stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטין ינסן
הערות שוליים

↑  Nygaard, Kristian Dam. "Ukendt dansk dj har én million fans på Facebook: Sådan gjorde han (Danish)". Metroxpress. אורכב מ-המקור ב-16 באוגוסט 2017. נבדק ב-28 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Virala DJ star Martin Jensen releases the song "Wait" feat Loote ... - Sony Music Entertainment Sweden". Mynewsdesk (בשוודית). ארכיון מ-2017-08-20. נבדק ב-2017-08-20.
↑  "Stjerne-dj bliver ny 'X Factor'-dommer". ארכיון מ-2021-01-31. נבדק ב-2021-09-21.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6463 8134  LCCN: no2017087184  MusicBrainz: 7ecd398b-3278-4a7c-8ed9-7c3e786d9a02  VIAF: 30150030731510962116   WorldCat (עם VIAF): 30150030731510962116
נ'טשינגוואיו חוזה

| --- | --- |

אחת התמונות הבודדות של נ'טשינגוואיו. תמונה זו צולמה ב-1879
 לידה:  1809 ממלכת הזולו
 פטירה:  21 ביולי 1883 (בגיל 74 בערך) ממלכת הזולו
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השתייכות:  הצבא של בני הזולו
 פעולות ומבצעים
 מלחמת הזולו סכסוכים מקומיים
 
נ'טשינגוואיו קמאולה חוזה (באנגלית: Ntshingwayo kaMahole Khoza‏; 1809 - 21 ביולי 1883) היה איש צבא משבט הזולו, אשר פיקד על הצבא של בני הזולו במהלך קרב איסאנדלוואנה.
ביוגרפיה

חוזה נולד בתאריך לא ברור במהלך שנת 1809. הפרטים על חייו המוקדמים מעטים למדי. הוא היה אחד ממדריכיו של הנסיך קטשאויו קמפנדה, אולם עם פרוץ מלחמת האזרחים בין קטשאויו לבין אחיו מבוזאי, תמך נ'טשינגוואיו במבוזאי. המלחמה הסתיימה ב-1856 בניצחון מוחץ של קטשאויו. נ'טשינגוואיו הצליח להתפייס עמו, אולם המשיך לסבול מחוסר אמון מסוים מצד קטשאויו אשר הפך למלך הזולו ב-1872.
עם פרוץ מלחמת הזולו ב-1879, מינה המלך את נ'טשינגוואיו למפקד הכוח העיקרי של צבא הזולו. זאת חרף העובדה שנ'טשינגוואיו היה באותה עת בן 70. נ'טשינגוואיו קיבל פקודות סותרות למדי מהמלך. מחד הוא הורה לו להתקדם לכיוון הטור המרכזי של הבריטים בפיקודו של לורד צ'למספורד ו"לאכול אותם", ומאידך להגיע עמם למשא ומתן. נ'טשינגוואיו החליט לתקוף את הבריטים בהזדמנות הראשונה שתמצא, וזו לא אחרה לבוא. כאשר צ'למספורד פיצל את כוחותיו, תקף נ'טשינגוואיו 1,400 חיילים בריטים בקרב איסאנדלוואנה, ונחל ניצחון מוחץ. זהו אחד הקרבות היחידים בהם ילידים החמושים בנשק פרימיטיבי הצליחו להביס כוח אירופי גדול ומצויד היטב.
עם זאת, המלך, שביקש לקבל דו"ח על הקרב, היה לא מרוצה ממספרם הגדול של נפגעי הזולו. מרבית האשמה הופלה על כתפיו של נ'טשינגוואיו, ונטען שהוא תקף מוקדם מדי ללא מספיק הכנות. נ'טשינגוואיו הצליח לשחזר את הצלחתו בקרב הלובאין, אולם הובס יום למחרת בקרב קמבולה. הבריטים הצליחו לסגת בשלום מממלכת הזולו, ולאחר התארגנות מחדש להנחיל לזולו תבוסה מוחצת. לאחר קרב אולונדי, נכנע  נ'טשינגוואיו לבריטים. המלך קטשאויו הועבר לגלות מושבת הכף, אולם ב-1883 החליטו הבריטים להשיבו לשלטון כדי להשליט סדר באזור. עם זאת, הטריטוריה שקיבל מהבריטים הייתה קטנה בהרבה מהממלכה ששלט עליה טרם לכן. כמו כן נאסר עליו להחזיק צבא משלו. עובדה זו גרמה לכך שנסיך מקומי בשם זיבהבו, אשר היה אחד מחייליו של נ'טשינגוואיו במהלך קרב איסאנדלוואנה, הכריז על מרד. נ'טשינגוואיו עצמו מיהר להכריז על תמיכה בקטשאויו, אשר גייס אותו לשירותו.
ב-21 ביולי 1883, פתח זיבהבו במתקפת פתע על הארמון המלכותי באונדיני. נאמני קטשאויו נכנסו לקרב עם אנשיו, אולם מאות מהם נלכדו בחצר הארמון ונטבחו. אחיו של קטשאויו נרצח, והוא עצמו נפצע בחנית ונאלץ להימלט מהאזור. נ'טשינגוואיו עצמו היה בין ההרוגים, והוא בן 74 בערך. הארמון נהרס עד היסוד. כיום נ'טשינגוואיו נחשב לגיבור לאומי בקרב בני הזולו.
לקריאה נוספת

בראיין פרט, עד הסוף המר: סיפורי קרבות מפורסמים נגד כל הסיכויים, תל אביב: הוצאת יבנה, 2007.
Ron Lock and Peter Quantrill. Zulu Victory – The Epic of Isandlwana and the Cover-Up; ISBN 1-85367-645-4
Ian Knight. Zulu Rising: The Epic Story of Isandlwana and Rorke's Drift; London, 2010. ISBN 0-330-44593-6.
מריו צ'למרס

| --- | --- |

צ'למרס במדי מיאמי היט, 2010
 לידה:  19 במאי 1986 (בן 38) אנקורג' שבאלסקה
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטר
 מכללה:  אוניברסיטת קנזס
 דראפט:  בחירה מספר 34, 2008 מינסוטה טימברוולבס
 קבוצות כשחקן
 2008–2015   2015–2016 2017–2018   2019   2019–2020   2020–2021   2021   2021   2022–:  מיאמי היט   ממפיס גריזליס  ממפיס גריזליס   וירטוס בולוניה   א.א.ק. אתונה   אריס סלוניקי   אנדיוס דה מאנגאוס   גרנד ראפידס גולד   סו פולס סקייפורס
 הישגים כשחקן
 שתי אליפויות NBA‏ (2012, 2013)   חמישיית הרוקיז השנייה (2009)   אליפות ליגת המכללות (2008)   ליגת האלופות (2019)
אלמריו ורנרד "מריו" צ'למרס (באנגלית: Almario Vernard "Mario" Chalmers; נולד ב-19 במאי 1986) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הרכז בקבוצת סו פולס סקייפורס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
ראשית חייו

צ'למרס נולד באנקורג' שבאלסקה ולמד בתיכון "ברטלט" בעיר, בו שיחק במדי קבוצת הכדורסל אותה אימן אביו. בארבע שנותיו בתיכון הוביל את קבוצתו לשתי אליפויות המדינה ופעמיים לסגנות האליפות.
ראשית חייו > קריירת המכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים בחר צ'למרס להרשם באוניברסיטת קנזס בה למד לימודים אפריקאים-אמריקאים ושיחק בקבוצת הכדורסל המשחקת בחטיבת ה-Big 12 של ה-NCAA.
כבר בעונת הפרשמן שלו פתח צ'למרס ב-21 מ-22 משחקי העונה הסדירה של הקבוצה ועם ממוצע של 11.5 נקודות למשחק היה לקלע השני בטיבו בקבוצה. הוא קבע שיא של 89 חטיפות בעונה לשחקני השנה הראשונה בחטיבה, ונבחר פעמיים לפרשמן המצטיין של השבוע במכללות. במשחקי הפלייאוף רשם צ'למרס 16 נקודות, 5.3 אסיסטים ו-4.3 ריבאונדים למשחק, הוביל את קנזס לאליפות, ונבחר לשחקן המצטיין של העונה בחטיבה.
כסופומור כבר עלס צ'למרס בחמישייה ב-37 מ-38 משחקי העונה, רשם 97 חטיפות ושבר את שיא המכללה של דרנל ולנטיין שנקבע בשנת 1981. עם 12.2 נקודות למשחק הוא הוביל את קנזס לאליפות חטיבה שנייה ברצף והעפלה נוספת לטורניר אליפות המכללות עם ניצחון בגמר החטיבה מול אוניברסיטת טקסס בניצוחו של קווין דוראנט לאחר הארכה.
בעונתו השלישית במדי קנזס השווה צ'למרס את שיאו כשחטף שוב 97 פעמים במהלך העונה, הוא תרם במהלך העונה 12.8 נקודות, כולל משחק שיא של 30 נקודות בניצחון 74-84 מול טקסס במשחק הגמר שהביא לקנזס אליפות חטיבה שלישית ברצף. באליפות המכללות העפילה קנזס עד למשחק הגמר של הטורניר, בו פגשה את אוניברסיטת ממפיס בהנהגתו של דריק רוז. כשתי דקות לסיום המשחק עוד הובילה ממפיס ב-9 נקודות יתרון, אולם קנזס הצליחה לחזור למשחק, ושלשה של צ'למרס 2.1 שניות לסיום כפתה שוויון, והארכה בה הצליחה קנזס לנצח במשחק ולזכות באליפות ראשונה מאז 1988.
קריירת ה-NBA > מיאמי היט

צ'למרס התמודד בדראפט ה-NBA של שנת 2008. הוא נבחר במקום ה-34 על ידי מינסוטה טימברוולבס והועבר מייד בטרייד למיאמי היט תמורת שתי בחירות דראפט עתידיות. בסמינר קליטה לרוקיז החדשים בליגה, נתפס צ'למרס יחד עם דרל ארתור ומייקל ביזלי כשבחדרם מריחואנה. הם הורחקו מהסמינר ונקנסו ב-20,000 דולר, אולם לא הושעו.
בעונתו הראשונה בליגה היה צ'למרס לרכז הפותח של מיאמי. במשחק הבכורה שלו בליגה, מול ניו יורק ניקס קלע צ'למרס 17 נקודות, והוסיף שמונה אסיסטים ושבעה ריבאונדים. הוא פתח בכל 82 משחקי העונה הסדירה, תרם 10.0 נקודות, והיה למוסר האסיסטים השני בטיבו בקבוצה, אחרי דוויין וייד עם 4.9 למשחק. במהלך העונה הוא קבע שיא מועדון עם 9 חטיפות כדור במשחק מול פילדלפיה 76', ועם 2.0 חטיפות למשחק היה צ'למרס לחוטף הטוב ביותר מבין שחקני העונה הראשונה, והרביעי בטיבו בליגה כולה. לאור יכולתו הטובה נבחר צ'למרס בסיום העונה לחמישיית הרוקיז השנייה.
לקראת עונת 2009/2010 חתם בקבוצה הרכז קרלוס ארויו ששב ל-NBA לאחר שנה בה שיחק במדי מכבי תל אביב. צ'למרס פתח בחמישייה ב-22 המשחקים הראשונים של העונה, ואף רשם בנובמבר שיא קריירה כשקלע 30 נקודות מול טורונטו ראפטורס, אולם בהמשך איבד את מקומו בהרכב הפותח ודקות המשחק אותן קיבל מאריק ספולסטרה מאמנו הצטמצמו משמעותית כשירדו מ-32.0 כרוקי, ל-24.8 בלבד בשנתו השנייה. בסיום העונה העפיל צ'למרס עם קבוצתו למשחקי הפלייאוף, אולם מיאמי הודחה כבר בסיבוב הראשון בחמישה משחקים מול בוסטון סלטיקס.
ביולי 2010 הצטרפו לקבוצה שני הכוכבים לברון ג'יימס וכריס בוש ומיאמי הפכה להיות מועמדת מיידית לאליפות. צ'למרס שותף ב-70 משחקים לאורך העונה הסדירה וב-28 מהם עלה בחמישייה, אולם דקות המשחק שלו המשיכו להצטמצם כשקיבל 22.6 דקות בהם תרם 6.4 נקודות ו-2.5 אסיסטים בלבד. במשחקי הפלייאוף המשיך צ'למרס לשמש כמחליפו של מייק ביבי שהחליף במהלך העונה את ארויו ששוחרר, ותרם 7.8 נקודות למשחק. מיאמי העפילה עד לגמר ה-NBA בו שיפר צ'למרס את יכולת הקליעה ותרם 11.8 נקודות למשחק, אך לא הצליח למנוע את הפסדה של קבוצתו בשישה משחקים לדאלאס מאבריקס.
לקראת עונת 2011/2012 שוחרר ביבי מהקבוצה, וצ'למרס קיבל את מקומו בחמישייה הפותחת. בעונה, שהייתה בת 66 משחקים בלבד בשל שביתת השחקנים, עלה צ'למרס בחמישייה בכל 64 המשחקים בהם שותף. הוא שיפר את ממוצעיו כשרשם 9.8 נקודות באחוזי הקליעה הטובים ביותר בקריירה, ובמשחקי הפלייאוף המשיך להראות יכולת גבוהה אף יותר כשתרם 11.3 נקודות למשחק, וסייע לקבוצתו להעפיל פעם נוספת עד סדרת הגמר, בה ניצחה הקבוצה בחמישה משחקים את אוקלהומה סיטי ת'אנדר וזכתה באליפות.
בעונת 2012/2013 הגיע לקבוצה ריי אלן. צ'למרס המשיך להיות הרכז הפותח של הקבוצה, ותרם לאורך העונה 8.6 נקודות, ועם 40.9% עבר את ה-40% מעבר לקשת השלוש לראשונה בקריירה. הוא הוסיף 3.5 אסיסטים למשחק ובמשחק מול סקרמנטו קינגס קלע שיא קריירה של 34 נקודות, בו השווה את שיא המועדון של ההיט כשקלע 10 שלשות באותו המשחק. במשחקי הפלייאוף תרם 9.4 נקודות וסייע למיאמי להעפיל בפעם השלישית ברציפות, ולזכות באליפות שנייה ברצף.
קריירת ה-NBA > ממפיס גריזליס

בנובמבר 2015 נשלח בטרייד לממפיס גריזליס, יחד עם ג'יימס אניס, בתמורה לבנו אודריך וג'רנל סטוקס. ב-55 משחקים בממפיס כמחליפו של מייק קונלי קלע 10.8 נקודות למשחק, אך פציעה בגיד האכילס הימני השביתה אותו עד סיום העונה והביאה לשחרורו מהקבוצה ב-10 במרץ 2016.
ב-19 ביולי 2017 חזר צ'למרס לממפיס גריזליס.
קריירת ה-NBA > וירטוס בולוניה

ב-3 במרץ 2019 חתם צ׳למרס בווירטוס בולוניה מליגת העל האיטלקית לשארית העונה, עם אופציה להארכה לשנה נוספת.
סטטיסטיקות קריירה

נכון סוף עונת 2017/2018‏
סטטיסטיקות קריירה > ליגת ה-NCAA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 | קנזס | 33 | 26.0 | 0.445 | 0.375 | 0.788 | 2.2 | 3.8 | 2.7 | 11.5 |
| 2006/2007 | קנזס | 38 | 29.2 | 0.491 | 0.404 | 0.770 | 3.0 | 3.3 | 2.6 | 12.2 |
| 2007/2008 | קנזס | 39 | 30.0 | 0.516 | 0.468 | 0.746 | 3.1 | 4.3 | 2.5 | 12.8 |
| קריירה |  | 110 | 28.5 | 0.486 | 0.419 | 0.767 |  |  |  | 12.2 |
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008/2009 | מיאמי | 82 | 82 | 32.0 | 0.420 | 0.367 | 0.767 | 2.8 | 4.9 | 2.0 | 0.1 | 10.0 |
| 2009/2010 | מיאמי | 73 | 22 | 24.8 | 0.401 | 0.318 | 0.745 | 1.8 | 3.4 | 1.2 | 0.2 | 7.1 |
| 2010/2011 | מיאמי | 70 | 28 | 22.6 | 0.399 | 0.359 | 0.871 | 2.1 | 2.5 | 1.1 | 0.1 | 6.4 |
| 2011/2012 | מיאמי | 64 | 64 | 28.5 | 0.448 | 0.388 | 0.792 | 2.7 | 3.5 | 1.5 | 0.2 | 9.8 |
| 2012/2013 | מיאמי | 77 | 77 | 26.9 | 0.429 | 0.409 | 0.795 | 2.2 | 3.5 | 1.5 | 0.2 | 8.6 |
| 2013/2014 | מיאמי | 73 | 73 | 29.8 | 0.454 | 0.385 | 0.742 | 2.9 | 4.9 | 1.6 | 0.2 | 9.8 |
| 2014/2015 | מיאמי | 80 | 37 | 29.6 | 0.403 | 0.294 | 0.774 | 2.6 | 3.8 | 1.5 | 0.1 | 10.2 |
| 2015/2016 | מיאמי | 6 | 0 | 20.0 | 0.313 | 0.091 | 0.923 | 2.3 | 3.2 | 1.3 | 0.2 | 5.5 |
| 2015/2016 | ממפיס | 55 | 7 | 22.8 | 0.417 | 0.326 | 0.827 | 2.6 | 3.8 | 1.5 | 0.2 | 10.8 |
| 2017/2018 | ממפיס | 66 | 10 | 21.5 | 0.379 | 0.277 | 0.855 | 2.4 | 3.0 | 1.2 | 0.2 | 7.7 |
| קריירה |  | 646 | 400 | 26.7 | 0.417 | 0.351 | 0.793 | 2.5 | 3.7 | 1.5 | 0.2 | 8.9 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים משלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | מיאמי | 7 | 7 | 33.0 | 0.400 | 0.286 | 0.714 | 2.7 | 4.4 | 2.9 | 0.1 | 7.3 |
| 2010 | מיאמי | 5 | 0 | 26.2 | 0.450 | 0.350 | 0.846 | 1.8 | 2.6 | 0.6 | 0.0 | 10.8 |
| 2011 | מיאמי | 21 | 1 | 24.3 | 0.435 | 0.381 | 0.719 | 1.9 | 2.1 | 1.3 | 0.0 | 7.8 |
| 2012 | מיאמי | 23 | 23 | 35.6 | 0.442 | 0.359 | 0.717 | 3.7 | 3.9 | 1.2 | 0.3 | 11.3 |
| 2013 | מיאמי | 23 | 23 | 28.3 | 0.415 | 0.353 | 0.755 | 2.3 | 3.1 | 0.9 | 0.0 | 9.4 |
| 2014 | מיאמי | 20 | 19 | 26.8 | 0.423 | 0.349 | 0.760 | 2.3 | 3.6 | 1.0 | 0.3 | 6.4 |
| קריירה |  | 99 | 73 | 29.1 | 0.429 | 0.357 | 0.742 | 2.5 | 3.2 | 1.2 | 0.2 | 8.8 |
↑  בשל שביתת שחקנים ב-NBA התקיימו בעונת 2011/2012 66 משחקים בלבד
הערות שוליים

1 2 3  פרופיל באתר הרשמי של מיאמי היט
↑  פרופיל באתר אוניברסיטת קנזס
↑  ישי רז‏, הטירוף שלפני, באתר וואלה, 17 במרץ 2008
↑  ישי רז‏, קנזס זכתה באליפות המכללות, באתר וואלה, 8 באפריל 2008
↑  תומר גנון, ‏ג'וינט ב-NBA יכול לעלות 50 אלף דולר, באתר גלובס, 19 בספטמבר 2008
↑  סטטיסטיקות קבוצתיות, מיאמי היט 2008/2009
↑  סטטיסטקות סדרת הגמר 2011
↑  Miami Heat’s Mario Chalmers sets a record
↑  צ'למרס נשלח בטרייד לממפיס, באתר ESPN
↑  צ'למרס נפצע ברגלו ומשוחרר מהגריזליס, באתר הרשמי של ממפיס גריזליס
↑  Mario Chalmers career stats NBA.com
↑  הדקות, הריבאונדים, האסיסטים, החטיפות, החסימות והנקודות הם בממוצע למשחק.
נבחרת בנין בכדורסל

| --- | --- |
בנין
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של בנין
 הצטרפות:  1962
 השתייכות:  פיב"א אפריקה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  140       ‎-1‏
  - ניקוד פיב"א:  52.8
 
 אליפות אפריקה בכדורסל
 הופעות:  1 (הראשונה ב-1974)
 ההישג הטוב:  מקום תשיעי (1974)
 
נבחרת בנין בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של בנין. הדירוג הנוכחי של נבחרת בנין ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-140 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של מקום אחד לעומת דירוג קודם.
נבחרת בנין השתתפה פעם אחת בלבד באליפות אפריקה בכדורסל בשנת 1974 וסיימה במקום התשיעי מתוך עשר נבחרות.

נבחרת בנין מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אפריקה

| אליפות אפריקה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
מרוקו 1964: לא השתתפה
תוניסיה 1965: לא השתתפה
מרוקו 1968: לא השתתפה
מצרים 1970: לא השתתפה
סנגל 1972: לא השתתפה
| הרפובליקה המרכז אפריקאית 1974 | מקום תשיעי | 5 | 1 | 4 |
מצרים 1975: לא השתתפה
סנגל 1978: לא השתתפה
מרוקו 1980: לא השתתפה
סומליה 1981: לא השתתפה
מצרים 1983: לא השתתפה
חוף השנהב 1985: לא השתתפה
תוניסיה 1987: לא השתתפה
אנגולה 1989: לא השתתפה
מצרים 1992: לא השתתפה
קניה 1993: לא השתתפה
אלג'יריה 1995: לא השתתפה
סנגל 1997: לא השתתפה
אנגולה 1999: לא השתתפה
מרוקו 2001: לא השתתפה
מצרים 2003: לא השתתפה
אלג'יריה 2005: לא השתתפה
אנגולה 2007: לא השתתפה
לוב 2009: לא השתתפה
מדגסקר 2011: לא העפילה
חוף השנהב 2013: לא השתתפה
תוניסיה 2015: לא העפילה
תוניסיה סנגל 2017: לא העפילה
רואנדה 2021: לא השתתפה
אנגולה 2025: לא השתתפה
| סך הכל | הופעה אחת | 5 | 1 | 4 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
נבחרת ברבדוס בכדורסל

| --- | --- |
ברבדוס
 מידע כללי
 הצטרפות:  1962
 השתייכות:  פיב"א אמריקה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  114       ‎-13‏
  - ניקוד פיב"א:  76.0
 
 אליפות אמריקה בכדורסל
 הופעות:  1 (הראשונה ב-1995)
 ההישג הטוב:  מקום עשירי (1995)
 
נבחרת הגברים של ברבדוס בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של ברבדוס.
הנבחרת נחשבת לאחת החלשות ביותר ביבשת אמריקה ובעולם. הדירוג הנוכחי של נבחרת ברבדוס ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-114 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 13 מקומות לעומת דירוג קודם.
הנבחרת השתתפה פעם אחת באליפות אמריקה בכדורסל שנערכה בשנת 1995 ובה סיימה במקום העשירי והאחרון.
הנבחרת מעולם לא השתתפה במשחקים האולימפיים או באליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אמריקה

| אליפות האמריקות בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
פוארטו ריקו 1980: לא נרשמה
ברזיל 1984: לא נרשמה
אורוגוואי 1988: לא נרשמה
מקסיקו 1989: לא נרשמה
ארצות הברית 1992: לא נרשמה
פוארטו ריקו 1993: לא נרשמה
| ארגנטינה 1995 | מקום עשירי | 4 | 0 | 4 |
אורוגוואי 1997: לא נרשמה
פוארטו ריקו 1999: לא נרשמה
ארגנטינה 2001: לא נרשמה
פוארטו ריקו 2003: לא נרשמה
הרפובליקה הדומיניקנית 2005: לא נרשמה
ארצות הברית 2007: לא נרשמה
פוארטו ריקו 2009: לא העפילה
ארגנטינה 2011: לא נרשמה
ונצואלה 2013: לא נרשמה
מקסיקו 2015: לא נרשמה
ארגנטינהקולומביהאורוגוואי 2017: לא נרשמה
ברזיל 2022: לא נרשמה
ניקרגואה 2025: לא העפילה
| סך הכל | הופעה אחת | 4 | 0 | 4 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מרטין יול

מארטן "מרטין" קורנליס יול (הולנדית: Maarten "Martin" Cornelis Jol; נולד ב-16 בינואר 1956 בהאג), שחקן עבר ומאמן כדורגל הולנדי שאימן את אל-אהלי המצרית ב-2016. אימן בעבר את קבוצת טוטנהאם הוטספר הלונדונית, והוביל אותה לגביע אופ"א לראשונה בשבע השנים האחרונות.
קריירה

יול התחיל את קריירת המשחק שלו כבלם בעיר הולדתו האג, שם שיחק בעונת 1976, לאחר מכן עבר לקבוצת הפאר הגרמנית באיירן מינכן. בנוסף הוא שיחק 4 עונות בקבוצת וסט ברומיץ' אלביון, שם קיבל את ההכרה שלו באנגליה. הוא נבחר לשחקן השנה בהולנד ב-1985, כשחזר לשחק בדן האג.
גם את קריירת האימון הוא התחיל בעיר הולדתו, שם אימן בין השנים 1991-1995. הישגו הגדול ביותר בהולנד הוא הצלת ר.ק.ס. ואלבייק, שם אימן בין השנים 1998-2004, מירידה, והפיכתה למועדון צמרת. הוא זכה פעמיים התואר מאמן השנה בארצו. ב-2004 מונה לתפקיד מאמן טוטנהאם הוטספר -התפקיד הרם ביותר בקריירה שלו- במקום ז'אק סאנטיני. משחק הבכורה שלו היה בדרבי נגד ארסנל בו טוטנהאם הפסידה 5-4. זהו אחד ממשחקי הדרבי הצפון לונדוני הזכורים ביותר. הוא הגיע עם הקבוצה להצלחות יחסיות, בהן הגעה למקום החמישי בעונת 2005/06.
ב-25 בנובמבר 2007 הכריז מרטין יול על התפטרותו מטוטנהאם הוטספר עקב תוצאות לא טובות. לאחר מכן אימן בהמבורג במשך עונה אחת, ובסופה החל לאמן את אייאקס אמסטרדם עד להתפטרותו מהמועדון בדצמבר 2010.
ב-7 ביולי 2011 חתם יול בפולהאם לשנתיים. ב-1 בדצמבר 2013 פוטר מאימון הקבוצה בשל חוסר הצלחתו בתחילת העונה. ב-24 בפברואר 2016, מונה למאמנה של אל-אהלי המצרית שאותה אימן כחצי שנה (עד אוגוסט אותה השנה).
תארים > כשחקן

הגביע ההולנדי: 1974/1975
תארים > כמאמן

הגביע ההולנדי: 1996/1997
הגביע ההולנדי: 2009/2010
אליפות מצרים: 2015/2016
תארים > אישיים

מאמן העונה בליגה ההולנדית: 2000/2001
מאמן החודש בפרמייר ליג: דצמבר 2004
נבחרת בנגלדש בכדורסל

| --- | --- |
בנגלדש
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הכדורסל של בנגלדש
 הצטרפות:  1978
 השתייכות:  פיב"א אסיה
 דירוג פיב"א (10 באוגוסט 2024):  145       ‎-8‏
  - ניקוד פיב"א:  47.1
 
 אליפות אסיה בכדורסל
 הופעות:  4 (הראשונה ב-1979)
 ההישג הטוב:  מקום 13 (1979)
 
נבחרת בנגלדש בכדורסל היא נבחרת הכדורסל הלאומית של בנגלדש. הדירוג הנוכחי של נבחרת בנגלדש ברשימת הדירוג של פיב"א לנבחרות גברים, הוא המקום ה-145 בעולם, נכון ל-10 באוגוסט 2024, ירידה של 8 מקומות לעומת דירוג קודם.
נבחרת בנגלדש היא מנבחרות הכדורסל החלשות ביותר באסיה. היא העפילה 4 פעמים לאליפות אסיה בכדורסל ובכולן הפסידה בכל משחקיה וסיימה במקום האחרון.
נבחרת בנגלדש מעולם לא העפילה למשחקים האולימפיים או לאליפות העולם בכדורסל.
כל אליפויות אסיה בכדורסל

| אליפות אסיה בכדורסל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | מיקום | משחקים | ניצחונות | הפסדים |
| יפן 1979 | מקום 13 | 8 | 0 | 8 |
הודו 1981: לא השתתפה
הונג קונג 1983: לא השתתפה
מלזיה 1985: לא השתתפה
תאילנד 1987: לא השתתפה
| הרפובליקה העממית של סין 1989 | מקום 15 | 6 | 0 | 6 |
יפן 1991: לא השתתפה
| אינדונזיה 1993 | מקום 18 | 5 | 0 | 5 |
קוריאה הדרומית 1995: לא השתתפה
| ערב הסעודית 1997 | מקום 15 | 6 | 0 | 6 |
יפן 1999: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2001: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2003: לא העפילה
קטר (מדינה) 2005: לא העפילה
יפן 2007: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2009: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2011: לא העפילה
הפיליפינים 2013: לא השתתפה
הרפובליקה העממית של סין 2015: לא העפילה
לבנון 2017: לא העפילה
אינדונזיה 2022: לא העפילה
ערב הסעודית 2025: פרשה
| סך הכל | 4 הופעות | 25 | 0 | 25 |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות גברים באתר פיב"א
מרי אגנס ירקס

| --- | --- |

 לידה:  9 באוגוסט 1886 אואק פארק, ארצות הברית 
 פטירה:  8 בנובמבר 1989  (בגיל 103) סן מטאו, ארצות הברית 
 יצירות ידועות:  Crocker Art Museum 
 
מרי אגנס ירקס (באנגלית: Mary Agnes Yerkes;‏ 9 באוגוסט 1886 - 8 בנובמבר 1989) הייתה ציירת, צלמת ואומנית אמריקאית של האימפרסיוניזם. הקריירה המקצועית שלה נקטעה על ידי השפל הגדול, אך היא המשיכה לצייר עד שנות התשעים שלה.
ביוגרפיה

מרי אגנס ירקס נולדה ב־9 באוגוסט 1886 באוק פארק, אילינוי. הוריה, צ'ארלס שרמן ירקס ומרי גרינלס ירקס, עברו לביתם כמה שנים קודם לכן מאוהיו. היא הייתה הילדה השלישית מארבעה אחים. ראובן ארצ'יבלד, אליס אגנו וצ'ארלס גרינליס. מרי אגנס סיימה את לימודיה בבית הספר התיכון ב- Oak Park וב- River Forest Forest בשנת 1906 והפכה לאמנית מקומית מוכשרת.
אביה נפטר בשנת 1908. בשנת 1913 הזמינה אמה בית, מהאדריכל ג'ון ואן ברגן. ואן ברגן היה צייר ואחר כך אדריכל, בן זמנו של פרנק לויד רייט. במקום בו מרבית האדריכלים התעסקו בלקוחות עשירים, ואן ברגן גילה עניין מיוחד בעיצוב בתים לנשות קריירה ואמניות כאחד. הבית שלהם עוצב במיוחד על ידי ואן ברגן עם סטודיו לאמנות למעלה עבור מרי אגנס. הוא אפילו תכנן מקומות בקומה הראשונה כדי למסגר כמה מציורי הקיר של מרי אגנס.
הבניין שנקרא "מעון מרי גרינליס ירקס" זכה בפרס. ממקורות שונים נראה כי היא התגוררה בבניין הזה משנת 1913 עד 1919. אמה המשיכה לחיות עם מרי אגנס עד מותה בקליפורניה, בשנת 1935.
מרי ירקס לקחה קורס בן שנתיים בתולדות האמנות ועיצוב דקורטיבי במכללת רוקפורד. לאחר מכן למדה באקדמיה לאמנויות יפות, שם גם לימדה. כמו כן למדה בבית הספר המכונה עכשיו - המכון לאמנות בשיקגו. הייתה לה הדרכת ציור מיוחדת אצל ולינגטון ריינולדס, ג'ון וו. נורטון ולטר מרשל קלוט, והשתתפה בתערוכות רבות, כולל תערוכות של אמני שיקגו, והחברה האמריקאית לצבעי מים במכון האמנות בשיקגו בשנים 1912 - 1915.
מרי ירקס ערכה תערוכת יחיד באוקטובר 1915, עליו כתב מבקר בשיקגו: "יום אחד היא תהיה מאוד מפורסמת בזכות תחושת הצבע שלה, וגם בגלל מתנת הדמיון הנדירה שלה".
בשנת 1917 התחתנה עם קצין חיל הים ארצ'יבלד נלסון אופלי, (ארצ'י), ונולד לה ילדה אחת, מרי ירקס אופלי, ילידת 1918 שנפטרה בגיל 15.
חיי הנישואים לקצין ימי גרמו לה לעבור מגורים במספר נמלים: פורטסמות', וירג'יניה, במזרח, וסן דייגו, ואלג'ו, לונג ביץ' וסן פרנסיסקו, לאורך חופי קליפורניה. בסופו של דבר הם קיבלו מגורים קבועים בסן מטאו, קליפורניה, בשנות השלושים.
בזמן הזה התרחש השפל הגדול והיא הבינה שקריירה בציור תהיה קשה: "השפל הגדול של שנות השלושים וחוסר הכספים שנגרם כתוצאה מכך השפיעו קשה על קריירות של אמנים רבים, גברים ונשים כאחד. " כמה אמנים במהלך תקופה זו התמזל מזלם למצוא עבודות דרך הפרויקט האמנותי הפדרלי של "מינהל התקדמות העבודות" בציור ציורי קיר במבני ציבור, אך עבור אמנים רבים הקריירה שלהם נמחצה.
מצב זה תואר ביומנו של מרי ירקס עצמה, במסע אחד בסוף השבוע לסן פרנסיסקו מסן מטאו בשנת 1935. ירקס קבעה פגישה עם סוכן אמנות בחנות הכלבו של גאמפ. היא נשארה מאוד מיואשת מכיוון שהוא אמר "אף אחד לא קונה אמנות בתקופות אלה". אורח חייהם היה צנוע אך טוב בהרבה מאחרים בתקופה זו עם תפקידו הבטוח של אופלי במשרד הצנזורה בחיל הים. כל זמן פנוי וחסכון בכסף הלך להכנסת דלק למכונית, לשיטוט בחיק הטבע כדי לחקור את האמנות שלה.
ביוגרפיה > ציור בגנים הלאומיים

כשצפון קליפורניה משמשת בסיס קבוע, מציירת מרי ירקס לעצמה. הייתה לה גישה קרובה ונוחה לכמה מפלאי הטבע הגדולים שבמערב ארצות הברית. היא נסעה וציירה מעמק יוסמיטי לסנטה פה ומטוסון לאלברטה, קנדה. מסעות אלה שלוו על ידי בעלה, הניבו רישומים מפורטים לאורך כל שנות השלושים והארבעים.
הם סיירו ברכב ביואיק שהותקן במיוחד בשנות העשרים, והיה מצויד במקומות אחסון נוספים ובמיטה לשינה בתוך הרכב. מרי ירקס, בעלה, ובתם מרי, בילו בסופי שבוע וחגים בנסיעות בדרכי עפר כדי לחקור את הנופים של הגנים הלאומיים שהוכרזו בעת ההיא.
מסעות ארוכים יותר לקחו אותם מספר פעמים ברחבי המערב והם סיירו בפארקים לאומיים רבים כולל: קרייטר לייק, הר רנייר, ילוסטון, הגרנד טטון, מזה ורדה, ג'ושוע טריס, עמק המוות, גרנד קניון, ויוסמיטי, כמו גם לאורך חופי אורגון, וושינגטון וקליפורניה. עמק יוסמיטי היה נושא ויעד מועדפים במיוחד בגלל היופי והקרבה שלו לסן מטאו.
מרי ירקס ציירה בעיקר בחוץ אבל עבדה גם בבית בסטודיו. בכל סיור שלה צולמו מספר רב של תצלומים שישמשו אותה בהמשך.
בעלה ארצ'י נפטר בשנת 1945 ומאז, תפוקת הציור של מרי ירקס ירדה. היא חזרה לצייר בשנות החמישים בעידוד בן זוגה השני, אלברט קוב, שלא נישאה לו.
מרי ירקס המשיכה לנסוע ולצייר במערב עוד בשנות השבעים והתשעים לחייה. היא נפטרה בסן מטאו ב־8 בנובמבר 1989, בגיל 103. לאחר עשרות שנים של ציור, למעלה מ-150 מציוריה עיטרו את קירות ביתה בזמן מותה.
הערות שוליים

↑  Architect, John Van Bergen Designed Several Homes for Working Class Women, Artists and Authors, web.archive.org, ‏2009-05-02
↑  "2002 Historic Preservation Awards Oak Park Historic Preservation Commission", web.archive.org, ‏2011-07-24
↑  "Miss Yerkes' Exhibit". Oak Leaves. October 23, 1915. p. 26.
מרי אגנס ירקס, לאחר השריפה, 1916
מרי אגנס ירקס, הר שסטה בקליפורניה, 1923
צילום המחנה ביוסמיטי, רכב הביואיק המיוחד, 1936