stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אוניברסיטת טמבוב
פקולטות ומחלקות

מתמטיקה, פיזיקה וטכנולוגיית מידע
המחלקה לטכנולוגיית מחשבים ומידע (IT)
המחלקה לאלגברה וגאומטריה
המחלקה למחשוב ומידול מתמטי (CMM)
המחלקה לניתוח מתמטי
המחלקה לפיזיקה תאורטית וניסיונית (TEP)
המחלקה לפיזיקה כללית
כלכלה
המחלקה למימון ובנקאות (FiBD)
המחלקה לכלכלה פוליטית והכלכלה העולמית העולמית (PE ו- IYC)
המחלקה לאינפורמטיקה עסקית ומתמטיקה (BIiM)
המחלקה לחשבונאות ומיסוי
ניהול ושירות
המחלקה לתמיכה לשונית בתהליכים עסקיים
מחלקת שירות ומסחר
המחלקה לניהול ושיווק
המחלקה לניהול מדינה ועירייה (MCM)
המחלקה לניהול כוח אדם
תרופה
המחלקה למיקרוביולוגיה ומחלות זיהומיות
המחלקה לטיפול
המחלקה לבריאות הציבור ובטיחות
המחלקה לפיזיולוגיה
המחלקה לכירורגיה
המחלקה למחלות עיניים ועצבים
המחלקה לביוכימיה ורוקחות
המחלקה לאנטומיה, ניתוחים ואונקולוגיה
המחלקה לפתולוגיה
המחלקה למיילדות וגינקולוגיה
המחלקה לטראומטולוגיה, אורתופדיה
המחלקה לפסיכולוגיה קלינית
המחלקה לפסיכולוגיה התפתחותית
המחלקה לדפקטולוגיה
משפט וביטחון לאומי
תיאוריה והיסטוריה של מדינה ומשפט
המחלקה למשפט חוקתי ובינלאומי
המחלקה למשפט אזרחי
המחלקה להליכי אזרחות ובוררות
המחלקה למשפט פלילי והליך
המחלקה לאכיפת החוק והמדע המשפטי
המחלקה לזכויות אדם ודמוקרטיה
המחלקה לבטיחות חיים
המחלקה להכשרה מיוחדת וביטחון לאומי
פילולוגיה
המחלקה לבלשנות ודידקטיקה
החוג לפילולוגיה אנגלית
המחלקה לפילולוגיה גרמנית וצרפתית
החוג לספרות רוסית וזרה
המחלקה לשפה רוסית
המחלקה לרוסית כשפה זרה
המחלקה לפרסום ויחסי ציבור
המחלקה לשפות זרות בתקשורת מקצועית
המחלקה לעיתונאות והוצאה לאור
מדעי הרוח והחינוך הסוציו-תרבותי
המחלקה למשאבי מידע
המחלקה להיסטוריה כללית
המחלקה לעיצוב
המחלקה למוזיקה ומחול
המחלקה להיסטוריה רוסית
המחלקה לתקשורת חברתית ותרבותית
המחלקה לסוציולוגיה תאורטית ויישומית
המחלקה ליחסים בינלאומיים ומדעי המדינה
המחלקה לפילוסופיה
חינוך
המחלקה לפדגוגיה כללית ופסיכולוגיה
המחלקה לתיאוריה ומתודולוגיה של גן חינוך יסודי
המחלקה לעבודה סוציאלית
המחלקה לחינוך פסיכולוגי ופדגוגי
החוג לפרופיל ההדרכה לפני האוניברסיטה
טכנולוגיות סביבתיות וספורט
המחלקה לביולוגיה
המחלקה לכימיה
המחלקה לאקולוגיה ותיירות
המחלקה לגאוגרפיה וניהול קרקעות
המחלקה לחינוך גופני
החוג לתיאוריה ומתודולוגיה של תחומי ספורט
המחלקה לתיאוריה ומתודולוגיה של חינוך גופני וספורט
המחלקה לחינוך גופני מסתגל
הערות שוליים

↑  https://ethics.harvard.edu/blog/corruption-universities-common-disease-russia-and-ukraine
↑  Denisova-Schmidt E. (2018) Corruption, the Lack of Academic Integrity and Other Ethical Issues in Higher Education: What Can Be Done Within the Bologna Process?.
↑  Russian Education and Society (June 2000), Volume 42, Issues 5-8, p. 27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 0645 6498  VIAF: 146316814   WorldCat (עם VIAF): 146316814 
הבניין הראשי של אוניברסיטת טמבוב
אורי גוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באפריל 1993 (בן 31) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  תיכון א' לאמנויות תל אביב  סמינר הקיבוצים 
 פרופיל ב-IMDb
 
אורי גוב (נולד ב-14 באפריל 1993) הוא שחקן טלוויזיה ותיאטרון ישראלי. נוסף לכך, הוא מדריך שפת סימנים לתיאטרון.
ביוגרפיה

גוב נולד וגדל בתל אביב. אמו נטע, ציירת וצלמת, ואביו מיקי גוב, מפיק אירועים שבין השאר הפיק במשך שנים את פסטיבל הג'אז באילת והופעות מחול.
אחיו הבכור איתמר, קולנוען ועושה תערוכות ומתגורר בברלין, ואחותו התאומה איה, מתעסקת באמנות פלסטית וגרפיקה.
דודו, הוא השחקן והזמר גידי גוב ודודתו הייתה המחזאית והתסריטאית ענת גוב.
הוא למד בבית הספר לאמנויות ואחר כך בתיכון עירוני א' בתל אביב.
בשירות לאומי עבד בגן של ילדים לקויי וכבדי שמיעה וחירשים. בוגר לימודי משחק בבית הספר לאמנויות הבמה בסמינר הקיבוצים. עבד כמדריך שפת סימנים לתיאטרון בתיאטרון הבימה ותיאטרון הספרייה וכן מדריך שחקנים על הסט בסדרת הטלוויזיה "זגורי אימפריה". כמו כן, הוא גילם בסדרה זו את אלון המלצר.
שיחק בתיאטרון תמונע, בהצגות "המחברת הגדולה" בבימוי מאור זגורי ומירי לזר ו"מקלט #02" בבימוי אילאיל לב כנען בפסטיבל עכו בשנת 2014. שיחק בתיאטרון הקובייה בהצגה "חושים" בבימוי מאיה ניצן.
בשנים 2018–2019 שיחק בקבוצת "החיפאית" בתיאטרון חיפה. שיחק בהצגות "איך לקום מכיסא" מאת ובבימוי רוני ברודצקי, "אמסטרדם" בבימוי מור פרנק, "פאקינג תתעוררו" מאת ובבימוי יעל טל, "הלילה השנים עשר" תרגום דורי פרנס, בימוי רוני ברודצקי.
באפריל 2020 החל לשחק בסדרת טלוויזיה לנוער המצליחה "פלמ"ח", שבה גילם את דמותו של לורנס מונטגומרי, בנו של ברנרד לו מונטגומרי.
בשנת 2022 שיחק את דמותו של אליהו "אלייז'ה" לוי, התפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "קרתגו" ששודרה בערוץ כאן 11.
בשנת 2023 נבחר על ידי פורבס ישראל לאחד מ-30 הצעירים הישראלים המבטיחים.
חיים אישיים

גוב רווק ומתגורר ביפו.
הערות שוליים

↑  אורי גוב, באתר Forbes Israel
אידנא

| --- | --- |
חותם אידנאחותם אידנא

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 ראש העיר:  מחמוד סלימיה
 שטח:  25.5 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  19,012 (2007)
 קואורדינטות:  31°33′31″N 34°58′34″E﻿ / ﻿31.558611111111°N 34.976111111111°E﻿ / 31.558611111111; 34.976111111111 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) אידנא(למפת הר חברון רגילה) אידנא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אידנא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אידנא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אִדְנָא (בערבית: إذنا; בתעתיק מדויק: אד'נא) היא עיירה פלסטינית בנפת חברון, שברשות הפלסטינית, הסמוכה לעיירה תרקומיא ולמחסום תרקומיא. נכון לשנת 2007 חיו בה כ-20,000 תושבים. כל תושבי העיירה הם מוסלמים. העיירה שוכנת בשטח A.
מיקום

אידנא שוכנת במערב יהודה, 13 ק"מ מערבית לחברון, בסמוך לקו הירוק בצד הפלסטיני. העיירה צופה על כביש 35 (כביש קריית גת-חברון) שמהווה גם את הכניסה הראשית אליה, וממנה גם נוף לכל אורך שפלת יהודה ומישור החוף הדרומי. דרומית לה נמצאת חורבת אלכום, מזרחית לה היישובים אדורה ותלם, וצפון-מזרחית לה תרקומיא.
העיירה נחלקת לשני חלקים: חלק צפוני וחלק דרומי, המופרדים ביניהם על ידי ואדי.
היסטוריה

יש שהציעו לזהות את אידנא עם העיר המקראית דַנָּה הנזכרת בספר יהושע ברשימת ערי הר חברון.
בצפון הכפר מצוי תל גדול, בשטח 30–40 דונם, עם חרסים החל מהתקופה הישראלית, ואשר בו נמצאו מטבעות קדומים רבים. בסקר ארכאולוגי שנערך במקום לאחר מלחמת ששת הימים, נמצאו חרסים מהתקופה הישראלית (שפע רב מן המאות ה-11 וה-10 לפנה"ס ואילך), הפרסית, ההלניסטית והרומית (משתי האחרונות נתגלו חרסים רבים), הביזנטית וימי הביניים. הסוקרים ציינו כי התושבים מצאו מטבעות מהתקופה החשמונאית, המרד הגדול, ומן התקופות הרומית והביזנטית.
היישוב נזכר בשם Iedna בתחילת המאה ה-4 לספירה, באונומסטיקון של אוסביוס, כאחד היישובים היהודיים בהר חברון, תוך שמצוין כי הוא שוכן בסמוך לאבן המיל השישית בדרך מבית גוברין לחברון (תואם בדיוק למיקומו של הכפר בימינו).
במאה ה-13 צורף הכפר לווקף של חברון בידי הסולטאן הממלוכי ביברס, ובמהלך המאה ה-19 נהרס כתוצאה ממלחמות שבטי קייס וימן.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוק מ"ט.
↑  אנציקלופדיה מקראית - אוצר הידיעות של המקרא ותקופתו, כרך ג', עמ' 685.
↑  Conder and Kitchener, 1881,  SWP III, p. 305
↑  מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, כרך יהודה, 251.
↑  משה כוכבי (ע), יהודה, שומרון וגולן: סקר ארכיאולוגי בשנת תשכ"ח, ירושלים: כרטא ירושלים, 1972, עמ' 50
↑  מדריך ישראל - אנציקלופדיה שימושית לידיעת הארץ, כרך יהודה, 251.
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584247505171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית ובנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלבום להיטים

אלבום להיטים (באנגלית: Greatest Hits" album" או "Best of album") הוא סוג של אלבום אוסף, הכולל שירים מצליחים שכבר יצאו לאור בעבר, שירים נדירים (Rarities) או שילוב של שניהם. לפעמים אלבומי להיטים כוללים גם רמיקסים ללהיטים ישנים, שירים בהופעה או שירים חדשים, על מנת להפוך את האוסף לאטרקטיבי יותר בעיני האנשים שמחזיקים ברשותם את כל אלבומיו של האמן. בישראל משמשות בעיקר הכותרות "האוסף", "המיטב" או "מבחר" כליווי לשם האלבום או המבצע, אם כי קיימות גם כותרות מקוריות כמו אוספ אלפנט של יוסי אלפנט, אסיף של נורית גלרון, או אוספורטיס של רמי פורטיס.
אלבומי "Greatest Hits" מכילים בדרך כלל סינגלים בולטים שהצליחו במצעדים, בעוד שאלבומי "Best of" כוללים שירים שאהובים במיוחד על המעריצים, גם אם הם לא יצאו כסינגלים. לדוגמה, "האלבום הכחול" של הביטלס הוא אלבום "Best of", בעוד שהאלבום "1" הוא אלבום "Greatest Hits" המכיל את כל השירים של הביטלס שהגיעו למקום הראשון במצעדים בין 1962 ו-1970, ואיננו מכיל את רוב השירים שהופיעו ב"אלבום הכחול".
Johnny's Greatest Hits של ג'וני מאת'יס מ-1958 נחשב לאלבום הלהיטים הראשון בהיסטוריה[דרוש מקור].
אמנים צעירים רבים הוציאו אלבומי אוסף בשלבים מוקדמים מאוד של הקריירה שלהם, בעיקר זמרי, זמרות ולהקות פופ. לדוגמה, הזמרת והשחקנית הילרי דאף הוציאה אלבום אוסף ב-2005, לאחר שני אלבומי אולפן שקדמו לו, הראשון שבהם מ-2003.
איליה אפרון

| --- | --- |

איליה אברמוביץ' אפרון
 לידה:  7 בנובמבר 1847 וילנה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  19 באפריל 1917 (בגיל 69) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 מדינה:  האימפריה הרוסית 
 השכלה:  הגימנסיה של לומז'ינסקי 
 
כמה עשרות מ-86 הכרכים של המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון
איליה אברמוביץ' אֶפְרוֹן (יֶפרון; ברוסית: Илья́ Абра́мович Ефро́н;‏ 1847, וילנה – 19 באפריל 1917 פטרוגרד) היה איש עסקים יהודי רוסי, אחד מהמדפיסים והמוציאים לאור הבולטים ברוסיה שלפני המהפכה.
חייו

אביו, אברהם אפרון (אפרן; 1820–1904), בן וילנה, נצר לשושלת רבנים מאִיוֶונֶץ (אִיוֶונֶצֶר) היה סוחר יהודי, אזרח שזכה לזכויות הצאר, וחוקר תלמוד, מחבר "ספר מקור ההלכות והדינים" (וילנה, 1901).
אמו, טאובה (טויבה) וילנר, הייתה נינתו של רבי אליהו, הגאון מווילנה, שעל שמו נקרא (אליהו-איליה).
קיבל חינוך יהודי בביתו, בהדרכתו של אביו. עבר את בחינות הבגרות וקיבל תעודת בגרות מגימנסיית לומז'ה, ואחר כך למד בבית הספר הגבוה בוורשה (Szkoła Główna Warszawska).
בשנת 1880 רכש אפרון בית דפוס בעיר פטרבורג. בשנת 1899 ייסד בשיתוף עם הוצאת הספרים הגרמנית "פ' א' ברוקהאוס" (F. A. Brockhaus) את ההוצאה לאור "פ' א' ברוקהאוס – א' א' אפרון" (Ф. А. Брокгауз — И. А. Ефрон), אשר הייתה זו שהפיקה כמעט את כל האנציקלופדיות בשפה הרוסית בזמנו:
המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון (Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона) – המילון האנציקלופדי הגדול (Большой энциклопедический словарь), ב-86 כרכים (1890–1907): תפארת ההוצאה; הופק ביוזמתו של אפרון, שהחליט לייצר מילון אנציקלופדי על בסיס "לקסיקון השיחה" של ברוקהאוס. בכתיבת ערכי המילון לקחו חלק יותר מ-700 כותבים, בהם מהבולטים שבאינטליגנציה הרוסית של סוף המאה.
המילון האנציקלופדי הקטן (מהדורה ראשונה ב-3 כרכים, 1899–1902; מהדורה שנייה ב-2 כרכים, 1907–1909).
המילון האנציקלופדי החדש (Новый энциклопедический словарь) ב-48 כרכים, שמתוכם ראו אור רק 29 (1911–1916; המילון נפסק במילה "Отто" ("אוטו")).
האנציקלופדיה היהודית (ייברסקיה אנציקלופדיה), ב-16 כרכים (1906–1913).
בנוסף לאנציקלופדיות הללו ראו אור בהוצאה סדרות הספרים "הספרייה המדעית", ב-18 כרכים; "הספרייה לידע תעשייתי"; "האנציקלופדיה לרפואה מעשית", ב-5 כרכים; "ספריית הסופרים הגדולים", ב-20 כרכים, שכללה אסופה שלמה של כתבי שילר, שייקספיר, ביירון, פושקין, מולייר ואחרים); "היסטוריה כללית של תרבות אירופה", ב-7 כרכים; "היסטוריה של אירופה לפי תקופות ומדינות"; וכן מילון רגיל.
משנת 1907 היה חבר בחברה לפרסומים מדעיים יהודיים (Общества научных еврейских изданий).
איליה אברמוביץ' אפרון נפטר בשנת 1917.
ב-1930 נסגר בית ההוצאה.
הערות שוליים

↑  מהדורה נוספת של הספר; ערך באנציקלופדיה היהודית (ייברסקיה אנציקלופדיה) (ברוסית), וראו פרטים נוספים בפרקי גנאלוגיה של משפחת אפרון (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550431005606  GND: 130612065  ISNI: 0000 0001 0976 0557  LCCN: no2006089428  NTA: 26411101X  SUDOC: 122180437  VIAF: 57724623   WorldCat (עם VIAF): 57724623
אינוונציה

ערך זה עוסק בצורה מוזיקלית. אם התכוונתם להמצאה ("אינוונציה" בלועזית), ראו .
אינוונציה (מאיטלקית – Inventio – "המצאה") היא צורה מוזיקלית אומנותית, פוליפונית, מתקופת הבארוק באירופה (ראשית המאה ה-18). הצורה מתייחדת בכך שהיא מופיעה באופן כמעט בלעדי ברשימת יצירותיו של יוהאן סבסטיאן באך, וכתובה לכלי מקלדת. אינוונציות נוספות נכתבו בידי מלחין איטלקי בעל פרסום דל בשם פרנצ'סקו אנטוניו בונפורטי (1672–1749), אך אלו נותרו אלמוניות, בניגוד לאינוונציות הידועות של באך.
האינוונציות ביצירתו של באך

הקומפוזיטור יוהאן סבסטיאן באך כתב חמש עשרה אינוונציות דו קוליות (רי"ב 772–786) וחמש עשרה אינוונציות תלת קוליות (רי"ב 787–801). כותרתן של האחרונות היא למעשה "סינפוניות". באך כתב כל אינוונציה (מכל סוג) בסולם שונה, כך שאין שתי אינוונציות מאותו סוג אשר כתובות באותו סולם. האינוונציות הדו קוליות, בשל פשטותן לרוב לא מנוגנות בקונצרטים, אלא נותרות יצירות לביצוע על ידי תלמידים ופסנתרנים חובבים. האינוונציות התלת קוליות המורכבות, לעומת זאת, כן מנוגנות בקונצרטים. פסנתרן יוצא דופן הוא גלן גולד, שהקליט את האינוונציות כולן. האינוונציות הדו קוליות מסוימות אף עובדו לדואטים של כלים שונים. יצירות נוספות בצורת אינוונציה נמצאות אצל באך בספר המקלדת לבנו וילהלם פרידמן באך.
צורה ומאפיינים מוזיקליים

האינוונציות כאמור, כתובות לשניים או שלושה קולות עצמאיים, וכתובות לכלי מקלדת. הסכימה הכללית של האינוונציה היא למעשה פסקאות מוזיקליות, אשר מופרדות בקדנצות ברורות. לקראת כל קדנצה מתרחשת מודולציה לאחד הסולמות הקרובים לטוניקה, כאשר הפסקה המוזיקלית הבאה ממשיכה לרוב מאותו סולם אליו הובילה המודולציה האחרונה. הפסקה האחרונה נמצאת או מובילה חזרה אל הטוניקה ומסיימת בה.
באינוונציות ניתן להבחין בשניים או יותר נושאים תמטיים. לרוב, יופיעו הנושאים אחד אחרי השני בקול מסוים, כאשר הקול הבא יכנס במהרה וישמיע את הנושאים באותו סדר כבקאנון, ובהתאם למבנה כניסת הקולות בפוגה. ישנם יוצאי דופן, כמו באינוונציה הדו-קולית בלה מז'ור, אשר פותחת בשני קולות כאשר כל אחד מהם מנגן נושא אחר מנושאי האינוונציה. לאחר תצוגת הנושאים מופיעות סקוונצות אשר מובילות אל הקדנצה החותמת פסקה מוזיקלית.
מכיוון שז'אנר זה הוא מצומצם מאוד, בעייתי להגדיר אותו בצורה מדויקת. עם זאת, ניתן לראות באינוונציה מאפיינים של חטיבות צורת סונאטה (כמו ביצירות רבות מאת באך ומלחיני בארוק נוספים); פתיחה בטוניקה והצגת הנושאים המוזיקליים, מעבר לחלק דרמטי יותר הפותח באחד הסולמות הקרובים (כמעט תמיד בדומיננטה), ואשר בו מספר מודולציות, ומן הסתם גם מספר זהה של קדנצות. אחרי החלק הזה, אשר ניתן לראות בו "פיתוח", יגיע חלק נוסף הזהה לרפריזה, ובו יופיעו הנושאים בשלמותם, כשחלק זה הוא לרוב בסולם הטוניקה, ותמיד יסיים בו.
מהירות ביצוע האינוונציות אינה מצוינת בכותרת כל יצירה. עם זאת, ביצוען נע בין בטמפו מתון (מודרטו) עד נמרץ, פרט לאינוונציה התלת קולית בדו מינור שהיא אינוונציה יחסית איטית, וקיימת בשתי גרסאות; גרסה פשוטה, וגרסה עם קישוטים מאת באך עצמו.
אידסון לואי מילרד ברנס

| --- | --- |

ברנס משוחח עם משה דיין.
 לידה:  17 ביוני 1897 קוויבק, קנדה 
 פטירה:  13 בספטמבר 1985 (בגיל 88) קנדה קנדה
 מדינה:  קנדה 
 כינוי:  "טומי"
 השכלה:  המכללה המלכותית הצבאית של קנדה  הקולג' המלכותי ללימודי הגנה 
 השתייכות:  צבא קנדה
 תקופת הפעילות:  1914–1959 (כ־45 שנים)
 דרגה:  לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הבריגדה המשוריינת הרביעית מפקד הדיוויזיה השנייה מפקד הדיוויזיה החמישית מפקד הקורפוס הראשון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 אות מסדר קנדה אות השירות המצוין אות מסדר האימפריה הבריטית הצלב הצבאי אות הכוחות הקנדיים
 תפקידים אזרחיים
 דיפלומט. ראש מטה משקיפי האו"ם בישראל (1954-1956).
 
אידסון לואי מילרד "טומי" ברנס (באנגלית: Eedson Louis Millard "Tommy" Burns, כונה בקיצור: E. L. M.;‏ 17 ביוני 1897 - 13 בספטמבר 1985) היה גנרל ודיפלומט קנדי, אשר שימש כראש מטה משקיפי האו"ם בישראל במשך שנתיים משנת 1954 עד שנת 1956.
חיים מוקדמים

ברנס נולד ב-17 ביוני 1897 בקוויבק שבקנדה. אביו היה קצין מטה במיליציה. הוא התגייס לצבא קנדה, ושירת ב"גדוד ההוסרים ה-17 הדוכס מיורק". בשנת 1913 הועלה לדרגת סרג'נט. בשנת 1914 הוא הפך לבוגר המכללה הצבאית המלכותית של קנדה בקינגסטון. בשנת 1915 הועלה לדרגת לוטננט שני, ושירת בחיל ההנדסה.
הוא שירת בקנדה עד מרץ 1916, ואז נשלח ללחום בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה, במסגרת הדיוויזיה השלישית. הוא לחם במסגרת ההנדסה המלכותית הקנדית בין 1916-1918, וב-1917 מונה כקצין מטה בבריגדה התשיעית. הוא שימש גם כקצין קישור בין החיילים לבין מפקדת הבריגדה. בשנת 1919 הוצב בסנט ג'ון כקצין הנדסה.
במשך שנה וחצי הוא למד בבית ספר להנדסה צבאית באנגליה. הוא היה מורה במכללה המלכותית הצבאית של קנדה באונטריו. בשנת 1924 הוא מונה כמדריך להנדסת שדה. הוא למד במכללת צוות בהודו הבריטית, ולאחר מכן חזר לקנדה בשנת 1930. בשנת 1939 כבר החזיק בדרגת לוטננט-קולונל.
מלחמת העולם השנייה

במהלך מלחמת העולם השנייה, ברנס קיבל פיקוד על הבריגדה המשוריינת הרביעית, ומאוחר יותר על הדיוויזיה השנייה והדיוויזיה החמישית (ינואר 1944 - מרץ 1944). החל ממרץ, 1944, הוא פיקד על הקורפוס הראשון במסגרת הזירה האיטלקית, אולם הישגיו היו שנויים במחלוקת והוא הוחלף בנובמבר 1944 בידי צ'ארלס פולקס.
לאחר המלחמה הוא כיהן כסגן שר לענייני יוצאי צבא. בשנת 1950 הוא שימש כנשיא ארגון UNAC.
שירות בישראל

ב-3 באוגוסט 1954 הודח הגנרל הדני ואגן בניקה מתפקידו כראש מטה משקיפי האו"ם בישראל, וברנס מונה במקומו. לדברי ברנס הוא קיבל את התפקיד משם ש"ראיתי חובה והזדמנות לעצמי לעשות דבר מה למען האו"ם והשלום". ברנס הגיע לישראל ב-18 באוגוסט ונפגש עם משה שרת, פנחס לבון ומשה דיין. יום לאחר מכן נפגש עם הגנרל בניקה ויחד עמו ערך סבב ביקורים בבירות ברחבי המזרח התיכון. בין היתר ביקר בקהיר, דמשק ורבת עמון.
ברנס כיהן בתפקיד זה בתקופה קשה של מתיחות עזה בין ישראל לשכנותיה. בתקופתו התרחשו פעולות התגמול ומשבר סואץ. הוא נודע בניסיונותיו להשיג הסכם שלום קבוע שיחליף את הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. בשנת 1956 פרש מתפקידו. הוא שימש כמפקד הראשון של כוח החירום של האומות המאוחדות. הוא פרש מתפקידו בדצמבר 1959. על שירותו בישראל כתב בשנת 1962 ספר בשם "Between Arab and Israeli" ("בין ערבים וישראלים").
אחריתו

בשנת 1970 כתב ספר בשם "General Mud: memoirs of two World Wars" ובשנת 1976 כתב ספר נוסף בשם "Defense in the Nuclear Age". הוא מת בקנדה ב-13 בספטמבר 1985.
אינדיה אדמס

| --- | --- |

 לידה:  5 במרץ 1927 לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 פטירה:  25 באפריל 2020 (בגיל 93) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1943–2020 (כ־77 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
אינדיה אדמס (באנגלית: India Adams; 5 במרץ 1927 – 25 באפריל 2020) הייתה זמרת פלייבק אמריקאית. קולה נשמע במספר פסקולים של סרטים. השחקניות בסרט, לרבות סיד צ'ריס וג'ואן קרופורד, ביצעו ליפ סינק על מנת לסנכרן את קולה של אדמס עם תנועות השפתיים שלהן.
קריירה

היא הקליטה את קולות השירה של סיד צ'ריס וקרופורד בסרטים "קרון הלהקה" ו-"Torch Song" מ-1953 בהתאמה.
אדמס התגורהה באנגליה בשנים 1965–1981, ובשנים 1969–1970 הייתה השחקנית מחליפה של ג'ינג'ר רוג'רס להפקת הבמה של תיאטראות וסט אנד, Mame, בתיאטרון דרורי ליין שבלונדון.
בשנת 1991, יחד עם שתי זמרות פלייבק נוספות, ג'ו אן גריר ואנט וורן, הקליטה מספר שירים בסרט Voices של אלן אייכלר, בניהולו המוזיקלי של ג'ון מקדניאל. באותה השנה, לאחר שנעלמה במשך עשרים שנים מהעין הציבורית, החלה אדמס להופיע ב-Catalina Bar and Grill. עד מותה המשיכה להופיע במועדונים ובמחזות זמר.
חיים אישיים

אדמס נישאה לג'ק סטנלי ב-1951, ונפטרה ב-25 באפריל 2020, בגיל 93.
דיסקוגרפיה

India Adams Sings!
Comfort Me with Apples
India Adams Sings Again
הערות שוליים

↑  Reid, John Howard (2006) More Movie Musicals, p. 14. Lulu.com At Google Books. Retrieved 13 June 2013.
↑  Thomson, David (2008) Have You Seen...?': a Personal Introduction to 1,000 Films including masterpieces, oddities and guilty pleasures (with just a few disasters). Penguin UK At Google Books. Retrieved 13 June 2013.
↑  Quirk, Lawrence J. and William Schoell (2013) Joan Crawford: The Essential Biography, p. 170. University Press of Kentucky At Google Books. Retrieved 13 June 2013.
↑  Bret, David (2008) Joan Crawford: Hollywood Martyr, p. 274. Da Capo Press At Google Books. Retrieved 13 June 2013.
↑  "Ghost singer India Adams appears" Los Angeles Times. Retrieved 13 June 2013.
↑  Faris, Jocelyn (1994) Ginger Rogers: A Bio-Bibliography, p. 30. Greenwood Publishing Group At Google Books. Retrieved 13 June 2013.
↑  King, Susan.  "Ghost singer India Adams appears." Los Angeles Times (Entertainment). January 14, 2011] Retrieved 7-20-2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: e595cc5f-e2ea-45bd-af7d-c3fad0c83559
אינווסטיטורה

דוכס קלרנס (לימים ויליאם הרביעי) בהכתרתו של ג'ורג' הרביעי. מאת ג'יי סטפנוף (1821).
אינווסטיטורה היא כינוי לטקס הסמכה סמלי. בטקס האינווסטיטורה מוענקים לבעל התפקיד החדש חפצים סמליים שמסמלים את הסמכויות, החובות, הזכויות והתפקידים החדשים שלו. החפצים המוענקים הם בדרך כלל בגדים ייצוגיים המיוחדים לתפקיד החדש, וכן חפצים אחרים כגון: שרביט, חרב או טבעת. טקס האינווסטיטורה נערך בדרך כלל במינוי לתפקידים עתיקים או דתיים, כמו הכתרת מלכים, מינוי לתפקידי אצולה והסמכה לכהונה. בטקס האינווסטיטורה יש חשיבות רבה למעניק החפצים, שכן הוא זה שמכוחו מקבל בעל התפקיד את סמכויותיו וזכויותיו.
המונח "אינווסטיטורה" הפך לשם נרדף למינוי לתפקידי כמורה או אצולה בולטים, אף שלעיתים האינווסטיטורה היא רק חלק אחד מטקס הכניסה לתפקיד.
הבהרת המושג

המושג נשאב מן השפה הלטינית, והוא מבוסס על המילה "vestis" שפירושה: גלימה. הביטוי המקורי מתייחס לנתינת הגלימה המייחדת תפקיד טקסי מסוים בטקס המינוי. במקומות רבים בעולם העתיק למשרות בכירות היה לבוש מסורתי שייצג אותן, הענקת לבוש זה סימלה את כניסתו של האדם לתפקיד. עם השנים נוספו חפצים אחרים המסמלים תפקיד, וגם הענקתם נכללת באינווסטיטורה. בטקס הכתרת מלכי בריטניה למשל, המלך המתמנה לובש בגדים טקסיים שונים ומוענקים לו כדור ועליו צלב, טבעת ושני שרביטים.
היסטוריה

האינווסטיטורה הייתה מקובלת מאוד במינויים בימי הביניים. האינווסטיטורה נערכה על ידי האדון בעת מינוי ווסל, האדון העניק חפץ סמלי לווסל ובכך הראה את חשיבותו של הווסל, ומאידך גיסא, את עליונותו של האדון. קיום האינווסטיטורה הפך לסימן של כפיפות פאודלית, ולכן היה חשוב ביותר. דוגמה לחשיבות האינווסטיטורה היא מאבק האינווסטיטורה בימי הביניים. במאות ה-11 וה-12 התקיים ויכוח בין המלכים החילוניים של אירופה, ובייחוד קיסרי האימפריה הרומית הקדושה לבין האפיפיורים בשאלה: מיהו שיבצע את טקס האינווסטיטורה, בו הוענקו שרביט וטבעת, לבישופים חדשים, האם השליט החילוני באזור הדיוקסיה של הבישוף או האפיפיור. משמעותו של ויכוח זה הייתה: למי צריכה להיות נאמנות הבישוף? ולפיכך, הן הקיסרים והן האפיפיורים היו נכונים להיאבק בנושא זה. הוויכוח גרם לבסוף למלחמת אזרחים באימפריה הרומית הקדושה, לכיבוש רומא פעמיים, על ידי שני קיסרים שונים ולהליכה לקנוסה.
האינווסטיטורה מקובלת כיום בטקסי מינוי לתפקידים במוסדות היררכיים ושמרניים. בנוסף לכנסייה ולמלוכה שהוזכרו לעיל, נערכת אינווסטיטורה גם במינויים לשיפוט במדינות רבות, במינוי לתפקידים בכירים בצבא או בארגונים ביטחוניים אחרים (לדוגמה, בטקס מינוי רמטכ"ל בישראל מעניקים ראש הממשלה ושר הביטחון לרמטכ"ל דרגות רב-אלוף), במינויים באקדמיה או במוסדות אחרים.
אולה בייך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 בינואר 1955 אסביירג, דנמרק
 פטירה:  16 באוקטובר 1991 (בגיל 36) סנקט יורגנ'ס, קופנהגן, דנמרק
 מקום קבורה:  אסביירג, דנמרק
 מוקד פעילות:  ממלכת דנמרק 
 תקופת הפעילות:  1979–1989 (כ־10 שנים)
 עיסוק:  מוזיקאי
 סוגה:  הארד רוק והבי מטאל
 כלי נגינה:  גיטרת בס וגיטרה
 חברת תקליטים:  קלאופטרה רקורדס 
 חלק מההרכבים המוזיקליים:  Rock Nalle & The Flames, Mercyful Fate, L.A. Guns, Guns N' Roses ו-Forgotten Child
 
אולה בייך (1 בינואר 1955 – 16 באוקטובר 1991) היה מוזיקאי ובסיסט דני, אשר התפרסם בעיקר כבסיסט המקורי של להקות הרוק המצליחות "L.A. Guns"‏ ו-"Guns N' Roses".
ביוגרפיה

בייך נולד בעיר אסביירג בדנמרק בשנת 1955. בצעירותו, היה חבר בלהקת Rock Nalle & The Flames, איתה הוציא לאור אלבום בשם Rock 'N'alle Roll, אשר הקנה לו תהילה בקרב מוזיקאים ומעריצים מקומיים.
בשנת 1981 היה חבר בלהקת ההבי מטאל "מרסיפול פייט" לזמן קצר, לפני שהחליט לעבור ללוס אנג'לס במטרה לפתח את הקריירה המוזיקלית שלו.
ביוגרפיה > 1983-1985: L.A. Guns

להקת L.A. Guns הוקמה בשנת 1983 על ידי טרייסי גאנז ורוב גרדנר. ההרכב המקורי של הלהקה כלל את בייך כבסיסט, גאנז כגיטריסט, גרנדר כמתופף ומייקל ג'אגוז כסולן. שנה לאחר מכן, ההרכב הקליט מיני אלבום אחד בשם "Collector's Edition No. 1" (שיצא לאור בשנת 1985). זמן קצר לאחר מכן, עזב ג'אגוז את הלהקה בגלל מעצרו שהתרחש עקב קטטה בבר. את תפקידו תפס סולן להקת "Rapidfire" לשעבר והסולן הנוכחי של להקת "Hollywood Rose" ביל ביילי, אשר עזב לאחר שבועיים עקב סיום מעצרו של הסולן הקודם. באותם שבועיים, הספיק ביילי להשתתף בחמש הופעות של הלהקה. בשנת 1985 הוחלף בייך במיק קריפס.