stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברצלונה ספורטינג קלוב
היסטוריה > הנפילה והחזרה להישגיות (1968 - 1989)

עד לתחילת שנות ה-70 הצליחה ברצלונה להפוך לאחת הקבוצות המוצלחות באקוודור, וצברה כמות מרשימה של תוארי אליפות מחוזיים ולאומיים. עם זאת, על אף ההצלחה המקומית, לא הצליחה הקבוצה להגיע להישגים של ממש בגביע ליברטדורס. מציאות זו השתנתה ב-1971. באותה עונה הצליחה ברצלונה להפוך לאקוודורית הראשונה שזוכה בשתי אליפויות לאומיות ברציפות, והציגה קבוצה מרשימה עם כוכבים בהם אלברטו ספנסר, האקוודורי שחזר למולדתו לאחר עשר שנים בפניארול, פדרו פבלו לאון הפרואני שייצג את נבחרתו במונדיאל 1970, וחוסה פאאס הברזילאי הבינלאומי. במקביל לזכייה באליפות, הצליחה הקבוצה להעפיל לבית חצי הגמר של גביע ליברטדורס. על אף שלא הצליחה להעפיל לגמר הטורניר, רשמה הקבוצה הישג מרשים לאחר שגברה 1-0 בלה פלאטה על אסטודיאנטס לה פלאטה הארגנטינאית. עד לאותו משחק הייתה אסטודיאנטס, שהגיעה לטורניר כאלופה המכהנת שלוש פעמים ברציפות, בלתי מנוצחת בביתה בגביע ליברטדורס ארבע שנים רצופות. ההישג זכה לשם "ההישג בלה פלאטה" (בספרדית: La Hazaña de La Plata). שנה אחר כך השלימה הקבוצה העפלה שנייה ברציפות לבית חצי הגמר, והצליחה להתבסס גם ברמה הבינלאומית.
פתיחת העשור לא רמזה על שיתרחש בהמשכו. ברצלונה לא זכתה בתואר לכל אורך שארית העשור, ולא הצליחה להעפיל ולו פעם אחת לגביע ליברטדורס במהלכו.
חזרתה של ברצלונה להישגיות החלה ב-1980. ברצלונה פתחה את שנות ה-80 עם שתי אליפויות אקוודור רצופות, ובסך הכול השיגה חמש אליפויות באותן שנים. בדצמבר 1987 זכתה הקבוצה לעבור לבית חדש, אצטדיון מונומנטל איסידרו רומרו קרבו, שנחשב לאחד האצטדיונים המרשימים ביותר באמריקה הדרומית והגדול ביותר באקוודור. באותה שנה הוביל אותה המאמן רוקה מספולי, לשעבר שוער נבחרת אורוגוואי שזכתה במונדיאל 1950, לזכייה באליפות התשיעית בתולדות המועדון.
ב-1989 הצטרף לקבוצה המאמן הארגנטינאי מיגל אנחל ברינדיסי. כבר בעונת הבכורה הוביל אותה לאליפות העשירית בתולדותיה, ופתח למעשה את שנות הזהב של המועדון.
היסטוריה > שנות הזהב (1990 - 1998)

ברצלונה פתחה את שנות ה-90 במטרה להצליח בזירה המקומית ובעיקר לרשום הישגים גם בגביע ליברטדורס. ברינדיסי הוביל את הקבוצה בטורניר הליברטדורס של 1990, שלקראתו נבנתה הקבוצה והוחתמו זרים בינלאומיים מארגנטינה ואורוגוואי, ששילובם עם האקוודורים הצעירים והמנוסים שבקבוצה יצר תלכיד חזק מאוד עבור ברצלונה. הקבוצה רשמה טורניר ליברטדורס מוצלח, כשהדיחה ברבע הגמר את יריבתה העירונית אמלק עם ניצחון 1-0 בסיכום שני המשחקים. בחצי הגמר הפסידה ברצלונה 1-0 לריבר פלייט הארגנטינאית במשחק הראשון, אך גברה עליה בתוצאה זהה בגומלין, והעפילה לראשונה בתולדותיה לגמר גביע ליברטדורס לאחר 4-3 בדו-קרב בעיטות עונשין. ברצלונה הייתה לאקוודורית הראשונה אי פעם שמעפילה לגמר הטורניר. בשלב הגמר נוצחה ברצלונה על ידי קלוב אולימפיה מפרגוואי 2-0 במשחק הראשון, השיגה רק שוויון 1-1 בגומלין וסיימה את הטורניר במקום השני. ההישג הגדול של הקבוצה הביא אותה למעמד גבוה ביבשת, ושם אותה בשורה אחת עם גדולי המועדונים באמריקה הדרומית.
ב-1992 הצליחה הקבוצה להעפיל עד לחצי הגמר, לאחר שהדיחה בדרכה בין היתר את קולו-קולו בשמינית הגמר ואת סרו פורטניו ברבע הגמר. בשלב זה פגשה הקבוצה את סאו פאולו החזקה של המאמן טלה סנטנה ובכיכובם של קאפו וראיי, שהדיחה את ברצלונה וזכתה לבסוף בטורניר.
בין כל הצלחותיה בשנים אלו, חוותה ברצלונה טרגדיה גדולה. ב-26 בדצמבר 1993, שלושה ימים בלבד לאחר שהבטיחה את המקום השני בליגה ואת ההעפלה לגביע ליברטדורס, נהרג חלוץ הקבוצה האקוודורי קרלוס מוניוס בתאונת דרכים קטלנית, כשהוא בן 26 בלבד.
ב-1997, תחת המאמן הארגנטינאי רובן דריו אינסואה ובכיכובם של מרקו אטצ'וורי מבוליביה, אנטוני דה אווילה מקולומביה ואגוסטין דלגאדו המקומי, זכתה הקבוצה באליפות אקוודור השלישית שלה בשנות ה-90 וה-13 בתולדותיה. הקבוצה השתתפה בגביע ליברטדורס שנה אחר כך, כשרוב כוכביה הוותיקים לקראת עזיבה או פרישה. אף על פי כן, הצליחה הקבוצה לרשום הפתעה והצלחה גדולה מאוד, כשהעפילה לשלב הפלייאוף והדיחה את קולו-קולו, בוליבר וסרו פורטניו בדרך לגמר הגביע השני בתולדותיהם. במשחקי הגמר נוצחה ברצלונה פעמיים על ידי ואסקו דה גאמה וכוכבה הגדול לואיזאו, ולא הצליחה להשיג זכייה ראשונה בטורניר.
היסטוריה > שנות השפל (1999 - 2011)

לאחר העשור המוצלח שחוותה הקבוצה, לא הצליחה ברצלונה לזכות בתואר האליפות במשך מעל לעשור. בתקופה זו הצליחה ברצלונה להעפיל לגביע ליברטדורס פעמיים בלבד. עם זאת, היא נותרה הקבוצה האהודה ביותר במדינה, ומשחקי הדרבי שלה מול אמלק הוסיפו להיות הנצפים והמעניינים ביותר באקוודור. שלוש פעמים במהלך העשור הצליחה הקבוצה לסיים כסגנית, אך לא הצליחה להמשיך ולזכות בתואר.
בנובמבר 2007 נבחר נשיא חדש למועדון, אדוארדו מארורי, תחת הסלוגן "ההתחדשות" (בספרדית: La Renovación). הוא הבטיח להעשיר את הקבוצה בשחקני מפתח בינלאומיים זרים וכן בשחקנים האקוודורים הטובים ביותר בנמצא, על מנת להחזיר את הקבוצה לזכיות ולהישגים. על אף ההצהרות, תוך שנתיים בלבד הגיעה הקבוצה לעונה החלשה בתולדותיה בליגה האקוודורית, וניצבה תחת סכנת ירידה ממשית לראשונה בתולדותיה. קבוצות נוספות ברחבי המדינה הביעו חשש מירידתה של ברצלונה, שכן היא הקבוצה האהודה במדינה ומשחקים מולה משוחקים בדרך כלל מול אצטדיון מלא, מה שמבטיח הכנסות לשאר המועדונים. ב-3 באוקטובר 2009 מילאו מעל ל-70,000 צופים את האצטדיון הביתי של הקבוצה, שהשיגה ניצחון קריטי של 2-0 על פורטווייחו שהבטיח לה להמשיך בליגה הבכירה.
חודש בלבד אחר כך הודיע נשיא הקבוצה מארורי על שכירת שירותיה של חברת המולטימדיה והתקשורת הספרדית מדיהפרו, שתעזור לקבוצה להתאים את עצמה לעשור החדש בנושאי הפרסום, הפיננסים והמקצועיים. המטרה העיקרית הייתה השבת תואר האליפות למועדון. עם זאת, המהפך המיוחל בראשותו של מארורי נקטע ב-22 בדצמבר 2010, כשהנשיא הגיש את התפטרותו עקב עניינים משפחתיים, כשנה לפני תום הקדנציה שלו. לאחר שמחליפו של מארורי החזיק מעמד בתפקיד יום אחד בלבד לפני שהתפטר, נכנס לתפקיד אלפונסו הארב, שהודיע כי לא יתמודד פעם נוספת על הנשיאות, וקבע תאריך לבחירות חדשות, 11 ביוני 2011.
היסטוריה > העידן הנוכחי (2011 - )

בבחירות לנשיאות הקבוצה נבחר איש העסקים אנטוניו נובואה לכהן כנשיא המועדון. כשבועיים לאחר כניסתו לתפקיד התמנה לקבוצה מאמן חדש, לואיס סובלדיה הארגנטינאי, שחקנה ומאמנה לשעבר של לנוס במשימתו הראשונה בקריירה מחוץ לקבוצה. משימתו הראשונה של סובלדיה היה הסגונדה אטאפה (השלב השני - העונה באקוודור חולקה לשני חלקים, השלב הראשון והשלב השני, בדומה לשיטת האפרטורה וקלאוסורה, שבסיומם מחושבת הטבלה הסופית כסיכום שני השלבים). לאחר שסיימה שמינית בשלב הראשון, הוביל סובלדיה את קבוצתו לסגנות השלב השני, וברצלונה הייתה רחוקה רק שתי נקודות מפלייאוף ההעפלה לגביע ליברטדורס.
לאחר תשעה חודשים בתפקיד, על אף ההצלחה היחסית של סובלדיה ובניגוד לרצון האוהדים, הובילו המחלוקות בין ההנהלה לסובלדיה להתפטרותו של המאמן. סובלדיה היה זה שיצק את היסודות עבור מחליפו, גוסטבו קוסטס הארגנטינאי, שהוביל את הקבוצה החל מאמצע השלב הראשון לזכיות בשני השלבים של עונת 2012, ולזכייה באליפות אקוודור בפעם ה-14 בתולדות המועדון, ולראשונה מזה 15 שנים. בכך, עקפה הקבוצה את אל נסיונל, שהשתוותה אליה בכמות האליפויות בשנת 2006, וחזרה להיות שיאנית הזכיות הבלעדית בתואר. ב-2016 זכתה באליפות ה-15 בתולדותיה.
אצטדיון

מאז הקמתה השתמשה ברצלונה בשלושה אצטדיונים עיקריים. הראשון שבהם היה אצטדיון ג'ורג' קפוול, אותו חלקה עם יריבתה העירונית אמלק. ב-1959 עברה הקבוצה לאצטדיון מודלו אלברטו ספנסר, בו שיחקה קרוב לשלושים שנים. בחלקן חלקה הקבוצה את האצטדיון עם אמלק ועם קבוצות נוספות מהעיר.
בעקבות ההצלחה של המועדון באצטדיון מודלו, החל נשיא הקבוצה איסידרו רומרו קרבו את הפרויקט להקמת אצטדיון בבעלות המועדון. רומרו חלק את הרעיון עם חיימה נבוט, ראש עיריית גואיאקיל, ועם נשיא אקוודור לאון פברס קורדרו, שניהם אוהדי הקבוצה, והם החליטו להירתם לפרויקט. נבוט תרם שטח גדול בעיר לטובת האצטדיון, וקורדרו סייע בגיוס הכספים להקמת האצטדיון החדש. ב-1986 החלו עבודות ההקמה, ושנה אחר כך, ב-1987, נפתח אצטדיון המונומנטל, שנשא את שמו של הנשיא רומרו. האצטדיון נחשב לאחד המרשימים בדרום אמריקה. תכולתו, שיכולה להגיע עד ל-90,000 צופים, היא השנייה בגודלה באמריקה הדרומית אחרי המרקנה.
האצטדיון נחנך רשמית במאי 1988 בטורניר ידידות באירוח ברצלונה ובהשתתפות ברצלונה הספרדית, מחזיקת גביע ליברטדורס פניארול מאורוגוואי ואמלק המקומית. משחק הבכורה של האצטדיון הפגיש בין ברצלונה האקוודורית לזו הספרדית, והסתיים בניצחונם של האקוודורים 2-1. בטורניר עצמו זכתה אמלק, שגברה על ברצלונה 1-0 בגמר.
האצטדיון היה ממארחי טורניר קופה אמריקה 1993 שנערך באקוודור. אירוע השיא של הטורניר, משחק הגמר בו גברה ארגנטינה 2-1 על מקסיקו, נערך באצטדיון, וכן נערכו בו שני משחקים בשלב רבע הגמר ומשחק אחד בשלב חצי הגמר.
יריבות

היריבה הגדולה ביותר של ברצלונה היא יריבתה העירונית אמלק. הדרבי של גואיאקיל זכה לשם "אל קלאסיקו דל אסטיירו" (בספרדית: El Clásico del Astillero, הקלאסיקו של המספנה).
הקבוצות נפגשו לראשונה ב-22 באוגוסט 1943, ובו ניצחה ברצלונה 4-3. המשחק זכור בכינוי "דרבי הקורות", בשל המספר הרב של הכדורים שנעצרו בעמוד השער של ברצלונה. משחקי הדרבי ידועים כאחד המשחקים החשובים בכל עונה בכדורגל באקוודור, והיריבות בין המועדונים אף זכתה להכרה עולמית על ידי פיפ"א.
אחד מהמפגשים המפורסמים ביותר בין שתי הקבוצות התקיים ברבע גמר גביע ליברטדורס 1990, ובסיום דו-קרב כפול העפילה ברצלונה לשלב הבא בזכות ניצחון 1-0 בסיכום שני המשחקים. ברצלונה המשיכה עד לגמר הטורניר, והייתה לאקוודורית הראשונה שעושה זאת.
היריבות הגדולה בין המועדונים הביאה גם לאלימות של ממש ביציעי הקבוצות. אחד מהאירועים הטרגיים ביותר בתולדות ההתמודדות התרחש ב-16 בספטמבר 2007, כשקרלוס סדניו וליס, ילד בן 11 אוהד אמלק, נהרג כעשרים דקות לפני תחילת הדרבי במונומנטל מפגיעת זיקוק שנורה מיציע אוהדי ברצלונה בחזהו. על אף האירוע המשחק עצמו לא נדחה, ואמלק המשיכה לניצחון 1-0. באירוע אחר שהתרחש שנה קודם לכן, ב-30 באפריל 2006, הובילה אמלק 3-0 בביתה על ברצלונה. בתגובה, החלו אוהדי ברצלונה לזרוע הרס במגרש הביתי של יריבתם. בין היתר הם פרצו לתאי שידור הרדיו באצטדיון וגרמו נזק לרכוש הפרטי של התקשורת המקומית. חלק מאוהדי נמלטו אל כר הדשא מחשש ממעשיהם של חבריהם ליציע. בסיומו של האירוע נעצרו תשעה אוהדים ונפצעו כארבעים.
סמל ומדים > סמל

סמל המועדון עבר מספר שינויים לאורך שנות קיומו. הסמל הראשון היה גרסה מעובדת של סמל העיר ברצלונה, ספרד בתוך מגן. סמל העיר משלב בין צלב גאורגיוס הקדוש ודגל הפסים הקטלאני.
לאחר מספר שינויים שחלו בו, נקבע ב-1955 סמל חדש למועדון, הנמצא בשימוש עד היום. הסמל שואב השראה וכמעט זהה לזה של קבוצת הכדורגל של ברצלונה, עם מספר שינויים - צבע הכדור שונה ללבן, המעטפת הזהובה לא נכללה בסמל, וראשי התיבות השתנו (BSC - ברצלונה ספורטינג קלוב לעומת FCB - פוטבול קלאב ברצלונה).
סמל ומדים > מדים

מדיה של הקבוצה מתהדרים בצבעים הרשמיים של הקבוצה, צהוב ושחור. חולצת המדים צבועה צהוב ובעלת עיטורים בשחור ובאדום, בעוד המכנסיים והגרביים הם שחורים, לעיתים בעלי עיטורים צהובים. אלו הם צבעי המדים של המועדון מאז שנות ה-50, וקדמו להם מספר סגנונות אחרים. ברצלונה החלה את דרכה עם מדים בצבעי שחור ולבן, ולאחר מכן עברה לצבעי הדגל הקטלאני, ולבשה חולצות עם פסי אורך צהובים ואדומים. למשך תקופה קצרה בשנות ה-40 לבשה הקבוצה מדי פסים כחולים ואדומים כמו ברצלונה הספרדית, אך בעקבות סדרת הפסדים עם המדים החדשים הצהיר נשיא המועדון כי הקבוצה לעולם לא תעלה עוד עם צבעי המדים האלו.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|                1925  |                1926  |                1931  |                1942  |                1947  |
תארים > תארים מחוזיים

אליפות גואיאס החובבנית: (1)
1950
האליפות המקצוענית של גואיאקיל: (5)
1955, 1961, 1963, 1965, 1967
תארים > תארים לאומיים

אליפות אקוודור: (16)
1960, 1963, 1966, 1970, 1971, 1980, 1981, 1985, 1987, 1989, 1991, 1995, 1997, 2012, 2016, 2020
תארים > תארים בינלאומיים

גביע ליברטדורס:
מקום שני: 1990, 1998
אוהדי ברצלונה ביציעי אצטדיון המונומנטל, 2007
סמל המועדון הראשון מ-1925
ג'פרי בטל

באטל בשנת 2004
ג'פרי "ג'ף" בטל (באנגלית: Jeffrey "Jeff" Buttle ; נולד ב-1 בספטמבר 1982) הוא מחליק אמנותי על קרח קנדי, אלוף עולם (גטבורג 2008), בעל מדליית ארד אולימפית (טורינו 2006) ו-3 פעמים ברציפות אלוף קנדה  (2005–2007) בהחלקה אמנותית על קרח ליחידים.
ביוגרפיה

בטל נולד בסמות' רוק פולס שבאונטריו וגדל בגרייטר סדברי אונטריו. הוא החל להחליק על הקרח בגיל שנתיים והחל להשתתף בתחרויות מגיל 6. כדי לשפר את יכולותיו בתחרויות ההחלקה על הקרח הוא למד בלט. נוסף לכך, הוא השתתף בתחרות החלקה על הקרח עם אחותו הגדולה, מגן.
ביוגרפיה > סגן אלוף עולם

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה במוסקבה, רוסיה בשנת 2005, זכה בטל במדליית כסף בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 245.69 נקודות, אחרי סטפן למבייל משווייץ (262.46 נקודות) ולפני איוואן ליסאצ'ק מארצות הברית (239.29 נקודות).
ביוגרפיה > מדליית ארד אולימפית

באולימפיאדת טורינו (2006) זכה בטל במדליית ארד בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 227.59 נקודות, אחרי יבגני פלושנקו מרוסיה (258.33 נקודות) וסטפן למבייל (231.21 נקודות). כחודש לאחר מכן, באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בקלגרי, קנדה בשנת 2006, הוא סיים במקום שישי בתוצאה של 241.59 נקודות.
באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בטוקיו, יפן בשנת 2007, הוא סיים שוב במקום שישי בתוצאה של 214.96 נקודות.
ביוגרפיה > אלוף עולם

באליפות העולם בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בגטבורג, שוודיה בשנת 2008, זכה בטל במדליית זהב בהחלקה אמנותית על הקרח בתחרות לגברים בתוצאה של 245.17 נקודות, לפני אלוף העולם היוצא בריאן ג'ובר מצרפת (231.22 נקודות) וג'וני וויר מארצות הברית (221.84 נקודות)
ביוגרפיה > קריירה ככוריאוגרף

לאחר שפרש מתחרויות החל בטל לעבוד ככוריאוגרף. הוא עבד עם מחליקי הקרח האמנותיים הטובים בעולם ביניהם, פטריק צ'ן (2012 - 2014), יוזורו האניו (2012 - 2015), חאווייר פרננדס, קים יו-נה ועוד.
חייו האישיים

בטל דובר אנגלית וצרפתית. הוא למד הנדסה כימית באוניברסיטת טורונטו. הוא הומו גלוי והתחתן עם בן זוגו, ג'סטין הריס, בפברואר  2014
הישגים בולטים

| אירוע | 1998–99 | 1999–00 | 2000–01 | 2001–02 | 2002–03 | 2003–04 | 2004–05 | 2005–06 | 2006–07 | 2007–08 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אולימפיאדת החורף |  |  |  |  |  |  |  | מקום 3 |  |  |
| אליפות העולם |  |  |  | מקום 8 | מקום 15 |  | מקום 2 | מקום 6 | מקום 6 | אלוף |
| אליפות קנדה | מקום 10 | מקום 6 | מקום 9 | מקום 3 | מקום 2 | מקום 3 | אלוף | אלוף | אלוף | מקום 2 |
גיאורגי דאנליה

| --- | --- |

 לידה:  25 באוגוסט 1930 טביליסי, ברה"מ 
 פטירה:  4 באפריל 2019 (בגיל 88) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 סוגה מועדפת:  סרט קומדיה, קומדיה טראגית 
 מדינה:  ברית המועצות, רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  המכון לארכיטקטורה במוסקבה (1955)  Top Courses for Scriptwriters and Film Directors (1959) 
 בן או בת זוג:  Lyubov Sokolova 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות (1978)  איל הזהב (1995)  פרס ממשל רוסיה הפדרלית (2014)  פרס נשר הזהב (2005)  Triumph (2002)  מסדר הכבוד של קמרובו (1997)  פרס ניקה (1992)  פרס ניקה (2014)  פרס ניקה (2008)  פרס נשר הזהב (2013)  Wanderer literary award (2002)  פרס ניקה למפעל חיים (2007)  פרס ניקה (1992)  עיטור הדגל האדום של העמל (25 באוגוסט 1980)  מסדר הכבוד הגאורגי (2000)  עיטור מסדר המולדת דרגה שלישית (29 באוגוסט 2000)  העיטור על השירות למען המולדת דרגה שנייה (24 באוגוסט 2010)  אמן העם של ברית המועצות (18 באוגוסט 1989)  פרס הפדרציה הרוסית (1996)  אמן העם של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית (28 במרץ 1974)  פעיל מצטיין באמנויות  של הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית של רוסיה (26 בנובמבר 1965)  אזרחות כבוד של טביליסי (1985)  פרס האחים וסילייב של הרפובליקה הסובייטית הרוסית (1981)  Government Prize in Culture  פרס גלובוס הקריסטל  עיטור אות הכבוד  Golden Shell 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיאורגי דאנֶליָה (בגאורגית: გიორგი დანელია)‏ (25 באוגוסט 1930 – 4 באפריל 2019) היה במאי קולנוע גאורגי סובייטי, שהיה מוכר בסרטיו הסאטיריים והקומיים. הוא היה בעל תואר האמן העממי של ברית המועצות (1989).
ביוגרפיה

דאנליה נולד ב-25 באוגוסט 1930 בטביליסי למשפחה של אנשי קולנוע: דודתו, ווריקו אנג'פרידזה, הייתה שחקנית קולנוע ותיאטרון; דודניתו, סופיקו חיאורלי, היא שחקנית קולנוע גם כן. בתחילת דרכו למד אדריכלות ובעקבות לימודיו עסק במקצוע תקופה קצרה.
בשנת 1958 סיים לימודיו כבמאי באולפני מוספילם.
נפטר במוסקבה ב-4 באפריל 2019.
יצירתו

מסרטיו שביים:
"סריוז'ה" - סרט משנת 1960 בבימויו יחד עם איגור טאלאנקין, נקרא גם "קיץ שצריך לזכור"
אני צועד במוסקבה
"אר דאידרדו" (בעברית "אל תיקח ללב") - סרט משנת 1969, המבוסס על נובלה
"מימינו" - קומדיה
קין-דזה-דזה! (1986) - קומדיית מדע בדיוני.
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2006

| --- | --- |
 מארחת:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת התחרות:  19 בנובמבר 2006 – 26 בנובמבר 2006 (8 ימים) 
 מספר משתתפות:  6  (מתוך 34 משתתפות שנרשמו)
 הזוכה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מספר משחקים:  6
 מספר שערים:  17 (2.83 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  29,689 (4,948 בממוצע למשחק)
 מלכת השערים:  מקסיקו מוניקה אוקמפו   מקסיקו מריבל דומינגז   ארצות הברית אבי וומבאך   קנדה כריסטין סינקלייר   (2 שערים)
 השחקנית מצטיינת:  ארצות הברית קריסטין לילי
 → 20022010 ←
 
גביע הזהב של CONCACAF לנשים 2006, הוא גביע הזהב לנשים השביעי שארגנה CONCACAF. הטורניר נערך בשתי ערים בארצות הברית והתקיים מ-19 בנובמבר עד ה-27 בנובמבר 2006. הגביע שימש כטורניר המוקדמות לגביע העולם 2007, שנערך שנה לאחר מכן בסין.
מבנה הטורניר היה שונה מהטורנירים הקודמים, ולכן לא התקיים בו שלב בתים. הפיינליסטיות של גביע הזהב 2002, ארצות הברית וקנדה, העפילו אוטומטית לחצי הגמר, ואליהן הצטרפו ארבע הנבחרות שצלחו את שלב המוקדמות. במשחק הגמר נפגשו המארחות ארצות הברית (בפעם השישית בתולדותיה) וקנדה, שלה זה היה גמר חמישי במפעל. בסיום המשחק, שנערך מול 6,749 צופים בהום דיפו סנטר, ניצחו האמריקאיות 1–2 בהארכה וזכו בטורניר. קריסטין לילי, שכבשה את שער הניצחון לטובת ארצות הברית בדקה ה-120, נבחרה לשחקנית המצטיינת של הטורניר.
בעקבות השתתפותן בגמר, העפילו ארצות הברית וקנדה ישירות לגביע העולם כנציגות CONCACAF, ואילו מקסיקו שסיימה במקום השלישי נשלחה לשני משחקים בשיטת בית-חוץ נגד יפן על הכרטיס הנוסף לטורניר. בסיום משחקים אלו, נוצחה מקסיקו והפסידה את המקום בגביע העולם.
תוצאות הטורניר > השלב הראשון

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בנובמבר 2006 |  ג'מייקה | 0-2 |  פנמה | אצטדיון טרופיקל פארק, מיאמי צופים: 800 |
| 19 בנובמבר 2006 |  |  |  | אצטדיון טרופיקל פארק, מיאמי צופים: 800 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 בנובמבר 2006 |  מקסיקו | 0-3 |  טרינידד וטובגו | אצטדיון טרופיקל פארק, מיאמי צופים: 3,135 |
| 19 בנובמבר 2006 |  |  |  | אצטדיון טרופיקל פארק, מיאמי צופים: 3,135 |
תוצאות הטורניר > חצי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בנובמבר 2006 |  קנדה | 0-4 |  ג'מייקה | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,128 |
| 22 בנובמבר 2006 | סינקלייר  40'  71'   ווילקינסון  51'   בות'  88' |  |  | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,128 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 22 בנובמבר 2006 |  ארצות הברית | 0-2 |  מקסיקו | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,128 |
| 22 בנובמבר 2006 | וומבאך  10'  64' |  |  | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,128 |
תוצאות הטורניר > המשחק על המקום השלישי

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 בנובמבר 2006 |  ג'מייקה | 3-0 |  מקסיקו | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,749 |
| 26 בנובמבר 2006 |  |  | אוקמפו  19' (פ)  37'   דומינגז  22' | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,749 |
תוצאות הטורניר > הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 26 בנובמבר 2006 |  קנדה | 2-1‏ה |  ארצות הברית | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,749 |
| 26 בנובמבר 2006 | הרמוס  44' |  | אוסבורן  6'   לילי  120' (פ) | הום דיפו סנטר, קרסון צופים: 6,749 |
גבעת הדרור

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  כפר וורוביובו (רו')
 גובה:  80 מ' 
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 מיקום:  ראמנקי, גגארינסקי, מוסקבה
 קואורדינטות:  55°42′36″N 37°32′42″E﻿ / ﻿55.71°N 37.545°E﻿ / 55.71; 37.545
  (למפת מוסקבה מוגדלת) גבעת הדרור(למפת מוסקבה רגילה) גבעת הדרור he
 
גבעת הדרור או וורוביובי גורי (ברוסית: Воробьёвы горы) היא גבעה על הגדה הימנית של נהר מוסקבה ואחת הנקודות הגבוהות במוסקבה, מגיעה לגובה של עד 80 מטר מעל נהר מוסקבה.
גבעת הדרור ממוקמת בדיוק מול אצטדיון לוז'ניקי והיא אחד משבע גבעות מוסקבה. שוכן בה הבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה ויש ממנה את נקודת התצפית הטובה ביותר על העיר כולה. החל משנת 2019 ניתן לעלות על ההר תוך שימוש ברכבל.
וורוביובי גורי הוא אחד המקומות המשמעותיים והמתוירים ביותר במוסקבה, יחד עם הכיכר האדומה והקרמלין.
גלריה

נקודת התצפית
כיכר אוניברסיטתסקאיה (אנ') והבניין הראשי של אוניברסיטת מוסקבה מנקודת התצפית
מבט על גבעת הדרור ממנזר אנדרייבסקי (רו')
האקדמיה הרוסית למדעים
כנסיית השילוש נותן החיים בגבעת הדרור (רו')
גדת אנדרייבסקאיה (רו')
גדת וורוביובסקאיה (רו')
הרכבל המוסקבאי
תחנת המטרו וורוביובי גורי
ראו גם

תחנת המטרו וורוביובי גורי
הרכבל המוסקבאי
שבע גבעות מוסקבה
פנורמה של מוסקבה מנקודת התצפית של גבעת הדרור. מבט על נהר מוסקבה, במרכז אצטדיון לוז'ניקי, מימין תחנת המטרו וורוביובי גורי ובניין הנהלת האקדמיה הרוסית למדעים
פנורמה של מוסקבה בלילה מגבעת הדרור. מבט על נהר מוסקבה, במרכז אצטדיון לוז'ניקי, מימין תחנת המטרו וורוביובי גורי ובניין הנהלת האקדמיה הרוסית למדעים
ג'מבורי הצופים העולמי הראשון

ג'מבורי הצופים העולמי הראשון נערך בין התאריכים 30 ביולי 1920 עד 8 באוגוסט 1920 ואורגן על ידי הממלכה המאוחדת בקנסינגטון אולימפיה בלונדון. 8,000 צופים מ-34 מדינות השתתפו באירוע, שהתקיים בבניין עם גג זכוכית המשתרע על שטח של 24,000 מטר רבועים.
באירוע זה זכה רוברט באדן פאוול, מייסד הצופים, לתואר הצופה הראשי של העולם. מנהל האירוע היה א. ג. ווייד.
אולימפיה וקמפינג

זירת אולימפיה התמלאה ב־30 ס"מ שכבת אדמה עמוקה, שהייתה מגולפת, ואפשרה לצופים להקים אוהלים בתוך האולם עם גג הזכוכית.
עם זאת, עקב מחסור במקום, כ-5,000 מהצופים הקימו את המחנה שלהם בפארק הצבאים הישן בריצ'מונד הסמוכה. הצופים נכנסו לאולימפיה בסבבים כדי לתת לכולם את האפשרות להשתתף באירועים שם. באחד הלילות, נהר התמזה הציף את שטח המחנה וצריך היה לפנות את הצופים למקום יבש.
אולימפיה אירחה תערוכות, תחרויות ותחרויות רבות במהלך אירוע הג'מבורי.
הצופה הראשי של העולם

על מנת לכבד את תפקידו של באדן-פאוול כמייסד תנועת הצופים הוצע על ידי ג'יימס א. ווסט, מנכ"ל הצופים הראשי של צופי אמריקה להעניק לו את התואר Great Indian Chief.
עם זאת, במהלך טקס החניכה, צעק אחד הצופים הצעירים "יחי הצופה הראשי של העולם", וכך הוא הפך לתואר הרשמי של באדן-פאוול במסגרת הצופים עד יום מותו.
אף צופה אחר לא החזיק בתואר מאז באדן-פאוול.
נאום הסיום

באדן-פאוול נשא נאום סיום בסוף הג'מבורי:
"אחיי הצופים. ההבדלים קיימים בין עמי העולם במחשבה וברגש, בדיוק כפי שהם קיימים בשפה ובגוף. הג'מבורי לימד אותנו שאם אנו מגלים סובלנות הדדית ומשא ומתן, יש אהדה והרמוניה. אם זה יהיה רצונכם, הבה נלך נחושים לגמרי ונפתח בינינו את אותה חברות, דרך הרוח העולמית של אחוות הצופים, כדי שנעזור לפתח שלום ואושר בעולם ורצון טוב בקרב אנשים".
אירועי ג'מבורי מאז 1920

לקחים רבים נלמדו מהג'מבורי העולמי הראשון של הצופים, כולל ההכרה כי מקום סגור היה מגביל מדי עבור פעילויות ומספר הצופים שהשתתפו בו. כמו כן, הובן כי מעל לכל דבר אחר, ג'מבורי הוא אמצעי לפיתוח רוח של חברות בקרב אומות רבות וככל שניתן להדגיש את ההיבט ההוא, כך הופך הג'מבורי למוצלח יותר.
משלחות

אוסטרליה
בלגיה
ציילון
צ'ילה
סין
צ'כוסלובקיה
דנמרק
אנגליה
אסטוניה
צרפת
גיברלטר
יוון
הודו
אירלנד
איטליה
ג'מייקה
יפן
לוקסמבורג
מלאיה
מלטה
הולנד
ניו זילנד
נורווגיה
פורטוגל
רומניה
סקוטלנד
יוגוסלביה
סיאם
איחוד דרום אפריקה
ספרד
שוודיה
שווייץ
ארצות הברית
וויילס
תערוכות

בקרב אלפי הצופים היה גם מבחר של חיות בר בג'מבורי:
אליגטור מפלורידה
קרוקודיל תינוק מג'מייקה
גור לביאה מרודזיה
קופים מאיחוד דרום אפריקה
פיל תינוק
גמל
תג רשמי

לא היה תג רשמי לאירוע זה; התג הראשון הוכן עבור ג'מבורי הצופים העולמי השני. מאוחר יותר נוצר תג מציין מיקום כדי להשלים את ערכת התגים של אירועי הג'מבורי לאורך השנים.
ראו גם

ג'מבורי הצופים העולמי
הערות שוליים

↑  John S. Wilson (1959). Scouting Round the World (First ed.). Blandford Press. ASIN B000AQMKTI.
↑  "1st World Jamboree Olympia, England, 1920". אורכב מ-המקור ב-12 במרץ 2018. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ten mile hikes, camping raids and Scout games: how women helped secure Scouting's survival in the early 20th century".
↑  Kuiper, Deborah (3 באוגוסט 2007). "Arnold, 100, commemorates first world scout jamboree". The Cumberland News. אורכב מ-המקור ב-28 בספטמבר 2007. נבדק ב-6 באוגוסט 2007. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "1st World Jamboree, Olympia, 1920. Home Page". אורכב מ-המקור ב-14 במאי 2011. נבדק ב-12 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ScoutBase UK: The Library - Scouting history - World Jamborees". אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2008. נבדק ב-12 בספטמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Officiële deelnemersinsignes Wereld Jamboree
500 חניכי צופים צעירים מופיעים בזירה באולימפיה
ליגת הנוער 
עולם עייף ממלחמה (בג'מבורי) . "כמעט איבדתי תקווה, אבל המראה של כל הצעירים מחזיר לי אותה."
 קריקטורה במגזין פאנץ' 4 באוגוסט 1920, המתייחסת לג'מבורי הצופים העולמי הראשון בהקשר לאחר מלחמת העולם הראשונה
גיאורגי גאחאריה

גִּיאוֹרְגִּי גַּאחַארִיָה (בגאורגית: გიორგი გახარია; נולד ב-19 במרץ 1975) הוא פוליטיקאי גאורגי וראש ממשלת גאורגיה בין 8 בספטמבר 2019–18 בפברואר 2021.
קריירה פוליטית

גאחאריה התחיל את הקריירה הפוליטית שלו במרץ 2013, אז הפך לנציב תלונות הציבור של גאורגיה. ב-2 בנובמבר 2016 מונה לשר הכלכלה של גאורגיה ושנה לאחר מכן מונה לשר הפנים.