stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איירוספסיאל

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  Paris Bourse 
 תקופת הפעילות:  1970 – מיזוג לתוך תאגיד EADS‏ 10 ביולי 2000
 חברות בנות:  איירבוס 
 מיקום המטה:  פריז, צרפת
 ענפי תעשייה:  תעשייה אווירית וביטחונית
 מוצרים עיקריים:  כלי טיס, טילים, לוויינים
 יו"ר:  הונרי סיגלר 
  
 aerospatiale.fr
 
איירוספסיאל (Aérospatiale, מצרפתית: "אוויר־חלל") הייתה חברה צרפתית לייצור כלי טיס אזרחיים וצבאיים, אשר ייצרה כלי טיס, טילים ולוויינים. זו חברת התעופה והחלל השלישית בגודלה בעולם (אחרי בואינג ולוקהיד מרטין). היא מחזיקה בנתח של 80 אחוזים בקונסורציום איירבוס תעשייה והיא אחראית על תהליך ההרכבה הסופי של מטוסי איירבוס.
החברה נודעה בתחילה בשם Société nationale industrielle aérospatiale (SNIAS)‎ ("חברה לאומית לתעשיית אוויר־חלל"), ונוסדה בשנת 1970 ממיזוגן של שלוש החברות הצרפתיות הממשלתיות נורד אוויאסיון ("תעופה צפונית"), סוד אוויאסיון ("תעופה דרומית") ו־SÉREB (אנ'). בשנת 1984 שונה שמה של החברה ל"איירוספסיאל".
ב־10 ביולי 2000, מוזגה החברה לתוך תאגיד EADS וחדלה להתקיים. החזקותיה ופעילותה בתחום הלוויינים, נרכשו על ידי חברת אלקטל כדי ליצור את חברת אלקטל חלל, הנודעת היום בשם ת'לס אלניה חלל. בתחילת המאה ה־21 העסיקה החברה כ־100,000 עובדים ביותר מ־90 אתרים.
כלי טיס של החברה בשירות חיל האוויר הישראלי

איירוספסיאל גאזל, מסוק קל רב תכליתי – נתפס כשלל סורי במלחמת לבנון הראשונה, בשנת 1982
איירוספסיאל SA 321 סופר פרלון, מסוק תובלה כבד, בשנים 1966 – 1991
ווטור, מטוס קרב הפצצה, בשנים 1958 – 1972
איירוספסיאל אלואט II, מסוק קל – בשנים 1957 – 1983
הערות שוליים

↑  Stanley I. Weiss, European Aeronautic Defence and Space Company – European consortium, ENCYCLOPAEDIA BRITANNICA
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007353483805171  BnF: cb11862152x (data)  CiNii: DA0500231X  GND: 1087357691  ISNI: 0000 0001 2248 7196  LCCN: n84000228  RERO: 02-A000014658  SUDOC: 029733758  VIAF: 156010578   WorldCat (עם VIAF): 156010578 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אוקסיטניה (חבל מנהלי)

אוקסיטניה (בצרפתית: Occitanie) הוא חבל בדרום צרפת, אשר הוקם ב-1 בינואר 2016. הוא החבל הדרומי ביותר במדינה. שטחו מגיע ל-72,724 קילומטר מרובע ובשטחים הכלולים בו חיו בשנת 2012 ‏5,626,858 תושבים.
הקמת החבל

החבל הוקם במסגרת רפורמה מנהלית שננקטה להקטנת מספר החבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-22 ל-13. הוא כולל שני חבלים שהיו נפרדים על פי החלוקה הקודמת - לנגדוק-רוסיון ומידי-פירנה.
בירת החבל היא העיר טולוז. יש בו 13 מחוזות.
לחבל ניתן בתחילה שם זמני שהיה צירוף של שמות שני החבלים הכלולים בו, "לנגדוק-רוסיון-מידי-פירנה" (Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées). ביולי 2016 הכריזה מועצת החבל על שמו הנוכחי והקבוע אוקסיטניה (Occitanie), למרות שהשטח מהווה כמחצית משטח החבל ההיסטורי אוקסיטניה.
גבולות החבל

החבל גובל במערב בחבל אקיטן החדשה, בצפון בחבל אוברן-רון-אלפ, במזרח בחבל פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור, בדרום-מזרח בחוף הים התיכון ובדרום בספרד.
ערים מרכזיות בחבל

טולוז (הייתה בירת חבל מידי-פירנה ומשמשת כבירת החבל החדש)
מונפלייה (הייתה בירת חבל לנגדוק-רוסיון)
נים
פרפיניאן
בזייה
הערות שוליים

↑  חוק מספר 2015-29 מה-16 בינואר 2015 מאתר החוקים הצרפתי
| חבלי צרפת |
| --- | --- | --- |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית מ-2016 | או-דה-פראנס • אוברן-רון-אלפ • אוקסיטניה • איל-דה-פראנס • אקיטן החדשה • בורגון-פראנש-קונטה • ברטאן • גראנד אסט • נורמנדי • סאנטר-עמק הלואר • פיי דה לה לואר • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה |  |
| חבלים בצרפת המטרופוליטנית עד סוף 2015 | אוברן • איל-דה-פראנס • אלזס • אקיטן • בורגון • ברטאן • לורן • לימוזן • לנגדוק-רוסיון • מידי-פירנה • נור-פה דה קאלה • נורמנדי עילית • נורמנדי תחתית • סאנטר • פיי דה לה לואר • פואטו-שראנט • פיקרדי • פראנש-קונטה • פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור • קורסיקה • רון-אלפ • שמפאן-ארדן |  |
| חבלים מעבר לים | גוואדלופ • גיאנה הצרפתית • מרטיניק • ראוניון • מיוט |  |
| קולקטיבים מעבר לים | פולינזיה הצרפתית • סן-פייר ומיקלון • ואליס ופוטונה • סן ברתלמי • סן מרטן |  |
| טריטוריות מעבר לים | הארצות הדרומיות והאנטארקטיות של צרפת (ארץ אדלי • איי אפארסה • סן פול ואמסטרדם • איי קרגלן • איי קרוזה) |  |
| מעמד מיוחד | קלדוניה החדשה • קליפרטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5835703  MusicBrainz: ea63a285-1851-4e13-9fb8-0186f1a9fbae  NKC: ge1024712
איירוסטאר

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  1953–הווה (כ־71 שנים) 
 מיקום המטה:  בקאו 
 ענפי תעשייה:  אירוספייס 
 מוצרים עיקריים:  Category:Aerostar aircraft 
  
 www.aerostar.ro
 
מטוס ה"פסטיבל" תוצרת איירוסטאר
איירוסטאר (Aerostar SA) היא חברה רומנית המפתחת ומייצרת מוצרים תעופתיים, מערכות ביטחוניות וצבאיות ומוצרי אוויוניקה.
היסטוריה

החברה הוקמה בשנת 1953, כחברה ממשלתית והוכפפה למשרד ההגנה הלאומי, כחברה בת של IAROM, לשעבר המרכז הלאומי של תעשיית האווירונאוטיקה הרומנית (CNIAR).
במשך השנים החברה הייתה ספקית מרכזית של שירותי תחזוקה, תיקון ושיפוץ (MRO) עבור כל סוגי המטוסים המשמשים את הצבא הרומני. החברה גם פיתחה את מטוס ה-IAR-93 (אנ') הדו-מנועי, מטוסי תקיפה קרקעי וסיור, שהיה מטוס הקרב הראשון שיוצר ברומניה לאחר תום מלחמת העולם השנייה. החברה ייצרה גם יותר מ-1,800 מטוסי אימון מדגם Yak-52; הוא יוצר ברומניה בשלוש גרסאות: Iak-52 ,Iak-52W ו-Iak-52TW.
בנוסף פיתחה איירוסטאר מגוון של מטוסים אזרחיים קלים עבור אווירובטיקה ותעופה ספורטיבית, כגון מטוסי הספורט הקלים מדגם "פסטיבל".
בשנת 1987 חתמה לראשונה התעשייה האווירית לישראל על הסכם עם ממשלת רומניה לשיתוף פעולה בשיפוץ והשבחת מטוסים, כחלק מעסקת גומלין בה הותר יבוא של רכבי דלתא תוצרת רומניה לישראל. בהמשך התנהל גם משא ומתן על הקמת מרכז תחזוקה למטוסים במדינה. במאי 1993 חתמה לבסוף אלביט על עסקה עם איירוסטאר לשדרוג מטוסי מיג-21 של חיל האוויר הרומני, בשיתוף עם התעשייה האווירית כקבלן משנה. בסלון האווירי בפריז ביוני 1993 הוצג בביתן הישראלי מיג-21 של השותפות בפרויקט שעבר השבחה. עד שנת 2000 הושבחו 90 מטוסים תמורת 300 מיליון דולר, והוחלט על השבחת עוד 4 מטוסים מגרסת האימונים של המיג.
בשנת 1996 זכו אלביט מערכות ואיירוסטאר זכו במכרז משרד ההגנה של רומניה להשבחת מסוקי תובלה, בהיקף של כ-100 מיליון דולר. פרויקט ההשבחה כלל שיפורים של רוב המערכות המותקנות במסוקים, במסגרת תוכנית מודרניזציה כוללת שהשיק צבא רומניה. לצורך הפרויקט הוקמה ברומניה חברת בת משותפת בשם "AE ELECTRONICS". החברה המשותפת הקימה מפעל בעיר באקו, שם מצויים המפעלים של איירוסטאר. המפעל הוקם במטרה לציע שירותי השבחה למטוסים במדינות מזרח אירופה ובאזורים אחרים.
במהלך שנות ה-90 וה-2000, החברה השתלבה בפרויקטים בינלאומיים רבים, על ידי שיתוף פעולה עם חברות תעופה וחלל בינלאומיות, כולל: קבוצת תאלס, אלביט מערכות, Thomson-CSF, EADS, דיימלר קרייזלר אירוספייס ועוד, מתוך כוונה לא להסתמך רק על לקוחות מקומיים בלבד, כמו הצבא הרומני.
ב-2001 זכתה החברה יחד עם אלביט בחוזה בהיקף של 40 מיליון דולר ממשרד הביטחון הרומני. החוזה היה עבור תוספת תכולות לפרויקטים של השבחת מטוסי מיג 21 ומסוקי פומה, והן כוללו בין היתר: ציוד תחזוקה, חלפים, סימולטור טיסה, שינויים ושיפורים שונים.
הערות שוליים

↑  Flight Global, AirVenture 2001 - US debut for Aerostar Yak 52 trainer, Flight Global, ‏7 AUG 2001
↑  Anadarko Petroleum Corporation (NYSE:APC) - Textron Teams with Aerostar - Analyst Blog, Benzinga, ‏12 APRIL 2010
↑  צחי נגה, תע"א תחתום עם הרומנים עיסקה לשיפוץ מטוסיהם, חדשות, 18 בנובמבר 1987
↑  דן ארקין, מיליארד דזלר, מעריב, 30 באפריל 1991
↑  שרון שדה, חב' אלביט: זכינו במכרז להשבחת מיגים לרומניה, חדשות, 24 במאי 1993
↑  שרון שדה, תע"א ואלביט מציעות חבילות השבחה למיג 21 בשיתוף עם התעשיה האווירית הרומנית "איירוסטאר", חדשות, 15 ביוני 1993
↑  דרור מרום, ‏אלביט מערכות תשביח עוד 4 מטוסי מיג-21 של רומניה, באתר גלובס, 26 בנובמבר 2000
↑  אורנה רביב מאת דרור מרום, ‏אלביט זכתה במיכרז להשבחת מסוקי תובלה של רומניה ב-100 מיליון דולר, באתר גלובס, 3 בנובמבר 1996
↑  דרור מרום, ‏אלביט מערכות וחברה רומנית יספקו מערכות אוויוניקה ב-100 מיליון דולר, באתר גלובס, 26 במאי 1997
↑  ידיעות אחרונות, ‏אלביט מקימה ברומניה מפעל שיתחרה בתע"א, באתר גלובס, 26 בדצמבר 1996
↑  אמנון ברזילי, אלביט מערכות קיבלה הזמנות בהיקף של 40 מיליון דולר ממשרד הבטחון הרומני, באתר TheMarker‏, 7 במאי 2001
איזלינגטון גרין

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  איזלינגטון 
 קואורדינטות:  51°32′09″N 0°06′10″W﻿ / ﻿51.5358°N 0.102778°W﻿ / 51.5358; -0.102778
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאיזלינגטון גרין(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאיזלינגטון גרין(למפת רובע איזלינגטון רגילה) קמדן הסיטי של וסט.  הארינגיי האקני הסיטי של לונדון טאו. האמ. איזלינגטון גרין(למפת רובע איזלינגטון מוגדלת) קמדן הסיטי של  וסטמינסטר  הארינגיי האקני הסיטי של לונדון טאו. האמ. איזלינגטון גרין
 
פסלו של סר יו מידלטון, בחלקו הדרומי של הפארק. 2005.
איזלינגטון גרין (באנגלית: Islington Green) הוא פארק ציבורי הממוקם במפגש דרך A1 עם דרך אסקס ברובע איזלינגטון של לונדון בירת הממלכה המאוחדת.
הפארק מהווה את הגבול בין שכונת איינג'ל מדרום לבין מרכז איזלינגטון מצפון.
הרחוב העליון ורחוב תחתון (כביכול) היו המסלולים העיקריים של איסלינגטון מימי הביניים ומשולש הקרקע בצומת שלהם היה מוקד מוקדם. בחפירות ארכאולוגיות נחשפו עדויות לשיכונים מהמאה ה -15, שנהרסו במאה ה -17.
הפארק הוא שריד לאזור ציבורי (common land) ולא פארק (village green). באזור זה הותר לתושבי הכפר איזלינגטון לרעות את צאנם בלי הפרעה. האזור הציבורי היה גדול משטח הפארק הנוכחי, אולם פרויקטי בנייה במהלך המאה ה-19 צמצמו את שטחו.
כמה בתים ציבוריים עמדו זמן רב סביב הפארק, בעיקר השועל בפינה הצפון-מערבית. סם קולינס הקים את Lansdowne Arms בשנת 1851 ולאחר מכן הפך אותו לאולם מוזיקה שזכה לכינוי הפופולרי "הקפלה על הירוק".
בפארק ממוקמת אנדרטה לנופלי הממלכה המאוחדת בשתי מלחמות העולם, וכן פסלו של סר יו מידלטון, שתכנן את מערכת המים של לונדון במאה ה-17.
הערות שוליים

↑  HIDDEN LONDON, Islington Green, Islington
אוליבר נאסן (רוכב אופניים)

ערך זה עוסק ברוכב אופני כביש בלגי. אם התכוונתם למלחין ומנצח בריטי, ראו .
| --- | --- |

נאסן ב-2014
 לידה:  16 בספטמבר 1990 (בן 34) אוסטנד, בלגיה בלגיה
 גובה:  184 ס״מ 
 משקל:  71 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  רב גוני
 קבוצה נוכחית:  דקטלון AG2R לה מונדיאל
 הישגי שיא:  קלאסיקת ברטאן (2016, 2018)    אליפות בלגיה (2017)  
 
אוליבר נאסן (באנגלית: Oliver Naesen; נולד ב-16 בספטמבר 1990) הוא רוכב אופני כביש בלגי בקבוצת דקטלון AG2R לה מונדיאל. נאסן הוא אלוף בלגיה בשנת 2017.
קריירה

ב-2013, נאסן התחיל לרכוב כסטאז'ר בקבוצת לוטו–בליסול וניצח במדיה את מרוץ טופ קומפטישון, וסיים שמיני בחוייסקה פייל.
קריירה > קבוצת טופספורט פלנדרן (2015)

אף על פי שרכב כסטאז'ר בלוטו בליסול ב-2014, הוא לא הצליח לקבל חוזה קבע בקבוצה והחל לרכוב בקבוצת טופספורט פלנדרן(אנ') בשנת 2015. הוא סיים שלישי במרוץ אומלופ ואן הט ווסלנד, שביעי בטור של בלגיה, ושישי בטור של לוקסמבורג (ניצח את דירוג הצעירים במרוץ). הוא סיים עשירי באליפות בלגיה, וניצח את המרוץ החד יומי, לה פולי נורמונד. נאסן סיים שלישי בגרנד פרי סטאד זוטגם, וסיים שני בסקאל סלס, לאחר שהפסיד לרובין סטנייט בספרינט. הוא ניצח את מרוץ חוייסקה פייל, לאחר שניצח את דריס ואן גסטל ואת קריסטר האגן בספרינט.
קריירה > IAM Cycling (2016)

נאסן הצטרף לקבוצת איי. איי.אמ סייקלינג (IAM Cycling(אנ')) השווייצרית. הוא רכב לראשונה גרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו לטור דה פראנס, וסיים במקום ה-83 הכללי. רגע השיא בעונה של נאסן הגיע ב-28 באוגוסט, כאשר ניצח את קלאסיקת ברטאן (גרנד פרי פלואה לשעבר), לאחר שהקדים את אלברטו בטיול ואת אלכסנדר קריסטוף. הוא סיים שני באנקו טור, 31 שניות אחרי ניקי טרפסטרה המנצח, ושני בטור של יורומטרופול. הוא השתתף באליפות העולם, וסיים במקום ה-23.
קריירה > AG2R La Mondiale (2017–2019) > 2017

נאסן הצטרף לקבוצת AG2R La Mondiale הצרפתית. הוא התחרה ב-אומלופ הט ניוסבלד, וסיים שביעי. בקורן–בריסל–קורן, נאסן הגיע במקום השמיני. בדווארס דור פלנדרן, נאסן סיים שישי, 1:03 לאחר איב למפרט המנצח. ב-E3 בינקבנק קלאסיק, נאסן סיים בתוך הפודיום לאחר שהגיע במקום השלישי, אחרי פיליפ ז'ילבר וגרג ואן אוורמאט המנצח. נאסן סיים שלישי במרוץ ארבעת הימים של דנקרק, ושמיני בטור של בלגיה. ב-25 ביוני הוא ניצח את אליפות בלגיה, לאחר שגבר בספרינט על ספ ואנמרק ועל יספר סטויבן. הוא התחרה ב-טור דה פראנס, וסיים במקום ה-63 הכללי. הוא סיים חמישי בבינקבנק טור, שישי בטור דה יורומטרופול ושישי בפריז - טור.
קריירה > AG2R La Mondiale (2017–2019) > 2018

נאסן פתח את העונה בוואלטה ולנסיה, בה סיים במקום ה-34 הכללי. בסבב קלאסיקות האביב, הוא סיים רביעי ב-E3 בינקבנק קלאסיק, שישי ב-גנט - וולגם, 11 ב-רונדה ון פלנדרן, ו-12 בפריז - רובה. במרוץ אסקבורן-פרנקפורט, נאסן סיים שלישי לאחר שהפסיד לאלכסנדר קריסטוף ומייקל מת'יוס המנצח. הוא סיים במקום ה-66 ב-טור דה פראנס, וניצח בפעם השנייה ברצף את קלאסיקת ברטאן, לאחר שהקדים את מייקל ואלגרן ואת טים וולנס. הוא סיים רביעי בגרנד פרי מונטריאול, ושלישי בגרנד פרי בטור דה יורומטרופול. נאסן סיים שלישי בבינץ' - שימאי - בינץ', ורביעי בפריז - טור.
קריירה > AG2R La Mondiale (2017–2019) > 2019

נאסן סיים עשירי ב-אומלופ הט ניוסבלד, ב-23 במרץ, הוא רשם את התוצאה הטובה ביותר שלו במוניומנט, כאשר סיים שני לאחר ז'וליאן אלאפיליפ ב-מילאנו - סן רמו. לאחר מכן, נאסן סיים שמיני ב-E3 בינקבנק קלאסיק, שלישי ב-גנט - וולגם, ושביעי ב-רונדה ון פלנדרן. ב-טור דה פראנס, נאסן סיים במקום ה-68 הכללי, והתוצאה הטובה ביותר שלו בקטע הייתה בקטע התשיעי, כאשר סיים רביעי (10 שניות מטיש בנוט המנצח). הוא סיים שמיני בקלאסיקת לונדון-סארי. ב-בינקבנק טור, הוא ניצח את הקטע השביעי, וסיים שני כללי, 35 שניות אחרי לורנס דה פלוס המנצח.
קריירה > AG2R La Mondiale (2017–2019) > 2020

את 2020 פתח עם מקום שביעי באומלופ הט ניוסבלד, אך לא הצליח לשחזר את הפודיום במילאנו - סן רמו, כשסיים בעונה הזו במקום ה-14. בנוסף לכך, סיים במקום ה-14 במילאנו–טורינו. בהמשך העונה הוא נבחר שוב לסגל קבוצתו לטור דה פראנס, בפעם החמישית ברציפות. התוצאה הטובה ביותר של נאסן הייתה מקום חמישי בקטע ה-19, 53 שניות מסורן קראו אנדרסן המנצח. נאסן סיים פעמיים נוספות בעשירייה הראשונה, עם מקום 8 בקטע ה-14 ומקום 9 בקטע ה-14. נאסן סיים את עונתו בבלגיה, עם מקום 14 בגנט-וולגם ומקום 7 ברונדה ון פלנדרן.
הערות שוליים

↑  Binck Bank Tour (2.UWT), procyclingstats.com
נאסן במהלך טור דה פראנס 2017
נאסן (משמאל) על הפודיום של מילאנו - סן רמו, לצד ז'וליאן אלאפיליפ (מרכז) ומיכל קוויאטקובסקי (ימין).
אויגן טויבלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 באוקטובר 1879 גוסטין, רפובליקת פולין 
 פטירה:  13 באוגוסט 1953 (בגיל 73) סינסינטי, ארצות הברית 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 מעסיק:  אוניברסיטת היידלברג, אוניברסיטת ציריך, בית המדרש הגבוה למדעי היהדות 
 בן או בת זוג:  סלמה שטרן (27 באוקטובר 1927–?) 
 
אויגן טויבלר (שני משמאל), בין חברי "אגודה לאומית" בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות, 1902
אוֹיְגֶן טוֹיְבְּלֶר (בגרמנית: Eugen Täubler;‏ 10 באוקטובר 1879, גוסטין, פרוסיה, הקיסרות הגרמנית – 14 באוגוסט 1953, סינסינטי, אוהיו) היה חוקר חשוב של התקופה הקלאסית והיסטוריון של העם היהודי.
ילדות ובגרות

אויגן טויבלר נולד בעיירה גוסטין שבפרובינציית פוזן בפרוסיה, הקיסרות הגרמנית, שם התגוררו כשלושים עד ארבעים משפחות יהודיות. אביו היה סוחר תבואה, ואמו בת לשושלת רבנים ענפה, שהקפידה מאוד על לימודי בנה מכיוון שרצתה שימשיך במשלח יד אבותיו, דבר שגרם לו בילדותו למורת רוח רבה. לאחר סיום חוק לימודיו בגימנסיה החל ללמוד בבית המדרש לרבנים בברלין מיסודו של הילדסהיימר, על מנת להיהפך לרב. טויבלר פנה ללמוד תלמוד, אך במהרה נשבה בקסמיה של התרבות הקלאסית, קרי לימודי יוון ורומא העתיקות. הוא עזב את בית המדרש לרבנים והחל ללמוד בבית המדרש הגבוה ללימודי יהדות, במקביל ללימודיו באוניברסיטת ברלין.
ניצני החיים האקדמיים > עוזרו של מומזן

ב-1899 המליצה עליו האוניברסיטה להיות עוזר מדעי לתיאודור מומזן, שבמחיצתו שהה בשנים הראשונות של המאה העשרים. הוא אף עסק בהכנת ספרו המונומנטלי על תולדות רומא וכן בדברי ימי עם ישראל בעת העתיקה, בימי הביניים ובעת החדשה. את הדוקטורט עשה בשנת 1904 באוניברסיטת ברלין, נושא התזה היה: "הפרתים אצל יוספוס". הוא התלמד תחת חסותו של ריינהולד קוזר (Koser) בארכיון לתולדות ימי הביניים והתקופה המודרנית.
ניצני החיים האקדמיים > ייסוד הארכיון לתולדות יהודי גרמניה

בשנת 1905 ייסד טויבלר את הארכיון לדברי ימי יהודי גרמניה, ועמד בראשו. הארכיון איגד מאתיים גנזכים שונים שאוגדו יחדיו מכל רחבי גרמניה, תעודות ופנקסי קהילות שחלק הארי שלהם מן המאה ה-17 ואילך.
במסגרת תפקידו הוציא מ-1909 עד 1914 את כתב העת Mitteilungen aus dem Gesamtarchiv der deutschen Juden ("דוחות מהארכיון הכולל של יהודי גרמניה"), שם פרסם את מאמריו השונים במדעי היהדות. הוא לא שאף להניח תאוריות חדשות, כי אם בלימודי שיטה. הוא דגל בחקר היהדות בכלים היסטוריים ולא באמות מידה מתוחמות ומוטות תאולוגית כפי שהיה נהוג עד אותה עת. שאיפתו של טויבלר הייתה ייצובו של מחקר ההיסטוריה על שלושה יסודות אובייקטיביים: שמירת המאפיין הייחודי של נושא ההיסטוריה ועצמיות, הגירה והתיישבות, הסתגלות והתבוללות. הוא פירש את ההיסטוריה היהודית כחלק מתהליכי היסטוריה גדולים. תחת ידיו של טויבלר התלמד ד"ר גיאורג הרליץ, שייסד שנים רבות לאחר מכן את הארכיון הציוני בברלין, העבירו לארץ ישראל וכיהן כמנהלו כעשרים שנה.
ניצני החיים האקדמיים > המכון ללימודי היהדות

ב-1910 החל טויבלר להורות כמרצה להיסטוריה של עם ישראל בתקופה ההלניסטית והרומית ב"בית המדרש הגבוה ללימודי יהדות" בברלין. טויבלר הציב את ההיסטוריה הגנטית של הסדרים פוליטיים כתופעה ביולוגית-היסטורית. הוא פרסם מחקרים על היווצרותן של פריבילגיות היהודים בימי הביניים. בספרו מ-1913 כתב על החוזים המדיניים הגדולים של הרפובליקה הרומית. באותו הספר הצליח טויבלר להוכיח את אמיתותו של החוזה שנחתם בין יהודה המקבי לרומי, עליו כתוב בספר חשמונאים א', וכן מחקרים על ספר קדמוניות היהודים של יוספוס פלביוס. לדעת טויבלר מדינת החשמונאים נוצרה ואף נפלה בשל התנאים הגאוגרפיים והפוליטיים שהתהוו באזור. היות שפומפיוס סבר בשנת 63 כי לא היה לאל ידם של היהודים להשתתף בהגנת גבולותיה המזרחיים של האימפריה הרומית, הוא סתם את הגולל על עצמאותה של מדינת החשמונאים.
הפריחה > מייסד האקדמיה למדעי היהדות בברלין

ב-1919 ייסד טויבלר את האקדמיה למדעי היהדות בברלין, וניהל אותה עד 1920. בעקבות מכתב שקיבל מזלמה שטרן, שחיברה ספרים על תקופת האבסולוטיזם הנאור בגרמניה, הטיל עליה את מלאכת העריכה של סדרת הספרים שהתכוון לפרסם. הייתה זו סדרת כרכים מקפת תחת הכותר "המדינה הפרוסית והיהודים", כשם ספרו של מקס להמן. שנים אחדות לאחר מכן נישאו השניים. מ-1921 עד 1924 כיהן טויבלר כפרופסור להיסטוריה עתיקה בציריך.
הפריחה > פרופסור לעת העתיקה באוניברסיטת היידלברג

בשנת 1924 הוזמן אויגן טויבלר לרשת את הקתדרה של דומשבסקי והתמנה לפרופסור מן המניין בהיסטוריה של העת העתיקה באוניברסיטת היידלברג וב-1929 נעשה לחבר האקדמיה של היידלברג. בראשית 1934, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, פוטר יחד עם מרצים יהודים ומומרים נוספים עקב יהדותו והחליט לעזוב את היידלברג.
בשנת 1935 שב טויבלר ללמד כבעברו הרחוק בבית הספר הגבוה למדעי היהדות בברלין.
אחרית ימיו

יחד עם זוגתו ההיסטוריונית סלמה שטרן ברחו לארצות הברית. בבערוב ימיו, בין השנים 1940 ל-1941 היה מרצה להיסטוריה בהיברו יוניון קולג' בסינסינטי. בתקופה זו התמקד במחקרו ובהרצאותיו בפרשנות התנ"ך, בעיקר של ספרי איוב ותהלים, תרגום השבעים והתקופה ההלניסטית. הוא כתב ספר על תולדות ישראל, ממנו נותר חלק ניכר וכתב מאמרים על תולדות יהודי גרמניה בתקופה החדישה. הוא אף כתב מאמרים על "מיכלאנג'לו והנביאים", מאמר על "רמברנדט והיהודים", מחזה על "שמשון ודלילה", מחזה על רמברנדט בשם "הטרגדיה של הגאון" וכן כתב שני רומנים על הטרגדיה שהמיט היטלר על האנושות.
אויגן טויבלר נפטר בסינסינטי בשנת 1953.
ארכיונו הפרטי של טויבלר פתוח לציבור בספריית אוניברסיטת בזל. העמיד תלמידים למכביר, ומהם בולטים יצחק בער ובן-ציון דינור.
שיטת מחקרו

טויבלר שילב את הראייה האוניברסלית של אדוארד מאייר ביחד עם שיטת החדירה המושגית והמחשבתית של מומזן, בתוספת גישה פילוסופית משלו. הוא ניסה להבין את המדינה הרומית על ידי התבוננות במבניה ובתפקודיה.
התמזג בו השילוב בין מחקר דקדקני ביותר לפי כוונת דברי הטקסט, לבין ניסוח אומנותי של הדברים, הוא תפס את התמונה הגדולה והשלמה ורק אז הסיק מן הכלל אל הפרט. טויבלר היה היסטוריון כללי ותפס את התהליך ההיסטורי בגישה מאחדת, ואת המאורעות כנתונים זה בתוך זה ולא זה בצד זה.
כתב את ספרו החשוב "אימפריום רומנום". את מאמרו על ה"ארכאולוגיה של תוקידידס" פותח טויבלר באבחון הסוגים השונים של פרוזה ומכאן מברר את מגמתו המדינית של הסופר.
במחקריו על העולם העתיק התחקה טויבלר אחר צורתן הגאוגרפית של הארצות ומקומן ביבשת, כמהווים אבן פינה בתפישתו את גורלן ההיסטורי והתפתחותן. 
בשנים 1931 עד 1932 ערכה האקדמיה בהיידלברג דו"ח חפירות על לצורך בסיס לראשית רומא. טויבלר פותח את הדו"ח בתיאור המבנה החיצוני של היישוב הבודד, בצורות הבניינים, הרחובות וצורתם, מיקומם על הגבעות - ומכאן הוא מסיק על אופן הארגון החברתי ועל האזרח השקט שגדל בעיר מדינה המבודדת מדינית.
ספריו

Ausgewahlte Schriften zur alten Geschichte/ Eugen Taubler. Stuttgart: F. Steiner Verlag Wiesbaden, 1987
Der romische Staat/ Eugen Taubler; mit einer Einleitung von Jurgen von Ungern-Sternberg. Stuttgart: B.G. Teubner, 1985
Die Archaologie des Thukydides/ Eugen Taubler. Hildesheim: G. Olms, 1979
Tyche: historische Studien/ Eugen Taubler. Hildesheim: G. Olms, 1979
Imperium Romanum: Studien zur Enthwicklungsgeschichte des romischen Reichs/ von Eugen Taubler. Roma: L'Erma di Bretschneider, 1964
Biblische Studien: die Epoch der Richte/ herausgegeben von Hans-Jurgen Zobel. Tubingen: J.C.B. Mohr (P. Siebeck), 1958
Judaea und die Juden/ Theodor Mommsen; mit einem Nachwort von Eugen Taubler. Berlin: Schocken, 1936
לקריאה נוספת

בן-ציון דינור (ב. ד.), "טויבלר, אויגן", האנציקלופדיה העברית (כרך יח, עמ' 380-379), חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ו.
דניאל שוורץ, מבתי מדרש לרבנים למכון למדעי היהדות, בתוך: מיכאל הד, שאול כ"ץ (עורכים), תולדות האוניברסיטה העברית בירושלים: שורשים והתחלות, ירושלים תשנ"ז, עמ' 463–465.
הערות שוליים

↑  פיטורים, דבר, 4 בפברואר 1934
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269279405171  BIBSYS: 1033895  BnF: cb12714511v (data)  CiNii: DA01670031  GND: 118620495  HDS: 024909  ISNI: 0000 0000 8343 6176  LCCN: n87897901  NKC: mub2014827599  NSK: 000110389  NTA: 07325018X  RERO: 02-A003916831  SNAC: w6vx4b3w  SUDOC: 069108366  VcBA: 495/264621  VIAF: 51814559   WorldCat (עם VIAF): 51814559
אוריקייטה

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  פסטה
 מוצא:  איטליה 
 מרכיבים עיקריים:  קמח דורום, מים
 
אוריקייטה (מאיטלקית: orecchia - אוזן, והסיומת -etta - קטן) היא סוג של פסטה טיפוסית מפוליה, אזור בדרום איטליה. שמה בא מצורתה, שדומה לאוזן קטנה.
תיאור

לאוריקייטה יש צורה של כיפה קטנה, מרכזה דק יותר מקצוותיה, ומשטחה מחוספס. כמו פסטות אחרות, אוריקייטה מוכנת עם קמח דורום ומים. לעיתים נדירות משתמשים בביצים. בבישול ביתי דרום-איטלקי מסורתי, מגלגלים את הבצק ואז חותכים לקוביות. כל קובייה נמחצת עם סכין, ונגררת על משטח המסלסל את הפסטה (ייצור של קווטלו (אנ')). לאחר מכן הצורה מלופפת על האגודל.
מנות

אוריקייטה מוגשת בדרך כלל עם בשר כמו חזיר, צלפים ויין לבן פריך.
המנה המסורתית מפוליה היא "orecchiette alle cime di rapa" (איט'), מנה של אוריקייטה וראפיני (אנ'). גם ברוקולי או כרובית נמצאים בשימוש נרחב כתחליף. במיוחד בסביבות קפיטנטה (אנ') וסלנטו, אוריקייטה מוגשת באופן מסורתי גם ברוטב עגבניות (אל סוגו), לפעמים עם קציצות בשר מיניאטוריות או זילוף של ריקוטה או ריקוטה פורטה.
ספר הבישול האיטלקי "Il cucchiaio d'argento" (מילולית: כפית הכסף) מצביע על כך שאוריקייטה אידיאלית עבור רטבי ירקות.
לקריאה נוספת

Zanini De Vita, Oretta (2009). "Orecchiette". Encyclopedia of Pasta. University of California Press. pp. 188–190. ISBN 978-0-520-94471-8. נבדק ב-18 בספטמבר 2013. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
הערות שוליים

↑  Knight, Florence. "Florence Knight's recipe for orecchiette, pork, capers and white wine" (באנגלית). ISSN 0140-0460. נבדק ב-2022-12-31.
אונגני

אונגני (ברומנית: Ungheni, ההיגוי קרוב ל"אונגֱןּ",עם "ן" מרוכך בסוף, ברוסית Унге́ны, היגוי קרוב ל"אונגני") ן מרוכך בסוף) היא עיר השוכנת במרכז מולדובה, סמוך לגבול עם רומניה. משנת 2003 משמשת העיר כבירת מחוז אונגני. בשנת 2013 התגוררו בעיר 38,200 תושבים, נתון הממקם אותה במקום השביעי בגודלו במדינה.
אונגני שוכנת לגדה נהר פרוט. על הגדה שממול שוכנת עיירה רומנית בעלת אותו השם.
היסטוריה

האזכור הראשון לעיר מתוארך ל-1462. בשנת 1875 נבנתה מסילת רכבת בין אונגני לבירה קישינב, כהכנה למלחמה העות'מאנית-רוסית שנערכה בין השנים 1877–1878. לאחר מלחמת העולם השנייה הפכה המסילה העוברת בעיר, לקישור העיקרי בין מדינות ברית המועצות לרומניה.
יהדות אונגני

על פי מפקד האוכלוסין, בשנת 1897 היו באונגני 997 יהודים, והם היו רוב האוכלוסייה מתוך 1,697 תושבים סך הכל. במפקד ב-1930 נמנו בעיירה 1,390 יהודים מסך 3,253 תושבים.
על כס הרבנות באונגני ישב בשנים 1905–1913 הרב יהודה לייב פישמן מיימון, לימים שר בממשלת ישראל. החליף אותו הרב משה רבילסקי (לימים-אבינרי) הוא כיהן בתפקידו עד עלייתו לארץ ישראל ב-1925.
גשר אייפל

גשר אייפל ברומנית: "Podul Eiffel" הוא גשר רכבת המתוח מעל נהר פרוט. הגשר נבנה בשנת 1874, ועליו עברה הרכבת ליאסי. בשנת 1876 עלה הנהר על גדותיו, והרס את הגשר שזה עתה נבנה. מנהלת הרכבת הזמינה את האדריכל הצרפתי גוסטב אייפל לתכנן מחדש את הגשר, והוא נפתח באפריל 1877, ימים ספורים לפני תחילת המלחמה.
דמוגרפיה

| שנה | תושבים | שינוי |
| --- | --- | --- |
| 1959 | 12,595 | - |
| 1970 | 19,558 |  55.3% |
| 1979 | 27,062 |  38.4% |
| 1989 | 37,788 |  39.6% |
| 2004 | 35,311 |  6.6% |
| 2012 | 38,100 |  7.9% |
ערים תאומות

ארצות הברית וינסטון סיילם, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  נתונים על יהודי בסרביה ערך 105
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560188405171  LCCN: n85208117  MusicBrainz: b49f07c8-7fa5-4e48-9558-49f5b43270d9  VIAF: 154840300   WorldCat (עם VIAF): 154840300