stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניק למפסון
ביוגרפיה > כהונה > ענייני חוץ ונסיעות

למפסון השתתף באספה הפרלמנטרית של נאט"ו ושימש כיו"ר קבוצת המחקר של הקונגרס על גרמניה, אספה בין-פרלמנטרית בין הבונדסטאג הגרמני ובית הנבחרים של ארצות הברית.
הוא היה מעורב במאמץ להרחיב את נאט"ו כך שיכלול את כל מדינות הבלקן לאחר פירוק ברית המועצות. כשנסע לכל אחת מהמדינות, הוא שימש כנציג כדי לעזור לקבוע את זכאותן לחברות.
חטיפת ילדים אמריקאים על ידי הורה שאינו משמורן וכישלון של מדינות כמו גרמניה בכיבוד האמנה בדבר ההיבטים האזרחיים של חטיפה בין-לאומית של ילדים הייתה סוגיה שהופנתה על ידי למפסון. הוא חיבר החלטה בו-זמנית שהסכימו לה בבית הנבחרים ובסנאט  הקוראת למדינות בעלות הברית "לציית באופן מלא הן לכתב והן לרוח ההתחייבויות המשפטיות הבינלאומיות שלהן על פי האמנה כדי להבטיח את עמידתם על מנת לכבד את התחייבויותיהן ולחזור חטפו שלא כדין. ילדים למקום מגוריהם הרגיל, ולהבטיח זכויות גישה הוריות על ידי הסרת מכשולים למימוש זכויות אלו".  גרמניה העריכה מחדש את אי-ציותם והפעילה צעדים נוספים כדי לכבד את אכיפתן של אמנות בינלאומיות המחייבות אותם להתערב בהחזרת ילדים חטופים לארץ מוצאם.
למפסון היה חבר בקבוצת העבודה של קובה  ותמך בהסרת אמברגו סחר.  הוא היה שותף לחוק ביטחון המזון והרפואה הקובני משנת 1999,  חוק הגשרים לעם הקובני משנת 2001,  חוק הסחר החופשי עם קובה משנת 2002,  חוק היצוא החופשי לקובה משנת 2003,  חוק הגשרים לעם הקובני משנת 2003,  וחוק ההקלה על הייצוא החקלאי של 2007.
ב-1999 הוא נסע לקובה עם חקלאי האורז בדרום מזרח טקסס כדי לפגוש את הנשיא פידל קסטרו וממשלתו בניסיון לקרוא לחידוש הסחר החקלאי בין ארצות הברית לקובה. לפני אמברגו סחר של שנות ה-60, קובה ייבאה כמעט את כל האורז שלה מארצות הברית  חברי המשלחת מילאו תפקיד מרכזי בהשגת חוק ציון דרך שנחתם על ידי הנשיא קלינטון כבר בשנה הבאה: חוק הסנקציות הסחר והשיפור ביצוא. של 2000. לראשונה מזה עשרות שנים, היא פתחה את הדלת למסחר צנוע עם קובה. נכון ל-2016, החוק הזה הוביל ליצוא אמריקאי של יותר מ-5 מיליארד דולר לקובה. בשנת 2002, למפסון סייע בהסכם לאפשר משלוח של 30,000 טונות של תבואה לקובה מנמל גלווסטון בפעם הראשונה מזה ארבעים שנה.
ב-2003 נסע לגרמניה במסגרת פגישת משלחת של הקונגרס עם הבונדסטאג הגרמני. חלק מהסיור כלל עצירה במרכז הרפואי האזורי לנדשטול, שם ביקר עם חיילים אמריקאים פצועים.
ב-2008 הוא נסע לאפגניסטן, פקיסטן והודו עם הסנאטור בן נלסון, חבר הקונגרס אלן בויד וחבר הקונגרס טים מהוני. במהלך הסיור הם נפגשו עם נשיא אפגניסטן חאמיד כרזאי ונשיא פקיסטן פרבז מושארף.
ביוגרפיה > עמדות פוליטיות

ה"נשיונל ג'ורנל" דירג את למפסון בתור הדמוקרט השמרני ביותר בטקסס. מדורג כשמרני יותר מ-53 אחוז מחברי בית הנבחרים וליברלי יותר מ-47 אחוזים, הוא דורג בתור הדמוקרט השישי במדד השמרן הכללי, אחרי מחוקקים מג'ורג'יה, מיסיסיפי ואוקלהומה ב-2008.
הפלות
למפסון בדרך כלל בעד זכויות הפלה אך התנגד להפלת "לידה חלקית". עמדתו לגבי הפלות הייתה שזה עניין אישי.
הוא הצביע בעד איסור על לידה חלקית/הפלות מאוחרות.
בשנת 2004, למפסון היה אחד מארבעים ושמונה חברי קונגרס קתולים שחתמו על מכתב לארכיבישוף של וושינגטון הבירה, ואמר שהאיומים של כמה בישופים למנוע את הסקרמנטים מפוליטיקאים שתומכים בזכויות הפלות היו "פוגעים מאוד", ואינם מועילים "לערב את הכנסייה בפוליטיקה מפלגתית".
במהלך כהונתו, הוא דורג בממוצע של 66% על ידי NARAL Pro-Choice America.‏
אנרגיה
למפסון האמין במדיניות אנרגיה מאוזנת התומכת הן בפעילות דלק מאובנים מסורתי והן במקורות אנרגיה מתחדשים ברי קיימא. הוא עודד מחקר ופיתוח בטכנולוגיות אנרגיה חדשות.
למפסון היה שותף-מממן מקורי של הסכם הגרעין בין ארצות הברית והודו. ההסכם קבע את המחויבות של הנשיא בוש וראש הממשלה מאנמוהאן סינג, שבה הסכימה הודו להפריד בין מתקני הגרעין האזרחיים והצבאיים שלה ולהציב את כל מתקני הגרעין האזרחיים שלה תחת אמצעי ההגנה של הסוכנות הבין-לאומית לאנרגיה אטומית (סבא"א), ובתמורה, ארצות הברית הסכימה לפעול לקראת ברית גרעינית אזרחית מלאה עם הודו. היא הגבירה את שיתוף הפעולה בשימוש באנרגיה גרעינית והפחיתה את סכנת התפשטות הגרעין.
הוא הציג את חוק המחקר והפיתוח של יעילות אנרגיה תעשייתית משנת 2007.  היא ביקשה לתמוך במחקר ופיתוח של תהליכים וטכנולוגיות תעשייתיות חדשות המייעלות יעילות אנרגטית וביצועים סביבתיים, מנצלים מקורות אנרגיה מגוונים ומגבירים את התחרותיות הכלכלית. הצעת החוק עברה בבית הנבחרים אך מתה בסנאט.
עיראק
למפסון הצביע בעד אישור השימוש בכוח צבאי נגד עיראק בשנת 2002 בעקבות פיגועי הטרור ב-11 בספטמבר.  בהצהרה ב-2019 בפייסבוק, למפסון הביע חרטה על ההצבעה לפלישה לעיראק והאמין שממשל בוש הטעה את הקונגרס.
הוא הצביע בעד הפניית החלטת בית הנבחרים שכותרתה "H.Res.1258 - הדחה של ג'ורג' וו. בוש, נשיא ארצות הברית, על פשעים חמורים ועוולות לוועדת המשפט".
הוא היה אחד מחמישה עשר דמוקרטים שהצביעו נגד הצעת חוק שקבעה לוח זמנים של הסגת חיילים מעיראק עד דצמבר 2008.
הדחת קלינטון
למפסון הצביע בעד חקירת הדחה נגד ביל קלינטון ב-1998. הוא היה אחד מ-31 הדמוקרטים היחידים שחצו את קווי המפלגה כדי לתמוך בה; הם כונו "הקבוצה של 31". מחצית מהעריקים היו חברים ב"קואליציית הכלב הכחול", קבוצה של דמוקרטים המייצגים את מרכז הקשת הפוליטית.  למפסון הצביע בסופו של דבר נגד ההדחה של ביל קלינטון.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר > בחירות לקונגרס 2012

לאחר שחבר בית הנבחרים מטעם המחוז ה-14, רון פול, החליט שהוא לא ירוץ לבחירה מחדש לקונגרס כדי להתמקד במסע הבחירות שלו לנשיאות, למפסון הגיש טפסים להירשם כמועמד למחוז ה-14.  המחוז ה-14 עבר שינוי משמעותי בעקבות חלוקה מחדש, וכעת כלל כ-85% מהשטח של המחוז שלמפסון ייצג בתקופת כהונתו הראשונה. באופן בולט, בומונט וגלווסטון, הערים הגדולות במחוזו הקודם של למפסון, היו כעת חלק מהמחוז ה-14.  ללמפסון ניצח את הבחירות המקדימות ב-29 במאי 2012 עם 83.23% מהקולות, ועמד מול נציג המדינה רנדי ובר בבחירות הכלליות ב-6 בנובמבר. למפסון הפסיד לובר ב-6 בנובמבר 2012, עם 53% מול 45%.  למפסון זכה רק במחוז הבית שלו, מחוז ג'פרסון, ולא הצליח להתגבר על נטיית המחוז שנטה במובהק לרפובליקנים, הרבה יותר מהאזור שהוא ייצג קודם לכן.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר > בחירות למשרת שופט 2018

למפסון התמודד לתפקיד השופט המחוזי של מחוז ג'פרסון בשנת 2018.  יריבו היה השופט המכהן הרפובליקני ג'ף ר. ברניק.  הבחירות נערכו ב-6 בנובמבר 2018. הוא הפסיד בבחירות, 50.63% מול 49.37%, פער של 949 קולות.  המושל גרג אבוט, הסנאטור טד קרוז ושון האניטי הופיעו בפומבי במחוז ג'פרסון על מנת לגייס תמיכה עבור המועמד הפגיע, שהתפקד למפלגה הרפובליקנית שנה קודם לכן. למפסון קיבל את תמיכת ה-Beaumont Enterprise. הקמפיין שלו התמקד בהבטחת סיוע לנפגעי הוריקן הארווי ובמגוון תחום ההתפתחות הכלכלית של מחוז ג'פרסון.
ביוגרפיה > קריירה מאוחרת יותר > עבודה אחרת

למפסון עבד בנושאים של קידום זכויות לקשישים ברמות המקומיות והארציות, כולל בתפקידו כדירקטור של סוכנות האזורית לקשישים. הוא שימש כשליח בוועידת הבית הלבן של 1995 על הקשישים. הוא פעיל בארגונים מקומיים כמו אגודת הלב האמריקאית, לנד מאנור (מתקן שיקום), וליגת העסקים הצעירים. הוא חבר באחוות פי קאפא אלפא. הוא היה יושב ראש של "Bishop's Faith Appeal" ב-1995 בדיוק של בומונט.
ביוגרפיה > עיטורים והצטיינות

בשנת 2019, משפחת הבסבורג מאוסטריה כיבדה את למפסון ב"מדליית הידידות" כהוקרה על עבודתו כתומך מוביל בתוכנית החלל של נאס"א, היחסים שהוא בנה עם שותפים בינלאומיים ומחויבותו הכוללת לשלום.
בשנת 2012, למפסון זכה לכבוד כאחת מ"האגדות של גלווסטון" באתר הנופש הילטון גלווסטון איילנד.
בשנת 2008, למפסון זכה לכבוד על ידי לשכת המסחר של ארצות הברית עם "פרס רוח הארגון" היוקרתי שלהם כהוקרה על רקורד ההצבעה הפרו-עסקית שלו.  במהלך אותה שנה הוא זכה בפרס שומר לעסקים קטנים של הפדרציה הלאומית לעסקים עצמאיים (NFIB) כהוקרה על מאזן ההצבעה החזק שלו ומאמציו להגדיל הזדמנויות עסקיות, להפחית מיסים ולבטל מיסים מכבידים מדי בקונגרס ה-110.
בשנת 2004, המרכז הלאומי לילדים נעדרים ומנוצלים כיבד את למפסון בפרס המנהיגות של הקונגרס כהוקרה על מחויבותו להגן על ילדים אמריקאים. רשת הטלוויזיה הלאומית Court TV כיבדה את למפסון בפרס השנתי הראשון שלה "שמור על אמריקה בטוחה" על עבודתו בנושאי בטיחות ילדים.
מרכז ההחלמה של לורה כיבד את למפסון בפרס משולש האמון. הפרס מוענק לאנשים וארגונים שהפגינו מחויבות לקשר בין רשויות אכיפת החוק, קהילות ומשפחות של ילדים נעדרים.
בשנת 2002, יוסטון כרוניקל דירג את למפסון במקום הראשון בשירותים המרכיבים את כל חברי הקונגרס האחרים באזור יוסטון.
השותפות הכלכלית של אזור מפרץ יוסטון זיכתה את למפסון בפרס הקוואזר היוקרתי שלה למנהיגות יוצאת דופן בפיתוח כלכלי בשנת 1997.
הוא הוכר כאיש הצעיר המצטיין של בומונט ב-1978 על ידי הטקסס ג'ייס.
חיים אישיים

למפסון נשוי לסוזן פלויד-למפסון, מורה לחינוך מיוחד בדימוס ומיס פורט ארתור לשעבר. יש להם שתי בנות, הילרי וסטפני, ושישה נכדים. הוא ומשפחתו מתגוררים בעיר הולדתם בומונט. כיום הוא משמש כסגן נשיא לתפעול בחברת בריאות אזורית ומנהל על תוכנית ההוספיס שלהם. יש לו גם מסעדות בפורט ארתור ובברידג' סיטי.
למפסון עבר ניתוח מעקפים מרובע מוצלח ב-25 במרץ 2007, במכון הלב של טקסס. הוא נוצרי קתולי.
מיפוי מרקם

מיפוי מרקם היא טכניקת מיפוי טקסטורה בגרפיקה ממוחשבת להדמיית מרקם וקמטים על פני השטח של אובייקט. זה מושג על ידי הפרעה של נורמלי פני השטח של האובייקט ושימוש בנורמלי המופרע במהלך חישובי תאורה. התוצאה היא משטח גבשושי לכאורה ולא משטח חלק, אם כי פני השטח של האובייקט הבסיסי אינם משתנה. מיפוי מרקם הוצג על ידי ג'יימס בלין בשנת 1978.
כדור ללא מיפוי מרקם (משמאל). מפת מרקם ליישום על הכדור (באמצע). נראה שלכדור עם מפת המרקם (מימין) יש משטח מנומר הדומה לכתום. מפות מרקם משיגות את האפקט הזה על ידי שינוי האופן שבו משטח מואר מגיב לאור, מבלי לשנות את הגודל או הצורה של המשטח.
מיפוי רגיל הוא הווריאציה הנפוצה ביותר של מיפוי מרקם בשימוש.
מיפוי מרקם מאפשר להעניק למשטח המיוצג תחושה מציאותית יותר על ידי סימולציה של תזוזות קטנות על פני השטח. בניגוד למיפוי עקירה (Displacement Mapping), הגאומטריה של המשטח אינה משתנה; רק הנורמל של פני השטח משתנה כאילו המשטח הוזז. הנורמל המשובש משמש לאחר מכן לחישובי תאורה (כגון מודל ההחזרה של פונג), מה שמעניק את המראה של פרטים במקום משטח חלק.
מיפוי מרקם מהיר יותר וצורך פחות משאבים בהשוואה למיפוי עקירה, מכיוון שהגאומטריה נשארת ללא שינוי.
קיימות גם הרחבות המשנות תכונות משטח נוספות בנוסף להגברת תחושת העומק. מיפוי פרלקסה (Parallax Mapping) ומיפוי אופק (Horizon Mapping) הן שתי דוגמאות להרחבות כאלה.
המגבלה העיקרית של מיפוי מרקם היא שהוא משנה רק את הנורמלים של פני השטח מבלי לשנות את המשטח עצמו. כתוצאה מכך, קווי המתאר והצללים נשארים ללא שינוי, מה שבולט במיוחד עבור תזוזות מדומות גדולות יותר. מגבלה זו ניתנת להתגברות באמצעות טכניקות כמו מיפוי עקירה, שבו המרקם מוחלות על המשטח, או שימוש באיזוספירה.
עקרונות

מיפוי מרקם מאפשר להעניק למשטח המיוצג תחושה מציאותית יותר על ידי סימולציה של תזוזות קטנות על פני השטח. בניגוד למיפוי עקירה (Displacement Mapping), הגאומטריה של המשטח אינה משתנה; רק הנורמל של פני השטח משתנה כאילו המשטח הוזז. הנורמל המשובש משמש לאחר מכן לחישובי תאורה (כגון מודל ההחזרה של פונג), מה שמעניק את המראה של פרטים במקום משטח חלק.
מיפוי מרקם מהיר יותר וצורך פחות משאבים בהשוואה למיפוי עקירה, מכיוון שהגאומטריה נשארת ללא שינוי.
קיימות גם הרחבות המשנות תכונות משטח נוספות בנוסף להגברת תחושת העומק. מיפוי פרלקסה (Parallax Mapping) ומיפוי אופק (Horizon Mapping) הן שתי דוגמאות להרחבות כאלה.
המגבלה העיקרית של מיפוי מרקם היא שהוא משנה רק את הנורמלים של פני השטח מבלי לשנות את המשטח עצמו. כתוצאה מכך, קווי המתאר והצללים נשארים ללא שינוי, מה שבולט במיוחד עבור תזוזות מדומות גדולות יותר. מגבלה זו ניתנת להתגברות באמצעות טכניקות כמו מיפוי עקירה, שבו המרקם מוחלות על המשטח, או שימוש באיזוספירה.
עקרונות > שיטות

ישנן שתי שיטות עיקריות לביצוע מיפוי מרקם. הראשונה משתמשת במפת גבהים (Height Map) לסימולציה של תזוזת המשטח, מה שמוביל לנורמל המשובש. זוהי השיטה שהומצאה על ידי בלין והיא בדרך כלל מה שמתכוונים אליו כאשר מדברים על מיפוי מרקם.
לפני ביצוע החישוב יש לבצע עבור כל נקודה גלויה (או פיקסל) על פני השטח של האובייקט את השלבים הבאים:
חפש את הגובה במפת הגבהים המתאים למיקום על פני השטח.
חשב את הנורמל של מפת הגבהים, בדרך כלל באמצעות שיטת ההבדל הסופי.
שלב את הנורמל מהשלב השני עם הנורמל ה"אמיתי" (הגאומטרי) של פני השטח כך שהנורמל המשולב יפנה לכיוון חדש.
חשב את האינטראקציה של פני השטח ה"מחוספסים" החדשים עם האורות בסצנה באמצעות, לדוגמה, מודל ההחזרה של פונג.
התוצאה היא משטח שנראה כאילו יש לו עומק אמיתי. האלגוריתם גם מבטיח שהמראה של המשטח ישתנה כאשר האורות בסצנה זזים.
השיטה השנייה היא לציין מפה נורמלית (Normal Map) המכילה את הנורמל המשובש עבור כל נקודה על פני השטח ישירות. מכיוון שהנורמל מצוין ישירות במקום להיגזר ממפת גבהים, שיטה זו בדרך כלל מובילה לתוצאות צפויות יותר. זה מקל על האמנים לעבוד איתה, מה שהופך אותה לשיטת מיפוי המרקם הנפוצה ביותר כיום.
טכניקות מיפוי מרקם בזמן אמת

מתכנתי גרפיקה תלת מימד בזמן אמת משתמשים לרוב בגרסאות של הטכניקה על מנת לדמות מיפוי מרקם בעלות חישובית נמוכה יותר.
אחת הדרכים האופייניות הייתה להשתמש בגאומטריה קבועה, המאפשרת להשתמש במשטח מפת הגובה הרגיל כמעט ישירות. בשילוב עם טבלת חיפוש מחושבת מראש לחישובי התאורה, ניתן היה ליישם את השיטה עם לולאה פשוטה ומהירה מאוד, המאפשרת אפקט מסך מלא. שיטה זו הייתה אפקט חזותי נפוץ כאשר מיפוי מרקם הוצג לראשונה.
ראו גם

שדה מרחק
משטח אופסט
Greeble
מיפוי רגיל
מיפוי מרקם מוגבל בכך שהוא אינו משנה את הצורה של האובייקט הבסיסי. בצד שמאל, פונקציה מתמטית המגדירה מפת מרקם מדמה משטח מתפורר על כדור, אך קווי המתאר והצל של האובייקט נשארים אלה של כדור מושלם. בצד ימין, אותה פונקציה משמשת לשינוי פני השטח של כדור על ידי יצירת איזו-surface . זה מדגמן כדור עם משטח גבשושי וכתוצאה מכך הן קווי המתאר והצל שלו מוצגים בצורה מציאותית.
דוגמה למיפוי מרקם מזויף בזמן אמת.



 משמאל:

# מפת סיביות פני השטח, מטושטשת בכוונה,
# מקור מפת סיביות אור,
# אפקט מיפוי מרקם עם מסלול מקור אור  1=x^{2}+y^{2}/x^{2} מַסלוּל.
פלסתין

הממלכות החתיות החדשות בסביבות 800 לפנה"ס, פלסתין (בשמה המאוחר, פַתִנַ/אֻנקִ) בירוק חיוור
פַלַסתין או פַלִיסתין, שנודעה גם כוַלַסתין או וַלִיסתין, פַתִנַ ואֻנקִ, ובארמית עמק, הייתה ממלכה חתית חדשה בעמק אמוק. הממלכה הייתה לפרקים עצמאית ולפרקים כפופה לאשורים, וסופה שהפכה למחוז באימפריה האשורית.
שמות הממלכה > השם "פלסתין" על צורותיו

שם זה מעלה קשר לפלשתים שישבו בדרום ארץ־ישראל ושהיו מוכרים גם למצרים כאחד מגויי הים (אנ'); קשר זה מתחזק לאור הימצאות כלים מיקניים באזור האמוק, במיוחד במאה ה־12 לפנה"ס, והרס כמה ערים שהוצע לייחס לגויי הים. עם זאת, הזיהוי של הממלכה כשייכת לגויי הים לא ודאית, ואף אם הזהיוי מתקבל, לא ברור מה היה טיב הקשר לגויי הים הפלשתים מדרום הלבנט.
מבחינת ההגיה, ייתכן שהכתיב Palis(a)tin ו־Walis(a)tin מעידים על כך שההגיה של העיצור הראשון הייתה כ־f, או התחילה כ־p ובהמשך נחלשה ל־f. אשר לתנועה שבהברה השנייה בשם, הכתיב הלווי ברוב ההופעות של שם זה לא מאפשר להבדיל בין a ל־i, אך באחת ההופעות זוהתה אות שניתן לקרוא כ־la בלבד, וזה מקדם את הקריאה "וַלַסתין"; עם זאת, אין לפסול את האפשרות שמדובר בתופעה גרפית הקשורה לכתיב בלבד, וכן את האפשרות שהקריאה הייתה Walstin (וַלְסתין).
שמות הממלכה > פַתִנַ ואֻנקִ

ייתכן שמהשם "פלסתין" נגזר השם האשורי של הממלכה באמוק, פַתִנַ. שם זה שימש את האשורים מהמאה ה־9 לפנה"ס, יחד עם השם Unqi, שם גאוגרפי שמוצאו במילה "עמק". בכתובת זכור הארמית קרויה הממלכה "עמק".
מלכים

ממקורות לוויים הירוגליפיים ומקורות אשוריים ידועים כמה מלכים של פלסתין/ולסתין/פַתִנַ; התארוך המדויק וסדר המלוכה לא ידועים, וייתכן אף ששני מלכים שנשאו שם זהה היו למעשה מלך אחד. מלך אחד המתוארך למאה ה־11 לפנה"ס הוא תַיתַ הראשון, המוכר מתבליטי מקדש אל הסער בחלב. למאה ה־10 לפנה"ס מתוארכים המלכים תַיתַ השני הידוע מאתר מחרדה (אנ')־שיזר, המלך מַנַנַ ובנו המלך שופילוליומה הראשון הידועים משתי מצבות מרוסוס (אנ'). כן מתועד מאתר תל טאיינאט מלך בשם חַֿלפַרֻנתִיַ, אך בכתובות לא מצוין במפורש שהוא היה המלך של וַלסתין; הוא עשוי להיות מזוהה עם קַלפַרֻנדַ מהכתובות האשוריות של המאה ה־9 לפנה"ס, אך הכתובות מתל טאיינאט מתוארכות למאה ה־10 לפי סגנונן. ייתכן שמדובר בשם שחוזר על עצמו בשושלת. מהמחצית הראשונה של המאה ה־9 לפנה"ס ידוע, מהכתובות האשוריות, מלך בשם לֻבַרנַ (הראשון), וכן מלך בשם שופילוליומה (השני), שעשוי להיות זהה ללֻבַרנַ. מלך בשם קַלפַרֻנדַ מתועד משנת 857 לפנה"ס. מלך בשם לֻבַרנַ (השני) מתועד בכתובות מסביבות 830 לפנה"ס. אחריו מלך אדם מחוץ לשושלת בשם סֻרִּ, ואותו ירש אדם בשם סַסִ. לאחר מאה שנה של חוסר תיעוד על ממלכת פַתִנַ, מתועד משנת 739 לפנה"ס מלך בשם תֻתַמֻּ, שאחרי מרידתו הפכה הממלכה למחוז אשורי.
תולדות הממלכה

בהקשר מאוד מקוטע מוזכרת הבאת סוסים ממצרים בכתובות של תַיתַ הראשון – יחסים בין־לאומיים בין צפון הלבנט למצרים חריגים יחסית לאותה תקופה. בין אם תַיתַ היה צאצא לגויי הים או לא, ניתן לזהות מתקופתו מאפיינים אפיגרפיים ואיקונוגרפיים נאו־חתיים ברורים. נראה שבימיו גבולות הממלכה (ששמה נכתב פַלַסתין/פַליסתין) השתרעו עד חלב.
בימיו של תַיתַ השני כבר הורחב תחום הממלכה עד מחרדה (אנ')־שיזר שליד חמת, ותל טאיינאט התבסס כבירת הממלכה (ששמה נכתב וַלַסתין/וַליסתין). הוצע על־ידי כמה חוקרים שתַיתַ השני הוא תועי מלך חמת המוזכר במקרא כבן בריתו של דוד המלך. זיהוי זה מנוגד לתאוריה הנפוצה, שלפיה סיפורי דוד המלך הם תוצר ספרותי של ממלכת יהודה במאה ה־8 לפנה"ס או מאוחר יותר, ואם אכן יתקבל הזיהוי, הוא יסתור תאוריה זאת. אחת הבעיות שמעלה הזיהוי הוא התיאור המקראי של תועי כמלך חמת, אף שהמקרא מכיר היטב את התואר "פלשתי" (שהוא, ככל הנראה, מקביל לשם "פלסתין"); אך ייתכן שבחירה זאת נועדה למנוע בלבול בין הפלשתים הדרומיים, אויביו של דוד, לממלכת פלסתין בת־בריתו.
אחת המצבות של שופילוליומה הראשון והכתובת הלווית שמאחוריה
מצבה נוספת של שופילוליומה הראשון, וחלק קטן מהכתובת הלווית שמאחוריה
שופילוליומה הראשון ואביו מַנַנַ ידועים משתי מצבות של שופילוליומה מרוסוס (אנ'), המציגות אותו לצד אל הסער. בכתובות שעל המצבות הוא מספר שנלחם נגד עיר (שלא ציין את שמה), נגד אדנה ונגד חֿיַוַ.
תולדות הממלכה > תחת האשורים

בירת הממלכה מוכרת מהמקורות האשוריים ככִנַלִיַ או כִנַלֻוַ (היא תל טאיינאט).
לֻבַרנַ הראשון הוא המלך הראשון של פַתִנַ המוזכר בכתובות האשוריות. הוא מופיע בתיאור של מסעו של אשורנצירפל השני מערבה בסביבות 870 לפנה"ס. שלמנאסר השלישי כתב שבשנתו הראשונה תקף את אֻרִמֻ, אחת מעריו המבוצרות של לֻבַרנֻ, וייתכן שבשנה זאת הסתיים שלטונו.
לאחר לֻבַרנֻ מלך סַפַלֻלמֶ (שופילוליומה) על פַתִנַ. הוא השתתף בקואליציית המלכים שנלחמו נגד שלמנאסר השלישי בקרב על גבול ממלכת שמאל והובסו. סַפַלֻלמֶ ארגן מחדש את הצבאות, אך בקרב ליד עיר מלכותו של סַפַלֻלמֶ הובסו הצבאות. נראה ששלמנאסר הוריד סַפַלֻלמֶ מכס השלטון, ואחריו מלך קַלפַרֻנדַ, שלא התמרד והגיש מנחות למלך אשור. ייתכן ששמו הלווי היה חַֿלפַרֻנתִיַ, שם המוכר מכתובת של אחד ממלכי פלסתין (לפחות שלושה ממלכי גֻרגֻם (אנ') נשאו שם זה, כך שייתכן שגם בפלסתין מדובר היה בשם שחוזר על עצמו בשושלת).
לאחר קַלפַרֻנדַ מלך לֻבַרנֻ השני. גם הוא היה נאמן לאשור. ייתכן שבשל נאמנות זאת התקוממו נגדו נתיניו בסביבות 830 לפנה"ס, והחליפו אותו באדם פשוט בשם סֻרִּ. שלמנאסר שלח את דַיַן־אשּור (אנ') בראש צבאו נגד סֻרִּ, אך סֻרִּ מת לפני כל התרחשות צבאית, ודַיַן־אשּור עזב לאחר שקיבל מנחה משמעותית. הוא מינה על פַתִנַ אדם בשם סַסִ מארץ כֻרֻסַּ (שלא מוכרת מאף מקור אחר).
לאחר פער של כמאה שנה שבו לא מוזכרת פַתִנַ במקורות האשוריים, מספר תגלת־פלאסר השלישי בכתובותיו ב־739 לפנה"ס שמלך בשם תֻתַמֻּ שמרד בו, ולכן תגלת־פלאסר הוריד אותו מהכס והפך את ממלכתו למחוז אשורי בשם כֻלַּנִּ או כֻלַּנִּיַ.
הערות שוליים

1 2  Mark Weeden, After the Hittites: The Kingdoms of Karkamish and Palistin in Northern Syria, Bulletin of the Institute of Classical Studies 56, 2013, עמ' 11 doi: 10.1111/j.2041-5370.2013.00055.x‏, JSTOR 44254129
↑  Mark Weeden, The land of Walastin at Tell Tayınat, Nouvelles Assyriologiques Brèves et Utilitaires, 2015/2 (juin), עמ' 65–66
↑  Mark Weeden, After the Hittites: The Kingdoms of Karkamish and Palistin in Northern Syria, Bulletin of the Institute of Classical Studies 56, 2013, עמ' 12 doi: 10.1111/j.2041-5370.2013.00055.x‏, JSTOR 44254129
1 2  Belkıs Dinçol et al., Two new inscribed Storm-god stelae from Arsuz (İskenderun): ARSUZ 1 and 2, Anatolian Studies 65, 2015, עמ' 63 doi: 10.1017/S006615461500006X‏, JSTOR 24878378
↑  Herbert Donner, Wolfgang Röllig, Kanaanäische und aramäische Inschriften, Band II: Kommentar, Otto Harrassowitz, 1964, עמ' 207
↑  Mark Weeden, After the Hittites: The Kingdoms of Karkamish and Palistin in Northern Syria, Bulletin of the Institute of Classical Studies 56, 2013, עמ' 12–15 doi: 10.1111/j.2041-5370.2013.00055.x‏, JSTOR 44254129
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 130–131
↑  Mark Weeden, After the Hittites: The Kingdoms of Karkamish and Palistin in Northern Syria, Bulletin of the Institute of Classical Studies 56, 2013, עמ' 17 doi: 10.1111/j.2041-5370.2013.00055.x‏, JSTOR 44254129
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 129
1 2  Belkıs Dinçol et al., Two new inscribed Storm-god stelae from Arsuz (İskenderun): ARSUZ 1 and 2, Anatolian Studies 65, 2015, עמ' 62 doi: 10.1017/S006615461500006X‏, JSTOR 24878378
↑  Mark Weeden, After the Hittites: The Kingdoms of Karkamish and Palistin in Northern Syria, Bulletin of the Institute of Classical Studies 56, 2013, עמ' 18 doi: 10.1111/j.2041-5370.2013.00055.x‏, JSTOR 44254129
↑  על הזיהוי ראו בהרחבה:
Charles Steitler, The biblical king Toi of Ḥamath and the late Hittite state 'P/Walas(a)tin', Biblische Notizen 146, 2010, עמ' 81–99;
Gershon Galil, David, King of Israel, between the Arameans and the Northern and Southern Sea Peoples in Light of New Epigraphic and Archaeological Data, Ugarit-Forschungen 44, 2013, עמ' 159–174
↑  Belkıs Dinçol et al., Two new inscribed Storm-god stelae from Arsuz (İskenderun): ARSUZ 1 and 2, Anatolian Studies 65, 2015, עמ' 64–68 doi: 10.1017/S006615461500006X‏, JSTOR 24878378
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 130
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 131
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 132
↑  Trevor Bryce, The World of The Neo-Hittite Kingdoms, Oxford University Press, 2012, עמ' 132–133
המלך תַיתַ (מימין) עומד מול אל הסער, בתבליט במקדש אל הסער בחלב
תבליט מהכס של שלמנאסר השלישי המציג את המנחה שהגיש לו קַלפַרֻנדַ
ברוך עוזר

| --- | --- |

 לידה:  1742 ה'תק"ג פראג
 פטירה:  17 בנובמבר 1822 (בגיל 80 בערך) ג' בכסלו ה'תקפ"ג המבורג
 בני דורו:  החת"ם סופר, ר' עקיבא איגר
 חיבוריו:  אלה דברי הברית
הרב ברוך בן מאיר עוזר (נכתב גם: עוזרש, בלועזית: Baruch Meyer Osers; ה'תק"ג, 1742 – ג' בכסלו ה'תקפ"ג, 17 בנובמבר 1822) היה רב יליד בוהמיה, שימש כראב"ד קהילת המבורג. זכור בשל השתתפותו בריב ההיכל בהמבורג, כאחד מיוזמי המנשר "אלה דברי הברית" שנועד נגד הרפורמים.
ביוגרפיה

נולד בשנת בפראג לאביו ר' מאיר, שהיה דיין בקהילה. בשנת תקמ"ג נבחר לדיין המבורג ולאחר פטירת ר' אלעזר לאזי היילבוט ברלין מונה לראב"ד הקהילה.
בשנת 1810 קמה סערה גדולה עקב ההיתר של הקונסיסטוריה בווסטפאליה לאכול קטניות בפסח באופן גורף, ור' ברוך עוזר היה מראשי המתנגדים להיתר זה. בשנת 1814 בזמן המצור על המבורג (אנ') נוצר מחסור חמור בחיטים ולא היה אוכל כשר לפסח לעניים מלבד קטניות. לאחר אספה של פרנסי הקהילה לאור המצב החמור, הוא כינס את כל דייני העיר, בתוספת עוד שבעה תלמידי חכמים והוציא פסק הלכה שבשנה זו יאכלו העניים בפסח קטניות והרינג, שנהגו בו איסור בפסח בדרך כלל. בגלל הפולמוס, בני הקהילה לא קיבלו היתר זה ולא אכלו קטניות למרות פסק הדין.
בתור ראש בית הדין של הקהילה, הוא ודייניו אסרו על ההיכל בהמבורג וחידושיו, וקראו לעזרתם את רבני אירופה בפולמוס שנודע בשם ריב ההיכל. תשובות הרבנים שנענו יצאו לאור בקובץ "אלה דברי הברית". הגינויים הנמרצים השפיעו מעט על הדור הצעיר שההיכל נועד עבורו, והפרנסים פנו לפתרון אחר. הם החליפו את הדיינים הקשישים והמסורתיים בחכם יצחק ברנייס, שלא הוענקו לו כלל סמכויות של רב, וכפה את אותם שינויי מנהג ברמה האסתטית שהונהגו בהיכל. כך שב השלום לקהילה.
ביוגרפיה > ריב ההיכל

בראשית המאה ה-19 התחזקה מגמה מצד המשכילים לתקן את מצב התפילות ובית הכנסת. התיקונים המעשיים החלו בהיכל רפורמי בעיר זזן ב-1810, לאחר מכן במניינים פרטיים בברלין (1815), ולאחר סכסוך קצר עם השלטונות נוסד מניין רשמי בברלין. המניינים המתוקנים התאפיינו בתפילה בשפה הגרמנית או בעברית ספרדית, בנגינה תוך כדי התפילה, באסתטיקה מרשימה, והם קצרו הצלחה מצד היהודים הרבים שבאו להתפלל בהם.
באוקטובר 1818, בחג הסוכות פתח ישראל קליי בית כנסת מתוקן (טמפל) בהמבורג בשם "קהל בית חדש". ר' ברוך עוזר ובית דינו התנגדו נחרצות אך לא כל מנהיגי הקהילה היו בדעה אחת. הסנאט העירוני לא רצה לנקוט עמדה, ובגלל שהספרים הרפורמיים "אור נגה" ו"נגה הצדק" היו משכנעים – הסנאט הציע לר' ברוך עוזר להביא סיוע לדעתו מחכמי הדור. הוא פנה בין השאר לחתם סופר, ר' עקיבא איגר, ר' יעקב לורברבוים, ר' מרדכי בנט, ר' אלעזר פלקלס, וגם לרבנים איטליאנים וספרדים. הרבנים הגיבו בחריפות כנגד חידושי המשכילים ור' ברוך עוזר הדפיס את קובץ תשובותיהם בספר "אלה דברי הברית" בחודש אייר תקע"ט (1819).
לאחר מכן, במשך שנים ארוכות המאבק נמשך ובני הקהילה היו מפולגים בין באי "קהל בית חדש" ובין האורתודוקסים. משר' ברוך עוזר ראה שבגלל גילו הוא לא מצליח להשפיע על בני הקהילה, הוא הציע לפרנסי הקהילה למנות רב צעיר שידרוש בגרמנית צחה וידע להשפיע על צעירי הקהילה כשהוא מפנה אותם לחכם יצחק ברנייס. לפי מיכאל מאיר המינוי של החכם ברנייס הוצע על ידי אליעזר ריסר (אביו של גבריאל ריסר), והפרנסים הדיחו את ר' ברוך עוזר.
מאבקו של ר' ברוך עוזר הצליח להשפיע בממדים מסוימים, והיו משכילים שמיעטו את חידושיהם בעקבות "אלה דברי הברית", כדוגמת אלו שבווינה בהנהגת יצחק נח מנהיימר, שמיתן את שינויי נוסח וינה שנהגו בבית הכנסת הגדול שם. ההיכל בהמבורג לא הצליח לבשר על סוג חדש של בתי כנסת ומעטים חיקו את סגנונו באופן מוחלט. כמו כן לדעת רבים, העובדה כי רש"ר הירש היה אחד מגדולי הלוחמים ברפורמה קשורה לכך שהמאבק של ר' ברוך עוזר היה בשיאו כאשר רש"ר הירש היה כבן 11 ומסתמא היא לקחה מקום מכובד משיחת היום בביתו האורתודוקסי של רש"ר הירש.
לקריאה נוספת

ישעיהו וולפסברג- אביעד, אה"ו, בתוך: ערים ואמהות בישראל, מוסד הרב קוק ירושלים תש"ח בעריכת הרב מיימון, עמ' 37.
יחזקאל דוקקעס, אוה למושב, קראקא תרס"ג, עמ' 93- 104.