stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה יודינה
תולדות חייה

יודינה נולדה בעיירה נבל ברוסיה (כיום סמוך לגבול עם בלארוס) למשפחה יהודית חילונית ולמדה בקונסרבטוריון של פטרוגרד (שמה של סנקט פטרבורג דאז). על בני כיתתה נמנה גם דמיטרי שוסטקוביץ'. יודינה התמחתה בפרשנותה ליצירות בטהובן אך גם אימצה את המוזיקה של המאה ה-20 והייתה מבין ראשוני הפסנתרנים שניגנו יצירות משל בן כיתתה שוסטקוביץ' וכן משל סטרווינסקי, אנטון וברן, אלבן ברג, הינדמית ומסייאן. פרשנותה למוזיקה לפסנתר של באך הקנתה לה שבחים רבים והיא השפיעה על גלן גולד, שנחשב לפרשן המודרני המובהק של יצירות באך לפסנתר. בנוסף למדה והרצתה בנושאי ספרות, שירה ופילוסופיה והייתה חברה ב"חוג בכטין" שהתרכז בעיר הולדתה נבל סביב הפילוסוף מיכאיל בכטין.
בשנת 1919, לאחר תהליך ארוך של הרהורים דתיים, התנצרה והפכה לנוצרייה אדוקה בכנסייה הרוסית הפרבוסלבית.
לאחר שסיימה את לימודיה בקונסרבטוריון נשארה ללמד בו והחזיקה במשרתה עד 1930. היא התנגדה בגלוי למשטר הסובייטי וענדה תמיד צלב לצווארה, דבר שהיה אסור. בעקבות כך נאסר עליה ללמד ואף להופיע במשך תקופות ארוכות על במות מרכזיות. ב-1930 פוטרה מהקונסרבטוריון ולא מצאה עבודה אלא בטביליסי, שם לימדה עד 1933. ב-1936 עברה למוסקבה ולימדה בקונסרבטוריון שם ובמכון גנסין, בהפסקות, עד 1960. ההפסקות נבעו מכך שלא הסתירה את דעותיה והרבתה להתווכח עם ממונים עליה בנושאי פוליטיקה, דת ואמנות. בנוסף, היא התעקשה לנגן מוזיקה מודרנית שהייתה אסורה בברית המועצות. ב-1960 פוטרה סופית מהקונסרבטוריון ומהמכון.
יודינה המשיכה להופיע, אך נאסרה הקלטה של הופעותיה. בהופעה בלנינגרד ב-1961 הקריאה כהדרן שירים מאת בוריס פסטרנק ונאסר עליה להופיע למשך חמש שנים. ב-1966 שבה ללמד בקונסרבטוריון במוסקבה.
יודינה מתה ב-1970 במוסקבה.
יחסיה עם סטלין

למרות יציאתה בגלוי כנגד המשטר, הוויכוחים יוצאי הדופן שלה עם בכירים במשטר הסובייטי ודעותיה המוצקות, לא נפגעה יודינה כלל במהלך הטיהורים הגדולים ונפגעה הרבה פחות מאמנים ואינטלקטואלים שהעזו פחות ממנה להתעמת עם המשטר ולהביע דעות אופוזיציוניות, אשר הוגלו או הוצאו להורג.
המפתח להבנת חידה זו הוא הגילוי שיודינה הייתה הפסנתרנית האהובה ביותר על סטלין. לילה אחד שמע סטלין קונצרט חי של יודינה ברדיו בו ניגנה את הקונצ'רטו לפסנתר מספר 23 מאת מוצארט. לאחר שהסתיים הקונצרט ביקש כי ישיגו לו הקלטה. אך הקונצרט לא הוקלט ולבקשתו של סטלין אין לסרב. לפיכך העירו שליחיו של סטלין את יודינה באמצע הלילה, הובילו אותה לאולפן הקלטות של החברה הממשלתית "מלודיה" בו אורגנה תזמורת והיא הקליטה את הקונצ'רטו. מן ההקלטה הופק עותק יחיד של תקליט שהובהל עוד באותו לילה לסטלין. לפי עדויות סטלין בכה למשמע הצלילים הראשונים של הקונצ'רטו. הגלופה ששימשה להדפסת התקליט שרדה וניתן כיום להשיג תקליטור עם הקלטה ייחודית זו.
למרות יחס מיוחד זה, ביקורתה של יודינה לא התרככה. היא זכתה בפרס סטלין ותרמה אותו לכנסייה בעבור "תפילות מחילה לפשעיו של סטלין".
לקריאה נוספת

נתן דונביץ', ענקים ופסנתרנים אחרים, זמורה ביתן, 2000
ז'יגמונד פאל פאך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באוקטובר 1919 בודפשט, הרפובליקה ההונגרית 
 פטירה:  8 בספטמבר 2001 (בגיל 81) בודפשט, הונגריה 
 מדינה:  הונגריה 
 פרסים והוקרה:  פרס קושוט (1949) 
 
ז'יגמונד פאל פאך (בהונגרית: Pach Zsigmond Pál; בודפשט, 4 באוקטובר 1919 – בודפשט, 8 בספטמבר 2001) היה היסטוריון יהודי-הונגרי פרופסור באוניברסיטה, אחר כך רקטור, זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל), חבר באקדמיה ההונגרית למדעים, סגן נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים.
קורות חייו

ז'יגמונד פאל פאך נולד במשפחה יהודית בבירת הונגריה. בתור הזוכה במקום הראשון בתחרות השפה הלטינית של בתי הספר התיכוניים הצליח להמשיך את לימודיו באוניברסיטה למרות חוק הנומרוס קלאוזוס והגבלות הקשות על היהודים בתקופת השואה. הוא סיים תואר בהיסטוריה ובלטינית באוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בין השנים 1943–1948 היה מורה בגימנסיה היהודית של בודפשט, שבאמצע נלקח למחנות שירות העבודה בקרפטים-אוקראינה (זקרפטיה 1944) (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא הצליח להימלט מהמחנות באוקטובר 1944. איבאן ט. ברנד וג'רג' ראנקי בחרו בתחום ההיסטוריה כתוצאה משיעורי ההיסטוריה שלו בגימנסיה היהודית אחרי מלחמת העולם השנייה.
מ-1952 עד 1992 היה פרופסור במחלקה להיסטוריה כלכלית באוניברסיטת קרל מרקס לכלכלה ומינהל ציבורי (לימים אוניברסיטת בודפשט לכלכלה ומינהל ציבורי). בין השנים 1963–1967 היה רקטור האוניברסיטה.
ב-1952 קיבל את התואר קנדידט למדעים היסטוריים (CSc) (דוקטורט זוטר) וב-1958 את התואר המדעי של דוקטור למדעים היסטוריים (DSc) שמקביל לתואר PHD בארצות המערב.
הוא היה חבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים משנת 1962 וחבר קבוע מן המניין משנת 1970, ולאחר מכן כיהן בתפקיד סגן נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים. פאך היה אחד המייסדים וסגן המנהל של המכון להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים, ולאחר מכן מנהלו בין השנים 1967 ל-1985. משנת 1978, הוא נשיא האגודה הבינלאומית להיסטוריה כלכלית. תחום המחקר העיקרי שלו הוא ההיסטוריה הכלכלית של המאה ה-16 והמאה ה-17. פאך היה מדען יוצר אסכולה, תלמידיו המפורסמים ביותר היו: איבאן ט. ברנד וג'רג' ראנקי.
פרסים והוקרה > פרסים

פרס קושוט (1949)
עיטור מסדר ההצטיינות של העמל דרג זהב (1975)
פרס המדינה (1978) - עבור עשרות שנים של פעילויות הוראה, מדע וארגון מדעי.
מדליית זהב של האקדמיה (1986)
פרסים והוקרה > הוקרה

דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת קרל מרקס לכלכלה (1989)
חבר מועצת המנהלים של האקדמיה ההונגרית למדעים (1967–1975 ו-1985–1990),
סגן נשיא (7 במאי 1976–10 במאי 1985).
סגן נשיא המחלקה להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים (2 ביוני 1964–5 במאי 1967).
חבר בוועדת ההיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים,
יו"ר ועדת המשנה להיסטוריה כלכלית.
סגן נשיא החברה ההיסטורית ההונגרית (1965–1975).
סגן נשיא אגודת הידידות ההונגרית-סובייטית (1989–1992),
יו"ר אגודת הידידות ההונגרית-רוסית. נשיא (מאז 1994). הבולגרית (מ-1979), הסובייטית, או
חבר זר באקדמיה הרוסית למדעים (מאז 1980),
חבר המכון הבינלאומי להיסטוריה כלכלית בפראטו.
נשיא האגודה הבינלאומית להיסטוריה כלכלית (1978–1982), נשיא (משנת 1982).
עריכת כתבי עת

חבר מערכת של The Economic History Review (1965–1975)
חבר מערכת Jahrbuch für Wirtschaftsgeschichte (1970–1992)
העורך הראשי של Acta Historica (1973–1992)
ראו גם

איגנץ רומשיץ' : תחת כישוף קליאו. היסטוריוגרפיה הונגרית במאה ה-19 והמאה ה-20 - במבט בינלאומי. בודפשט, 2011, הוצאת אוזיריס.
שנתון יובל אוניברסיטת בודפשט קורווינוס. משנת 2020 זיטה מריה פטשניג. מגמת כספים. הרצאותיהם של אנטל מאתיאש, אישטוואן האגלמאייר, איבאן ט. ברנד, פאל ז'יגמונד פאך, טמאש נאג', לאסלו ברטוטי, ג'רג' ריס מיקלוש צ'אנאדי היו בלתי נשכחות.
לקריאה נוספת

כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 13. 1963 הרקטור החדש שלנו הוא ז'יגמונד פאל פאך.
Gózgázdász שיחה עם ז'יגמונד פאל פאך, הרקטור של MKKE, 1963.
כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 7/1975 המצטיינים שלנו.ז'יגמונד פאל פאך, מנהל המכון להיסטוריה של האקדמיה ההונגרית למדעים, קיבל את תואר הזהב של מסדר ההצטיינות.
כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 8. 1978 ז'יגמונד פאל פאך קיבל פרס מדינה.
כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 9/1978 עם המומנטום של חישוב הזמן החדש. שיחה עם ז'יגמונד פאל פאך, חתן פרס המדינה.
כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 1. 1984 המדריכים הנודעים שלנו. גלריית פורטרטים. תמונות: האקדמאי ז'יגמונד פאל פאך, פרופסור להיסטוריה כלכלית.
כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 19. 1988 ז'יגמונד פאל פאך: הבעיה הבסיסית הייתה השלכת המרקסיזם הדוגמטי. גזה ננדורפי. שיחה עם ז'יגמונד פאל פאך.
כַּלכָּלָן. מגזין MKKE. 17. 1989 ז'יגמונד פאל פאך הפך לדוקטור כבוד של האוניברסיטה שלנו.
ז'יגמונד פאל פאך: מס האחד חלקי שלושים בתקופת אנג'ו ובמאות ה-14 וה-15, סקירה היסטורית 1999. 3-4. שִׁיר
איבאן ט. ברנד: ז'יגמונד פאל פאך, מדע הונגרי, 2002/1 123.
MT 2002/1 16, www.matud.iif.huאיבאן ט. ברנד: המורה פאך: כלכלה, חברה, היסטוריוגרפיה. ספר זיכרון ליום הולדתו ה-70 של ז'יגמונד פאל פאך, בודפשט 1989
נקודת שם
הערות שוליים

↑  BCE Jubileumi Évkönyv. 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277670405171  PLWABN: 9810547895205606  BIBSYS: 90695330  BnF: cb12019481r (data)  GND: 1089571542  ISNI: 0000 0001 1775 0893  LCCN: n50053685  NKC: jx20080827013  NLG: 73799  SUDOC: 028339045  VcBA: 495/86835  VIAF: 92332429   WorldCat (עם VIAF): 92332429
סויוז 2 (משגר)

סויוז 2 (ברוסית:Союз-2) הוא משגר לוויינים וחלליות רב־שלבי בעל מנוע דלק נוזלי, אשר משמש את רוסיה לשיגור חלליות סויוז, לשיגור חלליות פרוגרס לתחנת החלל הבינלאומית ולשיגורים מסחריים של חברת "סטארסם". כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום בייקונור וקוסמודרום פלסצק. שיגורים החלו בשנת 2004.
מטרת הפיתוח היה להחליף בהדרגה משגרים מדגם סויוז U ומולניה לשיגורים לא מאוישים וסויוז FG לשיגורים מאוישים.
המשגר כולל 3 שלבים.
דגמים

סויוז 2.1A -השימוש החל בשנת 2004. בדגם זה בוצע החלפת מערכת בקרה למערכת בקרה דיגיטילית.
סויוז 2.1B - השימוש החל בשנת 2006. בנוסף להחלפת מערכת בקרה, הוחלף מנוע של השלב השני.
סויוז 2.1V - השימוש החל בשנת 2013. מהווה דגם דו-שלבי מוקטן לשיגור מטען עד 2,800 ק"ג.
סויוז 2 CT-A  - השימוש החל משנת 2020 מותאם לשיגורים ממרכז החלל הגיאני.
סויוז 2 CT-B  - השימוש החל משנת 2022 מותאם לשיגורים ממרכז החלל הגיאני.
לאחר פלישת רוסיה לאוקראינה שיגורים ממרכז החלל הגיאני הופסקו.
לשיגור משגר "סויוז 2" הותאמו כני שיגור מס' 16 ו-43 בקוסמודרום פלסצק, 1 ו-31 בקוסמודרום בייקונור. כמו כן נבנו כני שיגור חדשים בקוסמודרום ווסטוצ'ני ובמרכז החלל הגיאני.
מונג'י בוונדי

| --- | --- |

 לידה:  15 במרץ 1961 (בן 63) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Moungi Bawendi 
 מקום מגורים:  צרפת צרפת ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת הרווארד 
 מנחה לדוקטורט:  Karl Freed, Takeshi Oka 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (1990) 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (2023)  Clarivate Citation Laureates (2020)  ACS Award in Colloid Chemistry (2010)  פרס ארנסט לורנס (2006)  פרס קובלנץ (1997)  עמית פקארד למדע והנדסה (1991) 
 nanocluster.mit.edu
 
מונג'י גבריאל בוונדי (באנגלית: Moungi Gabriel Bawendi, בערבית: منجي الباوندي; נולד ב-15 במרץ 1961) הוא כימאי אמריקאי-צרפתי ממוצא תוניסאי מכהן כפרופסור במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס. בוונדי ידוע בתרומתו לייצור כימי של נקודות קוונטיות באיכות גבוהה. בשנת 2023 הוענק לו פרס נובל לכימיה.
ביוגרפיה

בוונדי נולד בפריז שבצרפת כבן למתמטיקאי תוניסאי. לאחר תקופות שחיו בצרפת ובתוניסיה, היגרו בוונדי ומשפחתו לארצות הברית בילדותו. הם גרו בווסט לאפייט, אינדיאנה, כשאביו של בוונדי עבד במחלקה למתמטיקה באוניברסיטת פרדו. בוונדי עצמו סיים את לימודיו בבית הספר התיכון ג'וניור וסט לאפייט בשנת 1978.
בוונדי התמקד לאורך השנים במחקר הנקודות הקוונטיות ונחשב לאחד הכימאים המצוטטים ביותר בעשור השני של המאה ה-21. הוא קיבל את התואר הראשון שלו בשנת 1982 מאוניברסיטת הרווארד ואת הדוקטורט שלו בכימיה ב-1988 מאוניברסיטת שיקגו.
בוונדי קיים את מחקר הפוסט-דוקטורט שלו במעבדות בל תחת לואיס א. ברוס. ב-1990 הצטרף למכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ומונה לפרופסור ב-1996.
פרסים והוקרה

במהלך הכינוס הלאומי של האגודה האמריקאית לכימיה (ACS) ב-23 במרץ 2010, קיבל בוונדי את פרס ה-ACS בחקר הקולואידים.
ב-4 באוקטובר 2023 הוכרז על זכייתו של בוונדי בפרס נובל לכימיה ביחד עם לואיס א. ברוס ואלכסיי יקימוב "על הגילוי והסינתזה של נקודות קוונטיות".
איוואן בולדיז'אר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1912 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  22 בדצמבר 1988 (בגיל 76) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Bethlen Iván 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 שפות היצירה:  הונגרית, אנגלית, גרמנית, צרפתית 
 צאצאים:  Miklós Boldizsár 
 פרסים והוקרה:  Rózsa Ferenc Award (1967)  פרס אטילה יוז'ף (1970)  מסדר העמל (1955)  פרס הרפובליקה העממית ההונגרית (1975) 
 
איוואן בולדיז'אר (נולד בשם בתלן, מ-1934 שינה את שמו לבולדיזאר, שם אביו (בתלן) היה במקור בטלהיים; בהונגרית: Boldizsár Iván;‏ בודפשט, 30 בנובמבר 1912 – בודפשט, 22 בדצמבר 1988) היה סופר ועיתונאי יהודי-הונגרי זוכה פרס קושוט (הפרס הממלכתי הגבוה בהונגריה, מקביל לפרס ישראל). בניו הם גאבור בולדיז'אר, מורה ועובד מדינה, ומיקלוש בולדיז'אר מחזאי. בתו אנה בולדיז'אר, כלתו ז'וז'ה קוֹנץ היא זמרת זוכת פרס של קושוט.
הוא ערך עיתונים ומגזינים היסטוריים ותרבותיים בעלי ערך. ספרו הסוציולוגיה של הכפר בדנמרק, שפורסם ב-1940, הפך לידוע ולבעל שם.
ביוגרפיה > נעוריו ועבודתו לפני מלחמת העולם השנייה

איוואן בתלן (בטלהיים) נולד במשפחה יהודית (לפי תעודת הלידה רשום כיהודי וכך גם שני הוריו היו יהודים בעת לידתו), כבנם של אוסקר בתלן (בטלהיים)(1876–1943) עיתונאי, ועורך עיתון, ושל לאסלו ארנקה (1881–1959). הוריו התגרשו ב-1919, ואביו נישא בשנית באותה שנה. ככל הנראה בשל נישואיו השניים המיר את דתו לקתולית. כבר בגיל צעיר השתתף איוואן בניסויים של הדור השלישי של כתב העת הספרותי ואמנותי החשוב ניוגט. שיריו פורסמו תחת השם איוואן בתלן, אך הוא התעניין יותר ויותר בנושאים חברתיים, ולכן התרחק עד מהרה מהעקרונות האסתטיים של בני דורו.
הוא למד לימודים אקדמיים בפקולטות למדעי הרוח והרפואה של אוניברסיטת פאזמאן פטר (שמה כיום אוניברסיטת אטווש לוראנד). הוא החל את עבודתו בחקר הכפר, ולאחר מכן הפך לעיתונאי. מ-1932 עבד כחבר צוות של "נוטריון עלום שם" Névtelen) Jegyző}, ולאחר מכן "הדור החדש" (Új Nemzedék) ו"עיתון לאומי" (Nemzeti Újság). ב-1934 הוא שינה את שם משפחתו לבולדיז'אר, על פי כמה מקורות כאות לסלידתו מראש ממשלת הונגריה לשעבר אישטוואן בתלן, על פי מקורות אחרים דווקא לבקשתו של אישטוואן בתלן. בשנים 1936–1938 הוא ערך את סדרת Szolgálat és Írás Munkatársaság könyvei, שבה פורסמו כרכים פוליטיים מאת אימרה קובאץ' (1913–1980) וכרך סוציוגרפי ואתנוגרפי מאת זולטאן סאבו (1912–1984). מ-1938 היה עורך בפסטר לויד.
ביוגרפיה > פעילותו הציבורית לאחר 1945

משנת 1945, השליטה הפוליטית הממשית בהונגריה, הייתה בידי כוחות השחרור או הכיבוש (תלוי מאיזה צד מסתכלים, אבל מהצד היהודי זה היה ללא ספק שחרור) הסובייטיים, והקומוניסטים ההונגרים ששיתפו איתם פעולה והגיעו לשלטון בהדרגה, בנוסף לדיכוי המהיר של מפלגת האיכרים הקטנים העצמאית ומפלגת האיכרים הלאומית, אשר בתחילה הורשו לפעול כשותפות בקואליציה. איוואן בולדיז'אר, הודות לעבודתו ולקשריו כסופר ואיש ציבור שמאלני, איכרי ותומך עניים לפני המלחמה, מצא את דרכו במהירות לאליטה הכוחנית "השמאלנית" החדשה שנשלטה על ידי הסובייטים.
ב"שנות הקואליציה" של 1945–1948 החל כנציג מפלגת האיכרים הלאומית, אך בפועל הוכיח שהוא משתף פעולה טוב עם הקומוניסטים שידעו על הגנת הרוסים מאחוריהם. עד כדי כך שהיה ראש שירות התעמולה של משלחת ממשלת הונגריה כנציג מפלגת האיכרים הלאומית כ"עיתונאי שמאלני" במשא ומתן לשלום בפריז ב-1946, שסיים את מלחמת העולם השנייה. לפי כמה מקורות, הוא היה למעשה איש סודם מובנה של הקומוניסטים, שכמלשין של הסובייטים דיווחו מדי יום לשגרירות הסובייטית בפריז על המידע הפנימי של המשלחת ההונגרית. אף על פי שחברי המשלחת כללו נציגים ממפלגת האיכרים וממפלגת החקלאים הקטנים (בראשות ראש הממשלה פרנץ נאג'), ההנהגה המעשית הייתה כבר באותה תקופה קומוניסטים ואנשי אמונם.
במהלך הגירושים (יישוב מחדש), ב-1951, הורשה בולדיז'אר לעבור לווילה בבודה של הפילוסוף (כומר קתולי וחבר בכיר במפלגת השלטון האנטישמית בהונגריה לפני ובתקופת המלחמה, מפלגת האיחוד) העקור דיולה קורניש, מה שמעיד על שיתוף הפעולה והאמון בבולדיז'אר על ידי הממשלה הקומוניסטית. מ-1947 שימש כמזכיר מדיני (כמו סגן שר) לענייני חוץ, ומאז היה חבר באליטה שהובילה את הדיקטטורה של מתיאש ראקושי של שנות ה-50. בשנות ה-50 הוא השתתף בתעמולה של פולחן האישיות כעורך של Magyar Nemzet וכעיתונאי, כתב מאמרים התומכים בראקושי ובפולחן האישיות.
לאחר מותו של סטלין, הגל הרפורמיסטי שהתעצם מ-1953 שיבש גם את מאזן הכוחות בהנהגה ההונגרית, עם התחזקותו הזמנית של אימרה נאג' והחלשת מעמדו של ראקושי. אחד הפוליטיקאים ההונגרים כתב ביומנו על הקרבות האישיים הרגישים של 1953: "חבר הפרלמנט איוואן בולדיז'אר, מזכיר מדיני, עורך ראשי של עיתונים רבים מנסה לחזור לחיקו של ראקושי כי הוא חושש שחשף את עצמו יתר על המידה לקו של אימרה נאג'."
ביוגרפיה > עבודתו כעיתונאי וסופר לאחר 1945

בין השנים 1951–1955 ערך את מדיאר נמזט. הוא ערך בנוסף עיתונים רבים אחרים, תרגם מאנגלית, גרמנית וצרפתית, וכן עבד על תרגום טכני ועריכת ספרים. הוא פרסם רומנים, ספרי טיולים ואוספים נושאיים של מאמריו. הוא ניסה את כוחו בכמה ז'אנרים וגם כתב תסריטים לקולנוע.
בתקופת פולחן האישיות עבד גם כעיתונאי. הוא פרסם מבחר ממאמריו שנכתבו ב-1951 וב-1952, המשקפים את הגישה, חוסר הסבלנות וצרות האופקים של התקופה. נימת כתביו מחלחלת בקלישאות התקופה ובראייתו הסכמטית את המציאות, אף שלעיתים הרגיש בין השורות שאינו מסכים עם השיפוטים האמנותיים המופרכים של מדיניות התרבות חסרת הסבלנות מכל הבחינות. אסופה זו הייתה נקודת השפל בקריירה של איוואן בולדיז'אר.
לדברי המבקרים החיוביים על עבודתו, "הוא העז להיות שמאלני בין שתי מלחמות העולם, ובעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה הוא העז להיות אזרח, ובכך ניתן לסכם את גישתו המיוחדת. היה צורך באומץ כדי לערוך למשל את כרך התמונות החברתיות של קאטה קלמן."
מבחר מספריו > תסריטיו

בחצות (1957)
איזה לילה (1958)
ראש הזהב (1963)
כן (1964)
חברות ארגונית

נשיא מועדון PEN ההונגרי (1970)
סגן נשיא המועצה הלאומית לשלום (1972)
נשיא מועדון PEN הבינלאומי (1984)
פרסים והוקרה

מסדר החירות ההונגרי דרג כסף (1947)
עיטור מסדר הכשרון של קושוט (1948)
עיטור מסדר העמל (1955)
פרס פרנץ רוז'ה (1967)
עיטור מסדר העמל דרג זהב (1969, 1972, 1979)
פרס אטילה יוז'ף (1970)
פרס המדינה (1975) – על פעילותו הספרותית והעיתונאית, להפצת התרבות ההונגרית מבית ומחוץ.
פרס הרמה של הוצאת הספרים מורה (1981)
מסדר דגל הרפובליקה העממית ההונגרית (1982)
פרס ספר השנה (1992)
הנצחה

דמותו מופיעה ברומן הפשע של וילמש קונדור: בודפשט בהריסות, כעורך הראשי של הגיבור העובד כעיתונאי חוקר
לקריאה נוספת

N. Pataki Mária: A Kossuth Nyomda története. Lektorálta Timkó György. Budapest, Kossuth, 1984. Boldizsár Iván lásd 178-180. p.
Új magyar irodalmi lexikon I. (A–Gy). Főszerk. Péter László. Budapest: Akadémiai. 1994. 255. o. ISBN 963-05-6805-5
A magyar irodalom története 1945-1975 III./1-2 Szerk: Béládi Miklós, Bodnár György, Sőtér István, Szabolcsi Miklós, Akadémiai kiadó, Budapest, 1990
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári születési akv. 4886/1912. folyószáma alatt". נבדק ב-2021-07-26.
↑  Kása Csaba (2020-11-30). "Aki még a saját születésnapjáról is hazudott – Adalékok Boldizsár Iván pályafutásához". mki.gov.hu/. אורכב מ-המקור ב-2021-07-26. נבדק ב-2021-07-26.
↑  "G. III. 253195/3 sz. budapesti központi járásbírósági ítélet". נבדק ב-2021-07-26.
↑  Hegedüs Géza (1987). A tegnap alkonya. Budapest: Szépirodalmi Könyvkiadó. p. 11-12.
↑  Haas György: „Igazságot Magyarországnak” sorozat / A békekonferencia árnyékában
↑  Ungvári Tamás: Elvtárs és spicli jár a csöndben, önéletrajzi esszé
↑  Ortutay Gyula: Napló 1. [1938–1954] Kiadta az Alexandra
↑  Tiborc. Kálmán Kata fényképei, Móricz Zsigmond és Boldizsár Iván írása, Cserépfalvi, Budapest, 1937, (Szolgálat és Írás Munkatársaság könyvei, 3.)
↑  "Filmtörténet online". אורכב מ-המקור ב-2009-08-21. נבדק ב-2015-05-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275460805171  PLWABN: 9810690413605606  BIBSYS: 90176820  BnF: cb12756444v (data)  CiNii: DA07937779  GND: 118856588  ISNI: 0000 0001 0996 4146  LCCN: n50044516  NKC: xx0071771  NLA: 35019971  NLG: 90553  NTA: 067794106  RERO: 02-A003020617  SUDOC: 076315622  VIAF: 85767479   WorldCat (עם VIAF): 85767479
דסטין לינץ'

| --- | --- |

לינץ', 2021
 לידה:  14 במאי 1985 (בן 39) ארצות הברית טולהומה, טנסי, ארצות הברית
 שם לידה:  דסטין צ'ארלס לינץ'
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 מקום לימודים:  Tullahoma High School 
 עיסוק:  זמר ‏•‏‏ פזמונאי
 סוגה:  קאנטרי
 כלי נגינה:  גיטרה
 חברת תקליטים:  ברוקן בואו
 www.dustinlynchmusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דסטין צ'ארלס לינץ' (באנגלית: Dustin Charles Lynch; נולד ב-14 במאי 1985) הוא זמר וכותב שירים אמריקאי של מוזיקת קאנטרי.
ילדות וחינוך

דסטין צ'ארלס לינץ' נולד בטולאהומה, טנסי, ב-14 במאי 1985.
בשנת 2003, לינץ' סיים את לימודיו בבית הספר התיכון. בשנת 2007, לינץ' סיים את לימודיו באוניברסיטת ליפסקומב בנאשוויל, טנסי עם תואר ראשון בביולוגיה תוך כדי משחק בקבוצת הגולף לגברים של בית הספר. הוא אמר שבחר באוניברסיטת ליפסקומב מכיוון שהיא ממוקמת ליד בית הקפה "Bluebird Café", שם ניגן ולמד את מלאכת כתיבת השירים תוך כדי לימודיו בקולג'. למרות שלינץ' אמר שהוא מעוניין ללכת לבית ספר לרפואה, הוא החליט להמשיך בקריירה במוזיקה.
קריירת מוזיקה

לינץ' החל לנגן בגיטרה כשהיה בן 8 או 9 ועד מהרה נטש אותה, אבל חזר לנגן בה שוב בגיל 15. כשהיה בן 16 הופיע ב-"Bluebird Café" בנאשוויל בערב מיקרופון פתוח והתקבל יפה על ידי הקהל, אז החליט להקים להקה.
קריירת מוזיקה > 2011–2013: Dustin Lynch

לינץ' הוחתם לראשונה בחברת התקליטים וואלורי מיוזיק גרופ ועבר ל"ברוקן בואו רקורדס" בסוף 2011, בעקבות מעבר אחד המנהלים מהראשונה לאחרונה. הוא הוציא את סינגל הבכורה שלו, "Cowboys and Angels" בינואר 2012. לינץ' כתב את השיר עם ג'וש ליאו וטים ניקולס. באותו חודש, מגזין הקאנטרי האמריקאי "Country Weekly" החל להשמיע את שיריו באתר האינטרנט שלו.
אלבום הבכורה שלו, "Dustin Lynch", יצא באוגוסט 2012 והגיע למקום הראשון במצעד אלבומי הקאנטרי. הסינגל השני של האלבום, "She Cranks My Tractor", הפך ללהיט השני שלו בתחילת 2013. אחריו הגיע הסינגל השלישי מתוך האלבום, "Wild in Your Smile".
לינץ' היה שותף לכתיבת השיר "Somebody Somewhere" של דאלאס סמית' (אנ'), כמו גם את הסינגל "Thank a Farmer" של ג'יימס ווסלי (אנ') מ-2013.
קריירת מוזיקה > 2014–2015: Where It's At

בתחילת 2014, לינץ' הוציא את הסינגל הרביעי שלו ואת הסינגל המוביל מאלבומו השני, "Where It's At". זה הפך לסינגל הראשון שלו במצעד הקאנטרי איירפליי בספטמבר 2014, והאלבום יצא ב-9 בספטמבר 2014. "Hell of a Night" ו-"Mind Reader" שוחררו לרדיו הקאנטרי כסינגל השני והשלישי של האלבום, שניהם גם הגיעו למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפליי.
קריירת מוזיקה > 2016–2021: Current Mood ו-Tullahoma

"Seein' Red" יצא ב-11 ביולי 2016, בתור הסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השלישי של לינץ' Current Mood. הוא הגיע למקום הראשון במצעד הקאנטרי איירפלי בשבוע של התאריך 25 בפברואר 2017. "Small Town Boy" יצא ב-20 במרץ 2017, כסינגל השני. לאחר יציאת האלבום ב-8 בספטמבר 2017, "I'd Be Jealous Too" יצא ב-23 באוקטובר 2017, כסינגל השלישי של האלבום. הוא הגיע למקום ה-34 במצעד הקאנטרי איירפליי, והפך לסינגל במיקום הנמוך ביותר במצעד בקריירה שלו. זה הפך לסינגל הראשון שלו שלא הגיע לעשירייה הפותחת ולא הגיע למקום הראשון מאז "Wild in Your Smile" ב-2014.
בנובמבר 2017, לינץ' הופיע במצעד חג ההודיה של מייסיס, וביצע את הסינגל שלו "Small Town Boy". ב-18 בספטמבר 2018, הוא נכנס לגרנד אול אופרי.
במאי 2018, לינץ' הוציא את הסינגל "Good Girl". מיני-אלבום בשם Ridin' Roads יצאב-8 במרץ 2019. שיר הנושא שלו שוחרר לרדיו הקאנטרי, והגיע למקום הראשון בקאנטרי איירפליי ב-2020. זה גם יהפוך לסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי שלו, Tullahoma, שיצא ב-17 בינואר 2020. הסינגל השלישי של האלבום "Momma's House" שוחרר לרדיו הקאנטרי ב-3 בפברואר 2020. "Red Dirt, Blue Eyes" שוחרר לרדיו הקאנטרי באוסטרליה כסינגל השלישי ב-30 במרץ 2020. גרסה מוקלטת מחדש של "Thinking 'Bout You" בהשתתפות מקנזי פורטר שוחררה לרדיו הקאנטרי במאי 2021.
קריירת מוזיקה > 2021-הווה: Blue in the Sky ו-Killed the Cowboy

לקראת אלבום האולפן החמישי שלו, לינץ' הוציא את הסינגל לקידום מכירות "Tequila on a Boat" בהשתתפות כריס ליין, ב-14 במאי 2021. האלבום, Blue in the Sky, יצא ב-11 בפברואר 2022, וכולל את הסינגל "Party Mode".
ב-8 בספטמבר 2023, לינץ' הוציא את השיר "Killed the Cowboy" בתור הסינגל המוביל מאלבומו השישי, Killed the Cowboy; הוא יצא ב-29 בספטמבר 2023.
דיסקוגרפיה

Dustin Lynch (2012)
Where It's At (2014)
Current Mood (2017)
Tullahoma (2020)
Blue in the Sky (2022)
Killed the Cowboy (2023)
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | פרסי האקדמיה למוזיקת קאנטרי | האמן החדש המוביל של השנה |  | זכייה |
| 2018 | פרסי המוזיקה של CMT | קליפ השנה – גבר | "Small Town Boy" | זכייה |
| 2018 | פרסי המוזיקה של iHeartRadio | שיר הקאנטרי של השנה | "Small Town Boy" | זכייה |
השיטפון בים הצפוני (1962)

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  16 בפברואר 1962 
 תאריך סיום:  17 בפברואר 1962 
 משך האסון:  16 בפברואר 1962 – 17 בפברואר 1962 (יומיים) 
 הרוגים:  347 
 
השיטפון בים הצפוני (באנגלית: North Sea flood of 1962;‏ בגרמנית: Sturmflut 1962) ב-1962 היה אסון טבע שפגע בחופי גרמניה המערבית ובעיקר בעיר המבורג. השיטפון גרם למותם של 347 נפשות והרס את בתיהם של 60,000. בנוסף לכך, בעקבות רוחות הים שנוצרו מהשיטפון, ניזוקו גם אזורי חוף בממלכה המאוחדת, כאשר העיר שספגה את הנזק הרב ביותר הייתה שפילד.
השיטפון נגרם בעקבות סופת רוחות במהירות של 200 קמ"ש ששררה במי הים הצפוני. בעקבות הסופה נגרמו הצפות שעלו מעל לסוללות הנדסיות ולתעלות ניקוז בנהרות האלבה והוזר. בעקבות השיטפון נשלחו אמצעי תמיכה הומניטרית ממדינות נאט"ו שונות לידי גרמניה המערבית ונעשה לראשונה שימוש בצבא גרמניה (הבונדסוור) למען מטרות הצלה של תושבים מההצפות.