רות ניקולס
ביוגרפיה > קריירה כטייסת

בעודה סטודנטית בולסלי קולג', ניקולס השתתפה בשיעורי טיסה בחשאי. זמן קצר לאחר סיום הלימודים, היא קיבלה את רישיון הטיס שלה והייתה לאישה הראשונה בעולם שקיבלה רישיון טיס על מטוסי-ים. בשנה 1928 היא זכתה לתהילה ציבורית כטייסת משנה של הארי רוג'רס, שהיה מדריך הטיסה שלה, בטיסה הראשונה ללא עצירה מניו יורק למיאמי, פלורידה. בשל מעמדה החברתי ורקע האצולה המשפחתי שלה, ניקולס נודעה בעיתונות בשם "המתבגרת המעופפת", שם שמאוד שנאה.  באותה שנה, ניקולס נשכרה כמנהלת המכירות של יצרנית המטוסים Fairchild Aviation Corporation (אנ'). בשנת 1929, היא ייסדה, יחד עם אמיליה ארהארט ואחרות, את ארגון הטייסות הבינלאומי שנקרא התשעים ותשע (אנ'). באוגוסט 1929, היא וארהארט היו בין 20 המתחרות בדרבי האווירי לנשים (אנ') (המכונה גם "פאודר פאף דרבי"), זה היה המרוץ הרשמי הראשון לנשים בלבד, בארצות הברית. הם יצאו מסנטה מוניקה, קליפורניה, ב-18 באוגוסט לקליבלנד, אוהיו. ניקולס התרסקה, לואיז ת'דן (אנ') ניצחה, בעוד ארהארט סיימה שלישית בלבד.
במהלך שנות ה-30, בזמן שעבדה בחברת פיירצ'יילד וחברות תעופה אחרות, ניקולס ביצעה מספר טיסות שבהן היא שברה שיאים. היא בצעה את רוב הטיסות במטוס לוקהיד אלקטרה (אנ'), שהשאילה מתעשיין הרדיו, המיליונר, פאוול קרוסלי ג'וניור. בדצמבר 1930 בסינסינטי, היא שברה את זמן השיא של צ'ארלס לינדברג בטיסה חוצת יבשת (אנ') למרחק שבין ניו יורק ללוס אנג'לס והשלימה את הטיסה תוך 13 שעות ו-21 דקות. במרץ 1931, היא קבעה שיא גובה עולמי לנשים כשהגביה טוס לגובה 8,760.9 מטרים. באפריל 1931 בדטרויט, היא קבעה את שיא המהירות העולמי לנשים כשטסה במהירות של 339.1 קילומטרים לשעה. ביוני 1931, היא ניסתה להפוך לאישה הראשונה שטסה סולו מעבר לאוקיינוס האטלנטי, אך התרסקה בניו ברונסוויק  ונפצעה קשה, ושברה לפחות שתי חוליות בגבה. לאחר החלמתה, באוקטובר 1931, היא קבעה את שיא מרחק הטיסה לנשים, בטיסה מאוקלנד, קליפורניה, ללואיוויל, קנטקי, מרחק של 3,181 קילומטרים.
ב-14 בפברואר 1932, ניקולס קבעה שיא גובה עולמי חדש של 6,000 מטרים למטוסים מונעים בדיזל, כשטסה במטוס לוקהיד וגה (אנ') משדה התעופה פלויד בנט פילד, ניו יורק (אנ'). ב-3 בנובמבר, בניסיון לשבור את השיא הטרנס-יבשתי של ארהארט, ניקולס נכשלה. מטוסה של ניקולס החליק מהמסלול בשדה פלויד בנט, תוך כדי ריצה על המסלול, כנף המטוס התחפרה בקרקע, המטוס נכנס לסחרור, ניזוק קשות, אך ניקולס אפילו לא נפצעה.  ב-29 בדצמבר, ניקולס הפכה לטייסת הראשונה, של חברת תעופה מסחרית שהטיסה נוסעים, בשעה שהטיסה נוסעים בחברת New York and New England Airways. בשנת 1935 הצטרפה ניקולס לחברת הנדסה המבוססת על נשים בלבד, שבסיסה בבריטניה. באותה תקופה חברה זו הייתה הארגון היחיד בעולם לנשים מהנדסות וטייסות.
ב-21 באוקטובר 1935, ניקולס נפצעה אנושות בהתרסקות במהלך טיסה פרטית לטרויה, ניו יורק (אנ'). הטיסה הייתה אמורה להיות "חתונה מוטסת" לשני זוגות מעל העיר ניו יורק, אבל המטוס, מסוג קרטיס קונדור (אנ'), התרסק זמן קצר לאחר ההמראה. על פי דיווחים בעיתונות על ההתרסקות, קברניט הטיסה נהרג בהתרסקות. ניקולס ספגה חבלות בשורש כף היד השמאלית, בקרסול ובאף, כמו-כן, כוויות וחשד לפציעות פנימיות. כמעט שנה לאחר ההתרסקות ניקולס לא הייתה מסוגלת לטוס.  כשחזרה לטוס, ניקולס עבדה בארגון קוויקר שביקש לקדם פתרון סכסוכים בינלאומיים בדרכי שלום. בשנת 1939, היא הקימה ועמדה בראש ארגון הסיוע ההומניטרי בשם כנפי הסיוע (אנ'), שהיה שירות אווירי אזרחי שביצע טיסות סיוע חירום וסייע לסיירת האוויר האזרחית (אנ'), המסונפת לחיל האוויר האמריקאי, במהלך מלחמת העולם השנייה, תוך ביצוע סיורים לאורך חופי ארצות הברית לגילוי צוללות גרמניות. בסוף מלחמת העולם השנייה הוענק לניקולס דרגת לוטננט קולונל (המקבילה לדרגת סגן אלוף בצה"ל) במסגרת סיירת האוויר האזרחית ( CAP ).
לאחר מלחמת העולם השנייה, ניקולס הייתה מעורבת במאמצים הומניטריים נוספים, כשהיא משתמשת בסֶלֶבְּרִיטַאיות שלה כדי להפנות תשומת לב למטרותיה ולגיוס כספים. היא ארגנה פרויקט תמיכה בקרן החירום הבין-לאומית של האו"ם לילדים – UNICEF, שכלל פיילוט של טיסות מסביב לעולם ב-1949. במהלך הפיילוט, ב-14 באוגוסט, היא הצטרפה לצוות של טיסת Transocean Air Lines שהובילה 47 מהגרים איטלקיים מטעם ארגון הפליטים הבינלאומי לקראקס, ונצואלה. במהלך הטיסה, בניסיון נחיתה לחניית ביניים בנמל התעופה שאנון אירלנד, בשל טעות אנוש המטוס שהסתובב ונאלץ לנחות במפרץ גאלווי בשעה 2:40 בבוקר למחרת. מתוך 58 נוסעים ואנשי צוות שהיו על המטוס 8 נהרגו וכל האחרים חולצו.  בשנות ה-50 של המאה העשרים, ניקולס ניהלה פעילות של ארגון הנשים למען "הצלת ילדים" (אנ'), היא ניהלה את אגף הנשים של קרן החולים המאוחדת ובנוסף הייתה מנהלת שטח של הקרן הלאומית לנפרוזיס (למחלות כליה, תסמונת נפרוטית וכדומה).
בשנת 1958, לאחר שהפעילה שתדלנות לטובת לחיל האוויר של ארצות הברית היא קבלה רשות, להיות טייסת המשנה בטיסה TF-102A Delta Dagger שהגיעה למהירות של 1,600 קילומטרים לשעה (מהירות על-קולית, 1 מאך) ולגובה של 15,545 מטרים ובכך קבעה שיאי מהירות וגובה חדשים לנשים בגיל חמישים ושבע.