stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Le Soir
היסטוריה

"Le Soir" נוסד בשנת 1887 כפרסומון חינמי. מאוחר יותר הוא הפך לעיתון בתשלום.
כאשר גרמניה כבשה את בלגיה במלחמת העולם השנייה, הוחרם "Le Soir" מבעליו הקודמים והמשיך להתפרסם תחת צנזורה הדוקה של יחידות התעמולה של הוורמאכט, בניהולו של הכותב הפרו־נאצי רמון דה בקר (אנ'). הוא כונה "Le Soir volé" (צר') - ‏"'Le Soir' הגנוב". חלק מהעיתונים המתחרים של "Le Soir" הפסיקו לחלוטין להתפרסם, מה שגרם לעלייה בפופולריות של העיתון. תרמה לכך גם הצטרפותם של אמנים מפורסמים, כגון הרז'ה, לצוות העיתון.
ב-6 בספטמבר 1944, ימים ספורים לאחר שכוחות אנגליים שחררו את בלגיה מהכיבוש הגרמני, חזר "Le Soir" לבעליו המקוריים והחל להתפרסם תחת ניהולו של לוסיאן פוס. כיום מפיצה את העיתון חברת ההוצאה לאור Rossel & Cie.
מאפייני העיתון

מאז סיום מלחמת העולם השנייה נוקט העיתון בהשקפה ליברלית יחסית למתחרו העיקרי, La Libre Belgique (אנ'). העיתון מגדיר את עצמו כ”עיתון ערב למאבק למען זכויות הגברים והנשים, כבוד האדם, חופש הביטוי, סובלנות, רב־תרבותיות ושונות.”
הערות שוליים

↑  Le Soir, www.belgiumwwii.be (בצרפתית)
↑  פייר אסולין, Hergé: the Man Who Created Tintin, ניו יורק: אוניברסיטת אוקספורד, 2009, עמ' 72, ISBN 978-0-19-539759-8. (באנגלית)
↑  Un nouveau Soir se lève!, web.archive.org, ‏2014-04-19
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4676708-3  MusicBrainz: 0911b55e-6a5a-45bf-bbc2-0c6cf007f414 
עותק של "Le Soir", אפריל 1943
Le Vingtième Siècle

| --- | --- |
 תדירות:  יומי
 מייסד:  Joris Helleputte, Joseph, 6th Duke d'Ursel 
 עורך ראשי:  ויליאם איז'ה 
 תאריכי הופעה:  6 ביוני 1895 – 15 במאי 1940 (45 שנים) 
 שפה:  צרפתית 
 מערכת:  בריסל 
 מדינה:  בלגיה 
 ISSN:  2593-645X
 
Le Vingtième Siècle (בעברית: המאה העשרים) היה עיתון בלגי בצרפתית, שהתפרסם בין השנים 1895–1940. מוסף הילדים שלו, "Le Petit Vingtième (אנ')", היה ידוע בתור המגזין שבו התפרסמו לראשונה פרקי "הרפתקאותיו של טינטין".
היסטוריה

"Le Vingtième Siècle" הוקם בשנת 1895 על ידי ז'ורז' אלפוט (אנ'), ז'וזף ד'אירסל (אנ') ואתנאז דה ברוקוויל. הגיליון הראשון פורסם ב-6 ביוני 1895. הפופולריות של העיתון לא הייתה גדולה, והוא החזיק מעמד רק בזכות תמיכתו של הפוליטיקאי שארל דה ברוקוויל, שהיה אחיו של אתאנז.
בשנת 1914 החל פרנאן נרה (צר') לנהל את העיתון. נרה ניסה להפחית את הטון הקתולי בו התאפיין העיתון ולהפוך אותו לאוניברסלי יותר.
בשנת 1924 החל לנהל את העיתון נורבר ואלה (אנ'), כומר קתולי שהיה תומך נלהב בפשיזם. בשנת 1927 הוא שכר את ז'ורז' רמי לעבודה בעיתון, והפקיד אותו על ניהול מוסף הילדים "Le Petit Vingtième", שם החלו להתפרסם בינואר 1929 פרקי "הרפתקאותיו של טינטין". בשנות פעילותו של רמי בעיתון, התפוצה שלו עלתה באופן משמעותי.
בשנת 1933 הודח ואלה מניהול העיתון בשל שערורייה פוליטית שעורר. לאחר פיטוריו הפך ויליאם איז'ה (צר') למנהל העיתון. איז'ה החזיק בהשקפה אנטי־נאצית ומאוחר יותר אף הפך לדמות מפתח בתנועת ההתנגדות הבלגית.
עם כיבוש בלגיה על ידי גרמניה במאי 1940 נסגר העיתון על ידי יחידות התעמולה של הוורמאכט, בשל העמדות האנטי־נאציות שהפגין איז'ה.
עמדות העיתון

העיתון היה מזוהה עם הכנסייה הקתולית וזכה רבות לתמיכתה.
עם עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ובעידודו הנמרץ של נורבר ואלה, הפכו המסרים שביטא העיתון ליותר ויותר אנטי־קומוניסטיים, אנטי־קפיטליסטיים, אנטישמיים ואנטי־ליברליים. בטור "אירועים אקטואליים" שהתפרסם ב-"Le Petit Vingtième" ב-4 באפריל 1934, למשל, נכתב לגבי צעדיו האנטישמיים של אדולף היטלר בגרמניה: ”נפלא. הבה נקווה שהוא יחזיר לגרמניה את היהודים הרבים הגולים בקרבנו, ושנשמע שפה אחרת מלבד יידיש מדוברת בעיר הטובה שלנו, בריסל.” במאמר מערכת מ-1 בפברואר 1934 נכתב ”האייזקים, הפלסנברגים ולויים אחרים ממלאים את כיסיהם ועושים הון. לאט לאט הם מרעילים את העולם, על ידי השחתת הצעירים.”
בין השנים 1933–1940, תחת ניהולו של ויליאם איז'ה, הפכה נימת העיתון למתונה יותר.
הערות שוליים

1 2  Kees de Groot, Tintin as a Catholic Comic:
How Catholic Values went Underground, Tilburg University, 2017
↑  פייר אסולין, Hergé : The Man Who Created Tintin, ניו יורק: אוניברסיטת אוקספורד, 2009, עמ' 38, ISBN 978-0-19-539759-8. (באנגלית)
↑  הכותב משתמש כאן בשם "לוי" כשם משפחה יהודי מייצג (ולא כהתייחסות לצאצאי שבט לוי).
↑  פייר אסולין, Hergé : The Man Who Created Tintin, ניו יורק: אוניברסיטת אוקספורד, 2009, עמ' 39, ISBN 978-0-19-539759-8. (באנגלית)
https://levingtiemesiecle.es.tl.
כריכת "Le Petit Vingtième", יולי 1931
Double Fantasy

Double Fantasy הוא אלבום האולפן החמישי של ג'ון לנון ויוקו אונו, שיצא לאור בנובמבר 1980 על ידי חברת התקליטים גפן רקורדס. האלבום הופק על ידי לנון, אונו וג'ק דוגלס. האלבום הוא אלבום האולפן השביעי והאחרון שהוציא לנון במהלך חייו. האלבום סימן את חזרתו של לנון להקלטת מוזיקה במשרה מלאה, לאחר הפסקה של חמש שנים בעקבות לידת בנו שון. מפגשי ההקלטה התקיימו ב"היט פקטורי" בניו יורק בין אוגוסט לאוקטובר 1980. באלבום מופיעים שירים של לנון ושל אונו, שהתחלפו ברשימת הרצועות של האלבום. רצועות אחרות שהוקלטו על ידי לנון במהלך המפגשים לוקטו על ידי אונו להוצאת האלבום Milk and Honey בשנת 1984.
עם צאתו, האלבום לא זכה להצלחה מסחרית וספג בעיקר ביקורות שליליות ממבקרי המוזיקה, כאשר רבים התמקדו באידיאליזציה של האלבום על נישואיהם של לנון ואונו. עם זאת, בעקבות רצח לנון, שלושה שבועות לאחר צאתו לאור, זכה להצלחה מסחרית עולמית ואף זכה בפרס גראמי לאלבום השנה בטקס פרסי גראמי ה-24 בשנת 1982. בעשורים שלאחר מכן, האלבום קיבל ביקורות חיוביות, כשבעיקר שיריו של לנון זכו לשבחים.
בשנת 2010, אונו ודוגלס הוציאו אלבום רמיקס בשם Double Fantasy Stripped Down, שהציג הפקה מפוארת פחות מהמקור.
רשימת רצועות

| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | (Just Like) Starting Over  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Kiss Kiss Kiss  | 2:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Cleanup Time  | 2:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Give Me Something  | 1:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | I'm Losing You  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | I'm Moving On  | 2:21 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Beautiful Boy (Darling Boy)  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Watching the Wheels  | 3:59 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Yes, I'm Your Angel  | 3:09 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Woman  | 3:32 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Beautiful Boys  | 2:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | Dear Yoko  | 2:34 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | Every Man Has A Woman Who Loves Him  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | Hard Times Are Over  | 3:19 |  |  |  |  |  |  |  |
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980/81)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980/81)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980/81)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 6 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 1 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 2 |
|  הולנד | מצעד 100 האלבומים ההולנדיים | 4 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 1 |
|  יפן | אוריקון | 1 |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 1 |
|  צרפת | SNEP | 1 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 1 |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1980)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 12 |
|  צרפת | SNEP | 16 |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1981)> מיקום שיא |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |
|  אוסטרליה | מצעד האלבומים האוסטרלי | 1 |
|  איטליה | מצעד האלבומים האיטלקי | 9 |
|  ארצות הברית | בילבורד 200 | 2 |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד האלבומים הבריטי | 10 |
|  יפן | אוריקון | 29 |
|  קנדה | מצעד האלבומים הקנדי | 3 |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| צרפת (SNEP) | פלטינה | 533,900 |
| גרמניה (BVMI) | זהב | 250,000 |
| הונג קונג (IFPI Hong Kong) | פלטינה | 20,000 |
| ישראל (IFPI) | זהב | 20,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה | 15,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | זהב | 50,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה | 300,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה ×3 | 3,000,000 |
Le parole lontane

"Le parole lontane" (בעברית: "מילים רחוקות") הוא סינגל שהוקלט על ידי להקת הרוק האיטלקית מונסקין. את השיר הוציאו לאור ב-13 בספטמבר 2019 חברות התקליטים סוני מיוזיק אנטרטיינמנט ו-RCA רקורדס. הוא נכלל כרצועה השישית באלבום הבכורה של הלהקה, Il ballo della vita.‏
וידאו קליפ

הווידאו קליפ של השיר, בבימויו של ג'יקמו טריגליה, פורסם בעמוד היוטיוב הרשמי של מונסקין ב-13 בספטמבר 2019.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2021)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2021)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2021)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2021)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 5 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 57 |  |
|  ליטא | AGATA | 30 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| איטליה (FIMI) | פלטינה | 70,000 |
 מכירות + הזרמת מדיה בלבד
הערות שוליים

↑  Fabrizio Basso (13 בספטמבר 2019). "Maneskin, il nuovo singolo è Le parole lontane: il video su Sky Uno". Sky TG24 (באיטלקית). נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Måneskin - Le parole lontane (Radio Date: 13-09-2019)". EarOne (באיטלקית). 9 בספטמבר 2021. נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Benedetta Di Marco (13 בספטמבר 2019). "Le parole lontane, il video del nuovo singolo dei Måneskin già disco d'oro". Spettacolo.eu (באיטלקית). נבדק ב-26 במרץ 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Official IFPI Charts – Digital Singles Chart (International) – Week: 21/2021". IFPI Greece. אורכב מ-המקור ב-7 ביוני 2021. נבדק ב-7 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2021 22-os SAVAITĖS (gegužės 28 d. – birželio 3 d.) SINGLŲ TOP100" (בליטאית). AGATA. 4 ביוני 2021. ארכיון מ-4 ביוני 2021. נבדק ב-4 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| מונסקין |
| --- | --- | --- |
דמיאנו דוד • ויקטוריה דה אנג'ליס • תומאס ראגי • אית'ן טורקיו
| אלבומי אולפן | Il ballo della vita • Teatro d'ira: Vol. 1 |  |
| מיני-אלבומים | Chosen |  |
| סינגלים | "Chosen" • "Morirò da re" • "Torna a casa" • "Fear for Nobody" • "L'altra dimensione" • "Le parole lontane" • "Vent'anni" • "Zitti e buoni" • "I Wanna Be Your Slave" • "Mammamia" |  |
| שירים אחרים | "'Beggin" • "Coraline" |  |
Dov'è l'amore

"Dov'è l'amore" (בעברית: "איפה האהבה") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית שר, מתוך אלבומה העשרים ושניים, Believe. השיר יצא לאור ב-6 ביולי 1999, כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום, על ידי חברות התקליטים האחים וורנר ו-WEA.
השיר הגיע למקום הרביעי במצעד שבהולנד, והרביעי במצעד שבספרד.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מארק טיילור ופול בארי והופק על ידי טיילור ובריאן רולינג. גרסת הרדיו של השיר שנעשתה על ידי אמיליו אסטפן, קוצרה בכמה שניות מהגרסה המקורית. גרסתו היא גרסת דאנס של השיר.
בנוסף לכך, יצא השיר כסינגל בבריטניה ב-25 באוקטובר 1999.
הופעה

עם השיר הופיעה שר במהלך סיבוב ההופעות הרביעי שלה, "Do You Believe? Tour", שהתקיים בין שנת 1999 לשנת 2000, ונתמך על גבי אלבומה העשרים ושניים, Believe. בנוסף לכך, היה השיר לחלק מרשימת השירים אותם ביצעה שר בכל אחד מהמופעים שנכללו בסיבוב ההופעות.
במרוצת השנים, הופיעה שר עם השיר במספר תוכניות טלוויזיה.
וידאו קליפ

בראיון שנערך עם שר בנורווגיה בשנת 1999, היא סיפרה כי השיר נבחר לתפקד כסינגל הרביעי והאחרון מתוך האלבום. עוד היא הוסיפה, כי הזמרת האמריקאית מדונה, הייתה צריכה לביים את הקליפ, אך מסיבות לא ידועות שלא ציינה, הוחלפה בג'יימי או'קונור.
הקליפ של השיר עוסק בניסיון של גבר לגרום לאישה לטינית להתאהב בו. במהלך הקליפ, ניתן לראות רקדנים רבים רוקדים את ריקוד הפלמנקו, תוך שנגני ליווי ניצבים לידם. בסמוך לכך, ניתן לראות את שר, לבושה בשמלת פלמנקו אדומה, כשהיא יושבת בחדר הצבוע באדום. הקליפ של גרסת הרדיו שנעשתה על ידי אמיליו אסטפן קוצרה בכמה שניות מהקליפ המקורי.
בשנת 2004, יצא אלבום הווידאו The Very Best of Cher: The Video Hits Collection, אשר כלל בתוכו את קליפ השיר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1999-00)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 38 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 49 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 30 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 10 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 5 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 31 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 4 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 21 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 14 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 7 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 4 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 16 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 5 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 36 |  |
|  צרפת | SNEP | 46 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 37 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 18 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 54 |  |
הערות שוליים

↑  Warner Bros. Records Official Website, Warner Bros. Records Official Website (באנגלית) (ארכיון)
↑  Warner Music Group Official Website, Warner Music Group Official Website (באנגלית)
↑  Stichting Nederlandse Top 40, Cher - Dov'è L'amore, Top40.nl (בהולנדית)
↑  www.americanradiohistory.com
↑  Cher – Dov'è l'amore (באנגלית), נבדק ב-2019-01-31
1 2  Cher Fan Club, Cher - Dov'è L'amore (Emilio Estefan Jnr. Mix), נבדק ב-2019-01-31
↑  Cher - Dov'è L'Amore, Discogs (באנגלית)
↑  www.prnewswire.com
↑  Nielsen Business Media Inc, Billboard, Nielsen Business Media, Inc., 1999-07-31. (באנגלית)
↑  Bill Lamb Bill Lamb is a music, Arts Writer with Two Decades of Experience Covering the World of Entertainment, culture., Pop Music's 10 Top Divas of All Time, ThoughtCo
↑  Cher Fan Club, Cher - Dov'è L'amore (Official Video) | Original Version|url=https://www.youtube.com/watch?v=KYeg3I8f3-U%7Caccessdate=2019-01-31
↑  CherChannelHD, Cher - Dov'e L'Amore (Official Music Video), נבדק ב-2019-01-31
↑  Cher - The Very Best Of Cher - The Video Hits Collection, Discogs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 0320cce1-e5ee-46c0-be7e-9da7d0992d2d
A Day in the Life

| --- | --- |

 שיר בביצוע הביטלס
 מתוך האלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band
 יצא לאור:  1 ביוני 1967
 תאריך הקלטה:  19 ו-20 בינואר, 3 ו-10 בפברואר 1967
 סוגה:  רוק פסיכדלי, רוק מתקדם, ארט רוק, בארוק פופ
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  5:03
 חברת תקליטים:  אפל רקורדס
 כתיבה:  ג'ון לנון ופול מקרטני
 לחן:  ג'ון לנון, פול מקרטני 
 הפקה:  ג'ורג' מרטין
 דגימת קול
 קובץ • עזרה
 
A Day in the Life (יום בחיים) הוא שיר של הביטלס משנת 1967. השיר יצא באלבום Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band.
השיר הוקלט, בהפסקות, בין ה-19 בינואר 1967 וה-23 באפריל 1967. השיר הוא שילוב של שני שירים נפרדים, שנכתבו על ידי ג'ון לנון (בתים 1, 2 ו-4) ופול מקרטני (בית 3). מלבד הביטלס, משתתפת בנגינת השיר תזמורת בת 41 נגנים.
הקלטת השיר

בהקלטה הראשונית (19 בינואר 1967) הוקלט רק חלקו של לנון, כאשר 24 תיבות הוקצו לחלקו של מקרטני, שתחילת הקלטתו הייתה ב-20 בינואר 1967. בהקלטה הסופית ניתן עדיין לשמוע את קולו של מל אוונס, עוזרה של הלהקה, המונה את התיבות בקול, ואת צליל השעון המעורר המסמן את סופן. לנון אימץ כאן גם את השורה I’d love to turn you on שכתב מקרטני.
אחרי ההקלטות הראשוניות, המשיכו הביטלס בהקלטת השיר ב-3 בפברואר 1967, כשמקרטני השלים את חלק השירה והוסיף את נגינת הבס ואילו רינגו סטאר ניגן מחדש, בהדרכתו של מקרטני, על התופים.
בהמשך אותו חודש, ב-10 בפברואר 1967, כונסו באולפני ההקלטה 40 נגני תזמורת. על־פי רעיונו של מקרטני, היה על הנגנים לנגן מן התו הנמוך ביותר לתו הגבוה ביותר וממהירות הנגינה הנמוכה ביותר עד לגבוהה ביותר, כדי ליצור קרשנדו באמצעו ובסופו של השיר. בניצוחם של מקרטני וג'ורג' מרטין חזרו הנגנים על הקרשנדו ארבע פעמים, לכל אחד מערוצי ההקלטה.
ההקלטות באו לסיומן ב-22 בפברואר 1967, כאשר ארבעת חברי הלהקה, יחד עם מל אבנס, ניגנו בו זמנית אקורד אחד בפסנתר (מי מז’ור) כסיום לשיר. מאוחר יותר באותו יום הוסיף ג’ורג’ מרטין גם צלילי הרמוניום והכפיל את צלילי הפסנתר המוקלטים.
השיר הוחרם על ידי ה-BBC עוד לפני צאת האלבום בגלל השורה I'd love to turn you on, שלכאורה התייחסה לשימוש בסמים.
הצלחה

נכון לאפריל 2020, סך מצטבר ההשמעות של השיר ברשת הזרמת המדיה ספוטיפיי עומד על כ-62 מיליון.
ביצוע > מוזיקאים ראשיים

ג'ון לנון – שירה, גיטרה אקוסטית, פסנתר (אקורד אחרון)
פול מקרטני – שירה, גיטרה בס, פסנתר
ג'ורג' האריסון – מאראקס
רינגו סטאר – תופים, פסנתר (אקורד אחרון)
ביצוע > הפקה

ג'ורג' מרטין – מפיק, הרמוניום (אקורד אחרון)
ג'ף אמריק – עריכת וערבוב אודיו
ביצוע > נגנים נוספים

מאל אוונס – ספירה, שימוש בשעון מעורר, פסנתר (אקורד אחרון)
ג'ון מרסטון – נבל
אריך גרונברג, ארנסט סקוט, ביל מונרו, גרנוויל ג'ונס, די. ברדלי, דונלד וויקס, דייוויד מקאלום, הנרי דטינר, הנס גייגר, יורגן הס, ליונל בנטלי, סידני סאקס, קרלוס וילה – כינורות
ברנרד דייוויס, גווין אדוארדס, ג'ון אנדרווד, ג'ון מיק – ויולה
אלכס ניפוסי, אלן דלזייל, דניס ויגיי, פרנסיסקו גבארו – צ'לו
גורדון פירס, סיריל מק ארת'ר – קונטרבס
רוג'ר לורד – אבוב
בזיל טצ'ייקוב, ג'ק בריימר – קלרינט
אלפרד ווטרס, נ. פאוסט – בסון
דייוויד סאנדמן, קליפורד סביליה – חליל
אלן סיביל, ניל סנדרס – קרן יער
דייוויד מייסון, הרולד ג'קסון, מונטי מונטגומרי – חצוצרה
טי. מור, ריימונד בראון, ריימונד פרמורו – טרומבון
מייקל בארנס – טובה
טריסטן פריי – טימפני
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 6 |
הערות שוליים

↑  A Day In The Life, נבדק ב-2020-04-04
↑  A Day In The Life - Remastered 2009, נבדק ב-2020-04-04
↑  מצעד שירי הביטלס של כאן 88
| Sgt>  Pepper's Lonely Hearts Club Band |
| --- | --- | --- |
| שירי האלבום | ‏"Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band"‏ • ‏"With a Little Help from My Friends"‏ • ‏"Lucy in the Sky with Diamonds"‏ • ‏"Getting Better"‏ • ‏"Fixing a Hole"‏ • ‏"She's Leaving Home"‏ • ‏"Being for the Benefit of Mr. Kite!" ‏"Within You Without You"‏ • ‏"When I'm Sixty-Four"‏ • ‏"Lovely Rita"‏ • ‏"Good Morning Good Morning"‏ • ‏"Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band (Reprise)"‏ • ‏"A Day in the Life"‏ |  |
| ראו גם | דיסקוגרפיה של הביטלס • צוללת צהובה • ‏"Strawberry Fields Forever"‏ • ‏"Penny Lane"‏ • ‏"Only a Northern Song"‏ |  |
| הביטלס |
| --- | --- | --- |
ג'ון לנון • פול מקרטני • ג'ורג' האריסון • רינגו סטאר
פיט בסט • סטיוארט סאטקליף • לנון-מקרטני
| אלבומי אולפן | Please Please Me‏ (1963) • With the beatles‏ (1963) • A Hard Day's Night‏ (1964) • Beatles for Sale‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Rubber Soul‏ (1965) • Revolver‏ (1966) • Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band‏ (1967) • Magical Mystery Tour‏ (1967) • The Beatles‏ (1968) • Yellow Submarine‏ (1969) • Abbey Road‏ (1969) • Let It Be‏ (1970) |  |
| סרטים | ‏A Hard Day's Night‏ (1964) • !Help‏ (1965) • Magical Mystery Tour ‏(1967) • Yellow Submarine ‏ (1968) • Let It Be ‏(1970) • The Beatles: Get Back ‏(2021) |  |
| הנהלה | אלן ויליאמס • בריאן אפשטיין • אלן קליין • אפל רקורדס |  |
| הפקה | ג'ורג' מרטין • ג'ף אמריק • פיל ספקטור • נורמן סמית' • אלן פרסונס • אולפני אבי רוד |  |
| ערכים נוספים | ערכים נוספים |  |
|  | The Quarrymen • ביטלמניה • ריצ'רד לסטר • תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני • מסע הקסם המסתורי • קלאוס פורמן • יוקו אונו • אנתולוגיה • רצח ג'ון לנון • LOVE • פיליפ נורמן • סיד ברנשטיין • החיפושית החמישית • הופעת הביטלס על הגג • פירוק הביטלס |  |
דיסקוגרפיה של הביטלס • שירי הביטלס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: fd1aa4f2-ba26-3a05-b72d-4392c35a073c
אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אשכול נבו
 איורים:  דייוויד הול
 תורגם לשפות:  איטלקית וספרדית
 הוצאה
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן-דביר
 תאריך הוצאה:  14 בפברואר 2010
 מספר עמודים:  36
"אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה" הוא ספר הילדים הראשון של אשכול נבו, ואויר על ידי המאייר דייוויד הול. הסיפור נכתב בעקבות נסיעתו של אשכול נבו לאוסטרליה, כשבתו הבכורה הייתה כבת שלוש, הומצא לכבודה, ומשם התפתח לספר. הספר יצא לאור בשנת 2010 בהוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר ותורגם ל איטלקית ולספרדית.
עלילה

בסיפור זה קיימים שלושה גיבורים. שניים מהם מוזכרים בכותרת הספר: עמליה ואביה. הגיבורה האחרת, אמא, מופיעה בתוכן הסיפור עצמו כגיבורה משנית לכאורה, אך משמעותית. בפתיחת הסיפור ניתן לראות בבירור את עצבותהּ של עמליה, שאביה נוסע לאוסטרליה לשבוע שלם. היא לא מוכנה לגעגועים, אך אביה מכין אותהּ היטב לנסיעתו. הוא מספר להּ על אוסטרליה ואף מבטיח לה שיחזור עם מתנה לבחירתהּ, כל זאת כדי להפחית את עצבותהּ בשבוע הפרידה. לאחר שאביה נוסע, עמליה מתקשה להסתגל לשגרה החדשה עם אימהּ, כל הדברים שהיא נהגה לאהוב, הופכים להיות חסרי טעם בלעדי אביה.
בעקבות הגעגוע והסבלנות שמתפקעת, עמליה יושבת יום יום, על הספה, שקועה במחשבות ובגעגועים לאביה כשלפתע נשמעת דפיקה בדלת ומופיע אורח מיוחד. כך במשך כל הימים מגיעים אורחים מיוחדים בהפתעה לעמליה, עד שאביה מופיע בפתח הדלת. כשסוף סוף אביה מגיע אושרהּ של עמליה חסר גבולות. היא חיכתה לו בציפייה ממושכת, ושמחתהּ גוברת עוד יותר כשהיא מבחינה בקופסה שמחזיק אביה בידו, מתנה שהביא מאוסטרליה רק בשבילהּ.
לאחר התאוששותהּ של עמליה מחזרתו של אביה, היא מבינה ששהותהּ עם אימהּ לבד לא הייתה כל כך איומה כפי שהיה נדמה להּ. היה לה כיף עם אמא שלה והיא נהנתה מזמן האיכות שהיה לשתיהן יחד. עם כל הגעגוע לאביה שליווה אותה בשבוע הזה, היא מבינה שזכתה בקרבה לאמא שלה ושהקשר ביניהן התחזק במשך הזמן שהיו יחד.
עיבודים

תיאטרון חיפה הפיק הצגה המבוססת על הספר, ההצגה מציפה את הקושי בהתמודדות עם הגעגועים העזים להורה שנוסע ומציעה מספר פתרונות יצירתיים.
ב-"גן סיפור" בחולון, מוצגים פסלים צבעוניים שפוסלו בהשראת הדמויות מתוך הספר.
ביקורת

לספר מגוון ביקורות, הבולטות שבהן משבחות ומסכמות את הספר כמומלץ לילדים. יעל דר שיתפה את ביקורתהּ ב"הארץ" וטענה כי הספר מראה את הגעגוע מהמקום האנוכי והחסר. מרבית מההשפעה הרגשית של הספר מתרחשת בין השורות ומאחורי האיורים העדינים המוצגים בספר אשר דרכם מבלי שיוצג במפורש מועבר מידע הומוריסטי וגדוש. נוסף על זה הוסיפה ואמרה: "זהו אחד מספריו העדינים ביותר של אשכול נבו!".
רן יגיל ביקר את הספר באתר "מעריב" ואמר כי הסיפור זורם אל עולם המעשיות של הילדים מן המציאות הקשה – געגוע לאדם קרוב.
הערות שוליים

↑  אשכול נבו, אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה, כנרת זמורה דביר, 2010
1 2 3  יעל דר, "אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה" מאת אשכול נבו | ים של געגוע, באתר הארץ, 10 במרץ 2010
↑  רבקה מיכאלי – "אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה", באתר 103fm – האזנה לרדיו און ליין
↑  אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה, באתר תיאטרון חיפה
↑  גן סיפור אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה, באתר עיריית חולון
↑  אבא של עמליה נוסע לאוסטרליה - סקירה של שרון בצלאל, באתר פרלמנט הספרים
JCB (חברת אשראי)

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1945–הווה (כ־79 שנים)
 מיקום המטה:  מינאטו 
 משרד ראשי:  מינאטו, טוקיו, יפן
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים
 מוצרים עיקריים:  סליקת אשראי, הנפקת כרטיסי אשראי
 מנכ"ל:  אישירו האמאקאווה
 עובדים:  כ-4,375 (מרץ 2021)
  
 https://www.global.jcb
 
JCB (במקור ראשי התיבות של Japan Credit Bureau) היא חברת כרטיסי אשראי יפנית העוסקת בהנפקת וסליקת כרטיסי אשראי, ובעלת שותפויות אסטרטגיות עם הרשת האמריקאית Discover (בישראל פועלת תחת המותג של חברת הבת דיינרס קלאב אינטרנשיונל), UnionPay הסינית, American Express בקנדה וחברת RuPay ההודית.
היסטוריה

החברה הוקמה והחלה לפעול בשנת 1961, אך התבססה בשוק היפני רק בשנת 1968 עם רכישת תאגיד "Osaka Credit Bureau" בשנת 1968. כרטיסי החברה הונפקו ל-130 מיליון לקוחות ב-23 מדינות בשנת 2020.
מאז שנת 1981, הרחיבה JCB את פעילותה העסקית מחוץ ליפן. כרטיסיה מופצים ב-24 מדינות, לרוב בידי בנקים מקומיים הפועלים תחת זיכיון התאגיד ובאמצעות חברת הבת JCB International Credit Card Co., Ltd, אשר נשלטת במלואה על ידי חברת האם.
נכון למרץ 2021, החברה בעלת הכנסות שנתיות של 2.793 מיליארד דולר, עם רווחים שנתיים של כ-405 מיליון דולר.
בישראל

בישראל כרטיסי JCB אינם מונפקים כלל, ונסלקים על ידי ישראכרט בלבד.
הערות שוליים

↑  "Why JCB?". JCB. נבדק ב-5 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 254242215   WorldCat (עם VIAF): 254242215