מהפכות 1848 במדינות האיטלקיות
מהומות והטריקולור האיטלקי

דגל הטריקולור האיטלקי היה סמל למהפכות 1848. במרץ 1848, חמשת הימים של מילאנו, התקוממות מזוינת שהובילה לשחרור הזמני של העיר מהשלטון האוסטרי, אופיינו בשפע של דגלים וקוקדות טריקולור איטלקיות. ב-20 במרץ, במהלך לחימה זועמת, כשהאוסטרים התבצרו בקסטלו ספורצסקו ובתוך מערכות ההגנה של חומות העיר, הצליחו הפטריוטים לואיג'י טורלי וסקיפיונה באגגיה לטפס על גג קתדרלת מילאנו ולהניף את דגל איטליה על הצריח המחודד, הצריח הגבוה ביותר של הכנסייה, זה שעליו עומדת המדונינה. ברגע הופעת הטריקולור האיטלקי על צריח המדונינה, הקהל למטה בירך את האירוע בשורה של "הורי!" דגל היסטורי זה שמור בתוך מוזיאון הריסורג'ימנטו במילאנו. הפטריוט לוצ'יאנו מנרה הצליח לאחר מכן להניף את הטריקולור האיטלקי, בין ירי הארטילריה האוסטרית, על ראש פורטה טוסה. נטישת העיר על ידי החיילים האוסטרים של פילדמרשל יוזף רדצקי, ב-22 במרץ, קבעה את הקמתה המיידית של הממשלה הזמנית של מילאנו בראשות הפודסטה גבריון קאסטי, שפרסם כרוז שבו נכתב:
בוא נסיים את זה פעם אחת עם כל שליטה זרה באיטליה. אמצו את דגל הטריקולור הזה שמתנוסס על הארץ למען גבורה והישבעו לא לתת לו להיקרע שוב.
תהליך הפיכת דגל איטליה לאחד הסמלים הלאומיים האיטלקיים הושלם, תוך התבססות סופית, במהלך המרידות במילאנו.
למחרת המלך קרלו אלברטו, מלך סרדיניה הבטיח לממשלת מילאנו הזמנית שחייליו, המוכנים לבוא לעזרתו על ידי פתיחת מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה, ישתמשו בטריקולור איטלקי שהוטבע עם סמל בית סבויה על גבי הלבן כדגל מלחמה. בהכרזתו לעם הלומברדי-ונציאני אמר קרלו אלברטו:
"כדי להראות בצורה ברורה יותר עם סימנים חיצוניים את המחויבות לאיחוד איטליה, אנו רוצים שהחיילים שלנו... ימוקם את מגן סבויה על דגל הטריקולור האיטלקי.
הסמל, שכלל בלאזון גולס עם צלב ארז'ן, מעורבב עם הלבן של הדגל, היה מוקף במסגרת אזור, מאחר שכחול הוא הצבע השושלתי, אם כי הוא לא תאם את חוק הטינקטורה.  הגרסאות האזרחיות והמדינתיות המלבניות אומצו ב-1851.
טריקולור איטלקי מאולתר המורכב מחולצות אדומות, תצוגות ירוקות וסדין לבן הונף על עמוד הדגל של הספינה שהחזירה את ג'וזפה גריבלדי לאיטליה מדרום אמריקה זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העצמאות האיטלקית הראשונה. הפטריוטים שהתאספו בנמל ג'נובה כדי לברך על שובה העניקו לאניטה גריבלדי, לעיני 3,000 איש, טריקולור איטלקי שיינתן לג'וזפה גריבלדי כדי שיוכל לשתול אותו על אדמת לומברדיה.
הדוכסות הגדולה של טוסקנה במעשה הענקת החוקה (17 בפברואר 1848) לא שינתה את הדגל הלאומי ("המדינה שומרת על דגלה וצבעיה"), אלא מאוחר יותר העניקה למיליציות הטוסקניות, בצו, שימוש בצעיף טריקולור איטלקי ליד סמלי הדוכסות הגדולה (25 במרץ 1848). הדוכס הגדול, בעקבות הלחץ של הפטריוטים הטוסקנים, אימץ אז את דגל הטריקולור האיטלקי גם כדגל מדינה וכדגל צבאי עבור הכוחות שנשלחו לעזור לקרלו אלברטו מפיימונטה-סרדיניה. אמצעים דומים אומצו על ידי דוכסות פארמה ופיאצ'נצה ועל ידי דוכסות מודנה ורג'יו.
דגל ממלכת שתי הסיציליות, שדה לבן המוטען בסמלים של קסטיליה, לאון, אראגון, שתי הסיציליות וגרנדה, שונה על ידי פרננדו השני באמצעות הוספת גבול אדום וירוק. דגל זה החזיק מעמד מ-3 באפריל 1848 עד 19 במאי 1849. הממשלה הזמנית של סיציליה, שהתקיימה בין ה-12 בינואר 1848 ל-15 במאי 1849 במהלך המהפכה הסיציליאנית, אימצה את הטריקולור האיטלקי, שהוטבע בטרינקריה, או טריסקליון.
הרפובליקה של סן מרקו, שהוכרזה כעצמאית ב-1848 על ידי האימפריה האוסטרית, אימצה גם את הטריקולור האיטלקי. הדגלים שהם אימצו סימנו את הקשר למאמצי העצמאות והאיחוד האיטלקיים. הראשון, הטריקולור האיטלקי ללא כתמים, והאחרון, הועמד עם האריה המכונף של סן מרקו, מדגל הרפובליקה של ונציה (רפובליקה ימית שהתקיימה משנת 697 עד 1797), על קנטון לבן.  כרוניקן של אותה תקופה תיאר את הרגעים האחרונים של הכניעה שלאחר מכן של הרפובליקה של סן מרקו על ידי הכוחות האוסטריים, שהתרחשה ב-22 באוגוסט 1849:
דגלי הטריקולור התנופפו מעל כל עבודה, בכל סכנה, ומכיוון שכדורי האויב לא רק קרעו את המשי, אלא שברו את המקל, מיד נמצא מי בסיכון גדול עומד להחליף אחר.
דגל הטריקולור האיטלקי משנת 1848 שבירך את גירוש האוסטרים מוונציה שמור במוזיאון הריסורג'ימנטו והמאה ה-19 הוונציאנית.
בשנת 1849, הרפובליקה הרומית, שהוקמה בעקבות המרד נגד מדינת האפיפיור שהדיח את האפיפיור, אימצה כדגלה הלאומי דגל ירוק, לבן ואדום עם נשר רומי רפובליקאי בקצה הבד. זה נמשך ארבעה חודשים, בזמן שמדינות האפיפיור של הכנסייה שוחזרו.  הרפובליקה הרומית התנגדה עד 4 ביולי 1849, אז הוכנעה על ידי הצבא הצרפתי. הכוחות מעבר לאלפים, כמעשה אחרון, נכנסו לעיריית רומא שם התבצרו חברי האספה הרפובליקנית האחרונים שטרם נתפסו. המזכיר שלהם Quirico Filopanti נכנע כשהוא לבוש בצעיף טריקולור איטלקי.
הטריקולור האיטלקי הונף גם מעל המתרסים של עשרת הימים של ברשיה, מרד של אזרחי העיר הלומברדית נגד האימפריה האוסטרית, ובמרכזים רבים אחרים כמו וארזה, גאלאראטה, קומו, מלגנינו, קרמונה, מונצה, אודינה, טרנטו, ורונה, רוביגו, ויצ'נצה, בלונו ופדובה. זה התפשט בכל חצי האי האיטלקי והוכיח שדגל הטריקולור האיטלקי קיבל עד אז סמליות מאוחדת שתקפה בכל השטח הלאומי. האיקונוגרפיה של דגל איטליה החלה אז להתפשט לא רק בתחומים הווסילולוגיים והצבאיים, אלא גם בחפצים יומיומיים כמו צעיפים ובדי לבוש.