stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סול במבה
קריירת מועדונים

במבה התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן, לאחר שלא זכה לבסס את מעמדו בקבוצה הבוגרת, עזב את המועדון. ביולי 2006 חתם בדאנפרמליין אתלטיק הסקוטית לאחר שמאמן הקבוצה, שביקש לבחון שחקן אחר, החליט לתת הזדמנות לבמבה והתרשם ממנו. בשנת 2007 הגיע עם הקבוצה לגמר הגביע הסקוטי אך גם ירד עימה לליגה השנייה.
בקיץ 2008 במבה חתם היברניאן על חוזה לשלוש שנים במועדון. כבר בהופעת הבכורה שלו נגד דנדי יונייטד הוא הורחק. בתחילת דרכו בהיברניאן, הוא הוסט לעמדת הקשר האחורי, אך כעבור עונה אחת חזר לתפקידו הטבעי. ב-22 באוגוסט 2009 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 1–3 נגד פלקירק.
בינואר 2011 חתם בלסטר סיטי. ב-9 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו נגד מנצ'סטר סיטי במסגרת הגביע ה-FA ואף הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון כבר בנגיעה הראשונה שלו בכדור, במשחק שנגמר בתיקו 2–2.
ביוני 2012 חתם בטרבזונספור הטורקית תמורת 750 אלף פאונד. ב-26 באוגוסט 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 0–2 נגד אלזיגספור. בינואר 2014 נפצע בקרסול וחזר לשחק רק בסיום העונה.
ב-26 באוגוסט 2014 לשלוש שנים חתם בפלרמו. ב-24 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בפאלרמו בתיקו 3-3 נגד נאפולי. ב-23 בינואר 2015, במבה הושאל ללידס יונייטד עד לסיום העונה, עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן בסיום העונה. ב-31 בינואר 2015 במבה ערך את הופעת הבכורה שלו בלידס בניצחון 1–2 נגד האדרספילד טאון. ב-18 במרץ 2015 הבקיע במבה את שער הבכורה שלו במדי לידס יונייטד, בניצחון נגד 0–3 פולהאם. ב-24 ביוני 2015 מימשה לידס יונייטד את אופציית הרכישה בחוזהו, ובמבה חתם לשנתיים בקבוצה.
באוקטובר 2016 חתם לשנתיים בקארדיף סיטי. ב-14 באוקטובר 2016 ערך את הופעת הבכורה שלו בקארדיף במשחק בליגה נגד בריסטול סיטי בה גם הבקיע את שער הניצחון.
ב-10 באוגוסט 2021 חתם במידלסברו לעונה אחת.
ב-2021 אובחן במבה עם סרטן הלימפה אך החלים ממנה. ב-31 באוגוסט 2024 נפטר במבה לאחר שחלה שוב בסרטן הלימפה.
קריירה בין-לאומית

אף על פי שבמבה נולד בצרפת, הוא מימש את האופציה לייצג את חוף השנהב (מולדת הוריו). הוא השתתף עם הנבחרות הצעירות בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 בשנת 2003, בגביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2005 והגיע עם הנבחרת האולימפית לרבע גמר האולימפיאדה. בשנת 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד ישראל. ב-7 בינואר 2010 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0–2 נגד רואנדה במסגרת משחק ידידות. במבה נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2010.
סול (תו)

סול הוא תו בסולם הצלילים, שמסומן באות G. תדירותו באוקטבה הראשונה היא 392 הרץ. במספור עממי הוא החמישי בסולם התווים. התו סול הוא התו ששומעים כאשר מרימים שפופרת של טלפון נייח בישראל.
הצליל סול במפתחות השונים:
סול דיאז

התו סול דיאז הוא תו הגבוה מסול בחצי טון והוא מסומן ב-#G.
סול במול

התו סול במול הוא תו הנמוך מסול בחצי טון והוא מסומן ב-Gb.
סולם סול מז'ור

סולם סול מז'ור הוא הסולם המז'ורי המתבסס על הצליל סול. רצף התווים בסולם הם: סול, לה, סי, דו, רה, מי, פה דיאז וסול.
סולם סול מינור טבעי

סולם סול מינור הוא הסולם המינורי המתבסס על הצליל סול. רצף התווים בסולם הם: סול, לה, סי במול, דו, רה, מי במול, פה וסול.
ראו גם

מפתח סול
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
תווים
| דו(C) | רה(D) | מי(E) | פה(F) | סול(G) | לה(A) | סי(B) |
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ספרות מקצועית

ספרות מקצועית היא ספרים וכתבי עת המשמשים את העוסקים במקצוע מסוים בעבודתם. על פי רוב, ספרות מקצועית אינה מובנת למי שלא למד את המקצוע עבורו נועדה, משום שהיא מניחה ידע מוקדם נרחב, שנרכש בעת לימוד המקצוע.
בעיסוקים שונים יש צורך בספרות מקצועית ענפה. דוגמאות:
עורכי דין זקוקים לספרות מקצועית לשם התעדכנות בחקיקה ובפסיקה ובמשמעותן.
מתכנתים זקוקים לספרות מקצועית העוסקת בתוכנה ובמערכות שהם עוסקים בהן.
רופאים זקוקים לספרות מקצועית העוסקת בחידושים בתחום התמחותם.
מאפיין מובהק של ספרות מקצועית הוא התיישנותה המהירה, הנובעת מהחידושים הבלתי פוסקים בתחום המקצועי שאותו היא משרתת. ההתיישנות מחייבת רכישת מהדורות חדשות לעיתים קרובות. ספרים מסוימים יוצאים לאור בכריכת עוקדן, המאפשרת פרסום דפי החלפה מדי תקופה, כך שאין צורך להחליף את כל הספר, אלא די בהחלפת הדפים שהשתנו.
מאפיין נוסף של ספרות מקצועית הוא מחירה הגבוה יחסית, הנובע מהתפוצה הנמוכה יחסית של ספרות זו, ומהעובדה שמדובר בהוצאה עסקית.
ארגונים שבהם נזקקים העובדים לספרות מקצועית מפעילים פעמים רבות ספרייה, שגודלה מותאם לגודל הארגון ולהיקף הספרות המקצועית הנדרשת לו, ומטרתה אחסון הספרות המקצועית והפצתה בין העובדים.
הוצאה לאור של ספרות מקצועית היא ענף התמחות ייחודי בתחום ההוצאה לאור, ורק מעטים מבין המו"לים עוסקים בו. מו"ל נודע של ספרות מקצועית הוא הוצאת שפרינגר.
מיסוי ספרות מקצועית בישראל

ספרות מקצועית הנרכשת על ידי עסק במסגרת פעילותו היא הוצאה מותרת בניכוי, כלומר עלותה של הספרות המקצועית מופחתת מהכנסות העסק לשם חישוב המס החל על העסק. יחיד (גם שכיר) הרוכש ספרות מקצועית לשם שמירה על רמתו המקצועית רשאי אף הוא לנכותה מהכנסתו.
קודם לרפורמה במס הכנסה שנערכה בשנת 1974 בעקבות המלצותיה של "ועדת בן שחר" (תיקון מס' 22 לפקודת מס הכנסה), תשלום של מעביד לעובד שכונה "ספרות מקצועית" היה פטור ממס הכנסה. הייתה זו דרך להימנעות ממס שנוצלה על ידי רבים, ללא קשר לרכישת ספרות מקצועית (הדבר בא לידי ביטוי במערכון "ישראבלוף" של "הגשש החיוור", שבו מציע מעסיק דמי ספרות מקצועית לשליח שאינו יודע לקרוא).
בהמלצותיה של "ועדת בן שחר" נאמר: "הוצאות על ספרות מקצועית תותרנה לניכוי כהוצאה לצורך מס, רק אם הספרות דרושה ישירות לעסקו או משלח-ידו של הנישום. הניכוי יותנה בביסוס על מסמך הכולל, בין השאר, פרטים מזהים של הספר אשר נכתבו על ידי המוכר. כמקובל בספרים שנרכשו על ידי עסקים, יישמר הספר בבעלות הנישום ויוחתם בחותמת שם העסק". במסגרת מימוש ההמלצות בוטל הפטור לתשלום ספרות מקצועית, תוך אמירה מפורשת בסעיף 2(2) לפקודת מס הכנסה, לפיה בהכנסה החייבת נכללים גם "תשלומים שניתנו לעובד לכיסוי הוצאותיו, לרבות תשלומים בשל החזקת רכב או טלפון, נסיעות לחוץ-לארץ או רכישת ספרות מקצועית או ביגוד, אך למעט תשלומים כאמור המותרים לעובד כהוצאה".
ראו גם

ספר לימוד
ספרות אפורה
סמל פרוסיה

סמל המסדר הטווטוני
סמל ממלכת פרוסיה מ-1450
סמל ממלכת פרוסיה מ-1701
סמל פרוסיה היה סמלה של פרוסיה בגלגוליה השונים וכמוה, גם הוא השתנה מספר פעמים. עם זאת, המוטיב העיקרי היה עיט שחור שנקרא מאוחר יותר גם עיט הרייך.
היסטוריה > ימי הביניים

מקורו של העיט בסמלה של רומא העתיקה. מאוחר יותר אימץ קרל הגדול את העיט לסמלו כשהתמנה לקיסר הרומאים במה שנקרא מאוחר יותר האימפריה הרומית הקדושה. במאה ה-13 העניק פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לריבון המסדר הטווטוני, הרמן פון זלצה, את הזכות לשאת את העיט כסמלו. זה עוצב כמגן לבן ועליו צלב שחור שבמרכזו מגן זהב ובו מוטען העיט. מאוחר יותר הפך המגן לסמלו של המסדר כולו שהקים את מדינת המסדר הטווטוני שממנו צמחה פרוסיה.
ממלכת פרוסיה שהוקמה במאה ה-15 ושהייתה תחת חסותה של פולין שינתה את הסמל, כך שלעיט נוסף הכתר הפולני סביב צווארו וכן יד בשריון, מניפה חרב מעל ראשו.
במאה ה-16 הקומה דוכסות פרוסיה לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית ולכן הייתה פחות דתית בהנהגתה. הצלב הורד מהסמל ועל חזהו של העיט נוספה האות S שמסמלת את זיגמונד הראשון, מלך פולין. מאוחר יותר התווסף גם עיטור בעל עלי תלתן בקצותיו לכנפי העיט. במשך השנים התעדכנה האות שעל חזה העיט בהתאם לשמו של מלך פולין.
היסטוריה > ממלכת פרוסיה

לאחר שפרידריך הראשון הקים את ממלכת פרוסיה העצמאית ב-1701, הוא שינה את הסמל בהתאם. הוא הוסיף לעיט כתר מלכות על ראשו במקום זה של פולין, ידיו של העיט החזיקו בשרביט ובגלובוס (Globus cruciger) ועל חזהו הופיעו האותיות "FR" משולבות, המייצגות את המילים פרידריך המלך (Fridericus Rex). באותה שנה או בזו שאחריה, הוא איחד את סמלו עם סמל הנסיך הבוחר של ברנדנבורג והרחיב אותו. הסמל המלא הציג מגן שמוטענים בו כל סמלי המושבות והטריטוריות של פרוסיה ובמרכזם המגן עם העיט הפרוסי ומעליו כתר. מעל העיט הוצג הסמל עם השרביט המוזהב של הנסיך הבוחר ומתחת העיט היה מגן עם סמל משפחתו של פרידריך, מוכתר גם הוא. הסמל נתמך על ידי שני "אנשי פרא" אוחזים באלות, דמויות מתוך המיתולוגיה הקלטית והמיתולוגיה הגרמנית שמסמלות את "אדון החיות". מעל המגן הוצג כתר גדול והסמל כולו נעטף באפריון מפואר שמעליו עוד כתר.
ב-1709 הורחב הסמל כך שהוא הציג 36 סמלי טריטוריות ודוכסיות שעליהן שלטה או תבעה בעלות פרוסיה. שני אנשי הפרא החזיקו כעת דגלים עם סמלי פרוסיה וברנדנבורג. לכתר שמעל המגן נוספה קסדה עם מעטה שצדו האחד צבוע בצהוב וכחול - צבעי מגן הנסיך הבוחר, וצדו השני בשחור ולבן - כסמל פרוסיה. תחת המגן נוסף בסיס שעליו המוטו "Gott mit uns" (עברית: אלוהים עימנו). בראש הסמל נוספה ציצה בצורת העיט הפרוסי שמסמל את מסדר העיט השחור, שהעיטור שלו בצורת צלב מלטה כחול, הוצג בתחתית הסמל.
ב-1804, לאחר גדילתה של פרוסיה, גדל מספר הסמלים המוצגים בסמל ל-42 ונוסף לו עיטור מסדר העיט האדום.

לאחר נפילתו של נפוליאון קיבלה פרוסיה לידה שטחים במסגרת קונגרס וינה ומ-1817 הכיל הסמל 48 סמלים. בשלב זה החל השימוש בכמה סוגי סמלים: הסמל הגדול הכיל את כל המרכיבים שפורטו לעיל והוא השתנה מדי פעם בהתאם לשטחים שסופחו או נותקו מפרוסיה. הסמל הבינוני הציג גרסה מצומצמת ובה 12 סמלים נתמכים באנשי הפרא ומוקפים בעיטור העיט השחור. שנים עשר הסמלים היו: סמל פרוסיה (העיט השחור), סמל ברנדנבורג (העיט האדום), סמל נירנברג, סמל בית הוהנצולרן, סמל שלזיה, סמל הדוכסות הגדולה של הריין התחתון (ריינהאלד), סמל סקסוניה, סמל פומרניה, סמל מגדבורג, סמל וסטפאליה, סמל יוליך-קליווס-ברג וסמל פרובינציית פוזן. כמו כן היה בשימוש סמל קטן שהיה בנוי מהעיט השחור בלבד, עם אותם תומכים ועם כתר גדול.
ב-1873 שינה וילהלם הראשון, קיסר גרמניה את הסמל, עיטורי מסדר בית הוהנצולרן ומסדר הכתר הפרוסי התווספו, המוטו הועבר לכיפת האפיריון וצבעי הציצה השתנו לצבעי פרוסיה בלבד.
הסמל המאוחד מ-1702
הסמל המורחב מ-1709
סמל פרוסיה הגדול, 1873
סמל פרוסיה הבינוני, 1873
סמל פרוסיה הקטן, 1790
סמל מדינת פרוסיה החופשית, 1918–1933
סמל פרוסיה מ-1933
מדינת פרוסיה החופשית

לאחר הכרזתה של מדינת פרוסיה החופשית ב-1918, וביטול מוסד המלוכה, השתנה הסמל לעיט שחור פשוט על רקע לבן, ללא סימני מלוכה.

ב-1933, עם עליית המפלגה הנאצית לשלטון, עוצב הסמל כעיט שחור על רקע לבן, כשעל חזהו צלב קרס לבן, בידיו הוא מחזיק חרב כסופה וברקים זהובים ומעל ראשו הוחזר המוטו "Gott mit uns" ("אלוהים אתנו") .
ספרות מאיה

המספרים מ-0 ועד 19, בספרות המאיה
ספרוֹת המאיה עומדות בבסיס שיטת הספירה של בני המאיה. שיטת הספירה מבוססת על בסיס 20, ומכילה שלושה סמלים בלבד: נקודה מסמלת 1, קו מסמל 5, וצורה דמוית קונכייה מסמלת 0. בעזרת הסמלים ל-1 ול-5 ניתן לכתוב בצורה קומפקטית יחסית כל מספר בין 1 ל-19. כדי לכתוב מספרים גדולים יותר, מקבצים את הספרות השונות בצורה אנכית, כאשר הספרות המשמעותיות יותר למעלה. למשל, המספר 25 נכתב על ידי נקודה אחת (המסמלת את המספר 1X20=20) ובמרחק מה מתחתיה קו (המסמל את המספר 5).
בעוד שהשיטה היא בבסיס 20, היצוג שלה בלוח השנה של המאיה - המדהים עד היום בדיוקו המופלא - הוא עם סטיה קלה של בסיס 18: בעוד שהשורה השנייה מייצגת "פי 20" מקודמתה, השורה השלישית בלוח השנה ייצגה כמות גדולה פי 18 מהשנייה. כך, הספרה התחתונה מודדת אחדות (עד 19), השנייה "עשרימיות", השלישית "שלוש מאות ושישימיות" (20*18), הרביעית "שבעת אלפים מאתימיות" (20*18*20) וכך הלאה. 
סטיה זו יסודה קרוב לוודאי ברצון להתקרב למספר הימים בשנה שהוא קרוב יותר ל-360 מאשר ל-400.
אף ששיטת הספירה של המאיה עתיקה, היא מתוחכמת למדי ומכילה שני רעיונות מרכזיים בשיטות הספירה המודרניות: ערכי מיקום (כלומר, מתן ערך לספרה על פי מיקומה במספר ולא רק הסימן שלה), והספרה אפס, שהופיעה בשיטת הספירה ההודית רק זמן רב לאחר שהופיעה בשיטת הספירה של בני המאיה.
חיבור וחיסור מספרים

חיבור מתבצע על ידי חיבור פשוט של הסימנים בשני הצדדים, למשל:
אם מספר הנקודות המחוברות עולה על 4, קו יחליף 5 נקודות.

אם מספר הקווים עולה על 3, ארבעה קווים יוחלפו על ידי נקודה בשורה שמעל.
חיסור מתבצע על פי הגיון דומה:
כתיבת מספרים מעל 19

בדוגמה הבאה אפשר לראות כיצד כתבו בני המאיה מספרים הגדולים מ-19. בהנחה שמספר השורה הראשונה הוא 0 ואילו השורה שמעליה היא שורה 1 וכו', כל שורה היא כפולה של הערך שמופיע בשורה זו עם (20 בחזקת מספר השורה), ועוד הערך שבשורה מתחתיה.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
400s: 
20s: 
1s: 
|  | 33 | 429 | 5125 |
סטוקנגל

סטוקנגל של אתר מורשת בסמוך למיינינגן, גרמניה
גרזן קרח עשוי עץ ועליו ממוסמרים סטוקנגלים
סטוקנגל (בגרמנית: Stocknagel, "סיכת מקל") היא סוג של לוחית קטנה הנפוצה בגרמניה ועשויה פח, אשר ממוסמרת למקל הליכה, מוט הליכה לטיולים או גרזן קרח. סטוקנגלים משמשים כמזכרת או פריט אספנות וניתן לרכוש אותם לאורך שבילי טיול או בחנויות מזכרות. לרוב הם מכילים את שם המקום בו נרכשו ואיור של המקום.
איסוף הסטוקנגלים היא מסורת שמקורה במרכז אירופה או בהרי האלפים. נדיר למצוא כאלו באזורים אחרים בעולם, והשימוש בהם פחת עם השנים ככלל. למרות זאת, מאז שנות התשעים המאוחרות, ניתן למצוא סטוקנוגלים מפח גם בפארקים לאומיים גדולים ובאתרי תיירות אחרים בארצות הברית. כיום נפוצה בקרב מטיילים ותרמילאים בעולם מסורת דומה של תפירת או הדבקת פאצ'ים מבד על גבי התרמיל.
סיבילה דה נורמנדי

| --- | --- |
 לידה:  1092? Domfront, צרפת 
 פטירה:  12 ביולי 1122 (בגיל 30 בערך) Kenmore, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  סקוטלנד 
 מקום קבורה:  מנזר דנפרמליין 
 בן או בת זוג:  אלכסנדר הראשון (1107–?) 
 
סיבילה דה נורמנדי (באנגלית: Sybilla of Normandy;‏ 1092 – 12 או 13 ביולי 1122) הייתה המלכה הרעיה של ממלכת סקוטלנד בשל נישואיה למלך סקוטלנד אלכסנדר הראשון.
חייה

סיבילה נולדה באורן שבנורמנדיה, בתו מחוץ לנישואים של מלך אנגליה הנרי הראשון ושל פילגשו ליידי סיבילה קורבט מאלקסטר (נולדה ב-1077 באלקסטר שבווריקשייר ונפטרה בשנת 1157 לערך).
בשנת 1107 נישאו סיבילה ואלכסנדר, אולם לא הביאו ילדים לעולם.
סיבילה נפטרה ב-12 או ב-13 ביולי 1122 בעת שהותה באי נאם באן (Eilean nam Ban - "אי הקדושות") שבלוך טיי. בעלה, אלכסנדר, ייסד באי מנזר לזכרה.
סיבילה נקברה במנזר דנפרמליין שבפיף, מקום קבורתם המסורתי של מלכי סקוטלנד ורעיותיהם.
סיפורי חסידים

סיפורי חסידים (או סיפורי הצדיקים) הוא תת-סוגה ספרותית בהגיוגרפיה היהודית, המאפיינת בייחוד את החסידים, אך קיימת גם בקבוצות אחרות ביהדות, ועוסקת בעיקר בסיפורי שבח על תולדות חייו ומעשיו ונפלאותיו של צדיק מסוים. הסיפורים מסופרים בדרך כלל בטיש (יידיש: שולחן) החסידי ומלוקטים למקבצים שונים של סיפורים.
מטרת הסיפור החסידי

בהקדמה לספרו "סיפורי חסידים", תיאר הרב שלמה יוסף זוין כמה מגמות אפשריות בסיפורי חסידים. חלקן חינוכיות, כמו בירור נקודה על ידי מתן פרשנות מחודשת לפסוקים ומאמרי חז"ל, להראות את יד ה' המתגלה בעולם באופן ניסי באמצעות הצדיק ולבטא מגמה מוסרית של עשיית צדק בעולם, וחלקן פולקלוריסטיות, ונועדו להמחיש את חכמת החיים והפקחות של גיבור הסיפור, או לתאר את האווירה ואורח החיים של התקופה.
יואל רפל, בהקדמה לספרו "יראה ואהבה: סיפורים ומימרות חסידים", הציג את הסיפור החסידי הבא על מנת לתאר את ההבדלים בין סיפור חסידי לבין סיפורת רגילה:
"שאלו פעם חסידים את רבי מנחם מנדל מקוצק, כיצד הוא שנולד כמתנגד הפך והיה לחסיד. השיב להם רבם: נעשיתי חסיד, מפני שבימי ילדותי היה איש זקן שסיפר מעשיות נפלאות על צדיקים. הוא סיפר רק מה שידע, ואני שמעתי רק מה שהייתי צריך.
לפי רפל, סופר שהיה נדרש לאירוע דומה היה מאריך בפרטי פרטים על הבית שבו נולד רבי מנחם מנדל; על עולמו של מתנגד; על ההווי בעיירה ועוד כהנה וכהנה. אך בסיפור החסידי, התמציתי, הכל לכאורה - ורק לכאורה - מושמט, ונשארים השורשים, הגזע והתפרחת, הנותנים לאדם רשות ואפשרות לדמיין את העץ הגדול.
היחס לסיפורי חסידים

סוגה חדשה זו, שהכילה סיפורים רבים שנועדו לפאר דמות מסוימת ובייחוד דמויות חסידיות, הובילה לפולמוס רעיוני, שכמעט לא הורגש לעומת פולמוסים אחרים על החסידות, והביא לפילוג דעות אף בתנועה החסידית עצמה.
על מייסד החסידות הבעש"ט סופרו סיפורים רבים, שלוקטו בספר שבחי הבעש"ט. על סיפורים אלו יש אמרה, לפיה, "מי שמאמין כי כל הסיפורים קרו כפי שהם מסופרים - הוא פתי, אך מי שלא מאמין כי יכלו לקרות - הוא כופר". החסידים היו ערים לעובדה כי הסיפורים המסופרים מפה לאוזן אינם בהכרח מדויקים, אך גם לכך שאין זה מהנמנע שבכוחו של הצדיק לעשות מופתים כמו שמספרים עליו. בכתבי חסידויות שונות, כגון חב"ד, יש המקפידים על סיפורי צדיקים עד כדי דיוק במילים מהסיפור.
רבי נחמן מברסלב, מייסד חסידות ברסלב, כותב בספרו ליקוטי מוהר"ן בשבח סיפורי חסידים. הוא אף כתב את הספר סיפורי מעשיות משנים קדמוניות, שלהבדיל מסיפורים חסידיים רגילים, הסיפורים בספר הם מעין אגדות עם על מלכים, נסיכות ודמויות אגדיות, ולמעשה מולבשים בהם רעיונות קבליים עמוקים. עם זאת, בספר כוכבי אור של רבי אברהם בר נחמן מחסידי ברסלב מצוטט ר' נחמן כמתנגד לסיפורים לא אמיתיים על הבעש"ט, לעומת סיפורים אמיתיים ומבוררים שסופרו על ידי צדיקים.
רבי ישראל פרידמן מרוז'ין אמר על אמרה נפוצה בקרב חסידים "סגולה לפרנסה לספר במוצאי שבת סיפורי בעש"ט"; "ואני אומר, לא רק מהבעש"ט אלא מכל הצדיקים, ולא רק לפרנסה אלא לכל הדברים, ולא רק במוצאי שבת אלא כל זמן שמדברים מצדיקים זהו סגולה לכל מה שצריך".
ביקורת על סיפורי חסידים הושמעה, באופן טבעי, בקרב מתנגדי תנועת החסידות. כך למשל אמר הנצי"ב לבנו, רבי חיים ברלין, שכל מטרת הסיפורי צדיקים היא עצת היצר הרע לבטל מלימוד. באופן דומה מסופר על רבי אלחנן וסרמן שחסידים שאלו אותו שיספר להם מופתים על רבו החפץ חיים אמר להם הרב וסרמן: "אתם מספרים איך הקב"ה עושה רצון צדיק אנו מספרים איך הצדיק עושה רצון הקב"ה".
הסטייפלר כתב באגרותיו שכל מספר חסידי לוקח את הנקודה שמעניינת אותו, כך שאחרי כמה מספרים משתנה הסיפור לבלי היכר. למעשה, גם בין החסידים עצמם היו שהתנגדו לסיפורים לא אמינים. הרב יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר, כתב בספרו ויואל משה נגד סיפורי חסידים "שמתחלפים מפה לאוזן" ואינם אמינים דיים. בחב"ד ישנה נטייה לייחס לסיפורים אמינות המגובה בפירוט ובאזכור שמות ותאריכים, אף כי גם בחסידות זו קמו עוררים על הדיוק ההיסטורי של הסיפורים, ביניהם ידוע במיוחד החוקר הרב יהושע מונדשיין שעסק בכך.
האדמו"ר מצאנז בספרו "שפע חיים" חלק א' כתב כנגד סיפורי צדיקים ואמר שכל מטרת הסיפורים הייתה להראות לעמי הארץ שאינם לומדים שיש אפשרות לקיים מופתים, אך באמת אין להתעסק בכך.
מוטיבים ומושגים שונים המופיעים בסיפורי חסידים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מוטיבים ומושגים שונים המופיעים בסיפורי חסידים > האחים הקדושים

בין הסיפורים החסידיים מפורסמים הסיפורים על האחים רבי אלימלך מליז'נסק ורבי זושא מאניפולי, הידועים גם בכינוי "האחים הקדושים". מכיוון ששני האחים עברו מקומות רבים ונודעו כאנשים קדושים, התפתחה סביבם מסורת סיפורים ייחודית. חלקם לוקים בחוסר דיוק היסטורי, כגון תיאורים של מפגשים של האחים הקדושים עם אנשים שנפטרו זמן רב לפניהם או נולדו אחריהם.
ישנם אחים נוספים שכונו בשם זה, כגון רבי שמעלקע מניקלשבורג ורבי פנחס הורוביץ בעל ההפלאה, וכן נכדיו של רבי פנחס מקוריץ, שכונו גם "האחים הקדושים מסלאוויטא" וגם "המדפיסים הקדושים". בחסידות בעלז מכונים האדמו"ר רבי אהרן ואחיו רבי מרדכי מבילגוריי בכינוי "האחים הקדושים".
ראו גם

שבחי הבעש"ט
סיפורי מעשיות משנים קדמוניות
ל"ו צדיקים (צדיקים נסתרים)
שטעטל
חסידים ומתנגדים
הרשלה
יהודה יודל רוזנברג
כה עשו חכמינו
כה עשו אמותינו
ספריית מחניים
לקריאה נוספת

קבצים של סיפורי חסידים:
מרטין בובר, אור הגנוז: סיפורי חסידים (איורים: יוני בן שלום), הוצאת שוקן, 2005
ש"י עגנון, סיפורים נאים של ר' ישראל בעש"ט, בכרך האש והעצים, הוצאת שוקן, 1966
שלמה יוסף זוין, סיפורי חסידים
שמחה רז, סיפורי צדיקים
יואל רפל, יראה ואהבה, מודן
יעקב מרגליות, גדולים מעשה צדיקים : סיפורים חסידיים, המכון לחקר הספרות החסידית, 1991
צבי מרק, כל סיפורי רבי נחמן מברסלב: המעשיות, הסיפורים הסודיים, החלומות והחזיונות, מהדורה מבוררת על פי כתבי יד, מוסד ביאליק וידיעות ספרים, 2014.
בנימין שבילי, ביום שנולד הבעש"ט נשרף הגיהנום, 62 הוצאה לאור, 2015.
זאב קיציס, 50 קריאות בסיפורי חסידים, הוצאת דביר, 2017.
חקר סיפורי חסידים:
יוסף דן, הסיפור החסידי, ירושלים, כתר 1975, מהדורה שנייה, תש"ן
גדליה נגאל, הסיפורת החסידית, המכון לחקר הספרות החסידית, תשס"ב
גדליה נגאל, לקסיקון הספור החסידי, המכון לחקר הספרות החסידית, תשס"ה
גדליה נגאל, נשים בסיפורת החסידית, המכון לחקר הספרות החסידית, תשס"ה
גדליה נגאל,  האחר בסיפור החסידי, המכון לחקר הספרות החסידית, 2007
זאב קיציס, ספרות השבחים החסידית מראשיתה ועד למלחמת העולם השנייה: תקופות, קנוניזציה ותהליכי גיבוש, עבודת דוקטור, אוניברסיטת בר-אילן, תשע"ה
אבישר הר־שפי, הסיפור הפועל - עיונים חדשים בסיפור החסידי, הוצאת אוניברסיטת בר-אילן, 2021.
הערות שוליים

↑  יואל רפל, יראה ואהבה: סיפורים ומימרות חסידיים, מודן, 1996.
↑   דרור בורשטיין, המדריך החסידי לבלבול, באתר הארץ, 22 במאי 2015
| ארון הספרים היהודי |
| --- | --- | --- |
| כתבי יסוד | תורה • נביאים • כתובים • ספר יצירה • משנה • תוספתא • תלמוד (בבלי וירושלמי) • מסכתות קטנות • סידור ומחזור • הגדה של פסח |  |
| מדרשי הלכה (חז"ל) | מכילתא דרבי ישמעאל • מכילתא דרבי שמעון בן יוחאי • ספרא • ספרי במדבר • ספרי זוטא במדבר • ספרי דברים • מכילתא דברים • ספרי זוטא דברים |  |
| מדרשי אגדה (חז"ל) | מדרש רבה • מדרש תנחומא • פרקי דרבי אליעזר • סדר עולם • ילקוט שמעוני • אבות דרבי נתן • תנא דבי אליהו • פסיקתא דרב כהנא • פסיקתא זוטרתא • מדרש שוחר טוב |  |
| ראשונים ואחרונים | פירוש רש"י לתורה • פירוש רש"י לתלמוד • חובות הלבבות • משנה תורה (והשגות הראב"ד) • תוספות • ספר הזוהר • שולחן ערוך (והגהות הרמ"א) • שולחן ערוך הרב • קיצור שולחן ערוך • משנה ברורה |  |
| סוגות | מדרש • ספרות האגדה • ספרות ההיכלות והמרכבה • פרשנות למקרא • פרשנות למשנה • פרשנות לתלמוד • פרשנות השולחן ערוך • שו"ת • ספרי חסידות • סיפורי חסידים |  |
סיביידיים

| סיביידיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: עכבישנים
סדרה:: עכבישאים
משפחה:: סיביידיים
שם מדעי
 Cybaeidae ‏Banks, 1892
תחום תפוצה

סיביידיים (שם מדעי: Cybaeidae) היא משפחה של עכבישאים החיים בעיקר בחצי הכדור הצפוני וכן בכמה אזורים בצפון אמריקה הדרומית, אינדונזיה ואפריקה. משפחה זו קרובה למשפכניים ובעבר הייתה תת-משפחה שלה. כמו כן היא קרובה למשפחה Dictynidae.
המין המוכר ביותר במשפחה זאת הוא עכביש הבועה (Argyroneta aquatica) היודע לשחות ולצלול ורוב חייו מצוי בתוך המים. שאר העכבישים מצויים בקרבה לנשורת העלים ושם הם ממתינים לקרבנותיהם בתוך הרשת.
מיון

משפחה סיביידיים (Cybaeidae)
סוג ומין יחיד עכביש הבועה (Argyroneta aquatica)
סוג Cedicoides
סוג Cedicus
סוג Cybaeina
סוג Cybaeota
סוג Cybaeozyga
סוג Cybaeus
סוג Dolichocybaeus
סוג Heterocybaeus
סוג Paracedicus
סוג Symposia
סוג ומין יחיד Vagellia helveola
סטוקסוזאורוס

| סטוקסוזאורוס |
| --- | --- |
איור של סטוקסוזאורוס  השוואה לאדם של סטוקסוזאורוס
תקופה
יורה עליון, 150 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
סוג:: סטוקסוזאורוס
מין:: Stokesosaurus clevelandi
שם מדעי
 Stokesosaurus

סטוקסוזאורוס (שם מדעי: Stokesosaurus) הוא סוג של דינוזאור תרופוד, אשר חי במשך היורה העליון לפני 150 מיליון שנה באמריקה הצפונית. הממצאים שלו התגלו ביוטה, ארצות הברית סביב שנות ה-70 בידי הגאולוג ויליאם לי סטוקס שחשף אותו לאחר חילוץ של עצמות אלוזאורוס בתוך המונומנט הלאומי ג'ורסיק (Jurassic National Monument) שביוטה, והוא תואר ב-1974 על ידי עוזרו של סטוקס, ג'יימס ה. מדסן (James H. Madsen) שקרא לדינוזאור על שם עמיתו (מילולית: "זוחל/לטאת סטוקס"). ממצאים נוספים הגיעו ממספר מדינות כמו דקוטה הדרומית. ממצאים מאנגליה ששויכו במקור לסוג הופרדו לסוג אחר - ג'ורטירנט.
לפי ההערכות הגיע דינוזאור זה לאורך 3 עד 4 מטרים, והוא היה קל משקל יחסית, לא יותר מ-60 קילוגרם. במראהו דמה לטייניקולגראוס, והיה קרוב לפרוצרטוזאורוס, לאאוטירנוס ולקרוביהם. מעריכים שהוא השתייך למשפחת הפרוצרטוזאוריים, אך ב-2020 החליטו כמה חוקרים לשייך אותו למשפחה ייחודית - סטוקסוזאוריים.
טורף זה היה בעל חוטם ארוך, והיה בעל חוש ריח מחודד, בעל רגליים חזקות מותאמות לריצה ונראה שהיה מכוסה בנוצות. הוא חי לאורך היערות והשפלות של מורדות הרי הרוקי, בהם חיו מיני דינוזאורים רבים לרבות דיפלודוקיים, סטגוזאוריים, הקמפטוזאורוס והדריוזאורוס, וכן טורפים כמו האלוזאורוס, הטורווזאורוס והמארשוזאורוס.
סמיואל ריצ'רדסון

| --- | --- |

סמיואל ריצ'רדסון מאת ג'וזף היימור
 לידה:  19 באוגוסט 1689 דרבישייר, ממלכת אנגליה 
 פטירה:  4 ביולי 1761 (בגיל 71) לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 מדינה:  ממלכת בריטניה הגדולה, ממלכת אנגליה 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  סנטימנטליזם 
 
סֶמְיוּאֶל רִיצֶ'רְדְסוֹן (באנגלית: Samuel Richardson; 19 באוגוסט 1689 –  4 ביולי 1761) היה סופר ומדפיס אנגלי הידוע בשלושה רומנים של מכתבים: Pamela; or, Virtue Rewarded ("פמלה, או הצניעות ושכרה"; 1740)‏, Clarissa: Or the History of a Young Lady ("קלריסה, או סיפורה של עלמה צעירה"; 1748) ו-The History of Sir Charles Grandison ("סיפורו של סר צ'ארלס גרנדיסון", 1753). הוא הוציא לאור כמעט 500 יצירות, כולל כתבי עת ומגזינים, ועבד מעת לעת עם מוכר הספרים הלונדוני אנדרו מילאר (אנ'). ריצ'רדסון למד אצל מדפיס, שעם בתו הוא התחתן בסופו של דבר. הוא איבד אותה יחד עם ששת ילדיהם, אך נישא בשנית ונולדו לו שישה ילדים נוספים, מתוכם ארבע בנות הגיעו לבגרות, ולא הותירו יורשים גברים שימשיכו את הפעלת בית הדפוס. כשבית הדפוס פסק לעבוד, הוא כתב את הרומן הראשון שלו בגיל 51 והצטרף לסופרים הנערצים של ימיו. בין המכרים המובילים היו סמואל ג'ונסון ושרה פילדינג (אנ'), הרופא ג'ורג' צ'יין (אנ'), והתאולוג והסופר ויליאם לאו (אנ'), שאת ספריהם הדפיס. לבקשתו של לאו, ריצ'רדסון הדפיס כמה שירים של ג'ון ביירום (אנ'). בספרות הוא התחרה בהנרי פילדינג; השניים הגיבו כל אחד לסגנונות הספרותיים של השני.
כתביו > רומנים

Pamela; or, Virtue Rewarded (1740–1761) – revised through 14 editions
Pamela in her Exalted Condition (1741–1761) – the sequel to Pamela, usually published together in 4 Volumes – revised through 12 editions
Clarissa, or, the History of a Young Lady (1747–61) – revised through 4 editions
Letters and Passages Restored to Clarissa (1751)
The History of Sir Charles Grandison (1753–1761) – restored and corrected through 4 editions
The History of Mrs. Beaumont – A Fragment – unfinished
כתביו > נספחים

A Reply to the Criticism of Clarissa (1749)
Meditations on Clarissa (1751)
The Case of Samuel Richardson (1753)
An Address to the Public (1754)
2 Letters Concerning Sir Charles Grandison (1754)
A Collection of Moral Sentiments (1755)
Conjectures on Original Composition in a Letter to the Author 1st and 2nd editions (1759) (with Edward Young)