stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משאבים
לקריאה נוספת

מציאות פנטסטית, (להד, נורד 2006)
ומה עוזר לך? (ספר ילדים), מאת: פרופ' מולי להד / נירה קפלנסקי
חשיפה ממושכת (מהדורה שנייה) מאת: פרופ' עדנה פואה, מיקי דורון, ד"ר אלנא ידין
Creative Supervision - מאת: פרופ' מולי להד
חיים על הגבול 2000 - מאת: פרופ' מולי להד וד"ר עופרה איילון (נורד)
כל החיים לפניך מאת: פרופ' מולי להד
על החיים ועל המוות - עריכה: פרופ' מולי להד, דר' חוה אנקור, אלן כהן
שחם, י'(1996), תגובות חרדה וגיוס משאבי התמודדות - השוואה בין ילדים ששהו תחת הפגזות לבין ילדים אשר פונו זמנית למקום מבטחים בעת מבצע 'דין וחשבון'. קריית שמונה- המרכז לשעת חירום.
ניב, ש', להד, מ', פרחי, מ' (2000), התערבות מניעתית בעקבות אירועי אסון עוקבים, בתוך א.קלינגמן, ע.רביב וב.שטיין (עורכים) ילדים במצבי חירום ולחץ, ירושלים - משרד החינוך.
Lahad, M.& Cohen, A.(Eds.)(1988), Community Stress Prevention, Kiryat Shmona - Community Stress Prevention Centre.
Lahad, M., Shacham, Y., & Niv, S. (2000). Coping and Community Resources in Children Facing Disaster. In A.Y. Shalev, R. Yehuda, & A. C. McFarlane (Eds.), International Handbook of Human Response to Trauma (pp. 389-395). New York - Kluwer Academic/Plenum Press
Shacham, M., Lahad, M. (2004) Stress Reactions and Coping Resources Mobilized by Children under Shelling and Evacuation. The Australasian Journal of Disaster and Trauma Studies, ISSN 1174-4707, Volume 2004-2.
הערות שוליים

↑  איילון ולהד, 2000
↑  מודל החוסן הרב ממדי - Basic Ph, תקציר מאת מולי להד
מתיאס זאמר

מתיאס זאמר (גרמנית: Matthias Sammer; נולד ב-5 בספטמבר 1967 בדרזדן) הוא כדורגלן עבר גרמני, אשר שיחק בעמדת הקשר ובשלבים מאוחרים יותר בקריירה בעמדת הבלם.
זאמר זכה בתואר כדור הזהב בשנת 1996, השנה בה הוביל את נבחרת גרמניה לזכייה באליפות אירופה. זאמר פרש מכדורגל, לאחר שייצג את גרמניה 74 פעמים בסך הכל, 23 תחת נבחרת מזרח גרמניה ו-51 פעמים במדי גרמניה.
קריירה

זאמר החל לשחק במועדון המקומי של עיר הולדתו, דינמו דרזדן כבר כנער, ושיחק בקבוצת הבוגרים של הקבוצה בין השנים 1985 ל-1990. אביו, קלאוס זאמר(אנ'), שיחק גם הוא בדינמו דרזדן בצעירותו, ואף תיפקד פעמיים כמאמן הקבוצה. מתיאס היה אחד הכדורגלנים המזרח גרמנים הנחשבים הראשונים שהצטרפו למועדוני כדורגל מערב גרמנים, אחרי שגרמניה אוחדה מחדש, לאחר שהצטרף לשטוטגרט ב-1990. אחרי שנתיים של משחק בשטוטגרט, זאמר הצטרף למועדון האיטלקי אינטר מילאן ב-1992, שם שיחק עונה אחת בלבד. ב-1993, חזר זאמר לשחק בגרמניה, לאחר שחתם בבורוסיה דורטמונד בה שיחק עד שנת 1998. הוא זכה בשתי אליפויות ליגת העל המזרח גרמנית עם דינמו דרזדן (1989, 1990), ושלוש פעמים באליפות הבונדסליגה (1992 עם שטוטגרט, 1995 ו-1996 עם בורוסיה דורטמונד). כששיחק בדורטמונד זכה זאמר גם בליגת האלופות בשנת 1997. הוא גם השחקן המזרח גרמני האחרון שכבש שער עבור נבחרת מזרח גרמניה, לפני איחוד גרמניה והנבחרות.
אחרי פציעה רצינית בברך, הוא נאלץ לפרוש בשנת 1998. זאמר מונה להיות מאמנה של בורוסיה דורטמונד בשנת 2000 והוביל את הקבוצה לזכייה באליפות גרמניה, בשנת 2002. הוא הוליך את הקבוצה עד לגמר גביע אופ"א באותה העונה, בו הפסידה דורטמונד 3:2 לפיינורד ההולנדית. זאמר אימן את שטוטגרט בעונת 2004-2005, אבל כבר בסוף העונה הראשונה שלו בקבוצה עזב אותה.
ב-1 באפריל 2006, הוא מונה להיות המנהל הטכני של התאחדות הכדורגל הגרמנית, לתקופה של 5 שנים. בין היתר במסגרת תפקידו, הוא אחראי על נבחרות הנוער של גרמניה, במטרה למצוא את הכישרונות הגדולים של המדינה בין הגילאים 11-18, ובנוסף לזה אחראי על מחקרים מדעיים שונים בנושא הספורט. ב-2 ביולי 2012, עזב זאמר את הנבחרת כדי לשמש בתפקיד המנהל הטכני בבאיירן מינכן. בעקבות נסיבות רפואיות עזב סאמר את באיירן מינכן בשנת 2016.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל המזרח גרמנית (3):  1984/85, 1988/89, 1989/90
הגביע המזרח גרמני (1): 1989/90
אליפות גרמניה : 1991/92
אליפות גרמניה (2):   1994/95, 1995/96
הסופר קאפ הגרמני (3):  1992, 1995, 1996
ליגת האלופות: 1996/97
הגביע הביניבשתי (1): 1997
אליפות אירופה בכדורגל: 1996
תארים > אישיים

כדור הזהב (1): 1996
כדורגלן השנה בגרמניה (2):  1995, 1996
תארים > מאמן

אליפות גרמניה: 2001/02
הערות שוליים

↑  באיירן מינכן: מתיאס זאמר מונה למנהל המקצועי, באתר וואלה, 2 ביולי 2012
↑  WHERE DO THE POWERFUL TALENTS OF MATTHIAS SAMMER RANK IN GERMAN FOOTBALL
| נבחרת גרמניה – יורו 1992 (מקום שני) |
| --- | --- | --- |
|  1 אילגנר •  2 רויטר •  3 ברמה •  4 קולר •  5 בינץ •  6 בוכוואלד •  7 מולר •  8 הסלר •  9 פלר •  10 דול •   11 רידלה •  12 קפקה • 13 תום •  14 הלמר • 15 פרונטצק • 16 זאמר • 17 אפנברג • 18 קלינסמן • 19 שולץ • 20 ורנס • מאמן: פוגטס |  1 אילגנר •  2 רויטר •  3 ברמה •  4 קולר •  5 בינץ •  6 בוכוואלד •  7 מולר •  8 הסלר •  9 פלר •  10 דול •   11 רידלה •  12 קפקה • 13 תום •  14 הלמר • 15 פרונטצק • 16 זאמר • 17 אפנברג • 18 קלינסמן • 19 שולץ • 20 ורנס • מאמן: פוגטס | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – מונדיאל 1994 |
| --- | --- | --- |
|  1 אילגנר •  2 שטרונץ •  3 ברמה •  4 קולר •  5 הלמר •  6 בוכוואלד •  7 מולר •  8 הסלר •  9 רידלה •  10 מתאוס •   11 קונץ •  12 קפקה • 13 פלר •  14 ברטולד • 15 גאודינו • 16 זאמר • 17 ואגנר • 18 קלינסמן • 19 קירסטן • 20 אפנברג • 21 באסלר • 22 קאן • מאמן: פוגטס |  1 אילגנר •  2 שטרונץ •  3 ברמה •  4 קולר •  5 הלמר •  6 בוכוואלד •  7 מולר •  8 הסלר •  9 רידלה •  10 מתאוס •   11 קונץ •  12 קפקה • 13 פלר •  14 ברטולד • 15 גאודינו • 16 זאמר • 17 ואגנר • 18 קלינסמן • 19 קירסטן • 20 אפנברג • 21 באסלר • 22 קאן • מאמן: פוגטס | גרמניה |
| נבחרת גרמניה – אלופת אירופה 1996 (תואר שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 קפקה •  2 רויטר •  3 בודה •  4 פרוינד •  5 הלמר •  6 זאמר •  7 מולר •  8 שול •  9 בוביץ' •  10 הסלר •   11 קונץ •  12 קאן • 13 באסלר •  14 באבל • 15 קולר • 16 שניידר • 17 ציגה • 18 קלינסמן • 19 שטרונץ • 20 בירהוף • 21 איילטס • 22 רק • 23 טוט • מאמן: פוגטס |  1 קפקה •  2 רויטר •  3 בודה •  4 פרוינד •  5 הלמר •  6 זאמר •  7 מולר •  8 שול •  9 בוביץ' •  10 הסלר •   11 קונץ •  12 קאן • 13 באסלר •  14 באבל • 15 קולר • 16 שניידר • 17 ציגה • 18 קלינסמן • 19 שטרונץ • 20 בירהוף • 21 איילטס • 22 רק • 23 טוט • מאמן: פוגטס | גרמניה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 123137829  ISNI: 0000 0000 1267 6164  VIAF: 67366047   WorldCat (עם VIAF): 67366047
מרטי ונטולרה

מרטי ונטולרה אי פורט (בקטלאנית: Martí Ventolrà i Fort‏; 16 בדצמבר 1906 – 5 ביוני 1977) היה כדורגלן ספרדי, ששיחק בעמדות החלוץ והקיצוני. הוא היה אחד מהשחקנים המובילים של ברצלונה בשנות ה-30, ונחשב לאחד מגדולי שחקני הכנף בתולדות המועדון. הוא ניחן ביכולתו לשלוט בכדור ולהבקיע שערים.
חייו

ונטולרה נולד בברצלונה, וערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצת אספניול בשנת 1924, בהיותו בן 18. הוא היה אחד מהשחקנים המרכזיים בקבוצה, שזכתה בגביע המלך הספרדי בשנת 1929. לאחר מכן הוא עבר לסביליה, ושיחק במדיה שלוש עונות, עד לשנת 1933.
בשנת 1933 עבר ונטולרה לברצלונה. הוא שיחק חמש שנים בברצלונה וערך 125 הופעות, במהלכן כבש 73 שערים – ממוצע של למעלה מחצי שער למשחק. אחד ממשחקיו המפורסמים ביותר הוא הקלאסיקו בשנת 1935, שבו הבקיע ארבעה שערים בניצחון ברצלונה על ריאל מדריד 0-5. עד היום, זהו מספר השערים הגבוה ביותר של שחקן יחיד במשחק קלאסיקו, יחד עם אילדפנסו סאנודו. למרות יכולתו הטובה, הוא לא זכה עם ברצלונה בתארים, למעט שתי זכיות באליפות קטלוניה.
ב-1937 עזב ונטולרה למקסיקו, בשל מלחמת האזרחים בספרד. הוא הצטרף לאטלנטה, ושיחק במדיה עד שנת 1949, אז פרש מכדורגל בגיל 43.
ונטולרה שיחק ב-12 משחקים עבור הנבחרת הלאומית של ספרד, והבקיע שלושה שערים. הוא השתתף עם נבחרת ספרד במונדיאל 1934 באיטליה וסייע לה להעפיל לרבע הגמר, שם היא הפסידה לנבחרת איטליה המארחת. הוא ערך את הופעתו האחרונה בנבחרת בשנת 1936. מלבד נבחרת ספרד השתתף ונטולרה גם ב-12 משחקים של נבחרת קטלוניה.
הערות שוליים

1 2  Martí Vantolrà, האתר הרשמי של מועדון הכדורגל ברצלונה
| ‏‏נבחרת ספרד‏ - מונדיאל 1934 |
| --- | --- | --- |
|   בוסק |   קמפנאל |   צ'אצ'ו |   סילאורן |   סיריאקו |   פדה |   גורוסטיקה |   אילריו |   איראראגורי |   לפואנטה |    לאנגרה |   לקווה |  מרקולטה |   מרין |  מוגרסה |  נוגס |  קינקוסס |  רגיירו |  סולה |  ונטולרה |  סבלו |  זאמורה | מאמן: גארסיה סלסר  |   בוסק |   קמפנאל |   צ'אצ'ו |   סילאורן |   סיריאקו |   פדה |   גורוסטיקה |   אילריו |   איראראגורי |   לפואנטה |    לאנגרה |   לקווה |  מרקולטה |   מרין |  מוגרסה |  נוגס |  קינקוסס |  רגיירו |  סולה |  ונטולרה |  סבלו |  זאמורה | מאמן: גארסיה סלסר  | ספרד |
משה לייב הלפרן

משה לייב הלפרן, דיוקן עצמי, 1927
משה לייב הלפֶּרן (האלפרן; בכתיב יידי: האלפערן; באנגלית: Moyshe-Leyb Halpern;‏ 2 בינואר 1886, זלוטשוב, גליציה – 31 באוגוסט 1932, ניו יורק) היה משורר יידיש מודרניסטי, עורך ומסאי.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.  יש מידע רב נוסף בערכים האנגלי והגרמני וכן ב"American Yiddish poetry: a bilingual anthology" של בנימין וברברה הרשב.
הלפרן נולד בשנת 1886 למשפחה דתית בזלוטשוב שבגליציה, בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית.
בשנת 1898 עבר לבירת האימפריה, וינה, כדי להתמחות בציור שלטים. בתקופת שהייתו שם כתב שירה בגרמנית.
כשהיה כבן עשרים שב לעיירת הולדתו. בזלוטשוב החל בכתיבה ביידיש וכדי להימנע מגיוס לצבא היגר לארצות הברית בשנת 1908, שם הקים משפחה.
בניו יורק נמנה עם קבוצת המשוררים "די יונגע" ("הצעירים"). נפטר בשנת 1932, בגיל 46.
שירתו בתרגום לעברית

טוס הזהב: שירים ופואמות, תרגמו מיידיש ה' בנימין (בנימין הרשב-הרושובסקי) ואריה סיון, בלוויית מבוא מאת אליעזר גרינברג, ירושלים: מוסד ביאליק, 1963.
יאבדו שמיים וארץ, שירת האפוקליפסה היידית, משה-לייב הלפרן, א’ ליילס, פרץ מרקיש, ה. לייוויק; תרגם מיידיש עידו בסוק, ערך והוסיף אחרית-דבר אברהם נוברשטרן, קשב לשירה, תל אביב, 2002.
המתופף בחוצות, מבחר שירים, משה-לייב הלפרן, מבוא - בנימין הרשב, תרגום - בנימין הרשב בשיתוף עם אריה סיון, מוסד ביאליק, ירושלים, 1993.
משה לייב הלפרן פרסם כעשרה כרכי שירה ביידיש. שירתו תורגמה לעברית ולאנגלית, על ידי חוקרת היידיש והמתרגמת קתרין הלרשטיין.
לקריאה נוספת

יעקב באטאשאנסקי, מ"ל האלפערן: געבוירן 2טן יאנואר 1886, געשטארבן 31טן אויגוסט 1932, בואנוס איירס: יידיש, 1932.
זיסע וויינפער, משה לייב האלפערן, ניו יורק: אויפקום, 1940. (ביוגרפיה)
אברהם טאבאטשניק, מאמר בצוקונפט, מאי 1957.
חנא שמרוק, 'אומבאקאנטע שאפונגען פון משה-לייב האלפערן (דער זרתי-מירטל-ראמאן און זיינע פראזע-וואנדלונגען)', די גאלדענע קייט 75 (1972), 212–229.
שלום שטרן 'משה לייב האלפערן ווי איך האב אים געקענט', יידישע קולטור 41, 5 (1979), 48–51.
אברהם נוברשטרן, 'משה-לייב האלפערנס פאעזיע צווישן המשך און באניינוג', הקונגרס העולמי למדעי היהדות 8,ג (תשמ"א 1981), 357–362.
שלמה בליס, 'משה-לייב האלפערן', די גאלדענע קייט 110/111 (1983), 145–151.
אברהם נוברשטרן, '"עס וועלן די ערד און דער הימל פארגיין": וועגן משה-לייב האלפערנס פאעמע "א נאכט"', די גאלדענע קייט 138 (1994), 96–132.
לאה גרפינקל, עקירה, ביטויה הספרותי ודרכי ההתמודדות השירית איתה ביצירת משה-לייב האלפערן: על פי הקורפוסים: - די גאלדענע פאווע (ניו-יארק, 1924) - ערשטער באנד, צווייטער באנד (ניו-יארק, 1934), דיסרטציה, אוניברסיטת בר-אילן (הפקולטה למדעי היהדות - המחלקה לספרות עם ישראל ע"ש יוסף ונחום ברמן - המרכז ללימודי יידיש ע"ש רינה קוסטה), תשנ"ט 1999.
לאה גרפינקל, 'ה"אומרו" בשירתו של משה לייב האלפרן', חוליות 7 (2002), 139–156. (המאמר מבוסס על עבודת הדוקטור; גרסה מקוונת(הקישור אינו פעיל))
לאה גרפינקל, 'הפלירט עם המוות ביצירותיו של משה לייב האלפערן', תלפיות יב (תשס"א 2002), 533–541.
* לאה גרפינקל, 'קוני למל הנטוש: עיון בפואמה של משה לייב האלפרן', חוליות 9 (2005), 135–142. (על "קוני לעמל דער פארלאזענער")
Seth L. Wolitz, 'Structuring the world view in Halper’s "In New York",' Conference on Modern Jewish Studies Annual (1977), 56-67. (על "אין ניו יארק")
Kathryn Hellerstein, 'Moyshe Leyb Halpern’s new spring song,' Modern Jewish Studies Annual 3 (1979), 107-117.
Ruth R. Wisse, 'A Yiddish poet in America [Moishe Leib Halpern],' Commentary 70,1 (1980), 35-41.
Kathryn Hellerstein, 'Doublebind of desire: a centennial appreciation of Moyshe-Leyb Halpern,' Jewish Book Annual 43 (1985), 163-176.
Kathryn Hellerstein, 'The demon within: Moyshe-Leyb Halpern’s subversive ballads,' Prooftexts 7,3 (1987), 225-248.
Janet Hadda, 'Warding off chaos : repetition and obsession in the poetry of Glatshteyn, Halpern, and Manger,' AJS Review 13,1-2 (1988), 81-102.
Ruth R. Wisse, A little love in big Manhattan, Cambridge, Mass.: Harvard University Press, 1988. (על מאני לייב ומשה לייב הלפרן)
Marc Miller, 'Modernism and persona in the works of Moyshe-Leyb Halpern,' Yiddish 11,1-2 (1998), 48-71.
Julian Levinson, 'Modernism from below: Moyshe-Leyb Halpern and the situation of Yiddish poetry,' Social Studies 10,3 (2004), 143-160. (Jstor)
Marcela Sulak, 'Off-beat in the golden land: the prosody of Moyshe Leyb Halpern’s "Undzer gortn" from in Nyu-York,' Yiddish 15,3 (2008), 29-55.
Kathryn Hellerstein, 'Moyshe-Leib Halpern - painter and poet,' Zutot 5,1 (2008), 157-177. (Ingentaconnect)
ביבליוגרפיה של פרסומיו:
יעפים ישורין, 'משה לייב האלפערן ביבליאגראפיע', בתוך: אין ניו-יארק: לידער פון משה לייב האלפערן, ניו יורק: פארלאג מתנות, 1954, עמ' 225–248.
מרווין גריפין

סמואל מרווין גריפין האב (באנגלית: .Samuel Marvin Griffin, Sr;‏ 4 בספטמבר 1907 –  13 ביוני 1982) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ג'ורג'יה ה-72 בשנים 1955–1959, וכסגן מושל ג'ורג'יה בשנים 1948–1955.
גריפין היה יליד העיר ביינברידג' שבג'ורג'יה, שם הוא הוציא לאור את העיתון Bainbridge Post-Searchlight. כמושל ג'ורג'יה הוא תמך בהפרדה הגזעית במוסדות החינוך והתנגד לשילוב הגזעי בהם. לאחר תום כהונתו כמושל הוא שב לעירו והחל לעסוק בעסקי מקרקעין. ב־1970 הוא סייע להקים את ביינברידג' קולג', לימים הקולג' המדינתי ביינברידג', בו הוא שימש כיושב ראש מועצת המנהלים של המוסד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

מרווין גריפין נולד בביינברידג', ג'ורג'יה. ב-1929 הוא סיים את לימודיו ב"מצודה" (The Citadel), הקולג' הצבאי של קרוליינה הדרומית בצ'ארלסטון. בעת לימודיו שם הוא היה מפקד גדוד ושיחק בנבחרת הבייסבול של המוסד. לזמן קצר הוא לימד בווירג'יניה לפני ששב לביינברידג'.
ביוגרפיה > מחוקק ופקיד ממשל בג'ורג'יה

ב-1934 נבחר גריפין לבית הנבחרים של ג'ורג'יה מטעם המפלגה הדמוקרטית. שנתיים לאחר מכן הוא ניסה ללא הצלחה להיבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית. לאחר מכן הוא שימש בתפקידים שונים בממשלו של מושל ג'ורג'יה יורית' ריברס, והתקדם עד לתפקיד המזכיר הראשי. בבעלותו הייתה גם תחנת הרדיו של ביינברידג', WMGR, שאותה הוא הקים בסוף שנות ה-40. שם התחנה היה ראשי התיבות של Marvin Griffin Radio.
ביוגרפיה > שירות צבאי

עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, התגייס גריפין כמפקד על סוללת נ"מ במשמר הלאומי של ג'ורג'יה, ונשלח לגינאה החדשה. במשך רוב שנות המלחמה הוא היה מייג'ור, וב-1944 שוחרר בדרגת לוטננט קולונל. למחרת שחרורו מונה גריפין על ידי המושל אליס ארנול כשליש הראשי של המשמר הלאומי של ג'ורג'יה, בו שירת עד פרישתו ב-1947 בדרגת בריגדיר גנרל.
ביוגרפיה > סגן מושל ג'ורג'יה

ב-1948 היה גריפין לסגן מושל ג'ורג'יה השני, והאדם הראשון שנבחר לתפקיד זה בבחירות מיוחדות. הראשון שנבחר כסגן המושל היה מלווין תומפסון, שהחל לכהן בתפקידו בינואר 1947, אך גם טען להיותו המושל לאחר שהמושל הנבחר, יוג'ין טאלמדג', נפטר בדצמבר 1946 לפני השבעתו. ב-1950 נבחר גריפין לתקופת כהונה שנייה מלאה כסגן המושל, וכיהן בתפקיד תחת המושל הרמן טאלמדג'.
ביוגרפיה > מושל ג'ורג'יה > בחירתו

גריפין סומן כיורשו של הרמן טאלמדג', ובבחירות למשרת המושל של 1954 הוא נבחר. גריפין זכה ב-36.3 אחוזים מהקולות (שהספיקו לו להיבחר בתקופה בה לא נדרש סיבוב שני במצב כזה) מול 25.1 האחוזים שקיבל תומפסון. מועמד נוסף בבחירות היה איוון אלן הבן, לימים ראש עיריית אטלנטה.
גריפין היה תומך אדוק של ההפרדה הגזעית. הוא דיבר נגד פסק דין בראון נגד מועצת החינוך ובמהלך מערכת הבחירות התחייב להמשיך לשמור את בתי הספר בג'ורג'יה בהפרדה.
ביוגרפיה > מושל ג'ורג'יה > השוגר בול של 1956 והיריבות עם בלייק ואן ליר

מחלוקות רבות קדמו לגמר פוטבול המכללות ה"שוגר בול" (Sugar Bowl) שהתקיים בניו אורלינס 1956, בו קבוצת הפנתרים של פיטסבורג (אנ'), נציגת אוניברסיטת פיטסבורג, שבין שחקניה היה האפרו אמריקאי בובי גרייר (אנ'), הייתה אמורה לפגוש את קבוצת היילו ג'אקטס (אנ'), נציגת המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה (ג'ורג'יה טק). המחלוקת הייתה אם גרייר יוכל להשתתף במשחק ואם היילו ג'אקסט בכלל יוכלו להשתתף במשחק בשל התנגדותו של גריפין לשילוב גזעי. נשיא המכון הטכנולוגי של ג'ורג'יה, בלייק ר. ואן ליר, ומאמן הקבוצה בובי דוֹד, קיימו פגישה אישית עם גריפין, שהבטיח לא להתערב במשחק, על כל פנים, בדצמבר 1955, שלח גריפין מברק גלוי למועצת הנגידים של מערכת האוניברסיטאות המדינתית בניסיון להפעיל לחץ על ואן ליר לסגת. גריפין הפציר בקבוצת ספורט מג'ורג'יה לא לקחת חלק באירועים בהם התקיים שילוב גזעי הן בקרב משתתפי התחרויות והן בקרב קהל הצופים. ואן ליר דחה את הבקשה, עמדה שלא עמדה לזכותו. כבר קודם לכן הוא משך ביקורת על כך שהתיר לנשים ללמוד במכון. גריפין גם שלח מברקים גלויים לכמה כלי תקשורת. במהלך כמה ישיבות של מועצת הנגידים סירב ואן ליר לסגת מעמדתו. באחת הישיבות הוא אף איים להתפטר, וצוטט באומרו: "או שאנחנו נשתתף בשוגר בול או שאתה יכול למצוא לעצמך נשיא חדש ארור לג'ורג'יה טק".
בהמשך ביקש גריפין שוואן ליר ושחקני הקבוצה יוענשו על מהומות סטודנטים, ולאחריהם הגיש בקשה לחקירה נגדם. אחד מחברי בית הנבחרים של ג'ורג'יה, ג'ון פ. דרינקרד, המליץ שמימון המדינה לג'ורג'יה טק יופסק אם הם יעמדו בסירובם, ומאוחר יותר הציע גריפין שכל מי שיתמוך בעקרונות השילוב הגזעי לא יתקבל ללימודים במוסד. ואן ליר דבק בהצהרותיו ומאוחר יותר זכה לתשואות מחבר הסנאט של המכון.
משלחת גדולה מהקהילה של ניו אורלינס, לצד אנשים רבים שהיו קשורים לג'ורג'יה, נאבקו בגלוי למנוע את השתתפותו של גרייר בפרט, של הקבוצה מפיטסבורג בכלל ושל קבוצת הג'ורג'יה טק במשחק. על כל פנים, סטודנטים, שחקנים, נשיא המכון ופעילי זכויות אדם, לצד מספר רב של אנשים מפיטסבורג, הצליחו להבטיח את קיומו של המשחק.
ב-24 בינואר 1956, שבועיים לאחר המשחק, נפטר ואן ליר כתוצאה מהתקף לב.
ביוגרפיה > מושל ג'ורג'יה > האשמות בשחיתות

תקופת כהונתו של גריפין כמושל עמדה בצילן של האשמות בשחיתות. לדברי ההיסטוריון פרדריק אלן מאטלנטה, היה גריפין "אדם בעל קסם ושנינות מופלאים וגם אחד מפקידי הציבור המושחתים ביותר שהיו אי פעם בג'ורג'יה". כמה מפקידי הממשל נמצאו אשמים בפשעים, וגריפין עצמו נחקר ב-1960 על ידי חבר מושבעים גדול שלא מצא אותו אשם.
ביוגרפיה > לאחר כהונתו

ב-1962 ניסה גריפין להיבחר שוב כמושל, אך נוצח על ידי המועמד המתון קארל סנדרס. בבחירות המקדימות של הדמוקרטים קיבל גריפין 332,746 קולות (39 אחוזים) מול 494,978 הקולות (58.7 אחוזים) של סנדרס. אחד מגורמי תבוסתו של גריפין היה ביטול שיטת הבחירות האזוריות בג'ורג'יה, אם כי על פי אחד המחקרים נמצא שסנדרס היה מנצח גם אם שיטה זו הייתה אז נהוגה עדיין. לאחר מכן פרש גריפין מהחיים הפוליטיים באומרו, "פרשתי מסיבות בריאות: המצביעים היו חולים ועייפים ממני".
בבחירות למשרת המושל של 1966 תמך גריפין במועמד הדמוקרטי לסטר מדוקס, איש עסקים מאטלנטה שנודע בשל דעותיו בעד ההפרדה הגזעית. יריבו של מדוקס, הרפובליקני חבר בית הנבחרים של ארצות הברית בו קאלווי, תמך בגריפין בבחירות של 1962. כמוציא לאור של העיתון Post Searchlight בביינברידג', ציין גריפין בתחילה שהוא יגמול לקאלווי על תמיכתו, אך תחת זאת תמך במדוקס. "אני רואה בבו קאלווי כאחד מידידי הטובים ביותר, אך אין אני יכול ללכת אתו במרוץ למשרת המושל", אמר גריפין. מנגד, המושל לשעבר ארנסט ונדייבר, שכסגן המושל של גריפין, ניהל איתו ויכוחים רבים, כינה את מדוקס "חסר ערך" ותמך בקאלווי.
ב-1968 היה גריפין מועמד אפשרי לסגנות הנשיא כשותפו למרוץ של מועמד המפלגה העצמאית האמריקאית ג'ורג' וולאס. מאוחר יותר הוא הוחלף בגנרל חיל האוויר של ארצות הברית קרטיס לה מיי, אם כי שמו של גריפין נותר על פתקי ההצבעה ב-27 מדינות, רובן במערב התיכון.
ביוגרפיה > שנותיו האחרונות

לאחר תום כהונתו כמושל, שב גריפין לביתו בביינברידג' ופנה לעיסוק בעסקי מקרקעין. ב-1970 נפטרה רעייתו הראשונה, מרי אליזבת "ליב" סמית'. גריפין, שהיה שבור ממותה, נישא בשנית ללאורה ג'יין גיבסון. הוא סייע בהקמתו של ביינברידג' קולג' ב-1970, והלימודים במוסד זה החלו ב-1973. הוא היה תומך מרכזי של הקולג' וחבר במועצת המנהלים שלו. ב-1973 הוא גם ניהל את חגיגות יובל ה-150 שנה למחוז דקייטר, שביינברידג' היא מקום מושבו, שבהן המושל והנשיא לעתיד ג'ימי קרטר היה אורח הכבוד.
כמי שעישן כל ימי חייו, אובחן גריפין בסרטן הריאה, המחלה שבסופו של דבר הביאה למותו. הוא היה שבור לב ממותה של אשתו השנייה, שגם היא נפטרה מאותה מחלה. מרווין גריפין נפטר בטלהסי, בירת פלורידה ב-13 ביוני 1982, שבוע לאחר פטירת אשתו. הוא נטמן בבית הקברות אוק סיטי שבביינברידג'.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, p. 322
הערות שוליים

↑  The Strategists. Time magazine, July 12, 1954
↑  Mulé, Marty – A Time For Change: Bobby Grier And The 1956 Sugar Bowl Archived June 10, 2007, at the Wayback Machine. Black Athlete Sports Network, December 28, 2005
↑  Dodd, Bobby (December 30, 1984). "How to Get to Bowl Games, and then Win Them". The New York Times.
↑  "A Half Century Ago, Georgia Tech Made a Racial Stand That Changed College Football Forever".
↑  Jake Grantl (November 14, 2019). "Rearview Revisited: Segregation and the Sugar Bowl". Georgia Tech.
↑  Col Blake Ragsdale Van Leer at Find a Grave
↑  Frederick Allen, Atlanta Rising: The Invention of an International City 1946-1996, Taylor Trade Publishing, 1996, p. 59.
↑  Bill Kirby, Griffin brought business to state, The Augusta Chronicle, March 18, 2018.
↑  GA Governor 11/06/1962 - ourcampaigns.com.
↑  07/25/1968	US Vice President - AIP Selection - ourcampaigns.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337514605171  GND: 119370393X  LCCN: n86053366  SNAC: w6f76tdv  VIAF: 65485534   WorldCat (עם VIAF): 65485534
משה לייב חשקס

משה לייב חשקס (דאנציג) (בכתיב יידי: חאשקעס; 1830 או 1848 - 15 בדצמבר 1906) היה משורר, סאטיריקן ומחזאי עברי ויידי פורה. כתב מאות שירים ומערכונים, רובם שירים אירוניים בנימה אישית על נושאים אקטואליים שהתפרסמו בעיתונות היידיש והעברית באימפריה הרוסית. חשקס היה בין הראשונים שהנהיגו טור שירי קבוע בעיתון לדיון בענייני היום, דגם שהשפיע על מדוריהם העיתונאיים של אהרון צפנת, קדיש יהודה סילמן, אלכסנדר פן, יהודה קרני ובפרט "רגעים" ו"הטור השביעי" של נתן אלתרמן.
תולדות חייו

נולד בווילנה או בביחוב. למד בישיבת וולוז'ין ובבית המדרש לרבנים בז'יטומיר. למד משפטים בארצות הברית ושב והשתקע בסנקט פטרבורג. בנוסף לימד עברית בוורשה, מוסקבה וריגה.
בשנים תר"ם - תרמ"א פרסם מדור יומי ובו שיר אקטואלי מדי יום. השירים כונסו ב"ספר היומי".
חיבר שני מחזות ברוסית: "אברבנל" ו"מראות אלהים או ראש עפרות תבל" (שניהם תורגמו לעברית על ידי יהודה לייב גמזו).
קובצי שיריו

משה בן יעקב דאנציג, הפרחים: שירים ומליצות שונות, אדעסא: מ"א בעלונסאן, תרכ"ט
משה בן יעקב דאנציג, נטעי נעמנים: שדה השפה העברית מליצות ושירים, ווארשא: יצחק גאלדמאן, תרכ"ט
משה דאנציג, נבל וכנור, אדעסא: אוליך עטשולצע תרל"א?
משה דאנציג, צפור דרור: קבוצת שירים שונים ומחזות מחיי עמנו, אדעסא: אולריך עט שולצע 1872
משה בן יעקב חאשקעס, קול התור: שירים מחיי עמנו בארץ ליטא פולין וזאמוט, פטרבורג: א' צעדערבוים וד"ר א"י גאלדענבלום, תרל"ה
משה בן יעקב האשקעס, מחט בבשר החי: קבוצת שירים סטירים מחיי עמנו בארץ רוסיא, ס"ט פטרבורג: דפוס א' צעדערבוים וא"' גאלדענבלום, תרל"ז
סעקשאח–משבי"ח [משה בן יעקב חשקס], ספר היומי: כולל כל השירים שנכתבו על כל יום ויום משנת תר"מ עד שנת תרמ"א, פטרבורג: אלכסנדר צעדערבוים וד"ר א"י גאלדענבלום, תרמ"א
משה בן יעקב חאשקעס, אנחות לב דוי, קראקוי: דפוס J. FISCHER, תרמ"ח
משה בן יעקב חאשקעס, ליעדער פונ'ם הערצען, קראקוי: דפוס פישער, 1888
משה חאשקעס, אברבנאל: שיר חזון ערוך בארבע מערכות, דפוס האלטר, 1893
כל שירי משה חאשקעס (מהר"מ מביחא"וו), ווארשא: האלטער ואייזענשטאדט, תרנ"ו
דמעות עצורות: שירים, פטרבורג: לוריא, תרס"ה
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לקסיקון הספרות העברית בדורות האחרונים, כרך א, ספרית פועלים, 1965, עמ' 796
הערות שוליים

↑  דן לאור, אלתרמן, עם עובד 2013 עמ' 160
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296321505171  ISNI: 0000 0000 6692 7643  LCCN: n87848466  VIAF: 40901616   WorldCat (עם VIAF): 40901616
מיילס קנדי

| --- | --- |

קנדי, 2017
 לידה:  27 בנובמבר 1969 (בן 54) ארצות הברית בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית
 שם לידה:  מיילס ריצ'רד בס
 שם במה:  מיילס קנדי
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 מקום לימודים:  תיכון מיד, Spokane Falls Community College 
 עיסוק:  מוזיקאי, זמר-יוצר, מלחין, גיטריסט
 סוגה:  רוק, בלוז, רוק כבד, הבי מטאל, ג'אז
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  שירה, גיטרה
 חברת תקליטים:  Epic, Wind-up, Universal Republic, Roadrunner, Napalm
 שיתופי פעולה בולטים:  אלטר ברידג', סלאש
 myleskennedy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
מיילס ריצ'רד בס (באנגלית: Myles Richard Bass; נולד ב-27 בנובמבר 1969), המוכר בשם הבמה מיילס קנדי (Myles Kennedy), הוא מוזיקאי, זמר-יוצר וגיטריסט אמריקאי, אשר ידוע בעיקר בתור הזמר והגיטריסט של להקת ההבי מטאל אלטר ברידג', והזמר של פרויקט הסולו של גיטריסט גאנז אנד רוזס סלאש, הידוע גם בשם "סלאש מארח את מיילס קנדי והקונספירטורס".
קנדי שיתף פעולה עם אמנים רבים אחרים במהלך השנים, ובשנת 2018 יצא אלבום הסולו הראשון של קנדי הנקרא "Year of the Tiger".
קנדי זכה בתואר "זמר השנה" של מגזין "Loudwire" שלוש פעמים ברציפות.