stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האוונג'רס האפלים
הרכב הקבוצה > הקבוצה הראשונה

| דמות | שם אמיתי | הצטרפות ראשונה | תיאור הדמות | תיאור הדמות | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירון פטריוט | נורמן אוסבורן | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | מנהיג לשעבר של הקבוצה. נלכד בחוברת מספר 16. עיצב מחדש את חליפת השריון של סטארק כדי לייצג הן את איירון מן והן את קפטן אמריקה. הצטרף מחדש בחוברת New Avengers #18 לאחר שקיבל את כוחותיו של הסופר-אדפטואיד. נלכד בשנית וכעת נמצא בתרדמת. |  |  |
| "ספיידרמן" | מאק גארגן | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | נלכד בחוברת מספר 16. הפך חזרה לעקרב לאחר שחליפת ונום נלקחה בידי הממשלה. |  |  |
| "גברת מארוול" | קרלה סופן | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | נלכדה בחוברת מספר 16 והצטרפה לקבוצת ת'נדרבולטס של לוק קייג' בחוברת Thunderbolts #144. הצטרפה מחדש לקבוצה בחוברת Dark Avengers #184. |  |  |
| "הוקאיי" | לסטר | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | נלכד בחוברת מספר 16. נהרג בידי דרדוויל בחוברת Shadowland #1. |  |  |
| "וולברין" | אקיהירו | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | בנו הפסיכופתי של וולברין. התחמק מהנסיונות ללכוד אותו. מת בחוברת Uncanny X-Force #34. |  |  |
| "קפטן מארוול" | נו-ואר | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | עזב את הקבוצה בחוברת מספר 6 והצטרף לקבוצת האוונג'רס. |  |  |
| ארס |  | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | נהרג בחוברת Siege #2 בידי הסנטרי. |  |  |
| הסנטרי | רוברט ריינולדס | Dark Avengers #1 (מרץ 2009) | ערק בחוברת Siege #3 לפני שנהרג בידי תור בחוברת לאחר מכן. |  |  |
הרכב הקבוצה > הקבוצה השנייה

| דמות | שם אמיתי | הצטרפות ראשונה | תיאור הדמות | תיאור הדמות | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "הענק הירוק" | סקאאר | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | גויס בידי אוסבורן בעת ששהה בארץ הפראית. סוכן כפול העובד בחשאי עבור קפטן אמריקה. |  |  |
| "הוקאיי" | בארני בארטון | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | גויס לאחר שמותו בבית החולים בוים בידי אוסבורן. |  |  |
| "ספיידרמן" | איי אפאיק | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | אל העכבישים דרום אמריקני. פגש לראשונה באוסבורן בחוברת Osborn #1. השתנה באמצעות חומר בלתי ידוע לדמוי אנוש בעל שש זרועות בדומה לספיידרמן בגרסת חליפתו השחורה. |  |  |
| "מכשפת השני" | ד"ר ג'וּן קובינגטון | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | ביולוגית וגנטיקאית. פגשה לראשונה באוסבורן בחוברת Osborn #1 בעקבות המצור על אסגרד. |  |  |
| "תור" | ראגנארוק | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | קיבורג המוחזק ומתוקן בידי ארגון A.I.M שבתמיכתו של אוסבורן. תוקן בזמן כדי לעזור לאוונג'רס האפלים להילחם באוונג'רס החדשים. |  |  |
| "גברת מארוול" | דיידרה ונטוורת' | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | הובילה קבוצת H.A.M.M.E.R לאחר כליאתו של אוסבורן. הובסה ונלכדה בידי האוונג'רס החדשים בחוברת New Avengers #13. שוחררה בידי אוסבורן במהלך בריחתו בחוברת New Avengers #16.1. |  |  |
| "וולברין" | טומי שישידו | New Avengers #18 (נובמבר 2011) | נלחם בוולברין ונהרג על ידו בחוברת Wolverine #31. הוחיה מחדש בידי ארגון היד בחוברת Secret Warriors #2. |  |  |
| לוק קייג' | לוק קייג' | Dark Avengers #175 | המנהיג הנוכחי של הקבוצה בעקבות תבוסתו של אוסבורן ובזמן היעדרותם של חברי ת'נדרבולטס בזמן. |  |  |
הרכב הקבוצה > הקבוצה השלישית

| דמות | שם אמיתי | הצטרפות ראשונה | תיאור הדמות | תיאור הדמות | תיאור הדמות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סוכן ארצות הברית | ג'ון ווקר | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) | הסוהר לשעבר של מתקן הכליאה "רפסודה", שנסחף יחד עם יתר האוונג'רס האפלים למציאות חלופית. ממשיך בתפקידו כסוכן ארצות הברית לאחר שהוזרק לו נסיוב מעבדתי של סימביוט ונום, שיוצר מחדש את צלעותיו החסרות. |  |  |
| "קפטן מארוול" | קרלה סופן | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) | מקבלת את חזותו של קפטן מארוול כתוצאה מכישוף של דוקטור סטריינג' ממציאות חלופית. |  |  |
| "הענק הירוק" | סקאאר | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) |  |  |  |
| "תור" | ראגנארוק | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) |  |  |  |
| "הוקאיי" | בארני בארטון | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) |  |  |  |
| "ספיידרמן" | איי אפאיק | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) |  |  |  |
| "מכשפת השני" | ד"ר ג'וּן קובינגטון | Dark Avengers #185 (מרץ 2013) |  |  |  |
ראו גם

ליגת הצדק האפל - קבוצה דומה של חברת DC קומיקס המתחרה
הערות שוליים

↑  Dark Avengers #1-6, March-August 2009
↑  New Avengers #50
↑  Dark Avengers/Uncanny X-Men: Utopia #1, August 2009
↑  Dark Avengers #8, October 2009
דימס טיילור

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1885 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 ביולי 1966 (בגיל 80) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות קנסיקו 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  ג'יין אנדרסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
דימס טיילור (באנגלית: Deems Taylor;‏ 22 בדצמבר 1885 – 3 ביולי 1966) היה מלחין ומבקר מוזיקה אמריקאי.
חייו

טיילור נולד בניו יורק. הוא החל ללמוד נגינה בפסנתר בשנת 1895. בשנת 1906 קיבל תואר ראשון באוניברסיטת ניו יורק. בשנת 1907 שמע ויקטור הרברט מוזיקה שכתב טיילור להצגת אוניברסיטה ועודד אותו להמשיך בלימודי מוזיקה. הוא למד קונטרפונקט והרמוניה בשנים 1908-11 ולאחר כמה משרות בהוצאה לאור ועיתונאות היה למבקר מוזיקה בעיתון "ניו יורק וורלד" בשנים 1921-25, לעורך "מיוזיקל אמריקה" בשנים 1927-29, ומבקר המוזיקה של "ניו יורק אמריקן" ב-1931-32. נוסף לכך היה מנהל ואחר כך נשיא של האיגוד האמריקאי של מלחינים ונגנים ופרשן מוזיקה בשידורי רדיו. ספריו מן בשנים 1937, 1940 ו-1949 מכילים גרסאות מורחבות של שיחות הרדיו שלו.
בשנת 1924 נבחר למכון הלאומי לאמנויות וספרות, ובשנת 1935 נבחר לאקדמיה האמריקאית לאמנויות וספרות.
דימס טיילור מופיע בפתיחת סרטו של וולט דיסני "פנטסיה" משנת 1940, כמנחה ומבאר פרקי המוזיקה בסרט, בניצוחו של לאופולד סטוקובסקי.
יצירתו

המוזיקה של טיילור בנויה בכישרון, אך נעדרת ייחוד או תחושה של שכנוע פנימי עמוק. הוא הצטיין במיזוג השפעות אירופאיות ולא קל לעמוד על השתלשלותן ביצירתו ולהגדירה. בסגנונו האישי ניכרת קרבה ברורה לזה של המלחינים האמריקאים שהשתלמו בגרמניה בסביבות מפנה המאה, כמו צ'אדוויק, קונוורס או נווין. הוא דחה את השפעת האופנה האוונגארדית של מלחיני המאה ה-20 בכל המובנים פרט לתזמור וצוטט בדברי ההספד לאחר מותו כמי שאמר "זו תקופה - לא רק באמריקה אלא בכל העולם - של פדנטיות שאיבדה שליטה. התוצאה היא מוזיקה שמחייבת הסבר, ואפילו ההסברים אינם אומרים דבר לאיש פרט לבקיאים בתחום". גישתו זו זיכתה אותו במאזינים רבים ונלהבים, מצד אחד, אך גם תרמה לכך שהמוזיקה שלו נשכחה זמן קצר לאחר מכן. מתוך הוקרה לפעילותו, הן כמחבר ספרי מוזיקה והן כמנהל באיגוד המלחינים והמבצעים, ייסד האיגוד בשנת 1967 את פרסי ASCAP ע"ש דימס טיילור לספרים ומאמרים מצטיינים על מוזיקה ומוזיקאים. בשנת 1990 תרמה בתו, ג'ואן טיילור, את ארכיוניו לבית הספר למוזיקה של אוניברסיטת ייל.
כתביו

"על אנשים ומוזיקה" (ניו יורק, 1937)
"המאזין המושווה" (ניו יורק, 1940, מהדורה מתוקנת 1972)
עריכת "אוצר גילברט וסאליבן" (ניו יורק, 1941)
"מוזיקה לאוזני" (ניו יורק, 1949)
"כמה ערבים קסומים: סיפורם של רוג'רס והמרשטיין (1953)
לקריאה נוספת

EwenD
GroveO (E.K. Kirk)
J.F. Porte: ‘Deems Taylor, an American Hope’, Sackbut, ix (1929), 193
‘Taylor, Deems’, CBY 1940
J.T. Howard: Deems Taylor, Studies of Contemporary American Composers (New York, 1927, 2/1940)
I. Kolodin: The Metropolitan Opera (New York, 1966), 334, 358
‘The Yale Music Library has acquired the archives of Deems Taylor’, Notes, xlvii (1990–91), 46–7
P. Dickinson: ‘Deems Taylor’, The Viking Opera Guide, ed. A. Holden, N. Kenyon and S. Walsh (London, 1993), 1082 only
N. Slonimsky: Music since 1900 (New York, 5/1994)
הערות שוליים

↑  סטיבנסון, הערך "דימס טיילור" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
↑  רוברט סטיבנסון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268839405171  PLWABN: 9810565708205606  BIBSYS: 90598033  BNE: XX4679288  BnF: cb15072717f (data)  GND: 117248681  ICCU: SBLV069846  ISNI: 0000 0001 0991 9943  LCCN: n50016862  MusicBrainz: 93f81e5b-aa89-4218-85b3-76c709b6e3af  NARA: 10582386  NKC: mzk2010602078  NLA: 35540982  NTA: 120515679  SELIBR: 303778  SNAC: w65m66t3  SUDOC: 069787875  Trove: 989715  VIAF: 79207316   WorldCat (עם VIAF): 79207316
הבה

ערך זה עוסק באלת הנעורים במיתולוגיה היוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 תפקיד:  אלת הנעורים
 תרבות:  יוון העתיקה
 מקום מגורים:  האולימפוס
 אלים מקבילים:  יובנטאס
 אב:  זאוס
 אם:  הרה
 בן או בת זוג:  הרקולס
 צאצאים:  Alexiares, Anicetus 
 
לואיז הנרייט דה בורבון בדיוקן כהבה, ציור מאת ז'אן מארק נטיאר (1744).
הֵבֵּה (ביוונית עתיקה: Ἥβη; מילולית: "נעורים") הייתה אלת הנעורים במיתולוגיה היוונית. שימשה גם כנושאת גביע האלים באולימפוס, והגישה להם אמברוסיה ונקטר. היא הייתה בתם של זאוס, ראש האלים, ושל אשתו הרה, ואחותם של אל המלחמה ארס, אלת הלידה איליתיה ואל האש והנפחים הפייסטוס.
הבה התחתנה עם הרקולס לאחר שזה זכה למעמד של אל, וחתונה זו ציינה את הפיכתו לבן אלמוות. את תפקידה כמשרת האלים ירש הנסיך הטרויאני גנימדס.
בקרב הרומאים נודעה כיובנטאס, ומקדשים לכבודה הוקמו בגבעת הקפיטולין ובקירקוס מקסימוס. נערים צעירים נהגו להעניק לה מטבע כאות תודה, לאחר הפעם הראשונה שבה לבשו טוגה של גברים.
כוכב הלכת המינורי הבה 6, שהתגלה ב-1 ביולי 1847, קרוי על שמה.
הולוסי אקאר

| --- | --- |

הולוסי אקאר
 לידה:  21 בינואר 1952  (בן 72) קייסרי, טורקיה
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 השכלה:  Kaiseri Liceum  Joint War College  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  Army War Institute  האקדמיה הצבאית הטורקית  אוניברסיטת המלכה בבלפסט 
 השתייכות:   צבא טורקיה
 תקופת הפעילות:  1973–2018 (כ־45 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 ראש המטות המשולבים של טורקיה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת בוסניה כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי הסכסוך הכורדי-טורקי (2015 - הווה) ניסיון ההפיכה הצבאית בטורקיה (2016)
 עיטורים
 לגיון ההצטיינות  Medal "For services in the field of military cooperation" 
 
הולוסי אקאר (בטורקית: Hulusi Akar; נולד ב-21 בינואר 1952) הוא שר ההגנה הנוכחי של טורקיה, עד שנת 2018 כיהן כראש המטות המשולבים של הכוחות המזוינים של טורקיה.
ביוגרפיה

אקאר נולד ב-21 בינואר 1952 בעיר קייסרי שבטורקיה. בשנת 1972 הוא סיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הטורקית, ובשנת 1973 למד בבית הספר למקצועות חי"ר. בשנת 1975 למד דיפלומטיה בינלאומית באוניברסיטת המלכה של בלפסט בבריטניה.
החל מ-18 באוגוסט 2015 הוא מחזיק בדרגת גנרל ומשמש כראש המטות המשולבים של טורקיה, המקנה לו פיקוד עליון על צבא טורקיה, חיל האוויר הטורקי והצי הטורקי. ב-30 בנובמבר של אותה שנה, בעקבות הפלת מטוס ה-SU-24 הרוסי על ידי טורקיה, התגלע סכסוך בינו לבין נשיא טורקיה רג'פ טאיפ ארדואן, משום שארדואן האשים את הצבא בפרשה. אקאר הצהיר בתגובה: "אילו הפוליטיקאים היו שותקים, זה היה נפתר במהירות".
במהלך ניסיון ההפיכה בטורקיה (2016), פנו לאקאר הקושרים, שהיו ברובם מקרב הצבא, ושידלו אותו להצטרף אליהם. אקאר בחר להישאר נאמן לארדואן, והקושרים נאלצו לשים אותו במעצר. מאוחר יותר סיפר ש"נאמר לי לחתום על הצהרה של משטר צבאי. כשסירבתי, הם הידקו חגורה סביב צווארי, אבל לא ויתרתי." הוא הוחזק במשך שעות בבסיס חיל האוויר באנקרה, וחולץ למחרת הקשר. הוא הופיע בפרלמנט המופצץ כשהוא זוכה למחיאות כפיים סוערות מצד המחוקקים והנוכחים בדיון המיוחד שהתכנס. בזמן בו הוחזק בשבי שימש כממלא מקומו מפקד הארמייה הראשונה, גנרל אהמט דונדאר.
הערות שוליים

↑  בעקבות הפלת המטוס: נתק בין ארדואן ומפקד הצבא, באתר nrg‏, 30 בנובמבר 2015
↑  טורקיה: מתקן כליאה ענק קולט אלפי מתנגדים?, באתר nrg‏, 23 ביולי 2016
↑  After the coup, the counter-coup
↑  יואשמו בבגידה: אלה בכירי הצבא שניסו להפיל את ארדואן, באתר וואלה, 17 ביולי 2016
↑  Orgeneral Akar kurtarıldı
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1205573429  VIAF: 4341158309839406690005   WorldCat (עם VIAF): 4341158309839406690005
דניאל דה ליאון

| --- | --- |
תמונה של דה ליאון מ-1902 מהספר "Daniel DeLeon: The Man and His Work: A Symposium"
תמונה של דה ליאון מ-1902 מהספר "Daniel DeLeon: The Man and His Work: A Symposium"
 לידה:  14 בדצמבר 1852 קוראסאו (אי מול חופי ונצואלה)
 פטירה:  11 במאי 1914 (בגיל 61) ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה 
 מעסיק:  אוניברסיטת קולומביה 
 
דניאל דה ליאון (באנגלית: Daniel De Leon‏; 14 בדצמבר 1852 – 1 במאי 1914) היה עורך עיתון, פוליטיקאי, תאורטיקן מרקסיסטי ומארגן איגוד מקצועי אמריקאי.
דה ליאון נחשב לאחד מהוגי רעיון "איגוד מהפכני תעשייתי" והיה הדמות המובילה במפלגת העבודה הסוציאליסטית של אמריקה (SLP), מ-1890 ועד למותו ב-1914. בנוסף, דה ליאון היה אחד ממייסדי ארגון הפועלים הרדיקלי פועלי התעשייה של העולם ב-1905. ב-1908 פרשו דה ליאון ותומכיו מ-IWW, על רקע רצונם להתמקד בפעולה פוליטית, בניגוד לגישת המאבק הישיר שמייצגה הבולט בארגון היה ביל הייווד. עם פרישתם, החליטו דה ליאון ואנשיו להקים ארגון מתחרה ל-IWW, אשר נקרא בתחילתו ה-"IWW הצהוב" או ה"IWW של דטרויט", ובסופו של דבר שינה את שמו רשמית ב-1915 ל"עובדים, איגוד תעשייתי בינלאומי" (WIIU) עד פירוקו בשנת 1924.
מכתביו

רפורמה או מהפכה?, נאום, 1986.
מה משמעות שביתה זו?, נאום, 1989.
שני דפים מההיסטוריה הרומאית
השאלה הבוערת של איגודי מקצועות
פתיח חוקת ה-IWW‏, מאוחר יותר נקראה 'התיקון הסוציאליסטי של החברה.
לקריאה נוספת

Stephen Coleman, Daniel De Leon, Manchester, England: Manchester University Press.
W.J. Ghent,"Daniel De Leon" in Dictionary of American Biography. New York: American Council of Learned Societies, 1928-1936.
Lewis Hanke The first lecturer on Hispanic American diplomatic history. Durham, N.C., 1936 (Reprinted from The Hispanic American historical review, vol. XVI, no. 3, August, 1936)
Frank Girard and Ben Perry, Socialist Labor Party, 1876-1991: A Short History. Philadelphia: Livra Books, 1991.
David Herreshoff, "Daniel De Leon: The Rise of Marxist Politics," in Harvey Goldberg ed. American Radicals: Some Problems and Personalities. New York, Monthly Review Press, 1957.
American Disciples of Marx: From the Age of Jackson to the Progressive Era. Detroit: Wayne State University Press, 1967.
Olive M. Johnson, Daniel De Leon, American Socialist Pathfinder. New York: New York Labor News Company, 1923.
Olive M. Johnson and Henry Kuhn, The Socialist Labor Party: During Four Decades, 1890-1930. Part 1. Part 2. New York: New York Labor News Company, 1931.
Arnold Petersen, Daniel DeLeon: Social Architect. New York: New York Labor News Company, 1942.
Leonid Raiskii, Daniel De Leon; the struggle against opportunism in the American labor movement, New York: New York Labor News Co., 1932.
Carl Reeve, The Life and Times of Daniel De Leon. New York:AIMS/Humanities Press, 1972.
L. Glen Seratan, Daniel DeLeon: The Odyssey of an American Marxist , Cambridge, MA: [Harvard University Press, 1979.
"Daniel De Leon as American," Wisconsin Magazine of History, vol. 61, no. 3 (Spring 1978), pp. 210-223. In JSTOR.
Daniel De Leon: The Man and his Work: A Symposium. New York: National Executive Committee, Socialist Labor Party, 1919.
Golden jubilee of De Leonism, 1890-1940: Commemorating the Fiftieth Anniversary of the Founding of the Socialist labor party. New York: National Executive Committee, Socialist Labor Party, 1940.
Fifty years of American Marxism, 1891-1941: Commemorating the Fiftieth Anniversary of the Founding of the Weekly People. New York: National Executive Committee, Socialist Labor Party, 1940.
הערות שוליים

↑  Kenneth T. Jackson, ed. (1995-09-26). "DeLeon, Daniel". The Encyclopedia of New York City. New Haven, Connecticut: Yale University Press. p. 324
↑  פרד וו. תומפסון, פטריק מורפין, The I.W.W.: Its First Seventy Years, 1905-1975, שיקגו 1976, עמ' 38-40
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306832905171  PLWABN: 9810624820805606  BNE: XX1610739  BnF: cb131787827 (data)  CiNii: DA04587841  GND: 123575222  ISNI: 0000 0001 0888 518X  LCCN: n85251123  NDL: 00547573  NKC: skuk0000297  NLG: 122228  NTA: 119064073  SNAC: w60v9555  SUDOC: 035281219  Trove: 1118919  VIAF: 37056279   WorldCat (עם VIAF): 37056279 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דרום אסיה

דרום אסיה על פי הגדרות שונות
מומבאי היא העיר המאוכלסת ביותר בדרום אסיה, והשנייה בגודל אוכלוסייתה בעולם
דרום אסיה הוא האזור הדרומי של יבשת אסיה. הוא כולל את השטח שמדרום להרי ההימלאיה ועל פי חלק מההגדרות חבלי ארץ נוספים ממזרח וממערב לתת-היבשת ההודית. דרום אסיה גובל במערב אסיה, במרכז אסיה, במזרח אסיה, בדרום-מזרח אסיה ובאוקיינוס ההודי.
בדרום אסיה חיים מעל ל-1.5 מיליארד בני אדם, מה שהופך את אזור זה למאוכלס ביותר מאזורי העולם.
המדינות והחבלים הנכללים באזור זה הם:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  בהוטן בהוטן  בנגלדש בנגלדש  האיים המלדיביים האיים המלדיביים  הודו הודו  נפאל נפאל  סרי לנקה סרי לנקה  פקיסטן פקיסטן |  |  נכללים לעיתים: אפגניסטן אפגניסטן  הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי הטריטוריה הבריטית באוקיינוס ההודי  טיבט טיבט  מיאנמר מיאנמר  איראן איראן |  |  |  |
ארגון כלכלי חשוב הפועל באזור, הוא איגוד דרום אסיה לשיתוף פעולה אזורי (SAARC), ארגון לשיתוף פעולה כלכלי המורכב ממדינות דרום אסיה.
הולוהאזה

הולוהאזה (בהונגרית: Hollóháza) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה גם אוכלוסיית הכפר נמצאת בירידה שנים רבות מ-1,188 תושבים בשנת 1990 עד ל-726 תושבים בלבד בשנת 2018 (ירידה של כ-38%).
במהלך השנים חיו בכפר מעט יהודים ובמקום קיימות מצבות יהודיות.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 5 |  |
| 1880 | 24 | 562 |
| 1910 | 29 |  |
| 1920 | 9 |  |
| 1930 | 12 |  |
| 1941 | 4 | 711 |
גשר פתיה סולטאן מהמט

| --- | --- |

הצד האסייתי של גשר הבוספורוס השני)
 מידע כללי
 סוג:  גשר תלוי, גשר אגרה, גשר, אטרקציה תיירותית, גשר חוצה ימים 
 שימוש:  מכוניות
 על שם:  מהמט השני 
 מיקום:  מצר הבוספורוס, איסטנבול
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1988
 תאריך פתיחה רשמי:  3 ביולי 1988 
 מבנה:  גשר תלוי
 חומרי בנייה:  פלדה 
 עלות:  130 מיליון דולר
 אדריכל:  פרימן פוקס ושות'
 מידות
 אורך:  1,510 מטר
 רוחב:  39 מ' 
 גובה:  110 מ' 
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  1,090 מ' 
 קואורדינטות:  41°05′28″N 29°03′44″E﻿ / ﻿41.09122°N 29.06213°E﻿ / 41.09122; 29.06213
  (למפת איסטנבול מוגדלת) גשר פתיה סולטאן מהמט(למפת איסטנבול רגילה) גשר פתיה סולטאן מהמט
 
גשר פתיה סולטאן מהמט או גשר הבוספורוס השני (בטורקית: Fatih Sultan Mehmet Köprüsü או Boğaziçi Köprüsü) הוא גשר תלוי באיסטנבול המקשר בין החלק האסייתי לחלק האירופי של העיר, מעל מצר הבוספורוס. הגשר מקשר בין אזור היסאראיסטי (Hisarüstü) בצד האירופי של איסטנבול לאזור קוואג'ק (Kavacık) בצד האסייתי.
נתונים

אורכו של הגשר 1,510 מטרים ורוחבו 39 מטרים. המרחק בין שני המגדלים הנושאים את הגשר הוא 1,090 מטרים (הגשר התלוי ה-11 בגודלו בעולם).
גובה המגדלים מעל הגשר - 105 מטרים, וגובה הגשר מעל פני הים - 64 מטרים, על מנת לאפשר לנושאת המטוסים של צי ארצות הברית אנטרפרייז, וכן לאוניית הנופש המלכה אליזבת השנייה לעבור תחתיו.
על הגשר עוברת הדרך המהירה בין אדירנה ואנקרה. ישנם ארבעה מסלולי תנועה רגילים וכן מסלול חירום בכל כיוון. המסלולים משתנים בהתאם לעומסי התנועה (בבקרים - מהצד האסייתי לצד האירופי, ובערבים להפך).
אין מעבר להולכי רגל על הגשר. מדי יום עוברות על הגשר כ-150,000 מכוניות.
המעבר על הגשר כרוך בתשלום אגרה. עמדות התשלום ממוקמות בצד האירופי. בשנת 1999 הותקנה בגשר מערכת גבייה אלקטרונית אוטומטית, הגובה בחלק מהמסלולים את התשלום על פי מספרי הרישוי של כלי הרכב.
בשל גובהו של הגשר, נעשים עליו ניסיונות התאבדות רבים בקפיצה ממנו. בשנת 2001 נערכו מן הגשר 146 ניסיונות התאבדות מהם 24 צלחו. בשנת 2002, מתוך 190 ניסיונות התאבדות, 38 צלחו.
הגשר נושא את שמו של סולטאן האימפריה העות'מאנית מהמט השני אשר כבש את איסטנבול מידי הביזנטים.
בניית הגשר

הגשר נבנה על ידי שלוש חברות - יפנית, איטלקית וטורקית.
תכנון הגשר בוצע על ידי האדריכלים פרימן פוקס ושות'. הבנייה הסתיימה ב-3 ביולי 1988 והגשר נפתח על ידי ראש ממשלת טורקיה טורגוט אזאל אשר נהג ברכבו בעצמו וחצה את הגשר. עלויות בניית הגשר היו כ-130 מיליון דולר.
ראו גם

גשר הבוספורוס
הולון

הולון (מהמילה היוונית ὅλος, "שלם") הוא חלק ושלם בו-זמנית. המונח נטבע לראשונה על ידי ארתור קסטלר בספרו "The Ghost in the Machine".
הולון הוא מערכת (או תופעה) ששלמה בפני עצמה ויחד עם זאת חלק ממערכת גדולה יותר. כל מערכת יכולה להיחשב כהולון, החל בחלקיקים תת-אטומים וכלה ביקום כולו. מכיוון שהולון מכיל גם תת-מערכות או חלקים, הוא משפיע ומושפע באופן שווה. מידע זורם באופן דו-כיווני בין מערכות גדולות לקטנות מהן. כאשר מסיבה כלשהי אותה זרימה דו-כיוונית מופרת, המערכת משתבשת. שלמים לא מכירים בתלות שלהם בחלקים המרכיבים אותם, וחלקים לא מכירים בקיום של השלמים המאחדים אותם. סרטן הוא דוגמה טובה לשיבוש שכזה המתרחש במערכת ביולוגית.
הולרכיה

הולרכיה היא היררכיה של הולונים. אם הולון מסוג מסוים מושמד, כל ההולונים בהיררכיה מעליו חייבים להיעלם גם כן. כך שאטום עומד ברמה נמוכה יותר בהיררכיה לעומת מולקולה, מכיוון שאם יושמדו כל המולקולות, אטומים עדיין ימשיכו להתקיים. לעומת זאת, אם כל האטומים יושמדו, מולקולות לא יוכלו להתקיים.
לקריאה נוספת

קן וילבר, קיצור תולדות הכל, הוצאת כנרת
Prigogine, I. Stengers, E. 1984. Order out of Chaos. New York: Bantam Books
Koestler, Arthur, 1967. The Ghost in the Machine. London: Hutchinson. 1990 reprint edition, Penguin Group.
דניאל ד' מקרקן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1930 מחוז ג'ודית' באסין, ארצות הברית 
 פטירה:  30 ביולי 2011 (בגיל 81) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת מרכז וושינגטון  סמינר האיחוד התיאולוגי  מכון קורנט למדעים מתמטיים 
 פרסים והוקרה:  פרס נורברט וינר לאחריות מקצועית וחברתית (1989)  עמית ACM (1994) 
 
דניאל ד' מקרקן (באנגלית: Daniel D. McCracken;‏ 23 ביולי 1930 – 30 ביולי 2011) היה מדען מחשב אמריקאי, פרופסור למדעי המחשב בסיטי קולג', ומחברם של למעלה מ-24 ספרי לימוד על תכנות מחשבים, עם דגש על מדריכים לתכנות בשפות בשימוש נרחב כמו Fortran ו־COBOL, המדריך שלו לתכנות Fortran (ויילי, 1961) וממשיכיו היו ספרי הלימוד הסטנדרטיים בשפה זו במשך למעלה משני עשורים. ספריו תורגמו ל-14 שפות.
ביוגרפיה

מק'קרקן נולד ב-23 ביולי 1930 בעיירת הכורים הוגסוויל במחוז ג'ודית' באסין, מונטנה, וסיים את לימודיו ב-1951 באוניברסיטת סנטרל וושינגטון עם תארים במתמטיקה ובכימיה, הוא עבד שבע שנים בחברת ג'נרל אלקטריק ביישומי מחשב והכשרת מתכנתים. לאחר מכן עבד במרכז המחשבים של הוועדה לאנרגיה אטומית של ארצות הברית באוניברסיטת ניו יורק, והיה סטודנט לתואר שני במכון קוראנט למדעי המתמטיקה.
ב-1959 הפך ליועץ והמשיך לכתוב בנושאי מחשב, בשנת 1970 קיבל תואר שני של Master of Divinity מהסמינר התאולוגי של האיחוד בניו יורק.
מ-1976 עד 1978 היה סגן נשיא ה-ACM, מ-1978 עד 1980 היה נשיא ה-ACM, ובשנת 1994 קיבל את אות ההוקרה עמית ACM, הוא כיהן כנציג של ACM במועצת המנהלים של המכון להסמכת מקצועני מחשוב (ICCP) ונכנס להיכל התהילה שלו כעמית ICCP בשנת 1998.
ב-1981 הצטרף מק'קרקן למחלקה למדעי המחשב של הסיטי קולג' של ניו יורק, בשנת 1989 הוא קיבל את פרס נורברט וינר על אחריות חברתית ומקצועית מאנשי מקצוע בתחום המחשבים לאחריות חברתית (CPSR) (אנ').
ב-30 ביולי 2011 נפטר מק'קרקן בניו יורק שבוע לאחר יום הולדתו ה-81 ממחלת הסרטן. הוא הותיר אחריו את אשתו השנייה, הלן בלומנטל, 7 ילדים, 9 נכדים ו-2 נינים.