stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוזיקה קובנית
סגנונות מוזיקליים > ג'אז קובני > הקשר הקובני למקורות הג'אז

מקור הג'אז הוא אחד הנושאים הכי שנויים במחלוקת בקרב מוזיקאים, מבקרים ואקדמאים. אך באסכולות רבות מקובל לחשוב כי ז'אנר הג'אז התפתח בניו-אורלינס שבארצות הברית. ניו-אורלינס הייתה מושפעת מהתרבות הלטינית עוד במאה ה-19 בשל קרבתה לגבול וכן בגלל זרימה של מהגרים שכללה מוזיקאים רבים. עבדים אפריקאים מסן-דומנג (היום האיטי) בסוף המאה ה-18 ברחו לקובה בעקבות מרד העבדים בהאיטי, ומאוחר יותר היגרו לניו אורלינס. כך רבים מתושבי ניו-אורלינס, בתחילת המאה ה-19, בילו לפחות עשור מחייהם בקובה. בניגוד למרכזי הגירה אחרים בארצות הברית באותה תקופה, ניו-אורלינס אפשרה למהגרים לשמור על השפה והתרבות שלהם. כך, תרבות הג'אז שהתפתחה שם, הייתה צריכה לפנות לקהל יעד מגוון. לכן, הושפע הג'אז רבות גם מהתרבות הלטינית ומהתרבות האפריקאית. הרכבי כלי הנשיפה הושפעו במיוחד מסגנון המוזיקה הקובני ורבים מאגדות הג'אז (לואי ארמסטרונג, קינג אוליבר ועוד) החלו את דרכם בהרכבים כאלה.
ההשפעה של המוזיקה הקובנית על הג'אז ניכרת בשלושה מקצבים: ה"סינקווילו" (cinquillo), ה"טרסילו" (trecillo) וה"סון-קלאבה" (son clave).
סגנונות מוזיקליים > ג'אז קובני > ג'אז אפרו-קובני

ג'אז אפרו-קובני הוא מהצורות המוקדמות של הג'אז הלטיני ומקורו כבר בתחילת המאה ה-20. הוא משלב מקצבי תיפוף אפרו-קובנים, בעיקר מקצב ה"קלאווה", ושירים פולקלוריים עם הרמוניות ג'אז וטכניקות אלתורים. הסגנון כולל רפרטואר מ"תזמורת צועדת" (marching bands), "תזמורת כלי נשיפה" (wind orchestras) ורפרטוארים נוספים. בשנות ה-20 וה-30 של המאה העשרים, להקות ג'אז בהוואנה כדוגמת "La Orquesta Hermanos Palau" ו-"La Orquesta Hermanos Castro" החלו להתנסות בשילוב מקצבים מקומיים. בשנות ה-40 של המאה העשרים, הג'אז הקובני החל לצבור תאוצה ודמויות כמו Mario Buaza ו-Dizzie Gillespie היו בולטות בתקופה זו בארצות הברית יותר מאשר בקובה עצמה. בשנות ה-70, להקות כדוגמת La Orquesta Cubana de Música Moderna הביאו את הג'אז האפרו-קובני לסצנת המוזיקה בקובה. ג'אז אפרו-קובני וג'אז לטיני הפכו לאחת ההתפתחויות המעניינות והמגוונות ביותר של הג'אז ברחבי העולם.
סגנונות מוזיקליים > ג'אז קובני > רומבה (Rumba)

מחוץ לקובה, רומבה נחשבת בראש ובראשונה לריקוד סלוני נוצץ, אך מקורותיה הם ספונטניים ומאולתרים, ומגיעים מעובדי המזח של הוואנה ומטנסאס (matanzas). כלי הקשה כדוגמת קינטו (quinto) ותופי טומבדוראס (tumbadoras) והחלקים הווקאליים (מנהיג ומקהלה) משולבים ליצירת סגנון מוזיקלי רקיד ופופולרי. מקובל להאמין כי מקור המילה רומבה מהפועל "rumbear", שדומה במשמעותו לביטוי "לעשות כיף" או "מסיבה". הקצב הוא החלק החשוב ביותר ברומבה- מוזיקה המיועדת בעיקר לריקודים. ישנם שלושה סוגים של מקצבי רומבה וריקודים המלווים אותם בהתאמה: קולומביה (columbia), גואגאנקו (guaganco) ויאמבו (yambú). מקצב קולומביה, מנוגן בקצב של 6/8, ובריקוד מבוצע על ידי אדם אחד ומשלב צעדים אקרובטיים ומהירים מאוד. מקצב הגואגנקו, מנוגן בקצב של 2/4, ובריקוד מבוצע על ידי אישה אחת וגבר אחד והוא הרבה יותר איטי. הריקוד מדמה את רדיפתו של הגבר אחר האישה, ולכן בעל מטען מיני. מקצב הג'יאמבו, המכונה "רומבה של הזקנים", מנוגן אף לאט יותר מהגואגנקו. מקצב זה אינו פופולרי, וכיום מנוגן בעיקר על ידי הרכבים פולקלוריים.
סגנונות מוזיקליים > ג'אז קובני > האבאנרה (Habanera)

סגנון ההאבאנרה התפתח בסוף המאה ה-19, מסגנון הקונטרה-דאנזה שהגיע מהאיטי לאחר מרד העבדים שם. חידושו העיקרי הוא היותו קצבי, בעקבות השפעות ספרדיות ואפריקאיות. בשנות ה-30 של המאה העשרים, שולבו סגנונות נוספים עם האבאנרה ליצירת ז'אנרים כדוגמת גוארצ'ה (Guarcha) שהיה מאוד פופולרי. עם זאת, רק בשנת 1995 הוקלט האלבום הראשון בסגנון ההאבאנרה בקובה על ידי הזמרת והמשוררת Liuba Maria Hevia העובדה שהאלבום הנ"ל (Habaneras en el tiempo, 1995) הופץ בעיקר בברצלונה, מדגישה את העניין הדועך במוזיקה מסוג זה בקובה, במיוחד בהשוואה לפופולריות של ז'אנר ההאבאנרה בחופי הים-התיכון של ספרד.
סגנונות מוזיקליים > סגנונות מוזיקליים מודרניים > טימבה (Timba)

"טימבה חיה ברחובות, בתורים, בדרך בה אנשים צועדים ורוקדים. זה גישה לחיים בזמנים אלו בקובה, כפי שאנו המוזיקאים מביעים דרך המילים"
טימבה הוא ז'אנר מוזיקלי קובני שמתבסס על מוזיקה קובנית פופולרית הכוללת פאנק אמריקאי, R&B, סלסה והשפעה חזקה של זרם הפולק האפרו-קובני. לפני שהטימבה הפכה לז'אנר מוזיקלי, היו למילה שימושים שונים אך לא עם הגדרה אחת פורמלית. השימוש העיקרי היה על ידי האפרו-קובנים לז'אנר הרומבה. 'טימברו' (Timbero) היה כינוי שבח למוזיקאים, והמונח 'טימבה' לרוב התייחס לאוסף תופים בהרכב פולקלור. משנות ה-90 המונח משויך לז'אנר אמנותי קובני אינטנסיבי כסגנון מוזיקלי וכצורת ריקוד.
בשנות ה-90, המוזיקה הפופולרית מאמריקה הלטינית ובאיים הקריבים זכתה לעלייה בתשומת הלב. יחד עם ברזיל, קובה היא ככל הנראה המדינה האמריקאית הלטינית שבמהלך המאה ה-20 גרמה להשפעה הגדולה ביותר על המוזיקה הבינלאומית. הידיעה על חשיבות כה גדולה בעולם המערבי לא הגיעה לתפוצה המשמעותית שהייתה בספרות על מוזיקה קובנית, ובייחוד במוזיקה שנוצרה לאחר המהפכה הקובנית.
מסיבות רבות, היה קושי רב במדינות שמחוץ לקובה לתפוס את השינויים העמוקים שהתרחשו במוזיקה הקובנית בארבעים השנים האחרונות. מומחה המוזיקה פיטר מנואל טען בסוף שנות ה-80 ש - "מאז 1959 לא הייתה שום מהפכה משמעותית בתחום מוזיקת הריקוד הקובנית" (Manuel 1987), וחזר על טענתו באמצע שנות ה-90. התפרקות ברית המועצות גרמה לשינויים בקובה ב-1995 שיצרו סביבה חברתית ומוזיקלית חדשה לגמרי. שגשוג ענף התיירות, באופן פרטני, הוכח כמועיל למוזיקת הריקוד הקובנית, הטימבה, ועזר לקדם את הסגנון החדש והנבדל.
סגנונו המודרני של הטימבה מנוגד לתוצרים מוזיקליים ארכאיים שהוקמו לתחייה כמו ה-'Buena Vista Social Club', שבשנות ה-90 פילס את הדרך לגילוי גלובאלי מחודש של המוזיקה הקובנית המסורתית. טימבה הוא סגנון מוזיקלי שהקובניים המאזינים לו ורוקדים לצליליו אינם חיים באזורי המגורים הנוחים של הוואנה, אלא בחשכה, בחדרים מבודדים במרכז העיר, מרחוקים מרצועות חוף.
לפי וינצנזיו פרנה, מחבר הספר "טימבה: קול המשבר הקובני" טימבה צריכה להישמע בגלל השפעותיה המוזיקליות, הפוליטיות, התרבותיות והחברתיות: משמעויות הטימבה, הפופולריות שלה בקובה, מקוריות הסגנון המוזיקלי, מיומנותם של המוזיקאים בתחום, יחס הטימבה עם המסורות המקומיות והתרבות השחורה והדרך בה סגנון הטימבה מאיר על קונפליקטים בתוך החברה הקובנית.
לוס ואן ואן שהיא בין להקות הטיבה הפופולריות בקובה ערכה מספר הופעות בישראל.
סגנונות מוזיקליים > סגנונות מוזיקליים מודרניים > היפ הופ

ז'אנר ההיפ הופ גדל באופן יציב והפך פופולרי בקובה בשנות ה-80 וה-90. לאחר התפרקות ברית המועצות הכלכלה הקובנית הייתה בדעיכה, והעוני התפשט באופן נרחב וגלוי בקובה. בשנות ה-90 מספר קובניים החלו למחות על הסיטואציה באמצעות ראפ והיפ-הופ. בזמן המשבר הכלכלי, שפגע במיוחד בעניי המדינה ובאוכלוסייה האפריקאית, ההיפ-הופ הפך לדרך שבה האוכלוסייה האפריקאית התחברה לזהותם השחורה וביטאה את דרישתם לשוויון כלפי האפריקאים בקובה. רעיון החופש והשוויון לאפריקאים לא תמיד תאם את מטרותיה של הממשלה הקובנית, שראתה ברעיון של חברה לא גזענית מימוש למהפכה הקובנית. כשז'אנר ההיפ-הופ החל לצמוח, הממשלה הקובנית הציעה תמונה שלילית לתיאור הראפרים העולים, אך לאחר מכן קיבלה את האפשרות שהז'אנר החדש יכול להוות ביטוי אותנטי לתרבות הקובנית. הממשלה זיהתה שההיפ-הופ מתפשט ברחבי קובה ויהיה קשה למגרו. לאחר שהממשלה הקובנית סיפקה תמיכה פושרת, היא החלה לתמוך בסצנת ההיפ הופ והראפ הקובנית ב-2002 ביצירת חברת תקליטים תחת חסותה, מגזין היפ הופ ופסטיבל ההיפ-הופ הקובני.
ריקודים קובניים

מוזיקת ריקודים הייתה נפוצה בקובה מאז ומתמיד. הריקוד הקובני מבטא שמחת חיים וחושניות ושימש כמקור לאופטימיות גם בזמנים היסטוריים קשים בקובה. סגנונות הריקוד הפופולריים התפתחו והשתנו מאוד במהלך השנים.
ריקודים קובניים > קונטרה-דאנסה (Contradanza)

ריקוד קהילתי בו מסודרים הרוקדים בשורות, ריבוע או בתבניות צורניות אחרות. הריקוד הגיע לקובה בסוף המאה ה-18 כתוצאה מהשפעות צרפתיות ניכרות. בריקוד הקבוצתי השתתפו לעיתים עשרות אנשים והוא שילב בתוכו גם סממנים אפריקאים בדרך כלל. הביא להתפתחותם של ז'אנרים נוספים בריקוד הקובני כדוגמת דאנזה, דאנזון והאבנרה.
ריקודים קובניים > דאנסה (Danza)

ביחד עם קונטרה-דנזה, נחשב לז'אנר הריקוד הפופולרי ביותר של תחילת ואמצע המאה ה-19 בקובה. הריקוד התבצע בזוגות כאשר בני הזוג עומדים זה מול זו בשורות מבלי לערב הרבה מגע ביניהם. הריקוד מאופיין בפתיחה רגועה שמאפשרת את הליכתם וסידורם של הזוגות ובהמשך מתחלף בקצב מהיר ובתנועות חזרתיות מסורתיות.
ריקודים קובניים > דאנסון (Danzon)

הסגנון התפתח ב-1879 ובמהרה הפך פופולרי מבין סגנונות הריקוד האחרים באותה התקופה. הדאנזון מושפע מאוד מהסגנונות הקודמים לו ובדומה להם מכיל אלמנטים של ריקוד קבוצתי וריקוד זוגות כאחד. ההקדמה לריקוד מאופיינת בנגינת כלי נשיפה (בדרך כלל קלרינט) שאותו מחליף כלי מיתר ב"פסאו", חלקו השני של הריקוד. שני החלקים הראשונים של הריקוד מתנגנים בשנית ובסיומם מתנגנת מלודיה חדשה ומרעננת. בהפסקה שבין המקטעים המלודיים הרקדנים מסתובבים ברחבה ובוחרים בני זוג לריקוד. את ההפסקה שבין ההקדמה ל"פסאו" מנצלים הרקדנים כדי לפטפט ולפלרטט האחד עם השנייה.
ריקודים קובניים > ממבו (Mambo)

פותח בשנות ה-30 של המאה ה-20 בהשראת הדאנזון והסון. פירוש השם ממבו בשפה המדוברת בקונגו הוא "שיח עם האלים", ושמו מייצג את חופש התנועה ומורכבות הצעדים האופיינית לריקוד. בז'אנר זה לא נקבעה חוקיות של תנועות והוא דרש זריזות ומיומנות, על כן היה קשה מאוד ללימוד. הממבו תואר על ידי מעריציו כריקוד שבו התנועה היא חלק בלתי נפרד מהמלודיה.
ריקודים קובניים > צ'ה צ'ה צ'ה (Cha Cha Cha)

פותח בשנת 1953 בהשראת הדאנזון והממבו. ריקוד הצ'ה צ'ה צ'ה מאופיין במקצב ארבעה-רבעים ובכעשרה צעדי בסיס שונים כאשר כל צעד נקרא "Chasse". שמו נובע משלושת הצעדים ממנו הוא מורכב. בצעדים אלו הרגליים נשארות קרובות ככל האפשר לקרקע כך שנראה שהן מחליקות עליה. כמו כן, ישנם ארבעה סוגים שונים של תנועות אגן אותם מבצעים תוך כדי הריקוד. הריקוד רווי באלמנטים של חיזור בין הגבר לאישה ונחשב חושני ונועז, בעיקר בהשוואה לסגנונות הריקוד שהיו מקובלים בתקופה בה הוא פרץ.
ריקודים קובניים > סלסה (Salsa)

הסגנון משלב בתוכו מוזיקה אפריקאית וקובנית מסורתית עם השפעות דרום אמריקאיות אשר הועברו דרך קובה ופוארטו-ריקו לניו-יורק בשנות ה-60. תפוצתו הגדולה התרחשה בניו יורק בזכות שילוב הסגנונות שהכיל (כמו ממבו, צ'ה צ'ה צ'ה וריקודי סווינג) שגרמו להתאמתו לטעם של הקהל המערבי. הסגנון הוא של ריקוד עגול, ללא תנועות קוויות וללא מגבלות ואופייני בתנועות אגן רבות. זוג רקדני הסלסה מתחלק למוביל ומובל, כאשר המוביל משתמש בתנועות ידיים ובמגע כדי למשוך ולהרחיק ממנו את המובל לסירוגין. זוג הרקדנים נע במהלכים רבים שכוללים סיבובים, החלפות בני זוג ותנועות נוספות שמשוות לריקוד אופי מיני מובהק.
מוזיקה עכשווית

סגנון הסון נשאר עמוד-תווך עבור רוב התבניות הפופולריות של המוזיקה הקובנית המודרנית, ומיוצג דרך קבוצות מוזיקליות כמו "Septeto Nacional", "Orquesta Aragon", " Orquesta Ritmo Oriental" ו-"Orquesta Original de Manzanillo". ההרכב המוזיקלי "Sierra" Maestra" ידוע כבולט בתחיית הסון המסורתי בשנות ה-80. התנועה המוזיקלית 'Nueva trova' שנוסדה לאחר המהפכה הקובנית בשנות ה-60, הייתה לגורם משפיע על המוזיקה הקובנית המודרנית. עם זאת, התכנים הפוליטיים הגלויים של שנות ה-60 לא קיבלו מקום. בתקופה זו, הלהקה "Irakere" צירפה את המוזיקה הקובנית המסורתית עם סגנון הג'אז, והרכבים כמו "NG La Banda", "Orishas" ו-"Son 14" המשיכו להוסיף אלמנטים מוזיקליים לסון, בייחוד היפ-הופ ופאנק (Funk).
כיום, המוזיקה הקובנית הפופולרית משתנה בהשפעת הראגטון, מוזיקה קצבית לריקודים שהתפתחה בעקבות השפעת ההיפ-הופ במדינות לטיניות כמו פוארטו ריקו.
מוזיקה עכשווית > בואנה ויסטה סושיאל קלאב (אלבום)

'בואנה ויסטה סושיאל קלאב' הוא אלבום משנת 1997 של הלהקה בעלת אותו שם, שהופק על ידי חואן דה-מרקוס גונזלס והגיטריסט האמריקאי ריי קודר. האלבום זכה בפרס גראמי בשנת 1998 והפך לאחד מאלבומי המוזיקה הנמכרים בעולם בכל הזמנים. זהו גם שמו של הסרט הדוקומנטרי שהופק בשנת 1999, בו רואיינו המוזיקאים בקובה וצולמו במהלך סבב הופעותיהם בארצות הברית ובאירופה.
אמנים מוכרים > סליה קרוז (Celia Cruz)

סליה קרוז הייתה זמרת קובנית-אמריקאית מפורסמת, ידועה כאחת מזמרות הסלסה הגדולות של כל הזמנים, כש-23 מאלבומיה הגיעו למעמד של אלבום זהב. קרוז נולדה בהוואנה ב-1925. בשנת 1940 זכתה קרוז בתחרות השיר "La hora del té" (זמן תה), שגרמה לה להתמקד בקריירה מוזיקלית. הקריירה המוזיקלית שלה נסקה ב-1950 כשהיא החלה לשיר עם התזמורת הקובנית "Sonora Matancera". קרוז ולהקתה התפרסמו ברחבי קובה ובצפון אמריקה.
לאחר המהפכה הקובנית קרוז עזבה את קובה והפכה אזרחית ארצות הברית. פידל קסטרו שזעם על עזיבתה של קרוז, אסר עליה לחזור לקובה. קרוז המשיכה להקליט אלבומים בשנות ה-70 וה-80. קרוז זכתה בפרסי גראמי ובפרסי גראמי לטינים. היא גם הופיעה במספר סרטים וזכתה במדליה הלאומית לאמנות. בשנת 2003 מתה סליה קרוז בגיל 77 עקב סרטן המוח. קרוז זכורה כאחת מהמוזיקאים הלטינים הפופולריים והאהובים ביותר במאה ה-20.
אמנים מוכרים > בני מורה (Benny Moré)

בני מורה (הידוע בכינוי אל ברברו דל ריטמו) הוא הזמר הגדול ביותר שהמוזיקה הפופולרית הקובנית יצרה. כמעט חצי מאה מאז מותו ועדיין לא נמצא זמר קובני שימלא את מקומו. ייחודו של מורה היה בחיבור בין שני זרמים של השירה הקובנית- ז'אנר הסון ומוזיקת הגוואחירה (guajiro) המתבססת על שירה טרובודרית והמסורת הספרדית שהתפתחה באזורים החקלאים של קובה.
אמנים מוכרים > איברהים פרר (Ibrahim Ferrer)

איברהים פרר היה זמר מפורסם בקובה. הופיע עם להקות רבות וביניהם חבר בלהקבה הקובנית "בואנה ויסטה סושיאל קלאב". ב-1944 פרר זכה בגראמי, אך ממשלת ארצות הברית סירבה לבקשתו להיכנס למדינה כדי לקבל את הפרס. פרר מת בגיל 78.
אמנים מוכרים > אקס-אלפונסו (X-Alfonso)

אקס-אלפונסו (הידוע בשם Equis alfonso) זמר ופזמונאי קובני המשלב ג'אז, היפ הופ ופאנק עם מקצבי ממבו ובולרו מסורתיים. אלבום הבכורה שלו "Real World" יצא בשנת 2000.
אמנים מוכרים > קמילה קביו (Camila Cabello)

קמילה קביו היא זמרת פופ ו-R&B עם השפעה לטינית, שהתפרסמה בזכות להקת הבנות "Fifth Harmony" בה הייתה חברה. קאבלו נולדה בקוז'מאר (Cojimar) שבקובה, ועברה למיאמי בגיל 6. היא גדלה בסביבה ספרדית (אמה קובנית ואביה מקסיקני). בשנת 2017 פרצה לתודעה העולמית כזמרת סולו עם השיר "Havana".
ראו גם

המהפכה הקובנית
מוזיקה לטינית
מוזיקה אפריקאית
הכיבוש הספרדי
סנטיאגו דה קובה (אלבום)
לגרימס נגרס
הערות שוליים

1 2 3 4  אברמוביץ', א. (2012), קצב, ריקוד ותשוקה, מטרופוליס 97-98
1 2  Armando Rodriguez Ruidiaz, The origin of Cuban music. Myths and realities
↑  Kwabena Nketia, J. H., The Music of Africa, W. W. Norton and Co. p. 128, (1974)
1 2  (Moore, R. D. (2006, Music and Revolution: Cultural Change in Socialist Cuba, University of California Press
↑  (Gerhard Kubik cited by Agawu, Kofi (2006: 1-46, Structural Analysis or Cultural Analysis? Comparing Perspectives on the 'Standard Pattern' of West African Rhythm, Journal of the American Musicological Society 59
1 2  Orovio, Helio, Cuban music from A to Z, Duke University, Durham NC; Tumi, Bath. Revised by Sue Steward, 2004
1 2 3 4  "Cuban Instruments". Salsa Blanca (באנגלית אמריקאית). 2012-03-09. נבדק ב-2018-03-24.(הקישור אינו פעיל)
↑  (Robbins, J. (1990, The Cuban" Son" as Form, Genre, and Symbol., Latin American music review/Revista de música latinoamericana, 11(2), 182-200
1 2 3  Sweeney, Philip, The Rough Guide to Cuban Music, Rough Guides; Cover Torn edition, 2001
1 2 3 4  Boogalu, Cuban Music History, www.hostedhavana.com (באנגלית)
↑  Washburne, C. (1997), The clave of jazz: A Caribbean contribution to the rhythmic foundation of an African-American music, Black Music Research Journal, 59-80
1 2  Mauleon, Rebeca, Timba Music, National Geographic World Music n.d. received 4 March 2010.
1 2  Vincenzo Perna, Timba: The Sound of the Cuban Crisis, Routledge, 2016
↑  West‐Durán, A. (2008), A Resonant Rum for the Ears: Afro‐Cuban Music., Journal of Popular Music Studies, עמ' 79-91
↑  Simon Umlauf  CNN Headline News, CNN.com - Cuban hip-hop: The rebellion within the revolution - Nov. 25, 2002, edition.cnn.com
1 2 3 4 5  Cuba Dance & The Importance of Dance to Cuba's Culture, www.anywhere.com (באנגלית)
↑  D. F. Garcia, Going Primitive to the Movements and Sounds of Mambo, The Musical Quarterly 89, 2006-12-01, עמ' 505–523 doi: 10.1093/musqtl/gdm006
↑  Hernández, T. K. (2002), The Buena Vista Social Club, Latino/a popular culture, 61-64
↑  Celia Cruz, Biography (באנגלית)
↑  Beny Moré, Spotify (באנגלית)
↑  Press, The Associated (2004-02-06). "National Briefing | Washington: Cubans Are Denied Visas For Grammys". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-03-24.
↑  מת הזמר איברהים פרר מ"בואנה ויסטה סושיאל קלאב", באתר הארץ, 8 באוגוסט 2005
↑  X Alfonso, Spotify (באנגלית)
↑  Camila Cabello | Biography & History | AllMusic, AllMusic
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX531163 
פידל קסטרו
טרובדור: ציור קובני מהמאה ה-19
גיטרת טרס
מקצב 'Son Clave'
רקדני דאנסון
תזמורת בואנה ויסטה סושיאל קלאב, 2012
הזמרת סליה קרוז בפריז, צרפת
קליפינג.

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס
 תקופת הפעילות:  מ-2009
 סוגה:  היפ הופ נסיוני
 חברת תקליטים:  סאב פופ
 http://www.itsclippingbitch.com/
 חברים
 דויד דיגס, ויליאם האטסון, ג'ונתן סנייפס
 
קליפינג. (מאנגלית: clipping.‎) היא להקת היפ הופ נסיונית מלוס אנג'לס. בלהקה חברים דויד דיגס, וויליאם האטסון (המוכר גם בשם Rale בסצנת הנויז), וג'ונתן סנייפס.
סגנון והשפעות

מבקרים השוו את הלהקה ללהקות כמו דת' גריפס, בלאדי ולנטיין, טים הקר וארמונות שבאז. הגארדיאן תיאר את הצליל שלהם כ"יוצא מן הכלל... הקלטה מתוך ליבה של סופת אש, או הקלטת הייסורי המוות האיטיים של מכונת פקס" ואת אלבומם הראשון "Midcity" כ"אלבום החובה של 2013". הרולינג סטון כינה אותם "היפ הופ חד לשון בפעמות שבורות מ-L.A שנשפך על הקראנצ'ים, הקלאנגים, הסלרפס והרעש הלבן של המוזיק קונקרט".
דיסקוגרפיה > אלבומים

Midcity (הקלטה ביתית, 2013)
CLPPNG (סאב פופ, 2014)
Wriggle (מיני-אלבום, סאב פופ, 2016)
Splendor & Misery (סאב פופ, 2016)
There Existed an Addiction to Blood (סאב פופ, 2019)
Visions of Bodies Being Burned (סאב פופ, 2020)
הערות שוליים

1 2 3  Lester, Paul (2013-02-08). "Clipping (No 1,448)". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2016-12-30.
↑  Cook, Wil (6 בפברואר 2013). "Clipping - 'guns.up' [Track of the Day]". The 405. אורכב מ-המקור ב-2014-10-06. נבדק ב-2 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Weingarten, Christopher. "10 New Artists You Need to Know: March 2014". Rolling Stone. Jann Wenner. נבדק ב-2 במאי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6986 6531  LCCN: no2013091143  MusicBrainz: 84ca8fa4-7cca-4948-a90a-cb44db29853d  VIAF: 305206617   WorldCat (עם VIAF): 305206617
סוני מיוזיק פבלישינג

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  אורגן
 מייסדים:  לאו גרייד
 תקופת הפעילות:  1955–הווה (כ־70 שנה)
 חברת אם:  סוני מיוזיק גרופ
 חברות בנות:  EMI מיוזיק פבלישינג אקסטרים מיוזיק APM מיוזיק היקורי רקורדס KPM מיוזיק בלידינג פינגרס מיוזיק
 מיקום המטה:  בניין AT&T 
 משרד ראשי:  שדרות מדיסון 25, ניו יורק, ארצות הברית
 ענפי תעשייה:  תעשיית המוזיקה 
 יו"ר:  ג'ון פלאט 
  
 www.sonymusicpub.com/en
 
סוני מיוזיק פבלישינג בע"מ (באנגלית: Sony Music Publishing LLC; לשעבר סוני/ATV מיוזיק פבלישינג) היא החברה הגדולה ביותר בעולם בתחום הוצאת מוזיקה. בהתאם לנתוני מרץ 2021, מחזיקה החברה בבעלותה למעלה מחמישה מיליון שירים. בסיסה הוא בניו יורק שבארצות הברית, והיא חלק מחברת סוני מיוזיק גרופ, שנמצאת בבעלותה של סוני אנטרטיינמנט. סוני מיוזיק פבלישינג הוקמה בשנת 1955 בשם "סוני/ATV", זאת לאחר המיזוג עם ATV מיוזיק, שהייתה בבעלותו של מייקל ג'קסון. בשנת 1985 רכש ג'קסון את ATV מיוזיק, יחד עם קטלוג השירים של צמד הכתיבה ג'ון לנון ופול מקרטני.
בשנת 2012 קנה קונסורציום משקיעים בראשות סוני/ATV מיוזיק פבלישינג את EMI מיוזיק פבלישינג, מהלך שנועד להפוך את החברה לגדולה ביותר בעולם בתחומה. בבעלותה של EMI מיוזיק פבלישינג היו למעלה משלושה מיליון שיירים. באפריל 2019 מונה ג'ון פלאט למנכ"ל החברה. באוגוסט באותה השנה הנהלת סוני/ATV מיוזיק פבלישינג מוזגה עם סוני מיוזיק אנטרטיינמנט תחת קבוצת סוני מיוזיק.
היסטוריה של ATV מיוזיק

אסוסייטד טלוויז'ן (ATV) הייתה חברת שידור טלוויזיונית בריטית, שנוסדה בשנת 1955 על ידי לאו גרייד. במהלך שני העשורים הראשונים מאז הקמתה התרחבה ATV רבות באמצעות רכישת מספר חברות בת, והפכה לקונגלומרט בתעשיית הבידור, עם השפעה רבה בתעשיית התקליטים, הוצאת מוזיקה ותעשיית הקולנוע.
בשנת 1958, עם רכישת 50% מחברת התקליטים הבריטית פאי רקורדס, רשמה את דריסת רגליה הראשונה בתעשיית המוזיקה. בשנת 1966 קנתה 50% מהחברות ניו וורלד מיוזיק ויובילי מיוזיק, חברות בת של Chappell & Co.‏ במרוצת השנים רכשה ATV את שאר חברת פאי רקורדס, כולל את חברת הוצאת המוזיקה שלה, פאי רקורדס ולבק מיוזיק.
בשנת 1969 נרכשה על ידי ATV חברת נורת'רן סונגס, המוציאה לאור של קטלוג שירי הצמד ג'ון לנון ופול מקרטני. קודם לקנייה הייתה החברה בבעלות משותפת של לנון, מקרטני, בריאן אפשטיין ודיק ג'יימס. השניים האחרונים היו בעלי שליטה בחברה. ב-1969 הציע ג'יימס למכור את מניותיו ל-ATV. לנון ומקרטני ניסו להילחם בהחלטתו, ולהשיג שליטה על נורת'ן סונגס. אולם ניסיונותיהם העלו חרס, וכל קטלוג שיריהם, כולל מספר היצירות המוכרות ביותר של הביטלס, עברו לבעלות ATV.‏
בשנת 1970 הקימה ATV מיזם הוצאה לאור משותף עם קירשנר אנטרטיינמנט בשם ATV-קירשנר מיוזיק. בשלהי 1972 פג הסכם השותפות בין שתי החברות, ו-ATV החליטה לייסד חברת בת, ATV מיוזיק, שתנהל את כל תחום ההוצאה לאור של ATV, כולל את נורת'ן סונגס. לאורך שנות ה-70 של המאה ה-20 הייתה ATV מיוזיק אחת החברות החזקות ביותר בתחום הוצאת מוזיקה לאור, בעיקר בזכות קנייתה של נורת'ן סונגס. בשנת 1973 פג חוזיהם של לנון ומקרטני עם נורת'ן סונגס. ATV מיוזיק ניצלה את ההזדמנות, וניסתה לחתום עם השניים הסכם שותפות.
במקביל להצלחתה של ATV מיוזיק נחלה חברת האם שלה, אסוסייטד קומיוניקיישנז קורפוריישן (ACC), קשיים כלכליים. בין השנים 1978–1981 ירדו רווחיה של ACC בעקבות הפסדיה בתעשיית הקולנוע. מחירי המניות של החברה ירדו בהתאמה. הזרוע הקולנועית של ATV איבדה את אישורי ממשלת בריטניה. מאוחר יותר נוסדה מחדש בשם סנטרל אינדיפנדנט טלוויז'ן. בשנת 1981 קיבל גרייד מספר הצעות רכישה לנורת'ן סונגס, והפך את החברה למוקד התעניינות גדול בקרב קונים פוטנציאליים. מקרטני ואלמנתו של לנון, יוקו אונו, הציעו יחד 21 מיליון ליש"ט. בעקבות הצעות מתחרות של CBS סונגס, וורנר קומיוניקיישנס ופרמאונט פיקצ'רס, מאן גרייד להתייחס למקרטני ואונו.
באותו הזמן המשיך איש העסקים האוסטרלי רוברט הולמס לרכוש את מניותיה של ACC, עד שבינואר 1982 הגיש הצעה לקניית כל החברה. גרייד התפטר מתפקידו כמנכ"ל, ולאחר שהשיג לעצמו אמצעי שליטה בחברה תפס הולמס את מקומו.
היסטוריה של ATV מיוזיק > רכישת ATV מיוזיק על ידי מייקל ג'קסון

בשנת 1981 החל הזמר האמריקאי מייקל ג'קסון לשתף פעולה עם מקרטני, ויחד הם כתבו והקליטו כמה שירים. ג'קסון שהה רבות בביתם של פול ואשתו לינדה, והתיידד עם הזוג. ערב אחד סבו השלושה לשולחן ארוחת הערב, ומקרטני הוציא מחברת עבה, בה רשומים כל השירים עליהם היו לו זכויות הוצאה לאור. ג'קסון התרגש מאוד, ובחן את המחברת בדקדקנות. הוא שאל כיצד ניתן לרכוש את השירים, ומקרטני הסביר לו כי תחום ההוצאה לאור בתעשיית המוזיקה הוא רווחי ביותר. ג'קסון השיב לו בהלצה שיום אחד הוא יקנה את כל שירי הביטלס, ומקרטני צחק ואמר: "נהדר. בדיחה טובה".
בספטמבר 1984 הסב עורך הדין של ג'קסון, ג'ון ברנקה, את תשומת לבו לפתיחת המכירה לקטלוג שירי ATV מיוזיק, כולל אלו בבעלות נורת'ן סונגס. ג'קסון היה נחוש לרכוש את החברה, חרף התחרות הגדולה שעמדה בפניו מול קונים נוספים. ברנקה פנה לעורך הדין של מקרטני, ושאל אותו האם הם מעוניינים להצטרף למרוץ. הוא השיב לו בשלילה, בנימוק שהמחיר יקר מדי. לפי ברט רויטר, שניהל את המשא ומתן על מכירת ATV מיוזיק, ניתנה למקרטני הזכות הראשונית להציע הצעת מחיר. עקב סירובו, התחרות נפתחה עבור כולם. גם אלמנתו של לנון, אונו, הביעה התעניינות, אך לבסוף לא נמנתה בין ההצעות הסופיות.
רשימת הקונים האחרים כללה את צ'ארלס קופלמן ומרט בנדייר, בעלי חברת Entertainment Co., וירג'ין רקורדס, טייקון הנדל"ן סמואל ג'יי. לפארק והיועץ הפיננסי צקארלס קנאפ. ב-20 בנובמבר 1984 הוגשה הצעתו של ג'קסון בסך 46 מיליון דולר. סכום זה נקבע לאחר בדיקה שערך ברנקה על שווי קטלוג השירים ועל הצעה מתחרה שהוגשה על סך 39 מיליון דולר. ג'קסון התעניין רק בזכויות יוצרים על השירים, אך העסקה כללה גם מבנה, אולפן הקלטות והציוד בתוכו. בדצמבר 1984 נחתם בין הצדדים מזכר הבנות לא מחייב. הצוות של הזמר החל בתהליך בן ארבעה חודשים של אימות המסמכים המשפטיים, הדוחות הכספיים של ATV מיוזיק וכל קטלוג 4,000 השירים.
בינואר 1985 החלו שני הצדדים לנסח חוזים רשמיים. פגישות נוספות נערכו עד 16 במרץ באותה שנה. צוותו של ג'קסון תיאר את המשא ומתן כמתסכל. נציגים של ATV מיוזיק דיווחו כי בכל פעם שהתקרבו להסכם הדדי, מציעים אחרים נכנסו לתמונה. עסקת הרכישה עברה שמונה טיוטות שונות. במאי 1985 החליט צוותו של ג'קסון לשאת כתף קרה בכל הקשור למשא ומתן. חודש אחר כך נודע לו שצ'ארלס קופלמן ומרט בנדייר כוננו הסכם עם ATV מיוזיק שעמד על 50 מיליון דולר.
בתחילת אוגוסט יצר הולמס, מנכ"ל החברה, קשר עם ג'קסון, והמשא ומתן חודש. ההצעה הועלתה ל-47.5 מיליון דולר. היה לו יתרון גדול על קופלמן ובנדייר, שטרם הספיקו לעבור על כל חומרי הבירוקרטיה של החברה. הוא אף הסכים לבקר באוסטרליה כאורח כבוד של הולמס, ולהופיע בערוץ 7 של פרת'. העסקה הסופית על סך 47.5 מיליון דולר נחמתה ב-10 באוגוסט 1985. בחודש אוקטובר מילא ג'קסון את חובתו, וטס לבקר בפרת'.
שיר הביטלס היחיד בקטלוג של נורת'ן סונגס שלא נכלל בעסקה היה "Penny Lane", שאת הזכויות עליו העניק הולמס לבתו המתבגרת, שכן זה היה השיר האהוב עליה.