stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנטיניקטן
הערות שוליים

1 2  Santiniketan
↑  Hjärne, H. (1913), The Nobel Prize in Literature 1913: Rabindranath Tagore—Award Ceremony Speech, Nobel Foundation (פורסם ב-10 בדצמבר 1913) {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Visva Bharati". About Visva-Bharati. Visva Bharati.
↑  Falling Rain Genomics, Inc - Santiniketan
↑  "Santiniketan".
↑  "District Human Development Report: Birbhum, Chapter IV: Economic Opportunities and Security of Livelihood". Page 100: Tourism. Development & Planning Department, Government of West Bengal, 2009.
↑  "Visva Bharati". Rabindra Bhavana.
↑  "Visva Bharati complex, Ravindra Bhavana". Campus Map. Visva Bharati.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  "Santiniketan Nomination Text" (באנגלית). UNESCO World Heritage Centre.
↑  "Museum and book in memory of Rathindranath Tagore, son of Rabindranath Tagore". Jagran Josh, 1 July 2013.
↑  "Museum for 'unsung' Tagore son". The Telegraph (Calcutta). 1 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Rathindranath Tagore". www.visvabharati.ac.in.
↑  "Pratima Devi (1893-1969)". Visva-Bharati. נבדק ב-4 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Marriage of Nandita (daughter of Mira), grand daughter of Rabindranath". Smarak Grantha.
↑  "Dinendranath Tagore". Visva Bharati. נבדק ב-3 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Indiradevi Choudhrani". Visva-Bharati.
↑  Mukherjee Pandey, Jhimli. "Being Rabindranath Tagore". The Times of India, 1 June 203.
↑  "At Home With Tagore". Outlook, 2 October 2006.
↑  "Station: Shantiniketan, Climatological Table 1981–2010" (PDF). Climatological Normals 1981–2010. India Meteorological Department. בינואר 2015. אורכב מ-המקור (PDF) ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Extremes of Temperature & Rainfall for Indian Stations (Up to 2012)" (PDF). India Meteorological Department. בדצמבר 2016. p. M240. אורכב מ-המקור (PDF) ב-5 בפברואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Welcome to Bolpur Santiniketan". Bolpur-Santiketan.com.
רבינדרנת טאגור עם מהאטמה גנדי וקסטורבה גנדי (אנ') בסנטיניקטן ב-1940
ציור קיר של ננדלאל בוסה
ג'ווהרלל נהרו עם רבינדרנת טאגור ב-1940
איגיפאן

| --- | --- |

 תרבות:  יוון העתיקה
 אב:  זאוס
 אם:  אגה 
 
איגיפאן (יוונית עתיקה: Αἰγίπαν; בתרגום חופשי: פאן-עז) היה על פי מספר גרסאות אל נבדל מפאן, בעוד שאחרות רואות בו דמות זהה לפאן. ככל הנראה סיפורו הומצא במלואו בתקופה מאוחרת יחסית.
במיתולוגיה

לפי היגינוס, הוא היה בנו של זאוס (יש מקורות שמספרים כי הוא בנו של אפולו) ואגה (נקראת גם בואטיס או אייקס), והועבר לכוכבים. אחרים טוענים כי איגיפאן הוא אביו של פאן, וקובעים שהוא ובנו הם חצי עיזים וחצי דגים, מעין עזי-ים.
באמנות היוונית, איגיפאן מתואר לעיתים קרובות כעז ים, היצור המיתי המיוצג על ידי קבוצת הכוכבים גדי. כאשר זאוס בתחרותו עם טיפון נשלל מגידי ידיו ורגליו, הרמס ואיגיפאן החזירו לו אותם בסתר והתאימו אותם במקומות המתאימים להם, לאחר שגנבו אותם מהמערה הקוריקיאנית שבה נשמרו על ידי דלפינה.
כאשר נלקחו מזאוס גידי ידיו ורגליו במהלך תחרות עם הטיטאנים, הרמס ואיגיפאן שחזרו אותם בסתר והתאימו אותם במקומות המתאימים.
בספרות

סופרים מאוחרים יותר כמו פליניוס הזקן השתמשו במונחים "איגיפאניים", כדי לתאר גזע של פראי פרא דמויי סאטירים שנאמר כי הם מתגוררים בלוב. תיאור זה נמשך בספרי החיות מימי הביניים שבהם נעשה שימוש לפעמים במונחים איגיפאניים וסאטירים כדי לתאר יצורים דמויי קוף או חיות. אלה נחשבים לתיאורים פנטסטיים של בבונים או קופים. התייחסות לאיגיפאניים כמין מופיעה גם ב-The Fall of the House of Usher של אדגר אלן פו.
לקריאה נוספת

היגינוס (בפרקים פאבולה (שורה 155), אסטרונומיקה (שורה 2.13.28) וקאטאסטריסמי (שורה 27))
פסאודו-אפולודורוס (בפרק ביבליותקה (שורה 1.6.3))
הערות שוליים

↑  היגינוס, פאבולות, 155
↑  היגינוס, דה אסטרונומיקה, 2.13.28
↑  ארטוסתנס, קטסטריסמי, 27
↑  אפולודורוס, ביבליותקה, 1.6.3
↑  היגינוס, דה אסטרונומיקה, 2.13.28
↑  AEGIPAN (Aigipan) - Greek Goat-Fish Sea God (Zodiac Capricorn), www.theoi.com
↑  פליניוס הזקן, תולדות הטבע, 5-8
דן אדרקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1950 (בן 75 בערך)
 לאום:  ישראלי
 לימודי רפואה:  בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר אוניברסיטת תל אביב
 התמחות:  רפואה פנימית ואונקולוגיה
 תואר:  פרופסור
 תפקידים:  מנהל המחלקה האונקולוגית באיכילוב (2003-1998)  הקים בשנת 2003 ומנהל את היחידה לגידולי דרכי העיכול במרכז הרפואי תל השומר   פרופסור בחוג לאונקולוגיה, בית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב  יועץ ביחידה לרגולציה של התא במכון ויצמן  חבר בקבוצה האירופאית לקביעת ההנחיות בינלאומיות לטיפול בגידולי המעי הגס.  פרופסור בבית הספר לרפואה, אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  פרס הרופא המצטיין – מבית החולים שיבא (2017)
 
דן אדרקה (יליד 1950[דרוש מקור]) הוא רופא פנימי ואונקולוג ישראלי, מדען, פרופסור לאונקולוגיה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב. הקים בשנת 2003 ומנהל את היחידה לגידולי דרכי העיכול במרכז הרפואי תל השומר, יועץ ביחידה לרגולציה של התא במכון ויצמן, חבר בקבוצה האירופאית לקביעת ההנחיות בינלאומיות לטיפול בגידולי המעי הגס.
מתחומי עיסוקו: גידולים סרטניים במערכת העיכול (גידולי המעי הגס, גידולים בקיבה, גידולים בוושט, גידולים בכבד, גידולים ברקמת החיבור של מערכת העיכול (GISTs)).
ביוגרפיה

יליד 1950. אדרקה הוא בוגר בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר באוניברסיטת תל אביב (1975–1968). שירת בצה"ל במסגרת העתודה האקדמית, כרופא צבאי קרבי ובהמשך עסק במחקר ופיתוח של חיל הרפואה (1979-1976).
בתום השרות הצבאי, בין השנים 1984–1979 אדרקה התמחה ברפואה פנימית במרכז רפואי רבין, ובשנת 1984 עבר לבית חולים איכילוב במינוי של סגן מנהל מחלקה פנימית (1987-1984).
במקביל לעבודתו בבית החולים איכילוב, בין השנים 1995–1983 עסק אדרקה במחקר בסיסי במכון ויצמן, במסגרתו היה שותף לפטנט אשר הביא לפיתוח תרופה לטיפול בדלקת פרקים, בשם אנברל.
בין השנים 1987–1989 המשיך אדרקה במחקר בניו-יורק, במרכז הרפואי אוניברסיטת ניו יורק (NYU). לאחר שחזר ארצה, המשיך במחקר במכון ויצמן במקביל לעבודתו ברפואה פנימית בבית חולים איכילוב.
בין השנים 1993–1998 התמחה באונקולוגיה במכון האונקולוגי בבית החולים איכילוב.
בין השנים 2003–1998 ניהל את המחלקה האונקולוגית בבית החולים איכילוב.
בשנת 2003 עבר למרכז רפואי שיבא, בו הקים את היחידה לגידולי העיכול, אותה הוא מנהל.
אדרקה יועץ מדעי במכון ויצמן למדע (משנת 2015 - הווה).
אדרקה יועץ לחברה העוסקת ברפואה מולקולרית מותאמת אישית – חברת אונקוטסט – טבע (2017 - הווה).
משנת 2014 אדרקה יועץ מדעי לחברות תרופות ועוסק במחקרים בינלאומיים עם צרופי תרופות ביולוגיות ואימונולוגיות חדשניות לקידום הטיפול בגידולי המעי הגס והרקטום, הקיבה וגידולי הלבלב. במסגרת זו אדרקה משלב את הביולוגיה האימונולוגיה והביולוגיה מולקולרית של גידולי דרכי העיכול.
בשנת 2017 הוענק לאדרקה פרס הרופא המצטיין – מבית החולים שיבא.
ממחקריו

בין מחקריו, מחקרים שמטרתם מניעת הישנות גידולי המעי הגס, מניעת הישנות גרורות כבדיות ומציאת שילוב תרופתי יעיל לטיפול בגידולי הלבלב.
אדרקה ביצע מחקרים מדעיים בתחום ה – (Tumor Necrosis Factor" (TNF" (בשיתוף עם מכון ויצמן). פרסם כ-150 מאמרי מחקר בעיתונים מדעיים.
אדרקה הראה שהשילוב בין התרופה הביולוגית (אווסטין או ארביטוקס) לכימותרפיה הוא זה שמשפיע על תוחלת החיים ועל יעילות הטיפול
ממחקריו של אדרקה באתר PubMed
ממחקריו > חברות באיגודים

ראש הקבוצה הישראלית לגידולי דרכי העיכול (2014–2008).
ראש הקבוצה האירופאית לקביעת הנחיות לטיפול בגידולי דרכי העיכול (2010 - הווה).
האיגוד האונקולוגי הישראלי.
החברה האירופית לאונקולוגיה רפואית ESMO.
החברה האמריקאית לאונקולוגיה קלינית ASCO.
הערות שוליים

↑  פרופ' דן אדרקה אתר בית הספר לרפואה ע"ש סאקלר, אוניברסיטת תל אביב
↑  פרופ' דן אדרקה אתר בית החולים שיבא
↑  אנברל - עלון לצרכן לפי תקנות הרוקחים (תכשירים), התשמ"ו - 1986 אנברל - משרד הבריאות
↑  באיזו תרופה ביולוגית להתחיל טיפול בסרטן המעי הגס ? תלוי באיזה צד הגידול / מאמרו של פרופ' דן אדרקה בהארץ e-Med  - ערוץ החדשות הרפואיות של ישראל, 6 במרץ 2017
↑  דן אדרקה onkolog.co.il
↑  פרופ' דן אדרקה העמותה לחולי גיסט (GIST)
↑  "פריצת דרך בטיפול בסרטן המעי הגס" ישראל היום, מיטל יסעור בית-אור, 11 במאי 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "דן אדרקה".
חינוך ממלכתי חרדי

חינוך ממלכתי-חרדי (ממ"ח) ניתן כחלק ממערכת החינוך בישראל מאז שנת 2014 בבתי ספר המוגדרים בתור "ממלכתיים חרדיים" ("ממ"ח"), לעומת החינוך הממלכתי הכללי והחינוך הממלכתי הדתי. הוא הוקם על בסיס ה"זרם החרדי", ומיועד בעיקר לחרדים ולחרדים מודרניים בישראל.
בשנת תשע"ד (2013–2014) החל משרד החינוך בתהליך שאפשר לבתי ספר חרדיים לשנות את מעמדם מ"מוכר שאינו רשמי" ל"רשמי" ולהצטרף לזרם חינוך ממלכתי־חרדי חדש, שלא עוגן בחוק. בנוסף להקמה יזומה של משרד החינוך יחד עם הרשויות המקומיות לבתי ספר ממ"ח חדשים. בבתי ספר אלו התלמידים אמורים ללמוד לימודי ליבה מלאים המותאמים למגזר החרדי ונתונים לפיקוח מלא ומשמעותי של משרד החינוך.
מעבר של מוסדות קיימים למסלול הממ"ח מחייב "מפגש רצונות" בין בתי הספר לבין משרד החינוך, קרי הסכמה על תנאי ההצטרפות, בדיקת חשבות וחתימה על חוזה. תהליך העברת בתי הספר החרדיים לבעלות המדינה והעברת גני הילדים לבעלות הרשויות המקומיות יצא לדרך בסוף שנת 2013, עם הקמת זרם החינוך הממלכתי-חרדי (ממ“ח) המסלול הוקם בשנת תשע"ד מתוך רגישות תרבותית והכרה בצרכי הזהות של התלמיד החרדי, ועל רקע השאיפה להציע שרות חינוך רשמי נאות להורים, לתלמידים ומחנכים במגזר החרדי. עבור המדינה מסמן המעמד של מוסד רשמי חרדי את היכולת למלא את חובותיה ותפקידיה הן בהיבט של פיקוח והן בהיבט של מתן שירותי חינוך מיטביים לאותם תלמידים במגזר החרדי, המתחנכים במוסדות המדינה.
עם הקמת מסלול החינוך הממלכתי־חרדי הוקם במשרד החינוך גם המחוז החרדי, שמאגד את הטיפול בכל מוסדות החינוך החרדיים בישראל. השינוי הארגוני שהתרחש במשרד החינוך עם הקמת המחוז החרדי אפשר התגייסות מערכתית לקידום החינוך הממלכתי־חרדי.
נכון לשנת הלימודים תשפ"א לומדים במערכת החינוך הממלכתית חרדית כ-5.2% מכלל תלמידי הגנים החרדיים, ו-3.3% מכלל תלמידי החינוך היסודי.
ביוני 2024 נחשף בגלי צה"ל כי שני מוסדות של קהילת הרב יורם אברג'יל בנתיבות, המונים כאלף תלמידים פרשו מרשת "בני יוסף" של ש"ס והצטרפו לחינוך הממלכתי חרדי באותו היום נחשף שוב בגל"צ כי המוסדות החסידיים של קרלין, צאנז, ביאלא, בעלז, ויז'ניץ, בויאן ומוסדות כלל חסידי, שהיו כולם עד כה מוסדות פטור, קיבלו סמל מוסד ויעברו לזרם הממלכתי חרדי בתחילת שנת הלימודים תשפ"ה. בנוסף למוסדות החסידיים אלו ולמעבר של מוסדות מרשת 'בני יוסף' של ש"ס, מתוכננים לקום חמישה בתי ספר ממלכתיים-חרדים חדשים בשנה 2025.
הקמה ומאפיינים

בשנת 2014 בעת ששי פירון כיהן כשר החינוך בממשלה בראשות הליכוד ויש עתיד וללא המפלגות החרדיות, הוביל פירון מהלך של הקמת זרם ממלכתי חרדי בדומה לזרם החינוך הממלכתי דתי שיעניק לילדי המגזר החרדי תוכנית הליבה, ויהווה אלטרנטיבה למוסדות החרדים הקיימים שאינם מעניקים לימודים אלו.
מטבע הדברים, לזרם הממ"ח לא היה שום פטרון פוליטי, שכן הפוליטיקאים החרדים התנגדו להקמתו ולמעשה החרימו אותו ואלו המפלגות החילוניות לפחות אלו שהיו בקואליציה, לא תמכו בזרם חרדי, ובמיוחד לאחר פרישת יש עתיד מהממשלה. למעשה המפלגות החרדיות מחרימות את מוסדות הממ"ח עד היום. עם זאת, הזרם שרד את הקשיים וההתנגדויות ומוסדות נוספים הצטרפו לו במהלך השנים וקהילות נוספות מעוניינות לפתוח מוסדות בדרכו.
בשנת 2022, משרד החינוך פרסם חוזר מנכ"ל, שבו הנחיות המחייבות פתיחה של בתי ספר בזרם החינוך הממלכתי חרדי ביישובים שבהם ישנו ביקוש לכך. אם היישובים יימנעו מלפתוח את מוסדות החינוך, הם יידרשו לממן הסעות לתלמידים המעוניינים ללמוד בבתי ספר ממלכתיים חרדיים.
הקמה ומאפיינים > מאפייני הממ"ח

מוסדות הממ"ח שואפים להטמיע בילדי החינוך לימודי ליבה מלאים, הדבר בא לידי ביטוי במערכת הלימוד ובספרי הלימוד. עם הקמת הממ"ח הייתה שאיפה להכניס ספרי לימוד ייחודיים למוסדות הממ"ח, דבר שעורר קשיים מטבע הדברים בשנים הראשונות.
הדגש המרכזי שניתן במוסדות הממ"ח, להבדיל מהמוסדות החרדיים, ביניהם החדר ומוסדות בית יעקב של הקהילה החרדית, הם לימודי האנגלית והמתמטיקה שלא נלמדים בחלק מהמוסדות החרדיים האחרים.
דגש נוסף שניתן בבתי הספר של הממ"ח הוא על לימודי אזרחות בכלל ועל היחס למדינת ישראל בפרט שהקהילה החרדית מתנגדת לה במידה מסוימת.
להבדיל ממוסדות החינוך החרדיים שנהנים מאוטונומיה חינוכית ועצמאות מלאה בקביעת תוכני הלימוד, מוסדות הממ"ח נמצאים תחת פיקוח מלא של משרד החינוך.
מוסדות הממ"ח פועלים תוך הפרדה מגדרית כמו המוסדות החרדיים וישנם מוסדות לבנים ומוסדות לבנות.
בכל שנה הצטרפו למסלול מספר נוסף של מוסדות בהתאם לקריטריונים שנקבעו ולמידת הביקוש וההתאמה:
בשנת תשע"ד היו במסלול 16 בתי ספר, תשע"ה – 30, תשע"ו – 31, תשע"ז - 36, תשע"ח - 43, תשע"ט - 44, תש"פ - 52, תשפ"א - 60. תשפ"ה - 78
נכון לשנת הלימודים תשפ"ה לומדים 12,324 תלמידים במסלול הממ"ח הפרוסים בכל רחבי הארץ – ממעלות בצפון ועד ערד בדרום, מתוך כ-390,456 תלמידים בכלל מוסדות החינוך החרדי בשנה זו (כ-2.1%).
בשכבת היסודי - 78 בתי ספר
בשכבת הקדם יסודי - 220 גני ילדים.
על פי נתוני משרד החינוך, בזרם הממלכתי חרדי לומדים בשנת הלימודים הנוכחית, ה'תשפ"ה 17,500 תלמידים, בהם 7,500 תלמידים ב-164 גני ילדים ו-10,000 תלמידים ב-78 בתי ספר. בשנים שמאז הקמתו גדל החינוך הממלכתי-חרדי מדי שנה ומספר הרשויות שבהן מוסדות חינוך ממלכתי-חרדי עלה במידה ניכרת.
בנוסף על כך, יש גם ממ"ח לחולים בבית החולים מעייני הישועה, בני ברק, חווה חקלאית תורנית אלעד, מרכז פיס מדעי במודיעין עילית.
מספר התלמידים בגני הילדים הממלכתיים-חרדיים גדל מדי שנה בכ - %20 עד %40.מגמת הגידול בחינוך הממלכתי-חרדי הקדם-יסודי מואצת בשנים האחרונות ומאז שנת הלימודים תשע"ח מספר הגנים ומספר התלמידים הלומדים בהם הוכפל.
הקמה ומאפיינים > זרמים בחינוך הממ"ח

מפילוח הזרמים החרדיים שאליהם משתייכים בתי הספר שהצטרפו לזרם הממלכתי־חרדי נכון לשנת תשע"ז עולה כי מתוך 36 בתי ספר בשנה זו, 17 בתי ספר שהם 46% מזוהים עם חב"ד, חמישה בתי ספר שהם 14% מזוהים עם הציבור החרדי הספרדי, שמונה בתי ספר שהם 21% מזוהים עם ברסלב או עם חוזרים בתשובה שאינם משתייכים לקהילה מסוימת, ארבעה בתי ספר שהם 11% מזוהים עם החרדים האשכנזים, לרוב חרדים מודרניים, שני בתי ספר ו-5% מזוהים עם הציבור החרדי־לאומי.
ההתנגדות החרדית לחינוך הממלכתי חרדי

המגזר החרדי מייחס חשיבות גדולה לחינוך בשל היותו הערובה להמשכיות של המסורת והמורשת החרדית. החינוך הממלכתי־חרדי נתקל עם הקמתו בהתנגדות מצד רבנים פוליטיקאים ועסקנים חרדים, שניהלו מלחמת חורמה נגד הצטרפות מוסדות חינוך חרדיים לזרם החדש וטענו כי הזרם החדש פורץ את הגדר ושובר את ה"חומות" של החברה החרדית. העיתונות החרדית התגייסה למערכה ופרסמה באותה תקופה כתבות השמצה חריפות נגד חינוך זה ונגד השותפים למהלך. עיתונות זו הקדישה מאמץ רב כדי ליצור דעת קהל שלילית בקרב הקהילה החרדית כלפי זרם חינוך זה.
בשנת 2024 עקבות קשיים כלכליים ביקשו מספר בתי ספר חרדיים, הבולטים בהם מקהילת הרב חיים יוסף דוד אברג'ל מנתיבות להשתייך לחינוך הממלכתי חרדי,
מנהיג הציבור החרדי הרב דוב לנדאו המתנגד לחינוך החרדי ממלכתי יצא במכתב בכתב ידו בו הוא מדגיש :
"וכעת שמועה רעה שמענו כי יש החפצים לקבל את תוכנית משרד החינוך, וחלילה חלילה להכניס מוסדות חינוך תחת הממ"ח. אוי לנו שכך עלתה בימינו. וזאת עליהם לדעת, כי מלבד הרעה שגורמים בזה לעצמם ולילדיהם, גורמים הם רעה גדולה לכלל הציבור החרדי, בפרצם פרצה כה גדולה בכרם בית ישראל, אשר אחריתה מי ישורנה. ועל כן תצא הקריאה לכל הנוטים לתוכנית מדאיגה ומחרידה זו"
ההתנגדות החרדית לחינוך הממלכתי חרדי > התנגדות לזרם הממלכתי

הזרם השמרני של המגזר החרדי מנהל יחסים מורכבים עם מדינת ישראל. זרם הממלכתי־חרדי הוא ממלכתי, וכפוף למשרד החינוך ולשלטון המרכזי. בחינוך זה היו גם תלמידים ממשפחות שמרניות, וחלק מההורים התנגדו להצטרפות בתי הספר לזרם חינוך זה מכיוון שלא רצו שבנם ילמד במוסד חינוך ממלכתי הכפוף למדינת ישראל.
בעת הקמת זרם חינוך זה הוחלט במשרד החינוך לכנותו בשם "ציבורי חרדי" ובכך להבליע את היותו זרם ממלכתי, הכפוף לשלטון המרכזי של מדינת ישראל. בהמשך החל משרד החינוך להדגיש את היותו ממלכתי כדי לגרום לבתי הספר להפנים את היותם כפופים למוסדות המדינה ולחוקיה. בכירים במשרד החינוך סברו גם שהחרדים השמרנים גם כך לא יצטרפו לזרם חינוך זה, והחרדים המתונים לא יתנגדו לזרם החדש גם אם הוא ייקרא ממלכתי.
ההתנגדות החרדית לחינוך הממלכתי חרדי > הפקעת השליטה מידי הממסד החרדי

החינוך החרדי בישראל כפוף לעמותות ולרבנים, והשליטה בו הייתה נתונה באופן מוחלט בידי ההנהגה החרדית. רבני הזרם המרכזי החרדי התנגדו נחרצות לזרם חינוך זה בטענה שזרם זה יפקיע את השליטה במוסדות החינוך מידי ההנהגה החרדית ויעביר אותה לידי משרד החינוך.
ההתנגדות החרדית לחינוך הממלכתי חרדי > התנגדות ללימודי הליבה ולהיקף לימודי התורה

סיבה נוספת להתנגדות החרדית לזרם חינוך זה היא המחויבות ללמד באופן מלא את תוכנית הליבה. הציבור החרדי מתנגד ללימודי הליבה ובנוסף לפגיעה בהיקף לימודי הקודש.
ההתנגדות החרדית לחינוך הממלכתי חרדי > התנגדות למפלגת יש עתיד

זרם החינוך הממלכתי החדש, הוקם ביוזמת שר החינוך שי פירון. עם הקמתו קיבל הזרם הקשר פוליטי, ובחלק מהמקרים צויר כמשרת מגמה אנטי־חרדית. רבנים ופוליטיקאים חרדים טענו שהזרם החדש הוא חלק מהניסיונות של מפלגת יש עתיד להכריע בסוגיות דת ומדינה ולפגוע בחינוך החרדי בישראל. עד היום בעיתונות החרדית הטענות הם שזה בעצם יצירה של פירון לחסל את החינוך החרדי. בכירים במשרד החינוך טענו שהפוליטיות שדבקה בחינוך זה גרמה נזק רב ועוררה התנגדות עזה במגזר החרדי.
ראו גם

חרדים מודרניים
חינוך ממלכתי דתי
ישיבה תיכונית חרדית
תוכנית הליבה
הערות שוליים

↑  חינוך ממלכתי חרדי וישיבות תיכוניות חרדיות - נתונים והמלצות, באתר מכון ירושלים למחקרי מדיניות
↑  יואלי ברים, טוויטר, חשיפת גלצ: תקדים דרמטי בחינוך החרדי, באתר טוויטר, ‏27 ביוני
↑  יואלי ברים, בלעדי לגלצ: מהפכה בחינוך החרדי
↑  מרב סבר, נחשפים שמות המוסדות החסידיים המצטרפים לחינוך הממלכתי-חרדי, באתר ישראל היום, 4 ביולי 2024
↑  חן פונדק, פירון יקים תשתית למערכת חינוך ממלכתי-חרדי, באתר כלכליסט, 16 במאי 2013
↑  רבנים מזהירים מהממ"ח: תערובת טוב ורע, באתר כיכר השבת
↑  Open Knesset, oknesset.org
↑  גפני פרש את משנתו בפני החרדים העובדים, באתר כיכר השבת
↑   אהרן רבינוביץ, עלייה במספר מוסדות החינוך החרדיים שהצטרפו לזרם הממלכתי-חרדי ומלמדים ליבה, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2017
↑   אור קשתי, מאות חרדים מבקשים לימודי ליבה לילדיהם - ולא מקבלים מענה, באתר הארץ, 1 ביוני 2018
↑  משרד החינוך דורש מרשויות לפתוח בתי ספר ממלכתיים חרדיים, באתר זמן ישראל, 29 בנובמבר 2022
↑  לוטם פרי חזן, החינוך הממלכתי-חרדי: מהקמה להתבססות, המכון הישראלי לדמוקרטיה
↑  שחר אילן, זרם החינוך הממלכתי־חרדי סולק מהכיתה, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2019
↑  מתוך אתר הלמ"ס לשנת תש"פ
↑  משרד החינוך, בית ספר 'מעייני הישועה' לילדים חולים בבני ברק, בפיקוח המפקחת רעיה לוי גודמן ובניהול המנהלת ליאורה צימרמן,, באתר משרד החינוך, ‏סיוון תשע"ז
1 2 3  החינוך הממלכתי חרדי: מהקמה להתבוססות
↑  שילֹה פריד, בעד לימודי ליבה, לא מתנגד לגיוס: הרב מנתיבות שמאתגר את ש"ס, באתר ynet, 21 ביולי 2024
1 2  מכתב הרב דוב לנדאו, יולי 2024
כרזה (פשקוויל) נגד מוסדות הממלכתי חרדי בשכונת מאה שערים בירושלים
יטורים

ערך זה עוסק בשבט קדום. אם התכוונתם לדמות מקראית, ראו .
שרידי כפר יטורי ברמת הגולן
יטורים הם קבוצת שבטים ערבים או ארמים שהחלו לחדור לאזור בקעת הלבנון עוד בתקופה הפרסית. היטורים הקימו ממלכה בדרום לבנון והתפשטו עד לגולן ולזמן קצר לגליל העליון, שנכבש וסופח לממלכת החשמונאים בידי יהודה אריסטובולוס הראשון בערך בשנת 103 לפנה"ס ותושביו גוירו.
היסטוריה

מוצאם של היטורים באזור הטרכון שבסוריה של היום, אזור בזלתי הקשה למחיה ולשליטה. משם התפשטו ובשיאה של ממלכתם שלטו על בקעת הלבנון, על חלקים מחופה הצפוני של לבנון וחופה הדרומי של סוריה, ועל חלקים מן הגליל. ד"ר משה הרטל טוען שגם באירופה ניתן למצוא קברים של לוחמים יטורים.
בימי התפוררות הממלכה הסלאוקית, עת קמו ממלכות עצמאיות כממלכת החשמונאים וממלכת הנבטים, הקימו היטורים ממלכה בחלקיה הצפוניים של ארץ ישראל ולבנון. הגבול המשותף לממלכה היטורית והממלכה הנבטית עבר במרכז רמת הגולן של היום. הצבא הרומאי גייס גם הוא את היטורים לשורותיו, משום שנודעו כקשתים מעולים.
שלטונם של היטורים בגליל העליון לא לווה בהתיישבות יטורית. בממצאים הארכאולוגיים מן הגליל אין עדות לנוכחות או התיישבות אתנית כזאת.
הגאוגרף סטרבון כותב על היטורים כי : "הם מתגוררים באורח קבע בחלקים ההררים של לאודיקאה ליד הר לבנון היטורים וערבים, כולם שודדים, העובדים הנמצאים בשדות הם חקלאים שלעיתים זקוקים לסוגים שונים של עזרה משום אותם שודדים שמשתמשים במעוזים (שבהרים) כבסיסי פעולה וכך הכניעו את ביבלוס (גבל) והן את העיר הבאה אחריה, בריטוס (בירות)".
יוסף בן מתתיהו מספר שיהודה אריסטובולוס הראשון שלח את אחיו אנטיגונוס הראשון לכבוש את ממלכתם, בשנת 104 לפנה"ס. הגליל נכבש מידם, ואלו מהם שרצו להישאר בו חויבו בגיור, כפי שנהגו החשמונאים באדומים. במחקר המודרני, הטענה שהגיור בוצע בכפייה, הן בהקשר של היטורים והן בהקשר של האדומים, שנויה במחלוקת.
בימיו של מלך היטורים תלמי בן מנאוס, באמצע המאה הראשונה לפני הספירה, הייתה בירת היטורים העיר כלקיס שבלבנון. צאצאיו של הורדוס, כאגריפס השני קיבלו מן הקיסרים הרומים את כלקיס לממלכה.
יטור נזכר במקרא כאחד מבניו של ישמעאל, וכן כאחד העמים שנלחמו בהם בני ראובן, גד וחצי המנשה בכובשם את נחלתם בעבר הירדן המזרחי.
יטור מוזכרת כממלכה גם בימי הקיסר טיבריוס, בברית החדשה: "וַיְהִי בִּשְׁנַת חֲמֵשׁ עֶשְׂרֵה לְמַלְכוּת טִיבַרְיוֹס קֵיסַר וּפוֹנְטִיּוֹס פִּילָטוֹס הֶגְמוֹן בִּיהוּדָה וְהוֹרְדוֹס שַׂר־רֹבַע עַל־הַגָּלִיל וְאָחִיו פִּילִפּוֹס שַׂר־רֹבַע עַל־מְדִינוֹת יְטוּר וְטַרְכוֹנָה וְלוּסָנִיָּס שַׂר־רֹבַע עַל־אֲבִילִין".
על הר סנאים בחרמון קיימים שרידי מקדש יטורי ובו כתובת יוונית, חורבות בית בד ובורות מים.
ח'רבת חוורית בגולן, הייתה יישוב יטורי, ובימינו נחשב המקום כקדוש לדרוזים, נבי אליא.
ראו גם

יטור
לקריאה נוספת

שמעון דר, "תרבותם החומרית של היטורים", מכמנים 12, 1998 (תשנח), עמ' 23–44
אריה קינדלר, "מטבעות בני יטור", ישובי החרמון בעת העתיקה, (1988), עמ' 54–77
אריה כשר, ‏יחסי יהודים ויטורים בתקופה החשמונאית, קתדרה 33, אוקטובר 1984 (תשרי תשמ"ה), עמ' 41-18
שמעון דר, ‏הר החרמון – מעוז היטורים, קתדרה 33, אוקטובר 1984, (תשרי תשמ"ה), עמ' 50-42
שמעון דר, ‏התחום הגאוגרפי של מפגש החשמונאים עם היטורים, קתדרה 59, מרץ 1991, עמ' 11-3
דניאל הרמן, ‏הפולחן היטורי ומקורו של הפולחן ההליופוליטני, קתדרה 119, 2006 (תשס"ו), עמ' 12-5
בן-ציון לוריא, "יטור היהודית", HUCA ‏52, חוברות יא-לב, 1982
שמריהו גוטמן, "ארץ היטורים (ברמת הגולן)", מבפנים לה, 1973 (תשלג), עמ' 143–151
אריה אלאלוף, "גיורם של היטורים", יד ליאיר, 1999 (תשנט), עמ' 130–133
הערות שוליים

↑  The Itureans were not Arabs, and the Impact of Biblical Myths on History
↑  אוריאל רפפורט, יוחנן מגוש חלב, עמ' 25
↑  (Laodicea ad Libanum) כיום בצפון-לבנון
↑  Ἰτουραῖοί / איתוראים
↑  "עושי-רע" - (κακοῦργος)
↑  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, ספר 13, פרק יא, פסקה ג, סעיפים 319-318
↑  שמעון דר, "התחום הגאוגרפי של מפגש החשמונאים עם היטורים"
↑  בראשית, כ"ה, ט"ו
↑  דברי הימים א', ה', י"ט
↑  הברית החדשה, הבשורה על־פי לוקאס, פרק ג', פסוק 1
מחשב נייד

מחשב נישא של חברת IBM
תרבות האינטרנט - צעירים סביב מחשב נייד.
עריכה בוויקיפדיה באמצעות מחשבים ניידים
מַחְשֵׁב נַיָּד, המכונה גם מַחְשֵׁב נִשָּׂא או לֶפְּטוֹפּ (מושג שאול מאנגלית: Laptop) הוא מחשב אישי שאפשר לטלטלו, ומורכב משני חלקים שטוחים הנסגרים זה כלפי זה: צג ומקלדת שלו. משקלו, בדרך כלל, בין קילוגרם אחד לשלושה ק"ג. מקור המתח של מחשבים ניידים הוא בדרך כלל סוללה נטענת, אולם ניתן גם לחבר אותו לשקע החשמל שבקיר. כך ניתן להשתמש במחשב ולטעון את הסוללה שלו בו זמנית, דבר המבליט את הניידות שבו.
מחשבים ניידים מסוגלים לבצע משימות רבות שגם מחשבים נייחים מבצעים, אף על פי שבדרך כלל מחשב נייח יהיה בעל כוח ביצועי רב יותר ממחשב נייד באותו טווח מחיר. מחשבים ניידים מכילים רכיבים דומים לאלו הנמצאים במחשבים הנייחים, אבל שונים בכך שהם קטנים יותר ומפיקים את מרב הביצועים תוך חיסכון בחשמל. צג המחשב הנייד הוא בדרך כלל צג גבישי נוזלי (LCD). בנוסף למקלדת מובנית, העכבר של המחשב הנייד הוא משטח רגיש למגע או מקל הצבעה, אולם ניתן לחבר (בדרך כלל, בדרכים ישירות או עקיפות) עכבר או מקלדת חיצוניים כמו כל התקן חיצוני אחר.
חלוקת לתת־סוגים לפי גודל

מקובל לחלק את המחשבים הניידים לקבוצות על פי גודלם:
מחשבים ניידים הגדולים יותר ממחשבי כף יד אבל קטנים יותר ממחשב נייד ממוצע מכונים palmtops.
מחשבים ניידים הקטנים יותר מדף נייר בגודל A4 ושוקלים כקילוגרם אחד מכונים גם netbooks.
מחשבי לוח, Tablet PC – המעוצבים כמשטח אחד, בדרך כלל בגודל דף נייר A4, שניתן לכתוב על המסך שלהם באמצעות עט אלקטרוני.
מחשבים ניידים אשר שוקלים כ־2.5 עד 3 ק"ג, ומשמשים כתחליף למחשב נייח. הם נקראים Mainstream.
מחשבים ניידים השוקלים בסביבות חמישה ק"ג נקראים desknotes.
היסטוריה

המחשב הנייד הראשון ששווק באופן מסחרי היה האוסבורן 1, שיצא לשוק ב־3 באפריל 1981. מחשבים ניידים נוספים שיצאו בהמשך כלל את ה־Kaypro II, ה־Compaq portable series והמקינטוש הנייד ששקלו בין 7 ל־14 ק"ג (חלק גדול מהמשקל היוותה הסוללה). למרות משקלם, הם איפשרו ניידות למשתמש. ב־3 במרץ 1986, התחילה חברת IBM בהפצת המחשב הנייד הראשון. בשנת 1992 הציגה חברת אפל את המחשב PowerBook וחברת IBM את המחשב ThinkPad. שני המחשבים היו בעלי צג LCD ושקלו פחות מ־4.5 ק"ג, בגלל יתרונות אלה הם נעשו פופולריים מאוד. המחשבים הניידים פופולריים בקרב סטודנטים ואנשי עסקים שנמצאים רבות בתנועה.
הרבעון השלישי של 2008 היה לרבעון הראשון בו מספר המחשבים הניידים שנמכרו היה גבוה ממספר המחשבים הנייחים (38.6 מיליון יחידות ניידות לעומת 38.5 מיליון יחידות נייחות).