stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לחיים חדשים
אופן קבלת הסרט

גרמניה: הסרט הוצג בהקרנת בכורה בבירה ברלין במאי 1935, חודשים ספורים לפני קבלתם של חוקי נירנברג. השלטונות הנאציים אפשרו את ההקרנה ליהודים בלבד, והיא זכתה לפופולריות עצומה ולסקרנות גם בקרב מי שאינם יהודים. ההקרנה אורגנה בידי הסתדרות ציוני גרמניה, ולפי הערכות הארגון הסרט הוקרן בכל עיר גרמנית שהיו בה למעלה ממאתיים יהודים.
ארצות הברית: הגרסה האנגלית של הסרט הוצגה בפעם הראשונה בניו יורק בנובמבר 1935, בהבדלים בעיקר בקריינות, שהייתה מפורטת יותר מזו שבגרסה הגרמנית. הסרט הוצג במשך חמישה שבועות, וזכה לביקורת מצוינת בעיתונות.
ארץ ישראל: הצנזורה הבריטית קיצצה מן הסרט את הסצנות המציגות את חיי הערבים בארץ. עשרות אלפים צפו בו, ובשבוע הראשון להקרנתו בלבד נכחו בהקרנתו כ-12,000 ילדים.
בריטניה: קרן היסוד בממלכה המאוחדת הביעה התנגדות להקרנת הסרט בגרסה הארוכה בשל טענה לתעמולת יתר וכן כי הוא נחשב "פרובוקטיבי" בשל עימות העבודה העברית מול זו הערבית. ההצעה, שאותה העלה אחד מראשי הקרן בבריטניה, הייתה לקצר אותו לגרסה בת 10 דקות, כפי שאכן קרה כעבור שנתיים. הקריינות שונתה בהתאם לנתוני האוכלוסייה המשתנים (כמו מספר תושבי תל אביב), ושינויים קלים הנובעים מרגישותו של הקהל הבריטי, כמו למשל החלפת המילה "קולוניה" במילה "התיישבות".
איטליה: הסרט זכה לציון מיוחד מחבר השופטים של פסטיבל הסרטים של ונציה לשנת 1935 (אנ').
שימוש בסרט "היהודי הנצחי"

כחלק מהתעמולה האנטישמית שהפעלה גרמניה הנאצית, הופץ בגרמניה הסרט "היהודי הנצחי", אשר הציג את היהודים כסכנה חמורה לקיום הגרמני. אחד הנושאים המרכזיים בסרט עסק בזהותם של היהודיים, הדומים זה לזה בכל העולם; וכך מיד לאחר שנראות תמונות של יהודי בפולין הכבושה הנכנס לתוך סמטה אפלה, מוצג צילום זהה כמעט של יהודי ירושלמי, באותו מצב כמעט. כך יצא, שתעמולה שהוכנה בידי יהודים למען קידום רעיון יהודי, נוצלה לשם תעמולה אנטישמית.
לקריאה נוספת

הלל טרייסטר, 'תעמולה ציונית באמצעות סרטים: לחיים חדשים, 1935', כיוונים: כתב-עת ליהדות וציונות, 9 (46), ניסן תשנ"ו – אפריל 1996, עמ' 117–137.
מגדלים (שיר של אדם גורליצקי ודני בסן)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע אדם גורליצקי, דני בסן
 מתוך האלבום שתי ארצות
 יצא לאור:  2015 
 סוגה:  רוק 
 שפה:  עברית 
 אורך:  3.58 דק' 
 כתיבה:  אדם גורליצקי 
 לחן:  אדם גורליצקי 
 
מגדלים הוא פזמון שכתב והלחין אדם גורליצקי ובוצע בדואט של גורליצקי ודני בסן. השיר יצא לאור בשנת 2015.
רקע

גורליצקי הקליט את השיר כאשר הוא מבצע אותו לבדו, אך לאחר מכן החליט להקליט אותו בדואט עם בסן. השיר נכלל באלבומו של גורליצקי "שתי ארצות".
השיר מתייחס למחאה החברתית בישראל שארעה בשנת 2011. הדוברים מבטאים את אכזבתם מתוצאות המחאה. בוידאו קליפ לשיר שולבו קטעים מן המחאה החברתית.
השיר דורג בשיאו במצעדים השבועיים של רשת ג' במקום השלישי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של הרשת הוא דורג במקום ה-27.
הערות שוליים

↑  איריס קול, בונים מגדלים - אדם גורליצקי ודני בסן משתפים פעולה בשיר 'מגדלים', באתר רדיו ללא הפסקה, 3 במרץ 2015
↑  מגדלים (אדם גורליצקי ודני בסן), באתר פזמונט
מדליית המלחמה 1939–1945

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  בריטניה הממלכה המאוחדת
 סוג:  אות מערכה
 למען:  שירות במלחמת העולם השנייה (1939-1945)
 זכאות:  חברי הכוחות המזוינים של בריטניה וחבר העמים הבריטי.
 נוסד:  16 באוגוסט 1945
 היררכיה
 הבא:  מדליית השירות ההודי
 עיטור מקביל:  מדליית ההגנה
 הקודם:  כוכב צרפת וגרמניה
מדליית המלחמה 1939-1945 (באנגלית: War Medal 1939–1945) היא מדליה אשר הוענקה לחברי הכוחות המזוינים הבריטיים וכוחות הביטחון של חבר העמים הבריטי אשר שירתו במהלך מלחמת העולם השנייה. המדליה הוענקה לחברי כוחות הביטחון או הצי הסוחר על שירות פעיל של לפחות 28 ימים בתקופה שבין ה-3 בספטמבר 1939 לבין ה-2 בספטמבר 1945.
תיאור

המדליה מורכבת מדיסק עשוי כסף בקוטר 36 מ"מ. בצידו האחד מתואר ראשו של המלך ג'ורג' השישי (המלך המכהן בתקופת המלחמה) כאשר סביבו נכתב; GEORGIVS VI D:G:BR:OMN:REX ET INDIAE:IMP, תוארו המלכותי של המלך. מצידה השני של המדליה מאויר 'האריה הבריטי' כשהוא ניצב מעל דרקון בעל שני ראשים, הראש האחד הוא העיט (מסמל את מדינות הציר באירופה) והשני הוא ראש הדרקון (מסמל את מדינות הציר באסיה).
המדליה תלויה על סרט שבמרכזו פס אדום דק שמאוגף על ידי שני פסים לבנים דקים, אלו מאוגפים על ידי שני פסים כחולים עבים ולבסוף בקצוות הסרט, שני פסים אדומים עבים. תצורה זאת היא זו הנהוגה גם באות העיטור (גרסה מוקטנת של העיטור אשר נענדת לא באירועים פורמליים). למדליית המלחמה ניתן להוסיף אבזמי ציון לשבח בצורת 'עלי אלון' עשויים מארד לציון אזכור בלונדון גזאט, או עשויים מכסף לציון "ציון המלך לגבורה".
מדינה דו-לאומית

מדינה דו-לאומית (באנגלית: Bi-national state) היא מדינה שאוכלוסייתה כוללת שני לאומים עיקריים בגודלם – להם יש נציגות במוסדות השלטון על פי חוק ובאופן יחסי לגודלם (כגון בוסניה-הרצגובינה, בלגיה, או קנדה). עם זאת, למדינת לאום יחיד, שאוכלוסייתה המזוהה עם לאום אחד בלבד, וכן יש זיקה בין השלטון לבין לאום זה. ישנן גם מדינות רב־לאומיות בהן יש שלושה לאומים או יותר (כגון שווייץ, הממלכה המאוחדת, ספרד, או או דרום אפריקה).
מדינה דו־לאומית מתנהלת תוך נייטרליות בין הלאומים ושמירה על שוויון מלא ביניהם.
כדי שמדינה תחשב למדינה דו-לאומית, הלאומיות חייבת להיות בעלת משמעות החורגת מהמשמעות הדמוגרפית, ובמדינה יש שתי קהילות נפרדות ומובחנות המקימות ביניהן דו-שיח (אם יש מדרג היררכי בין הקהילות זו אינה מדינה דו-לאומית). כל לאום מנהל מערכת נפרדת ומקבילה של חינוך, תרבות, שפה ולעיתים אף ממשל. השותפות לא חייבת להיות בין קהילות שוות לחלוטין, יכולה להיות שותפה זוטרה ושותפה בכירה, אולם עקרון השותפות חייב להישמר על־מנת שהמדינה תחשב למדינה דו־לאומית.
מדינה שבה יש רוב המאפשר למיעוטים להתקיים היא מדינת לאום אתנית עם מיעוטים.
בעבר הייתה צ'כוסלובקיה מדינה דו-לאומית, עד ששני הלאומים שבה נפרדו לשתי מדינות ריבוניות – צ'כיה וסלובקיה. יש המבקשים להפוך את ישראל למדינה דו-לאומית ("ישראטין") המשותפת לפלסטינים וליהודים (מה שמכונה בשם פתרון המדינה האחת).
ראו גם

מדינת כל אזרחיה
שתי מדינות לשני עמים
פתרון מדינה אחת
לקריאה נוספת

בני מוריס, מדינה אחת, שתי מדינות: ישראל ופלסטין, עם עובד, 2012.
לאיוש טיהני

| --- | --- |

 לידה:  19 באוקטובר 1885 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  11 ביוני 1938 (בגיל 52) פריז, צרפת 
 תקופת הפעילות:  1905–1938 (כ־33 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  פוביזם 
 הושפע על ידי:  János Böhm 
 
טיהאני לאיוש (בהונגרית: Tihanyi Lajos; בודפשט, 29 באוקטובר 1885 – פריז, 11 ביוני 1938) היה צייר אוונגרד הונגרי-יהודי, חרש ובמידה רבה גם אילם, חבר בחוגים וסדנאות של חוג מיאנק (MIÉNK ראשי תיבות בהונגרית של חוג האימפרסיוניסטים ונטורליסטים הונגרים שהיה אגודת אמנים שפעלה בין השנים 1908 עד 1911, השמונה (ציירים) (Nyolcak - השם בהונגרית של החוג (1909-1919) שהיה קבוצת האמנים האוונגרדים ההונגריים המשמעותית ביותר בראשית המאה העשרים ו"היום" Ma (1925-1916) היה כתב עת לספרות ואמנות.
ביוגרפיה

בגיל 11 איבד טיהני את שמיעתו בגלל סיבוך של דלקת קרום המוח. בגלל חרשותו קולו היה מעוות, הוא קרא שפתיים, וכשדיבר הגה רק כמה מילים בקול גרוני. כתוצאה מכך נאלץ לוותר על לימודיו בתיכון. הוא התחיל לשרטט והמשיך בלימודיו במה שנקרא היום האוניברסיטה ההונגרית לאמנויות יפות שהיא כיום המרכז הלאומי להשכלה גבוהה באמנויות יפות בהונגריה. המוסד החינוכי הזה נוסד בשנת 1871 בשם "בית הספר המלכותי ההונגרי ללימוד דפוס וציור למורים". טיהני המשיך את לימודיו בבתי ספר פרטיים שונים. בשנת 1907 יצא למסע לימודים קצר בפריז, שם הפוביזם השפיע בעיקר על אמנותו, ואחר כך יצא לאיטליה. במשך ארבעה קיצים (1907–1910) הוא צייר בעיר באיה מארה, במושבת האמנים של באיה מארה, שהייתה סדנת אמנות חשובה לציירים ופסלים, אך הוא לא היה חלק מבית הספר. הוא היה בעצם אוטודידקט מחוץ לבית הספר הפתוח ולמד בעצמו. בבאיה מארה הוא היה מקורב לקבוצת ה"ניאו", ומשנת 1909 הפך לחבר מייסד של ה"שמונה". בתערוכה השנייה של חוג האימפרסיוניזם והנטורליזם ההונגרי הציג לראשונה את ציוריו (1908).
בסוף שנות העשרה של המאה העשרים פגש את לאיוש קשאק, שארגן עבורו תערוכה בסלון של כתב העת מא (Ma) ברחוב ואצי בשנת 1918. לאחר נפילת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית, היגר טיהני לווינה ועד מהרה עבר לברלין. בשנת 1923 חזר שוב לפריז. העולם האמנותי שם חיבק אותו במהירות, כולל ז'אן קוקטו, טריסטן צארה, קונסטנטין ברנקוש ומוריס אוטריו. הטבע הדומם, הדיוקנאות והתצורות העירוניות של הקוביזם האנליטי ואחר כך של הסינתטי, הוחלפו אצלו בקומפוזיציות מופשטות יותר ויותר, והגיעו לאומנות מופשטת מלאה בראשית שנות השלושים. בשנת 1933 הוא הצטרף לקבוצת Abstraction-Création. את יצירותיו המאוחרות כבר לא יכול היה לראות הקהל בהונגריה, מכיוון שטיהאני דחה את הרעיון של תערוכה רטרוספקטיבית בבודפשט בשנת 1937.
הוא אחד היוצרים הבולטים של האוונגרד ההונגרי. הסגנון שלו נגזר מפול סזאן והלך לכיוון הקוביזם. גם הפוביזם והאקספרסיוניזם (אוסקר קוקושקה) השפיעו עליו. הוא התעניין בכל אמנות, כולל מוזיקה. בקונצרטים הוא חש את המוזיקה על ידי כך שנצמד לכיסא שלפניו.
מיצירותיו

Fürdőzők – 1907
Cigányasszony gyermekkel – 1908
Nagybányai utcarészlet – 1908
Tájkép – 1908
Klauzál tér – 1909
Tájkép híddal – 1909
Csendélet cserepes virággal – 1909
Önarckép – 1912
Bölöni György arcképe – 1912
Virgil Ciaclan portréja – 1914
Női arckép (Leopold Magda) – 1914
Fülep Lajos – 1915
Révész Béla arcképe – 1917
Ady Endre arcképe - 1918
Kassák Lajos arcképe – 1918
Munkáscsalád – 1921
Tristan Tzara arcképe – 1926
Beszélgetők – 1928
מתרחצים - 1907
צוענייה עם ילד - 1908
פרטי רחוב בבאיה מארה - 1908
נוף - 1908
כיכר קלאוזאל - 1909
נוף עם גשר - 1909
טבע דומם עם פרחים בעציץ - 1909
דיוקן עצמי - 1912
דיוקנו של ג'רג' בלני - 1912
דיוקן Virgil Ciaclan - 1914
דיוקן נשי (מגדה לאופולד) - 1914
לאיוש פילפ - 1915
דיוקן בלה רווס - 1917
דיוקן אנדרה אדי - 1918
דיוקן לאיוש קשאק - 1918
משפחה פועלים - 1921
דיוקן טריסטן צארה - 1926
משוחחים - 1928
תערוכות

1920, Solo exhibit in Vienna
1921, Solo exhibit in Berlin
1973, Tihanyi Lajos emlékkiálitása (Memorial exhibition), Hungarian National Gallery
1991–1992, Standing in the Storm: The Hungarian Avant-Garde from 1908–1930, Santa Barbara Museum of Art, Santa Barbara, California
2004, Modernisms: European Graphic Art 1900–1930, Hungarian National Gallery, June 18 – September 12, 2004
2006, Hungarian Fauves from Paris to Nagybánya, 1904–1914, 21 March—30 July 2006, Hungarian National Gallery
חברויות

MIÉNK
Magyar Vadak
Nyolcak
Ma
ראו גם

Képzőművészet Magyarországon
לקסיקון יהודי הונגרי. לאיוש טיהני. Magyar zsidó lexikon
לקריאה נוספת

Dévényi Iván: Tihanyi. Budapest : Corvina Kiadó, 1968.
לאיוש טיהאני (באנגלית)
Passuth Krisztina: A Nyolcak festészete. Budapest, 1967.
הערות שוליים

↑  Dénes Zsófia: Tihanyi Lajos
↑  טיהני וחבריו בפריז
↑  גלריה קוגרט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14953809b (data)  GND: 122284119  ISNI: 0000 0000 7845 6033  LCCN: n78043997  NKC: jo2015896930  RERO: 02-A018959885  RKD: 77467  SNAC: w6dv9hn9  SUDOC: 153968583  ULAN: 500056320  VIAF: 15040947   WorldCat (עם VIAF): 15040947 
דיוקן של טריסטן צארה
מדיה דיגיטלית

מדיה דיגיטלית היא מדיה שבה המידע נשמר בצורה דיגיטלית, כלומר אוסף של רשומות מספריות. לדוגמה: קובץ תמונה במחשב הוא מדיה דיגיטלית, אך סרט צילום אינו מדיה דיגיטלית.
יתרונה של מדיה זו ביכולת האחסון הקומפקטי שלה, טיפול בה בתוכנת מחשב ובחיבוריות פשוטה למחשב ללא צורך בכרטיס דגימה וביכולת שידור שלה ברשת האינטרנט וברשת מחשבים ביתית. למעשה ויקיפדיה היא בעצמה מדיה דיגיטלית של אנציקלופדיה, שבמקור הייתה מודפסת על ספרים, אבל מונח זה מתייחס בדרך כלל לשלושה סוגים עיקריים:
תמונות - בפורמטים GIF,‏ JPEG,‏ PNG,‏ TIFF ועוד הבאים בדרך כלל ממצלמה דיגיטלית, סורק או תוכנה לעריכה גרפית.
מוזיקה - בפורמט Ogg WAV ASF MP3.
וידאו - שבא ממצלמת וידאו בפורמט AVI או MP4 או MPEG-2 או מסרטים VOD בפורמטים DIVX XVID MKV ומתוכנות לכידה של טלוויזיה PVR או מתוכנות עריכה של סרטים.
פורמטים שונים של מדיה דיגיטלית (כגון Ogg ומטרוסקה) יכולים לכלול סוגי מדיה רבים: ערוצי קול, ערוצי וידאו, כתוביות בשפות שונות, ועוד.
את המדיה אפשר לראות (או לשמוע) במחשב עם תוכנה מתאימה (נגן מדיה), או מכשיר שהוא בעיקרו מחשב נייד עם תוכנה דומה (נגן מדיה נייד או אף בקולנוע ביתי).
מדינה אחת, שתי שיטות

שלט בשיאמן: "一国两制统一中国" ("מדינה אחת, שתי שיטות מאחדות את סין")
מדינה אחת, שתי שיטות (בסינית מפושטת: 一国两制) הוא עקרון חוקתי של הרפובליקה העממית של סין, הקובע את המנהל באזורים המנהליים המיוחדים הונג קונג ומקאו ויחסיהם עם הממשל המרכזי ברפובליקה, שנהגה על־ידי דנג שיאופינג בכהנו כמנהיג הרפובליקה.
בשנת 1984 העלה דנג שיאופינג הצעה להחיל את עקרון "מדינה אחת – שתי שיטות" במהלך משא ומתן עם ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר על עתידן של המושבות הבריטיות לקראת פוג תוקפו של חוזה החכירה של בריטניה על הטריטוריות החדשות וקאולון, בשנת 1997. על־פי הצעתו של דנג, עם איחוד האזורים תחת שלטון סיני, יוכלו הונג קונג ומקאו להמשיך ולפעול על פי השיטה הקפיטליסטית ולשמר מידה רבה של אוטונומיה למשך חמישים שנה נוספות אחרי האיחוד, ואילו השיטה הסוציאליסטית הנוהגת בסין גופא לא תמומש בהם. הצעה זו התקבלה על–ידי הבריטים ואושררה במשותף בהצהרה המשותפת בריטניה-סין. הסדר דומה הוחל גם ביחס למקאו.
לצורך מימוש הצעתו של דנג, התכנס הקונגרס של הרפובליקה העממית של סין ואישר את סעיף 31 בחוקת הרפובליקה, שקבע כי למדינה מוענקת רשות להקים אזורים מנהליים מיוחדים כאלו, וכי ניתן יהיה לקיים בהם תנאים מיוחדים, כפי שיקבע הקונגרס.
כאשר אוחדו הונג קונג ומקאו עם סין, ב-1 ביולי 1997 וב-20 בדצמבר 1999 בהתאמה, הוקם אזור מנהלי מיוחד כזה בכל אחת מהן באופן מיידי. על–פי ההסדר שהותווה, שימרו האזורים את סמכותם בכל הנושאים, כולל משפט, מטבע ומדיניות הגירה, לבד מתחום היחסים הדיפלומטיים והצבא. לאזורים המנהליים המיוחדים אף הותר להמשיך ולהיות שותפים בוועידות ובכנסים בינלאומיים שאינם מוגבלים להשתתפות מדינות בלבד (תחת השם "הונג קונג, סין"). כך, לדוגמה, חברים שני האזורים בארגון הסחר העולמי והונג קונג חברה בפורום ה-APEC.
ערב האיחוד ואחריו הובעה דאגה מצד רבים בנוגע להצלחת השיטה, במיוחד בתחומים של זכויות אזרח.
הצלחת ההסדר הניעה את ממשלת סין להציע הצעה דומה לטאיוואן ב-2001, בהבדל שתחת הסדר זה תורשה טאיוואן לשמר את צבאה, אך ממשלת טאיוואן סרבה להצעה וההצעה זכתה באותה תקופה להתנגדות יציבה של כ-80 אחוז מהאוכלוסייה.
במהלך שנת 2014 גברו הקולות בהונג קונג כנגד התערבות הולכת וגוברת מצד הממשל בבייג'ינג בענייניה של הונג קונג וכירסום הולך וגובר באוטונומיה שהוענקה לה במסגרת ההצעה המשותפת בריטניה-סין. בחודשים ספטמבר ואוקטובר 2014 החלה מחאה עממית רחבה בהונג קונג שהעמידה את עתיד האי ואת יחסיו עם הממשל המרכזי בסימן שאלה. גם ב-2019 הפגינו כמיליון משתתפים בהפגנה נגד הסגרות לסין.
מספר מהלכים שהעבירה סין, ביניהם "חוק הביטחון הלאומי" שנחקק בשנת 2020 באופן שעוקף את הפרלמנט ההונג-קונגי, ושאוסר על אזרחים "לחתור תחת סין", סימנו בעיני רבים מהמפגינים את תום תקופת העצמאות של הונג-קונג מסין דה-פקטו.
ראו גם

יחסי הונג קונג – סין
הערות שוליים

↑  ניו יורק טיימס, מדינה אחת, שתי שיטות, באתר הארץ, 9 ביולי 2001
יואב קרני, ‏נדודי שינה בבייג'ינג: האגרוף הסיני לא הצליח להכניס את רוח החירות בטייוואן, באתר גלובס, 12 בינואר 2020
↑  ynet, סין וטייוואן: לקראת שלום, בתחום המסחרי, באתר ynet, 8 בנובמבר 2002
↑  קייטי האנט, CNN, לא עוד עיר סינית. הונג קונג עומדת על שלה, באתר ynet, 29 בספטמבר 2014
↑  מיליון מפגינים בהונג קונג נגד חוקי הסגרה לסין: "עניין של חיים ומוות", באתר וואלה, 10 ביוני 2019
↑  סין אישרה את החוק שמגביל את האוטונומיה בהונג קונג, באתר ‏מאקו‏, 30 ביוני 2020
מדינה טאימזובה

מדינה אנדרייבנה טאימזובה (ברוסית: Мадина Андреевна Таймазова; נולדה ב-30 ביוני 1999) היא ג'ודוקא רוסייה ממוצא אתני אוסטי, המתחרה בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. טאימזובה מחזיקה במדליית ארד מאולימפיאדת טוקיו 2020 ובשתי מדליות ארד מאליפויות אירופה (2020 ו-2021).
קריירה

בשנת 2018 היא זכתה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג באליפות אירופה לג'ודו עד גיל 23, שנערכה בגיור, הונגריה.
באליפות אירופה 2020 אשר נערכה בפראג, זכתה טאימזובה במדליית ארד לאחר שניצחה בווזארי את אליס בלאנדי מאיטליה. באליפות אירופה שנה לאחר מכן היא זכתה שוב במדליית הארד כאשר בקרב על המדליה היא זכתה לניצחון טכני, לאחר שיריבתה ההולנדית קים פולינג לא יכלה להופיע עקב פציעה.
עוד בשנת 2021 היא זכתה במדליית כסף בטורניר המאסטרס היוקרתי שנערך באותה השנה בדוחא שבקטאר ובמדליית זהב בגראנד סלאם קאזאן שברוסיה.
באולימפיאדת טוקיו 2020, זכתה טאימזובה במדליית הארד בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. היא החלה את דרכה בסיבוב הראשון בו ניצחה בווזארי את מריה ברנבאו הספרדייה. בשמינית הגמר היא ניצחה באיפון את מריה פורטלה הברזילאית לאחר 14:57 דקות של קרב, וברבע הגמר ניצחה בתוך 21 שניות את אליסווט תלצידו היווניה. בחצי הגמר היא הפסידה באיפון ליפנית צ'יזורו אראי לאחר 16:37 דקות של קרב ונשרה לקרב על מדליית הארד בו ניצחה בווזארי את ברברה מטיץ' הקרואטית דקה ו-17 שניות בתוך זמן ניקוד זהב.
הערות שוליים

↑  "Мадина Таймазова выиграла кубок Европы по дзюдо". 15-Й РЕГИОН (ברוסית). 2019-05-20. נבדק ב-2021-07-28.
↑  "Results" (PDF). 2018 European U23 Judo Championships. אורכב מ-המקור (PDF) ב-28 בנובמבר 2020. נבדק ב-28 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "2021 Judo World Masters". International Judo Federation. נבדק ב-11 בינואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
מדיסון קושיאן

מדיסון קושיאן (באנגלית: Madison Taylor Kocian; נולדה ב-15 ביוני 1997) היא מתעמלת אמריקאית, האלופה האולימפית בתחרות קרב רב קבוצתי (ריו דה ז'ניירו 2016), אלופת העולם במקבילים מדורגים (גלאזגו 2015) ופעמיים אלופת העולם בתחרות הקבוצתית (2014 ו-2015).
במבחנים האמריקאים לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) שנערכו ביולי 2016 סיימה קושיאן ראשונה במקבילים מדורגים ושמינית בקרב-רב ולקחה חלק בקבוצה האמריקאית הנקראת "החמישייה האחרונה" (לורי הרננדז, גבי דאגלס, סימון ביילס, אלי רייזמן וקושיאן). במשחקים האולימפיים עצמם, היא זכתה במדליית זהב בגמר הקרב רב הקבוצתי בתוצאה של 184.897 נקודות, לפני רוסיה (176.688 נקודות) וסין (176.003 נקודות). היא התחרתה בתרגיל החזק שלה, מקבילים מדורגים וקבעה את התוצאה הגבוהה בתחרות (15.933 נקודות).
ליפוט שאטורי

| --- | --- |

כרזת בחירות למפלגה פוליטית
 לידה:  1899 
 פטירה:  1943 (בגיל 44 בערך) 
 מדינה:  הונגריה 
 
ליפוט שאטורי (במקור שניידר, בהונגרית: Sátori Lipót;‏ 1899 – 1943) היה גרפיקאי יהודי-הונגרי, מעצב כרזות ומאייר ספרים; דמות יוצאת דופן בתולדות עיצוב הכרזות ההונגרי. הוא נודע בשנות בעשור השני של המאה ה-20 ובעשור השלישי של המאה ה-20 בעיקר בזכות כרזות הסרטים שלו בסגנון אר נובו. מקום עבודתו היה בודפשט.
קורות חיים

ליפוט שניידר נולד בשנת 1899 כילד במשפחה יהודית. לא ידועים מקומות הולדתו ומותו (סביר בהחלט שנספה בשואה) ואף לא התאריכים המדויקים של שני אירועים אלה. הוא המשיך את לימודיו (אחרי סיום התיכון) בבית הספר לאמנויות שימושיות בבודפשט (שמה כיום אוניברסיטת מוהולי-נאג' לאמנות ועיצוב). כרזות הסרטים הראשונות שלו פורסמו כבר בשנת 1917 בגיל 18 בלבד. בשנים הראשונות לקריירה עבד באופן קבוע ב"תיאטרון הלאומי לקולנוע - אורניה" (Uránia Nemzeti Filmszínház). במהלך מלחמת העולם הראשונה עיצב כרזות בעיקר לסרטי תעמולת מלחמה. בשנת 1919 הכין כרזה לרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
בשנים 1918–1919 פתח את הסטודיו לגרפיקה עם אימרה פלדש, בו עבדו על כמה עיצובים של כרזות, אך לא יצרו רק כרזות קולנוע. הם יצרו את החתימה המשותפת שלהם של földeSSátori מסגסוגת, מתוך החתימות של שניהם. בשנות העשרים והשלושים קיבלו מספר משימות. לאחר שפלדש עזב את בודפשט, שאטורי יצר לבד או עם דיולה פייש. מספר איורי ספר קשורים בשמו. הוא נפטר בשנת 1943.
סגנונו

עד מהרה זכה לשבחים על היכולת לסכם סרטים בצורה של כרזות שמושכות את העין. הכרזות הראשונות שלו מייצגות את סגנון האר נובו המעוטר של העשור הראשון של המאה ה-20 עד שנות ה-20. עבודות אלה ריאליסטיות יותר ומבליטות את ההיסטוריה של הסרטים. שאטורי עיצב על הכרזה לעיתים קרובות את אחת הדמויות הראשיות בסרט או בסצנה חשובה בסרט. לרוב הכרזות שלו שנעשו בשנות העשרים והשלושים יש מאפיינים של טרנד האר דקו. הם כבר מאופיינים באזורים גדולים וצבעוניים וקווים חזקים מבעבר.
אחד המוטיבים הפופולריים ביותר של שאטורי היה האישה, בדרך כלל גיבורת הסרט. הדמויות האלה תוארו בכרזה בדרך כלל בצורה דמונית וארוטית. בעבודותיו השתמש לעיתים קרובות באפקטים חזקים של אור. הסגנון והנושא של יצירותיו דומים מאוד לאלה של שותפו, אימרה פלדש. בעוד שהכרזות של פלדש התבססו על איור, הרי עבודותיו של שאטורי ביטאו יותר ציור ואקספרסיביות. הוא השתמש לעיתים קרובות בצבעים עזים ותוססים ובצורות דינאמיות. סגנונו השתלב היטב בעולם הוויזואלי של עידן הסרט האילם.
הערות שוליים

1 2  "Sátori, Lipót: 1899 - 1943" (באנגלית). Budapest Poster Gallery. אורכב מ-המקור ב-2014-02-23.
↑  "Sátori Lipót". Kieselbach Galéria és Aukciósház.
כרזה לסרט הגרמני דרך המוות (1917)
כרזה לסרט האיטלקי אודטה (1918)
כדורגל באולימפיאדת מינכן (1972)

| --- | --- |
 היכלים:  6
 תאריך התחלה:  27 באוגוסט 1972
 תאריך סיום:  10 בספטמבר 1972
 מתחרים:  16 נבחרות מ-5 קונפדרציות
 מדליסטים
   פולין:  
   הונגריה:  
   גרמניה המזרחית   ברית המועצות (במשותף):  
 → 1968 1976 ← 
 
אולימפיאדת מינכן (1972) נערכה במינכן שבגרמניה המערבית. תחרויות הכדורגל נערכו בין ה-27 באוגוסט ל-10 בספטמבר 1972.
בטורניר השתתפו 16 נבחרות מ-5 קונפדרציות. הנבחרות חולקו לארבעה בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. שתי המובילות בכל בית בתום הסיבוב הראשון, העפילו לסיבוב השני, שכלל שני בתים בני ארבע נבחרות כל אחד. מנצחות הבתים העפילו לגמר הטורניר, בעוד סגניותיהן התמודדו במשחק על מדליית הארד.
במדליית הזהב זכתה פולין, שגברה בגמר 1–2 על האלופה האולימפית המכהנת, הונגריה, בזכות צמד שערים של מלך שערי הטורניר, קז'ימייז' דיינה. במשחק על מדליית הארד נפרדו ברית המועצות וגרמניה המזרחית בשוויון 2-2, וזכו במשותף במדליה. בשנת 2017 טען אחד מחברי הצוות הרפואי במשלחת הסובייטית כי המשחק היה מכור.
אצטדיונים

טורניר הכדורגל התקיים בשישה אצטדיונים שונים, בשש ערים שונות. האצטדיון האולימפי במינכן אירח את משחק הגמר ואת המשחק על מדליית הארד.
טורניר הגברים > הנבחרות שהעפילו

נבחרת אורוגוואי פרשה מהטורניר, והוחלפה בקובה. כמו כן, בעקבות החרם האפריקאי על המשחקים האולימפיים במונטריאול, רק 13 מתוך 16 המעפילות השתתפו לבסוף בטורניר.
| CAF | ‏AFC | ‏CONCACAF | ‏CONMEBOL | ‏UEFA | ‏נבחרת מארחת |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גאנה    מרוקו    סודאן |  בורמה    איראן    מלזיה |  ארצות הברית    מקסיקו |  ברזיל    קולומביה |  הונגריה (האלופה המכהנת)    דנמרק    גרמניה המזרחית    פולין    ברית המועצות |  גרמניה המערבית |
טורניר הגברים > סיבוב ראשון > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  גרמניה המערבית | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 13 | 0 | 13 |
|  מרוקו | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 6 | 3 | 3 |
|  מלזיה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 9 | -6 |
|  ארצות הברית | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 10 | -10 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  מרוקו | 0 – 0 | ארצות הברית   |
|  גרמניה המערבית | 3 – 0 | מלזיה   |
|  מלזיה | 3 – 0 | ארצות הברית   |
|  גרמניה המערבית | 3 – 0 | מרוקו   |
|  גרמניה המערבית | 7 – 0 | ארצות הברית   |
|  מרוקו | 6 – 0 | מלזיה   |
טורניר הגברים > סיבוב ראשון > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 7 | 2 | 5 |
|  מקסיקו | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 3 | 4 | -1 |
|  בורמה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 2 | 0 |
|  סודאן | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 5 | -4 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  ברית המועצות | 1 – 0 | בורמה   |
|  מקסיקו | 1 – 0 | סודאן   |
|  מקסיקו | 1 – 0 | בורמה   |
|  ברית המועצות | 2 – 1 | סודאן   |
|  בורמה | 2 – 0 | סודאן   |
|  ברית המועצות | 4 – 1 | מקסיקו   |
טורניר הגברים > סיבוב ראשון > בית ג'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הונגריה | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 9 | 2 | 7 |
|  דנמרק | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 7 | 4 | 3 |
|  איראן | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 9 | -8 |
|  ברזיל | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 6 | -2 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הונגריה | 5 – 0 | איראן   |
|  דנמרק | 3 – 2 | ברזיל   |
|  דנמרק | 4 – 0 | איראן   |
|  הונגריה | 2 – 2 | ברזיל   |
|  איראן | 1 – 0 | ברזיל   |
|  הונגריה | 2 – 0 | דנמרק   |
טורניר הגברים > סיבוב ראשון > בית ד'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פולין | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 11 | 2 | 9 |
|  גרמניה המזרחית | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 11 | 3 | 8 |
|  קולומביה | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 5 | 12 | -7 |
|  גאנה | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 11 | -10 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גרמניה המזרחית | 4 – 0 | גאנה   |
|  פולין | 5 – 1 | קולומביה   |
|  גרמניה המזרחית | 6 – 1 | קולומביה   |
|  פולין | 4 – 0 | גאנה   |
|  קולומביה | 3 – 1 | גאנה   |
|  פולין | 2 – 1 | גרמניה המזרחית   |
טורניר הגברים > סיבוב שני > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  הונגריה | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 8 | 1 | 7 |
|  גרמניה המזרחית | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 10 | 4 | 6 |
|  גרמניה המערבית | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 4 | 8 | -4 |
|  מקסיקו | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 10 | -9 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  הונגריה | 2 – 0 | גרמניה המזרחית   |
|  גרמניה המערבית | 1 – 1 | מקסיקו   |
|  גרמניה המזרחית | 7 – 0 | מקסיקו   |
|  הונגריה | 4 – 1 | גרמניה המערבית   |
|  הונגריה | 2 – 0 | מקסיקו   |
|  גרמניה המזרחית | 3 – 2 | גרמניה המערבית   |