stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכיכר הגדולה בבריסל

הכיכר הגדולה (בצרפתית: Grand'Place או Grand-Place, נהגה גְרָאן-פְּלָאס; בהולנדית: Grote Markt, כלומר "השוק הגדול", נהגה חְרוֹטֶה מַרְקְט; בדיאלקט הפלמי של בריסל: Gruute Met, נהגה חְרִיטֶה מֶט) היא הכיכר המרכזית בעיר העתיקה של בריסל. את הכיכר, הסגורה לכלי רכב, מקיפים בתים ששימשו בעבר את הגילדות בעיר, בית עיריית בריסל והבניין הנקרא בהולנדית Broodhuis ("בית הלחם") ובצרפתית Maison du Roi ("בית המלך"). הכיכר היא יעד תיירותי ממדרגה ראשונה, ומהווה נקודת ציון עירונית.
הכיכר הייתה מקום התרחשותם של כמה מאורעות היסטוריים חשובים: ב-1523, כשהגיעה הרפורמציה לאזור, הועלו בה על המוקד שניים מראשוני הפרוטסטנטים בידי האינקוויזיציה. כעבור ארבעים שנה, נערפו בה ראשיהם של מנהיגי המרד בשלטון ספרד. באוגוסט 1695 נהרסו רוב הבתים, שחלקם עדיין היו בנויים עץ, כשהעיר הופצצה בידי כוחות צרפתיים. רק החזית והצריח של בית העירייה, וכן כמה קירות אבן, שרדו את מתקפת קליעי התבערה. הגילדות השונות בנו מחדש את הבניינים באבן.
מלבד האירועים ההיסטוריים העגומים הללו, הייתה הכיכר עדה גם לחגיגות ואירועים משמחים יותר, ביניהן הנפת הדגל הבלגי הראשון בעקבות המהפכה הבלגית ב-1830. מדי שנתיים מוצג במרכז הכיכר שטיח-פרחים מרהיב עין, המורכב מיותר מחצי מיליון פרחים.
היסטוריה

במקום בו שוכנת כיום הכיכר פעל שוק כפי הנראה עוד במאה ה-11. כתב-יד משנת 1174 מזכיר "שוק נמוך" (forum inferius) הממוקם לא רחוק מהמקום שבו נהר הסן מתחיל להיות עביר לכלי שיט, כך שהתאפשרה בו פריקה וטעינה של הסירות. רובע מסחרי זה, הנושק לכנסיית ניקולאס הקדוש (פטרון הסוחרים), היה אפוא שטח פתוח במקום שבו הייתה ביצה שיובשה, על הדרך העתיקה שחיברה בין פלנדריה וחבל הריין. דרך זו כונתה בשם סטנווך (steenweg, כלומר "דרך-אבן", משום שהייתה הראשונה באזור שרוצפה באבנים – מילה זו משמשת עדיין בהולנדית במשמעות של "רחוב ראשי").
בתחילת המאה ה-13 נבנו שלושה מבני מסחר בין הכיכר והסטנווך: שוק בשרים שנבנה לפני רובע הקצבים, שוק לחם ושוק בדים. מבנים אלו, שהיו שייכים לדוכס בראבנט, איפשרו להציג את הסחורה לראווה במקום מוגן מפגעי מזג-האוויר, ולפקח על העסקאות במטרה לוודא תשלום מיסים. ניהול הכיכר החל מתחילת המאה ה-14 משקף את עליית חשיבותה של הרשות העירונית המקומית, שהורכבה מנציגי הסוחרים והגילדות, למול סמכות מעמד האצילים השליט. עקב מחסור כרוני בכסף, ויתרו הדוכסים יותר ויותר על חלקים מזכויות היתר שלהם בכל הקשור לתעשייה ומסחר, ומכרו אותן בכסף למועצת העיר. לאחר שבנתה העיר בניין חדש ומפואר עבור שוק הבדים ב-1362 (באותה תקופה נבנו שוקי בדים גם בערים השכנות לוון ומכלן), היא קנתה את הבתים שחסמו את הכיכר והרסה אותם כדי לפנות מקום לבית העירייה. הבניין המרשים שנבנה בהדרגה בין 1401 ו-1455 הפך את הכיכר למרכז של סמכות עירונית, משקל-נגד לסמכות השלטונית המרכזית שייצג ארמון קאודנברך, במעלה הגבעה בקרבת מקום. על כל פנים, סמכותו של הדוכס נכחה גם בכיכר: "בית הלחם", מול בית העירייה, איבד את תפקידו המסחרי והפך למרכז שלטוני של הדוכס, שבו נאספו מיסים ונערכו משפטים. סביב הכיכר נבנו בתיהם של גופים עשירים, ובעיקר הגילדות השונות, שהשפעתן הלכה וגברה.
לאחר הפצצת בריסל ב-1695, שבה נשרפו רוב המבנים בכיכר, נבנתה הכיכר מחדש, והפעם בסגנון בארוקי מפואר. במהלך מאות השנים הבאות נפגעה הכיכר מספר פעמים; בסוף המאה ה-18 הרסו מהפכנים מקומיים חלק גדול מסמלי "המשטר הישן" ופסליו. בכמה מהבניינים נערכו שינויים, רבים מהם לא מוצלחים, שכללו סיוד או טיוח של החזיתות, הסרת קישוטים, וכן לכלוך  כתוצאה מזיהום אוויר. ראש העיר בסוף המאה ה-19, שארל בולס, היה תומך נלהב בשיקום ושימור המורשת האדריכלית של העיר, ובימיו שופצו או נבנו מחדש רבים מהבניינים בכיכר.
הכיכר הגדולה שמרה על תפקידה המסחרי ככיכר שוק עד ה-19 בנובמבר 1959. בשנות השמונים של המאה ה-20 נאסרה בה תנועת מכוניות.
הבתים בכיכר ושמותיהם > הצלע הצפון-מערבית של הכיכר

מס' 1: Le Roi d'Espagne ("מלך ספרד"), בית גילדת האופים. נבנה ב-1696. שלושת החלונות הימניים היו בעבר בית נפרד (בשם "סן ז'אק"), שהכניסה אליו הייתה מהרחוב הצדדי. הבניין, שעבר שינויים רבים, נבנה מחדש מן היסוד בשנים 1901–1902. הוא מעוטר בפסלי-ראש של הוברטוס הקדוש ושל קרלוס השני, מלך ספרד.
מס' 2–3: La Brouette ("המריצה"), בית גילדת סוחרי השומן מאז המאה ה-15. נבנה מחדש מאבן ב-1644 והחזית שרדה את הפצצת העיר ושוקמה ב-1697. הבניין מעוטר בפסל של סן ז'יל (הקדוש הפטרון של סוחרי השומן), והוא שופץ ב-1912. הדלת השמאלית הובילה בעבר לסמטה פנימית קטנה, שאינה קיימת עוד.
מס' 4: Le Sac ("התיק"), בית גילדת הנגרים (שכלי-העבודה שלהם מעטרים את החזית) מאז המאה ה-15. נבנה מחדש באבן ב-1644, ושרד חלקית את ההפצצה. נבנה מחדש על ידי הנגר והאדריכל אנטואן פסטורנה ב-1697. הפסלים היו פייר ון דיפוט (Van Dievoet) ולורן מרקארט (Merkaert). החלק התחתון של הבניין, ובו שלט-האבירים המגולף באבן, הוא החלק שלא נחרב בהפצצה; החלק שנבנה ב-1697 מתחיל בקומה השלישית, ושם גם נמצאים פסליהם של ון דיפוט ומרקארט: בראש הבניין גמלון מעוטר בעיטורים דמויי פמוטות וכדים, ובראשו כדור שעליו מחוגה; מתחת לחלונות העליונים זרי פרחים ופירות וקונכייה, ובקומה השלישית מסגרות דקורטיביות שבהן ראשי מלאכים. זהו גמלון בריסלאי טיפוסי. הקריאטידות (שפיסל אדואר מרשאן) נוספו ב-1852.
מס' 5: La Louve ("הזאבה"), בית אחוות הקַשָּתים. נבנה ב-1690, וב-1696 שופצה החזית ונוסף לה הכרכוב המאוזן. הגמלון הקלאסי המשולש נוסף (על פי התכנון המקורי) ב-1890–1892 על ידי הארכיטקט העירוני ז'אמאר, וכן תבליט מעל הדלת המציג את רמוס ורומולוס יונקים מהזאבה.
מס' 6: Le Cornet ("הקרן"), בית גילדת משיטי הדוברות מאז המאה ה-15. נבנה מחדש ב-1697 בידי אנטואן פסטורנה, שתכנן את הגמלון בצורת ירכתיים של כלי שיט. הפסלים הם מאת פייר ון דיפוט. שופץ בין 1899 ל-1902.
מס' 7: Le Renard ("השועל"), בית גילדת מוכרי הסידקית מאז המאה ה-15. נבנה מחדש ב-1699 עם תבליטים מעל קומת הקרקע המציגים אלגוריות של ארבע היבשות, ובראש הבניין פסל של ניקולאס הקדוש, פטרון הסוחרים.
הבתים בכיכר ושמותיהם > הצלע הדרום-מערבית של הכיכר

בית עיריית בריסל מהווה את רובה של הצלע הדרום מערבית של הכיכר. דרומית לו, יש בלוק נוסף של בתים:
מס' 8, L'Étoile ("הכוכב"), נבנה מחדש ב-1695. נהרס ב-1852 (יחד עם צד אחד של הרחוב הניצב) כדי לאפשר מעבר של רכבת עירונית רתומה לסוסים. שוחזר ב-1897 ביוזמתו של שארל בולס, והקומה התחתונה הוחלפה בעמודים, כך שהבניין הפך להרחבה של הבית הסמוך. שמו של הרחוב, "רחוב הכוכב", שונה לרחוב שארל בולס, ובתחתית הבית יש שלט לכבודו ולכבוד בוני הכיכר.
מס' 9: Le Cygne ("הברבור"), בית בורגני שנבנה מחדש ב-1698 על ידי הבנקאי פייר פאריזו (Fariseau), שראשי התיבות של שמו משולבים במרכז החזית. שלא כרוב הבניינים האחרים בכיכר, יש בבניין ארבע קומות ולא שלוש. ב-1720 נקנה הבניין על ידי גילדת הקצבים, ששינתה את החלק העליון. שופץ בין 1896 ו-1904. כנס ההקמה של מפלגת הפועלים הבלגית התקיים בבניין באפריל 1885.
מס' 10: L'Arbre d'or ("עץ הזהב"), בית גילדת מבשלי הבירה (כיום המוזיאון לייצור בירה). נבנה ב-1696 ושוקם ב-1901. מעוטר בפסלים מאת מארק דה ווס ופייר ון דיפוט. בראש הבניין פסל של שארל אלכסנדר דה לורן הרכוב על סוס, שהחליף ב-1752 פסל קודם של מקסימיליאן עמנואל מבוואריה, שהיה המושל בעת בנייתה מחדש של בריסל.
מס' 11: La Rose ("הוורד"), בית פרטי שנבנה מחדש ב-1702 ושופץ ב-1901.
מס' 12: Le Mont Thabor ("הר תבור"), בית פרטי שנבנה מחדש ב-1699 ושופץ ב-1885.
הבתים בכיכר ושמותיהם > הצלע הדרום-מזרחית של הכיכר

מס' 12a (בעבר נחשב כבית ברחוב הניצב): Alsemberg, בית פרטי שנבנה ב-1699, עם שער מאבן כחולה ועליו סמלו של מסתת האבנים, ואוקולוס גדול על הגמלון.
מס' 13–19: Maison des Ducs de Brabant ("בית דוכסי בראבנט"). מקבץ של שבעה בתים נפרדים מאחורי חזית יחידה מונומנטלית, שתכנן גיום דה בראון (De Bruyn). המבנה עבר שינויים ב-1770, וקיבל את שמו בשל 19 פסלי-הראש של דוכסי בראבנט המעטרים אותו. שוקם בין 1881 ל-1890.
מס' 13: La Renommée ("המפורסמת"), כיום רק מעבר אל בניין אחורי.
מס' 14: L'Ermitage ("המנזר"), לשעבר בניין השייך לעירייה, שנמכר ב-1696 כדי לממן את שיקומו של בית העירייה.
מס' 15: La Fortune ("אלת המזל"), כנ"ל.
מס' 16, Le Moulin à vent ("טחנת הרוח"), עוד בניין שנמכר על ידי העירייה ב-1696, והפך לבית גילדת הטוחנים.
מס' 17: Le Pot d'étain ("קדרת הבדיל"), בית גילדת נגרי-הבתים ובוני המרכבות.
מס' 18: La Colline ("הגבעה"), בית גילדת "ארבעת נושאי-הכתר" (פסלים, בנאים, מסתתי אבנים ומניחי גגות צפחה).
מס' 19: La Bourse ("הארנק"), בית שהיה שייך לעירייה ונמכר ב-1696.
הבתים בכיכר ושמותיהם > הצלע הצפון-מזרחית של הכיכר

מס' 20: Le Cerf volant ("הצבי הנמלט"), בית פרטי. החזית שוקמה ב-1710 ושומרה ב-1897.
מס' 21–22: Joseph et Anne ("יוסף ואנה" – על שם הוריה של מריה), שני בתים פרטיים מאחורי חזית יחידה. הגמלון שנהרס במאה ה-19 שוקם ב-1897 על פי ציור בצבעי מים מ-1729.
מס' 23: L'Ange ("המלאך"), ביתו הפרטי של הסוחר יאן דה ווֹס, שנבנה מחדש ב-1697 על ידי גיום דה ברואן, ששיחזר את הסגנון האיטלקי-פלמי הישן. החזית שופצה ב-1897.
מס' 24–25: La Chaloupe D'Or ("סירת הזהב"), בית גילדת החייטים שתוכנן על ידי גיום דה ברואן ב-1697. הבניין נועד להיות במרכזה של חזית מונומנטלית שתכלול את המבנן כולו (בדומה ל"בית דוכסי בראבנט"), אך בעלי הבתים השכנים התנגדו לכך. בראש הבניין ניצב פסלו של אומבון הקדוש מקרמונה, פטרון החייטים. את הפסלים יצר ון דיפוט, שיצר גם את הסמלים שנשאו חברי הגילדה בתהלוכות ברחבי העיר. מעל הדלת פסל של ברברה הקדושה משנת 1872.
מס' 26–27: Le Pigeon ("היונה"), בית שהיה שייך לגילדת הציירים מאז המאה ה-15, נמכר ב-1697 לסתת האבן והאדריכל פייר סימון, שכנראה עיצב את החזית. בבית זה התגורר ויקטור הוגו, שאמר כי הכיכר היא היפה בעולם.
מס' 28: Le Marchand D'Or ("סוחר הזהב"), ביתו הפרטי של הבנקאי קורניי מומבארטס. נבנה מחדש ב-1709 ושופץ ב-1882.
La Maison du Roi ("בית המלך"), המהווה את חלקה המרכזי של הצלע הצפון-מזרחית, וחזיתו פונה אל בית העירייה. במקום זה עמד כבר במאה ה-12 מבנה עץ שבו מכרו לחם, ובהולנדית שמו עדיין "בית הלחם" (broodhuis). במאה ה-15 נבנה במקומו מבנה אבן, שבו שכנו השירותים המנהליים של דוכס בראבנט, כלומר, בעיקר המשרד לגביית מיסים. מסיבה זו כונה הבניין "בית הדוכס", ומאוחר יותר, כשהפך קארל דוכס בראבנט למלך ספרד, החלו לקרוא לבניין "בית המלך". קארל בתורו שיפץ את הבניין בסגנון גותי מאוחר, דומה למדי למראהו כיום, אך ללא המגדלים והמרפסות. בשל נזקים פגעו בבניין בחלוף השנים, שיפצה העירייה את הבניין ב-1873 בסגנון התחייה הגותית. הבניין שומר ושופץ פעם נוספת ב-1985. מאז 1887 ועד ימינו שוכן בבניין מוזיאון העיר בריסל.
מס' 34: Le Heaume ("הקסדה"), בית פרטי. על פי גיום דה מרה, ראש ארכיון בריסל בתחילת המאה ה-20, האדריכל היה פייר ון דיפוט. הבניין עבר שיפוץ "עמוק" ב-1920.
מס' 35: Le Paon ("הטווס"), בית ועליו גמלון טיפוסי לבתים במאה ה-18. שופץ ב-1882.
מס' 36–37: Le Samaritain ("השומרוני", נקרא גם Le Petit Renard, "השועל הקטן") ו-Le Chêne ("האלון"). שני בתים מאחורי חזית אחת. נבנו ב-1696 ושופצו בשנים 1884–1886.
מס' 38: Sainte-Barbe ("ברברה הקדושה"), בית פרטי מ-1696.
מס' 39: L'Âne ("החמור"), בית פרטי ששופץ ב-1916.
פנורמה מלאה של הכיכר
שטיח הפרחים ב-2008
הכיכר במבט מדרום-מזרח – משמאל, בית העירייה.
מימין לשמאל: "מלך ספרד", "המריצה", "התיק", "הזאבה", "הקרן", "השועל". לחצו על התמונה להגדלה.
מימין לשמאל: "הכוכב", "הברבור", "עץ הזהב", "הוורד" ו"הר תבור". לחצו על התמונה להגדלה.
מימין לשמאל: "אלסמברג", "בית דוכסי בראבנט" ובניין בשם "המאזניים" (La Balance) השייך לרחוב הפינתי. לחצו על התמונה להגדלה.
מימין לשמאל: "הצבי הנמלט", "יוסף ואנה", "המלאך", "סירת הזהב", "היונה", "סוחר הזהב" (לחצו על התמונה להגדלה).
"בית המלך"
מימין לשמאל: "הקסדה", "הטווס", "השומרוני והאלון", "ברברה הקדושה" ו"החמור". לחצו על התמונה להגדלה.
האי קליפורניה

מפה של קליפורניה משנת 1650 לערך. שושנת הרוחות שבמרכז המפה נמצאת בערך בקו הרוחב בו עובר כיום גבול ארצות הברית-מקסיקו.
האי קליפורניה (באנגלית: Island of California, בספרדית: Isla de California) הוא מונח המתייחס לתפיסה שגויה ארוכת טווח של האירופאים החל מהמאה ה-16 שעל פיה חצי האי באחה קליפורניה לא היה חלק מיבשת אמריקה הצפונית אלא אי גדול המופרד מהיבשת על ידי מצר ים שכיום ידוע כמפרץ קליפורניה.
כאחת השגיאות הקרטוגרפיות המפורסמות ביותר בהיסטוריה, התפשטה תפיסה שגויה זו במפות רבות במהלך המאה ה-17 והמאה ה-18, על אף עדויות סותרות ממגוון של מגלי ארצות. שגיאה זו התבססה על הרעיון שקליפורניה הייתה ארץ קסומה כמו גן עדן או אטלנטיס.
הערות שוליים

↑  Rodríguez de Montalvo, Garci (1526) (1496). Las sergas de Esplandián.
↑  Polk, Dora Beale (1995-10-01). The Island of California: A History of the Myth. Spain in the West. University of Nebraska Press. p. 105.
↑  Wood, Mark (2014-03-11). "The Island of California". Pomona College Magazine. Pomona College.
↑  Cook, James (1784). A Voyage to the Pacific Ocean: Undertaken by the Command of His Majesty, for Making Discoveries in the Northern Hemisphere, to Determine the Position and Extent of the West Side of North America, its Distance from Asia, and the Practicability of a Northern Passage to Europe, ... 2. London: W. and A. Strahan. p. 263.
תצלום לוויין של חצי האי באחה קליפורניה ושל מפרץ קליפורניה
האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד

| --- | --- |


 אוניברסיטת מחקר לאומית
 על שם:  ניקולאי לובצ'בסקי 
 מוטו:  "כאן במקום הזה צריכים לבוא, הצעירים שלא שומעים מילים ריקות בלי שום מחשבה, צלילים מסוימים נטולי משמעות. אלה לומדים כי כל אלה קיימים למעשה..."
 תקופת הפעילות:  1916–הווה (כ־108 שנים)
 בעלי תפקידים
 יו"ר:  יבגני צ'ופרונוב
 סגל:  1,600 
 סטודנטים
 :  40,000
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  56°17′58″N 43°59′00″E﻿ / ﻿56.29944°N 43.98333°E﻿ / 56.29944; 43.98333
  אתר האינטרנט הרשמי של האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד
  (למפת מחוז ניז'ני נובגורוד מוגדלת) ניז'ני נובגורוד ארזמס סארוב פבלובו ויקסה זבולז'יה סמיונוב ליסקובו סרגץ' שאחונייה מורדוביה צ'ובשיה מארי אל קירוב קוסטרומה איוואנובו ולדימיר ריאזאןהאוניברסיטה(למפת מחוז ניז'ני נובגורוד רגילה) ניז'ני נובגורוד ארזמס סארוב פבלובו ויקסה זבולז'יה סמיונוב ליסקובו סרגץ' שאחונייה מורדוביה צ'ובשיה מארי אל קירוב קוסטרומה איוואנובו ולדימיר ריאזאןהאוניברסיטה(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהאוניברסיטה(למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניהאוניברסיטה
 
אוניברסיטת ניז'ני נובגורוד הממלכתית על שם ניקולאי לובצ'בסקי (ברוסית: Нижегородский государственный университет им. Н. И. Лобачевского ,ННГУ) היא המכון האקדמי הגדול והוותיק ביותר בניז'ני נובגורוד וסביבתה. האוניברסיטה כוללת 19 פקולטות, 132 קתדרות וששה מכוני מחקר מדעיים.
האוניברסיטה נפתחה בינואר 1916, ובשנים 1932–1990 נודעה כאוניברסיטת גורקי הממלכתית. ב-2009 קיבלה מעמד של אוניברסיטת מחקר לאומית.
האוניברסיטה נחשבת למעסיקה השלישית בגודלה בניז'ני נובגורוד, אחרי מפעל הרכבים של גורקי וחברת הרכבות העירונית.
מוטו האוניברסיטה הוא למעשה אמרה המתנוססת במבואת הכניסה למתחם, מילים שאמר, יליד העיר ובוגר האוניברסיטה, המתמטיקאי ניקולאי לובצ'בסקי: "כאן במקום הזה צריכים לבוא, הצעירים שלא שומעים מילים ריקות בלי שום מחשבה, צלילים מסוימים נטולי משמעות. אלה לומדים כי כל אלה קיימים למעשה...".[דרוש מקור: לצטטה]
היסטוריה

האוניברסיטה נפתחה בינואר 1916 כאחת משש אוניברסיטאות עממיות ברוסיה (לצד רוסטוב ופרם ואחרות). באותה עת האוניברסיטה הייתה למוסד להשכלה גבוהה הראשון בעיר.
ב-1918 המכון הפוליטכני של ורשה היה לחלק מהאוניברסיטה ובאותה שנה הפכה לאוניברסיטה ממלכתית, הממומנת ישירות על ידי המדינה.
ב-1921 ירד מאוד מספר הפקולטות באוניברסיטה, בעקבות צו ממשלתי שפירק את כל הפקולטות להיסטוריה ופילולוגיה ברחבי המדינה כולה והפיכתן לפקולטות למדעי החברה. ב-1922 מספר המרצים ירד מ-239 ל-156.
באפריל 1930 האוניברסיטה פורקה אך כעבור שנה הוקמה מחדש.
במהלך שנות ה-30 של המאה ה-20 האוניברסיטה הורחבה לפעילויות בתחומים נוספים בין היתר הודות למאמצים של אלכסנדר אנדרונוב שפיתוח אסקולה לתורת הבקרה. תלמידו יורי ניימרק הוביל להקמת פקולטה לקיברנטיקה ומתמטיקה חישובית.
מאז מרץ 1956 האוניברסיטה נקראת על שם ניקולאי לובצ'בסקי.
מבנה > פקולטות

הפקולטה לביולוגיה
הפקולטה לכימיה
הפקולטה להיסטוריה
הפקולטה לרדיו-פיזיקה
הפקולטה לפיזיקה
הפקולטה למכניקה-מתמטית
הפקולטה לכלכלה
הפקולטה למתמטיקה וקיברנטיקה
הפקולטה לפילולוגיה
הפקולטה למשפטים
הפקולטה לניהול ומנהל עסקים
הפקולטה לפיננסים
הפקולטה למדעי החברה
הפקולטה ללימוד צבאי
הפקולטה לספורט
הפקולטה ליחסים בינלאומיים
הפקולטה לתלמידי חו"ל
המרכז לרכישת מקצוע
מבנה > מכונים

מכון המחקר המדעי לכימיה
המכון לפיזיקה וטכנולוגיה
המכון למכניקה
המכון למתמטיקה ומחשבים
המרכז לביולוגיה מולקולרית ואקולוגיה אזורית
המכון למחקרים אסטרטגיים
המכון לדוקטורנטים ותארים מתקדמים
האקדמיה הקטנה לניהול ממלכתי
ספריית אוניברסיטת ניז'ני נובגורוד
המרכז לננוטכנולוגיה
מפורסמים מבוגרי האוניברסיטה

בוריס נמצוב, סגן ראש ממשלת רוסיה, שר בממשלה
סרגיי קיריינקו, ראש ממשלת רוסיה לשעבר
ה'תקמ"ז

ה'תקמ"ז (5,547) ובקיצור תקמ"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-23 בספטמבר 1786, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 12 בספטמבר 1787.
המולד של תשרי חל ביום השבת, 7 שעות ו-759 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג זשג. איננה מעוברת, ואורכה 355 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 18 במחזור העיבור ה-292. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 3 (סימנה גיוא) במחזור השמש ה-199.
שנה זו היא שנת 1,718 לחורבן הבית, ושנת 2,098 לשטרות.
אירועים

י"ב בשבט - החל לרדת שלג בירושלים למשך שלושה ימים עד שהגיע לגובה קומת אדם.
כ"ו באייר - ועידת החוקה מתכנסת בעיר פילדלפיה שבפנסילבניה, כדי לנסח את חוקת ארצות הברית.
נולדו

רבי מנחם מנדל מקוצק, מייסד חסידות קוצק שנודע בחתירתו הקיצונית לאמת (נפטר ה'תרי"ט).
רבי שלמה איגר, רבה של פוזנן ומחבר "גיליון מהרש"א" על התלמוד הבבלי ושולחן ערוך (נפטר ה'תרי"ב).
י"ט בשבט - רבי חיים פלאג'י, פוסק, פרשן ומקובל, מגדולי חכמי איזמיר (נפטר ה'תרכ"ח).
נפטרו

כ"א באדר - נפטר רבי אלימלך  מליז'נסק (נולד ה'תע"ז).
כ"ג באדר - נפטר רבי חיים חייקא מאמדור, מחבר ספר "חיים וחסד".
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זשג, ובה 355 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ג באדר חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר.
הערות שוליים

↑  משה יוסף מרדכי מיוחס, ברכות מים, אורח חיים, סימן קל"ה.
היסטוריה של עם ישראל
המנון ונצואלה

| --- | --- |

 מדינה:  ונצואלה ונצואלה
 שפה:  ספרדית
 מילים:  ויסנטה סאליאס
 לחן:  חואן חוזה לנדטה
 תאריך מעמד רשמי:  1881
 ‏האזנהקובץ:United States Navy Band - Gloria al Bravo Pueblo.ogg‏Ⓘ‏
 
תהילה לעם האמיץ (בספרדית: Gloria al Bravo Pueblo) הוא ההמנון הלאומי של ונצואלה. השיר נכתב על ידי ויסנטה סאליאס בשנת 1810 והולחן בשלב מאוחר יותר על ידי חואן חוזה לנדטה. ההמנון אומץ רשמית ב-25 במאי 1881.
לחנו של ההמנון נקרא גם המרסייז הוונצואלני בשל הדמיון הקל בינו לבין לחנו של המנון צרפת.
מילות ההמנון

פזמון:
Gloria al bravo pueblo

que el yugo lanzó, 

la ley respetando 

la virtud y honor.
בית ראשון:
¡Abajo cadenas! 

¡Abajo cadenas! 

gritaba el Señor 

gritaba el Señor 

y el pobre en su choza 

libertad pidió.
A este santo nombre 

tembló de pavor 

el vil egoísmo, 

que otra vez triunfó.
(פזמון חוזר)
בית שני:
Gritemos con brío: 

Gritemos con brío: 

¡Muera la opresión! 

¡Muera la opresión! 

Compatriotas fieles, 

la fuerza es la unión.
Y desde el Empíreo 

el Supremo Autor, 

un sublime aliento 

al pueblo infundió.
(פזמון חוזר)
בית שלישי:
Unida con lazos 

Unida con lazos 

que el Cielo formó, 

que el Cielo formó, 

la América toda 

existe en nación.
Y si el despotismo 

levanta la voz, 

¡seguid el ejemplo 

que Caracas dio!
(פזמון חוזר)
ראו גם

דגל ונצואלה
סמל ונצואלה
המנון זימבבואה

| --- | --- |

 מדינה:  זימבבואה זימבבואה
 שפה:  אנגלית, שונה
 מילים:  סולומון מוצוואיירו
 לחן:  פרד צ'נגונדגה
 תאריך מעמד רשמי:  1994
 
ברוכה תהיה אדמת זימבבואה (באנגלית: Blessed be the Land of Zimbabwe, בשונה: Simudzai Mureza wedu WeZimbabwe) הוא ההמנון הלאומי של זימבבואה. ההמנון נכתב בשנת 1994 על ידי סולומון מוצוואיירו והולחן על ידי פרד צ'נגונדגה במסגרת תחרות שמטרתה הייתה לכתוב המנון, שיחליף את ההמנון הקודם הכלל־אפריקאי בהמנון לאומי. ההמנון אומץ רשמית באותה שנה.
ההמנון מושר בשתי שפות הרשמיות בזימבבואה, אנגלית ושונה, וכמו כן הוא תורגם גם לשפת הנדבלה, שמעמדה הוא שפה אזורית מוכרת.
מילות השיר

| תרגום לעברית | שונה | אנגלית |
| --- | --- | --- |
| הו, הרימו את הנס, דגלה של זימבבואה,   סמל החופש המכריז ניצחון.  אנו מהללים את קורבן גיבורינו,  ונודרים לשמור את מולדתינו מאויביה;  ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו.    הו, זימבבואה הנהדרת, כה נערצת בפלא  עם הררייך ונהרותייך השוצפים.  מי ייתן והגשם ישפע ויפרה שדות  מי ייתן ונוזן, ועבודתנו תהא ברוכה;  ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו.    הו אלוהים, אנו מתחננים לפניך שתברך מולדתנו;  ארץ אבותינו שניתנה לכולנו;  מזמבזי ועד לימפופו  מי ייתן ומנהיגים יהיו מופתיים  ומי ייתן והאל ישמור ויברך את אדמתנו. | Simudzai mureza wedu weZimbabwe  Yakazvarwa nomoto wechimurenga;  Neropa zhinji ramagamba  Tiidzivirire kumhandu dzose;  Ngaikomborerwe nyika yeZimbabwe.    Tarisai Zimbabwe nyika yakashongedzwa  Namakomo, nehova, zvinoyevedza  Mvura ngainaye, minda ipe mbesa  Vashandi vatuswe, ruzhinji rugutswe;  Ngaikomborerwe nyika yeZimbabwe.    Mwari ropafadzai nyika yeZimbabwe  Nyika yamadzitateguru edu tose;  Kubva Zambezi kusvika Limpopo,  Navatungamiri vave nenduramo;  Ngaikomborerwe nyika yeZimbabwe. | Oh lift high the banner, the flag of Zimbabwe  The symbol of freedom proclaiming victory;  We praise our heroes' sacrifice,  And vow to keep our land from foes;  And may the Almighty protect and bless our land.    Oh lovely Zimbabwe, so wondrously adorned  With mountains, and rivers cascading, flowing free;  May rain abound, and fertile fields;  May we be fed, our labour blessed;  And may the Almighty protect and bless our land.    Oh God, we beseech Thee to bless our native land;  The land of our fathers bestowed upon us all;  From Zambezi to Limpopo  May leaders be exemplary;  And may the Almighty protect and bless our land. |
ראו גם

דגל זימבבואה
סמל זימבבואה
היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגרש טניס, sports hall of fame, מוסד ללא כוונת רווח 
 כתובת:  ניופורט 
 מיקום:  ניופורט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מייסדים:  Jimmy Van Alen 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1880
 תאריך פתיחה רשמי:  1954 
 קואורדינטות:  41°28′58″N 71°18′30″W﻿ / ﻿41.4828°N 71.3082°W﻿ / 41.4828; -71.3082
 www.tennisfame.com
 he
 
היכל התהילה הבין-לאומי של הטניס (באנגלית: International Tennis Hall of Fame) הוא מוסד שנוסד ב-1954 וממוקם בניופורט, רוד איילנד, ארצות הברית. ההיכל מוקדש להנצחתם של השחקנים הגדולים ביותר בהיסטוריה של הטניס, כמו גם לאנשים אחרים שתרמו תרומה משמעותית לענף. היכל התהילה מהווה אתר עלייה לרגל לחובבי טניס מכל העולם ומציע הצצה להיסטוריה ולמורשת העשירה של הטניס.
היסטוריה

ההיכל הוקם במטרה להכיר באלו שהשפיעו על הטניס והותירו חותם על הענף. המקום נבחר עקב ההיסטוריה הארוכה של ניופורט בטניס, שהחלה עוד בסוף המאה ה-19.
מבנה ומתקנים

ההיכל כולל מוזיאון המציג פריטים היסטוריים ותרבותיים הקשורים לטניס, כולל תלבושות, גביעים, מסמכים ותמונות. בנוסף, המתחם כולל מגרשי טניס היסטוריים בהם נערכים טורנירים ותחרויות.
הליך הבחירה

בכל שנה נבחרים מועמדים להיכל התהילה על ידי ועדת מומחים ולאחר מכן מאושרים על ידי חברי ההיכל הקיימים. הטקס השנתי להענקת המעמד מתקיים בדרך כלל במהלך טורניר הטניס של ניופורט.
היכל התהילה של ה-WWE לשנת 2004

| היכל התהילה של ה-WWE‏ (2004)> מידע |
| --- | --- | --- |
ארגון: WWE
תאריך: 13 במרץ 2004
עיר: ניו יורק, ניו יורק
אולם: מלון הילטון
סדרת טקסי היכל התהילה של ה-WWE
| 1996 | 2004 | 2005 |
היכל התהילה של ה-WWE‏ (2004) היה טקס הוקרה למחזור החמישי במסגרת טקסי היכל התהילה של ה-WWE המסורתיים. האירוע הופק על ידי ארגון ההיאבקות האמריקאי, World Wrestling Entertainment‏ (WWE) ב-13 במרץ 2004 במלון הילטון, שבניו יורק, ניו יורק. האירוע היה חלק מסוף השבוע של רסלמניה 20. האירוע הונחה על ידי ג'ין אוקרלונד.
הטקס, כמו קודמיו, לא שודר בטלוויזיה, לעומת זאת, הוא שוחרר בתור DVD ב-1 ביוני 2004. כמו כן, במרץ 2015, הטקס התווסף לתוכן ערוץ הטלוויזיה של ה-WWE Network.