stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סטיב בורדן
קריירה > דמותו ב-WWA וב-TNA

בורדן חזר להתאבק בדמות סטינג ב-2002 ב-WWA.
בתוכנית האחרונה של WWA, ששודרה ב-25 במאי 2003, בניו זילנד, עלילת הקרב כללה את תבוסתו של סטינג ואובדן חגורת האליפות לג'ף ג'ארט.
ב-2003 חתם סטיב בורדן על חוזה עם חברת TNA. דמותו של סטינג הופיעה לראשונה ב-TNA ב-18 ביוני 2003, בחגיגות השנה הראשונה של TNA. בעלילה זו סטינג לוהק עם ג'ף ג'ארט מול הצמד AJ סטיילס וסיקס פאק.
בסיום המופע "נקודת מפנה 2005", הוקרן סמל העקרב באולם. תחת הסמל הופיע התאריך: 15 בינואר 2006. באותו תאריך היה אמור להיות משודר "החלטה אחרונה 2006", האירוע הראשון של TNA ל-2006. אור בודד נדלק וחשף בזירה כיסא שחור, עליו מעיל העור של סטינג, מגפיו והמחבט השחור המרמזים על שובו.
דמותו של סטינג חזרה באופן רשמי דקה לאחר חצות 1 בינואר. בתוכנית "אימפקט!" הראשונה של שנת 2006 הודיע כריסטיאן קייג' על חזרתו של סטינג ל-TNA, וכי שניהם יאבקו ב"ההחלטה האחרונה" נגד ג'ף ג'ארט ומונטי בראון. סטינג וקייג' ניצחו במה שדווח על ידי TNA כאירוע ההיאבקות הטלוויזיוני הנצפה ביותר בעשור.
במופע "יעד X" ב-2006 הופיע בורדן ללא תחפושת ואיפור, כביכול בדמותו הטבעית, ועל פי העלילה הניס את כל המתאבקים מהזירה, לכד את ג'ארט והחל להכותו, אך לבסוף דמותו נכנעה לכוחות העדיפים של ג'ארט וקבוצתו.
במופע "נועד לתהילה" ב-2006 זכה סטינג בתואר העולמי של ה-NWA מג'ף ג'ארט כשהוא מסכן את הקריירה שלו בקרב (לפי התסריט אם סטינג היה מפסיד בקרב הוא היה פורש מהיאבקות). סטינג החזיק בתואר זה עד המופע "ג'נסיס" אותו הפסיד לאביס כתוצאה מפסילה (בניגוד ל-WWE ניתן לזכות בתואר בפסילה). באוקטובר 2006 הוא ניצח ב"באונד פור גלורי.
שנה לאחר מכן (2007) באותו מופע שוב זכה סטינג באליפות העולם במשקל כבד של TNA לאחר שניצח את קורט אנגל, רק כדי להפסיד אותו שבועיים אחר כך בתוכנית של TNA אימפקט.
כעבור שנה באותו אירוע (2008) שוב זכה סטינג בתואר העולמי לאחר שהביס את סמואה ג'ו כתוצאה מהתערבות של המנטור של סמואה ג'ו לשעבר, קווין נאש. מהלך זה בוצע כדי להפוך את דמותו של סטינג שוב ל"רעה" לאחר שבתוכנית אימפקט הקימו סטינג, קורט אנגל, בוקר טי וקווין נאש סטייבל (קבוצה של מתאבקים המתאחדת יחדיו עבור מטרה כלשהי) בשם "מאין איבנט מאפיה".
סטינג החזיק בתואר העולמי הראשי של TNA עד האירוע "לוקדאון" ב-2009, בו הפסיד את התואר למיק פולי. במשך אותה שנה חזרה דמותו של סטינג ל"טובה".
בשנת 2012 נכנס סטינג להיכל התהילה של TNA במופע "נועד לתהילה" (המתאבק הראשון שנכנס להיכל התהילה של TNA).
בפברואר 2014 החוזה של סטינג הסתיים ללא חידושו ולכן שוחרר סופית מהארגון.
קריירה > WWE

בשנת 2014 חתם סטינג ב-WWE ונודע שמי שיזמין את המשחק WWE 2k15 עם הזמנה מוקדמת הוא יקבל את סטינג עם שני סוגים שונים של המראה שלו. סטינג עשה את הופעת הבכורה שלו באירוע "סדרת הישרדות", כאשר תקף את טריפל H ועזר לקבוצה של ג'ון סינה לנצח.
סטינג גם עזר לג'ון סינה לנצח את סת' רולינס, קיין וביג שואו בקרב שאם הוא ינצח אז הוא יחזיר לרייבאק, דולף זיגלר ואריק רואן את עבודותיהם.
בנוסף לכך הוא הוזמן על ידי טריפל H לדבר על הסכסוך שקיים ביניהם באירוע "פאסטליין" ונקבע בינו ובין טריפל H קרב ברסלמניה 31.
במהלך רסלמניה טריפל H הצמיד את סטינג לאחר שדפק לסטינג פטיש שבור בראש הפטיש היה שבור מכיוון שסטינג שבר אותו בזמן שבמהלך הקרב היו התערבויות של 2 הסטייבלים הוותיקים DX ו-nWo, בסוף הקרב שני המתאבקים לחצו ידיים.
ב-24 באוגוסט 2015 סטינג חזר ל-WWE ותקף את סת' רולינס, השניים התמודדו באירוע לילה של אלופים על אליפות ה-WWE. באירוע זה, סטינג הפסיד לרולינס ולרוע מזלו חווה פציעה קשה בצווארו שלמעשה סיימה את קריירת ההיאבקות שלו.
בשנת 2016 סטינג נכנס להיכל התהילה של ה-WWE.
פילמוגרפיה

ב-22 בנובמבר 2019, ה-WWE שחררו סרט תיעודי על סטינג אשר עקב אחר הקריירה הקצרה שלו בארגון ה-WWE, הבכורה והקרב עם סת' רולינס אשר הוביל לפרישה כחלק מהפרק "Sting's Last Stand" של הסדרה Untold, ששודרה בערוץ ה-WWE Network.
שיבון פטון

שיבון בת'אני פטון (באנגלית: Siobhan Bethany Paton; נולדה ב-28 באוגוסט 1983) היא שחיינית אוסטרלית. פטון השתתפה במשלחת האוסטרלית למשחקים הפאראלימפיים במשחקים הפאראלימפיים סידני (2000) ומחזיקה ב-6 מדליות פאראלימפיות, כולן מזהב. פטון התחרתה בקטגוריה S14, לבעלי לקות אינטלקטואלית.
סידני 2000

פטון השתתפה במשחקים פעם אחת בלבד, כשאוסטרליה ארחה את המשחקים בסידני בשנת 2000. היא התחרתה בשבעה מקצים, וזכתה בשש מדליות זהב פאראלימפיות.
במשחה ל-100 מטר בסגנון חופשי, קבעה פטון שיא פאראלימפי במקצה המוקדם כשסיימה בזמן של 1:03.79 דקות. במקצה הגמר שיפרה פטון את שיאה, וזכתה במדליית הזהב עם תוצאה של 1:03.35 דקות, לפני בת ארצה אלישיה אברלי והבריטית טרייסי ויסקומב. במקצה ל-200 מטרים חופשי, שברה שיא פאראלימפי נוסף במקצה המוקדם כשעצרה את השעון על 2:21.60 דקות, במקצה הגמר היא ניפצה אף אותו וקבעה שיא עולם של 2:14.90 דקות, לפני ויסקומב הבריטית שזכתה במדליית הכסף עם 2:15.97 דקות, ואברלי שהסתפקה בארד עם תוצאה של 2:20.64 דקות. במשחה ל-50 מטר חופשי קטפה מדליית זהב נוספת כשגברה בשיא פאראלימפי של 29.13 שניות על הבריטית אמה מונקלי שזכתה בכסף עם 29.37 שניות, וויסקומב שסיימה שלישית עם 29.55 שניות.
במשחה ל-50 מטרים פרפר קבעה מונקלי שיא עולם של 31.44 במקצה המוקדם. במקצה חצי הגמר המקביל, שברה פטאון את שיאה של מונקלי והעמידה אותו על 31.15 שניות. השתיים נפגשו במקצה הגמר, בו גברה פטאון כשקבעה שיא עולם שלישי במשחה עם תוצאה של 31.05 שניות, רק מאית השנייה לפני מונקלי שזכתה במדליית הכסף עם 31.06 שניות. גם במשחה ל-50 מטר גב קבעה פטון שיא עולם הן במקצה המוקדם והן במקצה הגמר. במקצה המוקדם היא קבעה 32.62 שניות, אותו שיפרה בגמר וניצחה בתוצאה של 32.56 שניות. במשחה ל-200 מטר מעורב היא קבעה שיא עולם של 2:33.40 דקות במקצה המוקדם, אותו לא הצליחה לשחזר במקצה הגמר. בגמר היא סיימה בתוצאה של 2:33.44 דקות, וזכתה במדליית זהב שישית, לפני אברלי שזכתה בכסף עם 2:35.59 דקות ומונקלי שהסתפקה במדליית הארד כשסיימה בתוצאה של 2:38.53 דקות.
פטון השתתפה גם במשחה ל-50 מטר חזה, וסיימה את מקצה הגמר בתוצאה של 38.51 שניות, שהספיקו לה למקום הרביעי. 34 מאיות השנייה בלבד אחרי בת ארצה אלישיה אברלי שזכתה במדליית הארד.
לאחר האולימפיאדה

פטון לא יכולה הייתה לקחת חלק במשחקים הפאראלימפיים אתונה (2004) ובייג'ינג משום שהוועד הפאראלימפי הבינלאומי השעה את שיתופם של ספורטאים בעלי לקות אינטלקטואלית עד למשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012) בעקבות שיתופם שלא כחוק של ספורטאים שאינם בעלי לקות במשלחת הספרדית לסידני.
עקב הצלחתה הרבה במשחקים, זכתה פטון בתואר "הספורטאית הפאראלימפית של השנה" באוסטרליה, ודיוקנה הונצח בבול דואר מיוחד שיצא לצורך האירוע.
הערות שוליים

↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 100 m Freestyle S14
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 200 m Freestyle S14
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Freestyle S14
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Butterfly S14
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Backstroke S14
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 200 m Medley SM14
↑  Sydney 2000 Paralympic Games Swimming Women's 50 m Breaststroke SB14
↑  Intellectual disability ban ends
↑  Paralympian of the Year, Jacqueline Freney celebrated by Australia Post
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2021120038  NLA: 49865984  Trove: 1501613  VIAF: 294847797   WorldCat (עם VIAF): 294847797
אנדריי פלשו

| --- | --- |
צילום משנת 2011
צילום משנת 2011
 לידה:  23 באוגוסט 1948 (בן 76) בוקרשט, הרפובליקה העממית הרומנית 
 מדינה:  רומניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הלאומית לאמנויות של בוקרשט 
 שפות היצירה:  רומנית, צרפתית, גרמנית, אנגלית 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת הומבולדט של ברלין (2002)  מדליית גתה (1999)  מדליית תיאודור הויס (2000)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פרייבורג  קצין בכיר בלגיון הכבוד  מפקד מסדר האמנויות והספרות 
 
אנדריי גבריאל פלשו (ברומנית: Andrei Gabriel Pleșu, נולד ב-23 באוגוסט 1948 בבוקרשט) הוא פילוסוף, מסאי, עיתונאי ומבקר ספרות ואמנות רומני. היה מעורב בחיים הפוליטיים וכיהן כשר התרבות (1991-1989) בממשלת פטרה רומאן ושר החוץ (1999-1997) של רומניה בממשלת ראדו וסילה ומאוחר יותר, בימי כהונתו של הנשיא טראיאן בססקו יועץ נשיאותי לענייני חוץ (2005-2004). פלשו מכהן כפרופסור לתולדות האמנות והפילוסופיה של הדת באוניברסיטת בוקרשט. הוא מייסד מכללת New Europe בבוקרשט ושל מגזין התרבות "Dilema Veche" (דילמה וקה - "הדילמה הישנה"). תחת פיקוחו נהפכה "ההוצאה לאור הפוליטית" בבוקרשט להוצאה לאור "הומניטס".
ביוגרפיה > ילדותו וצעירותו

אנדריי פלשו נולד בשנת 1948 בבוקרשט כבנם של ראדו פלשו, רופא מנתח, ושל זואֶה לבית רדולסקו. הוא בילה את רוב נעוריו בכפר. בשנת 1955 התחיל את לימודיו בבית ספר יסודי בסינאיה, למד אחר כך בשנים 1955–1957 בבית ספר כפרי בפרסקוב, בעמק נהויו שבמחוז בוזאו, מולדתו של המשורר וסילה ווייקולסקו. לעיתים קרובות חזר בחופשות לבלות בהרים.
פלשו סיים את בית הספר היסודי בבוקרשט בשנת 1959 ולמד בהמשך בתיכון ע"ש "ספירו הארט" בבוקרשט, במגמה ההומניתבו סיים כתלמיד מצטיין.
אחר כך בשנים 1966–1971 למד, גם כן בהצטיינות, תולדות האמנות באוניברסיטת בוקרשט וסיים תואר ראשון בשנת 1971. עבודתו לתואר הראשון BA, תחת הדרכתו של יון פרונזטי (1985-1918), דנה ב"ערכים הניסויים של הצורות" ושאבה השראה, בין השאר מציורי הנופים ההולנדים שבמוזיאון ברוקנטל שבסיביו. באותה שנה קיבל משרת חוקר במכון לתולדות האמנות של האקדמיה הרומנית. בשנת 1972 הוא התחתן עם קתרינל מריה לבית פטרוליאן, בתו של הגאולוג ניקולאיה פטרוליאן, חבר האקדמיה הרומנית, ומתרגמת של ספרים מן ההגות הקלאסית המודרנית (ולטר בנימין, חנה ארנדט, אריק רוברטסון דודס, אלסדייר מקינטאייר וכו'). כסטודנט התקבל למפלגת היחיד השלטת באותה תקופה ברומניה, המפלגה קומוניסטית. בדיוק באותן השנים אחרי תקופה של ליברליזציה מסוימת, התחיל מנהיג רומניה ניקולאה צ'אושסקו לכפות מחדש על עמו מדיניות של דוגמטיות ודיכוי תוך התבצרות בפני השפעות התרבות החופשית שבמערב, וזאת בשם ערכים פטריוטיים ופרולטריוניים מזויפים. במאי 1982 סולק פלשו מן המפלגה בגלל השתתפותו בחוג בית למדיטציה טרנסצנדנטלית, מלכודת שבוימה על ידי הבולשת נגד אינטלקטואלים שסר חינם בעיני המשטר.
מבחינה פוליטית פלשו הזדהה בסתר עם רעיונותיהם של אלכסיס דה טוקוויל ושל רמון ארון, שכתביהם הגיעו לידו. כסטודנט וכחוקר צעיר נהנה פלשו מקרבה למנטורים מלומדים ובעלי יושרה אינטלקטואלית כמו אאוג'ן סקילרו, שטפן נניצסקו ודן האוליקה ומחברותם של עמיתים בני דורו שכמוהו לא הלכו בתלם כמו גבריאל ליאיצ'אנו או יואן פטרו קוליאנו וושל הוגים בני הדורות המבוגרים יותר כמו פטרו קרציה, פטרו צוציה, דינו פילאט, אלכסנדרו פלאולוגו ואחרים.
ביוגרפיה > המשך לימודיו והתחלת הקריירה האקדמית

בשנים 1975–1977 קיבל פלשו מלגה מהקרן הגרמנית "אלכסנדר פון הומבולדט" שאיפשרה לו השתלמות בבון ובהיידלברג. ב-1978–1982 יחד עם גבריאל ליאיצ'אנו השתתף פלשו בהרצאות הבלתי פורמליות והחצי-מחתרתיות של הפילוסוף קונסטנטין נויקה בפלטיניש. ב-1980 סיים באוניברסיטת בוקרשט את עבודת הדוקטורט שלו בתולדות האמנות בנושא "חוש הטבע בתרבות האירופית" והתמנה למרצה זוטר בפקולטה לאמנות באוניברסיטת בוקרשט. הוא לימד היסטוריה ובקורת האמנות המודרנית הרומנית. אך בשנת 1982, עקב "פרשת המדיטציה הטרנסצדנטלית", נאסר עליו ללמד שוב באוניברסיטה ונאלץ לעבוד כיועץ באיגוד האמנים. בשנים 1983–1984 התאפשר לו שוב לצאת ללימודים בגרמניה בעזרת מלגה נוספת של קרן הומבולדט. על אף הקשיים לא התכוון לערוק למערב ובשובו לרומניה מצא עבודה במכון להיסטוריה של האמנות.
באפריל 1989 עקב תמיכתו במשורר הדיסידנט מירצ'ה דינסקו פוטר פלשו מהמכון להיסטוריה של האמנות. הוא "הוגלה" בכפר טסקאן, באזור ברשט-טזלאו, במחוז בקאו ונאסר עליו לפרסם.
ביוגרפיה > אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי

אחרי המהפכה הרומנית (1989) נמנה פלשו עם מייסדי "מכללת אירופה החדשה", מכון בין-תחומי ללימודים מתקדמים הממוקם בבניין משותף עם שגרירות שווייץ בבוקרשט ועמד בראשו החל משנת 1994. הוא היה גם אחד ממקימי המגזין לתרבות "דילמה" (הקושיה), בימינו "דילמה וקה" (Dilema veche - הקושיה הישנה) אותו ניהל אחרי 1993.
בשנים 1991–1997 כיהן כפרופסור להיסטוריה של האמנות באקדמיה לאמנויות בבוקרשט וכפרופסור לפילוסופיה של הדת בפקולטה לפילוסופיה באוניברסיטת בוקרשט. באותו זמן ניהל פעילות ספרותית ועיתונאית ענפה.
ביוגרפיה > אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי > שר התרבות

בשנים 1989–1991 כיהן פלשו כשר התרבות הראשון של רומניה הפוסט-קומוניסטית.
בעת כהונתו דאג להפיכת "ההוצאה לאור הפוליטית" (Editura politică) להוצאה לאור "הומניטס" (Humanitas) ומינה בראשה את ידידו ושותפו הרעיוני גבריאל ליאיצ'אנו. כמו כן בזמנו נהפך "המוזיאון לתולדות המפלגה הקומוניסטית" ל"מוזיאון האיכר הרומני" ומינה בראשו את האמן הוריה ברניה.
ב-1997–1999 כיהן כשר החוץ של רומניה. ב-2000–2004 פלשו היה חבר במועצה הלאומית לחקר ארכיוני הסקוריטטה (הבולשת הקומוניסטית). בסופו של דבר התפטר מתפקיד זה כמחאה נגד הלחצים הפוליטיים שהופעלו על המועצה, למשל טיהורו של המשורר והפוליטיקאי הלאומני קיצוני קורנליו ואדים טודור
ביוגרפיה > אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי > שר החוץ ויועץ ליחסי חוץ

אחרי בחירתו בשנת 2004 של טראיאן בססקו לנשיא רומניה היה פלשו תקופה קצרה יועץ נשיאותי ליחסי חוץ, עד יוני 2005, אז התפטר בעילה של בעיות בריאות.
חיים פרטיים

פלשו נשוי לקתרינל-מריה ("מרי") פטרוליאן ויש להם שני בנים: מאתיי ומיכאי.
פרסים ואותות הוקרה

1980 - הפרס לבקורת אמנות של איגוד האמנים הפלסטיים הרומנים
1980 - פרס למסה של איגוד הסופרים של בוקרשט
1990 - אות מסדר האמנויות והספרות של צרפת בדרגת מפקד
1991 - פרס המגזין "אתנאו" בבקאו
1993 - פרס המגזין "פלאקרה" בבוקרשט
1993 - פרס "אירופה החדשה" לחינוך גבוה ומחקר
1994 - הפרס למסה של איגוד הסופרים של בוקרשט
1994 - הפרס לספר השנה ("שפת הציפורים") בקלוז'-נפוקה
1995 - פרס המסה הטובה ביותר מטעם איגוד הסופרים מרפובליקת מולדובה
1996 - פרס האקדמיה הברנדנבורגית
1996 - פרס המגזין "קובנטול"
1996 - הפרס לבקורת ולמסה של איגוד הסופרים של בוקרשט (על "דמויות ומסיכות של המעבר")
1996 - פרס איגוד הסופרים המקצועיים של רומניה על ספר השנה (דמויות ומסיכות של המעבר)
1998 - הצלב הגדול של מסדר השמש של פרו
1999 - פרס קורווינוס של אקדמיית המדעים ההונגרית ושל מכון אירופה
1999 - עיטור לגיון הכבוד של צרפת בדרגת קצין בכיר (grand officier)
1999 - מדליית גתה, מטעם מכון גתה בוויימאר
דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת "אלברט לודוויג" בפרייבורג (2000) ושל אוניברסיטת אלכסנדר הומבולדט בברלין (2001).
1999 - פרס כתב העת "פריוויריה" ("המבט") והפרס של הקבוצה לדו-שיח חברתי
2000 - עיטור המסדר הלאומי "שירות נאמן" בדרגת צלב גדול
2000 - פרס "תאודור הויס"
2000 - פרס "קונסטנטין יירצ'ק" - מטעם חברת "דרום מזרח אירופה" במינכן שבגרמניה
2000 - עיטור המסדר הלאומי "צלב הדרום" (Cruzeiro do Sul) מטעם נשיא ברזיל
2002 - פרס "מיטלאירופה" מטעם המכון למרחב הדנובה ומרכז אירופה, וינה
2002 - פרס יוזף בך, מטעם קרן אלפרד טפפר בהמבורג
2003 - פרס איגוד המו"לים ברומניה - קטגוריה "הצלחת השנה"- על הספר "על מלאכים"
2003 - פרס איגוד הסופרים המקצועיים ברומניה (ASPRO) על הספר "על מלאכים"
כתביו > שפורסמו ברומניה

1974 - Călătorie în lumea formelor (מסע אל עלום הצורות) עם מבוא מאת יון פרונזטי
1980 - Pitoresc și melancolie: o analiză a sentimentului naturii în cultura europeană
(ציוריות ומלנכוליה: ניתוח חוש הטבע בתרבות האירופית)
1981 - Francesco Guardi - ספר על פרנצ'סקו גוארדי
1986 - Ochiul și lucrurile (העין והעצמים)
1988 - Minima moralia (elemente pentru o etică a intervalului (מינימה מורליה - יסודות לאתיקה של האינטרוול)
1991 - Dialoguri de seară (שיחות ערב)
1993 - Jurnalul de la Tescani (היומן מטסקאן)
1994 - Limba păsărilor (שפת הצפורים)
1996 - Chipuri și măști ale tranziției (דמויות ומסיכות של המעבר)
2002 - עם פטרה רומאן ואלנה שטפוי, Transformări, inerții, dezordini. 22 de luni după 22 decembrie 1989 (תמורות, אינרציות, אי-סדרים. 22 חדשים אחרי 22 בדצמבר 1989)
2005 - Despre îngeri (על מלאכים)
2004 - Obscenitatea publică (התועבה הציבורית)
2005 - Comèdii la porțile Orientului (מעשי לצון בשערי המזרח) (קובץ מאמרים סטיריים)
2006 - Despre bucurie în Est și în Vest și alte eseuri (על שמחה במזרח ובמערב ומסות אחרות)
2007 - בשותפות - Sensuri metafizice ale crucii
2010 - Note, stări, zile (1968 - 2009) (רישומים, מצבים, ימים)
2011 - Despre frumusețea uitată a vieții (על היופי הנשכח של החיים) (קובץ מסות מן העיתונים "דילמה וקה" ו"אדוורול")
2011 - Față către față. Întâlniri și portrete (פנים מול פנים. מפגשים ודיוקנאות)
2012 - Parabolele lui Iisus: adevărul ca poveste (הפרבולות של ישו: האמת כסיפור)
2013 - Din vorbă-n vorbă (מדבר לדבר)
2016 - Neliniști vechi și noi (חרדות ישנות וחדשות)
כתביו > שפורסמו בחו"ל

1973 - Corot (קורו) באנגלית
1990 - Éthique de Robinson (האתיקה של רובינסון)
2004 - Die Toleranz und das Intolerable (הסבלנות והבלתי נסבל)
כתביו > השתתף בספרים הכתובים בשותפות

1991 - Dialoguri de seară (שיחות ערב) עם ליאיצ'אנו, קונסטנטין גלריו דומיטרסקו
1993 - מאמרים ב-Indreptar-dictionar de politologie (מדריך-מילון לפוליטולוגיה) מאת סילביו ברוקאן
1993 - מאמרים ב-Reinventând Europa - (להמציא את אירופה מחדש) ראיון איתו על ידי רוקסנה סורסקו
2002 - Transformări, inerții, dezordini: 22 de luni după 22 decembrie 1989. - פלשו ופטר רומאן בשיחה עם אלנה שטפוי
2003 - Pe viu despre Părinții Bisericii בשידור חי על אבות הכנסייה - בעריכת כריסטאין בדליצה
2007 - Sensuri metafizice ale crucii: extrase din seminarul în jurul cărții lui René Guénon "Simbolismul crucii" (משמעויות מטאפיזיות של הצלב: קטעים מן הסמינר על ספרו של רנה גנון
2007 - Colegiul "Noua Europa"
Cartea cu bunici (ספר עם סבים) בעריכת מריוס קיבו
2014 - 'O idee care ne sucește mințile' (רעיון המסובב את דעתנו)
2015 - Şi eu am trăit în comunism (גם אני חייתי בתקופה הקומוניסטית)
(מתאמת: יואנה פרבולסקו)
2016 - Bucureştiul meu (בוקרשט שלי)
2017 - Iubirea din oglindă (האהבה שבראי - על מין וזהות) מתאמת: טטיאנה ניקולסקו)
2017 - Cum să fii fericit în România (איך להיות מאושר ברומניה) (מתאמת:אואנה ברנה)
כתביו > ספרי אודיו

2003 - יחד עם גבריאל ליאיצ'אנו - Noica
2006 - Sub semnul depărtării: corespondența Constantin Noica - Sanda Stolojan (בסימן המרחק: ההתכתבות קונסטנטין נויקה - סנדה סטולוז'אן) עם מבוא מאת מאטיי קזאקו
Craii de Curtea-Veche מאת מאטיי קאראג'אלה, הוא בקיר והיא קטינה- שירי ג'ורג'ה טופרצ'אנו;O noapte plouă-n cinstea mea... O noapte plouă-n cinstea ei...
(לילה מוריד גשם לכבודי... לילה מוריד גשם לכבודה) - שירי יון מינולסקו ;Plugarul și moartea
(החרש והמוות - מאת יוהנס פון טפל)
2015 - אנתולוגיית "הומניטס" 25 שנים - טקסטים מאת אנה בלנדיאנה
לוצ'יאן בויה, מירצ'ה קרטרסקו, אנדריי קורניה, ניאגו ג'ובארה, גבריאל ליאיצ'אנו, דן ק. מיכיילסקו, ראדו פרסקיבסקו, הוריה רומן פטפייביץ', יואנה פרבולסקו, אנדריי פלשו.
2008 - Înapoi la argument: Horia-Roman Patapievici în dialog cu Andrei Pleșu בחזרה לטיעון: הוריה-רומן פטפייביץ' בשיחה עם אנדריי פלשו
2009 - Minima moralia
2011 - גבריאל ליאיצ'אנו - 50 דקות עם אנדריי פלשו
2012 - Despre frumusețea uitată a vieții
הערות שוליים

↑  2009 Mihai Neamțu עמ' 20-21
1 2  Mihai Neamțu 2009 עמ' 21
↑  F.Dobre,E.Neagoe-Pleșa, L.Pleșa 2006 p. 561
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278582305171  PLWABN: 9810600845505606  BIBSYS: 66001  BnF: cb12021685z (data)  CiNii: DA16730002  GND: 122017641  ISNI: 0000 0001 0892 7028  LCCN: n80135257  MusicBrainz: f01fadfa-1a9c-4e44-8bd4-cec64b8c6e26  NKC: jn19990006595  NLG: 91287  NSK: 000445463  NTA: 085892181  RERO: 02-A003699824  SUDOC: 028366778  VcBA: 495/380986  VIAF: 44311613   WorldCat (עם VIAF): 44311613
בת'אני הול-לונג

בת'אני א. הול-לונג (באנגלית: Bethany A. Hall-Long; נולדה ב-12 בנובמבר 1963) היא פוליטיקאית אמריקאית שכיהנה כמושלת דלאוור ה-75 למשך שבועיים בחודש ינואר 2025. הול-לונג, חברת המפלגה הדמוקרטית, כיהנה כסגנית מושל דלאוור בין השנים 2017–2025 תחת המושל ג'ון קרני. בינואר 2025, בעקבות התפטרותו של קרני מתפקיד המושל לאחר שנבחר לראש עיריית וילמינגטון, התמנתה הול-לונג למושלת המדינה עד להשבעתו של מאט מייר, שנבחר כהלכה להחליף את קרני בבחירות הכלליות. טרם כהונתה כסגנית המושל הייתה חברת הסנאט של דלאוור (2016-2008) ובית הנבחרים של דלאוור (2008-2002).
ביוגרפיה

בתא'ני הול-לונג נולדה ב-12 בנובמבר 1963 במחוז סאסקס שבדלאוור. היא קרובת משפחתו של דייוויד הול, המושל ה-15 של דלאוור. הול-לונג גדלה בחווה עם שני אחיה הגדולים ולמדה בבית הספר התיכון אינדיאן ריבר. היא השלימה לימודי תואר ראשון בסיעוד באוניברסיטת תומאס ג'פרסון, תואר שני ברפואה מאוניברסיטת הרפואה של קרוליינה הדרומית, ותואר דוקטור במדיניות בריאות וניהול סיעודי באוניברסיטת ג'ורג' מייסון.
את הקריירה האקדמית שלה החלה כמרצה באוניברסיטת ג'ורג' מייסון, ולאחר מכן עברה לאוניברסיטת דלאוור, שם היא משמשת כפרופסור לסיעוד.
בבחירות 2016 נבחרה הול-לונג לסגנית מושל דלאוור ונכנסה לתפקיד ב-17 בינואר 2017. במהלך כהונתה יזמה את הקמת הקונסורציום לבריאות התנהגותית ביוני 2017, אותו היא מנהלת. תפקידו של הקונסורציום הוא לפתח תוכניות לטווח קצר וארוך להתמודדות עם התמכרות ונושאי בריאות הנפש בדלאוור. בשנת 2018, שיתף הקונסורציום פעולה עם Pew" Charitable Trusts" כדי להרחיב את הגישה לטיפול באופיואידים. ביוני 2022 פעלה הול-לונג עם חברת הסנאט המדינתי שרה מקברייד וחברת בית הנבחרים של דלאוור מליסה מינור-בראון להשגת מימון בסך 3.2 מיליון דולר אמריקאי ממשרד הבריאות והשירותים החברתיים של דלאוור להקמת מתקן הטיפול הראשון עבור נשים הרות והורים הסובלים מהתמכרות לאופיואידים.
היא נבחרה מחדש בבחירות 2020 לאחר שגברה על מועמדת המפלגה הרפובליקנית דונייל הול. בין השנים 2020 ל-2021 כיהנה הול-לונג כיושבת ראש איגוד סגני המושלים הלאומי.
באפריל 2024 הודיעה הול-לונג על מועמדותה לתפקיד מושלת דלאוור, והצטרפה למערכת הבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית לצד נציב מחוז ניו קאסל מאט מייר ומזכיר מחלקת משאבי הטבע והבקרה הסביבתית לשעבר קולין א'מארה. במהלך הפריימריז התעוררה מחלוקת כאשר התברר כי העבירה לבעלה, דיינה הול, למעלה מ-200 אלף דולר בתשלומים שלא דווחו מעולם. בעקבות הפרשה תיקנה הול-לונג שבע שנות דיווחים כספיים של מטה הבחירות שלה. מייר זכה בפריימריז והמשיך לנצח בבחירות הכלליות.
חרף כישלונה בבחירות לתפקיד המושל, הושבעה הול-לונג למושלת ה-75 של דלאוור ב-7 בינואר 2025, כאשר המושל המכהן ג'ון קרני התפטר טרם סיום כהונתו כדי להתמנות לראש עיריית וילמינגטון. כהונתה ארכה כשבועיים בלבד עד להשבעתו של מאט מייר.
הערות שוליים

↑  Delaware Lt. Gov. Hall-Long recognized for support of female leaders, באתר Delaware State News‏, 5 באוגוסט 2022 (באנגלית)
↑  אמנדה פרייס, Delaware Lt. Gov. Bethany Hall-Long files candidacy for governor, the 3rd Democrat to file, באתר Delaware News Journal‏, 17 באפריל 2024 (באנגלית)
↑  כריס באריש, Suspicious payments and dirty tricks: Will husband’s controversies impact Lt. Gov. Bethany Hall-Long’s bid for governor?, באתר WHYY‏, 21 בדצמבר 2023 (באנגלית)
↑  אוליביה מונטס, Bethany Hall-Long sworn in as Delaware's 75th governor after John Carney resigns, באתר Delaware News Journal‏, 7 בינואר 2025 (באנגלית)
אריאל פורת

| --- | --- |

 לידה:  1 בנובמבר 1956 (בן 68) ישראל תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  דין 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  בית הספר למשפט של ייל 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת שיקגו 
 פרסים והוקרה:  האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים  פרס מפעל חיים של האגודה האירופאית למשפט וכלכלה (2020)  פרס א.מ.ת. (2014)  פרס חשין (2010) 
 הערות:  נשיא אוניברסיטת תל אביב
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 מחקרים בדיני נזיקין, דיני חוזים וניתוח כלכלי של המשפט
 
אריאל פורת (נולד ב-1 בנובמבר 1956) הוא נשיאה התשיעי של אוניברסיטת תל אביב. מכהן כפרופסור מן המניין למשפטים, מופקד הקתדרה למשפט פרטי ע"ש אלן פוהר וכחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים. לשעבר דקאן הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב ופרופסור אורח קבוע באוניברסיטת שיקגו. חתן פרס א.מ.ת, פרס חשין ופרס צלטנר למשפטים, וחתן פרס למפעל חיים של האגודה האירופאית למשפט וכלכלה.