stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברברה גסט
מספריה

מיקום הדברים (טיבור דה נאגי, 1960)
השמיים הפתוחים (1962)
המדרגות הכחולות (ספרי קורינתוס, 1968)
שמיכות (מהדורת רכב, 1981)
מוזיקליות, עם יוני פלטר (1988)
ריאליזם הוגן (Sun & Moon Press, 1989)
עירומים, עם וורן ברנדט (מהדורות אמנות, ניו יורק, 1989)
התלהבות דפנסיבית (Sun & Moon Press, 1993)
Striped Tales, הכוללת אמנות מאת אן דאן (Kelsey St. Press, 1995)
מחפש אוויר (Sun & Moon Press, 1997)
סלעים על מגש (Wesleyan, 1999)
סימביוזה, עם האמנית לורי ריד (ברקלי: Kelsey Street Press, 2000)
מיניאטורות ושירים אחרים (הוצאת אוניברסיטת ווסליאן, 2002)
המבט האדום (הוצאת אוניברסיטת ווסליאן, 2005)
אוסף השירים של ברברה גסט (Middletown, CT: Wesleyan University Press, 2008
הערות שוליים

↑  "Jacket author notes: Barbara Guest". Jacketmagazine.com. 2003-10-16. נבדק ב-2011-08-05.
1 2  Barbara Guest, Litmus Press (באנגלית)
↑  Kakutani, Michiko (1984-01-04). "BOOKS OF THE TIMES". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2024-06-07.
1 2  PoetryFoundation.org: "When I Say The Word Home, I Almost Whisper It", web.stanford.edu
1 2  Hawtree, Christopher (2006-03-24). "Barbara Guest". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-06-07.
1 2  Barbara Guest | Modern American Poetry, www.modernamericanpoetry.org
↑  Guest, p. xviii
↑  Academy of American Poets, Barbara Guest: Fair Realist, Poets.org (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305036005171  PLWABN: 9810688256605606  BnF: cb12032319s (data)  GND: 119165732  ISNI: 0000 0000 7246 4614  LCCN: n50018447  NTA: 070698163  SNAC: w61r6r77  SUDOC: 028499530  ULAN: 500073463  VIAF: 7406033   WorldCat (עם VIAF): 7406033
תענית בה"ב

מודעה על תפילת תענית עם קריאת ויחל (כלומר שיש לפחות עשרה מתענים) בתעניות בה"ב בבית הכנסת זיכרון משה, אייר תשפ"ד
תענית בה"ב, תענית שני וחמישי ושני, הוא מנהג של יהדות אשכנז לצום שלושה צומות, בימים שני וחמישי ושני בחודש חשוון ובחודש אייר, שני וחמישי בשבוע האחד, ויום שני בשבוע שאחריו.
כיום רק בודדים צמים תעניות אלו בפועל, אבל בחלק מבתי הכנסת המתפללים בנוסח אשכנז (וכן בקצת קהילות נוסח ספרד החסידי) נוהגים לומר את הסליחות המיועדות לתעניות אלו. מנהג אמירת הסליחות נפוץ במגזר החרדי ליטאי, ובקצת קהילות (על פי רוב בישיבות) השייכות לזרם הדתי לאומי.
מקור וטעם המנהג

במסכת סופרים (פרק כא) מובא מנהג "התלמידים" להתענות שני וחמישי בחודש ניסן "מפני חילול השם ומפני כבוד ההיכל שנשרף", אך הודגש שם שהתענית מותרת רק בצנעה, אבל להזכיר בציבור – אסור עד שיעבור ניסן.
בארבעה טורים, אורח חיים, סימן תצ"ב מופיע המנהג זוהה כמנהג אשכנז וצרפת. בדורות מאוחרים יותר אומץ המנהג גם בקרב קהילות ספרדיות שונות.
באשר לטעם המנהג, יש אומרים שכיוון שהמועדים פסח וסוכות עלולים לגרום לאנשים לבוא לידי עבירה, תיקנו להתענות אחריהם כדי לכפר על עבירות אלו. אך מכיוון שלא נהוג לצום בחודש ניסן ותשרי, דוחים את הצום לחודש שאחריהם.

יש המסמיכים למנהג התענית את הפסוק בספר איוב (א,ה): "ויהי כי הקיפו ימי המשתה… והעלה עולות מספר כולם [=בניו]… כי אמר איוב אולי חטאו בני".
אחרים הסבירו את טעם התעניות ככפרה לפני עונת הגשמים (בחשוון) והקציר (באייר).
כיוון שחג השבועות אינו אלא יום אחד (או יומיים בחוץ לארץ), לא חששו לעבירה, ולא תיקנו תעניות בה"ב לאחריו. מכל מקום, היו יחידים שצמו בה"ב גם אחרי שבועות.
מקור וטעם המנהג > מדוע דווקא שני וחמישי

"ומה שמתענים בימים ב' וה', ולא בימים אחרים בשבוע, זה מפני שהם ימי רצון. כי "כשעלה משה למרום בפעם השנייה לקבל לוחות שניים, עלה ביום ה' וירד ביום ב'" (טור או"ח קלד)
ובתלמוד בבלי, מסכת תענית, דף ט"ו, עמוד ב' מבואר מדוע לא תקנו את התעניות בחמישי שני וחמישי "אין גוזרין תענית על הצבור בתחילה בחמישי שלא להפקיע השערים אלא שלש תעניות הראשונות שני וחמישי ושני" ומפרש רש"י שם שכשרואין בעלי חנויות שקונין למוצאי יום חמישי שתי סעודות גדולות אחת לליל חמישי ואחת לשבת סבורים שבא רעב לעולם ומייקרים ומפקיעים השער אבל משהתחילו להתענות יודעין שאינו אלא מפני התענית".
מועד התענית

לדעת המשנה ברורה, יש להתחיל להתענות ביום שני אחרי השבת הראשונה שאחרי ראש חודש אייר ומרחשוון. ויש נוהגים שבאייר עושים בתחילת החודש כמו שכתב המשנה ברורה, ואילו במרחשוון דוחים את התענית עד סוף החודש, או כדי להקל על הציבור כדי שהימים יהיו יותר קצרים, או משום שרוצים להתחיל אחרי י"ז במרחשוון משום שהוא זמן רביעה.
מועד התענית > בימים מיוחדים

בשנים שחל יום טוב ראשון של פסח ביום ראשון, חלה תענית שני בתרא בפסח שני. לפי המנהג הקדום שאומרים תחנון, בוודאי נהגו תענית בה"ב כרגיל. לאחר שהפסיקו לומר תחנון בהרבה קהילות, נוצרו חילוקי מנהגים אם לנהוג בה"ב ביום זה או לדחותו (או לגמרי או לשבוע אחר).
בשנים שיום טוב ראשון של פסח חל ביום שלישי תענית שני קמא חלה בה' באייר, יום העצמאות (כיום, בשנים אלו יום העצמאות נדחה ליום שלישי, ו' באייר). בציבור החרדי, שאינו מציין את יום העצמאות, נוהגת תענית שני קמא כרגיל ונהוג לומר סליחות. בציבור הדתי-לאומי, הרואה ביום העצמאות יום שמחה, האומרים סליחות נחלקו כיצד ראוי לנהוג. הרב צבי יהודה הכהן קוק הורה להגיד ביום זה סליחות, אפילו כאשר הסליחות נאמרות ביום העצמאות. הרב אברהם אלקנה כהנא שפירא, הסביר בשיטת הרצי"ה שהוא למד זאת מפורים, שלמרות שהוא יום חג הגאונים הורו לומר בו סליחות. לעומת זאת, הרב שפירא עצמו הורה שלא לומר סליחות. הרב יעקב אריאל סובר שבשנה כזו כל ימי בה"ב נדחים בשבוע ומתחילים רק לאחר יום העצמאות. בשנת ה'תשס"ד, תוקן חוק יום העצמאות והוחלט שבשנים כאלה ידחה יום העצמאות ליום שלישי ו' באייר, ואילו יום שני הוא יום הזיכרון לחללי מערכות ישראל. למרות השינוי, הרב שפירא המשיך להורות שלא לומר סליחות ביום שני משום שמדובר בה' באייר, והיו שהורו לדחות אותן לשבוע הבא.
סליחות

בבתי כנסת רבים נהוג לומר סליחות המיועדות לתעניות אלו אף כשאין בקהל עשרה אנשים שמתענים. סליחות אלו כוללות התייחסות מפורשת לצום, ולפיכך האחרונים הציעו תיקונים שונים לסליחות כאשר אין עשרה מתענים. למשל, יש שהציעו לדלג לחלוטין על הסליחה "תענית ציבור קבעו", ואחרים הציעו לדלג רק על המילה "ציבור" ולומר: "תענית קבעו", או לומר "תפילת ציבור".
לפי מנהג אשכנז הישן, אומרים סליחות לכל תענית ציבור באמצע חזרת הש"ץ בברכת סלח לנו. האחרונים דנו בשאלה האם יש צורך במניין מתענים כדי להתיר לומר סליחות באמצע חזרת הש"ץ, ויש שהתירו זאת, ויש שאמרו לומר אחרי התפילה. גם היום, בקהילות המועטות שממשיכות במנהג זה, יש חילוקי מנהגים בשאלה זו.
מי שברך

בשבת שלפני התענית נהוג שהחזן מכריז בתפילה על התעניות על ידי ברכה של אלו שיתענו. במנהג אשכנז המזרחי, נוהגים לומר מי שברך מיוחד לפני החזרת ספר התורה לארון הקודש, ואילו במנהג אשכנז המערבי, נוהגים להוסיף את הברכה לנוסח המי שבירך שאחר יקום פורקן.
לשון הברכה במנהג המזרחי:
מי שברך אבותינו אברהם יצחק ויעקב משה ואהרן דוד ושלמה, הוא יברך את אלה שיקבלו עליהם להתענות תענית שני וחמישי ושני; בשכר זה הקדוש ברוך הוא ישמרם ויצילם מכל צרה וצוקה ומכל נגע ומחלה וישלח ברכה והצלחה בכל מעשה ידיהם ויקבל תפילותיהם ויאזין שועותיהם עם כל ישראל אחיהם ונאמר אמן.
האחרונים כתבו שמי שעונה אמן אחרי ברכה זו, אינו צריך לקבל על עצמו את התענית בתפילת המנחה ביום שלפני התענית כדין תענית יחיד, אך הדגישו שאין עניית אמן על ברכה זו מחייבת את העונה להתענות אם לא התכוון לכך.
הערות שוליים

↑  עם זאת, יש לפחות שני מניינים בירושלים עם לפחות עשרה מתענים וקוראים ויחל, אחד בבית הכנסת זיכרון משה ואחד בשטיבלך מאה שערים.  כמו כן, יש כמה מניינים בבית הכנסת שומרי שבת בבורו פארק שקוראים ויחל, ולפחות מניין אחד בלייקווד.
↑  רבי חיים בנבנישתי, רבה של איזמיר כותב (כנסת הגדולה, סימן תצב): "הנהגתי שלא להתחיל שני וחמישי ושני במרחשון עד י"ו במרחשון דהוי רביעה ראשונה וכהי איתא בספר אבי"ה וכן ראיתי ממהרי"ל ז"ל ליקוטי מהר"י וייל ז"ל סי' ל"ד". על כל פנים, נראה שבאותן קהילות הספרדים לא נתקבל אלא המנהג לצום, ואף פעם לא אמרו סליחות או ליטורגיה מיוחדת לימים אלה.  ומכל מקום נראה שרוב רובם (אם בכלל) של הספרדים בזמננו לא נוהגים מנהג זה כלל, ראו ילקוט יוסף הלכות פסח ג, עמ' תתקה (הקישור לאוצר החכמה, הזמין למנויים בלבד).
↑  תוספות קידושין פא ע"א ד"ה סקבא בשם יש אומרים
↑  בניסן יש איסור תענית, מה שאין כן בתשרי שמותר להתענות.  אולם, כיון שהיש בו כל כך ימי שמחה, אינו נכון לקבוע בו תענית קבוע (משנה ברורה תצב:ב).
↑  (טור או"ח תצב)
↑  ספר חסידים סי' רכ"ז
↑  מגן אברהם תצב:א.
↑  כנסת הגדולה סי' תצב.
↑  משנה ברורה, סימן תצ"ב, סעיף קטן ג'
↑  ספר מהרי"ל - מנהגים של רבינו יעקב מולין, מהדורת שלמה י. שפיצר, ירושלים תשמ"ט, עמוד ת (הקישור לאוצר החכמה, הזמין למנויים בלבד).
↑  ספר מהרי"ל - מנהגים של רבינו יעקב מולין, מהדורת שלמה י. שפיצר, ירושלים תשמ"ט, עמוד ת, בהערה 3 בשם מהר"י ווייל (הקישור לאוצר החכמה, הזמין למנויים בלבד).
↑  כ־11.5% מכלל השנים.
↑  שיחת הרב אברהם שפירא ליום העצמאות תשס"ד
↑  סידור גואל ישראל
1 2 3  שו"ת עבודת הגרשוני סי' נז.
↑  פרי מגדים בסימן תצ"ב.
↑  ספר מהרי"ל - מנהגים של רבינו יעקב מולין, מהדורת שלמה י. שפיצר, ירושלים תשמ"ט, עמ' קנה, וכן בסידור שפה ברורה, רעדלהיים תקצ"ב, דף לא מופיע הוראה שאומרים סליחות בתענית באמצע ברכת סלח לנו.
↑  שו"ת לבושי מרדכי תניינא או"ח סי' מא; באר היטב תקס"ו ס"ק ה.
↑  דברי קהלת, עמ' 366
↑  לוח מנהגי בית הכנסת לבני אשכנז בארץ ישראל ובחוץ לארץ לשנת תשע״ט בתוך ירושתנו ספר י (תשע"ט), עמוד 31: "אם יש עשרה מתענים בבית הכנסת, אומרים סליחות בברכת 'סלח לנו' של חזרת הש"ץ אחר המילים 'כי פשענו'. לפני ברכת 'רפאנו' אומר הש"ץ ברכת 'עננו'. כאשר אין עשרה מתענים, אין אומרים 'עננו' ואת הסליחות אומרים לאחר חזרת הש"ץ, ובתחילתן משמיטים את משפט הפתיחה 'סלח לנו' ופותחים מיד באמירת 'אל ארך אפים'", וכך נוהגים גם בקהל עדת ישורון בניו יורק. ואילו בקהילת שערי התקוה בניו יורק ובקהילת וויען (לפחות בבתי הכנסת של קהילת וועין שעדיין מתפללים נוסח אשכנז), נוהגים לומר סליחות בתוך חזרת הש"ץ אף אם אין מתענים כלל.
↑  כמו שמופיע ברוב הסידורים המודרניים.  ראו לדוגמה במחזור כל בו.
↑  סדר עבודת ישראל, רעדעלהיים רכ"ח, עמ' 230, וראו גם דברי קהלת, עמ' 366 שמביא נוסח קצת שונה.
↑  מגן אברהם תצב:ג, מובא במ"ב תצב:ג.
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
מפות מנטליות

מפה מנטליות היא מונח גאוגרפי המתארת כלי מחקר המייצג נקודת מבט של בני האדם לגבי מרחב גאוגרפי כלשהו. הנושא נחקר לעיתים קרובות בתחומי הגאוגרפיה התרבותית וההתנהגותית, וכן בתחומים אחרים ובהם, תכנון ערים, היסטוריה, חינוך. החוקרים נעזרים בכלי זה כדי לקבוע את נקודת המבט הסובייקטיבית של קבוצות אוכלוסייה כגון העדפה אישית לגבי מקומות מגורים או שימוש בדרכי תחבורה. לחינוך ולתקשורת המונים יש השפעה ישירה על מהות המפה המנטלית של האדם בכך שהם עוזרים לבנות את דימויי המקומות השונים. החשיפה התקשורתית של מקום מסוים מעצימה את גודלו וחשיבותו היחסית בעיני הצופה, מה שמשפיע על מפתו המנטלית.
מחקר המפות

המחקרים הראשונים בתחום המפות המנטליות היו של קווין א. לינץ' בספרו "דימוי העיר" (The Image of the City (אנ')) על דימויי הערים בוסטון, ניו ג׳רזי, ולוס אנג׳לס. לינץ' ביקש מכל משתתף ליצור מפה כדלקמן: ”צייר אותה כאילו אתה יוצר תרשים מהיר של העיר הזו, תצייר את כל התכונות העיקריות. אנחנו לא מצפים לשרטוט מדויק – רק סקיצה גסה".
לינץ' השתמש ברישומים הפשוטים של המפות שנוצרו מזיכרון של האזור העירוני בהם האנשים התגוררו. מהרישומים הוא למד כי בכל עיר ישנם חמישה מרכיבים המופיעים במפות המנטליות:
דרכים – כבישים, שבילים, מסילות ברזל, אוטוסטרדות
צמתים – צמתי דרכים מרכזיות בעיר
גבולות – חופי ים, חומות, גדרות, גבול שטח בנוי
אזורים – מגורים, תעשייה, מסחר, בילוי. אזורים חברתיים שונים
מוקדים – בניינים מרכזיים, גנים ציבוריים קניונים ועוד
מרכיבים אלה יכולים להיות אמיתיים אך חלקם יכולים להיות מדומיינים בעיני הנחקרים מסיבות שונות. חמשת המרכיבים האלה בדימוי העיר, הפכו לבסיס של מחקר המפות המנטליות העירוניות. לינץ' טען כי לרוב התפיסה שלנו על העיר אינה המשכית, אלא חלקית, מקוטעת ומעורבת עם מקורות מידע שונים.
בתחום הגאוגרפיה האנושית, המפות המנטליות הובילו להבנת השפעת גורמים חברתיים בתוך העיר והמריצו שימוש בגישות מחקר חברתיות לעומת הגישות הפוזיטיביסטיות שהיו נהוגות בזמן המהפכה הכמותית. המפות המנטליות הובילו לעיתים קרובות לגילויים של מאפיינים של מרחב או אזור מסוים בעיר, וסייעו להבנת ההתנהגות האנושית והתהליכים הדמוגרפיים באותם מרחבים.
פיטר גולד ורודני וייט (1974) בספרם "מפות מנטליות" טוענים כי אפשר לראות בתיאורים של מפות עתיקות סוג מסוים של מפות מנטליות – כאשר המרחב הלא ידוע צויר והושלם על פי תפיסתו המנטלית של יוצר המפה. עם זאת עבודתם, בדומה לעבודתו של  לינץ', התמקדה במיפוי המנטלי של אנשים החיים בהווה. הם סקרו מחקרים קיימים והוסיפו מחקר שלהם על שתי מדינות בעולם – בריטניה וארצות הברית. הם שאלו את עצמם, איך אנשים עושים בחירות במרחב ומעדיפים מקום אחד על אחר. באיזה מידה קובעים גורמים חיצוניים כמו ממשלה ושלטון את ההעדפות האישיות של האנשים? אם ישנם מקומות מועדפים, ודאי לצידם ישנם מקומות שאינם מועדפים – האם אי-העדפה קשורה לבורות של אנשים בידע על התנאים הקיימים באותם מקומות? באיזה מידה שפה, והבדלים תרבותיים תורמים לחוסר היידע על מקומות אחרים? לצורך קבלת תשובות לשאלות אלה, הם חקרו קבוצות של אנשים בשתי הארצות הנזכרות, ושאלו את משתתפי המחקר את השאלה הבאה: "נניח שפתאום ניתנת לך ההזדמנות לבחור היכן אתה רוצה לחיות – בחירה חופשית לחלוטין לאן היית בוחר ללכת לגור? גולד ווייט השתמשו בממצאיהם כדי ליצור מפות של העדפות אזורים שונים בעולם, כפי שהן משתקפות מתוך המפות המנטליות של הנחקרים.
הם סיכמו את המחקר באמירה כי הדימויים שלנו על העולם זקוקים לחשיפה נוספת למידע על מקומות אחרים ועל המתרחש בהם. רק בחשיפה למידע הנוסף תתקבל תמונה טובה יותר של העולם. לדידם, נראה כי כל בני האדם מחוברים אחד לשני. חיבורים כאלה יגבירו את האחריות ההדדית של אחד כלפי השני. זוהי מסקנה ערכית אליה הגיעו מתוך הניתוח הקרטוגפי.
מחקרים חדשים יותר, כמו זה של האקן ופורטוגלי (2003), שמים דגש על השפעת ערוצי המידע הרבים בעיצוב מקומות. הם טוענים כי פניה של העיר הן כפני המידע עליה. טענה אחרת הוסיף בן ג'יאנג (2012), לפיה הדימוי של העיר (או המפה המנטלית שלה) נובע מגודלם של מבנים ומיקומם בעיר. הוא גם הציע דרכים לחישוב הדימוי הקולקטיבי של העיר, תוך שימוש במידע גאוגרפי הזמין עכשיו ברשתות חברתיות באינטרנט.
יישומי מחקר

מחקרים רבים במפות מנטליות סייעו להתמקד באיכות הסביבה במונחים של תחושת המקום, כגון פחד, אהדה או מתח. במחקר של Matei et al. בשנת 2001 השתמשו במפות מנטליות כדי לחשוף את תפקידה של התקשורת בעיצוב המרחב העירוני בלוס אנג'לס. המחקר נעזר במערכות מידע גאוגרפי (GIS) כדי לעבד 215 מפות מנטליות שנאספו בשבע שכונות ברחבי העיר. התוצאות הראו שתפיסת הפחד של אנשים בלוס אנג'לס אינה קשורה לשיעורי פשע גבוהים, אלא קשורה בריכוז של קבוצות אתניות מסוימות באזור נתון. המפות המנטליות שפוענחו במחקר הפנו את תשומת הלב לאזורים בהם קבוצות אתניות מרוכזות במרחב העירוני – אזורים שאנשים חשבו שראוי להתרחק מהן.
מפות מנטליות שימשו גם לתיאור החוויה האורבנית של ילדים. גולד וויט (1974) הראו כי מפות מנטליות מתפתחות אצל ילדים בגיל בית הספר היסודי. במחקר שנערך בשנת 2008 מפות מנטליות שימשו למיפוי תחושות של ילדים בברלין ובפריז. המחקר בחן את תחושות של ילדים בערים אלו ואת מהות הסביבה העירונית מנקודת מבטם בנושאי בטיחות, מתח ופחד.
במחקר תחום החינוך וההוראה, בעזרת מפות מנטליות של קבוצות ילדים בשכונה אחת בקבוצות גיל שונות, טענה החוקרת ברוריה בר-גל כי ילדים תופסים אחרת את הנוף מאשר מבוגרים. הם מתארים את סביבת מגוריהם באופן מפורט יותר, שכן היא עבורם מרחב קונקרטי שיש להם בתוכו פעילות אינטנסיבית, בלכתם לבית הספר או לחבריהם. לכן, אלמנט מרכזי ומוכר בנוף היומיום שהם חווים (בית ספר, חנות, מגרש משחקים) נתפס על ידם כגדול ועצום, יותר מאלמנט מרוחק ופחות רלוונטי לחייהם. בר-גל מסכמת את מחקרה באמירה כי המפה המנטלית היא אמצעי להגברת האוריינות של התלמיד. ציור המפה גורם לתלמיד להכיר את הידע האישי שלו בתהליך של רפלקציה. ועוד מוסיפה ואומרת כי האינטראקציה החברתית בכיתה, המתרחשת במקביל ליצירת המפה המנטלית, מעודדת את הלמידה ומעשירה את הידע והמודעות שיש לתלמידים על מקומות.
בישראל, במחצית השנייה של שנות השבעים, נערך מחקר שביקש לעמוד על ההבדלים שבין מפות מנטליות של תלמידים וסטודנטים לגבי ״מפת ישראל״. המחקר רצה לבחון את ההבדלים במפות הארץ בין קבוצות גיל מסוימות ולנסות להסביר את השוני בין ״המפה האמיתית״ של המדינה ובין המפה המנטלית הקולקטיבית של קבוצות אלה. הייתה זו תקופה שבה השתנו גבולות ישראל, משנת 1967 ואילך, והדבר התבטא בחוסר בהירות של מהלך הגבולות של ישראל בעיקר בצפון הארץ (הגולן) ודרומה (הגבול עם מצרים). כמו כן, נמצא כי היו הטיות גדולות במפות המנטליות של הנחקרים לגבי מיקום נקודות מרכזיות בארץ כמו עיר הבירה ירושלים, וכן צורתה הכללית של הארץ – קו החוף, נהר הירדן והאגמים. הנחקרים הגזימו מאוד בגודל מרכז הארץ וצפונה, והקטינו מאוד באופן יחסי במפה המנטלית את אזור הנגב.
הערות שוליים

↑  בפסיכולוגיה, המונח המקביל מכונה ״מפה קוגניטיבית״ ומציין את המידע הנשמר במוחו של אדם, שבאמצעותו הוא יכול לתכנן פעילויות. חקר המפות האלה בפסיכולוגיה שונה במטרתו מהמחקר בגאוגרפיה.
↑  מקור חשוב לאוסף המחקרים בתחום המפות המנטליות בגאוגרפיה ראה:

Götz, Norbert and Janne Holmén. “Introduction to the Theme Issue: ‘Mental Maps: Geographical and Historical Perspectives’.” Journal of Cultural Geography 25 (2018) 2: 157–161
↑  Gregory, Derek; Johnston, Rom; Pratt, Geraldine (2009). Dictionary of Human Geography: Mental maps/Cognitive Maps (5th ed.). Hoboken: Wiley-Blackwell. p. 455.
↑  Lynch, Kevin (1960). The Image of the City. Cambridge MA: MIT Press.
↑  לינץ, 1960, שם, עמ' 141
↑  לינץ ', 1960, שם, עמ' 2 .
↑  Gould, Peter; White, Rodney (1993). Mental Maps. New York: Rutledge. עמ 45

מפות עתיקות הכוונה למפות כמו שיצרו הקרטוגרפים הספרדים והפורטוגזים בתקופת המגלים המאות 14–17 שחלקם היו יהודים כמו אברהם קרסקס, שיצרו מפות עולם, בהן החופים שהתגלו במסעות מופו בצורה טובה, ואילו תוך הארץ ציירו כפרי דמיונם ציורים מרהיבים דמיוניים.
↑  גולד ווייט, 1974, עמ 51-68
↑  גולד וויט, 1974, שם, עמ 192
↑  Haken, Herman; Portugali, Juval (August 2003). "The face of the city is its information". Journal of Environmental Psychology. 23: 385–408
↑  Jiang, Bin (2012). "The image of the city out of the underlying scaling of city artifacts or locations". Annals of the Association of American Geographers. 103: 1552–1566.
↑  Matei, Sorin; Ball-Rokeach, Sandra; Qiu Linchuan, Jack (August 2001). "Fear and Misperception of Los Angeles Urban Space: A Spatial-Statistical Study of Communication-Shaped Mental Maps" (PDF). Communication Research. 28 (4): 429–463. November 2012.
↑  גולד וויט, 1974, שם, עמ 33
↑  Den Besten, Olga den (May 2010). "Local belonging and 'geographies of emotions': Immigrant children's experience of their neighbourhoods in Paris and Berlin". Childhood. 17 (2): 181–195. November 2012.
↑  בר-גל, ב., 2003, המפה המנטלית כמדיום חזותי ומילולי, עיון ומחקר בהכשרת מורים, חוברת 9, עמ 147-117
↑  בר-גל, 2003, שם, עמ 120
↑  בר-גל, 2003, שם, עמ 147
↑  בר-גל, י., 1979, תפיסת מפת ישראל על ידי תלמידים וסטודנטים, עיונים בחינוך, חוברת 22, עמ 125-140
כריכת ספרו פורץ הדרך של קווין  לינץ' – 1960
ספרם המקיף של גולד ווייט, העבירו לתוך הגאוגרפיה את רעיונותיו של  לינץ', 1974
מפה מנטלית של ילד: שכונת נווה שאנן בחיפה. מסומנים בצורה ברורה המוקדים החשובים לו: הבית, בית הספר, חנות חשמל, מגדל המים. האזור הלא ידוע מסומן כבתים רבי קומות בתחתית הציור. ממחקרה של ד״ר ברוריה בר-גל, 2003
מפה המסכמת את ההטיות במפות המנטליות של סטודנטים בהשוואה למפה המקורית של ישראל. בר-גל, 1979
סם קלופשטוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בינואר 1914
 פטירה:  4 בנובמבר 1985 (בגיל 71)
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 110 מטר משוכות
 מועדון:  אוניברסיטת סטנפורד
 
סמואל קרטיס "סם" קלופשטוק (באנגלית: Samuel "Sam" Klopstock;‏ 3 בינואר 1914 – 4 בנובמבר 1985) היה אתלט יהודי-אמריקאי, אשר דורג במקום שלישי בעולם (1934) בריצת 110 מטר משוכות ושיאן עולם בריצת 120 יארד משוכות גבוהות (1935). בשל היותו יהודי, בחר להחרים את אולימפיאדת ברלין (1936).
ביוגרפיה

קלופשטוק נולד בקליפורניה, בנם של מתילדה מאייר וסמואל קרטיס קלופשטוק. למד באוניברסיטת סטנפורד.
ביוגרפיה > 1934 > שלישי בעולם

בתחרות שנערכה בפרסנו, קליפורניה ב-12 במאי 1934 הוא קבע בריצת 110 מטר משוכות שיא אישי חדש של 14.4 שניות (לא הוכר כשיא עולם) ודורג בסוף השנה במקום שלישי בעולם. שיא העולם באותה עת היה 14.4 שניות.
ביוגרפיה > 1934 > אלוף המכללות

באליפות המכללות של ארצות הברית (אנ') שנערכה בלוס אנג'לס, קליפורניה ב-23 ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 14.63 שניות.
באליפות IC4A (איגוד המכללות של ספורטאים חובבים של אמריקה) (אנ') שנערכה בשנת 1934 הוא זכה במדליית זהב בריצת 200 מטר משוכות בתוצאה של 24.2 שניות.
ביוגרפיה > 1935

בתחרות שנערכה בפאלו אלטו, קליפורניה ב-4 במאי 1935 הוא קבע בריצת 110 מטר משוכות תוצאה של 14.4 שניות ודורג בסוף השנה במקום שביעי בעולם.
באליפות המכללות דרום חוף האוקיינוס השקט (The Pacific Coast Conference - PCC South) שנערכה באותה שנה הוא זכה במדליית זהב בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 14.5 שניות.
באליפות המכללות של ארצות הברית (אנ') שנערכה בברקלי, קליפורניה ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית כסף בריצת 120 יארד משוכות.
ביוגרפיה > 1935 > שיאן עולם

קלופשטוק קבע בריצת 120 יארד משוכות גבוהות שיא עולם חדש של 14.1 שניות.
ביוגרפיה > 1936

באליפות המכללות חוף האוקיינוס השקט (The Pacific Coast Conference - PCC) (אנ') שנערכה בשנת 1936 הוא זכה במדליית זהב בריצת 120 יארד משוכות בתוצאה של 14.4 שניות.
באליפות המכללות של ארצות הברית (אנ') שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-20 ביוני אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 14.4 שניות ודורג בסוף השנה במקום עשירי בעולם.
בשל היותו יהודי, בחר להחרים את אולימפיאדת ברלין (1936).
חיים אישיים

קלופשטוק התחתן עם הלן קרוליין אולדריג' (1913 - 1955). נפטר ב-4 בנובמבר 1985 בסן רפאל, קליפורניה.
תארים והישגים

קלופשטוק נכלל בהיכל התהילה של הספורט באוניברסיטת סטנפורד.
הערות שוליים

1 2  Stanford Track and Field, Stanford_Track_Media (באנגלית)
1 2  לזר דינר, בספורט - יהודים באולימפיאדה, באתר הארץ, 21 באוגוסט 1936
1 2 3  Men's Outdoor Conference Individual Champions, Stanford University (באנגלית)
1 2  Sam Klopstock (Stanford) Hall of Fame, April 22, 2015 (באנגלית)
מבואות יריחו

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: יהודה ושומרון
מועצה אזורית: ערבות הירדן
גובה ממוצע: ‎-103 מטר
תאריך ייסוד: 1999
סוג יישוב: יישוב קהילתי
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 538 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎74.7% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת דרום השומרון מוגדלת) מבואות יריחו(למפת דרום השומרון רגילה) מבואות יריחו(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבואות יריחו(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מבואות יריחו31°54′28″N 35°25′01″E﻿ / ﻿31.9079°N 35.4170°E﻿ / 31.9079; 35.4170  heמפת היישובים של מועצה אזורית ערבות הירדן (in English: Bik'at HaYarden Regional Council) באדום - מבואות יריחו בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 3 מתוך 10
http://mevot-yericho.co.il
מבואות יריחו היא התנחלות הממוקמת בדרום בקעת הירדן, צפונית ליריחו, בגובה של כ-150 מטר מתחת לפני הים. היישוב שייך למועצה אזורית ערבות הירדן. מבואות יריחו נמצאת באזור בקעת נחל עוג'ה המוכר גם בשם בקעת ייט"ב, אזור הנמצא מעט גבוה מלב בקעת הירדן ממזרח לבקעה.
היסטוריה

היישוב נוסד בשנת 1999 כתחנת מחקר ופיתוח לניסויים חקלאים אך במהרה נהפך, ללא אישור חוקי, ליישוב קהילתי בעל גוון חקלאי. בשנת 2004 הצטרפו ליישוב כ-14 משפחות ובשנת 2006 התגוררו במבואות יריחו 21 משפחות. כיום מונה מבואות יריחו 57 משפחות (כ-400 נפשות). משפחות היישוב שומרות על אורח חיים דתי.
ביישוב פועלים משפחתון, גן ילדים, משחקיה לגיל הרך, מקווה טהרה ובית כנסת. ליישוב שטחים חקלאיים, וחלק מהתושבים עוסקים בגידול תמרים וצאן. מוסד נוסף ביישוב הוא חוות "גינת עדן", שמהווה מסגרת לימודית-חקלאית-טיפולית, שהחלה כמסגרת פרטית ובהמשך השנים נלקחה לחסות הרווחה. תלמידות החווה גרות במתחם החווה (בצמוד ליישוב) ועובדות בצוותים שונים: חקלאות, רכיבה טיפולית ואילוף, עיזים הכנת גבינות ומוצרים נוספים, קדרות (קרמיקה).
ב-15 בספטמבר 2019 קיימה ממשלת ישראל ישיבה במקום, בה הסדירה את חוקיות היישוב. ב-10 באוקטובר אישרה מועצת התכנון העליונה להפקדה בניית 182 יחידות דיור ומוסדות חינוך.
על פי נתוני מועצת יש"ע לשנת 2022, מבואות יריחו הוא היישוב היהודי שצומח הכי מהר ביהודה ושומרון, עם אחוז גידול של 40%.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוגוסט 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  עו"ד טליה ששון, חוות דעת(ביניים) בנושא מאחזים בילתי מורשים, באתר משרד ראש הממשלה, ‏2005
↑  הגידול המרשים של מבואות יריחו, אמנה - ביטאון תנועת ההתיישבות, גיליון 15
↑  "משפחתון" לבנות תיכון קשות למידה – במבואות יריחו, אמנה - ביטאון תנועת ההתיישבות, גיליון 19, יולי 2006
↑  חזקי ברוך, מנדלבליט הסיר התנגדותו הממשלה אישרה את הסדרת מבואות יריחו, באתר ערוץ 7, 15 בספטמבר 2019
↑  חזקי ברוך, אושרה התב"ע של מבואות יריחו, באתר ערוץ 7, 10 באוקטובר 2019
↑  דו"ח נתוני אוכלוסייה ביהודה שומרון ובקעת הירדן – נכון לינואר 2023 באתר מועצת יש"ע
ספרוס פיין

| --- | --- |

 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תאריך ייסוד:  1913 
 שטח:  10.301527 קמ"ר
 גובה:  780 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  2,194 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  35°54′49″N 82°04′12″W﻿ / ﻿35.9136°N 82.07°W﻿ / 35.9136; -82.07 
 http://www.sprucepine-nc.gov/
 he
 
ספרוס פיין היא העיירה הגדולה ביותר במחוז מיטשל, צפון קרוליינה, ארצות הברית. על פי מפקד 2010 התגוררו בה 2,175 תושבים.