stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריאל דרבסי
מחקר

פרופ' דרבסי כתב במהלך חייו למעלה מ-100 מאמרים. עבודותיו המדעיות פרוסות על פני מספר נושאים ותחומים בהם עסק במהלך השנים. ניתן לחלק את עבודותיו ל-5 נושאים עיקריים:
אסטרטגיות למיפוי גנטי – עבודותיו המוקדמות של פרופ' דרבסי עסקו בפיתוח אסטרטגיות ניסיוניות וממוחשבות לזיהוי ומיפוי גנים הקשורים לתכונות מורכבות ובעיקר למחלות נפוצות. אסטרטגיות שפותחו על ידו משמשות כיום מספר רב של חוקרים בעולם בתחום זה.
הבסיס הגנטי של כאב כרוני – יחד עם פרופ' מרשל דבור מהאוניברסיטה העברית, פרופ' דברסי חקר את הבסיסי הגנטי של כאב כרוני בעזרת מודל בעכברים. תוצאות המחקר הוכחו כמשפיעות גם על כאב כרוני בבני אדם.
הבסיס הגנטי של סכיזופרניה – בעזרת אסטרטגיות המיפוי החדשניות שפיתח, פרופ' דרבסי היה מהראשונים לזהות בתחילת המילניום את אחד הגנים המשמעותיים הקשורים למחלת הסכיזופרניה, ממצא שפורסם בשנת 2002 ב-American Journal of Human Genetics. לאחר מכן הוא הוזמן להיות חלק מקונסורציום בינלאומי של מדענים שזיהה למעלה מ-100 גנים שונים שמשפיעים על סכיזופרניה, ולמעשה יצר את המיפוי הגנטי המקיף הראשון למחלה, מחקר שפורסם בכתב העת Nature.
זיהוי פלילי - בבעלותו של פרופ' דרבסי היה פטנט רשום לזיהוי DNA בזירות פשע בהן קיימת תערובת של DNA ממספר מקורות. חברת Identitas האמריקאית עובדת על מסחור הפטנט בשיתוף עם חברת יישום של האוניברסיטה העברית.
הבסיס האבולוציוני להתנהגות האדם – תחום מחקר נוכחי של פרופ' דרבסי היה הבסיס האבולוציוני להתנהגות האדם, ובעיקר היבטים של המודע והלא-מודע שנוצרו על ידי תהליכים אבולוציוניים על מנת לקיים התנהגויות מועילות להישרדות ולהתרבות. הוא פיתח את תאוריית הבוס, שמטרתה לתאר את המסגרת שבתוכה עובדים הן המודע והן הלא-מודע. פרופ' דרבסי לימד קורס ייחודי בנושא זה באוניברסיטה העברית.
סרט על תאוריית הבוס, המשלב צילומים מהשנה האחרונה לחייו של פרופ' דרבסי, הוקרן לראשונה ב-18 ביוני 2021. במאי הסרט הוא אחיינו של דרבסי, ניר דרבסי. הסרט זכה לחסות חברת yes וישודר בערוץ הדוקו של החברה וב-vod.
פעילות עסקית

בנוסף למחקר והוראה פרופ' דרבסי הקים ועסק בניהולה של חברת הסטארט-אפ IDgene, שעסקה בזיהוי גנים של מחלות נפוצות כדרך לייצור ידע שיוביל לפיתוח תרופות שונות. ב-1999 החברה גייסה כ-15 מיליון דולר מקרנות שונות, הגדולה שבהן היא קרן אייפקס, ובשיאה העסיקה 50 עובדים בירושלים.
בשנת 2004 הופסקה פעילות החברה והידע שנצבר בה הועבר לאוניברסיטה העברית. במהלך השנים סייע פרופ' דרבסי בהקמתן ובפיתוחן של חברות ביוטכנולוגיה רבות בישראל ובעולם.
במרץ 2017 נחשד פרופ' דרבסי על ידי הרשות האמריקאית לניירות ערך (ה-SEC) בשימוש במידע פנים במסחר במניית מובילאיי. תוך מספר חודשים נסגר התיק ללא הרשעה מחוץ לכותלי בית המשפט, בהסדר פשרה כספי.
הערות שוליים

↑  Ariel Darvasi - Google Scholar Citations, scholar.google.co.il
↑  System and method for analyzing DNA mixtures, נבדק ב-2017-09-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412324205171  VIAF: 3385153289933132770002   WorldCat (עם VIAF): 3385153289933132770002
סוואנה

ערך זה עוסק במערכת אקולוגית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
נוף של סוואנה בפארק הלאומי אברדרה
סוואנה במסאי מארה. הצמחייה בסוואנה היא לרוב עשב גבוה המנוקד בעצים.
סוואנה במזרח טימור
סוואנה מיוערת בברזיל
סוואנה (בלועזית: Savannah) היא מערכת אקולוגית של ערבה מנוקדת בעצים ושיחים. כ-20% משטח היבשה על פני כדור הארץ מוגדר כסוואנה. מרבית הסואנות ממוקמות משני צדי קו המשווה, עד קו רוחב 10 צפון / דרום, רובן באפריקה, אך ישנם גם אזורי סוואנה במרכז ודרום אמריקה, בהודו, באוסטרליה ובמקומות נוספים.
הצמחים העיקריים בשטחי הסוואנה הם עשבים, אשר לעיתים מעורבים בהם מספר שיחים. ברחבי הסוואנה מפוזרים עצים בודדים או קבוצות עצים קטנות. פעמים רבות משמשת הסוואנה כשטח מעבר בין אזורי יער וחורש לבין אזורי עשב.
העצים בסוואנות של דרום אמריקה ואוסטרליה הם ירוקי-עד, ואילו העצים בסוואנה באפריקה הם נשירים. אזורי הסוואנה באפריקה עשירים בעצי שיטה וחיים בהם בעיקר יונקים גדולים, באוסטרליה נפוצים באזורי הסוואנה עצי אקליפטוס ומתגוררות בהן חיות כיס, ואילו הסוואנה בדרום אמריקה מאופיינת ביערות גשם וחיים בה מכרסמים רבים.
אזורי הסוואנה נמצאים משני עברי קו המשווה, במרחבים הצחיחים-למחצה שבין המדבריות ליערות הגשם, מיקום הגורם לתקופות בצורת לעיתים קרובות. הצמחייה בסוואנה מושפעת מאוד מכמות הגשמים שיורדת, מסוג האדמה, שימושה למרעה וסכנות אש המאיימות עליה. הטמפרטורות בסוואנה גבוהות יחסית לאורך כל השנה, אך קיימת הבחנה בין שתי עונות עיקריות: עונת הגשמים, שבה הטמפרטורות גבוהות ואחוזי הלחות גבוהים ולפיכך כמות המשקעים רבה, ועונת היובש, שנמשכת רוב השנה ובה הטמפרטורות נמוכות יותר וכמות המשקעים יורדת בצורה ניכרת.
מקור השם

ההנחה הרווחת היא שהמילה סוואנה (Savannah) נגזרה מהמילה הספרדית מהמאה ה-16 (Zavanna) ופירושה "קרקע נטולת עצים אך בעלת עשב רב, גבוה או נמוך."
השימוש בשם זה נעשה לראשונה בשנת 1535 על ידי ההיסטוריון הספרדי גונסלו פרננדס דה אוביידו (Gonzalo Fernández de Oviedo), ששאל את המילה סוואנה משפת הטאינו, שהייתה מדוברת באזור האיים הקריביים לקראת סוף המאה ה-17. פירוש המילה סוואנה היה "אדמה בעלת עצים ועשב". הפירוש המודרני למילה הוא אדמה עם עשב ועצים פזורים או חופת עצים פתוחה.
היווצרות הסוואנה

סוואנות הופיעו לראשונה לאחר ירידה עקבית בכמות המשקעים באזורים המקיפים את קו המשווה, במהלך העידן הקנוזואי (Cenozoic Era, "עידן היונקים" – החל מלפני 65 מיליון שנה ועד ימינו). הירידה הפכה למשמעותית ביותר בעיקר ב-25 מיליון השנים האחרונות. צמחיית העשבים, הדומיננטית באזורי הסוואנה כיום, הופיעה רק לפני כ-50 מיליון שנה, אך קיימת אפשרות שצמחייה ללא עשבים שדומה באופייה לצמחיית הסוואנה הופיעה כבר קודם לכן. מאובנים שנמצאו בדרום-אמריקה מעידים על כך שצמחיית עשבים, הדומה מאוד לזו של הסוואנה של ימינו, הייתה קיימת בערך לפני 20 מיליון שנים.
בתקופה זו האקלים בעולם החל בהדרגה להפוך לקריר יותר ונוצר מצב בו טמפרטורות פני הים ירדו בצורה קבועה. הירידה בטמפרטורות הביאה גם לירידה משמעותית בהתאדות של מים, וכך נפגע מעגל היווצרותם של עננים שמהם ירדו המשקעים חזרה אל פני כדור הארץ. כתוצאה מכך, חלה פגיעה ניכרת בצמחייה באזור קו המשווה שאופיין עד אז באקלים גשום, לח וקריר.
כתוצאה מהשינויים האקלימיים ארוכי הטווח, החלו להופיע הסוואנות באמריקה, אפריקה, דרום אסיה ואוסטרליה, באזורים שמשני צידי קו המשווה, לאחר שכבר נוצרה הפרדה של אוקיינוסים בין היבשות. נדידה של מיני צמחים בין האזורים השונים נבלמה כתוצאה מההפרדה, ומכאן החלו הסוואנות ביבשות השונות לקבל מאפיינים המבדילים ביניהן. בכל יבשת התפתחו מינים שונים של צמחים ובעלי חיים שנאלצו לראשונה להסתגל לסביבת מגורים יבשה. הסוואנות הלכו והתפרשו על שטחים נרחבים יותר, זאת על חשבון שטחים מיוערים.
כשלראשונה הופיעו בני האדם באפריקה הם התיישבו בסוואנה. מאוחר יותר, לאחר שהסתגלו והתאימו עצמם לסביבה ולמדו כיצד הסביבה יכולה לספק את צורכיהם, הם החלו לנדוד גם לכיוון אסיה, אוסטרליה ואמריקה. באזורים אלה כבר חלו שינויים אקולוגיים שהשפיעו על הצמחייה ובעלי החיים, וכאשר נוספה להם גם השפעת האדם שהגיע לראשונה לאזור, הלכו וגדלו ההבדלים שהחלו להיווצר בין הסוואנות ביבשות השונות .
היווצרות הסוואנה > שריפות בסוואנה

הסוואנות בעולם עוברות שינויים גם בימינו, כתוצאה מהריבוי באוכלוסיית בני האדם והשתלטותו על שטחים נרחבים, על חשבון בעלי החיים והצמחייה באזורים הללו.
האינדיאנים באזור החוף הדרום-מזרחי בארצות הברית נהגו ליצור סוואנות סובטרופיות על ידי בירוא יערות, באופן מבוקר ומתוזמן. באזורים אלו התקיים זן מסוים של אורן, ששרד ולא התכלה בקלות בשרפות, בעוד ששאר העצים היו נשרפים ונכחדים. כך נוצרו אזורים פתוחים ורחבים עם עצי אורן פזורים וביניהם כרי עשב רבים. למעשה, בירוא יערות זה גרם לפעמים להפיכת אזורים נרחבים לערבות, לאחר שכל העצים כלו בשריפות.
ניסוי מעניין הקשור בשריפות נערך בקניה בשנת 2014 ועסק בהשוואה בין אזורי סוואנה פתוחים שבהם חיות שוטטו באופן חופשי, ובין שטחים שנאסרה אליהם כניסה של חיות בר. בניסוי נמצא כי בשטחים שבהם לא היו חיות בר נצפו יותר שריפות מאשר באזורי הסוואנה הפתוחים. אחת הסיבות לכך הייתה שחיות אוכלות עשב, שמצויות באזורי הסוואנה הפתוחים, אכלו ועיכלו עשב ששימש מצע לשריפות.
צמחייה

הצמחייה הדומיננטית ביותר באזורי הסוואנה, היא צמחיית עשב המאופיינת בפליטה של פחמן דו-חמצני (CO2) בריכוז גבוה. צמחייה זו מצליחה להפיק תועלת רבה מהאור אליה היא נחשפת, כמו כן אינה זקוקה לכמות גדולה של מים. בזכות צמחייה זו, תהליכי הפוטוסינתזה באזורי הסוואנה נחשבים ליעילים מאוד. למרות זאת, סוג עשבים זה נחשב לדל ואינו מסוגל לשמש כמקור מזון איכותי ובריא לבעלי חיים מסוג "אוכלי עשב", מלבד אלה אשר כחלק מתהליך העיכול שלהם מסוגלים לפרק תאית. קיימות רק שתי קבוצות של בעלי חיים המסוגלים לעכל עשב בצורה הזאת והן הטרמיטים והפרסתנים אשר נפוצים מאוד באזורי הסוואנה.
החי

בסוואנות רבות נמצאים מגוון של בעלי חיים גדולים, חלקם הם בעלי החיים היבשתיים הגדולים ביותר.
עופות: הפלמינגו המצוי, הנשרים (בניהם נשר מקראי וכו') והיען המצוי,
זוחלים: התנינים (במקווי המים שבתוך ומסביב לסוואנה), לצידם יש לטאות ונחשים בכל הגדלים.
יונקים אוכלי עשב: פילים, ג'ירפות, קרנפים, היפפוטומטים, תאו ותאו אפריקאי, זברות, גנו, חזיר יבלות, איילים ומגוון אנטילופות.
יונקים טורפים: אריות, נמרים, צ'יטות, צבועים וכלב טלוא
לביאה
צבוע מנומר
פיל סוואנה אפריקני
קובוס משקפיים צעיר
סרוואל
תאו אפריקאי
נשר מקראי
סוואנה אפריקנית

ביבשת אפריקה יש הרבה אזורי סוואנה. הסוואנות פרושות במין מעגל קטן הלכוד בין יערות גשם והמדבריות שמשתרעים מהחוף המערבי אל מזרח אפריקה ומסביב לאנגולה (Angola) ונמיביה (Namibia). ברצועת הסוואנה באפריקה הצמחייה משתנה במעבר בין האזורים השונים: בצפון, אזורי הסוואנה משתנים כאשר נעים מאזור אגן קונגו (Congo Basin) למדבר סהרה (Sahara Desert) והופכים מאזורים מרובי עצים לשטחים פתוחים מרובי עשבים. מדרום לקונגו עד לאנגולה, נמיביה ודרום אפריקה (South Africa), ניתן לראות כיצד הקרקע מתמלאת בעצים. אזורי הסוואנה הקלאסיים נמצאים בקניה (Kenya) וטנזניה (Tanzania).
סוואנה אפריקנית > האקלים בסוואנות של אפריקה

הטמפרטורה והמשקעים הם גורמים בולטים באזורי הסוואנה ברחבי העולם. עם זאת, באפריקה לטמפרטורות אין אותה מידת השפעה על גידול הצמחייה כפי שמתרחש באזורים אחרים. כמות הגשמים היורדת באפריקה אינה אחידה ומשתנה ברחבי היבשת, וכך נוצרת הבחנה בין שלוש מערכות אקולוגיות שונות: היערות הטרופיים, הסוואנה והמדבר. גם כמות הגשמים שונה בסוגים שונים של סוואנות הנמצאות באפריקה.
מספר העונות הגשומות בשנה (אחת או שתיים), אורכן, וחומרת היובש בעונות היבשות, כל אלה משפיעים על התפתחות הצמחייה באזור ובעיקר על התפתחות והתבססות העצים.
סוואנה אפריקנית > הצמחייה בסוואנות של אפריקה

נערכו מספר ניסיונות שנועדו לסווג את הצמחייה באפריקה ורבות הן התאוריות המנסות להסביר את ייחוד האקלים באפריקה. אחת מהן משנת 1983, של פרנק וויאט (Frank White), שהתמקד בסוואנות האפריקאיות. וויאט טען כי 50 אחוזים משטחה של אפריקה מאופיינים בסוואנות על סוגיהן השונים. ניתן לומר כי קיימים ארבעה סוגים של סוואנות באפריקה: סוואנה של דשא ושיחים, סוואנה של עצים ושיחים, סוואנה רוויית עצים, ויער הסוואנה.
סוואנה אפריקנית > הצמחייה בסוואנות של אפריקה > סוואנה של דשא ושיחים (Grass and shrub savannah)

הגבול הצפוני של סוואנה מסוג זה נקרא סאהל (Sahel). העצים השולטים באזור הם עצי השיטה. סוואנה זו ממוקמת לרוחבה של אפריקה, מצפון (Senegal) וחוף האוקיינוס האטלנטי ועד לסודאן (Sudan) והים האדום (The Red Sea).
המילה סאהל פירושה "חוף" בשפה הערבית. כאשר כאן הכוונה היא שאזור זה מהווה הפרדה בין הסוואנות רוויות העצים של הדרום ומדבר סהרה, לבין הצפון. סוואנה זו מצויה גם בצפון מזרח אפריקה באזור הנקרא "הקרן של אפריקה" (The horn of Africa).
באזור הסאהל, "הקרן של אפריקה" וצפון קניה, הטמפרטורה המקסימלית נעה בין 30-36 מעלות צלזיוס, ואילו הטמפרטורה המינימלית נעה בין 15-21 מעלות צלזיוס. מדרום לשם, על גבול קניה וטנזניה, הטמפרטורות מתונות יותר כאשר הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס במישור ו-24 מעלות צלזיוס בהרים, ואילו הטמפרטורה המינימלית הממוצעת נעה בין 9–18 מעלות צלזיוס.
כמות הגשמים השנתית באזור הסאהל היא בין 100-600 מ"מ בשנה. רוב הגשמים יורדים בין החודשים מאי וספטמבר. העונה היבשה כוללת 6–8 חודשים של יובש.
באזור הסאהל לא ניתן למצוא יונקים רבים, אך ניתן לראות לפחות ארבעה סוגים של גרבילים.
לפני שנים רבות ניתן היה גם לראות כלבי פרא, צ'יטות ואריות, אך אלה נכחדו כמעט לגמרי. לעומת זאת, באזור "הקרן של אפריקה" האריות והצ'יטות הם מראה מוכר. בנוסף, ניתן למצוא שם חמישה סוגים של אנטילופות. אחת מהן היא הקוּדוּ, אנטילופה אפריקאית מפוספסת ובעלת קרניים מסולסלות. כמו כן יש שם מעט זברות, פילים, ראמים, צבאים ובאפלו.
סוואנה אפריקנית > הצמחייה בסוואנות של אפריקה > סוואנה של עצים ושיחים (Tree and shrub savannah)

סוואנה זו כוללת שני סוגי צמחייה: צמחיית עצים וצמחיית שיחים. סוואנה כזאת נמצאת מצפון ומדרום ליערות הגשם ולסוואנות המיוערות במרכז אפריקה. בצפון, האקלים הוא טרופי ולכן שם הצמחייה מבוססת בעיקר על עצים, שיחים ודשא. סוואנה זו נמצאת מדרום לסאהל ומשתרעת מהחוף המערבי של אפריקה ועד סודאן, וכן מגיעה גם דרומה לאזור הצפון-מערבי של אוגנדה. הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת נעה בין 30-36 מעלות צלזיוס ואילו הטמפרטורה המינימלית הממוצעת נעה בין 18–21 מעלות צלזיוס. כמות הגשמים השנתית גבוהה ועומדת על 1000 מ"מ בדרום, ואילו בצפון היא עומדת רק על 600 מ"מ בשנה וזאת עקב קרבתה לאזורי הסוואנה של "דשא ושיחים".
היונקים החיים באזור הם: פילים, באפלו, כלבי פרא, צ'יטות, אריות, נמרים ואנטילופות מסוגים שונים.
סוואנה אפריקנית > הצמחייה בסוואנות של אפריקה > סוואנה רווית עצים (Woodland savannah)

קיימים שני אזורים של סוואנה רווית עצים: אזור עצום בגודלו שנקרא "מיומבו" (Miombo), במרכז/דרום יבשת אפריקה, ואזור מצומצם יותר שנקרא "דוקה" (Doka), בצפון היבשת.
מיומבו משתרע על כשלושה מיליון ק"מ משטח זימבבואה (Zimbabwe), זמביה (Zambia), מוזמביק (Mozambique), אנגולה, מלאווי (Malawi), מחוז קטנגה (Katanga) בקונגו ודרום טנזניה. מקור השם הוא בעץ המיומבו (שם סוואהילי), הנחשב לסוג העץ הנפוץ ביותר באזור זה. מרכז אזור המיומבו חווה אקלים טרופי עונתי. מרבית המשקעים יורדים בחודשי הקיץ, שבין נובמבר למרץ/אפריל. אחריהם מגיעות תקופות של בצורת בעונת החורף, שיכולה להימשך עד כשבעה חודשים באזורים מסוימים.
באופן כללי, הטמפרטורה הממוצעת באזור היא בין 27-30 מעלות צלזיוס, אם כי באזורים גבוהים יותר, כמו מרכז זמביה, הטמפרטורות יכולות להגיע גם ל-24 מעלות צלזיוס בקירוב. הטמפרטורות הגבוהות ביותר קיימות באזורים הנמוכים. בדרום, המיומבו חווה אקלים של שלוש עונות שונות: חם מאוד ויבש מאמצע אוגוסט ועד אוקטובר, חם ולח בין נובמבר למרץ וחמים ויבש בין אפריל לתחילת אוגוסט. הטמפרטורה הממוצעת המקסימלית באזור זה נעה בין 18-27 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת המינימלית נעה בין 9–21 מעלות צלזיוס.
לכל אורכו ורוחבו של מרכז המיומבו, כמות המשקעים משתנה בין 800 ל-1200 מ"מ בשנה, אך באזורים הגבוהים יותר הכמות יכולה להגיע ל-1400 מ"מ בשנה. למרות זאת, בחלקים מסוימים של זימבבווה, הנמצאת בדרום האזור, כמות המשקעים יכלה לרדת גם ל-600–800 מ"מ בשנה.
עצי מיומבו בוגרים מגיעים לגובה של 15-20 מטר ומתחתם נפרשים עשב ושיחים. באנגולה, גובה העצים נמוך יותר-בין 5–10 מטרים עם מעט, או אף ללא שכבת העשב והשיחים התחתונה. לעצי ושיחי המיומבו מינים רבים, שרובם עומדים בשלכת בסוף העונה היבשה, והעצים ביערות נשארים קירחים בין חודשיים לשלושה. כמה שבועות לפני שמתחילה עונת הגשמים, העצים מתחילים להצמיח עלים חדשים בצבע אדום בהיר.
החלוקה החדה בין העונות השונות באזורים אלו, גורמת לכך שלאחר תקופה גשומה מאוד ישנה תקופה ארוכה של יובש קיצוני, המביאה לעיתים קרובות לשריפות חוזרות ונשנות. חלק מהשריפות נגרמות באופן טבעי וחלקן מעשה ידי אדם, אך כולן מהוות גורם אקולוגי משמעותי.
במיומבו קיים קושי לקיום עדרים גדולים של יונקים גדולים. מספרם של יונקים גדולים נמוך מכיוון שהקרקע באזור ענייה ומאפשרת רק את קיומה של צמחייה בעלת ערך תזונתי נמוך. התנאים אף מחמירים כתוצאה מעונות היובש ותקופות הבצורת הארוכות. עם זאת, מרבית היונקים הגדולים של המיומבו, כגון פילים, קרנפים שחורים ובאפלו אפריקאי יכולים להימצא גם באזורי סוואנה אחרים. כמו כן, קבוצות יונקים אלה שורדות גם באזורים בהם איכות המזון נמוכה מכיוון שהן מסוגלות לצרוך כמויות גדולות של מזון.
סוואנה אפריקנית > הצמחייה בסוואנות של אפריקה > פסיפס יערות הסוואנה (Forest-savannah mosaic)

פסיפס "יערות הסוואנה" הוא סביבה אקולוגית משולבת של סוואנה, יערות וערבה. היא דינאמית מאוד ובעלת מאפיינים שעברו שינויים רבים במהלך השנים. האזור הוא טבעת המקיפה את יערות הגשם הטרופיים של אגן קונגו ונחשבת לקצה של הסוואנה "האמיתית". טבעת זו מחולקת לשלושה אזורים: הראשון, בצפון וממערב לגבעות קמרון (Cameroon), נקרא "פסיפס יערות הסוואנה הגינאי", שעובר דרך גינאה (Guinea), חוף השנהב (Ivory Coast), גאנה (Ghana), טוגו (Togo), בנין (Benin) וניגריה (Nigeria). השני, שנמצא מצפון וממזרח לגבעות קמרון נקרא "יערות הסוואנה של קונגו". זהו אזור צר שקוטע את הרצף של יערות הגשם מדרום ואת הסוואנות היבשות מצפון וממזרח. הוא מתפשט מזרחה דרך הרפובליקה של מרכז-אפריקה (Central African Republic), צפון-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואל תוך דרום-מערב סודאן וצפון-מערב אוגנדה (Uganda). האזור השלישי נמצא מדרום וממערב לאגן קונגו והוא נקרא "יערות הסוואנה של זמביה". מכיוון שכל האזורים הללו הם אזורי "קצה" הם נחשבים לעשירים בזנים שונים של צמחייה ובעלי חיים.
"פסיפס יערות הסוואנה" מאופיין בעונה גשומה אחת ועונה יבשה אחת, אך עם זאת גם העונה היבשה מאופיינת בלחות גבוהה יחסית. כמות המשקעים היורדת באזור נעה בין 1200-1600 מ"מ בשנה. השינויים בטמפרטורות במהלך כל עונה הם מינוריים, כשבעונה הגשומה הטמפרטורה הממוצעת המקסימלית היא בין 31-34 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת המינימלית היא בין 13–18 מעלות צלזיוס.
הצמחייה באזורים האלה היא שילוב של יערות גשם, דשא ועשבים, ובין בעלי החיים באזור ניתן למצוא פילים, אנטילופות, אריות, נמרים ותנינים.
טיפוסי סוואנות

ניתן לחלק את הסוואנות למספר טיפוסים:
סוואנות טרופיות וסובטרופיות - לדוגמה, אזור הסרנגטי וסוואנות אחרות באפריקה.
סוואנות ממוזגות - בעלות קיצים לחים יותר וחורפים יבשים יותר מאלה הסובטורפיות והטרופיות.
סוואנות ים-תיכוניות - בעלות קיצים חמים ויבשים. החורפים מרובי גשמים קלים. על אף השם, גם הסוואנות במדינת קליפורניה בארצות הברית נופלות תחת קטגוריה זו.
סוואנות מוצפות - נמצאות בעיקר בסביבות אקלים טרופי וסובטרופי. סוואנות אלה מוצפות לפי עונות ומדי פעם אף כל השנה.
סוואנות הרריות - נמצאות בגובה רב. לדוגמה: הסוואנות הגבוהות באנגולה.
לקריאה נוספת

Bryan Shorrocks and William Bates, The Biology of African Savannahs, 2nd ed., Oxford University Press, 2014.
הערות שוליים

↑  Kimuyu DM, Sensenig RL, Riginos C, Veblen KE, Young TP., Native and Domestic Browsers and Grazers Reduce Fuels, Fire Temperatures, and Acacia Ant Mortality in an African Savanna, NCBI, 2014
| גאוגרפיה פיזית |
| --- | --- | --- |
| תחומים | גאוגרפיה סביבתית • גאומורפולוגיה • הידרולוגיה והידרוגרפיה • חקר קרחונים • מדעי האטמוספירה • מטאורולוגיה • קלימטולוגיה • פלאוקלימטולוגיה • אוקיינוגרפיה • אוקיינוגרפיה פיזיקלית • אוקיינוגרפיה כימית • אוקיינוגרפיה ביולוגית • אוקיינוגרפיה מטאורולוגית |  |
| מונחים יבשתיים | קרקע • טקטוניקת הלוחות • יבשת • מצר יבשה • ארכיפלג • אי • חצי אי • אטול • מדבר • נווה מדבר • חולות נודדים • חולית • ערבה • סוואנה |  |
| מונחים ימיים | אוקיינוס • ים • זרם ים • אגם • מעיין • נהר • נחל • דלתה • מפרץ • מפרצון • מצר ים • יובל |  |
ראו גם גאוגרפיה פיזית – מונחים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4130737-9  NDL: 00576380  NKC: ph125432 
אזורי אקלים סוואנה-טרופי
זברות וגנואים נודדים אחרי המים
עדר ג'ירפות בין העצים בקניה
זברות נודדות עם אימפאלות.
ברדלסים ליד תל טרמיטים
יענים, זברות ודלגנים בשמורת אטושה.
היפופוטמים במים בנגורונגורו.
אל דנטה

אַל דֶנְטֶה (באיטלקית: al dente – מילולית: "על השן") הוא מונח בתחום הבישול המתייחס לבישול פסטה לרוב, ולעיתים גם אורז (להכנת ריזוטו) או ירקות, ומשמעותו שהפסטה או האורז מבושלים, אולם עדיין קשים, ונדרשת לעיסה שלהם (ואין מדובר בפסטה רכה שאין צורך ללעוס אותה). כאשר מדובר בירקות, הכוונה, שהירקות בושלו בישול קצר ביותר והם עדיין פריכים.
באיטליה מקובל שהפסטה צריכה להיות מוגשת בהיותה במצב בישול בדרגת 'אל דנטה', שהוא רגע לפני שהיא מבושלת עד כדי רכות, אולם לא במצב בו ניתן עדיין להרגיש את טעם הקמח ומרקם הפסטה. נדרשת מיומנות לבשל פסטה לדרגה זו, שכן יש להסיר אותה מהאש בדיוק ברגע הנכון, בטרם תהא מבושלת מדי.
במנות מוקפצות מזרח אסייתיות נהוג גם לבשל את האטריות באופן כזה כדי למנוע את הפיכתם לעיסה בזמן ההקפצה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסד:  מייקל הרינגטון 
 מנהיגים:  Maria Svart 
 תקופת הפעילות:  1982–הווה (כ־43 שנים) 
 אידאולוגיות:  סוציאליזם דמוקרטי, אנטי-פאשיזם, סוציאל-דמוקרטיה, סוציאליזם ליברטריאני, קומוניזם, אנטי-גזענות, אנטי-קפיטליזם, אנטי-אימפריאליזם, אקו-סוציאליזם, פמיניזם סוציאליסטי, פרוגרסיביזם בארצות הברית 
 מטה:  ניו יורק 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל 
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי 
 צבעים רשמיים:  אדום 
 
 dsausa.org
 
הפגנת סוציאליסטים בארצות הברית
הסוציאליסטים הדמוקרטיים של אמריקה (DSA) (באנגלית: Democratic Socialists of America) הוא ארגון פוליטי סוציאליסטי דמוקרטי הפעיל בזירות מגוונות מכוון לתחום העבודה בארצות הברית.
האידאולוגיות של חברי התנועה נעות בין סוציאל-דמוקרטיה לסוציאליזם דמוקרטי. התנועה הוקמה בשנת 1982. שורשיה ההיסטוריים במפלגה הסוציאליסטית של אמריקה, שמנהיגיה היו יוג'ין דבס, נורמן תומאס ומיכאל הרינגטון. הרינגטון הקים את התנועה לאחר שינויים במפלגה הסוציאליסטית של אמריקה ואיחוד עם תנועות סוציאליסטיות אחרות.
המטרה המוצהרת של ה-DSA היא להשתתף ב"מאבקים למען רפורמות שיחלישו היום את כוחם של תאגידים ויגדילו את כוחם של אנשים העובדים", ובעתיד להוביל לבעלות חברתית על הייצור במפעלים ציבוריים באמצעות חברות ממשלתיות, קואופרטיב עובדים (אנ') או תכנון מבוזר.
הערות שוליים

↑  Stockman, Farah (2018-04-20). "'Yes, I'm Running as a Socialist.' Why Candidates Are Embracing the Label in 2018". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-12-30.
↑  Maria Svart, Let’s Talk Democratic Socialism, Already - In These Times, web.archive.org, ‏2018-10-30
↑  Emily Stewart, What Bernie Sanders’s movement does now, Vox, ‏2020-03-13 (באנגלית)
↑  Danielle Kurtzleben , Kenny Malone, What You Need To Know About The Democratic Socialists Of America, npr, ‏July 26, 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007456848605171  GND: 219873-3  ISNI: 0000 0000 8701 2370  LCCN: n83041099  NKC: ko2008480092  VIAF: 126106105   WorldCat (עם VIAF): 126106105 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדע המדינה ובנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברנהרד פון בילוב

הנסיך ברנהרד היינריך קרל מרטין פון בילו (בגרמנית: Fürst Bernhard Heinrich Martin Karl von Bülow; ‏ 3 במאי 1849 – 28 באוקטובר 1929) היה מדינאי גרמני ששימש כשר החוץ בשנים 1897–1900 וכקנצלר גרמניה בין 1900 ל-1909.
בילו למד משפטים בלוזאן (שווייץ), ברלין ולייפציג ונכנס לשירות החוץ הגרמני בשנת 1874. הוא מילא מספר תפקידים דיפלומטיים, והפך לשגריר גרמניה ברומא, איטליה, בשנת 1893.
בילו נפגש עם תיאודור הרצל בשנת 1898 בווינה וגם בירושלים בעת מסעו של קיסר גרמניה וילהלם השני לארץ ישראל. ככל הנראה התנגד לציונות וגרם לקיסר וילהלם השני לסגת מכוונתו לתת חסות למפעל הציוני.
ביוגרפיה > ראשית חייו

בילו נולד ב-3 במאי 1849 בקליין-פלוטבק, דוכסות הולשטיין (כיום חלק מאלטונה, המבורג). אביו, ברנהרד ארנסט פון בילו, היה מדינאי דני וגרמני וחבר בבית בילו הוותיק, ואילו אמו הייתה יורשת עשירה, לואיז ויקטורין רוקר (1821–1894). אחיו, גנרל מיור קרל אולריך פון בילו, היה מפקד פרשים במהלך מלחמת העולם הראשונה. בילו ייחס את שליטתו באנגלית וצרפתית לכך שלמד אותה מהאומנות כילד צעיר. אביו דיבר צרפתית, ואמו דיברה אנגלית, כפי שהיה מקובל בחברה ההמבורגית.
ב-1856 נשלח אביו לדיאט הפדרלי בפרנקפורט כדי לייצג את הולשטיין ולואוונבורג, כאשר אוטו פון ביסמרק היה שם גם לייצג את פרוסיה. הוא הפך לחבר טוב של בנו של ביסמרק, הרברט כששיחקו יחד. בגיל 13 עברה המשפחה לנוישטרליץ כאשר אביו הפך לשר הראשי של פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, שם למד ברנהרד בגימנסיה של פרנקפורט, לפני שלמד באוניברסיטאות לוזאן, לייפציג וברלין.
הוא התנדב לשירות צבאי במהלך מלחמת פרוסיה–צרפת ומונה לרס"ר ברגימנט ההוסרים של המלך. בדצמבר 1870, הפלוגה שלו לחמה ליד אמיין, ומאוחר יותר הוא תיאר את ההסתערות והריגת רובאים צרפתים עם חרבו. הוא הועלה לדרגת לויטננט והוזמן להישאר בצבא לאחר המלחמה אך סירב. הוא סיים את התואר במשפטים באוניברסיטת גריפסוואלד בשנת 1872. לאחר מכן, הוא נכנס תחילה לשירות המדינה הפרוסי ולאחר מכן לשירות הדיפלומטי. דתו הייתה לותרנית.
ביוגרפיה > ראשית הקריירה

בשנת 1873 הפך אביו למזכיר המדינה לענייני חוץ בממשלת גרמניה, וכיהן תחת ביסמרק. בילו הצטרף לקורפוס הדיפלומטי. משימותיו הקצרות הראשונות היו ברומא, סנקט פטרבורג, וינה ולאחר מכן אתונה. ב-1876 מונה לנספח בשגרירות גרמניה בפריז, השתתף בקונגרס ברלין כמזכיר והיה למזכיר שני בשגרירות ב-1880.
בשנת 1884, הוא קיווה להיות מוצב בלונדון, אך במקום זאת הפך למזכיר ראשון בשגרירות בסנקט פטרבורג. בדרך למשימתו החדשה, הוא שהה כמה ימים בווארצין עם משפחת ביסמרק. ביסמרק הסביר שהוא רואה את היחסים עם רוסיה הרבה יותר חשובים מאשר עם בריטניה ולכן הוא שלח את בילו לשם. ביסמרק דיווח על עצמו כמתרשם מהרוגע וההתנהגות של בילו במהלך הראיון. ברוסיה, הוא פעל כ-chargé d'affaires ב-1887 ודגל בטיהור אתני של פולנים משטחי פולין של הקיסרות הגרמנית בעימות מזוין עתידי. בילו דיווח בקביעות למשרד החוץ, והתלונן על הממונה עליו, השגריר שווייניץ, שעם זאת היה אהוד. בילו קנה לעצמו מוניטין של תככן בלבד. ב-1885, פרידריך פון הולשטיין ציין שבילוב ניסה להדיח את כלודוויג, נסיך הוהנלוהה-שילינגספירסט מתפקידו כשגריר בצרפת כדי לקבל את התפקיד למרות שבינתיים החליף איתו מכתבים ידידותיים.
ב-9 בינואר 1886, עדיין בסנקט פטרבורג, הוא התחתן עם מריה אנה זואי רוזליה בקאדלי די בולוניה, שנישואיה הראשונים עם הרוזן קרל פון דנהוף בוטלו על ידי הכס הקדוש בשנת 1884. הנסיכה, פסנתרנית מוכשרת ותלמידתו של פרנץ ליסט, הייתה בתו החורגת של מרקו מינגטי ובתה של דונה לורה מינגטי (לבית אקטון). היא הייתה נשואה שש עשרה שנים והיו לה שלושה ילדים. בילו ניהל בעבר פרשיות אהבים רבות, אך הנישואים נועדו לקדם את הקריירה שלו. בשנת 1888, הוצע לו לבחור בין מינוי לוושינגטון הבירה או בוקרשט, והוא בחר בבוקרשט, שכן מריה התנגדה לסיכוי לנסוע לארצות הברית ולהשאיר את משפחתה מאחור. הוא בילה את חמש השנים הבאות בתכנון להתמנות לתפקיד ברומא, שם אשתו הייתה מקושרת היטב. אומברטו הראשון, מלך איטליה שוכנע לכתוב לקייזר וילהלם שהוא ישמח אם בילו יהפוך לשגריר שם, מה שהתרחש ב-1893.