stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיטת הסוכך
תיאור

שיטת הסוכך גדלה במקומות יבשים וחמים. שם המין נובע מצורת העץ - צורת סוכך. המוצא של שיטת הסוכך הוא באפריקה הטרופית. העץ גדל בישראל בערבה והתפוצה הצפונית שלו היא עד עין גדי. במקומות שחונים גדל העץ לגובה מטר עד שניים ומבשיל זרעים כעץ בוגר. 
במקומות בהם המים זמינים, העץ מגיע עד לגובה חמישה מטרים, כמו באזור עין יהב וחצבה.
לשיטת הסוכך עלים שעירים וגם הפרי שעיר וסלילי. לעץ אין גזע ראשי אלא גזעים מרובים המסתעפים מהבסיס. הענפים ממשיכים לצמוח באורך דומה, צמרת העץ שטוחה. הציר של העלים בולט בשעירותו. כאשר הקוצים והענפים צעירים הם שעירים ואחר כך השערות נושרות. העלים נושרים בקיץ והפריחה לקראת הסתיו. כך זה קורה גם באפריקה שהיא מוצא השיטה ובה גשמי קיץ. הפרחים צהובים והפירות בצורת תרמילים. הקוצים מגינים על העץ משיני בעלי חיים.
בישראל גדלים בר גם שיטת הנגב, שיטה סלילנית ושיטה מלבינה. 
בישראל גדלים גם עצי שיטה שהובאו מארצות רחוקות כמו אוסטרליה וניטעו במקומות שונים כמו צידי דרכים. 
על שם השיטה אבל שיטים ונחל שיטים אשר בנגב הדרומי והיישוב בית השיטה אשר בעמק יזרעאל. השיטה מוזכרת בספר שמות כחומר בניה להכנת המשכן, הארון והמזבח. השיטה מופיעה גם בספר ישעיהו ובתלמוד בבלי ראש השנה כ"ג א'.
השיטה במקורות

שמות פרק כ"ה' י וְעָשׂוּ אֲרוֹן, עֲצֵי שִׁטִּים ... יג וְעָשִׂיתָ בַדֵּי, עֲצֵי שִׁטִּים; וְצִפִּיתָ אֹתָם, זָהָב.
שמות פרק כ"ו' טו וְעָשִׂיתָ אֶת-הַקְּרָשִׁים, לַמִּשְׁכָּן, עֲצֵי שִׁטִּים, עֹמְדִים.
שמות פרק כ"ז, א וְעָשִׂיתָ אֶת-הַמִּזְבֵּחַ, עֲצֵי שִׁטִּים..
שמות פרק ל"ז, כה וַיַּעַשׂ אֶת-מִזְבַּח הַקְּטֹרֶת, עֲצֵי שִׁטִּים
ישעיהו פרק מ"א, יט אֶתֵּן בַּמִּדְבָּר אֶרֶז שִׁטָּה, וַהֲדַס וְעֵץ שָׁמֶן; אָשִׂים בָּעֲרָבָה, בְּרוֹשׁ תִּדְהָר וּתְאַשּׁוּר--יַחְדָּו.
בבלי, ראש השנה כ"ג א' כל שיטה ושיטה שנטלו נכרים מירושלים עתיד הקדוש ברוך הוא להחזירן.
לקריאה נוספת

עזריה אלון, החי והצומח של ארץ ישראל. משרד הביטחון – ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע. כרך 10 עמוד 144
הבריטניקה החדשה לנוער, הוצאת ידיעות אחרונות - ספרי חמד וכתר הוצאה לאור. כרך 16 עמוד 52.
זאב וילנאי, אריאל אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, הוצאת עם עובד, 1980.
הערות שוליים

↑  אכרזת גנים לאומיים, שמורות טבע, אתרים לאומיים ואתרי הנצחה (ערכי טבע מוגנים), ה'תשס"ה-2005, ק"ת 6369, ה'תשס"ה, 15 בפברואר 2005 (תוקן ב־17 בדצמבר 2019), בספר החוקים הפתוח
כיתת כוננות

יצחק הרצוג נשיא מדינת ישראל במסע זיכרון בעוטף עזה ביום השנה לטבח ב-7 באוקטובר 2023, עם כיתת הכוננות של  קיבוץ עין השלושה
כיתת כוננות היא כוח אבטחה מצומצם המיועד לפעול במהירות תוך מענה ראשוני לאירוע ביטחוני עד להגעת כוחות נוספים. בצה"ל, מתבססת כיתת כוננות על כוח צבאי קטן (כיתה), כיתת הכוננות מנוהלת לרוב בידי רבש"ץ היישוב, או מערך היישובים שהוא ממונה עליהם. לאחר טבח שבעה באוקטובר הוקמו כיתות כוננות בפיקוד משטרת ישראל בערים ומועצות מקומיות.
ביישובים רבים בישראל, ובפרט ביהודה ושומרון, ברמת הגולן ובעוטף עזה, קיימת כיתת כוננות. חברים בה מתושבי היישוב, שעברו הכשרה מיוחדת, ותפקידה לגשר על פער הזמן שנוצר מרגע של הכרזה על אירוע ביטחון או חירום ביישוב, ועד הגעת כוחות הביטחון, וסייע לכוחות הביטחון לאחר הגעתם.
צה"ל

כיתת הכוננות בצה"ל (מכונה גם בראשי תיבות: כ"כ) מורכבת ממספר חיילים, הנבחרים לרוב באמצעות תורנות, ונושאים כלי נשק. לעיתים מצטרפים אליהם גם חובשים.
כיתת הכוננות נדרשת למענה בתוך זמן קצר מאוד (עד מספר דקות בודדות) ולכן חבריה נשארים במדים במשך כל תורנות המשימה. מרבית הציוד בה מוכן לפעולה והעמסה מיידית לצמצום זמן התגובה.
בבסיסים עורפיים, לא מורכבת הכיתה מלוחמים, אלא מחיילי הבסיס שלעיתים אינם מאומנים דים בשימוש בנשק. במספר מקרים של אסונות, דוגמת ליל הגלשונים, התברר שלא הייתה כיתת כוננות.
בהשאלה משמש המושג לכל כוח המשמש כתורן, גם אם אינו נושא נשק ועוסק בפעולות אחרות, למשל טכנאים המשמשים ככוננים למערכת חירום.
יישובים > מבנה

צוות כוננות יישובי מורכב מ-15 לוחמים בממוצע, כאשר הלוחמים הם מתנדבים מאומנים היטב שתפקידם לתת מענה בזמן אמת בכל אירוע חירום בתחומי היישוב על פי תוכנית פעולה ותרגולות סדורות מראש. כיתת הכוננות הם כח התנדבותי, שבהכרזת מצב מבצעי מסוים מגויס רטרואקטיבית כחיילי מילואים. חברי כיתת הכוננות נמנים עם כוחות המילואים באכ"א, מצוידים בנשק צבאי (לרוב רובה אך גם באקדח), אפודים קרמיים ומאומנים על ידי החטיבה המרחבית.
מלבד המילואים שהם עושים ביחידותיהם, מגויסים חברי כיתות הכוננות לשני ימי מילואים נוספים מדי שנה, בהם מאומנים להתמודד עם מגוון רחב של תרחישים, כמו חדירת מחבלים ליישוב, התמודדות עם חוטפים המחזיקים בני ערובה והשתלטות על מבנה שבו שוהים מחבלים.
יישובים > היסטוריה

כיתות כוננות הוקמו ביישובי הספר לאחר מבצע סיני בסוף שנות ה-50, כדרך להתמודד עם המסתננים. בשנות ה-70, במסגרת הקמת המשמר האזרחי הוקמו גם כיתות כוננות, בין השאר במבשרת ציון, בקריית אונו ובחיפה, בה לצד כל בסיס הפעלה של המשמר האזרחי הייתה כיתת כוננות.
עם הקמת יישובים ברחבי יהודה ושומרון ובקעת הירדן הוקמו גם בהם כיתות כוננות. עם השנים, חלה התמקצעות ובניית מערך אימונים מסודר, ופיתוח תורת לחימה ייחודית לאנשי צוות הכוננות.
בישיבת ועדת החוץ והביטחון של הכנסת ב-23 באוקטובר 2017 נידון והוסדר משפטית כל נושא הפעלת צוותי הכוננות לאור איומי הביטחון בהווה. כאשר בוועדה הביע נציג צה"ל בפני יו"ר ועדת חוץ וביטחון (ח"כ אבי דיכטר) את חיוניותם של צוותי כיתות הכוננות לאור איומי ההווה ואף העתיד הקרוב. כאשר האויב וארגוני הטרור רואים בתקיפה ופשיטה ישירה על המרחב היישובי-אזרחי כמטרה משנית או מרכזית בלחימה, אי לכך קיומו של מערך הגנה יישובי איתן, חיוני מאוד לצה"ל בהתמודדות עם איומים של פשיטה על ישוב ביישובי קו עימות.
בשלהי שנות העשרה של המאה העשרים ואחת ותחילת שנות העשרים שלה צמצם צה"ל את כמות כלי הנשק הארוכים שנמסרו לכיתות הכוננות בעוטף עזה ובגבול סוריה ולבנון, על רקע גניבת כלי נשק. במקרה של עוטף עזה ציין צה"ל גם את השלמתו של המכשול בגדר הגבול כגורם המוריד את הסיכון ומצדיק את צמצום כלי הנשק.
כלקח ראשוני מטבח שבעה באוקטובר, החליטו השר לביטחון לאומי ומפכ"ל המשטרה שכיתות הכוננות יוקמו גם בערים. הקמת כיתות הכוננות קודמה על ידי מרכז השלטון המקומי יחד עם הפרויקטור לאבטחת הרשויות המקומיות.
קרבות שהשתתפו בהם חברי כיתת כוננות > פיגועים ביהודה ושומרון

באירועים רבים בהם חדרו מחבלים ליישובי יהודה ושומרון היו חברי כיתת הכוננות הראשונים להגיע לזירה והראשונים שנלחמו במחבלים. בכמה מקרים ההתערבות המהירה של חברי כיתות הכוננות הצילה חיי אדם, ובכמה מקרים שילמו חברי כיתות הכוננות בחייהם בזמן הלחימה. לאחר נפילתם, הוכרו חברי כיתות הכוננות שנפלו כחללי צה"ל.
להלן אירועים בולטים ביישובי יהודה ושומרון שבהם לקחו חלק חברי כיתת הכוננות:
רצח משפחת גביש: ב־28 במרץ 2002 חדר מחבל אל בית משפחת גביש בשכונה א' באלון מורה, ורצח 4 מבני המשפחה. 3 בני המשפחה הנותרים ששהו בבית הצליחו להתחבא בקומה השנייה והזעיקו את כיתת הכוננות של היישוב. חברי כיתת הכוננות ניהלו עם המחבל קרב במקביל לחילוץ בני המשפחה מהקומה השנייה, ובהמשך האירוע חברו אליהם כוחות צה"ל ומג"ב שפרצו לבית ומצאו את גופתו של המחבל. לא ידוע מתי נהרג המחבל.
הפיגוע באדורה: ב־27 באפריל 2002 חדרו שני מחבלי חמאס אל היישוב אדורה ורצחו 4 מבני המקום, אחד מהם חבר כיתת הכוננות, שניסתה לנטרל את המחבלים ללא הצלחה.
הפיגוע באיתמר (2002): ב־20 ביוני 2002 חדר מחבל לבית משפחת שבו באיתמר ורצח 4 מבני המשפחה. חברי כיתות הכוננות הוקפצו למקום וניהלה עם המחבל קרב עד שחברו אליה כוחות צה"ל ומג"ב שחילצו את שאר בני המשפחה והרגו את המחבל. במהלך הקרב נהרג רבש"ץ היישוב יוסף טויטו.
הפיגוע בציר המתפללים: ב־15 בנובמבר 2002 התרחש קרב קשה בין כוחות הביטחון הישראליים לשלושה מחבלי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בסמטה צרה על יד ציר המתפללים בחברון. בקרב נהרגו בין השאר 3 חברים בכיתת הכוננות בהם קב"ט קריית ארבע יצחק בואניש, ולאחר מותם הוענק להם אות הערכה מטעם הרמטכ"ל.
הפיגוע בקריית ארבע (2003): ב־7 במרץ 2003 חדרו שני מחבלי חמאס אל קריית ארבע, פצעו מספר עוברי אורח, ופרצו לביתם של בני הזוג אלי ודינה הורוביץ ורצחו אותם. עם פריצת הגדר הוקפצו למקום חברי כיתת הכוננות וניהלו קרב עם המחבלים בעוד כוחות צה"ל מכתרים את הבית. כשעה לאחר הפיגוע ניסו שני מחבלים עמוסים בנשק לחדור ליישוב נגוהות ונהדפו על ידי כיתת הכוננות וכוח צה"ל שהוצב במקום.
רצח הלל יפה אריאל: ב-30 ביוני 2016 חדר מחבל לבית משפחת אריאל בגבעת חרסינה שבקריית ארבע ורצח את הלל יפה אריאל בת ה־13. שניים מחברי כיתת הכוננות הגיעו למקום במהירות, ואחד מהם איבד את עינו מירי חברו, שהרג את המחבל.
הערות שוליים

↑  התקפת המתבל, במפורש מחדל של חיילי היחידה, חדשות, 27 בנובמבר 1987
↑  לסקוב: כשעל הגבול דיקטטור-חייבים כוננות, הארץ, 25 באוקטובר 1959
↑  ישראל הראל, ערבוב סמכויות שורר בנושא ההגנה העצמית של ישובים, מעריב, 4 בדצמבר 1975
↑  אלי דנון, ב"משמר האזרחי" משרתים מגיל שש־עשרה ועד 78, מעריב, 6 באוקטובר 1976
↑  4000 נופו מרשימת המשמר האזרחי בחיפה, דבר, 18 בינואר 1979
↑  תמיר סטיינמן, ‏מפקירים את העוטף: למרות כל ההבטחות - כיתות הכוננות עדיין בלי נשק, באתר ‏מאקו‏, 24 בספטמבר 2021
↑  עידן אבני, אבסורד: צה"ל אוסר על כיתות כוננות ביישובים הסמוכים לסוריה ולבנון לאחסן נשק, באתר ישראל היום, 15 באוגוסט 2022
↑  גלעד כהן, כיתות הכוננות נותרו בלי נשק: "אמרו שאחרי הקמת המכשול - אין איום", באתר ynet, 12 באוקטובר 2023
↑  ישראל במלחמה: כיתות כוננות יוקמו גם בערים, באתר "סרוגים", 16 באוקטובר 2023
↑  שלומי הלר‏, טענות לחוסר מקצועיות, נשק לא איכותי וצוותים שהוקמו בן רגע: מה קורה בכיתות הכוננות?, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2023
↑  עדי רובינשטיין, "דרוכים מתמיד": מאות כיתות כוננות הוקמו בערי ישראל בשבועיים, באתר ישראל היום, 22 באוקטובר 2023
↑  נדב שרגאי, תמרה טראובמן, עמוס הראל, המחבל חדר לאיתמר, נכנס לבית משפחת שבו, התבצר וירה לכל עבר במשך כשעה, באתר הארץ, 21 ביוני 2002
↑  אלישע בן קימון, יעל פרידסון, עומרי אפרים, יואב זיתון, אליאור לוי ואיתי בלומנטל, מחבל חדר לבית בקריית ארבע ורצח בת 13 במיטתה, באתר ynet, 30 ביוני 2016. לוחמי כיתת הכוננות הרגו בקרב את המחבל שרצח את הילדה בת ה-13.
↑  מתן צורי, המחבלים הסתערו, חברי כיתות הכוננות נלחמו על הבית: כל הקרבות ההירואיים, באתר ynet, 12 באוקטובר 2023
↑  אילנה קוריאל, "הוקפצנו בבגדי בית, ישר ירו עלינו RPG": הלוחמים שהצילו את קיבוץ יד מרדכי, באתר ynet, 18 באוקטובר 2023
↑  מערכת ישראל היום, שמות הנרצחים והנופלים במלחמת "חרבות ברזל" | רשימה מתעדכנת, באתר ישראל היום, 15 באוקטובר 2023
↑  במד"א ספדו לחבר כיתת הכוננות: "הצלת חיים בערה לו בעיניים", באתר ערוץ 7, 16 באוקטובר 2023
↑   "הכדורים שרקו - אבל לא עצרנו": הקרב של כיתת הכוננות שהצילה מושב שלם, סרטון בערוץ "כאן | חדשות - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 12:25)
↑   הנס והגבורה של עין הבשור: תיעוד חדש ודרמטי ממצלמת הרכב של הרבש"צ | אריאל עידן, סרטון בערוץ "עכשיו 14", באתר יוטיוב (אורך: 05:56)
↑  סיפור הגבורה המופלא של פרופ' יפתח גפנר מהפקולטה לרפואה וחבריו למושב עין הבשור בחדשות ערוץ 12, נבדק ב-2023-10-24
↑  קובי עוזיאלי, תיעוד חדש: קרב היריות שהציל את המושב, באתר בחדרי חרדים, 21 בנובמבר 2023
↑  דביר עמר, שני בני היישוב פסגות נרצחו במתקפה, באתר ערוץ 7, 7 באוקטובר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012658369405171
ריצ'רד ניוטרה

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1892 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  16 באפריל 1970 (בגיל 78) וופרטל, גרמניה 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית של וינה 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 הושפע על ידי:  אדולף לוס 
 פרסים והוקרה:  פרס וינה לאדריכלות (1958)  מדליית וילהלם אקסנר (1959)  טבעת הכבוד של העיר וינה  צלב המפקד של מסדר המצוינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה  מדליית הזהב של AIA 
 בן או בת זוג:  Dione Niedermann (23 בדצמבר 1922–?) 
 צאצאים:  Dion Neutra 
 
ריצ'רד ג'וזף ניוטרה (באנגלית: Richard Joseph Neutra;‏ 8 באפריל 1892 – 16 באפריל 1970) היה אדריכל יהודי אוסטרי-אמריקאי. לאורך רוב שנות הקריירה שלו הוא התגורר ובנה בדרום קליפורניה. הוא נחשב לאחד האדריכלים המודרניסטיים הבולטים והחשובים ביותר.
סגנון אדריכלי

ניוטרה התפרסם בתשומת הלב שהעניק להגדרת הצרכים המדויקים של לקוחותיו, ללא קשר לגודל הפרויקט, ובניגוד לאדריכלים אחרים אשר להוטים לכפות על הלקוח את החזון האמנותי שלהם. להפתעת לקוחותיו, הוא השתמש לא אחת בשאלונים מפורטים כדי לזהות צרכים אלו. הארכיטקטורה הביתית שלו הייתה תערובת של אמנות, נוף ונוחות מעשית.
במאמר שפרסם ב"לוס אנג'לס טיימס" ב-1947, תחת הכותרת "הבית המשתנה", מציג ניוטרה את תפיסת התוכנית ה"מוכנה לכל דבר" – שמרכיביה כוללים תוכנית פתוחה, חללי מגורים רב-שימושיים וגמישים, המסתגלים ומתאימים בקלות לכל סגנון חיים או אירוע.
לניוטרה הייתה תחושה חדה של אירוניה. באוטוביוגרפיה שלו, "חיים וצורה" (Life and Shape), הוא כלל אנקדוטה שובבה על לקוח – מפיק סרטים אנונימי, שחשמל את תעלת המגן סביב הבית שעיצב עבורו ניוטרה, והציב את משרתו הפרסי לדוג מדי בוקר את הגופות ולהיפטר מהם במשרפה מעוצבת במיוחד. ניוטרה הוסיף כאן נופך וגוזמה לסיפור שהתייחס ללקוחו בפועל, יוזף פון שטרנברג, שביתו היה אכן בית מוגן אבל לא חשמלי.
הסופרת / הפילוסופית איין ראנד הייתה הבעלים השני של בית יוזף פון שטרנברג בעמק סן פרננדו (שכבר נהרס). תמונה של ניוטרה ואיין ראנד בבית זה שצולמה על ידי יוליוס שולמן זכתה לפרסום רב.
רוב ציורי צבעי המים וציוריו המוקדמים של ניוטרה, שרובם מציגים מקומות בהם טייל (במיוחד בנסיעותיו לבלקן במהלך מלחמת העולם הראשונה) וכן רישומי הפורטרט שרשם, מבטאים השפעה של אמנים כמו גוסטב קלימט, אגון שילה וכו'. אחותו של ניוטרה, ג'וזפין, שהטיבה לצייר, נחשבת כמי שסייעה להתפתחות נטייתו של ניוטרה לציור.
מורשת

בנו של ניוטרה, דיון, המשיך לקרוא למשרדם בסילבר לייק, לוס אנג'לס שתוכנן ונבנה על ידי אביו - "ריצ'רד ודיון ניוטרה אדריכלות". בניין המשרדים של ניוטרה כלול במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים .
בשנת 1980, תרמה אלמנתו של ניוטרה את הבית והסטודיו ואן דר ליאו (בית מחקר VDL), ששוויו עמד אז על 207,500 $, לאוניברסיטת פומונה (האוניברסיטה הפוליטכנית של מדינת קליפורניה) לשימוש הסגל והסטודנטים של בית הספר לעיצוב סביבתי. ב -2011 בית קורניש (1954) פרי עיצובו של ניוטרה, הממוקם בשדרות סאנסט 9439 בבוורלי הילס, נמכר תמורת 12.8 מיליון דולר.
בשנת 2009, הוצגה התערוכה "ריצ'רד ניוטרה, אדריכל: רישומים וציורים" בספרייה המרכזית בלוס אנג'לס, ובה נכלל מבחר של רישומי מסעותיו, רישומי דמויות ומבנים. תערוכה על עבודותיו של האדריכל באירופה בין השנים 1960 ל -1979 הוצגה במוזיאון מרתה הרפורד, גרמניה.
תחיית המודרניזם של אמצע המאה שהתעוררה בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, העניקה יוקרה מחודשת ליצירתו של ניוטרה, כפי שקרה גם עם בתים ומבנים ציבוריים שנבנו על ידי האדריכלים ג'ון לאוטנר ורודולף שינדלר. בית המדבר של קאופמן שוחזר על ידי מרמול רדזינר ושות' באמצע שנות התשעים.
גופן האותיות הגאומטרי ניוטראפייס (Neutraface) שעוצב על ידי כריסטיאן שוורץ עבור תעשיות הבית, התבסס על עקרונות האדריכלות והעיצוב של ריצ'רד ניוטרה.
בשנת 1977, הוענקה לו לאחר מותו מדליית הזהב של AIA ובשנת 2015 כובד זכרו בכוכב דקל הזהב על שביל הכוכבים בפאלם ספרינגס, קליפורניה .
יצירות אבודות

בניין האמנויות היפות של ניוטרה משנת 1960 שהוקם באוניברסיטת קליפורניה, נורת'רידג' נהרס בשנת 1997, שלוש שנים לאחר שסבל נזקים קשים ברעידת האדמה של נורת'רידג' ב -1994 .
בית מסלון משנת 1962 שנבנה ברנצ'ו מיראג', קליפורניה, נהרס בשנת 2002.
בניין ציקלורמה בגטיסבורג פרי תכנונו של ניוטרה, נהרס על ידי רשות הפארקים הלאומים בין 8–9 במרץ 2013.
פרסומים

1927: Wie Baut America? (איך בונה אמריקה) (יוליוס הופמן)
1930: אמריקה: Die Stilbildung des neuen Bauens in the Vereinigten Staaten (אנטון שול ורלג)
1935: "New Elementary Schools for America". Architectural Forum. 65 (1): 25–36. בינואר 1935. {{cite journal}}:  (עזרה)
1948: ארכיטקטורה של דאגה חברתית באזורים של אקלים מתון (ג'רט טודמן)
1951: תעלומות ומציאת האתר (מורגן ומורגן)
1954: Survival Through Design (הוצאת אוניברסיטת אוקספורד)
1956: חיים וסביבת חיים (אלכסנדר קוך ורלאג).
1961: Welt und Wohnung (אלכסנדר קוק ורלאג)
1962: חיים וצורה: אוטוביוגרפיה (Appleton-Century-Crofts), שהודפסה מחדש 2009 (Atara Press)
1962: Auftrag für morgen (Claassen Verlag)
1962: עולם ודיור (ספרי יקום)
1970: Naturnahes Bauen (אלכסנדר קוך ורלאג)
1971: בניין עם הטבע (ספרי יקום)
1974: וואסר שטיין ליכט (פיי ורלאג)
1977: Bauen und die Sinneswelt (Verlag der Kunst)
1989: טבע קרוב: המסות המאוחרות של ריצ'רד ניוטרה (הוצאת קאפרה)
מקורות אחרים

McCoy, Esther (1960). Five California Architects . Reinhold Publishing. ISBN 0-275-71720-8. McCoy, Esther (1960). Five California Architects . Reinhold Publishing. ISBN 0-275-71720-8. McCoy, Esther (1960). Five California Architects . Reinhold Publishing. ISBN 0-275-71720-8.
נדפס בשנת 1975 על ידי פראגר
Hines, Thomas (1982). Richard Neutra and the Search for Modern Architecture . Oxford University Press. ISBN 0-19-503028-1. Hines, Thomas (1982). Richard Neutra and the Search for Modern Architecture . Oxford University Press. ISBN 0-19-503028-1. Hines, Thomas (1982). Richard Neutra and the Search for Modern Architecture . Oxford University Press. ISBN 0-19-503028-1.
נדפס בשנת 1994 על ידי אוניברסיטת קליפורניה
נדפס בשנת 2006 על ידי פרסומי ריזולי
Lavin, Sylvia (בדצמבר 1999). "Open the Box: Richard Neutra and the Psychology of the Domestic Environment". Assemblage. The MIT Press. 40 (40): 6–25. doi:10.2307/3171369. JSTOR 3171369. {{cite journal}}:  (עזרה)
Lamprecht, Barbara (2000). Richard Neutra: Complete Works. Taschen. p. 360. ISBN 978-3822866221.  Lamprecht, Barbara (2000). Richard Neutra: Complete Works. Taschen. p. 360. ISBN 978-3822866221.  Lamprecht, Barbara (2000). Richard Neutra: Complete Works. Taschen. p. 360. ISBN 978-3822866221.
Lamprecht, Barbara (2004). Richard Neutra, 1892–1970: Survival Through Design. Taschen. ISBN 3-8228-2773-8.  Lamprecht, Barbara (2004). Richard Neutra, 1892–1970: Survival Through Design. Taschen. ISBN 3-8228-2773-8.  Lamprecht, Barbara (2004). Richard Neutra, 1892–1970: Survival Through Design. Taschen. ISBN 3-8228-2773-8.
Lavin, Sylvia (2005). Form Follows Libido: Architecture and Richard Neutra in a Psychoanalytic Culture. MIT Press. ISBN 0-262-12268-5.  Lavin, Sylvia (2005). Form Follows Libido: Architecture and Richard Neutra in a Psychoanalytic Culture. MIT Press. ISBN 0-262-12268-5.  Lavin, Sylvia (2005). Form Follows Libido: Architecture and Richard Neutra in a Psychoanalytic Culture. MIT Press. ISBN 0-262-12268-5.
Cronan, Todd (ביולי 2011). "Danger in the Smallest Dose: Richard Neutra's Design Theory". Design and Culture. Berg Publishers. pp. 165–191. doi:10.2752/175470811X13002771867806. אורכב מ-המקור ב-2014-07-14. {{cite web}}:  (עזרה)
Neutra, Dion (2012). The Neutras Then & Later I (Photography by Julius Shulman). Triton: Barcelona, Los Angeles. ISBN 978-84-938482-7-9.  Neutra, Dion (2012). The Neutras Then & Later I (Photography by Julius Shulman). Triton: Barcelona, Los Angeles. ISBN 978-84-938482-7-9.  Neutra, Dion (2012). The Neutras Then & Later I (Photography by Julius Shulman). Triton: Barcelona, Los Angeles. ISBN 978-84-938482-7-9.
פרסומים על ריצ'רד ניוטרה:
הרייט רוט; ריצ'רד ניוטרה בברלין, Die Geschichte der Zehlendorfer Huser, ברלין 2016. מוציאים לאור של Hatje Cantz. הרייט רוט; ריצ'רד ניוטרה. סיפורם של בתי ברלין 1920–1924, ברלין 2019. מוציאים לאור של Hatje Cantz. הרייט רוט; ריצ'רד ניוטרה. ארכיטקט בברלין, ברלין 2019. מוציאים לאור Hentrich & Hentrich.
הערות שוליים

↑  "Chronicles of Brunonia" (PDF). Dl.lib.brown.edu. נבדק ב-2015-07-31.
↑  "1837/L". .sympatico.ca. נבדק ב-2015-07-31.
↑  or Glazer
↑  Carmichael, Cathie (2018-09-03). "Culture, resistance and violence: guarding the Habsburg Ostgrenze with Montenegro in 1914". European Review of History. pp. 705–723. doi:10.1080/13507486.2018.1474179.
↑  Esther McCoy.(1974).Letters between R. M. Schindler and Richard Neutra, 1914-1924.Journal of the Society of Architectural Historians, Vol. 33, No. 3 (Oct., 1974), pp.219–224
1 2 3  "Richard Neutra". MoMA. 2010-02-22. נבדק ב-2015-07-31.
↑  State Archive of the Russian Federation, f R7544, op 1, d 78, l 6
↑  "Richard Joseph Neutra | Austrian-American architect". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2017-07-27.
1 2  Neutra, Dion (2012). "The Neutras Then & Later(Photography by Julius Shulman". Triton: Barcelona, Los Angeles. I (I).
↑  "Cal Poly Pomona Given Neutra Research House". Los Angeles Times. 1980-03-02.
↑  "Architect's Home Given To Cal Poly". Los Angeles Times. 1980-05-18.
↑  Lauren Beale (October 14, 2011), Richard Neutra-designed Kronish house sells for $12.8 million Los Angeles Times.
↑  "Richard Neutra's Fine Arts Building". Peek in the Stacks. 30 במרץ 2020. נבדק ב-7 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Vitucci, Claire (18 ביולי 1997). "Cal State Northridge Razes Neutra Building". Los Angeles Times. נבדק ב-8 באפריל 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dunning, Brad (21 באפריל 2002). "A Destruction Site". The New York Times. נבדק ב-20 באפריל 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Stansbury, Amy (9 במרץ 2013). "The death of the Gettysburg Cyclorama building". The Evening Sun. אורכב מ-המקור ב-13 במרץ 2013. נבדק ב-31 ביולי 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dineen, J.K. (15 בדצמבר 2018). "SF to developer who tore down landmark house: Rebuild it exactly as it was". SF Chronicle. נבדק ב-16 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "US owner ordered to build replica house". BBC News. 16 בדצמבר 2018. נבדק ב-17 בדצמבר 2018 – via www.bbc.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wyatt, Edward (31 באוקטובר 2007). "A Landmark Modernist House Heads to Auction". New York Times. נבדק ב-2008-05-24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Judith Gura (1 במאי 2008). "Richard Neutra's Kaufmann House". ARTINFO. נבדק ב-2008-05-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Friedman, Alice T. (c. 2010). "2. Palm Springs Eternal: Richard Neutra's Kaufmann Desert House". American Glamour and the Evolution of Modern Architecture. New Haven, CN: Yale University Press. p. 262. ISBN 978-0300116540. LCCN 2009032574.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265796205171  PLWABN: 9810574046305606  BIBSYS: 90127917  BNE: XX1220680  BnF: cb12197717t (data)  CANTIC: a11403664  CiNii: DA01759645  GND: 118734679  HDS: 027394  ICCU: CUBV119236  ISNI: 0000 0001 2137 2987  LCCN: n50004597  LNB: 000186362  NDL: 00451178  NKC: jn20030923035  NLA: 36537261  NLG: 237357  NLK: KAC2018G0743  NSK: 000086655  NTA: 069929807  RERO: 02-A027597027  RKD: 235524  SELIBR: 218298  SNAC: w63x8846  SUDOC: 027703274  Trove: 1279418  ULAN: 500017837  VIAF: 66513638   WorldCat (עם VIAF): 66513638 
בית מילר, פאלם ספרינגס
יד אבשלום

| --- | --- |

יד אבשלום
 היסטוריה
 תרבויות:  התרבות ההלניסטית
 תקופות:  שלהי התקופה ההלניסטית בארץ ישראל
 נבנה:  המאה ה-1 לפנה"ס
 סוג:  מצבה
 אתר ארכאולוגי
 ארכאולוגים:  שארל קלרמון-גנו, 1871 נחום סלושץ, 1924  נחמן אביגד, שנות ה-40
 גישה לציבור:  כן
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 מיקום:  עמק יהושפט
 קואורדינטות:  31°46′37″N 35°14′20″E﻿ / ﻿31.776958333333°N 35.238958333333°E﻿ / 31.776958333333; 35.238958333333
  (למפת ירושלים מוגדלת) יד אבשלום(למפת ירושלים רגילה) יד אבשלום he
 
יד אבשלום בתוך גלי אבנים בשלהי המאה ה-19
הכותרת והארכיטרב בפינת המבנה
יד אבשלום וסביבתו ב-1906
פנים המצבה – מבט לדרום ולדרום-מערב
יד אבשלום. מאחוריו מצד שמאל נראית מערת יהושפט
מפת הקברים העיקריים בבית הקברות בהר הזיתים
"יד אבשלום" היא מצבה מונומנטלית הנמצאת בנחל קדרון, בין הר הזיתים והר הבית. היא שוכנת סמוך לצלע הר הזיתים, לצד מבני קבורה מפוארים נוספים כקבר בני חזיר וקבר זכריה. שֵׁם המצבה מצביע על מסורת המקשרת אותה למצבה שנבנתה בידי אבשלום, בנו של דוד המלך, אך לפי המחקר הארכאולוגי, זהו קבר המתוארך לתקופת המאה ה-1 לספירה, מאות רבות של שנים לאחר זמנו של אבשלום. לדעת הארכאולוג גבריאל ברקאי, זהו קברו של המלך אגריפס הראשון.
תיאור המבנה > המבנה החיצוני

המצבה נחצבה מתוך פני המצוק, כשצידה האחד חשוף כלפי חוץ, ואילו שלושת צדדיה האחרים נותרו מוקפים בסלע האם. מעין פרוזדור בעובי 2.5–3 מטרים מפריד בין המבנה לבין המצוק. המצבה מורכבת משני חלקים עיקריים, שגובהם הכולל הוא 19.70 מטרים: החלק התחתון, החצוב מתוך גוף הסלע, והחלק העליון, הבנוי אבני גזית.
החלק התחתון, החצוב בסלע, נחלק ליחידות משנה – הקרפידומה, שגובהה מטר ומחצה בצדו החשוף, ואורך כל אחת מצלעותיה הוא כשבעה מטרים ומחצה. מעל הקרפידומה נמצא סטילובט קטן שגובהו חצי מטר ורוחב כל צלע מצלעותיו כשישה מטרים ומחצה, ועליו מונח גוף הבניין העיקרי. גוף הבניין מקושט בפילסטרים יוניים – שניים בכל צלע, ובכל פינה אומנה ושני רבעי-עמודים צמודים אליה. כמקובל בבניינים החצובים בסלע, העמודים אינם בעלי חירוץ. מערכת הקורות מורכבת מארכיטרב חלק, מאפריז דורי ומכרכוב מצרי. כל צלע באפריז מחולקת ל-14 טריגליפים ול-13 מטופות, ובכל מטופה מפוסלת צורה עגולה. מעל לאפריז ניצב הכרכוב המצרי, המתקער כלפי מעלה ובולט מעט החוצה מיתר המבנה שמעל הקרפידומה. מעל הכרכוב ממשיך הסלע לעלות עוד מספר סנטימטרים, ומשמש בסיס לחלק העליון וגם פעם כל האזור סביבה היה מכוסה חול.
החלק העליון בנוי אבני גזית גדולות בעלות גימור עדין, כאשר ביניהן מצע טיט דק. בחלל הפנימי סודרו אבנים בלתי מהוקצעות ושברי אבנים וטיט מילאו את החללים שביניהן. תחילתו של החלק העליון שומרת על התוכנית הרבועה של תחתית המצבה, עם התכנסות נוספת, המעמידה את אורכה של כל צלע על 6 מטרים, ומעליה כרכוב. חלק זה של המבנה מגיע לגובה כולל העולה במעט על 2 מטרים. סמוך לפינה הדרום-מזרחית נמצא הפתח.
מעל לחלק הרבוע הופך הבניין לעגול, תחילתו כגליל, שקוטרו מעט מתחת ל-6 מטרים, וגובהו כשני מטרים ומחצה. הגליל בנוי שני נדבכים, ולו שלושה אלמנטים קישוטיים. בתחתיתו מוקף הגליל בסיס מסוגנן בגובה 25 ס"מ, שרובו לא שרד את מהלך הדורות. באמצעו של הגליל עובר כרכוב נוסף הדומה לכרכוב החותם את המבנה המרובע, ובצדו העליון בולט החוצה כרכוב המפוסל בצורת חבל קלוע. מעל לגליל, מקבל הגג צורת חרוט קעור דוגמת מכסה קומקום, שגובהו כ-6 מטרים, וקוטרו העליון כ-80 ס"מ. מרבית גובהו של החרוט עשוי מאבן אחת, בגובה של כמעט ארבעה מטרים, וסביב ראשה מצוי "חבל" נוסף. על ראש הגג מוצבת אבן המסותת בצורת פרח לוטוס בעל שישה עלי כותרת. פנים הפרח שקוע, וייתכן כי דבר-מה היה מוצב בתוך השקע. הנדבך של הכרכוב והחבל חסר אבן אחת בצד מזרח, וניכרות גומחות של בריח שהותקן בחור על ידי נזירים שעשו שימוש במבנה בתקופה הביזנטית.