stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוקדמות גביע אפריקה לאומות 2023
שלב הבתים > בית י

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים | שערים | שערים |  |   |   |   |   |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |  |   |   |   |   |
|  תוניסיה | 13 | 6 | 4 | 1 | 1 | 11 | 1 | 10 |  | — | 4 – 0 | 3 – 0 | 3 – 0 |
|  גינאה המשוונית | 13 | 6 | 4 | 1 | 1 | 9 | 7 | 2 |  | 1 – 0 | — | 2 – 0 | 2 – 0 |
|  בוטסואנה | 4 | 6 | 1 | 1 | 4 | 3 | 9 | -6 |  | 0 – 0 | 2 – 3 | — | 1 – 0 |
|  לוב | 4 | 6 | 1 | 1 | 4 | 2 | 8 | -6 |  | 0 – 1 | 1 – 1 | 1 – 0 | — |
שלב הבתים > בית י"א

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים | שערים | שערים |  |   |   |   |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |  |   |   |   |
|  מרוקו | 9 | 4 | 3 | 0 | 1 | 8 | 3 | 5 |  | — | 2 – 1 | 3 – 0 |
|  דרום אפריקה | 7 | 4 | 2 | 1 | 1 | 7 | 6 | 1 |  | 2 – 1 | — | 2 – 2 |
|  ליבריה | 1 | 4 | 0 | 1 | 3 | 3 | 9 | -6 |  | 0 – 2 | 1 – 2 | — |
זימבבואה שובצה לבית הזה אולם בעקבות השעיית קניה וזימבבואה על ידי פיפ"א היא הושעתה מהתחרות.
המשחק האחרון בין ליבריה למרוקו היה צפוי להתקיים ב־9 בספטמבר 2023. אולם בעקבות רעידת האדמה במרוקו המשחק נדחה ל־17 באוקטובר.
שלב הבתים > בית י"ב

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים | שערים | שערים |  |   |   |   |   |
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | זכות | חובה | הפרש |  |   |   |   |   |
|  סנגל | 14 | 6 | 4 | 2 | 0 | 12 | 4 | 8 |  | — | 5 – 1 | 3 – 1 | 1 – 1 |
|  מוזמביק | 10 | 6 | 3 | 1 | 2 | 8 | 9 | -1 |  | 0 – 1 | — | 3 – 2 | 1 – 1 |
|  בנין | 5 | 6 | 1 | 2 | 3 | 8 | 9 | -1 |  | 1 – 1 | 0 – 1 | — | 1 – 1 |
|  רואנדה | 3 | 6 | 0 | 3 | 3 | 3 | 9 | -6 |  | 0 – 1 | 0 – 2 | 0 – 3 | — |
המשחק בין רואנדה לבנין הסתיים בתיקו 1–1. אך בעקבות שיתוף שחקן מושהה על ידי רואנדה, בנין קיבלה ניצחון טכני 3–0.
הערות שוליים

↑  נבחרת אריתריאה פרשה מהתחרות לאחר ההגרלה
1 2  הודעת ההתאחדות האפריקאית על השעיית קניה וזימבבואה מהתחרות
מיקרו-תשלום

מיקרו-תשלום (תשלומים זעירים, באנגלית: Micropayment) הוא שיטת תשלומים בעבור טובין אשר נפוצה בעיקר במסחר אלקטרוני ברשת האינטרנט. המדובר בעסקאות בהן הכסף המשמש לתשלום נקוב בסכומים נמוכים במיוחד, לרוב דולרים בודדים או אף פחות מכך. עסקאות כאלה טבעיות לאתרי אינטרנט המציעים שירותים צנועים. תחום זה מאפיין לרוב נכסים שאינם דורשים כל טיפול פרטני מצד המוכר (הכנה, אריזה, משלוח או כל טיפול ידני אחר). המודל הכלכלי של מוצרים אלו מבוסס על מוצר שהיוצר שלו מעריך שיוכל למכור בכמויות גדולות מאוד, בין היתר הודות למחירו המזערי והחלטת הצרכנים לרכוש אותו ללא התלבטות רבה.
בין היתר עשויים להיות מוצעים במודל זה שירותים ונכסים כגון קריאה והדפסה של מאמר יחיד מתוך מאגר מידע גדול, צריכה של תוכן בתשלום או הורדת קובץ בודד כגון סרטון וידאו או שיר, תמונה או גרפיקה אחרת לשימוש מסחרי, אפליקציה (לטלפון הנייד למשל) או תוסף כלשהם, רכיבים למערכות תוכנה (כגון תוספים לאתרי אינטרנט), וכן שירותי ענן.
השיטה מציבה אתגר למפעיליה, שכן לעיתים עלות ביצוע העסקה עצמה הופך אותה לבעלת רווחיות נמוכה או אף בלתי כלכלית לחלוטין. לצורך התמודדות עם חסם זה נפוצו שירותים, כגון זה של חברת PayPal, המאגדים מיקרו-תשלומים לכדי גבייה מרוכזת, בין אם בדיעבד, לאחר מספר רכישות גדול מספיק, או מראש - באמצעות רכישת אשראי לניצול. כמו כן, רבים מנכסים אלו מוצעים למכירה במסגרת זירות מסחר המתמחות בנכסים כמותם (כגון בנק תמונות, חנות אפליקציות וכו') ובמקרים רבים זהות הרוכשים אפילו איננה ידועה ליוצרי התוכן אלא למנהלי הזירה בלבד.
ראו גם

PayPal
עיגול לטובה
הערות שוליים

↑  Mitchell, Dan (2007-08-27). "In Online World, Pocket Change Is Not Easily Spent". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-09-16.
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מנסרה (מפעל)

מנסרה מאמצע המאה ה-19 בארצות הברית
מנסרה היא מפעל לעיבוד עצים. מנסרות נמצאות לרוב בסמוך ליערות או נהרות גדולים.
עיבוד בולי העץ כולל עבודות ניסור, חלוקה והקצעה והפיכת העץ למוצר ביניים כגון לוחות עץ המשמשים כחלקים ליצור רהיטים, לוחות עץ לגגות רעפים, פרופילים למסגרות מעץ ועוד.
במדינת ישראל לא קיימות מנסרות גדולות עקב החוסר ביערות טבעיים לכריתה או דילול. לפי נתוני הקק"ל משנת 2004, קיימות בישראל 18 מנסרות בהן מועסקים 310 עובדים.
מכתבים לצופיה

| --- | --- |

עטיפת הספר
 מידע כללי
 מאת:  אסתר שטרייט-וורצל
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת עמיחי
 תאריך הוצאה:  1987
 מספר עמודים:  319
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  000347374
מכתבים לצופיה הוא ספר לבני הנעורים מאת הסופרת אסתר שטרייט-וורצל, שיצא לאור בשנת 1987 בהוצאת עמיחי.
עלילה

נילי כהן היא ילדה בראשית שנות העשרה, בת יחידה ליעקב ולפורטונה (מזל) כהן, אשר עוברת אל העיר עקב עבודתו של אביה. נילי מתקשה להתרגל למעבר, ולכן מתחילה לכתוב מכתבים לבת-דודה צופיה. לפני שעברה דירה, נילי הייתה שכנה של צופיה ומשפחתה: דודה משה ודודתה מרגלית, וילדיהם צופיה, חווה, ואריק. נילי לא מצליחה להשתלב בבית הספר, היא נכשלת בלימודים ונדחית חברתית בידי שאר הכיתה. היא סובלת מהשמנת יתר, ששמה אותה ללעג בפני שאר חברי הכיתה, וגם תהליך ההתבגרות המינית מערים קשיים נוספים. כדי לנסות להתגבר על הקשיים הלימודיים, הוריה של נילי מגייסים תלמיד תיכון, ירון, כמורה פרטי. כמו כן, נילי מתנדבת להיות חונכת של ילדה מבית-הספר היסודי, דלית.
שלומית, ילדה חדשה בכיתה, נעשית חברה עם נילי. אולם, חברות זו נפסקת לאחר ששלומית רומזת שנילי היא ילדה מאומצת, מה שמעורר אצל נילי תהיות רבות. במקביל, צופיה מגלה לנילי שאמה מתה בגיל צעיר, ואילו אשתו הנוכחית של משה אביה, מרגלית, היא אמה החורגת. צופיה אומרת שאמה החורגת מתאכזרת אליה ואל אחותה חווה, ואילו רק לבנה הביולוגי, אריק, מתנהגת כיאות. לאחר שתחקרה את פורטונה בנושא, נילי מבינה כי היא אכן מאומצת. לאחר גילויים נוספים, מתברר כי אמה הביולוגית של נילי, מרים, הייתה נשואה למשה, מי שנילי חשבה שהוא דודה, והוא למעשה אביה, וצופיה וחווה אינן אלא אחיותיה.
נילי מרזה בהדרגה, והולכת ונעשית מקובלת בין חברי הכיתה. היא מוזמנת למסיבות ערב, ולאחר מכן אחד מילדי הכיתה, אלי, נעשה חבר שלה. אולם, חברות זו עולה על שרטון לאחר שנילי לא הגיעה לטיול השנתי של הכיתה, במהלכה אלי נעשה חבר של יעל. גם לאחר שמנסה אלי להתקרב בחזרה אל נילי, היא מסרבת. ירון, המורה הפרטי של נילי, דווקא מעודד מכך.
באותו זמן, משה מנסה לזכות באהבתה של נילי, מאחר שנודע לה שהיא למעשה בתו, אך היא ממאנת ומעדיפה את יעקב ופורטונה על פניו. בהדרגה, נילי מרככת את יחסיה אל אביה הביולוגי, והוא אף קונה לה במתנה תליון יקר. אולם, לאחר זמן קצר מת משה מהתקף לב. ביתו של משה נמכר, ומרגלית עוברת עם בנה אל דירה בעיר. צופיה מתחתנת עם בחיר ליבה מודי ועוברת לקיבוץ. חווה עוברת לביתם של יעקב ופורטונה, אך נותרת מצולקת נפשית מאובדן אביה. הסיפור מסתיים בלבטיה של נילי בין חברה לשעבר אלי, ובין חיזוריו של ירון, שזה עתה התגייס לצבא.
הספר כתוב בצורה של סדרת מכתבים בגוף ראשון, הממוענים מנילי אל צופיה.
מילטיאדס קארידיס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במאי 1923 גדנסק, העיר החופשית דנציג 
 פטירה:  1 במרץ 1998 (בגיל 74) אתונה, יוון 
 מוקד פעילות:  יוון, גרמניה 
 שפה מועדפת:  יוונית 
 פרסים והוקרה:  מדליית הכסף הגדולה להוקרה על שירות הרפובליקה האוסטרית 
 פרופיל ב-IMDb
 
מילטיאדס קארידיס (בגרמנית: Miltiades Caridis; 9 במאי 1923 –  1 במרץ 1998) היה מנצח גרמני-יווני.
ביוגרפיה

קארידיס, יליד דנציג, נולד לאם גרמניה ולאב יווני. הוא גדל בדרזדן, אך משפחתו עברה ליוון בשנת 1938. קארידיס היה התלמיד היחיד בכיתתו ששרד את מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה, למד אצל הנס סווארובסקי בווינה. הקריירה שלו כללה ניצוח בבתי אופרה בקלן, גראץ ווינה. כמו כן ניצח על הפילהרמונית של הונגריה, הפילהרמונית של אוסלו ועל תזמורת טונקינסטלר. בשנת 1981 הוענקה לו מדליית בלה בארטוק על תרומתו בהפצת יצירתו של המלחין וקירובה לקהל הרחב.
קארידיס הלך לעולמו ב-1998 באתונה, יוון מאירוע מוחי, שפקד אותו בשעת חזרה עם התזמורת הלאומית של יוון.
מילי (כלבה)

| --- | --- |

 לידה:  12 בינואר 1985
 מוות:  19 במאי 1997 (בגיל 12)
 מין:  כלב הבית
 גזע:  ספרינגר ספניאל אנגלי
 זוויג:  נקבה
 בעלים:  ג'ורג' הרברט ווקר בוש
 ידועה בשל:  הכלבה הראשונה של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1989–1993 (כ־4 שנים)
מילדרד "מילי" קר בוש (באנגלית: Mildred "Millie" Kerr Bush;‏ 12 בינואר 1985 – 19 במאי 1997) הייתה חיית מחמד מסוג ספרינגר ספניאל אנגלי בבעלותם של ברברה וג'ורג' הרברט ווקר בוש. היא נקראה על שמה של מילדרד קאלדוול קר, חברה ותיקה של הזוג בוש. שמה מילי הוא גם שמה של הנכדה של קר, מילי קר.
מילי כונתה "הכלבה המפורסמת ביותר בהיסטוריה של הבית הלבן". בוש הזכיר אותה בנאום במהלך הצעתו ב-1992 להיבחר מחדש, ואמר: "הכלבה שלי, מילי, יודעת יותר על זכויות הזרים מאשר שני האהבלים (bozos) האלה" בהתייחס למועמדי המפלגה הדמוקרטית, ביל קלינטון ואל גור.
ב-1989 ילדה מילי שישה גורים בסיועו של הוטרינר של צבא ארצות הברית, סטיבן קולדוול, בהם הכלב ספוט פטצ'ר, לימים "הכלב הראשון" בימי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש. ריינג'ר, גור אחר של מילי, מת ממחלת הסרטן באפריל 1993.
מילי הוזכרה בפרקים של סדרות הטלוויזיה מרפי בראון, מי הבוס? ו"כנפיים". מילי גם הוזכרה בהופעת קמע בפרק "שני שכנים רעים" של משפחת סימפסון, בסצנה בה הנשיא בוש לשעבר רץ עם כמה משכניו החדשים.
מילי מתה מדלקת ריאות ב-1997 בגיל 12. פארק כלבים ביוסטון שבטקסס נקרא על שמה של מילי.
הערות שוליים

↑  MY MILLIE IS A FAMOUS DOG, TOO, באתר The Roanoke Times‏, 1 ביוני 1991
↑  Foreign Affairs; George, Bill and Millie, מאתר הניו יורק טיימס, 1 בנובמבר 1992
מנעול אהבה

מנעולי אהבה על גשר פון דז אר בפריז
מנעולי אהבה על גשר בקוריאה הדרומית
מנעולי אהבה בבריכת האיילות בטיילת לואי בחיפה
מנעול אהבה הוא מנעול שזוגות נאהבים תולים על גשר, גדר או מתקן דומה, כסימן לנעילת אהבתם, ולכך שאהבתם תישאר נצחית. לעיתים בני הזוג כותבים את שמם על המנעול או את ראשי התיבות של הזוג, המועד בו נתלה המנעול, ולעיתים גם מסר קצר. יש המשליכים את המפתח לאחר מכן לנהר או למקום דומה.
מתחילת המאה ה-21 נפוצו מנעולי האהבה. מקורו של מנהג זה קצת מעורפל, הוא הופיע במזרח אירופה בשנות 1980 ו-1990 ולאחר מכן התפשט לאירופה המערבית בשנות ה-2000. מנהג זה קיים גם בסין, שם המנעולים נתלים על הר קדוש, על ידי זוגות שזה עתה התחתנו, מתוך אמונה שהזוגיות שלהם תהיה מוצלחת ומאושרת. בפריז התפרסמו גשר פון דז אר, שאף קרס בחלקו מגודש המנעולים וגשר נוטרדאם. בקלן התפרסם גשר הוהנצולרן. במקומות אלו לאורך הגשר ישנם אלפי מנעולים בגדלים שונים. בישראל ישנם מנעולי אהבה שנתלים על גשרים מעל נחל הירקון ליד מתחם נמל תל אביב.
יש עיריות או רשויות המסתייגות מהמנהג, והן מסירות את המנעולים שנתלו (למשל משיקולי בטיחות), ולעומתן ישנן אחרות שמעודדות את הרעיון, ומסדרות מיקומים מתאימים לתליית מנעולי האהבה ובבריכת האיילות בטיילת לואי בחיפה.
הערות שוליים

↑  יותר מדי אהבה: חלק מגשר המנעולים קרס, באתר ynet, 9 ביוני 2014
גל מור, האם באמת גשר פריזאי קרס מכובד משקלם של "מנעולי האהבה", באתר "חורים ברשת", 10 ביוני 2014
↑   אברהם בלבן, עד שהחלודה  תפריד בינינו: מנעולי האהבה הגיעו לירקון, באתר הארץ, 15 במרץ 2015
גשר האוהבים. בתל אביב שלי – בלוג צילום
↑  המסורת נקטעת: פורקו המנעולים מ"גשר האוהבים" בפריז, באתר וואלה, 1 ביוני 2015
מנעד

מִנְעָד (בלועזית: דִּיאַפָּזוֹן) הוא טווח צלילים. מקור המילה בהלחם: מן-עד. ניתן להתייחס למנעד של יצירה, כלומר טווח הצלילים הדרוש כדי לבצע אותה, או למנעד של כלי נגינה או זמר, כלומר לטווח הצלילים שמסוגל המבצע להפיק.
מבצע שמנעדו אינו מכיל את מנעד היצירה לא יוכל לבצע אותה. חלק מן העבודה על פיתוח קול מטרתה הרחבת המנעד של הזמר. עם זאת, לא ניתן להגדיל את המנעד באופן בלתי מוגבל; לנתוני גופו של הזמר השפעה על מנעדו (כמו גם על טיב קולו וגונו), והמנעד יכול להשתנות או להתגמש מסיבות שונות (אימון ארוך או מחלה, למשל).
מקובל למדוד מנעד של זמרים וכלים באוקטבות. מנעדם של מרבית הפסנתרים, לדוגמה, הוא כשבע אוקטבות.
הערות שוליים

↑  המילה "מנעד" בנויה מצירוף של שתי מילות יחס: מן + עד. המונח הקודם שקבעה האקדמיה במילון למונחי המוזיקה משנת תשט"ו הוא מִגְבּוֹל.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4183344-2 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטרופול פרסול

| --- | --- |
מטרופול פרסול
מטרופול פרסול
 מידע כללי
 סוג:  מונומנט, בניין 
 כתובת:  Plaza de la Encarnación, 14, 1ºB
 מיקום:  סביליה
 מדינה:  ספרד ספרד
 בעלים:  עיריית סביליה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2005–2011 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  2011 
 עלות:  90 מיליון אירו
 אדריכל:  יורגן מאייר
 מידות
 גובה:  26 מטר
 קומות:  5
 קואורדינטות:  37°23′39″N 5°59′31″W﻿ / ﻿37.3942°N 5.992°W﻿ / 37.3942; -5.992
 http://setasdesevilla.com
  (למפת אנדלוסיה מוגדלת) סביליה מאלגה קורדובה גרנדה חרס אלמריה חאאן אקסטרמדורה קסטיליה-לה מנצ'ה מורס. הים התיכון מ. האוקיינוס האטלנטי  פור.מטרופול פרסול(למפת אנדלוסיה רגילה) סביליה מאלגה קורדובה גרנדה חרס אלמריה חאאן אקסטרמדורה קסטיליה-לה מנצ'ה מורס. הים התיכון מ. האוקיינוס האטלנטי  פור.מטרופול פרסול
 
מטרופול פרסול (בספרדית: Metropol Parasol; מילולית: מטרייה עירונית), נמצא בכיכר אנקרנסיון (La Encarnación) בסביליה. זהו מבנה רב תכליתי המשלב שוק עירוני, מוזיאון ארכאולוגי, טיילת עילית שצופה אל גגות העיר ושש "שמשיות" ענק המצילות את הכיכר. לדברי המתכנן, הארכיטקט הגרמני יורגן מאייר (אנ'), "זהו טיפוס חדש לגמרי של מרחב ציבורי עירוני".
המקומיים מכנים אותו בשם Las Setas de la Encarnación (פטריות האנקרנסיון) בשל ה"פטריות" הענקיות המרכיבות אותו.
היסטוריה

בשנת 1842 נבנה במקום שוק עירוני מקורה. הבניין נהרס בחלקו ב-1948 כחלק מתוכנית התחדשות עירונית שלא בוצעה בפועל. ב-1973 הבניין הוסר סופית והכיכר הפכה למגרש חניה.
ב-1990 הוחלט לבנות במקום חניון תת-קרקעי שמעליו כיכר פתוחה שתשמש כשוק. במהלך ההכנות לבנייה התגלו במקום עתיקות רומיות ומוסלמיות, והעבודה הופסקה.
ב-2004 הוחלט לשוב ולפתח את הכיכר והוכרזה תחרות בין לאומית להצעות למבנה מתאים, שיתחשב בקיום העתיקות. בתחרות זכה הארכיטקט הגרמני יורגן מאיר.
הבנייה בפועל החלה ב-2005 והושלמה באפריל 2011
המבנה > תיאור המבנה

המבנה דמוי שש "שמשיות" (parasol בספרדית), או "פטריות" (setas בספרדית), בעל חמישה מפלסים:
למבנה חמש קומות:
המפלס התת-קרקעי המכיל את השרידים הרומיים והמוסלמיים ואת המוזיאון הארכאולוגי - האנטיקוואריום.
מפלס הרחוב בו נמצא השוק המרכזי, המקורה.
מפלס השוק הפתוח המוצל על ידי ה"שמשיות".
שני המפלסים העליונים מהווים את המרפסות הפנורמיות. המפלס העליון מביניהם הוא המצפור
שטח המגרש: 18,000 מטר מרובע.
שטח תכסית המבנה: כ-5,000 מטר מרובע.
השטח הבנוי: 12,670 מטר מרובע.
גובה הבניין: 28.50 מטר.
חומרי בנייה: בטון, גרניט, עץ, ופלדה.
מהנדס: קבוצת ארוף (אנ')
קבלן ראשי: Sacyr (אנ')
המבנה > הקונסטרוקציה

המבנה חדשני לא רק בצורתו אלא גם בטכניקת הבנייה ובחומרי הבניין. אלה נגזרו מצורתו הייחודית של המבנה ומהעובדה שאי אפשר היה לפגוע בעתיקות שמתחתיו. הפתרון היה במבנה עילי מעץ המונח על בסיסי בטון מזוין. המבנה העילי הורכב מלוחות עץ לבוד מחוברות בדבק שפותח במיוחד לצורך זה. לצורך הבנייה השתמשו ב-3,500 מטר מעוקב של לוחות אלו.
גלריה

בשלבי בנייה 7 במאי 2007.
מטרופול פרסול: בניין בלב העיר.
הכניסה למבנה.
המבנה מואר בלילה.
פרטי בניין.
קומת המצפור: מסלול ההליכה.
קומת המרתף: האנטיקואריום
מנסרה (גאומטריה)

מנסרה משושה
מגדלי עזריאלי בתל אביב הם (מימין לשמאל) בדמות מנסרה ריבועית, גליל ומנסרה משולשת
בגאומטריה, מנסרה היא פאון תלת-ממד שבסיסיו הם שני מצולעים חופפים ומצויים בשני מישורים מקבילים, ומקביליות מחברות את זוגות הצלעות בהתאמה. המצולעים המנוגדים נקראים בסיסי המנסרה, והמקביליות נקראות המעטפת שלה.
המנסרה נקראת על-שם מספר הצלעות במצולעי הבסיס. למשל, אם הבסיסים מחומשים המנסרה נקראת מחומשת, ואם הבסיסים מתומנים המנסרה מתומנת. 
מנסרה ישרה היא כזו שבה התנאים השקולים הבאים מתקיימים: פאות המעטפת מאונכות לבסיסים; פאות המעטפת הן מלבנים; הישר המחבר את מרכזי הכובד של הבסיסים מאונך למישורים שבהם הם נמצאים.
את הנפח של מנסרה אשר שטח בסיסה S וגובהה h אפשר לחשב לפי הנוסחה  {\mathcal {V}}=S\cdot h.
כמה טיפוסים של מנסרות:
מנסרה שבסיסה מקבילית נקראת "מקבילון". מנסרה שפאותיה מעוינים נקראת "מעוינון".
מנסרה ישרה שבסיסה מלבני נקראת "תיבה". תיבה שכל פאותיה ריבועים נקראת "קובייה". זהו אחד מחמשת הפאונים המשוכללים.
מנסרות שבסיסן משולש, נקראות "פריזמות", והן מרכיב חשוב במכשירים אופטיים.
מנסרות שבסיסן מצולע משוכלל ופאותיהן ריבועים נקראות "מנסרות משוכללות". מנסרות משוכללות הן פאונים משוכללים למחצה.
ראו גם

אנטי-מנסרה
מנסרה (אופטיקה)
מטרולוגיה

.
מדען עומד לפני מתקן למדידת מיקרו דקת קשת
מטרולוגיה או תורת המדידה (Metrology,  מיוונית עתיקה metron - מדידה, logos - תורה) היא מדע העוסק במדידה. מטרולוגיה כוללת את ההיבטים התאורטים והמעשיים של מדידה.
מבוא

מטרולוגיה הוגדרה על ידי הלשכה הבינלאומית למידות ולמשקלות כ-"המדע של המדידה המאמץ את ההיבטים ניסויים והתאורטיים  בכל רמה של אי-ודאות בכל תחומי המדע והטכנולוגיה".
מטרולוגיה הוא תחום רחב וניתן לחלקו לשלושה תת-תחומים:
מטרולוגיה מדעית או בסיסית עוסקת ביצירת יחידות מדידה, מערכות יחידות, פיתוח שיטות מדידה חדשות, יישום של תקנים מטרולוגים והפצתן לקהל הרחב.
מטרולוגיה שימושית ותעשייתית עוסקת ביישום של מדע המדידה לשיטות ייצור ולתהליכים אחרים ושימושם בחברה, אבטחת התקינות של מכשירי מדידה, את כוונונם ובקרת איכותם של מדידות.
חקיקה מטרולוגית עוסקת בדרישות ותקנות של מדידות ומכשירי מדידה תוך כדי הגנה על בריאות הציבור, בטיחות, הגנת הסביבה, מיסוי והגנת הצרכן.
מטרולוגיית זמן ותדר

תחום זה של המטרולוגיה חוקר רכיבים ומאפיינהם, במיוחד תקני תדר, סינתיסייזרים, מתנדים, שעונים וואותות שעון במעגלים דיגיטליים.
ראו גם

מעבר לשיטה המטרית
ננומטרולוגיה
הערות שוליים

↑  תּוֹרַת הַמְּדִידָה במילון מדידה (תשכ"ה), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מהי מטרולוגיה? מאתר הלשכה הבינלאומית למידות ומשקלות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554383105171  GND: 4169749-2  LCCN: sh2001008470  NKC: ph122787 
מטר תקני היסטורי משנת 1889
מנעול חכם

מנעול חכם כולל טביעת אצבע
מנעול חכם (באנגלית: Smart Lock), הוא מנעול אלקטרו-מכני (אנ'),  שמטרתו נעילה ופתיחה של דלת באמצעות קבלת הוראות ממכשיר מורשה באמצעות פרוטוקול אלחוטי ומפתח קריפטוגרפי. בנוסף, המנעול מפקח על הגישה וכן שולח התרעות כאשר מתרחשים אירועים חריגים כמו ניסיון פריצה. מנעול חכם הוא חלק מבית חכם.

מרבית המנעולים החכמים מותקנים על מנעולים מכנים פשוטים, והם למעשה משדרגים את המנעול הרגיל. מנעולים חכמים, כמו מנעולים מסורתיים, זקוקים לשני חלקים כדי לעבוד: המנעול והמפתח. במקרה של מנעולים אלקטרונים, המפתח אינו מפתח פיזי, אלא טלפון חכם או מפתח מיוחד המיועד לכך במפורש, אשר מבצע באופן אלחוטי את האימות הדרוש כדי לפתוח את הדלת באופן אוטומטי.
מנעולים חכמים מאפשרים גישה לצד שלישי באמצעות מתן מפתח וירטואלי. המפתח הזה יכול להישלח לצד השלישי באמצעות הודעה בדואר אלקטרוני או SMS. ברגע שהמפתח התקבל, המשתמש יוכל לפתוח את הדלת בחופשיות. השולח קובע את חלון הזמן בו המפתח הווירטואלי תקף.
מנעולים חכמים כוללים חיבור WiFi מובנה המאפשר לנטר את הכניסות לבית ואף להציג תמונה של האדם המבקש גישה. מנעולים חכמים אחרים בנויים עם פעמון דלת חכם, המאפשר למשתמש לראות מי מבקש להיכנס לבית ומתי. מנעולים חכמים מסוימים משתמשים בטכנולוגיית Bluetooth SMART ו-SSL כדי לתקשר עם המשתמש, ומנעולים אחרים אף כוללים קורא טביעת אצבע לפתיחה מהירה.
הערות שוליים

↑  Your Door Is About to Get Clever: 5 Smart Locks Compared, Wired Magazine, ‏19-06-2013
מכתבים לאמריקה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  חנן פלד
 הופק בידי:  יואב הלוי   חנן פלד
 תסריט:  חנן פלד
 עריכה:  יצחק צחייק
 שחקנים ראשיים:  רמי הויברגר   יבגניה דודינה   עידו פורט   אוולין קפלון
 מוזיקה:  יוני בלוך
 מדינה:  ישראל 
 חברה מפיצה:  קרן הקולנוע הישראלי   קשת
 הקרנת בכורה:  2006
 משך הקרנה:  90 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 www.dearmrwaldman.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
מכתבים לאמריקה הוא סרט קולנוע ישראלי, בבימויו של חנן פלד, שיצא לאקרנים בשנת 2006, עם רמי הויברגר ויבגניה דודינה בתפקידים הראשיים.
תקציר העלילה

עלילת הסרט מתרחשת בתל אביב בשנת 1962. חיליק וולדמן (עידו פורט) בן ה-10 ואחיו גדלים עם הורים ניצולי השואה, שכל אחד מהם איבד את בן זוגו וילדיו הקודמים בשואה. הגעגועים למתים מערערים את יחסי ההורים והילדים חיים בחשש מתמיד מהתפרקות המשפחה.
באחד הימים, מוישה (רמי הויברגר), אביו של חיליק, חושד שג'ק וולדמן, יועצו של נשיא ארצות הברית המצולם בעיתון, הוא בנו, יענקל, שמוישה היה סבור שנרצח. מוישה כותב לו מכתב ומתחיל בסידורים לנסיעה לארצות הברית לשם פגישתו. שותפו של מוישה לעסק, פרויקה (דב גליקמן), מעודד את מוישה להאמין שיענקל חי ולהמשיך ולהתכונן לנסיעה, וזאת במטרה שהוצאות הנסיעה יצריכו את מוישה למכור לו את חלקו בעסק.
הזמן חולף וככל שהתשובה מג'ק וולדמן מתבוששת לבוא, נעכר מצב רוחו של מוישה וגם יחסיו עם בני משפחתו. מוישה מאיים לעזוב את הבית ולהתאבד. חיליק, שחושש לאביו מזייף מכתב תשובה אך מכתב זה רק מסבך את המצב.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
רמי הויברגר: מוישה (משה)
יבגניה דודינה: רבקה
עידו פורט: חיליק
רועי מאייר: יונתן
אלה ארמוני: נירית
אוולין קפלון: רוזקה
דב גליקמן: פרויקה
גדי פור: זקס
אסתי סבידנסקי: בתיה
נטע הבר: חנהל'ה
אלי גורנשטיין: מנהל בית הספר
ציפי מור: הניה
מחוז עזה

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 נפות במחוז:  2
 בירת המחוז:  עזה 
 קואורדינטות:  31°31′00″N 34°27′00″E﻿ / ﻿31.516666666667°N 34.45°E﻿ / 31.516666666667; 34.45 
  מפת מיקום  מפה מפורטת     לחצו כדי להקטין חזרה    לחצו להגדלה     he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחוז עזה (באנגלית: Gaza District) היה אחד מששת מחוזות המנדט הבריטי. בירת המחוז הייתה העיר עזה. המחוז כלל שתי נפות:
נפת עזה
נפת באר שבע
היסטוריה

בשנת 1921, כשחולקה ארץ ישראל לשבעה מחוזות: היו באר שבע ועזה מחוזות נפרדים. 
ביולי 1922 אוחדו מחוזות באר שבע ועזה ליצור את מחוז הדרום שכלל את נפות עזה, באר שבע וחברון. באוגוסט-ספטמבר 1925 אוחד מחוז הדרום עם מחוז יפו וירושלים. באוקטובר 1926 הוצאה נפת ירושלים ממחוז ירושלים-יפו והדרום והייתה לגליל נפרד. באוקטובר 1931 הועברה נפת חברון ממחוז דרום למחוז ירושלים.
בסוף 1938 מונה מושל מחוז נוסף במחוז הדרום שהיה אחראי על נפות באר שבע ועזה. ב-1 ביולי 1939, מחוז הדרום פוצל למחוז לוד העירוני בעיקרו, ומחוז עזה הכפרי.
בספטמבר 1940 צורפו למחוז עזה היישובים העבריים, יבנה, גן יבנה, בצרון, כפר ורבורג, באר טוביה ונגבה.
מושלים

מחוז הדרום (עזה, באר שבע, חברון):
אברמסון, 1922-1925
מחוז הדרום (מיפו דרומה):
קמפבל, 1931-1926
רוברט אדוארד הרולד קרוסבי, 1931-1939
מחוז עזה:
בקסטון
באלארד, 1940-1943
וויליאם רידר מקגיי, 1943-1946
ללויד פיליפס, 1946-1947
ו. קלמנס
ר. טורן טורן
הערות שוליים

↑  דין וחשבון שנתי של ה.מ. הנציב העליון, דואר היום, 6 באוקטובר 1921
↑  הסדור מחדש של המחוזות, דואר היום, 2 ביולי 1922
↑  New Partition of Districts, פלסטיין בולטין, 21 בספטמבר 1925
↑  החליפות בממשלת ירושלים, דואר היום, 10 בנובמבר 1926
↑  שנויים בהנהלת המחוזות, דבר, 9 במרץ 1932
↑  מושל נוסף למחוז הדרום, דבר, 1 בדצמבר 1938
↑  Notice regarding the Division of Palestine into six Administrative Districts, Palestine Gazette, July 1, 1939
↑  Supplement No. 2 to the Palestine Gazette extraordinary of 1st July, 1939
↑  Supplement No. 2 to the Palestine Gazette extraordinary of December 30, 1939
↑  צורפו למחוז עזה, המשקיף, 26 בספטמבר 1940
↑  שאלת אברמסון במורשון, דואר היום, 2 ביולי 1922
↑  מינויים, דואר היום, 12 בדצמבר 1926
↑  מושל ירושלים התחיל במשרתו, דואר היום, 18 באוקטובר 1931
↑  נציב מחוז הדרום במושבות יהודה, דואר היום, 8 בדצמבר 1931
↑  22290 לירה לקרן המטוסים, דבר, 26 באוגוסט 1940
↑  מר ביילי מושל ירושלים, הצופה, 9 במרץ 1943
↑  הנציב מבטיח לערוך חקירה, משמר, 4 בספטמבר 1946
↑  גריג למזכירות הראשית, המשקיף, 22 בספטמבר 1946
↑  שניים שיצאו וחזרו, מעריב, 3 ביולי 1949
↑  מינויים בשלטון האזרחי בארץ, דבר, 27 באוקטובר 1946
בבאר שבע, המשקיף, 22 ביוני 1947
↑  סגן מושל מחוז השומרון מר קלמנס, דבר, 5 בספטמבר 1947
פקידי ממשלה גבוהים יצאו לחופשה ממושכת, המשקיף, 25 בספטמבר 1947
↑  מושל חדש למחוז עזה, דבר, 4 בפברואר 1948
| חלוקה מנהלית של המנדט הבריטי בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| מחוז הגליל | נפת ביסאן • נפת טבריה • נפת נצרת • עכו • צפת |  |
| מחוז חיפה | חיפה |  |
| מחוז ירושלים | חברון • ירושלים • רמאללה |  |
| מחוז לוד | יפו • רמלה |  |
| מחוז עזה | באר שבע • עזה |  |
| מחוז שומרון | ג׳נין • טולכרם • שכם |  |
מייק דאנליבי הבן

| --- | --- |

דאנליבי במדי מילווקי באקס, 2013
 לידה:  15 בספטמבר 1980 (בן 44) פורט וורת' שבטקסס, ארצות הברית
 עמדה:  סמול פורוורד, קלע
 גובה:  2.06 מטר
 מספר:  3, 10, 17, 34
 מכללה:  אוניברסיטת דיוק
 דראפט:  בחירה שלישית, 2002 גולדן סטייט ווריורס
 קבוצות כשחקן
 2002–2007   2007–2011   2011–2013   2013–2016   2016–2017   2017:  גולדן סטייט ווריורס   אינדיאנה פייסרס   מילווקי באקס   שיקגו בולס   קליבלנד קאבלירס   אטלנטה הוקס
 הישגים כשחקן
 זכייה באליפות טורניר המכללות (2001)
מייקל ג'וזף "מייק" דאנליבי הבן (באנגלית: .Michael Joseph "Mike" Dunleavy, Jr; נולד ב-15 בספטמבר 1980) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2002–2017. בשנת 2018 מונה לסקאוט בקבוצת גולדן סטייט ווריורס, במדיה שיחק בין השנים 2002–2007. בנו של שחקן ומאמן העבר מייק דאנליבי האב.
מכללות

דאנליבי שיחק באוניברסיטת דיוק במשך שלוש עונות, בין השנים 1999–2002. בעונתו השנייה במכללה זכה עם קבוצתו באליפות טורניר המכללות המכללות תוך שהוא מוביל את קבוצתו לניצחון על אוניברסיטת אריזונה עם 21 נקודות במשחק הגמר.
קריירה ב-NBA > גולדן סטייט ווריורס

דאנליבי נבחר בדראפט ה-NBA ‏2002 בבחירה השלישית על ידי גולדן סטייט ווריורס. בשנתו הראשונה ב-NBA תפקד דאנליבי כשחקן ספסל, אך כבר בעונת 2003/2004 שודרג מעמדו לשחקן חמישייה קבוע בקבוצה. בנובמבר 2005, לאחר עונתו הרביעית בקבוצה, חתם דאנליבי על הארכת חוזה בגולדן סטייט לחמש עונות נוספות עבור 44 מיליון דולר.