stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זק"א
זק"א בעולם

במהלך דיון שנערך בבית הדין הבינלאומי לצדק בהאג, על גדר ההפרדה[דרוש מקור]. קבוצת מתנדבים יצאה להציג מיצג-מחאה מול בית הדין, שלד של אוטובוס מפויח שנהרס בפיגוע התאבדות. מאוחר יותר, האוטובוס והתמונות הוטסו לוושינגטון די. סי. על מנת ליצור לחץ ציבורי בארצות הברית לפעול כנגד הטרור הפלסטיני.
הארגון שלח מתנדבים לסייע לנפגעי אסון הצונמי בדרום-מזרח אסיה בסוף שנת 2004. בשנת 2009 הוקמו סניפים של זק"א במדינות נוספות ברחבי העולם, על מנת להיערך טוב יותר למקרי חירום שונים.
כמו כן בשנת 2022 שלחה צוותים רפואיים לסייע לאוקראינה בעקבות מלחמת רוסיה-אוקראינה.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  חיים צרפתי, "מיתוס של לידה מחדש"? תהליכי צמיחתו והתמסדותו של ארגון זק"א בישראל (2003-1994) בתוך: נעמי לבנקרון וענת שטרן, עורכות, משטרה והיסטוריה, גיליון מס׳ 4 תשפ"ג 2022 בית מורשת משטרת ישראל
↑  אביחי דלאל, זה המחליף של יהודה משי-זהב כיושב ראש זק"א, באתר אייס, 5 בספטמבר 2021
↑   שוקי שדה, "קרדיט ברק שרעבי חובה!!"; הכאוס של ארגוני ההצלה, באתר TheMarker‏, 18 במרץ 2016
↑   הילו גלזר, המירוץ לחלל — הקרב בין זק"א ארצי לזק"א תל אביב, באתר הארץ, 20 ביולי 2017
↑  קלמן ליבסקינד, איפה הכסף? מיליוני שקלים לא הגיעו לקופת זק"א, באתר nrg‏, 14 בפברואר 2014
↑  ישראל פלר (26 אפר' 2018). "מטפסים במעלה ההר". משפחה. No. 1354. p. 27. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  לא מדובר בארגון "איחוד הצלה", שהוקם מאוחר יותר, אלא בארגונים שונים שנשאו שם זה (שגם עליו רבו המחלוקות), כמתואר בערך האמור ובערך "הצלה ישראל"
↑  אפרת וייס, משי זהב: "הפעולות שלי היום - כפרה על המרד בעבר", באתר ynet, 29 באפריל 2003
↑  ידידיה בן אור, זק"א: נעטוף את גופות המחבלים בשקיות שחורות, באתר ערוץ 7, 13 באוקטובר 2015
↑  אילנה שטוטלנד, ‏"חשכו עינינו": על המראות הקשים בזירות הטבח, ההתמודדות הנפשית ותחושת השליחות, באתר מעריב אונליין, 11 באוקטובר 2023
↑  הזוועה בנגב: זק"א איתר למעלה מ-100 גופות נרצחים בקיבוץ בארי, 100 גופות אותרו בקיבוץ ניר עוז, חדשות באר שבע והנגב, 9 באוקטובר 2023
1 2  שרי שיין, ‏אנשי זק"א על מבצע חילוץ הגופות: "הם פשוט התעללו בכל אחד ואחת, שרפו ילדים, תינוקות", באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2023
↑  רועי אבן, ‏העולם נחרד מהזוועות בכפר עזה: "ערפו ראשים של ילדים", באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2023
↑  נוה יוסף, עובדי זק"א מבקשים למנות כונס נכסים לעמותה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 8 בספטמבר 2005
↑   יהושע בריינר, ארגון זק"א ירושלים ניפח נתונים וקיבל על בסיסם מיליוני שקלים מהמדינה, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2022
↑   יהושע בריינר, מתנדב לשעבר בזק"א ירושלים: היינו 80 ביחידה ובהנהלה דיווחו על 400, באתר הארץ, 19 בדצמבר 2022
↑  יוסי מזרחי, ‏תחקיר: העמותות שמתחזות לארגון זק"א ומתרימות כספים מהציבור, באתר ‏מאקו‏, 25 ביולי 2022
↑  עקיבא ווייס, מיכאל שמש ומשה שטיינמץ, אחרי העדויות על פגיעות מיניות: משי-זהב השעה עצמו מזק"א וויתר על פרס ישראל, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 12 במרץ 2021
↑  עמרי מניב, ‏חשיפה: ארגון זק״א הפעיל חוקרים כדי להכפיש פעיל חברתי שלחם בעבירות מין בחברה החרדית, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2023
1 2   אהרן רבינוביץ, צה"ל הטיל על זק"א לפנות גופות מהעוטף, במקום על חייליו – והיה לזה מחיר, באתר הארץ, 29 בינואר 2024
↑   ציוץ של שימי שפר ברשת החברתית אקס (טוויטר), 29 בינואר 2024
↑  יחידות זק"א, באתר זק"א
↑  דודי נסים, על מי מנוחות: "זק"א" משיקה יחידת צוללנים, באתר ynet, 23 בינואר 2006
↑  "חיזוק משמעותי": בזק"א חונכים מכשיר סונאר, באתר רדיו קול חי, ‏6 לדצמבר 2018
↑  פרויקט ההדסטראט של המכשיר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410630105171  LCCN: no2003037641  VIAF: 146922086   WorldCat (עם VIAF): 146922086 
אמבולנס משוריין של זק"א לאזור יהודה ושומרון
נשיא מדינת ישראל יצחק הרצוג מבקר בשדרות ונפגש עם מתנדבי זק"א במהלך מלחמת חרבות ברזל, אוקטובר 2023
העיניים שראו הכל: סיפורו האישי של מתנדב זק"א - יוסי לנדאו, בתערוכת סיפורי גבורה באשדוד
מנכ"ל זק"א דובי ויסנשטרן לאחר טבח שבעה באוקטובר
וירג'יניה וייד

| --- | --- |

 לידה:  10 ביולי 1945 (בת 79) בורנמות', אנגליה
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 מקום מגורים:  בריטניה
 גובה:  1.70 מטר
 יד חובטת:  ימין
 פעילות כמקצוענית:  1968–1986 (כ־18 שנים)
 סה"כ פרסים שצברה:  1,542,278 דולר אמריקאי 
 יחידים
 מאזן קריירה:  328-829
 דירוג שיא:  2 (1975)
 זכיות בטורנירים:  3 (טורנירי גראנד סלאם)
 זוגות
 מאזן קריירה:  48-42
 דירוג שיא:  1 (1973)
 זכיות בטורנירים:  4 (טורנירי גראנד סלאם)
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 7 (3 ביחידות, 4 בזוגות)
 אליפות אוסטרליה הפתוחה:  זכייה (1972)
 אליפות צרפת הפתוחה:  רבע גמר (1970, 1972)
 וימבלדון:  זכייה (1977)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1968)
 
שרה וירג'יניה וייד, קצינה (באנגלית: Sarah Virginia Wade, OBE;‏ נולדה ב-10 ביולי 1945) היא טניסאית עבר אנגלייה. אחת הטניסאיות הבולטות בעולם בשנות ה-70, דורגה במקום השני בעולם בשנת 1975. היא זכתה ב-7 תוארי גראנד סלאם, מהן 3 זכיות ביחידות ו-4 זכיות בזוגות נשים. היא הטניסאית הבריטית היחידה שזכתה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם.
קריירה

בהיותה בת שנה עברה וייד עם משפחתה לדרבן דרום אפריקה. אביה שימש כראש הכנסייה של העיר. שם למדה לשחק טניס. כשסיים את שליחותו חזרה המשפחה לאנגליה בגיל 15. ב-1966 היא סיימה את לימודי התואר הראשון שלה במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטת סאסקס.
במסגרת טורנירי גראנד סלאם היא השתתפה ב-10 משחקי גמר בתחרויות לזוגות נשים וזכתה ב-4 תארים, עם מרגרט קורט מאוסטרליה.
באליפות צרפת הפתוחה היא לא הצליחה להתברג מעבר לשלב רבע הגמר בתחרויות לנשים, אך זכתה בתחרויות לזוגות נשים.
לאחר הפרישה היא עסקה בפרשנות טניס וגם נבחרה לוועדה המארגנת של אליפות וימבלדון.
בשנת 1986 היא זכתה בעיטור, קצינה במסדר האימפריה הבריטית.
גמרי גראנד סלאם יחידות

| תוצאה | שנה | טורניר | יריבה בגמר | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| זכייה | 1968 | אליפות ארצות הברית הפתוחה | ארצות הברית בילי ג'ין קינג | 6–4, 6–2 |
| זכייה | 1972 | אליפות אוסטרליה הפתוחה | אוסטרליה איבון גולגונג | 6–4, 6–4 |
| זכייה | 1977 | אליפות וימבלדון | הולנד בטי שטוב | 4–6, 6–3, 6–1 |
סיכום השתתפות בגראנד סלאם יחידות

| תחרות | 1962 | 1963 | 1964 | 1965 | 1966 | 1967 | 1968 | 1969 | 1970 | 1971 | 1972 | 1973 | 1974 | 1975 | 1976 | 1977 | 1977 | 1978 | 1979 | 1980 | 1981 | 1982 | 1983 | 1984 | 1985 | יחס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אליפות אוסטרליה הפתוחה | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | זכייה | רבע גמר | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | סיבוב שני | סיבוב שני | סיבוב שני | 1 / 5 |
| אליפות צרפת הפתוחה | - | - | - | - | - | סיבוב רביעי | - | סיבוב שני | רבע גמר | סיבוב ראשון | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שני | - | - | - | - | - | סיבוב שני | סיבוב שלישי | סיבוב רביעי | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | סיבוב ראשון | סיבוב שני | 0 / 14 |
| אליפות וימבלדון | סיבוב שני | סיבוב שני | סיבוב שני | סיבוב רביעי | סיבוב שני | רבע גמר | סיבוב ראשון | סיבוב שלישי | סיבוב רביעי | סיבוב רביעי | רבע גמר | רבע גמר | חצי גמר | רבע גמר | חצי גמר | זכייה | זכייה | חצי גמר | רבע גמר | סיבוב רביעי | סיבוב שני | סיבוב שני | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | 1 / 24 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה | - | - | סיבוב רביעי | סיבוב שני | רבע גמר | סיבוב רביעי | זכייה | חצי גמר | חצי גמר | - | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב שני | חצי גמר | סיבוב שני | רבע גמר | רבע גמר | סיבוב שלישי | רבע גמר | סיבוב שלישי | סיבוב שלישי | סיבוב ראשון | סיבוב שני | סיבוב שני | - | 1 / 20 |
| יחס | 0 / 1 | 0 / 1 | 0 / 2 | 0 / 2 | 0 / 2 | 0 / 3 | 1 / 2 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 2 | 1 / 4 | 0 / 4 | 0 / 3 | 0 / 2 | 0 / 2 | 1 / 2 | 1 / 2 | 0 / 2 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 3 | 0 / 4 | 0 / 4 | 0 / 3 | 3 / 63 |

| דירוג בסוף השנה |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  | 2 | 3 | 4 | 4 | 4 | 8 | 15 | 30 | 59 | 40 | 61 | 89 |  |
יחסי סורינאם–קובה

| יחסי סורינאם–קובה |
| --- | --- |
סורינאם: קובה


סורינאם: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
163,820: 110,860
אוכלוסייה
637,157: 10,958,298
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,782: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,936: 9,796

יחסי סורינאם–קובה הם היחסים הבילטרליים בין רפובליקת סורינאם לרפובליקה של קובה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-23 במרץ 1979.
היסטוריה

לאחר ההפיכה בסורינאם ב-1980, נשיא קובה פידל קסטרו היה ראש המדינה הראשון שהביע את ברכותיו לדסי באוטרסה, מנהיג ההפיכה. קובה הקימה שגרירות בפרמריבו ב-1981 שהתפתחה להיות הנציגות הדיפלומטית הגדולה ביותר בסורינאם. רצח מוריס בישופ (מנהיג השלטון הסוציאליסטי בגרנדה) ב-1983, והפלישה האמריקאית לגרנדה שהתרחשה לאחר מכן, הוביל להורדת הדרגה הדיפלומטית של שגריר קובה בסורינאם לדרגת ממונה על היחסים וגירוש 105 דיפלומטים ויועצים קובנים. המועצה הצבאית הלאומית בסורינאם הכחישה כי קיים קשר בין הגירוש לאירועים בגרנדה.
ב-1998 ערך נשיא סורינאם ז'ול וידנבוש ביקור ממלכתי בקובה, והבטיח לחדש את היחסים הדיפלומטיים. ב-2006 הוקמה מחדש שגרירות קובה בפרמריבו. בשנת 2011, התקיים ביקור ממלכתי של הנשיא דסי באוטרסה בקובה כדי לדון בפיתוח המסחר בין המדינות.
בשנת 2020, במהלך התפרצות מגפת הקורונה, נשלחו 50 רופאים לסורינאם. קובה סיפקה מלגות וחינוך רפואי לסטודנטים סורינאמים, אולם התוכנית בוטלה באוגוסט 2020. בעשור השלישי של המאה ה-21, פליטים קובנים השתמשו יותר ויותר בסורינאם כמדינת מעבר לארצות הברית. בינואר 2021, קבוצה של 500 קובנים נתקעה בעיירה סאות' דריין (אנ'), שם נמנעה מהם גישה לגיאנה, משם קיוו לתפוס טיסה לארצות הברית.
סחר

הסחר בין סורינאם לקובה הוא זניח. בשנת 2019 ייצאה סורינאם סחורה לקובה בשווי 242,000 דולר לקובה, כשהמוצרים העיקריים הם מעץ. קובה ייצאה סחורה בשווי 318,000 דולר, כשהמוצרים העיקריים הם פתילים מפוצצים.
נציגויות דיפלומטיות

לסורינאם יש שגרירות בהוואנה (בירת קובה) מאז 2003.
לקובה יש שגרירות בפרמריבו (בירת סורינאם) מאז 1981.
ראו גם

יחסי ארצות הברית–סורינאם
המהפכה הקובנית
דסי באוטרסה וראול קסטרו בפסגת הקהילייה הקריבית (2011)
אוליבר בלום

| --- | --- |

 לידה:  6 ביוני 1968 (בן 56) בראונשווייג, גרמניה
 שם לידה:  Oliver Ingo Blume 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת טונג'י  אוניברסיטת בראונשווייג לטכנולוגיה 
 מעסיק:  אאודי, סיאט, פולקסווגן 
 תפקיד:  מנכ"ל קבוצת פולקסווגן  מנכ"ל פורשה
 
אוליבר בלום (בגרמנית: Oliver Blum; נולד ב-6 ביוני 1968) הוא מנהל גרמני המשמש כמנכ"ל קבוצת פולקסווגן ומנכ"ל פורשה.
קריירה

בלום נולד בעיר בראונשווייג ובוגר לימודי הנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג. בשנת 1994 סיים תוכנית הכשרה של חברת אאודי. בגיל 28 היה מתכנן במחלקת פחחות וצבע בחברה. שלוש שנים לאחר מכן קיבל לידיו את האחריות על ייצור השלדה של אאודי A3. שנתיים לאחר מכן מונה לתפקיד עוזר מנהל ייצור בכיר. בשנת 2001 קיבל תואר דוקטור בתחום טכנולוגיית הרכב.
בשנת 2004 מונה לראש תחום התכנון בחברת סיאט ולאחר חמש שנים עבר לבצע תפקיד דומה בחברת פולקסווגן. ב-2013 מונה לאחראי על הייצור והלוגיסטיקה בדירקטוריון פורשה. ב-1 באוקטובר 2015 מונה למנכ"ל פורשה במקומו של מתיאס מילר שמונה למנכ"ל קבוצת פולקסווגן. בספטמבר 2022 מונה לתפקיד מנכ"ל קבוצת פולקסווגן, במקומו של הרברט דיס, במקביל לתפקידו בפורשה.
הערות שוליים

↑  שירות כלכליסט, מסתמן: מנכ"ל פורשה הבא - אוליבר בלום, באתר כלכליסט, 27 בספטמבר 2015
↑  תומר הדר, רעידת אדמה בפולקסווגן: המנכ"ל הרברט דיס פורש, באתר כלכליסט, 22 ביולי 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1103713043  VIAF: 31146635429841981065   WorldCat (עם VIAF): 31146635429841981065
שלום מרדכי שבדרון

ערך זה עוסק במהרש"ם מברז'ן. אם התכוונתם לנכדו רבי שלום מרדכי שבדרון מירושלים, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1835 כ"ז בניסן תקצ"ה בכפר סמוך לזלוטשוב, גליציה
 פטירה:  14 בפברואר 1911 (בגיל 75) ט"ז בשבט תרע"א
 מקום פעילות:  גליציה
 תקופת הפעילות:  ?–1911 
 השתייכות:  חסידות
 תחומי עיסוק:  רב ופוסק
 תלמידיו:  רבי שלום מוסקוביץ' אדמו"ר משאץ לונדון
 חיבוריו:  שו"ת מהרש"ם, דעת תורה גילוי דעת, שו"ת דרכי שלום, תכלת מרדכי, משפט שלום ועוד
רבי שלום מרדכי הכהן שבדרון (כ"ז בניסן תקצ"ה, 26 באפריל 1835 - ט"ז בשבט תרע"א, 14 בפברואר 1911), ידוע בכינויו המהרש"ם מברז'אן היה רב ופוסק מפורסם בגליציה.
תולדות חייו

נולד בכ"ז בניסן תקצ"ה (1835) לרבי משה הכהן בכפר ביעניוב סמוך לזלוטשוב שבגליציה, ומילדותו התפרסם בשקדנותו המופלגת. מסופר כי נהג ללמוד שש עשרה שעות ביממה ולא לישון יותר משלוש וחצי שעות. בצעירותו היה מחסידיו של רבי שלום רוקח מבעלזא, והיה גם אצל רבי מאיר מפרמישלאן. לאחר מכן החל לנסוע לרבי אברהם מסטרטין ולרבי יצחק אייזיק מזידיטשוב. לאחר פטירת הנ"ל היה נוסע לרבי דוד משה מצ'ורטקוב ולרבי מהוסיאטין. קיבל סמיכה להוראה (הורמנא דרבנן) בגיל צעיר מאוד מרבי יוסף שאול נתנזון מלבוב, והתחתן בגיל 16 עם בתו של ר' יקיר מבילקמין.
לאחר נישואיו התגורר תחילה בבילקמין אצל חותנו ואחר כך בזלוטשוב. סירב לקבל על עצמו רבנות ועסק במסחר יין, בקר ועצים, אך לאחר שפשט את הרגל נאלץ לקבל על עצמו רבנות.
כיהן ברבנות בפוטוק-זלוטי (תרכ"ז-תרל"א), אחר כך ביאזלוביץ (שם כתב את ספרו "משפט שלום") וכעבור שבע שנים מונה לאב"ד בקהילת בוצ'אץ'. בשנת תרמ"א התקבל לרבנות ברז'אן כמחליפו של רבי יצחק יהודה שמלקיש. בברז'אן כיהן ברבנות עד יום מותו בט"ז בשבט תרע"א. בשנותיו האחרונות נישא נישואים שניים לגיטל, בתו של הרב שמשון מרגליות מזלוזיץ ואלמנת הרב שמואל יצחק שור.
בנו היה הרב יצחק שבדרון. אחת מבנותיו נישאה לרב שלום רובינשטיין אב"ד לאנשי. נכדו, הקרוי על שמו, היה "המגיד הירושלמי" הרב שלום שבדרון. נכדו זה הוציא לאור רבים מספריו של סבו.
פועלו

המהרש"ם ייסד בברז'אן ישיבה בשם "תושייה".
שאלות הלכתיות נשלחו לרב שבדרון ממדינות רבות באירופה. החפץ חיים התייעץ בו[דרוש מקור]. על פי סיפור של מהר"ם שפירא מלובלין, סיים המהרש"ם את ספר ארבעה טורים לפחות מאה ואחת פעמים עד גיל 39. בתו סיפרה כי נהג לשנן את הלכות נטילת ידיים לפני כל סעודה, את הלכות ברכת המוציא במהלכה ואת הלכות ברכת המזון לפני הברכה. בכל סעודת מלווה מלכה היה עורך סיום על מסכתות שבת ועירובין, שאותן שינן מדי שבת.
פסיקתו הייתה מקורית ורבנים קנאים חלקו עליו. אחד הבולטים בהם היה רבי צבי הירש שפירא ממונקץ'. במהלך העימות ביניהם פרסם המהרש"ם את החיבור "גילוי דעת".
היה מעורב בהחלטות של כולל גליציה.
בלטה פסיקתו להתיר מצות מכונה בפסח על אף שהשתייך לעדת החסידים. כתב תשובות בנושאים אקטואליים, דוגמת שימוש בחשמל ושאלות רפואיות. כך למשל כתב (שו"ת ח"ב, סימן רמ"ו) כי הבערת חשמל בשבת - לא הייתה במשכן ולכן איננה אסורה מדאורייתא.
היה בקי במספר שפות ונהג להתייעץ עם רופאים ומומחים בשאלות מקצועיות הנוגעות לתחומם.
מספריו

חיבר כמה עשרות חיבורים שחלק מהם אבדו. את מרבית חיבוריו ההדיר בנו, הרב יצחק שבדרון (בעל ה"מנחת יצחק" על התוספתא), ואחריו המשיכו בעבודה זו גם בניו (ביניהם המגיד הירושלמי, רבי שלום שבדרון).
מחיבוריו שנדפסו:
שו"ת מהרש"ם בעשרה כרכים עם למעלה מאלפיים ושלוש מאות תשובות.
דעת תורה ציונים על שולחן ערוך אורח חיים ויורה דעה, נערך והורחב לכמה כרכים. נדפס בחלקים במשך שנים רבות.
"גילוי דעת" על הסימנים ס"א - ס"ט שב"יורה דעה" ועל הלכות טרפות.
שו"ת דרכי שלום על כללי הש"ס והפוסקים.
תכלת מרדכי על התורה ודרשות, בז'ז'ני תרע"ג
משפט שלום על שולחן ערוך חושן משפט, הלכות מצרנות, שותפין ושלוחין, תר"ל
לקריאה נוספת

הרב אברהם יצחק ברומברג, מגדולי התורה והחסידות, חלק כא, ירושלים, תשכ"ה,עמ' קיב-ריב (סוף הספר)
אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ב, בני ברק, תשמ"ז, עמ' קצה-רטז
יצחק אלפסי, 'רבי שלום מרדכי הכהן שוודרון', בתוך: אנציקלופדיה לחסידות, כרך ג, מוסד הרב קוק תשמ"ו, עמ' תרצא-תרצג
דרכי שלום: כללי הש"ס והפוסקים, מכון דעת תורה תשע"ז, 'תולדות המחבר', עמ' ז-צו
הערות שוליים

↑  כמה פעמים חזר המהרש"ם על הטור? באתר פורטל הדף היומי.
↑  רבי שלום מרדכי שבדרון - המהרש"ם, באתר www.zomet.org.il (ארכיון)
↑  נדפס על ידי בנו הרב יצחק שבדרון ונכדו הרב שלום שבדרון.
↑  על ידי נכדו הרב שלום שבדרון שהוסיף ביאור לכל ציון, האם הוא רומז לקושיה או תירוץ וכדומה.
| אחרונים |
| --- | --- | --- |
| חכמי יהדות אשכנז | רבי משה איסרליש (הרמ"א) • רבי שלמה לוריא (המהרש"ל) • רבי יהודה ליווא בן בצלאל (המהר"ל מפראג) • רבי מרדכי יפה (ה"לבוש") • רבי יהושע פלק כץ (הסמ"ע) • רבי שמואל אליעזר הלוי איידלס (המהרש"א) • רבי יואל סירקיש (הב"ח) • רבי שבתי הכהן (הש"ך) • רבי העשיל מקראקא • רבי דוד הלוי סגל (הט"ז) • רבי אברהם אבלי הלוי גומבינר (ה"מגן אברהם") • רבי יאיר חיים בכרך (ה"חות יאיר") • רבי יעקב יהושע פלק (ה"פני יהושע") • רבי אריה לייב גינצבורג (ה"שאגת אריה") • רבי נתנאל וייל (בעל "קרבן נתנאל") • רבי יוסף תאומים (ה"פרי מגדים") • רבי יחזקאל לנדא (ה"נודע ביהודה") • הגאון מווילנה • רבי שניאור זלמן מלאדי (בעל "שולחן ערוך הרב") • רבי יהודה לייב מינוביץ' (בעל "שארית יהודה") • רבי אריה לייב הלר (ה"קצות") • רבי אברהם דנציג (ה"חיי אדם") • רבי יעקב לורברבוים (ה"נתיבות המשפט") • רבי עקיבא איגר • רבי משה סופר (ה"חתם סופר") • רבי מנחם מנדל שניאורסון (ה"צמח צדק") • רבי שלמה קלוגר • רבי שלמה גאנצפריד (בעל ה"קיצור שולחן ערוך") • רבי יצחק אלחנן ספקטור • רבי יחיאל מיכל אפשטיין (בעל "ערוך השולחן") • רבי שלום מרדכי שבדרון (המהרש"ם) • רבי ישראל מאיר הכהן (ה"חפץ חיים") • רבי חיים עוזר גרודזנסקי • רבי חיים מבריסק • רבי שמעון שקופ • רבי ברוך בער ליבוביץ • רבי אברהם ישעיהו קרליץ (ה"חזון איש") • רבי משה פיינשטיין • רבי מנחם מנדל שניאורסון ("הרבי מליובאוויטש") |  |
| חכמי יהדות ארצות האסלאם ומגורשי ספרד | רבי שמואל די מדינה (מהרשד"ם) • רבי אברהם די בוטון (בעל "לחם משנה") • רבי יוסף קורקוס • רבי חיים בנבנישתי (בעל "כנסת הגדולה") • רבי יהודה רוזאניס (בעל "משנה למלך") • רבי אפרים נבון (המחנה אפרים) • רבי שלום שרעבי (הרש"ש) • רבי יחיא צאלח (מהרי"צ) • רבי חיים יוסף דוד אזולאי (החיד"א) • רבי מרדכי כרמי (ה"מאמר מרדכי") • רבי יום-טוב אלגאזי (המהרי"ט אלגאזי) • רבי חיים פלאג'י • רבי עבדאללה סומך • רבי יוסף חיים מבגדאד (ה"בן איש חי") |  |
| חכמי ארץ ישראל | רבי דוד בן זמרא (הרדב"ז) • רבי יוסף קארו (הבית יוסף) • רבי משה מטראני (המבי"ט) • רבי בצלאל אשכנזי (ה"שיטה מקובצת") • רבי יוסף מטראני (המהרי"ט) • רבי לוי בן חביב (המהרלב"ח) • רבי אברהם יצחק הכהן קוק • הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל • הרב יהודה לייב הלוי אשלג (בעל הסולם) • הרב יצחק אייזיק הרצוג • הרב צבי פסח פרנק • רבי שלמה זלמן אוירבך • רבי שאול ישראלי • רבי אליעזר יהודה וולדנברג • רבי בן ציון אבא שאול • רבי אברהם אלקנה כהנא שפירא • רבי מרדכי אליהו • רבי יוסף שלום אלישיב • הרב עובדיה יוסף • רבי שמואל הלוי ואזנר • רבי זלמן נחמיה גולדברג |  |
תנאים •  אמוראים  •  סבוראים  •  גאונים  •  ראשונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279102905171  GND: 129821128  ISNI: 0000 0000 6682 9832  LCCN: n80145733  NTA: 314036962  VIAF: 52778850   WorldCat (עם VIAF): 52778850
יחסי הודו–סורינאם

| יחסי הודו–סורינאם |
| --- | --- |
הודו: סורינאם


הודו: סורינאם
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 163,820
אוכלוסייה
1,457,439,455: 637,157
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 3,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,436: 5,936
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: רפובליקה
שגרירים
סטנדר קומאר: היהשנה קנהיי
מימין נשיא סורינאם דסי באוטרסה ומשמאל נשיא הודו ראם נאת' קובינד במסיבת עיתונאים משותפת בעת ביקור האחרון בסורינאם, 2018
יחסי הודו–סורינאם הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו לבין רפובליקת סורינאם. להודו שגרירות בפרמריבו ואילו לסורינאם שגרירות בניו דלהי.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין הודו וסורינאם נוסדו ב-1976. הודו פתחה את שגרירותה בפרמריבו שנה לאחר מכן, ב-1977 ואילו סורינאם פתחה את שגרירותה בניו דלהי בשנת 2000. לסורינאם יש גם שגרירות דיפלומטית בבנגלור.
הוועדה המשותפת של הודו וסורינאם לחיזוק שיתוף הפעולה בין המגזרים הפרטיים והציבוריים בין שתי המדינות הוקמה בספטמבר 1992. מאז 1998, תומכת סורינאם במועמדותה של הודו למושב קבע במועצת הביטחון של האומות המאוחדות. נשיא סורינאם, ר.ר. ונטיאן ביקר בהודו במרץ 2003. במהלך הביקור נפגש ונטיאן עם נשיא הודו עבדול קאלאם וראש הממשלה אטאל ביהארי ואג'פאיי, ושתי המדינות חתמו על הסכמים לשיתוף פעולה בחקלאות, ותרבות (CEP). שתי המדינות גם הסכימו על הרחבת האשראי של הודו לסורינאם בסך 10 מיליון דולר.
יחסים כלכליים

הסחר הבילטראלי בין הודו לסורינאם הסתכם ב-228.49 מיליון דולר בשנים 15–2014. המוצרים העיקריים המיוצאים מהודו לסורינאם הם דוודים, מכונות, ברזל ופלדה, ציוד לייצור חשמל, רשמקולים, מוצרי רוקחות, טקסטיל, כלי רכב, קפה, תה ותבלינים, גומי, נייר, טבק, כימיקלים אורגניים, רהיטים, שטיחים, מוצרי קרמיקה, נעליים ודפים מודפסים. הסחורות העיקריות המיוצאות מסורינאם להודו הן עץ, אלומיניום ומכונות לייצור חשמל.
הודים בסורינאם

הודים הם הקבוצה האתנית הגדולה ביותר בסורינאם, המהווים 27.4% מכלל האוכלוסייה. לפי מפקד אוכלוסין שנערך ב-2012 בסורינאם, 148,443 אזרחי המדינה הם ממוצא הודי. בשנת 1972 היוו הודים 37.6% מהאוכלוסייה. זמן קצר לפני ואחרי עצמאותה של סורינאם ב-25 בנובמבר 1975 היגרו הודים רבים מהמדינה וגרמו לירידה באוכלוסיית ההודים.
תחת הראג' הבריטי, הודים רבים נשלחו למושבות בריטיות אחרות לעבדות. לאחר ביטול העבדות במושבה ההולנדית של סורינאם, חתמה ממשלת הולנד על הסכם עם בריטניה בדבר גיוס עובדים בחוזה. ההודים החלו לעבור לסורינאם ב-1873 כפועלים מובטלים, רובם ממדינות הודו המודרניות אוטר פרדש, ביהר והאזורים המקיפים אותן.
בשל נוכחותה של קהילה הודית גדולה בסורינאם, מוגשות מדי שנה 400 בקשות לאזרחות מעבר לים בהודו בידי אזרחים סורינאמים.
המרכז האקדמי לוינסקי־וינגייט

#invoke:תבנית מידע
המרכז האקדמי לוינסקי־וינגייט הוא מוסד להשכלה גבוהה בישראל שהוקם במרץ 2022 כאיחוד בין מכללת לוינסקי לחינוך לבין המכללה האקדמית בווינגייט. מטרת המרכז האקדמי היא להכשיר נשות ואנשי חינוך, הוראה, חינוך מוזיקלי, ספורט ותנועה.
כיום הוא המרכז האקדמי הגדול ביותר בארץ להכשרת נשות ואנשי חינוך והוראה.
המרכז האקדמי פועל בשלושה קמפוסים: קמפוס לוינסקי בצפון תל אביב, קמפוס וינגייט הסמוך לנתניה, וקמפוס אילת, הפועל בעיר יותר מ־25 שנה.
המרכז האקדמי מציע מבחר תוכניות לתואר ראשון בחינוך והוראה (B.Ed.) ותעודת הוראה, להסבת אקדמאים להוראה, לתואר שני בחינוך (.M.Ed), לתואר שני בהוראה M.Teach ותעודת הוראה לבית הספר העל־יסודי, לתואר ראשון ושני בחינוך מוזיקלי ולתואר ראשון ושני בחינוך גופני.
במרכז האקדמי פועלים מרכז לוין קיפניס לספרות ילדים ונוער, המרכז להנחלת שפת היידיש ותרבותה, ו"מהות" – מרכז מחקר ארצי ליחסים בין צוותי חינוך להורים.
הערות שוליים

↑  שחר אילן, אושר איחוד בין וינגייט ולוינסקי אך צמצום המכללות להוראה תקוע, באתר כלכליסט, 30 בינואר 2022
↑  תוכנית איחוד המכללה האקדמית לוינסקי לחינוך והמכללה לחינוך והמכללה האקדמית בווינגייט לקראת מעברן לאחריות תקצוב ותכנון ות"ת – אישור עקרונות האיחוד
↑  מעבר המרכז האקדמי לוינסקי-וינגייט מאחריות תקציבית ותכנונית של משרד החינוך לות"ת, דצמבר 2022
↑  בשורה לתושבי אילת: זו האקדמיה החדשה שנפתחת בעיר, באתר אייס, 5 בספטמבר 2023
ביאטריס פושה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1964  (בת 61 בערך) סאנט, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 השכלה:  AgroParisTech, Paris-Saclay University  ESCP Europe 
 מעסיק:  רנו, קבוצת PSA 
 תפקיד:  מנכ"לית DS‏ (2021–)
 פרסים והוקרה:  קצינה במסדר ההצטיינות הלאומי (2 ביוני 2023) 
 
ביאטריס פושה (בצרפתית: Béatrice Foucher) (נולדה ב-1964) היא אשת עסקים צרפתייה המשמשת כמנכ"לית יצרנית הרכב DS. שימשה במגוון תפקידי ניהול בתעשיית הרכב הצרפתית.
קריירה

פושה החלה לעבוד במחלקת האיכות חברת רנו בשנת 1989. בשנת 1993 עברה למחלקת מחקר לקוחות. שלוש שנים לאחר מכן עברה למחלקת ניהול מוצר ושימשה כסגנית מנהל במותגים רנו לגונה ורנו איספייס. לאחר שבע שנים בתפקיד מונתה למנהלת קו הפיתוח למוצרים עתידיים במסגרת שיתוף הפעולה של רנו עם חברת ניסאן. בשנת 2007 מונתה למנהלת הפיתוח של יחידות ההנעה של כלל מותגי הקבוצה, תפקיד אותו מילאה במשך חמש שנים. בספטמבר 2012 מונתה לניהול תוכנית ההמכוניות החשמליות של רנו, שהייתה אחראית לפיתוח וייצור דגם הרנו זואי.
לאחר שמילאה שורה של תפקידי ניהול מקצועיים-טכנולוגיים, מונתה בשנת 2015 כסמנכ"לית משאבי האנוש של שדרת ההנהלה בחברות רנו, ניסאן ומיצובישי. בנובמבר 2019 מונתה כסמנכ"לית חברת DS. חודשיים לאחר מכן, עם הקמת תאגיד סטלנטיס, מונתה למנכ"לית החברה.
הערות שוליים

↑  Renault Appoints Beatrice Foucher As Vice President, Electric Vehicle Programme, electronicspecifier.com, 25 July 2012
↑  Management structure of 14-brand Stellantis company detailed, Autocar.co.uk, 19 January 2021
דניאל רוט-אבנרי

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1986 (בת 38) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג כתב:  כתבת, פרשנית, פאנליסטית
 תחום סיקור:  ספורט, פוליטיקה
 בן זוג:  טל אבנרי
 מספר צאצאים:  2
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  danielle.roth
 טוויטר:  rothdanielle
 
דניאל רוט-אבנרי (נולדה ב-25 באוגוסט 1986) היא עיתונאית, פרשנית פוליטית וספורטאית ישראלית, המגישה את המהדורה המוקדמת בערוץ החדשות i24 בעברית. בעברה כתבת פרלמנטרית ועורכת ב"ישראל היום" ופאנליסטית "אולפן שישי" בחדשות 12. בעלת טור פרשנות פוליטית ב"מעריב סופהשבוע".
ביוגרפיה

רוט נולדה וגדלה בתל אביב. אביה, פרופ' אריה רוט, בן לניצולי שואה, היה קרדיולוג מנהל היחידה לטיפול נמרץ לב בבית החולים איכילוב במשך 32 שנים.
בעלת תואר ראשון בתקשורת, עם התמחות בלימודי טלוויזיה, ממכללת המרכז הבינתחומי הרצליה (כיום אוניברסיטת רייכמן).
ביוגרפיה > קריירה ספורטיבית

בילדותה התעמלה רוט מתעמלת מכשירים ורקדה בלט, אולם בגיל 14 הצטרפה לענף הקליעה. היא התאמנה במסגרת מועדון הקליעה של הפועל תל אביב והייתה אלופת ישראל בקליעה במשך שנתיים. הייתה חברה בנבחרת ישראל בקליעה וייצגה את ישראל באליפויות בינלאומיות רבות. באליפות העולם עד גיל 21 שנערכה בקרואטיה בשנת 2006 זכתה במדליית ארד בירי במצב שכיבה ובמדליית כסף בתחרות הקבוצתית. באותה השנה ניצחה גם בגביע העולם לנוער.
את שירותה הצבאי מילאה בחיל האוויר במעמד של ספורטאית מצטיינת - מעמד שלו זוכה רק ספורטאי אחד מענף הקליעה מדי שנה.
אימוניה למשחקים האולימפיים נקטעו בשנת 2009, לאחר שהייתה מעורבת בתאונת דרכים ונפצעה קשה בצווארה.
אלופת המכביה 2017 בטריאתלון (קטגוריה 30–35), לוחמת קראטה בעברה, ומתרגלת יוגה.
בשנת 2018 החלה להתאמן בענף הספורט "ריקוד על עמוד", ואף ניצחה באליפות ישראל בקטגוריית המתחילות חודשים ספורים לאחר שילדה את בתה.