stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ספיידרמן: האחר
עלילת הסיפור > מערכה שנייה

פארקר הולך לראות את ריד ריצ'רדס, שאומר לו שמצבו לא נגרם בשל גידול סרטני או וירוס בקטריאלי. הנרי פים מציין בפניו שהדבר נגרם בשל חשיפה רדיואקטיבית. בעקבות כך, פארקר הולך לראות את ברוס באנר, המומחה במוטציה רדיואקטיבית, שאומר לו שבקצב ההתפשטות הנוכחי של ההדבקה, לא ניתן יהיה לפתח נסיוב בזמן קצר כל כך. פארקר ממשיך לבקש חוות דעת, ובעצתו של באנר פונה למלך טצ'אלה, אשר חקר את גנום האדם במשך כחמישים שנה לפני המדענים המערביים. אולם, גם טצ'אלה אינו מוצא את המקור לבעיה. בחזרה בניו יורק, פארקר נתקל בריימונד בלוך מקבוצת האוכפים בחושבו שמדובר במורלון ונלחם בו. פארקר כמעט והורג אותו מתוך זעם אך דרדוויל עוצר אותו. בהמשך, פארקר מחפש את עצתו של דוקטור סטריינג', שאומר לו שאינו יכול להשתמש בקסם כדי לרפא את פארקר, ושעליו להתכונן למותו.
פארקר, מרי ג'יין והדודה מיי עושים את דרכם ללאטבריה כדי להשתמש במכונת הזמן של דוקטור דום ולראות רגעים מעברו של פיטר, כמו הרגע בו ריצ'רד ומרי פארקר עזבו את בנם הצעיר לטיפולם של הדוד בן והדודה מיי. אחרי שהוא חוזר למגדל סטארק, פארקר מתכנן לנסוע ללאס וגאס עם מרי ג'יין ולהשתכן בסוויטת המלון של טוני סטארק. בעוד הוא חושב איך יבלה את זמנו בלאס וגאס, פארקר חושב על שימוש בחוש העכביש כדי לנצח בבלאק ג'ק מתוך תקווה להרוויח מספיק כסף עבור משפחתו לזמן שאחרי מותו, אך מן הסתם גם בלאס וגאס תהיה התפרצות של נבלי-על שיצטרך להילחם בהם. בניו יורק, מורלון מחפש אחר ספיידרמן אך לשווא בעוד פארקר ומרי ג'יין מסתכלים על הארץ מלמעלה, מרחפים באחד מתאי החלל של סטארק.
מאוחר יותר, פארקר מנסה לנקות את ראשו בעודו מתנדנד מעל גגות העיר, והוא אינו מצפה לכך שמורלון מתקיף אותו. הקרב המתחולל ביניהם מעיף את ספיידרמן לתוך משרדיו של ג'יי ג'ונה ג'יימסון. הוא מוביל את הקרב הרחק מאזרחים חפים מפשע ולעבר אוניברסיטת אמפייר סטייט - היכן שננשך במקור בידי עכביש שנתן לו את כוחותיו. הקרב הופך לאפי בגודלו ברחבי העיר כאשר מומנטום ההתקפה של מורלון עובר לספיידרמן. הוא חושב שידו על העליונה והוא עומד לנצח, כאשר מורלון הבלתי מנוצח עוקר את עינו השמאלית של ספיידרמן ומכה בו ללא רחמים עד לזוב דם ואובדן הכרה.
עלילת הסיפור > מערכה שלישית

לפני שמורלון מצליח להרוג את ספיידרמן, המשטרה מגיעה ומורלון עוזב את המקום ומתכנן לרוקן את כוח החיים שלו כשהשניים יהיו לבדם. הפרמדיקים לוקחים את ספיידרמן לבית החולים, בעוד האוונג'רס ומרי ג'יין ווטסון עושים את דרכם לשם אחרי ששמעו את החדשות בטלוויזיה. הם מגלים שהפציעות שספג ספיידרמן הן חמורות ביותר. מורלון מגיע למיטת בית החולים בה שוכב ספיידרמן מחוסר ההכרה, ומנסה לחסל אותו באופן סופי, אך מרי ג'יין מנסה לעצור אותו. הוא משליך אותה אל מעבר לחדר ושובר את זרועה. פארקר מתעורר ובשארית כוחותיו הצד החייתי והפראי שבו משתלט עליו ומתקיף את מורלון. הוא מצמיד אותו לרצפת בית החולים, נושך וקורע את צווארו בפראות, בכך הורג אותו. פארקר שב לקדמותו ונפרד לשלום ממרי ג'יין לפני שמתמוטט על הרצפה, כביכול ללא רוח חיים. כשמרי ג'יין והדודה מיי נשברות בשומען את החדשות על מותו, איירון מן לוקח את גופתו של ספיידרמן כדי שאמצעי התקשורת לא יגלו את דבר מותו.
ספיידרמן נחשב למת, ואיירון מן מעביר את גופתו הרחק מבית החולים. מרי ג'יין, הדודה מיי ומשרתו של סטארק ג'רוויס נפגשים יחדיו כדי להתאבל על מותו. אחרי שהם חוקרים את גופתו, מרי ג'יין מתייעצת עם קפטן אמריקה ואיירון מן כיצד להתמודד עם זהותו הסודית. מאוחר יותר, וולברין מנסה להסיח את דעתה של מרי ג'יין ממות בעלה, אך ללא הועיל. מאחר שמרי ג'יין לא מסוגלת לישון, היא משוחחת עם חברת האוונג'רס ספיידרוומן, שאומרת לה שגם כוחותיה וגם כוחותיו של פארקר דומים ביותר ומגיעים מ-DNA של עכביש רדיואקטיבי, ושהיא חשה כאשר פארקר התמוטט כתוצאה מהקשר המיסטי של כוחותיהם. במהלך שיחתם נשמע רעש מכיוון התא בו מוחזק ספיידרמן. מרי ג'יין והאוונג'רס החדשים מגיעים למקום ומגלים שגופתו של ספיידרמן נותרה חלולה. במעבר חד, הסיפור עובר למורה המסבירה לתלמידיה על עכבישים וכיצד מספר מינים נדירים מסוגלים להשיל את עורם ולהתחיל מחדש. כשהכיתה מתחילה להתפזר, נראה גולם של קורים מתחיל להתהוות בגשר ברוקלין.
מספר ימים עברו לאחר שפארקר השיל את עורו, ואיירון מן מחפש אחריו ברחבי העיר. מתחת לגשר ברוקלין, פארקר ישן בתוך הגולם וחולם חלום מוזר. קול אומר לו שמעולם לא הבין מה הוא היה, ומאשים אותו שתמיד פחד להיות איש עכביש אמיתי כאשר התמקד בצד האנושי שבו והזניח את הצד העכבישי שבו. מורלון הצליח להרוג את הצד האנושי של פארקר, אך העכביש שבתוכו שרד והרג את מורלון, בכך הציל את שניהם. הקול ממשיך לומר לו שיוכל להיוולד מחדש רק אם יסכים לקבל את שני החלקים שבו, ומזהיר אותו שפארקר יכול להיוולד בצורה שונה לגמרי. נשמתו של פארקר מסכימה, והוא נולד מחדש כאשר כלפי חוץ הוא נראה אנושי. הוא מגיע למגדל האוונג'רס ונשבע למרי ג'יין ולדודה מיי שלעולם לא יעזוב אותן שוב. מאוחר יותר בלילה הוא עושה את דרכו למעבדה היכן שקליפת גופו נותרה ונזכר באזהרה שנאמרה לו מקודם - "האם אתה אדם שחולם להיות עכביש או עכביש שחולם להיות אדם? האם אתה האחד או האחר?". פארקר מתנער מהאזהרה, מסיר את קורי הקליפה וחוזר חזרה למיטתו.
עלילת הסיפור > מערכה רביעית

פארקר מקבל ביקור מסטארק שמבקש לדעת את מצבו. מבדיקה של השלד החיצוני שלו עולה כי פצעיו של פארקר מאויביו הרבים החלימו, כולל עינו השמאלית החסרה, ואפילו השקדים שאיבד בכיתה ד' הופיעו מחדש. כפי שסטארק קרא לזה, מד המרחק של פארקר זכה לאתחול מחדש. לפני שהבדיקה מסתיימת, מרי ג'יין עוצרת אותו ומבקשת מפארקר "לצאת החוצה לשחק". השניים מתנדנדים על גבי הקורים ברחבי העיר, ומשוחחים על תחושותיהם לנוכח הדברים שקרו להם לאחרונה. בינתיים במגדל סטארק, עכבישאים פיראטים החלו לאכול את קליפת גופתו המתה של פארקר. כשספיידרמן חוזר, הוא מוצא שמגדל סטארק מכוסה כולו בקורי עכביש. בפנים, הוא מוצא את העכבישאים הפיראטים לצד קליפת גופתו, שהשתמשו בה כבסיס ליצירת גוף משלהם. הוא מנהל עימם קרב, ומגלה שהעוקצנים שהשתמש בהם בקרב נגד מורלון מופיעים פעם נוספת, אך הוא מבולבל מכך משום שלעכבישים אין עוקצנים. לפני שהוא מספיק להגיב, העכבישאים הפיראטים מנקבים חור במגדל סטארק ונמלטים. ספיידרמן רודף אחריהם, אך הם עושים את דרכם לביוב ויוצרים גולם בכנסייה. ספיידרמן אומר לאוונג'רס החדשים שאין לו שום מושג לגבי מה מדובר, וחברי הקבוצה מעוניינים לערוך בו ניסויים נוספים.
בעלילה צדדית, פלאש תומפסון מתעורר מהתרדמת שלו ומנסה להתקבל למשרה בבית הספר שבו פארקר מלמד. מספר זכרונות חסרים לו, והוא עדיין קורא לפארקר בכינוי גנאי שהיה רגיל להשתמש בו בעבר, ואומר שהוא לא ראה אותו מאז ימי התיכון שלהם.
פארקר עוקב אחר הישות החוצנית שנקראת בכינוי "האחד", שאומרת לו שהוא והיא הם חלק מאותו מכלול, שכוחות קוסמיים מבוססי עכבישים מחפשים להשתלט על חייו, ושהיא (הישות לקחה על עצמה מבנה נשי) היא הניגוד שלו. ככל הנראה, האל העכבישי שנודע בשם "האורג הגדול" (שאוזכר בסיפור "ארניאה: לב העכביש") חשב שמותו של ספיידרמן הקדים את זמנו והוא משך אותו חזרה מהגורל שנגזר עליו. אחרים מתנגדים לכך, ופארקר מרגיש שחייו נמשכים לכיוונים שונים כתוצאה מכך, וזאת כמטפורה לקורי עכביש וחוסר הביטחון אם הוא הטורף או הניצוד.
פארקר עדיין מצוי במצב מבולבל ולאחר לידתו מחדש הוא חווה משבר זהות. בעוד אין לו זמן להרהר על מאורעות העבר, ספיידרמן ממהר לזירת פיצוץ של בניין כשאנשים לכודים מתחת להריסות. הוא מתחיל עד מהרה לחפור את דרכו לתוך ההריסות ובמאמציו למצוא ניצולים הוא מגלה שנשמתו קיבלה כוחות חדשים מהחלומות שלו, ביניהם ראיית לילה, אפשרות להרגיש רעידות דרך הקורים ואפשרות להידבק לאובייקטים באמצעות העור שעל גבו - מה שמאפשר לו לסחוב בבטחה ילדה קטנה שמצא והציל.
ספיידרמן מציל בהצלחה מספר ניצולים ומגלה שכוחותיו החדשים צצו מאחר שקיבל על עצמו את "האחר" שבו. הוא חוזר לביתו כדי להיות עם מרי ג'יין, והם צופים ביחד בחדשות המתארות את ספיידרמן כגיבור. הסיפור מסתיים כאשר טוני סטארק מתחיל עבודה על חליפה חדשה לספיידרמן.
עלילת הסיפור > השלכות

הכותב פיטר דייוויד המשיך את סיפור "האחר" בחוברות Friendly Neighborhood Spider-Man עם דמותה של גברת חץ, אחות שהחלה את דרכה בתיכון מידטאון והחלה במערכת יחסים רומנטית עם פלאש תומפסון. מוקדם בתחילת הסיפור, דייוויד הוסיף רמזים לפיהם הדמות אינה כה תמימה כמו שחושבים, ויש לה אפשרות להוציא עוקצנים מזרועותיה כמו ספיידרמן ולשלוט בעכבישים. מתברר שדמותה של גברת חץ (Miss Arrow) היא למעשה "האחר" מהסיפור הקודם ושמה הוא משחק מילים לארו, סוג מסוים של העכבישאים הפיראטים.
המשכיות

רבים מהכוחות שפארקר פיתח במהלך הסיפור (כולל כוחות שקיבל כתוצאה ממפגש עם המלכה) לא הוזכרו במשך מספר שנים לאחר מכן. ראיית הלילה שלו וכן כוחות התיקשור בסגנון פרוקי-רגליים כמעט ולא הוזכרו, והעוקצנים שהוצגו בסיפור זה יצאו רק במקרים מיוחדים, כמו במקרה שספיידרמן התעמת עם איום מכושף. בעקבות הסיפור "עוד יום אחד", ספיידרמן ככל הנראה איבד את היכולת ליצור קורים אורגניים, אך לא ניתן לכך הסבר. הוא עדיין שמר את רמות הכוחות, המהירות והסיבולת הגבוהים שלו, את הריפוי המהיר, את חוש העכביש שלו ואת החיבור שלו ל"קור החיים".
בחוברת האחרונה של "יקום העכביש", מתברר לפי שיחה בין פארקר לקיין שאירועי "האחר" עדיין קרו, כאשר קיין מציין שהוא עצמו מת וחזר לחיים עם כל הכוחות האלה, ופארקר ענה לו ש"גם היה שם ועשה את זה".
האספקטים העל-טבעיים שבחזרתו לחיים של קיין נזכרו שוב בחוברות הכרך השני של Scarlet Spider, כשקיין משתמש לסירוגין בכוחות "האחר". כך למשל, בחוברת מספר 14 קיין נהרג בידי האחים לובו וזוכה לביקור בחיים לאחר המוות בידי ארו, שמתגלה כאל העכבישים ומציע להחזיר אותו לחיים בתור "האחר" אם הוא יאמץ את העכביש שבתוכו משום שפארקר דחה זאת מעליו. בתחילה קיין מסרב לכך, אך בחושבו על האנשים שעליהם הוא צריך להגן הוא מסכים וחוזר לחיים אם כי במראה מפלצתי יותר. הוא מצליח להשתלט על האינסטינקטים החדשים שלו וחוזר למראהו האנושי.
בעקבות אירועי "יקום העכביש", כוחות "האחר" של קיין נאבדו לאחר הקרב עם מורלון והיורשים.
עטיפות חלופיות

לכל חוברת קיימת עטיפה חלופית באיורו של מייק וירינגו, המציגה גלגול שונה של ספיידרמן:
Friendly Neighborhood Spider-Man #1 - החליפה הקלאסית.
Marvel Knights Spider-Man #19 - חליפת הסימביוט השחורה.
The Amazing Spider-Man #525 - בן ריילי בתור ספיידרמן.
Friendly Neighborhood Spider-Man #2 - חליפת "איש השק המדהים" (חליפת ארבעת המופלאים עם שק נייר על הראש).
Marvel Knights Spider-Man #20 - חליפת סקרלט ספיידר, כפי שנלבשה בידי בן ריילי ובקצרה בידי פארקר.
The Amazing Spider-Man #526 - הספיידרמן בעל שש הזרועות, כפי שהופיע בחוברות The Amazing Spider-Man #100–102.
Friendly Neighborhood Spider-Man #3 - חליפת ספיידרמן הקוסמית/חליפת קפטן יוניברס.
Marvel Knights Spider-Man #21 - שריון ספיידרמן, כפי שהוצג לראשונה בחוברת Web of Spider-Man #100.
The Amazing Spider-Man #527 - ספיידרמן 2099.
Friendly Neighborhood Spider-Man #4 - החליפה שפיטר פארקר לבש בחוברת Amazing Fantasy #15 כאשר החל להתאבק לראשונה.
Marvel Knights Spider-Man #22 - פארקר בלבוש רחוב, כשחליפתו מבצבצת מתחת לחולצתו הפתוחה.
The Amazing Spider-Man #528 - ספיידר-האם, כפי שהוצבע בידי מעריצים ומוכרי קומיקס.
The Amazing Spider-Man #529 - הדפסה שלישית של החוברת כללה את תלבושת "איירון ספיידר" החדשה.
הערות שוליים

↑  The Amazing Spider-Man Vol.4 #21
↑  Another New 'Ringo Variant Covers Amazing #529 Third Printing, Matt Brady
סרז' טל

סרז' טל (בצרפתית: Serge Telle;‏ נולד ב-5 במאי 1955) הוא פוליטיקאי צרפתי שכיהן כשר המדינה (אנ') של מונקו.
ביוגרפיה

נולד בנאנט. בוגר המכון למדע המדינה פריז, כן הוא בעל תואר בסוואהילי מהמכון הלאומי לשפות ותרבויות המזרח (אנ') ובעל תואר נוסף במשפטים.
בשנת 1982 הצטרף טל למשרד החוץ הצרפתי, והחל לעבוד כמזכיר שני בשגרירות הצרפתית בטנזניה עד שנת 1984. בין השנים 1984 ל-1988 היה טל המזכיר הראשון במשימה הקבועה של צרפת באומות המאוחדות (אנ') בניו יורק. בין השנים 1988 ל-1992 היה יועץ דיפלומטי של השר לעניינים הומניטריים ברנאר קושנר. בשנים 1992 עד 1993 עבד טל במשרד החוץ וחבר העמים, ובין השנים 1993 עד 1997 עבד במשרדי האו"ם בז'נבה (אנ'). משנת 1997 עד שנת 2002 שימש כיועצו של ראש ממשלת צרפת ליונל ז'וספן תוך התמקדות בענייני המזרח התיכון ואפריקה.
בין השנים 2002 עד 2007 כיהן טל כקונסול הכללי (ובשלב מאוחר יותר כשגריר) של צרפת במונקו. בין השנים 2007 עד 2008 היה טל יועצו של שר החוץ קושנר. בין השנים 2008 עד 2012 שימש טל כשגריר צרפת באיחוד מדינות הים התיכון ובין 2013 עד 2015, היה שגריר של הציר הבין-משרדי לים התיכון. בין השנים 2011 עד 2016 שימש כטל כנשיא הסוכנות לערים וטריטוריות הים התיכון.
ב-1 בפברואר 2016 מונה טל לשר המדינה של מונקו.
טל הוא אביר לגיון הכבוד ואביר מסדר מריט (אנ'), הוא גם מפקד מסדר סנט צ'ארלס (אנ').
סקנדרבג

פסל סקנדרבג בטירנה
סקנדרבג ולוחמיו במוזיאון סקנדרבג בקרויה
פסל סקנדרבג בקרויה
פסל של סקנדרבג בבזאר בקרויה עם קסדת העז
ג'יֵרְג' קַסְטְרִיוֹטִי (אלבנית: Gjergj Kastrioti, נולד ב-1405 – 17 בינואר 1468) ידוע יותר כסְקַנְדֶרְבֶּג, הוא הדמות המפורסמת בהיסטוריה של אלבניה. ידוע גם כ"דרקון של אלבניה" ונחשב לגיבור הלאומי של המדינה. זכור בשל מאבקו באימפריה העות'מאנית, בזכות כתבי הביוגרף האישי שלו, מארין ברלטי. בתחילת דרכו לחם סקנדרבג בשירות האימפריה העות'מאנית, אך לאחר זמן מה החליף צדדים ונלחם באימפריה עד מותו.
כינויו, סקנדרבג, הוא עיוות של הכינוי הטורקי "Arnavutlu İskender Bey". התואר "Arnavutlu" משמעו "האלבני". המונח ביי הטורקי מציין מנהיג של שבט, אדון של עמו או אחוזתו; והשם "אסקנדר" הוא הגרסה הטורקית לשם "אלכסנדר". הכינוי ניתן לו על ידי הטורקים בשל ניצחונותיו הרבים, שדימו אותו לאלכסנדר מוקדון.
ביוגרפיה

קסטריוטי נולד למשפחת אצולה אלבנית שמוצאה ממחוז מאט שבאלבניה, אשר שלטה על נסיכות שכללה את מאט, קרויה, מירדיטה, ודיבר. מוצא אמו היה גם כן ממשפחת אצולה. אביו של גיירגי, גיון (Gjon) קסטריוטי, ניסה בתחילה להתנגד לכיבוש אלבניה על ידי באיזיט הראשון, אך כשל. קסטריוטי ושלושת אחיו נלקחו על ידי הסולטאן לאדירנה, שם התאסלם קסטריוטי ולמד באקדמיה הצבאית. קסטריוטי הפך לקצין בכיר ומעוטר, שהוביל את האימפריה העות'מאנית לניצחונות רבים באסיה הקטנה ובאירופה ומונה על ידי הסולטאן לגנרל האחראי על כוח של 5,000 איש.
עוד במהלך שירותו בשם האימפריה העות'מאנית, ניהל בחשאי מגעים עם אויביה: רפובליקת רגוזה, הרפובליקה של ונציה, לסלו החמישי, מלך הונגריה, ואלפונסו החמישי, מלך אראגון. ב-28 בנובמבר 1443, תוך כדי קרב בניש נגד ההונגרים (בפיקודו של יאנוש הוניאדי), פתח סקנדרבג במרד. הוא ערק לצד ההונגרי יחד עם 300 אלבנים ששירתו בצבא העות'מאני. לאחר מסע ארוך לאלבניה כבש את קרויה (לאחר שזייף מכתב מן הסולטאן אשר סייע לו להיכנס לעיר). אחרי שכבש את טירת קרויה התנער מנאמנותו לנביא מוחמד ולסולטאן הטורקי, והכריז כי הוא נוקם בשם משפחתו ועמו. על התורן תלה דגל, שיהפוך אחר-כך לדגל אלבניה ועל פי הדיווחים קרא: "זה לא היה אני שהביא לכם את החופש, מצאתי אותו פה, ביניכם". סקנדרבג יצר ברית עם לאומן אלבני אחר, גיירגי אריאניטה (Gjergj Arianit Komneni), ונישא לבתו, ארדרוניקה (Marina Donika Arianiti). משלב זה ואילך לחם בראש כוח לא גדול (כ-20,000 לוחמים) נגד העות'מאנים, כשהוא משתמש בעיקר בשיטות גרילה.
סקנדרבג לא נטל חלק עם כוחותיו בקרב קוסובו ב-1448. הוא יצא למסע על מנת להצטרף לכוחותיו של ההונגרי יאנוש הוניאדי, אך דן השני מוולאכיה וג'וראג' ברנקוביץ' שליט סרביה מנעו זאת ממנו. ברנקוביץ' טען כי בעוד שהוא הסכים לסייע לסקנדרבג נגד ונציה, הוא לא יסייע לו במאבקים נגד העות'מאנים. במקביל לקרב קוסובו, מחמט השני פלש לאלבניה ונטרל את סקנדרבג.
ב-1457 פלש צבא עות'מאני של כ-90,000 איש לאלבניה, על מנת לחסל את ההתנגדות האלבנית. בין מפקדי כוח זה היו האמזה קסטריוטי, אחיינו של סקנדרבג; אך בספטמבר אותה שנה הצליח סקנדרבג להביס את העות'מאנים פעם נוספת.
ב-1462 הצליח סקנדרבג לפעול נגד אצילים מבית אנז'ו ובני בריתם שניסו לערער את יציבות שלטונו של פרננדו הראשון, מלך נאפולי. מלך נאפולי העניק לו בתמורה את התואר "הדוכס מסן-פייטרו". עם שובו לאלבניה, נתקל סקנדרבג שנית בבלבאן באדרה, שר הצבא העות'מאני ששבה רבים מקציניו הבכירים.
בשנת 1466 תקף הסולטאן מהמט השני את אלבניה והטיל מצור על קרויה. על העיר הגנו 4,400 לוחמים, בראשות הנסיך טנוש טופיה. לאחר מספר חודשי מצור הבין מהמט השני, כמו מוראט השני, כי כיבוש קרויה בכוח אינו אפשרי. הוא שב לקונסטנטינופול והותיר אחריו כוח של 40,000 איש תחת פיקודו של בלבאן פאשא. העות'מאנים בנו טירה במרכז אלבניה, מבצר אלבאסאן, על מנת לסייע למצור. דורס הייתה אמורה להיות מטרתם הבאה של העות'מאנים, כגשר לקראת פלישה לחצי האי האפניני ("המגף האיטלקי"). סקנדרבג ניסה בחורף לגייס תמיכה בנאפולי וברומא, ללא הצלחה. חרף זאת, עם שובו תקפו כוחותיו בקרויה והמצור הוסר. מפקד הכוח העות'מאני, בלבאן באדרה, נהרג מפגיעת ארקבוס. הכישלון הצבאי דחף את מהמט השני למתקפה נוספת, ב-1467. ההרס במתקפות אלה היה קשה, וגם אם העות'מאנים לא הצליחו לכבוש את קרויה, הם הצליחו לגרום לנזק כבד ולבידודם של האלבנים. ב-1478 הצליחו העות'מאנים לכבוש את קרויה, וב-1479 יצא כוח בראשותו של הסולטאן בעצמו לכיבוש שקודרה. המרד האלבני חוסל. סקנדרבג מת ממלריה עשר שנים קודם לכן, ב-17 בינואר 1468.
הנצחה

במספר ערים באלבניה ניצבים פסלים גדולים של סקנדרבג רכוב על סוס. מחוץ לאלבניה נמצאים פסליו גם בפרישטינה, סקופיה, קרויה ורומא. מוזיאון סקנדרבג המוקדש לו ולתקופתו, נמצא במתחם המבצר בעיר קרויה.
סקנדרבג מופיע בכל הפסלים כשלראשו קסדה עם ראש עז בעלת קרנים. לפי האגדה – במצור השני על קרויה הדליק סקנדרבג נרות על קרני עדר עזים ושלח אותן לקראת הצבא העות'מאני שצר על העיר. העות'מאנים חשבו שעדר העזים הוא צבא ותקפו אותן. באותו זמן תקף סקנדרבג מהעורף את הצבא העות'מאני המבולבל וגרם לו לתבוסה קשה.
הערות שוליים

↑  ערן חקלאי, חוויה בלקנית, באתר ישראל היום, 28 בנובמבר 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309542005171  PLWABN: 9810543836405606  BIBSYS: 13042289  BNE: XX1349028  BnF: cb11973635b (data)  CANTIC: a10754258  GND: 11861486X  ISNI: 0000 0001 2280 2571  LCCN: n50016935  NKC: jn20000720280  NLG: 45404  NSK: 000057111  NTA: 071288368  SNAC: w6sj4g4k  SUDOC: 027763447  VcBA: 495/20229  VIAF: 54941270   WorldCat (עם VIAF): 54941270
סידני מונקריף

| --- | --- |

מונקריף ב-2015
 לידה:  21 בספטמבר 1957 (בן 67) ליטל רוק שבארקנסו
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטר
 מספר:  4, 15
 מכללה:  אוניברסיטת ארקנסו
 דראפט:  בחירה חמישית, 1979 מילווקי באקס
 היכל התהילה:  נבחר בשנת 2019
 קבוצות כשחקן
 1979–1990   1990–1991:  מילווקי באקס   אטלנטה הוקס
 הישגים כשחקן
 5 בחירות למשחק האולסטאר (1982–1986)   פעמיים שחקן ההגנה (1983–1984)   בחירה לחמישיית העונה הראשונה (1983)   4 בחירות לחמישיית העונה השנייה (1982, 1984–1986)   4 בחירות לחמישיית ההגנה הראשונה (1983–1986)   בחירה לחמישיית ההגנה השנייה (1982)
סידני אלווין מונקריף (באנגלית: Sidney Alvin Moncrief; נולד ב-21 בספטמבר 1957) הוא כדורסלן עבר אמריקאי ששיחק במשך 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדות הקלע. בתקופתו ב-NBA נחשב מונקריף לשחקן הגנה מצוין ואף זכה בתואר שחקן ההגנה של העונה בשנתיים הראשונות בהן חולק הפרס (1983 ו-1984). ממוצעי הקריירה שלו ב-NBA עומדים על 15.6 נקודות, 4.7 ריבאונדים ו-3.6 אסיסטים למשחק.
בספטמבר 2019 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
קריירה מקצועית

מונקריף, שכונה "סיד דה סקוויד" (Sid the Squid, סיד הדיונון), נבחר בבחירה החמישית של דראפט ה-NBA 1979 על ידי קבוצת מילווקי באקס לאחר ארבע שנים באוניברסיטת ארקנסו. מונקריף שיחק 10 עונות במדי הבאקס לפני שפרש בעקבות פציעות חוזרות בברכיים, בסוף עונת 1988/1989. כשנה לאחר מכן, ב-4 באוקטובר 1990, חזר מפרישתו וחתם באטלנטה הוקס על חוזה לעונה אחת, אחריה פרש סופית ממשחק פעיל.
במשך שנות ה-80 היה מונקריף השחקן המוביל של הבאקס, שהייתה הקבוצה בעלת המאזן השלישי בטיבו ב-NBA בתקופה זו (63.7% הצלחה, אחרי לוס אנג'לס לייקרס ובוסטון סלטיקס). עם זאת, מונקריף לא הצליח להוביל את קבוצתו אל מעבר לשלב גמר המזרח, אליו הגיעו הבאקס שלוש פעמים (1983, 1984 ו-1986). מונקריף היה מוכר כשחקן חזק ואתלטי בעל יכולות מגוונות על המגרש, ובעיקר כשומר קשוח, על כך העידו שתי זכיותיו בתואר שחקן ההגנה של העונה בשנתיים הראשונות בהן חולק הפרס (1983 ו-1984). בתקופתו במילווקי השתתף במשחק האולסטאר במשך חמש עונות רצופות (1982–1986). בכל אחת מעונות אלו נבחר מונקריף לאחת מחמישיות ההגנה של העונה.
לאחר הפרישה

מונקריף אימן את קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו בליטל רוק במשך עונה אחת, 1999/2000, אותה סיים עם מאזן ניצחונות שלילי 4–24. בעונת 2000/2001 שימש כעוזר מאמן בדאלאס מאבריקס תחת המאמן דון נלסון, שאימן את מונקריף עצמו בשמונה עונותיו הראשונות כשחקן במילווקי. בעונת 2006/2007 אימן מונקריף את קבוצת פורט וורת' פליירס מליגת הפיתוח של ה-NBA, אותה הוביל למאזן 21–29, ובעונה העוקבת שימש כמאמן הקליעה של גולדן סטייט ווריורס, אותה אימן דון נלסון. באוגוסט 2011 חזר מונקריף למילווקי כעוזר מאמן של הבאקס.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בעונה הסדירה

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1979–1980 | מילווקי | 77 | - | 20.2 | 0.468 | 0.000 | 0.795 | 4.4 | 1.7 | 0.9 | 0.2 | 8.5 |
| 1980–1981 | מילווקי | 80 | - | 30.2 | 0.541 | 0.222 | 0.804 | 5.1 | 3.3 | 1.1 | 0.5 | 14.0 |
| 1981–1982 | מילווקי | 80 | 80 | 37.3 | 0.523 | 0.071 | 0.817 | 6.7 | 4.8 | 1.7 | 0.3 | 19.8 |
| 1982–1983 | מילווקי | 76 | 76 | 35.7 | 0.524 | 0.100 | 0.826 | 5.8 | 3.9 | 1.5 | 0.3 | 22.5 |
| 1983–1984 | מילווקי | 79 | 79 | 38.9 | 0.498 | 0.278 | 0.848 | 6.7 | 4.5 | 1.4 | 0.3 | 20.9 |
| 1984–1985 | מילווקי | 73 | 72 | 37.5 | 0.483 | 0.273 | 0.828 | 5.4 | 5.2 | 1.4 | 0.5 | 21.7 |
| 1985–1986 | מילווקי | 73 | 72 | 35.2 | 0.489 | 0.320 | 0.859 | 4.6 | 4.9 | 1.4 | 0.2 | 20.2 |
| 1986–1987 | מילווקי | 39 | 30 | 25.4 | 0.488 | 0.258 | 0.840 | 3.3 | 3.1 | 0.7 | 0.3 | 11.8 |
| 1987–1988 | מילווקי | 56 | 51 | 25.5 | 0.489 | 0.161 | 0.837 | 3.2 | 3.6 | 0.7 | 0.3 | 10.8 |
| 1988–1989 | מילווקי | 62 | 50 | 25.7 | 0.491 | 0.342 | 0.865 | 2.8 | 3.0 | 1.0 | 0.2 | 12.1 |
| 1990–1991 | אטלנטה | 72 | 3 | 15.2 | 0.488 | 0.328 | 0.781 | 1.8 | 1.4 | 0.7 | 0.1 | 4.7 |
| קריירה |  | 767 | 513 | 30.2 | 0.502 | 0.284 | 0.831 | 4.7 | 3.6 | 1.2 | 0.3 | 15.6 |
| אולסטאר |  | 5 | 2 | 23.8 | 0.404 | 1.000 | 0.864 | 4.4 | 2.4 | 2.4 | 0.4 | 11.6 |
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA > בפלייאוף

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהשלוש | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1980 | מילווקי | 7 | - | 26.0 | 0.588 | 0.000 | 0.871 | 4.4 | 1.6 | 0.7 | 0.1 | 12.4 |
| 1981 | מילווקי | 7 | - | 39.6 | 0.435 | 0.000 | 0.745 | 6.7 | 2.9 | 1.7 | 0.4 | 14.0 |
| 1982 | מילווקי | 6 | - | 42.0 | 0.419 | 0.000 | 0.789 | 5.0 | 4.0 | 1.5 | 0.3 | 15.3 |
| 1983 | מילווקי | 9 | - | 41.9 | 0.437 | 0.000 | 0.754 | 6.7 | 3.7 | 2.0 | 0.3 | 18.9 |
| 1984 | מילווקי | 16 | - | 38.6 | 0.518 | 0.250 | 0.791 | 6.9 | 4.3 | 1.8 | 0.6 | 19.1 |
| 1985 | מילווקי | 8 | 7 | 39.9 | 0.556 | 0.400 | 0.933 | 4.3 | 5.0 | 0.6 | 0.5 | 23.0 |
| 1986 | מילווקי | 9 | 9 | 36.3 | 0.426 | 0.286 | 0.698 | 4.6 | 4.9 | 0.6 | 0.6 | 16.9 |
| 1987 | מילווקי | 12 | 10 | 35.3 | 0.476 | 0.286 | 0.811 | 4.5 | 3.0 | 1.1 | 0.5 | 19.4 |
| 1988 | מילווקי | 5 | 5 | 34.6 | 0.480 | 1.000 | 0.963 | 3.8 | 5.2 | 0.6 | 0.2 | 15.0 |
| 1989 | מילווקי | 9 | 9 | 20.4 | 0.396 | 0.286 | 0.938 | 2.9 | 1.4 | 0.6 | 0.2 | 6.1 |
| 1991 | אטלנטה | 5 | 0 | 18.2 | 0.500 | 0.167 | 0.813 | 3.2 | 0.4 | 0.6 | 0.0 | 7.2 |
| קריירה |  | 93 | 40 | 34.7 | 0.475 | 0.293 | 0.811 | 5.0 | 3.4 | 1.1 | 0.4 | 16.0 |
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקת הקריירה של מונקריף, basketball-reference.com
↑  ההכרזה על מחזור היכל התהילה 2019, באתר הרשמי, 6 באפריל 2019
↑  מונקריף חוזר מפרישה וחותם באטלנטה הוקס, nytimes.com
↑  מונקריף ממונה למאמן הקליעה בגולדן סטייט ווריורס, nba.com/warriors
↑  מונקריף ממונה לעוזר מאמן במילווקי באקס, nba.com/bucks
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2968 4005  LCCN: n90610310  SNAC: w63n4t16  VIAF: 68083013   WorldCat (עם VIAF): 68083013
ספיידרמן: הציד האחרון של קרייבן

| --- | --- |

עטיפת החוברת The Amazing Spider-Man #293 מאוקטובר 1987, אמנות מאת מייק זק ובוב מקלאוד.
 מידע קומיקס
 יוצר:  ג'ון מארק דמתיאס
 סוגה:  קומיקס
 תקופת פרסום מקורית:  אוקטובר – נובמבר 1987 (כ־1,977 שנים)
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפת המקור:  אנגלית
 מוציא לאור:  מארוול קומיקס
 מספר החוברות:  6
הציד האחרון של קרייבן (באנגלית: Kraven's Last Hunt) היא קשת סיפור, שפורסמה בחוברות הקומיקס ספיידרמן ביקום מארוול על ידי חברת מארוול קומיקס. הסיפור נמשך למשך שש חוברות בין אוקטובר לנובמבר 1987, כשבין החוברות נמנות The Amazing Spider-Man #293-294, ‏The Spectacular Spider-Man #131-132 ו-Web of Spider-Man #31-32. את הסיפור כתב ג'ון מארק דמתיאס ואייר מייק זק, ועלילתו מביאה את הקרב האחרון בין ספיידרמן לבין קרייבן הצייד.
"הציד האחרון של קרייבן" ממוקם במקום השישי ברשימת 25 הסיפורים הגדולים של ספיידרמן, לפי IGN; במקום השני ברשימת 25 הסיפורים הגדולים של ספיידרמן בכל הזמנים, לפי מגזין CBR.com; ובמקום השני ברשימת עשרת הסיפורים הגדולים של ספיידרמן בכל הזמנים, לפי מגזין Gamesradar+.