stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל אורף

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1895 האימפריה הגרמנית מינכן, ממלכת בוואריה, גרמניה 
 פטירה:  29 במרץ 1982 (בגיל 86) גרמניה המערבית מינכן, בוואריה, גרמניה המערבית 
 מקום קבורה:  מנזר אנדכס 
 מוקד פעילות:  הקיסרות הגרמנית, גרמניה המערבית, גרמניה הנאצית, רפובליקת ויימאר, גרמניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה למוזיקה ותאטרון של מינכן, Ludwigsgymnasium, Wittelsbacher-Gymnasium München, אוניברסיטת מוצרטיאום 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית, לטינית, יוונית עתיקה 
 כלי נגינה:  עוגב, כלי הקשה, צ'לו, פסנתר, קסילופון 
 בן או בת זוג:  ליזולטה אורף (1960–1982) גרטרוד אורף (1939–1953) לואיזה רינזר (1954–1959) Alice Solscher (1920–1927) 
 צאצאים:  Godela Büchtemann-Orff 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1981)  לוחית גתה של עיריית פרנקפורט (1965)  Romano Guardini award (1974)  Bayerischer Poetentaler (1965)  העיטור האוסטרי למדע ואמנות (1974)  אזרח כבוד של מינכן (1975)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת טיבינגן  פור לה מריט  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מינכן  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה  הצלב הגדול של מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  מסדר ההצטיינות הבווארי  honorary golden medal of the state capital Munich 
 www.orff.de/carl-orff
 פרופיל ב-IMDb
 
קרל אורף בזלצבורג בשנת 1956, יחד עם המו"לית ליזלוטה הולצמייסטר
קרל אורף (בגרמנית: Carl Orff‏; 10 ביולי 1895 – 29 במרץ 1982) היה מלחין גרמני, נולד במינכן, גרמניה.
יצירתו

יצירתו המוכרת ביותר של אורף היא "כרמינה בוראנה" (Carmina Burana 1938) - "קנטטה נופית". היא הראשונה מתוך טרילוגיה שכוללת גם את "קאטולי כרמינה" (Catulli Carmina) ו"טריונפו דה אפרודיטה" (Triunfo de Aphrodite), שמציגות את העניין הרב שלו בשירה גרמנית של ימי הביניים. אף על פי שהוא נחשב מודרני בחלק מטכניקות ההלחנה שלו, אורף, בטרילוגיה, הצליח ללכוד את רוח ימי הביניים עם מקצבים מדבקים וטונאליות פשוטה. שירת ימי הביניים בגרמניה נכתבה בגרסה מוקדמת של גרמנית ובלטינית והייתה לרוב עסיסית, אך לא גלשה לגסויות לשם גסות.
בחוגים פדגוגיים הוא נודע בעיקר בשל יצירתו Schulwerk‏ (1930–1935), שתורגמה לאנגלית כ"מוזיקה לילדים" (Music for Children). התזמור המוזיקלי הפשוט שלה אפשר גם לילדים בלי הכשרה ארוכה לנגן יצירה שלמה בקלות יחסית. במשך רוב חייו עבד אורף עם ילדים, והשתמש במוזיקה ככלי חינוכי. גם המלודיה וגם המקצב מוכתבים לרוב על ידי המילים, גם בגרמנית וגם באנגלית.
אורף לא אהב לקרוא ליצירותיו "אופרות". למשל, ליצירה Der Mond ("הירח", 1939) קרא Märchenoper: אופרת אגדה. Die Kluge ("האישה החכמה", 1943) תיפול לאותה קטגוריה. בשתי היצירות ישנו אותו צליל ימי-ביניימי או חסר זמן בכלל מבלי להעתיק בפועל את הדימויים המוזיקליים של התקופה.
קשריו עם השלטון הנאצי

אורף לא היה חבר במפלגה הנאצית, אך קיים קשרים טובים עם המשטר הנאצי ונהנה מחופש יצירה בתקופתו של משטר זה, כולל פטור משירות צבאי שניתן לו על ידי משרד התעמולה שבהנהגת יוזף גבלס. בשנת 1938 קיבל על עצמו משימה שהטיל ראש עיריית פרנקפורט, לכתוב מוזיקה חדשה ליצירה "חלום ליל קיץ", כזו שתחליף את המוזיקה של מנדלסון, שהוחרמה על ידי הנאצים (אורף התעניין ביצירה זו כבר שנים רבות קודם לכן). אורף התפטר מתפקידו באגודת באך עם עליית הנאצים לשלטון ובין ידידיו הקרובים לא היו נאצים.
לאחר מלחמת העולם השנייה נעצר על ידי בנות הברית, ובחקירתו טען כי היה חבר בקבוצה האנטי-נאצית, "הוורד הלבן". הוא אכן היה מיודד עם המוזיקולוג פרופ' קורט הובר, אחד מחברי הקבוצה. אך אין עדויות המאמתות את טענתו. אשתו של הובר טוענת כי המלחין אף נמנע (למרות הפצרותיה לנצל את השפעתו) מלעזור לחברו הקרוב לאחר מאסרו.
חלק מהביוגרפים שלו טוענים כי לאורף היה דם יהודי (אביו היה, לדבריהם, יהודי-למחצה) אך אורף הכחיש זאת מכל וכל.
אורף קבור בכנסייה הבארוקית של המנזר אנדכס, מדרום למינכן, שגם משמש כמבשלת בירה.
הערות שוליים

↑  אלברטו פאסונה: "קרל אורף" (1) בגרוב אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266262205171  PLWABN: 9810621109905606  BIBSYS: 90082975  BNE: XX1014159  BnF: cb13898114q (data)  CANTIC: a10132600  CiNii: DA0454957X  GND: 118590219  ICCU: LO1V091643  ISNI: 0000 0001 0935 4153  LCCN: n50002347  LNB: 000016797  MusicBrainz: 0b3ee6cd-a2df-4144-adf9-7807ee7ecc4f  NDL: 00621237  NKC: jn20000701347  NLA: 35400621  NLG: 74528  NLK: KAC199620715  NSK: 000047895  NTA: 070971781  RERO: 02-A000125467  SELIBR: 212218  SNAC: w6833tr8  SUDOC: 030611261  Trove: 939544  VcBA: 495/226681  VIAF: 111157386   WorldCat (עם VIAF): 111157386
נורמן קאזנס

| --- | --- |

נורמן קאזנס, צילום משנת 1976
 לידה:  24 ביוני 1915 ווסט הובוקאן, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בנובמבר 1990 (בגיל 75) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  טיצ'רס קולג'  Theodore Roosevelt High School 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, Saturday Review, World 
 פרסים והוקרה:  פרס הלמרייך (1985)  הפרס ההומניטרי ע״ש אלברט שווייצר (1990)  מדליית השלום של האו"ם (1971) 
 קישורים חיצוניים
 חתימה:   
 
נורמן קאזנס (באנגלית: Norman Cousins, 24 ביוני 1915, לפי מקורות אחדים 1912 ווסט הובוקן, ניו ג'רזי, בימינו - יוניון סיטי - 30 בנובמבר 1990 לוס אנג'לס) היה עיתונאי, מסאי ופעיל שלום יהודי-אמריקאי. בשנותיו האחרונות הקדיש את עצמו, לאור ניסיונו האישי, לבדיקת סוגיות הנוגעות לחולי ולריפוי המחלות, במיוחד הקשר בין ריגושים והמצב הנפשי לחוסן האדם. קאזנס היה בשנים 1942- 1971 ושוב בין 1973–1977 עורכו של כתב העת הליברלי "Saturday Review of Literature". קאזנס נודע כלוחם בלתי נלאה למען פירוק הנשק הגרעיני. בסוף חייו כיהן כסגן פרופסור למדעי הרוח בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס.
קורות חיים

נורמן קאזנס נולד בשנת 1915 בווסט הובוקן, ניו ג'רזי - לימים יוניון סיטי, כבן למהגרים יהודים - סמואל קאזנס ושרה לבית מילר, בעלי חנות בעיר.
בגיל 11 על סמך אבחנה שגויה של שחפת אושפז בבית הבראה לילדים חולי שחפת.
הוא למד בהמשך בתיכון על שם תאודור רוזוולט ברובע הברונקס, בניו יורק. בימי התיכון הפגין את כישרונו לכתיבה וערך את עיתון בית הספר "The Square Deal". הוא למד לאחר מכן במכללה למורים של אוניברסיטת קולומביה, בה סיים את התואר הראשון.
החל משנת 1934 החל לעבוד בעריכה עיתונאית ב"ניו יורק איוונינג פוסט". כעבור זמן קצר התקבל לעבודה כמבקר ספרים ואחר כך כעורך במגזין Current History, הוותיק שבעיתונים האמריקאים המוקדשים לעולם העסקים. החל משנת 1940 למשך שלושה עשורים היה עורך ראשי של כתב העת Saturday Review שהופיע בניו יורק. קאזנס פרסם במגזין שבעריכתו מסות על הזיקה בין הספרות לאקטואליה והגביר על ידי כך את תפוצתו ב-50%. מתח תכופות בקורת על הממשל אך האמין שלארצות הברית מובטח פוטנציאל יחידי לגדולה. סוגיה זו נדונה במסתו - The Good Inheritance: The Democratic Chance (1942).
בשנת 1971 עזב קאזנס את מערכת כתב העת אחרי חילוקי דעות עם הבעלים החדשים, ניקולס ה. צ'ארני וג'ון ג'.ורוניס. ייסד לאחר מכן מגזין דו-שבועי בשם The World שהוקדש ל"סקירת הרעיונות, האמנויות והמצב האנושי". כעבור שנה חזר לערוך אותו עד שנת 1977.בשנת 1980 התמנה לעורך אמריטוס שלו.
קורות חיים > פעילותו למען השלום ופירוק הנשק

קאזנס דגל בהשקפות הליברליזם האמריקאי, אותן קידם במאמרים שלו ב"Saturday Review".
אחרי הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי, ב-18 באוגוסט 1945 פרסם קאזנס מאמר תחת הכותרת "האדם המודרני שייך לעבר" (The Modern Man is Obsolete"). הוא הביע בו "אשמה עמוקה" על השימוש בנשק הגרעיני ודן בהשלכות החברתיות והפוליטיות של הפצצה האטומית והכוח הגרעיני. לדידו עם הטלת הפצצות האטומיות התחיל עידן חדש, שבו יהיה צורך לעבור שהאנושות תזנח את הלאומנות לטובת ההומניטריזם, את הרווח הלאומי לטובת הרווח הכלל-עולמי, את הלוחמנות לטובת אזרחות העולם, את התחרות לטובת שיתוף הפעולה. למאמרו היה הד ניכר בתקשורת האמריקאית ולימים הוא פיתח אותו לספר.
מדפי העיתון קרא קאזנס לקוראים לאמץ 400 ילדים שנשארו יתומים בעקבות ההפגזה האטומית של הירושימה. תוכנית זו, הקרויה "אימוצים מוסריים" הוגשמה בשנת 1949 והודות למאמציו רבים מילדים אלה זכו לתנאי חינוך משובחים. הוא עצמו נמנה עם המאמצים.
קאזנס יזם גם את המיזם "בנות הירושימה" (Hiroshima Maidens) שהביא 25 צעירות יפניות קרבנות של השלכות ההפצצה האטומית, שנפגעו בפניהן ובגופן, לניתוחים פלסטיים ושיקומיים ב, בית החולים מאונט סיני בניו יורק. אחת מבנות אלה, שיגקו ססמורי, בת ה-13, אומצה על ידי קאזנס ואשתו.
קאזנס נאבק יחד עם קרוליין פרידיי למען קבוצה של נשים פולניות שהיו קרבנות לניסויים על ידי הנאצים במחנה ראוונסבריק. הוא לחםם למען הכרתן על ידי ממשלת גרמניה כזכאיות לפיצויים.
קורות חיים > פעילותו למען השלום ופירוק הנשק > סוגיית הניסויים הגרעיניים ופירוק הנשק

באמצע שנות ה-1950 אחרי הניסויים בפצצת המימן, התחיל קאזנס להיאבק בעד הפסקת הניסויים הגרעיניים. בעת מסע הבחירות לנשיאות בשנת 1956 הוא השתדל לשכנע את המועמד הדמוקרטי עדלי סטיבנסון להפוך את סוגיית הניסויים הגרעיניים לנושא מפתח במצעו. כמו כן הוא יצר קשר עם הרופא והמיסיונר אלברט שווייצר ועם ראש ממשלת הודו, ג'ווהרלל נהרו שהנהיג מערכה בנושא מטעם תנועת המדינות הבלתי-מזדהות
קאזנס היה יושב ראש הארגון הקרוי "הוועד הלאומי למען מדיניות גרעינית בריאה" SANE
National Committee for a Sane Nuclear Policy) (SANE)) שהתריע על שואה גרעינית אפשרית במקרה שלא יוסר איום המירוץ לחימוש גרעיני.
בשנות ה-1960 הוביל קאזנס, בעזרת מימון על ידי קרן פורד וקרן קטרינג, את פורום ועידות דארטמות' האמריקאיות-סובייטיות בהן השתתפו אקדמאים מובילים מברית המועצות ומארצות הברית על מנת לדון ביוזמות שלום ולהוות ערוץ הידברות בלתי רשמי בין ממשלות שתי המעצמות. קאזנס מילא בדרך זו שליחויות פרטיות מטעם נשיאי ארצות הברית, דווייט אייזנהאואר ג'ון פיצג'רלד קנדי ולינדון ג'ונסון.
הוא עצמו כתב מספר מסות על סוגיית השלום העולמי ופירוק הנשק הגרעיני וסייע לשיח שבין ברית המועצות, ארצות הברית והוותיקן על מנת להשיג הסכם סובייטי-אמריקאי להפסקת הניסויים הגרעיניים.
קאזנס נאבק גם נגד זיהום האוויר, הפרסומות לסיגריות, נגד ביטויי אלימות באומנויות הבמה. כמה ממבקריו לעגו למשה שהם קראו שטחיותו וגם להערצתו המתמדת לארגון אומות המאוחדות

נורמן קאזנס נפטר בשנת 1990 בבית החולים של אוניברסיטת UCLA בלוס אנג'לס, עקב דום לב שהוא לקה בו בעת שהייתו במלון וסטווד.
קורות חיים > סוגיית חוסן האדם וריפוי המחלות

בעת כהונתו כסגן פרופסור למדעי רוח בפקולטה לרפואה של UCLA יזם קאזנס מחקרים בנוגע לביוכימיה של הריגושים, מתוך אמונה כי גורמים נפשיים עשויים לסייע בריפוי מחלות רבות.
הנחתו זו נבעה מניסיונו האישי - הצלחת מאמציו להתגבר על כאבי פרקים עזים שלקה בהם בשנת 1964 אחרי שובו מביקור בברית המועצות. אובחן אצלו אז חשד לדלקת חוליות מקשחת. אחרי שניסיונות טיפוליים באמצעות תרופות קונבנציונליות לא עלו יפה וגרמו לו לתופעות לוואי, הצליח קאזנס להחלים בעזרת חשיבה חיובית, אימונים גופניים ותרגילי צחוק, בין השאר תוך כדי צפייה בתוכניות בידור (כמו "המצלמה הנסתרת") וסרטי האחים מארקס וקריאת ספרים הומוריסטיים ובעזרת הזרקות מנות ענקיות של ויטמין סי לווריד. שיטת הטיפול בוויטמין סי הושפעה על ידי היכרותו של קאזנס עם המדען לינוס פולינג והשקפותיו. פולינג היה פעיל כמו קאזנס במאבק לשלום ולפירוק הנשק.
מאוחר יותר קאזנס ואשתו אלן, נאבקו במחלת הלב שלו, באמצעות תרגילים גופניים, ויטמינים ותזונה "אורגנית" שסופקה על ידי הגן האורגני של אלן. קאזנס חיבר סדרת ספרי עיון על מחלה וריפוי, וספר אוטוביוגרפיה -Human Options: An Autobiographical Notebook ("אופציות אנושיות:מחברת אוטוביוגרפית", 1980). דיווחיו על דרך החלמתו עוררו גל של הערצה בקרב הציבור הרחב. הוא קיבל 3000 מכתבי תמיכה מרופאים שבירכו על מאמציו להחלים באמצעות ריפוי עצמי וכוח הרצון.
מאבקו במחלת הפרקים סופר על ידו בפרוטרוט בספרו Anatomy of an Illness ("אנטומיה של מחלה") ששימש גם בסיס לסרט טלוויזיה.
הגיעו גם תגובות שליליות. הועלתה ההשערה כי הוא לקה לא בדלקת החוליות המקשחת אלא בדלקת פרקים תגובתית שלאחר זיהום בחיידקי סטרפטוקוקוס.
סיפורו של קאזנס נתפס על ידי מבקריו כאגדה אורבנית המקובלת בקרב אלו המאמינים בכוחו של הרצון.
הסוציולוגית פלורנס רודרמן תהתה על "הנכונות המוזרה" מצד חלק מהרופאים "לנטוש את הקאנונים של המדע" וציינה כי ההילה שליוותה את פרשת ריפויו של קאזנס הצביעה על "הכמיהה לתשובות קלות" ו"הליכת השבי אחרי גורואים וסלבריטאים הטוענים כי מבקרים את הרפואה אך המתפתים בידי צדדיה הגרועים ביותר"
. רודרמן פרסמה בקורת נוקבת על ספר ההתוועדות של קאזנס תחת הכותרת "אינו לרופא" (A placebo for the doctor). סידני כאהן מתח ביקורת על סיפורו של קאזנס במאמר תחת הכותרת "האנטומיה של מחלתו של נורמן קאזנס" שפורסם ב-The Mount Sinai Journal of Medicine
חייו הפרטיים

נורמן קאזנס היה נשוי לאלן ולזוג נולדו ארבע בנות: אנדראה קאזנס, איימי קאזנס (נפטרה), קנדיס קרנס ושרה קיט שפירו שחזרה תשובה וחיה בירושלים.
נולדו לו גם 26 נכדים. קאזנס הובא לקבורה ביבת העלמין היהודי מאונט לבנון בניו ג'רזי, לצד אשתו והוריו.
ספרים

Albert Schweitzer's mission : healing and peace (1985)
Anatomy of an illness as perceived by the patient : reflections on healing (1979)
Dr. Schweitzer of Lambaréné (1960)
Head first : the biology of hope and the healing power of the human spirit (1989)
Human options (1981)
Improbable triumvirate: John F. Kennedy, Pope John, Nikita Khrushchev (1972)
"In God we trust"; the religious beliefs and ideas of the American (1958)
In place of folly (1962)
La volonté de guérir
Master Photographs
Mind over Illness
Modern Man Is Obsolete (1945)
Nobel Prize Conversations: With Sir John Eccles, Roger Sperry (1985)
Present tense; an American editor's Odyssey (1967)
The celebration of life; a dialogue on immortality and infinity (1991)
The healing heart: antidotes to panic and helplessness (1983)
The human adventure: a camera chronicle (1986)
The pathology of power (1987)
The Physician in Literature (1982)
The Republic of Reason: The Personal Philosophies of the Founding Fathers (1988)
The Words of Albert Schweitzer (Words of Series) (1984)
Who Speaks for Man? (1953)
Great American Essays (1967)
Why Man Explores
Writing for love or money : thirty-five essays (1949)
The Good Inheritance (1942)
Who Speaks for Man? (1953)
Human Options: An Autobiographical Notebook (1980)
Head First (1989)
ציטוטים

History is a vast early warning system
A library, to modify the famous metaphor of Socrates, should be the delivery room for the birth of ideas--a place where history comes to life."
The tragedy of life is not death but what we let die inside of us while we live
קבלו את האבחנה, תסרבו את הפרוגנוזה.
The placebo is an emissary between the will to live and the body
פרסים ואותות הוקרה

1963 - הפרס אלינור רוזוולת' לשלום
1968 - פרס "איש השנה" של "Family Man"
1971 - מדליית האומות המאוחדות לשלום
1990 - פרס אלברט שווייצר
1990 - הפרס ניוואנו לשלום (יפן)
הבמאי אד אסנר הפיק סרט טלוויזיה על קאזנס עוד בחייו - אנטומיה של מחלה
הנצחה

הוקם פרס על שמו ל"רופאים בעלי אחריות חברתית"
כתביו > אוטוביוגרפיות

Human Options: An Autobiographical Notebook
הערות שוליים

↑  Britannica Academic
↑  כתבת הספד לנורמן קאזנס ב"ניו יורק טיימס" 1.12.1990 Eric Pace
1 2  W.Jarvis 1994
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296537105171  PLWABN: 9810647591405606  BNE: XX1124108  BnF: cb118980234 (data)  CiNii: DA0015007X  GND: 116705361  ISNI: 0000 0001 1469 2931  LCCN: n80049812  NDL: 00436755  NKC: xx0055083  NLK: KAC199605831  NTA: 069078459  SNAC: w6r797zx  SUDOC: 026803585  ULAN: 500345196  VcBA: 495/314198  VIAF: 24600000   WorldCat (עם VIAF): 24600000
מדינות לפי שם

ערך זה מפרט את רשימת המדינות המוכרות, המדינות שאינן מוכרות, ורשימת הטריטוריות שאינן ריבוניות.
מדינות ריבוניות עצמאיות מוכרות

על פי האו"ם (אפריל 2020), בעולם יש 193 מדינות חברות, שתי מדינות משקיפות ו-10 מדינות אחרות. להלן רשימה ממוינת של מדינות הכוללת 196 רשומות ומידע עיקרי כמו דגל המדינה, שם מלא, שם בשפה הרשמית, עיר הבירה, העיר הגדולה ביותר, יום העצמאות, אזור זמן, סיומת אינטרנט וקידומת טלפון בין-לאומית.
לרוב המדינות ברשימה זו גבולות מוכרים וללא סכסוכים בנושאי ריבונות. עם זאת, יש מספר מדינות שההכרה בהן מוגבלת.
מדינות שההכרה בהן מוגבלת

|  | דגל | שם המדינה | שם מלא | שם בשפת מקור | עיר בירה | העיר הגדולה ביותר | יום עצמאות | המדינה ממנה היא דורשת עצמאות | אזור זמן | סיומת אינטרנט | קידומת טלפון בין-לאומית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | אבחזיה | אבחזיה | הרפובליקה של אבחזיה | Аҧсны Аҳәынҭқарра (באבחזית) აფხაზეთის რესპუბლიკა (בגאורגית) Республика Абхазия (ברוסית) | סוחומי | סוחומי | 23 ביולי 1992 | דורשת עצמאות מגאורגיה | UTC +3 | אין | 940+ / 840 7+ |
| 2 | דרום אוסטיה | דרום אוסטיה | רפובליקת דרום אוסטיה – מדינת אלניה | Республика Южная Осетия-Государство Алания (ברוסית)   ცხინვალის რეგიონი (בגאורגית)   Республикӕ Хуссар Ирыстон-Паддзахад Алани (באוסטית) | צחינוואלי | צחינוואלי | 28 בנובמבר 1991 | דורשת עצמאות מגאורגיה | UTC +3 | אין | אין |
| 3 | הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין | צפון קפריסין | הרפובליקה הטורקית של צפון קפריסין | Kuzey Kıbrıs Türk Cumhuriyeti | לפקושה (צפון ניקוסיה) | לפקושה (צפון ניקוסיה) | 15 בנובמבר 1983 | דורשת עצמאות מקפריסין | UTC +3 | אין | אין |
| 4 | טאיוואן | טאיוואן | הרפובליקה הסינית | 中華民國 (סינית)   Zhōnghuá Mínguó (פיניין) | טאיפיי | ניו טאיפיי | 1 בינואר 1912 | דורשת עצמאות מסין | UTC +8 | tw. | 886+ |
| 5 | טרנסניסטריה | טרנסניסטריה | הרפובליקה המולדובנית של פרידנסטרוביה | Transnistria (ברומנית) Приднестровье (ברוסית) | טירספול | טירספול | 2 בספטמבר 1990 | דורשת עצמאות ממולדובה | UTC +2 | אין | אין |
| 6 | סהרה המערבית | סהרה המערבית | רפובליקת סהרה המערבית | الجمهورية العربية الصحراوية الديمقراطية | לעיון | לעיון | 14 בנובמבר 1975 | דורשת עצמאות ממרוקו | UTC | אין (eh. היא הסיומת השמורה) | 212+ |
| 7 | סומלילנד | סומלילנד | הרפובליקה של סומלילנד | Jamhuriyadda Somaliland (בסומלית)  جمهورية أرض الصومال (בערבית) | הרגייסה | הרגייסה | 18 במאי 1991 | דורשת עצמאות מסומליה | UTC +3 | אין | 252+ |
| 8 | מדינה פלסטינית | פלסטין | הרשות הפלסטינית (הרש"פ) | السلطة الوطنية الفلسطينية (בערבית) | רמאללה | עזה | 15 בנובמבר 1988 | דורשת עצמאות מישראל | UTC +2 | ps. | 970+ / 972+ |
| 9 | קוסובו | קוסובו | הרפובליקה של קוסובו | Republika e Kosovës | פרישטינה | פרישטינה | 17 בפברואר 2008 | דורשת עצמאות מסרביה | UTC +1 | xk. (זמני, לא רשמי) | 381+ |
ראו גם

קטגוריה:מדינות העולם
מדינות לפי אוכלוסייה, שטח, צפיפות, תמ"ג ופיתוח אנושי
ערי בירה
מדינות החברות באומות המאוחדות
הערות שוליים

1 2  מדינה ריבונית למחצה, תחת חסותה של ניו זילנד.
↑  בערבית, השם הרשמי הוא "רפובליקת קומורו המאוחדת"
↑  בקומורית
1 2 3 4 5 6 7  בערבית
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  בצרפתית
↑  בקבילית
1 2  בירה אדמיניסטרטיבית
1 2  בירה חוקתית
↑  בפשטו
↑  בפרסית
↑  שמות רשמיים נוספים – הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה, הקונפדרציה הארגנטינאית והאומה הארגנטינאית
↑  בתיגרינית
↑  בבוסנית
↑  בקרואטית
↑  בסרבית
↑  Republika y'u Burundi
↑  בבלארוסית
1 2  ברוסית
↑  בהולנדית
1 2 3  בגרמנית
↑  בג'אווי
↑  במלאית
1 2  בספרדית
1 2  בפורטוגזית
↑  איחוד גרמניה
↑  איחוד המזרח והמערב
1 2 3 4 5  באנגלית
↑  באפריקאנס
↑  בזולו
↑  בירה משפטית
↑  בקריאולית האיטית
↑  בביסלמה
↑  ממשלת המדינה החליטה ששמה הרשמי של המדינה בכל השפות יהיה קוט דיוואר
1 2  עצמאות מן הממלכה המאוחדת
↑  זנזיבר
↑  איחוד
↑  מעמדה של ירושלים מעוגן באופן רשמי בחוק יסוד: ירושלים בירת ישראל, אולם בודדות המדינות אשר הכירו באופן רשמי במהלך זה. מדינות ערביות ומוסלמיות מכירות בירושלים או לפחות בחלקה המזרחי כבירת פלסטין. מדינות רבות רואות את תל אביב כמרכזה השלטוני של ישראל.
↑  בלוקסמבורגית
1 2  עצמאות מחודשת מברית המועצות
↑  בקריאולית מאוריצית
↑  בבמברה
↑  במלגשית
↑  במונגולית קירילית
↑  בכתב מונגולי
↑  באלפבית קירילי
↑  באלפבית לטיני
↑  בטטום
↑  עצמאות מפורטוגל
↑  עצמאות מאינדונזיה
↑  במלטזית
↑  דה יורה אין לנאורו עיר בירה
↑  בנורווגית ספרותית
↑  בנורווגית חדשה
↑  בסומלית
↑  עצמאות מן האימפריה העות'מאנית
↑  בפינית
↑  בשוודית
↑  בפלאואנית
↑  ביוונית
↑  בטורקית
↑  בשיקומורית
↑  באיטלקית
↑  ברומאנש
↑  דה יורה, בירת המדינה היא ירושלים. מוסדות השלטון בגדה המערבית נמצאים בעיר רמאללה, ואילו מוסדות השלטון של מפלגת חמאס ברצועת עזה נמצאים בעיר עזה.
↑  הקידומת של מדינת ישראל
נח

ערך זה עוסק בדמות מקראית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

נח מקריב קרבן מאת דניאל מקליז
 לידה:  מסופוטמיה
 אב:  למך בן מתושלח 
 אם:  בת־אנוש 
 בן או בת זוג:  נעמה 
 צאצאים:  שם בן נח, חם בן נח, יפת בן נח 
 עיסוק:  חקלאי, הורה, נביא 
 
עֲשֵׂה לְךָ תֵּבַת עֲצֵי-גֹפֶר, קִנִּים תַּעֲשֶׂה אֶת-הַתֵּבָה; וְכָפַרְתָּ אֹתָהּ מִבַּיִת וּמִחוּץ, בַּכֹּפֶר.   וְזֶה, אֲשֶׁר תַּעֲשֶׂה אֹתָהּ:  שְׁלֹשׁ מֵאוֹת אַמָּה, אֹרֶךְ הַתֵּבָה, חֲמִשִּׁים אַמָּה רָחְבָּהּ, וּשְׁלֹשִׁים אַמָּה קוֹמָתָהּ.  צֹהַר תַּעֲשֶׂה לַתֵּבָה, וְאֶל-אַמָּה תְּכַלֶּנָּה מִלְמַעְלָה, וּפֶתַח הַתֵּבָה, בְּצִדָּהּ תָּשִׂים; תַּחְתִּיִּם שְׁנִיִּם וּשְׁלִשִׁים, תַּעֲשֶׂהָ.

— ספר בראשית, פרק ט', פסוקים י"ד–ט"ז
 נח בונה את התיבה. המוזיאון לאמנות יפה בבודפשט
נֹחַ הוא דמות מקראית, בנו של למך בן מתושלח והדמות הראשית בסיפור המבול בספר בראשית פרקים ו' עד ט'. קורותיו מסופרות בפרשה הקרויה על שמו, פרשת נח וצאצאיו מפורטים בלוח העמים. לפי הבנה פשוטה של הפרשה, במבול לא נותר איש מלבד נח ובניו ונשיהם כך שהוא אבי כל האנושות.
לנח היו שלשה בנים: שם, חם ויפת. הוא חי 950 שנה, שלפי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית החלו בשנת א'נ"ו (2705 לפנה"ס) והסתיימו בשנת ב'ו' (1755 לפנה"ס).
קורות חייו

נח נולד ללמך בן מתושלח, על פי הכרנולוגיה המקראית, בשנת א' אלפים נ"ו לפי הלוח העברי, (2705 לפנה"ס).
לפי חז"ל, שמה של אשתו של נח בונה התיבה היה נעמה, אך נחלקו האם מדובר בנעמה בת למך, או שהיא הייתה אישה אחרת שאיננה מצאצאי קין. בספר היובלים אשתו של נח איננה נקראת נעמה, אלא אמזרע בת ברכיאל, בת אחות אביו.
קורות חייו > מהות שמו

המקרא מפרש את מהות שמו, מלשון נחמה או מלשון מנוחה, וזאת לאור הציפייה שהוא יקל על קללת האדם והאדמה שאירעה עקב חטא עץ הדעת.
"וַיִּקְרָא אֶת שְׁמוֹ נֹחַ לֵאמֹר: זֶה יְנַחֲמֵנוּ מִמַּעֲשֵׂנוּ וּמֵעִצְּבוֹן יָדֵינוּ, מִן הָאֲדָמָה אֲשֶׁר אֵרֲרָהּ ה'."
רש"י, פרשן המקרא, מתאר את מנוחת האדמה שאירעה בימי נח, על ידי המצאת המחרשה על ידי נח, ובכך שבימיו הפכה הארץ לפוריה יותר. ”עד שלא בא נח לא היה להם כלי מחרישה, והוא הכין להם. והייתה הארץ מוציאה קוצים ודרדרים כשזורעים חטים מקללתו של אדם הראשון, ובימי נח נחה.” (רש"י בביאורו לפסוק)
על נח נכתב כי הוא "מצא חן בעיני ה'". המילה "חן" היא היפוך אותיות של המילה נח. זהו אחד משני מקרים בתנ"ך שבהם שם האדם והיפוך אותיות המעיד על אופיו מוזכרים בפסוק אחד. (המקרה השני הוא ער בן יהודה, שעליו נאמר כי "עשה את הרע בעיני ה'").
יש המפרשים את דבריו של למך עם לידת נח (ספר בראשית, פרק ה', פסוק כ"ט) כהולמים את תפקידו של נח ככורם וכמגלה היין. זאת בשל העובדה שנכתב: ”וַיָּחֶל נֹחַ אִישׁ הָאֲדָמָה וַיִּטַּע כָּרֶם.” (בראשית, ט', כ'). דמותו כאן בעצם מוצגת כאבי שושלת ומייסד מלאכה. היין ידוע כדבר מנחם. ולפיכך, ישנה התאמה בין תפקידו של היין לנחם ובין דבריו של למך. הסמכת הפסוק לדמותו של נח בתור גיבור המבול אפשרית לפי התחייבות אלוהים שלא יוסיף לקלל עוד את האדמה ולא יוסיף עוד להכות את כל חי (ספר בראשית, פרק ח', פסוק כ"ב). אולם, לדעת פרשנים, היא כרוכה בקושי. לפיהם הקושי הוא בחיבור התקווה לנחמה בכאוס האיום של המבול, שהשמיד כמעט את כל האנושות. אין גם קשר מובהק בין המבול והצלתו של נח לבין ביטול הקללה. יתרה מזאת, על-פי הפסוק מסתמן שנח עצמו הוא זה שינחם את האנושות ("זה ינחמנו"). זאת בעוד שבסיפור המבול, אלוהים הוא זה שהציל את האנושות. בעיצבון ובעבודת פרך קוללו, וביין משכיח הכאב והעמל נוחמו. ומסתבר שכינויו של נח – "איש האדמה" (ט' 20) קשור במוטיב הזה. המוטיב שראשיתו היא קללת האדמה בגלל החטא של האדם הראשון וסופו הוא ביטול קללת האדמה על ידי איש האדמה באמצעות היין.
קורות חייו > נח והמבול

האירוע העיקרי בחייו של נח היה המבול. בסוף פרשת בראשית ובתחילת פרשת נח מסופר על התנהגותם הבלתי מוסרית של אנשי הדור, כאשר "מלאה הארץ חמס". אלוהים החליט להשמיד אותם במבול, ולהשאיר את נח ואת בני משפחתו בחיים, בגלל צדקותו של נח, יחד עם חיות, בהמות ועופות מכל מין (שבעה זכרים ושבע נקבות מן המינים הטהורים, וזוגות מן המינים הטמאים). לשם מטרה זו, אלוהים ציווה על נח לבנות את תיבת נח.
קורות חייו > התיבה

על פי תיאור התורה, בתיבה היו שלוש קומות. המדרש מסביר את תפקידיהן: קומה עבור בני אדם, קומה עבור בהמות חיות ועופות, וקומה עבור הזבל. לפי דעות מסוימות בחז"ל, בתיבה הייתה קבועה מרגלית שהאירה ליושבי התיבה. לדיעות אחרות, חלון היה פתוח החוצה. בניית התיבה ארכה 120 שנה, על מנת להזהיר את יושבי הארץ מפני העונש הצפוי אם לא יחזרו בתשובה. לאחר שהם מיאנו לשוב, נכנס נח וכל אשר איתו אל התיבה בבוא המועד הנקוב. וכעבור שנה - עם תום המבול - יצא אל הארץ החריבה.
אחרי המבול > ברית הקשת

לאחר היציאה מהתיבה, כורת ה' ברית עם נח ובניו. בברית זו מבטיח ה' שגם כאשר ישובו בני האדם לחטוא, הוא לא ישחית את העולם שנית במבול. הסימן לברית יהיה היראות הקשת בענן לאחר ירידת גשמים. יש אומרים שכנגד התחייבותו של ה' שלא להביא מבול לעולם, התחייבו בני האדם שלא להרוג זה את זה, ואף בעלי החיים התחייבו שלא לטרוף אדם. אך אם תופעת הרצח תפשוט בקרב כלל אנשי העולם, ובכך יפרו את הברית, לא יהיה ה' מחויב לחלקו בברית, שלא להביא מבול.
אחרי המבול > מעשה חם

לאחר יציאתו, נטע נח כרם והקריב קרבנות לאלוהים על כך ששרד. בהמשך מסופר על שכרותו של נח - נח שתה והשתכר, ובנו חם גילה את ערוותו ושם ויפת עמדו וכיסוה. לאחר שנח התפכח, הוא קילל את כנען, בנו של חם, כי "עבד עבדים יהיה לאחיו", ואת שם ויפת - בירך. הקטע המתאר את השפעת היין על ממציאו, נח, הוא מעין משל המדגיש את ההשלכות של שתיית היין, השיכרון ואובדן החושים, והתוצאות המרות העלולות לנבוע מאובדן זה.
האל כורת ברית מחודשת עם בני האדם בדומה לברית או הברכה שכרת עם אדם הראשון. ההבדלים המהותיים בין שתי הבריתות הם היתר אכילת בשר, למעט אבר מן החי ואיסור רצח אדם. חז"ל צירפו את הציווי כלפי אדם הראשון ואת הציוויים שהצטווה נח לשבע מצוות בני נח. על פי מדרש תנחומא נח המציא את המחרשה ובכך שחרר את בני דורו מהקללה שהוטלה על אדם הראשון, כפי שחזה אביו בקריאת שמו.
נח חי אחרי המבול עוד 350 שנה, ונפטר בגיל 950 שנה.