) ונציגי הוועד הפועל של ההסתדרות. הנאומים בעברית תורגמו לערבית והנאום בערבית תורגם לעברית.
ב־1984, נחוג אחד במאי בפעם האחרונה בחיפה באופן ממסדי, בהשתתפות קרוב ל־100,000 משתתפים ובנוכחות יצחק רבין, שמעון פרס, הנהגת ההסתדרות והנהגת נעמת.
לקראת אחד במאי 2009 הוקמה בחיפה "קואליציית האחד במאי – חיפה האדומה", בהשתתפות חד"ש, מרצ, מפלגת העבודה, כוח לעובדים, מאבק סוציאליסטי, המכללה החברתית כלכלית וארגונים נוספים, במטרה להחיות את מסורת ההפגנות בחג הפועלים. ואכן, ב־2009 וב־2010 השתתפו מאות מפגינים בצעדות אחד במאי שיצאו משכונת ואדי ניסנאס לשכונת הדר הכרמל.
לרגל אחד במאי יוזמת המכללה החברתית כלכלית בחיפה מדי שנה פסטיבל סרטי פועלים בינלאומי. הפסטיבל מתקיים בשיתוף סינמטק חיפה והפך מאז התחלתו בשנת 2008 למסורת שמאפשרת לחשוף לקהל הישראלי יוצרים חברתיים מהארץ ומהעולם.
החל מ־2015, מאורגנות צעדות לכבוד אחד במאי בחיפה על ידי הארגון האנרכו־קומוניסטי אחדות במושבה הגרמנית.
ראו גם

פרולטריון
סוציאליזם
קומוניזם
יום העבודה
מצעד אחד במאי במוסקבה (1941)
האינטרנציונל
הערות שוליים

↑  ימי חופשה לבחירה, באתר כל זכות
↑  חג האחד במאי בארץ, דבר, 2 במאי 1929; המשך
↑  אחד במאי בארץ, דבר, 4 במאי 1930
↑  אחד במאי בארץ ישראל, דבר, 3 במאי 1933
↑  אברהם ביק, הפועל הדתי באחד במאי, דבר, 30 באפריל 1935
↑  נעמי גוטקינד גולן, מרים אליאש - דרך אמונה בחרתי, הוצאת מורשת, תשנ"א, עמ' 64
↑  50 אלף בעבודת ביצורים באחד במאי, דבר, 2 במאי 1956
רבבות פועלי ישראל חגגו את 1 במאי ביציאה לביצורים, דבר, 2 במאי 1956
↑  שרגא מקל, קופמן מציע לבטל שבתון אחד במאי, מעריב, 30 באפריל 1984
↑  נורית דברת, בחג הפועלים אתמול - ריקודים, מפגן ובטלה: "אחד במאי, אחד באפריל מה ההבדל - העיקר שלא לומדים", מעריב, 2 במאי 1984
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558282005171  BNE: XX530369  BnF: cb11954093p (data)  GND: 4015413-0  HDS: 017444  LCCN: sh85082394  NDL: 00567555 
הפגנת אחד במאי בכיכר תחריר שבקהיר
בניין ההסתדרות ברחוב הירקון (הבית האדום) מעוטר בכרזות לרגל אחד במאי, 1926
חגיגות אחד במאי בגבעת חיים מאוחד, בין 1935 ל־1945
דיוקנותיהם של סטלין ולנין נישאים בחוצות תל אביב באחד במאי 1949. סיסמה על הרכב: הלאה מחרחרי המהפכה האימפריאליסטית!
תהלוכת הנוער העובד באחד במאי בשנות החמישים
הפגנת אחד במאי בישראל 2009
עצרת אחד במאי השנתית של מק"י וחד"ש בנצרת
חברי בנק"י בהפגנת האחד במאי בנצרת 2023
תהלוכת הנוער העובד והלומד באחד במאי בשנת 2011 – בסימן 90 שנים להסתדרות