stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המלוכה האוסטרלית
סמכויות > המדינות והטריטוריות

בהתאם לחוק אוסטרליה משנת 1986, ממנה המונרך, בעצת ראש ממשלת המדינה, את מושלי המדינה, המייצגים את המונרך בהיעדרו מהמדינה. המושלים ממנים את חברי ממשלת כל מדינה ומדינה, וכן ממנים נציגים לסנאט המדינה במקרה שבו חסרים נציגים.
מושלי המדינה אינם כפופים למושל הכללי של אוסטרליה, והם מייצגים ישירות את המונרך במדינה.
לטריטוריה הצפונית ממונה מנהלן (Administrator) על ידי המושל הכללי בעצת ממשלת אוסטרליה. מנהלן זה משמש למעשה כמושל הטריטוריה, אולם הוא כפוף למושל הכללי. לטריטוריית הבירה לא ממונה מנהלן.
תפקיד תרבותי > נוכחות באירועים ובטקסים

אנשי משפחת המלוכה נכחו באירועים, בטקסים ובמפגנים צבאיים באוסטרליה החל מראשית המאה ה-19, אולם בתקופה זו הייתה אוסטרליה חלק משטחי הכתר הבריטי, ומשפחת המלוכה הייתה משפחת המלוכה הבריטית. המונרך הראשון של אוסטרליה שביקר במדינה הייתה המלכה אליזבת השנייה, המונרך הנוכחי, אשר ביקרה באוסטרליה ב-3 בפברואר 1954. אליזבת השנייה ביקרה באוסטרליה 15 פעמים - לרוב באירועים בעלי חשיבות היסטורית או תרבותית. בני משפחה אחרים נכחו במדינה באירועים בעלי חשיבות פחותה יותר.
משפחת המלוכה נכחה בפתיחת המשחקים האולימפיים בסידני, בחגיגות יום אוסטרליה ובאירועים אחרים. בני המשפחה ייצגו את אוסטרליה באירועים ברחבי העולם. צ'ארלס, נסיך ויילס ייצג את אוסטרליה בטקסי יום אנזא"ק בגליפולי. ב-22 בפברואר 2009 אן, הנסיכה המלכותית ייצגה את משפחת המלוכה ונכחה בשמה של מלכת אוסטרליה בטקס אזכרה לנפגעי שריפות היער במלבורן. המלכה עצמה פרסמה הודעה רשמית של השתתפות בצער לבני משפחות הנספים בשריפות.
תפקיד תרבותי > סמלים

דמותה של המלכה מופיעה על מטבעות, וכן הדמות מופיעה בדיוקנאות המוצגים במבנים רשמיים, ועל בולי דואר באוסטרליה. הכתר מופיע בסמל אוסטרליה וכן בסמלי ניו סאות' ויילס, ויקטוריה, קווינסלנד ואוסטרליה המערבית.
יום הולדתה של המלכה הוא חג לאומי בכל מדינות אוסטרליה.
ההמנון המלכותי של אוסטרליה הוא "האל נצור את המלכה".
באוסטרליה מאות אתרים (ערים, רחובות, כיכרות, פארקים ומבנים) הנקראים על שם בני משפחת המלוכה.
תפקיד דתי

בניגוד לממלכה המאוחדת, שבה עומד המלך בראש הכנסייה האנגליקנית - הכנסייה הרשמית של המדינה, באוסטרליה אין למלך תפקיד דתי כלשהו, וזאת מאחר שבאוסטרליה אין כנסייה רשמית.
מאז עצמאותה של אוסטרליה לא הוכרזה במדינה כנסייה רשמית, וחוקת אוסטרליה אף אוסרת על הפרלמנט האוסטרלי לחוקק חוק המגביל את חופש הדת.
מגורי המשנה למלך

המשנה למלך מתגורר בבית הממשלה, המכונה גם "יאראלומלה", הממוקם בקנברה. בעת שהמונרך שוהה באוסטרליה הוא מתגורר במבנה זו. כמו כן המבנה משמש לארח ראשי מדינות זרות המבקרים באוסטרליה.
בבית הממשלה נערכים אירועים ממלכתיים, השבעת ממשלות והענקת תוארי כבוד.
מבנה מגורים נוסף המשמש את המשנה למלך הוא בית האדמירליות שבסידני, המשמש בית נופש עבור המושל הכללי.
בכל אחת מהמדינות ויקטוריה, אוסטרליה המערבית, קווינסלנד, טזמניה ואוסטרליה הדרומית, מבני מגורים עבור המונרך. המבנים משמשים את מושלי המדינות, והמונרך ובני משפחתו מתגוררים בהם בעת ביקור במדינות.
המבנים נחשבים לרכושה של האומה האוסטרלית (ולא רכוש פרטי של המונרך) וממומנים על ידי הממשל הפדרלי והמדינות השונות.
כוחות ההגנה של אוסטרליה

סעיף 68 לחוקת אוסטרליה קובע כי בראש כוחות ההגנה של אוסטרליה יעמוד המושל הכללי כנציג המונרך. בפועל, המושל הכללי אינו משתתף בישיבות פיקוד כוחות ההגנה, ואינו פועל למעשה כראש המערכת הצבאית. כוחות ההגנה למעשה מדווחים לשר ההגנה של אוסטרליה. השר מייעץ למושל הכללי, כשם שיתר השרים מייעצים למושל הכללי על פעולותיהם.
אוניות הצי המלכותי האוסטרלי נושאות את הקידומת "HMAS" - "האוניות האוסטרליות של הוד מלכותה" (Her Majesty's Australian Ship). מרבית חיל הרגלים שייך לגדוד האוסטרלי המלכותי.
בשנת 2003, חנכה אליזבת השנייה את אנדרטת הזיכרון האוסטרלית בהייד פארק, ועשתה זאת בתפקידה כמלכת אוסטרליה.
ראו גם

המלוכה הבריטית
ראו גם > אזורים אחרים > מלכויות בעבר

הקיסרות ההודית
המלוכה ההודית
המלוכה הפקיסטנית
הערות שוליים

↑  החלטת בית המשפט העליון האוסטרלי בעניין סו נ' היל [1999 HCA 30, המתבסס על החלטת בית המשפט באנגליה: R v Foreign Secretary; Ex parte Indian Association, QB 892 at 92]
↑  אתר מלך אוסטרליה
↑  We are Australian–The Constitution and Deportation of Australian-born Children , אתר בית המחוקקים האוסטרלי
↑  ההיסטוריה של המלוכה האוסטרלית
↑  חוק וסטמינסטר 1931
↑  חוק אימוץ חוק וסטמינסטר
↑  באנלוגיה מפסק דין אודונהו נגד קנדה
↑  שבועת ההכתרה של המלכה אליזבת השנייה.
↑  ריצ'רד שירס, ראש ממשלת אוסטרליה נשבע לתפקידו אולם מסרב להישבע שבועת אמונים לכתר, כתבה מ-4 בדצמבר 2007, הדיילי מייל.
↑  אתר ממשלת אוסטרליה, מסדרי כבוד באוסטרליה
↑  סמכויות המושל הכללי לפי החוקה האוסטרלית
↑  סמכות המונרך לבטל חוקים שחתם עליהם המושל הכללי בתוך שנה
↑  
the High Court of Australia is now in session; God Save the Queen
↑  הנסיכה אן בטקס הנצחה לנפגעי השריפות חדשות ה-BBC
↑  הודעה השתתפות בצער של המלכה
↑  סעיף 116 לחוקת אוסטרליה
| המלכה אליזבת השנייה |
| --- | --- | --- |
| כתרים של ממלכות חבר העמים |  מלכת אנטיגואה וברבודה • מלכת אוסטרליה • מלכת איי שלמה • מלכת איי בהאמה • מלכת בליז • מלכת ג'מייקה • מלכת גרנדה • מלכת הממלכה המאוחדת • מלכת טובלו • מלכת ניו זילנד (מלכת איי קוק) • מלכת סנט וינסנט והגרנדינים • מלכת סנט לוסיה • מלכת סנט קיטס ונוויס • מלכת פפואה גינאה החדשה • מלכת קנדה  |  |
| כתרים לשעבר | מלכת פקיסטן • מלכת דרום אפריקה • מלכת סרי לנקה • מלכת גאנה • מלכת ניגריה • מלכת טנזניה • מלכת סיירה לאון • מלכת אוגנדה • מלכת קניה • מלכת מלטה • מלכת גמביה • מלכת גינאה • מלכת מאוריציוס • מלכת פיג'י • מלכת ברבדוס  |  |
| תארים | ראש חבר העמים הבריטי • הצ'יף הגדול של פיג'י |  |
| אירועים רשמיים |  הכתרתה • יובל הכסף • יובל האודם • יובל הזהב • יובל היהלום • יובל הספיר • יובל הפלטינה • יום הולדתה הרשמי של המלכה • יום ויקטוריה • מותה של אליזבת השנייה • הלוויית המלכה אליזבת השנייה  |  |
צ'ארלס השלישי (בתקופת כהונתו כנסיך ויילס), מבקר בויקטוריה.
ויליאם, נסיך ויילס הוא יורש העצר לכס המלוכה האוסטרלית
חוק אוסטרליה, 1986, עליו חתומה המלכה האוסטרלית אליזבת השנייה.
אן, הנסיכה המלכותית ולצדה דגל הנסיכה, במפגן לציון 75 שנה ליחידת הסמלים המלכותית האוסטרלית.
הנס המלכותי של אוסטרליה (1962–2022).
אנדרטת המלך ג'ורג' החמישי בטריטוריית הבירה האוסטרלית.
ורצה (הונגריה)

וֶרוֹצֵה (בהונגרית: Verőce) היא עיירה בהונגריה, במחוז פשט, השוכנת על הגדה השמאלית של הדנובה בברך הדנובה בין ואץ לסוב.
היסטוריה

בשטח העיירה נמצאו חפצים מהתקופות הפרהיסטורית והרומית. בשולי היישוב, על גדות הדנובה, יש עדיין שרידים של מגדל שמירה רומי מתקופת הקיסר ולנטיאנוס. היישוב היה אחד מהאחוזות העתיקות של הבישופות של ואץ, ובמאה ה־15 כבר היה לו מעמד של עיר שוק (אופידום). בתקופה העות'מאנית היה גורלו דומה לגורלו של היישובים הסמוכים (נאג'מארוש, וישגראד ), ואוכלוסייתה ירדה. ב-1597, לפי הרישומים, התחולל כאן קרב בין הטורקים להונגרים. בשנת 1598, היישוב נכלל שוב בין נכסי הבישוף של ואץ, ומאוחר יותר הוא נשאר בבעלות הבישוף של ואץ. לאחר הכיבוש הטורקי, הכפר נבנה מחדש על ידי ההונגרים שחזרו מההר, הסלאבים והגרמנים שהתיישבו כאן.
ב-1950, הוא הועבר ממחוז נוגראד למחוז פשט. ב--1965 שונה שם היישוב מ-נוגראד-ורוצה (Nógrádverőce). ב־31 בדצמבר 1974הוא אוחד עם קישמארוש תחת השם ורוצה - מארוש (Verőcemaros). ב-1 בינואר 1990 הוא הוקם מחדש ככפר עצמאי.
חלק מקיר התמך על גדת הדנובה שנבנה על פי עיצוביו של מיקלוש איבל
הריסות של ראש גשר מהתקופה הרומית על גדת הדנובה בורוצה
מוזיאון גורקה, ורוצה
ורקוביץ'

| --- | --- |
סמל ורקוביץ'סמל ורקוביץ'

 מדינה:  אוקראינה אוקראינה
 מחוז:  מחוז רובנו רובנו
 שטח:  4.536 קמ"ר
 גובה:  218 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,761 (2001)
 קואורדינטות:  50°28′N 25°58′E﻿ / ﻿50.467°N 25.967°E﻿ / 50.467; 25.967
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוקראינה מוגדלת) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםורקוביץ'(למפת אוקראינה רגילה) קייב דניפרו אודסה לבוב דונצק חרקוב רוסיה בלארוס פולין ס. הו. רומניה מול. סר. הים השחור  ים אזוב  קריםורקוביץ'(למפת מחוז רובנו רגילה) רובנו ורש דובנו קוסטופיל סארני זדולבונוב אוסטרוה בלארוס ז'יטומיר חמלניצקי טרנופול לבוב ווהליןורקוביץ'(למפת מחוז רובנו מוגדלת) רובנו ורש דובנו קוסטופיל סארני זדולבונוב אוסטרוה בלארוס ז'יטומיר חמלניצקי טרנופול לבוב ווהליןורקוביץ'  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
ורקוביץ' (באוקראינית: Варковичі; בפולנית: Warkowicze) הוא כפר במחוז רובנו שבמערב אוקראינה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
יהודי ורקוביץ'

בין מלחמות העולם נמנו בכפר 880 יהודים שהיו כ-85% מתושביו, ופעלו בו בית ספר יהודי, בית מדרש ותלמוד תורה.
ב-27 ביוני 1941 כבשו את הכפר חיילי הוורמכט, ועד מהרה החלו במעשי רצח של יהודים ביישוב, ומינו בו יודנרט. בהמשך, רוכזו יהודי הכפר בגטו מגודר, ממנו נלקחו מדי יום לעבודות כפייה. ב-29 בספטמבר 1942 הובאו לגטו שבכפר יהודים נוספים מהסביבה, והוא נסגר.
ב-3 באוקטובר 1942 נלקחו יהודי הגטו במשאיות ליער סמוך, ושם נרצחו כולם. רוב היהודים שהצליחו להימלט מהאקציה נרצחו בידי אוקראינים מקומיים.
אנדרטה לזכר יהודי ורקוביץ' ואוזירן שנספו בשואה, בבית העלמין בחולון
הפרחח ובת השריף

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 בימוי:  האל נידלמן
 הופק בידי:  רוברט לוי, מואט אנגלברג
 תסריט:  ג'יימס לי בארט, צ'ארלס שייר, אלן מנדל
 עריכה:  ולטר הנמן, אנג'לו רוס
 שחקנים ראשיים:  סאלי פילד  ברט ריינולדס ג'קי גליסון ג'רי ריד
 מוזיקה:  ביל ג'סטיס, ג'רי ריד
 צילום:  בובי ביירן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Rastar 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 במאי 1977
 משך הקרנה:  96 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט קומדיה 
 תקציב:  4,300,000 דולר
 הכנסות:  300,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   smokeyandthebandit
 סרט הבא:  Smokey and the Bandit II 
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפרחח ובת השריף (באנגלית: Smokey and the Bandit) הוא סרט פעולה קומי אמריקאי משנת 1977 בבימויו של האל נידהאם (אנ'), עם סאלי פילד, ברט ריינולדס, ג'קי גליסון וג'רי ריד (אנ') בתפקידים הראשיים.
העלילה עוסקת במרדף בחמש מדינות בארצות הברית של שריף, מלא בהערכה עצמית, ושל מכוניות משטרה אחרי פרחח ("בנדיט") שנוהג במכונית פונטיאק פיירבירד, משטה בכולם ומותיר מאחוריו מכוניות משטרה הרוסות מטקסס, אלבמה, מיסיסיפי, ארקנסו וג'ורג'יה.
סאלי פילד הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי.
ולטר הנמן ואנג'לו רוס היו מועמדים לפרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר.
הסרט היה שובר קופות וגרף בשנה הראשונה 177 מיליון דולר בארצות הברית, מקום שני לאחר "מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה". ההכנסות בהפצה הבינלאומית הסתכמו ב-300 מיליון דולר.
הצלחת הסרט הביאה להפקת שני סרטי המשך, השני הצליח פחות והשלישי נכשל.
בישראל הופץ הסרט על ידי סינמה אינטרנשיונל קורפוריישן.
תקציר העלילה

בתחרות מרוץ מכוניות באטלנטה מקבל בו דארוויל המכונה "הבנדיט" (ברט ריינולדס) הצעה מהמיליונר איינוס בורדט הגדול (פט מקורמיק) ובנו איינוס הקטן (פול ויליאמס) לנסוע במשאיתו מאטלנטה לטקסארקנה (אנ') בטקסס לרכוש 400 ארגזי בירה מחברת הבירה קורס (אנ') ולהבריחן לאטלנטה תוך 28 שעות. אם יצליח במשימה ירוויח 80.000 דולר.
במקדמה שקיבל רוכש הבנדיט מכונית פונטיאק פיירבירד ותוכניתו לנסוע מאחורי המשאית ולסלק את כל הרודפים אחריה.
הבנדיט מגייס למשימה את חברו קלדוס סנואו המכונה "סנואומן" וזה מצרף גם את כלבו הנאמן פרד. הם מגיעים מוקדם לטקסארקנה כשהמחסנים עדיין סגורים, פורצים אותם, מעמיסים את הארגזים ולא משאירים שום פתק...
הכל מתנהל לפי התכנית עד שבחורה לבושה בבגדי כלה (סאלי פילד), נוטשת מכונית עליה כתוב "just married" ונכנסת לפונטיאק של הבנדיט. היא מציגה את עצמה בשם קארי ואומרת שכפו עליה להתחתן עם בן השריף וברגע האחרון ברחה מטקס החתונה.
השריף הוא ביופורד ט. ג'סטיס (ג'קי גליסון) והוא רודף אחרי הפונטיאק ביחד עם בנו, החתן המבוזה (מייק הנרי) כדי להחזיר את קארי מהבנדיט ש"חטף" אותה. כאן מתחיל מרוץ מטורף בין הבנדיט ומכוניות משטרה שמתרסקות בקצב מהיר. בכל פעם כזו מאבד השריף חלק ממכוניתו אבל שומר עליו "לשם עדות בבית משפט". הוא צווח כל הזמן על בנו ואומר שאינו מאמין שדבר כזה יצא מחלציו...
תוך כדי המרדף מתפתח קשר רומנטי בין הבנדיט לקארי שאותו היא מכנה "צפרדע" בגלל קפיצותיו הרבות.
לבסוף הם מצליחים להגיע לאטלנטה דקה אחרי הזמן. איינוס מציע לבנדיט 160,000 דולר אם יוכל להביא מבוסטון צ'אודר צדפות תוך 18 שעות. הוא מסכים והחבורה מתחילה את המסע בקאדילק האדום של איינוס כשהשריף ממשיך לרדוף אחריהם עם מכוניתו החבולה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| סאלי פילד | קארי |  |
| ברט ריינולדס | בו "הבנדיט" דארוויל | נהג משאית |
| ג'קי גליסון | ביופורד ט. ג'אסטיס | שריף |
| ג'רי ריד | קלדוס "סנומאן" סנו | נהג משאית |
| מייק הנרי | ג'סטיס הצעיר | בן השריף |
| פאט מקורמיק | איינוס בורדט הגדול |  |
| פול ויליאמס | איינוס בורדט הקטן |  |
הערות שוליים

↑  השם "בת השריף" אינו מדויק, מדובר כאן בכלתו לעתיד (daughter in law) של השריף. smokey מתייחס למשאית הגדולה והמעשנת הנמצאת לאורך כל הסרט
↑  סרטים - הפרחח ובת השריף, באתר ארכיון המדינה
זיוזינו

נפת זְיוּזִינוֹ (ברוסית: район Зюзино) היא נפה במחוז הדרום-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה 5.45 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 127,301 תושבים (2020).
בשטח הנפה יש 3 בריכות, שבאחת מהן יש גדות טבעיות. יש הרבה כיכרות, שדרות וסמטאות באזור. בשנת 2014, במסגרת תוכנית ליירוק העיר, חודש פארק זיוזינו.
בדרום גובלת הנפה בפארק היער ביטבסקי ובצפון זורם נהר קוטלובקה.
רחובות הנפה קרויים על שם ערי קרים ואזור הים השחור.
אתרים ראויים לציון

כנסיית בוריס וגלב בזיוזינו (רו')
פארק זיוזינו (רו')
בריכת פרקופסקי (רו')
קניון Prime Plaza
תחנות מטרו "נחימובסקי פרוספקט" (אנ'), "סבסטופולסקאיה" (אנ') ו"זיוזינו" (אנ').
אנשים מפורסמים שקשורים לראיון

רוצחת מריה פטרובה הייתה ידועה בכינוי "זיוזינסקאיה מניאצ'קה" משום שפעלה בראין זיוזינו.
ז'ול ואן הסן

| --- | --- |

ז'ול ואן הסן (1987)
 לידה:  22 באפריל 1959 (בן 65) 
 מוקד פעילות:  ממלכת ארצות השפלה 
 עיסוק:  מנצח, מוזיקאי
 כלי נגינה:  קלרינט
 שיתופי פעולה בולטים:  התזמורת הסימפונית פיליפס
 julesvanhessen.com
 
ז'ול ואן הסן (בהולנדית: Jules van Hessen, נולד ב-28 באפריל 1959) הוא מנצח ומוזיקאי הולנדי
בין השנים 1987–2023 היה המנהל המוזיקלי ומנצחה הקבוע של התזמורת הסימפונית פיליפס. כמו כן הוא טייס חובב וקלרניתן.
ואן הסן סיים את לימודיו בקונסרבטוריון המלכותי בהאג בשנת 1984. עם מוריו נמנו, אדוארד דאונס, ליונל פריד, פטר אטווש וגנאדי רז'דסטוונסקי. הוא זכה בפרסים בתחרויות ניצוח בינלאומיות: פרס "פרח הכסף" בתחרות סן רמו, פרס שני ופרס התזמורת בתחרות מלקו בקופנהגן ובפרס הראשון בתחרות סטרווינסקי בווינה. עוד נבחר לנצח על קונצרטי הגאלה של הקורס הבינלאומי למנצחים בהולנד.
ואן הסן ניצח על תזמורות ועל הפקות אופרה באיטליה, בצרפת, בדנמרק, בבלגיה, באנגליה, בגרמניה, באוסטריה, בארצות הברית, בסין, במזרח התיכון ובמקסיקו. בין הסולנים שהופיעו איתו היו פרנק פטר צימרמן, דמיטרי חבורוסטובסקי, פפה רומרו, נלסון פרייר וגיורא פיידמן. ואן הסן מרבה להקליט.
הוא המנצח והמנהל האמנותי של תזמורת התיאטרון ההולנדי. ז'ול ואן הסן ניצח על רוב התזמורות ההולנדיות בהן הפילהרמוניות רוטרדם, האג, הרדיו ההולנדית ותזמורות חלדרס וצפון הולנד. הוא מרבה להופיע בקונצרטים מוסברים ברדיו ובטלוויזיה בהולנד.
עוד בתחום ההסברה המוזיקלית הוא פועל בדפוס קונצרטים שקרא לו "מאסטרו ז'ול חושף". הרעיון הבסיסי הוא שון הסן יחד עם התזמורת שלפניו מדגימים קטעים מתוך היצירה בלווית דברי רקע לפני השמעתה בשלמותה. דפוס זה התקבל בהצלחה בתזמורות שונות וחלק מהמופעים שודרו ב"פריים טיים" בטלוויזיה ההולנדית ובעקבות השידורים ואן הסן היה לידוען לאומי.
ורצאטי

| --- | --- |

 מדינה:  יוון יוון
 גובה:  20 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  3,603 (2021)
 קואורדינטות:  37°57′21″N 22°48′10″E﻿ / ﻿37.9557°N 22.8028°E﻿ / 37.9557; 22.8028 
 אזור זמן:  UTC +2
 he
 
ורצאטי (ביוונית: Βραχάτι) היא עיירת חוף ברשות המוניצפלית ווחה שבקורינתיה בפלופונסוס שביוון.
ב-2011 מנתה אוכלוסיית העיירה 3,338 אנשים.
ורצאטי ממוקמת על חוף מפרץ קורינתוס, 12 קילומטר ממערב לקורינתוס, העיירה היא יעד פופולרי לטיולים מאתונה. חוף העיירה עוטר בדגל הכחול מה-FEE (אנ').
הכלכלה של העיירה מבוססת בעיקר על תיירות וגידול הדרים.
הערות שוליים

↑  GeoNames.org, www.geonames.org
↑  "Απογραφή Πληθυσμού - Κατοικιών 2011. ΜΟΝΙΜΟΣ Πληθυσμός" (ביוונית). Hellenic Statistical Authority. אורכב מ-המקור ב-2013-12-25.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ביוון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הצטלביות

הִצְטָלְבִיוּת (באנגלית: intersectionality; מושג המוכר בספרות האקדמית בעברית גם כאינטרסקציונליות, שוליות מרובה, שוליות מצטלבת, שילוב מִיצבים, הצטלבות מיקומי שוליים, חציית מגזרים) היא מסגרת תאורטית בה נחקרת ההצטלבות בין צורות או מערכות דיכוי, שליטה ואפליה. על פי התאוריה, קטגוריות חברתיות ותרבותיות של קבוצות החוות דיכוי, כגון גזע, מגדר, מעמד, נטייה מינית, וצירי זהות נוספים, אינם מתקיימים בנפרד זה מזה, אלא שלובים יחד ומשפיעים על האופן בו מערכות כוח חברתיות פועלות על אנשים וקבוצות באופן מצטבר וייחודי. התאוריה בוחנת את האופנים בהם מערכות דיכוי כמו גזענות, סקסיזם, ביפוביה, טרנספוביה, הומופוביה וסוגנות לא מתקיימות בנפרד אלא פועלות יחד, משפיעות זו על זו ויוצרות מערכת דיכוי מורכבת המשקפת את ההצטלבות של סוגי אפליה שונים, וחושפת כיצד כל הדיכויים פועלים על פי דינמיקה דומה.
התאוריה נבנתה תחילה מתוך המאבק של נשים אפרו-אמריקאיות, ובמיוחד נשים לסביות, בקולקטיב נהר קומבהי, והתפתחה בשטח בפעילות פמיניסטית, כמו גם בתחום החקר האקדמי, לכדי תאוריה מגובשת החלה על כל מצב של דיכוי מרובה מאפיינים. את המונח עצמו טבעה החוקרת המשפטית הפמיניסטית קימברלי קרנשו ב-1989 כדי לתאר את חווייתן של נשים שחורות, החוות דיכוי מגדרי בקרב תנועות זכויות לשחורים המונהגים על ידי גברים, אך מצד שני חוות דיכוי גזעני מצד נשים לבנות בתנועה הפמיניסטית.
בארצות הברית, הגישה ההצטלבותית הולידה את הפמיניזם השחור. דוגמה לתנועה המבוססת על ראייה הצטלבותית בישראל היא פמיניזם מזרחי, לפיו לא ניתן לתאר באופן מלא את חוויותיהן של נשים מזרחיות תוך התייחסות לחוויה הנשית ולחוויה המזרחית בנפרד, אלא כחוויה כוללת בה השלם גדול יותר מסכום חלקיו.
רקע היסטורי

התפיסה של הצטלביות החלה להתגבש בסוף שנות ה-60 ותחילת שנות ה-70, יחד עם צמיחת התנועה הפמיניסטית הרב-תרבותית. התפישה הזו פותחה במסגרת הביקורת של הפמיניזם הרדיקלי על מה שכונה "תאוריה פמיניסטית רוויזיוניסטית", לפיה מגדר הוא הגורם העיקרי הקובע את גורלה של אישה.
גם פמיניסטיות שחורות ערערו על הטענה שנשים הן קטגוריה הומוגנית החולקת חוויות חיים זהות. טיעונים אלה נבעו מההבנה שנשים לבנות ממעמד הביניים לא הצליחו לייצג בהצלחה את התנועה הפמיניסטית כולה ואת האינטרסים של נשים מקטגוריות זהות שונות, מכיוון שצורות הדיכוי שנחוו בידי נשים אלה שונות מצורות הדיכוי שפועלות, למשל, על נשים שחורות עניות, נשים ילידיות, נשים זקנות, בעלות מוגבלויות, ואחרות. הן טענו, לפיכך, שלא ייתכן שנשים אלה ישמשו כנציגות הבלעדיות של התנועה הפמיניסטית. מתוך תפישה זו, ניסו פעילות והוגות פמיניסטיות להבין את האופנים בהם מגדר, גזע ומעמד יחדיו משפיעים על דיכוי של נשים שונות, ולכונן אסטרטגיות חדשות למאבק.
בגל הראשון של הפמיניזם, ההתמקדות הייתה בעיקר על זכויות פורמליסטיות, כמו זכות ההצבעה, ופעילות שחורות למען זכויות נשים נאלצו לקחת את מקומן מאחורי הפעילות הלבנות, שהתיישרו עם הגישות המקובלות בענייני גזע, ולא נלחמו, בדרך כלל, עבור זכויותיהן של נשים שחורות, כשחורות. בגל השני, שהתחיל בשנות ה-1960, גם התעלמו מנושאים כמו גזע מתוך האמונה שמגדר הוא הגורם הקובע את חוויית הדיכוי של נשים, ובתנועה אף הדירו בכוונה תחילה נשים לסביות וביסקסואליות מתוך חשש שהן יפגעו ב"מכובדות" וכך גם בלגיטימיות של התנועה. לעומת זאת, בגל השלישי של הפמיניזם יש מודעות מוגברת לכך שחוסר הצדק כלפי נשים מקפל בתוכו רבדים שונים של דיכוי, ושגזע, מעמד, נטייה מינית ומגדר אף הם בעלי תפקיד ביצירת פערים חברתיים ופוליטיים. עם זאת, בדרך כלל תנועות למען צדק חברתי נותרות ממוקדות נושא, אלא אם כן הן מאמצות בכוונה תחילה אידאולוגיה הצטלבותית, הדורשת הגברת מודעות לדיכויים השונים מאלה כל אחד מחברי התנועה.
מושגים תאורטיים > תבניות משולבות של דיכוי

קולינס מתייחסת למגוון ההצטלבויות של אי שוויון חברתי כאל מטריצות של שליטה, המוכרות גם כ"מחוללי דיכוי וזכויות יתר" (vectors of oppression and privilege). מונחים אלה מתייחסים לאופן שבו הבדלים בין אנשים (כגון נטייה מינית, מעמד או גזע) משמשים כאמצעי דיכוי כלפי נשים, ומשנים את חוויית חייהן של נשים בחברה. קולינס, אודרי לורד (בספרה Sister Outsider), ובל הוקס כולן מצביעות על חשיבה דיכוטומית כמשפיעה על הדיכוי, וכגורמת להגברת ההבדלים. קולינס בניתוחיה מתייחסת לאופן שבו כל פרט בחברה ממוקם בתוך היררכיות תרבותיות, המושפעות מן המאפיינים הקבוצתיים/זהותיים שלו, ומסבירה שההיררכיות מעצימות או מחלישות את הפרט. הן יוצרות מערכות מורכבות של העדפה וחוסר שוויון, ומפעילות פרקטיות ממשיות וסמליות של הכלה והדרה. באופן זה, ניתן להבין שהזהויות של האינדיבידואל מקרינות על המשמעות החברתית והתרבותית של חוויותיו ובתורן - של עמדותיו ואופן חשיבתו.
מושגים תאורטיים > תאוריית נקודת המבט והזרה מבפנים

קולינס מספקת הגדרה סוציולוגית של תאוריית נקודת המבט. זוהי תאוריה פוסט-מודרניסטית לניתוח שיחים אינטר-סובייקטיבים, אשר מתמקדת באופנים שבהם סמכות נטועה בידע של האינדיבידואל, ובכוח שהסמכות הזו מכוננת. העיקרון התאורטי החשוב ביותר של תאוריה זו היא שהפרספקטיבה של כל אדם נוצרת מתוך החוויות החברתיות או הפוליטיות שלו, ולכן הידע, מבחינה סוציולוגית, נעשה ייחודי וסובייקטיבי, ומשתנה בהתאם לתנאים החברתיים בהם נוצר. הרעיון של "הזרה מבפנים" (outsider within) מתייחס לנקודת המבט המקיפה את העצמי, המשפחה והחברה. קולינס מנתחת את החוויה הספציפית של נשים במעברן מעולם תרבותי אישי לעולם האקדמיה. על פי מסקנותיה, גם כאשר אישה, ובייחוד אישה שחורה, יכולה להפוך למשפיעה בשדה מסוים, היא עדיין תרגיש שאינה שייכת לעולם זה, בו הערכים, הזהויות, והחוויות שלה שונות בתכלית מאלה הדומיננטיים בסביבה, ולפיכך והיא הופכת ל"זרה מבפנים".
מושגים תאורטיים > התנגדות לדיכוי

מנקודת מבט ביקורתית, קולינס מציינת ששליטה תמיד כוללת החפצה של הנשלט. כל צורות הדיכוי משמען הפחתה בערכה של הסוביקטיביות של המדוכא. היא טוענת כי הערכה עצמית והגדרה עצמית הן שתי דרכים להתנגד לדיכוי. מודעות עצמית לפיכך עוזרת לשמר את הדימוי העצמי של קבוצה מדוכאת ומאפשרת לה להימנע מדה-הומניזציה בידי גורמים חיצוניים. קבוצות שוליים לעיתים קרובות נושאות סטטוס של "האחר". אדם הוא ה"אחר" אם הוא שונה ממה שמכנה אודרי לורד "הנורמה המיתית". בחברה הקיימת, "אחרים" הם בעצם כל מי שחורג מהסְכֶמָה החברתית של הגבר הלבן הממוצע. גלוריה אנזלדואה מכנה את התהליך הזה "othering" (או בתרגום חופשי, "האחרה", תהליך הפיכת הזולת לאחר), או ספציפית, התהליך דרכו הופכים אדם לבלתי מקובל על סמך קריטריונים שהוא אינו עומד בהם, כאשר התוצאה עבור צד זה היא "אחרוּת". ככל שההגדרה העצמית חזקה יותר, כך גם ההשפעה של ה"othering" תמותן.
הכלי של הגדרה עצמית הוא חשוב עבור קבוצות הנדחקות לשוליים, מכיוון שהעצמת ההשפעה של הבדלים משמשת כנשק הפוגע בערך העצמי, ובהפנמת גישות חברתיות סטראוטיפיות – סוג של דיכוי פסיכולוגי. כך שהסובייקטיביות של האינדיבידואל היא נושא חשוב עבור אוכלוסיות שהן תחת דיכוי. מסקנתה של קולינס היא שקיום חוש ערך-עצמי והגדרה עצמית יציבה אשר לא נובעים ממקורות חיצוניים מסייעים לצד המדוכא להתגבר על דפוסי השליטה החברתיים הדכאניים.
פמיניזם הצטלבותי עכשווי

הצטלביות היא תאוריה ופרקטיקה שהפכה למרכזית בשיח הצדק החברתי רק בעשור השני של המאה ה-21, ובעיקר באמצעות הרשתות החברתיות. בשל האופי המבוזר של השיח המקוון, ומכיוון שבתור "תנועה" אין לפמיניזם ההצטלבותי מרכז, מנהיגות, או מרכזים, קשה גם להצביע על טקסטים או עקרונות מנחים המוסכמים על כל הפמיניסטיות המזדהות תחת הכותרת הזו. עם זאת, כמו בתנועות המוגדרות שקמו על פי עקרונות של הצטלביות, כגון הפמיניזם השחור והפמיניזם המזרחי, יש הסכמה רחבה לגבי המשמעות של ההצטלביות במרחבים (גשמיים או אינטרנטיים) לפועלים במסגרתם. אלה כוללים:
דיכוי בהקשר של שיח חברתי (במקרה זה, מערכות דיכוי, במיוחד אלה המשפיעות על נשים) הוא "קבוצתי", כלומר - הוא חל על קבוצות, ועל יחידות כמי ששייכות לקבוצה או שהן בעלות מאפיינים הנחשבים לברי דיכוי. אין משמעות הדבר שרק נשים מקבוצות אלה סובלות בחיים, ושאנשים מקבוצות פריווילגיות אינם חווים חוויות טראומטיות או טרגדיות בחייהם. משמעות הדבר היא שהם אינם חווים את הדברים האלה בשל השיוך הקבוצתי שלהם, והם לא מתמודדים עם הקשיים בחיים במסגרת שמוגבלת מראש על ידי דיכוי.
היות שתי נשים מאותה קבוצת דיכוי לא מעידה שחוויותיהן זהות. מערך החיים של כל אחת הוא שונה, וכך גם כל הגורמים המצטלבים המשפיעים עליהן (אלה יכולים לכלול בין היתר מין, זהות מגדרית, שפה, דת, אתניות, מיקום או מוצא גאוגרפי, מעמד חברתי, הזדהות פוליטית, סטטוס הגירה, צבע עור, נכות, גיל, ועוד).
באותה מידה, ייתכן שהצרכים למען מאבק בדיכוי של נשים בעלות גורמי דיכוי שונים שנמצאות באותה מסגרת יעמדו בסתירה. אין פתרון אחד שמתאים לכולן כמו שאין חוויית דיכוי אוניברסלית - העיקרון הבסיסי בניתוח ההצטלבותי. נגזרת מעיקרון זה היה שבדרך כלל, העומס הנפשי, רגשי ופיזי להתמודד עם הצרכים האלה נופל מלכתחילה על המוחלשות ביותר בחברה. מכאן, עולה הרעיון של "בעלי/בעלות ברית", מי שנמצאת באותו מרחב ואינה חווה את הדיכוי המסוים, ויכולה לקחת על עצמה את ההתמודדות או חלק ממנה.
ועדיין, עקרון בסיס במרחבים הצטלבותיים הוא להתכוונן לגיוון, ולהתאמץ לאפשר ואף להבטיח ייצוג לנשים מכמה שיותר קבוצות מוחלשות, שבעוון זה קולן פחות נשמע מלכתחילה; ולייצר מרחבים שהם מאוזנים וידידותיים לנשים ובעלי זהויות מגדריות מדוכאות אחרות.
"שום דבר עלינו בלעדינו". אחת הביקורות המרכזיות נגד הפמיניזם הלבן היה שאותן נשים, מתוך כוונה טובה ברורה, חשבו שביכולתן לייצג חוויה נשית אוניברסלית, ובפועל, לא היה זה נכון. כמעט בלתי אפשרי לייצג חוויה או עמדה הנובעת מחוויה זרה לחלוטין. דוגמה עכשווית לעיקרון זה הוא השיח הפמיניסטי לגבי זנות וחוקי הפללת הלקוח, המתקיים כמעט ללא השתתפות של עובדות מין.