stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלביירו אוסוריאגה
קריירת מועדונים

אלביירו אוסוריאגה החל לשחק כדורגל בגיל מאוחר יחסית. עד גיל 18 אהב ושיחק כדורסל, בעיקר בגלל גובהו שהגיע ל-1.92 מ'. כאשר החל לשחק כדורגל, החליט שזה המקצוע שיבחר לעתיד. את הבכורה ערך במועדון אמריקה קאלי בגיל 20 בשנת 1986 ובבכורה שלו הצטיין וכבש שער מול אינדפנדיינטה סנטה פה באצטדיון אל קמפין. לאחר שנתיים שבהן נדד לקבוצות כמו דפורטס טולימה וקוקוטה דפורטיבו, הצטרף ב-1989 לאתלטיקו נסיונל. אוסוריאגה היה חלק מהישג היסטורי שכן נסיונל הפכה לקבוצה הקולומביאנית הראשונה שזוכה בקופה ליברטדורס ולאוסוריאגה היה חלק גדול בכך. במשחק הגומלין של חצי הגמר מול דאנוביו מאורוגוואי, כבש אוסוריאגה ארבעה שערים וקבוצתו ניצחה 0–6 באצטדיון אטנאסיו חירארדוט. בגמר שיחקה נסיונל מול אולימפיה ולאחר הפסד 0–2 במשחק הראשון בפרגוואי, ניצחה נסיונל בביתה באותה תוצאה, כאשר אוסוריאגה כבש את השער השני והישווה את התוצאה בשני המשחקים. בדו-קרב הפנדלים הייתה זו נסיונל שניצחה וזכתה בגביע.
הניסיון האירופאי היחיד של אוסוריאגה היה ב-1990 כאשר שיחק במדי מאלגה אך לא הותיר את חותמו. לאחר עונה חזר לאמריקה קאלי ותחת המאמן פרנסיסקו מטוראנה הפך לאחד השחקנים הבולטים של הקבוצה וזכה עימה פעמיים באליפות קולומביה. בעונת 1994/95 עבר לאינדפנדיינטה וגם שם הרשים כאשר היה גורם משמעותי בקבוצה שזכתה פעמיים בסופרקופה סודאמריקנה ופעם אחת ברקופה סודאמריקנה. לאחר השנה הטובה שעבר באינדפנדיינטה, החל אוסוריאגה לנדוד מדי שנה בקבוצות שונות ברחבי היבשת מבלי שהספיק לשחק יותר מדי או לכבוש, מאחר ששמו קושר לפרשיות, שערוריות ובעיות משמעת שהיקשו עליו למצוא את מקומו ולהתרכז בכדורגל. בין היתר שיחק בנקקסה, ברצלונה ספורטינג קלוב, שוב אינדפנדיינטה, מיונאריוס, סנטוס, אתלטיקו בוקרמנגה, אול בויס וקרבובו במשך 7 שנים עד לפרישתו ב-2003.
נבחרת לאומית

אוסוריאגה החל לשחק בנבחרת קולומביה ב-1988 ורשם במדיה 15 הופעות סך הכול. ב-15 באוקטובר 1989, במשחק הראשון מתוך שניים בפלייאוף על הכרטיס למונדיאל 1990 בין קולומביה לבין ישראל, שנערך באצטדיון מטרופוליטאנו רוברטו מלנדס, כבש את שערו היחיד במדי נבחרת קולומביה, שער שהוא מהשערים החשובים ביותר בהיסטוריה של הכדורגל הקולומביאני. קולומביה ניצחה 1 - 0 משער שכבש אוסוריאגה בדקה ה-73. קולומביה העפילה למונדיאל לאחר 0-0 במשחק השני, שנערך באצטדיון רמת גן. עקב בעיות משמעת חמורות, לא זומן אוסוריאגה לטורניר גביע העולם. לטורניר הקופה אמריקה 1991 שנערך בצ'ילה הוא זומן וסיים עם הנבחרת במקום הרביעי, אבל זו גם הייתה הופעתו האחרונה במדים הלאומיים. הסקנדלים ובעיות המשמעת שליוו אותו לאורך כל הקריירה שלו, מנעו מהמאמנים לזמנו.
סקנדלים ובעיות משמעת

אוסוריאגה סבל מאופיו הבעייתי שמנע ממנו לעשות קריירה מרשימה הרבה יותר. לאחר שהצטיין לאורך שנת 1989 וכבש את השער שנתן לקולומביה את הכרטיס למונדיאל 1990, הוא לא זכה לשחק באותו טורניר מאחר שהמאמן מטוראנה לא זימן אותו. הסיבה הרשמית לא אושרה עד היום, אבל השמועות דיברו על בעיות משמעת קשות של החלוץ וגרסה אחת טענה שאפילו גנב דברים מחדר ההלבשה של חבריו. אבל זה רק היה הספתח. בין השערוריות שבהן היה מעורב, קרבות רחוב, מעצר על גנבת אופנוע, מאסר של 18 חודשים על הכאת שוטר והשעייה לשנתיים בשנת 1997 לאחר שנמצאו שרידי קוקאין בדמו בעת ששיחק באינדפנדיינטה. רק בהתערבות ההתאחדות הקולומביאנית ועורכי דינו, קיבל הקלה משמעותית בעונשו.
הרצח

בליל 11 בפברואר 2004 ישב אלביירו עם חבריו בשכונת ילדותו ה"12 באוקטובר" למשחק קלפים כפי שהיו נפגשים מדי יום. בשעה 7:20 בערב הגיח לפתח אופנוע ועליו שני אנשים, כאשר אחד מהם ירד ובידיו שני רובים. הוא התקרב אל עבר אוסוריאגה וירה לעברו 13 כדורים מטווח קצר לפני שנמלט עם חברו. אוסוריאגה הובהל לבית החולים אך כאשר הגיע כבר לא היה בין החיים. מבצע הרצח היה מאוריסיו קולוראדו "לה נאנה" רולדן, רוצח שכיר שנשלח על ידי ג'פרסון ולדס מרין, מנהיג כנופיית "מולינה", כנופיה של רוצחים שכירים שהיו מעורבים ברצח של חמישה אנשים באותה שכונה מספר ימים קודם לכן. תחילה סברו שאוסוריאגה נרצח מכיוון שהיה עד לאותו הרצח ב-7 בפברואר ובוא גם נרצח חברו. לאחר שהמשטרה לא מצאה את מבצע הרצח של אלביירו, התיק נסגר ביולי 2005. רק כעבור שלוש שנים נפתח מחדש ואז התברר כי ולדס מרין הזמין את הרצח של אלביירו מאחר שהיה בקשר רומנטי עם זוגתו של השחקן ואף נולד להם בן משותף. הוא חשש שאלביירו יפריע לקשר שלהם והחליט לרצוח אותו. ולדס מרין בעצמו נרצח בנובמבר 2006 על ידי חבר מהכנופיה שלו.
תארים והישגים

זכה באליפות קולומביה עם אמריקה קאלי (1990, 1992)
זכה בגביע הליברטדורס עם אתלטיקו נסיונל (1989)
זכה בסופרקופה סודאמריקנה עם אינדפנדיינטה (1994, 1995)
זכה באליפות ארגנטינה עם אינדפנדיינטה (1994)
זכה ברקופה סודאמריקנה עם אינדפנדיינטה (1995)
היה חלק מנבחרת השנה באמריקה הדרומית (1994)
הערות שוליים

↑  12.2.04, La Nacion, Asesinaron en Cali al ex futbolista Albeiro Usuriaga
| נבחרת קולומביה – קופה אמריקה 1991 |
| --- | --- | --- |
|  1 היגיטה •  2 אסקובר •  3 מרטינס •  4 פימנטל •  5 הררה •  6 פארחה •  7 דה אווילה •  8 גרסיה •  9 ולנסיאנו •  10 ולדרמה •   11 רדין •  12 קלרו • 13 קבררה •  14 אלברס • 15 פראה • 16 אסטראדה • 17 אוסוריו • 18 איגואראן • 19 אוסוריאגה • 20 רינקון • 21 קורטס • 22 ניניו • מאמן: גרסיה |  1 היגיטה •  2 אסקובר •  3 מרטינס •  4 פימנטל •  5 הררה •  6 פארחה •  7 דה אווילה •  8 גרסיה •  9 ולנסיאנו •  10 ולדרמה •   11 רדין •  12 קלרו • 13 קבררה •  14 אלברס • 15 פראה • 16 אסטראדה • 17 אוסוריו • 18 איגואראן • 19 אוסוריאגה • 20 רינקון • 21 קורטס • 22 ניניו • מאמן: גרסיה | קולומביה |
אלברט פייק

| --- | --- |

אלברט פייק בונה חופשי בדרגה ה-33
 לידה:  29 בדצמבר 1809 בוסטון, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  2 באפריל 1891 (בגיל 81) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, קונפדרציית המדינות של אמריקה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות אוק היל 
 מקום מגורים:  ליטל רוק, וושינגטון די. סי., ליטל רוק, וושינגטון די. סי. 
 תפקיד:  Associate Justice of the Arkansas Supreme Court (8 ביוני 1864–26 במאי 1865) 
 מפלגה:  המפלגה הוויגית, שאינם יודעים דבר, המפלגה הדמוקרטית 
 השקפה דתית:  הכנסייה האפיסקופלית 
 מספר צאצאים:  6 
 חתימה:   
 
אלברט פיק כאיש צעיר
אלברט פייק בלבוש בונה חופשי
אלברט פייק (באנגלית Albert Pike‏; 29 בדצמבר 1809 – 2 באפריל 1891) היה עורך דין, חייל, סופר, משורר, בלשן אוטודידקט ובונה חופשי אמריקאי ידוע. הוא נחשב כמי שעיצב את הנוסח הסקוטי של הבונים החופשיים (זרם של הבונים החופשיים שיש בו 33 דרגות). ספרו הידוע ביותר הוא Morals and Dogma. פייק היה הקצין היחיד של הקונפדרציה, שלכבודו הוקמה אנדרטה בכיכר ציבורית בוושינגטון הבירה.
ביוגרפיה

פייק נולד בבוסטון, מסצ'וסטס, בנם של בן ושרה אנדרוז פייק, הבכור מבין ששת אחיו. קיבל חינוך נוצרי אפיסקופלי. בילה את ילדותו בבייפילד וניובריפורט, מסצ'וסטס, (Byfield and Newburyport, Massachusetts). אבותיו המתיישבים כוללים את ג'ון פייק (1613–1688/89) ממייסדי וודברידג', ניו ג'רזי (New Jersey, Woodbridge). עד גיל 15 ביקר בבית ספר בניובריפורט ובפרמינגהאם (Framingham), מסצ'וסטס. באוגוסט 1825 עבר את בחינות הקבלה לאוניברסיטת הרווארד, אך כאשר המוסד דרש את דמי הלימוד עבור שנתיים מראש בחר שלא להמשיך את לימודיו במוסד. הוא החל בתוכנית לימוד עצמי, הפך בלשן וידע עברית, סנסקריט, יוונית, לטינית וצרפתית, ומאוחר יותר הראה בקיאות ב-16 שפות נוספות. יותר מאוחר הפך למורה בבית ספר בגלוסטר (Gloucester), בצפון בדפורד (North Bedford), בפיירהייבן (Fairhaven) ובניובריפורט שבמסצ'וסטס.
ב-1831 עזב פייק את מסצ'וסטס ונדד מערבה. תחנתו הראשונה הייתה סנט לואיס ולאחר מכן עבר לאינדיפנדס שבמיזורי (Independence, Missouri). באינדיפנדנס הוא הצטרף למשלחת צייד וסחר לטאוס שבניו מקסיקו (Taos, New Mexico). במשך הסיור סוסו השתחרר וברח, מה שחייב את פייק לצעוד ברגל את 500 המיילים הנותרים לכיוון טאוס. לאחר מכן הצטרף למשלחת ציידי מלכודות לליאנו אסטקאדו בניו מקסיקו (Llano Estacado, New Mexico) וטקסס. השלל היה דל ואחרי מסע של 1300 מייל (650 מהם ברגל) הוא הגיע לבסוף לפורט סמית בארקנסו (Fort Smith, Arkansas). משהתיישב בארקנסו ב-1833, הוא לימד בבית ספר וכתב סדרת מאמרים לעיתון Little Rock Arkansas Advocate בשם העט Casca. המאמרים זכו להצלחה רבה בקרב הקוראים והוא הוזמן להצטרף לצוות הקבוע של העיתון. עד לשנת 1835 הפך לבעליו היחיד של העיתון. תחת שרביטו של פייק קידם העיתון את נקודת המבט של המפלגה הוויגית על רקע פלגנות ואי-יציבות פוליטית בארקנסו.
הוא החל ללמוד משפטים ועבר את הבחינות ב-1837. באותה השנה גם מכר את עיתונו. הוא היה הכתב הראשי לבית המשפט העליון בארקנסו וגם כתב ספר שפורסם בעילום שם: The Arkansas Form Book, אשר היה מדריך לעורכי דין. בנוסף, פייק כתב על מספר נושאים משפטיים והמשיך בפרסום שירה, תחביב שהחל בו בשנות נעוריו במסצ'וסטס. שיריו נחשבו מאוד בזמנו אולם כיום נשכחו ברובם. מספר כרכים של עבודתו פורסמו על ידי בתו לאחר מותו. ב-1859 זכה בתואר דוקטור של כבוד מאוניברסיטת הרווארד אבל סירב לקבלו.
פייק מת בוושינגטון הבירה בגיל 81 ונקבר בבית הקברות Oak Hill בניגוד לרצונו. בקשתו הייתה שגופתו תישרף. ב-1944 הועברו שרידיו ל"בית ההיכל" House of the Temple, המטה של הרשות הדרומית של הנוסח הסקוטי.
קריירה צבאית

כאשר פרצה מלחמת ארצות הברית–מקסיקו הצטרף פייק לחיל הפרשים וקיבל מינוי כמפקד יחידה (troop commander). בזמן קרב בואנה ויסטה התגלעו חילוקי דעות בינו לבין אחד ממפקדיו, ג'ון סלדן רואן (John Selden Roane), מה שהביא לבסוף לדו-קרב בניהם. איש לא נפגע והשניים שוכנעו על ידי עוזריהם לא להמשיך בו.
אחרי המלחמה ב-1853 התיישב פייק בניו אורלינס וחזר לעסוק במשפט. הוא כתב ספר נוסף Maxims of the Roman Law and some of the Ancient French Law, as Expounded and Applied in Doctrine and Jurisprudence. אף על פי שלא פורסם, תרם הספר למוניטין שלו בקרב עמיתיו עורכי הדין. הוא חזר לארקנסו ב-1857. פייק צבר לעצמו מוניטין בשדה המשפט והפך לתומך בעבדות, אף ששמר על חברותו במפלגה הוויגית. כאשר התפרקה המפלגה הוא הפך חבר בתנועת "שאינם יודעים דבר". לפני מלחמת האזרחים הוא התנגד לפרישה, אולם לכשפרצה, הצטרף לקונפדרציה. בכנס המסחר הדרומי ב-1854 אמר פייק כי על הדרום להישאר באיחוד ולשאוף לשוויון עם הצפון, אולם, אם יאכפו על הדרום מצב של נחיתות, אזי עדיף להיות מחוץ לאיחוד מאשר בתוכו.
פייק קשר מספר קשרים בקרב שבטי הילידים האמריקנים (אינדיאנים) באזור, באחת ההזדמנויות ניהל משא ומתן לפיצוי בסך 800,000 דולר בין שבט הקריקס Creeks ושבטים אחרים, לבין הממשלה הפדרלית. יחסים אלו היו עתידים להשפיע על שירותו במלחמת האזרחים. בתחילת המלחמה פייק מונה כשליח הקונפדרציה לילידים האמריקנים. במסגרת תפקידו הגיע למספר הסכמים עימם. החשוב מביניהם עם הצ'יף של שבט הצ'רוקי ג'ון רוס John Ross, אשר נחתם ב-1861.
פייק קיבל מינוי כבריגדיר גנרל ב-22 בנובמבר 1861 ומונה לפקד בטריטוריה האינדיאנית יחד עם הגנרל בנג'מין מק-קולוך Benjamin McCulloch. פייק אימן שלושה גדודים של חיל פרשים אינדיאנים, שרובם היו שייכים ל-"חמשת השבטים המתורבתים" שנאמנותם לקונפדרציה הייתה ברמות שונות. למרות ניצחון בקרב פי רידג' Battle of Pea Ridge במרץ, נוצחה יחידתו במתקפת הנגד לאחר שהתפוררה. כמו במלחמה שקדמה, פייק נקלע לקונפליקט עם מפקדיו. במקרה אחד ניסח מכתב תלונה נגד מפקדו הישיר, לנשיא הקונפדרציה ג'פרסון דייוויס Jefferson Davis.
לאחר קרב פי רידג', פייק הועמד לדין בטענה שחייליו קרקפו חיילים בשדה הקרב. מייג'ור ג'נרל תומאס הינדמן Thomas C. Hindman האשים את פייק בהתרשלות בניהול כספים ומשאבים והורה על מאסרו. שתי האשמות אלו התבררו כחסרות הוכחות מספיקות. אף על פי כן, לנוכח המאסר הצפוי, ברח פייק לגבעות ארקנסו ושלח את התפטרותו מצבא הקונפדרציה ב-12 ביולי. לבסוף הוא נאסר ב-3 בנובמבר באשמת סירוב פקודה ובגידה, והוחזק לזמן קצר בוורן, טקסס Warren, Texas. התפטרותו התקבלה לבסוף ב-11 בנובמבר והותר לו לחזור לארקנסו.
משפחה

ב-10 באוקטובר 1834 הוא נשא לאישה את מרי אן המילטון Mary Ann Hamilton. נולדו להם 6 ילדים. בעזרת כספה של אשתו קנה את המניות של העיתון שבו עבד ושהוא עתיד היה להיות בעליו.
ב-1876 נפטרה אשתו. מששת ילדיו, ילד אחד נהרג קודם לכן בשירות הקונפדרציה, אחר טבע בנהר ארקנסו, ושלושה האריכו ימים אחריו.
בנייה חופשית

לפני שהצטרף לבונים החופשיים, הצטרף פייק למסדר העצמאי של העמיתים יוצאי הדופן (מסדר ה-Odd Fellows), ורק ב-1850 הצטרף ללשכה של הבונים החופשיים בשם Star שמספרה 2 בליטל רוק. פייק היה פעיל בלשכה הגדולה של ארקנסו, ומשנת 1850 עד שנת 1853 קיבל את עשר הדרגות של הנוסח היורקי בבנייה החופשית. פייק נבחר למפקד הריבוני הגדול של הנוסח הסקוטי של הרשות הדרומית ב-1859. הוא נשאר בתפקיד זה לשארית חייו, כ-32 שנה, בהן הקדיש חלק ניכר מזמנו לפיתוח הטקסים של המסדר. ב-1871 כתב את החשוב מבין ספריו על הבנייה החופשית, "Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite" (ראה הערת שוליים למטה). הספר מרכז את הרצאותיו והפילוסופיה שלו לגבי כל 33 הדרגות בנוסח הסקוטי, דרגות שפייק עצמו עיצב חלק מהן וגיבש אותן לכלל יחידה אחת. עד לשנות ה-60 של המאה ה-20 קיבל כל אח שהצטרף לנוסח הסקוטי עותק מהספר. אף על פי שפייק כמעט ואינו מוכר למי שאינו בונה חופשי אמריקני, ויש מעט מאוד בונים חופשים שקראו את כתביו, הוא נחשב על ידי חובבי קונספירציות לבונה חופשי משפיע מאוד. הללו מייחסים לו באופן שגוי את ייסוד הקו קלוקס קלאן ומרבים לצטט מתוך ספרו פיסקה המתייחסת ללוציפר כאילו הוא תומך בעבודת השטן, כאשר למעשה פייק מתכוון להילל בן שחר - כוכב הבוקר.
המאבק להסרת פסלו של פייק בוושינגטון

פסלו של פייק, היחיד מבין הגנרלים הדרומיים המונצח בוושינגטון מוצב בקרבת בנין המשטרה המטרופוליטנית בבירה ליד כיכר המשפט. הפסל מנציח את אלברט פייק כסופר, נואם, כמשורר, מחוקק, הוצב במקום במימון הבונים החופשיים ב-1901. בשנת 2019 הגישה נציגת הקונגרס Eleanor Holmes Norton חוק להסרת פסלו בשל פרשיית הזוועות שבצע בקרב Pea Ridge. הסיבה להגשת החוק ב-2019 הייתה המחאות בשארלוטסוייל שנתיים קודם לכן.
ב-19 ביוני 2020, במסגרת המהומות ברחובות ארצות הברית, הפסל הופל על ידי המון זועם.
הערות שוליים

↑  הספר קיים בנוסחו המלא במספר אתרים, למשל Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry by Pike, באתר "Project Gutenberg".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278172805171  PLWABN: 9810613875505606  BNE: XX1575171  BnF: cb126713767 (data)  GND: 119448475  ICCU: CFIV015723  ISNI: 0000 0001 0870 7965  LCCN: n85373355  MusicBrainz: 12e94e51-2b60-42ce-ba1e-1223f0f6a43e  NARA: 18233277  NLG: 136186  SNAC: w6sq9c05  SUDOC: 145542505  Trove: 947312  VcBA: 495/238967  VIAF: 12428852   WorldCat (עם VIAF): 12428852 
האנדרטה לאלברט פייק בוושינגטון
כל אדם והאמת שלו

השחקנים בביצוע המחזה בתיאטרון הבימה, 1963. בוריס כרמי, אוסף מיתר, הספרייה הלאומית
כל אדם והאמת שלו: (הרי זה כך, אם כך אתם סבורים) (באיטלקית:  (se vi pare)‏ Così è) הוא מחזה בשלוש  מערכות, פרי עטו של המחזאי האיטלקי לואיג'י פיראנדלו. המחזה מבוסס על הרומן של פיראנדלו La signora Frola e il signor Ponza, suo genero.
אודות המחזה

הצגת הבכורה של המחזה התקיימה ב-18 ביוני 1917 במילאנו. נושא המחזה הוא הגרסאות המנוגדות של האמת כפי שהן מסופרות בידי הגיבורים הראשיים, שכל אחד מהם טוען שהשני הוא לא שפוי. גברת פרולא טוענת שחתנה אדון פונצא יצא מדעתו כשבתה, אשתו, הלכה לעולמה ארבע שנים קודם לכן, ואז נישא מחדש. גברת פרולא טוענת שהוא מדמיין שאשתו החדשה היא אשתו הישנה.
אדון פונצא טוען שגברת פרולא שלא הייתה מסוגלת לקבל את עובדת מותה של בתה, השתגעה, ושרדה רק מכיוון שהיא האמינה שאשתו השנייה היא בתה החיה. אנשי העיר מנסים לגלות את האמת במהלך המחזה.
תקציר העלילה

אדון פונצא וחמותו, גברת פרולא, נמלטים לעיירה איטלקית קטנה לאחר רעידת אדמה ב Marsica. לפי השמועה פונצא נשוי, אבל איש לא ראה מעולם את גברת פונצא. פונצא שוכר דירה בקומה העליונה של בית קודר בקצה העיר, בעוד גברת פרולא מתגוררת בשכונה מכובדת ובדירה טובה, באמצע העיר. השלושה הם מושא לשמועות רבות. אנשי העיר סבורים שג'וליה פונצא היא מפלצת שמונעת מחמותה לעזוב את הבית. מנהלו של אדון פונצא, ראש המועצה אגאצי, מנסה לברר את העניין. לאמברטו לאודיזי, מגן על התושבים החדשים מסקרנות העירוניים, באומרו שכל אדם תופש את המציאות בצורה שונה ולא ניתן להגיע לאמת מוחלטת.
גברת פרולא מזומנת לחקירה אודות חיי משפחתה, אדון פונצא נקרא לאותה חקירה בדיוק, כל אחד מהם בנפרד. במהלך החקירה הוא מצהיר שחמותו אינה שפויה בדעתה. הוא מספר שגברת פרולא יצאה מדעתה בעקבות מות בתה לינה (אשתו הראשונה), והוא שכנע את גברת פרולא שג'וליה (אשתו השנייה) היא למעשה בתה ושהיא עדיין חיה. על-מנת לשמר את האשליה, היה עליהם לנקוט במספר אמצעי זהירות שגרמו לכולם לחשוד בכך שמשהו אינו כשורה.
אנשי העיר נרעשים, אבל מאמינים לסיפור. לגברת פרולא נודע על סיפורו של אדון פונצא וטוענת שהוא משוגע, לפחות בכך שהוא סבור שג'וליה היא אשתו השנייה. גברת פרולא מספרת אומרת שאדון פונצא היה מאוהב באופן קנאי בבתה, לינה פונצא, והיא חששה שזה יהרוס את בתה ולכן לפי עצת קרוביהם, אשפזה אותה בבית הבראה שבראשו עמד רופא עצבים. אדון פונצא נכנס לדיכאון, עשה מעשי טירוף והתחיל להאמין שהיא הלכה לעולמה. כשבתה שבה לאיתנה הם החזירו אותה לבעלה, אבל הוא הסתכל עליה כאילו היא לא אותה אישה ולכן קרוביו שיחקו משחק של טקס נישואים חדש בין השניים, כאילו הוא התחתן בשנית עם אישה אחרת. כל הנוכחים ששומעים את גרסתה נרעשים ואינם יודעים מה לחשוב, פרט ללאודיזי, שפורץ בצחוק. החיפוש אחר הוכחות לקביעת האמת היא הזדמנות עבור לאודיזי לחשוף את המשמעות העומדת מאחורי החקירה, בעודו מתווכח עם דמותו שלו הניבטת במראה:
"כן, חביבי ! מי משנינו הוא משוגע ? (מצביע באצבע על הדמות בראי, העונה באותה תנועה, כמובן) אה, אני יודע: אני אומר :"אתה", ואתה מצביע עלי. זהו. ובחשבון הסופי הרי לך "אתה". ואנו מכירים זה את זה היטב היטב... הצרה היא, שבדרך שאני רואה אותך אין האחרים רואים אותך. ובכן ידידי, מה בעצם, יהיה עליך ? אשר לי, אומר אני, שפה, בעומדי לפניך, רואה אני את עצמי – והנה אתה – כפי שרואים אותך אנשים אחרים – מה היה עליך ומי אתה, בעצם ? אשליה שבדמיון, ידידי, דמיון שוא ! ואף על פי כן, הרואה אתה את המשוגעים הללו ? בלי לשים לב כלל לדמות הדמיון, לאשליה נצחת שהם נושאים תמיד בקרבם, הרי הם מתרוצצים ורודפים אחוזי סקרנות אחרי דמיונות ואשליות של זולתם ! וסבורים הם, כמובן, שזהו משהו אחר בתכלית !"
בניסיון לפתור את החידה, ראש המועצה אגאצי מארגן מפגש בין החמות לחתנה. במפגש ביניהם אדון פונצא צועק על חמותו. בדיעבד הוא מתנצל על התנהגותו, באומרו שהדבר היה הכרחי כדי לשחק את חלקו כמטורף על-מנת לשמור על האשליה של גברת פרולא.
במערכה האחרונה, לאחר חיפוש שווא אחרי הוכחה ששרדה את רעידת האדמה, הם מחליטים להזמין את אשתו של אדון פונצא, שצפונה בביתה ואינה יוצאת ממנו, כדי לשמוע את האמת מפיה. מגיעה האישה שפניה מכוסות בצעיף שחור, הטוענת שהיא בתה של גברת פרולא ואשתו השנייה של אדון פונצא. היא אומרת:
"בשבילי אני בדיוק זו, שהם מאמינים שהנני."
לאודיזי מביט סביבו בלעג ופורץ בצחוק ואומר
"הרי לכם, ידידי, כך דוברת האמת ! נחה דעתכם ? "
המחזה בדפוס בעברית

לואיג'י פיראנדלו, כל אדם והאמת שלו : הרי זה כך, אם כך אתם סבורים!; עברית: לאה גולדברג, רמת-גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" - בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, תשמ"ח 1987.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי

תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 18 במאי 1963, מספר הצגות: 120
יוצרים - תרגום : לאה גולדברג, בימוי : אטיין דבל, תפאורה ותלבושות : יוסף קארל.
שחקנים - ליאודיזי : רפאל קלצ'קין, עמליה : פנינה פרח, דינה : אסי אשד, המשרת : יהודה רובינשטיין, מר סירלו : ארי קוטאי, גב' סירלו : עדה טל, גב' צ'אני : חנה הנדלר, מר אגצי : שמואל רודנסקי, גב' פרולה : חנה רובינא, מר פונצה : נחום בוכמן, גב' נני : יהודית קרוננפלד, מר צ'נטורי : דוד מוכתר, ראש המשטרה : חיים אמיתי, גב' פונצה : יעל דרויאנוב / אוה ליאון.
הערות שוליים

↑  לואיג'י פיראנדלו,  כל אדם והאמת שלו : הרי זה כך, אם כך אתם סבורים!; עברית: לאה גולדברג, רמת-גן : מרכז ישראלי לדרמה ליד "בית צבי" - בית הספר לאמנות הבמה והקולנוע, תשמ"ח 1987, עמ' 46.
↑  לואיג'י פיראנדלו,  כל אדם והאמת שלו, "בית צבי", 1987, עמ' 90.
↑  לואיג'י פיראנדלו,  כל אדם והאמת שלו, "בית צבי", 1987, עמ' 90.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4255169-9  SUDOC: 14835579X  VIAF: 6041147270472735700008   WorldCat (עם VIAF): 6041147270472735700008
קופה אמריקה 1989

| --- | --- |

 מארחת:  ברזיל ברזיל
 תקופת התחרות:  1 ביולי 1989 – 16 ביולי 1989 (16 ימים)
 מספר משתתפות:  10
 הזוכה:   ברזיל
 מספר משחקים:  26
 מספר שערים:  55 (2.12 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  856,600 (32,946 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ברזיל בבטו   (6 שערים)
 השחקן המצטיין:  אורוגוואי רובן סוסה
 → 19871991 ←
תחרות הקופה אמריקה 1989 (1989 Campeonato Sudamericano Copa América) הוא גביע אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל ה-34. הטורניר נערך בברזיל בין ה-1 ל-16 ביולי 1989, ואורגן על ידי התאחדות הכדורגל הדרום אמריקאית (CONMEBOL). כל עשר הנבחרות החברות בהתאחדות השתתפו בטורניר.
הטורניר חולק לשני בתים מוקדמים בני חמש נבחרות כל אחד, ומכל בית העפילו שתי נבחרות לבית הגמר. נבחרת ברזיל, מארחת הטורניר, סיימה ראשונה בבית הגמר, ובכך זכתה בטורניר בפעם הרביעית בתולדותיה, והראשונה מאז 1949. גם בזכייתה הקודמת הייתה ברזיל הנבחרת המארחת.
המשחק האחרון בטורניר, במסגרת המחזור השלישי של בית הגמר, הפגיש את נבחרות ברזיל ואורוגוואי כשלשתיהן מאזן זהה של שני ניצחונות ופער שערים של 5-0. המשחק שימש כמעין משחק גמר, שבו המנצחת תזכה בתואר. שער של רומאריו בדקה ה-49 הכריע את המשחק, והטורניר כולו, לטובת ברזיל.
בבטו היה למלך השערים של הטורניר עם שישה שערים, שלושה מתוכם בבית הגמר.
אצטדיונים

הטורניר שוחק בארבעה אצטדיונים, בארבע ערים שונות. הגדול והמפואר מביניהם, אצטדיון המרקנה בריו דה ז'ניירו, אירח את כל משחקי בית הגמר, בשלושה ימים של הצגה כפולה.
| ריו דה ז'ניירו | גויאניה | רסיפה | סלבדור |
| --- | --- | --- | --- |
| מרקנה | אצטדיון סרה דוראדה | אצטדיון ארודה | אצטדיון פונטה נובה |
| תכולה: 145,000 | תכולה: 22,000 | תכולה: 60,000 | תכולה: 30,000 |
סיבוב ראשון

בשלב זה, מחולקות הנבחרות לשני בתים בני חמש נבחרות כל אחד. הנבחרות נפגשות אחת עם השנייה פעם אחת, ושתי הראשונות מכל בית מעפילות לבית הגמר.
עבור כל ניצחון זוכה הנבחרת בשתי נקודות, ועבור כל תוצאת תיקו זוכה הנבחרת בנקודה אחת. במקרה של שוויון בנקודות, תדורג גבוה יותר:
הנבחרת בעלת פער השערים הטוב יותר
הנבחרת בעלת מספר שערי הזכות הגבוה יותר
הנבחרת המנצחת במשחק בין השתיים
הנבחרת שתנצח בהגרלה שתיערך ביניהן
סיבוב ראשון > בית א'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פרגוואי | 6 | 4 | 3 | 0 | 1 | 9 | 4 | 5 |
|  ברזיל | 6 | 4 | 2 | 2 | 0 | 5 | 1 | 4 |
|  קולומביה | 4 | 4 | 1 | 2 | 1 | 5 | 4 | 1 |
|  פרו | 3 | 4 | 0 | 3 | 1 | 4 | 7 | -3 |
|  ונצואלה | 1 | 4 | 0 | 1 | 3 | 4 | 11 | -7 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  פרגוואי | 5 – 2 | פרו   |
|  ברזיל | 3 – 1 | ונצואלה   |
|  קולומביה | 4 – 2 | ונצואלה   |
|  ברזיל | 0 – 0 | פרו   |
|  פרו | 1 – 1 | ונצואלה   |
|  פרגוואי | 1 – 0 | קולומביה   |
|  פרגוואי | 3 – 0 | ונצואלה   |
|  ברזיל | 0 – 0 | קולומביה   |
|  קולומביה | 1 – 1 | פרו   |
|  ברזיל | 2 – 0 | פרגוואי   |
סיבוב ראשון > בית ב'

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ארגנטינה | 6 | 4 | 2 | 2 | 0 | 2 | 0 | 2 |
|  אורוגוואי | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 6 | 2 | 4 |
|  צ'ילה | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 5 | 2 |
|  אקוודור | 4 | 4 | 1 | 2 | 1 | 2 | 2 | 0 |
|  בוליביה | 2 | 4 | 0 | 2 | 2 | 0 | 8 | -8 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אקוודור | 1 – 0 | אורוגוואי   |
|  ארגנטינה | 1 – 0 | צ'ילה   |
|  אורוגוואי | 3 – 0 | בוליביה   |
|  ארגנטינה | 0 – 0 | אקוודור   |
|  אקוודור | 0 – 0 | בוליביה   |
|  אורוגוואי | 3 – 0 | צ'ילה   |
|  צ'ילה | 5 – 0 | בוליביה   |
|  ארגנטינה | 1 – 0 | אורוגוואי   |
|  צ'ילה | 2 – 1 | אקוודור   |
|  ארגנטינה | 0 – 0 | בוליביה   |
בית הגמר

| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  ברזיל | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 0 | 6 |
|  אורוגוואי | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 5 | 1 | 4 |
|  ארגנטינה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 4 | -4 |
|  פרגוואי | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 0 | 6 | -6 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביולי 1989 |  אורוגוואי | 3–0 |  פרגוואי | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 12 ביולי 1989 | אנסו פרנצ'סקולי  28'   אנטוניו אלסאמנדי  82'   רובן פס  89' |  |  | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביולי 1989 |  ברזיל | 2–0 |  ארגנטינה | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 12 ביולי 1989 | בבטו  48'   רומאריו  55' |  |  | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביולי 1989 |  אורוגוואי | 2–0 |  ארגנטינה | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 14 ביולי 1989 | רובן סוסה  81', 38' |  |  | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 ביולי 1989 |  ברזיל | 3–0 |  פרגוואי | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 14 ביולי 1989 | בבטו  52', 16'   רומאריו  58' |  |  | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 ביולי 1989 |  ארגנטינה | 0–0 |  פרגוואי | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 16 ביולי 1989 |  |  |  | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 ביולי 1989 |  ברזיל | 1–0 |  אורוגוואי | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
| 16 ביולי 1989 | רומאריו  49' |  |  | מרקנה, ריו דה ז'ניירו |
מלכי השערים

6 שערים
ברזיל בבטו
4 שערים
אורוגוואי רובן סוסה
ונצואלה קרלוס מלדונאדו
3 שערים
ברזיל רומאריו
קולומביה ארנולדו איגוארן
דונלד ג'והנסון

| --- | --- |

דונלד ג'והנסון
 לידה:  28 ביוני 1943 (בן 81) שיקגו, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אנתרופולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  תיכון קארל שורץ 
 מוסדות:  אוניברסיטת המדינה של אריזונה 
 פרסים והוקרה:  פרס הספר הלאומי (1982)  פרס המלך הוא עירום (2015) 
 תרומות עיקריות
 גילוי שרידי אוסטרלופיתקוס אפרנסיס בשנת 1974.
 
דון ג'והנסון (מימין) ושחזור גולגולת אוסטרלופיתקוס אפרנסיס (משמאל) מביטים זה בזה.
דונלד קרל ג'והנסון (באנגלית: Donald Carl Johanson; נולד ב-28 ביולי 1943 בשיקגו שבאילינוי) הוא פליאואנתרופולוג אמריקני הנודע בשל תרומותיו לחקר האבולוציה של האדם, בעיקר הגילוי של מאובני המין אוסטרלופיתקוס אפרנסיס באתיופיה ובהם "לוסי" המפורסמת.