stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הלל הילמן
קורות חייו

למד בבית ספר תיכון בעיר ריגה, ואחר-כך נסע ללמוד במחלקה למטלורגיה בבית הספר הגבוה להנדסת מכרות בעיירה לאובֶּן שבאוסטריה (אנ'), וכששב לרוסיה עבר את הבחינות במכון הממלכתי לכרייה בסנקט פטרבורג(אנ') וקיבל שם את התואר מהנדס מטלורגי.
נשא את גיטה לבית בנימינוביץ' מריגה, ובני הזוג היו הורים לבן ובת, ישראל הילמן ופליה ברר.
בשנת 1932 עלה לארץ ישראל והשתקע בשדרות רוטשילד בתל אביב. בשנת 1933 יסד ברמת גן את מפעל "פַּלאָלוּם" (Palalum; השם הוא הלחם של 'פלשׂתינה' ו'אלומיניום') לייצור כלי מטבח ובית מאלומיניום עם שני שותפים, בעלי מפעל לייצור מוצרי אלומיניום בריגה, וניהל אותו במשך עשרות שנים.
בסוף שנות ה-30 הצטרף אליו בהנהלת המפעל בנו ישראל הילמן.
הילמן היה מעסקני התאחדות התעשיינים, וכן היה מיוזמי ומייסדי המועדון המסחרי והתעשייתי וכיהן כנשיאו הראשון.

בבחירות לכנסת השנייה (1951) נכלל ברשימת הציונים הכלליים.
בשנת 1946 התאלמן מאשתו גיטה.
כעבור שנים ספורות נשא את יוליה שיינברג.
בשנת 1957 נקלע מפעל פלאלום לחובות, ועבר הליך של פירוק וכינוס נכסים. מפעל פלאלום נמכר לבסוף לשלמה הלטרף שהיה מנהל העבודה של מפעל, והוא המשיך לפעול ברחוב שפירא ברמת גן. לאחר שהמפעל נסגר סופית, נמכר המגרש בשנת 2000 תמורת כ-17 מיליון דולר, ונבנה עליו פרויקט מגורי היוקרה "אלוני בורוכוב"
נפטר בבית החולים תל השומר ביולי 1968, בסמוך למלאת לו 76.
נקבר בבית העלמין קריית שאול.
הותיר את אשתו יוליה, את שני ילדיו ונכדיו.
בנו ישראל הילמן נשא את רות פרידמן-לבוב, פסנתרנית ומורה למוזיקה, מייסדת ומנהלת הקונסרבטוריון העירוני באר שבע (בתו של אריה פרידמן-לבוב, זמר, מורה לזמרה ומנצח מקהלות).
אחד מאחיה של אשתו, המהנדס זאב בנימינוביץ', יסד בשנות ה-30 את המפעל הראשון בארץ למדחסים.

אחותה אסתר שרה (טינה) נישאה לליאופולד שן (Schen;‏ 1891–1968), ממנהיגי הקהילה היהודית בבריטניה ומראשי קק"ל שם, ולאחר עלייתו לישראל נשיא ומנכ"ל חברת "קֶרֶת" לשיכון ולמשכנתאות, שבנתה שכונה ליוצאי ארצות אנגלו-סקסיות בקריית טבעון.
לקריאה נוספת

'Hillman, Hillel,' in: Who's Who, Israel, 1952, p. 341.
הערות שוליים

↑  על בית החרושת פלאלום ראו: בתעשיות המתכת פלאלום, רמת-גן, דבר, 26 בפברואר 1936; ביה"ח פלאלום ברמת-גן, דבר, 28 באפריל 1937.
↑  מי ומי ברשימת הציונים הכלליים: הלל הילמן, דבר, טור 2, 30 ביולי 1951.
↑  גיטה הילמן, דבר, מודעת אבל, 30 בספטמבר 1946.
↑  על סופו של המפעל ראו: תיערך חקירה נגד בעלי "פלאלום" לשעבר, דבר, 22 באוקטובר 1958; ח. קדמון, מקבל הנכסים הרשמי ומפרק פלאלום בע"מ בפרוק, בבית המשפט המחוזי בתל-אביב–יפו, דבר, 6 בפברואר 1959.
↑  מחזור "פלאלום"- מיליון ל"י, דבר, 9 באוקטובר 1960
↑  גבור וב.ס.ר קנו את מיתחם פלאלום ברמת-גן ב-17.25 מיליון דולר, באתר גלובס, 10 בינואר 2000
↑  30 אנשי עסקים קנו דירות בפרוייקט "אלוני בורכוב" בר"ג, באתר גלובס, 10 באוגוסט 2000
↑  הלל הילמן באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
↑  ראו: מוצר מושלם – מהווה שם דבר, דבר, 28 במרץ 1977; "בנימינוביץ ובנו" – איכות וטיב תוצרת הארץ, דבר, 7 במרץ 1979.
הורדה

סמליל אופייני, המסמל קובץ להורדה
בתקשורת נתונים, הורדה פירושה קבלת נתונים למערכת מקומית ממערכת מרוחקת. דוגמאות למערכות מרוחקות הן: שרתי וב, שרתי FTP, שרתי דואר אלקטרוני, ומערכות אחרות דומות. אין לבלבל בין הורדה להתקנה: הורדה מתייחסת לעצם העברת הנתונים ממערכת מסוימת לחברתה, ללא כל התייחסות לפעולה שתתבצע על הקבצים בהמשך.
הורדה והזרמה

ההורדה נבדלת ממונח קרוב הנקרא הזרמה, בכך שבהזרמה המידע המתקבל בא לידי שימוש מיד, או קרוב מאוד לזמן קבלתו, ובדרך כלל עוד בזמן תעבורת הנתונים. בנוסף, המידע אינו מאוחסן במערכת המקבלת לטווח ארוך, ואילו בתהליך ההורדה המידע אינו שמיש בדרך כלל עד להורדת הנתונים המלאה, והמידע נשמר לטווח שאינו מוגבל, על התקן האחסון שבמערכת המקומית. בשל כך, אתרים המאפשרים הזרמת מדיה כדוגמת YouTube ו-Vimeo אינם מאפשרים מבחינה טכנית הורדה של התכנים המופיעים בהם .
קצב ההורדה נמדד על ידי מספר תוכנות. המצב העולמי בתחום ניתן לראות באתר חברת Speedtest.net
אופני ההורדה

הורדת נתונים מתאפשרת באמצעות דפדפנים אשר מכילים אפשרות מובנית לכך או באמצעות תוכנה ייחודית, היכולה בחלק מהמקרים לנהל את ההורדות בצורה יעילה יותר, ואף להאיץ את קצב קבלת הנתונים. במהלך הורדה נשלחים נתונים בהתאם לפרוטוקול שבשימוש, הנותנים מידע למערכת השולחת על מצב ההורדה. בעת הורדת נתונים, הלקוח תמיד יישתמש בפרוטוקול TCP, לעומת הזרמת מדיה שמשתמש בפרוטוקול UDP.
יתרונות וחסרונות בהורדה

הורדת סרטונים, או כל מידע אלקטרוני אחר, כגון קובצי אודיו (מוזיקה), קבצים בפורמט PDF, תמונות בפורמטים שונים (למשל: JPG, GIF) ועוד- מאפשרת למשתמש לצרוך מידע אלקטרוני זה- ללא צורך בחיבור כלשהו לרשת האינטרנט, ל- Wi-Fi וכדומה. עובדה זו מהווה יתרון משמעותי, כיוון שלעיתים אין מקור אינטרנטי, המספק אפשרות גלישה נוחה, או שהוא חלש מדי (סיטואציה הידועה בקרב הציבור בביטוי: "אין (לי) קליטה" (לרשת האינטרנט, למשל)). כמו כן, התקשרות ("התחברות") לרשת אינטרנטית כלשהי- לשם צריכת מידע כלשהו (במקרה זה: צפייה בסרטוני יוטיוב)- דורשת, ברוב המקרים, שימוש באמצעים בקנה מידה רחב יותר (למשל, התקנת תשתית מתאימה, כגון ראוטר)- מאשר צריכת מידע זה- כאשר הוא כבר הורד, ונמצא כבר במחשבו האישי (או בכל כלי תקשורת אחר) של המשתמש. זהו, אם כן, יתרון נוסף בשימוש במידע שהורד מרשת האינטרנט- גישה מהירה וקלה יותר למידע שהורד- מאשר גישה לאותו מידע בדיוק, אך הנמצא ברשת האינטרנט (ולא הורד).
למרות היתרונות הטמונים בהורדת קבצים, היא טומנת בחובה גם חסרון בולט, במיוחד בהורדה של קבצים גדולים, המכילים מידע רב (ביניהם: סרטי וידאו, קליפים מוזיקליים, קובצי שמע (אודיו), תמונות בעלות איכות (רזולוציה) גבוהה ועוד). חסרון זה מתבטא בנפח הגדול של זיכרון המחשב (מסוג ROM) אשר מוקצה להם. על מנת להימנע מבעיות הקשורות להפרעה לתפקודן התקין של מערכות המחשב השונות- בעקבות "הורדות יתר" (אשר גוזלות זיכרון חיוני, המוקצה לתפקוד מערכות המחשב השונות)- נהוג להשתמש באמצעי אחסון מידע חיצוניים, המכילים זיכרון נפרד המובנה בהם, ואשר אינו שייך לזיכרון הפנימי המוגבל- המובנה במחשב. על פתרונות (אמצעי) אחסון אלו נמנים: תקליטור, Blu-ray, דיסק קשיח חיצוני, דיסק און קי ובשנים האחרונות גם טכנולוגיית אחסון ענן, אשר מהווה חלק משירותי טכנולוגיית הענן באינטרנט.
ראו גם

העלאה
רוחב פס
הערות שוליים

↑  הגדרת הורדה
↑  הבלבול נוצר לפעמים בשל היות תוכנות המורידות קודם תוכנית התקנה בסיסית, שכחלק מפעולותיה מורידה את שאר התוכנה, ומתקינה אותה ללא הפסקה
↑  הדבר ניתן באמצעות תוכנה ייעודית ובעוד אמצעים
↑  https://www.speedtest.net/global-index
↑  מתוך התוכנה gnome-system-monitor
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph737263 
גרף המציג היסטוריית העלאת והורדת נתונים מהרשת
הילדה מת'ייס

הילדה מת'ייס (בגרמנית: Hilde Mattheis; נולדה ב-6 באוקטובר 1954) היא פוליטיקאית גרמנייה מהמפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). היא כיהנה כחברה בבונדסטאג בשנים 2002–2021.
ראשית חייה

מת'ייס נולדה ב-1954 בעיירה פיננטרופ שבמערב גרמניה והפכה למורה.
קריירה פוליטית

מת'ייס נכנסה כחברה למפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD) ב-1986, ומאז 1995 היא חברה בראש מפלגתה במדינה באדן-וירטמברג.
היא הפכה לראשונה לחברה בבונדסטאג הגרמני בבחירות הכלליות בגרמניה 2002. לאורך כל תקופתה בבונדסטאג כיהנה בוועדת הבריאות. בתפקיד זה, היא הייתה הכתבת של הקבוצה הפרלמנטרית שלה בנושאים כולל טיפול בקשישים ופסיכיאטריה. בין השנים 2002–2005 הייתה חברה בוועדה לעתירות.
בתוך הקבוצה הפרלמנטרית של ה-SPD, מת'ייס השתיכה לשמאל הפרלמנטרי. בין השנים 2005–2007, הייתה חלק מההנהגה של הקבוצה הפרלמנטרית סביב היו"ר פיטר שטרוק.
ב-2009, מת'ייס הגיע למקום השני בהצבעה פנימית על סגן יו"ר המפלגה; היא הפכה לאחר מכן לאחת מארבעת הסגנים.
מת'ייס הייתה מועמדת לבחירות להנהגת המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה ב-2019; עם זאת, היא הסירה את מועמדותה זמן קצר לפני ההצבעה.
ביולי 2020 הודיעה מת'ייס כי לא תתמודד בבחירות הכלליות בגרמניה 2021 אלא "תצא" מהפוליטיקה הפעילה עד סוף הקדנציה הפרלמנטרית.
חיים אישיים

מת'ייס ובן זוגה מתגוררים ברובע ספלינגן של אולם.
הערות שוליים

↑  "Deutscher Bundestag - Hilde Mattheis". Deutscher Bundestag.
↑  MdB, Hilde Mattheis. "Lebenslauf - Hilde Mattheis MdB". www.hilde-mattheis.de.
↑  "abgeordnetenwatch.de | Profil von Hilde Mattheis, SPD - Bundestag". abgeordnetenwatch.de. 7 בספטמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Baden-Württemberg, S. P. D. "Start - Leidenschaftlich für Land und Leute". www.spd-bw.de.
↑  GmbH, Südwest Presse Online-Dienste (18 באוגוסט 2019). "SPD Vorsitz: Hilde Mattheis: Ulmer Abgeordnete will für SPD-Vorsitz kandidieren". swp.de. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jakob Resch (October 6, 2014), Hilde Mattheis wird 60 Jahre alt und freut sich über mehr Gelassenheit (אורכב 19.10.2019 בארכיון Wayback Machine) Südwest Presse.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135733022  ISNI: 0000 0000 2296 1241  VIAF: 38141244   WorldCat (עם VIAF): 38141244 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "הילדה מת'ייס".
דוד סגל (אתלט)

דוד יו "דייב" סגל (באנגלית: David Hugh Segal נולד ב-20 במרץ 1937) הוא אתלט יהודי-בריטי בעבר, בעל מדליית ארד אולימפית (רומא 1960) בריצת שליחים 4x100 מטר, סגן אלוף אירופה (סטוקהולם 1958), אלוף המכביה (השישית 1961), פעמיים ברציפות אלוף בריטניה (1957 ו-1958) ושיאן בריטניה בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה

סגל נולד וגדל בלונדון.
ביוגרפיה > 1956

באולימפיאדת מלבורן (1956) סיים סגל במקום חמישי בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.6 שניות (40.74 שניות) בשלב חצי הגמר הנבחרת הבריטית קבעה תוצאה של 40.6 שניות (40.68 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 31 בריצת 100 מטר בתוצאה של 10.9 שניות (11.02 שניות) ובמקום 38 בריצת 200 מטר בתוצאה של 22.1 שניות (22.22 שניות).
ביוגרפיה > 1957

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1957 זכה סגל במדליית זהב בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.9 שניות.
ביוגרפיה > 1958

באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1958 זכה סגל במדליית זהב בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.4 שניות ובכך הגן על תוארו. במשחקי חבר העמים שנערכו בקארדיף, ויילס ביולי אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.72 שניות, לפני ניגריה (41.05 שניות) ואוסטרליה (41.64 שניות).
כחודש לאחר מכן, באליפות אירופה שנערכה בסטוקהולם, שוודיה באוגוסט אותה שנה הוא זכה בשתי מדליות כסף, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.3 שניות, אחרי מנפרד גרמר מגרמניה (21.0 שניות) וג'וסלין דלקור מצרפת (21.3 שניות) ובריצת שליחים 4x100 מטר בתוצאה של 40.2 שניות, אחרי מערב גרמניה שקבעה שיא אליפות חדש של 40.2 שניות ולפני ברית המועצות 40.2 שניות.
ביוגרפיה > 1960

סגל החל ללמוד באוניברסיטת פורמן בגרינוויל, קרוליינה הדרומית ב-1960 ומאז הוא מתגורר בארצות הברית.
באליפות בריטניה שנערכה בשנת 1960 זכה סגל במדליית כסף בריצת 220 יארד בתוצאה של 21.55 שניות, אחרי דייוויד ג'ונס (21.31 שניות). באולימפיאדת רומא (1960) הוא זכה במדליית ארד בריצת שליחים 4x100 מטר ביחד עם פיטר רדפורד, דייוויד ג'ונס וניק וייטהד בתוצאה של 40.32 שניות, אחרי גרמניה 39.66 שניות וברית המועצות 40.24 שניות. האמריקאים שסיימו ראשונים נפסלו. בשלב המוקדמות הנבחרת הבריטית קבעה תוצאה של 40.1 שניות (40.27 שניות). נוסף לכך, הוא סיים במקום 12 בריצת 200 מטר, לאחר שפסל בשלב חצי הגמר בשני הזינוקים. בשלב רבע הגמר הוא קבע תוצאה של 21.1 שניות (21.21 שניות) ועלה מהמקום השמיני.
ביוגרפיה > 1961

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השישית שנערכו בשנת 1961 זכה סגל ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 ארד. מדליות זהב, בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.6 שניות ובריצות השליחים 4x100 מטר בשיא מכביה חדש של 43.0 שניות ו-4x400 מטר בשיא מכביה חדש נוסף של 3:18.0 דקות. מדליית ארד, בריצת 400 מטר בתוצאה של 49.4 שניות, אחרי סטיב דאמאשק שקבע שיא מכביה חדש של 48.8 שניות וגרדנשוורץ (49.1 שניות), שניהם מארצות הברית.
שיאים אישיים

ריצת 100 יארד: 9.5 שניות
ריצת 100 מטר: 10.5 שניות (1960)
ריצת 200 מטר: 21.21 שניות (1960)
ריצת 220 יארד: 21.0 שניות
ריצת 220 יארד (בקו ישר): 20.4 שניות
הערות שוליים

1 2 3  דוד סגל, באתר gbrathletics (באנגלית)
↑  אשנב לעולם - דייב סגל הישווה השיא הבריטי, דבר, 18 ביולי 1958
↑  התוצאות שקבעו בתחרות הן התוצאות שנמדדו ידנית ושופטי המיקום. התוצאות בסוגריים הן תוצאות אלקטרוניות.
↑  דייב סגל מעורר סערה, מעריב, 10 ביוני 1960
↑  דוד סגל, באתר gbrathletics (באנגלית)
המלחמה העות'מאנית-רוסית (1710–1711)

המלחמה העות'מאנית-רוסית (1710‏-1711) (ברוסית: Русско-турецкая война, בטורקית: Prut Savaşı) היא מלחמה בין רוסיה הצארית לבין האימפריה העות'מאנית שהתנהלה במקביל למלחמה הצפונית הגדולה. המלחמה הסתיימה בניצחון העות'מאנים, אשר החזירו לעצמם את השטחים שנכבשו על ידי הרוסים במהלך השנים 1695–1696. זו הייתה המלחמה הרביעית בהיסטוריה של מלחמות רוסיה-טורקיה.
רקע

כשנה לאחר חתימת הסכם קונסטנטינופול נשלח הנסיך גוליצין לאימפריה העות'מאנית במטרה לשכנע את העות'מאנים לאפשר לרוסים תנועה חופשית בים השחור. תוצאת השליחות הייתה כישלון, וגרוע מכך - הנסיך התרשם שהעות'מאנים מעוניינים להחזיר לעצמם את השטחים שאיבדו בעקבות ההסכם. הדבר הדאיג את פיוטר הגדול, שהיה מודע לכך שמדינתו לא תצליח לנהל מלחמה עם העות'מאנים במקביל למלחמה עם השוודים בצפון. בנובמבר 1701 נשלח לאיסטנבול פיוטר טולסטוי כשגריר קבוע. מטרתו הייתה לנהל מגעים דיפלומטיים בחצר הסולטאן אהמט השלישי ולפעול נגד מאמצי שליחי חאנות קרים לחידוש הלחימה. בשנת 1706 החאן של חאנות קרים דיווח על המגבלות שהנהיגו הרוסים כלפי המוסלמים בשטחם, ועל רצון המוסלמים לעזוב את רוסיה ולעבור לשטחי האימפריה העות'מאנית. הסולטאן התלבט, אך מתנות יקרות שהעביר השגריר הרוסי הרגיעו את הרוחות.
לאחר תבוסתו בקרב פולטבה, נמלט מלך שוודיה קרל השנים עשר לבנדרי שהייתה תחת שליטת העות'מאנים. קרל השנים עשר כתב מכתב לסולטאן בו הוא מפרט את היתרונות הצפויים לאימפריה מכניסה למלחמה עם הרוסים. לאחר התלבטויות ובעקבות לחצים של השוודים, הצרפתים ובמיוחד של חאנות קרים, הכריזה האימפריה העות'מאנית ב-20 בנובמבר 1710 על מלחמה, והשגריר הרוסי פיוטר טולסטוי נעצר.
העות'מאנים התכוונו לפעול במלחמה זו באמצעות חאנות קרים והטמאן אוקראינה פיליף אורליק. פיוטר הגדול התכוון להתחיל במתקפה דרך מולדובה תוך ביצוע מתקפות משניות בחצי האי קרים ובקובן.
מהלך המלחמה

בינואר 1711 החל צבא חאנות קרים, שכלל כ-80–90 אלף חיילים, לנוע לכיוון קייב. לצבא זה הצטרפו כ-7–8 אלפי קוזאקים, 3-5 אלפי פולנים ויחידה שוודית קטנה בת 700 חיילים.
בגדה המערבית של הדנייפר החזיקו הרוסים כ-16,000 חיילים. הכוחות של חאנות קרים ניסו לפרוץ את קו הביצורים של הרוסים באזור בלגורוד, נכשלו ולקראת מרץ 1711 חזרו לחצי האי קרים.
בגדה המזרחית של הדנייפר הפסידו הרוסים במספר קרבות והחלו בנסיגה. מהר מאוד נתגלעו חילוקי דעות בין האוקראינים, הפולנים ואנשי קרים: הקוזאקים היו מעוניינים בעצמאות אוקראינה, הפולנים ציפו לצירופה לאיחוד הפולני-ליטאי ואילו אנשי חאנות קרים היו מעוניינים בביזה. הקרבות נמשכו ללא הכרעה עד לקיץ 1711.
במאי 1711 החלו הכוחות הרוסים בהתקדמות לכיוון חצי האי קרים. תנועת הכוח הייתה איטית ביותר עקב האספקה הרבה שנשא עמו. לאחר קרבות ובעיות אספקה שבכל זאת התגלו, בסוף יולי החלו הכוחות הרוסים לחזור צפונה.
מערכת פרוט

באפריל 1711 כרתו הרוסים ברית עם שליט מולדובה דימיטריה קנטמיר. במהלך מאי 1711 העביר בוריס שרמטייב כוח פרשים דרך הדנובה והמשיך בתנועה לכיוון יאש. ב-25 ביוני חבר שרמטייב לכוח העיקרי בפיקוד פיוטר הגדול.
הצבא העות'מאני בפיקוד הווזיר הגדול, אשר כלל 120 אלף חיילים ומעל ל-440 תותחים, חצה את הדנובה וחבר לכוח של חאנות קרים אשר כלל 70 אלף פרשים. פיוטר הגדול, עם כוח רוסי שכלל 38 אלף חיילים ו-114 תותחים, התקדם לכיוון נהר פרוט. בתחילת יולי 1711 החלו קרבות בין הכוחות ליד המחנה הרוסי. מחנה זה, על אף שהיה מבוצר ועמד במתקפות, החל לסבול ממחסור בתחמושת ובמזון. מחוסר ברירה, החל משא ומתן בהקשר להפסקת הלחימה בין בוריס שרמטייב ופיוטר שפירוב מהצד הרוסי, לבין הווזיר הגדול מהצד העות'מאני.
ב-23 ביולי 1711 נחתם הסכם שלפיו:
רוסיה הצארית מסכימה להחזיר את כל השטחים לאורך החוף של ים אזוב.
מבצר בטגנרוג ומבצרים נוספים יהרסו.
רוסיה הצארית מבטיחה לא להתערב בענייני של האיחוד הפולני-ליטאי.
למלך שוודיה קרל השנים עשר הותר לחזור לשוודיה דרך שטח רוסיה.
פיוטר שפירוב ובוריס שרמטייב יישארו כבני ערובה אצל העות'מאנים עד למילוי תנאי ההסכם.
לאחר שפיוטר הגדול חזר לרוסיה, הוא דרש מהעות'מאנים לגרש את קרל השנים עשר כתנאי מקדים להחזרת אזוב לאימפריה העות'מאנית. מאבקי הכוח נמשכו מספר שנים, אך הלחימה כמעט ולא חודשה. בסופו של דבר, בשנת 1713 נחתם הסכם סופי למעשה באותם התנאים שסוכמו בשנת 1711 (למעט הסעיף של השארת שרמטייב ושפירוב כבני ערובה).
דניאל שאפו

דניאל פרנסיסקו שאפו (באנגלית: Daniel Chapo ; נולד ב-6 בינואר 1977) הוא פוליטיקאי, עורך דין ומשפטן, הוא הנשיא הנבחר של מוזמביק, שיוכרז ב-15 בינואר 2025. שאפו שימש בעבר כמושל מחוז איניהמבנה (אנ') בין השנים 2016 ל-2024. הוא היה המועמד מטעם מפלגת השלטון, FRELIMO, לבחירות לנשיאות 2024, במקביל שימש בתפקיד המזכיר הכללי של המערך הפוליטי של המפלגה.
ראשית חייו וחינוך

שאפו נולד ב-6 בינואר 1977 באינהמינגה, מחוז סופלה, מוזמביק. הוא למד בבית הספר היסודי ותיכון מ-1982 עד 1998. הוא למד משפטים באוניברסיטת אדוארדו מונדלן במפוטו וסיים תואר בוגר בשנת 2000 ובשנת 2004 שאפו הפך לנוטריון בשנת 2004. בשנת 2014 השלים גם תואר מוסמך בניהול ופיתוח מהאוניברסיטה הקתולית של מוזמביק.
מ-1997 עד 1998 הוא היה קריין רדיו ב-Rádio Miramar בביירה ולאחר מכן מ-2003 ועד 2004 הגיש חדשות בטלוויזיה Televisão Miramar בביירה.  ב-2005 מונה דניאל שאפו לתפקיד נוטריון ציבורי בעיירה נקאלה-פורטו. הוא עשה סטאז' בלשכת עורכי הדין מ-2007 עד 2008 ובשנת 2009 שימש כמרצה למדעי המדינה ומשפט חוקתי באוניברסיטה הפדגוגית במפוטו.
קריירה פוליטית

שאפו נכנס לפוליטיקה במפלגה פרלימו בשנת 2009, ומונה למנהל מחוז נקאלה-א-ולהה. ב-2015 הוא מונה למנהל מחוז פלמה.
קריירה פוליטית > מושל איניהמבנה

ב-4 במרץ 2016, הוא מונה למושל מחוז איניהמבנה. באוקטובר 2019, הוא נבחר פעם נוספת לתפקיד זה במהלך הבחירות הכלליות.
ב-5 במאי 2024, הוכרז דניאל שאפו כמועמד מטעם מפלגת השלטון במוזמביק, "פרלימו" (FRELIMO), לבחירות לנשיאות, במטרה להחליף את הנשיא המכהן פיליפה ניוסי שהשלים את כהונתו השנייה. שאפו, שהיה יחסית אלמוני בציבור הרחב, זכה לתמיכת הוועדה המרכזית של המפלגה ב־94% מהקולות.   דבר שיצר הפתעה גדולה בקרב הציבור והתקשורת במוזמביק.   ב-13 במאי 2024 מונה דניאל שאפו לתפקיד מזכ"ל זמני של מפלגת השלטון (פרלימו) במוזמביק.  תפקיד זה ניתן לו במסגרת הוועדה הפוליטית של המפלגה, במקביל להיותו מועמד לנשיאות בבחירות שהתקיימו ב-9 באוקטובר.  את תפקיד המושל מילא אחריו אדוארדו מוסנה, יו"ר האספה המחוזית באיניהמבנה, שנבחר כדי לשמור על רציפות ניהולית ולהבטיח את קידום התוכניות של המפלגה באזור.
קריירה פוליטית > מועמד לנשיאות

דניאל שאפו הוא המועמד הראשון לנשיאות מטעם מפלגת "פרלימו" שנולד לאחר עצמאותה של מוזמביק מפורטוגל בשנת 1975. שליטתה המתמשכת של פרלימו בזירה הפוליטית הפכה את שאפו למועמד מועדף לניצחון בבחירות לנשיאות.   ב-24 באוקטובר הודיעה ועדת הבחירות של מוזמביק כי שאפו ניצח בבחירות עם 71% מהקולות והוא הוכרז כנשיא הבא של מוזמביק, שיכנס לתפקידו ב-15 בינואר 2025.
חיים אישיים

שאפו הוא נוצרי, נשוי ואב לארבעה.
הרי עסיר

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  3,666 מטר (הר נבי שועייב)
 מדינה:  ערב הסעודית ערב הסעודית תימן תימן
 מיקום:  דרום חצי האי ערב
 קואורדינטות:  18°16′00″N 42°25′00″E﻿ / ﻿18.266666666667°N 42.416666666667°E﻿ / 18.266666666667; 42.416666666667
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף הרי עסיר(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף הרי עסיר
 
הרי עסיר (בערבית: جبال عسير) הם רכס הרים שמיקומם בעיקר בדרום־מערב ערב הסעודית ובדרום תימן. רכס זה הוא חלק מרכס ארוך המשתרע לאורך השבר הסורי אפריקאי.
צנעא
גאוגרפיה

בהרי עסיר, שנמצאים בחצי האי ערב המדברי והיבש, יורדים באזורים מסוימים 480 מילימטרים של משקעים בשנה. לשם השוואה, זוהי כמות כפולה מכמות המשקעים השנתית שיורדת בבאר שבע. כמות משקעים זו הופכת את אזור ההרים לאזור הפורה ביותר בתימן ובערב הסעודית. החלק של הרכס שנמצא בתימן גבוה יותר, ולכן בחורף יורד שם שלג. הפסגה הגבוהה ביותר ברכס היא פסגתו של הר נבי שועייב, שגובהה 3666 מטרים מעל פני הים. פסגה זו היא הגבוהה ביותר בחצי האי ערב, והשנייה בגובהה במזרח התיכון. לשם השוואה, גובה הר החרמון הוא 2,814 מטרים מעל פני הים.
על רכס ההרים שוכנת בירת תימן, צנעא, וכן מתגוררים עליו רוב תושבי תימן. כמו כן, על ההר נמצאת העיר הסעודית החשובה לאסלאם, מכה. הרכס הוא בעצם תחילתו מרכס הרים גדול בהרבה המשתרע עד הרי אנסריה שבצפון־מערב סוריה.
הנשר נחת (ספר)

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ג'ק היגינס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן ריגול, רומן
 נושא:  מלחמת העולם השנייה 
 מקום התרחשות:  גרמניה 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1975
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  זמורה ביתן
 תאריך:  1976
 תרגום:  אליעזר כרמי
 מספר עמודים:  357
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002038354
 
הנשר נחת (באנגלית: The Eagle Has Landed, העיט נחת) הוא ספר מאת הסופר הבריטי ג'ק היגינס. הספר יצא לאור ב-1975. עלילת הספר עוסקת במבצעי המודיעין הגרמני, על רקע מלחמת העולם השנייה.
עלילת הספר

עלילת הספר מתרחשת בשנת 1943. עם הצלחת המבצע של אוטו סקורצני, בכיר לוחמי הקומנדו הגרמניים, אשר יחד עם הצנחנים הגרמנים חילץ בספטמבר 1943 את בניטו מוסוליני מכלאו במבצע חילוץ מוטס נועז, ראשון מסוגו, שבו נחת כוח גרמני בדאוני הסתערות על פסגת הר גבוה שם היה מוסוליני כלוא תחת שמירה כבדה. בזכות המבצע המוצלח עוטר בצלב האבירים של צלב הברזל. היטלר, שמח על הצלחת המבצע, מציע כי הביון גרמני ישלח כוח מובחר לפשיטה בעומק בריטניה כדי לחטוף את ראש ממשלת אנגליה, וינסטון צ'רצ'יל.
את תכנון המבצע מטיל הימלר על קולונל מאקס ראדל, מפקד בכיר בחיל הפרשים הגרמני אשר נפצע במבצע ברברוסה והועבר לאגף המודיעין. הפיקוד על כוח הפשיטה מוטל על מפקד הצנחנים המעוטר, קולונל קורט שטיינר. שטיינר שירת בעברו במערכה על פולין, בקרב על מצודת אבן אמאל ובמאי 1941 לחם בקרב על כרתים. תמורת הסכמתו לפקד על המבצע ניתנה לשטיינר ולמעטים שנותרו מפקודיו חנינה כללית, והם משוחררים מיחידת העונשין אליה נשלחו כעונש על כך שסייעו ליהודייה להימלט מגטו ורשה. לשטיינר גם מובטח כי תמורת הסכמתו לפקד על הפשיטה לא יאונה כל רע לאביו, גנרל בכיר המואשם בקשירת קשר נגד היטלר. משימתם לצנוח לבריטניה, לנוע במסווה של צנחנים מצבא פולין החופשית, ולחטוף את צ'רצ'יל בעודו מתארח באחוזה בכפר. על ליאם דוולין, איש המחתרת האירית, מוטל לצנוח לאזור קודם לכן ולשמש כחלוץ בטרם המבצע. עם הגיעו לשם מסתבך ליאם שלא בטובתו בפרשת אהבים ומסכן את זהות הכיסוי שלו.
ב-6 בנובמבר 1943, בשעה אחת אחר חצות הלילה משדרים שטיינר ואנשיו לראדל והימלר, את השדר הנשר נחת. פירושו של השדר הוא כי הכוח צנח בשלום, חבר לדוולין והגיע לכפר הקטן סטודלי-קונסטייבל שבמחוז נורפוק. ואולם, שטיינר ואנשיו נדרשים להתגבר על מכשולים רבים בדרכם להשלמת המשימה. הקשה שבהם הוא היוודע דבר הפשיטה ליחידת יחידת הריינג'רס של צבא ארצות הברית ולאנשיה השוהים באימונים בקרבת הכפר. מפקדה, קולונל רוברט שאפטו הראוותן, וסגנו קר הרוח, רב-סרן הארי קיין, נדרשים לסכל את מבצעו של שטיינר בכל מחיר.
עיבודים לקולנוע

הספר עובד גם לסרט קולנוע משנת 1976 אותו ביים ג'ון סטרג'ס, ומככבים בו דונלד סאת'רלנד כליאם דוולין, מייקל קיין כקורט שטיינר, רוברט דובאל כמקס ראדל, לארי הגמן וטריט ויליאמס בתפקיד הארי קיין.
הערות שוליים

↑  ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 24-29.
↑  ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 31-32.
↑  ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמוד 55.
↑  ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 72-77.
↑  ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 89-90.
↑  גל פרל פינקל, רעיון מחוצף מספיק, הבלוג על הכוונת, ‏  19 ינואר  2013.
↑  ג'ק היגינס, "הנשר נחת", הוצאת זמורה ביתן, 1976, עמודים 221-226.
↑  ישראל רוזנבלט, "הגרמנים הטובים" יוצאים מן המחתרת, מעריב, 29 ביולי 1977.
↑  סרטי השבוע, באתר הארץ, 9 במרץ 2005.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 73b6d0db-dec4-4549-993d-611ab2625987 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הספרייה הלאומית אל-אסד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ספרייה לאומית 
 כתובת:  כיכר אומיה 
 מיקום:  דמשק
 מדינה:  סוריה סוריה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1978–1983 (כ־5 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1984
 
 קואורדינטות:  33°30′53″N 36°16′39″E﻿ / ﻿33.51472222°N 36.2775°E﻿ / 33.51472222; 36.2775
 www.alassad-library.gov.sy
  (למפת דמשק מוגדלת) הספרייה הלאומית אל-אסד(למפת דמשק רגילה) הספרייה הלאומית אל-אסד he
 
הספרייה הלאומית אל-אסד (בערבית: مَكْتَبَةُ الْأَسَدِ الْوَطَنِيَّةِ באנגלית: Al-Assad National Library) היא הספרייה הלאומית של סוריה הממוקמת בכיכר אומיה במרכז דמשק.
הספרייה קרויה על שמו של חאפז אל-אסד ונחשבת לגוף הלאומי המופקד על שמירת האוצרות המודפסים של המדינה.
היסטוריה

בשנת 1976, משרד התרבות של סוריה הכריז על החלטה רשמית להקים ספרייה לאומית במדינה במטרה לאסוף את כל הספרים, העיתונים והיצירות הספרותיות הקשורות למורשת התרבותית של סוריה.
בשנת 1983, הושלמה בניית הספרייה, אך היא נפתחה באופן רשמי רק כשנה לאחר מכן.
כיום, הספרייה מהווה מרכז תרבותי ומשמשת מקום כינוס לכנסים, תערוכות ואירועי תרבות נוספים.
מחלקות הספרייה

הספרייה כוללת מספר מחלקות, בהן אולמות קריאה ואגף מיוחד לעיוורים:
מחלקת התיעוד הצילומי – מספקת שירותי מיקרופילם, מיקרופיש וצילום מסמכים.
מחלקת החומרים האודיו-ויזואליים – מכילה גרסאות מוקלטות של ספרים.
מחלקת הסרטים התיעודיים – אחראית על איסוף ושימור סרטים.
מחלקת האמנויות – מכילה יצירות של אמנים סורים.
מחלקת כתבי העת – מאגדת ומאגרת פרסומים תקופתיים מכל התחומים.
מחלקת העיוורים – מספקת חומרי קריאה בכתב ברייל.
מחלקת המידע – מסייעת לקוראים לאתר מידע, תוך שימוש באינדקסים מקומיים ובמערכות מידע בינלאומיות.
אולמות ההרצאות – אולם מרכזי המכיל 308 מקומות ישיבה, המשמש להקרנות סרטים, הרצאות וכנסים.
אולמות קריאה – שלושה אולמות קריאה ראשיים וארבעה חדרי קריאה משניים, עם קיבולת כוללת של עד 1,000 קוראים.
חדרי קריאה פרטיים – 21 חדרים אישיים לקוראים.
חדרי תצוגה – משמשים לתערוכות אמנות והצגת ספרים.