stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים
היסטוריה > 2006

בשנת 2006, שנה לאחר דקירת הצועדים, התקיימו בירושלים "אירועי הגאווה העולמיים", ובמסגרתם תוכנן מצעד גדול במיוחד. עקב מלחמת לבנון השנייה נדחה המצעד, ולאחר כמה דחיות נוספות נקבע ל-10 בנובמבר. בשבועות שלפני התאריך המיועד הלכו והתגברו מהומות של חרדים ברחובות ירושלים. מאות חרדים יצאו להפגנות אלימות בשכונות החרדיות בבירה, במחאה על מצעד הגאווה שהיה עתיד להתקיים. ההפגנות כללו יידוי אבנים וחפצים שונים, הבערת מכלי אשפה, זריקת בקבוק תבערה והתעמתות פיזית עם כוחות המשטרה.
ב-8 בנובמבר הפצצה קטלנית של צה"ל ברצועת עזה הביאה למותם של 19 פלסטינים, והמשטרה הודיעה שבשל הפניית כוחות רבים לטיפול בהתראות הביטחוניות, אין באפשרותה לאבטח את המצעד באותו שבוע. תוך שהם נרתעים מאוד מדחייה נוספת של מועד המצעד, החליטו ראשי הבית הפתוח לבטל את המצעד ולקיים תחתיו עצרת גאווה באצטדיון גבעת רם בירושלים. תהליך זה מתועד בסרטו של ניצן גלעדי, "ירושלים גאה להציג". את האירוע הנחו מלכות הדראג טלולה בונט וגלינה פור דה ברה.
במהלך האירוע פרץ אדם חמוש בסכין שהצליח להסתנן למקום וכמעט פצע את המנחות אך נבלם על ידי כוחות המשטרה.
היסטוריה > 2007

למרות המהומות והמחאות, הודיע הבית הפתוח על קיומו של מצעד גם ביוני 2007. פשרה שהושגה בבג"ץ בדיון קודם קבעה את המסלול ברחוב דוד המלך בעיר, ממלון מצודת דוד עד גן פעמון הדרור. עתירות חדשות נגד המצעד נדחו על ידי בג"ץ. ההודעה על קיום המצעד הובילה למהומות, מחאות ואיומים באלימות של מפגינים חרדים, בעיקר בירושלים, בית שמש ובני ברק, שכללו בין השאר מטען חבלה שהונח בבית שמש כשלצידו עלונים בגנות הצועדים. עם זאת, החליטו רבים מרבני החרדים להתנגד להפגנות גדולות, וביומיים שלפני המצעד שככה עוצמת המחאה. במועד המתוכנן צעד המצעד תחת אבטחה משטרתית חסרת תקדים, בהשתתפות של כ-6,000 צועדים.
היסטוריה > 2008 - אהבת חינם

בשנת 2008 קיים הבית הפתוח מגעים מוקדמים עם נציגי רבנים חרדיים משפיעים, מתוך הבנה משותפת ששני הצדדים יצאו נשכרים מרגיעה. לקראת המצעד, החרדים הסתפקו במחאה שקטה בלבד, והבית הפתוח הודיע על מצעד רגוע, תחת הכותרת "אהבת חינם".
המצעד, שנערך בחודש יוני של אותה השנה, עבר בשקט יחסי וללא הפרעות בתוואי של המסלול משנת 2007, אך היציאה הוקדמה לגן העצמאות שברחוב אגרון. האירוע הסתיים בעצרת קצרה בגן פעמון הדרור. לאור השקט היחסי כמות הצועדים הייתה קטנה מהשנה הקודמת, כ-3,500 איש. בשנה זו לא התקיימו אירועי מחאה גדולים כנגד המצעד, אולם הפגנות מחאה בכל זאת התקיימו בירושלים בכיכר השבת ובכיכר פריז (שסמוכה לגן העצמאות ממנו יצא המצעד), על ידי עשרות בודדות של פעילי הימין הקיצוני, אך לא היה מגע בין הקבוצות.
היסטוריה > 2009 - 40 שנה לסטונוול

ביוני 2009 התקיים מצעד רגוע נוסף, במסלול דומה לקודמיו אך בכיוון הפוך - מגן פעמון הדרור לגן העצמאות. המצעד התקיים תחת הכותרת "40 שנה לסטונוול", והאירועים סביבו עסקו בהתקדמות הקהילה הלהט"בית מאז אירועי סטונוול בעיר ניו יורק ב-1969, ובהמשך המאבק לשוויון זכויות חברתי ומשפטי. בסיום המצעד התקיים הפנינג בגן העצמאות, בו נישאו נאומים והופיעו אמנים. באירוע השתתפו כ-4,000 בני אדם.
היסטוריה > 2010 - צועדים לשוויון

כותרתו של המצעד ב-2010 נבחרה להיות "צועדים לשוויון", כותרת המאגדת בתוכה שני נושאים - הראשון הוא הצעידה לכנסת, באקט מחאתי ודרישת שוויון זכויות לקהילה הגאה, והשני הוא עצרת זיכרון שהוקדשה לנרצחים בברנוער. המצעד צעד ב ב-31 ביולי 2010 במסלול שהתחיל בגן העצמאות, עבר דרך שכונת רחביה והסתיים בגן הוורדים, בסמוך לכנסת. באירוע השתתפו למעלה מ-6,000 בני אדם.
מספר ארגוני הלהט"ב שלקחו חלק במצעד באותה שנה היה הגדול ביותר עד אז. כמעט כל ארגוני הלהט"ב הבולטים בארץ לקחו חלק פעיל בצעידה. חלק מהארגונים שצעדו היו: אגודת הלהט"ב, חוש"ן - חינוך ושינוי, איגי - ארגון נוער גאה, תהל"ה, בית דרור, העשירון האחר, הפורום החיפאי, משפחות הקשת ועוד. במצעד בלטה הנוכחות של הארגונים הדתיים - בת קול, חברותא והמניין הגאה.
בשבועות שלפני המצעד, עלה לאתר הבית הפתוח מסמך שנוסח בידי משפטנים מטעם הבית הפתוח, הנקרא "מסמך הזכויות". המסמך מפרט חמש זכויות בסיסיות עיקריות עליהן הקהילה הגאה נאבקת. חמש הזכויות הן - הזכות למשפחה, הזכות להגנה מפני שנאה, הזכות לזהות, הזכות לשירותי בריאות והזכות לשוויון במשאבי המדינה. לקראת המצעד הופץ קמפיין תחת הכותרת "כמה זה שווה?".
היסטוריה > 2011 - דרכים שלובות

החלטת ועד הבית הפתוח קבעה ב-2011 כי המצעד בירושלים של אותה שנה, יצעד בסמיכות ליום השנה לרצח בברנוער, ב-28 ביולי 2011. המצעד השנה נבחר להיות תחת הכותרת "דרכים שלובות", בדגש על שילוב מאבקים חברתיים.
בעמוד הפייסבוק של המצעד, מפורטת משמעות הכותרת "דרכים שלובות",
מאבקנו לתיקון חברתי ארוג ברשת של מאבקים לחברה הוגנת יותר. לכן, מצעד הגאווה יצעד השנה תחת הכותרת דרכים שלובות. המצעד ידגיש את השותפות ואת הצורך בסולידריות בין מאבקים נפרדים לכאורה נגד עוולות חברתיות.
בשנה האחרונה התפעמנו מכוחם של העמים באזורנו להביס משטרים של דיכוי פוליטי וניצול כלכלי. התפעלנו ממאבקם של העובדים הסוציאליים והרופאים למען תנאי העסקה הוגנים שיאפשרו מערכי רפואה ותמיכה ציבוריים ואיכותיים לכולם. חזינו בהצלחתה של תנועת הנשים להטיל אחריות על תקיפות מיניות גם על הבכירים ביותר ברשויות השלטון. נשים וגברים סביבנו נאבקים אינספור מאבקים למען צדק ונגד עוול. אנחנו איתם, ומזמינים אותן להיות איתנו.
על במת ההתכנסות בגן העצמאות נאמו יונתן גר, שלי יחימוביץ', ניצן הורוביץ, אורית נוקד, וגם דוברים למען מטרות או קבוצת מסוימות, כדוגמת ביסקסואלים, ונוער גאה. את המצעד הזניק גר.
המצעד צעד במסלול זהה לזה של 2010, מגן העצמאות עד גן הוורדים בסמוך לכנסת. הצעידה עברה בשקט מוחלט מלבד אירוע אחד, בו משטרת ירושלים עצרה גבר חרדי שניסה להשליך שקיות ובהן פצצות סירחון לעבר הצועדים.
את עצרת הסיום הנחו מלכות דראג ירושלמיות. בעצרת נאמו בין השאר נועם גל, דב חנין, רחל אלגבסי (שבת זוגה נספתה באסון השרפה בכרמל), איריס אברמוביץ, מירי בן סימון, נציגת מאהל גן העצמאות של מחאת האוהלים, והוקרא מכתב שכתבה איילה כץ, אמו של ניר כץ שנרצח בפיגוע בברנוער. בסיום העצרת, הופיעו הזמרות שירלי קונס, רילי ווילו ואיה שוויד.
לאורך כל שתי הבמות (במת ההתכנסות והבמה המרכזית) המצעד לווה במתורגמן לשפת הסימנים, בפעם הראשונה במצעד גאווה בישראל. במצעד השתתפו למעלה מ-3,000 בני אדם. בהתאם לכותרתו, היה זה המצעד הראשון שקיבל רישיון מהמשטרה כהפגנה, ולא כאירוע תרבותי-חברתי.
היסטוריה > 2012 - עשור לצעידה בירושלים

במצעד שנערך בשנת 2012 צעדו כ-5000 משתתפים, לציון עשור למצעד הגאווה והסובלנות בירושלים. אחרי מספר שנים בהן צעד המצעד במסלול צדדי בקרבת הכנסת וקריית הממשלה, חזר המצעד למרכז העיר, למסלול בו התרחש אירוע הדקירה בשנת 2005, החל מגן העצמאות דרך קרן היסוד והסתיים בגן פעמון הדרור. למצעד קדם אירוע יוצא דופן, כאשר שלט "ברוכים הבאים" בכניסה לעיר, המוצב בסמוך לגינות סחרוב, נצבע בצבעי דגל הגאווה לזמן קצר על ידי אלמונים. אף על פי שצביעת השלט לא נעשתה כחוק, נעשה שימוש בתמונת השלט באתר הפייסבוק באנגלית של משרד החוץ הישראלי, כמאפיין לפתיחות וליברליות, מהלך אשר גרר ביקורת בדבר דו-פרצופיות, לכאורה, של מדינת ישראל וגופיה.
במקביל למצעד התקיים "מצעד החמורים" או "מצעד הבהמות" אותו ערכו מספר מועט של אנשי הימין הקיצוני בכיכר השבת, במחאה על קיום המצעד. אחד ממארגני הצעדה היה חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ', שהתנצל בהמשך על פעולה זאת באומרו: "ארגנתי את זה כשהייתי צעיר וטיפש. כעת אני מתחרט על כך".
היסטוריה > 2013 - רוצים שינוי

המצעד התקיים ב-1 באוגוסט, יום השנה לרצח בברנוער, תחת הכותרת "רוצים/ות שינוי!", בסימן הכנסת ה-19 כהזדמנות לשינוי חקיקתי/חברתי במעמד קהילת הלהט״ב בישראל. המצעד לווה בקמפיין נראות-ציבורית רחב בירושלים וברשתות החברתיות, הכלל שילוט חוצות בלוח המודעות העירוניים, אלפי סטיקרים ושורת סרטונים, ״יוצרים שינוי בכנסת״, בהשתתפות חברי הכנסת עפר שלח, מרב מיכאלי וזהבה גלאון. במצעד נאמו שרת הבריאות יעל גרמן, יו״ר האופוזיציה שלי יחימוביץ' וחברי הכנסת דב חנין וזהבה גלאון, כמו גם נטשה צימבלובה, פעילת זכויות להט״ב מרוסיה.
במצעד צעדו כ-6,000 אנשים, מגן העצמאות לגן הוורדים, והוא אופיין בשקט עירוני ומקרי אלימות בודדים ונקודתיים, בדומה לשנים הקודמות.
היסטוריה > 2014

מצעד הגאווה והסובלנות בירושלים 2014 צעד ב-18 בספטמבר אותה שנה, אחרי שנדחה פעמיים עקב מבצע צוק איתן. חרף ההתארגנות הקצרה, שארכה כשבועיים, צעדו כ-1500 צועדים וצועדות ברחובות הבירה. בעצרת הסיום בגן העצמאות, נאמה מאי פלג, יו"רית הבית הפתוח.
היסטוריה > 2015 - ירושלים יוצאת מגדרה

המצעד תוכנן לצעוד תחת הכותרת "ירושלים יוצאת מגדרה", לציון המאבק לשוויון זכויות לקהילה הטרנסג'נדרית.
במצעד שנערך ב-30 ביולי 2015, כחודש לאחר שחרורו של ישי שליסל מהכלא, הוא שוב דקר 6 צועדים. אחת הפצועות, שירה בנקי בת 16, מתה מפצעיה. ב-24 באוגוסט 2015 הוגש נגדו בבית המשפט המחוזי בירושלים כתב אישום באשמת רצח, שישה ניסיונות רצח ופציעה בנסיבות מחמירות. הוא סירב להיות מיוצג על ידי עו"ד ולא שיתף פעולה עם הסניגוריה הציבורית בטענה כי לבית המשפט אין כל סמכות עליו על פי "דיני התורה".
ב-19 באפריל 2016 הוא הורשע בכל הסעיפים וב-26 ביוני נגזרו עליו מאסר עולם בגין רצח, 31 שנות מאסר נוספות בגין שישה ניסיונות רצח ופציעה בנסיבות מחמירות, שנת מאסר נוספת בגין הפעלת תנאי ממשפטו הראשון ופיצוי לנפגע עבירה, לכל אחד משבעת הנפגעים, בסכום המרבי בחוק, העולה יחד לסכום של 2,064,000 שקל.
מעשהו של שליסל ספג גינויים מכל קצות הקשת, מחרדים ומחילונים, אך נמצאו לו גם תומכים. בשכונות החרדיות בירושלים ובבית שמש נתלו פשקווילים המשבחים את שליסל, ובעקבותיהם נתלו גם פשקווילים המגנים את מעשהו. גלעד קליינר, בנו של ח"כ לשעבר מיכאל קליינר הועמד לדין בשל הבעת תמיכה בפיגוע הדקירה וכן בסיפוקו ממותה של בנקי. לאחר מכן הוא נידון לקנס של 180 ש"ח והביע התנצלות וסלידה ממעשיו של שליסל וטען כי לא חשב פעמיים לפני שכתב פוסט תמיכה במעשה הרצח. מעשיו ופסק דינו עוררו סערה ציבורית.
הוריה של שירה בנקי הקימו בשנת 2016 את החל"צ 'דרך שירה בנקי', המקדמת פעילויות לקידום המתינות במרחב הציבורי, החברה משתפת פעולה עם מספר גופים, כגוון תמיכה בקליניקה למאבק בשנאה בשיתוף עם המרכז הבינתחומי הרצליה, תוכנית אשר נקראת חדר מורים המעבירה השתלמות שנתית למורים יהודים וערבים וכן הפקת "סיפור אחר" - סדרת הסכתים (פודקאסטים) בת 15 פרקים על אנשים שבחרו לסייע לאחרים על אף שהדבר כרוך בסיכון עצמי ניכר.
בנובמבר 2015 נקראה על שמה קבוצת הנערות של מועדון הכדורגל הפועל קטמון ירושלים, המשחקת בליגת נערות דרום, "הפועל קטמון ירושלים שירה בנקי".
היסטוריה > 2016 - כאן כדי להישאר

המצעד נערך ב-21 ביולי תחת הכותרת "כאן כדי להישאר!", בסימן שנה לרצח של שירה בנקי בת ה-16, אשר נרצחה בדקירות סכין במצעד שנה שעברה. המצעד יצא מגן פעמון, עבר בכיכר פריז והסתיים בגן העצמאות כאשר בדרך הצועדים הניחו פרחים לזכר שירה בנקי, בסמוך למקום הירצחה. המצעד נפתח כאשר יוחאי ורמן ויותם כהן ביצעו טקס נישואים בגן פעמון הדרור. גילה אלמגור הנחתה את עצרת הסיום בגן העצמאות, הוריה של שירה בנקי נשאו דברים ודיקלה ואביב גפן הופיעו.
המצעד נערך תחת אבטחה כבדה של כ–2,000 שוטרים. בבית הפתוח העריכו שכ–10,000 יצעדו, פי שניים ממספר משתתפי המצעד הקודם ב-2015, אך לבסוף צעדו כ-25,000 אנשים ובכך הפכו אותו למצעד הגאווה הגדול ביותר שנערך בירושלים. האירוע מתקיים לאחר ביטול מצעד הגאווה בבאר שבע שבוע לפני מועדו ובשבוע בו נשמעו קריאות הומופוביות מצד יגאל לוינשטיין, ראש המכינה הקדם-צבאית הדתית בני דוד שבעלי, אשר זכה לתמיכה מצד 300 רבנים נוספים. לקראת המצעד, תלתה האוניברסיטה העברית בירושלים דגלי גאווה בשלושת הקמפוסים שלה אשר בירושלים.
ניר ברקת, ראש עיריית ירושלים, התראיין לידיעות אחרונות ואמר כי לא יגיע למצעד הגאווה, כיוון שזו פגיעה בציבור הדתי. לעומתו, השתתפו במצעד כ-30 חברי כנסת ממגוון רחב של מפלגות. בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, פרסם ביום המצעד סרטון המביע תמיכה עקרונית בצעידה באומרו "נצעד באחדות לאור זכרה של שירה, נזכור אותה באהבה ובגעגוע, לא ניתן לאחרים לזרוע פירוד בתוכנו". ביום המצעד, פורסם כי ישי שליסל שוחח עם אחיו וניסה לשדלו לפגוע במשתתפי המצעד. כמו כן, המשטרה עצרה 48 חשודים אשר חלקם תכננו לשבש את מהלך המצעד, כאשר על שניים מהם נמצא סכין.
היסטוריה > 2017 - עת לאהוב

המצעד התקיים ב-3 באוגוסט 2017 והוקדש לקשר שבין הדת לקהילת הלהט"ב, תחת הסלוגן "עת לאהוב". המצעד התקיים שעות ספורות לאחר פרסום הכרעת בג"ץ בעתירה לאפשר אימוץ ילדים בידי זוגות הומואים ולסביות. את המצעד הנחו לירון ויצמן ודרור רפאל, שתפס את מקומו של אמיר פרישר גוטמן, שאמור היה להנחות את המצעד אך נפטר כשבוע לפני כן.
על הבמה הופיעו להקת פאות קדושות ומיכל אמדורסקי שהקדישו את הופעתם לזכרו של פרישר גוטמן.
במצעד השתתפו כ-25,000 איש תחת אבטחה כבדה של כ-1,000 שוטרים, על רקע רציחתה של שירה בנקי במהלך המצעד שהתקיים שנתיים קודם לכן, ובצל האירועים הביטחוניים בהר הבית בשבועות שקדמו למצעד. בסמוך למצעד, באזור מרכז בגין, התכנסו מפגינים פעילי ימין קיצוני המתנגדים למצעד. 12 עוכבו לחקירה, אצל אחד מהם נמצא סכין.
היסטוריה > 2018 - גאווה בזהב

המצעד התקיים ב-2 באוגוסט תחת הסלוגן "גאווה בזהב" כאות הוקרה לחברי הקהילה הלהט"בית בישראל בני ובנות גיל הזהב על מאבקם למען זכויות להט"ב בישראל. את האירוע המרכזי הנחו קרן מור, יניב ביטון ויובל שרף, ובין המשתתפים בו הייתה דנה אינטרנשיונל בביצוע מחודש לתפילה "בקש שלום ורדפהו".
במצעד לקחו חלק כ-22 אלף משתתפים והוא נערך תחת אבטחה כבדה, על רקע אירועי מחאת הלהט"ב באותו השנה.
היסטוריה > 2020 - המהפכה לא הושלמה

בשנת 2020, לא התקיים מצעד גאווה בעיר ירושלים בשל מגפת הקורונה שמנעה את האפשרות להתקהל, אף באוויר הפתוח. במקום, נערכה ב-28 ביוני עצרת תחת הכותרת "המהפכה לא הושלמה" בערים הגדולות בישראל, ובין השאר בגן העצמאות בירושלים, בה השתתפו שרים וחברי כנסת. טרם העצרת נעצרו מספר פעילי ארגון להב"ה בחשד לפגיעה בעצרת.
מלבד זאת, על רקע העובדה שלא התקיים מצעד, ערכו פעילי להט"ב מקומיים את "המדרחוב הגאה" ברחוב עזה בהפקת ליין המסיבות הירושלמי הגאה "טיפולי הרמה" ובשיתוף פעולה עם העסקים ברחוב. למרות התנגדות העירייה לקיום האירוע, שהביאה לפתיחת רחוב עזה לתנועת מכוניות בניגוד לנוהל הקבוע באותו קיץ בימי שישי, הגיעו מאות חוגגים גאים לאירוע למחות כנגד התנהלות העירייה. מאז אותה שנה, "המדרחוב הגאה" מתקיים באופן מסורתי בסוף חודש הגאווה ברחובותיה המרכזיים של ירושלים, כאירוע משלים למצעד הגאווה שמתקיים בתחילת החודש.
היסטוריה > 2023

ב-2023 הצעדה התקיימה בראשון ליוני כאירוע פתיחה לחודש הגאווה המעדה יצאה מגן הפעמון דרך מרכז העיר עד גן העצמאות ובין הנואמים בתחילת המסלול היו יו"ר העבודה מירב מיכאלי, יו"ר יש עתיד יאיר לפיד, ויו"ר המחנה הממלכתי בני גנץ.
הצעדה בשנה זו הייתה בצל המחאה נגד ממשלת ישראל ה-37 כאשר מארגני המצעד טענו כי ממשלת ישראל ה-37 תגרום נזק חמור לקהילה הגאה בנוסף ארגוני מחאה רבים כמו "מחאת ההייטקסטים", "אחים לנשק", "בונות אלטרנטיבה" ו-"החזית הורודה" הכריזו שיעמדו לצד הקהילה הגאה וישתתפו במצעד. הפוליטיות המוספת של המצעד ב-2023 גם גרמה למצעד להיות מצעד הגאווה הגדול ביותר בירושלים אי- פעם עם כ-30,000 צועדים.
תוך כדי המצעד התקיימה גם הפגנת- נגד למצעד של ארגון הימין הקיצוני להב"ה אליה הגיעו כמה עשרות. בגלל הפגנת הנגד ובכללי בגלל המתח הפוליטי הרב של התקופה גם האבטחה של הצעדה הייתה מוגברת וגם שם הגיעה המצעד לשיא של כל הזמנים עם כ-3,000 שוטרים שאבטחו את המצעד, אבטחו את כל הכניסות לאזור המצעד ומנעו עימותים בין הפגנת הנגד לצועדים.
היסטוריה > 2024

המצעד התקיים תחת הכותרת 'BORN TO BE FREE' בשיתוף מטה המשפחות להחזרת החטופים והנעדרים ובסימן הצדעה לחיילי צה"ל ולאנשי כוחות הביטחון על רקע מלחמת חרבות ברזל. בהתאם נערך לאורך מסלולו הרגיל אך ללא מוזיקה, ולצד דגלי הגאווה חולקו גם סרטי הזדהות צהובים.
בין הגושים שצעדו היה גוש של משפחות החטופים ומטה המאבק, וכן גוש לזכרו של רס"ן שגיא גולן שנהרג בקרב על קיבוץ בארי תחת הכותרת "שוויון בחיים". בן זוגו של גולן, עומר אוחנה נשא דברים על הבמה. מנחת עצרת הסיום הייתה שיר ראובן. בין הדוברים הנוספים שידברו הייתה יו"ר עמותת טרנסיות ישראל וחברת מועצת קריית טבעון שילה ויינברג, וכן הופיעו הזמר דוד לביא, הפייטן נריה רפאלי כנפו ואמני הדראג פלואיד סנואו וקימברלי סוואן. בפתיחת המצעד לקחו חלק ראש האופוזיציה יאיר לפיד, הרבה תמר אלעד-אפלבום והרב עודד מזור. השר לביטחון פנים, איתמר בן גביר, שהגיע לבחון את ההיערכות הביטחונית לאירוע, התקבל בקריאות 'בושה'.
בארגון המצעד תמכו בין היתר הקרן החדשה לישראל, לייטריקס, האגף לצדק חברתי ושוויון מגדרי בהסתדרות העובדים הכללית החדשה.
עמדת מערכת המשפט

פעילי ימין וראשי ציבור חרדיים ניסו מדי שנה למנוע את המצעד על ידי מניעת אישורים עירוניים, ואף ערערו לבית המשפט העליון נגד החלטת המשטרה לאשר את קיומו. במהלך השנים 2006–2008 עתרו לבג"ץ הפוליטיקאים איתמר בן גביר וברוך מרזל בבקשה לבטל את ההיתר לערוך את מצעד הגאווה בעיר. עתירותיהם נדחו. היועץ המשפטי לממשלה ובתי המשפט המחוזי והעליון, פסקו באופן עקבי, כי יש להתיר את המצעד בשם עקרון השוויון וההגנה על חופש הביטוי.
הקהילה ההומו-לסבית מבקשת לקיים אירוע פומבי, בו יינתן ביטוי לאופיה ולייחודה. היא מבקשת להיחשף בפני הציבור הרחב, כדי שיכיר אותה, וכדי שיכיר בה. חשיבותו של האירוע פועלת כלפי חוץ וכלפי פנים. הוא נועד לחשוף את בני הקהילה לציבור הרחב, ובד בבד, לחשל את החוליות המקשרות בין בני הקהילה בינם לבין עצמם, ולחזק את ביטחונם הפנימי בדרך החיים שבחרו להם. בחברה דמוקרטית, זכותו של כל אדם וכל קבוצה להביע ולבטא את ייחודם בדרך הרצויה להם במסגרת החוק, ובכלל זה בחשיפה בפני הציבור הרחב בדרך של אספה ותהלוכה. זכות זו היא זכות חוקתית, המצויה ברף העליון של זכויות האדם
בהתאם לכך בתי המשפט אף חייבו את עיריית ירושלים לתלות דגלי גאווה לאורך מסלול המצעד ולתמוך בו כספית, על פי אותם קריטריונים לפיהם היא תומכת בתהלוכות ומצעדים בנושאים אחרים.
אזכורים בתרבות

ירושלים גאה להציג (2008) - סרט תיעודי ישראלי שבוים על ידי ניצן גלעדי המתאר את המחלוקת והמאבק לקראת אירועי הגאווה העולמיים (WorldPride) כחלק ממחאה של זכויות להט"ב בישראל, אשר תוכננו להתרחש ב-6 עד ה-12 באוגוסט 2006 בירושלים. הסרט מציג אירועים אלו מנקודת מבטם של להט"בים אל מול יהודים אורתודוקסים, נוצרים אוונגליסטים ומוסלמים שמרנים, שלטענתם, מחללים את העיר הקדושה. הוא השתתף במעל ל-40 פסטיבלים ברחבי העולם וזכה בשישה פרסים בינלאומיים. מבין מועמדויות והשתתפויות אלו, זכה בפרס הבאנף בקטגוריית הסרטים החברתיים-הומוניטריים בקנדה, ובמקום הראשון בפסטיבל הקולנוע הגאה OUTFest בלוס אנג'לס.
גאווה (2014) - סרט תיעודי ישראלי בן 45 דקות מאת "חוצפה הפקות".
שושנה חלוץ מרכזי (2014) - סרט קומדיה ישראלי בבימויו של שי כנות המתאר את סיפורו של כדורגלן מוכשר, הנאלץ להתחזות להומוסקסואל בעקבות הסתבכות עם מאפיונרים. מצעד הגאווה מוזכר במהלכו.
ראו גם

ירושלים גאה להציג
מצעד הגאווה בתל אביב
לקריאה נוספת

גלעד פדבה (2009). נעלבים באופן טבעי? ארבע פרדיגמות בשיח התקשורתי ההטרוסקסואלי אודות מצעד-הגאווה בירושלים. סוגיות חברתיות בישראל 7, עמ' 94–120.
מפרץ קוריאה המזרחי

| --- | --- |
מיקום מפרץ קוריאה המזרחי לצד חופי קוריאה הצפונית
מיקום מפרץ קוריאה המזרחי לצד חופי קוריאה הצפונית
 מידע כללי
 מיקום:  ים יפן
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  קוריאה הצפונית 
 קואורדינטות:  39°30′00″N 127°50′00″E﻿ / ﻿39.5°N 127.83333333°E﻿ / 39.5; 127.83333333
  (למפת קוריאה הצפונית מוגדלת) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב מפרץ קוריאה המזרחי(למפת קוריאה הצפונית רגילה) פיונגיאנג המהונג צ'ונגג'ין נאמפו וונסן סינוויג'ו טאנצ'ון קאצ'ון קסונג סריוון הרפובליקה העממית של סין  רו. קוריאה הדרומית  ים יפן הים הצהוב מפרץ קוריאה המזרחי
 
מפרץ קוריאה המזרחי (בקוריאנית: 동조선만), הידוע גם בשמו הקוריאני דונג'וסאון-מאן (Dongjoseon-man), הוא מפרץ במזרח קוריאה הצפונית, המהווה חלק מים יפן.
המפרץ ממוקם ממזרח למדינה, בין מחוז דרום האמגיונג למחוז קאנגוונדו. בעבר תושבי היישובים הסמוכים למפרץ נהגו לצוד לווייתנים במימיו, בעיקר לווייתנים מצויים.
המפרץ היה ידוע בעבר גם בשמו האנגלי, מפרץ ברוגטון (Broughton).
ראו גם

גאוגרפיה של קוריאה הצפונית
חצי האי הקוריאני
ים יפן
הערות שוליים

↑  Whalelove.com. 참고래 Balaenoptera physalus. Retrieved on August 26, 2017
ערך זה הוא קצרמרבנושא קוריאה הצפונית ובנושא גופי מים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מכונת קפה

מכונת קפה במשרדי קרן ויקימדיה
מכונת קפה או מכונת אספרסו היא מכשיר המייצר משקה קפה מסוג אספרסו באמצעות הזרמת מים חמים בלחץ דרך פולי קפה טחונים.
ישנן מכונות קפה שלהן פונקציות נוספות בהכנת קפה, ובהן טחינת פולי קפה קלויים, והקצפת חלב באמצעות קיטור לצורך הכנת קפוצ'ינו.
מפעיל מכונת קפה מקצועי נקרא בריסטה.
מכונות הקפה הראשונות יוצרו בראשית המאה ה-20. בתקופה זו התחרו בענף זה מספר מצומצם של יצרנים. הפרמטר התחרותי המרכזי היה מספר כוסות הקפה אותן ניתן להפיק בזמן נתון. חברת ויקטוריה החזיקה בשיא של 130 כוסות בשעה.
בימינו, נמצאות מכונות קפה בשימוש ביתי ובשימוש מסחרי. קיימות מכונות מקצועיות לשימוש בבתי קפה ובמסעדות, ומכונות אוטומטיות לשירות עצמי במקומות ציבוריים או במפעלים. מחירה של מכונת קפה נע בין מאות שקלים למכונה פשוטה ולא ממותגת, ובין עשרות אלפי שקלים למכונה תעשייתית איכותית של אחת החברות המובילות בתחום.
טעם הקפה המופק ממכונה מושפע ממספר גורמים: המים שמשתמשים בהם, טריות הקפה, סוג הפולים ואופן קלייתם, עובי טחינת הפולים אשר מוסיף לארומה ולחץ המים אותו מספקת המכונה.
פרמטרים מבדלים בין מכונות קפה שונות הם לחץ המים המסופק והאפשרויות לשליטה ביותר פרמטרים בשעת החליטה.
לחץ המשאבה של מכונת הקפה נמדד ביחידות בר.
אטימולוגיה

המונח אספרסו (espresso) באיטלקית קשור למונח אקספרס, ובא לציין שמדובר בקפה "מהיר" מבחינת הכנתו או צריכתו.

באיטליה מקובל לעצור לשתייה זריזה של אספרסו בבית קפה בעמידה, ליד הבר, ולהמשיך הלאה ללא שהיות.
סוגי מכונות > מכונות פולים > מכונות ידניות

במכונות קפה אלה נדחסים מים חמים דרך הקפה הטחון באמצעות הפעלת לחץ ידני דרך מנוף. מכונות אלה פחות נפוצות כיום בשל המומחיות הנדרשת בהפעלתן והזמן הלוקח להכנת הקפה.
עוד סוג מכונת קפה ידנית שהומצא לאחרונה הוא האירו-פרס, שהומצאה על ידי אלן אדלר בשנת 2004. סוג זה משמש בעיקר לטיולים ונסיעות עקב היותו קומפקטי ונוח לנשיאה.
סוגי מכונות > מכונות פולים > מכונות חצי-אוטומטיות

מכונות קפה אלה כוללות משאבה (בוכנאית), הדוחסת בלחץ את המים החמים דרך הקפה הטחון.
במכונת הקפה, המים מחוממים לבין 89-94 מעלות צלזיוס, ולאחר מכן על המפעיל נותר רק להתחיל ולהפסיק את פעולת המשאבה. קלות הפעלת ואחידות התוצר במכונות אלה הפכו אותן לפופולריות גם בבתי-קפה וגם במטבחים ביתיים.
במכונות ברמה גבוהה יותר ניתן גם לקבוע גם את משך החליטה, כמות המים וחומם, ולמעשה את התחלת וסיום פעולת המשאבה.
סוגי מכונות > מכונות פולים > מכונות אוטומטיות

מכונות האוטומטיות טוחנות את פולי הקפה הקלויים, ודוחסות מנת קפה בגודל הנדרש. המפעיל צריך רק לדאוג לחיבור המכונה למים (באמצעות מילוי מכל או חיבור קבוע לצנרת מים) והזנת פולים קלויים למכל אגירה. שאר פעולות החליטה מתבצעות אוטומטית.
סוגי מכונות > מכונות קפסולות ופודים

במכונות אלו נעשה שימוש בקפה טחון וארוז מראש שנכנס לתא ייעודי עליו יוצאים מים בלחץ המשאבה.
הקצפת חלב

למרות שהקצפת החלב איננה חלק מתהליך חליטת הקפה, משקאות קפה רבים, כגון קפוצ'ינו, מכילים חלב מוקצף, ולכן קיים במכונות קפה רבות מנגנון נפרד להקצפת חלב לשם הכנת קפוצ'ינו. הקצפת החלב נעשית באמצעות חימום מים לקיטור והזרמתו דרך זרבובית אל מכל המכיל חלב קר. הקיטור מחמם את החלב תוך החדרת בועות אוויר, כך שבסופו של התהליך מתקבל חלב חם ומוקצף.
ישנן מכונות בעלות הקצפת חלב אוטומטית שנעשית במכל מיוחד לצורך זה או בצינור ייעודי לתוך מכל חלב קיים.
הזנת קפה למכונה

קיימים מספר אמצעים להזנת המכונה במנת קפה טחון בת 7-18 גרם (תלוי בקוטר פתח יציאת המים ובגודל סלסלת הקפה), דחוסה כנדרש.
הזנת קפה למכונה > ידית עם מסנן

אחד מחלקי המכונה הוא ידית, שבראשה מסנן מתכתי. על הבריסטה למלא את המסנן שבקצה הידית בכמות מדודה של קפה טחון, לדחוס אותו באמצעות דוחסן, ולהרכיב את הידית אל גוף המכונה. הרכבת הידית נעשית כך שהמסנן ממוקם מתחת נקודת יציאת המים החמים ונלחץ כנגד גוף המכונה כדי למנוע דליפה שלהם שלא דרך המסנן.
לאחר השימוש יש לרוקן את הקפה הטחון הרטוב מהמסנן ולנקות את המסנן.
יתרונות השיטה: ניתן לקנות פולי קפה שלמים ולטחון במטחנה סמוך מאוד להכנת הקפה, כך, טעם הקפה ואיכותו טובים יותר. עלות כוס קפה זולה יחסית לאמצעים האחרים.
חסרונות: מלכלך. יש לנקות את המסנן לאחר כל שימוש. מנת הקפה נמדדת ונדחסת באופן ידני ונתון לטעויות.
הזנת קפה למכונה > ידית עם מסנן > דוחסן

הדוחסן (Tamper) הוא אביזר עשוי פלסטיק, אלומיניום או עץ, שבאמצעותו דוחסים את מנת הקפה באופן אחיד במסננת.
דחיסה אחידה של הקפה היא חיונית כדי לוודא מעבר אחיד של המים דרך הקפה. דחיסה לא אחידה או חזקה מידי תגרום ליצירת "פריצות" במסת הקפה, שרק דרכן יעברו המים, ולמעשה לא יחלטו את כל מסת הקפה.
דוחסן צריך להיות שטוח ולהתאים בגודלו לקוטר המסננת.
הזנת קפה למכונה > קפסולה

מנת קפה מדודה ודחוסה כנדרש מאוחסנת בקפסולה חד-פעמית, שבדרך כלל מסופקת על ידי יצרן המכונה. כל יצרן מכונה יכול לקבוע צורה ייחודית לקפסולה של המכונות מתוצרתו. במכונת הקפה ישנו פתח, דרכו יש להכניס את הקפסולה. לאחר הפעלת המכונה הקפסולה מנוקבת, ומעבר מים בתוכנה מבצע את תהליך חליטת הקפה.
לאחר השימוש יש לזרוק את הקפסולה הריקה. במכונות מסוימות נאגרות הקפסולות המשומשות במכל מיוחד, שאותו יש לרוקן כאשר הוא מלא.
יתרונות השיטה: אחידות במנת הקפה (מדודה ודחוסה). תהליך לא מלכלך מבחינת המשתמש.
חסרונות: קפה טחון מראש מאבד מטריותו ועקב כך איכות טעם הקפה יורדת. יקר יחסית עקב התלות (המוחלטת לעיתים) ביצרן יחיד לאספקת קפסולות מתאימות למכונה.
הזנת קפה למכונה > פוד

מנת קפה מדודה ודחוסה כנדרש מאוחסנת באריזת נייר סינון חד-פעמית, העונה על תקן E.S.E. במכונת הקפה ישנו פתח, דרכו יש להכניס את הפוד, ולאחר מכן הפוד נלחץ לאורך מסלול זרימת המים ונאטם כנגד דליפות. לאחר הפעלת המכונה המים החמים עוברים דרך נייר הסינון והקפה.
לאחר השימוש יש לזרוק את הפוד המשומש.
תקן E.S.E הוא תקן דה-פקטו בתעשייה. קוטר הפודים בתקן זה הוא 44–45 מילימטר.
יתרונות השיטה: אחידות במנת הקפה (מדודה ודחוסה). תהליך לא מלכלך מבחינת המשתמש. תקן מאפשר שימוש בפודי קפה ממגוון יצרנים, בהיבט מגוון טעמים ומחירים תחרותיים.
חסרונות: קפה טחון מראש מאבד מטריותו ועקב כך איכות טעם הקפה יורדת. יקר יותר משימוש בקפה טחון בתפזורת.