התגנבות יחידים
פרשנות > השפעת התרבות האירופית הקלאסית

חוקרי ספרות רבים ראו בספר השפעות תרבותיות של אירופה הקלאסית, הן בתכנים והן במבנה הספר. אריאל הירשפלד, טוען כי בדומה לפנסיון ווקר בספרו של אונורה דה באלזאק, אבא גוריו, אין מדובר באוסף מקרי של טירונים, אלא יש כאן: מעבדה חברתית. אוסף מיוחד במינו של יוצאי דופן, מרוכז בתוך בועה ומשקף דרך היוצא מן הכלל את הכלל.. הירשפלד גם כותב כי איש לא יכול היה להעמיד שקף רומניסטי חברתי־רעיוני מורכב שכזה, תקף ואמין במידה כזאת, בלי המסורת הרומניסטית האירופית מבלזק וסטנדל עד פרוסט וקפקא ובלי התמודדות מעמיקה עם המסורת הזאת..
המתרגמת, נילי מירסקי, מוצאת שורה שלמה של מופעים ברומן המעידים, לטענתה, על רובד פנימי ומרקם נסתר שתבניתו מעוגנת בסוג של תחושת־עולם דתית (וליתר דיוק נוצרית), המפקיעה את האירועים ואת ההתרחשויות מסתמיותם היום־יומית הגולמית, ומשווה להם איזה ממד נוסף,. היא מוצאת בספר קללה וטומאה מזה, חסד וטוהר מזה.. מושג נוצרי נוסף היא מוצאת בדוקטרינת הפרה דסטינציה, שעוסקת בגזרה הקדומה אל מול הרצון החופשי ויכולת הבחירה של האדם. היא מוצאת זאת בשורת משפטים של מלבס, למשל, בהתייחס לרזי הכישרון המוזיקלי מעיד מלבס: יש שהחסד הזה פוקד את הפחות ראויים לו, ואף בכך אין רע (עמ' 136). ובכיוון ההפוך מייחסת מירסקי לפרה דסטינציה את גורלו של אלון - הדמות היותר ראויה וזכאית שגורלו מוכיח שאין החסד פוקד את הראויים לו.
רונית רפ טוענת כי מוטיבים רבים בסיפור מרמזים לאמנות הפלסטית של המאה ה-19 וה-20 באירופה. היא מוצאת בתיאורים המדמים את צריף המחלקה לספינה שנעזבה ואת הטירונים המדומים לניצולים מספינה שנטרפה, אקפראסיס לציורו של תאודור ז'ריקו, "רפסודת המדוזה. תיאור דומה היא מוצאת בתיאור ציור העירום שצייר אלון את חברתו דפנה, לציורו של גויה, "המאחה העירומה". את המפגש של אלון עם הכלב בפטרול בפרדס עם ציור נוסף של גויה, "הכלב" (אנ') ואת הגיטרות המרוסקות, זו שרחמים שבר וזו שאבנר שבר, לציורו של פיקאסו, "גיטרה". את שירתו של רחמים בן חמו את ההמנון הצרפתי ליד המדורה, היא מדמה לציורו של אז'ן דלקרואה, "החירות מובילה את העם". בנושא האיקונוקלאזם היא טוענת שהמקרה בו אבנר שבר את הגיטרה של יוסי רסלר הוא איקונוקלאזם. "אבנר מואס ברוח הרומנטיקה ומתגלגל הלאה לתפיסות חדשות, ריאליסטיות יותר". היא רואה בכך את התנועה המודרניסטית של הריסת הישן לטובת החדש. לסיכום, היא טוענת: היריבות שמלווה את הרומן בין המחנה המזרחי לאשכנזי והוויכוחים הפנימיים בתוך המחנות השונים מהדהדים את המאבק על ה"יפה" בין הרומנטיקה לנאו־קלסיקה בצרפת של המאה התשע עשרה..
על פי עדה צמח, פתיחת הספר ביקיצת המספר מעילפון שנגרם מחניקתו, היא "פרוסטית" ומזכירה את יקיצת מרסל הילד משנתו בקומברה (אנ'), הוא מרסל פרוסט, ב"בעקבות הזמן האבוד". אמנם יש הבדלים משמעותיים בין שתי היקיצות אך שתיהן מדברות על שיבת התודעה מן האובדן הגמור. היא מציינת עוד מספר תופעות שמושפעות מפרוסט: ציון מהוסס של מילות ברירה כמו: אולי… אולי; או: אם… אם, שלושה אמנים המתפתחים לעיני הקורא: מוזיקאי, צייר וסופר ותיאוריה הניגודיים של עפרה המד"סית בדומה לתיאורו הניגודי של גיבורו של פרוסט, סֶן לוּ. היא מסיימת חלק זה של ביקורתה במילים: אפשר לומר, שנוטה הוא אחר הרומן הצרפתי, הממזג בתוכו במזג צלול יסודות סיפוריים, דרמטיים, פסיכולוגיים והגותיים על דרך המורליסטים הצרפתיים; ואלה, בהתלכדותם, מעניקים לכָֹתוב מלאוּת ובגרות־רוח..
חנה אוירא מוצאת בנקודות רבות הקבלה בין דמותו של אלון ודמותו של דון קישוט: שניהם נאבקים על מערכת הערכים שלהם ומייצגים נורמות אשר נתפסות על ידי סביבתם הקרובה ככאלו שחלף זמנן. שניהם מקיימים קשר עם הדמות הנשית שמולם (דון קישוט מול דולצינאה הדמיונית ואלון מול דפנה אשר קיימת במציאות) שהוא קשר בעל אופי של ברית, יותר משהוא קשר רומנטי. שניהם קשורים ומופעלים על ידי קריאתם בספרים הישנים ואת שניהם מעמיד הסופר במבחנים שונים. היא מציינת כי מיקי גם מכנה את אלון מספר פעמים בספר כ"דון קישוט". אולם, היא מוצאת גם נקודות שוני מהותיות: מכל זווית שממנה נביט אל גיבורו של סרוונטס נוכל לצחוק ואולי לרחם עליו, ודבר זה אינו קורה בשום אופן למקרא עלילותיו של אלון. יתר על כן, נראה כאילו במכוון המחבר מונע כל אפשרות לצחוק עם אלון או לצחוק לו. את האפיזודות הקומיות הוא מעביר לגיבורים אחרים ברומן.. ישנם עוד הבדלים מהותיים רבים, אך היא מסכמת את הדיון: הרמיזה לדון קישוט כשלעצמה תואמת את המודל הספרותי שרווח, ועדיין רווח, ביצירה הספרותית העברית של סופרי דור המדינה וממשיכיהם. הכוונה למודל של ניפוץ המיתוס הציוני, של שחיטת פרות קדושות ושל לגלוג על אתוס גיבורים. לפיכך עיצובו של אלון כהיפוכו הרציני של דון קישוט הוא בבחינת ערעור על המודל הספרותי הזה..