ג'רג' ראקוצי הראשון
אציל עשיר

ג'רג' ושני אחיו, ז'יגמונד ופאל, ירשו את האחוזות העצומות של אביהם בממלכת הונגריה. באלינט דרוגט (שהיה בעלה של אחותם הבכורה), אלמנת אביהם, בורבלה טלגדי, ובנה החורג, אישטוואן קנדי, תבעו אותם על חלקים מירושה. כדי להבטיח את תמיכתו של המלך, ג'רג' נסע לחצר המלוכה בפראג באביב 1611. הוא גם שיתף פעולה עם ג'רג' תורזו (אנ'), פלטין של הונגריה (אנ'), נגד ההיידוקים.
ג'רג' הפך לאישפאן (או לראש) של מחוז בורשוד (אנ') ב-1615. שנה לאחר מכן, הוא מונה לקפטן הטירה המלכותית באונוד. הוא התחתן עם יורשת עשירה, ז'וז'אנה לוראנטפי. הוא עתיד להדגיש בצוואתו האחרונה שאשתו הייתה האישה היפה והנעימה ביותר שפגש בחייו. הם התיישבו בסרנץ', אך מאוחר יותר עברו לאחוזתה שעברה בירושה, שארושפטק. הם היו חסידים נלהבים של הכנסייה הרפורמית בהונגריה (אנ'). הוא תמך בגאבור בתלן, הנסיך הקלוויניסטי של טרנסילבניה, נגד המתיימר הקתולי, ג'רג' דרוגט. כאשר דרוגט תכנן לפרוץ לטרנסילבניה, ג'רג' ביקר את בתלן ביולי 1616.
יורשו של רודולף, מתיאס השני, העדיף את האצילים הקתולים, אף על פי שרוב האצילים ההונגרים דבקו בפרוטסטנטיות. היורש המיועד של הקיסר חשוך הילדים, פרדיננד, היה ידוע לשמצה במחויבותו העזה לקונטרה-רפורמציה. מתיאס היה עדיין בחיים כאשר פרדיננד הוכתר למלך הונגריה בדיאטה בפרסבורג ב-1 ביולי 1618. ג'רג' נעדר מהדיאטה.
הצעדים האנטי-פרוטסטנטיים של המלכים ההבסבורגיים קוממו עליהם את האצילים מבוהמיה (אנ') הפרוטסטנטים ברובם. נציגיהם פרצו למצודת פראג והשליכו את שני הסגנים הקתולים של מתיאס מהחלון ב-22 במאי 1618, מעשה שגרם לפרוץ מלחמת שלושים השנים. המורדים הבוהמיים שלחו שליחים למדינות הפרוטסטנטיות, וביקשו סיוע נגד ההבסבורגים.
המדיניות האנטי-פרוטסטנטית של ההבסבורגים הרגיזה את ג'רג' ראקוצי שהיה מנהיג הפרוטסטנטים ההונגרים. הוא דחק בגאבור בתלן להתערב בסכסוך למען המורדים הבוהמיים. הוא גם החל לשכור חיילי היידוקים בקיץ 1619. כדי למנוע את שיתוף הפעולה בין ראקוצי ובתלן, הציע אנדראש דוצי, מפקד הכוחות המלכותיים בהונגריה העליונה, את אחוזותיו של ראקוצ'י לבתלן בשם המלך. במקום לקבל את הצעתו של דוצי, בתלן הודיע לראקוצי שהוא החליט לפלוש לממלכת הונגריה. כדי לסייע לפלישה של בתלן, ראקוצי ניסה ללכוד את דרוגט, אך הוא לא הצליח למנוע ממנו לברוח לפולין. ואז צעד ראקוצי לקאשה ושכנע את נכבדי העיר האוונגליסטים (או הלותרניים) להיכנע ב-5 בספטמבר. יום לאחר מכן, החיילים ההיידוקים שלו עינו ורצחו שלושה כמרים ישועים, מלכיאור גרודז'יצקי (אנ'), מרקו קריצין (אנ') ואישטוואן פונגרץ (אנ'), שלושתם הוכרזו קדושים של הכנסייה הקתולית בסוף המאה ה-20.
ראקוצי חזר לשארושפטק כדי להיפגש עם בתלן שהגיע בראש צבא טרנסילבניה ב-17 בספטמבר. הם נסעו לקאשה שם בתלן ערכה עצרת עם סגני האצילים והעיירות של הונגריה העליונה. הצירים בחרו בראקוצי למפקד הונגריה העליונה ב-21 בספטמבר. הוא קבע את מושבו בקאשה. דרוגט שכר חיילים לא סדירים (בעיקר קוזאקים) בפולין ופרץ למחוז זמפלין (אנ') ב-21 בנובמבר. ראקוצי ניסה לעצור את פלישתם, אך הוא הובס בקרב הומנה (אנ') ב-23 בנובמבר. בתלן הסיר מיד את המצור על וינה ומיהר לחזור להונגריה. הוא האשים את ראקוצי בתבוסה, ותיאר אותו כמפקד צעיר וחסר ניסיון במכתב לנכבדי העיר של קאשה.
חייליו של דרוגט בזזו את אזור קאשה, אך הם לא הצליחו לכבוש את העיירה. ראקוצי הורה על גיוס הכוחות המקומיים. הקוזאקים עזבו את הונגריה לפני סוף 1619, ודרוגט הלך בעקבותיהם לפולין בתחילת 1620. צבאו של פרדיננד הטיל מצור על פרסבורג באוקטובר, אך ראקוצי מיהר לעיר ואילץ את הפולשים להסיר את המצור. עם זאת, חייליו של פרדיננד הנחילו תבוסה מכרעת לצבא הבוהמי בקרב ההר הלבן ב-8 בנובמבר. מפקד הצבא, ביקוואה (אנ'), פלש להונגריה העליונה, ואילץ את בתלן להסיג את חייליו עד קאשה במחצית הראשונה של 1621. רוב האצילים ההונגרים חיפשו פיוס עם פרדיננד, אך ראקוצי נשאר נאמן לבתלן. לאחר שיריביו של בתלן השתלטו על מבצר פילק (כיום פיליאקובו בסלובקיה), ראקוצי הטיל עליו מצור באפריל, אך הוא לא הצליח להכריח את המגינים להיכנע. בתלן פתח במתקפת נגד צבאו של פרדיננד באוגוסט. ראקוצי הצטרף למערכה הצבאית והשתתף במצור על פרסבורג, אך הוא חזר למשפחתו לשארושפטק בסוף אוגוסט, רק כדי לחזור כעבור חודש לדרישת בתלן.
בתלן ופרדיננד חתמו על הסכם שלום בינואר 1622, שלום ניקולסבורג (אנ'), הסכם שבמסגרתו ויתר נסיך טרנסילבניה גאבור בתלן על התואר "מלך הונגריה" בתנאי שפרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה יאשר את חוזה וינה (אנ') משנת 1606, אשר העניק עצמאות לטרנסילבניה וחופש דת להונגרים בשטחי האימפריה. הסכם השלום גם אישר לבתלן לשלוט בשבעה מחוזות בהונגריה עד סוף ימיו. ג'רג' נשאר בשירותו של בתלן עד שבתלן מת בשנת 1629. את בתלן ירשה לזמן קצר אלמנתו, קתרינה מברנדבורג (אנ'), ולאחר מכן אחיו, אישטוואן בתלן. אבל אחוזות טרנסילבניה פנו במהרה אל ג'רג' במקום זאת. ב-1 בדצמבר 1630, בשֶגֶשְוָואר, בחרו האחוזות את ראקוצי לנסיך; הוא שלט עד מותו ב-1648.