stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלברט ספנסר, רוזן ספנסר השביעי
ביוגרפיה

אלברט ספנסר נולד ב-23 במאי 1892 בלונדון, לצ'ארלס ספנסר, רוזן ספנסר השישי ולמרגרט ברינג, בתם השנייה של אדוארד ברינג, ברון רוולסטוק הראשון ולואיז בולטייל.  הסנדקים שלו כללו את המלך אדוארד השביעי .
הוא התחנך בבית הספר הארו ובטריניטי קולג', קיימברידג', שם הוא היה חבר של ליונל לופטון, שלמד את אותו נושא בטריניטי. הם נרשמו יחד כדי להילחם במלחמת העולם הראשונה. אחותו של לופטון אוליב מידלטון היא הסבתא של קייט מידלטון שנישאה לנינו של לורד ספנסר, הנסיך ויליאם, באפריל 2011.
ב-5 באוגוסט 1914 התגייס ספנסר כסגן משנה ברגימנט הראשון של משמר החיים, הועלה לדרגת סגן ב-21 באוקטובר 1914, מונה לקצין מטה ב-9 במאי 1917, וקודם לקפטן ב-15 ביוני 1917. כאשר מוזגו הרגימנטים ה-1 וה-2 של משמר החיים ב-18 בנובמבר 1922, מונה ספנסר מונה ברגימנט משמר החיים החדש. הוא פרש מהצבא ב-20 בספטמבר 1924, אך נשאר קצין מילואים עד ה-2 ביוני 1943.
ב-26 בפברואר 1919 התחתן אלברט עם ליידי סינתיה המילטון, בתם של ג'יימס המילטון, דוכס אברקורן השלישי וליידי רוזלינד בינגהאם, בכנסיית סיינט ג'יימס בפיקדילי, ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1922 מת אביו, ואלברט ירש את תאריו.
ב-27 באוגוסט 1924 מונה אלברט לקולונל הכבוד של הגדוד הרביעי (טריטוריאלי), ברגימנט נורת'האמפטונשייר, ונותר בתפקיד זה אף כששמו שונה לרגימנט ה-50 (רגימנט נורת'האמפטון) נגד מטוסים ב-1 באוקטובר 1937, ובמהלך גלגוליו השונים לאחר המלחמה, עד שלבסוף ויתר על מינויו ב-1 באפריל 1967. הוא זכה בפרס היעילות הטריטוריאלית ב-12 בספטמבר 1944, עם שני אבזמים ב-20 בנובמבר 1953.
ב-9 באפריל 1935 מונה אלברט למשנה הנציב בנורת'האמפטונשייר, וב-11 במרץ 1952 מונה לנציב בנורת'האמפטונשייר, וכיהן בתפקיד זה עד ה-31 ביולי 1967. ב-1 ביולי 1955 הוא נעשה אביר של מסדר ג'ון הקדוש בירושלים.
אלברט היה פעיל בפוליטיקה המקומית של נורת'האמפטונשייר, כמושל מטעם המפלגה השמרנית. הוא פתח את בית אבותיו, אחוזת אלתורפ, לקהל הרחב, והיה מומחה ידוע לאמנות, בהיותו נאמן באוסף וולאס ויו"ר בית הספר המלכותי לתפירה. הוא היה עמית של אגודת העתיקות של לונדון ושל החברה המלכותית לאמנויות, ובשנות ה-60 היה במשך שמונה שנים יושב ראש המועצה המייעצת של מוזיאון ויקטוריה ואלברט. כמו כן הוא היה יו"ר הנציגים בבית הספר וולינגבורו בין השנים 1946–1972.
אלברט מת ב-9 ביוני 1975 בנורת'האמפטון, לאחר מחלה קצרה, ובנו, ג'ון, אביה של דיאנה, הנסיכה מוויילס ירש את תאריו.
משפחתו

ב-26 בפברואר 1919 התחתן אלברט עם ליידי סינתיה המילטון, בתם של ג'יימס המילטון, דוכס אברקורן השלישי וליידי רוזלינד בינגהאם, בכנסיית סיינט ג'יימס בפיקדילי, ונולדו להם שני ילדים:
ליידי אן ספנסר (נולדה ב-1920) התחתנה עם קפטן כריסטופר וייק-ווקר, בנו של סר אדמירל פרדריק וייק-ווקר.
ג'ון ספנסר, רוזן ספנסר השמיני (1924–1992).
הערות שוליים

↑  Williamson, D. (1981). "The Ancestry of Lady Diana Spencer". Genealogist's Magazine. 20: 192–199 & 281–282.
↑  Mosley, C., ed. (2003). Burke's Peerage, Baronetage & Knightage. Vol. 3 (107th ed.). Stokesley, North Yorkshire: Burke's Peerage & Gentry (UK) Ltd. p. 3695.
↑  Who was Who, 1971–1980. London: Adam & Charles Black. 1981. p. 746.
↑  Gutteridge, Nick (2 ביולי 2016). "Kate's hero relative died at the Somme after signing up to fight alongside Diana's grandad". Daily Express. נבדק ב-2 ביולי 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1016768966  ISNI: 0000 0000 6361 0608  LCCN: n85105441  SUDOC: 24482908X  Trove: 1200520  VIAF: 28502335   WorldCat (עם VIAF): 28502335
אלכסנדר באלאס

אלכסנדר באלאס (ביוונית עתיקה: Ἀλέξανδρoς Bάλας) היה שליט הממלכה הסלאוקית בין השנים 152 או 150 לפנה"ס ו-146 לפנה"ס.
ביוגרפיה

אלכסנדר באלאס נולד למשפחה ממוצא צנוע בעיר סמירנה (אנ'). בחיצוניותו דמה לאנטיוכוס אאופטור, בנו של אנטיוכוס אפיפנס, אשר נרצח בידי דודו, דמטריוס הראשון, לאחר שהיה שליט האימפריה הסלאוקית במשך שנתיים. הוא ניצל דמיון זה, ובעזרת שר הכספים של אנטיוכוס אפיפנס הראקליאידס ובתו של אנטיוכוס אפיפנס לאודיקה השיג את תמיכתם של הסנאט הרומי, תלמי פילומטור, מלך מצרים ואחרים, וזאת על אף שכל המעורבים בעניין ידעו כי טענתו להיות בנו של אנטיוכוס אפיפנס היא שקרית. הוא נישא לקלאופטרה תאה, בתו של תלמי, והחל בניסיונות לקבל את השלטון בממלכה הסלאוקית.
בתחילה לא נתקלו נסיונותיו בהצלחה, אך לבסוף הביס את המלך דמטריוס הראשון בשנת 150 לפנה"ס והפך לשליטה הבלתי מעורער של הממלכה הסלאוקית. במרידתו נעזר ביונתן הוופסי, מנהיג ממלכת החשמונאים, אותו מינה לכוהן גדול והעניק לו משרות וחסדים מרובים. לאחר עלייתו לשלטון התמסר לחיי תענוגות והזניח את נתיניו.
בנו של דמטריוס הראשון, דמטריוס השני, ניצל את חולשותיו של באלאס והביא לכך שרוב תומכיו של באלאס סרו מעליו. תלמי פילומטור, חותנו של באלאס עבר לצידו של דמטריוס, ואף הרומאים הסירו את תמיכתם. יונתן לבדו נותר בן ברית, אך הדבר לא סייע לבאלאס. באלאס הובס בקרב באנטיוכיה ונמלט אל ממלכת הנבטים, שם נרצח בשנת 146 לפנה"ס.
איפריקיה

פרובינקיה אפריקה הרומית
ממלכת אפריקה הנורמנית (1135–1160) מסומנת בקווקוו אדום
אִפרִיקִיָה (בערבית: إفريقية; בבֶּרבֶּרית: ⵉⴼⵔⵉⵇⵢⴰ; באנגלית: Ifriqiya) הייתה בימי הביניים ישות גאוגרפית והיסטורית, שכללה את חלקהּ הצפוני-מזרחי של אלג'יריה (אנ'), את תוניסיה ואת טריפוליטניה (מערב לוב). האזור, שנכבש בסוף המאה ה-7 בידי הערבים, נכלל בפרובינקיה אפריקה של האימפריה הרומית, ומכאן שמו. איפריקיה נודעה גם בשם "המגרב [המערב] הקרוב" (المغرب الأدنى). בירתה ההיסטורית של איפריקיה הייתה קירואן, ובמאה ה-13 נקבעה בתוניס. איפריקיה גבלה בדרומהּ בימות חול ובביצות המלח אל-ג'ריד (אנ'). גבולהּ במערב לא היה קבוע והגיע לפרקים עד לבג'איה שבאזור הקביליה. בצפונהּ ובמזרחהּ משתרע הים התיכון.
במחצית השנייה של המאה ה-7 כבשו האומיים את אזור איפריקיה מידי הביזנטים. במאות ה-8–9 שלטו בו האע'לבים בחסות הח'ליפות העבאסית, ובסביבות שנת 800 עברה איפריקיה לשלטון הפאטמים. הזיריים (زيريون) (אנ') היו שליטי איפריקיה במאות ה-10–12 והחפציים (الحفصيون) (אנ') שלטו בה מהמאה ה-13 עד המאה ה-16. מאז המאה ה-16 ועד המאה ה-18 הייתה איפריקיה לחלק מהאימפריה העות'מאנית כאיילט תוניס (Eyālet-i Tunus, إيالة تونس). הים לא היווה גבול גמור. האע'לבים כבשו במאה ה-9 את סיציליה שבה הוקמה אמירות אסלאמית. בשנים 1135–1160 הייתה איפריקיה בשליטת הנורמנים ובתקופה זו נקראה בשם "ממלכת אפריקה" (אנ').
ראו גם

היסטוריה של תוניסיה
איש המערב (סרט, 1940)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של סטיוארט לייק
 בימוי:  ויליאם ויילר
 הופק בידי:  סמואל גולדווין
 תסריט:  ניבן בוש, ג'ו סוורלינג, ליליאן הלמן
 עריכה:  דן מנדל
 שחקנים ראשיים:  גרי קופר וולטר ברנן דוריס דוונפורט
 מוזיקה:  אלפרד ניומן דמיטרי טיומקין
 צילום:  גרג טולנד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  סמואל גולדווין הפקות 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בספטמבר 1940
 משך הקרנה:  107 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  מערבון, סרט דרמה 
 הכנסות:  2,200,000‏$
 פרסים:  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (וולטר ברנן) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הצריף המקורי של המסבאה ובית המשפט של השופט בין בלנגטרי, טקסס (2005)
איש המערב (באנגלית: The Westerner) הוא מערבון אמריקאי משנת 1940, בבימויו של ויליאם ויילר, עם גרי קופר, וולטר ברנן ודוריס דוונפורט (אנ') בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על סיפור של סטיארט לייק והוא מתבסס על דמותו האמיתית של השופט רוי בין (אנ') שהיה בעל מסבאה בו היה עורך את משפטיו כשהוא נעזר בחבר מושבעים יושבי המסבאה. לפי התסריט הייתה לו "יד קלה" לחריצת גדרי דין של מוות בתלייה אף על פי שבמציאות היו רק שני מקרים כאלה. קורות חייו בתסריט שונות מהמציאות פרט לעובדה שהיה מעריץ נלהב של השחקנית לילי לנגטרי שבמציאות לא נפגש אתה מעולם.
העיירה שנקראת בסרט וינגארון נקראת במציאות לנגטרי (אנ') (על שם צ'ארלס לנגנטרי שלא קשור ללילי לנגטרי) ממערב לנהר פקוס (אנ') ושם נמצא עדיין הצריף בו ניהל דין את המסבאה ואת המשפטים שלו. הצריף נקרא "שושנת ג'רזי" לכבוד לילי לנגנטרי והוא משמש כיום אתר תיירות.
וולטר ברנן זכה בפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסיפור המקורי הטוב ביותר ולפרס אוסקר לעיצוב ההפקה הטוב ביותר.
תקציר העלילה

טקסס 1882, קיים מאבק קשה בין בוקרים לחוואים. השופט רוי בין מצדד בבוקרים. באחד מההתנגשויות נהרג בוקר על ידי חוואי. החוואי מובא למשפט במסבאה של בין ולאחר משפט קצר והסכמה של "חבר המושבעים" הוא נתלה.
החוואית ג'יין מתיוס (דוריס דוונפורט) מגיעה למסבאה ומטיחה דברים קשים בשופט בין.
למקום מובא בוקר משוטט החשוד בגניבת סוסו של "צ'יקנפוט" (פול הרסט). הבוקר הוא קול הרדן (גרי קופר) השופט עומד לחרוץ את דינו לתלייה והקברן לוקח כבר מידות לארון הקבורה...
הרדן שם לב ותמונות של לילי לנגטרי שמכסות את הקירות. הוא אומר לבין שהוא מכיר אותה אישית. היא נמצאת כעת באל פאסו והוא מוכן לרכב לשם ולהביא לו תלתל משיערה. בין מתלהב ומשעה את גזר הדין מה עוד שגנב הסוס האמיתי (טום טילר) מגיע ובעימות עם השופט והרדן הוא נהרג.
הרדן שהתרשם מעמידתה של ג'יין מתיוס מגיע לחוותם ומתקבל בידידות על ידי אביה קליפט (פרד סטון). הוא מתאהב בג'יין והיא מרשה לו לגזור תלתל משיערה.
את התלתל הזה הוא מביא לבין בתנאי שיפסיק לתמוך בבוקרים.
החוואים ובראשם הוד ג'ונסון (דיינה אנדרוז) מתארגנים כדי להרוג את בין והרדן מצליח להגיע ראשון ולמנוע זאת.
החוואים צוהלים אבל כעבור זמן קצר הם מותקפים על ידי הבוקרים, היבול והבתים נשרפים וקליפט נהרג. החוואים נאלצים לנטוש את נחלתם.
הרדן מגיע לבין שלא מוכן להישבע בתלתלה של לילי לנגטרי ומודה שהוא תמך בהתקפה.
הרדן רוכב לפורט דייוויס מנגיש תלונה לשריף. הוא ממונה מיד לסגן שריף.
לילי לנגטרי עומדת להופיע בפורט דייוויס. בין מגיע לשם לא לפני שהוא קונה את כל הכרטיסים כדי שיהיה לבד באולם. הרדן אורב לו ומיד לפני הפתיחה מתפתח ביניהם דו-קרב יריות. בין נפצע קשה והרדן נושא אותו בידיו ומציג אותו בפני לילי לנגטרי. בין מתעורר קצת, משאת חייו הוגשמה, הוא נפגש עם אלילתו. כעבור זמן קצר הוא נופח את נשמתו.
כעבור שנתיים הרדן וג'יין כבר נשואים והם מתבוננים בשיירת החוואים החוזרים לנחלתם.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| גרי קופר | קול הרדן |  |
| וולטר ברנן | רוי בין | שופט |
| דוריס דוונפורט | ג'יין מתיוס | חוואית |
| פרד סטון | קליפט מתיוס | חוואי |
| דיינה אנדרוז | הוד ג'ונסון | חוואי |
| פול הרסט | צ'יקנפוט |  |
| ליליאן בונד | לילי לנגטרי | שחקנית |
| טום טילר | קינג אוונס | גנב סוסים |
אמיל אמבמבה

אמיל ברטרנד אמבמבה (בצרפתית: Émile Mbamba; נולד ב-27 באוקטובר 1982 ביאונדה) הוא כדורגלן עבר קמרוני ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירה

אמבמבה נולד בקמרון והחל את הקריירה המקצוענית שלו במועדון ההולנדי ויטסה ארנהם, שם שיחק ארבע שנים. בשנת 2004 הגיע לישראל ושיחק במכבי תל אביב ומכבי פתח תקווה.  בשנת 2006 עבר לשחק בקבוצת ויטוריה סטובאל מפורטוגל.
כאשר עבר בשנת 2007 למועדון ארמה מלאנג, נתלו באמבמבה ציפיות להביא ניסיון אירופאי לליגה האינדונזית, כיוון שהוא אחד מהשחקנים היחידים בליגה ששיחקו אי פעם בליגת האלופות. אמבמבה כבש את שערו הראשון לטובת ארמה מלנג ב-9 בספטמבר 2007. לאחר שנתיים בקבוצה עבר לשחק בקבוצה הקוריאנית מהעיר טגו, ולאחר חצי שנה בקבוצה זו חזר לשחק באירופה כאשר חתם בבוטב פלובדיב מליגת העל הבולגרית. לאחר מכן שיחק גם במקסיקו ובשנת 2011 חזר לשחק באינדונזיה.
איש השנה (סרט, 2006)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  בארי לוינסון
 הופק בידי:  ג'יימס ג. רובינסון
 תסריט:  בארי לוינסון
 עריכה:  בלייר דיילי סטיבן וייסברג
 שחקנים ראשיים:  רובין ויליאמס כריסטופר ווקן לורה ליני לואיס בלק ג'ף גולדבלום
 מוזיקה:  גרים רוול
 צילום:  דיק פופ
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Morgan Creek Entertainment 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 באוקטובר 2006
 משך הקרנה:  115 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, מותחן קומי, סרט מתח, סרט דרמה 
 תקציב:  $20,000,000
 הכנסות:  $41,237,648
 הכנסות באתר מוג'ו:   manoftheyear
 www.manoftheyearmovie.net
 דף הסרט ב־IMDb
 
איש השנה (באנגלית: Man of the Year) הוא סרט סאטירה אמריקני בכיכובו של רובין ויליאמס, בוים על ידי בארי לוינסון ויצא לאקרנים בשנת 2006. סרט זה הוא שיתוף הפעולה השלישי בין ויליאמס ולוינסון.
עלילה

הסרט מספר את סיפורו של טום דובס, מנחה תוכנית אירוח לילית בסגנון The Tonight Show, שבעת מופע החימום לקהל טרם מתחילים צילומי התוכנית, הקהל מציע לדובס לרוץ לבחירות לנשיאות ארצות הברית המתקיימות באותם ימים. דובס בתחילה לוקח את ההצעה בבדיחות הדעת, אך בסופו של דבר מחליט להתמודד באופן עצמאי (כלומר שלא מטעם המפלגה הדמוקרטית או הרפובליקנית), ובכך מפתיע את סוכנו ג'ק מנקן ואת הכותב שלו אדי לנגסטון.
דובס מתחיל במסע בחירות משמים יחסית, אך בעימות שנערך עם הנשיא המכהן והמועמד מטעם המפלגה הדמוקרטית קלוג ועם המועמד מטעם המפלגה הרפובליקנית מילס, דובס יוצא משליטה ועונה על השאלות בעימות כמו במופע סטנד-אפ. הוא זוכה לתשואות רמות, אך מרגיש כי מעד ומחליט לא לחזור על זה. אך כשמנקן חוטף התקף לב ודובס צופה בעימות בטלוויזיה, הוא פותח בתעמולה סאטירית והומוריסטית, שהקו המנחה שלה הוא "נמאס לי מהמפלגה הדמוקרטית, נמאס לי מהמפלגה הרפובליקנית".
באותה מערכת בחירות הבחירות ממוחשבות. בחדשות ניתן לראות כי דובס זוכה בכל מדינה בה התמודד, ובאלו שלא התמודד קלוג זכה תמיד. אלינור גרין שעובדת בחברה שנשכרה לפתח תוכנת בחירות ממוחשבת טוענת שיש במערכת תקלה ושאלו לא תוצאות האמת. מנהלי החברה מחליטים שאין לחשוף את התקלה בטענה שהעם אינו יודע על כך, ושיש לעבוד על כך שבבחירות הבאות המערכת תעבוד כראוי. כאשר נראה כי אלינור עושה בעיות, הם מחליטים להשתיק אותה ומסממים אותה.
אלינור מחליטה לספר על העניין לדובס, וכשהם נפגשים נוצר ביניהם קשר רומנטי. כשאלינור מספרת על כך לדובס, הוא רוצה ליידע את הציבור, אך מנקן אומר לו שהוא יכול להיות נשיא מוצלח יותר משני האחרים גם אם הם קיבלו יותר קולות ממנו. החברה שפיתחה את המערכת, מצדה, מפרסמים הודעה שלא קיימת שום תקלה ושהבחירות לא נפגעו.
אלינור בינתיים מצליחה לגלות שהמנצח נקבע לא על פי מספר הקולות שקיבל אלא לפי סדר אלפביתי של אותיות כפולות בשמם (Dobbs, Kellogg ו-Mills). מנהלי החברה שלה מחליטים כי יש להשתיקה לתמיד ולהרוג אותה. היא נפגעת בתאונה מכוונת אך לא נהרגת.
דובס חושף בסופו של דבר את הפרשה בתוכנית אירוח מתחרה לזו שהייתה לו. הוא מחליט שלא להשתתף בבחירות החוזרות שייערכו וחוזר להנחות את התוכנית שלו.
בסוף הסרט אלינור הופכת לאשתו ומפיקתו של דובס, מנהלי החברה, סטיוארט ומודרייטור, נשלחים לכלא, קלוג זוכה בבחירות והוא משתפר בכהונתו השנייה והמגזין טיים בוחר בדובס כאיש השנה כ"מהפכן אמריקני", מפני שהצליח לשנות את התפיסה הפוליטית בארצות הברית.
ליהוק

רובין ויליאמס - טום דובס
כריסטופר ווקן - ג'ק מנקן
לורה ליני - אלינור גרין
לואיס בלק - אדי לנגסטון
ג'ף גולדבלום - סטיוארט
דייוויד אלפיי - דני
פיית' דניאלס - מודרייטור
טינה פיי כעצמה
איימי פולר כעצמה
כריס מת'יוס כעצמו
ג'יימס קארוויל כעצמו
ריק רוברטס - ג'יימס המניגס
קארן היינס - אליסון מקאנדרוס
לינדס קאש - ג'ני אדמס
מסרים

הסרט מהווה סאטירה פוליטית על המתרחש בארצות הברית. הסרט נמנע מלנקוט עמדה פוליטית כלשהי (דמוקרטית או רפובליקנית), והגיבור הוא מועמד עצמאי. הסרט מבקר את העובדה שפוליטיקאים רבים מתעסקים בזוטות, מונעים על ידי שדלנים ולעיתים אף אינטרסנטים ומושחתים. לדוגמה הנשיא קלוג רוצה להעביר תיקון לחוקה בעניין שריפת דגל האומה, בזמן שישנם דברים בוערים יותר כמו חינוך, כלכלה, איכות סביבה ועוד.
במהלך הסרט מדובר בחדשות על כך שאנשים רבים מעדיפים לצפות בתוכניות כמו של דובס, ג'יי לנו, דייוויד לטרמן ועוד, במקום בחדשות עצמן.
כמו כן הסרט עוסק בבעיות אמינות של בחירות ממוחשבות. במובן מסוים הסרט חזה את מה שקרה בבחירות המקדימות במפלגת העבודה ובליכוד בשנת 2008, שנעשו באופן ממוחשב והיו רצופות תקלות.
ביקורת

קיבל ציון נמוך של 21% ביקורות חיוביות מאתר Rotten Tomatoes בהתבסס על 142 ביקורות. בסופו של דבר הכנסות הסרט עמדו על 41.2 מיליון דולר אמריקאי, לעומת תקציב של 20 מיליון דולר.
אמה (סדרה, 1972)

| --- | --- |

 מבוסס על:  אמה 
 סוגה:  סדרה המבוססת על ספר 
 כותבים:  מבוסס על הרומן אמה מאת ג'יין אוסטן דניס קונסטדורוס
 בימוי:  ג'ון גלניסטר
 שחקנים:  דוראן גודווין ג'ון קרסון
 ארץ מקור:  בריטניה
 שפות:  אנגלית
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC2
 תקופת שידור מקורית:  20 ביולי 1972 – 24 באוגוסט 1972
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אמה (באנגלית: Emma) הוא עיבוד טלוויזיוני משנת 1972 של ה-BBC לרומן "אמה". את הסדרה בת שישה חלקים ביים ג'ון גלניסטר.
עיבוד זה מעורר לחיים את השנינות וההומור של ג'יין אוסטן ברומן "אמה", ויוצר מחדש את הגיבורה עליה אמרה אוסטן שאיש מלבדה לא יוכל לחבב אותה.
תקציר עלילה

אמה מנהלת בהתלהבות את עולמה הקטן והפרובינציאלי של העיירה הייברי, אבל היא מגלה שקל לבלבל בין כוונות טובות לבין סיפוק עצמי. אמה וודהאוס היא לעיתים קרובות חסרת רגישות, בעלת כוונות טובות, ללא תקנה. אחרי שארגנה את הנישואים של האומנת ובת הלוויה שלה, מיס טיילור, ממהרת לחפש שידוך לכומר הקהילה מר אלטון, ומוצאת את בת חסותה הצעירה, הרייט סמית'. היחיד שמנסה לרסן את אמה הוא מר נייטלי, המכיר אותה מאז ילדותה, והוא צופה בהתנהגותה בשעשוע, אבל לפעמים בכעס מופגן.
צוות השחקנים

דוראן גודווין – אמה וודהאוס
ג'ון קרסון – ג'ורג' נייטלי
דונלד אקלס – מר וודהאוס
קונסטנס צ'פמן – מיס בייטס
רוברט איסט – פרנק צ'רצ'יל
אניה מרסון – ג'יין פיירפקס
אלן דריידן – גברת וסטון
ריימונד אדמסון – מר וסטון
פיונה ווקר – גברת אלטון
טימותי פיטרס – מר אלטון
דבי בוואן – הרייט סמית'
ג'ון אלקין – רוברט מרטין
מרי הולדר – גברת בייטס
ויוויין מור – ויליאמס
אמבר תומאס – פאטי
הילדה פינמור – גברת קול
נורמן אטקינס – מוכרת בחנות
בלינדה טיי – איזבלה נייטלי
איב טיי – ג'ון נייטלי
משפחת טיי (Tighe) – ילדיהם של ג'ון ואיזבלה נייטלי
מולי סאגדן – גברת גודארד
ללה לויד – גברת פורד
מריאן טאנר – בטי ביקרטון
סם ויליאמס – ילד צועני
טום מקול, דייוויד באט, כריסטופר גרין – מוזיקאים
אמה (איבר)

| --- | --- |

 שיוך:  גפה חופשית עליונה 
 אספקה עורקית:  עורק הזרוע 
 ניקוז ורידי:  הוריד הברכיאלי 
 תיאור ב:  האנציקלופדיה הסובייטית הארמנית, כרך 8 (153) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  antebrachium 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A01.1.00.024 
 TA2 (2019):  146 
 FMA:  9663 
 קוד MeSH:  A01.378.800.585 
 מזהה MeSH:  D005542 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0016536 
 
אמה
חתך רוחב דרך מרכז האמה
אמה היא איבר בגוף האדם, חלק היד שתחום על ידי המרפק ושורש כף היד.
פיזיולוגיה

האמה מורכבת משתי עצמות מוארכות, החישור, והגומד.
עצמות האמה מתחברות ביניהן במפרק סיבובי (Pivot), מעט מתחת למרפק, ומאפשרות את סיבוב האמה על צירה, תנועה הנראית כסיבוב כף היד.
האמה מכילה שרירים, עצבים וכלי דם רבים. נהוג לחלק את השרירים לפי מיקומם התואם עם תפקודם: מרבית השרירים הנמצאים בעמדה אחורית (באותו הצד של גב כף היד) אחראים על הרמת כף היד (פשיטה) - למשל על מנת להרים את כף היד לתנועת "עצור" עלינו להפעיל שרירים אלו.
השרירים המצויים בעמדה קדמית (באותו צד של פנים כף היד) משמשים ברובם לפעולת כיווץ כף היד (כפוף), למשל, לסגירת היד לאגרוף.
תנועת האצבעות נשלטת גם היא משרירים אשר מקורם באמה, כשלאצבע המורה יש שריר נפרד (השריר פושט האצבע) אשר נמצא באמה ולכן קל לנו יותר למתוח את האצבע המורה בלבד מאשר למשל את הקמיצה (גם לזרת יש שריר "ייחודי" מעין זה).
באמה ישנו שריר האחראי להרמתה ממפרק המרפק (בניגוד לשרירים שצוינו אשר מניעים את מפרק היד ואת האצבעות) אשר שמו שריר הזרוע והחישור, ליתר דיוק תפקידו בהרמת האמה (כיפוף - קירוב האמה לזרוע) רק כאשר האמה במצב של "אגודלים למעלה" (מונח נייטרלי מבחינת סיבוב האמה) כמו במקרה של נשיאת מזוודות לצידי הגוף. ניתן לראות את השריר באמה, בצד החישורי. בדרך כלל לטניסאים שריר מפותח במיוחד.
מערך הזנת כלי הדם לאמה מתחיל בעורק הזרוע אשר מבצע שני פיצולים עיקריים: גומדי וחישורי - כאשר כיוונם עם העצמות בהתאמה. ישנם תתי סעיפים נוספים אשר יוצאים מעורק הזרוע או מפיצוליו. בדרך כלל מדידת דופק ביד מתבצעת על ידי מישוש הלמות הדם בעורק החישור.
האיסוף הוורידי כולל את וריד הזרת מהצד הגומדי ואת הווריד האגודלי מהצד החישורי כאשר גם כאן ישנם תתי סעיפים רבים.
מערך העצבוב מסועף ביותר על מנת לאפשר מגוון הפעלות מוטריות, אפשרויות חישה שונות וכיוצא בזה. המערך העצבי העיקרי יוצא ממקלעת הזרוע המצויה בצוואר המספקת לאמה (ולכל היד) עצבים ספינליים שמקורם העיקרי מהחוליה הצווארית החמישית ועד לחוליה החזית (הטורקלית) הראשונה.
ראו גם

זרוע
כף היד
אוריין צ'פלין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 במאי 1973 (בת 51)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  בית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אוריין צ'פלין (נולדה ב־21 במאי 1973) היא סופרת ישראלית.
ביוגרפיה

צ'פלין נולדה וגדלה בקיבוץ שריד.
לאחר סיום שירותה הצבאי בחיל הים, למדה עיתונות ותקשורת בבית הספר לעיתונות כותרת. לאחר מכן למדה תקשורת ומדעי המדינה.
לאחר סיום לימודיה עבדה כתחקירנית ועורכת של תֹכניות אקטואליה שונות בטלוויזיה, בין היתר בתוכנית פופוליטיקה. לאחר מכן הייתה עורכת תוכן במערכות של תוכניות תעודה ואקטואליה נוספותבשידורי קשת. לאחר לידת בנה הבכור החלה לעבוד כמרצה לתקשורת המונים בחוגים לתקשורת, והייתה בעלת בלוג ב"מעריב".
בשנת 2011 עברה לארצות הברית בעקבות רילוקיישן משפחתי שם התגוררה מספר שנים בדאלאס, טקסס. בתקופה שהתגוררה שם הקימה צ'פלין עסק לכתיבת הרצאות וביוגרפיות ועבדה בגוף תקשורת ישראלי בארצות הברית.
בשנת 2018 הפיקה סרט תיעודי, 'הסוד בבקבוק', שהוקרן בערוץ עשר.
במהלך לימודיה בארצות הברית ראיינה נשים על חווית האימהות ובעקבות כך כתבה את ספרה הראשון "ארבע שעות ביום – על הלינה המשותפת". הספר יצא לאור בשנת 2020 עם חזרתה של צ'פלין להתגורר בישראל. לאחר צאת הספר הוא עובד לסרט ששודר בכאן 11. בסרט מובא סיפורן של שמונה אימהות שילדיהן גדלו בבתי הילדים בקיבוץ, שנשאלות לגבי חוויית האימהות במה שהוגדר כ"ניסוי חברתי". בין השאלות שמעלה הסרט: כיצד הן תופסות את אימהותן, איך השפיעה השיטה על הקשר עם ילדיהן ועוד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

צ'פלין מתגוררת בתל אביב, מרצה לתקשורת המונים, עוסקת בכתיבה תיעודית ועריכת תוכן. נשואה ואמא לבן ובת.
ספריה

| שם הספר | שנה | הוצאה |  |
| --- | --- | --- | --- |
| ארבע שעות ביום | 2020 | הקיבוץ המאוחד | הספר עובד לסרט תיעודי |
| משהו קורה לבלה | 2023 | הקיבוץ המאוחד, פועלים |  |
| שחוקים | 2022 | הוצאת אורי | סיפורים קצרים המתארים סיטואציות בחיי זוגיות שחוקה |
הערות שוליים

1 2  ארבע שעות, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 19 במאי 2021
1 2 3  אוריין צ'פלין - יוצרת תוכן ועוסקת בכתיבה תיעודית, סופרת, מרצה לתקשורת, אמא, באתר Miss Mandala, ‏2022-10-27
↑  רמבי הגב, חמש תמונות וסיפור - אוריין צ'פלין, באתר סיפור.חיים - סיפורים באמצע החיים, ‏2017-01-31
↑  הרצאות אוריין צ'פלין, באתר הרצאות מהכורסא (באנגלית אמריקאית)
↑  אוריין צ'פלין באתר עברית
↑  chap-lines – אוריין צ׳פלין – אוריין צ׳פלין – כותבת תוכן
אלבר סממה-שיקלי

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1872 תוניס, תוניסיה 
 פטירה:  1934 (בגיל 61 בערך) תוניס, תוניסיה הצרפתית 
 מקום קבורה:  בית הקברות בורג'ל 
 שם לידה:  Albert Samama 
 מדינה:  תוניסיה הצרפתית, הבייליק של תוניסיה, צרפת 
 עיסוק:  צלם ובמאי
 צאצאים:  היידי טמזלי 
 פרסים והוקרה:  צלב המלחמה 1914–1918 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלבר סממה, נודע כאלבר סממה-שיקלי, (בערבית: ألبير شمامة شيكلي - אלבר סמאמה שיקלי, בצרפתית: Albert Samama-Chikli;‏ 24 בינואר 1872 בתוניס – 1933 תוניס) היה צלם ובמאי קולנוע ויזם יהודי-תוניסאי, הנחשב ליוצר הסרטים העלילתיים הראשון בתוניסיה ולאחד מחלוצי הקולנוע בעולם הערבי ובאפריקה.
קורות חיים > שנותיו המוקדמות

אלבר סממה נולד בשנת 1872 בתוניס למשפחה יהודית אמידה. אביו היה בנקאי מצליח ששימש כעוזרו של הביי של תוניס, מוחמד השלישי א-צדיךּ (1881-1852). אלבר, שהתוודע לחיי החברה הגבוהה בחצר הביי, התחנך בתוניס בבתי ספר של האבות הלבנים המיסיונרים מיסודו של האב שארל לוויז'רי, ואחר כך בבית ספר ישועי במרסיי, בצרפת. כבעל אישיות נמרצת ונונקונפורמיסטית, זמן קצר אחרי מות אביו, הפסיק סממה את לימודיו והיה לימאי. הוא ערך מסעות רבים וארוכים בעולם, כולל לאיי האנטילים (בגיל 16), לכף הורן, לסין ולאוסטרליה (בגיל 17).
כינויו "שיקלי" נלקח משמו של האי הקטן שיקלי שב"אגם תוניס", שמבצרו נרכש על ידי אביו ושבו נהג סממה הצעיר לארגן מסיבות של חבורה עליזה שנקראה "אגודת הכבאים של שיקלי". הוא הפך את שקלי ל"נסיכותו" ונהג להציג את עצמו כ"צלם מעוטר מדליות של נסיכות שיקלי" או כ"צלם של הביבר הגדול מאסריני". לפי שמועות הוא התאהב באלג'יריה במאלפת בעלי חיים שעבדה בגן חיות וכמחווה אליה התנצר בשנת 1893 בטקס מפואר לפי הפולחן הרומי-קתולי.
קורות חיים > פעילותו בתחום הטכנולוגיה והקולנוע > מתיירות אופניים להקרנות רנטגן

סממה התעניין בכל החידושים של הטכנולוגיה מזמנו. בגיל 20 היה לחובב מושבע של אמנות הצילום ושל האופניים והיה בראשונים שהביא כלי נסיעה זה לתוניסיה. על אופניו המצוידים בצמיגי מישלן ארגן סיור בדרום אלג'יריה ולדבריו הרחיק עד ביסקרה שבנווה המדבר טוגורט, סובב  אחר כך את אגמי השוט  במדבר עד לגאפסה ושב לתוניס דרך גאבס. בהמשך הפך סממה גם לחובב מכוניות.
שנה אחרי המצאת הרדיולוגיה על ידי רנטגן, סממה, שהתלהב מהתגלית,
היה הראשון שהביא מכשיר צילומי הרנטגן לתוניסיה. ב-1897 פתח בביתו ברחוב סידי סופיאן בתוניס "אולם לרדיוסקופיה ולרדיוגרפיה" ובנוסף ליישומיו הרפואיים השתמש בו גם למופעי צילום רנטגן לקהל הרחב. בהמשך צייד במכשיר מסוג זה את בית החולים של העיר.