stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברנהרד גרגורי
קריירה

בשנת 1902 חלק גרגורי מקום 16-19 בתחרות הנובר (ניצח: ולטר ג'ון). בשנת 1903 חלק מקום 9-10 בתחרות ברלין (ניצח: הורציו קארו). בשנת 1904 חלק מקום ראשון בתחרות רוול, וחלק מקום 7-8 בתחרות קובורג (ניצחו: אוגוסטין נוימן ומילן וידמר).  בשנת 1905 הגיע גרגורי למקום השישי בתחרות ברמן (ניצח: שוריס) וחלק מקום 14-15 בתחרות ברלין (ניצח: אריק קוהן). בשנת 1906 הגיע למקום החמישי בתחרות נירנברג (ניצח: קונליין). בשנת 1907 חלק גרגורי מקום 6–7 בתחרות ברלין (ניצח: פרנטישק טרייבל). בשנת 1908 הגיע למקום השני, אחרי וילהלם קוהן בתחרות ברלין. בדצמבר 1908 הפסיד בדו-קרב לפרנק מרשל בתוצאה 1–4.
בשנת 1909 הגיע למקום השלישי בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצח: אלכסנדר אלכין). בשנת 1910 חלק מקום 14-15 בתחרות המבורג (ניצח: גרז רוטלוי ), והגיע למקום החמישי בתחרות ברלין (ניצח: ריצ'רד טייכמן). בשנת 1912 ניצח גרגורי בתחרות ורוצלב. בשנת 1913/14 חלק מקום 17–18 בתחרות סנקט פטרסבורג (ניצחו: אלכסנדר אלכין ואהרון נימצוביץ') אך ניצח את אלכסנדר אלכין במשחק בין השניים.   בשנת 1917 הגיע למקום התשיעי בתחרות ברלין (ניצחו: פאול יונר וו. ג'ון).
לאחר מלחמת העולם הראשונה הגיע למקום השלישי בתחרות ברלין 1919 (ניצח: ו. ג'ון). בשנת 1920 חלק מקום 6–7 בתחרות ברלין (ניצח: אלכסי סלזנייב.  בשנת 1921 הגיע למקום ה-12 בתחרות המבורג (ניצח: ארהרדט פוסט ). בשנת 1927 הגיע למקום ה-13 בתחרות ברלין (ניצח: ברתולד קוך).
גרגורי שיחק בדו-קרבות בין קבוצת ברלין לווינה בשנת 1911, בין קבוצת ברלין לפראג בשנת 1913 ובין קבוצת ברלין להולנד בשנת 1920, באמצעות הטלגרף.
ג'ורג' טרנר

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1841 קרומפורד, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  29 במרץ 1910 (בגיל 68) Idridgehay, הממלכה המאוחדת 
 
ג'ורג' טרנר (באנגלית: George Turner;‏ 2 באפריל 1841 – 29 במרץ 1910) היה אמן נוף בריטי.
חיים ועבודה

טרנר נולד בקרומפורד, דרבישייר באנגליה, אך לאחר מכן עבר לדרבי עם משפחתו. הוא גילה כישרון מוקדם למוזיקה ולאמנות - בעידוד אביו תומאס טרנר, שאף על פי שהיה חייט במקצועו היה גם חובב אמנות. טרנר היה במידה רבה אוטודידקט והמשיך להיות צייר ומורה מקצועי לאמנות.
טרנר חי בדרבישייר כל חייו. בשנת 1865 הוא התחתן עם אלייזה לאקין (1837–1900), הפך לאיכר במשרה חלקית וגידל ארבעה ילדים בחווה בבארו על טרנט. היו לו מספר תלמידים מצליחים כולל דייוויד פיין ולואי בוסוורת' הרט.
לאחר מותה של אלייזה בשנת 1900, הוא עבר לקירק אירטון ומאוחר יותר נישא לעמיתה האמנית קייט סטיבנס סמית' (1871–1964) הוא נפטר בשנת 1910. בנו ויליאם לאקין טרנר (1867–1936) הפך גם הוא לצייר נוף בצבעי שמן.
טרנר עבד בשמנים וצייר סצנות בעיקר של מולדתו דרבישייר, והותיר אחריו מורשת חשובה של מאות תמונות המתארות את האזור הכפרי האנגלי לפני הופעת המיכון, המכונית וההתרחבות העירונית. עבודותיו הוצגו בנוטינגהאם ובברמינגהם.
טרנר כיהן בוועדת האמנות של הגלריה לאמנות דרבי והציורים שלו ושל בנו כלולים באוסף העיר.
לטרנר יש 22 ציורים באוספים לאומיים בבריטניה.
הערות שוליים

↑  Long, Frederick J. George Turner the Derbyshire Artist, 1841-1910 (1995)
↑  "George Turner, British (1843-1910)". Langham Gallery
↑  "William Lakin Turner". Archived from the original on 3 March 2012
↑  "George Turner". Burlington Art. Archived from the original on 17 April 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  RKD: 78508  SNAC: w6hh9p7g  TePapa: 2283  ULAN: 500024064  VIAF: 95829661   WorldCat (עם VIAF): 95829661
ג'ורג' טימרמן

ג'ורג' בל טימרמן הבן (באנגלית: .George Bell Timmerman Jr‏; 11 באוגוסט 1912 – 29 בנובמבר 1994) היה פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כמושל קרוליינה הדרומית בשנים 1955–1959 מטעם המפלגה הדמוקרטית. טרם היבחרו לתפקיד המושל, היה טימרמן סגן המושל במדינתו ויוצא מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

טימרמן נולד במחוז אנדרסון שבצפון-מערב קרוליינה הדרומית, בנם של מרי ואנדיבר (לבית סאליבן) וג'ורג' בל טימרמן האב, אז שופט פדרלי. הוא גדל בצ'ארלסטון וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית "המצודה" (The Citadel). לאחר שקיבל תואר במשפטים מאוניברסיטת קרוליינה הדרומית, הוא עסק בעריכת דין בעיירה בייטסבורג. טימרמן התגייס לצי ארצות הברית כקצין עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בעקבות המתקפה על פרל הארבור. כששב לקרוליינה הדרומית בתום המלחמה, התמודד טימרמן לתפקיד סגן מושל קרוליינה הדרומית כעמיתו למירוץ של סטרום ת'ורמונד, מועמד המפלגה הדמוקרטית. הוא נבחר לתפקיד והחל את כהונתו ב-1947, ונבחר מחדש כעבור שלוש שנים ב-1950 לכהונה נוספת בת ארבע שנים.
בבחירות לתפקיד מושל קרוליינה הדרומית ב-1954 ניצב בפני התנגדות מזערית בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית והתמודד ללא התנגדות בבחירות הכלליות, ובינואר 1955 טימרמן הושבע לתפקיד. הוא ביקש לסכל הוראה של עדת המסחר הבין-מדינתי (Interstate Commerce Commission) לביטול הפרדה גזעית בנסיעות למרחקים ארוכים, בעיקר מפני שההפרדה הגזעית השפיעה על חדרי ההמתנה הציבוריים. במקביל הוא התנגד לצווים של בתי משפט פדרליים המורים על דה-סגרגציה בפארקים ציבוריים, חופי רחצה ומגרשי גולף. בנוגע לביטול הפרדה גזעית במערכת החינוך הציבורית, הוא נדר נדר ביחד עם מושלים אחרים ממדינות דרום ארצות הברית שיסכלו את הדה-סגרגציה באמצעות חקיקה בקונגרס של ארצות הברית או לחלופין בבית המחוקקים של המדינה.
כמושל, התנגד טימרמן לפסק דין בראון נגד מועצת החינוך של בית המשפט העליון של ארצות הברית, שקבע כי הפרדה גזעית בבתי ספר ציבוריים מנוגדת לחוקת ארצות הברית. טימרמן נלחם בשינויים שהביא עמו פסק הדין התקדימי וקרא לקונגרס האמריקאי להגביל את סמכותו של בית המשפט העליון. טימרמן ראה בהתעקשותן של מדינות צפון ארצות הברית להחיל דה-סגרגציה כהתנהגות צבועה.
ב-1956 הוא היה המועמד המועדף לנשיאות ארצות הברית בידי משלחת קרוליינה הדרומית לכינוס הוועדה הדמוקרטית הלאומית. במהלך הוועידה הוא היה מנהיג ההתנגדות הדרומית למה שכינה "חקיקת זכויות אזרח קיצוניות ועקרונות רדיקליים במצע הבחירות של המפלגה". הוא חתם על חוק משנת 1956 שבלם את חברי האיגוד הלאומי לקידום אנשים צבעוניים מתעסוקה ציבורית בקרוליינה הדרומית. כמו כן, הוא התנגד לצעדים בתחום זכויות האזרח של ממשל הנשיא דווייט אייזנהאואר.
לאחר שעזב את משרד המושל ב-1959, מונה טימרמן ב-1967 לשופט בית המשפט המדיני עבור הסבב האחד עשר, וישב בכס השיפוט עד לשנת 1984. הוא נפטר בשלהי נובמבר 1994 בעיירה בייטסבורג-ליזוויל.
הערות שוליים

↑  וולפגאנג סאקסון, George B. Timmerman Jr., 82, Segregationist Leader in 50's, באתר הניו יורק טיימס, 3 בדצמבר 1994 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1183119119  LCCN: no2008104650  VIAF: 68746116   WorldCat (עם VIAF): 68746116
ברנהרד הרביעי, מרקיז באדן-דורלאך

| --- | --- |
 לידה:  פברואר 1517 
 פטירה:  20 בינואר 1553 (בגיל 35) פפורצהיים, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  סט. מיכאל 
 
ברנהרד הרביעי, מרקיז באדן-דורלאך (בגרמנית: Bernhard von Baden-Durlach;‏ 1517 – 20 בינואר 1553) היה מרקיז באדן-פפורצהיים מ-26 בספטמבר 1552 ועד מותו.
ביוגרפיה

ברנהרד היה הבן השני מהנישואים הראשונים של ארנסט, מרקיז באדן-פפורצהיים עם אליזבת מברנדנבורג-אנסבך-קולמבאך.
בדומה לאחיו הבכור אלברט, לברנהרד יוחסו חיים מרושעים, והוא תואר כיצור פראי. המוניטין הרע שלו עצר את המשא ומתן בין אביו לבין הדוכס מקלווה, אחיו של אשתו הרביעית של הנרי השמיני, מלך אנגליה, אן מקלווה, כדי שיתחתן עם אחותו האחרת של הדוכס אמיליה. ב-1537 הוא התנגד להצעת החלוקה של השטח של אביו בין בני אביו, ובמיוחד נגד זכויותיו של אחיו למחצה קרל השני, בטענה שהנישואים השניים של אביו היו מורגנטיים. לאחר שאחיו אלברט מת ב-1542, אביו סלח לו על התנגדותו הקודמת והבטיח לו שיירש את באדן התחתית.
בשנת 1540 הוא רכש את השליטה על העיר בזל.
הוא שלט בבאדן התחתית, עם הערים פפורצהיים ודורלאך מ-26 בספטמבר 1552 ועד מותו, בעוד שאחיו למחצה קרל השני שלט בבאדן העילית. עם זאת, שלטונו נמשך חודשים ספורים בלבד, שכן הוא מת באופן בלתי צפוי ב-20 בינואר 1553. הוא נקבר בכנסייה הקולגיאטית בפפורצהיים.
הערות שוליים

↑  השטח נקרא בימיו באדן-פפורצהיים, על שם בירתו. השם השתנה כאשר הבירה עברה לדורלאך ב-1565
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5131124  GND: 137841205  VIAF: 86016900   WorldCat (עם VIAF): 86016900
ג'וני מרצטי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנת פסטה 
 מטבח:  המטבח האמריקאי 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  מקרוני 
 
ג'וני מרצטי (באנגלית: Johnny Marzetti) היא מנת פסטה אמריקאית במטבח המערב התיכון של ארצות הברית המוכנה עם אטריות, גבינה, בשר בקר טחון או סאלסיצ'ה, ורוטב עגבניות שעשוי לכלול ירקות ארומטיים ופטריות.
היסטוריה

מקורו של המנה ג'וני מרצטי בקולומבוס (אוהיו), ב-Marzetti's, מסעדה איטלקית שהוקמה בשנת 1896 בשדרת וודרוף (Woodruff Avenue) וב-High Street על ידי מהגרת איטלקייה בשם תרזה מרצטי.  אחת המנות שהציעה מרצטי ללקוחותיה הייתה תבשיל אפוי של בשר בקר טחון, גבינה, רוטב עגבניות ואטריות שהיא קראה על שם גיסה, ג'וני. תרזה מרצטי הייתה האדם הראשון שהגישה במסעדה את הקדירה ג'וני מרצטי. הקרבה לאוניברסיטת המדינה של אוהיו הסמוכה עזרה למסעדה הראשונה להצליח ולהפיץ את תהילתו של מסעדת מרצטי.
מסעדת מרצטי

בשנות ה-20, המנה הפכה פופולרית ברחבי אוהיו ובמערב התיכון של ארצות הברית. המסעדה המקורית נסגרה ב-1942, אך המסעדה שנפתחה גם במיקום שני ב-1919, נשארה בפעילות עד שמתה של תרזה מרזטי ב-1972. Marzetti's נודעה מאוחר יותר בזכות רטבים שונים לסלט, שעדיין מיוצרים תחת המותג T. Marzetti Company.
ג'וני מרצטי הפך למאכל פופולרי גם באזור תעלת פנמה לשעבר, שם תושבי פנמה כינו את המנה כ"ג'וני מאצטי" (Mazetti).
בעונה 3, פרק 18 של בנות גילמור, "יום הולדת שמח, מותק", קדירת ג'וני מרצטי מכונה "ג'וני מצ'טה", מנה שסבתו של ריצ'רד גילמור הכינה עבורו כשהיה עצוב.
לקריאה נוספת

רשימת תבשילי קדירה
רשימת מנות פסטה
הערות שוליים

↑  "Johnny Marzetti is a Retro Pasta Casserole That Everyone Will Love".
↑  "Johnny Marzetti". Saveur. 9 באפריל 2015. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Edward Pfau (4 באפריל 2013), Casserole indeed started in Columbus, The Columbus Dispatch, p. 18A, נבדק ב-20 באוקטובר 2013 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Charlotte Durham (30 בספטמבר 2009), Origin of Johnny Marzetti pasta casserole legendary, The Commercial Appeal, p. M4, נבדק ב-20 באוקטובר 2013 {{citation}}:  (עזרה)
↑  "Johnny Marzetti - Ohio History Central". נבדק ב-23 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Johnny Marzetti - Ohio History Central". ohiohistorycentral.org. נבדק ב-8 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "T. Marzetti Company - Ohio History Central". נבדק ב-23 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Teresa Marzetti - Ohio History Central". נבדק ב-23 בספטמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Darbee, Jeff (20 באוגוסט 2014). "City Quotient: What is Columbus' definitive local food?". Columbus Monthly. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2021. נבדק ב-10 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Johnny Marzetti Recipe". במאי 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gilmore Gags (2014-02-20), Richard is making the dinner, נבדק ב-2018-01-28
גבריאל קוראדו

| --- | --- |

 לידה:  12 בדצמבר 1960 (בן 63) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מדינה:  ארגנטינה 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 פרופיל ב-IMDb
 
גבריאל אנדרס אנדראצ'יו קוראדו (בספרדית: Gabriel Andrès Andreacchio Corrado; נולד ב-12 בדצמבר 1960) הוא שחקן ארגנטינאי. קוראדו כיכב בטלנובלות "פנינה שחורה", "קטנטנות", "זינגרה", "גברים עם כבוד" ו"ירח פראי".
חייו

קוראדו נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה. הוא למד רפואה במשך שנתיים וחצי, והחליט לפרוש מלימודיו לטובת קריירה במשחק. הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה הייתה בגיל 22 בסדרה "Pantalones azules". התפקיד הראשי הראשון שלו היה באופרת הסבון "Quiero morir mañana".
קוראדו זכה להכרה בינלאומית בעקבות השתתפותו בטלנובלות "פנינה שחורה", "קטנטנות" ו"זינגרה".
בשנת 1994 הנחה קוראדו את התוכנית "Vivan los Novios" מול קהל חי של 7 מיליון איש. כמו כן, הנחה את התוכנית "La Gala de Año Nuevo", אשר צולמה בספרד, לצד קלאודיה שיפר.
בשנת 1994 ביקר קוראדו בישראל עם אנדריאה דל בוקה לצורך צילומי הטלנובלה "פנינה שחורה", ואף התארח ב-1996 בערוץ הילדים. הוא ביקר בישראל בפעם השלישית במסגרת השתתפותו בטקס "ויוה 2000", אותו הנחה לצד ליאת אחירון, יעל אלמוג, לילה מלקוס ואיציק כהן.
קוראדו נשוי לאשת העסקים קונסטנסה פראוד, ולהם שלושה ילדים.
פילמוגרפיה > טלוויזיה

1982 - "Pantalones azules" (מכנסיים כחולים)
1987 - "Quiero morir mañana" (רוצה למות מחר) - לואיס גרסיה
1988 - "Amándote" (נאהבים) - סרג'יו אראנה
1988 - "No va más (la vida nos separa)"
1989 - "La extraña dama" (האישה המסתורית)  - אלדו
1990 - "Amándote II" (נאהבים 2) - סרג'יו אראנה
1991 - "Manuela" (מנואלה) - רודולפו
1992 - "Princesa" (נסיכה) - מרסלו מסטרונרדי, תפקיד ראשי
1992 - "Soy Gina" - אלדו
1993 - "Primer amor" (אהבה ראשונה) - חוזה לואיס, תפקיד ראשי
1994-1993 - "Vivan los novios" - מנחה התוכנית
1995-1994 - "Perla negra" (פנינה שחורה) - תומאס אלברס טלדו, תפקיד ראשי
1995 - "Chiquititas" (קטנטנות) - מרטין, תפקיד ראשי
1996 - "Zingara" (זינגרה) - חוליאן, תפקיד ראשי.
1997 - "El Arcangel" - גבריאל סנטיאגו
1997 - "Hombre de mar" - פרננדו מורנו, תפקיד ראשי
1997 - "Hostal Royal Manzanares" - הוגו, תפקיד אורח
1998-1997 - "Milady, la historia continúa" (מיליידי) - מקסימו, תפקיד ראשי
2000-1999 - "Mediterráneo" - פאקו חימנז
2000 - "Luna salvaje" (ירח פראי) - גונסלו, תפקיד ראשי
2001 - "Esencia de poder"
2001 - "Tiempo Final" (זמן סופי) - תפקיד אורח
2002 - "Máximo corazón" (דרך הלב) - מקסימו, תפקיד ראשי
2005 - "Hombres de honor" (גברים עם כבוד) - לוקה אונורטו, תפקיד ראשי
2006 - "Juanita, la soltera" (חואניטה הרווקה) - טומי, תפקיד ראשי
2010 - "Malparida" - אדוארדו אוריבה, תפקיד משני
2011 - "Narcisa Salbatica" - לאנדרו אלסגה
2012 - "Dulce Amor" (אהבה מתוקה) - בתפקיד עצמו (תפקיד מיוחד)
2013 שיחק בטלנובלה Taxxi, amores cruzados מרטין, תפקיד ראשי
2014 "Viento Sur ", סנטיאגו
2014 "Dia y Noche" (יום ולילה) בתפקיד פדריקו קסטרו
2016 "Por amarte así", פרנסיסקו אולבייטי
2018 "La caída", חורחה
2019 "Reacción en cadena", ברונו
2020 "Riviera", ויקטור אלסיניה סוארז
פילמוגרפיה > קולנוע

1988 - "Apartment Zero" - קורבן לפשע בחדר במלון
2009 - "Lucky Luke" - אבא של לוק
2010 - "Paco" - ראול
2011 - "Hermanitos del fin del mundo"
2012 - "Acorralados" - חוזה מרטינז
2018 - "אהבה בלתי צפויה" - פביאן
2022 - "היום נתקן את העולם" - קיקו
פרסים

2003 - מועמד לפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית השחקן הטוב ביותר בטלנובלה על משחקו ב"מקסימו קוראסון"
2011 - מועמד לפרס "מרטין פיירו" בקטגוריית הופעת אורח על משחקו ב-"Malparida"
ג'יימס אדוארדס (כדורסלן)

| --- | --- |

אדוארדס בשנת 1987
 לידה:  22 בנובמבר 1955 (בן 68) סיאטל, וושינגטון, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת וושינגטון
 דראפט:  בחירה מספר 46, 1977 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1977 1977–1981 1981–1983 1983–1988 1988–1991 1991–1992 1992–1994 1994–1995 1995–1996:  לוס אנג'לס לייקרס אינדיאנה פייסרס קליבלנד קאבלירס פיניקס סאנס דטרויט פיסטונס לוס אנג'לס קליפרס לוס אנג'לס לייקרס פורטלנד טרייל בלייזרס שיקגו בולס
 הישגים כשחקן
 3 זכיות באליפות ה-NBA‏ (1989, 1990, 1996)
ג'יימס פרנקלין אדוארדס (באנגלית: James Franklin Edwards; נולד ב-22 בנובמבר 1955) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1977–1996. לאורך 19 עונותיו ב-NBA שיחק עבור 8 קבוצות שונות, זכה ב-3 אליפויות, והעמיד ממוצעים כוללים של 12.7 נקודות, 5.1 ריבאונדים ו-1.3 אסיסטים למשחק.
בעת פרישתו ממשחק בשנת 1996, ניצב אדוארדס במקום התשיעי בתולדות ה-NBA בסך משחקים (1,168), היה השחקן החמישי הכי מבוגר בתולדות הליגה (אחרי נאט היקי, רוברט פאריש, כרים עבדול-ג'באר ובוב קוזי) והיה אחד מארבעה שחקנים אשר שיחקו בליגה לפחות 19 עונות (אחרי עבדול-ג'באר, פאריש ומוזס מלון).
קריירת מכללות

אדוארדס נולד וגדל בסיאטל שבמדינת וושינגטון, ובין השנים 1973–1977 למד באוניברסיטת וושינגטון. לאורך תקופתו בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה שיחק תחת המאמן חבר היכל התהילה של הכדורסל מארב הארשמן, ובשתי עונותיו האחרונות נבחר לחמישיית העונה של מחוז Pac-8, לאחר שרשם במהלכן ממוצעים של 19.2 נקודות ו-8.8 ריבאונדים למשחק.
קריירת משחק

בדראפט ה-NBA‏ 1977 נבחר אדוארדס על ידי לוס אנג'לס לייקרס, בבחירה ה-46 (סיבוב שלישי). בחציה הראשון של עונת הרוקי שלו הרשים בלייקרס עם ממוצעים של 14.8 נקודות ו-7.2 ריבאונדים למשחק, אך כבר לאחר 25 משחקים הועבר בטרייד לאינדיאנה פייסרס, בתמורה לאדריאן דאנטלי. ב-3 וחצי עונותיו באינדיאנה המשיך להציג יכולת גבוהה כשחקן חמישייה קבוע, ותרם 15.9 נקודות ו-7.5 ריבאונדים בממוצע למשחק.
לקראת עונת 1981/1982 חתם על חוזה בקליבלנד קאבלירס. בעונתו הראשונה בקליבלנד קלע 16.7 נקודות למשחק, אך קבוצתו סיימה עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 15–67.
בפברואר 1983, לאחר כעונה וחצי עם הקאבלירס, הועבר בטרייד לפיניקס סאנס, במדיה שיחק במשך כ-5 שנים. באפריל 1987 הואשם יחד עם חבריו לקבוצה ג'יי האמפריז וגרנט גונדרזיק בשימוש ובסחר בקוקאין, אולם בסופו של דבר לא הועמד למשפט ונשלח לתוכנית לגמילה מסמים במסגרת הסכם הפשרה. בעונת 1983/1984 הוביל את הסאנס לגמר האזור המערבי, לצד וולטר דייוויס, לארי נאנס ומוריס לוקאס. לאורך תקופתו בפיניקס שימש כסנטר הפותח של הקבוצה, ורשם ממוצעים של 14.7 נקודות ו-5.6 ריבאונדים למשחק.
בפברואר 1988 נשלח בטרייד לדטרויט פיסטונס, עמה זכה בשתי אליפויות NBA בעונות 1989 ו-1990. לאורך עונת 1988/1989 שימש כמחליפו מהספסל של ביל ליימביר, וקלע 7.3 נקודות למשחק, ובעונה העוקבת פתח לצידו, ותרם 14.5 נקודות למשחק. בפלייאוף 1990 פתח אדוארדס בכל 20 משחקי קבוצתו, והיה הקלעי השלישי של הפיסטונס (אחרי אייזיאה תומאס וג'ו דיומרס) עם ממוצע של 14.3 נקודות למשחק. בעונת 1990/1991 שמר על יכולת גבוהה בדטרויט, אשר הובסה בגמר האזור המזרחי מול שיקגו בולס.
בין השנים 1991–1995 שיחק עבור לוס אנג'לס קליפרס, לוס אנג'לס לייקרס, ופורטלנד טרייל בלייזרס.
בעונת 1995/1996, אשר הייתה עונתו האחרונה בקריירה, זכה באליפות נוספת כשחקן שיקגו בולס. לאורך העונה הסדירה שותף ב-28 משחקים בלבד, ובשלב הפלייאוף שיחק ב-28 דקות בסך הכול.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של אדוארדס ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של אדוארדס, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1977, באתר basketball-reference.com
↑  הלייקרס מצרפים את אדריאן דאנטלי, באתר הניו יורק טיימס, 14 בדצמבר 1977
↑  חמישה שחקני פיניקס מואשמים בעבירות סמים, באתר לוס אנג'לס טיימס, 18 באפריל 1987
↑  ויליאם בדפורד נשלח לתוכנית גמילה מסמים, באתר שיקגו טריביון, 31 במרץ 1988
גואביארה

גואביארה (בספרדית: Guaviare) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בדרום-מזרח קולומביה והוא גובל במחוזות מטה בצפון-מערב ובצפון, בוויצ'דה בצפון, בגואאיניה בצפון-מזרח, בוואופס בדרום-מזרח, ובקקטה בדרום-מערב.
המחוז משתרע על שטח של 53,460 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-114,000 תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא סן חוסה דל גואביארה.
היסטוריה

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל תחילה בפרובינציית פופאיאן אך כעבור שנים ספורות נכלל במחוז בויאקה. לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לטריטוריית קקטה. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והטריטוריה נכללה במדינת קאוקה. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים. ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית והאזור נכלל במחוז קאוקה.
ב-1910 פוצלה מן המחוז הקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של ואופס, שכללה את שטחי מחוזות ואופס, גואביארה וגואאיניה המודרניים. ב-1977 האזור פוצל לקומיסריה בפני עצמה. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.
כלכלה

אף על פי שגידולו לא חוקי, המחוז הוא אחד המוקדים העיקריים בקולומביה לגידול צמח הקוקה שממנו מופק הסם קוקאין. עיקר הגידולים הם מיוזמת ארגון הגרילה FARC, דבר שמביא דרך קבע להתנגשויות שלהם עם הכוחות המזוינים של קולומביה במחוז. מלבד הקוקאין, כלכלת המחוז החוקית מסתמכת בעיקר על חקלאות, הכוללת בין גידול בננה, מניהוט, קקאו, תירס, אורז, פופוניה, קופואסו וקוקונה, דייג, גידול מקנה ותיירות.
הערות שוליים

↑  גואביארה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
↑  קולומביה - ניטור גידולי קוקה 2013, ממשלת קולומביה ומשרד האו"ם לסמים ולפשיעה (UNODC) (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12258009v (data)
גואדלופה מרין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוקטובר 1895 חליסקו, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 פטירה:  7 בפברואר 1983 (בגיל 87) מקסיקו סיטי, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Mariana Guadalupe Marín Preciado 
 תחום יצירה:  literary activity, cultural life, מודל 
 בן או בת זוג:  דייגו ריברה (1 ביוני 1922–1928)  חורחה קואסטה (9 בנובמבר 1928–13 באפריל 1933) 
 צאצאים:  גואדלופה ריברה מרין, רות ריברה מרין 
 
גואדלופה מרין (בספרדית: Guadalupe Marín‏; 16 באוקטובר 1895 – 16 בספטמבר 1983), הייתה דוגמנית וסופרת מקסיקנית.
ביוגרפיה

מרין נולדה בסיודד גוסמאן במדינת חליסקו סמקסיקו. כשהייתה בת שמונה, עברה מרין עם משפחתה לגוודלחרה. ב-1922 היא הפכה לאשתו השנייה של הצייר דייגו ריברה. היא הייתה האם של שתי בנותיו הצעירות של ריברה, רות וגואדלופה ריברה מרין. מרין הייתה נשואה לריברה במשך שש שנים, עד 1928.
לאחר מכן היא נישאה למשורר חורחה קואסטה ב-9 בנובמבר 1928; הם התגרשו ב-13 באפריל 1933. היה לה בן אחד, מנישואיה השניים, יליד 1930.
מרין הייתה נושא לציורי דיוקן של ריברה, פרידה קאלו וחואן סוריאנו. היא מופיעה בציור הקיר של ריברה "הבריאה", וגם דגמנה בעירום עבור ציור הקיר שלו בכנסייה בצ'פינגו. היא גם דגמנה עבור הצלם אדוארד וסטון. על הדיוקן שלה משנת 1924, כתב וסטון "אני מסיים את הדיוקן של "לופה" (מרין). זה ראש הרואי, הטוב ביותר שעשיתי במקסיקו."
בשנת 1938 פורסם הרומן האוטוביוגרפי למחצה של מרין "האישה הייחודית" ספרה "לה אוניקה" נאסר לפרסום במקסיקו במשך שנים רבות בשל אופיו הארוטי. בשנת 2003, הרומן של מרין צוטט על ידי הסופר סלבדור א. אורופסה בספרו על קבוצת האמנים לוס קונטנמפוראנאוס כמאפיין פמיניסטי של תנועת הסופרים במקסיקו שלאחר המהפכה. מרין גם כתבה את Un día patrio (יום פטריוטי) ב-1941, שבו הביעה רעיונות פוליטיים.
מורשת ומוות

מרין מתה במקסיקו סיטי ב-16 בספטמבר 1983, בגיל 87.
רומן בספרדית על זמנם של מרין וריברה ביחד, Dos Veces única מאת אלנה פוניאטובסקה (Elena Poniatowska), יצא לאור ב-2016.
בסרט הקולנוע "פרידה" על פרידה קאלו, שנוצר בשנת 2002, מרין מוצגת על ידי השחקנית ולריה גולינו.
הערות שוליים

1 2  Ana Paula de la Torre Díaz, Guadalupe Marín, controvertida musa, novelista y primera esposa de Diego Rivera, MXCity | Guía de la Ciudad de México, ‏2016-08-29 (ב־)
↑  Tecnologías de la Información, Guadalupe Marín Preciado, zapotlan.gob.mx
↑  Elizabeth Harlan, Her Father's Daughter, Yale University Press, 2004-11-10, עמ' 3–9
↑  El Universal, Dos veces Cuesta | Confabulario | Suplemento cultural (ב־European Spanish)
↑  Portrait of Lupe Marin, 1938 by Diego Rivera, www.diegorivera.org
↑  Portrait of Lupe Marin, 1929 - by Frida Kahlo, www.fridakahlo.org
↑  Soriano, Juan (1920-2006) - 1961 Lupe Marin (Private Collection), 2012-11-14, נבדק ב-2023-02-01
↑  Guadalupe Marín de Rivera, 1924, printed later by Edward Weston, www.artgallery.nsw.gov.au (באנגלית)
↑  Salvador A. Oropesa, The Contemporáneos Group, 2003-12-31 doi: 10.7560/760578
↑  La entrevista literaria de Elena Poniatowska, Purdue University Press, 2012-09-15, עמ' 89–136
↑  Sandra L. Tatman, Chicago Tribune Competition, Oxford University Press, 2011-06-02, Oxford Art Online
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810630575905606  BnF: cb17095004k (data)  GND: 1016680597  ISNI: 0000 0000 4233 4042  LCCN: no95047752  NKC: jo20231183001  VIAF: 78365434   WorldCat (עם VIAF): 78365434
גואאיניה

ערך זה עוסק במחוז בקולומביה. אם התכוונתם ליובל של נהר האמזונאס, ראו .
גואאיניה (בספרדית: Guainía) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במזרח קולומביה והוא גובל במחוז ויצ'דה בצפון, בוונצואלה במזרח, בברזיל בדרום, במחוז ואופס בדרום-מערב ובמחוז גואביארה במערב. מקור שמו של המחוז הוא בנהר ריו נגרו הזורם בו ומוכר בקולומביה בשם גואאיניה.
המחוז משתרע על שטח של 72,238 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-43,000 תושבים (הערכה ל-2017), והוא המחוז הכי פחות מאוכלס בקולומביה. בירת המחוז היא אינירידה.
היסטוריה

עד סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20 כמעט כל היושבים בשטחים המיושבים בדלילות של גואאיניה היו ילידים משבטים שונים, וגם במאה ה-21 הם עודם הרוב המוחלט של המתיישבים. בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הגיעו למקום אנשי עסקים ויזמים כדי להפיק תוצרים שונים מיערות הגשם בשטחים האלו והם הקימו כמה יישובים קטנים.
עד המחצית השנייה של המאה ה-20 האזור היה שייך לקומיסריה (יחידה דומה למחוז אך במעמד פחות יותר ותחת שליטה הדוקה יותר של השלטון המרכזי) של ואופס (שממנה התפתח בסופו של דבר מחוז ואופס). לאחר פתירת כמה מחלוקות באשר לגבול הבינלאומי באזור בין קולומביה, ונצואלה וברזיל, הוחלט ב-1963 ליצור קומיסריה נפרדת בשטחי המחוז המודרני. ב-1991 שודרג מעמד הקומיסריה למחוז.
כלכלה

כלכלת המחוז מסתמכת בעיקר על חקלאות ובמידה פחותה יותר על דיג, גידול מקנה וכרייה.
הערות שוליים

↑  גואאיניה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |