stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הופ לארסון

| --- | --- |

לארסון, 2012
 לידה:  17 בספטמבר 1982 (בת 42) אשוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של מכון שיקגו 
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  רומן גרפי
 יצירות בולטות:  קמט בזמן
 פרסים והוקרה:  פרס אייזנר, פרס איגנץ
 www.hopelarson.com
 
הופ ראו לארסון (באנגלית: Hope Raue Larson; נולדה ב-17 בספטמבר 1982) היא מאיירת וקומיקסאית אמריקאית זוכת פרס אייזנר. תחום העיסוק העיקרי שלה הוא רומנים גרפיים.
ביוגרפיה

לארסון גדלה באשוויל, צפון קרוליינה. עם סיום לימודיה בתיכון, עברה ללמוד במכון הטכנולוגי ברוצ'סטר ומשם עברה למכון בית הספר לאמנות בשיקגו, שם סיימה לימודי BFA בשנת 2004. לאחר מכן עברה לטורונטו עם בעלה, הקומיקסאי הקנדי בריאן לי או'מאלי. בשנת 2005 הם עברו להליפקס (נובה סקוטיה), נובה סקוטיה.
בין השנים 2008–2010 גרו לארסון ואו'מאלי באשוויל, צפון קרוליינה ומשם עברו להתגורר בלוס אנג'לס, קליפורניה. לארסון ואו'מאלי התגרשו בשנת 2014. היא חזרה לאשוויל, שם היא מתגוררת כיום.
קריירה

כאשר לארסון למדה בקולג', סקוט מקלאוד התעניין ברישומיה, ועודד אותה ליצור קומיקס. זמן קצר לאחר מכן, היא הוזמנה לאתר האנתולוגיות של וובקומיקס "Girlamatic" שם הפיקה את הקומיקס המקצועי הראשון שלה, סדרת רשת בשם "I Was There & Just Return". לאחר מכן, לארסון התרכזה במספר מיני-קומיקס קטנים בעבודת יד, ששילבו את תחומי העניין שלה בקומיקס, הדפסת מסך ויצירת ספרים.
היא תרמה לאנתולוגיות הקומיקס "Flight" ,"True Porn 2" ו- "You Ain't No Dancer" בזמן שעבדה על רומן גרפי בפורסם בחלקים ברשת, "Salamander Dream". בסופו של דבר זה הפך לספרה באורך מלא הראשון, שיצא לאור בידי AdHouse Books בספטמבר 2005; עבור הרומן הגרפי השני שלה היא עברה לאוני פרס ו"Gray Horses" שוחרר במרץ 2006.
בשנת 2006 חתמה לארסון על חוזה בן שני ספרים עם הוצאת הספרים סיימון אנד שוסטרר בניו יורק. הספר הראשון במסגרת עסקה זו, "Chiggers" (שפורסם ב-18 ביוני 2008), הוא רומן גרפי העוסק ב"נערות חנוניות" שנפגשות במחנה קיץ ויועד לקהל בגילאי 9–12.
בשנת 2006 זכתה לארסון בפרס איגנץ בקטגוריה "כישרון חדש ומבטיח".
בשנת 2007 זכתה לארסון בפרס אייזנר להכרה מיוחדת (מה שהיה ידוע בעבר בכינוי "כישרון הראוי להכרה רחבה יותר").
בשנת 2012 עיבדה לארסון את עבודתה של מדלן ל'אנגל "קמט בזמן: הרומן הגרפי", שפורסם בהוצאת ספרים מרגרט פרגוסון. היא זכתה בפרס אייזנר שני בשנת 2012 עבור עיבוד זה.
בשנת 2016, לארסון הפכה לכותבת החדשה של באטגירל בהוצאת די סי קומיקס ריצה שראתה את הדמות יוצאת למסע תרמילים באסיה במסע של גילוי עצמי.
בנוסף לקומיקס, לארסון עבדה כמאיירת פרילנסרית עבור לקוחות שונים, כולל הניו יורק טיימס.
היא עבדה כלטרר על ספרים כמו "Local" מאת בריאן ווד וריאן קלי.
ספרה של לארסון "All Summer Long" יצא לאור על ידי פראר שטראוס ג'ירו באביב 2018.
קריירה > הוצאה לאור

בשנת 2006 השיקה לארסון הוצאת לאור אינדי משלה, "Tulip Tree Press". היא הוציאה מספר מיני-קומיקס והדפסים דרך אתר ההוצאה; הספר היחיד שיצא בהוצאה היה "House of Sugar", אוסף עטור פרסים של רצועת הקומיקס של רבקה קראץ, שיצא ב-15 בנובמבר 2006. הספר זכה בפרס דאג רייט לשנת 2007 עבור "הכישרון המתהווה הטוב ביותר".
הערות שוליים

↑  Anne Fitten Glenn. "Graphic Insight". Mountain Xpress. Retrieved on December 24, 2008.
↑  Zack Smith. "Hope Larson on Chiggers and More". Newsarama. אורכב מ-המקור ב-12 בדצמבר 2008. נבדק ב-18 באפריל 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee, Adrian (18 ביולי 2014). "Scott Pilgrim grows up". נבדק ב-28 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McGhee, Ali (ביולי 2018). "The Art of the Story: Graphic Novelist Hope Larson Weaves words and Images to Create New Worlds". נבדק ב-24 ביוני 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gordon McAlpin. "The Hope Larson Interview". Comic Book Galaxy. נבדק ב-20 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "CHIGGERS by Hope Larson & illustrated by Hope Larson". Kirkus Reviews. 1 במאי 2008. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Heidi MacDonald. "Hope Larson Signs Two-book Deal with S&S". Publishers Weekly. אורכב מ-המקור ב-18 ביוני 2006. נבדק ב-20 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Heidi MacDonald. "2006 Ignatz Award Winners". The Beat. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2012. נבדק ב-10 בנובמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Heidi MacDonald. "2007 Eisner Award Winners". The Beat. אורכב מ-המקור ב-13 ביולי 2012. נבדק ב-29 באוגוסט 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Clark, Noelene (2012-10-03). "'A Wrinkle in Time: The Graphic Novel': Hope Larson inks a classic". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-13.
↑  McIntyre, Gina (2013-08-21). "Hope Larson on 'Bitter Orange' film, 'Four Points' with Rebecca Mock". Los Angeles Times (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-13.
↑  Johnston, George (27 ביולי 2016). "New 'Batgirl' Writer Reveals Why She Moved the Superhero Out of Gotham". The Hollywood Reporter (באנגלית). נבדק ב-2017-11-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ahlin, Charlotte (1 באוגוסט 2016). "Hope Larson Talks About The Challenges Of 'Batgirl #1' And Reveals Her Favorite Comic Book Heroines". Bustle. נבדק ב-2017-11-13. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Clark, Noelene (2017-08-09). "First Look at First Second's Spring 2018 Graphic Novels". Entertainment Weekly (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-11-13.
↑
↑  Douglas Wolk. "Fans Look for Books at MoCCA 2006". Publishers Weekly. אורכב מ-המקור ב-30 בדצמבר 2006. נבדק ב-21 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Artists honoured for comics hailing nostalgia, everyday life". CBC.ca. 18 באוגוסט 2007. נבדק ב-29 באוגוסט 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405919205171  PLWABN: 9810572946305606  BnF: cb155885925 (data)  GND: 1042267405  ISNI: 0000 0000 4303 4092  LCCN: no2006042705  NKC: pna20201077157  NLK: KAC201406642  SUDOC: 147403162  VIAF: 20000228   WorldCat (עם VIAF): 20000228
היינריך גוסטב מגנוס

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1802 ברלין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  4 באפריל 1870 (בגיל 67) ברלין 
 ענף מדעי:  כימיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט 
 מקום לימודים:  סורבון  אוניברסיטת סטוקהולם  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מנחה לדוקטורט:  Eilhard Mitscherlich 
 מוסדות:  אוניברסיטת פרידריך וילהלם  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 תלמידי דוקטורט:  Emil Warburg, Hermann Knoblauch, גוסטב היינריך וידמן, אוגוסט קונדט, גאורג קווינקה, Rudolf O. Meibauer, Gottfried Eduard Fischer, Georg August Freund 
 פרסים והוקרה:  חבר זר של החברה המלכותית (30 באפריל 1863) 
 
היינריך גוסטב מגנוס (בגרמנית: Heinrich Gustav Magnus; ‏IPA: [ˈhaɪ̯nʁɪç ˈɡʊsta(ː)f ˈma(ː)ɡnʊs];‏ 2 במאי 1802 – 4 באפריל 1870) היה כימאי ופיזיקאי גרמני, יהודי מומר. שהתפרסם בניסוייו. את עיקר הקריירה המדעית שלו עשה באוניברסיטת הומבולדט של ברלין, מחקריו המאוחרים התמקדו בפיזיקה, בדגש על הידרודינמיקה ותרמודינמיקה, אף שהכשרתו העיקרית הייתה בכימיה.
ידוע על שם אפקט מגנוס, ועל שם תרכובת אורגנית שיצר ומכונה "המלח הירוק של מגנוס" (אנ') חוק המעגלים ההומוגניים שניסח בתחום התרמואלקטריות, קרוי אף הוא על שמו 'חוק מגנוס'.
מגנוס לא השתמש בשמו הראשון 'היינריך' והיה מוכר בחייו בשם 'גוסטב מגנוס' בלבד. הוא נולד למשפחה יהודית ולפי האנציקלופדיה היהודית המיר את דתו לנצרות פרוטסטנטית. אחיו הבכור הוא הצייר הגרמני אדוארד מגנוס.
האמן הגדול מכולם

| --- | --- |

כרזת הסרט הרשמית
 בימוי:  מייקל גרייסי 
 הופק בידי:  לורנס מארק פיטר צ'רנין ג'וניו טופינג
 תסריט:  ביל קונדון, ג'ני ביקס 
 עריכה:  ג'ו הוטשינג 
 שחקנים ראשיים:  יו ג'קמן מישל ויליאמס זאק אפרון זנדאיה רבקה פרגוסון
 מוזיקה:  ג'ון דבני, פאסק ופול 
 צילום:  סימוס מק'גרבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Chernin Entertainment Seed Productions Laurence Mark Productions TSG Entertainment
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 25 בדצמבר 2017 ישראל 28 בדצמבר 2017
 משך הקרנה:  105 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  דרמה היסטורית מחזמר
 תקציב:  84 מיליון דולר אמריקני
 הכנסות:  435 מיליון דולר אמריקני
 הכנסות באתר מוג'ו:   greatestshowman
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
האמן הגדול מכולם (באנגלית: The Greatest Showman) הוא סרט מוזיקלי מסוגת דרמה היסטורית שנכתב על ידי ג'ני ביקס וביל קונדון ובוים על ידי הבמאי מייקל גרייסי. הסרט מגולל את הדרך בה פי. טי. ברנום יצר את "קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי" והקנה לעצמו פרסום נרחב ברחבי העולם. בסרט מככבים יו ג'קמן כפי. טי. ברנום, מישל ויליאמס, זאק אפרון, זנדאיה ורבקה פרגוסון. הסרט יצא לאקרנים ב-25 בדצמבר 2017. בישראל, הסרט יצא לאקרנים ב-28 בדצמבר 2017.
הסרט הפך להצלחה קופתית מפתיעה והכניס 433 מיליון דולר ברחבי העולם. הפסקול שלו זכה גם הוא להצלחה מרשימה ונמכר, לפי אתר בילבורד, ביותר ממיליון עותקים בארצות הברית.
רקע

הסרט מגולל את סיפור חייו של פי. טי. ברנום ואת התהליך שהוביל אותו לייסוד "קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי", מה שהקנה לו שם ופרסום עולמי נרחב, בד בבד עם בחינת מערכות היחסים שניהל ברנום עם הסובבים אותו במקביל לפתיחת וייסוד הקרקס.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| יו ג'קמן | פי. טי. ברנום |  |
| אליס רובין | פי. טי. ברנום | פי. טי. ברנום בצעירותו. |
| זיו זייפמן | פי. טי. ברנום | פי. טי. ברנום בצעירותו (קול שירה). |
| מישל ויליאמס | צ'אריטי ברנום | אשתו של ברנום. |
| סקיילר דאן | צ'אריטי ברנום | צ'אריטי בצעירותה. |
| רבקה פרגוסון | ג'ני לינד |  |
| לורן אלרד | ג'ני לינד | קול שירה |
| זאק אפרון | פיליפ קרלייל |  |
| זנדאיה | אנדי "אן" וילר | אחותו של וי. די וילר. |
| קיילה סטל | לטי לוץ | האישה המזוקנת |
| פול ספארקס | ג'יימס גורדון בנט האב |  |
| שאנון הולצאפפל | הנסיך קונסטנטין | האיש בעל הקעקועים. |
| יאיא עבדול-מאטין השני | וי. די. וילר | אקרובט ואחיה של אן. |
| סם האמפרי | צ'ארלס סטרטון | אמן נמוך קומה הידוע בשם הבמה "גנרל טום אצבעוני". |
| אריק אנדרסון | מר או'מאלי | עוזרו של פי. טי. ברנום וקופאי בקרקס, כייס לשעבר. |
| נטשה ליו בורדיזו | דנג יאן | אקרובטית ומומחית סכינים סינית. |
| פאול ספרקס | ג׳יימס גורדן בנט | מבקר תיאטרון ובעליו של ״ניו יורק הראלד״. |
| ראדו ספינגל | ״הענק האירי״ | הזדהה כ״ואסילי פאלאווס״. |
| לוצ׳ינו אקונה ג׳וניור | ״איש כלב״ | מבוסס על פדור ג׳פטיצ׳ו. |
| דניאל אברידג' | ״האיש השמן בעולם״ | שקל 500 פאונד על פי דבריו, פי. טי. שיווק אותו במשקל של 750 פאונד. |
| שולר הנזלי | מנהיג המוחים |  |
| אוסטין ג'ונסון | קרוליין ברנום | בתם של פי. טי. וצ'אריטי. |
| קמרון סילי | הלן ברנום | בתם של פי. טי. וצ'אריטי. |
| ויל סוונסון | פילו ברנום | חייט, אביו של פי. טי. |
| פרדריק לה-נה | בנג'מין האלט | אביה של צ'אריטי |
| קתרין מייזל | האנה האלט | אמה של צ'אריטי |
| גייל ראנקין | המלכה ויקטוריה |  |
פסקול

בנג' פאסק וג'סטין פול כתבו את שירי הסרט.
פסקול > רשימת שירים

| מס' | שם | ביצוע | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | The Greatest Show  | יו ג'קמן, זאק אפרון, זנדאיה וקיילה סטל | 5:02 |
| 2. | A Million Dreams  | זיו זייפמן, יו ג'קמן ומישל ויליאמס | 4:29 |
| 3. | A Million Dreams ‏(Reprise)  | יו ג'קמן, אוסטין ג'ונסון וקמרון סילי | 1:00 |
| 4. | Come Alive  | יו ג'קמן, קיילה סטל, זנדאיה ודניאל אברידג' | 3:45 |
| 5. | The Other Side  | יו ג'קמן וזאק אפרון | 3:34 |
| 6. | Never Enough  | לורן אלרד | 3:27 |
| 7. | This Is Me  | קיילה סטל | 3:54 |
| 8. | Rewrite the Stars  | זאק אפרון וזנדאיה | 3:37 |
| 9. | Tightrope  | מישל ויליאמס | 3:54 |
| 10. | Never Enough ‏(Reprise)  | לורן אלרד | 1:20 |
| 11. | From Now On  | יו ג'קמן | 5:49 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 39:51 |
ב-16 בנובמבר 2018, שוחרר אלבום רמיקס תחת השם: "The Greatest Showman: Re-imagined", ובו גרסאות כיסוי של שירי הפסקול מבוצעים על ידי אמנים כמו ג'יימס ארתור ואן-מארי, שרה ברליס, קלי קלרקסון, קשה, פינק, פאניק! אט דה דיסקו ועוד.
פסקול > מועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרס גלובוס הזהב | השיר המקורי הטוב ביותר - קולנוע | "This Is Me" | זכייה |
פסקול > מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 53 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 63 |  |
הפקה

הפרויקט על הסרט הוכרז לראשונה בשנת 2009, ואיתו הוכרז כי יו ג'קמן יככב בתפקיד הראשי. באוגוסט 2011, חברת ההפצה פוקס המאה ה-20 שכרה את מנהל הפרסומות ואמן האפקטים חזותיים, מייקל גרייסי, לתפקיד ביום הסרט. באותו השלב, הסרט נועד להוות דרמה היסטורית לחלוטין, ללא אלמנטים מוזיקליים כגון שירים או ריקודים, אך בעקבות התערבותו של גרייסי בפרויקט, הסרט התפתח למחזמר. לדברי ג'קמן בין השיקולים שעיכבו את הפקת הסרט במשך שבע שנים היה, בין השאר, חוסר נכונותם של האולפנים לקחת סיכון נגד המחזמר המקורי שנכתב על חייו של פי. טי. ברנום.
תפקידה של ג'ני לינד היה מיועד במקור עבור השחקנית אן האת'ווי, אבל רבקה פרגוסון קיבלה את התפקיד במקומה. ב-15 ביוני 2016 דווח כי זאק אפרון ניהל משא ומתן עם האולפנים עבור תפקיד בסרט. לאחר מכן, ביולי 2016, מישל ויליאמס לוהקה לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

החזרות לקראת הסרט החלו באוקטובר 2016 בניו יורק, ואילו הצילומים הראשיים החלו ב-22 בנובמבר 2016.
הפצה

במקור, הסרט היה אמור לצאת לאקרנים ב-25 בדצמבר 2016, אך תאריך יציאתו נדחה לשנה מאוחר יותר, בשל שיקולי האולפנים שרצו למנוע תחרות מול הסרט "לה לה לנד".
הערות שוליים

↑   איתמר זהר, המבקרים שנאו את הסרט "האמן הגדול מכולם", הקהל לא מפסיק לשיר, באתר הארץ, 22 בינואר 2018
↑  Brent Lang, Hugh Jackman on ‘The Greatest Showman,’ Saying Goodbye to Wolverine and Turning Down Bond, Variety, ‏2017-12-05 (באנגלית אמריקאית)
1 2   איתמר זהר, לפני ג'סטין וקניה: פסקול "האמן הגדול מכולם" - הראשון שמכר מיליון עותקים השנה בארה"ב, באתר הארץ, 16 ביוני 2018
↑  Jon Burlingame, ‘This Is Me’ From ‘The Greatest Showman’ Is an Anthem for Outcasts, Variety, ‏2018-01-05 (באנגלית אמריקאית)
↑  Nofar Vahash, רגע לפני גיל 50, יו ג'קמן עושה סרט אחר לגמרי ומתחיל לקבל את עצמו, באתר האמן הגדול מכולם | רגע לפני גיל 50, יו ג'קמן מתחיל לקבל את עצמו, ‏2018-01-07
↑  מאיר שניצר, ‏"האמן הגדול מכולם": הלל לגסי הרוח שהפכו את אמריקה למה שהיא, באתר מעריב אונליין, 6 בינואר 2018
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2018: מריוס די וריאס וג'סטין הורוויץ - La La Land | פרס גראמי לאלבום אוסף הפסקול למדיה החזותית הטוב ביותר  2019: יו ג'קמן ואמנים שונים - The Greatest Showman | הבא: 2020: ליידי גאגא ובראדלי קופר - A Star Is Born |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810585617205606  BNE: XX5797774  BnF: cb45545408x (data)  GND: 1200679377  LCCN: no2017167398  VIAF: 1709151535361302890001   WorldCat (עם VIAF): 1709151535361302890001
היינריך גייסלר

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1814 Igelshieb, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  24 בינואר 1879 (בגיל 64) בון, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן של בון 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בון 
 מוסדות:  אוניברסיטת בון 
 תרומות עיקריות
 המצאת שפופרת גייסלר, שהייתה שפופרת קתודית עשויה זכוכית
 
יוהאן היינריך וילהלם גייסלר (26 במאי 1814 - 24 בינואר 1879) היה פיזיקאי גרמני הידוע בעיקר בזכות המצאת שפופרת גייסלר, שהייתה שפופרת קתודית עשויה זכוכית, שבה ניתן היה לצפות בהתפרקויות חשמליות בין אלקטרודות הנמצאות באזור השאוב מאוויר.
הוא נולד בתורינגיה לאב שהיה מהנדס ועסק בייצור זכוכית.
שפופרת גייסלר
בשנת 1855 השתתף בתערוכה עולמית בפריז וקיבל מדליית זהב על מכשירי מדידה שונים. ההמצאות שלו היו פריצת דרך שנתנה אפשרות לבניית מכשירים שונים כולל מנורות פלואורסצנט וטלוויזיות.
בשנת 1868 הוזמן לאוניברסיטת בון ולימד שם עד מותו.
הארון פארוקי

| --- | --- |

 לידה:  9 בינואר 1944 Nový Jičín, צ'כיה 
 פטירה:  30 ביולי 2014 (בגיל 70) ברלין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  האקדמיה הגרמנית לקולנוע ולטלוויזיה ברלין 
 מעסיק:  האוניברסיטה לאמנויות בברלין, אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 פרסים והוקרה:  פרס פטר וייס (2002)  פרס על שם וילהלם לות (2009) 
 www.harunfarocki.de
 
הארון פארוקי (9 בינואר 1944 - 30 ביולי 2014) היה קולנוען, סופר ומרצה לקולנוע גרמני.
חיים מוקדמים וחינוך

פארוקי נולד כהארון אל אוסמן פארוקי בעיר נוביי ג'יצ'ין שכיום נמצאת בצ'כיה. אביו, עבדול קודוס פארוקי, היגר לגרמניה מהודו בשנות העשרים של המאה ה-20. אמו הייתה ממוצא גרמני, ופונתה מברלין בזמן הפצצת בעלות הברית על גרמניה. לאחר מלחמת העולם השנייה פארוקי ומשפחתו עברו לחיות בהודו ובאינדונזיה ובשנת 1958 המשפחה כולה חזרה לגרמניה והתיישבה בהמבורג.
פארוקי למד ב"אקדמיה לקולנוע וטלוויזיה" בברלין (Deutsche Film- und Fernsehakademie Berlin) בין השנים 1966–1968. הוא הושפע עמוקות מברטולט ברכט וז'אן-לוק גודאר, ומאמצע שנות השישים החל ליצור סרטים שהיו למעשה מאמרים לא נרטיביים ועסקו בעיקר בפוליטיקה של הדימוי, והמדיום הקולנועי. הוא ערך את כתב העת "Filmkritik" בין השנים 1974–1984.
בין השנים 1993–1999 פארוקי לימד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בהמשך כיהן כפרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בווינה. הוא נפטר במפתיע ב־30 ביולי 2014, כשהוא בן 70.
עבודה

פארוקי יצר למעלה מ-90 סרטים, רובם המכריע סרטי תעודה ניסיוניים קצרים.
עבודתו של פארוקי נכללה בקרנגי אינטרנשיונל 2004–2005 במוזיאון קרנגי לאמנות בפיטסבורג. פנסילבניה.
סרטים (מבחר)

(D = במאי, E = עורך, S = תסריט, P = הפקה, A = שחקן)
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
חיים אישיים

פארוקי היה נשוי לאורסולה לפקס (Ursula Lefkes) משנת 1966 ועד לפטירתה ב-1996. לזוג נולדו בנות תאומות. בשנת 2001 הוא נישא לאשתו השנייה, אנטיה אהמן (Antje Ehmann).
מאמרים אקדמיים

היסטוריות משולבות. הווידוגרמות המהפכות של הארון פארוקי ואנדריי ויג'יקה.
פנטנבורג, וולקר: "פארוקי / גודאר: סרט כתיאוריה". אמסטרדם: הוצאת אוניברסיטת אמסטרדם 2015.
הערות שוליים

↑  Forbes, Alexander (31 ביולי 2014). "Harun Farocki, Celebrated Filmmaker, Dead at 70". Artnet. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Margalit Fox (3 August 2014), Harun Farocki, Filmmaker of Modern Life, Dies at 70 New York Times.
↑  Germany, SPIEGEL ONLINE, Hamburg. "Einflussreicher Filmemacher: Harun Farocki ist tot - SPIEGEL ONLINE - Kultur". Spiegel.de. נבדק ב-22 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Harun Farocki - Bilder, die die Welt zerlegen". TagesSpiegel.de. נבדק ב-22 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Carnegie International Exhibition - Michael Maltzan Architecture". MMaltzan.com. נבדק ב-22 במרץ 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424352405171  PLWABN: 9810649291805606  BIBSYS: 98049743  BnF: cb13595313p (data)  CANTIC: a11311642  CiNii: DA11549252  GND: 119157152  ISNI: 0000 0001 2121 7346  KulturNav: 8132a6ef-f697-48b6-854c-cf0c7a863ef0  LCCN: n98066757  NKC: mub2012677234  NSK: 000606237  NTA: 071430156  PIC: 320473  RERO: 02-A003232005  RKD: 214374  SNAC: w6qs2c9m  SUDOC: 050818414  ULAN: 500375238  VIAF: 14943226   WorldCat (עם VIAF): 14943226
הבולים של קיונגה

קְיוֹנְגָה הוא שמו של חבל ארץ במזרח אפריקה, אשר בראשית המאה ה-20 הבעלות עליו הייתה נתונה במחלוקת בין האימפריה הגרמנית שהחזיקה בו והאימפריה הפורטוגזית שתבעה עליו בעלות. הוא נכבש על ידי צבא פורטוגל בשנת 1916, וכחלק מן הפעילות לבסס את ריבונותה במקום הנפיקה פורטוגל ארבעה בולי דואר ועליהם שם המושבה.
קיונגה, 1916, הדפס רכב על בול של המושבה לורנסו מרקש משנת 1911
מפה משנת 1906 המציגה את היישוב קיונגה, מדרום לנהר רוומה
הרקע להנפקת הבולים

בשלהי המאה ה-19 נוצרה מחלוקת בין האימפריה הפורטוגזית ובין האימפריה הגרמנית סביב הבעלות על חבל ארץ מדרום לשפך הנהר רוֹבוּמָה (הנקרא היום בשם נהר רוּבוּמָה (אנ')). בשנת 1892 השתלטו הגרמנים בכוח על האזור שבמחלוקת, אשר זכה לכינוי "משולש קיונגה", והקימו מאחז צבאי בכפר קיונגה. מחאות הפורטוגלים לא עזרו, והאזור נשאר בבעלות גרמנית עד מלחמת העולם הראשונה.
ב-9 במרץ 1916 הכריזה גרמניה מלחמה על פורטוגל. כחודש לאחר מכן, ב-10 באפריל 1916, שלחו הפורטוגלים כוח צבאי מן המושבה מוזמביק, כבשו את קיונגה מידי הגרמנים, והכריזו עליה כמושבה פורטוגלית.
כחלק מהחזרת החיים באזור לסדרם, וכאמירה פוליטית שנועדה לקבע את אחיזתם בחבל הארץ שכבשו, החליטו הפורטוגלים להנפיק בולי דואר לשימוש התושבים במושבה החדשה.
הנפקת הבולים

ב-29 במאי 1916 הונפקה סדרה בת ארבעה בולים, וזאת באמצעות הוספת הדפס רכב על בולים ישנים של המושבה הפורטוגלית לוֹרִנְסוּ מֶרְקֵיש שנותרו במחסני הדואר.
הנפקת הבולים > הבולים המקוריים של לורנסו מרקיש

בין השנים 1898 עד 1903 הנפיקה פורטוגל בהדרגה סדרת בולים חדשה לשימוש במושבה לורנסו מרקיש. בסיום תהליך ההנפקה כללה הסדרה 23 בולים שונים בערכים נקובים שבין חצי ראיס עד 700 ראיס. הבולים, עליהם הופיעה דמותו של המלך קרלוש הראשון, הודפסו בכמויות גדולות מאוד ושימשו במהלך השנים שלאחר מכן כתשתית להוספת הדפסי רכב מסוגים שונים. בין הבולים שהודפסו בתחילת תהליך ההנפקה, בשנת 1898, נכלל בול בצבע כחול שערכו הנקוב 100 ראיס.
המלך קרלוש הראשון נרצח יחד עם בנו בשנת 1908, ובשנת 1910 הפכה פורטוגל לרפובליקה. בעקבות זאת התווספו על בולי פורטוגל ומושבות האימפריה הפורטוגזית הדפסי רכב עם המילה "רפובליקה". בשנת 1911 הוטבע הדפס רכב דומה גם על הבולים של לורנסו מרקיש.
הבול המקורי שהודפס בשנת 1898.
הבול בתוספת הדפס הרכב "רפובליקה" משנת 1911.
בשנת 1913 שונתה שיטת המטבע בפורטוגל ובמושבותיה. השיטה הישנה שהתבססה על מטבע בשם מילראיס שהתחלק ל-1000 ראיס הוחלפה במטבע בשם אסקודו שהתחלק ל-100 סנטבוס. בעקבות זאת הונפקו בולים חדשים שערכיהם נקובים באסקודו, ורבים מן הבולים הישנים נותרו במחסני הדואר ללא שימוש. בשנת 1916 הוחזרו חלק מן הבולים לשימוש תוך כדי הוספת הדפס רכב עם המילה "רפובליקה".
הנפקת הבולים > הבולים שהונפקו עבור קיונגה

כשנדרשו אנשי הדואר להכין במהירות בולים עבור המושבה החדשה קיונגה, לא היה להם מספיק זמן להדפיס בולים חדשים, והם בחרו בפתרון הפשוט ביותר. במחסני הדואר של המושבה הפורטוגלית הקרובה ביותר, לורנסו מרקיש, היה מלאי גדול מאוד של בולים ישנים מן הטיפוס שהונפק בשנת 1898, בערך נקוב של 100 ראיס. על בולים אלו נוספו שלושה הדפסי רכב:
במרכז הבול, באלכסון, הודפסה המילה "רפובליקה".
בחלקו העליון של הבול הודפס ריבוע שהסתיר את הערך הנקוב הישן שבפינה הימנית, ומשמאלו הודפס הערך הנקוב החדש.
בחלקו התחתון של הבול הודפס שמה של המושבה החדשה, קיונגה.
לא ברור מה היה סדר הטבעת ההדפסים השונים, אולם לדעת מרבית החוקרים הסדר היה: "רפובליקה", "ערך נקוב", "קיונגה".
ארבעת הערכים הנקובים שהונפקו נועדו לשמש למטרות הבאות:
חצי סנטבו - התעריף למשלוח דברי דפוס.
סנטבו אחד - התעריף למשלוח גלויה בפנים הארץ.
שני סנטבוס וחצי - התעריף למשלוח מכתב בפנים הארץ.
חמישה סנטבוס - התעריף למשלוח מכתב לחו"ל.
ערך נקוב ½ סנטבו.
ערך נקוב 1 סנטבו.
ערך נקוב ½2 סנטבו.
ערך נקוב 5 סנטבו.
השימוש בבולי קיונגה

בולאים בכל רחבי העולם גילו בתקופת מלחמת העולם הראשונה עניין רב בהנפקות שבוצעו כחלק ממהלכי הקרבות, ובבולים שנועדו לשימוש באזורים שנכבשו על ידי הצבאות השונים. גם בולי קיונגה זכו להתעניינות רבה, ואלפי עותקים מן הבולים החדשים נמכרו לסוחרי בולים שהציעו אותם ללקוחותיהם.
רוב המעטפות שנשלחו מן המושבה הפורטוגלית לחו"ל הועברו אל המושבה לורנסו מרקיש, שם נבדקו על ידי הצנזורה הצבאית (כמתחייב מתנאי המלחמה). מלורנסו מרקיש הועברו המכתבים בספינות הדואר אל מרכזי המיון באירופה ובארצות הברית.
הפסקת השימוש בבולי קיונגה

בתום מלחמת העולם הראשונה עלתה שאלת הבעלות על חבל קיונגה לדיון כחלק מועידת השלום שהתקיימה בפריז. במסגרת חוזה ורסאי נקבע כי נהר רובומה ישמש כגבול בין המושבות הפורטוגליות שמדרום לנהר ובין המושבות הבריטיות שמצפון לו. ביום 10 בינואר 1920 הוענק לפורטוגל על ידי חבר הלאומים מנדט על משולש קיונגה.
ביום 2 באפריל 1920 נחקק רשמית בפורטוגל חוק המטמיע את אזור משולש קיונגה כחלק ממוזמביק.
פורטוגל לא המתינה לסיום הדיונים ברמה הבינלאומיות, ובחודש ספטמבר 1919 היא העבירה את האחריות לניהול המושבה אל המרכז במוזמביק. החל ממועד זה בוטל השימוש בבולי קיונגה והם הוחלפו בבולי מוזמביק.
מעמד בולי קיונגה בקרב האספנים

הפופולריות של בולי קיונגה בקרב האספנים בתקופת מלחמת העולם הראשונה ומיד לאחריה הובילה להנפקה של אלפי עותקים מן הבולים, ורבים מהם נשמרו. ניתן לרכוש את ארבעת הבולים, חתומים או לא חתומים, במחיר של כמה עשרות דולרים.
מרבית הבולים שנלקחו מן המחסנים בלורנסו מרקיש ושימשו להדפסת בולי קיונגה היו ללא שכבת דבק בצדם האחורי, וזאת עקב תנאי הלחות באזור. רק לחלק קטן מן הבולים הייתה שכבת דבק בצדם האחורי, ואלו זוכים לביקוש גבוה יותר בקרב האספנים. בקטלוגי הבולים מוערך מחירם של בולים עם דבק בכ-50 אחוזים יותר מן הבולים חסרי הדבק.
בשוק הבולאי ידועים כיום כ-50 מעטפות וגלויות המבוילות בבולי קיונגה ונותרו בשלמותן. לפחות כ-30 מהן נשלחו בפועל באמצעות הדואר (דבר הניכר מן החותמות וסימני הצנזורה המוטבעים עליהן) והיתר הוכנו ככל הנראה כמחווה עבור אספני בולים. פריטים אלו זוכים לביקוש גבוה והם קשים להשגה.
לקריאה נוספת

Mackay Robin(Ed), Kionga, International Encyclopedia of Stamps, IPC, 1970, p. 1079
Kenneth A. Wood, Kionga, This is Philately, p. 391
סטיוארט רוסיטר וג'ון פלואר, אטלס בולי העולם, כרטא, 1989, עמ' 297
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7  John Kevin Doyle, Philatelic Censuses
1 2  Scott Standard Postage Stamp Catalogue, 2013, Volume 4, p. 206
1 2  Scott Standard Postage Stamp Catalogue, 2013, Volume 4, p. 671
↑  Scott Standard Postage Stamp Catalogue, 2013, Volume 4, p. 672
↑  Kionga Triangle, Portuguese Occupation in WW1
↑  International Encyclopedia of Stamps, p. 1079