stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב-מכר

רב-מכר הוא ספר פופולרי שנמכר בעותקים רבים. בדומה ל"שובר קופות" בקולנוע ו"אלבום זהב" במוזיקה. לעיתים מתייחס המושג "רב-מכר" לא להיקף המכירות של הספר, אלא לאופיו שנכתב בסגנון שנועד להפוך אותו לרב-מכר.
הצטרפותו של ספר לרשימת רַבֵּי-המכר היא מקדם מכירות מובהק, ולכן המוציאים לאור נוהגים לציין זאת בפרסומת לספר ועל עטיפתו.
את הצירוף "רב-מֶכֶר" חידש הבלשן יצחק אבינרי.
רשימות רבי-מכר

רשימות רַבֵּי-מכר, שנוצרות לפי מדגם של חנויות ספרים, מתפרסמות בעיתונים. ברשימות אלה מחולקים רַבֵּי-המכר לשתי קטגוריות בסיסיות: סיפורת (Fiction) וספרי עיון (Non-fiction). חלוקות נוספות הן לפי קהל היעד: מבוגרים וילדים. אחת הרשימות הידועות בעולם היא של העיתון הניו יורק טיימס בצפון אמריקה.
היקף המכירות המביא להכללת ספר ברשימת רַבֵּי-המכר תלוי במדינה ובשפה שבה נמכר הספר. בממלכה המאוחדת ספר נחשב לרב-מכר כאשר נמכרים ממנו בין 4,000 ל-25,000 עותקים בשבוע, ולעומת זאת בקנדה מספיקה מכירה של 5,000 עותקים בשבוע כדי להיחשב לרב-מכר.
בארצות הברית נהוג להדפיס ספרים חדשים בכריכה קשה, ואת אלה מתוכם שהפכו לרבי-מכר להדפיס גם במהדורה זולה יותר בכריכה רכה, פעמים רבות על נייר באיכות נמוכה. בישראל לא נהוגה הבחנה כזו.
בעיתונות הישראלית החל בשנת 1993 מוסף הספרים של "הארץ" לפרסם רשימת רבי-מכר. ב-1997 החל גם "ידיעות אחרונות" לפרסם רשימה כזו. ביוני 2009 חדלה העיתונות הישראלית מלפרסם את טבלאות רבי המכר, לאחר שרשת סטימצקי הפסיקה למסור נתוני מכירות, בטענה כי רשתות אחרות מפרסמות נתוני מכירות מעוותים. להתאחדות הוצאות ספרים בישראל רשימות משלה.
על פי הוצאת הספרים טקסט רץ, בציבור החרדי והדתי 'רב מכר' הוא ספר שמכר מעל 1,000 ספרים תוך שבוע, או מעל 10,000 מאז צאתו לאור. זאת למעט ספרים שחולקו או נמכרו במחיר סמלי ולמעט ספרי יסוד תורניים.
היסטוריה

הספר "ייסורי ורתר הצעיר" (בגרמנית: Die Leiden des jungen Werthers) מאת גתה, שפורסם בגרמניה בשנת 1774, נחשב לרב-המכר המודרני הראשון – מיד עם פרסומו הוא נקרא ברחבי אירופה וארצות הברית. אף על פי שכיום הסופרים עושים רווח נאה מספרים שהם רבי-מכר, לא כך היה עם גתה (בספרו "ייסורי ורתר הצעיר"), שכן באותו זמן לא הייתה נהוגה שיטת התמלוגים.
בישראל

הגדרת ספר כרב מכר אינה על פי תקן. חנויות הספרים מוכרות ספרים כרב מכר לפי שיקול דעתן.
נטען שרשת סטימצקי, שחולשת על כחצי ממכירות הספרים בישראל מגדירה את רשימת רבי המכר של השבוע על פי כמות מכירה שבועית. כך, למשל, ספר פרוזה צריכים להירכש בשבוע רגיל 300–1,000 עותקים ממנו בכדי שייכנס לרשימת רבי המכר. הרף לרבי מכר הולך ויורד עם הגידול במספר הספרים המודפסים בשנה בישראל, בשנת 1990 הרף עמד בערך על 20,000 ובשנת 2011 הרף עמד על כ-5,000.
לקריאה נוספת

אריק גלסנר, "כשרוח האדם מיתרגמת לטבלת נתוני בורסה", ארץ אחרת 34, יוני–יולי 2006.
הערות שוליים

↑  חנוך מרמרי, כשהטבלה משקרת, באתר העין השביעית, 28 ביוני 2009
↑  אותות ספרותיים, ”ספר זהב” ו”ספר פלטינה”
↑  איך מגדירים ספר כ'רב מכר'?, באתר טקסט רץ
↑  איך ליחצ"ן ספר חדש #4: כמה עותקים צריך למכור כדי שהספר יהיה ברשימת רבי המכר? ועוד שאלות בכלל לא מופשטות, באתר של ארנה קזין
↑  כמה הסברים על שוק הספרים, בבלוג יעל ישראל עושה רוח
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284768505171  GND: 4006077-9  LCCN: sh85013438  NKC: ph536662
רדיאטור

רדיאטור אופייני לרכב
רדיאטור להסקה מרכזית
היטסינק (צלעות קירור) למעבד בלוח אם
רדיאטור (בעברית גם "מקרן חום") הוא התקן מכני שתפקידו להעביר במהירות וביעילות חום לסביבה או לחלופין לקבל אותו ממנה. ברדיאטור אופייני המפזר חום לסביבה יש צנרת פנימית שבה זורם נוזל חם. לצנרת שטח פנים גדול, והיא עשויה ממתכת. הנוזל מעביר את החום לסביבה דרך שטח הפנים הגדול אל האוויר, כך שביציאתו מן המקרן הטמפרטורה שלו נמוכה מזו שבכניסתו. הרדיאטור הוא רכיב פאסיבי וזרימת הנוזל דרכו נעשית על ידי משאבה חיצונית.
השימוש הנפוץ ברדיאטורים נעשה במערכת הקירור של כלי רכב ובמכשירי חימום ביתיים. הרדיאטור במכוניות ובאופנועים משמש לפנוי החום מן המנוע על מנת לשמור על הטמפרטורה במנוע, בגבולות תחום העבודה. הרדיאטור בדרך כלל ממוקם במיקום אסטרטגי, בו משב הרוח שנוצר כתוצאה מהנסיעה, מנותב דרך צלעות הקירור ועוזר לפנות את החום ביעילות. מול הרדיאטור במנועים אלו, מוצב מאוורר, שמופעל כאשר טמפרטורת המנוע מתקרבת לגבול קבוע מראש (בדרך כלל 2/3 מהקו האדום), ותפקידו להגביר את קצב צינון הרדיאטור ופינוי החום, על ידי הזרמת אוויר דרך צלעות הקירור. ברדיאטור קיימת זרימת נוזל מתמדת פרט לשלבי החימום של המנוע. כיוון שעם הפעלתו המנוע, הוא טרם הגיע לטמפרטורת עבודה, זרימת הנוזל מופסקת על ידי התרמוסטט ומחודשת עם ההגעה לטמפרטורת המתאימה. הנוזל הזורם ברדיאטור אינו מים, אלא תערובת המכילה מים מזוקקים וחומר נוגד קיפאון (Anti-freeze), ביחס שווה. השימוש בנוזל נוגד קיפאון נובע מהעובדה שמים מתרחבים ככל שהטמפרטורה יורדת עד 4 מעלות צלזיוס, וכך עלולים לגרום נזק בלתי הפיך לחלקים במנוע. הטמפרטורה של נוזל הקירור יכולה לעלות מעל ל-100 מעלות צלזיוס, ועקב כך, פתיחת פקק הרדיאטור בזמן שהמנוע חם עלולה לגרום לכוויות קשות.
במכשירי החימום הביתיים, תפקיד הרדיאטור הוא לחמם את האוויר שסביבו. תוך כדי חימום האוויר, הנוזל שברדיאטור מתקרר והוא זורם חזרה, דרך הצנרת, אל גוף החימום. הרדיאטור נחשב אמצעי חימום ביתי בטוח, יחסית לאמצעי חימום הפועלים עם אש גלויה או סלילי להט (כגון מפזרי חום). משום כך, הוא מומלץ כאמצעי חימום לסביבה בה נמצאים ילדים. חסרונו הוא זמן חימום ארוך יחסית. רדיאטור יכול להיות נייד (כמו שנפוץ בישראל) עם נוזל במערכת סגורה, או כחלק מממערכת להסקה מרכזית (נפוץ בעיקר בבריטניה).
באלקטרוניקה, התקן הבנוי מצלעות קירור וצמוד לרכיב הדורש קירור נקרא היטסינק (באנגלית: Heat sink). התקן זה עשוי לכלול מקרן עם צנרת ונוזל הזורם בהם כדי להגדיל את יעילות הקירור. הוא משמש לקירור מעבדים, רכיבי שידור ורכיבי מיתוג הספק. ברוב המקרים מצורף להיטסינק מאוורר שמגדיל את יכולת פיזור החום, עם זאת במגברי שמע או במחשבים של אולפני הקלטה משתדלים להשתמש במקרני צלעות מיוחדים ללא מאווררים כדי למנוע את הרעש שמפיקים המאווררים.
רויסטון דרנטה

רויסטון ריקי דרנטה (בהולנדית: Royston Ricky Drenthe; נולד ב-8 באפריל 1987), הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת הקשר וכמגן שמאלי בריאל מורסיה מהליגה השלישית בספרד.
קריירה

דרנטה גדל ברוטרדם והצטרף בגיל 13 למחלקת הנוער של פיינורד המקומית בתור מגן שמאלי. בגיל 16 עבר לאקסלסיור רוטרדם במטרה לקבל יותר דקות משחק, שם הוא עבר לעמדת הקיצוני והראה יכולות טובות יותר בעמדה זו. ב-2005 החליטה פיינורד להחזירו, ובעונת 2006/2005 ערך את בכורתו בקבוצה הבוגרת של פיינורד, אך פריצתו הגיע עונה אחת אחר כך בה הוא הרשים את מאמן פיינורד, אווין קומאן, בתור מגן שמאלי עם 29 הופעות.
בקיץ של עונת 2008/2007, לאחר משא ומתן ארוך, סיכמה פיינורד עם ריאל מדריד על העברתו במחיר של כ-14 מיליון אירו. הצעות נוספות הגיעו גם מצ'לסי ומברצלונה. דרנטה הושאל בהמשך מריאל מדריד להרקולס אליקנטה. בסיום חלון ההעברות של אוגוסט 2011, הושאל לאברטון. שנה מאוחר יותר, שוחרר דרנטה מריאל והפך לשחקן חופשי. הוא החליט לחתום בקבוצת אלניה ולדיקווקז מרוסיה. ב-21 ביוני 2013 חתם בקבוצת רדינג. ב-1 בספטמבר 2014 הושאל לשפילד ונסדיי לחצי שנה. ב-23 בינואר 2015 חתם בארג'ייספור הטורקית. בספטמבר 2015 עבר לבניאס מאיחוד האמירויות הערביות ממנה שוחרר ביולי 2016 ולאחר מכן פרש ממשחק פעיל. ב-8 ביולי 2018 דרנטה חזר מפרישה וחתם בספרטה רוטרדם לעונה אחת. ב-11 בספטמבר 2019 חתם בקוזאקן בויס מהליגה ההולנדית השלישית. ב-6 בינואר 2021 חתם בריאל מורסיה מהליגה הספרדית השלישית.
הנבחרת הצעירה

לאחר עונת הפריצה של דרנטה (2006/2007), זומן ההולנדי לנבחרת הצעירה של הולנד עד גיל 21 להשתתפות באליפות אירופה לנבחרות צעירות עד גיל 21, על ידי המאמן פופ דה האן. באותו טורניר לא רק שהצטיין דרנטה וקיבל שבחים רבים על הופעתו, הוא קיבל את תואר השחקן המצטיין של הטורניר על ידי אופ"א.
רוית ברניב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1963 (בת 61 בערך) גבעתיים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת רייכמן 
 מעסיק:  נטוויז'ן 
 תפקיד:  מנהלת כללית 
 בן או בת זוג:  אבי צבי 
 מספר צאצאים:  1 
 
רוית ברניב (נולדה בשנת 1963) היא מנהלת ישראלית, שכיהנה בעבר כמנכ"לית ספקית האינטרנט נטוויז'ן וכיושבת ראש הדירקטוריונים בקבוצת "שיכון ובינוי" ובחברות "דרך ארץ" ו"תנובה".
ביוגרפיה

ברניב נולדה בגבעתיים. היא בעלת תואר ראשון בכלכלה ופילוסופיה, ותואר שני במנהל עסקים מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני בממשל עם התמחות במניעת טרור מהמרכז הבינתחומי הרצליה.
בשנת 2001 מונתה ברניב לשמש כמנכ"לית חברת האינטרנט נטוויז'ן מקבוצת איי. די. בי, שבשליטת נוחי דנקנר.
ברניב קיבלה לידיה את נטוויז'ן כחברה מפסידה, ובתקופתה כמנכ"לית עברה החברה לרווחיות שהמשיכה להשתפר מרבעון לרבעון. ברניב הובילה את החברה להנפקה מוצלחת בבורסה של תל אביב ביוני 2005. כמו כן, תחת ברניב נכנסה החברה לתחומי פעילות חדשים כגון הספקת שירותי שיחות טלפון בינלאומיות, ובהובלתה הפכה החברה לספקית פתרונות כוללים ללקוח על גבי רשת האינטרנט. תחת ניהולה זכתה החברה ארבע שנים ברציפות במקום הראשון בסקר השנתי של העיתון מעריב כחברת האינטרנט הטובה ביותר בשירות ובמקצועיות. בשיאו של תפקידה, בחרה קבוצת איי.די.בי בברניב כמי שתנהל את מיזוג נטוויז'ן עם החברות "ברק" ו"גלובקול".
ב-1 ביולי 2007 מונתה ברניב ליו"ר קבוצת שיכון ובינוי שבשליטת שרי אריסון. ברניב הציבה לקבוצה חזון ליצירת סביבת חיים בת קיימא ומתקדמת. חזון זה כלל מיקוד בעסקי הקבוצה, מכירת חברות שלא היו בליבת העסקים ומיקוד עסקיה של הקבוצה סביב ארבעה מנועי צמיחה עיקריים: תשתיות, נדל"ן, אנרגיה מתחדשת וטיפול במים. כחלק ממחויבות זו, הוגברה מעורבות הקבוצה בפרויקטים התואמים את ערכי הקיימות. ערכים של שילוב אינטרסים כלכליים חברתיים וסביבתיים הונהגו מאז כניסתה לתפקיד בכל אחת מפעילויות ופרויקטי החברה. תחת ברניב הפכה הקבוצה לאחת מחלוצות האנרגיה הסולרית בישראל. בתקופת ניהולה ניכר שיפור מהותי בתוצאות הקבוצה. ביוני 2012 הודיעה על כוונתה לפרוש מתפקיד היו"ר.
בין השנים 2013–2015 כיהנה כיו"ר הדירקטוריון של חברת המזון תנובה.
כיום ברניב מכהנת כדירקטורית בחברת אורמת תעשיות, דירקטורית במעלה - ארגון הפועל לקידום נושאים של אחריות תאגידית ולפיתוח הסטנדרטים של ניהול אחראי בישראל, דירקטורית בקופת חולים כללית, חברה בוועדה המנהלת של פרויקט "אמץ לוחם" של האגודה למען החייל, היא מיוזמי המכון לחקר האינטרנט באוניברסיטת תל אביב, חברה במועצת המנהלים של להקת המחול בת שבע, חברה בוועד המנהל של המרכז האקדמי רופין, וכן חברה בוועד המנהל של לה"ב - בית הספר לניהול של אוניברסיטת תל אביב.
ברניב נבחרה 5 שנים ברציפות לאחת מ-50 הנשים המשפיעות במשק על ידי מגזין העסקים "ליידי גלובס", נבחרה על ידי מגזין הכלכלה "TheMarker" לאחד מ-100 האנשים המשפיעים במשק הישראלי ועל ידי המגזין Forbes לאחת המנהלות המצליחות בישראל.
נשואה לאבי צבי, לשעבר מנכ"ל זכיינית ערוץ 2 "רשת", אותו הכירה בתקופת עבודתה בנטוויז'ן. לזוג ילד אחד והם מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  גולן חזני, יו"ר תנובה רוית ברניב הגישה מועמדות לדירקטוריון טבע, באתר כלכליסט, 12 במרץ 2015
↑  דיאנה בחור ניר, גם להסתדר צריך לדעת, באתר כלכליסט, 30 במאי 2014
רביעיית רוזנדורף

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נתן שחם
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת עם עובד
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  303
 עורך:  דב איכנולד
 סדרה
 הספר הבא:  צלו של רוזנדורף
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003154780, 001068068, 002602007, 002578633
רביעיית רוזנדורף, ספרו של נתן שחם משנת 1987 הוא סיפורה של רביעיית מיתרים בארץ ישראל המנדטורית, בשנים שלפני מלחמת העולם השנייה ולאחר פרוץ המלחמה. כרקע להתנהלות הרביעייה וחבריה מתוארת ארץ ישראל של אותם הימים, היישוב הוותיק מול העלייה החדשה מגרמניה של היטלר, תל אביב מול ההתיישבות החקלאית, החיים בצל המאורעות מפנים והמלחמה הצפויה מחוץ, כפי שהם נראים מתוך בועת המוזיקה בדרגתה המזוקקת והמרוממת ביותר – זו של מוזיקה קאמרית באיכות הגבוהה ביותר שנגניה מסוגלים לה. המלחין נעם שריף חיבר רביעיית מיתרים בשם "רביעיית רוזנדורף", בהשראת הספר.
עלילת הספר

השנה היא 1936. קורט רוזנדורף, כנר ראשי בפילהרמונית של ברלין מסולק עם עליית הנאצים מן התזמורת ומקבל את הצעתו של ברוניסלב הוברמן לעלות ארצה ולהצטרף ככנר ראשי לתזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית שהוא מקים בתל אביב. רוזנדורף רואה בכך הזדמנות להציל את חיי הנישואים שלו, שעלו על שרטון לאחרונה, ואשתו, זמרת אופרה נוצריה תומכת בהחלטתו להיפרד לזמן מה, אם כי היא מסרבת בתוקף להתלוות אליו לאחר זמן, בעיקר משום שאיננה מוכנה לסכן את העתיד המזהיר המצפה לבתם בת הארבע-עשרה, פסנתרנית מבטיחה בראשית הקריירה שלה, בכך שיביאו אותה למדבר השממה של פלשתינה. קורט רוזנדורף הוא אדם עדין, אנין דעת ורגיש, הנשמר מגילוי רגשות ומדברנות יתר כדי שלא לחשוף את פגיעותו הקיצונית, איש כבוד, מוסרי ומצפוני עד תוך-תוכו.
על האוניה בדרכו ארצה פוגש רוזנדורף את מי שיהיה לידידו הנאמן וצלו המלווה עד סוף חייו, הסופר הנודע אגון לוונטל. לאחר תקופת ההסתגלות הראשונה לחיים בארץ ולתזמורת החדשה בניצוח טוסקניני, מתחיל רוזנדורף לפעול להקמת רביעיית רוזנדורף החדשה, בעקבות זו שעמד בראשה בגרמניה.
הוא מגייס בזה אחר זה את הכינור השני, הויולה והצ'לו מבין חברי התזמורת ויוצר הרכב של אנשים שונים ונבדלים מן הקצה אל הקצה, שכל המאחד ביניהם הוא אהבתם למוזיקה בכלל ולמוזיקה קאמרית בפרט ומוצאם הגרמני.
קונרד פרידמן, הכנר השני, הוא הצעיר בחבורה, אידיאליסט עתיר רגש, פילוסוף, דברן וחקרן עד טרחנות לפעמים, ועם זאת רגיש מאוד, נבון, דק תפיסה וער למעלותיהם וחסרונותיהם של חבריו לרביעייה. קשה לו ליישב בין שאיפותיו האידיאליסטיות לבניין הארץ במו ידיו ממש לבין אהבתו לנגינה. הוא נכנע למתבקש וממיר את הרפת בתזמורת וברביעיית המיתרים, אך מצפונו כופה עליו להוביל את הרביעייה להופעות בכל נקודת יישוב נידחת המעוניינת בכך, על אף הסכנה בדרכים וספקנותם הלגלגנית של חבריו לנגינה. לצד ייסורי מצפונו, אהבתו הנכזבת ולבטיו האמנותיים, מייסרות את פרידמן דאגותיו לאביו, המתעקש להישאר בגרמניה בניגוד להפצרות בנו וצו השכל הישר.
אווה שטאובנפלד, הוויולנית, עומדת במרכז העלילה. אשת חידה, יפהפייה, אמנית מוכשרת, מסתגרת, קרה, מתנשאת, אדישה ולגלגנית, שהרביעייה היא ביתה היחיד האמיתי, לאחר שניתקה את כל קשריה עם חייה הקודמים,
שסוד אפל מכתים אותם ומטיל את צלו על חייה בהווה. קורט רוזנדורף מתלבט תחילה אם להזמינה לרביעיית המיתרים שהוא מקים, בעיקר בגלל יופייה יוצא הדופן והחשש למהומה, שעלולה נוכחותה בין שלושה גברים לחולל, אך כשרונותיה המוזיקליים גוברים על כל שיקול אחר ואווה משתלבת בהרכב, על אף השוני הקיצוני בינה לבין שאר הנגנים, המתקשים לעמוד על טיבה.
ברנרד ליטובסקי, הצ'לן, הוא מוזיקאי מוכשר בעל יכולת טכנית גבוהה, אך במקביל הוא גם ספורטאי נלהב, איש רעים, עממי, פתוח, חובב דיבור ורכילות בה במידה שקורט רוזנדורף ואווה שטאובנפלד סולדים מהם. תכונותיו אלה מובילות אותו שלא בטובתו אל סכנות, שאינו מודע להן עד שהוא שוקע בתוכן בלי יכולת להיחלץ.
סיפור העלילה מובא, פרק אחר פרק, בפי כל אחד מחברי הרביעייה בתורו, מנקודת ראותו ובהתאם לאופיו הייחודי, ונחתם ברשימותיו, הכתובות כיומן, של אגון לוונטל, המשקיף והמתעד. את רשימותיו אלה הוא מנהל כסדרן עד 1939, שם הן מסתיימות ומתחדשות, כפרק סיום, בשנת 1955.
על הסופר

ב"רביעיית רוזנדורף" מתגלה נתן שחם לא רק כסופר אלא כמוזיקאי בעל ידע, בקיאות והבנה מעמיקה. הספר הוא שילוב של רומן היסטורי, פרק בתולדות ארץ ישראל, מחקר מוזיקלי בעבודתו של הרכב קאמרי והתבוננות פסיכולוגית חודרת בנפשות הפועלות. קודם ל"רביעיית רוזנדורף" כתב שחם את הספר "ארבעה בתיבה אחת", הגיגים בנושא מוזיקה קאמרית וחוויותיו כנגן ברביעיית חובבים. כמו כן כתב שחם את צלו של רוזנדורף, ספר המשך לרביעיית רוזנדורף.
ראו גם

צלו של רוזנדורף
לקריאה נוספת

רביעיית רוזנדורף, נתן שחם, הוצאת עם עובד, ספריה לעם, מס' 334, 1987
צלו של רוזנדורף, נתן שחם, הוצאת עם עובד, ספריה לעם, 2001
זיוה שמיר, הספרות ורוח המוזיקה : ייצוגים של נגנים וכלי נגינה בפרוזה העברית, ספרא, 2019. (הספר בקטלוג ULI)
ראש וייר

|  נתונים גאוגרפיים |
| --- | --- |
 מיקום:  מפרץ אדי 
 קואורדינטות:  66°29′00″S 61°42′00″W﻿ / ﻿66.4833°S 61.7°W﻿ / -66.4833; -61.7
 נתונים מדיניים
 על שם:  Veierland 
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהראש וייר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהראש וייר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש וייר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיראש וייר
 
ראש וייר (באנגלית: Veier Head) הוא לשון יבשה גבוהה, המכוסה שלג, והמהווה את הקצה הדרומי ביותר של חצי האי ג'ייסון, בחוף אוסקר השני - החוף המזרחי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
היסטוריה

מגלה הארצות הנורווגי קארל אנטון לארסן מיפה את חוף אנטארקטיקה באזור זה ב-9 בדצמבר 1893.
לשון היבשה התגלתה על ידי סורן אנדרסן (Søren Andersen) הקצין הראשון של הספינה ג'ייסון בה הפליגו.
חצי האי נקרא על שם הספינה, ולארסן קרא ללשון היבשה "האי ויירואן" על שם ויירואן (Veierøen), עיר הולדתו בנוורגיה.
לארסן חשב כי מדובר באי ולא בלשון היבשה, וכאשר האזור מופה נשמר השם שנתן לארסן, וניתן לחצי האי.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  מידע היסטורי על גילוי ראש וייר
קרחון תומאס

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  78°39′S 84°33′W﻿ / ﻿78.65°S 84.55°W﻿ / -78.65; -84.55
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון תומאס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון תומאס
 
מפת רכס סנטינל 
 קרחון תומאס נמצא במרכז הרביע השלישי מימין בשורה השנייה מלמטה של המפה
קרחון תומאס (באנגלית: Thomas Glacier) הוא קרחון בחלקו הדרומי של רכס סנטינל, בהרי אלזוורת' שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה

הקרחון המנקז את מדרונותיו הדרום מזרחיים של מסיב וינסון.
הקרחון, שצורתו כצורת האות האנגלית Z, זורם לאורך 31 קילומטרים ועוזב את רכס סנטינל, בין רמת דויראן ורמת פטוואר דרומית למצוק ג'ונסון.
גאוגרפיה > יובלי הקרחון

יובלי הקרחון הם:
קרחון קורניקר
קריטו זלצמן
קרחון סוורס
קרחון אסטר
קרחון דלה פיא
קרחון אובליה
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי טייסת צי ארצות הברית VX-6 במסגרת טיסות הצילום שביצעה בין ה-14 וה-15 בדצמבר 1959.
הקרחון מופה על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים.
הקרחון נקרא על שם אדמירל משנה צ'ארלס וו. תומאס (Charles W. Thomas) ממשמר החופים של ארצות הברית, שהשתתף במשלחות החקר לאנטארקטיקה בשנות ה-50.
קרב אבידוס

קרב אבידוס היה קרב ימי בין אתונה וספרטה, שהיווה חלק מהמלחמה הפלופונסית. הצי הספרטני בהנהגתו של מינדרוס ניסה לחלץ כוח ימי קטן של אחת מבנות הברית של ספרטה שהיה בדרכו לחופי הדרדנלים והותקף על ידי צי אתונאי בפיקודו של תראסיבולוס. הלחימה נמשכה זמן רב יותר מהמצופה ורק לקראת הערב הושגה הכרעה אתונאית ברורה עם הצטרפותו של אלקיביאדס ללחימה יחד עם כוח תגבורת של 18 ספינות.
רקע

לאחר הניצחון האתונאי בקרב קינוסמה נקראו כל הספינות מאזור הים האגאי לחבור יחדיו, אל מה שנראה כקרב הבא בין הכוחות. הצי האתונאי יצר בסיס לכוחותיו בססטוס, משם יכל להגיב במהירות לכל מהלך שהצי הספרטני, אשר מוקם באבידוס, ינסה לעשות. מינדרוס, המצביא הספרטני זימן את דוריאוס המצביא הסירקוזי ו-14 הספינות שלו להצטרף אליו באבידוס, בתקווה ליצור כוח ימי גדול מספיק כדי להשיג ניצחון ברור. דוריאוס הפליג צפונה מרודוס עם כוחותיו לעבר הלספונטס (הדרדנלים). לפני הגיעו של דוריאוס לאבידוס, הבחינו בו תצפיתנים אתונאיים, מה שהבריח אותו לחוף. קסנופון מדווח שהוא נתפס ברואיטון, ולעומתו דיודורוס סיקולוס מדווח שמקום תפיסתו היה בדרדנוס. קגן מציע סברה לפיה דוריאוס הונס לעבר החוף ברואיטון, ולאחר הצליח להתקדם מעט לעבר אבידוס לפני שנתפס בפעם השנייה בדרדנוס.
כאשר מינדרוס שמע על מצוקתו של דוריאוס, הוא מיהר להגיע לאבידוס ממקום מושבו בטרויה. באותו הזמן, האחשדרפן פארנאבאזוס, שהחליף את קודמו טיספרנס וייצג את האינטרסים של הממלכה הפרסית, הנהיג את צבאו לתמוך בדוריאוס מהאדמה. מינדראוס הוביל את ספינותיו מחוץ לאבידוס כדי לסייע לדוריאוס, והאתונאים שראו את המלך הזה החלו להוציא את ציים מססטוס.
מהלך הקרב

מינדרוס, לאחר שילוב כוחותיו עם דוריאוס פיקד על 97 ספינות הצי האתונאי מנה 74 ספינות הספרטנים נערכו עם ספינותיהם כשלגבם נמצא החוף האסייתי של הדרדנלים. מינדרוס פיקד על הצד הימני ודוריאוס על הצד השמאלי; האתונאים הסתדרו מול הכוח הספרטני כשתראסיבולוס מפקד על צד ימין ותראסילוס מפקד על הצד השמאלי.
הקרב החל עם סימון מהמפקדים לצי שהועבר על ידי חצוצורות. הקרב התחיל כשהכוחות של שני הצדדים יחסית שווים. נווטי הספינות ניסו לנגח את ספינות האויב בעוד צוות הלוחמים עמד בסיפון וניסה לפגוע באויבים כל אימת שהספינות התקרבו מספיק ליצור מגע. במהלך יום הלחימה אף אחד מהצדדים לא הצליח להשיג יתרון מובחן על פני השני, עד אשר אלקיביאדס הגיע עם 18 ספינות מסאמוס וחבר לצי האתונאי. בתחילה, חשבו שני הציים שהתגבורת הגיעה עבורם, אולם אלקיביאדס סימן את ספינותיו בדגלים אדומים, כסימן שנקבע מראש בין המפקדים האתונאים כסימן לכוחותיהם. כאשר הבינו הספרטנים שאלו ספינות אתונאיות, הם ברחו לעבר אבידוס, אולם ספגו אבדות קשות בעת הנסיגה בשל התקפותיהם של האתונאים. בסיכום הקרב, האתונאים הצליחו לתפוס 30 ספינות ספרטניות ולהשיב עוד 15 ספינות שהספרטנים לקחו מהם בקרב קינוסמה.
מקורות ראשוניים

דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה
קסנופון, הלניקה
פלוטארכוס, חיי אישים, אלקיביאדס
מקורות משניים

דונלד קגן. The Peloponnesian War ‏(Penguin Books, 2003).
הערות שוליים

1 2 3  Kagan, עמ' 407-408.
↑  Xenophon, Hellenica, 1.1.2.
↑  Diodorus Siculus, Library 13.45.3
↑  מינדרוס היה עסוק באותו הזמן להקריב קורבנות לאלה אתנה בעיר טרויה כדי לקבל את ברכתה לניצחון על האתונאים
↑  Xenophon, Hellenica, 1.1.5.
↑  Diodorus Siculus, Library 13.45.2
↑  Diodorus Siculus, Library 13.45.7
↑  פרטי הקרב שמוצגים כאן נסמכים על קגן. Kagan, The Peloponnesian War, 408,
 ומשלב פרטים מדיווחו דיודורוס סיקולוס, Library 13.45.8-13.46.5 
ודיווחים של קסנופון Xenophon, Hellenica 1.1.5-8.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קרבות ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קוקה קולה קיד

| --- | --- |

כרזת הסרט (אנגלית)
 בימוי:  דושאן מקבייב 
 הופק בידי:  לס ליטגו (Les Lithgow) סילביה לה קלזיו (Sylvie Le Clezio) דייוויד רו (David Roe)
 תסריט:  פרנק מורהאוז 
 עריכה:  ג'ון סקוט 
 שחקנים ראשיים:  אריק רוברטס גרטה סקאקי ביל קר (אנ')
 מוזיקה:  ויליאם מוצינג 
 צילום:  דין סמלר 
 מדינה:  אוסטרליה 
 חברה מפיצה:  ארצות הברית סינקום (אנ')
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 ביולי 1985 בריטניה 19 ביולי 1985 אוסטרליה 29 באוגוסט 1985
 משך הקרנה:  98 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 תקציב:  $3,000,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
קוקה קולה קיד (באנגלית: The Coca-Cola Kid) הוא סרט מסוגה של דרמה רומנטית, שיצא לאקרנים ב-1985. הסרט בוים על ידי דושאן מקבייב ומככבים בו אריק רוברטס וגרטה סקאקי. הסרט מבוסס על סיפור קצר שכתב פרנק מורהאוז (אנ') שגם כתב את התסריט לסרט. היה אחד מהמועמדים לזכייה בפסטיבל קאן ב-1985. הסרט מתאר את תהליך השינוי שעובר איש מכירות של חברת קוקה-קולה במהלך נסיונותיו לשווק את המשקה האמריקאי באחד ממחוזות אוסטרליה. מקבייב השתמש בסרט זה כדי לבקר את התאגידים הגדולים בעולם ואת האופן בו הם דורסים מתחרים כדי להשיג מונופול בשוק.
עלילת הסרט

בקר (אריק רוברטס) הוא איש שווק אמריקאי מצליח במטה של חברת קוקה-קולה באטלנטה שנשלח לסניף האוסטרלי בסידני כדי לבחון את מצב המכירות ביבשת זו. כשהוא בוחן את פיזור המכירות, שם בקר לב למחוז בו אין לקוקה קולה כלל מכירות. בקר מחליט לנסוע לאותו מחוז (שנקרא בסרט "מחוז אנדרסון") כדי לבחון מקרוב את הסיבה לכישלון המכירות שם.
בהגיעו לבירת המחוז, כשהוא מלווה בסייעת מטעם החברה בשם טרי (גרטה סקאקי), מסתבר לבקר שהמחוז נשלט על ידי תעשיין משקאות קלים בשם טי. ג'ורג' מקדואל (ביל קר) שהודף כל ניסיון לחדירת מתחרים למשקאות שהוא מייצר. בקר מחליט להישאר במקום ומכריז מלחמה כנגד מקדואל. במהלך שהותו במחוז נסחף בקר לרומן עם מזכירתו טרי וזאת על אף תחושתו שרומן זה מסיט אותו ממטרתו. בשלב מאוחר יותר מסתבר לבקר שטרי היא בתו של מקדואל. בסופו של דבר מבין בקר שהוא רק בורג קטן בחברת קוקה קולה ושבעצם אין ברצונו להמשיך להילחם בשמה.
לכאורה הסרט מסתיים בניצחונו של מקדואל ובוויתור של בקר, אולם מקדואל מבין שאין עתיד למפעל חייו, והוא משמיד את המפעל.
בנוסף לעלילה הראשית כולל הסרט מספר עלילות משנה:
ניסיונו של בקר למצוא את "הצליל האוסטרלי" שבא לידי ביטוי באבוריג'יני שמנגן בדידג'רידו מסורתי.
מלצר, במסעדה בה סועד בקר, שהחליט שבקר הוא בעצם סוכן חשאי ומתנהג מולו בהתאם למרבה פליאתו של בקר.
בעלה לשעבר של טרי המתנהג באלימות לאורך הסרט.
ליהוק

| שם במה | שחקן/שחקנית | תפקיד בסרט | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| בקר | אריק רוברטס | איש המכירות של קוקה קולה |  |
| טרי מקדואל | גרטה סקאקי | המאהבת של בקר | בתו של טי. ג'ורג' מקדואל |
| טי. ג'ורג' מקדואל | ביל קר (אנ') | בעל מפעל המשקאות המקומי | אביה של טרי מקדואל |
| קים | כריס הייווד (אנ') |  |  |
| ג'וליאנה | קריס מקוויד (אנ') |  |  |
הפקת הסרט

הסיפור הקצר שכתב פרנק מורהאוז נמסר למקבייב כבר ב-1975 במהלך פסטיבל הקולנוע בסידני שם הציג מקבייב את סרטו סרט מתוק. הסרט צולם בסידני.
ב-2009 הופץ הסרט בפורמט DVD.
מועמדויות

ב-1985 היה הסרט מועמד ל-7 פרסים במסגרת "פרסי האקדמיה האוסטרלית לקולנוע וטלוויזיה" (AACTA) וביניהם צילום, עריכה, מוזיקה, סאונד ועוד.
ב-1985 היה מקבייב מועמד לפרס דקל הזהב בפסטיבל קאן.
ביקורת

הסרט זכה לציון 5.9 (מתוך 10) באתר iMDB.
הסרט זכה לציון 3.5 (מתוך 5) באתר All Movies.
הסרט זכה לציון 40% באתר Rotten Tomatoes.
הסרט זכה לציון 83 (מתוך 100) באתר אמאזון
הערות שוליים

↑  קוקה קולה קיד, באתר פסטיבל קאן
↑  קוקה קולה קיד, באתר אמאזון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb17062387k (data)  VIAF: 17147093714125001675   WorldCat (עם VIAF): 17147093714125001675