stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המערכה על הגבולות
פעולות הפתיחה > הכנות צרפתיות

ז'וזף ז'ופר, שהיה המפקד העליון של הצבא הצרפתי מאז 1911 ושר המלחמה, אדולף מסימי, נפגשו ב-1 באוגוסט, כדי להסכים שהניהול הצבאי של המלחמה צריך להיות באחריותו הבלעדית של המפקד העליון. ב-2 באוגוסט, כשפלוגות קטנות של חיילים גרמנים חצו את הגבול הצרפתי, מסימי אמר לז'ופר שיש לו את החופש להורות לחיילים צרפתיים לעבור את הגבול הגרמני אך לא את הגבול הבלגי. ז'ופר שלח פקודות אזהרה לכוחות הסיור הסמוכים לגבול, ודרשו מהקורפוס ה-7 להתכונן להתקדם לכיוון מולהאוזן (מילוז) מצפון-מזרח לבלפור ולקורפוס ה-20 כדי להתכונן להתחיל במתקפה לעבר ננסי. ברגע שהגיעו ידיעות על כניסת כוחות גרמנים ללוקסמבורג, קיבלה הארמייה הרביעית הוראה לנוע בין הארמיות השלישית והחמישית, מוכנה לתקוף מצפון לוורדן. פעולות לתוך בלגיה נאסרו, כדי למנוע מהגרמנים אמתלה עד 4 באוגוסט, אז היה ברור שכוחות גרמנים כבר הפרו את הגבול הבלגי. כדי לציית לברית הצרפתית-רוסית, הורה ז'ופר על פלישה לאלזס-לורן ב-14 באוגוסט, למרות שצפה למתקפה גרמנית דרך בלגיה.
ב-8 באוגוסט הורתה הוראה כללית מס' 1 לארמייה החמישית לתפוס עמדה משמאל לארמייה הרביעית, מוכנה לתקוף את האגף הדרומי של הכוח הגרמני המתקדם ממזייר ומוזון, דרך השטח הקשה שביניהם. כל ארבעת הקורפוסים כיסו את החזית הזו עד 12 באוגוסט, אז איפשר ז'ופר לגנרל שארל לנרזאק להעביר את הקורפוס ה-1 צפונה לגבעת כדי להתנגד לניסיון גרמני פוטנציאלי לחצות את המז בין ז'יבה לנמור 35 ק"מ (22 מייל) צפונה יותר, מה שהרחיב את חזית הארמייה עד 80 ק"מ (50 מייל). משנודע ללנרזאק על גודל הכוח הגרמני בבלגיה הוא רצה לתגבר את האגף השמאלי על ידי מעבר לנאמור, אולם ז'ופר סירב לאפשר את הרחבת חזית הארמייה ל-110 ק"מ (68 מייל) והורה ללנרזאק להשאיר את הארמייה בעמדה מרכזית ליד מזייר, מוכן להתנגד למתקפה גרמנית ממוזון לנמור. ב-14 באוגוסט נפגשו ז'ופר ולנרזאק, אך ז'ופר חשב שרק כמה פלוגות פרשים וחי"ר גרמניות חצו את המז. עם מעבר ה-BEF למובז' והירסון, פריסה מחדש של הארמייה החמישית תשבש את פריסת הארמיות האחרות. ב-14 באוגוסט דו"ח מודיעיני חדש הראה שמונה קורפוסים גרמניים בין לוקסמבורג לליאז' ועד למחרת איפשר ז'ופר את המעבר של הארמייה החמישית צפונה, לפעול מעבר למז. הקורפוס ה-11 הועבר לארמייה הרביעית והקורפוס ה-18 הועבר מהארמייה השלישית לארמייה החמישית, שנעשתה אחראית על הגנת מובז'.
ז'ופר החל לפטר מפקדים בתחילת אוגוסט, החל ממפקד הקורפוס ה-7 בונו ועד ה-6 בספטמבר סילק שני מפקדי ארמיות, עשרה מפקדי קורפוסים ו-38 מפקדי דיוויזיות, על ידי העברתם ללימוז'. הקורפוס ה-7 בדרום תוגבר בשתי דיוויזיות, דיוויזיית פרשים וקבוצת דיוויזיות המילואים הראשונה. השם של הקורפוס שונה לארמיית אלזס, כדי להקל על הארמייה הראשונה מהדאגה לגבי אלזס במהלך המבצעים בלורן. שני קורפוסים הוצאו מהארמייה השנייה והפכו לעתודה אסטרטגית. ז'ופר פגש את סר ג'ון פרנץ' ב-16 באוגוסט ונודע שהבריטים יכולים להיות מוכנים עד ה-24 באוגוסט, ז'ופר גם ארגן דיוויזיות טריטוריאליות לכסות את האזור ממובז' עד דנקרק. המצור הגרמני על מבצרי לייז' הסתיים ב-16 באוגוסט והארמיות הראשונה והשנייה עם 12 קורפוסים והארמייה השלישית עם 4 קורפוסים החלו להתקדם מאחורי מסכי פרשים. ב-18 באוגוסט הורה ז'ופר לארמייה החמישית להתכונן למתקפה גרמנית בשתי גדות המז או לפגוש כוח קטן בגדה הצפונית. הארמייה החמישית החלה לנוע לכיוון נאמור, במפגש של נהרות המז והסמבר ב-19 באוגוסט, מה שדרש צעדה של 100 ק"מ (62 מייל) על ידי יחידות מסוימות.
אלזס > קרב מילוז, 7-10 באוגוסט

המתקפה הצרפתית הראשונה של המלחמה, המכונה קרב מילוז, החלה ב-7 באוגוסט. ז'ופר הנחה את הארמיות הראשונה והשנייה להפעיל כמה שיותר דיוויזיות גרמניות כדי לסייע לכוחות הצרפתיים הפועלים צפונה יותר. הקורפוס ה-7 הצרפתי עם הדיוויזיות ה-14 וה-41, בפיקודו של הגנרל בונו, התקדם מבלפור למילוז ולקולמר 35 ק"מ (22 מייל) לצפון-מזרח. הצרפתים כבשו במהירות את עיירת הגבול אלטקירך 15 ק"מ (9.3 מייל) דרומית למילוז עם התקפת כידונים. ב-8 באוגוסט המשיך בונו בזהירות את ההתקדמות וכבש את מילוז, זמן קצר לאחר שחיל המצב הגרמני שלה עזב את העיר. מפקד הארמייה הראשונה גנרל אוגוסט דובאי העדיף להתחפר ולהשלים את הגיוס הצבאי אך ז'ופר הורה על המשך ההתקדמות. עם הגעתם של שני קורפוסים של הארמייה הגרמנית השביעית משטרסבורג, פתחו הגרמנים במתקפת נגד בבוקר ה-9 באוגוסט, בסרנה הסמוכה. מילוז נכבשה מחדש ב-10 באוגוסט ובונו נסוג לכיוון בלפור כדי להימלט מכיתור גרמני.
גנרל פול פו הועמד לפיקוד על ארמייה חדשה, ארמיית אלזס ובונו, מפקד הקורפוס ה-7, הודח על ידי ז'ופר. הקורפוס ה-7 תוגבר עם הדיוויזיה ה-44, דיוויזיית המילואים ה-55, דיוויזיית הפרשים ה-8 והקבוצה הראשונה של דיוויזיות המילואים (דיוויזיות המילואים 58, 63 ו-66) כדי לפלוש מחדש לאלזס ב-14 באוגוסט, כחלק מהמתקפה הגדולה יותר של הארמיות הראשונה והשנייה ללורן, שמשכה את רוב הארמייה הגרמנית השביעית צפונה. ארמיית אלזס החלה במתקפה חדשה נגד ארבע חטיבות לנדווהר, הקורפוס ה-7 התקדם מבלפור כששתי דיוויזיות מימין עוברות דרך דנמארי, בראש עמק האיל. באגף השמאלי התקדמו שתי דיוויזיות בשיתוף פעולה עם גדודי שאסרים, שנכנסו לעמק פכט ב-12 באוגוסט. בערב ה-14 באוגוסט, ת'אן נתפסה והחיילים המתקדמים ביותר עברו אל מעבר לפרברי ת'אן, סרנה ודנמארי בפאתי המערביים של העיר עד ה-16 באוגוסט. ב-18 באוגוסט, הקורפוס ה-7 תקף את מילוז וכבש את אלטקירך באגף הדרום-מזרחי כשהאגף הצפוני התקדם לעבר קולמר ונויף-ברייזך.
המגינים הגרמנים נאלצו לסגת משטח גבוה ממערב למילוז בשתי גדות הדולר ולתוך פרברי מילוז, שם התרחש קרב מבית לבית. הרחובות והבתים של דורנך נתפסו באופן שיטתי ועד הערב של ה-19 באוגוסט הצרפתים כבשו את העיר מחדש. לאחר שדרסו, הגרמנים נסוגו בחיפזון דרך יער הארדט כדי להימנע מכיתור, וחצו את הריין תוך שהם נרדפו על ידי הצרפתים, ונסוגו לאנסיסהיים, 20 ק"מ (12 מייל) צפונה. הצרפתים תפסו 24 תותחים, 3,000 שבויים וכמויות נכבדות של ציוד. עם כיבוש גשרי הריין והעמקים המובילים למישור, השיגה ארמיית אלזס את השליטה באלזס העליונה. הצרפתים ייצבו את הקרקע שנכבשה והתכוננו להמשך ההתקפה, אך ב-23 באוגוסט הוקפאו ההכנות, כאשר הגיעו ידיעות על התבוסות בלורן ובבלגיה; במקום זאת נסוגו הצרפתים וייצבו את הרכס מעבר לאזור המבוצר של בלפור. ב-26 באוגוסט נסוגו הצרפתים ממילוז לקו בר-הגנה יותר ליד אלטקירך, כדי לספק תגבורת לארמיות הצרפתיות הקרובות יותר לפריז. ארמיית אלזס פורקה והקורפוס ה-7 הועבר לסום. דיוויזיית הפרשים ה-8 צורפה לארמייה הראשונה ושתי דיוויזיות נוספות נשלחו מאוחר יותר.
בלגיה > קרב האלן, 12 באוגוסט

קרב האלן (הלן בהולנדית) היה קרב פרשים בתחילת מלחמת העולם הראשונה. האלן הייתה עיירת שוק קטנה לאורך ציר ההתקדמות העיקרי של הצבא הקיסרי הגרמני וסיפקה נקודת מעבר טובה מעל נהר הגטה. הקרב התרחש ב-12 באוגוסט בין הכוחות הגרמניים, בראשות גאורג פון דר מרוויץ לבין הכוחות הבלגים בפיקודו של לאון דה ויטה. מהנדסים בלגים פוצצו את הגשר מעל הגטה אבל המבנה קרס רק בחלקו והגרמנים העבירו כ-1,000 חיילים מעליו למרכז האלן. קו ההגנה הבלגי הראשי היה ממערב להאלן בשטח שהעניק רק ראייה חסומה לתוקף. חטיבות הפרשים ה-17 וה-3 סייעו ליגר בהאלן ומדרום, מה שאיפשר להביא ארטילריה לשולי הכפר אך התקפות לשדות תירס שמעבר נהדפו עם אבדות רבות, חלק מהפרשים נלכדו בגדרות תיל. כוחות היגר גם נהדפו למרות התמיכה מיחידת המקלעים ה-2 של המשמר ויחידות פרשים שירדו מהסוסים.
לקראת סוף היום הפסיק מרוויץ את הקרב; דיוויזיית הפרשים ה-2 נסוגה לכיוון האסלט ודיוויזיית הפרשים ה-4 נסוגה לאלקן. דה ויטה הדף את התקפות הפרשים הגרמניים בכך שהורה על הפרשים, שכללו פלוגת רוכבי אופניים ואחד מחיילי ההנדסה לרדת מסוסיהם ולבלום את המתקפה באש רובים מסיבית, שגרמה לגרמנים אבדות משמעותיות. הפרשים הגרמניים הצליחו לערפל את הפעולות באגף הימני הגרמני והקימו קו מקביל חזיתי עם לייז' וחשפו את עמדות צבא השדה הבלגי אך לא הצליחו לחדור מעבר לקו החזית הבלגי ולגלות היערכויות בלגיות מעבר. למרות ניצחון בלגי, לקרב הייתה השפעה אסטרטגית מועטה: הארמיות הגרמניות צרו וכבשו את האזורים המבוצרים של נאמור, לייז' ואנטוורפן, שהאסטרטגיה הבלגית הייתה תלויה בהם.
לורן > קרב לורן, 14–25 באוגוסט

המתקפה הצרפתית המרכזית בדרום החלה ב-14 באוגוסט כאשר הארמייה הראשונה התקדמה עם שני קורפוסים לעבר הרי הווז' ושני קורפוסים מצפון-מזרח לכיוון סרבורג ושני הקורפוסים הימניים של הארמייה השנייה של הגנרל דה קסטלנו התקדמו משמאל לארמייה הראשונה. קורפוס אחד והקבוצה השנייה של דיוויזיות המילואים התקדמו באיטיות לכיוון מוראנז' בדירוג, כשומר אגף נגד התקפה גרמנית מכיוון מץ. הארמייה הראשונה כבשה מספר מעברים דרומה יותר מאז 8 באוגוסט, כדי להגן על האגף הדרומי כשהצבא התקדם לדונון ולסרבורג. למרות אזהרותיו של ז'ופר מפני סטייה, נדרש הצבא להתקדם לעבר מעברי הווז' לדרום-מזרח, מזרחה לכיוון דונון וצפון-מזרח לכיוון סרבורג. כוחות גרמנים נסוגו במהלך היום, דונון נתפסה ובאגף השמאלי בוצעה התקדמות של 10–12 ק"מ. בשעת בין ערביים, הדיוויזיה ה-26 של הקורפוס ה-13 תקפה את סירי אך נהדפה מאש ארטילריה ומקלעים מסיבית וספגה אבדות כבדות. ב-15 באוגוסט דיווחה הארמייה השנייה כי ארטילריה גרמנית ארוכת טווח הצליחה להפגיז את הארטילריה והחי"ר הצרפתים באין מפריע וכי כוחות רגלים גרמנים חפורים גרמו אבדות רבות לצרפתים בזמן שהם תקפו.
הארמייה השנייה נאלצה לתקוף בשיטתיות לאחר הכנה ארטילרית אך הצליחה לדחוק את המגינים הגרמנים. דיווחי מודיעין זיהו קו התנגדות עיקרי של הארמייה הגרמנית השישית והארמייה הגרמנית השביעית, אשר שולבו בפיקודו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה, קרוב לכוחות הצרפתים המתקדמים וכי מתקפה נגדית קרובה. ב-16 באוגוסט התנגדו הגרמנים להתקדמות באש ארטילרית ארוכת טווח וב-17 באוגוסט תגברה הארמייה הראשונה את ההתקדמות על סרבורג. כאשר נמצא שהגרמנים עזבו את העיר הורה ז'ופר לארמייה השנייה להתקדם עוד יותר צפונה, דבר שהביא להגברת ההתפצלות של הארמיות הצרפתיות. התקפת נגד גרמנית ב-20 באוגוסט כפתה קרבות נפרדים על הארמיות הצרפתיות, שהובסו ונאלצו לסגת בחוסר סדר. המרדף הגרמני היה איטי וקסטלנו הצליח לכבוש עמדות מזרחית לננסי ולהרחיב את האגף הימני לכיוון דרום, כדי לחדש את המגע עם הארמייה הראשונה. במהלך ה-22 באוגוסט, האגף הימני הותקף ונסוג לאחור 25 ק"מ מהעמדה שבה החלה המתקפה ב-14 באוגוסט. הארמייה הראשונה נסוגה אך הצליחה לשמור על מגע עם הארמייה השנייה וב-24 באוגוסט, שתי הארמיות החלו במתקפה נגדית בקרב על הטרואה דה שארמה והחזירו את הקו של ה-14 באוגוסט, בתחילת ספטמבר.
הארדנים > קרב הארדנים, 21–23 באוגוסט

ז'ופר הוציא הוראות ב-18 באוגוסט אך עיכב את הארמיות השלישית והרביעית מכיוון שסיורי אוויר ופרשים מצאו מעט חיילים גרמנים מול שתי הארמיות, רק כוח גדול שנע צפון-מערבה במרחק של 40–50 ק"מ. ב-19 באוגוסט, הארמייה הרביעית של הגנרל פרנן דה לנגל דה קרי, קיבלה הוראה לכבוש את הגשרים מעל הסמואה אך לא להתקדם לבלגיה עד שתתחיל המתקפה הגרמנית. התקפה מוקדמת תתקדם למלכודת, במקום לתת לגרמנים זמן לרוקן את לוקסמבורג מחיילים לפני שהצרפתים יתקדמו. ב-20 באוגוסט תקפו הארמיות הגרמניות בדרום את הארמיות הראשונה והשנייה הצרפתיות ולמחרת החלו הארמיות השלישית והרביעית במתקפה. הארמייה הרביעית חצתה את הסמואה והתקדמה לעבר נויפשאטו והארמייה השלישית של הגנרל פייר ריפי תקפה לעבר ארלון, כמשמר אגף ימין של הארמייה הרביעית.
דרומית לוורדן שונה שמה של הארמייה השלישית ל"ארמיית לורן" והיא הייתה אמורה לצפות למתקפה גרמנית ממץ, מה שהותיר את שאר הארמייה השלישית חופשית להתרכז בהתקפה לתוך בלגיה. הארמיות הצרפתיות פלשו לבלגיה עם תשעה קורפוסי חי"ר אך עשרה קורפוסים גרמניים ושש בריגדות מילואים של הארמיות הרביעית והחמישית היו מרוכזים בין מץ לצפון לוקסמבורג. הארמייה הגרמנית הרביעית בפיקודו של אלברכט, דוכס וירטמברג והארמייה החמישית של נסיך הכתר וילהלם נעו לאט יותר מאשר הארמיות הראשונה, השנייה והשלישית והמתקפה הצרפתית כלפיהם דווחה ב-21 באוגוסט. לארמיות הצרפתיות היו מעט מפות והם לא היו מודעים לגודל הכוח הגרמני ממולם, שכן הארמייה השלישית דחקה הצידה יחידות גרמניות קטנות. ב-22 באוגוסט באזור הארמייה השלישית, הקורפוס ה-5 תקף חיילים גרמנים מחופרים בלונגווי ב-5:00 בבוקר בערפל סמיך ובגשם כבד, ללא תמיכה ארטילרית.
כשהערפל התפוגג, ארטילריה גרמנית לכדה את התותחים הצרפתיים בשטח פתוח ושיתקה אותם. התקפת נגד גרמנית כיתרה דיוויזיה צרפתית והקורפוס לא התאושש עד הערב. מצפון התקדם גם הקורפוס ה-4 בערפל ונתקל בחיילים גרמנים שהיו מחופרים ליד וירטון ונאלץ לסגת גם עם דיוויזיה מכותרת. באגף הדרומי נדחק הקורפוס ה-6 למרחק קצר. באזור הארמייה הרביעית הצליח הקורפוס ה-2 בצד ימין לשמור על מגע עם הארמייה השלישית מדרום אך לא הצליח להתקדם הלאה. הקורפוס הקולוניאלי משמאל הובס בקרב רוסיניול, 15 ק"מ דרומית לנפשאטו והיו לו 11,646 נפגעים, אך הבריגדה הקולוניאלית ה-5 משמאל הגיעה בקלות לנפשאטו, לפני שגם היא נהדפה עם אבדות רבות. צפונה יותר, הקורפוס ה-12 התקדם בהתמדה, אך הקורפוס ה-17 שמעבר לו נאגף והדיוויזיה ה-33 איבדה את רוב הארטילריה שלה. באגף הצפוני הקורפוסים ה-11 וה-9 לא היו מעורבים בלחימה ברצינות.
המפקדים הצרפתים קיבלו פקודה על ידי ז'ופר להמשיך במתקפה ב-23 באוגוסט, מוקדם ככל האפשר שכן האסטרטגיה שלו הייתה תלויה בהצלחת הארמיות השלישית והרביעית. ריפי השיב בבוקר שההתקפה לא יכולה להתחיל עד שהדיוויזיות שלו יתארגנו מחדש ובשעות אחר הצהריים המוקדמות גילה שהגרמנים מנעו התקדמות נוספת, על ידי דחיקת הקורפוס ה-5 במרכז לאחור לאורך 8 ק"מ, מה שהוביל לשאר הצבא יורד לאחור. באזור הארמייה הרביעית כותרה הדיוויזיה ה-33 של הקורפוס ה-17 ושאר הקורפוס נסוג במהלך הלילה של ה-22/23 באוגוסט. הבריגדה הקולוניאלית ה-5 נסוגה מנפשאטו לפני עלות השחר ב-23 באוגוסט, וחשפה את האגף הימני של הקורפוס ה-12, שגם הוא נסוג לאחור. עד סוף ה-23 באוגוסט חזרו שרידי הארמיות השלישית והרביעית לעמדות הזינוק שלהם, למעט הקורפוסים ה-11 וה-9 באגף הצפוני.
הסמבר > קרב שרלרואה, 21–23 באוגוסט

ב-19 באוגוסט החלה הארמייה החמישית לנוע לזווית של נהרות המז והסמבר הקרובה לנאמור, מה שהצריך צעדה של עד 100 ק"מ (62 מייל) והרחיקה את הארמייה הרחק מעבר לאגף השמאלי של הארמייה הרביעית. מול הצרפתים ניצבו הארמיות השנייה והשלישית, עם 18 דיוויזיות מול 15 הדיוויזיות הצרפתיות. הקורפוס ה-1 החזיק בגדה המערבית של המז מז'יבה עד נאמור, הקורפוס ה-10 פנה לצפון-מערב לאורך הסמבר, כאשר הקורפוס ה-3 במערב מול שרלרואה והקורפוס ה-18 יותר משמאל. פרשים צרפתים בצד שמאל התכתשו עם פרשים גרמניים ב-20 באוגוסט ולמחרת הורה ז'ופר לארמייה החמישית להתקדם, כשחיל המשלוח הבריטי בצד שמאל למצוא ולתקוף את הכוחות הגרמניים ממערב למז.
לפני שהצרפתים הספיקו לחצות את הסמבר החלה מתקפה גרמנית בין נאמור לשרלרואה וכבשה את גשרי הסמבר. ב-22 באוגוסט הצרפתים תקפו כדי לכבוש אותם מחדש אך נהדפו במרכז. הקורפוס ה-1 קיבל פקודה לנוע צפונה לנאמור, שהותירה 20 ק"מ (12 מייל) מהמז מוגנים על ידי דיוויזיית מילואים אחת והארמייה השלישית הצליחה לחצות מצפון לז'יבה. הקורפוס ה-1 הדף חלק מהארמייה השלישית בחזרה מעבר לנהר ב-23 באוגוסט אך לא הצליח לכבוש מחדש את דינאן. באותו זמן חיל המשלוח הבריטי הותקף על ידי הארמייה הראשונה במונס. עם פינוי נאמור והחדשות על נסיגת הארמייה הרביעית הצרפתית מהארדנים, הורה לנרזאק על נסיגה בסביבות חצות לכיוון ז'יבה, שהיה התמרון הצרפתי האחרון של המערכה על הגבולות.
הסמבר > קרב מונס, 23 באוגוסט

ב-23 באוגוסט, הקורפוס הגרמני ה-9 התקדם וחלק מחטיבת הרגלים ה-35 חצה את תעלת מונס-קונדה ממזרח לנימי; הגיע למסילת הברזל שמעבר לשעות אחר הצהריים המוקדמות אך נהדף מהעיר. חטיבת הרגלים ה-36 כבשה גשרים באובורג כנגד התנגדות נחושה, ולאחר מכן נסוגו המגינים בנימי בהדרגה; הגשרים מצפון נתפסו בשעה 16:00 והכפר נכבש. מונס נכבשה ללא התנגדות, אך בשטח גבוה יותר ממזרח, ההגנה נמשכה. הדיוויזיה ה-17 התקדמה לכביש מסן סמפוריה לסן גילה. בשעה 17:00 הורה מפקד הדיוויזיה להתקפה עוטפת על הבריטים ממזרח למונס, שנדחקו לאחור לאחר עמידה בכביש מונס-ז'יברי. עד השעה 11:00 בבוקר דיווחים לקלוק חשפו שהבריטים נמצאים בסן גילה ובמעברי התעלה ממערב עד לגשר בפומרואה, ללא חיילים ממזרח לקונדה. עם דיווחים המצביעים על כך שהאגף הימני פנוי מחילות מדינות ההסכמה, קלוק הורה לקורפוס ה-3 להתקדם דרך סן גילה וז'מאפ מימין לקורפוס ה-9 ולקורפוס ה-4 הורה להמשיך לעבר אנסיס ותוליס; הקורפוס הרביעי כבר תקף בקאנטל דו סנטר והקורפוס ה-2 וקורפוס המילואים ה-4 עקבו מאחורי החלק העיקרי של הארמייה.
קלוק הורה על המשך ההתקפה ב-24 באוגוסט, מערבה ממובז', והקורפוס ה-2 היה אמור להדביק את הפער מאחורי האגף הימני של הצבא. הקורפוס ה-9 היה אמור להתקדם מזרחה לבבאי, הקורפוס ה-3 היה אמור להתקדם למערב הכפר, הקורפוס ה-4 היה אמור להתקדם לכיוון וארנייה-לה-גראן 10 ק"מ (6.2 מייל) יותר מערבה וקורפוס הפרשים ה-2 היה אמור לפנות לכיוון דנאין כדי לנתק את הנסיגה הבריטית. עם עלות השחר חידש הקורפוס ה-9 את התקדמותו ודחק קדימה כנגד המשמר האחורי עד אחר הצהריים כאשר הקורפוס עצר את ההתקדמות בשל אי ודאות לגבי המצב באגף השמאלי שלו וקרבתה של מובז'. בשעה 16:00 דיווחי הפרשים הובילו את קוואסט לחדש את ההתקדמות, שהואטה על ידי המכשולים של מובז' וקורפוס ה-3. הצוות במפקדה של קלוק, טען כי הלחימה של היומיים האלו לא הצליחה לכתר את הבריטים עקב כפיפות הארמייה לבילו ולמפקדת הארמייה השנייה, שהתעקשו שהארמייה הראשונה תישאר קרובה יותר לאגף המערבי, במקום לתקוף ממערב למונס. האמינו שרק חלק מחיל המשלוח הבריטי היה מעורב ושיש קו הגנה ראשי מ-Venciennes ל-Bavai וקלוד הורה לכתר אותו ב-25 באוגוסט.
לאחר מכן > ניתוח

המתקפה הצרפתית הובסה תוך מספר ימים; מימין הארמיות הראשונה והשנייה התקדמו ב-14 באוגוסט וחזרו לנקודות הזינוק שלהן ב-20 באוגוסט. המתקפה של הארמיות השלישית והרביעית הובסה בין ה-21 ל-23 באוגוסט והארמייה החמישית הובסה על הסמבר ונאלצה לסגת במהלך אותה תקופה. האסטרטגיה של ז'ופר נכשלה עקב הערכת חסר של הארמיות הגרמניות ופיזור המאמץ ההתקפי הצרפתי. עם כוח גרמני גדול שפעל בבלגיה, נראה היה שהמרכז הגרמני פגיע בפני הארמיות השלישית והרביעית. הרושם המוטעה של גודל הכוח הגרמני בבלגיה או נתיב ההתקרבות שלו לא היה משמעותי כמו המידע השגוי על כוחן של הארמיות הגרמניות מול הארמיות השלישית והרביעית. ז'ופר האשים אחרים וטען שחיל הרגלים הצרפתי לא גילה איכויות התקפיות, למרות שמספרם על הצבאות הגרמניים בנקודה הפגיעה ביותר שלהם, טענה שרוברט א. דאוטי ב-2005 כינה "שטות גמורה".
המציאות הייתה שרבים מהנפגעים הצרפתים נאמר כי הגיעו מעודף רוח התקפית וב-23 באוגוסט, ראפי הגיע למסקנה שחיל הרגלים תקף ללא הכנה ארטילרית או תמיכה במהלך המתקפה. בתחילת ה-24 באוגוסט, הורה ז'ופר על נסיגה לקו מוורדן למזייר ומאובו והחל להעביר כוחות ממזרח מול הגבול הגרמני, אל האגף המערבי. הארמיות הצרפתיות היו אמורים להרוס מתקני רכבת ולגרום לארמיות הגרמניות כמה שיותר אבדות, כהכנה לחידוש המתקפה. שתי חלופות אסטרטגיות היו אפשריות, לתקוף את האגף המזרחי של הארמייה הראשונה או לכתר את האגף המערבי של כל הארמיות הגרמניות. ב-25 באוגוסט הוציא ז'ופר הוראה כללית מס' 2, לנסיגה לקו מורדן לריימס ואמיין והרכבת שני קורפוסים וארבע דיוויזיות מילואים ליד אמיין, לצורך מבצע הכיתור. ז'ופר קרא לאינטגרציה הרבה יותר גדולה של חיל הרגלים והתותחנים ולפיזור טקטי יותר של חיל הרגלים כדי לבטל את כוח האש הגרמני.
לאחר מכן > נפגעים

ב-The World Crisis, וינסטון צ'רצ'יל השתמש בנתונים מרישומי הפרלמנט הצרפתי של 1920 כדי לקבוע את האבדות הצרפתיות מ-5 באוגוסט עד 5 בספטמבר 1914 על 329,000 הרוגים, פצועים ונעדרים, האבדות הגרמניות מאוגוסט עד נובמבר על 677,440 חיילים, והאבדות הבריטיות באוגוסט וספטמבר על 29,598 חיילים. עד סוף אוגוסט ספג הצבא הצרפתי 75,000 הרוגים, מתוכם 27,000 נהרגו ב-22 באוגוסט. סך ההרוגים הצרפתים בחודש הראשון של המלחמה היה 260,000, מתוכם 140,000 נהרגו במהלך ארבעת הימים האחרונים של המערכה על הגבולות. בשנת 2009, הרוויג רשם כי סך האבדות בארמייה הגרמנית השישית באוגוסט היה 34,598, עם 11,476 הרוגים ובספטמבר 28,957 עם 6,687 הרוגים. לארמייה הגרמנית השביעית היו 32,054 נפגעים באוגוסט, עם 10,328 הרוגים ובספטמבר 31,887 נפגעים עם 10,384 הרוגים. בארמייה הראשונה באוגוסט היו 19,980 נפגעים כולל 2,863 הרוגים ובארמייה השנייה 26,222 נפגעים. בעשרת הימים האחרונים של אוגוסט, לארמייה הראשונה היו 9,644 נפגעים ולארמייה השנייה 15,693 נפגעים. הרוויג כתב שהצבא הצרפתי לא פרסם רשימות נפגעים רשמיות, אלא שההיסטוריה הרשמית Les armées françaises dans la grande guerre קבעה אבדות של 206,515 איש באוגוסט ו-213,445 בספטמבר. במהלך הקרב, נפגעו לצרפתים כ-260,000 איש, מתוכם כ-75,000 נהרגו.
לאחר מכן > הפעולות הבאות > קרב גראן קורונה, 4–13 בספטמבר

המתקפה הגרמנית החלה במהלך הלילה של ה-3 בספטמבר נגד ביצורי הגראן קורונה, משני צדי ננסי, שדחקה את הקבוצה השנייה של דיוויזיות המילואים, הכוללת את דיוויזיות המילואים ה-59, ה-68 וה-70 תחת גנרל לאון דוראן, לצפון. והקורפוס ה-20 של הגנרל בלפורייה מדרום, עד הערב של ה-4 בספטמבר. אחר הצהריים של ה-5 בספטמבר קסטלנו טלגרף לז'ופר שהוא מציע לפנות את ננסי, כדי לשמר את כוח הלחימה של הצבא. למחרת השיב ז'ופר שהארמייה השנייה אמורה להחזיק את האזור ממזרח לננסי אם זה אפשרי, ורק אז לסגת לקו מיער היי לסאפה, בלשאמפ ובורוויל.
השלטונות האזרחיים בעיר החלו בהכנות לפינוי אך הכוחות בגראן קורונה הדפו את ההתקפות הגרמניות על האגף הימני, במהלך ה-5 בספטמבר. דיוויזיות המילואים נדחקו רק מרחק קצר בחזית מזרחה ומצפון לננסי. ניסיון של מולטקה להסיג חיילים מהארמייה השישית, להצטרף לארמייה השביעית החדשה שהוקמה לפעולות על האואז נכשל כאשר רופרכט ודלמנזינגן זכו לגיבוי של הקיסר שהיה במפקדת הארמייה השישית. ההתקפות הגרמניות נמשכו ב-6 בספטמבר והקורפוס ה-20 ערך התקפת נגד אשר נתנה למגינים תקופה קצרה להתאושש אך החיילים של הקבוצה השנייה של דיוויזיות המילואים, ממזרח ומצפון לננסי, החלו לפנות את מקומם.
ב-7 בספטמבר התקפות גרמניות צפונה יותר יצרו מבלט לתוך ההגנות הצרפתיות מדרום לוורדן בסן-מייל, מה שהיה עלול להפריד בין הארמיות השנייה והשלישית. בננסי, חלק מדיוויזיית המילואים ה-59 נסוגה מרמת סן ז'נבייב, שהשקיפה על הגראן קורונה מצפון-מערב לננסי, וחשפה את האגף השמאלי של הארמייה השנייה וננסי לכיתור. קסטלנו הורה על נסיגה מננסי אך המהלך נעקף על ידי המטה שלו; קסטלנו קיבל הוראה על ידי ז'ופר לשמור על הגנת הגראן קורונה למשך 24 שעות נוספות. הגרמנים נסוגו במהלך אחר הצהריים והצרפתים כבשו מחדש את הרמה. ההתקפות הגרמניות נמשכו עד הבוקר של ה-8 בספטמבר אך אז פחתו כאשר מולטקה החל להסיג כוחות לאגף הימני של הארמיות הגרמניות. מולטקה שלח את מיור רדר לארמייה השישית עם פקודות לסיים את המתקפה ולהתכונן לנסיגה לגבול; רק עכשיו גילה רופרכט שהארמיות ליד פריז היו נתונות תחת לחץ כבד. ההתקפות של הארמייה השישית פחתו וב-10 בספטמבר היא החלה לסגת לעבר הגבול. ב-13 בספטמבר, נכבשו מחדש פונט-א-מוסון ולינוויל על ידי הצרפתים ללא התנגדות, ולאחר מכן הגיעו אל נהר הסיי, שם התייצבה החזית עד 1918.
ויאצ'סלב גורגנוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביולי 1935 גרוזני, ברה"מ 
 פטירה:  22 באוגוסט 1994 (בגיל 59) מוסקבה, רוסיה 
 השכלה:  המכון הממלכתי ליחסים בין-לאומיים של מוסקבה 
 דרגה:  לוטננט גנרל 
 עיטורים
 עיטור אות הכבוד  מדליית השירות המצוין, דרגה 3 
 
ויאצ'סלב איוואנוביץ' גורגנוב (ברוסית: Вячесла́в Ива́нович Гурге́нов;‏ 1 ביולי 1935 – 22 באוגוסט 1994) היה קצין המודיעין הסובייטי והרוסי, סגן המנהל הראשי הראשון (סוכנות הביון הסובייטית) של ברית המועצות, היה ממלא מקום ראש סוכנות הביון של ברית המועצות.
נולד בשנת 1935 בגרוזני. הוא סיים את לימודיו בפקולטה למדעי המזרח במכון MGIMO בשנת 1959 וכמומחה להודו נשלח לעבוד בלשכת סוכנות הדפוס "נובוסטי" בקולקטה, שם עבד עד 1962.
בשנת 1963 החל לשרת בשירות הביון. בשנת 1964 סיים את לימודיו בבית הספר של הק.ג.ב (בית ספר מספר 101). לאחר מכן שירת כסוכן מודיעין בהודו ובבנגלדש (1965–1972), היה ראש תחנת הק.ג.ב. באסלאמאבאד (1978–1983). בין השנים 1983–1989 מילא תפקידים בכירים שונים במנגנון המרכזי של המינהל הראשי הראשון של הק.ג.ב..
מאז 1989 היה סגן ראש המינהל הראשי הראשון ומאז 1991 היה סגן מנהל שירות הביון הרוסי (SVR). מ-22 בספטמבר עד 30 בספטמבר 1991 כיהן כממלא מקום ראש סוכנות הביון הסובייטית.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפארק הלאומי מאנאס

מבט על ההרים מהפארק
לנגור הכיפה בפארק
הפארק הלאומי מאנאס (באסאמית: মানস ৰাষ্ট্ৰীয় উদ্যান) הוא פארק לאומי, אתר מורשת עולמית של אונסק"ו, שמורת פרויקט טיגריס (אנ'), שמורת פילים, ושמורת ביוספירה בצפון-מערב מדינת אסאם בצפון-מזרח הודו. הפארק ממוקם למרגלות הרי ההימלאיה, וצמוד לפארק הלאומי המלכותי מאנאס (אנ') בבהוטן. הפארק ידוע בזכות חיות הבר האנדמיות הנדירות ובסכנת הכחדה שלו, כגון מין הצב Pangshura sylhetensis, ארנבת אסמית, לנגור זהוב וחזיר גמדי. פארק מאנאס מפורסם באוכלוסיית הבר של תאו אסייתי.
מקור שם הפארק בנהר מאנאס (אנ'). הנהר מאנאס, העובר בלב הפארק, הוא יובל מרכזי של הנהר בראהמאפוטרה.
היסטוריה

הפארק הלאומי מאנאס הוכרז כשמורה ב-1 באוקטובר 1928 בשטח של 360 קילומטרים רבועים. שמורת הביוספירה של מאנאס נוצרה בשנת 1973. לפני הכרזת השמורה, היה זה יער שמור ששימש את משפחת המלוכה קוץ' בהר ואת הראג'ה של גאוריפור (אנ') כשמורת ציד. בשנים 1951 ו-1955 הורחב השטח ל-391 קילומטרים רבועים. הוא הוכרז כאתר מורשת עולמית בדצמבר 1985 על ידי אונסק"ו. בשנת 1990 נוספו שמורות היערות קהיטמה, קוקילאברי ופאנברי לשמורה ליצירת הפארק הלאומי מאנאס. בשנת 1992 הכריז אונסק"ו על הפארק אתר מורשת עולמית בסיכון בגלל פעילות גדולה של ציד בלתי חוקי ופעילויות טרור. ב-25 בפברואר 2008 הוגדל השטח ל-950 קילומטרים רבועים. ב-21 ביוני 2011 הוסר הפארק מרשימת אתרי המורשת העולמית בסיכון וזכה לשבחים על מאמציו לשימור.
גאוגרפיה

הפארק נמצא בתחומי המחוזות צ'יראנג ובאקשה, חלק מהאזור האוטונומי בודולנד (אנ') בצפון-מערב מדינת אסאם בהודו. יש רק כפר יער אחד, פגרנג, בלב הפארק הלאומי. מלבד כפר זה 56 כפרים נוספים מקיפים את הפארק. כפרים רבים נוספים בשולי הפארק תלויים בפארק באופן ישיר או עקיף.
הפארק מחולק לשלושה חלקים מנהליים. המרכז של החלק המערבי בפאנבארי, המרכז של החלק המרכזי בבנסבארי ליד העיר ברפטה רואד (אנ'), והמזרחי בבהואייפרה ליד פתסלה (אנ'). החלקים אינם מחוברים היטב; יש דרך עפר קשה (כביש דיימארי) המחברת את המרכז לחלק המזרחי, אבל במעבר מהחלק המרכזי לפאנבארי צריך לחצות שני נהרות מרכזיים. רוב המבקרים מגיעים לבנסבארי ולאחר מכן מבלים זמן מה בתוך היער במתאנגורי על נהר מאנאס בגבול בהוטן.
הפארק הלאומי מאנאס משתרע על שטח של 950 קילומטרים רבועים, והוא ממוקם בגובה של 61–110 מטר מעל גובה פני הים. הפארק שוכן למרגלות הרי מזרח ההימלאיה והוא מיוער בצפיפות. נהר מאנאס זורם במערב הפארק והוא הנהר הראשי שבתוכו. זהו יובל מרכזי של הנהר בראהמאפוטרה ומתפצל לשני נהרות נפרדים, הבורססי והבולקדובה כשהוא מגיע למישורים. חמישה נהרות קטנים נוספים זורמים גם הם בפארק הלאומי השוכן על מניפת סחף רחבה ונמוכה הנפרשת מתחת למרגלות הרי ההימלאיה. המסלע של אזור הסוואנה בצפון הפארק בנוי מאבן גיר ואבן חול, ואילו שטחי העשב בדרום הפארק גדלים על משקעים עמוקים של סחף עדין. השילוב בין תצורת בהאבר טראי עם רצף הנהרות שנמשך עד ליער ההררי שבתת-ההימלאיה הופך אותו לאחד האזורים העשירים במגוון הביולוגי בעולם.
גאוגרפיה > אקלים

הטמפרטורה המינימלית היא סביב C°‏ 15 והטמפרטורה המרבית היא סביב C°‏ 37.
גשמים כבדים יורדים בין מאי לספטמבר. כמות המשקעים הממוצעת השנתית היא כ-3,330 מילימטרים.