א-מיניות
מחקר > מחקר פמיניסטי

במאמר שפורסם בשנת 2010 על ידי Karli June Cerankowski ו-Megan Milks, שכותרתו Asexuality and Its Implications for Theory and Practice (א-מיניות והשלכותיה על התאוריה והפרקטיקה), עולה הטענה כי ייתכן שא-מיניות היא' במידה מסוימת, שאלה בפני עצמה ללימודי מגדר ומיניות. Cerankowsk & Milksi טוענים שא-מיניות מעלה שאלות רבות יותר מכפי שהיא פותרת. למשל, איך יכול אדם להימנע מקיום יחסי מין, פעולה שנתפשת על ידי החברה כאחד האינסטינקטים האנושיים הבסיסיים ביותר. בעבודתם טענו שהחברה תופשת את המיניות הנשית כמעצימה או מודחקת. התנועה הא-מינית קוראת תיגר על הנחה זו היות שהיא מאתגרת רבים מן העקרונות הבסיסיים של הפמיניזם הפרו-מיני.
בשנת 2014 Cerankowski ו-Milks ערכו ופרסמו מסמך בשם Asexualities: Feminist and Queer Perspectives (א-מיניות: נקודות מבט פמיניסטית וקווירית). זהו למעשה אוסף של מאמרים שחוקרים את הפוליטיקה של א-מיניות קווירית. מבנה המסמך מורכב ממבוא שלאחריו שישה חלקים: תאוריות א-מיניות: אוריינטציות חדשות; הפוליטיקה של א-מיניות; דימוי של א-מיניות בתרבות המדיה; א-מיניות וגבריות; בריאות, מוגבלות ומדיקליזציה; והפנייה לקריאה נוספת של הספרות העוסקת בא-מיניות. כל חלק הכיל שניים עד שלושה מאמרים על היבט מסוים של מחקר בתחום הא-מיניות. מאמר אחד כזה נכתב על ידי Ela Przybylo, חוקרת ידועה בתחום. במאמרה מופיעה התייחסות ממוקדת למחיר החברתי שנגבה מא-מיניים, עם דגש מיוחד על הלחצים שחווים גברים לקראת קיום יחסי מין בשיח ובמדיה המערביים. במחקרה היא ראיינה שלושה גברים המתגוררים בדרום אונטריו. Przybylo מודה כי משמעותו של הגודל הקטן של המדגם היא שלא ניתן להכליל מממצאיו לאוכלוסייה גדולה יותר במונחים של ייצוג, וכי הממצאים "ראשוניים וזמניים", במיוחד בשדה מחקרי זה בו יש מחסור בידע תאורטי. שלושת המרואיינים התייחסו למועקה שחוו נוכח הדימוי על פיו גברים צריכים ליהנות ולרצות לקיים יחסי מין כדי להיות "גברים אמתיים".
אחת מעבודותיה של Przybylo בשם Asexuality and the Feminist Politics of Not Doing It, שפורסמה ב-2011, בוחנת כתבים מדעיים העוסקים בא-מיניות מנקודת מבט פמיניסטית. Przybylo טוענת שעצם קיומה של ההגדרה של א-מיניות מתאפשרת רק בהינתן ההקשר המערבי של תכתיבים מיניים הטרוסקסואלים. היא עוסקת בעבודות קודמות של דנה דנסמור, ולרי סולאנאס ובריאן פאהס, שטענו על "א-מיניות ופרישות מינית" שהן אסטרטגיות פוליטיות פמיניסטיות רדיקליות נגד הפטריארכיה. Przybylo עורכת אבחנה בין א-מיניות לפרישות ומנסה לטשטש מעט את הקו המפריד בין השניים כדי לאפשר הבנה פמיניסטית פרודוקטיבית של הנושא. במאמרה משנת 2013, "Producing Facts: Empirical Asexuality and the Scientific Study of Sex", מבחינה Przybylo בין שני שלבים שונים של מחקר בא-מיניות. שלב אחד מיוחס לסוף שנות השבעים ועד תחילת שנות התשעים של המאה ה-20. שלב זה כלל לעיתים קרובות הבנה מוגבלת מאוד של א-מיניות. תקופה חדשה במחקר בתחום החלה מבחינתה עם פרסום המחקר של Bogaert בשנת 2004. המחקר הפך את הנושא לפופולרי יותר ומובחן בשיח החברתי. במאמר זה, Przybylo שוב מציגה את הא-מיניות כתופעה תרבותית, וממשיכה להיות ביקורתית כלפי המחקר המדעי בנושא.
CJ DeLuzio Chasin קובע במאמרו, Reconsidering Asexuality and Its Radical Potential, כי מחקר אקדמי על א-מיניות מיקם את התופעה בשורה אחת יחד עם נטיות מיניות בסיסיות מאוד. קביעה זו הביאה לתפנית מסוימת בכך שיצרה אבחנה בינארית בין א-מיניים לבין אנשים עם אבחנה פסיכיאטרית כגון הפרעת תשוקה מינית היפואקטיבית HSDD. Chasin טוען שאבחנות כ-HSDD פועלות לביצוע מדיקליזציה ושליטה על מיניות נשית. מטרת המאמר היא לפתוח מחדש את ההגדרות הבעייתיות של מיניות, הפוגעות הן בא-מיניים והן בנשים. Chasin קובע כי לא-מיניים יש את היכולת לקרוא תיגר על השיח השכיח של מיניות טבעית, אך המצב הנוכחי אינו מאפשר שיח שכזה. Chasin מראה במאמרו, Making Sense in and of the Asexual Community: Navigating Relationships and Identities in a Context of Resistance, כי ישנה חשיבות לבדוק ולחקור מדוע מישהו עלול להיות במצוקה נוכח תשוקה מינית ירודה. Chasin טוען עוד, כי לקלינאים יש מחויבות מוסרית להימנע מהתייחסות לתשוקה מינית ירודה כשלעצמה כפתולוגית, ושראוי יותר לדון בא-מיניות כאפשרות בת קיימא עם מטופלים המציגים תשוקה מינית נמוכה.