stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
וץ'

| --- | --- |
סמל וץ'סמל וץ'

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  הווש הווש
 נפה:  נפת ג'נג'ש
 שטח:  25.66 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  569 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°48′29″N 20°10′08″E﻿ / ﻿47.808°N 20.169°E﻿ / 47.808; 20.169 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.vecs.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.וץ'(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.וץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וץ' (בהונגרית: Vécs) הוא כפר במחוז הווש בצפון מזרח הונגריה. עד לשואה הייתה בו קהילה יהודית.
כמו יישובים רבים באירופה גם בוץ' מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 היה מספר התושבים 850 ובשנת 2023 רק 611 תושבים.
האזור היה מיושב כבר מהמאה ה-13 והיה מיושב לסירוגין עד ימינו, היישוב עצמו הוזכר לראשונה בכתבים משנת 1275. הוא נהרס בשריפה בשנת 1596 והחל להתפתח שוב בסוף המאה ה-16.
יהודי וץ'

יהודים חיו בוץ' במאה ה-18 ובמאה ה-19. משנת 1885 היו יהודי הכפר כפופים לקהילת ורפלט, ובשנת 1944 נרצחו יהודים מהכפר בשואת יהודי הונגריה.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 16 | 1,429 |
| 1910 | 5 |  |
| 1920 | 6 |  |
| 1930 | 4 |  |
| 1941 | 1 | 1,576 |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  תיעוד יהודי וץ' שנרצחו בשואה
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז הווש |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | אגר  |  |
| ערים |  בלפאטפלווה •  פיזשאבון •  ג'נג'ש •  ג'נג'שפטה •  הטוון •  הווש •  קישקרה •  לרינצי •  פטרוואשארה •  ורפלט |  |
| כפרים | אפץ •דורמאנד •אצ'ד • אנדורנקטאליה • באטור • דמיין • אגרבקטה • אגרבוץ' • אגרצ'הי • אגרסלוק • אגרסולאט • פלדברה • פלשטארקאן • הוושרניוש • קרצ'נד • מקלאר • נג'טאליה • נוסוואי • נובאי • אושטורוש • סרוושקה • סוץ' • אבשאר • אטקאר • אדאץ' • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • וץ' • וישונטה • ויסנק • מאטראסנטאימרה • אטאן • בוצונאד • ארדטלק • ארק • הוושווזקן • קמלה • פיי • טרנבוד • טרנמרה • טרנארש • טרנסנטמיקלוש • טרנז'דאן • טנק • טיסנאנה • זראנק • בולדוג • צ'אן • הרד • הורט • קרקהרסט • נג'קקנייש • פטפיבאניה • רוז'סנטמארטון • סיצ'י • זג'ווסאנטו • בלטון • בקלצה • ביקסנטמארטון • נג'ווישניו • סילוואשווארד • אלדברה • בשנייטלק • אגרפרמוש • קאל • קאפולנה • קומפולט • מזסמרה • מזטארקאן • נגיוט • פורוסלו • שרוד • סיהלום • טופלו • אוילרינצפלווה • בודון • ביקסק • ביקסנטארז'בט • ארדקוושד • פדמש• אישטנמזיה • איוואד • קישפיזש • מאטרבלה • מאטרדרצ'קה • פראד • פראדששוואר • רצ'ק • שירוק • סאילה • סנטדומונקוש • טרנללס • טרפש • וארסו |  |
| יישובים בנפת ג'נג'ש |
| --- | --- | --- |
| יישובים | ג'נג'ש • אבשאר • אדאץ' • אטקאר • דטק • דומוסלו • ג'נג'שהלאס • ג'נג'שאורוסי • ג'נג'שפטה • ג'נג'שוימוש • ג'נג'שטריאן • הלמאיוגרה • קראצ'ונד • קישנאנה • לודש • מרקז • מאטראסנטאימרה • נג'פיגד • נג'רדה • פאלושוורשמרט • ואמושגיירק • וץ' • וישונטה • ויסנק |  |
וינדי סיטי בולס

וינדי סיטי בולס (באנגלית: Windy City Bulls) היא קבוצת כדורסל מהופמן אסטייטס שבמדינת אילינוי, המשחקת בליגת הפיתוח של ה-NBA. הקבוצה הוקמה בשנת 2016 ומסונפת לקבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA.
היסטוריה

באוקטובר 2015 החלה קבוצת שיקגו בולס לגבש הסכם עם מועצת הכפר הופמן אסטייטס, אשר מרוחק כ-40 קילומטרים משיקגו, לגבי הקמת קבוצת בת אשר תמוקם בכפר. כחודש לאחר מכן אישרה המועצה את הקמת הקבוצה, ונקבע כי תארח את משחקיה באולם סירס סנטר אשר מכיל כ-10,000 מקומות ישיבה. בפברואר 2016 נערכה הצבעה באשר לשמה של הקבוצה החדשה, וההצעה שהתקבלה ברוב קולות היא "וינדי סיטי", כינויה של העיר שיקגו.
מאמן הקבוצה בעונתה הראשונה היה נייט לונסר, אשר הדריך את הבולס למאזן שלילי 23–27, ובעונה הבאה מונה עוזר מאמן שיקגו בולס בשנתיים הקודמות, צ'ארלי הנרי, עמו ניצחה וינדי סיטי ב-24 משחקים. השחקן הבולט בקבוצה באותה עונה היה אנטוניו בלייקני, אשר הוביל את קלעי הליגה עם 32.0 נקודות בממוצע למשחק וזכה בתואר "רוקי העונה".
עונה לאחר עונה

| עונה | מיקום במזרח | ניצחונות | הפסדים | אחוז הצלחה | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
וינדי סיטי בולס
| 2016/2017 | 7 | 23 | 27 | 0.460 | – |
| 2017/2018 | 8 | 24 | 26 | 0.480 | – |
| 2018/2019 | 6 | 27 | 23 | 0.540 | הפסד בסיבוב הראשון |
| 2019/2020 | 12 | 17 | 26 | 0.395 | העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה |
2020/2021: לא שיחקה
| 2021/2022 | 11 | 15 | 19 | 0.441 | – |
| סה"כ עונה סדירה | סה"כ עונה סדירה | 106 | 121 | 0.467 |  |
| סה"כ פלייאוף | סה"כ פלייאוף | 0 | 1 | 0.000 |  |
הערות שוליים

↑  Chicago Bulls development team may play at Sears Centre next year, באתר דיילי הרלד, 31 באוקטובר 2015
↑  Bulls unveil 'Windy City Bulls' as name of D-League affiliate, באתר NBC,‏ 24 בפברואר 2016
↑  Windy City Bulls Name Charlie Henry Head Coach for 2017-18 G League Season, באתר הרשמי של הקבוצה, 31 באוגוסט 2017
↑  Windy City's Antonio Blakeney Named 2017-18 NBA G-League Rookie of the Year, באתר הרשמי של הקבוצה, 5 באפריל 2018
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
קבוצות ליגת הפיתוח של ה-NBA
| האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המזרחי | האזור המערבי | האזור המערבי | האזור המערבי |
| אוסיאולה מג'יק | דלאוור בלו קואוטס | מוטור סיטי קרוז | אוסטין ספרס | ממפיס האסל | סן דייגו קליפרס |
| אינדיאנה מאד אנטס | וינדי סיטי בולס | מיין סלטיקס | אוקלהומה סיטי בלו | סאות' ביי לייקרס | סנטה קרוז ווריורס |
| ברמינגהאם סקוואדרון | ויסקונסין הרד | קולג' פארק סקייהוקס | איווה וולבס | סו פולס סקייפורס | קפיטנס דה סיודד דה מקסיקו |
| גרינסבורו סווארם | וסטצ'סטר ניקס | קליבלנד צ'ארג' | ואלי סאנס | סולט לייק סיטי סטארס | ריו גראנדה ואלי וייפרס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | קפיטל סיטי גו-גו | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
| גרנד ראפידס גולד | לונג איילנד נטס | ראפטורס 905 | טקסס לג'נדס | סטוקטון קינגס | ריפ סיטי רמיקס |
ויגימונד

ויגימונד (נפטר ב-854) היה הארכיבישוף של יורק במאה ה-9. הוא ידוע בעיקר בשל המטבעות שהטביע.
ביוגרפיה

כמעט שום דבר לא ידוע על ויגימונד או על הארכיבישופות שלו, בגלל מחסור במקורות. עם זאת, ויגימונד השאיר מטבעות רבים, שהבולט שבהם הוא סולידוס זהב הנושא את פניו. הסולידוס שלו נושא הכיתוב "mundus divinum" בצד האחורי. המטבע אולי שומש כמתנה כנסייתית.
ויגמונד הוא גם הנמען של מכתב מאת לופ דה פרייר. לופ ביקש מוויגימונד במכתב לחגוג את מנזר פרייר בתפילותיו.
המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית

| --- | --- |
לוגו של המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית
הנשיא ראובן ריבלין מקבל קובץ מחקרי אסטרטגיה ימית מידי פרופ' תא"ל שאול חורב 10 ביוני 2016.  ביקור מפקדי חיל הים בעבר במרכז למחקרי אסטרטגיה ימית, נובמבר 2016.
ביקור מפקדי חיל הים בעבר במרכז למחקרי אסטרטגיה ימית, נובמבר 2016.
 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  ינואר 2016 – אוקטובר 2023 (כ־7 שנים)
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 אתר רשמי
 
המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית היה גוף אקדמי שפעל במסגרת אוניברסיטת חיפה. המרכז ביצע מחקרים, ניתוחים מדיניים והנפיק המלצות למקבלי ההחלטות.
ייסוד ומטרות המרכז

המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית הוקם באוניברסיטת חיפה בינואר 2016, ביוזמת אל"ם (דימ') דב שפיר וחוקרים מהאקדמיה. הקמת המרכז היוותה המשך לפעילות אוניברסיטת חיפה בתחום הימי דוגמת ריכוז אגד "המרכז הישראלי לחקר הים התיכון".
המרכז נועד לרכז מידע ביחס למרחב הימי בישראל ולגבש על פיה אסטרטגיה.
ייסוד ומטרות המרכז > תפקידי המרכז

המרכז ביצע מחקרים וריכז ידע עבור האקדמיה וקובעי מדיניות. הוא פעל בשיתוף פעולה מחקרי עם מרכזי ידע אחרים בעולם והכשיר חוקרים בתחום. לצורך מטרה זו הוקמה תוכנית לתואר שני בתחום "ביטחון לאומי ואסטרטגיה ימית".
מגמות מחקר

המרכז חקר אסטרטגיה ימית, היסטוריה ימית, סחר וכלכלה ימית, משפט ימי, סוגיות אנרגיה, שינוי אקלים והשפעות על הסביבה הימית, אינטליגנציה מלאכותית וספנות אוטונומית, לוחמת סייבר במרחב הימי, ביטחון אזורי ומדיניות חוץ בהיבט הימי.
מגמות מחקר > חקר הספנות והנמלים

החטיבה לחקר הספנות והנמלים ע"ש פרופ' נפתלי וידרא, הייתה חלק מהמרכז. היא התבססה על מכון מחקר בלתי תלוי שהוקם בשנת 1969 על ידי וידרא, מנהלה הראשון של "צים". בשנת 1987 הועבר המכון לאוניברסיטת חיפה. בשנת 2017 הועבר המכון למסגרת הארגונית של המרכז לחקר מדיניות ואסטרטגיה ימית כחטיבה.
סגל המרכז

ראש המרכז היה פרופ' שאול חורב. בין חברי הוועד המנהל: האלוף (מיל') עמי אילון – יו"ר, אדמירל גארי ראפהאד (אנ') – מפקד צי ארצות הברית לשעבר.
שיתופי פעולה בינלאומיים והסכמי הבנה

ארצות הברית - מכון הדסון יצירת הקונסורציום HMS-HUDSON ופרסום של: REPORT of the Commission on the Eastern Mediterranean
סינגפור - מרכז מחקר (S. Rajaratnam School of International Studies) אוניברסיטת NTU.
הודו - הקרן הימית הלאומית של הודו - (National Maritime Foundation)
צרפת מכון המחקר (Mediterranean Foundation of Strategic Studies)
מפגשים וכנסים

המרכז קיים מספר כנסים בשנה, בדרך כלל באוניברסיטת חיפה. אל הכנסים הוזמנו אנשי ציבור וחוקרים לנושאים הרלוונטיים.
כנס שנתי לזכרו של ראובן חייקין בנושא ספנות ונמלים נערך בינואר 2019.
המרכז קיים יום עיון שנתי לפורום הבכיר של מספן הציוד של חיל הים הישראלי.
מפגשים וכנסים > מבקרים חשובים

המרכז קיבל מבקרים וקיים איתם דיונים בנושאי הים ומדינת ישראל.
ביקור שגריר יוון במרכז למחקרי אסטרטגיה ימית אפריל 2017
ביקור עוזר שר הימיה של הפיליפינים במרכז למחקרי אסטרטגיה ימית דצמבר 2018.
תא"ל יוסי אשכנזי, ראש מספן הציוד בחיל הים, מעניק לשאול חורב תעודת הוקרה על פעילות המרכז למען מספן הציוד.
אדמירל פסקל אאוסר ממרכז המחקר הצרפתי מימין, עם פרפ' שאול חורב והנספח הימי של צרפת בישראל סא"ל ארנו פירונה, ינואר 2019.
פעילות חינוכית

ראש המרכז לשעבר פרופ' שאול חורב וחוקרי המרכז השתתפו בפעילות בגופים אקדמיים ואזרחים בעולם ובישראל בנושאים הקשורים למוקדי הידע של המרכז. לדוגמה השתתפות בכנסים אקדמיים, פעילות של גופים מקצועיים בתחום הימי, מערכת החינוך ועוד.
פרופ שאול חורב מרצה של משמעות הים והחלל לישראל בכנס בגואה נובמבר 2018.
סדנה שקיים המרכז במוזיאון ההעפלה וחיל הים בנושא 50 שנה למלחמת ששת הימים, דצמבר 2017.
מפרסומי המרכז

ריכוז פרסומי המרכז לאסטרטגיה ימית (אורכב 09.03.2019 בארכיון Wayback Machine)
פרסומים שנתיים- מאז הקמתו מוציא המרכז מדי שנה "הערכה אסטרטגית ימית רבתי למדינת ישראל"
עמנואל פרידנהיים ואריה רונה, האם היה הורדוס אסטרטג ימי? עיון בפרשת הקמתו של נמל קיסריה/סבסטוס, פברואר 2017.
נעמה טשנר, מיפוי מחלוקות מרחביות וסביבתיות מרכזיות בין נמל-עיר בחיפה יולי 2017.
אריה רונה, אסטרטגיה במלחמות הימיות של פרס ויוון במאה החמישית לפסה"נ, דצמבר 2017.
בני שפנייר, חמישים שנה למלחמת ששת הימים: חופש השיט במצרי טיראן בראי משפט הים - תם ולא נשלם, דצמבר 2017.
ניר זרחי, ניתוח פגיעות לחלופות מערכי טיפול ימיים בגז טבעי, יולי 2018.
עידו גלעד וצבי מירקין, האסטרטגיה הארקטית הרוסית – צעדי התקדמות, מרץ 2019.
שאול חורב ואריה אורן, אח"י בת שבע - שנה אחת ואירועים רבים בה (יוני 1969 – יוני 1970), 2021.
שאול חורב, המרחב הימי, אסטרטגיה ימית ומה שביניהם מערכות, 2021.
הערכה אסטרטגית ימית רבתי לישראל 2022/23
מפרסומי המרכז > פרסומים באנגלית

ועדה לבדיקת מצב הים התיכון, ספטמבר 2016
ביאורים

↑  בתמונה יושבים מימין לשמאל, עמי אילון, שלמה אראל, מיכה רם ונשיא אוניברסיטת חיפה, פרופ' רון רובין. עומדים מימין לשמאל: יריב זולטן, סגן הנשיא לקשרי חוץ ופיתוח משאבים באוניברסיטת חיפה. פרופ' שאול חורב, אלכס טל, זאב אלמוג, אברהם בן שושן, אריה רונה, ידידיה יערי, עודד גור לביא ואחרון בבירור.
↑  בתמונה יושבים מימין לשמאל, עמי אילון, שלמה אראל, מיכה רם ונשיא אוניברסיטת חיפה, פרופ' רון רובין. עומדים מימין לשמאל: יריב זולטן, סגן הנשיא לקשרי חוץ ופיתוח משאבים באוניברסיטת חיפה. פרופ' שאול חורב, אלכס טל, זאב אלמוג, אברהם בן שושן, אריה רונה, ידידיה יערי, עודד גור לביא ואחרון בבירור.
↑  בתמונה: מימין לשמאל: פרופ' צבי בן-אברהם, פרופ' רון רובין, שגריר יוון בישראל לשעבר - Konstantinos Bikas, פרופ' גוסטבו מש, פרופ' ז'ני הורביץ ופרופ' שאול חורב.
↑  מימין לשמאל:זהבית מאיר סלמן, פרופ' גיא פודולר, עוזר השר לענייני ימיה של הפיליפינים eneroso D.G. Calonge, Assistant Secretary Maritime & Ocean Affairs office Department of Foreign Affairs – Philippines, פרופ' רון רובין, פרופ' אילנה ברמן-פרנק, פרופ' שאול חורב וד"ר בני בן-ארי.
הערות שוליים

↑  קרדיט ללשכת העתונות הממשלתית והצלם מארק נוימן.
↑  המרכז הישראלי לחקר הים באוניברסיטת חיפה.
↑  התמחות בלימודי ביטחון לאומי ואסטרטגיה ימית באתר אוניברסיטת חיפה.
↑  כנס לזכרו של ראובן חייקין 23 בינואר 2019.
↑  שאול חורב, דיווח על הרצאה בפורום SAGAR בגואה, פרסום המרכז למחקרי אסטרטגיה ימית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007431003105171  VIAF: 469149066748065602561   WorldCat (עם VIAF): 469149066748065602561
וולאגו אטו

| וולאגו אטו |
| --- | --- |
 וולאגו אטו
מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: שפמנונאים
תת־סדרה:: Siluroidei
משפחה:: סילוריים
סוג:: Wallago
מין:: וולאגו אטו
שם מדעי
 Wallago attu ‏בלוך, 1801

וולאגו אטו (שם מדעי: Wallago attu) הוא מין של דג גרם גדול ממשפחת הסילוריים שבסדרת השפמנונאים, החי בדרום אסיה ודרום-מזרח אסיה והוא המין היחידי בסוגו.
לעיתים מתבלבלים בינו לבין קרוב שלו, המצוי באותה סביבה ובעבר השתייך לסוגו - שפמנון הליקופטר שיכול להגיע למשקל 95 קילוגרם. למעשה נוהגים לכנות אותו גם בתור "שפמנון הליקופטר" באנגלית.
שפמנון זה חי בנהרות ואגמים מפקיסטן, איראן והודו עד לדרום מזרח אסיה עד למלזיה ואינדונזיה.
שפמנון זה מגיע לאורך ממוצע של 75 סנטימטרים אך יכול להגיע לאורך של מטר ומשקל 20 עד 30 קילוגרם. נטען שהוא יכול להגיע לאורך 240 סנטימטרים ולמשקל 100 קילוגרם, אך ייתכן שאלו נתונים של מינים קרובים. השפמנון בעל לסתות גדולות שבקצותיהם זיפי "שפם" העוזרים לחוש את סביבתו והוא בעל סנפירים קצרים ובשרניים עם סנפיר גבי נמוך. לרוב הוא מצוי על קרקעית הנהרות בהם הוא חי. הוא צייד של דגים אחרים, הכוללים בעיקר קרפיוניים קטני ממדים ואשקופיים נוסף לחסילונים. הוא ניזון גם מנבלות. השפמנון ניצוד דרך קבע בידי תושבי הנהרות לצידם הוא חי. הוא מצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר.
הערות שוליים

↑  וולאגו אטו באתר הרשימה האדומה של IUCN
וולאס ארתור

| --- | --- |

 לידה:  30 במרץ 1952 (בן 72) בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביולוגיה אבולוציונית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אלסטר  אוניברסיטת נוטינגהאם  Friends' School, Lisburn 
 מוסדות:  האוניברסיטה הלאומית של אירלנד בגולוויי 
 
ואלאס ארתור (Wallace Arthur; נולד ב-30 במרץ 1952 בבלפסט) הוא חוקר בתחום ביולוגיה התפתחותית אבולוציונית ופרופסור באוניברסיטה הלאומית של אירלנד, גאלווי.
ארתור הוא בעל תואר ראשון מאוניברסיטת אלסטר ודוקטורט מאוניברסיטת נוטינגהאם. הוא עורך מייסד (ביחד עם שון קרול ורודולף ראף) של כתב העת Evolution & Development.
בספרו ", Creatures of Accident: The Rise of the Animal Kingdom" משנת 2006, הוא מסביר את עמדתו מדוע תהליכים אבולוציוניים נוטים לקדם את המורכבות של היצורים החיים.
מספריו

המכונה הירוקה, גלילאו, 1993.
Mechanisms of Morphological Evolution: 1984, Wiley
. Theories of Life: Darwin, Mendel and Beyond, New York & Hammondsworth, U.K: 1987, Penguin
A Theory of the Evolution of Development: 1988, Wiley
The Origin of Animal Body Plans: 1997, Cambridge University Press
Biased Embryos and Evolution: 2004, Cambridge University Press
Creatures of Accident: The Rise of the Animal Kingdom: 2006, Hill & Wang (Farrar, Straus & Giroux)
וינדרוז איירליינס

וינדרוז איירליינס (באנגלית: Windrose Airlines) היא חברת תעופה אוקראינית המפעילה טיסות שכר מנמל התעופה בוריספיל בקייב ומיעדים נוספים באוקראינה. בבעלות החברה 11 מטוסים מתוצרת איירבוס.
החברה נוסדה ב-28 באוקטובר 2003 והיא מתמקדת בהפעלת טיסות שכר וטיסות VIP לחברות.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה, נכון ליולי 2018:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A320-200 | 1 | — | 180 | 180 |  |
| איירבוס A321-200 | 4 | 1 | 218 | 218 |  |
| אמבראר ERJ 145 | 6 | — | 50 | 50 |  |
| סה"כ | 11 | 1 |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

בשנת 2009 החברה החלה להפעיל טיסות שכר עונתיות מקייב וויניצה לתל אביב, טיסות אלה מיועדות לחסידי ברסלב הבאים לבקר בקברו של רבי נחמן מברסלב באומן, הטיסות מופעלות בדרך כלל מספר ימים לפני ראש השנה.
הטיסות מבוצעות במטוסי איירבוס A321 או במטוסי איירבוס A320 של החברה.
הערות שוליים

↑  "Windrose fleet".
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות תעופה ובנושא אוקראינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
התנועה לאחדות העבודה

| --- | --- |
 מדינה:  היישוב היהודי בארץ ישראל
 מייסד:  סיעה ב
 תקופת הפעילות:  1942–1946 (כ־4 שנים)
 אידאולוגיות:  ציונות, סוציאליזם
 נוצרה מתוך:  מפא"י
 התמזגה לתוך:  התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 
התנועה לאחדות העבודה הייתה מפלגה ציונית סוציאליסטית ביישוב, שנוסדה על ידי "סיעה ב'" שפרשה ממפא"י והשתתפה לראשונה כמפלגה עצמאית בבחירות להסתדרות בשנת 1944.
"התנועה לאחדות העבודה", כמו גם המפלגות שהמשיכו אותה ("התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" ו-"אחדות העבודה – פועלי ציון") ידועה בשם המקוצר "אחדות העבודה", אך יש להבדיל בינה ובין מפלגת אחדות העבודה, שפעלה בארץ ישראל בשנים 1919–1930.
היסטוריה

"סיעה ב'" הייתה סיעה גדולה במפא"י, בראשה עמדו יצחק טבנקין ואהרן ציזלינג, מנהיג הקיבוץ המאוחד, שהייתה אופוזיציה לסיעה ג' השלטת, בראשות דוד בן-גוריון. באוקטובר 1942 הוצאו שבעה חברי סיעה ב' בתל אביב ממפא"י בגלל שסירבו לפעול על פי החלטה של המפלגה ולשתף פעולה עם חברי סיעה ג' במועצת פועלי תל אביב. בכינוס של מפא"י בסוף אוקטובר 1942 בכפר ויתקין, שהוחרמה על ידי חברי "סיעה ב'", הוחלט לבטל את כל הסיעות במפלגה. חברי סיעה ב' התכנסו בתחילת נובמבר 1942 והחליטו לפנות למנהיגי מפא"י בניסיון להגיע להסכמות. בסוף נובמבר 1942 הושגה הסכמה על החלפת כל החברים במועצת פועלי תל אביב. למרות ההסכמות, הסכסוך נמשך בעצימות נמוכה. ביולי 1943 קיימה סיעה ב' כינוס ארצי בתל אביב, בניגוד להחלטה של ועידת כפר ויתקין, ובסיעת הרוב עלו דיבורים על הוצאת חברי סיעה ב' מהמפלגה. בדצמבר 1943 הכריזה הנהגת מפא"י על בחירות לוועידת ההסתדרות במהלך שפורש כנועד לפורר את סיעה ב'. בינואר 1944 התכנסה מועצת מפא"י בירושלים והחליטה לקיים מועצה נוספת ובינתיים לחפש פשרה כדי למנוע פילוג. במועצה השנייה שהתקיימה בתחילת מרץ 1944 נמנעו חברי סיעה ב' מהשתתפות בהצבעה והמועצה החליטה בלעדיהם על בחירות להסתדרות. אחת מנקודות המחלוקת העיקריות בין הסיעות הייתה התנגדותה של סיעה ב' לתוכנית בילטמור מחשש שהתוכנית תביא לחלוקת ארץ ישראל. הניסיונות להביא לפשרה נמשכו אל תוך אפריל 1944. במאי 1944 הקימה סיעה ב' את "התנועה לאחדות העבודה" כמפלגה שתשתתף בבחירות לוועידה השישית של ההסתדרות, באוגוסט 1944. התנועה קיוותה לקבל 20%–25% מקולות הבוחרים בבחירות אלו. בתחילת יוני 1944 החליטה מועצת מפא"י על הפילוג כעובדה מוגמרת.
ב-27 ביוני 1944 קיימה התנועה מועצה ארצית בתל אביב בה נמסר על הקמת 65 סניפים של המפלגה. בבחירות לאספת הנבחרים שהתקיימו ב-1 באוגוסט 1944 קיבלה התנועה 16 נציגים, לעומת 63 נציגים של מפא"י. בבחירות להסתדרות שהתקיימו ב-6–7 באוגוסט 1944 קיבלה התנועה כ-19% מהקולות שנתנו לה 71 נציגים מתוך 401, לעומת כ-23% שהיו בידה בעת שרצה כחלק ממפא"י. ראשי התנועה התאכזבו משיעור התמיכה הנמוך יחסית בקיבוצי הקיבוץ המאוחד, בהם קיבלה מפא"י כ-40% מהקולות.
בשנת 1946 התאחדה "התנועה לאחדות העבודה" עם המפלגה הקטנה פועלי ציון שמאל למפלגה בשם חדש – "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון". בשנת 1948, התאחדה "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" עם מפלגת פועלים השומר הצעיר למפלגה חדשה בשם "מפלגת הפועלים המאוחדת" (מפ"ם). בשנת 1954 התפלגו יוצאי "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" ממפ"ם והקימו את מפלגת אחדות העבודה - פועלי ציון, שהתקיימה עד לאיחודה עם מפא"י ורפ"י ב-1968, במסגרת מפלגת העבודה.
אידאולוגיה

"התנועה לאחדות העבודה" בראשות יצחק טבנקין (לימים מאבות התנועה למען ארץ ישראל השלמה) דרשה מדינה יהודית בכל ארץ ישראל והתנגדה לעמדתו של בן-גוריון, שתבע הקמת מדינה יהודית לאלתר בהתאם לתוכנית בילטמור, ולו במחיר של חלוקת הארץ. לעומת זאת, מן הבחינה החברתית, נטתה עמדת "התנועה לאחדות העבודה" שמאלה מעמדתה המרכזית של מפא"י וכן נקטה עמדה אוהדת כלפי המשטר הסובייטי. הנטייה שמאלה של "התנועה לאחדות העבודה" התחזקה עם האיחוד עם "פועלי ציון שמאל" והתגברה עוד יותר בעת האיחוד במסגרת מפ"ם, עד כדי כך, שהניגוד בין עמדתה הפרו-סובייטית ובין עמדת מפא"י הביא לפילוג בקיבוץ המאוחד, לרבות חלוקת קיבוצים והוצאת חברי קיבוץ מיישובים בהם חיו עשרות שנים. משפטי פראג הביאו להתפכחות רבים מן התמיכה העיוורת במשטר הסובייטי, דבר שהביא לפרישת יוצאי "התנועה לאחדות העבודה פועלי ציון" ממפ"ם ולהקמת המפלגה מחדש בשם אחדות העבודה - פועלי ציון.
לקריאה נוספת

שמואל אטינגר, תולדות עם ישראל (כרך שלישי, תולדות עם ישראל בעת החדשה), הוצאת דביר, 1969.
אורי יזהר, בין חזון לשלטון – מפלגת אחדות העבודה-פועלי ציון בתקופת היישוב והמדינה, הוצאת יד טבנקין, 2005.
הערות שוליים

↑  מועצת מפא"י מתכנסת היום בירושלים, הארץ, 5 בינואר 1944
↑  7 עסקני האופוזיציה שלא נכנעו ל"קו" הוצאו מהמפלגה, המשקיף, 11 באוקטובר 1942
↑  האופוזיציה במפא"י מבקשת שלום, הארץ, 10 בנובמבר 1942
↑  שלום במועצת פועלי תל-אביב, הארץ, 29 בנובמבר 1942
↑  ההאבקות במפא"י נמשכת, היא אלמת, ובזה הוא החדוש, הַבֹּקֶר, 3 במאי 1943
↑  כינוס האופוזיציה במפא"י, הַבֹּקֶר, 25 ביולי 1943
↑  לקראת מועצה מכריעה של מפא"י, הַבֹּקֶר, 22 באוגוסט 1943
↑  סיעה ב' במפא"י לפני הכרעות, משמר, 14 בדצמבר 1943
↑  ההכרעה הפנימית במפא"י נדחתה למועצה שניה, משמר, 11 בינואר 1944
↑  מועצת מפא"י החליטה על בחירות חדשות, הצופה, 8 במרץ 1944
↑  נמשך המוה"מ בסיעות מפא"י, הארץ, 11 באפריל 1944
↑  סיעה ב' מפלגה בפני עצמה, הַבֹּקֶר, 22 במאי 1944
↑  "סיעה ב' מפלגה לעצמה" קבעה מועצת מפא"י, הַבֹּקֶר, 4 ביוני 1944
↑  מועצת התנועה לאחדות העבודה, משמר, 28 ביוני 1944
↑  אושרו תוצאות הבחירות בהסתדרות, דבר, 26 באוקטובר 1944
↑  יקום ליכוד כוחות השמאל, משמר, 13 באוגוסט 1944
↑  משא ומתן לאיחוד בין מפא"י והתנועה לאחדות העבודה, הארץ, 15 באוגוסט 1944
זואיטרופ

העתק מודרני של זואיטרופ ויקטוריאני
זואיטרופ (באנגלית: Zoetrope) הוא מכשיר המייצר אשליה של תנועה באמצעות העברה מהירה של תמונות נייחות אל מול חריצים המשמשים לצפייה. מקור השם הוא בשפה היוונית "גלגל חיים" (מיוונית: "ζωή" (חיים) + "τροπος" (גלגל)).
הזואיטרופ עשוי מגליל חלול ובו חריצים אנכיים. מתחת לחריצים, בצד הפנימי של הגליל ישנה רצועה ובה סדרה של תמונות. כאשר הגליל מסתובב, הצופה מביט דרך החריצים בתמונות הנמצאות בצד השני של פנים הגליל. כאשר הגליל מסתובב במהירות הנכונה, התוצאה היא אשליה של תנועה.
הזואיטרופ הומצא בסין במאה ה-2, והומצא בשנית במערב במהלך המאה ה-19, בדומה למכשירים דומים כפנקיסטיסקופ וזואופרקסיסקופ. המצאת המכשיר הייתה חלק מההתפתחות הטכנולוגית שהובילה לבסוף להופעת הראינוע בסוף המאה ה-19.
זואיסיט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  ((Ca2Al3(SiO4)(Si2O7)O(OH)
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  גבישים ארוכים שטוחים דמויי מחט לעיתים מקבץ סיבי.
 צבע:  אפור, צהוב, ורוד, כחול וירוק.
 ברק:  זגוגי, פנינתי על משטחי הפצילות.
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה.
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד (לאורך הגביש)
 שבירה:  בלתי שווה עד דמוית קונכייה.
 קשיות:  6.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.38-3.10
 שרטוט:  לבן או חסר צבע
 מינרלים נלווים:  ביוטיט, הורנבלנדה, גארנט, קלציט וקוורץ
 סוגים
 טנזניט תוליט אניוליט זואיסיט כרום:  אבן חן בגוון כחול-סגול ורוד לרוב גדל יחד עם אודם ירוק, בלתי נפוץ
זואיסיט הוא מינרל השייך לקבוצת האפידוט, תת-קבוצה של מינרלים השייכת לקבוצת המינרלים הסורוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה של טטרהדרונים כפולים) המורכב מסידן, אלומיניום, הידרוקסיד וסיליקט שנוסחתו (Ca2Al3(SiO4)(Si2O7)O(OH).
הזואיסיט קרוי על שם המדען האוסטרי ממוצא סלובני, הברון זיגמונד צויס פון אדלשטיין (Baron Sigmund Zois von Edelstein) או בסלובנית Žiga Zois‏ (1819-1747), שאיבחן לראשונה כי המינרל שקיבל מסוחר המינרלים סימון פרשרן (Simon Prešern) הוא מינרל חדש. פרשרן מצא את המינרל ב"הרי זאואלפה" (Saualpe) שבחבל קרינתיה שבאוסטריה ב-1805. מאז נתגלה המינרל באתרים נוספים בחבל ארץ זה: "פריקלר האלט" (Prickler Halt), "הר לדינגר שפיצה" (Ladinger Spitze) ו"הר שפייקוגל" (Speikkogel). בתחילה היה המינרל קרוי "זאולופיט" על שם המקום בו נתגלה לראשונה.
את הזואיסיט השקוף מנצלים כאבן חן בעוד שאת הזואיסיט השקוף למחצה עד אטום מגלפים עבור עבודות אמנות. סוג זה משובץ לעיתים באבני אודם שהן אטומות לחלוטין ואינן מתאימות לשמש כאבני חן, ועם זאת צבען עז והן יוצרות ניגוד מושך עין כנגד מסת האם הירוקה של הזואיסיט.
זואיסיט מצוי כגבישים פריזמטיים אורתורומביים או כגושים בסלעים מותמרים ופגמטיטים. הזואיסיט יכול להיות בגוונים של כחול עד סגול, ירוק, חום, ורוד, צהוב, אפור או חסר צבע. כשהגבישים מפותחים היטב מופיע קווקו לאורך ציר האורך של הגביש. כמו כן במקביל לציר האורך העיקרי נמצא הכיוון היחיד של הפצילות המושלמת. בזואיסיט בולטת תופעת הפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). קלינוזואיסיט הוא הפולימורף המונוקליני הנפוץ יותר של הזואיסיט.
מקומות בהם מצוי הזואסיט: טנזניה (טנזניט), קניה (אנויליט), נורווגיה (תוליט), שווייץ, אוסטריה, הודו, פקיסטן ומדינת וושינגטון בארצות הברית.
התאמת טכנולוגיה למשימה

התאמת טכנולוגיה למשימה (TTF - Task Technology Fit) הוא מודל למדידת ההתאמה של טכנולוגיה לדרישות המשתמש. המודל פותח על ידי דייל גודהו (Dale Goodhue) ורולנד תומפסון (Ronald Thompson) בשנת 1995, על מנת לנסות לחזות את ההשפעה של הטמעת טכנולוגיה חדשה.
המודל מתרכז בפרט הבודד ומשקף את תפיסתו של המשתמש. במחקרים אמפיריים שהשתמשו במודל נמצא כי טכנולוגיית מידע שקיבלה ציון גבוה במדד, הביאה לרמת ביצועים, יעילות ונצילות גבוהה בעת הטמעת הטכנולוגיה
.