stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צבי אלימלך שפירא
מספריו

בני יששכר - ספר על לוח השנה, על החגים והמועדים. שם הספר נבחר לאחר שרבו החוזה מלובלין אמר לו שגזע יחוסו נובע משבט יששכר, שהיו "יודעי בינה לעיתים" (דברי הימים א, יב-לג), כלומר, היו מומחים לחישוב לוח השנה, שכן ידעו לעבר שנים ולקבוע חודשים.
דרך פקודיך - על מצוות התורה
דרך עדותיך - על ספר יהושע
אגרא דכלה - על התורה.
אגרא דפרקא- סגולות ואמרי צדיקים בשלל נושאים
אגרא דהלולא
חידושי מהרצ"א - על הלכות חנוכה
לקוטי מהרצ"א - על התורה ומגילת אסתר
כלי הרואים - על ספר עובדיה
הגהות מהרצ"א - על ספר הזוהר
דברים נחמדים - על מסכת אבות
רגל ישרה - ספר מפתח לערכי הקבלה והחסידות
מעין גנים - פירוש על ספר אור החיים הקדמון, כנגד ההשכלה והמשכילים.
מגיד תעלומה - על מסכת ברכות, הערות על הגמרא רש"י, תוספות, הלכות הרי"ף, ותלמידי רבינו יונה
ריח דודאים - על מסכת מגילה
והיה ברכה - על משניות זרעים ומסכת שבת
ברכה משולשת - על משניות
תקנות תמכין דאורייתא
מעשה השם השלם
פסח בחבורה
אגרות שפירין - (אגרות משלו ומשל צאצאיו).
אזהרות מהרצ"א - מוסר
הגהות והוספות מהרצ"א - על ספר סור מרע ועשה טוב של רבי צבי הירש מזידיטשוב.
חדושי בני יששכר - על הש"ס
טעמי המצוות
נחל אמונים - הגהות לספר הקדמון חוכמת הנפש
סדר הקרבנות - לי"ג מדות
לעדות נכדיו ובני משפחתו, במשך שנותיו כתב עוד חיבורים רבים שחלקם נהרסו ונאבדו. לטענתם, יצירתו על התורה "אגרא דכלה" יועדה להיות רחבה ועשירה יותר, כמו שניתן לראות בפרשיות הראשונות בספר בראשית, אלא שדלף נוזלים השחית את רוב החומר.
כל חיבוריו התפרסמו ונדפסו שוב ושוב בעשרות מהדורות, אך גולת הכותרת של חיבוריו הוא הספר "בני יששכר", שהוא אחד החיבורים שקנו אחיזה בקרב כל חוגי החסידים ונמנה עם הקלאסיקה החסידית, ומכאן חשיבותו של ר' צבי אלימלך שאף בחייו היה נקרא על שמו "בעל הבני יששכר". ברבות השנים יצא הספר במהדורות רבות, ואף הוהדר ונערך מחדש. ראשון המהדירים, שמהדורתו משמשת עד היום הוא האדמו"ר רבי אברהם יצחק קאהן מתולדות אהרן. כמו כן נדפס הספר בתוספת הערות והשוואות שנערכו על ידי מכון 'בני שלשים' בראשות נכדו רבי צבי אלימלך פאנעט האדמו"ר מקוסון. לאחרונה אף יצאה מהדורה מבוארת ומרובת כרכים שנערכה על ידי מכון עוז והדר, בנשיאות נכד-נכדו הרב יהושע לייפער.
לקריאה נוספת

הרב נתן אורטנר, הרבי ר' צבי אלימלך מדינוב, ב"כ, [חמ"ד] תשס"ה (מהדורה רביעית).
מנדל פייקאז', "על מה אבדה גלות ספרד" - כלקח כלפי ההשכלה במזרח-אירופה: החסידות בעיני ר’ צבי אלימלך שפירא מדינוב, דעת 28 (תשנ"ב) 87-115.
בנימין בראון, החמרה - חמישה טיפוסים מן העת החדשה: החת"ם סופר, ר’ צבי אלימלך מדינוב, ר’ יוסף-יוזל הורוויץ מנובהרדוק, הגרי"ז סולובייצ’יק מבריסק, החזון איש, דיני ישראל כ-כא (תש"ס-תשס"א) 123-237.
יצחק אלפסי (עורך), תורות בית דינוב על התורה והמועדים, חיבר וליקט רבי נפתלי צבי פיש דינוב, שני כרכים, ירושלים: מוסד הרב קוק תשמ"ד.
יוסף שלמון, "הרב צבי אלימלך שפירא מדינוב ומאבקו בהשכלה", בתוך: נתן שיפריס, שמואל פיינר, חנן גפני (עורכים), מגלי טמירין - תנועת ההשכלה היהודית בגליציה: היסטוריה, ספרות, הגות וזיכרון, אוניברסיטת חיפה, 2022.
הערות שוליים

↑  במסורות אחרות: רחל מינא.
↑  כך על פי מאיר וונדר. על פי דברי רבי צבי אלימלך שפירא מבלאז'וב) שם אמו היה רחל מינא[דרוש מקור].
↑  שו"ת מנחת אלעזר חלק ד סימן כז; נתן אורטנר, הרבי ר' צבי אלימלך מדינוב, המכון להנצחת חסידות גליציה, 1971, עמ' 12; ש"י עגנון, תכריך של סיפורים, 1985 עמ' 116
↑  ראה פיטום אווזים וברווזים בהלכה
↑  יאיר שלג, החלוץ הקדוש, באתר הארץ, 25 בספטמבר 2004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260754505171  PLWABN: 9810550692805606  GND: 136602320  ISNI: 0000 0001 1612 4743  LCCN: n85074411  NTA: 300274297  VIAF: 28499050   WorldCat (עם VIAF): 28499050
קונגרס פוקשאן

הקונגרס הציוני בפוֹקְשָׁאן (ברומנית: Congresul Sionist de la Focșani) היה הקונגרס הראשון של תנועת "חובבי ציון" באירופה. התכנס בעיר הרומנית פוקשאן (Focşani) ביום כ' בטבת תרמ"ב, 11 בינואר 1882.
רקע

ביהדות רומניה, בגבולות הרגאט, התאכזבו מכך ששלטונות רומניה דחו את דרישות קונגרס ברלין למתן זכויות ליהודים ואפילו הגבירו את הדיכוי והקיפוח. בין שתי אפשרויות ההגירה שהיו פתוחות בפני יהודי מזרח אירופה, ההגירה לאמריקה וההגירה לארץ ישראל, רבים ביהדות רומניה העדיפו את השנייה מתוך שיקול שגם באמריקה עלולה להתפתח אנטישמיות. מרבית יהודי רומניה, 70,000, היו מאורגנים באגודות ששמו להן למטרה עלייה ומעבר לעבודה חקלאית בארץ ישראל.
לקראת סוף שנת 1881, "הוועד המרכזי הזמני" של פוקשאן, פרסם קול קורא-מזמין לוויעוד של כל החברות ליישוב ארץ ישראל. הכרוז היה קודם כל קריאה לידידות (היו מתחים בין קהילות שונות ומתחים בין אישיים ובעיקר בין קהילת בוקרשט ובין קהילות גאלאץ ופוקשאן). הכינוס הראשון בוטל יומיים לפני מועדו באמצעות מברקי ביטול שנשלחו לקרואים וזאת כדי להספיק ולקבל את אישור השלטונות לפני הכינוס בפועל.
הרוח החיה בארגון הכינוס היה שמואל פינלס שנבחר למזכיר הוועד המרכזי. יושב ראש הוועד המקומי, דויד רינצלר, שלח את ההזמנות לקונגרס, הזמנות שהודפסו בעברית והוטבע בהן, באמצעות חותמת מיוחדת, התאריך העברי (כ"ג בכסלו תרמ"ב 1881).
הכינוס התפרסם בעולם היהודי ועשה רושם רב ויהודים רבים ברחבי העולם הגיבו בעיתונות היהודית.
התכנסות הקונגרס

ביום כ' בטבת תרמ"ב התכנס בפוקשאן הקונגרס תחת השם: "קונגרס אגודות יישוב א"י על ידי עבודת-אדמה". הקונגרס הורכב מ-51 צירים שייצגו 32 אגודות. בקונגרס נבחר הוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה, הגוף הראשון שעסק בעלייה מאורגנת.
הנהלת הקונגרס הורכבה משמואל פינלס (נשיא הקונגרס), מאיר וינברג מבוקרשט ונפתלי זוננבליך מבוטושאן (סגני נשיא), דויד רינצלר (מזכיר), י. מ. ברנר, המורה והסופר ישראל טלר, נפתלי פופר וג. ס. גולדשטין (חברי נשיאות). לקונגרס הגיעו גם אורחים מחוץ לרומניה וביניהם לורנס אוליפנט ואליעזר רוקח שנאמו בפני המתכנסים ותיארו להם את נופי ארץ ישראל.
השבועון "המגיד" בגיליונו מ-8 בפברואר 1882 מדווח: "ליישוב ארץ ישראל. שבת תחכמוני. (והיא אספת הנבחרים צירי החבורות ליישוב ארץ ישראל אל עבודת האדמה, בפאקשאן ביום כ' וביום כ"א טבת, שנת: "כאיש אחד חברים יחדיו" (בגימטריה תרמ"ב) לפ"ק.) ביום ד' כ' טבת (30 דעצעמבער) כשעה השישית אחרי הצהריים התאסף הוועד לחברת יישוב ארץ ישראל מפה בתור ועד ראשי לפי שעה (פראוויזארישעס צנטראלקאמיטעט) באולם הגדול אשר בבית הספר לאחב"י (= לאחינו בני ישראל) פה למען קבל את האורחים הנכבדים צורי הוועדים לחברת יישוב ארץ ישראל אשר בכל ערי רומניה. האולם היה ערוך ומתוקן וטוב ויפה עם כל הכלים הדרושים: שלחנות וכיסאות עמדו במשטר וסדר נכון בעבור מושבות הנבחרים. מנורות רבות האירו את האולם המקושט בתבניות גדולי ישראל." (הועתק לפי המקור פרט להערת הגימטריה)
רשימת הצירים

להלן רשימת הצירים שהשתתפו בקונגרס (לפי סדר אלף בית של יישובי המקור בלטינית):
| ישוב | שם הנציגים |
| --- | --- |
אדז'וד (Adjud): לוי דורסט (Levi Durst), אליאס ויטצלינג (Elias Witzling)
בקאו: אברהם בלטר (Avram Balter), ישראל אברהם גרופר (Israel Avram Groper)
ברלאד: מקס יוסטר (Max Juster), קונטי ליטמן (Cunti Litman)
בוטושאן: נפתולה זוננבליק (Naftule Sonnenblic)
בוקרשט: נפתלי פופר, מאיר ויינברג (Meir Weinberg), סולם ברדר (Sulam Barder), אברהם איזנשטיין (Avram Eizenstein)
בוזאו: צבי אהרון (Zvi Aharon), אברהם ברין (Avraham Brin)
קאיוץ (Căiuţ): יוסף שכטר (Iosef Sehter)
קוקו (Cucu): ארם יצחק אתרוג (Aram Ithac Etrog)
פוקשאן: פ. גולדנטל (F.Goldenthal), י. ספטר (J.Sefter), ישראל טלר, י. מ. ברנר (J.M. Brenner), מ. דוד (M.David), א. כהנא (A. Cahane), הרב משה אהרון גולדרינג (Rav Mose Aron Goldring)
גאלאץ: שמואל פינלס, מנדל כהן (Mendel Cohen), אלתר קלפר (Alter Cleper)
ג'יורג'יו (Giurgiu): ברל וייסמן (Berl Waissman)
חוש: יוסף גורפינקל (Iosef Gurfinkel)
יאשי: משה מטס (Mose Mates), נוצה פיירשטיין (Nuţa Faierstein)
איבשט (Iveşti): יעקב שפירא (Jacob Şapira), ארם קליין (Aram Klein)
מוינשט: דוד בוקששתר (בוקססטר) (David Bucsester), מנדל גרינברג (Mendel Grinberg)
נמולואסה (Namoloasa): איזיק אברמוביץ' (Aizic Abramovici)
אודובשט (Odobeşti): שמואל גרוס (Smuel Gross), שמואל ויידנפלד (Samuel Vaidenfeld)
פשקאן (Păşcani): פישל בלוך
פאנצ'ו (Panciu): אהרון משה (Aron Moshe), חיים בן רב אפרים (Haim Ben Reb Efraim)
פיאטרה ניאמץ: ישראל משה אתרוג (Israel Moshe Atrug)
פיטשט: ישראל ברוינשטיין טקסט מוקטן(Israel Broinstain)
פודו טורקולוי (Podu-Turcului, גשר הטורקי): בנימין ויינינגר Beniamin Weininger ויחזקאל גולדרכט Jehzkel Goldraht
רמניקו סראט (Rămnicu Sărat): יוסף פלדמן (Iosef Feldman), הרב אבנר כתבן
רומאן: שימן לזרוביץ' (Simen Lazarovici), י. לנדאו (J.Landau), אלתר פליכטר (Alter Flichter)
סלאטינה (Slatina): 
טקוץ': גטיל פלדמן (Ghetil Feldman), הרש ברמן (Herş Berman)
טורנו סברין (Turnu Severin): דוקטור קולר (Dr. Coler)
ווטקאן (Vutcani): אברהם רוזנצוויג (Avram Rozenzweig)
ראו גם

חובבי ציון
העלייה הראשונה
לקריאה נוספת

משה שרף, האבוקה הודלקה ברומניה: שמואל פינלש וראשית הציונות ברומניה בצירוף חליפת-מכתבים בין תיאודור הרצל ושמואל פינלש (ערך והתקין לדפוס: ראובן אשל),ירושלים: הספרייה הציונית; אוניברסיטת תל אביב, המכון לחקר הציונות על שם חיים ויצמן, תשמ"ו 1986.
השנתון היהודי המאויר עבור רומניה מאת ד"ר מבשן, 1932/1933 (ברומנית)
פוקשאן כסמל - סיפורה הגנוז של העלייה הראשונה ותרומת יהדות רומניה לציונות. צבי בן דב, 2009, הוצאה פרטית
Congresele sioniste de la Focşani (1881-1883), Bogdan Constantin Dogaru ,Bucureşti : Hasefer 2011
הערות שוליים

↑  לישוב ארץ ישראל, המגיד, 8 בפברואר 1882. 
 למעשה, בזמן הכינוס היה התאריך 30 בדצמבר 1881, לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז ברומניה (1 בינואר 1882 לפי הלוח הגרגוריאני מקדים את 1 בינואר לפי הלוח היוליאני ב-12 ימים).
↑  לישוב ארץ ישראל, המגיד, 16 בנובמבר 1881
↑  דברי הימים, הצפירה, 18 באוקטובר 1881
↑  רומעניען, המגיד, 21 בדצמבר 1881
↑  דייטשלאנד, המגיד, 8 במרץ 1882
| ציונות ישראל |
| --- | --- | --- |
| נושאים ומושגים מרכזיים | התנועה הציונית • התקווה • ארץ ישראל • אוטואמנציפציה • תוכנית בזל • תוכנית אוגנדה • תוכנית בילטמור • "אלטנוילנד" ו"מדינת היהודים" • עלייה לארץ ישראל, ההעפלה וחוק השבות • תחיית הלשון העברית • עבודה עברית וכיבוש העבודה • חלוציות • קיבוץ • מחתרות עבריות בארץ ישראל • כוח המגן העברי • כרונולוגיית ההתיישבות היהודית בארץ ישראל בעת החדשה • אנטישמיות • טריטוריאליזם יהודי • הצהרת בלפור, הספר הלבן הראשון ותוכנית החלוקה • הכרזת העצמאות ומלחמת העצמאות • דגל ישראל • הסכסוך הישראלי-פלסטיני • פוסט-ציונות ואנטי-ציונות • החלטת האו"ם 3379 • החלטת האו"ם 4686 |  |
| זרמים בציונות | ציונות מדינית • ציונות מעשית • ציונות סינתטית • ציונות רוחנית • הציונים הכלליים וציונות כללית • ציונות סוציאליסטית • ציונות רוויזיוניסטית • ציונות דתית • ארץ ישראל השלמה • ציונות נוצרית • ניטשה והציונות |  |
| ארגונים ציוניים | קונגרס פוקשאן והוועד המרכזי ליישוב ארץ ישראל וסוריה • ההסתדרות הציונית העולמית • הקונגרס הציוני העולמי • הוועד הפועל הציוני וההנהלה הציונית • הסוכנות היהודית • קרן קיימת לישראל • קרן היסוד • מינהל מקרקעי ישראל • המשרד הארצישראלי • המוסדות הלאומיים • הכשרת הישוב • אוצר התיישבות היהודים ובנק אנגלו-פלשתינה • פיק"א • הגדודים העבריים • ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל • הסתדרות העובדים הכללית החדשה • סולל בונה • הארכיון הציוני המרכזי • ארכיון התצלומים של קק"ל |  |
| תנועות ציוניות | ביל"ו • חובבי ציון • ציוני ציון • פועלי ציון • ההתיישבות העובדת • התנועה הקיבוצית • עליית הנוער • תנועת המזרחי • ברית הציונים הרוויזיוניסטים • ציונות ברוסיה • ציונות בלוב |  |
| מחתרות עבריות | בר-גיורא • השומר • הרועה • הגדעונים • ארגון המגן • ניל"י • הקיבוץ • ההגנה • פלמ"ח • אצ"ל • לח"י • תנועת המרי העברי |  |
| ראשוני הציונות | מבשרי הציונות • יהודה לייב פינסקר • בנימין זאב הרצל • נתן בירנבוים • מקס נורדאו • אחד העם • ליאו מוצקין • דב בר בורוכוב • משה הס • נפתלי הרץ אימבר • דוד וולפסון • חיים ויצמן • משה לייב ליליינבלום • נחום סוקולוב • נחמן סירקין • יוסף לוריא • מקס בודנהיימר • אדמונד ג'יימס דה רוטשילד • יצחק יעקב ריינס • אוטו ורבורג • נחום גולדמן • יחיאל צ'לנוב • אבא הלל סילבר • צבי הירש קלישר • שמואל מוהליבר |  |
| אישים ציונים נוספים ואנשי היישוב | אהרן דוד גורדון • מרטין בובר • רחל המשוררת • שמואל הוגו ברגמן • הנרייטה סאלד • זאב ז'בוטינסקי • מאיר בר-אילן • חיים ארלוזורוב • זלמן שזר • אברהם יצחק הכהן קוק • ארתור רופין • דוד בן-גוריון • מנחם אוסישקין • אב"א אחימאיר • חיים בוגר (בוגרשוב) • ברל כצנלסון • אלכסנדר זייד • יוסף שפרינצק • ישראל שוחט • שמריהו לוין • יוסף טרומפלדור • מיכאל הלפרן • גרשם שלום • יהודה לייב מאגנס • יצחק טבנקין • יצחק בן-צבי • מנחם בגין • אברהם שטרן (יאיר) • ציונים לא יהודים |  |
ראו גם 100 מושגי יסוד • פורטל ישראל • פורטל היישוב • היסטוריה של עם ישראל • היסטוריה של ארץ ישראל
שמואל פינלס
סם טרוטון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במרץ 1977 (בן 47) הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2000 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת האל  Trinity Catholic School 
 פרופיל ב-IMDb
 
סם טרוטון (באנגלית: Sam Troughton; נולד ב-21 במרץ 1977) הוא שחקן אנגלי.
ביוגרפיה

טרוטון הוא בנו של השחקן דייוויד טרוטון ונכדו של פטריק טרוטון שגילם את הדוקטור השני בסדרת המדע בדיוני דוקטור הו. אחיו הצעירים של סם הם שחקן הקריקט של ווריקשייר, ג'ים טרוטון, והשחקן ויליאם טרוטון.
הוא למד דרמה באוניברסיטת האל וסיים את לימודיו ב-1988.
טרוטון הוא שחקן שייקספירי שעבד עם הלהקה השייקספירית המלכותית. הוא כיכב בסרטי האימה "Spirit Trap" (יחד עם בילי פייפר) וב"הנוסע השמיני נגד הטורף". הוא שיחק בכמה הפקות טלוויזיוניות בהן סדרת הטלוויזיה "הקס" של ערוץ Sky One. עוד הופיע טרוטון בדרמה "Ultimate Force". החל מאוקטובר 2006 ועד 2009 השתתף בסדרת ההרפתקאות של ה-BBC "רובין הוד", בה גילם בתפקיד מאץ', משרתו לשעבר של רובין. סבו של טרוטון, השחקן פטריק טרוטון, כיכב ב-1953 בסדרת הטלוויזיה הראשונה שנעשתה על פי סיפורי רובין הוד.
בתיאטרון שיחק טרוטון בתפקיד אורלנדו בהפקה של סמואל וסט למחזה "כטוב בעיניכם" בתיאטרון קרוסיבל בשפילד. בשנים 2009 ועד 2011 חזר לשחק עם הלהקה השייקספירית המלכותית, והופיע בתיאטרון קורטיארד שבסטרטפורד-אפון-אייבון. ב-2009 גילם את דמותו של מרקוס ברוטוס במחזה "יוליוס קיסר" ואת הג'נטלמן השלישי במחזה "אגדת חורף". ב-2010 שיחק בתפקיד רומיאו במחזה "רומיאו ויוליה" ואת המלך ארתור במחזה "מות ארתור" (Morte D'Arthur) בתיאטרון קורטיארד. תפקידים נוספים בהם שיחק כוללים את ההפקה הבימתית של "חשמלית ושמה תשוקה" בליברפול.
ב-2013 שיחק בתפקיד תומאס במחזה "Bull" בתיאטרון קרוסיבל סטודיו בשפילד. וב-2014 הופיע בתפקיד אדמונד במחזה "המלך ליר" בתיאטרון המלכותי הלאומי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2000 |  | Summer in the Suburbs | שוטר | סרט טלוויזיה |
| 2002 |  | Ultimate Force | סטיוארט | סדרת טלוויזיה (בפרק "The Killing House") |
| 2002 | המלחמה של פויל | Foyle's War | שוטר | סדרת טלוויזיה (בפרק "The German Woman") |
| 2003 |  | Seven Wonders of the Industrial World | ה. פרסי בולנויס (Boulnois) | סדרת טלוויזיה (בפרק "The Sewer King") |
| 2003 | סילביה | Sylvia | טום הדלי-קלארק |  |
| 2003 | השופט ג'ון דיד | Judge John Deed | השוטר דאג ולקין | סדרת טלוויזיה (בפרק "Conspiracy") |
| 2004 |  | Gunpowder, Treason and Plot | תומאס וינטר | סרט טלוויזיה |
| 2004 | הנוסע השמיני נגד הטורף | AVP: Alien vs. Predator | תומאס פארקס |  |
| 2004 |  | Messiah: The Promise | תומאס סטון |  |
| 2004 | וירה דרייק | Vera Drake | דייוויד |  |
| 2005 |  | Spirit Trap | ניק |  |
| 2005 | הקס | Hex | ג'ז הריוט / רמיאל | סדרת טלוויזיה (6 פרקים) |
| 2006–2009 | רובין הוד | Robin Hood | מאץ' | סדרת טלוויזיה (38 פרקים) |
| 2012 | העיר | The Town | ג'ף | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2013 |  | Dancing on the Edge | הנסיך מוויילס | מיני-סדרה |
| 2016 | הכתר החלול | The Hollow Crown | קלרנס | מיני-סדרה |
| 2017 | רציחות במידסומר | Midsomer Murders | הנרי מארש | בפרק "Crime and Punishment" |
| 2017 | הריטואל | The Ritual | דום | סרט קולנוע |
| 2018 | סיוט משפחתי | Slumber | צ'ארלי מורגן |  |
| 2019 | צ'רנוביל | Chernobyl | אלכסנדר אקימוב | מיני-סדרה |
| 2020 |  | Death in Paradise | מלקולם סימונס | בפרק "Murder on Mosquito Island" |
| 2020 | מאנק | Mank | ג'ון האוסמן |  |
| 2021 | רצח בשישה חלקים | Ragdoll | תומאס מאסי | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2021 | פורעי חוק (אנ') | The Outlaws | ויילדר | 4 פרקים |
| 2024 | שערורייה מלכותית למדי | A Very Royal Scandal |  | מיני-סדרה |
| 2024 | היונים השחורות | Black Doves | סטיבן יאריק | תפקיד ראשי; 6 פרקים |
| 2025 | לוקרבי (אנ') | Lockerbie: A Search for Truth | מורי גאת׳רי | מיני-סדרה |
הערות שוליים

↑  Davies, Keri (27 בנובמבר 2014). "William Troughton takes over as Tom Archer". bbc.co.uk. BBC. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Simon Russell Beale and Sam Mendes Reunite for King Lear at National's Olivier Theatre; Further Casting and Dates Also Announced". Playbill.com. 2013-11-11. נבדק ב-2015-07-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010188814305171  GND: 1061471519  ISNI: 0000 0001 1291 1619  LCCN: no2004053165  VIAF: 164717708   WorldCat (עם VIAF): 164717708
תומאס אדוארד לורנס

.
| --- | --- |

 לידה:  16 באוגוסט 1888 Tremadog, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  19 במאי 1935 (בגיל 46) מחנה בובינגטון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  St Nicholas Church, Moreton 
 השכלה:  ג'יזס קולג' (1910)  מודלין קולג'  בית הספר התיכון של העיר אוקספורד לנערים 
 תקופת הפעילות:  מ-1914 
 מעסיק:  אוניברסיטת אוקספורד 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד  חבר במסדר האמבט  צלב המלחמה 1914–1918  אות השירות המצוין 
 
קולונל תומאס אדוארד לורנס (באנגלית Thomas Edward Lawrence‏; 16 באוגוסט 1888 – 19 במאי 1935), הידוע גם בכינוי לורנס איש ערב, היה ארכאולוג, דיפלומט, סופר ואיש צבא בריטי, אשר קנה את עיקר תהילתו בעקבות התפקידים שמילא במסגרת המערכה על סיני וארץ ישראל במלחמת העולם הראשונה ובמרד הערבי. פועלו במלחמה, יכולתו להיטמע בחברה הערבית על אף היותו בריטי וכן כישרונו להעלות את חוויותיו על הכתב הקנו לו את התואר "לורנס איש ערב".
ביוגרפיה > נעוריו

לורנס נולד בטרמדוג, ויילס, כילד מחוץ לנישואים של תומאס צ'פמן, אציל אירי-אנגלי שנטש את אשתו לאחר שהתאהב בשרה ג'אנר, אמו של לורנס. השניים לא נישאו, אך חיו יחד כזוג ואימצו לעצמם את שם המשפחה לורנס. ללורנס היו שלושה אחים נוספים. חוקרים רבים סוברים כי העובדה שלורנס נולד מחוץ לנישואין גרמה לו להרגיש דחוי חברתית לכל אורך נעוריו. לורנס טען כי בשנת 1905 הצטרף לחיל מצב מקומי אך לא נמצא לכך שום רישום צבאי.
ביוגרפיה > ארכאולוגיה

כבר בגיל 15 לורנס וחברו לספסל הלימודים, סיריל ביסון, החלו לסייר בכנסיות מקומיות ולחקור את המונומנטים והעתיקות שמצאו בהן. בחודשי הקיץ של השנים 1906 ו-1907 נסעו לורנס וביסון לטיולי אופניים בצרפת, שם אספו תמונות ופריטים ארכאולוגיים נוספים מכנסיות מקומיות מימי הביניים, במכתב למשפחתו כתב כך:
המקומיים החמיאו לי על הצרפתית הנפלאה שלי ופעמיים שאלו אותי מאיזה חלק של צרפת הגעתי
בין השנים 1907 ל־1910 למד היסטוריה באוניברסיטת אוקספורד וסיים את לימודיו בהצטיינות. הוא התמקד במיוחד בהשפעה של הצלבנים על הארכיטקטורה הצבאית באירופה בימי הביניים. אחיו הצעיר של לורנס, ארנולד, סיפר במאמר מאוחר כי בשביל לורנס העיסוק בנושא היה מעין בריחה מ"המציאות הבורגנית של אנגליה".
בקיץ של שנת 1909, במהלך חופשה מלימודיו, ערך לורנס טיול רגלי בן שלושה חודשים בין המבצרים הצלבניים בשטחי האימפריה העות'מאנית (בעיקר בשטח סוריה של ימינו) בו עבר כ-1,600 קילומטרים.
בשנת 1910 הפליג לביירות כדי להשתלם בשפה הערבית ועד מהרה הצטרף למשלחת של המוזיאון הבריטי למחקר ארכאולוגי באזור כרכמיש. ראש המשלחת היה בתחילה דייוויד הוגארת, שעימו יפעל בהכנת המרד הערבי, ואחרי כן לנרד וולי. בתקופה זו פגש לורנס את הארכאולוגית גרטרוד בל שתהיה יועצתו בפעילותו המודיעינית במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > שירותו במלחמת העולם הראשונה

בינואר 1914, כ-8 חודשים טרם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, גויסו לורנס ולנרד וולי לחיל המודיעין של הצבא הבריטי. מטרת הגיוס הייתה לערוך מחקר מקיף על אזור הנגב, אזור שהיה חשוב במיוחד לבריטניה מאחר שהבינו כי בשעת מלחמה, צבא האימפריה העות'מאנית יהיה חייב לעבור באזור זה בדרך למצרים. המחקר מומן על ידי הקרן לחקר ארץ ישראל. באוקטובר אותה שנה, כשלושה חודשים לאחר פרוץ המלחמה, צורף לורנס למודיעין של המשרד לענייני ערבים אשר שכן בקהיר, מפקדיו היו גילברט קלייטון והנרי מקמהון.
הלאומיות הערבית החלה להתעצם במהלך המלחמה ורבים מן הערבים שאפו לקבל עצמאות מהאימפריה העות'מאנית הגוססת. בשנת 1915 השריף של מכה, חוסיין בן עלי החל לנהל משא ומתן והציע לבריטים להוביל מרד ערבי כנגד האימפריה העות'מאנית בתמורה למדינה ערבית עצמאית בשטחי החג'אז, מסופוטמיה וסוריה הגדולה, דבר אשר יכול היה מאוד להשתלם לבריטים ששאפו לצמצם את הפגיעה באזור תעלת סואץ. הרעיון זכה להתנגדות מצד צרפת אשר ראתה בסוריה הגדולה שטח מנדט עתידי שלה וכן מהממשל המקומי ההודי אשר ראה במסופוטמיה אזור השפעה עתידי של הודו. לורנס עצמו היה תומך נלהב של רעיון מדינה ערבית עצמאית.
באוקטובר 1915 חל משבר של ממש בעמדה הערבית ובן עלי שלח מסר מאיים לשלטונות הבריטיים לפיו אם בריטניה לא תבטיח את תמיכתה במרד ערבי כנגד האימפריה העותמאנית הוא יעביר את תמיכתו אליה, דבר אשר עלול היה לאיים מאוד על גורל בריטניה במלחמה. מקמהון הגיב למסרו של בן עלי וענה לו שהשלטון הבריטי תומך ברעיון של מרד ועצמאות ערבית אך מסריו לגבי שטחים מסוימים במזרח התיכון שכביכול היו אמורים להיות חלק מהמדינה הערבית העתידית היו עמומים (שטחים שחולקו מאוחר יותר עם צרפת וכן שטח של ארץ ישראל שהובטח בהצהרת בלפור).
באביב של שנת 1916 נשלח לורנס לאזור מסופוטמיה על מנת לנסות ולסיים את המצור על כות על ידי ניסיונות לשחד קצינים עותמאנים והמרדה של הערבים המקומיים, ניסיונות אלו לא נשאו פרי. באותה עת החל להתגבש הסכם סייקס–פיקו אשר בדיעבד חיסל את הרעיון של המדינה הערבית המאוחדת במזרח התיכון. על אף המרד הערבי, בו לורנס עתיד לשמש דמות מפתח, הוא ככל הנראה ידע על ההסכם שמשמעותו הייתה למעשה חיסול הרעיון של מדינה ערבית מאוחדת במזרח התיכון.
ביוגרפיה > שירותו במלחמת העולם הראשונה > המרד הערבי

לאחר שמספר ניסיונות מקומיים בקרב הערבים לא נשאו פרי, נשלח לורנס באוקטובר 1916 על ידי רונלד סטורס, שלימים יהפוך למושל הראשון של ירושלים בימי המנדט הבריטי להיוועד עם מנהיגים ערבים באזור החג'אז ולאסוף מודיעין אודות המרד המתגבש הבא. לורנס נועד עם שלושת בניו של השריף חוסיין, עלי, פייסל ועבדאללה, והתרשם במיוחד מפייסל, בו ראה את המתאים ביותר להנהיג מרד גדול בתמיכת הבריטים.
אל לורנס הוחלט לצרף את סטיוארט פרנסיס ניוקומב כמקשר לכוחותיו של פייסל, אך זה התעכב והגיע לאזור החג'אז רק מספר חודשים מאוחר יותר. בדצמבר אותה שנה החלו לורנס ופייסל לתכנן כיצד להעמיד את כוחותיו של פייסל במטרה למנוע מהחיילים העותמאנים לכבוש את אזור מדינה ולחבל במסילת הרכבת החיג'אזית. כאשר ניוקומב הגיע לורנס תכנן לעזוב את החג'אז, אך פייסל התנגד לכך נמרצות. בסופו של דבר נשאר לורנס לצד פייסל וכוחותיו עד שאלו כבשו את דמשק בדצמבר 1918.
על אף שעיקר תהילתו של לורנס היא כאסטרטג ומקשר במהלך המרד, הוא עצמו השתתף בפעולות וקרבות רבים לאורך שהותו לצד כוחותיו של פייסל, ביניהם חבלות רבות במסילת הרכבת החג'אזית באזור החג'אז ועקבה במטרה להביס את הכוחות העותמאנים.
אחד הקרבות המשמעותיים בהם לורנס נטל חלק התרחש ב-23 בינואר 1918 באזור טפילה. בקרב זה, אשר הונהג על ידי לורנס יחד עם ג'עפר אל אשקארי (לימים ראש ממשלת עיראק), הצליחו הכוחות להדוף כוח של 900 חיילים עותמאנים, כאשר 400 מהם נהרגו ו-200 נלקחו בשבי. בעקבות אותו קרב עוטר לורנס באות השירות המצוין והועלה לדרגת לוטננט קולונל, אשר מקבילה לדרגת סגן-אלוף בצה"ל.
במהלך המלחמה עבר לורנס מרחקים ארוכים ונפגש עם שבטים ערבים רבים, אותם שכנע להצטרף לכוחותיו של פייסל. הוא היה בקשר קבוע עם המפקדה הבריטית בקהיר ומסר לה מידע מודיעיני חשוב על מהלכי המרד, דבר שהיה בעל ערך רב לתבוסת האיפריה העותמאנית בחזית המזרח תיכונית במלחמת העולם הראשונה.
עד לסוף המלחמה הועלה לורנס לדרגת קולונל, המקבילה לאלוף-משנה בצה"ל. היה אמור לקבל את צלב ויקטוריה אך סירב לקבלו.
בקיץ 1918 העותמאנים הציעו פרס של 5,000 לירות שטרלינג (אשר שווי ערך ל-1.7 מיליון ליש"ט ב-2017) על ראשו של לורנס, מאוחר יותר גובה הפרס תפח ל-20,000 ליש"ט. בעקבות ההצעה, אחד מהקצינים הבריטים אשר לחמו לצד לורנס כתב כך:
"על אף שפרס בגובה 15,000 ליש"ט הובטח למי שיביא את ראשו של לורנס לטורקים, אף ערבי לא העז לבגוד בו, השריף של מכה ראה בלורנס את אחד מבניו, הוא זה שאחראי להשפעה שלנו בחצי האי ערב, הוא הרפתקן מעורר השראה"
ביוגרפיה > שירותו במלחמת העולם הראשונה > קרב עקבה

קרב עקבה התרחש בתחילת יולי 1917. הקרב הונהג על ידי לורנס, ובו השתתפו גם כוחותיו של המנהיג הבדואי רב ההשפעה עודה אבו תאיה אשר עד לאותה עת תמך בעותמאנים. עקבה, אשר באותה עת הייתה כפר נידח שלידו עמד חיל מצב עותמאני של 300 חיילים, הייתה חשובה מבחינה אסטרגטית לבריטים עקב הנמל ששכן בה. לאחר ארבעה ימים של לחימה חיל המצב העותמאני וכמה ממגיני העיר נכנעו והקרב הוכתר כהצלחה. לורנס עצמו נפצע קלות במהלך הקרב.
הצלחת הקרב הקנתה ללורנס את אמונו של המפקד החדש של חיל המשלוח המצרי, סר אדמונד אלנבי.