stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבצע מכבי
הגזרה המזרחית

בליל 8-7 במאי 1948 השתלט כוח מהגדוד הרביעי בפיקוד אורי בן ארי על משלט 16 המרוחק כמה מאות מטרים מצפון-מזרח ל'מסרק'. בגלל קושי להעלות למקום מרגמת דוידקה ומחשש להסתבכות בקרב יום, נתנה פקודת נסיגה.
פקודה זו כללה גם את המשלטים שכבר נתפסו מצפון לכביש, וזאת כדי שלא לחשוף את יעדי המבצע. 
בליל 8 - 9 במאי 1948 נערך ניסיון נוסף להשתלט על הרכס הדרומי אבל בינתיים תפסו הערבים את משלט 16 ופתחו באש על הכוח. ניתנה שוב פקודת נסיגה. בעקבות זאת הורה יגאל ידין בהוראת בן-גוריון להדיח את המג"ד יוסף טבנקין, הוראה שעוררה תסיסה גדולה בלוחמי הפלמ"ח ולא בוצעה.
בליל 9-10 במאי 1948 נעשה ניסיון נוסף לכבוש את המשלטים הדרומיים. הכוח תוגבר בכוח נוסף מהגדוד החמישי, בפיקודו של יששכר שדמי. נתפסו משלטים 16 ו-21 ליד 'המסרק'. כל יום 10 במאי 1948 היו הפגזות בלתי פוסקות והתקפות על המשלטים שהחזיקה 'הראל', ונגרמו אבדות כבדות לשני הצדדים. לפנות ערב הפסיקו הערבים את האש. כוח מהגדוד הרביעי כבש את משלט המסרק (משלט 17) והשתלט על הכפר בית מחסיר שנמצא ריק מאנשים. בבתי הכפר נמצא ציוד רב שנבזז מהשיירות.
הגדוד הרביעי בסיוע כוח חי"ש כבש את המשלטים מצפון לכביש ועמד מספר ימים בהתקפות קשות ובלתי פוסקות של 'צבא ההצלה'. מספר משלטים עברו מיד ליד אך לבסוף נשארו בידי כוחות 'הראל'. כיבוש המשלטים משני צידי הכביש אפשר הכנסת כוח הנדסה, על מנת שיכשיר את הכביש למעבר.
ב-13 במאי כבשו כוחות 'הראל' את משלט 'הרדאר' שליד מעלה החמישה, אשר נעזב על ידי הבריטים ימים מספר קודם לכן. באותו יום, ואף ביום המחרת, היו נתונים כוחות 'הראל', במשלטים שתפסו, בהפגזות, אך כללית, כוחות 'צבא ההצלה', החלו לפנות את מרכז הארץ לקראת פלישת צבאות ערב באמצע מאי.
הגזרה המערבית

ב-12 במאי 1948 יצאה שיירת משוריינים מגדוד 51 של חטיבת 'גבעתי' לבדוק את הדרך בגזרת לטרון-דיר איוב. ליד דיר איוב הם נתקלו במשוריינים בריטים שפתחו עליהם באש, ככל הנראה כיוון שהבריטים רצו לשמור על ציר הפינוי לטרון-רפיח. מספר משוריינים נפגעו מיד. אבדות גבעתי היו כבדות-10 הרוגים ו-20 פצועים. רוב ההרוגים נותרו בשטח.
בליל 13-12 במאי 1948, הוחלט להשתלט על מחנה המעצר בלטרון כדי להפוך אותו לבסיס לכיבוש לטרון ודיר איוב.
עם שחר 13 במאי 1948 הבחינו הערבים בכוח המרוכז במחנה ומיד פתחו עליו באש תותחים, מרגמות ומקלעים. לתוקפים מ'צבא ההצלה' הצטרפו שוב הבריטים. מספר הנפגעים במחנה עלה ובשעה 11:00 קיבל המפקד יובל נאמן פקודת נסיגה. האבדות היו כבדות - 11 הרוגים, 25 פצועים. בשטח נשארו שישה משוריינים, חמישה אוטובוסים, שתי משאיות ותותח נ"ט.
ב-13 במאי 1948 החליט הפיקוד העליון להגדיל את הכוח שיילחם על לטרון. חטיבת 'גבעתי', שעצרה לשם כך את מבצע ברק, פעלה כעת בשלושה גדודים: 51, 52 ו-54.
בליל 14-13 במאי 1948 נכבש הכפר אבו שושה ליד קיבוץ גזר. בליל 15-14 במאי 1948 נכבש הכפר אל קובאב על כביש רמלה - לטרון (היום מושב משמר איילון). המטרה הייתה להמשיך, לכבוש את סלבית (כיום שעלבים) ויאלו ולסגור על לטרון, אך חטיבת 'גבעתי' נקראה בדחיפות לחזית הדרומית, כדי לעמוד מול פלישת הצבא המצרי. במקום הושאר גדוד 52 של 'גבעתי' שצורף לפיקוד 'הראל'.
ב-14 במאי 1948 פינו הבריטים את לטרון וב-15 במאי 1948 עזבו כוחות 'צבא ההצלה'. בין 15 במאי 1948 - 17 במאי 1948 נוצר במקום חלל ריק מכוח צבאי אך פיקוד 'הראל' לא ניצל זאת.
העברת שיירות

עקב אכילס של המבצע היה ארגון השיירות ובמהלכו הועברו כמויות מצומצמות של אספקה לירושלים.
בליל 15-16 במאי 1948 כבש כוח 'גבעתי' את הכפר לטרון וכוח מ'הראל' את יאלו. הכפרים נמצאו ריקים. באותו לילה הועברה משאית תחמושת אחת בדרך עפר ליד לטרון (דרך האיילות). המשאית עלתה על מוקש ומטענה הועבר למשוריינים של חטיבת 'הראל' שהגיעו למקום. שיירה זו כונתה שיירת היתום.
שיירה נוספת של 18 משאיות הועברה בליל 17-16 במאי 1948. זו הייתה השיירה האחרונה באותו מבצע. כוח של הלגיון תפס את לטרון. ניסיון להחזיר מירושלים לשפלה את מאות המשאיות משיירות קודמות, אשר תוכנן ללילה הבא, לא עלה יפה. גדוד 52 אף הוא עזב את הגזרה והצטרף לחטיבת האם 'גבעתי'.
אחרית דבר

הדרך לירושלים נשארה סגורה עד להכשרת דרך בורמה בתחילת יוני. עם זאת, רוב המשלטים שנכבשו בעת המבצע נותרו בידי 'ההגנה', להוציא משלט הרדאר, שנפל בידי הלגיון.
ראו גם

קרבות לטרון
לקריאה נוספת

יצחק לוי (לויצה): תשעה קבין - ירושלים בקרבות מלחמת העצמאות, הוצאת מערכות, 1986
צביקה דרור, הראל, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2006
תולדות מלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, 1959
אורי אבנרי: בשדות פלשת 1948
חטיבת גבעתי במלחמת הקוממיות, הוצאת מערכות, 1959
אריה יצחקי, לטרון, הוצאת כנה, ירושלים, 1982.
שמחת תורה

| --- | --- |

 סוג:  חג בפני עצמו 
 מועד
 תאריך:  בארץ ישראל: כ"ב בתשרי  ה'תשפ"ו  יום שלישי 14 באוקטובר 2025 בחוץ לארץ: כ"ג בתשרי ה'תשפ"ו  יום רביעי 15 באוקטובר 2025
 
דגל שמחת תורה
דגל שמחת תורה, שנות ה-40
שִׂמְחַת תּוֹרָה הוא מועד יהודי שמקורו במנהג, המציין את סיום מחזור הקריאה השנתי בתורה והתחלת מחזור חדש. ביום זה קוראים את פרשת השבוע האחרונה בתורה, פרשת וזאת הברכה, ומייד אחריה את תחילת הפרשה הראשונה, פרשת בראשית. בארץ ישראל נוהגים לציין את שמחת תורה בכ"ב בתשרי, בחג שמיני עצרת, ואילו בחוץ לארץ נוהגים לציינו למחרת, בכ"ג בתשרי, ביום טוב שני של גלויות של שמיני עצרת.
מקור החג > מקור מחזור הקריאה השנתי

מנהג ארץ ישראל הקדום היה לסיים את מחזור קריאת התורה אחת לשלוש שנים וחצי. חכמי בבל חידשו את המנהג לסיים את קריאת ספר התורה בשלמותו מדי שנה, ומנהג זה התחבר עם מנהג הקליר לקרוא את פרשת "וזאת הברכה" בשבת שאחרי שמיני עצרת. עם התפשטותו של מנהג בבל בעולם היהודי כולו, ואף בארץ ישראל, התפשט גם מנהג חגיגות שמחת תורה, והתקבע בשמיני עצרת או ביום טוב שני שלו.
מקור החג > שם החג

לפני שהשתרש השם שמחת תורה, בסידורו של רב עמרם גאון, כונה החג בפשטות "יום שני של שמיני עצרת", ואצל רב האי גאון הוא כונה "תשיעי לחג". קיימת אמנם תשובה המיוחסת לאחד הגאונים ובה מופיע הביטוי "יום שמחת תורה" אבל ככל הנראה נוסח זה הוא תוספת מאוחרת לחיבור המקורי.
השם "שמחת תורה" מופיע בספר החילוקים מתחילת המאה השמינית כתיאור לשמחה שעשו בגמר קריאת ספר התורה, שם נאמר שבני בבל עושים שמחת תורה בחג הסוכות. אולם ככינוי לחג מופיע השם לראשונה במאה ה-11 ביהדות ספרד אצל הרי"ץ גיאת:
רגילין ביום זה הואיל ובו מסיימין את התורה לעשות כמה קילוסין והידורין לספר תורה, ואומרים כמה דברי שבח והודאות לכבוד ספרי תורה וכמה מיני שבחות ושמחות רגילין לעשות בו ונתכנה 'יום שמחת תורה'.
גם ביהדות אשכנז הוא מופיע באותה תקופה בסידור רש"י. כך החג מכונה גם בספר הזוהר וכך התקבע ברמ"א:
וקורין יו"ט האחרון יום שמחת תורה לפי ששמחין ועושין בו סעודת משתה לגמרה של תורה.
בבבל כינו את היום "עיד אל תבריך" (חג הברכה בערבית) על שם קריאת הפרשה.
מקור החג > אופי החג

מכיוון שהמועד חל ביום טוב, כל ההלכות והמנהגים הנהוגים בימים טובים (כולל סעודות יום טוב ואיסורי מלאכה) חלים ביום זה, בנוסף לכך, ישנם מנהגים ייחודיים הקשורים לשמחת סיום התורה.
השמחה לכבוד סיומה של קריאת או לימוד התורה מקורה כבר במדרש האגדה שיר השירים רבה:
"וַיִּקַץ שְׁלֹמֹה וְהִנֵּה חֲלוֹם וַיָּבוֹא יְרוּשָׁלַ͏ִם וַיַּעֲמֹד לִפְנֵי אֲרוֹן בְּרִית אֲדֹנָי וַיַּעַל עֹלוֹת וַיַּעַשׂ שְׁלָמִים וַיַּעַשׂ מִשְׁתֶּה לְכָל עֲבָדָיו", אמר רבי אלעזר: מכאן שעושין סעודה לגמרה של תורה.
מכן למד ספר האשכול:
לכך עושין סעודות גדולות ותענוגים גדולים ביום שמחת תורה לכבוד סיום התורה.
ראשונים הסתמכו על דברי המדרש וממנו הסיקו פרטי הלכות על אופייה וצורתה של השמחה.
כיום, עיקר השמחה מתבטאת בריקודים עם ספרי התורה. בעבר לא נהוג היה לרקוד והשמחה התבטאה באמירת פיוטים מול ספרי התורה ובעשיית סעודה לציבור. בגרמניה היה מנהג נערים לפרק את הסוכות ולעשות מהן מדורה. בהמשך התחילו להקיף את הבימה מספר פעמים קבוע עם ספרי תורה בלי לרקוד, דוגמת הקפת הלולב בהושענות. המנהג לרקוד התחיל בפועל רק מהאר"י.
ברוב בתי הכנסת, תפילות החג ארוכות משמעותית מתפילות של ימים טובים אחרים בעקבות הקפות וריקודים עם ספרי התורה וקיום קידוש לכבוד החג. בבתי כנסת אשכנזים, נהוג לקרוא את הפרשה שוב ושוב כדי להעלות לתורה את כל המתפללים (כולל ילדים).
תפילות שמחת תורה

התפילות הבסיסיות של שמחת תורה זהות לאלה של שמיני עצרת, אלא שאין אומרים תפילת גשם שאמרו אתמול, וקריאת התורה וההפטרה שונות, כמתואר להלן. גם הפיוטים שנכתבו לשמחת תורה שונים מאלה של שמיני עצרת, ומתמקדים בקריאת התורה המיוחדת ובסיום התורה. עם השנים, נוספו לסדר התפילה בשמחת תורה תוספות שונות לכבוד המאורע החגיגי של היום – סיום התורה והתחלתה מחדש. בין המנהגים הללו יש למנות בראש ובראשנה את עריכת ההקפות.
אומרים בשני מנהגי אשכנז יוצר "אשרי העם שלו ככה", החתום שמואל. במנהג אשכנז המערבי אומרים אחריו יוצר "אשריך ישראל מי כמוך". במנהג אשכנז המערבי אומרים אופן "אשריך אם קדוש" למנחם בן אביתר, ובמנהג המזרחי אומרים "אשנבי שחקים" החתום אמיתי יחי. בשני המנהגים אומרים זולת "אז בקשב עניו" למשה בן שמואל. בנוסח איטליה, ביום טוב שני חוזרים על צמאה נפשי כאתמול, ואומרים יוצר "אמרת רנן אערוכה".
בשמחת תורה עושים הקפות בסוף התפילה בלילה, וכן בבקר לפני קריאת התורה. יש מבחר פיוטים הנאמרים במשך ואחרי ההקפות לשמחת תורה, וכן יש רשויות מיוחדות לחתן התורה וחתן בראשית. הפיוט "אשריך הר העברים" לר' אברהם אבן עזרא, נדפס בנוסח אשכנז המזרחי מיד אחרי ברכת ההפטרה בשמחת תורה, קודם שמתחילים את ההפטרה.
הקריאה בתורה ומנהגיה

בקריאת התורה קוראים בפרשת וזאת הברכה, המסיימת את ספר דברים. נהוג לכבד בעלייה לתורה את כל באי בית הכנסת, לרבות הילדים, העולים יחד לתורה.
מנהג נפוץ הוא עליית כל הנערים, בעליה זו העולה לתורה קורא בקול את הברכות כאשר כל הילדים שלא עלו לתורה מצטרפים איתו לברכות. בחלק מהמקומות נהוג לפרוש טלית מעל ראש העולה ומעל ראשי הילדים. לאחר הקריאה, אומרים את הפסוק "המלאך הגואל" מברכת יעקב לאפרים ומנשה.
הקריאה בתורה ומנהגיה > חתני התורה

לאחר עליית כל הקהל לתורה בפרשת "וזאת הברכה" עולה חתן-תורה לקריאת סוף הפרשה (וסוף התורה כולה) ומיד אחריו עולה חתן-בראשית לקריאה של תחילת פרשת בראשית כדי לסמל את המשכיות ומחזוריות התורה. מסיבה דומה נהוג להפטיר בתחילת ספר יהושע, הראשון מספרי הנביאים.
במרבית הקהילות הספרדיות (למעט מערב אירופה) קיים חתן נוסף המכונה חתן מעונה, העולה לקריאת הפסוקים "מעונה אלהי קדם" עד "ויעל משה" (דברים, ל"ג, כ"ז–כ"ח). בכמה מקהילות הבלקן ובקהילות גאורגיה קיים חתן רביעי, "חתן ויעל". חתנים אלו עולים לפני חתן תורה, שלפי המנהג חוזר וקורא את כל פרשת "וזאת הברכה", מתחילתה ועד סופה.
במנהג איטליה קיים רק חתן אחד והוא חתן תורה, שלאחר קריאתו קוראים רק קטע קצר מפרשת בראשית מתוך החומש בלי ברכות. כמו כן, גם ברוב קהילות תימן נהוג להעלות חתן אחד והוא חתן תורה שקורא לאחר הקריאה גם מספר תורה נוסף את תחילת ספר בראשית.
הקריאה בתורה ומנהגיה > מנהגים נוספים הקשורים בקריאה

בכמה מקהילות האשכנזים נהוג להגביה את ספר התורה הפוך - כאשר הצד הכתוב מופנה החוצה. יש שהתנגדו למנהג זה.
מנהג נוסף בחלק מקהילות האשכנזים הוא לקרוא בתורה גם בליל שמחת תורה, מנהג זה הופיע לראשונה בחלק מגרסאות ספר מנהגי הר"י טירנא. המנהג הישן היה לקרוא את כל ה"נדרים" שבתורה, כלומר הקריאות החשובות שאנשים נודרים עבורן ממון רב (כגון ברכת יעקב, שירת הים וברכת כהנים), אך בדורות מאוחרים יותר נהגו קהילות רבות לקרוא פרשת וזאת הברכה, חלקן חמישה עולים וחלקן שלושה עולים. ככל הנראה טעם קריאה זו הוא משום ריבוי שמחה וכבוד תורה, או שכיוון שהוציאו ספרי תורה, קראו בהם כדי שלא תהא הוצאת הספרים ללא תועלת.
הקריאה בתורה ומנהגיה > הפטרה

הגמרא קובעת "למחר קורין וזאת הברכה ומפטירין 'ויעמד שלמה'". הפטרה זו (מלכים א', ח', כ"ב–ל"ד) מופיעה במחזור רומניא משנת רפ"ג, ואם כן עדיין היו שנהגו כן במאה ה-16.
עם זאת, כבר בסדר רב עמרם גאון מובא ש”יש שמפטירין בראש יהושע "ויהי אחרי מות משה עבד ה'" עד רק "חזק ואמץ"”, הפטרה המתארת את מה שהתרחש מיד אחרי מות משה. במשך ימי הביניים היו קהילות שנהגו בשני המנהגים, והיום נוהגים כולם להפטיר ביהושע.
ההקפות

את שיאן של חגיגות הסיום מסמלות ה"הקפות", שבהן מוציאים ברוב הקהילות את כל ספרי התורה מארון הקודש, ועורכים עמם שבע הקפות או יותר מסביב לבימה כשהם נישאים בזרועות המתפללים, תוך שירה וריקודים. את טקס ההקפות נוהגים לערוך מספר פעמים במהלך החג ובצאתו.
ההקפות > מקור המנהג

מנהג ההקפות בשמחת תורה הוא ככל הנראה מנהג מאוחר שהחל במאה ה-15. מנהג ההקפות, בין של ליל שמחת תורה ובין של יומו, אינן נזכרות בראשונים, בארבעה טורים או בבית יוסף. המהרי"ל כותב על בוקר שמחת תורה: "קודם הוצאת ספר תורה אומר השליח ציבור אתה הראית, והציבור עונים אחריו כל פסוק. וכשמגיע ל'כי מציון תצא תורה' מוציאין כל הספרי תורה", אך לא הזכיר שהקיפו עמהם.
בספר "המנהגים" של ר' יצחק אייזיק מטירנא הוזכרו רק ההקפות של הלילה:
מפקין כל ס"ת שבארון וש"ץ נוטל ס"ת אחת ומתחיל 'אנא ד' הושיעה נא אלוקי הרוחות', ב' או ג' חרוזות ומסבב את המגדל והעם עמו עם הס"ת. [...] [למחרת, בשחרית] ומפקין כל ס"ת שבארון וש"ץ אומר שמע ישראל אחר גדלו ועומד אצל המגדל ואומר אנא ד' הושיעה נא כאמש רק שאין מסבב המגדל.
הרמ"א במאה ה-16 כבר מזכיר גם את הנוהג של הקפות ושמחה המלוות את הוצאת הספרים. בהגהותיו על השו"ע ("המפה") הוא פוסק:
נוהגין במדינות אלו להוציא בשמחת תורה ערבית ושחרית כל ספרי התורה שבהיכל ואומרים זמירות ותשבחות (הוצאת כל ספרי התורה נזכרה גם בראשונים) וכל מקום לפי מנהגו. ועוד נהגו להקיף עם ספרי התורה הבימה שבבית הכנסת כמו שמקיפים עם הלולב והכל משום שמחה.
ההקפות > סדר ההקפות

ההקפות נערכות (ברוב הקהילות) בליל החג לקראת סוף תפילת ערבית, וביום שמחת תורה עצמו בתפילת שחרית, לפני או אחרי קריאת התורה.
במשנה ברורה נכתב בשם אחרונים: "יש מקיפים ג' פעמים, ויש ז' פעמים כמו בהושענא רבה, וכל מקום לפי מנהגו".
כיום נהוג להאריך בהקפות של שמחת תורה ולשלב בהם שירה וריקודים ארוכים בבית הכנסת עם ספרי התורה. מוציאים את כל ספרי התורה מארון הקודש, והמתפללים מקיפים את הבימה שבע פעמים או יותר בעודם נושאים את הספרים עימם.
למנהג האשכנזים, בכל הקפה צועד שליח הציבור או מתפלל אחר בראש תהלוכת נושאי התורה וקורא יחד עם הציבור פסוקי תפילה, הבנויים על פי סדר הא"ב, ואומרים את הפיוט "אלוהי הרוחות הושיעה נא". בתום פסוקים אלה יוצא הקהל בשירה ובריקודים עם ספרי-התורה. למנהג הספרדים במהלך ההקפות שרים את הפיוטים המיוחדים לשמחת תורה, ובסיום כל הקפה אומרים פסוקים נבחרים, וקטע תפילה הקשור לספירה של אותה הקפה. יוצאי מרוקו נוהגים לומר במהלך כל הקפה כמה פסוקים מ"הודו לה' קראו בשמו". גם הילדים מצטרפים להקפות כשהם אוחזים בידיהם ספרי תורה זעירים או דגלונים מיוחדים המעוטרים בסמלי החג, והמבוגרים משמחים אותם ומרקידים אותם על הכתפיים. בגולה נהגו לשים על מוט הדגל תפוח שעליו נר דולק.
בקהילות ובחסידויות מסוימות התקבע מנהג "ההקפה השישית" לזכר ששת מיליון קדושי השואה. בהקפה זו מניחים את כל ספר התורה על בימת בית הכנסת ומכסים אותם בטלית (בהקפות השניות במוצאי החג גם מעמעמים את אורות בית הכנסת) והקהל שר ניגון נוגה. בחסידות מודז'יץ מקובל לשיר את ה-"אני מאמין" של חסיד מודז'יץ עזריאל-דוד פסטג שהולחן בקרון בדרך לטרבלינקה ומזוהה יותר מכל עם השואה.
ההקפות > קבלת המנהג

על אף שכיום נהוג לערוך ההקפות ברוב קהילות ישראל, בעבר לא התקבל המנהג בחלק מקהילות מערב אירופה ואף נתקל בהתנגדות נחרצת. ר' שלמה זלמן גייגר מציין בספרו דברי קהלות (המהווה מקור חשוב למנהגי יהדות פרנקפורט), כי המנהג הקדום בארצות אשכנז היה שלא להקיף, והוא מבקר בלשון חריפה את רש"ר הירש שהנהיג הקפות כמנהג פולין וכינהו בלעג "חנווני מקיף, כל הישר הולך לא ילך אחריו להקיף". כמו כן, בארבע הקהילות בהן היה נהוג נוסח פרובנס לא קיבלו את המנהג.
בארץ ישראל נערכות ההקפות ביום כ"ב בתשרי (שמיני עצרת) ובחוץ לארץ בכ"ג בתשרי (שמחת תורה). עם זאת, במספר קהילות בחוץ לארץ נהגו להקיף גם בשמיני עצרת וגם בשמחת תורה, מנהג שהתקבל גם בחלק מקהילות החסידים (למשל חסידות חב"ד) וכן בחלק מקהילות הספרדים. אך היו שהתנגדו למנהג זה, מחשש שיבואו לזלזל ביום טוב שני של גלויות (הרב חיד"א).
ההקפות > הקפות שניות

במוצאי החג, עת מתחיל יום טוב שני של גלויות שהוא גם שמחת תורה בחוץ לארץ, מקובל בארץ ישראל לערוך הקפות שניות, בהן יוצאים עם ספרי התורה לריקודים בבית הכנסת או ברחובות העיר ורוקדים איתם פעם נוספת.
מקור המנהג מתואר על ידי ר' חיים ויטאל בספרו שער הכוונות, על מנהגי רבו האר"י בצפת, שהיה נוהג לבקר במוצאי יום שמחת תורה בכמה בתי כנסיות שהתעכבו לסיים את התפילה, ולערוך שבע הקפות בכל אחד מהם. משם הגיע המנהג לחברון ולישיבת המקובלים בית אל בירושלים, ואחר כך התפשט גם לשאר בתי הכנסת בירושלים ומאוחר יותר לשאר קהילות ארץ ישראל. מארץ ישראל עבר המנהג גם לכמה מקהילות איטליה והמזרח, כגון טורקיה, בגדאד, פרס, כורדיסטן והודו.
מלבד המקור ביחס לדברי האר"י, הוזכרו שתי סיבות נוספות להקפות השניות:
השתתפות עם בני הגולה בחגיגותיהם אשר מתחילות בזמן זה.
לאחר צאת החג מותר לנגן בכלי נגינה וכן יכולים להיקבץ רבים יותר לשמחת התורה ולקיים "ברוב עם הדרת מלך".
מקור בן זמננו מייחס את מנהג ההקפות השניות לרב יצחק ידידיה פרנקל, רבה של שכונת פלורנטין בתל אביב לפני קום המדינה, שיזם במוצאי שמחת תורה של 1942 הקפות בתל אביב על מנת להזדהות עם יהודי אירופה שאז היה כבר ידוע כי מתרחש עליהם אסון גדול.
בתחילת שנות ה-50 של המאה ה-20 החלו בכפר חב"ד בהוראת הרבי מנחם מנדל שניאורסון לקיים מעמד הקפות שניות המוני פתוח לקהל הרחב בהשתתפות אישי ציבור וקהל נרחב. במשך השנים הצטרפו למנהג ההקפות השניות בתי חב"ד וקהילות חב"ד בכל הארץ. הקפות נוספות מתקיימות גם בחברון בתוך מערת המכפלה, בירושלים, בתל אביב ועוד.
בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 החלו בקיבוץ טירת צבי לקיים הקפות שניות כדי לשתף את הקיבוצים החילוניים שבשכנותם בחוויה, והצלחתם חלחלה לסניפי תנועת בני עקיבא בערים הגדולות שאימצו לעצמם את הנוהג. אחרי מלחמת ששת הימים, בעקבות שינויים ברוחו של הציבור הדתי לאומי עקב המלחמה, החל המנהג לפשוט בכל הארץ. הוא מתקיים ביוזמת בתי כנסת, מתנ"סים, ישיבות ומועצות מקומיות.
הקפות שניות לא התקיימו במוצאי שמחת תורה ה'תשפ"ד בגלל מלחמת חרבות ברזל שפרצה בבוקר החג.
ראו גם

שמיני עצרת
דגל שמחת תורה
ניגון הקפות
מלחמת חרבות ברזל
לקריאה נוספת

אברהם יערי, תולדות חג שמחת-תורה - השתלשלות מנהגיו בתפוצות ישראל לדורותיהן. הוצאת מוסד הרב קוק 1964
הרב שלמה יוסף זוין, המועדים בהלכה, מכון התלמוד הישראלי, ירושלים תש"ם
הרב טוביה פריינד, מועדים לשמחה, ח"א, אלול - תשרי, מכון אוצר הפוסקים, תשנ"ח
דניאל גולדשמידט ויונה פרנקל, מחזור סוכות, ירושלים תשמ"א, עמ' כד-כו בהקדמה.
ביאורים

↑  קריאת וזאת הברכה ביום זה נקבעה בתלמוד בבלי, מסכת מגילה, דף ל"א, עמוד א', אולם לא ברור מהגמרא אם סיימו ביום זה את התורה או שמדובר בקריאה רגילה של יום טוב, כמו שקוראים קריאה הקשורה לחג בשאר החגים.
↑  בכל הקהילות מתחילים בספר יהושע, פרק א', פסוק א'; אצל האשכנזים והאיטלקים ממשיכים עד פסוק י"ח, ואילו הספרדים והתימנים מסיימים בפסוק ט'.
↑  בספר שער הכוונות מציין ר' חיים ויטאל כי נוהגים לערוך הקפות בתפילת שחרית, תפילת מנחה ותפילת ערבית של מוצאי שמחת תורה וכן שרבו האר"י היה מקיף אחר תפילת ערבית של מוצאי שמחת תורה וכיוון שלא היה עמו ביום שמחת תורה אינו יודע מה היה מנהגו אז. לעומת זאת בספר נגיד ומצווה לר' יעקב צמח מובא שהאר"י היה מקיף בלילה, ובספר חמדת ימים (שרבים ממנהגי האר"י התפשטו בקהילות ישראל בהשפעתו) כתוב שהאר"י היה מקיף בליל שמחת תורה ואינו מזכיר כלל את מוצאי שמחת תורה. הוא גם מוסיף לבקר את מה שנהגו בקהילות מסוימות בזמנו להקיף רק ביום וכותב שההקפות בלילה הן העיקר. בהשפעת שני ספרים אלו וכן בהשפעת שד"רים מארץ ישראל התפשט המנהג להקיף גם בלילה וגם ביום. המנהג בכמה קהילות (בעיקר בעדות המזרח) להקיף גם אחר תפילת מנחה מקורו גם בדברי ר' חיים ויטאל שהובאו לעיל.
↑  ביחס לזמן ההקפות בשחרית קיימים שלושה מנהגים: יש המקיפים לפני קריאת התורה, יש המקיפים אחרי קריאת התורה ולפני תפילת מוסף, ויש המקיפים לאחר תפילת מוסף. המקיפים לפני או אחרי קריאת התורה סוברים שעדיף לעשות כך על מנת לא להוציא ספר תורה שלא לצורך. המקיפים לאחר תפילת מוסף עושים כן על מנת למנוע טורח ציבור ולאפשר למי שאינו יכול להשתתף בהקפות להתפלל תפילת מוסף בציבור.
Nginx

| --- | --- |

 מפתח:  איגור סיסוייב
 מחזור חיים:  4 באוקטובר 2004 – הווה (20 שנה) 
 גרסה אחרונה:  1.27.3 (26 בנובמבר 2024) 
 מערכת הפעלה:  מערכת הפעלה דמוית יוניקס, Microsoft Windows 
 נכתבה בשפות:  C 
 סוג רישיון:  רישיון BSD (שני סעיפים)
 קוד מקור:  https://github.com/nginx/nginx 
 קטגוריה:  שרת HTTP
 nginx.org
 
Nginx (או nginx, מבוטא "engine X" אנג'ין-אקס) הוא שרת אינטרנט שמתמקד בעיקר בשימוש בזיכרון מועט ובביצועים גבוהים. בנוסף, הוא יכול לשמש כשרת פרוקסי הפוך עבור הפרוטוקולים HTTP, SMTP, HTTPS, POP3 ו-IMAP. פותח על ידי איגור סיסוייב בשנת 2002, ורץ על windows, לינוקס, BSD variants, OS X, AIX, HP-UX ושוחרר לראשונה ב-4 באוקטובר 2004, הוא מופץ בקוד פתוח תחת רישיון BSD.
שרתי nginx נפוצים בעיקר בקרב אתרים גדולים המספקים תוכן רב, משום ש-nginx מתוכנת לטיפול במספר רב של בקשות תוך צריכת פחות משאבים. נכון לאוגוסט 2011 כעשירית מהאתרים באינטרנט משתמשים ב-nginx.
תיאור

Nginx יכול להיפרס כדי לשרת תוכן HTTP דינמי ברשת, בעזרת FastCGI. הוא משתמש ב-SCGI בתור מפעיל שפת תסריט, ובמודולים של שרתי WSGI. בנוסף, הוא יכול לשמש כמאזן עומסים באפליקציות מסוימות.
Nginx משתמש בגישה אסינכרונית מבוססת-אירועים (Event-Driven) כדי לטפל בבקשות, זאת במקום המודל של Apache HTTP Server שגישתו הדיפולטיבית משתמשת בתהליכונים, כאשר כאן האירוע עצמו נדרש בשביל לעבד בצורה א-סינכרונית את הבקשה. הארכיטקטורה המודולרית של גישתו מבוססת-האירועים של Nginx, יכולה לספק לנו ביצועים צפויים תחת עומסים גבוהים. כלומר, נוכל לחזות בדיוק בכמה משאבים נצטרך להשתמש כאשר העומס יהיה גדול.
לפי סקר שרתי האינטרנט של חברת Netcraft, שפורסם באוקטובר 2015, Nginx נמצא במקום השני כשרת האינטרנט הנפוץ ביותר לאורך כל האתרים ה"פעילים" (15.33% מכל האתרים שנסקרו), וגם עבור מיליון האתרים ה"עסוקים" ביותר (האתרים שמכילים הכי הרבה כניסות, סה"כ 23.66% מהאתרים שנסקרו). לפי W3Techs, השתמשו בו 29.7% אתרים מתוך רשימת טופ-מיליון האתרים, 39.5% מתוך רשימת טופ 100,000 האתרים, ו-47.6% מתוך רשימת טופ 10,000 האתרים. לפי BuiltWith, השתמשו בו 36.6% מתוך רשימת טופ 10,000 האתרים, והחלק שלו בטופ 10,000, 100,000 ומיליון האתרים הפעילים, גדל משמעותית. ויקיפדיה משתמשת ב-Nginx בתור ה-SSL termination proxy. החל משחרור OpenBSD, גרסת 5.2 (1 בנובמבר 2012), Nginx הפך חלק מבסיס מערכת ההפעלה OpenBSD, כאשר הוא נותן אלטרנטיבה לפיצול של המערכת המקורית מ-Apache 1.3, אותה הוא היה אמור להחליף, אבל בסופו של דבר הוחלף על ידי httpd.
ארכיטקטורה ותהליך הקונפיגורציה

שרתי nginx כוללים ארכיטקטורת רכיבים (modules) שמכתיבים את התנהגות השרת. התנהגותם של רכיבים אלה מתקבלת על ידי הנחיות (directives).
הרכיב המרכזי בין הרכיבים הוא main אשר כולל את events ו-http. הרכיב server נכלל בתוך http והרכיב location נכלל בתוך server.
ניתן לעשות את כל הקסטומיזציה לרכיבים השונים בתוך הקובץ nginx.conf או שניתן לפצל את הקסטומיזציה לקבצים נוספים (כמו default.conf או ה site-confs השונים). נכון לגרסה 1.10.3 החלוקה הטבעית (כלומר זו שנתונה מיד לאחר ההתקנה) היא nginx.conf ו default.conf. בכל מקרה, הראשון בהיררכיה הזו nginx.conf והשני הוא default.conf כאשר האחרון בהיררכיה משכתב הגדרות של קובץ קודם בה (bottom top) ותפיסה זו של "מאוחר מבטל קודמו" נכונה גם כשעובדים עם קובץ אחד.
ארכיטקטורה ותהליך הקונפיגורציה > כתיבת ההנחיות

ההנחיות נכתבות בקבצים השונים בתוך בלוקים. ההנחיות הנוגעות לכל רכיב נכתבות בבלוק (block) עם שם זהה לרכיב (למשל, ההנחיות ל server ייכתבו בבלוק בשם server ומכאן הכינוי "server block").
תכונות פרוקסי ושרת HTTP

היכולת להתמודד עם יותר מ-10,000 חיבורים סימולטניים, כאשר משתמשים במעט מאוד זיכרון (~2.5 מגה בייט עבור 10,000 חיבורים בתצורת "השאר בחיים" - Keep Alive)
טיפול בקבצים סטטיים, קובצי אינדקס ואינדוקס אוטומטי
פרוקסי הפוך והטמנת זיכרון
איזון עומסים עם בדיקת תקינות פנימית
עמידות בפני תקלות
TLS/SSL עם SNI, בעזרת OpenSSL.
תמיכה ב-FastCGI, SCGI, uWSGI עם הטמנה.
כתובת IP ושם מבוססי שרתים וירטואליים
תמיכה ב-IPv6
תמיכה בפרוטוקולי התקשורת HTTP/2 ו- SPDY
Websockets כתכונה מובנית, ותמיכה בכותרת HTTP/1.1 Upgrade header
סטרימינג של FLV ובנוסף גם MP4
אימות כניסה לדפים ברשת (מנגנון בקרת אימון)
כיווץ והרחבה בעזרת gzip
כתיבה מחודשת של כתובת URL
כיווץ יומני לוג במהלך הריצה הסטנדרטית
הגבלות על כמות החיבורים המקביליים
הגבלת קצב טיפול בבקשות
ויסות רוחב פס
כתובת IP מבוססת מיקום גאוגרפי - גאולוקיישן
מעקב אחר משתמשים
בניית סקריפטים מוטבעת בשפת Perl
תכונות דואר פרוקסי

תמיכה ב-TLS/SSL
תמיכה ב-STARTTLS
פרוקסי של SMTP,POP3, וגם IMAP
תכונות אחרות כוללות עדכון קובצי exe, והגדרות מערכת מחדש ללא איבוד חיבורים, בנוסף קיימת ארכיטקטורה שמבוססת על תמיכה במודולים (חיבור וניתוק פשוט) גם צד שלישי וגם רשמיים (Core)
המוצר Nginx Plus, שהוא הגרסה בתשלום של המוצר הרגיל, כוללת תכונות כמו איזון עומסים מתקדם וניטור מתקדם של ביצועי השרת.
היסטוריה

סוסייב החל את הפיתוח של Nginx בשנת 2002. במקור, התוכנה פותחה כדי למלא את החוסרים עבור שרתים כמו Rambler, שהיה משרת מעל 500 מיליון בקשות בכל יום, נכון לספטמבר 2008 החברה, Nginx inc, נוסדה ביולי 2011 על ידי סוסייב, זאת כדי לספק מוצרים לשימוש מסחרי, ולספק תמיכה לתוכנה שפיתח. המיקום העיקרי של החברה הוא בסן פרנסיסקו, קליפורניה. החברה הציעה תמיכה מסחרית במוצר בפברואר 2012, ותמיכה במוצר Nginx Plus באוגוסט 2013. באוקטובר 2013, דווח על השקעה של 10 מיליון דולר, על ידי New Enterprise Associates בחברה. מבין המשקעים האחרים בחברה, ניתן למצוא את אהרון ליווי (מקים שירות הענן Box), את אוטומטיק (החברה שפיתחה את פלטפורמת הבלוגים וורדפרס) ואת MaxCDN.
| גרסה | תאריך שחרור מקורי | גרסה אחרונה | תאריך שחרור | סטטוס נוכחי |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 0.5 | 2006-12-04 | 0.5.38 | 2009-09-14 | Legacy |
| 0.6 | 2007-06-14 | 0.6.39 | 2009-09-14 | Legacy |
| 0.7 | 2008-05-19 | 0.7.69 | 2011-07-19 | Legacy |
| 0.8 | 2009-06-02 | 0.8.55 | 2011-07-19 | Legacy |
| 1.0 | 2011-04-12 | 1.0.15 | 2012-04-12 | Legacy |
| 1.2 | 2012-04-23 | 1.2.9 | 2013-05-13 | Legacy |
| 1.4 | 2013-04-24 | 1.4.7 | 2014-03-18 | Legacy |
| 1.6 | 2014-04-24 | 1.6.3 | 2015-04-07 | Legacy |
| 1.8 | 2015-04-21 | 1.8.0 | 2015-04-21 | Stable |
| 1.9 | 2015-04-28 | 1.9.6 | 2015-10-27 | Mainline |
משתמשים

nginx פותחה במקור עבור פורטל אינטרנט גדול בשפה הרוסית בשם רמבלר. התכנה התבררה כנוחה והפכה לשרת אינטרנט פופולרי הנמצאת בשימוש באתרים גדולים רבים ביניהם וורדפרס. קום.
ראו גם

שרת אינטרנט
OpenSSL
Apache