stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ואן ארמטריידינג
ביוגרפיה

ארמטריידינג נולדה בבאסטר, בירת סנט קיטס ונוויס והיגרה עם משפחתה לברמינגהאם באנגליה בשנת 1957. בגיל 14 החלה בכתיבת שירים ולחנים. בתחילת שנות ה-70 היא עברה להתגורר בלונדון כדי להשתתף במחזמר שיער. שם פגשה את כותבת השירים פאם נסטור ויחד הן יצרו את אלבומה הראשון "Whatever's for Us", אשר יצירתו הושלמה בשנת 1972. לאחר פרסום האלבום הפסיקה ארמטריידינג  את פעילותה המוזיקלית לשנים ספורות ושוחררה מן החוזה עם חברת התקליטים Cube Records של דייוויד פלאץ שהפיקה את האלבום.
בשנת 1975 חתמה על חוזה הקלטות עם חברת A&M Records והוציאה את האלבום "Back to the Night" שאת מכירותיו קידמה במסע הופעות, כשהיא מלווה בלהקה בת שישה נגנים בשם The Movies. בשנת 1976 הוציאה את אלבומה הבא, הנושא את שמה ואשר נכנס ל-20 המקומות הראשונים במצעד האלבומים הבריטי. שירה Love and Affection נכנס ל-10 המקומות הראשונים במצעד הלהיטים. בשנת 1977 הוציאה את האלבום "Show Some Emotion" ובשנת 1978 את האלבום "To the Limit". ארמטריידינג ממשיכה עד היום לשיר בהופעותיה שירים מתוך אלבומים אלה. באותה תקופה כתבה אף את השיר "The Flight of the Wild Geese", המופיע בסרט "אווזי הפרא", בכיכובו של ריצ'רד ברטון. בשנת 1979 פרסמה אלבום הופעה, "Steppin' Out".
בשנת 1980 שינתה ארמטריידינג באופן קיצוני את סגנונה המוזיקלי, שהושפע עד אותה עת בעיקר מסגנון הפולק וכלל שירים ליריים ואישיים בליווי גיטרה אקוסטית, לסגנון קצבי יותר ומחושמל, בעל מאפיינים רוקיים וליווי של להקת אולפן. היא יצרה את האלבום "Me Myself I", בהפקת ריצ'רד גוטרר, אשר הפיק לפני כן את אלבומי להקת "בלונדי". אלבום זה זכה להצלחה המסחרית הגדולה מבין כל אלבומיה, בבריטניה ובארצות הברית. בשנת 1981 המשיכה באלבום נוסף באותו סגנון, "Walk Under Ladders". בשנת 1985 יצא אלבומה "Secret Secrets", אשר נכנס אף הוא ל-20 הראשונים במצעד האלבומים הבריטי. היא המשיכה והוציאה שלושה אלבומים נוספים בשנות ה-80, כולם נכנסו ל-40 הראשונים במצעד האלבומים.
בשנת 1991 הוציאה חברת A&M אלבום ממיטב שיריה אשר נכנס ל-10 הראשונים במצעד האלבומים הבריטי ובשנת 1992 הוציאה את אלבומה האחרון בחברת תקליטים זו ("Square The Circle") אשר לא זכה להצלחה. בשנת 1995 חתמה על חוזה הקלטות עם חברת RCA ויצרה את האלבום "What's Inside" אשר לא זכה להצלחה מסחרית ומכירותיו היו נמוכות מכל אלבום אחר שהוציאה ב-20 השנים שקדמו לו. אלבום נוסף שהוציאה בשנת 2003, "Lovers Speak", לא זכה אף הוא להצלחה.
סגנונה המוזיקלי של ארמטריידינג הוא בעיקרו פופ, עם שירים בסגנונות בלוז, רוק, פולק, ג'אז, ואף רגאיי. אלבומה משנת 2007, "Into the Blues", הגיע למקום הראשון במצעד הבלוז האמריקאי, ובכך הייתה לזמרת הבריטית הראשונה עם הישג זה. בזכות אלבום זה אף הייתה מועמדת לפרס גראמי. בשנת 2008 השתתפה במסע ההופעות של סינדי לאופר.
בחודש מרץ 2010 הוציאה את האלבום "This Charming Life", ובו היא חוזרת למקורותיה כגיטריסטית בסגנון פופ-רוק. לאחר הופעת האלבום יצאה למסע הופעות בינלאומי.
ארמטריידינג מתגוררת בחוותה בסארי באנגליה, היא בעלת תואר ראשון בהיסטוריה מן האוניברסיטה הפתוחה הבריטית שבה היא משמשת אף חברה בחבר הנאמנים.
ארמטריידינג הופיעה בישראל ארבע פעמים, בשנים 1985, 1988, 1995 ו-2010.
הערות שוליים

↑  סקירת האלבום "Me Myself I" ,אתר Allmusic
↑  יוסי מר חיים, ג'ואן ארמטריידינג הייתה כאן, באתר הבמה, 6 ביוני 2010
↑  דנית גוטפריד‏, טייסת מובחרת - ביקורת הופעתה של ג'ואן ארמטריידינג בישראל, באתר וואלה, 6 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007395688805171  BIBSYS: 5097858  BNE: XX836986  BnF: cb13890877m (data)  GND: 119080281  ICCU: UBOV547939  ISNI: 0000 0001 1492 4931  LCCN: n91073835  LNB: 000108318  MusicBrainz: fa598e78-5cc5-4a8b-a3b5-63934d4712c7  NKC: xx0012017  NTA: 07067261X  SNAC: w6459cwd  SUDOC: 084121300  Trove: 923589  VIAF: 62350538   WorldCat (עם VIAF): 62350538
בראבנט (אי, אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק באי בארכיפלג פאלמר שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס הדרומי 
 קואורדינטות:  64°15′00″S 62°20′00″W﻿ / ﻿64.25°S 62.333333333333°W﻿ / -64.25; -62.333333333333
 שטח:  977 קילומטר רבוע
 אורך:  53 קילומטר
 רוחב:  25 קילומטר
 גובה מרבי:  הר פארי
 נתונים מדיניים
 אוכלוסייה:  0
 על שם:  בראבנט 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהבראבנט(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהבראבנט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיבראבנט(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיבראבנט
 
האי בראבנט (באנגלית: Brabant Island) הוא האי השני בגודלו בארכיפלג פאלמר, בטריטוריה האנטארקטית הבריטית שבאנטארקטיקה.
האי ממוקם בין האי אונוור לבין האי לייז'.
אורכו של האי 59 קילומטרים (בכיוון צפון - דרום) ורוחבו של האי 30 קילומטרים (בכיוון מזרח - מערב).
האי מתנשא לגובה של 2,520 מטרים מעל פני הים (בהר פארי).
בשטח האי מצויים שני רכסי הרים - רכס הרי סולווי (ששיאם בפסגת קוק, שגובהה 1,590 מטרים מעל פני הים) בחלקו הדרומי של האי, והרי סטריבוג (ששיאם בהר פארי), במרכז ובצפון האי.
היסטוריה > גילוי האי

האי התגלה בשנת 1898. בשל תנאי מזג האוויר הקשים באי (והידועים לשימצה), ביקרו באי שש משלחות בין שנת גילוי, ובין שנת 1984 עת חקרה את האי משלחת הכוחות המשולבים (Joint Services expedition). אנשי המשלחת שהו באי בחורף 1985 - 1984, והיו הראשונים שטיפסו לפסגת הר פארי.
היסטוריה > מקור השם

שמו של האי ניתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית (שחקרה את אנטארקטיקה בין שנים 1899–1897) בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש. ז'ארלש קרא לאי על שם המחוז הבלגי בראבנט, לאות תודה על התמיכה הכלכלית שנתנו אנשי המחוז למשלחת האנטארקטית הבלגית.
היסטוריה > אתר אנטארקטי מיוחד

מוצע להפוך את חלקו המזרחי של האי לאזור מיוחד אנטארקטי מכוח האמנה האנטארקטית.
לקריאה נוספת

• John Kimbrey, , P 179
• Jim D Hansom, C.P. Flint, , Antarctic Science 1 (2), PP 165 - 166
• William James Mills, , P 99
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי על פסגת קוק
↑  מידע גאוגרפי על הרי סטריבוג
↑  הצעה להפוך את מזרח האי לאתר אנטארקטי מיוחד מכוח האמנה האנטארקטית
| איים בארכיפלג פאלמר |
| --- | --- | --- |
| איים | אבוט • אולין • אומגה • אטא • אלפא • אלקה • אונוור • אפסילון • בראבנט • בוב • גאנד • גלארוס • דייוויס • דינק • דלתא • דרים • הארי • וינצקה • טאוור • למדא • לייז' • לקוואנט • פמפה |  |
| קבוצות איים | איי אומיקרון • איי טטראד • איי כריסטיאניה • איי מלכיור • איי סיגמא • איי פאי • איי פסי |  |
| איונים | סלע גריינדר |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546366805171  LCCN: sh86002003  VIAF: 315526859   WorldCat (עם VIAF): 315526859 
האי בראבנט, מבט מכיוון צפון מזרח לעבר האי. מימין ניתן לראות את האי אונוור, וברקע את חצי האי האנטארקטי; את הרי סולוואי, ניתן לראות משמאל, בצד הרחוק של האי.
ברנרד שרייר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 במרץ 1918 
 פטירה:  1 ביוני 2013 (בגיל 95) 
 מדינה:  ישראל ישראל הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת הונגריה הונגריה
 מקצוע:  איש עסקים
 תפקיד:  בעלי זוקו שילובים ו-CP Holdings
 תואר:  סר, תואר אבירות
 השקפה דתית:  יהדות
 פרסים והוקרה:  תואר אבירות מהממלכה המאוחדת
 
סר ברנרד שרייר (28 במרץ 1918 – 1 ביוני 2013) היה איש עסקים ומיליונר יהודי ישראלי-בריטי-הונגרי, בעל חברת CP Holdings ויו"ר הדירקטוריון של חברת זוקו שילובים (יבואנית קטרפילר בישראל ומספקת כלי צמ"ה וציוד הנדסי לצה"ל). ב-2009 ה"סאנדיי טיימס" העריך את הונו ב-182 מיליון לירה שטרלינג. שרייר שירת בצה"ל כמפעיל ציוד מכני הנדסי (צמ"ה) בחיל ההנדסה במלחמת העצמאות ובהמשך שמר על קשר עם חיל ההנדסה.
ביוגרפיה

שרייר נולד בכפר באוסטריה, בנו של איש עסקים שעסק בטקסטיל. בעקבות עליית היטלר לשלטון בגרמניה הנאצית וסיפוח אוסטריה עלה שרייר לארץ ישראל ובה פגש את אשתו לעתיד.
ב-1948 גויס לצה"ל שזה עתה קם, ושירת כמפעיל ציוד מכני הנדסי. במסגרת שירותו היה מעורב בבניית הדרך לאילת. ב-1951 נאלץ לסיים את שירותו.
לאחר השחרור המשיך שרייר לעסוק בתחום ההנדסה והקים עם עוד שלושה קציני הנדסה לשעבר חברת בנייה. ב-1955 קיבל הצעה גדולה לבנייה בטורקיה אך ויתר עליה לאחר שקיבל בקשה מיוחדת לסייע לצה"ל בהכנות למבצע קדש. לאחר שלושה וחצי חודשים בהם סיים לעזור לצה"ל, חזר לעסקים. שרייר עבר לגור בבריטניה ב-1957 הקים את חברת CP Holdings והרחיב את עסקיו גם לתחום המלונאות ותעשיית הרכב בהונגריה. שרייר הצליח בתחום המלונאות והפך לבעל רשת המלונות הגדולה בהונגריה, ובכך תרם ליחסי הונגריה-הממלכה המאוחדת. על תרומה זו זכה בתואר אבירות ממלכת הממלכה המאוחדת.
ב-1989 רכש שרייר את החברה הישראלית לטרקטורים וציוד בע"מ, יבואנית כלי צמ"ה תוצרת קטרפילר (בעיקר, אך גם תוצרת חברות אחרות) בישראל, וב-2001 מיזג את החברה עם זוקו שילובים שבבעלותו. בתור מנכ"ל חברת CP Holdings שימש שרייר גם כיושב ראש הדירקטוריון של חברת זוקו שילובים. באמצעות חברת-הבת טרקטורים וציוד ITE, סיפקו שרייר וזוקו שילובים כלי צמ"ה לצה"ל, בהם דחפורי די-9, והחברה סייעה בהסבתם לשירות צבאי (כגון סיוע בתכנון וייצור השריון) ואחזקתם.
כן היה מבעלי מרכנתיל דיסקונט, שותף בקבוצת גרנית הכרמל, והחזיק במניות "בנק לאומי בריטניה" ובמניות "בנק לאומי שווייץ".
שרייר תרם להקמת ביתן הנצחה לחיל ההנדסה הקרבית באנדרטה של החיל בין היישוב משמר דוד ליער חולדה.
הערות שוליים

↑  The Jewish Chronicle: 2013-08-09 - Sir Bernard Schreier
↑  גיא לשם, החברים של סרברוס, באתר TheMarker‏, 12 במרץ 2007
↑  דפנה צוקר, ‏בנק לאומי רכש מברנרד שרייר 20% בלאומי בריטניה ב-160 מיליון שקל, באתר גלובס, 23 בפברואר 2003
אפיוס קלאודיוס פולכר (קונסול 143 לפנה"ס)

אַפְּיוּס קְלָאוּדְיוּס פּוּלכֶּר (בלטינית: Appius Claudius Pulcher) היה פוליטיקאי רומאי בן המאה ה-2 לפנה"ס.
תולדות חייו

פולכר היה בן למשפחת הקלאודיים, אחת ממשפחות האצולה הוותיקות ביותר ברומא. אביו, גאיוס קלאודיוס פולכר, נבחר לקונסול שנת 177 לפנה"ס.
אפיוס פולכר נבחר לקונסולאט של שנת 143 לפנה"ס ויזם מערכה צבאית כנגד הסלאסים (Salassi), שבט שהתגורר בהרי האלפים. בתחילה לא האירה לו ההצלחה פנים, אך בסופו של דבר הצליח להכריעם. חרף זאת סירב הסנאט לכבד אותו בטריומף, כיבוד שפולכר חשק בו ביותר. בתגובה ערך טריומף לעצמו, וכשאחד מהטריבונים של הפלבס ניסה לעוצרו, השתמש בבתו קלאודיה, שהייתה בתולה וסטלית, כדי למנוע זאת.
פולכר ניסה להיבחר לקנסורה בשנת 142 לפנה"ס אולם הדבר לא עלה בידו. בסופו של דבר עלה בידו להיבחר לקנסור שנת 136 לפנה"ס יחד עם קווינטוס פולוויוס נוביליור. בתקופה זו, כפי הנראה, מונה גם לפרינקפס סנאטוס.
פולכר היה יריבו הפוליטי של פובליוס קורנליוס סקיפיו איימיליאנוס ומתומכיו של טיבריוס סמפרוניוס גרקכוס, שהיה נשוי לבתו. הוא נתן לו את תמיכתו כאשר ניסה להעביר אוסף חוקים בשם Lex Sempronia agraria (לקס סמפרוניה אגראריה). המלצותיו היו שהשלטון יחרים קרקעות שהיו ציבוריות במקור (שטחים שנכבשו על ידי רומא במלחמות קודמות) אך הוחזקו בפועל על ידי בעלי קרקעות מבוססים; אלה קנו, יישבו או השכירו אותן בתקופות קודמות, לפעמים כמה דורות קודם לכן. הכוונה הייתה לקרקעות ששטחן עלה על 500 היוגרה (כ-1.3 קמ"ר) שהותר לאדם אחד להחזיק על פי חוק קדום אותו ניסה גרקכוס להחיות. לאחר אישור החוק כיהן פולכר כחבר בוועדה ליישומו יחד עם גרקכוס ואחיו גאיוס.
פולכר מת זמן קצר לאחר הרצח של חתנו גרקכוס.
אשם תורם כהגנה מוחלטת

אשם תורם כהגנה מוחלטת היא גישה בדיני נזיקין על פיה כאשר טענת אשם תורם מתקבלת ובית המשפט מקבל שהניזוק אחראי חלקית לנזקיו, הניזוק אינו זכאי לפיצוי כלל, ובכך הנתבע זוכה להגנה מוחלטת.
בעבר, שלטה גישת "אשם תורם כהגנה מוחלטת" במדינות המשפט המקובל. אולם במהלך המאה ה-20 אומצה גישה שונה וכיום רוב מדינות העולם נוקטות בגישה ההפוכה של אשם תורם כהגנה יחסית.
ההתפתחות ההיסטורית של האשם התורם כהגנה מוחלטת

במאה ה-16 מושג הרשלנות כמקור לאחריות עשה את דרכו אל תוך המשפט המקובל. עם ההכרה ברשלנות כמקור להטלת אחריות התפתחה פרקטיקה שבה תובע אינו יכול לתבוע פיצויים כאשר הוא עצמו אשם בהתנהגות רשלנית.
הדין במשפט מקובל היה, כי אשמו התורם של הניזוק מעניק הגנה מלאה למזיק, וכך גם היה המצב המשפטי ששרר עד תחילת המאה ה-20 באנגליה ובארצות הברית. הגנת האשם התורם לא נתפסה כהגנה המביאה לידי חלוקת אחריות, אלא כהגנה מלאה שתוצאות החלתה היא העברת נטל הנשיאה מן המזיק אל הניזוק. כך היה המצב המשפטי באנגליה עד שנת 1945, עת נחקק חוק האשם התורם הנזיקי, המאפשר חלוקת אחריות במקרים של אשם תורם.
שורשי הדוקטרינה נעוצים בתביעה אנגלית משנת 1806 בשם Butterfield v. Forrester. התובע נפצע כשסוסו נתקל במוט שהניח הנתבע שלא כדין. חבר המושבעים קבע כי התובע רכב מהר מדי מלכתחילה בצורה שבה לא היה יכול לבלום את סוסו גם אילו היה מבחין במוט בזמן, ולכן ייחס לו אשם תורם ושלל את זכאותו לפיצויים. השופט Ellenborough אף אמר כי "אשמתו של מזיק לא מסירה מן הניזוק את אחריותו לנהוג בזהירות כלפי עצמו". דהיינו, ביהמ"ש ייחס רשלנות לתובע עצמו אשר מונעת ממנו פיצוי מן הנתבע.
חמישים שנה לאחר קבלת הדוקטרינה באנגליה הפכה טענת האשם התורם לטענת הגנה נפוצה של מזיקים בבתי המשפט האמריקאיים, ואילו בתי המשפט חיפשו דרך להגביל את אחריותם של התעשייה המתפתחת לעובדיהם הנפגעים, ואת הפתרון מצאו בשימוש בדוקטרינה הנ"ל.
בתי המשפט טענו שיש ליישם את האשם התורם כהגנה מוחלטת מפני שהמושבעים התקשו לכמת את אשמו של תובע בגרימת נזקו, ולכן הטילו עליו את מלוא האחריות ושללו ממנו פיצויים. בנוסף בית המשפט השתמש בהנמקה כללית כי יש להעניש את התובע הרשלן על מנת ליצור סטנדרט זהירות אחיד בחברה. ההכרה הראשונה בדוקטרינת האשם התורם כהגנה מוחלטת הגיעה בשנת 1824 בפס"ד Smith v. Smith, אשר ציטט את ההנמקה שניתנה בפס"ד Butterfield לאחר מכן אומצה השיטה בידי כל המדינות בארצות הברית.
בשנת 1908 הקונגרס של ארצות הברית חוקק את "חוק אחריות המעביד", אשר עסק בעובדי מסילות הרכבת. החוק קבע את העיקרון שמכונה היום אשם תורם כהגנה יחסית, בעקבותיו נחקקו חוקים נוספים שתמכו בעיקרון האשם התורם היחסי.
מדינות ארצות הברית החלו לנטוש את דוקטרינת האשם התורם כהגנה מוחלטת, והראשונה שבהן הייתה מיסיסיפי בשנת 1910 כאשר אימצה את שיטת האשם היחסי ודחתה לחלוטין את האשם התורם. שלוש שנים לאחר מכן מדינת נברסקה נקטה בשיטת אשם יחסי מרוככת יותר, ובשנת 1931 היה זה תורה של מדינת ויסקונסין. תהליך ההתנערות מהדוקטרינה נמשך וכיום רוב המדינות דחו לחלוטין את האשם התורם כהגנה מוחלטת.
מבחני הדוקטרינה

לעיתים בתי המשפט חשו שלא בנוח להחיל את דוקטרינת האשם התורם כהגנה מוחלטת, ופיתחו מבחני משנה שתוצאותיהם האופרטיביות אפשרו "ריכוך" הדין עבור תובעים שאשמתם היחסית בגרימת הנזק הייתה נמוכה, ואולי לא הצדיקה שלילת פיצוי מהניזוק.
המבחן הראשון הוא "מבחן הסמיכות" Proximate Cause . הנחת הבסיס היא שלנזק גורמים רבים, אשר מהווים חלק מהשתלשלות אירועים ספציפית שסופה נזק, מתוך הגורמים הללו יש לאתר גורם יחיד שאירע בסמיכות להתרחשות הנזק, והוא יהווה את הגורם שלו נייחס את האשם התורם.
מבחן זה קשור בקשר הדוק למבחן כלל ההזדמנות האחרונה Last Clear Chance. ביישום המבחן יש לבדוק למי מהצדדים הייתה ההזדמנות האחרונה למנוע את היווצרות הנזק. קרי, האשם התורם של התובע הניזוק לא תהווה הגנה לנתבע אם לנתבע הייתה ההזדמנות האחרונה למנוע את הנזק שנגרם תוך שימוש באמצעי סביר, ובאותו הזמן ידע, או שהיה אמור לדעת על הסכנה שבהתנהגותו של התובע.
אולם למבחן זה נתגלו חסרונות רבים. לשם המחשת הטיעון נתאר מצב היפותטי בו A הולך על פסי רכבת במודע ובמתכוון בעוד B, נהג הקרון מבחין ב-A אך אינו מספיק לבלום בזמן, B מתנגש ב-A ופוצע אותו. אם ניישם את מבחן ההזדמנות האחרונה כפשוטו, נוכל לקבוע בוודאות ש-B, הנתבע, הוא בעל ההזדמנות האחרונה למנוע את הנזק שאירע ל-A. אך ביישום המבחן אין התחשבות ברשלנותו החמורה של A והתחושה העולה מן הדברים היא שאין זה מן הצודק להטיל אחריות מוחלטת על B, חסר האשמה לכאורה.
שנית, זמן התגובה במקרים שכאלו הוא קצר מאוד, האם באמת ניתן לאמוד מי מהצדדים בעל ההזדמנות האחרונה למנוע את הנזק? ניתן לומר באותה מידה כי לתובע הייתה ההזדמנות האחרונה לזוז מדרכה של הרכבת.
ההסדר המשפטי הנבחר בישראל הוא אמנם הסדר של הגנה יחסית אשר נותן אפשרות לכאורה גם לאדם אשר לו אשם תורם של למעלה מ-90% ליהנות מסכום פיצויים כלשהו, אך הסדר זה מוקף בהסדרים משפטיים נזיקיים נוספים כגון מבחן הקשר הסיבתי המשפטי והקשר המשפטי העובדתי אשר מסננים ומפקחים על קבלת התביעות, כמו כן בבחינה של פסקי דין רבים נראה כי הגשת תביעות בהם קיים אשם תורם של למעלה מ-60% הן מעטות מאוד ובכך הסדר ההגנה יחסית אינו פוגע בצורה כה גורפת ו"בולע" את התרומה של הבחירה בהסדר זה למטרת הצדק המתקן והפיזור.
בישראל

סעיף 68 לפקודת הנזיקין קובע שאל אשם תורם יש להתייחס על פי דוקטרינת אשם תורם כהגנה יחסית, וכך פוסקים בתי המשפט בישראל. עם זאת, היו מקרים שבהם שופטים הביעו עמדה ממנה משתמעת תמיכה בדוקטרינת אשם תורם כהגנה מוחלטת.
למשל, בפס"ד קריאל נ' קיבוץ משמר העמק נדון מקרהו של עובד חוץ בקיבוץ שקפץ קפיצת ראש אל מים רדודים בחוף הים בכורסי, ובעקבות זאת נגרם לו שיתוק מהכתפיים ומטה. במקרה זה קבע השופט ש' ברילנר כי לתובע יש אשם תורם של 100% ובכל מקרה לא פחות מ-50% ולכן תביעתו נדחית. מדבריו של השופט משתמע כי גם אם יש לתובע אשם תורם של 52% התביעה הייתה נדחית, דבר אשר סותר את ההסדר החלוקתי אשר נקבע בס' 68 לפקודה. עם זאת זוהי פסיקה חריגה אשר אינה מייצגת כלל את הרוח הפסיקתית אשר מיישמת את ההסדר החלוקתי.
הצעת הקודיפיקציה (חוק הממונות החדש) שומרת על ההסדר של אשם תורם כהגנה יחסית. השינוי המשמעותי בהסדר שמציע חוק הממונות הוא מבחן נוסף לקביעת האשם התורם: מבחן הקשר הסיבתי. ייתכן כי מבחן זה יוביל לקביעה כי כאשר אשם התורם הוא באחוז ניכר יש להפחית לחלוטין את פיצוייו של התובע.
הצעת הקודיפיקציה מגדירה את האחריות בנזיקין כאחריות לנזק שנגרם עקב התנהגות עוולתית או אחריות להתנהגות עצמה. מכיוון שהתנהגות עוולתית תיחשב כגורמת לנזק אם היא הייתה הגורם העובדתי לנזק, דהיינו, בלעדיה לא היה הנזק נגרם, ואם סוג התהליך של גרימת הנזק וסוג הנזק היו בתחום הסיכון שמפניו באה העוולה להגן.
בשל העובדה כי תחום הסיכון בוחן מס' שיקולים וביניהם, מידת האשמה שבהתנהגות עוולתית של הנפגע שהייתה גורם עובדתי לנזק ומידת האשמה שבהתנהגות העוולתית של המזיק קשה לדמיין מצב בו במקרה של אשם תורם של למעלה מ-60% או יותר של התובע התנהגותו של הנתבע תהווה גורם בלעדיו הנזק לא היה נגרם, דבר אשר יצמצם את ההסדר המוחל היום בפסיקת בית המשפט.
האשם התורם בארצות הברית

כפי שפורט קודם לכן, רוב מדינות ארצות הברית עברו לשיטת האשם התורם היחסי, אולם גם בשיטת האשם היחסי ישנה האפשרות שביהמ"ש ישלול לחלוטין מתן פיצויים, וזאת אם הוכח כי האשם התורם של הניזוק התובע נאמד ב-50% ויותר. לפי גישה זו יחושב סכום הפיצויים לו זכאי התובע, לפי גובה אשמתו היחסי בגרימת הנזק. לדוגמה, אם האשם התורם היחסי של הניזוק הוא 25%, ביהמ"ש לרוב יפסוק כי הוא זכאי ל-75% מהפיצויים.
אך למרות הביקורות שספגה דוקטרינת האשם התורם כהגנה מוחלטת, ישנן עדיין מדינות בארצות הברית שעד לא מזמן יישמו אותה בבתי המשפט, דוגמת מדינת צפון קרוליינה. בתי המשפט בשנת 1994 הצדיקו את השימוש בדוקטרינה בהקשר של תביעות בגין רשלנות רפואית, דוגמת רופאים אשר מטופליהם ביצעו ניסיון התאבדות ותבעו את רופאיהם על טיפול רשלני שגרם לנזק. הטענה שהועלתה כנגדם על ידי הרופאים הייתה כי התנהגותם הרשלנית כלפי עצמם היא שגרמה לנזק ולא הטיפול שהוענק על-ידם, וכאמור האשם התורם של המטופל שולל ממנו כליל את הזכות לפיצויים. דוגמה נוספת לביטוי הדוקטרינה ברשלנות רפואית נוגעת למטופל אשר לא מילא אחר הוראות הרופא המטפל וכשתבע פיצויים מצא עצמו ניצב מול טענת אשם תורם שהעלה הרופא כנגדו.
כיום ישנן ארבע מדינות בהן עדיין נהוגה הדוקטרינה ומחוז קולומביה, ב-20 מדינות נהוגה הדוקטרינה של הגנה יחסית מוגבלת של 50% וב־13 מדינות 49%.
ביקורת הדוקטרינה

הדעות חלוקות בשאלת ההסדר העדיף של שקלול האשם התורם בקביעת הפיצויים בתביעת נזיקין. השאלה העסיקה מומחים רבים באקדמיה הן מהתחום המשפטי והן מהתחום הכלכלי, שדנו בשיקולי צדק, יעילות יחסית של שני ההסדרים, בהרתעה ובהכוונת ההתנהגות החברתית הרצויה.
ביקורת הדוקטרינה > שיקולי צדק

פרופ' גרי שוורץ טען שיש לתת קדימות למטרה של צדק מתקן בדיני נזיקין, וכפועל מכך עדיף לנקוט בגישה של אשם תורם כהגנה יחסית.
ביקורת הדוקטרינה > פיזור הנזק

ההסדר של אשם תורם כהגנה יחסית מביא לפיזור הנזק בין המזיק לניזוק ובכך הוא עדיף בעיני אלו הרואים חשיבות בפיזור הנזק.
ביקורת הדוקטרינה > התחשבות בעלויות החברתיות של האחריות בנזיקין

יש הטוענים בעד הגישה של אשם תורם כהגנה מוחלטת, לפחות במקרים בהם יש אשם תורם בשיעור גבוה, כהסדר המצמצם את כמות תביעות השווא המעמיסות על מערכת המשפט ומשיתות עלויות התנצחות משפטית מיותרת על החברה. על פי גישה זאת, אדם שאשם במידה רבה בנזקיו, כמו למשל רעול פנים שזרק אבנים ונפגע מחיילים, לא יטריח את מערכת המשפט בתביעתו ביודעו שסיכוייו לזכות בפיצויים נמוכים.
ביבליוגרפיה

ספרות
אריאל פורת, הגנת אשם תורם בדיני חוזים, 13-16. (תשנ"ז).
גד טדסקי (עורך), דיני הנזיקין – תורת הנזיקין הכללית 234-276 (תשל"ז).
מאמרים
ישראל גלעד, "דוקטרינת הנזק הראייתי : האם הורם נטל השכנוע?" משפטים ל 317, 319-320 (תש"ס).
פסיקה ישראלית
ע"א 316/75 שור נ. מדינת ישראל,פ"ד לא (1) 299.
ע"א 323/56 ברשוב נ' שורצקי, פ"ד י"א 1433.
ע"א 122/56 דוידוף נ' קצב,פ"ד י"א 1006.
ע"א 609/68 נתן נ' עבדאללה, פ"ד כד (1) 455
ת"א 12286/01 אילוז נ' עיריית ירושלים (פדאור לא פורסם).
ת"א 1520/99 קריאל נ' קיבוץ משמר העמק ,פ"ד סב (1) 665.
ספרות זרה
(R.F.V. Heuston, Salmond On the Law Of Torts 325 (1965.
(Guido Calabresi The Costs of Accidents: A Legal and Economic Analysis, 158 (1970.
מאמרים זרים
J. Fleming, “ Contributory Negligenceale", 62 L.J 691(1952).)
J. J. Karangelen, "Comment: the road to judicial abolishment of contributory negligence has been paved by bozman v. bozman", 34 U. Balt. L. Rev. 265, 266 (2004)
C. Lowndes," Contributory Negligence", 22 Geo L.J. 675 ,677(1934)
G. D. Smith, "Contributory Negligence as a Matter of Law: The Last Vestiges", 23 Tort & Ins. L.J. 674, 675(1988).
Robert D. Cooter & Thomas S. Ulen, "An Economic Case for Comparative Negligence", 61 N.Y.U. L. Rev. 1067, 1079 (1986).
G. J. Lensing, "Proportionate Responsibility and Contribution Before and After The Tort Reform Of 2003", 35 Tex. Tech L. Rev. 1125, 1135 (2004).
L. Fraley, "The Evaluation and Status Of The Contributory Negligence Defense To Medical Malpractice In North Carolina- McGill v. French", 16 Campbell L. Rev. 103 104, (1994).
C. J. Robinette, Paul G. Sherland, " Contributory or Comparative: Which is the Optimal Negligence Rule?" 24 N. Ill. U. L. Rev. 41 (2003).
Gary T. Schwartz, "Contributory and Comparative Negligence: A Reappraisal", 87 Yale L.J. 697,722(1978)
.
חקיקה זרה
Law Reform (contributory Negligence) Act, 1945.
.(Federal Employer's Liability Act (F.E.L.A),45 U.S.C. § 51-60 (1975
פסיקה זרה
(Butterfield v. Forrester, 11 East 60 (1809.
(Smith V. Smith, 19 Mass. (2 Pick.) 621 (1824
בנדיקטוס הראשון

בנדיקטוס הראשון (בלטינית: Benedictus I; מת ב-30 ביולי 579) היה אפיפיור בין השנים 575–579.
בנדיקטוס היה בנו של בוניפצ'ה, שקרוי על-ידי היוונים בונוסוס. על מוצאו, שנת הולדתו וראשית חייו לא ידוע דבר. ידוע כי קיבל אישור מהאימפריה הביזנטית לעלות לכס האפיפיורות אחד עשר חודשים אחרי מותו של יוחנן השלישי, בשנת 575. בתקופת שלטונו עסק בעיקר בפיתוח מנזר סטפן. בשנת 579 פקד רעב את הלומברדים, ולכן הטיחו בו סיפורים המתארים אותו כאדם רע לב ושהרעב בא באשמתו. בנדיקטוס לא יכול היה להחזיק מעמד בקשיים אלו ונפטר באותה שנה.
ברנרדה ברונוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1993 (בת 31 בערך) Dietikon, שווייץ 
 שם במה:  ברנדה, ברנדה ברונו
 מוקד פעילות:  קרואטיה קרואטיה שווייץ שווייץ
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 סוגה:  פופ
 חברת תקליטים:  Scardona
 
ברנדה ברונוביץ' (בקרואטית: Bernarda Brunović; נולדה ב-1993), ידועה גם בשמה הפרטי ברנרדה ובשם הבמה שלה ברנרדה ברונו, היא זמרת-יוצרת עיוורת ממוצא קרואטי-שווייצרי.
קריירה

ב-11 בדצמבר 2010, ברונוביץ' התמודדה בקדם השווייצרי לאירוויזיון 2011, עם השיר "Confidence". היא זכתה במקום השני עם 13.36 אחוזי הצבעה, ולא זכתה לייצג את שווייץ בתחרות. בין השנים 2014–2017, ברונוביץ' הוציאה מספר שירים בשפה הקרואטית דוגמת "Gdje da" ו-"Ti i ja". בשנת 2018, ברונוביץ' השתתפה בעונה השמינית של "The Voice גרמניה", שם הודחה בשלב חצי הגמר. בשנת 2019, השתתפה בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2019, עם השיר "I Believe in True Love", וזכתה במקום השישי עם תשע נקודות.ב-13 בפברואר 2021, ברונוביץ' השתתפה בקדם הקרואטי לאירוויזיון 2021 עם השיר "Colors". אף על פי שהייתה מועמדת פוטנציאלית לזכייה, היא הגיעה במקום השביעי עם 99 נקודות.
דיסקוגרפיה > סינגלים

2011:‏ "Confidence"
2014:‏ "Olujna noć"
2016:‏ "Gdje da nađem mir"
2017:‏ "Ti i ja"
2019:‏ "I Believe in True Love"
2020:‏ "Nebo"
2021:‏ "Colors"
הערות שוליים

↑  Tko je Hrvatica koju zovu hrvatskom Adele? Bernarda niže uspjeh za uspjehom i ostvarila je sve svoje snov
↑  Pjevačica Bernarda Bruno: Pjesmom i molitvom pobjeđujem sljepoću
↑  Bernarda Bruno objavila spot za pjesmu “Ti i ja”
↑  Blind Swiss-Croatian Bernarda Brunović steals the show again on The Voice of Germany
↑  „The Voice“: Ganz Deutschland zog den Hut vor der blinden Kroatin (VIDEO)
↑  Croatia: Full Dora 2019 Televoting Results Revealed
↑  Rezultati natječaja za Doru 2021.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 8392 8567  MusicBrainz: defd169d-4732-46af-a346-409a6eb26da9  VIAF: 28158628089322920178   WorldCat (עם VIAF): 28158628089322920178
אפיוס קלאודיוס פולכר (קונסול 54 לפנה"ס)

אפיוס קלאודיוס פולכר (בלטינית: Appius Claudius Pulcher‏; ? - 48 לפנה"ס), היה פוליטיקאי רומאי שפעל בשלהי תקופת הרפובליקה הרומית.