אקדוחן
אקדוחנים מפורסמים

הדימוי של המערב הפרוע, מלא באינספור אקדוחנים, הוא מיתוס שנוצר בעיקר על ידי מחברי ספרות זולה בסוף המאה ה-19. על פי הערכות, כ-20,000 גברים במערב האמריקאי נהרגו בירייה בין השנים 1866 ו-1900,‏ ומעל 21,586 בני-אדם נהרגו במהלך מלחמות האינדיאנים, מ-1850 ועד 1890.‏ הבולטים והידועים התרחשו במדינות/טריטוריות של אריזונה, ניו מקסיקו, קנזס, אוקלהומה וטקסס. קרבות אקדחים של ממש היו מאוד נדירים במערב הפרוע, אך כאשר חילופי אש כן התרחשו, הסיבות לכך היו מגוונות. חלקם היו פשוט תוצאה של להט הרגע, ואילו אחרים היו סכסוכים ארוכי שנים, או בין פורעי חוק לבין אנשי החוק. אלימות חסרת חוקים, כמו גם עימותים עם אינדיאנים, גם נמנו עם הסיבות. חלק מקרבות הירי הללו התפרסמו, ואילו אחרים דחו ונשכחו עם הזמן, כל עוד שרדו עדי הראייה. כדי למנוע התרחשותם של קרבות אקדחים, ערים רבות במערב הישן של אמריקה, כגון דודג' סיטי (קנזס) וטומסטון (אריזונה), קבעו איסור על נשיאת נשק בתחומן.
קרב האקדחים באו. קיי. קוראל הוא דוגמה מפורסמת של קרב יריות אמיתי שהתרחש במערב הפרוע, בין המערבי החיים האמיתיים, בין האחים ארפ יחד עם דוק הולידיי לבין כנופיית קלנטון-מקלורי. הקרב עצמו נמשך 30 שניות בלבד, בניגוד לאופן הצגתו במספר עיבודים קולנועיים.
ב-14 באפריל 1881, נציג החוק דאלאס סטאודנמייר השתתף בקרב יריות באל פאסו, טקסס, שכונה על ידי רבים "ארבעה מתים בחמש שניות", שבו הוא הרג שלושה מתוך ארבעת ההרוגים באקדח בעל קליבר של 44 מ"מ מתוצרת קולט. אחד ההרוגים היה עובר אורח תמים ממוצא מקסיקני. במהלך השנה שלאחר אירועים אלו, הוא הרג לפחות שישה בני-אדם נוספים בקרבות יריות, במסגרת מילוי תפקידו.
קרב יריות נוסף שתועד היטב הסתיים במספר בני-האדם הגבוה ביותר שנהרגו על ירי יורה אחד במהלך תקרית אחת, והיה זה בסקרמנטו, קליפורניה, כאשר קפטן ג'ונתן ר. דייוויס ירה לבדו באחד-עשר שודדים, ב-19 בדצמבר 1854.‏ טרם הקרב, דייוויס וחבריו לא ידעו שחבורה של שודדים שהתה בקניון סמוך לשביל. הייתה זו קבוצה מגוונת של שודדים: שני אמריקאים, צרפתי אחד, שני בריטים, חמישה אוסטרלים וארבעה מקסיקנים. כאשר קפטן דייוויס וחבריו צעדו ברגל, כנופיית השודדים הסתערה לעברם ביריות. ג'יימס מקדונלד מת מיד, מבלי שהספיק כלל לשלוף את אקדחו או להגיב בכל דרך אחרת שהיא למתקפה. ד"ר בוליבר הצליח לשלוף את אקדחו ולירות פעמיים אל עבר היורים, בטרם נורה בעצמו, ונפל לקרקע פצוע קשה. קפטן דייוויס תיאר מאוחר יותר שבאותו הרגע, הוא היה נסער מאוד. הוא שלף את שני האקדחים שלו וירה מטח של יריות אל עבר פורעי החוק. הוא פגע בהם, בזה אחר זה. הכדורים שנורו על ידי הפורעים קרעו את בגדיו של דייוויס, אך גרמו לו רק לשתי פגיעות שטחיות בלבד. תוך רגעים ספורים, שבעה מהשודדים היו מתים או גוססים על הקרקע, והאקדחים של דייוויס היו ריקים. ארבעה מהשודדים שנותרו סגרו על דייוויס, על מנת לחסל אותו. דייוויס שלף סכין ומיהר להדוף שניים מהשודדים: הוא דקר אחד מהם למוות, ואת השני הוא פירק מנשקו וחתך את אפו ואת אצבע ידו הימנית. שני התוקפים האחרונים היו כבר פצועים, מפשיטה קודמת. למרות מצבם המוחלש, הם התקרבו אל דייוויס בסכינים שלופות. הקפטן הגיב מיד, והרג את שניהם עם סכינו.
ב-1 בדצמבר 1884, שריף בשם אלפגו באקה מצא עצמו בקרב פנים אל פנים נגד 80 חמושים, באירוע שלימים נועד כ"תקרית הירי בפריסקו" ("Frisco shootout"). האירוע החל כאשר באקה עצר קאובוי שירה לעברו. בעקבות כך, הקאובוי הזעיק 80 ממקורביו וקרא להם לרצוח את באקה. באקה מצא מקלט בבית עשוי טיט, ובמהלך מצור שנמשך 36 שעות, החמושים ירו לעבר המבנה 4,000 יריות, 400 מתוכן פגעו במבנה, אולם באקה עצמו לא נפגע. באקה השיב ירי, והרג 4 מהחמושים ופצע שמונה נוספים. תקרית הירי הסתיימה כאשר לתוקפים אזלה התחמושת, ובאקה יצא מהבית ללא פגע. לאחר מכן, באקה המשיך בקריירה מכובדת של עורך דין ומחוקק ומת במיטתו בשנת 1945, בגיל 80.‏
בינואר 1887 קומודור פרי אוונס נכנס לתפקידו כשריף של מחוז אפאצ'י, אריזונה. הוא שלח שניים מאנשיו לעצור את אייק קלנטון. קלנטון היה מי שבגללו נערך קרב האקדחים באו. קיי. קוראל ומאוחר יותר הוא הוביל את המארב שבו ירה בוירג'יל ארפ. ואייט ארפ חיפש את אייק קלנטון על מנת לנקום בו, אך מעולם לא מצא אותו – אייק עבר צפונה לאפאצ'י כדי להמשיך לשדוד ולהרוג. שני סגניו של אוונס הרגו את אייק קלנטון; פיין קלנטון נעצר. שלושה חברי כנופיה נוספים נהרגו; כנופיית קלנטון נמחקה. ואז הפנה שריף אוונס את תשומת לבו למשפחת בלווינס, כנופיית שודדים אחרת במחוז. ביוני 1887 אבדו עקבותיו של בלווינס, קרוב לוודאי שנהרג בידי כנופיית טוקסברי איתה היה לו סכסוך דמים. בניו של בלווינס חיפשו את אביהם, ובאוגוסט, האמפ בולינס ואדם נוסף נהרגו בידי טוקסברי. עקב כך, אנדי בלווינס (הידוע גם בשם קופר) טמן מארב והרג את ג'ון טוקסברי ואת ביל ג'ייקובס כנקמה. בלווינס חזר לביתו שבהולברוק, שם התרברב על מעשה ההרג שביצע. שריף אוונס הוציא צו מעצר כנגד אנדי בלווינס (קופר) בגין גנבת סוסים, ועל כן נסע להולבוק ב-2 בספטמבר 1887. בעברו, שריף אוונס צד תאואים עבור חברת הרכבות והיה מסוגל לירות ברובה בדיוק רב. כשהוא מחזיק ברובהו בידיו, השריף דפק על דלתו של בלווינס. אנדי בלווינס ענה לקריאה בדלת כשהוא אוחז בידו באקדח. השריף אמר לו לצאת החוצה, ושיש לו צו מעצר נגדו. בלווינס סירב וניסה לסגור את הדלת. אוונס ירה ברובהו מהירך שלו דרך הדלת, ופגע באנדי בלוינס בבטן. אחיו למחצה של אנדי, ג'ון בלווינס, שלף אקדח דרך הדלת וירה לעברו של השריף. הוא החטיא ואוונס ירה בג'ון בלווינס בזרועו. אוונס ראה את אנדי בלווינס דרך החלון, מנסה לירות בחזרה. אוונס ירה דרך הקיר, פגע באנדי בירך הימנית – הוא מת באותו לילה. מוס רוברטס, שהתארח בבית המשפחה, קפץ מחלון צדדי כשהוא אוחז באקדח. שריף אוונס ירה בו בגבו ובחזהו והרג אותו. סמואל יוסטון בלווינס, בן חמש-עשרה, רץ מהדלת הקדמית, עם אקדחו של אחיו, וצעק "אני אתפוס אותו". אמו רצה אחריו. אוון ירה וסם נפל לאחור, גוסס בזרועות אמו. הקרב נמשך פחות מדקה אחת והפך את אוונס לאגדה. בתוך שמונה חודשים שריף אוונס הצליח לפטור את מחוז אפאצ'י משתי כנופיות ידועות לשמצה של שודדים ורוצחים.
ביצירות ספרותיות וקולנועיות רבות מסוגת המערבון, הילידים האמריקאים מוצגים לעיתים קרובות כפראים, שנקלעים לעימותים ולמאבקים תכופים כנגד אקדוחנים ומתיישבים לבנים. על פי לשכת מפקד האוכלוסין של ארצות הברית (1894),‏ 19,000 גברים, נשים וילדים לבנים נהרגו, ובין 30,000 ל-45,000 אינדיאנים נהרגו, במהלך מלחמות האינדיאנים. לאורך ההיסטוריה, אקדוחנים נלחמו באינדיאנים. בילי דיקסון, למשל, ידוע כמי שביצע ירי צלפים מהטווח הארוך ביותר המתועד, כאשר ירה ברובהו והרג אינדיאני רכוב על סוס במרחק של כקילומטר וחצי, במהלך תקרית בקרב השני של אדובי וולס, טקסס.
גנרל ג'ורג' פטון עצמו ניהל קרב יריות כשהיה סגן צעיר ורדף אחרי פנצ'ו וייה בכל רחבי מקסיקו הצפונית ב-1916. פטון, יחד עם עשרה גברים, נשלחו לחוות סן מיגליטו כדי לחפש את וייה, שפשט לאחרונה על העיר קולומבוס, ניו מקסיקו. פטון מיקם את אנשיו ליד השער הדרומי ועשה את דרכו אל השער הצפוני, כששלושה מאנשיו של וייה נכנסו לחווה רכובים על סוסים. פטון שלף את אקדח הקולט פיסמייקר שלו, שהיה מיושן, וירה בשני אנשים. האיש הראשון נפצע אנושות בחילופי הירי וניסה לשלוף את אקדחו לפני שפטון הרג אותו ביריה אחת. אחרי שהחיילים שלו הורידו את הפושע הנותר, קשר פאטון את שלושת האנשים המתים אל מכסה המנוע של מכוניתו והסיע את הגופות בחזרה למפקדו.