stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל קרקור
ארכאולוגיה

התל הוא בעל 2 כיפות, הקטן מביניהם הוא הצפוני, והגדול הוא הדרומי. גובהה של הכיפה הדרומית הוא 30 מטר מעל פני השטח. גודלו הכולל הוא כ-100 דונם. גם בשטח סביב התל נמצאים שרידי התיישבות מתקופות שונות. האתר נחפר לראשונה בשנים 1984-1983 על ידי משלחת ארכאולוגית של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח ו-אוניברסיטת בריגהאם יאנג. מנהל המשלחת היה ג'ון לנדקוויסט (John M. Lundquist) מאוניברסיטת ברינגהם יאנג. בין השנים 1999-1993 נחפר האתר על ידי משלחת של בית הספר האמריקאי לחקר המזרח בניהולו של ד"ר רודולף דורנמן (Rudolph Dornemann). בחפירות נחשפו שלבים רבים בהיסטוריה של האתר. השרידים המרשימים ביותר שנמצאו, שייכים לתקופת הברונזה הקדומה (2000-2200 לפנה"ס) ותקופת הברזל I-II ‏(500-1200) לפנה"ס. הממצאים כוללים מספר שלבים של חומה בנויה מאבן, מספר מבנים פרטיים, ומתחם מקדש מסוף האלף השלישי לפנה"ס.
לאחר הפסקה בחפירות, הן חודשו בשנת 2005 במשלחת של אוניברסיטת ארקנסו (University of Arkansas). המשלחת חפרה במשך 3 עונות חפירה, בשנים 2005 ו-2008-2007. הממצאים הראו שהיישוב במקום לא סבל מתקופת הבצורת שהתרחשה במאה ה-22 לפנה"ס והביאה לנפילת תרבויות שונות, ביניהן האימפריה האכדית. באתר זה נמצאה התרחבות של היישוב בתקופה זאת. להשערת החוקרים, היישוב החזיק מעמד בגלל קרבתו לנהר האורונטס. בחפירות אלה נמצא מקדש קטן עשוי מאבן, המתוארך לשנת 2200 לפנה"ס. במקדש נמצאה סדרה שלמה של אגנים מטויחים בתוך המבנה, ששמשו כנראה לטקס ניסוך. בנוסף, נמצאו צלמיות, עצמות כבשים צעירים, אבנים גדולות עומדות וכנים לקטורת.
האתר נחפר גם במשך 10 שנים על ידי משלחת של דארטמות' קולג' מארצות הברית. החפירות פסקו בשנת 2011 בעקבות פרוץ מלחמת האזרחים בסוריה.
חלק מהממצאים באתר הועברו לתצוגה במוזיאון בעיר חמה.
הערות שוליים

1 2  Museum of Lost Objects: Tell of Qarqur, אתר BBC, ‏2 במרץ 2016
↑  Ancient City Mysteriously Survived Mideast Civilization Collapse באתר livescience.com
נורווגים

| --- | --- |
 שורה ראשונה (מימין לשמאל): פרדריק סטאנג · נילס הנריק אבל · פטר טורדנשולד · אולף השני  שורה שנייה (מימין לשמאל): אדוורד מונק · פריטיוף ננסן · אדוורד גריג · הנריק איבסן  שורה שלישית (מימין לשמאל): אולה סולשיאר · ליב אולמן · אייווינד גרובן · רואלד אמונדסן  שורה רביעית (מימין לשמאל): ליסה-מארי מואן יונגה · סיב ינסן · מטה מאריט · מרתה לואיז
 אוכלוסייה
 בסך הכל בסביבות 10,000,000  נורווגיה נורווגיה  4,548,958  ארצות הברית ארצות הברית  4,642,526  קנדה קנדה  463,275  בריטניה בריטניה  13,798  42,000  שוודיה שוודיה  48,385  אוסטרליה אוסטרליה  25,700  דנמרק דנמרק  17,350  ספרד ספרד  11,871 
 שפות
 נורווגית
 דת
 בעיקר לותרניזם
נורווגים (בנורווגית: Nordmenn) הם קבוצה אתנית ואומה של ילידי נורווגיה, שם הם מהווים את הרוב המכריע של האוכלוסייה. לנורווגים תרבות משותפת והם דוברים את השפה הנורווגית. הנורווגים הם צאצאים של האוכלוסייה הנורדית שחיה באזור זה במהלך ראשית ימי הביניים ואשר הקימה את ממלכת נורווגיה המאוחדת במהלך המאה ה-9. במהלך התקופה הוויקינגית, הנורווגים ועמים נורדיים אחרים כבשו, התיישבו ושלטו בחלקים של האיים הבריטיים, איי פארו, איסלנד וגרינלנד. לנורווגים קשר הדוק לצאצאים אחרים של האוכלוסייה הנורדית מימי הביניים כמו הדנים, השוודים, האיסלנדים ותושבי איי פארו, וכמו גם קבוצות אוכלוסייה אחרות כמו הסקוטים בה התיישבו במקור נורדים רבים אשר הותירו בה השפעה מתמשכת - במיוחד באזור האיים הצפוניים של סקטולנד (באורקני ובאיי שטלנד).
השפה הנורווגית, עם שתי צורות התקן הרשמיות שלה נורווגית ספרותית ונורווגית חדשה, היא חלק ממשפחת השפות הגרמאניות הצפוניות אשר מובנות לרוב גם על ידי דוברי השפות הדומיננטיות האחרות באזור סקנדינביה. ישנן כיום גם קהילות מהגרים נורווגים שונות ברחבי העולם, כאשר רוב נמצאות בארצות הברית, קנדה, אוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ובריטניה. מרבית הנורווגים חברים בכנסייה האוונגלית-לותרנית של נורווגיה, שהיא הכנסייה הרשמית של הממלכה, אף על פי כן חלקים גדולים מהאוכלוסייה הנורווגית כיום הם לא דתיים, אלא אתאיסטים או אגנוסטיים.
שפה

נורווגית משתייכת למשפחת השפות הגרמאניות הצפוניות, שהיא אחת משלושת הענפים של השפות הגרמאניות. ישנם כ-5 מיליון דוברים של השפה הנורווגית ורובם נמצאים בנורווגיה. ישנם גם דוברי נורווגית רבים בדנמרק, שוודיה, גרמניה, בריטניה, ספרד, קנדה וארצות הברית.
תרבות

לתרבות הנורווגית קשר הדוק להיסטוריה ולגאוגרפיה של נורווגיה. תרבות החקלאים הנורווגית המסורתית נבעה לא רק מכך שהיסטורית לנורווגיה היו משאבים דלים והמדינה הייתה מאופיינת באקלים קשה, אלא גם מחוקי הקניין העתיקים של המדינה. במאה ה-19, התרבות הנורווגית פרחה כאשר האומה חתרה לפתח זהות עצמאית בתחומי הספרות, האמנות והמוזיקה.
הערות שוליים

↑  "05182: Personer, etter innvandringskategori og kjønn (F) 1970 – 2021". ssb.no. נבדק ב-26 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bureau, U.S. Census. "American FactFinder – Results". Factfinder2.census.gov. אורכב מ-המקור ב-15 בפברואר 2015. נבדק ב-18 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Statistics Canada. "2016 National Household Survey: Data tables". נבדק ב-14 באפריל 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Swedish Statistics from 2005. Shows the official number of Norwegians in Sweden at page 20.
↑  "Norway". אורכב מ-המקור ב-19 בדצמבר 2014. נבדק ב-29 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Statistics Denmark Q1 2020". Statistics Denmark. נבדק ב-12 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "TablaPx". Ine.es. נבדק ב-1 בנובמבר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536214205171  NARA: 10647654  NDL: 00576604  NKC: ph508971 
יום החוקה הנורווגי, 17 במאי
מרי קנת' קלר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1913 קליבלנד, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בינואר 1985  (בגיל 72 בערך) דובוק, ארצות הברית 
 שם לידה:  Evelyn Marie Keller 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ארצות הברית ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (1965)  Clarke University  אוניברסיטת דהפול  Mundelein College 
 מנחה לדוקטורט:  Preston C. Hammer 
 מוסדות:  Clarke University 
 
מרי קֶנֶת' קֶלֶר  (באנגלית: Mary Kenneth Keller ; בערך 1913, אוהיו, ארצות הברית – 10 בינואר 1985) הייתה נזירה, מחנכת, וחלוצת מדעי מחשב אמריקאית. ב-7 ביוני 1965 קיבלה באוניברסיטת ויסקונסין במדיסון את הדוקטורט הראשון במדעי המחשב בארצות הברית, לצד ארווינג טאנג באוניברסיטת וושינגטון.
עבודת הדוקטורט שלה נקראה Inductive Inference on Computer Generated Patterns.
חייה ופועלה

קלר נולדה באוהיו בשנת 1913. בשנת 1932 הצטרפה למסדר נזירות אמריקאי בשם "אחיות החסד של הבתולה המבורכה מרים" (הידוע גם בקיצור BVM), ונדרה את נדרי הנזירות בשנת 1940. בשנת 1943 השלימה תואר ראשון במתמטיקה, ובשנת 1953, תואר שני במתמטיקה ובפיזיקה באוניברסיטת דפול בשיקגו.
בשנת 1958, החלה קלר לעבוד בסדנת מדעי המחשב של הקרן הלאומית למדע בארצות הברית, שהתקיימה במרכז מדעי המחשב של דארטמות' קולג', שהייתה מוסד לגברים בלבד באותה עת. שם השתתפה בפיתוח שפת התכנות BASIC, תחת ממציאי השפה, תומאס קורץ וג'ון קמני.
קלר ראתה במחשבים אמצעי להגברת הגישה למידע ולקידום השכלה. בשנת 1965, לאחר שהשלימה את הדוקטורט שלה, יסדה קלר מחלקה למדעי המחשב במכללת קלארק באיווה, ועמדה בראשה במשך עשרים שנה. כיום קרוי מרכז המחשוב של מכללת קלארק על שם קלר. כמו כן מציעה המכללה מלגה למדע על שם מרי קנת' קלר.
קלר פעלה למען שילוב נשים במחשוב, וסייעה בהקמת איגוד משתמשי המחשבים הקטנים בסקטור החינוך (ASCUE). היא חיברה ארבעה ספרים בתחום מדעי המחשב.
קלר מתה ב-10 בינואר 1985, בגיל 71.
ספָריה

Keller, Mary Kenneth (1965). Inductive inference on computer generated patterns. Madison, Wisconsin: The University of Wisconsin. (Doctoral Dissertation)
Computer graphics and applications of matrix methods : three dimensional computer graphics and projections by Mary K Keller; Consortium for Mathematics and Its Applications (U.S.); Undergraduate Mathematics and Its Applications Project (U.S.) Lexington, MA : COMAP/UMAP, 1983. U106, U110.
Electrical circuits and Applications of matrix methods : analysis of linear circuits Mary K Keller; Consortium for Mathematics and Its Applications (U.S.); Undergraduate Mathematics and Its Applications Project (U.S.), 1978. U108.
Food service management and Applications of matrix methods : food service and dietary requirements by Mary K Keller; Consortium for Mathematics and Its Applications (U.S.); Undergraduate Mathematics and Its Applications Project (U.S.) Lexington, MA : COMAP/UMAP, 1983. U105, U109.
Markov chains and applications of matrix methods : fixed point and absorbing Markov chains by Mary K Keller; Consortium for Mathematics and Its Applications (U.S.); Undergraduate Mathematics and Its Applications Project (U.S.) Lexington, MA : COMAP/UMAP, 1983. U107, U111.
הערות שוליים

↑  "Computer Graphics and Applications of Matrix Methods: Three Dimensional Computer Graphics and Projections (UMAP) Sister Mary K. Keller". נבדק ב-28 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Electrical Circuits and Applications of Matrix Methods: Analysis of Linear Circuits (UMAP) Sister Mary K. Keller". אורכב מ-המקור ב-2015-04-02. נבדק ב-28 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Food Service Management and Applications of Matrix Methods: Food Service and Dietary Requirements (UMAP) Sister Mary K. Keller". אורכב מ-המקור ב-2015-04-02. נבדק ב-28 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Markov Chains and Applications of Matrix Methods: Fixed Point and Absorbing Markov Chains (UMAP) Sister Mary K. Keller". אורכב מ-המקור ב-2015-04-02. נבדק ב-28 במרץ 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1289059861  ISNI: 0000 0000 6757 9871  LCCN: n88637471  MGP: 82720  NLA: 35264252  Trove: 888373  VIAF: 28648972   WorldCat (עם VIAF): 28648972
וסילי צ'ויקוב

| --- | --- |

וסילי צ'ויקוב - תמונה משנת 1960
 לידה:  12 בפברואר 1900 האימפריה הרוסית
 פטירה:  18 במרץ 1982 (בגיל 82) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  גבעת מאמייב 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה  Special Faculty of the Frunze Military Academy 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1917–1972 (כ־55 שנים)
 דרגה:    מרשל ברית המועצות
 תפקידים בשירות
 מפקד חטיבת חיל רגלים  מפקד קורפוס  מפקד הארמייה ה-9  יועץ צבאי סובייטי בסין  סגן מפקד הארמייה ה-64  מפקד הארמייה ה-62 בקרב סטלינגרד  מפקד ארמיית המשמר ה-8 בשנים 1943–1945  מפקד קבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה  מפקד המחוז הצבאי של קייב  מפקד זרוע היבשה של הכוחות המזוינים ברית המועצות  מפקד הגנה אזרחית של ברית המועצות
 פעולות ומבצעים
 מהפכת אוקטובר  מלחמת העולם השנייה המערכה בפולין  מלחמת החורף  קרב סטלינגרד  הקרב על ברלין
 עיטורים
  פעמיים גיבור ברית המועצות    9 עיטורי לנין    4 עיטורי הדגל האדום    3 עיטורי סובורוב    עיטור הכוכב האדום
 תפקידים אזרחיים
 חבר הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית
 
וסילי איוואנוביץ' צ'ויקוב (ברוסית: Василий Иванович Чуйков; ‏12 בפברואר 1900 - 18 במרץ 1982) היה מרשל ברית המועצות ומפקד מוכשר בצבא האדום בתקופת מלחמת העולם השנייה. התפרסם כמי שהיה מפקד הארמייה ה-62, שהגנה בחירוף נפש על העיר סטלינגרד במהלך קרב סטלינגרד.
לקריאה נוספת

"המלחמה על סטלינגרד" מאת ואסילי צ'ויקוב הוצאת מערכות 1970
ארמיית המשמר המשוריינת השלישית

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  הצבא האדום הצבא האדום
 סוג:  ארמייה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1943–1969 (כ־26 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  טנקים
 
ארמיית המשמר המשוריינת השלישית (ברוסית: 3-я гвардейская танковая армия) הייתה ארמיית שריון של הצבא האדום אשר לחמה במלחמת העולם השנייה. הארמייה המשיכה לפעול לאחר המלחמה, עד שפורקה ב-1979.
היסטוריה

הארמייה הוקמה במאי 1943 על בסיס הארמייה ה-57, וכמפקדה מונה פאבל ריבאלקו אשר המשיך לפקד עליה עד סוף המלחמה. במהלך יוני 1943 הארמייה הגיעה לתקן הנדרש (228 טנקים מדגם T-34 ו-147 טנקים מדגם T-70). באותה שנה הארמייה לחמה במהלך שחרור אוקראינה, וקרב דנייפר. בספטמבר 1944 לחמה הארמייה במבצע לבוב-סנדומייז', ולאחר מכן בקרב על שלזיה. באפריל 1945 היא לחמה במהלך הקרב על ברלין, ולאחר מכן השתתפה בכיבוש דרזדן ובקרב על פראג.
לאחר המלחמה נכללה הארמייה כחלק מכוחות ברית ורשה. היא הוצבה בגרמניה המזרחית כחלק מקבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה, וב-1953 השתתפה בדיכוי המרד המזרח-גרמני. ב-1969 הועברה הארמייה לאסיה ובסיסה היה בעיר אלמטי. היא פורקה בהמשך אותה שנה, ועל בסיס המטה שלה הוקם המחוז הצבאי מרכז אסיה.
ארמיית האוויר ה-16 (ברית המועצות)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות ברית המועצות
 שיוך:  חיל האוויר הסובייטי חיל האוויר הסובייטי
 סוג:  ארמיית אוויר
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  4 בספטמבר 1942 – 1993 (כ־50 שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  פבל סטפנוב, 8 באוגוסט 1942 - 28 בספטמבר 1942  סרגיי רודנקו, 28 בספטמבר 1942 - 1945 (סוף המלחמה)
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום 
 
ארמיית האוויר ה-16 הייתה אחת הארמיות של חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה. הארמייה הוקמה על בסיס חלק מהיחידות של ארמיית האוויר השמינית ב-4 בספטמבר 1942. היא כללה 42 מטוסי קרב, 79 מטוסי תקיפה ו-31 מפציצים. מספר זה גדל בהתמדה, בקיץ 1943 היא כללה 455 מטוסי קרב, 241 מטוסי תקיפה, 334 מפציצים ו-22 מטוסי מודיעין. בקיץ 1944 היא כללה 1,108 מטוסי קרב, 661 מטוסי תקיפה, 480 מפציצים ו-70 מטוסי מודיעין. בנובמבר 1944 היא כללה 1,116 מטוסי קרב, 604 מטוסי תקיפה, 710 מפציצים ו-91 מטוסי מודיעין. במהלך הכנות לקרב ברלין הארמייה קיבלה תגבור נוסף והיא כללה 1,548 מטוסי קרב, 687 מטוסי תקיפה, 684 מפציצים ו-114 מטוסי מודיעין.
היא נטלה חלק בקרב סטלינגרד, קרב קורסק וקרבות מכריעים נוספים במלחמה בחזית המזרחית, כולל קרב ברלין בסיום המלחמה.
במהלך ימי המלחמה טייסי הארמייה ביצעו 280 אלף טיסות.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה ארמיית אוויר ה-16 הייתה חלק מקבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה. היא פורקה בשנת 1993 כאשר עזבה את  גרמניה.
קרצינומה של תאי הכליה

| --- | --- |

חתך היסטולגי של הסוג הנפוץ ביותר של קרצינומה של תאי הכליה (clear cell)
 תחום:  אונקולוגיה 
 טיפול:  סוראפניב  sunitinib  cabozantinib S-malate  everolimus  pazopanib  zoledronic acid monohydrate  קבוזנטיניב  ipilimumab  lenvatinib  סוראפניב  sunitinib  nivolumab  axitinib  everolimus  pazopanib  אווסטין  טמסירולימוס  פמברוליזומאב 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  281340 
 MeSH:  D002292
 סיווגים
 ICD-10:  C64 
 ICD-11:  2C90.0 
 
קרצינומה של תאי הכליה (באנגלית: Renal cell carcinoma או בקיצור: RCC) הוא סוג סרטן הכליה הנפוץ ביותר, שמקורו באבובית המקורבת, חלק ממערכת הצינורות הקטנים בנפרון, היחידה הקטנה המרכיבה את הכליה. קרצינומה של תאי הכליה אחראית לכ-90-95% ממקרי סרטן הכליה ונפוצה בעיקר בגברים (ביחס של 1:1.5) ובעיקר בין העשור השישי לשביעי לחיים. כיוון שלעיתים קרובות לוקח זמן רב במחלה עד להופעת התסמינים, שיעור גבוה יחסית של אנשים הסובלים מסוג גידול זה לרוב מגלים אותו כשהוא כבר בשלב מתקדם יחסית. התסמינים הראושנים של המחלה כוללים לרוב דם בשתן (מופיע אצל 40% מהאנשים כתסמין הראשון למחלה), כאבים באגן (40%), מסה בבטן או באגן (25%), ירידה במשקל (33%), חום (20%), יתר לחץ דם (20%), הזעת לילה והרגשה כללית לא טובה. כאשר הגידול שולח גרורות הן מתפשטות לרוב לבלוטות הלימפה, לריאות, לכבד, לבלוטת יותרת הכליה, למוח או לעצמות.
הטיפול הראשוני במחלה הוא לרוב הסרה חלקית או מלאה של הכליות עם הגידול, בעיקר בשלבים המוקדמים של המחלה. בשלבים הראשונים של המחלה, כאשר הגידול טרם שלח גורות לאזורים אחרים בגוף או בכליה, שיעור השרידות של המחלה לחמש שנים הוא 65-90%, אך הוא יורד דרמטית אם הגידול התפשט. בשנים האחרונות, כניסתם של הטיפולים האימונותרפים והטיפולים הממוקדים, תוצאות ההישרדות של חולי קרצינומה של תאי הכליה עם גרורות השתפרו משמעותית. קרצינומה של תאי הכליה קשורה גם למספר תסמונות פארא-נאופלסטית שנגרמות מההורמונים המיוצרים על ידי הגידול או עקב תקפית מערכת החיסון של הגוף את הגידול ונמצאות בכ-20% מהמטופלים עם המחלה. תסמונות אלו משפיעות לרוב על רקמות אליהן לא חדר הגידול עצמו. התסמונות הפארא-נאופלסטית הנפוצות ביותר שנצפו בקרב מטופלים עם קרצינומה של תאי הכליה כוללות רמות סידן גבוהות בדם, ספירת תאי דם אדומים גבוהה, ספירת טסיות דם גבוהה ועמילואידוזיס משני.
גורמי הסיכון העיקריים לקרצינומה של תאי כליה הקשורים לאורח החיים כוללים על פי ההערכות עישון, השמנת יתר ויתר לחץ דם. מוערך כי גורמי סיכון אלו מהווים עד 50% מהמקרים. חשיפה תעסוקתית לכימיקלים מסוימים כמו אסבסט, קדמיום, עופרת, ממסים כלוריים, פטרוכימיים ו-PAH (פחמימנים ארומטיים פולי-מחזוריים) נבדקה על ידי מספר מחקרים עם תוצאות לא חד משמעיות. גורם סיכון נוסף החשוד כמעלה את הסיכון למחלה כולל שימוש ארוך טווח בנוגדי דלקת שאינם סטרואידים (NSAIDS). בנוסף, מחקרים מצאו כי נשים שעברו כריתת רחם נמצאות בסיכון כפול לפתח מחלה זו בהשוואה לאלו שלא עברו וכי צריכת אלכוהול בינונית בעלת השפעה מגנה מפני המחלה  .
בן סירא

ערך זה עוסק באחד מן הספרים החיצוניים. אם התכוונתם לספר נוסף המיוחס לאותו סופר, ראו .
| --- | --- |

מהדורה של ספר בן סירא, 1912
 מידע כללי
 מאת:  מיוחס לשמעון בן ישוע בן אלעזר בן סירא
 שפת המקור:  עברית
 תורגם לשפות:  יוונית, לטינית
 סוגה:  ספרות דתית, פסאודואפיגרפיה
 הוצאה
 מקום הוצאה:  ירושלים
 תאריך הוצאה:  המאה ה-2 לספירה
 סדרה
 ספר קודם:  חכמת שלמה 
 
הספר בן סירא, הידוע גם בשם "חכמת בן סירא" או "משלי בן סירא", הוא מהספרים הידועים ביותר בין הספרים החיצוניים, כתיבת הספר מיוחסת לשמעון בן ישוע בן אלעזר בן סירא בירושלים במאה השנייה לפני הספירה. הספר נכתב בשפה העברית ותורגם למספר שפות בהן יוונית ולטינית.
סקירה כללית

ספר בן סירא ממשיך את ספרות החכמה המקראית, אך בשינויים חשובים. לשונו של ספר בן סירא דומה לזו של ספרות החכמה המקראית כדוגמת משלי ואיוב, כמו גם ללשונם של חלק ממזמורי תהילים. עם זאת ניכר בלשונו שהוא מאוחר לספרים אלה, ויש בו כמה תופעות המקדימות את לשון חז"ל. הספר כולל הנחיות מוסריות וקריאה לשמירת התורה, יחד עם המנונים בשבח אבות העולם ובשבח הכהן הגדול, ועוד.
ספר בן סירא דוגל בשיטת שכר ועונש עוד בעולם הזה, ואין בו זכר לעולם הבא או תחיית המתים. בזאת דומה בן סירא לספר מקבים א, אשר מדגיש את ה"תהילה" וה"שם" שמותיר האדם לאחר מותו, ללא רמז לחיים שלאחר המוות - השקפה המזוהה עם השקפת הצדוקים.
חיבור הספר

הספר חובר בשלהי המאה השלישית לפני הספירה או בראשית המאה השנייה לפני הספירה. זמנו של בן-סירא נקבע משני טעמים:
בתרגום היווני שעשׂה נכדו של בן סירא מצהיר הנכד בהקדמה לספר כי ירד למצרים בשנת 38 למלכות תלמי אֵוּאֵרגֵטֶס, מצא שם עותק של ספרו של סבו, והחליט לתרגמו ליוונית. שני מלכים לבית-תלמי נתכנו אוארגטס, תלמי השלישי ותלמי השמיני, ומהם - רק תלמי השמיני הגיע לשנה ה-38 של שלטונו. זה עלה לשלטון בשנת 170 לפנה"ס, כך שהשנה ה-38 למלכותו היא 132 לפנה"ס. יוצא מזה שסבו של המתרגם, בעל הספר המקורי, חי בשלהי המאה ה-3 ובתחילת המאה ה-2 לפני הספירה.
הספר חובר בעברית, לשונו דומה ללשון המקרא, ובייחוד לספר משלי. הספר היה נפוץ בקרב היהודים בשלהי תקופת בית שני, זאת אנו למדים מן השרידים שנמצאו בקומראן ובמצדה.
קטע בספר המופיע בפרק ל"ג, פסוקים כ"ג-ל"ט (הידוע בשם "בעלי מלאכה"), הוא העתק של פואמה חינוכית מימי מצרים העתיקה, "הסאטירה אודות בעלי המלאכה" הידועה גם בשם ההוראה מפי דואה חתי.
נוסחי הספר

עד למאה ה-19 לא היו קיימים בידינו נוסחים בעברית של ספר בן סירא, למעט כ-30 פסוקים ממנו שנשתמרו בציטוטים בספרות התנאים והאמוראים (המאה ה-4 עד המאה ה-6 לספירה), בתלמוד ובמדרשים, ו-13 פסוקים שמובאים על ידי רבי סעדיה גאון בהקדמתו לספר הגילוי. זאת עקב היותו חלק מהספרים החיצוניים שנדחו מהספרות היהודית בשלהי תקופת בית שני, ואבדו כתוצאה מכך.
נוסחים של הספר בשפות אחרות השתמרו היטב. הידוע שבהם הוא התרגום ליוונית, שנעשה על ידי נכדו של בן סירא באלכסנדריה שבמצרים עוד במאה השנייה לפני הספירה (דור או שניים לפני שנכתבה המגילה שנמצאה במצדה). נוסח זה נכנס לביבליה, הברית הישנה, ומצוי בכל כתבי היד של תרגום השבעים.
שם הספר ביוונית: "חכמת ישוע בן־סירא".
בוולגטה, תרגום כתבי הקודש של הנצרות ללטינית שנערך במאה ה-4 לספירה, נשתקע שמו Liber Ecclesiasticus ("ספר הכנסייה") או בקיצור Ecclesiasticus ("של הכנסייה"), שם זה כלל בתחילה את הספרים החיצוניים: טוביה, יהודית, חכמת שלמה, ואת מגילת אסתר, אולם עם הזמן נתייחד השם לספר בן סירא בלבד, משום חשיבותו.
תרגום חשוב נוסף, הוא התרגום הסורי למקרא, הפשיטתא. מקובל לומר שתרגום זה בוצע ממקור עברי, וזמנו מאוחר לתרגום היווני של נכדו של בן סירא.
נוסחי הספר > גילוי ראשוני של קטעי הנוסח בעברית

ב-13 במאי 1896 הבחין פרופסור שלמה זלמן שכטר בדף מתוך ספר בן סירא בעברית בתוך חבילת כתבי יד שהובאו לאנגליה מארץ ישראל וממצרים (שמקורם בגניזה הקהירית). בעקבות גילוי זה נמצאו תשעה דפים נוספים באוספי הבודליאנה שבאוקספורד. מאז נמצאו דפים נוספים של כתבי יד שונים של ספר בן סירא באוסף הגניזה הקהירית.
שני קטעים נוספים התגלו במערה 2 בקומראן, אולם הם מכילים רק מספר תיבות. ותיארוכם מאוחר לקטעי המגילה שנמצאו במצדה, והם נכתבו ככל הנראה במחצית השנייה של המאה הראשונה לפני הספירה (50 לפנה"ס - 1 לפנה"ס)
נוסח הספר שבידי מחבר הספר "ספר היוחסין" במאמר השישי, מזכיר שבספר המיוחס להושע בן סירק (כנראה התכוון לשמעון בן ישוע בן סירא), כתוב כי חנוך חי בגן עדן שלמטה. דבר זה אינו מוזכר בנוסח שבידינו כיום.
נוסחי הספר > מגילת בן סירא ממצדה

ב-8 באפריל 1964 גילתה משלחת של ארכאולוגים בראשות יגאל ידין 26 קטעי מגילה באחד החדרים המזרחיים בחומת מצדה (סוגר 1109), שהכילו את הנוסח העברי המקורי והקדום ביותר שנמצא עד כה, של חלקים מספר בן סירא. קטעי המגילה ניזוקו עם השנים, וחלקם כורסמו על ידי רמשים שונים, והם פוענחו בעזרת צילומים באור תת-אדום. הקטעים שפוענחו יצאו לאור בספרו של יגאל ידין, "מגילת בן סירא ממצדה".
המגילה שנמצאה כתובה בטורים, כאשר החרוז כתוב לכל רוחב העמוד, וצלעות החרוז כתובות בשני טורים מקבילים, צלע מול צלע. סימנים הנלווים למגילה, הם סימן בצורת "ר" המציין תחילת פרשה או פסקה, ועוד סימן אחד הדומה ל-Ψ שככל הנראה מסמן גם הוא תחילתה של פרשה.
תיארוך ארכאולוגי של קטעי המגילה שנמצאו נסמך על "טרמינוס אנטה קואם" (תאריך שלפני) של מועד נפילת מצדה, בשנת 73 לספירה, ועל כן זהו כתב היד הקדום ביותר שנמצא בידינו של ספר בן סירא. תיארוך פאליאוגרפי קובע אף הוא שזמנה של המגילה הכתובה בכתב עברי בסגנון "חשמונאי" או "קדם הרודיאני", הוא המחצית הראשונה של המאה הראשונה לפני הספירה (100 לפנה"ס - 50 לפנה"ס). בהנחה שהספר המקורי חובר בתחילת המאה השנייה לפני הספירה, הרי שנוסח זה נוצר כמאה שנים בלבד לאחר מכן.
היחס לספר

חז"ל השתמשו רבות בספר בן סירא, במספר מקומות הם מציינים את שמו בפירוש, ובמספר מקומות הם מצטטים מדבריו ללא אזכור שם החיבור. הם אף שאבו ממנו נוסחאות ומטבעות לשון, כמו הביטוי הידוע 'במופלא ממך אל תדרוש ובמכוסה ממך אל תחקור' המוזכר במסכת חגיגה משמו של בן סירא וקבעו מהם חיתומי ברכות ופיוטים. במספר מקומות אנו מוצאים שחז"ל מבארים כי ספר בן סירא אינו חלק מספרות המקרא, משום שהוא נמנה עם החיבורים המאוחרים שאינם מקודשים כחיבורים המוקדמים, אולם אין כל אמירה נגד הספר. במקורות מאוחרים יותר, בדברי האמוראים, אנו מוצאים אמירות השוללות קריאה בספר; על האמורא רב יוסף נאמר בתלמוד הבבלי כי סבר שבחלקים שאינם הגיוניים ”בספר בן סירא נמי אסור למיקרי (תרגום: אסור לקרוא אף בספר בן סירא)”, אך בחלקים הגיוניים, מותר לקרוא ואף לצטט ברבים, אף התלמוד הירושלמי מבאר את דברי רבי עקיבא במשנה במסכת סנהדרין הפוסק כי ”הקורא בספרים החיצוניים אין לו חלק לעולם הבא” (משנה, מסכת סנהדרין, פרק י', משנה א') כמתייחסים בין היתר לספר בן סירא: ”כגון ספרי בן סירא וסיפרי בן לענה”. היו שראו בדברים אלו איסור מוחלט לקרוא בספר. אחרים ציינו את המשך דברי הירושלמי "להגיון נתנו ולא לעמל נתנו", כמציינים איסור להתעמק בלימוד הספר אך מתירים לקרוא בו.
אף על פי שחז"ל והגאונים הרבו לצטט מן הספר, הוא לא נכלל בסופו של דבר בין ספרי התנ"ך, ולפיכך נזנח ונשכח ברוב הקהילות היהודיות, תרמה לכך גם העובדה שהיו שאסרו לקרוא בספר. עם זאת, רס"ג, שחי בסוף תקופת הגאונים, מספר על אופן כתיבת הספר בנקודות וטעמים.
הספר נכלל בתרגום השבעים, וכיוון שתרגום זה משמש בסיס לברית הישנה, הוא נכלל בכתבי הקודש הנוצריים. הנוצרים מכנים אותו "Sirach" על פי שמו המקורי, או "Ecclesiasticus" שפירושו "הספר של הכנסייה". לספר שמות רבים מפאת חיבתו בקרב קוראים רבים מדתות שונות שהיו משתמשים בו ללימוד ולקריאה.
בתקופת הגאונים הופיע ניסיון לקשור את החיבור לתקופתו של ירמיהו הנביא או מיד לאחריה. לפי פירוש מהמאה ה-10 על בן סירא בשם אלפא ביתא דבן סירא בן־סירא נולד כאשר אמו שהייתה בתו של ירמיהו הנביא נכנסה למרחץ והתעברה מזרע שהותיר שם אביה, לאחר שרשעים אפרתים אילצוהו להוציא זרעו לבטלה תחת איום שאחרת יבצעו בו מעשה סדום. ולפי זה נמצא אפוא שירמיהו הוא גם אביו וגם סבו של בן־סירא. כמו כן מובא כי הערך הגמטרי של "סירא" שווה בדיוק ל-"ירמיהו". היחס בספרות התורנית לספר זה ולתאור הורתו של אימו של בן סירה המובא בו נתון במחלוקת, מצד אחד הוא משמש בדיונים הלכתיים בנושא הפריה מלאכותית, אך מצד שני היו שהתייחסו אליו בספקנות ואף זלזלו בו. במאה האחרונה גברה עוד יותר ההסתייגות בספרות הרבנית ומתגבשת עמדת הסתייגות חריפה מהאלפא ביתא.
ההתעניינות בספר בקרב משכילים יהודים עלתה בסביבות תחילת המאה ה-20, עם התגברות ההשקפה כי ספרי התנ"ך והספרים החיצוניים הם ביטוי לתרבות היהודית ולא רק להשקפה דתית. לפיכך תורגם הספר בחזרה לעברית מתוך הנוסחים הנוצריים שהשתמרו. לראשונה "נעתק ללשון עברי ואשכנזי ומתורגם ארמית עם באור העניין ופתרון מלות הארמית והערות מוסר", על ידי יהודה ליב בן-זאב, בברסלאו בשנת ה'תקנ"ח (1798).
בעקבות גילוי מגילת התהילים הגדולה ממגילות מדבר יהודה וגניזת קהיר, נמצאו קטעים מן הנוסח העברי המקורי, דבר שהקל על שחזור הספר, ואפשר לבחון את אמינות התרגומים שהשתמרו בידי הנוצרים. הימצאות קטעים מן הספר בגניזת קהיר מעידה על כך שיהודים התעניינו בספר גם לאחר חתימת התנ"ך.
ראו גם

אלפא ביתא דבן סירא
הספרים החיצוניים