stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רעידת האדמה והצונמי בסולאווסי (2018)
נזק

בפאלו קרס מסגד וקרס חלק מרכזי של בית חולים. כן נפגע קניון עתיק, שבו נלכדו עשרות אנשים. מלון "רואה-רואה" בן שמונה קומות גם קרס, ורבים נלכדו בין ההריסות. רבים מבין אורחי המלון, השתתפו בפסטיבל מצנחי רחיפה. בזמן רעידת אדמה אוכלסו 76–80 מחדרי המלון.
נמל התעופה מוטיארה סא"ס אל-ג'ופריה (אנ') שמשרת את פאלו נאלץ להיסגר, בעקבות סדקים גדולים שנוצרו על המסלול, אשר אחד מהם היה באורך של 500 מטר. בכירים בנמל התעופה אישרו כי מערכת הניווט נפגעה, ומגדל הפיקוח של שדה התעופה התמוטט. בקר תנועה אווירית, שצפה בהמראת מטוס במהלך רעידת האדמה, נהרג. שדה התעופה נפתח מחדש לפעילות מוגבלת ב-29 בספטמבר 2018. מאות נוסעים נתקעו בשדה התעופה. גורמים רשמיים גם אישרו כי הפעילות הרגילה תתחדש ב-30 בספטמבר.
הרשויות אישרו כי רבים מהיישובים ומאזורי מגורים, ובהם יותר מאלף בתים, נהרסו על ידי רעידת האדמה והצונאמי. הצונאמי גם גרם נזק גדול לנמלים של פאלו.
גורמים רשמיים אישרו כי הגשר האיקוני של פאלו, אשר היה הגשר הקשתי הראשון באינדונזיה, נהרס על ידי רעידת האדמה ובעקבות הצונאמי. כבישים שחיברו את העיר עם מקאסאר ופוסו גם נפגעו קשות. היו גם דיווחים על מפולות סלעים (אנ').
התקשורת לאזור הפגוע נפגעה קשות, ונשיא אינדונזיה, ג'וקו וידודו, בתחילה לא היה מסוגל ליצור קשר עם המושל המקומי. בתי החולים המקומיים נפגעו, ומנהלי בתי החולים בחרו לטפל בחולים מחוץ לבית החולים וביקשו סיוע בקבלת אוהלים, תרופות, בדים ואחיות. בית סוהר בפאלו נפגע ודווח כי יותר ממחצית מ-560 האסירים נמלטו ממנו בבהלה, כאשר חומות הכלא קרסו.
בעקבות רעידת האדמה, אסירים בבית סוהר בדונגלה החלו להתפרע והעלו אותו באש. הם דרשו להיפגש עם בני משפחותיהם. לפחות 100 אסירים הצליחו להימלט. הכלא סבל מנזק חמור לפי דיווחים.
התנזלות קרקע חמורה דווחה במחזו סיגי, דרומית לפאלו. מספר עדי ראייה סיפרו כי כמות הנוזלים, אשר שוחרר על ידי האדמה, היה כל כך רבה, עד שהיא סחפה מבנים ותשתיות. היו גם דיווחים כי כפר שלם נעלם.
מפולות בוץ

מספר אזורים במרכז סולאווסי נפגעו על ידי כמויות גדולות של בוץ במפולות בוץ, שהתרחשו בעקבות רעידת אדמה והצונאמי. מפולות הבוץ התרחשו באזורים שנפגעו מרעידות האדמה והצונאמי וגרמו לאסון נוסף. קיים חשש שמפולות הבוץ גרמו ל־2,000 הרוגים, ובתים רבים נפגעו ונסחפו על ידי הבוץ.
נפגעים

רעש האדמה הראשוני בעוצמה של 6.1 התרחש בשעה 15:00 זמן מקומי. רעידת אדמה בעוצמה 7.5 התרחשה בערב בפאלו ובדונגלה, גרמה להרס של בתים, מרכז קניות, מסגד, מלון וגשר למכוניות.
נפגעים > פאלו

בבוקר ה-30 בספטמבר, היו לפחות 832 הרוגים בעיר, כולל כמה שהיו על החוף לקראת פסטיבל. כמה מהם חולצו מאוחר יותר מהחוף והים. יותר מ-500 אנשים נפצעו. מאות אנשים הוגדרו כנעדרים.
התושבים המקומיים ציינו כי גופות רבות צפו והיו מוטלות בצד הרחוב. רבות נמצאו גם על קו החוף. סגן נשיא אינדונזיה יוסוף קאלה (אנ') הודיע כי מספר ההרוגים צפוי כנראה להיות גבוה מאלף. הוא הוסיף כי הוא ביסס את דבריו על ניסיון העבר במהלך רעידת האדמה והצונאמי באוקיינוס ההודי (2004).
ב-30 בספטמבר 2018, דיווחו פקידים מהסוכנות הלאומית לחיפוש והצלה על לפחות 100 אנשים שהיו לכודים בתוך קניון "טאטורה", הקניון הישן והגדול ביותר בפאלו. עוד 50–60 אנשים עדיין לכודים בתוך ההריסות של מלון "רואה-רואה" בן 8 קומות, ורבים מהם נשמעו זועקים לעזרה. פקידים רשמיים הודו כי מחסור בציוד כבד הקשו על מאמצי חיפוש והצלה מאמץ.
הרשויות באינדונזיה ציינו כי לפחות 200 ניצולים בפאלו יפונו במטוס לוקהיד C-130 הרקולס למקאסאר, חלקם להמשך טיפול רפואי. על פי גורמים רשמיים, כמעט 17,000 אנשי פאלו נעקרו מבתיהם בעקבות רעידת אדמה והצונאמי. ראש מערך הנתונים, מידע ויחסי ציבור במרכז המועצה הארצית לאסון וניהול באינדונזיה ציין כי כ-2.4 מיליון אנשים הושפעו על ידי רעידת אדמה וצונאמי.
נפגעים > דונגלה

מ-28 ל-29 בספטמבר לא ניתן היה לאמוד את מספר הקורבנות בדונגלה בשל גישה מוגבלת לאזור ונפילת קווי התקשורת. היקף השפעת האסון על העיר עדיין לא ברור.
נפגעים > סיגי

המועצה הארצית לאסון וניהול באינדונזיה הצהירה כי מחוז סיגי היה בין האזורים עם הכי הרבה נפגעים. דיווחים מסיגי מגלים כי "עשרות אנשים" נהרגו על ידי רעידת האדמה, אולם מספר ההרוגים המדויק טרם ידוע מאחר שהגישה לסיגי והתקשורת עדיין מוגבלות. היו גם דיווחים על "התנזלות מסיבית", אשר גרמה לסחף של בתים. גורמים רשמיים גם דיווחו כי מספר רעידות אדמה רצופות בעוצמה של 5.0 פגעו בסיגי וגרמו לעוד נזקים למבנים ולתשתיות.
ראו גם

רעידת האדמה בסולאווסי (1968) (אנ')
רשימה של רעידות אדמה בשנת 2018
רשימה של רעידות אדמה באינדונזיה
רעידת האדמה בסולאווסי (2021)
רון שובל (פסיכולוג)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1922 
 פטירה:  19 ביוני 2013 (בגיל 90) 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 
רון (רוני) שובל (סובול) (Shouval;‏ 14 באוגוסט 1922 — 19 ביוני 2013) היה פסיכולוג ישראלי, שכיהן כפסיכולוג הצבאי הראשי בצה"ל, כראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב וכפרופסור לפסיכולוגיה בה ובאוניברסיטת בר-אילן, ממייסדי הסתדרות הפסיכולוגים בישראל והיו"ר שלה ושל מועצת הפסיכולוגים בישראל.
ביוגרפיה

שובל נולד בשנת 1922 ביוהנסבורג שבדרום אפריקה. מוסמך אוניברסיטת ויטווטרסראנד שבעירו. שירת בשנים 1942-1947 בצבא דרום אפריקה, שם עסק בין השאר במבחני מיון פסיכולוגיים לטייסים.
בשנת 1947 עלה לארץ ישראל דרך מרסיי שבצרפת, שם שהה לצד ילדים ניצולי השואה שהמתינו לאנייה, דבר שהשפיע על פועלו בתחום הפסיכולוגיה בהמשך. ב-1948 התגייס לחיל האוויר בצה"ל, והחל לפתח את תחום מבחני המיון לצה"ל ולקצונה, תוך שימוש במבחנים ובידע שרכש בצבא דרום אפריקה. כיהן כראש מדור המחקר הפסיכולוגי ביחידה לפסיכולוגיה צבאית בצה"ל. בשנת 1952 יצא להשתלם באוניברסיטת קנזס שבארצות הברית. בשנת 1957 קיבל ממנה תואר דוקטור, וב-1958 שימש בה כמרצה לפסיכולוגיה. ב-1959 שב ארצה לכהן בתפקיד הפסיכולוג הצבאי הראשי. במסגרת תפקידו תרם בין היתר לפיתוח מבחני מיון לקורס טיס ולקורס קצינים בצה"ל, וכן להקמת מערך חוליות הפסיכולוגים בשדה (חפ"ש) הפרוש ביחידות צה"ל.
משנת 1962 שימש בנוסף כמרצה בכיר לפסיכולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
בסוף שנת 1966, לאחר שחרורו, החליף את פרופ' הנס קרייטלר כראש החוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב ועמד בראשו בשנות השישים והשבעים. בהמשך הועלה בדרגה בשתי האוניברסיטאות לפרופסור חבר.
בשנים 1979–1980 כיהן כסגן הרקטור באוניברסיטת תל אביב.
במחקריו עסק בין השאר בהתפתחות רגשית בילדות, בהתפתחות חברתית וביחסים משפחתיים בקרב ילדים.
שובל היה ממייסדי הסתדרות הפסיכולוגים בישראל ושימש מספר שנים כיו"ר שלה. בנוסף כיהן כיו"ר מועצת הפסיכולוגים בישראל.
כמו כן היה פעיל בארגון "שלום עכשיו".
חיים אישיים

שובל התגורר בשכונת צהלה בתל אביב. היה נשוי לפייגי שובל, פסיכולוגית קלינית, ואב לארבעה. חתנו הוא פרופ' גבי שפלר. שובל נפטר ביוני 2013, סמוך למלאת לו 91. נקבר בבית העלמין ירקון.
ממאמריו (מקבץ חלקי)

מקבץ מבחנים פסיכולוגיים שחיבר רון שובל, בקטלוג ספריית אוניברסיטת חיפה
Hana Shavit, Ron Shouval (1980), Self-esteem and cognitive  consistency effects on self-other evaluation. Journal of Experimental Social Psychology, 16(5), pp 417–425
Aaron Rabinowitz, Ron Shouval (1977), Fantasy as a medium for the reduction of trait versus state aggression. Journal of Research in Personality, 11(2), pp 180–190
Ron Shouval, Sophie Kav Venaki, Urie Bronfenbrenner, Edward C. Devereux, Elizabeth Kiely, (1975), Anomalous reactions to social pressure of Israeli and Soviet children raised in family versus collective settings. Journal of Personality and Social Psychology, 32(3), pp 477-489
Edward C. Devereux, Ron Shouval, Urie Bronfenbrenner, Robert R. Rodgers, Sophie Kav-Venaki, Elizabeth Kiely and Esther Karson (1974), Socialization Practices of Parents, Teachers, and Peers in Israel: The Kibbutz versus the City. Child Development, 45(2), pp. 269-281
לקריאה נוספת

'Shouval, Ron,' in: International Directory of Psychologists, 1980, p. 355.
הערות שוליים

↑  עופר אדרת, אחרי מות: הפסיכולוג הראשון של צה"ל, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2013
↑  לימודי מ. א. בפסיכולוגיה באוניברסיטת ת"א, דבר, 10 בנובמבר 1966; ד"ר רון שובל – ראש חדש בחוג לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל-אביב, מעריב, 16 בנובמבר 1966.
↑  בבר-אילן הועלה בדרגה ב-1970 (העלאות בדרגה באונ' בר-אילן, מעריב, 20 ביולי 1970).
↑  על תפקיד סגנית הרקטור, באתר אוניברסיטת תל אביב; פרופ' דוד הורן, דבר, 1 בספטמבר 1980 (עם החלפתו).
1 2  פרופ’ רון שובל (סובול), מודעת אבל באתר "אבלים".
↑  עופר אדרת, אחרי מות: הפסיכולוג הראשון של צה"ל, באתר הארץ, 10 באוגוסט 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007390323505171  VIAF: 6219151717069913900009   WorldCat (עם VIAF): 6219151717069913900009
כלור

כלור (בלטינית: Chlorine, מיוונית: χλωρός (chloros) = צהוב בהיר/חיוור) הוא יסוד כימי שסמלו הכימי Cl ומספרו האטומי 17. כלור הוא מינרל חשוב בגוף האדם החיוני ליצירת חומצת מימן כלורי, המשתתפת בתהליך העיכול.
תכונות

מולקולת הכלור היא מולקולה דו אטומית המסומלת כ-Cl2. שני אטומי הכלור שבמולקולה קשורים ביניהם בקשר קוולנטי יחיד (Cl-Cl).
הכלור הוא גז צהוב-ירקרק, רעיל ובעל ריח צורב.
אחרי הפלואור, הכלור הוא הגז הקל ביותר בקבוצת ההלוגנים, אך הוא כבד פי שניים וחצי מן האוויר. כלור מתעבה ב-34- מעלות צלזיוס.
האלקטרושליליות של הכלור (3.16) היא הרביעית בגובהה בטבלה המחזורית (אחרי פלואור, חמצן וחנקן).
ייצור

הדרך המקובלת ביותר כיום להפיק כלור היא בתהליך כלור-אלקלי המבוסס על אלקטרוליזה של תמיסה מרוכזת של נתרן כלורי, ובדרך זו הוא מופק גם בישראל, למרות מחירו הגבוה יחסית של החשמל.
בתהליך זה מופק הכלור ביחד עם שני תוצרי לוואי: מימן ונתרן הידרוקסידי:
\ 2Na_{(aq)}^{+}+2Cl_{(aq)}^{-}+2H_{2}O_{(l)}\rightarrow Cl_{2(g)}+H_{2(g)}+2NaOH_{(aq)}
את הכלור אפשר לקרר או לדחוס וכך לעבות אותו, ואז קל לאחסנו ולהעבירו ממקום למקום במכלי פלדה, או בקרונות רכבת מיוחדים, עשויים פלדה.
שימושים

לכלור שימושים רבים:
הלבנת אריגי פשתן וכותנה וכן הלבנת העצה בתהליכי תעשיית הנייר.
תמיסת כלור במים מרחיקה כתמי דיו מנייר.
שימוש נפוץ אחר של הכלור הוא בחיטוי וטיהור מי-שתייה ומי בריכות, בזכות כושרו לקטול חיידקים.
כן משתמשים בכלור בתעשיית הצבעים.
בישראל משתמשים בכלור בתהליך הפקת הברום, אחד מאוצרות הטבע של ישראל, באופן הבא: על ידי העברה של גז כלור בתמיסה של מלח ברום (הצורה הנפוצה של ברום) נוצרים ברום ותמיסה של מלח כלור, בתגובה הידועה כחמצון חיזור.
שימושים בתרכובות:
KClO4 (אשלגן פרכלורט) מחמצן חזק שהוא תרכובת של כלור, אשלגן וחמצן משמשת להכנת ראשי-גפרורים וזיקוקין די-נור.
תרכובת של כלור עם נתרן וחמצן (נתרן כלורתי) משמשת, אף בתמיסה מהולה, כקוטל עשבים.
NaOCl נתרן תת-כלורי, ידוע יותר כנוזל הניקוי אקונומיקה.
KCl אשלגן כלורי הוא דשן ידוע, ממוצרי היצוא העיקריים של ישראל, וידוע בשם אשלג.
לתרכובות רבות של פחמן וכלור יש שימושים נרחבים ומגוונים. אחת מהן היא הכלורופורם, ששימש בעבר כחומר הרדמה וכיום עיקר שימושו כחומר גלם בתעשייה, וכן תרכובות אחרות, המשמשות כחומרי חיטוי ברפואה, בתעשיית הסיבים הסינתטיים, בכיבוי שרפות, כחומרים לניקוי יבש ועוד שימושים אחרים.
היסטוריה

הכימאי השוודי קרל וילהלם שלה זיהה את הכלור הטבעי לראשונה ב-1774, כמעט במקרה, אגב חקירת תכונותיו של המינרל פירולוזיט (מנגן דו-חמצני), אך עדיין לא זיהה את הכלור כיסוד אלא החשיב אותו לתרכובת. רק ב-1810 גילה המדען הבריטי סיר האמפרי דייווי, מאבות מדע הכימיה, שהכלור הוא יסוד, לאחר שניסה להפריד אותו (תוך מחשבה שהכלור הוא תרכובת) ונכשל. דייוי העניק ליסוד שנתגלה את השם "כלור", שם שמקורו במילה היוונית "כלורוס" שפירושה "צהוב-ירקרק".
הכלור הוא הגז הראשון בו נעשה שימוש כנשק כימי. בשנת 1915, במהלך מלחמת העולם הראשונה עשה הצבא הגרמני שימוש בגז כנגד כוחות קנדיים שספגו אבדות רבות בעקבות כך. ראו בהרחבה: לוחמת גז במלחמת העולם הראשונה.
בשנת 2022 אירע אסון דליפת הכלוריד בנמל עקבה שכתוצאה ממנו מתו 13 אנשים.
צורה בטבע

הכלור מתרכב בנקל ובמהירות עם יסודות רבים אחרים, ובטבע הוא נמצא במצב חופשי רק בכמויות זעירות, בגזים הנפלטים בעת התפרצות געשית. לעומת זאת, תרכובות עם כלור שכיחות בטבע, במיוחד נתרן כלורי, המצוי בטבע בצורת סלעים, במי הימים והאוקיינוסים, וכן במימיהן של ימות מלוחות כגון ים המלח, הים הכספי וימת המלח הגדולה שביוטה.
תפקיד ביולוגי

מלחי הכלור נמצאים במרבית נוזלי גוף האדם ושאר היונקים, ומיץ הקיבה מכיל חומצה מלחית, שמרכיביה הם כלור ומימן.
אמצעי זהירות

כלור מגרה את מערכת הנשימה, במיוחד אצל ילדים וזקנים. בצורתו הנוזלית הוא גורם לכוויות בעור. כלור מזוהה על ידי חוש הריח כשהוא בריכוז ppm 3, מסוגל לגרום נזק לאדם כבר בריכוז של 10 ppm, ומסוגל לגרום למוות תוך דקות ספורות בריכוז של 800 ppm. בגלל רעילותו, כלור שימש כנשק כימי במלחמת העולם הראשונה, ולעיתים נמצא בשימוש זה גם היום.
חשיפה לריכוזים גבוהים של כלור יכולה לגרום לבצקת בריאות, ריכוזים יותר נמוכים מחלישים את הריאות וגורמים נזק לרקמות הריריות של הגוף.
בלו סטריק

| --- | --- |

 יצרן:  de Havilland Propellers, Hawker Siddeley Dynamics , Raytheon, Hallicrafters (maintenance and technical support)
בלו סטריק (באנגלית: Blue Streak, תרגום מילולי: פס כחול) של חברת de Havilland Propellers היה טיל בליסטי בריטי לטווח בינוני (IRBM), ומאוחר יותר השלב הראשון של משגר הלוויינים אירופה. בלו סטריק בוטל מבלי להיכנס לייצור מלא.
הפרויקט נועד לשמור על הרתעה גרעינית בריטית עצמאית. הפרויקט נועד להחליף את צי המפציצים V שהיה אמור להתיישן עד שנת 1965. הדרישה המבצעית לטיל פורסמה בשנת 1955 והתכנון הושלם עד 1957. במהלך הפיתוח התברר שמערכת הטילים יקרה מדי ופגיעה מדי להתקפת פתע. פרויקט הטיל בוטל ב-1960, כשסקייבולט, בהובלת ארצות הברית, הוא המחליף המועדף.
לאור הביטול, ממשלת בריטניה הציעה כי הרקטה תשמש כשלב ראשון של משגר לוויינים אזרחי בשם Black Prince. כיוון שהעלות נחשבה גדולה מדי עבור בריטניה בלבד, חיפשו שיתוף פעולה בינלאומי. חיפוש זה הוביל להקמת ארגון פיתוח המשגרים האירופי (ELDO), עם "בלו סטריק" כשלב ראשון של משגר הלוויינים אירופה.
משגר אירופה נבחן ב-Woomera Test Range, שבאוסטרליה ומאוחר יותר ב-Kourou שבגיאנה הצרפתית. בעקבות כשלים בשיגור, פרויקט ELDO בוטל ב-1972 ואתו גם פרויקט בלו סטריק.
ראו גם

תוכנית הגרעין של הממלכה המאוחדת
הערות שוליים

↑  Missiles and Rockets, 28 November 1960, p. 59.
↑  Hallicrafters World Wide “Btue Streak” Project. // Aviation Week & Space Technology, Mid-December, 1960, v. 73, no. 27, p. 189.
↑  List, Jenny (2019-02-07). "Oops… Britain Launched A Satellite, But Who Remembers It?". Hackaday (באנגלית). נבדק ב-2019-02-09.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282550605171  LCCN: sh85015091
נני מקפי - קסם של אומנת

| --- | --- |

כרזת הסרט בארץ, 2006
 מבוסס על:  סיפורי "האומנת מטילדה" מאת כריסטיאנה ברנד
 בימוי:  קירק ג'ונס 
 הופק בידי:  לינדזי דורן טים בוון אריק פלנר
 תסריט:  אמה תומפסון
 עריכה:  ג'סטין קריש ניק מור
 שחקנים ראשיים:  אמה תומפסון קולין פירת' תומאס סאנגסטר קלי מקדונלד אנג'לה לאנסברי אלייזה בנט ג'ניפר ריי דייקין סיליה אימרי אימלדה סטונטון דרק ג'קובי
 מוזיקה:  פטריק דויל 
 צילום:  הנרי ברהם 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת ארצות הברית צרפת
 חברת הפקה:  StudioCanal, Working Title Films, מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  הממלכה המאוחדת28 באוקטובר 2005 ארצות הברית27 בינואר 2006 ישראל9 במרץ 2006
 משך הקרנה:  95 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  משפחה קומדיה פנטזיה
 מקום התרחשות:  אנגליה 
 תקציב:  25,000,000$
 הכנסות:  122,489,822$
 הכנסות באתר מוג'ו:   nannymcphee
 סרט הבא:  נני מקפי 2 - הקסם חוזר
 www.nannymcphee.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
נני מקפי – קסם של אומנת (באנגלית: Nanny McPhee) הוא סרט קומדיה ופנטזיה משנת 2005. הסרט מבוסס על ספרה של כריסטיאנה ברנד, "האומנת מטילדה" שיצא לאור בשנת 1964. הסרט בוים על ידי קירק ג'ונס והופק על ידי לינדזי דורן, טים בוון ואריק פלנר. הסרט הוקרן לראשונה בבריטניה באוקטובר 2005 ובישראל במרץ 2006. השחקנית הראשית בסרט, אמה תומפסון, הייתה גם זו שכתבה את התסריט לסרט אשר מעובד לפי ספרה של כריסטיאנה ברנד. סרט ההמשך, נני מקפי 2 - הקסם חוזר, יצא בשנת 2010. הסרט צולם באחוזת פן, בקינגהאמשייר, אנגליה.
עלילה

הסרט מתרחש בתקופה הוויקטוריאנית ומתמקד באלמן סדריק בראון ושבעת ילדיו. סדריק אוהב את ילדיו ודואג להם אך מבלה עימם זמן מועט וכתוצאה מכך הוא לא מצליח להתמודד איתם והילדים הופכים להיות מופרעים. לילדים הייתה סדרה של אומנות אשר הם הבריחו בזו אחר זו, ובנוסף הם אוהבים להפחיד את הטבחית, גברת בלאת'רוויק, אשר מסרבת להכניסם למטבח.
יום אחד, כאשר הילדים מבריחים את האומנת ה-17 שלהם, סדריק מגלה על קיומה של נני מקפי, אשר נאמר לו כי היא האדם שהוא צריך על מנת להשתלט על ילדיו. בערב נשמעת דפיקה בדלת ומופיעה צללית, בדלת עומדת אישה מכוערת אשר מציגה עצמה כנני מקפי, "אומנת ממשלתית". נני מקפי מספרת לסדריק שהילדים שלו זקוקים לחמישה שיעורים, אותם היא תלמד. במקביל, הילדים ובראשם סיימון, הבכור, מנסים להיפטר ממנה אך לומדים לכבד אותה ולקבל ממנה עצות. לאחר כל שיעור נעלם מנני מקפי פגם אחד על שלבסוף היא הופכת להיות יפה. היא עוזרת למשפחה ועם הזמן היא הופכת לפחות ופחות נחוצה עד שסדריק והילדים לומדים להסתדר בכוחות עצמם ולקיים מסגרת משפחתית טובה.
המשפחה נעזרת בתמיכתה הכלכלית של ליידי אדלייד סטיץ', דודתה של אשתו המנוחה של סדריק. דודה אדלייד דורשת שסדריק יינשא לאישה חדשה לפני סוף החודש בטענה שהילדים זקוקים לדמות אם ומאיימת שאם הדבר לא יקרה היא תפסיק את הקצבה החודשית וכתוצאה מכך המשפחה תאבד את הבית והילדים יתפזרו למשפחות אומנה ולעבודות שונות. סדריק מסתיר את המצב מילדיו ורוצה להינשא לגברת סלמה קוויקלי, אשר קברה לאחרונה את בעלה השלישי, על מנת לתקן את המצב. הוא מזמין את הגברת קוויקלי לביתו אך ילדיו, אשר חוששים מאם חורגת שתתעלל בהם, עושים כל שביכולתם להבריח אותה. לאחר שגברת קוויקלי עוזבת את הבית בכעס סדריק מחליט לספר לילדיו על המצב והם מחליטים לפנות לגברת קוויקלי ולספר להם על תעלוליהם. היא מחליטה לתת הזדמנות נוספת לסדריק, אשר מציע לה נישואים.
באחד מביקוריה של דודה אדלייד, היא מציעה לסדריק לאמץ את אחת מבנותיו ולגדל אותה באחוזתה. סדריק נבהל מההצעה ומסרב אך דודה אדלייד יוצאת לבחור בת לקחת איתה. הילדים, בעזרתה של נני מקפי, מערימים על דודה אדלייד ומרוויחים עוד מספר דקות למצוא פתרון לבעיה. לבסוף סיימון מציע לשלוח את אוונג'לין, עוזרת הבית, אשר רוצה ללמוד ולהחכים. אוונג'לין נוסעת עם דודה אדלייד ומעמידה פנים שהיא אחת מבנותיו של סדריק ובכך היא מצילה את המשפחה.
ביום החתונה הילדים מגלים שגברת קוויקלי היא אשה רעה ולא נחמדה כאשר היא שוברת את הרעשן של אמם, שהיה הדבר היחיד שנותר להם ממנה. דודה אדלייד מגיעה לחתונה ביחד עם אוונג'לין, שעכשיו מתנהגת כמו הדודה, מדברת בנימוס ומתלבשת כמו ליידי. בזמן הטקס הילדים מפריעים ולבסוף מתפתחת מלחמת אוכל בין הנוכחים. סדריק מבין הילדים לא אוהבים את כלתו ולבסוף גברת קוויקלי מבטלת את החתונה ועוזבת בכעס. כעת נראה כי המועד הסופי לדרישתה של דודה אדלייד עבר אך סיימון מבין שאביו ואוונג'לין מאוהבים ובזכותו הם מגלים את אהבתם אחד לשני ומתחתנים עוד מאותו היום ובכך סדריק מקיים את תנאיה של דודה אדלייד והיא נאלצת להמשיך לספק את הקצבה החודשית. נני מקפי היפה, בעזרת הקסם שלה, גורמת לשלג לרדת למרות שהחתונה מתקיימת בחודש אוגוסט. השלג מנקה לכולם את הבגדים ממלחמת האוכל ומספק לאוונג'לין שמלת כלה. בנוסף השלג משחזר את הרעשן והוא חוזר לילדים.
נני מקפי עוזבת את המשפחה במפתיע, בלי להיפרד, כמו שאמרה לילדים בלילה הראשון: "כשאתם זקוקים לי אבל לא רוצים בי עליי להישאר, כאשר אתם רוצים בי אבל כבר לא זקוקים לי אני חייבת ללכת".
דמויות ושחקנים

נני מקפי (אמה תומפסון) – האומנת ה-18 בבית משפחת בראון. משתמשת במקל ההליכה שלה כמקל קסמים ועוזרת בעזרתו למשפחה.
סדריק בראון (קולין פירת') – אב המשפחה. עובד כקברן ומתחתן עם אוונג'לין בסוף הסרט.
סיימון דייוויד בראון (תומאס סאנגסטר) – הבן הבכור במשפחה, בן 13. חכם ושובב ומנסה לעזור למשפחתו.
אוונג'לין (קלי מקדונלד) – עוזרת הבית הנחמדה והסבלנית של משפחת בראון.
ליידי אדלייד סטיץ' (אנג'לה לאנסברי) – דודתה של אשתו המנוחה של סדריק. מספקת למשפחה קצבה חודשית.
טורה אילבלה בראון (אלייזה בנט) – הבת השנייה והנבונה, בת 11.
ליליאנה "לילי" ג'סטין בראון (ג'ניפר ריי דייקין) – הבת השלישית ובעלת הדמיון, בת 9.
אריק אדם בראון (רפאל קולמן) – הבן הרביעי והאינטליגנטי, בן 8.
סבסטיאן פרנק בראון (סמואל האניווד) – הבן החמישי ואחיה התאום של כריסי, בן 5.
כריסטיאנה "כריסי" חנה בראון (הולי גיבס) – הבת השישית ואחותו התאומה של סבסטיאן, בת 5.
אגתה "אגי" רוז בראון (הבה בארנס וזיניה בארנס) – הבת השביעית והקטנה ביותר, בת שנתיים.
גברת סלמה קוויקלי (סיליה אימרי) – אישה מרושעת וארוסתו של סדריק.
גברת בלאת'רוויק (אימלדה סטונטון) – השפית הקולנית של משפחת בראון.
מר ווין (דרק ג'קובי) – אחד מעמיתיו לעבודה של סדריק.
מר ג'ולס (פטריק בארלו) – אחד מעמיתיו לעבודה של סדריק.
הכומר (אדם גודלי) – הכומר שכמעט מחתן את סדריק וסלמה.
מדבבים בעברית

ענת וקסמן - נני מקפי
יגאל שדה - סדריק בראון
עדי קוזלובסקי - אוונג'לין
איתי רוזנר - סיימון בראון
לני כהן - טורה בראון
אבי מצליח - אריק בראון
משי קלינשטיין - לילי בראון
גל שמי - סבסטיאן בראון
נועה שמי - כריסטיאנה (כריסי) בראון
נורית כהן - גברת בלת'רוויק
דב רייזר - מר ג'אולס
אלברט כהן - מר וין
ז'רמן אוניקובסקי - גברת סלמה קוויקלי
מרים גבריאלי - דודה אדלייד סטיץ'
הדר שחף-מעיין - נני ווטסטון / לטי
סיון שביט - גברת פטרידג'
מולי שולמן - שושבין
הפקה

ב-11 במרץ 2002 קירק ג'ונס נשכר כדי לביים את הסרט אשר יתבסס על ספרה של כריסטיאנה ברנד, "האומנת מטילדה". אמה תומפסון כתבה את התסריט לסרט ולינדזי דורן, טים בוון ואריק פלנר החלו להפיק אותו עם תקציב של 25,000,000$ על מנת להקרינו בשנת 2005. ב-22 באפריל אושר כי אמה תומפסון, קולין פירת', תומאס סאנגסטר ושאר השחקנים יצטרפו לסרט. ב-26 במאי אושר כי פטריק דויל ילחין את פסקול הסרט. פיתוח הסרט הושלם בדורסט, אנגליה, והצילומים החלו באפריל 2004. הסרט מאחד מחדש את אמה תומפסון, קולין פירת', תומאס סאנגסטר ואדם גודלי אשר שיחקו יחד בעבר בסרט "אהבה זה כל הסיפור".
שחרור

הסרט הוקרן לראשונה ב-28 באוקטובר 2005 בממלכה המאוחדת וב-27 בינואר 2006 בארצות הברית דרך חברת סרטי יוניברסל. בהמשך הופץ גם ב-DVD, קלטת וידאו ביתית ו-בלו ריי ב-9 במאי 2006 דרך חברת Universal Pictures Home Entertainment. בישראל הסרט הוקרן לראשונה ב-9 במרץ 2006.
סרטי המשך

אמה תומפסון חשפה שהיו מתוכננים שני סרטי המשך בסדרה. הסרט השני, "נני מקפי 2 - הקסם חוזר" (מוכר גם כ"נני מקפי והמפץ הגדול"), שוחרר במרץ 2010. בסרט השתתפו ריס איוואנס, מגי סמית', רייף פיינס ומגי ג'ילנהול. דמותה של אגי חזרה בסרט ההמשך בתור גברת דוקרטי. בסרט השני נני מקפי לוקחת אחריות על ילדים של אישה שבעלה נלחם במלחמת העולם השנייה.
סרט שלישי היה מתוכנן באנגליה המודרנית של ימינו אך לאור הכנסתו הנמוכה של הסרט השני, 93 מיליון דולר בלבד, תומפסון זנחה את התוכניות לסרטים עתידיים.
הערות שוליים

↑  נני מקפי באתר seret
↑  גילי בר-הלל, משפחה מרובת ילדים – "נני מקפי", באתר הבלוג של גילי בר-הלל, ‏4 באפריל 2006
↑  נני מקפי חוזרת, באתר ComingSoon
גרכינג ליד מינכן

| --- | --- |
סמל גרכינג

מבט אווירי על גרכינג
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 מדינה:  בוואריה בוואריה
 מחוז:  בוואריה עילית
 ראש העיר:  דיטמר גרוכמן (SPD)
 שטח:  28.16 קמ"ר
 גובה:  481 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  17,577 (31 בדצמבר 2023)
  ‑ צפיפות:  600 נפש לקמ"ר (2015)
 קואורדינטות:  48°15′N 11°39′E﻿ / ﻿48.25°N 11.65°E﻿ / 48.25; 11.65 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.garching.de/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גרמניה מוגדלת) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניגרכינג ליד מינכן(למפת גרמניה רגילה) שטוטגרט מינכן ברלין קלן ברמן המבורג פרנקפורט הנובר דיסלדורף לייפציג דרזדן נירנברג קיל בון מגדבורג ארפורט רוסטוק מיינץ פרייבורג שוורין לוקס. הולנד בלגיה צרפת דנמרק צ'כיה פולין אוסטריה שווייץ הים הבלטי הים הצפוניגרכינג ליד מינכן(למפת בוואריה רגילה) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהגרכינג ליד מינכן(למפת בוואריה מוגדלת) מינכן נירנברג אאוגסבורג וירצבורג רגנסבורג אינגולשטאדט פירט ארלנגן ביירוית במברג צ'כיה אוסטריה שווייץ באדן וירטמברג  הסן תורינגיה סקסוניהגרכינג ליד מינכן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גרכינג ליד מינכן (בגרמנית: Garching bei München), או גרכינג, היא עיר בבוואריה שבגרמניה. העיר, השוכנת סמוך לנהר האיזר, גובלת במינכן מצפון, ומחוברת אליה באמצעות קו 6 של הרכבת התחתית של מינכן. גרכינג היא ביתם של מספר רב של מוסדות מחקר ומחלקות אוניברסיטאיות. היא הוכרזה כעיר ב-14 בספטמבר 1990.
לעיר ארבעה אזורים: גרכינג (Garching), דירניסמנינג (Dirnismaning), הוכברוק (Hochbrück), ואזור האוניברסיטאות ומרכז המחקר (Hochschul- und Forschungszentrum). מרכז המחקר כולל מספר רב של מוסדות ומתקני מחקר, ביניהם מאיץ חלקיקים קווי, וכור מחקר גרעיני. הכור הגרעיני, המכונה "Atomei" (ביצה אטומית), מופיע בסמל העיר, והחל את התהליך שהביא לריכוז מוסדות המחקר באזור. מספר דרכים ומקומות בעיר נקראים על שם מדענים, מתמטיקאים, ויזמים טכנולוגיים, ביניהם קרל פון לינדה, רודולף דיזל, אלברט איינשטיין, לאונרד אוילר, ורנר הייזנברג, מקס פלאנק, וילהלם רנטגן, וארווין שרדינגר.
מוסדות חינוך ומחקר

בין מוסדות המחקר והחינוך המדעיים בגרכינג ניתן למנות את:
מחלקות של האוניברסיטה הטכנית של מינכן (TUM)
פיזיקה
הכור הגרעיני FRM-II
פיזיקה של מוליכים למחצה והנדסה (מכון וולטר שקוטי)
כימיה
הנדסה מכנית
מתמטיקה
מדעי המחשב
מכון מקס פלאנק
מכון מקס פלאנק לאסטרופיזיקה (MPA)
מכון מקס פלאנק לפיזיקה חוץ-ארצית (MPE)
מכון מקס פלאנק לפיזיקת פלזמה (IPP)
מכון מקס פלאנק לאופטיקה קוונטית (MPQ)
מרכז החישובים של מכון מקס פלאנק (MPCDF)
חלק מהמחלקה לפיזיקה של אוניברסיטת לודוויג מקסימיליאן
המטה המרכזי של המצפה האירופי הדרומי (ESO)
מרכז המבקרים והפלנטריום "סופרנובה" של ESO
מכון מחקר פדרלי לכימית מזון (Deutsche Forschungsanstalt für Lebensmittelchemie; DFA)
מכון וולטר מייסנר (WMI) של האקדמיה הבווארית למדעים ואמנויות (BAdW), לפיזיקה בטמפרטורות נמוכות
המרכז הבווארי למחקר אנרגיה יישומי (ZAE)
מחקר בטיחות כורים גרעיניים
מרכז מחקר ופיתוח של ג'נרל אלקטריק
מרכז החישובים Leibniz-Rechenzentrum
מרכז המחקר והפיתוח של BMW M
ערים תאומות

נורווגיה לורנסקוג, נורווגיה
גרמניה רדנברג, גרמניה
מרכז המחקר של גרכינג