stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נישואים בישראל
רקע היסטורי

האימפריה העות'מאנית, ששלטה בארץ ישראל עד לשנת 1917, לא הכירה כלל בדין חילוני בענייני אישות. כל ענייני הדת והמעמד האישי באותה העת, שכללו בין היתר גם נישואים, היו באחריותם של בתי הדין המוסלמיים ובתי דין שהשתייכו לדתות מוכרות אחרות - מערכת שהייתה ידועה גם בשם "מילט". בהתאם לאמנות שהסדירו את מתן הזכויות לנתינים הזרים הותר רישום של נישואים וגירושים בקונסוליות הזרות בארץ ישראל. כל הסוגיות הדתיות של האוכלוסייה היהודית טופלו באותה העת על ידי חכם באשי ובתי הדין הרבניים.
עם התחלפות השלטון העות'מאני בשלטון המנדט הבריטי, קיבלו ענייני המעמד האישי הסדר חוקי בדבר המלך במועצה על ארץ ישראל, ששמר בעיקרו על ההסדר הטורקי בשינויים מסוימים. דבר המלך, וחקיקה מנדטורית נוספת כגון פקודת הירושה, קבעו אחת-עשרה עדות מוכרות: מוסלמים, יהודים, ותשע עדות נוצריות, שהן גוונים של הנצרות הקתולית והנצרות האורתודוקסית. החוק הותיר מחוץ להסדר ה"מילט" את כל התושבים שלא היו חברים בעדות המוכרות הללו, ונישואים שנערכו בארץ ישראל מחוץ לעדות הדתיות המוכרות לא זכו להכרה. נישואים קונסולריים נשארו מקובלים בתקופת המנדט הבריטי וגירושים אזרחיים שנערכו במדינות אחרות נרשמו וזכו להכרת רשויות המנדט. הפקודה המנדטורית נחקקה לצורך רישום הנישואין, אך לא לצורך קביעת האופן בו הנישואים ייערכו.
שאלת הדרך שבה ייערכו הנישואים נותרה פתוחה. המחוקק העות'מאני, ובעקבותיו המחוקק המנדטורי, לא העלו באותה העת מצב שבו אדם המשתייך לעדה דתית מוכרת ירצה להינשא בטקס לא דתי בתוך אותה עדה, ולכן לא הסדירו את העניין. כן נטען כי המונח "ענייני נישואין", המקנה לבית משפט דתי סמכות לפי סעיף 55 לדבר המלך, אינו חל, שכן אין המדובר בסכסוך או בתביעה. פקודה מנדטורית בשם "פקודת הנישואים והגירושין (רישום)" הסדירה את רישום הנישואים והגירושים, אך לא את האופן שבו ייערכו. בפועל פורשה החקיקה כאילו בישראל, למעשה עד לשנת 1953 שבה נחקק חוק בתי הדין הרבניים, לא הייתה כל דרך לערוך נישואים פרט לנישואים דתיים. כיום קבוצת האוכלוסייה של התושבים והאזרחים שאינם משתייכים לעדה דתית מוכרת ולכן מנועים מלהינשא בישראל מונה בעיקר עולים חדשים וילדיהם שעלו לישראל במהלך העשורים האחרונים. לפי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, נכון לשנת 2004 כ-265,000 אנשים בישראל הם חסרי סיווג דתי.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה היהודית

בשנת 1947 הגיעו דוד בן-גוריון והסתדרות אגודת ישראל להסכם לפיו הממשלה שתקום בישראל תעשה כל שביכולתה כדי "למנוע פילוג בית ישראל לשניים". התחייבות זו תורגמה לאחר קום המדינה להחלטה כי סוגיות המעמד האישי בישראל, בהן נישואים, ימשיכו להיות בסמכותן הבלעדית של הרשויות הדתיות. ההסכם, שזכה בהמשך לכינוי "הסכם הסטטוס קוו", ממשיך להתקיים בפועל גם היום ללא שינוי למרות הממשלות הרבות שהתחלפו מאז.
עם חקיקת ההסכם הקואליציוני הראשון, בין מפא"י ובין המפלגות הדתיות, נכללה הסכמה זו בהסכם.
תחת הסכם זה, מערכת בתי הדין של הדתות המוכרות שהתקיימה במהלך תקופת המנדט הבריטי תמשיך להתקיים, כאשר השייכות של אדם לעדה היהודית תקבע לפי שייכותו לגוף שנקרא "כנסת ישראל", ארגון התנדבותי שניהל רישום של האוכלוסייה היהודית המשתייכת אליו. ככל הנראה באותה העת לא היו קיימים בקרב הציבור היהודי בארץ ישראל מחלוקות לגבי הסוגיה "מיהו יהודי". יהודים יכלו לבחור שלא להירשם ל"כנסת ישראל". חברי אגודת ישראל למשל, בחרו שלא להירשם.
לפני 1953 בתי הדין של "כנסת ישראל" היו בעלי הסמכות הדתית לניהול ענייני המעמד האישי בקרב האוכלוסייה היהודית שהייתה רשומה עמם. המצב החוקי שהיה קיים עד אז, בו סמכות בית הדין הרבני לא השתרעה על כל האוכלוסייה היהודית, אלא רק על אלו הרשומים ב"כנסת ישראל", יצר קשיים פוליטיים וקשיים משפטיים שונים. המצב המשפטי הלא ברור וההבטחה הקואליציונית הביאו לחקיקתו של חוק שיפוט בתי דין רבניים (נישואין וגירושין), תשי"ג-1953. החוק קבע בסעיף 1 כי "ענייני נישואין וגירושין של יהודים בישראל אזרחי המדינה או תושביה יהיו בשיפוטם הייחודי של בתי דין רבניים." ובסעיף 2 כי "נישואין וגירושין של יהודים ייערכו בישראל על פי דין תורה".
משמעותה של חקיקה זו הייתה כי משנת 1953 ואילך בתי הדין הרבניים הפכו לסמכות הבלעדית הרשאית לערוך את הנישואים והגירושים בקרב האוכלוסייה היהודית במדינת ישראל. חקיקה זו זכתה לשבחים מפי הציבור הדתי בישראל, ולביקורת חריפה מפי הציבור החילוני בישראל. יוצאי הדופן היחידים לחקיקה היו טקסי הנישואים האזרחיים שנערכים מחוץ לישראל, הזוכים להכרה בישראל. חקיקה זו נחשבת לבסיס הסטטוס קוו בין הציבור הדתי לציבור החילוני במדינת ישראל. חוק זה זכה להגנת המחוקק אף כאשר נחקק חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו, שקבע, בסעיף 10, כי חוק היסוד אינו יכול לפגוע בתוקפו של דין שהיה קיים ערב חקיקתו. בהתאם לכך הנישואים והגירושים בקרב האוכלוסייה היהודית במדינת ישראל נמצאים בתחום השיפוט הבלעדי של הרבנות הראשית לישראל, הקובעת אם האדם אכן יהודי בהתאם להלכה. הסטנדרטים של הרבנות והפירושים בסוגיות הללו בדרך כלל משמשים את משרד הפנים הישראלי לצורך רישום של טקסי הנישואים והגירושים שנערכו בישראל. ההגבלות ההלכתיות המיושמות בישראל אוסרות, למשל, על כהן לשאת גרושה או גיורת (כחלק מאיסורי נישואים לכהן), על עולה להתחתן ללא ביצוע בירור יהדות ועל אדם שהוריו נישאו מחוץ לישראל, להתחתן ללא בירור יהדות.
אף על פי כן, מדינת ישראל מכירה בטקסי נישואים אזרחיים או טקסי נישואים דתיים שנערכו מחוץ לגבולות מדינת ישראל. כתוצאה מכך, זוגות רבים אשר אינם רשאים להתחתן בישראל, או זוגות אשר בוחרים שלא להתחתן במסגרת דתית, טסים למדינה אחרת ומתחתנים שם. נכון לשנת 2000, אחד מכל עשרה ישראלים התחתן מחוץ לישראל, לרוב משום שלא היה רשאי להתחתן בישראל. בקרב 2,230 מן הזוגות שהתחתנו מחוץ לישראל, שני בני הזוג היו ישראלים, בעוד שבקרב 3,660 הזוגות האחרים בן זוג אחד היה ישראלי והאחר לא.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה המוסלמית

רוב המוסלמים בישראל הם מוסלמים סונים. בשנת 1921, שנה לאחר הקמת המנדט הבריטי, מינה הנציב הבריטי הרברט סמואל את אמין אל-חוסייני למופתי של ירושלים. בשנת 1922 הקימו הבריטים את המועצה המוסלמית העליונה כסמכות הדתית המוסלמית במהלך תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל ואמין אל-חוסייני מונה לעמוד בראשה. המועצה פורקה בשנת 1948 על ידי ירדן, אך הוקמה מחדש בשנת 1967 בירושלים לאחר מלחמת ששת הימים. טקסי הנישואים המוסלמיים בישראל מנוהלים בהתאם לחוק ולמנהגים המוסלמים, ונישואים בין חברי קהילות דתיות שונות אינם מורשים. בתי הדין השרעיים עוסקים בסוגיות המעמד האישי של חברי הקהילה המוסלמית בלבד.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה הנוצרית

מבין כלל זרמי הנצרות, מדינת ישראל מכירה בטקסי הנישואים של תשע כנסיות: הכנסייה היוונית-אורתודוקסית, הכנסייה הקתולית הרומית, הכנסייה הגריגוריאנית-ארמנית, הכנסייה הארמנית-קתולית, הכנסייה הסורית-קתולית, הכנסייה האוניאטית, הכנסייה היוונית-קתולית, הכנסייה המרונית והכנסייה הסורית-אורתודוקסית. ישנם גם הסדרים פורמליים עבור כנסיות נוצריות פרוטסטנטיות שונות, כגון הכנסייה האנגליקנית.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה הדרוזית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הדרוזים לא הוכרו כעדה מוכרת הנפרדת מן העדה המוסלמית עד שנת 1957. בשנת 1962 נחקק חוק בתי הדין הדרוזים, שנתן גושפנקה חוקית למערכת בתי הדין הדרוזים, המקבילה לבתי הדין הרבניים והשרעיים, ולבתי הדין של העדות הנוצריות השונות.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה הבהאית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה השומרונית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
נישואים בקהילות בישראל > הקהילה הקראית

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מסלולי הסדרת זוגיות בישראל > נישואין

הסמכות להסדיר נישואין וגירושין במדינת ישראל מסורה באופן בלעדי לבתי הדין הדתיים (הרבניים, השרעיים, הכנסייתיים והדרוזים). טקס נישואין שנערך בישראל שלא על ידי נציג מוסמך של הגוף הדתי המתאים לדתם של שני בני הזוג אינו תקף בישראל, ואינו מקנה מעמד של נישואין (אך, כפי שיוסבר להלן, הוא יכול לכונן קשר של ידועים בציבור). הזכאות להשתתפות בטקס הנישואין היא על פי עמדת הגוף הדתי. כך לדוגמה, בתי הדין הרבניים רשאים לדרוש גיור כהלכה ולסרב להכיר בגיור אחר, והם רשאים לדחות אדם שאינו נמצא על ידם כיהודי, אף אם אותו אדם הוא יהודי לצורכי חוק השבות או לכל צורך אחר. ככלל, מוסד הנישואין בישראל, מכל הזרמים הדתיים, סגור לבני זוג בני אותו המין ולזוגות מעורבים. לצד זאת, דתות שונות מטילות הגבלות שונות. כך לדוגמה, בדת היהודית חל איסור על נישואי כהן וגרושה. עד כה מעולם לא התקיים הליך במקרה שבו זוג ביקש מהערכאה הדתית להכיר בסמכותה לדון בעניינו חרף התנגדותה.
הכרה כנשואים דורשת פעולה אקטיבית של בני הזוג (אף שכפי שיוסבר בהמשך, בתי הדין יכולים לצרכים מסוימים להכיר בבני זוג כנשואים אף אם לא ביצעו טרם נישואין דתי או מוכר על ידי המוסד הדתי).
מסלולי הסדרת זוגיות בישראל > המחלוקות בשאלת הנישואים בישראל > ברית הזוגיות

מוסד ברית הזוגיות נותן מענה לצרכים של זוגות בהם שני בני הזוג הם "חסרי דת". חסר דת, לצורך זה, הוא מי שאינו רשום במרשם האוכלוסין כיהודי, מוסלמי, דרוזי או נוצרי. על פי החוק, מרגע שמוגשת בקשה לרישום ברית זוגיות, מועברת הודעה לראשי כלל בתי הדין הדתיים בישראל, אשר מוסמכים לאסור על רישום ברית הזוגיות אם אחד מבני הזוג הוא בן דתם או ישנו ספק בדבר השתייכותו לקהילה הדתית עליה אמון בית הדין. בנוסף, מוסד זה פתוח אך ורק בפני זוג חסרי דת שהם איש ואישה. אף שבעבר בתי משפט הכירו בכך שיש לפרש את המושג "איש ואישה" כחל גם על בני זוג בני אותו המין, סוגיה זו טרם התעוררה בהקשר של חוק ברית הזוגיות. כניסה לברית הזוגיות דורשת פעולה אקטיבית של בני הזוג. מי שרישומו יהודי לא יוכל להיכנס בברית הזוגיות גם אם הוא אינו מוכר כיהודי לצורך נישואין על ידי הממסד הרבני בישראל. על מנת להירשם כחסר דת יש לקבל פסק דין הצהרתי הקובע כי העותר חסר דת.
מסלולי הסדרת זוגיות בישראל > המחלוקות בשאלת הנישואים בישראל > ידועים בציבור

מוסד הידועים בציבור פתוח בפני כל זוג, לרבות בני זוג בני אותו המין. בשונה מנישואין או ברית הזוגיות, כניסה לסטטוס של "ידועים בציבור" אינה מחייבת פעולה אקטיבית של בני הזוג, ודי בקיום חיים זוגיים משותפים. בהקשר זה, השאלה האם זוג הוא "ידוע בציבור" או לא מורכבת, ותלויה לא פעם בהקשר שבו היא מתעוררת (כך לדוגמה יטו להכיר ביתר קלות בטענת משותפת של זוג על היותם ידועים בציבור מאשר במקום בו אחד מבני הזוג טוען זאת והאחר מתנגד לכך). ככלל, המבחן לזיהוי ידועים בציבור הוא כפול – קיום חיי אישות וקיום חיים משותפים. מבחן זה הוא מבחן גמיש, תלוי נסיבות ותלוי הקשר ולעיתים בית המשפט יכיר בידועים בציבור אף אם אינם עומדים בתנאים אלו (למשל, אם לא התקיים משק בית משותף בשל היות בני הזוג בארון, נוכח מאפייני העבודה של בני הזוג וכדומה). כיום קיימת גם האפשרות להוצאת תעודת זוגיות, המעניקה את כלל ההטבות מטעם המדינה שמקבלים זוגות נשואים אחרים.
מוסד הידועים בציבור בישראל הוא מהמפותחים בעולם, ובפועל מעניק לבני הזוג את אותן הזכויות כמו לבני זוג נשואים ומטיל עליהם את אותן החובות. גם בני זוג בני אותו המין זוכים לזכויות זהות. ישנם מספר תחומים נקודתיים בהם קיימת הבחנה ממשית בין בני זוג ידועים בציבור לבין זוגות נשואים. התחום המרכזי בו ישנה הבחנה על בסיס סטטוס הוא איחוד משפחות והגירה. בן זוג הנשוי לישראלי זכאי לעבור הליך התאזרחות בן חמש שנים, בעוד שבן זוג ידוע בציבור של ישראלי יכול לעבור רק הליך של הפיכה לתושב קבע הנמשך שבע שנים. יצוין כי בימים אלו תלויה ועומדת עתירה בבית המשפט נגד האפליה המגולמת בנוהל זה. לצד זאת, לסטטוס הנישואין השלכות גם בתחום האימוץ, וניתנת העדפה לזוגות נשואים. יצוין בהקשר זה כי זוגיות של בני זוג בני אותו המין אינה מוכרת כלל לצורכי אימוץ, והם יכולים לאמץ כמאמצים יחידים בלבד. בפועל, עד כה אומץ אדם אחד בלבד על ידי בני זוג בני אותו המין, ללא זיקה גנטית לאחד מההורים המאמצים, והוא אומץ כבגיר ועל בסיס רצונו שלו.
אף שבאופן עקרוני אמורים בני זוג ידועים בציבור לזכות לאותן הטבות ואפשרויות כמו בני זוג נשואים, פעמים רבות הדרישה הבירוקרטית להוכחת הזוגיות גבוהה בהרבה ממקום בו מדובר בבני זוג שאינם נשואים. בהקשר זה, בית המשפט העליון הכיר בכנות הקשר של ידועים בציבור אף במסגרות דוגמת מערכת יחסים פתוחה, אך בפועל בני זוג ידועים בציבור נתקלים פעמים רבות באי אמון בכנות הקשר ביניהם מקור בו הקשר אינו נאמן לדפוסים הטרונורמטיביים מקובלים.
מוסד הידועים בציבור מעורר לעיתים בעיות ליברליות, שכן בתי המשפט מחילים לעיתים את מחויבות הנישואים גם על אנשים שלא נישאו משום שלא רצו לקחת על עצמם מחויבות זו.
מסלולי הסדרת זוגיות בישראל > המחלוקות בשאלת הנישואים בישראל > קיום טקס נישואים שלא דרך הרבנות בישראל

במדינת ישראל, הדרך היחידה להינשא באופן שיוכר על ידי המדינה היא על ידי קיום טקס דתי המוכר על ידי הערכאה הדתית הרלוונטית (במקרה של יהודים – הרבנות הראשית). קיום טקס חתונה אזרחי, הנפקת תעודת זוגיות, חתימה על הסכם זוגיות וכדומה, כולם יכולים לשמש ראיות משמעותיות ביותר להוכחת היות בני הזוג "ידועים בציבור". עם זאת, טקסים אלו אינם מקנים מעמד של נשואים.
פירוק קשרי נישואין בישראל

סיום נישואין כולל שני רכיבים מרכזיים – שינוי סטטוס מנשוי לגרוש, והסדרת העניינים הנלווים לגירושין בהם רכוש ומשמרות. היחס לשני הרכיבים בדין הישראלי שונה.
פירוק קשרי נישואין בישראל > שינוי סטטוס

בכל הנוגע לשינוי הסטטוס, הסמכות הבלעדית לדון בבקשה לגירושין נתונה לבית הדין הדתי עבור כל אדם נשוי שאינו חסר דת, וכל זמן ששני בני הזוג משתייכים לאותה הדת. המשמעות היא שגם מי שנישא מחוץ לישראל יחויב בסיום הנישואין על ידי הערכאה הדתית.
עבור זוגות אשר נישאו מחוץ לישראל או בכל דרך אחרת, ואשר אינם בני אותה הדת, או שאין ערכאה דתית המכירה בנישואיהם ומוסמכת לסיימם, ניתן לקיים הליך של התרת נישואין. אם אחד מבני הזוג משתייך לקהילה דתית מוכרת בישראל, נדרש על מנת לבצע את הליך התרת הנישואין היתר של ערכאת השיפוט הדתית הרלוונטית, המצהיר כי על פי הדת אין צורך בביצוע גירושין דתיים. במקרה בו הנישואין תקפים לפי הדת של אחד מבני הזוג, ההליך יוגש לנשיא בית המשפט העליון אשר יקבע את הערכאה המתאימה להתרת הנישואין. כך לדוגמה, נקבע כי בני זוג נשואים בני אותו המין יהיו רשאים לסיים את נישואיהם בדרך של התרת נישואין אף אם שניהם יהודים, מאחר שאין לנישואין תוקף על פי הדת. הליך של התרת נישואין מתקיים בפני בית המשפט לענייני משפחה. זוגות אשר נכנסו בברית הזוגיות יכולים להגיש בקשה משותפת למחיקה ממרשם ברית הזוגיות ואם אין הסכמה בין בני הזוג לעניין שינוי הסטטוס, יכול כל צד לפנות לבית המשפט על מנת שיורה על מחיקת הזוגיות מהמרשם.
שאלת ההכרה בגירושין שנערכו מחוץ לישראל היא מורכבת ביותר ותלויה בנסיבות. ככלל, אם מדובר בזוג אשר היה רשאי בארץ לקיים הליך של התרת נישואין יוכר פסק הדין הזר המורה על הגירושין בהתאם לכללי הכיבוד ההדדי בין המדינות. כאשר מדובר בזוג שהסמכות לגירושיו נתונה בארץ לערכאה הדתית, על הערכאה הדתית בישראל להכיר בגירושין שנערכו מחוץ לישראל לצורך הכרה בגירושין בארץ ומתן אפשרות לנישואין מחדש. השאלה האם ניתן לשנות את הרישום בישראל על בסיס תעודת גירושין מחוץ לישראל אינה ברורה. נראה כי במקום בו הגירושין בוצעו לפני הקניית המעמד בישראל ירשמו הגירושין על פי מסמכי הזהות של העולה החדש. בשונה מכך, ספק אם אדם שכבר רשום כנשוי בישראל יכול לשנות את המרשם על בסיס תעודת גירושין מחוץ לישראל.
פירוק קשרי נישואין בישראל > הסדרת העניינים הנלווים לגירושין

לצד הגירושין עצמם, ניתן לקיים הליך שעניינו חלוקת רכוש, קביעת משמורת על ילדים והסדרי ראייה, מזונות וכדומה. הליכים אלו יכולים להתקיים בפני הערכאה הדתית או בפני הערכאה הכללית (בית המשפט לענייני משפחה). אם המחלוקת התעוררה במקביל לגירושין, ההכרעה איזו ערכאה תדון בהסדרים האמורים נקבעת על פי השאלה לאיזו ערכאה פנו קודם. מנגנון זה מוכר כ"מרוץ הסמכויות", שבמסגרתו בני זוג מבקשים להביא את עניינם בפני הערכאה הנוחה להם. מרגע שאחת מערכאות השיפוט קנתה סמכות לדון בנושא, יימשך הדיון בפניה בלבד. בהקשר זה, לא די באישור הסכם גירושין על מנת להקנות סמכות לערכאה הדתית, והסמכות נקנית רק עם הערכאה הדתית דנה ופסקה בסוגיה שבמחלוקת.
אם המחלוקת לא התעוררה תוך כדי הגירושין, הסמכות היא לבית המשפט לענייני משפחה בלבד, אלא אם הסכימו שני בני הזוג על קיום הדיון בפני הערכאה הדתית. בהקשר זה יודגש כי בני הזוג יכולים להסכים להתדיין בפני הערכאה הדתית רק אם ממילא לערכאה הדתית יכולה להיות סמכות בעניינם. למשל, בני זוג בני דתות שונות אינם יכולים להסכים לדון בעניינם בפני הערכאה הדתית, והערכאה הדתית לא רשאית לדון במחלוקות רכוש, מזונות ומשמורת בין בני הזוג. עוד יודגש כי כיום, על מנת למנוע את ניצול הגט על מנת לסחוט את האישה במישור הממוני, רשאית אישה להביא לפירוק השיתוף הממוני אף בטרם הוגשה בקשה לגט או בטרם אושר הגט. בהמשך לאמור, באופן עקרוני הדין שחל על הסכסוך הוא הדין הכללי, ולא הדין הדתי, גם אם הדיון עצמו מתקיים בפני ערכאה דתית. בפועל, נוכח שיקול הדעת הרחב של בית המשפט, פעמים רבות הדיון בפני הערכאה הדתית יתבסס על נורמות השאובות מהמשפט הדתי, ולא על בסיס הדין הכללי.
שאלה מרכזית שטרם הוכרעה היא האם ניתן בהסכם טרום נישואין לקבוע מראש שלבית הדין הדתי לא תהיה סמכות בכל הנושא להסדרים הנלווים לגירושין. בית המשפט העליון התייחס לסוגיה זו פעמיים והביע את דעתו כי ניתן לקבוע בהסכם בכל מועד לפני הגירושין כי לבית הדין הדתי לא תהיה סמכות לדון בעניינים הנלווים לגירושין. עם זאת, טרם התקבלה הכרעה סופית בנושא, ואין הלכה מחייבת. בפועל, זוגות רבים מוסיפים היום סעיף בהסכם טרום נישואין אשר קובע כי כל סכסוך הנלווה לגירושין ידון בפני הערכאה הכללית ולא בפני הערכאה הדתית.
ידועים בציבור, בין אם קיימו טקס בישראל או מחוצה לה ובין אם לאו, שלא נרשמו כנשואים, חייבים לקיים באופן פורמלי הליך של גירושין על מנת להיות מסוגלים להתחתן מחדש. בפועל, אין לבתי הדין הדתיים יכולת לדעת על קיומם של היחסים בין בני הזוג, ולמעט אם בני הזוג מבקשים להתחתן פעם שנייה במסגרת הממסד הדתי, הצורך בגירושין דתיים לידועים בציבור אינו מתעורר.
שינוי סטטוס מנשוי לגרוש אפשרי רק באמצעות הערכאה הדתית. אם אין לערכאה הדתית סמכות ביחס לבני הזוג ניתן לבצע הליך של התרת נישואין או פירוק של ברית הזוגיות. עניינים הנלווים לגירושין ידונו בפני הערכאה הדתית אם הם צורפו לתביעת הגט ולא התקיים דיון קודם לכן בערכאה הכללית. אם לא צורפו העניינים הנלווים לגירושין לתביעת הגט, ידונו הם בפני הערכאה הכללית, למעט אם הסכימו בני הזוג לקיים את הדיון בפני הערכאה הדתית.
יציבות מוסד הנישואים בישראל

אחוז הגירושין בישראל הוכפל מאז שנות ה-70, אך עדיין נמוך משמעותית מאחוז הגירושין בעולם המערבי. שיעור הזוגות החיים בישראל ללא נישואין עומד על כ-4.7% מהזוגות, וזהו שיעור נמוך משמעותית לעומת הממוצע בעולם המערבי. גם מספר הילדים שנולדו בישראל ללא נישואין עומד על כ-5.8%, והוא נמוך משמעותית מהממוצע בעולם המערבי - כגון ארצות הברית בה מספרם עומד על כ-40%.
ראו גם

דיני משפחה בישראל
נישואים בין-עדתיים בישראל
נישואים חד-מיניים בישראל
נישואים ברשות הפלסטינית
בג"ץ פונק שלזינגר נגד שר הפנים
פסול חיתון
לקריאה נוספת

אביעד הכהן, "נישואין כדת משה ו (מדינת) ישראל", בספר: דבורה הכהן ומשה ליסק (עורכים), צומתי הכרעות ופרשיות מפתח בישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, 2010. (הספר בקטלוג ULI)
פנחס שיפמן, מי מפחד מנישואים אזרחיים?, מכון ירושלים לחקר ישראל, מהדורה שנייה, 2000 (הספר בקטלוג ULI)
שחר ליפשיץ, הידועים בציבור בראי התאוריה האזרחית של דיני המשפחה, 2006
שחר ליפשיץ, ברית זוגיות, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2007
גלריית המדרשה הירקון 19

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  גלריית אמנות 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 מייסדים:  המדרשה לאמנות 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2014
 תאריך פתיחה רשמי:  2014 
 
 קואורדינטות:  32°04′14″N 34°45′53″E﻿ / ﻿32.070597548316°N 34.764600284555°E﻿ / 32.070597548316; 34.764600284555
 אתר רשמי
  (למפת תל אביב מוגדלת) גלריית המדרשה הירקון 19(למפת תל אביב רגילה) גלריית המדרשה הירקון 19(למפת גוש דן רגילה) גלריית המדרשה הירקון 19(למפת גוש דן מוגדלת) גלריית המדרשה הירקון 19
 
גלריית המדרשה הירקון 19 היא מרכז אמנות, תרבות וחינוך בתל אביב, שמאפשר הרחבת הפעילות האמנותית של המדרשה לאמנות במכללת בית ברל.
בגלריה, שנפתחה בינואר 2014, מוצגות תערוכות יחיד ותערוכות קבוצתיות של אמנים בני דורות שונים, ותיקים וצעירים, מקומיים ובינלאומיים. התערוכות מתחלפות מספר פעמים בשנה. הגלריה מנוהלת על ידי המדרשה לאומנות, אך מוצגות בה גם יצירות של אמנים שאינם קשורים למכללה.
בנוסף לתערוכות מתחלפות, מתקיימים במקום אירועי תרבות, הרצאות וימי עיון העוסקים בסוגיות אקטואליות באמנות, פילוסופיה ועוד. המרכז מאפשר פעילות של יוצרים, תאורטיקנים ואנשי חינוך במסגרת אירועים פתוחים לקהל הרחב. הוא כולל גם חדר הקרנה לעבודות וידאו, חלל להתכנסויות, להקרנות סרטים ולפעילויות לקהילה.
אורי הולבן, טרנסנדר, צילום דניאל צאל
תחילה פעלה הגלריה במתחם המדרשה לאמנות במכללת בית ברל, לאחר מכן בחצר אחורית ברחוב דיזנגוף 34, וחלל התצוגה הנוכחי נפתח בשנת 2014.
התפיסה האוצרותית והאמנותית של הגלריה

הגלריה פועלת להניע דיונים ולהצביע על מגמות חדשות בשדה האמנות המקומי והבינלאומי, בנוסף להצגת תערוכות. הגלריה מאפשרת לאמנים מרחב בו יוכלו לקחת סיכון ולבדוק את גבולות הפעולה שלהם. הגלריה פועלת מתוך התייחסות למציאות המקומית העכשווית ולמרחב שבו היא ממוקמת מבחינה חברתית, גאוגרפית, היסטורית, תרבותית ופוליטית. במקביל – בשל היותה מוסד ללא כוונת רווח שהוא חלק מאקדמיה לאמנות – היא מהווה גם סביבה לימודית.
צוות הגלריה

עדינה פרלמן ורדי היא מנהלת הגלריה, ואבי לובין הוא האוצר משנת 2018. עם מינויו לאוצר אמר לובין: "אני שואף לחשוב על גלריית המדרשה כעל מרחב שמקיים תערוכות, פעולות ואירועים, שלוקחים בחשבון את התנאים הנחוצים לכל עבודה ומתחשבים במרחב החברתי והפוליטי שבו הגלריה פועלת. השאיפה היא להציג אמניות ואמנים בני דורות שונים, מקומיים ובינלאומיים, ולבנות מרחב דינמי שמאפשר לאמנים לקחת סיכון ולבדוק את גבולות הפעולה והשיח האמנותי".
דורון רבינא היה אוצר הגלריה בשנים 2009-2001. משנת 2009 עד 2018 כיהן בועז ארד כאוצר גלריית המדרשה.
הערות שוליים

↑  המדרשה, גלריית המדרשה - הירקון 19, באתר מכללת בית ברל
↑  תערוכות בגלריה, באתר גלריית המדרשה - הירקון 19
1 2   מיה אשרי, אבי לובין יהיה אוצר גלריה המדרשה – הירקון 19, באתר הארץ, 4 ביוני 2018
↑  גלריית המדרשה, באתר גלריות
↑  התערוכה "שם מה", באתר nrg
↑  אבי לובין יאצור את גלריה הירקון 19, באתר ערב רב Erev Rav
↑  גלריית המדרשה, התפיסה האוצרותית והאמנותית של הגלריה, באתר גלריית המדרשה
↑   אבי פיטשון, אבי לובין הפך את גלריית המדרשה למותג אקספרימנטלי (כן, זו מחמאה), באתר הארץ, 23 בספטמבר 2021
ארקאן אוזגן, וונדרלנד, צילום גיל שפירו
טל אנגלשטיין, אביב, צילום לנה גומון
הטבח בפסטיבל נובה

| חלק מטבח שבעה באוקטובר, מלחמת חרבות ברזל |
| --- | --- |
החניון לאחר הטבח
החניון לאחר הטבח
 תאריך:  7 באוקטובר 2023
 תאריך עברי:  כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד
 מקום:  שטח פתוח ליד קיבוץ רעים
 מטרה:  אזרחים ישראלים
 קואורדינטות:  31°23′52″N 34°28′18″E﻿ / ﻿31.39777°N 34.47168°E﻿ / 31.39777; 34.47168
 סוג:  פיגוע ירי, טרור, אונס, חטיפה, פגיעת רימון, שרפה, שוד, טבח ועוד.
 נשק:  נשק קל לרבות רובי קלאצ'ניקוב, רקטות RPG, רימוני יד, כלי ירייה מאולתרים ועוד
 הרוגים:  393 (מתוכם 15 שוטרים)
 חטופים:  44 (27 מתוכם שוחררו)
 פצועים:  מאות
 מבצע:  חמאס חמאס
 מספר מפגעים:  100–120 מחבלים
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) הטבח בפסטיבל נובה(למפת מערב הנגב רגילה) הטבח בפסטיבל נובה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הטבח בפסטיבל נובה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום הטבח בפסטיבל נובה heסמליל הפסטיבל
 
הטבח בפסטיבל נוֹבָה הוא טבח שאירע בפסטיבל מוזיקה ליד קיבוץ רעים כחלק ממתקפת הפתע על ישראל ב־7 באוקטובר 2023. במהלך הטבח 120 מחבלים מארגון הטרור חמאס פשטו על הפסטיבל, רצחו 364 אזרחים בשטח הפסטיבל ומחוצה לו, ופצעו מאות אחרים. מלבדם, נחטפו 44 אזרחים על ידי המחבלים לרצועת עזה, אחדים מהם שוחררו במסגרת עסקת החטופים ומבצע לשחרור חטופים, וחלקם נרצחו בשבי. ישנן ראיות לפשעי מין שביצעו המחבלים במהלך הטבח. זהו פיגוע הטרור הגדול ביותר בתולדות מדינת ישראל ומהגדולים בהיסטוריה האנושית.
הפסטיבל

פסטיבל "סופרנובה" לרגל חג הסוכות, שהופק על ידי "נובה" או "שבט הנובה" (Tribe of Nova), התקיים בין התאריכים 6 ל-7 באוקטובר בשטח פתוח ליד קיבוץ רעים, במרחק של כ-5 ק"מ מרצועת עזה, ובמהלכו הופיעו אומני מוזיקה אלקטרונית וטראנס מוכרים. בזמן הטבח שהו בפסטיבל כ-4,400 מבלים.
הפסטיבל > אישור האירוע

בקשה ראשונה לאישור האירוע הוגשה לצבא כשלושה חודשים קודם לקיומו. בבקשה הראשונית התבקש אישור לאירוע רב-משתתפים בלילה שבין 5 ל-6 באוקטובר למסיבה בשם "יוניטי". קצין המבצעים של אוגדת עזה, סגן אלוף סהר פוגל, ביקש לדחות את הבקשה בטענה כי מדובר בסיכון ביטחוני לאור קרבת האתר לגבול. בסופו של דבר האירוע אושר, וכשבוע טרם קיומו הוגשה בקשה נוספת להרחבת האירוע ליממה נוספת, יחד עם מארגני פסטיבל נובה. אף לבקשה זו התנגד קצין המבצעים של האוגדה, לאור קשיי אבטחה של צה"ל במהלך החג. הפסטיבל אושר, בסופו של דבר, על ידי החטיבה הצפונית של אוגדת עזה.