stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סליל ודהן
ביוגרפיה

ב-1995 קיבל תואר ראשון (בהצטיינות יתרה) במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת הרווארד. ב-1999 קיבל תואר דוקטור במתמטיקה שימושית מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, על עבודה שכותרתה "A Study of Statistical Zero-Knowledge Proofs", שנעשתה בהדרכת שפי גולדווסר. את הפוסט-דוקטורט עשה במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בהנחיית מדהו סודן (אנ').
בשנת 2001 מונה למרצה בכיר למדעי המחשב באוניברסיטת הרווארד. ב-2004 עלה לדרגת פרופסור חבר וב-2007 מונה לפרופסור מן המניין למדעי המחשב ומתמטיקה שימושית. מאוגוסט 2011 עד יולי 2012 היה חוקר אורח באוניברסיטת סטנפורד ובמיקרוסופט מחקר בעמק הסיליקון.
מחקרו מתרכז סביב הממשק בין תורת הסיבוכיות לקריפטוגרפיה. הוא מתמקד בנושאים של פסאודו-אקראיות והוכחה באפס ידיעה.
זכה, עם עומר ריינגולד ואבי ויגדרזון, בפרס גדל לשנת 2009 על עבודתו בנושא "מכפלות זיגזג של גרפים". מכפלת זיגזג שימשה בהוכחה של ריינגולד בדבר שקילות מחלקות הסיבוכיות L ו-SL.
עבודתו בתחום של הוכחה באפס ידיעה היא שימוש בשיטות של תורת הסיבוכיות לשם הבנת הכוח והמגבלות של הוכחות אפס ידיעה. בסדרת מאמרים עם עודד גולדרייך ואמית סהאי (אנ'), הם השיגו הבנה מעמיקה של מחלקת SZK‏ (statistical zero-knowledge) של בעיות, אפיינו את המחלקה SZK והוכיחו כי SZK סגורה תחת פעולות שונות.
ספרו "Pseudorandomness" יצא לאור בשנת 2012 בסדרה "Foundations and Trends in Theoretical Computer Science".
בשנת 2018 נבחר לעמית ACM.
הערות שוליים

↑  Salil Vadhan - Abstract of PhD Thesis (MIT, 1999)
↑  2009 Gödel Prize, European Association for Theoretical Computer Science
↑  2018 ACM Fellows Honored for Pivotal Achievements that Underpin the Digital Age, Association for Computing Machinery, 5 בדצמבר 2018 {{citation}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457454405171  ACM DL: 81100534484  BIBSYS: 3047647  dblp: v/SPVadhan  GND: 1113679565  ISNI: 0000 0000 3916 1419  LCCN: n2002154100  MGP: 37013  NKC: stk2007383410  NTA: 240827937  VIAF: 65181241   WorldCat (עם VIAF): 65181241
ננסי שפר-יוז

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בת 80 בערך) ניו יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מעסיק:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, אוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1986) 
 
ננסי שפר-יוז (באנגלית: Nancy Scheper-Hughes; נולדה ב-25 בספטמבר 1944) היא פרופסור אמריטוס לאנתרופולוגיה רפואית, ומנהלת תוכנית הדוקטורט למחקרים בנושא מדעי הגוף באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. היא עוסקת בעיקר באנתרופולוגיה של הגוף, פסיכיאטריה, פוליטיקה, מחלות, אלימות, סבל, מוות בטרם עת, ומתמחה בסחר באיברים ובבני אדם, באימהות, ובמוות המוני באזורים מוחלשים.
היא ידועה בזכות ספריה; "קדושים, חוקרים וסכיזופרנים: מחלות נפש באירלנד", "מוות ללא בכי: אלימות חיי היום-יום בברזיל", "גופי סחורה" שכתבה יחד עם לואיק וואקוונט, "אלימות במלחמה ושלום" שכתבה יחד עם פיליפ בורגויס ו"אלימות בשוליים העירוניים" שכתבה עם פ' בורוג'יס וג'יי אויירו. בנוסף לכך, היא ידועה בתרומתה להקמת הארגון "Organs Watch", המבקר את הסחר באיברים, ודואג להפחית את מקרי ההתעללות, להגדיר גבול בין ניתוח והשתלת איברים אתית לבין מקרים של ניצול, שחיתות ופגיעה בזכויות אדם, ולדווח על מכירות האיברים או בני האדם הלא חוקיות באמריקה הלטינית, המזרח התיכון, דרום מזרח אסיה, מרכז ומזרח אירופה, צפון אפריקה, דרום אפריקה וארצות הברית.
קורות חיים

ננסי שפר-יוז נולדה וגדלה בברוקלין, ניו יורק, באזור שנחשב לשכונות מהגרים, ומכיוון שחיה בקהילה קתולית, היא למדה מגיל צעיר בבתי ספר קתוליים עד לסיום התיכון. אביה היה ממוצא גרמני, אימה הייתה דור ראשון צ'כי-אמריקאי, וכל משפחתה המורחבת גרה באותו האזור. ב־1962 היא החלה ללמוד תואר ראשון במכללת קווינס, אך עזבה לאחר שנתיים בכדי להצטרף לחיל השלום ולהיות פעילה חברתית בברזיל. ב־1970 היא השלימה את לימודי התואר הראשון באוניברסיטת קליפורניה, ברקלי במדעי החברה. ב־1976 היא סיימה את הדוקטורט שלה באנתרופולוגיה, גם אותו היא עשתה באוניברסיטת קליפורניה שבברקלי. ב־1979–1980 היא עשתה פוסט דוקטורט במעבדה לפיתוח אנושי באוניברסיטת הרווארד, במכון הלאומי לבריאות הנפש.
פעילות מקצועית

במהלך שנות השבעים היא ביצעה את מחקרה על מחלות נפש בקרב חקלאים באירלנד הכפרית. בעקבות המחקר היא הוציאה ב־1979 את ספרה הראשון "קדושים, חוקרים וסכיזופרנים". הספר זכה בפרס מרגרט מיד מהחברה לאנתרופולוגיה יישומית בשנת 1980. לצורך המחקר היא עברה עם משפחתה לאירלנד, ובעזרתם של פסיכיאטרים מקומיים החלה לחקור קהילת איכרים טיפוסית בחצי האי דינגל במטרה לבדוק מהו הגורם לכמות המקרים הגבוהה להחריד של סכיזופרניה באזור זה. היא גילתה שבעקבות קריסת הכלכלה החקלאית, רבים מבני משפחותיהם של החקלאים עזבו, ואלו שנשארו היו גברים המיועדים לרשת את המשק של משפחתם. מצד אחד, נאמר להם שהם נבחרו להישאר ולדאוג לחוות משפחותיהם, אבל מצד שני, שמנת המשכל שלהם לא הייתה גבוהה מספיק בכדי לעזוב. כתוצאה מכך, רבים הידרדרו למצב נפשי לא יציב ופיתחו מחלות נפש, ביניהן סכיזופרניה.
בספרה השני, "מוות ללא בכי" שיצא לאור בשנת 1993, היא כותבת על התקופה שבה חזרה לברזיל בשנות השמונים, על השכיחות הגבוהה של תמותת תינוקות, ועל ההשפעה של תופעה זו על גישת ההורות בקרב האימהות בברזיל. היא גילתה שרוב האימהות באזור הזה, אמנם התנגדו להפלות, אך הן הבינו שלא כל ילד נועד לחיות, וכאשר הן ראו שהן לא מסוגלות לטפל או לדאוג לילדתן, הן נאלצו לנטוש אותו או לגרום למותו בדרך כלשהי. רק הילדים העמידים ביותר, אלו שהצליחו להגיע לגיל מבוגר מבלי לחלות או להראות סימנים של בעיות בריאותיות, זכו להמשיך לחיות.
תרומתה למאבק בסחר לא חוקי באיברים

ב-1999 הקימה שפר-יוז, יחד עם עוד שלושה פרופסורים, ארגון בשם “Organs Watch” שמטרתו לפקח על שוק ניתוחי ההשתלות. הסחר באיברים הפך, בזכות התקדמות הטכנולוגיה, לעסק בין לאומי; דבר שהפך העלמת התעללויות וניצול של "תורמי איברים" לפשוטים מאוד. רבים מהאיברים ש"נתרמו" נלקחו למעשה, מאנשים עניים, שהיו מוכנים למכור את איבריהם בכדי לקבל את המחיר הזעום שיוכל לפרנס את משפחתם למעט זמן, או נגנבו מגופות ללא הסכמתם מראש או הסכמה של משפחתם. מרכז התיעוד של הארגון חוקר דיווחים על סחר לא חוקי באיברים ועל הפרת זכויות אדם, ועוזר לרשויות למצוא את האחראיים למקרים אלו. בזכות הארגון ככלל ועבודותיה של שפר-יוז בפרט, נעצרו רבים מסוחרי האיברים שניצלו וכפו על אנשים למסור את איבריהם.
פרסומים

2015, אלימות בשוליים העירוניים: עם ג'יי אויירו ופ' בורוג'יס.
2004, אלימות במלחמה ושלום: נערך בשיתוף עם פיליפ בורגויס.
2003, גופים מסחריים: נערך בשיתוף עם לואיק וואקוונט.
2004, גופות למכירה: שלמות וחתיכות.
2000, קדושים, חוקרים וסכיזופרנים. מהדורת יום השנה ה-20.
1998 מלחמות קטנות: הפוליטיקה התרבותית של הילדות: נערך בשיתוף עם קרולין סרג'נט.
1993, מוות ללא בכי: האלימות של חיי היומיום בברזיל.
1987, פסיכיאטריה מבחוץ: כתבים נבחרים של פרנקו בסגליה: ערכה בשיתוף עם אן לאבל.
1987, הישרדות ילדים: נקודות מבט אנתרופולוגיות על טיפול והתעללות בילדים.
1979, קדושים, חוקרים וסכיזופרנים: מחלות נפש באירלנד הכפרית.
פרסים

2013, פרס מדיניות ציבורית, AAA (האיגוד האנתרופולוגי האמריקאי), להשפעה חיובית על קבלת החלטות הממשלה.
2007, פרס ארון הקודש, UC ברקלי, וויליאם סלואן למנהיגות מוסרית.
2005, פרס מסה HF גוגנהיים, "גיוס זכויות אדם להגנה על ילדים".
2003, פרס רודולף וירצ'וב, החברה לאנתרופולוגיה רפואית.
2003, פרס וואקלי, The Lancet Medical Journal, בריטניה.
2003, פרס מדיה, הרבעון הלאומי לביואתיקה הקתולית הלאומית (עם פרנק דלמוניקו).
2003, צ'אפין מדיה פרס (עם מרינה חימנז), לסדרה בת שלושה חלקים ב"נשיונל פוסט טורונטו ", קנדה, בנושא סחר באיברים במזרח אירופה ובטורקיה.
2001, מוות ללא בכי, נבחר לאחת ממאה העבודות החשובות ביותר לספרות בדיונית שיצאו לאור לראשונה באנגלית במאה ה-20.
2000, פרס ג'יי סטאלי, בית הספר למחקר מתקדם, סנטה פה, ניו מקסיקו.
1995, מדליית וולקום לאנתרופולוגיה החלה על בעיות רפואיות (המכון האנתרופולוגי המלכותי, לונדון).
1994, פרס ספר הספר ברייס ווד, LASA, "ספר מצטיין על אמריקה הלטינית במדעי הרוח והחברה".
1992, פרס מעגל מבקרי הספרים הלאומי (על עיון), פיינליסט.
1992, פרס איילין בסקר במגדר ורבייה, SMA.
1985, פרס סטירלינג, החברה לאנתרופולוגיה פסיכולוגית.
1980, פרס מרגרט מיד, האיגוד האנתרופולוגי האמריקאי.
הערות שוליים

↑  ננסי שפר-יוז, אנתרופולוגיה, אוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.
1 2 3 4  CV - Nancy Scheper-Hughes
1 2  “organs watch”, אוניברסיטת קליפורניה, ברקלי.
1 2 3  conversation with history, ננסי שפר-יוז.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271626205171  BIBSYS: 90265583  BnF: cb12087682m (data)  CiNii: DA02206641  GND: 1047950332  ISNI: 0000 0001 0910 3557  LCCN: n78029471  NKC: mub2017953935  NSK: 000350238  NTA: 07304721X  RERO: 02-A000144968  SELIBR: 198955  SNAC: w6w97gqv  SUDOC: 029200717  VIAF: 66493401   WorldCat (עם VIAF): 66493401 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ננסי שפר-יוז".
סויוז TMA-3

סויוז TMA-3 (ברוסית: Союз TMA-3),  הייתה משימת לתחנת החלל הבין-לאומית. מטרת הטיסה הייתה להביא לתחנת החלל משלחת מס' 8 ולהיות חללית חילוץ בזמן פעילותם.
צוות המראה

רוסיה אלכסנדר קאלרי - מפקד החללית
ארצות הבריתבריטניה מייקל פול - מהנדס טיסה, מפקד משלחת מס' 8
ספרד פדרו דוקה - מהנדס טיסה
צוות נחיתה

רוסיה אלכסנדר קאלרי - מפקד החללית
ארצות הבריתבריטניה מייקל פול - מהנדס טיסה, מפקד משלחת מס' 8
הולנד אנדרה קויפרס - מהנדס טיסה
מהלך המשימה

בעקבות אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני אנשי צוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-3" שוגרה ב-18 באוקטובר 2003 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-20 באוקטובר בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 7 בפיקוד יורי מלנצ'נקו. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 7 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 7. על הטיסה היה נציג ספרד פדרו דוקה שהחל בביצוע תוכנית ניסויים  Servantes שהוכנה עבורו.
ב-27 באוקטובר צוות משלחת מס' 7 ופדרו דוקה עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-2" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-3" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 8  החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל.
ב-21 באפריל 2004 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-4 עם צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדאלקה. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, משלחת מס' 8 ואנדרה קויפרס שהגיע עם "סויוז TMA-4" נכנסו לחללית "סויוז TMA-3" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות משלחת מס' 9 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-4.
נווה פריסטלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ריימונד פריסטלי 
 קואורדינטות:  73°35′00″S 160°20′00″E﻿ / ﻿73.5833333°S 160.3333333°E﻿ / -73.5833333; 160.3333333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינווה פריסטלי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינווה פריסטלי
 
מפת אזור גבעות סיקוונס. קרחון פריסטלי, בצידו הימני התחתון של המפה. נווה פריסטלי במרכז המפה.
נווה פריסטלי (באנגלית: Priestley Névé) הוא מקפא קרחוני (נווה), באזור חוף סקוט של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה; הנווה ממוקם בחלקו בשטח חסות רוס.
הנווה ממוקם במוצאו של קרחון פריסטלי.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנווה

אזור קרחון פריסטלי נחקר לראשונה על ידי קבוצת המחקר הצפונית (the Northern Party), של המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת טרה נובה), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910 – 1913.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הנווה ניתן לו בינואר 1966, על ידי ועדת השמות האנטארקטיים של ניו זילנד.
קרחון פריסטלי נקרא על שמו של ריימונד פריסטלי (Raymond E. Priestley), שהיה גאולוג בקבוצת המחקר הצפונית.
נווה פריסטלי נקרא על שמו של קרחון פריסטלי, הזורם ממנו.
לקריאה נוספת

• Masson-Delmotte, V., S. Hou, A. Ekaykin, J. Jouzel, A. Aristarain, R.T. Bernardo, D. Bromwich, O. Cattani, M. Delmotte, S. Falourd, M. Frezzotti, H. Gallée, L. Genoni, E. Isaksson, A. Landais, M.M. Helsen, G. Hoffmann, J. Lopez, V. Morgan, H. Motoyama, D. Noone, H. Oerter, J.R. Petit, A. Royer, R. Uemura, G.A. Schmidt, E. Schlosser, J.C. Simöes, E.J. Steig, B. Stenni, M. Stievenard, M.R. van den Broeke, R.S.W. van de Wal, W.J. van de Berg, F. Vimeux, and J.W.C. White, 2008, , J. Climate, 21, 3359-3387, doi:10.1175/2007JCLI2139.1.
• Folco, Luigi & Capra, Alessandro & Chiappini, Massimo & FREZZOTTI, Màssimo & Mellini, M. & TABACCO, Ignazio. (2002), , Meteoritics & planetary science. 37. 209 - 228. 10.1111/j.1945-5100.2002.tb01105.x
סטוק-און-טרנט

| --- | --- |
סמל סטוק-און-טרנטסמל סטוק-און-טרנט

 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  מערב המידלנדס
 מחוז:  סטפורדשייר
 שפה רשמית:  אנגלית 
 תאריך ייסוד:  1925
 שטח:  92.74 קמ"ר
 גובה:  200 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  249,008 (2011)
  ‑ צפיפות:  2,565 נפש לקמ"ר (2011)
 קואורדינטות:  53°00′00″N 2°11′00″W﻿ / ﻿53.00000°N 2.18333°W﻿ / 53.00000; -2.18333
 אזור זמן:  UTC
 www.stoke.gov.uk
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים סטוק-און-טרנט(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים סטוק-און-טרנט(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי סטוק-און-טרנט(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי סטוק-און-טרנט   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סטוק-און-טרנט (באנגלית: Stoke-on-Trent) היא עיר במחוז סטפורדשייר, באזור מערב המידלנדס שבאנגליה, הממלכה המאוחדת. שם העיר מקוצר לרוב לסטוק, תוך השמטת החלק משמה המייחס אותה לנהר הטרנט הזורם בסמוך לה. בשנת 2011 מנתה אוכלוסיית העיר 249,008 תושבים. סטוק נחשבת לבירת תעשיית הקדרות באנגליה, וידועה גם בשמה הפוטריז (באנגלית: the Potteries, תרגום מילולי: הקדרות). מועדון הכדורגל סטוק סיטי נמצא בעיר.
ערים תאומות

גרמניה ארלנגן, בוואריה, גרמניה (מ־1989)
סלילני קרניים

| סלילני קרניים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: מעלה גרה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
שבט:: סלילני קרניים
שם מדעי
 Strepsicerotini ‏בליית, 1863

סלילני קרניים (שם מדעי: Strepsicerotini) הוא שבט של אנטילופות בינוניות עד גדולות בתת-משפחת הפרים, המצויות באפריקה שמדרום לסהרה בלבד.
בשבט כלולים שני סוגים: אילנד וקודו שבהם תשעה מינים. למרות שבדרך כלל הם נחשבים כשני סוגים נפרדים, בטקסונומיות רבות מחשיבים אותם כסוג יחיד. ההבדל העיקרי בין שני הסוגים מתבטא בגודל ובקרניים: האילנדים גדולים יותר, דומים במקצת לפרים, ויש להם קרניים ישרות עם צמיחה סיבובית, בעוד שהקודואים קטנים יותר (אם כי גדולים למדי בהשוואה לרוב האנטילופות), דומים יותר לאיילים ויש להם קרניים מסולסלות. בשבט סלילני הקרניים נמצאות שלוש האנטילופות הגדולות בעולם.
השם המדעי של השבט נגזר מיוונית כדלהלן: "Strepsi" = מסולסל, "cero" = קרן - בשל זאת שלמינים קרניים מסולסלות; "ini" הוא סיומת מקובלת ביוונית ולטינית לשבט של בעל חיים.
המין הגדול בשבט הוא איילנד ענק, והמין הקטן הוא קודו משורטט. הסוגים הדומים ביותר לסלילנים מבין השבטים האחרים בתת-משפחת הפרים, הם הנילגאי מהשבט האסייתי קצרי קרניים, והסאולה משבט הבקר.
מאפיינים

למינים בשבט יש פרווה עבה וקצרה יחסית, בצבעים ססגוניים של חום אדמדם, חום שוקולד, כתום, זהוב, אפור כחלחל ועוד. יש להם רעמה קצרצרה או ארוכה בעורף. לרובם מספר פסים לבנים בצדדי הבטן, מספר נקודות לבנות או רצועות בולטות בגרון. השבט בולט גם בסימוני הפנים שלו הכוללים פס או חצאי פסים בין העיניים, וכתם לבן או מספר נקודות לאורך קו הלסת.
בהעדפות בית גידול יש שוני חד בין המינים: מסוואנות פתוחות או סבוכות עד אזורים הררים, יערות טרופיים, ביצות וחורשים. הסלילנים בעלי יכולת קפיצה טובה, אך הם אינם אצנים לטווח רחוק ועל כן יעדיפו לברוח למקום סבוך בשעת סכנה ולהסתתר בו. יש להם חושים חדים של שמיעה וריח. אחדים מהם חיים בעדרים ובקבוצות, אך רובם חיים בבדידות. טורפיהם העיקריים הם האריה, הנמר והצבוע.
הסלילנים הם מהאנטילופות הפופולריות ביותר בציד, והם מצויים על סמלים, דגלים ושטרות של מדינות אפריקניות רבות.
טקסונומיה

סוג: אילנד (Taurotragus )
מין: אילנד ענק (Taurotragus derbianus)
מין: אילנד מצוי (Taurotragus orux)
סוג: קודו (Tragelaphus )
מין: קודו גמלוני (Tragelaphus strepsiceros)
מין: קודו זוטר (Tragelaphus imberbis)
מין: קודו ההרים (Tragelaphus buxtoni
מין: קודו ניאלה (Tragelaphus angasii)
מין: קודו הביצות (Tragelaphus spekei)
מין: קודו משורטט (Tragelaphus scriptus)
מין: קודו סילבטיכוס (Tragelaphus sylvaticus)
מין: בונגו (Tragelaphus eurycerus)
גלריה

אילנד ענק
בונגו
אילנד מצוי
קודו גמלוני
קודו משורטט
קודו זוטר
נתן פרסקי

| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1909 קרליץ, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  3 במאי 1987 (בגיל 77) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  מורה, מחנך, מנהל בית ספר, מפקח מטעם משרד החינוך, מחבר ספרי לימוד
 מקום לימודים:  פודברודז', גימנסיה העברית בוילנה, סמינר למורים בוורשה
 שפות היצירה:  עברית, יידיש
 תחום כתיבה:  ספרי לימוד, שירה
 
נתן פרסקי (1 בספטמבר 1909 - 3 במאי 1987) היה מורה ומחנך. עם עלייתו לארץ היה למורה לעברית, מנהל בית ספר ומפקח על בתי ספר יסודיים בתל אביב. בתקופת פעילותו החינוכית כתב, לבדו ועם אחרים, עשרות ספרי לימוד לבתי הספר היסודיים.
קורות חיים

נולד בעיירה קרליץ שבאימפריה הרוסית, בנו של הרב משה פרסקי, רבה של העיירה פודברודז' הסמוכה לוילנה.

בשנים 1919–1939 הוקמו בפולין בתי ספר ברשת "תרבות". ברשת זו לימדו את כל המקצועות בשפה העברית, ואילו ספרי הלימוד הגיעו מארץ ישראל. ב-1924 נפתח בית ספר "תרבות" בעיירה פודברודז' בפולין. נתן פרסקי למד בבית ספר זה ושם התחנך לערכים ציוניים לאומיים וחיזק את הקשר עם ארץ ישראל. בית הספר נוהל על ידי ועד נבחר, שעליו נמנה אחיו הבוגר של נתן, איצ'ה פרסקי.
בשנות השלושים החלו לפרוח בעיירה תנועות ציוניות מזרמים שונים: "החלוץ", "פועלי ציון", "השומר הצעיר", "הפועל המזרחי" ו"בית"ר". צעירי העיירה, שעליהם נמנה נתן פרסקי, היו פטריוטים ציונים נלהבים שעברו ללמוד בגימנסיה העברית בוילנה ובסמינר היהודי למורים בוורשה. חלומם היה לעלות לישראל.
בשנת 1935 עלו נתן ואשתו לארץ. עם עלייתו לארץ הכריז נתן פרסקי כי לא ידבר יותר בשפה הפולנית לאור יחס העם הפולני ליהודים שם. השפה היחידה שבה דיברו בבית הייתה עברית ומעט יידיש. הודות לשליטתו המצוינת בשפה העברית שרכש בלימודיו בפולין, החל ללמד בבתי הספר היסודיים בתל אביב, תוך התמקדות במקצועות עברית, היסטוריה, תנ"ך ואחרים.
בחלוף השנים, בשל המחסור בספרי לימוד עדכניים במקצועות השונים – החל נתן פרסקי לחבר ספרי לימוד לבתי הספר היסודיים (כיתות א'-ח'). את ספריו כתב לבדו ועם אנשי חינוך נוספים. 

בה בעת התקדם מתפקיד מורה למנהל, ולאחר מכן למפקח על בתי ספר יסודיים בתל אביב מטעם משרד החינוך, ביניהם "יסוד המעלה", "בלפור", "יבנה", "ביאליק", "גבעת השלום" ועוד.
נתן פרסקי היה משורר בשפת היידיש ונמנה עם קבוצת משוררים צעירים שהופיעו בוורשה בראשית שנות השלושים. בנו עמוס פרסם ב-1986 ספר משיריו, "קציר ראשון", בליווי תרגום השירים לעברית על ידי ידיד נפשו מרדכי ברתנא (ב. מרדכי).
התגורר בתל אביב עם אשתו סוניה לבית קירזנר, מורה לפסנתר שנפטרה ב-1994, ועם שני ילדיו.
הערות שוליים

↑  הסופר נתן פרסקי, באתר סימניה, ‏נלקח ב-27 במרץ 2019.
↑  הרב משה פרסקי, באתר אישי לרב משה פרסקי, ‏נלקח ב-25 ביוני 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303828905171  GND: 1171743351  LCCN: n85074391  SUDOC: 241295793  VIAF: 70356323   WorldCat (עם VIAF): 70356323 
נתן פרסקי בחדר עבודתו, 1975 לערך
סמגרלו

סמגרלו בגאורגיה
סָמֶגרֶלוֹ (בגאורגית: სამეგრელო, במגרלית: სამარგალო, סאמארגאלוֹ) או מגרליה או מינגרליה הוא מחוז היסטורי-גאוגרפי במערב גאורגיה, שרובו משתרע על חלקו המערבי של מישור קולכתי (კოლხეთის დაბლობი). בעבר נקראה גם אודישי. גבולותיו: החבל הבדלני של אבחזיה מצפון-מערב, חבל סוואנתי מצפון, לצ'חומי מצפון-מזרח, אימרתי ממזרח, גוריה מדרום והים השחור ממערב. החבל משתרע על החלק המישורי ביותר בגאורגיה, מה שבצירוף עם הסמיכות לים וריבוי המשקעים גרם בעבר להיווצרותן של ביצות. הלחות כה השפיעה על איכות האוויר בחבל, שעל-פי עדויות הנוסעים במאה ה-19 ביערותיו העבותים היה נדיר לשמוע ציוץ ציפורים - הם מיעטו לקנן במקום. הביצות יובשו בשנות ה-30 של המאה ה-20.
המגרלים (תושבי החבל) הם אחת מן הקבוצות האתניות המרכיבות את העם הגאורגי. הם דוברים מגרלית, שהיא שפה משלהם, בנוסף לגאורגית, אך מעולם לא היה להם כתב זולת הכתב הגאורגי.
סמגרלו הוא חבל חקלאי ברובו, שמרובים בו כרמים, אך בגלל הלחות יינותיו נופלים בהרבה מבחינת האיכות מאלה של חבל קאחתי ולא יכולים להתחרות אף ביינות מאימרתי.
בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה עם עצמאותה ב-1991 סמגרלו "שודך" עם חלקו העליון של חבל סוואנתי שמצפונו ליצירת המחרה של סמגרלו וסוואנתי עילית. בירת המחוז היא זוגדידי, המרכז ההיסטורי של סמגרלו. מבחינה היסטורית כולל חבל סמגרלו גם את נפת גאלי המאוכלס ברובו במגרלים.
השם המקורי של המחוז הוא "סמגרלו" (מגאורגית: "אדמת המגרלים"). השמות האחרים של המחוז "מגרליה" ו"מינגרליה" הם שיבושים של גאוגרפים אירופאים שביקרו ומיפו את האזור.
סויוז TMA-8

סויוז TMA-8 (ברוסית: Союз ТМА-8) היא חללית סויוז ששוגרה ב-30 במרץ 2006 בשעה 02:30 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי ג'פרי ויליאמס, הקוסמונאוט הרוסי פאבל וינוגרדוב והאסטרונאוט הברזילאי מרקוס פונטס.
מטרת המשימה

לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-8" שוגרה ב-30 במרץ 2006 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-1 באפריל בוצע עגינה בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 12 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 13. על הטיסה היה מרקוס פונטס, נציג סוכנות החלל הברזילאית. הוא החל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-8 באפריל צוות משלחת מס' 12 ומרקוס פונטס עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-7" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-8" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 13 בפיקוד פאבל וינוגרדוב החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. ביולי לתחנת החלל הגיע מעבורת החלל דיסקברי במסגרת משימה STS-121. עם המעבורת הגיע חבר נוסף במשלחת מס' 13 תומאס רייטר מגרמניה. בהתאם לכך, לראשונה משנת 2003 הרכב המשלחת הקבועה גדל ל-3 חברים.
ב-20 בספטמבר 2006 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-9 עם צוות משלחת מס' 14 בפיקוד מייקל לופז-אלגריה. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות קבוע מס' 13  המקורי ואנושה אנסארי מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-9" נכנסו לחללית "סויוז TMA-8" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 14 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-9. תומאס רייטר נותר בתחנת החלל וצורף לצוות משלחת מס' 14.
הצוות

צוות המראה:
רוסיה פאבל וינוגרדוב - מפקד
ארצות הברית ג'פרי ויליאמס - מהנדס טיסה
ברזיל מרקוס פונטס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-8 וחזר בסויוז TMA-7)
צוות נחיתה:
רוסיה פאבל וינוגרדוב - מפקד
ארצות הברית ג'פרי וילימס - מהנדס טיסה
ארצות הברית איראן אנושה אנסארי - תיירת החלל הרביעית (שוגרה בסויוז TMA-9 וחזרה בסויוז TMA-8)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה פיודור יורצ'יקין - מפקד
ארצות הברית מייקל פינק - מהנדס טיסה
ארצות הברית סרגיי וולקוב - מהנדס טיסה
ניופורט ביץ'

ניופורט ביץ' (באנגלית: Newport Beach) היא עיר חוף המונה כ-85,000 תושבים בדרום מחוז אורנג', קליפורניה, ארצות הברית. ניופורט ביץ' ידועה בשחייה ובחופים חוליים. נמל ניופורט תמך בעבר בתעשיות ימיות; עם זאת, כיום הוא משמש בעיקר לבילוי. האי בלבואה מושך מבקרים עם שביל על קו המים וגישה נוחה מהמעבורת לחנויות ולמסעדות.
סאן פלגרינו

| --- | --- |

 סוג:  סימן מסחר 
 מועד הכנה ראשוני:  1899 
 
סאן פלגרינו (באיטלקית: S.Pellegrino, נהגה: [sam pelleˈɡriːno]) הוא מותג מים מינרליים איטלקי המשווק ברחבי העולם.
המותג והחברה המייצרת "סאנפלגרינו S.p.A" שייכים מ-1997 לחברת נסטלה השווייצרית. מפעל הייצור המרכזי ממוקם בסן פלגרינו טרמה (אנ') בנפת ברגמו שבמחוז לומברדיה באיטליה.
מוצרי המותג, בעיקר מים מינרליים ומים מינרליים מוגזים, אך גם קוקטיילים מוכנים, מיוצאים לרוב המדינות באירופה, אמריקה, אוקיאניה, המזרח התיכון, והמזרח הרחוק: יפן, טייוואן, סינגפור והונג קונג.
המשווקת הרשמית של סאן פלגרינו בישראל היא חברת טמפו משקאות, המשווקת גם את מותג המים סאן בנדטו.
ניהול הבנייה

ניהול הבנייה הוא תת-תחום של מקצוע ההנדסה אזרחית העוסק בהוצאה מן הכוח אל הפועל של פרויקטים בתחום בנייה ותשתיות.