stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יעקב קרנץ
ביוגרפיה

יעקב בן זאב וולף קרנץ, נולד בעיירה זֶ'טֶל (זשעטל), הסמוכה לווילנה שבליטא (אז באיחוד הפולני-ליטאי והיום בבלארוס).
בן 18 נשא אישה ממזריטש ועבר לגור בבית חותנו, שם היה יושב בבית המדרש ומלמד הלכה לבחורים, ואף דורש מפעם לפעם לפני המוני המתפללים על פרשת השבוע שלא על מנת לקבל שכר. את דרשותיו אמר ביידיש, וכלל בהן משלים וסיפורים, שיש להם ערך ספרותי בפני עצמם. ברשימות שנמצאו לאחר מותו, נראה שהתכוון להוציא ספר בעברית עם סיפורי משליו. לא עברו ימים מרובים וחותנו ירד מנכסיו ור' יעקב נאלץ להתפרנס משכר זעום שהקציבה לו קהילת מזריטש עבור דרשותיו. ממזריטש עבר לז'ובקבה שבגליציה, ומשם לדובנא שבחבל ווהלין, בה ישב 18 שנה. בערוב ימיו ישב בעיר זמושץ שבפולין, ובה נפטר.
אף שבתקופתו היו מגידים רבים, היה הוא המפורסם שבהם. הוא חי בתקופתו של הגאון מווילנה (הגר"א), שביקש ממנו שישמיע דרשותיו גם באוזניו. בתחילה סירב, אך משהתעקש הגאון, אמר לו המגיד כי חיסרון יש בצדיקותו שהיא בהסתגרות בד' אמותיו וחסרה בה הגדולה שבצדיקות הנותרת על אף התחככות בחיי היומיום.
קשריו ודרכו

המגיד מדובנא זכה לאהבת הגר"א, על אף שמעולם לא שיתף עמו פעולה במערכה כנגד תנועת החסידות, ואף נפגש עם הרבי מקוצק בהיותו אברך צעיר[דרוש מקור]. גם משה מנדלסון פגש אותו ומסופר שקרא לו אזופוס היהודי, כינוי שלא היה חביב עליו.
שלא כמו מגידים אחרים, מעולם לא אהב תיאורי גיהנום ומוסר המובא בדרך של הפחדה. הוא לא אהב לפלפל ולהאריך יותר מדי, ודבריו היו פשוטים וקולעים. הוא גם היה שנון ביותר. מסופר שנשאל מדוע עשיר נותן לעיוור ולנכה אך לא לתלמיד חכם, והשיב: הוא יודע שהוא עוד עלול בעצמו להפוך לעיוור או לנכה, אבל אין לו חשש שיהפוך לתלמיד חכם...
על מראהו, אופן תפילתו, השפעתו על הקהל בזמן הדרשות, וצורת הנאום שלו, ישנם תיאורים מפורטים, אותם אסף עורך ספריו אברהם דב בער פלאם, מפי חברי המגיד מדובנא ומכריו. פרסום הרב בעת חייו הוביל כמה אנשים להתחזות למגיד מדובנא, וישנם מספר סיפורים על מצבים בהם המגיד ישב בבית הכנסת ושמע אחרים המדברים בשמו. בדרך כלל נהג לשתוק על כך, אך במקרה שההרצאה לא הייתה ישרה בעיניו היה מתעמת עם המתחזים, ו"בוחן אותם" במבחני שנינות.
הוצאת כתביו

כתביו של המגיד מדובנא כוללים 5 ספרים:
אהל יעקב – דרושים על התורה.
קול יעקב – דרושים על חמש מגילות.
כוכב מיעקב – דרושים על ההפטרות.
אמת ליעקב – פירוש על ההגדה של פסח.
ספר המידות – ביאורים והערות בתכונת המידות.
בימי חייו לא הוציא ספרים, אף על פי שהכין רשימות לקראת הוצאת ספר מסודר על "מידות טובות", שעל פיהן יש לנהוג. רשימות אלו, יחד עם אסופת מכתבים וכמה מחברות עם טיוטות וקטעי מאמרים, נמצאו על ידי אברהם דב בער פלאם בגניזה במזריטש כ-40 שנה לאחר שנכתבו. אברהם דב פלאם הפך את הוצאת כל דברי המגיד למפעל חייו. ראשון הספרים – "קול יעקב" – משלים על התורה, יצא לאור ברשות ובברכת יצחק קרנץ, בנו של המגיד מדובנא. בעקבות זאת ערך והוציא עוד מספר ספרים, ביניהם הגדה של פסח עם משלי המגיד, מידות המגיד מדובנא ועוד, מתוך אותם מחברות אשר מצא. כמו כן שקד על העלאת הביוגרפיה של המגיד מדובנא בהקדמות לספריו. בשנת 1886 ארבע שנים לאחר המהדורה הראשונה של ההגדה של פסח עם משלי המגיד, נערכו והודפסו מספר ספרים ובהם "משלי המגיד", ללא רשותו של פלאם. פלאם פרסם מכתב מחאה פומבי, שצורף להגדה של פסח באותה שנה. בעקבות המכתב, הושג הסכם, ומאז שמו אוזכר בכל ההוצאות הבאות, לכתבים המביאים את דברי המגיד.
מהדורה מלוקטת ומסודרת של משליו הוצאה על ידי אליעזר שטיינמן, בעת החדשה (הוצאת הכנסת ה'תשי"ב 1952).
אחד מצאצאי המגיד, מארק קרנץ, כתב ספר באנגלית על התנהגות עסקית ועל משלי המגיד מדובנא.
עלייתה של תנועת המוסר בתקופה שאחרי פטירתו סייעה לתפוצת כתביו.
לאחרונה יצא לאור ספר קומיקס בשם "מעשה (שלא) היה" מאת הצייר החרדי גדי פולק, המבוסס על משלי המגיד.
ממשליו

משל החץ: (זהו המשל המפורסם ביותר שלו)
שאלו את המגיד: "איך אתה מוצא כאלו משלים יפים וקולעים?"

ענה המגיד: אמשול לכם משל. איש הלך ביער וראה על כל עץ מצוירת מטרה ובמרכזה נעוץ חץ. בסוף היער פגש האיש ילד עם קשת.

שאל האיש: "האם אתה הצלף?"
 
ענה הילד: "כן". 

שאל האיש: "האם ירית את החצים או תקעת אותם בידיך?"
 
אמר לו "יריתי".
 
שאל האיש: "אם כן כיצד פגעת במרכז המטרה ולא החטאת אף לא פעם אחת?"

ענה הילד: "קודם יריתי את החץ, אחר כך ציירתי את המטרה".
הכפית שנולדה במזל טוב – בדיחה מפורסמת של המגיד
איש עני לווה משכנו העשיר כף ומזלג ומחזיר לו כעבור יום כף מזלג וגם כפית. לשאלת העשיר מהי הכפית, עונה העני שבמזל טוב נולדה לכף ולמזלג תינוקת. לאחר זמן מה, העני חוזר לעשיר ומבקש ללוות מערכת סכו"ם שלמה. העשיר נותן לו את המערכת הגדולה והיקרה ביותר שלו. כאשר עובר זמן והסכו"ם אינו מושב, הולך העשיר לעני ושואל היכן הסכו"ם. עונה העני שלא עלינו כולם מתו. כשהעשיר מתרגז וטוען שהעני מרמה אותו, עונה העני: וכשקיבלת את הכפית, לא הייתה לך בעיה?
המטען הכבד
סוחר שלח שליח, כדי שיביא לו מטען מהנמל. אחרי הרבה זמן הגיע השליח, מתנשף ויגע, כפוף ומזיע, כורע תחת עומס המטען, והכריז בשארית כוחותיו באוזני הסוחר: "הבאתי לך את החבילה המבוקשת"

זה הגיב מיד: "לא נכון. זו לא החבילה שלי".

"עוד לא פתחת אותה", שאל אותו השליח, "למה אתה אומר זאת ?"

ענה לו הסוחר: "פשוט מאוד. החבילה שלי לא כבדה, ומי שיישא אותה לא יתנשף. אם אתה מתנשף - זו אינה החבילה שלי".
הבגד שאינו מתאים:
כפרי מגיע לשוק בחורף והוא לבוש בגדים חמים. נכנס לחנות בגדי משי וביקש לקנותם. המוכר נטל בגד במידתו ומסר לו אותו. בינתיים הולך הכפרי ומודד את הבגדים, מודד שוב ושוב, ומגלה שהם דחוקים עליו ואינם מתאימים לו כלל.

"האם אתה מהתל בי ?" הוא קורא בכעס לבעל החנות. "הבגדים לא מתאימים".

"הם מתאימים. הם מתאימים, פשוט עליך להוריד קודם את הבגדים העבים שאתה לובש ואחר כך ורק אז ללבוש את המשי".
משל הקרוב ביותר לגרעין העלילה של "אלוף בצלות ואלוף שום". כך הוא מופיע בספר הבדיחה והחידוד מאת אלתר דרויאנוב:
רבי יעקב קראנץ, המגיד מדובנה, בא אצל עשיר תלמיד-חכם לבקש נדבה לפדיון-שבויים, וכדי להיכנס עמו בדברים פתח רבי יעקב בחידושי-תורה בהלכות-צדקה. השיב לו העשיר חידושי-תורה באותה הלכה. נמלך רבי יעקב והתחיל אומר לפניו דברי-אגדה בעניין פדיון-שבויים. חזר העשיר והשיב לו גם הוא דברי-אגדה באותו עניין. אמר לו רבי יעקב:
אמשול לך משל, למה הדבר דומה. לאחד שהלך לכרך גדול מכרכי-הים וראה, שאין הבצלים ידועים שם. הוציא מצקלונו מחרוזת של בצלים ונתן לאנשי-המקום. וכשראו הללו, כמה יפים בצלים לתבל בהם את התבשיל, נתנו לו משקל כסף וזהב כנגדם. לימים בא אחר לאותו כרך וראה, שאין השומים ידועים שם. הוציא מצקלונו אגודה של שומים ונתן לאנשי-המקום. וכשראו הללו, כמה יפים שומים ללפת בהם את הפת, נתנו לו – משקל בצלים כנגדם... אף אתה כך: בצלים אני נותן לך, שומים אתה מחזיר לי, שומים אני נותן לך –בצלים אתה מחזיר לי. ואילו אני – לכסף וזהב כנגד הבצלים והשומים אני זקוק.
לקריאה נוספת

כתבי המגיד מדובנא, תל אביב תשי"ב.
ספר דובנא, תל אביב תשכ"ו, עמ' 133-168 .
יעקב דב מנדלבוים, רבי יעקב קראנץ – המגיד מדובנא זצ"ל, ספר הזיכרון לרבי משה ליפשיץ זצ"ל, נ"י תשנ"ו, עמ' תתס-תתעג.
הערות שוליים

↑  ראו "The Hassidic Masters Guide to Management" במיוחד בהקדמה לספר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264121805171  PLWABN: 9810651017305606  BnF: cb12466412x (data)  GND: 173225225  ISNI: 0000 0001 1576 0852  LCCN: n83303996  NKC: zmp20201062917  NTA: 151417520  SELIBR: 245545  SUDOC: 033848289  VIAF: 79110200   WorldCat (עם VIAF): 79110200
לורנס ניקולסון

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1956 (בן 68) טורונטו, קנדה 
 השתייכות:  חיל הנחתים של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1979–2018 (כ־39 שנים)
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד רגימנט הנחתים החמישי  מפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה  מפקד כוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים
 פעולות ומבצעים
 מלחמת עיראק מלחמת אפגניסטן
 עיטורים
   מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה  לגיון ההצטיינות (עם סימון V)   לב הארגמן
 
לורנס "לארי" ד. ניקולסון (באנגלית: Lawrence "Larry" D. Nicholson; נולד ב-29 ביוני 1956) הוא קצין בדימוס בדרגת לוטננט גנרל בחיל הנחתים של ארצות הברית.
ביוגרפיה

ניקולסון נולד בטורונטו שבקנדה. ב-1979 סיים לימודיו במכללה הצבאית של קרוליינה הדרומית ("סיטאדל"). את הלימודים עשה במסגרת תוכנית הכשרת קציני המילואים של חיל הנחתים.
שירת כמפקד מחלקה בגדוד השלישי של דיוויזיית הנחתים הראשונה, כקצין גיוס של חיל הנחתים ומפקד מחלקה בבית הספר לקצינים של המארינס. פיקד על פלוגה רובאית בגדוד השלישי של רגימנט הנחתים השביעי ועל פלוגה בגדוד הראשון של רגימנט הנחתים התשיעי. בשנים 1990–1993 הדריך באקדמיה הימית של ארצות הברית ולאחר מכן יצא ללימודים במכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית והשלים תואר שני. ב-1994 הוצב בירושלים כחלק מכוח המשקיפים של UNTSO. בשנים 1995–1997 שירת כסגן מפקד גדוד הסיור הממוכן השני של דיוויזיית הנחתים השנייה ובשנים 1997–1999 שימש קצין אג"ם של הדיוויזיה.
ב-1999 מונה למפקד הגדוד השני ברגימנט הנחתים השני. התקופת פיקודו נשלח הגדוד לאזור קוסובו כחלק מיחידת המשלוח ה-26 של הנחתים. ב-2001 מונה לסגן מפקד רגימנט הנחתים השני. למד במכללת ההגנה של נאט"ו ברומא ושירת כקצין תכנון במטה נאט"ו בבריסל.
ביולי 2004 מונה לקצין אג"ם של דיוויזיית הנחתים הראשונה שהוצבה ברמאדי שבעיראק. ב-14 בספטמבר 2004 מונה למפקד רגימנט הנחתים הראשון שהוצב בפלוג'ה, באותו היום נפגע מפצצת מרגמה שהרגה את קצין הקשר שלו. ניקולסון נפצע באורח קשה ופונה לגרמניה ולאחר מכן למרכז הרפואי הלאומי של הצי במרילנד. לאחר מספר ניתוחים ותקופת שיקום חזר בסוף השנה לשירות בעיראק. ביולי 2005 מונה למפקד רגימנט הנחתים החמישי שהוצב בפלוג'ה בשנים 2006–2007. במהלך הלחימה בעיראק נהרגו 221 מחיילי הרגימנט ונספחיו. על פועלו עוטר ניקולסון באות לגיון ההצטיינות עם סימון V לאומץ לב.
לאחר שהועלה לדרגת בריגדיר גנרל מונה לסגן מפקד פיקוד פיתוח הלוחמה של הנחתים בבסיס קוונטיקו. פיקד על חטיבת המשלוח השנייה של הנחתים שהוצבה במחוז הלמנד באפגניסטן. שימש עוזרו הצבאי הבכיר של סגן מזכיר ההגנה של ארצות הברית וקצין אג"ם של כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי באפגניסטן.
ביוני 2013 מונה למפקד דיוויזיית הנחתים הראשונה, וב-11 בספטמבר 2015 הועלה לדרגת לוטננט גנרל ומונה למפקד כוח המשלוח השלישי של חיל הנחתים שמפקדתו באוקינאווה שביפן. הוא שירת בתפקיד עד אוגוסט 2018.
לורנס נשוי לדבי. שניים מבניו שירתו בחיל הנחתים, ואף היו תחת פיקודו בעיראק ובאפגניסטן.
הערות שוליים

↑  Home on the Fourth of July: Two Marines, Two Purple Hearts, דיילי ביסט, 4 ביולי 2013
↑  RCT-5 remembers fallen, אתר חיל הנחתים, 11 בדצמבר 2007
↑  על עיטוריו באתר valor.militarytimes.com
↑  טבלת מקבלי עיטורים, באתר עמותת חיל הנחתים
↑  1st Marine Division welcomes new commanding general, אתר חיל הנחתים, 11 ביוני 2013
יעקב רבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בפברואר 1921 יאשי, ממלכת רומניה 
 פטירה:  29 בפברואר 1988 (בגיל 67) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 
יעקב רַבִּי (יעקב שעיה רבינוביץ) (22 בפברואר 1921 – 29 בפברואר 1988) היה עיתונאי, פובליציסט, מסאי, לשונאי ומתרגם ישראלי, חבר מערכת העיתון "על המשמר". חתן פרס סוקולוב לעיתונאות (תשל"א).
קורות חיים

רבי נולד בשם יעקב ישעיה רבינוביץ בשנת 1921 ברומניה, בנם היחיד של מאלי לבית ואלדמן ומוטי רבינוביץ 1891–1963), שנישאו בשנת תרע"ח-1918. אביו, יליד יאשי, היה פעיל בתנועה הציונית והעברית ברומניה, כיהן בשנות ה-20 כמנהל המשרד הארצישראלי, אחר-כך כמזכ"ל ולבסוף כמנהל קרן היסוד ברומניה (לאחר עלייתו לארץ ישראל כיהן כמזכ"ל וכמנהל הוועד הארצי לקרן היסוד). היה איש ספר שהתעניין בעיקר במקרא ובלשון העברית, ופרסם שירים, מאמרים ופיליטונים בעיתונות היהודית ברומניה (בארץ השתתף בשנותיו האחרונות ב"על המשמר").
בתשרי תרצ"ג (אוקטובר 1932) עלתה המשפחה לארץ ישראל. רבי סיים את לימודיו בבית הספר הגבוה למשפט ולכלכלה (1939–1943), ולאחר מכן פנה לעסוק בעיתונות.
במשך יותר מארבעים שנה עבד כעיתונאי ב"על המשמר". ייחודו היה במסות הפובליציסטיות, שבהן הקיף נושאים רבים בתחומי הלשון, מקרא, היסטוריה, חינוך ותרבות, בסגנון כתיבה מיוחד ואישי. במדורו "עברית שלא כהלכה" שקד על עקירת שיבושי לשון בציבור. במדורו "שיחות על עברית", שהופיע מסוף שנות ה-60, עסק בענייני לשון בנוסח של שיחה עם קוראים.
נוסף על העבודה השוטפת בעריכה ובכתיבה פובליציסטית, רבי מילא תפקידים מרכזיים במערכת העיתון.
בשנות ה-40 וה-50 השתתף ב"משמר לילדים".
בשנת 1964 השלים בתוך שנה תואר ראשון במדעי היהדות באוניברסיטה העברית בירושלים. על אף שלא המשיך בלימודים פורמליים, נעשה בקיא בתחום זה.
בשנת 1972 זכה בפרס סוקולוב לעיתונאות לשנת תשל"א, על "תרומתו המיוחדת בהקניית התרבות היהודית והשפה לקוראי עיתון יומי".
יעקב רבי פרסם בחייו שלושה ספרים: "שיחות על עברית" (ספרית פועלים, 1977), שבו ערך והביא מבחר דברים ממדורו הקבוע בשם זה; "תשובת השנה: ישן וחדש במועדי ישראל" (ספרית פועלים, 1979), שבו עסק בהתגבשותם של חגי ישראל ובחן אותם מזוויות ראייה היסטוריות, פילוסופיות, ספרותיות-אסתטיות ואף תאולוגיות; וכן קונטרס קטן בכותרת "הדומה והשונה בגילויי ההתבוללות בארצות המערב ובמזרח אירופה" (ספריית שז"ר, 1980).

כמו כן, תרגם לעברית 14 ספרים, שהתפרסמו משנות ה-40 ועד ראשית שנות ה-80.
לאחר מותו הופיעו עוד שלושה ספרים שבהם הובא חומר מעזבונו: הקובץ "מינחת זיכרון ליעקב רבי" בעריכת א.ב. יפה ובנימין טנא (עתון וספר, 1991); "יהודים ויהדות במתח הזמנים" (ספרית פועלים, 1992); ו"לשון בריאה" (מוסד ביאליק, 1994), המשכו של הספר "שיחות על עברית", ובו מבחר מאמרים ורשימות בנושא העברית המתחדשת שהתפרסמו בעיקר ב"על המשמר" בשנים 1976–1986, שערכה אלמנתו, תמר רבי.
רבי נפטר בתל אביב ב-1988, בגיל 67.
ספריו

שיחות על עברית, תל אביב: ספרית פועלים – ספרי דעת זמננו, תשל"ז.
תשובת השנה: ישן וחדש במועדי ישראל, תל אביב: ספרית פועלים – ספרי דעת זמננו, תשל"ט 1979.
הדומה והשונה בגילויי ההתבוללות בארצות המערב ובמזרח אירופה, ירושלים: ספריית שזר – המכון ליהדות זמננו – האוניברסיטה העברית בירושלים (מפרסומי החוג לידיעת עם ישראל בתפוצות בבית נשיא המדינה; סדרה י, קונטרס ב), תש"ם.
לאחר מותו:
א.ב. יפה ובנימין טנא, מנחת זיכרון ליעקב רבי: במלאת שלוש שנים לפטירתו, תל אביב: עיתון וספר, תשנ"א 1991. ("חלק מועט מעזבונו העשיר")
יהודים ויהדות במתח הזמנים; הקדמה: זאב לוי, תל אביב: ספרית פועלים ('ספרי דעת זמננו'), 1992.
לשון בריאה, ירושלים: מוסד ביאליק, תשנ"ד 1994.
ספריו > תרגום

או. הנרי, ספורי ניו יורק; מאנגלית: י. רבי, תל אביב: ידיעות אחרונות, [תש"-?].
אדגאר סנאו (אנ'), העומדים לצדנו: הודו, ברית המועצות, סין; מאנגלית: י’ רבי, מרחביה: ספרית פועלים ('לכל), 1945.
סומרסט מוהם, התריסר העגול; תרגם: י’ רבי יעקב, ירושלים: עופר (ידיעות אחרונות), תש"ו.
שיינה אייזנפלד, תיבה על הים; מכתב-היד ביידיש: י. רבי, מרחביה: ספרית פועלים ('נעורים'), 1947.
מוריס תורז, בן העם: פרקי אוטוביוגראפיה; מצרפתית: י’ רבי, מרחביה: ספרית פועלים ('לכל'), 1950.
ב[ר] ברוכוב, כתבים; ערכו: ל[יב] לויטה, דניאל] בן נחום, כרך ב’: תרגום בידי: ד’ בן נחום, ולפובסקי וי’ רבי, תל אביב: הקיבוץ המאוחד; וספרית פועלים, תשט"ו–תשכ"ו.
ירמיה נוימן בצל המוות: המערכה להצלת יהודי סלובקיה; המתרגם: יעקב רבי, תל אביב: מ' ניומן, תשי"ח.
נורברט וינר, אנשים ומוחות מכונה: הקיברנטיקה והחברה; עברית: יעקב רבי, מרחביה: ספרית פועלים ('דעת זמננו'), 1960.
חיים ז'יטלובסקי, כתבים; מבוא מאת ר[פאל] מאהלר; עברית: יעקב רבי, מרחביה: ספרית פועלים בשיתוף עם קרן ויינפר-מורגנשטרן, 1961.
אירמגרד וולדרינג (גר'), מצרים: אמנות, ארץ היאור בתקופת הפרעונים; תרגם: יעקב רבי, תל אביב: דביר ועם עובד ('אמנות העולם: התרבויות הלא אירופיות'), תשכ"ג.
הרמן בונדי, במרחבי תבל; תרגם: י’ רבי, תל אביב: דביר ועם עובד ('ספרית מדע לעם'), תשכ"ו.
פיטר צ'ארלס סוון, יאפאן: מימי ג'ומון עד תקופת טוקוגאווא; תרגם: יעקב רבי, תל אביב: דביר ועם עובד ('אמנות העולם: התרבויות הלא אירופיות'), תשכ"ז.
ארתור רופין, פרקי חיי; [נערך מן העזבון בידי אלכס ביין; תורגם מגרמנית בידי א"ד שפיר; חלק ג: "בבנין הארץ והעם 1920–1942", תורגם בידי יעקב רבי, תל אביב: עם עובד, תשכ"ח 1968.
יון קאלגארו, ילדותו של לא-יוצלח; תירגם מרומנית: יעקב רבי, תל אביב: עם עובד – ספריה לעם, תשמ"א 1981.
ספריו > עריכה

מנחת זכרון למוטי רבינוביץ; העורך: בנו – י. רבי, במלאת שלוש שנים לפטירתו, תל אביב: (הדפוס החדש), תשכ"ו. (דברים מעזבונו של מוטי רבינוביץ (בתרגום עברי, או ביידיש ותרגום עברי כאחד) וכן דברים עליו)
לקריאה נוספת

א.ב. יפה, "דברי הערכה של ידידים ותולדות חייו של יעקב", בתוך: מנחת זיכרון ליעקב רבי (תל אביב תשנ"א 1991), עמ' 160–193.
זאב לוי, הקדמה, בתוך: יעקב רבי, יהודים ויהדות במתח הזמנים (תל אביב 1992), עמ' 9. (נדפס גם ב"על המשמר", 28 בפברואר 1992.)
הערות שוליים

↑  ראו: דוד תדהר (עורך), "מרדכי (מוטי) רבינוביץ", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יג (1963), עמ' 4245; שלמה ביקל, 'מוטי רבינוביץ', בספרו: יהדות רומניה: היסטוריה, ביקורת ספרותית, זכרונות; תירגם מיידיש: ק"א ברתיני, תל אביב: התאחדות עולי רומניה בישראל והוועדה הספרותית של עזבון גרופר, אשקלון, תשל"ח 1978, עמ' 397–399.
↑  פרסי סוקולוב – לחנה זמר, יעקב רבי וברוך נאדל, דבר, 23 בפברואר 1972; הוענק פרס סוקולוב: יעקב רבי – הקניית התרבות והשפה, מעריב, טור 1, 23 בפברואר 1972.
↑  ביקורת: שלום לוריא, 'שלא יכשלו בלשונם: הערות עם קריאת ספרו של יעקב רבי, שיחות על עברית, תשל"ז – ברכת מעשה-הכינוס', הדים 107 (תשל"ח), 160–165.
↑  ביקורת: חיים נגיד, ספרים חדשים – עיון ראשון: יהדות: ישן באהלי השוה"צ, מעריב, טור 1, 19 בינואר 1979; חיים איזק, מועדי ישראל בעיני חילוני, דבר, 20 באפריל 1979.
↑  ביקורת: שלמה גרודזנסקי, ח. ז'יטלובסקי בעברית, דבר, 13 באוקטובר 1961, המשך.
↑  ביקורת: יותם ראובני, יונים עם קשקשים, דבר, 17 ביולי 1981.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312801105171  GND: 173351336  ISNI: 0000 0000 6736 3480  LCCN: n84037177  VIAF: 90404472   WorldCat (עם VIAF): 90404472
לורנס מועלם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באפריל 1965 (בן 59) תל אביב ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1984–2011 (כ־27 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 402  ראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה  מפקד אגד ארטילרי 218  מפקד אגד ארטילרי 215  ראש מחלקת תכנון וארגון במפקדת זרוע היבשה  קצין תותחנים ראשי  ראש חטיבת התכנון באגף התכנון
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  מבצע דין וחשבון  האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל ספרינט מוטורס מקבוצת סונול מנכ"ל מטרופולין
 
לורנס מועלם (נולד ב-16 באפריל 1965) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין תותחנים ראשי וראש חטיבת התכנון באגף התכנון. כיהן כמנכ"ל חברת מטרופולין בין השנים 2018-2020.
ביוגרפיה

מועלם נולד בתל אביב. התגייס לצה"ל ב-1984, שירת כלוחם בגדוד 402 וכקצין בעוצבת גולן. ב-1988 מונה לסגן מפקד גדוד 405, וב-1991 לקצין אג"ם של אגד ארטילרי 215. בשנת 1992 קודם לדרגת סגן-אלוף ומונה למפקד גדוד 402. הוא פיקד על הגדוד במבצע דין וחשבון במהלכו ירה הגדוד אלפי פגזים. ב-1994 מונה לראש ענף מפקדים בבית הספר לתותחנות שדה. לאחר לימודים בפורט לוונוורת' במכללה לפיקוד ומטה של הצבא האמריקאי מונה ב-1997 לסגן מפקד אגד ארטילרי 215. ב-1998 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה למפקד אגד ארטילרי 218, אגד מילואים. בשנת 2000 מונה למפקד אגד ארטילרי 215. בתקופתו פרצה האינתיפאדה השנייה והאגד קיבל אחריות על הביטחון השוטף בגזרה ביהודה ושומרון. בשנים 2002 עד 2004 שירת כראש מחלקת תכנון וארגון במפקדת זרוע היבשה. בשנים 2005 עד 2008 כיהן כקצין תותחנים ראשי, ושירת בתפקיד במהלך מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו הבא עמד בראש חטיבת התכנון באגף התכנון.
לאחר שחרורו משירות הקבע ב-2011, מונה למנכ"ל ספרינט מוטורס מקבוצת סונול. ביוני 2018 דווח כי ימונה למנכ"ל חברת התחבורה הציבורית מטרופולין, ויחליף את המנכ"ל אילן קרני שניהל אותה מהקמתה. סיים את תפקידו כמנכ"ל מטרופולין בתחילת שנת 2020.
מועלם בעל תואר ראשון בחוג המשולב למדעי החברה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי, בעל תואר שני במדעי המדינה מאוניברסיטת חיפה ובעל תואר שני במנהל עסקים למנהלים (Emba) מאוניברסיטת בר-אילן. הוא נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  ליאור גוטמן, לורנס מועלם מונה למנכ"ל ספרינט מוטורס, באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2011
↑  ניצן צבי כהן, ‏מנכ"ל חברת האוטובוסים "מטרופולין", אילן קרני, הודיע על פרישה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 18 ביוני 2018
כמעט כמו לווייתן

| --- | --- |

כמעט כמו לווייתן
 מידע כללי
 מאת:  סטיב ג'ונס
 שפת המקור:  אנגלית
 נושא:  אבולוציה 
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי עליית הגג, ידיעות ספרים
 תאריך הוצאה:  2006
 מספר עמודים:  646
 הוצאה בעברית
 תרגום:  כן
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 9654485281
 הספרייה הלאומית:  002513749
 
כמעט כמו לווייתן - מוצא המינים נכון לעכשיו (באנגלית: Almost Like a Whale), הוא ספר מאת סטיב ג'ונס, בנושא אבולוציה שתורגם לעברית על ידי עדי מרקוזה-הס.
תוכן הספר

המחבר, פרופסור לגנטיקה, מציג את ספרו כך:
”הספר שלי מעדכן את דרווין ועושה אותו מותאם לימינו אלה. זהו נסיון לשכתב את "מוצא המינים", עד כמה שהדבר אפשרי. הספר מתוכנן על פי מבנה ספרו של דרווין, ומתפתח כמותו ממשקי כפר למאובנים, מכוורות דבורים לאיים רחוקים – כמסגרת. ה"עובדות הגדולות" (עוד צירוף מילים האהוב על דרווין) שלי מעוגנות בבטחה בסוף המאה העשרים. "כמעט כמו לווייתן" הוא ניסיון לקרוא את מוחו של צ'ארלס דרווין מעמדת היתרון של הידיעה המדעית בדיעבד, ולהראות איך תאוריית האבולוציה מאחדת את הביולוגיה בימינו”.
רוב הפרקים, שכאמור, מקבילים ל"מוצא המינים" המקורי, מביאים בסופם תרגום מסיכום הפרק המקביל בספרו של דרווין.
אחד הקשיים בהבנת האבולוציה, כותב ג'ונס, "נובע מכך שהיא מנסה לשחזר היסטוריה שקצב מהלכה איטי בהרבה מזה של אלה החוקרים אותה". כדי לנסות ולהמחיש את האבולוציה מתחיל ג'ונס בתיאורה של אבולוציה שאיננה נזקקת לעשרות מיליוני שנים, אלא כזו שמתרחשת לנגד עינינו – האבולוציה של בעל חיים קטן אבל מאוד מפורסם – נגיף האיידס... נגיף הכשל החיסוני (האיידס) באדם מכיל בהיסטוריה הקצרה שלו את הטיעון המוצג בספר "מוצא המינים" בשלמותו: וריאציות, מאבק להישרדות, וברירה טבעית. הגאוגרפיה מספרת חלק מסיפורו, וכמוה גם המאובנים; והגנים שלו מקשרים בינו לבין קרובים רחוקים, אשר לכולם היה אב קדמון משותף בעבר הרחוק. בעשותם זאת, חושפים הגנים היררכיה מסודרת הבנויה מקבוצות בתוך קבוצות, שכל אחת מהן היא עדות למוצא ממקור משותף בעבר ההולך ומתרחק."
שם הספר מתייחס לדברים שדרווין כתב בספרו: "אינני רואה כל קושי בכך שזן של דובים יהפכו, בדרך של ברירה טבעית, לשוכני מים על פי מבנה גופם ונוהגיהם, עם פיות ההולכים וגדלים בהדרגה, עד שתופיע לבסוף חיה מפלצתית לא פחות מהלווייתן". דברים אלו שזיכו את דרווין בקיתונות של לגלוג, והביאו אותו לשנות את הניסוח במהדורת 1872 של הספר ל"מפלצתית כמעט כמו לווייתן", הם היום חלק מהקונצנזוס המדעי של האבולוציה.
לטביה באירוויזיון 2002

לטביה באירוויזיון 2002 השתתפה עם השיר "I Wanna" בביצוע של מריה נאומובה.
לפני האירוויזיון

האירודזיסמה, קדם האירוויזיון הלטבי, נערכה במרכז האולימפי בונטספילס והנוחתה על ידי אילה סירסנה ואריקס ניאדרה, כל השירים הוצגו באנגלית והתוצאות נקבעו על פי הצבעה טלפונית של הקהל.
| סדר | מבצע | שיר | ניקוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מרינה ויטיוקה | "Wait (for Love)" | 744 | 14 |
| 2 | דיאנה & אולגה פיראגס | "My Town" | 1661 | 9 |
| 3 | לאוריס רייניקס | "My Memory Tape" | 3215 | 5 |
| 4 | קפה | "אמברלנד" | 766 | 12 |
| 5 | 4.אלמנטס | "Remember" | 1987 | 8 |
| 6 | האמלאוני | "My Only Dream" | 502 | 15 |
| 7 | טומסה | "This Is Not Paradise" | 8003 | 3 |
| 8 | לינדה לין & הורנס סטאלב | "Stop the War" | 18103 | 2 |
| 9 | סי סטונס | "My Love Is for You" | 753 | 13 |
| 10 | ג'אניס סטיבליס | "Let's Sing the Song" | 3102 | 7 |
| 11 | מריה נאומובה | "I Wanna" | 26561 | 1 |
| 12 | מדרה סלמה | "A Girl from a Sunset Town" | 1258 | 11 |
| 13 | אנדריס אבליט | "Be Alive" | 4864 | 4 |
| 14 | דזוליאנס | "A Place to Call Home" | 1328 | 10 |
| 15 | גונארס קאלנינס | "Tell Me Why" | 3148 | 6 |
באירוויזיון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
כמעט 2000

כמעט 2000 - כתב עת למדע וטכנולוגיה הוא רבעון למדע פופולרי לנוער, שיצא לאור ביוזמתו של המרכז להוראת המדעים של האוניברסיטה העברית בירושלים בשיתוף עם מוזיאון המדע בירושלים. כתב העת יצא לאור ב-27 גיליונות, מחורף 1994 ועד קיץ 2000. בגיליון של סתיו 2000 שינה כתב העת את שמו למדע 2000.
כל גיליון של כתב העת הוקדש לנושא מסוים, כגון צעצועים או תעשיות, ובנוסף היו בו מדורים קבועים: סקירת ספרים, חדשות וחידושים, חידות ותשבץ היגיון.
ערכה את "כמעט 2000" מירה משולם, ועם חברי מועצת המערכת נמנו פרופ' נאוה בן-צבי, פרופ' רפאל איקן, פרופ' פיטר הילמן ועוד.
רשימת הגיליונות

| מספר גיליון | נושא | תאריך |
| --- | --- | --- |
| 1 | מעטפות | חורף 1994 |
| 2 | גלים | אביב 1994 |
| 3 | פנים | קיץ 1994 |
| 4 | רשתות | סתיו 1994 |
| 5 | כדורים | חורף 1995 |
| 6 | שכפולים | אביב 1995 |
| 7 | שפות | קיץ 1995 |
| 8 | מבנים | סתיו 1995 |
| 9 | תעשיות | חורף 1996 |
| 10 | צעצועים | אביב 1996 |
| 11 | שיבושים | קיץ 1996 |
| 12 | עצים | סתיו 1996 |
| 13 | חיים | חורף 1997 |
| 14 | חשמל | אביב 1997 |
| 15 | חישה | קיץ 1997 |
| 16 | חלל | סתיו 1997 |
| 17 | מזון | חורף 1998 |
| 24 | השמש | סתיו 1999 |
| 25 | זמן | חורף 2000 |
| 26 | הישרדות | אביב 2000 |
| 27 | אשליות | קיץ 2000 |
עטיפת גיליון 9 - חורף 1996 של "כמעט 2000"
לטביה באירוויזיון 2000

לטביה באירוויזיון 2000 השתתפה עם השיר "My Star" בביצוע של בריינסטורם.
לפני האירוויזיון

לטביה השתתפה באירוויזיון 2000 עם השיר "My Star" (“הכוכב שלי") בביצוע בריינסטורם. זו הייתה השנה הראשונה שבה לטביה השתתפה בתחרות.
הטלוויזיה הלטבית ארגנה את תחרות האירודזיסמה (Eirodziesm) לבחירת נציג המדינה לתחרות. התחרות נערכה באולפני הטלוויזיה בריגה והונחתה על ידי דיתה טורסטר. 10 שירים  באנגלית התמודדו בתחרות והזוכה נבחר כשילוב בין קולות צוות שיפוט של מומחים בתחום המוזיקה לקולות הקהל בבית.
| סדר | מבצע | שיר | ניקוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מריה נאומובה | "For You My Friends" | 114 | 2 |
| 2 | יאנה קיי | "Waterfall" | 81 | 6 |
| 3 | ג'אניס סטיבליס | "I Will Return" | 62 | 8 |
| 4 | Dace Pūce, Aigars Grāvers & Nataradža | "Tāda zeme" | 67 | 7 |
| 5 | ארניס מדניס | "Everyday in Circle" | 82 | 5 |
| 6 | מאדרה קלמה | "Close to You" | 49 | 10 |
| 7 | בריינסטורם | "My Star" | 147 | 1 |
| 8 | לינדה לין | "Let's Go Insane" | 108 | 4 |
| 9 | אגנס | "Knowing Love and Loss" | 51 | 9 |
| 10 | יאנה קיי | "Set My Heart on Fire" | 109 | 3 |
באירוויזיון

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.