יחידת עוקץ
היסטוריה

בשנת 1939 הוקם "ארגון נוהגי כלבי כשירות" - יחידת הכלבים של ההגנה. הכלבים שאולפו על ידם פעלו במגוון משימות כמו איתור מטענים, גישוש ואבטחה. בשנת 1948, עם הקמת המדינה, עברה היחידה לצה"ל ובסיסה נקבע בבית הספר לכלבי נחייה של ד"ר רודולפינה מנצל בקריית חיים. היא כונתה: "מחלקת נוהגי הכלבים" והייתה כפופה לחיל המשטרה הצבאית. המחלקה מנתה כחמישים חיילים וכמה מאות כלבים אשר הופעלו בכל החזיתות. חיילי המחלקה אימנו את הכלבים למספר תפקידים ובהם: השתלטות על עמדות מקלעים, איתור פצועים, גילוי מוקשים ועוד. האימונים כללו צניחה עם כלבים. המחלקה פעלה עד שנת 1954 ואז פורקה.
בעקבות אסון מעלות בשנת 1974, הוקמה על ידי יוסי לבוק, דאז אזרח עובד צה"ל ומומחה לעבודה עם בעלי חיים, יחידה חדשה של לוחמים לצד כלבים למטרות לוחמה בטרור. באסון, הכוחות הלוחמים כשלו בחילוץ והמחבלים רצחו 22 ילדים שלקחו כבני ערובה. בין היתר הכשל היה נעוץ בכך שהכוחות זיהו לא נכון את הקומה בה שהו החטופים. השילוב בין הלוחמים לכלבים היה במטרה שהכלבים יידעו להוביל את הלוחמים למיקומם המדויק של המחבלים ואף לתקוף ולהפתיע אותם במהירות ובעוצמה, כאשר מייד לאחר מכן ייכנס הכוח הפורץ שישחרר את בני הערובה.
לבוק היה מפקדה הראשון של היחידה בפועל שהייתה כפופה בזמנו לסיירת מטכ"ל. יהודה מילר היה המאמן הראשי שהתווה הפעלת כלבים שלא על בסיס משמעת ותלות במאמן אישי, אלא הפעלת הכלבים על בסיס אינסטינקטים והתניות.[דרוש מקור] תפקידה של היחידה היה לאמן כלבים לתקיפת חוטפים בפיגועי מיקוח ואירועי בני ערובה. היחידה הוצבה תחת פיקוד ראש ענף לוחמה בטרור במפקדת קצין חי"ר וצנחנים ראשי.
בתחילה שירתו בה רק אחד עשר נוהגים וכלביהם, רובם יוצאי יחידות מובחרות ובעלי הכשרת חיל רגלים, שלאחר שסיימו את שירותם הסדיר, נדרשו לעבור מיון על מנת להגיע ליחידה. היחידה הייתה סודית, ורק קומץ אנשים ידעו על קיומה, לא כל שכן על תפקידה. לאור ההצלחה הרבה הוחלט להגדיל את היחידה על מנת שכל היחידות המיוחדות יוכלו לשתף עימה פעולה וכיום הפכה יחידת עוקץ לחוד החנית של כלל יחידות העילית של צה"ל.
מרגע קבלת ההחלטה על הרחבתה של היחידה, ליוסי לבוק הוקצו שלושה חודשים למשימה. היחידה קיבלה שטח במרכז הארץ אשר נבנו בו מכלאות ומתקני אימון. גיורא זורע וצוות מסיירת מטכ"ל, ובתוכם יוני נתניהו, סגן מפקד הסיירת דאז, סייעו רבות בהקמת התשתית להקמת הבסיס.
היחידה הייתה מעורבת, כבר בשנת הקמתה, בחילוץ בני הערובה ממלון סבוי אשר לוחמיה וכלביהם הוקפצו לאירוע יחד עם לוחמי סיירת מטכ"ל. במרץ 1975 קיבלה את מספרה הרשמי - יחידה 7142. היחידה קיבלה תשומת לב וחשיפה ראשונה במבצע שחרור בני הערובה בפיגוע במשגב עם בשנת 1980, אשר בתחילה הוטלה המשימה על סיירת גולני, אך זו נכשלה והמשימה הוטלה על סיירת מטכ"ל בפיקודו של סא"ל עוזי דיין יחד עם לוחמי עוקץ וכלביהם.
כוח הפריצה פוצל לשניים, כוח אחד לווה על ידי הלוחם ניר אדר וכלבו טומי שפרצו דרך הדלת הראשית, והכוח השני לווה על ידי סגן מפקד הסיירת דאז ברוך גולדברג וכלבו סטיב שפרצו דרך החלון, ובנוסף לכך גולן ואלי, שניים מלוחמי היחידה יפרצו יחד עם הכלבים ברנדי, ודדי. לאחר ניסיון הפריצה הראשוני התברר שהמחבלים חסמו את דלת הכניסה עם מיטת קומתיים ולכן הצטרף סטיב לכוח הפריצה הנוסף שהצטרף אליהם. כשהגיע סטיב למרחק של כשמונה מטרים מהמבנה, הושלך לעבר הכוח רימון יד שהתפוצץ מתחת לגוף הכלב, שנהרג ובכך ניצלו כלל הלוחמים שרצו אחריו.
עם הכוח השני נכנס הכלב טומי שהוביל את הפריצה מהחלון והגיע לחדר שדלתו הייתה פתוחה. מאחורי הדלת עמד מחבל כשנשקו דרוך והוא ממתין לבואם של הלוחמים. כאשר טומי נכנס לחדר, זיהה את המחבל והסתער עליו. בזמן זה המחבל גלגל לעברו רימון והפעם הפגיעה בטומי הייתה קטלנית. לאחר בדיקה פתולוגית, הסתבר שחדרו לגופו של טומי 27 קליעים ואף מספר רב של רסיסים מהרימון.