stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוף שחור
גוף אפור ואמיסיביות

במציאות לא קיים גוף שחור אידיאלי, אך נוח להשתמש במודל גוף שחור והוא משמש קירוב טוב לחומרים רבים בטווח רחב של אורכי גל. חומרים רבים קורנים באופן דומה לגוף שחור, אך ביעילות קטנה מ־1 וקבועה בקירוב. ניתן לעשות שימוש במדד האמיסיביות לתיאור היחס שבין הפליטה של גוף אפור לפליטה של גוף שחור. על פי חוק קירכהוף יחס זה זהה למקדם הבליעה של הגוף. האמיסיביות בדרך כלל איננה מספר קבוע אלא פונקציה של אורך הגל (או התדירות) והטמפרטורה, אך במקרים רבים היא קבועה לטווח צר מסוים, למשל באורכי גל של מצלמה תרמית 3–5 מיקרון או בטווח 8–12 מיקרון.
גוף שחור מלאכותי

עבור שימושים מדעיים ותעשייתיים, נדרש לעיתים מקור קרינה המדמה גוף שחור. לעיתים נדרש רק מקור בעל התפלגות קרינה ידועה, ובמקרה זה ניתן להשתמש למשל בנורת להט שהיא גוף שחור מצוין בכל תחום אורכי הגל הנראה ותת־אדום. קיימות נורות המכוילות בזרם חשמלי מסוים להיות בטמפרטורה מדויקת, למשל 2850 קלווין שהיא נורה סטנדרטית. לטמפרטורות גבוהות יותר, עד 3200 קלווין, ניתן להשתמש בנורת הלוגן.
כאשר נדרשים, בנוסף להתפלגות הקרינה, גם אחידות קרינה מפני שטח מסוים, או סך של עוצמה מדויקת, משתמשים ב"גופים שחורים" תעשייתיים. לגופים הללו משתמשים בצבע שחור מיוחד שנשאר "שחור", כלומר בולע מאוד, בתחום רחב של אורכי גל מעל־סגול ועד תת־אדום. גופים אלו ניתנים לחימום או קירור לטמפרטורה מדויקת (אלפית מעלה צלזיוס ואף פחות) באחידות גבוהה.
גוף שחור שקוע (cavity blackbody) הוא בדרך כלל גוף מחומר מתכתי או קרמי מחומם, בעל שקע בצורת חרוט קעור, המצופה בצבע שחור מתאים. פתח החרוט הוא המשטח שנחשב לגוף השחור, ובדרך כלל מהווה קירוב מצוין עם אמיסיביות מעל 0.99, וקוטר קטן בדרך כלל עד 5 ס"מ. גופים אלו גם מגיעים לטמפרטורות גבוהות של מעל 1000 מעלות צלזיוס.
גוף שחור מישורי עשוי בדרך כלל מפלטת נחושת הניתנת לחימום וקירור, מצופה בצבע שחור מתאים. גופים אלו יכלים להיות גדולים יותר, עד כחצי מטר לגוף סטנדרטי, אך טווח הטמפרטורה נמוך יותר והאמיסיביות (מידת הקירוב לגוף שחור אידיאלי) נמוכה יותר בדרך כלל. גופים אלו משמשים למשל לכיול האחידות של מצלמה תרמית.
ראו גם

קרינת גוף שחור
Vantablack
דוד הובר

דוד הובר (פלמית: David Hubert; נולד ב-12 בפברואר 1988) הוא כדורגלן עבר בלגי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

הובר התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של גנק ובשנת 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת נגד וסטרלו. בעונת 2008/2009 הפך לשחקן בקבוצה הבוגרת עימה זכה בגביע הבלגי. ב-13 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה בניצחון 0-3 נגד סרקל ברוז'. בעונת 2011/2012 עלה עם הקבוצה לשלב הבתים של ליגת האלופות לאחר שגברה 1-4 בדו-קרב בעיטות הכרעה נגד מכבי חיפה.
בינואר 2013 הושאל לגנט עד לסיום העונה עם אופציה לרכוש את כרטיס השחקן שלו ל-4 שנים. בתום העונה מימשה גנט את ההצעה והוא חתם ל-4 שנים במועדון.
לאחר שהובר לא היה מרוצה ממעמדו בקבוצה, בינואר 2014 הושאל להפועל באר שבע עד לסיום העונה. בקיץ 2014 הושאל לואסלנד-בוורן והצליח לעזור לקבוצה להישאר בליגה.
את עונת 2015/2016 התחיל כשחקן סגל בגנט ואף זכה עימה בסופר קאפ הבלגי, אך לקראת סיום מועד ההעברות האחרון הושאל לרויאל מוסקרון-פרוולץ.
בקיץ 2017 חתם בלוון.
ב-10 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בלגיה בתיקו 0-0 נגד סלובניה.
תארים

אליפות בלגיה: 2010/2011
הגביע הבלגי: 2008/2009
הסופר קאפ הבלגי: 2011
הסופר קאפ הבלגי: 2015/2016
גראהם פיליפס

| --- | --- |

 לידה:  14 באפריל 1993 (בן 31) לגונה ביץ', קליפורניה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2002 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון 
 בן או בת זוג:  אריאנה גרנדה (2008–2011) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גראהם דייוויד פיליפס (באנגלית: Graham David Phillips; נולד ב-14 באפריל 1993) הוא שחקן וזמר אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו כזאק פלוריק בסדרת הטלוויזיה "האישה הטובה".
קורות חיים

פיליפס נולד בעיר הנופש לגונה ביץ' במחוז אורנג', קליפורניה, לקתרין (הייל במקור), עורכת דין, וללוין פיליפס, עורך דין ושופט לשעבר בבית המשפט המחוזי בארצות הברית. הוריו התגוררו באוקלהומה לפני שנולד.
למד בתיכון סנט מרגרט בסן חואן קפיסטראנו, קליפורניה. בסתיו 2012, פיליפס החל ללמוד היסטוריה באוניברסיטת פרינסטון בקליפורניה.
קריירה

תפקידו הראשון היה בשנת 2002, כשהיה בן 9, אז הופיע פיליפס בתפקיד אורח בסדרה "מלך השכונה". אחרי התפקיד הזה, שהיה נקודת הפתיחה של הקריירה שלו, גילם פיליפס דמויות משניות במספר יצירות.
בעת שהיה בן 10 שר פיליפס את ההמנון הלאומי בפתיחת משחק של קבוצת הבייסבול לוס אנג'לס דודג'רס, והיה השני הצעיר ביותר לשיר אותו.
בשנת 2005 גילם פיליפס את התפקיד הראשי באופרה הנסיך הקטן שעלתה באופרה של ניו יורק במרכז לינקולן. משם המשיך ישירות לגילום קלייד הצעיר בהפקה הראשונה בעולם של האופרה "טרגדיה אמריקאית" במטרופוליטן אופרה. פיליפס פתח וסיים את האופרה בקטעי סולו.
בשנת 2007 השתתף פיליפס בסרט "מבול של צרות", בתפקיד בנו של איש הקונגרס, ג'ורדן בקסטר. הוא כיכב בסרט "בן 10: מרוץ נגד הזמן" בתפקיד הדמות הראשית, בן טניסון. הסרט הזה, שזכה לפרסום רב במספר מדינות גרם להרחבת פרסומו של פיליפס.
בשנת 2008 כיכב פיליפס בברודוויי בתפקיד הראשי במחזמר "13", בתפקיד ילד יהודי אמריקאי המנסה להשתלב בכיתה חדשה ולגרום לילדים לבוא למסיבת בר מצווה. המחזמר ירד מעל הבמה אחרי שלושה חודשים.
בשנת 2009 עלתה סדרת הדרמה, "האישה הטובה," שבה פיליפס השתתף כ-"זאקרי פלוריק", בנה של "אלישה פלוריק", הדמות הראשית בסדרה. פיליפס זכה להערכה רבה על המשחק בתפקיד זה ואף הועמד לפרסים, בין היתר לפרס האמן הצעיר לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת טלוויזיה- קומדיה או דרמה.
בשנת 2012 כיכב פיליפס בסרט "עזים" בתפקיד אליס ויטמן. באותה שנה הופיע בתפקיד אורח בדרמת הפשע "צווארון לבן".
בשנת 2013 השתתף פיליפס בסרט "תמימות" של הילרי בראואר, בדמותו של טובי קרופורד.
בשנת 2018 השתתף בסרט הקומי "מאבדים את זה" בדמותו של אוסטין, לצד ג'ון סינה וקתרין ניוטון. באותה שנה הצטרף לקאסט העונה השנייה של הסדרה הקומית של נטפליקס "לא טיפוסי" בתפקיד נייט.
חיים אישיים

בין השנים 2008-2011 פיליפס היה במערכת יחסים עם זמרת הפופ אריאנה גרנדה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | נואל | בוי סופרנו |  |
| 2006 | עשרת הדיברות: המחזמר | בנו של משה |  |
| 2007 | מבול של צרות | ג'ורדן בקסטר |  |
| 2009 | גנוב | מארק וויקפילד |  |
| 2012 | עזים | אליס וויטמן |  |
| 2014 | תמימות | טובי קרופורד |  |
| 2015 | קיץ בסטטן איילנד | דני קפמבל |  |
| 2016 | XOXO (אנ') | איתן שואו |  |
| 2018 | מאבדים את זה | אוסטין |  |
| 2019 | The Bygone | קיפ סאמר | גם במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2021 | יום הכן | בריאן |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | מלך השכונה | ווינט'רופ | פרק: "Mentalo Case" |
| 2004 | המשפט של איימי | טובי קרול | פרק: "Legacy" |
| 2005 | Love's Long Journey | ג'ף האף | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2006 | ג'ורדן | קייל/ג'ונה ווילר | פרק: "Mace vs. Scalpel" |
| 2007 | בן 10: מרוץ נגד הזמן | בן טניסון | סרט טלוויזיה של Cartoon Network |
| 2016-2009 | האישה הטובה | זאקרי פלוריק | תפקיד ראשי; 78 פרקים |
| 2012 | צווארון לבן | איון לירי | פרק: "Upper West Side Story" |
| 2015 | היועצת (אנ') | רוג'ר | סדרת רשת; 2 פרקים |
| 2016 | סודות ושקרים | ליאם קונורס | 3 פרקים |
| 2018-2017, 2020 | ריברדייל | ניק סנט קלייר | 5 פרקים |
| 2019-2018 | לא טיפוסי | נייט | 5 פרקים |
| 2019 | בת הים הקטנה לייב! | הנסיך אריק | ספיישל טלוויזיוני של ABC |
ראו גם

האישה הטובה
Goats
Innocence (Film)
בן 10: מרוץ נגד הזמן
13 (musical)
דוד הגר (זבלטוב)

רבי דוד הגר (ביידיש: האגער, ה'תקנ"ז - כ"א באב ה'תר"ח) היה מייסד חסידות זבלטוב ואדמו"רה הראשון. מחבר הספר "צמח דוד".
ביוגרפיה

נולד לרבי מנחם מנדל האדמו"ר מקוסוב ולשיינא רחל. היה חתנו של רבי משה לייב מסאסוב.
בשנת תקפ"ו (1825), אחר פטירת אביו, החל לכהן כאדמו"ר בזבלטוב.
היה מפורסם כחכם. רבי ישראל פרידמן מרוז'ין כינה אותו "חכם העולם" ורבי חיים הלברשטאם מצאנז אמר עליו: 'חכם עדיף מנביא'.
חלק מתורותיו לוקטו והודפסו בשם "צמח דוד". ברוב המהדורות נדפס ביחד עם ספרו של אביו - "אהבת שלום".
צאצאיו

רבי יעקב (תקע"ה - ט"ו בשבט תרמ"א) מילא את מקומו בזבלטוב, ממנו המשיכה שושלת זבלטוב עוד שלושה דורות, עד פרוץ השואה. נישא להינדא בת רבי יהודה צבי מראזלא ובזיווג שני נישא לפרידא קילא בת הרב ישעיה שור רבה של יאס (בזיווג ראשון הייתה נשואה לרבי יצחק לייבוש מקאליב).
רבי צבי הירש, כיהן כאדמו"ר בפיטשניזין חתן רבי אברהם חיים מלינסק. לאחר פטירת אביו החל לכהן בפיטשניזין. לאחר פטירתו מילא את מקומו בנו רבי גרשון. מחתניו של רבי צבי הירש היה רבי נחום מבורשטין.
רבי מנחם מנדל, כיהן כאדמו"ר בדאמיץ' (פרבר של זבלטוב). חסידיו היו מועטים. נפטר ללא בנים. נכדו רבי אברהם, בן חתנו רבי יוסף דוד (מגזע אליק), מילא את מקומו. נרצח עם קהילתו בב' בטבת תש"ב וסירב להצעת קצין הונגרי להצילו.
רבי יחיאל מיכל, כיהן כאדמו"ר בסטרוז'ניץ, חתן רבי אלעזר מבעלז. היו לו חסידים רבים.
שיינא רחל אשת רבי יצחק פרידמן מבוהוש.
יוכבד אשת רבי ישראל הורוביץ מבארנוב.
פעליא נישאה לרבי ברוך בן רבי שמעון שלמה מסאווראן, התגרשה ונישאה בשנית לרבי יוסף באב"ד, מחבר הספר "מנחת חינוך".
גבריאל דה מורטיה

| --- | --- |

גבריאל דה מורטיה
 לידה:  25 באוגוסט 1821 מלאן, מחוז איזר, ממלכת צרפת
 פטירה:  25 בספטמבר 1898  (בגיל 77) סן-ז'רמן-אן-לה, מחוז איוולין, הרפובליקה הצרפתית 
 שם לידה:  Louis Laurent Gabriel de Mortillet 
 ענף מדעי:  ארכאולוגיה אנתרופולוגיה
 מקום מגורים:  צרפת, איטליה, שווייץ
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר הלאומי לאומנויות ולמקצועות בפריז
 מוסדות:  המוזיאון הארכאולוגי הלאומי (צרפת)   בית הספר לאנתרופולוגיה בפריז
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד 
 צאצאים:  אדריין דה מורטיה 
 הערות:  שם לידה: Louis Laurent Gabriel de Mortillet ;פעיל סוציאליסטי, חבר באספה הלאומית
 תרומות עיקריות
 כרונולוגיה פרהיסטורית
 
לואי לוראן גבריאל דה מורטיה (בצרפתית: Louis Laurent Gabriel de Mortillet‏; 25 באוגוסט 1821, מלאן (מחוז איזר) – 25 בספטמבר 1898, סן-ז'רמן-אן-לה) היה ארכאולוג, אנתרופולוג ופוליטיקאי צרפתי שהצטיין כחלוץ בחקר הפרהיסטוריה. הוא ייסד ב-1864 בצרפת כתב עת ראשון לפרהיסטוריה. מורטיה היה בצעירותו פעיל סוציאליסט. בהכשרתו היה מהנדס וגאולוג ופלאונטולוג. אחרי שובו מגלות, בימי הרפובליקה הצרפתית השלישית נכנס שוב לפוליטיקה המקומית והארצית וכיהן בשנים 1882–1888 כראש מועצת היישוב סן-ז'רמן-אן-לה ובשנים 1885–1889 פעל מטעם השמאל הרדיקלי כנציג המחוז סן-א-וואז באספה הלאומית הצרפתית.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

גבריאל דה מורטיה נולד בשנת 1821 במלאן במחוז איזר שבצרפת, כבן למשפחה מלוכנית.
מורטיה למד במכללה הישועית של שאמברי ונותר משם עם גישה שלילית כלפי המנהיגות הדתית וגיבש השקפות אתאיסטיות ורפובליקניות. הוא למד הנדסת מכונות בקונסרבטואר לאמנויות ומלאכות של פריז ומאוחר יותר למד גאולוגיה ופלאונטולוגיה.
בשנת 1848 היה מעורב במהפכת פברואר 1848. נודע במאמריו שפרסם, בין השאר, בשבועון La Revue indépendante ("לה רווי אנדפנדאנט"), שמתח בקורת על משטר הנשיאות של לואי-נפוליאון בונאפרט והיה לבעלי השבועון. מקורב להשקפותיו של
פייר-ז'וזף פרודון, עקב מאבקו בעד הסוציאליזם נעצר ונידון לשנתיים מאסר. הוא נמלט מן המדינה לשווייץ וב-15 השנים הבאות חי בגלות, בעיקר באיטליה.
ביוגרפיה > פעילותו המדעית בגלות איטליה ושווייץ

בשנת 1856 אחרי השתלמות באיטליה בתחום ההנדסה והגאולוגיה עבד מורטיה בבניית מסילת הרכבת שנועדה לחבר את לומברדיה עם ונציה. הוא נשאר בהמשך בפסקיירה דל גארדה ובשנת 1858 פנה אל המחקר האתנולוגי והארכאולוגי. הוא הקדיש את זמנו לחפירות באגמי לומברדיה וחקר את בתי הכלונסאות בשווייץ. בשנת 1863 יחד עם הגאולוג השווייצרי אדואר דסור הוא גילה את האתר הנאוליתי הראשון באיטליה באיזולינו, בנפת וארזה על יד אגם מג'ורה. הוא פרסם שלושה מחקרים על נוכחות האדם הקדמון בצפון איטליה, כשהשלישי התייחס באופן תקדימי באותה תקופה לעידן הקרח.
ביוגרפיה > אחרי שובו לצרפת

בשובו לצרפת ב-1864 הקים מורטיה את כתב העת המדעי "Matériaux pour l'histoire positive et philosophique de l'homme ("חומרים להיסטוריה פוזטיבית ופילוסופית של האדם"), בהמשך Matériaux pour l'histoire naturelle et primitive de l'homme (חומרים להיסטוריה טבעית וקדמונית של האדם) הראשון בצרפת המוקדש לפרהיסטוריה. הוא ערך אותו עד שנת 1872 כשהתחלף עם אמיל קרטאיאק. הוא סייע לפול ברוקה בייסוד בית הספר הצרפתי לאנתרופולוגיה, בו לימד כפרופסור החל משנת 1878.
בשנים 1865–1866 הוא השתתף בארגונם של הכנסים הבינלאומיים הראשונים לאנתרופולוגיה ולארכאולוגיה פרהיסטורית. הראשון בהם התקיים בנשאטל בשווייץ ב-1866. שנה אחר כך, ב-1867 הוא ארגן את המחלקה הפרהיסטורית בתערוכה על "תולדות העבודה" שבמסגרת התערוכה העולמית בפריז. התמנה לאוצר המוזיאון באנסי ואחר כך במוזיאון בז'נבה.
בשנת 1868 לפי המלצתו של אדואר לארטה, נשלח לעבוד כאוצר במוזיאון החדש לעתיקות לאומיות ("גאלו-רומיות", אחר כך "גאלו-רומיות וקלטיות"), לימים המוזיאון הארכאולוגי הלאומי של צרפת, שהוקם בטירת סן-ז'רמן-אן-לה ומאוחר יותר התמנה לסגן האוצר הראשי שלו.
נתבקש להמציא סיווג של התרבויות החומריות וסיווג כרונולוגי החל מתקופת האבן על בסיס החומרים המוזיאוגרפיים שהצטברו במוזיאון בסן-ז'רמן-אן-לה, במיוחד אחרי התרומה משנת 1865 של אספן העתיקות בושה דה פֶרט. תוך כדי עבודתו פרץ עימות ארוך ימים בינו לאוצר הראשי של המוזיאון, הארכאולוג וההלניסט אלכסנדר ברטראן.
בשנת 1865 חידש מורטיה את חקר התרבות גולאסקה שנתגלתה בשנת 1822 על ידי אב המנזר האיטלקי ג'ובאני בטיסטה ג'אני, ששייך אותה בטעות לתקופה הרומית. מורטיה וגם הממונה עליו, ברטראן, התרשמו כי מדובר בתרבות חומרית קלטית מתקופת הברזל "הראשונה" ו"השנייה" ושהתמקמה בשטח לומברדיה, חלק מצפון פיימונטה והחלק הדרומי של הקנטון טיצ'ינו בשווייץ.
מורטיה הביא למוזיאון שלו בצרפת חלק מהותי מאוסף האב ג'אני וסייע על ידי כך בקביעת כרונולוגיה מעמיקה של ממצאיו. באותה שנה הוא פרסם מונוגרפיה המכנסת בתוכה את כלל הדו"חות הארכאולוגיים החל משנת 1824 ואת ניתוחיו.
ביוגרפיה > תרומתו לסיווג ולמינוח התקופות הפרהיסטוריות - הכלים כקריטריון

אחד הספרים החשובים שלו הוא Le Préhistorique, antiquité de l'homme ("הפרהיסטוריה - תקופת הקדם של האדם") שפורסם בשנת 1883 עם איורי בנו אדריין דה מורטיה.
אחרי שלארטה השתמש בשרידי בעלי החיים כקריטריון המסווג את תגליותיו - "כרונולוגיה פלאונטולוגית" - תקופת דב המערות, תקופת הממותה תקופת הקרנף, תקופת אייל הצפון וזו של שור הבר, דחה מורטיה שיטה זו מכיוון שהפאונה משתנה לפי קו הרוחב והציע במקומה סיווג לפי סוג המגורים - בעזרת חומרי סחף או מערות, למשל.
אולם ב-1869 הוא בחר בשיטת חלוקה המבוססת על סוג האתרים והכלים שבהם. הוא תיאר תחילה שתי תקופות ראשיות:"ממלכת העצמות" ו"ממלכת אבן הצור", כש:
תקופת "ממלכת העצמות" מחולקת ל:
התקופה המגדלנית
התקופה האוריניאקית
תקופת "ממלכת אבן הצור", המחולקת ל:
התקופה הסולוטרנית
התקופה המוסטרית.
בשנת 1872 הציע חלוקה של התקופה הפלאוליתית ליותר שלבים, קודם 14, אחר כך 9 שלבים, המוגדרים לפי סוגי הכלים שייצר האדם והנושאים שמות גאוגרפיים לפי דגם המינוח הגאולוגי. מתוך שמות אלה 7 הם בשימוש עד היום:
התרבות השלית - לפי העיר הצרפתית של - מציינת תעשייה ליתית של השלב הפלאוליתי התחתון במערב אירופה ובצפון אפריקה, שקדם לתקופה האשלית. המונח אינו יותר בשימוש. כיום משתמשים רק במונח "התרבות האשלית". גם מורטיה שם לב לדמיון בין הכלים באתר של ולאלו מסנט אשל ואבוויל.
התרבות השלית, וזו האשלית מתאפיינות באבני יד
התרבות האשלית - שנקראה לפי אתר הפרהיסטורי סנט אשל שעל יד אמיין במחוז סום (1869)
התרבות המוסטרית - כונתה כך בשנת 1860 על ידי אדואר לארטה לפי האתר הפרהיסטורי לה מוסטיה ביישוב פזאק-לה-מוסטיה, במחוז דורדון
התרבות הסולוטרנית - לפי אתר פרהיסטורי שנתגלה ב-1866 למרגלות הסלע רוש דה סולטרה (סון-א-לואר (צר')) על ידי אנרי טסטו-פרי (צר'). מורטיה ביקר בו לפי הזמנתו של טסטו-פרי
התרבות האוריניאקית - הונהגה ב־1872, אחר כך ננטשה וחודשה על ידי אנרי בריי בשנת 1906
התרבות המגדלנית - קרויה לפי מחסה הסלע "לה מדלן" שבדורדון, אותו גילה אדואר לארטה ב-1863
התרבות הטוראסית - מונח שמקורו ביישוב לה טוראס, שהוחלף בתרבות האזילית (אנ')
כמה מהמונחים שהוטבעו על ידי מורטיה ולארטה הם עדיין בשימוש, אך מורטיה סבר אז בטעות שכל שלב הוא תקף בכל העולם והוא שלב חובה בתוך תהליך חד-ליניארי. לפי התפיסות המאוחרות יותר, התברר כי כל תרבות היא מצבור מקומי יותר, המסוגל להתקיים בחפיפה עם תרבויות אחרות וללא קשר ליניארי הכרחי איתן. בנוסף טעה מורטיה כשחשב שהתרבות האוריניאקית, המאופיינת, לדעתו, בנוכחות כלים מעצמות, היא מעין שלב ביניים בין זו הסולוטרנית, שבה העצמות הן נדירות, ולמגדלנית, שבה העצמות הן מעובדות יותר. מחקריו של האב אנרי בריי בתחילת המאה ה-20 מיקמו את השלב הזה לפני התרבות הסולוטרנית והמגדלנית ולא ביניהן.
בשנים 1884–1887 ניהל מורטיה כתב עת חדש לאנתרופולוגיה L' Homme.
בשנים 1882–1889 כיהן כראש העיר סן-ז'רמן-אן-לה ובשנת 1885 נבחר באספה הלאומית כנציג המחוז סן-א-וואז.
ביוגרפיה > מחלוקת "האדם השלישוני"

בשנת 1879 הציע מורטיה את המונח "אנתרופופיתקוס" כדי לציין "חוליה חסרה" בין הקוף ולאדם שסברו אז שחי השלישון ושייצר אאוליתים. בהמשך הסתבר שהאאוליתים לא היו מיוצרים על ידי יצורים חיים אלא תופעות גאולוגיות. השם אנתרופופיתקוס חזר לשימוש לתקופה אחר כך הוחלף בפיתקנתרופוס ועל ידי הומו ארקטוס אבל יצורים אלה לא חיו בשלישון.
ביוגרפיה > אורך הרביעון

מורטיה שיער תחילה שעידן הרביעון נמשך כ-250000 שנה. מאוחר יותר מספר הזה, שהתקבל בזמנו בפליאה, בגלל אורכו ה"מופלג", תוקן פעמים חוזרות כדי להגיע בימינו לסדר של מעל שני מיליון.
חייו הפרטיים

מורטיה נפטר בשנת 1898 בסן-ז'רמן-אן-לה.
אחיו הבכור, פול דה מורטיה, היה בוטנאי.
הנצחה

26 באוקטובר 1905 - בארנה של לוטטיה ברובע הלטיני של פריז הוקמה אנדרטה לזכרו על ידי הפסל אלפרד לה פן. בשנת 1942 בימי הכיבוש הנאצי בצרפת פסל הדיוקן מברונזה של מורטיה שמעל האנדרטה סולק והותך.
רחובות נקראו על שמו בסן ז'רמן-אן-לה, גרנובל, של, אנסי ואמיין.
אוסף התכתבותו, רישומיו ומאמריו נרכש בשנות ה-1950 על ידי אוניברסיטת סארלנד. הוא נשמר בספרייה הממלכתית והמכון לארכאולוגיה פרהיסטורית ואסיאתית מוקדמת ולארכאולוגיית המזרח התיכון של אוניברסיטת סארלנד.
מבחר ספרים ומאמרים

1869 - Essai d'une classification des cavernes et des stations sous abri, fondée sur les produits de l'industrie humaine
Classification des diverses périodes de l’age de la pierre. Revue d’Anthropologie, I, Paris 18 1872
Le Préhistorique, antiquité de l'homme 1883 - פורסם ב-1892 עם איורים מאת בנו, אדריין דה מורטיה
Les Nègres et la civilisation égyptienne 1884
Origines de la chasse, de la pêche et de l'agriculture 1890
La Formation de la Nation Française 1897
לקריאה נוספת

Guy Rachet L'Univers de la archéologie, Editions Gerard &Co, Verviers, Belgique 1970
הערות שוליים

↑  באתר האספה הלאומית
1 2  G.Rachet
↑  W.Ashworth
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007460522305171  PLWABN: 9810700792005606  BNE: XX1382281  BnF: cb12776667g (data)  GND: 118830872  ICCU: SBLV201889  ISNI: 0000 0001 2126 8290  LCCN: n88189939  Léonore: 271773  NKC: js2007391623  NLG: 217615  NTA: 072543795  RERO: 02-A000116194  SNAC: w6d60fhq  SUDOC: 033366462  VcBA: 495/237630  VIAF: 32124281   WorldCat (עם VIAF): 32124281
גיא וסרדם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באוגוסט 1984 ראשון לציון, ישראל 
 פטירה:  9 בינואר 2024 (בגיל 39) ראשון לציון, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  ג'ודו 
 
גיא וסרדם (11 באוגוסט 1984 – 9 בינואר 2024) היה ג'ודוקא ודוגמן ישראלי.
ביוגרפיה

וסרדם נולד וגדל בשכונת נחלת יהודה בראשון לציון. התאמן בג'ודו מגיל 4 בהדרכת ליאור לנסברג ב"ג'ודוקאן-ליאור". שירת בצה"ל במעמד של ספורטאי מצטיין. היה חבר בקבוצת "הנשרים" במסגרת ליגת הג'ודו המקצוענית.
באליפות אירופה עד גיל 17 שנערכה בשנת 2000 זכה במדליית ארד.
משנת 2002 עבד כדוגמן בסוכנות DNA. השתתף בקטלוגים של חברות כמו רנואר מן ופוקס מן ובמספר פרסומות.
בטורניר אשדוד הבינלאומי שנערך ב-22 ביולי 2006 זכה במדליית זהב במשקל עד 73 ק"ג, לאחר שניצח בניקוד הזהב את סגן אלוף אירופה לשעבר, יואל רזבוזוב.
כחבר בנבחרת ישראל, באליפות העולם בג'ודו לאומות שנערכה בספטמבר 2006 סיימה הנבחרת במקום תשיעי.
באליפות ישראל שנערכה באולם מטרוווסט ברעננה באוקטובר 2015 זכה במדליית כסף עד משקל 81 ק"ג.
וסרדם נפטר בפתאומיות ב-9 בינואר 2024, בגיל 39.
מהישגיו הבולטים

מדליית ארד באליפות אירופה לקדטים 2000.
מקום חמישי באליפות אירופה לנוער 2002.
מקום 7 באליפות העולם לנוער 2002.
אלוף ישראל עד גיל 20 במשקל עד 81 ק"ג 2002.
אלוף ישראל בסמבו ובהיאבקות עד משקל 73 ק"ג 2002.
מקום שני באליפות ישראל לבוגרים 2002, כשמפסיד בגמר ליואל רזבוזוב.
אלוף ישראל במשקל של עד 81 ק"ג 2004.
מקום שני במשחקי המכביה 2001 במשקל של עד 81 ק"ג.
מקום ראשון באליפות ישראל לבוגרים 2006.
מקום שני בעולם בהיאבקות סמבו.
הערות שוליים

↑  ג'ודו: אריק זאבי ניצח בטורניר בינלאומי באשדוד, באתר nrg‏, 22 ביולי 2006
↑  ג'ודו: ישראל סיימה תשיעית באליפות העולם, באתר ynet, 17 בספטמבר 2006
↑  צפו בג'רבי ובאורי ששון זוכים באליפות ישראל, באתר ערוץ הספורט, 7 באוקטובר 2015
↑  אורן אהרוני, אבל בענף הג'ודו: אלוף ישראל לשעבר, גיא וסרדם, נפטר בגיל 39, באתר ישראל היום, 9 בינואר 2024
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברטיל אולין

| --- | --- |
ברטיל אולין בסביבות סוף שנות ה-50 של המאה ה-20
ברטיל אולין בסביבות סוף שנות ה-50 של המאה ה-20
 לידה:  23 באפריל 1899 קליפאן, שוודיה
 פטירה:  3 באוגוסט 1979 (בגיל 80) ואלאדלן, מחוז אורה, שוודיה
 ענף מדעי:  כלכלה
 מקום מגורים:  שוודיה, ארצות הברית, דנמרק
 מקום קבורה:  נורה בנגרבנינגספלאטסן (בית הקברות הצפוני), מחוז סולנה, שוודיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לונד, אוניברסיטת סטוקהולם, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת הרווארד
 מנחה לדוקטורט:  אלי הקשר
 מוסדות:  אוניברסיטת קופנהגן, בית הספר לכלכלה של סטוקהולם
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לכלכלה (1977)  עמית החברה האקונומטרית (1945)  אות מסדר כוכב הקוטב - מפקד הצלב הגדול (4 ביוני 1965) 
 בן או בת זוג:  Evy Ohlin 
 צאצאים:  Anne Wibble, Tomas Ohlin 
 תרומות עיקריות
 מחקר בנושא מסחר בין-אזורי ובין-לאומי, מודל הקשר-אולין
 חתימה:   
 
ברטיל גוטהרד אולין (בשוודית: Bertil Gotthard Ohlin; ‏23 באפריל 1899 – 3 באוגוסט 1979) היה כלכלן ופוליטיקאי שוודי, שייסד את התאוריה המודרנית של דינמיקת המסחר. בשנת 1977 חלק את פרס מדעי הכלכלה לזכרו של אלפרד נובל עם ג'יימס מיד (אנ') בזכות עבודתו בנושא מסחר בין-אזורי ובינלאומי שפרסם בשנת 1933. אולין ייסד יחד עם הכלכלן השוודי אלי הקשר, תאוריה בנושא מסחר בינלאומי שנודעה בשם מודל הקשר-אולין, שזיכתה אותו במוניטין עולמי.
ביוגרפיה > חייו האישיים

ברטיל אולין נולד בשנת 1899 ב-23 באפריל בעיירה קליפאן, שבשוודיה.
אולין למד באוניברסיטת לונד ובאוניברסיטת סטוקהולם בהנחיית הכלכלן אלי הקשר. במהלך לימודיו פיתח עניין במסחר בין-לאומי והציג תזה על תיאורית המסחר ב-1922. אולין למד לתקופה באוניברסיטת הרווארד ובאוניברסיטת אוקספורד,[דרושה הבהרה] שם הושפע על ידי פרנק טאוסיג וג'ון ויליאמס. ב-1924 קיבל דוקטורט מאוניברסיטת סטוקהולם ושנה מאוחר יותר החל לעבוד כפרופסור באוניברסיטת קופנהגן. ב-1930 המשיך את עבודתו של אלי הקשר כפרופסור באוניברסיטת סטוקהולם. בתקופה זו, אולין נכנס למחלוקת עם ג'ון מיינרד קינס, שטען כי גרמניה צריכה לשלם שילומים לאחר מלחמת העולם הראשונה, בניגוד לאולין שראה שילומים אלו כקניית כוח בין-לאומית ולא יותר. ב-1936, קינס שינה את דעתו והסכים עם גישתו של אולין. המחלוקת תרמה בהמשך לפיתוח תאוריות מודרניות על שילומים בין-לאומיים חד צדדיים.
אולין כיהן כראש המפלגה הליברלית של שוודיה בין 1944 ל-1967. הוא היה חבר בריקסדאג בין 1938 ל-1970. כיהן כשר המסחר בממשלת שוודיה במהלך מלחמת העולם השנייה (1944-1945) וכנשיא המועצה הנורדית בשנים 1959 ו-1964.
נפטר ב-3 באוגוסט 1979 בואלאדלן בשוודיה.
מחקריו

ב-1933, אולין פרסם עבודה בנושא מסחר בין-אזורי ובין-לאומי שזיכתה אותו במוניטין עולמי, בה הוא שילב גישות מתזת הדוקטורט שלו עם עבודה קודמת של אלי הקשר. כחבר בבית הספר לכלכלה של סטוקהולם, אולין גם פיתח דרך תאורטית לטפל במדיניות מאקרואקונומית מבסיס שנבנה על ידי קנוט ויקסל. מחקרו על החשיבות של ביקוש כולל הקדים מחקר מאוחר יותר על ידי קינס.
מחקריו > מודל הקשר-אולין

אולין ייסד תיאורית מסחר בינלאומי הידועה כיום כמודל הקשר-אולין. לפי מודל זה, מסחר בין מדינות מתרחש ביחס בין כמויות ההון וכוח העבודה היחסיות של אותן מדינות. במדינות עם כמות הון מרובה יש נטייה למשכורות גבוהות יותר, ולכן מוצרים שדורשים כמות מרובה של כוח עבודה יקרים יותר לייצור מקומי. לעומת זאת, מוצרים שדורשים יותר הון זולים יותר לייצור מקומי. לכן, מדינות בעלות כמות מרובה של הון ייצאו מוצרים הדורשים יותר הון, וייבאו מוצרים הדורשים יותר כוח עבודה עם הרווחים מהייצוא. מדינות בעלות כמות מרובה של כוח עבודה יעשו את ההפך, וייצאו מוצרים הדורשים יותר כוח עבודה, תוך ייבוא מוצרים הדורשים יותר הון.
התנאים הבאים צריכים להתקיים:
היחס בין כמות ההון לכמות כוח העבודה במדינה שונה בין שתי המדינות.
אחד מהמוצרים דורש יותר כוח עבודה והשני דורש יותר הון, או להפך.
כוח העבודה וההון לא עוברים בין שתי המדינות.
העלויות של העברת המוצרים בין שתי המדינות לא קיימות או מוזנחות.
צורכי התושבים של שתי המדינות שווים.
התאוריה אינה תלויה בכמויות ההון וכוח העבודה, אלא בכמויות לכל עובד, מה שמאפשר למדינות קטנות לסחור עם מדינות גדולות על ידי התמחות בייצור מוצרים שדורשים את המרכיבים שקיימים אצל המדינה הקטנה יותר מאשר אצל המדינות שסוחרות אתה. ההנחה המרכזית היא שהון וכוח עבודה לא נמצאים בכמויות שוות בשתי המדינות. הדבר מוביל להתמחות וריכוז בתחום ייצור או במוצר מסוים, מה שתורם לרווחה הכלכלית של שתי המדינות. ככל שההבדל גדול יותר בין שתי המדינות, הרווח מהתמחות בתחום מסוים עולה עבור שתיהן.
וסילי לאונטיף ערך מחקר על התאוריה במטרה להפריך אותה. הוא ציין שלארצות הברית יש כמות רבה של הון, לכן היא אמורה לייצא מוצרים שדורשים כמות רבה של הון ולייבא מוצרים שדורשים כמות רבה של כוח עבודה, אך הוא מצא שארצות הברית ייצאה מוצרים שדרשו יותר כוח עבודה מהמוצרים שהיא ייבאה. ממצא זה ידוע בתור פרדוקס לאונטיף.
מחקריו > ספריו

מסחר בין-אזורי ובין-לאומי - ספר בהוצאת אוניברסיטת הרווארד המסביר על מודל הקשר-אולין, הספר פורסם ב-1933.
בעיית ייצוב התעסוקה- פורסם ב-1949. הספר מורכב מאוסף של הרצאות שאולין העביר, של עמותת יוליוס באר באוניברסיטת קולומביה, ושל צ'יצ'לה באוניברסיטת אוקספורד.
כמה חוסרים בתאוריות של קשרים כלכליים בינלאומיים
התהליך והשלבים של השפל הכלכלי העולמי - דיווח שנכתב על ידי אולין על השפל הכלכלי העולמי, שהוצג בפני חבר הלאומים בשנת 1931.
כמה הערות על תאוריית סטוקהולם על חסכון והשקעות
פרסים והוקרה

בשנת 1977 זכה בפרס נובל לכלכלה אותו חלק עם ג'יימס מיד, בזכות תרומה פורצת דרך של שניהם לתאוריה בנושא מסחר בינלאומי ומעבר הון בינלאומי.