stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סנורקה
מראה חיצוני

מראה החיצוני של סנורקה דומה לזה של יתר המומינים - דמותה כשל טרול לבן וקטן בעל אף גדול המזכיר היפופוטם. צורתה עדינה ועגלגלה. כמו אצל שאר המומינים - עיניה גדולות ואוזניה קטנות, וציצית בקצה זנבה.
על מצחה של סנורקה פוני, שתמיד מסורק ומסודר בקפידה. על רגלה, היא עונדת אצעדה זהובה.
משפחת המוצא

סנורקה היא אחותו של סנורק. סנורקה ואחיה הם סנורקים (Snorks), זן שונה במקצת מהמומינים. תכונה מיוחדת של סנורקים היא שהם משנים את גוון עורם לפי מצב רוחם. כאשר סנורקה עצובה או מאוכזבת, צבע עורה נעשה ירוק בהיר. בסדרת הספרים לא מוצגים קרובי משפחתם או הוריהם של סנורק וסנורקה.
יחסיה עם מומינטרול

בסדרת הספרים נרמז מספר פעמים כי מומין מאוהב בסנורקה, אותה פגש לראשונה כאשר הציל אותה מצמח קטלני בספר "כוכב השביט מגיע לעמק המומינים". ניתן לראות את סנורקה בתור חברתו של מומין, אולם יחסיהם אינם מתוארים כך בסדרת הספרים. בסדרת האנימה לעומת זאת  סנורקה היא חברתו של מומין, השניים אוהבים אחד את השנייה מאוד, ונהנים לבלות זמן יחדיו.
| המומינים |
| --- | --- | --- |
| יוצרים ומפתחים | טובה ינסון • לארס ינסון |  |
| משפחת מומין | מומינטרול • מומינאבא • מומינאמא |  |
| העולם של המומינים | עמק המומינים • בית המומינים • סניף • סנופקין • מאי הקטנה • סנורקה • סנורק • הגרוק • השמנטפים • דמויות נוספות |  |
| ספרי הסדרה | משפחת המומינים והשיטפון הגדול (1945) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (1946) • משפחת המומינים - הסיפור על מגבעת המכשף (1948) • ספר הזכרונות של מומינאבא (1950) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (1954) • משפחת המומינים - חורף קסום (1957) • הילדה הבלתי נראית (1962) • מומינאבא והים (1965) • עמק המומינים בנובמבר (1970) |  |
| ספרי תמונות וקומיקס | הספר על בימבל, מומינטרול ומאי הקטנה (1952) • מי יעודד את רשוש? (1960) • המסע המסוכן (1977) • אורח לא רצוי (1980) • שירים מעמק המומינים (1993) • מומינטרול (קומיקס) (1954–1975) |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | משפחת החיות המוזרות (1973) • המומינים (1977–1982) • המומינים (1990–1992) • המומינים - כוכב השביט: הסרט (1992) • קיץ מסוכן בעמק המומינים (2008) • כוכב השביט מגיע לעמק המומינים (2010) • עמק המומינים (2019–הווה) |  |
| שונות | פארק עולם המומינים • Metsä • מוזיאון עמק המומינים |  |
דב קוצ'ינסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1891 ברלין
 פטירה:  1980  (בגיל 89 בערך) נהריה
 מקום קבורה:  נהריה 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  מעונות עובדים בתל אביב ובירושלים
 
דב קוצ'ינסקי (1891–1980) היה אדריכל ישראלי.
קוצ'ינסקי נולד בברלין להורים שהיגרו אליה מפולין. אביו עסק תחילה בזגגות ופתח מפעל לעבודות זכוכית. את הכשרתו כאדריכל רכש קוצ'ינסקי במכללה הטכנית שארלוטנבורג שבעיר הולדתו. ב-1919 נשא לאשה את לאה. לאחר שעבד כעשר שנים בברלין, היגר ב-1923 בהיותו בן 32 לארץ ישראל והתיישב בירושלים בה עבד במחלקת העבודות הציבוריות של ממשלת המנדט. חיפושי העבודה הובילו את המשפחה לאחר שנתיים לעבור לתל אביב ולאחר שנה המשיכו לחיפה שם קיבל משרה בטכניון וב-1927 שבה המשפחה להתגורר בירושלים.
בשנות ה-30 התמחה בעיקר בתכנון מבני מגורים שהתאפיינו בסגנון בינלאומי. ב-1944 פתח את חברת "המהנדס" בה היה שותף ופעלה במשך קרוב ל-15 שנה. בהמשך פעל כאדריכל עצמאי ותכנן מבני מגורים ומבני ציבור בכל רחבי הארץ. ב-1967 פרש מהמקצוע ויצא לגמלאות. נפטר בנהריה בהיותו בן 89.
מבנים נבחרים שתכנן

בנין מסחרי, רחוב אלנבי 12, תל אביב (לשעבר מלון), 1925
בתי מגורים, קיבוץ עין חרוד, 1926
תוכנית שכונת רחביה ב', ירושלים (בשיתוף הקר וילין), 1928
בתי תינוקות, בקיבוצים עין חרוד, תל יוסף 1930
מעונות עובדים א', רחוב מזא"ה 67-62, תל אביב (בשיתוף אריה שרון וי' שלאיין), 1933-1931
תוכנית שכונת רחביה ג'-ד', ירושלים (עם הקר וילין), 1933
בית ההסתדרות, רחוב ההסתדרות, ירושלים, 1934
בית משפחת קאופמן-קדמן, רח' של"ג, תל אביב, 1935
בנק אשראי בפינת הרחובות לילינבלום ונחלת בנימין בתל אביב, סביבות 1935
תוכנית שכונת צפון תלפיות, 1936
בניין מגורים, דיזנגוף 117 תל אביב (עם מ' ברלר), שנות ה-30
בניין מגורים, רחוב הפלמ"ח 9, ירושלים, שנות ה-40
חדר אוכל, קיבוץ כפר גלעדי, 1951
מעונות עובדים ב' רחביה, ירושלים,
בניין מגורים, רחוב בן-יהודה 16, ירושלים
בניין מגורים, רחוב רשב"א 20, ירושלים
בנייני מגורים, רחוב אלפסי 14, 32, 39, ירושלים
חדר אוכל, קיבוץ עין גב
לנה גוברמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1978 (בת 47 בערך) ברסט, ברה"מ 
 לאום:  ישראלית
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תקופת הפעילות:  מ-2003
 תחום יצירה:  איור, פיסול 
 הושפעה על ידי:  טובה ינסון, גוסטב קלימט
 פרסים והוקרה:  פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים על שם בן-יצחק 
 מספר צאצאים:  2 
 lenag.carbonmade.com
 
לנה גוברמן (נולדה ב-1978) היא אמנית, ומאיירת ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה בברסט שבבלארוס ועלתה בגיל שתים עשרה עם משפחתה.
סיימה תקשורת חזותית בבצלאל ב-2003. ומאז זכתה שלוש פעמים בציון לשבח בפרס בן-יצחק של מוזיאון ישראל, וכן בפרס שטרן להישגים מיוחדים בתחום האיור. לנה מאיירת בתחומים רבים ומגוונים. השתתפה כמעצבת הדמויות הראשית בסרטם של קולין בראדי וכריסטופר ריב - “גיבור של כולם" ("Everyone's Hero"). איירה לעיתונים ישראליים ובהם הארץ וגלובס בטכניקות דיגיטליות ורישום. בספריה היא משתמשת במגוון טכניקות ובהם אף תפירה (לספר "ברחוב ירמיהו").
גוברמן היא המנהלת האמנותית והמעצבת הראשית של הסרט איפה אנה פרנק מאת הבמאי הישראלי ארי פולמן.
ספרי ילדים שאיירה

"אני אוהב", מאת יהונתן גפן, הוצאת דביר, 2005
"שובבות רעננה", מאת ויקי (ויקטור) אייל, הוצאת גוונים, 2006
"בועות הסבון של גלי", מאת אבירמה גולן, הוצאת כנרת, 2006 (ציון לשבח של פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים לשנת 2008 )
"ברחוב ירמיהו", מאת לבי דאון הוצאת כנרת, 2008 (ציון לשבח של פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים לשנת 2010)
"דודה מרגלית נפלה אל השלולית", מאת נורית זרחי, הוצאת דביר, 2011 ( ציון לשבח של פרס מוזיאון ישראל לאיור ספר ילדים לשנת 2012 )
חיים אישיים

גוברמן גרה בקריית אונו עם בעלה ושני ילדיה.
הערות שוליים

↑  קרן דותן, אנה שלה, באתר ישראל היום, 26 במאי 2022
↑  http://www.imj.org.il/exhibitions/2010/Ben-Yitzhak/museum_prize_heb.pdf
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299372205171  VIAF: 3019167025443553390004   WorldCat (עם VIAF): 3019167025443553390004
אנשים מושלמים

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ואל שומאכר 
 הופק בידי:  ג'ואל שומאכר
 תסריט:  ג'ואל שומאכר 
 עריכה:  מארק סטיבנס 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דה נירו פיליפ סימור הופמן בארי מילר כריס באואר ווינסטון ג'רמיין הרדיה דפני רובין-וגה פני בלפור מינה ברן
 מוזיקה:  ברוס רוברטס 
 צילום:  דיקלן קווין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  TriBeCa Productions 
 חברה מפיצה:  MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 26 בנובמבר 1999  ישראל 24 בפברואר 2000
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי, סרט קומדיה, סרט פשע 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 תקציב:  $15,000,000
 הכנסות:  $4,485,485
 הכנסות באתר מוג'ו:   flawless
 פרסים:  3 זכיות 3 מועמדויות
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אנשים מושלמים (באנגלית: Flawless, בתרגום חופשי: "ללא רבב") הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה אשר יצא לאקרנים בשנת 1999. את הסרט ביים ג'ואל שומאכר ומככבים בו רוברט דה נירו ופיליפ סימור הופמן.
תקציר העלילה

וולטר קונץ (רוברט דה נירו) הוא שוטר לשער במשטרת ניו יורק עטור מדליות שיצא לגמלאות ומבלה את שעותיו הפנויות במועדון ריקודי טנגו מקומי ובבילוי קבוע עם יצאנית. כאשר לבניין שבו הוא מתגורר פורצים פושעים המחפשים אחר כסף שנגנב מהם ומאיימים לירות באחת הדיירות, הוא נחלץ לעזרתה אך לוקה בשבץ מוחי המותיר אותו נכה ובעל פגם חמור בדיבור אשר בעקבותיו הוא שוקע בדיכאון ומסתגר בדירתו.
פיזיותרפיסט של קונץ מציע לו לקבל שיעורים בשירה על מנת לשפר את יכולת הדיבור שלו. קונץ, אשר מתבטא לא אחת כהומופוב, פונה בחוסר רצון לראסטי (פיליפ סימון הופמן),  טרנסקסואל אשר חי בדירה מעליו ועוסק בשירה ובהנחיית מופעי דראג על מנת לסייע לו. ראסטי הוא מלכת דראג קולנית, בודדה, החיה בעולם של פנטזיה וחולמת לעבור ניתוח לשינוי מין.
החיבור הטעון בין השניים מספק בחינה של סטריאוטיפים גבריים ותפקידי מגדר, והם מגלים בהדרגה כי המשותף ביניהם רב על המפריד, ולמרות השוני התהומי בתפיסות עולמם וסגנון חייהם הם נעשים חברים קרובים ומגלים הבנה זה למצבו של זה. כאשר ראסטי מסתבך עם אותם פושעים המחפשים בבניין אחר כספם, נחלץ קונץ לעזרתו מתוך כוונה לסייע לו לעבור את הניתוח בו הוא חפץ.
פרסים ומועמדויות

| שנה | מקום | שם הפסטיבל | שם הפרס | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | סן דייגו, קליפורניה, ארצות הברית | San Diego Film Critics Society Awards | שחקן המשנה הטוב ביותר (פיליפ סימור הופמן) | זכייה |
| 2000 | סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית | פרס הליגה ההומו-לסבית נגד השמצה | פרס הסרט המובחר | מועמדות |
|  |  | פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר (פיליפ סימור הופמן) | זכייה |
|  | הוליווד, לוס אנג'לס, ארצות הברית | פרס גילדת שחקני המסך | השחקן הטוב ביותר (פיליפ סימור הופמן) | מועמדות |
|  | ורונה, איטליה | Verona Love Screens Film Festival | השחקן הטוב ביותר (פיליפ סימור הופמן) | זכייה |
| 2001 | לונדון, אנגליה | London Critics Circle Film Awards | שחקן שנה (פיליפ סימור הופמן) | מועמדות |
הערות שוליים

1 2   "אנשים מושלמים", במסד הנתונים Box Office Mojo (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אבשלום עוקשי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1916 ראשון לציון, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  1980 (בגיל 64 בערך) עכו, ישראל 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אופקים חדשים 
 
אבשלום עוקשי (1916, ראשון לציון – 13 בספטמבר 1980, עכו) היה צייר ישראלי ממוצא תימני, מהבולטים בציור הישראלי במחצית השנייה של המאה העשרים.
חייו

אבשלום עוקשי נולד בשנת 1916 בראשון לציון להורים שעלו מתימן. התחנך בכפר הנוער מאיר שפיה. החל לצייר בהדרכת אריה אלואיל. לאחר כשלוש שנים בהן גר בתל אביב, הצטרף כחבר לקיבוץ איילת השחר, שם חי בשנים 1937–1942. בשנים אלו צייר ועבד כרועה צאן. בעקבות סכסוך שפרץ בינו לבין חברי הקיבוץ חזר עם רעייתו, שולמית, למאיר שפיה שם שימש כמדריך נוער. בשנת 1944 עברו בני הזוג להתגורר בזכרון יעקב. בשנת 1948 גויס עוקשי ליחידת סיירים. דירתו בזכרון יעקב הופצצה על ידי חיל האוויר המצרי. בעקבות כך עקר עם משפחתו לעכו, שם הקים לו סטודיו בעיר העתיקה, על שרידיו של מבנה צלבני.
עוקשי נמנה עם מייסדי קבוצת האמנים "אופקים חדשים" שקמה בשנת 1948 ודגלה באמנות ישראלית שהושפעה מאמנות ההפשטה האירופית ובפרט זו הצרפתית. היה בין הבודדים שהציגו בכל התערוכות שערכה הקבוצה. כן נמנה עם מייסדי מכון אבני, היום מכללה לציור בתל אביב, ושימש כמורה במכון במשך מספר שנים.
בתחילת דרכו היה סגנונו פיגורטיבי עם השפעה של אסכולת פריז היהודית. עם המעבר לעכו החלו נופיה של העיר להעסיקו, ואלה שכיחים ביצירתו לאורך שלהי שנות הארבעים ומרבית שנות החמישים. "ביצירתו של עוקשי, העיר לובשת ופושטת סגנונות אמנותיים: בגלויה המוקדמים ביצירתו היא בהירה ורבגונית, עשירה במרקמים מזרחיים ודמויות כבדות. לקראת שנות השישים היא נעשית בהדרגה מסתורית ונחבאת בין משטחי צבע גדולים, המכסים ומוחקים פרטים אנושיים או אדריכליים" כדברי מרדכי עומר. באמצע שנות החמישים עסק עוקשי גם במיתוסים תנ"כיים, כחזון העצמות היבשות של הנביא יחזקאל, שעניינם תחייה ותקומה. לקראת סוף שנות החמישים החל עוקשי נע לכיוון המופשט הטהור. פלטת הצבעים שלו הצטמצמה לשחור עם נגיעות של צבעים אחרים ובפרט אדום, צהוב ולבן, המבצבצים בינות שכבות הצבע השחור. בשלהי שנות החמישים ובמחצית הראשונה של שנות השישים מתעבות שכבות הצבע, צבעי השמן מפנים את מקומם לצבעי אקריליק או פוליוויניל, אשר עורבבו לעיתים בחול או אבקת בזלת במטרה ליצור טקסטורה עבה, עשירה וסמיכה. כך גם המכחול הומר במרית (שפכטל). ביצירות אלו, טעונות החומריות, מגיעה יצירתו של עוקשי לשיאה.
עוקשי נפטר בספטמבר 1980 ממחלה. הסדנה של עוקשי, בה צייר במשך שנים רבות, הפכה לאחר מותו למוזיאון עוקשי, הקרוי על שמו. כמו כן, נקרא על שמו רחוב בעכו. וכן נקרא על שמו אחד המבנים במכון אבני.
פרסים

1937 פרס ע"ש ון פריזלנד.
1976 פרס הרמן שטרוק, עיריית חיפה.
1978 יקיר עכו.
ספרים שאייר

ספורי סבא ספר לילדים, מאת משה סמילנסקי, צייר אבשלום עוקשי, עם עובד, 1946.
אוספים ציבוריים

מוזיאון ישראל, ירושלים.
מוזיאון תל אביב לאמנות.
המשכן לאמנות עין חרוד.
מוזיאון חיפה לאמנות.
מוזיאון בר-דוד לאמנות ויודאיקה, קיבוץ ברעם.
מוזיאון עוקשי, עכו.
המוזיאון היהודי של ניו יורק.
לקריאה נוספת

אבשלום עוקשי, 1916-1980, מוזיאון חיפה לאמנות חדשה, חיפה, 1982.
מרדכי עומר,  אבשלום עוקשי: מבעד לפרוכת השחורה, נדפס בתוך אמנות ישראלית בת-זמננו, 2006, עמ' 151–171.
הערות שוליים

↑  מרדכי עומר, לעיל, עמ' 161.
↑  מת הצייר אבשלום עוקשי, מעריב, 14 בספטמבר 1980
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274435  NLI: 987007523001805171  GND: 142334197  ISNI: 0000 0000 8438 3555  LCCN: n88265737  NSK: 000594838  RERO: 02-A024090014  ULAN: 500108029  VIAF: 33565869   WorldCat (עם VIAF): 33565869 
פתיחת התערוכה החמישית של "אופקים חדשים" במוזיאון תל אביב (1953). אבשלום עוקשי יושב מימין
Night Boat to Cairo

"Night Boat to Cairo" (בעברית: "סירת לילה לקהיר") הוא שיר של להקת הסקא-פופ הבריטית מאדנס, מהאלבום One Step Beyond משנת 1979. הוא נכתב על ידי מייק בארסון, קלידן הלהקה, וגרהאם מקפירסון ("סאגס"), סולן הלהקה. השיר הגיע לשיאו במקום השישי במצעד הסינגלים בבריטניה והגיע לטופ 30 בבלגיה, אירלנד והולנד. מאוחר יותר יצא השיר מחדש בהממלכה המאוחדת בשנת 1993 בעקבות הצלחת הגרסה המחודשת של "It Must be Love", והגיע למקום ה-56.
השיר היווה השראה לשיר "רכבת לילה" של להקת הרוק הישראלית משינה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1980)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 12 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 21 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 29 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 6 |  |
בן לוקח בת (סדרת טלוויזיה)

| --- | --- |

 סוגה:  סיטקום
 יוצרים:  אליוט קריגן
 כותבים:  אליוט קריגן סיימון קרלייל אנדרו מטאם
 בימוי:  פול ווקר
 שחקנים:  רבקה רוט הארי הפל דניס ולץ'
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת 
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  12
 הפקה
 מפיק:  מרגו גאבאן דאפי
 מפיקים בפועל:  סופי קלארק-ז'רבויז קריסטיאן סמית
 חברת הפקה:  BBC Tiger Aspect Productions
 הפצה:  Banijay UK 
 אתר צילומים:  ניוקאסל
 אורך פרק:  28 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC Two 
 פורמט (תמונה):  16:9 1080i
 פורמט (קול):  סטראו
 תקופת שידור מקורית:  3 בספטמבר 2015 – הווה
 קישורים חיצוניים
 Boy Meets Girl on BBC.co.uk
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בן לוקח בת (באנגלית: Boy Meets Girl) היא סדרת סיטקום מבית ה-BBC, בכיכובם של רבקה רוט, הארי הפל ודניס ולץ'. הסדרה מספרת את סיפור אהבתם של ליאו (הפל), גבר סיסג'נדר בן 26, וג'ודי (רוט), אישה טרנסג'נדרית בת 40. התסריט, מאת אליוט קריגן, זכה ב"פרס הקומדיה הטרנסית", תחרות כישרונות שערך ה-BBC בשנת 2013 לתסריטים עם ייצוגים חיוביים של אנשים טרנסג'נדרים. התסריט נבחר מבין 320 שהוגשו לתחרות, וזיכה את קריגן בפרס של £5000.
פרק הפיילוט בסדרה הוצג לראשי ה-BBC במרץ 2014, ובעקבותיו הוחלט על צילום עונה שלמה, וגיוס כותבים נוספים. הצילומים החלו בפברואר 2015 במנצ'סטר והעונה הראשונה כללה 6 פרקים בני 30 דקות כל אחד. לאחר שידור הפרק הראשון השווה עיתון הגרדיאן את הסדרה לסיטקום המצליח גאווין וסטייסי(אנ') וב-BBC הודו שאכן כיוונו ליצירת סיטקום במתכונת דומה, שיעסוק בפעם הראשונה בנושאים טרנסג'נדרים כעלילה ראשית. זו גם ההסדרה הראשונה של ה-BBC בכיכובה של שחקנית טרנסג'נדרית בתפקיד ראשי. ששת פרקי העונה הראשונה שודרו בין 3 בספטמבר ו-8 באוקטובר 2015, ולאחריהם הוזמנה עונה שנייה לסדרה. העונה השנייה, גם היא בת שישה פרקים, שודרה בחודשים יולי ואוגוסט 2016 אך לא זכתה להצלחה דומה, ולקראת סיום שידורה ה-BBC הודיעו על ביטולה.
לקריאה נוספת

Kerrigan, Elliott (27 באוגוסט 2014). "Boy Meets Girl: The Story So Far". BBC Writers Room. {{cite web}}:  (עזרה) – פוסט של יוצר הסדרה בבלוג התסריטאים של ה-BBC.
"How BBC Two came to commission the first UK trans-themed sitcom". All About Trans. 26 באוגוסט 2014. {{cite web}}:  (עזרה) – סיפור רקע של תחרות הכתיבה בנושאים טרנסג'נדרים
Root, Rebecca (30 באפריל 2014). "Playing My Part: How I participated in the Trans Comedy Award". All About Trans. {{cite web}}:  (עזרה) – פוסט בבלוג של ה-BBC מאת רבקה רוט.
הערות שוליים

1 2  Ellis-Petersen, Hannah (4 בפברואר 2015). "BBC starts filming sitcom starring transgender actor". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Sherwin, Adam (21 באוגוסט 2014). "BBC2 commissions Britain's first transgender sitcom Boy Meets Girl". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Pallas, Jamie (6 בפברואר 2015). "Boy Meets Girl: Filming starts for BBC's first trans sitcom". All About Trans. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dianne Bourne, BBC's first transgender sitcom filming in Manchester starring @RealDeniseWelch, Manchester Evening News, ‏2015-02-03 (באנגלית)
↑  "BBC confirms Boy Meets Girl series 2". Radio Times.
↑  Richardson, Jay (18 במאי 2014). "From Boy Meets Girl to Orange is the New Black: Meet the new transgender faces of TV". The Independent. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Lees, Paris (4 בפברואר 2015). "Boy Meets Girl: the BBC's trans sitcom is part of a quiet revolution". The Guardian. {{cite news}}:  (עזרה)
אמה סליגמן

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1995  (בת 29) טורונטו, אונטריו, קנדה
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 עיסוק:  תסריטאית ‏•‏‏ במאית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק
 פרסים והוקרה:  Detroit Film Critics Society Award for Best Breakthrough Performance (2022)  36 to Watch (2021) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אמה סליגמן (באנגלית: Emma Seligman; נולדה ב-5 במרץ 1995) היא במאית ותסריטאית קולנוע קנדית-יהודיה.
ביוגרפיה

סליגמן למדה בבית הספר התיכון נורת'רן בטורונטו. בהיותה נערה, סליגמן ניהלה בלוג בשם "Confessions of a Teenage Film Buff" וכתבה ביקורות סרטים ל"הפינגטון פוסט". היא למדה קולנוע בבית הספר לאמנויות על שם טיש באוניברסיטת ניו יורק, וסיימה את לימודיה במאי 2017.
בזמן לימודיה באוניברסיטת ניו יורק, היא יצרה סרטים קצרים כולל "Lonewoods", "Void" וסרט התזה שלה, "שבעה בייבי". במהלך תקופה זו התמחתה סליגמן גם במגוון אולפני הפקה. היא גם כיהנה בוועדת הנוער של פסטיבל הסרטים הבין-לאומי בטורונטו, שם סייעה בתכנון סרטים לפסטיבל.
סרט התזה שלה, "שבעה בייבי", נבחר לפסטיבל South by Southwest לשנת 2018. בעידודה של כוכבת הסרט הקצר, רייצ'ל סנוט, שאיתה התיידדה במהלך תהליך האודישנים, החלה סליגמן לפתח אותו לכדי סרט באורך מלא, שבו סנוט תחזור על תפקידה הראשי. הגרסה הארוכה של "שבעה בייבי" הייתה אמורה להופיע בבכורה בפסטיבל South by Southwest 2020, אך הבכורה בוטלה עקב מגפת הקורונה. הסרט הוקרן בסופו של דבר בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו 2020.
"שבעה בייבי" זכה לשבחי המבקרים. קריסטי פוצ'קו מ"הפלייליסט" כתבה, ”מדהים שזה הסרט הראשון של סליגמן, [בהתחשב] באיזו מופתיות היא מתזמרת את המתח והקומדיה”, ודנה פיקולי עבור "Queer Media Matters" שיבחה ש”בעוד שסליגמן עדיין עולה חדשה יחסית בעולם הקולנוע, היא מטפלת ב""שבעה בייבי" כמו מקצוענית מנוסה”. בשנת 2022, הסרט זכה בפרס ג'ון קאסבטס מבית פרס אינדפנדנט ספיריט, בזמנו שיועד להפקות עם תקציבים של חצי מיליון דולר או פחות.
סליגמן התאחדה עם רייצ'ל סנוט לסרט העלילתי השני שלה, "Bottoms", קומדיית מין לבני נוער. סליגמן העלתה את הרעיון לסרט עוד כשהייתה באוניברסיטה, והחלה לעבוד עליו עם סנוט. הסרט עמד בראש South by Southwest במרץ 2023.
עבודתה של סליגמן מתמקדת לעיתים קרובות בנושאים מיניים, במיוחד ביחס של נשים למין. בנוגע לבחירה זו, היא ציינה:
נשים מפענחות מסרים מיניים מגיל צעיר, מגיל 8 עד גיל 22. הן צריכות לעבד את המשמעות של סקס, מה זה יכול לעשות עבורן, מה זה צריך לעשות עבורן, מה הן אמורות לעשות עבורו. טכנולוגיה, למשל עם אתרי פורנו או היכרויות, הפכה את המסרים המיניים למבלבלים יותר, ואני מתעניינת באיך נשים מבינות זאת.
היא דנה בתהליך יצירת הסרט שלה כחוויה מאוד שיתופית, ונהנתה מהיכולת לדון בעבודתה עם השחקנים שלה.
בשנת 2024 נכללה ברשימת פורבס 30Under30.
חיים אישיים

סליגמן היא יהודיה וגדלה בקהילה אשכנזית יהודית רפורמית בטורונטו, וערכה את טקס בת המצווה שלה במצדה בישראל. היא עברה לזמן קצר ללוס אנג'לס בשנת 2021, אך כעת מתגוררת בברוקלין.
סליגמן משתמשת גם בהטיות של נקבה וגם ב-Singular they. היא זוהתה בעבר כביסקסואלית, אך החל משנת 2023 מחשיבה את עצמה "סתם גיי".
סליגמן היא חברה בקול יהודי לשלום.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | הערות | סימוכין |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Void | סרט קצר |  |
| 2018 | שבעה בייבי | סרט קצר |  |
| 2020 | שבעה בייבי | סרט באורך מלא |  |
| 2023 | מרימות (אנ') | סרט באורך מלא  מועמדת פרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הטוב ביותר (2024) |  |
ביאורים

↑  הקריטריונים לפרס ג'ון קאסבטס התרחבו מאז וכוללים סרטים בתקציב של מיליון דולר או פחות.
אליפות אירופה באתלטיקה באולם 2023

| --- | --- |

 ענף:  אתלטיקה 
 ארגון מפעיל:  התאחדות האתלטיקה האירופית 
 תקופת התחרות:  2 במרץ 2023 – 5 במרץ 2023 (4 ימים)
 מספר תחרות:  37 
 מספר מקצועות:  26
 מספר מתמודדים:  593
 עיר מארחת:  איסטנבול, טורקיה
 www.istanbul2023.org
 
 → טורון 2021 אפלדורן 2025 ← 
 
אליפות אירופה באתלטיקה באולם ה-37 נערכה באיסטנבול, טורקיה בין ה-2 במרץ ל-5 במרץ 2023.
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה |   |   |   | סך הכול |
| 1 | נורווגיה נורווגיה | 4 | 1 | 0 | 5 |
| 2 | הולנד הולנד | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 3 | איטליה איטליה | 2 | 4 | 0 | 6 |
| 4 | בלגיה בלגיה | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 5 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 6 | פורטוגל פורטוגל | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 7 | גרמניה גרמניה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 8 | צרפת צרפת | 1 | 2 | 3 | 6 |
| 9 | יוון יוון | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 10 | אוקראינה אוקראינה | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 11 | ספרד ספרד | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 12 | פינלנד פינלנד | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 13 | שווייץ שווייץ | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 14 | טורקיה טורקיה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 15 | פולין פולין | 0 | 4 | 3 | 7 |
| 16 | סלובניה סלובניה | 0 | 2 | 0 | 2 |
| 17 | שוודיה שוודיה | 0 | 1 | 3 | 4 |

| 18 | צ'כיה צ'כיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 18 | רומניה רומניה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 20 | סרביה סרביה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 21 | אסטוניה אסטוניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
אתלטית מצטיינת

פמקה בול (הולנד הולנד), זכתה פעם שנייה ברציפות, בשתי מדליות זהב, בריצת 400 מטר ובריצת שליחות 4x400 מטר.
אתלט מצטיין

יקוב אינגבריגטסן (נורווגיה נורווגיה), זכה פעם שנייה ברציפות, בשתי מדליות זהב אישיות, בריצת 1500 מטר ובריצת 3000 מטר.
שיא עולם

נפיסטו ת'יאם (בלגיה בלגיה), קבעה בקרב חמש שיא עולם חדש של 5055 נקודות.
תוצאות התחרות > נשים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | מוג'ינגה קמבונדג'י   שווייץ שווייץ | 7.00 שניות   שיא אליפות | אווה סבובודה   פולין פולין | 7.09 שניות | דריל נייטה   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 7.12 שניות |
| ריצת 400 מטר | פמקה בול   הולנד הולנד | 49.85 שניות | לייקה קלאפר   הולנד הולנד | 50.57 שניות | אנה קילבסינסקה   פולין פולין | 51.25 שניות |
| ריצת 800 מטר | קילי הודג'קינסון   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 1:58.66 דקות | אניטה הורבט   סלובניה סלובניה | 2:00.54 דקות | אגנס ראהרולהי   צרפת צרפת | 2:00.85 דקות |
| ריצת 1500 מטר | לורה מויר   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 4:03.40 דקות | קלאודיה בובוצ'ה   רומניה רומניה | 4:03.76 דקות | סופיה אנאווי   פולין פולין | 4:04.06 דקות |
| ריצת 3000 מטר | האנה קליין   גרמניה גרמניה | 8:35.87 דקות | קונסטנזה קלוסטרהלפן   גרמניה גרמניה | 8:36.50 דקות | מליסה קורטני-בראיינט   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 8:41.19 דקות |
| ריצת 60 מטר משוכות | ריטה הורסקה   פינלנד פינלנד | 7.79 שניות | נאדין ויסר   הולנד הולנד | 7.84 שניות | דיטאג'י קמבונדג'י   שווייץ שווייץ | 7.91 שניות |
| ריצת שליחות 4x400 מטר | הולנד הולנד   לייקה קלאפר   אוולין סלברך   קתליין פיטרס   פמקה בול | 3:25.66 דקות   שיא אליפות | איטליה איטליה   אליצ'ה מנג'ונה   איומידה פולורנסו   אנה פולינרי   אלאונורה מרקיאנדו | 3:28.61 דקות | פולין פולין   אנה קילבסינסקה   מריקה פופוביץ'-דרפאלה   אליציה ורונה-קוטרזפה   אנה פאואס | 3:29.31 דקות |
תוצאות התחרות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | ירוסלבה מהוצ'יך   אוקראינה אוקראינה | 1.98 מטר | בריט ורמן   הולנד הולנד | 1.96 מטר | קתרינה טבשניק   אוקראינה אוקראינה | 1.94 מטר |
| קפיצה במוט | וילמה מורטו   פינלנד פינלנד | 4.80 מטר | טינה שוטיי   סלובניה סלובניה | 4.75 מטר | אמליה שווביקובה   צ'כיה צ'כיה | 4.70 מטר |
| קפיצה לרוחק | ג'זמין סוירס   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 7.00 מטר | לריסה יאפיקינו   איטליה איטליה | 6.97 מטר | איוונה שפאנוביץ'   סרביה סרביה | 6.91 מטר |
| קפיצה משולשת | טוגבה דנישמאז   טורקיה טורקיה | 14.31 מטר | דריה דרקש   איטליה איטליה | 14.20 מטר | פטריסיה ממונה   פורטוגל פורטוגל | 14.16 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | אוריול דונגמו   פורטוגל פורטוגל | 19.76 מטר | זארה גמבטה   גרמניה גרמניה | 18.83 מטר | פאני רוס   שוודיה שוודיה | 18.42 מטר |
| קרב חמש | נפיסטו ת'יאם   בלגיה בלגיה | 5055 נק'   שיא עולם | אדריאנה סווק   פולין פולין | 5014 נק' | נור וידטס   בלגיה בלגיה | 4823 נק' |