stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
התמרת Z
מאפייני ההתמרה

|   | מרחב הזמן 	 | מרחב z   | תחום ההתכנסות   |
| --- | --- | --- | --- |
| סימון 	 |  x[n]={\mathcal {Z}}^{-1}\{X(z)\}  |  X(z)={\mathcal {Z}}\{x[n]\}  | ROC:  r_{2}<|z|<r_{1}\   |
| ליניאריות  |  a_{1}x_{1}[n]+a_{2}x_{2}[n]\   |  a_{1}X_{1}(z)+a_{2}X_{2}(z)\   | לפחות החיתוך של 1 ו-ROC2  |
| שיהוי בזמן 	 |  x[n-k]\   |  z^{-k}X(z)\   | ROC, מלבד  z=0\  אם  k>0\, ו- z=\infty  אם  k<0\  |
| הזזה בזמן 	 |  x[n+k]\   |  z^{k}(X(z)-x(0)-z^{-1}x(1)...-z^{1-k}x(k-1))\   | ROC, מלבד  z=0\  אם  k>0\, ו- z=\infty  אם  k<0\   |
| כיווץ/הרחבה במרחב z 	 |  a^{n}x[n]\   |  X(a^{-1}z)\   |  |a|r_{2}<|z|<|a|r_{1}\   |
| היפוך בזמן 	 |  x[-n]\   |  X(z^{-1})\   |  {\frac {1}{r_{1}}}<|z|<{\frac {1}{r_{2}}}\   |
| צמוד מרוכב 	 |  x^{*}[n]\   |  X^{*}(z^{*})\   | ROC   |
| החלק הממשי 	 |  \operatorname {Re} \{x[n]\}\   |  {\frac {1}{2}}\left[X(z)+X^{*}(z^{*})\right]  | ROC   |
| החלק המדומה 	 |  \operatorname {Im} \{x[n]\}\   |  {\frac {1}{2j}}\left[X(z)-X^{*}(z^{*})\right]  | ROC   |
| גזירה 	 |  nx[n]\   |  -z{\frac {dX(z)}{dz}}  | ROC   |
| קונבולוציה  |  x_{1}[n]*x_{2}[n]\   |  X_{1}(z)X_{2}(z)\   | לפחות החיתוך של ROC1 ו-ROC2  |
| סכימה 	 |  \sum _{k=-\infty }^{n}x[k]\   |  {\frac {1}{1-z^{-1}}}X(z)  | לפחות החיתוך של X1(z) ו- |z|>1  |
| הכפלה בזמן 	 |  x_{1}[n]x_{2}[n]\   |  {\frac {1}{j2\pi }}\oint _{C}X_{1}(v)X_{2}({\frac {z}{v}})v^{-1}\mathrm {d} v\   | לפחות  r_{1l}r_{2l}<|z|<r_{1u}r_{2u}\   |
| זהות פרסבל  |  \sum _{n=-\infty }^{\infty }x_{1}[n]x_{2}^{*}[n]\   |  {\frac {1}{j2\pi }}\oint _{C}X_{1}(v)X_{2}^{*}({\frac {1}{v^{*}}})v^{-1}\mathrm {d} v\   |  |
משפט הערך ההתחלתי
משפט הערך הסופי
טבלת התמרות נפוצות

כאן:
u[n]=1 עבור  n\geq 0, ‏ u[n]=0 עבור  n<0.
\delta [n]=1 עבור  n=0, אחרת  \delta [n]=0.
|  | אות,  x[n] | התמרה,  X(z) | תחום התכנסות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  \delta [n]\, |  1\, |  {\mbox{all }}z\, |
| 2 |  \delta [n-n_{0}]\, |  z^{-n_{0}}\, |  z\neq 0\, |
| 3 |  u[n]\, |  {\frac {1}{1-z^{-1}}} |  |z|>1\, |
| 4 |  -u[-n-1]\, |  {\frac {1}{1-z^{-1}}} |  |z|<1\, |
| 5 |  nu[n]\, |  {\frac {z^{-1}}{(1-z^{-1})^{2}}} |  |z|>1\, |
| 6 |  -nu[-n-1]\, |  {\frac {z^{-1}}{(1-z^{-1})^{2}}} |  |z|<1\, |
| 7 |  n^{2}u[n]\, |  {\frac {z^{-1}(1+z^{-1})}{(1-z^{-1})^{3}}} |  |z|>1\, |
| 8 |  -n^{2}u[-n-1]\, |  {\frac {z^{-1}(1+z^{-1})}{(1-z^{-1})^{3}}} |  |z|<1\, |
| 9 |  n^{3}u[n]\, |  {\frac {z^{-1}(1+4z^{-1}+z^{-2})}{(1-z^{-1})^{4}}} |  |z|>1\, |
| 10 |  -n^{3}u[-n-1]\, |  {\frac {z^{-1}(1+4z^{-1}+z^{-2})}{(1-z^{-1})^{4}}} |  |z|<1\, |
| 11 |  a^{n}u[n]\, |  {\frac {1}{1-az^{-1}}} |  |z|>|a|\, |
| 12 |  -a^{n}u[-n-1]\, |  {\frac {1}{1-az^{-1}}} |  |z|<|a|\, |
| 13 |  na^{n}u[n]\, |  {\frac {az^{-1}}{(1-az^{-1})^{2}}} |  |z|>|a|\, |
| 14 |  -na^{n}u[-n-1]\, |  {\frac {az^{-1}}{(1-az^{-1})^{2}}} |  |z|<|a|\, |
| 15 |  n^{2}a^{n}u[n]\, |  {\frac {az^{-1}(1+az^{-1})}{(1-az^{-1})^{3}}} |  |z|>|a|\, |
| 16 |  -n^{2}a^{n}u[-n-1]\, |  {\frac {az^{-1}(1+az^{-1})}{(1-az^{-1})^{3}}} |  |z|<|a|\, |
| 17 |  \cos(\omega _{0}n)u[n]\, |  {\frac {1-z^{-1}\cos(\omega _{0})}{1-2z^{-1}\cos(\omega _{0})+z^{-2}}} |  |z|>1\, |
| 18 |  \sin(\omega _{0}n)u[n]\, |  {\frac {z^{-1}\sin(\omega _{0})}{1-2z^{-1}\cos(\omega _{0})+z^{-2}}} |  |z|>1\, |
| 19 |  a^{n}\cos(\omega _{0}n)u[n]\, |  {\frac {1-az^{-1}\cos(\omega _{0})}{1-2az^{-1}\cos(\omega _{0})+a^{2}z^{-2}}} |  |z|>|a|\, |
| 20 |  a^{n}\sin(\omega _{0}n)u[n]\, |  {\frac {az^{-1}\sin(\omega _{0})}{1-2az^{-1}\cos(\omega _{0})+a^{2}z^{-2}}} |  |z|>|a|\, |
התמרת Z והתמרות לפלס ופורייה

התמרת Z הדו-צדדית היא למעשה התמרת לפלס הדו-צדדית של דגימה אידיאלית של פונקציה:
כאשר  x_{s}(t) היא פונקציה בזמן רציף הדוגמת את האות  x(t), האות  x[n]=x(nT) הוא הדגימה ה-n-ית, ו- T הוא מחזור הדגימה. ההתמרות זהות ביחס להחלפה  z=e^{sT}.
באופן דומה, התמרת Z החד-צדדית היא למעשה התמרת לפלס (החד-צדדית) של דגימה אידיאלית של פונקציה.
יתר על כן, התמרת Z היא הכללה של התמרת פורייה בזמן בדיד (DTFT). ניתן לעבור בין התמרת Z להתמרת פורייה על ידי ההחלפה  z=e^{jw}, או במילים אחרות, לחשב את התמרת Z על מעגל היחידה. על מנת למצוא את תגובת התדר של המערכת, יש לחשב את התמרת Z על מעגל היחידה, כלומר תחום ההתכנסות של ההתמרה חייב להכיל את מעגל היחידה. אם הוא איננו מכיל את מעגל היחידה, אזי התמרת פורייה DTFT של המערכת אינה קיימת.
משוואת הפרשים ליניארית במקדמים קבועים

נתבונן במשוואת הפרשים ליניארית בעלת מקדמים קבועים:
או בצורה שקולה:
משוואת הפרשים ליניארית במקדמים קבועים > פונקציית תמסורת

נפעיל את התמרת Z על שני האגפים של המשוואה לעיל, ותוך שימוש בתכונות הליניאריות וההזזה בזמן נקבל:
נסדר את המשוואה ונקבל את פונקציית התמסורת המתאימה (היחס בין המוצא  Y(z) לכניסה  X(z)):
משוואת הפרשים ליניארית במקדמים קבועים > קטבים ואפסים

מתוך המשפט היסודי של האלגברה, למונה של פונקציית התמסורת יש M שורשים (שהם האפסים של התמסורת H), ולמכנה יש N שורשים (שהם קטבי התמסורת). נבטא את פונקציית התמסורת במונחי הקטבים והאפסים:
כאשר  q_{k}\  הוא האפס ה-k-י ו- p_{k}\  הוא הקוטב ה-k-י. הקטבים והאפסים של פונקציית התמסורת הם לרוב מרוכבים, ותמונת המישור המרוכב שעליו הם משורטטים נקראת "מפת הקטבים והאפסים". מציאת השורשים של המכנה, כלומר קטבי התמסורת, עשויה לשמש שלב ביניים בפירוק התמסורת לשברים חלקיים והמרת הפונקציה בחזרה למישור הזמן (באמצעות התמרת Z ההפוכה). ההתמרה ההפוכה של פונקציית התמסורת נקראת תגובת ההלם של המערכת.
משוואת הפרשים ליניארית במקדמים קבועים > מוצא המערכת

אם מערכת בעלת פונקציית תמסורת  H(z) מעוררת על ידי אות  X(z), אזי תגובת המערכת תהא  Y(z)=H(z)X(z)\ . את תגובת המערכת בזמן  y[n] ניתן למצוא מתוך פירוק ההתמרה לשברים חלקיים ומציאת ההתמרה ההפוכה. בפועל, נוח לפרק לשברים חלקיים דווקא את  {\frac {Y(z)}{z}} לפני הכפלה ב- z על מנת למצוא ביטוי של  Y(z) שנוח לחשב עבורו את ההתמרה ההפוכה.
ראו גם

התמרת לפלס
התמרת פורייה
תחום ההתכנסות של האות שבדוגמה 1 מסומן בכחול. מעגל היחידה מסומן בקו אפור מקווקו, והמעגל  |z|=0.5 משורטט בקו שחור מקווקו. תחום ההתכנסות של האות שבדוגמה 2 הוא התחום הלבן.
סובארו 1500

| --- | --- |

Subaru 1500
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  סובארו
 שנות ייצור:  1954
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל קודם:  אין
 מודל אחריו:  סובארו 1000
 חברת אם:  Fuji Heavy Industries ("פוג'י תעשיות כבדות בע״מ")
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout
 אורך:  4,235 מ"מ
 רוחב:  1,670 מ"מ
 גובה:  1,520 מ"מ
 משקל:  1,178–1,230 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,498 סמ"ק המפיק 48 כ"ס, מנוע קירור מים, (מנוע קוד ""FG4A", מנוע פיג'ו 403) 4 צילינדרים, 1,485 סמ"ק המפיק 55 כ"ס, מנוע קירור מים (מנוע "L4-1")
 הילוכים:  תמסורת ידנית
סובארו 1500 (באנגלית: Subaru 1500) היא מכונית משפחתית, 4 דלתות, תוצרת יצרן הרכב היפני סובארו משנת 1954.
יצרנית הרכב סובארו היא חברת בת של התאגיד הרב-לאומי היפני ""פוג'י תעשיות כבדות בע״מ"" (באנגלית: "Fuji Heavy Industries", ביפנית: 富士重工業株式会社).
דגם "סובארו 1500" היה הדגם הראשון שיוצר על ידי סובארו.
סובארו 1500

דגם ה"סובארו 1500" הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבין-לאומיות בטוקיו בשנת 1953.
קוד פיתוח דגמי "סובארו 1500" היה קרוי "P-1".
תמונות

סובארו 1500
סובארו 1500
ראו גם

סובארו
סובארו 360
סובארו סמבר
הערות שוליים

↑  סובארו 1500 histografy.pl/subaru-1500
↑  סובארו 1500  subaru-global.com/ourstory
אנטיגואה גואטמלה

רחוב בעיר על רקע קשת קטלינה הקדושה
רחוב בעיר על רקע הר הגעש אגואה
אנטיגואה גואטמלה (בספרדית: Antigua Guatemala, לרוב מכונה בקיצור "Antigua") היא עיר עתיקה במרכז גואטמלה. העיר ההיסטורית, אשר שימשה כבירתה של המדינה במשך למעלה מ-200 שנה, מפורסמת בזכות האדריכלות הקולוניאלית המאפיינת את רחובותיה הצרים, בתיה הייחודיים ורבי הצבעים וכן מבנים היסטוריים וכנסיות שהשתמרו בצורה מצוינת. אנטיגואה הוכרזה ב-1979 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו.
הקתדרלה במרכז העיר
היסטוריה

אנטיגואה (שפירוש שמה בספרדית "גואטמלה העתיקה") הייתה בירתה ההיסטורית של גואטמלה מאז הקמתה ב-1543. היא לא הייתה הבירה הראשונה, כי אם העיר "סיודאד וייחה" (העיר העתיקה) הסמוכה, שהוחרבה על ידי שיטפון אימתני שנים ספורות לפני היווסדה של אנטיגואה. באותה התקופה הקולוניה השתרעה על שטח גדול הרבה יותר משטחה של גואטמלה כיום, וכיסתה את מרבית יבשת מרכז אמריקה. אז כונתה העיר "סנטיאגו דה גואטמלה" (Santiago de Guatemala), לכבוד הפטרון של העיר – "סנטיאגו", הוא יעקב בן זבדי).
בשיאה, עד אמצע המאה ה-18, גרו בעיר 60,000 תושבים. רעידת האדמה המפורסמת שאירעה ביבשת ב-1773 הרסה אותה כליל ולאחריה ננטשה. ב-1776 הורו הספרדים להעביר את עיר הבירה של הקולוניה לגואטמלה סיטי, מטרופולין סואן וצפוף בן כ-2,000,000 מיליון תושבים. במהלך המאה ה-19 העיר אוכלסה באיטיות בקצב גובר והולך, אך למרות זאת בעיר חיים היום רק כ-40,000 תושבים. בשנת 1955 התקיים בעיר כנס של שרי חוץ של מדינות מרכז אמריקה.
היסטוריה > שימור העיר

מאז שנות ה-70 נעשים מאמצים עילאיים של הרשויות לשמר את מבניה ההיסטוריים ולשפץ את מה שניתן. רעידת אדמה נוספת שהתרחשה ב-1976 פגעה במאמצים אלה, אך ההכרזה על מרכז העיר כאתר מורשת עולמית ב-1979 הפיחו בהם רוח מחדש וכיום העיר נראית יפה ומחודשת.
הכנסיות המסוגננות והמבנים המפוארים נותנים לעיר חזות קולוניאלית ייחודית. בין המבנים הללו ניתן למצוא מספר אתרים ארכאולוגיים הנמצאים ממש בלב העיר.
היסטוריה > אסונות טבע

לצד רעידות אדמה תכופות הפוקדות את העיר (הגדולה והמפורסמת בהן החריבה אותה כמעט לגמרי בשנת 1773), העיר מוקפת שלושה הרי געש – הר אגואה (Agua – מים), הר אקטננגו והר פואגו (Fuego – אש). שלושתם מתנשאים לגובה של בין 3,700–3,900 מטרים מעל פני הים. פואגו הוא הר געש פעיל מאוד ובמהלך המאות האחרונות אירעו מספר התפרצויות געשיות משמעותיות של הר זה. ההתפרצות הידועה האחרונה של אקטננגו אירעה בדצמבר 1972. ההר אגואה היה פעיל בתקופת הפליסטוקן המאוחרת ואינו פעיל מאז. מפולת להאר בהר אגואה החריבה את הבירה הראשונה של גואטמלה (Ciudad Vieja). הרי געש פעילים אחרים, כגון הפקאיה נמצאים גם כן בקרבת העיר.
מבנים היסטוריים

ארכיטקטורת הבארוק הקולוניאלית נשקפת מכל פינה בעיר. בעיר ישנן כנסיות רבות מהתקופה הקולוניאלית, חלקן משופצות וחלקן הרוסות למחצה בשל רעידת האדמה שהתרחשה ב-1773. בנייתה של הכנסייה הגדולה והחשובה מכולן – הקתדרלה העירונית הסמוכה לכיכר המרכזית (Plaza Mayor) – מתוארכת ל-1680.
בין המבנים בעיר ישנה אוניברסיטה, שנבנתה ב-1676 וכן בית דפוס עתיק שעובד מיום הקמתו ב-1660 ועד היום.
הארמון העירוני, שנבנה ב-1558 בסגנון הבארוק, נהרס חלקית ב-1773 ושוחזר בשנים האחרונות, היה מקום מושבם של גנרלים ואנשי שלטון בימים עברו וכיום הוא מאכלס את המשטרה המקומית ומשרדים ממשלתיים שונים.
מבנים היסטוריים > סגנון בנייה

רחובותיה של אנטיגואה בנויים בצורת שתי וערב המקובלת בדרום אמריקה. כבישי העיר מרוצפי אבן ולרוב אינם סובלים מעומסי תנועה. מרבית בתי העיר הצבעוניים בנויים לכל היותר משתי קומות בלבד, כאשר חלקם בנויים כדופלקס המאכלס חנות או בית עסק אחר בקומה הראשונה, ובית מגורים טיפוסי בקומה השנייה – לרוב של בעל העסק.
תושבים > מוצא אתני

רובם הגדול של תושבי העיר דוברי ספרדית – שפתה הרשמית של גואטמלה. רובם בני מסטיסו – בני תערובת של ספרדים ומקומיים בני המאיה. חלק מהילידים אף אינם מבינים ספרדית, ומדברים בלשונות מאיה שונות שהנפוצה בהן היא שפת הקִיצֵ'ה.
תושבים > שפות

בעיר פועלים למעלה מ-70 בתי ספר ומוסדות ללימוד השפה הספרדית, השפה השגורה בפי רובה המכריע של אוכלוסיית אנטיגואה וכן שפתה הרשמית של גואטמלה. תיירים וסטודנטים מכל העולם מגיעים לעיר כדי ללמוד את השפה ולחוות את האווירה.
תיירות

תיירים רבים, בעיקר מארצות דרום אמריקה וצפונה, אירופה ויפן, מגיעים לבלות בעיר. העיר לא פסחה אף על התרמילאים הרבים שמבקרים בגואטמלה, שניתן לראותם בכל בית מלון הודות לנוחות היחסית ולמחירים הסבירים. אורחי העיר נהנים מחיי הלילה שלה, הבארים והמועדונים שלה, המסעדות, השווקים התוססים והעושר התרבותי וההיסטורי הרב שיש לה להציע.
העיר גם מהווה מרכז תיירותי חשוב לחבל בו היא נמצאת ושקרוי על שמה. סוכנויות הנסיעות הרבות הפזורות ברחבי העיר מציעות טיולים בני חצי יום עד כמה ימים לאתרים הסובבים אותה (המפורסם שבהם הוא הר הגעש הפעיל "וולקן פקאיה").
תיירות > שווקים

באנטיגואה ישנם מספר שווקים קבועים ועוד כמה ארעיים. הגדול שבהם – השוק המרכזי (Mercado Central) – נמצא ממש בסמוך לטרמינל האוטובוסים העירוני ומציע סחורה איכותית במחירים אטרקטיביים. המוצרים המבוקשים ביותר בשווקים הם יצירות ועבודות יד של בני המאיה, כגון חלילים, בקבוקים ייחודיים, פסלים מרשימים ואריגי בד צבעוניים, שלא ניתן להשיג במקומות אחרים.
מבקרים רבים בשווקים נוטים להתמקח על המחירים (המסומנים בקצאלים – המטבע המקומי) ולהוריד אותם לעד כדי מחצית מהסכום המקורי המבוקש על ידי המוכרים.
תיירות > מוזיאונים

מוזיאונים רבים בנויים בעיר, חלקם בתוך מבנים בני מאות שנים. המפורסמים שבהם הם מוזיאון סנטיאגו, מוזיאון הספרים העתיקים, מוזיאון לאומנות קולוניאלית ספרדית ו"קאסה פופנוא" – מוזיאון חפצים מקומיים מתקופות שונות, בראשן תקופת השלטון הספרדי במדינה.
תיירות > פסטיבלים

חגיגות השבוע הקדוש, מתקיימות בשבוע שלפני חג הפסחא הנוצרי בפארק המרכזי (Parque Central) ומושכות אליהן תיירים רבים. החל מערב יום שישי הטוב (Good Friday) מרצפים התושבים את הרחובות הסמוכים לבתיהם בשטיחים עשויים פרחים ונסורת צבעונית, ולמחרת, בשעות שלפני הצהריים, מתקיימת תהלוכה דתית (Procession) על גבי "שטיחים" אלה.
הערות שוליים

↑  מה מתרחש בגוואטימאלה?, הצופה, 21 ביוני 1954
↑  נסיון להחיות ארגון מדינות מרכז אמריקה, חרות, 18 באוגוסט 1955
מראה בעיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550301505171  BnF: cb12168444h (data)  GND: 4219793-4  LCCN: n81018376  MusicBrainz: 07a15a71-1b3e-4106-9f19-0004b1e8c587  NARA: 10044771  VIAF: 312800737   WorldCat (עם VIAF): 312800737
מזראטי 5000GT

| --- | --- |
Maserati 5000 GT
Maserati 5000 GT
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  מזראטי
 שנות ייצור:  1959–1964
 יחידות שיוצרו:  34 
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  Maserati A6G 54
 מודל אחריו:  Maserati Mistral
 סיווג:  טווח ייצור "מזארטי" AM103
 מרכב:  2 דלתות – קופה
 אורך:  4,500–4,700 מ"מ
 רוחב:  1,700 מ"מ
 גובה:  1,300 מ"מ
 משקל:  1,450 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,600 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים בטור, 2 שסתומים לצילינדר, מנוע בזווית 90°, 4,937 סמ"ק המפיק 340 כ"ס ב-5,500 סל"ד, יחס דחיסה 8.8:1, (4 מאיידים "Weber" סוג "45 DCOE") (מנוע קירור מים)  V8 צילינדרים בטור, 2 שסתומים לצילינדר, 3,941 סמ"ק, המפיק 345 כ"ס ב-6,000 סל"ד (משנת 1960)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהיריות (מסוג ZF)  תמסורת ידנית – 5 מהיריות (מסוג ZF)
 מהירות מרבית:  270 קמ"ש
 צריכת דלק:  מכל דלק – 100 ליטר
 מעצב:  פינינפרינה
 
מזראטי 5000GT (באיטלקית: Maserati 5000 GT) היא מכונית ספורט בתצורת קופה בעלת 2 מושבים אשר יוצרה על ידי חברת מזראטי האיטלקית בין השנים 1959–1964. גוף הרכב יוצר מאלומיניום.
סך הכול יוצרו 33 יחידות.
בראש פרויקט הייצור של הדגם, עמד מהנדס הרכב האיטלקי ג'וליו אלפירי.
תמונות

מזראטי 5000GT
מזראטי 5000GT שנת 1962
מזראטי 5000GT, שנת 1962 – מבט לתא הנהג
מזראטי 5000GT
מזראטי 5000GT שנת 1961, פינינפרינה
ראו גם

מזראטי 3200GT
מזראטי 3500GT
הערות שוליים

↑  מזראטי 5000GT topspeed.com/cars/maserati/1962-maserati-5000-gt-coupe
↑  מזראטי 5000GT rmsothebys.com/en/auctions/MO17/Monterey/lots/r225-1964-maserati-5000-gt-coupe-by-michelotti
↑  מזראטי 5000GT - מידות ומפרט טכני carfolio.com/specifications/models/car
↑  מזראטי 5000GTmaserati-alfieri.co.uk/alfieri70
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554226405171  LCCN: sh2005004787
ליגת העל הקוסוברית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל בכדורגל של קוסובו
 כינוי:  איי.פי.קיי.או סופרליגה
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של קוסובו
 מדינות:  קוסובו קוסובו
 קונפדרציה:  אופ"א
 קבוצות:  10
 תקופת הפעילות:  1945–הווה (כ־79 שנים)
 אלופה נוכחית:  בלקני (2023/2024)
 מירב הזכיות:  פרישטינה (11)
 מפעל מקביל:  הגביע הקוסוברי
 מפעל נמוך:  הליגה השנייה בקוסובו
 האתר הרשמי
ליגת העל הקוסוברית (באלבנית: Superliga e Futbollit të Kosovës) היא ליגת הכדורגל הבכירה של קוסובו. הליגה הוקמה בשנת 1945 כליגה מחוזית ביוגוסלביה (דרג שלישי מתחת לליגת העל היוגוסלבית). בשנת 1991 הפכה לליגה עצמאית ובשנת 2016 הוכרה כליגה מקצועית לאחר שקוסובו התקבלה כחברה באופ"א ובנוסף לכך מדי שנה תשחקנה אלופת הליגה וסגניותיה במפעלים האירופים השונים. הקבוצה בעלת מספר האליפויות הגבוהה ביותר היא פרישטינה, שזכתה ב-10 אליפויות.
הקבוצות בליגה

להלן הקבוצות המתמודדות בליגת העל הקוסוברית בעונת 2024/2025:
| קבוצה | עיר | אצטדיון | מספר מושבים |
| --- | --- | --- | --- |
| בלקני | סוהארקה | האצטדיון העירוני סוהארקה | 1,500 |
| ג'ילאני | ג'ילאן | אצטדיון הדשא הסינטטטי ג'ילאן | 1,500 |
| דוקאג'יני | קלינה | אצטדיון ה-18 ביוני | 3,000 |
| דריטה | ג'ילאן | אצטדיון הדשא הסינטטטי ג'ילאן | 1,500 |
| לאפי | פודוייב | אצטדיון זאהיר פייאזיטי | 8,000 |
| מאלישבה | מאלישבה | אצטדיון לימאן גאגאי | 2,000 |
| סוהארקה | סוהארקה | האצטדיון העירוני סוהארקה | 1,500 |
| פרוניקלי | דראנאס | אצטדיון רג'פ רג'פי | 2,000 |
| פריזאי | פריזאי | אצטדיון הדשא הסינטטטי פריזאי | 1,500 |
| פרישטינה | פרישטינה | אצטדיון פאדיל ווקרי | 13,000 |
אלופות הליגה לפי עונות > במתכונת של ליגה מחוזית מתחת לליגת העל היוגוסלבית

↑  זו הייתה אחת הליגות שהיוו את הרמה הרביעית של מערכת הליגות היוגוסלביות. האלוף בליגה זו זכה לעלות לליגה המזרחית של יוגוסלביה, אחת מהליגות המקומיות מדרג שלישי של יוגוסלביה.
↑  ליגה הושעתה עקב שינוי במבנה הליגות במדינה
אלופות הליגה לפי עונות > במתכונת של ליגה הקוסוברית עצמאית (לאחר התפרקות ליגת העל היוגוסלבית)

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע הקוסוברי באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
אליפויות לפי קבוצה

אליפויות במתכונת של ליגה קוסוברית עצמאית (מ-1991)
| # | קבוצה | אליפויות | שנות זכייה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | פרישטינה | 11 | 1992, 1996, 1997, 2000, 2001, 2004, 2008, 2009, 2012, 2013 ,2021 |
| 2 | בסה | 3 | 2005, 2006, 2007 |
| 3 | פרוניקלי | 3 | 2014, 2016, 2019 |
| 4 | דריטה | 3 | 2003, 2018, 2020 |
| 12 | בלקני | 3 | 2022, 2023, 2024 |
| 5 | טרפצ'ה | 2 | 1993, 2010 |
| 6 | קי.אף. דוקג'יני | 1 | 1994 |
| 7 | לייריה | 1 | 1995 |
| 8 | בסיאנה | 1 | 2002 |
| 9 | היסי | 1 | 2011 |
| 10 | וושטריה | 1 | 2014 |
| 11 | טרפצ'ה 89 | 1 | 2017 |
הערות שוליים

↑  עקב התרחשות מלחמת קוסובו
| ליגות הכדורגל העליונות של אירופה (אופ"א) |
| --- | --- | --- |
| מפעלי הווה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איי פארו • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנגליה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גיברלטר • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ויילס • טורקיה • יוון • ישראל • לוקסמבורג • לטביה • ליטא •  מולדובה • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סקוטלנד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צפון אירלנד • צרפת • קוסובו • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| מפעלי עבר | הפוטבול ליג (אנגליה) • ברית המועצות • יוגוסלביה • מזרח גרמניה • סרביה ומונטנגרו • צ'כוסלובקיה |  |
מאזדה-גו

| --- | --- |

Mazda-Go דגם "TCS"
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  היה קרוי: טויו קוגיו קומפני (the Toyo Kogyo Co) מאזדה
 שנות ייצור:  1931–1939  1945–1950
 הרכבה:  יפן יפן
 מודל אחריו:  מאזדה K360
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 482 סמ"ק המפיק 9.4 כ"ס ב-3,300 סמ"ק (הורכב בדגם "DA")  1 צילינדרים, 485 סמ"ק שהפיק 9.4 כ"ס (הורכב בדגם "DC")  1 צילינדרים, 654 סמ"ק (הורכב בדגם "KA")  1 צילינדרים, 669 סמ"ק (הורכב בסדרה "GA")  1 צילינדרים, 701 סמ"ק המפיק 701 כ"ס (הורכב בדגם "GB" בשנת 1949)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 3 מהירויות  תמסורת ידנית – 4 מהירויות (הורכב בסדרה "GA", מאפריל 1938 ובדגם "GB", מדצמבר 1949)
מאזדה-גו (באנגלית: Mazda-Go) היה אופנוע מטען תלת-גלגלי מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויו קוגיו קומפני (משנת 1934 מאזדה) אשר יוצר בין השנים 1931–1939 ו-1945–1950.
"מאזדה-גו"

בין התאריכים 3 באוקטובר 1931 – אוגוסט 1936 שווקו דגמי "מאזדה-גו" ביפן באמצעות התאגיד מיצובישי מוטורס. עד דצמבר 1937 שיווק "מיצובישי מוטורס" את דגמי "מאזדה-גו" לייצוא. בנוסף למילה מאזדה הודפס הסמל המסחרי של "מיצובישי" על מכל הדלק של הדגם.
בתקופת מלחמת העולם השנייה בהוראת השלטונות היצרן הפסיק לחלוטין את ייצור כלי הרכב התלת גלגלי ועסק בייצור תחמושת. לאחר המלחמה המשיכה החברה לחזור לייצור כדי לענות על צורכי שוק השיקום המקומי, שיפרה מחדש את מודל "GA" והשיקה את דגם ה-"GB" בדצמבר 1949.
מנוע 1 צילינדרים, מנוע קירור אוויר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
דגמי "מאזדה-גו" יוצאו לרפובליקה הסינית, מנצ'וריה וברזיל. דגם "מאזדה-גו" נטל חלק במלחמת האזרחים בספרד כרכב הובלה. בתא המטען הוסעו 4 נוסעים (ראו תמונה).
דגמים

"DA" – הושק באוקטובר 1931, בדגם הורכב מנוע 1 צילינדרים 482 סמ"ק שהפיק 9.4 כ"ס. כושר העמסה של תא המטען האחורי היה 200 ק"ג.
"DB" – הושק בשנת 1932.
"DC" – הושק בשנת 1934, בדגם הורכב מנוע 1 צילינדרים 485 סמ"ק שהפיק 9.4 כ"ס. כושר העמסה של תא המטען האחורי היה 400 ק"ג.
"KA" – הושק באוקטובר 1934, בדגם הורכב מנוע 1 צילינדרים 654 סמ"ק.
"TCS" – הושק בשנת 1935, בדגם הורכב מנוע 1 צילינדרים 654 סמ"ק. בשנת 1935 יוצרו 424 יחידות מהדגם.
"KC" – הושק בשנת 1935, במהלך מחזור הייצור שלו בן שנתיים ושמונה חודשים, יוצרו 5,595 יחידות.
"GA" – הושק באפריל 1938 כדי להחליף את הסדרה הישנה מסוג K. בדגם הורכב מנוע 1 צילינדרים 669 סמ"ק. מערכת ההולכה התפתחה גם משלושה הילוכים לארבעה הילוכים, ויכולת המטען המרבית היא 500 ק"ג.
"GB" – הושק בדצמבר 1949. בדגם הורכב מנוע 1 צילינדרים 701 סמ"ק העשוי מסגסוגת אלומיניום גבוהה. מערכת תיבת ההילוכים יוצרה על ידי יציקות בלחץ נמוך ושולבה במנוע. למרות שנפח המטען המקסימלי נותר ללא שינוי על 500 ק"ג, גודל הגוף השתנה והחלל המקושת על ידי הצמיגים השתנה אף הוא כדי להקל על העמסת המטען.
גלריה

"מאזדה-גו" דגם "KC36"
"מאזדה-גו" דגם "GB"
"מאזדה-גו" דגם "GA"
"מאזדה-גו" דגם "DC"
"מאזדה-גו" דגם "DA"
"מאזדה-גו" במלחמת האזרחים בספרד
"מאזדה-גו" בקמפיין הפרסום של קרוואן קגושימה-טוקיו שנת 1936
"מאזדה-גו" דגם "DC"
"מאזדה-גו" דגם "TCS", שנת 1935
ראו גם

מאזדה
תלת אופן
הערות שוליים

↑  דגמי מאזדה מסחריים 1950 - 1920 マツダの歴史･歴代モデル: 1920～1950年代" [Mazda Model History: 1920s - 1950s]. マツダの歴史 [All Mazda] (in Japanese). Archived from the original on 2016-06-09.
↑  היסטוריה של "מאזדה" history.com/this-day-in-history/japans-mazda-founded
↑  ההיסטוריה של השם "מאזדה" mazda.com/en/innovation/mazda-stories/mazda
↑  "מאזדה-גו" (יפנית) web.archive.org/web/20160404001237, Fukuyama Auto & Clock Museum. 2011-02-19. Archived from the original on 2016-04-04.
↑  "מאזדה-גו" mazda.com/en/innovation/stories/greatcar/mazda-go
↑  "מאזדה-גו" facebook.com/lismoremazda
Panhard PL 17

| --- | --- |

Panhard PL 17, שנת 1964
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Panhard 17
 יצרן:  Panhard
 שנות ייצור:  1959–1965
 הרכבה:  צרפת צרפת
 מודל קודם:  Panhard Dyna Z
 מודל אחריו:  Panhard 24
 אורך:  4,580 מ"מ
 רוחב:  1,618 מ"מ (סדאן)  1,668 מ"מ (סטיישן)
 משקל:  815–830 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,570–2,800 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  2 צילינדרים, מנוע קירור אוויר, 848 סמ"ק, המפיק 42 כ"ס (מנוע מסוג "Flat twin engine")  2 צילינדרים, מנוע קירור אוויר, 848 סמ"ק, המפיק 50 כ"ס (מנוע מסוג "Flat twin engine")  2 צילינדרים, 851 סמ"ק, המפיק 42 כ"ס, מנוע קירור אוויר, (מנוע מסוג "Flat twin engine")  2 צילינדרים, 851 סמ"ק, המפיק 50 כ"ס, מנוע קירור אוויר, (מנוע מסוג "Flat twin engine")  2 צילינדרים, 851 סמ"ק, המפיק 60 כ"ס, מנוע קירור אוויר, (מנוע מסוג "Flat twin engine")
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  145 קמ"ש
Panhard PL 17 היא מכונית משפחתית, מתוצרת יצרן כלי הרכב הטקטים הקלים, והצבאיים Panhard הצרפתי, אשר יוצר בין השנים 1959–1965. בין השנים 1959–1965 יוצרו 166,192 יחידות.
גרסאות "Panhard PL 17"

4 דלתות – סדאן
2 דלתות – קבריולה
4 דלתות סטיישן
דגמי "Panhard PL 17"

L1 Standard (יוצר בין יולי 1959 – אוגוסט 1960)
L1 Tigre (יוצר בין יולי 1959 – אוגוסט 1960)
L2 Tigre (קבריולה) (יוצר בין מרץ 1960 – אוקטובר 1960)
L3 Standard Export (יוצר בין אוגוסט 1950 – יולי 1960)
L4 Standard (יוצר בין יולי 1960 – אוקטובר 1962)
L4 Tigre (יוצר בין יולי 1960 – אוקטובר 1962)
L5 Tigre (קבריולה) (יוצר בין אוקטובר 1960 – ספטמבר 1962)
L6 Standard (יוצר בין ספטמבר 1962 – יוני 1965)
L7 Tigre (יוצר בין ספטמבר 1962 – יוני 1965)
L8 Tigre (קבריולה) (יוצר בין ספטמבר 1962 – יוני 1963)
L9 Standard (סטיישן) (יוצר בין מאי 1963 – מאי 1965)
WL1 Standard (יוצר בין דצמבר 1959 – יולי 1960)
WL2 Standard (יוצר בין דצמבר 1959 – יוני 1960)
WL3 Standard (יוצר בין יוני 1960 – יולי 1962)
WL4 Standard (יוצר בין יוני 1960 – יולי 1962)
WL5 Standard (יוצר בין ספטמבר 1962 – מאי 1965)
WL6 Standard (יוצר בין ספטמבר 1962 – מאי 1965)
תמונות

דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17", שנת 1960
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17", שנת 1959 – מבט למנוע
דגם "Panhard PL 17" – קבריולה
דגם "Panhard PL 17" – קבריולה
דגם "Panhard PL 17" קבריולה – מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
דגם "Panhard PL 17"
דגם "Panhard PL 17" – סטיישן
ראו גם

Panhard 24
Panhard Dyna X
Panhard Dyna Z
Panhard & Levassor Dynamic
לקריאה נוספת

שחזור דגם "Panhard PL 17" בקנדה, french-cars-in-america.com
הערות שוליים

↑  דגם "Panhard PL 17", andysaunders.net
↑  דגמי "Panhard PL 17", citroenet.org.uk