stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טראזודון
אזהרות תופעות לוואי

תופעות הלוואי השכיחות בטיפול בטראזודן הן: סדציה, תת-לחץ דם תנוחתי (orthostatic hypotension), סחרחורת, כאב ראש ובחילה. תופעות לוואי אפשריות נוספות הן: יובש בפה, אי שקט בבטן. אין קשר לתופעות אנטיכולינרגיות כמו: עצירת שתן, עליה במשקל, עצירות.
דווח על מקרים בודדים של קשר בין טראזודון להפרעות קצב באנשים עם הפרעה קודמת בקצב לב (התכווצויות חדריות מוקדמות או צניחה של המסתם הצניפי.
נויטרופניה עלולה להתפתח אך לרוב ללא משמעות קלינית. במקרה שאדם מטופל בטראזודון סובל מכאב גרון או חום יש לשקול אפשרות של נויטרופניה.
אזהרות תופעות לוואי > תת-לחץ דם תנוחתי (orthostatic hypotension)

טראזודון יכולה לגרום לתת-לחץ דם תנוחתי במהלך 4-6 שעות מלקיחת התרופה. הסיכון עולה כשלוקחים במקביל תרופות המורידות את לחץ הדם, או במקרה שהמינון גבוה ונלקח ללא מזון. מתן טראזודון עם מזון מאט את הספיגה ומוריד את שיא הריכוז בפלזמה, וכך מוריד את הסיכון לתת-לחץ דם תנוחתי.
אזהרות תופעות לוואי > פריאפיזם

פריאפיזם היא זקפה ממושכת בהיעדר גירוי מיני. מדובר במצב רפואי מתמשך, בדרך כלל כואב, הנחשב למצב חירום רפואי. תופעת לוואי נדירה זו מתרחשת אחת ל-100,000 גברים המטופלים בטראזודון. לרוב היא מופיעה בחודש הראשון לטיפול, אך יכולה להתרחש עד 18 חודשים מתחילת הטיפול. פריאפיזם יכולה לקרות בכל מינון. במקרים אלו יש להפסיק את הטיפול בטראזודון. זקפה כואבת או כזו הנמשכת מעל שעה היא סימן לכך שיש להפסיק את הטיפול מיידית ולבצע הערכה רפואית. בטיפול חירום הצעד הראשון הוא הזרקה של אלפא1 אגוניסט אדרנרגי, כמו מטרמינול (Metaraminol) או אפינפרין (Epinephrine) לבסיס הפין. התערבות כירורגית נדרשת בכשליש מהמקרים. במקרים מסוימים נגרם נזק קבוע לתפקוד בזקפה או אפילו אימפוטנציה.
אזהרות תופעות לוואי > נשים הרות ומניקות

השימוש בטראזודון אסור לנשים הרות או מניקות.
אזהרות תופעות לוואי > הפרעה בתפקודי כבד וכליה

יש לתת בזהירות לאנשים עם בעיה בתפקודי כבד או תפקודי כליה.
ראו גם

תרופות נוגדות דיכאון
ביאורים

↑  שימוש המוגדר "אוף לייבל" הוא שימוש בתרופה שלא לטיפול במחלה או במצב הרפואי המקוריים שעבורם פותחה
יחסי פקיסטן–קנדה

| יחסי פקיסטן–קנדה |
| --- | --- |
פקיסטן: קנדה


פקיסטן: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
796,095: 9,984,670
אוכלוסייה
252,259,078: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
338,368: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,341: 53,718
משטר
רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית: דמוקרטיה פרלמנטרית, מונרכיה חוקתית

יחסי פקיסטן–קנדה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין קנדה.
נכון לסקר ה-BBC שנערך בשנת 2013, 11% מהקנדים הם בעלי נקודת מבט חיובית על פקיסטן, לעומת 72% עם נקודת מבט שלילית. לעומת זאת, נקודת המבט הפקיסטנית על קנדה היא יותר חלוקה, עם 27% שרואים את קנדה באופן חיובי ו-29% שרואים את קנדה באופן שלילי.
היסטוריה

קנדה ופקיסטן כוננו את יחסיהן הדיפלומטיים תקופה קצרה לאחר שזו קיבלה את עצמאותה מן הבריטים. קנדה הייתה אחת מהמדינות שהיו חברות בכוח שמירת השלום בקשמיר של האו"ם במהלך המהומות שהיו שם בשנת 1949.
הגירה

ההגירה הפקיסטנית לקנדה החלה לפני זמן רב והיא בעלת היסטוריה ארוכה מאוד. היא החלה עוד כאשר פקיסטן הייתה בשליטת האימפריה הבריטית. מפקד האוכלוסין של שנת 2006 בדק ומצא כי בקנדה היו מצויים כ-124,000 אזרחים ממוצא פקיסטני. ישנם מקורות אחרים המשערים כי מספר האזרחים הקנדים ממוצא פקיסטני עולה על 250,000. הממשלה הקנדית עצמה שיערה לפי דפוסי ההגירה כי המספר עולה על 300,000. הממשלה ציינה בנוסף כי היא מעודדת את ההגירה הרבה ואמרה כי: "היא שמחה שהאזרחים החדשים מפקיסטן ממשיכים לתרום לתרבות הרב-גונית של קנדה".
ייצוג

קנדה מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה. קנדה מיוצגת בפקיסטן גם בדרג הקונסולרי באמצעות שתי קונסוליות שהיא מחזיקה בלאהור ובקראצ'י.
פקיסטן מיוצגת בקנדה בדרג השגרירות באמצעות נציבות גבוהה שהיא מחזיקה באוטווה, בירת המדינה. פקיסטן מיוצגת בקנדה גם בדרג הקונסולרי באמצעות טורונטו, מונטריאול ובונקובר.
יחסי פקיסטן–קרואטיה

| יחסי פקיסטן–קרואטיה |
| --- | --- |
פקיסטן: קרואטיה


פקיסטן: קרואטיה
שטח (בקילומטר רבוע)
796,095: 56,594
אוכלוסייה
252,259,078: 3,868,460
תמ"ג (במיליוני דולרים)
338,368: 82,689
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,341: 21,375
משטר
רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי פקיסטן–קרואטיה הם יחסי החוץ בין פקיסטן לקרואטיה.
היסטוריה

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-20 ביולי 1994. ב-28 באוגוסט 2000 נחתמה אמנת סחר ושיתוף פעולה כלכלי בין המדינות, אשר נכנסה לתוקף בפברואר 2001. ב-1 ביולי 2007 נחתם מזכר הבנות בין משרדי החוץ בשתי המדינות.
נציגויות דיפלומטיות

קרואטיה מיוצגת בפקיסטן באמצעות שגרירותה בטהראן, איראן.
פקיסטן מיוצגת בקרואטיה באמצעות שגרירותה בסרייבו, בוסניה והרצגובינה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בזאגרב.
כולציסטוקינין

כולציסטוקינין (בלועזית: CCK או cholecystokinin; מיוונית: "להזיז את כיס המרה"), הוא הורמון פפטידי, בעל 33 חומצות אמינו, המיוצר על ידי תאים אנטרוציטיים במערכת העיכול, ומופרש לזרם הדם בעקבות גירוי של מזון.
כאשר המזון (ובייחוד שומנים וחלבונים) מגיע למעי הדק, מתחילה הפרשה של CCK. הוא נקשר לקולטנים (רצפטורים) שונים על כיס המרה, הלבלב, שריר חלק ועצבים פריפריים. הוא מגרה את התכווצות כיס המרה ואת הפרשת הנוזלים מהלבלב. למעשה, הוא משמש כמתווך הפיזיולוגי החשוב ביותר בהפקת המרכיב האנזימי שבמיץ הלבלב. בנוסף על כך, הוא מאט את התרוקנות הקיבה, גורם לתנועתיות המעי, ומוביל לפתיחת הסוגר על שם אודי לאחר הרפיית השריר החלק המרכיב אותו.
רמות נמוכות של CCK קיימות במחלת הצליאק, ובבולימיה
רמות גבוהות של CCK נמדדו אצל אנשים עם דלקת לבלב כרונית. במקרים אלו יש ירידה בהפרשת אנזימים על ידי הלבלב, ולכן מופרש CCK ביתר (מנגנון היזון חוזר)
הערות שוליים

1 2 3  GRCh38: Ensembl גרסה 89: ENSG00000187094 - Ensembl, מאי 2017
1 2 3  GRCm38: Ensembl גרסה 89: ENSMUSG00000032532 - Ensembl, מאי 2017
↑  "Human PubMed Reference:".
↑  "Mouse PubMed Reference:".
↑  James Toouli, Sphincter of Oddi: Function, dysfunction, and its management, Journal of Gastroenterology and Hepatology 24, 2009, עמ' S57–S62 doi: 10.1111/j.1440-1746.2009.06072.x
ערך זה הוא קצרמרבנושא ביולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי פקיסטן–שוודיה

| יחסי פקיסטן–שוודיה |
| --- | --- |
פקיסטן: שוודיה


פקיסטן: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
796,095: 450,295
אוכלוסייה
252,259,078: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
338,368: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,341: 55,866
משטר
רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

שגרירות פקיסטן בסטוקהולם
יחסי פקיסטן–שוודיה הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין פקיסטן ושוודיה.
סקירה כללית

שוודיה כוננה יחסים דיפלומטיים עם פקיסטן בשנת 1949, ובאותה שנה אף פתחה שגרירות באסלאמבאד, בעוד שפקיסטן פתחה את שגרירותה בסטוקהולם בשנת 1956. בשנת 2019 חגגו שתי המדינות 70 שנה לכינון היחסים ביניהן.
נציגויות דיפלומטיות

שוודיה מחזיקה פקיסטן שגרירות באסלאמבאד ו-2 קונסוליות בקראצ'י ולאהור.
פקיסטן מחזיקה בשוודיה שגרירות בסטוקהולם
יחסי לוב–צ'אד

| יחסי לוב–צ'אד |
| --- | --- |
לוב: צ'אד


לוב: צ'אד
שטח (בקילומטר רבוע)
1,759,540: 1,284,000
אוכלוסייה
7,400,489: 20,474,457
תמ"ג (במיליוני דולרים)
50,492: 13,149
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,823: 642
משטר
ממשלת מעבר: רפובליקה

יחסי לוב–צ'אד הם יחסים דו-צדדיים בין מדינת לוב לרפובליקת צ'אד. היחסים האתניים, הדתיים והמסחריים בין שתי המדינות קיימים מאות שנים.
היסטוריה > שנות ה-60

תחת שלטון קולוניאלי צרפתי על צ'אד ואיטלקי על לוב, שטחי שתי המדינות התפתחו בצורה שונה. אבל גם לאחר עצמאותה של צ'אד ב-1960, צפוניים רבים בצ'אד עדיין הזדהו יותר עם אנשים בלוב מאשר עם הממשלה הנשלטת על ידי הדרום בנג'מנה. לאחר שתפס את השלטון ב-1969, שליט לוב החדש, מועמר קדאפי, טען מחדש את תביעתה של לוב לרצועת אאוזו, רצועה של 100,000 קמ"ר בצפון צ'אד שכלל את העיירה הקטנה אאוזו. לוב ביססה את טענתה על אחד מכמה הסכמי טרום עצמאות לגבי גבולות קולוניאליים, והיא חיזקה טענות אלה על ידי הצבת חיילים ברצועת אאוזו החל משנת 1972.
רצונו של קדאפי לספח את רצועת אאוזו צמח מתוך מערך של חששות, כולל עושר המינרלים המדווח של האזור, כולל אורניום. הוא גם קיווה להקים ממשלה ידידותית בצ'אד ולהרחיב את ההשפעה האסלאמית לתוך הסאהל דרך צ'אד וסודאן.
נשיא צ'אד, חיסאן הברה, נעזר במרץ על ידי המעצמה הקולוניאלית לשעבר, צרפת, שביקשה לשים סוף לפרויקטי ההתרחבות של לוב באזור. התמיכה הצרפתית כללה שליחת חיילים להילחם בצבא לוב בשטח צ'אד. בכך, זכתה צרפת לגיבוי פוליטי מצד ארצות הברית, אשר הייתה גם היא מודאגת מההתפשטות הגוברת של קדאפי.
מערך מורכב של אינטרסים סמליים עומד גם בבסיס החתירה של לוב אחר טריטוריה והשפעה בסאהל. הרטוריקה האנטי-קולוניאלית והאנטי-אימפריאליסטית של קדאפי התנדנדה בין התקפות על ארצות הברית לבין קמפיין שהתמקד בנוכחות האירופית הפוסט-קולוניאלית באפריקה. הוא קיווה להחליש את קשריה של צ'אד עם המערב ובכך לצמצם את השתלבותה של אפריקה במערכת מדינת הלאום הנשלטת על ידי המערב. כפיית התיקון של אחד מהגבולות הקולוניאליים שאושרו על ידי ארגון אחדות אפריקה ב-1963 היה צעד בכיוון זה – כזה שנראה אפשרי בהקשר של האומה הבעייתית של צ'אד, אשר חברי ארגון אחדות אפריקה כינו את המדינה "החוליה החלשה ביותר" ביבשת.
היסטוריה > שנות ה-70 וה-80

קדאפי ניסה בריתות עם כמה ממנהיגי המורדים בצ'אד במהלך 1970, כולל גוקוני אודיי, אחמד אציל (צ'אדי ממוצא ערבי) וואדל עבדאלקאדר קמורה, יליד הדרום. גוקוני ואציל היו אוהדים ביותר לשאיפות האזוריות של קדאפי, אך שני האנשים הללו התעמתו ב-1979, מה שהוביל את אציל להקים את ה-CDR. לאחר מותו של אציל בשנת 1982, התמיכה הלובית בארגון GUNT של גוקוני התחזקה. לוב התערבה צבאית בצ'אד בשנים 1978 ו-1979, והחלה את הסכסוך בין צ'אד ללוב.
ב-1980, לוב התערבה שוב במלחמת האזרחים של צ'אד, וכבשה את רוב המדינה כולל בירתה נג'מנה בדצמבר. ב-6 בינואר 1981 הוצא בטריפולי הודעה משותפת על ידי המנהיג הלובי קדאפי ומנהיג המורדים בצ'אד גוקוני כי לוב וצ'אד החליטו "לפעול להשגת אחדות מלאה בין שתי המדינות". מול גינוי בינלאומי חריף והתנגדות פנימית מצד המורדים בצ'אד, קדאפי וגוקוני נסוגו, ויחסיהם הידרדרו עד מהרה כאשר גוקוני ניסה להיענות ללחץ בינלאומי ופנימי להפסיק את הנוכחות הצבאית הלובית. בסופו של דבר, ב-29 באוקטובר גוקוני דרש מהכוחות הלובים לסגת עד סוף השנה, ובמהירות מפתיעה קדאפי נענה והסיג את כל הכוחות הלובים ברצועת אאוזו עד 16 בנובמבר. סיעת המורדים של ה-FAN בראשות חיסאן הברה עלתה לשלטון ובשנת 1982 הדיחה את גוקוני מנ'ג'מנה, ואילצה את סיעת ה-GUNT שלו לחזור צפונה.
עם זאת, הברה נהדף על ידי GUNT בדצמבר ובינואר 1983, ובסופו של דבר החליט קדאפי לתמוך ב-GUNT של גוקוני פעם נוספת. התערבות לובית חדשה הגיעה לאחר מכן ביוני, אם כי זה היה בעיקר באמצעות תמיכה חומרית במתקפת GUNT. צרפת (תחת מבצע מנטה), ארצות הברית וזאיר התערבו בשמו של הברה והדפו את ה-GUNT שנתמך על ידי לוב בסוף יולי.
עד אמצע 1988 נראה קדאפי מוכן יותר להגיע להסכם עם הברה מאשר להמשיך לתמוך בבעלי בריתו השבריריים של קדאפי, שספגו אבדות מכוחותיו של הברה. שרי החוץ של צ'אד ולוב נפגשו באוגוסט 1988, ושתי הממשלות הסכימו להמשך שיחות. במקביל, חיילים לובים נותרו ברצועת אאוזו.
בהתמדה היחסים בין שתי המדינות השתפרו, כאשר קדאפי נתן סימנים שהוא רוצה לנרמל את היחסים עם ממשלת צ'אד, עד כדי הכרה בכך שהמלחמה הייתה טעות. במאי 1988 הכריז מנהיג לוב שיכיר בהברה כנשיא הלגיטימי של צ'אד "כמתנה לאפריקה"; הדבר הוביל ב-3 באוקטובר לחידוש היחסים הדיפלומטיים המלאים בין שתי המדינות. בשנה שלאחר מכן, ב-31 באוגוסט 1989, נפגשו נציגי צ'אד ולוב באלג'יר כדי לנהל משא ומתן על הסכם המסגרת ליישוב שלום של הסכסוך הטריטוריאלי, שבאמצעותו הסכים קדאפי לדון עם הברה ברצועת עאוזו ולהעלות את הנושא לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) לקבלת פסיקה מחייבת אם השיחות הבילטרליות ייכשלו. לפיכך, לאחר שנה של שיחות לא חד משמעיות, הגישו הצדדים בספטמבר 1990 את הסכסוך לבית הדין הבינלאומי.
יחסי לוב–צ'אד השתפרו עוד יותר כאשר אידריס דבי הנתמך על ידי לוב הפיל את הברה מהשלטון ב-2 בדצמבר. קדאפי היה ראש המדינה הראשון שהכיר במשטר החדש, והוא גם חתם על הסכמי ידידות ושיתוף פעולה במישורים שונים; אבל לגבי רצועת אאוזו דבי הלך בעקבות קודמו, והכריז שבמידת הצורך הוא יילחם כדי להרחיק את הרצועה מידי לוב.
היסטוריה > שנות ה-90

סכסוך אאוזו הסתיים סופית ב-3 בפברואר 1994, כאשר שופטי בית הדין הבינלאומי החליטו ברוב של 16 מול 1 שרצועת אאוזו שייכת לצ'אד. פסק הדין של בית המשפט יושם ללא דיחוי, כאשר שני הצדדים חתמו כבר ב-4 באפריל על הסכם בדבר הדרכים המעשיות לביצוע פסק הדין. במעקב של משקיפים בינלאומיים, נסיגת החיילים הלובים מהרצועה החלה ב-15 באפריל והושלמה עד 10 במאי. ההעברה הרשמית והסופית של הרצועה מלוב לצ'אד התרחשה ב-30 במאי, כאשר הצדדים חתמו על הצהרה משותפת הקובעת כי הנסיגה הלובית בוצעה.
היסטוריה > שנות ה-2000

באוקטובר 2007 חתמו ארבע קבוצות מורדים בצ'אד על הסכם שלום עם ממשלת ארצם, כאשר מנהיג לוב מועמר קדאפי אירח את השיחות. נשיאי צ'אד וסודאן נכחו גם כן כדי לחזות בכך.
ב-9 באוגוסט 2009, צוותי שרים מצ'אד ומלוב הסכימו על שבע עסקאות שנועדו להגביר את הצעדים הנוגעים לביטחון ולמסחר וכן לשפר את שיתוף הפעולה המדיני בין האומות. ראש ממשלת צ'אד יוסוף סאלח עבאס וראש ממשלת לוב אל-בגדאדי עלי אל-מחמודי הובילו את המשא ומתן המיניסטריאלי במקום אחר ונשיא צ'אד אידריס דבי ומנהיג לוב מועמר קדאפי שוחחו על נושאים שונים כמו הצלת אגם צ'אד המתכווץ במהירות והסבר כיצד האיחוד האפריקאי יכול להיות מעורב יותר במשא ומתן על סכסוכים בעלי חשיבות אפריקאית. בהמשך, פירטה הקרן הבינלאומית לעמותות ופיתוח צדקה בראשות סייף אל-אסלאם קדאפי, בכתבה בעיתון אויה, את כוונותיה ליישב מחדש פליטים מצ'אד בלוב והוציאה תודות לאלה שסייעו.
היסטוריה > שנות ה-2010

מאז מלחמת האזרחים בלוב ב-2011, היחסים בין שתי המדינות החמירו. בשנת 2013 האשים נשיא צ'אד אידריס דבי את השלטונות החדשים בלוב בכך שהם מאפשרים לשכירי חרב צ'אד להקים מחנות בלוב, משם תכננו התקפות לצפון צ'אד. מאז החלה מלחמת האזרחים השנייה בלוב בין פלגים שונים בלוב, שכירי חרב מצ'אד ומדינות אחרות באזור השתתפו בסכסוך. באוגוסט 2016, שלטונות לוב סגרו את שגרירותם בנג'מנה והחזירו את שגרירה, מוחמד ח'ליפה, לפי החלטת צ'אד. זה קרה לאחר שמשרד החוץ של צ'אד גירש 13 דיפלומטים לובים מצ'אד. לפי הודעת המשרד, "שמנו לב שיש מספר עצום של דיפלומטים מנהליים וצבאיים שעובדים בשגרירות. השהות שלהם בצ'אד אינה מוצדקת". ממשלת ההסכמה הלאומית המוכרת בינלאומית של לוב ציינה חששות לגבי איוש יתר של שגרירויות לוב בחו"ל. בינואר 2017, צ'אד סגרה את גבולה הצפוני לאורך לוב מכיוון שההסכמה של המדינה לכאוס תאלץ כמה לוחמים מיליטנטיים לברוח לצ'אד עצמה. כתוצאה מכך, צ'אד הורה על פריסת כוחות בגבול כדי לעשות מאמצים לעצור כל חמושים שנמלטים למדינה.
ראו גם

סכסוך לוב–צ'אד
יטה אלבינוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באפריל 1966 (בת 58) דנמרק קופנהגן, דנמרק
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 השתייכות:  כוחות ההגנה של דנמרק
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 דרגה:   בריגדה גנרל
 
יטה אלבינוס (בדנית: Jette Albinus;‏ נולדה ב-8 באפריל 1966) היא בריגדה גנרל בצבא המלכותי הדני, המשמשת כראש מטה משמר המולדת הדני. האשה השנייה בתולדות דנמרק שהגיעה לדרגת גנרל.
ביוגרפיה

אלבינוס נולדה ב-8 באפריל 1966 וב-1988 התגייסה לצבא המלכותי הדני והוכשרה כקצינת מילואים. ב-1995 למדה באקדמיה הצבאית המלכותית. ב-1996 הועלתה לדרגת האופטמן והחלה להדריך בבית הספר המיוחד של משמר המולדת. ב-1999 נשלחה לבוסניה והרצגובינה כחלק מכוח הייצוב. ב-2000 חזרה לדנמרק ומונתה לקצינת מבצעים בבריגדת יוטלנד ה-1. בין 2001–2003 המשיכה את לימודיה בקולג' הצבאי המלכותי והועלתה לדרגת מאיור, ולאחר מכן הצטרפה למכון למבצעים צבאיים במכללה להגנה כמורה. בין 2006–2007 שרתה בכוח קוסובו. ב-2008 מונתה למפקדת כוחות משמר המולדת במערב יוטלנד. ב-2009 קיבלה תואר שני בספורט ורווחה מאוניברסיטת קופנהגן ובמקביל הועלתה לדרגת אוברסט-לויטננט. ב-2012 החלה החלה בהכשרת קצינים בבית הספר לקצינים. ב-2014 מונתה לראש המרכז לחיילים משוחררים ולאחר מכן נשלחה להילחם באפגניסטן. ב-11 בספטמבר 2017 הועלו במקביל יטה אלבינוס ולון טרייהולט לדרגת בריגדה גנרל. בכך הפכו שתיהן לשתי הנשים הראשונות בדנמרק שהגיעו לדרגת גנרל. במקביל להעלאתה בדרגה, מונתה אלבינוס לראש מטה משמר המולדת.
יחסי פקיסטן–תימן

| יחסי פקיסטן–תימן |
| --- | --- |
פקיסטן: תימן


פקיסטן: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
796,095: 527,968
אוכלוסייה
252,259,078: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
338,368: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,341: 529
משטר
רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה נשיאותית

יחסי פקיסטן–תימן הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הרפובליקה התימנית. שתי המדינות הן חברות מלאות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות והארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
נכון ל-2014, מעל 5,000 תושבים תימנים שמוצאם מהעיר עדן בתימן, מתגוררים בקראצ'י. בנוסף, מעל מאה סטודנטים תימנים לומדים באוניברסיטאות שונות בפקיסטן, 40 תלמידים מתוכם זכו לקבלת מלגות ממשלת פקיסטן. כמו כן, כ-3,000 פקיסטנים מתגוררים בתימן, שמתוכם כ-110 אסירים פקיסטניים שהורשעו עקב עבירות שונות.
היסטוריה

בין המדינות מתקיימים יחסים טובים והדדיים, שתי הממשלות הקימו את הוועידה התימנית-פקיסטנית, שמטרתה לפתח את היחסים הדו-צדדיים בין המדינות. בשנת 2006 ערך נשיא תימן עלי עבדאללה סאלח ביקור רשמי בפקיסטן, שם הוא נפגש עם אנשי עסקים פקיסטנים וסטודנטים תימניים הלומדים בפקיסטן.
בשנת 2011, במהלך ההפיכה בתימן, נמנעה פקיסטן מלהצטרף לקואליציה של מדינות ערב ולשלוח חיילים פקיסטנים לתימן, ולאחר פרוץ מלחמת האזרחים בתימן, עשתה ממשלת פקיסטן מאמצים על מנת לפנות את אזרחיה שמנו 2,145 תושבים שרובם התגוררו בצנעא. אזרחים אלו פונו לערים מרוחקות בתימן ובג'יבוטי.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, היקף הסחר בין המדינות הסתכם ב-90.58 מיליון דולר אמריקאי, כאשר תימן ייצאה לפקיסטן סחורה בשווי 7.48 מיליון דולר אמריקאי, ופקיסטן ייצאה לתימן סחורה בשווי 83.1 מיליון דולר אמריקאי.
פקיסטן מספקת לתימן בעיקר אורז, צמנט, ירקות, משאבות אוויר, מקררים, בטריות חשמליות, תרופות, חלקי רכב, טרקטורים, סוכר גולמי, פסטה, אבקת סוכר, עמלינים, תירס, ירקות מעובדים, חוברות, מכסי פלסטיק, עטים, בקבוקי זכוכית, פירות ואגוזים מעובדים, נעלי עור, נעלי טקסטיל, נייר סיבי תאית, ריבה, צינורות ברזל ועוד. תימן מספקת לפקיסטן בעיקר כבשים, אוסצילוסקופ, אביזרי חשמל, אלמוגים וצדפים, גרוטאות ברזל וכלי שיט ועוד.
ייצוג

פקיסטן מיוצגת בתימן על ידי שגרירות שהיא מחזיקה בצנעא, בירת המדינה.
תימן מיוצגת בפקיסטן על ידי קונסוליה כללית בקראצ'י ועל ידי שגרירות שהיא מחזיקה באסלאמאבאד, בירת המדינה.
כחול שמיימי

בהרלדיקה כחול שמיימי או כחול שמיים (באנגלית: Bleu celeste) הוא טינקטורה (הוא אינו אחד משבעת הצבעים או המתכות הראשיים, או שלושת הכתמים). לעיתים הוא נקרא פשוט "שמיימי", והוא מתואר כגוון בהיר יותר מהאַזוּר, שהוא גוון כחול סטנדרטי בהרלדיקה.
בתחילה, הכחול השמיימי נחשב לאירופאי, ולא אנגלי או סקוטי, אולם אחרי מלחמת העולם הראשונה הוא הפך נפוץ יותר באנגליה על תגיהם של מעילים הקשורים לחיל האוויר המלכותי, או על זרועותיהם של אלה שיש להם קשר לחיל האוויר. למרות שבתקופה שלאחר מלחמת העולם הראשונה הגוון הכחול השמיימי תואר כגוון כהה יותר, בזמנים קודמים הוא תואר כבהיר מאוד, ואף התייחסו אליו כאל אחד מגווני המתכות בהרלדיקה.
צבע כחול שמיימי נמצא בסמלי ארגנטינה ופרו.
ראו גם

| הרלדיקה |
| --- | --- | --- |
| מושגים הרלדיים | שלט הרלדי • בלאזון • סיכה • כרזה • קדנסיה • כיוונים |  |
| תפקידים | כרוז • ממונה על השלטים |  |
| בלאזון | מטען • שדה • קו • צורה • טינקטורה • מסגרת • תנוחה   חלוקה לרבעים • חלוקה בניצב • חלוקה לשדות |  |
| חלקי השלט ההרלדי | מגן • שדה • תומכים • סלוגן • ציצה • עטרה • מעטה • קסדה • חלקה • מוטו |  |
| מטענים |  בנד •  גבול •  קנטון •  שברון •  צ'יף •  צלב •  פס •  פלונץ •  פאל •  פאלה •  סאלטייר |  |
| טינקטורות | טינקטורות |  |
| מתכות |  אור •  ארז'ן |  |
| צבעים |  אזור •  גולס •  פורפור •  סאבל •  ור |  |
| פרוות |  ארמין •  ואיר |  |
| כתמים |  מורי •  טנה •  סנגין |  |
| אחרים |  כחול שמיימי •  ציפורן •  סנדרה •  אורנג' |  |
יטברק, קיסר אתיופיה

| --- | --- |
 לידה:  האלף ה־1.2 
 פטירה:  1285 
 
יטברק היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. על פי טאדסה טמרת הוא היה בנו של הקיסר לליבלה.
על פי מספר מסורות יטברק הוכתר לקיסר אתיופיה לאחר אביו הקיסר לליבלה למרות שבן דודו נאקוטו לאב היה יורש העצר. ההיסטוריון האתיופי טאדסה טמרת גורס שהמסורת הזאת מבוססת על מספר אירועים, ומספרת שיטברק נלחם על הכתר כנגד נאקוטו לאב ולאחר מאבק מתמשך מונה לקיסר אתיופיה.
טאדסה טמרת טוען גם שיטברק הוא הקיסר אשר מוזכר במסורת האתיופית בשם  זא-ילמאקנאן ("הלא ידוע, האחד המוסתר") הקיסר שאותו הרג הקיסר יקונו אמלאק. טאדסה טמרת כותב עוד שהמסורת לא רצתה שידעו שהרגו את אותו הקיסר ולכן ניתן לו שם הסתר.
הערות שוליים

↑  Taddesse Tamrat, Church and State in Ethiopia (Oxford: Clarendon Press, 1972), p. 56n.
↑  Taddesse Tamrat, p. 62-64.
↑  Taddesse Tamrat, p. 68.
| שושלת זאגווה |
| --- | --- | --- |
תקופת החושך האתיופית
| קיסרים | מארה תקלה היימנות • טאטדים • ג'אן סאיום • גארמה סאיום • ימהרנה קריסטוס • קאדוס חארב • לליבלה • נאקוטו לאב • יטברק • מירארי • חארבי • יטברק |  |
| ראו גם | יהודית המלכה • ירושלים החדשה • השושלת הסולומונית • תקלה גיורגיס השני |  |
מחוז וג
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נאקוטו לאב | קיסר האימפריה האתיופית  1221–1238 | הבא: מירארי |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: חארבי | קיסר האימפריה האתיופית  1261 - 10 באוגוסט 1270 | הבא: יקונו אמלק |
יחסי פקיסטן–רוסיה

| יחסי פקיסטן–רוסיה |
| --- | --- |
פקיסטן: רוסיה


פקיסטן: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
796,095: 17,098,242
אוכלוסייה
252,259,078: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
338,368: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,341: 13,978
משטר
רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי פקיסטן–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן לבין הפדרציה הרוסית.
שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-1 במאי 1948. היחסים בין שתי המדינות היו מתוחים בעבר בגלל קשריה של רוסיה עם הודו, וגם בגלל התמיכה הפקיסטנית במוג'אהדין במהלך הכיבוש הסובייטי של אפגניסטן. בשנים האחרונות היחסים בין פקיסטן ורוסיה התפתחו בהתמדה: בשנת 2011 תמך ולדימיר פוטין ברצון הפקיסטני להצטרף ל-SCO.
היסטוריה > היחסים הסובייטים-פקיסטנים

ב-1 במאי 1960, באזור סברדלובסק, הופל מטוס U-2 שהטיס פרנסיס גארי פאוורס על ידי מערכת ההגנה האווירית S-75 דווינה. טיסת מטוס הסיור האמריקני בוצעה מפקיסטן, מה שהשפיע לרעה על היחסים בין ברית המועצות לפקיסטן. ברית המועצות איימה להפציץ את בסיס חיל האוויר בפקיסטן אם מצב זה יחזור על עצמו.
תחת הנהגתו של הנשיא מוחמד איוב חאן, פקיסטן ביקשה לשפר את היחסים עם ברית המועצות, בין 1966 ל-1971 גברה התפתחות קשרי המסחר והתרבות בין המדינות. עם זאת, הביקורת הסובייטית על מעשיה של פקיסטן במהלך המלחמה השלישית עם הודו החלישה את התפתחות היחסים הדו-צדדיים, ומכירות הנשק הסובייטיות לאחר מכן בהודו בשווי מיליארדי דולרים בתנאים נוחים החמירו עוד יותר.
זולפיקר עלי בהוטו ערך ביקור ממלכתי במוסקבה בשנת 1974. לאחר ביקור זה, היחסים בין ברית המועצות לפקיסטן הפכו לחמים וידידותיים לראשונה מזה שנים רבות. בהוטו קיים שיחות על הקמת מפעלי פלדה, וברית המועצות השקיעה מיליארדי דולרים לפיתוח ייצור מתכות בפקיסטן. זולפיקאר הגיע גם להסכם בנושא פיתוח משותף של שדות נפט בפקיסטן. לאחר מותו של בהוטו עלה לשלטון בפקיסטן הגנרל מוחמד זיא אל-חאק, שהתנגד אידאולוגית לברית המועצות.
בשנות ה-80 גברה המתיחות בין ברית המועצות לפקיסטן, בגלל תפקיד המפתח של האחרונים בתמיכה פוליטית וחומרית במוג'אהדין במהלך הכיבוש הסובייטי של אפגניסטן. הנסיגה של הכוחות הסובייטים מאפגניסטן והתמוטטות ברית המועצות, הביאה לשיפור משמעותי ביחסים הדו-צדדיים.
היסטוריה > היחסים לאחר קריסת ברית המועצות

ההחלטה של פקיסטן להצטרף למאבק הבינלאומי בטרור הביאה לשיפור משמעותי ביחסים. רוסיה הבטיחה לתמוך בפקיסטן במלחמתה עם הטליבאן. בשנת 2007 ערך ראש ממשלת רוסיה מיכאיל פרדקוב ביקור רשמי בפקיסטן. הוא היה ראש הממשלה הרוסי הראשון שביקר בפקיסטן מזה 38 שנה. פרדקוב נפגש עם הנשיא פרבז מושארף וראש הממשלה שוקט עזיז. המוקד העיקרי של הביקור היה שיפור היחסים הדו-צדדיים, בדגש מיוחד על חיזוק שיתוף הפעולה הכלכלי בין המדינות. במהלך נשיאותם של אסיף עלי זרדארי וראש הממשלה יוסוף רזא גילאני, היחסים בין פקיסטן לרוסיה השתפרו משמעותית. עם זאת, בשנת 2010 אמר ראש ממשלת רוסיה ולדימיר פוטין, כי רוסיה נגד התפתחות קשרים אסטרטגיים וצבאיים עם פקיסטן בגלל יחסי ידידות עם הודו.
בשנת 2011 תמכה רוסיה בבקשה לפקיסטן לחברות ב-SCO. ולדימיר פוטין הצהיר בפומבי כי פקיסטן היא שותפה חשובה מאוד של רוסיה בדרום אסיה והעולם המוסלמי.
נציגויות דיפלומטיות

פקיסטן מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה וקונסוליה כללית בסנקט פטרבורג. מאידך, רוסיה מחזיקה בפקיסטן שגרירות באסלאמאבאד ו-2 קונסוליות בקראצ'י ולאהור.