stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוקי מגן
חוקי מגן בישראל > חוקי המגן העיקריים

חוק שעות עבודה ומנוחה: קובע אורך מרבי ליום העבודה ולשבוע העבודה, זמני מנוחה מעבודה, וגמול בעד עבודה בשעות נוספות ובימי המנוחה. החוק קובע את מספר שעות העבודה המקסימלי המותר, הסדרים הנוגעים למנוחה שבועית, ותשלומים עבור עבודה בשעות נוספות וביום המנוחה. החוק נועד להגן על העובד ולמנוע העסקה רצופה, מכבידה ומפרכת העלולה לפגוע בבריאותו הגופנית וברווחתו הנפשית. החוק מגן גם על חופש הדת של העובד בכך שהוא קובע כי המנוחה השבועית של העובד תהיה לפחות 36 שעות רצופות ותכלול אצל יהודים את יום שבת ועבור בני דתות אחרות יום שישי או ראשון. אסור להעסיק עובד בשעות המנוחה אלא בהיתר מיוחד מטעם שר התעשייה המסחר והתעסוקה. החוק מעניק גם זכות להפסקות לתפילה.
חוק חופשה שנתית: מסדיר את זכויות העובדים בכל הנוגע לחופשה שנתית. החוק קובע את משך החופשה השנתית לעובד (בעיקר על-פי הוותק), את מועד ניצול זכות החופשה, ואת התשלום לעובד בעת היותו בחופשה. כל עובד זכאי לחופשה בתשלום שתינתן לפי הוראות החוק.
חוק דמי מחלה: קובע את זכותו של העובד לתשלום כאשר הוא נעדר מעבודתו מחמת אי-כושר זמני או קבוע של העובד לבצע את עבודתו, הנובע ממצב בריאות לקוי.
חוק שכר מינימום: קובע שכר מינימום לעובד, הן לעובדים לפי שעות והן לעובדים על בסיס חודשי.
חוק הגנת השכר: קובע את מועד תשלום השכר, ומעניק פיצוי גבוה על הלנת שכר. החוק עוסק גם בניכויים שמותר לנכות מהשכר והגבלות על עיקול שכר. החוק קובע חובה לתת תלוש שכר לעובד ואת תוכנו של תלוש השכר.
חוק הודעה לעובד ולמועמד לעבודה (תנאי עבודה והליכי מיון וקבלה לעבודה): המעסיק חייב למסור לעובד, תוך 30 יום מהיום שהתחיל העובד לעבוד אצל המעסיק, הודעה כתובה המפרטת את תנאי העבודה. מועד קצר יותר נקבע לגבי נערים עובדים. כן מוטלת חובת הודעה על שינויים בתנאים. בדצמבר 2014 (בתיקון מס' 6), נקבע כי חובה ליתן הודעות מסוימות גם למועמדים לעבודה.
חוק הודעה מוקדמת לפיטורים ולהתפטרות (התשס"א-2001): קובע כי על המעסיק לתת הודעה מוקדמת בכתב על פיטורי עובד. חובה דומה חלה על העובד המתפטר. את ההודעה יש לתת זמן מה קודם סיום יחסי עובד-מעביד. משך הזמן הנדרש להודעה המוקדמת תלוי בוותק של העובד, והוא מגיע עד לחודש.
חוק עבודת הנוער: חוק זה שנועד להגן על עובדים שטרם הגיעו לגיל 18. החוק כולל התייחסות לגבי גיל העסקה, שעות ותנאי העסקה. לפי החוק אסור להעסיק ילד שטרם מלאו לו 14 שנה.
חוק החניכות: חניך הוא נער (לפני גיל 18) העובד כדי לרכוש מקצוע בעבודה מעשית מודרכת ובלימוד שיעורי מקצוע מאושרים לפי חוק.
חוק פיצויי פיטורים: נועד לפצות את העובד על-פיטורים ולהקל עליו במהלך התקופה בה הוא מחפש מקום עבודה חדש. החוק מקנה זכות פיצויים לעובד המפוטר ובמקרים מסוימים גם לעובד המתפטר.
חוק עבודת נשים: מקנה שלל הגנות לאישה העובדת, בפרט בכל הקשור להיריון ולידה. הגברת השוויון בין המינים הביאה להענקת חלק מזכויות אלה, הקשורות בהורות, גם לגברים.
חוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב-2011;
חוק הגנה על עובדים (חשיפת עבירות ופגיעה בטוהר המידות או במינהל התקין), התשנ"ז-1997;
חוק העסקת עובדים על ידי קבלני כוח אדם, התשנ"ו-1996;
חוק הזכות לעבודה בישיבה ובתנאים הולמים, התשס"ז-2007;
חוק זכויות לאנשים עם מוגבלות המועסקים כמשתקמים (הוראת שעה), התשס"ז-2007 (תוקף החוק פקע ב-8 באוגוסט 2017);
חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה), התש"ט-1951;
חוק למניעת הטרדה מינית, התשנ"ח-1998;
חוק עובדים זרים, התשנ"א-1991;
חוק שוויון ההזדמנויות בעבודה, התשמ"ח-1988;
חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998;
חוק שירות התעסוקה, התשי"ט-1959;
חוק שכר שווה לעובדת ולעובד, התשנ"ו-1996.
חוקי מגן בישראל > זכויות המוענקות בצווי הרחבה

צווי הרחבה אחדים מעניקים זכויות מסוימות למרבית העובדים בישראל:
החזר הוצאות נסיעה: צו הרחבה בעניין זה קובע שכל עובד שלא מוסע לעבודה על חשבון המעסיק או מטעמו, זכאי להחזר הוצאות נסיעה בהתאם לסכום הנמוך מבין כרטיס חופשי-חודשי או לפי מחיר נסיעה מוזל באוטובוס ציבורי על יסוד כרטיס הנחה של מספר נסיעות (כרטיסייה) ובתנאי שסכום ההחזר (נכון ל-1 בינואר 2012) לא יעלה על 25.20 שקל לכל יום עבודה שעבד העובד באותו חודש. כללים שונים בדבר הוצאות נסיעה, קבועים במגזר הציבורי (ראה התקשי"ר - תקנון שירות המדינה).
דמי הבראה: דמי הבראה משולמים לפי צו הרחבה. מכסת ימי ההבראה מתחילה ב-5 ימי הבראה עבור כל שנת עבודה ועולה על פי ותק העובד במקום העבודה. בנושא ההבראה חלה נסיגה מנקודת המבט של חוקי המגן. בעבר, כאשר החלו בהסדרי העבודה, היו המעסיקים מוציאים את עובדיהם להבראה בפועל בבתי הבראה ושילמו עבורם את מלוא עלות השהייה בבית ההבראה. בשנות ה-80 הונהג כי כל עובד יכול לצאת לכל בית הבראה או בית מלון לפי בחירתו, היה עליו להביא את הקבלות למעסיק והמעסיק החזיר לעובד את סכום דמי ההבראה המגיע לו כסכום פטור ממס על סמך הקבלה. בהמשך, כאשר העובדים התנגדו לגישה הפטרונית שקובעת מה טוב עבורם התחילו העובדים לקבל דמי הבראה במשכורת, בלי שנבדק האם יצאו להבראה או לא וחלה נסיגה בכמות היוצאים להבראה או נופש בפועל כי עובדים השתמשו בכספים שקיבלו לצרכים אחרים.
ביטוח פנסיוני: ב-1 בינואר 2008 נכנס לתוקף צו הרחבה המחייב מתן ביטוח פנסיוני לכל עובד שגילו מ-21 שנה לגברים, 20 שנה לנשים, בהתאם לתנאים המפורטים בצו.
תשלום עבור ימי חג ושבתון: עובד ששכרו משתלם על בסיס חודש, זכאי (לפי המנהג) לשכר עבודה רגיל גם עבור חודש שבו חלים ימי חג, ללא תלות במספר ימי החג שחלו באותו חודש. עובד ששכרו לא משולם על בסיס חודשי, שהשלים 3 חודשי עבודה במקום העבודה, שלא נעדר מהעבודה סמוך ליום החג (יום לפני החג ויום אחרי החג), אלא בהסכמת המעביד, זכאי לתשלום מלא בעבור 9 ימי חג (2 ימי ראש השנה, יום הכיפורים, 2 ימי סוכות, 2 ימי פסח, חג שבועות ויום העצמאות). עובד שאינו יהודי יכול לבחור בין מועדי ישראל ובין חגי דתו.
תשלום שכר בגין ימי אבל: על פי צו הרחבה, עובד שעבד במקום העבודה לפחות 3 חודשים והמקיים חובת אבלות (במות קרוב משפחה מדרגה ראשונה) מטעמי דת או נוהג ("שבעה"), ואינו עובד באותם ימים, יהיה זכאי לתשלום שכרו עבור ימי העבודה שנעדר בהם ולא יותר משבעה ימים (קלנדריים).
תוספת יוקר.
בנוסף לצווי הרחבה אלה, החלים על מרבית העובדים בישראל, מוצאים צווי הרחבה ענפיים, המעניקים זכויות לעובדים בענף מסוים, כגון ענף המתכת.
חוקי מגן בישראל > אכיפה מנהלית של חוקי המגן וצווי הרחבה

בחודש יוני 2012 נכנס לתוקף החוק להגברת האכיפה של דיני העבודה, התשע"ב-2011, שמקנה לפקחי משרד התמ"ת סמכות להטיל קנסות מנהליים על מעבידים שמפירים הוראות מסוימות של חוקי מגן וצווי הרחבה, ועל מקבלי שירותים מהם. חוק זה אינו ראשון מסוגו, משום שחוק הגנת השכר, התשי"ח - 1958, בגרסתו המקורית (ס"ח 247, תשי"ח, עמ' 86), קבע בסעיף 16 כי שר העבודה ימנה ממונים על גביית שכר (הסמכות הועברה מאוחר יותר לבתי הדין לעבודה).
סמכויות אכיפה מנהליות מוקנות גם בחוקים אחרים, שהמרכזי שבהם הוא חוק ארגון הפיקוח על העבודה, התשי"ד - 1954.
חוקי מגן בהלכה היהודית

יום מנוחה שבועי: שמירת שבת מעניקה לכל אדם יום מנוחה.
איסור הלנת שכר - על המעסיק לשלם את שכר העובד עם ערב (בויקרא יט יג: לֹא תָלִין פְּעֻלַּת שָׂכִיר אִתְּךָ עַד בֹּקֶר, ובדברים כד טו: בְּיוֹמוֹ תִתֵּן שְׂכָרוֹ וְלֹא תָבוֹא עָלָיו הַשֶּׁמֶשׁ)
פיצויי פיטורין לעבד:דברים טו יג-יד "וְכִי תְשַׁלְּחֶנּוּ חָפְשִׁי מֵעִמָּךְ לֹא תְשַׁלְּחֶנּוּ רֵיקָם. הַעֲנֵיק תַּעֲנִיק לוֹ מִצֹּאנְךָ וּמִגָּרְנְךָ וּמִיִּקְבֶךָ"
זכות העובד לאכול במהלך העבודה:דברים כג כה-כו "כִּי תָבֹא בְּכֶרֶם רֵעֶךָ וְאָכַלְתָּ עֲנָבִים כְּנַפְשְׁךָ שָׂבְעֶךָ, כִּ֤י תָבֹא֙ בְּקָמַ֣ת רֵעֶ֔ךָ וְקָטַפְתָּ֥ מְלִילֹ֖ת בְּיָדֶ֑ךָ".
זכותו פועל להתפטר: "פועל יכול לחזור בו אפילו בחצי היום" (תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף י עמ' א)
יחס הגון: "לֹא תִרְדֶּה בוֹ בְּפָרֶךְ וְיָרֵאתָ מֵאֱלֹהֶיךָ." (ויקרא כה, מג)
תנאי עבודה מקובלים: "מקום שנהגו שלא להשכים ולא להעריב, אינו יכול לכופן. מקום שנהגו לזון, יזון" וכו' (משנה תורה לרמב"ם, הלכות שכירות ט, א)
תשלום לפועל ב"מילואים": "השוכר את הפועל, ונאחז לעבודת המלך - לא יאמר לו הריני לפניך, אלא נותן לו שכר מה שעשה" (משנה תורה לרמב"ם, הלכות שכירות ט, ה)
חובת קיום הסכמים עם פועל, ופיצוי הולם בהפרתם: "השוכר את הפועל לעשות מלאכה כל היום, ושלמה המלאכה בחצי היום - אם יש לו מלאכה אחרת כמותה או קלה ממנה, עושה שאר היום; ואם אין לו מה יעשה, נותן לו שכרו כפועל בטיל. ואם היה מן החופרים עובדי אדמה, וכיוצא בהן שדרכן לטרוח הרבה, ואם לא יתעסק במלאכה, יחלה - הרי זה נותן לו כל שכרו". (משנה תורה לרמב"ם, הלכות שכירות ט, ז)
איסור הסגרת עבד נמלט: "לֹא תַסְגִּיר עֶבֶד אֶל אֲדֹנָיו אֲשֶׁר יִנָּצֵל אֵלֶיךָ מֵעִם אֲדֹנָיו." (דברים כג, טז)
לגבי מעמדם של חוקי המגן של המדינה על פי ההלכה נחלקו האחרונים:
יש אומרים שיש להם תוקף רק בהיותם מנהג המדינה.
יש אומרים שיש להם תוקף הלכתי, אולם, במקרה שהעובד ויתר על זכויותיו - הוויתור תקף.
יש אומרים שיש להם תוקף הלכתי כולל מניעת האפשרות של העובד לוותר על זכויותיו.
ראו גם

יום עבודה בן 8 שעות
אמנת הגיל המינימלי
לקריאה נוספת

שרון רבין-מרגליות, "מה נותר ממשפט העבודה המגן?", ספר מנחם גולדברג, הוצאת סדן, 2001.
הרב אורי סדן, נייר עמדה מס' 15: מעמדם ההלכתי של חוקי המגן על העובדים, אתר דין תורה
הערות שוליים

↑  “The woman’s physical structure and the performance of maternal functions place her at a disadvantage in the struggle for subsistence is obvious...This difference justifies a difference in legislation. It is impossible to close one’s eyes to the fact that she still looks to her brother and depends on him”.
↑  The Effects of Mandatory Maternity and Pregnancy. Benefits on Women's Wages and Employment in. Taiwan, 1984–1996., ILRReview, January 2005
↑  מראה מקום: י"פ 6450, התשע"ב, 26.7.2012, עמ' 5438
↑  מעמד 'חוקי המגן' של העבודה על פי ההלכה | מכון התורה והארץ-'למעשה' אקטואליה הלכתית, באתר www.toraland.org.il
המורדים: המסע אל החלום

| --- | --- |

 בימוי:  אסקל קרובניקוב 
 הופק בידי:  נטליה לה פורטה תומאס ינקלוביץ'
 תסריט:  לילי אן מרטין
 עריכה:  סזר קוסטודיו
 שחקנים ראשיים:  קמילה בורדונבה בנחמין רוחאס פליפה קולומבו לואיסנה לופילטו
 מוזיקה:  סילביו פורמסקי
 צילום:  מיגל אבל
 מדינה:  ארגנטינה ארגנטינה
 חברה מפיצה:  Buena Vista International, Cris Morena Group, Yair Dori International, RGB
 הקרנת בכורה:  1 ביולי 2004
 משך הקרנה:  102 דקות
 שפת הסרט:  ספרדית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מוזיקלי, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המורדים: המסע אל החלום (בספרדית: Erreway: 4 caminos, "ארווי: 4 דרכים") הוא סרט שמשמש כהמשכון לסדרה הארגנטינאית המורדים המתאר את חייהם של לואיסנה לופילטו, פליפה קולומבו, בנחמין רוחאס וקמילה בורדונבה, ארבעת חברי להקת ארווי, לאחר סיום בית הספר. הסרט הופץ בבתי הקולנוע ביולי 2004 והוקרן גם בישראל.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת שנתיים לאחר שחברי להקת ארווי סיימו את בית הספר התיכון. מיה ומנואל עדיין זוג ומריצה ופבלו נפרדו. ללהקה יש אמרגן חדש וחסר אחריות, ויחד עם תינוקת שנולדה למיה ומנואל החבורה יוצאת בקרוון לסיבוב הופעות כדי לפרסם את הלהקה.
בסופו של הסרט רואים את הבת של מיה ומנואל כשהיא מספרת את כל הסיפור מהתחלה ומסבירה שהלהקה התפרקה וכל אחד המשיך לכיוון משלו לאחר שמיה מתה.
פסקול

אלבומה השלישי של הלהקה שנקרא "Memoria" משנת 2004 מהווה את הפסקול לסרט.
Sorry (שיר של מדונה)

מדונה מופיעה עם השיר "sorry" בסיבוב ההופעות (Confessions Tour (2006.
"Sorry" ׂ(בעברית: "סליחה") הוא סינגל של הזמרת האמריקאית מדונה. השיר יצא לאור ב-26 בפברואר 2006, כסינגל השני מאלבום האולפן העשירי של מדונה, Confessions on a Dance Floor. השיר הופיע בנוסף באלבום האוסף של מדונה Celebration. בשיר אומרת מדונה את המילה "סליחה" בעשר שפות שונות, בהן עברית. קליפ השיר הוא המשך לקליפ של השיר Hung Up.
השיר זכה לביקורות חיוביות והגיע למקום הראשון במצעדי בריטניה, איטליה, הונגריה, ספרד, מצעד שירי המועדונים של ארצות הברית ומצעד הסינגלים של אירופה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2006)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2006)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2006)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2006)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 8 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 4 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 58 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 4 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 12 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 8 |  |
|  צרפת | SNEP | 5 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 2 |  |
מרי קלדרון

| --- | --- |

מרי קלדרון
 לידה:  1 ביולי 1904 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  24 באוקטובר 1998 (בגיל 94) כיכר קנט, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פעילות בולטת:  רופאה, פעילה למען חינוך מיני ונגישות אמצעי מניעה בארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת קולומביה  אוניברסיטת רוצ'סטר  מכללת ואסר  בית הספר לבריאות הציבור ע"ש מילמן של אוניברסיטת קולומביה 
 פרסים והוקרה:  הומניסט השנה (1974)  היכל התהילה הלאומי לנשים (1998)  פרס אליזבת בלקוול (1977) 
 
מרי קלדרון (באנגלית: Mary Calderone‏; 1 ביולי 1904 – 24 באוקטובר 1998) הייתה רופאה אמריקאית, אשר פעלה לקידום חינוך מיני. היא לקחה חלק בייסוד, והייתה הנשיאה, של הפדרציה להורות מתוכננת באמריקה. היא פעלה למען דיאלוג פתוח בנושאי מין ומיניות וגישה חופשית למידע לכל הגילאים. קלדרון נודעת במיוחד בהצלחתה להפוך את מדיניות איגוד הרפואה האמריקאי, כך שרופאים יהיו מחויבים להנגיש אמצעי מניעה למטופלים שלהם ולתת להם מידע על אמצעי מניעה.
ביוגרפיה

קלדרון נולדה בניו יורק ב-1904 אביה היה צלם אדוארד סטייכן ודודה המשורר האמריקאי קרל סנדברג. שם למדה בתיכון לבנות בניו יורק. בשנת 1925 היא סיימה תואר ראשון בכימיה בניו-יורק במכללת ואסר. לאחר מכן היא למדה תיאטרון במשך שלוש שנים. היא התחתנה עם וו. לון מרטין, שחקן, ולזוג נולדו שתי בנות, נל ולינדה.
בשנת 1933 היא הפסיקה לקדם את קריירת המשחק שלה ובני הזוג התגרשו. מות בתה נל, אשר הייתה בת שמונה, בצירוף דעיכת חלומות המשחק והגירושין, הובילו לדיכאון. קלדרון החליטה ללמוד רפואה. כשהייתה בת 31.
בשנת 1939 סיימה את לימודי הרפואה באוניברסיטת רוצ'סטר. בשנת 1942 קיבלה תואר שני בלימודי בריאות הציבור מאוניברסיטת קולומביה. שם פגשה את ד"ר פרנק קלדרון, לו נישאה ב-1941.
קריירה

קלדרון עבדה מספר שנים כרופאת בית-ספר. משנת 1953 שימשה למנהלת הרפואית של הפדרציה להורות מתוכננת באמריקה. בשנת 1958, כנציגה של הפדרציה, היא השתתפה בוועידה האמריקאית הראשונה לכנסיות ומשפחות בניהול המועצה הלאומית לכנסיות. סוציולוגים, מנהיגים דתיים, אנשי חינוך ואנשי מקצוע בתחום בריאות הציבור, לקחו חלק בכנס ודנו בסבלם של אלפי אנשים בגלל בורות בנוגע קרירות מינית, אימפוטנציה, הומוסקסואליות ואמצעי מניעה. ביחד עם חמישה קולגות שפגשה הכנס, הקימה קלדרון קבוצת מחקר לא רשמית למיניות האדם. הקבוצה הפכה למועצה למידע וחינוך למין (Sex Information and Education Council). היא פרשה מהפדרציה להורות והפנתה את מרצה לחינוך למיניוות. ב-1964 קלדרון פרסמה מאמר בכתב העת האמריקאי לבריאות הציבור שהיה חלק מהקמפיין שלה להכניס לשיח הציבורי את הצורך לתכנון משפחה ובמקביל למקם אותו בהקשר הרחב יותר, של חינוך למיניות.
היא ארגנה כנס ארצי, השתתפות 39 הרופאים ודגמוגרפים מובלים בתקופתם. הכנס הוביל לשינוי התפיסה כלפי הפלות והפיכתן לחוקיות. באותה השנה יצא לאור הספר הפלות בארצות הברית (ABORTION IN THE UNITED STATES) בעריכתה. הספר יצא בעקבות הכנס.
בשנת 1964, קלדרון השיגה הצלחה אשר הייתה הישג משמעותי ביותר: היא שכנעה את נאמני האגודה הרפואית האמריקאית, איגוד הרופאים המוביל בארצות הברית, לשנות את מדיניותו לגבי אמצעי מניעה ומידע לגביהם. לאחר השינוי, רופאים יחלקו אמצעי מניעה, או מרשם להם, ומידע לגביהם באופן חופשי למטופלים אשר זקוקים להם. הצעת הנאמנים התקבלה ובכך אמצעי המניעה הפכו לחלק מהזרם המרכזי של הרפואה האמריקנית.
מכתבים רבים הגיעו לפדרציה להורות מתוכננת, ובהם שאלות, לא רק על יחסי מין, אלא גם על מיניות. קלדרון הגיעה למסקנה כי מיניות אינה שווה ל"שימוש באיברי המין" אלא היא מושג רחב הרבה יותר, וכי ישנו חסך גדול בחינוך מיני בחברה האמריקאית. הכרה זו, כי "חלוקת אמצעי מניעה אינה מספקת", גרמה לה להתפטר מתפקידה בפדרציה בשנת 1964, ולייסד את המועצה למידע ולחינוך מיני של ארצות הברית (בקיצור, SIECUS). במסגרת הפעילות, קלדרון המשיכה לשאת נאומים בפני קהל ברחבי ארצות הברית. מטרתה המוצהרת של המועצה הייתה "לייסד את מיניות האדם כיישות בריאותית". המועצה הפכה לארגון המאגד תחתו מורים לחינוך מיני, רופאים, פעילים חברתיים, וכן הורים אשר חיפשו מידע על חינוך לגבי מין ומיניות. קלדרון והמועצה הפכו לארגון מוערך, ללא ספק גם בהשפעת המהפכה המינית של שנות ה-60, והמסר היה כי מין הוא כוח חיובי. מתנגדיה של קלדרון לא ראו בעין יפה את העובדה שהיא מעוניינת שחינוך מיני יתחיל כבר בגיל הגן, וקבוצות דתיות שמרניות הפיצו עלונים בגנותה ובגנות הארגון, וטענו כי ברצונה להשחית את הילדים ולפגוע במוסריות הנוצרית. עד שנת 1969 השפעתה של קלדרון דעכה עקב התקפות אלו, והיא התפטרה מתפקידה כנשיאה, אך נותרה בתפקיד מנהלת. בהמשך השנים היא המשיכה להילחם עבור חינוך למיניות עם "גישה חיובית ונייטרליות מוסרית", וכן העלתה נושאים נוספים לדיון, כמו אפליה מינית או הומוסקסואליות. היא המשיכה להחזיק בתפקיד במועצה עד שנת 1982.
כתבים נבחרים

Steichen, Mary (1930). The First Picture Book: Everyday Things for Babies. New York, NY: Harcourt, Brace and Company. ISBN 978-1881270522.
Steichen, Mary (1931). The Second Picture Book. New York, NY: Harcourt, Brace and Company.
Calderone, Mary S., ed. (1958). Abortion in the United States; a conference sponsored by the Planned Parenthood Federation of America, inc. at Arden House and the New York Academy of Medicine. New York, NY: Hoeber-Harper.
Calderone, Mary S. (1960). Release from sexual tensions: Toward an understanding of their causes and effects in marriage. New York, NY: Random House.
Calderone, Mary S. (1964). Manual of Contraceptive Practice. The Williams & Wilkins Co.
Calderone, Mary S. (1970). Manual of Family Planning and Contraceptive Practice. New York, NY: Lippincott Williams & Wilkins. ISBN 978-0683013108.
Calderone, Mary S. (1974). Sexuality and human values: The personal dimension of sexual experience. Association Press. ISBN 978-0809618910.
Calderone, Mary S. (1979). Questions and Answers about Love & Sex. St. Martin's Press. ISBN 9780312660413.
Calderone, Mary S.; Johnson, Eric W. (1981). The Family Book About Sexuality. Harper & Row. ISBN 978-0060160685.
Calderone, Mary S.; Ramey, James W. (1982). Talking With Your Child About Sex: Questions and Answers for Children from Birth to Puberty. New York, NY: Random House. ISBN 978-0394521244.
פרסים והוקרה

פרס בראונינג למניעת מחלות, האגודה האמריקאית לבריאות הציבור
פרס אליזבת בלקוול עבור שירות ייחודי לאנושות, מכללות הובארט וויליאם סמית'
פרס מפעל חיים מספריית שלזינגר במכללת רדקליף
הפרס לשירות אנושי מאת האגודה לבריאות הנפש בניו יורק
הומניסט השנה מהאגודה ההומניסטית האמריקאית (1974)
פרס מרגרט סנגר מטעם הפדרציה להורות מתוכננת באמריקה (1980)
נבחרה להיכל התהילה הלאומי לנשים (1998)
חיים אישיים

אף על פי שדגלה בחופש מיני, היא עצמה האמינה כי מין חייב להתרחש במסגרת נישואים. בנוסף, היא הואשמה על ידי הפסיכיאטר השנוי במחלוקת תומאס סאס בנטיות הומופוביות.
בשנת 1974 קיבלה קלדרון את פרס הומניסט השנה של האגודה ההומניסטית האמריקאית.
קלדרון נפטרה ב-24 באוקטובר 1998 בבית אבות בפנסילבניה, בגיל 94.
הערות שוליים

↑  New York Times News Service, DR. MARY CALDERONE, 94, SEX EDUCATION ADVOCATE, ‏25 באוקטובר 1998
↑  Mary Steichen Calderone – Vassar College Encyclopedia – Vassar College, vcencyclopedia.vassar.edu
↑  Mary Steichen Calderone | American physician, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
1 2 3 4  JANE E. BRODY, Mary S. Calderone, Advocate of Sexual Education, Dies at 94, ‏25 באוקטובר 1998
1 2  אתר NNDB, Mary Calderone
↑  Brody, Jane E. (1998-10-25). "Mary S. Calderone, Advocate of Sexual Education, Dies at 94". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-09-21.
↑  Ellen S. More, Elizabeth Fee, Mary Steichen Calderone (1904–1998): Advocate for Sex Education, American Journal of Public Health 105, 2015-11, עמ' 2255–2255 doi: 10.2105/AJPH.2015.302822
↑  Fowler Harper, Calderone: Abortion in the United States, Yale Law Journal 68, 1958-01-01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438156505171  BIBSYS: 3059690  BNE: XX1006539  CANTIC: a11829072  GND: 1055785647  ISNI: 0000 0001 1449 2585  LCCN: n79021577  LNB: 000179796  NDL: 00435086  NKC: nlk20030130969  NTA: 068963440  SNAC: w6dz129f  SUDOC: 11964813X  VIAF: 79330644   WorldCat (עם VIAF): 79330644
ג'נט סוזמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1939 (בת 85) יוהנסבורג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה, הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון  אוניברסיטת ויטווטרסראנד  Kingsmead College 
 בן או בת זוג:  טרוור נאן (1969–1986) 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (יוני 2011)  Evening Standard Theatre Award for Best Actress 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'נט סוזמן (באנגלית: Janet Suzman; נולדה ב-9 בפברואר 1939) היא שחקנית יהודייה-דרום אפריקאית, שהייתה מועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ופרס גלובוס הזהב לשנת 1971 על הופעתה בסרט "ניקולאי ואלכסנדרה".
ביוגרפיה

סוזמן נולדה ביוהנסבורג למשפחה יהודית, בתם של בטי ויבואן הטבק סאול סוזמן. דודתה הייתה חברת הפרלמנט הדרום אפריקאי ופעילת זכויות האדם הלן סוזמן.
סוזמן למדה אנגלית וצרפתית באוניברסיטת ויטווטרסראנד ולאחר מכן עזבה את דרום אפריקה לטובת לונדון שם למדה תיאטרון באקדמיית המוזיקה ואומנות הדרמה. היא הצטרפה במהרה ללהקה השייקספרית המלכותית ובזכות הופעותיה הדרמטיות המרשימות הפכה לאחת השחקניות הבולטות בתחום.
לאחר סיום שלטון האפרטהייד במדינתה חזרה סוזמן לדרום אפריקה וביימה מספר מחזות.
הופעתה הקולנועית הראשונה של סוזמן הייתה בדרמה הביוגרפית "ניקולאי ואלכסנדרה". עבור תפקיד הקיסרית אלכסנדרה פיודורובנה אשתו של  ניקולאי השני הועמדה סוזמן לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, לפרס גלובוס הזהב ולפרס באפט"א.
הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בסדרת טלוויזיה על הופעתה בתור קלאופטרה בעיבוד הבריטי למחזה השייקספירי "אנטוניוס וקלאופטרה". ב-1976 השתתפה בסרט "מסע הארורים". ב-1980 השתתפה בסרטו של הרברט רוס "ניז'ינסקי".
התפרסמה בנוסף בדרמה הבריטית התקופתית "חוזה השרטט" (1982), בתור בעלת האחוזה וירג'יניה הרברט, ובדרמת האפרטהייד "עונת יובש לבנה" (1989), בתור סוזן אשתו של המורה הדרום אפריקאי בן דו טויט (דונלד סאת'רלנד).
הופעותיה הקומיות המוכרות היו בקומדיות "נזירות ממין זכר", בתפקיד הנזירה ליז, ו"לאון והחזיר הכשר", בתור אמו היהודייה של לאון שרוצה לגדל את החזיר הכשר הראשון.
חיים אישיים

סוזמן הייתה נשואה לבמאי התיאטרון הבריטי טרוור נאן. בנם המשותף, ג'ושוע נאן הוא מרצה לפיזיקה באוניברסיטת באת'.
הערות שוליים

↑  צריך לראות לפעמים - "חוזה השרטט", "העולם הזה", גיליון 2379 מ-6 באפריל 1983, עמוד 61
↑  יגאל משיח, השילוש הקדוש על רגל אחת - "נזירות ממין זכר" (1990), במאי: ג'ונתן לין, שחקנים: אריק איידל, רובי קולטריין, קמיל קודורי, ג'אנט סוזמן, כל העיר, 6 ביולי 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457436705171  BnF: cb139001999 (data)  GND: 123915201  ISNI: 0000 0000 6309 7947  LCCN: n84018100  MusicBrainz: f32ea23d-6b96-4fa3-a8da-4be95fea3736  NKC: pna2012686899  NTA: 123769027  SNAC: w6903z1s  SUDOC: 069143986  VIAF: 38307258   WorldCat (עם VIAF): 38307258
לאסלו היווש

| --- | --- |

 לידה:  3 ביולי 1883 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  אפריל 1972 (בגיל 88) ניו יורק, ארצות הברית 
 צאצאים:  Kornél Hűvös 
 
לאסלו היווש בוטפאי (תואר אצולה) (במקור הירשל, בהונגרית: Hűvös László;‏ בודפשט, 3 ביולי 1883 – ניו יורק, אפריל 1972) היה פסל, רוקח, בנו של יוז'ף היווש, אח של המחזאי קורנל היווש ושל המלחין איבאן היווש.
קורות חייו

לאסלו היווש נולד במשפחה יהודית כילדם החמישי של יוז'ף היווש (1848–1914) עורך דין, מומחה לתחבורה ושל מריה הלר (1848–1918). את לימודיו התיכוניים השלים בגימנסיה הריאלית הראשית של רובע 8 בבודפשט, שם סיים את לימודיו ב-1901. ב-19 באפריל 1906, קיבל את התעודה והרישיון שלו כרוקח באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד). בשנת 1912 קיבל רישיון לפתיחת בית מרקחת בכיכר גאראי בבודפשט ועד 1948 היה הבעלים של בית המרקחת גאראי שנפתח שם.
את לימודי הציור שלו השלים באקדמיה לאמנויות יפות (כיום שמה האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות) אצל ברטלן קרלובסקי ולאחר מכן אצל אישטוואן פרנצי. לאחר מכן למד במינכן אצל וילמוש באדר. ב-1909 עבר לפיסול. בעצתו של הפסל ג'רג' זאלה נסע לפריז, שם ראה אוגוסט רודן את תצלומי הפסלים שלו ויעץ לו להתייחס ברצינות רבה יותר לפיסול. הוא השתתף בתערוכות מתחילת העשור השני של המאה ה-20. ב-1910 הציג בהצלחה רבה בתערוכת גראנד פאלה (Grand Palais) שאורגנה על ידי "אגודת האמנים הצרפתיים" ( Société des Artistes Français). בחיי האמנות של זמנו, פסלו שעוצב על פי דגם כריסטופר הקדוש עורר תשומת לב רבה וזכה בפרס Mention Honorable. הוא חזר להונגריה ב-1913, ומתקופה זו עבד כפסל דיוקנאות. פסלי החזה שלו של בטהובן ופוצ'יני הוצבו בלובי של בית האופרה של בודפשט.
מאוחר יותר תרם האמן את הפסל של קריסטופר הקדוש העשוי משיש קררה לעיריית בודפשט והוא מוקם מאחורי הגלריה לאמנות בדרך שטפניה. הפסל ניזוק קשות במהלך מלחמת העולם השנייה, וראש העיר דאז קארוי סנדי יצק אותו בברונזה, כדי להציל אותו. במקביל, בשנת 1938, דגלו מועדון הרכב המלכותי ההונגרי ומועדון הרכב של מחוז שומוג' בהקמת פסל של פטרון כלי הרכב והנוסעים. הפסל, שבוצע מתרומות, נחנך ב-29 ביוני 1939 במיקום המרכזי בבודפשט.
היווש שרד את השואה לאחר שאשתו התאבדה בתקופה זו. הוא השתקע בארצות הברית ב-1946. ניתן למצוא כמה מיצירותיו באוסף הגלריה הלאומית של הונגריה ובמספר מקומות בבודפשט.
חייו הפרטיים

אשתו הייתה אילונה ויידה (1886–1944) מקונאגוטה, בתם של לאיוש ויידה ושל רוז'ה וולפיש, לה נישא ב-30 בדצמבר 1908 בבודפשט. אשתו התאבדה ב-1 ביולי 1944 ברחוב וושלני 44.
ילדיהם
קורנל היווש (1913–1998). אשתו אנה לדניצקי (1922–?).
תערוכותיו > תערוכות יחיד

סלון פרנקל, בודפשט (1932)
מוזיאון ארנסט, בודפשט (1934)
יצירותיו

אנדרטת אלברט וודיאנר (1912) רובע 12 Diósárs u. 1.
אנדרטת מלחמת העולם הראשונה (1929) רובע 7 Péterfy Sándor u. 8.
אהבת אם (1937)רובע 2 Vérhalom tér
קבורת ישו (1938) רובע 22 Dózsa György út
פסל חזה ברליוז (1959) רובע 10, פארק צ'ייקובסקי