stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרפטק
הערות שוליים

↑  Securities Class Action Clearinghouse: Case Page, securities.stanford.edu
↑  "United States Department of Justice fine for graphite electrode cartel" (הודעה לעיתונות). United States Department of Justice. 7 באפריל 1998. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  GrafTech Buys 19% Minority Stake In Seadrift for $135 Mln - Update, RTTNews (באנגלית)
↑  GrafTech Agrees to Acquire Seadrift Coke L.P. and C/G Electrodes LLC, Concludes $260 Million Revolving Credit Facility Refinancing and Reports GrafTech’s First Quarter 2010 Results, www.businesswire.com, ‏2010-04-29 (באנגלית)
↑  "Micron Research Corporation announces sale to GrafTech International" (הודעה לעיתונות). Carter Morse. 9 במרץ 2011. אורכב מ-המקור ב-2019-03-22. נבדק ב-2019-03-22. {{cite press release}}:  (עזרה)
↑  "Edgewater Capital Partners Acquires Fiber Materials, Inc. from GrafTech International Holdings, Ltd" (הודעה לעיתונות). Edgewater Capital Partners. 8 בדצמבר 2016. אורכב מ-המקור ב-2017-03-07. נבדק ב-2019-03-22. {{cite press release}}:  (עזרה)
דב לוין (פיזיקאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1958 (בן 66 בערך)
 ענף מדעי:  פיזיקה של מצב מוצק
 מקום מגורים:  ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פנסילבניה 
 מוסדות:  אוניברסיטת פלורידה  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 פרסים והוקרה:  פרס אוליבר באקלי (2010) 
 תרומות עיקריות
 חקר גבישים כמו-מחזוריים
 
דב לוין (נולד ב-1958) הוא פיזיקאי ישראלי, פרופסור בפקולטה לפיזיקה בטכניון.
ביוגרפיה

לוין קיבל תואר ראשון בשנת 1979 מאוניברסיטת סטוני ברוק שבניו יורק, לאחר מכן המשיך ללימודי תואר שני באוניברסיטת פנסילבניה, אותם סיים ב-1981, ולדוקטורט בפיזיקה מאותה אוניברסיטה, אותו השלים ב-1986. הוא המשיך ללימודי פוסט-דוקטורט במכון לפיזיקה תאורטית (ITP) באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. והיה חבר פקולטה באוניברסיטת פלורידה. בשנת 1990 הצטרף לטכניון. משנת 2007 מכהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ניו יורק.
באוקטובר 2009 הוענק לו פרס באקלי, פרס בתחום הפיזיקה של החומר המעובה, שמעניקה האגודה האמריקאית לפיזיקה, והיה לישראלי הראשון הזוכה בפרס. לוין זכה ביחד עם שני חוקרים נוספים, על "תרומותיהם החלוציות לתורת הגביש הכמו-מחזורי, לרבות תחזית תמונת הפיזור".
גרפיקה

גרפיקה היא שם כללי לכל עבודת עיצוב, עימוד וסידור של אלמנטים ויזואליים, לרוב דו־ממדיים כמו עיתונים, ספרים ובכרזות פרסומת. כמו כן נכללים בתחום עריכה של תמונות קיימות (כגון ריטוש צילומים) ויצירת דימויים חדשים, כגון לוגואים לחברות. בעשור השני של המאה ה-21, בכל עבודות הגרפיקה משתמשים בתוכנות מחשב מיוחדות, המאפשרות רמות גימור גבוהות ומהירות עבודה מיטבית. הגרפיקה גם היא ענף מתפתח הנלמד במקומות רבים, אם כי היא נתפסת כפחות "אמנותית" מאשר עיצוב ויותר כאמנות שימושית.
עיצוב גרפי מוצלח משלב בתוכו נוחות רבה מלבד ההצלחה ליצור מראה נעים לעין. כמו כן עיצוב מוצלח מדגיש את הפרטים שהוגדרו כחשובים ביותר, ונמדד בהצלחתו להפנות את תשומת לב המתבונן אל הפרטים האלו.
גרפיקה ממוחשבת

עם התפתחות הטכנולוגיה הממוחשבת, נוצרו אפשרויות נוספות רבות לעיצוב גרפי. שני השינויים העיקריים:
יצירת אפשרות לאדם בעל חוש גרפי שלא ניחן בכישרון ציור
יצירת אפשרות לביצוע עבודות מדויקות יותר
גרפיקה ממוחשבת היא גרפיקה אשר נוצרת באמצעות מחשבים, המוצגת ומעובדת באמצעות מחשב עם תוכנות וחומרות מותאמות. התפתחות הגרפיקה הממוחשבת תרמה לאינטראקציה טובה יותר ולהבנה טובה יותר של סוגי מידע מגוונים, השפיעה רבות על סוגי מדיה שונים ועשתה מהפכה בתעשיית האנימציה, סרטים ומשחקי מחשב.
המונח גרפיקה ממוחשבת מתייחס למספר אלמנטים בהם:
הצגה ומניפולציה על אובייקט ויזואלי באמצעות מחשב
טכנולוגיות שונות המשמשות ליצירה ועיבוד אובייקט ויזואלי
הפקה של אובייקט ויזואלי
גרפיקה ממוחשבת קיימת היום בכלי מדיה רבים כמו טלוויזיה, עיתונים, אינטרנט וכדומה, ומשמשת למגוון רחב של היבטים גרפיים כמו יצירת הדמיות, פרסומות, עיבוד תמונות ועוד.
כלים רבים פותחו להמחשת נתונים וניתן לחלק את הדמיות המחשב לסוגים שונים: 2D (דו־ממדי), 3D (תלת־ממדי) וגרפיקה מונפשת. עם התפתחות הטכנולוגיה, גרפיקה ממוחשבת תלת־ממדית הפכה יותר נפוצה, אך במקביל עדיין ישנו שימוש רחב בגרפיקה ממוחשבת דו־ממדית.
גרפיקה ממוחשבת > תוכנות לגרפיקה ממוחשבת

פוטושופ
CorelDRAW
GIMP
אינקסקייפ
Paint Shop Pro
פריהנד
אדובי אילוסטרייטור
אוטוקאד
אדובי אינדיזיין
דליה מנטבר

דליה מנטבר, 2017
דליה מנטבר (נולדה ב-21 בנובמבר 1951) היא מדריכת כושר גופני ומנחת טלוויזיה ישראלית. מוסמכת מאסטר בפילאטיס ומקימת הסטודיו הראשון בישראל. בעלת רשת מכוני פילאטיס.
ביוגרפיה

מנטבר נולדה בתל אביב לשרה ולאלברט בטיטו. את שירותה הצבאי עשתה בשלוש להקות צבאיות: להקת פיקוד המרכז, צוות הווי צנחנים, ולהקת פיקוד הדרום. היא הופיעה בסרט הקולנוע "שלאגר" בבימויו של אסי דיין, ובמחזות זמר כמו "ברנשים וחלומות", "הללויה הוליווד" לצד חנה לסלאו וריקי גל, ו"כמו ציפורים".
מנטבר בוגרת מתמטיקה וסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב, בוגרת חשבונאות במכללה למינהל ובוגרת מכללת וינגייט.
לאחר סיום לימודיה במכללת וינגייט, לימדה בבית הספר למחול של בת דור. באותה שנה הגיע לארץ אלן הרדמן, מתלמידיו של יוזף פילאטיס, שבחר בה כמתאימה להנחיל את שיטת הפילאטיס בישראל.[דרוש מקור] לאחר שהתמחתה בלונדון חזרה לישראל ולימדה את השיטה בסטודיו לרקדנים של בת דור.
בשנת 1977 פיתחה את מכשיר הכושר "פיזיקל" והפיקה קלטת וידאו עם תרגילים ייעודיים למכשיר. בשנת 1986 הצטרפה לצוות המנחים של התוכנית "שעת כושר" ששודרה בטלוויזיה החינוכית.
הנחתה תוכניות בנושא פילטיס בטלוויזיה. החזיקה ברשת של מכונים לפלאטיס, שבשיאה מנתה 22 סניפים ברחבי הארץ. כיום מחזיקה בשני סניפים בלבד ובבית ספר להכשרת מורים לפילאטיס.
במשך שנים כתבה טור בידיעות אחרונות על אורח חיים בריא. בנוסף הוציאה קלטות וידאו בנושא כושר גופני, כמו הקלטת "איך שריר נולד" לנשים בהריון, וקלטות אודיו לתרגול פילאטיס.
ב-5 במאי 2017 קבעה שיא ישראלי לשיעור המוני בהשתתפותם של למעלה מ-3,000 אנשים, תחת כיפת השמיים[דרוש מקור].
חיים אישיים

בשנים 1975 עד 1991 הייתה נשואה לאלי מנטבר, ולהם בת משותפת. כיום היא בזוגיות עם איציק אורן.
הערות שוליים

↑  עדי הגין, ‏דליה מנטבר: שלוש פעמים כמעט פשטתי את הרגל, ורק הנחישות והאמונה החזיקו אותי, באתר onlife,‏ 23 באפריל 2017
↑  צוות הווי חיל הצנחנים: אחרי לצנחנים, באתר "שרים במדים"
↑  להקת פיקוד הדרום: מדרום תפתח הטובה, באתר "שרים במדים"
↑  פילאטיס כדרך חיים, באתר סלונה, 20 במרץ 2017
1 2 3  יובל אברומוביץ', שעת שיא, באתר ישראל היום, 20 באפריל 2017
↑  טליה לוין, ‏"אני חיה באופטימיות ובאנרגיה של אהבה לפי הכוס המלאה בחיים", באתר מעריב אונליין, 24 בפברואר 2019
↑  גילה מצא, בקשר לכושר, מעריב, 14 בנובמבר 1989
גבול כווית–עיראק

גבול כווית–עיראק הוא הגבול הבין-לאומי המפריד בין כווית לעיראק. אורך הגבול הוא 254 ק"מ, והוא מתחיל ממשולש הגבולות עם ערב הסעודית במערב ומסתיים בחוף המפרץ הפרסי במזרח.
תיאור

הגבול מתחיל במערב במשולש הגבולות עם ערב הסעודית, בוואדי אל-באטין, וממשיך עם הוואדי, לכיוון צפון-מזרח. לאחר מכן, הגבול פונה מזרחה, בקו ישר של 32 ק"מ. לאחר מכן, הגבול פונה, לכיוון דרום-מזרח, בקו ישר של 26 ק"מ, שמסתיים בחוף המפרץ הפרסי, מול האי חג'אם (ער').
היסטוריה

מבחינה היסטורית, לא היה גבול מוגדר בחלק זה של חצי האי ערב. בתחילת המאה ה-20, שלטה האימפריה העות'מאנית באזור עיראק ובריטניה שלטה בכווית כמדינת חסות, כאשר בכווית היו מספר קבוצות ערביות מאורגנות, שהקימו מדי פעם אמירות, שהבולטת בהן הייתה אמירות נג'ד וחסה (אנ'), שנשלטה על ידי בית סעוד. בריטניה והאימפריה העות'מאנית חילקו באופן תאורטי את תחומי ההשפעה שלהם באמצעות מה שמכונה הקווים "הכחולים" וה-"סגולים" ב-1913–1914, לאחר חתימת האמנה האנגלו-עות'מאנית (אנ') ב-1913. באותה אמנה, הכירו העות'מאנים בתביעות בריטיות על כווית, שחולקה מהמסופוטמיה העות'מאנית לאורך ואדי אל-באטין, שמכונה כיום כהקו הירוק.
במהלך מלחמת העולם הראשונה, המרד הערבי, שנתמך על ידי הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הצליח להוציא את העות'מאנים מרוב המזרח התיכון. כתוצואה מהסכם סייקס–פיקו האנגלו-צרפתי הסודי מ-1916, השיגה בריטניה את השליטה בוילאייטים העות'מאניים מוסול, בגדאד ובצרה, שאוחדו לעיראק המנדטורית ב-1920. ב-1932, קיבלה ממלכת עיראק את עצמאותה מהבריטים. האימפריה הבריטית אישרה שהגבול בין עיראק לכווית יעבור לאורך ואדי אל-באטין, וכן אישרה שהאיים בוביאן וורבה, יהו בידי כווית. קטעים ליד העיירה ספוואן (אנ') נותרו לא מדויקים.
כווית קיבלה את עצמאותה ב-1961, אם כי עיראק סירבה בתחילה להכיר במדינה בשל הטענה שהשטח שייך לה. עיראק נסוגה מהטענות הללו, לאחר שבריטניה, בסיוע של כווית, תקפה את עיראק, כחלק ממבצע ונטג' (אנ'), ולאחר שהליגה הערבית תמכה בכווית. הסכם ידידות בין שתי המדינות נחתם ב-1963, שבאמצעותו הכירה עיראק בגבול 1932. למרות זאת, במהלך העשור שלאחר מכן, המשיכה עיראק לתבוצע את שטחה של כווית, בעיקר בקרב הגבול השקט (אנ') ב-1973.
ב-1990 עיראק פלשה לכווית וסיפחה אותה, וגרמה לפריצת מלחמת המפרץ, שלאחריה ריבונותה של כווית הוחזרה לכווית. ביולי 1992, הועבר עניין תיחום הגבול לאומות המאוחדות, שמיפה במדויק את הגבול, ולאחר מכן תיחם אותו בשטח, בעקבות קו 1932 עם מספר שינויים קטנים. בתחילה, הגבול התקבל על ידי כווית אך נדחה על ידי עיראק. הגבול התקבל על ידי עיראק רק כשנתיים מאוחר יותר, בנובמבר 1994. משלחת מיוחדת של האו"ם עקבה אחר הגבול ב-1991–2003. היחסים בין שתי המדינות השתפרו מאז נפילתו של סדאם חוסיין ב-2003.
היסטוריה > גדר גבול

גדר הגבול כווית–עיראק הוא גדר גבול באורך של 190 ק"מ, שנמצא לאורך הגבול, נבנה באישור מועצת הביטחון של האומות המאוחדות. מטרתו המוצהרת של גדר הגבול היה לעצור פלישה מחודשת של עיראק לכווית. בנייתו של גדר הגבול החלה ב-1991, והסתיימה בשנות ה-90 של המאה ה-20.
בינואר 2004, כווית החליטה לשפץ ולהרחיב את גדר הגבול ל-217 ק"מ. עלות גדר הגבול מוערכת לכ-28 מיליון דולר. כמו כן, נבנו כבישים ליד גדרי הגבול, בשביל לשפר את אבטחת הגבול.
מעברי גבול > עיראק

ספוואן (אנ')
אום קאסר (אנ')
מעברי גבול > כווית

עבדאלי (ער')
ראו גם

יחסי כווית–עיראק
הערות שוליים

↑  CIA World Factbook – Iraq, ארכיון מ-2021-01-10, נבדק ב-1 באפריל 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Madawi Al-Rasheed. A History of Saudi Arabia. Cambridge, England, UK: Cambridge University Press, 2002. Pp. 40.
↑  International Boundary Study No. 103 – Kuwait-Saudi Arabia Boundary (PDF), 15 בספטמבר 1970, ארכיון (PDF) מ-2019-08-11, נבדק ב-1 באפריל 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Briton Cooper Busch, Britain and the Persian Gulf, 1894-1914 (Berkeley: University of California Press,1967), 308, and 319.
↑  Richard Schofield (31 במרץ 1999), Negotiating the Saudi-Yemeni international boundary, Al-Bab, ארכיון מ-2020-04-06, נבדק ב-30 במרץ 2020 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Harry Brown (באוקטובר 1994), The Iraq-Kuwait boundary dispute: historical background and the UN decisions of 1992 and 1993, IBRU Boundary and Security Bulletin, אורכב מ-המקור ב-2020-10-09, נבדק ב-1 באפריל 2020 {{citation}}:  (עזרה)
1 2 3  Harry Brown (באוקטובר 1994). "The Iraq-Kuwait boundary dispute: historical background and the UN decisions of 1992 and 1993". IBRU Boundary and Security Bulletin. אורכב מ-המקור ב-2020-10-09. נבדק ב-1 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  James Paul & Martin Spirit; Robinson, Peter (2008). "Kuwait: The first crisis 1961". Riots, Rebellions, Gunboats and Peacekeepers. אורכב מ-המקור ב-2015-04-02. נבדק ב-17 ינו' 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mobley, Richard A. (2007–2008). "Gauging the Iraqi Threat to Kuwait in the 1960s - UK Indications and Warning". Central Intelligence Agency. ארכיון מ-2010-03-24. נבדק ב-17 ינו' 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Helene von Bismarck, "The Kuwait Crisis of 1961 and its Consequences for Great Britain’s Persian Gulf Policy", in British Scholar, vol. II, no. 1 (September 2009) pp. 75-96
↑  "Frontline Chronology" (PDF). Public Broadcasting Service. ארכיון מ-2007-10-11. נבדק ב-20 במרץ 2007. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tenth anniversary of the Gulf War: A look back". CNN. 17 בינואר 2001. אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Iraq". The World Factbook. Central Intelligence Agency. 2000. אורכב מ-המקור ב-11 בדצמבר 2000. נבדק ב-2021-09-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crossette, Barbara (11 בנובמבר 1994). "Iraqis to accept Kuwait's borders". הניו יורק טיימס. p. A1. ארכיון מ-2021-09-01. נבדק ב-2021-11-05. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Kuwait installs iron barrier on its borders with Iraq". Arabic News. 14 בינואר 2004. אורכב מ-המקור ב-2012-07-16. נבדק ב-6 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
מפה עם עיגול אדום והקו הירוק על פי האמנה האנגלו-עות'מאנית (אנ') מ-1913
גרמניה באירוויזיון 1958

גרמניה באירוויזיון 1958 השתתפה עם השיר "Für zwei Groschen Musik", שבוצע על ידי הזמרת הגרמנייה, מרגוט הילשר. זו הייתה ההופעה השנייה ברציפות של הילשר באירוויזיון.
לפני האירוויזיון

ב-6 בפברואר 1958, נערך הקדם הגרמני לאירוויזיון 1958 בהנחיית אנאיד איפליקג'ן וקורט א' יונג. בקדם השתתפו 12 שירים ומתוכם נבחר הזוכה על ידי חבר המושבעים. שמות השירים לא נחשפו עד היום, פרט לשיר הזוכה ולשיר "Die Braut der sieben Meere" של לאלה אנדרסן.
באירוויזיון

ב-12 במרץ 1958, הילשר ביצעה את השיר על בימת האירוויזיון. הילשר בוצה שמינית בסדר ההופעות, לפני אוסטריה ואחרי בלגיה. בסיום ההצבעה, גרמניה זכתה השביעי עם חמש נקודות.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לגרמניה

| 10 נקודות | 9 נקודות | 8 נקודות | 7 נקודות | 6 נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- |

| 5 נקודות | 4 נקודות | 3 נקודות | 2 נקודות | 1 נקודות |
|  |  |  צרפת צרפת |  הולנד הולנד |  אוסטריה אוסטריה בלגיה בלגיה שוודיה שוודיה |
באירוויזיון > נקודות שהוענקו מגרמניה

| ציון | מדינה |
| --- | --- |
10 נקודות: 
9 נקודות: 
8 נקודות: 
7 נקודות: 
6 נקודות: 
5 נקודות: בלגיה בלגיה
4 נקודות: איטליה איטליה
3 נקודות: 
2 נקודות: 
1 נקודות: צרפת צרפת
הערות שוליים

↑  ESC National Finals database 1958
↑  Eurovision Song Contest 1958
↑  ESC History - Germany 1958
↑  Eurovision 1958 Results: Voting & Points
גשר פולטני

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר, built-on bridge 
 כתובת:  באת' 
 מיקום:  באת' וצפון מזרח סומרסט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1774
 תאריך פתיחה רשמי:  1774 
 חומרי בנייה:  אבן באת' 
 אדריכל:  רוברט אדם 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 מידות
 אורך:  45 מ' 
 מידע טכני
 מפתחים:  3 
 קואורדינטות:  51°22′59″N 2°21′28″W﻿ / ﻿51.383055555556°N 2.3577777777778°W﻿ / 51.383055555556; -2.3577777777778
  (למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי גשר פולטני(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי גשר פולטני
 
גשר פולטני והסכר השקוע של באת' בקדמתו
גשר פולטני - מבט מצפון
גשר פולטני (באנגלית: Pulteney Bridge) הוא גשר החוצה את נהר אייבון ונמצא בבאת' שבאנגליה. הגשר, שתוכנן על ידי רוברט אדם הושלם בשנת 1773, והוא אחד מארבעה גשרים בעולם שמצויות עליו חנויות לכל אורכו ומשני צידי הגשר.
הקמת הגשר

הגשר, הקרוי על שמה של פרנסס פולטני, יורשת אחוזת באת'וויק בשנת 1767, נבנה ביוזמתו של בעלה ויליאם ג'ונסטון פולטני. אחוזתם של בני הזוג פולטני שכנה בכפר הקטן באת'וויק, מעבר לנהר מבאת'. מעבורת איפשרה את המעבר מהכפר אל העיר. פולטני החליט שיש טעמים כלכליים לקשר את הכפר אל העיר ולהפוך אותו לחלק ממנה באמצעות בניית גשר שיאפשר מעבר כל של הנהר.
פולטני פנה לאחים רוברט וויליאם אדם אשר תכננו את הגשר, בהשפעת גשר פונטה וקיו שראה בפירנצה ובהשפעת גשר ריאלטו שראה בוונציה וכן בהשפעת תוכניתו של אנדרה פאלדיו לגשר הריאלטו (תוכנית שלא יצאה אל הפועל) - כאשר לכל אורכו של הגשר מצויות חנויות. השפעתו של פלדיו על תוכניתו של אדם הייתה המרכזית ביותר.
שינויים לגשר

בשנת 1792 בוצעו מספר תיקונים לגשר על מנת להרחיב את החנויות. תיקונים אלה פגעו ביופי חזיתות הגשר. שיטפונות שאירעו בשנים 1799 ו־1800 פגעו בגשר, וכן בעלי החנויות במאה ה־19 הרחיבו את החלונות ושינו את מראה הגשר. בתי השער מצידו הדרומי של הגשר נהרס על מנת לאפשר הרחבת כביש, ובית השער החדש שנבנה ב־1903 לא תאם את סגנונו של הגשר.
בשנים 1951 ו־1975 עבר הגשר שיפוץ ושיחזור. הגשר לא הוחזר למצבו המקורי אולם השיפוץ הפך אותו לאחד הבניינים היפים בבאת'.
גרשון איסקוביץ

| --- | --- |

 לידה:  21 בנובמבר 1921 קיילצה, רפובליקת פולין 
 פטירה:  26 בינואר 1988 (בגיל 66) טורונטו, קנדה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנות יפה, מינכן 
 
גרשון איסקוביץ, באנגלית: Gershon Iskowitz ‏ (1919–1988). היה אמן קנדי ממוצא יהודי במקור מפולין. איסקוביץ היה ניצול שואה מגטו קילצה ששוחרר בבוכנוולד. נסיבות חייו המוקדמות - טראומת השואה ואי הוודאות של התקופה המיידית שלאחר המלחמה, ואחריה הגירה והסתגלות לקנדה - מספקות עדשה דרכה ניתן להבין ולהעריך את עבודתו. הדימויים הפיגורטיביים המוקדמים שלו מייצגים את חוויותיו הטרגיות בעוד שעבודות מופשטות זוהרות מאוחרות יותר מייצגות את החזון הייחודי שלו על העולם. עבודתו של איסקוביץ אינה משתלבת בקלות בבתי ספר ובתנועות אמנויות עכשוויות, אך היא אופיינה כקשיחה, מינימליסטית, אקספרסיוניסטית מופשטת.
קורות חיים

איסקוביץ נולד בקיילצה שברפובליקה הפולנית השנייה . אביו היה שמיאל יענקל, המכונה בדרך כלל ינקל; אמו הייתה זיסלה לואיס. גרשון היה השלישי מבין ארבעה ילדים; היו לו שני אחים, איטשן ויוסל, ואחות צעירה, דבורה. בגיל ארבע נשלח לישיבה בלובלין, שם השתעמם והחל לצייר. לאחר שנה וחצי התחנן בפני אביו שיאפשרו לו לחזור הביתה וקיבל רשות לעשות זאת. הוא למד בפולנית והוכנס לבית ספר ממלכתי. לאחר שנתיים וחצי אביו הקים עבורו סטודיו קטן בביתם ואיפשר לו לבלות את זמנו בציור.
קורות חיים > מלחמת העולם השנייה

הוא התקבל לאקדמיה לאמנויות יפות בוורשה ב-1939 וקבע לגור אצל דודו בעיר, אך כמה ימים לאחר מכן פלש הצבא הגרמני לעיר ואיסקוביץ' חזר לקיילצה. הרדיפה הנאצית נגד האוכלוסייה היהודית במדינה החלה כמעט מיד. ב-31 במרץ 1941 הקימו הנאצים את גטו קילצה, כמה בלוקים מרובעים מוקפים בחומות תיל ושערים נעולים. משפחת איסקוביץ וכל שאר היהודים בעיר נאלצו לגור שם. עד מהרה הצטרפו אליהם יהודים שהובלו ממקומות אחרים בפולין, ועד אוגוסט 1942, יותר מ-25,000 איש התגוררו בגטו. בספטמבר 1943 נשרף גטו קילצה. גרשון ואחיו יוסל נשלחו לאושוויץ .
גרשון צייר בלילה. הוא אמר "למה עשיתי את זה? אני חושב שזה החזיק אותי בחיים. לא היה מה לעשות. הייתי צריך לעשות משהו כדי לשכוח את הרעב. זה מאוד קשה להסביר, אבל במחנה הציור היה הכרח להישרדות ."  הוא הועבר לבוכנוולד בסתיו 1944. לקראת סוף המלחמה ניסה להימלט אך נפצע קשה. לאחר שחרור בוכנוולד ב-11 באפריל הוא נשלח להתאושש בבתי חולים למשך כתשעה חודשים.
מינואר עד מאי 1947 הוא למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן ובאופן פרטי אצל אוסקר קוקושקה שצייר בסגנון אקספרסיוניסטי אינטנסיבי.
קורות חיים > החיים בקנדה

בקשתו הראשונה של גרשון לעבור לקנדה נדחתה בגלל הצליעה. "תמיד כשהחיים שלי היו בסכנה", גילה איסקוביץ "עשיתי ציור ועברתי". הוא פנה מחדש וצייר ציור עבור המנהל במחלקת ההגירה, שהכריז על גרשון כגאון, חזה לו עתיד גדול בקנדה, ואישר את בקשתו להגירה ואמר שלגרשון יהיו הרשאות מיוחדות במסע לביתו החדש. כך ב-1949 היגר לקנדה והתארח אצל קרובי משפחה בטורונטו.
ב-1952 השתתף בסדנת האמן, והחל לצייר מסעות למרקהם ולאוקסברידג'. הוא הפסיק לצייר סצנות מעברו באמצע שנות ה-50 ופנה לציור הנוף הקנדי. שינוי משמעותי בסגנון הציור שלו התרחש בשנת 1967 כאשר מענק מהמועצת קנדית איפשר לו לצפות בנוף הצפוני ממסוק. הציור שלו הפך לעשיר בצבע ואור.
ב-1954 הציג את התערוכה הראשונה שלו עם האגודה הקנדית לאמנות גרפית. הוא גם עסק בהוראה חלקית באגם מק'קלר. הוא עבר לסטודיו משלו בשדרות ספאדינה, טורונטו. ב-1964 התחבר לגלריה מוס, שם הציג תערוכות יחיד רבות. טיול ב-1967 לצפון מניטובה, שם צפה בשפך של נהר צ'רצ'יל במפרץ ההדסון ממטוס שהביא לנקודת מפנה לעבודתו - ציורי השפלה שלו ב-1969–1970. Uplands (1969) נמצא באוסף הגלריה הלאומית של קנדה.
בשנת 1982 הוא זכה לכבוד על ידי גלריית האמנות של אונטריו (AGO) עם תערוכה רטרוספקטיבה של 40 שנה של עבודתו.
כהכרת תודה על הערך שהעניקו מענקי אמנות לקריירה שלו הקים את קרן הצדקה ללא מטרות רווח גרשון איסקוביץ בשנת 1985. המטרה שלה היא להעניק את פרס גרשון איסקוביץ השנתי, בשיתוף עם מועצת קנדה בשנים 1986 ו-1987, של $25,000 לאמנים בוגרים.
הוא מונה לחבר באקדמיה המלכותית הקנדית לאמנויות.
ב-26 בינואר 1988 נפטר גרשון איסקוביץ בטורונטו, אונטריו.
הערות שוליים

↑  Holubizky, Ihor (2019). Gershon Iskowitz: Life & Work. Toronto: Art Canada Institute
1 2  Holubizky, Ihor (2019). Gershon Iskowitz: Life & Work. Toronto: Art Canada Institute.
1 2  Gershon Iskowitz: Painter of Light, by Adele Freedman, Merritt Publishing Company Limited, 1982
↑  Catalogue of an exhibition held at the Art Gallery of Ontario, Toronto, Ont., Jan. 23 – Mar. 7, 1982, and other museums.
↑  Suzanne B. Rackover (2003). The Holocaust Art of Gershon Iskowitz, Isaac Applebaum and Yehouda Chaki (PDF). Collections Canada. 13 (20 / 108 in PDF). Archived (PDF) from the original on November 21, 2013.
↑  artscanada, Gershon Iskowitz by Peter Mellen, October/November 1971
↑  arisa del Re Gallery, New York, Monograph by Susan Tumarkin Goodman, Chief Curator, The Jewish Museum, New York
↑  skowitz, David Burnett, Catalog of a traveling exhibition which opened at the Art Gallery of Ontario, Toronto, Jan. 23, 1982.
↑  "Members since 1880". Royal Canadian Academy of Arts. Archived from the original on May 26, 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277844705171  BnF: cb16219961d (data)  GND: 122668480  ISNI: 0000 0000 7865 8575  LCCN: n84048235  RKD: 251996  SNAC: w6p575jn  ULAN: 500110869  VIAF: 62941843   WorldCat (עם VIAF): 62941843 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "גרשון איסקוביץ".
דברי ימי אלסטר

כתב יד של דברי ימי אלסטר
דברי ימי אלסטר (באירית: Annála Uladh, באנגלית: Annals of Ulster) היא כרוניקה שנכתבה באירלנד בימי הביניים.
הכרוניקה מתארת התרחשויות שאירעו בין השנים 431 ו-1540. האירועים שאירעו עד שנת 1489 נכתבו במהלך המאה ה-15 על ידי רורי או'לינין (Ruaidhrí Ó Luinín) במימונו של פטרונו קהל אוג מק מגנוסה (Cathal Óg Mac Maghnusa). הכרוניקה נכתבה באי בל (Belle Isle) בלוך ארן שבפרובינציית אלסטר. התרחשויות מאוחרות יותר נוספו על ידי סופרים מאוחרים.
לוינין השתמש בכרוניקות קדומות על מנת לתאר אירועים שאירעו באירלנד ובסקוטלנד וכן העלה על הכתב מסורות בעל פה שנשתמרו. ההיסטוריון ט. מ. צ'ארלס אדוארדס סבור כי הכרוניקה התבססה על כרוניקה שאבדה שהיא בתורה התבססה על דברי ימי אירלנד.
כרוניקה זו היוותה בסיס חשוב לכתיבת דברי ימי ממלכת אירלנד כמאה שנים מאוחר יותר.
הכרוניקה נכתבה באירית אולם חלק מהאירועים נכתבו בלטינית. מאחר שכותב הכרוניקה העתיק מקורות קדומים כלשונם, הכרוניקה מהווה מקור לבלשנים ללימוד התפתחות השפה האירית. כמו כן, הכרוניקה מהווה מקור היסטורי חשוב להיסטוריונים בתיארוך אירועים בתולדות סקוטלנד ואירלנד.
כתב היד המקורי נשמר בספרייה של טריניטי קולג' שבדבלין. העתק שנכתב זמן קצר לאחר כתיבת היצירה המקורית שמור בספרייה הבודליאנית שבאוניברסיטת אוקספורד - עותק המכיל מידע נוסף שאינו מופיע בגרסה המקורית, ואשר נוסף ככל הנראה על ידי המעתיק.
דב לוצקי

| --- | --- |
גונדר דב לוצקי במדי שב"ס
גונדר דב לוצקי במדי שב"ס
 לידה:  1952
 פטירה:  23 בדצמבר 2016 (בגיל 64 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צה"ל   משטרת ישראל   שב"ס
 תקופת הפעילות:  1979–2008 (משטרת ישראל)   2008 – 2012 (שירות בתי הסוהר)
 דרגה:    רב-סרן     תת ניצב     גונדר
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב העמקים  מפקד מרחב גליל  ראש מפקדת הדרכה וקצין חינוך ראשי באגף משאבי אנוש  סגן מפקד מחוז הצפון  ראש אגף מבצעים וסגן נציב בתי הסוהר
 עיטורים
   עיטור המופת
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל עיריית נצרת עילית
 
דב לוצקי (1952 – 23 בדצמבר 2016) היה שוטר בדרגת תת-ניצב, וגונדר בשירות בתי הסוהר. כיהן כסגן מפקד מחוז הצפון במשטרת ישראל וראש אגף מבצעים וסגן ראש נציב בתי הסוהר. בעל עיטור המופת על פועלו במלחמת יום הכיפורים. בשנים 2012–2015 כיהן כמנכ"ל עיריית נצרת עילית.
ביוגרפיה

לוצקי שירת בצה"ל כקצין בחיל השריון, במלחמת יום הכיפורים לחם עם כוח שריון בחזית רמת הגולן. ב-21 באוקטובר 1973 נשלח על ידי מפקד גדוד השריון בו הוצב (אביגדור קהלני) לתל מרעי על מנת לתצפת על הכוחות הסורים שתקפו את כוחות צה"ל במובלעת. לוצקי דיווח על תנועות הסורים תחת אש כבדה וסייע בתכנון והצלחת הקרב. על פועלו עוטר על ידי הרמטכ"ל מרדכי גור בעיטור המופת.
ב-1979 התגייס למשטרת ישראל וסיים בהצטיינות קורס קצינים. פיקד על יחידת סיור ושימש דובר משטרת חיפה, פיקד על תחנת המשטרה בזכרון יעקב ופיקד על ימ"ר חיפה. ב-1998 השלים לימודי תואר שני בניהול בשלוחת אוניברסיטת דרבי בישראל. שימש קצין אג"ם של מחוז הצפון בעת ביקור האפיפיור יוחנן פאולוס השני בישראל ובמהלך מהומות אוקטובר 2000. כיהן כמפקד מרחב העמקים ומפקד מרחב הגליל. ב-2005 מונה לראש מפקדת הדרכה וקצין חינוך ראשי באגף משאבי אנוש ושימש בתפקיד זה במהלך ההכנות וביצוע תוכנית ההתנתקות. בתפקידו הבא כיהן כסגן מפקד מחוז הצפון.
ב-2008 עבר לשירות בתי הסוהר ומונה לראש אגף מבצעים וסגן ראש השירות בדרגת גונדר. הוא כיהן בתפקיד זה במהלך השרפה בכרמל (2010), בה נספו 37 מאנשי השב"ס. בדו"ח מבקר המדינה על אירועי השריפה צוין כי לוצקי "אישר את הפעלת כוח התגבור הארצי, בלי שנמצא כי הוא שקל את היקף הכוחות והאמצעים הנחוצים ואת היקפם של אלה שהופעלו, בלי לקיים הערכת מצב מתועדת המתחשבת באיומים שנשקפו בתחילת האירוע או בהמשכו, אף שהיה עליו לעשות כך מתוקף אחריותו להפעלת כוחות סיוע בדרג הארצי".
לאחר פרישתו מונה ב-2012 למנכ"ל עיריית נצרת עילית, בתפקיד זה שימש עד לשנת 2015.
הערות שוליים

↑  סגן דב לוצקי, באתר הגבורה
↑  שרון רופא, "לא פשוט להיות מפקד במשטרה כשוועדת אור ברקע", באתר ynet, 11 במרץ 2002
↑  השרפה בכרמל דצמבר 2010 מחדלים, כשלים ומסקנות, הפרק טיפול שירות בתי הסוהר בפינוי אסירים מבית הסוהר דמון באירוע השרפה בכרמל, באתר מבקר המדינה