stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
השער להודו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער ניצחון 
 על שם:  ביקורם של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת והמלכה מרי במומבאי
 כתובת:  Colaba 
 מיקום:  Mumbai City district 
 מדינה:  הודו 
 בעלים:  הסקר הארכאולוגי של הודו 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1924
 תאריך פתיחה רשמי:  4 בדצמבר 1924 
 אדריכל:  ג'ורג' ויטט 
 סגנון אדריכלי:  אינדו-סרסני
 מידות
 רוחב:  15 מ' 
 גובה:  26 מ' 
 גובה מעל פני הים:  10 מ' 
 קואורדינטות:  18°55′19″N 72°50′05″E﻿ / ﻿18.921836°N 72.834705°E﻿ / 18.921836; 72.834705
  (למפת מומבאי מוגדלת) השער להודו(למפת מומבאי רגילה) השער להודו
 
מבט לרוחב המבנה
תקריב אל חלקו העליון של השער ואל הכיתוב הקבוע בו
השער להודו (אנגלית Gateway of India; מרטהי गेटवे ऑफ इंडिया) הוא מונומנט המצוי במתחם אפולו באנדר בדרומה של העיר מומבאי בהודו. השער ניצב על קו המים בנמל מומבאי, ובעבר סימל את הכניסה להודו עבור נוסעים שהגיעו אליה דרך נמל מומבאי, הנמל ששימש כשער הכניסה החשוב ביותר אל המדינה.
היסטוריה

השער הוקם במטרה להנציח את ביקורם של ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת והמלכה מרי במומבאי, קודם לדורבר דלהי בו השתתפו בחודש דצמבר 1911. מעל למעבר המרכזי קבועה הכתובת:
"הוקם כדי להנציח את הגעתם להודו של הוד מעלתם הקיסרית המלך ג'ורג' החמישי והמלכה מרי בשני בדצמבר 1911".
אבן פינה הונחה על ידי המושל הבריטי של העיר ב-31 במרץ 1911, אך עבודות ייבוש הקרקע והנחת היסודות הסתיימו רק ב-1920. הקמת המבנה עצמו נמשכה עד 1924, והוא נחנך ב-4 בדצמבר 1924 על ידי המושל הכללי רופוס דניאל אייזקס, המרקיז מרדינג. כשהסתיים השלטון הבריטי בהודו, עזבו אחרוני חיילי הצבא הבריטי את המדינה, בעוברם דרך השער במהלך טקס שהתקיים ב-28 בפברואר 1948.
מהווה אחת מהנקודות הפופולריות ביותר בקרב תיירים בעיר.
המבנה

השער תוכנן בידי האדריכל הסקוטי ג'ורג' ויטט (George Wittet), ומופיעים בו אלמנטים אירופאים לצד סממנים מהתרבות ההודית והמוסלמית, כמו קשתות מחודדות, שמעליהן משטחי ג'אלי - שהם מסך אבן מסורג.
המבנה עשוי בזלת צהובה ובטון ולו שלושה מעברים. המעבר המרכזי גדול וגבוה ביחס לשני מעברי הצד, ובארבע פינותיו ארבעה מגדלים נושאי כיפות. השער הוקם בסגנון אינדו-סרצני בשילוב עם אלמנטים מהאדריכלות המוסלמית שרווחה בגוג'ראט במאה ה-16. קוטרה של הכיפה המרכזית הוא 15 מטר והיא מתנשאת לגובה של 26 מטר.
סביבת המבנה

סביבתו של השער עוצבה מחדש עם הקמתו, והוא נבנה על אדמה שיובשה ממי הנמל. עם זאת, הטיילת שאמורה הייתה להוביל דרכו לכיוון מרכז העיר לא הוקמה לבסוף בשל קשיים פיננסיים, ועל כן, קו ישר היוצא מהשער מסתיים בגן ובקבוצת בניינים.
ראו גם

שער הודו
תחנת צ'האטראפאטי שיוואג'י
הערות שוליים

1 2  שני רחל פומס, פיתחו שערים: קשתות הניצחון המיוחדות בעולם, באתר ynet, 7 בספטמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 8029e996-9d34-4ca2-bcf8-60782e1f5707
ונרה 14

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 יצרן:  לאבוצ'קין
 תאריך שיגור:  4 בנובמבר 1981
 משגר:  פרוטון K ובנוסף שלב עליון ושלב הימלטות
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  טיסה על פני כוכב הלכת נגה ונחיתה
 משך המשימה הכולל:  4 בנובמבר 1981 – 9 באפריל 1983 (שנה) 
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  4395 ק"ג
 משקל:  1633 ק"ג (יחידת נחיתה)
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  12938
 מאגר המידע הלאומי:  1981-110A
ונרה 14 (ברוסית: Венера-14), היא משימת חלל סובייטית בלתי מאוישת לחקר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. ונרה 14 שוגרה ב־4 בנובמבר 1981 מכן שיגור 200/39 בקוסמודרום בייקונור. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
ב-2 במרץ 1982 החל הליך של קירור יחידת הנחיתה. תהליך הקירור נמשך מספר ימים, ובסופו הטמפרטורה של תא מכשירי המדידה ביחידת הנחיתה הייתה 15 מעלות צלזיוס מתחת לאפס. במהלך ההכנות להתנתקות יחידת הנחיתה התברר שמנועי יחידת הטיסה לא פועלים באופן תקין. כתוצאה מכך לא היה ניתן להעביר אותה למסלול המתוכנן.
הגשושית התנתקה מפלטפורמת הטיסה ב-3 במרץ 1982 ונכנסה לאטמוספירה של נוגה ב-5 במרץ. במהלך הירידה היא הפעילה בלימה אווירודינמית ולאחריה מצנח בלימה שהתנתק בגובה 47 ק"מ. בהמשך הגשושית נבלמה בעזרת מעצור אוויר. היא ביצעה נחיתה רכה מוצלחת.
יחידת הנחיתה נשאה ציוד לחקר הטמפרטורה והתרכובת הכימית של הקרקע ושל האטמוספירה. המכשיר "גרוזה-2" זיהה ברקים בנוגה. העברת הנתונים החלה בגובה של 63 ק"מ. לאחר הנחיתה הועברו צילומים פנורמיים. בעזרת מקדח נלקחו דגימות קרקע. לאחר ניתוח הדגימות התברר שהקרקע באזור הנחיתה היא בזלת. נתוני מדידת הטמפרטורה הראו 467 מעלות צלזיוס והלחץ היה 96 בר. על יחידת נחיתה הותקן מיקרופון שהעביר רעש רקע של נוגה.
יחידת הנחיתה פעלה כ-57 דקות לעומת תכנון של 32 דקות בלבד.
יחידת הטיסה המשיכה להעביר נתוני מדידות של מכשירים שהתוקנו בה. התשדורת האחרונה בוצעה ב-9 באפריל 1983.
ואקה דל דרגון

| --- | --- |

 היסטוריה
 תרבויות:  תרבות הצ'ימו 
 מיקום
 מדינה:  פרו 
 קואורדינטות:  8°04′35″S 79°02′57″W﻿ / ﻿8.0764382°S 79.049145°W﻿ / -8.0764382; -79.049145
  (למפת פרו מוגדלת) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטואקה דל דרגון (למפת פרו רגילה) לימה איקיטוס ארקיפה קוסקו צ'יקלאיו טרוחיו מאצ'ו פיצ'ו טאקנהאקוודור קולומביה ברזיל בוליביה צ'ילה האוקיינוס השקטואקה דל דרגון 
 
ציורי קיר בוואקה דל דרגון
ציור קיר דמוי דרקונים וקשת
ואקה דל דרגון (Huaca del Dragón, בשילוב של קצ'ואה וספרדית: "ואקת הדרקון"), ידועה גם בשם ואקה דל ארקו איריס (Huaca del Arco Iris, "ואקת הקשת בענן"), הייתה ואקה של בני הצ'ימו, סמוך לבירתם צ'אן צ'אן שבצפון פרו. מקור שמותיה של הוואקה בציורים דמויי הדרקונים והקשתות שעל קירותיה.
הדעות באשר למועד הקמתה של הוואקה חלוקות. כמה מהחוקרים סבורים שהיא הוקמה בתקופת הצ'ימו, בין השנים 1450-1100, ואילו אחרים סבורים שהוקמה עוד קודם לכן, על ידי תרבות סיקן, בין השנים 800 ל-1000.
הוואקה, שבדומה לוואקות ולמבנים אחרים בסביבתו עשויה חימר, בנויה בצורת פירמידה בעלת שני מפלסים, והיא מוקפת בחומה שבה כניסה אחת. המפלס העליון שימש לאחסנת מזון והתחתון למגורים. קירות הוואקה מעוטרים בציורים.
ואקה דל דרגון שוכנת בסמוך לעיר טרוחיו של ימינו.
ראו גם

צ'אן צ'אן
ואקה דה לה לונה
ואקה דל סול
ולדיווסטוק רבתי

ולדיווסטוק רבתי הוא כינויו של אגלומרט ולדיווסטוק ולפרויקט של ממשלת פרימוריה למיזוג העיר ולדיווסטוק עם עיירות הלוויין הסמוכות שלה לעירייה עירונית אחת: מיזוג מחוזות העיר ולדיווסטוק וארטיומובסקי ובהמשך - מיזוג עם אוסוריסק ונחודקה.
אוכלוסיית השטח, בהתאם להרכב השטחים הכלולים בה, מוערכת בין 0.8 ל-1 מיליון תושבים. לערים ולדיווסטוק-נחודקה, שאינה עומדת בכל קריטריוני האגלומרט, מונה כ-1.2 מיליון תושבים.
ולדיווסטוק עם ערי הלוויין, שמקורן בתקופה הסובייטית, הפכה לאחת ממיליון המטרופולינים הרוסים הבודדים שאוכלוסייתה עדיין לא הגיעה למיליון איש. בעידן שלאחר התפרקות ברית המועצות העיר וסביבתה חווים פיתוח ניכר משמעותי בשל המרחק מהמרכזים הכלכליים העיקריים של רוסיה, העניין הנמוך של המשקיעים מאזור אסיה-פסיפיק, והשוק הקטן של סחורות מקומיות, שמחריף את היציאה התמידית של האוכלוסייה מהמזרח הרחוק.
לראשונה נדון בשנת 1997 אודות פרויקט ולדיווסטוק רבתי לאיחוד העיר עם עיירות הלוויין. הפרויקט נכלל בתוכנית האב של ולדיווסטוק, שאומצה בשנת 2008. המכשול הראשון להתפתחות ולדיווסטוק רבתי הוא היעדר כבישים ותחבורה עירונית מודרנית.
התקוות העיקריות בדרך ליישום הפרויקט נקשרו בעת ההכנות לפסגת APEC בשנת 2012 בוולדיווסטוק, אז שופצו כבישים ושדה תעופה בינלאומי באזור. בנוסף, תוכנן לארגן בניית רכבת עירונית במהירות גבוהה שתחבר את ולדיווסטוק עם פרבריה.
בכפוך להיקף המימון, תוכנית פעולה ברורה עם קווי המתאר העיקריים של "ולדיווסטוק רבתי" תוכנן להיות מיושם עד לשנים 2025–2030.
הפרויקט נתמך על ידי תוכניות ממשל פדרליות (של המשרד לפיתוח אזורי והמשרד לפיתוח כלכלי) ליצור את מה שמכונה "ערים תומכות".
אגלומרט ולדיווסטוק

ב-28 באוקטובר 2014 נחתם הסכם בין ארבע עיריות להקמת אגלומרט ולדיווסטוק. האגלומרט כולל את העיר ולדיווסטוק ואת שלוש העיריות הקרובות לה. המחוזות העירוניים של אוסוריסק (194,250 תושבים בשנת 2015), בולשוי קאמן (39,879 תושבים), פוקינו (23,077 תושבים), נחודקה (156,649 תושבים), שרחוקה יחסית מהעיר ולדיווסטוק, מתפרשים כחלק מפיתוח עירוני היקפי נרחב. אגלומרט ולדיווסטוק יכול להגדיל את אוכלוסיית העיר וסביבתה לכדי 1.2 מיליון תושבים.
הערות שוליים

↑  Ведомости (2010-11-16). "Правительство и администрация президента задумали передел России". www.vedomosti.ru. נבדק ב-2019-08-22.
↑  Ведомости (2010-11-16). "Правительство и администрация президента задумали передел России". www.vedomosti.ru. נבדק ב-2019-08-22.
↑  Скорость объединит города | Номер газеты «Гудок» от 20.12.2007 | Газета «Гудок»
↑  "В России появятся 14 денежных супергородов". אורכב מ-המקור ב-2008-06-29. נבדק ב-2019-08-22.
↑  "На месте российских городов вырастут мегаполисы". Известия. אורכב מ-המקור ב-2012-08-03. נבדק ב-2019-08-22.
↑  ""Новосибирск исчезнет с карты России": обзор новосибирских СМИ" (ברוסית). ИА REGNUM. נבדק ב-2019-08-22.
↑  "Все в город! - РБК daily - Статьи". archive.is. 2012-09-11. נבדק ב-2019-08-22.
↑  "В Приморье создана Владивостокская агломерация". РИА "Восток-Медиа". אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2019-08-22.
ואקה

ערך זה עוסק במונח בתרבויות אנדיות קדומות המתאר מקום שהוא גם ישות אלוהית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
ציורי קיר בוואקה דל דרגון שליד טרוחיו
ואקה (בספרדית: Huaca, בקצ'ואה: Wak'a) הוא מונח שהיה קיים בתרבויות אנדיניות קדומות, המתאר מקום שמלבד קיומו הפיזי, הוא מהווה גם ישות אלוהית בעלת אישיות משל עצמה.
הוואקות שימשו כמרכזים דתיים, ונערכו בהן טקסים פולחניים שונים, שכללו הקרבת קורבנות ומתן מנחות, ולעיתים גם הקרבת קורבנות אדם. ואקה יכולה להיות פרט גאוגרפי טבעי, כגון הר או אגם, ויכולה הייתה להיות יציר כפי אדם. במקרה השני נבנו ואקות בפאר רב, וכללו אוצרות שונים, מה שהביא לביזתן של רבות מהן על ידי הספרדים. כוואקות נחשבו גם זקני הקהילה שנפטרו ונחנטו, והוצאו ממקום משכבם להשתתף באירועים משפחתיים או של הקהילה שכיבדה אותם (איילו, שבט או המשפחה המלכותית, למשל), להיוועצויות רבות חשיבות וכדומה.
אתרים ארכאולוגיים במקומות בהם היו ואקות קיימים ליד לימה, ארקיפה, טרוחיו וצ'יקלאיו שבפרו וליד איקיקה שבצ'ילה.
ראו גם

ואקה דה לה לונה
ואקה דל סול
ואקה דל דרגון
ונרה 15

| --- | --- |

דוגמת מיפוי שהתקבל
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  ברית המועצות
 יצרן:  לאבוצ'קין
 תאריך שיגור:  2 ביוני 1983
 משגר:  פרוטון K
 אתר שיגור:  קוסמודרום בייקונור
 משימה
 סוג משימה:  טיסה לכוכב הלכת נגה
 משך המשימה הכולל:  2 ביוני 1983 – 2 בינואר 1985 (שנה) 
 מידע טכני
 משקל בשיגור:  5250 ק"ג
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  14104
 מאגר המידע הלאומי:  1983-053A
ונרה 15 (ברוסית: Венера-15), היא משימת חלל סובייטית בלתי מאוישת לחקר כוכב הלכת נוגה, כחלק מתוכנית ונרה. ונרה 15 שוגרה ב-2 ביוני 1983 מכן שיגור 200/39 בקוסמודרום בייקונור. מספר ימים אחרי השיגור שוגרה גשושית נוספת ונרה 16. הגשושית נבנתה במשרד לאבוצ'קין.
הגשושית נבנתה בצורת גליל באורך 5 מ' ובקוטר של 0.6 מ'. על הגשושית הותקנו 2 אנטנות של מכ"ם לביצוע מיפוי. בנוסף לכך היו פאנלים סולארים וציוד מדידה נוסף.
במהלך טיסה לכיוון נגה בוצעו מדידות קרינה קוסמית.
ב-10 באוקטובר 1983 הגשושית הגיע לסביבת נגה. מיפוי ראשון נערך ב-16 באוקטובר. אזור המיפוי היה באורך 7,000 ק"מ וברוחב של 100 ק"מ. מיפוי יומי נמשך כ-16 דקות במהלכו התקבל כ-100 מגהביט של נתונים. המידע היה מתקבל בהמרכז לתקשורת חלל רחוקה ביבפטוריה. בהמשך הנתונים היו מועברים ליחידות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות לעיבוד ויצירת מפות. בסך הכול במהלך פעילות הגשושית נסרקו כ-30% משטח נוגה. צוות הכנת המפות קיבל בשנת 1989 את פרס ברית המועצות.
בנוסף למיפוי בוצעו מדידות טמפרטורה על פני הכוכב.
הגשושית פעלה עד לינואר 1985.
ואזה פרביה

| --- | --- |
 תחום:  מיילדות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  262470 
 MeSH:  D055949
 סיווגים
 ICD-10:  O69.4 
 ICD-11:  KA03.3, JB08.3 
 
ואזה פרביה
ואזה פרביה (באנגלית: Vasa Praevia) היא תופעה המתרחשת במהלך היריון, ובה כלי הדם של העובר חוצים או נמצאים לצד הפתח הפנימי של צוואר הרחם. המונח נגזר מן הלטינית: "ואזה" פירושו כלי, ו"פרביה" מגיע מהמילה "קדם", כלומר "לפני" או "דרך". במילים אחרות, כלי דם הנמצא לפני העובר בתעלת הלידה. כלי הדם הללו נמצאים בסיכון של קרע כאשר הקרומים העובריים התומכים בהם נפגעים בשל חוסר תמיכה של חבל הטבור או של השלייה. זוהי תופעה המופיעה בכ-4 לכל 10,000 הריונות, וכ-10 אחוז מהמקרים מתרחשים בהריונות עם תאומים. כיום, למרות השימוש הנפוץ במכשירי אולטרה-סאונד המאפשרים אבחון מוקדם של המצב, מקרים רבים אינם מאובחנים במהלך ההיריון.
סוגים

שני הסוגים העיקריים של ואזה פרביה הם במצב של וולמנטוס אינסרשן (באנגלית: Velamentous cord insertion) בו חבל הטבור מחובר ישירות לקרומים העובריים, וכלי הדם המתחברים לשלייה נותרים ללא הגנה. המצב השני מתקיים כאשר קיימת שלייה רב-אונתית (באנגלית: Bilobed/ Trilobed Placentas) וכלי הדם העובריים עוברים בין האונות של השלייה ללא הגנה. הסוג השלישי והפחות נפוץ הוא במצב בו חלק מהשלייה המחובר לרחם מתנוון. בסוג זה יש חיבור תקין של חבל הטבור אל השלייה, אך כלי הדם בשולי השלייה חשופים.
גורמי סיכון

ואזה פרביה נפוצה בקרב:
נשים המאובחנות בשליית פתח.
נשים שהיו בהיריון בעבר.
נשים בעלות שלייה רב-אונתית.
נשים המאובחנות בוולמנטוס אינסרשן.
הריונות של הפריה חוץ-גופית.
אבחון

התסמינים העיקריים בואזה פרביה הם קריעת כלי הדם העובריים, דימום וגינלי (ללא ביטוי בכאב), דופק איטי בעובר (באנגלית: Bradycardia) או מוות עוברי.
במקרה שהמצב לא אובחן קריעת כלי הדם תתרחש בזמן הלידה או בסמוך אליה. מוות העוברים קורה ב-56 אחוזים ממקרים אלה, ול-3 אחוזים במקרים מאובחנים. במקרים רבים לאחר הלידה יהיה צורך במתן עירוי דם לתינוק.
סיבוכים לאחר הלידה

הסיבוכים המיוחסים ללידה המוקדמת בניתוח הקיסרי (סיבוכים אלו נובעים מחוסר בשלות של ריאות העובר):
מחלת הקרום ההיאליני.
מחלת ריאות כרונית של הפג (באנגלית: bronchopulmonary dysplasia).
טרזיאנט טכיפנאה (באנגלית: Transient tachypnea of the newborn).
הסיבוכים המיוחסים לאובדן הדם בעובר:
אנמיה.
שוק היפוולמי (באנגלית: hypovolemic shock).
סיבוכים במתן עירוי דם.
טיפול

ניתוח קיסרי שיהיה קודם לקריעת הקרומים העובריים, כדי למנוע מצב חירום שבו הם ייקרעו. ניבוי לזמן קריעת הקרומים אינו מדויק, ולרוב מבצעים את הניתוח הקיסרי בין השבועות ה-35–36 להיריון. בשל הסכנה בלידה מוקדמת, נשים רבות נוטלות סטרואידים העוזרים לפתח את ריאות העובר.
במצב שבו לא בוצע אבחון מוקדם או שעוד לא בוצע ניתוח קיסרי מונע והייתה קריעה של הקרומים העובריים, מבצעים ניתוח חירום קיסרי.
ראו גם

אמבריולוגיה של מערכת הנשימה
אנמיה
היריון
לקריאה נוספת

Hasegawa Junichi, Arakaki Tatsuya, Ichizuka Kiyotake, Sekizawa Akhiko. Management of vasa previa during pregnancy, Journal of Perinatal Medicine, 2015, Vol.43 (6), p.783-785.
Kagan, Karl Oliver ; Hoopmann, Markus ; Sonek, Jiri. Ultrasound in obstetrics & gynecology : the official journal of the International Society of Ultrasound in Obstetrics and Gynecology, 27 May 2017.
הערות שוליים

1 2  Yasmine Derbala, MD; Frantisek Grochal, MD; Philippe Jeanty, MD (2007). "Vasa previa". Journal of Prenatal Medicine 2007. 1 (1): 2–13.Full text
1 2 3 4  Yasmine Derbala, MD, Frantisek Grochal, MD, and Philippe Jeanty, MD, PhD, Vasa Previa, Journal of Prenatal Medicine, 2007
↑  International Vasa Previa Foundation, "Bilobed and Trilobed Placentas"
↑  Dr. Bryan Jick, Vasa Previa, Pregnancy Corner
↑  Antonette T. Dulay, MD, Vasa Previa
↑  פרופסור אשר טל, תחלואה נשימתית ממושכת אחרי פגות - Chronic respiratory morbidity in preterm infants, Israeli Journal of Pediatrics 73, מדיקל מדיה, 2010
↑  ד"ר צבי קויפמן, הלם - shock, באתר ויקירפואה
שליית פתח
התעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)

| --- | --- |
  
פיקטוגרף להתעמלות מכשירים (ימין), התעמלות אומנותית (אמצע), וטרמפולינה (שמאל).
 היכל:  HSBC ארנה
 תאריך התחלה:  6 באוגוסט 2016
 תאריך סיום:  21 באוגוסט 2016
 → 2012 2020 ← 
תחרויות ההתעמלות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) התקיימו בשלוש קטגוריות שונות: התעמלות מכשירים, התעמלות אומנותית וטרמפולינה. כל התחרויות התקיימו בHSBC ארנה (המכונה גם: ההיכל האולימפי או ההיכל הרב-תכליתי). התחרויות החלו ב-6 באוגוסט והסתיימו ב-21 באוגוסט. בתחרויות לקחו חלק 324 ספורטאים מ-63 מדינות שונות.
טבלת מדליות

מדינה מארחת (ברזיל)
| מיקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 6 | 2 | 12 |
| 2 | רוסיה רוסיה | 3 | 5 | 3 | 11 |
| 3 | בריטניה בריטניה | 2 | 2 | 3 | 7 |
| 4 | יפן יפן | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 5 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 6 | גרמניה גרמניה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7 | בלארוס בלארוס | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | קנדה קנדה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | יוון יוון | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | הולנד הולנד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 | ברזיל ברזיל (מארחת) | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 13 | הרפובליקה העממית של סין סין | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 14 | ספרד ספרד | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 | בולגריה בולגריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15 | שווייץ שווייץ | 0 | 0 | 1 | 1 |
| סך הכל (16 מדינות) | סך הכל (16 מדינות) | 18 | 18 | 18 | 54 |
הטבלה ממוינת על פי שיטת הספירה של "זהב תחילה".
אירועים > התעמלות מכשירים > נשים

בפעם הראשונה מאז האולימפיאדה בשנת 1976 לא זכתה נבחרת רומניה במדליה קבוצתית. בכך נקטע רצף של 40 שנים.
סימון ביילס מארצות הברית זכתה בארבע מדליות זהב שמהן שלוש אישיות: בקרב רב, בקפיצות ובהתעמלות קרקע. במוקדמות הקורה השיגה ביילס את הציון הגבוה ביותר, אך בגמר עצמו איבדה שיווי משקל במהלך התרגיל והסתפקה במדליית הארד. חברתה לנבחרת אלי רייזמן זכתה בשתי מדליות כסף אישיות: בקרב רב ובתרגיל הקרקע שבו הייתה האלופה האולימפית לפני ארבע שנים בלונדון.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מקצוע |   |   |   |  |  |  |
| קרב רב קבוצתי | ארצות הברית ארצות הברית   סימון ביילס   גבי דאגלס   לורי הרננדז   מדיסון קושיאן   אלי רייזמן | רוסיה רוסיה   אנג'לינה מלינקובה   אליה מוסטפינה   מריה פאסקה   דריה ספירידונובה   סדה טוטכאליאן | הרפובליקה העממית של סין  סין   פאן יילין   מאו יי   שאנג צ'ונסונג   טאן ג'יאשין   וואנג ין |  |  |  |
| קרב רב אישי | סימון ביילס   ארצות הברית ארצות הברית | אלי רייזמן   ארצות הברית ארצות הברית | אליה מוסטפינה   רוסיה רוסיה |  |  |  |

| קפיצות | סימון ביילס   ארצות הברית ארצות הברית | מריה פאסקה   רוסיה רוסיה | ג'וליה שטיינגרובר   שווייץ שווייץ |  |  |  |
| מקבילים מדורגים | אליה מוסטפינה   רוסיה רוסיה | מדיסון קושיאן   ארצות הברית ארצות הברית | סופי שרדר   גרמניה גרמניה |  |  |  |
| קורה | סאנה ווברס   הולנד הולנד | לורי הרננדז   ארצות הברית ארצות הברית | סימון ביילס   ארצות הברית ארצות הברית |  |  |  |
| תרגיל קרקע | סימון ביילס   ארצות הברית ארצות הברית | אלי רייזמן   ארצות הברית ארצות הברית | אמי טינקלר   בריטניה בריטניה |  |  |  |
אירועים > התעמלות מכשירים > גברים

לאחר שתי זכיות רצופות של נבחרת סין בתחרות הקרב רב הצליחה נבחרת יפן לנצח בתחרות הקרב-רב הקבוצתית ולזכות במדליית הזהב. קנזו שיראי ביצע תרגיל קרק שזיכה אותו בציון 16.133 והבטיח למעשה את הזכייה של הנבחרת היפנית בתחרות. קוהיי אוצ'ימורה, שהיה שותף למדליית הזהב הקבוצתית, נחשב למועמד המוביל לזכייה גם במדליית הזהב האישית. בשלב המוקדמות הפתיע אולג ורניאייב האוקראיני, שסיים במקום הראשון בפער של יותר מנקודה מאוצ'ימורה, שנפל במהלך ביצוע תרגיל המתח. בתחרות הגמר נמשך הקרב הצמוד בין השניים עד לתרגיל המתח, התרגיל האחרון בתחרות. אוצ'ימורה ביצע תרגיל ברמת קושי גבוהה וזכה לציון 15.800, בעוד ורניאייב ביצע תרגיל ברמת קושי בינונית ואף מעד בנחיתה וזכה לציון 14.800, ציון שהעניק ליפני את הניצחון בתחרות בפער של 99 אלפיות בלבד. מקס ויטלוק הבריטי סיים את הקרב-רב האישי במקום השלישי והפך לבריטי הראשון שזוכה במדליה בתחרות מאז 1908.
ויטלוק זכה בזהב בתרגיל הקרקע האישי. במהלך ביצוע התרגיל יצא אוצ'ימורה מן המזרן, נענש בהפחתת 0.3 נקודות ולא זכה במדליה. בשתי המדליות הנוספות זכו זכו צמד הברזילאים דייגו היפוליטו וארתור מריאנו. בסוס הסמוכות זכה ויטלוק בזהב שני בעוד בן ארצו לואיס סמית' זכה בפעם השנייה ברציפות במדליית הכסף. ואלכסנדר נדור האמריקאי זכה במדליית הארד והיה למתעמל האמריקאי הראשון שמגיע לפודיום בתחרויות. בשלב המוקדמות לתחרות נפל המתעמל הצרפתי סמיר סעיד בצורה קשה וכתוצאה מכך שבר את רגלו השמאלית מתחת לברך.
בגמר הקפיצות רשם המתעמל מריאן דרגולסקו הוותיק תוצאה זהה לקנזו שיראי, אך לא זכה במדליה בשל שובר שוויון, בעוד היפני זכה בארד. דאנל לייבה, שלא היה חבר בנבחרת האמריקאית המקורית, הצליח לזכות במדליות כסף בתחרות המקבילים והמתח.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מקצוע |   |   |   |  |  |  |
| קרב-רב קבוצתי | יפן יפן   קנזו שיראי   יוסוקה טאנאקה   קוג'י ימאמורו   קוהיי אוצ'ימורה   ריוהיי קאטו | רוסיה רוסיה   דניס אבליאזין   דויד בליאבסקי  איבן סטרטוביץ'   ניקולאי קוקסנקוב   ניקיטה נגורני | הרפובליקה העממית של סין  סין   דנג שודי   לין צ'אופן   ליו יאנג   יואו האו   ג'אנג צ'נגלונג |  |  |  |
| קרב-רב אישי | קוהיי אוצ'ימורה   יפן יפן | אולג ורניאייב   אוקראינה אוקראינה | מקס ויטלוק   בריטניה בריטניה |  |  |  |

| תרגיל קרקע | מקס ויטלוק   בריטניה בריטניה | דייגו היפוליטו   ברזיל ברזיל | ארתור מריאנו   ברזיל ברזיל |  |  |  |
| סוס סמוכות | מקס ויטלוק   בריטניה בריטניה | לואיס סמית'   בריטניה בריטניה | אלכסנדר נדור   ארצות הברית ארצות הברית |  |  |  |
| טבעות | אלפטריוס פטרוניאס   יוון יוון | ארתור זנטי   ברזיל ברזיל | דניס אבליאזין   רוסיה רוסיה |  |  |  |
| קפיצות | רי סה-גוואנג   קוריאה הצפונית קוריאה הצפונית | דניס אבליאזין   רוסיה רוסיה | קנזו שיראי   יפן יפן |  |  |  |
| מקבילים | אולג ורניאייב   אוקראינה אוקראינה | דאנל לייבה   ארצות הברית ארצות הברית | דויד בליאבסקי   רוסיה רוסיה |  |  |  |
| מתח | פביאן המבוכן   גרמניה גרמניה | דאנל לייבה   ארצות הברית ארצות הברית | ניל וילסון   בריטניה בריטניה |  |  |  |
אירועים > התעמלות אומנותית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 מקצוע:  
| קרב רב אישי | מרגריטה ממון   רוסיה רוסיה | יאנה קודריאבצבה   רוסיה רוסיה | אנה ריזטדינובה   אוקראינה אוקראינה |
| קרב רב קבוצתי | רוסיה רוסיה   ורה בריוקובה   אנסטסיה מקסימובה   מריה טולקאצ'בה   אנסטסיה טאטארבה   אנסטסיה בליזניוק | ספרד ספרד   לורדס מוהדאנו   אלנה לופס   ארטמי גאבסואו   אלחנדרה קרדה   סנדרה אגילר | בולגריה בולגריה   רנאטה קמברובה   מיכאלה מבסקה   צבטלינה ניידנובה   חריסטיאנה טודורובה   ליובומירה קזנובה |
אירועים > טרמפולינה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
 מקצוע:  
| נשים | רוזי מקלנן   קנדה קנדה | בריוני פייג'   בריטניה בריטניה | לי דאן   הרפובליקה העממית של סין  סין |
| גברים | ולדיסלב גונצ'רוב   בלארוס בלארוס | דונג דונג   הרפובליקה העממית של סין  סין | גאו ליי   הרפובליקה העממית של סין  סין |
ישראל בתחרויות ההתעמלות

המתעמל אלכס שטילוב היה הנציג הישראלי היחיד בהתעמלות המכשירים, כשהתחרה בתרגיל הקרקע ובמתח. במוקדמות תרגיל המתח דורג במקום ה-44 מתוך 71 מתחרים (ציון 14.066) ובתרגיל הקרקע, שנחשב למקצוע החזק שלו, דורג במקום ה-58 (ציון 13.500). בשני המקצועות לא העפיל לשלב הגמר.
נטע ריבקין השתתפה בתחרות קרב-רב ליחידות בהתעמלות אומנותיות. בתרגיל הכדור השיגה את הציון 17.866, בתרגיל הסרט ביצעה טעות וקיבלה 16.783 נקודות, בתרגיל החישוק ביצעה טעות נוספת וקיבלה 17.041 נקודות ובתרגיל האלות קיבלה 17.533 נקודות. סיום המוקדמות דורגה במקום ה-13 ולא העפילה לתחרויות הגמר.
נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית העפילה לגמר הקרב-רב הקבוצתי לאחר שסיימה את המוקדמות במקום השישי (ציון כולל 34.883). בתרגיל הסרטים ביצעו המתעמלות שתי טעויות וקיבלו ציון 17.166 נקודות. תרגיל החישוקים והאלות היה מוצלח יותר וזכה לציון 17.383 נקודות. התוצאה הסופית 34.549 נקודות הביאה את הנבחרת לסיים את התחרות במקום השישי
הערות שוליים

↑  הטבלה מעודכנת נכון ל-21 באוגוסט 2016 בשעה 23:41 לפי שעון ישראל, על פי האתר הרשמי של האולימפיאדה.
↑  Dvora Meyers (19 באפריל 2016). "Romania's Olympic gymnastics failure: where did it all go wrong?". The Guardian (London). {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Laura Wagner (18 באפריל 2016). "Romanian Women's Gymnastics Team Fails To Qualify For Olympics, Ending Medal Streak". npr. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Erin Corbett (4 באוגוסט 2016). "Why Isn't The Romania Gymnastics Team At Rio? The Women's Team Isn't Competing This Year". Bustle.com. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  קוהיי אוצ'ימורה הוביל את יפן לזהב קבוצתי, באתר ynet, 9 באוגוסט 2016
↑  הפתעה: קוהיי אוצ'ימורה רק שני במוקדמות, באתר ynet, 7 באוגוסט 2016
↑  בתום דרמת ענק: אוצ'ימורה שוב אלוף אולימפי, באתר ONE‏, 11 באוגוסט 2016
↑  מאיה ביאליק, 9 ימים של טירוף: סיכום תחרויות ההתעמלות, באתר ynet, 17 באוגוסט 2016
↑  המתעמל ששבר רגל, הפדיחה של פרום, באתר ynet, 6 באוגוסט 2016
↑  יניב טוכמן, יניב טוכמן, ריו‏, אכזבה: אלכס שטילוב הודח כבר במוקדמות: "תסריט שלא עבר לי בראש", באתר וואלה, 6 באוגוסט 2016
↑  יניב טוכמן, יניב טוכמן, ריו‏, ריו: נטע ריבקין סיימה במקום ה-13 הכללי ולא הצליחה להעפיל לגמר הקרב רב, באתר וואלה, 19 באוגוסט 2016
↑  יניב טוכמן, יניב טוכמן, ריו‏, נבחרת ההתעמלות האומנותית העפילה לגמר האולימפי מהמקום השישי, באתר וואלה, 20 באוגוסט 2016
↑  פז חסדאי, פז חסדאי, ריו‏, ריו: נבחרת ההתעמלות האומנותית סיימה במקום השישי בגמר הקרב רב, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2016
אלפטריוס פטרוניאס (במרכז), ארתור זנטי (מימין) ודניס אבליאזין הזוכים במדליות בתחרות הטבעות
בנות נבחרת ארצות הברית, הזוכות במדליית הזהב בקרב-רב קבוצי