stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניהול הבנייה
תפקידיו של  מנהל הבנייה

תיאום תכנון הפרויקט ופיקוח על המתכננים השונים.
בנייה של לוחות זמנים לפרויקט.
הפקה ופרסום של מכרזים לביצוע הפרויקט.
השוואה של הצעות מחיר לביצוע עבודות שונות בפרויקט.
תיאום ביצוע הפרויקט בין הקבלנים השונים.
חישוב עלויות של הפרויקט ושל שינויים מוצעים.
בקרת הביצוע של הקבלנים שונים.
מציאת פתרונות לבעיות של תעבורה, אחסנה ושינוע בעת העבודה על הפרויקט.
ניהול וזימון מתכננים לצורך פיקוח עליון על העבודות בפרויקט.
מעקב רצוף אחרי שינויים בלוח הזמנים של הפרויקט וחישוב ההשלכות על שינוי משך הפרויקט כולו.
בקרה תקציבית על הפרויקט בעת הביצוע, לרבות תשלומים לקבלנים ולספקים, והגשת חשבונות למזמין הפרויקט.
מהנדס הביצוע מתמחה בניהול משאבים וכוח אדם, ניהול פיננסי וכלכלת הבנייה, חומרים וטכנולוגיות בנייה, שיטות ביצוע של עבודות בנייה וקרקע ובטיחות.
תיאום תכנון

תיאום תכנון של פרויקט בנייה, עשוי להוות משימה מורכבת, כיוון שבפרויקטים בבנייה קיים שילוב של מערכות שונות שנדרש להתאימם זו לזו על מנת לבצע את הפרויקט. בדרך כלל היזם מחליט על סוג הפרויקט (מגורים, מסחר, חינוך, תחבורה) על פי תוכנית הבינוי העירונית או תוכנית המתאר הארצית. לאחר מכן ממנה היזם מהנדס, אדריכל, או הנדסאי המכיר היטב את כל מערכות הבניין ומכלול השיקולים של המתכננים והיזם בתור מתאם התכנון. על מתאם התכנון להחליט אלו מתכננים נדרשים לצורך תכנון הפרויקט. לפרויקט מגורים פשוט נדרשים בדרך כלל אדריכל, קונסטרוקטור, מהנדס אינסטלציה ומהנדס חשמל.
לימודי ניהול הבנייה

ניהול הבנייה ניתן ללמוד באוניברסיטת אריאל ובטכניון שבחיפה כחלק מן הפקולטה להנדסה אזרחית, ובנוסף גם באוניברסיטת בן-גוריון שבבאר שבע. הלימודים נמשכים כ-4 שנים ובסיומם מקבלים הבוגרים תואר B.Sc בהנדסה אזרחית- ניהול הבנייה Civil Engineering - Management and Construction, ובאוניברסיטת אריאל מקבלים הבוגרים תואר B.Tech.
סויוז TMA-6

סויוז TMA-6 (ברוסית: Союз ТМА-6) היא חללית סויוז ששוגרה ב-15 באפריל 2005 בשעה 00:46 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי סרגיי קריקאליוב, האסטרונאוט האמריקאי ג'ון פיליפס שהיו חברי משלחת מס' 11 וטייס החלל האיטלקי רוברטו ויטורי. אחרי קרוב לחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-6 לכדור הארץ ב-11 באוקטובר.
הצוות > צוות המראה

רוסיה סרגיי קריקאליוב - מפקד
ארצות הברית ג'ון פיליפס - מהנדס טיסה
איטליה רוברטו ויטורי - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-6 וחזר בסויוז TMA-5)
הצוות > צוות נחיתה

רוסיה סרגיי קריקאליוב - מפקד
ארצות הברית ג'ון פיליפס - מהנדס טיסה
ארצות הברית גרגורי אולסן - תייר החלל השלישי (שוגר בסויוז TMA-7 וחזר בסויוז TMA-6)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה מיכאיל טיורין
קנדה רוברט תירסק
ארצות הברית דניאל טאני
מהלך המשימה

לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-6" שוגרה ב-15 באפריל 2005 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-17 באפריל בוצע עגינה במדודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 10 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד לירוי צ'יאו. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת קבועה מס' 10 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל לצוות משלחת מס' 11. על הטיסה היה נציג איטליה רוברטו ויטורי שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו כחלק של תוכנית ENEIDE. ב-24 באפריל צוות קבוע מס' 10 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-6" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
ב-19 ביולי בוצע שינוי מיקום עגינה - חללית נותקה ממדול "פירס" וחוברה מחדש למודול "זאריה"
צוות משלחת מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. במהלך שהותם בתחנת החלל בוצע ביקור של מעבורת החלל דיסקברי בנסגרת משימה STS-114.
ב-3 באוקטובר 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-7 עם צוות משלחת מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, משלחת מס' 11 וגרגורי אולסן מארצות הברית שהגיע עם "סויוז TMA-7" נכנסו לחללית "סויוז TMA-6" ונחתו בכדור הארץ ב-11 באוקטובר 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.
בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות משלחת מס' 12 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-7.
סטוצ'ק לוקובסקי

| --- | --- |
סמל סטוצ'ק לוקובסקיסמל סטוצ'ק לוקובסקי

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  לובלין (פרובינציה) לובלין
 מחוז:  לוקוב
 שטח:  9.15 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,431 (31 במרץ 2021)
 קואורדינטות:  51°58′00″N 21°58′00″E﻿ / ﻿51.966666666667°N 21.966666666667°E﻿ / 51.966666666667; 21.966666666667 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.stoczek-lukowski.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסטוצ'ק לוקובסקי(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיסטוצ'ק לוקובסקי(למפת פרובינציית לובלין רגילה) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שווי. פ. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהסטוצ'ק לוקובסקי(למפת פרובינציית לובלין מוגדלת) לובלין חלם זמושץ' ביאלא פודולסק  שוויינטו. פוד. פודקרפצקיה בלארוס אוקראינה מזוביהסטוצ'ק לוקובסקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סטוצ'ק לוקובסקי (בפולנית: Stoczek Łukowski) היא עיירה במחוז לוקוב שבפרובינציית לובלין בפולין, על גדת נהר שווידר (Świder), בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב

היישוב נזכר לראשונה במאה ה-13, ובשנת 1546 הוענקו לו זכויות עיר. בשנת 1815 נכללה העיירה בשטחי פולין הקונגרסאית, ובפברואר 1831 נערך בה קרב מרכזי במהלך מרד נובמבר, בין המורדים הפולנים לגייסות האימפריה הרוסית. כמו כן, הייתה העיירה לאחד ממרכזי מרד ינואר נגד הרוסים, ובשנת 1867 ניטלו מהיישוב בשל כך זכויותיו העירוניות. זכויות אלה הושבו ליישוב בשנת 1916.
יהודי סטוצ'ק לוקובסקי

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-2,000 יהודים, כשני שלישים מתושביה, והתקיימה בה פעילות של המפלגות היהודיות השונות. בקיץ 1937 נערכו ביהודי העיירה פרעות, בהן נפצעו למעלה מ-30 יהודים.
באמצע ספטמבר 1939 נכבשה העיירה בידי הגרמנים, ואלו הטילו על יהודיה גזירות שונות, ובהן הגבלות תנועה, החרמת רכוש וגיוס לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי העיירה בגטו שהוקם בה, בו מתו רבים מהם ממגפת טיפוס הבהרות.
בסוף אוגוסט 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, ושילחו את יושביו לגטו פריסוב, תוך רצח כ-100 מהיהודים בדרך. משם שולחו יהודי העיירה כעבור כחודש למחנה ההשמדה טרבלינקה.
סויוז TMA-4

סויוז TMA-4 (ברוסית: Союз ТМА-4) היא חללית סויוז ששוגרה ב-19 באפריל 2004 בשעה 03:19 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - הקוסמונאוט הרוסי גנאדי פדלקה, האסטרונאוט האמריקאי מייקל פינק וטייס החלל ההולנדי אנדרה קויפרס. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה סויוז TMA-4 לכדור הארץ ב-24 באוקטובר 2004.
הצוות > צוות המראה

רוסיה גנאדי פדלקה - מפקד טיסה ומפקד משלחת מס' 9
ארצות הברית מייקל פינק - מהנדס טיסה
הולנד אנדרה קויפרס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-4 וחזר בסויוז TMA-3)
הצוות > צוות נחיתה

רוסיה גנאדי פדלקה - מפקד
ארצות הברית מייקל פינק - מהנדס טיסה
רוסיה יורי שראגין - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-5 וחזר בסויוז TMA-4)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה סליז'אן שריפוב
גרמניה הרהרד טילה
ארצות הברית לירוי צ'יאו
מהלך המשימה

בעקבות אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז". צוות חללית "סויוז TMA-4" עבר שיוני בעקבות שינויים אלו.
חללית "סויוז TMA-4" שוגרה ב-19 באפריל 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-21 באפריל בוצע עגינה במודול "זאריה" בתחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 8 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד מייקל פול. החללית הביאה איתה גם ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 8  ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 9 לתחנת החלל הבין-לאומית. על הטיסה היה נציג הולנד אנדרה קויפרס שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-29 באפריל צוות משלחת מס' 8 ואנדרה קויפרס עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-3" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-4" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדלקה החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 21 ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית 4 פעמים.
ב-16 באוקטובר 2004 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-5 עם צוות משלחת מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 9 ויורי שראגין שהגיע עם "סויוז TMA-5" נכנסו לחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 10 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-5.
נוסחת זרניצקי

נוסחת זרניצקי היא נוסחה המשמשת בשמאות מקרקעין למציאת אומד לשוויו של נכס, בהתבסס על העיקרון הכלכלי של תועלת שולית פוחתת. נוסחת זרניצקי הוצעה לראשונה בשנות השישים על ידי מ' זרניצקי, סגן השמאי הממשלתי הראשי באותה תקופה, ופורסמה ב-1964 בסיכומי "הוועדה לגיבוש קווים מנחים לגבי בעיות מיוחדות בשמאות מקרקעין" (הידועים בשם "הקווים המנחים ההיסטוריים").
נוסחת זרניצקי הכללית היא:
V=P\cdot \left({\frac {A}{A_{0}}}\right)^{\alpha }
כאשר:
V - אומד לשוויו של הנכס הנישום;
P - מחיר נכס ההשוואה;
A - שטח הנכס הנישום;
A_{0} - שטח נכס ההשוואה;
\alpha <1,  \alpha >0 - מקדם לשווי שולי פוחת (מהווה את גמישות השווי ביחס לשטח הנכס).
בהצעתו המקורית של זרניצקי נלקח הערך  \alpha =1/2 עבור מקדם השווי השולי - וזאת לשם פשטות החישוב בימים של טרום עידן המחשוב. אולם אמידה מודרנית במודל רגרסיה הראתה כי 0.75 הוא ערך מדויק יותר.
משמעות הנוסחה

הנוסחה מתארת את שווי הנכס  V כפונקציה של שטחו  A, עם שווי שולי פוחת ( P , A_{0} ו-  \alpha  הם פרמטרים קבועים). ודוק: במקרה הפשוט בו  \alpha =1 מתקבלת הנוסחה  V=(P/A_{0})A. כלומר, האומד לשווי הנכס מתקבל ממכפלת שטחו במחיר הממוצע  P/A_{0} ליחידת שטח בנכס ההשוואה (למשל, ש"ח/מ"ר).
התוצאה של כל "הרצה" של הנוסחה היא אומד יחיד לשווי הנכס, גורם אחד מני רבים לקביעת השווי.
נוסחת זרניצקי היא הרכבה של שתי פונקציות תועלת של הצרכן - זו עבור הנכס הנישום וזו עבור נכס ההשוואה. יוצא כי היא מבטאת את שוויו של הנכס כנגזרת של צד הביקוש בלבד, דבר הנוגד לכאורה את פרדיגמת הביקוש וההיצע של הכלכלה הנאו-קלאסית. אלא שבטווח הקצר כמות הבנייה קבועה (עקומת ההיצע קשיחה לחלוטין) ולכן מחירי הנכסים נקבעים על ידי צד הביקוש בלבד.
הקשר לתחשיב לפי שטח שווה-ערך

תחשיב לפי שטח שווה-ערך (״שטח אקוויוולנט״) הוא תחשיב שמאי שבו מוענקים משקלים שונים (מקדמים) לחלקים שונים בנכס. לדוגמה: כאשר שווי מ"ר שטח עיקרי נקבע ל-  x ש"ח וביחס אליו שווי מ"ר שטחי שירות נקבע ל-  x/2 ש"ח. דוגמה נוספת: שווי מ"ר שטח גרעין נקבע ל-  x ש"ח וביחס אליו שווי מ"ר שטח שולי נקבע ל-  0.75x ש"ח. מקור המונח "שטח שווה-ערך" בכך שבמקום להכפיל את המקדמים השונים בשווי  x ליחידת שטח מסוימת, ניתן להכפילם בשטחים עצמם. כך, אם בנכס מסוים קיימים 200 מ"ר שטחים עיקריים ו-100 מ"ר שטחי שירות, הרי ששטחו במונחי שטח שווה-ערך לפי הדוגמה הקודמת הוא:  200*1.0+100*0.5=250 מ"ר שווה-ערך (שווי הנכס הוא  250x ש"ח). באופן דומה אם 160 מ"ר נם שטח גרעין ו- 40 מ"ר שטח שולי, שטחו במונחי שטח שווה-ערך הוא  160*1.0+40*0.75=190 מ"ר שווה-ערך (שווי הנכס הוא  190x ש"ח).
להלן הוכחה כי תחשיב לפי שטח שווה-ערך מהווה קירוב לשימוש בנוסחת זרניצקי וכי  \alpha , מקדם השווי השולי בנוסחה, זהה למקדם השטח השולי:
הקשר לתחשיב לפי שטח שווה-ערך > הוכחה

ניתן לרשום את הנוסחה באופן הבא:  {\frac {V}{P}}=\left({\frac {A}{A_{0}}}\right)^{\alpha }
ניקח  \ln  משני הצדדים:  \ln {\frac {V}{P}}=\ln \left({\frac {A}{A_{0}}}\right)^{\alpha }
נקבל:  \ln {V}-\ln {P}=\alpha \left(\ln {A}-\ln {A_{0}}\right)
נגדיר:   \Delta \ln {V}\equiv \ln {V}-\ln {P}
ונניח בקירוב:   \Delta \ln {V}\approx d\ln {V}
מכאן:  d\ln {V}=\alpha \left(d\ln {A}\right)
מאחר שמתקיים:  d\ln {x}={\frac {dx}{x}}
נקבל:  {\frac {dV}{P}}=\alpha \left({\frac {dA}{A_{0}}}\right)
ומכאן:  dV=\alpha dA\left({\frac {P}{A_{0}}}\right)
נציב:  dV\approx V-P  וגם    dA\approx \Delta A
נקבל:  V=P+\alpha \Delta A\left({\frac {P}{A_{0}}}\right)
לבסוף:  V={\frac {P}{A_{0}}}\left(A_{0}+\alpha \Delta A\right)
הביטוי שבתוך הסוגריים בצד ימין של המשוואה הוא השטח שווה-הערך של הנכס הנישום. למשוואה עצמה הצורה הכללית  {\bar {A}}x כמו בדוגמה  190x לעיל. מ.ש.ל.
הערות שוליים

↑  זרניצקי, מ' (1964) "שווי אפרוקסימטיבי של זכויות בנייה (הקרקע) בבתים רבי-קומות", סיכומי הוועדה לגיבוש קווים מנחים לגבי בעיות מיוחדות בשמאות מקרקעין, פרק י"א, עמ' 41 - 63.
↑  שנער, אבי (2001) "שוליות השטח בדירות מגורים", מקרקעין וערכם, חוברת דצמבר 2001, הוצאת לשכת שמאי מקרקעין.
סויוז TMA-5

סויוז TMA-5 (ברוסית: Союз ТМА-5) היא חללית סויוז ששוגרה ב-14 באוקטובר 2004 בשעה 03:06 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות - האסטרונאוט האמריקאי לירוי צ'יאו ושני הקוסמונאוטים הרוסים סליז'אן שריפוב ויורי שראגין. אחרי קצת יותר מחצי שנה בה שהתה בתחנת החלל הבינלאומית, חזרה "סויוז TMA-5" לכדור הארץ ב-24 באפריל 2005.
הצוות > צוות המראה

רוסיה סליז'אן שריפוב - מפקד
ארצות הברית לירוי צ'יאו - מהנדס טיסה, מפקד משלחת קבועה מס' 10
רוסיה יורי שארגין - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-5 וחזר בסויוז TMA-4)
הצוות > צוות נחיתה

רוסיה סליז'אן שריפוב - מפקד
ארצות הברית לירוי צ'יאו - מהנדס טיסה, מפקד משלחת קבועה מס' 10
איטליה רוברטו ויטורי - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-6 וחזר בסויוז TMA-5)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה ולרי טוקארב
ארצות הברית ויליאם מקארטור
מהלך המשימה

לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בלבד בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-5" שוגרה ב-14 באוקטובר 2004 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-16 באוקטובר בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 9 בפיקוד גנאדי פדאלקה. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 9 לתחנת החלל הבין-לאומית ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 10. על הטיסה היה נציג רוסיה יורי שארגין שהחל בביצוע תוכנית ניסויים שהוכנה עבורו. ב-20 באוקטובר צוות משלחת מס' 9 ויורי שארגין עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-4" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-5" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות משלחת מס' 10 בפיקוד לירוי צ'יאו החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו 17 ניסויים מדעיים וביצעו פעמיים פעילות חוץ רכבית.
ב-30 בנובמבר בוצע שינוי עגינה של החללית. היא התנתקה ממודול "פירס" וחוברה למודול "זבזדה".
ב-17 באפריל 2005 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-6 עם צוות משלחת מס' 11 בפיקוד סרגיי קריקאליוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 10 ורוברטו ויטורי מאיטליה שהגיע עם "סויוז TMA-6" נכנסו לחללית "סויוז TMA-5" ונחתו בכדור הארץ ב-24 באפריל 2005 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.
בתחנת החלל הבין לאומית נותר צוות משלחת מס' 11 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-6.
סויוז TMA-7

סויוז TMA-7 (ברוסית: Союз ТМА-7) היא חללית סויוז ששוגרה ב-1 באוקטובר 2005 בשעה 03:55 מקוסמודרום בייקונור. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה 3 אנשי צוות – הקוסמונאוט הרוסי ולרי טוקרב, והאסטרונאוטים האמריקאים ויליאם מקארתור וגרגורי אולסן.
הצוות > צוות המראה

רוסיה ולרי טוקרב - מפקד
ארצות הברית ויליאם מקארתור - מהנדס טיסה
ארצות הברית גרגורי אולסן - תייר חלל (שוגר בסויוז TMA-7 וחזר בסויוז TMA-6)
הצוות > צוות נחיתה

רוסיה ולרי טוקרב - מפקד
ארצות הברית ויליאם מקארתור - מהנדס טיסה
ברזיל מרקוס פונטס - מהנדס טיסה (שוגר בסויוז TMA-8 וחזר בסויוז TMA-7)
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה מיכאיל טיורין
ארצות הברית ג'פרי ויליאמס
רוסיה סרגיי קוסטנקו
מהלך המשימה

לאחר אסון קולומביה הופסקו טיסות של מעבורת חלל. בעקבות כך תוכנית ניצול תחנת החלל הבין-לאומית עובדה מחדש. החל משנת 2003 צוות התחנה צומצם לשני חברי הצוות בהתאם ליכולת של חלליות מדגם "סויוז".
חללית "סויוז TMA-7" שוגרה ב-1 באוקטובר 2005 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
ב-3 באוקטובר בוצע עגינה במודול "פירס" של תחנת החלל. באותה עת בתחנה שהה צוות משלחת מס' 11 לתחנת החלל הבין-לאומית בפיקוד סרגיי קריקאליוב. החללית הביאה איתה ציוד ומצרכים. אנשי משלחת מס' 11 ביחד עם צוות החללית החלו בהעברת הציוד לתחנת החלל. במקביל החל תהליך העברת שליטה על תחנת החלל למשלחת מס' 12 לתחנת החלל הבין-לאומית. על הטיסה היה תייר חלל גרגורי אולסן ששילם כ-20 מיליון $. ב-10 באוקטובר צוות משלחת מס' 11 וגרגורי אולסן עזבו את תחנת החלל בחללית "סויוז TMA-6" ונחתו בכדור הארץ לאחר כ-6 חודשי עבודה בתחנת החלל.
חללית "סויוז TMA-7" נותרה מחוברת לתחנת החלל הבין-לאומית כ"חללית חילוץ" במצב חירום.
צוות קבוע מס' 12 בפיקוד ויליאם מקארתור החל בביצוע תוכנית שכללה מספר ניסויים ותחזוקת תחנת החלל. הם ערכו מספר ניסויים מדעיים וביצעו פעילות חוץ רכבית. במהלך שהותם בתחנת החלל תוכנן ביקור של מעבורת החלל דיסקברי בנסגרת משימה STS-121 אך הוא נדחה ל-2006
ב-18 בנובמבר בוצע שינוי מיקום החללית והיא חוברה למודול "זאריה"
ב-20 במרץ בוצע שינוי מיקום החללית והיא חוברה למודול "זבזדה"
ב-1 באפריל 2006 לתחנת החלל הגיע חללית סויוז TMA-8 עם צוות משלחת מס' 13 בפיקוד פאבל וינוגרדוב. לאחר העברת שליטה על תחנת החלל לצוות החדש, צוות משלחת מס' 12 ומרקוס פונטס מברזיל שהגיע עם "סויוז TMA-8" נכנסו לחללית "סויוז TMA-7" ונחתו בכדור הארץ ב-8 באפריל 2006 אחרי כ-6 חודשי עבודה. הנחיתה עברה ללא בעיות מיוחדות.
בתחנת החלל הבין-לאומית נותר צוות משלחת מס' 13 שהגיע מספר ימים לפני זה בחללית סויוז TMA-8.
סאן מרקוס דה קולון

| --- | --- |

 מדינה:  הונדורס הונדורס
 נפה[דרושה הבהרה]:  צ'ולוטסה[דרושה הבהרה]
 תאריך ייסוד:  1824 
 שטח:  449 קמ"ר
 גובה:  1,019 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  26,494 (2013)
  ‑ צפיפות:  45.7 נפש לקמ"ר (2003)
 קואורדינטות:  13°26′00″N 86°48′27″W﻿ / ﻿13.433263888889°N 86.807388888889°W﻿ / 13.433263888889; -86.807388888889 
 אזור זמן:  UTC-6
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונדורס מוגדלת) טגוסיגלפה לה סייבה סן פדרו סולה צ'ולוטקה קומאיאגואה ניקרגואה אל סלבדור גואטמלה בליז הים הקריבי האוקיינוס השקטסאן מרקוס דה קולון(למפת הונדורס רגילה) טגוסיגלפה לה סייבה סן פדרו סולה צ'ולוטקה קומאיאגואה ניקרגואה אל סלבדור גואטמלה בליז הים הקריבי האוקיינוס השקטסאן מרקוס דה קולון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סאן מרקוס דה קולון (ספרדית: San Marcos de Colón) היא רשות מקומית בהונדורס.
גאוגרפיה

העיר נמצאת לאורך הכביש הפאן-אמריקאי, סמוך לגבול העיירה הניקרגואית, אסטלי. ישנם מספר אתרים השוכנים בקרבת מקום לסאן מרקוס דה קולון, ובהם הכנסייה הבפטיסטית וכנסיית ישו.
האתרים הללו מתמקדים בעיקר ברעיון הנוצרי "אהבת השכן" באמצעות אספקה של אמצעים רפואיים, חינוכיים, כוח אדם ומימון לבתי יתומים, וכן פעילויות נוספות כגון מתן סיוע לנזקקים ועוד.
האקלים באזור מתואר כטרופי באופן מסורתי. בכל אופן, עקב כריתת העצים הנפוצה וגובה רב (בין 1,066 ל-1,524 מטרים מעל פני הים), האקלים באזור אינו קבוע ומשתנה לעיתים קרובות.
ניופורט ניוז

| --- | --- |
חותם ניופורט ניוזחותם ניופורט ניוז
Oyster Point
Oyster Point
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  וירג'יניה וירג'יניה
 ראש העיר:  פיליפ ג'ונס
 תאריך ייסוד:  1896
 שטח:  300 קמ"ר
 גובה:  4.5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  186,247 (1 באפריל 2020)
  ‑ במטרופולין:  1,672,319 (2013)
  ‑ צפיפות:  2,623 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  37°04′15″N 76°29′04″W﻿ / ﻿37.070833333333°N 76.484444444444°W﻿ / 37.070833333333; -76.484444444444 
 אזור זמן:  UTC -5
 https://www.nnva.gov
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניופורט ניוז(למפת ארצות הברית רגילה) ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה ניופורט ניוז(למפת וירג'יניה רגילה) ריצ'מונד וירג'יניה ביץ' נורפוק אלכסנדריה רואנוק לינצ'בורג וושינגטון מרילנד וירג'יניה המערבית  קנטקי טנסי קרוליינה הצפונית האוק. האט. ניופורט ניוז(למפת וירג'יניה מוגדלת) ריצ'מונד וירג'יניה ביץ' נורפוק אלכסנדריה רואנוק לינצ'בורג וושינגטון מרילנד וירג'יניה המערבית  קנטקי טנסי קרוליינה הצפונית האוק. האט. ניופורט ניוז   tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ניופורט ניוז (באנגלית: Newport News) היא עיר עצמאית במדינת וירג'יניה שבארצות הברית. על פי מפקד האוכלוסין של 2010, בעיר מתגוררים  180,719 תושבים. ניופורט ניוז כלולה במטרופולין "המפטון רודס" בדרום מזרח המדינה.
ערים תאומות

יפן ניגאווה, אוסקה, יפן
הרפובליקה העממית של סין טייצהו, הרפובליקה העממית של סין
גרמניה גרייפסוואלד, גרמניה
נעמי לשם

| --- | --- |

 לידה:  נובמבר 1963  (בת 60) ירושלים 
 לאום:  ישראלית, שווייצרית
 תחום יצירה:  צילום
 פרסים והוקרה:  פרס ליאון קונסטנטינר (2009)
 
נעמי לשם (נולדה בנובמבר 1963) היא אמנית-צלמת ישראלית.
ביוגרפיה

נעמי לשם נולדה בירושלים בנובמבר 1963. היא בוגרת המחלקה לצילום במכללת הדסה בירושלים. עבודותיה עוסקות במנעד של התמודדויות קונספטואליות ברבדים השונים של החיים לצד המוות, נושא שהטיפול בו הושפע בין היתר ממהלך חייה כדור שני לשואה וכאלמנת צה״ל מגיל צעיר, וכן מהחוויה הישראלית הקולקטיבית.
לשם הציגה תערוכות רבות בישראל, אירופה וארצות הברית, הוציאה קטלוגים וספרי אמן בישראל ומחוצה לה. עבודותיה נמצאות, בין היתר, באוסף מוזיאון ישראל בירושלים, מוזיאון תל אביב לאומנות, מוזיאון נורטון לאמנות (אנ') בפלורידה שבארצות הברית, אוסף Meeschaert בפריז ואוספים פרטיים רבים.
לשם לימדה ומלמדת במכללות ובמוסדות שונים וכן באופן פרטי בסטודיו שלה.
ביוגרפיה > השכלה

1984–1985 – לימודי שפות ולימודים כלליים, אוניברסיטת פריבורג (אנ') בשווייץ
1987 – בוגרת המחלקה לצילום, מכללת הדסה, ירושלים.
מאפייני עבודתה

אחד המאפיינים את השפה הצילומית שלה הוא שימושה בפורמט ריבועי ובטכנולוגיה אנאלוגית של צילום בסרט במצלמת הסלבלד. לעבודותיה שפה מובהקת ונקיה, בה היא חוקרת נושאים כמו שלבי ביניים, חיים ומוות.
לבד מסדרת ה"ישנים", לשם נוהגת להשתמש באור הצהריים הישראלי הנוקשה, בדרך כלל בקיץ. לשם עובדת בעיקר בסדרות מושגיות בהן קווים נרטיביים וויזואלים מקשרים בין היצירות.
לשם זכתה בפרס קונסטנטינר לאמן ישראלי מטעם מוזיאון תל אביב לאומנות לשנת 2009. מדברי השופטים בנימוקיהם למתן הפרס: "…נעמי לשם (נ. 1963) שעבודתה נוגעת באתרים של אובדן והיעלמות, מציגה סדרת תצלומים של מסלולי המראה במקומות שונים בישראל, אשר בחורות צעירות עומדות, צועדות או רצות בהם ברגליים יחפות.. גבן של הבחורות מופנה אל המצלמה ופניהן אל האופק, אל נקודת המגוז במרכז התצלום, המחלקת את הנוף לשמים וארץ ומייצרת נקודת המראה חדשה, שאינה כפופה לעצם המסלול אלא לקומפוזיציה של התצלום...".
במקביל לקבלת הפרס הוצגה תערוכת סדרת המסלולים במוזיאון תל אביב לאומנות בשנים 2009–2010. תערוכה חשובה נוספת שהוצגה בגלריה נגא לאומנות עכשוית בתל אביב בשנת 2019 נקראה "רוחות של אחרים", ובה חרגה נעמי לשם ממנהגה לצאת מתוך הביוגרפיה האישית שלה וחקרה נקודות מוצא שנובעות מתוך היסטוריות של אחרים- אינדיבידואליות או קולקטיביות. מדימויים שצולמו בשוחות מלחמת העולם הראשונה באלזס עד תקריב של תליון בלגי שנות ה-40 של המאה הקודמת, מונח על חזה של אישה ישראלית צעירה.
סדרת עבודות חשובה של לשם נקראת "ישנים" בה היא צילמה במשך שלוש שנים בני נוער תוך כדי שלב שינה מסוים שלהם בחדרם בבתיהם, בני נוער בישראל, שווייץ, גרמניה, צרפת וארצות הברית. הסדרה עוסקת הן בנושא הדיוקנאות והן בדיון במצב הביניים של השינה כמייצג שלב בין חיים ומוות בתרבויות ובדתות השונות. סדרה זו הוצגה במוזיאון ישראל לאומנות בירושלים, גלריה אנדראה מייזלין בניו יורק, מוזיאון ראפרסוויל (אנ') בשווייץ ועוד. כמו כן יצא ספר בהוצאת הספרים השווייצרית בנטלי (גר') בשיתוף פעולה עם אבן חושן הישראלית ובה מופיעים 32 דימויי הישנים לצד טקסטים שנכתבו במיוחד עבור העבודות על ידי אשכול נבו, ערן צור וראובן קופרמן הישראלים, אורס פס (גר') השווייצרי, אולה האן (גר') הגרמנייה, ודוד אלבחרי הסרבי/קנדי.
אוספים

תצלומיה של לשם נמצאים באוספים רבים ברחבי הארץ והעולם.
אוספים > אוספים נבחרים

מוזיאון ישראל, ירושלים
מוזיאון תל אביב לאומנות, תל אביב
מוזיאון נורטון לאומנות, פלורידה, ארצות הברית
אוספים פרטיים