stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארתור ביצ'ר קרלס
ביוגרפיה

קרלס נולד בפילדלפיה, פנסילבניה, ולמד באקדמיה לאמנויות יפות של פנסילבניה בין השנים 1900 ו-1907. הוא למד אצל תומאס פולוק אנשוץ, יו ברקנרידג', הנרי מקארטר, ססיליה בו וויליאם מריט צ'ייס. ב-1907 נסע לצרפת שם שהה עד 1910. בצרפת הוא העריץ מאוד את יצירותיהם של סזאן ומאטיס, והתיידד עם ג'ון מרין ואדוארד סטייכן. הוא הציג שישה נופים בסלון ד'אוטומן של 1908.
במרץ 1910 נכללה עבודתו בתערוכת "ציירים אמריקאים צעירים" שהתקיימה בגלריה של אלפרד שטיגליץ בניו יורק, 291. שטיגליץ העניק לקרלס את תערוכת היחיד הראשונה שלו ב-291 בינואר 1912.
הוא חזר לצרפת מיוני עד אוקטובר 1912 והציג בסלון ד'אוטומן ב-1912. לאחר שובו לאמריקה הציג בתערוכת הארמורי של 1913. הוא לימד באקדמיה של פנסילבניה בפילדלפיה מ-1917 עד 1925 ולימד באופן פרטי לאחר מכן. הוא המשיך ביחסי מנטור עם תלמידי PAFA רבים עד שנות ה-30, כולל האמן נורמן קרטון. שנותיו המאוחרות היו בסימן התקפי אלכוהוליזם. בדצמבר 1941 הוא לקה בשבץ מוחי שהותיר אותו נכה עד מותו בשנת 1952. בתו מרצדס מאטר, גם היא אמנית ומייסדת סטודיו בניו יורק, הייתה נשואה לצלם והמעצב הרברט מאטר.
ביוגרפיה > מורשת

היסטוריונית האמנות ברברה אן בוזה וולנין מתארת את קרלס כמקשר בין פילדלפיה לפריז, וכ"אחד הצבעוניים המבריקים ביותר בתולדות האמנות האמריקאית". היא אומרת עליו: "ציוריו נעים בסגנונות בין טונאליזם ואימפרסיוניזם עד אקספרסיוניזם מופשט. גישתו הייתה אינטואיטיבית. אקספרסיוניסט מטבעו, הוא הונחה על ידי תחושה, מתוך אמונה ש'דיוק הוא איכות אינטלקטואלית בעוד שאמנות היא עניין של הרגשות'".
לקרלס נערכה תערוכה רטרוספקטיבית באקדמיה של פנסילבניה ב-1953, ושוב ב-1959 בגלריה גרהם בניו יורק.
הערות שוליים

↑  Dr. Barbara Ann Boese Wolanin (2000). The Orchestration of Color: The Paintings of Arthur B. Carles. New York: Hollis Taggart Galleries.
↑  Wolanin, Barbara Ann Boese, 2000, "The Paintings of Arthur B. Carles", American Art Review vol XII issue 2: pp. 164–173
↑  Wolanin, 2000, "The Paintings of Arthur B. Carles", American Art Review vol XII issue 2: p. 164
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122523369  ISNI: 0000 0000 6680 0757  LCCN: n85809978  RKD: 15367  SNAC: w67d2wz6  ULAN: 500014441  VIAF: 8271002   WorldCat (עם VIAF): 8271002 
עירום, 1915
אפל ויז'ן פרו

| --- | --- |

משקפי ה-Apple Vision Pro ומארז הטעינה
משקפי ה-Apple Vision Pro ומארז הטעינה
 מידע כללי
 סוג:  משקפי מציאות מדומה ורבודה (אנ')
 מפתח:  אפל
 יצרן:  פוקסקון
 תאריך הכרזה:  5 ביוני 2023 
 תאריך הפצה:  2 בפברואר 2024
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  visionOS
 מעבד:  Apple M2 ו-Apple R1
 קלט:  מצלמה, לידאר, מיקרופון, eye tracker 
 סוללה:  סוללה נטענת 
 מידות
 אתר רשמי
 
אפל ויז'ן פרו (באנגלית: Apple Vision Pro) הוא מחשב מרחבי המשלב בצורה חלקה תוכן דיגיטלי עם העולם הפיזי. המכשיר מיוצר על ידי חברת אפל ומעוצב כמשקפי מציאות מעורבת (Mixed reality). המוצר הוצג לראשונה ב-5 ביוני 2023, בכנס המפתחים העולמי של אפל לשנת 2023, הוא זמין לרכישה החל מ-2 בפברואר 2024. זהו המוצר הראשון שעתיד לצאת כחלק מסדרת המוצרים אפל ויז'ן מבית החברה, הראשונה מאז סדרת השעונים החכמים אפל ווטש ששיווקה החל ב-2015.
אפל מתארת את המוצר כ"מחשב מרחבי", דרכו מדיה דיגיטלית ניתנת לשילוב עם העולם האמיתי ועם קלטים פיזיים, כדוגמת מחוות גופניות, שאיתם ניתן לתקשר עם המערכת. משקפי הוויז'ן פרו ניתנים לשימוש עם כבל חשמלי או עם מארז טעינה נפרד. המשקפיים אינם נחשבים לאביזר היקפי אלא למוצר כולל בפני עצמו.
היסטוריה

במאי 2015, אפל רכשה את חברת המציאות הרבודה (AR) הגרמנית Metaio (אנ'). החברה התכוונה להשתמש בטכנולוגיה של Metaio במסגרת פרויקט הרכב החשמלי שלה, המכונה "פרויקט טיטאן" (Titan). באותה שנה שכרה אפל את מייק רוקוול ממעבדות דולבי (Dolby), שם כיהן כסגן נשיא בכיר בתחום המוצרים והטכנולוגיות. רוקוול הקים צוות שכלל את פיטר מאייר, ממייסדי Metaio, ומפלטשר רוטקופף, מנהל צוות האפל ווטש. הצוות, שכונה הקבוצה לפיתוח טכנולוגיות (Technology Development Group), פיתח בשנת 2016 מוצר דמו של מציאות רבודה אך נתקל בהתנגדות מצד המעצב הראשי של החברה דאז, ג'ונתן אייב, ואנשי הצוות שלו. באפריל 2017 גויס לצוות ג'ף נוריס, מומחה המציאות הרבודה והמציאות המדומה (VR), ומומחה בנאס"א לשעבר. הצוות של רוקוול סייע בפיתוח ממשק תכנות היישומים ARKit, המשמש פלטפורמה למפתחים בתחום המציאות הרבודה, אשר הופיע לראשונה במערכת ההפעלה iOS 11.
כפי שדווח באתר חדשות הטכנולוגיה The Information, הצוות של רוקוול ביקש ליצור סוג של מכשיר אוזניות (headset) ולשם כך עבד עם הצוות של אייב; ההחלטה לשקף את עיני המשתמש דרך תצוגה קדמית על פני המכשיר התקבלה בברכה על ידי צוות העיצוב התעשייתי של החברה. עם עזיבתו של אייב את אפל בשנת 2019, פיתוח האוזניות עמד בחוסר ודאות במשך תקופה מסוימת. גם מחליפו בתפקיד, אוונס האנקי, עזב את החברה בשנת 2023. מנהל ההנדסה הבכיר ג'ף סטאל, שהיה כפוף לרוקוול, הוביל את פיתוחה של מערכת ההפעלה התואמת של המוצר, visionOS, לאחר שבעבר עבד על משחקים וטכנולוגיות גרפיקה באפל.
היסטוריה > חשיפה והשקה

מידע על אודות המוצר, אשר על פי השמועות שמו המתוכנן היה Reality Pro, החל להתפרסם בשנת 2022. במאי 2022 דווח בבלומברג כי מנהליה של אפל, ובהם מנכ"ל החברה טים קוק, צפו במוצר. בחודש יוני החברה החלה לגייס במאים עבור פיתוח תוכן למוצר. אחד מהם, ג'ון פאברו, גויס כדי להביא לחיים דינוזאורים בסדרת הטבע התיעודית בהפקתו, "כוכב פרהיסטורי", מבית אפל TV פלוס. בינואר 2023 דיווח מארק גורמן, כתב בלומברג, כי התוכניות למכשיר מציאות מדומה הוקפאו. בחודש אפריל גורמן חשף פרטים נוספים על המוצר, וציין כי אפל מנסה לגייס מפתחים לצורך פיתוח התוכנה והשירותים הקשורים בו. על פי אפל, החברה רשמה מעל ל-5,000 פטנטים לטכנולוגיות שהיו קשורות בפיתוחו של הוויז'ן פרו. ההכרזה הרשמית על אפל ויז'ן פרו התקיימה בכנס המפתחים העולמי של אפל אשר נערך ב-5 ביוני 2023. המוצר יצא לשוק ב-2 בפברואר 2024, במחיר ראשוני של 3,499 דולר ועד 4,795 דולר לתצורה היקרה ביותר, כאשר בתחילה פורסם שמתוכנן לצאת רק קרוב לחצי מיליון יחידות שלו.
מפרט > חומרה

משקפי האפל ויז'ן פרו כוללים מסך תצוגה קדמי העשוי מזכוכית למינציה, מסגרת אלומיניום מרופדת ורצועת ראש מתכווננת. המסגרת מכילה חמישה חיישנים, שישה מיקרופונים ו-12 מצלמות. דרך עדשת המשקפיים יכול המשתמש להתבונן בשני צגי מיקרו-OLED (או OLEDoS) בעלי שיהוי נמוך במיוחד כדי למנוע סחרחורות, וברזולוציה של 23 מגה פיקסל – כל אחד בגודל של בול דואר. אחרי תנועת עיני המשתמש עוקבת מערכת של נורות לד ומצלמות אינפרא-אדומות, המהוות את הבסיס לסורק הקשתית של המכשיר, Optic ID (המשמש לזיהוי המשתמש, בדומה למערכת ה-Face ID של האייפון). קיימת תמיכה בחלקים מותאמים אישית עבור אנשים המרכיבים משקפיים; עדשות מסוג זה ניתנות לחיבור בצורה מגנטית לעדשת המשקפיים הראשית, ופותחו בשיתוף עם חברת צייס הגרמנית, המייצרת עדשות ומוצרי אופטיקה נוספים. הרמקול של המשקפיים נמצא בתוך רצועת הראש וממוקם ישירות מעל אוזני המשתמש, ויכול להפיק צליל היקפי, מה שהוצג בקדימון.
המשקפיים משתמשים במעבד Apple M2 ובמעבד החדש Apple R1 שיוצר במיוחד עבורם עבור עיבוד קלט חיישן, אשר מקוררים על ידי מאוורר עדין. מארז סוללות בהתאמה אישית המחובר לאוזניות באמצעות כבל יאפשר שעתיים של שימוש במכשיר. לחלופין, ניתן לחבר את האוזניות למקור חשמל חיצוני.
מפרט > תוכנה

על משקפי האפל ויז'ן פרו פועלת מערכת ההפעלה visionOS, המציעה ממשק משתמש תלת-ממדי. המצב ברירת המחדל של המערכת הוא מציאות רבודה, כלומר כאשר ניתן לראות באופן וירטואלי אפליקציות ומדיה, מרחפות בסביבת העולם האמיתי של המשתמש. בחלקם העליון של המשקפיים קיימת גלגלת כתר הניתנת לכוונון, באמצעותה ניתן להתאים את כמות הרקע הווירטואלי שתופס את שדה הראייה של המשתמש, עד כדי השתקעות וירטואלית מלאה (מה שידוע גם כמציאות מדומה). לוויז'ן פרו תצוגה הפונה כלפי חוץ בשם EyeSight, המציגה את עיניו של המשתמש וכן משקפת את מידת ההשתקעות שלו במרחב הווירטואלי שבמשקפיים. עיני המשתמש נראות מעומעמות כשהמשתמש במצב מציאות רבודה, ומוסתרות כשהוא במצב מציאות מדומה מלאה, כדי לתת לאחרים אינדיקציה למודעות הסביבתית של המשתמש. כאשר אדם אחר בסביבה ניגש אליו או פותח בשיחה, תצוגת ה-EyeSight מראה את עיני המשתמש באופן רגיל, אפילו כשהוא במצב מציאות מדומה מלאה, והאדם השני יהיה גלוי בפני המשתמש.
ניתן לנווט בממשק המשתמש בעזרת העיניים והאצבעות, המזוהות על ידי מערך חיישנים. לדוגמה, המשתמש יכול ללחוץ על אלמנט על ידי הסתכלות עליו וצביטה של שתי אצבעות יחד, להזיז את האלמנט על ידי הזזת האצבעות הצבוטות שלו, או לגלול על ידי תנועת היד. גם בקרי משחק שונים נתמכים לשימוש דרך המשקפיים. visionOS תומך בהכתבה ובמקלדת וירטואלית עבור הזנת טקסט, והעוזרת הווירטואלית סירי זמינה עבור פקודות קוליות.
מפרט > תוכנה > יישומים

על פי המתואר בתמונות השונות שבפרסומים, במשקפי האפל ויז'ן פרו יותקנו מראש היישומים אפל TV פלוס, אפל מיוזיק, Mindfulness,‏ Freeform, ספארי, תמונות, פתקים, App Store, דואר, הודעות, Keynote ועוד.
המוצר הושק עם למעלה מ-100 משחקים נתמכים מבית Apple Arcade, בהם NBA 2K23 (אנ'). גם שירות הזרמת המדיה דיסני+ זמין עם ההשקה. בנוסף, מספר אפליקציות בחבילת מיקרוסופט אופיס, בהן וורד, אקסל ו-Teams, וכן אפליקציות זום, Cisco Webex (אנ') ואדובי לייטרום (אנ'). כמו כן, אפל הבטיחה כי תציע תמיכה מובנית באפליקציות המבוססות על מנוע המשחק Unity.
ראו גם

גוגל גלאס
בולטימור אוריולס

בולטימור אוריולס (באנגלית: Baltimore Orioles) היא קבוצת בייסבול אמריקאית מליגת ה-MLB, שבסיסה בעיר בולטימור, מרילנד. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של האמריקן ליג.
היסטוריה

האוריולס הוקמו ב-1901 והם אחת משמונה הקבוצות המייסדות של האמריקן ליג. בשנה הראשונה פעלה הקבוצה בעיר מילווקי תחת הכינוי מילווקי ברוארס (ללא קשר לקבוצה בעלת השם הזהה שנוסדה ב-1970), וב-1902 עברה לשחק בסנט לואיס, עיר בה שיחקה במשך יותר מחמישה עשורים, תחת הכינוי סנט לואיס בראונס.
לאחר שורה של כישלונות מקצועיים ואי הצלחה כלכלית, הגיע בעל הקבוצה, ביל ויק, למסקנה כי אין מקום לשתי קבוצות בייסבול בכירות בסנט לואיס (בעיר שיחקה במקביל גם הסנט לואיס קרדינלס) ולכן החל בניסיונות לגרום לקרדינלס לעזוב את העיר. הוא גייס שחקנים ואנשי מקצוע שזוהו עם הקרדינלס ונקט בפעולות נוספות במטרה לערער את בסיס האוהדים של היריבה העירונית. נראה היה שעמלו נשא פרי, כשבעלי הקרדינלס חיפשו קונה לקבוצה, אך כשיצרנית הבירה הענקית אנהאוזר-בוש רכשה את הקרדינלס היא הודיעה כי תשאיר אותה בסנט לואיס ובכך סתמה את הגולל על מאמציו. ויק שהבין כי אין לו יכולת להמשיך בתחרות, חיפש עיר אחרת להעביר אליה את הקבוצה; ניסיונותיו להעבירה חזרה למילווקי או לבולטימור לא צלחו, לאור התנגדות בעלי הקבוצות האחרות בליגה, והוא נאלץ למכור את הקבוצה.
תחת הבעלות החדשה הסכימה הליגה לאשר את המעבר וב-1954 התמקמה הקבוצה בבולטימור, מקום מושבה עד היום. שמה של הקבוצה שונה לבולטימור אוריולס, כשם של ציפור שיר נפוצה הנושאת את שם העיר, וכשמה של קבוצת בייסבול מקומית שפעלה בעבר בעיר.
לאחר שהצליחה רק פעם אחת בעבר, ב-1944, להעפיל לוורלד סיריס ונחשבה לאחת הקבוצות החלשות בליגה, שינתה הקבוצה את פניה בבולטימור. היא זכתה שש פעמים באליפות האמריקן ליג ושלוש פעמים בוורלד סיריס: ב-1966, 1970 ו-1983, כולם יחד עם המגיש המצטיין ג'ים פאלמר.
אקס ליבריס של דוד וולפסון

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  הרמן שטרוק
 תאריך יצירה:  1913
 טכניקה וחומרים:  תצריב ואקווטינטה
 ממדים בס"מ
 רוחב:  10 ס"מ
 גובה:  17.1 ס"מ
"אקס ליבריס של דוד וולפסון" הוא אקס ליבריס (תו ספר) שעיצב האמן הרמן שטרוק עבור דוד וולפסון בשנת 1913.
תיאור

הרמן שטרוק, מן האמנים היהודים הבולטים בראשית המאה ה-20, יצר בשנת 1913 אקס ליבריס עבור דוד וולפסון. שטרוק, שהיה מעורב בחוגים הציוניים, הכיר את וולפסון מפעילותו בקונגרס הציוני ומתפקידו כנשיא הוועד המנהל של "בצלאל". שטרוק יצר את התחריט בטכניקה של תצריב ואקווטינטה. לאחר מכן הוא הודפס במספר עותקים לא ידוע בטכניקה של דפוס אופסט.
במרכז העבודה תיאור נוף ובו שורה של דקלים, הנטועים לאורכו של חוף ים או אגם צחיחים. דימוי זה מאזכר רישומים ועבודות שיצר שטרוק בעקבות ביקורו בארץ-ישראל בשנת 1903. בשנות ה-20 של המאה ה-20 שבו והופיעו ביצירותיו דימויים כאלו שתיארו בעיקר את מפרץ חיפה. התו חתום בפינתו השמאלית התחתונה בראשי תיבות של שמו ובפינה הימנית התחתונה מופיע מגן דוד, אשר שימש אף הוא כבסיס לחתימה של שטרוק בעבודותיו. סביב הדימוי מופיעה האימרה "ה' אחד, עם אחד, ארץ אחת, שפה אחת", שהייתה מזוהה עם החינוך העברי בראשית המאה ה-20.
עותקים של תו הספר נמצאים באוספי מוזיאונים שונים, כגון מוזיאון ישראל, ובאוספים פרטיים שונים.
הערות שוליים

↑  ראו: הרמן שטרוק 1944-1876, המוזיאון הפתוח, תפן, 2007, עמ' 247-241.
↑  ראו לדוגמה הכרזה "שפה אחת, עם אחד, ארץ אחת!", שהוצאה על ידי הוצאת הוועדה לחזוק החנוך העברי בא"י, מאוסף המרכז לחקר הפולקלור, האוניברסיטה העברית בירושלים (ראו תצלום)
אמנות ימי הביניים

אמנות ימי הביניים היא האמנות שהתקיימה באירופה החל משלהי האימפריה הרומית ועד לתחילת הרנסאנס.
את אמנות ימי הביניים נהוג לחלק למספר תקופות משנה:
אמנות נוצרית מוקדמת
האמנות הביזנטית
האמנות הרומנסקית
האמנות הגותית
אמילי בראונינג

| --- | --- |

 לידה:  7 בדצמבר 1988 (בת 35) מלבורן, אוסטרליה 
 מדינה:  אוסטרליה אוסטרליה
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 מקום לימודים:  Eltham High School 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמילי ג'יין בראונינג (באנגלית: Emily Jane Browning; נולדה ב-7 בדצמבר 1988) היא שחקנית, זמרת ודוגמנית אוסטרלית. תפקיד הפריצה שלה היה בסרט האימה "ספינת רפאים" (2002), לאחר מכן שיחקה בסרטים "סדרה של צרות" (2004), "סאקר פאנץ'" (2011) ובסדרת הטלוויזיה האמריקאית "אלים אמריקאים" ברשת Starz בתור לורה מון.
ביוגרפיה

בראונינג נולדה במלבורן, אוסטרליה. היא אומרת שלמדה להגות מבטא אמריקאי מתוכנית הטלוויזיה רחוב סומסום ששודרה ברשת ABC האוסטרלית. לבראונינג שני אחים צעירים, ניקולס ומת'יו. היא לקחה הפסקה ממשחק עד נובמבר 2006 כדי לסיים את לימודיה.
הקריירה של בראונינג החלה כאשר אביה של ידיד הבחין בכישרונה בבית הספר למשחק והוא המליץ לה לעסוק במקצוע. כעבור זמן קצר זכתה בתפקיד יחד עם ג'ודי דייוויס בערוץ הולמרק בסרט "The Echo of Thunder". בסרט האיש שתבע את אלוהים גילמה את דמותה של בתו של בילי קונולי. בנוסף, היא גילמה את תפקיד היילי פילטון בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "Blue Heelers" בין השנים 2000–2002. יתר על כן, שיחקה כקאטי הרווד בסרט "Horror Ghost Ship" מ-2002.
בשנת 2009 שיחקה במותחן הבלשי "מעשיה על שתי אחיות" לצד אליזבת' בנקס.
בשנת 2011 שיחקה בראונינג את התפקיד הראשי של "בייבידול" בסרט "סאקר פאנץ'" בבימויו של זאק סניידר. כמו כן, שיחקה גם בתפקיד הראשי כלוסי בסרט "היפהפייה הנרדמת".
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הפנטזיה "אלים אמריקאים" ברשת Starz בתפקיד ראשי של לאורה מון. הסדרה מבוססת על הספר באותו שם מאת ניל גיימן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | האיש שתבע את אלוהים | רבקה מאיירס |  |
| 2002 | ספינת רפאים | קאתי הארווד |  |
| 2003 | כשהחשיכה יורדת | קייטלין גרין הצעירה |  |
| 2003 | כנופיית נד קלי | גרייס קלי |  |
| 2004 | סדרה של צרות | ויולט בודלר |  |
| 2005 | Stranded | פני |  |
| 2009 | מעשייה בשתי אחיות | אנה איברס |  |
| 2011 | סאקר פאנץ' | בייבי-דול |  |
| 2011 | שנת יופי | לוסי |  |
| 2013 | Magic Magic | שרה |  |
| 2013 | גוף מארח | וונדה |  |
| 2013 | קיץ בפברואר | פלורנס קרטר ווד |  |
| 2013 | פלאש (אנ') | היילי |  |
| 2014 | God Help the Girl | איב |  |
| 2014 | פומפיי | קאסי |  |
| 2015 | אגדת האחים קריי | פרנסיס שיי |  |
| 2016 | Shangri-La Suite | קארן |  |
| 2017 | יציאות זהב | נעמי |  |
| 2022 | Monica | לורה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998 | The Echo of Thunder | אופל ריצי | סרט טלוויזיה |
| 1999 | High Flyer | פיבי מייסון | 26 פרקים |
| 2000 | Thunderstone | קליאו | 13 פרקים |
| 2001 | בלונדי | פליס | סרט טלוויזיה של CBS |
| 2000–2002 | Blue Heelers | היילי פלטון | 9 פרקים |
| 2000–2001 | Something in the Air | אליסיה | 5 פרקים |
| 2001 | Halifax f.p. | קריסטי אוק'ונר | פרק: "Playing God" |
| 2003 | After the Deluge | מאדי | סרט טלוויזיה של נטוורק טן |
| 2017–הווה | אלים אמריקאים | לורה מון | תפקיד ראשי (3 עונות); 26 פרקים |
| 2018–2019 | הרומן | סיירה | תפקיד משני (עונות 4–5); 11 פרקים |
| 2023–הווה | בוגרי 2007 | זואי מילר | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
אריה ורשל

| --- | --- |

אריה ורשל, 2010
 לידה:  20 בנובמבר 1940 (בן 83) שדה נחום, ישראל 
 ענף מדעי:  כימיה
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  מכון ויצמן למדע 
 מנחה לדוקטורט:  שניאור ליפסון, מרטין קרפלוס 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  מכון ויצמן למדע 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכימיה (2013)  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2012)  פרס טולמן (2003)  עמית האגודה המלכותית לכימיה 
 
אריה ורשל (באנגלית: Arieh Warshel; נולד ב-20 בנובמבר 1940) הוא פרופסור אמריקאי ישראלי לכימיה ולביוכימיה באוניברסיטת דרום קליפורניה, חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2013 ביחד עם מרטין קרפלוס ומיכאל לויט, על "פיתוח מודלים מרובי-סקאלות (אנ') להבנת מערכות כימיות מורכבות".
קורות חייו

ורשל נולד בקיבוץ שדה נחום ב-1940. שירת בצה"ל כקצין קשר בחיל השריון והגיע לדרגת סרן. נלחם במלחמת ששת הימים ובמלחמת יום הכיפורים.
ב-1966 קיבל בהצטיינות יתרה את התואר הראשון בכימיה בטכניון. את עבודת הגמר עשה בהנחיית ראובן פאונץ. את התואר השני ותואר דוקטור בכימיה פיזיקלית קיבל ממכון ויצמן למדע ב-1967 וב-1969 בהתאמה, כאשר במהלך לימודיו קיבל מלגת הצטיינות. נושא הדוקטורט "קרוב "שדה-כוח מתואם" של משטחי אנרגיה ואנליזת הספקטרום, המבנה והתכונות התרמודינמיות של מולקולות פוליאטומיות" בהנחיית שניאור ליפסון. בתקופה זו החל לשתף פעולה עם מיכאל לויט, לימים שותפו בזכייה בפרס נובל. עם סיום התואר עשה בתר-דוקטורט באוניברסיטת הרווארד. בשנים 1972–1976 שב למכון ויצמן. לאחר שלא קיבל קביעות, עבר בשנת 1976 למחלקה לכימיה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
מחקריו סייעו ליצירה של מודלים קוונטיים לחיזוי מבנה של חלבונים.
משנת 2008 ורשל חבר בחברה המלכותית לכימיה. בשנת 2009 נבחר כחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית.
באוקטובר 2013 זכה בפרס נובל לכימיה, יחד עם מרטין קרפלוס ומיכאל לויט, על "פיתוח מודלים ממוחשבים (Multiscale modeling) להבנת מערכות כימיות מורכבות". הפרס הוענק לשלושת הזוכים בדצמבר 2013.
חיים אישיים

את אשתו הכיר ורשל בשנה השלישית ללימודיו בטכניון. לזוג שתי בנות.
בוטובו הצפונית

נפת בּוּטוֹבוֹ הצפונית (ברוסית: район Северное Бутово) היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטחה הוא 9.271 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 95,937 תושבים (2020).
מאפיין מיוחד של נפת בוטובו הצפונית הוא הדומיננטיות של אוכלוסייה צעירה בגיל העבודה ומספר קטן יחסית של תושבים שיצאו לפנסיה. בשטחה ישנם 21 גני ילדים, 12 בתי ספר, מספר ארגונים ציבוריים, כמו גם מספר רב של מוסדות תרבות, פנאי וספורט.
ב-26 בדצמבר 2002 נפתחה תחנת המטרו "בולבאר דמיטרייה דונסקוגו" בקו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה. זוהי תחנת המטרו הראשונה במוסקבה שנבנתה מחוץ לכביש הטבעת של מוסקבה.
אתרים ראויים לציון

מכון המחקר המדעי לצמחים ארומטיים וצמחי מרפא
אחוזת זנמנסקויה-סאדקי (אנ')
מקדש של המעונה הגדולה בקצ'לוב (רו')
חלק מפארק היער בוטובסקי (רו')
קניון "ויוה"
תחנות מטרו "בולבאר דמיטרייה דונסקוגו" (אנ') ו"אוליצה סטרוקצ'לובסקאיה" (אנ')
בוטב פלובדיב

מועדון הכדורגל המקצועי "בוטב" (בבולגרית: Професионален Футболен Клуб „Ботев“), המוכר בשם "בוטב" פלובדיב („Ботев“ Пловдив) היא קבוצת כדורגל מבולגריה, המייצגת את העיר פלובדיב. הקבוצה משחקת בליגת העל הבולגרית.
"בוטב" נוסדה ב-1912 וקרויה על שמו של הגיבור הלאומי הבולגרי חריסטו בוטב. היא זכתה בשתי אליפויות – ב-1929 וב-1967 וארבע פעמים בגביע הבולגרי ב-1962, 1981,2017 ו-2024. הקבוצה נחשבת לאחת הקבוצות הטובות בליגה ומשתתפת באופן קבוע במסגרות אירופיות. בין הישגיה ניתן למנות את הניצחון בגמר גביע המחזיקות ב-1963, ואת שלב שמינית הגמר של אותה המסגרת ב-1988.
במוקדמות הליגה האירופית לשנת 2017/2018 בשלב המוקדמות השני התמודדה הקבוצה מול קבוצת בית"ר ירושלים וניצחה אותה 1–5 בסיכום שני המשחקים.
הקבוצה נקראה בשנים 1968–1989 בשם "תראקיה", על שם חבל ארץ דרום-מזרח אירופאי היסטורי בו מצויה העיר פלובדיב.
הערות שוליים

↑  כישלון: בית"ר הובסה 4:0 והודחה מול פלובדיב, באתר ONE‏, 20 ביולי 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא מועדוני כדורגל ובנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אצולה אוסטרית

בנות אצולה מברכות את פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה במהלך נשף בהופבורג
חתונת הארכידוכס קרל (מאוחר יותר הקיסר) עם הנסיכה זיטה בשנת 1911
האצולה האוסטרית היא קבוצת מעמד אשר התקיימה באוסטריה ובוטלה באופן רשמי ב-1919. בני אצולה עדיין חיים באוסטריה כיום, אולם הם אינם נהנים מזכויות יתר כבעבר. האצולה האוסטרית דומה מאוד לאצולה הגרמנית, מכיוון ששתי המדינות היו בעבר תחת שלטון האימפריה הרומית הקדושה. עם זאת, האצולה האוסטרית מורכבת יותר כיוון שאוסטריה במשך שנות קיומה כמונרכיה שלטה על מספר רב של ארצות בעלות לאומים ושפות שונות. לפיכך, אציל אוסטרי הוגדר בן אצולה אשר חי בשטח הנשלט בידי אוסטריה וחייב בנאמנות למונרך האוסטרי המכהן ולשושלתו, גם אם הוא הונגרי, איטלקי, פולני, בוהמי או קרואטי.
היסטוריה

בשנת 1453 העלה פרידריך השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה את דוכסות אוסטריה למעמד של ארכידוכסות, והיא נקראה מאז "ארכידוכסות אוסטריה" ונשלטה בידי בית הבסבורג (אשר ממנו גם היה הקיסר). השדרוג אפשר לארכידוכס אוסטריה להעניק תוארי אצולה, זכות שלה זכו שליטים מעטים בתוך האימפריה הרומית הקדושה. בהדרגה, הפכו האצילים העירוניים לחזקים ביותר בארכידוכסות, ובאימפריה כולה, ונודעה להם השפעה רבה על הפוליטיקה הדיפלומטיה והכלכלה. ב-1806 פורקה האימפריה הרומית הקדושה, ובמקומה הוקמה האימפריה האוסטרית אשר המשיכה להישלט בידי ההבסבורגים. מלבד אוסטריה, חלשה האימפריה גם על הונגריה, קרואטיה, איטליה, בוהמיה, איטליה וחלקים מפולין. ב-1867 בעקבות הסכם הפשרה, הפכה האימפריה ל"אימפריה האוסטרו-הונגרית". שליטי אוסטריה המשיכו להעניק תוארי אצולה. תארים אלו היו מלווים בקצבה מטעם בית המלוכה, וכן בקידום בצבא ובפוליטיקה. לחלק ממשפחות האצולה אף נשמרו מקומות מראש בבית הלורדים ובמועצה הקיסרית. האימפריה פורקה בנובמבר 1918, ומשפחת המלוכה יצאה לגלות.
היסטוריה > ביטול האצולה

ב-1919 נחקק ברפובליקת אוסטריה הגרמנית "החוק ההבסבורגי", שהגלה את כל בני הבסבורג מהמדינה והחרים את כל נכסיהם. הוקם "בית הדין לביטול האצולה", אשר ביטל את מעמד האצולה באוסטריה, וכן את כל תוארי האצולה כולל סממנים אריסטוקרטים כמו "פון" ו"צו". עם זאת, מחוץ לאוסטריה המשיכו בני אצולה להשתמש בתואריהם, ואף בתי מלוכה אחרים באירופה עשו ועושים בהם שימוש. עובדה זו עשויה להיות מבלבלת למדי, במיוחד בשל העובדה שבני אצולה כמו נסיך הכתר אוטו החזיקו בדרכונים של כמה מדינות בו זמנית. לשם דוגמה, ראש בית הבסבורג הנוכחי מחזיק בדרכון אוסטרי עם השם קרל הבסבורג-לותרינגן. לעומת זאת במדינות אחרות הוא ידוע כ"קרל פון הבסבורג" ואף כ"קרל, ארכידוכס אוסטריה".
ביטול האצולה התקבל באכזבה רבה בקרב משפחות האצולה החלשות והקטנות יותר, אשר מבחינתן, תוארן היה הדרך היחידה להתקדם בפוליטיקה ובצבא. לעומת זאת משפחות האצולה הגדולות, קיבלו את אובדן שמם וזכויות היתר שלהם בשקט, פרשו מהחיים הפוליטיים, ושמרו על עושרם ונכסיהם ונהגו בינם לבין עצמם באותם נימוסים אציליים ישנים. עם זאת, רבים מהם מכרו את ארמונותיהם ואחוזותיהם בשל לחץ ציבורי. חוק האצולה לא בוטל בתקופת האוסטרופשיזם, אולם לאחר האנשלוס ב-1938 הוא כבר לא נאכף. הנאצים לא רדפו את בני האצולה כל עוד הם לא עסקו בפעילות מלוכנית, פרט לבני הבסבורג אשר נודעו כמתנגדים לנאציזם.
היסטוריה > כיום

ב-2005 נוסדה "אגודת האצילים האוסטרים" (Vereinigung der Edelleute in Österreich - V.E.Ö.) ארגון הרואה את עצמו כממשיכו של ארגון בעל שם זהה שהוקם ב-1922 ובוטל על ידי הנאצים ב-1938. בני אצולה רבים עדיין שומרים על הונם ואף על מעמד חברתי מסוים. באוסטריה אף פועלת אגודה מלוכנית בשם "הברית הצהובה שחורה" (Schwarz-Gelben Allianz) הפועלת להחזרת המונרכיה לאוסטריה וחידוש זכויות האצילים. בני אצולה נקראים לעיתים בתואריהם הישנים אף מחוץ לאוסטריה. כך לדוגמה, הפוליטיקאי הצ'כי קארל שוורצנברג אשר משפחתו היא משפחת אצולה אוסטרית ותיקה, מכונה לעיתים בתקשורת "הנסיך שוורצנברג".
תוארי אצולה

שליט אוסטריה היה הקיסר, אשר נקרא בגרמנית "קייזר", ופנו אליו בתואר "הוד מעלתו הקיסרי". אשתו של הקיסר זכתה בתואר "קיסרית" (קייזרין בגרמנית) וכונתה "הוד מעלתה הקיסרית". בני משפחתו של הקיסר קיבלו את התואר "ארכידוכס אוסטריה" (בנקבה "ארכידוכסית אוסטריה"). ערב מלחמת העולם הראשונה היו באוסטריה כ-70 ארכידוכסים וארכידוכסיות. צאצאים מבית המלוכה אשר נולדו מנישואים מורגנטיים לא היו זכאים לרשת את הכתר, וכן את התואר "ארכידוכס", אולם קיבלו בתור פיצוי תואר פחות ערך אחר. למשל פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה, נישא לסופיה חוטק אשר מעמדה היה נמוך בהרבה משלו, ולפיכך לא יכלה לקבל את התואר קיסרית ובניה לא יכלו לרשת את הכתר. היא קיבלה בתור פיצוי את התואר "דוכסית הוהנברג", ובניה את התואר "דוכס הוהנברג" או "נסיך הוהנברג".
פרט למשפחה הקיסרית, מעמד האצולה התחלק לשלוש דרגות. התארים בדרגה הראשונה היו "נסיך קיסרי" (Reichsfürst) ו"רוזן קיסרי" (Reichsgraf). תארים נמוכים יותר היו: "נסיך" (Fürst) ו"רוזן" (Graf). בדרגה שלישית היו התארים "ברון" (Freiherr) "ריטר" (Ritter מקביל בערך לברונט) ו"אדלר" (Edler). נשים היו זכאיות לקבל את אותם תוארי אצולה כמו הגברים, אולם בתואר "ברונית" הייתה הבחנה בין "פריפראו" (Freifrau), היינו ברונית שקיבלה את התואר רק עקב נישואיה לברון, לבין "פריאין" (Freiin) היינו ברונית מלידה.
אצולה יהודית

הרפורמות שערך יוזף השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ב-1782, אפשרו את הענקת תוארי אצולה גם למשפחות יהודיות כאות הוקרה על שירותיהם למען האימפריה. עם זאת, מרבית התארים שאותם קיבלו יהודים היו תארים זוטרים כמו ברון או ריטר. יהודים לא נדרשו להמיר את דתם כדי לקבל את התארים, אולם רבים מהם עשו זאת כדי לקבל תארים גבוהים יותר. יש לציין גם כי עובדת היותו של יהודי אציל, לא שינתה בדרך כלל את מעמדו החברתי שנותר בפועל נמוך יותר מזה של הנוצרי. למרות זאת, ב-1821 חיו בווינה לבדה אחת-עשרה משפחות אצולה יהודיות.
בתרבות

האצולה האוסטרית, מתוארת בסרטים רבים אשר ביניהם ניתן למנות את "סיסי מ-1955, "מאיירלינג" מ-1968, הסדרה "סיסי הנסיכה" מ-1999 ו"אמן האשליות" מ-2006. המחזה "צלילי המוסיקה" מתאר את חייהם של אריסטוקרטים אוסטרים בין שתי מלחמות העולם.
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי
ארלדו פצ'י

ארלדו פצ'י (באיטלקית: Eraldo Pecci; נולד ב-12 באפריל 1955) הוא כדורגלן עבר איטלקי ששיחק בעמדת הקשר.