stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם פריידנברג
מפרסומיו

"שתי שיחות" (ברוסית), פורסם ב-1896, בקרמנצ'וג
"רבנות ציבורית ורוחנית" מאמר בן עשרים עמודים, ברוסית, שפורסם ב-1 באוקטובר 1908, בקרמנצ'וג, כתשובה לרב יהודה לייב צירלסון.
"למען הצָאר והמולדת", נאום שנשא ב-1910 בפני הצאר, בביקורו בקרמנצ'וג.
"זכרונות פון א ציוניסטישן סאלדאט" (ביידיש), אוטוביוגרפיה, פורסם ב-1938, בבריסל
"זכרונותיו של חייל ציוני", אוטוביוגרפיה של אברהם פריידנברג שתורגמה מיידיש בתוספת חומר ארכיוני מהספרייה הלאומית ומהארכיון הציוני - הוצאת הספרייה הציונית וההוצאה לאור של ההסתדרות הציונית העולמית, 2017, 416 עמודים.
לקריאה נוספת

דר' ישראל קלויזנר, התנועה לציון ברוסיה
שמואל טשרנוביץ, בני משה ותקופתם
אריה צנציפר, פעמי הגאולה
אלתר דרויאנוב (מהדורת לסקוב), כתבים לתולדות חיבת-ציון וישוב ארץ-ישראל
הערות שוליים

↑  מחאה גלויה, חבצלת, 18 בנובמבר 1888
↑  כורת קובץ-ספרותי, הצפירה, 30 באפריל 1890
↑  לא זה הדרך! באתר פרויקט בן-יהודה
↑  דרך החיים באתר פרויקט בן-יהודה
↑  הספרייה הלאומית, מספר מערכת: 003476354
↑  פעמי הגאולה, אריה צנציפר, עמ' 80–81
↑  כתבים לתולדות חיבת-ציון וישוב ארץ-ישראל, מהדורת לסקוב, כרך שביעי, תעודה 1520, עמ' 501-503
↑  פעמי הגאולה, אריה צנציפר, עמ' 114–117
↑  בשורת ספרים חדשים, המליץ, 21 במאי 1896
↑  Russian State Library (ברוסית)
↑  דר' א. י. פריידענבערג, "זכרונות פון א ציוניסטישן סאלדאט", יצא לאור ביידיש ב-1938, בבריסל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475256305171  GND: 1147499500  LCCN: no2017124872  VIAF: 12150686459312540578   WorldCat (עם VIAF): 12150686459312540578 
אברהם פריידנברג במדי שרד 
 לפני הצאר ניקולאי, 5 במאי 1904
אספת חובבי ציון לבחירת הוועד באודיסה.

 כ"ז בתמוז תרנ"ו (8 ביולי 1896)

 (באדיבות הספרייה הלאומית)

 אברהם פריידנברג - שורה שנייה, שני מימין
שער האלמנך הציוני המאויר 
 האותיות הרוסיות מעוצבות בסגנון עברי
נשים בתמונה

| --- | --- |

 התאגדות:  עמותה
 תחום:  קידום נשים בתחום הקולנוע והטלוויזיה
 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסדים:  ענת שפרלינג, נעמה פריזנט אורפז
 מנהל פעילות:  ליהי סבג, שירה מישר
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים)
 www.jwff.co.il
 
נשים בתמונה היא עמותה ישראלית לקידום נשים בתחום הקולנוע והטלוויזיה, אשר הוקמה על ידי ענת שפרלינג ונעמה פריזנט אורפז בשנת 2004. מאז 2021, מנהלות את העמותה ליהי סבג ושירה מישר.
פעילות העמותה

בשנת 2004 ייסדה העמותה את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות שפעל עד שנת 2014, ובדצמבר 2019 ייסד פורום יוצרי הקולנוע בירושלים ועיריית ירושלים את הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים בירושלים כאשר ב־2022 עבר לנשים בתמונה.
בשנת 2012 סייעה העמותה בהקמת "פורום הקולנועניות ויוצרות הטלוויזיה בישראל" למען צמצום פערים מגדריים, בשנת 2022 ייסדה את מיזם מדברות סרטים במטרה להעלות מודעות לאלימות כלפי נשים, ובשנת 2023 יזמה את מיזם "חזקות בעורף" הקרנות למפונים.
הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים בירושלים

בדצמבר 2019 נוסד לראשונה בישראל הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים בירושלים שמוקדש כולו לסרטים שנוצרו על ידי נשים. הפסטיבל מתקיים ברחבי העיר ובסינמטק ירושלים ובמהלכו מוקרנים מדי שנה למעלה מ-60 סרטים מישראל ומרחבי העולם. במסגרת הפסטיבל נערכות תחרויות, פרמיירות, סדנאות אומנות, מענקי הפקה, לוקחים בו חלק אורחים בינלאומיים וניתנים מענקי הפקה לסרטים קצרים בהתאמה מלאה לאוכלוסיות המגוונות בעיר. הפסטיבל נגיש לכלל האוכלוסיות ביניהן נשים חרדיות, נשים פלסטיניות ממזרח העיר, נפגעות אלימות ועוד. במרכז הפסטיבל עומד פרויקט הפיצ'ינג בשיתוף פעולה עם קרן גשר לקולנוע רב תרבותי המעניק מדי שנה פרס כספי ליוצרות עבור פיתוח סרט קצר (ב 2023 הפך מענק זה למענק הפקה לסרט קצר) כחלק מהאג'נדה החברתית של הפסטיבל מתקיים פרויקט הקרנות במקלטים לנשים נפגעות אלימות.
פסטיבל 2019

פסטיבל 2019 התקיים ב-16–19 בדצמבר והופק ביוזמת שירה מישר, ליהי סבג, בנימין פרידנברג, נחמה יהושפט וליאורה שילמן ובהפקת פורום יוצרי הקולנוע בירושלים. במהלך הפסטיבל הוקרנו 13 סרטים זרים, ישראלים, עלילתיים ותיעודיים וכולם נוצרו על ידי יוצרות מהארץ ומרחבי העולם.
במהלך הפסטיבל הוענק אות הוקרה לבמאית לינה צ'פלין, הוקרנו 25 סרטים והוענקו מענקים ליוצרות.
פסטיבל 2020

בשנת 2020 לא התקיים הפסטיבל בעקבות מגפת הקורונה.
פסטיבל 2021

פסטיבל 2021 נפתח ביום האישה הבין-לאומי ונערך בין ה-8 ל-11 במרץ. הוא היה הפסטיבל הראשון שנפתח לאחר מגפת הקורונה במתכונת היברידית בסינמטק ירושלים וגם בפלטפורמת אונליין, בהשתתפות נשיאת האקדמיה האירופית לקולנוע, הבמאית המועמדת לאוסקר אגניישקה הולנד ובחסות המכון הפולני בישראל ומכון אדם מיצקביץ.
הפסטיבל אירח את פסטיבל 49% לסרטי נשים בנושא זכויות נשים ואת "ליה פסט" לזכרה של ליה ון ליר. במקביל להקרנות המקוונות התקיימו הקרנות סרטים לנשים נפגעות אלימות במקלטים, הונגשו סרטים עם תרגום לדוברי ערבית, הוקרנו סרטים קצרים ועצמאים.
אירוע חשיפה מקומי סביב תפקיד ״מתאמת אינטימיות״ שנולד בהוליווד עם הופעת תנועת #MeToo אירח את גבריאל קרטריס, נשיאת איגוד השחקנים האמריקאי SAG-AFTRA.
פסטיבל 2022

פסטיבל 2022 אשר התקיים בין ה-4–7 באפריל ובו הוקרנו מעל 60 סרטים חדשים מז'אנרים מגוונים. במהלך ארבעת ימי הפסטיבל הוקרנו סרטים בשכונות השונות ללא עלות.
זוהי השנה הראשונה בה התקיים אירוע ״אקיצער״ - ארבעה סרטים של נשים חרדיות אשר נוצרו במסגרת חממת "א קיצער" הוקרנו בפסטיבל והעניקו הצצה אל עולמן של נשים חרדיות. בפאנל סביב קומדיה ונשים הנחיית העיתונאית נירית אנדרמן. זוהי השנה הראשונה בה התקיימה תחרות סרטי סטודנטיות.
פסטיבל 2023

בפסטיבל 2023 אשר התקיים ב-25 עד 28 בדצמבר לאחר שנדחה מחודש אוקטובר בעקבות אירועי טבח שבעה באוקטובר.) הוקרנו מעל 60 סרטים חדשים מז'אנרים שונים ובמתכונת היברידית. הקהל זכה להשתתף בהקרנות רבות וחינמיות אשר התקיימו בשכונות השונות ברחבי העיר, באתר האינטרנט של הפסטיבל, ובמלונות של קהילות המפונים ממלחמת חרבות ברזל.
כאות סולידריות והזדהות, בחרו מנהלות הפסטיבל לערוך את "פוקוס דרום", במסגרתו הוקרנו כשבעה סרטים קצרים נבחרים מפסטיבל קולנוע דרום ומכללת ספיר כמחווה ל"פסטיבל קולנוע דרום" של במאיות מהעוטף. אחד מגיבורי הסרטים שהוצג הוא חיים פרי, אשר נחטף לרצועת עזה על ידי מחבלי חמאס, לא לפני שהתעמת עם המחבלים שחדרו לביתו בקיבוץ ניר עוז, ובכך הציל את חייה של אשתו אסנת פרי.
לצד תחרות סרטים קצרים עצמאים התקיימה לראשונה תחרות סרטי סטודנטיות. ובנוסף בפיצ'ינג קצרות בשיתוף קרן גשר לקולנוע רב תרבותי הוענק לראשונה מענק הפקה על סך 140,000 שקל.
פסטיבל 2023 > מיזם מדברות סרטים

מיזם "מדברות סרטים" הוקם בשנת 2022 על ידי ליהי סבג ושירה מישר, החל את דרכו כחלק מהפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים ירושלים במטרה להעלות מודעות לאלימות נגד נשים והמשיך כפרויקט שנתי בעל השפעה ניכרת אל מול האלימות הגואה נגד נשים, במטרה להפיג לחצים וליצור שיח מחזק, מרפא ומכיל.
במסגרת המיזם זוכה כל מקלט לשלוש הקרנות במהלך כל שנה קלנדרית ולהקרנה נוספת עם הילדים במתחם קולנוע. הסרטים מבוימים על ידי נשים ונבחרים בשילוב עם גוף מקצועי להתאמה אופטימלית לפרופיל הנשים השוהות במקלטים, ביניהן חרדיות, ערביות, חילוניות וכן הלאה. כל הקרנה מלווה בסדנאות לטובת העיבוד הרגשי של חווית הצפייה, הוא מעניק לנשים השוהות במקלטי החירום תקווה ויציבות, הוא מעורר אותן לחלום ומעודד מסוגלות אישית.
בשנת 2023 זכה המיזם על ידי בנק הפועלים לאחד מתוך 4 המיזמים הבולטים ביותר על פני 350 מיזמים שהתחרו על התואר.
הערות שוליים

↑  אינה טוקר, "הרעיון הוא לא להוריד גברים אלא לתת במה לנשים", באתר ynet, 11 בדצמבר 2019
↑  Saudi film to open Women’s Film Festival in Jerusalem, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2019-11-19 (באנגלית)
↑  Struggle for liberation highlights J’lem Women’s Film Festival, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2019-12-12 (באנגלית)
↑  עמית אטיאס, ‏הבמאית האוקראינית שתיעדה פליטים מסוריה - נלחמת על הבית, באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2022
↑  yuval saar, נשים ״שכנות״ יוצרות בפסטיבל קולנוע נשים בירושלים, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2022-04-04
↑  כרמל שטרן, ‏"היא אמרה לי: 'זה לא נורמלי. כל הדברים שכתובים בתסריט קורים לי במציאות'", באתר ‏מאקו‏, 5 באפריל 2022
↑  אקיצער 2023, באתר Jerusalem Cinematheque – Israel Film Archive
↑  שמואל מוניץ, במאיות חרדיות על המסך הגדול: "אין לנו באמת מודל לחיקוי", באתר ynet, 6 באפריל 2022
↑  התאוששות עולם התרבות: זה הפסטיבל שחוזר ובגדול, באתר אייס, 17 בדצמבר 2023
↑  מדריך פסטיבלי הקולנוע של דצמבר 2023: גאה, יהודי, ילדים ונשים, באתר סריטה, ‏2023-12-11 (באנגלית)
↑  Jerusalem Women’s Film Festival highlights social issues, The Jerusalem Post | JPost.com, ‏2023-12-20 (באנגלית)
↑  דליה בן ארי, מיכל בת אדם: "חשבו שלא אוכל לעשות עוד סרטים", באתר "את", 14 בדצמבר 2023
↑   איתמר זהר, פסטיבל סרטי נשים ועוד המלצות לשבוע הקרוב, באתר הארץ, 24 בדצמבר 2023
↑  רותי קדוש, ‏גם כשהתותחים רועמים: עולם התרבות במאמץ לחזור לפעילות - ולהציע נחמה, באתר מעריב אונליין, 4 בדצמבר 2023
↑  מירב שלמה מלמד, לפני שנחטף לעזה: חיים פרי שיחק תפקיד ראשי בסרט שיוקרן בקולנוע, באתר mynet‏ ירושלים, 21 בדצמבר 2023
↑  בנק הפועלים מחלק 375 אלף שקל: מי זכו למענק?, באתר אייס, 10 ביולי 2023
רוברטו בונינסניה

רוברטו בונינסניה (באיטלקית: Roberto Boninsegna; נולד ב-13 בנובמבר 1943 במנטובה) הוא כדורגלן עבר איטלקי, ששיחק בעמדת החלוץ.
בונינסניה, מבוגרי מחלקת הנוער של אינטר מילאנו, זכה להצלחה במדי הקבוצה הבוגרת עמה זכה באליפות איטליה, העפיל עמה לגמר גביע אירופה לאלופות ופעמיים היה למלך השערים של הליגה. עם 171 שערים. הוא ממוקם שלישי בטבלת כובשי השערים של אינטר בכל הזמנים. בהמשך שיחק ביובנטוס, במדיה זכה בגביע אופ"א, שתי אליפויות וגביע. לזכותו של בונינסניה תשעה שערים ב-22 הופעות במדי נבחרת איטליה, אותה ייצג בטורנירי מונדיאל 1970, שם העפיל עם הנבחרת עד למשחק הגמר בו כבש בהפסד 1–4 לברזיל, ומונדיאל 1974.
לאחר פרישתו שימש כסקאוט בליגות הנמוכות עבור הנבחרות הצעירות של איטליה למשך למעלה מעשור. הוא שימש לתקופה קצרה כמאמן מנטובה מעיר הולדתו, ומספר שנים אחר כך גם שימש כמנהל הטכני של המועדון.
קריירת משחק > תחילת הקריירה

בונינסניה החל את הקריירה בקבוצת הנוער של אינטר מילאנו בתחילת שנות ה-60. מאמן הקבוצה הבוגרת באותה התקופה, הלניו הררה, לא מצא לו מקום בקבוצה הבוגרת, שהפכה בהובלתו ל"אינטר הגדולה", ובונינסניה נאלץ להתחיל את הקריירה הבוגרת מחוץ למועדון.
בעונת 1963/1964 החל בונינסניה את קריירת הבוגרים במדיה של פראטו מהסרייה ב', ליגת המשנה האיטלקית. בעונת הבכורה שלו תרם שער ליגה בודד ב-22 הופעות, ולא הצליח לסייע לקבוצתו לנשור לליגה השלישית בתום העונה. בונינסניה עצמו נותר בליגת המשנה כאשר חתם במדיה של פוטנצה, במדיה השתלב היטב וכבש תשעה שערי ליגה ב-32 הופעות, בדרך למקום החמישי בטבלה, עם שלוש נקודות בלבד מתחת למקום השלישי המוביל לסרייה א'.
לקראת עונת 1965/1966 עשה בונינסניה את קפיצת המדרגה לליגה הבכירה, כאשר חתם במדיה של וארזה. בונינסניה כבש חמישה שערי ליגה במדיה ב-28 הופעות, שהספיקו לו כדי להוביל את טבלת כובשי הקבוצה בליגה באותה העונה, אך וארזה עברה עונה עגומה עם שני ניצחונות ליגה בלבד, ונשרה לליגת המשנה בתום העונה מהמקום האחרון בטבלה.
קריירת משחק > קליארי

לקראת עונת 1966/1967, זיהתה קליארי את הפוטנציאל של החלוץ בן ה-23, והחתימה אותו בקבוצה, שם שיתף פעולה עם חלוץ צעיר נוסף, שאף הוא הפך לאחד מגדולי החלוצים האיטלקים בכל הזמנים, לואיג'י ריבה. בונינסניה השתלב בקבוצה היטב כבר בעונת הבכורה שלו במועדון, כאשר שותף בכל 34 משחקי הליגה של הקבוצה באותה העונה. בונינסניה כבש תשעה שערים, ריבה הוסיף כמות כפולה, וקליארי המשתפרת סיימה את העונה במקום השישי.
בקיץ שלאחר העונה, נסעו שחקני קליארי לארצות הברית, להשתתף באחת המהדורות המוקדמות של ה-NASL, שנקראה USA‏ (United Soccer Association; ארגון הכדורגל המאוחד). במסגרת העונה שיחקו שחקניה של קליארי במדיה של שיקגו מוסטנגס, שסיימה שלישית בבית המערבי. בונינסניה, ששותף בתשעה מתוך 12 משחקיה של הקבוצה, סיים את העונה כמלך השערים של הליגה עם עשרה כיבושים. בכך, היה בונינסניה לכדורגלן האיטלקי הראשון שזוכה בתואר מלך השערים בליגה זרה.
עונה לאחר מכן, רשם בונינסניה חמישה שערי ליגה בלבד ב-19 הופעות. במהלך העונה הושעה בונינסניה מ-11 משחקים (עונש שהומתק לאחר מכן לתשעה משחקים) לאחר שתקף מילולית את שופט המשחק ואת הקוון במשחק החוץ של קליארי מול וארזה ב-31 בדצמבר 1967. בעונת 1968/1969, היה שותף בונינסניה לעונת השיא של קליארי עד אז בכל תולדותיה, בה סיימה הקבוצה כסגנית האלופה, עם ארבע נקודות פחות מהאלופה פיורנטינה. בונינסניה עצמו תרם תשעה שערי ליגה בשלושים הופעות באותה העונה. כמו כן, היה שותף למסעה של קליארי במסגרת הגביע האיטלקי, בו סיימה הקבוצה במקום השני בבית הגמר.
בתום העונה, ולאחר שלוש עונות בקבוצה, סיים בונינסניה את דרכו בקליארי. בסך הכול תרם בונינסניה 23 שערי ליגה ב-83 הופעות במדי הקבוצה.
בעונה שלאחר עזיבתו, זכתה הקבוצה באליפות הראשונה בתולדותיה.
קריירת משחק > אינטר מילאנו

לקראת עונת 1969/1970 החליטה אינטר להחזיר לשורותיה את בונינסניה, שגדל בקבוצת הנוער של המועדון, ותמורתו נפרדה מסכום כסף ומשלושה שחקנים, בהם שני שחקני הנבחרת סרג'ו גורי ואנג'לו דומנגיני. המאמן הריברטו הררה, שהגיע מיובנטוס, העניק לבונינסניה את חולצת ההרכב, ובונינסניה כבש 13 שערי ליגה בשלושים הופעות, ובסך הכול 25 שערים בכל המסגרות, והוביל את טבלת הכובשים של המועדון באותה העונה. אינטר סיימה כסגנית האלופה, ואף העפילה עד לחצי גמר גביע ערי הירידים, כאשר בונינסניה תורם תשעה שערי ליגה בעשר הופעות במסגרת הטורניר, כולל בשמינית הגמר מול ברצלונה, ברבע הגמר מול הרטה ברלין ובחצי הגמר מול אנדרלכט.
בעונת 1970/1971 הוביל בונינסניה את אינטר בזכייתה באליפות איטליה, עם ארבע נקודות יותר מיריבתה העירונית מילאן. בונינסניה קבע שיא קריירה אישי של 24 שערי ליגה ב-28 הופעות, וזכה בתואר מלך השערים של הסרייה א' באותה העונה.
בונינסניה שמר על תואר מלך השערים עונה שנייה ברציפות, כאשר כבש 22 שערי ליגה ב-28 הופעות בעונת 1971/1972. כמו כן, היה למלך שערי הגביע האיטלקי באותה העונה עם שמונה כיבושים. בונינסניה הוא אחד מחמישה שחקנים בלבד לאורך ההיסטוריה שזכו באותה העונה במלכות השערים בליגה ובגביע האיטלקי, לצד דייגו מראדונה, ג'וזפה מאצה, ג'וזפה סיניורי וג'יג'י ריבה. אינטר סיימה את העונה במקום החמישי בליגה, אך רשמה טורניר מרשים בגביע אירופה לאלופות. בונינסניה פתח את הטורניר כאשר כבש בצמד המשחקים מול א.א.ק. אתונה בסיבוב הראשון. בשמינית הגמר פגשה אינטר את בורוסיה מנשנגלדבך. במשחק הראשון כבש בונינסניה עבור אינטר. בדקה ה-29, כאשר אינטר בפיגור 1–2, נזרקה פחית שתייה מכיוון הקהל המקומי ופגעה בראשו של בונינסניה, שהוחלף בעקבות האירוע, וזאת על אף טענות המקומיים לתגובה מוגזמת של החלוץ. ללא בונינסניה, ירדה למחצית בפיגור 1–5. במחצית השנייה נותרה בתשעה שחקנים והובסה 1–7, אך בעקבות זריקת הפחית על בונינסניה ערערה אינטר לאופ"א. הוועדה של אופ"א פסלה את תוצאת המשחק וקבעה משחק חוזר במגרש במדינה נייטרלית (לאחר ערעור הוחלט לקיים את המשחק בברלין המערבית). במשחק במילאנו, שהפך להיות הראשון בדו-קרב, כבש בונינסניה בניצחון 2–4. אינטר המשיכה עד לגמר גביע אירופה לאלופות 1972, שם פתח בונינסניה בהרכב אך לא הצליח לעזור לקבוצתו מול האלופה המכהנת, אייאקס, שניצחה 0–2 מצמד של יוהאן קרויף.
בונינסניה הוסיף לשחק באינטר במשך ארבע עונות נוספות. בעונת 1973/1974 אף היה קרוב לזכייה שלישית בתואר מלך שערי הסרייה א', כשכבש 23 שערי ליגה, אך סיים את העונה עם שער אחד פחות מג'ורג'ו קינאליה, שחקנה של לאציו. בשבע עונות במדי אינטר כבש בונינסניה 113 שערי ליגה, ו-171 שערים בכל המסגרות, שמציבים אותו במקום השלישי בראש טבלת הכובשים של אינטר בכל הזמנים. כמו כן, זכה להישג מרשים, כאשר סיים כמלך שערי הליגה ומלך השערים בכל המסגרות מבין שחקני אינטר בכל עונה מתוך השבע שלו במועדון. בונינסניה זכור כאחד מגדולי שחקני הבית וגדולי הכובשים במועדון בכל הזמנים.
קריירת משחק > יובנטוס ושלהי הקריירה

לקראת עונת 1976/1977 בוצעה עסקת חליפין שנויה במחלוקת בין שתי היריבות הגדולות, אינטר ויובנטוס, במסגרתה עבר בונינסניה, מסמליה של אינטר, לשורות יובנטוס, בעוד פייטרו אנסטסי, מחביבי הקהל בטורינו, עשה את הדרך ההפוכה. בונינסניה בן ה-33 הצטרף לקבוצה של המאמן החדש ג'ובאני טרפטוני, לצד כוכבים בולטים ובהם דינו זוף, מרקו טארדלי, פרנצ'סקו מוריני, גאטאנו שיראה, קלאודיו ג'נטילה, פרנקו קאוזיו, שותפו להתקפה רוברטו בטגה והקפטן ג'וזפה פורינו.
תחת טרפטוני, זכה בונינסניה עם יובנטוס באליפות איטליה כבר בעונת הבכורה שלו, בה כבש עשרה שערי ליגה ב-29 הופעות. באותה העונה זכתה הקבוצה גם בגביע אופ"א. בסיבוב הראשון כבש בונינסניה במשחק הגומלין מול מנצ'סטר סיטי את השער שקבע 1–2 ליובנטוס בסיכום שני המפגשים. בונינסניה הוסיף צמד גם במשחק הגומלין מול מנצ'סטר יונייטד בסיבוב השני, ובמשחק הראשון מול שחטאר דונצק בשמינית הגמר. את שערו החמישי והאחרון בטורניר כבש בניצחון החוץ על פ.צ. מגדבורג ברבע הגמר. בונינסניה ויובנטוס המשיכו עד למשחק הגמר מול אתלטיק בילבאו. בונינסניה פתח (והוחלף) בצמד משחקי הגמר, שהסתיימו בשוויון 2-2 בסיכום שני המפגשים, ועם הזכייה של יובנטוס בזכות חוק שערי חוץ.
עונה לאחר מכן, השלימו בונינסניה ויובנטוס זכייה שנייה ברציפות באליפות איטליה. בונינסניה תרם עשרה שערי ליגה ב-21 הופעות לזכייה בתואר. בעונתו השלישית והאחרונה במועדון נדחק לקצה הרוטציה ההתקפית, תרם רק שני שערי ליגה בשמונה הופעות כאשר יובנטוס איבדה את התואר וסיימה שלישית בטבלה, אך הצליח לסיים את דרכו במועדון עם זכייה בתואר נוסף, הגביע האיטלקי. יובנטוס גברה 1–2 בהארכה על פאלרמו, כאשר בונינסניה עולה מהספסל לאחר 49 דקות.
בסך הכול בשלוש עונות במדי הקבוצה, כבש בונינסניה 22 שערי ליגה ב-58 הופעות, וזכה בארבעה תארים קבוצתיים.
בעונת 1979/1980, רשם בונינסניה את עונתו האחרונה ככדורגלן מקצועני, כאשר שיחק במדיה של הלאס ורונה מליגת המשנה. בתום העונה פרש ממשחק פעיל בגיל 37.
קריירת משחק > נבחרת איטליה

בונינסניה ערך את הופעת הבכורה במדי נבחרת איטליה ב-18 בנובמבר 1967, בשוויון 2-2 בחוץ מול שווייץ במסגרת מוקדמות יורו 1968, כאשר פתח בהרכב של המאמן פרוצ'ו ולקארג'י. עם זאת, לאחר הופעת הבכורה שלו לא שותף עוד במשחקיה של איטליה למשך שנתיים וחצי, והחמיץ את זכייתה הראשונה אי פעם של איטליה ביורו 1968.
על אף חוסר ניסיונו הבינלאומי, ועם הופעה בינלאומית אחת בלבד באמתחתו, זומן בונינסניה על ידי ולקארג'י לסגל איטליה לקראת מונדיאל 1970 במקסיקו. בונינסניה פתח ושיחק לכל אורך שלושת משחקיה של איטליה בשלב הבתים. איטליה גברה 0–1 על שוודיה ונפרדה בשוויון 0-0 עם אורוגוואי ועם ישראל, תוצאות מינימליות שהספיקו לה למקום הראשון בבית ולכרטיס לשלב הבא. בונינסניה פתח ושיחק תשעים דקות בניצחון 1–4 על מקסיקו המארחת ברבע הגמר, ושמר על מקומו בהרכב לחצי הגמר מול גרמניה המערבית, משחק שזכה בכינוי "משחק המאה" והפך לאחד המשחקים הדרמטיים והזכורים ביותר בתולדות הגביע העולמי. בדקה השמינית כבש בונינסניה בבעיטה ממרחק וקבע 0–1 לאיטליה, תוצאה שנשמרה עד לדקה האחרונה, אז איזנה גרמניה לשוויון 1-1 וגררה את המשחק להארכה. בהארכה נקלעה איטליה לפיגור 1–2, הפכה ליתרון 2–3 ושוב ספגה בדרך לשוויון 3-3. בדקה ה-111, דקה לאחר שספגה איטליה את השוויון, פרץ בונינסניה לרחבה מאגף שמאל והעביר כדור רוחב שטוח, אותו הפך ג'אני ריברה לשער הניצחון, 4-3 לאיטליה, שער ובישול לבונינסניה. במשחק הגמר פגשה איטליה את ברזיל. בדקה ה-37 של משחק הגמר, כאשר איטליה בפיגור 0–1, חטף בונינסניה כדור מקלודואלדו, עבר שלושה שחקנים ובהם השוער הברזילאי כדי לגלגל לרשת החשופה מכ-16 מטרים ולקבוע שוויון 1-1 בהפסקה. במחצית השנייה נכנעו האיטלקים העייפים והובסו בסיום 1–4. בונינסניה הוחלף במשחק הגמר שש דקות לסיום, ובסך הכול סיים את הטורניר עם שני שערים בשש הופעות.
בונינסניה נטל תפקיד מרכזי במוקדמות יורו 1972, אליהם הגיעה איטליה כאלופת אירופה המכהנת, כאשר כבש שלושה שערים בשש הופעות, אך איטליה נכנעה בשלב פלייאוף המוקדמות לבלגיה, וכשלה להעפיל לטורניר הגמר.
לאחר שנעדר מסגל הנבחרת של ולקארג'י למשך שנתיים, זומן בונינסניה לסגל לקראת טורניר מונדיאל 1974 בגרמניה המערבית. לאחר ששיחק תפקיד מרכזי במונדיאל המוצלח הקודם, שימש הפעם כחלוץ הרביעי בלבד אחרי ג'ורג'ו קינאליה, לואיג'י ריבה ופייטרו אנסטסי. הוא לא שותף בניצחון 1–3 על האיטי ובשוויון 1-1 מול ארגנטינה, ועלה כמחליף במחצית המשחק בו הפסידה איטליה 1–2 לפולין (בהפסקה פיגרו האיטלקים 0–2), שסימן את סיום דרכה של איטליה בטורניר. הייתה זו הופעתו היחידה בקריירה הבינלאומית כמחליף.
בחצי השנה שלאחר הטורניר הוסיף בונינסניה שלוש הופעות נוספות במדי הנבחרת, כולל הופעה רשמית אחת מול הולנד במוקדמות יורו 1976, בה כבש בהפסד נבחרתו 1–3. משחקו האחרון במדי איטליה היה ב-29 בדצמבר 1974, אז נפרדה נבחרתו בשוויון 0-0 ביתי מול בולגריה. בסך הכול ערך בונינסניה 22 הופעות במדי איטליה, בהן כבש תשעה שערים.
לאחר הפרישה

ב-1989 הצטרף בונינסניה לצוות המקצועי של התאחדות הכדורגל האיטלקית. הוא שימש כסקאוט עבור הנבחרות הצעירות של איטליה (גילאי 19 עד 21) בליגות הנמוכות, וכמאמן נבחרת הצעירים של הליגות הנמוכות. בין השחקנים שאיתר ואימן ב-13 שנותיו בתפקיד ניתן למנות את כריסטיאן אביאטי, פרנצ'סקו טולדו, וינצ'נצו מונטלה, לואיג'י די ביאג'ו, לוקה טוני ועוד.
בדצמבר 2001 נענה לפנייתה של מנטובה מעיר הולדתו, ששיחקה אז בליגה הרביעית, והתמנה למאמן הקבוצה. הוא הוביל את הקבוצה לשמונה ניצחונות ליגה ב-17 משחקים עד לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום התשיעי. הוא פתח עם הקבוצה את עונת 2002/2003, אך סיים את תפקידו בינואר 2003 לאחר תשעה משחקי ליגה רצופים ללא ניצחון.
בפברואר 2012 נקרא לשוב למנטובה כמנהל מקצועי עד לתום העונה, על מנת לסייע לקבוצה לשרוד בליגה הרביעית. הקבוצה הצליחה לסיים את העונה מעל לקו האדום, במקום ה-16, ולצלוח שני סיבובים של פלייאוף כנגד הירידה על מנת לשרוד בליגה הרביעית.
תארים

אליפות איטליה: 1970/1971
גביע אופ"א: 1976/1977
אליפות איטליה (2): 1976/1977, 1977/1978
הגביע האיטלקי: 1978/1979
גביע העולם: 1970 (מקום שני)
מלך השערים של הסרייה א' (2): 1970/1971, 1971/1972
מלך השערים של הקופה איטליה: 1971/1972
מלך השערים של ה-USA: ‏1967
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים | בגביע> הופעות | בגביע> שערים | באירופה> הופעות | באירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכול> הופעות | סך הכול> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1963/1964 | פראטו | איטליה סרייה ב' | 22 | 1 | - | - | - | - | - | - | 21 | 1 |
| 1964/1965 | פוטנצה | איטליה סרייה ב' | 32 | 9 | - | - | - | - | - | - | 32 | 9 |
| 1965/1966 | וארזה | איטליה סרייה א' | 28 | 5 | 3 | 2 | - | - | - | - | 31 | 7 |
| 1966/1967 | קליארי | איטליה סרייה א' | 34 | 9 | - | - | - | - | 2 | 0 | 36 | 9 |
| 1967 | שיקגו מוסטנגס | ארצות הברית ‏USA | 9 | 10 | - | - | - | - | - | - | 9 | 10 |
| 1967/1968 | קליארי | איטליה סרייה א' | 19 | 5 | 1 | 0 | - | - | 4 | 3 | 24 | 8 |
| 1968/1969 | קליארי | איטליה סרייה א' | 30 | 9 | 6 | 3 | - | - | 2 | 0 | 38 | 12 |
| 1969/1970 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 30 | 13 | 6 | 3 | 10 | 9 | - | - | 46 | 25 |
| 1970/1971 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 28 | 24 | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 2 | 38 | 28 |
| 1971/1972 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 28 | 22 | 10 | 8 | 8 | 3 | - | - | 46 | 33 |
| 1972/1973 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 27 | 12 | 10 | 6 | 4 | 6 | - | - | 41 | 24 |
| 1973/1974 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 29 | 23 | 10 | 9 | 2 | 1 | - | - | 41 | 33 |
| 1974/1975 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 29 | 9 | 10 | 6 | 4 | 3 | - | - | 43 | 18 |
| 1975/1976 | אינטר מילאנו | איטליה סרייה א' | 26 | 10 | 6 | 2 | - | - | - | - | 32 | 12 |
| 1976/1977 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 29 | 10 | 8 | 5 | 11 | 5 | - | - | 48 | 20 |
| 1977/1978 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 21 | 10 | 8 | 1 | 8 | 2 | - | - | 37 | 13 |
| 1978/1979 | יובנטוס | איטליה סרייה א' | 8 | 2 | 1 | 0 | - | - | - | - | 9 | 2 |
| 1979/1980 | הלאס ורונה | איטליה סרייה א' | 14 | 3 | 4 | 1 | - | - | - | - | 18 | 4 |
| סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | סך הכול בקריירה | 443 | 186 | 86 | 48 | 48 | 29 | 14 | 5 | 591 | 268 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת איטליה> שנה | נבחרת איטליה> הופעות | נבחרת איטליה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1967 | 1 | 0 |
1968: 0
1969: 0
| 1970 | 7 | 3 |
| 1971 | 6 | 4 |
| 1972 | 3 | 1 |
1973: 0
| 1974 | 5 | 1 |
| סה"כ | 22 | 9 |
בונינסניה כובש במדי קליארי
בונינסניה במדי אינטר, 1971/1972
בונינסניה, 1974
בונינסניה (מימין) במדי אינטר מול שחקנה של יובנטוס, מוריני
שלמה אברמוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  1 ביוני 1957 (בן 67) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  אוניברסיטת חיפה 
 מעסיק:  כותרת ראשית, ידיעות אחרונות 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  shlomoab22
 
שלמה אברמוביץ' (נולד ב-1 ביוני 1957) הוא עיתונאי, סופר ומשורר, חבר אגודת הסופרים העבריים, יו"ר אגודת הסופרים חיפה והצפון, זוכה פרס המשוררת רחל על ספרו "שגיאות כתיבה", זוכה פרס ראש הממשלה תשפ"ב (חקר קהילות ישראל) על ספרו "היומן הגנוז ממחנה הריכוז ג'אדו".