stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלים (סדרת טלוויזיה)
עלילה

קלים הוא בלש העובד ביחידה לפשעים חמורים במשטרת סנקט פטרבורג. הוא קצין משטרה מסור, אך אובססיבי, אחוז דיבוק ולפעמים מסוכן ואלים מאוד.
עם זאת, הוא שילם מחיר כבד על מסירותו; הוא מעולם לא הצליח למנוע מעצמו את המשיכה לאופל ולחשכת הפשעים שאיתם הוא מתעסק. עבורו, העבודה תמיד באה קודם. מסירותו היא קללה ולא ברכה, הן עבורו והן עבור הקרובים אליו.
ראו גם

לות'ר (סדרת טלוויזיה), הסדרה המקורית
הערות שוליים

↑  Charlotte Wareing (22 בפברואר 2014). "Idris Elba drama Luther getting Russian remake with expectations of it becoming 'the next Sherlock'". mirror. נבדק ב-19 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Georg Szalai (21 בפברואר 2014). "'Luther' to Get Russian Remake as BBC Worldwide Gears up for Program Showcase". The Hollywood Reporter. נבדק ב-19 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Russian Remake of 'Luther' Planned - Arts and Ideas". The Moscow Times. נבדק ב-19 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
צ'יאפס

| --- | --- |
סמל צ'יאפססמל צ'יאפס

 מדינה:  מקסיקו מקסיקו
 מושל:  מנואל ולסקו
 רשות מחוקקת:  Congress of Chiapas 
 בירת המדינה:  טוסטלה גוטיירס
 תאריך ייסוד:  1824
 שטח:  73,311 קמ"ר (דירוג: 10)
 גובה:  4,080 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  Volcán Tacaná 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במדינה:  5,217,908 (דירוג: 7, 2015)
  ‑ צפיפות:  68 נפש לקמ"ר (דירוג: 15, 2012)
 קואורדינטות:  16°32′N 92°27′W﻿ / ﻿16.53°N 92.45°W﻿ / 16.53; -92.45 
 אזור זמן:  UTC -6
 www.chiapas.gob.mx
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה      (למפת צ'יאפס מוגדלת) טוסטלה גוטיירס טפצ'ולה סן קריסטובל דה לאס קאסאס  קומיטאן האוקיינוס השקט  טבסקו קמפצ'ה וראקרוס ואחאקה גואטמלהצ'יאפס(למפת צ'יאפס רגילה) טוסטלה גוטיירס טפצ'ולה סן קריסטובל דה לאס קאסאס  קומיטאן האוקיינוס השקט  טבסקו קמפצ'ה וראקרוס וא. גואטמלהצ'יאפס tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כנסייה בסן קריסטובל דה לאס קאסאס שבצ'יאפס. הכנסייה בנויה בסגנון קולוניאלי.
נהר ריו גריחלווה הזורם בקניון סומידרו, צ'יאפס
צ'יאפס (בספרדית: Chiapas; ‏האזנהקובץ:Chiapas1.ogg‏Ⓘ‏) היא אחת מ-31 המדינות המרכיבות את מקסיקו. רוב תושביה של צ'יאפס, שממוקמת בדרום מזרח מקסיקו, הם אינדיאנים. צ'יאפס היא המדינה הדרומית ביותר במקסיקו והיא גובלת בטבסקו בצפון, וראקרוס בצפון מערב, אואחאקה במערב, גואטמלה במזרח ובאוקיינוס השקט בדרום. בירתה והעיר הגדולה ביותר בה היא טוסטלה גוטיירס.
היסטוריה > מאז הכיבוש הספרדי

מאז הכיבוש הספרדי נודעה צ'יאפס כמדינה המבודדת ביותר במקסיקו, והקשה ביותר לחדירה מבחוץ. הדבר מסביר אולי את הריכוז הגבוה ביותר של אינדיאנים הקיים בה בהשוואה לכל מדינה אחרת במקסיקו. עם זאת, עושרה הטבעי (עצים יקרים, נפט וגז) משך יזמים חיצוניים מזה דורות. שתי מרידות גדולות, תוצאת תנאי החיים הקשים שנכפו על התושבים, זכורות בהיסטוריה: זו של הצלטאלס (tzeltales) ושל שבט הקנקוק (Cancuc) ב-1712, וזו של הצוצילס (Tzotziles) מהכפר סן חואן צ'אמולה (Chamula) ב-1868. שתיהן הוכנעו באכזריות.
היסטוריה > המאה ה-19

הרפורמה הליברלית של בניטו חוארס וסבסטיאן לרדו דה טחאדה ויורשיהם מאמצע המאה ה-19, שאפשרו רכישת קרקעות אינדיאניות בידי זרים, גרמו להתפתחות ראשוני האסיאנדות (חוות) והרנצ'וס הפרטיים בצ'יאפס, כולם על חשבון קרקעות הקהילה האינדיאניות. עד מהרה הפכו האינדיאנים ל"שואבי המים וחוטבי העצים" של החוות החדשות, כלומר, לאיכרים שכירים על אדמותיהם שלהם. עבודתם התרכזה במיוחד בחוות שעסקו בגידול קפה באזור סוקונוסקו (Soconusco) ושל עמק גריחלווה (Grijalva).
אבל לא זו הייתה הסיבה הבלעדית לפרולטריזציה של האינדיאנים. מכניזם נוסף היה המיסוי הקרקעי שהוטל עליהם החל מסוף המאה ה-19 על ידי משטר פורפיריו דיאס, במטרה לאלצם לפצל את קרקעותיהם ביניהם ולהפוך לאיכרים פרטיים עצמאיים - יעד בלתי נסבל עבור ציבור שהיה רגיל מאז ומעולם להתייחס לקרקע כאל נכס קהילתי-קולקטיבי. הצטברות חובות האינדיאנים למדינה בגין המיסוי החדש עשה היכרות עם תופעה שלא הייתה מוכרת באזור - תופעת הגיוס הכפוי של עובדים לחוות הקפיטליסטיות (enganchamiento). סלילת מסילת ברזל ורשת כבישים באותן שנים יצרה חיץ תהומי בין שני חלקי המדינה, שהחמיר עוד את בידודם של תושבי מזרח צ'יאפס. בעוד שחלקה המערבי חובר לשאר חלקי הרפובליקה, בעיקר על רקע חקלאות הקפה, נותר המזרח מבודד, מוזנח ונטוש עד סמוך לפרוץ המרד בצ'יאפס ב-1994.
ראו גם

המרד בצ'יאפס
קנישין

| --- | --- |
סמל קנישיןסמל קנישין

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פודלסיה פודלסיה
 שטח:  3.68 קמ"ר
 גובה:  158.5 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  2,688 (31 במרץ 2021)
  ‑ צפיפות:  770 נפש לקמ"ר (2006)
 קואורדינטות:  53°19′N 22°55′E﻿ / ﻿53.317°N 22.917°E﻿ / 53.317; 22.917
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.knyszyn.pl
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקנישין(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקנישין(למפת פרובינציית פודלסיה רגילה) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לו. ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהקנישין(למפת פרובינציית פודלסיה מוגדלת) ביאליסטוק סובאלק לומז'ה אוגוסטוב ביילסק פודלסקי  רוסיה - קלינינגרד  לובלין ורמיה-מזוריה בלארוס ליטא מזוביהקנישין  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קנישין (בפולנית: Knyszyn) היא עיירה בצפון-מזרח פולין, 26 ק"מ מביאליסטוק.
היסטוריה

עד 1569 הייתה העיר חלק מן הדוכסות הגדולה של ליטא ומ-1506 נחלתו של מיקולאי השני רדזיוויל ומשפחתו. ב-1569 שויכה העיר לכתר הפולני. ב-1795, לאחר חלוקת פולין, הפכה העיר לנחלת פרוסיה. ב-1806 היא שויכה לאימפריה הרוסית. ב-1919 הוחזרה העיר לרפובליקה הפולנית השנייה. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב הועברה העיר לידי ברית המועצות ב-1939, ביוני 1941, במסגרת מבצע ברברוסה, נכבשה העיר על ידי כוחות גרמניה הנאצית. עם תום המלחמה הוחזרה העיר לשליטה פולנית.
תור הזהב של העיר היה בימי מלכותו של זיגמונט השני אוגוסט, שהקים במקום ארמון ובסיס ממנו יצא לציד ביערות האזור.
יהודי קנישין

במחצית השנייה של המאה ה-17 נכללה קנישין תחת צו איסור התיישבות יהודים ("Privilege of De Non Tolerandis Judaeis"), למרות שיהודים לא יכלו לגור בה הם סחרו בעיר ואט אט החלה להתקיים קהילה יהודית זעירה במקום. בשנת 1807 מנתה הקהילה כ-300 איש וצו אי-ההתיישבות חודש.
קהילה יהודית של ממש התחילה להתגבש במקום בסביבות 1830 עם הקמת תעשיית טקסטיל על ידי יהודים וגרמנים. במפקד האוכלוסין של 1879 נמנו 1878 יהודים באוכלוסייה כללית של 3864 נפש (כמעט מחצית מהאוכלוסייה). בין שתי מלחמות העולם היו בקהילה מוסדות צדקה כ"ביקור חולים", חמש מסעדות כשרות, שתי חנויות מכולת כשרות ותשע מאפיות וסניפים של תנועות נוער ציוניות ואגודות ספורט כבית"ר ו"קדמה" (השומר הצעיר). ערב מלחמת העולם השנייה מנתה האוכלוסייה היהודית 1450 נפש מתוך כ-4000 תושבי העיירה, אך כמעט כל התעשייה והמסחר היו בידיים יהודיות.
ב-10 באוקטובר 1939 נכנסו כוחות גרמניים לעיירה וריכזו את היהודים בבית הכנסת כהכנה לשליחתם לגרמניה, אך שבוע לאחר מכן עברה העיירה לידי ברית המועצות (בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב) והחיים נמשכו כסדרם. שואת יהודי קנישין החלה ביום שישי, 27 ביוני 1941, אז נכנסו כוחות גרמניים לעיירה במסגרת מבצע ברברוסה. אל העיר רוכזו עוד כ-500 מיהודי הסביבה, לא הוכרז גטו אבל על היהודים נכפה יודנראט. ב-2 בנובמבר 1942 כותרה העיר על ידי חיילים והיהודים רוכזו עם שחר בכיכר השוק ממנה הובלו בעגלות אל גטו ביאליסטוק, ממנו נשלחו לאחר מכן לטרבלינקה. יהודים שניסו לחמוק נורו. יהודים ספורים שרדו בזכות חסידי אומות העולם מתושבי העיירה.
אנדרטה לזכר יהודי קנישין שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
קרופורד האוול טוי

| --- | --- |

 לידה:  23 במרץ 1836 נורפוק, ארצות הברית 
 פטירה:  12 במאי 1919 (בגיל 83) 
 ענף מדעי:  ביקורת המקרא, הפולמוס היהודי-נוצרי 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וירג'יניה  אקדמיית נורפוק 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד 
 
קרופורד האוול טוי (באנגלית: Crawford Howell Toy; ‏23 במרץ 1836 – 12 במאי 1919) היה חוקר עברית אמריקאי ומרצה לספרות מקראית. מעורכי האנציקלופדיה היהודית.
טוי נולד בנורפוק שבווירג'יניה. סיים את לימודיו באוניברסיטת וירג'יניה ב-1856 ואחר כך למד באוניברסיטת ברלין בין השנים 1866–1868. הוא שימש תחילה פרופסור לעברית בסמינר התאולוגי הבפטיסטי (בגרינוויל שבדרום קרוליינה ומאוחר יותר בלואיוויל שבקנטקי) ובשנת 1880 התמנה כפרופסור לעברית ולשפות מזרחיות באוניברסיטת הרווארד.
כתביו באנגלית

The History of the Religion of Israel: An Old Testament Primer. Boston: American Unitarian Association, 1882.
Quotations in the New Testament. Charles Scribner's Sons, 1884.
Judaism and Christianity: A Sketch of the Progress of Thought from Old Testament to New Testament. Boston: Little, Brown, 1891.
Esther as Babylonian Goddess. Boston: Houghton Mifflin, 1898.
A Critical and Exegetical Commentary on the Book of Proverbs. New York: Scribner's, 1899.
The Book of the Prophet Ezekiel. New York: Dodd, 1899.
Introduction to the History of Religions. Boston: Ginn, 1913.
קורט פון דר שבאלרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 בדצמבר 1891 ברלין, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 פטירה:  18 באפריל 1945 (בגיל 53) קולברג, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית   רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר   גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1945 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-83   מפקד הדיוויזיה הקלה ה-99   מפקד הקורפוס ה-59   מפקד הארמייה הראשונה
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
   צלב האבירים של צלב הברזל עם עלי אלון   צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה   עיטור בית הוהנצולרן עם חרבות
 
גנרל קורט פון דר שבאלרי (בגרמנית: Kurt von der Chevallerie;‏ 23 בדצמבר 1891 – 18 באפריל 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

פון דר שבאלרי נולד ב-23 בדצמבר 1891 בברלין, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית, לאביו הנס פון דר שבאלרי שהיה גנרל מיור בצבא הגרמני הקיסרי. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הגרנדירים ה-5, ולחם בשורותיו במלחמת העולם הראשונה בסתיו 1914 הועבר לרגימנט המילואים של הגרנדירים ה-262, וביולי 1915 נפצע במהלך הקרבות. ב-11 באוגוסט 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובסתיו 1915 חזר להילחם במסגרת הרגימנט ה-262. בסוף 1916 מונה לשליש בחטיבת הלנדווהר ה-34, וב-20 בספטמבר 1918 הועלה לדרגת האופטמן. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, צלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, אות הפציעה בשחור, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף פון דר שבאלרי לפרייקור, ולאחר מכן הצטרף לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 בפברואר 1931 הועלה לדרגת מיור, ובינואר 1932 מונה לקצין מטה בדיוויזיה ה-6 של הרייכסווהר. ב-1 באוגוסט 1933 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט, וב-1 בספטמבר 1933 מונה למפקד הגדוד ה-2 ברגימנט הרגלים ה-17. ב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-38, וב-1 ביולי 1935 הועלה לדרגת אוברסט. ב-6 באוקטובר 1936 הפך הרגימנט שבפיקודו לרגימנט הרגלים ה-87, וב-12 באוקטובר 1937 מונה לראש אגף 10 בOKH. ב-15 באוגוסט 1938 מונה לראש המחלקה המרכזית בOKH, וב-1 במרץ 1939 הועלה לדרגת גנרל מיור.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-1 בדצמבר 1939 מונה פון דר שבאלרי למפקד הדיוויזיה ה-83, ופיקד עליה במהלך המערכה על צרפת כחלק מהקורפוס ה-8 במסגרת הארמייה הרביעית, ובשלב השני כחלק מהקורפוסים ה-4, וה-44 במסגרת הארמייה השישית. במהלך המערכה על צרפת נהרג בנו היחיד הנס-רודולף פון דר שבאלרי. ב-10 בדצמבר 1940 מונה פון דר שבאלרי למפקד הדיוויזיה הקלה ה-99, וב-1 בינואר 1941 הועלה לדרגת גנרל לויטננט. במהלך מבצע ברברוסה פיקד פון דר שבאלרי על הדיוויזיה שבפיקודו שהייתה בתחילה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ולאחר מכן חלק מהקורפוסים ה-17 וה-29 במסגרת הארמייה השישית.
ב-23 באוקטובר 1941 קיבל פון דר שבאלרי על פעולותיו את צלב האבירים של צלב הברזל, וב-28 בדצמבר 1941 מונה למפקד הקורפוס ה-59 שהיה חלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות D. ב-1 בפברואר 1942 הועלה פון דר שבאלרי לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובמהלך החודש הועבר הקורפוס לחזית המזרחית, והועמד תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז. במאי 1942 הועמד הקורפוס בעתודת קבוצת ארמיות מרכז, וב-26 ביוני 1942 פרש פון דר שבאלרי לחופשה קצרה, וקרל הילפרט החליפו בתפקיד עד ה-25 ביולי. ב-17 בינואר 1943 פרש פון דר שבאלרי לחופשה קצרה, ואריך ברנדנברגר החליפו בתפקיד עד ה-15 במרץ. בפברואר הועמד הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר השלישית, ובאוקטובר הועמד הקורפוס תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית במסגרת קבוצת ארמיות דרום, ולחם במבצע דנייפר-קרפטי, ובקרבות סביב קייב. על פעולותיו בקרבות קיבל פון דר שבאלרי ב-19 בדצמבר 1943 תוספת עלי אלון לצלב האבירים של צלב הברזל, וב-8 בפברואר 1944 פרש מתפקידו, והועבר לעתודת המילואים.
ב-2 ביוני 1944 מונה פון דר שבאלרי למפקד הארמייה הראשונה בדרום צרפת, ופיקד עליה במהלך הקרבות הקשים בלורן בקיץ 1944. ב-5 בספטמבר 1944 פרש פון דר שבאלרי מתפקידו, והועבר לעתודת המילואים. ב-31 בינואר 1945 פרש פון דר שבאלרי לביתו, וב-18 באפריל 1945 נעלם פון דר שבאלרי ליד קולברג שבפומרניה.
קורן שדמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1981 (בן 43 בערך) רעננה, ישראל
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנויות חזותיות 
 שפות היצירה:  עברית ואנגלית
 סוגה:  רומן גרפי
 יצירות בולטות:  Rise of the Dungeon Master ,The Abandon, The Highwayman
 פרסים והוקרה:  Society of Illustrators, Rudolf Dirks Award, Best American Comics,
 www.korenshadmi.com
 
קורן שדמי (נולד בשנת 1981) הוא מאייר וקומיקסאי ישראלי-אמריקאי עטור פרסים. שדמי נולד וגדל ברעננה. ספריו של שדמי ראו אור בצרפת, איטליה, ספרד, פולין, גרמניה, קוריאה, ישראל וארצות הברית.
ביוגרפיה

בשנת 1996, בגיל 15, החל לעבוד עם מורו אורי פינק כאסיסטנט במגזין "זבנג!". בשנת 1998 כשהוא בן 17, עבד על הקומיקס "הוגו" עבור עיתון ערוץ הילדים. שני ספרים של הוגו יצאו לאור בהוצאת מודן. באותה שנה גם פרסם שדמי את הרומן הגרפי המקורי הראשון שלו בישראל, "פרופיל 107", עליו עבד יחד עם אורי פינק.
בשנת 2002 לאחר שחרורו מהצבא בו שירת כמעצב גרפי, זכה שדמי למלגה ללימודים בניו יורק בבית הספר לאמנות חזותית (SVA), שם הוא מלמד כיום איור.
ספרו הראשון באנגלית, "In The Flesh",  - אוסף קומיקס העוסק במערכות יחסים - ראה אור בהוצאת רנדום האוס בשנת 2009. סיפורו הקצר "אנטואנט" נבחר לאנתולוגיית "הקומיקס האמריקנית הטובה ביותר 2009" בעריכת צ'ארלס ברנס.
הוא היוצר של הקומיקס-רשת המסתורין "The Abaddon", המבוסס באופן רופף על המחזה האקזיסטנציאליסטי של ז'אן-פול סארטר "בדלתיים סגורות". The Abaddon פורסם בכריכה קשה על ידי הוצאת "Z2 קומיקס" בשנת 2015 לשבחי המבקרים.
בשנת 2014 הוציא שדמי לוח שנה "To Die For" בו אייר נשים מפורסמות מההיסטוריה כגון פרידה קאלו או מארי אנטואנט כמעין דוגמניות פין אפ. הפרויקט יצא במימון המונים.
בשנת 2015 שדמי אייר את הספר "Mike's Place: A True Story of Love, Blues, and Terror in Tel Aviv" המספר על אודות הפיגוע במייק'ס פלייס בתל אביב. הספר יצא בהוצאת First Second Comics.
בשנת 2016 פורסם הקומיקס החצי-אוטוביוגרפי של שדמי "Love Addict: Confessions of a Serial Dater" בהוצאת Top Shelf.  הספר עוסק בסכנות שבהיכרויות מקוונות.
ב-2017, יצא לאור "Rise of the Dungeon Master" שיתוף פעולה בין דייוויד קושנר לשדמי. הרומן הגרפי מבוסס על מאמר WIRED שנכתב על ידי קושנר, המתאר את גארי גייגקס, יוצר משחק התפקידים מבוכים ודרקונים.
ב-2019 יצאו לאור "Twilight Man", ביוגרפיית קומיקס לתסריטאי וקריין הטלוויזיה רוד סרלינג, יוצר אזור הדמדומים בהוצאת Humanoids ו-"Highwayman", סיפור "היהודי הנודד" בעתיד פוסט-אפוקליפטי. "Highwayman" היה מועמד לשני פרסי איגנץ.
ב-3 בנובמבר 2020 יצא לאור "Bionic", רומן גרפי המתרחש בעתיד הקרוב והמספר על התבגרות בעידן הדיגיטלי. יצא בהוצאת Top Shelf.
איוריו של שדמי פורסמו בין היתר בניו יורק טיימס, וול סטריט ג'ורנל, פלייבוי, ביזנסוויק, וילג' ווייס, וושינגטון פוסט, Wired והניו יורקר.
שדמי מתגורר ועובד כיום בברוקלין, ניו יורק.
הערות שוליים

1 2  יובל סער, איור עכשיו. מפגש 75: קורן שדמי, באתר פורטפוליו, ‏20.1.2014
↑  הוגו 1 / קורן שדמי, באתר מודן הוצאה לאור
↑  ליאב צברי, ריאיון עם קורן שדמי - יוצר קומיקס, באתר המוזיאון הישראלי לקריקטורה וקומיקס, ‏18 ביוני 2012
↑  Dueben, Alex. "In The Flesh". In The Flesh. Comic Book Resources. נבדק ב-24 במאי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ried, Calvin (3 פבר' 2009). "Sex, Costumes and Videotape: The Comics of Koren Shadmi". Publisher's Weekly. נבדק ב-26 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  http://www.penguinrandomhouse.com/books/164577/in-the-flesh-by-koren-shadmi/9780345544483/
↑  Andrew Wheeler, Review: 'The Best American Comics: 2009', edited by Charles Burns, ComicMix, ‏2009-12-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Seven, John (12 מרץ 2012). "The Abaddon / Publisher's Weekly". Publisher's Weekly. נבדק ב-24 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Parker, John R. "Explore Broken Memories in Koren Shadmi's 'The Abaddon'". ComicsAlliance (באנגלית). נבדק ב-2020-06-30.
↑  Etelka Lehoczky, The Truth About 'Mike's Place', npr, ‏June 10, 2015
↑  Alex Yarde, LOVE ADDICT: Interview With Author Koren Shadmi, The Good Men Project, ‏October 27, 2016
↑  "LOVE ADDICT: Interview With Author Koren Shadmi". The Good Men Project (באנגלית אמריקאית). 2016-10-27. נבדק ב-2020-06-30.
↑  David Kushner and Koren Shadmi, Rise of the Dungeon Master: Gary Gygax and the Creation of D&D, WIRED, ‏05.23.17
↑   תום שפירא, "Highwayman": הנווד בנובלה הגרפית הזאת הוא בעצם כל אחד מהקוראים, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2019
↑  Author JK Parkin, 2019 Ignatz Award nominees announced, SMASH PAGES, ‏22 באוגוסט 2019 (באנגלית)
↑  Nancy Powell, Syndicated Comics, The Beat, ‏2020-10-16 (באנגלית)
↑  Faux, Zeke (5 בפברואר 2009). "Brooklyn is Star of this Comic Novel". Brooklyn Paper. נבדק ב-24 במאי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007568786505171  PLWABN: 9810694036805606  BIBSYS: 1633429906436  BnF: cb15540475j (data)  GND: 1082443077  ISNI: 0000 0000 0250 2240  LCCN: n2008070055  NKC: xx0194948  NTA: 438290763  RERO: 02-A023743471  SUDOC: 162195869  VIAF: 66778298   WorldCat (עם VIAF): 66778298
קולמן סטיוארט

קולמן סטיוארט (באנגלית: Coleman Stewart) (נולד ב-3 במרץ 1998) הוא שחיין אמריקאי, שיאן העולם במשחה ל-100 מטר גב (בריכת 25 מטר).
ביוגרפיה

סטיוארט גדל במשפחה של שחיינים. הוא למד באוניברסיטת המדינה של קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה > 2019

באוניברסיאדה שנערכה בנאפולי, איטליה בתחילת מיולי 2019 הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר מעורב, לאחר ששחה בשלב המוקדמות את סגנון הגב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 52.11 שניות. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-50 מטר פרפר בתוצאה של 24.00 שניות.
ביוגרפיה > 2021

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת טוקיו שנערכו באומהה, נברסקה ביוני סיים סטיוארט במקום רביעי במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 51.78 שניות, בשלב חצי הגמר הוא קבע שיא אישי חדש של 51.54 שניות ועלה שלישי למשחה הגמר. נוסף לכך, הוא סיים במקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.51 שניות, בשלב המוקדמות הוא קבע שיא אישי חדש של 48.45 שניות ובמקום עשירי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 53.91 שניות ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים האולימפיים.
ביוגרפיה > 2021 > שיאן עולם (בריכת 25 מטר)

במסגרת הליגה הבינלאומית בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בנאפולי ב-29 באוגוסט 2021 קבע סטיוארט במשחה ל-100 מטר גב שיא עולם חדש של 48.33 שניות, שיפור לשיא בן השנה של קלימנט קולסניקוב מרוסיה (48.58 שניות). יממה לפי כן, הוא קבע במשחה ל-100 מטר גב שיא ארצות הברית חדש של 48.91 שניות, שיפור במאית השנייה לשיאו בן 6 השנים של מאט גריוורס (48.92 שניות).
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

100 מטר חופשי: 48.45 שניות (2021)
50 מטר פרפר: 23.84 שניות (2019)
100 מטר פרפר: 51.54 שניות (2021)
100 מטר גב: 53.85 שניות (2019)
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

50 מטר גב: 22.61 שניות (2021)
100 מטר גב: 48.33 שניות (2021), שיא עולם
שיאים אישיים > בריכת 25 יארד

100 יארד פרפר: 44.46 שניות (2019)
100 יארד גב: 43.98 שניות (2019)
200 יארד גב: 1:37.71 דקות (2020)
ראו גם

התפתחות שיא העולם במשחה ל-100 מטר גב
קים האנטר

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1922 דטרויט, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בספטמבר 2002 (בגיל 79) גריניץ' וילג', ארצות הברית 
 שם לידה:  Janet Cole 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1943–2000 (כ־57 שנים) 
 מקום לימודים:  ליגת הסטודנטים לאמנות של ניו יורק  תיכון מיאמי ביץ' 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר (1950)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע (1951)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  פרס דונלדסון 
 פרופיל ב-IMDb
 
קים האנטר (באנגלית: Kim Hunter; ‏12 בנובמבר 1922 – 11 בספטמבר 2002) הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון זוכת פרס האוסקר.
ביוגרפיה

האנטר נולדה כג'נט קול בדטרויט, מישיגן. היא שיחקה בהפקת ברודוויי הראשונה ל"חשמלית ושמה תשוקה" (1947), בה גילמה את סטלה קוולסקי. היא גילמה את אותו התפקיד בגרסה הקולנועית משנת 1951 שביים איליה קאזאן, וזכתה עליו בפרס האוסקר ובפרס גלובוס הזהב. את תפקיד הראשון הקולנוע עשתה בדרמת האימה "הקורבן השביעי" (1943).
היא הוכנסה לרשימה השחורה של הוליווד בעת תקופת המקארתיזם, דבר שמנע ממנה להופיע בסרטים בין השנים 1953–1954. בין סרטיה הגדולים, פרט ל"חשמלית ושמה תשוקה" נמנים "נבגדת: להתחתן עם זר" (1944), בו כיכבה לצד רוברט מיצ'ם, "עניין של חיים ומוות" (1946), בו גילמה את ארוסתו של דייוויד ניבן, "הכותרת - ארצות הברית" (1952), סרטו של ריצ'רד ברוקס, בו הופיע גם המפרי בוגרט, "לילית" לצידו של וורן ביטי (1964), "כוכב הקופים" (1968), בו גילמה שימפנזת מעבדה, "לילית" (1964) שביים רוברט רוסן וכמו כן הופיעה בכמה אופרות סבון, כשהמוכרת מבניהן הייתה "קצה הלילה", עליה קיבלה מועמדות לפרס אמי לסדרות יומיות ב-1980 כשחקנית הטובה ביותר. האנטר קיבלה שני כוכבים על שמה בשדרת הכוכבים של הוליווד, הראשון על תרומתה לקולנוע והשני לטלוויזיה.
ב-2002, נפטרה האנטר מדום לב בניו יורק, בגיל 79.
קורט פון פריטצלוויץ

| --- | --- |

קרל פון פריטצלוויץ
 לידה:  19 בדצמבר 1854 ברלין, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה (1803-1892)
 פטירה:  19 בפברואר 1935 (בגיל 80) פוטסדאם, גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית (1933–1935)
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:   צבא הקיסרות הגרמנית
 תקופת הפעילות:  1872–1915 (כ־43 שנים)
 דרגה:  גנרל חיל הרגלים
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-17   מפקד הקורפוס ה-6
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט
 
קורט פון פריטצלוויץ (בגרמנית: Kurt von Pritzelwitz; 19 בדצמבר 1854 – 19 בפברואר 1935), גנרל גרמני שפיקד על כוחות במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

פון פריטצלוויץ נולד ב-19 בדצמבר 1854, בברלין שהשתייכה לממלכת פרוסיה, להוריו גנרל גוסטב פון פריטצלוויץ וקרולינה לבית פון ורוכם. בשנת 1872 התגייס פון פריטצלוויץ לצי הקונפדרציה הצפון-גרמנית, ממנו פרש כעבור זמן קצר, וב-19 ביולי 1870 התגייס לצבא הפרוסי, והצטרף לרגימנט המשמר ה-1. בהמשך מילא פון פריטצלוויץ תפקידי פיקוד ומטה, בשנת 1899 הועלה לדרגת אוברסט, ומונה למפקד רגימנט המשמר ה-2. בשנת 1903 מונה למפקד החטיבה ה-40, ובשנת 1904 הועלה לדרגת גנרל מיור. בשנת 1907 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, ומונה למפקד הדיוויזיה ה-17. בשנת 1911 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ומונה למפקד הקורפוס ה-6.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריתו

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה היה פון פריטצלוויץ מפקד הקורפוס ה-6 שהיה חלק מהארמייה הרביעית ולחם בחזית המערבית, ונטל חלק במערכה על הגבולות. בהמשך לחם פון פריטצלוויץ עם הקורפוס שבפיקודו בקרב שמפאן הראשון, בקרב ארטואה השני ובקרב ארטואה השלישי, וקיבל על תפקודו את עיטור הפור לה מריט.
ב-7 בנובמבר 1915 פרש פון פריטצלוויץ לביתו שבפוטסדאם, וב-19 בפברואר 1935 מת, והוא בן 80 שנה.
ראו גם

הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה
קומארנו

ערך זה עוסק בעיירה באוקראינה. אם התכוונתם לעיירה בשם זהה בסלובקיה, ראו .
קומארנו (באוקראינית: Комарно; ביידיש נכתב גם קאמארנא, קאמארני, קאמארנע, קומארנא) היא עיירה במערב אוקראינה במחוז לבוב, בנפת הורודוצקי. מרחקה ממרכז המחוז כשלושים ק"מ. היסטורית האזור ידוע בשם גליציה המזרחית. לפי מפקד אוכלוסין משנת 2001, מונה אוכלוסייתה 3,994 איש. עיר המקור של חצר חסידות קומרנא.
כנסייה בעיירה
היסטוריה

בחפירות ארכאולוגיות מ-1936 נמצאו באזור עדויות לבני אדם עוד מ-2000 לפנה"ס, אך ההתיישבויות המאורגנות הראשונה כנראה החלו בסביבות המאה ה-12 בצורת מספר חוות. העדות הכתובה הראשונה ליישוב פעיל באזור היא משנת 1471 ושנתיים לאחר מכן קיבלה זכויות מגדבורג מהמלך הפולני קז'ימייז' הרביעי. בתקופה זו נבנתה במקום כנסייה גדולה וטירה מבוצרת לצורכי הגנה. ב-1524 הצליחו מגיני העיר להדוף את פלישת הצבא הטורקי וב-1621 את פלישת הטטרים אף על פי שהאחרונים שרפו את פרברי העיר. במהלך המאה ה-17 טבחו הקוזקים במרבית ערי אוקראינה והמקום מוזכר בשנות הפרעות ת"ח ת"ט בספרו של נתן נטע הנובר "יוון מצולה" כאחת העיירות החזקות שם לא הצליחו הפורעים לפרוץ פנימה. ב-1672 התכנסו כוחות צבא פולני ליד העיר ועצרו כ-10,000 חיילים טורקים שפלשו למדינה בעזרת הצפת העמק במים.
ב-1890 התגוררו בקומארנו 2,161 יהודים. עד מלחמת העולם הראשונה הייתה העיר שייכת למחוז רודקי (Rudki), חלק מגליציה תחת האימפריה האוסטרו-הונגרית. בין שתי מלחמות העולם השליטה באזור עברה לפולין והעיר שויכה למחוז לבוב. לאחר מלחמת העולם השנייה עברה השליטה לברית המועצות עד התפרקות הגוש הסובייטי והמעבר לשליטה אוקראנית.