stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יאן ואן קאסל הבן
ביוגרפיה

יאן ואן קאסל הבן נולד באנטוורפן כבנם של יאן ואן קסל האב (1626–1679) ומריה ואן אפשהובן. הוא היה נצר משושלת הציירים הפלמית המפורסמת של משפחת ברויגל. אביו היה בנם של הירונימוס ואן קאסל הצעיר ובתו של יאן ברויגל האב. יאן ואן קאסל הבן היה אפוא באמצעות סבתו מצד אמו, נכדו של יאן ברויגל האב ונינו של פיטר ברויגל. אמו הייתה בתו של הצייר פרדיננד ואן אפשהובן האב הוא היה קשור גם למשפחת האמנים של ואן אפשהובן. גם אחיו פרדיננד היה צייר.
הוא ככל הנראה הוכשר בידי אביו יאן ואן קאסל האב. במקום להיות חבר בגילדת לוקאס הקדוש באנטוורפן, הוא עבר למדריד כנראה בשנת 1679. במדריד הוא הפך לצייר החצר וצבר מוניטין בעיקר באמצעות דיוקנאותיו.
הוא זכה להכרה גבוהה בחצר המלוכה בשלטונו של קרלוס השני, מלך ספרד על דיוקנאותיו של המלכה מארי לואיז ד'אורליאן, אשתו הראשונה. בשנת 1686 הפך רשמית לצייר המלוכה. לאחר מותה של אשתו הראשונה של קרלוס השני, המשיך ואן קאסל לשמש כצייר דיוקנאות בבית המלוכה וצייר את אשתו החדשה - מריה אנה מנויבורג.
עם שינוי השושלת השלטת מבית הבסבורג לשושלת של בורבון בעקבות הצטרפותו לכס המלכות של פליפה החמישי, מלך ספרד בשנת 1700, הפופולריות של האמן דעכה. הסיבה לכך הייתה ככל הנראה בגלל המשך הקשר ההדוק שלו עם המלכה לשעבר האלמנה, אותה ליווה בגלותה לטולדו. אבל הוא לא הצטרף אליה לתקופת גלותה הנוספת בליון בשנת 1706 בגלל מצבו הבריאותי הרעוע. במקום זאת, ואן קאסל חזר למדריד. המלך החדש לא היה מרוצה מעבודתו, אולי בגלל עליית הטעמים הצרפתיים בחצר המלוכה של שושלת בורבון. כנראה הוא נפטר במדריד בשנת 1708.
יצירתו > כללי

הוא צייר דיוקנאות, זרי פרחים, טבע דומם, צייד ונופים. כמה היסטוריונים של האמנות פקפקו האם לייחס ליאן ואן קאסל הבן ציורי טבע דומם. ייחוס כזה אולי נגרם במקרים מסוימים בגלל בלבול עם אמנים אחרים בעלי שם דומה שכולם היו פעילים במאה ה-17. בנוסף לאביו, היה צייר נוסף באנטוורפן עם השם יאן ואן קאסל (המכונה יאן ואן קאסל "האחר") שצייר טבע דומם, ואילו באמסטרדם היה יאן ואן קאסל הידוע כצייר נוף. הייחוס מסובך עוד יותר מכיוון שלאביו היה דוד שנקרא גם יאן ואן קאסל, המכונה לפעמים יאן ואן קאסל השני ויאן ואן קאסל הבן נקרא יאן ואן קאסל השלישי.  לבסוף היה עוד אחד ממשפחת ואן קאסל שכונה יאן תומאס ואן קאסל שעבד בעיקר כצייר ז'אנר.
מכיוון שואן קאסל הבן, כמעט ולא חתם על ציוריו, שוחזרה היצירה שלו על סמך סגנונות הציור.
יצירתו > דיוקנאות

תפקידו העיקרי של ואן קאסל כצייר חצר היה לצייר דיוקנאות של משפחת המלוכה ובמיוחד את המלכה. את סגנון הדיוקן שלו תיאר אנטוניו פאלומינו בן זמנו כקרוב מאוד לזה של חברו הצייר הפלמי אנתוני ואן דייק. עם הגעתו לספרד נראה שהוא צייר בסגנון הדיוקנאות המלכותיים שהציגו ציירים ספרדיים. דיוקנאות אלה התאפיינו בפשטותם של הצורות והצבעים, וכמעט ולא כללו אביזרים וסמלים והציבו את הדמות על רקע נייטרלי. השפעה זו של מסורת הדיוקן הספרדית המקומית ניכרת בדיוקן של מריה אנה מנויבורג (1690).
הוא סטה מהסגנון הזה בתמונתה של מריה אנה מנויבורג על ידי הוספת צבע לנוף שברקע. עבודה זו כללה צמד ציורים עם דיוקנו של קרלוס השני מלך מספרד. שתי העבודות הסגלגלות היו במקור חלק מציור מרובע גדול יותר המוקף זרי פרחים שהיו מסביב לדיוקן הסגלגל. הוא החל בחידוש סגנון הדיוקנאות של חצר המלוכה בספרד בתמונתה של מריה ניקולאסה דה לה קרדה (בערך 1685), בו השתמש בצבעים עזים והכניס ניגודי אור בין הצללים. כמה ציורי פורטרט יוחסו לו על פי הסגנון והשוואתם לציוריו החתומים. כך היה במקרה של דיוקנה של מארי לואיז ד'אורליאן. שעדיין רשום שהצייר לא ידוע באתר מוזיאון הפראדו.
ואן קאסל היה מומחה לז'אנר הדיוקנאות הקבוצתיים. דוגמה לכך היא ציור "משפחה בגן", המתאר ג'נטלמן פלמי עם משפחתו. הכוונה הסמלית של היצירה היא להלל את חיי המשפחה ואת מעלות המשפחתיות כמו נאמנות. נגן הגיטרה בציור, מסמל את ההרמוניה המשפחתית והכלב את מעלת הנאמנות. האישה המוקפת בילדים קטנים מסמלת את מעלתה של הצדקה ואילו הזוג הצעיר המחזיק ידיים מייצג את האהבה הזוגית. הציור כולל דיוקן עצמי של האמן שנשקף בחלון, ברקע מימין.
ואן קאסל היה ידוע גם כצייר של דיוקנאות קטנים. יצירות כאלה היו באופנה בקרב האצולה הגבוהה של אותה תקופה. התייחסו אליהם כאל חפצים אינטימיים שהוחלפו בין בני משפחה כמו גם בין חברים ולכן צוירו בסגנון פחות רשמי. לאלה היה היתרון שהם ניתנים להלקח בקלות על ידי בעליהם כחפץ זיכרון של יקיריהם. הציור הקטן והידוע הראשון שהוא עשה היה דמותו של קרלוס השני, שהעניק המלך לבת זוגו מריה אנה מנויבורג כמתנת נישואין עם הגעתו לספרד בשנת 1690. דוגמה נוספת הם צמד הדיוקנאות הקטנים של קרלוס השני מספרד ומריה אנה מנויבורג שהם פחות רשמיים מהדיוקנאות המסורתיים. זוג דיוקנאות קטנים של הזוג המלכותי מיוחסים לו וכנראה נשלחו לחצר המלכות ברוסיה כמתנה דיפלומטית, מכיוון שהיא מראה את המלך בשריון. זוג אחר של דיוקנאות קטנים המתוארכים בין 1696 ל־1700, קרלוס השני מספרד מיוצג כסנט פרדיננד ומריה אנה מנויבורג כסנט הלנה.
יצירתו > נושאים נוספים

כנראה יאן ואן קאסל הבן היה גם צייר טבע דומם, ומיוחסים לו ציורים שונים. בסגנון זהה לזה של אביו, טבע הדומם שלו הם יצירות מאוזנות לחלוטין, המאופיינות בתשומת לב לפרטים הקטנים ושימוש בצבעים עדינים. משערים כי הסגנון הפלמי של טבע דומם קיבל בהדרגה חלק מהתכונות של סגנון ארצו המאמצת ספרד.
אנטוניו פלומינו ציין גם כי ואן קאסל היה אמן נוף מיומן. אבל שום יצירה בז'אנר זה לא יוחסה בביטחון לואן קאסל. מיוחס לו ציור של רחוב במדריד עם תהלוכת כרכרות.
אביו של ואן קסל, יאן האב, סבא רבא שלו היה יאן ברויגל האב ודודו יאן ברויגל הבן כולם ציירו במגוון רחב של נושאים כולל ציורים מיתולוגיים ואלגוריים במסורת דומה. באופן קבוע יוחסו עבודות בנושאים כאלה ליאן ואן קאסל הבן. ייחוס זה כולל את "ונוס עם וולקן" ואת אלגורית "האדמה". שתי העבודות מראות כיצד יאן ואן קאסל הבן המשיך את מסורות משפחתו כמו גם את העבודה בסדנאות אנטוורפן בהן נוצרו לרוב היצירות בשיתוף פעולה בין אמנים מומחים.
בכל יצירות הדמויות לא צוירו על ידי ואן קסל עצמו אלא על ידי ציירי דמויות מומחים.
הערות שוליים

1 2 3  Kessel II, Jan van - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
1 2  Familia en un jardín - Colección - Museo Nacional del Prado, www.museodelprado.es
1 2 3  Discover painter, draftsman Jan van Kessel (II), rkd.nl (באנגלית)
↑  Ontdek schilder Jan van Kessel (ca. 1620-in of na 1661), rkd.nl (בהולנדית)
↑  Ontdek schilder, tekenaar Jan van Kessel (1641-1680), rkd.nl (בהולנדית)
↑  Ontdek schilder, tekenaar Jan Thomas van Kessel, rkd.nl (בהולנדית)
1 2  Gloria Martinez Leiva, Jan van Kessel II versus Jacques Courtilleau: Dos maneras de retratar a la reina Mariana de Neoburgo, Philostrato. Revista de Historia y Arte 0, 2019-12-19, עמ' 24–53 doi: 10.25293/philostrato/2019.07
↑  Además de Revista on line de artes decorativas y Diseño, Óleo sobre naipe. Dos pequeños retratos de Carlos II (según Van Kessel II) y Mariana de Neoburgo del Museo Nacional de Artes Decorativas, Además de. Revista on line de artes decorativas y diseño
↑  Jan van Kessel the Younger, Galerie de Jonckheere (באנגלית)
↑  View of the Carrera de San Jerónimo and Paseo del Prado with a Procession of Carriages, Museo Nacional Thyssen-Bornemisza (באנגלית)
↑  Jan van Kessel d.J., 1654 – 1708, Hampel-Auctions (באנגלית)
↑  Old Master & 19th Century Art | Sale n°3381 | Lot n°40 | Artcurial, www.artcurial.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX968475  BPN: 44879062  GND: 123789559  ISNI: 0000 0000 6638 9558  LCCN: no2013039312  NTA: 356193802  RKD: 44094  SUDOC: 168655446  ULAN: 500003413  VIAF: 30454200   WorldCat (עם VIAF): 30454200 
יאן ואן קאסל הבן, דיוקן של מארי לואיז ד'אורליאן
יאן ואן קאסל הבן, גמדים וכלב
יאן ואן קאסל הבן, דיוקן מריה אנה מנוינבורג
יאן ואן קאסל הבן, תמונת רחוב במדריד עם כרכרות
No Time to Die

"No Time to Die" (בעברית: "לא זמן למות") הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית בילי אייליש, מתוך הפסקול של הסרט "לא זמן למות". השיר יצא לאור ב-14 בפברואר 2020, על ידי חברות התקליטים דארק-רום רקורדס ואינטרסקופ רקורדס.
אייליש היא האמן הצעיר בהיסטוריה שכתב והקליט שיר נושא לסדרת ג'יימס בונד; בגיל 18. השיר זכה בפרס גראמי לשיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית, בטקס הענקת פרסי גראמי שהתקיים ב-14 במרץ 2021, וכן זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר.
רקע והפקה

השיר עצמו "No Time to Die", הוא מעין בלדה. רויסין או'קונור מהעיתון הבריטי אינדפנדנט, סיפר שהשיר עצמו "מיציג אלמנטים קלאסיים מנושאי סדרת ג'יימס בונד הזכורים ביותר, כולל בנייה איטית; נושא אפל ורועד; ותזמורת דרמטית".
קאסי דה קוסטה מאתר המוזיקה "הדיילי ביסט" אמרה שהשיר "מתחיל במוזיקת פסנתר מצוברחת, אטמוספירית, לפני שהאלטו ויברטו המופץ של אייליש מתגנבת בתצפיות דיכאוניות אך מעורפלות על אהבה, אובדן ואלימות".
קידום

בינואר 2020, הוכרז כי אייליש תשיר את שיר הנושא של הסרט "לא זמן למות", הסרט ה-25 בסדרת ג'יימס בונד. אייליש עצמה כינתה את המעמד כהזדמנות של "כבוד ענקי", אחיה פיניאס או'קונל אמר שהם "מרגישים כל כך בני מזל למלא תפקיד קטן בזכיינית כל כך אגדית".
בטקס פרסי האוסקר ה-92 אמרה אייליש כי הבלדה "נכתבה" ו"נעשתה כבר".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי לשיר יצא ב-1 באוקטובר 2020. הווידאו צולם בשחור-לבן ובוים על ידי דניאל קליינמן. הקליפ גם מציג סצנות המופיעות בסרט "לא זמן למות".
ביקורות ושבחים

אייליש היא האמן הצעיר בהיסטוריה שכתב והקליט שיר נושא לסדרת ג'יימס בונד; בגיל 18. “No Time To Die” זכה בכ-26 פרסים עד כה, ושבר את השיא עבור שיר הנושא של ג׳יימס בונד עם מספר רב יותר של פרסים.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 2 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 4 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 25 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  אסטוניה | אסטי טיפ-40 | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 16 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 1 |  |
|  ארצות הברית | רולינג סטון טופ 100 | 4 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק | 22 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 5 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 4 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 15 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 3 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 1 |  |
|  הונג קונג | IFPI Hong Kong Group | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד השירים הדיגיטליים | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 42 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 2 |  |
|  יפן | יפן הוט 100 | 63 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |  |
|  מלזיה | RIM | 4 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 3 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 9 |  |
|  סינגפור | RIAS | 5 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 1 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 43 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 1 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 6 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 3 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 3 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 26 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 11 |  |
|  קנדה | מצעד השירים הדיגיטליים | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 3 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 2 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הרוק & האלטרנטיביים | 65 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 22 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 88 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 84 |  |
נתוני מכירות

| מדינה | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה | 80,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 45,000 |
| נורווגיה (IFPI Norway) | זהב | 30,000 |
| פולין (ZPAV) | פלטינה | 20,000 |
| פורטוגל (AFP) | זהב | 5,000 |
| בריטניה (BPI) | זהב | 400,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 14 בפברואר 2020 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | דארק-רום • אינטרסקופ |  |
| אוסטרליה | 14 בפברואר 2020 | רדיו שירים עכשוויים | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| איטליה | 14 בפברואר 2020 | רדיו שירים עכשוויים | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
| בריטניה | 15 בפברואר 2020 | רדיו שירים עכשוויים | יוניברסל מיוזיק גרופ |  |
פרסים

| מועד זכייה | פרס | קטגוריה | מקור |
| --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 2021 | גראמי | השיר הטוב ביותר שנכתב למדיה חזותית |  |
| 27 במרץ 2022 | אוסקר | פרס אוסקר לשיר המקורי |  |
עולם היורה: עולם חדש

| --- | --- |

 מבוסס על:  סיפורו של מייקל קרייטון
 בימוי:  קולין טרוורו
 הופק בידי:  פרנק מרשל, פטריק קרולי 
 תסריט:  קולין טרוורו אמילי קרמייקל דרק קונולי
 עריכה:  מארק סנגר 
 שחקנים ראשיים:  כריס פראט ברייס דאלאס הווארד איזבלה סרמון בי.די. וונג סם ניל לורה דרן ג'ף גולדבלום ג'סטיס סמית דניאלה פינדה עומאר סי מאמדו אצ'יי דוונדה וייז דיצ'ן לקמן סקוט הייז קמפבל סקוט
 מוזיקה:  מייקל ג'אקינו 
 צילום:  ג'ון שוורצמן 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 10 ביוני 2022
 משך הקרנה:  146 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, הרפתקאות
 מקום התרחשות:  קוסטה ריקה 
 תקציב:  185 מיליון דולר
 הכנסות:  1 מיליארד דולר (19 בספטמבר 2022)
 הכנסות באתר מוג'ו:   jurassicworld3
 סרט קודם:  עולם היורה: נפילת הממלכה
 סרט הבא:  עיר היורה 
 www.jurassicworld.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
כרזת הפרולוג
עולם היורה: עולם חדש או עולם היורה 3 (באנגלית: Jurassic World: Dominion) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי, שהוקרן בהפצת סרטי יוניברסל ב-10 ביוני 2022 בארצות הברית. סרט זה הוא השישי בסרטי פארק היורה המבוססים על ספריו של מייקל קרייטון, העוסקת בחברת "אינג'ן" העוסקת בשיבוט של דינוזאורים ויצירת פארק שעשועים וגן חיות על אי סמוך לקוסטה ריקה והוא יחתום את הטרילוגיה המחודשת לסדרה, שהחלה מהסרט הרביעי.
הסרט מבוים בידי קולין טרוורו, שביים את עולם היורה מ-2015 ועבד על התסריט של הסרט הקודם, עולם היורה: נפילת הממלכה ומפיקה בפועל הוא הבמאי סטיבן ספילברג. בסרט מככבים השחקנים כריס פראט, ברייס דאלאס הווארד, סם ניל, לורה דרן, ג'ף גולדבלום, איזבלה סרמון, בי.די. וונג ועוד.
צילומי הסרט החלו בפברואר 2020 באי ונקובר שבקולומביה הבריטית בקנדה. צילומים נוספים נערכו בולטה, בירת מלטה וכן בהוואי ובריטניה, בהם צולמו גם הסרטים האחרונים. ברם, הצילומים הושעו עד יולי 2020, עקב מגפת הקורונה. בהמשך הסרט נדחה בשנה והוא יצא ב-10 ביוני 2022.
הסרט הפך ל-סרט השני בהיקף ההכנסות לשנת 2022, עם למעלה מ-1 מיליארד דולר. עם זאת מרבית הביקורות עליו היו שליליות וביקרו את התסריט ואת אורך הסרט (146 דקות, הסרט הארוך ביותר בזיכיון).
הפרולוג

ב-23 בנובמבר 2021 הועלה לאינטרנט סרטון פרולוג בן 5 דקות של הסרט, אשר תוכנן במקור להיות בסרט אך לבסוף הוחלט להשמיט אותו, אף שהבמאי טרוורו תמך בהשארתו. הסרטון מציג את החיים בקרטיקון לפני 66 מיליון שנה ומציג קרב בין טירנוזאורוס לגיגאנוטוזאורוס, כשהאחרון הורג את יריבו ויתוש מוצץ מדמו. הסרטון עובר להווה בו טירנוזאורוס תוקף אנשים בקליפורניה.
הפרולוג לבסוף התווסף לגרסת ה-Bluray של הסרט יחד עם סצנות נוספות שלא מופיעות בגרסה הקולנועית.
שחקנים ודמויות

כריס פראט - אוון גריידי, מאלף רפטורים מפארק "עולם היורה". בן-זוגה של קלייר ואביה המאמץ של מייזי.
ברייס דאלאס הווארד - קלייר דירינג, מנהלת "עולם היורה" לשעבר ויו"ר "הארגון להצלת הדינוזאורים". בת-זוגו של אוון ואמה המאמצת של מייזי.
לורה דרן, ד"ר אלי סאטלר, פלאובוטנאית בכירה. בעבר יצאה עם אלן ובהמשך התחתנה והתגרשה לצד 2 ילדים.
ג'ף גולדבלום, ד"ר איאן מלקולם, מתמטיקאי המומחה לתורת הכאוס.
סם ניל - ד"ר אלן גרנט, פלאונטולוג בכיר. בעבר יצא עם אלי.
איזבלה סרמון - מייזי לוקווד, בתם המאומצת של אוון וקלייר. הבת של שארלוט לוקווד (סרמון מגלמת גם את שרלוט הצעירה בתמונות).
קמפבל סקוט - ד"ר לואיס דודג'סון, מנכ"ל תאגיד "ביוסין". הנבל הראשי של הסרט. בסיום נטרף בידי להקת דילופוזאורוסים. דמותו היא שילוב מוקצן בין סטיב ג'ובס לטים קוק.
בי.די. וונג - ד"ר הנרי וו, הגנטיקאי הראשי שהנדס את היצורים של "פארק היורה". כיום עובד ב"ביוסין".
דוונדה וייז - קאילה ווטס, טייסת בשוק השחור ולשעבר בחיל האוויר של ארצות הברית החוברת לאוון וקלייר.
מאמדו אצ'יי - ראמזי קול, ראש מחלקת התקשורת בתאגיד "ביוסין", אשר למעשה הוא פועל נגד ארגונו.
עומאר סי - בארי סמבן, איש אבטחה במשטרת צרפת. בעבר עבד בפארק לצד אוון. מופיע במלטה ועוזר ללכוד את סויונה.
ג'אסטיס סמית' - פרנקלין ווב, מתכנת מערכות הפעיל ב"ארגון להצלת הדינוזאורים". מופיע בתחילת הסרט כשעוזר לקלייר להבריח דינוזאור מחווה ובהמשך מגלה מידע על החוטפים ויעדם.
דניאלה פינדה - ד"ר זיה רודריגז, פלאו-וטרינרית הפעילה ב"ארגון להצלת הדינוזאורים". מופיעה בתחילת כשעוזרת לקלייר להבריח דינוזאור מחווה.
סקוט הייז - ריין דלקורט, צייד שכיר החוטף את מייזי לטובת "ביוסין". לאחר שאוון לוכד אותו הוא ננשך בידי ליסטרוזאורוס וקרנוטאורוס ולבסוף נטרף בידי בריוניקס שנמלט משלשלאותיו.
דיצ'ן לקמן - סויונה סנטוס, מבריחה אכזרית העוזרת לחטוף את מייזי. בעלת אטרוסירפטורים מאומנים. בהמשך בארי עוצר אותה.
קריסטופר פולאה - ויט האנטלי, מרגל של בארי המתחבר לציידים של ריין כדי לרגל אחריו.
וארדה סת'ו - שרה, מדריכה הנראית בתוך "המחלקה לחיות-בר פרה-היסטוריות".
אלווה טריל - שרלוט לוקווד, בתו המנוחה של בנג'מין לוקווד והאמא הביולוגית של מייזי (שהרתה מבלי להתעבר), אשר נפטרה ממחלה גנטית. מופיעה רק בסרטוני מחשב.
דימיטרי טיביוס - זיין מקסין, מבריח דינוזאורים בשוק המלטזי, המעביר אספקה לקאלה ווטס.
אנזו סקוילינו ג'וניור - לקוח העובר בשוק המלטזי.
בן אשנדן - טיילר, מוזג קפה המדבר עם מלקולם.
אזכורים לסרטים הקודמים בסדרה

מספר קטעים מהסרט "הקרב בביג רוק" וכן צילומי Found Footage שהופיעו בסרט הקודם מופיעים בתחילת הסרט הזה.
השחקן ג'ף גולדבלום שגילם את ד"ר איאן מלקולם שחזר את השוט בו הוא מופיע בלי חולצה בסרט "פארק היורה" (בנוסף, חברת "פאנקו" ייצרו בובת פופ של השוט המקורי).
הגיגאנוטוזאורוס מרסק ג'יפ של חברת ביוסין בזמן שמלקולם נמצא בתוכו, אזכור לג'יפ שהטירנוזאורוס ריסק בסרט "פארק היורה".
לואיס דודג'סון נראה בסרט "פארק היורה" ועודד את דניס נדרי לגנוב עוברי דינוזאורים מהפארק (השחקן שגילם אותו היה קמרון ת'ור, אך הוא הוחלף בקמבפל סקוט בעקבות כניסתו למאסר). דוד'גסון מוצא את מותו בסרט באותה הדרך שבה נדרי מת בידי דילופוזאורוסים ולפני מותו גם מנסה להבריח עוברי דינוזאורים מהמטה של ביוסין בתוך פחית קצף גילוח, בדומה לפחית בה נדרי השתמש כדי לגנוב עוברי דינוזאורים.
כשאלן גרנט נשאל האם הוא יודע כמה חשמל זרם בגדר החשמלית בפארק היורה הוא עונה שכן עם מבט מודאג, כרמז לטים שהתחשמל מהגדר בסרט "פארק היורה".
איאן מנסה להבריח את הגיגאנוטוזאורוס בעזרת נור באותה הדרך שהוא ניסה להבריח את הטירנוזאורוס בפארק היורה, אך בפעם זו מצליח. גם קיילה יורה זיקוק המצליח להסיח את הגיגאנוטוזאורוס, בדומה לאותו מקרה.
אלי סאטלר מראה חיבה לגור טריצרטופס, אזכור לטריצרטופס החולה שאלי טיפלה בו ב"פארק היורה".
בסרט "פארק היורה" אלן הסביר שרפטורים משתמשים בטלפיים שלהם במטרה לחתוך את בטן הקורבן, אולם בסרט זה הוא מסביר שהוא טעה ושהם מעדיפים לתקוף את הצוואר.
באחת הסצנות בסוף הסרט, הטירנוזאורוס עובר מאחורי חלון מעוגל ובכך יוצר את הלוגו של "פארק היורה".
תמונותיהם של שני עובדים מ"עולם היורה" (ויויאן קליר ולאוורי קורטז) מופיעות לרגע קצר בסרט. למעשה השחקן שגילם את לארווי, ג'ייק ג'ונסון, היה אמור להופיע בסרט אך דמותו הושמטה בגלל התנגשות עם לוח הזמנים של השחקן.
בסוף הסרט אלי וקלייר יוצאות לנתק את החשמל מהמתחם של ביוסין ומודרכות על ידי איאן בעזרת מכשיר קשר - אזכור לאלי שהפעילה מחדש את החשמל ב"פארק היורה" בהדרכתם של איאן וג'ון האמונד.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמדות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס פטל הזהב | השחקנית הגרועה ביותר | ברייס דאלאס הווארד | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | החידוש הגרוע ביותר | עולם היורה: עולם חדש | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | התסריט הגרוע ביותר | אמילי קרמייקל וקולין טרוורו | מועמדות |
| פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | סרט אהוב | עולם היורה: עולם חדש | מועמדות |
| פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן קולנוע אהוב | כריס פראט | מועמדות |
הערות שוליים

↑  אילן קפרוב‏, צוות מצומצם, בדיקות ללא הפסקה וגשם של חומרי חיטוי: כך מנסה תעשיית הקולנוע לחזור לשגרה, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2020
↑  Jurassic World Dominion Extended Edition Date, Features Confirmed, SuperHeroHype, ‏2022-08-09
↑  Bill Goodykoontz, 'Jurassic World Dominion' is like a tricked out pick-up truck that won't fit in the garage, The Arizona Republic (באנגלית אמריקאית)
↑  Jeff Goldblum recreates the shirtless Ian Malcolm scene from Jurassic Park, JoBlo, ‏2020-10-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Kidinn, Funko POP Jurassic Park Dr. Ian Malcolm Wounded Exclusive Multicolor| Kidinn, www.tradeinn.com (באנגלית)
↑  David Robb, David Robb, Acting Coach Cameron Thor Sentenced To 6 Years In Prison, Deadline, ‏2016-04-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Dominion Recreates Jurassic Park's Logo In The Most Cringeworthy Way, ScreenRant, ‏2022-06-13 (באנגלית אמריקאית)
| סטיבן ספילברג |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | שוגרלנד אקספרס (1974) • מלתעות (1975) • מפגשים מהסוג השלישי (1977) ‏• 1941 (1979) • שודדי התיבה האבודה (1981) • אי.טי. (1982) • אזור הדמדומים: הסרט (1983) • אינדיאנה ג'ונס והמקדש הארור (1984) • הצבע ארגמן (1985) • אימפריית השמש (1987) • אינדיאנה ג'ונס ומסע הצלב האחרון (1989) • תמיד (1989) • הוק (1991) • פארק היורה (1993) • רשימת שינדלר (1993) • פארק היורה: העולם האבוד (1997) • אמיסטד (1997) • להציל את טוראי ריאן (1998) • אינטליגנציה מלאכותית (2001) • דו"ח מיוחד (2002) • תפוס אותי אם תוכל (2002) • טרמינל (2004) • מלחמת העולמות (2005) • מינכן (2005) • אינדיאנה ג'ונס וממלכת גולגולת הבדולח (2008) • הרפתקאות טינטין: תעלומת החד-קרן (2011) סוס מלחמה (2011) • לינקולן (2012) • גשר המרגלים (2015) • העי"ג (2016) •‏ העיתון (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • סיפור הפרברים (2021) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סרטים שהפיק | פולטרגייסט (1982) • גרמלינס (1984) • בחזרה לעתיד (1985) • הגוניס (1985) • סיפור אמריקאי (1986) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יום במלכודת (1987) • המסע לעמק החלומות (1988) • מי הפליל את רוג'ר רביט (1988) בחזרה לעתיד 2 (1989) • ארכנופוביה (1990) • בחזרה לעתיד 3 (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • פסגת הפחד (1991) • פייבל במערב הפרוע (1991) • קספר (1996) • טוויסטר (1996) • גברים בשחור (1997) • פגיעה קטלנית (1998) • המסכה של זורו (1998) פארק היורה 3 (2001) • גברים בשחור 2 (2002) • האגדה של זורו (2005) • זכרונותיה של גיישה (2005) • גיבורי הדגל (2006) • מכתבים מאיוו ג'ימה (2006) • רובוטריקים (2007) • לכודים ברשת (2008) • רובוטריקים 2 (2009) • רובוטריקים 3: אפלת הירח (2011) • גברים בשחור 3 (2012) • מסע של מאה צעדים (2014) • עולם היורה (2015)  • העי"ג (2016) •‏ העיתון‏ (2017) • שחקן מספר אחת (2018) • עולם היורה: נפילת הממלכה (2018) • עולם היורה: עולם חדש (2022) • הפייבלמנים (2022) |  |
| סדרות שהפיק | עלילות טייני טון (1990-92) • אנימניאקס (1993-98) • פינקי והמוח (1995-98) • אחים לנשק (2001) • The Pacific (2010) • השמיים נופלים (2011-15) • עולם היורה: מחנה הקרטיקון (2020-22) • עולם היורה: תאוריית הכאוס (2024-) |  |
תאודור רומבוץ

| --- | --- |

אנתוני ואן דייק, דיוקן של תאודור רומבוץ
 לידה:  2 ביולי 1597 אנטוורפן, דוכסות בראבנט, ארצות השפלה הספרדיות 
 פטירה:  14 בספטמבר 1637 (בגיל 40) אנטוורפן, דוכסות בראבנט, ארצות השפלה הספרדיות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  ציורי בארוק פלמיים 
 בן או בת זוג:  אנה ואן תילן (1627–?) 
 
תאודור רומבוץ (בהולנדית: Theodoor Rombouts;‏ 2 ביולי 1597 – 14 בספטמבר 1637) היה צייר פלמי, הידוע בעיקר בזכות הציורים בסגנון ז'אנר של קאראווג'ו, הם מתארים חבורות אנשים בצורה דרמטית ויצירות בעלות אופי דתי. הוא נחשב לנציג העיקרי והמקורי ביותר של הקרוואגיזם הפלמי.
ביוגרפיה

רומבוץ נולד באנטוורפן, כבנם של ברתולומאוס רומבוץ, חייט עשיר, וברברה דה חראבה. הוא היה תלמידו של פרנס פאן לאנקפאלט בשנת 1608, ובהמשך למד גם אצל אברהם יאנסנס ואולי גם אצל ניקולא רונייה באנטוורפן. הוא נסע לרומא בשנת 1616 ונשאר שם עד שנת 1625. הוא תועד בקהילה הרומית יחד עם שני ציירים פלמיים אחרים, פרנצ'סקו טורנלי ורוברט דה אורטייה. ייתכן שבביקורו בפירנצה הוא פגש את הקרווג'איסט ברתולומאו מנפרדי ועבד אצל קוזימו השני דה מדיצ'י. בשנת 1622 נסע גם לפיזה.
עם שובו לאנטוורפן בשנת 1625, הוא הפך למאסטר בגילדת לוקאס הקדוש. בשנת 1627 התחתן עם אנה ואן תילן, שהייתה ממשפחה אצילה ואחותו של יאן פיליפ ואן תילן. מכיוון שמשפחתה של אשתו לא הייתה מאנטוורפן אלא מאזור מכלן, רומבוץ היה חייב להשיג אישור ממועצת העיר אנטוורפן לפני החתונה לצורך הנישואין מחוץ לאנטוורפן כדי לא לאבד את זכויות האזרחות באנטוורפן. בשנה שלאחר החתונה נולדה לזוג בת. אחיה של אשתו, יאן פיליפ ואן תילן, הפך לתלמידו בשנת 1631, והפך לצייר טבע דומם ולא לצייר ז'אנר או לצייר היסטוריה כמו רומבוץ.
בשנים 1628–1630 היה רומבוץ דיקן של הגילדה באנטוורפן. בשנת 1635 שיתף פעולה עם אמנים אחרים בתוכנית הקישוטים לכבוד כניסת הקרדינל פרדיננד לאנטוורפן. התוכנית הייתה בניהולו הכללי של רובנס. הוא נפטר באנטוורפן זמן לא רב לאחר סיום הפרויקט הדקורטיבי הזה.
תלמידיו היו ניקולס ואן אייק, יאן פיליפ ואן תילן ופולוס רובינס.
יצירתו > כללי

עבודותיו מתארות חבורות עליזות, מוזיקאים, שחקני קלפים, וכן נושאים קארווג׳ואיים אחרים כמו חמשת החושים. הוא עבד בשכר אבל גם עבור מכירה בשוק החופשי. עבודות רבות הגיעו אליו מפטרונים בעיר גנט.
קטעי הז'אנר המונומנטליים שלו נצבעו על קנבס בכיוון אופקי. הוא גם צייר כמה עבודות דתיות ומיתולוגיות על בדים אופקיים, כמו ״ישו וחלפני הכסף״.