stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נשים במדע
פרסים בין-לאומיים > פרסים אחרים > המדליה הלאומית למדעים

המדליה הלאומית למדעים - מוענקת על ידי נשיא ארצות הברית:
1970 - ברברה מקלינטוק (ביולוגיה)
1979 - אליזבט קרוסבי (ביולוגיה)
1982 - מילדרד כהן (ביולוגיה)
1983 - ברתה שרר (ביולוגיה)
1986 - ג'ואן סטייץ (ביולוגיה)
1987 - ריטה לוי-מונטלצ'יני (ביולוגיה)
1988 - רוזלין זוסמן יאלו (ביולוגיה)
1989 - קתרין אסאו (ביולוגיה)
1991 - מרי אלן אברי (ביולוגיה), גרטרוד עליון (כימיה)
1992 - מקסין פרנק סינגר (ביולוגיה)
1993 - סלומה גלוקסון-וולש (ביולוגיה)
1994 - אליזבת פונדל ניופלד (ביולוגיה)
1995 - איזבלה קרל (כימיה)
1996 - רות פטריק (ביולוגיה)
1997 - דרלין כריסטיאן הופמן (כימיה)
1998 - ג'נט דוויסון ראולי (ביולוגיה)
1999 - לין מרגוליס (ביולוגיה), סוזן סולומון (כימיה)
2000 - ננסי קובר אנדרסן (ביולוגיה)
2001 - אן גרייביל (ביולוגיה)
2002 - אוולין ויתקין (ביולוגיה)
2006 - נינה פדרוף (ביולוגיה), ריטה רוסי קולוול (ביולוגיה)
2008 - איליין פוקס (ביולוגיה), ג'ואן סטאבי (כימיה), ג'ואנה פאולר (כימיה)
2009 - סוזן לינדקוויסט (ביולוגיה), מארי אן פוקס (כימיה)
2010 - ג'קלין בארטון (כימיה)
2011 - סאלי צ'יסולם (ביולוגיה), לוסי שפירו (ביולוגיה)
2012 - מאי ברנבאום (ביולוגיה), ג'ודית קלינמן (כימיה)
2013 - ג'רלדין ריצ'מונד (כימיה)
2014 - מרי-קלייר קינג (ביולוגיה), שירלי אן ג'קסון (פיזיקה)
2022 - איב מרדר (ביולוגיה)
פרס פרל מייסטר גרינגרד

על רקע אפליית הנשים במדע, ב-2004 יצר פול גרינגרד, נוירוביולוג יהודי-אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2000, את פרס פרל מייסטר גרינגרד (Pearl Meister Greengard Prize). זהו פרס המחולק מדי שנה החל מ-2004, על ידי אוניברסיטת רוקפלר בניו יורק, למדענית או מדעניות הבולטות בעולם, במחקר ביולוגי-רפואי. סכום הפרס עומד כיום על 100,000 דולר והמימון לו בא, מכספי זכייתו של גרינגרד בפרס נובל.
ראו גם

מדע ומגדר
השכלת נשים
אפקט מטילדה
אפליית נשים
המהפכה המדעית
היסטוריה של המדע
היסטוריוגרפיה של המדע
הפרדת עיסוקים מגדרית
תפקידי מגדר
הארגון הבין-לאומי לנשים בטכנולוגיה
היום הבינלאומי לנשים ונערות במדע
לקריאה נוספת

ברברה גולדסמית, גאונות אובססיבית: העולם המדעי והאישי של מארי קירי, הוצאת אריה ניר, 2005.
ברברה מדוקס, רוזלינד פרנקלין: הגברת האפלה של הדנ"א, הוצאת מטר, 2009.
רוזלינד הורטון וסלי סימונס, נשים ששינו את העולם, הוצאת מטר, 2009.
ניצה ינאי, "שאלת המדע בפמיניזם – סנדרה הארדינג וסוגיית החקירה המדעית בפמיניזם", בתוך: נ. ינאי, ת. אלאור, א. לובין, ח. נווה (עורכים), דרכים לחשיבה פמיניסטית - מבוא ללימודי מגדר (רעננה: הוצאת האוניברסיטה הפתוחה), 2006.
אריאלה למדן, "ג'נדר במערכת החינוך והבניית עולם העבודה", בתוך: נשים – הכוח העולה: קידום נשים בעבודה – ניפוץ "תקרת הזכוכית", ענת מאור (עורכת), 1997, עמ' 181–182
לקריאה נוספת > באנגלית

Tamir, P., Arzi A. and Zloto, D. (1974). Attitudes of Israeli high school students towards physics. Science Education, 58,75-86.
Byers, Nina; Williams, Gary (2006). Out of the Shadows: Contributions of Twentieth-Century Women to Physics. Cambridge University Press. ISBN 0-521-82197-5. (Cambridge Univ Press catalogue)
Etzkowitz, Henry; Kemelgor, Carol; Uzzi, Brian (2000). Athena Unbound: The advancement of women in science and technology. Cambridge University Press. ISBN 0-521-78738-6.
Fara, Patricia (2004). Pandora's Breeches: Women, Science & Power in the Enlightenment. London: Pimlico. ISBN 1-84413-082-7.
Gates, Barbara T. (1998). Kindred Nature: Victorian and Edwardian Women Embrace the Living World. The University of Chicago Press. ISBN 0-226-28443-3.
Herzenberg, Caroline L. (1986). Women Scientists from Antiquity to the Present. Locust Hill Press. ISBN 0-933951-01-9.
הערות שוליים

↑  באולר ומורוס, עמ' 498.
↑  באולר ומורוס, עמ' 487.
↑  ינאי, עמ' 355.
↑  ינאי, עמ' 356.
↑  באולר ומורוס, עמ' 489.
1 2  באולר ומורוס, עמ' 490.
↑  ינאי, עמ' 355–356.
↑  תמר הרציג, בשורה האחרונה או מאחורי וילון: נשים ואקדמיה מזווית היסטורית, אקדמיה
↑  Shirley B. Gray, Streets Named for Agnesi, California State University, Los Angeles
↑  Maria Gaetana Agnesi's 296th Birthday, באתר גוגל
↑  Rachael Padman, Cecilia Payne-Gaposchkin (1900 - 1979), Newnham College, University of Cambridge, ‏2004
↑  "Historical summary of faculty, students, degrees, and finances in degree-granting institutions: Selected years, 1869-70 through 2005-06". Nces.ed.gov. The National Center for Education Statistics (NCES).
↑  נשיא הרווארד: נשים מצליחות פחות במדעים, באתר וואלה, 20 בינואר 2005
↑  סוכנויות הידיעות, זוכה פרס נובל: "נשים במעבדה גורמות לצרות", באתר nrg‏, 11 ביוני 2015
↑  רפאלה גויכמן, מחאת מדעניות ברשת נגד חתן פרס נובל, באתר ynet, 14 ביוני 2015
↑  All Nobel Prize Winners by Gender
ירון דרוקמן והגר בוחבוט, פרס (כמעט) לגברים בלבד, באתר ynet, 14 באוקטובר 2016
↑  על תרומתן למדע של מארי קירי, איירן קירי ודורותי הודג'קין, שלוש הנשים שזכו בפרס נובל לכימיה. אתר מט"ח
↑  נתונים על הזוכים באתר פרסי נובל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10664951 
מרי וולסטונקראפט בדיוקן משנת 1797. אחת החלוצות המרכזיות למען השכלת נשים
היפאטיה על פי רפאל סנזיו, מתוך התמונה "אסכולת אתונה". מתמטיקאית, אסטרונומית ופילוסופית
"נשים מלמדות גאומטריה", איור מתרגום ימי הביניים לספר יסודות של אוקלידס
הילדגרד מבינגן, רופאה ומדענית בתחום הבוטניקה והזואולוגיה מהמאה ה-11
עמוד השער לתרגום פרינקיפיה לצרפתית; אמילי דה שאטלה מוצגת כמוזה של וולטר אשר משקפת לו מגן העדן את תורת ניוטון. אף כי איור זה מחמיא לדה שאטלה הוא גם מציג אותה ככלי-עזר לוולטר בעוד שכיום מקובל כי היא הייתה בעלת הבנה עמוקה בהרבה בתחום הפיזיקה ותיקנה טעות חשובה בעבדותו של ניוטון
אווה אקבלד, אסטרונומית, האישה הראשונה באקדמיה המלכותית השוודית למדעים. התמונה בערך משנת 1750
עדה לאבלייס, המתכנתת הראשונה. כתבה תוכנית למחשב המכני-תאורטי "מנוע האנליטי"
מריה מיטשל צופה בטלסקופ
סופיה קובלבסקי, מתמטיקאית ופיזיקאית
מארי קירי ובתה אירן ז'וליו-קירי
אמי נתר
ליזה מייטנר
האסטרונומית אני ג'אמפ קנון, אוניברסיטת הרווארד
האסטרונומית הנרייטה ליוויט, אוניברסיטת הרווארד
ססיליה פיין-גפושקין
הביוכימאית גרטי קורי במעבדה עם בעלה
פונקציית תטא

פונקציית תטא המקורית של ג'קובי כאשר θ1 עם u = iπz ו q = eiπτ = 0.1e0.1iπ. כאשר (Mathematica):

 {\begin{aligned}\theta _{1}(u;q)&=2q^{\frac {1}{4}}\sum _{n=0}^{\infty }(-1)^{n}q^{n(n+1)}\sin(2n+1)u\\&=\sum _{n=-\infty }^{n=\infty }(-1)^{n-{\frac {1}{2}}}q^{\left(n+{\frac {1}{2}}\right)^{2}}e^{(2n+1)iu}\end{aligned}}
במתמטיקה, פונקציות תטא הן פונקציות מיוחדות (אנ') עם מספר משתנים מרוכבים. הן נדבך חשוב בתחומים רבים, כולל התאוריות Abelian varieties ו moduli spaces של תבניות ריבועיות. הן יושמו גם בתאוריית סוליטון.
כאשר מוכללות לאלגברה גרסמנית (Grassmann algebra), הן מופיעות גם בתורת השדות הקוונטית.
הצורה הנפוצה ביותר של פונקציית תטא היא זו צורתה תאוריה של פונקציות אליפטיות. ביחס לאחד המשתנים המרוכבים (בדרך כלל מסומן באות z), לפונקציה תטא תכונה המבטאת את התנהגותה ביחס לתוספת בפונקציה האליפטית הרלוונטית, והופכת אותה לפונקציה קואדרו-פריודית. באופן מופשט זה נובע מתנאי "line bundle" של דעיכה.
לקריאה נוספת

Abramowitz, Milton; Stegun, Irene A. (1964). Handbook of Mathematical Functions. New York: Dover Publications. sec. 16.27ff. ISBN 978-0-486-61272-0.
Akhiezer, Naum Illyich (1990) [1970]. Elements of the Theory of Elliptic Functions. AMS Translations of Mathematical Monographs. Vol. 79. Providence, RI: AMS. ISBN 978-0-8218-4532-5.
Farkas, Hershel M.; Kra, Irwin (1980). Riemann Surfaces. New York: Springer-Verlag. ch. 6. ISBN 978-0-387-90465-8.. (for treatment of the Riemann theta)
Hardy, G. H.; Wright, E. M. (1959). An Introduction to the Theory of Numbers (4th ed.). Oxford: Clarendon Press.
Mumford, David (1983). Tata Lectures on Theta I. Boston: Birkhauser. ISBN 978-3-7643-3109-2.
Pierpont, James (1959). Functions of a Complex Variable. New York: Dover Publications.
Rauch, Harry E.; Farkas, Hershel M. (1974). Theta Functions with Applications to Riemann Surfaces. Baltimore: Williams & Wilkins. ISBN 978-0-683-07196-2.
Reinhardt, William P.; Walker, Peter L. (2010), "Theta Functions", in Olver, Frank W. J.; Lozier, Daniel M.; Boisvert, Ronald F.; Clark, Charles W. (eds.), NIST Handbook of Mathematical Functions, Cambridge University Press, ISBN 978-0-521-19225-5, MR 2723248
Whittaker, E. T.; Watson, G. N. (1927). A Course in Modern Analysis (4th ed.). Cambridge: Cambridge University Press. ch. 21. (history of Jacobi's θ functions)
לוי ביסטריצקי

| --- | --- |

 לידה:  7 במאי 1949 
 פטירה:  28 ביולי 2002 (בגיל 53) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי העתיק בצפת 
 תקופת הפעילות:  ? – 28 ביולי 2002 
 
הרב לוי ביסטריצקי (ח' באייר תש"ט, 7 במאי 1949 - י"ט באב תשס"ב, 28 ביולי 2002) היה רבה הראשי של העיר צפת, מנהל מחלקת הכשרות של הרבנות הראשית לישראל, חבר בית דין רבני חב"ד ומחבר ספרי הלכה.
ביוגרפיה

נולד בוגיינט שבניו ג'רזי לרב יהודה לייב ולאיטא. לאחר מספר שנים עברו לגור בשכונת קראון הייטס שבברוקלין. למד בישיבת תומכי תמימים במונטריאול הוסמך לרבנות על-ידי הרבנים פנחס הירשפרונג, אייזיק שוויי ויצחק הנדל. בשנים תשל"א ותשל"ב (1972) עשה 'שימוש חכמים' בבית הדין במונטריאול, בענייני גיטין וקידושין, שחיטה ובדיקה וכן אצל הרב זלמן שמעון דבורקין הרב של שכונת קראון הייטס.
בחודש סיוון תשל"ג (1973) התחתן עם אסתר שולמית, בתו של המחנך הרב חיים מנחם טייכטל מירושלים, בנו של הרב ישכר שלמה טייכטל. לאחר נישואיו למד בכולל בירושלים ובהמשך בנצרת עילית. כעבור תקופה עבר להתגורר בשכונת קראון הייטס ולמד בכולל שע"י המזכירות בשכונה.
בי"א בשבט תשל"ו, 1976 נשלח על ידי הרבי מחב"ד לארץ ישראל, כחלק מקבוצה של 23 שלוחים, שם למד בכולל אברכים בצפת אצל הרב אריה ליב קפלן. בחודש אלול תשל"ח (1978) התמנה כרב קהילת חב"ד בעיר, החל לעסוק בנושא הכשרות בצפת ולשכנע את בעלי העסקים בצפת לשמור כשרות.
בשנת תש"ם נתמנה לאחראי על מחלקת העירובין ומקוואות בצפת מטעם הרבנות הראשית בעיר. בשנת תשמ"ז התמנה לכהן בוועדת שמיטה מיוחדת" שירתה את הציבור החרדי באזור הגליל. בשנת תשמ"ט, לאחר פטירת רבה של צפת, הרב שמחה קפלן, מילא ביסטריצקי את מקומו ברבנות במשך ארבע שנים בהתנדבות. בכ"ג אב תשנ"ג נבחר לתפקיד רבה הראשי של צפת והגליל העליון יחד עם עמיתו הרב שמואל אליהו. בכ"א בכסלו תשנ"ד נערך טקס ההכתרה בהשתתפות הרבנים הראשיים לישראל. לאחר בחירתו לרבנות העיר התמנה גם לחבר בבית דין רבני חב"ד בישראל.
ביסטריצקי הקים מערכת כשרות מהדרין בעיר צפת, ובשנת תשנ"ה מונה כיו"ר מחלקת הכשרות של הרבנות הראשית לישראל.
בשנת תשנ"ט התמודד למועצת הרבנות הראשית לישראל ונבחר למקום השישי. בשנת תש"ס, (2000) נדרס בכוונה תחילה על ידי תמהוני בשם מאיר ברנס, ונפצע באורח בינוני-קשה. הדורס, מאיר ברנס, לא הועמד לדין, זאת לאחר בדיקה שקבעה שאינו כשיר לעמוד לדין מבחינה נפשית, ואושפז בכפייה בבית חולים לחולי נפש למספר שנים. בעקבות ניסיון הרצח נערך בצפת כנס חירום בהשתתפות רבני צפת ועוד.
בשנת 2002 הודיע על כוונתו להתמודד בבחירות לתפקיד הרב הראשי לישראל ופתח במערכת בחירות בה קיבל תמיכה של רבים מרבני הציבור החרדי. במוצאי שבת לפנות בוקר אור לי"ט באב תשס"ב נפטר לאחר התקפת לב קצרה. בהלוייתו שהתקיימה ביום ראשון בבית כנסת חב"ד בצפת בהשתתפות אלפים. ספדו לו הרב ישראל מאיר לאו, הרב מאיר ברנדסדורפר חבר הבד"ץ העדה החרדית בירושלים, הרב שמואל אליהו ועוד. במהלך הלוויה הכתיר הרב מרדכי שמואל אשכנזי את בנו הרב מרדכי לרב קהילת חב"ד בצפת, והרב יוסף יצחק וילשאנסקי ביקש מרבני ופרנסי העיר לדאוג שהוא יתמנה לרב העיר. הוא נטמן בחלקת הרבנים בבית העלמין העתיק בצפת, בסמוך לציונו של ר' פנחס בן יאיר. לימים נטמן לידו רבה של קהילת ברסלב בעיר הרב אלעזר מרדכי קניג.
באפריל 2021 הושחתה מצבתו של הרב בה כתוב תואר פטירה על הרבי מלובביץ', ותארי הפטירה נמחקו. משטרת ישראל עצרה שני בני 14 המשתייכים לחלק קיצוני בפלג ה"משיחיסטי" ולומדים בישיבת חב"ד צפת. הישיבה הוציאה את התלמידים משורותיה והתנערה ממעשיהם בפומבי. גם הרבנים הראשים לישראל הרב דוד לאו והרב יצחק יוסף וחברי בית דין רבני חב"ד הביעו מחאה נגד הבחורים.
משפחתו

לרב ביסטריצקי שבעה ילדים ובת.
מבניו:
הרב מרדכי - ממלא מקומו כרב קהילת חב"ד בעיר, וכאחראי מחלקת הכשרות ברבנות המקומית בצפת
הרב שלמה ישכר - שליח חב"ד ורב העיר המבורג, גרמניה
הרב שניאור זלמן - מנכ"ל עמותת "חסדי לב" ושליח חב"ד בשכונת 'נוף טליה' בצפת
הרב יוסף יצחק - שליח חב"ד בלהבים
הרב שמואל - שליח חב"ד ורב בית הכנסת המרכזי בסביון, ומנהל הוצאת הספרים 'לדורות' ו'ערוץ יהדותון'
הרב משה - שליח הרבי בשכונת פסגות ים, קריית ים ומנהל רשת גני חב"ד בקריות
ישראל - איש עסקים ומנהל פרויקטים בחברת גיוס ההמונים צ'רידי.
פעולות לזכרו

בשנת 2003 הקימה משפחתו לזכרו את ארגון החסד "חסדי לב". הארגון פועל בעיקר בקרב תושבי הגליל העליון. פעילות הארגון היא בעיקר עזרה בתחום הכלכלי למשפחות במצוקה. לארגון יש מחלקת הוצאה לאור המוציאה עיתון חינמי המפרט כיצד יש לנהל כלכלה נכונה. בנוסף הוציאה מחלקת ההו"ל את הספרים: "הלב של צפת, תולדותיו של הרב לוי ביסטריצקי" (2004). ואת "כשרות, מאסף הלכתי לזכרו של הרב לוי ביסטריצקי, שני כרכים".
ספריו

הרב ביסטריצקי חיבר ספרי הלכה רבים בעיקר על השולחן ערוך שחיבר רבי שניאור זלמן מלאדי. ספרו המפורסם ביותר של ביסטריצקי הוא קיצור שולחן ערוך עם פסקי רבי שניאור זלמן מלאדי הנלמד בכל בתי הספר של חסידי חב"ד.
מראי מקומות וציונים בקונטרס אחרון של אדמו"ר הזקן
מראי מקומות וציונים מחלק יורה דעה בשולחן ערוך אדמו"ר הזקן
קיצור שולחן ערוך עם פסקי אדמו"ר הזקן (קה"ת 1992). מהדורה מנוקדת יצאה לאור בשנת 2004.
מראי מקומות והערות על שולחן ערוך הרב (קה"ת 1974–1978), חמישה כרכים.
לקט ציונים וחידושים על שולחן ערוך הרב (קה"ת 1982), שני כרכים.
"הרמב"ם ושולחן ערוך הרב" - השוואות בין פסקי דין הרמב"ם לשולחן ערוך הרב.
מראי מקומות לשו"ת אדמו"ר הזקן (קה"ת 1988).
שולחן ערוך הרב בתרגום לאנגלית, שני כרכים.
סידור "שער מנחם" - סידור הרב עם הנהגות, ביאורים ומנהגי חב"ד, יצא לאור לאחר פטירתו.
שו"ת ארעא דגליל - שאלות ותשובות מאת הרב ביסטריצקי במגוון תחומים בחיים (בעריכה; תדפיס ממנו יצא לאור בשנת 2010).
לקריאה נוספת

משה מרינובסקי, יוסי הלפרין, הלב של צפת - תולדות חייו ופועלו של הגאון החסיד הרב לוי ביסטריצקי ע"ה, תשס"ה (2005)
רב ושליח שזכה לקירובים- תולדותיו וקירובים שקיבל מהרבי מחב"ד, בית משיח גיליון 378, תשס"ב
הערות שוליים

↑  'עדה קדושה' לארץ הקודש, מגזין 'תחיינו' גיליון 3 שבט תשע"ו עמוד 28.
↑  ישראל אהרן, ‏מי אתה, מאיר ברנס? קטעי עיתונות, באתר כיכר השבת, 13.11.2011
↑  ביהמ"ש האריך ב-7 ימים מעצר החשוד בניסיון לרצוח את הרב הראשי של צפת, באתר גלובס, 27 באפריל 2000
↑  ידידיה מאיר, מאיר בעל הנס, באתר הארץ, 24 בספטמבר 2007
↑  עיתון כפר חב"ד, גיליון 901, כ"ט ניסן תש"ס
↑   https://archive.jdn.co.il/breakingnews/1516407/
↑  קובי אטינגר, ‏העצורים בחשד להשחתת מצבת רב העיר: מהפלג המשיחי, באתר כיכר השבת, 26 באפריל 2021
↑  הראשון לציון במכתב מחאה: "לשים קץ לתופעה הנלוזה", באתר כיכר השבת, 27 באפריל 2021
↑  "על מחללי המצבות ועוזריהם לסור מדרכם הרעה ולבקש מחילה", באתר COL
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289403105171  LCCN: n86056733  VIAF: 28551081   WorldCat (עם VIAF): 28551081
פוליטיקה של אורוגוואי

אורוגוואי היא רפובליקה נשיאותית בה מתקיימות בחירות ייצוגיות, נשיא אורוגוואי הוא גם ראש המדינה וגם ראש הממשלה. באורווגאי מתקיימת מערכת פוליטית רב מפלגתית. הנשיא הוא ראש הרשות המבצעת, בית המחוקקים המאוחד של אורוגוואי הוא הרשות המחוקקת. הרשות השופטת מופרדת לחלוטין משתי הרשויות האחרות.
מסורתית, שתי מפלגות גדולות, מפלגת הקולוראדו (המפלגה האדומה, הליברלית יותר) והמפלגת הבלנקו (המפלגה הלבנה, השמרנית יותר), נאבקו מאז עצמאותה של אורוגוואי על השלטון, ומחליפות ביניהן תפקידים בין קואליציה לאופוזיציה. בבחירות ב-2004 תפסה את השלטון, לרבות רוב בשני בתי המחוקקים וכן את עמדת הנשיא, קואליציה של מפלגות שמאל שונות: דמוקרטים נוצרים, סוציאליסטים, סוציאל-דמוקרטים וקומוניסטים. בבחירות פופולריות טאבארה ואסקס נבחר להיות נשיא אורוגוואי.
חוקה

באורוגוואי אושררה חוקה ראשונה ב-1830, לאחר מלחמה בת שלוש שנים שבה אורוגוואי וארגנטינה נלחמו יחדיו כפדרציה משותפת. עם תמיכה של בריטניה נחתם ב-1828 הסכם מונטווידאו שבו ברזיל וארגנטינה הכירו בזכותה של אורוגוואי לעצמאות. הסכם זה הניח את היסודות למדינה וחוקה אורוגוואיים. ב-1966 נעשו ניסיונות לשנות את החוקה שהובילו לקבלה של חוקה חדשה לחלוטין ב-1967. חוקה חדשה אחרת שהוצעה ב-1980 תחת הפיכה צבאית נדחתה על הסף על ידי כלל אזורי ההצבעה.
הרשות המבצעת

החוקה האורוגוואית שהתקבלה ב-1967 יצרה נשיאות חזקה במיוחד, בעלת איזון חזק בין חוק למשפט. הנשיא, אשר מתפקד גם כראש מדינה וגם כראש הממשלה, נבחר בבחירות כלליות לקדנציה של חמש שנים, עם סגן נשיא אשר נבחר באותו מעמד וההצבעה אליהם היא משותפת. שלושה עשר שרים עומדים בראש משרדים ממשלתיים שונים ממונים על ידי הנשיא ומהווים הלכה למעשה את הקבינט של המדינה.
הרשות המחוקקת

האספה הכללית מונה דה פקטו שני בתי נבחרים. בית הסגנים המונה 99 חברים הנבחרים בבחירות כלליות-יחסיות לקדנציה של חמש שנים. הסנאט אשר יש בו 31 חברים. 30 אשר נבחרים בבחירות כלליות-יחסיות וסגן הנשיא אשר עומד בראשו.
הרשות השופטת

באורוגוואי מספר ערכאות משפט, הגבוהה שבהם היא בית המשפט העליון. שופטי העליון נבחרים לקדנציה בת 10 שנים על ידי האספה הכללית. מתחת לבית המשפט העליון ישנם בתי משפט מחוזיים ומקומיים כמו גם שופטים לתביעות קטנות. כמו כן קיימים מערכות משפט מקצועיות כגון צבאית, ניהולית וכדומה.
דמוקרטיה ישירה

החוקה האורוגוואית מאפשרת לכל אזרח לקרוא תיגר לכל חוק שהאסיפה הכללית מקבלת על ידי משאל עם, או להציע שינוי לחוקה גם כן על ידי רפרנדום.
מלכי מרסיה

|   |
| --- | --- |
 מדינה:  ממלכת מרסיה ממלכת מרסיה
 מייסד:  איסל, 527
 השליט האחרון:  אלפווין, 918
 ענפים:  איקלינגאס, קנוואל, סרדיקינגאס
 
מלכי מרסיה שלטו בממלכת מרסיה מהקמתה בראשית המאה ה-6 ועד לפירוקה הסופי ארבע מאות שנים מאוחר יותר, בשנת 918. ממלכת מרסיה הייתה אחת משבע מממלכות ההפטרכיה אשר הוקמו באנגליה בעקבות הפלישה האנגלו-סקסונית אליה במאה ה-5.
ראו גם

ואפינגאס
ממלכת מזרח אנגליה
| מלכי מרסיה |
| --- | --- | --- |
| מלכי ממלכות ההפטרכיה | מרסיה • נורת'מבריה • וסקס • מזרח אנגליה • קנט • סאסקס • אסקס |  |
| מלכים | איסל • קנבה • קינוולד • קראודה • פיבה • סירל • פנדה • אווה • פידה • אוסוויו • וולפיר • אתלרד הראשון • קואנרד • קואלרד • קאולוולד • אתלבולד • באורנרד • אופה  • אקגפירת' • קואנוולף • קנלם • קאולוולף הראשון • באורנוולף • לודקה • ויגלף • אגברט • ויגמונד • ויגסטאן • אלפלאד השני • באורטוולף • ברגרד • קאולוולף השני • אתלרד השני • אתלפלד • אלפווין |  |
| שושלות ממלכות ההפטרכיה | איקלינגאס • דיירה • ברניקיה • סרדיקינגאס • ואפינגאס • קנט • סאסקס • אסקס |  |
יהלום לא מלוטש

| --- | --- |

 בימוי:  האחים ספדי
 הופק בידי:  אוסקר בויסון, אלי בוש, סבסטיאן בר-מק'קלארד, סקוט רודין 
 תסריט:  רונלד ברונסטיין, בני ספדי, ג'ושוע ספדי 
 עריכה:  בני ספדי, רונלד ברונסטיין 
 שחקנים ראשיים:  אדם סנדלר Wayne Diamond (Wayne Diamond) Mike Francesa דה ויקנד (דה ויקנד) ג'וש אוטרובסקי Cash Out (Cash Out) ג'ון אמוס (ג'ון אמוס) טרינידד ג'יימס (טרינידד ג'יימס) נטשה ליון ג'וליה פוקס קווין גארנט (קווין גארנט) לקית' סטנפילד אידינה מנזל ג'אד הירש אריק בוגוסיאן פום קלמנטיף טילדה סווינטון ג'ונה היל 
 מוזיקה:  ואנאוטריקס פוינט נוור 
 צילום:  דריוש ח'ונג'י 
 מדינה:  ארצות הברית, שוודיה, הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  סקוט רודין הפקות, IAC, A24 
 חברה מפיצה:  A24, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  13 בדצמבר 2019 
 משך הקרנה:  135 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פשע, סרט דרמה, דרמה קומית, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הכנסות באתר מוג'ו:   uncutgems
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
יהלום לא מלוטש (באנגלית: Uncut Gems) הוא סרט קולנוע מסוג מותחן פשע. הסרט יצא בשנת 2019 ובוים על ידי האחים ג'וש ובני ספדי.
רקע

הסרט הוצג תחילה בפסטיבל הסרטים של טליורייד ב-30 באוגוסט 2019. ב-13 בדצמבר הוצג בארצות הברית בהפצה מוגבלת, וב-25 בדצמבר החל להיות מופץ בהפצה רחבה. הסרט הופץ מחוץ לארצות הברית באמצעות שירות נטפליקס בלבד.
הסרט זכה לביקורות חיוביות על התסריט, הבימוי, העריכה, המשחק של אדם סנדלר, והצילום של דאריוס קונג'י. הוא נבחר על ידי National Board of Review לאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר לשנת 2019, ואדם סנדלר נבחר על ידו לשחקן הטוב ביותר.
עלילה

בשנת 2010 מצאו כורים מקהילת ביתא ישראל שבאתיופיה אופאל שחור נדיר במכרה וולו שבאפריקה. בשנת 2012 הווארד רטנר המכור להימורים הקים חנות יהלומים ברובע היהלומים במנהטן. רטנר נאבק להחזיר את חובותיו כתוצאה מן ההימורים כולל 100,000 דולר שחייב לגיסו ארנו איש השוק האפור. חייו נעים בין אשתו המנוכרת דינה, שהסכימה להתגרש ממנו אחרי חג הפסח, לבין המאהבת שלו ג'וליה העובדת בחנותו.
שחקן ה-NBA קווין גארנט מגיע לביקור בחנות. הווארד משיג את האופאל האתיופי ומתכנן למכור אותו במכירה פומבית במחיר של מיליון דולר. הוא מציג את אבן האופאל לגארנט, שנעשה אובססיבי כלפיה, ומתעקש להחזיק בה כדי שתביא לו מזל טוב והצלחה בפלייאוף 2012 ב-NBA, בסדרה של בוסטון סלטיקס נגד פילדלפיה. בעל כורחו מסכים לכך הווארד, ומקבל מגארנט ערבון של טבעת אליפות של בוסטון סלטיקס.
גארנט משיב את האופאל ומציע לרכוש אותו תמורת 175,000 דולר בלבד. לאחר ניסיון כושל למכור את האופאל במחיר גבוה בהרבה, נעתר הווארד להצעתו של גארנט, ומשלשל לכיסו מן המכירה סכום מספיק על מנת לכסות את חובו לארנו. במקום להשיב לארנו את החוב, הווארד שולח את ג'וליה להמר עבורו על משחק כדורסל - הימור בסכום המלא שקיבל הווארד ממכירת האופאל. במהלך משחק הכדורסל, כולא הווארד את גובי החובות של ארנו. הווארד זוכה בהימור במעל מיליון דולר - אך גובי החובות אשר אותם כלא הווארר, רוצחים אותו מיד כאשר זה משחרר אותם לחופשי. ג'וליה מקבלת לידיה את כספי הזכיה.
דמויות

אדם סנדלר – הווארד רטנר, תכשיטן יהודי המכור להימורים.
ג'וליה פוקס – ג'וליה, עובדת של סנדלר והמאהבת שלו.
אידינה מנזל – דינה, אשתו של הווארד.
לקית' סטנפילד – דימאני, עוזר של הווארד ומגייס לקוחות.
קווין גארנט – בתפקיד עצמו, שחקן הבוסטון סלטיקס.
אריק בוגוסיאן – ארנו, גיסו של הווארד ואיש השוק האפור.
קית' ויליאמס ריצ'רד – עורך הדין חם המזג של ארנו.
ג'אד הירש – אביה של אשתו של הווארד.
מייק פרנצ'סה – גרי, סוכן ההימורים של הווארד.
נועה פישר – מרסל, בתו של הווארד.
ג'ונת'ן ארנבייב – אדי, בנו הבכור של הווארד.
ג’ייקוב איגיילסקי – בני, בנו הצעיר של הווארד
בנוסף, משתתפים בסרט בתפקיד עצמם דה ויקנד, ג'ון אמוס, הראפר "קאש אאוט" וטרינידד ג'יימס. טילדה סווינטון מופיעה בקולה כמנהלת מכירה פומבית בטלפון ונטשה ליון מופיעה בקולה כחברת צוות הסלטיקס.
הערות שוליים

↑  National Board of Review 2019: ‘The Irishman’ Wins Best Film, Adam Sandler Named Best Actor, באתר Indiewire‏, 3 בדצמבר 2019
↑  א.א דווד, The Safdie brothers on Uncut Gems and how they convinced Adam Sandler to take the role of his career, באתר av club‏, 20 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020067569  VIAF: 52158427824606060129   WorldCat (עם VIAF): 52158427824606060129
שלום שלושים השנים

שלום שלושים השנים (ביוונית: Τριακονταετείς Σπονδές) היה חוזה שלום שנחתם ביוון העתיקה בין אתונה לספרטה בשנת 446 לפנה"ס, ואשר שם קץ למלחמה הפלופונסית הראשונה שהתחוללה מאז שנת 460 לפנה"ס, והעניק ליוון תקופה של שלום יחסי עד פרוץ המלחמה הפלופונסית השנייה. שם החוזה נובע מהתקופה שהוא היה אמור לחול עליה, אולם בפועל הוא שרד רק 15 שנה.
רקע

ניצחון ערי המדינה של יוון העתיקה על האימפריה האחמנית בשנת 480 לפנה"ס (מלחמת פרס–יוון), שם קץ לאחדות הזמנית ששררה ביניהן, ועד מהרה התפלגה יוון בין שתי ליגות עיקריות אשר התחרו ביניהן על הבכורה: הליגה הפלופונסית הייתה הוותיקה מהשתיים, והשלטון בה היה שמור לספרטה. ליגה זו שלטה במרבית הפלופונסוס ובחלקים ניכרים ממרכז יוון. הליגה האטית-דלית, אשר נשלטה בידי אתונה והוקמה בשנת 478 לפנה"ס. בארץ האם היוונית עצמה היו מעט חברות בליגה זו, אולם רבות מהמושבות היווניות מעבר לים ומאיי הים האגאי היו חברות בה.
בשנת 460 לפנה"ס פרצה מלחמה בין הליגה האטית-דלית והליגה הפלופונסית, אשר זכתה לכינוי "המלחמה הפלופונסית הראשונה" (להבדילה מהשנייה). המלחמה התנדנדה ללא הכרעה ברורה. אתונה הצליחה להשתלט על מספר שטחים חדשים, אולם גם ספגה תבוסות. בשנת 451 לפנה"ס, ביוזמת קימון, סוכם על הפסקת פעולות האיבה למשך 5 שנים. לאחר שהושג ההסכם עם ספרטה, החליט קימון לנצל את השלום כדי לחזור ולתקוף את פרס. המלחמה האתונאית-פרסית החדשה פסקה עם מותו של קימון בשנת 450 לפנה"ס, ובשנת 449 לפנה"ס חתמו האתונאים והפרסים על "שלום קאליאס", שבו התחייבו הפרסים להפסיק את פעולותיהם בים האגאי, ובתמורה האתונאים הסיגו את כוחותיהם מקפריסין ומצרים.
עם זאת, בשנת 448 לפנה"ס פרצה "מלחמת הקודש השנייה", שהראתה שלהבות המלחמה עוד לא כבו. המלחמה החלה בין דלפי ופוקיס, ועד מהרה התערבה ספרטה לטובת דלפי ואתונה לטובת פוקיס, ובכך התחדשה המלחמה הפלופונסית הראשונה. בשנת 447 לפנה"ס ספגו האתונאים תבוסה כואבת בקרב קורונאה, מה שמוטט לחלוטין את אחיזתה ביוון התיכונה וגרם לכך שפוקיס ולוקריס עזבו את הברית עמה. כישלון זה עודד את בני אובויה למרוד גם כן באתונה. אולם בעוד שהאתונאים היו מוכנים להשלים עם אובדן שאר הערים, על אובויה הם לא יכלו לוותר. מנהיג אתונה, פריקלס, יצא בעצמו בראש כוחות צבא וצי אל אתונה. אלא שלרוע המזל, פג אז תוקפה של הפסקת האש ל-5 שנים שנחתמה ב-451 לפנה"ס, וספרטה, שעד אז הצניעה את פעולותיה נגד אתונה והעמידה פנים שההסכם עדיין קיים, שלחה בגלוי כוחות צבא גדולים בפיקודו של המלך פלייסטואנאקס אל אטיקה. פריקלס מיהר לחזור לאתונה, אולם אז עצרו הספרטנים בפתאומיות ופלייסטואנאקס פיזר את צבאו. פריקלס חזר לאובויה ודיכא את המרד ביד קשה. לאחר מכן התרצו הספרטנים להגיע להסכם שלום, הוא "שלום שלושים השנים".