stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צ'ארלס ווטסון-ונטוורת', המרקיז השני מרוקינגהם

צ'ארלס ווטסון-ונטוורת, המרקיז השני מרוקינגהם (באנגלית: Charles Watson-Wentworth, 2nd Marquess of Rockingham; ‏13 במאי 1730 - 1 ביולי 1782) היה מדינאי בריטי מהמפלגה הוויגית שכיהן כראש ממשלת בריטניה בשתי תקופות כהונה. הוא היה פטרונם של רבים מחברי מפלגתו שהיו ידועים בכינוי "הוויגים של רוקינגהם" (Rockingham Whigs) ונחשב לאחת הדמויות המובילות במפלגה. במהלך חייו הוא כיהן רק בשתי משרות רמות, ראש הממשלה ומנהיג בית הלורדים, אך הוא היה מנהיג בעל השפעה מרובה במשך השנה וחצי שכיהן בהם.
ראשית חייו

כצאצא של תומאס ונטוורת, הרוזן הראשון מסטפורד, גדל רוקינגהם בבית משפחתו שליד רותרהם (Rotherham) שבמחוז דרום יורקשייר. הוא התחנך בבית ספר וסטמינסטר שבלונדון. במהלך המרד היעקוביטי של 1745, הוא מונה כקולונל וארגן מתנדבים שילחמו בצ'ארלס אדוארד סטיוארט, "הטוען לכתר הצעיר" וזכה לתשבחות על תפקודו מהמלך ג'ורג' השני. מסעו של הצבא היעקוביטי גרם לסגל האחוזה של רוקינגהם להימלט והוא רכב מביתו לקרלייל (Carlisle) שבמחוז קאמבריה שבצפון אנגליה, כדי להצטרף לדוכס קמברלנד במרדף אחר סטיוארט. הוא עשה זאת ללא הסכמת אביו שקיבל מכתב מקמברלנד המשבח את פעולתו של בנו.
באפריל 1746 הוענק לאביו של רוקינגהם התואר מרקיז ולבנו הוענק התואר הרוזן ממלטון. תוארי כבוד אלה הוענקו להם בהשתדלותו של ראש הממשלה הנרי פלהם. באותה תקופה סייר רוקינגהם ברחבי אירופה בהדרכתו של ג'ורג' קווארם (Quarme), שכן אביו החליט שלא לשלוח אותו ללימודים בקיימברידג'. בהיותו בהנובר הוא פגש בג'ורג' השני שציין שמעולם לא ראה איש צעיר בעל אופי מבטיח כל כך.
ראשית הקריירה הפוליטית

ב-13 במאי 1751, יום הולדתו ה-21, ירש רוקינגהם את אחוזותיו של אביו. ההכנסה מהקרקעות שבבעלותו אפשרה לו לקבל הכנסה שנתית של 20,000 ליש"ט. ביולי אותה שנה הוא מונה כלורד לוטננט וכאחראי על הרשומות הציבוריות של ווסט רידינג שביורקשייר ושל העיר יורק. בין השנים 1751-1752 הוא הצטרף לארגונים חברתיים מכובדים ולחברה המלכותית.
בנאום הבכורה שלו במרץ 1752 הוא תמך בחוק שעסק במעמדם של קרקעות שהוחרמו בזמן המרד היעקוביטי. דודו של רוקינגהם סבר כי עליו להשלים את השכלתו והוא ביקש מקווארם לשמש כמורהו הפרטי. במשך ארבעה חודשים הוא למד את כתבי דמוסתנס ואת ההיסטוריה של האימפריות של אשור, פרס, יוון ורומא וכן היסטוריה מודרנית. שאיפתו של דודו של רוקינגהם הייתה שאחיינו ילך בדרכו של וולטר ראלי.
באותה שנה מונה רוקינגהם ללורד חדר המשכב (Lord of the Bedchamber) של ג'ורג' השני ונשא לאישה את מרי ברייט. ב-1755 מינה אותו המלך כתת-אדמירל של שייטת צפון האוקיינוס האטלנטי ואיי הודו המערבית. בזמן החשש מפלישה צרפתית ב-1756 הוא הקים מיליצית מתנדבים על חשבונו וכאשר פרצו מהומות כנגד הגיוס לצבא, הוא השיב את הסדר על כנו מבלי להזדקק לשימוש בכוח. ב-1760 הוענקו לו תואר אביר מסדר הבירית.
ב-1760 מת המלך ג'ורג' השני ונכדו ג'ורג' השלישי עלה לכס המלכות במקומו. רוקינגהם היה מבעלי בריתם של הדוכס מניוקאסל ושל תומכיו, בה בשעה שהמלך החדש העדיף את הלורד ביוט. רוקינגהם סבר שביוט וחסידיו מעוניינים לקחת לידיהם את השלטון והוא האמין שהמהפך הפוליטי שחל בעקבות עלייתו לשלטון של ג'ורג' השלישי יסב נזק למדינה, מאחר שבעקבותיו איבדו הוויגים את כוחם והם היו אלה שהשיגו את היציבות החוקתית והבטיחו את שלטונו של בית הנובר על כס מלכות בריטניה.
יחד עם חברי המפלגה הוויגית שהיו מקורבים לניוקאסל, התפטר רוקינגהם מתפקידו כלורד חדר השינה במחאה על מדיניותו של המלך. חודש לאחר מכן הדיח אותו המלך מכל תפקידיו הציבוריים. במשך השנים הבאות נעשה רוקינגהם מנהיגם של קבוצת תומכיו של ניוקאסל שסירבו להיות חלק מהממשל של ביוט ושל יורשו ג'ורג' גרנוויל.
כהונה ראשונה כראש ממשלה

עקב חוסר החיבה של המלך לגרנוויל ועקב חוסר התמיכה של הפרלמנט כלפי זה האחרון, הוא נאלץ להתפטר ב-1765. בעקבות משא ומתן בתיווכו של דודו של המלך הדוכס מקמברלנד, מונה רוקנגהם כראש ממשלה. תוארי הכבוד שנשללו ממנו שלוש שנים קודם לכן הושבו לו. הוא מינה את בעלי בריתו הנרי סימור קונוויי (Henry Seymour Conway) ואת אוגוסטוס פיצרוי (Augustus FitzRoy) כמזכירי המדינה. כמזכירו האישי הוא מינה את המדינאי והסופר האירי אדמונד ברק, שהיה ידידו, בעל בריתו הפוליטי ויועצו עד למותו של רוקינגהם.
הנושא שהעסיק ביותר את ממשלתו של רוקינגהם היו המושבות באמריקה. הוא ביקש לבטל את חוק הבולים וזכה בהצבעה על כך בבית הנבחרים. יחד עם זאת הוא העביר חוק שקבע כי זכות החקיקה במושבות יהיה אך ורק בידי הפרלמנט הבריטי. ב-1766 גרמו חילוקי דעות פנימיים בממשלה להתפטרותה.
באופוזיציה

את 16 השנים הבאות בילה רוקינגהם באופוזיציה. הוא היה תומך נלהב בזכויותיהם החוקתיות של תושבי המושבות בצפון אמריקה. הוא סבר כי המלחמה כנגדם תהיה חסרת תוחלת ותהווה סכנה לעתידה של בריטניה. ב-1769 הוא קיבל את האחריות לתפיסתם של כנופיית זייפני מטבעות.
כהונה שנייה כראש ממשלה

ב-1782 מונה רוקינגהם כראש ממשלה בפעם השנייה. הוא מינה את צ'ארלס ג'יימס פוקס ואת ויליאם פטי כמזכירי המדינה. מיד עם כניסתו לתפקיד הוא דחף להכרה בריטית בעצמאותה של ארצות הברית ולסיום מעורבותה של בריטניה במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
עקב העלייה באבטלה, דאגה ממשלתו של רוקינגהם בכהונתו השנייה לחקיקתו של חוק הסיוע לעניים (Relief of the Poor Act 1782). כהונתו השנייה של רוקינגהם כראש ממשלה הייתה קצרה. 14 שבועות לאחר מינויו לתפקיד מת רוקינגהם משפעת. תחתיו מונה ויליאם פטי שקיבל באי רצון את עצמאותה של ארצות הברית ונטה יותר להציע מעמד של דומיניון. בסופו של דבר נחתם באפריל 1783 הסכם שלום עם ארצות הברית שהיה ההישג של מורשתו של רוקינגהם.
לורד רוקינגהם נקבר בקתדרלת יורק.
ציד בלהקה

להקה של כלבי בר אפריקנים (מימין) ושל זאבים באכילת טרפם. הלהקה מקנה לטורפים יכולת לגבור על טרף גדול או מהיר מהם.
להקת אריות ניזונה מתאו אפריקני. שיתוף פעולה עוזר לאריות לטרוף חיות הגדולות מהם בהרבה אך בעת האכילה הם יריבו לעיתים קרובות על סדר האכילה.
ציד בלהקה הוא התקהלות בממלכת החי שבה פרטים בני אותו מין מתקבצים יחד לציד, תוך שיתוף פעולה ועזרה הדדית. ציד בלהקות דורש קשרים חברתיים ענפים, יכולת תקשורת גבוהה בין הפרטים הצדים ומסוגלות לניתוח המצב במהירות. עם זאת כמה ציידים פרימיטיביים מסוגלים לצוד יחד בעת טירוף אכילה.
מאפיינים

בין בעלי החיים המפורסמים ביותר הצדים בלהקה הם: זאב מצוי, זאב טלוא וכן אריה, צבוע מנומר, שימפנזה מצוי, להקות של דולפיניים ושל קטלנים וגם לווייתנים גדולי סנפיר. ציידים אלה מצליחים במיוחד בתפיסת והריגת טרף בשיתוף פעולה להקתי, הרבה יותר מהצלחתם כציידים בודדים.
להקות נוספות נצפו אצל קויוט ועוד כלביים, נמייה ננסית, מונגוס מפוספס, מספר מיני לוטרות וגם בקרב העופות אצל עקב האריס, קוקברה, חנקנים ועופות נוספים. מספר קטן של חיות בעלות דם-קר, למשל בינתן זהוב, פיראנה אדומה, כרישים, טונות, מפרשניים ובמקרים מסוימים גם כמה תנינאים וכן מינים מספר של פרוקי-רגליים כמו נמלי גדוד וצרעות, נצפו כשהם צדים בלהקות. ראיות רבות מצביעות על ציד בלהקה של דינוזאורים תרופודים כמו הדיינוניכוס.
עם זאת, תופעה זו נדירה יחסית בקרב בעלי חיים כאשר מרבית הטורפים יצודו לבדם. זאת מאחר שהציד גורם לעיתים למתח בין בני הקבוצה על חלוקת הבשר ועקב התנהלות של טורפים רבים טריטוריאליים שיתקפו מסיגי גבול. ציידים שיכולים להצליח בציד לבדם יעדיפו לצוד לבד ולאכול לבדם.
חיות הצדות בלהקה נפוצות במיוחד בקרב חיות שמוצאן מהאזור האפרוטרופי. התאוריה הנפוצה מציעה, כי במהלך ההיסטוריה, בעת התייבשות האזור והתדלדלות המשאבים, אילוצים אבולוציוניים גרמו לחיות בעלות נטייה לציד משותף לשרוד ביתר קלות. כאשר מוות של מבוגר בלהקה אינו משפיע על תפקודה ועל יכולתה להמשיך ולגדל את הדור הבא של הלהקה.
ראו גם

עדר
אקולוגיה התנהגותית
ברירת שארים
הערות שוליים

↑  Cooperative Feeding :: Florida Museum of Natural History, www.floridamuseum.ufl.edu
↑  Rihui Li, Martin G. Lockley, Peter J. Makovicky, Masaki Matsukawa, Mark A. Norell, Jerald D. Harris, Mingwei Liu, Behavioral and faunal implications of Early Cretaceous deinonychosaur trackways from China, Naturwissenschaften 95, עמ' 185–191
↑  http://news.discovery.com/animals/dinosaurs/new-t-rex-tracks-add-to-pack-hunting-theory-140724.htm
↑  לסקירה כללית של רעיון זה, ראו: Rubenstein, Dustin R. and Lovette, Irby J.; “Temporal Environmental Variability Drives the Evolution of Cooperative Breeding in Birds” ב-"Current Biology", ‏17, 1414–1419.
צבי ליברמן

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1891 מאנקובה סמוך לאומן 
 פטירה:  6 באוגוסט 1985 (בגיל 94) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  נהלל 
 שפות היצירה:  עברית 
 
צבי ליברמן (ליבנה) (1 במרץ 1891 – 6 באוגוסט 1985) היה איש העלייה השנייה ותנועת העבודה, ממייסדי נהלל, וסופר ילדים עברי פורה.
 ספריו של ליברמן עובדו לשני סרטים חלוציים בקולנוע הישראלי – "עודד הנודד" (1935) ו"מעל החורבות" (1938).
חייו ופעילותו הציבורית

ליברמן נולד בכפר מאנקובקה הסמוך לעיר אומן שבדרום-מערב האימפריה הרוסית (כיום באוקראינה). הבית שבו גדל היה בית יהודי חסידי בעיירה שבה התפרנסו מאה משפחות יהודיות מחקלאות. עוד בצעירותו גילה עניין בציונות ובעבודת האדמה, ובשנת 1912 עלה לארץ ישראל, כחבריו בני העלייה השנייה. בארץ עבד כפועל וכחקלאי ביישובים שונים, בהם חדרה, דגניה, סג'רה, ובשנת 1917 היה לחבר בקיבוץ גן שמואל. בימי מלחמת העולם הראשונה עמד בראש מרכז העבודה של "הפועל הצעיר", ובשנת 1916 היה בין מקימי המשביר המרכזי ונציגו באזור השומרון. בין 1919 ל-1925 נמנה עם מנהלי מרכז העלייה של ההסתדרות. כן היה פעיל במסגרת הקרן הקיימת לישראל והסוכנות היהודית. בשנת 1935 השתתף כנציג תנועת העבודה לקונגרס הציוני ה-19 בלוצרן. היה פעיל אף במסגרת המרכז החקלאי, החבל הימי לישראל ותנועת המושבים.
בשנת 1921 הצטרף לגרעין מייסדי מושב נהלל, ולאחר עליית המושב על הקרקע קבע בו את ביתו וחי בו כל חייו. עד גיל מתקדם המשיך להיות פעיל בענייני הציבור, ולהביע דעה בענייני השעה בעיתונים "דבר" ו"הפועל הצעיר".
ליברמן נשא לאישה את רבקה פינסקי. בשנת 1919 נולדה בתם הראשונה, שנקראה "חפציבה", על שם חוות חפציבה, שבה גרו בני הזוג באותה תקופה. חפציבה מתה בהיותה פעוטה. לאחר מכן נולדו לזוג ארבעה ילדים נוספים: שרה, רחל, עודד ודינה. על שמו של עודד נקרא גיבור ספרו הידוע של ליברמן "עודד הנודד". שרה נישאה לפרץ רוזנברג. רחל, נישאה ליצחק בלינקי ואחר נפילתו למרדכי כפרי, המשיכה בדרכו של אביה, ונותרה בנהלל. דינה נישאה למוסה פלד.
עודד נפצע קשה ב-1943 מפגיעה בראשו על ידי חייל עיראקי משומרי בסיס התעופה ברמת דוד ומת שנה לאחר מכן בגיל 19. גבעת תל סיפן ליד רמת דוד נקראה "גבעת עודד" על שמו.
כתיבתו

עוד בהיותו באוקראינה עסק ליברמן בכתיבה, אך ערב עלייתו לארץ השמיד את כל שכתב. את סיפורו הראשון פרסם בביטאון בשם "גן ירק" שיצא לאור על ידי אליעזר יפה בפתח תקווה, והפך בשנת 1920 לביטאון "השדה", ששימש כביטאון לתנועת "הפועל הצעיר", שאליה השתייך. היה זה פיליטון שעסק בגידול דבורים על ידי תימנים. הצלחת המאמר הביאה אותו להמשיך ולכתוב לעיתונים "דבר" ו"הפועל הצעיר". כתיבתו בשנים אלו הייתה למבוגרים, והוא כתב במיוחד פיליטונים ומאמרים.
בשנת 1932 החל לכתוב לילדים – בתחילה ספרונים וחוברות כ"עודד הנודד" (1932), ולאחר מכן ספרים של ממש. כתיבתו לילדים נועדה בתחילה לדחוק את ספרות ה"שוּנְד" – סוג של ספרות זולה במיוחד בשפת היידיש, שהיה פופולרי בתקופה זו.
כתיבתו של ליברמן עסקה בנושאים מגוונים. הוא כתב ספרי ילדים וספרי נוער. לעיתים כתב תיאורים מחיי הארץ, הקיבוץ והמושב, כ"עודד הנודד" המתאר מסעו של ילד שיצא לטיול עם בני כיתתו והלך לאיבוד, לפעמים סיפורים היסטוריים מחיי עם ישראל, מתקופת הבית הראשון והבית השני, ולעיתים רומנים אוטופיים שבהם תיאר את החברה האידיאלית ברוח ערכי תנועת העבודה, כמו ספרו "חלום השלושה", המתאר שלושה ידידים, בני צפת, שהאחד מהם רודף כסף, השני רודף תענוגות, אך שניהם ניצלים מחיי החטא והבזבזנות על ידי הידיד השלישי, המקים קומונה סוציאליסטית. ספרו "תבל בתחייתה" (1955) מתאר אוטופיה הנבנית על ידי אסטרונאוטים היוצאים למסע אל המאדים; זהו מראשוני ספרי המדע הבדיוני שנכתבו בעברית. חלק מספריו של ליברמן אף תורגמו לאנגלית.
ליברמן כתב עשרות ספרים, והשפיע על שני דורות קוראים. עמוס עוז מתאר בספרו "סיפור על אהבה וחושך" את ההשפעה העזה שהשפיע עליו ספרו של ליברמן "מעל החרבות", שאותו קרא בילדותו.
כתב את הספר "חקלאים יהודים בערבות רוסיה", שמשמש מקור היסטורי לחוקרים בתחום.
ליברמן המשיך לכתוב ולהוציא ספרים לאור עד גיל מאוחר. גם לאחר מותו התפרסמו ספרים מעזבונו.
תרומתו לקולנוע הישראלי

שניים מספריו של ליברמן עובדו לסרטים, שהיו אבני דרך חשובות בהתפתחות הקולנוע הישראלי.
"עודד הנודד", שנוצר בשנת 1933, היה סרט ראינוע, הנחשב לסרט העלילה האמנותי הראשון שהופק במימון פרטי ובכוחות מקומיים לקהל בארץ ישראל המנדטורית. הסרט הופק בשנת 1933 בתקציב דל, ועסק בהרפתקאותיו של תלמיד בית ספר היוצא לטיול ומאבד את בני כיתתו. הסרט נחשב לסרט העברי הראשון. עם זאת, עלילת הסרט שונה בפרטים מהותיים רבים מעלילת הספר.
בשנת 1938 הפיק הקולנוען נתן אקסלרוד סרט חלוצי נוסף על פי אחד מספריו של ליברמן, "מעל החורבות". הספר מספר על ילדים בכפר בימי בית שני, שכל המבוגרים בו נהרגו על ידי הרומאים, והם מקימים מחדש את כפרם.
"מעל החורבות" היה סרט ציוני אשר תיאר מדריך נוער המספר לקבוצת ילדים בקיבוץ את סיפורם של ילדים בימי הבית השני, אשר לאחר חורבן כפרם בידי הרומאים, מקימים אותו מחדש. את הסרט ביים הבמאי ארי וולף. הסרט צולם בתנאים קשים, שכן התקופה הייתה תקופת המרד הערבי הגדול, והדבר גרם לקשיים חמורים בהפקה. הפקת הסרט עלתה אלף לא"י, והסרט לא החזיר את ההשקעה בו, והיווה כישלון חרוץ. עם זאת, הסרט נחשב לאבן דרך בהיסטוריה של הקולנוע הארץ ישראלי.
בשנת 2018, במלאת 80 שנה להפקת הסרט, ולציון 7 שנים למותה של לאה אקסלרוד עורכת הסרט, הוא יוקרן בגרסה מחודשת.
ספריו

עודד הנודד, 1932.
הרפתקאותיו של דן, הוצאת שטיבל, 1933.
מבבל לירושלים: סיפור היסטורי, הוצאת שטיבל, 1933.
גבעת הילדים, הוצאת אמנות, 1936.
צנונה, 1936.
הנוטע הקטן: תרומת ילד עני לקהק"ל, סיפור מעשה כעין אגדה, הוצאת קריית ספר, 1937.
חלום השלושה: סיפור לבני הנעורים, הוצאת מצפה, 1937.
מעל החרבות, הוצאת מצפה, 1938.
כפר העובדים ויסודותיו, הוצאת הפועל הצעיר, 1938.
גאולת הקרקע: סיפור, הוצאת מצפה, 1939.
עלילות פוטי, הוצאת ב' ברלוי, 1941.
הדיג הקטן ועוד סיפורים, הוצאת ב' ברלוי, 1943.
הלגלגן וענשו ועוד סיפורים, הוצאת ב' ברלוי, 1943.
מסעי זיזי הגמד, הוצאת מצפה, 1943.
פוט פעוט ועוד סיפורים מעלילות פוטי, הוצאת ב' ברלוי, 1943.
עונג שבת ועוד סיפורים מעלילות פוטי, הוצאת ב' ברלוי, 1943.
השומר והחומה ועוד סיפורים, הוצאת ב' ברלוי, 1943.
ילדי העמק, הוצאת קריית ספר, 1944.
הנשר הגדול: סיפורים לילדים, הוצאת עמיחי, 1945.
נפגשו במולדת, הוצאת יזרעאל, 1945.
התיישבות חיילים ונוטרים, הוצאת י' שלומי, 1945.
עמיחי ידיד כל חי, הוצאת י' שמעוני, 1950.
נחמיה: סיפור היסטורי, הוצאת עם עובד, 1950.
גדעון וחבריו: ספורים לילדים, הוצאת קריית ספר, 1951.
אביטל וזלזל: ספורים לילדים, הוצאת קריית ספר, 1951.
בהרי ירושלים, הוצאת עמיחי 1953.
דינה ותעלוליה: מחזור סיפורים לילדים, הוצאת קריית ספר, 1953
דוד ויהונתן: ספור לבני הנעורים, הוצאת עמיחי, 1954.
דוד ועמינדב: ספור היסטורי מתקופת שאול ודוד, הוצאת עמיחי, 1954.
ארבעה מלחים, הוצאת החבל הימי לישראל, 1955.
תבל בתחייתה, הוצאת אל"ף, 1955.
גד והגמד, הוצאת מ' ניומן, 1956.
הילד חי והחמור אשמדאי, הוצאת אל"ף, 1956.
יאיר הגלעדי: ספור מימי שפוט השופטים, הוצאת עמיחי, 1957.
שמשון בעל החלומות, הוצאת אל"ף, 1957.
הגמדים האדומים, הוצאת מ' נוימן, 1958.
במחבואים: סיפור לילדים, הוצאת עמיחי, 1958.
חנה ושבעת בניה: ספור לנוער, הוצאת עמיחי, 1958.
פרקי העלייה השלישית מכניסת הבריטים לארץ ועד ועידת ההסתדרות, הוצאת גדיש, 1958.
גורלה של העפלה: פרשת כיבוש העבודה בעכו, הוצאת תרבות וחינוך, 1960.
מעיינות: סיפור מחיי המושב הראשון בארץ ישראל, הוצאת קריית ספר, 1961.
גבעת אבנים, הוצאת אל"ף, 1963.
נחלי אכזב, הוצאת תרבות וחינוך, 1963.
בשליחות כלכלית: חברת אמפל - קורותיה ופעלה, הוצאת תרבות וחינוך, 1964.
חיי אחת חלוצה: סיפור חייה של רבקה לבנה ליברמן לבית פינסקי, הוצאת קריית ספר, 1965.
חקלאים יהודים בערבות רוסיה, ספרית הפועלים, 1965.
הקנאים לדרור: רומן היסטורי מתקופת בר כוכבא, הוצאת ארמון, 1966.
איכרים יהודים ברוסיה, הוצאת אל"ף, 1967.
פרקים לתולדות המשביר ליובלו החמישים, הוצאת אל"ף, 1967.
החמשה הוצאת אל"ף, 1969.
אברהם העברי, הוצאת עם עובד, 1973.
בין שדות ויער, הוצאת עמיחי, 1973.
מסיפורי החבריה, הוצאת עמיחי, 1973.
משה, הוצאת עמיחי, 1977.
בצל האקליפטוס, הוצאת י' שרברק, 1978.
חלומות ומעשים, 1978.
הגדה של פסח דם מדור מיוחד לילדים והגדת לבנך, הוצאת יבנה, 1987.
סיון בקיץ ובחורף, הוצאה עצמית, 1998.
לקריאה נוספת

אוריאל אופק, '"בין שדות ועצים יגדל דור בריא בגופו וברוחו" - פועלו החלוצי של צבי ליבנה (ליברמן) בספרות-הילדים', ספרות ילדים ונוער, מ"ו (ב'), 1985, עמ' 27–33.
גרשון ברגסון, 'אספקטים נבחרים ביצירתו של לבנה', ספרות ילדים ונוער, מ"ו (ב'), 1985, עמ' 34–37.
הערות שוליים

↑  אהוד בן עזר, ימים של לענה, עם עובד, 1998, עמ' 543.
1 2 3  אוריאל אופק, עולם צעיר, הוצאת מסדה, 1970, עמ' 369.
↑  א. מש, ל"ה ספרים, יבול איש נהלל, דבר, 31 במרץ 1967.
↑  דוד תדהר (עורך), "צבי ליברמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ג (1949), עמ' 1405.
↑  צבי ליברמן, שיחות עם עצמי, דבר, 21 בנובמבר 1969.
↑  עוד אודותיו ראו סרן יצחק לבנה (בלינקי).
↑  נדב מן, ליברמן - כפרי: משפחה שכזו בנהלל, באתר ynet, 16 באוקטובר 2009.
↑  א. מש, ל"ה ספרים, יבול איש נהלל, דבר, 31 במרץ 1967.
↑  א. מש, ל"ה ספרים, יבול איש נהלל, דבר, 31 במרץ 1967.
↑  רשימת ארז - ספרי מדע בדיוני בעברית, אתר "בלי פאניקה".
↑  עמוס עוז, סיפור על אהבה וחושך, הוצאת כתר, 2002, עמ' 514.
↑  אלי אשד בחזרה לימי התנ"ך בקולנוע ובטלוויזיה בישראל.
↑  יריב פלג, כשהקולנוע הישראלי התחיל לדבר, באתר ישראל היום, 31 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304695605171  PLWABN: 9810679420305606  GND: 12975207X  ISNI: 0000 0001 1465 9787  LCCN: n88263550  SUDOC: 242240992  VIAF: 1577362   WorldCat (עם VIAF): 1577362 
גבעת עודד
קברו של צבי ליברמן בבית הקברות של נהלל
קבוצת יסודות 4

קבוצת יסודות 4 היא קבוצה של יסודות כימיים בטבלה המחזורית. הקבוצה מכילה בתוכה את היסודות טיטניום (Ti), זירקוניום (Zr), הפניום (Hf) ורתרפורדיום (Rf). היסודות שבקבוצה הם בעלי עמידות גבוהה לחימצון ומוליכות חשמלית גבוהה. כל היסודות שבקבוצה הן מתכת מעבר.
מאפיינים

היסודות שבקבוצה הם בעלי מוליכות חשמלית גבוהה ועמידות גבוהה לחימצון, כשאר מתכות המעבר.
היסודות שבקבוצה ניתכים בטמפרטורה נמוכה יחסית, מלבד ההפניום שעמיד יותר בפני חום.
הרתרפורדיום, היסוד האחרון בקבוצת היסודות, הוא יסוד מלאכותי. עקב אי יציבותו, לא נעשה בו שימוש, ורק מעט ידוע על תכונותיו. ההערכה היא שתכונותיו הכימיות דומות לאלה של הפניום.
טיטניום
זירקוניום
הפניום
ראו גם

קבוצה (כימיה)
קבוצת יוניון

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1990–הווה (כ־34 שנים) 
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הרכב 
  
 www.unioncareer.co.il
 
קבוצת יוניון היא קבוצת חברות ישראליות בשליטתו של ג'ורג' חורש. החברות בקבוצה עוסקות בייבוא כלי רכב ובשלל תחומים נוספים.
החבר הראשונה בקבוצה, "יוניון מוטורס", הוקמה על ידי ג'ורג' חורש ועזרא דגמי ביולי 1990, כיבואנית טויוטה בישראל. בשנת 2005, לאחר 20 שנות של שותפות, רכש חורש 20% ממניותיו של דגמי ביוניון מוטורס תמורת כמה עשרות מיליוני דולרים וכמעט הגיע להחזקה מלאה בחברה. אחיו, מוריס חורש, מחזיק בכ-2.5% ממניות החברה הנותרות. שני ילדיו של חורש פעילים אף הם בקבוצה: אנדרו מכהן כמנכ"ל טויוטה בישראל, ורוקסן מנהלת את פעילות הטכנולוגיה המרוכזת ביוניון טק ונצ'רס.
החזקות

יוניון השקעות ופיתוח - חברת השקעות והחזקות, הוקמה במאי 2006. הבעלות על חברה זו עברה מג'ורג' חורש לשני ילדיו, אנדרו ורוקסן חורש.
יוניון נכסים - מחזיקה במגדל טויוטה וב"בית לקסוס". הוקמה בספטמבר 1997.
יוניון מוטורס - יבואנית טויוטה בישראל. הוקמה ביולי 1990.
לקס מוטורס - יבואנית לקסוס בישראל. הוקמה במרץ 2006.
יוניון רכב תעשייתי - עוסקת בייבוא משאיות תוצרת HINO היפנית ומלגזות טויוטה. הוקמה באוגוסט 2015.
יוניון מוביליטי - עוסקת בשירותי ליסינג, השכרת רכב ומימון לרכישת כלי רכב. הוקמה בספטמבר 2017.
אוריון מוביליטי - יבואנית קבוצת GAC בישראל. הוקמה ביוני 2019.
גיאו מוביליטי - יבואנית קבוצת GEELY בישראל. הוקמה בסוף 2020.
אי.וי אדג' - עוסקת בעמדות טעינה ובסוללות לכלי רכב חשמליים. הוקמה באוגוסט 2018.
יוניון טק ונצ'רס - משקיעה בחברות הייטק. הוקמה ביוני 2011.
יוניון פיתוח - הוקמה באוגוסט 2016.
מקסימה - עוסקת בייצור גזים לתעשייה ולשימושים רפואיים. הוקמה ב-1974. בשנת 2012 רכשה חברת יוניון השקעות ופיתוח את השליטה בחברה.
מאצ' ריטייל - זכיינית H&M בישראל. הוקמה בנובמבר 2008.
באפריל 2019 רכשה הקבוצה 33% מחברת סופר-פארם.
ביוני 2019 השקיעה חברת "יוניון השקעות ופיתוח" בחברת "קוויק סופר אונליין", ונכון לדצמבר 2021 היא מחזיקה ב-14.85% ממניות החברה (בנוסף להחזקה עקיפה דרך ההחזקה ב"סופר-פארם", שגם היא מושקעת ב"קוויק סופר אונליין").
בשנת 2024 רכשה יוניון תשתיות בע"מ (חברה בת בבעלות מלאה של יוניון השקעות ופיתוח בע"מ) 20% מהבעלות בחברה שרכשה את תחנת הכוח אשכול מחברת החשמל לישראל.
הערות שוליים

↑  תשקיף דליה חברות אנרגיה בע"מ, עמ' ג-6, באתר "מאיה", 25 בפברואר 2021
↑  TOYOTA ממזגת את פעילות המלגזות וציוד המחסנים בישראל תחת קבוצת יוניון, באתר BEISRAELI
↑   אתר האינטרנט הרשמי של אוריון מוביליטי
↑   אתר האינטרנט הרשמי של גיאו מוביליטי
↑   אתר האינטרנט הרשמי של EV-Edge
↑   אתר האינטרנט הרשמי של Union Tech Ventures (באנגלית)
↑  גולן חזני, ג'ורג' חורש רוכש 33% ממניות סופר-פארם ב-560 מיליון שקל, באתר כלכליסט, 16 באפריל 2019
↑  גולן חזני, סופר־פארם, קוקה־קולה וג'ורג' חורש רכשו 66% מקוויק, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2019
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר

| --- | --- |
 תיאור:  עבור מחקר בלייזר
 מדינה:  ארצות הברית 
 הגוף המעניק:  החברה האמריקאית לפיזיקה 
 תקופת הפרס:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 נקרא על שם:  ארתור שולוב 
 
פרס ארתור שולוב במדעי הלייזר (באנגלית: Arthur L. Schawlow Prize in Laser Science) הוא פרס המוענק מדי שנה על ידי החברה האמריקאית לפיזיקה מאז 1991. המועמדים נבחרים על פי תרומתם יוצאת הדופן במחקר בסיסי שנעזר בלייזרים כדי לחקור תחומות חומרים והאינטראקציה שלהם עם אור. הפרס נקרא על שם ארתור שולוב (1921–1999), חלוץ בתחום הלייזרים וזוכה פרס נובל לפיזיקה בשנת 1981. נכון ל-2007 שווי הפרס $10,000.
בפרס זה זכה חוקר ישראלי אחד, מוטי שגב.
רשימת הזוכים

1991: פיטר סורוקין (Peter P. Sorokin)
1992: יואן-רון שן (Yuen-Ron Shen)
1993: ג'ון הול (John L. Hall)
1994: סטיבן צ'ו (Steven Chu)
1995: ריכארט סלושר (Richart E. Slusher)
1996: תיאודור האנצ' (Theodor W. Hänsch)
1997: צ'ארלס שאנק ואריך פיטר איפן (Charles V. Shank, Erich Peter Ippen)
1998: ויליאם דניאל פיליפס (William Daniel Phillips)
1999: קרל וינמאן (Carl Wieman)
2000: ריצ'רד נזייר (Richard Zare)
2001: דייוויד וינלנד (David Jeffrey Wineland)
2002: סטיבן האריס (Stephen E. Harris)
2003: דייוויד פריצ'רד (David E. Pritchard)
2004: פדריקו קפאסו (Federico Capasso)
2005: מרלן סקאלי (Marlan O. Scully)
2006: פול קורקום (Paul Corkum)
2007: שמעון סאקוור (Szymon Suckewer)
2008: ג'יימס ברגקואיסט (James Bergquist)
2009: רוברט א. פילד (Robert E. Field)
2010: הנרי קפטיין ומרגרט מארניין (Henry C. Kapteyn, Margaret M. Murnane)
2011: ג'ורג' רוקה (Jorge Rocca)
2012: מייקל מאייר (Michael D. Fayer)
2013: רוברט אלפנו (Robert Alfano)
2014: מוטי שגב
2015: כריסטופר מונרו (Christopher Monroe)
2016: רוברט וו. בויד (Robert W. Boyd)
2017: לואי פ. דימאורו (Louis F. DiMauro)
2018: ז'ראר מורו
2019: סטיבן טי. קנדיף (Steven T. Cundiff)
2020: שאול מוקמל (Shaul Mukamel)
2021: פיטר ג'יי. דלפט ג'וניור
2022: טוני פ. היינץ
2023: דמטריוס כאיסטודוידס
קודי מרטין

| --- | --- |

 לידה:  28 בספטמבר 1995 (בן 28) וינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית, ארצות הברית
 שם מלא:  קודי לי מרטין
 עמדה:  סמול פורוורד
 גובה:  1.98
 מספר:  11
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית (2014–2016)   אוניברסיטת נבדה ברינו (2017–2019)
 דראפט:  בחירה מספר 36, 2019 שארלוט הורנטס
 קבוצות כשחקן
 2019–   2019:  שארלוט הורנטס   ←גרינסבורו סווארם
קודי לי מרטין (באנגלית: Cody Lee Martin; נולד ב-28 בספטמבר 1995) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הסמול פורוורד בשרלוט הורנטס.
קריירה

מרטין נולד בווינסטון סיילם שבקרוליינה הצפונית. לו אח תאום בשם קיילב, והשניים החלו לשחק כדורסל עבור אוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית. לאחר שנתיים עברו האחים לשחק באוניברסיטת נבדה ברינו, ונרשמו לדראפט 2018 ב-NBA, אך לבסוף התחרטו והתמודדו בדראפט 2019, בו נבחר קודי על ידי שארלוט הורנטס במקום ה-36, אך אחיו לא נבחר.
ב-31 ביולי 2019 חתם על חוזה עם שרלוט הורנטס, בה חתם לבסוף גם אחיו קיילב. ב-25 באוקטובר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו ב-NBA, כשעלה מהספסל בהפסד 99–121 למינסוטה טימברוולבס וניפק ארבע נקודות, ארבעה ריבאונדים, אסיסט וחטיפה. בעונת 2019/2020 העמיד ממוצעים של 5 נקודות, 3.3 ריבאונדים ו-2 אסיסטים ב-18.8 דקות למשחק ב-48 משחקים בהם שיחק. במקביל, שיחק בגרינסבורו סווארם, שלוחתה של ההורנטס בליגת הפיתוח של ה-NBA. בעונת 2020/2021 העמיד ממוצעים של 4 נקודות, 3.1 ריבאונדים ו-1.7 אסיסטים ב-16.3 דקות למשחק ב-52 משחקים בהם שיחק.  בעונת 2021/2022 רשם עונת שיא, כשהעמיד ממוצעים של 7.7 נקודות, 4 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים ב-26.3 דקות למשחק ב-71 משחקים בהם שיחק.
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019/2020 | שארלוט | 48 | 3 | 18.8 | 0.430 | 0.234 | 0.646 | 3.3 | 2.0 | 0.8 | 0.2 | 5.0 |
| 2020/2021 | שארלוט | 52 | 10 | 16.3 | 0.441 | 0.276 | 0.581 | 3.1 | 1.7 | 0.7 | 0.2 | 4.0 |
| 2021/2022 | שארלוט | 71 | 11 | 26.3 | 0.482 | 0.384 | 0.701 | 4.0 | 2.5 | 1.2 | 0.5 | 7.7 |
| 2022/2023 | שארלוט | 7 | 0 | 19.1 | 0.389 | 0.214 | 0.571 | 3.4 | 1.6 | 0.6 | 0.1 | 5.0 |
| 2023/2024 | שארלוט | 28 | 22 | 26.9 | 0.381 | 0.314 | 0.606 | 3.9 | 3.7 | 1.1 | 0.6 | 7.5 |
| קריירה | קריירה | 206 | 46 | 21.9 | 0.442 | 0.317 | 0.651 | 3.6 | 2.3 | 1.0 | 0.3 | 6.0 |