stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רשת ג'
היסטוריה > שנות ה-90 של המאה ה-20 ומעבר למוזיקה בעברית

התחלת השידורים של גלגלצ ב-31 באוקטובר 1993, העבירו אליה את רוב המאזינים של רשת ג'. עד שבשנת 1997 חשבו על לסגור אותה[דרוש מקור]. החל מה-2 בנובמבר 1997, במטרה להציל את התחנה, שונתה לגמרי מתכונת השידורים, והיא הפכה לתחנה המשדרת מוזיקה ישראלית. תחילה בעברית בלבד ומאוחר יותר שולבו גם יוצרים ישראליים השרים באנגלית. את הלוגו שליווה את המיתוג החדש של הרשת עיצב האמן והמעצב הגרפי דורון עזורי.
היסטוריה > הצטרפות לתאגיד השידור "כאן"

רשת ג' סיימה את שידוריה במסגרת רשות השידור ב-11 במאי 2017 בשעה 01:00 בלילה. תחנת הרדיו "כאן גימל" קמה במקומה במסגרת תאגיד השידור הישראלי "כאן" והחלה לשדר ב-15 במאי 2017.
עורכים ומגישים

עם עורכיה הידועים נמנו גלעד בן ש"ך, אברהם זיגמן, טוני פיין, מנחם גרנית, בני דודקביץ, דליה הלר, טובה קלינגר, רות כידן, נאוה בודק אחירון, יוסי כסיף ועופרה הלפמן; ובין מגישיה: שוש עטרי, יצחק איתן, דן כנר, בני הנדל, חיים א-דור, איתן גור, שמירה אימבר, אבי אתגר, יקיר אביב, אורנה יקיר, גבי ינון, אורלי מורג, לאה ליאור, יהודית בן-יעקב, יגאל רביד, כרמל בן-אפרים, מלאכי חזקיה, מנחם פרי, אהרון פררה, אבי משולם, עופר נחשון, דידי הררי, יוסי סיאס, רויטל עמית, ריבי גדות וורד יפתחי גרין.
תוכניות בולטות

"חדש חדיש ומחודש" עם שוש עטרי (בעריכת טוני פיין); "מה כבר תשע?" עם אבי אתגר; "רק בימי חול" עם מנחם פרי; "לי ולך שיר וברכה" עם רויטל עמית; "חולה רדיו" עם דידי הררי; קופסאת הלהיטים; "קצת אחרת" – רוק ופופ מתקדם; "שוקו חם" – מוזיקה וחידונים; "קולבו" – מגזין המוזיקה של ג' (בעריכת מנחם גרנית); מצעדי הפזמונים – מצעד הפזמונים העברי השנתי, מצעד הפזמונים הלועזי ומצעד לפזמוני העבר, "מקום בצמרת"; "על בטוח" (שודרה בימי שבת); "אהבה יומיומית" עם יוסי סיאס; "זמר שכזה"; "מועדון גימל" – פינת המסיבות של היצירה האלקטרונית ועוד. בימי הקיץ, בעיקר בימי החופש הגדול, הרשת הרבתה לצאת במבצעי שידור מיוחדים ולערוך חידונים ושעשועונים נושאי פרסים בתוכניות כמו "שלושה בגיגית" עם טוני פיין, שוש עטרי ודודו דותן; "יום יום ים" עם מנחם פרי ו-"30 בצל" עם יקיר אביב.
ראו גם

88FM
הערות שוליים

1 2  יוסף פריאל, רדיו ג' – רשת קלה חדשה מהיום ברדיו, דבר, 20 ביוני 1976
↑  שידורים קבועים, דבר, 30 ביולי 1965
↑  יוסי פריאל, תכנון חדש למשדרי הרדיו, דבר, 25 במאי 1976
↑  קופסת הלהיטים, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  שלושים בצל, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
| ישראל שידור רדיו בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגיד השידור הישראלי (קול ישראל) | כאן תרבות • כאן ב • כאן גימל • רדיו מַכַּאן • VoisFarsi • כאן רק"ע • כאן 88 • כאן קול המוזיקה • כאן מורשת • הרדיו החינוכי |  |
| צה"ל | גלי צה"ל • גלגלצ |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו (רדיו אזורי) | אקו 99FM • רדיו א-שמס • רדיו 90FM • רדיו דרום • רדיו חיפה • רדיו ירושלים • רדיו לב המדינה • 103fm • רדיו קול ברמה • רדיו קול הים האדום • רדיו קול חי • רדיו קול רגע • רדיו תל אביב • 104.5FM רדיו צפון • רדיו א-נאס • רדיוס 100FM • תדרי הפיצול: 99.5 חמ-אש • הדיבור החם בדרום • פרוויה רדיו • קול פליי • קול חי מיוזיק |  |
| הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו – איו"ש | גלי ישראל |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | הקצה |  |
| תחנות רדיו שנסגרו | תחנות רדיו שנסגרו |  |
| רשות השידור (קול ישראל) | רשת א' • רשת ב' • רשת ג' • רשת ד' (קול ישראל בערבית) • רשת ה' (קול ישראל בפרסית) • רק"ע • 88FM • קול המוסיקה • רשת מורשת • הרדיו החינוכי • קול ציון לגולה • הגל הבטוח |  |
| רדיו פיראטי | ערוץ 7 • קול השלום • רדיו כל האמת |  |
| שידורי רדיו באינטרנט | רדיו ynet |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309566805171
שיטת שפה

שיטת שֶׁפֶה (באנגלית: Scheffé's method) משמשת בסטטיסטיקה להתאמת רמות המובהקות להתמודדות עם בעיית השוואות מרובות. שיטה זו שימושית במיוחד בניתוח שונות, ובניתוחי רגרסייה. השיטה נקראת על שם הסטטיסטיקאי האמריקני הנרי שפה (Henry Scheffé).
שיטת שפה להשוואות מרובות מבוססת על הפעלת תיקון להשוואות בפעם אחת, המופעלת על קבוצת האומדנים של כל קונטרסט אפשרי, ברמות המשתנה הבלתי תלוי. זאת, בניגוד לשיטות אחרות אשר לרוב מתייחסות לטווח מצומצם יותר של השוואות מרובות - קבוצת כל הקונטרסטים הלוקחים בחשבון שתי רמות בלבד כמו בשיטת טוקי-קרמר למשל.
השיטה

יהי 




μ

1


,
…
,

μ

r




{\textstyle \mu _{1},\ldots ,\mu _{r}}

 תוחלות של משתנים ב 



r


{\textstyle r}

 אוכלוסיות זרות.
קונטרסט מוגדר על ידי
כאשר
אם 




μ

1


,
…
,

μ

r




{\textstyle \mu _{1},\ldots ,\mu _{r}}

 שווים זה לזה, אז כל הקונטרסטים שווים ל-0 . אחרת, כמה קונטרסטים שונים מ 0 .
מבחינה טכנית יש אינסוף קונטרסטים אפשריים. רמת הביטחון הסימולטנית היא בדיוק 



1
−
α


{\textstyle 1-\alpha }

. בדרך כלל רק מספר סופי של השוואות מעניינות את החוקר. במקרה זה, השיטה של Scheffe היא בדרך כלל די שמרנית, ורמת המובהקות במשפחה (Family-wise error) בדרך כלל תהא קטנה במידה ניכרת מ 



α


{\textstyle \alpha }

 .
אומדן לקונטרסט 



C


{\textstyle C}

 יהיה על ידי
ואומדן השונות שלו הוא
כאשר
n

i




{\textstyle n_{i}}

 הוא גודל המדגם שנלקח מהאוכלוסייה ה- 



i


{\textstyle i}

 (זו שהממוצע שלה הוא 




μ

i




{\textstyle \mu _{i}}

 ), ו
{\hat {\sigma }}_{e}^{2} הוא האומדן לשונות השגיאות .
ניתן להראות שבהסתברות 



1
−
α


{\textstyle 1-\alpha }

, כל גבולות הביטחון מהסוג
נכונים בו זמנית, כאשר 



N


{\textstyle N}

 הוא גודל האוכלוסייה כולה.
כלומר, שיטת שפה מתקנת את ערך האלפא לכל השוואה באמצעות הכפלת הערך הקריאי Fc של ניתוח השונות במספר הקבוצות בניתוח פחות 1.
השוואה לשיטת טוקי-קרמר

אם יש מבצעים רק מספר קבוע של השוואות זוגיות, שיטת Tukey-Kramer תביא לרווח סמך מדויק יותר. במקרה הכללי כאשר קונטרסטים מרובים או אף כל הקונטרסטים האפשריים עשויים לעניין, שיטת Scheffé יותר מתאימה, והיא תתן רווחי סמך צרים יותר.
ראו גם

בעיית ההשוואות המרובות
תיקון בונפרוני
רווח בר-סמך
הערות שוליים

↑  Maxwell, Scott E.; Delaney, Harold D. (2004). Designing Experiments and Analyzing Data: A Model Comparison. Lawrence Erlbaum Associates. pp. 217–218. ISBN 0-8058-3718-3.
↑  Milliken, George A.; Johnson, Dallas E. (1993). Analysis of Messy Data. CRC Press. pp. 35–36. ISBN 0-412-99081-4.
היום הבין-לאומי למאבק בשחיתות

היום הבין-לאומי למאבק בשחיתות
מחאה נגד השחיתות בפתח תקווה
האמנה נגד שחיתות
היום הבין-לאומי למאבק בשחיתות נועד למאבק בשחיתות שלטונית ברחבי העולם. הוא מצוין מדי שנה ב-9 בדצמבר, מאז שהאמנה נגד שחיתות אומצה על ידי העצרת הכללית של האומות המאוחדות ב-31 באוקטובר 2003.
רקע

העצרת הכללית של האומות המאוחדות אימצה ב-31 באוקטובר 2003 את האמנה נגד שחיתות, בה נאמר, בין השאר: "האו"ם מודאג מחומרת הבעיות והאיומים שמציבה שחיתות שלטונית ליציבות ולביטחון החברתי. השחיתות מערערת את המוסדות והערכים הדמוקרטיים, ומסכנת את ערכי המוסר והצדק, את הפיתוח בר-קיימא ואת שלטון החוק."
האו"ם קבע שבכל שנה ב-9 בדצמבר יצוין היום הבין-לאומי למאבק בשחיתות, שמטרתו "קידום וחיזוק האמצעים למניעת שחיתות ולמאבק בשחיתות בצורה יעילה יותר ... וקידום יושרה, אחריות וניהול תקין של ענייני ציבור וניהול רכוש ציבורי."
קמפיין "הסירוב שלך חשוב"

האו"ם יזם קמפיין בינלאומי בשם הסירוב שלך חשוב (Your NO counts) שמטרתו העלאת המודעות לשחיתות שלטונית ולדרכים להיאבק בה.
בשנת 2009 הקמפיין התמקד בשאלה כיצד השחיתות בעולם פוגעת במאמצים לחיסול הרעב והעוני, השגת חינוך יסודי אוניברסלי, ומטרות נוספות שנקבעו בפסגת המילניום. כמו כן הובלטו הפגיעה ביסודות הדמוקרטיה ושלטון החוק, והשלכותיה על זכויות האדם. בקמפיין הוצגו גם דרכים בהן שחיתות יוצרת עיוותים בשווקים הכלכליים, שוחקת את איכות החיים ומאפשרת פשע מאורגן, טרור ואיומים אחרים הפוגעים בביטחון האישי.
בישראל

היום הבין-לאומי למאבק בשחיתות מצוין בכנסת, וכן על ידי מספר תנועות בישראל, בהן שקיפות בינ"ל ישראל ותנועת אומ"ץ.
ראו גם

האמנה נגד שחיתות
אמנה נגד שוחד של הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי
פרדוקס בוחן הפתע

פרדוקס בוחן הפתע (ידוע גם כפרדוקס התליין) הוא פרדוקס שעוסק בציפיות של אדם לגבי מועד התרחשותו של אירוע עתידי שאמור להתרחש בהפתעה.
הפרדוקס

הפרדוקס ידוע בנוסחים שונים, וניתן להדגימו על ידי הסיפור הבא:
מורה נכנס לכיתה ומודיע לתלמידיו, כי באחד מימי השבוע הבא יתקיים בוחן פתע בתשע בבוקר.
התלמידים, בניסיון לדעת את מועד הבוחן, ערכו את הניתוח הבא:
לא ייתכן שהבוחן ייערך ביום שישי, משום שאם הבוחן לא יתקיים עד יום חמישי, נדע בוודאות בסופו של יום חמישי שהבוחן יתקיים ביום שישי, וזאת בניגוד לקביעתו של המורה כי עד לתחילת הבוחן לא תהיה לנו אפשרות לדעת באיזה יום הוא יתרחש.
יום חמישי הוא אם כן היום האחרון שבו יכול הבוחן להתרחש. אם כך, לא ייתכן שהבוחן ייערך ביום חמישי, משום שאם הבוחן לא יתקיים עד יום רביעי, נדע בוודאות בסופו של יום רביעי שהבוחן יתקיים ביום חמישי, וזאת בניגוד לקביעתו של המורה כי עד לתחילת הבוחן לא תהיה לנו אפשרות לדעת באיזה יום הוא יתרחש.
באופן דומה נפסל גם יום רביעי, ואחריו יום שלישי, יום שני ויום ראשון.
מסקנתם של התלמידים הייתה שבהתאם לתנאים שקבע המורה, הבוחן אינו יכול להתקיים, ולכן כלל לא טרחו להתכונן אליו. מה גדולה הייתה הפתעתם כאשר ביום שלישי נכנס המורה לכיתה והודיע על תחילתו של בוחן הפתע המובטח. איפה הטעות בניתוח שעשו התלמידים?
ניתוח הפרדוקס

במאמר מ-1953 טען וילארד ואן אורמאן קוויין כי מדובר בפרדוקס לכאורה. לוגיקאים ופילוסופים הציגו ניתוחים שונים של הפרדוקס, אבל אין הסכמה על ניתוח אחד או על פתרון שלו.
הפרדוקס מופיע גם בתורת המשחקים, בעת ניתוח דילמת האסיר האיטרטיבית, והוא קרוי שם "פרדוקס האינדוקציה לאחור" (Backward Induction Paradox).
לקריאה נוספת

ענת בילצקי, ‏פרדוקסים, סדרת אוניברסיטה משודרת, בהוצאת משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1996, פרק ד - תליינים ומבחנים, פרק ה - פרגמטיקה ורציונליות
O'Connor, D. J. (1948). "Pragmatic Paradoxes". Mind 57: 358–359.
Scriven, M. (1951). "Paradoxical Announcements". Mind 60: 403–407.
Shaw, R. (1958). "The Unexpected Examination". Mind 67: 382–384.
Wright, C. & Sudbury, A. (1977). "the Paradox of the Unexpected Examination". Australasian Journal of Philosophy 55: 41–58.
Margalit, A. & Bar-Hillel, M. (1983). "Expecting the Unexpected". Philosophia 13: 337–344.
Chihara, C. S. (1985). "Olin, Quine, and the Surprise Examination". Philosophical Studies 47: 19–26.
Kirkham, R. (1991). "On Paradoxes and a Surprise Exam". Philosophia 21: 31–51.
Chow, T. Y. (1998). "The surprise examination or unexpected hanging paradox". The American Mathematical Monthly.
Franceschi, P. (2005). "Une analyse dichotomique du paradoxe de l'examen surprise". Philosophiques 32 (2): 399–421. English translation.
Gardner, M. (1969). "The Paradox of the Unexpected Hanging". The Unexpected Hanging and Other * Mathematical Diversions.
Quine, W. V. O. (1953). "On a So-called Paradox". Mind 62: 65–66.
Sorensen, R. A. (1982). "Recalcitrant versions of the prediction paradox". Australasian Journal of Philosophy 69: 355–362.
Kacser, Claude (1986). "On the unexpected hanging paradox". American Journal of Physics 54 (4): 296.
Shapiro, Stuart C. (1998). "A Procedural Solution to the Unexpected Hanging and Sorites Paradoxes". Mind 107: 751-761.
הערות שוליים

↑  unexpected hanging paradox, Oxford Reference (באנגלית)
פוטנציאל לוחית קצה

פוטנציאל לוחית קצה (EPP; ממוצע של 10 פוטנציאלי לוחית קצה בודדים) מוצג בחלק העליון, ודוגמאות לפוטנציאלי לוחית קצה מזעריים (mEPPs) מוצגות בחלק התחתון. שים לב להבדלים בסולמות של הצירים X ו-Y. שניהם נלקחו מהקלטות בצומת עצב-שריר בעכבר.
פוטנציאל לוחית הקצה (באנגלית: End Plate Potential; בראשי תיבות: EPP) הוא שינוי במתח הממברנה הפוסט-סינפטית בסיבי שריר השלד, הנגרם כתוצאה מגירוי פרה-סינפטי.
כאשר פוטנציאל פעולה מגיע לקצה האקסון של נוירון מוטורי, שלפוחיות (וזיקולות) המכילות נוירוטרנסמיטורים (בעיקר אצטילכולין) משתחררות בתהליך אקסוציטוזה לצומת העצב-שריר (NMJ - Neuromuscular Junction). הנוירוטרנסמיטורים נקשרים לקולטנים על גבי הממברנה הפוסט-סינפטית, וכתוצאה מכך מתרחש שינוי במתח הממברנה (דה-פולריזציה).
במקרה שהדה-פולריזציה חזקה מספיק ועוברת את סף הגירוי, היא גורמת ליצירת פוטנציאל פעולה בסיב השריר, שמוביל לכיווץ השריר.
בהיעדר פוטנציאל פעולה, שלפוחיות אצטילכולין דולפות באופן ספונטני לצומת העצב-שריר, וגורמות לדה-פולריזציות קטנות מאוד בממברנה הפוסט-סינפטית. תגובה קטנה זו, בעוצמה של כ~0.4mV, נקראת פוטנציאל לוחית קצה מזערי (Miniature End Plate Potential - MEPP).
MEPP נוצר על ידי שלפוחית אחת המכילה אצטילכולין, והוא מייצג את הדה-פולריזציה הקטנה ביותר האפשרית שניתן לגרום בשריר.
פוטנציאל לוחית הקצה נקרא כך משום שקצות הממברנה הפוסט-סינפטית של סיבי השריר נראות כגדולות ובעלות צורה דמוית צלוחית.
העברת אות מהעצב לשריר בלוחית הקצה המוטורית.
הצומת הנוירו-שרירי הוא הסינפסה שנוצרת בין נוירון אלפא מוטורי (α-MN) לבין סיב שריר השלד. על מנת ששריר יתכווץ, פוטנציאל פעולה מתפשט תחילה במורד עצב עד שהוא מגיע למסוף האקסון של הנוירון המוטורי. לאחר מכן הנוירון המוטורי מעיר את סיבי השריר להתכווצות על ידי גרימת פוטנציאל פעולה על הממברנה הפוסט-סינפטית של הצומת הנוירו-שרירי.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פוטנציאל לוחית קצה".
מספר ארדש-בייקון

מספר ארדש-בייקון הוא סכום מספר ארדש של אדם, המציין את קרבתו (במונחי פרסומים מדעיים משותפים) למתמטיקאי פאול ארדש, ומספר בייקון שלו, המציין את קרבתו (במונחי הופעות משותפות בסרטי קולנוע) לשחקן קווין בייקון.
פאול ארדש היה אחד המתמטיקאים הפוריים בהיסטוריה, ופרסם למעלה מ-1,500 מאמרים מדעיים, רובם בשיתוף פעולה עם כ-500 עמיתים. לפיכך, הפך לנקודת המוקד ב'גרף המאמרים': אנשים שפרסמו מאמר עם ארדש הם בעלי מספר ארדש 1, מי שפרסמו מאמרים משותפים עם אנשים אלה הם בעלי מספר ארדש 2, וכן הלאה.
בעולם הקולנוע נהוג מיפוי דומה, שבמרכזו השחקן קווין בייקון: שחקנים שהופיעו בסרט לצד בייקון הם בעלי מספר בייקון 1, מי שהופיעו בסרט לצד אנשים אלה הם בעלי מספר בייקון 2, וכן הלאה.
הרעיון לחבר את שני המספרים פורסם בשנת 1998, כאשר פרופסור דניאל קלייטמן, מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), בעל מספר ארדש 1, שימש יועץ להפקת הסרט סיפורו של ויל האנטינג, והופיע בו כניצב. קלייטמן זכה כך במספר בייקון 2, כי בסרט השתתפה גם השחקנית מיני דרייבר, בעלת מספר בייקון 1. לפיכך, עומד מספר ארדש-בייקון של קלייטמן על 3 - חיבור של מספר בייקון ומספר ארדש שלו.
רוב בעלי מספר ארדש-בייקון הם מתמטיקאים ומדענים שהשתתפו בסרטים בתפקידי אורח, בהם סטיבן הוקינג, קרל סייגן, בריאן גרין, ג'ון פורבס נאש וריצ'רד פיינמן.
שחקנים מעטים יחסית הם בעלי מספרי ארדש-בייקון:
נטלי פורטמן השתתפה, במהלך לימודיה האקדמיים, בכתיבת שני מאמרים מדעיים, והיא בעלת מספר ארדש-בייקון 7.
קולין פירת' הציע, בריאיון ל-BBC, לחקור את ההתאמה בין מבנה המוח לנטיות פוליטיות. הוא נכלל ברשימת המחברים של מאמר מדעי שנכתב בעקבות הצעתו, ומספר ארדש-בייקון שלו הוא 7.
מים ביאליק, שהתפרסמה בגיל צעיר ככוכבת סדרת הטלוויזיה "בלוסום", השלימה ב-2008 עבודת דוקטורט במדעי המוח, השתתפה בכתיבת ספר מדעי, והיא בעלת מספר ארדש-בייקון 7.
דניקה מקלר, שהתפרסמה בתפקיד ויני קופר בסדרת הטלוויזיה "שנות הקסם", סיימה בהצטיינות תואר ראשון במתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ובמהלך לימודיה השתתפה בכתיבת מאמר מדעי. מספר ארדש-בייקון שלה הוא 6.
המדען הישראלי גור יערי היה בעבר שחקן, והופיע במספר סרטים, בהם "האיטלקים באים". הוא בעל מספר ארדש-בייקון 7.
האדם הצעיר בעולם שקיבל מספר ארדש-בייקון הוא ניב הופמן הישראלי[דרוש מקור], אשר סיים תואר ראשון במתמטיקה ומדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב בגיל 19, ובמהלך לימודיו השתתף בכתיבת מאמר מדעי. בילדותו השתתף בתוכנית "שחק אותה סשו" שהונחתה על ידי ליטל רוזנצוויג. הוא בעל מספר ארדש-בייקון 7.
להלן טבלה חלקית עם אנשים בעלי מספרי ארדש-בייקון.
| שם | מספר ארדש | מספר בייקון | מספר ארדש-בייקון |
| --- | --- | --- | --- |
| דוד אלברט | 4 | 3 | 7 |
| מיכאל בהה (Behe) | 4 | 3 | 7 |
| דייוויד דרימפל (David Dalrymple) | 3 | 2 | 5 |
| פטריק בילינגסלי (Patrick Billingsley) | 4 | 2 | 6 |
| ויליאם דמבסקי (William A. Dembski) | 4 | 2 | 6 |
| הנרי הו (Henry Houh) | 5 | 2 | 7 |
| רוברט נייט (Robert Knight) | 4 | 2 | 6 |
| רוברט מרקס (Robert J. Marks II) | 3 | 2 | 5 |
| נטלי פורטמן (הרשלג) | 5 | 2 | 7 |
| אמיר יהודיוף | 2 | 3 | 5 |
| קרל סייגן | 4 | 2 | 6 |
| ינאי גונצ'רובסקי | 2 | 3 | 5 |
| שיר פלד | 3 | 3 | 6 |
| תומר שטרן | 4 | 3 | 7 |
| נועם חומסקי | 4 | 3 | 7 |
| דניקה מקלר (Danica McKellar) | 4 | 2 | 6 |
| מים ביאליק | 5 | 2 | 7 |
| ביל גייטס | 4 | 2 | 6 |
| דניאל קלייטמן | 1 | 2 | 3 |
ראו גם

תופעת העולם הקטן
אילן נובקוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 באוגוסט 1940 בלגרד, ממלכת יוגוסלביה 
 פטירה:  24 באוקטובר 2015 (בגיל 75) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 
מילן (אילן) נובקוביץ (29 באוגוסט 1940 – 24 באוקטובר 2015) היה מלחין ומעבד ישראלי.
קורות חיים

מילן נולד בעיר בלגרד שביוגוסלביה לאב ממוצא סרבי ולאם ממשפחת החזן גלנץ.
בשנותיה הראשונות של מלחמת העולם השנייה בילה אצל סבתו מצד אביו שלימדה אותו לנגן ולצייר. עוד לפני תום המלחמה נפרדו ההורים. לימים נישאה אמו לעורך הדין דוד אלקלעי שהיה ראש הקהילה היהודית בבלגרד. בשנת 1947 נולדה אחות למילן והמשפחה המורחבת התכוננה לעלות לישראל. בשנת 1950 הסתייע הדבר. דוד אלקלעי השתלב לעבודה ביד ושם לתיעוד ושימור עלילות יהדות יוגוסלביה.
בגיל 10 עלה לארץ ישראל וצורף לחברת הילדים בקיבוץ עין המפרץ, שם קיבל את השם אילן ואומץ על ידי משפחת ארנון שהיו מחניכיו של יאנוש קורצ'אק בפולין ומשעלו לישראל, הקדישו את חייהם לחינוך הנוער העולה. לזוג היו שלושה בנים ואילן נהנה מיחס חמים ומעודד בצעדיו הראשונים בארץ. ביניהם אף כינו את אילן לאונרדו דה וינצ'י בגלל כישרונותיו הרבים בעבודות הכפיים השונות ונטייתו הבולטת למוזיקה. בקיבוץ בילה כמעט עד סוף התיכון.
משנות ה-60 המוקדמות ועד שנת 2005 התגורר בביתו שבשכונת בקעה בירושלים.
קריירה

אילן למד לנגן בקלרינט אצל יונה אטלינגר במשך כמה שנים וזכה במלגות קרן שרת מגיל 15.
בשנת 1958 התגייס לצבא והצטרף לתזמורת צה"ל כנגן קלרינט, תחת ניצוחו של יצחק גרציאני. גרציאני היה מנצח נערץ ופתח בפני אילן את הסקרנות לעולם העיבוד המוזיקלי.
בהיותו תושב הצפון בצעירותו, ניגן באירועים מוזיקליים רבים בחיפה, כך גם הכיר את המפיק דב זעירא ובשנת 1964 שיתפו פעולה, ויחד הוציאו את התקליט "הנשיקה הראשונה" שאת שיר הנושא "הנשיקה הראשונה" הלחין אילן למילים של המשורר אברהם בן זאב. השיר הפך מיד ללהיט והזמרת גילה אדרי הפכה כוכבת. בתקליט ניגנו קובי אשרת (בס), ריצ'רד פרץ (גיטרות וליווי), יוסף ליטובסקי (אח של דני ליטני – גיטרות קצב), מנשה גלזר (אורגן ואקורדיון), מישל אדרי (תופים).
בשנת 65 ואחרי שקבע מושבו בירושלים, החל לעבוד בעיריית ירושלים כאחראי על פרויקטים מוזיקליים. יסד את תזמורת הבוגרים של העירייה וכתב להם עיבודים שונים. באותם ימים נולד גם פרויקט "פזמון תיכון" שאילן היה מיוזמיו. ערך ועיבד את השירים שכתבו הנערים הזוכים בתחרות וליווה את הזמרות הצעירות לפני ההופעות, בהן אסתר הירשברג (לימים שמיר) ורוחמה רז.
אילן הלחין מוזיקה ל"קבארט הסאטירי" ש"רץ" בימים ההם במרתפי סוראמלו למילים של אפרים סידון.
בשנת 1969 יזם סשן הקלטות ב"קול ישראל" יחד עם "שלישית השמרנים" (איתם עבד מספר שנים כמלחין ומעבד מוזיקלי, הם הקליטו את השירים: "ספינת הזהב", "תמיד", קרנבל בריו", "הרכבת הכחולה", "חבל על אתמול", "גשם סתווי" ואת השיר "ילדתי" שאילן הלחין למילים של יעקב רוטבליט.
בשנת 1971 הלחין את המוזיקה למחזה "אהבתה של יובל אור" שכתב נתן אלתרמן.
הלחין את השיר "קסמי העיר" למילים של ידידו הטוב רפי דברה מי שהיה מנהל מחלקת החינוך החברתי בעיריית ירושלים, ועוד עיבודים רבים, ביניהם:
"המנון הפלמ"ח" – ללחן של דוד זהבי, הוקלט בביצוע מקהלת קול ישראל לנוער.
"הרקפת" – הוקלט ב-6 בינואר 1964 על ידי מקהלת קול ישראל לנוער.
"ישמחו השמיים" – הוקלט ב-1964 על ידי מקהלת קול ישראל לנוער.
"ל"ג בעומר" – ללחן של חנינא קרצ'בסקי, הוקלט על ידי יהונתן גלס – חליל, אביב מלצר – אקורדיון, שרה – הדסה סיגלוב.
"שיבולת בשדה" – ללחן של מתתיהו שלם ב-1963, הולקט לניצוח של צבי בן פורת.
"שיר החבלנים" – ללחן של משה וילנסקי, הוקלט ב-21 ביוני 1963 על ידי חבורת הזמר רן בניצוח צבי בן פורת.
בשנות ה-70 וה-80 אילן עבד במוזיאון ישראל במחלקת הרפאות (איחוד מחדש של שברי חרס לכלים) ובמקביל גם כמעצב תפאורות בטלוויזיה הצעירה וגם צייר וצייר וצייר ופיסל.
בסיום תערוכות אחדות נקנו ציורים רבים על ידי תיירים וכך ירדו מן הארץ. רבות מעבודותיו חילק אילן כמתנות או החלפות למשל: ראש סוס עצום מברונזה תמורת שטיח ענק.
בתקופת החנוכיות שלו עיצב כמה דגמים יפהפיים מברונזה אותו נתן כמתנת חג לרבים וטובים מידידיו.
הערות שוליים

↑  יעקב העליון, קברט אצל סוראמללו, מעריב, 14 במרץ 1972
הקברט הסאטירי בירושלים מצליף - וקוצר תשואות, מעריב, 20 במרץ 1972
↑  נחום ברנע, "השמרנים" באים, דבר, 11 באוגוסט 1969
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007528123005171  MusicBrainz: b86c38fe-07a0-4583-8a56-929c0d3d4d9c  VIAF: 2055159035161001380000   WorldCat (עם VIAF): 2055159035161001380000
צ'ארלס טאונסנד, הוויקונט השני טאונסנד

צ'ארלס טאונסנד, וויקונט טאונסנד השני (באנגלית: Charles Townshend, 2nd Viscount Townshend‏ (נהגה: ˈtaʊnzənd) KG, PC, FRS; ‏18 באפריל 1674 – 21 ביוני 1738) היה מדינאי ודיפלומט אנגלי.
מיד לאחר שירש את אביו כחבר בית הלורדים (1695) הצטרף למפלגה הוויגית וכדיפלומט היה שותף להכנת חוזה אוטרכט. כשעלו הטורים לשלטון, הוא הודח, וחזר רק ב-1714 כמזכיר המדינה למחלקה הצפונית של משרד החוץ הבריטי (המחלקה הצפונית והדרומית אוחדו למשרד החוץ וחבר העמים רק ב-1782). לאחר שהודח בשנית, התמנה ב-1720 לנהל את מדיניות החוץ הבריטית בשיתוף פעולה מלא עם גיסו רוברט וולפול, שניהם נאמניו של ג'ורג' הראשון, מלך בריטניה.
ב-15 במאי 1730 תחת ג'ורג' השני, מלך בריטניה, פרש הלורד טאונסנד מתפקידיו לאחר סכסוך עם גיסו וולפול, מהלך שגרם לכך שוולפול נחשב לראש הממשלה הראשון בבריטניה, אף שהתפקיד לא היה קיים באופן רשמי. בעקבות עזיבת טאונסנד, יכול היה וולפול להביא לידי גמר את חתימת הסכם וינה (אנ') וליצור את הברית האנגלו-אוסטרית (אנ') ב-1731.
בשל מעורבותו ופעילותו בשארית ימיו במהפכה החקלאית הבריטית (אנ'), דבק בטאונסנד הכינוי "טאונסנד בעל הלפת" ("Turnip Townshend").
שנג'ואו 16

שנג'ואו 16 (בסינית: 神舟十六号, פיניין: Shénzhōu 16) היא טיסת חלל סינית ששוגרה ב-30 במאי 2023. החללית נושאת שלושה טייקונאוטים בטיסה לתחנת החלל טיאנגונג לשהייה של כחצי שנה. לראשונה בטיסה השתתף אזרח ולא טייס צבאי.
המשימה כללה ביקור בתחנת החלל, פירוק חלליות מטען, פעילות חוץ-רכבית וביצוע מחקרים.
לפני השיגור חללית שימשה חללית חירום לשנג'ואו 15.
צוות

ג'ינג האיפנג - מפקד הצוות
צ'ז'ו יאנצ'ז'ו(אנ') - מהנדס טיסה
גוי האיצ'או (אנ')- מומחה מטען
תיאור משימה

החללית שוגרה ב-30 במאי 2023 מכן שיגור מס' LA-4 במרכז שיגור הלוויינים ג'יוצ'ואן בעזרת משגר מדגם צ'אנגג'נג 2F. לאחר כ-6 שעות החללית התחברה לתחנת החלל. בהמשך נפתחו הפתחים וצוות החללית עבר לתחנת החלל. באותה עת בתחנת החלל שהה צוות של חללית "שנג'ואו 15". החלה העברה מסודרת של אחריות על תחנת החלל לצוות החדש. ב-3 ביוני חללית "שנג'ואו 15" עם צוותה עזבה את תחנת החלל. צוות "שנג'ואו 16" החל בעבודה הסדירה.
לראשונה צוות תחנת החלל כלל אזרח - גוי האיצ'או שהוא פרופסור למדעי החלל באוניברסיטת בייג'ינג.
במשך פעילות הצוות לתחנת החלל הייתה מחוברת חללית מטען Tianzhou-6 וצוות פעל לפירוק המטען שלה. היא עזבה את תחנת החלל בינואר 2024.
ב-20 ביולי 2023 ג'ינג האיפנג וצ'זו יאנצ'ז'ו ביצעו פעילות חוץ-רכבית שנמשכה כ-8 שעות. במהלך הפעילות הותקנו מצלמות נוספות בחלק החיצוני של תחנת החלל.
ב-12 בספטמבר מתחנת החלל התנתקה חללית מטען Tianzhou-5 והיא נשרפה בכניסה לאטמוספירה.
ב-26 באוקטובר לתחנת החלל הגיע חללית שנג'ואו 17. החל תהליך מסודר של העברת אחריות על תחנת החלל צוות החדש.
ב-31 באוקטובר חללית התנתקה מתחנת החלל ונחתה בהצלחה באזור מדבר גובי עם אותו צוות שהיה בהמראה.
המחשמלים

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  בועז ארמוני
 הופק בידי:  צביקה נתן, גל גרינשפן, רועי קורלנד
 תסריט:  שראל פיטרמן שיר ראובן צביקה נתן
 עריכה:  עמית גנתון
 שחקנים ראשיים:  יגאל עדיקא אורי הוכמן שרון אלכסנדר צביקה נתן אלי יצפאן טל פרידמן תמרה קלינגון
 מוזיקה:  אילן שס צביקה נתן רן בגנו
 צילום:  איציק פורטל
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקרנת בכורה:  2019 
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט קומדיה 
 תקציב:  4,500,000 שקלים
 דף הסרט ב־IMDb
 
המחשמלים הוא סרט קולנוע קומי ישראלי שביים בועז ארמוני, ויצא לאקרנים ב-7 בנובמבר 2019.
רקע

את הסרט הפיקו חברת "נתן אנטרטיינמנט", בבעלות איש העסקים צביקה נתן וחברת "גרין פרודקשנס" בתמיכת קרן יהושע רבינוביץ לאמנויות תל אביב. התסריט מבוסס בחלקו על חייו של צביקה נתן שבצעירותו היה זמר ונגן גיטרה בלהקות שונות והמשחק בסרט בתפקיד הראשי. הסרט השתתף בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בחיפה ובפסטיבל הסרטים היהודיים במיאמי וזכה בפרס אופיר לעיצוב פסקול לשנת 2020.