stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כף אדייר

| --- | --- |

מפה טופוגרפית של חבל הארץ של כף אדייר
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  71°17′00″S 170°13′59″E﻿ / ﻿71.2833°S 170.233°E﻿ / -71.2833; 170.233
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף אדייר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיכף אדייר
 
מפה אזורית של כף אדייר
הצריף של קרסטן בורכגרווינק משנת 1899, מוקף פינגווינים
קברו של ניקולאי הנסן, צילום מ-1899
כף אדייר (באנגלית: Cape Adare) הוא חצי האי הצפוני-מזרחי ביותר בארץ ויקטוריה, מזרח אנטארקטיקה.
תיאור

הכף, המציין קצה אחד של חוף בורכגרווינק, מפריד בין ים רוס ממזרח לאוקיינוס הדרומי ממערב, ובירכתיו הרי האדמירליות הגבוהים. כף אדייר היה אתר נחיתה חשוב ומחנה בסיס למשלחות ההיסטוריות לאנטארקטיקה. מפנים לחוף לכיוון צפון-מזרח נמצאים הרי-הים אדייר ושקע אדייר.
היסטוריה

קפטיין ג'יימס רוס גילה את כף אדייר בינואר 1841 וכינה אותו על שם חברו אדווין וינדהם-קווין, הרוזן אדייר (מקור התואר באדייר, אירלנד).
בינואר 1895 נחתו מגלי הארצות הנורווגיים הנריק בול וקאשטן בורשקרווינק מן הספינה "אנטארקטיק" על כף אדייר, נחיתה שתועדה כראשונה על יבשת אנטארקטיקה, ואספו שם דגימות גאולוגיות. בורכגרווינק חזר לכף בראש משלחת משלו בשנת 1899 והקים שם שני צריפים, מבני המגורים הראשונים לבני אדם שנבנו באנטארקטיקה. חברי המשלחת חרפו שם והשורדים נאספו אל הספינה בינואר 1900.
זו הייתה הקבוצה הראשונה ממשלחת לאנטארקטיקה שחרפה על היבשת. הזואולוג ניקולאי הנסן מת במהלך החורף ונקבר בכף אדייר.
תחנת המחקר הקרובה ביותר בתקופה המודרנית הייתה תחנת האלט, התחנה המשותפת לניו זילנד וארצות הברית בכף האלט, 101 ק"מ דרומית לכף אדייר. הבסיס הזה היה בשימוש מ-1957 עד 1973.
משלחת יובל המאתיים של אוסטרליה לאנטארקטיקה יצאה מכף אדייר למתקפה מוצלחת על הר מינטו בשנת 1988. אוניית הסיוע של המשלחת עגנה ליד מדף הקרח במפרץ וקיימה קשר רדיו מתמיד עם המטפסים במהלך ההעפלה.
בפברואר 2007, ארעה שרפה בבטן אוניית ציידי הלווייתנים היפנית "נישין מארו" כששייטה בים רוס. האונייה נסחפה ללא כוח הנעה במשך ימים רצופים, עד שתוקנו מנועיה, והתעוררה דאגה עקב קרבתה לכף אדייר.
אתרים היסטוריים ומצבות זיכרון

הבניינים הראשונים שהקים קרסטן בורכגרווינק בכף אדייר היו מבנים טרומיים עשויים עץ אורן, שנבנו בנורווגיה. הצריפים האלה עודם ניצבים שם, ומיקומם מוכר כאתר היסטורי מוכרז בעל הכרה בינלאומית. אנשי הקבוצה הצפונית במשלחת טרה נובה של סקוט חרפו בכף אדייר בשנים 1911 ו-1912. הם הקימו צריף אחד, שנהרס במשך השנים.
כתוצאה מיוזמות של הקרן למורשת אנטארקטיקה, נרשם האתר (עם המבנים) במערכת הברית האנטארקטית כאזור אנטארקטי מוגן במיוחד (ASPA 159), רמת ההגנה הגבוהה ביותר האפשרית לפי תנאי הברית.
שרידי שני הצריפים של בורכגרווינק, כמו גם שרידי הצריף של משלחת טרה נובה, הוכרזו גם הם כאתר היסטורי או מונומנט אנטארקטי (HSM 22), בעקבות פנייה מצד ניו זילנד והממלכה המאוחדת אל האספה המייעצת לברית האנטראקטית. קברו של ניקולאי הנסן הוכרז בדומה לכך אך בנפרד (HMS 23).
פינגווין אדלי

בכף אדייר שוכנת מושבת פינגווין אדלי הגדולה בעולם. המחקר היחיד שנערך במושבה מסוימת זו היה עבודתו של ג'ורג' מארי לוויק, שהיה חבר במשלחת טרה נובה של קפטן סקוט בשנים 1910–1913 וצפה בה לאורך מחזור קינון שלם בשנים 1911 ו-1912. הוא מיאן לפרסם את מחקרו בגלל הרגלי הזיווג יוצאי-הדופן של הפינגווינים שתיעד, בהם הומוסקסואליות,
התעללות מינית ופיזית באפרוחים, והזדווגות עם נקבות פינגווינים מתות, המיוחסת כיום לחוסר הניסיון של פינגווינים צעירים. הוא תיאר מנהגים אלה כ"מושחתים". הדין וחשבון נחשב למזעזע מכדי לפרסמו לציבור הרחב בשעתו, ונגנז. העותקים היחידים שהיו זמינים באופן פרטי לחוקרים תורגמו ליוונית עתיקה כדי למנוע את הפצת החומר ברבים. העבודה אבדה, התגלתה מחדש והתפרסמה בכתב העת "רשומות הקוטב" רק בשנת 2012. התגלית מאירה משמעותית התנהגות מינים, שאי-אילו חוקרים רואים בה סמן לשינוי אקלים.
הערות שוליים

↑  Historic Sites of the Antarctic
↑  [ http://www.ats.aq/documents/ATCM35/WW/atcm35_ww003_e.pdf]
↑  McKie, Robin; editor, science (2012-06-09). "'Sexual depravity' of penguins that Antarctic scientist dared not reveal". The Observer (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-12-30. {{cite news}}: |last2= has generic name (עזרה)
| אזורים אנטארקטיים מוגנים מיוחדים |
| --- | --- | --- |
| ארץ המלכה אליזבת | עמק דייוויס • אגם פורלידס |  |
| ארץ המלכה מוד | עמק יוקידורי |  |
| אדמת מק. רוברטסון | מונולית מוריי • מונולית סקאלין • איי רוקרי |  |
| ארץ הנסיכה אליזבת | מפרץ אמאנדה • הר הארדינג • חצי האי מיול |  |
| ארץ המלכה מרי | האי האסוול |  |
| ארץ וילקס | האי ארדרי • האי פרייזר • חצי האי קלארק |  |
| ארץ אדלי | האי ברנרד • נונאטאק בן דוקטור |  |
| ארץ ג'ורג' החמישי | בקתות מוסון |  |
| ארץ ויקטוריה | כף אדייר • עמק בארוויק • עמק בולהאם • כף האלט |  |
| ים רוס | רמת ארייבאל • כף קרוזייר |  |
| ארץ פאלמר | אגם אבליישן • נקודת אבליישן • עמק אבליישן • הר מוניק • הר מרטין |  |
| ארץ גרהאם | נקודת ביסקו |  |
| איי שטלנד הדרומיים | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
לודוויג הראשון, רוזן וירטמברג

| --- | --- |
 לידה:  1119? 
 פטירה:  1158 (בגיל 39 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 
לודוויג הראשון, רוזן וירטמברג (בערך 1098 – 1158) היה רוזן וירטמברג. הוא שלט מ-1143 עד 1158 כשליט השלישי של וירטמברג והראשון שידוע בוודאות בתואר רוזן.
ביוגרפיה

לודוויג פעל כחבר בחצרות הקיסר קונרד השלישי והקיסר פרידריך הראשון ברברוסה.
לודוויג הראשון אמור היה להיות בנם של קונרד השני ואשתו האדלוויג. יחד עם אחיו אמיכו הוא מופיע בין השנים 1134 עד 1154 בחצר המלך קונרד השלישי והקיסר פרידריך הראשון ברברוסה. יש להניח שהוא היה פוגט של מנזר דנקנדורף.
הערות שוליים

↑  Pavlac, Brian A.; Lott, Elizabeth S. (2019). The Holy Roman Empire: A Historical Encyclopedia. ABC-CLIO. p. 87. ISBN 9781440848568.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1019753560  VIAF: 231917352   WorldCat (עם VIAF): 231917352
לואיס קול

| --- | --- |

 שם לידה:  לואיס קול
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2009 
 מקום לימודים:  בית הספר למוזיקה USC תורנטון 
 סוגה:  ג'אז-פאנק 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  מערכת תופים, כלי מקלדת 
 פרופיל ב-IMDb
 
לואיס קול (באנגלית: Louis Cole; נולד בשנת 1986), הוא זמר-יוצר ונגן אמריקאי. הוא נגן ג'אז שיכול לנגן במספר כלים.
ביוגרפיה

לואיס קול נולד בשנות ה-90 של המאה ה-20 בלוס אנג'לס למשפחה של מוזיקאים. אביו ניגן ג'אז בפסנתר ואימו ניגנה בגיטרה בס. לואיס התחיל לנגן בגיל 8. בשנת 2009 הוא סיים לימודים בבית הספר למוזיקה באוניברסיטת דרום קליפורניה.
לאחר סיום הלימודים, בהמלצות חברו, הוא העלה את יצירותיו ביוטיוב. היצירות זכו להצלחה והוא המשיך להעלות את יצירותיו לפלטפורמה זו. יחד חברתו ללימודים ז'נבייב ארטדי הוא יצר את הצמד "Knower". בשנת 2010 הם הוציאו לאור את האלבום הראשון שלהם ובהמשך הם הוציאו אלבומים נוספים.
בשנת 2015 קול היה שותף לכתיבת שיר עבור אלבומו החדש של סיל. יחד עם ארטדי הם השתתפו באלבום חדש של Snarky Puppy. בשנת 2017 הוא כתב שני שירים לאלבום Drunk של ת'אנדרקאט. בעקבות הצלחותיו הוא חתם על חוזה בחברת תקליטים של  פליינג לוטוס. קול הוציא תחתם בשנת 2018 אלבום סולו חדש.
בשנת 2016 לצמד Knower צורפו זמנית מספר נגני ג'אז נוספים וביחד הם ערכו סיבוב הופעות באירופה. בשנת 2018 הצמד ערך סבב הופעות נוסף במספר מדינות כולל יפן והרפובליקה העממית של סין. בשנת 2019 הם הופיעו במדינות אמריקה הדרומית.
בשנת 2020 הוא השתתף בכתיבת שירים לאלבום חדש של ת'אנדרקאט.
קיימת השערה שקול ביחד עם סם גנדל מהווים דואט Clown Core שמופיע בעילום שם.[דרוש מקור]
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

2010: Louis Cole
2011: Album 2
2018: Time
2019: Live Sesh
2020: LIVE 2019
2022: Quality Over Opinion
דיסקוגרפיה > אלבומים של  Knower

2010: Louis Cole and Genevieve Artadi
2011: Think Thoughts
2013: Let Go
2016: Life
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | פרס גראמי | אלבום הג'אז האלטרנטיבי הטוב ביותר | Quality Over Opinion | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  2024 GRAMMY Nominations: See The Full Winners & Nominees List | GRAMMY.com, grammy.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2020043862  MusicBrainz: 525ef747-abf6-423c-98b4-cd49c0c07927  VIAF: 6515158551013516540000   WorldCat (עם VIAF): 6515158551013516540000
כרכום דמשקאי

| כרכום דמשקאי |
| --- | --- |
 פרח כרכום דמשקאי, הר רמון
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: אירוסיים
סוג:: כרכום
מין:: כרכום השבכה
תת־מין:: כרכום דמשקאי
שם מדעי
 Crocus cancellatus subsp. damascenus ‏Mathew, 1982
פרח כרכום דמשקאי במבט מלמעלה, הר רמון.
כרכום דמשקאי (שם מדעי: Crocus cancellatus damascenus) הוא גאופיט נדיר מסוג כרכום הגדל בארץ באוכלוסיות מבודדות במרומי הר הנגב (באזור מצפה רמון) וברמת הגולן. תפוצתו העולמית משתרעת באגן דמשק ובאזורים הרריים במזרח התיכון. זהו צמח מוגן בארץ ישראל.
הקשר בין כרכום דמשקאי לכרכום השבכה וכרכום החרמון

כרכום דמשקאי הוא ככל הנראה תת-מין של כרכום השבכה.
כרכום השבכה הוא מין קרוב מאוד לכרכום החרמון - שניהם בעלי פרחים זהים, אך סיבי הבצלים מבדילים בין מינים אלו. ברמת הגולן נמצאה אוכלוסיית מעבר בין כרכום השבכה לכרכום החרמון. התפוצה המקוטעת של כרכום החרמון וכרכום השבכה בישראל מרמזת על תקופה קרה ולחה יותר בעבר, ועל שינויי אקלים שיצרו קיטוע. הבידוד בעקבות הקיטוע הביא להתמיינות צורות שונות של המין. גם לכרכום החרמון ישנו תת-מין ארץ ישראלי (אנדמי לשומרון).
מחזור חיים

מחזור החיים של כרכום דמשקאי הוא פריחה בסתיו (אוקטובר - דצמבר), הוצאת עלים בחורף, העלאת פרי באביב והתיבשות בתחילת הקיץ. 
פקעתו חד-שנתית: מדי שנה נוצרת פקעת חדשה מעל לפקעת המתרוקנת של השנה שעברה, ושורשים מתכווצים חוזרים ומציבים אותה בעומק הנכון. קליפות הפקעת עשויות סיבים הקשורים זה לזה על ידי חיבורי-רוחב בדמות רשת. חורי הרשת ריבועיים או מעוינים, רחבים מעובי סיבי הרשת.
מבנה

הפרח סגול-ורוד, עם פסים בצבע סגול כהה, ומופרד ל-6 אונות עטיף שוות. חלקו התחתון צר ויוצא ישירות מן הקרקע, ואילו חלקו העליון נפוח או פרוש. לפרח 3 אבקנים ושחלה תחתית. המאבקים גבוהים מעמודי העלי וכפופים בקשת אל הצלקות, דבר המאפשר האבקה עצמית. עמוד העלי מתפצל ל-3 זרועות, וכל אחת מהם מתפצלת שוב לאונות רבות. הפרי מתפתח כשהוא טמון בקרקע, ועם הבשלתו מתארך עוקץ הפרי ומעלה אותו אל מעל לפני הקרקע. הפרי נפתח ב-3 קשוות ומכיל זרעים כדוריים רבים.
רוחב עליו כ 2-3 מ״מ ולאורך מרכזם פס כסוף.
כרכן הקרינים

| כרכן הקרינים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: זעמניים
סוג:: כרכן
מין:: כרכן הקרינים
שם מדעי
 Elaphe sauromates ‏לספד, 1789
תחום תפוצה


כרכן הקרינים (שם מדעי: Elaphe sauromates) הוא מין במשפחת הזעמניים, הוא הנחש הגדול באירופה ועב-הגוף ביותר בישראל.
מאפיינים

גופו של כרכן הקרינים שרירי ועבה, ואורכו עד 2.2 מטרים. על קשקשי גופו מצויים קרינים חדים והם המקור לשמו. צבעו שחור ומרושת בצהוב או אפור. כל קשקש מוקף הילה צהובה. הגחון צהוב, צבע הצעיר אפור.
כרכן הקרינים מטפס על עצים ושיחים ולעיתים גם נע על פני הקרקע. מזונו העיקרי הוא מכרסמים, ציפורים, ביצים וזוחלים. הוא לוכד את טרפו על ידי נשיכת הטרף ולפיתתו בכריכת גופו מסביבו ולכן קרוי כרכן. לאחר המתת הטרף, הוא בולע אותו בשלמותו. הנקבה מטילה ביצים בחודשי הקיץ, 5–15 ביצים לתטולה. הצאצאים בוקעים לאחר חודשיים באורך של כ-20 ס"מ.
הוא נתגלה בשנת 1971 בהר החרמון. זהו נחש איטי שאינו חושש מהאדם ואינו נס מפניו, ולכן קל ללכדו. הוא אינו ארסי ולא נושך אם נוטלים אותו בזהירות.
תפוצתו בדרום אירופה, דרום-מערב אסיה ובגולן.
קריאה נוספת

אביעד בר, גיא חיימוביץ ואמיר ארנון, זוחלים ודו-חיים בישראל - מדריך שדה, מהדורה שלישית 2022. ISBN 978-965-91880-2-4, עמודים: 204-205
הערות שוליים

↑  כרכן הקרינים באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Reptile Academy, כרכן הקרינים-הפצה ואקולוגיה של בית הגידול של Elaphe sauromates: סקירה מקיפה, באתר מוקד לוכדי נחשים, ‏2023-12-17
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1052093663
כרכ נוח

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  אל-בקאע
 נפה:  זחלה
 קואורדינטות:  33°51′00″N 35°55′35″E﻿ / ﻿33.85°N 35.926388888889°E﻿ / 33.85; 35.926388888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןכרכ נוח(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןכרכ נוח  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כרכ נוח (בערבית:  كرك نوح) הוא כפר סמוך לעיירה זחלה במזרח לבנון, בנפת זחלה, במחוז אל-בקאע. תושבי הכפר הם מוסלמים מתואלים, נוצרים מרונים ומלכיתים. בכפר יש מבנה מקאם המזוהה כ"קבר נח".
היסטוריה

הכפר היה אתר דתי חשוב בימי הביניים, ומשך עולי רגל מכפרי הסביבה. הכפר נודע כאל-כרכ בתקופת השושלת האיובית ושמו הוחלף לכרכ נוח תחת הממלוכים. הוא נודע כמרכז למידה של האסלאם השיעי והמרכז המנהלי של דרום הבקאע. קצין ממלוכי הקים את קרן הווקף הראשונה לכרכ בשנת 1331. תחת האימפריה העות'מאנית, בסביבות 1538 הוגדל הווקף וחמולת אלוואן מונתה לאחראית לאתר הקדוש במקום. רעידת אדמה גדולה פגעה במינרטים של המסגד בכפר בשנת 1705, אשר נבנו מחדש.
במאה ה-20 הכביש הראשי החוצה את הבקאע נסלל למרגלות הכפר. השטח הבנוי של הכפר גדל והוא נכלל בשטח העיירה זחלה.
קבר נוח

על פי המסורת שהוזכרו על ידי אל-מוקדסי וא-דמשקי, קבר נח היה קיים במקום במאה ה-10 ועדיין ניתן לראותו. מצבת הקבר היא באורך של 31.9 מטר, ברוחב של 2.7 מטר וגובה של 0.98 מטר והיא מכוסה בבד לבד ירוק. בתוך חדר שגודלו 3.1 מטר על 2.5 מטר. ליד בניין הקבר ישנו בית תפילה שבה נמצאו כמה כתובות מהמאה ה-14. במקום גם חצר עם נישת תפילה. גודלה של המצבה נובע אולי מסיפורי ענקים עתיקים, אך לפי המחקר מדובר בקטע מאמת מים קדומה שהוסבה לשמש כמקום מקודש.
הערות שוליים

↑  Winter, S. (2010). The Shiites of Lebanon under Ottoman Rule, 1516-1788. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-76584-8.
↑  Royal Anthropological Institute of Great Britain and Ireland (1871). Journal. p. 323.
לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן

לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של באדן (גרמנית Großherzog Ludwig I. von Baden ‏, 9 בפברואר 1763 –  30 במרץ 1830) היה הדוכס הגדול השלישי של באדן.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-15 באוגוסט 1824 בקרלסרוהה, לקרל פרידריך, הדוכס הגדול של באדן וקרולינה לואיזה, רוזנת הסן-דרמשטדט, בתו של לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטדט.
בשנת 1818 מת אחיינו קרל, הדוכס הגדול של באדן ללא יורשים, ולודוויג עלה במקומו לשלטון. לודוויג טיפח את מערכת החינוך בדוכסות, וסייע להצלחת האוניברסיטאות בדוכסות.
ב-30 במרץ 1830 מת לודוויג באופן מסתורי, ויש הטוענים שנרצח, ובמקומו עלה לשלטון אחיו למחצה לאופולד, הדוכס הגדול של באדן.
ליגת היהלום

| --- | --- |
 ליגת היהלום 2019

 שם מלא:  IAAF Diamond League
 תחום:  אתלטיקה
 ארגון:  התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
 תקופת הפעילות:  2010–הווה (כ־14 שנים)
 www.diamondleague.com
ליגת היהלום של התאחדות האתלטיקה הבינלאומית (באנגלית: IAAF Diamond League) היא סבב של 14 תחרויות לנשים ולגברים שמאורגנת על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית בחודשי הקיץ והסתיו, החל משנת 2010. ליגת היהלום החליפה את ליגת הזהב, שהתקיימה משנת 1998, בתור תחרות העל עבור אתלטיקה, מלבד המשחקים האולימפיים, אליפות העולם באתלטיקה וגמר האתלטיקה העולמי. נותנת החסות הראשית של התחרות היא חברת סמסונג הדרום-קוריאנית. בשנת 2017, לסבב היו יותר מ-280 מיליון צופים ברחבי העולם.
בעוד ליגת הזהב כללה שש תחרויות בלבד וכולן מיבשת אירופה, ליגת היהלום כוללת סדרה של 14 תחרויות שונות ברחבי העולם. אחת המטרות בהקמתה ובשינוי הפורמט היה הרחבת העניין באתלטיקה אל מחוץ למדינות אירופה. לשם כך אכן נוספו תחרויות במזרח התיכון, בסין, ובארצות הברית, תוך שמירה על התחרויות בפורמט האירופאי.
בישראל משודרות התחרויות בערוץ ספורט 1 של צ'רלטון.
שיטת ניקוד

בסבב מתחרים ב-32 ענפים, 16 לגברים ו-16 לנשים, 9 ענפי מסלול ו-7 ענפי שדה. ענפי המסלול הם: ריצת 100 מטר, ריצת 200 מטר, ריצת 400 מטר, ריצת 800 מטר, ריצת 1500 מטר, ריצת 5000 מטר, ריצת 110 מטר משוכות, ריצת 400 מטר משוכות וריצת 3000 מטר מכשולים, וענפי השדה הם: קפיצה לגובה, קפיצה לרוחק, קפיצה משולשת, קפיצה במוט, הטלת כידון, זריקת דיסקוס והדיפת כדור ברזל. לא מתחרים בכל מקצוע בכל תחרויות הסבב, אלא ב-7-10 תחרויות בשנה.
שמונת הזוכים בכל תחרות מקבלים נקודות : 8 נקודות למקום הראשון, 7 נקודות למקום השני וכן הלאה.
עד 2016, האתלט בעל מספר הנקודות הגבוה ביותר בסוף שנה בכל ענף זכה ב"מרוץ ליהלום" והוכתר כאלוף. במידה והיו שני מתחרים בעלי ניקוד זהה, זכה בעל מספר הניצחונות הרב ביותר, ובמידה וגם נתון זה זהה, זכה האתלט שסיים בדירוג גבוה יותר במקצה הגמר (Final). 
החל מעונת 2017, שבעת האתלטים (בריצות 200 מטר ,400 מטר ו-400 מטר משוכות) שמונת האתלטים (בריצות 100 מטר, 100 מטר משוכות, 110 מטר משוכות, מקצועות הזריקות ומקצועות הקפיצות האופקיות) או שנים עשר האתלטים (בריצות בינוניות וארוכות ובקפיצות האנכיות) בעלי הניקוד הגבוה ביותר בסיום התחרויות הסדירות מעפילים לתחרות הגמר שהמנצח בה מוכתר כאלוף.
פרסים

בסבב ליגת היהלום, כל משתתף זוכה בפרס כספי כלשהו.האתלט שהוכתר בתחרות הגמר כאלוף, בכל אחד מהמקצועות, זוכה בפרס כספי של 50,000 דולר, ובהשתתפות אוטומטית באליפות העולם. המקום השני זוכה ב-20,000 דולר, והמקום השלישי זוכה ב-10,000 דולר. בכל תחרות סבב רגילה (שאינה הגמר), המנצח בכל מקצוע זוכה בפרס כספי של 10,000 דולר, המקום השני זוכה ב-6,000 דולר והמקום השלישי זוכה ב-4,000 דולר.
תחרויות

| תאריך (עונת 2019) | תחרות | אצטדיון | עיר | מדינה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 3 במאי | הגרנד פרי של קטאר | אצטדיון סוחאים בן חמד | דוחה | קטר (מדינה) קטר |
| 18 במאי | הגרנד פרי המוזהב של שנגחאי | אצטדיון שנגחאי | שאנגחאי | הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין |
| 30 במאי | סטוקהולם באוהאוס | האצטדיון האולימפי | סטוקהולם | שוודיה שוודיה |
| 6 ביוני | הגולדן גלה | סטאדיו אולימפיקו | רומא | איטליה איטליה |
| 23 ביוני | אקסון מוביל ביסלט גיימס | אצטדיון ביסלט | אוסלו | נורווגיה נורווגיה |
| 16 ביוני | מפגש האתלטיקה ע"ש מוחמד השישי | אצטדיון הנסיך מולאי עבדאללה | רבאט | מרוקו מרוקו |
| 30 ביוני | פרפונטיין קלאסיק | היווארד פילד | יוג'ין, אורגון | ארצות הברית ארצות הברית |
| 5 ביולי | אתלטיסימה | האצטדיון האולימפי | לוזאן | שווייץ שווייץ |
| 12 ביולי | הרקוליס | אצטדיון לואי השני | מונקו | מונקו מונקו |
| 20–21 ביולי | הגרנד פרי של לונדון | אצטדיון לונדון | לונדון | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 18 באוגוסט | הגרנד פרי הבריטי | אצטדיון אלכסנדר | ברמינגהאם | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |
| 24 באוגוסט | המפגש של פריז | סטאד דה פראנס | סן-דני, פריז | צרפת צרפת |
מפגשי הגמר
| 29 באוגוסט | וולטקלאסה ציריך | אצטדיון לציגרונד | ציריך | שווייץ שווייץ |
| 6 בספטמבר | Memorial Van Damme | אצטדיון המלך בודואן | בריסל | בלגיה בלגיה |
האתלטים המעוטרים ביותר

מפתח:
     נשים
     גברים
| מקום | שם | מדינה | זכיות | מקצוע | זכייה אחרונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | כריסטיאן טיילור | ארצות הברית ארצות הברית | 7 | קפיצה משולשת | 2019 |
| 1 | רנו לאבילני | צרפת צרפת | 7 | קפיצה במוט | 2017 |
| 3 | קתרין איברגואן | קולומביה קולומביה | 6 | קפיצה משולשת, קפיצה לרוחק | 2018 |
| 3 | סנדרה פרקוביץ' | קרואטיה קרואטיה | 6 | זריקת דיסקוס | 2017 |
| 5 | איוונה וולטה | סרביה סרביה | 5 | קפיצה לרוחק | 2023 |
5: 
| 5 | נואה ליילס | ארצות הברית ארצות הברית | 5 | 100 מטר, 200 מטר | 2022 |
| 5 | שלי-אן פרייזר-פרייס | ג'מייקה ג'מייקה | 5 | 100 מטר, 200 מטר | 2022 |
| 5 | מריה לאסיצקנה | אתלט נייטרלי מורשה | 5 | קפיצה לגובה | 2021 |
| 5 | בארבורה שפוטאקובה | צ'כיה צ'כיה | 5 | הטלת כידון | 2017 |
| ואלרי אדמס | ניו זילנד ניו זילנד | 5 | הדיפת כדור ברזל | 2016 |  |
11: 
11: 
| 11 | קיראני ג'יימס | גרנדה (מדינה) גרנדה | 4 | 400 מטר | 2023 |
| 11 | פיית' קיפייגון | קניה קניה | 4 | 1500 מטר | 2015 |
| 11 | טימותי צ'ריוט | קניה קניה | 4 | 1500 מטר | 2023 |
11: 
| 11 | קונססלוס קיפרוטו | קניה קניה | 4 | 3000 מטר מכשולים | 2021 |
| 11 | קטרינה סטפנידי | יוון יוון | 4 | קפיצה במוט | 2019 |
| 11 | שוני מילר-אואיבו | בהאמה בהאמה | 4 | 200 מטר, 400 מטר | 2019 |
11: 
| 11 | פיוטר מלכובסקי | פולין פולין | 4 | זריקת דיסקוס | 2016 |
| 11 | דון הרפר | ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 100 מטר משוכות | 2015 |
| אליסון פליקס | ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 200 מטר, 400 מטר | 2015 |  |
| קאליס ספנסר | ג'מייקה ג'מייקה | 4 | 400 מטר משוכות | 2014 |  |
| מילסה צ'מוס צ'יווה | קניה קניה | 4 | 3000 מטר מכשולים | 2013 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני צפייה בליגת היהלום, באתר התאחדות האתלטיקה הבינלאומית
↑  פירוט הפרסים, באתר הרשמי של ליגת היהלום
לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ

לודוויג הרביעי, הנסיך הבוחר מפפאלץ (בגרמנית: Ludwig IV. von der Pfalz; ‏1 בינואר 1424 - 13 באוגוסט 1449), היה הנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1436–1449.
ביוגרפיה

לודוויג נולד ב-1 בינואר 1424, ללודוויג מפפאלץ ולמתילדה מסבויה, בתם של אמדאו, נסיך אכאיה וקתרין מז'נבה. בעת מסעו של אביו באיטליה בשנת 1401, ניהל לודוויג את ענייני הנסיכות.
בשנת 1436 מת אביו לודוויג השלישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. מכיוון שהיה קטין שלט בשמו כעוצר דודו אוטו הראשון, רוזן פפאלץ-מוסבאך עד לשנת 1442. בשנת 1444 הגן לודוויג על הקיסרות, מפני התקפות הארמניאקים.
בשנת 1445 התחתן לודוויג עם מרגריטה מסבויה, בתם של אמדאו השמיני, דוכס סבויה ומארי מבורגונדי, דוכסית סבויה, ואלמנתו של לואיג'י השלישי, מלך נאפולי, ממנה נולד לו בן אחד - פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ.
ב-13 באוגוסט 1449 מת לודוויג בוורמס, ואחיו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מפפאלץ עלה לשלטון במקומו, בתחילה כעוצר לבנו פיליפ, אולם עד מהרה נטל את השלטון לעצמו.
לווייתנים קדומים

| לווייתנים קדומים |
| --- | --- |
 Supayacetus וOcucajea שוחים יחד
תקופה
אאוקן-אוליגוקן, 50–23 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לווייתנאים
תת־סדרה:: לווייתנים קדומים
שם מדעי
 Archaeoceti ‏פלאוור, 1883

לווייתנים קדומים (שם מדעי: Archaeoceti) היא תת-סדרה וקבוצה פרפילטית נכחדת בסדרת הלווייתנאים. צאצאיהם של הלווייתנים הקדומים הם הלווייתנאים והדולפינים של ימינו. ראשם היה קטן וחוטמם מחודד. הם היו בעלי שיניים.
בעבר רווחה ההשערה כי מוצאם של הלווייתנים הקדומים הוא במזוניכידים, בהתבסס על מאפייני השיניים שלהם. אולם, החל מאמצע שנות ה-90 מחקרים חדשים בגנטיקה מולקולרית ובמורפולוגיה (לא-דנטלית) מראים כי הלווייתנים הקדומים התפתחו כנראה ממכפילי הפרסה. ראיות גנטיות מצביעות על כך שהיצורים החיים הקרובים ביותר ללווייתנים הם ההיפופוטמיים, שכוללים כיום את ההיפופוטם ואת ההיפו הגמדי. אבותיהם של הלווייתנים הקדומים כנראה התפצלו מיתר מכפילי הפרסה סמוך להכחדת הקרטיקון-שלישון (לפני כ-65 מיליוני שנים).
לראשוני הלווייתנים הקדומים היו רגליים אחוריות, ולכן משערים כי הם היו יצורים יבשתיים לחלוטין. ככל שהתקדם עידן האאוקן, הלווייתנים הקדומים הפכו פחות יבשתיים ויותר ימיים. לקראת סופו חיו הבסילוזאוריים, קבוצת לווייתנים קדומים, מאבותיהם של הלווייתנאים המודרניים ואולם, הלווייתנים הקדומים סבלו מהכחדה של סוגים רבים בסוף תקופת האאוקן ותחילת תקופת האוליגוקן. אחרון הלווייתנים הקדומים, שהיו כנראה בסילוזאור, נכחד בתקופת האוליגוקן. הכחדתם נגרמה ככל הנראה בשל שילוב של תחרות ושינויים אקלימיים.
לא כל הלווייתנים שנכחדו היו שייכים לקבוצה פרימיטיבית זו. חלקם היו שייכים לקבוצה לווייתני שיניים וחלק ללווייתני מזיפות.
מיון

על פי הסיווג הנוכחי, הלווייתנים הקדומים כוללים שש משפחות:
פקיצטיים (Pakicetidae) - טורפים יבשתיים בעלי פרסות. חיו באזור פקיסטן לפני כ-48 עד 50 מיליוני שנים.
אמבולוצטיים (Ambulocetidae) - ניהלו, ככל הנראה, אורח חיים אמפיבי. חיו לפני כ-47 עד 48 מיליוני שנים.
רמינגטונוצטיים (Remingtonocetidae) - חיו לפני 42 עד 47 מיליוני שנים. כמו הפקיצטיים, חיו באזור פקיסטן והודו.
פרוטוצטיים (Protocetidae) - חיו לפני 39 עד 47 מיליוני שנים, הראשונים להיות ימיים לחלוטין. הם היו הראשונים לעזוב סופית את הודו, ורבים נמצאו באזור אפריקה וצפון אמריקה.
בסילוזאוריים (Basilosauridae) - חיו לפני 35 עד 37 מיליוני שנים. ניזונו בעיקר על דגים. הם נמצאו בפקיסטן, במזרח התיכון (בעיקר מצרים) ובצפון אמריקה.
קקנודוניים (Kekenodontidae) - כולל מין יחיד קקנודון (Kekenodon)
לנצ'יה מדוזה

| --- | --- |

Lancia Medusa
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  לנצ'יה
 שנות ייצור:  1980 (מכונית קונספט)
 הרכבה:  איטליה איטליה
 חברת אם:  פיאט
 מרכב:  Rear mid-engine, rear-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,405 מ"מ
 רוחב:  1,813 מ"מ
 גובה:  1,263 מ"מ
 בסיס גלגלים:  2,790 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,995 סמ"ק המפיק 120 כ"ס ב-6,000 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות
 מעצב:  ג'ורג'טו ג'וג'ארו מחברת הנדסת ועיצוב הרכב "Italdesign Giugiaro" (אנ') (1979)
לנצ'יה מדוזה (באיטלקית: Lancia Medusa) היא מכונית קונספט בתצורה מכונית משפחתית גדולה אשר הוצגה על ידי יצרנית הרכב האיטלקית לנצ'יה האיטלקית בשנת 1980.
"לנצ'יה מדוזה"

4 דלתות - סדאן האצ'בק.
דגם "לנצ'יה מדוזה" התבסס על דגם לנצ'יה מונטה קרלו (שלדת רכב ומכלולים מכניים).
מנוע מרכזי-אחורי-רוחבי.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מנוע בנזין מתוצרת פיאט / לנצ'יה, סדרה "Fiat Twin Cam engine" (אנ')
מנוע קירור מים.
עיצוב: ג'ורג'טו ג'וג'ארו מחברת הנדסת ועיצוב הרכב "Italdesign Giugiaro" (אנ').
"לנצ'יה מדוזה" > אווירודינמיקה

מכונית הקונספט "לנצ'יה מדוזה" תוכננה להיות אווירודינמית ככל האפשר, כשהמעצב ג'ורג'טו ג'וג'ארו מכוון למטרה של מקדם גרר 0.25, כאשר העיצוב הסופי השיג תוצאה של מקדם גרר 0.263. על פי הדיווחים, דגם החימר השיג תוצאה נמוכה יותר של מקדם גרר 0.255, אך תוספת של מראות צד, מהדקים מחוונים ורדיאטור גרמה לו לעלות.
ה"לנצ'יה מדוזה" הציגה אלמנטים עיצוביים רבים המותאמים כדי לעזור לה להשיג אווירודינמיקה טובה יותר. תכונות כמו פנסים קופצים, ידיות דלתות וזיגוג חלונות היושבים התוך גוף הרכב, דלתות שנעטפו בגג, משחזרי אותות ופניות, כל אלה סייעו למדוזה להיות אווירודינמית ככל האפשר.
גלריה

"לנצ'יה מדוזה"
"לנצ'יה מדוזה"