stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תוכנית אורורה
משימות > משימת הדגל

בעשור הראשון של התוכנית מתוכננת התמקדות במשימות רובוטיות, כלומר חלליות לא מאוישות אשר יהיו תחת שליטה של אסטרונאוטים ומדענים מומחים. סוכנות החלל האירופית מתארת כמה משימות בתוכנית כ"משימות הדגל", והמשימה הראשונה מסוג זה נקראת "Exomars", שהיא משימה רובוטית כפולה שנועדה לספק מידע ממאדים אשר התקיימה בשנת 2016 בשיתוף פעולה עם הסוכנות החלל הרוסית. בשנת 2020, במסגרת משימה זו תישלח למאדים מעבורת בשם "Exomars rover"(אנ') במטרה לחקור לעומק את מאדים תחת שימוש בטכנולוגיה מתקדמת. באמצע שנות ה־2030 תתחיל המשימה האנושית הראשונה למאדים, במסגרת תוכנית אורורה.
חברי התוכנית והמצטרפים אליה מחויבים להישאר בה לפרק זמן של 5 שנים, לאחר מכן חופשיים לעזוב אותה או להמשיך להיות חלק ממנה ומהמשימות שמתקיימות במסגרתה.
exomars, תטוס עם חללית ללא אנשים וציוד נחיתה שתחובר עם החללית הרוסית ב־2016
והחללית תטוס ביחד אם החללית הרוסית ב־2020
המשימה הרובוטית שתדגים את תוכנית החזרה ממאדים
והמשימה האנושית תצא ב־2030
משימות > משימת הדגל > משימת החץ

משימת החץ תתרכז בשיפור ובדיקת הטכנולוגיה לקיום התוכנית של מאדים.
ציר זמן מתוכנן

2014 – הטכנולוגיה האנושית למשימות תוודא שהציוד לטיסה סביב האטמוספירה תקין
2016 ו־2020 – מעבורת "Exomars Rover" תבצע משימת טיסה למאדים לחקר המשטח והסביבה של מאדים
2024 – משימה אנושית לירח
2026 – משימה אוטומטית למאדים
2030 – המשימה האנושית הראשונה למאדים, כמשימה חצויה. ייתכן שמעבורת Ariane M תשמש לנחיתה.
ראו גם

אסטרוביולוגיה
תוכנית קונסטליישן
חקר החלל
האדם בחלל
הערות שוליים

↑  תכנית האורורה
↑  תוכנית האורורה (2)
Exomars rover
החללית ששוגרה ב־2016
אלון מצוי

| אלון מצוי |
| --- | --- |
 אלון מצוי בשמורת אלוני אבא בעונת החורף, מסביבו אלונים אחרים עומדים בשלכת
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: צמחים וסקולריים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: אלונאים
משפחה:: אלוניים
סוג:: אלון
מין:: אלון מצוי
שם מדעי
 Quercus calliprinos ‏וב, 1838
תחום תפוצה


אלון מצוי (שם מדעי: .Quercus coccifera L שם קודם: Quercus calliprinos) הוא עץ נמוך שפירותיו בַּלּוּטִים והוא נמנה עם משפחת האלוניים והוא אחד מחמשת מיני הסוג אלון בישראל . מוצאו באזורים הסובטרופיים סביב אגן אגן הים התיכון. האלון המצוי מהווה מרכיב מרכזי בצמחייה הים-תיכונית בארץ ישראל, ופרטים עתיקים שלו קיימים בקרבת מקומות קדושים ברחבי הארץ.
עלוות העץ עם בלוטים
אלון מצוי
תיאור העץ

גובהו של אלון מצוי משתנה ממטר אחד (כאשר הוא סובל מרעייה מוגברת של עיזים) ועד שמונה מטרים ויותר במקומות לחים ובמקומות בהם יש הגנה על העץ. עליו גלדניים (נוקשים) בעלי שפה משוננת, מה שהופך אותם לעיתים לקוצניים, בעיקר בעצים נמוכים באזורי חורש סבוך (ככל הנראה כדי למנוע את אכילתו על ידי בעלי-חיים). העלים קרחים משני הצדדים, צבעם ירוק כהה ואורכם עד 6 עד 7 ס"מ.
באביב פורח האלון, כשפרחיו הזכריים ערוכים במעין "עגילים" המשתלשלים מבסיס הענפים החדשים, ופרחיו הנקביים בקבוצות קטנות בחלק העליון של ענפים אלו. ההאבקה נעשית באמצעות הרוח, ומיד אחריה נושרים עגילי הפרחים הזכריים בשלמותם. הבשלת הפרי איטית ונמשכת כ-18 חודשים לאחר האבקת הפרחים.
הפירות הם בלוטים שאורכם 3–4 ס"מ וקוטרם 2–3 ס"מ, הנתונים בתוך מעטפת קשקשים נוקשה המכונה "ספלול". הם מבשילים בראשית החורף ומופצים באמצעות מכרסמים, עורבנים ועופות נוספים. לעומת זמן ההבשלה הממושך, כושר הנביטה שלהם מוגבל, והם יכולים לנבוט רק בחורף הראשון לאחר הבשלתם.
תפוצת העץ

האלון המצוי הוא עץ הבר הנפוץ ביותר בארץ ישראל והמרכיב העיקרי הבונה את החורש בכל אזור ההרים בחבל הים תיכוני. האלון עמיד למדי בטמפרטורות גבוהות ויובש וכן בתנאים של כריתה ורעייה. בגליל ובכרמל יוצר האלון המצוי, יחד עם אלה ארץ ישראלית, חורשים סבוכים שקשה לחדור אליהם. בעבר היו חלקים גדולים מארץ ישראל מכוסים ביער אלון מצוי, אולם בזמן מלחמת העולם הראשונה כרתו העות'מאנים יערות שלמים לצורכי המלחמה, וכך נשארו רק חלקים קטנים יחסית מאותם יערות.
עצי אלון עתיקים נשמרו במקומות שונים בשל קרבתם למקומות קדושים. מעריכים כי גילם של הפרטים הללו מגיע לכמה מאות שנים, אולם לא ניתן לקבוע את הגיל משום שגזע האלון אינו מייצר טבעות שנתיות. אחד הפרטים העתיקים ביותר ששרדו היה האלון המכונה "אשל אברהם" במערב חברון, בצד הכביש לתפוח. יש המעריכים את גילו של עץ זה בכ-850 שנה, ונקשרו אליו מסורות רבות הקשורות באברהם. ב-1995 נכרת העץ לאחר שהתייבש כליל. ריכוזים נוספים של עצי אלון עתיקים קיימים בחורשת הארבעים בכרמל, בהר הבתרים וקבר נבי חזורי בחרמון, ועוד. אלון מצוי הוא ערך טבע מוגן על פי חוק בישראל.
בעולם נפוץ האלון המצוי באזור המזרח התיכון, מצפון אלג'יריה ועד טורקיה.
שימושים רפואיים לפי מקורות קדומים ובימינו

ברפואה הקלאסית שימשו מיני אלון אחדים ובלוטיהם לעצירת שטפי דם, לעצירת דימומים אצל נשים, לריפוי שיעול מדמם ולהשחרת השיער. בימי הביניים ציינו רופאים ערבים כי בלוטי האלון משמשים תרופה לעצירת שתן, לטיפול בכאבים בגרון, בדלקות ובפצעים, וכן לכיווץ פי העטרה. רופאים אלו ציינו כי מן הבלוטים מופק גם סם מכווץ, העוצר שטפי דם ושלשולים, וכן סם הסותר רעלים. ברפואה העממית בימינו משמשים בלוטי האלון המצוי לעצירת שלשול, לטיפול בכאבים ובבעיות במעיים, ובתור סם משתן.
ראו גם

האלון הבודד
לקריאה נוספת

מדריך העצים והשיחים בישראל, אבי שמידע ודוד דרום, כתר הוצאה לאור, 1992
אנציקלופדיה של החי והצומח בארץ ישראל, החברה להגנת הטבע ומשרד הביטחון, 1998
אטלס כרטא - החי והצומח של ארץ ישראל, א' דנין, א' ארבל, כרטא, 1998
כי האדם עץ השדה - עצי ארץ ישראל: מאפייניהם, תולדותיהם ושימושם. נילי ליפשיץ וגדעון ביגר, הוצאת אריאל, 1998
הערות שוליים

↑  .Quercus coccifera L, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 90
↑  אלון מצוי, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  נילי ליפשיץ, שמחה לב-ידון ורם גופנא, שלטון האלון המצוי באזור מישור החוף המרכזי בישראל בעת העתיקה על-פי עדויות דנדרוארכיאולוגיות, ‏1985
↑  אלון מצוי, באתר "צמח השדה"
↑  האלון - רקע כללי, באתר אלוני ישראל, ‏26 בנובמבר 2020
↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
↑  אפרים לב וזהר עמר, סממני המרפא המסורתיים בארץ ישראל, ירושלים, תשס"ב, עמ' 70
מונאמי

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־65 שנים)
 חברות בנות:  4
 מיקום המטה:  מדרום לסיאול, קוריאה הדרומית
 מוצרים עיקריים:  Monami 153 
  
 http://www.monami.com/
 
מספר עטים של מונאמי 153
מונאמי (בקוריאנית: 모나미; באנגלית: Monami Co., Ltd; תרגום חופשי של השם מצרפתית: החבר שלי) היא חברה מסחרית קוריאנית העוסקת בייצור ציוד הדפסה, ציוד משרדי, עטים וכלי כתיבה אחרים. היא נוסדה בשנת 1960, וכיום היא חברה מובילה בנתח השוק הדרום-קוריאני.
הערות שוליים

↑  Company Profile, באתר הישן של חברת "מונאמי"
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מונאמי".
JYP אנטרטיינמנט

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  KOSDAQ (23 בפברואר 2011–035900) 
 מייסדים:  J.Y. פארק 
 תקופת הפעילות:  1997–הווה (כ־28 שנים)
 מיקום המטה:  Cheongdam-dong 
 משרד ראשי:  סיאול, קוריאה הדרומית
 ענפי תעשייה:  בידור
 מוצרים עיקריים:  בידור
 רווח תפעולי:  128,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2019) 
 רווח:  26,400,000 דולר אמריקאי (נכון ל־2019) 
 עובדים:  235 
  
 www.jype.com
 
JYP אנטרטיינמנט (בקוריאנית: 엔터테인먼트) היא חברה בתחום הבידור וחברת תקליטים שהוקמה בשנת 1997 על ידי ג'ין יאנג פארק. לחברה חוזים עם מספר זמרים קוריאנים ידועים. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך של קוריאה הדרומית.
היסטוריה

בשנת 1997 פארק הקים חברה שפועלת תחת השם הנוכחי החל משנת 2001. בשנת 1997 הוא החתים את זמר הראשון של החברה Pearl. בשנת 1999 JYP אנטרטיינמנט הקימו להקה ראשונה של החברה Groove Over Dose.
בדצמבר 2000 הוחתם בדרן וזמר Rain שהיה ההצלחה המסחרית הראשונה של החברה. תוך זמן קצר הוא הגיע למכירת יותר ממיליון העתקים של האלבומים שלו. בשנת 2006 החברה לראשונה הקימה להקת בנות Wonder Girls שבשנת 2009 היו הרכב קוריאני ראשון שהגיע למצעד הפזמונים של billboard עם השיר שהוצב במקום ה-76. עד לתחילתה של קריירת הסולו בלהקה כיכבה קים היונה.
בשנת 2008 החברה ניהלה תחרות שבסיומה הוקמו שני להקות בנים חדשות. בשנת 2009 החברה נכנסה לתחום הפקות לטלוויזיה.
בנובמבר 2011 הוקמה חברת בת לפעילות בארצות הברית. תוך שנה התברר שרעיון מהווה כישלון מסחרי והוחלט לסגור כל פעילות בארצות הברית.
בשנת 2014 נחתם חוזה עם זמר עולה ברנרד פארק. בשנת 2015 נחתמה להקות בנות טווייס שזכתה להצלחה גדולה. בשנת 2017 החברה נכנסה לשוק הסיני בנוסף לפעילות בשוק המקומי וביפן.
בשנת 2018 החברה הייתה חברת בידור קוריאנית היחידה שהגיע לדירוג של פייננשל טיימס והיא דורגה במקום ה-12 בין כלל החברות מקוריאה הדרומית. בשנת 2019 החברה הקימה להקת בנות "איצי". מאז ועד לשנת 2022 הלהקה זכתה ב-25 פרסי מוזיקה.
בשנת 2022 החברה הקימה להקת בנות חדשה בשם אנמיקס.
אמנים

כל האמנים תחת JYP Entertainment ידועים ביחד בשם JYP Nation.
קבוצות
2PM
טווייס
xdinary Heroes
סטריי קידס
איצי
Day6
JYP Loud
סולנים
ג'יי פארק (אנ')
ג'אנג וו-יונג (אנ')
יוני. ק (אנ')
לי ג'ון-הו (אנ')
ניקהון (אנ')
נייאון
ביאורים

↑  רשימה חלקית של האמנים תחת JYP
↑  שם זמני של קבוצת בנים חדשה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 99f2231d-e129-4edf-a7d9-6a4f97f0ebf3  VIAF: 1068156565715123500004   WorldCat (עם VIAF): 1068156565715123500004
Iriver

סמל חברת iriver
iriver (בעבר iRiver) היא חברה קוריאנית בבעלות חברת SK טלקום, המייצרת נגני שמע דיגיטליים ומוצרים ניידים נוספים. מטה החברה ממוקם בסיאול. המכשיר הראשון מבית iriver יצא בנובמבר 2000.
נגניה של iriver עובדים בתקן USB Mass Storage או ב- Media Transfer Protocol. כמו כן, רובם תומכים במספר קידודים, קליטת רדיו, הקלטה, עדכון קושחה וקריאת מלל. החברה מייצרת נגנים המבוססים על דיסק קשיח או על זיכרון הבזק.
סדרת ה-H מבוססת על דיסקים קשיחים זעירים והיא הסדרה הוותיקה בקטגוריה זו. קיימת גם הסדרה החדשה E. דגמי הסדרה מתחלקים לשתי קבוצות H1xx ו-H3xx (נקראו בעבר iHP-1xx/3xx), כאשר סדרת ה-H3xx היא המאוחרת יותר, אשר שווקה עם כוננים גדולים יותר והציעה מאפיינים מתקדמים יותר, למשל דגמים בעלי יציאה וכניסה אופטית. שנים מהדגמים הפופולרים בסדרה זו הם ה- H10 וה- H340.
iriver H10
סדרת ה-T מבוססת על זיכרון הבזק והיא הסדרה הבולטת בקטגוריה זו. ניתן למצוא בסדרה זו דגמים המגיעים בנפחים שבין 128MB ועד 4GB.
גם בנגנים המבוססים על דיסק קשיח, וגם באלו המבוססים זיכרון הבזק, ישנן גרסאות אירופאיות ואמריקאיות. השוני בגרסאות מתבטא בתקן ה-USB שבו עובד הנגן ובאפשרויות מתקדמות. ניתן לעדכן קושחה מקורית באמצעות תוכנה ייעודית באתר החברה או לקושחות אחרות הנמצאות ברחבי האינטרנט. דוגמה בולטת הוא פרויקט RockBox המציע חלופה לקושחות המקוריות.
ראו גם

נגן מדיה נייד
Cowon יצרן נגני מדיה ניידים
iPod נגן מדיה נייד
זון נגן מדיה נייד
מטר

ערך זה עוסק ביחידת מרחק. אם התכוונתם למטר היורד מן השמיים, ראו .
מוט מטר תקני רשמי
אורכים שונים ביחס לספקטרום האלקטרומגנטי המבוטאים ביחידות מֶטֶר.
מֶטֶר (באיות הלטיני הבין-לאומי: metre; מסומן בקיצור m; מיוונית: μέτρον, מֵטְרוֹן – מידה) הוא יחידת המידה התקנית למדידת מרחק (אורך) במערכת היחידות הבין-לאומית, SI. הגדרתו העדכנית של מטר אחד, התקפה מאז שנת 1983, היא המרחק שעובר האור בריק במשך זמן של 1/299,792,458 שנייה.
המטר הוא הבסיס של השיטה המטרית למדידת גודל פיזיקלי כמו היחידה למדידת שטח – מטר רבוע, היחידה למדידת נפח – ליטר, והיחידה למדידת משקל – גרם.
היסטוריה

טרם הגדרת המטר, היו נהוגות בעולם מידות שונות במדינות שונות, ולרוב אפילו בתוך מדינה אחת היו נהוגות עשרות ומאות מערכות מקומיות לזמן, משקל, ומרחק. הדבר הקשה על יצירת שפה משותפת בין אנשים מחלקים שונים בעולם, וכך היווה מחסום לתקשורת, מסחר, ומדע. האקדמיה הצרפתית למדעים לקחה על עצמה ליצור מערכת מידות אוניברסלית אשר תשמש את כלל האנושות, ולשם כך הוחלט להשתית אותה על גודל אוניברסלי - היקף כדור הארץ.
במקור הוגדר המטר בשנת 1793 על ידי האקדמיה הצרפתית למדעים כחלק ה-10,000,000 של המרחק על פני כדור הארץ מהקוטב הצפוני עד לקו המשווה לאורך המרידיאן של פריז. ב-7 באפריל 1795 אימצה צרפת את המטר כיחידה הרשמית למדידת מרחק. חוסר ודאות בנוגע לדיוקה של מדידת המרחק לפיו נקבע המטר, הוביל את הלשכה הבין-לאומית למידות ולמשקלות להגדיר מחדש את המטר בשנת 1889 כמרחק בין שני פסים על מוט מסוים העשוי מסגסוגת של פלטינה ואירידיום. המוט נשמר ב-Sevres, פרוור של פריז.
בשנת 1960, בעקבות פיתוח הלייזר, שונתה ההגדרה פעם נוספת בכנס ה-11 למידות ולמשקלות. על פי הגדרה זו המטר הוא אורכם בריק של 1,650,763.73 אורכי גל של קו הפליטה הכתום-אדום של האיזוטופ קריפטון-86. ב-1983 הגדיר מחדש הכנס הכללי למידות ומשקולות את המטר כמרחק שעובר האור בריק, בזמן של 1/299,792,458 שנייה. משום שעל פי הידוע מהירות האור בריק היא קבועה, הגדרה זו עקבית יותר מההגדרות הקודמות, שהתבססו על מדידת היקף כדור הארץ או על אורכו של מוט מתכת מסוים. יתרון נוסף של הגדרה זו הוא שהיא יכולה להימדד בדיוק רב בהרבה מאשר המרחק בין שתי נקודות, או היקף כדור הארץ. בנוסף, אין ערובה שארכו של מוט מתכת או היקף כדור הארץ נשמרים ללא שינוי: למשל ידוע שמוט המתכת מתפשט ומתכווץ, ואפילו בהיקף כדור הארץ עלולים לחול שינויים זעירים עם הזמן.
כפולות

לכפולות ולחלוקות של המטר ניתנו שמות על פי התחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית הנהוגות במדע.
על-פי עקרון אי-הודאות, המרחק הקצר ביותר שניתן למדידה קרוי אורך פלאנק, וערכו הוא ‎1.61624×10-35  מטר‎.
ראו גם

יחידות מידה לאורך
תחיליות במערכת היחידות הבין-לאומית
מעבר לשיטה המטרית
יחידות cgs
לקריאה נוספת

קן אלדר, הכל לפי מידה – המסע בן שבע השנים ששינה את העולם, הוצאת דביר, 2006.
אסף רונאל, החלטה כבדת משקל: הקילוגרם יפסיק להיות מוגדר לפי משקולת, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2018
פרומקה פלוטניצקה

| --- | --- |

פרומקה פלוטניצקה
 לידה:  11 בנובמבר 1914 פינסק, פלך מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 באוגוסט 1943 (בגיל 28) גטו בנדין, בנדין, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  פולין 
 פרסים והוקרה:  צלב גרונוולד 
 
פרומקָה פלוטניצקה (לעיתים: פלוטניצקי) (11 בנובמבר 1914, פלוטניצה - 3 באוגוסט 1943, בנדין), מראשי המחתרת החלוצית בפולין, הייתה בתקופת השואה חברת הנהגת "דרור" והארגון היהודי הלוחם.
ילדות ונעורים

נולדה בכפר פלוטניצה (בלא') הסמוך לפינסק. בני המשפחה היו סוחרי שוורים. אביה שהיה חסיד הקפיד במצוות והוסמך לרבנות. אחרי מלחמת העולם הראשונה עזבו יחד עם כלל יהודי העיירה את פלוטניצה ועברו לפינסק הסמוכה. היא הייתה כבת שש. אחותה הצעירה חנה (חנצ'ה), לימים חברת מחתרת גם היא, הייתה אז כבת שנתיים. בעקבות האח הבכור, הצטרפו שתי האחיות לתנועת "פרייהייט". כשמלאו לה 17 שימשה פרומקה פלוטניצקה כנציגת תנועתה בוועד "החלוץ" בפינסק.
פעילות בתנועת "דרור"

בשנת 1935, בהיותה בת 21, יצאה להכשרה בקיבוץ תל-חי בביאליסטוק. עבר זמן עד שהפכה לדמות מרכזית בתנועה. בסיום סמינר שהתקיים בביאליסטוק קמה ונשאה דברים ביידיש: היא דיברה על לבטי אדם וגורלו ועל לבטי נערה מישראל המחפשת את דרכה. לאחר האיחוד בין תנועת "פרייהייט" ותנועת "דרור" שימשה כמדריכה בסמינרים ברחבי פולין. מרכז פעילותה היה לודז', יחד עם אחותה. השפעתה על הפעילות בלודז' ניכרה כבר בראשית עבודתה שם. בסניפים הייתה התעוררות ועבודת המזכירות השתכללה. בפולסיה עסקה פרומקה מספר חודשים בארגון סמינריון גלילי ובניהולו. היה זה הגליל המוזנח ביותר בפולין מבחינת העבודה התנועתית ואף על פי כן היו הישגים. היא לימדה עברית וניהלה חוגי לימוד.

לאחר הסמינר בפולסיה ביקשה לשהות באחד הקיבוצים ולהמתין שם לעלייה לארץ ישראל, אך במרכז התנועה סירבו לכך והציעו לה לצאת לביאליסטוק ולהכין סמינריון גלילי. הניתוק מבית ההורים והציפייה המתמשכת לבית חדש שתבנה בארץ ישראל עוררו בה געגועים מחודשים ולילדותה ונעוריה בפינסק. במועצת התנועה שהתקיימה בלודז' ב-15 ביולי 1939 נדחתה עלייתה לסתיו. החברים המרכזיים חשו שלא יוכלו לבצע את המשימות התנועתיות רבות ההיקף והתנופה בלעדיה והיא קיבלה את דין התנועה.
פעילות במחתרת בתקופת המלחמה

ב-7 בספטמבר 1939 יצאה עם חברי וחברות קיבוץ ההכשרה גרוכוב וחברי וחברות המרכז מוורשה לכיוון מזרח. בדיונים שהתקיימו בקובל עלתה שאלת החזרה לשטח הכיבוש הגרמני וחידוש הקשר התנועתי עם החברים שם. במהלך הדיון הודיעה על חזרתה לוורשה כדי להגיש עזרה לחברים ולחברות שנותרו בשטח הכיבוש הגרמני ולבדוק האם ניתן לצאת משם לארץ ישראל. להחלטתה לצאת לשליחות מסוכנת זו היו גם מניעים אישיים: הידיעה על מות חנצ'ה, אחותה הצעירה, בהפצצות בלודז', שהתבררה אחר כך ככוזבת והרצון החזק להגשים סוף-סוף את החלום לעלות לארץ.

בדרכה לוורשה פקדה את ביתה בפינסק ונפרדה ממשפחתה. ממחצית אוקטובר 1939 עד ינואר 1940, יצאה לרחבי הגנרלגוברנמן ובשטחי פולין המסופחים לגרמניה ופעלה להקמת תאי מחתרת. היא עמדה על כך שקיבוצי ההכשרה שנותרו בלודז' ובבנדין ימשיכו להתקיים. בפברואר 1940 חצתה את גבול גרמניה וביקרה בבנדין, בה טיפלה בקליטת חברי "החלוץ", שהגיעו מוורשה במטרה לצאת לארץ ישראל דרך אושוויינצ'ים ונשארו במקום לאחר כישלון המאמצים לחצות את הגבול לסלובקיה. באחד ממכתביה לאחיה, כתבה אחותה חנצ'ה: "אתה זוכר פרומקה אחרת. צייתנית. שקטה ונדחקת לפינה, מכונסת בתוך עצמה. היא הכינה אז אוצר של מרץ, מסירות ונכונות - והנה איזו קומפוזיציה יפה יצאה: פרומקה והתנועה".

עם שובה של צביה לובטקין לוורשה בינואר 1940 יצאה לנסיעות וביקורים ברחבי פולין. למרות המראה היהודי, שהיה עלול להסגיר אותה בכל רגע, הפכה פרומקה להיות ה"הדרשנית הנודדת" של התנועה, כפי שכינו אותה באתם ימים. היא שקדה על קשרים עם החברים ונסעה עם תעודות מזויפות מכדי להביא את דבר התנועה לכל מקום בו היו חברי תנועה וכדי לגייס חברים לעבודה במרכז התנועה. במרץ 1940, ערב פסח, הגיעה ללובלין. ביקורה היה הקשר הראשון עם המרכז בוורשה. בקיץ 1941 הגיעה לקיבוץ "דרור" בבנדין. כשליחת התנועה פעלה בסניפי התנועה במשך מספר חודשים, סייעה בארגון סמינר מדריכים בקיבוץ והרצתה בו. כשליחת מרכז "החלוץ" יצרה גם קשר עם הנהגת "מחלקת הנוער" בזגלמביה.

בינואר 1942, עם הגעתה של השליחה לונקה קוז'יברודסקה מווילנה לוורשה ומסירת המידע על הרצח ההמוני, יצאה במשלחת לצד הארי כדי ליצור בסיס לשיתוף פעולה עם המחתרת הפולנית במטרה להצטייד בכלי נשק ללוחמים היהודים בגטו. באביב 1942, יצאה עם חווקה פולמן רבן, להרובישוב, כדי להיפגש עם החברים ולהכין אותם לקראת הימים שבהם ינותק אולי הקשר עם ורשה. הן ראו כיצד מכניסים את אחרוני היהודים לקרונות הרכבת לבלז'ץ. הייתה זאת הידיעה הראשונה שהביאו לוורשה על גירושים בשטח הגנרלגוברנמן.

היא יצרה קשרים עם המחתרת הפולנית ובעיצומה של האקציה הגדולה הבריחה את המשלוח האקדחים והרימונים הראשונים לגטו כשהם מוטמנים בשק תפוחי אדמה שנשאה על גבה בדרכה מהצד הארי לתוך הגטו. עם סיום האקציה, בספטמבר 1942, נשלחה לבנדין, כדי לסייע שם בהקמת תא מחתרת לוחמת.
תא המחתרת בבנדין

פרומקה פלוטניצקה יצאה מוורשה בדצמבר 1942 לשליחות בבנדין במטרה לארגן את המקום לקראת הגנה. בבנדין ריכזה פעילות ציבורית חשובה בקיבוץ ובעיר. עזרה לכלואים בגטו, יצאה ובאה במשרדי הקהילה ולא פעם הצליחה לבטל הוראות וגזירות. ההודעה על העברת יהודי בנדין לרובע קמיונקה (ששמו שונה לווארפיה (פול')) והקמת הגטו בראשית 1943 העמידו אותה ואת הרשל שפרינגר, ממנהיגי "דרור" בבנדין, בפני שאלת ההעברה הקיבוץ לגטו. שעות וימים בילו הרשל ופרומקה במשרדי הקהילה, כדי לקבל דירה בקמיונקה ולבסוף השיגו בית שהתחלק בין חברי קיבוץ "דרור" וילדי קיבוץ "עתיד" – יתומים שאורגנו וטופלו על ידי חברי קיבוץ "דרור". 

בסוף אפריל 1943 החלו להגיע הידיעות הראשונות על מרד גטו ורשה. אז נודע לה על מות אחותה. ב-22 ביוני 1943 התחדש הגירוש מהגטאות בבנדין ובסוסנוביץ' לאושוויץ. למרות הסימנים המקדימים הפתיע הגירוש את המחתרת. האחריות שחשה פרומקה לחיי חבריה מחתרת ותחושת החידלון מוטטו אותה. במשך כל חודשי שהותה בבנדין דיווחה על מצב התנועה בבנדין ועל הגירושים בזגלמביה. היא הייתה מוקד הקשר, מי שידעה והכירה יותר מאחרים את נפתוליהן של התנועות החלוציות ומאבקיהן.
למרות החלטת התנועה לפיה עליה לנסות להבקיע דרך לארץ נייטרלית והלאה לארץ ישראל, בחרה להישאר עם חבריה וחברותיה. ב-1 באוגוסט 1943 החל החיסול של גטו בנדין. אנשי המחתרת התבצרו בבונקרים. ב-3 באוגוסט חיסלו הגרמנים את הבונקר המרכזי בבנדין והיא נהרגה. איש מקרב שבעת החברים בבונקר לא נותר בחיים כדי לספר. תיאור המשקף את תחושותיהם של חברי הארגון בבנדין, נמצא ביומנה של חייקה קלינגר:
פרומקה פלוטניצקה עומדת חיוורת וגבוהה, דומה גבוהה מן הרגיל, מעשנת סיגריה אחר סיגריה, אף על פי שזה אסור בבונקר. מה טעם לאיסורים עכשיו? ובידה אקדח דרוך: "אמרתי לכם כי אפול יחד אתכם, כי לא אחיה אחרי מותכם". אומרים לה: שתקי כבר יכולת להיות בצד הארי. מותך כאן הוא מיותר. היית מחויבת להשאר בחיים. וכי מי ייטיב כל כך לספר עלינו? הרצית שנכחד ללא זכר? ואמנם מי ידע כמוה תולדותיהם וגורלותיהם של גלילות שונים. בכל רחבי פולין נדדה, בכל קהילות היהודים היא חייבת הייתה לחיות. היא עומדת גבוהה, משכמה ומעלה נוקשה, קרה ובעיניה המאובנות על פי רוב מהבהבות ניצוצות אירוניים.
בשנת 1945 הוענק לה עיטור צלב גרונוולד מדרגה 3 מטעם הפיקוד העליון של הצבא הפולני.
הנצחה

בשנים הראשונות אחרי מלחמת העולם השנייה הייתה פרומקה פלוטניצקה לאחד מהסמלים של לוחמי הגטאות בקרב היישוב. מכתביהן של האחיות חנצ'ה ופרומקה פלוטניצקה פורסמו בספר שיצא לאור ב-1945. חלק מהמכתבים של האחיות פורסמו גם בירחון "דבר הפועלת". בכתביו הזכיר אותה ההיסטוריון ד"ר עמנואל רינגלבלום כאחת הנשים שמהוות סמל לפועלן של נשים בארגונים היהודיים הלוחמים, כקשריות במחתרת, לצד טמה שניידרמן ולונקה קוז'יברודסקה.

ב-1948 הוקם בקיבוץ יגור "הגרעין ע"ש פרומקה", שרוב חבריו באו מקרב פעילי תנועות הנוער בפולין. ב-1949 חברו לגרעינים אחרים והקימו את קיבוץ לוחמי הגטאות.

על שמה "קיבוץ פרומקה" - קבוצת חברי "ההגנה", בהם יוצאי הצבא הבריטי, אשר בשנים שמיד לאחר מלחמת העולם השנייה פעלו באזור הגבול בין אוסטריה ואיטליה וסייעו בארגון הבריחה ובהעברת ניצולי שואה שביקשו להעפיל לארץ ישראל.
לקריאה נוספת

חנצ'ה ופרומקה: מכתבים ודברי-זיכרון, עין חרוד, תש"ה.
צוויי שוועסטער (על פרומה וחנצ'ה פלוטניצקי), מאנטיווידעא, פועלי ציון-צעירי ציון, 1945.
פרומקה פלוטניצקה באלבום גיבורים ונואשים: 60 שנה למרד גטו ורשה (עורך: דני דור), בית לוחמי הגטאות, 2003, עמ' 112–113.
יצחק צוקרמן, משה בסוק (עורכים), ספר מלחמות הגיטאות, בית לוחמי הגטאות, 1954.
אביהו רונן, נדונה לחיים, אוניברסיטת חיפה וידיעות אחרונות, 2011.
יעקב זילברשייד, אריה פיאלקוב (כינסו וערכו), תל חי: קיבוץ הכשרה בפולין ע"ש חללי תל-חי, הגוש ופלוגותיו: מאסף, לוחמי הגיטאות: בית לוחמי הגיטאות ע"ש יצחק קצנלסון; הקיבוץ המאוחד, 1979, עמודים 379-374
הערות שוליים

↑  נעמי שימשי, פרומקה פלוטניצקה, השליחה.
1 2 3  שימשי, פרומקה פלוטניצקה, השליחה.
↑  מצוטט אצל דני דור (עורך), גיבורים ונואשים: 60 שנה למרד גטו ורשה, בית לוחמי הגטאות, 2003, עמ' 112.
↑  חווקה פולמן רבן, לא נפרדתי מהם, לוחמי הגטאות: הוצאת בית לוחמי הגטאות, 1997, עמ' 65-70.
1 2  גיבורים ונואשים: 60 שנה למרד גטו ורשה, עמ' 113.
↑  חייקה קלינגר, מיומן בגיטו, מרחביה: הוצאת ספרית פועלים וקיבוץ העוגן, 1959, עמ' 107.
↑  שלמה אשכנזי, גיבורות בישראל, תל אביב: הוצאת יבנה, 1961, עמ' 241-243.
↑  חנצ'ה ופרומקה: מכתבים ודברי-זיכרון, עין חרוד, תש"ה.
↑  שרון גבע, אל האחות הלא ידועה: גיבורות השואה בחברה הישראלית, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, 2010, עמ' 27, עמ' 31, עמ' 45.
↑  צביקה דרור (עורך), קיבוץ לוחמי הגטאות: סיפור המקום, בית לוחמי הגטאות, 2005.
↑  סיפור חייו של עודד חי, מפקד קיבוץ פרומקה, באתר נזכור, משרד הביטחון.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425876905171  PLWABN: 9812691367405606  ISNI: 0000 0000 4753 7818  LCCN: nr91001988  VIAF: 73706255   WorldCat (עם VIAF): 73706255
תוכנית החלל הסינית לחקר הירח

סמל התוכנית, סהר עם שתי טביעות רגל במרכז. הסמל מסמל את הסימן הסיני, 月, לירח
תוכנית החלל הסינית לחקר הירח (במנדרינית: 中国探月 ובאנגלית: Chinese Lunar Exploration Program ‏ (CLEP)), הידועה גם כפרויקט צ'אנג-אה (במנדרינית: 嫦娥工程, על שמה של אלת הירח הסינית צ'אנג-אה) היא תוכנית מתמשכת של משימות רובוטיות לחקר הירח, המנוהלת על ידי מינהל החלל הסיני (CNSA). התוכנית משלבת גשושיות, מקפות ירח, נחתות, רוברים וחלליות להחזרת דגימות מהירח, ששוגרו באמצעות משגרי צ'אנג ג'נג. השיגורים והגששויות משתמשים בשילוב אנטנות רדיו – אנטנות של 40 מטר הנמצאות בבייג'ינג ואנטנות 50 מטר בקומינג בשאנגחאי ובאורומצ'י כדי ליצור מערך אינטרפרומטרי של VLBI.
החללית הראשונה של התוכנית, המקפת צ'אנג-אה 1, שוגרה ממרכז מרכז שיגור הלוויינים שיצ'אנג ב-24 באוקטובר 2007. המקפת השנייה, צ'אנג-אה 2, שוגרה ב-1 באוקטובר 2010.
השלב השני של התוכנית התחיל עם משימת צ'אנג-אה 3, שכללה נחתת ורובר, ושוגרה ב-1 בדצמבר 2013. משימה זו נחתה בהצלחה על הירח ב-14 בדצמבר 2013.
צ'אנג-אה 4, גם כללה נחתת ויוטו 2, שוגרה ב-7 בדצמבר 2018 ונחתה בהצלחה ב-3 בינואר 2019 על אגן הקוטב הדרומי-אייקטן, בצד הרחוק של הירח, המשימה הראשונה בהיסטוריה לנחות בהצלחה בצד זה. כדי לצור קשר עם הרובר, שוגרה החללית צ'ואה צ'יאו (Queqiao) להעברת מידע, הנמצאת בנקודת לגראנז' L2 בין כדור הארץ והירח.
בשנת 2020 שוגרה משימת צ'אנג-אה 5 לנחיתה והחזרת דגימות מהירח. החללית שוגרה ב-23 בנובמבר 2020, נחתה על הירח ב-1 בדצמבר 2020, אספה דגימות מהקרקע ושוגרה מהירח ב-3 בדצמבר 2020. לאחר מפגש במסלול סביב הירח, שבה החללית עם הדגימות חזרה לכדור הארץ ב-16 בדצמבר 2020. זוהי החללית הראשונה שהחזירה דוגמיות מהירח מאז לונה 24, והפעם הראשונה מאז שנות ה-70 של המאה ה-20 שמדינה נוספת החזירה דגימות מהירח מלבד ארצות הברית וברית המועצות.
המטרה הסופית של התוכנית היא לסלול את הדרך למשימות מאוישות לחקר הירח. ראש מינהל החלל הלאומי של סין, ג'אנג קהג'ייֵן, הודיע בשנת 2019, כי סין מתכננת להנחית צוות על הקוטב הדרומי של הירח "בעשר השנים הבאות" (2029–2030).
מבנה התוכנית

תוכנית חקר הירח הסינית מחולקת לארבעה שלבים מבצעיים עיקריים, כאשר כל משימה משמשת כמדגים טכנולוגי לקראת משימות עתידיות. סין מזמינה שיתוף פעולה בינלאומי בצורת מטענים שונים ותחנת חלל רובוטית.