stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השרפה בקינגס קרוס
תוצאות השרפה

כתוצאה מהשרפה נאסר העישון בכל תחנות הרכבת התחתית של לונדון. שישה כבאים קיבלו אותות מופת ובהם הכבאי שנהרג בשרפה.
טקס אזכרה נערך בתחנה במלאת 10 שנים לשרפה נערך בתחנה בנובמבר 1997. במסגרת הטקס הוצב באתר לוח זיכרון.
ועדת חקירה מיוחדת, בראשות השופט דזמונד פנל, הוקמה זמן קצר לאחר האירוע. הוועדה התכנסה ב-1 בפברואר 1988, ובמשך 91 ימים שמעה עדויות אודות המקרה. עיקרי המלצות הוועדה היו להחליף את כל המדרגות הנעות מעץ במדרגות ברזל. עוד נקבעה חובה להתקין אמצעי כיבוי אש בכל חדרי המכונות של מדרגות נעות, חובה לבצע הדרכת כיבוי אש לכל צוותי התחנות, ושימוש בצבע שאינו על בסיס שמן בכל הרכבת התחתית.
עבודות התיקונים נמשכו למעלה משנה. התחנה חזרה לפעילות מלאה ב-5 במרץ 1989.
ויסטלר צהוב-כתף

| ויסטלר צהוב-כתף |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: הילוסיטריים
סוג:: Hylocitrea 
מין:: ויסטלר צהוב-כתף
שם מדעי
 Hylocitrea bonensis ‏מאייר & Wiglesworth, 1894

ויסטלר צהוב-כתף (שם מדעי: Hylocitrea bonensis) היא ציפור שיר יחידה במשפחת ההילוסיטריים (Hylocitreidae). קרובה גנטית למשפחה מעובי ראש אליה שויכה בעבר, אך הופרדה למשפחה עצמאית. קרוביה הרחוקים הם הציצניתיים.
ציפור זו אנדמית ליערות הלחים של אינדונזיה באי סולאווסי. היא בעלת נוצות ירוקות, עיניים אדומות ומקור נוקשה. הגרון לבן והרגליים צהובות. האזור שמתחת הכנפיים צהוב והזנב חום. ציפור זו ניזונה מחרקים שהיא מוצאת ביערו וחיה בלהקות קטנות.
זוהי ציפור מונוגמית וטריטוריאלית.
תת-מינים

Hylocitrea bonensis bonensis
Hylocitrea bonensis bonthaina
הערות שוליים

↑  ויסטלר צהוב-כתף באתר הרשימה האדומה של IUCN
הרפתקאותיהם המופלאות של ספלולון וכרבולון

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מיי גיבס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות ילדים 
 הוצאה
 הוצאה:  אוקיינוס, מודן הוצאה לאור
 תאריך הוצאה:  2013
 הוצאה בעברית
 תרגום:  יעל ענבר
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003536614
 
הרפתקאותיהם המופלאות של ספלולון וכרבולון הוא ספר ילדים מאת הסופרת והמאיירת האוסטרלית מיי גיבס, שנכתב בשנת 1918.
זהו הספר הראשון מתוך סדרת ספרים שכתבה גיבס על קורותיהם של ספלולון וכרבולון (במקור Snugglepot and Cuddlepie), שהם תינוקות גאמנטס (Gumnut - פרי עץ האקליפטוס). הספר מתאר את חיי הטבע בחורש האוסטרלי ולא נמנע מתיאורים גרפיים, אף שהוא מיועד לילדים בגילאי ראשית קריאה.
סדרת הספרים הפכה לקלאסיקה באוסטרליה, ועל פי העלילות הופקו הצגות, סרטים ומופע מחול. בשנת 1985 יצא בול דואר עם דיוקנאותיהם של ספלולון וכרבולון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולוו סדרה LV76

| --- | --- |

Volvo LV76-series, שנת 1936
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1934–1940
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  וולוו סדרה LV60
 מודל אחריו:  וולוו שארפנוז
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  3,000–4,750 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3.40–3.80 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 6 צילינדרים, בטור, 3,366 סמ"ק המפיק 66 כ"ס, מתוצרת "Volvo Penta" (אנ') מסדרה "Penta DB" (אנ'), סוג מנוע "EB", יוצר בשנת 1934  6 צילינדרים, בטור, 3,670 סמ"ק המפיק 87, כ"ס, מתוצרת "Volvo Penta" (אנ') מסדרה "Penta DB" (אנ'), סוג מנוע "EC", יוצר בין השנים 1935–1940 מנוע המופעל בגז-עץ (אנ') 6 צילינדרים, בטור, 3,670 סמ"ק המפיק 51, כ"ס, מתוצרת "Volvo Penta" (אנ') מסדרה "Penta DB" (אנ'), סוג מנוע "ECG", יוצר בשנת 1940
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות, לא מסונכרנת (אנ')
וולוו סדרה LV76 (בשוודית: Volvo LV76-series) היא סדרת משאיות קלות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1934–1940 בשוודיה.
יוצרו כ-2,250 יחידות.
תצורות

משאיות קלות.
כבאיות.
מדגמי סדרה "LV76"

"LV76" – כושר מטען מקסימלי – 1.0 טון.
"LV77" – כושר מטען מקסימלי – 1.25 טון.
"LV78" – כושר מטען מקסימלי – 1.5 טון.
"LV79" – יוצר משנת 1936.
תמונות

וולוו דגם "LV 77", שנת 1935
וולוו דגם "LV 79", שנת 1939
וולוו דגם "LV 76", שנת 1934
וולוו דגם "LV 76", שנת 1935
וולוו דגם "LV 79", שנת 1938
ראו גם

וולוו
וולוו LV4
וולוו שארפנוז
וולוו סדרה LV60
וולוו סדרה LV71
וולוו לונגנוז
הערות שוליים

↑  גז עץ (אנ') הוא דלק שיכול לשמש דלק לתנורים, וכלי רכב במקום בנזין, דיזל או דלקים אחרים
↑  משאיות "וולוו" משנות ה-30 (היסטוריה)  volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1930s
↑  Volvo - Lastbilarna igår och idag av Christer Olsson, 1987. ISBN 91-86442-76-7
↑  "וולוו סדרה LV76" - כבאית (תמונה) historical-fire-engines.com/img-volvo-lv76-3070
הר לונגהרסט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  2,845 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי קוק 
 קואורדינטות:  79°26′00″S 157°18′00″E﻿ / ﻿79.433305555556°S 157.3°E﻿ / -79.433305555556; 157.3
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לונגהרסט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לונגהרסט
 
הר לונגהרסט (באנגלית: Mount Longhurst) הוא הר בולט בהרי קוק שבאנטארקטיקה.
ההר הוא הנקודה הגבוהה ביותר במישור פסטיב, ונמצא מערבית להר מיל.
גובהו של ההר 2,845 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה על ידי משלחת דיסקברי (1904–1901).
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת.
ההר נקרא על שם סיריל לונגהרסט (Cyril Longhurst), מזכיר המשלחת.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  לפי ספרו של Damien Gildea (ראו ב"לקריאה נוספת") גובהו של ההר 2796 מטרים מעל פני הים
וסילי הראשון, נסיך ולדימיר

וסילי הראשון (1241–1276) (ברוסית: Василий) בנו של יארוסלאב השני היה נסיך ולדימיר, אך מעשית ישב בקוסטרומה.
עוד בתקופת אביו קיבל נסיכות בקוסטרומה. לאחר פטירת אחיו, בשנת 1272 קיבל נסיכות ולדימיר, אך לא עבר לעיר זו. בתחילת שלטונו החל במתקפה על רפובליקת נובגורוד. לאור מצוקתם הם הסכימו לכל דרישותיו והכירו בו כשליט. לאחר התבססות בנובגורוד הוא נסע לאורדת הזהב לפגישה עם החאן החדש. לאחר חזרתו מנסיעה זו נפטר בשנת 1276.
בתקופת שלטונו פקידי אורדת הזהב בוצעו מפקד אוכלוסין בנסיכות לצורך הסדרת גובה התשלום המגיע לחאן. בשנת 1274 נערכה אספת ראשי הכנסייה הרוסית.
וולוו סדרה LV60

| --- | --- |

Volvo LV60-series, שנת 1929
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1929–1932
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  וולוו LV4
 מודל אחריו:  וולוו סדרה LV76
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  4,100–4,700 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3.30–3.70 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  מנועי בנזין 6 צילינדרים, בטור, 3,010 סמ"ק המפיק 56 כ"ס, מתוצרת "Volvo Penta" (אנ') מסדרה "Penta DB" (אנ'), סוג מנוע "DB", יוצר בין השנים 1929–1931  6 צילינדרים, בטור, 3,366 סמ"ק המפיק 66 כ"ס, מתוצרת "Volvo Penta" (אנ') מסדרה "Penta DB" (אנ'), סוג מנוע "EB", יוצר בשנת 1932
וולוו סדרה LV60 (בשוודית: Volvo LV60-series) היא סדרת משאיות קלות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1929–1932 בשוודיה.
יוצרו כ-2,970 יחידות.
מדגמי סדרה "LV60"

"LV60" – בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים 3,010 סמ"ק
"LV61" – בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים 3,010 סמ"ק.
"LV65" – בדגם הורכב מנוע 6 צילינדרים 3,366 סמ"ק.
"LV66" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.5 טון.
"LV67" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.5 טון.
"LV68" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.25 טון.
"LV69" – משקל ברוטו כולל כושר מטען מקסימלי – 3.25 טון.
תצורות דגמי "וולוו סדרה LV60"

משאית קלות.
אוטובוס.
תמונות

וולוו דגם "LV 61", שנת 1930 – אוטובוס
וולוו דגם "LV 60"
וולוו דגם "LV 63", שנת 1929
וולוו דגם "LV 61", שנת 1931
וולוו דגם "LV 65", שנת 1931
וולוו דגם "LV 60", שנת 1932
וולוו דגם "LV 60", שנת 1932
וולוו דגם "LV 63", שנת 1930
ראו גם

וולוו
וולוו LV4
וולוו שארפנוז
וולוו סדרה LV76
וולוו סדרה LV71
הערות שוליים

↑  משאיות "וולוו" משנות ה-30 (היסטוריה)  volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1930s
↑  Volvo - Lastbilarna igår och idag av Christer Olsson, 1987. ISBN 91-86442-76-7
↑  "וולוו סדרה LV60" - תמונות swedishbrasscar.com/volindex
וולוו סדרה LV71

| --- | --- |

Volvo LV71-series, שנת 1934
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1932–1935
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל אחריו:  וולוו סדרה LV81
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  4,750–5,200 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3.40–4.10 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,366 סמ"ק, מנוע מתוצרת "AB Pentaverken" מסדרה "Penta DB" (אנ') מסוג "EB"
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות, לא מסונכרנת (אנ')
וולוו סדרה LV71 (בשוודית: Volvo LV71-series) היא סדרת משאיות קלות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1932–1935 בשוודיה.
יוצרו כ-4,700 יחידות.
דגמים

"LV71" – עומס מקסימלי 2.5 טון, בסיס גלגלים 3.4 מטר.
"LV72" – עומס מקסימלי 2.5 טון, בסיס גלגלים 4.1 מטר.
"LV73" – עומס מקסימלי 3.0 טון, בסיס גלגלים 3.4 מטר.
"LV74" – עומס מקסימלי 3.0 טון, בסיס גלגלים 4.1 מטר.
"LV75" – תא הנהג הועבר קדימה כך שהנהג התיישב לצד המנוע. מבנה הקבינה נתן חלוקת משקל טובה יותר בין הסרן הקדמי לאחורי, וכתוצאה מכך עומס ציר אחורי מופחת.
תצורות דגמי "וולוו סדרה LV71"

משאית קלה.
אוטובוס.
כבאית.
בין השנים 1934–1931 הורכבו בפינלנד כמה עשרות יחידות של דגם סיסו S-321 מתוצרת "Oy Suomen Autoteollisuus Ab" (אנ')  על בסיס שלדה מדגם "וולוו סדרה LV71" ומדגם "וולוו סדרה LV72".
תמונות

"וולוו סדרה LV72" דגם "DS" – אוטובוס שנת 1935
"וולוו סדרה LV72" – אוטובוס שנת 1932
"וולוו סדרה LV71" דגם "E" – כבאית, שנת 1933
"וולוו סדרה LV71" דגם "D" – כבאית, שנת 1932
"וולוו סדרה LVD", שנת 1933
ראו גם

וולוו
וולוו LV4
וולוו שארפנוז
וולוו סדרה LV60
וולוו סדרה LV66
וולוו סדרה LV76
וולוו סדרה LV81
וולוו לונגנוז
הערות שוליים

↑  משאיות "וולוו" משנות ה-30 (היסטוריה) ראו "וולוו סדרה LV71" volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1930s
↑  Olsson, Christer (1987). Volvo - Lastbilarna igår och idag. Malmö, Sweden: Förlagshuset Norden AB. ISBN 91-86442-76-7.
↑  "וולוו סדרה LV71" - תמונות swedishbrasscar.com/volindex
↑  Blomberg: Salaperäinen esisarja. p. 56–61
וולוו ויקינג

| --- | --- |

וולוו ויקינג
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1953–1973
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  Volvo Roundnose  וולוו לונגנוז
 מודל אחריו:  Volvo N7
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  10–20 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים,  6,126 סמ"ק, המפיק 100 כ"ס  (מנוע דיזל) 6 צילינדרים,  6,724 סמ"ק המפיק 125 כ"ס  (מנוע דיזל) 6 צילינדרים,  6,724 סמ"ק המפיק 150 כ"ס (מנוע טורבו דיזל) 6 צילינדרים,  6,724 סמ"ק המפיק 150 כ"ס (מנוע דיזל) 6 צילינדרים,  6,724 סמ"ק המפיק 210 כ"ס טורבו דיזל)
וולוו ויקינג (בשוודית: Volvo Viking) היא משאית כבדה מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו, אשר יוצרה בין השנים 1953–1973.
יוצרו 93,000 יחידות.
דגם "N86" יוצר עם הנעה כפולה 4x4.
דגם "וולוו ויקינג" שווק גם בישראל.
דגמים

L385 Viking (יוצר בין השנים 1954–1962)
L485 Viking (יוצר בין השנים 1959–1965)
L4854 Viking (יוצר בין השנים 1962–1965)
N86 4x4 (יוצר בין השנים 1965–1973)
תמונות

וולוו ויקינג
וולוו ויקינג – מבט לתא הנהג
וולוו ויקינג – מבט לתא הנהג
וולוו ויקינג
וולוו ויקינג, שנת 1960
וולוו ויקינג
וולוו ויקינג
וולוו ויקינג
וולוו ויקינג
וולוו ויקינג
וולוו ויקינג
לוגו וולוו על חזית דגם "וולוו ויקינג"
ראו גם

וולוו
וולוו טיטאן
וולוו F88
וולוו F10, F12, F16
לקריאה נוספת

היסטורית משאיות וולוו (volvotrucks)
הערות שוליים

↑  סדרות וולוו (ראו תמונות וולוו)
↑  היסטורית משאיות וולוו בשנות החמישים / ראו וולוו ויקינג
↑  וולוו ויקינג הנעה 4x4
הר לויד (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  3,210 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכס המלכה אליזבת 
 קואורדינטות:  83°13′00″S 165°43′59″E﻿ / ﻿83.2167°S 165.733°E﻿ / -83.2167; 165.733
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לויד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לויד
 
הר לויד (באנגלית: Mount Lloyd) הוא הר ברכס הולנד, בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם במוצאו של קרחון יואיט; 13 קילומטרים צפונית להר מילר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר התגלה ומופה על ידי  המשלחת האנטארקטית הבריטית (משלחת נמרוד), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1907–1909.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי המשלחת האנטארקטית הבריטית.
לקריאה נוספת

• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, , P 189
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6  מידע היסטורי וגאוגרפי
הר לוקהארט (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בהר באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 גובה:  952 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  רכסי פורד 
 קואורדינטות:  76°28′00″S 145°06′00″W﻿ / ﻿76.466666666667°S 145.1°W﻿ / -76.466666666667; -145.1
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לוקהארט(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לוקהארט
 
הר לוקהארט (באנגלית: Mount Lockhart) הוא הר בהרי פוסדיק ברכסי פורד בארץ מרי בירד, שבאנטארקטיקה.
הר לוקהארט בולט צפונה מתוך המסיב העיקרי של הרי פוסדיק.
ההר ממוקם 7 קילומטרים צפונית מזרחית להר אוורס.
גובהו של ההר 952 מטרים מעל פני הים; והוא ההר ה-4,228 בגובהו באנטארקטיקה.
היסטוריה > גילוי ההר

ההר התגלה בטיסה של משלחת המחקר של ריצ'רד בירד ב-5 בדצמבר 1929.
היסטוריה > מקור השם

ההר נקרא על שמו של ארנסט ארל לוקהארט (Ernest Earl Lockhart), שהיה פיזיולוג בבסיס המערבי של השירות האנטארקטי של ארצות הברית, וחבר משלחת החקר הביולוגית אשר חקרה את אזור הר לוקהארט בשנת 1940.
לקריאה נוספת

• , PP 4, 5
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
1 2  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
| אתרים ברכסי פורד |
| --- | --- | --- |
| רכסי הרים | אסמן • דנפלד • היינס • מקיי • סארנוף • פוסדיק • פיליפס • קלארק |  |
| הרים | אלכסנדר • אקבלו • ביואנג'ל • ביטגוד • בירד • ברנהאם • ג'ון • ג'ונס • דאגלס • דרלינג • ואן וולקנברג • לוקהארט • מאליונה • סווארטלי • פייג' • קארבון • קולומבו • קופר • ריאה • ריצ'רדסון |  |
| מצוקים | ביילי |  |
| נונאטאקים | ברידינג • קיידי |  |
| מונוליתים | הבילבורד (לוח המודעות) |  |
| קרחונים | אוקס • ארתור • באלצ'ן • בויד • האמונד |  |
| מעברי הרים | ריס |  |
השיר על הארץ

גוסטב מאהלר
השיר על הארץ (בגרמנית: Das Lied von der Erde) הוא יצירה סימפונית של המלחין גוסטב מאהלר. בזמן הלחנתה היה מאהלר בתקופה העגומה, אך גם החדשנית, ביותר בחייו. היצירה נכתבה ב-1908, והיא יצירה לשני זמרים ותזמורת. היא נכתבה אחרי הסימפוניה השמינית שלו אך לא מוספרה כסימפוניה תשיעית.
אינסטרומנטציה

"השיר על הארץ", שמשכו כששים וחמש דקות, כתוב לתזמורת גדולה, הכוללת:
שלושה חלילים ופיקולו אחד (השלישי מנגן גם על פיקולו)
שלושה אבובים וקרן אנגלית אחת
ארבעה קלרינטים (השלישית מנגנת גם על קלרינט במי במול), קלרינט בס
ארבעה בסונים וקונטרבסון אחד
ארבע קרנות
שלוש חצוצרות
שלושה טרומבונים
טובה בס
כלי הקשה: (טימפני, גונג, תוף בס, מצלתיים, פעמונה, משולש ומערכת פעמונים)
מנדולינה
שני נבלים
קבוצת כלי קשת.
על אף גודל הכוחות הדרושים, התזמורת המלאה כמעט ואינה מנגנת כולה יחד (פרט לפרק הראשון), ובמקרים רבים היא דומה כמעט לתזמורת קאמרית, כשרק כלים מעטים מנגנים בעת ובעונה אחת.
לברית

הפרטיטורה מזכירה גם סולנים, זמרי טנור ואלט. עם זאת, מאהלר כלל גם את ההערה, כי "במקרה הצורך, יכול גם בריטון לשיר את תפקיד האלט". במשך עשרות שנים לאחר ביצוע הבכורה, לא נעשה כמעט שימוש באפשרות הזאת. ואולם, לאחר שהבריטון דיטריך פישר דיסקאו השתתף בשלוש הקלטות של היצירה, בניצוחם של פאול קלצקי (1960, עם הטנור מריי דיקי), יוזף קיילברת (1964, עם הטנור פריץ וונדרליך) וליאונרד ברנשטיין (1967, עם הטנור ג'יימס קינג), נעשה השימוש בקול בריטון ביצירה זו שכיח יותר ויותר.
ארבעה מן השירים הסיניים שמאהלר השתמש בהם, "Das Trinklied vom Jammer der Erde",‏ "Von der Jugend",‏ "Von der Schönheit" ו-"Der Trunkene im Frühling" נכתבו על ידי לי באי, המשורר הנודד של שושלת טאנג המפורסמת. "Der Einsame im Herbst" הוא מאת צ'אנג צי ו-"Der Abschied" משלב שירים מאת מונג קאו-ין וואנג ויי, יחד עם עוד כמה שורות משל מאהלר עצמו.
מבנה > הפרק הראשון

שם הפרק הראשון הוא "Das Trinklied vom Jammer der Erde" ("שיר השתייה על יגון הארץ"), והוא עוסק בכך, שהחיים יפים כל כך אך גם קצרים, והשתייה היא הדרך הטובה ביותר להימנע ממחשבות על קוצר ימיהם. הפזמון החוזר, "קודרים החיים, כמוהם כמוות", קובע את הנימה לשארית היצירה. השיר המקורי משתמש בביטוי הזה רק פעם אחת, אבל מאהלר ערך את הבית בשיר כך שיחזור על עצמו כפזמון חוזר, משום ששיקף בנאמנות כזאת את הרגשתו בזמן החיבור. המוזיקה של פרק זה דחוסה ורמה, אבל התזמור בהיר ונמרץ, משופע בסלסולים וקישוטים של כלי נשיפה מעץ. מאהלר מרבה בשימוש בגוני טון אימפרסיוניסטיים לאורך כל היצירה, אם כי דומה שבפרק זה הם מעטים יותר מאשר בשאר הפרקים. המוטיב הפותח בקרנות מזכיר מבט כמו-פנטטוני למזרח הרחוק או לייטמוטיב וגנרי. כך או כך, הוא מתאים להרמת הכוסית, הנרמזת ממילות השיר.
מבנה > הפרק השני

לאחר פרק זה בא "Der Einsame im Herbst", השקט והמדוכדך הרבה יותר. פירוש השם הוא "הבודד בסתיו", המשווה באריכות את רוחו ונפשו של אדם בודד לאווירת הסתיו. מאהלר ודאי הזדהה במיוחד עם הטקסט הזה, משום שאין כל עריכה ושינויים במקור. בניגוד לדימוי הסטריאוטיפי של המוזיקה של מהלר, התזמור בפרק זה דל וכמו קאמרי בטבעו, עם קווים קונטרפונקטיים ארוכים ועצמאיים. כל הפרק הזה מזכיר היסחפות חסרת מטרה, הן של עלי שלכת והן של רוח האדם.
מבנה > הפרק השלישי

הפרק השלישי, "Von der Jugend" ("על הנעורים"), הוא תיאור חי של הסצנה הקלאסית והסטריאוטיפית של סין הקדומה, ובו ביתן חרסינה, בריכות משקפות נופים, חיות אקזוטיות ואנשים שותים תה. יש בו ניגוד מוחלט להלך הנפש של הפרק הקודם, אבל מהלר משמר גם את הטקסט המדויק שלו. ייתכן שהסיבה לכך היא, שמאהלר נהנה מן התמונה של טבע מאושר וחפצים נאים, וביקש להציג את תאוות החיים. המוזיקה בפרק זה מבטאת בפירוש מאמץ להשיג גם היא צליל סיני אופייני, רשמי, כמו התיאור המילולי. אם כי אינה פנטטונית באופן מלא, המלודיה הראשית והמלודיה המקבילה מתקרבות לכך מאוד, ואם לזכור, שהפרק נפתח בתבניות פנטטוניות כאלה בצלילים הגבוהים של כלי הנשיפה מעץ, הרי שמהלר הצליח בהחלט להנציח את הצליל האוריינטלי המפורסם על בוריו. עם זאת, מידה רבה מן הסגנון האופייני שלו עצמו מעורבת בפיתוח המוטיבים הללו, והמיזוג נשמע טבעי. הודות לאופן סידורו של הפרק הזה, העובדה שהדמויות בתמונה הסינית הקלאסית הזאת דוברות גרמנית איננה נשמעת מוזרה מדי.
מבנה > הפרק הרביעי

מיד עם סיום הפרק הקודם מתחיל "Von der Schönheit" ("על היופי"), המשתלב היטב בדימוי שיש לרוב האנשים לגבי סין העתיקה. אוצר הדימויים של פרק זה כולל עלמות קוטפות תפרחות לוטוס לצד בריכות שלוות ונערים רוכבים על סוסים בגיא שטוף שמש. הטקסט המקורי של השיר מכיל דימויים אלה, אך מאהלר עוד מוסיף על הטקסט, מרחיב ומקשט אותו, כנראה כדי "לייפותו", כיאה לשם השיר. אופי המוזיקה של הפרק הזה דומה מאוד לזה של קודמו. מאהלר עדיין משתדל מאוד להישמע סיני, והוא מצליח בכך מאותן סיבות שצלחו בידו בפרק הקודם - סולמות פנטטוניים כביכול וכלי נשיפה מעץ באוקטבות הגבוהות. שני הפרקים האמצעיים הם למעשה יחידה אחת, מעין אינטרמצו סימפוני.
מבנה > הפרק החמישי

הסקרצו האמיתי של היצירה הוא הפרק החמישי, ששמו "Der Trunkene im Frühling" ("השיכור באביב"). הדובר בפרק זה כבר שיכור כלוט ומדבר על הטבע סביב מבעד לערפילי שכרונו. במובן זה, אפשר לראות בו שיר המשך לפרק הראשון "Das Trinklied vom Jammer der Erde" - המספר הספיק כבר להניס במשקה את חרדת קוצר ימיו, ומתענג על חייו, ושותה אולי מעל למידה, בהילולת שיכורים, "תנו לי ואשתה!" גם מבחינה מוזיקלית, פרק זה חוזר אל הפרק הראשון בשימוש שהוא עושה בנושא הקרן, המזכיר את מוטיב הפתיחה. השימוש של מאהלר בשינויי קצב בפרק הזה מבריק. נוסף למקצבים מנוגדים, עליזים ומועדים, הקצב עצמו משתנה כל כמה תיבות, לשום קצב אין למעשה שום קשר לזה שקדם לו והשינויים פתאומיים, שרירותיים ובלתי צפויים, ממש שכרות בהתגלמותה. גם צבע הטון משתנה עם שינויי הקצב הללו, ושילוב קו של כינור סולו, המצטט לפעמים יצירות קודמות של מאהלר (הסימפוניה השביעית) מלמד על הלך נפש מבולבל בנוסף להתנודדות השיכורים, המהווה, לדעת רבים, דרך אפקטיבית מאוד לגוון את הצליל.
מבנה > הפרק השישי

הפרק האחרון של היצירה מוכתר בשם "Der Abschied" ("הפרידה"), והוא משתווה באורכו לחמשת הפרקים הקודמים ביחד. הטקסט שלו לקוח משני שירים שונים, העוסקים שניהם בעצב שבפרידה מחברים, הנשארים מאחור. בעוד השירים המקוריים מטפלים בנושא, קרוב לוודאי, באופן מילולי יותר, במשמעות של יציאה למסע וניתוק מחברים ומן הסביבה המוכרת, ברור שמאהלר התייחס לדימוי זה במובן של פרידה מן החיים, ובהתאם לכך צירף וערך את הטקסטים המקוריים. מדכא ככל שנושא זה עשוי להיות, התוספת של כמה שורות מקוריות לחלוטין מצד מאהלר לסוף השיר היא אופטימית, למעשה, בהשקפתה על יפי הטבע:
המוזיקה של פרק זה חסכונית מאוד ומפוכחת, נותנת בפירוש תחושת צמצום ואינטימיות על אף גודלה של התזמורת, הנדרשת לשארית היצירה. הקו הקולי הפשוט יחסית מתחלק לכל אורך הפרק, בתי שיר נפרדים זה מזה בקטעי נגינה ארוכים וקדנצות ממושכות. "Der Abschied" הוא הפרק הסימפוני הראשון, העושה שימוש בקדנצות ארוכות וחופשיות, שאינן מדודות על ידי המנצח. יש גם מקומות מסוימים בפרק, שבהם יש רק זמר וקו קדנצה יחיד בכלי נשיפה, דואט רציני ומפוכח מאוד, מורכב מבחינה ריתמית אך פשוט ונוגה. כתיבה כזאת מקשה בוודאי מאוד על הניצוח, כמו קטעים אחרים שבהם המקצב, אם כי במשקל קפדני, כרוך בהרבה הקבצות משונות ולפעמים גולש מעבר לקוי התיבה כמו מתעלם מקיומם. בסוג זה של כתיבה חופשית ואימפרסיוניסטית יש הרבה עצב והרבה יופי, בייחוד בהשוואה לחלק מן הקטעים המחמירים יותר במקצביהם בפרק הזה, שגם הם חרישיים ומדוכדכים אבל יש בהם מוטיב דמוי מרש-אבל בכלי נשיפה נמוכים, קרנות או כלי מיתר נמוכים. נאמן לשמו, לטקסט שלו ולמוזיקה הקודמת, הפרק (ועמו היצירה כולה) נמוג לאין, בבחינת פרידתו השוקטת והעדינה של מאהלר עצמו כשהוא מקבל את רעיון מותו הוא ומשלים עמו.
ניתוח

מאהלר כתב על "השיר על הארץ": "אני חושב, שזהו כנראה החיבור האישי ביותר שיצרתי עד כה". אחרים אומרים על מוזיקה ככלל, שהיצירות הטובות ביותר מאפשרות למאזין להשקיף אל תוך אישיותו של המלחין ורוחו. "השיר על הארץ" מגלה ללא ספק לא מעט על מאהלר עצמו. אף כי "הפרידה" היא האמירה האישית הישירה ביותר ביצירה, הרי כל ששת פרקיה מציגים לראווה את כל הסגנונות המוזיקליים שלו, ובחירת הטקסט מלמדת על תהליכי המחשבה שלו, מפחד המוות הטבוע בו עמוק אל אהבתו העמוקה לא פחות, אך הילדותית, לפשטות וליופי שבטבע. יצירה המציגה את המלחין כאדם וכמוזיקאי, הן בנפרד והן כשלמות אחת, היא מבריקה באמת.
מחוות ואזכורים בתרבות

האמן הישראלי יגאל תומרקין יצר פסל וסדרת עבודות בשם "השיר על האדמה" (סוף שנות ה-70 ותחילת שנות ה-80), כמחווה ליצירה של מאהלר.
הזמרת ברברה הנדריקס שרה קטע מהיצירה בסרטו של עמוס גיתאי "התנתקות".
זאדיג

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  וולטר
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  נובלה
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1747
 מספר עמודים:  מהדורה ראשונה - 127 מהדורה שנייה - 126
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  מהדורה ראשונה - הוצאת הקבוץ השומר הצעיר מהדורה שנייה - הוצאת משרד הביטחון
 תאריך:  מהדורה ראשונה - 1945 מהדורה שנייה -
 תרגום:  מהדורה ראשונה - מנשה לווין מהדורה שנייה - אהרן ראוביני
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001184122, 001894588, 001895127, 001894559, 000888778
 
זאדיג או הגורל (בצרפתית: Zadig, ou La Destinée) הוא ספר פרי עטו של הפילוסוף וולטר. הספר הכתוב כנובלה היסטורית דן בשאלה האם צדיק וטוב לו רשע ורע לו?
זאדיג, גיבור הסיפור, אשר שמו נגזר מהמילה העברית "צדיק", הוא אדם חכם, ישר ובעל מידות טובות, אשר חי בבבל בעת העתיקה, ונקלע להרפתקאות שונות בשל אהבתו לנערה בשם שמיר. בדומה ליצירתו הנודעת קנדיד, וולטר השתמש בעלילת הספר כדי למתוח ביקורת חריפה על התרחשויות היסטוריות בתקופתו. וולטר מבטא בנובלה רעיונות ברוח הקלאסיציזם של צרפת במאה ה-18 ויוצא כנגד תחלואים חברתיים כגון ריבוד מעמדי, דת מאורגנת ושחיתות שלטונית.
דמויות

זאדיג - גיבור הסיפור, פילוסוף בבלי
שמיר - אהבתו של זאדיג
אורקאן - מתחרהו של זאדיג על אהבתו שמיר ואחיין של שר בבלי
אזורה - אהבתו השנייה של זאדיג
מובדאר - מלך בבל
אסטארטה - מלכת בבל, אהבתו האחרונה של זאדיג
סתוק - סוחר מצרי, ומעבידו של זאדיג בזמן עבדותו
אלמונה - אלמנה
ג'סראד - מלאך המתחזה לפילוסוף ולנזיר
תרגומים לעברית

זאדיג, או, הגורל, תרגם מנשה לווין, הוצאת הקבוץ השומר הצעיר מרחביה, 127 עמודים, 1945. יצא שוב בהוצאת ספריית פועלים בשנת 1991.
צדיק, או הגורל, תרגם אהרן ראובני, הוצאת משרד הביטחון תל אביב, 126 עמודים, 1974.
צדיק, או, הגורל, תרגם אהרן ראובני, בתוך הספר לילות לבנים מאת פיודור דוסטויבסקי, הוצאת משרד הביטחון, 1982
זאהי איברהים חדאד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  7 בפברואר 1895
 פטירה:  1964 (בגיל 68 בערך)
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה האמריקנית בביירות 
 
זאהי איברהים חדאד (7 בפברואר 1895–1964) היה רופא ערבי, עסק במניעת מחלות זיהומיות ומדבקות בפלשתינה, כיהן כנשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, ונשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.
ביוגרפיה

חדאד נולד ב-1895, רופא ערבי, בוגר האוניברסיטה האמריקנית בביירות.
בשנת 1918 שירת בצבא האימפריה העות'מאנית ומאוחר יותר אצל הבריטים.