stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המרדף אחר גבן וברסלאו
תוצאות ההשתתפות הטורקית במלחמת העולם הראשונה

ההשפעה העיקרית של השתתפות טורקיה במלחמת העולם הראשונה נבעה מחסימת מצרי הבוספורוס והדרדנלים למשך כל המלחמה. בכך הוטל מצור על רוסיה ש-90% מסחר החוץ שלה נעשה באמצעות נמליה בים השחור ועבר דרך המֵצרים. ביחד עם חסימת הים הבלטי על ידי הגרמנים, היה המצור כמעט מושלם: סחר החוץ הרוסי פחת בעת המלחמה ב-95%. סגירת המֵצָרִים גם ניתקה את רוסיה ביעילות מסיוע של בעלות בריתה ולכן הובלת אמצעי לחימה ותחמושת לרוסיה צומצמה מאוד. לרוסים נותרו רק נמל ארכנגלסק הקפוא בחורף וסגור בשל כך חמישה חודשים בשנה, וכן נמל ולדיווסטוק המרוחק כ-12,000 ק"מ מחזית הלחימה הרוסית. כדי להתגבר על כך, בנתה רוסיה את נמל מוּרמַנסק החופשי מקרח וסללה אליו קו רכבת. הקו הושלם מאוחר מדי, רק בקיץ 1917 (אך שימש במלחמת העולם השנייה). המצור הכלכלי חנק את כלכלת רוסיה, גרם למחסור ותרם משמעותית להתמוטטות הצבא הרוסי ולאווירה המהפכנית שהשתררה במדינה. ביחד עם הברחת לנין לרוסיה על ידי הגרמנים, תרם המצור משמעותית לפרוץ מהפכת אוקטובר הבולשביקית (7.11.1917) ולפרישת רוסיה מהמלחמה. ניסיונם של בעלות הברית לפרוץ את המצור ולהוציא את טורקיה מהמלחמה נכשל במערכת גליפולי (1915).
הגנרל לודנדורף, שפיקד למעשה על הצבא הגרמני בשנתיים האחרונות למלחמה, טען בזיכרונותיו שהתערבות האימפריה העות'מאנית (טורקיה) אִפשרה למעצמות המרכז הנחותות בכוחן, להאריך את המלחמה בשנתיים. בתקופה זו נערכו כמה מהקרבות העקובים ביותר מדם (כמו הקרב על הסום), אמריקה הצטרפה למלחמה למרות אווירת הבדלנות שם והקומוניסטים השתלטו על רוסיה. הלחימה הטורקית הרחיבה את המלחמה לזירות הקווקז והמזרח התיכון (בחזיתות סיני, ארץ ישראל ומסופוטמיה) והשפיעה גם על הלחימה בבלקן. היא דחפה את בריטניה לשקול לראשונה הקמת בית לאומי לעם היהודי בארץ ישראל ולפרסם את הצהרת בלפור (2.11.1917). בשטחי האימפריה העות'מאנית ערב המלחמה הוקמו אחריה מדינות סוריה, לבנון, עיראק, סעודיה (בחלקה), תימן, ירדן וישראל. המלחמה הביאה להשמדת כמיליון ארמנים ויותר, להתפרקות האימפריה העות'מאנית, לביטול הסולטנות והחליפות העות'מאניים ולהקמת הרפובליקה הטורקית.
בהתייחסו לסיירות גֶבֶּן וברסלאו, אמר צ'רצ'יל כי "הן גרמו ליותר הרג, סבל והרס מכל אונייה שקדמה להן".
ראו גם

מלחמת העולם הראשונה
האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה
לקריאה נוספת

ברברה טוּכמן, אוגוסט 1914, הפרק גייבן - אויב במנוסתו, הוצאת מערכות.
ברנרד לואיס, צמיחתה של טורקיה המודרנית, הוצאת האוניברסיטה העִברית.
המרדף אחר פלגת סושון, אוגוסט 1914
שחור: הנתיב של פלגת סושון.
הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול

הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול (באנגלית: Hopewell Culture National Historical Park) הוא פארק לאומי בארצות הברית עם תוואי נוף מלאכותיים (אנ') ותלי קבורה מתרבות הופוול, עמים ילידים ששגשגו משנת 200 לפנה"ס לערך ועד שנת 500 לספירה. הפארק מורכב מארבעה אתרים נפרדים הפתוחים לציבור במחוז רוס, במדינת אוהיו, כולל "המונומנט הלאומי קבוצת עיר התלוליות" (Mound City Group National Monument). הפארק כולל משאבים ארכאולוגיים של תרבות הופוול. הוא מנוהל על ידי שירות הפארקים הלאומיים של מחלקת הפנים של ארצות הברית.
בשנת 2008, כללה מחלקת הפנים של ארצות הברית את הפארק הלאומי ההיסטורי של תרבות הופוול כחלק מ"התלוליות הטקסיות של ההופוול", אחד מ-14 אתרים ברשימה הראשונית של ארצות הברית, שממנה מוצעות מועמדויות לאתרי מורשת עולמית של אונסק"ו. אונסק"ו הכריז על התלוליות הטקסיות של ההופוול כאתר מורשת עולמית ב-19 בספטמבר 2023, הכולל את הפארק ואתרים נוספים של תרבות הופוול.
היסטוריה > תרבות הופוול

משנת 200 לפנה"ס לערך ועד שנת 500 לספירה, עמק הנהר אוהיו היה אזור מרכזי של תרבות הופוול הפרהיסטורית. המונח הופוול (מקורו בשמו של בעל הקרקע שבה נמצא אחד ממתחמי התלים) מיושם על רשת רחבה של אמונות ומנהגים בקרב עמים אינדיאנים שונים אשר אכלסו חלק גדול ממזרח אמריקה הצפונית. התרבות מאופיינת בבניית מתחמים העשויים מקירות עפר, הבנויים לרוב בדוגמאות גאומטריות, ותלוליות בצורות שונות. שרידים גלויים של תרבות הופוול מרוכזים בעמק הנהר סיוטו (אנ') ליד צ'יליקותי (אנ') של ימינו באוהיו.
אתרי הופוול הבולטים ביותר מכילים תלוליות עפר בצורה של ריבועים, עיגולים וצורות גאומטריות אחרות. רבים מהאתרים הללו נבנו בקנה מידה מונומנטלי, עם קירות עפר בגובה של עד 3.7 מטרים המתארים דמויות גאומטריות בקוטר של יותר מ-300 מטרים. תלוליות עפר בצורת חרוט ובצורת ריבוע בגובה של עד 9 מטרים נמצאות לעיתים קרובות בשילוב עם תלוליות העפר הגאומטריות. האנשים שבנו אותם היו בעלי ידע מפורט על הקרקעות המקומיות, והם שילבו סוגים שונים כדי לספק את מירב היציבות לתלוליות. זה דרש עבודה מאורגנת של אלפי שעות אדם, כאשר אנשים נשאו את האדמה בסלים קלועים ביד.
"עיר התלוליות" (Mound City), הממוקמת כ-6 קילומטרים צפונית לצ'יליקותי לאורך נהר סיוטו (אנ'), היא קבוצה של 23 תלוליות עפר שנבנו על ידי תרבות הופוול. כל תל בתוך הקבוצה כיסה את שרידי בית המתים (אנ'). לאחר שאנשי הופוול שרפו את המתים, הם שרפו את בית המתים. הם בנו תל מעל השרידים. הם גם הציבו בתלוליות חפצים כמו דמויות נחושת, נציצים, חודי חצים וחניתות, קונכיות ומקטרות.
היסטוריה > גילוי ושימור

אמריקאים אירופאים מיפו את האתר לראשונה בשנות ה-40 של המאה ה-19. הארכאולוגים אפרים ג'ורג' סקוויר (אנ') ואדווין המילטון דייוויס (אנ') היו החופרים הראשונים באתר וצברו אוסף גדול של חפצים מהתלוליות שנשמר כעת במוזיאון הבריטי. חלק ניכר ממנו נהרס במהלך מלחמת העולם הראשונה כאשר צבא ארצות הברית בנה במקום בסיס אימונים צבאי, מחנה שרמן (אנ'). לאחר המלחמה הצבא הרס את המחנה. האגודה ההיסטורית של אוהיו (אנ') ערכה חפירה ארכאולוגית של האתר בין השנים 1920–1922, ולאחריה שחזור התלוליות. בשנת 1923 הכריזה מחלקת הפנים של ארצות הברית על "קבוצת עיר התלוליות" (Mound City Group) כמונומנט לאומי, שינוהל על ידי הממשלה הפדרלית.
בשנת 1992 הורחב המונומנט הלאומי "קבוצת עיר התלוליות" ושמו שונה ל"הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול". הפארק כלל שרידים של ארבע מערכות תלים ותלוליות עפר סמוכות נוספות. שני אתרים של מחוז רוס נמצאים במרחק של כמה קילומטרים מ"עיר התלוליות" ופתוחים לציבור. אתר "תלוליות סיפּ" (Seip Earthworks) שוכן כ-27 קילומטרים מערבית לצ'יליקותי על כביש 50 (אנ'). "קבוצת תלוליות הופוול" (Hopewell Mound Group) היא האתר של החפירה ב-1891 על הקרקע שהייתה שייכת למרדכי הופוול (Mordecai Hopewell, על שמו קרויה התרבות). אתר "תלוליות הופטון" (Hopeton Earthworks) ממוקם מעבר לנהר סיוטו מ"עיר התלוליות", ו"תלוליות הגדה הגבוהה" (High Bank Works), הסגורה לציבור.
האגודה ההיסטורית של אוהיו מחזיקה גם במספר מערכות תלוליות ותוואי נוף מלאכותיים משוכללים באזור דרום אוהיו, כולל האתרים הלאומיים ההיסטוריים: פורט אנשנט, תלוליות ניוארק ותלולית הנחש (אנ'). 15 מתחמי תלוליות שזוהו קודם לכן במחוז אבדו בשל חקלאות או פיתוח עירוני.
הפארק הלאומי מכיל משאבים ארכאולוגיים בעלי משמעות לאומית, לרבות מתחמי תלוליות עפר ותלים גדולים. אלה מספקים תובנה על החיים החברתיים, הטקסיים, הפוליטיים והכלכליים המתוחכמים והמורכבים של בני הופוול.
מרכז המבקרים בפארק כולל סרט הכוונה, אזור מכירת ספרים וסיורים בהדרכה עצמית.
יחידות הפארק

הפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול מורכב מחמש יחידות מופרדות גאוגרפית, ארבע מתוכן פתוחות לציבור:
| סידורי | שם | שם במקור | מיקום | תיאור | תמונה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קבוצת עיר התלוליות | Mound City Group | 39°22′35″N 83°00′14″W﻿ / ﻿39.376489°N 83.003989°W﻿ / 39.376489; -83.003989 | האתר היחיד שבו יש מרכז המבקרים והאתר היחיד המשוחזר במלואו של הופוול. חומות האתר מקיפות לפחות שני תריסר תלוליות בשטח גדול מעשרה מגרשי כדורגל. אף על פי כן, בהשוואה למתחמי הענק הרבים הממוקמים מסביב לאזור צ'יליקותי, זהו אחד האתרים הקטנים של תרבות הופוול. |  |
| 2 | תלוליות סיפּ | Seip Earthworks | 39°14′15″N 83°13′11″W﻿ / ﻿39.237469°N 83.219825°W﻿ / 39.237469; -83.219825 | אתר זה הכיל פעם יותר מארבעה קילומטרים של חומת סוללה המקיפה מעל 490 דונם בצורת שני עיגולים גדולים וריבוע של 109 דונם עם כיוונים אסטרונומיים. חומת הסוללה הייתה בחלק מהמקומות בגובה עד שלושה מטרים. במרכז היה תל עפר עצום שגובהו היה למעלה מ-10 מטרים, אורכו 80 מטרים ורוחבו 48 מטרים. הוא הכיל כמה קברים טקסיים שכללו שרידים אנושיים וחומרים אקזוטיים נדירים ויקרים. |  |
| 3 | קבוצת תלוליות הופוול | Hopewell Mound Group | 39°21′40″N 83°05′36″W﻿ / ﻿39.360983°N 83.093372°W﻿ / 39.360983; -83.093372 | באתר זה בנו בני תרבות הופוול מתחם עבודות עפר עצום המשתרע על פני כ-526 דונם. חומת עפר השתרעה לאורך יותר מארבעה קילומטרים, והקיפה חלל קדוש עצום שכלל 29 תלי קבורה. הצורה הכללית של עבודת העפר היא מקבילית באורך 550 מטרים בצד המזרחי והמערבי ואורך 850 מטרים בצפון ובדרום. |  |
| 4 | תלוליות הופטון | Hopeton Earthworks | 39°23′05″N 82°58′45″W﻿ / ﻿39.384792°N 82.979156°W﻿ / 39.384792; -82.979156 | האתר כולל עיגול של 80 דונם, ריבוע של 80 דונם, לפחות שני עיגולים קטנים וקירות מקבילים. האתר בן 1,180 דונם מורכב ממתחם מרובע בגודל של כ-270 מטר בצד המחובר למעגל בקוטר של כ-320 מטרים. גם מבנים עגולים קטנים יותר מצטרפים לריבוע בנקודות שונות, תלוליות מקבילות קוויות משתרעות מערבה לכיוון הנהר כ-640 מטרים מהפינה הצפון מערבית של הריבוע. |  |
| 5 | תלוליות הגדה הגבוהה | High Bank Works | 39°17′55″N 82°55′07″W﻿ / ﻿39.298561°N 82.918489°W﻿ / 39.298561; -82.918489 | האתר כולל תוואי קרקע מרובים הפרוסים על פני 800 דונם על טרסה מעל הנהר סיוטו. מעגל ומתומן, כל אחד בקוטר של כ-300 מטרים, הם מאפיינים עיקריים של אתר זה. בחלק הפנימי של המתומן היו שמונה תלוליות התואמים את שמונה נקודות ההצטלבות של הקירות החיצוניים. שש מנקודות ההצטלבות יוצרות שערים, ואחת מצפון יוצרת כניסה למעגל הגדול. למעגל הגדול יש שער אחד במזרח והוא מול מתחם עגול קטן יותר בקוטר 75 מטרים. האתר נפגע משנים של עיבוד חקלאי, לא שוחזר ואינו פתוח לציבור. |  |
לקריאה נוספת

Squier, Ephraim G. and Davis, Edwin H., Ancient Monuments of the Mississippi Valley, Washington D.C.: Smithsonian Institution Press, 1998. (reprint of 1848 book)
Woodward, Susan L. and McDonald, Jerry N., Indian Mounds of the Middle Ohio Valley, Blacksburg, VA: McDonald & Woodward Publishing, 1986.
A. Martin Byers and DeeAnne Wymer, eds. Hopewell Settlement Patterns, Subsistence, and Symbolic Landscapes (University Press of Florida, 2010); 400 pages
Christopher Carr and D. Troy Case, eds. Gathering Hopewell: Society, Ritual, and Ritual Interaction (Interdisciplinary Contributions to Archaeology, Springer Verlag, 2005)' 733 pages
הערות שוליים

↑  "Secretary Kempthorne Selects New U.S. World Heritage Tentative List", Dept. of Interior, 25 Jan 2008
↑  Hopewell Ceremonial Earthworks
↑  British Museum Collection
1 2  Mound City Group
↑  Withrow, Brandon (2022-12-05). "The US' 2,000-year-old mystery mounds". BBC Travel.
↑  Seip Earthworks
↑  Hopewell Mound Group
↑  Hopeton Earthworks
↑  High Bank Works
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530161705171  LCCN: sh92003870  VIAF: 315527627   WorldCat (עם VIAF): 315527627 
מפה של "עיר התלוליות" משנות ה-40 של המאה ה-19
שלט הכניסה לפארק הלאומי ההיסטורי תרבות הופוול
אתר "עיר התלוליות"
העדה

| --- | --- |

 תדירות:  שבועון
 סוגה:  ביטאון
 בעלים:  העדה החרדית
 עורך ראשי:  טוביה ליברמן
 מערכת:  מאה שערים בירושלים
 מדינה:  ישראל
 
העדה הוא השבועון של העדה החרדית.
העיתון מבטא את תפיסת עולמה האנטי ציונית של קבוצה זו ומספק מידע על המתרחש בקהילות הנמנות עמה.
יוסף שיינברגר, בנו הרב משה שיינברגר, נכדו יהודה משי זהב, אלימלך בלוי ושמואל חיים פפנהיים היו בין עורכי העיתון והכותבים המרכזיים בו במשך השנים. בשנת 2008, בעקבות מספר ראיונות שנתן פפנהיים לאמצעי תקשורת חילוניים הוא הואשם בפתיחות יתר ונאלץ להתפטר מתפקידו כעורך העיתון. מאז משמש בתפקיד טוביה ליברמן, שהוסיף מוסף שבועי בשם "דורות" ומוסף שבועי לילדים ביידיש בשם "קינדער". שאר העיתון כתוב עברית.
העיתון מופץ באלפי עותקים במרכולים חרדיים. מרבית מנוייו מתגוררים בשכונות גאולה ומאה שערים בירושלים ורמת בית שמש ב' בבית שמש. משרדיה הראשיים של המערכת נמצאים בעיר בית שמש.
בעיתון נמתחת ביקורת גם על רבנים ואנשי ציבור חרדיים. כך, למשל, יצא העיתון כנגד הרב יצחק דוד גרוסמן בשל קשריו עם קבוצת הכדורסל מכבי תל אביב, וכנגד ארגון זק"א שבראשות עורך העיתון לשעבר, יהודה משי זהב בפרט כאשר הדליק משי זהב משואה ביום העצמאות תשס"ג.
היסטוריה

ב-2009 ציין השבועון את הגיליון ה-1,500.
בנובמבר 2011 נפרצו משרדי העיתון בשכונת מאה שערים. הפורצים השחיתו את תכולת המשרדים וריססו בהם כתובות גרפיטי, ככל הנראה בשל אי שביעות רצון המשחיתים מעמדת מערכת העיתון בעניין הסכסוך בעניין בתי ורשה.
ב-2016 החל לצאת לאור גיליון חודשי מתחרה בשם "קהלא קדישא" על רקע מחלוקת בין גאב"ד העדה החרדית הרב יצחק טוביה וייס לראב"ד הרב משה שטרנבוך.
הערות שוליים

↑  קובי נחשוני, העדה החרדית נגד הרב גרוסמן: "חרדי מחמד", באתר ynet, 26 באוקטובר 2009
↑  יהודה משי זהב חוזר ל'עדה', באתר בחדרי חרדים, 6 בינואר 2009
↑  שוב אלימות: הושחתו משרדי 'העדה' • תיעוד, באתר בחדרי חרדים, 1 בנובמבר 2011
פפנהיים: "'העדה' לא היה צריך להיכנס למחלוקת", באתר בחדרי חרדים, 1 בנובמבר 2011
↑  אברמי פרלשטיין, קרבות 'העדה החרדית': הוקם עיתון מתחרה ל'העדה' - "קהלא קדישא", באתר בחדרי חרדים, 13 באוקטובר 2016
| דגל ישראל שבועונים בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | מעריב סופהשבוע • זו הדרך • בראשית |  |
| בידור ופנאי | לאשה |  |
| המגזר החרדי | משפחה • בקהילה • שעה טובה • יום ליום • הדרך • העדה • כפר חב"ד • בית משיח • המחנה החרדי • החומה |  |
| התנועה הקיבוצית | הזמן הירוק • ידיעות הקיבוץ |  |
| המגזר הדתי-לאומי | בשבע • מקור ראשון (מוצש) • שביעי |  |
| ילדים ונוער | מעריב לנוער • מעריב לילדים • אותיות וילדים • זרקור |  |
| רשתות מקומונים | רשת שוקן • ידיעות תקשורת • קו עיתונות (דתי-חרדי) • השקמה |  |
| מקומונים | העיר • כל העיר (ירושלים ומודיעין) • Time Out תל אביב • כלבו – חיפה והצפון • ערב ערב באילת • השבוע באשדוד • צומת השרון • מלאבס – פתח תקווה |  |
| בערבית | כל אל-ערב • א-סנארה • אלמיתאק • אח'באר א-נקב • פנורמה • חדית' א-נאס |  |
| בשפות אחרות | נובוסטי נדלי (רוסית) • אוי קלט (הונגרית) |  |
| שבועונים מהעבר | הארץ שלנו • דבר השבוע • דבר לילדים • העולם הזה • הפועל הצעיר • להיטון • כולנו • משמר לילדים • עיתון מיוחד • פנים אל פנים • קונטרס • רימון  • שישי  • עולמו של דיסני • רייטינג • ראש אחד • במחנה • פנאי פלוס • צוהר |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הפארק הלאומי הזרגנג'י - צ'ילטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 תאריך הקמה:  1980
 גוף מנהל:  משרד הטבע של בלוצ'יסטן
 נתונים ומידות
 שטח:  155.55 קמ"ר
 מיקום
 מדינה:   פקיסטן
 מיקום:  בלוצ'יסטן
 קואורדינטות:  30°13′N 66°44′E﻿ / ﻿30.22°N 66.73°E﻿ / 30.22; 66.73
  (למפת פקיסטן מוגדלת) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביהפארק הלאומי הזרגנג'י - צ'ילטן(למפת פקיסטן רגילה) אסלאמאבאד רוואלפינדי קראצ'י לאהור פייסלאבאד מולטאן פשאוור היידראבאד כוויתה הודו סין קשמיר אפגניסטן טורקמניסטן איראן הים הערביהפארק הלאומי הזרגנג'י - צ'ילטן
 
הפארק הלאומי הזרגנג'י - צ'ילטן הוא פארק לאומי במחוז מסטונג, פרובינציית בלוצ'יסטן שבפקיסטן. הפארק הוקם בשנת 1980 על מנת לשמר את בית הגידול של היעל הצ'ילטאני, החי בעיקר באזור הזה. הפארק מכסה שטח של כ-155 קמ"ר. הפארק נמצא בהרי סוליימאן, עם בתי גידול מדבריים ומיוערים בעיקרם, כ-20 ק"מ מדרום לעיר כוויתה.
אטימולוגיה

שם הפארק הגיע מהשביל הזרגנג'י שאפשר מעבר בין הממלכה הגרקו - בקטריאנית (אנ'), המונגולים, הסקיתים והבלוצ'ים.
מגוון ביולוגי

המגוון הביולוגי של הפארק כולל 30 מיני יונקים, 120 מיני עופות (מהם 84 מינים הן ציפורים נודדות), ו-30 מיני זוחלים.
מגוון ביולוגי > צמחייה

הצמחייה העיקרית בפארק כוללת: עצי פיסטוק, שקדיות ועצי מילה.
מגוון ביולוגי > יונקים

30 מיני היונקים בפארק כוללים:
| שם היונק | שם מדעי |
| --- | --- |
קיפוד אפגני: Hemiechinus auritus megalotis
קיפוד ברנדט: Paraechinus hypomelas
חדף קצר-זנב בלוצ'יסטני: Crocidura gmelini
חדף סלעים זרודני: Crocidura zarudnyi
פרסף גדול: Rhinolophus ferrumequinum
זאב הודי: Canis lupus pallipes
תן זהוב: Canis aureus
שועל מצוי: Vulpes vulpes
קרקל: Caracal caracal
חתול ביצות: Felis chaus
דלק הסלעים: Martes foina
סמור משויש: Vormela peregusna
צבוע מפוספס: Hyaena hyaena
יעל צ'ילטאני: Capra aegagrus chialtanensis
ארנבת מצויה: Lepus capensis
פיקה אפגנית: Ochotona rufescens
בר אוגר מצוי: Cricetulus migratorius
עכבר אוגר בלוצ'י: Calomyscus baluchi
ירבוע חמש-אצבעי: Allactaga elater
נמנמן העצים: Dryomys nitedula
דורבן מצוי: Hystrix indica
מריון מדבר: Meriones crassus
מריון פרסי: Meriones persicus
מריון לובי: Meriones libycus
נברן הערבה: Ellobius fuscocapillus
עכבר קוצני חום: Mus saxicola
חולדה מצויה: Rattus rattus
חולדה רכת-פרווה: Millardia gleadowi
עכבר מצוי: Mus musculus
נסוקיה: Nesokia indica
מגוון ביולוגי > עופות

מבין 120 מיני העופות בפארק יש גם:
| שם הציפור | שם מדעי |
| --- | --- |
נץ הים הכספי: Accipiter badius
נץ מצוי: Accipiter nisus
דיה מצויה: Milvus migrans
עיט זהוב: Aquila chrysaetos
עיט סוואנות: Aquila rapax
עיט ניצי: Hieraaetus fasciatus
חיוויאי הנחשים: Circaetus gallicus
פרס: Gypaetus barbatus
נשר מקראי: Gyps fulvus
רחם: Neophron percnopterus
עוזנייה שחורה: Aegypius monachus
עקב עיטי: Buteo rufinus
זרון תכול: Circus cyaneus
בז מצוי: Falco tinnunculus
בז עצים: Falco subbuteo
בז ציידים: Falco cherrug
בז נודד: Falco peregrinus
בז גמדי: Falco columbarius
קורא אפור-גרון: Ammoperdix griseogularis
חוגלת סלעים: Alectoris chukar
חוברת מקווין: Chlamydotis maqueenii
קיווית לבנת-זנב: Chettusia leucura
קטה סנגלית: Pterocles senegallus
יונת הסלע: Columba livia
יונת ענק: Columba palumbus
תור מצוי: Streptopelia turtur
תור צווארון: Streptopelia decaocto
צוצלת: Spilopelia senegalensis
דררה מצויה: Psittacula krameri
קוקייה אירופית: Cuculus canorus
כוס מנוקד: Athene brama
אוח מצוי: Bubo bubo
שעיר מצוי: Otus scops
שעיר משורטט: Otus brucei
תחמס אירופי: Caprimulgus europaeus
סיס חומות: Apus apus
סיס הגליל: Apus affinis
סיס הרים: Apus melba
שרקרק מצוי: Merops apiaster
שרקרק גמדי: Merops orientalis
דוכיפת מצויה: Upupa epops
נקר קשקשים: Picus squamatus
עפרונן טיבטי: Calandrella acutirostris
עפרונן קצר-אצבעות: Calandrella brachydactyla
זרעית קטנה: Alauda gulgula
חנקן גדול: Lanius excubitor
סבכי טוחנים: Sylvia curruca
חנקן אדמדם-גב: Lanius vittatus
זרעית השדה: Alauda arvensis
מגוון ביולוגי > זוחלים

| שם הזוחל | שם מדעי |
| --- | --- |
כוח: Varanus
צפע הודי: Daboia russelii
אפעה: Echis
חרדון צב: Uromastyx
הערות שוליים

1 2  https://www.researchgate.net/publication/257941146_Studies_on_Bioecology_and_Fauna_of_Hazarganji_Chiltan_National_Park_and_Development_of_Ecotourism_in_Protected_Areas
↑  Syed Ali Shah, Quetta authorities thwart attempt to occupy Hazarganji national park, DAWN.COM, ‏2017-04-04 (באנגלית)
1 2  http://www.wildlifeofpakistan.com/ProtectedAreasofPakistan/Hazarganji_NP.htm
המרכז למורשת יהדות אתיופיה

לוגו המרכז למורשת יהדות אתיופיה
המרכז למורשת יהדות אתיופיה הוא תאגיד סטטוטורי לחקר ולשימור תרבותה ומורשתה של יהדות אתיופיה (ביתא ישראל) מכוח חוק המרכז למורשת יהדות אתיופיה, התשע"ב-2012. המרכז שוכן בשדרות שז"ר 1 (בנייני האומה, קומה 6), ירושלים.
היסטוריה

ב־28 בינואר 2014 המועצה הציבורית של המרכז למורשת יהדות אתיופיה קיימה את ישיבתה הראשונה, ובה נכחו נציגי משרדים ממשלתיים, נציגי ציבור, אנשי דת ואנשי אקדמיה. ליושבת הראש הראשונה של המרכז נבחרה ד"ר שמחה גתהון. בשנים הראשונות לפעילותו של המרכז הוא התמקד בגיבוש חזון, בפיתוח תשתיות, בקביעת נוהלי עבודה ובגיוס כוח אדם. בתחילת 2016 מונה ד"ר דני אדמסו למנכ"ל המרכז. נבנו התשתיות הראשונות לעבודה, ונקלטו עובדים על פי מכרזים ממשלתיים. בשנים 2017–2019 לא היה למרכז מנכ"ל, ובשנת 2019 נכנס לתפקיד מר נפתלי אברהם.
פעילות

בשנת 2016 המרכז למורשת יהדות אתיופיה החל בפעילותו לחקר ולשימור תרבותה ומורשתה של ביתא ישראל (יהדות אתיופיה). המרכז פועל בכמה ערוצים:
ארכיון: ארכיון המרכז פועל לאיסוף, לרישום, לשימור ולהנגשה של חומרי ארכיון על אודות יהדות אתיופיה. אוספי הארכיון כוללים מסמכים, תצלומים, סרטי וידאו, הקלטות קול, קטעי עיתונות, מפות, כרזות, יצירות אומנות וחפצים בעלי ערך. חומרי הארכיון מספקים עדות לחיים היהודיים באתיופיה, לתרבות העשירה של יהודי אתיופיה, למסעם לישראל ולקליטתם בארץ.
מחלקת תיעוד: היות שמרבית הידע התרבותי וההיסטורי על אודות מורשת הקהילה מצוי בקרב האוכלוסייה המבוגרת, המרכז עוסק בתיעוד (של תפילות הקסים, ראיונות אישיים, אירועים מיוחדים ועוד), במטרה לאפשר לחברה הישראלית ולדורות הבאים להכיר את הידע הקיים בעל פה באמצעות "תרגום" והנגשה שלו במגוון כלים מקצועיים. כל זאת כדי לקדם כתיבה אקדמית וספרותית בנושא ולהנגיש את הידע השימושי לציבור.
מכון מחקר: מכון המחקר פועל להעמקת הידע ולהעשרתו באמצעות מחקר מדעי אקדמי יישומי בכל הקשור למורשתה של קהילת ביתא ישראל מבחינה היסטורית, דתית, חברתית ותרבותית. המכון מקיים פעילויות אקדמיות, לרבות פרסום מחקרים בתחומי פעילותו, קבוצות מחקר, סמינרי מחקר, הרצאות פומביות וכנסים אקדמיים.
ספרייה: בספריית המרכז שמורים ספרים, כתבי עת ועבודות גמר בעברית, באנגלית, באמהרית ובשפות נוספות, שיצאו לאור החל מתחילת המאה ה־20 ועד היום. בספרייה יש ספרי מחקר ועיון על אודות יהדות אתיופיה במגוון תחומים – דוגמת היסטוריה, דת, מנהגים, חברה, שפה, תרבות ואומנות – ולצידם ספרים בנושאים קשורים כגון עלייה והגירה, רב-תרבותיות ויהדות ועוד. עוד יש בספרייה ספרי שירה, סיפורת וספרות ילדים, ביוגרפיות וספרים משפחתיים, ביבליוגרפיות ומילונים.
הדרכות ותוכניות העשרה: המרכז מפתח תוכניות העשרה, בדגש על מורשתה ומסורתה של יהדות אתיופיה, במטרה להנגיש חומרים שונים לציבור הרחב. תוכניות הלימוד וההעשרה מותאמות לתלמידי בתי הספר ולאנשי מקצוע בתחומים שונים, בהתאם לדרישות ולצרכים לימודיים, חינוכיים, חברתיים וערכיים שונים.
אירועים ממלכתיים

המרכז הוא הגוף הרשמי מטעם מדינת ישראל בכל הקשור לתרבותה ולמורשתה של ביתא ישראל (יהדות אתיופיה). המרכז פועל בשיתוף פעולה הדוק עם כוהני הקהילה ועם מוסדות המדינה האמונים על קיום אירועים ממלכתיים. קיומם של האירועים, ציון המועדים והשותפות הפעילה בהם, נועדו להטמיע את הנרטיב של הקהילה בחברה הישראלית.
הקרב על אימפאל

הקרב על אימפאל (בהינדי: इम्फाल का युद्ध, באנגלית: Battle of Imphal, ביפנית: インパール作戦) היה ניסיון של הצבא היפני הקיסרי לפלוש לתוך הראג' הבריטי במסגרת המערכה על בורמה, הזירה הדרום-מזרח אסייתית במלחמת העולם השנייה. הפלישה נמשכה בין מרץ ליולי 1944 והכוחות היפנים הצליחו להביס את המוצבים של בעלות הברית באימפאל אך לבסוף היה עליהם לסגת משטחי הודו הבריטית עקב אבדות קשות. ביחד עם ההפסד היפני במהלך הקרב על קוהימה נוצר מהפך במערכה על בורמה לטובת בעלות הברית.
רקע

בקיץ 1943 החלו הכוחות הבריטיים לשלוט בשמיים במערכה על בורמה עם מטוסי חיל האוויר המלכותי (RAF) שהתבססו בראג' הבריטי. אמנם לאימפריה היפנית לא היו שום תוכניות מסודרות לפלוש להודו הבריטית, אך לוטננט גנרל רנייה מוטגוצ'י מהארמייה ה-15 היפנית ידע כי מתקפה על הודו היא הדרך היחידה שהוא יכול לחסל את האיום האווירי. שליטה בצפון מזרח הודו נועדה גם כדי ליצור אזור חוצץ בין הודו ובורמה שיאפשר להסדיר ממשלת בובות יפנית בבורמה.
אימפאל היא בירת מדינת מניפור שבצפון מזרח הודו ושוכנת בתוך מישור שדרכו נע הצבא היפני לתוך הודו. בנוסף, לו היפנים ישלטו בצפון מזרח הודו תנותק דרך בורמה שהעבירה אספקת נשק לסין במלחמתה של זאת נגד יפן. מהצד השני התוכניות הבריטיות לפלוש לבורמה הסתמכו על אימפאל כנקודת מוצא של חיילי חי"ר לתוך בורמה, באותו מקום שגם מוטגוצ'י כיוון לפלוש אליו. הפלישה של הארמייה ה-15 תחת מוטגוצ'י להודו נדחתה במקור על ידי הממונים עליו, אך מה שבסופו של דבר הפך למבצע או-גו אושר על ידי צבא המשלוח הדרומי והמטה הכללי הקיסרי בטוקיו, בירת האימפריה היפנית, במרץ 1943.
בתחילת ינואר 1944 ראש ממשלת יפן, הידקי טוג'ו אישר את התוכניות למבצע או-גו, פלישה יפנית לתוך צפון מזרח הודו.
הפלישה היפנית

העיר אימפאל הוגנה על ידי הקורפוס ה-4 בפיקודו של ג'פרי סקונס, שדיווח לממונה עליו, לוטננט גנרל ויליאם סלים. בתחילת מרץ ביקש סלים מהממונים עליו להקצות דיוויזיה נוספת להגנת קושימה ודיספור, שתי ערים במזרח הודו הבריטית בקירוב לגבול. בסופו של דבר ניתנו לכוחותיו רק שני רגימנטים של כוחות צנחנים הודים.
ב-7 במרץ חצה רגימנט מהדיוויזיה ה-33 היפנית את נהר מניפור בבורמה לעבר הגבול הבורמזי-הודי. למחרת פתחו חיילים יפניים במתקפה גדולה מעבר לנהר צ'ינדווין בבורמה לכיוון אימפאל בעוד רגימנט נוסף מהדיוויזיה ה-33 היפנית חצה את נהר מניפור בבורמה לעבר הגבול.