stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ועדת המודיעין של הסנאט של ארצות הברית
יושבי ראש הוועדה

| יו"ר | מפלגה | מדינה | שנות כהונה |
| --- | --- | --- | --- |
| דניאל אינווי |  המפלגה הדמוקרטית | הוואי הוואי | 1976–1979 |
| בירץ' ביי |  המפלגה הדמוקרטית | אינדיאנה אינדיאנה | 1979–1981 |
| בארי גולדווטר |  המפלגה הרפובליקנית | אריזונה אריזונה | 1981–1985 |
| דייוויד דורנברגר |  המפלגה הרפובליקנית | מינסוטה מינסוטה | 1985–1987 |
| דייוויד בורן |  המפלגה הדמוקרטית | אוקלהומה אוקלהומה | 1987–1993 |
| דניס דיקונסיני |  המפלגה הדמוקרטית | אריזונה אריזונה | 1993–1995 |
| ארלן ספקטר |  המפלגה הרפובליקנית | פנסילבניה פנסילבניה | 1995–1997 |
| ריצ'רד שלבי |  המפלגה הרפובליקנית | אלבמה אלבמה | 1997–2001 |
| בוב גרהאם |  המפלגה הדמוקרטית | פלורידה פלורידה | 2001 |
| ריצ'רד שלבי |  המפלגה הרפובליקנית | אלבמה אלבמה | 2001 |
| בוב גרהאם |  המפלגה הדמוקרטית | פלורידה פלורידה | 2001–2003 |
| פט רוברטס |  המפלגה הרפובליקנית | קנזס קנזס | 2003–2007 |
| ג'יי רוקפלר |  המפלגה הדמוקרטית | וירג'יניה המערבית וירג'יניה המערבית | 2007–2009 |
| דיאן פיינסטיין |  המפלגה הדמוקרטית | קליפורניה קליפורניה | 2009–2015 |
| ריצ'רד בר |  המפלגה הרפובליקנית | קרוליינה הצפונית קרוליינה הצפונית | 2015–2020 |
| מרקו רוביו (בפועל) |  המפלגה הרפובליקנית | פלורידה פלורידה | 2020–2021 |
| מארק וורנר |  המפלגה הדמוקרטית | וירג'יניה וירג'יניה | 2021–2025 |
| טום קוטון |  המפלגה הרפובליקנית | ארקנסו ארקנסו | מאז 2025 |
ראו גם

ועדת המשנה למודיעין ולשירותים החשאיים של הכנסת
שימוע בוועדת המודיעין, ינואר 2012. מימין לשמאל: ראש ה-CIA דייוויד פטראוס, ראש המודיעין הלאומי ג'יימס קלאפר, וראש ה-FBI רוברט מולר.
Holding Out for a Hero

Holding Out for a Hero (בעברית: מחכה לגיבור; נקרא לעיתים בשוגג: I Need a Hero, בגלל השורה הראשונה בפזמון) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הולשית בוני טיילר, מתוך אלבומה השישי, Secret Dreams and Forbidden Fire, והפסקול, Footloose. השיר יצא לאור ב-13 באפריל 1984, כסינגל הראשון והפותח מתוך האלבום, וכסינגל הרביעי מתוך הפסקול.
ההפקה האינסטרומנטלית של השיר נוצלה מחדש משיר ישן יותר של ג'ים סטיינמן בשם "Stark Raving Love", שהופיע באלבום Bad for Good.
בנוסף, הגיע השיר למקום ה-34 במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום 2 במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה

את השיר כתב והפיק ג'ים סטיינמן ביחד עם דין פיצ'פורד. בשיר הוחלט כי טיילר לא תיקח חלק בהפקה או בכתיבה.
ג'ים סטיינמן גויס לעבוד על הפסקול Footeloose, שיצא עבור הסרט פוטלוס, ב-1984. סטיינמן הציע את שמה של טיילר כאשר הוא חיפש זמר שיקליט את השיר. טיילר הקליטה את השיר באולפני פאראמונט, ובשיר נעשה שימוש נרחב במגוון סרטים וסדרות שונות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיצא לשיר, הופק על ידי ג'פרי אבלסון, והיה בבימויו של דאג דאודלה, ועם עזרה של קית' וויליאמס. הקליפ יצא כקליפ השני מתוך הפסקול, כשלפניו יצא הקליפ ל-"Let's Hear It For The Boy".
הקליפ מתחיל עם בוני טיילר, כשהיא בורחת מבית בוער; הקליפ מתמקד בעיקר בקרבת הבית הבוער על קצה הגרנד קניון - וברקע יש יריות ומלאכים השרים את השיר. הבוקרים הרעים לבושים בשחור, ובידיהם יש שוטים שבהם הם מאיימים על טיילר.
לאחר מכן מגיח ה"גיבור" עליו שרה טיילר. הוא מציל אותה מכנופיית הבוקרים שבאו לחטוף אותה. הגיבור לבוש בבגדים לבנים, וכשהוא מציל את טיילר, הוא רודף אחרי הבוקרים ויורה בהם אך אלו בורחים.
בתרבות הפופולרית > השמעות במופעים

השיר היה שיר הנושא של הפסטיגל שהתקיים ב-2005, "גיבור על העולם" - (פסטיגל גיבורי על).
בתרבות הפופולרית > השמעות בקולנוע

השיר מושמע בסרט המוזיקלי "פוטלוס" (1984).
בסרט "שרק 2" (2004) ג'ניפר סונדרס שרה את השיר בתפקיד הפיה הסנדקית. בדיבוב העברי שרה את השיר רמה מסינגר.
בסרט "צ'יקן ליטל" (2005) דמותו של ראנט החזיר שרה את הפזמון של השיר.
השיר מושמע בסרט האנימציה "אנגרי בירדס - הסרט 2" (2019).
השיר מושמע בסרט "שהאזאם! 2: זעם האלים" (2023).
השיר מושמע בסרט האחים סופר מריו (2023)
בתרבות הפופולרית > השמעות בטלוויזיה

השיר מושמע בפרק השני של מיני-סדרת הטלוויזיה "לוקי" (2021) ביקום הקולנועי של מארוול.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1984)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 19 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 44 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 30 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 19 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 96 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 33 |  |
|  קוריאה הדרומית | סירקל צ'ארט | 23 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 19 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 19 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1985)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 2 |  |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 30 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 69 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  צרפת | SNEP | 144 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2017)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  פולין | ZPAV | 49 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (1980-89)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1980-89)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1980-89)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1980-89)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 84 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| בריטניה (BPI) | זהב | 400,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
פרייאר

| --- | --- |

 לידה:  17 בספטמבר 1879 Erode, נשיאות מדרס, הראג' הבריטי 
 פטירה:  24 בדצמבר 1973 (בגיל 94) ולור, הודו 
 מדינה:  הראג' הבריטי, הודו 
 מפלגה:  הקונגרס הלאומי ההודי, מפלגת הצדק (הודו), דראווידר קזגאם 
 השקפה דתית:  אתאיזם 
 בן או בת זוג:  Maniammai (יולי 1948–?)  Nagammai 
 
ארוד ונקטפה רמזוואי (בטמילית: ஈரோடு வெங்கடப்பா இராமசாமி) שנודע בכינוים פְּרִייָאר (בטמילית: பெரியார்) וטנטי פרייאר, היה מנהיג טמילי שהקים את תנועת הכבוד העצמי (אנ') ואת דראווידר קזגאם.
ביוגרפיה

ארוד ונקטפה רמזוואי נולד ב-17 בספטמבר 1879 בארוד (אנ') שבנשיאות מדראס (היום בטאמיל נאדו), כבן שני לקבלן אדוק ודי עשיר. הוא קיבל חינוך ייסודי, ונישא בגיל 13. בגיל 19 יצא למסע ברחבי הודו, וביקר במקדשים הינדואים רבים. המסע, וחשיפתו לגוונים השונים של תרביות הודיות וזרמי ההינדואיזם, גרמו לו למהפך נפשי, והוא שב ממסעו כאתאיסט.
פרייאר נהיה למעורב בפוליטיקה, תוך שהתנגדותו לשיטת הקאסטות ובעיקר בני המעמדות הגבוהים, לצד תמיכתו בזכותה של אלמנה להינשא בשני מקנים לו אויבים בקרב הברהמינים. למרות זאת, הוא נבחר לנשיא הוועדה המוניציפלית של ארוד ב-1918.
ב-1919 הצטרף פרייאר לקונגרס הלאומי ההודי והיה מעורב בתנועה לאי-שיתוף פעולה, דבר שהביא לכליאתו פעמיים. הוא נבחר למזכיר הקונגרס במדראס, ואף נבחר לנשיא הקונגרס המחוז אך הודח בהצעת אי-אמון קודם שהושבע לתפקיד. פרייאר הציע בוועדות הקונגרס השנתיות מ-1920 ועד ל-1925 הצעות לחיזוק מעמד הדראווידרים, אך בעקבות דחייתם החוזרת של הצעותיו על ידי הנהגת הקונגרס פרש ב-1925 מהקונגרס.
ב-1926 הקים פרייאר את תנועת הכבוד העצמי (אנ'), שקראה לשוויון גמור בתנאים הכלכליים, פוליטיים, חברתיים ושאר מאפייני החיים. התנועה התנגדה למעמדות ושיטת הקאסטות, והביעה התנגדות לנשיאוי קטינים ואי-נישואיהם החוזרים של אלמנות. דעותיו של פרייאר בתקופה זו הושפעו מרוברט אינגרסול, והוא תרגם רבות מעבודותיו לטמילית.
בשנות השלושים המוקדמות יצא פרייאר למסע עולמי, שהביא אותו למלאיה הבריטית, ממלכת מצרים, ממלכת יוון, טורקיה, ברית המועצות, גרמניה הממלכה המאוחדת וארצות אירופאיות נוספות. ביקורו של פרייאר בברית המועצות הותיר עליו רושם רב, ובשובו להודו ב-1932 תרגם פרייאר את המניפסט הקומוניסטי לטמילית, ודבק במטריאליזם המרקסיסטי. התלהבותו מגישות מהפכניות הביאה למעצרו ב-1933 על המרדה, והוא שוחרר בשנה שלאחר מכן.
לאחר שחרור ביקש פרייאר לשוב לזירה הפוליטית, והוא ניסח מסמך בשם "תוכנית ארבע עשרה הנקודות של ארוד", אותו הציע לקונגרס ולמפלגת הצדק, תוך שהוא מתנה את הצטרפותו בקבלת המסמך. הקונגרס דחה את הנקודות, אך מפלגת הצדק, שראתה הזדמנות להביא לעצמה מנהיג כריזמטי שיגדיל את הפולריות היורדת של המפלגה, קיבלה אותם. ב-1938, בעקבות מהומות שפרצו במדראס לאחר ניסיון לכפות את ההינדי כשפת לימודים במוסדות השכלה גבוהה, נכלא פרייאר על חלקו במהומות, ובמהלך כליאתו נבחר לנשיא מפלגת הצדק.
ב-1946 הקים פרייאר זרוע מילטנטית בשם חיל מתנדבי החולצות השחורות. עם הזמן, החלו תומכי פרייאר לדרוש כי כלל חברי המפלגה ילבשו חולצות שחורות הארגון הוצא מחוץ לחוק במאי 1946 על ידי ממשלת נשיאות מדראס, שהייתה בשליטת הקונגרס.
עם רקע עצמאות הודו ב-15 באוגוסט 1947, פרייאר, שהלך והקצין בהגותו הדראווידית, קרא לתומכי התנועה לראות ביום חילופי השלטון יום אבל, ומעבר משליטה קולוניאלית בריטית לשיטה ארית.
ביוני 1949 הודיע פרייאר על מינויה של מנייאמי למהיגת המפלגה, החלטה שנפלה כהפתעה על מנהיגי המפלגה. מיד לאחר מכן נודע כי פרייאר מתכנן להינשא למנייאמי. ההחלטה גרמה להתנגדות גדולה בקרב חברי דראווידר קזגאם, בין היתר על רקע פער הגילאים בין השניים (פרייאר היה בן 72 ומנייאמי בת 26). ההחלטה גרמה לקרע במפלגה, ולהקמת דראווידה מונטרה קזגאם.
הוקרה

ב-2021 הודיעה ממשלת טאמיל נאדו כי יום הולדתו של פרייאר, ה-17 בספטמבר, יצוין כיום הצדק החברתי.
הערות שוליים

↑  מכובד או זקן בטמילית
1 2 3 4 5 6 7  Y. M. Marican, The Genesis of the DMK, Asian Studies
↑  Yudhajit Shankar Das, Why Periyar is perennial in Tamil Nadu politics, India Today, ‏4 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007378188905171  BnF: cb12173063p (data)  CiNii: DA14849489  GND: 129345067  ISNI: 0000 0001 2210 2807  LCCN: n81080159  NLA: 35939512  NTA: 239820533  SNAC: w64v0ckv  SUDOC: 059345896  VIAF: 37995753   WorldCat (עם VIAF): 37995753
אורנה דץ

| --- | --- |

אורנה דץ, 2007
 לידה:  10 במאי 1964 (בת 60) חולון, ישראל 
 שם לידה:  אורנה כהן
 שם במה:  דצה
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 עיסוק:  זמרת, שחקנית, מנחה
 סוגה:  פופ, זמר עברי, אתני, שירי ילדים
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הד ארצי
 שיתופי פעולה בולטים:  ראו ערך: אורנה ומשה דץ
 בן זוג:  משה דץ (1985–2006) אהרון רוזה (2013–2020)
 צאצאים:  עומר דץ, יועד דץ
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
 
דץ, 2007
אורנה דץ (נולדה ב-10 במאי 1964) היא זמרת, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית. ייצגה את ישראל באירוויזיון 1991 לצד בעלה לשעבר משה דץ עם השיר "כאן" וסיימה במקום השלישי בגמר התחרות. הרבתה לעשות את פעילותה לצד דץ בתחום הילדים, בהנחיית תוכניות ואירועים. מרבה להשתתף בערבי שירה הן כמנחה והן כזמרת. הנחתה את תוכנית הטלוויזיה, "מהפך", והשתתפה גם בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" ובתוכנית "הזמר במסכה".
ביוגרפיה

נולדה בשם אורנה כהן בחולון, שם גדלה והתחנכה עם אחיה הצעיר ירון, כבתם של אורי ופרידה כהן מעולי תימן.
בשנת 1982 התגייסה לצה"ל, ושירתה במקהלת צה"ל ובלהקת המפח"ש.
ביוגרפיה > משחק

בשנת 2009, החלה לשחק בדרמה "חשופים", ששודרה בערוץ HOT3.
בשנת 2011, הופיעה בגרסה הבימתית הישראלית לסרט "שכחו אותי בבית".
בשנת 2014, הופיעה בגרסה הבימתית למחזמר "101 כלבים דלמטים" לצד משה דץ, חני נחמיאס ומיקי קם.
בשנת 2015, לקחה חלק במופע "היי סקול פסטיגל" בתפקיד האמא של שירן.
בשנת 2018 החלה דץ לשחק בסדרה "פוראבר", בתור מנחת התוכנית "כוכב אירופה לאירוויזיון".
החל מ-2019, משתתפת דץ במחזמר "מאמא מיה!", המוצג בתיאטרון הבימה.
החל מ-2022 משתתפת דץ במחזמר "השנה היפה בחיי" המוצג בתיאטרון הבימה, ובתיאטרון חיפה.
ביוגרפיה > דוגמנות

ב-1997 השתתפה במסע פרסום של מועצת החלב, ושנה אחר כך במסע פרסום של מותג החיתולים "טפנוקים".
ב-2001 שימשה יחד עם משה דץ כפרזנטורית של רשת "המשביר מחסני אופנה" בעת שעברה מיתוג מחדש כרשת "H&O".
ב-2007 שימשה כפרזנטורית במסע פרסום של רשת "הום סנטר".
פרסים והוקרה

בשנת 1981, בגיל 17, זכתה בתחרות היופי המקומית כ"מיס חולון".
בשנת 1991, זכתה עם משה דץ בתחרות ה"קדם אירוויזיון" בישראל, וכן הגיעו למקום השלישי בגמר האירוויזיון 1991, שהתקיים ברומא, עם שירם "כאן".
ב-2008, שודר בערוץ 2, סרט תיעודי אודותיה "אורנה בלי דץ", שיצר גיל ריבה
חיים אישיים

בשנים 1985–2006 הייתה נשואה למשה דץ ועבדה עמו כצמד "אורנה ומשה דץ". לזוג שני בנים, הזמר עומר דץ וכוכב הרשת יועד דץ. בנם עומר נפטר, כתוצאה מפרכוס אפילפטי במרץ 2024.
בשנים 2013–2020 דץ הייתה בזוגיות עם אהרן רוזה.
מתגוררת ברמת גן.
דיסקוגרפיה

ראו: אורנה ומשה דץ
הערות שוליים

↑  שיר מספר 8 קופידון, חדשות, 1 באפריל 1987
אירית רותם, מאורחי הקלעים איש לא הימר על הבטלנים, מעריב, 2 באפריל 1987
↑  יוסי חרסונסקי, מגיע לו אלבום סולו ותסלח לנו זוגתו - אורנה ומשה דץ "באותה המיטה" - הד ארצי, מעריב, 24 ביוני 1988
↑  יואב בירנברג, איזה בושה השיר שזכה, חדשות, 6 במאי 1991
↑  דוד שליט, ‏שיא של התרפסות, באתר גלובס, 6 באוקטובר 2005
↑  עכבר העיר, אורנה דץ משתלטת על המסך, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2006
↑  קרן נתנזון, אלבום חייה, באתר ynet, 14 במאי 2008
רוני דורי, שיר ראשון מאלבום חדש של אורנה דץ, באתר הארץ, 14 במאי 2008
↑  תמר סוקניק, קודם כל זמרת, באתר הארץ, 15 בינואר 2008
↑  רותה קופפר, האולפן השקוף של ערוץ 24 ישדר מדיזנגוף סנטר, באתר הארץ, 5 בינואר 2010
↑  ערן בר-און, נועה מימן ואורנה דץ בדרך ל"רוקדים עם כוכבים", באתר ynet, 5 במרץ 2012
↑  לירון ורדי גלר, עכבר העיר, הנה הנה הנה העוגה: אורנה ומשה דץ חוזרים לבמה, באתר הארץ, 13 במרץ 2012
↑  גילי איזיקוביץ, תוכנית הבוקר של אורנה דץ בוטלה בשל מכירת אייטמים לגופים מסחריים, באתר הארץ, 8 באפריל 2013
↑  טל מסר, עכבר העיר, קדם האירוויזיון: רלוונטי כמו אורנה דץ, באתר הארץ, 8 במרץ 2013
↑  איזה סרט: אורנה דץ היא המפורסמת בתחפושת הפופקורן, באתר ‏מאקו‏, 2 בנובמבר 2020
1 2 3  איתי סגל, אורנה דץ: "פרידה בפרק ב' כואבת לא פחות", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 17 בספטמבר 2021
↑  בר זגה, דיוות: נונו, יאיר לפיד וכוכבי "קופה ראשית" בערב מחווה לדנה אינטרנשיונל, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 28 באוגוסט 2022
↑  רותה קופפר, מה לראות היום בטלוויזיה?, באתר הארץ, 1 בפברואר 2009
↑  מירי רוזובסקי, דרוש נס, באתר הארץ, 22 בדצמבר 2011
↑  וואלה! סלבס‏, הכל הצגה? אורנה ומשה דץ יתחתנו מחדש, באתר וואלה, 18 ביוני 2014
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏20 "מפורסמים"בקמפיין שפם החלב, באתר גלובס, 3 ביולי 1997
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏טפנוקים מחדירה את החיתול הנושם, באתר גלובס, 12 במאי 1998
↑  ורד שרון-ריבלין, ‏המשביר מחסני אופנה משנה מיצוב הרשת בהשקעה של 20 מיליון שקל, באתר גלובס, 27 באוגוסט 2001
↑  שירות גלובס, ‏הום סנטר משקיעה 2 מיליון ש' בקמפיין למותג My Home, באתר גלובס, 15 במרץ 2007
↑  גיא ליברמן, הדצים יתחלקו ב-1.1 מיליון דולר, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2007
↑  אורנה ומשה דץ נפרדים, באתר ynet, 22 בדצמבר 2006
↑  ערן סויסה ואבי כהן, הזמר עומר דץ, בנם של משה ואורנה, הלך לעולמו, באתר ישראל היום, 21 במרץ 2024
↑  גיא ליברמן, אורנה דץ עוברת לרמת גן: רכשה השבוע דירת גן בת 4 חדרים תמורת 1.8 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 8 בינואר 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 4e571b29-8282-42af-97d5-cf34e364eb4c
ביאמו

ביאמו (בספרדית: Bayamo) היא עיר הבירה של מחוז גרנמה במזרח קובה.
את ביאמו הקים דייגו ולאסקס דה קואיאר ב-15 בנובמבר 1513. לאורך רוב המאה ה-16 הייתה העיר אחד המרכזים החקלאיים והמסחריים החשובים באי. מיקומה בפנים הארץ הבטיח לה ביטחון יחסי מול שודדי הים שפשטו על הימים באיי הודו המערבית באותה תקופה. סחר ההברחות המשגשג, שהגיע אל הים דרך העיר מנסניו ודרך הנהר קאוטו, שבו ניתן היה להשיט ספינות שמשקלן 200 טון, גרם לכך שבפתח המאה ה-17 הייתה ביאמו למובילה בערי קובה.
סתימתו של אפיק הנהר קאוטו בעצים ושברי ספינות לאחר הצפה חמורה ב-1616 מנע את המשך השימוש בו לטובת המסחר. המסחר החשאי דרך מנסניו לאיי האזור, בהם קוראסאו, עוד המשיך לפרוח במאות ה-17 וה-18 ובאותה תקופה אף הייתה העיר מוקפת במטעים משובחים. ב-1827 קיבלה ביאמו זכויות עיר. במהלך מלחמת עשר השנים (1868-1878) הייתה העיר אחד ממעוזי ההתקוממות ובקרבתה נערכו כמה מן הקרבות הקשים ביותר, וכמעט שנהרסה בידי הכוחות הנגדיים.
בעיר יושבת אוניברסיטת גרנמה.
הסראי הגדול

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מושב הממשלה 
 מיקום:  Zuqaq al-Blat 
 מדינה:  לבנון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1853
 תאריך פתיחה רשמי:  1853 
 
 קואורדינטות:  33°53′45″N 35°30′03″E﻿ / ﻿33.895926°N 35.500934°E﻿ / 33.895926; 35.500934
  (למפת ביירות מוגדלת) הסראי הגדול(למפת ביירות רגילה) הסראי הגדול
 
הסראי הגדול (בערבית: السراي الكبير או "ארמון הממשלה", בצרפתית: Le Grand Serail) הוא מבנה ממשלתי בו שוכן משרד ראש ממשלת לבנון בביירות.
היסטוריה

המבנה הוקם לראשונה על ידי העות'מאנים ב-1853 ושימש כבסיס צבאי. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה הבניין למקום מושבו של הנציב העליון הצרפתי בלבנון ובסוריה. בשנת 1943, כאשר לבנון קיבלה את עצמאותה, המבנה הפך למשרד ראש הממשלה, והוא כולל את דירת השרד של ראשי ממשלת לבנון.
בשנת 1998 חודש המבנה לחלוטין, ולשם כך נהרס כולו, למעט קירותיו החיצוניים.
המבנה ממוקם על ראשה של גבעה במרכזה של ביירות, במרחק כמה רחובות מבניין הפרלמנט הלבנוני, זהו המבנה החשוב ביותר מבין שלושה מבנים עות'מאניים בביירות. שני המבנים האחרים הם בניין מועצת הפיתוח ומגדל השעון של חמידייה, שנמצא בסמוך אליו.
מגדל השעון של חמידייה

מגדל השעון של חמידיה תוכנן על ידי יוסף אפטימוס ושוחזר בשנת 1994 למצבו המקורי. גובהו 25 מטר והוא היה המבנה הגבוה ביותר בביירות בזמן סיום בנייתו. הוא נבנה מאבן חול ביירותי, אבן גיר ג'וניה, בזלת דמשק ואבן אדומה דיר אל קמאר. פעמון במשקל של 300 ק"ג נמצא בקומה השלישית והגישה אליו היא מגרמי מדרגות יצוקים בתוך פיר המגדל בגודל 4 על 4 מטרים. בקומה זו יש ארבע מרפסות מיניאטוריות בסגנון נאו-אוריינטליסטי ובראשן ארבעת לוחות השעון הגדולים מתוצרת צרפת אשר יובאו במיוחד על ידי השגרירות העות'מאנית.
הערות שוליים

↑  The Grand Serail - Quarterly, www.lebanon.com
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-08-20
↑  Beirut, renovated Grand Serail, Ottoman Empire, end First World War, monument, Rafic Hariri, www.discoverlebanon.com
↑  Jens Hanssen, 'Fin de Siècle' Beirut: the making of an Ottoman provincial capital, Reprinted, Oxford: Clarendon Press, 2006, Oxford historical monographs, ISBN 978-0-19-928163-3
ערך זה הוא קצרמרבנושא לבנון ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גאורגי טודורוב

| --- | --- |

הגנרל גאורגי סטויאנוב טודורוב
 לידה:  10 באוגוסט 1858 בולגראד, נסיכות מולדובה נסיכות מולדובה
 פטירה:  16 בנובמבר 1934 (בגיל 76) סופיה, ממלכת בולגריה בולגריה
 מדינה:  ממלכת בולגריה 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית הקיסרית הרוסית  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי  בית הספר התיכון בבולגראד 
 השתייכות:  בולגריה צבא ממלכת בולגריה
 תקופת הפעילות:  1877–1919 (כ־42 שנים)
 דרגה:  גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד אוגדת הרגלים השביעית "רילה", מפקד הארמייה השנייה והשלישית במלחמת העולם הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מתנדב במיליציית האופלצ'נצי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878)  מלחמת בולגריה–סרביה (1885) באזור וידין   מפקד אוגדה במלחמת הבלקן הראשונה, בגזרת סלוניקי  ובמלחמת הבלקן השנייה, מול הסרבים בגזרת מקדוניה  מפקד הארמייה השנייה במלחמת העולם הראשונה, אשר בפיקודו ניצחה בקרב אובצ'ה פולה במסגרת המערכה על סרביה  מפקד הארמייה השלישית בגזרת דוברוג'ה ומקדוניה, מפקד החזית של צבא בולגריה החל מ-9 בספטמבר 1918 ועד לסיום המלחמה
 עיטורים
 עיטור הגבורה של ממלכת בולגריה  אות הנסיך בטנברג על גילוי אומץ בשדה הקרב  אות הנסיך בטנברג על הצטיינות בשדה הקרב   אות מריט של צבא ממלכת בולגריה
 
גאורגי טודורוב (בבולגרית: Георги Тодоров;‏ 10 באוגוסט 1858, בולגראד, נסיכות מולדובה – 16 בנובמבר 1934, סופיה, ממלכת בולגריה) היה גנרל, ומפקד הארמיות השנייה והשלישית של צבא בולגריה במהלך מלחמת העולם הראשונה.
תחילת הקריירה

את תחילת הקריירה הצבאית שלו, עשה טודורוב במיליציית המתנדבים הבולגרית אופלצ'נצי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878), ולאחריה למד בבית הספר הצבאי בסופיה. בשנת 1882 נשלח לאקדמיה הצבאית בסנקט פטרבורג, אך לא סיים את הלימודים בשל פרוץ המלחמה עם הסרבים בשנת 1885, עת נקרא בדחיפות לפקד על כוחות בחזית. במהלך מלחמת בולגריה–סרביה (1885), פיקד על גדוד שהגן על העיר וידין בפני המצור הסרבי. לאחר המלחמה השתתף ביחד עם קבוצת קצינים מיליטנטים, בהם ניקולה ז'קוב, בהפיכה הצבאית, אשר הובילה להדחתו של הנסיך בטנברג. לאחר הפיכת הנגד, נשפט ושוחרר מהצבא. עם עלייתו לשלטון של הנסיך פרדיננד הראשון, הוחזר לצבא ובשנת 1896 קודם לדרגת קולונל. בשנת 1910, קודם לדרגת מאיור גנרל וקיבל פיקוד על אוגדת חיל הרגלים השביעית "רילה" של צבא הממלכה. במהלך מלחמת הבלקן הראשונה נלחמו טודורוב ואוגדתו מול העות'מאנים בגזרת סלוניקי וזכו לניצחון משמעותי בקרב בולייר, אשר לאחריו נפתחה הדרך בפני הבולגרים לכיבוש העיר אודרין. במהלך מלחמת הבלקן השנייה הועבר לגזרה המקדונית, שם ניהל קרבות עיקשים מול הצבא הסרבי.
מלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ הקרבות באוקטובר 1915 קיבל טודורוב פיקוד על הארמייה הבולגרית השנייה אשר השתתפה במתקפה הבולגרית על סרביה. באמצע אוקטובר 1915, ברמת אובצ'ה פולה המצויה בין הערים וראניה שבסרביה וברובו שבמקדוניה, זכתה אוגדתו של טודורוב בניצחון על הצבא הסרבי, אשר היה בנסיגה לעבר סלוניקי. קרב זה עיכב את הגעתם של הכוחות הסרביים למחנה האנגלו-צרפתי ופגע בשורותיו, אם כי לא באופן משמעותי מאוד. באוקטובר 1917 פיקד על הארמייה השלישית בגזרת דרום דוברוג'ה, תחת פיקודו של מפקד החזית אוגוסט פון מקנזן והשתתף בקרבות שהובילו לכיבוש החבל. ב-8 בספטמבר 1918 נאלץ מפקד המערכה של צבא בולגריה, הגנרל ניקולה ז'קוב לפרוש מתפקידו בשל בעיות בריאות וטודורוב מונה להחליפו. חילופי הגברי לא יכלו להתרחש בעיתוי גרוע יותר, כאשר החזית המקדונית נטתה לרעת הבולגרים והכוחות הסרביים, הצרפתיים והבריטיים לוחצים לפריצת קוויה. ב-15 בספטמבר נחלו הבולגרים תבוסה צורבת בקרב דוברו פולה כאשר הכוחות הצרפתיים והסרביים אשר היו עדיפים על פני הבולגרים, הפעילו להביורים ופגעו קשות בכוחותיהם. הקרב נוהל באופן כושל והחיילים הבולגרים נטשו את החזית והתמרדו כנגד המלך פרדיננד, דבר שהוביל לפריצתה והעמיד את ממלכת בולגריה בסכנת אובדן העצמאות. בולגריה נאלצה לבקש הפסקת אש מיידית ומאוחר יותר להיכנע.
אחריתו

טודורוב נתפש כאחראי לכישלון בקרב דוברו פולה, אשר סימל את הכרעת המלחמה לרעת הבולגרים. לאחר חתימת חוזה ניי צומצם הצבא הבולגרי וטודורוב שוחרר מן השרות בשנת 1919. ב-16 באפריל 1925 השתתפו טודורוב ורעייתו בתפילת האשכבה בכנסיית סוייטה נדליה בסופיה, לזכרו של הגנרל קונסטנטין גאורגייב, שנרצח יומיים קודם לכן בידי קומוניסטים. במהלך האירוע התפוצצה במקום פצצה רבת עוצמה, שנועדה לחסל את המלך בוריס השלישי, אשר למזלו הטוב איחר לאירוע. 160 בני אדם נהרגו בפיגוע, ובכלל זה שר ההגנה מתקופת מלחמת העולם הראשונה וקצינים בכירים בצבא הבולגרי כגון הגנרל סטפן נרזוב, ו-320 נפצעו. טודורוב היה בין הפצועים ורעייתו נהרגה. טודורוב הלך לעולמו בסופיה ב-16 בנובמבר 1934. להבדיל מקציני צבא אחרים בוגרי מלחמת העולם הראשונה, כגון פנטליי קיסלוב או סטפן טושב, לא הנציחו הבולגרים באופן משמעותי את שמו.
ראו גם

בולגריה במלחמת העולם הראשונה
הערות שוליים

↑  הצבא הסרבי במלחמת העולם הראשונה, "הצבא הסרבי בחזית המקדונית", באתר srpska-mreza(באנגלית).
↑  בוריסלאב גורדב, "כתבה לרגל מלאת 80 שנים לפיגוע בכנסיית סוייטה נדליה", באתר mediatimesreview.com (בבולגרית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1054617392  VIAF: 310508675   WorldCat (עם VIAF): 310508675
טלאל חאג'י

טלאל אבובכר עבדאללה חאג'י (בערבית: طلال أبوبكر عبدالله حاجي; נולד ב-16 בספטמבר 2007 בג'דה שבערב הסעודית) הוא כדורגלן סעודי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת א-ריאד מליגת העל הסעודית, בהשאלה מאל-איתיחאד, ובנבחרת ערב הסעודית.
קריירת מועדונים

חאג'י נולד בג'דה שבערב הסעודית להורים סומלים. הוא גדל במחלקת הנוער של אל-איתיחאד, וב-21 בספטמבר 2023 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-1 על אל-פתח במסגרת המחזור השביעי בליגת העל הסעודית לעונת 2023/2024. ב-8 במרץ 2024 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על אל-אוח'דוד במסגרת המחזור ה-23 בליגה. בסך הכל ערך תשע הופעות ליגה בעונה זו, בהן הבקיע שני שערים.
ב-8 בינואר 2025 הושאל חאג'י לא-ריאד מליגת העל הסעודית עד לתום עונת 2024/2025.
קריירה בינלאומית

בחודש ינואר 2024 נכלל חאג'י בסגל נבחרת ערב הסעודית לקראת טורניר גביע אסיה 2023, ובגיל 16 שנים ו-118 ימים הפך לשחקן הצעיר ביותר בטורניר. ב-25 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, בתיקו 0-0 נגד נבחרת תאילנד במסגרת שלב הבתים של הטורניר, ובגיל 16 שנים, 4 חודשים ו-9 ימים הפך לשחקן הצעיר ביותר שעורך הופעת בכורה בטורניר.
הערות שוליים

↑  في عمر 16 عاما.. لاعب اتحاد جدة يدخل تاريخ الدوري السعودي, القاهرة 24, ‏2023-09-21 (ב־)
↑  "المنتخب السعودي (@SaudiNT) on X". X (formerly Twitter) (באנגלית). נבדק ב-2025-01-13.
| נבחרת ערב הסעודית – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 חאג'י • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 חאמד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 אל-בורייכ • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני |  1 אל-עקידי •  2 א-סקור •  3 א-סלולי •  4 לאג'אמי •  5 אל-בולייהי •  6 ע. אל-מוואלד •  7 עלי •  8 אל-מאלכי •  9 אל-בורייכאן •  10 ס. א-דאווסרי •   11 א-שהרי •  12 עבד אל-חמיד • 13 כאדש •  14 חאג'י • 15 אל-ח'ייברי • 16 א-נג'עי • 17 תמבכתי • 18 גריב • 19 חאמד • 20 רדיף • 21 א-נג'אר • 22 אל-כסאר • 23 כנו • 24 נ. א-דאווסרי • 25 אל-בורייכ • 26 אל-גאמדי • מאמן: מאנצ'יני | ערב הסעודית |