stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיק גרגורי

| --- | --- |

 לידה:  12 באוקטובר 1932 סנט לואיס, ארצות הברית 
 פטירה:  19 באוגוסט 2017 (בגיל 84) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 שם לידה:  Richard Claxton Gregory 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  Fort Lincoln Cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת דרום אילינוי קרבונדייל, תיכון סאמנר 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 תקופת הפעילות:  מ-1954 
 בן או בת זוג:  Lillian Gregory (1959–2017) 
 מספר צאצאים:  11 
 פרסים והוקרה:  פרס תומאס מרטון (1974)  Phoenix Award (1993)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.dickgregory.com
 
עטיפת האוטוביוגרפיה של דיק גרגורי
ריצ'רד "דיק" קלקסטון גרגורי (באנגלית: Richard Claxton "Dick" Gregory‏; 12 באוקטובר 1932 – 19 באוגוסט 2017) היה קומיקאי, סופר ופעיל פוליטי אפרו-אמריקני. נודע כאחד מהקומיקאים האפרו-אמריקנים הראשונים אשר הצליחו למכור את אלבומיהם וספריהם לקהל לבן.
לאחר פרסומו כקומיקאי, החל לעסוק בפעילות בשמאל הפוליטי האמריקאי, בארגוני זכויות בעלי חיים, כיזם בתחום המזון הטבעוני וכמבקר נחרץ של תעשיית המזון.
חייו האישיים

נולד בסנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית למשפחה ענייה בת שישה ילדים ונטולת אב. אימו עבדה כמנקה והמשפחה הייתה תלויה במערכת הרווחה של המדינה. באוטוביוגרפיה שלו, "Nigger", הוא מתאר חיים של עוני מרוד ותקופות ממושכות ללא חשמל ומים זורמים. כמענה לילדים אשר הקניטו אותו תדיר על מצבה הכלכלי של משפחתו, החל גרגורי הצעיר לפתח חוש קומי ולהגיב בבדיחות דעת על ההקנטות.
בבית הספר היה גרגורי תלמיד גרוע שהצטיין בריצה. כושר ריצתו אף זיכה אותו בתום לימודיו התיכוניים במלגה לאוניברסיטת דרום אילנוי קרבונדייל, שם, בין השאר היה חבר באחוות הסטודנטים השחורה, אלפא פי אלפא. לימודיו האקדמאים הופסקו עקב גיוס לצבא ובמהלך שירותו החל גרגורי, בעידוד מפקדיו, להופיע באירועים צבאיים כקומיקאי.
גרגורי היה נשוי כ-50 שנה לליליאן ולזוג יש 12 ילדים. הם גרו בפלימות', מסצ'וסטס.
גרגורי נפטר ב-19 באוגוסט 2017.
קריירה כקומיקאי

לאחר שחרורו מהצבא, החל גרגורי הצעיר לעבוד בשירות הדואר האמריקאי ביום ולהופיע במועדוני סטנדאפ בלילה. בתחילה הופיע גרגורי מול קהל אפרו-אמריקני ובהמשך אף מול קהל לבן. ב-1961, גרגורי צד את עינו של מו"ל פלייבוי, יו הפנר והאחרון שכר אותו להופיע באופן קבוע במועדונו של הפנר בשיקגו. עד מהרה החל גרגורי להופיע במועדונים נחשבים בכל רחבי ארצות הברית ולהופיע תדיר בתוכניות אירוח שונות.
ב-1964 הוציא לאור גרגורי את האוטוביוגרפיה הראשונה שלו, "ניגר" ("כושי") ומכר מעל שבעה מיליון עותקים. באותה עת, החל גרגורי להיות מעורב יותר ויותר בנושאים פוליטיים: התנועה לזכויות האזרח של ארצות הברית, פעילות נגד המלחמה בווייטנאם, פעילות למען רפורמות סוציאליסטיות בכלכלה ועוד. פעילות זו סימלה את תחילת דרכו של גרגורי כפעיל פוליטי וסיום הקריירה שלו כקומיקאי במשרה מלאה.
פעילות חברתית > פוליטיקה

ב-1966 גרגורי רץ לראשות עיריית שיקגו מול ריצ'רד דאליי. למרות שהפסיד, לא התייאש מפוליטיקה וב-1968 רץ לנשיאות ארצות הברית בראשות "מפלגת השלום והחירות". בבחירות קיבל גרגורי כ-47,097 קולות (אחד מהם מהנטר ס. תומפסון) ולאחר מכן כתב את האוטוביוגרפיה השנייה שלו, "Write Me" על חוויותיו במהלך מסע הבחירות שלו.
ב-1980, במהלך משבר בני הערובה באיראן, נסע גרגורי לטהראן על מנת לעזור במאמצי המשא ומתן. כאשר הגיע לשם פתח בשביתת רעב במחאה על אי שחרורם של בני הערובה.
פעילות חברתית > תזונה

בסוף שנות ה-80 הפך גרגורי ליזם ודמות מפתח בקרב תעשיית מזון הבריאות תוך שהוא מטיף לתזונה המבוססת על ירקות ופירות אורגנים ולא מבושלים. גרגורי גם פיתח שיטת דיאטה משלו המבוססת על שתיית מיצים טבעיים. ב-1988 הוא גם ניסה לעזור לוולטר הדסון, האיש השמן ביותר בהיסטוריה הרפואית, להרזות באמצעות דיאטת הנוזלים שלו. ולטר אכן השיל כ-250 ק"ג ממשקלו תוך חודשים אך מקץ שנתיים חזר למשקלו המקורי ונפטר מסיבוכים הקשורים למשקלו ב-1991.
בשנותיו האחרונות גרגורי החל להטיף בזכות דיאטת הברת'ריאניזם, דיאטה שנויה במחלוקת שגורסת שניתן לחיות באמצעות אוויר צח ואור שמש בלבד.
רשימת יצירות > דיסקוגרפיה

In Living Black and White (1961)
East & West (1961)
Dick Gregory Talks Turkey (1962)
The Two Sides of Dick Gregory (1963)
Dick Gregory Running for President (1964)
Dick Gregory On: (1969)
The Light Side: The Dark Side (1969)
Dick Gregory's Frankenstein (1970)
Live at the Village Gate (1970)
At Kent State (1971)
Caught in the Act (1974)
The Best of Dick Gregory (1997)
רשימת יצירות > פילמוגרפיה

"One Bright Shining Moment" (2006)
The Hot Chick (2002)
Children of the Struggle (1999)
Panther (1995)
Sweet Love, Bitter (1967)
רשימת יצירות > ביבליוגרפיה

Nigger: an autobiography, by Dick Gregory with Robert Lipsyte, Pocket Books, (Simon and Schuster), 1964. (one account says 1963) ISBN 0-671-62611-6
Write me in!, Bantam, 1968.
From the Back of the Bus
What's Happening?
The Shadow that Scares Me
Dick Gregory's Bible Tales, with Commentary, a book of Bible-based humor. ISBN 0-8128-6194-9
Dick Gregory's Natural Diet for Folks Who Eat: Cookin' With Mother Nature!
(with Shelia P. Moses), Callus on My Soul : A Memoir ISBN 0-7582-0202-4
Up from Nigger
No More Lies; The Myth and the Reality of American History
Dick Gregory's political primer
(with Mark Lane), Murder in Memphis: The FBI and the Assassination of Martin Luther King
(with Mel Watkins), African American Humor: The Best Black Comedy from Slavery to Today (Library of Black America)
Robert Lee Green, Dick Gregory, daring Black leader
African American Humor: The Best Black Comedy from Slavery to Today (editor) ISBN 1-55652-430-7
דניס הופסון

| --- | --- |
 לידה:  22 באפריל 1965 (בן 59) טולידו, אוהיו, ארצות הברית
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  1.96 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת המדינה של אוהיו
 דראפט:  בחירה שלישית, 1987 ניו ג'רזי נטס
 קבוצות כשחקן
 1987–1990 1990–1991 1991–1992 1992–1994 1994–1995 1995–1996 1996 1996–1997 1997 1997–1998 1998–1999 1999 1999–2000:  ניו ג'רזי נטס שיקגו בולס סקרמנטו קינגס סרגוסה שולה באסקט לה-מאן סארת מגנוליה הוטשוטס גלאטסראיי מכבי גבעת שמואל מכבי ראשון לציון מכבי גבעת שמואל גייטרוס דל זוליה מכבי קריית מוצקין
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות ה-NBA‏ (1991)
דניס הופסון (באנגלית: Dennis Hopson; נולד ב-22 באפריל 1965) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק באופן פעיל בין השנים 1987–2000. בעונת 1990/1991 זכה באליפות ליגת ה-NBA כשחקן שיקגו בולס, ולאורך 5 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 10.9 נקודות, 2.8 ריבאונדים ו-1.6 אסיסטים למשחק.
ב-8 עונותיו האחרונות בקריירה שיחק עבור קבוצות שונות בספרד, בצרפת, בפיליפינים, בטורקיה בוונצואלה ובישראל. בין השנים 1996–2000 שיחק בקבוצות מכבי גבעת שמואל, מכבי ראשון לציון ומכבי קריית מוצקין מליגת העל הישראלית.
קריירת מכללות

הופסון נולד וגדל בעיר טולידו שבאוהיו, ובין השנים 1983–1987 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו. לאחר שתי עונות חלשות בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה ("אוהיו סטייט בקאייס"), פרץ הופסון בעונת 1985/1986 עם ממוצעים של 20.9 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק. בעונתו האחרונה באוהיו סטייט קלע 29.0 נקודות בממוצע למשחק – הנתון השני בגובהו בכל ליגת המכללות – ובסיומה זכה בתואר שחקן העונה של מחוז Big Ten, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).‏ 2,096 הנקודות אשר קלע לאורך קריירת המכללות הציבו אותו, באותה העת, במקום הראשון בתולדות הבקאייס.
קריירת משחק מקצועית > בליגת ה-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1987 נבחר הופסון על ידי ניו ג'רזי נטס בבחירה השלישית, אחרי דייוויד רובינסון וארמן גיליאם. ב-3 עונותיו בניו ג'רזי הציג שיפור הדרגתי, עד שבעונת 1989/1990 הוביל את קלעי הקבוצה עם שיא קריירה של 15.8 נקודות בממוצע למשחק. לאורך התקופה רשמו הנטס מאזן כולל של 62 ניצחונות לעומת 184 הפסדים (25.2%).
לקראת עונת 1990/1991 הועבר בטרייד לשיקגו בולס, בתמורה ל-3 בחירות דראפט עתידיות. לאורך אותה עונה קלע 4.3 נקודות למשחק, כמחליפם מהספסל של מייקל ג'ורדן וסקוטי פיפן, וסייע לבולס לזכות באליפות שנייה ברציפות. לאורך פלייאוף 1991 שותף ב-5 מתוך 17 משחקי הקבוצה, ותרם 1.6 נקודות למשחק בלבד.
בנובמבר 1991, לאחר שני משחקים בעונת 1991/1992, הועבר בטרייד לסקרמנטו קינגס תמורת בוב האנסן ובחירת דראפט עתידית. ב-69 משחקיו בסקרמנטו קלע 10.7 נקודות למשחק, כשחקן ספסל.
קריירת משחק מקצועית > מחוץ ל-NBA

בשנת 1992 עזב את ליגת ה-NBA, וחתם על חוזה בקבוצת סרגוסה מליגת העל הספרדית. בשנים הבאות שיחק גם עבור שולה באסקט ולה-מאן מהליגה הצרפתית, "מגנוליה הוטשוטס" מהליגה הפיליפינית וגלאטסראיי מהליגה הטורקית.
באמצע עונת 1996/1997 עזב את גלאטסראיי והצטרף למכבי גבעת שמואל מליגת העל הישראלית. בתשעת משחקיו בקבוצה הצטיין עם ממוצעים של 21.0 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק. בעונה העוקבת עבר למכבי ראשון לציון, במדיה קלע 18.7 נקודות בממוצע למשחק, לצדם של דורון ג'מצ'י וחברו מאוהיו סטייט בראד סלרס. בעונת 1998/1999 חזר למכבי גבעת שמואל, אולם כבר לאחר שישה משחקים עזב אותה בשנית לטובת מעבר ל"גייטרוס דל זוליה" מוונצואלה. בשנת 1999 חזר לליגה הישראלית, לאחר שחתם על חוזה במכבי קריית מוצקין. על אף יכולתו הגבוהה – אשר התבטאה בממוצעים של 16.6 נקודות ו-7.0 ריבאונדים למשחק – סיימה קריית מוצקין עם מאזן הניצחונות הנמוך ביותר בליגה (4–16) וירדה לליגה הלאומית. בסיום אותה עונה פרש הופסון ממשחק, בגיל 35.
הערות שוליים

↑  הסטטיסטיקות של הופסון בליגת ה-NBA, באתר basketball-reference.com
1 2  הסטטיסטיקות של הופסון בליגת העל הישראלית, באתר מנהלת הליגה
↑  הסטטיסטיקות של הופסון בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1987, באתר basketball-reference.com
↑  הופסון נשלח בטרייד לשיקגו, באתר הניו יורק טיימס, 27 ביוני 1990
↑  הופסון נשלח בטרייד לסקרמנטו, באתר שיקגו טריביון, 5 בנובמבר 1991
דוד לפלר

דוד לפלר (28 ביוני 1958 – 21 בדצמבר 2023) היה מנהל במגזר הציבורי הישראלי. כיהן כמנכ"ל במשרד הכלכלה והתעשייה, במשרד להגנת הסביבה ובמשרד המדע והטכנולוגיה, מייסד תנועת OneVoice ישראל ופעיל לדו-קיום יהודי-ערבי.
ביוגרפיה

לפלר נולד בחיפה, סיים ב-1984 תואר ראשון במדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים וב-1986 סיים תואר שני במדע המדינה באוניברסיטה העברית. ב-1994 סיים תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטה העברית.
בתקופת לימודי התואר הראשון שימש עוזרו הפרלמנטרי של יצחק רבין. לאחר כניסתו של שמעון פרס לתפקיד ראש הממשלה, מונה לפלר לעוזרו של נמרוד נוביק, יועצו המדיני של פרס. בשנים 1987 עד 1989 עבד במחלקת המחקר של בית ברל ולאחר מכן שימש עוזרו של יו"ר ועדת הכספים אברהם שוחט עד 1991.
ב-1992 מונה למנהל שירות התעסוקה וכיהן בתפקיד עד 1994. שימש דירקטור ויו"ר ועדת המכרזים בחברת החשמל, יו"ר המועצה הציבורית החדשה לבתי ספר לאמנויות, ויועץ לראש עיריית הוד השרון, חי אדיב.
במרץ 2002 מונה למנכ"ל משרד המדע והטכנולוגיה תחת השר מתן וילנאי וכיהן בתפקיד במשך מספר חודשים, עד שהוחלף עם כינונה של הממשלה החדשה. בספטמבר 2005 עם מינויו המחודש של וילנאי לשר המדע, תרבות והספורט מונה לפלר למנכ"ל המשרד. גם בקדנציה זו כיהן מספר חודשים בלבד בעקבות פרישתה של מפלגת העבודה מהקואליציה והתפטרותו של וילנאי.
בשנים 2007 עד 2013 שימש מנכ"ל חברת אתוס - החברה לאמנות תרבות וספורט חיפה בע"מ.
בספטמבר 2013 מונה למנכ"ל המשרד להגנת הסביבה. ביולי 2015, בעקבות חילופי השרים, התפטר מהתפקיד.
ב-2016, מונה לפלר כיושב-ראש הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז הדרום.
במאי 2020 אישרה הממשלה את מינויו למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה.
בוגר תוכנית המנהיגות הבכירה של קרן וקסנר.
היה חבר ופעיל במפלגת העבודה, מייסד ארגון OneVoice ישראל, היו"ר ומנהלו הראשון ופעל רבות לקידום סיום הסכסוך הישראלי-פלסטיני בדרכי שלום ודו-קיום ערבי-יהודי בתוך מדינת ישראל.
התגורר בהוד-השרון והיה נשוי לתמי ואב לשניים. נפטר ב-21 בדצמבר 2023.
הערות שוליים

↑  אושר מינוי דוד לפלר למנכ"ל משרד התרבות, באתר וואלה, 25 בפברואר 2002
↑   נמרוד בוסו, מזמני לקבוע: דוד לפלר ימונה ליו"ר הוועדה המחוזית לתכנון ולבנייה של מחוז הדרום, באתר TheMarker‏, 27 בדצמבר 2016
שלומית צור, ‏"החרדים הם אזרחים כמו כולם, וגם להם מגיע פתרון דיור", באתר גלובס, 31 במאי 2017
↑  אלה לוי-וינריב, ‏אושר מינויו של דוד לפלר למנכ"ל משרד הכלכלה והתעשייה, באתר גלובס, 31 במאי 2020
↑  סמדר שילוני, קמפיין: לגבש הסכם באמצעות משאל-עם בשני הצדדים, באתר ynet, 19 במאי 2003
↑  שגיא גרין, קוסטנזה עושה שלום, באתר הארץ, 24 בפברואר 2004
דיי

ערך זה עוסק בתואר. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דיי (בטורקית: Dayı; בערבית: داي, מילולית: דוד מצד האם) הוא תואר מטעם האימפריה העות'מאנית שניתן לשליטי תוניסיה ואלג'יריה. בפועל, האנשים בעלי התואר "דיי" כיהנו כשליטים כמעט עצמאיים. הדיי נבחר בידי אנשי צבא, דת ומנהל וזכה לאוטונומיה מרובה מהאימפריה העות'מאנית. עמד בראש מועצה שנקראה "דיואן". בה היו חברים מפקדי הצבא והצי, שר האוצר והאחראי על המיסים.
באלג'יריה - מאז החלת השלטון העות'מאני על אלג'יריה בשנת 1535 נשאו מושליה את התואר פאשה. החל משנת 1671 נוסף גם הכינוי דיי. אלג'יריה הפכה לעצמאית בפועל וקשורה לעות'מאנים באופן סמלי בלבד. אחרי כיבוש אלג'יריה בידי צרפת גלה הדיי האחרון, חוסיין דיי.
בתוניסיה - בשנת 1591 התמרדו היאניצ'רים בתוניסיה ומינו שליט מטעמם שנקרא דיי. הדיי שלט באזורי החוף של תוניסיה ובפנים הארץ שלט ביי, שניהם כמיופי כוח של האימפריה אך שליטים עצמאיים בפועל. בין השניים היו מאבקי שלטון. בשנת 1705 השתלט הביי חוסין אבן עלי על השלטון ומאז עד התקופה הצרפתית שליט תוניסיה היה הביי בלבד.
הערות שוליים

↑  יעקב שמעוני, מדינות ערב בימינו (עמ' 65), הוצאת עם עובד, ‏1965
ערך זה הוא קצרמרבנושא האימפריה העות'מאנית ובנושא אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דאוויס ברטאנס

| --- | --- |

ברטאנס בשנת 2020
 לידה:  12 בנובמבר 1992 (בן 31) ולמירה, לטביה
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.08 מטרים
 מספר:  9
 דראפט:  בחירה מספר 42, 2011 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 2008–2010 2009 2009 2010 2010–2012 2012–2014 2014–2016 2016–2019 2019–2022 2022–2023 2023–2024 2024–:  BAA ריגה א.ס.ק. ריגה קייזרמס ריגה בארונס ריגה אולימפיה ליובליאנה פרטיזן בלגרד סאסקי בסקוניה סן אנטוניו ספרס וושינגטון ויזארדס דאלאס מאבריקס אוקלהומה סיטי ת'אנדר שארלוט הורנטס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות הליגה האדריאטית (2013) 3 זכיות באליפות הליגה הסרבית (2012–2014) זכייה בגביע הסרבי (2012)
דאוויס ברטאנס (בלטבית: Dāvis Bertāns; נולד ב-12 בנובמבר 1992) הוא כדורסלן לטבי המשחק בקבוצת שארלוט הורנטס מליגת ה-NBA, בעמדת הפאוור פורוורד. שחקן נבחרת לטביה מאז שנת 2008.
אחיו המבוגר, דאיריס ברטאנס, אף הוא כדורסלן מקצועי אשר משחק עבור חימקי מוסקבה.
קריירה מקצועית > השנים הראשונות

ברטאנס נולד בעיר ולמירה שבלטביה, לאב שהיה כדורסלן מקצועי ואם שהייתה חותרת מקצועית. בגיל 13 נפצע בעת שחטב עצים, ונאלץ לעבור קטיעה באצבע הקמיצה של ידו הימנית.
בשנת 2008 החל לשחק בקבוצת "BAA ריגה" מליגת המשנה בלטביה, ובשנתיים הבאות שיחק במקביל גם עבור א.ס.ק. ריגה ו"קייזרמס ריגה" מליגת העל הלטבית. את עונת 2010/2011 פתח בקבוצת בארונס ריגה, אך כבר לאחר חמישה משחקים עבר לאולימפיה ליובליאנה מליגת העל הסלובנית.
בדראפט ה-NBA‏ 2011 נלקח ברטאנס בבחירה ה-42 על ידי אינדיאנה פייסרס, אשר שלחה את זכויותיו לסן אנטוניו ספרס. בעונת 2011/2012 נשאר ברטאנס בליובליאנה, ובעונתו הראשונה בליגת היורוליג קלע 3.0 נקודות בממוצע למשחק.
קריירה מקצועית > פרטיזן בלגרד

בינואר 2012 עבר ברטאנס לפרטיזן בלגרד מהליגה הסרבית, במדיה שיחק עד לסיום עונת 2013/2014. בעונת 2012/2013 קלע 6.6 נקודות בממוצע למשחק ביורוליג כשחקן קבוע ברוטציית הקבוצה, אך במהלך סדרת גמר הליגה הסרבית, מול צדביטה זאגרב, סבל מקרע ברצועה הצולבת הקדמית של ברכו הימנית והושבת ממשחק במשך תשעה חודשים.
במרץ 2014 חזר לכשירות מלאה, וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה הסרבית עם ממוצע של 13.4 נקודות למשחק. לאורך תקופתו בפרטיזן בלגרד זכה בסך הכול ב-3 אליפויות הליגה הסרבית, בגביע הסרבי (2012) ובאליפות הליגה האדריאטית (2013).
קריירה מקצועית > סאסקי בסקוניה

ביולי 2014 חתם על חוזה בסאסקי בסקוניה מליגת העל הספרדית. לאורך עונת 2014/2015 קלע 11.0 נקודות בממוצע למשחק כשחקן קבוע בחמישיית הקבוצה, אך לקראת סיום שלב "16 הגדולות" ביורוליג נפצע בברכו הימנית ונאלץ להחמיץ את המשך העונה. בהמשך התברר כי מדובר בפציעה זהה לזו ממנה סבל שנתיים קודם לכן – קרע ברצועה הצולבת הקדמית.
בינואר 2016 חזר ברטאנס מהפציעה, וב-37 משחקיו עד לסיום העונה קלע 8.2 נקודות למשחק. באותה עונה העפילה בסקוניה לשלב פיינל פור היורוליג לראשונה מזה 8 שנים, אך הפסידה במשחק חצי הגמר מול פנרבחצ'ה בתוצאה 77–88.
קריירה מקצועית > סן אנטוניו ספרס

לקראת עונת 2016/2017 חתם ברטאנס על חוזה בסן אנטוניו ספרס מליגת ה-NBA. בשתי עונותיו הראשונות בסן אנטוניו נשלח מספר פעמים לקבוצת הבת שלה מליגת הפיתוח – אוסטין ספרס – ובחמשת משחקיו במדיה קלע 17.2 נקודות בממוצע למשחק. ב-8 בינואר 2018 קבע שיאי קריירה של 28 נקודות ו-6 שלשות במשחק של סן אנטוניו מול סקרמנטו קינגס.
ביולי 2018 חתם על הארכת חוזה בסן אנטוניו לשתי עונות נוספות, עבור כ-14 מיליון דולר. בעונת 2018/2019 קלע 8.0 נקודות בממוצע למשחק עם 42.9% קליעה לשלוש – הנתון השישי בטיבו ב-NBA.
קריירה מקצועית > וושינגטון ויזארדס

ביולי 2019 נשלח ברטאנס לוושינגטון ויזארדס כחלק מטרייד משולש בו הייתה מעורבת גם ברוקלין נטס. ביוני 2020 הודיע כי לא יצטרף לקבוצתו במשחקי חידוש עונת 2019/2020 ב"בועה באורלנדו", מסיבות אישיות. ב-54 משחקיו באותה עונה קלע שיא קריירה של 15.4 נקודות בממוצע למשחק.
לקראת עונת 2020/2021 חתם על הארכת חוזה ל-5 עונות נוספות בוושינגטון, עבור כ-80 מיליון דולר.
קריירה מקצועית > דאלאס מאבריקס

בשנת 2022 עבר בטרייד לדאלאס מאבריקס ביחד עם ספנסר דינווידי בתמורה לקריסטפס פורזינגיס ובחירת דראפט.
נבחרת לטביה

בשנת 2008 יצג ברטאנס את נבחרת לטביה באליפות אירופה בכדורסל עד גיל 16, ושנתיים לאחר מכן הוביל אותה לזכייה במדליית הארד באליפות אירופה עד גיל 18, עם ממוצעים של 14.8 נקודות ו-7.7 ריבאונדים למשחק.
בשנת 2011 שיחק לראשונה בנבחרת לטביה הבוגרת, במסגרת אליפות אירופה בכדורסל 2011. באליפות אירופה 2017 היה אחד השחקנים המובילים של נבחרתו, אשר סיימה במקום החמישי, לצד קריסטפס פורזינגיס, יאניס טימה ואחיו דאיריס. לאורך הטורניר קלע ברטאנס 14 נקודות בממוצע למשחק.
סטטיסטיקות הקריירה > ביורוליג

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2011/2012 | אולימפיה ליובליאנה | 10 | 1 | 15.6 | 0.282 | 0.217 | 1.000 | 2.2 | 0.5 | 0.1 | 0.1 | 3.0 |
| 2012/2013 | פרטיזן בלגרד | 10 | 1 | 20.0 | 0.385 | 0.471 | 0.625 | 2.3 | 0.7 | 1.1 | 0.2 | 6.6 |
| 2013/2014 | פרטיזן בלגרד | 4 | 2 | 21.9 | 0.435 | 0.435 | 0.000 | 3.8 | 1.3 | 0.8 | 0.5 | 12.5 |
| 2014/2015 | סאסקי בסקוניה | 22 | 18 | 21.9 | 0.381 | 0.355 | 0.853 | 2.9 | 0.9 | 0.2 | 0.5 | 11.0 |
| 2015/2016 | סאסקי בסקוניה | 15 | 8 | 20.7 | 0.514 | 0.905 | 1.9 | 0.9 | 0.4 | 0.4 | 7.9 |  |
| קריירה | קריירה | 61 | 30 | 20.2 | 0.400 | 0.388 | 0.824 | 2.5 | 0.8 | 0.4 | 0.4 | 8.3 |
סטטיסטיקות הקריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | סן אנטוניו | 67 | 6 | 12.1 | 0.440 | 0.399 | 0.824 | 1.5 | 0.7 | 0.3 | 0.4 | 4.5 |
| 2017/2018 | סן אנטוניו | 77 | 10 | 14.1 | 0.440 | 0.373 | 0.816 | 2.0 | 1.0 | 0.3 | 0.4 | 5.9 |
| 2018/2019 | סן אנטוניו | 76 | 12 | 21.5 | 0.450 | 0.429 | 0.883 | 3.5 | 1.3 | 0.5 | 0.4 | 8.0 |
| 2019/2020 | וושינגטון | 54 | 4 | 29.3 | 0.434 | 0.424 | 0.852 | 4.5 | 1.7 | 0.7 | 0.6 | 15.4 |
| 2020/2021 | וושינגטון | 57 | 7 | 25.7 | 0.404 | 0.395 | 0.870 | 2.9 | 0.9 | 0.6 | 0.2 | 11.5 |
| 2021/2022 | וושינגטון | 34 | 0 | 14.7 | 0.351 | 0.319 | 0.933 | 1.8 | 0.5 | 0.3 | 0.2 | 5.7 |
| 2021/2022 | דאלאס | 22 | 0 | 13.9 | 0.375 | 0.360 | 0.800 | 2.5 | 0.7 | 0.3 | 0.3 | 5.3 |
| 2022/2023 | דאלאס | 45 | 1 | 10.9 | 0.431 | 0.390 | 0.867 | 1.2 | 0.5 | 0.2 | 0.2 | 4.6 |
| 2023/2024 | אוקלהומה | 15 | 0 | 6.1 | 0.385 | 0.417 | 0.933 | 0.7 | 0.6 | 0.2 | 0.2 | 2.9 |
| 2023/2024 | שרלוט | 28 | 1 | 20.8 | 0.394 | 0.375 | 0.889 | 1.8 | 0.9 | 0.8 | 0.3 | 8.8 |
| קריירה | קריירה | 475 | 41 | 18.0 | 0.422 | 0.396 | 0.863 | 2.4 | 0.9 | 0.4 | 0.4 | 7.7 |
סטטיסטיקות הקריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016/2017 | סן אנטוניו | 13 | 0 | 8.6 | 0.444 | 0.400 | 0.667 | 1.5 | 0.2 | 0.2 | 0.3 | 2.8 |
| 2017/2018 | סן אנטוניו | 5 | 0 | 16.4 | 0.167 | 0.188 | 0.727 | 2.2 | 1.2 | 0.4 | 0.0 | 3.4 |
| 2018/2019 | סן אנטוניו | 5 | 0 | 15.8 | 0.333 | 0.273 | 0.600 | 1.6 | 1.0 | 0.0 | 0.2 | 3.2 |
| 2020/2021 | וושינגטון | 4 | 2 | 26.5 | 0.407 | 0.348 | 1.000 | 2.8 | 0.3 | 0.3 | 0.5 | 9.3 |
| 2021/2022 | דאלאס | 18 | 0 | 10.7 | 0.400 | 0.373 | 0.833 | 1.4 | 0.3 | 0.4 | 0.1 | 4.1 |
| קריירה | קריירה | 45 | 2 | 12.7 | 0.373 | 0.339 | 0.780 | 1.7 | 0.5 | 0.3 | 0.2 | 4.0 |
הערות שוליים

↑  ברטאנס מתעלם בפציעתו באצבע, באתר mysanantonio.com,‏ 30 בינואר 2017
↑  ברטאנס חותם על חוזה בליובליאנה, באתר היורוליג, 14 בנובמבר 2010
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2011, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות הקריירה של ברטאנס ביורוליג, באתר הרשמי
↑  ברטאנס סובל מקרע ב-ACL, באתר היורוליג, 14 ביוני 2013
↑  ברטאנס חותם על חוזה בבסקוניה, באתר היורוליג, 19 ביולי 2014
↑  ברטאנס סובל מקרע ב-ACL ויחמיץ את כל המשך העונה, באתר היורוליג, 27 במרץ 2015
↑  ברטאנס חותם על חוזה בסן אנטוניו, באתר הקבוצה, 14 ביולי 2016
↑  סטטיסטיקות הקריירה של ברטאנס בליגת הפיתוח, באתר basketball-reference.com
↑  סיכום המשחק בין סן אנטוניו לסקרמנטו, באתר ESPN,‏ 9 בינואר 2018
↑  ברטאנס חותם על הארכת חוזה בסן אנטוניו, באתר הקבוצה, 11 ביולי 2018
↑  וושינגטון מצרפת את ברטאנס בטרייד, באתר הקבוצה, 6 ביולי 2019
↑  ברטאנס לא יצטרף לוויזארדס באורלנדו, באתר ניו יורק פוסט, 22 ביוני 2020
↑  ברטאנס מסכם על הארכת חוזה בוושינגטון, באתר ESPN,‏ 21 בנובמבר 2020
↑  פרופיל באליפות אירופה עד גיל 18 לשנת 2010, באתר פיב"א
↑  פרופיל ביורובאסקט 2017, באתר פיב"א
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000226197  VIAF: 24146285464415371814   WorldCat (עם VIAF): 24146285464415371814
דוד לרון

דוד לרון (נולד ב-20 בדצמבר 1962) הוא איש עסקים ישראלי ומנכ"ל דואר ישראל.
ביוגרפיה

נולד לרחל ומרדכי. בשנת 1980 התגייס לשריון, השתתף במלחמת לבנון הראשונה, ושימש בהמשך כמ"פ טנקים במילואים.
לאחר שחרורו מצה"ל, החל בלימודי תואר ראשון בכלכלה ומנהל עסקים באוניברסיטת חיפה. עם סיום התואר ב-1980 התקבל לעבודה בשטראוס, שם עבד עד 2002 במגוון תפקידים, כולל בהנהלת הקבוצה וכמנכ"ל חברת הסלטים של שטראוס.
בשנת 2003 התמנה לסמנכ"ל וראש חטיבת הלקוחות בסלקום.
משנת 2007 שימש כמנכ"ל חברת ההסעדה "ISS נורקייט", בה הקים חטיבה חדשה המספקת פתרונות כוללים של כלל השירותים התפעוליים לארגונים גדולים.
בשנת 2007 עבר לתנובה, שם התמנה כיו"ר חברות הבת של הקבוצה והיה חלק בתהליך הפיכת החברות הללו לתשלובת אחת עם מטה וניהול משותף, אשר כללה בין השאר את סנפרוסט, מעדנות, מאמא עוף ומעדני טירת צבי.
בין השנים 2010–2014 שימש כמנכ"ל דלק קמעונאות במסגרת חברת דלק ישראל.
בשנת 2015, התמנה לתפקיד סמנכ"ל תפעול ושרשרת אספקה בשופרסל, בהמשך התמנה למשנה למנכ"ל הקבוצה.
החל מיוני 2022 משמש לרון כמנכ"ל דואר ישראל.
לרון מתגורר ברגבה. הוא נשוי ליעל, מנהלת קורסי הקיץ הבינלאומיים של להקת המחול הקיבוצית בגעתון. לזוג שני בנים ובת.
הערות שוליים

1 2  גד פרץ, ‏דוד לרון מונה לתפקיד מנכ"ל דואר ישראל, באתר גלובס, 6 באפריל 2022
↑  אופק גבאי, ‏סבב מינויים בסלקום: דוד לרון מונה לראש חטיבת הלקוחות, באתר גלובס, 7 ביולי 2003;סבב מינויים בהנהלת סלקום, באתר ynet, 7 ביולי 2003
↑  אילנית חיות, ‏נמשכים השינויים בתנובה: דוד לרון מצטרף להנהלת החברה, באתר גלובס, 3 בדצמבר 2008
↑  אילנית חיות, ‏תנובה סוגרת את חטיבת הביצים ואת החברה-הבת תנובה גליל, באתר גלובס, 31 בינואר 2010
↑  אילנית חיות, ‏דוד לרון מונה למנהל חטיבת הקמעונאות בדלק ישראל, באתר גלובס, 3 בינואר 2011
↑  אילנית חיות, ‏סמנכ"לים חדשים בשופרסל: דוד לרון וצביקה פישהיימר, באתר גלובס, 10 בפברואר 2015
↑  מאיה כהן, המנכ"ל החדש של הדואר: המשנה למנכ"ל שופרסל דוד לרון, באתר כלכליסט, 6 באפריל 2022
↑  יעל לרון באתר להבת המחול הקיבוצית
דוד מגיד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באוגוסט 1862 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  ינואר 1942 (בגיל 79) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 שם עט:  צפוני מערבי 
 שפות היצירה:  רוסית, עברית, יידיש 
 
דוד מגיד (1862–1942) היה סופר וחוקר תולדות ישראל ותרבות יהודית. נולד בוילנה. בנו של המלומד הלל נח מגיד שטיינשניידר. עבודותיו הספרותיות של דוד מגיד בעברית, יידיש ורוסית מקיפות נושאים רבים ומגוונים, בתולדות עם ישראל ותרבותו: אמנות, פולקלור ואמונה, מוזיקה יהודית. הוא התמקד בחקר העת העתיקה וימי הביניים.
חייו

דוד מגיד השלים את חוק לימודיו בסנט פטרבורג, ושם התגורר. בין השנים 1890–1897 לימד שם בתיכון יהודי ושימש מורה לדת היהודית גם בתיכונים מטעם הממשלה הרוסית. בשנת 1918 החל לעבוד כספרן ליהדות במדור לאוריינט בספריה הממשלתית של סנט פטרסבורג. בשנת 1921 התמנה לפרופסור להיסטוריה של האמנות במכון הרוסי לעמי אסיה. בשנת 1925 הפך לפרופסור היהודי הראשון לשפה העברית באוניברסיטת לנינגראד.