stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הודו–יפן

| יחסי הודו–יפן |
| --- | --- |
הודו: יפן


הודו: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 377,915
אוכלוסייה
1,454,183,987: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 34,088
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: מונרכיה חוקתית

ראש הממשלה נרנדרה מודי מהודו וראש הממשלה שינצה אבה מיפן, במהלך ביקורו ביפן, 2014.
יחסי הודו–יפן הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של הודו ויפן. קיימים קשרים היסטוריים בין הארצות, ותושבי הודו ויפן עסקו בחילופי תרבות, בעיקר כתוצאה מהבודהיזם שהתפשט בעקיפין מהודו ליפן, דרך סין וקוריאה. תושבי הודו ויפן מונחים על ידי מסורות תרבותיות נפוצות כולל מורשת הבודהיזם וחולקים מחויבות חזקה לאידיאלים של דמוקרטיה, סובלנות, פלורליזם וחברות פתוחות. הודו ויפן, שתיים מהדמוקרטיות הגדולות והוותיקות ביותר באסיה, בעלות דרגה גבוהה של הלימה של אינטרסים פוליטיים, כלכליים ואסטרטגיים, רואות זו את זו כשותפות שאחראיות עליהן ומסוגלות להגיב לאתגרים גלובליים ואזוריים. הודו היא המקבלת הגדולה ביותר של סיוע בפיתוח רשמי מיפן (ODA). נכון לשנת 2013 הסחר הדו-צדדי בין הודו ליפן עמד על 16.31 מיליארד דולר וצפוי להגיע ל-50 מיליארד דולר עד שנת הכספים 20–2019.
הכובשים הבריטיים של הודו ויפן היו אויבים במהלך מלחמת העולם השנייה, אך היחסים הפוליטיים בין שתי המדינות נותרו חמים מאז עצמאות הודו. לחברות יפניות כמו ימאהה, סוני, טויוטה והונדה מתקני ייצור בהודו. עם צמיחת הכלכלה ההודית, הודו היא שוק גדול עבור חברות יפניות. חברות יפניות היו מהחברות הראשונות שהשקיעו בהודו. החברה היפנית הבולטת ביותר שהשקיעה בהודו היא סוזוקי חברת מכוניות רב-לאומיות, בשיתוף פעולה עם חברת המכוניות ההודית מרוטי סוזוקי, יצרנית הרכב הגדולה בשוק ההודי, וחברת בת של החברה היפנית.
בדצמבר 2006, ביקורו של ראש ממשלת הודו מאנמוהאן סינג ביפן הגיע לשיאו בחתימת "ההצהרה המשותפת לקראת שותפות אסטרטגית בין יפן להודו". יפן סייעה במימון פרויקטים רבים של תשתיות בהודו, ובמיוחד מערכת המטרו של דלהי. מועמדים הודים התקבלו בברכה בשנת 2006 לתוכנית JET, כאשר בשנת 2006 ניתן להודו מקום אחד, ובשנת 2007 התוכנית הורחבה ל-41 מקומות. בשנת 2007 השתתפו כוחות ההגנה של יפן וחיל הים ההודי בתרגיל ימי משותף מלבר 2007 באוקיינוס ההודי, שכלל גם את כוחות הימים של אוסטרליה, סינגפור וארצות הברית. 2007 הוכרזה כשנת הידידות של הודו-יפן.
על פי סקר השירות העולמי של ה-BBC ב–2013, 42% מהיפנים חושבים כי ההשפעה הבינלאומית של הודו חיובית בעיקר, כאשר 4% חושבים שהיא שלילית.
הידידות בין יפן להודו מכונה לעיתים קרובות "אחווה יפנית-הודית".
יחסים היסטוריים

אף על פי שההינדואיזם הוא דת עם מעט השפעה ביפן, עדיין היה לה תפקיד משמעותי אך עקיף בהיווצרות התרבות היפנית. בעיקר בשל אמונות ומסורות בודהיסטיות רבות (שחולקות שורש דרמטי משותף עם ההינדואיזם) שהתפשטו ליפן מסין דרך חצי האי הקוריאני במאה השישית. רבים מההיבטים של התרבות ההינדית שהשפיעו על יפן השפיעו גם על התרבות הסינית. נכתבו ספרים על עבודת האלילים ההינדים ביפן. גם כיום, נטען כי יפן מעודדת מחקר מעמיק יותר של אלים הינדים.
יחסים היסטוריים > בודהיזם

הבודהיזם נהג ביפן מאז הצגתו הרשמית בשנת 552 לספירה על פי הניהון שוקי מבייק'ה, קוריאה על ידי נזירים בודהיסטים. אם כי כמה מקורות סיניים מציבים את התפשטות הדת הראשונה קודם לכן בתקופת קופון (250 עד 538). הבודהיזם השפיע רבות על התפתחות החברה היפנית ונשאר היבט משפיע על התרבות עד היום.
חילופי תרבות בין הודו לבין יפן החלו בתחילת המאה ה-6, עם כניסתה של הבודהיזם ליפן מהודו. הנזיר ההודי בודהיזנה הגיע ליפן בשנת 736 כדי להפיץ את הבודהיזם ונשאר ביפן עד מותו בשנת 760. לבודהיזם ולתרבות ההודית המקושרת במהותה היה השפעה רבה על התרבות היפנית, והיא מורגשת עד היום, והביאה לתחושה טבעית של ידידותיות בין שתי המדינות.
כתוצאה מקישור הבודהיזם בין הודו ליפן, נזירים ומלומדים יצאו לרוב למסע בין שתי המדינות. רשומות עתיקות מהספרייה שנהרסה כעת באוניברסיטת נלנדה בהודו מתארות חוקרים ותלמידים שלמדו בבית הספר מיפן. אחד המטיילים היפנים המפורסמים ביותר לתת-היבשת ההודית היה טנג'יקו טוקוביי (1612–1692), שנקרא על שם טנג'יקו ("משכנו שמימי"), השם היפני להודו.
במהלך המאה ה-16 יצרה יפן קשר פוליטי עם מושבות פורטוגזיות בהודו. היפנים הניחו בתחילה כי הפורטוגזים הם מהודו וכי הנצרות היא "אמונה הודית" חדשה. הנחות שגויות אלה נבעו מאחר שהעיר ההודית גואה הייתה בסיס מרכזי עבור חברת הודו המזרחית הפורטוגזית וגם מפני שחלק לא מבוטל מהצוותים באניות הפורטוגזיות היו נוצרים הודים. לאורך המאות ה-16 וה-17, מלחים' הודים ביקרו לעיתים קרובות ביפן כאנשי צוות על סיפון אניות פורטוגזיות, ובהמשך על סיפון אוניות בריטיות במאות ה-18 וה-19.
במהלך הרדיפות האנטי-נוצריות בשנת 1596, נוצרים יפנים רבים ברחו למושבה גואה בהודו. בראשית המאה ה-17 הייתה קהילה של סוחרים יפנים בגואה בנוסף לעבדים יפניים שהובאו על ידי אוניות פורטוגזיות מיפן.
היחסים בין שתי המדינות נמשכו מאז, אך חילופי דברים פוליטיים ישירים החלו רק בתקופת מייג'י (1868–1912), כאשר יפן החלה בתהליך המודרניזציה.
תנועת העצמאות ההודית

הופעתה של יפן כמעצמה בראשית המאה ה-20 נצפתה בחיוב בהודו, וסימלה את מה שנתפס כתחילת התחייה האסייתית. בהודו הייתה הערצה רבה לתחייה הכלכלית של יפן שלאחר המלחמה והצמיחה המהירה בעקבותיה. סורשצ'נדרה בנדופדהיאי, מנמת'ה נאת גוש והריפרובה טקדה היו מההודים הראשונים שביקרו ביפן וכתבו על חוויותיהם שם. בקרב תנועת העצמאות ההודית, שדגלה בשלטון הינדי על הודו שהייתה חלק מהאימפריה הבריטית, היו רבים שנשאו את עיניהם ליפן. הברית האנגלו-יפנית הסתיימה ב-17 באוגוסט 1923.
בשנת 1899 כוננה האוניברסיטה הקיסרית בטוקיו קורס בסנסקריט ובפאלי. בסביבה זו הגיעו מספר סטודנטים הודים ליפן בראשית המאה העשרים, והקימו את אגודת הצעירים המזרחיים בשנת 1900. הפעילות הפוליטית האנטי-בריטית שלהם גרמה לסערה בממשלת הודו הבריטית.
מלחמת העולם השנייה

הודו הייתה תחת שלטון בריטי כשפרצה מלחמת העולם השנייה, והצטרפה למלחמה לצד בעלות הברית. למעלה משני מיליון הודים השתתפו במלחמה; רבים שירתו בקרב נגד היפנים שכבשו את בורמה והגיעו לגבול הודו. כ-67,000 חיילים הודים נפלו בשבי על ידי היפנים כשסינגפור נכנעה בשנת 1942, וחלק מהם התגייסו לצבא הלאומי ההודי. בשנים 1944–1945, כוחות בריטיים והודים משולבים הביסו את היפנים בסדרת קרבות בבורמה והצבא הלאומי ההודי התפרק.
מלחמת העולם השנייה > הצבא הלאומי ההודי

סובהאז צ'נדרה בוסה, שהוביל את אזאד הינד, השתמש בחסות יפנית להקמת הצבא הלאומי ההודי (INA). ה-INA הורכב בעיקר משבויי מלחמה לשעבר מצבא הודו הבריטית שנלכדו על ידי היפנים לאחר נפילת סינגפור. הם הצטרפו בעיקר בגלל התנאים הקשים ביותר, הקטלניים לעיתים קרובות במחנות השבויים. ה-INA גייסה גם מתנדבים מגולים יוצאי הודו בדרום מזרח אסיה. בוס היה להוט להשתתף בכל פלישה להודו, ושכנע כמה יפנים שניצחון כמו שצפה מוטאגוצ'י יביא לקריסת השלטון הבריטי בהודו. הרעיון שהגבול המערבי שלהם יהיה בשליטת ממשלה ידידותית יותר היה אטרקטיבי. יפן מעולם לא ציפתה שהודו תהיה חלק מתחום השגשוג במזרח אסיה הגדולה.
ממשלת יפן בנתה, תמכה בצבא הלאומי ההודי ובליגת העצמאות ההודית. הכוחות היפניים כללו יחידות INA בקרבות רבים, בעיקר במתקפת או גו במניפור. המתקפה הגיעה לשיאה בקרבות אימפאל וקוהימה שם נדחקו הכוחות היפנים לאחור וה-INA איבד את לכידותו.
יחסים מודרניים > יחסים כלכליים

באוגוסט 2000 ביקר בהודו ראש ממשלת יפן. בפגישה זו הסכימו יפן והודו על הקמת "שותפות גלובלית של יפן-הודו במאה ה-21". ראש ממשלת הודו וואג'פיי ביקר ביפן בדצמבר 2001, שם הוציאו שני ראשי הממשלה את "הצהרת המשותפת של יפן והודו". באפריל 2005 ביקר ראש ממשלת יפן קוזומי בהודו וחתם על הצהרה משותפת "שותפות יפן-הודו בעידן האסייתי החדש: אוריינטציה אסטרטגית של שותפות גלובלית של יפן-הודו."
יפן היא כיום המקור הרביעי בגודלו בהודו להשקעות ישירות בחו"ל.
באוקטובר 2008 חתמה יפן על הסכם עם הודו לפיו היא תספק לה הלוואה בריבית נמוכה בשווי 4.5 מיליארד דולר להקמת פרויקט רכבת בין דלהי למומבאי. זהו הפרויקט הגדול ביותר בחו"ל שמומן על ידי יפן ושיקף את השותפות הכלכלית ההולכת וגוברת בין שתי המדינות. הודו היא גם אחת משלוש המדינות היחידות בעולם איתן יש ליפן הסכם ביטחון. נכון למרץ 2006, יפן הייתה המשקיעה השלישית בגודלה בהודו.
קניצ'י יושידה, מנהל חברת Softbridge Solutions Japan, הצהיר בסוף 2009 כי המהנדסים ההודים הופכים להיות עמוד השדרה של תעשיית ה-IT של יפן וכי "חשוב שהתעשייה היפנית תעבוד יחד עם הודו". על פי התזכיר, כל יפנים שיגיעו להודו לצורך עסקים או עבודה יקבלו מייד ויזה לשלוש שנים, ונהלים דומים יבוצעו על ידי יפן. נקודות עיקריות נוספות בביקור זה כוללות ביטול מכס על 94 אחוז מהסחר בין שתי המדינות בעשור הבא. על פי ההסכם, תעריפי המכסים יוסרו על כמעט 90 אחוז מהיצוא של יפן להודו, ו-97 אחוז מהיצוא של הודו ליפן. גם הסחר בין שתי המדינות גדל בהתמדה.
הודו ויפן חתמו על הסכם בדצמבר 2015 לבניית קו רכבת כדורים בין מומבאי לאחמדאבאד בטכנולוגיית שינקנסן היפנית, עם הלוואה מיפן של 12 מיליארד ליש"ט בריבית של 0.1%.
לחברות יפניות, כמו סוני, טויוטה והונדה, יש מתקני ייצור בהודו, ועם צמיחת הכלכלה ההינדית, הודו נחשבת לשוק גדול לחברות יפניות. החברה היפנית הבולטת ביותר בהשקעתה הגדולה בהודו היא סוזוקי אשר בשותפות עם חברת הרכב ההינדית מרוטי סוזוקי, יצרנית הרכב הגדולה ביותר בהודו. הונדה הייתה גם שותפה של "הירו הונדה" (החברות פוצלו 2011).1
יחסים מודרניים > שיתוף פעולה צבאי

להודו ויפן יש קשרים צבאיים הדוקים. יש להם אינטרסים משותפים בשמירה על ביטחון נתיבי הים באסיה-פסיפיק ובאוקיינוס ההודי ובשיתוף פעולה במלחמה בפשע בינלאומי, טרור, פיראטיות והפצת נשק להשמדה המונית. שתי המדינות קיימו לעיתים קרובות תרגילים צבאיים משותפים ומשתפים פעולה בטכנולוגיה. הודו ויפן סיכמו הסכם ביטחון ב-22 באוקטובר 2008.
ראש ממשלת יפן, שינזו אבה, נחשב בעיני רבים כ"אינדופיל", ובעת מתחים גוברים בסכסוכים טריטוריאליים עם שכנותיה של יפן, הוא דגל בשיתוף פעולה הדוק יותר עם הודו.
ביולי 2014 השתתף חיל הים ההודי בתרגיל מלאבר עם חיל הים היפני וארצות הברית, מה שמשקף נקודות מבט משותפות על הביטחון הימי ההודי-פסיפיק. הודו מנהלת משא ומתן גם לרכישת מטוסים אמפיביים של US-2 עבור חיל הים ההודי.
ב-11 בספטמבר 2020 חתמו הודו ויפן על ברית הגנה צבאית למשך עשר שנים, צעד שנועד לבלום את פעילות צבא סין באזור האינדו-פסיפי ולסייע בהתמודדות עם סכסוכי הגבולות בין הודו לסין.
כן לא שחור לבן

כן לא שחור לבן הוא משחק מיומנות דיבור. מטרת חלק מן השחקנים להימנע מאמירת אחת המילים "כן", "לא", "שחור" ו"לבן". מטרתם של שחקנים אחרים היא להכשילם בכך. מותר להשתמש במילים חליפיות, כגון "יש/אין", "חיובי/שלילי" ובמילות ההיסוס כגון: "אולי", "יכול להיות" ו"ייתכן".
למשחק תצורות רבות:
מארגן המשחק מנסה להכשיל את שאר חברי הקבוצה.
שחקן אחד נבחר, ושאר הקבוצה מנסה להכשילו.
כמשחק לשניים, כל שחקן משחק בשני התפקידים בו זמנית, מנסה להכשיל בלי להיכשל. (בצורת דיאלוג) אופציה נוספת היא ששחקן אחד מנסה להכשיל את השני על ידי שאילת שאלות, והשחקן השני צריך לענות על כל שאלה, תוך כדי הניסיון לא להיכשל.
כשילוב במשחק טריוויה, שואלים שאלות בתוך המשחק בגרסה זו נפסל גם מי שענה לא נכון על שאלה שלא קשורה למילים כן לא שחור לבן.
תצורה היררכית, כמשחק מסיבה: כל אורחי המסיבה מקבלים סרט לענוד לבגדם. במהלך הערב הם מנסים להכשיל זה את זה. שחקן שהכשיל אחר מקבל את כל הסרטים שעונד השחקן שנכשל. המנצח במשחק הוא השחקן שבזמן מסוים ענד את מרב הסרטים. סיד סקסון כתב על גרסה זו בספרו A Gamut of Games.
לקריאה נוספת

Sackson, Sid. A Gamut of Games. ISBN 0-486-27347-4
כריס ג'ונס

| --- | --- |
 לידה:  10 באפריל 1993 (בן 31) גרלנד, טקסס, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס הצפונית אוניברסיטת המדינה של אנג'לו
 דראפט:  לא נבחר, 2015
 קבוצות כשחקן
 2015–2016 2016–2017 2017–2019 2019–2020 2020–2021 2021–2022   2022–:  טוב אג'מג סטארווינגס בזל בלפיוס מונס-אנו בורסאספור מכבי תל אביב אסוול ליון-וילרבאן   ולנסיה
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ליגת העל הישראלית (2021) זכייה בגביע הישראלי (2021)
כריסטופר ג'יימס "כריס" ג'ונס הבן (באנגלית: .Christopher James "Chris" Jones Jr;‏ נולד ב-14 באפריל 1993) הוא כדורסלן אמריקאי בגובה 1.88 מטרים, המשחק בעמדת הרכז בוולנסיה.
ביוגרפיה

ג'ונס נולד בגרלנד, במכללות הוא שיחק במכללת צפון טקסס מדיוויז'ן 1 כשהוא מדורג שלישי בכל הזמנים של המכללה, משם עבר למכללת אנג'לו סטייט (טקסס) מדיוויז'ן 2, שם נבחר שלוש פעמים לשחק ההגנה של המחזור, פעם אחת לשחקן ההתקפה של המחזור, חמישיית העונה וחמישיית ההגנה.
לאחר שסיים את שנתו האחרונה ולא נבחר בדראפט 2015 ב-NBA, פתח את עונת 2015/2016 פתח בליגה המונגולית בכדורסל. לאחר מכן, עבר ג'ונס לבזל השווייצרית, שם העמיד ממוצע של 19.75 נקודות, 5.6 ריבאונדים, 4.6 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.
בעונת 2017/2018 עבר ג'ונס לבלפיוס מונס-אנו הבלגית, במדיה גם השתתף במסגרת היורופקאפ של פיב"א. בבלגיה רשם ג'ונס בעונתו הראשונה ממוצעים של 13.8 נקודות, 1.6 חטיפות, 4.03 אסיסטים ו-3.66 ריבאונדים, ועונה אחר כך 14.8 נקודות, 4.5 אסיסטים, 3.88 ריבאונדים ו-1.5 חטיפות למשחק.
אחרי שנתיים בבלגיה, בעונת 2019/2020 עבר לבורסאספור (אנ'), העולה החדשה לליגת העל הטורקית בכדורסל. ג'ונס סייע לקבוצה להפוך לאחת מהפתעות העונה בטורקיה, כשסיימה במקום העשירי. ב-23 משחקים במדיה הוא רשם 15.3 נקודות, 6.8 אסיסטים ו-3.2 ריבאונדים בממוצע למשחק. במהלך העונה הוא היה מועמד להצטרף למכבי תל אביב, בעקבות הפציעות של נייט וולטרס וג'ון דיברתולומאו, אך העסקה לא יצאה לפועל לאחר שנשיא בורסאספור הטיל וטו על המהלך.
ב-16 באוגוסט 2020 הודיעה מכבי תל אביב על החתמתו של ג'ונס לשנה, עם אופציה לשנה נוספת.
ב-20 ביולי 2021 חתם ג'ונס בווילרבאן.
ב-27 ביוני 2022 חתם בוולנסיה.
הערות שוליים

↑  משה ברדה, ‏סיפור סינדרלה בהתהוות: כריס ג'ונס מגיע להוכיח, באתר ONE‏, 21 ביולי 2020
↑  ‏מכבי תל אביב הכריזה על החתמת כריס ג'ונס: "צעד גדול עבורי", באתר ספורט1, 16 באוגוסט 2020
↑  ‏בית חדש: כריס ג'ונס חתם בווילרבאן, באתר ספורט1, 20 ביולי 2021
↑  Chris Jones, first signing for the men's team for the 2022-23 season, Valenciabasket.com, 27 June 2022
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוסיאנה ברגר

לוסיאנה ברגר (באנגלית: Luciana Berger; נולדה ב-13 במאי 1981) היא פוליטיקאית יהודייה בריטית. כיהנה כנציגת מחוז ליברפול-וייברטרי בבית הנבחרים הבריטי.
רקע

ברגר נולדה למשפחה יהודית וגדלה בשכונת ומבלי שבלונדון. ב-2004 סיימה תואר ראשון באוניברסיטת ברמינגהאם והיא בעלת תואר שני בממשל מבירקבק, אוניברסיטת לונדון.
קריירה פוליטית

כיהנה במועצת התאחדות הסטודנטים של בריטניה כמתאמת פעילות בנושאי מלחמה בגזענות ובפשיזם. ב-2005 התפטרה מתפקידה בעקבות גילויי אנטישמיות מצד חברי ההתאחדות. לאחר מכן עבדה בחברת הייעוץ אקסנצ'ר. בשנים 2007 עד 2010 ניהלה את ארגון ידידי ישראל במפלגת הלייבור. בנוסף עמדה בראש תנועת הלייבור היהודית (אנ').
במאי 2010 נבחרה לנציגת מחוז ליברפול-וייברטרי בפרלמנט הבריטי. היא מונתה לשרה זוטרה לענייני אנרגיה ושינויי אקלים בממשלת הצללים של אד מיליבנד.
ב-2012 הפיקה וביימה סרט דוקומנטרי קצר בשם "Breadline Britain" על תופעת בתי התמחוי והעוני בבריטניה.
ב-2013 לשרה זוטרה לענייני בריאות בממשלת הצללים. לאחר בחירתו של ג'רמי קורבין למנהיג הלייבור מונתה ברגר לשרה לענייני בריאות הנפש בממשלת הצללים שלו. בריאיון לג'ואיש כרוניקל סיפרה ברגר מדוע החליטה להצטרף לקורבין שקושר לאנטישמיות ולמכחישי שואה. היא ציינה שההחלטה לא הייתה קלה עבורה והיא לא מסכימה עם כל מה שקורבין אמר לאורך השנים, אך נוצרה הזדמנות לכהן במשרה חדשה שתאפשר לקדם את הטיפול בתחום בריאות הנפש. היא התפטרה מתפקידה ב-27 ביוני 2016, במכתב ההתפטרות הודתה לקורבין על מינויה ויחסו אלייה, אך ציינה כי על מפלגת הלייבור למצוא מנהיג אחר שהמפלגה תוכל להתאחד מאחוריו.
ב-18 בפברואר 2019 הודיעה ביחד עם שישה חברי פרלמנט נוספים על עזיבתה את מפלגת הלייבור על רקע התגברות האנטישמיות בקרב מפלגת הלייבור, מדיניות המפלגה ביחס לברקזיט ואופי הנהגתו של ג'רמי קורבין. יחד עמם הקימה את "הקבוצה העצמאית", אליה הצטרפו גם חברי בית הנבחרים מהמפלגה השמרנית. בספטמבר 2019 הצטרפה למפלגה הליברל-דמוקרטית. היא התמודדה בבחירות 2019 במחוז פינצ'לי-גולדרס גרין אך הפסידה. ב-2023 חזרה לשורות מפלגת הלייבור.
חיים אישיים

ב-2015 נישאה למוזיקאי אליסטר גולדסמית', לזוג בת ובן.
הערות שוליים

↑  Why I had to resign, הגארדיאן, 15 באפריל 2005
↑  הגרדיאן, מקורב לקורבין: יהודים, אוהדים פנאטים של טראמפ, מפברקים את האנטישמיות במפלגה, באתר הארץ, 31 ביולי 2018
↑  Luciana Berger: 'Why I joined Jeremy Corbyn's cabinet', ג'ואיש כרוניקל, 16 בספטמבר 2015
↑  Luciana Berger resigns from shadow cabinet, ג'ואיש ניוז, 27 ביוני 2016
↑  Seven MPs leave Labour Party in protest at Jeremy Corbyn's leadership, BBC News, ‏18/2/2019
↑  MP says UK Labour is ‘institutionally anti-Semitic’ as 7 lawmakers quit party, timesofisrael.com, ‏18/2/2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  UKPARL: 4fn7q5Wl
כינורות ינגנו

"כינורות ינגנו" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, מתוך אלבומה ה-22, שרית חדד. השיר יצא לאור ב-11 במאי 2015, כסינגל השלישי מתוך האלבום, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
בשנת 2018, הפך השיר לנצפה ביותר מתוך האלבום שרית חדד. השיר הגיע למקום השני במצעד של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי אופיר כהן, והופק על ידי תמיר צור. השיר בדומה לשאר שירי האלבום, הוא שיר בסגנון הפופ המשלב בתוכו גם את סגנון המוזיקה הים-תיכונית. השיר בוצע על ידי עדן ענקי בתוכנית "אייל גולן קורא לך".
בנוסף לכך, עלה השיר לרשתות הסטרימינג בסמוך לצאת האלבום.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ומילותיו. האודיו זכה להצלחה רבה והפך לנצפה ביותר מתוך האלבום שרית חדד.
נכון ל-22 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על קרוב ל-5 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2015)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 2 |  |
|  ישראל | רדיו לב המדינה | 8 |  |
לאריסה לטינינה

לאריסה סימנובה לאטינינה (ברוסית: Лари́са Семёновна Латы́нина; נולדה ב-27 בדצמבר 1934) היא מתעמלת סובייטית, האישה הראשונה שזכתה ב-9 מדליות זהב אולימפיות ומחזיקה במקום השני בכל הזמנים במספר המדליות האולימפיות שצברה (18 מדליות), אחרי מייקל פלפס (28 מדליות) ולפני ניקולאי אנדריאנוב (15 מדליות).
נעוריה

נולדה בשם לריסה דיריג' בחרסון, אוקראינה (אז תחת שלטון ברית המועצות). בילדותה למדה בלט אך עברה להתעמלות לאחר עזיבת הכוריאוגרף שלה. אחרי סיום התיכון ב-1953 עברה לקייב שם למדה במכון הפוליטכני על שם לנין במקביל לאימוניה. הופעתה הבינלאומית הראשונה הייתה באליפות העולם להתעמלות ברומא, 1954 בה זכתה במדליית זהב אחת בתחרות הקבוצתית.
קריירה כמתעמלת

לאטינינה כיכבה באולימפיאדת מלבורן (1956), היא זכתה בתחרות הקרב-רב אישי כשהיא מנצחת את יריבתה העיקרית אגנס קלטי היהודיה מהונגריה, ובמדליית זהב בתחרות הקבוצתית עם הנבחרת הסובייטית. כמו כן זכתה במדליות זהב בסוס הקפיצות ובתחרות תרגילי הקרקע (במשותף עם קלטי), השיגה מדליית כסף במקבילים מדורגים ומדליית ארד בתחרות הקבוצתית עם מכשירים ניידים (תחרות שקדמה לתחרויות בהתעמלות אמנותית הנהוגות כיום). סך הכל זכתה בשש מדליות מהן ארבע מוזהבות.
באליפות העולם בהתעמלות שנערכה במוסקבה, 1958 התחרתה לאטינינה כשהיא בהריון, אף על פי כן זכתה בחמש תחרויות מתוך שש בהן השתתפה. באולימפיאדת רומא (1960) זכתה שוב בשש מדליות מהן שלוש מזהב, תוך שהיא שומרת על תוארה בקרב רב, ובתחרות תרגילי הקרקע. באליפות העולם בפראג 1962 התחרתה מול היריבה המקומית ורה צ'סלבסקה, והצליחה לזכות בשלוש מדליות זהב כולל התחרות בקרב רב ותרגילי קרקע, שתי מדליות כסף ואחת ארד. באולימפיאדת טוקיו (1964) הפסידה לצ'סלבסקה בתחרות הקרב רב, אך זכתה בשתי מדליות זהב נוספות בתחרות הקבוצתית ובתרגילי הקרקע. סך הכל זכתה באולימפיאדה זו ב-6 מדליות, מהן 2 זהב, 2 כסף ו-2 ארד.
לאחר אליפות העולם בהתעמלות בדורטמונד 1966 בה זכתה במדליית זהב עם הנבחרת הסובייטית, פרשה לאטינינה מתחרויות, והפכה למאמנת נבחרת ההתעמלות של ברית המועצות, תפקיד בו שימשה עד 1977. באולימפיאדת מוסקבה (1980) הייתה אחראית מטעם המארגנים על תחרויות ההתעמלות. נבחרה להיכל התהילה של ההתעמלות ב-1998.
לאריסה וילסון

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1989 (בת 35) Kingswood, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Larissa Hope Wilson 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 פרופיל ב-IMDb
 
לאריסה הופ וילסון (באנגלית: Larissa Hope Wilson; נולדה ב-5 במאי 1989) היא שחקנית אנגלייה, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'אל פייזר בסדרת הטלוויזיה הבריטית "סקינס".
ביוגרפיה

בפברואר 2008 הגישה וילסון יחד עם ניקולס הולט, חבר לצוות שחקני הסדרה "סקינס", פרס Shockwaves NME Awards לזמרת קייט נאש בקטגוריית הסולנית הטובה ביותר.
ביולי 2008 הופיעה וילסון בפרק בסדרה "הולבי סיטי" בתפקיד רבקה ובסטר.
ב-2009 שיחקה לצדה של אפריל פירסון, אף היא כוכבת "סקינס", בסרט הבריטי "Tormented".
ב-2011 גילמה וילסון את אחותה של שירלי באסי, אייריס באסי, בסרט הטלוויזיה של ה-BBC "שירלי".
עוד ב-2011 שיחקה בתפקיד אניטה בסדרת הטלוויזיה "תעלומת ספרטיקל", בה השתתפה בעונה הראשונה.
ב-2012 כיכבה בתפקיד אורח בפרק הראשון של המיני-סדרה "The Town" של רשת ITV.
ב-2020 כיכבה וילסון בפודקאסט של BBC Sounds בשם "Murmurs".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2007–2008 | סקינס | Skins | ג'אל פייזר | סדרת טלוויזיה (18 פרקים) |
| 2008 | הולבי סיטי | Holby City | רבקה ובסטר | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2009 | קינגדום | Kingdom | דונה | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2009 | מעונה | Tormented | קאלילה | סרט קולנוע |
| 2011 | תעלומת ספרטיקל | Sparticle Mystery | אניטה | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2011 | שירלי | Shirley | אייריס באסי | סרט טלוויזיה |
| 2012 |  | Trollied | שופר | סדרת טלוויזיה (3 פרקים) |
| 2012 |  | The Town | שרה | מיני-סדרה |
| 2014 |  | Suspects | קלי פרימן | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
הערות שוליים

↑  Births, Marriages & Deaths Index of England & Wales, 1984-2006 listed birth name as 'Larissa Hope Wilson'.
↑  "BBC Sounds - Murmurs, Three". BBC (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-01-16.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2009102230  SNAC: w6g486fw  VIAF: 91117880   WorldCat (עם VIAF): 91117880
כן, ו...

"כן, ו...", הוא כלל אצבע בקומדיה מאולתרת המציע כי משתתף צריך לקבל מה שמשתתף אחר מצהיר ("כן") ואחר כך להרחיב על חוט המחשבה הזה ("ו"). משתמשים בו בעסקים ובארגונים אחרים כעיקרון המשפר את היעילות של תהליך סיעור המוחות, מטפח תקשורת יעילה ומעודד שיתוף חופשי של רעיונות.
עקרונות

החלק "כן" של הכלל מעודד את קבלת התרומות שנוספו על ידי אחרים. המשתתפים באלתור מקבלים עידוד להסכים להצעה לטפח תחושה של שיתוף פעולה במקום לכבות את ההצעה ולסיים ביעילות את קו התקשורת.
בסביבה ארגונית שאומרת "כן" בתיאוריה מעודדת אנשים להקשיב ולהיות פתוחה לרעיונות של אחרים. במקום לשפוט מיד את הרעיון, שכן לשיפוט יש את מקומו בהמשך תהליך הפיתוח, יש לקבל תחילה את הרעיון, מה שמאפשר לדיון להרחיב את הרעיון ללא הגבלה. השלב הבא בתהליך הוא הוספת מידע חדש לנרטיב. הרעיון של "ו" הוא להתרחק משינוי ישיר של החומר המוצע, "ו" במקום לבנות עליו.
הערות שוליים

1 2 3  Rules of Improv | Pan Theater, pantheater.com
↑  Welcome plantingourpennies.com - BlueHost.com, www.plantingourpennies.com
1 2  Why “Yes, and…” Might Be the Most Valuable Phrase in Business., Big Think (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "כן, ו...".
לוסיאן שיוטו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1868 
 פטירה:  1947 (בגיל 79 בערך) 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 
לוסיָאן שיוּטוֹ (בלועזית: Lucien Sciuto; שמו הפרטי המקורי: לוי (Levi);‏‏ 1868, סלוניקי – 2 בפברואר 1947, אלכסנדריה) היה עיתונאי, משורר, סופר ופעיל ציוני יהודי-ספרדי שפעל בסלוניקי, טורקיה, ארץ ישראל ומצרים.
מספריו

Paternité: poésies', Paris: P. Ollendorff, 1898.
Le peuple du Messie: poème, et autres poèmes, Le Caire: Editions d'Orient, 1938.
לקריאה נוספת

אברהם אלמליח, 'חלוצי העיתונות היהודית במזרח ובצפון אפריקה', ממזרח ומערב 4 (1930), עמ' 207–211, 286–294.
הערות שוליים

↑  Olga Borovaya, Modern Ladino Culture: Press, Belles Lettres, and Theatre in the Late Ottoman Empire, Bloomington : Indiana University Press (Indiana Series in Sephardi and Mizrahi Studies), 2012, p. 112.
↑  תרגום לאנגלית של הפואמה: Lucien Sciuto, 'Les Proscrits (The Unwanted)', Jewish Quarterly 33,3 (1986), pp. 42-43.
↑  בהם העיתונים Levant Herald,‏ La Turquie,‏ Le Stamboul ו-Le Jeune Turc.
↑  ראו: הזמרת שיוטו, דואר היום, 27 באפריל 1923; פרופיסור יעקב וינברג, שתי מנגינות | מנגינת הגברת שיוטו, דואר היום, 3 במאי 1923.
כריס אוניל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 באפריל 1994 (בן 30) טינק, ניו ג'רזי, ארצות הברית
 שם במה:  miniño 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 מקום לימודים:  תיכון טינאק 
 פרופיל ב-IMDb
 
כריסטופר ריצ'רד אוניל (באנגלית: Christopher Richard O'Neal; נולד ב-4 באפריל 1994) הוא שחקן אמריקאי, המוכר מתפקידו בתור קווין ריד בסדרה "המדריך לרוק" (2012) של ניקלודיאון, ובהמשך בתור דניאל הייווארד בסדרת הנוער "אקדמיית החממה" (2020-2017) של נטפליקס המבוססת על הסדרה הישראלית "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר.
ביוגרפיה

אוניל נולד בטינק, ניו ג'רזי ולמד בתיכון הקהילתי של טינק. הוא הופיע במספר פרסומות ובמערכון בתוכנית המערכונים "סאטרדיי נייט לייב" לפני שקיבל את התפקיד הראשון שלו בטלוויזיה.
קריירה

התפקיד הגדול הראשון של אוניל היה בסדרה הקומית של ניקלודיאון משנת 2012 "המדריך לרוק", כשגילם את התפקיד של קווין ריד, סטודנט טרי בתיכון שהוא המתופף של להקת "Gravity 5". באותה שנה הוא גם הנחה את תוכנית הטלוויזיה של ערוץ ניקלודיאון, "You Gotta See This", לצד נואה קרופורד.
בשנת 2013 לאוניל שיחק בסרט הטלוויזיה של ניקלודיאון "תרמית".
בשנת 2016 הוא לוהק לגלם את הדמות של דניאל הייווארד, אחד התפקידים הראשיים בסדרת הדרמה והנוער של נטפליקס "אקדמיית החממה". הסדרה, אשר החלה את שידוריה ב-8 בספטמבר 2017, היא גרסה אמריקאית שמבוססת על הדרמה הישראלית המצליחה "החממה" שנוצרה ונכתבה על ידי גיורא חמיצר. היא סיימה את שידוריה ב-2020 בתום ארבע עונות.
בשנת 2021 שיחק בתפקיד אורח בסדרת הדרמה הביוגרפית של נטפליקס "קולין בשחור ולבן" בהשראת שנות גיל ההתבגרות של האתלט קולין קפרניק.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Raven's Touch | ג'ק |  |
| TBA | AMP House | לוני |  |