stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלקו
היסטוריה > 2010 - היום

בפברואר 2014 שינתה החברה את שמה מ"אלקו החזקות בע"מ" ל"אלקו בע"מ".
בשנת 2016 מכרה אלקו את הקרקע ברמת השרון, עליה שכן בעבר מפעל הייצור של החברה. היא גם מכרה את LAT, החברת הבת לנדל"ן למגורים בארצות הברית, וכן מכרה קרקעות בסין. כל העסקאות הללו תרמו להפיכתה לראשונה לחברה ללא חובות, והובילו לעידן חדש של מיזוגים ורכישות.
בינואר 2017 פורסם כי אלקטרה מוצרי צריכה הגיעה להסכמה לרכישת מפעילת הסלולר גולן טלקום תמורת 350 מיליון ש"ח, והעסקה הושלמה באפריל 2017. אלקטרה מוצרי צריכה מכרה את גולן טלקום באוגוסט 2020 לסלקום תמורת 630 מיליון ש"ח במזומן, עם רווח הון של 163 מיליון ש"ח.
בספטמבר 2017 רכשה החברה את הפעילות של רשת בתי הקולנוע "גלובוס מקס" תמורת 144 מיליון ש"ח, תוך שהיא גוברת על חמישה מתמודדים אחרים. ב-2018 בשיתוף עם הוט, מותגה הרשת מחדש כ-HOT CINEMA.
עם פטירתו של גרשון זלקינד בספטמבר 2017, הפכו בניו, דניאל ומיכאל, לבעלי השליטה, ומונו למנכ"לים משותפים בחברה.
ביולי 2019 רכשה אלקו את גרנית הכרמל שבבעלותה סופרגז, המספקת גז בישול וגז טבעי, תמורת 770 מיליון ש"ח.
באוגוסט 2020 דיווח העיתון "כלכליסט" כי בוש ואלקטרה אמורות להקים מפעל ייצור למיזוג אוויר ומשאבות חום באשקלון, בהשקעה של 29.6 מיליון דולר. משאבות החום מהמפעל יופצו ברחבי העולם על ידי בוש, על פי הדיווח, כאשר החברות מצפות לשלוט ב-10% משוק משאבות החום האירופאי תוך ארבע שנים.[דרושה הבהרה]
בשנת 2020, אלקטרה פולין (Electra Polska), החברה הבת של אלקטרה בע"מ, חתמה על הסכם עם טסלה, יצרנית הרכב החשמלי האמריקאית, לביצוע עבודה אלקטרומכנית במתקן הייצור האירופי הראשון שלה, Gigafactory ברלין-ברנדנבורג בעסקה בשווי 80 מיליון דולר. לפי "כלכליסט", Electra Polska השלימה גם פרויקטים אלקטרומכניים עבור מותגי הרכב הגרמניים פולקסווגן, אאודי ומרצדס-בנץ בעסקאות בהיקף כולל של יותר מ-75 מיליון דולר.
בשנת 2021 מגזין Elevator World העניק למדרגות הנעות בתחנת הרכבת ירושלים - יצחק נבון את תואר הפרויקט העולמי של השנה בקטגוריית "דרגנועים (בנייה חדשה)". אלקטרה בע"מ ושותפתה הוותיקה OTIS ביצעו את הפרויקט.
במאי 2021 רכשה החברה הבת אלקטרה מוצרי צריכה את השליטה ברשת הסופרמרקטים יינות ביתן, כאשר העסקה כללה את רשת החנויות מגה קמעונאות של יינות ביתן. במרץ 2022 חתמה החברה על מזכר הבנות עם רשת המרכולים קרפור, לפיו המותגים יינות ביתן ומגה יימחקו ו-150 סניפים יוסבו לסניפי רשת קרפור.
באוקטובר 2021 חתמה אלקטרה מוצרי צריכה על הסכם זיכיון ל-20 שנה עם רשת חנויות הנוחות הבינלאומית האמריקאית סבן אילבן להפעיל את המותג בישראל, עם אופציה להארכת ההסכם ב-50 שנה נוספות.
בשנת 2021 רכשה אלקו 29.8% ממניות אי.די.בי השקעות, הבעלים של כמה חברות ידועות בישראל.
החברות הבנות בבורסה

החברה שולטת במספר חברות בנות, ארבע מהן נסחרות בבורסה :
החברות הבנות בבורסה > אלקטרה בע"מ

נוסדה ב-1945, פעילותה העיקרית של אלקטרה היא בנייה, תשתיות ומערכות אלקטרומכניות בעיקר בישראל, ארצות הברית ואירופה; ניהול מתקנים, והקמת ופיתוח פרויקטים בתחום הנדל"ן. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללת במדד תל אביב 35, עם הכנסות שנתיות של 2.5 מיליארד דולר ב-2020. מטה החברה נמצא בתל אביב, והיא פועלת ב-17 מדינות והעסיקה 13,200 עובדים ב-2021.
החברה מחולקת למספר חטיבות:
חטיבת האלקטרומכניקה העוסקת בתחומי מיזוג האוויר, החשמל והצנרת
חטיבת המעליות והדרגנועים (אלקטרה מעליות). יבואנית בלעדית של מעליות "אוטיס" (OTIS)
חטיבת הבנייה
חטיבת ניהול ואחזקת מבנים.
החברות הבנות בבורסה > אלקטרה מוצרי צריכה

אלקטרה מוצרי צריכה נכללת במדד תל אביב 90 ומאורגנת בחמש חטיבות: יבוא מוצרי צריכה חשמליים; קמעונאות של מוצרי צריכה חשמליים; קמעונאות מזון ; ספורט ופנאי; נדל"ן.
עם יותר מ-6,500 עובדים, אלקטרה מוצרי צריכה מתמקדת ביבוא, ייצוא, שיווק, מכירה, הפצה וקמעונאות של מערכות מיזוג אוויר ומוצרי צריכה חשמליים. החברה מפעילה רשת סופרמרקטים ומחזיקה גם בזיכיון סבן אילבן לחנויות נוחות בישראל. החברה מחזיקה גם בזיכיון בישראל על מותג בגדי ספורט קולומביה, ומפעילה רשת חנויות ספורט ופנאי, סה"כ 250 חנויות קמעונאיות, וכן בבעלותה 25,000 מ"ר נדל"ן מסחרי.
בשנת 2021 חברה אל חברת מיחזור להקמת מפעל המחזור הראשון בישראל למכשירי חשמל ביתיים גדולים, המוכרים גם כפסולת אלקטרונית כבדה - כמו מקררים ומזגנים – תוך השתלטות על כל שרשרת הערך, משלב הייצור ועד למיחזור.
בסוף 2021 הודיעה אלקטרה מוצרי צריכה על מעבר לתחום האנרגיה הסולארית, לאחר חתימת הסכם עם סולראדג' טכנולוגיות, במסגרתה תמכור חברת בת, אלקטרה סולאר, את מוצרי סולראדג' עבור התקנים סולאריים ביתיים בישראל, ולאחר שרכשה גם את השליטה ב-Solar Sensei, המייצגת את חברת הפאנלים הסולאריים האמריקנית סאן פאוור בישראל, ומייבאת, מייצרת ומפיצה ציוד סולארי כגון פאנלים סולאריים, ממירים וממטבים.
החברות הבנות בבורסה > אלקטרה נדל"ן

אלקטרה נדל"ן מנהלת חמש קרנות הון פרטיות, עם התמקדות ברכישה, ניהול והשכרה של דיור בדרום מזרח אמריקה, אם כי היא פעילה במספר מדינות. החברה החלה כקרן השקעות נדל"ן למגורים רב-משפחתיים באמצעות חברת הבת אלקטרה אמריקה, ועברה לתחומים אחרים כגון קרן חוב וקרן מלונאות.
החברה העסיקה 800 עובדים בשנת 2021, ומרכזה בטמפה, פלורידה.
במרץ 2021, החברה הכריזה על שותפות עם Transcendent Investment Management והקמת קרן בסך של 3 מיליארד דולרים לטובת רכישת בתי מגורים והשכרתם, בעיקר במדינות חגורת השמש; פלורידה, ג'ורג'יה, טקסס, צפון קרולינה, דרום קרולינה וטנסי.
החברות הבנות בבורסה > אלקטרה פאוור

עם מטה החברה הממוקם בנתניה, תחומי הפעילות העיקריים של אלקטרה פאוור, שעד סוף 2022 נקראה "סופרגז אנרגיה", הם הפצה של גפ"מ וגז טבעי, הקמת רשת הפצת גז טבעי באזורי המרכז והצפון של ישראל ותכנון ופתיחת מערכות גז טבעי, לרבות פתיחה והפעלה של תחנות כוח גז טבעי ופרויקטים של קוגנרציה. בשנת 2021, כחלק מהמעבר לאנרגיה מתחדשת, החברה רכשה 30% ממניות חברת אנרגיה מתחדשת המתקינה ומפתחת אתרים להפקת אנרגיה סולארית בישראל, ולאחר מכן רכשה מניות בחברת Balanced Rock Power, יזמית מבוססת של פרויקטים סולאריים ברחבי צפון אמריקה, הממוקמת ביוטה.
שותפויות

לאלקו מגוון שותפויות עם מותגים גלובליים
| Company | Establishment of partnership | Sector |
| --- | --- | --- |
| אוטיס | 1967 | מעליות, דרגנועים, מסועים |
| ווירפול | 1991 | מכשירי חשמל ביתיים |
| מילה | 1995 | מכשירי חשמל וציוד מסחרי |
| ליבהר | 1995 | מכונות כבדות ומכשירי חשמל ביתיים |
| פיליפס | 1996 | תאגיד אלקטרוניקה |
| דייקין | 2012 | מיזוג אוויר |
| ויסמן | 2015 | מערכות חימום, תעשייה וקירור |
| איטון | 2016 | ניהול צריכת החשמל |
| ברוויל | 2019 | מכשירי חשמל ביתיים |
| בוש | 2020 | תאגיד עולמי |
| קולומביה | 2021 | ביגוד וציוד פנאי |
| סבן אילבן | 2021 | קמעונאות (חנויות נוחות) |
| קרייר |  | מכשירי חשמל לבית ומיזוג אוויר |
| מידאה |  | מכשירי חשמל לבית ומוצרי מיזוג אוויר |
תרומה חברתית > השקעות אחראיות

אלקו מוציאה לאור דו"ח שנתי אודות פיקוח סביבתי, חברתי וארגוני (ESG).
תרומה חברתית > קרן מלגות גרשון זלקינד

אלקו מקצה מיליון דולר מדי שנה דרך חברות הבת שלה לקרן המלגות ע"ש גרשון זלקינד להענקת חסות ללימודים אקדמיים עבור מועמדים מצטיינים.
תרומה חברתית > תרומה לקהילות

הקבוצה ועובדיה תורמים למגוון מטרות קהילתיות. שותפי הקהילה של אלקו כוללים:
איל"ן - האגודה הישראלית לילדים עם מוגבלויות
בית הספר "בני ארזים": בית ספר יסודי שהוקם בשנת 1974 לילדים עם קשיי התנהגות
עמותת לב חש: מעניקה סיוע לקבוצות מוחלשות חברתית עם בעיות כלכליות, בריאותיות ונפשיות
מתחם גני פלורה חיפה: גן טיפולי עירוני ומרכז עירוני לחינוך מיוחד
בית ספר עציון בני ברק: בית ספר רב אזורי לילדים עם קשיים קוגניטיביים
צ'יימס ישראל: מסייע למבוגרים ולילדים עם תסמינים של נסיגה קוגניטיבית
וירטוס ישראל: פעילות ספורט חווייתית ותחרותית לילדים ומבוגרים עם מוגבלות קוגניטיבית ואוטיסטית.
בית הספר לכלכלה איתן ברגלס באוניברסיטת תל אביב מציין את אלקו כתורמת.
ועידות נצרת

ועידות נצרת היו ראשיתו של פרויקט פסיכואנליטיקאים מאנגליה, ישראל וגרמניה, שביקשו לתרום לתהליך של פתרון סכסוכים בין קבוצות לאומיות. הגורמים לסכסוכים הללו הן דעות קדומות וטינות קולקטיביות. מטרת הוועידות הייתה לפתח מודעות לדעות קדומות אלו, בשאיפה לבטלן. בהקדמתו למהדורה האנגלית והגרמנית של הספר על ועידות נצרת השווה דזמונד טוטו את הוועידות עם ועדת האמת והפיוס שהוקמה לאחר סיום האפרטהייד בדרום אפריקה.
היסטוריה

את הוועידות יזמו פסיכואנליטיקאים וארגוניהם הייצוגיים שהצטרפו לאיגוד הפסיכואנליטי הבינלאומי (IPA). הראשונה מבין שלוש הוועידות התקיימה בשנת 1994. שורשי הוועידות הן בפועלו של מקס אייטינגון ב-1934, שהקים לאחר בריחתו מגרמניה הנאצית את "החברה הפסיכואנליטית הפלשתינאית", לימים "החברה הפסיכואנליטית הישראלית", משורותיה הגיעו כמה ממקימי הוועידות.
בשנת 1957 החל מכון טאוויסטוק (Tavistock Institute) בלונדון לפתח את "ועידות לסטר", ניסוי אמפירי ביחסי קבוצות, בהסתמך על מושגים פסיכואנליטיים, וכן על "תאוריית המערכות הפתוחות".
קונגרס ה-IPA של 1977, הראשון לאחר תקופת הנאציזם, התקיים בירושלים. ההתרחשויות בקונגרס העלו בגרמניה ובישראל תהליכי הרהור ודיון, והמתדיינים ביקשו ליצור השלכות, דיני המשך והשפעה בשתי המדינות. הקבוצה הגרמנית ביקשה לקיים את הקונגרס הבא בברלין אך רוב המשתתפים הישראלים לא הסכימו. תחושת היפגעות זו נוצלה על ידי המשתתפים הגרמנים לצורך תהליך אינטנסיבי של אינטרוספקציה. התהליך הוצג בקונגרס ה-34 של ה-IPA ב-1985 בהמבורג, בתערוכה מלווה שהתחקתה אחר התהליך.
באותה שנה הוקם בישראל, כתוצאה מהקונגרס בירושלים, ארגון OFEK, ארגון המוקדש לחקר תהליכים קבוצתיים. בתמיכתו ובניהולו של אריק מילר מ"מכון טאוויסטוק" הוקמו ועידות לדיון ביחסי קבוצות עם "OFEK" בישראל.
זמן קצר לאחר קונגרס ה-IPA ב-1985 בהמבורג, הציעו רפאל מוזס ואשתו רינה מוזס הרושבסקי הקמת קבוצת מחקר לשם יוזמת תהליכים רפלקסיביים של שתי הקבוצות כששתיהן נוכחות באותו מקום. ניסיון ראשון נכשל, אך הוועידה הראשונה התקיימה בשנת 1994 בנצרת.
חלק מהמשתתפים, יהודים-גרמנים, נעדרו מהוועידה הראשונה והשנייה, ולכן פנה אליהם שמואל ארליך, כיליד פרנקפורט, במכתב פתוח ב-1999, זמן קצר לפני הוועידה השלישית, ועודד אותם להשתתף.
הפסיכואנליטיקאים הגרמניים התקשו להשתתף בוועידות אלה, על פי הרמן בלנד כתוצאה מאי רצונם של הגרמנים, אי אצון ש"עדיין היה אפקטיבי באופן קולקטיבי", מפני הדמיית השואה וכן מהיעדר תובנה משכנעת לגבי הסיבה לביצוע השואה. בלנד תיאר את האשליות והבלבול - שלו ושל חלק מהקבוצה הגרמנית - שהביאו לבסוף למעורבות בפרויקט זה. מאז 1922 נדרש זמן רב, עד 2007, כדי שיתאפשר שוב קיומו של קונגרס ה-IPA בברלין.
מנהל הצוות אריק מילר הזמין את קבוצת המפקחים לשלושת הכנסים הראשונים - ב-1994 וב-1996 בנצרת ובשנת 2000 בבאד סגברג בגרמניה. מותו הבלתי צפוי בשנת 2002 הוביל לנקודת מפנה, וכך גם מותו באותה שנה של רפאל מוזס, שהיה איש צוות מתחילת הפרויקט. בקפריסין התקיים בשנת 2004 הכנס הרביעי ובשנת 2006 - הכנס החמישי תחת שם חדש, עיצוב חדש ועם אנטון אובולצר כמנהל חדש. בשנת 2007 הוקמה PCCA - שותפים להתמודדות עם זוועות קולקטיביות - ארגון ללא מטרות רווח ששימש את מייסדי ועידות נצרת כארגון מייצג. מאז 2008 השתלטה PCCA על הנהגת הכנסים. באותה השנה השתתפו פלסטינים לראשונה ובוועידת 2010 שלאחר מכן הם היו מיוצגים בצוות עם נימר סעיד.
משימה ותוכנית

הכותרת של שלוש ועידות נצרת הייתה "גרמנים וישראלים: העבר בהווה". נושא הוועידות ומוקד ההגדרה של יחסי שתי הקבוצות היה שיח על שתי קבוצות לאומיות והצעה להכיר בעבר. כך הצליחו הוועידות להפוך למקום בו יכולות להיפגש זהויות אינדיבידואליות וקבוצתיות ובו ניתנה להן האפשרות לחקור את הסיכויים והסיכונים שבמפגש כזה. המשימה הייתה לגלות כיצד הקשר הנוכחי לקבוצה האחרת הושפע מתחושת הזהות ומהעבר. תוצר לוואי היה איתור הלא-מודע הבסיסי, אך המטרה לא הייתה טיפולית, אלא למידה ברגע המפגש. כדי להתמודד עם משימה זו באופן שלא מפריע לחיי היומיום של המשתתפים, הציגו הוועידות תכנון של מסגרת בטוחה. חברים וצוות התגוררו יחד בבית ועבדו שישה ימים בנושא. שפת הכנס הייתה אנגלית. השימוש בשפת הלאום היה מותר, רק אם כל הנוכחים שלטו בשפה זו. כך ביקשו יוזמי הוועידות ליצור אפשרות לתפוס את תפקידו של האדם נוכח האחרים, ולחקור כיצד הושפע תפקיד זה מתהליכים פסיכולוגיים וחברתיים מהעבר ובעת הנוכחית.
המשתתפים

הוועידות שתוכננו על ידי פסיכואנליטיקאים, הוערכו מלכתחילה כמיזם נועז ומסוכן. ההזמנה הופנתה בתחילה לחברי אגודות וחברות פסיכואנליטיות ולא לאגודות עצמן. מצב זה השתנה לימים. המשתתפים היו חברים ב"קבוצות שנמצאות בסכסוך" ואנשי צוות. מטרת הצוות הייתה ניהול הכנס. הצוות קיבל אחריות על המסגרת ובכך הבטיח את גבולות המרחב, הזמן והמשימה. הוא הכניס לכנסים יועצים באופן שיטתי או אם הוזמן לכך, והציע השערות עבודה לגבי המתרחש בכנסים. באותה העת אנשי הצוות לא היו צופים חיצוניים, אלא השתתפו כיחידים וכקבוצה המעורבת בתהליך כולו.
המשתתפים הגיעו לא רק מגרמניה וישראל. קבוצת הגיל הגדולה ביותר הייתה בני הדור השני. אך כמה מניצולי השואה וחלק מהדורות שלאחר מכן היו מיוצגים אף הם.
גרמנים וישראלים הוזמנו להשתתף, אך חשו לעיתים קרובות כי זהותם האישית מעומעמת עקב מוצאם. שאלת הזהות הייתה מרכזית, במיוחד עבור ישראלים, מכיוון שעל פי התשובה לשאלה זו הוחלט בעבר מי רשאי לחיות. כל המעורבים ידעו זאת, והדבר הגיע לידי ביטוי באמירה: "ההורים שלנו הם אלה שהיו צריכים לשבת כאן ביחד".
מבנה וטכניקה

המשתתפים האינדיבידואלים עמדו במוקד תשומת הלב. ניתן היה להבחין בהם כנציגי קבוצתם, ובכך ניתנה להם הזדמנות להבין את האינדיבידואל כחלק משמעותי מהסכסוכים הקבוצתיים. בניסיון למצוא פתרונות לסכסוכים הקבוצתיים הללו, נוצרו ונחקרו תהליכים קבוצתיים שונים. השערת עבודה פורצת דרך הייתה כי העימותים הקבוצתיים הבלתי ניתנים לפתור היו מבוססים על עמדות, רגשות, מוכנות לתגובות ותת-מודע, שלעיתים קרובות ביססו זהות ולכן קשה היה לוותר עליהן. הבנות אלה לוו ברגשות סוערים, וביטויים נבע מההנחה שקיימת נכונות גבוהה לסובלנות בקרב המשתתפים.
הוועידה ביקשה להשיג הבנה עמוקה יותר של הגורמים לסכסוכים קבוצתיים פרטניים וקולקטיביים ובכך ליצור את התנאים לפתרונם. השיטה סיפקה מערכת של קבוצות שונות בעלות אופי ניסיוני או רפלקטיבי. חוויות בכאן ועכשיו נאספו והוערכו. על סמך ניסיונותיהן של ועידות קודמות הוצעו שינויים בעיצוב. עד הוועידה השלישית התגבשה מערכת הקבוצות השונות. קבוצת מליאה, ביקורת ויישומים עזרה להציג תהליכים רפלקסיביים בהתהוות, קבוצת לימודים קטנה ובמיוחד אירוע המערכת סיפקו מקום לתחושה, לעיצוב ולחוויה, וכן מפגש עם העצמי ועם אחרים. 33 וחצי שעות חולקו על פני שישה ימים - אפילו בשבת . קבוצת היישומים ננטשה מאוחר יותר.
האתגר בחמש הקבוצות היה להתאסף שוב, להבין את האירועים והחוויות של הקבוצות האחרות ולשקול אירועים יחידים כחלק מהשלם. לקבוצת הבדיקות וקבוצת היישומים היו משימות אחרות. בשתיהן היה הרכב זהה של חמישה עד שבעה משתתפים של אותה מדינה ויועץ קבוע. בקבוצת הביקורות חברי הקבוצה נאלצו לברר איזה תפקיד הם לקחו בוועידה כולה והאם או כיצד השתנו. קבוצת היישומים נתנה את ההזדמנות לשקול כיצד חוויית הכנס יכולה להיות יעילה ביישומים מקצועיים או בתפקידים אחרים. בקבוצת הלימודים הקטנה ישבו בני שני הלאומים עם יועץ שש פעמים כדי לחוות ולבחון את התנהגות הקבוצה כקבוצה. אירוע המערכת ושבעה המפגשים שלו היו במרכז הכנס. האירוע החל בשתי קבוצות גדולות של בני לאומים הנפרדים, ללא יועצים; הצוות עבד בחדר שלישי. פירוש הדבר שאפשר היה לבקרו ולצפות בעבודתו. בתהליך מתמשך נאלצו המשתתפים באירוע המערכת להגיע להסכמה לגבי השאלה מי רוצה לעבוד עם מי, באיזה חדר, עם או בלי יועץ, באיזה נושא ואיך לעשות זאת. כך הופיעו סכסוכים בזמן אמת, שלעיתים היו דומים לאלה שהובאו על ידי המשתתפים מבחוץ. אירוע המערכת נחווה בזמן הווה, וכך הפך זמין להתנסות ואפשר להתבונן ולהבין את המשתתפים. אם התהליך נתקע, הצוות עזר בפרשנות מכוונת. המטרה המוצהרת של היוזמים הייתה חינוכית: למידה דרך התנסות.
תהליך

לכל אחד משלושה הכנסים היה מסלול ייחודי, שהיה תלוי במשתתפים ובהיסטוריה שלהם ובסיפוריהם. בכנס הראשון והשני דנו במיוחד באבות והשפעתם על התפתחות דעות קדומות וטינות, ואילו בכנס השלישי האמהות עמדו במוקד.
עבור רבים החלוה המעורבות בכנסים עוד לפני תחילתם בשאלה החרדה כמעט תמיד: ללכת לשם או לא? בתהליך המתמשך חוו כל המשתתפים "רגעים משמעותיים" עקב "אירועים שונים". סיפורי "רודפים" ו"קורבנות" והשלכות השואה על הדורות הבאים - שכבר עובדו אינטלקטואלית על ידי אנשי מדע המדינה והיסטוריונים - הובלטו במהלך הוועידות על ידי סיפורים אישיים והראו את הפערים הגדולים בעבודה האישית של המשתתפים. "פנטזיות, חלומות, תת-מודע, הבלתי נאמר וזה שבלתי ניתן לדבר עליו" צפו ועלו. כך נוצר נתיב שאפשר שינוי אישי, תנאי מוקדם להפסקתם, משני הצדדים, של המשך העברתם חסרת הרגישות של נזקים שנגרמו, לדורות הבאים.
שלוש הוועידות לא היו זהות בהרכב ובמבנה, אך התגלה תהליך במהלך כל ועידה פרטנית ובמהלך פיתוח שלוש הוועידות. תהליך זה התעצם במהלך הוועידה השלישית, כאשר הפרשנות היחידה שהעמיד הצוות לרשות המשתתפים בכנס זה הייתה כדלקמן:
"המשתתפים הציבו עצמם במצב כואב כשהם מגיעים לכנס זה, שיכול להיחוות כאכזרי. הדבר מוביל לתלות גדולה יותר בצוות לצורך ההכלה, יחד עם פחדים ואכזבה מפנטזיות לגבי חוסר היכולת של משאבי הצוות לספק את צורכיהם הרגשיים של המשתתפים. הפנטזיות המפחידות עשויות היו להיות קשורות לשינויים בלתי צפויים ועוצמתיים בתחושת הזהות של האדם ולוויתור על חלקי זהות יקרים, כמו תפקיד הקורבן (עבור הישראלים) או אשמתם של הרודפים (עבור הגרמנים)."
משתתף אחד תפס פרשנות זו כמטרידה מאוד אך יחד עם זאת כמובילה להתפתחות, שכן העלה שאלות שדרשו תשובה:
"עבורי הצוות הביע משהו שלא ייאמן: תפקיד הקורבנות עבור הישראלים ואשמת מבצעי הגרמנים צריכים להיות חלק 'ראוי' בזהותם! קשה לקבל זאת. עלה הרעיון שאפשר לוותר על חלקים מזהות זו. אבל אם כן, מה יקרה אז? האם זה לא אומר שהקבוצה היהודית תזהה את עצמה בתפקיד הקורבן ושהקבוצה הלא-יהודית תזהה עצמה כמבצע העבירה, כאשמים? האם זה לא אומר להיפרד בצורה יותר עמוקה מהורים שלא רק בעולם הפנימי אלא לעיתים קרובות גם בחיים האמיתיים צריכים להיות המרחב להכיל את החרדה שלנו או רצונות ההרס שלנו? היכן לשים את הרגשות האלה כאשר המרחב לכך יאבד? מה יכולות להיות ההשלכות על עצמך כמו גם על הפגישה עם האחרים? האם הנוגע בטאבו נמצא בסכנה להפוך לטאבו? מתוך השערה זו עלולות להופיע שאלות מפחידות נוספות."
משתתף אחד בקבוצה הישראלית, חיים דסברג, שהיה ילד בשואה, השתתף בכל שלושה הכנסים ופרסם רבות בנושא. הוא היה מודאג מהשאלה אם ליהודים יש טינה לגרמנים.
היכולת להביט זה בעיני זה הייתה אחת המטרות של הוועידות הללו.
תוצאה

לכל ועידה הייתה תוצאה שונה. משתתף אחד אמר: "להסתכל על זה עוזר להכיר בהבדל בין 'האחר' לבין הפנטזיות שלי עליו. כך אני משתחרר מכליאת הפנטזיות ומשחרר את 'האחר' מעולם האובייקטים הפנימיים שלי. אני הופך להיות ריק ואני לא צריך להקרין את האובייקטים הפנימיים שלי על 'האחר' יותר - זה תהליך מטהר. אני לא תקוע. ואז, ורק אז, שנינו (האחרים ואני) חופשיים לבחור אם לקיים או לא לקיים קשר זה עם זה."
בנוסף לתובנות אינדיבידואליות אלה ואחרות, הייתה גם תוצאה קולקטיבית: שני ספרים, אחד בגרמנית, אחד באנגלית, שהופיעו כמעט בו זמנית, יצירה משותפת של כל אלה שרצו להשתתף. מחברי שני הספרים אספו כמה פרקים חשובים להבנת הפרויקט, ההיסטוריה שלו, עיצובו ומבנה הוועידה. מצד שני, חוויית הכנס של המשתתפים הוצגה כקולאז': היו תרומות אישיות של מחברים משותפים. מירה ארליך-גינור הוסמכה על ידי המשתתפים להרכיב קולאז' מתרומותיהם. היא כתבה במבוא שלה: "ישנם סיפורי ועידה רבים כמו מספר המשתתפים בהם."
רוב המשתתפים התמודדו עם הוועידות בצורה חיובית. היו מעט מאוד עמדות ביקורתיות. שני הספרים סייעו להנגיש את הפרויקט לקהל הרחב, וקוראי החוויות האישיות והכואבות של המשתתפים הצליחו ללמוד על התהליך מקרוב.
הוועידות התגבלו באופן שונה לגמרי בגרמניה ובישראל: "בניגוד לחשיבות שניתנה ליצירה זו בגרמניה ובמקומות אחרים, לא הוענק לה אותו מקום בישראל." עם זאת, ההערכה "של הישראלים שהשתתפו בכנסים הייתה בהחלט חיובית מאוד, מעורבת ואסירת תודה."
באמצעות הרצאות, מצגות ופרסומים, קיבלה עבודת הוועידות תשומת לב בינלאומית בקהילה הפסיכואנליטית. בשנת 2009 הועלתה הסברה ש"צריך שיהיה להם עתיד." הוקם אתר אינטרנט ועם ה-PCCA הוועידות נפתחו לכל המעוניינים, כך שהפרויקט יכול לפנות כעת לקבוצות לאומיות אחרות שנמצאות בסכסוך.
ספרות

Beland, Hermann (1992). "Erfahrungen aus einer Leicester-Konferenz in Israel". DPV-Informationen (בגרמנית). 12: 23–25.
Dasberg, Haim (2000). "Myths and Taboos among Israeli First- and Second-Generation Psychiatrists in Regard to the Holocaust". Echoes of the Holocaust. Bulletin of the Jerusalem Center for Research into the Late Effects of the Holocaust. Shalom Robinson. 6: 26–36. אורכב מ-המקור ב-22 באפריל 2017. נבדק ב-26 בינואר 2016. {{cite journal}}:  (עזרה)
Eiferman, Rivka (1987). "'Deutschland' und 'die Deutschen'. Agieren von Phantasien und deren Entdeckung in der Selbstanalyse". Jahrbuch der Psychoanalyse (בגרמנית). 20: 165–206.
Erlich, H. Shmuel; Erlich-Ginor, Mira; Beland, Hermann (2009). Fed with Tears – Poisoned with Milk. The "Nazareth" Group-Relations-Conferences. Germans and Israelis – The Past in the Present. Gießen: Psychozial. ISBN 978-3-89806-751-5. Erlich, H. Shmuel; Erlich-Ginor, Mira; Beland, Hermann (2009). Fed with Tears – Poisoned with Milk. The "Nazareth" Group-Relations-Conferences. Germans and Israelis – The Past in the Present. Gießen: Psychozial. ISBN 978-3-89806-751-5. Erlich, H. Shmuel; Erlich-Ginor, Mira; Beland, Hermann (2009). Fed with Tears – Poisoned with Milk. The "Nazareth" Group-Relations-Conferences. Germans and Israelis – The Past in the Present. Gießen: Psychozial. ISBN 978-3-89806-751-5.
Erlich, H. Shmuel; Erlich-Ginor, Mira; Beland, Hermann (2009). Gestillt mit Tränen – Vergiftet mit Milch. Die Nazareth-Gruppenkonferenzen Deutsche und Israelis – Die Vergangenheit ist gegenwärtig. Gießen: Psychozial. ISBN 978-3-89806-765-2. Erlich, H. Shmuel; Erlich-Ginor, Mira; Beland, Hermann (2009). Gestillt mit Tränen – Vergiftet mit Milch. Die Nazareth-Gruppenkonferenzen Deutsche und Israelis – Die Vergangenheit ist gegenwärtig. Gießen: Psychozial. ISBN 978-3-89806-765-2. Erlich, H. Shmuel; Erlich-Ginor, Mira; Beland, Hermann (2009). Gestillt mit Tränen – Vergiftet mit Milch. Die Nazareth-Gruppenkonferenzen Deutsche und Israelis – Die Vergangenheit ist gegenwärtig. Gießen: Psychozial. ISBN 978-3-89806-765-2.
Kreuzer-Haustein, Ursula (1994). "Deutsche und Israelis: Die Vergangenheit in der Gegenwart. Eine psychoanalytische Arbeitstagung in Nazareth im Juni 1994". Forum der Psychoanalyse (בגרמנית). 10: 363–370.
Kreuzer-Haustein, Ursula (1996). "Die Teilung der psychoanalytischen Gemeinschaft und ihre Folgen". Forum der Psychoanalyse (בגרמנית). 12: 363–369.
Kreuzer-Haustein, Ursula (2001). "Germans and Israelis: The past in the present. Dritte 'Nazareth-Konferenz' vom 21. – 26.6.2000 in Bad Segeberg/Holstein". Forum der Psychoanalyse (בגרמנית).
Miller, Eric J. (1989). "The 'Leicester' Model: Experiential study of Group and Organizational Processes". Occasional Papers. London: Tavistock Institute of Human Relations. 10.
Nedelmann, Carl (1998). "Die Vergangenheit in der Gegenwart zwischen Deutschen und Juden". Forum der Psychoanalyse (בגרמנית). 14: 176–189. doi:10.1007/s004510050014.
אברהם סלע

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בספטמבר 1945 (בן 79) עיראק 
 ענף מדעי:  יחסים בין־לאומיים 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1 באוקטובר 1988) 
 
אברהם סלע (נולד ב-14 בספטמבר 1945) הוא היסטוריון ישראלי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטה העברית בירושלים.
קריירה צבאית

סלע נולד בעיראק ועלה לישראל עם משפחתו ב-1950. שירת בצה"ל במשך 16 שנה (1986-1970) כקצין מודיעין באמ"ן/מחקר ובמסגרת זו ליווה את המשא-ומתן הישראלי-מצרי עד חתימת הסכם השלום במרץ 1979. כמו כן היה חבר משלחת צה"ל לשיחות בנאקורה עם נציגי צבא לבנון (1985-1984) שכשלונן הוביל ליציאת צה"ל מלבנון למעט רצועת הביטחון.
קריירה אקדמית

למד באוניברסיטה העברית בירושלים בחוג ללימודי המזרח התיכון ובחוג ליחסים בינלאומיים והשלים בה את לימודיו לתואר הראשון, השני והשלישי. לאחר סיום לימודיו יצא להשתלמות באוניברסיטת פרינסטון ובשנים שלאחר מכן לימד באוניברסיטאות בארצות הברית בסן דייגו, טלסה (אוקלהומה), קולגייט (ניו יורק) וקרלטון (מינסוטה), וכן באוניברסיטת ווטרלו (אונטריו, קנדה), האוניברסיטה הטכנית של המזרח התיכון (אנקרה, טורקיה) וכן שימש עמית אורח באוניברסיטת אוקספורד. משמש מופקד הקתדרה על שם אפרים ושירלי דיאמונד ליחסים בינלאומיים החל מ-2003. מונה לפרופסור חבר ב-2008.
אברהם סלע מלמד במחלקה ליחב"ל ועמית מחקר במכון טרומן שבאוניברסיטה העברית בירושלים מאז 1988. תחומי המחקר שלו הם פוליטיקה וחברה של המזרח התיכון בהקשר האזורי והבינלאומי ובכלל זה יחסי התנועה הציונית ומדינת ישראל עם העולם הערבי; מלחמת 1948 בפרספקטיבה מקומית ואזורית, יחסים בינערביים; וחברה ופוליטיקה פלסטינית.
אחר

בשנים 2000-1997 היה פעיל בתנועת "ארבע אמהות" שקראה ליציאה חד-צדדית של צה"ל מרצועת הביטחון ולהיערכות לאורך הגבול הבינ"ל. התנועה מילאה תפקיד חשוב ביצירת דעת קהל שתמכה ביציאה חד-צדדית מלבנון, מהלך שהושלם במאי 2000, בעת כהונתו של אהוד ברק כראש ממשלה ושר ביטחון.
אודות ספריו > אחדות בתוך פירוד: ועידות הפסגה הערביות 1982-1964

הספר מוקדש לדיונים וההחלטות של 12 ועידות הפסגה הערביות שהתקיימו בשנים 1982-1964, בממוצע אחת לשנה, בחסות הליגה הערבית, הארגון האזורי של מדינות ערב שנוסד בשנת 1945 ומקיף 23 מדינות. המבוא דן בדינמיקה וכללי המשחק במערכת האזורית של המדינות הערביות למן התהוותה ומדגיש את מקומו של הסכסוך הארץ-ישראלי ("בעיית פלסטין") כציר מרכזי בהתפתחות היחסים הבינערביים עוד מלפני הקמת מדינת ישראל. כל אחד מפרקי הספר הבאים מסביר את הרקע המדיני, האזורי, והבינלאומית שהביא לכינוסה של כל אחת מהוועידות וכן תרגום מדויק לעברית של מסמכי ההחלטות הרשמיות והודעת הסיכום שנוסחו בסיומן. מוסד ועידת הפסגה הערבית לא זכה למחקר מעמיק ועל-פי-רוב נחשב בעיני פרשנים ואף מומחים אזוריים כחסר חשיבות מעשית בשל מגבלות יכולת הפעולה של הליגה הערבית בכל הקשור לאכיפת ביצוען של החלטות הארגון, וכן בשל הפיצול, התחרות, והמתחים הרווחים באורח היסטורי בין משטרים ערביים. הספר עומד על חשיבותו של מוסד זה, שבו מיוצגים ראשי המדינות הערביות, כמעצב של נורמות קיבוציות וכללי התנהגות אזוריים בשני תחומים השלובים זה בזה: הסכסוך הישראלי-ערבי והיחסים הבינערביים.