stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול

דגם  משאית "לנד רובר 101 פורוורד קונטרול" יוצר בין השנים 1972–1978, לצורכי הצבא הבריטי בלבד.
סך הכול יוצרו 2,669  יחידות.
דגם "לנד רובר 101 פורוורד קונטרול" יועד לנהג + 9 נוסעים.
יעוד "לנד רובר 101 פורוורד קונטרול"

גורר תותחים
משאית אספקה
משאית תובלה
רכב קשר
אמבולנס
תמונות

לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול - אמבולנס
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
לנד רובר 101 פורוורד קונטרול
ראו גם

לנד רובר
לקריאה נוספת

לנד רובר 101 פורוורד קונטרול - תמונות (exmoortrim.co.uk/101-forward-control)
הערות שוליים

↑  לנד רובר 101 פורוורד קונטרול - מידות ומפרט טכניmilitary-today.com/trucks/land_rover_101
↑  לנד רובר 101 פורוורד קונטרול - היסטוריהwinwaed.com/landy/history/fc101
↑  לנד רובר 101 פורוורד קונטרולallisons.org/ll/4/LandRover/FC101
↑  לנד רובר 101 פורוורד קונטרול - מפרט טכניmilitary-vehicle.org/vehicles/land-rover-101
↑  לנד רובר 101 פורוורד קונטרול  classiccarauctions.co.uk/land-rover-101-forward-control
מורה הצדק

מורה הצדק הוא הכינוי המופיע במגילות מדבר יהודה למנהיגה ומייסדה של כת קומראן, בסביבות 150 לפנה"ס. לא ידוע שמו או תפקידו המדויק, ורבו ההשערות על כך במחקר. החלק ממגילות קומראן הנקרא הודיות, מכיל בתוכו טקסטים המכונים "הודיות המורה", ובו מתוארים רגשותיו של הכותב המודה לאלוהים שהעניק לו חוכמה, ועל שהציל אותו מכוחות הרשע. היו שסברו שהכותב הוא מורה הצדק עצמו. יש שייחסו למורה הצדק גם טקסטים אחרים של הכת.
במגילות נקרא אויבו של מורה הצדק "הכוהן הרשע", ורבים משערים כי מדובר באחד מהכהנים הגדולים של בית חשמונאי. איש זה רדף את מורה הצדק והגלה אותו. כך נאמר בפשר חבקוק:
פשרו על הכוהן הרשע אשר רדף אחר מורה הצדק לבלעו בכעס חמתו אבית גלותו, ובקץ מועד מנוחת יום הכיפורים הופיע עליהם לבלעם ולכשילם ביום צום מנוחתם.
כמו כן, מורה הצדק היה מסוכסך גם עם אדם נוסף המכונה "מטיף הכזב" או "איש הלצון". מספר חוקרים הניחו כי מדובר על מנהיג פרושי מאותה תקופה.
לאחר מות מורה הצדק, יצאה הכת ל"ארץ הצפון" (דמשק), וכשחזרה משם נרדפה על ידי תלמידיו של "מטיף הכזב", המכונים "דורשי חלקות". על פי הנאמר באחת המגילות יש המשערים שלמורה הצדק קם ממשיך שנקרא "דורש התורה".
על פי דוד פלוסר, מורה הצדק היה כהן עני (ככל הנראה המילה 'צדק' מרמזת לכהנים הצדוקים).
ישנן הקבלות רבות בין התיאורים של מורה הצדק לבין תיאוריו של ישו. הקבלה זו הביאה את החוקר ג'ון אלגרו לטעון שחיי ישו המתוארים בברית החדשה אינם אלא השתקפות מעוותת של חייו האמיתיים של מורה הצדק. טענה קונטרוברסלית אחרת הייתה של חוקרת אוסטרלית בשם ברברה טירינג, שטענה שמורה הצדק היה יוחנן המטביל, ואילו אויבו הגדול, הכוהן הרשע, היה לא אחר מישו הנוצרי, כאשר שניהם היו מנהיגים בשתי כתות יריבות בקומראן. טענות אלו נשארו דחויות בידי הזרם המרכזי של חוקרי המגילות הגנוזות, כאשר עדיין לדעת רוב החוקרים זהותו של מורה הצדק לוטה בערפל.
מגדל סן מרטין

מגדל סן מרטין (בספרדית: Torre de San Martín), הוא מבנה מהמאה ה-14 בעיר טרואל במחוז טרואל, באראגון שבספרד. המגדל הוא דוגמה בולטת לאדריכלות בסגנון מודחאר. יחד עם כנסיות אחרות בעיר ובמחוז סרגוסה הוא מוגדר מ-1986 כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם אדריכלות מודחאר באראגון. המגדל הוקם ב-1316 ושופץ במאה ה-16, כשנוסף לו בסיס מאבני גזית.
פרט ממגדל סן מרטין
היסטוריה

המגדל נבנה בין השנים 1315 - 1316 ושופץ בין השנים 1549 - 1551 על ידי קינטו פיירס ודל (Quinto Pierres Vedel) שהרס בתים צמודי קרקע כדי להשאיר כיכר פתוחה לפני המגדל ובנה חיזוק באבני גזית בבסיסו כדי לתקן ולמנוע את ההידרדרות של חלקו התחתון, שנשחק מאוד בגלל הלחות. בשנת 1926 התחיל ריקרדו גרסיה גרטה (Ricardo García Guereta) שחזור חשוב. בתקופה לאחר מלחמת האזרחים בספרד ביצע מנואל לורנטה חונקרה (Manuel Lorente Junquera) שוב שיפוצים במגדל, ושחזר חלקי קרמיקה בגוון מאופק יותר מהמקור. בין 2002 ל-2007 בוצע שחזור מוחלט, מבפנים ומחוץ, שכלל שיקום הכניסה הישנה שמתחת למגדל.
תיאור

המגדל הרבוע ממוקם על גבעת אנדקילה (Cuesta de la Andaquilla) בכיכר פרס פראדו (Plaza de Pérez Prado), מול רחוב דה לוס אמנטס. זהו, כמו אחרים ממגדלי טרואל, מגדל לבנים עם קישוטים קרמיים מזוגגים. אפשר לעבור מתחת למגדל בבסיסו דרך קמרון מחודד. ניתן לראות רק שלוש מפאות המגדל, שכן הרביעי צמוד לכנסיית סן מרטין, מתקופת הבארוק.
המגדל מחקה את מבנה המינרט של האל-מוואחידון עם שני מגדלים מרובעים קונצנטריים שביניהם נמצא גרם המדרגות. למגדל הפנימי שלוש קומות חופפות המכוסות בקמרון צלעות.
אתר מורשת עולמית

ב-1911 הוכרז האתר כ"אתר אמנותי היסטורי" (Monumento histórico artístico), כיום "אתר של עניין תרבותי" (Bien de Interés Cultural). מגדל סן מרטין בטרואל הוכרז, יחד עם המכלול המונומנטלי של מבנים בסגנון מודחאר של העיר, אתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו בשנת 1986.
על פי ההכרזה:
ההתפתחות במאה ה-12 של אמנות מודחאר באראגון נבעה מהתנאים הפוליטיים, החברתיים והתרבותיים הייחודיים ששררו בספרד לאחר הרקונקיסטה. אמנות זו, המושפעת מהמסורת האסלאמית, משקפת גם סגנונות אירופיים שונים בני אותה תקופה, במיוחד הגותיים. הסגנון שהיה רווח עד ראשית המאה ה-17, היה מאופיין בשימוש מעודן ומלא המצאה בלבנים ואריחים מזוגגים באדריכלות, במיוחד במגדלי הפעמונים.
הערות שוליים

↑  Mudejar Architecture of Aragon
מגדל סונול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים
 כתובת:  רח' חכמי דוד פינת דרך מנחם בגין.
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2001–2004 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2004 
 עלות:  70,000,000 דולר
 אדריכל:  משרד יסקי מור סיון 
 מידות
 גובה:  98.5 מ' 
 קומות:  25 
 קואורדינטות:  32°03′51″N 34°46′55″E﻿ / ﻿32.064088888889°N 34.781861111111°E﻿ / 32.064088888889; 34.781861111111
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת תל אביב מוגדלת) מגדל סונול(למפת תל אביב רגילה) מגדל סונול(למפת גוש דן רגילה) מגדל סונול(למפת גוש דן מוגדלת) מגדל סונול  he מגדל סונולhe מגדל סונולמפת  מרכז __ תל אביב (in English: Tel Aviv) [‌גוש דן וסביבותיו‌]ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ רמת גן (in English: Ramat Gan), __ גבעתיים (in English: Givatayim) ממערב: הים התיכון (in English: PAM) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מגדל סונול הוא מגדל רב קומות שהוקם בשנת 2004 ברחוב דוד חכמי פינת דרך בגין בתל אביב-יפו.
היסטוריה

במגרש עליו הוקם המגדל הייתה תחנת דלק של חברת סונול. ביוני 1998, לאחר שהוגשה לאישור תוכנית להקמתו של מגדל משרדים בן 25 קומות במקום, רכשה קבוצת רובינשטין 50% מהזכויות במגרש מחברת גרנית הכרמל (חברת האם של "סונול"), תמורת 7.8 מיליון דולר. בדצמבר 1999, נחתם הסכם מימון להקמת המגדל בעלות של 60 מיליון דולר עם בנק הפועלים, אך תחילה הוחלט להקים רק 20 קומות. העבודות להקמת הבניין החלו בסוף שנת 2000. במרץ 2001 זכה הקבלן אבי ארונסון במכרז לבניית שלד המגדל תמורת כ-6 מיליון דולר.
במהלך הקמת המגדל, במאי 2003, אישרה הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה בתל אביב תוספת של 5 קומות למגדל בשטח של כ-2,800 מ"ר. בארבע קומות משרדים וקומה טכנית. זאת על פי התוכנית שהוגשה במקור. הקמת המגדל הסתיימה בסוף שנת 2004 ואכלוסו החל בתחילת שנת 2005. באוגוסט 2004 תבעו היזמים את עיריית תל אביב יפו על גביית יתר של היטל השבחה בפרויקט.
בין השוכרים הראשונים במגדל היו חברת "סולומון שוקי הון", משרד רואי החשבון שיף-הזנפרץ ושות' (RSM ישראל), סוכנות הביטוח "בית הביטוח הפנסיוני", בנק הפועלים ומספר משרדי עורכי דין.
בדצמבר 2005 רכשה "קבוצת רובינשטיין" את חלקה של חברת "גרנית הכרמל" במגדל, תמורת 28.5 מיליון דולר.
מבנה

המגדל תוכנן על ידי משרד האדריכלים "יסקי מור סיון אדריכלים". גובהו כ-98.5 מטר ויש בו 25 קומות מעל לקרקע. צורת תוכניתו אובלית וקצהו של המגדל חתוך באלכסון. שטח קומה טיפוסית במגדל הוא 1,260 מטר רבוע. המגדל מחופה כולו בזכוכית רפלקטיבית בגוון כחול כהה.
במגדל חניון שבו 600 מקומות חניה. בקומת רחוב דוד חכמי, שהיא במפלס מינוס אחת ביחס לכניסה הראשית מכיוון דרך בגין, נמצאת במגדל תחנת דלק שהיא חלק אינטגרלי מעיצובו.
ראו גם

גורדי שחקים בישראל
הערות שוליים

↑  רובינשטיין תשלם 30% ממחיר מגרש סונול עם אישור התב"ע, באתר גלובס, 29 ביוני 1998
↑  אלעזר לוין, ‏רובינשטיין רכשה מגרנית הכרמל מחצית מ"מגרש סונול" ב-7.8 מיליון דולר, באתר גלובס, 22 ביוני 1998
↑  אלעזר לוין, ‏הפועלים יממן מגדל רובינשטיין סונול - ההשקעה 60 מיליון דולר, באתר גלובס, 20 בדצמבר 1999
↑  אלעזר לוין, ‏ארנסון זכה במכרז לבניית בית רובינשטיין-סונול בדרך פתח-תקוה בת"א בכ-6 מיליון דולר, באתר גלובס, 11 במרץ 2001
↑  מירי ריילי, המקומית בתל אביב אישרה הוספת 5 קומות לבית סונול, באתר TheMarker‏, 18 במאי 2003
↑  אריק מירובסקי, רובינשטיין וסונול מטפסים על מגדל גבוה; דמי השכירות - 16 דולר למ"ר בקומות העליונות, באתר TheMarker‏, 15 ביולי 2004
↑  יצחק דנון, ‏החברות סונול ובנייני רובינשטיין תובעות 12 מיליון שקל מעיריית תל אביב, באתר גלובס, 30 באוגוסט 2004
↑  אלעזר לוין, ‏סולומון שוקי הון שכרה  930 מ"ר במגדל סונול, באתר גלובס, 10 בנובמבר 2004
↑  גיא ימין, ‏שיף-הזנפרץ ושות' שכרו 1,750 מ"ר בבית סונול, באתר גלובס, 11 במאי 2006
↑  גיא ימין, ‏בית הביטוח הפנסיוני שכר 1,000 מ"ר במגדל סונול ב-11 דולר למ"ר, באתר גלובס, 17 ביולי 2005
↑  גיא ימין, ‏מגדל סונול: בנק הפועלים במו"מ לשכירת 5,000 מ"ר ב-10 דולר למ"ר, באתר גלובס, 13 בנובמבר 2005
↑  אלעזר לוין, ‏התאוששות במגדל סונול - השכירו עוד 650 מ"ר ב-11 דולר למ"ר לחודש, באתר גלובס, 26 בדצמבר 2004
ביקוש ער של משרדי עורכי דין בבניין המשרדים החדש מגדל סונול, באתר גלובס, 6 באפריל 2005
גיא ימין, ‏משרדי עו"ד שכרו 400 מ"ר במגדל סונול ב-14 דולר למ"ר, באתר גלובס, 8 במאי 2005
↑  גיא ימין, ‏בורוביץ' מוכרים לרובינשטיין את חלקם 50% במגדל סונול ב-28.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 11 בדצמבר 2005
עומר שרביט, בניני רובינשטיין מימשה זכות סירוב ורכשה מסונול חצי ממגדל סונול תמורת 28.5 מיליון דולר, באתר הארץ, 10 בדצמבר 2005
ליאור וילדיקן

"ליאור לאתנה"

ליאור וילדיקן (נולדה ב-21 ביולי 1989) היא ג'ודוקא ישראלית, אלופת ישראל (2008,2011-2013), ואלופת גביע העולם (2012). מגיל 13 וילדיקן מתאמנת בנבחרת ישראל, ומשנת 2014 היא חברה בסגל האולימפי, דורגה במקום ה-17 בדירוג העולמי ומתפקדת כשגרירת אתנה.
ביוגרפיה

וילדיקן נולדה בקיבוץ נחשולים וגדלה בגבעת עדה להורים ריבה וחנוך, ולה שני אחים ואחות: איתי, אביב ואורי. וילדיקן החלה להתאמן בג'ודו כבר בגיל 9, בתחילה במועדון בוג'ין קאן בזכרון יעקב, ומאוחר יותר בגיל 15, במועדון מיטב בנתניה, שם היא מתאמנת עד היום. מאמנה הוא שני הרשקו, המשמש גם כמאמן נבחרת ישראל לנשים. בגיל 13 התקבלה וילדיקן לנבחרת ישראל והוריה תמכו בה כלכלית על ידי מימון חלק מנסיעותיה לתחרויות בינלאומיות מחוץ לישראל כנציגת הנבחרת.
בשנת 2012 זכתה בהישג המשמעותי הראשון שלה, מדליית זהב לבוגרות עד 70 קילו בתחרות גביע העולם שהתקיימה בטשקנט, אוזבקיסטן. בשנת 2014 הפכה וילדיקן לחברה בסגל האולימפי עקב הישגיה הגבוהים, וכיום היא שגרירת אתנה ישראל.
ביוגרפיה > אליפויות ישראל

באליפות ישראל בוגרות שנערכה בתל אביב בדצמבר 2008, זכתה וילדיקן לראשונה במדליית הזהב בתחרות עד 70 ק"ג. בהמשך זכתה בתואר עוד 6 פעמים, בין השנים 2011–2015.
ביוגרפיה > גביע העולם

וילדיקן זכתה במדליה הראשונה שלה בסבב העולמי בתחרות גביע העולם במשקל עד 70 ק"ג שנערכה בספטמבר 2012 בטשקנט, אוזבקיסטן. וילדיקן ניצחה את יריבותיה ויקטוריה אוזדייבה ודילשודה איסרואילובה האוזבקיות והעפילה למקום הראשון. עבור וילדיקן, זוהי מדליית הזהב הראשונה בקריירה בסבב העולמי. מאז זכתה וילדיקן ב־8 מדליות נוספות בסבב של איגוד הג'ודו הבינלאומי.
אליפות העולם 2015, קזחסטן
אליפות העולם בג'ודו 2015 הייתה תחרות השיא של וילדיקן, שם דורגה במקום השביעי. לאחר שלושה ניצחונות בשלבים המוקדמים נעצרה וילדיקן ברבע הגמר בקרב מול יריבה יפנית, בבית הניחומים הפסידה שוב ליריבה מקולומביה, 3 פעמים אלופת העולם ומדליסטית אולימפית.
ביוגרפיה > מדליות מתחרויות בעולם

ביולי 2011 זכתה במדליית כסף בתחרות US Open במיאמי, ארצות הברית.
ביוני 2012 זכתה במדליית ארד בגביע העולם בטאלין, אסטוניה.
בספטמבר 2012 זכתה במדליית זהב בתחרות גביע העולם בטשקנט, אוזבקיסטן.
ביוני 2013 זכתה במדליית כסף בתחרות European Open בליסבון, פורטוגל.
בספטמבר 2013, זכתה במדליית כסף בתחרות Grand Prix באלמטי, קזחסטן.
באוקטובר 2013 זכתה במדליית ארד בתחרות Grand Prix בטשקנט, אוזבקיסטן.
במרץ 2014 זכתה במדליית ארד בתחרות Grand Prix בטביליסי, גאורגיה.
ביוגרפיה > מהישגיה הבולטים בעולם

מאי 2010 - הגיעה למקום שביעי בתחרות גביע העולם בסאו פאולו, ברזיל.
יוני 2010 - הגיעה למקום חמישי בתחרות גביע העולם בטאלין, אסטוניה.
יולי 2011 - הגיעה למקום שביעי בתחרות גביע העולם באל סלוודור.
אוקטובר 2012 - הגיעה למקום חמישי בתחרות גביע העולם באיסטנבול.
פברואר 2013 - הגיעה למקום חמישי בתחרות European Open בסופיה, בולגריה.
פברואר 2014 - הגיעה למקום שביעי בתחרות European Open ברומא, איטליה.
מרץ 2014 - הגיעה למקום חמישי בתחרות European Open בוורשה, פולין.
מרץ 2014 - הגיעה למקום חמישי בתחרות Grand Prix בסמסון, טורקיה.
מאי 2014 - הגיעה למקום שביעי בתחרות Grand Slam בבאקו אזרבייג'ן.
יוני 2014 - הגיעה למקום חמישי בתחרות Pan American Open בסן סלוודור, אל סלוודור.
חיים אישיים

וילדיקן מתגוררת בראשון לציון, היא סטודנטית לתואר ראשון בפסיכולוגיה וחינוך באוניברסיטה הפתוחה. בשנת 2010, וילדיקן עברה ניתוח לאיחוי חוליות בצוואר בעקבות פריצת דיסק צווארית. חזרתה לפעילות ספורטאית מלאה לאחר הניתוח, הופכת אותה למקרה הרפואי הראשון בו ספורטאי ממשיך בקריירה לאחר פציעה בסדר גודל כזה.
הערות שוליים

↑  אסף דעואל, ג'רבי ו-וילדיקאן זכו בזהב בגביע העולם בטשקנט, אתר ONE‏, 23.09.12.
↑  אורן אהרוני, קזחסטן, אליפות העולם: וילדיקן סיימה שביעית, באתר ynet, 28 באוגוסט 2015
מגדל סן ז'אק

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל, bell chamber 
 כתובת:  פריז 
 מיקום:  הרובע הרביעי של פריז 
 מדינה:  צרפת 
 בעלים:  עיריית פריז 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1523
 תאריך פתיחה רשמי:  1523 
 סגנון אדריכלי:  אמנות גותית 
 מידות
 גובה:  54 מ' 
 קואורדינטות:  48°51′28″N 2°20′56″E﻿ / ﻿48.857763888889°N 2.3487777777778°E﻿ / 48.857763888889; 2.3487777777778
 אתר רשמי
  (למפת פריז מוגדלת) מגדל סן ז'אק(למפת פריז רגילה) מגדל סן ז'אק he
 
מגדל סאן ז׳אק, כפי שהוא נראה מרחוב ניקולס פלאמל
מגדל סן ז'אק ('מגדל סנט ג'יימס') היא אנדרטה הממוקמת ברובע הרביעי של פריז, בהצטלבות של רחוב ריבולי עם רחוב ניקולס פלאמל. האנדרטה, בגובה של 52 מטר, בנויה כמגדל גותי ססגוני, שהיה בעבר חלק מכנסיית סן-ז'אק-דה-לה-בושרי ("ג'יימס הקדוש של הקצבים") מהמאה ה-16, שנהרסה כולה ב-1797, במהלך המהפכה הצרפתית, למעט המגדל.  המגדל נחשב לנקודת ציון היסטורית לאומית.
בניית המגדל

העיטור העשיר של המגדל משקף את עושרם של פטרוניו, הקצבים הסיטונאיים משוק לה האל הסמוך. האחראים על הבנייה היו ז'אן דה פלין, ז'וליאן מנארט וז'אן דה רווייר. המגדל נבנה בין השנים 1509 ל־1523,  בתקופת שלטונו של המלך פרנסיס הראשון. עם הקדשה לסנט ג'יימס הגדול, הכנסייה  והמגדל המפורסם שלה קיבלו את פני עולי הרגל לסנטיאגו דה קומפוסטלה, שעברו, בדרכם לעיר טור, בנתיב העלייה לרגל של דרך סנטיאגו. בשנת 1998 הוכר האתר כאתר מורשת עולמית על ידי אונסק"ו, והוא נחשב בין האתרים והמבנים המסמנים את הכימין דה קומפוסטל, נתיבי העלייה לרגל בצרפת שמובילים לכיוון מוקד העלייה לרגל שבעיר סנטיאגו שבספרד.
שיקום האנדרטה

הכנסייה, למעט המגדל, נהרסה ב-1793; שימור המגדל היה תנאי לחוזה שבו נקנתה הכנסייה לפי שווי חומרי הבנייה שלה. המגדל נרכש מחדש על ידי עיריית פריז ב-1836 והוכרז כאנדרטה היסטורית ב-1862. פסל של סנט ג׳יימס הותקן בראש המגדל במהלך המאה ה-19.
במהלך הקיסרות השנייה, האדריכל תאודור באלו שיקם את המגדל, מיקם אותו במרחב שטוח ותכנן סביבו פארק עירוני קטן. לצורך השיקום הסירו כמויות גדולות של אדמה כדי להבטיח לרחוב ריבולי, בו ממוקם המגדל, דרך שטוחה וחלקה. דבר שאפשר למגדל לשמור על גובהו המקורי.
פסל של בלז פסקל ממוקם בבסיס המגדל, והוא מנציח את הניסויים בלחץ אטמוספירי, אם כי יש שטוענים שהם התקיימו בכנסיית Saint-Jacques-du-Haut-Pas. בראש המגדל מותקנת מעבדה מטאורולוגית.
המגדל נתן השראה לאלכסנדר דיומא לכתיבת המחזה La tour Saint-Jacques-de-la-boucherie ב-1856.
הסופר ניקולא פלאמל, שנחשב בזמנו לאלכימאי והיה פטרון הכנסייה, נקבר מתחת לרצפתה.
שיפוץ המגדל

המגדל היה מוקף בפיגומים וכוסה ביריעות במשך מספר שנים בזמן שחוקרים בדקו את מצב האבן. ממצאים אחרונים מראים שרוב האבן והעיטור שלה מקורם בתקופת בניית המגדל המאוחרים-מימי הביניים, והם לא נוספו על ידי המשחזרים מהמאה ה-19. בנוסף, הבדיקה הצביעה גם על היסדקות משמעותית במבנה. שלושת הרבעים העליונים של היריעות הוסרו במרץ 2008, וחשפו חלק עליון משופץ של המגדל. מאוקטובר 2008 עד פברואר 2009 הפיגומים והיריעות הוסרו לחלוטין והגינון של הפארק שמסביב שוקם. לבסוף, ב-18 באפריל 2009, הפארק נפתח מחדש לציבור.
הערות שוליים

↑  Tupigny, Jacques Pierre Meurgey, baron de (1926). Histoire de la paroisse Saint-Jacques-de-la-Boucherie. Paris: H. Champion.
↑  Villain, Etienne F. (1758). Essai d'une histoire de la paroisse de St. Jacques de la Boucherie: ou l'on traité de l'Origine de cette Eglise, de ses Antiquités. Paris: Prault. p. 69.
↑  The Historia Caroli Magni, a legendarium concerning Charlemagne, pseudepigraphically ascribed to Charlemagne's contemporary Turpin, Archbishop of Reims, affirms that the church had been founded by Charlemagne.
↑  Briois, Clément Jules (1864). La Tour Saint-Jacques de Paris, Volume 1. Paris: Debuisson & Cie. p. xi.
↑  Jean-François Lagneau, "La restauration de la tour Saint-Jacques", Monumental (Les Éditions du patrimoine, no semestriel 2), 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293529505171  GND: 25236-0  LCCN: sh2001000891  VIAF: 128422928   WorldCat (עם VIAF): 128422928 
המגדל ב-1867
מגפת הקורונה בפרו

| --- | --- |
 תקופת המגפה:  6 במרץ 2020 – הווה (4 שנים)
 במדינות או באזורים:  פרו פרו
 פתוגן:  נגיף ה-SARS-CoV-2
 מקרי מוות:  220,526‏
 מקרי הדבקה:  4,505,466‏   • 1,196 מהם חולים פעילים     • 26 מתוכם במצב קשה 108769
 הבריאו:  4,283,744‏ רענון נתונים
  
 
מגפת הקורונה הגיעה לפרו ב-6 במרץ 2020.
סטטיסטיקה

| תאריך | סך הכול | מקרים בלימה |
| --- | --- | --- |
2020-03-06: 1
| 2020-03-07 | 6 | 5 |
| 2020-03-08 | 7 | 6 |
| 2020-03-09 | 9 | 8 |
| 2020-03-10 | 11 | 8 |
| 2020-03-11 | 15 | 11 |
| 2020-03-12 | 22 | 17 |
| 2020-03-13 | 38 | 32 |
| 2020-03-14 | 43 | 37 |
| 2020-03-15 | 71 | 58 |
| 2020-03-16 | 86 | 70 |
| 2020-03-17 | 117 | 96 |
| 2020-03-18 | 145 | 111 |
| 2020-03-19 | 234 | 194 |
| 2020-03-20 | 263 | 212 |
| 2020-03-21 | 318 | 241 |
| 2020-03-22 | 361 | 278 |
| 2020-03-23 | 395 | 307 |
| 2020-03-24 | 416 | 322 |
| 2020-03-25 | 480 | 369 |
| 2020-03-26 | 580 | 453 |
| 2020-03-27 | 635 | 494 |
| 2020-03-28 | 671 | 518 |
| 2020-03-29 | 852 | 639 |
| 2020-03-30 | 950 | 718 |
| 2020-03-31 | 1,065 | 799 |
| 2020-04-01 | 1,323 | 990 |
| 2020-04-02 | 1,414 | 1,059 |
| 2020-04-03 | 1,595 |  |
מדיסון סקוור גארדן

| --- | --- |


מדיסון סקוור גארדן
 על שם:  כיכר מדיסון 
 כתובת:  4 Pennsylvania Plaza, Manhattan, New York 10001, N.Y. 
 מיקום:  ארצות הברית מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°45′02″N 73°59′37″W﻿ / ﻿40.750555555556°N 73.993611111111°W﻿ / 40.750555555556; -73.993611111111
 תקופת הפעילות:  14 בפברואר 1968 – הווה (56 שנים)
 שופץ:  2011-2014
 עלות הבנייה:  123 מיליון דולר
 בעלים:  Cablevision
 מפעיל:  Cablevision
 אדריכל:  צ'ארלס לוקמן Ellerbe Becket
 קבוצות:  ניו יורק ניקס ניו יורק ליברטי ניו יורק ריינג'רס
 מושבים:  כדורסל: 19,812 הוקי: 18,200 הופעות: 20,000
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימדיסון סקוור גארדן(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימדיסון סקוור גארדן(למפת מנהטן רגילה) מדיסון סקוור גארדן(למפת מנהטן מוגדלת) מדיסון סקוור גארדן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ה"גארדן" במשחק הוקי
מדיסון סקוור גארדן (באנגלית: Madison Square Garden), ידוע גם בקיצור בתור "הגארדן", הוא היכל ספורט ובידור הממוקם בעיר ניו יורק, ברובע מנהטן בצומת השדרה השביעית ורחוב 33 מעל תחנת הרכבת "פנסילבניה" (פן סטיישן) והוקם במקום המבנה העילי ששימש תחנה זו בעבר. האולם הנוכחי הוא הרביעי במספר הנושא שם זה לאחר ששני האולמות הראשונים מוקמו בכיכר מדיסון (ומכאן שמו) והשלישי היה קיים בצומת השדרה השמינית ורחוב 50 עד לפתיחת האולם הנוכחי. האולם הנוכחי מוכר באופן לא רשמי כ"אולם המפורסם בעולם", ונחשב לאולם הישן ביותר ב-NBA ולאולם הוותיק ביותר ב-NBA. הבעלים של הגארדן היא משפחת דולן השולטת על חברת כייבלוויז'ן. בנוסף לגארדן, החברה היא גם הבעלים של אולם המוזיקה רדיו סיטי המפורסם הצמוד למרכז רוקפלר במרכז מנהטן.
האולם משמש כביתן של קבוצות הכדורסל המקצועני (NBA ו-WNBA בהתאמה) ניו יורק ניקס (גברים) וניו יורק ליברטי (נשים) וקבוצת ההוקי קרח ניו יורק ריינג'רס מליגת ה-NHL, כמו כן מארח האולם את קרקס האחים רינגלינג וברנום את ביילי. עד הגעתם של אמרגנים כדוגמת דון קינג שהעבירו את קרבות האיגרוף ללאס וגאס, הגארדן היה מקום משכנם של כל הקרבות הגדולים, כדוגמת הקרב בין מוחמד עלי לג'ו פרייז'ר. אירוע ה-Wrestlemania של ה-WWE התקיים בגארדן והוא חזר לשם עוד מספר פעמים לאחר מכן. גם הופעות של להקות רוק מתקיימות בגארדן ורבות מהופעות אלו אף הוסרטו באופן רשמי.
כמו כן, מתקיימות באולם הופעות מוזיקה. בספטמבר 2023 נערכה באולם הופעה של הזמר ישי ריבו, אשר הייתה ההופעה הראשונה של זמר ישראלי באולם.
בספטמבר 2005 התפרסמה כתבה ב"ניו יורק טיימס" כי בעלי הגארדן מנהלים שיחות עם נציגי חברת נדל"ן על בניית גארדן חמישי, בלוק אחד מערבה ממיקומו הנוכחי. בסופו של דבר הוחלט לשפץ את האולם בעלות של כמיליארד דולר. השיפוץ נערך בין 2011 ל-2013 בשלושה שלבים במטרה לא לפגוע בקבוצות שמשתמשות באולם. במסגרת השיפוץ עבר האולם שיפוץ משמעותי שכלל בנייה מחדש של היציעים על מנת להעניק זווית צפייה משופרת, כניסה רחבה יותר, התקנת מסכי LED ומערכות וידאו מתקדמות, חדרי הלבשה חדשים, גג חדש ועוד.
בנוסף למשחקי כדורסל מקצועיים, מארח המדיסון גם את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת סנט ג'ונס סנט ג'ונס רד סטורם ואת אליפות ה-NIT.
שיא הנקודות ב"גארדן" במשחק כדורסל הוא 62 ונקבע על ידי כרמלו אנתוני מול שארלוט הורנטס בעונת 2013/2014.
הערות שוליים

↑  הישג היסטורי: זהו הזמר הישראלי הראשון שיופיע במדיסון סקוור גארדן, באתר מעריב אונליין, 15 במאי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007293417505171  GND: 1191201422  LCCN: n2013040751  MusicBrainz: a727b970-8ea0-4f75-abc8-db131f72aecb  VIAF: 304430167   WorldCat (עם VIAF): 304430167
מבצע מהדק נייר

מדענים גרמנים שגויסו על ידי ארצות הברית במסגרת המבצע
מבצע מהדק נייר (באנגלית: Operation Paperclip; פֶּיְיפֶּרקְלִיפּ) הוא שמו של מבצע שביצעו אנשי המשרד לשירותים אסטרטגיים של ממשלת ארצות הברית מיד לאחר מלחמת העולם השנייה. מטרת המבצע הייתה לאתר ולגייס מדענים בכירים נאצים בגרמניה, בברית המועצות ובמדינות נוספות, כדי לשלב אותם במחקרים בארצות הברית, בתקופת המלחמה הקרה. יותר מ-1600 מדענים, מהנדסים וטכנאים גרמניים בתחומים שונים מאווירונאוטיקה ועד מדעי החומר וכימיה אותרו והועברו במהלך המבצע לארצות הברית.
מדענים אלה תרמו לתוכנית החלל האמריקאית, אך גם למחקרים פסיכיאטריים כדוגמת פרויקט MKULTRA.
המדענים, שחלקם השתתפו בפשעי המלחמה של הנאצים, הביאו איתם בדרך כלל גם חברים ובני משפחה. הם הועברו למתקן P. O. Box 1142. שעליו נעשה הסרט התעודי "ת"ד 1142, הנאצים הסודיים של אמריקה".
רשימת אוסנברג

באביב 1943 החלה גרמניה במאמצים להחזיר מיחידות השדה מדענים וטכנאים כדי להשתמש בכישוריהם לצורך מחקר ופיתוח. כדי לגייס מדענים וטכנאים, נדרש תחילה לאתר אנשים בעלי כישורים מתאימים, ובהמשך לבדוק את נאמנותם הפוליטית והאידאולוגית. ורנר אוסנברג מאוניברסיטת הנובר, שעמד בראש ההתאחדות למחקר צבאי (Wehr Forschungsgemeinschaft), הכין רשימה של מדענים וטכנאים שעמדו בדרישות המקצועיות והפוליטיות, לצורך החזרתם לעבודה מדעית. במרץ 1945 מצא טכנאי פולני שאריות מהרשימה שנגרסה ונזרקה לשירותים, והודות לשאריות אלו הרכיבו האמריקאים "רשימה שחורה" - שם קוד לרשימת מדענים שיועדו לחקירה, ובראשם ורנר פון בראון.
מבצע Overcast

תוכניתם המקורית של האמריקאים הייתה לראיין רק חוקרי טילים, אולם בעקבות מברק שנשלח לפנטגון ב-22 במאי 1945 על ידי מייג'ור סטיוור הוחלט לשנות את התוכנית ולפנות טכנאים גרמנים ואת משפחותיהם כדי להשתמש בידע שרכשו לצורך המלחמה באוקיינוס השקט, וכן כדי למנוע את העברת הידע לידי ברית המועצות.
נוסף על מדענים המומחים בטילים ובפיזיקה גרעינית, חיפשו בעלות הברית גם מומחים בתחומי הכימיה, הרפואה והנשק ימי.
מרבית המדענים היו מדענים שהועסקו במסגרת פיתוח V-2, ואלו שוכנו עם משפחותיהם בבוואריה. שם המבצע שהתקבל במטות המשולבים האמריקאים ב-19 ביולי 1945 היה Overcast, אך מאחר שנעשה שימוש פומבי ב"מחנה Overcast" למחנה בו שוכנו המדענים, ניתן למבצע שם הקוד "פייפרקליפ" (Paperclip).
מבצעים מקבילים

מבצע מקביל בשם "קופסת גפרורים" ניהלו גם הקנדים.
גם ברית המועצות עשתה מאמץ להשיג את הידע הגרמני בנושא טילים. סטלין שרגז על נפילתם של בכירי המהנדסים לידי האמריקאים אמר: "זה בלתי נסבל בהחלט. אנו הבסנו את צבאות גרמניה הנאצית; אנו כבשנו את ברלין ופנמינדה; אך האמריקאים השיגו את מהנדסי הטילים". עם זאת, עלה בידי הסובייטים לתפוס מאות טכנאים ומהנדסים, את המעבדות בפנמינדה וכן רשימות של ספקי רכיבים לטילים. הטכנאים והמהנדסים הועברו לברית המועצות בשנת 1946. שם הם נחקרו ומסרו פרטים שאיפשרו לסובייטים לבנות את הטילים הגרמניים. עד נובמבר 1953 הוחזרו הטכנאים לגרמניה.