stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מסיק
שיטות מסיק זיתים > מסיק בשיטות ממוכנות > שיטת הניעור

בשיטת הניעור העץ כולו מנוער על ידי "מנערת". המנערת יכולה להיות מכונה עצמאית-ייעודית למטרה זו, או מכונה שמתחברת לטרקטור סטנדרטי. הזיתים נאספים על יריעות שנפרסו על הקרקע (בדומה לשיטה הידנית) או על ידי יריעה שנפרסת באופן מכני, כחלק מהמנערת או על ידי מתקן נפרד.
שיטת הניעור מחייבת שמטע הזיתים יהיה גזום באופן המאפשר גישה נוחה עם כלים מכנים (ובפרט שלא יהיו צפופים מדי) אולם אין מגבלה על גובה העצים. שימוש לא זהיר בשיטת הניעור עלול לגרום נזק לעץ (יש הטוענים שנזק לעץ נגרם בכל מקרה, והמטרה היא להפחית אותו ככל הניתן).
שיטות מסיק זיתים > מסיק בשיטות ממוכנות > שיטת השאיבה

שיטת השאיבה דומה לבציר ענבים ליין בכרמים מודרניים-ממוכנים. בשיטה זו הזיתים נשאבים על ידי המכונה, שפועלת באופן כמעט לגמרי אוטומטי (בדומה לקומביין תבואות). המכונה נוסעת לאורך השורות במטע, ושואבת את הפרי. כדי להשתמש בטכנולוגיה זו המטע צריך להיות מותאם מראש - כלומר פני שטח המאפשרים עבודה נוחה עם המכונה, וכן נטיעה בשורות ישרות ומרווחים מדויקים ומוגדרים מראש. בנוסף יש לשמור על גיזום מוקפד של העצים, המשווה למטע מראה דומה לכרם גפנים. העצים נשמרים בגובה נמוך (כמטר וחצי) ברוחב תחום, אך בצפיפות ענפים גבוהה יותר מהמקובל במטעים רגילים.
כיוון שבשיטה זו המטע כולו נמסק בפעם אחת, מסיק של עצים שונים במועדים שונים המותאמים לשלב הבשלת הפרי בכל עץ אינו אפשרי. לכן, בימים שלפני המועד המתוכנן למסיק מטפלים במטע בחומרים המעודדים הבשלה ונשירת פרי (על ידי ריסוס או השקיה).
יתרונות השיטה ברורים: המסיק מסתיים מהר ודורש מעט מאוד כוח-אדם. חסרונות השיטה מבחינת החקלאי הם המחיר היקר של המכונה, ותלות בבעלי המכונה ומפעיליה במקרה של שכירת מכונה ליום המסיק בלבד. כמו כן השיטה מחייבת גיזום קפדני של המטע לאורך כל השנה, וטיפול לעידוד הבשלת ונשירת פרי טרם המסיק.
שיטות מסיק זיתים > מכרם הזיתים לבית הבד

לאחר המסיק מובילים את הזיתים אל בית הבד לצורך עצירת השמן (תהליך הפקת השמן מהפרי) או אל תהליך כבישת הזית. בתקופות עתיקות בין המסיק לבין עצירת השמן עברו מספר שבועות כדי לאפשר לזית לעבור תהליך תסיסה שמנטרל כימיקלים לא רצויים המצויים בזית באופן טבעי. היום מקובל לאצור את השמן קרוב ככל הניתן למועד המסיק, על מנת לשמר טעמים ולמנוע תהליכי חימצון לא רצויים.
המסיק בסכסוך הישראלי - פלסטיני

כפעולה בעלת משמעויות סמליות רבות ליהודים ולערבים ברחבי ארץ ישראל, המסיק הפך לנשק משמעותי בסכסוך הישראלי פלסטיני.
המדיניות העקרונית של הרשות הפלסטינית ושל זרועותיה, ושל גופים עצמאיים, היא ששאיפת הריבונות המדינית־פלסטינית יכולה להתממש דרך עיבוד הקרקע ועבודת האדמה. מדיניות זו היא בסיס לקידום פעילות חקלאית ערבית בלתי חוקית רחבה בשטחי יהודה ושומרון, בדגש על מסיק הזיתים. בגלגולה המתקדם פעילות חקלאית זו משמשת להקמת נקודות התיישבות בלתי חוקיות חדשות, ולהרחבה לא חוקית של יישובים קיימים. אמנם, היקף התופעות אינו ודאי בהיעדר מדידות מדויקות.
בנוסף, במספר מקרים שימש המסיק כהסוואה לביצוע פיגועי טרור כנגד יהודים, מזריקת אבנים ועד רצח.
המנהל האזרחי, האמון על אכיפת החוק באזורים אלו, נוקט פעולות מסוימות על מנת להגביל את המסיק, כדוגמת החרמת כלי עבודה למספר ימים, אך הפעולות אינן תורמות לאכיפה.
לאחר טבח שבעה באוקטובר בשמחת תורה 2023 נעשו ניסיונות מצד חברי כנסת בימין למנוע את מסיק הזיתים בסמוך ליישובים יהודיים ולכבישים בהם נוסעים יהודים. בנוסף, קראו אזרחים ישראלים לצה"ל לא לאפשר גישה של מוסקים ערביים לאזורים שמסכנים יהודים, ואף התארגנו אזרחית להרחיק את המוסקים.
ב-28 באוקטובר 2023 סמוך לרחלים נורה ונהרג פלסטיני בשם בילאל סאלח בזמן המסיק על ידי חייל צה"ל בחופשה, בטענה שתקף משפחה באבנים.
ראו גם

שמן זית
בית בד
יצחק חצרוני
הערות שוליים

1 2  נעה חבר, חקלאות הזית ככלי התנגדות לשלטון הישראלי ביהודה ושומרון, כתב העת הבינתחומי ללימודי המזרח התיכון 8, 2022, עמ' 69-98
1 2  שמחה רז, ‏כיתות הכוננות מתריעות: מסיק הזיתים מנוצל לטרור, באתר "סרוגים", 26 באוקטובר 2023
↑  חזקי ברוך, ח"כ סוכות לשר הביטחון: עצור את המסיק ביהודה ושומרון, באתר ערוץ 7, 5 בנובמבר 2023
↑  כרמל דנגור, פלסטיני נהרג מירי חייל בחופשה בעימות סביב מסיק זיתים, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 28 באוקטובר 2023
מכלי זיתים לאחר מסיק
מסיק זיתים בציפורי
דוד לסקוב

| --- | --- |

דוד לסקוב, יוני 1973
 לידה:  19 בספטמבר 1903 רוסיה
 פטירה:  3 בפברואר 1989 (בגיל 85) ישראל
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 תאריך עלייה:  1928
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  צפורה לסקוב 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי    צבא הגנה לישראל ( חיל ההנדסה)
 תקופת הפעילות:  1940–1945 (הצבא הבריטי)   1948 – 1989 (צה"ל)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין ההנדסה של חטיבת גולני  קצין ההנדסה של פיקוד הדרום  ראש ענף שדה בחיל ההנדסה  קצין ההנדסה של פיקוד הצפון  סגן קצין הנדסה ראשי  מייסד ומפקד יחידת יפת"ח
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה   מלחמת העצמאות   מבצע קדש   מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה
 עיטורים
   פרס ביטחון ישראל (3)
 הנצחה
 רחוב "הממציא" בירושלים
 
דוד לסקוב (19 בספטמבר 1903 – 3 בפברואר 1989) היה איש צבא בדרגת תת-אלוף, מהנדס וממציא ישראלי, חתן שלושה פרסי ביטחון ישראל, בין השאר על פיתוח "גשר הגלילים". לסקוב היה סגן קצין הנדסה ראשי בצה"ל, והחייל המבוגר ביותר בעולם.
ראשית חייו

דוד לסקוב נולד לחנה וליהודה באומסק שבסיביר, אז חלק מהאימפריה הרוסית.
לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים עבר לעיר טומסק ולמד שם רפואה במשך שנתיים, אך סולק מהאוניברסיטה בגין פעילותו בתנועה הציונית. משם עבר ללנינגרד והחל בלימודי אדריכלות. בעת לימודיו היה פעיל בארגון מכבי ובתנועת החלוץ. במסגרת פעילותו בשליחות מכבי הכיר את רעייתו לעתיד, צפורה.
השניים החליטו לברוח מרוסיה וניסו לראשונה ב-1927 לחצות את נהר אמור לסין, אך נתפסו ונאסרו לחודשיים. לאחר שריצו עונש הצליחו לעבור את הגבול לסין והגיעו לעיר חרבין, שבה עבד בבניין והיה ממקימי תנועת השומר הצעיר בעיר. בשנת 1928, לאחר שידידים מהארץ ארגנו להם סרטיפיקטים, עלה הזוג לארץ ישראל ולסקוב החל לעבוד כפועל בבנימינה. במקביל, הוא השלים את לימודי האדריכלות בטכניון. עם תום לימודיו פתח בחיפה משרד אדריכלות ועסק בתכנון מבנים בחיפה ובקריות.
קריירה צבאית

לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה, התנדב לסקוב לצבא הבריטי. עם קום המדינה והקמת צה"ל, השתתף לסקוב בקרבות מלחמת העצמאות בגליל ובנגב. לאחר תום המלחמה, שירת בחיל ההנדסה הישראלי ובפיתוח אמצעי לחימה. לאורך השנים, הוא השתתף בייבוש החולה, שירת כקצין ההנדסה של חטיבת גולני, של פיקוד הדרום ושל פיקוד הצפון, וכן כראש ענף שדה בחיל ההנדסה, ומשנת 1957 כסגן קצין הנדסה ראשי. הוא קיבל מהרמטכ"ל אז, יצחק רבין, דרגת אלוף-משנה, מחוץ לתקן, כיוון שבחיל ההנדסה דרגה זו הייתה שמורה רק למפקד החיל. לאחר מלחמת יום כיפור, הרמטכ"ל מוטה גור העניק לו דרגת תת-אלוף.
קריירה צבאית > יחידת יפת"ח

לסקוב עסק בכל שנות שירותו בפיתוח אמצעי לחימה אולם ראה את עצמו קודם כל כמהנדס ובונה. הוא חשב כל העת על פתרונות הנדסיים והיה אהוב על חייליו. לסקוב הורשה להקים את יחידת הפיתוח של חיל ההנדסה (יחידת יפת"ח), שנקראה בימיה הראשונים "חוליית לסקוב". מי שעמד מאחורי הפיכתה של "חוליית לסקוב" ליחידה צה"לית תקנית, היה עוזרו ויד ימינו של לסקוב, יגאל מולצ'דסקי (לימים אל"ם יגאל מילוא). הקמת היחידה ב-1970, אפשרה ללסקוב לגייס שבעים ושמונה חיילים, מהנדסים ואזרחים עובדי צה"ל שעסקו בפיתוח וייצור שורה ארוכה של אמל"ח לטובת יחידות רבות בצה"ל. לסקוב תכנן פרויקטים לפי דרישות מבצעיות של יחידות צבאיות (כולל סיירת מטכ"ל). בין הפרויקטים המורשים לפרסום, ניתן למצוא את גשר הגלילים, שפיתח יחד עם ישראל טל. בנוסף תכנן את שכבת הפיצוץ להגנה על מוצבים, את "מטען לסקוב", את "אור יקרות", את רקטת "זאב" (שאחת מהן הרגה את הרמטכ"ל המצרי עבד אל-מונעם ריאד במלחמת ההתשה) ואת כדורי הגומי. בגין המצאותיו ופעילותו לפיתוח ההנדסה הקרבית, הוענקו ללסקוב שלושה פרסי ביטחון ישראל (בשנים 1964, 1973 ו-1984), וכן ציון לשבח מטעם ועדת פרס ביטחון ישראל (בשנת 1972). כמו כן הוא יקיר העיר חיפה, והוענק לו תואר דוקטור לשם כבוד מהטכניון. לסקוב היה האיש הראשון שקיבל את פרס "יקיר חיל ההנדסה", והפרס הוענק לו בטקס מיוחד ב-1988 לכבוד חגיגות 40 שנה לעצמאות מדינת ישראל.
מותו והנצחתו

בשירותו בצה"ל המשיך עד ליום פטירתו בגיל 85, והוכתר על ידי "ספר השיאים של גינס" כחייל המבוגר ביותר בעולם. דוד לסקוב נטמן בבית הקברות שדה יהושע. הותיר אחריו את רעייתו, צפורה לסקוב, חברת הכנסת השלישית. שני ילדיהם הם פרופסור ראובן לסקוב, רופא ובעל עיטור המופת, והשופטת יהודית צור, סגנית נשיא בית המשפט המחוזי בירושלים.
על שמו של דוד לסקוב נקראים רחובות בערים שונות ברחבי הארץ, וכן הונצח ברחוב "הממציא" בשכונת הר חומה שבירושלים.
כמו כן נקרא גן ציבורי בשכונת רמת גולדה בחיפה לזכרו ולזכר רעייתו - "גן צפורה ודוד".
לקריאה נוספת

משה גבעתי, מבקיע חומות - סיפור חייו ופועלו של תא"ל דוד לסקוב, תל אביב: הוצאת ידיעות ספרים, ה'תשע"ה-2015
הערות שוליים

↑  שומר תמיד: שומרים בסין
↑  אסף קמר, הנשק הסודי לפריצת המוצבים שחילקו את י-ם: סיפורה של חוליית לסקוב בששת הימים, באתר ynet, 11 באפריל 2017
↑  חמשה אזרחים וסא"ל ד. לסקוב זכו בפרס הבטחון לתשכ"ד, דבר, 26 באפריל 1964
↑  נדב ברקאי, גן צפורה ודוד לסקוב, באתר googlemaps
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574679205171  GND: 1076635849  LCCN: no2016042569  VIAF: 317278470   WorldCat (עם VIAF): 317278470 
לסקוב עם מטען "ירבוע"
בסיליסק חום

| בסיליסק חום |
| --- | --- |
 בסיליסק חום
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי איגואנה
משפחה:: בסיליסקיים
סוג:: בסיליסק
מין:: בסיליסק חום
שם מדעי
 Basiliscus vittatus ‏ויגמן, 1828

בסיליסק חום (שם מדעי: Basiliscus vittatus) הוא מין של זוחל ממשפחת הבסיליסקיים החי ביערות גשם במקסיקו, אמריקה המרכזית ודרומה עד לקולומביה. הוא גם נפוץ כמין פולש בפלורידה. את שמו הוא קיבל על שם המפלצת בסיליסק שנראתה כמו נחש בעל כרבולת תרנגול. ה"כרבולת" של לטאת הבסיליסק הזכירה לנותני השם את המפלצת.
אורכו עד 61 סנטימטרים כולל הזנב, כשהנקבות קטנות יותר. משקלו 200–600 גרם בממוצע. כמו ששמו מרמז צבעו העיקרי הוא חום עם כרבולת ומפרש בהירים ופס צהוב לאורך הצדדים.
הבסיליסק בעל אצבעות רגליים ארוכות מאוד, והוא יכול לנוע בריצה על פני המים, באמצעות שימוש מהיר מאוד בתנועות רגליו וזנבו במים. הצעירים משתמשים בכך בתדירות יותר גבוהה מהבוגרים, שזנבם כבד מכדי לנוע מהר מעל המים. הם חיים לאורך גדות נהרות ואגמים, וכשטורף מפתיע אותם הם יכולים לרוץ מעל 20 מטרים על פני המים. כמו כן הם יכולים לצלול בעת סכנה.
הבסיליסק ניזון מחרקים ומלטאות קטנות יותר. הבסיליסק הוא פעיל יום המצוי בין ענפי העצים ובקרבת המים. הנקבות מטילות 2–18 ביצים שבוקעות תוך שלושה חודשים.
הערות שוליים

↑  בסיליסק חום באתר הרשימה האדומה של IUCN
Middle East Broadcasting Center

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 תאריך השקה:  18 בספטמבר 1991 
 בעלות:  Waleed bin Ibrahim Al Ibrahim, Sheikha Modhie bint Ibrahim Al Ibrahim 
 משרד ראשי:  ריאד 
 
 www.mbc.net
 
Middle East Broadcasting Center (בעברית: מרכז השידורים של המזרח התיכון; בערבית: مركز تلفزيون الشرق الأوسط; ובראשי תיבות באנגלית: MBC), הוא תאגיד סעודי המשדר שידורי לוויין חופשיים בשפה הערבית. בניגוד לתחנות לוויין מקודדות, הדורשות מינוי ותשלום על מנת לקלוט את שידוריהן (כדוגמת yes הטלוויזיה בלוויין), או תחנות מסוג "Free-to-view", שאינן דורשות מינוי אך דורשות ציוד קצה ביתי המאפשר קליטה של שידורים מקודדים, והן בדרך כלל מוגבלות מבחינה גאוגרפית, שידורי תאגיד MBC, משודרים בשיטה הנקראת "free-to-air", המאפשרת קליטה חופשית לכל בעל צלחת לוויין בפריסה גאוגרפית רחבה.
הרשת החלה את שידוריה ב-18 בספטמבר 1991 בשם "Middle East Broadcasting Corporation", ובתחילה היה מרכזה בלונדון. משנת 2002 עבר מרכז הרשת ל"עיר המדיה של דובאי", אזור חופשי ממס בנסיכות דובאי שבאיחוד האמירויות.
התחנה משדרת דרך הלוויינים ניילסט 101/102/103 וערבסט.
במהלך שנות קיומה צברה התחנה פופולריות רבה, והפכה לכלי תקשורת מוביל בעולם הערבי. קהל צופי התחנה מוערך ב-150 מיליון דוברי ערבית בעולם כולו. על מנת לשמור על ההובלה בשוק התקשורת הצפוף במזרח התיכון, מציעה התחנה מערך של שידורים, הפונה הן אל הטעם הפאן-ערבי, והן למגוון של תרבויות, טעמים ודרישות מקומיות. צוות התחנה מונה כאלף עובדים בעולם כולו.
היסטוריה של התאגיד

עם תחילת השידורים, בשנת 1991, היה ערוץ MBC (הנקרא כיום MBC 1) ערוץ הטלוויזיה הלווייני היחיד בבעלות פרטית, ששידר שידורים מסביב לשעון. בשנת 1994 החל התאגיד לשדר גם שידורי רדיו ב-FM. בשנת 2002 עבר מרכז שידורי התחנה לדובאי והחל להשיק ערוצים חדשים הפונים לקהל יעד ספציפי. ב-3 במרץ 2003, במהלך מלחמת המפרץ השנייה ובסמוך לכיבושה של בגדאד על ידי כוחות ארצות הברית, החל התאגיד בשידור ערוץ אל ערביה, ערוץ חדשות המשדר תוכן עצמאי. במקביל הורחבו גם שידורי הרדיו של התאגיד, בתחנות נוספות הפונות אל קהל צעיר.
MBC וישראל

התחנה פופולרית מאוד גם בקרב ערביי ישראל הקולטים את התחנה לרוב באמצעות צלחת לוויין פרטית, אך גם באמצעות חברות HOT ו-yes.
סקר שנערך בשנת 2008 מצא כי בערוץ צופים כ-37% ממשקי הבית הערבים בישראל, כאשר בערוצים דוברי העברית צופים בין 13 ל-18 אחוזים. נמצא כי 74% ממשקי הבית הערבים בישראל מחזיקים בצלחת לוויין המאפשרת קליטת הערוץ בחינם. ד"ר אמל ג'מאל מצא כי נתוני הצפייה בערוץ מוסברים בשל היותו "שמרני יחסית, ומשקף תפיסת עולם צנועה".
הרשת מודעת לכוחה במגזר הערבי בישראל, ואף הביעה נכונות להשתתף במכרז להפעלת ערוץ ייעודי ערבי מסחרי שמפרסמת המועצה לשידורי כבלים ולוויין.
בחודש דצמבר בשנת 2020 חברת הוט סגרה את הערוץ.
ערוצי התחנה

התחנה משדרת במגוון ערוצים, שרובם משודרים בשיטת "free-to-Air". ואלו ערוצי התחנה -
MBC 1 - הערוץ הראשון שעלה לאוויר במסגרת שידורי התאגיד. הערוץ משדר הן תוכן בידורי והן חדשות. הערוץ נסמך הן על הפקות מקוריות, והן על מדיניות רכש הפונה לטעמי הציבור הערבי, ומשתדל להעניק לצופיו חוויית צפייה מגוונת וייחודית. מהדורת החדשות של הערוץ, המשודרת בשעה תשע בערב לפי שעון המזרח התיכון, צברה מוניטין וקהל צופים, הרואה בה משום כלי תקשורת עצמאי המעניק זווית ראייה בלתי משוחדת לנעשה במזרח התיכון ובעולם. הצלחת מהדורת החדשות הביאה ליצירת ערוץ חדשות עצמאי בשם אל ערביה, אך גם הצלחת הערוץ, המשדר חדשות 24 שעות ביממה לא הביאה לירידת קרנה של מהדורת החדשות של MBC-1.
MBC 2 - הערוץ מחשיב את עצמו כערוץ הראשון ששידר להיטי קולנוע ללא הפסקה בשיטת "free-to-air", חלקם סרטים חדשים, וחלקם שידורים חוזרים. הערוץ משדר את הסרטים עם הפסקול האנגלי המקורי, ועם כתוביות בערבית. שידורי הערוץ זכו לצפייה גם מחוץ לעולם הערבי, בין היתר בקרב חיילי ארצות הברית המוצבים במזרח התיכון.
MBC 3 - הערוץ, שהחל שידוריו בשנת 2004, הוא ערוץ ילדים, המשדר תוכניות רכש מסוג פאואר ריינג'רס או צער גידול בנות וכן סרטים מצוירים של וולט דיסני, סדרות מונפשות מסוג קים פוסיבל, וכן סדרות אנימה מסוג יו-גי-הו!. חלק מהשידורים משודר עם כתוביות בערבית, וחלק מדובב. הסרטים שאינם מונפשים הם כולם עם כתוביות.
MBC 4 - המדובר בערוץ סדרות, שהחל שידוריו בשנת 2005, המשדר סדרות כסופר נני, רייצ'ל ריי ותוכניות קומדיה ודרמה אמריקניות הנרכשות מערוצי ABC ו-CBS. כן משדר הערוץ מגוון של אופרות סבון, הן באנגלית, כגון ימי חיינו, והן תוכניות כגון אופרת הסבון הטורקית "נור" (نور), המשודרת כשהיא מדובבת לערבית בניב סורי.
MBC Action - ערוץ שהחל שידוריו בשנת 2007, המראה סרטים וסדרות מסוג "סרטי פעולה". שידורי הערוץ מלווים בדרך כלל בכתוביות, וכוללים סדרות אמריקניות מסוג אבודים, נמלטים 24, וכיוצא בזה, במשך 24 שעות ברציפות.
+ MBC - ערוץ בתשלום המהווה חלק מחבילת "Showtime Arabia", המאגדת מספר ערוצי איכות המוצעים לקהל דוברי הערבית תמורת תשלום חודשי.
MBC Persia - ערוץ דומה לערוץ 2 MBC המשדר סרטים דוברי אנגלית, אך עם כתוביות בפרסית. הערוץ התחיל לשדר בשנת 2008.
אל ערביה - ערוץ חדשות המשדר חדשות בערבית 24 שעות ביממה. הערוץ התחיל לשדר בשנת 2003.
אתרי התחנה באינטרנט

MBC 1
MBC 2
MBC 3
MBC 4
MBC Action
MBC Persia (אורכב 14.08.2020 בארכיון Wayback Machine) (אתר לא רשמי)
MBC FM
אל ערביה
הערות שוליים

↑  אופיר בר זהר מחקר: ערוצי הטלוויזיה המועדפים על ערבים בישראל הם MBC ואל ג'זירה TheMarker‏ 15.9.2008
↑  נורית קנטי, תקשורת ומציאות - המגזר הערבי לא נחשף לכלי התקשורת של המגזר היהודי, באתר העין השביעית, 1 ביוני 2007
↑  יעל גאוני, ‏רשת הטלוויזיה הסעודית MBC מביעה עניין בהפעלת הערוץ הייעודי הערבי, באתר גלובס, 5 באוקטובר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 121645888X  LCCN: nb2017013638  VIAF: 506150032975311180007   WorldCat (עם VIAF): 506150032975311180007
מוניקה 560

| --- | --- |

Monica 560, שנת 1973
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Compagnie française de produits métallurgiques (קיצור: "CFPM")
 שנות ייצור:  1973–1975
 יחידות שיוצרו:  כ-40
 הרכבה:  צרפת צרפת
 סיווג:  גראן טוריסמו
 מרכב:  Front-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4928 מ"מ
 רוחב:  1,808 מ"מ
 גובה:  1,346 מ"מ
 משקל:  1,821 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,769 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 5,563 סמ"ק המפיק 285 כ"ס ב-5,400 סל"ד (מנוע קרייזלר מסדרת מנועי "Chrysler LA engine" (אנ')
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות מתוצרת "ZF Friedrichshafen" (אנ')  תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות מתוצרת קרייזלר מסוג "TorqueFlite" (אנ')
 מהירות מרבית:  240 קמ"ש
 מעצב:  Tony Rascanu, David Coward
מוניקה 560 (בצרפתית: Monica 560) היא מכונית סלון בסגנון עיצוב גראן טוריסמו (קרוי גם: "Grand Tourer") מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית Compagnie française de produits métallurgiques (קיצור: "CFPM") אשר יוצרה בין השנים 1973–1975.
מוניקה 560

מטה ומפעל היצרן מוקם בעיירה "Balbigny" (אנ') במחוז לואר באזור המרכז מזרחי של צרפת.
יוצרו כ-40 יחידות.
4 דלתות - סדאן.
5 נוסעים.
מנוע קדמי - אורכי, 5.6 ליטר.
מנוע מתוצרת קרייזלר.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
בשנת 1975 יוצרו 22 יחידות מדגם "מוניקה 560".
תמונות

"מוניקה 560", שנת 1973
"מוניקה 560", שנת 1973
"מוניקה 560", שנת 1973
"מוניקה 560"
"מוניקה 560", שנת 1973 - מבט לתא הנהג ו-לוח מחוונים
הערות שוליים

↑  דגם  "מוניקה 560", שנת 1974 silverstoneauctions.com/monica
↑  "מוניקה 560" automobile-sportive.com/guide/monica/560
↑  "מוניקה 560" curbsideclassic.com/curbside-classics-european/automotive-history-french-deadly-sins-sportsluxury-edition-part-3-monica-560
↑  דגם "מוניקה 560" allcarindex.com/main-index/car-make-details/France-Monica
↑  "מוניקה 560" שנת 1975 ruotevecchie.org/monica-560-berlina
פרשת גיתית איזראלוב

פרשת גיתית איזראלוב היא פרשת רצח שהתרחשה בשנת 1986 בישראל, ובמסגרתה הורשעה גיתית איזראלוב ברצח בעלה הרביעי, יוסף איזראלוב, ונידונה למאסר עולם.
הרוצחת

גיתית איזראלוב נולדה בשנת 1948 וגדלה ברחוב שינקין בתל אביב, בת להורים דתיים ואמידים, יצחק ואסתר זהבי. אביה היה יהלומן. בגיל 15 החלה לצאת עם בחור, למורת רוחם של הוריה, ששלחו אותה לשהות של שנה אצל דודתה בלונדון. 
לאחר סיום לימודי התיכון היא קיבלה פטור משירות בצה"ל בטענה שהיא שומרת על אורח חיים דתי.
בבגרותה לא הייתה בקשר קרוב עם הוריה. בהמשך נסעה לרומא, משם המשיכה ללונדון והתאהבה בצייר מתחיל ונישאה לו. אך לאחר זמן קצר התגרשה, חזרה לרומא, והתקבלה לעבודה כמזכירה בחברת סרטים. שם פגשה ברוברטו פרוצ׳י, במאי איטלקי שהפיק סרטים זולים ביפן. היא הפכה לפילגשו ונסעה איתו ליפן. ביפן הכירה את במאי הקולנוע היפני הנודע, אקירה קורוסאווה והחליפה מאהבים. לאחר שקורוסאווה עזב אותה, החלה גיתית לעבור כזונת צמרת בטוקיו, עד שנתפסה וגורשה מיפן. היא הגיעה להונג קונג. שם הייתה מעורבת בשנת 1973 בשוד מזוין, שבמהלכו ירתה בראשו של תכשיטן ופצעה אותו קשה. היא נידונה לחמש שנות מאסר, אך שוחררה כעבור שנה וחצי וחזרה לישראל.
בישראל נישאה לגיורא דוזנר, ילדה בת והתגרשה ממנו במרץ 1983. אחר־כך הכירה את יוסף (יוסי) איזראלוב, שלא ידע דבר על עברה המפוקפק. הוא התאהב בה ונשא אותה לאישה בדצמבר 1983. בני הזוג עברו להתגורר בדירה חדשה ברמת השרון. כעבור כשנה נחשף אופיה האמיתי, בין בני הזוג התגלעו סכסוכים ממושכים, עד שעזבה עם בתה לאחותה בלונדון. איזראלוב פתח נגדה בהליכי גירושין. גופתו התגלתה יום אחד לפני הדיון בבית הדין הרבני. לפני שנעצרה בלונדון עוד הספיקה להתחתן עם בחור אנגלי ולהתגרש ממנו.
המנוח

יוסף איזראלוב היה נהג אוטובוס בקואופרטיב "דן". 
היה רווק עד גיל 50 והשקיע את כספו בנדל"ן.
כשהיה בן 51 נישא לגיתית הצעירה ממנו בכ-16 שנה. לפני הירצחו התעניינה גיתית לגבי זכויותיה כאלמנה. מחברת "דן" נמסר לה כי רק לאחר שנתיים של נישואים היא תוכל "להנות" מביטוח החיים שלו.
הרצח

ב-24 בינואר 1986 נסעה גיתית מלונדון לפריז וטסה משם לישראל עם דרכון מזויף, כשהיא מחופשת לנזירה. ביום חזרתה נפגשה גיתית עם בעלה במלון הילטון תל אביב, ואחר כך הציעה לו לצאת לטיול זוגי בפארק הירקון. כשהגיעו היא סיממה אותו, הכניסה את גופו למכונית, והטביעה אותה באגם שבפארק הירקון.
למחרת טסה גיתית לפריז, בזהות מזויפת אחרת.
ב-26 בינואר 1986 אדם שטייל באזור הבחין במכונית הטבועה, והזעיק את כוחות המשטרה. במושב האחורי של הרכב התגלתה גופתו של הבעל. הוא זוהה על־פי המסמכים שהיו עליו. הגופה הועברה למרכז הלאומי לרפואה משפטית, ושם נקבע שמת לפנות בוקר, מספר שעות לפני שנמצאה המכונית, כתוצאה מחנק מתחת למים.
החקירה וההרשעה

כשבועיים לאחר גילוי הגופה התקבלו תוצאות בדיקות מעבדה, שנערכו בעקבות הניתוח שלאחר המוות. הבדיקות קבעו כי יוסף איזראלוב הורדם באתר לפני מותו. זו הייתה ההוכחה הראשונה שאכן מדובר ברצח. חוקרי המשטרה בדקו את עברה של גיתית וגילו את הרשעתה הקודמת בשוד בהונג קונג. בנוסף משפחתו של יוסף איזראלוב סיפרה שגיתית מיררה את חיי בעלה, ונחשף שבדקה בחברת "דן" את ביטוח החיים שלו. במשרדי "דן" זכרו את המקרה, מאחר שהייתה זו הפעם הראשונה שבה אשת חבר באה לשאול שאלה כזאת כשבעלה עדיין חי.
לכאורה היה לה אליבי מוצק, היא לא הייתה בישראל במועד הרצח. החוקרים מצאו שהיא אכן נמצאת בלונדון ביחד עם בתה. בעקבות הממצאים הוחלט להמשיך בחקירה סמויה כדי לא לעורר את חשדה. אותרו עדי ראייה שראו אותה במלון הילטון (לאחר שנמצאה קבלה מהמלון במכונית), ונהג מונית שהסיע אותה לבן-גוריון. בנוסף, אותר כרטיס הטיסה שלה, לאחר שעובד אל-על שמכר לה את הכרטיס זיהה אותה.
ביולי 1986 הוגשה בקשת הסגרה ומעצר למשטרת המטרופולין של לונדון. היא נעצרה אך הכחישה שרצחה את בעלה. ב-9 בספטמבר 1986 החליט בית־המשפט בלונדון להסגיר אותה לישראל, לאחר שהוצגו ראיות נגדה. במהלך החקירה הודתה שהייתה בישראל בזמן הרצח ופגשה את בעלה, אך טענה שנפרדה ממנו בחצות ליד קולנוע פאר במרכז תל אביב. בנוסף הודתה שזייפה את הצוואה של בעלה, באמצעות מתחזה שסייע לה. מתחזה זה הודה באשמה ונידון אחר כך לשישה חודשי מאסר בעסקת טיעון. בזמן מעצרה ניסתה המשטרה להקליט ראיות נגד גיתית באמצעות מדובבת, אך היא נכשלה.
ב-14 בדצמבר 1986 נפתח משפטה בבית המשפט המחוזי בתל אביב, התביעה כללה 72 עדים בכתב האישום, כולל פקחי משטרת הגבולות בצרפת ביום שעברה מפריז בדרכה לישראל. המשפט נמשך כשנה. היא מעולם לא הודתה ברצח, ובית המשפט הרשיע אותה על סמך ראיות נסיבתיות בלבד, מכיוון שלא היו עדי ראייה לרצח.
על גיתית נגזר מאסר עולם, והיא הגישה ערעור לבית המשפט העליון, אך ערעורה נדחה. בכלא ישבה בתא אחד עם חוה יערי ואביבה גרנות, שהורשעו ברצח מלה מלבסקי כמה חודשים קודם.
בשנת 1993 קצב נשיא המדינה את עונשה ל-24 שנים, וביוני 1999 הומתק עונשה שוב ל-22 שנים.
בשנת 2000 נוכה שליש מתקופת מאסרה על התנהגות טובה והיא שוחררה. לאחר שחרורה שינתה את שמה ונישאה מחדש.
בשנת 2004 נבדק חשד שהייתה מעורבת ברצח השופט עדי אזר, בן דודו של יוסף איזראלוב, שהיה מעורב כעורך דין כמנהל העזבון, והביא לכך שגיתית איזראלוב לא זכתה לירושה של יוסף איזראלוב.
ראו גם

רצח רוז פיזם
רצח מלה מלבסקי
הערות שוליים

1 2 3  יוסי הימן, מפילגשו של קורוסאווה עד שוד מזוין, חדשות, 6 באוקטובר 1986
↑  אילנה אלון, גיתית איננה חוה, "העולם הזה", גיליון 2565 מ-29 באוקטובר 1986, עמוד 39
↑  יוסי הימן, "פחדתי שיוסף מכין לי מלכודת", חדשות, 10 באוקטובר 1986
1 2 3 4  יוסי הימן, רצח כמעט מושלם, חדשות, 6 באוקטובר 1986
↑  ויקטור לוי (לונדון), גיתית איזראלוב כועסת: לא רצחתי, חדשות, 8 ביולי 1986
↑  ויקטור לוי (לונדון), סופית: גיתית איזראלוב תוסגר וישראל, חדשות, 9 בספטמבר 1986
↑  אלי דנון, גיתית איזראלוב: הייתי בארץ אבל לא רצחתי, מעריב, 8 באוקטובר 1986
↑  יוסי הימן, גיתית: יש ל׳ חוקר חמוד אבל זה לא יעזור לו, חדשות, 8 באוקטובר 1986
↑  יוסי הימן, גיתית מודה: זייפתי את הצוואה של בעלי, חדשות, 27 באוקטובר 1986
↑  אירית ורד, 6 חודשי מאסר לשותפה של גיתית איזראלוב, חדשות, 12 באפריל 1989
↑  אילנה אלון, המקליטה, "העולם הזה", גיליון 2573 מ-24 בדצמבר 1986, עמוד 30
רן גפן, בג״ץ נגד המשטרה על הקלטת איזראלוב, חדשות, 17 בספטמבר 1987
↑  יוסי ורטר, היום המשפט, חדשות, 14 בדצמבר 1986
↑  משה פרל, הכל תלוי בראיות הנסיבתיות, חדשות, 17 בדצמבר 1987
↑  משה פרל, עורך הדין של יערי ייצג גם אח גיתית איזראלוב בערעור שהגישה לעליון, חדשות, 21 ביוני 1988
↑  מערכת וואלה!‏, גיתית איזראלוב, רוצחת בעלה, משתחררת היום מהכלא, באתר וואלה, 13 בספטמבר 2000
↑  הדס מגן, ‏השופט אזר, שנרצח אתמול, הביע לאחרונה חשש לאור שחרורו של פסיכופט אותו הכניס בזמנו לכלא, באתר גלובס, 20 ביולי 2004
הדס מגן ושירות גלובס, ‏ברק: אם עדי אזר נרצח משום שהוא שופט - אנו נמצאים על-פי תהום; איומים לא יסיטו אותנו, באתר גלובס, 20 ביולי 2004
↑  משה פרל, גיתית לא תקבל סנט מהירושה, חדשות, 23 בפברואר 1987
לוטק סיריוס

| --- | --- |

Lotec Sirius
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Lotec (אנ')
 שנות ייצור:  2004 – 2009
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 סיווג:  מכונית ספורט המוגדרת מכונית על, מנוע מרכזי
 אורך:  4,120 מ"מ
 רוחב:  2,080 מ"מ
 גובה:  1,120 מ"מ
 משקל:  1,280 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,530 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V12 צילינדרים, 48 שסתומים, 5,987 סמ"ק המפיק 1,187 כ"ס, ב-6,300 סל"ד יחס דחיסה 8.5:1, מגדש טורבו כפול
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  400 קמ"ש
לוגו היצרן "Lotec"
לוטק סיריוס (בגרמנית: Lotec Sirius) היא מכונית-על, בתצורת מכונית ספורט, מתוצרת יצרן מכוניות הספורט הגרמני Lotec (אנ') אשר יוצרה בין השנים 2004 – 2009 בגרמניה.
"לוטק סיריוס"

אב הטיפוס של הדגם הוצג בשנת 2000, הייצור הסדרתי התחיל בשנת 2004.
2 מושבים.
2 דלתות בתצורה "Butterfly doors" (אנ').
מנוע מרכזי - אחורי V12 צילינדרים, 6.0 ליטר.
מגדש טורבו כפול.
סוג הנעה: הנעה אחורית 4x2.
גוף הדגם בנוי מאלומיניום.
בלמים: דיסקים מאווררים.
"לוטק סיריוס" > תאוצות

תאוצה 0–100 קמ"ש היא 3.7 שניות.
תאוצה 0–160 קמ"ש היא 4.9 שניות.
תאוצה 0–200 קמ"ש היא 7.8 שניות.
תאוצה 0–300 קמ"ש היא 13.8 שניות.
ראו גם

מכונית-על