stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיכאל שלו
הערות שוליים

↑  העלאות ומינויים, ידיעון האוניברסיטה העברית בירושלים, אוגוסט 2011
↑  המאמר המשותף המרכזי Korpi, Walter and Michael Shalev. 1980. “Strikes, Power and Politics in the Western Nations, 1900-1976.” Political  Power and Social Theory 1:301-34.
↑  המאמר העיקרי Shalev, Michael. 1983. “The Social Democratic Model and Beyond: Two 'Generations' of Comparative Research on the Welfare State.” Comparative Social Research 6:315-51.
↑  Shalev, Michael. 1992. Labour and the Political Economy in Israel. Oxford: Oxford University Press.
↑  Shafir, Gershon. 1989. Land, Labor and the Origins of the Israeli-Palestinian Conflict 1882-1914. Cambridge: Cambridge University Press.
↑  ביכלר, שמשון. 1991. הכלכלה הפוליטית של הוצאות הביטחון בישראל. חיבור לשם קבלת תואר דוקטור, האוניברסיטה העברית בירושלים.
↑  "המיתון: ניתוח כלכלי-מדיני של האבטלה בישראל", בתוך אורי רם (עורך), החברה הישראלית: היבטים ביקורתיים, תל אביב, ברירות הוצאה לאור, 1993, 171-148. (פורסם בגיליון 9 של מחברות למחקר ולביקורת, פברואר 1984).
↑  מיכאל שלו, "האם הגלובליזציה והליברליזציה 'נרמלו' את הכלכלה המדינית בישראל?", בתוך דני פילק ואורי רם (עורכים), שלטון ההון: החברה הישראלית בעידן הגלובלי. תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון ון ליר בירושלים, 2004, עמ' 115-84.
↑ . ראו לדוגמה: מיכאל שלו, גל לוי, "המנצחים והמפסידים בבחירות 2003: אידאולוגיה, מבנה חברתי ושינוי פוליטי", בתוך אשר אריאן ומיכל שמיר (עורכים), הבחירות בישראל 2003. ירושלים: המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2004, עמ' 276-247.
Shalev, Michael. 2007. “The Welfare State Consensus in Israel: Placing Class Politics in Context.” Pp. 193-213 in The Welfare State, Legitimacy and Social Justice, edited by S. Mau and B. Veghte. Aldershot UK: Ashgate.
↑  Mandel, Hadas and Michael Shalev. 2009. “How Welfare States Shape the Gender Pay Gap: A Theoretical and Comparative Analysis.” Social Forces, forthcoming.
↑  Shalev, Michael. 2008. “Class Divisions among Women.” Politics Society 36(3):421-44.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305951905171  BIBSYS: 90587716  BnF: cb12318017t (data)  CiNii: DA06395626  GND: 131761730  ISNI: 0000 0001 1833 5712  LNB: 000010802  NTA: 166592595  SUDOC: 032081456  VIAF: 88053387   WorldCat (עם VIAF): 88053387
ישראל באירוויזיון 2011

ישראל השתתפה באירוויזיון 2011 עם השיר Ding Dong בביצוע של דנה אינטרנשיונל בעיר דיסלדורף, במדינת גרמניה.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2011

קדם-אירוויזיון 2011 הייתה תחרות שירים, שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות אירוויזיון 2011.
בנובמבר 2010 חשפה רשות השידור חלק מתוכניותיה לבחירת השיר שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2011, שחזרה לערוץ הראשון, לאחר שיצאה מכלל שליטה בשנה שעברה.
ב-28 בדצמבר 2010 הודיעה רשות השידור שבקדם אירוויזיון ישתתפו מספר אמנים במטרה לבחור את הנציג שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 2011. רשות השידור פתחה בקול קורא לאמנים להגיש מועמדות לקדם אירוויזיון.
הקדם אירוויזיון שודר ב-8 במרץ והתקיים בהיכל התרבות ראשון לציון בהנחיית שירי מימון ואקי אבני ומנחת הגרין רום לוסי אהריש.
במהלך הימים שלאחר מכן, רשות השידור פנתה למספר אמנים במטרה שישתתפו בקדם בין השמות שעלו ולדי בלייברג, מאיה בוסקילה ולהקת אורפנד לנד שוויתרו על השתתפות.
בנוסף, אמנים שתואמים לתנאים יוכלו גם להגיש מועמדות להשתתף בקדם. האמנים התבקשו להגיש 2–3 שירים לוועדה, שבחרה 8–12 שירים וזמרים בסך הכל להשתתפות בקדם.
ב-8 בפברואר הכריזה רשות השידור על המועמדים הסופיים לקדם בשל נסיבות משפחתיות מצערות ולדי בלייברג נאלץ לפרוש מהקדם ובמקומו נכנס הזמר עדי צ'זרה, אך לבסוף השיר של צ'זרה נפסל כי מילות השיר התפרסמו בשנת 2008.
כשבוע לפני התחרות נחשפו שירי הקדם. השיר שזכה בקדם הוא השיר Ding Dong של דנה אינטנשיונל, זוכת אירוויזיון 1998.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2011 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | ניקוד סופי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | עדי כהן | רק על אהבה | דורון גל | דורון גל | 219 | 3 |
| 2 | נוב | אוהב את זה | ניב כהן | מיטל פטש-כהן | 80 | 8 |
| 3 | חן אהרוני | אור | סהר חגי | ניצן קייקוב | 142 | 4 |
| 4 | עידית הלוי | It's My Time | עידית הלוי | גיורא ליננברג | 235 | 2 |
| 5 | התקווה 6 | הכל סבבה | עמרי גליקמן | עמרי גליקמן | 105 | 7 |
| 6 | ניקי גולדשטיין | אמריא איתך | עינת הולנדר ועמית זך | עמית זך | 137 | 5 |
| 7 | סיון בהנם | קח אותי | סיון | סיון וחן מצגר-אדר | 65 | 10 |
| 8 | מיכאל ושמרית גריילסאמר | טו דו דו | מיכאל גריילסאמר | מיכאל גריילסאמר | 131 | 6 |
| 9 | דנה אינטרנשיונל | Ding Dong | דנה אינטרנשיונל | דנה אינטרנשיונל | 270 | 1 |
| 10 | כרמל אקמן | נוסעת אל געגועיי | בן ריביץ וכרמל אקמן | בן ריביץ וכרמל אקמן | 66 | 9 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2011 > שלב הניקוד

ניקוד השירים התבצע על ידי 3 ועדות שיפוט אזוריות הממוקמות ברחבי הארץ. כל ועדה חילקה לשירים נקודות על-פי המדרג הבא: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 10 ו-12 נקודות.
ניקוד הוועדה שמונתה על ידי רשות השידור הוכפלה ב-10 נקודות מהניקוד הבסיסי של הוועדות האזוריות על-פי האופן הבא: 10, 20, 30, 40, 50, 60, 70, 80, 100 ו-120 נקודות.
ניקוד הצופים הוכפל ב-12 נקודות מהניקוד הבסיסי של הוועדות האזוריות על-פי האופן הבא: 12, 24, 36, 48, 60, 72, 84, 96, 120 ו-144 נקודות.
| שם השיר | בית גבריאל | אשקלון | ראשון לציון | ועדת השופטים | צופים | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רק על אהבה | 8 | 7 | 8 | 100 | 96 | 219 |
| אוהב את זה | 1 | 1 | 10 | 20 | 48 | 80 |
| אור | 2 | 3 | 7 | 70 | 60 | 142 |
| It's My Time | 5 | 4 | 2 | 80 | 144 | 235 |
| הכל סבבה | 6 | 10 | 5 | 60 | 24 | 105 |
| אמריא איתך | 7 | 2 | 4 | 40 | 84 | 137 |
| קח אותי | 4 | 12 | 3 | 10 | 36 | 65 |
| טו דו דו | 3 | 5 | 1 | 50 | 72 | 131 |
| Ding Dong | 12 | 6 | 12 | 120 | 120 | 270 |
| נוסעת אל געגועיי | 10 | 8 | 6 | 30 | 12 | 66 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 2011 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

בית גבריאל - שרה'לה שרון ושגיב פרידמן.
אשקלון - אנה ארונוב ויוסי גבני.
ראשון לציון - מיכל אמדורסקי.
ועדת השופטים שמונתה על ידי מליאת רשות השידור בראשות דוקטור אמיר גילת - יעקב נווה (יושב ראש הוועדה), יזהר כהן, יואב גינאי, נועם גיל-אור, רינה חכמון, עידית בן אליהו, גלעד שגב, טל ברנע, יוסי גיספן, דוד קריבושי ויובל גנור.
באירוויזיון > חצי גמר

ישראל השתתפה בחצי גמר השני והופיעה ה-12 בסדר ההופעה, אחרי מקדוניה ולפני סלובניה. בתום ההצבעה ישראל לא העפילה לגמר.
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שהוענקו לישראל

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות | משולב קהל ושופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  | 0 נקודות |
| 7 נקודות |  מקדוניה הצפונית,  צרפת | 14 נקודות |
| 6 נקודות |  בלארוס | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  הולנד,  שוודיה | 10 נקודות |
| 4 נקודות |  רומניה | 4 נקודות |
| 3 נקודות |  | 0 נקודות |
| 2 נקודות |  בלגיה | 2 נקודות |
| נקודה אחת |  איטליה,  קפריסין | 2 נקודות |
| סך הכל | 9 מדינות | 38 נקודות |
באירוויזיון > חצי גמר > נקודות שישראל העניקה

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  שוודיה
10 נקודות:  דנמרק
8 נקודות:  אוקראינה
7 נקודות:  רומניה
6 נקודות:  סלובניה
5 נקודות:  אסטוניה
4 נקודות:  מולדובה
3 נקודות:  מקדוניה הצפונית
2 נקודות:  בלגיה
נקודה אחת:  אוסטריה
סך הכל: 10 מדינות
באירוויזיון > גמר > נקודות שישראל העניקה

| משולב קהל ושופטים> ציון | משולב קהל ושופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  שוודיה
10 נקודות:  דנמרק
8 נקודות:  רוסיה
7 נקודות:  אוקראינה
6 נקודות:  רומניה
5 נקודות:  אסטוניה
4 נקודות:  אזרבייג'ן
3 נקודות:  סלובניה
2 נקודות:  גאורגיה
נקודה אחת:  הממלכה המאוחדת
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
אירוויזיון 2011
קדם-אירוויזיון
הערות שוליים

↑  ערן בר-און, קדם האירוויזיון חוזר לערוץ הראשון, באתר ynet, 2 בנובמבר 2010
↑  קרן נתנזון, קדם אירוויזיון 2011: לכלל זמרי ישראל, באתר ynet, 28 בדצמבר 2010
↑  אסף נבו, ‏מנחי הקדם: שירי מימון ואקי אבני, באתר ‏מאקו‏, 21 בפברואר 2011
↑  קרן נתנזון, משבר? בוסקילה ובלייברג מחוץ לקדם, באתר ynet, 18 בינואר 2011
↑  אור ברנע, מסתמן: אורפנד לנד בקדם אירוויזיון, באתר ynet, 20 בינואר 2011
↑  אור ברנע, להקת "אורפנד לנד" מחוץ לקדם, באתר ynet, 30 בינואר 2011
↑  קדם אירוויזיון 2011: דנה, ניקי גולדשטיין ועוד, באתר ynet, 8 בפברואר 2011
↑  אסף נבו, ‏דנה אינטרנשיונל מול ולדי בלייברג וחן אהרוני בקדם אירוויזיון, באתר ‏מאקו‏, 8 בפברואר 2011
↑  ערן בר און, ולדי בלייברג פרש מהקדם אירוויזיון, באתר ynet, 20 בפברואר 2011
↑  נפסל שירו של עדי צ'זרה לקדם האירוויזיון, באתר ynet, 22 בפברואר 2011
↑  ערן בר-און, להתאבד על הקדם, באתר ynet, 25 בפברואר 2011
↑  נחשפו שירי קדם אירוויזיון 2011, באתר ynet, 28 בפברואר 2011
↑  מור לוי, קדם אירוויזיון 2011: הבחירות שלנו, באתר ynet, 28 בפברואר 2011
↑  ערן בר-און, דנה אינטרנשיונל חוזרת לאירוויזיון, באתר ynet, 8 במרץ 2011
↑  ערן בר-און, דנה אינטרנשיונל מחוץ לגמר האירוויזיון, באתר ynet, 12 במאי 2011
1 2  Detailed voting results SF2
↑  Detailed voting results GF
רמה געשית

מדבר רנגיפו של הרמה הוולקנית של האי הצפוני. ניתן לראות שכבות טפרה רבות.
רמה געשית היא רמה המיוצרת על ידי פעילות וולקנית. ישנם שני סוגים עיקריים: רמות לבה ורמות פירוקלסטיות.
רמת לבה

רמות לבה הן מישורים רחבים שטוחים הנוצרים מהצטברות זרימות לבה בזלתית נוזלית במהלך התפרצויות געשיות מרובות. התפרצויות אלו, המכונות "התפרצויות שקטות", מתרחשות ללא פיצוצים עזים בשל צמיגות נמוכה של הלבה, המאפשרת לה לזרום בקלות ולשחרר מעט גזים כלואים.
מקור הלבה נובע מסדקים או בקעים בקרום כדור הארץ, או מהתפרצויות געשיות ענקיות דרך פתחי אוורור מרובים. זרימות לבה אלו, אופייניות לעידן הפרהיסטורי, יצרו מישורי בזלת עצומים המכסים שטחים נרחבים.
עם הזמן, זרמי לבה רבים ורחבים אלו מתקררים ומתקשים, ויוצרים משטחים שטוחים נרחבים. רמות לבה אלו עשויות לכלול מגוון צורות קרקע געשיות, כגון שדות לבה, קונוסים געשיים, הרי געש קטנים ואף רכסי הרים. במקרים מסוימים, רמת לבה עשויה להיות חלק מהר געש גדול יותר, כמו הר הגעש מגן מגןLevel Mountain בקולומביה הבריטית, קנדה, המשתרע על שטח עצום של 1,800 קמ"ר ונפח אדיר של 860 קילומטר מעוקב.
ייתכן שהייתה פעם רמת בזלת עצומה, גדולה יותר מכל רמה אחרת שידוע לנו, שהתקיימה מתחת לפני המים במהלך הפלאוגן. רמה זו, המכונה רמת Thulean, כיסתה שטח אדיר של כ-1,800,000 קילומטרים רבועים (690,000 מילים רבועים) באזור צפון האוקיינוס האטלנטי.
מקובל לשער שרמת Thulean התפרקה כתוצאה מתהליכים גאולוגיים עוצמתיים שגרמו לקרום כדור הארץ להיסדק וליצור את אגן האוקיינוס הנוכחי.
גילוי רמת Thulean עורר עניין רב בקרב גאולוגים, שכן הוא מספק תובנות יקרות ערך על עברו הגאולוגי של האוקיינוס האטלנטי ועל התהליכים שיצרו את פני השטח של כדור הארץ.
עם זאת, עדיין ישנם פערים רבים בידע שלנו על רמת Thulean. גאולוגים ממשיכים לחקור את האזור באמצעות טכנולוגיות מתקדמות, במטרה ללמוד עוד על גודלה, צורתה, הרכבו והתהליכים שהובילו להיווצרותה ולהרס שלה.
רמה פירוקלסטית

רמות פירוקלסטיות נוצרות עקב זרימות פירוקלסטיות מסיביות.
הן מכוסות על ידי סלעים פירוקלסטיים: אגלומרטים, טפרה, אפר וולקני שהתמצק והפך לטוף, מאפי או פלסי. רמות פירוקלסטיות נקראות גם רמות איגנימבריט .
דוגמאות לרמות כאלה מצויות באזור שירסאו-דאיצ'י, שם הרמה מרכיבה כמעט את כל דרום קיושו, יפן, ואת הרמה הוולקנית של האי הצפוני בניו זילנד .
הערות שוליים

↑  Wood, Charles A.; Kienle, Jürgen (1990). Volcanoes of North America: United States and Canada. Cambridge, England: Cambridge University Press. p. 121. ISBN 0-521-43811-X.
↑  Brittle tectonism in relation to the Palaeogene evolution of the Thulean/NE Atlantic domain: a study in Ulster Retrieved on 2007-11-10
↑  "Kyushu -- GLGArcs". www.glgarcs.rgr.jp.
ראו גם

Lava field – Large, mostly flat area of lava flows
Cézallier massif – Volcanic plateau from France
רמת Pajarito בניו מקסיקו, ארצות הברית היא דוגמה לרמה געשית
נבחרת קנדה בהוקי קרח
היסטוריה > 1920 - 1963: מועדונים כנבחרת לאומית > 1920 - 1954: שליטה בהוקי קרח העולמי

קנדה החלה להשתתף במפעלים הבינלאומיים הרשמיים הכלל-עולמיים של ה-IIHF מייד עם ייסודם, בטורניר הרשמי הראשון שהפגיש את הנבחרות באירופה עם הנבחרות מצפון אמריקה - טורניר ההוקי קרח של אולימפיאדת אנטוורפן (1920). כבר בטורניר הזה החלה קנדה במנהג שילווה אותה עד 1963 - היא לא הקימה נבחרת לאומית אמיתית, אלא שלחה לטורניר את אחת הקבוצות החובבניות החזקות במדינה. הקבוצה ששיחקה בשם קנדה באולימפיאדת אנטוורפן הייתה ויניפג פאלקונס, שהראתה עליונות מוחלטת על שאר הנבחרות וזכתה במדליית הזהב עם ניצחונות בשלושת משחקיה ויחס שערים כולל של 1:29.
הטורנירים הרשמיים הבאים בהם השתתפה קנדה היו שתי אולימפיאדות החורף הראשונות, אולימפיאדת שאמוני (1924) ואולימפיאדת סנט מוריץ (1928). גם אליהן שלחה קנדה את אחת מקבוצותיה כנבחרת לאומית, וגם בשתי האולימפיאדות האלה זכתה נציגת קנדה בקלות עם ניצחונות גבוהים, חלקם בהפרשים דו-ספרתיים של שערים. באולימפיאדת סנט מוריץ ייצגה את קנדה נבחרת אוניברסיטת טורונטו, עימה נסע לאולימפיאדה גם המאמן שלה, קון סמיית' - הבעלים והמאמן של קבוצת ה-NHL טורונטו מייפל ליפס.
ב-1930 השתתפה קנדה באליפות העולם הראשונה של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית. למעשה הייתה קנדה, שיוצגה על ידי קבוצה מטורונטו, הנציגה הלא אירופית היחידה בטורניר, ושיחקה משחק אחד בלבד מול נבחרת גרמניה שזכתה בבית המוקדם שכלל את הנבחרות האירופיות. קנדה הביסה את גרמניה 1:6 וזכתה באליפות.
באליפות הבאה ב-1931 ניכר היה שהעליונות הקנדית נשחקה. ניצחונותיה היו בפערים קטנים, ובפעם הראשונה סיימה את אחד ממשחקיה ללא ניצחון - תיקו 0:0 מול נבחרת שוודיה. למרות זאת זכתה קנדה שוב באליפות עם ניצחון במשחק המכריע מול ארצות הברית.
אולימפיאדת לייק פלאסיד (1932) שימשה גם כאליפות העולם לאותה שנה, כנהוג בשנה אולימפית באותה תקופה. המגמה של שחיקת העליונות הקנדית נמשכה, כאשר שני המשחקים מול ארצות הברית נגררו להארכות והסתיימו בניצחון ובתיקו, שהספיקו לקנדה כדי לזכות בקושי במדליית הזהב.
באליפות העולם ב-1933 הושלמה המגמה כאשר קנדה, שיוצגה על ידי אלופת קנדה לקבוצות חובבות ואומנה על ידי הרולד באלרד - לימים יורשו של קון סמיית' כבעלים של טורונטו מייפל ליפס - נוצחה קנדה לראשונה במסגרת בינלאומית רשמית, 1:2 לאחר הארכה על ידי נבחרת ארצות הברית במשחק הגמר, והפסידה לראשונה את התואר העולמי.
קנדה המשיכה, עם זאת, לשלוט בהוקי קרח העולמי באמצעות המועדונים שייצגו אותה, וזכתה שנה אחר שנה בכל אליפויות העולם עד לפרוץ מלחמת העולם השנייה. עם זאת, באולימפיאדת גרמיש-פרטנקירכן (1936) הופתעה קנדה הפתעה מרעישה כאשר נוצחה על ידי נבחרת בריטניה בשלב המוקדם, ומאחר והתוצאה בין השתיים נגררה איתן לשלב הגמר החלה אותו קנדה בנחיתות עליה לא יכלה להתגבר, והפסידה לראשונה את התואר האולימפי.
מלחמת העולם השנייה עצרה את הפעילות הבינלאומית בענף. קנדה ויתרה לראשונה על ההשתתפות באליפות העולם עם חידושה ב-1947, וחזרה לזירה הבינלאומית, מיוצגת על ידי קבוצה של חיל האוויר המלכותי הקנדי באוטווה, רק באולימפיאדת סנט מוריץ (1948), שם החזירה לעצמה את התואר האולימפי.
קנדה המשיכה לשלוט במפעלים הבינלאומיים כמעט ללא עוררין, אך לאחר שוויתרה על אליפות העולם ב-1953 בעקבות מחלוקת כספית עם המארגנים, הגיעה קנדה לאליפות העולם ב-1954 ומצאה שם יריבה חדשה וראויה - ברית המועצות, שזו הייתה לה האליפות הראשונה.
היסטוריה > 1920 - 1963: מועדונים כנבחרת לאומית > 1954 - 1963: מאבק מול ברית המועצות

באליפות העולם ב-1954 השתתפה לראשונה ברית המועצות, ומשחק הגמר הפגיש לראשונה בין קנדה וברית המועצות במה שהפך ליריבות הגדולה ביותר בעולם ההוקי קרח למשך שנים רבות. במשחק הגמר ספגה קנדה את התבוסה הגדולה ביותר שלה במסגרת בינלאומית עד אז, 2:7, וגילתה שלפחות במסגרת הבינלאומית החובבנית צמחה לה יריבה ראויה.
בשנתיים שלאחר מכן התבסס המאבק בין השתיים כמאבק העיקרי בצמרת העולמית. קנדה ניצחה את ברית המועצות בגמר אליפות העולם ב-1955, אולם באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956) ניצחה שוב ברית המועצות את קנדה, שיוצגה על ידי קבוצה מקיצ'נר שבאונטריו. קנדה הידרדרה לראשונה בתולדותיה באולימפיאדה למקום השלישי ולמדליית הארד לאחר שנוצחה גם על ידי ארצות הברית.
היריבות בין השתיים נקטעה לשנה אחת ב-1957, כאשר קנדה, יחד עם מדינות מערביות נוספות, החרימה את אליפות העולם שנערכה בברית המועצות כמחאה על פלישת הצבא האדום להונגריה.
הקבוצות שייצגו את קנדה המשיכו להצליח בזירה הבינלאומית המשתנה, וזכו באליפויות העולם ב-1958 ו-1959. גם באולימפיאדת סקוו ואלי (1960) הצליחה קנדה לנצח את ברית המועצות - אולם הופתעה על ידי נבחרת ארצות הברית. ארצות הברית זכתה במדליית הזהב, וקנדה נאלצה להסתפק במדליית הכסף. הנציגה הקנדית שנכשלה בהשגת מדליית הזהב הייתה הקבוצה מקיצ'נר, אונטריו, שכשלה גם באולימפיאדה ב-1956.
ב-1961 הופיעה בשם נבחרת קנדה באליפות העולם קבוצה מהעיירה טרייל שבקולומביה הבריטית. היא זכתה באליפות, והפכה לקבוצה האחרונה שזוכה בשם קנדה באליפות העולם.
הקבוצה מטרייל הופיעה כנבחרת קנדה גם באליפות העולם ב-1963, וסיימה במקום הרביעי - המקום הנמוך ביותר של קנדה עד אז באליפות בינלאומית רשמית, והפעם הראשונה בה סיימה קנדה אליפות בינלאומית רשמית ללא מדליה. זו הייתה האליפות האחרונה שבה ייצג מועדון את קנדה כנבחרת לאומית.
היסטוריה > 1970 - 1976: הפרישה מהמפעלים הבינלאומיים וסדרת הפסגה

עם ההודעה על פרישתה של קנדה מהמפעלים הבינלאומיים לא נותר עוד טעם בקיומה של נבחרת לאומית ייעודית בקנדה, והנבחרת שהגה דייוויד באוור פורקה. חלק מהשחקנים בחרו להמשיך את לימודיהם האקדמיים במימון "הוקי קנדה", וחלקם פנו לקריירה מקצוענית. קנדה לא השתתפה באליפויות העולם עד 1977, וגם לא בטורנירי ההוקי קרח בשתי האולימפיאדות שהתקיימו באותה תקופה - אולימפיאדת סאפורו (1972) ואולימפיאדת אינסברוק (1976).
למרות זאת, תקופת הפרישה מהמפעלים הבינלאומיים הרשמיים לא הייתה חפה מפעילות בינלאומית - למעשה, באותה תקופה השתתפה קנדה במפעלים בלתי רשמיים ששינו את נוף ההוקי קרח העולמי.
בצל המחלוקת על שיתופם של שחקנים מקצוענים במפעלים הבינלאומיים, התעוררה גם השאלה מי נחשבת למדינה החזקה ביותר בהוקי קרח העולמי. ברית המועצות טענה לבכורה מתוקף הצלחותיה בזירה הבינלאומית, ואילו קנדה טענה שטובי שחקניה הם מקצוענים שלא רשאים לשחק במפעלים הבינלאומיים, ומולם התוצאות היו ודאי אחרות.
בהתבססו על המחלוקת הזו, יזם אלן איגלסון, יו"ר איגוד שחקני ה-NHL, את קיומה של סדרת הפסגה - סדרה של שמונה משחקים בין נבחרות קנדה וברית המועצות, כאשר נבחרת קנדה תורכב, לראשונה אי פעם, על טהרת שחקנים מקצוענים מליגת ה-NHL.
ההוקי קרח המקצועני בצפון אמריקה באותה התקופה היה מפוצל בין שתי ליגות עיקריות, כאשר באותו הקיץ החלה לפעול ליגת ה-WHA שניסתה להתחרות ב-NHL. ה-NHL לא איפשר לשחקנים שערקו לליגה המתחרה לשחק בנבחרת בסדרת הפסגה, ונבחרת קנדה נאלצה לוותר עליהם, כולל כוכבי על כבובי האל וגורדי האו. בובי אור, כוכבה של בוסטון ברואינס ומי שנחשב לכוכב ה-NHL הגדול ביותר של תקופתו, נכלל בסגל הנבחרת אך בפועל נעדר מהסדרה בשל פציעות ברכיים כרוניות מהן סבל. אף על פי כן, קנדה הציבה לראשונה בתולדותיה נבחרת על טהרת כוכבי NHL מהשורה הראשונה - גם אם לא במפעל בינלאומי רשמי.
בעוד בקנדה צפו בתחילה שהנבחרת המורכבת ממקצועני ה-NHL תביס את הסובייטים, בפועל התפתחה הסדרה בצורה אחרת לגמרי. הסובייטים גילו עליונות על הקנדים לאורך מרבית הסדרה, ונבחרת קנדה נזקקה למהפך דרמטי בשלושת המשחקים האחרונים שלה - כולל שער ניצחון בדקה האחרונה של המשחק השמיני והאחרון - כדי לנצח בסדרה בקושי רב.
הסדרה, שהחלה כסדרת משחקי ידידות על סף הגימיק, התפתחה עוד במהלכה לסדרה של משחקים קשים שחלקם הגיע לאלימות פיזית ולאירועים יוצאי דופן. השער שהכריע אותה, של החלוץ פול הנדרסון, 34 שניות לסיום המשחק השמיני והאחרון - הפך לאבן דרך בתרבות הקנדית, והסדרה מעוררת עד היום עניין הן בקנדה והן ברוסיה ושאר מדינות ברית המועצות.
בנוסף, הביאה הסדרה להכרה בסדר החדש של יחסי הכוחות בהוקי קרח העולמי. בקנדה נוכחו לדעת שבהוקי קרח הבינלאומי ישנם כוחות המסוגלים להתמודד בהצלחה גם עם שחקניהם הטובים ביותר, המקצוענים מה-NHL. גם ההוקי הבינלאומי, לאחר שמדד את כוחו מול שחקני ה-NHL, החל להתייחס בצורה שונה לאפשרות של שילוב שחקני ה-NHL במסגרותיו.
סדרת הפסגה פתחה גם מסורת של מפגשים ישירים בין ההוקי הבינלאומי וה-NHL במסגרות בלתי רשמיות. במפגש הבא של נבחרת קנדה במסגרת כזו הורכבה הנבחרת משחקני ליגת ה-WHA, הליגה המתחרה ל-NHL באותה תקופה, ב"סדרת פסגה" משלה מול נבחרת ברית המועצות ב-1974. הפעם הפסידה נבחרת קנדה בסדרה.
שתי סדרות הפסגה, ובמיוחד הראשונה שבהן, סללו לבסוף את הדרך לשובה של קנדה למסגרות הרשמיות של ההוקי קרח הבינלאומי, ולתחילת העידן המקצועני בנבחרת קנדה ובהוקי קרח הבינלאומי כולו.
היסטוריה > 1976 - 1996: תחילת העידן המקצועני בנבחרת

ב-1975 הוחלף נשיא פדרציית ההוקי קרח הבינלאומי, הבריטי ג'ון אהרני, בנשיא חדש, הגרמני גונתר סבצקי. בעוד אהרני נקט בעמדה נוקשה כלפי דרישותיה של קנדה, שם לעצמו סבצקי כמטרה ראשונה את החזרתה של קנדה, מולדת הענף, לזירה הבינלאומית.
כשנה לאחר כניסתו לתפקיד הוכתרו מאמציו של סבצקי בהצלחה, כאשר הושג הסכם שאיפשר את שובה של קנדה, והביא למהפכה בהוקי קרח הבינלאומי. לשחקני NHL הותר, בפעם הראשונה, להשתתף באליפות העולם השנתית של הפדרציה הבינלאומית. האליפות, שהתקיימה עד אז בחודשים פברואר-מרץ, נדחתה לאפריל-מאי - אחרי סיום העונה הרגילה ב-NHL. כך יכלו שחקנים מקבוצות שלא עלו לפלייאוף ה-NHL להגיע לאליפות העולם ולהצטרף לנבחרותיהם.
עם זאת, לשחקני NHL לא הותר להשתתף באולימפיאדה - הן בשל חוקי הוועד האולימפי הבינלאומי והן בשל חוסר נכונותה של ה-NHL להפסיק את הליגה בזמן קיומה של האולימפיאדה, בינואר-פברואר, אמצע עונת ה-NHL.
בנוסף, הוחלט על ייסודו של מפעל רשמי ראשון שינוהל במשותף על ידי ה-NHL והפדרציה הבינלאומית - גביע קנדה, שנועד להיערך פעם ב-4 שנים. גביע קנדה נועד להיערך בקיץ, אחרי סיום פלייאוף ה-NHL, כך שכל שחקני ה-NHL יכלו להשתתף בו במדי נבחרותיהם.
באולימפיאדת החורף ובטורנירים בלתי רשמיים ייצגו את קנדה שחקנים חובבים.
היסטוריה > 1976 - 1996: תחילת העידן המקצועני בנבחרת > גביע קנדה 1976

המהדורה הראשונה של גביע קנדה, שנערכה ב-1976, הייתה הפעם הראשונה בה שיחקו עבור קנדה שחקני NHL ו-WHA בטורניר רשמי. בין הליגות שררו עדיין יריבות מרה ותחרות עזה, אך בטורניר הזה שאפה קנדה להציג את נבחרתה החזקה ביותר, ופרנסי שתי הליגות התגברו על האיבה ביניהם ואיפשרו לשחקניהם לשתף פעולה. בדיעבד, טורניר גביע קנדה 1976 היה הפעם היחידה ששחקני NHL ו-WHA שיתפו פעולה במסגרת נבחרת אחת.
קנדה אכן הציגה בטורניר את מיטב כוכביה משתי הליגות. כך למשל נכללו בנבחרת כוכביה של בוסטון ברואינס, בובי אור ופיל אספוזיטו שכיכב גם בסדרת הפסגה של 1972, יחד עם כוכבי NHL אחרים שהיו הכוכבים המרכזיים בקבוצותיהם - בובי קלארק, ז'ילבר פרו ומרסל דיון, ולצידם כוכבים שערקו ל-WHA ובראשם הכוכב הגדול של הליגה, בובי האל. גם נבחרות אחרות שהיו להם שחקני NHL ו-WHA, כמו ארצות הברית ושוודיה, כללו אותם בנבחרות שהרכיבו לטורניר.
את שלב הליגה של הטורניר סיימה קנדה במקום הראשון, עם ארבעה ניצחונות והפסד בודד מול צ'כוסלובקיה. צ'כוסלובקיה סיימה שנייה, ושתי הנבחרות עלו לסדרת הגמר, שנערכה בשיטת "הטוב משלושה משחקים". קנדה הביסה במשחק הראשון את צ'כוסלובקיה 6:0, עם שני שערים של בובי אור. במשחק השני נזקקה קנדה להארכה כדי לנצח גם בו 5:4, משער ניצחון של דאריל סיטלר, ולזכות בטורניר כולו.
היסטוריה > 1976 - 1996: תחילת העידן המקצועני בנבחרת > אליפויות העולם בסוף שנות ה-70'

קנדה חזרה להשתתף באליפות העולם של פדרציית ההוקי הבינלאומית ב-1977 אחרי היעדרות של שמונה שנים, ובהתאם לאפשרויות החדשות שנפתחו לה שלחה לראשונה באליפות העולם נבחרת שהורכבה כולה משחקני NHL - שחקנים שקבוצותיהם לא עלו לפלייאוף. בראשם עמד שוב פיל אספוזיטו, החלוץ המצטיין של בוסטון ברואינס, שהיה הקפטן.
לאחר הציפיות הגבוהות, אכזבה קנדה מאוד בהופעתה באליפות. שלב הראשון ספגה קנדה תבוסה משפילה 11:1 בידי ברית המועצות, הפסידה גם מול שוודיה, וסיימה את השלב הראשון במקום הרביעי בלבד עם 4 ניצחונות ב-7 משחקים. בבית הגמר הובסה שוב בידי ברית המועצות, 8:1, אך נקמה בשוודיה עם ניצחון 7:0 והגיעה למשחק האחרון מול צ'כוסלובקיה שכבר הבטיחה את זכייתה באליפות. לקנדה עוד נותר סיכוי לזכות במדליית הארד והיא הביסה את צ'כוסלובקיה 8:2, אך ניצחון של שוודיה על ברית המועצות הותיר את קנדה ללא מדליה.
באליפויות של 1978 ו-1979 שלחה קנדה נבחרת נוצצת פחות. הנבחרת של 1978, בהנהגתו של מרסל דיון כוכב ההתקפה של לוס אנג'לס קינגס, זכתה במדליית הארד, אך לא סיכנה את צ'כוסלובקיה וברית המועצות שסיימו מעליה בהפרש גדול. זו של 1979 סיימה במקום הרביעי בלבד, שוב בהפרש גדול מהמובילות.
היסטוריה > 1976 - 1996: תחילת העידן המקצועני בנבחרת > תחילת שנות ה-80

באולימפיאדת לייק פלאסיד (1980) חזרה קנדה למסגרת האולימפית לאחר 12 שנה. היא הביסה בבית המוקדם את הולנד, יפן ופולין החלשות, אך נוצחה על ידי יריבותיה העיקריות, ברית המועצות ופינלנד, החמיצה את העלייה לבית הגמר של הטורניר וסיימה אותו במקום השישי - המקום הנמוך ביותר של קנדה באולימפיאדה עד אז.
לאליפות העולם ב-1981 התייצבה קנדה שוב עם נבחרת של שחקני NHL, בראשם כוכבים כלני מקדונלד וגי לפלר, ועם מאמן מוערך בעל ניסיון NHL עשיר, דון צ'רי. קנדה לא הצליחה להוות יריב לנבחרות האירופיות הגדולות ובראשן ברית המועצות, וסיימה רביעית במרחק ניכר.
מספר חודשים לאחר מכן נערכה המהדורה השנייה של גביע קנדה. קנדה הרכיבה נבחרת של כוכבי על מה-NHL, שהתבססה בעיקר על כוכבי הקבוצה הטובה ביותר בליגה באותה תקופה, ניו יורק איילנדרס. בנוסף, כיכב בנבחרת בפעם הראשונה מי שכבר נחשב לגדול כוכבי הליגה למרות גילו הצעיר - חלוצה של אדמונטון אוילרס, ויין גרצקי. מאמן הנבחרת באותו טורניר היה סקוטי באומן, שנחשב היום לאחד מגדולי המאמנים בתולדות ה-NHL. גרצקי אכן סיים את הטורניר כמבקיע המצטיין עם 12 נקודות, אך במשחק הגמר הובסה קנדה 8:1 על ידי ברית המועצות.
גרצקי כיכב גם בנבחרת שנשלחה לאליפות העולם ב-1982, אליה הצטרף באמצע האליפות לאחר שקבוצתו הודחה בסיבוב הראשון של הפלייאוף, לצידם של כוכבי פילדלפיה פליירס בובי קלארק וביל בארבר, כוכבים נוספים כקווין לאו ודאריל סיטלר, והנבחר מספר 1 בדראפט ה-NHL וכוכב בהתהוות, דייל האוורצ'ק. גרצקי סיים שוב כמבקיע המצטיין בטורניר, אך קנדה הסתפקה במדליית הארד. זו הייתה הופעתו היחידה של ויין גרצקי באליפות העולם של פדרציית ההוקי קרח הבינלאומית.
תחת הנהגתם של דאריל סיטלר ומרסל דיון, ועם כוכבים נוספים כמישל גולה והמגן הצעיר סקוט סטיבנס, זכתה קנדה שוב במדליית הארד באליפות העולם ב-1983.