stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דפוס סלומון
הדפוס בידי צאצאיו

משנת תרל"ח, לאחר שסלומון היה עסוק בעיקר ביישוב החדש שיסד הוא וחבריו – פתח תקווה – עבר הדפוס לניהול בנו הבכור  יוחנן דוד ובנו טוביה. על שער הספרים היה מופיע "דפוס סלומון" או "דפוס האחים סלומון". עם ייסוד נחלת שבעה עבר הדפוס עצמו לבניין של המשפחה בנחלת שבעה.
במשך שנים רבות הייתה לבית הדפוס חזקה על הדפסת החומר של מוסדות היישוב הישן כמו "הוועד הכללי" וישיבת עץ חיים.
הדפוס המשיך להתקיים עוד שנים רבות בידי בניו ונכדיו של יוחנן דוד סלומון. בשנת תרצ"ט עבר הדפוס לבניין בית בורוכוף ברח' הרב קוק במרכז ירושלים. בזמן המצור במלחמת השחרור נדפסו בבית הדפוס העיתונים "ידיעות אחרונות" ו"חרות", כיוון שעיתונים שנדפסו בתל אביב לא יכלו להגיע לירושלים.
בשנת 1992, נהרס הבניין ובמקומו נבנה בניין משרדים רב קומות. בזאת הסתיימו 130 שנות פעילות של דפוס סלומון בירושלים.
לקריאה נוספת

שושנה הלוי, ספרי ירושלים הראשונים, ירושלים: מכון בן צבי, תשל"ו, עמ' כה–לה.
דפוס פעולה חלוצי, נאמן למקור, הספרייה הלאומית.
נחל נון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 אורך:  1.5 קילומטרים
 מוצא:  עין נון 
 גובה מוצא הנהר:  −200 מ' 
 שפך:  הכנרת 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל 
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) נחל נון(למפת הגליל העליון רגילה) נחל נון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל נון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל נון
 
נחל נון הוא נחל קצר בבקעת גינוסר שאורכו כ־1.5 ק"מ ונשפך אל הכנרת.
מוצא הנחל בבריכות עין נון, מהם זורמים המים לנחל בסדרת מפלים קטנים. משם זורם הנחל בכיוון דרום מזרח, עובר מתחת לכביש 90 דרך מעביר מים עות'מאני, ונשפך אל הכנרת בחוף אילנות.
לכל אורכו של הנחל נבנה שביל טיול המסומן בשחור ומתחבר אל שביל סובב כנרת. מעט לפי השפך נבנתה בריכת שכשוך.
שם הנחל

בארמית נון הוא דג. שם המעיין משמר את השם "מגדל נוניא" (בארמית: מגדל הדגים) שהיה אחד משמותיה של מגדל העתיקה הסמוכה.
הערות שוליים

↑  סקר מעיינות באגן הכנרת, עמוד 235, באתר רשות הטבע והגנים, אוגוסט 2021
↑  גלעד כרמלי, אחרי שנים של הזנחה הוא חוזר: המעיין של הצפון נפתח מחדש, באתר ynet, 7 ביולי 2019
1 2  שביל סובב כנרת מעין נון לעינות רקת, ארץ הכנרת – ביטאון רשות ניקוז ונחלים כינרת, עמודים 40–41
| נחלי הגליל |
| --- | --- | --- |
| הגליל העליון | נחל עמוד • נחל עכברה • נחל אביב • נחל גוש חלב • נחל דישון • נחל חצור • נחל יראון • נחל מורן • נחל מחניים • נחל מירון • נחל נריה • נחל צבעון • נחל ראש פינה • נחל רבי ינאי • נחל פשחור • נחל סתר • נחל חנניה • נחל ליבנים • נחל הוזים • נחל שכוי • נחל שמאי • נחל חוקוק • נחל רזים • נחל עצבונית • נחל חלב • נחל עלמון • נחל קציון • נחל ברעם • נחל בן זמרה • נחל מרות • נחל פרוד • נחל עפאים • נחל פקיעין • נחל זבד • נחל זווית • נחל ברתות • נחל חירם • נחל אדמונית • נחל שפנים • נחל זוך • נחל יצהר • נחל אזהב • נחל דלתון • נחל סוד • נחל בר יוחאי • נחל בירנית • נחל משמש • נחל מתת • נחל שרך • נחל בצת • נחל חניתה • נחל נמר • נחל גליל • נחל מצובה • נחל שעל • נחל אשחר • נחל נחת  • נחל יסף • נחל כזיב • נחל מרווה • נחל מירב • נחל אשרת • נחל געתון • נחל ביריה |  |
| הגליל התחתון | נחל אבליים • נחל אדמי • נחל ארבל • נחל גדורה • נחל דנה • נחל השבעה • נחל חילזון • נחל חרוד • נחל יבנאל • נחל ימה • נחל יששכר • נחל כבול • נחל נהלל • נחל נון • נחל ציפורי • נחל צלמון • נחל שונם • נחל שיזפים • נחל שכניה • נחל שרונה • נחל תבור • נחל קנקן • נחל כמון • נחל חזון • נחל שבע • נחל הארי • נחל ממלח • נחל אוזנית • נחל סביונה • נחל נמרים • נחל מזגה • נחל עקב • נחל חמוד • נחל אזנות • נחל קשת  • ואדי אל-חסין • נחל מורסן • נחל נעיאל • נחל סח'נין • נחל שגב • נחל תמרה • נחל חנינה • נחל צוף • נחל עביד • נחל חנה • נחל שזור • נחל יפתחאל • נחל סרגונה • נחל זורעים • נחל שובב • נחל פוריה • נחל חרצית • נחל צידתה • נחל אלות • נחל ברית • נחל תולע • נחל יחמי • נחל גבול • נחל צבאים • נחל זיקה • נחל גבע • נחל נעורה • נחל עכין • נחל רכש • נחל כוכב • נחל סליל • נחל הקוסמת • נחל אוכל • נחל קיש • נחל יזיר • נחל ברק בן אבינעם • נחל קמה • נחל חמוד • נחל עין דור • נחל דבורה • נחל שומר |  |
| אצבע הגליל | נחל דן • נחל שניר • נחל חרמון • נחל עיון • נחל קדש • נחל משגב • נחל השומר • נחל מרגליות • נחל קורן |  |
| הגליל המערבי | נחל בית העמק • נחל בצת • נחל געתון • נחל יחיעם • נחל ינוח • נחל יסף • נחל כזיב • נחל שעל • נחל שרך |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא נהרות ונחלים ובנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד חזן

| --- | --- |
 לידה:  אזמיר
 פטירה:  1748 ירושלים
 מקום פעילות:  אזמיר, אמסטרדם, וינה, המבורג, ירושלים
 תפקידים נוספים:  בעל בית דפוס
 תלמידיו:  החיד"א
 בני דורו:  רבי מאיר ביקייאם
 חיבוריו:  חוזה דוד, קהלת בן דוד, אגן הסהר, דוד במצודה
 אב:  הרב חיים חזן (הראשון)
 צאצאים:  הרב יאודה והרב חיים חזן (השני)
 
ספר חוזה דוד על תהלים לרב דוד חזן
הרב דוד חזן (?-1748) היה רב ומקובל באזמיר ובירושלים. מחבר ספר חוזה דוד.
ביוגרפיה

נולד לרב חיים חזן (הראשון), מחבר ספר שנות חיים, בנו של רבי יוסף חזן מחבר ספר עין יהוסף.
נסע לאמסטרדם, שם התארח אצל הגביר שלמה ארדיטי שסיפק לו את כל מחסורו בעודו עורך את ספרו חוזה דוד, אותו כתב בבית גיסו הרב מאיר אבן גבאי, שם היה הרב דוד לומד בכל לילה, עד שעלה הרב מאיר לצפת. בשנת תפ"ה נסע לערי אשכנז, וביניהם המבורג, ווינה. בבואו לוינה נאסר בערב חג הפסח עקב טעות בזיהוי עם אדם אחר בשם דוד, שחשדו אותו כמרגל. עקב חוליו, ובהתערבות הקהילה היהודית, ציווה הרופא לשחררו אל בית החולים היהודי, שם שהה עד חג שבועות, תקופת הזמן בה נוהגים ללמוד פרקי אבות. במהלך שהותו בבית החולים, ביקש מפרנסי העיר לשלוח לו ספר מדרש שמואל וספר עין יעקב, וכך כתב את ספר דוד במצודה על מסכת אבות.
בשנת תפ"ט הקים בית דפוס יחד עם הרב יונה אשכנזי, שם הודפס בין היתר גם ספרו של הרב מאיר ביקייאם, גולל אור. בנו יהודה המשיך אותו בעבודה בבית הדפוס.
בסביבות שנת תצ"ט עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם חיבר את ספריו 'אגן הסהר' ו'קהלת בן דוד'.
נפטר בשנת תק"ח ונקבר בירושלים.
אשתו נפטרה בשנת תקכ"ב, ונספדה על ידי נכדה ר' רפאל יוסף חזן, ב"מערכי לב", דרוש פו.
בנו היה רבי חיים חזן (השני), אביו של הרב רפאל יוסף חזן (מחבר ספר חקרי לב).
חיבוריו

חוזה דוד (אמסטרדם תפ"ד) על ספר תהילים, לספר הסכמות משני רבני אמסטרדם, רבה של ק"ק אשכנזים ורבה של ק"ק ספרדים בעיר, רבי שלמה אאיליון. לספר גם הסכמות מרבני אזמיר: הרב בנימין הלוי, הרב יצחק הכהן רפפורט והרב אליהו הכהן האתמרי. קרא לספרו כך ”להיות שמי וכינויי, ולהיות כל העניין לחזות בנעם אמרות טהורות של דוד המלך ע"ה” (חוזה דוד, הקדמת המחבר).
אגן הסהר (שאלוניקי תקי"ג) על משלי,
קהלת בן דוד (שאלוניקי תקט"ו) על ספר קהלת. לספר הסכמות מאת שבעה מרבני ירושלים, וביניהם הרב יעקב אלגאזי, הרב דוד יקותיאל הכהן ועוד. את הספר חיבר בעקבות עלייתו לירושלים, שם רצה ללמוד את חכמת המלך שלמה, שמלך על ירושלים. הספר מחולק לשניים - קהלת והוא פירוש על דרך הפשט, ובן דוד על דרך הסוד.
דוד במצודה על פרקי אבות. בסוף הספר דרשה למות משה רבינו מאת מגיה הספר.
כוונת המחבר הייתה להדפיס שלושת הספרים האחרונים יחד, אך יצאו כספרים נפרדים לאחר מותו.
כתב חיבור על ספר בראשית, אך הוא אבד.
לקריאה נוספת

חכם דוד חזן, באתר "החכם היומי"
שם הגדולים, רבי דוד חזן
אינצקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 190
הערות שוליים

↑  חוזה דוד, הקדמת המחבר
1 2  קהלת בן דוד, הקדמת המחבר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007371119405171  ISNI: 0000 0000 3515 2048  LCCN: n95049143  NTA: 244706425  VIAF: 21387203   WorldCat (עם VIAF): 21387203
בני מיכלסון

| --- | --- |

 לידה:  11 באוקטובר 1950 (בן 74) ל' תשרי ה'תשי"א רומניה
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1994 (כ־25 שנים)
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 קצין במערכי המודיעין והדרכת המודיעין  רמ"ח היסטוריה
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום כיפור   מלחמת לבנון הראשונה
 תפקידים אזרחיים
 מנהל ויועץ אסטרטגי בתעשיות הצבאיות  היסטוריון צבאי
 
בני מיכלסון (נולד ב-11 באוקטובר 1950) הוא אל"ם במיל', בעל תואר ד"ר בהיסטוריה צבאית, יו"ר העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית וחבר הנהלת עמותת המודיעין, כותב מאמרים ומרצה. בתפקידו האחרון בצה"ל היה ראש מחלקת היסטוריה.
ביוגרפיה

בני מיכלסון נולד ברומניה, התחנך בכפר הנוער בן-שמן ובגימנסיה הרצליה בתל אביב.
מיכלסון התגייס לצה"ל ב-1969. שימש כמ"פ טנקים במלחמת יום כיפור ברמת הגולן, קצין שטח במודיעין פיקוד מרכז, מדריך בקורס קציני מודיעין, מפקד קורס קציני שטח, קצין מודיעין בחטיבה 14 בסיני, קצין מודיעין באוגדה 194 ובאוגדה 90, מדריך בקורס קציני מודיעין מתקדם, עוזר קצין מודיעין פיקוד צפון למיון ותפוצה במלחמת שלום הגליל, ראש פרויקט ייעוץ והדרכה בנושאי מודיעין שדה בצבא דרום אפריקה, מפקד קורס קציני מודיעין מתקדם, קצין מודיעין אוגדה 162 בלבנון, מפקד ענף מתקדם בבית הספר למודיעין ובתפקידו האחרון ראש מחלקת היסטוריה.
במסגרת תפקידו כרמ"ח היסטוריה שימש גם כמדריך מודיעין בפו"מ, חבר הנהלת החברה הישראלית להיסטוריה צבאית, מפקח מטעם משרד החינוך על עבודות גמר בתחומי צבא וביטחון, עורך צבאי של האנציקלופדיה העברית ופרופסור אורח באקדמיה של משרד ההגנה היפני.
במסגרת שירותו הצבאי עבר קורס קציני פענוח תצלומי אוויר, קורס מפקדי פלוגות שריון, קורס קציני מודיעין מתקדם, היה חניך המכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה ועבר השתלמות מפקדים בכירים. הוא בוגר המכללה הבין-זרועית לפיקוד ומטה בהצטיינות.
מיכלסון הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה כללית מאוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בהצטיינות, ותואר שני בהיסטוריה צבאית ודיפלומטית באוניברסיטת תל אביב, אותו סיים בהצטיינות יתרה. עם השלמת עבודת הדוקטורט בהיסטוריה צבאית באוניברסיטת חיפה, בנושא "רעיון האוגדה בצה"ל ומבחנו בקרב הראשון: אוגדות 38 ו-77 במלחמת סיני 1956", הוענק לו ביולי 2019 תואר דוקטור.
מיכלסון נשוי ואב לארבעה.
תפקידים ועיסוקים נוספים

הקים את אגף המודיעין העסקי של התעשייה הצבאית וניהל אותו.
שימש מנהל שיווק בינלאומי במפעל מלט, העוסק בפיתוח, ייצור, הפעלה ותחזוקה של כלי טיס בלתי מאוישים של התעשייה האווירית לישראל.
היה יועץ אסטרטגי לראש האגף ליצוא ביטחוני במשרד הביטחון (סיב"ט), במסגרתו ריכז וכתב את האסטרטגיה של תעשיות הביטחון במדינת ישראל לעשור הבא (2000–2010).
יועץ שיווקי ופיתוח עסקי, בתחום הביטחוני והאזרחי, לצה"ל, לממסד הביטחוני, ולחברות ווילס, מפרולייט, אחידטקס, רב בריח מוצרי ביטחון, התעשייה הצבאית, סקיילין TGM, פלסן סאסא ועוד.
חבר ויושב ראש הנהלת העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית.
היסטוריון יד לשריון וחבר הנהלת עמותת השריון.
היסטוריון מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה.
היסטוריון שייטת 13.
חבר הנהלת המרכז למורשת המודיעין.
היה ההיסטוריון האחראי להכנת סרטי משרד ראש הממשלה: "המאבק על המים" ו"המאבק על השטחים המפורזים", 1991.
כתביו

"המאבק לביטחון ישראל", בני מיכלסון, אברהם זהר, אפי מלצר, העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית, צה"ל/המחלקה להיסטוריה, 1999, תל אביב: דפוס קל
"30 שנה למלחמת יום הכפורים", 2003, רמת אפעל: העמותה להנצחת זכרה של גולדה מאיר
"אברהם דר: מראשוני המודיעין הצבאי", 2016, רעות: אפי מלצר - מחקר והוצאה לאור, המרכז למורשת המודיעין/המכון לחקר מודיעין ומדיניות
"מלחמת ששת הימים: סיכום סמינר סוגיות בביטחון ישראל", 1996, העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית, המרכז לתולדות כח המגן - ההגנה, רעות: אפי מלצר
בני מיכלסון, אפי מלצר (עורכים), מלחמת יום הכיפורים - קתדרת מפקדים וחוקרים, הוצאת אפי מלצר, 2013
"תרומת יהדות רומניה לכלכלת ישראל: הבמה הרעיונית ה-IV ע"ש יצחק ארצי ז"ל", 2016, רמת גן: א.מ.י.ר - ארגון מאוחד של יוצאי רומניה בישראל
"האוגדה הראשונה - אוגדה 38 במבחן קרבותיה הראשונים – סיני 1956", הוצאת מודן, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, מערכות, 2024
כתביו > מאמרים בגליונות מערכות

חשיבותה של ההיסטוריה הצבאית, מערכות 316-315, יוני 1989
הכשרת המפקד בפו-ם הצעה אחרת, מערכות 317, נובמבר 1989
מבצע "מגן מדבר" היערכות הכוחות האמריקנים במפרץ הפרסי, מערכות 320, דצמבר 1990
מלחמת המפרץ מהלכים עיקריים, מערכות 321, יוני 1991
הערות על התחזוקה במלחמת המפרץ, מערכות 323, מרץ 1992
על הדבקות במשימה, מערכות 329, אפריל 1993
צבא ארצות הברית אל תוך המאה ה-21, מערכות 339, פברואר 1995
אוקינאווה המערכה האחרונה של צבא ארה-ב במלחמה, מערכות 400, מאי 2005
70 שנה למלחמת החורף גוליית ניצח אבל בקושי, מערכות 430, אפריל 2010
גנרל מקארתור מיתוס מול מציאות, מערכות 453, פברואר 2014
האלוף הראשון בצה-ל, מערכות 477, אפריל 2018 (על דוד מרכוס)
ניידות ותמרון בשדה הקרב גורם הקרקע ומושגי יסוד בלחימה, מערכות 484, יולי 2019
כתביו > מאמרים באתר יד לשריון

מאמרים אודות מבצע קדש
ארבעים שנה למלחמת ההתשה, שריון 33, אוקטובר 2009, עמ' 28-24, באתר "יד לשריון"
קרב הבקעא במלחמת שלום הגליל - יוני 1982, שריון 27, דצמבר 2007, עמ' 63-56, באתר "יד לשריון"
כתביו > מאמרים באתר מוזיאון הלוחם היהודי במלחמת העולם השנייה

אדמירל קלוד צרלס בלוך (על קלוד צ'ארלס בלוך)
הטנקים במבצע ברברוסה (על הטנקים במבצע ברברוסה)
המערכה על מלאיה וסינגפור (על קרב מלאיה וקרב סינגפור)
הנרי מורגנטאו וחוק "החכר והשאל" (על הנרי מורגנטאו (הבן))
ויליאם פרידמן- מפצח הצפנים
ויקטור מירקין- גיבור הצבא הצרפתי (על אביגדור מירקין)
ורה אטקינס
יהודי נורווגיה במאבק נגד הנאצים במלחמת העולם השנייה
יוליוס אלן כהן
לאופולד טרפר והתזמורת האדומה (על לאופולד טרפר)
ליטבינוב- מאדריכלי הסכם "החכר והשאל" (על מקסים ליטבינוב)
לסלי הור בלישה- שר המלחמה הבריטי (על לסלי הור-בלישה)
מבצע ברברוסה
מבצע מצפן (על מבצע מצפן)
מבצע קציצה- האיש שלא היה ולא נברא (על מבצע קציצה ועל יואן מונטגיו)
מיגור-גנרל מוריס רוז (על מוריס רוז)
מייג'ור ג'רלד (ג'רי) קאלק - מדרום אפריקה לבריגדה
אישים יהודים מרכזיים בין מפתחי אמצעי לחימה לשריון הסובייטי
משקלו של המודיעין במתקפות פתע
צבא פולין 1939
תרומת הלוחם היהודי לחיל השריון של צה"ל
"נתיב" העלייה מרומניה על העלייה מרומניה בשנים 1938– 1989
כתביו > הרצאות מוסרטות

הגישה העקיפה במלחמת ששת הימים, סרטון  באתר יוטיוב
יגאל אלון, סרטון  באתר יוטיוב
יצחק רבין - דרכו הצבאית, סרטון  באתר יוטיוב
המערכה בצפון אפריקה, סרטון  באתר יוטיוב
אלכסנדר אהרונסון והמשרד הארץ ישראלי, סרטון  באתר יוטיוב
מבט היסטורי - מלחמת יום כיפור, סא"ל אבי גור, חטיבה 14, חטיבה 401, גדוד 52, סרטון  באתר יוטיוב (סרט עם נקודת מבט היסטורית מפי בני מיכלסון ומפי מפקדים ולוחמי מלחמת יום כיפור)
כתביו > מאמרים בכתב העת בין הקטבים

אל"ם (מיל') בני מיכלסון היה רמ"ח היסטוריה בצה"ל. כיום יו"ר העמותה הישראלית להיסטוריה צבאית., שיתוף פעולה בין צבאות שלא במסגרת ברית - אל"ם (מיל') בני מיכלסון, באתר צה"ל, 1 במרץ 2020
הערות שוליים

1 2  קורות חיים באתר יד לשריון עמוד 14
↑  קורות חיים באתר "סמינר אבות ומייסדים ללימוד מורשת ישראל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313050905171  BnF: cb16956296f (data)  ISNI: 0000 0000 6694 0717  LCCN: no00004590  VIAF: 21680745   WorldCat (עם VIAF): 21680745
חיים חזן (הראשון)

| --- | --- |
 תאריך עלייה:  1700
 פטירה:  1712
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, פולין
 תפקידים נוספים:  שד"ר
 בני דורו:  הרב יעקב בן נעים, הרב אברהם בן מרדכי הלוי
 חיבוריו:  ספר שנות חיים
 אב:  הרב יוסף חזן (הראשון)
 צאצאים:  הרב דוד חזן
 
שער ספר שנות חיים לרבי חיים חזן
הרב חיים חזן (הראשון) (? - 1712) היה רב, פוסק ודרשן באזמיר ובירושלים ושד"ר. מחבר ספר שנות חיים.
ביוגרפיה

נולד באזמיר לרב יוסף חזן, מחבר ספר עין יהוסף, ובנו של הדיין הרב אליהו חזן.
עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים בשנת 1700, ובשנת התס"ד יצא לשליחות מצווה יחד עם הרב אברהם רוויגו לטובת כוללי הספרדים בירושלים.
בשנת תע"ב נפטר בפולין במהלך שליחותו זו.
בנו היה הרב דוד חזן, מחבר ספר חוזה דוד.
חיבוריו

חיבר את ספר שנות חיים (ויניציאה תנ"ג) - דרושים למדניים על חמישה חומשי תורה וקצת כללי התלמוד. החיבור מלא בפירושי סוגיות ע"פ הראשונים ובעיקר בעלי התוספות. לספר הקדמה מאת אבי המחבר וכן מאת רבי אליהו הכהן האתמרי. בנוסף, לספר הסכמה משותפת מרבני אזמיר - הרב ישראל בנבנישתי (השני, בנו של החבי"ב) והרב שלמה הלוי. המהדורה שלפנינו היא מהדורה שנייה, לאחר שהראשונה הושמדה בשרפה שאירעה באזמיר. בספר הספד לרב שלמה אלגאזי.
תשובות שלו מופיעות בספר גנת ורדים לרבי אברהם הלוי, לגבי חליצה לאיטר, ובשאלה האם לכסף שנמצא בבנק יש דין מלוה או שדינו כשאר נכסים לעניין ירושת הבעל, שם מסכים לדברי המחבר רבי אברהם, שיש להם דין הלוואה.
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה לחכמי טורקיה, עמוד 229.
שם הגדולים, מערכת ספרים, ערך שנות חיים.
הערות שוליים

↑  שם הגדולים, מערכת ספרים אות ש' ערך שנות חיים
↑  גנת ורדים, חלק אבן העזר, כלל ב' סימן ג'
↑  גנת ורדים אבן העזר כלל ד סימן י"ט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007519125805171  GND: 1065689195  ISNI: 0000 0000 5140 361X  LCCN: nr92010473  NTA: 255829620  VIAF: 39238144   WorldCat (עם VIAF): 39238144 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים ובנושא האימפריה העות'מאנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סכר קשת-כבידה

תוכנית אדריכלית של סכר הובר. סכר קשת-כבידה.
סכר קשת-כבידה או סכר קשתי הוא סכר בעל מאפיינים של סכר קשת וגם של סכר כבידה. זהו סכר שפניו הקמורות פונות אל מעלה הזרם ורוחבו הולך ומצטמצם מהבסיס. לחץ המים כנגד הסכר, הלחץ ההידרוסטטי, דוחס ומחזק את מבנה הסכר כשהוא נלחץ אל יסודותיו ואל משענותיו. מבנה זה מאפשר להעביר מעט מלחץ המים אל קירות הסלע של הקניון, שכן היותו גם סכר כבידה מקנה לו יכולת לעמוד עם העומסים בזכות משקלו העצמי. הוא משלב את החוזקות של שתי צורות הסכר נפוצות ונחשב לפשרה בין השניים שכן, סכר כבידה דורש נפח גדול של מילוי פנימי ושימוש רב יותר בבטון מאחר שהוא חייב לעמוד בכל כוח מים המופעל עליו מבלי להעביר את כוחות הלחיצה אל קירות הקניון. בעוד סכר קשת מעביר את רוב (אם לא כל) כוחות הלחיצה אל קירות הקניון. סכר קשת-כבידה יכול להיות דק יותר מסכר הכבידה הטהור ודורש פחות בטון ומילוי פנימי שכן הוא מעביר חלק מכוחות הלחיצה הפועלים עליו אל קירות הקניון. למעשה, לטיב הסלע ממנו עשויים קירות הקניון יש השפעה מכרעת על איזה סוג סכר יבנה.
סכרים אלו עשויים מבטון קונבנציונלי, בטון מהודק על-ידי מכבש (RCC), או בנייה בלבנים. סכרי קשת-כבידה אינם מזוינים אלא במברציהם בלבד. דוגמה טיפוסית לסכר קשת-כבידה בטון קונבנציונלי הוא סכר הובר. סכר צ'אנגוינולה הוא דוגמה לסכר קשת-כבידה מבטון מהודק על-ידי מכבש.
רקע

סכרי קשת-כבידה הם סכרים מאסיביים מבטון המתנגדים לדחף המים בזכות משקלם הרב תוך שימוש בכוח הכבידה ופעולת הקשת. סכר קשת-כבידה מנצל את הצורה המעוגלת של הקשת, היעילה כל כך בתמיכה במים במקומות צרים וסלעיים, שבהם דפנות הערוץ הם מסלע קשה והמים נדחפים לתוך ערוץ צר. לפיכך, המפתח הסטטי הדרוש לסכר כזה הוא צר; הצורה המעוגלת של הסכר מתנגדת ביעילות ללחץ המים במאגר ומאפשרת להשתמש בכמות פחותה של חומרי בנייה.
כשהוא ממוקם כראוי באתר המתאים, סכר קשת-כבידה, המשלב את איכויות ההתנגדות לעומס של סכר כבידה וסכר קשת, מעורר את אמון הציבור הרב ביותר בזכות המראה המאסיבי שלו.
הערות שוליים

↑  Luis E. Plaza (1998). Dam Safety: Proceedings of the International Symposium on New Trends. Taylor and Francis. p. 425. ISBN 90-5410-974-2.
↑  "Arch Gravity dam". U.S. Bureau of Reclamation. Archived from the original on 25 December 2007. Retrieved 2007-12-27.
↑  "Glossary onf Engineering Words - Gravity dam". pbs.org. Archived from the original on 30 December 2007. Retrieved 2007-12-28.
↑  "Dam Basics". pbs.org. Archived from the original on 3 December 2007. Retrieved 2007-12-27.
↑  "Dams - Types and Considerations". quest.arc.nasa.gov. Retrieved 2007-12-29.
תצלום אווירי של סכר הובר.
מירון בנבנשתי

| --- | --- |

 לידה:  21 באפריל 1934 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  20 בספטמבר 2020 (בגיל 86) ב' בתשרי תשפ"א 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 השכלה:  בית הספר לממשל ע"ש קנדי באוניברסיטת הרווארד 
 מפלגה:  רצ
 
מירון בנבנשתי (21 באפריל 1934 – 20 בספטמבר 2020) היה איש ציבור, פובליציסט, היסטוריון ואיש שמאל ישראלי. שימש סגן ראש עיריית ירושלים.
ביוגרפיה

מירון בנבנשתי נולד וגדל בירושלים. אביו היה המחנך חתן פרס ישראל דוד בנבנשתי, ואמו הייתה לאה לבית פרידמן, אחות בהדסה. הוא למד בבית הספר בית הכרם ובתיכון ליד האוניברסיטה. בשנים 1952–1955 היה מירון בנבנשתי חבר קיבוץ ראש הנקרה. בשנים 1955–1960 למד היסטוריה של ימי הביניים וכלכלה לתואר הראשון והתמחה בתקופה הצלבנית בארץ ישראל בהדרכת פרופ' יהושע פראוור. במהלך לימודיו בשנים 1958–1959 היה יו"ר התאחדות הסטודנטים באוניברסיטה העברית בירושלים ומזכ"ל התאחדות הסטודנטים הארצית. בשנים 1958–1960 עמד בראש פרויקט המפה הצלבנית של ארץ ישראל בניהולו של פראוור. בשנים 1960–1965 היה מנהל המחלקה לכלכלה ולפיתוח במשרד התיירות, היה מנהל מסע הבחירות הראשון של טדי קולק. בשנים 1967–1978 עבד בעיריית ירושלים כממונה על מזרח העיר וכן היה חבר מועצת העירייה וסגן ראש העיר. היה מועמד לכנסת העשירית ב-1981 מטעם מפלגת רצ כמספר שניים אחרי שולמית אלוני, אך לא נבחר מאחר שהמפלגה קיבלה מנדט אחד.
בשנים 1979–1982 עשה דוקטורט בבית הספר על שם קנדי באוניברסיטת הרווארד; נושא הדוקטורט היה: "ניהול סכסוכים: מנהל עירוני בירושלים ובבלפסט" (Administrating Conflicts: Local Government in Jerusalem and Belfast), מחקר השוואתי של הסכסוך בצפון אירלנד ובארץ-ישראל, העבודה נערכה בהדרכת הפרופסורים נדב ספרן, רוג'ר פישר וג'יימס סיבניוס, וקיבל (1982) תואר דוקטור במינהל ציבורי. בשנים 1982–1990 יזם וניהל את פרויקט "הגדה והרצועה", שנעשה במימון קרן פורד וקרן רוקפלר; הפרויקט תיעד את המהלכים הדמוגרפיים, החברתיים והכלכליים ביהודה ושומרון, במסגרתו פורסמו שלושים מחקרים, שתמציתם ראו אור בספר שכתב: "לקסיקון יהודה ושומרון".
בשנים 1991–1993 היה עורכה הראשי של האנציקלופדיה "בריטניקה לנוער".
בשנים 1993–1994 היה חבר מועצת עיריית ירושלים. בשנים 1985–2002 שימש כמרצה אורח באוניברסיטת ג'ונס הופקינס שבוושינגטון, ובשנים 1994–1998 היה מרצה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. בשנים 2000–2002 יזם וניהל את פרויקט "הבוקר למחרת" במסגרת מכון טרומן שבאוניברסיטה העברית. מטרת הפרויקט הייתה לבחון את עידן השלום במציאות ריאליסטית ולא כאוטופיה, ותוצאתו הוא אוסף המאמרים "הבוקר למחרת".
בשנים 1991 עד 2009 בנבנשתי היה בעל טור של מאמרים פובליציסטיים בעיתון "הארץ" בנושא הסכסוך הישראלי-פלסטיני, ופרסם מספר ספרים בנושא. בנבנשתי זכה למלגות של קרן פורד, קרן רוקפלר והמוסד לשלום של ממשלת ארצות הברית. שימש עמית במרכז וילסון בוושינגטון ובמרכז לעניינים בינלאומיים באוניברסיטת הרווארד.
במהלך השנים כתב מסות ומאמרים בעיתונים ובכתבי עת בישראל: "הארץ", "דבר", "על המשמר", ובעולם:
"ניוזוויק", "ניו יורקר", ‏ "The New York Review of Books", "הניו יורק טיימס", "וושינגטון פוסט", "לוס אנג'לס טיימס", "International Herald Tribune",‏ "Harper’s Magazine",‏ "Moment",‏ "Marian", "ג'ואיש כרוניקל", "Der Monat", ג'רוזלם פוסט", "al-Megella"‏, "al-Quds",‏ "Jerusalem Quarterly",‏ "Europa Archiv".
בשנת 2012 קיבל את אות "יקיר ירושלים".
למירון בנבנשתי שני בנים ובת. בנו איל בנבנישתי הוא פרופסור מן המניין למשפטים באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטת ניו יורק. אחיו, רפאל (רפי) בנבנשתי, הוא יועץ לשיתוף פעולה אזורי והיה יועץ לבנק העולמי, לשר האוצר ולשר לשיתוף פעולה אזורי.
נפטר ב-20 בספטמבר 2020, ראש השנה תשפ"א.
אודות ספריו > מפת ארץ-ישראל בתקופה הצלבנית (עם יהושע פראוור)

המפה המוסמכת של א"י בתקופה הצלבנית שבה זוהו 900 יישובים ועצמים גאוגרפיים בממלכת ירושלים הצלבנית (ארץ-ישראל, עבר הירדן, לבנון וסוריה). המפה נכללה ב"אטלס ישראל" והודפסה בנפרד בידי המרכז למיפוי ישראל.
אודות ספריו > The Crusaders in the Holy Land

גאוגרפיה היסטורית של ארץ-ישראל בתקופה הצלבנית: ערים, עיירות, כפרים, מבצרים, כנסיות, טירות ובתים, מתקני חקלאות וארחות חיים. תורגם לעברית בשם "א"י ואתריה בתקופה הצלבנית".
אודות ספריו > לקסיקון יהודה ושומרון: יישובים, מינהל וחברה

הספר, שראה אור 1987, הוא מאסף, מסודר באופן אלפביתי, של כל הנתונים על יהודה ושומרון, עזה, ההתנחלויות והאוכלוסייה הערבית שנאספו במסגרת "פרויקט הגדה והרצועה" אותו ניהל.
אודות ספריו > The West Bank and Gaza Atlas

אוסף מפות ונתונים (1988) המסכמים את ההתפתחויות ביהודה, שומרון ועזה עד אותה עת. (נערך בהשתתפות שלמה חייט).
אודות ספריו > הקלע והאלה

ראה אור בהוצאת כתר ב-1988. בספר הוא כולל קטעים אוטוביוגרפיים על חייו בירושלים ועל עבודתו כממונה על היחסים עם ערביי מזרח ירושלים ומנסה לבסס את התאוריה שלו שהמצב בשטחים הוא בלתי-הפיך ושלא ניתן לחלק את הארץ, לכן קיימת מדינה דו-לאומית דה פקטו וכל הוויכוחים על שתי מדינות לשני עמים הם לדעתו ויכוחי סרק.
אודות ספריו > עיר המנוחות: בתי העלמין של ירושלים

ספרו זה של בנבנשתי יצא לאור ב-1990 בהוצאת כתר. הספר הוא תיאור מפורט ומאויר של בתי הקברות בירושלים (יהודים, נוצרים ומוסלמים) הכתוב בצורה סיפורית וכולל אנקדוטות.
אודות ספריו > מחול החרדות

ספרו זה ראה אור ב-1992 בהוצאת כתר. בספר מביא בנבנשתי ניתוח של האירועים בשנים 1990–1992 בסכסוך הישראלי-פלסטיני, מלחמת המפרץ, הטרור וועידת מדריד.
אודות ספריו > מקום של אש

זהו תרגום ספרו של בנבנשתי Jerusalem, City of Stone, שראה אור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי שניהם ראו אור ב-1996. הוא מתאר את ההיסטוריה, הפוליטיקה, התכנון הפיזי והסוציולוגיה של ירושלים ומנתח את החלופות הפוליטיות לפתרון בעיית עתידה של העיר. הספר תורגם ויצא לאור גם בצרפתית.
אודות ספריו > Sacred Landscape: The Buried History of the Holy Land 1948-1998

ספר זה (נופים מקודשים: ההיסטוריה הקבורה של ארץ הקודש 1948–1998) ראה אור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי בשנת 2000. הספר מתאר בפירוט את "הנכבה" והרס החברה והנוף הפלסטינים ב-1948; ההתייחסות לזיכרון הזה אצל תושבי הארץ היהודים ואצל תושביה הערבים. מצד אחד ההכחשה ומצד שני טיפוח הזיכרון, שאיפת השיבה של הפלסטינים וטראומת השיבה בקרב הישראלים.
אודות ספריו > Son of the Cypresses: memories, reflections, and regrets from a political life

יצא לאור בהוצאת אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 2007. בספר כלול חלק אוטוביוגרפי ארוך בו בנבנשתי מתאר את שורשיו ואת ההיסטוריה של אביו ומשפחתו וכן פירוט התפתחות מחשבותיו בנושא הסכסוך היהודי-ערבי. בחלק אחר של הספר מובא עיבוד של מאמרים נבחרים פרי עטו בנושא ירושלים ובנושא הסכסוך וכן דיון על אופציית המדינה הדו-לאומית בארץ-ישראל/ פלסטין.
אודות ספריו > חלום הצבר הלבן

אוטוביוגרפיה של התפכחות, ראה אור בשנת 2012. בספר זה הוא יוצא בביקורת נגד הציונות, תוך סקירה היסטורית של קורות חייו, בסוף הספר הוא יוצא נגד פתרון שתי המדינות, וטוען שיש לשאוף למדינה דו לאומית.