stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'יימס ולנטיין

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1978 (בן 46) לינקולן, נברסקה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1996
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נברסקה-לינקולן, מכללת ברקלי למוזיקה, תיכון לינקולן סאות' איסט 
 סוגה:  רוק, רוק אלטרנטיבי, פופ פאנק רוק
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  A&M Records   Octone Records
 בן או בת זוג:  אלי טמפוסי 
 פרסים והוקרה:  Eagle Scout 
 http://www.maroon5.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס בורגון ולנטיין (נולד ב-5 באוקטובר 1978) הוא מוזיקאי אמריקאי הידוע בעיקר
כגיטריסט של להקת הרוק/פופ האמריקאית מארון 5.
קורות חיים

נולד לרוברט ושאוונה ולנטיין בלינקולן, נברסקה. יש לו שלוש אחיות, ג'ינה, ליסה ואמנדה. ואח אחד, כריסטופר. אמו היא מלכת יופי לשעבר, שהייתה מורה בבית ספר לפני שהפכה לעקרת בית בשביל לגדל את חמשת ילדיה. הוא היה נשיא המועצה שלו בתיכון בלינקולן, נברסקה.
בנוסף לגיטרה, ולנטיין גם מנגן בכלי הקשה, ובנערותו ניגן בתזמורת ובלהקת ג'אז.
תחילת הקריירה

בצעירותו, ניגן ולנטיין בלהקות "Montag", "Kid Quarkstar", "Mondello" ו-"Happy Dog". בשנת 2000, שינתה הלהקה "Happy Dog" את שמה ל-"Square" והוא עבר ללוס אנג'לס, קליפורניה, שם הוא העביר שיעורי גיטרה פרטיים. ולנטיין גם ניגן עם "Reel Big Fish", בהתחלה, כאשר הגיטריסט אהרון בארט שבר את ידו, ומאוחר יותר בשנת 2001 כאשר בארט נפגע כשנפל ממדרגות. ולנטיין חשף תמונה מהופעה של "Reel Big Fish" בה הוא ניגן כשמארון 5 הופיעו ב-MTV Cribs. בסופו של דבר חברי להקת "Kara's Flowers" (מארון 5 בעבר) התיידדו עם חברי להקת "Square" (בה ג'יימס היה חבר), כאשר הם החלן לחפש גיטריסט נוסף, וולנטיין פנה אליהם. מתיחות בין חברי הלהקה "Square" עזרה להחלטה. זמן קצר לאחר מכן, "Kara's Flowers" הפכה ל-מארון 5. בשנת 2001, ולנטיין עזב את להקת "Square" והצטרף ללהקת "Kara's Flowers", שזמן קצר אחר כך, שינתה את שמה למארון 5.
ולנטיין הוא חבר של הזמר ג'ון מאייר, שאותו פגש בשנת 1996 במכללת ברקלי למוזיקה בבוסטון, מסצ'וסטס. הוא ניסה לשכנע את מאייר לעבור ללינקולן לנגן בלהקות "Lincoln blues rock", "Baby Jason " ו-"Spankers". במופע הפתיחה לסיור של מאייר ב-2003 בקיץ עזרו להביא לחשיפה נרחבת את מארון 5.
מארון 5

בשנת 2002 ב-25 ביוני יצא אלבום הבכורה של מארון 5, "Songs About Jane". חמשת הסינגלים ששוחררו ממנו במשך כשלוש שנים זכו להצלחה ברחבי העולם, והלהקה זכתה להכרה. בשנת 2005, מארון 5 קיבלו את פרס גראמי כ"תגלית השנה". בשנת 2003 ב-22 בינואר, הם הקליטו מיני אלבום עם שירים אקוסטיים שנקרא על שם הזמן בו הוקלט, "1.22.03.Acoustic". בשנת 2005 ב-13 במאי בזמן הופעה חיה בסנטה ברברה, קליפורניה הם הכניסו את השירים ל-DVD שנקרא "Live – Friday the 13th". לאחר 5 שנים הם הוציאו את אלבום האולפן השני שלהם, "It Won't Be Soon Before Long" ב-16 במאי. ב-25 במרץ 2008 הם הוציאו אלבום הופעה חיה שני שנקרא "Live from SoHo". ב-8 ביולי 2008, הם הוציאו אלבום הופעה חיה שלישי במספר שנקרא, "Live from Le Cabaret". ב-21 בספטמבר 2010 הם הוציאו את אלבום האולפן השלישי שלהם, "Hands All Over". כיום הלהקה סיימה את הקלטת אלבומה הרביעי, שעתיד לצאת לאור ב-26 ביוני.
עבודות נוספות

בשנת 2001, ולנטיין ניגן עם הלהקה "Reel Big Fish" כאשר הגיטריסט המקורי נפצע.

בשנת 2006, ולנטיין ניגן באלבומו השלישי של הזמר ג'ון מאייר "Continuum" בשירים:
"Stop This Train" ו "In Repair".

באותה השנה, ולנטיין ניגן לאלבומה של הזמרת ג'ני לואיס, "Rabbit Fur Coat".
בנוסף לפעילותו בלהקה, ולנטיין חבר גם בלהקה בשם "JJAMZ".
חיים אישיים

משפחתו מתגוררת כעת ביוטה, ארצות הברית. אמו עובדת באוניברסיטת בריגהאם יאנג, אשר בבעלות כנסיית קדושי אחרית הימים. אביו עובד ב"Utah Valley University". ולנטיין אינו רואה את עצמו מורמוני פעיל. בן דודו, צ 'רלי גארסייד, הוא הבסיסט של להקת "Border Patrol".
ג'יימס טאפר

| --- | --- |

טאפר, 2014
 לידה:  4 באוגוסט 1965 (בן 59) דארטמות, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ראטגרס  אוניברסיטת קונקורדיה 
 בן או בת זוג:  קתרין מייפילד (2001–נובמבר 2006)   אן הייש (2007–2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס טאפר (באנגלית: James Tupper; נולד ב-4 באוגוסט 1965) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה קנדי.
ראשית חייו

טופר נולד בדרטמות', נובה סקוטיה, קנדה. הוא למד משחק באוניברסיטת קונקורדיה, מונטריאול, ואחר כך באוניברסיטת באוניברסיטת ראטגרס ניו ג'רזי, שם קיבל תואר שני.
קריירה

טאפר שיחק בכמה הצגות באוף ברודוויי. הוא היה שותף לכתיבה של הסרט העצמאי ""Loudmouth Soup", משנת 2005. הסרט, מאולתר לחלוטין צולם בלילה אחד ללא תסריט.
משנת 2006 גילם טאפר את ג'ק סלייטרי בסדרת הטלוויזיה "Men in Trees". בשנת 2009 הופיע כד"ר כריס סנדס בסדרת הדרמה הרפואית "מרסי" במשך 22 פרקים לפני שבוטלה בשנת 2010.
טאפר הופיע בתפקיד ד"ר אנדרו פרקינס, בסדרת הדרמה "האנטומיה של גריי". הוא הופיע בשבעה פרקים בעונה השביעית של הסדרה.
טאפר הופיע בסדרה "נקמה" של רשת ABC מ-2011 עד לסיומה בשנת 2015. הוא גילם את דמותו של דייוויד קלארק, אביו של הדמות הראשית. קלארק היה דמות חוזרת בשלוש העונות הראשונות, והועלה לקאסט הראשי לעונה הרביעית
ב־27 בספטמבר 2016, שיחק במותחן הפעולה הפוסט-אפוקליפטי "Aftermath".
בשנת 2022 שיחק בתפקיד ראשי בסרט "The Requin".
חיים אישיים

טאפר נפרד מאשתו, קייט מייפילד, בנובמבר 2006 ועבר להתגורר עם השחקנית אן הייש באוגוסט 2007, לאחר שנפגשו על הסט של "Men in Trees". בנם, אטלס הייש טאפר, נולד ב-7 במרץ 2009.
פילמוגרפיה נבחרת

1999: המכתב
2005: Love's Long Journey - סרט טלוויזיה של הולמרק
2006–2008: גברים על עצים
2008: אני ואורסון וולס
2011: מר פופר והפינגווינים
2012: לשחק עם הלב
2013: לפענח את אנני פרקר
2013: Nothing Left to Fear‏
2014–2015: תחיית המתים
2017: טוטם
2017–2019: שקרים קטנים גדולים
2018: מיליון דברים קטנים
2020: בני הרדי
2022: "The Requin"
2023: התפוררות - סרט קצר של נטפליקס
TBA‏: Cold Copy
הערות שוליים

↑  Thomas, Rachel (באוקטובר 2007). "An Interview with James Tupper (Jack, Men in Trees)". About.com. נבדק ב-23 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stevens, Dana (22 בספטמבר 2005). "Let's Do Dinner (Ulterior Motive for Dessert)". The New York Times. נבדק ב-23 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Abrams, Natalie (15 ביולי 2010). "James Tupper to Guest-Star on Grey's Anatomy". TVGuide.com. נבדק ב-23 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bentley, Jean (9 ביוני 2014). "Revenge season 4 adds James Tupper as regular". zap2it. נבדק ב-23 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andreas Wiseman, Deadline, Deadline, ‏5 בפברואר 2021
↑    Gill Pringle, ‏Anne Heche interview: 'There was no joy in my family', The Telegraph, 1 May 2011
↑  Chiu, Alexis (11 במרץ 2009). "It's a Baby Boy for Anne Heche!". People. נבדק ב-16 ביולי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17030265w (data)  GND: 1202626653  ISNI: 0000 0001 1505 8342  LCCN: no2011030715  VIAF: 167666686   WorldCat (עם VIAF): 167666686
ברדרבונגה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג הר:  הר געש שכבתי תת-קרחוני
 גובה:  2,009 מטר
 מדינה:  איסלנד איסלנד
 מיקום:  Þingeyjarsveit, איסלנדאיסלנד
 מספר הר געש:  373030
 התפרצות אחרונה:  יוני עד אוקטובר 1910
 קואורדינטות:  64°25′00″N 17°20′00″W﻿ / ﻿64.416667°N 17.33333°W﻿ / 64.416667; -17.33333
  (למפת איסלנד מוגדלת) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסברדרבונגה(למפת איסלנד רגילה) רייקיאוויק אקוריירי קפלאוויק אקרנס איסאפיירד'ור סאוד'אורקרוקור איילססטאד'יר סלפוסברדרבונגה
ברדרבונגה (באיסלנדית: Bárðarbunga – תעתיק מדויק יותר באורד'רבונקה, משמעות השם: "הבליטה של באורדר") הוא הר געש פעיל באיסלנד. גובהו 2,009 מטרים והוא ההר השני בגובהו במדינה.
תיאור

ברדרבונגה הוא הר געש תת-קרחוני פעיל מסוג הר געש שכבתי השוכן מתחת לכיפת קרח בצדו הצפון-מערבי של קרחון ואטניוקול (Vatnajökull) בדרום מזרח איסלנד, צפונית מערבית להר הגעש גרימסווטן. ההר הוא חלק ממערכת געשית שאורכה כ-200 קילומטרים ורוחבה 25 קילומטרים. בגובה 2,009 מטרים זהו ההר השני בגובהו באיסלנד, 110 מטרים פחות מההר הגבוה ביותר באי. שטחה של הקלדרה שבה שוכן ההר כ-70 קילומטרים רבועים, רוחבה כ-10 קילומטרים ועומקה כ-700 מטרים. קרקעית הקלדרה היא בגובה של 1,100 מטרים ושוליה מתרוממים לגובה של עד 1,850 מטרים. הר הגעש מכוסה בקרח ולא ניתן בימים כתיקונם לראות את הלוע שהתמלא בקרח.
ברדרבונגה הוא הר געש שאיננו מוכר כמעט באיסלנד בשל מיקומו המרוחק והתפרצויותיו הנדירות, אבל מחקרים הראו ששכבות טפרה רבות שבתחילה חשבו כי מקורן בהרי געש אחרים נפלטו מברדרבונגה.
פעילות מתמשכת של רעידות אדמה, סייסמית, מתרחשת בברדרבונגה במהלך העשור השני של המאה ה-21 בלי שמתחוללת התפרצות. משום כך הוא מוגדר כהר געש פעיל. פעילות געשית תדירה התחוללה מחוץ לקרחון ברמות דרומית מערבית להר, בין הקרחון ואטניוקול למיירדלסיוקול (Mýrdalsjökull), כמו גם לצפון מזרח כלפי דיינגיופיול (Dyngjufjöll).
ברדרבונגה הוא חלק ממערכת סדקים שכיוונה צפון-מזרח – דרום-מערב. מערכת הסדקים של לאקי – שההתפרצותה העזה בשנים 1783–1784 גרמה לשינוי אקלים באירופה – היא חלק מאותה מערכת סדקים. כיוון שרוב שטחו של הר הגעש שוכן מתחת לוואטניוקול, מרבית התפרצויותיו היו תת-קרחוניות, ופעולת הגומלין שבין המאגמה למי הפשרת הקרחון גורמת להתפרצות פריאטו-מגמטית עזה.
היסטוריה של התפרצויות

במהלך ההיסטוריה היו התפרצויות גדולות כל 250–600 שנים. ההתפרצות הגדולה ביותר הידועה ממסמכים היסטוריים אירעה בפברואר 1477 כשמדד ההתפרצות הגעשית היה 6. קיימות עדויות להתפרצויות קטנות יותר במהלך 10,000 השנים האחרונות.
היסטוריה של התפרצויות > 8500 לפני הספירה

מקורה של לבת Þjórsá, קילוח הלבה הגדול ביותר מהתפרצות געשית אחת מההולוקן על פני כדור הארץ, היה בהר הגעש ברדרבונגה לפני 8,500 שנים. נפחו הכללי בין 21 ל-30 קילומטרים מעוקבים והוא כיסה כ-950 קילומטרים רבועים.
היסטוריה של התפרצויות > 870 ו-1470

התפרצויות גדולות רבות התרחשו דרומית-מערבית לקרחון, ושתיים מתוכן התרחשו מאז ההתיישבות האנושית של איסלנד. התפרצות Vatnaöldur בערך בשנת 870 לספירה והתפרצות Veiðivötn ב-1480. שתיהן היו התפרצויות גדולות שהשפיעו באופן משמעותי על החיים באיסלנד ובארצות הסמוכות.
היסטוריה של התפרצויות > 1701–1864

מחקרים של שכבות הטפרה הראו שחלק מההתפרצויות התרחשו מתחת לקרחון, קרוב לוודאי בצפון-מזרח הלוע או בתוך ברדרבונגה. היו גם התפרצויות קטנות יותר באזור הנקי מקרח של Dyngjuháls לצפון-מזרח. ההתפרצויות התחללו במחזוריות: היו כמה התפרצויות בקרחון בין 1701 ל-1740 ומאז 1780. לא הייתה התפרצות בקרחון או במערכת מאז 1862–1864.
היסטוריה של התפרצויות > 1996

התפרצות מערכת הסדקים Gjálp ב-1996 הראתה שיש פעילות גומלין בין ברדרבונגה לגרימסווטן. ההשערה היא שרעידת אדמה עזה בברדרבונגה, כ-5 בסולם ריכטר, היא שהחלה את ההתפרצות ב-Gjálp.
היסטוריה של התפרצויות > 2010

בספטמבר 2010 התחולל נחיל רעידות אדמה בסמוך לברדרבונגה, כשב-26 בספטמבר נרשמו מעל 30 רעידות אדמה, שהעזה בהן הייתה בין  M_{\mathrm {w} }‏3.5 ל- M_{\mathrm {w} }‏3.7 בסולם מגניטודה לפי מומנט.
היסטוריה של התפרצויות > 2014

באוגוסט 2014 התחולל נחיל רעידות אדמה נוסף, שבתוך 48 שעות נרשמו מעל 1,600 רעידות אדמה, החזקה בהן הייתה בעוצמה של  M_{\mathrm {w} }‏4.5. ב-23 באוגוסט הועלתה רמת הכוננות להתפרצות מכתום לאדום, רמה המציינת שמתרחשת התפרצות ונאסר לטוס מעל דרום מזרח איסלנד. ביום שלאחר מכן הורדה רמת הכוננות בחזרה לכתום. ב-29 באוגוסט הועלתה שוב רמת הכוננות לאדום, למשך שעות אחדות.
נחיתת החירום על ברדרבונגה

ב-14 בספטמבר 1950 ביצע מטוס דאגלס C-54 השייך לחברת התעופה האיסלנדית נחיתת חירום על קרחון וטאניוקול בברדרבונגה במהלך טיסת מטען מלוקסמבורג לרייקיאוויק. לא היו נפגעים בנחיתה, אבל ציוד הרדיו נפגע בנחיתה ולכן לא היו אנשי הצוות מסוגלים לדווח על מיקומם. לאחר יומיים הצליח הצוות להפעיל את משדר ה-SOS בסירת ההצלה ומטוס PBY קטלינה של חברת התעופה האיסלנדית איתר אותם. כיוון שהמטען כלל ארון קבורה של קולונל מחיל האוויר של ארצות הברית הצטרף חיל האמריקני למאמצי החילוץ. מטוס צבאי מדגם דאגלס C-3 המצויד במגלשי סקי נחת על הקרחון, אבל לא היה מסוגל להמריא שוב, ולכן ננטש. שני צוותי האוויר חולצו לאחר שישה ימים על ידי צוות סקי מאקוריירי. מאוחר יותר רכשה חברת התעופה האיסלנדית את המטוס האמריקני תמורת 700 דולרים. ב-1951 פונה השלג סביב המטוס והוא נגרר באמצעות שני בולדוזרים במורד ההר, שם הוא הותנע והוטס לריקיאוויק.
הערות שוליים

1 2 3 4  אתר Global Volcanism Program
↑  How to pronounce How to pronounce "Bárðarbunga"
↑  קרוי על שמו של איכר בשם גנופה באורדר (Gnúpa-Bárður)
↑  GVP, Eruptive history
↑  1.600 earthquakes in 48 hours
↑  איסלנד פתחה מחדש המרחב האווירי: "לא נוצר ענן אפר משמעותי", באתר כלכליסט, 29 באוגוסט 2014
↑  lceland's first airline: a nation takes to the air
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 4571152139988911100004   WorldCat (עם VIAF): 4571152139988911100004 
המערכת הגעשית של איסלנד
גיברלטרים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 28,875
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 גיברלטר גיברלטר ספרד ספרד בריטניה בריטניה
 שפות
 לאניטו, ספרדית, אנגלית
 דת
 נצרות קתולית הכנסייה האנגליקנית אסלאם יהדות
 קבוצות אתניות קשורות
 ספרדים, בריטים, אנדלוסים, גנואים
 
גיברלטרים היא קבוצה אתנית ותרבותית המורכבת מתושבי הטריטוריה הבריטית הזעירה גיברלטר שבדרום חצי האי האיברי.
לאומים ואזרחויות

תושבי גיברלטר הם אזרחים בריטים, אולם בעלי תחושת זהות גיברלטרית ייחודית. הם מכונים לעיתים לאניטו, על שם השפה המקומית.
| מיקום | אזרחות | אחוז % מן האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1 | גיברלטרית | 83.22% |
| 2 | בריטית אחרת | 9.56% |
| 3 | מרוקאית | 3.50% |
| 4 | ספרדית | 1.19% |
| 5 | אחרת | 1.54% |
| 6 | אחרת בתוך האיחוד האירופי | 1.00% |
דת

הדת העיקרית בגיברלטר היא הנצרות, וכשרוב משמעותי מתושבי האי שייכים לכנסייה הקתולית. כמו כן ישנם נוצרים המשתייכים לכנסייה האנגליקנית, הכנסייה של סקוטלנד, עדי יהוה, מורמונים, הכנסייה המתודיסטית של גיברלטר ולכנסיות אחרות. בנוסף, ישנה אוכלוסייה הינדית, אוכלוסייה מרוקאית מוסלמית ובהאים. בגיברלטר אוכלוסייה קטנה של יהודים (כמה מאות) המהווים את יהדות גיברלטר, שהיא בעלת היסטוריה ייחודית וארוכה.
| מיקום | דת | אחוז % מן האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1 | הכנסייה הקתולית | 78.09% |
| 2 | הכנסייה האנגלית | 6.98% |
| 3 | אסלאם | 4.01% |
| 4 | כנסיות נוצריות אחרות | 3.21% |
| 5 | ללא | 2.86% |
| 6 | יהודים | 2.12% |
| 7 | הינדי | 1.79% |
| 8 | אחר או לא צוין | 0.94% |
שפה

שתי השפות העיקריות באי הן האנגלית, המשמשת במסמכים רשמיים ובבתי הספר, וספרדית. רוב הגיברלטרים משוחחים בלאניטו, שהיא ניב של ספרדית אנדלוסית עם השפעות חזקות של אנגלית בריטית. בנוסף ישנן בשפה מילים רבות מליגורית וחכיתיה. דוברי ספרדית ואנגלית יתקשו לרוב להבין דוברי לאניטו.
בנוסף ישנה אוכלוסייה מרוקאית קטנה הדוברת ערבית-מרוקאית ואוכלסיה הודית הדוברת הינדי וסינדית. מספר משפחות ממוצא מלטזי דוברת את השפה המלטזית.
גמר יורו 2020

גמר יורו 2020 התקיים באצטדיון ומבלי שבלונדון שבאנגליה ב-11 ביולי 2021, ובו נקבע שהזוכה ביורו 2020 היא נבחרת איטליה שניצחה את נבחרת אנגליה בתוצאה 3-2 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 1-1 בתום 120 דקות. את השער לזכות נבחרת אנגליה הבקיע לוק שו, ואת השער לזכות נבחרת איטליה הבקיע לאונרדו בונוצ'י. זו הייתה זכייתה השנייה של נבחרת איטליה בתולדותיה ביורו. מפגש זה הוא הראשון בין איטליה לאנגליה בגמר היורו, וכן זוהי העפלתה הראשונה של אנגליה לגמר היורו. לפני טורניר זה הגיעה נבחרת איטליה לגמר היורו שלוש פעמים (1968, 2000 ו-2012), כאשר באחד מהגמרים היא ניצחה את נבחרת יוגוסלביה, ובשניים האחרים הפסידה לנבחרות צרפת וספרד. לפני המשחק פרצו עימותים בין אוהדי נבחרת אנגליה שניסו לפרוץ לאצטדיון לבין כוחות הביטחון.
נבחרת איטליה הייתה הנבחרת הראשונה בהיסטוריה של משחקי היורו שניצחו פעמיים רצוף,בבעיטות הכרעה מ-11 מ'.
בכל המקרים הקודמים בה הגיעה נבחרת פעמיים ברצף לבעיטות הכרעה,היא הודחה בפעם השנייה
רקע > מפגשים קודמים

לפני המשחק שתי הנבחרות נפגשו 27 פעמים. המאזן בין הנבחרות עמד על 11 ניצחונות לאיטליה, 8 ניצחונות לאנגליה ו-8 תוצאות תיקו.
שתי הנבחרות נפגשו ארבע פעמים בטורנירי גמר, ואיטליה ניצחה בכל המפגשים. שניים מהמשחקים נערכו בטורניר היורו ושניים בטורניר גביע העולם:
בשלב הבתים של יורו 1980 איטליה ניצחה את אנגליה בתוצאה 0–1.
במשחק על המקום השלישי במונדיאל 1990 איטליה ניצחה את אנגליה בתוצאה 1–2.
ברבע גמר יורו 2012 איטליה ניצחה את אנגליה בתוצאה 2–4 בדו-קרב בעיטות עונשין לאחר 0–0 בתום 120 דקות.
בשלב הבתים של מונדיאל 2014 איטליה ניצחה את אנגליה בתוצאה 1–2.
מהלך המשחק > פירוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 11 ביולי 2021, 22:00 |  איטליה | 1–1 |  אנגליה | ומבלי, לונדון צופים: 67,173 שיפוט: ביורן קויפרס (הולנד) |
| 11 ביולי 2021, 22:00 | בונוצ'י  67' | (סיקור) | שו  2' | ומבלי, לונדון צופים: 67,173 שיפוט: ביורן קויפרס (הולנד) |
|   |   | תוצאת פנדלים |   |   |
|   | ברארדי    בלוטי    בונוצ'י    ברנרדסקי    ז'ורז'יניו  | 3–2 | קיין    מגווייר    רשפורד    סאנצ'ו    סאקה  |   |
| --- | --- |
              איטליה :               אנגליה 
שחקן מצטיין: 
 איטליה לאונרדו בונוצ'י
 שופט ראשי: 
 הולנד ביורן קויפרס
 קוונים: 
 הולנד סאנדר ואן רוקל
 הולנד ארווין זיינסטרה
 שופט רביעי: 
 ספרד קרלוס דל סרו גרנדה
 שופט VAR ראשי: 
 גרמניה בסטיאן דנקרט (אנ') 
 עוזרי שיפוט VAR: 
 הולנד פול ואן בוקל (אנ') 
 גרמניה כריסטיאן גיטלמן 
 גרמניה מארק פריץ (אנ')
מהלך המשחק > סטטיסטיקות המשחק

| נבחרת |  איטליה |  אנגליה |
| --- | --- | --- |
שערים שהובקעו: 1
| סך הכל בעיטות | 20 | 6 |
| בעיטות למסגרת | 6 | 1 |
| אחוזי החזקת כדור | 62% | 38% |
| בעיטות קרן | 3 | 5 |
| עבירות | 21 | 13 |
| כדורי נבדל | 5 | 1 |
| הצלות | 0 | 5 |
| כרטיסים צהובים | 5 | 1 |
כרטיסים אדומים: 0
הערות שוליים

↑  ‏כאוס בלונדון: צפו באוהדי נבחרת אנגליה פורצים לתוך וומבלי, באתר ספורט1, 11 ביולי 2021
| אליפויות אירופה בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | צרפת 1960 • ספרד 1964 • איטליה 1968 • בלגיה 1972 • יוגוסלביה 1976 • איטליה 1980 • צרפת 1984 • מערב גרמניה 1988 • שוודיה 1992 • אנגליה 1996 • בלגיה והולנד 2000 • פורטוגל 2004 • אוסטריה ושווייץ 2008 • פולין ואוקראינה 2012 • צרפת 2016 • פאן-אירופאי 2020 • גרמניה 2024 • בריטניה ואירלנד 2028 • איטליה וטורקיה 2032 |  |
| משחקי גמר | 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • 2028 • 2032 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • 2028 • 2032 |  |
גמר יורו 2016

גמר יורו 2016 התקיים בסטאד דה פראנס שבפריז שבצרפת ב-10 ביולי 2016, ובו נקבע שהזוכה ביורו 2016 היא נבחרת פורטוגל שניצחה את נבחרת צרפת 0-1. פורטוגל ניצחה בזכות שער של אדר שהובקע בהארכה, וזכתה לראשונה בתולדותיה ביורו. מפגש זה הוא הראשון בין פורטוגל לצרפת בגמר היורו. לפני טורניר זה הגיעה נבחרת פורטוגל לגמר היורו פעם אחת בלבד (2004) והפסידה בו לנבחרת יוון. נבחרת צרפת הגיעה לפני כן פעמיים לגמר היורו (1984, 2000), בשני הגמרים היא ניצחה.
רקע > מפגשים קודמים

לפני המשחק 2 הנבחרות נפגשו 24 פעמים. המאזן בין הנבחרות עמד על 18 ניצחונות לצרפת, 5 ניצחונות לפורטוגל ותוצאת תיקו אחת. הניצחון האחרון של פורטוגל על צרפת היה במשחק ידידות בצרפת בשנת 1975, לאחר משחק זה צרפת ניצחה בכל עשרת המפגשים הבאים בין הנבחרות.
שתי הנבחרות נפגשו 3 פעמים בטורנירי גמר, צרפת ניצחה בכל המפגשים. 2 מהמשחקים נערכו בטורניר היורו ואחד בגביע העולם:
חצי גמר יורו 1984 צרפת ניצחה בתוצאה 2–3 את פורטוגל.
חצי גמר יורו 2000 צרפת ניצחה בתוצאה 1–2 את פורטוגל.
חצי גמר מונדיאל 2006 צרפת ניצחה 0–1 את פורטוגל.
מהלך המשחק > אירועים חשובים במשחק

המחצית הראשונה התנהלה באופן שקול, צרפת הכתיבה את הקצב בתחילת המשחק. לא היו אירועים מיוחדים במחצית למעט 2 הזדמנויות של צרפת: נגיחה מסוכנת בקשת של אנטואן גריזמן בדקה ה-10 ובעיטה חזקה בסיבוב של מוסא סיסוקו בדקה ה-33. 2 המצבים נעצרו על ידי רוי פטריסיו שוערה של פורטוגל.
בדקה ה-7 כריסטיאנו רונאלדו קפטן נבחרת פורטוגל ומלך השערים שלה בכל הזמנים, ספג פציעה בברך עקב תיקול של דימיטרי פאייה הצרפתי. רונאלדו ניסה להמשיך לשחק אך לא יכל עקב פציעתו והוחלף בדקה ה-25 על ידי ריקארדו קווארסמה.
בדקה ה-66 קינגסלי קומאן שלח הגבהה לרחבה והניח אותה על הראש של גריזמן, שמ-5 מטרים נגח מעל השער.
בדקה ה-90+2 אנדרה פייר ז'יניאק כמעט ומכריע את ההתמודדות כאשר בעיטה חזקה בסיבוב שלו ליד השער פוגשת את הקורה.
במהלך ההארכה פורטוגל התעוררה וסיפקה הזדמנויות טובות.
בדקה ה-104 קווארסמה מוצא בקרן את הראש של אדר שנוגח טוב ונעצר על ידי הוגו לוריס.
בדקה ה-108 אדר נגע בידו בכדור, 20 מטרים משער של הוגו לורס, השופט חשב שהנגיעה הייתה של לורן קוסיילני שקיבל לא בצדק כרטיס צהוב. פורטוגל קיבלה כדור חופשי מסוכן ורפאל גריירו שלח אותו למשקוף.
בדקה ה-109 אדר כבש את שער הניצחון כאשר הוא השתחרר משמירה של לורן קוסיילני וסמואל אומטיטי במרחק של 22 מטרים מהשער ושלח כדור חזק ושטוח לפינה הימנית של השער של הוגו לוריס. השער הקנה לפורטוגל זכייה ראשונה בתולדותיה בטורניר היורו ובטורניר כדורגל גדול בכלל.
מהלך המשחק > פירוט

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 10 ביולי 2016 |  פורטוגל | 1–0‏ה |  צרפת | סטאד דה פראנס, סן-דני צופים: 75,868 שיפוט: מארק קלטנבורג (אנגליה) |
| 10 ביולי 2016 | אדר  109' | (סיקור) |  | סטאד דה פראנס, סן-דני צופים: 75,868 שיפוט: מארק קלטנבורג (אנגליה) |
| --- | --- |
              פורטוגל :               צרפת 
שחקן מצטיין: פורטוגל פפה

שופט: אנגליה מאררק קלאטנבג

קוונים: אנגליה סיימון בק וג'ייק קולין

שופט רביעי: הונגריה ויקטור קסאי
| נבחרת | פורטוגל | צרפת |
| --- | --- | --- |
| שערים שהובקעו | 1 | 0 |
| סך הכל בעיטות | 9 | 18 |
| בעיטות למסגרת | 3 | 7 |
| אחוזי החזקת כדור | 47% | 53% |
| בעיטות קרן | 5 | 9 |
| עבירות | 12 | 13 |
| כדורי נבדל | 1 | 2 |
| הצלות | 7 | 3 |
| כרטיסים צהובים | 6 | 4 |
כרטיסים אדומים: 0
לאחר המשחק

המשחק היה הניצחון התחרותי הראשון של פורטוגל על צרפת. הניצחון העניק לפורטוגל זכייה ראשונה בתולדותיה בטורניר בינלאומי גדול. בעקבות הזכייה פורטוגל העפילה לגביע הקונפדרציות 2017 ברוסיה בדרך להופעתה הראשונה בטורניר זה, זו הפעם הראשונה בה ישתתפו 3 מדינות מאותה קונפדרציה בתחרות (רוסיה המארחת, גרמניה אלופת העולם ופורטוגל אלופת אירופה).
רנאטו סאנצ'ס שנרכש מבנפיקה ליסבון על ידי באיירן מינכן מספר שבועות לפני תחילת הטורניר, הפך לשחקן הצעיר ביותר שזכה ביורו כאשר הוא בן 18 שנים ו-328 ימים.
לו צרפת הייתה זוכה בטורניר, קינגסלי קומאן שחקנה של באיירן מינכן היה הופך לשחקן הצעיר ביותר שזוכה ביורו כאשר הוא בן 20 שנים ו27 ימים.
גז אריזה

גז אריזה או גז אחסון (packaging gas) הוא גז המשמש ליצירת סביבה של אטמוספירה המאפשרת שמירה על מוצרי מזון, קוסמטיקה, ותרופות. גזים אלה הם לרוב גזים אינרטיים שאינם פוגעים במוצר עצמו, אך מבודדים אותו מהסביבה ובכך מונעים את קלקולו של המוצר.
גזים אלה יכולים גם לשמש כגזי הדף במוצרי מזון (לדוגמה בקצפת המאוכסנת במכל תרסיס).
כאשר הגזים משמשים לאריזת מוצרי מזון, הם מסומנים במספרי E:
ארגון (E938), משמש בקופסאות שימורים
מימן (E939), משמש בקופסאות שימורים
חנקן (E941)
חמצן (E948), משמש בעיקר באריזות ירקות ופירות
מימן (E949)
גזי אריזה המשמשים בעיקר כחומרי הדף במכלי תרסיס (אירוסול):
פחמן דו-חמצני (E290), משמש בעיקר כחומר הדף.
די-כלורו-די-פלואורו-מתאן הידוע בכינוייו CFC (והמסומן E940), שימש בעבר בתרסיסים שונים, אולם השימוש בו הופחת בשל פגיעתו הרבה בשכבת האוזון.
בוטאן (E943a)
איזובוטאן (E943b)
פרופאן (E944)
הערות שוליים

↑  השפעות השימוש ב-CFC
גיא דוידי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 ביולי 1978 (בן 46) יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 http://guydvd.wix.com/guydvd/
 פרופיל ב-IMDb
 
גיא דוידי (נולד ב-9 ביולי 1978) הוא צלם ובמאי קולנוע וסרטי תעודה ישראלי.
דוידי היה מועמד לפרס האוסקר 2013 בקטגוריית הסרט הדוקומנטרי באורך מלא עם הסרט "חמש מצלמות שבורות" שיצר עם שותפו, הצלם הפלסטיני עימאד בורנאט. דוידי זכה בפרס הבימוי בפסטיבל הקולנוע היוקרתי סאנדנס 2012, בפרס אמי הבינלאומי 2013 ובפרסים נוספים ברחבי העולם.
תחילת דרכו

דוידי, יליד יפו אשר גדל בחולון ובכפר סבא, החל לעסוק בקולנוע בגיל 16 תחת הנחייתו של הצלם והבמאי אסף סודרי. בשנת 2001 עבר להתגורר בפריז. לאחר שובו לארץ בשנת 2003, עסק דוידי בצילום בהפקות שונות. בין השאר צילם דוידי את הסרטים "חמזה", "זוכרות" ו"יומן של תפוז", עבור ערוץ France3 הצרפתי, ואת הסרט "זמן צבים", עבור ערוץ 2.