stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מליסה פרנקלין
ביוגרפיה > 2011 > שיאנית עולם

במסגרת סבב גביע העולם בשחייה (בריכה של 25 מטר) שנערך בברלין, גרמניה ב-22 באוקטובר 2011, קבעה פרנקלין שיא עולם חדש במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:00.03 דקות. נוסף לכך היא ניצחה את האלופה האולימפית בריטה שטפן במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 52.09 שניות ובמשחה ל-100 מטר גב (56.73 שניות). שיא עולם זה הוא הראשון לנשים אשר נשבר מאז החלת האיסור על שימוש בחליפות השחייה.
ביוגרפיה > 2012 > השחיינית המצטיינת במשחקים האולימפיים

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון (2012) שנערכו באומהה, נברסקה, קבעה פרנקלין במשחה ל-100 מטר גב שיא ארצות הברית חדש של 58.85 שניות. במשחקים עצמם, היא זכתה ב-5 מדליות, 4 זהב ו-1 ארד והייתה השחיינית המצטיינת במשחקים. מדליות זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא לאומי חדש של 58.33 שניות, לפני אמילי סיבום מאוסטרליה (58.68 שניות) ואיה טרקאוואה מיפן (58.83 שניות) במשחה ל-200 מטר גב בשיא עולם חדש של 2:04.06 דקות, לפני אנסטסיה זואבה מרוסיה (2:05.9 דקות) ובת ארצה אליזבת בייזל (2:06.55 דקות), במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם דנה ולמר, שנון ורילנד ואליסון שמיט בשיא אולימפי חדש של 7:42.92 דקות, לפני אוסטרליה (7:44.41 דקות) וצרפת (7:47.49 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם רבקה סוני, דנה ולמר ואליסון שמיט בשיא עולם חדש של 3:52.05 דקות, לפני אוסטרליה (3:54.02 דקות) ויפן (3:55.73 דקות). מדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ביחד עם ג'סיקה הארדי, ליה ניל ואליסון שמיט בשיא אמריקאי חדש של 3:34.24 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אולימפי חדש של 3:33.15 דקות והולנד (3:33.79 דקות). נוסף לכך, היא הייתה קרובה במאית שנייה אחת בלבד למדליית הארד במשחה ל-200 מטר חופשי כששחתה בתוצאה של 1:55.82 דקות ובמקום חמישי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.64 שניות.
ביוגרפיה > 2013 > השחיינית המצטיינת באליפות העולם

באליפות העולם בשחייה שנערכה בברצלונה שבספרד ביולי 2013, זכתה פרנקלין ב-6 מדליות זהב והייתה לשחיינית המצטיינת באליפות כולה, הישג שיא לשחיינית באליפות עולם. היא זכתה במדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אישי של 1:54.81 דקות, לפני שיאנית העולם פדריקה פלגריני מאיטליה (1:55.14 דקות) וקמיל מופה מצרפת (1:55.72 דקות), במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 58.42 שניות, לפני אמילי סיבום (59.06 שניות) ואיה טרקאוואה (59.23 שניות), במשחה ל-200 מטר גב בשיא אולימפי חדש של 2:04.76 דקות, לפני בלינדה הוקינג מאוסטרליה (2:06.80 דקות) והילרי קולדוול מקנדה (2:06.66 דקות), במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי, ביחד עם נטלי קוגלין, שנון ורילנד ומייגן רומנו, שבו נקבע שיא אמריקאי חדש של 3:32.31 דקות, לפני אוסטרליה שקבעה שיא אוקיאניה חדש של 3:32.43 דקות והולנד (3:35.77 דקות), במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי ביחד עם קייטי לדקי, שנון ורילנד וקרלי ביספו בתוצאה של 7:45.14 דקות לפני אוסטרליה (7:47.08 דקות) וצרפת (7:48.43 דקות) ובמשחה השליחות 4x100 מטר מעורב, יחד עם ג'סיקה הארדי, דנה ולמר ומייגן רומנו, בתוצאה של 3:53.23 דקות לפני אוסטרליה (3:55.22 דקות) ורוסיה (3:56.47 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.47 שניות.
ביוגרפיה > 2014

באליפות הפאן פסיפיק בשחייה שנערכה בגולד קוסט, קווינסלנד, אוסטרליה בשנת 2014 זכתה פרנקלין ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי בשיא אליפות חדש של 7:46.40 דקות, מדליות כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי (3:34.23 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר מעורב (3.57.41 דקות) ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר גב (1:00.30 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום רביעי, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.87 שניות ובמשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:08.82 דקות. במשחה ל-200 מטר חופשי היא סיימה בשלב המוקדמות במקום רביעי אך שלישית מבין האמריקאיות ורק שתיים עלו לגמר. בגמר ב' היא קבעה שיא אליפות חדש של 1:56.04 דקות, התוצאה השנייה בטיבה באליפות.
ביוגרפיה > 2015

באליפות העולם שנערכה בקאזאן רוסיה באוגוסט 2015 זכתה פרנקלין ב-5 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-2 ארד. מדליות זהב, במשחה שליחות 4x200 מטר חופשי, ביחד עם ליאה סמית', קייטי מקלפלין וקייטי לדקי בתוצאה של 7:45.37 דקות, לפני איטליה (7:48.41 דקות) וסין (7:49.10 דקות) ובמשחה שליחים 4x100 מטר חופשי משולב (שתי שחייניות ושני שחיינים), ביחד עם ראיין לוכטה, נתן אדריאן וסימון מנואל בשיא עולם חדש של 3:23.05 דקות, לפני הולנד (3:23.10 דקות) וקנדה (3:23.59 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר גב בתוצאה של 2:06.34 דקות, אחרי אמילי סיבום (2:05.81 דקות) ולפני קטינקה הוסו (2:06.84 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:55.49 דקות, אחרי קייטי לדקי (1:55.16 דקות) ופדריקה פלגריני (1:55.32 דקות) ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 3:34.61 דקות, אחרי אוסטרליה שקבעה שיא אליפות חדש של 3:31.48 דקות והולנד (3:33.67 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 59.40 שניות ובמקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.00 שניות.
תארים והישגים

בשנת 2012 זכתה פרנקלין בתואר שחיינית השנה בעולם.
שיאים אישיים

(מעודכן ל-26 ביולי 2019)
שיאים אישיים > בריכה אולימפית

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| משחה | תוצאה | אירוע | תאריך | הערות |

| 100 מטר חופשי | 53.36 שניות | אליפות ארצות הברית בשחייה 2013 | 25 ביוני 2013 |  |
| 200 מטר חופשי | 1:54.81 דקות | אליפות העולם בשחייה 2013 | 31 ביולי 2013 |  |
| 50 מטר גב | 27.98 שניות | אליפות ארצות הברית בשחייה 2013 | 28 ביוני 2013 |  |
| 100 מטר גב | 58.33 שניות | שחייה באולימפיאדת לונדון (2012) | 30 ביולי 2012 | שיא אמריקה בעבר |
| 200 מטר גב | 2:04.06 דקות | שחייה באולימפיאדת לונדון (2012) | 3 באוגוסט 2012 | שיא עולם בעבר |
שיאים אישיים > בריכת 25 מטר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| משחה | תוצאה | אירוע | תאריך | הערות |

| 100 מטר גב | 56.73 שניות | סבב גביע העולם 2011, ברלין גרמניה | 23 באוקטובר 2011 |  |
| 200 מטר גב | 2:00.03 דקות | סבב גביע העולם 2011, ברלין גרמניה | 22 באוקטובר 2011 | שיא עולם בעבר |
| 100 מטר חופשי | 52.09 שניות | סבב גביע העולם 2011, ברלין גרמניה | 23 באוקטובר 2011 |  |
| 200 מטר חופשי | 1:53.19 דקות | תחרות בין נבחרת ארצות הברית לנבחרת אירופה, 2011 | 17 בדצמבר 2011 |  |
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
התפתחות שיא העולם במשחה ל-200 מטר גב
מליסה פרנקלין באולימפיאדת לונדון, 2012
מריה פרנצ'סקה, נסיכת סבויה

| --- | --- |

 לידה:  26 בדצמבר 1914 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  4 בדצמבר 2001 (בגיל 86) Mandelieu-la-Napoule, צרפת 
 שם לידה:  Marie Françoise Anne Romaine de Savoie 
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 בן או בת זוג:  Prince Luigi of Parma (23 בינואר 1939–?) 
 
מריה פרנצ'סקה, נסיכת סבויה (26 בדצמבר 1914 – 7 בדצמבר 2001) הייתה בתו הצעירה של ויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה ואלנה, נסיכת מונטנגרו. היא הייתה אחותם של אומברטו השני, מלך איטליה ושל ג'ובאנה מאיטליה, מלכת בולגריה.
ביוגרפיה

היא נולדה ברומא כילדה החמישית והצעירה ביותר של הוריה. היו לה שלוש אחיות גדולות, יולנדה מרגריטה, ג'ובאנה ומפאלדה, ואח, אומברטו. במקום הולדתה, ב-23 בינואר 1939, נישאה מריה לנסיך לואיג'י מבורבון-פארמה (5 בדצמבר 1899–4 בדצמבר 1967), בנם הצעיר של רוברטו הראשון, דוכס פארמה ומריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל. בעלה היה אחיה של זיטה, נסיכת בורבון-פארמה, בין רבים אחרים מנסיכי אירופה.
בני הזוג עברו לקאן, שם נולדו כל ארבעת ילדיהם. מריה נכלאה עם בעלה ושני ילדיה הגדולים על ידי הנאצים במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה התגוררה באיטליה לזמן מה, היא חזרה לצרפת, שם התיישבו באופן קבוע במנדלייה שליד קאן לאחר מות בעלה. מריה פרנצ'סקה מתה ב-7 בדצמבר 2001 במנדלייה לה-נאפול, צרפת.
משפחתה

לזוג היו ארבעה ילדים:
הנסיך גאי מבורבון-פארמה (1940–1991)
הנסיך רמי מבורבון-פארמה (נולד ב־1942)
שנטל, נסיכת בורבון-פארמה (נולדה ב־1946)
הנסיך ז'אן מבורבון-פארמה (נולד ב-1951)
מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך

מריה פרנצסקה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך (בגרמנית: Maria Franziska, Pfalzgräfin von Sulzbach‏; 15 ביוני 1724 – 15 בנובמבר 1794) הייתה נסיכה לבית ויטלסבאך, ואמו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.
ביוגרפיה

מריה פרנצסקה נולדה ב-15 ביוני 1724 בשווצינגן שהשתייכה לדוכסות פפאלץ-צווייבריקן, ליוזף קרל, רוזן פפאלץ-זולצבאך, ולאליזבת אוגוסטה סופיה, רוזנת פפאלץ-נויבורג, בתו של קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ. בשנת 1729 מת אביה יוזף קרל אמנואל אוגוסט, רוזן פפאלץ-זולצבאך, ובשנת 1742 התחתנה אחותה אליזבת אוגוסטה, רוזנת פפאלץ-זולצבאך עם בן דודם קרל תאודור, רוזן פפאלץ-זולצבאך, והוא עלה לשלטון בנסיכות הבוחר מפפאלץ לאחר מות סבה באותה שנה.
ב-6 בפברואר 1746 התחתנה מריה פרנצסקה עם פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ממנו היו לה 5 ילדים. בשנת 1760 החלו היחסים ביניהם להתדרדר, ומריה פרנצסקה החלה לנהל רומן עם שחקן ממנהיים. מריה פרנצסקה נכנסה להריון, ובשל כך גורשה מהחצר. היא עברה לשטרסבורג שם ילדה בן, ובשל כך נעצרה והוחזקה בכמה מנזרים. לאחר מות בעלה בשנת 1767 הורשתה מריה פרנצסקה לחזור לזולצבאך, שם היא מתה ב-15 בנובמבר 1794. לאחר מותו של קרל תאודור, הנסיך הבוחר מבוואריה בשנת 1799 ללא יורשים, עלה במקומו לשלטון בנה מקסימיליאן יוזף.
משפחתה

ב-6 בפברואר 1746 התחתנה מריה פרנצסקה עם פרידריך מיכאל, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד, ממנו היו לה 5 ילדים:
קרל אוגוסט כריסטיאן (1746–1795)
קלמנס אוגוסט יוזף פרידריך (1749–1750)
מריה אמליה אוגוסטה (1752–1828), התחתנה עם פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה
מריה אנה (1753–1824), התחתנה עם וילהלם, דוכס בבוואריה.
מקסימיליאן יוזף (1756–1825)
מירטל קורבין

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1868 מחוז לינקולן, ארצות הברית 
 פטירה:  6 במאי 1928 (בגיל 59) Cleburne, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
מירטל קורבין
ג'וזפין מירטל קורבין (באנגלית: Myrtle Corbin; ‏12 במאי 1868 טנסי - 6 במאי 1928) הייתה אישה מרובת רגליים. היא נולדה עם שני אגנים שונים מחוברים והיו לה זוג רגליים רגילות "חיצוניות" וזוג רגליים נוספות "פנימיות". נאמר שהיא יכלה להזיז את רגליה הפנימיות אבל הן היו חלשות מדי מכדי לשאת את משקל גופה. היא חיה כל חייה בטקסס, ארצות הברית.
חייה ועבודתה

הוריה של מירטל היו וויליאם ה. קורבין, שהיה בן 25 בעת לידתה, וננסי קורבין, שהייתה בת 34. הרופאים שבחנו את מירטל זמן קצר לאחר לידתה תיארו את ההורים כבעלי מראה דומה מאוד, "לשניהם היה שיער אדמוני, עיניים כחולות וגוון עור בהיר מאוד". הדמיון ביניהם היה כה רב עד שהרופאים הרגישו בצורך לבדוק שאינם קרובי דם. לבני הזוג היו ילדים נוספים, ארבעה בנים וארבע בנות, כולל בת אחת מנישואיה הקודמים של ננסי. לדברי אימה, לידתה של מירטל לא תוארה "יוצאת דופן בהיריון או בלידה", למרות שבפועל, המצב היה שונה: רופאים שבחנו את התינוקת לאחר הלידה העירו שלידת העכוז "הייתה יכולה להיות הרת אסון לתינוקת וככל הנראה גם לאם". מירטל גדלה להיות תינוקת בריאה, ושלושה שבועות לאחר לידתה שקלה כ-4.5 ק"ג. בכתבה שפורסמה כשנה לאחר לידתה נאמר שהיא "יונקת בצורה בריאה".
בגיל 13, מירטל החלה לעבוד במופע שוליים תחת השם "הילדה בעלת ארבע הרגליים מטקסס". היא הייתה כה אהודה בקרב מופעי השוליים עד שאמנים התחזו לה והציגו גפיים תותבות כגפיים נוספות שלהם.
בגיל 19 התחתנה עם קלינטון ביקנל, ולזוג נולדו ארבע בנות ובן.
בספרות הרפואית

טרטולוגים ורופאים שונים נוספים ניסו לאבחן את מצבה של מירטל. כל אחד מהם סיווג אותה לפי מחלה או לפי מונח רפואי אחר שונה ומשונה.
באביב 1887, כשנה לאחר נישואיה לקלינטון, מירטל נכנסה להיריון לראשונה בחייה. ההיריון התגלה על ידי רופא בשם ד"ר לואיס וואליי, שהוזמן לטפל במירטל לאחר שהחלה לסבול מכאבים בצידה השמאלי, צמרמורות, כאבי ראש ואובדן תיאבון. הרופא תיעד בנוסף שהיו "הקאות ואל-וסת במשך חודשיים רצופים". הריונה גרם לה להיות מאוד חולה, ולאחר שד"ר וואליי התייעץ עם עמיתיו הוא החליט לבצע הפלה מלאכותית שמונה שבועות לאחר גילוי ההיריון (בשלב זה היא הייתה בחודש השלישי או הרביעי של ההיריון). היא החלימה לחלוטין, ותהליך ההפלה וכן האנטומיה הייחודית שלה לא מנעו ממנה מלהרות בעתיד.
הספרות הרפואית גילתה בה עניין מחודש לאחר הלידות והיא תוארה כ"נאה בפנים, בריאה פיזית ומסוגלת לדאוג לכל צורכי ביתה". במקומות אחרים נכתב שהיא "מאוד אינטליגנטית" ו"אישה עדינה בעלת טעם במוזיקה".
מיני בעלי חיים וצמחים באטול קרוליין

סרטן קוקוס הנפוץ באי.
אטול קרוליין נחשב ייחודי בין אטולי מרכז האוקיינוס השקט במספר מיני בעלי החיים הרב שנותרו בו, ובשל ההשפעה המועטה של בני האדם על הצמחייה ובעלי החיים "הטבעיים" של האטול וההתערבות המינימלית באופן יחסי של בני האם בצימחיה ובבעלי החיים. על אף שינויים רבים שערכו בני האדם באטול, משיקולים כלכליים - לדוגמה, כריתת כל העצים באי סאות' ונטיעת דקלי קוקוס באיונים, במטרה להקים חוות לייצור קופרה, הכישלון הכלכלי של ניסיונות כלכליים אלה ונטישת האטול הביא לתחיה של זני בעלי החיים והצמחים המקומיים. בשל מצב זה הוצע האי כמועמד להגנה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, אולם הצעה זו טרם אושרה.
צומח

איוני האטול מכוסים בצמחייה מרובה, המתחלקת לשלושה עיקריים, וגדלה באופן כמעט זהה בכל איון ואיון. כל איון כולל שלושה "מעגלי" צמחייה: בכל האיונים ישנו אזור של גידול עשב המצוי בקרבת החוף, אזור פנימי יותר של שרכים ואזור מרכזי של האי בו גדל יער טרופי - בעיקר עצי פיסוניה. דקלי קוקוס נשתלו באטול על ידי בני אדם בשנות ה-20 של המאה ה-20 ומצויים במרבית האיונים, אולם מרבית חורשות לא שרדו. באיונים הקטנים יותר נעדר היער המרכזי ומצויים רק השרכים והעשבים.
צומח > עצים

פיסוניה גרנדיס Pisonia grandis
מורינדה סיטריפוליקה Morinda citrifolia
דקל הקוקוס Cocos nucifera
קורדיה Cordia subcordata
פנדנוס Pandanus tectorus
היביסקוס טילייתי Hibiscus tiliaceus
תסוסיה Thesoesia oopulnea
קלופילום Calophyllum
צומח > שרכים

Tournefortia argentea
Suriana maritima
Ximenia americana
Scaevola taccada
Messerschmidia argentea
צומח > עשבים

Heliotropium anomalum
Boerhavia repens
Portulaca lutea
Laportea ruderalis
Achyranthes canscens
Lepturus repens
Phymatosorus scolopendria
Ipomoea macrantha
Tacca leontopetaloides
Psilotum nudum
Phyllanthus amarus
Tribulus cistoides
Sida fallax
Lepidium bidentatum
Ipomea tuba
בעלי חיים

אטול קרוליין הוא אתר קינון מרכזי עבור מינים רבים של עופות ימיים. הידוע שבמינים אלה הוא השחפית הכהה (Onychoprion fuscata)- ממין זה מקננים באטול מדי שנה כ-500,000 פרטים - כמות גודלה בקנה מידה עולמי. כמו כן מקננות באיוני האטול פריגטה גדולה (Fregata minor - כ-10,000 פרטים).
באטול קרוליין ובאי פלינט הסמוך, מצויה האוכלוסייה הגדולה ביותר בעולם של סרטן הקוקוס (Birgus latro).
באטול מצויה אוכלוסייה גדולה של צב ים ירוק (Chelonia mydas) - בעל החיים המצוי בסכנת הכחדה.
מבין מיני בעלי החיים הרבים המצויים על האי, כ-20 מינים הם מינים אקזוטיים שאינם אנדמיים לאטול והובאו אליו על ידי בני האדם (כמות מועטה יחסית לאטולים אחרים שיושבו על ידי בני אדם); חלק ממינים אלה הפכו לפולשים. בין המינים שהובאו לאי ניתן למנות את הצמח מסוג Ipomea tuba אשר פלש לבתי גידול של צמחים אחרים באי, וכן חתולים וכלבים המצויים באחד האיונים שגרמו להכחדת העופות הימיים שהיו באי מונו אטה אטה.
בעלי חיים > עופות ים מקננים

שחפית כהה (Sterna fuscata)
פרגטה גדולה (Fregata minor)
סולת המסיכה (Sula dactylatra)
סולה לבנת-בטן (Sula leucogaster)
סולה אדומת-רגל Sula sula
פרגטה קטנה (Fregata ariel)
נודי חומה (Anous stolidus)
נודי שחורה (Anous minutus)
שחפית הפיה (Gygis alba)
פתון אדום-זנב (Phaethon rubricauda)
סנונית כחולה אפורה (Procelsterna cerulea)
בעלי חיים > עופות אחרים

חופזי קטן או פסיפי (Pluvialis fulva)
חופזי אמריקאי (Pluvialis dominica)
חרמשון קוצני או חרמשון טהיטי (Numenius tahitiensis)
רכלן נודד (Heteroscelus incanum)
קוקייה ארוכת זנב (Eudynamis taitensis)
אנפת הצוקים (Egretta sacra)
ארנריה אדמונית (Arenaria interpres)
Crocethia alba
בעלי חיים > לטאות

שממית מתאבלת (Lepidodactylus lugubris)
שממית פולינזית (Gehyra oceanica)
Cryptoblepharus poecilopleurus
Lipinia noctua
Emoia cyanura
Emoia impar
בעלי חיים > יונקים

חולדה פולינזית (Rattus exulans)
תת-מין של דולפינן ים תיכוני (Tursiops truncatus gilli)
כלב (Canis lupus familiaris)
חתול (Felis catus)
חזיר
בעלי חיים > צבים

צב ים ירוק (Chelonia mydas)
בעלי חיים > סרטנים

סרטן הקוקוס (Birgus largo)
סרטן אדום נקודות (Carpilius maculatus)
סרטן ארגמני (Cornobita perlatus)
לקריאה נוספת

קפלר, ק. ב., The natural history of the Caroline Atoll, Southern Line Islands, מתוך Atoll Research Bulletin, כרכים 397-398, ראו גם אתר האינטרנט של כתב העת.
פיסוניה גרנדיס מכסה שטחים נרחבים באי.
דיקלי הקוקוס לא גדלו באי עד שנות ה-20 של המאה ה-20. הם נשתלו בידי אדם וכיום גדלים במרבית האיונים.
Tournefortia argentea - שרך זה גדל במרבית האיונים.
אטול קרוליין משמש אתר קינון מרכזי לשחפית כהה
חרמשון קוצני הוא מין נדיר המקנן באי
שש מיני לטאות התגלו באטול.
צב ים ירוק
מיג-19

מיקויאן מיג-19 (רוסית: МиГ-19; קוד דיווח נאט"ו: Farmer - פארמר (חקלאי)) הוא מטוס קרב סילוני סובייטי חד-מושבי דו-מנועי של הדור השני. מיג-19 היה המטוס הסובייטי הראשון שעבר את מהירות הקול בטיסה אופקית. מקביל לסופר סייבר האמריקאי ולסופר מיסטר הצרפתי.
היסטוריית פיתוח

ב-20 באפריל 1951, הונחה 155-OKB (צוות הפיתוח) לשדרג את המיג-17 למטוס קרב חדיש שנקרא "I-340", המונע על ידי שני מנועי סילון מיקולין AM-5 (אנ') ללא מבער אחורי, שהיו גרסה מוקטנת של מנוע מיקולין AM-3 (אנ'). ה-I-340 היה אמור להגיע ל-1,160 קמ"ש (1 מאך) בגובה 2,000 מטר, 1,090 קמ"ש (0.97 מאך) בגובה 10,000 מטר, ולטפס לגובה של 10,000 מטר בתוך 2.9 דקות.
אב הטיפוס שנקרא "SM-1", תוכנן על הבסיס של שלדת "SI-02" (אב הטיפוס של מיג-17) שהורכבו בה שני מנועים זה לצד זה, והושלם במרץ 1952. תקלות טכניות של לחץ אוויר נמוך בתא הטייס, כיבוי תכוף של המנוע, והאצה פתאומית כתוצאה מהזזה מהירה של המצערת, הביאו להחלפת המנועים במנועי AM-5A, שהיו חזקים וחסכוניים יותר. ה-SM-1 היה בקושי על-קולי, והגיע למהירות 1,193 קמ"ש (1.03 מאך) בגובה 5,000 מטר. ביצועים אלה נחשבו בלתי-מספקים, ולכן תוכננה גרסה חדשה עם מנועים AM-5F בעלי מבער אחורי. מנועים אלו לא הותקנו לבסוף, שכן הסתיים באותה עת פיתוח מנוע הטומנסקי RD-9 העדיף. לפי דרישת השלטונות, בוצע פיתוח נוסף של הגרסה הדו-מנועית לדגם "I-360" שנקרא "SM-2", הונע גם כן עם מנועי AM-5F, אבל היה עם כנפיים משוכות לאחור בזווית חדה.
ב-15 באוגוסט 1953 קיבל צוות הפיתוח של מיקויאן-גורביץ' הוראה לפתח מטוס קרב חדיש בשני דגמים: גרסה בעלת מנוע יחיד קלימוב (אנ') VK-7 וגרסה בעלת שני מנועי מיקולין AM-9F. הגרסה הדו-מנועית נקראה "SM-9", קיבלה גם את השם מיג-19, והתבססה על אב הטיפוס SM-2. השלדה הראשונה "SM-9/1" טסה ב-5 בינואר 1954. המבער האחורי לא פעל בטיסה הראשונה, אך בטיסה השנייה הגיע המטוס למהירות 1.25 מאך בגובה 8,050 מטר. שיפורים שונים הביאו את המטוס למהירות מרבית של 1.44 מאך בטיסות הבאות, ומיג-19 הוזמן לייצור ב-17 בפברואר 1954. בספטמבר 1954 ערכה הממשלה ניסויים במטוס, והמטוס הראשון יצא מפס הייצור במרץ 1955.
ההתלהבות הראשונית מהמטוס החדיש דעכה עקב מספר בעיות. החמורה מביניהן הייתה סכנת התפוצצות המטוס בטיסה, בשל התחממות יתר של מכלי הדלק הנמצאים בין המנועים. הפעלת בלמי האוויר במהירויות גבוהות גרמה לכוחות ג'י חזקים. גם מהירות הנחיתה הגבוהה של 230 קמ"ש, לעומת מהירות נחיתה של 160 קמ"ש במיג-15, והיעדר מטוס אימון דו-מושבי, האטו את הסתגלות הטייסים לדגם זה. בעיות אלו נפתרו חלקית על ידי הוספת מעצור אוויר בדגם SM-9/2 על גחון המטוס ומשטחי זנב שנועדו למנוע את סבסוב המטוס במהירויות תת-קוליות. דגם זה טס ב-16 בספטמבר 1954, ונכנס לייצור כמיג-19‏S.
כ-5,500 מטוסי מיג-19‏S יוצרו, תחילה בברית המועצות ובצ'כוסלובקיה בשם אוויה S-105,Aero S-105 (MiG-19S) - Czechoslovakia - Air Force, Airliners.net (באנגלית) אך גם ברפובליקה העממית של סין (בשם שן-יאנג J-6) ובמזרח אירופה. מטוס הקרב נרכש לשירות בחילות אוויר ב-24 ארצות, פעל בקרבות אוויר במהלך מלחמת וייטנאם, במלחמת ששת הימים בשנת 1967 ובמלחמת העצמאות של בנגלדש בשנת 1971.
בברית המועצות החליף המטוס את מיג-17. הדגם הסיני שן-יאנג J-6 נותר חלק עיקרי מחיל האוויר הסיני, ובנוסף פותח לדגם בשם נאנצ'אנג Q-5 (כינוי נאט"ו: Fantan) שהיה מטוס הפצצה. על אף גילו, המיג-19 ופיתוחיו הם בעלי יכולת תמרון טובה בגובה נמוך, קצב נסיקה מהיר, וחימוש התותחים הכבדים שלהם הופכים אותם למתחרים טובים בקרב אוויר צמוד.
יירוטים במיג-19

במהלך שירות המטוס בחיל האוויר הסובייטי ובגרמניה המזרחית, היה המיג-19 מעורב במספר הפלות של מטוסי סיור וריגול מערביים.
המפגש המתועד הראשון עם לוקהיד U-2 אירע בסתיו 1957. טייס המיג-19 דיווח שראה את המטוס אך לא הצליח לצמצם הפרש גובה של 7,000 רגל (2,234 מטרים) ביניהם. כשמטוס ה-U-2 של פרנסיס גארי פאוורס הופל ב-1 במאי 1960, מיג-19‏P שרדף אחריו נפגע מהטילים של מערכת הנ"מ S-75 דווינה (כינוי נאט"ו: SA-2), והטייס סרגיי סאפרונוב (אנ') נהרג.
תקרית אירעה ב-1 ביולי 1960, כשיירט מיג-19 גרסת סיור של מפציץ B-47 במרחב האווירי הבינלאומי שנמצא מעל לחוג הארקטי. ארבעה אנשים מצוות המטוס נהרגו, שניים נתפסו על ידי הסובייטים, ושוחררו בשנת 1961.
בתקרית אחרת, שהתרחשה ב-28 בינואר 1964, יירט מיג-19 מטוס T-39 "סייברליינר" שחדר למרחב האווירי של גרמניה המזרחית במהלך טיסת אימון, וכל שלושת אנשי צוותו נהרגו.
מיג-19 בקרבות מול חיל האוויר הישראלי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדגמים השונים של המטוס

MiG-19 (פארמר-A) – גרסת הייצור הראשונה, בעלת שלושה תותחי 23 מ"מ NR-23.
MiG-19P (פארמר-B) – דגם בעל מכ"ם "איזומרוד" RP-1 בחרטום המטוס, שני תותחי 23 מ"מ נודלמן-ריכטר NR-23 (ויותר מאוחר שני תותחי 30 מ"מ NR-30) המותקנים על הכנפיים, התקן מתחת לכנפיים לנשיאת טילים, היכולת לשאת טילי AA-2 נוספה מאוחר יותר. לדגם אותם שיפורים אירודינמיים כמו בדגם MiG-19S; הדגם יוצר החל משנת 1955.
MiG-19PG – דגם המטוס MiG-19P בעל מכשיר "גוריזונט-1" לתקשורת עם כוחות קרקע.
MiG-19S (פארמר-C) – דגם בעל זנב מוארך נע, בלם אוויר שלישי שהוסף לסנפיר הגחון, מקלט ניווט לטווח ארוך מסוג "סבוד", שלושה תותחי 30 מ"מ מסוג NR-30, יכולת לשאת רקטות או פצצות FAB-250 מתחת לכל כנף; נכנס לשירות בשנת 1956.
MiG-19SF – ייצור מאוחר של הדגם MiG-19S עם אותם מנועים משופרים מסוג RD-9BF-1 כבדגם MiG-19R.
MiG-19SV – דגם המסוגל לטוס לגובה רב כדי ליירט בלוני ריגול, הגיע לגובה של 20,740 מטר ב-6 בדצמבר שנת 1956; נכנס לשירות בשנת 1956.
MiG-19SVK – דגם המטוס MiG-19SV בעל כנף חדשה, הגידול הקטן ברום הטיסה לא הצדיק את הייצור.
(MiG-19SU(SM-50 – דגם המסוגל לטוס בגובה רב שנועד ליירט את המטוס לוקהיד U-2, בעל תאים פנימיים של דלק נוזלי לצורך הגברת דחף המטוס, נראה שהדגם נזנח בשל חוסר היכולת לשלוט במטוס בגובה רב ונטיית המטוס להיכנס לסחרורים על-קוליים.
MiG-19R – גרסת מטוס הסיור של הדגם MiG-19S בעל מצלמות המחליפות את התותח בחרטום המטוס, ומנועים משופרים מסוג RD-9BF-1.
MiG-19PM (פארמר-E), דגם חסר תותחים, בעל ארבעה טילי K-5M‏ (AA-1 "אלקלי") המתבייתים ברכיבה על קרן מכ"ם מהמטוס, נכנס לייצור בשנת 1957.
MiG-19PML – דגם המטוס MiG-19PM בעל מכשיר "לזור" לתקשורת קרקע.
MiG-19PU – דגם המסוגל לשאת טילים הדומה לדגם MiG-19SU.
MiG-19PT – הדגם היחיד של המטוס MiG-19P המסוגל לשאת טילי AA-2.
MiG-19M – מטוס מטרה.
SM-6 – שני מטוסי MiG-19P שהוסבו כדי לשאת מעבדות לבדיקת טילי K-6 והמכ"ם אלמאז-3.
SM-12 – אב טיפוס חדש של מטוס הקרב, 4 מטוסים יוצרו; הדגם התפתח למטוס מיג-21.
SM-20 – דגם שנועד להוות מטרת אימון לבדיקת טילי השיוט Kh-20 "קנגורו" (AS-3).
SM-30 – דגם המשוגר מהקרקע על טיל שילוח PRD-22.
SM-K – דגם שנועד להוות מטרת אימון לבדיקת טילי השיוט K-10 "קיפר" (AS-2).
Avia S-105 – דגם שיוצר חלקית בצ'כוסלובקיה.
J-6 - גרסה סינית של המטוס מיג-19.
אף על פי שישנם מטוסי אימון סיניים מהדגם שן-יאנג J-6, הסובייטים האמינו שהטסת מטוסי המיג-19 הייתה קלה דיה ואין צורך בגרסת אימון דו-מושבית.
אזורי פעילות

אינדונזיה, אלבניה, אנגולה, אפגניסטן, בולגריה, בנגלדש, ברית המועצות, גרמניה המזרחית, הונגריה, זמביה, טנזניה, מצרים, סודאן, סוריה, סין, עיראק, פולין, פקיסטן, צ'כוסלובקיה, צפון וייטנאם, קובה, קוריאה הצפונית, קמבודיה, רומניה.
הערות שוליים

↑  ברית המועצות
↑  Mikoyan-Gurevich MiG-19 (Farmer) in MilitaryFactory.com
1 2  רוסיה יצרה מטוס קרב של דור חדש (דור חמישי)
↑  למגדשי טורבו, שתפקידם הוא דחיסת אוויר למנוע הסילון, יש גם את היכולת לדחוס אוויר לתא הטייס. האוויר צריך לעבור קירור, ויש וסת בטיחות המונע דחיסת יתר של גוף המטוס.
| מטוסי המיג |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | מיג-1 • מיג-3 • מיג-5 • מיג-9 • מיג-15 • מיג-17 • מיג-19 • מיג-21 • מיג-23 • מיג-25 • מיג-29 • מיג-29M/מיג-33 • מיג-29K • מיג-31 • מיג-35 • מיג-41 |  |
| מטוסי תקיפה | מיג-6 • מיג-23 • מיג-27 |  |
| אבות טיפוס | מיג-8 • מיג-110 • מיג I-270 • מיג 1.44/1.42 |  |
| מטוסי אימון | מיג AT |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558765805171  GND: 4866088-7  LCCN: sh94007730  NKC: ph230282 
מיג-19 מצויד במכלי דלק נתיקים
אזורי הפעילות של המטוס מיג-19
מוגבלות

ערך זה עוסק במוגבלות במובן הכללי. אם התכוונתם לנכות כפי שזו מוגדרת בחוק במדינת ישראל, ראו .
.
סמלים המייצגים מוגבלויות מסוגים שונים.
מוגבלות היא מצב המקשה על אדם לבצע פעילויות מסוימות או לקבל הזדמנות הוגנת כחלק מהחברה שבה הוא חי. מוגבלות יכולה להיות קוגניטיבית, התפתחותית, אינטלקטואלית, נפשית, גופנית, חושית או שילוב שלהן. המוגבלות יכולה להיות קיימת מהלידה או להירכש במהלך חייו של אדם.
מוגבלויות אינן בינאריות, והן יכולות להתבטא בצורה שונה אצל כל אדם. ישנן מוגבלויות הנראות לעין בקלות, ואחרות שהן בלתי נראות.