stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הכשרת הישוב

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  הכשרה
 מייסדים:  ההסתדרות הציונית, ד"ר ארתור רופין, פרופ' אוטו ורבורג וד"ר יעקב טהון
 תקופת הפעילות:  1909–הווה (כ־116 שנים)
 מיקום המטה:  תל אביב-יפו 
 משרד ראשי:  תל אביב, ישראל
 מוצרים עיקריים:  בנייה, נדל"ן מניב ושלטי חוצות, שולטת ב"מלונות הכשרה" ו"הכשרת הישוב בישראל - אנרגיה" ומחזיקה ב"מעריב"
 שווי שוק:  1.38 מיליארד ש"ח (27 בינואר 2025)
 הכנסות:  892 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  179 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  44.3 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  2.84 מיליארד ש"ח (2023)
 סך המאזן:  9.22 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  שלמה מעוז
 מנכ"ל:  עופר נמרודי
  
 www.ildc.co.il
 
מפה זו של ירושלים הוכנה והופצה על ידי חברת הכשרת היישוב בשנת 1922. המפה מציגה תמונת מצב של ירושלים באותה עת. מטרתה העיקרית של המפה היא להציג אדמות חדשות שנרכשו על ידי החברה.
חברת הכשרת הישוב בישראל בע"מ המוכרת בשם המקוצר הכשרת היִשוב היא חברה ציונית מיישבת שפעלה בתקופת היישוב וב-40 שנותיה הראשונות של המדינה, ופעלה ללא בעלות ואנשי מפתח עד שבאוקטובר 1987 רכש איש העסקים יעקב נמרודי את השליטה בחברה. מניות החברה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב החל משנת 1953.
חברה עסקית

בשנת 1988 החליטו המוסדות הציוניים להפריט את הכשרת היישוב והיא הועמדה למכירה. החברה נרכשה על ידי איש העסקים יעקב נמרודי, אשר ביקש להחזיר את מוקד עסקיו לישראל. לאחר הפרטתה המשיכה חברת הכשרת היישוב לעסוק בתחומי עיסוקה ההיסטוריים - נדל"ן ומלונאות, אותם הרחיבה הן בישראל והן בחו"ל, ונכנסה לתחומי פעילות חדשים: תקשורת (באמצעות רכישת קבוצת מעריב וחברת רפיד), ביטוח (באמצעות הקמת חברת הכשרת הישוב חברה לביטוח) ואנרגיה (באמצעות הקמת חברת הכשרת הישוב בישראל - אנרגיה).
נדל"ן

בתחום הייזום והבנייה עוסקת הכשרת היישוב בפרויקטים להקמת שטחי מסחר, משרדים ומגורים. בישראל פועלת החברה בכל רחבי הארץ ובעיקר במרכזה. היא אינה מחזיקה בבעלותה אמצעי בנייה אלא מתקשרת לצורך ביצוע הפרויקטים עם חברות קבלניות מובילות. רשת היזמות של החברה פרושה בחו"ל גם בפולין, רומניה וקנדה. בפולין מקימה החברה פרויקטים גדולים למגורים בוורשה ובגדנסק. ברומניה מקימה החברה שכונת מגורים חדשה וקניון בבוקרשט ואף זכתה בגינו בפרס הצטיינות של הקונפדרציה הרומנית של חברות פרטיות בתעשייה CONPIROM.
בתחום הנדל"ן המניב מחזיקה החברה בנכסים רבים בכל רחבי הארץ, ביניהם מספר נכסי מפתח לגביהם קיים תכנון עתידי רחב היקף כגון בית קלקא ובית מעריב בתל אביב, נכסים שנתונים כבר בשלב של הפיכה למגדלי משרדים ומסחר כגון מגדל ארגמן בבני ברק ונכסים שונים בכל הערים הגדולות בארץ. כן מחזיקה החברה בקניונים באתרים שונים, ביניהם קניון שבעת הכוכבים בהרצליה. בקנדה מחזיקה החברה נכסים מסחריים בטורונטו ובקוויבק סיטי.
בתחום הפארקים הלוגיסטיים המשמשים כמרכזי הפצה בצמוד לערים הגדולות מחזיקה הכשרת היישוב נכסים מובילים בפולין (וורשה, פרושקוב, מושנה, פוזנן, טיכה) וברומניה (בוקרשט): כמיליון מ"ר לבנייה, מתוכם בנויים כבר כ-50 אחוז.
ב-2014 החברה הורשעה בעבירות על חוק התכנון הבניה, והפעלת המתחם ללא היתרים לשימוש חורג בקרקע חקלאית מוכרזת, בגין פרויקט "פאואר סנטר" במתחם ירקונים.
מלונאות

רשת מלונות "רימונים", מקבוצת הכשרת היישוב, מלווה את מדינת ישראל מאז הקמתה וכוללת היום אחד עשר בתי מלון בפריסה ארצית, מנווה אטיב שלרגלי החרמון ועד לאילת בדרום. חלק מן המלונות והנכסים התיירותיים הם נכסים היסטוריים שקדמו להקמת המדינה, כגון מלון "גלי כנרת" וחמי טבריה. להכשרת היישוב פעילות מלונאית ותיירותית גם בקנדה שם היא מחזיקה באתרי נופש וסקי.
תקשורת

בשנת 1991 רכשה הכשרת היישוב את עיתון ובית הדפוס מעריב, מכלי התקשורת הוותיקים בישראל, מידי כונסי הנכסים של רוברט מקסוול. הכשרת היישוב החזיקה בקבוצת התקשורת באמצעות מעריב החזקות בע"מ, והקימה במסגרת הקבוצה רשת ענפה של כתבי עת (חלקם ותיקים כשנות המדינה כמו "מעריב לנוער" וחלקם חדשים יותר כגון נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, המהדורה העברית של המגזין הנודע "נשיונל ג'יאוגרפיק"), רשת גדולה של מקומונים ואת אתר האינטרנט nrg מעריב. במהלך השנים שבהן הייתה הכשרת היישוב המו"ל של מעריב ידע העיתון עליות וירידות, בהן סקופים גדולים (כגון פרשת הסיליקון בחלב) ומאבקי כוח עזים עם כלי התקשורת המובילים האחרים של ישראל. בשנת 2011 מכרה הכשרת היישוב את השליטה בקבוצת מעריב לקבוצת דיסקונט השקעות ונותרה בעלים של 27.3% אחוזים בקבוצה. כמו כן, בתחום המדיה מחזיקה הכשרת היישוב גם בשליטה בחברת שלטי החוצות רפיד ויז'ן בע"מ.
ביטוח

בשנת 1991 רכשה הכשרת הישוב סוכנות ביטוח קטנה שנקראה בידרמן והפכה אותה לחברת ביטוח – הכשרת הישוב חברה לביטוח, שנכנסה לתחומי ביטוח כללי וביטוח חיים. בשנת 2001, רכשה את פעילות הביטוח לטווח קצר של "החברה הישראלית לביטוח סיכוני סחר חוץ" (בסס"ח) הממשלתית ממדינת ישראל.
בשנת 2006 נפרדה הכשרת היישוב מעסקי הביטוח, כאשר מכרה את הכשרת הישוב חברה לביטוח לאיש העסקים אלי אלעזרא, ואת בסס"ח להראל השקעות.
אנרגיה

חברת הכשרת הישוב בישראל - אנרגיה בע"מ נוסדה במרץ 2010, ומאז הקמתה עוסקת בתחום חיפושי הגז והנפט בישראל. החברה נסחרת בבורסה של תל אביב.
פעילות החברה נעשית הן באמצעות עמנואל אנרגיה בע"מ ("עמנואל אנרגיה") שהיא חברה פרטית בבעלות מלאה של הכשרה אנרגיה, והן באמצעות השותפות המוגבלת "עמנואל אנרגיה – חיפוש גז ונפט", ("שותפות עמנואל").
לחברה (באמצעות שותפות עמנואל ועמנואל אנרגיה) יחד עם החברה האם - חברת הכשרת היישוב בישראל בע"מ ("הכשרת הישוב"), זכויות בהיקף כולל של כ-54.2%, בשני רישיונות לקידוח ימי: "מירה" ו-"שרה", בגודל של 400,000 דונם כל אחד, הנמצאים כ-40 ק"מ מערבית לחדרה בתחום המים הטריטוריאליים של מדינת ישראל, דרומית למאגרי הגז "דלית" ו-"תמר". בין השותפים הנוספים ברישיונות האמורים ניתן למצוא את קבוצת אי.די.בי. והאחים עופר. הקידוחים בשדות מירה ושרה הופסקו ב-2012 לאחר שלא נמצא בהם גז.
להכשרת היישוב, עמנואל אנרגיה ושותפות עמנואל ("קבוצת עמנואל") הסכמים להשתתפות ברישיונות ואופציות להשתתפות ברישיונות נוספים באגן ים התיכון המזרחי.
הכשרה אנרגיה רכשה 16.6 אחוזים בחברת .GEO GLOBAL RESOURCES INC שהיא חברה ציבורית אמריקאית הפועלת כמפעיל בחיפוש ופיתוח רזרבות גז ונפט ומחזיקה בזכויות חיפוש ב-15 אתרים בעולם.
החברה הגישה, באמצעות החברה הבת עמנואל אנרג'י, בקשות לחיפוש גז ונפט בשלושה בלוקים ימיים בים האדריאטי.
עם יועצי הכשרה אנרגיה וספקיה נמנות חברות מובילות בעולם כ-EXCEED, NOBLE ENERGY ו-EXXON MOBIL.
החברה שינתה את שמה ופועלת בשם הכשרת הישוב בישראל אלפא.
ראו גם

עופר נמרודי
יעקב נמרודי
יהושע חנקין
הכשרת הישוב בישראל - אנרגיה
הכשרת הישוב חברה לביטוח
לקריאה נוספת

אלכס ביין, תולדות ההתיישבות הציונית, הוצאת מסדה, תש"ג - 1942, ירושלים
מייק ג'אדג'

| --- | --- |

ג'אגדג' בקומיק-קון, סן דייגו ב-2011
 לידה:  17 באוקטובר 1962 (בן 62) גואיאקיל, אקוודור
 שם לידה:  מייקל קרייג ג'אדג'
 מדינה:  ארצות הברית, אקוודור 
 מקום מגורים:  סנטה מוניקה, אוסטין 
 השכלה:  אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו (1985)  St. Pius X High School 
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 מקצוע:  שחקן, אנימטור, תסריטאי, מפיק, מוזיקאי
 בת זוג:  פרנצ'סקה מורוקו (1989–2009)
 צאצאים:  3
 פרסים והוקרה:  פרס אינקפוט (2016)  פרס וינזור מקיי (2008)  פרס אמי לבידור בפריים טיים  פרס אנני 
 
מייקל קרייג ג'אדג' (באנגלית: Mike Judge; נולד ב-17 באוקטובר 1962) הוא שחקן, אנימטור, קולנוען ומוזיקאי אמריקאי. הוא נודע כיוצר של סדרת הטלוויזיה ביוויס ובאטהד ויוצר-שותף של הסדרות המלך היל ועמק הסיליקון. כקולנוען הוא כתב וביים את הסרטים ביווס ובאטהד דו אמריקה, מהומה במשרד (Office Space), אידיוקרטיה: הטמטום שולט ותמצית והיה שותף לכתיבת התסריט של ביוויס ובאטהד עושים את היקום.
ג'אדג' נולד בגואיאקיל, אקוודור וגדל באלבקרקי, ניו מקסיקו. הוא בוגר לימודי פיזיקה באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו. לאחר שהחליט שלא לטפח קריירה בתחום המדעי, ג'אדג' עבר להתמקד ביצירת אנימציה וסרטים קצרים. הסרט הקצר המצויר שלו Frog Baseball (בייסבול צפרדעים) התפתח בהמשך לסדרה המצליחה ביוויס ובאטהד בערוץ MTV כמו גם לסדרה-בת דריה (בה ג'אדג' לא היה מעורב).
ב-1995 החל ג'אדג' בשיתוף פעולה עם תסריטאי משפחת סימפסון לשעבר גרג דניאלס, וביחד הם יצרו את הסדרה המלך היל ברשת פוקס שנמשכה 13 עונות. במהלך השנים לקח ג'אדג' חופש מהסדרה כדי לכתוב ולביים את סרטי הקולנוע מהומה במשרד, אידיוקרטיה ותמצית. עם סיומה של המלך היל הוא החל לעבוד על סדרת הטלוויזיה השלישית שלו, משפחת גוד ברשת ABC, שבוטלה אחרי 13 פרקים.
ארבע שנים אחרי הכישלון של משפחת גוד, חזר ג'אדג' עם סדרה רביעית – עמק הסיליקון ב-HBO, שהייתה הסדרה הלא-מונפשת הראשונה שלו וזכתה לשבחי המבקרים. ב-2017 עלתה לאוויר סדרת אנימציה נוספת של ג'אדג', Tales from the Tour Bus, ששודרה במשך שתי עונות ברשת CINEMAX.
ג'אדג' זכה בפרס אמי לבידור בפריים טיים ובשני פרסי אנני עבור הסדרה המלך היל, ובשני פרסי בחירת מבקרי הטלוויזיה ופרסי סטלייט עבור עמק הסיליקון.
חיים אישיים

מייקל קרייג ג'אדג' נולד ב-17 באוקטובר 1962 בגואיאקיל, אקוודור. הוא האמצעי מבין שלושה ילדים שנולדו לספרנית מרגרט איבון (לבית בלו) והארכאולוג ויליאם ג'יימס ג'אדג'. אביו עבד עבור ארגון ללא מטרות רווח בגואיאקיל ובחלקים אחרים של אקוודור בתקופה בה נולד ג'אדג', וכשהיה בן שלוש עברה המשפחה לאלבקרקי, ניו מקסיקו, שם גדל ועבד תקופה בחוות תרנגולות. הוא למד בבית הספר התיכון הקתולי על שם פיוס העשירי וסיים תואר ראשון בפיזיקה באוניברסיטת קליפורניה, סן דייגו בשנת 1985.
ג'אדג' התחתן ב-1989 עם פרנצ'סקה מרוקו. הם התגרשו בשנת 2009 אחרי שהביאו לעולם שלושה ילדים. המשפחה התגוררה באוסטין, טקסס, בסנטה מוניקה ובמאליבו, קליפורניה.
הערות שוליים

↑  "Mike Judge". TV Guide. ארכיון מ-2 במאי 2008. נבדק ב-11 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Patringenaru, Ioana (15 ביוני 2009). "From Physics Degree to Hollywood Success". This Week @ UCSD. University of California, San Diego. ארכיון מ-20 במאי 2014. נבדק ב-1 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Silicon Valley: season 1". Metacritic. ארכיון מ-28 במרץ 2014. נבדק ב-11 באפריל 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Bozzola, Lucia (2011). "Mike Judge profile". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-8 באוקטובר 2011. נבדק ב-24 באוקטובר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Contemporary Authors Online (2009)
↑  "Notable Alumni". St. Pius X High School. ארכיון מ-27 בנובמבר 2020. נבדק ב-22 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Brown, Chip (26 במרץ 1996). "He's the Father of Beavis and Butt-head, Huh, Huh". Associated Press via the Los Angeles Times. ארכיון מ-5 באוגוסט 2023. נבדק ב-8 בנובמבר 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Cretins of Cool". People. 4 באוקטובר 1993. ארכיון מ-4 במאי 2017. נבדק ב-1 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Capace, Nancy (2001). Encyclopedia of New Mexico (באנגלית). Capace. ISBN 9780786486946. ארכיון מ-5 באוגוסט 2023. נבדק ב-5 באוקטובר 2020. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Macor, Alison (2010). Chain, Slackers, and Spy Kids (באנגלית). Capace. ISBN 9780786486946. ארכיון מ-5 באוגוסט 2023. נבדק ב-19 במרץ 2023. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Brooks, Coper (2002). People Magazine (באנגלית). People Magazine. ISBN 9780786486946.
↑  Stone, Madeline (8 במאי 2015). "Go inside the $4.3 million Malibu home of 'Silicon Valley' creator Mike Judge". Business Insider. ארכיון מ-2 בינואר 2019. נבדק ב-1 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442093705171  PLWABN: 9810603417705606  BNE: XX4660516  BnF: cb14010167g (data)  GND: 137217773  ISNI: 0000 0001 1557 2069  LCCN: n96118837  MusicBrainz: a4e881bc-e630-468a-a76d-a7186a372741  NDL: 00514160  NLK: KAC201751896  NTA: 138620725  SNAC: w6vt3zh9  SUDOC: 188808655  VIAF: 81439858   WorldCat (עם VIAF): 81439858
הר אוטה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,152 מ' 
 מדינה:  יוון 
 מיקום:  פתיוטיס, יווןיוון
 רכס הרים:  פינדוס
 קואורדינטות:  38°49′43″N 22°17′19″E﻿ / ﻿38.82861°N 22.28861°E﻿ / 38.82861; 22.28861
 Location in Greece
 
הר אוטה (ביוונית: Οἴτη) הר במרכז יוון. שלוחה דרומית-מזרחית של רכס פינדוס, נישא לגובה של 2,152 מטרים (7,060 רגל). החל מ-1966 אזור הליבה של ההר הוא גן לאומי, וחלק ניכר מיתר ההר הוכרז כאזור טבע מיוחד בתוכנית נאטורה 2000.
גאוגרפיה

הר אוטה גובל במחוזות פוקיס בדרום ופתיוטיס בצפון.
גאוגרפיה > טופגרפיה

בצידו הצפוני של ההר שטח תלול ובלתי נגיש שיורד לעמק הספרצ'יוס, ויוצר סדרה של ערוצים עמוקים - המפורסם שבהם הוא נהר גורגופוטמוס. בחלק מהערוצים מפלים גדולים, בהם מפל קרמסטוס, הנחשב לגבוה ביותר במרכז יוון. במזרח, ההר תחום בערוץ נהר אסופוס (Ασωπός), המהווה את גבולו עם הר רלידרומו הסמוך. המורדות הדרומיים של אוטה עדינים, גובלים בהרים ורדוסיה מדרום מערב וגיונה מדרום מזרח. במדרון המערבי שלו, אוטה מופרד מהר גואלינה על ידי עמק הנהר ויסטריזה (Βίστριζα), ואינכוס העתיקה (Ίναχος). לאוטה הידרוגאולוגיה מורכבת. אבן גיר ופליש, יחד עם גאומורפולוגיה מורכבת, שיצרו רשת גדולה של בולענים ומערות, שהובילו להיווצרות מעיינות רבים, נהרות קטנים ובריכות עונתיות במישורים הראשיים, בעיקר אלה של ליבדיות (Λιβαδιές), אמאליולקה (Αμαλιόλακα) וקטבוטרה (Καταβόθρα). שלושה נהרות עיקריים נובעים מההר: גורגופוטמוס ואסופוס ממזרח, ויסטריזה/אינאצ'וס ממערב, כולם יובלים של ספרצ'יוס. נחלי המדרון הדרומי זורמים לנהר מורנוס. פסגתו הגבוהה ביותר של ההר, פירגוס (Πύργος), נישאת לגובה של 2,152 מטרים (7,060 רגל). הפסגה השנייה בגובהה היא פסגת גרבנו (Γρεβενό) שנישאת לגובה 2,117 מטרים (6,946 רגל).
גאוגרפיה > יישובים

על הר אוטה ישנם 22 יישובים:
Argyrochori, Kombotades, Kostalexis, Loutra Ypatis, Mexiates, Sykas, יפתי בצפון.
גורגופוטמוס, דיאו וונה, וקומאריצי במזרח.
אויטי, Kastriotissa, מברוליתארי, פאביליני, Pyra בדרום.
Kapnochori, Kastania, Lychno, Mesochori, Neochori, Peristeri ו־Pyrgos במערב.
בעלי החיים בהר

יונקים החיים בפארק: צבי, חזיר בר וארנבת. יעל הבלקן שחיה על ההר היא סמל הפארק.
הטורפים הגדולים של האזור הם דובים חומים, זאבים וחתולי בר.
הטריטון האלפיני הוא אחד מהדו-חיים שחי בפארק ונמצא בסכנת הכחדה.
הפארק מארח מגוון גדול של מיני ציפורים. מינים של נקר הנמצאים באואיטי: נקר אפור-ראש, נקר לבן גב, נקר שחור, ונקר סורי. מינים אחרים: גיבתון גנים, צחיחנית החרמון, עפרוני ארואסיאתי, פִּיפְיוֹן השחומה, סתרי אלפיני, חכלילית סלעים, סַלעִית הצפון, צוקית חכלילית וחסידה שחורה. גם מספר רב של ציפורים טורפות נדירות חיות בהר: עיט זהוב, חיוויאי הנחשים ובז נודד.
פארק לאומי

בשנת 1966,הפך הר אוטה לפארק השישי בגנים הלאומיים של יוון, בהתאם לצו המלכותי 218/1966. שטחו של הפארק 7,000 דונם, מתוכם 3,370 באזור הליבה ו-3,630 בפריפריה. הפארק משתרע על כרבע משטח ההר והוא השלישי בגודלו ביוון. כל פעילות אנושית שמשפיעה על הסביבה אסורה בתחומי הגן הלאומי. בנוסף הוכרז שטח הפארק כאזור מיוחד לשימור, כחלק מרשת Natura 2000. ערוץ גורגופוטמוס הוכרז כ-SAC, ויחד עם הגן הלאומי ועמק אסופוס מהווים אזור מוגן מיוחד הרחב יותר של "הר הלאטה אוטה - עמק אסופוס".
בהר קימים שני מקלטים לחיות, בהם אסור לצוד: אזור סקאסמני פרנצי - דיו וואנה במדרונות הצפון מזרחיים, ואזור אויטי – פאביליני בדרום מזרח. הגן הלאומי והאזורים המיוחדים מוגנים בפיקוח גוף הניהול של הפארק הלאומי הר אוטה, שהוקם כסוכנות של המשרד לאיכות הסביבה בשנת 2002 (חוק 3044/2002).
היסטוריה > ימי קדם

במיתולוגיה היוונית נחשב הר אוטה כזירת מותו של הרקולס. מחברים רומאים העניקו לאל-הדמי את הכינוי אוטאיוס. מוכן למות, עלה הרקולס להר אוטה, בנה מדורת הלוויה, נתן את קשתו ואת חיציו לפילוקטטס, והניח את עצמו על הערימה, ואת עור האריה שלו פרש עליו. הוא ציווה על פילוקטטס לניח את הלפיד על המדורה. גרסה אחרת של הסיפור טוענת כי זאוס השליך ברק על מקום מותו של הרקלס, וכי ממקום זה צמח הנהר גורגופוטמוס. שרידים מהמאה ה-3 לפנה"ס הם מקדש הרקולס ומדורת הלוויה שלו (ΠυρὰἩρακλέους), וכן חורבות הבניינים הסמוכים שעדיין קיימים ברמת קאטבוטרה בגובה 1800 מ', ליד הכפר פבליאני. מתחם המקדש נותר בשימוש עד התקופה הרומית המאוחרת.
בתקופות קדומות, אזור אוטה היה שייך לדרום תסליה, והיה מחוזו הדרומי ביותר אוטאאה (etaταῖα). כמו כן, מסופר כי עיר בשם אוטה הוקמה על ידי אמפיסוס, בנו של אפולו ודרייופ, בשטח המליאנים. צפונה יותר, היפאטה (ἡ Ὑπάτη, τὰ Ὕπατα), יפתי המודרנית, הייתה העיר הראשית של האניאנים, וחברה בליגה האתולית.
הנשים של היפאטה עסקו בכישוף בעת העתיקה: המכשפות מיקלה ואגאוניסה, המכונות פארמהסידאה, גרו באזור. גם בתקופה מאוחרת יותר, נאמר כי מצוק אנמוטריפה ליד העיירה היא מקום רדוף על ידי קרונה ליאוסה ארמאגו.
היסטוריה > ימי הביניים

העיר היפאטה מוזכרת במאה השישית על ידי ההיסטוריון פרוקופיוס מקיסריה, שתיעד תיקונים בחומות העיר על ידי הקיסר יוסטיניאנוס הראשון, ובסינקדמיוס. ייתכן והעיר ננטשה לאחר הפלישות הסלאביות במאה השביעית, והיא מופיעה מחדש במאה העשירית בשם נאי פאטראי ("פאטראס החדשה") או פאטראי חלדיקאי ("פאטראס הין, מחוז חלס"). עד המאה ה -13, העיר מוזכרת רק כמרכז הכנסייתי, עם ארכיבישוף מטרופוליני אחד במאה ה-10, ולבסוף שנים עשר כפופים לארכיבשוף (suffragans) במאה ה-12.
העיר מילאה תפקיד מרכזי במאה ה-13 והייתה בירתם של שליטי יוון העצמאיים של תסליה, ג'ון הראשון דאוקאס, קונסטנטין דאוקאס וג'ון השני דאוקאס. החברה הקטלאנית תפסה את נויופטרס וחלק גדול מפטוטיוס ודרום תסליה ב-1319, ויצרה את דוכסות ניופטרס החדשה, ואסליות של דוכסות אתונה. זה היה אחד הנכסים הקטלנים האחרונים שנותרו ביוון, והוא נפל לידי הטורקים העות'מאניים בשנת 1394. במאות ה-13 וה-14 שכנה עיירת המצודה סידרוקסטרון במורדות המזרחיים של אוטה. מנזר אגאתונוס, המתוארך למאה ה-15, שוכן על מורדותיו הצפוניים של ההר ליד יפתי.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

ב־25 בנובמבר 1942 במבצע הרלינג, השמידו הבריטים בשיתוף ההתנגדות היוונית את ויאדוקט גורגופוטמוס. פעולה זו מוגדרת כאחת מפשיטות החבלה המוצלחות באירופה הכבושה.
הערות שוליים

1 2  תבנית:Cite DGRG
↑  "Oete". Brill's New Pauly. Brill Online. נבדק ב-9 בספטמבר 2015. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
1 2 3  תבנית:Cite DGRG
↑  T.S. Mackay (1976). "HYPATA Aitolia, Greece". The Princeton encyclopedia of classical sites. Princeton University Press. נבדק ב-19 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315150354   WorldCat (עם VIAF): 315150354 
האקרופוליס העתיק של יפתי
יהושע בריינר

| --- | --- |

 לידה:  24 במרץ 1986 (בן 38) קנדה 
 תאריך עלייה:  1986
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  הקריה האקדמית אונו  אוניברסיטת בר-אילן 
 תקופת הפעילות:  מ-2000
 מעסיק:  הארץ 
 פרסים והוקרה:  פרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה 2023
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  JoshBreiner
 
יהושע (ג'וש) בריינר (נולד ב-24 במרץ 1986) הוא עיתונאי ישראלי המשמש כתב הפלילים של עיתון "הארץ". עורך דין בהכשרתו.
ביוגרפיה

בריינר נולד בטורונטו, קנדה לאהרון ומרים, אנשי חינוך. והמשפחה עלתה לישראל בשנת 1986. גדל באשקלון במשפחה ציונית-דתית.
בגיל 14 החל לעבוד ב"מעריב לנוער" בעת שלמד בישיבת בני עקיבא נתיב מאיר בירושלים ובהמשך שימש כתב ספורט במקומון "כאן דרום" עת סיים את לימודיו בישיבת צביה באשקלון.
ב-2004 התגייס לצה"ל ושימש כתב צבאי בשבועון "במחנה". במסגרת זו סיקר את יישום תוכנית ההתנתקות ופינוי היישובים מגוש קטיף וכן את מלחמת לבנון השנייה. בתפקידו במילואים משמש מודיע נפגעים במערך הנפגעים של צה"ל בדרגת רב-סרן.
עם שחרורו מצה"ל ב-2007 החל לעבוד ככתב צבאי באתר "וואלה". בהמשך שימש כתב ביהודה ושומרון וחבל עזה של האתר והיה לראש תא כתבי השטחים. בנובמבר 2010, לאחר שפרסם כתבה העוסקת בכרוזים שחולקו נגד מח"ט שומרון, נחקר באזהרה בתחנת המשטרה באריאל, בגין העלבת עובד ציבור ופגיעה בפרטיות. בעקבות החקירה פנתה מועצת העיתונות למשטרה וכן נשלחה עצומת עיתונאים למפכ"ל המשטרה ולפרקליט המדינה. בפברואר 2011 נסגרה החקירה בעילת היעדר אשמה בהוראת ראש אגף החקירות והמודיעין, ניצב יואב סגלוביץ, שאף התנצל בפני בריינר על פתיחת החקירה נגדו.
בשנת 2014 עזב את העיתונות. למד משפטים בקריה האקדמית אונו והתמחה במחלקה לחקירות שוטרים בפרקליטות המדינה, שם היה מעורב בין היתר בחקירת פרשת רונאל פישר ופרשיות מין של ניצבי המשטרה.
ב-2015 השלים את ההתמחות ולאחר מבחני לשכת עורכי הדין החל לשמש גם כעורך דין.
באותה שנה שב לתקשורת לאתר "וואלה", תחילה ככתב לענייני משפט ובהמשך כעורך בכיר ומנהל מערך הכתבים במחלקת החדשות, שם שימש כסגן.
ב-2017 עבר לעיתון "הארץ" שם הוא משמש ככתב המשטרה והפלילים.
היה חבר בפאנל תוכנית "הפטריוטים" החל משנת 2019 וייצג את השמאל הפוליטי. ביוני 2023 הודיע כי הוא לוקח פסק זמן מהשתתפות בתוכנית. בריינר זכה בפרס אורי אבנרי לעיתונות אמיצה ב-2023 ובפרס למצוינות עיתונאית מטעם המכון הישראלי לעיתונות ולתקשורת ב-2024.
בריינר עומד מאחורי שורת חשיפות ופרסומים ביקורתיים הנוגעים לשר לביטחון לאומי, איתמר בן גביר. כך למשל חשיפת היותו של בנצי גופשטיין, שהורשע בהסתה לגזענות, יועץ לשר כולל בענייני ביטחון, הרשעותיו של בן גביר ב-79 עבירות תעבורה וחשיפת עברו התעבורתי הכבד, תביעה של עובד זר נגד בן גביר במסגרתה חויב השר לשלם כמאה אלף ש"ח, אירוע במהלכו גביר חמק ממאבטחיו שנאלצו לפתוח במרדף אחריו, מכירת לולבים על ידי ראש מטהו, חנמאל דורפמן, במהלכן מסר לאזרח את אקדחו האישי, החלטת שב"כ להפסיק לשלוח נציגים לדיונים עם בן גביר לאחר שהתעמר בבכיר בארגון, וחלוקת רישיונות נשק למקורבים על ידי אנשי לשכת בן גביר.
חשיפות ותחקירים

בין היתר פרסם את החשיפות הבאות:
תחקיר בשנת 2010 בו התגלה כי משרדי הממשלה מעבירים תקציבים לישיבת עוד יוסף חי ביצהר הנחשבת על ידי השב"כ למוקד הימין הקיצוני בשומרון. בעקבות התחקיר עצרה המדינה את מימון המוסד בין היתר לאור המלצת השב"כ.
בדצמבר 2012 חשף הקלטה של השר סילבן שלום בו הוא מודה כי ועדה שהקימה הממשלה בראשות השופט בדימוס אדמונד לוי מונתה בשל הידיעה מראש כי חבריה יכתבו דו"ח התומך בעמדת הימין בנוגע למאחזים והתנחלויות ביהודה ושומרון ובשל היותו של לוי איש הליכוד בעברו.
חשיפות רבות בפרשת אירוע הדריסה באום אל חיראן, בין היתר את מחדלי המשטרה באירוע, גרסאות השוטרים והשב"כ וכן את סירובו של פרקליט המדינה שי ניצן לחקור את המעורבים באירוע.
חשיפת חקירת 3 אנשי שב"כ על ידי צוות מיוחד של משרד המשפטים בחשד כי הורו לחיילות לבצע חיפוש באיבר מינה של עצורה פלסטינית ללא סיבה.
חשיפת פרשת המיילים של ראש אגף משאבי אנוש במשטרה, גילה גזיאל, במסגרתה התברר כי מיילים ממחשבה של גזיאל נמחקו במסגרת בדיקה של מבקר המדינה על הוצאות חריגות לאירוע הפרידה מהמפכ"ל לשעבר יוחנן דנינו. בעקבות הפרסום גזיאל נחקרה באזהרה במח"ש.
חשיפת תמלילי החקירה של ראש להב 433, ניצב רוני ריטמן, במהלכן העלה את האפשרות כי התלונות שהוגשו נגדו בגין עבירות מין היו בעקבות זימונה של אשת ראש הממשלה שרה נתניהו לחקירה בפרשת מעונות ראש הממשלה.
פרסום מחדלי החקירה הרבים בפרשת האונס של בת ה-7 בהתנחלות בבנימין ביוני 2019, פרסומים שהובילו את הפרקליט הצבאי הראשי לבטל את כתב האישום נגד הנאשם בתיק.
פרסום כי חנמאל דורפמן, המשמש כיד ימינו של השר לביטחון לאומי איתמר בן גביר, מתפקד כראש המטה שלו וחותם בתואר זה על מסמכים רשמיים מטעם המשרד, למרות שאינו עובד מדינה. בתגובה לפרסום הוחלט בלשכת השר שלא להזמין את בריינר לאירוע רשמי של הרמת הכוסית השנתית. בעקבות ההחלטה הודיעו כתבי משטרה נוספים שלא יגיעו לאירוע לאות סולידריות עם בריינר.
חשיפת הפרשה בה תועד ראש האגף לסיכול פשיעה במגזר הערבי במשטרה, ניצב ג'מאל חכרוש, מסתלק מזירת רצח בכפר כנא תוך כדי שהוא מועד מעל הגופה מבלי להעניק לו סיוע רפואי או להזעיק את המשטרה. בעקבות החשיפה פרש חכרוש מהמשטרה.
חשיפת חקירתו של סמפכ"ל המשטרה אבשלום פלד שנחקר בגין עבירות של שימוש לרעה בכח המשרה ומרמה והפרת אמונים לאחר שנחשד כי ביקש לאשר עבירות בניה בביתו שבמושב זכריה בתמורה למינוי מקורב לראש מועצת מטה יהודה לתפקיד במשטרה. בין היתר חשף בריינר את תיק עבירות הבניה של פלד וכן את תמליל האזנות הסתר עם ראש המועצה שנדון במסגרת פרשת שוחד שנחקרה ל-4 שנות מאסר. בעקבות חשיפת הפרשות שהחלו להתברר בוועדה המייעצת למינויים בכירים בשירות המדינה, הודיע פלד על הסרת מועמדותו לתפקיד מפכ"ל המשטרה לאחר שבן גביר ביקש למנותו לתפקיד.
חיים אישיים והשכלה

בריינר נשוי, אב לשתי בנות ומתגורר במודיעין. הוא בעל תואר שני במשפטים במסלול הציבורי-פלילי באוניברסיטת בר-אילן ומשמש מרצה לתקשורת ומשפטים בכנסים שונים.