stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית סקסה-קובורג-גותה
מדינות נוספות

בית המלוכה עמד גם בקשרי נישואין עם משפחות אצולה ומלוכה נוספות, דרך נישואי בנותיו (שאינן יכולות להוריש את ההשתייכות לשושלת). הקייזר הגרמני האחרון, וילהלם השני, היה נכדה של ויקטוריה מלכת בריטניה, אך מאחר שאמו הייתה נצר לשושלת ולא אביו, לא השתייך בית המלוכה הגרמני לשושלת.
קרל השישה עשר גוסטב, מלך שוודיה הנוכחי, הוא נכדו של אחרון-הדוכסים ששלט בדוכסות סקסוניה-קובורג-גותה, קרל אדוארד, דוכס סקסוניה-קובורג-גותה, דרך בתו זיבילה.
"ברוך שפטרנו!" קריקטורה בעיתון פאנץ' המשבחת את המלך ג'ורג' החמישי על שנפטר מהתארים הגרמניים שהחזיק בית המלוכה, 1917
קריסטיאנסנד

קריסטיאנסנד (בנורווגית: Kristiansand) היא עיר נמל ובירת חבל מערב אגדר בנורווגיה. העיר מדורגת כחמישית בגודלה במדינה: אוכלוסייתה 115,569 תושבים, נכון לינואר 2023.
היסטוריה

את העיר הקים כריסטיאן הרביעי, מלך דנמרק בשנת 1641 כעיירת מסחר. היא נועדה להיות מרכז כלכלי שיתמוך בנוכחות הצבאית ובמאמצי בניית הביצורים באזור. הביצורים נועדו להגן על המעבר הימי במצר סקאגרק שבין האוקיינוס האטלנטי הצפוני והים הבלטי, ומכאן גם חשיבותו האסטרטגית.
חשיבות אסטרטגית זו הוכרה גם בזמן מלחמת העולם השנייה. לאחר שכבשה גרמניה הנאצית את דנמרק ונורווגיה, ביקשה גרמניה להקשות על מעבר אוניות בעלות הברית במצר, וכן לחסום עורק ימי חשוב לברית המועצות. כיוון שכך, התקינה ארבעה תותחים כבדים (380 מ"מ) בכל אחד משני צדי המצר, שנועדו ליירוט אוניות, וכיסו טווח של 55 ק"מ מכל קו חוף.
כיום מהווה העיר מרכז נופש קיצי עבור הנורווגים, ותיירים זרים עוברים בה בדרכם לערים הגדולות בנורווגיה, כשהם מגיעים למדינה במעבורות מדנמרק.
מרכז העיר נקרא "קוואדרטורן" (Kvadraturen) על שם הרשת המרובעת של רחובות מקבילים החוצים את מרכז העיר לאורכו ולרוחבו. אתרים מרכזיים בעלי עניין בעיר הם מבצר כריסטיאנהולם שנבנה בין 1662 ל-1672, הקתדרלה של קריסטיאנסנד, שנבנתה ב-1884 בסגנון נאו-גותי והיא הכנסייה הגדולה בנורווגיה ורובע פוסביין, על בתי העץ המסורתיים והציוריים של רובע העיר הישנה.
מבצר העיר בן כ-200 שנה.
מראה העיר מהמבצר. ניתן להבחין שהשער נקרא על שם פרדריק, נסיך דנמרק (התואר. אין מדובר בנסיך הנוכחי של 2025) מכיוון שהמבצר נבנה בתקופה שבה דנמרק ונורווגיה היו ממלכה אחת.
תמונה נוספת של העיר מהמבצר. ניתן לראות ברקע תותחים עתיקים אשר שימשו את המבצר
דן רונן (במאי)

ערך זה עוסק בבמאי. אם התכוונתם לקצין משטרה או לפדגוג ומומחה לריקודי עם, ראו .
דן רונן
דן רונן (נולד ב-6 באוגוסט 1947) הוא דוקטור לתיאטרון, במאי, מחזאי, מרצה, מפיק ומנהל אמנותי ישראלי.
ביוגרפיה

למד בחוג לאמנות התיאטרון של אוניברסיטת תל אביב וקיבל תואר ראשון ב-1971 ותואר שני ב-1974. ב-1976 קיבל תואר דוקטור לתיאטרון מאוניברסיטת קרנגי מלון, ארצות הברית, ולאחר מכן הרצה במשך שנתיים באוניברסיטת מדינת פנסילבניה.
רונן מכהן כיום כיועץ אקדמי ומרצה בבית הספר לחינוך באוניברסיטת תל אביב, בתחומי החינוך לאמנויות וחינוך באמצעות האמנויות.  בנוסף הוא מרצה באוניברסיטת בר-אילן בתחום "תיאטרון יהודי",  ובמכללה האקדמית אחוה בנושא התיאטרון כחוויה ומשחק בתיאטרון – הלכה למעשה.
בחלק מעבודתו הוא מבטא תפיסה אמנותית המשתפת את הקהל בתיאטרון, ומדגישה את החוויה המיידית והבלתי אמצעית.
פעילות אמנותית > ניהול אמנותי

רונן ניהל את מחלקת הדרמה של הערוץ הראשון בטלוויזיה הישראלית במשך 3 שנים. בנוסף כיהן כמנהל אמנותי של תיאטרון "Hunter Playwrights" בניו יורק, בו גם הרצה וביים מחזות, במשך 5 שנים.
פעילות אמנותית > בימוי

רונן ביים יותר מ-60 הצגות בתיאטראות הבימה, תיאטרון הקאמרי, תיאטרון החאן הירושלמי ובתיאטרון באר שבע. הוא תרגם, עיבד וביים בתיאטרון הבימה את ההצגה "אבנים בכיסים", בהשתתפות השחקנים יעקב כהן ושמואל וילוז'ני, וכן ביים את "ליל המרצחים". בתיאטרון החאן ביים את "מיס ישראל", שכתב יחד עם אפרים סידון; ההצגה צולמה ושודרה בשידורי "רשת" בערוץ 2. בנוסף ביים בתיאטרון החאן את ההצגות "סקופ" ו"רופא בעל כורחו". בתיאטרון הקאמרי ביים, תרגם ועיבד את ההצגה "ראש משוגע", וכן ביים את "מאורע מוצלח". בתיאטרון באר שבע ביים את "סקפינו" ו"אופרת הקבצנים".
רונן ביים והפיק את האירוע התיאטרוני "חופשת רצח", הצגה שנמשכה שלושה ימים והוצגה במלון הילטון בירושלים. הצגות נוספות שביים הן "זוג משמיים" ו"פצצת טום" (תיאטרון יובל) ו"הפתיון" (תיאטרון לילך). את המחזה "הילוך חוזר" כתב וביים עבור תיאטרון צה"ל. רונן עיבד גם את המחזה "הקמצן" מאת מולייר, שהוצג בתיאטרון הילדים והנוער.
פעילות אמנותית > בימוי והפקה

רונן עוסק בבימוי, הפקה ועריכה של אירועי ענק המשלבים סרטי וידאו, טכנולוגיות מולטימדיה ופעלולים. בין השאר ביים והפיק את אירוע "50 שנה לצנחנים" (שנערך באצטדיון רמת גן), "50 שנה לחיל האוויר" (בהיכל הספורט יד אליהו), "75 שנה לחברת החשמל" (בתחנת הכוח "רוטנברג" באשקלון), ו"50 שנה לניצחון על הנאצים" (בבריכת הסולטאן, ירושלים). חלק מהאירועים שודרו בערוץ הראשון והשני בטלוויזיה.
פעילות אמנותית > תסריטאי

ב-2016 כתב את התסריט לסרטו של דורון ערן, "רוח חדשה".
פעילות אמנותית > משחק

השתתף בקבוצה של "משחקי תיאטרון", מופע אלתורים בהשתתפות הקהל.
פעילות אמנותית > מנחה

רונן מנחה בקפה תיאטרון של "הקאמרי" מופע מיוחד של "אימפרובוקציה", עם השחקנים אתי שילוני ודב רייזר ושחקני התיאטרון הקאמרי.
הערות שוליים

↑  באתר הבמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305722305171  GND: 1025733789  ISNI: 0000 0001 2080 4127  LCCN: no2011095752  VIAF: 171868146   WorldCat (עם VIAF): 171868146
לוסי ראסל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1972  (בת 53 בערך) אנגליה, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום לימודים:  יוניברסיטי קולג' לונדון  The Poor School 
 פרופיל ב-IMDb
 
לוסי ראסל (באנגלית: Lucy Russell; נולדה ב-1972) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה

הופעת הבכורה של ראסל הייתה בסרט "מעקבים" של כריסטופר נולאן משנת 1998. היא ידועה מהופעתה בתפקיד גרייס אליוט בסרטו של אריק רוהמר "האנגליה והדוכס". מאז שיחקה במגוון תפקידים בקולנוע ובטלוויזיה. ראסל ונולאן הכירו ביוניברסיטי קולג' לונדון, שם היא למדה איטלקית. ב"באטמן מתחיל", סרט נוסף של כריסטופר נולאן, שיחקה לוסי בתפקיד אורח במסעדה המשוחחת עם ברוס ויין אודות באטמן. ב-2007 הופיעה ראסל בסרט "אנג'ל" בתפקיד אחותו של הדמות שגילם מייקל פסבנדר.
הסרט הקצר "דייזי", בו שיחקה בתפקיד שרה, זכה בפרס הסרט הקצר הבריטי הטוב ביותר בפסטיבל הקולנוע העצמאי של לונדון, בפרס הסרט הזר הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים איידלווילד לשנת 2016, ובפרס פלטינום רני בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של יוסטון. ראסל הופיעה בתפקיד די בסרט "Murmur", שהיה מועמד לפרס הסרט הקצר הטוב ביותר בפסטיבל הסרט הקצר של לונדון, ובפרס אנסמבל השחקנים הטוב ביותר בפסטיבל הסרט הקצר של לונדון Lift Off.
מלבד אנגלית ראסל דוברת צרפתית ואיטלקית שוטפת, ויש לה ידע גם בגרמנית וספרדית. היא עוסקת בסיוף, רכיבה על סוסים, סקי והחלקה על קרח.
ב-2020 שיחקה ראסל בסדרת הדרמה ההיסטורית "מרתה ופרנקלין" בתפקיד מיסי לה-הנד.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | מעקבים | Following | הבלונדינית |  |
| 2001 | האנגליה והדוכס | The Lady and the Duke | גרייס אליוט |  |
| 2004 |  | I Am David | אמריקאית |  |
| 2004 |  | L'ennemi naturel | L'ex-femme de Tanguy |  |
| 2005 |  | Red Rose | ג'ין ארמור |  |
| 2005 | באטמן מתחיל | Batman Begins | אורחת במסעדה |  |
| 2006 | טריסטן ואיזולדה | Tristan & Isolde | אדית' |  |
| 2006 |  | Avenger | קרטיס |  |
| 2007 | אנג'ל | Angel | נורה האו-נווינסון |  |
| 2007 | צומת קלפהאם | Clapham Junction | מיס ריצ'רד |  |
| 2009 | מופע הפלאים של דוקטור פרנסוס | The Imaginarium of Doctor Parnassus |  |  |
| 2012 |  | Sightseers | לין מרשל |  |
| 2013 | קאל | Cal | קאת' מילר |  |
| 2013 | מיילדת | Call the Midwife | גברת קלארק | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2015 | וולף הול | Wolf Hall | אן שלטון (אנ') | פרק: "Master of Phantoms" |
| 2016 |  | Toni Erdmann | סטף |  |
| 2017 | הכתר | The Crown | ליידי מאונטבאטן |  |
| 2019 | צ'רנוביל | Chernobyl | מרינה גרוזינסקיה | מיני-סדרה |
| 2019 | דוק מרטין | Doc Martin | ד"ר אמה ריידר | בפרק "Equilibrium" |
| 2020 |  | The Letter for the King | אלואיז | סדרת טלוויזיה |
| 2020 | מרתה ופרנקלין | Atlantic Crossing | מיסי לה-הנד |  |
| 2021 |  | Brassic | ליידי בוורלי | פרק: "#3.7" |
| 2022 | נקודת פיצוץ (אנ') | Trigger Point | מוירה בלוקסהאם | 3 פרקים |
| 2024 |  | Wolf Hall: The Mirror and the Light | אן שלטון (אנ') | פרק: "Wreckage" |
הערות שוליים

↑  Jeffries, Stuart (13 בפברואר 2002). "Off With Her Head". The Guardian. נבדק ב-12 ביוני 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  "Lucy Russell - Hamilton Hodell - CV". www.hamiltonhodell.co.uk. נבדק ב-2016-12-18.
↑  "Atlantic Crossing - Beta Film".
↑  "Lucy Russell Filmography and Movies". Fandango. נבדק ב-2016-12-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5242514  BnF: cb14223130d (data)  GND: 143118455  ISNI: 0000 0003 8270 3553  LCCN: no2009182396  NKC: xx0152611  SUDOC: 074177583  VIAF: 265578507   WorldCat (עם VIAF): 265578507
ג'ון דוארטה

ג'ון סקוט דוארטה (באנגלית: John Scott Duarte; נולד ב-9 בספטמבר 1966) הוא פוליטיקאי, איש עסקים וחקלאי אמריקאי. דוארטה כיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם המחוז ה-13 של קליפורניה מאז 2023 מטעם המפלגה הרפובליקנית.
ביוגרפיה

דוארטה נולד ב-9 בספטמבר 1966 במודסטו, קליפורניה, לג'ים ואניטה דוארטה. הוא ממוצא פורטוגלי. דוארטה סיים את לימודיו בבית הספר לעסקים באוניברסיטת הפסיפיק עם תואר MBA ותואר ראשון מאוניברסיטת המדינה של סן דייגו ב-1989.
ב-1989 החל דוארטה את הקריירה שלו כסגן נשיא למכירות ב-Duarte Trees & Vines, שהוקמה על ידי הוריו ב-1988. ב-2007 הוא הפך למנכ"ל ולנשיא החברה.
בשנת 2017, דוארטה חויב לשלם קנס ממשלתי בסך 2.8 מיליון דולר לאחר שחיל ההנדסה של צבא ארצות הברית טען כי הוא הפר את חוק המים הנקיים בכך שחרש שדה כדי לשתול חיטה על רכושו במחוז טהמה.
ב-9 במרץ 2022 השיק דוארטה קמפיין על מנת לייצג את מחוז הקונגרס ה-13 של קליפורניה לאחר שמחזור החלוקה מחדש של ארצות הברית ב-2020 יצר מחוז חדש המבוסס בעמק המרכזי. הוא וחבר האספה של מדינת קליפורניה אדם גריי עלו לשלב הבחירות הכלליות. הוא ניצח את גריי בבחירות לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-2022 עם 50.2% מהקולות. הוא הוכרז כמנצח ב-3 בדצמבר 2022, כמעט חודש לאחר הבחירות. הוא הושבע לתפקידו ב-3 בינואר 2023. הוא תמך בקווין מקארתי כיו"ר בית הנבחרים של ארצות הברית. דוארטה חבר בוועדת החקלאות, הוועדה למשאבי הטבע ובוועדת תחבורה ותשתיות.
בהתאם לתוצאות הבחירות שנערכו בבית הנבחרים בשנת 2024 יכהן במקומו אדם גריי.
הערות שוליים

↑  Shawna Mizelle, Republican John Duarte wins open House seat in California after Democrat concedes | CNN Politics, CNN, ‏3 בדצמבר 2022 (באנגלית)
↑  U. S. Capitol Room H154 Washington, DC 20515-6601 p:225-7000, John S. Duarte (California (CA)), 118th Congress Profile, Office of the Clerk, U.S. House of Representatives (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  US Congress: D000633
I've Tried Everything but Therapy (Part 2)

I've Tried Everything but Therapy (Part 2) (בעברית: ניסיתי הכל מלבד טיפול (חלק 2)) הוא אלבום האולפן השני של הזמר האמריקאי טדי סווימס ואלבום ההמשך לאלבום הבכורה שלו, I've Tried Everything but Therapy (Part 1). האלבום יצא ב-24 בינואר 2025 תחת הוצאת חברת התקליטים וורנר רקורדס.
רקע

טדי סווימס היה בעבר סולן בלהקת פוסט-הארדקור לפני שפנה לקריירה כזמר סול. השיר המצליח ביותר של סווימס נכון לינואר 2025 הוא "Lose Control", שהגיע למקום הראשון במצעד בילבורד הוט 100 במרץ 2024 לאחר 32 שבועות, הזמן הארוך ביותר לזמר להגיע למקום הראשון בהיסטוריית המצעד, וצבר 1.4 מיליארד השמעות בספוטיפיי. "Lose Control" שהה במשך 48 שבועות לא רצופים בעשירייה הראשונה במצעד והוכתר לשיר השנה של 2024 במצעד בילבורד.
אלבום הבכורה של סווימס I've Tried Everything but Therapy (Part 1) שיצא בספטמבר 2023 זכה להצלחה עולמית והגיע לעשירייה הראשונה במצעד במדינות כמו נורווגיה, הולנד, שוודיה ואוסטרליה. האלבום גם זכה למעמד זהב בארצות הברית, בריטניה ומדינות נוספות. על רקע הצלחתו, סווימס היה מועמד לראשונה לפרס גראמי בשנת 2025 בקטגוריית "תגלית השנה".
הרכב

האלבום I've Tried Everything but Therapy (Part 2) הוא המשך לאלבום משנת 2023, I've Tried Everything but Therapy (Part 1), ונשען על סגנון נשמה רטרו עם אלמנטים של רוק קל עם מוטיב מרכזי של מערכות יחסים סוערות. הוא כולל 13 שירים ושיתופי פעולה עם אמנים כמו גיביון, מוני לונג, קוקו ג'ונס וגלורילה. כל השירים נכתבו בשיתוף פעולה עם צוות יוצרים קבוע הכולל את מיקי אקו ואנשי צוות לשעבר של ואן דיירקשן, ג'וליאן בונטה וג'ון ראיין.
סווימס חשף כי השיר "Bad Dreams" נכתב בהשראת בת זוגו, רייש רייט, שעזרה לו להתמודד עם לילות ללא מנוחה באמצעות גישה הוליסטית.
ביקורות

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
הגרדיאן: 
פייננשל טיימס: 
NME: 
בביקורת על האלבום שפורסמה ב"גרדיאן" נכתב כי הוא ממשיך לייצר מוזיקת נשמה רטרו מושקעת עם השפעות ממוטאון וסטאקס, אך סובל לעיתים מבעיות ליריות שטחיות. חלק מהשירים, כמו "Funeral" ו-"Your Kind of Crazy", בולטים באיכותם, בעוד שאחרים, כמו "Northern Lights" ו-"Hammer to the Heart", נראים מותאמים במיוחד לפלטפורמות הסטרימינג. הפזילה לסגנון רוק רך בשירים כמו "Bad Dreams" ו-"It Ain’t Easy" מצליחה יותר. הביקורת מסכמת שטדי סווימס רוכב על גל ההצלחה הנוכחי אך לא ברור אם יוכל להסתגל לשינויים במוזיקה בעתיד.
בביקורת שפורסמה ב"פייננשל טיימס", נכתב כי שירים כמו "Not Your Man" ו-"Funeral" מדגישים את סגנון הנשמה הרגשני של סווימס, בעוד ששירים כמו "Black & White" מוסיפים נופך פופ-סול. עם זאת, חלק מהשירים נתפסים כממוצעים וחזרתיים. האלבום זכה לציון 3 מתוך 5 כוכבים ונחשב למאמץ כנה אך לא פורץ דרך.
בביקורת שפורסמה ב-"NME", האלבום נתפס כמרתק, מרגיע ומלא רגש, ומצליח לשלב בין ישן לחדש באופן שמשקף את המהות המוזיקלית והאישית של טדי סווימס.
רשימת רצועות

| מס' | שם | כותב(ים) | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Not Your Man  | פלי פררו, ג'טן דימסדייל, ג'ושוע קולמן, ג'וליאן בונטה, מיקי אקו ורוקי בלוק | 3:37 |
| 2. | Funeral  | ג'ון גרין,דימסדייל בונטה, אקו ווויטני פיליפס | 3:54 |
| 3. | Your Kind of Crazy  | דימסדייל, ג'ף גיטלמן, בונטה, מארק לו ואקו | 3:02 |
| 4. | Bad Dreams  | בלוק, דימסדייל, ג'ון ראיין, בונטה, מאט זארה, אקו ושרה סולוביי | 3:04 |
| 5. | Are You Even Real (בהשתתפות גיביון)   | אבי קין, גיביון אוונס, דימסדייל, בונטה, פיטר תומאס, סולוביי, שון קנדי וטאיג'ון אליס | 2:27 |
| 6. | Black & White (בהשתתפות מוני לונג)   | צ'רלי קופין, דימסדייל, גיטלמן, אקו ופריסילה רנה | 3:00 |
| 7. | Northern Lights  | אנדרו האס, פררו, איאן פרנצינו, דימסדייל, קולמן, בונטה וסטף ג'ונס | 3:35 |
| 8. | Guilty  | דימסדייל, גיטלמן, ראיין, בונטה ולו | 2:56 |
| 9. | It Ain't Easy  | איימי אלן, דימסדייל, ראיין ובונטה | 4:05 |
| 10. | If You Ever Change Your Mind  | אנדרו האס, איאן פרנצינו, דימסדייל, בונטה, זארה ואקו | 2:01 |
| 11. | She Got It (בהשתתפות קוקו ג'ונס וגלורילה)   | קורטני ג'ונס, גלוריה וודס, הידד אמנט, ג'ספר האריס, דימסדייל, לוון קאלי, מיקל אריקסן, שרה דיימונד וטור אריק הרמנסן | 3:11 |
| 12. | Hammer to the Heart  | בונטה, בלוק, דימסדייל, זארה ואקו | 3:12 |
| 13. | She Loves the Rain  | דימסדייל, גיטלמן, ראיין, בונטה ובלוק | 2:39 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 40:48 |
הערות שוליים

1 2 3 4  Cragg, Michael (2025-01-24). "Teddy Swims: I've Tried Everything But Therapy (Part 2) review – retro soul with a retro lyrical attitude". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2025-01-24.
1 2 3 4 5  Jessica Lynch, Teddy Swims Unveils ‘I’ve Tried Everything But Therapy (Part 2)’: Stream It Now, Billboard, ‏2025-01-24 (באנגלית אמריקאית)
↑  Teddy Swims Finally Gives ‘Therapy’ a Chance On Sophomore Album, BET (באנגלית)
1 2 3  Hunter-Tilney, Ludovic (2025-01-22). "Teddy Swims: I've Tried Everything But Therapy (Part 2) album review — more tales of romantic turbulence". Financial Times. נבדק ב-2025-01-24.
↑  Adrian Thrills, ADRIAN THRILLS reviews Teddy Swims: I've Tried Everything But Therapy, Mail Online, ‏2025-01-24
1 2  Jordan Bassett, Teddy Swims – ‘I’ve Tried Everything But Therapy (Part Two)’ review: a soothing sequel, NME, ‏2025-01-24 (באנגלית בריטית)
סמל העיר אילת

| --- | --- |

סמל העיר הרשמי
 גרסאות
 
 סמל העיר הכולל את קו הרקיע של העיר ואלמנטים נוספים
 פרטים
 המחזיק בסמל:  עיריית אילת
 תאריך אימוץ:  1958
 התקנים
 מוטו:  "לחיות נכון" ( בסמליל הממותג)
סמל העיר אילת המקורי משנת 1958 בעיצוב זאב ליפמן
הסמליל הממותג הצבעוני
סמל העיר אילת הוא סמלה הרשמי של העיר אילת ועיריית אילת. הסמל אומץ בינואר 1958.
היסטוריה

בשנת 1958 לקראת ציון עשור לאירוע דגל הדיו, הוכרזה תחרות לעיצוב סמל לעיר אילת. הפרס הראשון שהוצע היה 400 לירות ישראליות.
לוועדת השיפוט של התחרות, שבה ישבו בין השאר ראש המועצה המקומית חנוך ננר, יצחק ורדימון (ממונה מחוז דרום במשרד הפנים) ועוד, הוגשו 41 הצעות על ידי 22 אמנים.
הסמל הזוכה היה פרי עיצובו של "סטודיו רוטשילד את ליפמן". בפרסים השני והשלישי זכו אליעזר ויספיש ודוד אקשטיין, בהתאמה. מאז משמש הסמל את המועצה המקומית אילת בכל פרסומיה, ולאחר הכרזתה כעיר גם את העירייה.
בשנים האחרונות נעשה שימוש בסמליל ממותג, הכולל את האות א' בתשעה גוונים, לצד שם העיר בעברית ובאנגלית והסמל המקורי מוקטן, ובתחתית הסיסמה לצד הסיסמה "לחיות נכון".
תיאור הסמל

הסמל כולל כמה מרכיבים:
ים ועוגן - מבטאים את היותה של אילת עיר נמל מרכזית.
גלגל שיניים- מסמל את התעשייה והמחצבים.
שם העיר
מצודה- מסמלת את "ערכה הביטחוני בגבול ישראל, ירדן, מצרים וערב הסעודית".
צבעו של הסמל כחול בהיר ורקעו לבן.
תיאור הסמל > סמליל קו הרקיע

סמליל קו הרקיע אף הוא בצבעי כחול ולבן, והוא כולל כמה מרכיבים:
הרי אילת המהווים את קו הרקיע של אילת
ים, בצורה המזכירה מפרץ.
אוניה
דולפין קופץ מהמים, המרמז על האטרקציות התיירותיות בעיר (כדוגמת ריף הדולפינים) ומסמל את היותה של אילת עיר תיירותית.
עוגן - מסמל את הנמל.
מטוס המסמל את נמל התעופה אילת
הערות שוליים

↑  תגר כותב שזה היה בחגיגות העשור לעיר, אך ידיעות בעיתונים מעידות שזה היה ב-1958
↑  אילת - העיר שלנו, באתר עיריית אילת
| דגל ישראל סמלי מחוז הדרום |
| --- | --- | --- |
| ערים | אופקים • אילת • אשדוד • אשקלון • באר שבע • דימונה • נתיבות • ערד • קריית גת • קריית מלאכי • רהט • שדרות | מפת מחוז הדרום |
| מועצות מקומיות | חורה • ירוחם • כסיפה • להבים • לקיה • מיתר • מצפה רמון • עומר • ערערה בנגב • שגב שלום • תל שבע | מפת מחוז הדרום |
| מועצות אזוריות | אל קסום • אשכול • באר טוביה • בני שמעון • הערבה התיכונה • חבל אילות • חוף אשקלון • יואב • לכיש • מרחבים • נווה מדבר • רמת נגב • שדות נגב • שער הנגב • שפיר • תמר | מפת מחוז הדרום |
מחוז הצפון • מחוז חיפה • מחוז תל אביב • מחוז המרכז • מחוז ירושלים • מחוז הדרום • מחוז יהודה ושומרון
שאול רזיאל

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1928 טפליצה, צ'כיה 
 פטירה:  20 בספטמבר 1993 (בגיל 65) חיפה, ישראל 
 שם לידה:  פאוול (פסח) רבינוביץ' 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  חיפה 
 השכלה:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
שאול רזיאל (12 בספטמבר 1928 – 20 בספטמבר 1993) היה מנכ"ל רשות הנמלים והרכבות בשנים 1993-1984.
ביבליוגרפיה

בצלאל רובין, "שאול רזיאל – מנכ"ל רשות הנמלים", מעריב, יום שישי, 27 ביולי 1984, עמ' 12.
נורית כהנא, "לא רק חזון, אלא חוזים", הארץ, 29 ביולי 1987, עמ' 13.
זאב כץ (מראיין), עדות שאול רזיאל על פעילותו באצ"ל בחיפה.
סטלה קורין-ליבר, "זהו זה, הלך הכסף" (ריאיון עם שאול רזיאל), המגזין – שבועון גלובס, כתבת שער, 17 במאי 1991, עמ' 1, 4 – 5.
אבי כפירי, "למה לא פוליטיקה עכשיו" (ריאיון עם שאול רזיאל), בעיתון קול חיפה, 23 באוגוסט 1991, עמ' 41.
שי רזיאלי (מראיין), בתוכנית "בנעלי בית", ברדיו מקומי חיפה, 1992.
ירח טל, "שיחת היום עם שאול רזיאל", בעיתון הארץ, 24 במאי 1992, עמ' 7.
גיא רימון ריילי, "רזיאל שוקל לרוץ באופן עצמאי", בעיתון קול חיפה, 23 באוקטובר 1992, עמ' 11.
בני ברק, "תושבי הפרברים, הרכבת", במוסף ממון של העיתון ידיעות אחרונות, 27 באוקטובר 1992.
דוד חיון, "לרזיאל היו עוד תוכניות", גלובס הערב, יום רביעי, 22 בספטמבר 1993, עמ' 41.
מיי ויטמן

| --- | --- |
ויטמן, 2014
ויטמן, 2014
 לידה:  9 ביוני 1988 (בת 36) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mae Margaret Whitman 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1994 
 מקום לימודים:  Ribet Academy 
 בן או בת זוג:  Jun Higaki (18 בספטמבר 2023–?) 
 צאצאים:  Miles 
 פרופיל ב-IMDb
 
מיי מרגרט ויטמן (באנגלית: Mae Margaret Whitman; נולדה ב-9 ביוני 1988) היא שחקנית, מדבבת וזמרת אמריקאית.
ביוגרפיה

ויטמן נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. אמה היא המדבבת פאט מיוסיק, ואביה הוא המנהל האישי ג'פרי ויטמן.
קריירה

בשנת 1994 קיבלה את תפקידה הראשון בתפקיד בתה של מג ראיין בסרט "אהבה של גבר לאישה (סרט)". ב-1996 גילמה את בתו של נשיא ארצות הברית בסרט "היום השלישי", ובאותה שנה התארחה בפרק של קומדיית המצבים המצליחה "חברים".
משנת 1998 ועד 2001 גילמה את קלואי בסדרה "ג'אג".
משנת 2004 ועד 2006 הופיעה בסדרה "משפחה בהפרעה". ב-2006 היא שיחקה בפרק של הסדרה "עקרות בית נואשות" כחברה של ג'ולי מאיר.
בשנת 2010 לוהקה לסדרה "הורים במשרה מלאה" המבוסס על הסרט הנושא שם זהה.
בשנת 2015 שיחקה תפקיד ראשי בסרט הקומי "מתויגת" בתור ביאנקה פייפר, ושיחקה בקומדיית האימה "קיטצ'ן סינק" לצידן של ונסה הדג'נס ומקנזי דייוויס.
בשנים 2018–2021 שיחקה בתפקיד הראשי בארבע עונות של קומדיית הפשע "ילדות טובות" של רשת NBC בדמותה של אנני מרקס, אחת משלוש אמהות אשר גרות במישיגן, המתקשות לגמור את החודש ומחליטות לשדוד סופרמרקט.
חיים אישיים

ב-16 באוגוסט 2021 שיתפה ויטמן בטוויטר כי היא פאנסקסואלית: "אני בעצמי פאנסקסואלית והלוואי שהיו דמויות מדהימות כמו אמיטי ולוז בחיים שלי בזמן שגדלתי. נראות קווירית היא כל כך חשובה".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | אהבה של גבר לאישה | קייסי גרין |  |
| 1995 | ביי לאהבה | מישל |  |
| 1996 | היום השלישי | פטרישיה ויטמור |  |
| 1996 | יום בהיר אחד | מגי טיילור |  |
| 1998 | ג'ינג'רברד | ליבי מגרודר |  |
| 1998 | משב של תקווה | ברניס פרואיט |  |
| 1999 | מיקי מאוס: היה היה בחג המולד | ילדה | דיבוב |
| 2001 | רפסודיה אמריקאית | מריה סנדור (בגיל 10) |  |
| 2002 | המסע המופרע: הסרט | תלמידה | דיבוב |
| 2003 | ספר הג'ונגל 2 | שאנטי | דיבוב |
| 2004 | Teacher's Pet | לסלי | דיבוב |
| 2005 | Going Shopping | קוקו |  |
| 2006 | Bondage | אנג'ליקה |  |
| 2007 | בוגימן 2 | אליסון |  |
| 2008 | טינקרבל | טינקרבל | דיבוב |
| 2008 | לילות ברודנטה | אמנדה ויליס |  |
| 2009 | חופשת אביב מטורפת | לידיה |  |
| 2009 | טינקרבל והאוצר האבוד | טינקרבל | דיבוב |
| 2010 | בארי מאנדיי | קנדיס |  |
| 2010 | האקסים של החברה שלי | רוקסי ריכטר |  |
| 2010 | טינקרבל והסוד הקסום | טינקרבל | דיבוב |
| 2011 | משחקי עמק הפיות | טינקרבל | דיבוב; סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2012 | The Factory | אבי פלטשר |  |
| 2012 | טינקרבל וסוד הכנפיים | טינקרבל | דיבוב |
| 2012 | כמה טוב להיות פרח קיר | מארי אליזבת' |  |
| 2013 | טינקרבל: תחרות אפייה | טינקרבל | דיבוב; סרט טלוויזיה קצר של ערוץ דיסני |
| 2014 | טינקרבל ופיית הפיראטים | טינקרבל | דיבוב |
| 2014 | הרוח העולה | קאיו / קינו | דיבוב |
| 2014 | טינקרבל ואגדת לעולם לא | טינקרבל | דיבוב |
| 2014 | מיליון דרכים להתפגר | זונה |  |
| 2015 | מתוייגת | ביאנקה פייפר |  |
| 2015 | קיטצ'ן סינק | ג'נה |  |
| 2016 | כלב מי שמנגן | דרמה | דיבוב |
| 2016 | DC Super Hero Girls: Hero of the Year | ברברה גורדון / באטגירל | דיבוב |
| 2016 | Operator | אמילי קליין |  |
| 2017 | Bernard and Huey | זלדה |  |
| 2017 | תרגיל לשוטרים מתחילים | בי-בי |  |
| 2017 | DC Super Hero Girls: Intergalactic Games | ברברה גורדון / באטגירל | דיבוב |
| 2018 | בול בפוני | דידי | דיבוב |
| 2018 | חמאת ברווזים | איילין |  |
| 2018 | DC Super Hero Girls: Legends of Atlantis | ברברה גורדון / באטגירל | דיבוב |
| 2020 | איזה מין נוער (אנ') | ג'אק |  |
הערות שוליים

↑  דור בביוף, ‏יותר מ-30 כוכבים וכוכבות יצאו מהארון בשנה החולפת, באתר ‏מאקו‏, 11 באוקטובר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442965605171  PLWABN: 9810633079605606  BNE: XX1310074  BnF: cb142389452 (data)  GND: 1146969325  ISNI: 0000 0001 1471 8476  LCCN: no99026349  MusicBrainz: e272a871-8b58-4d71-b0f2-8806e2e8e202  NTA: 353545120  SNAC: w6ht3k38  SUDOC: 147463807  VIAF: 46394486   WorldCat (עם VIAF): 46394486
טרייסי לטס

| --- | --- |

טרייסי לטס
 לידה:  4 ביולי 1965 (בן 59) טלסה, אוקלהומה ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1988
 בן או בת זוג:  קארי קון (אוגוסט 2013–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס פוליצר לדרמה (2008)  פרס טוני לשחקן הטוב ביותר במחזה (2013)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים (2022)  פרס דרמה דסק לשחקן מצטיין במחזה 
 פרופיל ב-IMDb
 
טרייסי לטס (באנגלית: Tracy Letts; נולד ב-4 ביולי 1965) הוא שחקן, מחזאי ותסריטאי אמריקאי. הוא זוכה פרס פוליצר לדרמה לשנת 2008, על מחזהו "אוגוסט: מחוז אוסייג" בסוגת הדרמה. בשנת 2013 זכה בפרס טוני על משחקו במחזה מי מפחד מווירג'יניה וולף?.
ראשית חייו

לטס נולד בטלסה אוקלהומה. אמו היא הסופרת בילי לטס ואביו הוא דני לטס. ללטס שני אחים. הוא גדל בדוראנט, אוקלהומה.
לאחר סיום לימודיו בתיכון עבר לעיר דאלאס. בגיל 20 עבר לשיקגו ושיחק במשך 11 שנים ב"תיאטרון סטפנוולף" ובתיאטרון "Famous Door".
בשנת 1991 כתב את המחזה "קילר ג'ו". המחזה הוצג נכון לשנת 2003 ב-15 במדינות וב-12 שפות שונות.