מאטיי קאראג'אלה
מורשת > מאטייזם תחת הקומוניזם

המאטייזם, שגדל בשלבים המאוחרים של התקופה שבין שתי מלחמות העולם, קיבל היבט של תופעה תרבותית מחתרתית במהלך המשטר הקומוניסטי. טאשקו גאורגיו (Tașcu Gheorghiu), סופר סוריאליסטי שאורח חייו הבוהמי תואר בעצמו כהשתקפות של Craii, שינן חלקים גדולים מהרומן והיה יכול לדקלם אותם בעל פה. לדברי היסטוריון הספרות אאוג'ן סימיון (אנ') נחשב המחזאי אאורל ברנגה (אנ') כמי שעשה את אותו הדבר. בתקופת הקומוניזם, פרסם גאורגיו תרגום של הספר "הברדלס" של ג'וזפה תומאזי די למפדוזה, שלדעת מבקרת הספרות כרמן מושאט (Carmen Mușat) התאפיין בטון של המאטייזם. האסתטיקה של קאראג'אלה עמדה בניגוד לאלו של הממסד הריאליסטי הסוציאליסטי של שנות החמישים. עם זאת, מותו של מנהיג ברית המועצות יוסיף סטלין סימן שינוי יחסי בעקרונות התרבות. הסופר וחבר המפלגה הקומוניסטית, פטרו דומיטריו (אנ'), תמך בפרסום "קטעים ריאליסטיים (אנ')" כביכול של יצירות מאת מאטיי קאראג'אלה וטודור ארגזי. אאוג'ן סימיון כתב שבסוף אותו עשור, סטודנטים באוניברסיטת בוקרשט השקיעו מזמנם בניסיון לקבוע את מיקומם המדויק של בתים המתוארים ב-Craii. כמו כן, לדברי סימיון, ניסיון של המשורר אנטול בקונסקי (אנ') לפרסם מחדש את הספר נתקל בתגובה נוקשה מצד מנגנון הצנזורה (אנ'), וכתוצאה מאפיזודה זו, השופר המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, כתב העת סקינטיה (אנ') ("הניצוץ"), חידש את המערכה שלו נגד מאטיי קאראג'אלה. מאטיי קלינסקו נזכר ש"במהלך העשור האפל של 1950–60", הוא קרא בחשאי את Craii ושיתף את מחשבותיו על כך עם קבוצת חברים, וציין שזה חלק מ"החיים הסודיים" שהתקיימו בניגוד לכללים המחמירים שלהם היה צריך לציית בפומבי.
עם הליברליזציה היחסית במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20, שבאה בעקבות עלייתו לשלטון של ניקולאה צ'אושסקו כמנהיג קומוניסטי, התקבלה עבודתו של קאראג'אלה טוב יותר. באותו שלב, הלאומיות והקומוניזם הלאומי (אנ') הפכו לסטנדרטים של שיח רשמי, ואינטלקטואלים כמו אדגר פאפו (אנ') הורשו לפרש מחדש את התרבות הרומנית (אנ') על בסיס עקרונות לאומניים: התאוריה השנויה במחלוקת של פאפו, המכונה "פרוטוכרוניזם", טענה שהרומנים כקבוצה היו במקורה של כל תנועה חדשנית בתרבות העולמית. פאפו האמין אפוא שקאראג'אלה, שאותו תיאר כעולה על פלובר, חזה את טכניקות הכתיבה של למפדוזה. ללא תלות בגישה זו, התגלה מאטיי קאראג'אלה מחדש על ידי דורות חדשים של סופרים. בשנת 1966 פרסמה ויאצה רומניאסקה (אנ') את "În deal, pe Militari" ("על הגבעה, במיליטארי (אנ')") שכתב ראדו אלבאלה (Radu Albala), שהיה המשכון ופרק אחרון של הרומן הבלשי Sub pecetea tainei. אלבאלה הושפע באופן משמעותי מקאראג'אלה לאורך כל עבודתו, וכך גם אלכסנדרו ג'ורג'ה בן זמנו בסדרת כתביו הבדיוניים. מחברים נוספים כאלה הם פאנוש נאגו (Fănuș Neagu), אשר קיבל השראה מ-Craii לכתוב את ספרו "המשוגעים הנאים של הערים הגדולות" משנת 1976, ווירג'יליו סטואנסקו (Virgiliu Stoenescu), ששירתו, לפי בארבו צ'וקולסקו, הושפעה מ"הקסם של תמורת מילים" בשיריו של קאראג'אלה. שמו של קאראג'אלה צוטט גם על ידי הסופר ג'או בוגזה, שבצעירותו היה דמות מרכזית בתנועת האוונגרד ברומניה. באחד ממאמרי הפרוזה המאוחרים שלו, שכותרתו Ogarii, ("הבורזוי"), בוגזה, ששיבח את גזע הכלבים על החן המולד שלו, כתב: "אני לא יודע אם מאטיי קאראג'אלה, שחשב את עצמו כל כך יוצא דופן, היה אי פעם בעל בורזוי. אבל, אם כן, אני בטוח שהוא הביט בהם במלנכוליה ובקנאה חשאית".
במהלך השלבים האחרונים של שלטונו של צ'אושסקו, כאשר הליברליזציה נבלמה, התגלו מחדש כתבי matein ונתבעו מחדש על ידי קבוצת המחברים Optzeciști ("שנות ה-80"), בעצמם ידועים בניסיון להתחמק מהנחיות תרבותיות על ידי אימוץ ספרות פנטזיה ואוונגרד. מירצ'ה קרטרסקו (אנ'), נציג מוביל של ה-Optzeciști וחסיד הפוסט-מודרניזם (אנ'), התייחס לקאראג'אלה כאחד ממבשריו בין מלחמות העולם, בעוד ששטפן אגופיאן (Ștefan Agopian) הודה שהוא נהה אחרי תחומי העניין של מאטיי ברומן שלו משנת 1981 "Tache de catifea" ("טאקה הקטיפה"). לדברי מבקר הספרות דומיטרו אונגוראנו (Dumitru Ungureanu) חלחל מודל המאטיין בעיקר באמצעות ראדו אלבאלה לתוך עבודתם של Optzeciști שונים. סופר פוסט-מודרניסטי אחר, יליד פונדולה (אנ'), מירצ'ה נדלצ'ו (אנ'), כיבד את הפרוזה בסגנון מאטיין על ידי ביסוס דמות של הרומן שלו Tratament fabulatoriu מ-1986 על קאראג'אלה ושוב הרבה מאוחר יותר, על ידי אימוץ אותו הנוהג ברומן האחרון שלו Zodia Scafandrului ("סימן של צוללן הים"). הדמות הפוסטמודרניסטית המבודדת ואידאולוג המפלגה הקומוניסטית לשעבר, פאול ג'ורג'סקו (אנ'), גם הוא השתמשה באלמנטים של Craii כהשראה לרומנים שלו משנות ה-80 של המאה ה-20. במקביל, כהד של מאטייזם, יותר מבקרי ספרות התעניינו בנושאים הקשורים לעבודתו של קאראג'אלה. מונוגרפיות מקיפות שונות פורסמו לאחר 1980, כולל כרך שנערך על ידי המוזיאון לספרות רומנית ושתי יצירות משפיעות שנכתבו על ידי, בהתאמה, אלכסנדרו ג'ורג' והפילוסוף ואסילה לובינסקו. האחרון, עם טענתו לחשוף רבדים אזוטריים בטקסטים של מאטיין, נותר שנוי במחלוקת.