מיתוס הוורמאכט החף מפשעי מלחמה
הערות שוליים

1 2 3  Wette 2007, p. 269.
↑  Beorn 2014, pp. 12-17.
1 2  Smelser & Davies 2008, p. 64.
↑  Michael Kappeler (20 ביולי 2020). "Germany: anti-Hitler plotters a model for today's military". AP News. נבדק ב-20 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Chapter I–The German Military System". Handbook on German Military Forces. War Department. 15 במרץ 1945. p. [I-57]. Technical Manual TM-E 30-451. נבדק ב-14 באוגוסט 2019 – via Hyperwar Foundation. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Wette 2007, p. 222.
↑  Ingrao 2013, p. 140.
↑  Hilberg 1985, p. 301.
↑  Beorn 2014, p. 48.
↑  Beorn 2014, p. 27.
↑  Beorn 2014, pp. 27–29.
↑  Beorn 2014, pp. 65,76.
↑  Herbermann, Nanda (2000). The Blessed Abyss: Inmate #6582 in Ravensbrück Concentration Camp for Women (באנגלית). Wayne State University Press. p. 34. ISBN 978-0-8143-2920-7.
↑  Yudkin, Leon (1993). Hebrew literature in the wake of the Holocaust. International Centre for University Teaching of Jewish Civilisation. Rutherford: Fairleigh Dickinson University Press. pp. 13–22. ISBN 0-838-63499-0. OCLC 27265678.
↑  Lenṭin, Ronit. (2000). Israel and the daughters of the Shoah : reoccupying the territories of silence. New York: Berghahn Books. pp. 33–34. ISBN 1-57181-774-3. OCLC 44720589.
1 2 3  Gmyz, Cezary (22 באפריל 2007). "Seksualne niewolnice III Rzeszy" [Sex slaves of the Third Reich]. WPROST.pl (בפולנית). נבדק ב-13 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Zur Debatte um die Ausstellung Vernichtungskrieg. Verbrechen der Wehrmacht 1941–1944 im Kieler Landeshaus 1999" [On the debate about the Exhibition of the "War of Extermination: Crimes of the Wehrmacht 1941-1944", in the Kiel State House in 1999] (PDF). gegenwind.info (בגרמנית). 1999. p. 9. נבדק ב-1 בספטמבר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kay, Alex J.; Stahel, David (2018). "Part IV. Wehrmacht". Mass Violence in Nazi-Occupied Europe. Chapter 8-Reconceiving Criminality in the German Army on the Eastern Front, 1941–1942. Indiana University Press. pp. 173–194. doi:10.2307/j.ctv3znw3v.11. JSTOR j.ctv3znw3v.11.
↑  Wette 2007, p. 136.
↑  Wette 2007, p. 137.
1 2  Hébert 2010, pp. 99–101.
1 2  Wette 2007, pp. 206–207.
1 2  von Lingen 2009, p. 161.
↑  von Lingen 2009, p. 163.
1 2  von Lingen 2009, p. 161-162.
1 2  von Lingen 2009, p. 162.
↑  von Lingen 2009, p. 162=163.
↑  von Lingen 2009, p. 163-167.
↑  von Lingen 2009, p. 163-164.
↑  von Lingen 2009, p. 189.
↑  Large 1987, p. 80.
1 2 3  Smelser & Davies 2008, pp. 72–73.
1 2  von Lingen 2009, p. 6.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 74.
1 2  Wette 2007, p. 236.
↑  Corum 2011, p. 24.
↑  Wette 2007, pp. 236–238.
1 2 3  Wette 2007, p. 239.
↑  Wette 2007, p. 240-241.
1 2 3  Wette 2007, pp. 240–241.
↑  Wette 2007, p. 241-242.
↑  Wette 2007, p. 240.
↑  Wette 2007, p. 241.
↑  Wette 2007, p. 242.
↑  Wette 2007, p. 247.
↑  Reichelt, Hans (2007). Die deutschen Kriegsheimkehrer. Was hat die DDR für sie getan? (Eastern ed.). Berlin: University of Michigan. ISBN 978-3-36001-089-6.
↑  Wette 2007, pp. 229–231.
1 2  Wette 2007, p. 251.
1 2  Wette 2007, p. 230-231.
1 2  Wette 2007, p. 230.
↑  Wette 2007, p. 345.
1 2 3  Bartov 1997, p. 165.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 90.
↑  Wette 2007, pp. 234–235.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 104–105.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 110.
1 2  Smelser & Davies 2008, p. 111.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 111–113.
↑  Wette 2007, pp. 230–231.
↑  Wette 2007, pp. 276–277.
1 2  Wette 2007, p. 257.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 56, 65.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 65.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 56.
1 2  Smelser & Davies 2008, p. 67.
1 2  Wette 2007, p. 231.
1 2  Smelser & Davies 2008, p. 66.
1 2  Wette 2007, p. 232.
↑  Wette 2007, pp. 232–233.
↑  Wette 2007, p. 229.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 56–57.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 66–67.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 71.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 63.
↑  Nuremberg Day 200 Von Manstein (translated captions) (באנגלית). Robert H. Jackson Center. נבדק ב-14 באוגוסט 2019. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  Smelser & Davies 2008, p. 92.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 96.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 97–98.
↑  Smelser & Davies 2008, pp. 99–100.
1 2  Smelser & Davies 2008, p. 99.
1 2 3  Smelser & Davies 2008, p. 101.
1 2 3  Smelser & Davies 2008, p. 100.
↑  Wette 2007, p. 225.
1 2  Wette 2007, p. 234-235.
1 2 3 4  Wette 2007, p. 226.
↑  Wette 2007, p. 224-225.
↑  Lawson 2006, p. 159.
↑  Wette 2007, p. 225-226.
↑  Wette 2007, p. 224-226.
↑  Lawson 2006, p. 159-160.
↑  von Lingen 2009, p. 2.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 85-86.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 86-87.
1 2  Smelser & Davies 2008, p. 87.
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Smelser & Davies 2008, p. 86.
↑  Bartov 1999, p. 147.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 83.
↑  Smelser & Davies 2008, p. 181-185.
↑  Heer et al. 2008, p. 95.
1 2  Heer et al. 2008, pp. 238–243.
↑  Tymkiw 2007, pp. 485–492.
↑  Semmens, Kristin (2006), Review of Heer, Hannes. Vom Verschwinden der Täter: Der Vernichtungskrieg fand statt, aber keiner war dabei (in German) [About the disappearance of the perpetrators: The War of Annihilation took place, but no one was there.] (באנגלית), H-German, H-Net, ISBN 978-3-35102-565-6
↑  Heer et al. 2008, p. 239.
↑  Anderson 2000, p. 325.
↑  Shepherd 2009, pp. 455–456.
↑  Zähe Legenden. Interview mit Wolfram Wette, in: Die Zeit vom 1. June 2011, S. 22
↑  Wette 2007, p. 278.
↑  Foray 2010, pp. 769–770.
↑  Heer et al. 2008, p. 137.
↑  Heer et al. 2008, p. 154.
↑  Heer et al. 2008, pp. 139–140.
↑  Heer et al. 2008, pp. 142–143.
↑  Heer et al. 2008, pp. 143–146.
↑  Heer et al. 2008, p. 146.
↑  Heer et al. 2008, p. 150.
1 2  Heer et al. 2008, p. 152.
↑  Heer et al. 2008, p. 17.
↑  Stahel 2009, pp. 100–101.
↑  Beorn 2014, p. 58.
↑  Wette 2009.
↑  Epstein 2015, p. 140.
↑  Neitzel 2005, p. 109.
↑  Epstein 2015, p. 141.
↑  Bartov 1986, p. 118.
↑  Bartov 1986, p. 119–121.
↑  Bartov 1986, p. 122.
↑  Bartov 1986, p. 129.
↑  Raptis & Tzallas 2005, p. 1.
↑  Heer et al. 2008, pp. 22–23.
↑  Wette 2007, p. 28.
↑  Heer et al. 2008, p. 24.
↑  Heer et al. 2008, pp. 24–25.
↑  Beorn 2014, p. 5.
↑  Beorn 2014, p. 191.
↑  Beorn 2014, p. 7.
↑  Beorn 2014, p. 51.
↑  Beorn 2014, p. 92.
↑  Beorn 2014, p. 239.
1 2  Epstein 2015, p. 157.
ההנהגה הנאצית ביקשה לכבוש את שטחי מזרח אירופה, להשמיד את האוכלוסיות הסלאביות וליישב את השטח במתיישבים גרמנים אתניים כחלק מ"רייך גרמני גדול".
קציני הוורמאכט מבצעים את ההצדעה הנאצית בשנת 1941
דווייט אייזנהאואר שינה את דעתו לגבי הוורמאכט כדי להקל על חימושה מחדש של גרמניה המערבית
הצבא הגרמני החדש, הבונדסווהר, הוקם בשנת 1955
זכרו של ארווין רומל שימש לתעמולה לאחר המלחמה
פרנץ הלדר חיפה על פשעי הוורמאכט באמצעות עבודתו עם האגף ההיסטורי של הצבא האמריקאי
אריך פון מנשטיין עם היטלר במזרח אירופה
ההכחשות של ותיקי הוורמאכט לפיהן לא דבקו בפקודת הקומיסר (בתמונה) היו אבן הפינה של המיתוס
הוורמאכט אכף את גירוש הרומניוטים לאושוויץ.