stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שעועית מצויה
הערות שוליים

↑  שעועית מצויה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  http://ndb.nal.usda.gov/ndb/foods/show/2874?fg=&man=&lfacet=&format=&count=&max=25&offset=&sort=&qlookup=Phaseolus+vulgaris
↑  לדוגמה, בסרט אוכפים לוהטים הקרוי על שם התופעה (הסרט בבימויו של מל ברוקס) - נראים קבוצת בוקרים, הנהנים מאכילת שעועית ותופעות הלוואי שלה (קטע מהסרט ב-YouTube).
↑  לדוגמה משנה, מסכת כלאים, פרק א', משנה א'
↑  ירושלמי כלאים א א
↑  סדר הברכות בראש השנה - על פי מנהג יהודי בבל.
↑  מחקר על שוק השעועית (אנגלית)
↑  ישנה קטגוריה שלמה של הפקת שעועית במשרד הפטנטים האמריקני ר' למשל ויכוח עדכני בנושא שם רשום בתחום וכן קטגוריות שלמות העוסקות באיסוף וטיפול בקטניות ובשעועית בפרט.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530210905171  BnF: cb12556816c (data)  GND: 4019306-8  LCCN: sh97004767  NDL: 00564126  NKC: ph191019 
מבחר זרעי שעועית מיובשים
שעועית לבנה מבושלת ברוטב עגבניות, על קלי - מאכל בריטי מסורתי הנאכל בדרך-כלל בבוקר
שעועית מצויה (ירוקה וצהובה) טרייה מיד לאחר הקטיפה מוצעת למכירה התמונה נלקחה בשוק נצרת בינואר 2017 .
יגאל ידין

יִגָּאֵל ידין (סוקניק) (20 במרץ 1917, כ"ו באדר ה'תרע"ז – 28 ביוני 1984, כ"ח בסיוון ה'תשמ"ד) היה סגן ראש הממשלה, חבר הכנסת, פרופ' לארכאולוגיה, הרמטכ"ל השני של צה"ל והרמטכ"ל בפועל במהלך מלחמת העצמאות. חתן פרס ישראל למדעי היהדות ה'תשט"ז (1956). ידין הוא הרמטכ"ל הצעיר ביותר בתולדות צה"ל.
ביוגרפיה > ילדות ומשפחה

ידין נולד בשנת 1917 בירושלים. הוא היה בנם הבכור של הארכאולוג, פרופסור אלעזר ליפא סוקניק ואשתו, חסיה (לבית פינסוד). אביו היה ראש החוג לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים, ואמו הקימה את גן הילדים העברי המודרני הראשון בארץ ישראל. בילדותו עברה משפחתו לשכונת רחביה והייתה בין מקימיה. ידין היה הבכור, ולו שני אחים: השחקן יוסי ידין (1920–2001), ומתתיהו, שהיה טייס בחיל האוויר, במלחמת העצמאות יצא להפציץ אוניית מלחמה מצרית שהפגיזה את תל אביב, ונהרג בהתרסקות מטוסו מעל הים ומקום קבורתו לא נודע.
למד בגימנסיה העברית ברחביה. ב-1935 החל ללמוד באוניברסיטה העברית ארכאולוגיה, עברית וערבית. ב-1945 סיים את לימודי התואר השני שם.
קריירה צבאית

ב־1933, בגיל 15, התגייס ידין ל"הגנה", ושירת בה בשורה של תפקידי הדרכה ופיקוד, בהם מדריך לנשק בגוש עציון. לאחר מכן נמנה עם הקבוצה הראשונה שהעמידה את יחידות השדה בקריית ענבים, פיקוד והדרכה בצפון ים המלח, קורס מרכזי למדריכים בנשק בכפר ויתקין, ומפקד יחידת פו"ש בירושלים. בשנת 1939, בגיל 22, התמנה לשלישו של יעקב דורי, מפקד "ההגנה". בשנת 1943 מונה לראש אגף מבצעים במטה הכללי של "ההגנה". עקב ויכוח עם יצחק שדה, שהחליף את דורי כמפקד "ההגנה", על הכללת מקלע בפק"ל הכיתה, פרש בשנת 1946 מן השירות ועבר ללמוד באוניברסיטה.
בשנת 1947, בסמוך להכרזת האו"ם על הקמת מדינת ישראל, נקרא על ידי דוד בן-גוריון לשוב לשירות ושימש בתפקידים בכירים שונים במלחמת העצמאות. הוא הקים את אגף המבצעים ועמד בראשו גם לאחר הכרזת המדינה והקמת צה"ל, ומילא בפועל את מקומו של הרמטכ"ל במשך מספר חודשים במהלך המלחמה כשנבצר מיעקב דורי למלא את התפקיד עקב מחלתו. ידין קיבל רבות מההכרעות החשובות במלחמת העצמאות. היה חבר המשלחת הישראלית לשיחות על הסכמי שביתת הנשק עם מצרים, ועמד בראשה. בהמשך, עמד יחד עם ד"ר ולטר איתן בראש המשלחת הישראלית לשיחות השלום עם מדינות ערב בוועידת לוזאן, ועידה שהסתיימה בלא כלום.
עם פרישתו של יעקב דורי מתפקיד ראש המטה הכללי, קיבל עליו תפקיד זה והחל לכהן כרמטכ"ל השני של צה"ל ב-9 בנובמבר 1949, בגיל 32 שנים 7 חודשים ו-20 ימים בלבד. בכך היה לרמטכ"ל הצעיר ביותר בתולדות צה"ל (מחליפו מרדכי מקלף היה מבוגר בשלושה חודשים משיא זה בעת כניסתו לתפקיד). היה אחראי על ארגון צה"ל בשנותיו הראשונות שלאחר מלחמת העצמאות, כצבא סדיר לצד צבא מילואים.
ידין היה האיש שיזם את השתתפותו של הצבא בקליטת העלייה: פעילות במעברות, אספקת שירותים לעולים ודאגה להזנתם.
ב-7 בדצמבר 1952 התפטר מכהונתו כרמטכ"ל לאחר שלוש שנים, בעקבות חילוקי דעות עם דוד בן-גוריון, ראש הממשלה ושר הביטחון, על קיצוץ בתקציבו של צה"ל, ופרש מהשירות הצבאי בגיל 35.
חוקר וארכיאולוג

| --- | --- |

יגאל ידין מסביר על החפירות במצדה בפני הנשיא זלמן שזר
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 תלמידי דוקטורט:  יורם צפריר, דוד אוסישקין 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל במדעי היהדות, פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר, פרס פרשיה שימל
 תרומות עיקריות
 חפירות בתל חצור, מערות נחל חבר, מצדה, תל גזר, מערת האגרות
 
לאחר פרישתו מהצבא הקדיש עצמו למחקר, והחל במפעל חיים בתחום הארכאולוגיה. ב-1953 התמנה למרצה באוניברסיטה העברית. עבודת הדוקטור שלו התמקדה ב"מגילת מלחמת בני אור בבני חושך", מן המגילות הגנוזות. לידין היה קשר אישי הדוק עם המגילות: אביו היה הראשון שעמד על חשיבותן של המגילות הגנוזות, וידין עצמו רכש עבור מדינת ישראל ב-1954 ארבע מן המגילות, כולל מגילת ישעיהו, לאחר שראה בוול סטריט ג'ורנל מודעה על מכירתן. קיבל תואר דוקטור ב-1955, ועל עבודת הדוקטור שלו זכה בפרס ישראל במדעי היהדות לשנת 1956. באוגוסט 1959 נתמנה לפרופסור חבר, ב-1963 מונה לפרופסור מן המניין במכון לארכאולוגיה באוניברסיטה העברית וב-1964 נבחר כחבר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
כארכאולוג ניהל חפירות באתרים החשובים ביותר בישראל – תל חצור, מערות נחל חבר, מצדה, ובתל מגידו. אחת מגולות הכותרת של עבודתו המדעית היה פרסום "מגילת המקדש". המגילה מתארת את הלכות המועדים, הלכות המקדש והלכות המלוכה, כפירוש וכהרחבה להלכות הידועות מן התורה, ומשתמשת בלוח שמשי ולא ירחי כמקובל ביהדות הרבנית.
בעקבות החפירות שבהן השתתף בתילים הגדולים (חצור, מגידו, וכו') דגל ידין בגרסת "הכיבוש המהיר", כלומר טען כי התנחלות השבטים בארץ ישראל הייתה אירוע חד-פעמי וקצר-זמן. ידין מצא קשר בין מבנה השערים של תל-חצור ותל מגידו, ולאחר עיון בשרטוטי החפירה של רוברט מקאליסטר בתל גזר קבע כי מגדל שתיארך מקליסטר לתקופה החשמונאית הוא למעשה חלק ממבנה השער של גזר. בעקבות הצעתו נחפר האתר שנית, ונתגלה חציו השני של השער. ידין תיארך אותם לימי שלמה המלך (שלושת התילים – חצור, מגידו וגזר – מוזכרים כערי הביצורים של שלמה המלך בספר מלכים א' פרק ט').
בנחל חבר חפר את מערת האיגרות במצוק הצפוני, בשנים 1960 ו-1961. הממצאים מתקופת מרד בר כוכבא, שעליו היה ידוע מעט יחסית למרד הגדול, כללו סלים, כלי ברונזה וזכוכית, בגדים ושלדי אדם; אך הממצא המעניין ביותר היו התעודות הכתובות. במערה נמצאו איגרות הקשורות באופן ישיר למרד ואיגרות הקשורות לחיי היום-יום, בחלקן ארכיונים מהתקופה שקודמת למרד. מהאיגרות הקשורות למרד ניתן היה ללמוד כי מפקדתו של בר כוכבא הייתה ממוקמת בהרודיון וכן כי שמו המקורי של בר כוכבא היה בר כּוֹסִיבָּא ושמו הפרטי היה שמעון. כן נמצא ארכיון מכתבים מסודר של אישה בשם בבתא בת שמעון, שכלל הסכמים, שטרי מכר ופסקי דין, אשר מאפשרים ללמוד רבות על קורותיה של אישה זו.
במצדה חפר בשנים 1963–1965, ובין היתר חשף את בית הכנסת העתיק שם, אחד מבתי הכנסת היחידים מתקופת בית שני. בעקבות שחזור העתיקות שידין הוביל במצדה נקבע המושג "קו ידין" – זהו קו משורטט שחור, לעיתים קו מלט בולט, המבדיל בין הנדבכים שנמצאו באתרם לבין הנדבכים שהתווספו במהלך השחזור. ניתן לראות קווים מעין אלו ברוב אתרי העתיקות בישראל.
נוסף לפרסומיו המדעיים, פרסם ידין מספר ספרים פופולריים על חפירותיו הארכאולוגיות. הוא גם שילב את הידע הצבאי שלו, וכתב רבות על תורת המלחמה בעולם הקדום.
פרסים

פרס ישראל
פרס ז'בוטינסקי לספרות ולמחקר.
בשנת 1983 קיבל ביחד עם ז'אן פרו ממוזיאון ישראל את פרס פרשיה שימל (Percia Schimmel Award) על תרומתם לארכאולוגיה של ארץ-ישראל וארצות המקרא.
קריירה פוליטית

לצד עבודתו הארכאולוגית הוסיף ידין לתרום לחיים הציבוריים. לאחר שבע שנים שבהן נעלם מהזירה הציבורית ועסק במחקר, יצא בספטמבר 1959 בראש קבוצה של אנשי אקדמיה לשינוי שיטת הבחירות בישראל לבחירות אזוריות. ב-1963 היה חבר ב"וועדת ידין-שרף" שהוקמה על ידי ראש הממשלה, דוד בן-גוריון, במטרה לבחון את חלוקת האחריות בתוך קהילת המודיעין הישראלית. ערב מלחמת ששת הימים שימש כיועץ צבאי לראש הממשלה לוי אשכול. לאחר מלחמת יום הכיפורים שימש ידין כחבר בוועדת אגרנט, אשר חקרה את האחריות למחדלים שהובילו למלחמה.
ידין נמנע מלהיכנס לפוליטיקה במשך שנים רבות, ונחשב לדמות ראויה להנהגה אצל רבים בציבור הישראלי. ב-22 בנובמבר 1976 הודיע ידין, במהלך מסיבת עיתונאים שכינס, כי הוא מצטרף לפוליטיקה. בשנת 1977 הקים יחד עם פרופ' אמנון רובינשטיין, שמואל תמיר, מאיר עמית ורבים נוספים את "התנועה הדמוקרטית לשינוי", הידועה בכינוי "ד"ש". מפלגה זו הייתה מענה למשאלותיהם של ישראלים רבים שקצו בשחיתות שיוחסה אז למפלגת העבודה, עם חשיפת פרשיות אשר ידלין והתאבדותו של שר השיכון אברהם עופר, ותחושת אובדן הדרך והמיאוס שהותירה אחריה מלחמת יום הכיפורים וההתפתחויות החברתיות והפוליטיות שלאחריה. רבים ראו בדמותו של ידין, הלוחם והמלומד, את דמותו של הישראלי האידיאלי, הנקי משחיתות, היכול להוביל לדרך חדשה.
בבחירות לכנסת התשיעית בשנת 1977 זכתה המפלגה בהישג נאה יחסית למפלגה שרצה לראשונה לקלפי, וקיבלה חמישה עשר מנדטים. מנחם בגין הקים קואליציה שבה לא שותפה מפלגת העבודה, לראשונה בתולדות המדינה. לאחר מספר חודשים, ב-24 באוקטובר 1977, הצטרפה ד"ש לקואליציה לאחר התלבטויות רבות וידין שימש כסגן ראש הממשלה בממשלת ישראל השמונה עשרה. בתפקיד זה תרם רבות להתפתחויות שחלו בשנים אלו (1977–1981), ובמיוחד למגעים לקראת הסכם השלום עם מצרים. הוא אף היה השר הממונה על פרויקט שיקום השכונות, שתיאם את פעילות משרדי הממשלה בנושא ותיאר אותו כ"מפעל החברתי הגדול ביותר שתוכנן אי פעם בישראל... מדובר כאן בשיקום אוכלוסייה של מאה ושישים שכונות ואזורי מצוקה בישראל בהיקף כספי גדול."
עם זאת, מפלגת ד"ש נכשלה לחלוטין בשמירת אחדותה והתפוררה לרסיסים. בבחירות 1981 כבר לא השתתפה בצורתה המקורית, ובשנה זו פרש ידין מן הפוליטיקה.
הנצחה

על שמו קרואים רחובות בערים רבות (ירושלים, חולון ועוד), שכונת "רמת יגאל ידין" בנתניה, מחלף בין קריית חיים לכביש 22, מוזיאון מצדה, ומחנה צריפין.
על שמו קרויה מנהרה מירושלים לכיוון מעלה אדומים.
חיים אישיים

ידין היה נשוי לכרמלה, בתו של ארתור רופין. היא גרה בבית באותו צומת מול משפחת ידין, בפינת הרחובות רמב"ן ומנחם אוסישקין. בנותיהם הן ליטל ידין ואורלי ידין.
ידין נפטר בירושלים ביוני 1984 כתוצאה מהתקף לב, ונטמן בבית הקברות הצבאי בהר הרצל, לצד נופלי מלחמת שלום הגליל.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| עץ משפחת רופין | עץ משפחת רופין | עץ משפחת רופין |   |   |   |   |   |  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג     |  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג     |  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג  אלעזר ליפא סוקניק ארכאולוג     |     |  חסיה סוקניק גננת  חסיה סוקניק גננת     |  חסיה סוקניק גננת  חסיה סוקניק גננת     |  חסיה סוקניק גננת  חסיה סוקניק גננת     |   |   |   |   |
|  |   |  |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |
|  כרמלה  כרמלה     |  כרמלה  כרמלה     |  כרמלה  כרמלה     |     |  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2     |  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2     |  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2  יגאל ידין הרמטכ"ל ה-2     |   |  יוסי ידין שחקן  יוסי ידין שחקן     |  יוסי ידין שחקן  יוסי ידין שחקן     |  יוסי ידין שחקן  יוסי ידין שחקן     |   |  חנה מרון שחקנית  חנה מרון שחקנית     |  חנה מרון שחקנית  חנה מרון שחקנית     |  חנה מרון שחקנית  חנה מרון שחקנית     |  |  מתתיהו סוקניק  מתתיהו סוקניק     |  מתתיהו סוקניק  מתתיהו סוקניק     |  מתתיהו סוקניק  מתתיהו סוקניק     |
|   |   |   |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |   |  ליטל ידין אדריכלית  ליטל ידין אדריכלית     |  ליטל ידין אדריכלית  ליטל ידין אדריכלית     |  ליטל ידין אדריכלית  ליטל ידין אדריכלית     |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
מספריו

מגילת מלחמת בני אור בבני חושך: ממגילות מדבר יהודה, בצירוף מבוא, השלמות ופירוש, 1955. (הספר בקטלוג ULI)
המגילות הגנוזות ממדבר יהודה, הוצאת שוקן, תשי"ח, 1958. (הספר בקטלוג ULI)
הממצאים מימי בר־כוכבא במערת האיגרות, תשכ"ג. (הספר בקטלוג ULI)
תורת המלחמה בארצות המקרא: לאור הממצאים הארכיאולוגיים, תשכ"ג. (הספר בקטלוג ULI)
מגילת בן-סירא ממצדה: עם מבוא, השלמות ופירושים, תשכ"ה. (הספר בקטלוג ULI)
מצדה: בימים ההם-בזמן הזה, בהוצאת שקמונה מעריב, תשכ"ו. (הספר בקטלוג ULI)
תפילין-של ראש מקומראן, תשכ"ט. (הספר בקטלוג ULI)
החיפושים אחר בר-כוכבא: פרשת התגליות במערות מדבר יהודה ואיגרותיו של מנהיג המרד נגד רומא, הוצאת ויידנפלד וניקולסון, ספריית מעריב, ירושלים תשל"א 1971; מהדורה נוספת: 1977. (271 עמודים)
חצור: "ראש כל הממלכות האלה", 1975. (הספר בקטלוג ULI)
מגילת המקדש, תשל"ז. (הספר בקטלוג ULI)
רשימת הפרסומים של יגאל ידין, בקטלוג הספרייה הלאומית
לקריאה נוספת

גיא אביעד, הרמטכ"לים - ראשי המטה הכללי של צה"ל בשנים 1948–1963, הוצאת מודן, 2021
זהבה אוסטפלד, צבא נולד, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1994.
זאב שיף ואיתן הבר, לקסיקון לביטחון ישראל, זמורה, ביתן, מודן, 1976.
Neil Asher Silberman, A Prophet from Amongst You: The Life of Yigael Yadin: Soldier, Scholar, and Mythmaker of Modern Israel, Addison Wesley, 1993
הערות שוליים

↑  כותבים שונים, מילות פרידה מוסף הספדים מיוחד לערב יום הזיכרון, באתר ידיעות אחרונות, ‏24 באפריל 2023
↑  אבי שליים, יגאל ידין על מלחמת העצמאות והשיחות עם המלך עבדאללה, עיונים בתקומת ישראל 11, 2001, עמ' 582–597
↑  מיכאל בר-זוהר, בן-גוריון, כרך ב', פרק ט"ו, עמ' 943
↑  How Did the Great Isaiah Scroll Return to Israel?.
↑  יגאל ידין נתמנה פרופסור לארכאולוגיה, דבר, 25 באוגוסט 1959
↑  Yadin and Perrot Share Israel Museum Archaeology Prize, באתר Bas Library
↑  אנשי מדע בלתי מפלגתיים בעד שינוי שיטת הבחירות, דבר, 25 בספטמבר 1959
↑  ערן אלדר, הדרך ל-77': קריסתה של הגמוניית מפלגת הפועלים, עם עובד, 2018, עמ' 200
| ראשי אגף המטה הכללי (אג"ם) ואגף המבצעים (אמ"ץ) |
| --- | --- | --- |
| ראשי אג"ם | יגאל ידין • מרדכי מקלף • משה דיין • יוסף אבידר • מאיר עמית • חיים לסקוב • צבי צור • מאיר זורע • יצחק רבין • חיים בר-לב • עזר ויצמן • דוד אלעזר • ישראל טל • רחבעם זאבי • יצחק חופי • הרצל שפיר • יקותיאל אדם • רפאל איתן • משה לוי • דוד עברי • דן שומרון • אמיר דרורי • אהוד ברק • אמנון ליפקין-שחק • מתן וילנאי • שאול מופז • עוזי דיין |  |
| ראשי אמ"ץ | דני חלוץ • גיורא איילנד • דן הראל • ישראל זיו • גדי איזנקוט • טל רוסו • יעקב אייש • יואב הר אבן • ניצן אלון • אהרון חליוה • עודד בסיוק |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269903005171  PLWABN: 9810631144005606  BIBSYS: 90156247  BNE: XX1152572  BnF: cb12021336x (data)  CANTIC: a11345949  CiNii: DA01706365  GND: 119053748  ISNI: 0000 0001 0877 7875  LCCN: n50013963  LNB: 000076907  NDL: 00461555  NKC: skuk0006032  NLA: 35697337  NLK: KAC2018N9279  NSK: 000161865  NTA: 075254247  PIC: 334006  RERO: 02-A003990451  SELIBR: 287331  SNAC: w6b96278  SUDOC: 028362489  Trove: 1047067  VcBA: 495/97700  VIAF: 22154706   WorldCat (עם VIAF): 22154706 
מצדה: פנים בית הכנסת – קו ידין
מצבת קברו של ידין בהר הרצל
פסלו של יגאל ידין, מוצב ברמלה, ב"רחבת מבצע דני" במרכז העיר.
ציקלופוספאמיד

| --- | --- |

המבנה הכימי של ציקלופוספמיד
 מבנה תלת מימדי של ציקלופוספמיד
 שם IUPAC
 (RS)-N,N-bis(2-chloroethyl)-1,3,2-oxazaphosphinan-2-amine 2-oxide
 שמות מסחריים בישראל
 ציטופוספן, אנדוקסן, ציטוקסן, גנוקסל
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C7H15N2Cl2O2P 
 מסה מולרית:  261.08 g·mol−1
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  >70% (בנטילה דרך הפה)
 מטבוליזם:  כבד
 זמן מחצית חיים:  3-12 שעות
 הפרשה:  כליות
 בטיחות
 מעמד חוקי:  דרוש מרשם רופא
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 סיכון לתלות:  לא קיים
 דרכי מתן:  דרך הפה, דרך הוריד
 LD50:  251 mg/kg
 מזהים
 קוד ATC:  L01AA01
 מספר CAS:  50-18-0
 PubChem:  2907
 ChemSpider:  2804
 
ציקלופוספמיד (באנגלית cyclophosphamide), המכונה גם ציטוספוספן (באנגלית cytophosphane) היא תרופה לטיפול כימותרפיה, ולעיכוב מערכת החיסון.
ציקלופוספמיד משמשת לטיפול כימותרפי בלימפומה, מיאלומה נפוצה, לוקמיה, סרטן השחלה, סרטן השד, סרטן ריאות תאים קטנים, נוירובלסטומה וסרקומה.
ציקלופוספמיד גם משמשת כמעכבת של מערכת החיסון בתסמונת נפרוטית, גרנולומטוזיס עם פוליאנגאיטיס ואחרי השתלת איברים.
ציקלופוספמיד נלקחת דרך הפה או בהזרקה לווריד.
היסטוריה

ציקלופוספמיד אושרה לשימוש רפואי בארצות הברית בשנת 1959 ונמצאת ברשימת התרופות ההכרחיות של ארגון הבריאות העולמי.
שימוש רפואי

ציקלופוספמיד משמשת לטיפול בסרטן ובמחלה אוטואימונית ולשליטה מהירה במחלה. בשל רעילותה, היא מוחלפת בהקדם האפשרי בתרופות פחות רעילות. יש צורך בהערכות מעבדה סדירות ותכופות כדי לפקח על תפקוד הכליות, להימנע מסיבוכים בשלפוחית השתן הנגרמים מהתרופה ולבצע סינון לזיהוי רעילות במח עצם.
שימוש רפואי > סרטן

השימוש העיקרי בציקלופוספאמיד הוא בשילוב עם תרופות כימותרפיות אחרות לטיפול בלימפומות, חלק מצורות סרטן המוח, נוירובלאסטומה, לוקמיה וגידולים מוצקים מסוימים.
שימוש רפואי > מחלות אוטואימוניות

ציקלופוספאמיד מפחיתה את תגובת מערכת החיסון, ולמרות שהחששות מרעילות מגבילים את השימוש בה רק למטופלים עם מחלות חמורות, היא נותרת טיפול חשוב במחלות אוטואימוניות. לדוגמה, לופוס סיסטמי חמור עשוי להגיב לטיפול בציקלופוספאמיד במנות קצרות.
שימוש רפואי > אמילואידוזיס ראשונית

ציקלופוספאמיד, בשילוב עם תלידומיד או לנלידומיד ודקסמתזון, הראתה יעילות מוכחת כטיפול "לא רשמי" באמילואידוזיס. היא משמשת כאלטרנטיבה לטיפול המסורתי יותר עם מלפאלן אצל אנשים שאינם מתאימים להשתלת תאי גזע עצמיים.
שימוש רפואי > תסמונת השתל-נגד-המאכסן (GVHD)

GVHD היא מכשול מרכזי בהשתלת תאי גזע בשל התגובות החיסוניות של תאי ה-T של התורם כנגד האדם המקבל אותם. לעיתים קרובות ניתן להימנע מ־GVHD על ידי הוצאת תאי T מהשתל. השימוש בציקלופוספאמיד במינון גבוה לאחר השתלה בתרומת תאי גזע מפחית את GVHD.
התוויות נגד

ציקלופוספאמיד היא תרופות טרטוגניות (גורמת לפגמים בעובר) ואסורה לנשים בהיריון. התוויות נגד יחסיות נוספות לשימוש בציקלופוספאמיד כוללות הנקה, הדבקה פעילה, נויטרופניה או רעילות בשלפוחית השתן.
ציקלופוספאמיד היא תרופה בקטגוריית הריון D וגורמת למומים מולדים. חשיפה לציקלופוספאמיד במהלך השליש הראשון של ההיריון לצורך טיפול בסרטן או בלופוס מציגה דפוס של אנומליות הנקרא "אמבריופתיה של ציקלופוספאמיד", הכוללות הגבלת גדילה, מומים באוזניים ובפנים, חסר באצבעות וגפיים היפופלסטיות (שלא התפתחו כמו שצריך).
תופעות לוואי

רוב האנשים מפתחים תופעות לוואי.
תופעות לוואי נפוצות (לא ספציפיות, מעל 10%): התקרחות, בחילות והקאות, רעילות במערכת העיכול, לויקופניה, היעדר וסת ועקרות.
תופעות לוואי לא נפוצות (1-10%): הסמקה, כאב ראש, פריחה עורית, תסמונת SIADH, גודש באף.
תופעות לוואי שתדירותן לא נקבעה: קרדיומיופתיה, אי ספיקת לב (במינון גבוה), תסמונת סטיבנס-ג׳ונסון, toxic epidermal necrolysis (נדיר), דלקת דימומית בשלפוחית השתן, אזוספרמיה, אוליגוזוספרמיה, דלקת ריאות אינטר-סטיציאלית, מחלה זיהומית, גידולים ממאירים משניים. בנוסף יכולים להופיע נויטרופניה, חום, אי נוחות או כאב בבטן, שלשול, קוליטיס דימומי, כיב ברירית הפה, צהבת, דימום משלפוחית השתן, פיגמנטציה של העור ושינויים בציפורניים.
תופעות לוואי חמורות אחרות כוללות סיכון עתידי מוגבר לסרטן, תגובות אלרגיות ופיברוזיס ריאתי.
פגיעות ריאתיות הן נדירות, אך הן עשויות להתבטא בשני דפוסים קליניים: פנומוניטיס אקוטי מוקדם ופיברוזיס כרוני פרוגרסיבי. רעילות קרדיאלית היא בעיה עיקרית אצל אנשים שטופלו במינונים גבוהים.
פרמקולוגיה

ציקלופוספאמיד נלקחת דרך הפה, נספגת במהירות, ולאחר מכן מומרת על ידי אנזימים המעורבים בתהליך חמצון (מערכת ציטוכרום P450) בכבד למטבוליטים פעילים.
התרופה משתייכת באופן ספציפי לקבוצת התרופות האוקסזפוספורין (Oxazaphosphorines).
המטבוליטים של ציקלופוספאמיד מופרשים בעיקר בשתן ללא שינוי, ויש להתאים את מינון התרופה כאשר ישנה בעיית תפקוד כלייתי. תרופות שמשפיעות על פעילות האנזימים המיקרוזומליים בכבד (כמו אלכוהול, ברביטורט, ריפמפיצין או פניטואין) עשויות להאיץ את המטבוליזם של ציקלופוספאמיד למטבוליטים הפעילים שלה, מה שמגביר את ההשפעות הפארמקולוגיות והרעילות של התרופה.
לעומת זאת, תרופות שמעכבות אנזימים מיקרוזומליים בכבד (כמו קורטיקוסטרואידים, נוגדי דיכאון טריציקליים או אלופורינול) גורמות להמרה איטית של ציקלופוספאמיד למטבוליטים שלה, ובכך מפחיתות את ההשפעות הטיפוליות והרעילות.
פרמקולוגיה > מינונים

•⁠ ⁠תמיסה להזרקה- 500 mg, 1g, 2g
•⁠ ⁠תמיסה להזרקה- 100 mg/ml
•⁠ ⁠טבליה- 25 mg, 50 mg
•⁠ ⁠קפליה- 25mg, 50mg
יש לשים לב למינונים השונים ומשך המתן המשתנה עבור מחלות ממאירות, ליקוי כלייתי, לימפומה שאינה הודג'קין, סרטן שד, דלקת מפרקים אידיופטית לנוער/דלקת כלי דם, לופוס (זאבת), טרשת מערכתית.
יש להתאים מינון בעת הפרעה כבדית או ליקוי כלייתי.
מנגנון פעולה

ההשפעה העיקרית של ציקלופוספמיד נובעת מהמטבוליט שלה, פוספורמיד מוסטארד. לציקלופוספמיד יש רעילות כימותרפית טיפוסית נמוכה יחסית.
ציקלופוספמיד גורם להשפעות אימונולוגיות מיטיבות בטיפול אימונולוגי אדפטיבי. המנגנונים המוצעים כוללים:
חיסול תאי T רגולטוריים (CD4+, CD25+ T cells) למשל אצל נשאים עם גידול.
אינדוקציה של פקטורי גידול של תאי T כמו type I INFs
שיפור השתלה של תאי T, על ידי יצירת נישה של מרחב אימונולוגי.
מחקר

בגלל השפעתו על מערכת החיסון, ציקלופוספמיד משמשת במחקרים בבעלי חיים. פעולה זו יכולה לשמש עבור יישומים כגון:
1. ה־EPA דורשים לבצע ניסויים על חולדות עם מערכת חיסונית מוחלשת כדי לבדוק את השפעות של חיידקים מהונדסים ואת פוטנציאל הפתוגניות שלו, במיוחד כשמדובר בחיידקים עם חשיפה פוטנציאלית.
2. מספק בקרה חיובית בעת לימוד התגובה החיסונית של תרופה חדשה.
היסטוריה

ציקלופוספמיד ואיפוספמיד (החומר האלקילטיבי הנגזר מ-Nitrogen mustard), פותחו על ידי נורברט ברוק (Norbert Brock) ו-ASTA (כיום Baxter Oncology).
ברוק וצוותו סינתזו ובחנו יותר מ-1,000 תרכובות אוקסאזפוספורין מועמדות. הם המירו את ה-Nitrogen mustard הבסיסי ל"צורת הובלה" לא רעילה. צורת הובלה זו הייתה קדם-תרופה, לאחר מכן הועברה באופן פעיל לתאי סרטן. לאחר שהייתה בתאים, הקדם-תרופה הומרה באופן אנזימטי לצורה הפעילה והרעילה. הניסויים הקליניים הראשונים פורסמו בסוף שנות ה-50. ב-1959 אושר על ידי ה-FDA כחומר נוגד סרטן ציטוטוקסי.
אנדוקסן 1 גרם זריקה
תחבורה

ערך זה עוסק בהובלת בני אדם ומטענים. אם התכוונתם למובן צר כלשהו של הובלה כזאת, ראו .
.
לגשרים חשיבות מכרעת בתשתית התחבורתית
תחבורה היא העברה של אנשים וסחורה ממקום אחד למקום אחר על ידי אמצעי תחבורה. ישנם אמצעי תחבורה אוויריים, ימיים, יבשתיים, חלליים, וכן גם שילוב של כמה אמצעי תחבורה בכלי אחד כגון כלי רכב אמפיביים.
בעבר היה נפוץ השימוש בבעלי חיים וסירות לא ממונעות לשם תחבורה. כיום רוב התחבורה נעשית על ידי כלי תחבורה ממונעים כגון כלי רכב, רכבות, אוניות, מטוסים, מסוקים, סירות מנוע או ספינות מנוע.
היבטים של תחבורה

המונח תשתית תחבורתית מתייחס לכבישים, מסילות רכבת, שבילי אופניים, תעלות מים ונתיבי אוויר, נמלי תעופה, נמלי ים, תחנות רכבת, תחנות אוטובוס ותחנות מרכזיות.
אמצעי התחבורה משתמשים בתשתית על מנת להגיע ליעדם: כלי רכב ביבשה נוסעים על כבישים, גשרים ופסי רכבת, ואילו כלי שיט וכלי טיס נוסעים בנתיבי ים ובנתיבי אוויר וחונים בנמלים.
לצורך הובלת מטענים משתמשים לרוב בכלי רכב המותאמים לכך בים, באוויר וביבשה.
המונח הכוונה בהקשר של תחבורה מתייחס לרמזורים, תמרורים, סימנורים (ברכבות) ועוד.
תכנון ועיצוב התשתית הוא חלק מתחומי הנדסה אזרחית ותכנון עירוני. תכנון ועיצוב כלי הרכב הוא תחום בהנדסת מכונות או בתת-תחומים כמו אווירונאוטיקה והנדסת חלל-אוויר (תחום העוסק בבניית והנדסת כלי רכב הטסים בים או בחלל).
ראשית התחבורה

לפני החברה החקלאית חי האדם בחבורות קטנות, הנודדות ממקום למקום בחיפוש אחר מזון, ונשא את הכלים והצידה ממקום למקום. מאוחר יותר, כשביית האדם בהמות בית, היה מעמיס עליהן משא ואף רוכב על גבן, וכך היה יכול לעבור מרחקים גדולים. ביות בעלי חיים אלו עזר מאוד לאדם, אך כושר הנשיאה שלהם היה מוגבל. לא עבר זמן רב בטרם גילה האדם שהבהמות יכולות לדבר ולשאת עומס גדול בהרבה על ידי משיכה, במקום נשיאה. בתחילה השתמשו במגררות גולמיות ובהדרגה גילו כי ככל ששטח המגע של המגררה בקרקע קטן יותר, כך היא מסוגלת לשאת את המשא ביותר קלות.
המצאת הגלגל תרמה להתפתחות התחבורה.
ראו גם

תובלה ימית
תובלה אווירית
הובלת מטענים
תובלה צבאית
תובלה (פירושונים)
קובי מרימי

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1991 (בן 33) רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  יעקב מרימי
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2017 
 מקום לימודים:  אהל שם (בית ספר), סטודיו למשחק ניסן נתיב 
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 פרופיל ב-IMDb
 
יעקב (קובי) מָרימי (נולד ב-8 באוקטובר 1991) הוא זמר ושחקן ישראלי. נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2019 עם השיר "Home", לאחר שזכה בעונה השישית של "הכוכב הבא לאירוויזיון".
ביוגרפיה

מרימי נולד, גדל והתחנך ברמת גן. בן להורים בעלי צרכניה, ולו שתי אחיות גדולות. בנעוריו למד בתיכון "אהל שם" במגמת תיאטרון, והחל לשיר מגיל 13. כאשר למד בתיכון היה ילד דחוי, כשבעיית עודף המשקל שלו השפיעה משמעותית על חייו. לקראת גיוסו לצה"ל, לא התקבל ללהקה צבאית ובהמשך, לאחר שכבר עבר את השלב הראשון במבחני הקבלה לתיאטרון צה"ל, בחר שלא להמשיך בהליך הקבלה. לבסוף, הוא עשה את שירותו בחיל השלישות, במחנה מקלף שברמת גן.
לאחר שחרורו מצה"ל הפחית ממשקלו 50 קילוגרמים, והחל ללמוד בסטודיו למשחק על שם ניסן נתיב. במהלך לימודיו, הופיע במחזות "מעגל הגיר הקווקזי", "האשליה", "תפילה", "הגברת הזאת ממקסים". לאחר סיום לימודיו, שיחק במחזה "כל דבר חי צריך", והופיע בתפקיד נתן העזתי במחזמר "משיח עכשיו" ב"חג המחזמר 2017" בבת ים. על תפקיד זה זכה בפרס "השחקן המבטיח" באותו פסטיבל.
ביוני 2018 השתתף מרימי בהצגת ילדים מוזיקלית "האוצר של צ'מבלו", בה גילם את צ'מבלו הדרקון.
ביוגרפיה > אירוויזיון 2019

מרימי השתתף בעונה השישית של תוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". הוא הודח בשלב רבע הגמר, חזר בשלב "גלגל ההצלה" ובגמר זכה במקום הראשון, בעקבות הזכייה נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2019 בתל אביב. במהלך התוכנית סיפר כי הוא סובל מפחד קהל, הן כשחקן והן כזמר.
ב-20 בפברואר 2019 נבחר השיר "Home", בלדה שכתבו אוהד שרגאי וענבר ויצמן, כשיר אותו יבצע מרימי באירוויזיון 2019. ב-7 במרץ 2019 נחשף קטע מהשיר על ידי תאגיד השידור הישראלי "כאן" והוא הוצג במלואו ב-10 במרץ בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה לשנת 2018 בערוץ כאן 11. ביום שלמחרת נקבע כי הופעתו של מרימי תהיה ה-14 בסדר השירים במופע הגמר.
ב-11 באפריל 2019 יצאה גרסת הרמיקס ל-"Home", וכשבוע וחצי לפני גמר האירוויזיון שונתה גרסת השיר Home.
בתחרות דורג במקום ה-23 מתוך 26 משתתפי שלב הגמר.