stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שמאי רן
הערות שוליים

↑  משה (בוגי) יעלון, דרך ארוכה קצרה, ידיעות ספרים, 2008, עמוד 227, "בהגיעי למקום האירוע פגשתי את מג"ד 202, שמאי רן (קסטנברג), אותו הכרתי מאז היותו חייל בגדוד 50 (הוא גם הקצין שהחליף אותי בפיקוד על סיירת הצנחנים)".
↑  רן שמאי – 1980–1981, מתוך האתר הרשמי של סיירת צנחנים
↑  על מבצע "איש דמים" באתר חטיבת הצנחנים
↑  אביתר אורן, "עצמאיים בשטח", במחנה,‏ 6 ביוני 2012, עמוד 35
↑  יורם יאיר, "אתי מלבנון" - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון", משרד הביטחון ההוצאה לאור, 1990, עמודים 30–31
↑  רשימת מפקדי גדוד 202 של הצנחנים, באתר "חטיבת הצנחנים".(הקישור אינו פעיל, אקספלורר בלבד)
↑  משה (בוגי) יעלון, דרך ארוכה קצרה, ידיעות ספרים, 2008, עמוד 227
↑  יואב לימור ואלון בן דוד, מקום שלישי: שלדג, באתר ynet, 14 בפברואר 2008
↑  אל"ם שמאי רן אוקטובר 92' – יוני 94', מתוך אתר חטיבת הנח"ל
↑  מילואימניקים חסרי מנוח, אתר זרוע היבשה, דצמבר 2007
↑  ועדות המשנה, אתר הכנסת
עופר בן צבי

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 202 של הצנחנים  מפקד חטיבה 226  מפקד עוצבת ברעם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון
 
עופר בן צבי הוא אלוף-משנה במילואים, אשר פיקד על עוצבת ברעם, חטיבה 226 וגדוד 202.
שירותו הצבאי

עם גיוסו לצה"ל התנדב בן צבי לחטיבת הצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שב לצנחנים ושימש במספר תפקידי פיקוד בחטיבה. כמפקד גדוד 202 של הצנחנים, הובילו במספר פשיטות בלבנון ובהן מבצע איש דמים, מבצע מוביל, מבצע סיגל ומבצע ערבית. לאחר מכן פיקד על חטיבה 226, חטיבת צנחנים במילואים. בשנים 1982 עד 1984 פיקד על עוצבת ברעם.
הערות שוליים

↑  על מבצע "איש דמים" באתר חטיבת הצנחנים.
↑  מבצע "מוביל" באתר סיירת צנחנים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטיבן וילסון

ערך זה עוסק במוזיקאי בריטי. אם התכוונתם לגנרל בחיל האוויר האמריקאי, ראו .
| --- | --- |

סטיבן וילסון בהופעה, 2018
 לידה:  3 בנובמבר 1967 (בן 57) לונדון, אנגליה
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1983
 מקום לימודים:  בית ספר קוונדיש 
 עיסוק:  מוזיקאי, מפיק מוזיקלי
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, רוק מתקדם, מטאל מתקדם, רוק אמנותי, אינדי רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה, גיטרה בס, פסנתר,, מלוטרון
 חברת תקליטים:  Kscope
 שיתופי פעולה בולטים:  פורקיופיין טרי, נואו מאן, בלאקפילד, Storm Corrosion, אופת', אורפנד לנד
 StevenWilsonHQ.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן ג'ון וילסון (באנגלית: Steven John Wilson, נולד ב־3 בנובמבר 1967 בעיר המל המפסטייד שבבריטניה) הוא מוזיקאי, זמר, כותב שירים ומפיק מוזיקלי אנגלי. ידוע בעיקר כמקים, סולן, גיטריסט וכותב השירים של להקת הרוק המתקדם פורקיופיין טרי. לאחר פירוק הלהקה המשיך בקריירת סולו. במקביל, חבר בלהקות נואו מאן ובלאקפילד בשיתוף עם הזמר הישראלי אביב גפן, וכן לוקח חלק בהרכב Storm Corrosion יחד עם סולן להקת אופת', מיקאל אוקרפלט.
ביוגרפיה

וילסון ידוע בכישורי ההפקה והמיקס שלו ובסאונד הייחודי שלו. בנוסף לעבודה על יצירותיו, כישרונו בא לידי ביטוי גם בהפקת האלבומים Heritage, Blackwater Park, Deliverance ו-Damnation של להקת המטאל המתקדם השוודית אופת'. וילסון הפיק גם את האלבום הרביעי של להקת המטאל הישראלית אורפנד לנד ואלבומים של להקות רבות אחרות, בעיקר להקות רוק מתקדם.
בשנת 2009 הוציא ביחד עם רוברט פריפ גרסאות מחודשות עם סאונד משופר לאלבומים נבחרים של קינג קרימזון.
לאחר שסיים את דרכו בלהקת פורקיופיין טרי, החל בקריירת סולו. ב-2008 יצא אלבום הסולו הראשון שלו, Insurgentes. ב-2011 יצא אלבום הסולו השני של וילסון "Grace for Drowning". ב-2013 יצא אלבום הסולו השלישי של וילסון "The Raven That Refused To Sing" שהופק על ידי אלן פרסונס. ב-2015 יצא אלבום הסולו הרביעי של וילסון "Hand. Cannot. Erase." ובו מתארחת הזמרת הישראלית נינט טייב. כמו כן, טייב הצטרפה לסיבוב ההופעות של וילסון ב-2016.
וילסון כבר הופיע בעבר כמה פעמים בישראל ובחודש פברואר 2019 הופיע בהיכל התרבות בת"א במסגרת סיבוב ההופעות לקידום אלבומו החמישי "To the Bone".
ביוגרפיה > חיים אישיים

וילסון מעדיף לשמור על פרופיל ציבורי נמוך, אך משתף תמונות של חייו באינסטגרם. הוא שיתף את החדשות שהוא התחתן עם חברתו הישראלית רותם בספטמבר 2019, ולאחר מכן שיתף את תמונת החתונה. לאשתו יש שתי בנות מנישואיה הקודמים. משפחתו גם הקימה חשבון אינסטגרם לכלבם בואי ווילסון, על שם דייוויד בואי.
בראיון לג'רוזלם פוסט מ-2016 הביע את הערצתו לישראל וביקר מוזיקאים כרוג'ר ווטרס התומכים ב-BDS.
וילסון הוא צמחוני ואתאיסט, ומבקר חריף של הדת המאורגנת אך נמנע מהטפה כאמן. 
הוא אינו מעשן ואינו צורך סמים.
דיסקוגרפיה

Insurgentes ‏ (2008)
Grace for Drowning ‏ (2011)
‎The Raven That Refused to Sing (And Other Stories)‎ ‏ (2013)
‎Hand. Cannot. Erase. ‎‏ (2015)
To the Bone ‏ (2017)
The Future Bites ‏ (2021)
The Harmony Codex ‏ (2023)
The Overview ‏ (2025)
הערות שוליים

↑  נופר וחש, אמש התקיימה הופעה כמעט מיסטית, אבל רובכם אפילו לא שקל להגיע, TimeOut,‏ 3 בפברואר 2019
↑  https://www.jpost.com/israel-news/culture/meet-steven-wilson-the-anti-roger-waters-452881
| פורקיופיין טרי |
| --- | --- | --- |
| סטיבן וילסון • ריצ'רד ברביירי • קולין אדווין • גווין האריסון • כריס מייטלנד | סטיבן וילסון • ריצ'רד ברביירי • קולין אדווין • גווין האריסון • כריס מייטלנד |  |
| אלבומי אולפן | On the Sunday of Life (1992) • Up the Downstair (1993) • The Sky Moves Sideways (1995) • Signify (1996) • Stupid Dream (1999) • Lightbulb Sun (2000) • In Absentia (2002) • Deadwing (2005) • Fear of a Blank Planet (2007) • The Incident (2009) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007290714805171  PLWABN: 9810705765105606  BIBSYS: 3021822  BnF: cb16563549j (data)  GND: 134891058  ISNI: 0000 0003 7468 8920  LCCN: no00013562  MusicBrainz: 3a51b862-0144-40f6-aa17-6aaeefea29d9  NKC: xx0225254  NTA: 423666843  RERO: 02-A023632697  SUDOC: 250738023  VIAF: 162853510   WorldCat (עם VIAF): 162853510 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שמעון אדרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בן 50 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  נובמבר 1993 – ינואר 2021 (כ־27 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 932 (גרניט)  מפקד גדוד בבה"ד 1  מפקד יחידת דובדבן  מפקד חטיבה 5  מפקד המרכז לאימונים באש במל"י  נספח צה"ל בדרום קוריאה
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון   האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן
 
שמעון אדרי (נולד בשנת 1975) הוא קצין בצה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. שימש מפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש) במל"י, מפקד חטיבה 5, מפקד יחידת דובדבן ונספח צה"ל בדרום קוריאה.
שירותו הצבאי

אדרי נולד וגדל בבית שאן. עם גיוסו לצה"ל נובמבר 1993, התנדב ליחידת דובדבן. ביחידה עבר אדרי מסלול הכשרה כלוחם וכמפקד כיתה ויצא לקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב ליחידת דובדבן כמפקד צוות, ולקח חלק במבצעים מיוחדים ולחימה כנגד הטרור הפלסטיני בשטחי יהודה ושומרון.  בהמשך שימש כמפקד פלגה ביחידה. בשנת 1999 מונה לתפקיד מפקד פלוגת מסלול בגדוד 932 בחטיבת הנח"ל.
באוגוסט 2006 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 932 (גרניט), בתפקידו שימש עד שנת 2008. לאחר מכן שימש מג"ד במגמת להב בבה"ד 1 עד 2009. בנובמבר 2009 מונה למפקד יחידת דובדבן, ופיקד עליה בין היתר במבצע לעצירת המחבלים אשר ביצעו את הפיגוע באיתמר, אדרי סיים את תפקידו בספטמבר 2012. במהלך 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 5, בתפקידו שימש  עד שנת 2015. ב-2015 מונה למפקד המרכז לאימונים באש (מא"ש) במל"י. בעקבות תאונת אימונים בה נהרג קצין צה"ל נרשמה לאדרי הערה פיקודית. את תפקידו במל"י סיים באוגוסט 2016.
הערות שוליים

↑  אריאלה רינגל־הופמן, "נא להכיר: האנשים שיובילו את צה"ל ביובל ה־75 למדינה", ידיעות אחרונות המוסף לחג,‏ 24 באפריל 1998, עמוד 19, "א' נולד וגדל בבית שאן. גמר תיכון במגמת אלקטרוניקה ומחשבים, והתגייס ל"דובדבן" בנובמבר  ,1993בדיוק שנה אחרי החשיפה הראשונה של היחידה".
↑  חנן עמיאור, דובדבנים לנצח, ישראל היום, ‏ 01.07.2011, עמודים 38-43, כפי שהועלה באתר עמותת דובדבן.
↑  שוש מולא, "עונת הדובדבנים", ידיעות אחרונות, ‏ 02.12.2010.
↑  מג"ד 932: חשיבות לדברי הרמטכ"ל על העלאת שכר הקצינים, באתר ערוץ 7, 19 באפריל 2007.
↑  שוש מולא, שעת ה-ש', באתר ynet, 2 בדצמבר 2010.
↑  לילך שובל, אני שליח של המדינה, ישראל היום, ‏ 14.09.2012, עמודים 16-17, כפי שהועלה באתר עמותת דובדבן.
↑  יואב זיתון, "כשל מקצועי חמור" באסון בצאלים: מג"ד וסמג"ד הודחו, באתר ynet, 28 בינואר 2016
שלמה ללוש

שלמה ללוש (נולד ב-1958) הוא פוליטיקאי ישראלי המכהן כראש מועצת מעלה אפרים.
ביוגרפיה

ללוש נולד בקזבלנקה שבמרוקו. משפחתו עלתה לישראל ב-1961 והשתקעה בדימונה.
ללוש התמודד על ראשות מועצת מעלה אפרים בבחירות שנערכו בנובמבר 2004 אך הפסיד לדניאל ביטון, שזכה ב־42% תמיכה לעומת 40% ללוש.
ללוש נבחר לראשונה לראשות מועצת מעלה אפרים בבחירות שנערכו ב־5 במאי 2009.
בבחירות לראשות המועצה ב־2013 הוכרז כמנצח לאחר שהיה מועמד יחיד, וכך גם בבחירות ב־2018.
בבחירות לראשות המועצה ב־2024 נבחר ללוש לכהונה נוספת בתמיכת 393 קול שהם 49.75%.
ללוש הוא חבר בדירקטוריון החברה למשק וכלכלה סוכנות לביטוח, חברת בת של החברה למשק וכלכלה של השלטון המקומי.
חיים אישיים

ללוש הוא אחיו של גבי ללוש, לשעבר ראש עיריית דימונה.
הערות שוליים

↑  תוצאות רשמיות לבחירות ביש"ע, באתר ערוץ 7, 3 בנובמבר 2004
↑  ללא אופוזיציה: בשבע רשויות לא יתקיימו בחירות לראשות היישוב, באתר nrg‏, 8 באוקטובר 2013
↑  מהפכים דרמטיים ושמות חדשים: המנצחים והמפסידים ביהודה ושומרון, באתר "סרוגים", 28 בפברואר 2024
אריה רגב

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  16 בפברואר 1933 אמשינוב, פולין
 נהרג:  26 ביולי 1968 (בגיל 35) פצאל, בקעת הירדן
 תאריך עלייה:  1934
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  אריק
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  אוקטובר 1950 – 26 ביולי 1968 (כ־17 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מג"ד 890  קצין אג"ם פיקוד המרכז  מפקד חטיבת הבקעה (תחת חטיבה 80)
 פעולות ומבצעים
   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים
 הנצחה
 מושב ארגמן ומחנה אריה בבקעת הירדן
 
אריה (אריק) רגב (16 בפברואר 1933 – 26 ביולי 1968, ליד פצאל, בקעת הירדן) היה אלוף-משנה בצה"ל, מפקד חטיבת הבקעה, אשר נהרג בקרב בעת מרדף אחר חוליית מחבלים פלסטיניים, ביחד עם סרן גד מנלה מקיבוץ תל יצחק. בהתקלות נהרגו שמונה מחבלים ואחד נפצע ונלכד.
ביוגרפיה

רגב נולד באמשינוב שבפולין וכשהיה בן שנה עלתה משפחתו לארץ ישראל והתיישבה בקיבוץ איילת השחר. את לימודיו התיכוניים עשה בבית ספר עמל בחדרה. התגייס לצה"ל בשנת 1950, שירת בגדוד 890 והשתתף בפעולות התגמול. באוקטובר 1956 מונה למפקד פלוגה ו' בגדוד 890. פיקד על הפלוגה במלחמת סיני, במסגרתה השתתפה בצניחת הכוחות במעבר המיתלה. ב-1961 מונה למפקד גדוד 890 של חטיבת הצנחנים. ב-1967 מונה רגב לקצין אג"ם של פיקוד המרכז ובתפקיד זה לחם במלחמת ששת הימים. ב-1968 מונה למח"ט הבקעה.
במהלך מלחמת ההתשה בבקעת הירדן פעלו אל"ם רגב וסרן מנלה נגד חוליות אשר חצו את נהר הירדן וחדרו לגדה המערבית. הם הפעילו צורת קרב חדשה, שנקראה "מרדפים". בשיטת קרב זו הופעלו כוחות ניידים של חי"ר במסוקים ובזחל"מים. המרדפים התנהלו בתנאי שטח ומזג אוויר קשים. מרגע שאותרה חוליית מחבלים, נעו גששים עם הכוחות כדי לעקוב אחרי המסתננים. כשאותרו היו כוחות צה"ל מכתרים אותם וקוראים להם להיכנע. אם סירבו היו נכנסים איתם לקרב מטווח קרוב.
ב-26 ביולי 1968 הוביל רגב מרדף אחר שמונה מחבלים באזור פצאל. במהלך קרב נהרג (יחד עם סרן גד מנלה).
הנצחתו

בהלווייתו ספד לרגב משה דיין, שאמר בין היתר: "בדורנו נוצרים את האומה הצעירים שבבנינו. הם מקדישים לה את חייהם אשר טרם חיו, ומפלסים את דרכה לתקופה בדמם הניגר. אריק רגב היה מן הנבחרים במפקדנו הצעירים… העז בין האמיצים, הראשון בין הפורצים… מדינת ישראל שקמה במלחמה, לא זכתה, זה למעלה מ-20 שנה, להשיב את חרבה לנדנה. מלחמת העצמאות, פעולות התגמול, מערכת סיני, מלחמת ששת הימים ועתה המלחמה בטרור. מלחמה באה אחר מלחמה. קרב רדף קרב. אין אנו נפרדים מהנופלים, כי לא נוכל לעמוד במשימתנו ללא האמונה, המסירות והמופת, הזוהרים אלינו מגלי העפר של טובי חברינו, הנופלים לידנו."
לזכרו נכתב על ידי חיים חפר השיר "האיש מן הבקעה", אשר הולחן ועובד על ידי מוני אמריליו.
על שם שני המפקדים של צה"ל הוקם מושב ארגמן. שם היישוב ניתן לו בידי רחבעם זאבי אלוף פיקוד מרכז בזמן הקמתו, והוא מורכב מראשי תיבות שמם ארג = אריה רגב, גמן = גד מנלה.
מחנה אריה, הבסיס של חטיבת הבקעה והעמקים, נקרא על שמו. קיימים על שמו רחובות בנתניה ובקריית אתא.
הערות שוליים

↑  דברים לזכרו מתוך הספר: "המרדף של הצנחנים", מתוך אתר חטיבת הצנחנים.
↑  אמיר אורן, כשאריאל שרון כמעט בכה, באתר הארץ, 8 בינואר 2011
↑  זאב צחור, "בעיני הבנים" פרק שביעי - מדיני, באתר "מדבר ציוני", 30 בדצמבר 2012, ההספד המלא מופיע בספרו של משה דיין, "אבני דרך", עמ' 537–538
↑  נדב שרגאי, אפקט החממה, באתר ישראל היום, 10 באפריל 2017
שפילד

ערך זה עוסק בעיר בצפון אנגליה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל שפילדסמל שפילד

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  יורקשייר והאמבר
 מחוז:  דרום יורקשייר
 שפה רשמית:  אנגלית 
 תאריך ייסוד:  המאה ה-8
 שטח:  367.94 קמ"ר
 גובה:  75 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  518,090 (2011)
  ‑ במטרופולין:  1,819,500 (2007)
 קואורדינטות:  53°23′N 1°28′W﻿ / ﻿53.383°N 1.467°W﻿ / 53.383; -1.467
 אזור זמן:  UTC
 www.sheffield.gov.uk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים שפילד(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים שפילד(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי שפילד(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי שפילד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גני השלום במרכז העיר שפילד עם בניין העירייה ברקע
שפילד (באנגלית: Sheffield, ‏האזנהקובץ:En-uk-Sheffield.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר בצפון אנגליה שבממלכה המאוחדת. היא שוכנת במחוז דרום יורקשייר. חיים בה כ-584,028 איש (נכון לשנת 2019) ושטחה הוא 367.94 קמ"ר.
העיר שוכנת סמוך למרגלות המזרחיים של הרי הפניין, ועמקי נהר הדון על ארבעת יובליו. אחד מאותם יובלים, נהר שיף (River Sheaf), החוצה את העיר, הוא אף מקור שמה. 61% משטח העיר הוא שטחים ירוקים ושליש משטח העיר הוא בתחום הפארק הלאומי מחוז פיק. בתחום שפילד יותר מ-250 גנים עירוניים, שטחי יער וגינות עירוניות, על פי הערכות בתחום העיר גדלים כ-4.5 מיליון עצים.
במאה ה-19 הייתה שפילד ידועה בעולם בזכות תעשיית הפלדה וכונתה בעיר "עיר הפלדה". המצאות רבות בתחום ייצור הפלדה מקורן בשפילד, בהן ייצור פלדה צרופה (crucible steel) ופלדת אל-חלד, אלה הביאו לגידול של כמעט פי עשרה באוכלוסיית העיר בתקופת המהפכה התעשייתית. שפילד זכתה למעמד של עיר בשנת 1893. תחרות מסחרית עזה בתחום ייצור הברזל והפלדה בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20, כמו גם סגירה של מכרות הפחם בסביבות העיר, גרמו לירידה בחשיבותה הכלכלית של תעשיית הפלדה בעיר.
במאה ה-21 הייתה צמיחה כלכלית מחודשת בשפילד, כמו גם בערים בריטיות אחרות. הערך המוסף הגולמי (GVA) של שפילד גדל ב-60% ב-20 השנים שלאחר 1997 ועמד על 9.2 מיליארד ליש"ט בשנת 2007. שיעור הצמיחה הממוצע של כלכלת העיר הוא כ-5%, גבוה יותר מאזור יורקשייר והאמבר שבו היא שוכנת.
בעיר מסורת ספורטיבית ארוכת שנים והיא משמשת בית למועדון הכדורגל הוותיק ביותר בעולם אשר נוסד בשנת 1857, מועדון הכדורגל שפילד. משחקי דרבי בין שתי קבוצות הכדורגל המקצועניות בעיר, שפילד ונסדיי ושפילד יונייטד, מכונים "דרבי עיר הפלדה". כמו כן, החל משנת 1977 ועד היום, נערכת אליפות העולם בסנוקר מדי שנה ברציפות באולם תיאטרון "קרוסיבל" הנמצא בעיר.
שלטון

העיר שפילד מנוהלת על ידי מועצת העיר המורכבת מ-84 חברי מועצה המייצגים 28 שכונות: 3 נציגים לכל שכונה. בבחירות בשנת 2016 נבחרו 53 חברי מועצה ממפלגת הלייבור, 22 ליברל-דמוקרטים, 6 ממפלגת הירוקים של אנגליה וויילס ו-3 מ-UKIP. בראש המועצה יושב ראש עיריית שפילד, שהוא תפקיד סמלי, אף שבעבר נשא עימו סמכויות נרחבות בניהול ענייני העיר. ראש העיר הנוכחי, מג'יד מג'יד (יליד 1986), נבחר לתפקידו במאי 2018. בחירתו התקדימית גררה תשומת לב תקשורתית וציבורית רבה בבריטניה: זהו ראש העיר הצעיר בתולדות העיר, מהגר מסומליה וחבר מועצת העיר ממפלגת הירוקים.
לעיר שפילד חמישה נציגים בבית הנבחרים הבריטי וחבר שישי המייצג חלק משטח העיר. ניק קלג, סגן ראש ממשלת בריטניה לשעבר, היה חבר בית הנבחרים מאזור שפילד.
דמוגרפיה

על פי מפקד האוכלוסין הבריטי משנת 2001 מספר תושבי העיר שפילד היה 513,234 תושבים, ירידה של 2% מאז המפקד של 1991. על פי המפקד שנערך בשנת 2011, במטרופולין של שפילד חיים 640,720 תושבים. אף שהיא עיר גדולה באנגליה, שפילד ידועה באופן לא רשמי בכינויה "הכפר הגדול ביותר באנגליה", בגלל בידודה הטופוגרפי והיציבות הדמוגרפית בעיר. על פי הפולקלור המקומי שפילד נבנתה על שבע גבעות, בדומה לרומא. השטחים המקיפים את העיר נמצאו לא ראויים לשימוש תעשייתי והפכו לרצועות ירוקות מוגנות. גורמים אלה הביאו להגבלת גידולה של העיר, ליציבות אוכלוסייתה ולהגירה פנימית נמוכה.
תחבורה > כבישים

שני כבישים בין-עירוניים ראשיים מקשרים העיר עם שאר חלקי המדינה: כביש M1 וכביש M18. כביש M1 חולף בשוליה הצפון-מזרחיים של העיר ומקשר בינה לבין לונדון מדרומה ולידס מצפונה. כביש M18 מסתעף מכביש M1 סמוך לשפילד ומקשר את העיר לדונקסטר, לשדה התעופה דונקסטר שפילד ולנמלי הים בהאמבר. כביש עירוני ראשי, דו-מסלולי, אשר אורכו כ-9 ק"מ, יוצר קשר בין העיר לכביש M1.
תחבורה > רכבות

אל תחנת הרכבת בשפילד מגיעות מסילות רכבת המקשרות אותה ללונדון מדרומה, ולסקוטלנד מצפונה. משפילד ניתן לנסוע ברכבת אף ליבשת אירופה, בקו המוביל לתחנת הרכבת סנט פנקראס בלונדון. על פי התוכניות, תחנת הרכבת בשפילד תהיה חלק מרשת רכבות מהירה בבריטניה (High Speed 2) המיועדת להתחיל לפעול עד שנת 2033 ותקשר את העיר לברימינגהם, לונדון, לידס וניוקסל.
תחבורה > אוטובוסים

מתחנת האוטובוסים בעיר פועלים קווים לתחנת האוטובוסים ויקטוריה בלונדון, שהיא התחנה הגדולה בעיר. קיימים קווי אוטובוס גם לנמל התעופה מנצ'סטר ולנמלי התעופה של הית'רו וגטוויק.
תחבורה > נמל תעופה

בשנת 2008 נסגר שדה התעופה של שפילד. שדה התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר לעיר הוא שדה התעופה דונקסטר שפילד, הנמצא כ-29 ק"מ ממרכז העיר. השדה פועל בשטח בסיס לשעבר של חיל האוויר הבריטי ונפתח לשימוש ב-28 באפריל 2005. עיקר הטיסות לשדה הן של חברות שכר וחסך ועוברים בו כמיליון נוסעים בשנה. בפברואר 2016 נפתח כביש חדש המקשר בין שפילד לשדה התעופה וקיצר את זמן הנסיעה מ-40 דקות ל-25 דקות בלבד. שדה התעופה של מזרח המידלנדס נמצא במרחק שעה נסיעה מן העיר וניתן לנסוע ישירות לנמל התעופה מנצ'סטר ברכבת היוצאת מן העיר מדי שעה.
חינוך

בעיר שפילד פועלות שתי אוניברסיטאות: אוניברסיטת שפילד ואוניברסיטת האלאם שפילד (Sheffield Hallam University). בשני המוסדות יחדיו לומדים מדי שנה כ-65,000 תלמידים. אוניברסיטת שפילד נוסדה בשנת 1897, תחילה כמכללה והחל משנת 1905 החלה לפעול כאוניברסיטה.
אוניברסיטת האלאם שפילד פועלת בשני קמפוסים בעיר, האחד במרכז העיר, סמוך לתחנת הרכבת והשני מרוחק ממנו כ-3 ק"מ, בדרום-מערב העיר. זוהי האוניברסיטה השלישית בגודלה בבריטניה, לפי מספר התלמידים בה, עם יותר מ-37,000 תלמידים, 4,000 מהם תלמידים בינלאומיים. אוניברסיטת האלאם החלה לפעול בשנת 1847 כבית ספר לעיצוב. בשנות ה-60 של המאה ה-20 התאחדו מספר מוסדות לימוד כדי ליצור את המכון הפוליטכני של שפילד בשנת 1992 הפך המוסד לאוניברסיטה.
בעיר פועלות אף שלוש מכללות.
ספורט

לשפילד מסורת ספורטיבית ארוכת שנים. בשנת 1857 חבורה של שחקני קריקט הקימו את מועדון הכדורגל הראשון בעולם, מועדון הכדורגל שפילד, אחריו קם בעיר מועדון הכדורגל השני בעולם, מועדון הכדורגל האלאם המקיים משחקיו במגרש הכדורגל הראשון בעולם.
שפילד ידועה בעיקר בזכות שני מועדוני כדורגל מקצועיים הפועלים בעיר: שפילד ונסדיי (הינשופים) ושפילד יונייטד (החרבות). יונייטד משחקת את משקי הבית באצטדיון Bramall Lane, מדרום למרכז העיר ואילו ונסדיי משחקת באצטדיון הילסבורו, מצפון מזרח לעיר. נכון לעונת 2019–2020, משחקת שפילד וונסדיי בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ, בעוד יונייטד משחקת בליגה הבכירה באנגליה, הפריימירליג. שני המועדונים נפגשים ב"דרבי עיר הפלדה", הנחשב בעיני רבים לאחת היריבויות הקשות בכדורגל האנגלי. בתקופה שטרם מלחמת העולם השנייה שני מועדוני הכדורגל המקומיים זכו להצלחה רבה בכדורגל האנגלי: שפילד ונסדיי זכתה באליפות אנגליה ארבע פעמים - בעונות 1902–1903, 1903-1904, 1928-1929 ובעונת 1929–1930. שפילד יונייטד זכתה באליפות פעם אחת בעונת 1897–1898. בשנות ה-70 וה-80 של המאה ה-20 שתי הקבוצות התדרדרו ברמתן. באמצע שנות ה-70 שיחקה ונסדיי בפוטבול ליג השלישית ובשנת 1981 בפוטבול ליג הרביעית. היא עלתה לפוטבול ליג הראשונה בשנת 1984 ובשנת 1991 זכתה בגביע הפוטבול ליג בניצחון על מנצ'סטר יונייטד.
בתחילת המאה ה-21 התדרדר פעם נוספת מעמדן של הקבוצות, ונסדיי ירדה לליגה הראשונה ויונייטד ירדה לליגה זו בשנת 2011, אף על פי שהייתה בפרמייר ליג בעונת 2006–2007.
בשנת 1989 התרחש באצטדיון הילסבורו אסון הספורט הגדול ביותר שידעה בריטניה, כאשר 96 מאוהדי ליברפול נהרגו לאחר שנדרסו למוות בעת משחק חצי הגמר של גביע ה-FA.
בעיר פועלת גם קבוצת רגבי מקצוענית, המשחקת בליגה השנייה באנגליה.
בעיר פועלת קבוצת הוקי קרח מקצוענית בשם "שפילד סטילרס", המשחקת בליגה המקצוענית הראשונה באנגליה, בשפילד ארנה ובו 8,500 מושבים.
החל משנת 1977 ועד היום, העיר מארחת מדי שנה ברציפות את אליפות העולם בסנוקר באולם תיאטרון הקרוסיבל שבמרכז העיר.
בשנת 2014 עבר בעיר השלב השני של הטור דה פראנס.
ערים תאומות

שפילד היא עיר תאומה של הערים:
הרפובליקה העממית של סין אנשאן, ליאונינג, הרפובליקה העממית של סין
גרמניה בוכום, נורדריין-וסטפאליה, גרמניה
אוקראינה דונצק, אוקראינה (נובורוסיה)
ניקרגואה אסטלי, ניקרגואה
ישראל חולון, ישראל
בתרבות הפופולרית

העיר שפילד היא זירת ההתרחשות של הסרט הבריטי "ללכת עד הסוף" שעלילתו מתרחשת על רקע המשבר הכלכלי שהביא להתדרדרות במצבה של העיר. העיר היא גם זירת ההתרחשות של סדרת ההמשך באותו השם.
אריק מורן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן צנחנים  מפקד גדוד 890 של הצנחנים  מפקד חטיבה 226  מפקד חטיבת גבעתי  מפקד עוצבת האש
 פעולות ומבצעים
    מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים  מבצע ליטני   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון האינתיפאדה הראשונה
 
אריה (אריק) מורן (קראוזמן) (נולד ב-10 בינואר 1950) הוא תת-אלוף (מיל) בצה"ל אשר פיקד על חטיבת גבעתי ועל עוצבת האש.
ביוגרפיה

מורן נולד וגדל בקיבוץ שער הגולן. בשירותו בצה"ל התנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. עבר מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב מורן לצנחנים כמפקד מחלקה בגדוד הנח"ל המוצנח. לאחר מכן שימש כמפקד פלוגה בגדוד ובמלחמת יום הכיפורים שימש כמפקד הפלוגה המסייעת של גדוד הנח"ל המוצנח, ולחם בראשה ברמת הגולן ובחזית הדרום, בטיהור החיץ החקלאי מלוחמי הקומנדו המצרי. פלוגתו הרגה עשרות לוחמי קומנדו מצריים ולקחה עשרות נוספים בשבי, במספר רב של היתקלויות בטווח קרוב. באחת מהן נפצע מורן מפגיעת כדור במרפקו. למרות פציעתו המשיך לפקד על פלוגתו בלחימה.
בין השנים 1977-1975 שימש כמפקד פלחה"ן צנחנים. לאחר תפקידו זה שימש כסמג"ד בחטיבה ולחם במבצע ליטני. בשנת 1979 התמנה למפקד גדוד 890 של הצנחנים ופיקד עליו כשנתיים. תחת פיקודו, השתתפו לוחמי הגדוד במבצע איש דמים ובמבצע מוביל, בו נהרג פקודו, מפקד פלוגת המסייעת, סרן מוקי קנישבך. כמו כן פיקד על הגדוד בפעילות מבצעית שוטפת בגבול לבנון ובהר דב. בסיום תפקידו פיקד על פלוגת קורס קציני חי"ר בבה"ד 1. בתפקידו הבא החליף את שאול מופז כסגן מפקד חטיבת הצנחנים, והשתתף בין היתר מבצע צלצל. במבצע שלום הגליל לחם כסגנו של מפקד חטיבת הצנחנים, אל"ם יורם יאיר, ופיקד על נחיתת הכוחות בשפך נהר האוואלי בלבנון ולקח חלק בלחימה בנתיב הקרבות של החטיבה למן הנחיתה ועד לביירות.
לאחר המלחמה נתמנה למפקד חטיבת הצנחנים "הנשר השחור, בדרגת אל"ם. בין השנים 1986–1987 היה מפקדה השלישי של חטיבת גבעתי. תחת פיקודו הונהגה בגבעתי רמת אימונים וכשירות מבצעית גבוהה, והונחה אבן היסוד להפעלתה של מצודת יואב כאתר הנצחה. בהמשך שימש כמפקד עוצבת האש. את שירותו הצבאי סיים בדרגת תא"ל. בהמשך שימש כמדריך במכון לחקר תורת המערכה.
לקריאה נוספת

אלישיב שמשי, בהם יותר מכול - על סוד ההצלחה של צה"ל, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2005, פרק שביעי: האדומים מנקים את השטח הירוק, עמודים 93–106.
יורם יאיר, "אתי מלבנון" - סיפורה של חטיבת הצנחנים במלחמת לבנון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990.
מעוזיה סגל, עדויות מגובה החול - קרב הצנחנים בחווה הסינית, הוצאת מודן, 2007.
אלישיב שמשי, ולא אשוב עד כלותם - על מפקדי פלוגות בשדה הקרב, הוצאת מערכות, 2005, פרק שלישי: התמחות בטיהור שטח, סרן אריק מורן- מ"פ חי"ר בקרב התקפה, עמודים 35–44.
אלעזר שטרן, משא כומתה - ניווטים בגובה העיניים, למשכל - הוצאת ידיעות אחרונות וספרי חמד, 2009.
יום טוב סמיה, "מנהיגות ברגעים של אמת", הוצאת קונטנטו דה סמריק, 2014.