stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאהי איברהים חדאד
ביוגרפיה > במנדט הבריטי

באמצע שנת 1920 חדאד מונה לרופא ממשלתי. בסוף 1920 הועבר לקנטרה בתור רופא הרכבת והקרנטינה. בשנת 1923 הועבר לחיפה כרופא הרכבת והקרנטינה. בשנת 1931 הועבר לשכם ובשנת 1934 הועבר ליפו.
חדאד התקדם למשרה בכירה במערך שירותי הרפואה של המנדט הבריטי, עסק במניעת מחלות זיהומיות ומדבקות בפלשתינה.
הוענק לחדאד תואר חבר (MBE – Member) על ידי מסדר האימפריה הבריטית.
זאהי איברהים חדאד היה בעל רישיון מספר 688.
חדאד כיהן כנשיא הסתדרות הרופאים הערביים בארץ ישראל, ונשיא הליגה הערבית למלחמה בשחפת.
הערות שוליים

↑  זאהי איברהים חדאד אתר Bibliography of the History of Medicine
↑  על רופאיה הראשונים של ארץ ישראל (נסים לוי ויעל לוי, רופאיה של ארץ־ישראל 1799 ‑ 1948, מהדורה מעודכנת ומורחבת ליובל המאה להסתדרות הרפואית בישראל 1912 ‑ 2012, זיכרון־יעקב: איתי בחור, 2012) אייל מירון, קתדרה, עמוד 192
↑  "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", נסים לוי, יעל לוי, הוצאת איתי בחור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, ערך: חדאד, זאהי איברהים, עמוד 218
ערך זה הוא קצרמרבנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השרפה במועדון קיס

| --- | --- |

 תאריך:  27 בינואר 2013 
 מיקום:  סנטרו, סנטה מריה 
 קואורדינטות:  29°41′03″S 53°48′25″W﻿ / ﻿29.68425923°S 53.80706549°W﻿ / -29.68425923; -53.80706549
 הרוגים:  242 
 פצועים:  680 
  (למפת ברזיל מוגדלת) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיהשרפה במועדון קיס(למפת ברזיל רגילה) ברזיליה ריו דה ז'ניירו סאו פאולו סלבדור פורטלזה בלו הוריזונטה קוריטיבה מנאוס רסיפה פורטו אלגרה בלםאורוגוואי ארגנטינה צ'ילה פרגוואי בוליביה פרו קולומביה ונצואלה גויאנה האוקיינוס האטלנטיהשרפה במועדון קיס
 
תמונות של חלק מקורבנות של השרפה בכניסה למועדון השרוף
השרפה במועדון קיס הייתה שרפה שפרצה במועדון בעיר סנטה מריה, ריו גראנדה דו סול, ברזיל ב-27 בינואר 2013. בשרפה נהרגו 242 איש ונפצעו 680.
השרפה

השרפה פרצה בשעות הבוקר המוקדמות במועדון הלילה קיס בסנטה מריה, עיר אוניברסיטאית גדולה המונה כרבע מיליון איש. באותה עת שהו במועדון בין 1,000 ל־2,000 איש, מעל ומעבר לקיבולת החוקית של המועדון. המסיבה נערכה על ידי סטודנטים מהמחלקה לאגרונומיה באוניברסיטה. הלהקה שהופיעה הייתה להקת "גוריזדה פנדגואיירה".
על פי משטרת ברזיל השרפה החלה כשהלהקה הציתה זיקוקים כחלק מהופעתה. האש התפשטה במהירות במקום לאחר ששכבת הקצף לבידוד אקוסטי שבתקרה הוצתה. דלת הכניסה הייתה נעולה מה שגרם לצפיפות וקשיים להימלט. נראה שמנוסת הבהלה שארעה בעקבות השרפה כמו גם מחסור ביציאות חירום ובכיוון אליהן תרמו למספר הרב של הנפגעים שרבים מהם נפגעו משאיפת עשן. רוב הנפגעים היו בגילים 16–20.
עיריית סנטה מריה הכריזה על 30 ימי אבל לזכר הנספים.
הערות שוליים

↑  "Scores killed in nightclub fire in Santa Maria, Brazil". BBC News . 27 January 2013. Retrieved 27 January 2013.
↑  רויטרס , ד-פ-א, 232 הרוגים בשרפה במועדון לילה בברזיל, באתר הארץ, 27 בינואר 2013
↑  "Brazil nightclub fire in Santa Maria kills 233". ;BBC. Retrieved 28 January 2013
ואשוואר

ואשוואר (בהונגרית: Vasvár; בגרמנית: Eisenburg; בסלובנית: Železnograd; בלטינית: Castrum Ferrum) היא עיירה במחוז ואש, הונגריה.
מיקום

ואשוואר ממוקמת דרומית-מזרחית לסומבטהיי, בצומת הכבישים הראשיים 8 ו-74. לעיירה מובילים כבישים צדדיים מדרום מזרח, המתחברים לכביש 74 לזלבר (אנ') - כביש 7361, ואילו בפאתיו הדרומיים של כביש 7383 מתחילה הדרך לכיוון פאצ'ון (אנ') ואיטליה. כביש 7441 מתחיל ממרכז העיר, דרומה מזרחה לכיוון הכפר הג'האטשאל (אנ').
קו הרכבת סומבטהיי-נג'קניז'ה עובר גם בשטח ואשוואר, ויש לו תחנה בעיירה.
דמוגרפיה

במפקד האוכלוסין 2011, 88.7% מהאוכלוסייה הזדהו כהונגרים, 1.1% גרמנים, 1.4% צוענים, 0.3% קרואטיים, 0.2% סלובקים (11.1% לא הזדהו; בגלל זהויות כפולות, הסכום הכולל עשוי להיות גדול מ-100%). ההזדהות הדתית הייתה: קתולית 72.1%, רפורמית 0.9%, לותרנית 1.3%, ללא כנסייה 3.6% (21.3% לא דיווחו).
הקהילה היהודית

בעיר הייתה קהילה יהודית עתיקה, שהתיישבה שם במאה ה-16, ולאחר שהטורקים הרסו את הכפר, חזרו יהודים למקום רק במאה ה-18.
מרבני העיר היו הרב משה נחום רוזנבוים, שעזב את העיר בין ה'תקע"א לה'תקע"ח (1811–1818), והרב אהרן בר"ז, שמונה במקום הרב רוזנבוים.
נקודות עניין

הכנסייה הרומית-קתולית (הדומיניקנית לשעבר) (מימי הביניים, הבארוק)
המנזר הדומיניקני בוואשוואר (משנת 1684, כנראה באתר הטירה העתיקה)
קפלת בית הקברות (בארוק מאוחר)
אוסף היסטוריה מקומית
פסל מלאך
הערות שוליים

↑  Dictionnaire universel de M.N. BOUILLET, Paris, 1852 (in French).
↑  Handbook of Austria and Lombardy-Venetia Cancellations on the Postage Stamp Issues 1850-1864, by Edwin MUELLER, 1961.
1 2  עקיבא בן מרדכי ליב פישר, עטרת עקיבא, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531190205171  GND: 4214426-7  LCCN: n93116491  VIAF: 129157430   WorldCat (עם VIAF): 129157430 
Vasvár בממלכת הונגריה בשנת 1907
בית הכנסת של הקהילה היהודית בוואשוואר
וולוו טיטאן

| --- | --- |

Volvo Titan, שנת 1954
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1951–1973
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל קודם:  וולוו לונגנוז
 מודל אחריו:  וולוו F88
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  12.0–25.8 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 9,602 סמ"ק המפיק 150 כ"ס, יוצר בין השנים 1951–1965 (מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 9,602 סמ"ק המפיק 185 כ"ס, יוצר בין השנים 1954–1965 (מנוע טורבו דיזל)  6 צילינדרים, 9,602 סמ"ק המפיק 200 כ"ס, יוצר בין השנים 1965–1973  (מנוע דיזל)  6 צילינדרים, 9,602 סמ"ק המפיק 260 כ"ס, יוצר בין השנים 1965–1973 (מנוע טורבו דיזל)
וולוו טיטאן (בשוודית: Volvo Titan) היא סדרת משאיות כבדות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1951–1973 בשוודיה.
יוצרו 39,700 יחידות.
דגמים

דגם "L395", בדגם הורכב מנוע "וולוו" מסוג "Volvo VDF", יוצר בין השנים 1951–1952
דגמי "L395-495", יוצרו בין השנים 1953–1965, בדגמים שיוצרו בין השנים 1953–1965 הורכב מנוע "וולוו" מסוג "Volvo D96" (מנוע דיזל), בדגמים שיוצרו בין השנים 1954–1965 הורכב מנוע "וולוו" מסוג "Volvo TD96" (מנוע טורבו-דיזל)
דגמי "N88", יוצרו בין השנים 1965–1973, בדגמים שיוצרו בין השנים 1965–1973 הורכבו 2 סוגי מנועים: מנוע "וולוו" מסוג "Volvo D100" (מנוע דיזל), ומנוע "וולוו" מסוג "Volvo TD100" (מנוע טורבו-דיזל). בין דגמי "N88" יוצר דגם שהוגדר כמשאית סמי-טריילר כבדה, והחלק העיקרי בה הוא הגורר אליו ניתן לחבר נגררים שונים
דגם "L39" – יוצר משנת 1951, דגם שנבנה למשימות תובלה למרחקים ארוכים
דגם "L49" – יוצר משנת 1951, דגם שנבנה למשימות תובלה למרחקים ארוכים
דגמים > דגמים צבאיים

דגמי "וולוו טיטאן" אשר נבנו עבור צבא שוודיה נרכשו על ידי הכוחות המזוינים של שוודיה. הדגמים נבנו בשתי גרסאות שונות, התבססו על גרסאות הבסיס האזרחיות של "וולוו".
"L495 4x2 Titan", דגם "L49506 S 1", בדגם הורכב מנוע "וולוו" מסוג "TD67C" (טורבו-דיזל), סוג הנעה: 4x2, יוצר בין השנים 1959–1965
"N88 6x4", דגם "NB88-52T-S", בדגם הורכב מנוע "וולוו" מסוג "TD100A" (טורבו-דיזל), סוג הנעה: 6x4, יוצר בין השנים 1965–1973
תמונות

"וולוו טיטאן" (צולם בעיראק)
"וולוו טיטאן" דגם "L 495", שנת 1960
"וולוו טיטאן", דגם N88, שנת 1973
"וולוו טיטאן" דגם "L495", שנת 1965
"וולוו טיטאן" דגם "L495", שנת 1965
"וולוו טיטאן", שנת 1960
"וולוו טיטאן"
"וולוו טיטאן"
"וולוו טיטאן" דגם "L4951 Titan Tiptop", שנת 1965
"וולוו טיטאן" דגם "Tiptop"
ראו גם

וולוו
וולוו F88
וולוו ויקינג
וולוו F10, F12, F16
לקריאה נוספת

היסטורית משאיות וולוו (volvotrucks)
הערות שוליים

↑  סדרות וולוו (ראו תמונות וולוו )favcars.com/volvo/volvo-lv-series
↑  היסטורית משאיות וולוו בשנות החמישים / ראו וולוו טיטאן volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1950s
↑  "וולוו טיטאן", שנת 1962 כולל תמונות psauction.com/item/view/602303/volvo-titan-1962
↑  "וולוו טיטאן" דגם "N88" bigtruckmagazine.com/news/item/volvo-n88
↑  Volvo i uniform: Terrängfordon och militär materiel genom tiderna, s. 80-85
זאדורפלווה

| --- | --- |
סמל זאדורפלווהסמל זאדורפלווה

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת פוטנוק
 שטח:  3.75 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  432 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°23′02″N 20°29′10″E﻿ / ﻿48.383769444444°N 20.486130555556°E﻿ / 48.383769444444; 20.486130555556 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.zadorfalva.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.זאדורפלווה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.זאדורפלווה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זאדורפלווה (בהונגרית: Zádorfalva) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית זאדורפלווה קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-504 תושבים בשנת 1990 עד 452 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-10%).
בזאדורפלווה חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 21 | 741 |
| 1910 | 16 |  |
| 1920 | 16 |  |
| 1930 | 11 |  |
| 1941 | 5 | 699 |
ילידי המקום

שמואל פישר (בהונגרית: Fischer Sámuel; זאדורפלווה, 1846 - מישקולץ, יולי 1917) היה משורר יהודי-הונגרי, עיתונאי ומתרגם.
הר לופה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Capitoline she-wolf 
 גובה:  1,625 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 קואורדינטות:  68°26′00″S 66°43′00″W﻿ / ﻿68.4333°S 66.7167°W﻿ / -68.4333; -66.7167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר לופה(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמההר לופה(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לופה(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיהר לופה
 
הר לופה (באנגלית: Mount Lupa) הוא הר שטוח, מכוסה קרח בחוף המערבי של ארץ גרהאם שבאנטארקטיקה.
ההר ממוקם בין קרחון רומולוס וקרחון מרטין, בסמוך דרומית-מזרחית להר בלק ת'אמב, ו-9 קילומטרים ממזרח לראשו של מפרץ ריימיל.
גובהו של ההר 1,625 מטרים מעל פני הים; על פי בסיס הנתונים peakbagger, מעולם לא העפילו לפסגת ההר.
היסטוריה > גילוי ומיפוי ההר

ההר נסקר לראשונה בשנת 1936 על ידי המשלחת הבריטית אל ארץ גרהאם בפיקודו של ג'ון רידוך ריימיל.
ההר נסקר בשנית בין השנים 1948–1949 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
היסטוריה > מקור השם

שמו של ההר ניתן לו על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
השם ניתן בעת שניתנו שמם של קרחון רומולוס וקרחון רמוס.
השמות מקורם בסיפור מהמיתולוגיה הרומית על רומולוס ורמוס - תאומים שזאבה (בלטינית: "לופה") הניקה אותם.
מוצאו של קרחון רמוס סמוך למוצאו של קרחון רומולוס (קרחונים תאומים), ושניהם נובעים ממדרונות הר לופה.
ראו גם

קרחון רומולוס
קרחון רמוס
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  בזססיס הנתונים peakbagger לפסגות אנטארקטיקה
וסילי הפוזל

וסילי יורייביץ' קוסוי הידוע גם כווסילי הפוזל (1421–1448; ברוסית: Василий Юрьевич Косой) היה נסיך מוסקבה במשך תקופה קצרה.
הוא הוזכר בפעם הראשונה בכרוניקה הרוסית ב-1433. במהלך חתונת וסילי השני, הואשם וסילי הפוזל על ידי אמו של וסילי השני שהוא ענד תכשיט שהיה שייך לדמיטרי דונסקוי ונגנב. המהומה שקמה בעקבות האירוע הייתה בין הגורמים למלחמה הפנימית בתוך נסיכות מוסקבה.
וסילי השתתף בכל הקרבות שניהל אביו יורי דמיטרייביץ' ואחיו דמיטרי שמיאקה נגד הנסיך וסילי השני. ב-1434 הוכתר יורי דמיטרייביץ' לנסיך מוסקבה, אך נפטר זמן קצר לאחר מכך.
לאחר מות אביו הכריז על עצמו וסילי הפוזל כיורש העצר, אך מסיבות שאינן ידועות התנגדו אחיו ומרבית מתומכיו להכתרתו לנסיך מוסקבה וחברו לווסילי השני. בעקבות המהלך החליט וסילי הפוזל לברוח לנובגורוד, לאחר כחודשיים עבר לקוסטרומה, ובינתיים הוכתר וסילי השני לנסיך מוסקבה. לאחר מספר קרבות, הובס וסילי הפוזל ונעצר ב-1436. כאקט עונשין החליט וסילי השני לעקור את עיניו.
לאחר אירוע זה, לא הוזכר עוד שמו בכרוניקות. ככל הנראה מת במעצר ב-1448.
לקריאה נוספת

Кинёв Сергей Леонидович. МОСКОВСКИЕ КНЯЗЬЯ ПЕРИОДА ДИНАСТИЧЕСКИХ ВОЙН ВТОРОЙ ЧЕТВЕРТИ XV В. В ВЕЛИКОКНЯЖЕСКОМ И НЕЗАВИСИМОМ ЛЕТОПИСАНИИ (ГАЛИЦКАЯ ВЕТВЬ). (ברוסית)
וולוו סדרה LV66

| --- | --- |

Volvo LV 70 D, שנת 1935  כבאית
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  וולוו משאיות
 שנות ייצור:  1931–1936
 הרכבה:  שוודיה שוודיה
 מודל אחריו:  וולוו לונגנוז
 חברת אם:  וולוו
 משקל:  6,0009,500 ק"ג
 בסיס גלגלים:  3.40–4.60 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 4,097 סמ"ק המפיק 75 כ"ס (מנוע בנזין)  6 צילינדרים, בטור, 4,097 סמ"ק המפיק 75 כ"ס (מנוע הסלמן – מנוע המופעל על ידי בנזין וסולר)
 הילוכים:  תמסורת ידנית – 4 מהירויות, לא מסונכרנת (אנ')
וולוו LV70 – כבאית
וולוו סדרה LV66 (בשוודית: Volvo LV66-series) היא סדרת משאיות בינוניות מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו, אשר יוצרה בין השנים 1931–1936 בשוודיה.
יוצרו 2,370 יחידות.
מאפיינים סדרה LV66

"וולוו" הציגה את המשאית הכבדה הראשונה שלה בשנת 1931. בניגוד למשאיות הקטנות, שהשתמשו בחלקים מסוימים ממכוניות הנוסעים, סדרת "LV66" נבנתה עם רכיבים המיועדים אך ורק למשאיות. היה צורך ברכיבים חזקים יותר. תכנון רכיבי משאיות מיוחדים, כולל רכיבי מנוע חדש לגמרי עם שסתומים עליונים, תיבת הילוכים ארבעה הילוכים חזקה, חישוקי פלדה, בלמי ארבעה גלגלים הידראוליים, סרן אחורי ושלדה.
דגמי "וולוו סדרה LV66" היו זמינים ללקוחות עם 2 סוגי מנוע: מנוע בנזין או "מנוע הסלמן" (אנ').
משנת 1933 היו דגמי "LV66" ו-"LV67" זמינים גם עם ציר אחורי בתצורת חוגון (נלקח מכלי רכב מסילתי), ולכן כושר העמסה המקסימלי הגיע ל-5.25 טון.
בסיס הגלגלים הארוך של דגם "LV70" שימש בעיקר כאוטובוס.
"מנוע הסלמן" (Hesselman engine)

בגלל צריכת הדלק הגבוהה למדי, הלקוחות רצו להוריד את עלות הדלק. זו הייתה הסיבה שוולוו הציגה את מנוע "הסלמן" (Hesselman engine). אלטרנטיבה מנוע זו למנוע הבנזין, ולמנוע הדיזל, תוכננה על ידי הממציא השוודי, המהנדס ג'ונאס הסלמן (אנ').
"מנוע הסלמן" התבסס על מנוע הבנזין והיה יחס דחיסה זהה לזה של מנוע הבנזין, אך בזכות משאבת הזרקה בשילוב מצתים מסוג רב עוצמה ניתן היה להפעיל את המנוע על סולר (או כל דלק אחר). מנוע זה הפך פופולרי למדי, אך לא היה יעיל כמו מנוע הדיזל בעל הדחיסה גבוהה. אם המנוע תוחזק כראוי על ידי נהג מנוסה, מנוע זה היה מקור כוח טוב ואמין.
מדגמי סדרה "LV66"

"LV66" – כושר העמסה מקסימלי – 3.5 טון.
"Volvo LV66 LF Tanker" – מכלית (משאית).
"LV66-70B" – כבאיות
"LV67" – כושר העמסה מקסימלי – 3.5 טון.
"LV68" – כושר העמסה מקסימלי – 3.25 טון.
"LV69" – כושר העמסה מקסימלי – 3.25 טון.
"LV 70 D" – כבאית.
"LV70" – אוטובוסים.
בין השנים 1934–1931 הורכבו בפינלנד 7 יחידות של דגם סיסו S-321 (אנ') מתוצרת "Oy Suomen Autoteollisuus Ab" (אנ')  על בסיס שלדה מדגם "וולוו סדרה LV66".
תצורות דגמי "וולוו סדרה LV66"

משאית בינונית
מכלית (משאית)
כבאית
אוטובוס
אמבולנס
ראו גם

וולוו
וולוו LV4
וולוו שארפנוז
וולוו סדרה LV60
וולוו סדרה LV71
וולוו סדרה LV76
וולוו סדרה LV81
וולוו סנאבה
וולוו F85
הערות שוליים

↑  במונחי התחבורה של תחילת שנות ה-30 של המאה ה-20 דגמי "וולוו סדרה LV66" הוגדרו בשוודיה כמשאיות כבדות
↑  משאיות "וולוו" משנות ה-30 (היסטוריה)  volvotrucks.com/en-en/about-us/history/1930s
↑  Volvo - Lastbilarna igår och idag av Christer Olsson, 1987. ISBN 91-86442-76-7
↑  Richard van Basshuysen (Hrsg.): Ottomotor mit Direkteinspritzung und Direkteinblasung: Ottokraftstoffe, Erdgas, Methan, Wasserstoff, 4th edition, Springer, Wiesbaden 2017. ISBN 9783658122157. p. 17–18
↑  Blomberg: Salaperäinen esisarja. p. 56–61
↑  דגמי "וולוו סדרה LV66": אמבולנס, כבאית, אוטובוס, מכלית autowp.ru/volvo/lv_series/volvo_lv66-70
ולדלן מיכאילוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בינואר 1925 נפת סמולנסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 בנובמבר 2004 (בגיל 79) מוסקבה, רוסיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרויקורובסקויה 
 מדינה:  ברית המועצות 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של המטכ"ל של צבא רוסיה 
 השתייכות:  חיל רגלים 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור הדגל האדום  מדליה להנצחת 50 שנים לניצחון במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  מדליה על חיזוק הברית הקרבית  מדליה להנצחת 850 שנים לייסוד מוסקבה  Medal "To a Warrior-Internationalist from the Grateful Afghan People"  מדליית וטרן הכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 40 שנים לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941־1945  מדליית הניצחון על יפן  מדליה על ההצטיינות בקרב  עיטור לנין  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור מהפכת אוקטובר  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 3  מסדר שירות המולדת בכוחות המזוינים הסובייטים, דרגה 2  מדליית השירות המצוין, דרגה 2 
 
ולדלן מיכאילוביץ' מיכאילוב (ברוסית: Владле́н Миха́йлович Миха́йлов; ‏24 בינואר 1925, סיצ'ובקה במחוז סמולנסק - 23 בנובמבר 2004, מוסקבה) היה גנרל סובייטי וראש המודיעין הצבאי האחרון בברית המועצות, ששירת בצבא מ-1942 עד 1992 עת פוטר מן הצבא.
מאז סיים את לימודיו בבית הספר של חיל הרגלים בוולדיווסטוק ב-1949 הוא היה למפקד בה. בשנת 1954 הוא סיים את הכשרתו באקדמיה הצבאית על שם מיכאיל פרונזה. הוא שירת בתפקידי פיקוד שונים במחוז הצבאי הבלטי. ב-1968 סיים את האקדמיה הצבאית של המטה הכללי, ממרץ 1969 היה למפקד הדיוויזיה הממוכנת. מ-1979 עד 1980 ולדלן היה ליועץ צבאי בכיר של המטה הכללי של הצבא העממי של וייטנאם.
ממרס 1980 היה לראש מינהל במטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות ומדצמבר 1983 היה ולדלן מיכאילוב לסגן ראשון של המפקד העליון של הצבא בהמזרח הרחוק הרוסי. בפברואר 1987 עבר לגה-אר-או וכבר בקיץ אותה שנה מונה למפקד הארגון והיה סגן הרמטכ"ל הסובייטי. הוא היה בתפקיד זה עד לאוקטובר 1991. בינואר 1992 הוצא לגמלאות.
בין השנים 1989-1991 הוא היה חבר הפרלמנט הסובייטי.
בשנת 1971 הוענק לו עיטור הדגל האדום ועיטור מהפכת אוקטובר, בשנת 1985 הוענק לו עיטור לנין.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: פיוטר איוואשוטין | ראש המודיעין הצבאי הסובייטי    יולי 1987 - אוקטובר 1991  | הבא: יבגני טימוכין |
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולטר בזנט

| --- | --- |

 לידה:  14 באוגוסט 1836 פורטסמות', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  9 ביוני 1901 (בגיל 64) Frognal, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  St John-at-Hampstead 
 מקום לימודים:  כרייסט'ס קולג'  קינגס קולג' לונדון 
 פרסים והוקרה:  Knight Bachelor 
 
סר וולטר בזנט (באנגלית: Walter Besant‏; 14 באוגוסט 1836 - 9 ביוני 1901) היה סופר פורה, מבקר והיסטוריון אנגלי. "סקר לונדון", שהחל ביצירתו אף שלא השלימו, נחשב לאחת מיצירותיו הגדולות.
אחיהם של המתמטיקאי הבריטי וו. ה. בזנט (אנ') ושל הכומר הפרוטסטנטי פרנק בזנט, בעלה הראשון של אנני בזנט.
זאדאר

זאדאר (בקרואטית: Zadar, בלטינית: Iader, באיטלקית: Zara) היא עיר בקרואטיה, השוכנת לחוף הים האדריאטי. אוכלוסייתה מוערכת ב-75,782 נפש (נכון ל-2011) והיא העיר החמישית בגודלה בקרואטיה. כ-93% מאוכלוסייתה נחשבים לקרואטים. העיר מהווה מרכז מנהלי של מחוז זאדאר ושל אזור החוף הדלמטי הצפוני.
מול העיר מצויים האיים אוגליאן ופשמן, ובינם לבין העיר משתרע מיצר זאדאר. העיר בנויה על מצוק השוכן על חצי אי. בים שליד המצוק מפוזרים איים רבים השייכים לארכיפלג הקורנטי.
מערכת הביצורים של זאדאר מתקופת השלטון של הרפובליקה של ונציה הוכרזה כחלק מאתר המורשת העולמית מפעלי ההגנה הוונציאניים בין המאות ה-16 וה-17: סטטו דה טרה ומערב סטטו דה מאר ב-2017, יחד עם עוד אתרים באיטליה, מונטנגרו וקרואטיה.
שער טראפרמה בזאדאר
היסטוריה

קיימות עדויות על התיישבות מוקדמת של העיר, על ידי ליבורנים. העיר ידעה שלטונות שונים במהלך ההיסטוריה: בתקופת האימפריה הביזנטית הייתה זאדאר בירת מחוז דאלמטיה. למרות היותה עיר נוצרית-ביזנטית, היא הותקפה במסגרת מסע הצלב הרביעי. ב-10 בנובמבר 1202 אף הוטל עליה מצור על ידי הלוחמים הוונציאנים. העיר נבזזה על מנת לממן את מסע הצלב. ב-18 בפברואר 1358 נחתם בעיר הסכם שלום, הסכם זאדאר, בין הרפובליקה של ונציה לבין הונגריה בשליטת המלך לאיוש הראשון, ששם קץ ליריבות בין הצדדים ואיפשר את פריחתה של הרפובליקה של רגוזה. ב-6 בדצמבר 1813 נכבשו "הפרובינציות הצרפתיות של איליריה" על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית וזאדאר הפכה לחלק מאימפריה זו.
במהלך המאה ה-20 עברה מספר פעמים בין שלטון איטלקי ויוגוסלבי: במסגרת ברית לונדון הייתה אמורה העיר לעבור ולהיות עם תום מלחמת העולם הראשונה חלק מאיטליה. עם זאת, הוסכם שנית במסגרת חוזה סן-ז'רמן (1919). ב-1920, במסגרת הסכם רפאלו, עברה לידיים איטלקיות, אך ההסכם בוטל ב-1924 והיא חזרה לידי ממלכת יוגוסלביה. לאחר מלחמת העולם השנייה, במסגרת חוזה פריז, הפכה לחלק מיוגוסלביה (ולאחר התפרקות יוגוסלביה – לחלק מקרואטיה).
ספורט

מועדון הכדורסל ק.ק זאדאר נחשב לאחד המובילים באזורי יוגוסלביה לשעבר ומשתתף בליגה האדריאטית. בעיר פועל גם מועדון כדורגל בשם נ.ק. זאדאר ומועדון כדורסל נוסף בשם בוריק זאדאר.
הקהילה היהודית

תיעוד לנוכחות סוחרים, רופאים ובנקאיים יהודים בעיר קיימת החל מהמאה ה-14. במהלך המאה ה-16 תועדה במקום קהילה מאורגנת. בסוף המאה ה-19 היו בזאדאר אירועים אנטישמיים ומספר בני הקהילה הלך ופחת עד להפסקת הפעילות הקהילתית. ב-1910 התגוררו בעיר 55 יהודים וב-1938 מנתה הקהילה 49 נפשות.
הערות שוליים

↑  מפעלי ההגנה הוונציאניים בין המאות ה-16 וה-17: סטטו דה טרה ומערב סטטו דה מאר, באתר אונסק"ו (באנגלית).
↑  הקהילה היהודית בזאדאר, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 151-150.
| הריביירה הקרואטית |
| --- | --- | --- |
| ערים | דוברובניק • ספליט • רוביני • רייקה • טרוגיר • זאדאר • אופטיה • פורץ' • פולה • שיבניק |  |
| איים | צרס • קרק • מלייט • ראב • פאג • ויס • לושין • דוגי אוטוק • בראץ' • הוואר • קורצ'ולה • קורנטי |  |
| ערכים אחרים | מפרץ קוורנר • דלמטיה • הים האדריאטי • ולביט • איסטריה • האלפים הדינריים |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552515905171  BnF: cb11972592n (data)  GND: 4108909-1  ICCU: BVEV055149  LCCN: n79125138  MusicBrainz: 8ef285f6-869a-491b-a783-93e2ce72fdb7  NKC: pv1013501  NSK: 000048064  SUDOC: 027749827  VcBA: 497/2947  VIAF: 144237547   WorldCat (עם VIAF): 144237547 
ערך זה הוא קצרמרבנושא קרואטיה ובנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
השרפה בפורט מקמרי (2016)

| --- | --- |

תושבים מתפנים מהעיר דרך הכביש המהיר בעקבות התפשטות השרפה
 סוג:  שרפת יער
 תאריך התחלה:  3 במאי 2016
 תאריך סיום:  2 באוגוסט 2017
 משך האסון:  כחודשיים לשרפה בעיר
 במדינות או באזורים:  אלברטה, קנדה
 מוקד:  פורט מקמרי
 גורם:  טרם נקבע
 הרוגים:  2
 פצועים:  0
 נזק:  9.5 מיליארד דולר אמריקני
 שטח שנשרף:  5,896 קמ"ר
 בניינים שקרסו או נשרפו:  2,400
 קואורדינטות:  56°39′55″N 111°23′00″W﻿ / ﻿56.665277777778°N 111.38333333333°W﻿ / 56.665277777778; -111.38333333333
  (למפת קנדה מוגדלת) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פורט מקמרי(למפת קנדה רגילה) אוטווה אדמונטון ויניפג ונקובר טורונטו מונטריאול מיסיסוגה קוויבק סיטי סנט ג'ונס רג'יינה שארלוטטאון ילונייף איקאלואיט וייטהורס ארצות הברית אלסקה גרינלנד איס. ים בופור מפרץ הדסון  ה ש ק ט  האוקיינוס האטלנטי פורט מקמרי(למפת אלברטה רגילה) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתפורט מקמרי(למפת אלברטה מוגדלת) אדמונטון קלגרי רד דיר לת'ברידג' מדיסין הט גרנד פריירי קולומביה הבריטית הטריטוריות הצפון-מערביות ססקצ'ואן ארצות הבריתפורט מקמרי
 
תמונת לווין של אזור השרפה, 4 במאי 2016
עשן המיתמר בעקבות השרפה המשפיעה על אזורים נרחבים בקנדה ובארצות הברית (פורט מקמרי מסומנת בעיגול). צולם ב-7 במאי 2016
מוקד התפרצות השרפה (בחלק העליון של התמונה ניתן לראות את האזור המיושב של פורט מקמרי)
השרפה בפורט מקמרי היא שרפה שפרצה ב־1 במאי 2016 ביער שבקרבת העיר פורט מקמרי שבצפון־מזרח פרובינציית אלברטה שבקנדה. בעקבות התפשטות השרפה לתחומי העיר ב־3 במאי 2016, נהרסו יותר מ־2,400 בתים ובניינים, מה שהובל לפינוי התושבים הגדול ביותר בהיסטוריה של הפרובינציה. השרפה המשיכה להתפשט לאזורים נוספים בצפון־מזרח אלברטה, והיא בערה במשך מעל שנה. קיימת הערכה לפיה השרפה הפכה לאסון בעל הנזק הכלכלי היקר ביותר בתולדות קנדה וכי מאמצי השיקום ימשכו שנים.