stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוי אורביסון

| --- | --- |

רוי אורביסון
 לידה:  23 באפריל 1936 ורנון, ארצות הברית 
 פטירה:  6 בדצמבר 1988 (בגיל 52) נאשוויל, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות ווסטווד וילג' 
 מוקד פעילות:  ורנון, טקסס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1949–1988 (כ־39 שנים)
 מקום לימודים:  אוניברסיטת צפון טקסס, Paxon School for Advanced Studies 
 סוגה:  רוקנרול
 סוג קול:  בריטנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  Monument, MGM, Mercury
 בן או בת זוג:  Barbara Orbison (25 במרץ 1969–6 בדצמבר 1988) 
 צאצאים:  Roy Orbison Jr., Alex Orbison 
 מספר צאצאים:  5 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1998)  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1987)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.royorbison.com
 פרופיל ב-IMDb
 
Ride Away סינגל שהוציא אורביסון בשנת 1965
רוי קלטון אורביסון (באנגלית: Roy Kelton Orbison‏; 23 באפריל 1936 – 6 בדצמבר 1988), אשר נודע בכינויו The Big O, היה זמר ופזמונאי אמריקאי רב השפעה וחלוץ בתחום הרוק אנד רול. רוי אורביסון שר והקליט במשך יותר מארבעה עשורים. כבר באמצע שנות ה-60 היה אורביסון מוכר בעולם כזמר בלדות על אהבות אבודות וכמחבר פזמונים קצביים ומתקדמים. משקפיו הכהים, המסתירים תמיד את עיניו, וקולו הגברי הגבוה הפכו לחלק מדמותו. בין להיטיו נודעו במיוחד: "Only the Lonely", "In Dreams", ‏"Oh, Pretty Woman"‏, "Crying", "Running Scared", "You Got It".
בשנת 1987 התקבל אורביסון להיכל התהילה של הרוק אנד רול ובשנת 1989, לאחר מותו, התקבל להיכל התהילה של האקדמיה הלאומית האמריקאית למוזיקה ומחברי פזמונים עממיים.
דורג במקום ה-37 ברשימת "100 האמנים הגדולים בכל הזמנים" של ה"רולינג סטון".
תולדות חייו > התחלות

אורביסון נולד בעיר ורנון שבטקסס והיה בנם השני של נאדין ואורבי לי. בשנת 1943 נדד כילד עם משפחתו, תחילה לעיר פורט וורת' ומשם לעיר וינק, בשל עבודתם של הוריו.
בשנת 1949, כאשר היה בן 13, הוא ארגן את תזמורתו הראשונה, The Wink Westerners וכאשר לא היה עסוק בהופעות עם התזמורת, בילה את זמנו בנגינה בגיטרה ובכתיבת פזמונים. התזמורת שהקים הופיעה בכל שבוע ב-KERB, תחנת רדיו מקומית בעיר קרמיט בטקסס. אורביסון סיים את לימודיו בתיכון בעיר וינק בשנת 1954. הוא למד במשך שנה אחת במכללת מדינת צפון טקסס, ומשם עבר למכללה אודנסה כדי ללמוד היסטוריה ואנגלית. תזמורתו נחלה הצלחה מקומית בתחנות הטלוויזיה האזוריות. הזמר ג'וני קאש, אשר הופיע עימם באחת מהופעותיהם, הציע כי יצרו קשר עם המפיק סם פיליפס מחברת סאן רקורדס, שם הפיק את תקליטיו. פיליפס דחה את פניתם ורק לאחר שהקליטו באולפן הקלטות אחר ניאות לצרפם לרשימת האמנים בחברתו. בחודש מרץ 1956 עזב אורביסון את לימודיו במכללה. הוא שינה את שמה של תזמורתו ל"מלכי הנוער" (The Teen Kings) והחליט לנסות ולהצליח כמוזיקאי בחברת Sun Records.
סם פיליפס, שהפיק תקליטים עבור ג'רי לי לואיס, קארל פרקינס, ג'וני קאש ואלביס פרסלי, הפיק והקליט אף רבים משיריו המוקדמים של אורביסון. הצלחתו המסחרית הראשונה של אורביסון הייתה ביוני 1956 עם השיר Ooby Dooby אשר נכתב על ידי חבריו ללימודים במכללה. האחים אברלי (Everly Brothers) הקליטו את שירו Caludette, על שם אשתו הראשונה, כצד ב' בסינגל שבו הופיע להיטם All I Have to Do Is Dream. עם זאת, הסגנון המוזיקלי של האמנים שאותם הפיק סם פיליפס - בלוז ורוקבילי - לא הביאו לאורביסון את ההצלחה לה ייחל ובשלב זה, נראה היה שהקריירה המוזיקלית שלו הסתיימה. לזמן מה הוא התפרנס כפזמונאי בעיר נשוויל בטנסי ואז הוחתם על חוזה עבודה עם חברת התקליטים תקליטי RCA, אבל עם סיום חוזה עבודתו הפנה אותו צ'ט אטקינס לפרד פוסטר, בעלי חברת התקליטים מוניומנט.
תולדות חייו > טעויות נפוצות

שתי אמונות חסרות בסיס על אורביסון ממשיכות למצוא להן אחיזה: האחת, כי היה לבקן והשנייה, כי הרכיב משקפיים כהים כיוון שהיה עיוור, או כמעט עיוור. אורביסון הרכיב משקפיים מפאת קוצר ראייה, ולא סבל מעיוורון. חבישת משקפי שמש כהים, אשר היו לסימנו המסחרי ולהצהרה אופנתית, החלה בדרך מקרה. באחת מהופעותיו היה על אורביסון לעלות לבמה, אלא שהוא שכח את משקפי הראייה שלו במטוס. כיוון שלא ראה היטב ללא משקפי ראייה, השתמש בזוג המשקפיים היחיד שהיה ברשותו, משקפי שמש אופטיים. מאז אותה הופעה המשיך להרכיב את משקפיו הכהים במהלך כל מסע הופעותיו עם הביטלס בארצות הברית, ובהמשך דרכו כזמר.
תולדות חייו > הצלחה מחודשת בשנות ה-80

בשנת 1981 זכה אורביסון יחד עם אמיליו הריס בפרס גראמי בקטגוריית ביצוע הקאנטרי הטוב ביותר לצמד או קבוצה קולית, לשירם That Lovin' You Feelin' Again. בשנת 1985 הקליט אורביסון את השיר Wild Hearts לסרט Insignificance. ב-1986 נכלל שירו In Dreams בסרטו של דייוויד לינץ' Blue Velvet, דבר שסייע רבות בהחזרת אורביסון לתודעת הציבור. ב-1987 התקבל אורביסון להיכל התהילה של הרוקנרול. נאום קבלתו להיכל נישא על ידי ברוס ספרינגסטין. לאחר שחתם על חוזה הקלטות חדש בחברת וירג'ין, הראשון מזה עשר שנים, הקליט בשנת 1987 גרסה חדשה ללהיטו Crying משנת 1961, בדואט עם הזמרת K.D. Lang, אשר נכלל בפסקול של הסרט Hiding Out. השיר אף זכה בפרס גראמי.
בשנת 1988 הופיע אורביסון בסרט הטלוויזיה בשחור-לבן בגרסת סינמקס בשם "אורביסון וחברים, לילה שחור-לבן". בסרט הופיעו עם אורביסון כמה מן המוזיקאים הבולטים בארצות הברית. זמן קצר אחר כך חבר אורביסון לבוב דילן, ג'ורג' האריסון, ג'ף לין וטום פטי בלהקת טרבלינג וילבוריס, שזכתה להערכת המבקרים ולהצלחה מסחרית משמעותית. הוא הקליט אלבום יחיד בשם Mystery Girl. ימים ספורים לפני מותו, ב-19 נובמבר 1988, שר אורביסון את להיטו You Got It, לראשונה בפני קהל (בדיעבד זו גם הייתה הפעם האחרונה והיחידה) בפסטיבל המוזיקה באנטוורפן בבלגיה. ההופעה שהייתה בדיעבד הופעתו האחרונה הייתה ב-4 דצמבר 1988 ב-"The front row Theater" שנמצא ב-highland heights באוהיו בארצות הברית, יומיים בלבד לפני מותו הפתאומי מהתקף לב קטלני, ב-6 דצמבר 1988, כשהיה כמעט בן 53.
תולדות חייו > מותו

אורביסון היה מעשן רוב ימי חייו. הוא עבר ניתוח מעקפים בליבו בחודש ינואר 1978. ב-6 בדצמבר 1988, בגיל 52, לקה אורביסון בהתקף לב קטלני, בזמן ביקור אצל אימו בפרבר של נאשוויל בטנסי. לבקשת אשתו הוא נקבר בווסטווד שבקליפורניה, בעוד שאשתו הראשונה ושני בניו קבורים בנאשוויל שבטנסי.
אלבומו האחרון Mystery Girl ושירו You Got It הפכו ללהיטים לאחר מותו ונחשבים ליצירותיו הטובות ביותר מאז שנות ה-60. לאחר מותו אף זכה בפרס גראמי לשנת 1991, בקטגוריית הביצוע הטוב ביותר לזמר פופ. בשנת 1992 יצאו שיריו I Drove All Night של סינדי לאופר, וכן Heartbreak Radio באלבום בשם King of Heart.
מורשתו

אורביסון ייזכר בעיקר בזכות בלדות האהבה האבודה אותן שר ובקהילת המוזיקאים הוא זכה להערכה בזכות יכולותיו בכתיבת פזמונים. מפיק התקליטים דון ואס אמר על כישורי הכתיבה של אורביסון: "הוא סותר את כללי הקומפוזיציה המודרנית". מחבר הפזמונים ברני טאופין, אשר כתב רבים משיריו של אלטון ג'ון, התייחס לאורביסון כאל מי שהקדים את זמנו. המנעד הקולי של אורביסון (3 אוקטבות) היה מרשים ביותר, שיריו היו מתקדמים לזמנו במנגינתם ובקצבם ותוכנם מורכב. שלושה משיריו נכנסו להיכל התהילה של פרסי גראמי בשנת 2004. המגזין רולינג סטון כלל 4 משיריו ברשימת "500 השירים הגדולים בכל הזמנים".
בהופיעו על במת לאס וגאס, בשנת 1976, קרא אלביס פרסלי לאורביסון "הזמר הגדול בעולם". בארי גיב מלהקת הבי ג'יז קרא לו "קול האלוהים". בוב דילן כתב עליו: "אורביסון... חצה סגנונות. הוא שר את שיריו בשלוש או ארבע אוקטבות, דבר שעושה לך חשק לנהוג את מכוניתך מעבר לצוק. הוא שר כמו פושע מקצועי... קולו היה יכול להעיר את המתים, תמיד משאיר אותך ממלמל 'אני לא מאמין'. בשיריו היו שירים בתוך השירים. אורביסון היה רציני להחריד – לא נער פרחח. שום דבר דומה לו לא שודר ברדיו."
טריוויה

הדמות "דוקטור אוקטופוס" בסיפור ספיידרמן אמורה להיות מבוססת על דמותו של אורביסון, במיוחד משקפיו העבים וליקויי הראייה הרבים.
אורביסון היה חובב טיסנאות רדיו. הוא עסק רבות בבניית דגמים ובהטסתם.
הדמות רוי קופה בסופר מריו-3 נקראת על שם רוי אורביסון.
להקת ואן היילן ביצעה גרסת כיסוי לשירו של אורביסון Oh, Pretty Woman.
יהודה גלעד

הרב יהודה אריה גלעד (נולד בי"ב באלול תשט"ו, 30 באוגוסט 1955) הוא ראש ישיבת מעלה גלבוע ורב קיבוץ לביא. כיהן כחבר הכנסת מטעם העבודה-מימד בכנסת ה-15.
ביוגרפיה

נולד בברזיל לרב שמואל פנחס גלברד (מחבר הספר "לפשוטו של רש"י") ועלה לישראל בגיל 7. למד בישיבת היישוב החדש, בישיבת "מרכז הרב" ובישיבת "הר עציון". שירת בצבא במסגרת מסלול ההסדר, בתפקיד שריונר, ולאחר מכן בקבע כרב צבאי חטיבתי. הוסמך לרבנות על ידי הרבנות הראשית בגיל 25, וסיים לימודי הוראה במכללת הרצוג. משמש כרב קיבוץ לביא מאז שנת ה'תשמ"ב. בשנים 1990–1992 היה שליח הסוכנות היהודית ובני עקיבא בלונדון. ריכז פרויקטים שונים של עמותת גשר לקירוב בין בני נוער חילונים ודתיים והיה ממנסחי אמנת כנרת.
בשנת 1993 הקים את ישיבת מעלה גלבוע ביחד עם הרב שמואל ריינר, ושנה לאחר מכן הצטרף אליהם הרב דוד ביגמן. מאז ועד היום שלושתם מכהנים כראשי הישיבה.
בשנת 2000 נבחר ליושב-ראש מזכירות תנועת מימד.
ב-5 ביוני 2002 פרש חבר הכנסת מקסים לוי מן הכנסת, ובמקומו נכנס הרב גלעד. בכנסת היה גלעד חבר בוועדת החינוך, התרבות והספורט ובוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
בדצמבר 2002 פרש הרב גלעד מתנועת מימד בעקבות החלטת מועצת המפלגה להמשיך את הברית המשותפת עם מפלגת העבודה ולהצטרף לרשימה מאוחדת לקראת הבחירות לכנסת. לדעת הרב גלעד, החבירה לעבודה מנעה ממימד להפוך לתחליף אמיתי למפד"ל עבור רוב הציבור הדתי-לאומי ודחקה אותה לצד השמאלי של המפה הפוליטית.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הצטרף לתנועת תפנית של עוזי דיין והוצב במקום השלישי ברשימתה. המפלגה לא עברה את אחוז החסימה ולא נכנסה לכנסת.
לאחר פרישתו מהחיים הפוליטיים המשיך הרב גלעד בפעילות ציבורית בתחומי דת ומדינה, חברה ואתיקה. בין השאר הוא פעיל בתחום הגיור, בדגש על גיורם של אזרחים ישראלים שעלו לארץ מכוח חוק השבות, אך אינם יהודים על פי ההלכה. הוא משמש כדיין בבית הדין של רשת גיור כהלכה במעלה גלבוע, ופועל לקידום מהלכים נוספים בתחום. בין היתר, חתם על מכתב תמיכה במתווה הגיור של השר מתן כהנא. כמו כן הרב גלעד חבר במועצה הציבורית של עמותת ינשו"ף, הפועלת להגברת השקיפות והפיקוח על ייצוא הנשק והתעשיות הביטחוניות ממדינת ישראל.
הרב גלעד הוא חתנו של הרב יהודה עמיטל ודודו של העיתונאי אלישיב רייכנר.
משנתו ודרכו

הרב גלעד ממשיך את הקו הרעיוני של רבו, הרב יהודה עמיטל, הרואה חשיבות גדולה במדינת ישראל ובמוסדותיה, ומצר על הכיוון שאליו הולכת הציונות הדתית. הוא מצר על כך, שהציונות הדתית, לדעתו, מזניחה את העיסוק בנושאים חברתיים, ומקצינה את עמדותיה הדתיות וההלכתיות. כרבו, הוא גם מצר על הכיוון אליו נלקחה תורתו של הרב קוק, כאילו זו מתעסקת רק בחשיבות שלמותה של ארץ ישראל.
בישיבה, מעביר הרב גלעד שיעורים שבועיים בחסידות, בפרשת השבוע ובתורת הרב קוק, וכן שיעור שבועי על "נושאים אקטואליים בהלכה".
בקיבוצו, לביא, מעביר הרב גלעד מדי שבת שיעור מרכזי בבית המדרש.
מספריו

את קֹלךָ שמעתי: שיח אלוהים ואדם בספר בראשית, עיונים בדרך הפשט ומדרשו, הוצאת ישיבת מעלה גלבוע, תשע"ג 2012 (מהדורה שנייה תשע"ה 2014)
הערות שוליים

↑  גיא עזרא, ‏עוד 3 רבנים סרוגים הודיעו על תמיכה במתווה הגיור, באתר "סרוגים", 10 בינואר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007289312805171  BnF: cb166886635 (data)  ISNI: 0000 0000 4093 5506  VIAF: 38768966   WorldCat (עם VIAF): 38768966
אליזבת בארט בראונינג

| --- | --- |

 לידה:  6 במרץ 1806? דרהאם, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד בריטניה 
 פטירה:  29 ביוני 1861 (בגיל 55) פירנצה, ממלכת איטליה ממלכת איטליה 
 שם לידה:  Elizabeth Moulton-Barrett 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  English Cemetery, Florence 
 תקופת הפעילות:  1839–1845 (כ־6 שנים) 
 בן או בת זוג:  רוברט בראונינג (13 בספטמבר 1846–29 ביוני 1861) 
 
אליזבת בארט בראונינג (מולטון) (באנגלית: (Elizabeth Barrett Browning (Moulton)‏; 6 במרץ 1806 - 29 ביוני 1861) הייתה אחת מהמשוררות הרומנטיות הבולטות באנגליה ובארצות הברית של התקופה הוויקטוריאנית.
המשוררת, שהצטיינה בכתיבה פורייה, ידועה הן בזכות המקום שתפסה בשירה האנגלית, והן בזכות קורות חייה, שבמרכזם עמדה מערכת היחסים הרומנטית בינה ובין מי שהפך מאוחר יותר להיות בעלה, המשורר רוברט בראונינג, שהיה צעיר ממנה בשש שנים. מערכת יחסים זו הצמיחה את מחזור הסונטות המעולה: "סונטות מן הפורטוגזית".
בארט-בראונינג זכתה להצלחה גדולה כבר בחייה, והשפעתה על המשוררים הידועים, אדגר אלן פו ואמילי דיקנסון, הייתה גדולה.
קורות חיים

בארט בראונינג נולדה ליד דרהאם שבאנגליה. אמה הייתה מרי גרהאם-קלרק, ממשפחה עשירה מניוקאסל, שנישאה לאדוארד (מולטון) בארט בשנת 1805. למשפחתה היו מטעי סוכר נרחבים בג'מייקה מאז שנת 1655.
אליזבת הייתה הבכורה מבין שנים עשר הילדים שבמשפחתה. היא קיבלה חינוך פרטי בביתה והחלה לכתוב שירה בגיל 4. כשהייתה בת 14 התפרסם אפוס ארוך שחיברה כשנה קודם לכן: "קרב מרתון". אמה אספה את שיריה מגיל הילדות והנעורים, ובכך יצרה את אחד האוספים הגדולים ביותר של יצירות נעורים השייכות לסופר כלשהו בבריטניה. ילדותה עברה עליה באושר, אך בגיל 15 היא לקתה כנראה במחלה שתקפה את עמוד השדרה, וסבלה כל חייה מכאבים כתוצאה מהמחלה.
בשנת 1832 עברה המשפחה לדבון, ומאוחר יותר ללונדון. בארט בראונינג החלה לתרום מיצירותיה לכתבי עת שונים, ובשנת 1838 היא פרסמה את אוסף השירים הראשון שלה. עקב מחלתה ומותו של אחיה בטביעה, פיתחה חרדה מפגישה עם זרים ובילתה שלוש שנים בטורקי, דבון. ב-1844 היא פרסמה את אוסף השירים השני שלה. בין השנים 1841 עד 1844 הרבתה אליזבת לכתוב שירה ועסקה רבות גם בהתכתבויות עם אנשים שונים, גם אם לא הרבתה להיפגש איתם. היא הייתה ספונה בחדרה שבקומה השנייה, אך הפריון הספרותי שלה הביא לה הצלחה מרובה ומועמדות לתואר הנכבד של משורר לאומי (Poet Laureate of the United Kingdom) לאחר מותו של ויליאם וורדסוורת'.
בינואר 1845 קיבלה אליזבט בארט מכתב מרוברט בראונינג שהתפעל משירתה. "אני אוהב את ספרייך בכל לבי ואני אוהב גם אותך" כתב לה המשורר הידוע, שהיה צעיר ממנה בשש שנים. בתחילת הקיץ הם נפגשו, והחלה להתפתח ביניהם התכתבות ענפה, שהסתירה ממשפחתה. הם נישאו בחשאי בספטמבר 1846, ואביה, בכעסו, הדיר אותה מהירושה. שתיים מיצירותיה המפורסמות ביותר נכתבו בעקבות התאהבותם: "סונטות מן הפורטוגזית" (Sonnets from the Portuguese) - לקט של סונטת שנושאן אהבה ו-Aurora Leigh. הסונטה המפורסמת ביותר מהלקט הפורטוגזי היא מס. 43 "כיצד אני אוהבת אותך" (How do I love thee)
אביה של אליזבת התעלם ממנה עד מותו, על אף מכתביה הרבים אליו. היא עצמה תיארה את מותו כטריקת הדלת האחרונה בפניה. בני הזוג עברו לגור באיטליה, שם זכתה אליזבת להכרה ולפרסום. במהדורה השנייה של ספר השירים שלה פרסמה בארט בראונינג גם את שירי האהבה שלה והפופולריות שלה עלתה. מעגל האמנים שהקיף אותם כלל את ויליאם מייקפיס תאקרי, הרייט ביצ'ר סטואו, ז'ורז' סאנד ורבים אחרים.
בגיל 43 ילדה אליזבט בארט בראונינג בן, לאחר ארבע הפלות טבעיות. היא המשיכה לכתוב ולפרסם, אך בשנותיה האחרונות היא פיתחה עניין, עד כדי אובססיה, בספיריטואליזם ובפוליטיקה האיטלקית. בשנת 1861 חלתה בהצטננות קשה ומתה.
נושאים ביצירתה והתקבלותה

אליזבט בארט-בראונינג הייתה המשוררת המוערכת ביותר בארצות דוברות האנגלית של המאה ה-19. מקוריותה בשיריה והאומץ שבו דנה בנושאים שונים זכו להערצה.
ביצירתה הראשונה (En Essay on Mind, with Other Poems) השתקפה התרשמותה העזה מהמשורר לורד ביירון והפוליטיקה היוונית. היא התנגדה התנגדות נמרצת לעבדות והביעה זאת בשיריה, כמו למשל: The Runaway Slave at Pilgrim's Point. היא פרסמה מאמרים בכתבי העת, בהם היא מביעה את דעותיה. בסונטות מן הפורטוגזית היא כתבה שירי אהבה מקוריים ורומנטיים. ב"אורורה ליי" היא הביעה את דעתה על מעמד האישה.
חלק מעבודתה של בארט בראונינג מכיל נושאים בעלי גוון דתי, ובמיוחד השירים המוקדמים. היא התעניינה בדיונים תאולוגיים, למדה את השפה העברית וקראה בתנ"ך.
אליזבת בארט בראונינג הייתה פופולרית מאוד בחייה. אדגר אלן פן הושפע משיריה והטמיע יסודות משיר אחד בפואמה הידועה שלו "העורב". הוא כתב שההשראה הפואטית שלה היא מהגבוהות והחוש האמנותי שלה הוא טהור במהותו. הוא הקדיש לה את הפואמה. גם אמילי דיקינסון שאבה השראה מבארט בראונינג. היא העריצה אותה כמשוררת וכאישה בעלת עקרונות הומניים.
במאה ה-20 הזניחו קמעה את שירתה, אך תנועות הנשים גילו מחדש את יצירתה, בה היא מגלמת נשים אוהבות ועובדות המגלות עצמאות מחשבתית.
בשנת 1989 יצא בעברית תרגום חדש של האוסף הידוע ביותר של בארט-בראונינג: "סונטות מן הפורטוגזית". המתרגם: משה זינגר. בשיריה באוסף זה נתנה אליזבת ביטוי לרגשות האינטימיים שלה ולתמורה שחלה בה בעקבות פגישתה והתכתבותה עם רוברט בראונינג. הספר מכיל 44 סונטות, שכל אחת מהן מצטיינת במבע עדין ועומס של רגשות לצד הרהורים שונים. וכך הפכה מערכת יחסים זו לאחת מפרשיות האהבים הידועות ביותר של עולם השירה והספרות.
מבחר יצירות

(1826) An Essay on Mind, with Other Poems
(1838)The Seraphim, and Other Poems
(1844) Poems
(1850) Poems ("New Edition", 2 vols.) Revision of 1844 edition adding Sonnets from the Portuguese and others
(Casa Guidi Windows (1851
(Aurora Leigh (1855
(Poems Before Congress (1860
(1862) Last Poems)
(1989) סוניטות מן הפורטוגזית / אליזבט בארט-בראונינג. מאנגלית - משה זינגר, ירושלים, כרמל
(2021) סונטות מהפורטוגזית, גרסה מקוונת דו־לשונית אנגלית-עברית, תרגמה מאנגלית עופרה עופר אורן
כתבי אליזבת בארט בראונינג בפרויקט בן-יהודה*סוניטות מן הפורטוגלית, אליזבט ברט בראונינג, תרגם יצחק עקביהו, תחריטים אברהם אופק, כתב יצחק קולמן, הוצאת עקד 1964
לקריאה נוספת

Margaret Forster, Elizabeth Barrett Browning: a Biography, Vintage Books, 1998 (הספר בקטלוג ULI)
Frances Winwar, The Immortal Lovers, Elizabeth Barrett and Robert Browning: a Biography, Harper, 1950 (הספר בקטלוג ULI)
Simon Avery, Elizabeth Barrett Browning, Routledge, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
Michele C. Martinez, Elizabeth Barrett Browning's 'Aurora Leigh': a Reading Guide, Edinburgh University Press, 2012 (הספר בקטלוג ULI)
Frederic G. Kenyon (ed.), The Letters of Elizabeth Barrett Browning, Macmillan, 1910 (הספר בקטלוג ULI)
Deirdre David, Intellectual Women and Victorian Patriarchy: Harriet Martineau, Elizabeth Barrett Browning, George Eliot, Cornell University Press, 1987 (הספר בקטלוג ULI)
Julia Markus, Dared and Done: the Marriage of Elizabeth Barrett and Robert Browning, A.A. Knopf, 1995 (הספר בקטלוג ULI)
Dorothy Mermin, Elizabeth Barrett Browning: the Origins of a New Poetry, University of Chicago Press, 1989 (הספר בקטלוג ULI)
Fiona Sampson, Two-Way Mirror: the Life of Elizabeth Barrett Browning, Profile Books, 2022 (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  "Browning, Elizabeth Barrett (1806–1861)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004; online edition, October 2008.
1 2  מרדכי אבישי, "ביוגרפיה של אהבה רומנטית", מעריב, 15 בספטמבר 1989
↑  אדם אברהם מנדילוב, בראוניניג, אליזבט ברט, האנציקלופדיה העברית כרך תשיעי, עמ' 402 - 403
1 2 3 4  Elizabeth Barrett Browning", Encyclopaedia Britannica"
↑  Elizabeth Barrett Browning (15 August 1986). Sonnets from the Portuguese: A Celebration 0f Love. St. Martin's Press.
↑  ראו טקסט מקורי בחלונית משמאל
↑  Elizabeth Barrett Browning, Poetry Magazine
↑  Galchinsky, Michael (1 January 2003). "Women's Poetry and Religion in Victorian England: Jewish Identity and Christian Culture (review)". Victorian Studies. 45 (3): 551–553. doi:10.1353/vic.2003.0122
↑  Dwight Thomas; David Kelly Jackson (1 September 1995). Poe Log: A Documentary Life of Edgar Allan Poe, 1809–1849. G K Hall. p. 591
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259014105171  PLWABN: 9810584868605606  BIBSYS: 90122790  BNC: 000039327  BNE: XX867193  BnF: cb11894225d (data)  CANTIC: a1044404x  CiNii: DA00923095  GND: 118674471  ISNI: 0000 0001 2101 969X  LCCN: n79067862  LNB: 000177331  MusicBrainz: 29d55c30-35ef-4dda-9f53-10572b1d48f7  NDL: 00805313  NKC: jn19990001143  NLA: 35022947  NLG: 259008  NLK: KAC199603717  NSK: 000102788  NTA: 068230028  RERO: 02-A000023298  RKD: 393858  RSL: 000005155  SELIBR: 43261  SNAC: w6r89482  SUDOC: 08406756X  TePapa: 37975  Trove: 796936  ULAN: 500335881  VcBA: 495/12761  VIAF: 66464493   WorldCat (עם VIAF): 66464493
בית הכנסת האשכנזי בבאקו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת, בית כנסת אשכנזי 
 מיקום:  באקו 
 מדינה:  אזרבייג'ן 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1946
 תאריך פתיחה רשמי:  1946 
 
 קואורדינטות:  40°22′32″N 49°50′16″E﻿ / ﻿40.375625°N 49.837829°E﻿ / 40.375625; 49.837829
  (למפת באקו מוגדלת) בית הכנסת האשכנזי בבאקו(למפת באקו רגילה) בית הכנסת האשכנזי בבאקו he
 
בית הכנסת האשכנזי בבאקו או בית הכנסת של יהודי אשכנז בבאקו הוא בית כנסת, הממוקם בכתובת דילארה אלייבה 171, בבאקו, אזרבייג'ן. בית הכנסת נותן מענה ליהודי יהדות גאורגיה ויהדות אשכנז.
היסטוריה

בית הכנסת שוכן במיקומו הנוכחי משנת 1946. אז הוקצה לבית הכנסת בניין ששימש בעבר כמחסן לצורכי הגנה אזרחית, בפינת הרחובות קורגנוב (כיום נקרא רחוב ראסול רז'ה) ופרבומייסקאיה (כיום דילארה אליבה). המבנה המקורי שופץ ואובזר מחדש כך שיתאים לצרכים של הקהילה המקומית ושל קהילה גדולה של יהודים גאורגיים מאזרבייג'ן. במקום נבנו שני אולמות תפילה: אולם גדול ליהודי אשכנז ואולם קטן ליהודי גאורגיה. אמצעים לשימוש במקום נאספו על ידי תורמים מקרב קהילת יהודי אזרבייג'ן. בשנת 2002 הוחלט על הקמת מבנה חדש לבית הכנסת. בית הכנסת החדש נחנך ב-9 במרץ 2003.
החל משנת 2002 הרב שניאור סגל, מי שהיה מנהיג איחוד הרבנים במדינות האסלאם הוא הרב הראשי של בית הכנסת והעדה האשכנזית.
הערות שוליים

↑  "Синагога ашкеназских евреев".
↑  "Евреи Баку". Наш Баку.
↑  "В Баку открыта новая синагога ашкеназских (европейских) и грузинских евреев".
↑  "Synagogues".
↑  11.1 Newsmakers - New Jewish Synagogue Opens in Baku, www.azer.com
↑  ARIS Rabbis – The Alliance of Rabbis in Islamic States (באנגלית אמריקאית)
↑  The Washington Times https://www.washingtontimes.com, Report: Iranian plot on Israeli rabbis foiled in Azerbaijan, The Washington Times (באנגלית אמריקאית)
אימאן אל-נאפג'אן

| --- | --- |

 לידה:  המאה ה־20 ערב הסעודית 
 מדינה:  ערב הסעודית 
 מקום מגורים:  ריאד 
 השכלה:  אוניברסיטת ברמינגהאם 
 אתר רשמי
 
אימאן אל-נאפג'אן (בערבית: إيمان آلنفجان) היא בלוגרית סעודית ופעילה למען זכויות נשים.
ביוגרפיה

אל-נאפג'אן נולדה בערב הסעודית, אך כבתו של קצין צבא סעודי, בילתה את מרבית ילדותה בקנזס שבארצות הברית בשל עבודתו. היא סיימה תואר ראשון באנגלית באוניברסיטת המלך סעוד בערב הסעודית, ועבדה בתור מורה בבית ספר ואחר כך כעוזרת הוראה באוניברסיטה. היא נישאה, ונולדו לה שלושה ילדים. היא השלימה תואר שני בהוראת אנגלית כשפה זרה באוניברסיטת בירמינגהם בבריטניה, ואז לימדה אנגלית ללימודי קדם-רפואה באוניברסיטה. מאז החלה לעבוד לקראת דוקטורט בבלשנות.
אקטיביזם

בפברואר 2008 החלה לכתוב בלוג בשם "Saudiwoman", על סוגיות ונושאים חברתיים ותרבותיים בערב הסעודית, עם דגש על נשים.
ב-17 ביוני 2011 היא נהגה ברכב בריאד כחלק מקמפיין מחאה של נשים, חלק מתנועת מחאה רחבה יותר שקמה במהלך 2011, במסגרת האביב הערבי. היא החלה לפרסם מאמרים במדיה המערבית על הקמפיין לאפשר לנשים לנהוג. בספטמבר 2016, אל-נאפג'אן הייתה בין החותמות על עצומה לביטול מערכת האפוטרופסות הגברית הנהוגה בסעודיה, שבמסגרתה כל ההחלטות לגבי חייה של אישה נקבעות על ידי גבר שמונה לכך - אביה, בעלה או בנה בדרך כלל.
ב-15 במאי 2018 החלו כוחות הביטחון בשורת פשיטות על פעילות זכויות נשים, ובמשך שלושה ימים עצרו לפחות 9 נשים וכן שני גברים שתרמו לתנועה. בין הפעילות שנעצרו הייתה גם אל-נאפג'אן, יחד עם לוג'יין אל-הד'לול, עזיזה אל-יוסף, עאישה אל-מאנה, ומדהה אל-עג'רוש. Human Rights Watch מפרש את מטרת המעצרים כאמצעי הפחדה "נגד כל מי שמביע ספקנות לגבי האג'נדה של נסיך הכתר בנושא זכויות". הממשלה השיקה יחד עם המעצרים ההמוניים קמפיין מדיה בו קראו לפעילות "בוגדות", ושר הפנים הסעודי הצהיר שהן תחת חקירה על "מגעים עם גורמים זרים" וניסיונות לגייס פקידי ממשל במטרה להסב נזק לממלכה. העיתון הסעודי "עוכאז", עיתון פרו-ממשלתי, דיווח שעונש המוות עומד על הפרק עבור הנשים. עיתון סעודי אחר פרסם שאם יעמדו למשפט, הן צפויות לעונש של 20 שנים בכלא על פעילותן.
הערות שוליים

↑  Eman Al Nafjan, Cyberdissidents.org
↑  "Eman Al Nafjan". the Guardian (באנגלית).
↑  Female activists detained ahead of Saudi driving ban reversal, 20th May, The National
↑  Saudi Arabia arrests female activists weeks before lifting of driving ban, By Sarah El Sirgany and Hilary Clarke, May 21, 2018, CNN
↑  "Saudi Arabia: Women's Rights Advocates Arrested — Jumping Ahead of Crown Prince's Reforms Risks Jail Time". Human Rights Watch. 2018-05-18. ארכיון מ-2018-05-19.
↑  Detained Saudi women rights activists could face death penalty, warns pro-government newspaper, The New Arab, 21 May, 2018
↑  Loveday Morris, The High Price of Feminism in the New Saudi Arabia, The Washington Post, ‏May 20, 2018
אולימפיאדת פריז (1900)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  הרפובליקה הצרפתית השלישית פריז, צרפת
 מדינות משתתפות:  24
 ספורטאים משתתפים:  997 (975 גברים, 22 נשים)
 תחרויות:  95 תחרויות ב-18 ענפים
 טקס הפתיחה:  14 במאי 1900 (לא טקס רשמי)
 טקס הנעילה:  28 באוקטובר 1900 (לא טקס רשמי)
 האצטדיון הראשי:  ולודרום דה ונסן
 → אולימפיאדת אתונה אולימפיאדת סנט לואיס ← 
אולימפיאדת פריז (1900) היא האולימפיאדה השנייה בעת החדשה. האירועים התקיימו כחלק מן התערוכה העולמית של פריז (1900) והאולימפיאדה נמשכה 6 חודשים, מ-14 במאי עד 28 באוקטובר 1900. השתתפו בתחרויות 997 ספורטאים מ-24 מדינות ולראשונה השתתפו באולימפיאדה ספורטאיות. תחרויות התקיימו ב-19 ענפים.
באולימפיאדה לא התקיימו טקסי פתיחה ונעילה רשמיים, אך ב-3 ביוני 1900 התקיים מצעד חגיגי של הספורטאים בולודרום דה ונסן כחלק מחג "איגוד קבוצות ההתעמלות בצרפת" (Union des sociétés de gymnastique de France).
אירועים בולטים

במהלך התחרויות התעוררה שערורייה לאור הכוונה לקיים תחרויות גם בימי ראשון: ספורטאים מארצות הברית, שנשלחו ברובם על ידי מכללות, נאלצו לבחור בין השתתפות ביום ראשון (שהיה נחשב אז בארצות הברית ליום מנוחה מקודש) לבין הפסד.