ננמדי אזיקיווה
קורות חייו

אזיקיווה היה יליד שבט האיגבו (Igbo) ונולד בזונגרו שבצפון ניגריה, שם שירת אביו בגדוד הניגרי. לאזיקיווה הייתה אחות אחת, ססיליה אזיאמקה ארינזה (Cecilia Eziamaka Arinze). אמו של אזיקיווה, צ'ינווה (Chinwe) אזיקיווה, הייתה סוחרת קמעונית. אביו, צ'וקוומקה (Chukwuemeka) אזיקיווה, היה מורה לפני שגויס לתפקיד פקידותי ביחידה של המשטר הניגרי. הגזענות העמוקה והמתמשכת גרמה לאביו להתפטר אחרי 23 שנים בשלטון הקולוניאלי של ניגריה. אזיקיווה דיבר האוסה (Hausa) שוטפת, אך אביו שלח אותו בגיל 7 לגור עם סבתו ודודתו מצד אביו בעיר אוניטשה (Onitsha) שבדרום ניגריה, על מנת שילמד את שפת ותרבות האיגבו. שם חונך אזיקיווה בכנסייה המיסיונרית (Church Missionary Society’s Central School) באוניטשה שבדרום-מזרח ניגריה ובבתי הספר של המיסיון. ב-1914 במהלך מגוריו עם סבתו באוניטשה אזיקיווה ננשך על ידי כלב. אביו, שעבד בלגוס (Lagos) באותה תקופה, העביר את אזקיווה לשם על מנת שיחלים ויעבור ללמוד בבית הספר המקומי. ב-1918 חזר לאוניטשה שם סיים את השכלתו היסודית.
בעודו בתיכון, נחשף אזיקיווה לרעיונותיו של מרקוס גארבי (Marcus Garvey), עיתונאי שהקדיש את חייו למען המאבק הלאומי השחור ולהדגשת חשיבות המאבק הפוליטי האקטיבי. הוא קרא לאחדות אפריקה, להשגת עצמאות לאומית, לאי תלות כלכלית ולשחרור תרבותי ופסיכולוגי מעול הלבנים. בנוסף, נחשף אזיקיווה לדיכוי הקולוניאלי מקרוב והחליט בשלב מוקדם זה בחייו להילחם נגדו. כבר בגיל 16 נדר אזיקיווה נדר לגאול את אפריקה. באותה השנה, קווג'יר אגריי (James Emman Kwegyir Aggrey) נאם בבית ספרו ואמר כי "דבר מלבד הטוב ביותר, אינו מספיק טוב עבור אפריקה". כיוון ששני גיבוריו של אזיקיווה, גארבי ואגריי, שהו בארצות הברית, הוא היה נחוש ללכת לשם גם הוא, לרכוש השכלה ולחזור לניגריה על מנת לקדם אותה.
בשנים 1921–1925 עבד אזיקיווה כפקיד ממשלתי במשרד האוצר של הממשל הקולוניאלי בלגוס. תפקיד זה גרם לו להיחשף לאפליה הגזענית ששררה בתוך שורות המשטר הקולוניאלי.
זיק, כפי שכונה אזיקיווה על ידי בני כיתתו, סיים בראש כיתתו את התיכון ב-1925. לאחר מכן, ללא כסף או תמיכה, החליט אזיקווה לעלות כנוסע סמוי על אוניית ה-RMS Appam על מנת להגיע לארצות הברית, אך הניסיון כשל ואזיקיווה ושני שותפיו נתפסו והורדו בכוח מהספינה על ידי צוות האונייה בגאנה (Ghana).
בגאנה לקח אזיקיווה חלק במחנה אימונים של המשטרה, אך לאחר שהוריו ביקשו ממנו, חזר לניגריה. אביו של אזיקיווה התנגד לתוכניתו ללמוד בארצות הברית אך שינה את דעתו לאחר שפקיד לבן-עור צעיר קרא לו "קוף שחור חסר השכלה". לאחר מקרה זה סבר אביו שרק השכלה תבטיח יחס מכבד לאפריקאים, ולכן החליט לעזור לו לקדם את השכלתו והעניק לו 600 דולר במטרה לממן את נסיעתו לארצות הברית.
במהלך שהותו בארצות הברית, על מנת לממן את לימודיו, אזיקיווה עסק בעבודות כפיים כגון: כורה פחם, שוטף כלים, מלצר ומתאגרף על מנת לשלם עבור השכלתו. אזיקיווה ראה באברהם לינקולן וג'יימס גארפילד מקור להשראה בתור דמויות שטיפסו מן המעמד הנמוך עד לבית הלבן בעזרת הקרבה, עבודה קשה ונחישות.
הוא הושפע רבות מהאפליה הגזעית שחווה ומהתפתחות הלאומיות השחורה בארצות הברית. בתחילת דרכו, תמך אזיקיווה במאבק למען שחרור כל השחורים בעולם, וקרא לכל המושבות במערב אפריקה ללכד את שורותיהן נגד האויב האירופאי המשותף. מתוך אמונתו באחדות אפריקה ולשם הצגת ה"אפריקאים" כצד חזק במאבק, אזיקיווה העדיף לא להתייחס אל אנשיו כ"ניגרים" אלא כ"אפריקאים" אל מול ה"אירופאים".
את זמנו הפנוי בילה אזיקיווה בקריאה או בספורט. בשנתיים הראשונות שלו באוניברסיטת הווארד (Howard University) למד תחת הדיפלומט האמריקאי ומי שעתיד היה לזכות בפרס נובל לשלום, ראלף באנץ' (Ralph Bunche). באנץ' העיד על אזיקיווה כי היה בעל יכולת מנטלית יוצאת דופן, יושרה ואומץ.
ב-1927 הובילו אותו העוני והאבטלה לניסיון התאבדות כושל בפסי הרכבת בפיטסבורג. בעקבות אירוע זה הוא כתב את השיר "I Want to Die".
ב-1929 למד פוליטיקה באוניברסיטת לינקולן (Lincoln University) בפנסילבניה וסיים את התואר הראשון שלו ב-1930. לאחר מכן תפקד כעוזר הוראה באוניברסיטת לינקולן במשך שנתיים, בעודו רשום למחלקת העיתונאות באוניברסיטת קולומביה (Columbia University). תוך שנתיים, סיים תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת לינקולן, תואר שני באנתרופולוגיה מאוניברסיטת פנסילבניה (University of Pennsylvania) ותעודת עיתונאות מאוניברסיטת קולומביה.
בעודו בארצות הברית, אזיקיווה צבר ניסיון כעיתונאי כשכתב עבור "בלטימור אפרו-אמריקאי" (Baltimore Afro-American), "הטריבונה הפילדלפית"(The Philadelpha Tribune), ו"העיתונות המאוחדת של שחומי העור" (Associated Negro Press) בשיקגו. הוענקו לו שני תוארי דוקטור לשם כבוד: דוקטורט בספרות מאוניברסיטת לינקולן ובמשפטים מאוניברסיטת הווארד.