stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארמיית שננדואה (הקונפדרציה)

| --- | --- |

הדגל הצבאי של הקונפדרציה
 פרטים
 מדינה:   הקונפדרציה
 שיוך:   צבא הקונפדרציה
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 במאי 1861 – יולי 1861 (כ־48 ימים)
 מלחמות:  מלחמת האזרחים האמריקנית
 פיקוד
 מפקדים:  ג'וזף ג'ונסטון
ארמיית שננדואה של הקונפדרציה (באנגלית: Army of Shenandoah) הייתה ארמייה של צבא הקונפדרציה, אשר לחמה במלחמת האזרחים האמריקנית. אין לבלבל בינה לבין ארמייה בשם זהה של צבא האיחוד.
היסטוריה

הארמייה גויסה על בסיס מיליציות מקומיות בווירג'יניה המערבית, כדי להגן על גבעת הרפרס פרי. המיליציות רוכזו בתחילה תחת פיקודו של תומאס ג'ונתן ג'קסון אשר קיבל את הפיקוד על כל אזור הרפרס פרי, עד שרוברט לי מינה את ג'וזף ג'ונסטון למפקד במקומו. הארמייה הוקמה רשמית בידי ג'ונסטון ב-15 במאי 1861, וכללה 5 בריגדות. באמצע יוני החלו כוחות של צבא האיחוד בפיקודו של רוברט פטרסון להתקדם לעבר אזור הרפרס פרי. ג'ונסטון בחר שלא להסתבך בקרב והחל בנסיגה אטית. למזלו, פטרסון פעל בזהירות מופרזת ולא המשיך להתקדם. לפיכך ג'ונסטון יכול היה למלא את הפקודות שקיבל וב-18 ביולי הועברה הארמייה כדי לתגבר את ארמיית הפוטומק בפיקודו של פ.ג.ט. בורגארד. שתי הארמיות השתתפו בקרב בול ראן הראשון. בקרב זה, מרבית הכוחות של ארמיית הפוטומק הוצבו בכנפה הימנית, בעוד הכוחות של ארמיית השננדואה הוצבו בכנפה השמאלית. הקרב הסתיים בניצחון מוחץ של כוחות הקונפדרציה. ארמיית הפוטומק ספגה פחות אבדות מארמיית שננדואה, ולאחר הקרב הוחלט לפרק את ארמיית השננדואה ושתי הארמיות אוחדו תחת השם ארמיית הפוטומק. ג'ונסטון מונה כמפקד החדש של הארמייה, ובורגארד מונה כסגנו לפני שהועבר לחזית המערבית.
אחת הבריגדות של הארמייה, הייתה הבריגדה ה-1 שהייתה תחת פיקודו של תומאס ג'ונתן ג'קסון. במהלך קרב בול ראן, הכריז אחד ממפקדי הקונפדרציה: "הנה ג'קסון ניצב שם, כחומת אבן! התקבצו מאחורי בני וירג'יניה אלה!". מאז זכה ג'קסון לכינוי "סטונוול" ("חומת אבן"), והבריגדה לכינוי "בריגדת סטונוול".
הערות שוליים

↑  בריגדה של צבא הקונפדרציה מקבילה בערך לדיוויזיה של צבא האיחוד
בולגארי

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 בורסה:  Irish Stock Exchange - All Market (BUL) 
 מייסדים:  סוטירוס בולגאריוס
 תקופת הפעילות:  1884–הווה (כ־140 שנה)
 חברת אם:  LVMH 
 מיקום המטה:  רומא 
 משרד ראשי:  רומא, איטליה
 ענפי תעשייה:  קמעונאות 
 מוצרים עיקריים:  jewelry 
 הכנסות:  1.069 מיליארד אירו (לשנת 2010)
 רווח:  38 מיליון אירו
 יו"ר:  פאולו בולגארי
 מנכ"ל:  ז'אן כריסטוף באבין
 עובדים:  3,815 (2010)
  
 www.bulgari.com
 
חנות בולגארי במילאנו
בולגארי (באנגלית: Bulgari, על אף שנכתב בצורה מסוגננת כ-BVLGARI) הוא בית אופנה איטלקי וחברה לייצור תכשיטים, שעונים ובשמים. החברה כיום מונה למעלה מ-300 חנויות ברחבי העולם.
היסטוריה

סוטירוס בולגאריוס החל את עבודתו כצורף תכשיטים בכפר קטן בו חי באפירוס. ב-1877 עזב כדי לנסות מקומות אחרים ובשנת 1881 הגיע לרומא שם לאחר שלוש שנים פתח את חנותו השנייה ברחוב ויה סיסטינה. לאחר מכן הוחלפה חנות הדגל של החברה לרחוב ויה קונדוטי בשנת 1905 עם עזרה משני בניו, קונסטנטיניו וג'ורג'יו.
במהלך מלחמת העולם השנייה החביאו קונסטנטיניו ואשתו שלוש נשים יהודיות זרות בביתם. על המעשה הזה הם קיבלו את התואר חסיד אומות העולם ב-31 בדצמבר 2003 בטקס שנערך במוזיאון יד ושם בירושלים. לאחר מותו של קונסטנטיניו בשנת 1966 עברה שליטת החברה לבנו ג'אני שהיה שותף יחד עם דודניתו מרינה.
בתור מנכ"ל החברה פתח ג'אני בתחילת שנות ה-70 חנויות ברחבי העולם במקומות מרכזיים כמו ניו יורק, ז'נבה, מונטה קרלו ופריז. בשנת 1987 התפטר מתפקידו ומכר את חלקו בחברה לאחיו ניקולה ופאולו. בתחילת שנות התשעים הוציאה החברה קו בשמים משלה על מנת להרחיב את מוצרי החברה מתכשיטים ושעונים.
בשנת 2004 נפתח המלון הראשון של החברה שנקרא "Bulgari Hotels & Resorts" ונפתח במילאנו. בשנת 2006 נפתח מלון נוסף בבאלי ובשנת 2012 נפתח מלון בלונדון.
ב-6 במרץ 2011 רכש תאגיד הענק LVMH את חברת בולגארי בסכום של 6.01 מיליארד דולר.
ביטוי מגדרי

ביטוי מגדרי (באנגלית: Gender expression), או הצגה מגדרית (באנגלית: Gender presentation), היא אוסף אופני ההתנהגות, תחומי העניין וההבעה החזותית במראה של אדם, למשל לבוש, עיצוב השיער ועיצוב הגוף, שמיוחסים לתפקידי המגדר שלו, למשל נשיות או גבריות. דרכים אלו נשענות במידה מסוימת על סטריאוטיפים הקשורים למגדר.
הגדרות

ביטוי מגדרי, בדרך כלל, משקף את הזהות המגדרית של האדם. ביטוי מגדרי אינו קשור בהכרח לנטייתו המינית או לייעודו המגדרי. ביטוי מגדרי שנחשב כלא טיפוסי למגדרו של האדם יכול להיות קשור לאי-התאמה מגדרית (אנ').
המונח "ביטוי מגדרי" נמצא בעקרונות יוגיאקרטה (אנ')‏. המונח "ביטוי מגדרי" מייעד גם כקריטריון להגנה על זכויות אדם במדינות מסוימות.
בעוד שהביטוי המגדרי לא בהכרח מתחבר לנטייה המינית של האדם, לעיתים קרובות, אנשים מפרשים בצורה שגויה יותר את ההבדל ביניהם: אם אישה היא גברית, אז היא לסבית, ואם גבר הוא נשי, אז הוא הומוסקסואל, ללא כל קשר לביטוי המגדרי של הפרט. אמונות אלו יכולות לגרום לאנשים לפרש לא נכון את הביטוי המגדרי של הפרט על בסיס נטייתו המינית של הפרט. מחקרים על מתבגרים שנערכו על ידי סטייסי הורן, הראו כי הומוסקסואליים ולסביות, שלא הביעו את עצמם בייעודם המגדרי, נתפסו כפחות מקובלים, ואילו אנשים שהביעו את עצמם בייעודם המגדרי, בדרך כלל, פחות הוטרדו, ואופלו חברתית. עם זאת, גברים הטרוסקסואליים, שהביטוי המגדרי שלהם היה יותר נשי מאשר גברי, היו המופלים ביותר.
תאוריית "המטריצה ההטרוסקסואלית", שנוצרה על ידי תאורטיקנית האמריקאית, ג'ודית באטלר, טוענת כי אנשים מניחים, לעיתים קרובות, שניתן לזהות נטייה מינית של הפרט על סמך מגדרם וייעודם המגדרי. ליסה דיסך קבעה כי התאוריה מסבירה מדוע אנשים נוטים להביע ביטוי מגדרי של הפרט על סמך מגדרו ונטייתו המינית.
לקריאה נוספת

Serano, Julia (2016). Whipping Girl: A transsexual woman on sexism and the scapegoating of femininity (2nd ed.), Berkeley, CA: Seal Press.
אקווס (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המחזה "אקווס"
 בימוי:  סידני לומט 
 הופק בידי:  אליוט קסטנר לסטר פרסקי דניס הולט
 תסריט:  פיטר שאפר 
 עריכה:  ג'ון ויקטור-סמית'
 שחקנים ראשיים:  ריצ'רד ברטון פיטר פירת' ג'ני אגאטר ג'ואן פלורייט קולין בלייקלי
 מוזיקה:  ריצ'רד רודני בנט
 צילום:  אוסוואלד מוריס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת ארצות הברית
 חברת הפקה:  Winkast Film Productions
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 הקרנת בכורה:  14 באוקטובר 1977 (הממלכה המאוחדת) 16 באוקטובר 1977 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  137 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה
 פרסים:  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אקווס (באנגלית: Equus) הוא סרט דרמה בריטי אמריקאי משנת 1977 בבימויו של סידני לומט. פיטר שאפר כתב את התסריט המבוסס על מחזה באותו שם. בסרט מככבים ריצ'רד ברטון, פיטר פירת', קולין בלייקלי, ג'ואן פלורייט, איילין אטקינס וג'ני אגאטר.
בעיבוד הקולנועי של המחזה שילב לומט יותר ריאליזם, בשימוש בסוסים במקום בשחקנים אנושיים שמגלמים אותם במחזה, ובתיאור גרפי של ניקור עיני הסוסים. למרות שהייתה ביקורת על גישה זו, באופן כללי הסרט קיבל ביקורות חיוביות והשחקנים ברטון, פירת' ואגאטר זכו בפרסים על הופעתם.
תקציר עלילה

שופטת שלום מבקשת מידידה הפסיכיאטר, מרטין דיסארט, שעובד עם נערים בבית חולים בהמפשייר, לטפל בנער בן 17 בשם אלן סטרנג שעבד באורווה וגרם באמצעות מגל לעיוורון של שישה סוסים. מכיוון שאלן רק שר ג'ינגלים, מרטין הולך לפגוש את הוריו של הנער, פרנק סטרנג ואשתו דורה שהיא נוצרייה אדוקה. האם נתנה לבנה חינוך מיני בסיסי וגם אמרה לו שאלוהים רואה הכל. אבל אלן המופנם החליף את האלוהות של אמו באל בשם אקווס, שמתגלם בסוסים. פרנק מספר למרטין שהוא ראה את אלן רותם ומלקה את עצמו תוך כדי זמרה של סדרה של שמות בסגנון תנ"כי שמגיע לשיאו בשם אקווס.
מרטין מתחיל לזכות באמונו של אלן, והוא מספר על הזיכרון הראשון שלו מסוסים. כשהיה בן שש התקרב אליו גבר שרכב על סוס בשם טרויאן. אלן דימה לעצמו שהסוס דיבר אליו, ואמר לו ששמו האמיתי הוא אקווס, וזהו שמם של כל הסוסים. האיש הושיב את אלן על הסוס והוא התרגש מכך מאוד. אבל הוריו של אלן הורידו אותו מיד מהסוס. מרטין גם פוגש את מנהל האורווה שמגלה לו שאלן קיבל את העבודה בהמלצת ג'יל שגם עבדה שם. ג'יל, הרוסה בגלל הפגיעה בסוסים שנגרם בעקיפין באשמתה, יצאה לחופשת מחלה.
בסופו של דבר מודה אלן שהוא היה יוצא עם סוסים מהאורווה ורוכב עליהם כשהוא ערום, מזמר תפילות לאקווס ומלטף אותם באהבה עד שהגיע לאורגזמה. מרטין מקנא בפגניות הנלהבת של הנער שעומדת בניגוד לחייו הריקים, חסרי האינטימיות עם אשתו ומלאי סבל מהסיוטים בלילות. בחלומותיו הוא נמצא ביוון בתקופה ההומרית והוא מקריב ילדים כשהוא לובש מסכת אגממנון. אלן מקבל כדור אספירין כתרופת פלצבו שתשמש כסם אמת, ואז הוא מגלה שערב אחד פיתתה אותו ג'יל ללכת איתה לסרט פורנוגרפי שוודי בקולנוע המקומי. הוא המום לראות את אביו בבית הקולנוע. כשהוא וג'יל חוזרים לאורוות היא מתפשטת ומציעה לקיים יחסי מין, אבל הוא אינו מסוגל לכך ודורש ממנה ללכת. כשהוא ערום ומתייסר מכך שאקווס רואה הכל והוא אל קנאי, אלן מנקר את עיני הסוסים ומעוור אותם.
מרטין נותר מוטרד מהעובדה שהוא יכול לטפל באלן ולהקל על כאבו, אבל תוך כדי כך הוא ימנע ממנו את התשוקה שלו, ויותיר אותו מסורס רגשית כמוהו עצמו.
צוות השחקנים

ריצ'רד ברטון – מרטין דיסארט
פיטר פירת' – אלן סטרנג
קולין בלייקלי – פרנק סטרנג
ג'ואן פלורייט – דורה סטרנג
הארי אנדרוז – הארי דלטון
איילין אטקינס – הסטר סלומן
ג'ני אגאטר – ג'יל מייסון
קייט ריד –מרגרט דיסארט
ג'ון ויימן – פרש
אלווה מאי הובר – מיס ריינטרי
קן ג'יימס – מר פירס
הפקה > פיתוח

הבמאי סידני לומט ראה את המחזה "אקווס" כשהוצג בלונדון בין 1973 ל-1975. כמו כן הוא ראה הפקות עם אנתוני פרקינס וריצ'רד ברטון. לומט חשב שהופעתו של פרקינס הייתה מצוינת, אבל ההפקה נכשלה בלכידת הקונפליקט שבדמותו של מרטין דיסארט.
שאפר ולומט עבדו יותר משנה בהכנת התסריט לפני תחילת הצילומים. רוב הדיאלוגים במחזה של שאפר נשמרו במדויק בתסריט הקולנועי.
מרלון ברנדו וג'ק ניקולסון היו מועמדים לגלם את דמותו של דיסארט בגרסה הקולנועית. אבל הופעתו של ברטון על הבמה זכתה לאהדת הקהל, למרות חששות בשל האלכוהוליזם שלו.
הפקה > צילומים

בהפקות הבימתיות את הסוסים גילמו שחקנים אנושיים, לרוב גברים אתלטיים בנויים היטב ולובשים מסכות בסגנון שבטי. לומט חשב שזה לא מתאים לגרסה הקולנועית, ושנדרשת מידה מסוימת של ריאליזם. עבור הפעלולים הקשורים לסוסים התייעצו יוצרי הסרט עם יקימה קאנוט, שעבד עם ג'ון ויין בסרטי המערבונים שלו. סצנות הרכיבה על הסוסים וניקור עיניהם צולמו תחילה באור טבעי, ואחר כך באור לא מציאותי, כדי לתפוס את הקונפליקט בין תפיסות העולם האפולוניות והדיוניזיות. יחד עם הצלם אוסוולד מוריס ומעצב ההפקה טוני וולטון, פיתח לומט סכמת צבעים מורכבת ונמנע מלהשתמש בצבעים שניתן לזהות בקלות, כדי להדגיש דואליות.
הסצנה בה פירת' רוכב על הסוס בעירום צולמה בטייק אחד, צילום רצוף שארך ארבע וחצי דקות. הסצנה בה אלן מעוור את הסוסים הוצגה על הבמה בפנטומימה. לומט בחר להציג אותה בצורה גרפית כדי להעביר את הזוועה שבה. חלק גדול מהצילומים מראים את ראשי הסוסים משתנות בהדרגה לצורת הפנים של ישו, דורה סטרנג ופרנק סטרנג, ומבט חטוף על פגיון. אבל לומט החליט שזה אינו מעודן דיו, וקיצץ חלק גדול מהתמונות, והשאיר רק את הפגיון. הסצנות באורווה ובחדרו של אלן צולמו באולפן Toronto International Film Studio בקלייבורג שבאונטריו.
פרסים

| פרס | תאריך הטקס | קטגוריה | זוכים | תוצאה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס אוסקר | 3 באפריל 1978 | השחקן הטוב ביותר | ריצ'רד ברטון | מועמדות |  |
| פרס אוסקר | 3 באפריל 1978 | שחקן המשנה הטוב ביותר | פיטר פירת' | מועמדות |  |
| פרס אוסקר | 3 באפריל 1978 | התסריט המעובד הטוב ביותר | פיטר שאפר | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1978 | התסריט הטוב ביותר | פיטר שאפר | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1978 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'ני אגאטר | זכייה |  |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1978 | שחקנית המשנה הטובה ביותר | ג'ואן פלורייט | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1978 | שחקן המשנה הטוב ביותר | קולין בלייקלי | מועמדות |  |
| פרס באפט"א לקולנוע | 1978 | המוזיקה הטובה ביותר | ריצ'רד רודני בנט | מועמדות |  |
| פרס גלובוס הזהב | 28 בינואר 1978 | השחקן הטוב ביותר - סרט דרמה | ריצ'רד ברטון | זכייה |  |
| פרס גלובוס הזהב | 28 בינואר 1978 | שחקן המשנה הטוב ביותר - סרט קולנוע | פיטר פירת' | זכייה |  |
| National Board of Review | 19 בדצמבר 1977 | עשרת הסרטים הגדולים | אקווס | זכייה |  |
לקריאה נוספת

Applebaum, Ralph (2006). "Colour and Concepts". Sidney Lumet: Interviews. University Press of Mississippi. ISBN 1578067243.
Barlow, Aaron (2008). "The Greatest Cowboy Star You've Never Heard Of". Film and Television Stardom. Cambridge Scholars Publishing.
Cunningham, Frank R. (2001). Sidney Lumet: Film and Literary Vision (Second ed.). The University Press of Kentucky. ISBN 0813190134.
Erskine, Thomas L.; Welsh, James M. (2000). Video Versions: Film Adaptations of Plays on Video. Westport, Connecticut and London: Greenwood Press. ISBN 0313301859.
הערות שוליים

1 2  Smith, Richard Harland. "Equus (1977)". Turner Classic Movies. נבדק ב-24 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The 50th Academy Awards (1978) Nominees and Winners". oscars.org. נבדק ב-1 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Film in 1978". British Academy of Film and Television Arts. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Equus". Golden Globe Awards. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1977 Award Winners". National Board of Review. נבדק ב-23 באוקטובר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 305894154   WorldCat (עם VIAF): 305894154
בג"ץ ווסר נגד שר הביטחון

בג"ץ 8397/06 אדוארדו ווסר נגד שר הביטחון ואחרים היא עתירה שהוגשה לבג"ץ בשנת 2006 על ידי אדוארדו ווסר כנגד שר הביטחון עמיר פרץ ושרת החינוך יולי תמיר בדרישה להשלים את מיגון כיתות הלימוד בבתי הספר בעוטף עזה. בית המשפט העליון קיבל את העתירה ופסק כי יש למגן את כל הכיתות הנבחרות במיגון מלא בבתי הספר בעוטף עזה ובשדרות, ובפרט בבית הספר שער הנגב, בשל שיגור רקטות פלסטיניות לעבר ישראל.
רקע > רקע העתירה

ביוני 2006, בעקבות נפילת רקטת קסאם ליד שטח בית ספר בשדרות, החליט שר הביטחון למגן בשיטת "המרחבים המוגנים" את מוסדות החינוך בשדרות, הכוללים 24 בתי ספר (16 יסודיים ו-8 על-יסודיים). מיגון שני שלישים מבתי הספר היה אמור להסתיים עד תחילת שנת הלימודים (3 בספטמבר 2006) ומיגון השליש האחרון של בתי הספר העל-יסודיים היה אמור להסתיים עד סוף חגי תשרי (16 באוקטובר 2006). מסיבות שונות לא הושלם מיגונם של כל בתי הספר, ובאוקטובר 2006 הוגשו שתי עתירות בנושא.
עו"ד אדוארדו ווסר, תושב קיבוץ כפר עזה במועצה אזורית שער הנגב ואב לשני ילדים הלומדים בבית הספר "שער הנגב", שבו 1,200 תלמידים, הגיש עתירה (ללא עותרים נוספים) נגד משרד הביטחון ושר הביטחון, משרד החינוך ושר החינוך, המועצה האזורית שער הנגב וראש המועצה האזורית שער הנגב, המתייחסת לאי-השלמת מיגון תיכון "שער הנגב", וכללה ספקות בנוגע לקיום הלימודים במצב כזה.
העתירה השנייה שהוגשה הייתה מטעם ועד ההורים העירוני בשדרות וגורמים נוספים, כגון מטה המאבק להשבת הביטחון לשדרות, בתיה קטר, אלון דוידי והתנועה לאיכות השלטון, כנגד משרד הביטחון ואחרים, לרבות משרד האוצר. היא התייחסה לאי-השלמת המיגון של בתי הספר וגני הילדים בשדרות.
רקע > שיטת "המרחבים המוגנים"

שיטת המרחבים המוגנים היא שיטת מיגון שאומצה על ידי ממשלת ישראל למיגון בתי ספר מפני רקטות קסאם. שיטת מיגון זו אינה מתבססת על מיגון מלא של כל הכיתות בבתי הספר השונים, אלא על מיגון חלק מהכיתות והשארת הכיתות האחרות ללא מיגון, אך הכיתות שאינן ממוגנות יהיו סמוכות למרחב ממוגן. התלמידים שבכיתות שאינן ממוגנות יוכלו להגיע למרחב המוגן בזמן קצר מרגע הישמע ההתרעה על שיגור הרקטות.
דיון > טענות העותרים

אדוארדו ווסר וועד ההורים העירוני של העיר שדרות ביקשו מהמשיבים נימוק לאי-סיום מיגון בתי הספר בשדרות, בית הספר "שער הנגב" וגני הילדים בשדרות בשיטת המיגון שהוקצתה להם עד התאריך שנקבע, וטענו שאינם מוכנים לשלוח את ילדיהם חזרה למסגרות עד שמיגונם יסתיים לגמרי, משום שזהו סיכון שאינם מוכנים לקחת. ווסר טען בנוסף, שיש למגן את בתי הספר בשיטת המיגון המלא, ולא בשיטת המרחבים המוגנים, מכיוון שבעוטף עזה יש להגיע למרחב המוגן בתוך זמן קצר ביותר בשל הקרבה של היישובים למקום שיגור הרקטות. כך ששיטת המרחבים המוגנים אינה מספקת מענה ביטחוני הולם באזור העוטף, בניגוד לאזורים מרוחקים יותר, שבהם אפשר להגיע למרחב המוגן בתוך זמן ארוך יותר, ושיטת המרחבים המוגנים מספקת ויעילה בהם מבחינה תקציבית וביטחונית כאחד.
דיון > טענות המשיבים

לדברי אלוף פיקוד העורף, הסיבה שמיגון בתי הספר לא הסתיים בזמן שנקבע היא, שכדי ששיטת המרחבים המוגנים תהיה יעילה לזמן התרעה קצר, דרושים פתחים נוספים בכיתות ונדרשת הרחבתם של הפתחים הקיימים. בשל היעדר יועצי מיגון לא הושלם הטיפול בסוגיית הפתחים. אך מלבד בעיה נקודתית זו - המיגון הושלם. לטענת המשיבים, החלטת המיגון של בתי הספר בעוטף עזה בשיטת המרחבים המוגנים התקבלה לאחר שילוב שיקולים תקציביים וביטחוניים שונים. לאחר ניסיונות בבתי ספר אחרים, נראה כי הילדים הספיקו להגיע למרחב המוגן בתוך זמן קצר, והוחלט ששיטה זו היא הטובה ביותר לגבי בתי ספר אלו.
דיון > פסק הדין

הרכב השופטים, בראשותה של נשיאת בית המשפט העליון דורית ביניש, ולצדה השופטת דבורה ברלינר והשופט סלים ג'ובראן, פסק פה אחד כי יש למגן את כל כיתות האם בבתי הספר בעיר שדרות וביישובי עוטף עזה בשיטת המיגון המלא עד לתחילת שנת הלימודים ה'תשס"ח (ספטמבר 2007). בנוסף לכך, הוחלט למגן בשיטת המיגון המלא גם את כיתות הספח הנבחרות בכל בתי הספר הללו עד סוף חגי תשרי (אוקטובר 2007). לגבי גני הילדים הוחלט לא להוציא צו מוחלט למיגונם מפני שאין מחלוקת בנושא מיגונם בשיטת המיגון המלא, ותהליך המיגון שלהם מתנהל בקצב סביר.
הערות שוליים

↑  משה פריאל ודורון נחום, "לא נפסיק הירי עד שתושבי שדרות יעזבו", באתר nrg‏, 11 ביוני 2006
↑  התנועה לאיכות השלטון
ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1910 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  28 ביולי 2002 (בגיל 92) Llangarron, הממלכה המאוחדת 
 ענף מדעי:  ביוכימיה 
 מקום לימודים:  קולג' פרטהאוס  בית הספר בדפורד 
 מוסדות:  האוניברסיטה הטכנית של איינדהובן (1964)  אוניברסיטת קיימברידג' 
 פרסים והוקרה:  מדלית ג'ון סקוט (1958)  מדליית לברהולם (1963)  מדליית ג'ון פרייס ות'ריל (1959)  פרס נובל לכימיה (1952)  מפקד במסדר האימפריה הבריטית  עמית החברה המלכותית 
 בן או בת זוג:  Judith Bagenal (1941–?) 
 
ארצ'ר ג'ון פורטר מרטין (באנגלית Archer John Porter Martin;‏ 1 במרץ 1910 – 28 ביולי 2002) היה כימאי בריטי, זוכה פרס נובל לכימיה לשנת 1952 (במשותף עם ריצ'רד לורנס מילינגטון סינג') על המצאת שיטת הכרומטוגרפיה למקוטעין.
ביוגרפיה

מרטין נולד בלונדון, אביו היה רופא. הוא למד בבית ספר בדפורד עד שנת 1929 ולאחר מכן למד באוניברסיטת קיימברידג' וסיים את לימודיו בשנת 1932.
לאחר שסיים את לימודי התואר הראשון החל לעבוד במעבדה לכימיה פיזיקלית, ולאחר שנה קיבל משרה במעבדות דאן. בשנת 1938 עבר לעבוד באגודה למחקר בצמר בלידס.
בין השנים 1946 עד 1948 היה ראש חטיבת הביוכימיה של חברת " Boots Pure Drug" בנוטינגהאם, ובשנת 1948 הצטרף לצוות של מועצת המחקר הרפואי - בהתחלה במכון ליסטר, ולאחר מכן במכון הלאומי למחקר רפואי.
בשנת 1952 התמנה לתפקיד ראש החטיבה לכימיה פיזיקלית במכון הלאומי למחקר רפואי, ושימש יועץ כימי בין השנים 1956 עד 1959.
מרטין התמחה בביוכימיה ובטכניקות שהניחו את היסודות לשיטת הכרומטוגרפיה, שיטה המאפשרת הפרדה של חומרים המצויים בתערובת. את שיטת הכרומטוגרפיה למקוטעין פיתח במהלך עבודה על הפרדה של חומצת אמינו. על המצאת שיטה זו זכה בפרס נובל לכימיה בשנת 1952, יחד עם ריצ'רד לורנס מילינגטון סינג.
היה נשוי עם שני בנים ושלוש בנות. בשנותיו האחרונות סבל ממחלת אלצהיימר.
בג"ץ יהודה דורון נגד משרד הפנים רשות האוכלוסין וההגירה ואחרים

בג"ץ 1834/09 יהודה דורון נגד משרד הפנים רשות האוכלוסין וההגירה ואחרים, הוא פסק דין שניתן בשנת 2012, הדן בנושא נוהל הודעה מוקדמת (לעובדי סיעוד). נוהל זה קובע כי עובד זר העוזב את מעסיקו ללא התראה מוקדמת, יעמוד בפני הליך של שלילת היתר העבודה שלו, גירוש והרחקה מן הארץ. מטרת הנוהל היא למנוע מצב בו העובדים הסיעודיים יעזבו את מעסיקיהם לטובת מעסיק אחר ללא הודעה מוקדמת לפני כן. בית המשפט העליון דן בשאלה האם הלכת בג"ץ קו לעובד מתנגש עם נוהל הודעה מוקדמת (לעובדי סיעוד).
בפסק דין זה נקבע כי הנוהל לא סוטה מהאיזון שנקבע בבג"ץ קו לעובד באופן מהותי, כלומר אינו כובל את העובדים הסיעודיים ופוגע בזכיותיהם לאורך תקופה ארוכה.
הרקע

החל משנת 2000 עלה נושא נטישת העובדים הזרים בתחום הסיעוד את מעסיקיהם לדיון בשיח הציבורי. בפסקי הדין בג"ץ שרמילה ליאנגי, בג"ץ עמותת קו לעובד, בג"ץ יולנדה גלוטן נאמר כי בניגוד לעובדים זרים בענפי עבודה אחרים נדרש איזון אחר בזכויותיהם של העובדים זרים העובדים בענף הסיעוד בגלל הקשר האישי והקרוב שבין העובד למעסיק בענף זה. 
בשנת 2006 פסק בבג"ץ קו לעובד (הסדרי כבילה) כי אין לכבול את העובדים הזרים הבאים ארצה למעסיק אחד שיעבדו רק אצלו. בג"ץ הסביר כי הגבלתו של העובד הזר למעסיק אינו חוקתי, זאת לאור הפגיעה בחופש החירות וחופש העיסוק של העובדים הזרים. בג"ץ הוסיף ואמר כי על שר הפנים להתקין נוהל חדש שיעמוד בדרישות אלו, שהנוהל החדש לא יפגע בחוקי היסוד ובזכויותיהם של העובדים הזרים, ואף הוסיף כי בניגוד להלכת קו לעובד (הסדרי כבילה) ייתכן שיש צורך באיזון שונה בין זכויותיהם של העובדים לבין זכויותיהם של המעסיקים בענף הסיעוד. הנוהל שהתגבש ופועל כיום הוא נוהל ההודעה המוקדמת שנקבע מכוח הסמכות לפי סעיף 6 לחוק הכניסה לישראל, שקובע כי לשר הפנים יש הסמכות להתנות את נתינת הרישיונות הישיבה של עובדים זרים. הנוהל קובע את זמן מתן ההודעה לפני העזיבה באופן הבא: "א. החל מהיום השביעי לאחר תחילת העבודה אצל המטופל, ועד לתום שלושת החודשים הראשונים לעבודתו אצל המטופל – (תקופת הניסיון) – הודעה של שבוע ימים לפחות; ב. במהלך התקופה החל בחודש הרביעי לעבודתו אצל אותו מטופל ועד תום החודש השישי לעבודתו אצל המטופל – של 14 ימים לפחות; ג. במהלך התקופה החל בחודש השביעי לעבודתו אצל אותו מטופל ועוד תום שנת עבודתו הראשונה – של 21 ימים לפחות. ; ד. החל לאחר שנת עבודתו הראשונה – של חודש ימים לפחות". ארגוני נכים ובראשם יהודה דורון עתרו לבג"ץ נגד התגבשות הנוהל החדש.
הדיון המשפטי

העתירה הוגשה ישירות לבית המשפט העליון שיושב כבית משפט גבוה לצדק. העותרים טענו כי הנוהל החדש שמתגבש יביא למצב בו העובדים הזרים בתחום הסיעוד יעזבו את המעסיקים ללא כל התראה. נטישת המעסיקים תגרום לפגיעה בכבוד האדם של המעסיקים – אנשים מוגבלים הנזקקים לעזרת המטפלים. המטפלים במקרה זה הם עובדים זרים בענף הסיעוד העוזרים להם בפעולות הבסיסיות והיום-יומיות. הפגיעה באה מהנטישה של המטפלים ללא התראה לפני משאירים את המעסיקים חסרי ישע ללא יכולות לתפקד כמו שאר האנשים. עוד טענו כי תקופת ההודעה המוקדמת צריכה להיות ארוכה יותר, על מנת לאפשר למעסיקים די זמן למצוא מחליף ראוי במקומו של העובד שיעזוב.
מאידך גיסא טען משרד הפנים כי החלטת בג"ץ קו לעובד הבאה לבטל את הסדרי הכבילה של העובדים הזרים, העלתה את הבעיה של התפטרות פתאומית של העובדים הזרים את מעסיקיהם בענף הסיעוד. בעקבות כך התגבש נוהל הודעה מוקדמת במיוחד לענף הסיעוד, לשם מתן תקופת היערכות ארוכה יותר למעסיקים למצוא מחליף. כמו כן טענו כי תקופת ההודעה המוקדמת בנוהל המוצע היא סבירה ואינה סותרת מהותית את קביעת בג"ץ קו לעובד בעניין הסדרי כבילה.
פסק הדין

השופט רובינשטיין קבע כי יש להסדיר את נוהל הודעה מוקדמת שגיבשו משרד הפנים ומשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כנוהל ארעי, והדגיש כי אין בנוהל זה הפרה מהותית להלכה שנקבעה בבג"ץ קו לעובד (הסדר כבילה). בפסק הדין הודגש כי הנוהל מתייחס אך ורק לעובדי ענף הסיעוד, משום שהמעסיקים בענף זה תלויים בעובדים הסיעודיים שיעזרו להם בפעולות הבסיסיות שבחיי היומיום. כלומר ניתן בפסק הדין חשיבות למצבם הגופני של המעסיקים ועל אף שהוחלט בבג"ץ קו לעובד שאין לכבול את העובד למעסיק אחד, בענף הסיעוד העובדים הזרים לא יכולים לעזוב את מקום עבודתם מידית אלא נדרש לתת התראה למעסיקיהם לשם מציאת עובד אחר במקומם.
בעקבות פסק הדין

הנוהל שהוצא על ידי משרד הפנים הותקן כנוהל ברשות האוכלוסין וההגירה ב-24 ביולי 2012. בתאריך 17 בפברואר 2014 נשלח מכתב מטעם עמותת קו לעובד ליושבת ראש ועדת הפנים ואיכות הסביבה חברת הכנסת מירי רגב, בעקבות התקנת תקנות הכניסה לישראל (אמצעי בקרה על מעבר עובדים זרים בענף הסיעוד), תשע"ד–2013. לדברי קו לעובד, טענת העותרים בבג"ץ 1834/09 דורון יהודה לא הובאה בצירוף הוכחות עובדתיות על ריבוי נטישות פתאומיות של העובדים הזרים את מעסיקיהם אשר מסכנות את חייהם של המעסיקים. טענה נוספת של קו לעובד היא שמספר התלונות על עזיבה ללא הודעה מוקדמת על פי הנוהל שהותקן הוא מזערי. נתון זה אינו עולה בקנה אחד עם הטענה של העותרים בבג"ץ דורון יהודה שיש מספר רב של נטישות ללא מתן הודעה מוקדמת למעסיקים. מכן נראה כי מצבים אלו הם שוליים, ואינם מצריכים את נוהל הודעה מוקדמת (סיעוד) שמהווה לכבילת העובדים הזרים בענף הסיעוד.
יומיים לאחר שליחת המכתב לוועדת הפנים ואיכות הסביבה ב-19 בפברואר 2014, אישרה הוועדה תקנות המונעות מעובדי סיעוד זרים לעזוב בקלות את מעסיקיהם באזורי הפריפריה לטובת מעסיקים באזור המרכז בגלל רצונם להתקרב לאזור המרכז. בנוסף תקנות אלו מונעות מעובדי הסיעוד מלעזוב את מעסיקיהם לטובת מעסיקים שאינם מצריכים עבודה מפרכת בטיפולם. כלומר עובדי הסיעוד מנועים מלעבור מעבודתם באזורי הפריפרייה לשם עבודה באזור המרכז, אך עובדי הסיעוד שמההתחלה עובדים באזור המרכז אינם מנועים מלעבוד בכל אזורי הארץ. בעקבות תקנות אלה הועלו ביקורות מקרב ארגוני זכויות עובדים זרים, שטענו כי על ידי התקנת תקנות אלה, שוב יוצרים את הסדרי הכבילה לעובדים הזרים בענף הסיעוד, וכי הכבילה החדשה נוקשה יותר מהכבילה בה דנו בבג"ץ קו לעובד (הסדרי כבילה).
ראו גם

בג"ץ 4542/02 עמותת קו לעובד ואחרים נגד מדינת ישראל ואחרים, פד"י סא (1) 346
חוק הכניסה לישראל, תשי"ב-1952
עובדים זרים בישראל
מהגרי עבודה
לקריאה נוספת

דר' יהודית קנדל, עובדים זרים: זכויות העובד - כמובן מאליו. ואיפה זכויות הקשיש?, דורות: מגזין לקידום השירות לאוכלוסייה המבוגרת, מט 16–17 (2000)