stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנק ריברי
קריירת מועדונים > קריירה מוקדמת בצרפת והמעבר לגלאטסראיי

ריברי נולד וגדל בעיר בולון-סור-מר שבמחוז פה-דה-קאלה למשפחה נוצרית-צרפתית. לו עוד שני אחים צעירים שהם גם שחקני כדורגל. ריברי שיחק כנער במועדון הכדורגל ליל, בו נחשב לכישרון גדול, אך שוחרר מהקבוצה בגין בעיות התנהגות. לימים טען ריברי כי נזרק מהמועדון כאשר סבל ממרפק שבור, ובמועדון מצאו תירוץ לשחרר אותו כי הוא נמוך מדי. את קריירת הבוגרים החל ריברי במועדון הספורט בולון בליגת המשנה הצרפתית בכדורגל, אליו הגיע כנער. ריברי שיחק תחילה בקבוצת המילואים, ובהמשך קודם לקבוצה הבוגרת. בעונת 2002/03 עבר ריברי למועדון אולימפיק אלס ששיחק בליגה הצרפתית השלישית, וירד עמו ליגה לאחר שהמועדון הודיע על פשיטת רגל. בעונת 2003/04 שיחק ריברי בברסט ששיחקה אז בליגה השלישית בצרפת. ריברי הצטיין בעונה זו, והעפיל עם ברסט לליגת המשנה הצרפתית. בעונת 2004/05 עבר ריברי למץ, קבוצתו הראשונה מהליגה הצרפתית הראשונה, שם שיחק חצי עונה והבקיע שני שערים, ואף נבחר לשחקן החודש בצרפת באוגוסט 2004. הצלחתו של ריברי במץ הובילה להשוואות לכדורגלן אחר ששיחק במץ בהצלחה רבה, רובר פירס. בינואר 2005, לאחר חצי עונה במץ, חתם ריברי על חוזה עם הקבוצה הטורקית גלאטסראיי, ששילמה עבורו דמי העברה של שני מיליון אירו למץ. ריברי שיחק בגלאטסראיי תחת המאמן הרומני גאורגה חאג'י. משחקו המפורסם במדי הקבוצה הטורקית היה גמר הגביע הטורקי בו ניצחה קבוצתו את היריבה העירונית הגדולה פנרבחצ'ה 1:5, ריברי כבש במשחק שער ובישל שניים נוספים. ביולי 2005 עזב ריברי במפתיע את גלאטסראיי וחתם במועדון אולימפיק מרסיי לחמש שנים בהעברה חופשית, למרות התנגדותה של גלאטסראיי אשר דרשה על כרטיסו עשרה מיליון אירו, משום שנשארו לו עוד שלוש שנים בחוזה עם גלאטסראיי. לבסוף, החליטה פיפ"א לאפשר את ההעברה אחרי שהתברר שריברי לא קיבל את משכורתו בגלאטסראיי במשך ארבעה חודשים. ריברי אף טען כי הוא אוים על ידי מנהלה של גלאטסראיי באלת בייסבול. לאחר המעבר הואשם ריברי על ידי מאמן גלאטסראיי אריק גרטס בבגידה בקבוצה. גלאטסראיי ערערה על החלטת פיפ"א, שדחתה את הערעור באופן סופי בשנת 2007.
קריירת מועדונים > אולימפיק מרסיי

כבר עם הגעתו לקבוצה, החל ריברי להצטיין במדי אולימפיק מרסיי, והפך לאחד השחקנים החשובים של הקבוצה ולאחד השחקנים המצטיינים בליגה הצרפתית. בספטמבר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון הליגה 1–2 על טרואה. בנובמבר 2005 הבקיע ריברי שער ניצחון בדקת הסיום מול נאנט ממרחק של 35 מטרים. שער זה נבחר לאחר מכן כשער העונה בצרפת. בתום עונת 2005/06 סיימו ריברי ומרסיי במקום החמישי בליגה, והגיעו לגמר הגביע הצרפתי, בו הפסידה הקבוצה 1–2 לפריס סן ז'רמן. בתום עונת 2005/06 נבחר ריברי ככדורגלן הצעיר של השנה בצרפת, ונכלל בנבחרת העונה של ליגת העל הצרפתית, כאשר באותה עונה נבחר ריברי פעמיים כשחקן החודש. הצלחה זו במרסיי הביאה לזימונו של ריברי לסגל של נבחרת צרפת למונדיאל 2006. הצלחתו של ריברי במרסיי ובמונדיאל עוררו עניין בקרב אחרות, כאשר ארסנל הציעה עבורו 15 מיליון אירו, וריאל מדריד הציעה 30 מיליון אירו. מרסיי דחתה את ההצעות עליו, והודיעה כי יישאר בקבוצה גם בעונת 2006/07. מרסיי וריברי פתחו היטב את העונה, אך ריברי נפצע בנובמבר 2006 וחזר רק לאחר פגרת החורף, ובהמשך נפצע שוב, ושיחק בסך הכל 25 משחקים באותה עונה, בהם הבקיע חמישה שערים. עם זאת, לריברי היה חלק גדול בהצלחתה של מרסיי באותה עונה, ובכך שהקבוצה סיימה את העונה במקום השני, על אף שהייתה רחוקה 17 נקודות מהאלופה אולימפיק ליון. באותה עונה ריברי הגיע עם הקבוצה שוב לגמר הגביע הצרפתי, בו הפסידה הקבוצה בבעיטות הכרעה לסושו לאחר 2-2 בתום 120 דקות. בשנת 2007 נבחר ריברי ככדורגלן השנה בצרפת על ידי המגזין הצרפתי פראנס פוטבול, וקטע רצף של ארבע זכיות רצופות של תיירי הנרי בתואר זה.
קריירת מועדונים > פיורנטינה

ב-21 באוגוסט 2019, בתום חוזהו בבאיירן מינכן, חתם לעונה אחת בפיורנטינה תמורת ארבעה מיליון אירו לעונה. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-24 באוגוסט 2019, כשעלה כמחליף בדקה ה-78 בהפסד קבוצתו 3–4 לנאפולי.
קריירת מועדונים > סלרניטנה

ב-6 בספטמבר 2021 הצטרף לסלרניטנה מהסרייה א'. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה בתבוסה 0–4 לטורינו. בהמשך העונה אף מונה לקפטן הקבוצה.
חיים אישיים

ריברי נשוי לוואהיבה, צרפתייה ממוצא אלג'יראי. להם שתי בנות ושני בנים. ב-2006 במהלך תקופתו בקבוצה הטורקית גלאטסראיי, ריברי התאסלם ואימץ גם את השם בילאל יוסוף מוחמד. לריברי שני אחים, סטיבן ופרנסואה.
באפריל 2010 פורסם בתקשורת הצרפתית כי ארבעה כדורגלנים של נבחרת צרפת נחקרו בעוון צריכת זנות במועדוני לילה בפריז, עם נערות מתחת לגיל ההסכמה בצרפת. השחקנים שנחשפו הם ריברי, קארים בנזמה, חאתם בן ערפה וסידני גובו. ריברי הודה במעשה, אך טען כי לא ידע כי הנערה היא קטינה. מזכירת המדינה לענייני ספורט ראמה יאד, אמרה כי אין מקום בנבחרת לשחקנים הנמצאים תחת חקירה. בנובמבר 2011 הפרקליטות בצרפת משכה את התביעה, וכך זוכו ריברי ובנזמה מאשמה, לאחר שהוכח כי לא ידעו שהנערה היא קטינה.
תארים > קבוצתיים

הגביע הטורקי (1): 2004/05
אינטרטוטו (1): 2005
אליפות הבונדסליגה (9): 2007/08, 2009/10, 2012/13, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2018/19
הגביע הגרמני (6): 2007/08, 2009/10, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2018/19
גביע הליגה הגרמנית (1): 2007
הסופר קאפ הגרמני (5): 2010, 2012, 2016, 2017, 2018
ליגת האלופות (1): 2012/13
הסופר קאפ האירופי (1): 2013
אליפות העולם לקבוצות כדורגל 2013 (1): 2013
תארים > תארים אישיים

שחקן החודש בליגת העל הצרפתית: אוגוסט 2004, אוקטובר 2005, נובמבר 2005, אפריל 2006
השחקן הצעיר המצטיין של ליגת העל הצרפתית: 2006
שער העונת בליגת העל הצרפתית: 2006
נבחרת העונה בליגת העל הצרפתית: 2006
כדור הזהב, מקום שלישי: 2013
כדורגלן השנה בגרמניה: 2008
שחקן השנה של אופ"א: 2012/13
נבחרת העונה של אופ"א (2): 2008, 2013
איש המשחק של הסופר קאפ האירופי: 2013
נבחרת העונה של מגזין קיקר (5): 2007/08, 2008/09, 2011/12, 2012/13, 2013/14
איש השנה של מגזין קיקר: 2013
מלך הבישולים של הבונדסליגה (2): 2011/12, 2012/13
כדורגלן השנה של מגזין גלוב סוקר: 2013
כדור הזהב באליפות העולם לקבוצות כדורגל 2013
השחקן המצטיין בגמר אליפות אירופה לקבוצות כדורגל 2013
כדור הזהב של פיפ"א, מקום שלישי: 2013
וושינגטוניה חסונה

| וושינגטוניה חסונה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: דקלאים
משפחה:: דקליים
סוג:: וושינגטוניה
מין:: וושינגטוניה חסונה
שם מדעי
 Washingtonia robusta ‏ונדלנד
שדרת וושינגטוניה חסונה בקיבוץ תל יוסף
וושינגטוניה חסונה (שם מדעי: Washingtonia robusta) הוא מין של דקל מסוג וושינגטוניה.
מאפיינים

מוצאה של הוושינגטוניה החסונה הוא ממקסיקו. גובהה 25 מטרים, ולעיתים נדירות תוכל להגיע ל-30 מטרים, אם כי יש מקור הקובע גובה מרבי של 40 מטר. עלי הוושינגטוניה הם בעלי פּטוֹטֶרת שאורכה עד מטר, וטָרָף שאורכו אף הוא עד מטר. אורכה של התפרחת הוא עד שלושה מטרים, ועליה מספר רב של פרחים קטנים שצבעם לבן-ורדרד בהיר שמדיפים ריח מתקתק.
הפרחים אהובים ביותר על דבורת הדבש ובעונת הפריחה הדקל הומה דבורים בכל שעות היום. מבחינה זו אין לה מתחרה בכל צמחי ארצנו, פרט לעץ הקליסטמון. הדקל פורח החל בחודש מאי וממשיך להוציא תפרחות בחודש יוני ואפילו יולי. כ-15% מהדקלים פורחים בגל שני נוסף ומתון יותר בחודשים ספטמבר עד נובמבר.
הפירות מבשילים על הדקל עד אוגוסט-ספטמבר.
צורת הפרי עגולה, קוטרו כשישה עד שמונה מילימטרים, וצבעו שחרחר. הפרי אכיל, אך הוא אינו בשרני. טעמו מתוק ומזכיר מעט את טעם פרי התמר המצוי. הפרי אהוב על עטלפי פירות ועל ציפורים כמו הבולבול לדוגמה, כמו גם על מכרסמים כמו חולדות ועכברים. סיבה זו יחד עם פריים הטעים הופכת דקלים אלו למוקד משיכה עבור מכרסמים. דבר זה עלול להפוך את הדקל למטרד גדול בסביבה מיושבת. הדבר נכון גם לגבי תמר קנרי ומינים נוספים של דקלים שגזעם אינו חלק ואינו חשוף. 
הפתרון לבעיית המכרסמים הוא גיזום יסודי או גילוף של העץ. הגיזום מסיר מן הגזע את כל שאריות כפות הדקל המתות. שאריות אלו נראות כמו "זקן" או "שמלה" (בלשון גוזמי העצים) שמכסה את הגזע. הן מהוות מסתור מצוין למכרסמים, לטאות, תיקנים, נמלים ואפילו נחשים. גיזומן מסלק מסתור זה. גיזום זה הוא חד פעמי והן אינן צומחות מחדש. בעיר חיפה דורס הלילה לילית מצויה מקנן בכפות היבשות.
מין מוכר נוסף בסוג הוושינגטוניה היא הוושינגטוניה החוטית (Washingtonia filifera). שני המינים יכולים ליצור בני כלאיים ביניהם. השימוש העיקרי בוושינגטוניה הוא כצמח נוי. כצמח נוי היא נפוצה ברחבי העולם.
על אף ששני מיני העצים דומים מאוד, הוושינגטוניה החסונה היא בעלת גזע מאוד צר (לעומת גזע עבה פי 3 בחוטית), המתרחב מאוד בבסיסו, וגדלה מאוד מהר. בתנאים מיטביים היא מוסיפה עד מטר אחד בשנה. קרובתה החוטית, לעומת זאת, מתאפיינת בקצב צמיחה בינוני.
הוושינגטוניה החסונה עמידה מעט פחות בפני קור מאשר קרובתה החוטית אבל חובבת רטיבות ואפילו מעט מליחות. החוטית מעט רגישה לרטיבות.
שלא כוושינגטוניה החוטית הנמצאת בארצות הברית בטווח שבין אוקלהומה בצפון ויוטה בדרום מזרח, הוושינגטוניה החסונה גדלה בעיקר בקליפורניה, באריזונה, בדרום נבדה ובדרום ניו מקסיקו.
לשני מיני הדקלים עמידות בתנאי סביבה קשים כמו יובש וחום ומבחינה זו הם בין החסונים שבדקלים הגדלים בישראל. ברם, כדי לשגשג ולהיות במיטבם הם חייבים תנאים טובים של שמש, חום והשקיה מספקת.
גם בישראל נפוצה מאוד הוושינגטוניה החסונה כצמח נוי. שדרות עצי וושינגטוניה חסונה בני 80 שנה או יותר נמצאות בשדרות ארלוזורוב בעפולה, בשדרת הוושינגטוניות (טירת צבי), ביער חולדה ובכביש הגישה ליישוב עתלית; זו האחרונה ניטעה על ידי אהרן אהרנסון. 
זהו דקל חסון שקל להעתיק אותו ממקום למקום ועובדה זו מוסיפה לשכיחות השימוש בו.
על פי נתוני המשרד להגנת הסביבה, הוושינגטוניה הפכה למין פולש בישראל בשל הפצה רבה של זרעיה על ידי ציפורים הניזונות מפרי העץ.
אריק סמית

ערך זה עוסק במעצב במה, בובנאי, צייר, פסל וגרפיקאי ישראלי. אם התכוונתם לקצין אמריקאי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1940 פרטוריה, דרום אפריקה 
 פטירה:  29 בדצמבר 2016 (בגיל 76 בערך) 
 תחום יצירה:  עיצוב במה 
 פרסים והוקרה:  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 
אֶריק אנתוני סמית (באנגלית: Eric Anthony Smith;‏ ~1940 – 29 בדצמבר 2016) היה מעצב במה, בובנאי, צייר, פסל וגרפיקאי ישראלי.
ביוגרפיה

סמית נולד בפרטוריה שבדרום אפריקה. עוד כנער בדרום אפריקה הקים את תיאטרון "המלאך הלבן" עם ג'ון רייט (John Wright). למד באקדמיה לאמנויות של פרטוריה. סמית הכיר את השחקן הישראלי יוסי גרבר בעת שהלה הופיע בדרום אפריקה. השניים הגיעו לישראל בשנת 1964 וסמית מצא עבודה כמעצב תערוכת צה"ל בזכות יוסף הרמלין, ראש השב"כ אז והבעל של אחותו של גרבר.
בשנת 1970 עיצב את התפאורה להצגת תיאטרון של גיורא גודיק "פרפרים הם חופשיים" ופיתח קריירה מצליחה של מעצב במה.
בשנת 1973 הקים ביחד עם בן זוגו, יוסי גרבר, תיאטרון בובות בשם בובות העץ של אריק, בו יצר סמית את הבובות, ביים וכתב. בובות התיאטרון התאפיינו בגודלן (עד 1.80 מטר) ובכך שפעלו על במה בגודל אמיתי. הם נסעו עם התיאטרון לדרום אפריקה למשך כשנה. כשחזרו לארץ, התיאטרון שיתף פעולה עם תיאטרון אורנה פורת בהפקות ברחבי הארץ ושילוב בובות בהצגות ילדים עם שחקנים בין ההפקות: "השלג", "הגמד המכושף", "הקוסם מארץ עוץ", "בומבה גץ", "גונבי החלום", "הקרוסלה הקסומה" ו"האיטלקייה באלג'יר" (למבוגרים), כמו כן עיצב את הפקת ההצגה "פיטר פן" של תיאטרון אורנה פורת.
הפקתו המפורסמת ביותר הייתה בסדרת הטלוויזיה "הצריף של תמרי" בשנת 1974 עם יוסי גרבר, בה יצר סמית את כל הבובות והשתתף בכתיבת התסריטים.
בשנת 1978 יצא סמית עם התיאטרון למינכן, שם צילמה הטלוויזיה הגרמנית את ההצגות כסדרה בת 6 פרקים, עבור חג המולד בארצות דוברות הגרמנית.
בשנת 1979 ייצג התיאטרון של אריק את ישראל בלונדון במסגרת פסטיבל בין לאומי במלאת 50 שנה לאונימ"ה (ארגון בינלאומי לתיאטרוני בובות) וזכה לביקורות נלהבות. התיאטרון יצא גם לסיבובי הופעות בארצות הברית (1980) ובדרום אפריקה (1981).
ב-1983 הפסיק תיאטרון אורנה פורת לתמוך בו ותיאטרון הבובות של אריק נסגר. ב-1987 שב התיאטרון לפעול במסגרת אודיטוריום דוהל בשכונת התקווה בתל אביב, כאשר הוא משלב פעילות אמנותית עם חינוך ילדי השכונה. במסגרת זו הועלו ההצגות: "פטר והזאב", "קרנבל החיות" ו"הזמיר של מלך סין".
בנוסף עסק סמית בעיצוב במה עבור התיאטרון העירוני חיפה, התיאטרון הקאמרי, להקת המחול בת שבע, ולהקת בת-דור.
בשנת 1994 זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה מטעם עיריית תל אביב, על תרומתו הייחודית ורבת השנים בתחום תיאטרון הבובות.
סמית נפטר ממחלת הסרטן ב-2016, בגיל 76. ונטמן בבית העלמין "מנוחה נכונה" בבאר שבע. הותיר אח ואחות המתגוררים בחו"ל.
אחיו ואחותו תרמו את הבובות, חלקי התפאורה והחומרים הארכיוניים שהותיר סמית למרכז תיאטרון בובות חולון.
הערות שוליים

↑  האיטלקיה באלג'יר, מעריב, 2 באוגוסט 1979
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012194770605171  VIAF: 4167561920298491769   WorldCat (עם VIAF): 4167561920298491769
קטרה (כפר)

| --- | --- |
 טריטוריה:  המנדט הבריטי המנדט הבריטי
 מחוז:  מחוז לוד
 נפה:  נפת רמלה
 שפה רשמית:  ערבית
 תאריך ייסוד:  לפני המאה ה-16
 שטח:  7,853 דונם עות'מאני (1945)
 סיבת נטישה:  מבצע כיתור
 תאריך נטישה:  17 במאי 1948
 יישובים יורשים:  קדרון, גדרה
 דת:  מוסלמים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ ביישוב לשעבר:  1,290 (1945)
 קואורדינטות:  31°49′19″N 34°46′39″E﻿ / ﻿31.821917°N 34.777528°E﻿ / 31.821917; 34.777528
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת השפלה מוגדלת) קאטרה(למפת השפלה רגילה) קאטרה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קאטרה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום קאטרה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קטרה (בערבית: قطرة) היה כפר ערבי בשפלה, כיום בצפון גדרה. קטרה נכבש בידי חטיבת גבעתי, במהלך מלחמת העצמאות, במאי 1948, ותושביו פונו.
היסטוריה

הכפר נוסד בתקופה העות'מאנית על תל היישוב הקדום "קדרון" המוזכר בספר חשמונאים א'. בתקופה הביזנטית התקיים במקום יישוב ובית מרחץ. תושבי הכפר היו מקומיים ומהגרים מלוב כולם מוסלמים, ועסקו בעיקר בחקלאות. רוב בתי הכפר היו בתי טיט בנויים מלבני בוץ וקש.
במפקד האוכלוסין העות'מאני מ-1596 מנו תושביו 336 נפשות. ב-1863 ביקר בכפר החוקר הצרפתי ויקטור גרן ודיווח על כ-600 תושבים. ב-1870 מנו עות'מאנים 161 בתים בכפר. ב-1882 ביקרה בכפר הקרן לחקר ארץ ישראל.
כמו במרבית היישובים הכפריים בארץ באותה תקופה, אדמות הכפר היו בבעלות אפנדי זר ותושבי הכפר חכרו את הקרקע או שהיו אריסים. ב-1884 מכר הקונסול הכללי של צרפת בעכו, 3,000 דונם מאדמות הכפר שהיו בבעלותו, לקבוצת ביל"ויים שהקימו במקום את המושבה גדרה.
ב-1887 החריפו היחסים בין קטרה למושבה החדשה. גדרה הוקמה על שטח שבעבר היה שייך לכפריי קטרה או הוחכר להם, ומכירת האדמות נטלה מהם מקור חשוב של פרנסתם. כפריים, שעיבדו שטח של גדרה שלא כחוק, תקפו בתחילת האביב מתיישב מגדרה. כמה מתיישבים, מצוידים בשוטים, עלו בתגובה על שטח המריבה בכוונה לעורר תגרה שתחייב התערבות השלטונות העות'מאנים. המתיישבים שהערבים עלו עליהם במספרם, אולצו לסגת עד מהרה, אולם השלטונות, כמצופה, התערבו ועצרו תשעה ערבים. העוינות בין גדרה לקטרה הגיעה לשיאה שנה אחר-כך, כאשר הכפריים גנבו סוס מגדרה. המתיישבים רדפו אחרי הגנבים, החזירו את הסוס ותפסו אחד מהם. אותו לילה, ב-17 באוקטובר 1888, תקפו הכפריים את גדרה כדי לשחרר את העציר. יריות נורו באוויר ואבנים יודו, אך שני הצדדים נזהרו שלא להרוג איש והערבים נהדפו. למחרת הגיעה לגדרה תגבורת משתי מושבות שכנות, עקרון וראשון-לציון, אך רק הגעת החיילים הטורקים מנעה תגרה המונית. השלטונות עצרו ארבעה מכפריי קטרה ונטלו את הערבי שהוחזק בידי היהודים. התגרה שככה, ושני היישובים השכינו שלום ביניהם אך שתי מתיישבות יהודיות הפילו את ולדיהן בעת ההתקפה ושני קברים ראשונים נכרו במושבה החדשה. נראה שמאז והלאה השלימה קטרה עם קיומה של גדרה.
בתקופת המנדט הבריטי השתייך הכפר לנפת רמלה.
במפקד האוכלוסין של המנדט הבריטי משנת 1922 נמנו בכפר 640 תושבים ובמפקד של 1931, 822 תושבים ב-175 בתים.
בעקבות אירועי המרד הערבי הגדול, הקימו הבריטים בשנים 1940–1941 מזרחית לכפר את משטרת קטרה.
בסקר הכפרים משנת 1945 נאמדה האוכלוסייה ב-1,290 תושבים, כולם מוסלמים. הכפר השתרע על שטח של 7,853 דונמים (שטח בנוי ואדמות חקלאיות).
אזור הכפר נכלל בשטח שיועד למדינה היהודית, לפי החלטת החלוקה.
ערב מלחמת העצמאות פנו אנשי גדרה הסמוכה לשייח'ים של קטרה ויעצו להם לשכנע את תושבי הכפר לא לעזוב את הכפר.
במסגרת מבצע כיתור, בתחילת מאי 1948, נכנסו כוחות ההגנה לכפר, לאחר קרב של פחות משעה. רוב הכפריים ברחו עם תחילת הקרב.
כוח ההגנה ערך מבצע ואסף כ-60 כלי נשק מן הכפריים. במהלך חיפוש הנשק נבזז גם רכוש ואחד מאנשי ההגנה נורה ונהרג. שלושה ערבים נלקחו כבני ערובה על מנת שהיורה יוסגר לידי כוח גבעתי.
מאוחר יותר נכנס לכפר שוב כוח של ההגנה לצורך פינוי הכפריים ושמירה על דרך פתוחה לנגב. שאר תושבי הכפר גורשו או שוכנעו לעזבו ב-17 במאי, עם התקרבות הצבא המצרי.
מבני הכפר נהרסו מאוחר יותר, למעט "בית המוכתר", שבשנות ה-50 שימש כבית הספר לילדי המעברה בגדרה. שטח העיר גדרה התרחב לאזור שבו שכן הכפר; כיום הרחובות, הנשיא, שבטי ישראל, שפרינצק ויצחק בן צבי. בשטחים החקלאיים של הכפר הוקם בשנת 1949 מושב קדרון.
כ-200 פליטי קטרה ששהו במג'דל הועברו במשאיות לרמלה בקיץ 1950.
הערות שוליים

↑  בני מוריס, קורבנות. תולדות הסכסוך הציוני-הערבי. 2001-1881, ראשון לציון: עם עובד, 2003, עמ' 61
↑  נתונים מסקר הכפרים (1945), שהוצגו מחדש בספר Hadawi, Village statistics 1945, Classification of Land and Area Ownership in Palestine, Beirut, 1970, ומהספר נסרקו לאתר PalestineRemembered.com.
↑  פרטים על הכפר ויחסיו עם המושבה גדרה, באתר "כל גדרה"
↑  Morris, Benny (2004). The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited. Cambridge University Press. ISBN 0-521-00967-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405370305171
יובל הראל (טייס)

| --- | --- |

 לידה:  13 במאי 1977 (בן 47) אילת
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 101  מפקד טייסת 119  ראש מחלקת הגנה אווירית והאיסוף  מפקד בית הספר לטיסה  ראש להק כוח האדם
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון השנייה   מבצע צוק איתן
 
יובל הראל (נולד ב-13 במאי 1977) הוא טייס קרב וקצין צה"ל בדרגת תת-אלוף המכהן כראש להק כוח האדם. שירת כמפקד בית הספר לטיסה.
ביוגרפיה

הראל סיים קורס טיס ב-1997 כחניך מצטיין במגמת קרב. הוא עבר הכשרה על מטוסי סקייהוק, על מטוסי F-16 ועל מטוסי F-15 "בז". שירת כמדריך טיסה ומפקד טייסת ראשוני קרב בבית הספר לטיסה.
ב-2013 מונה למפקד טייסת 101, טייסת מטוסי F-16C "ברק", ב-2015 מונה למפקד טייסת 119, טייסת מטוסי F-16I "סופה". ב-2017 מונה לראש מחלקת הגנה אווירית ואיסוף בלהק מבצעי אוויר. באוגוסט 2018 מונה למפקד בית הספר לטיסה וכיהן בתפקיד עד מאי 2021. במהלך כהונתו נהרגו בנובמבר 2020 מדריך וחניך מקורס טיס בהתרסקות מטוס סנונית.
בספטמבר 2022 מונה לראש להק כוח האדם וקודם לדרגת תת-אלוף.
הראל נשוי ואב לארבעה.
הערות שוליים

1 2  אמיר בוחבוט‏, חודש מהתרסקות המטוס, מפקד בית הספר לטיסה מדבר: "ברור שזו האחריות שלי", באתר וואלה, 25 בדצמבר 2020
1 2 3 4  שני וקולנקו | צילום: רועי קור, ‏איש לאנשים: ראש להק כוח אדם החדש – תא"ל יובל הראל, באתר חיל האוויר הישראלי, 6 בספטמבר 2022
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 2 באוגוסט 2021
טופ500

כוח החישוב הכולל של 500 המחשבים החזקים ביותר העולם בשנים 1993–2025, לפי סקאלה לוגריתמית. ציר y מציג ביצועים ב-FLOPS‏G. 
   ביצועים משולבים של 500 מחשבי העל הגדולים ביותר  מחשב העל המהיר ביותר  מחשב-על במקום ה-500
טופ500 או TOP500 הוא פרויקט אוניברסיטאי המדרג את 500 מחשבי העל (שאינם מחשבים מבוזרים) החזקים בעולם. מטרת הפרויקט לספק מידע אמין ודרך מעקב על התפתחות כוח החישוב של מחשבי העל בעולם.
לאחר קפיצות טכנולוגיות רבות בתחום המחשוב הוחלט ב-1990 שהמדד הקיים למדידת עוצמת חישוב אינו יעיל יותר והחל חיפוש אחר מדד חדש. ב-1992 הוחלט להשתמש ברעיון שעלה באוניברסיטת מנהיים, גרמניה לחישוב עוצמת מחשוב וקטורית. ב-1993 הצטרף לפרויקט ג'ק דונגארה מאוניברסיטת טנסי שפיתח את Linpack benchmark. במאי 1993 פורסמה הרשימה הראשונה של טופ500. עדכונים לרשימה מתפרסמים פעמיים בשנה.
מאז 1993 ועד 2014, הביצועים של המחשב שמדורג במקום הראשון תאמו את חוק מור, אך לאחר מכן קצב ההתפתחות הטכנולוגית האטה.
דירוג

| דירוג | Rmax Rpeak (Pflops) | שם | שם מערכת וסוג מעבד | מעבד גרפי | קישוריות | יצרן | מיקום, מדינה, שנה | מערכת הפעלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 1,102.00 1,685.65 | Frontier | HPE Cray EX235a 9,248 × 64 AMD 3rd gen. EPYC @2.0 GHz | 36,992 × 220 AMD Instinct MI250X | Slingshot-11 | HPE | Oak Ridge National Laboratory ארצות הברית ארצות הברית, 2022 | סביבת הלינוקס של קריי |
| 2 | 442.010 537.212 | Fugaku | Supercomputer Fugaku 158,976 × 48 A64FX @2.2 GHz | אין | Tofu interconnect D | Fujitsu | מרכז RIKEN למדעי החישוביות יפן יפן, 2020 | Red Hat Enterprise Linux |
| 3 | 151.90 214.35 | LUMI | HPE Cray EX235a 1,176 × 64 AMD 3rd gen. EPYC @2.0 GHz | 4,704 × 220 AMD Instinct MI250X | Slingshot-11 | HPE | EuroHPC JU האיחוד האירופי האיחוד האירופי, 2022 (קאיאני, פינלנד פינלנד) | סביבת הלינוקס של קריי |
| 4 | 174.70 255.75 | Leonardo | BullSequana XH2000 Xeon Platinum 8358 @2.6 GHz 32 x 3,456 | Nvidia Ampere A100 108 x 13,824 | מלאנוקס/אנוידיה InfiniBand HDR100 | Atos | EuroHPC JU האיחוד האירופי האיחוד האירופי, 2022 (בולוניה, איטליה איטליה) | לינוקס |
| 5 | 143.500 200.795 | Summit | Power System AC922 IBM POWER9, NVIDIA Tesla V100 | 27,648 × 80 Nvidia Tesla V100 | מלאנוקס/אנוידיה InfiniBand EDR | יבמ | Oak Ridge National Laboratory ארצות הברית ארצות הברית, 2018 | Red Hat Enterprise Linux |
| 6 | 94.640 125.436 | Sierra | Power System S922LC IBM POWER9, NVIDIA Tesla V100 | 17,280 × 80 Nvidia Tesla V100 | מלאנוקס/אנוידיה InfiniBand EDR | יבמ | Lawrence Livermore National Laboratory ארצות הברית ארצות הברית, 2018 | Red Hat Enterprise Linux |
| 7 | 93,041 125,436 | Sunway TaihuLight | Sunway MPP Sunway SW26010 260Cores 1.45GHz | אין | Sunway | NRCPC | National Supercomputing Center in Wuxi הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין, 2016 | Sunway RaiseOS 2.0.5 |
| 8 | 64.590 89.795 | Perlmutter | HPE Cray EX235n  AMD Epyc 7763 64-core @2.45 GHz מס' לא ידוע של מעבדים | 108 Nvidia Ampere A100 מס' לא ידוע של מעבדים גרפיים | Slingshot-10 | HPE | NERSC ארצות הברית ארצות הברית, 2021 | סביבת הלינוקס של קריי |
| 9 | 63.460 79.215 | Selene | Nvidia 1,120 × 64 AMD Epyc 7742 @2.25 GHz | 4,480 × 108 Nvidia Ampere A100 | מלאנוקס/אנוידיה InfiniBand HDR | אנוידיה | אנוידיה ארצות הברית ארצות הברית, 2021 | אובונטו |
| 10 | 61.445 100.679 | טיאנחה-2A | TH-IVB-FEP Xeon E5–2692 v2, Matrix-2000 | 35,584 × Matrix-2000 128-core | TH Express-2 | NUDT | National Supercomputing Center in Guangzhou הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין, 2013 | Kylin |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 472 | 0.0777 0.162 | ללא שם | IBM BladeCenter HS22 Cluster Xeon X5670 6-core | IBM | המרכז הבינלאומי למחשוב ענן בפתח תקווה ישראל ישראל, 2011 | לינוקס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 34 | 41.50 52.58 | Israel-1 | PowerEdge XE9680, Xeon Platinum 8480+ 56C 2GHz, NVIDIA H100 | Nvidia | Dell ישראל ישראל, 2024 | אובונטו |
נח'ן

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  מצרים העתיקה
 קואורדינטות:  25°05′50″N 32°46′46″E﻿ / ﻿25.097222222222°N 32.779444444444°E﻿ / 25.097222222222; 32.779444444444 
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מצרים מוגדלת) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםנח'ן(למפת מצרים רגילה) קהיר אלכסנדריה אל-עריש אסואן אסמאעיליה לוקסור שארם א-שייח'  סואץ סיווה ישראל ירדן סודאן ערב הסעודית  ל ו ב  הים התיכון הים האדוםנח'ן  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נח'ן (במצרית: nḫn) או היירקונפוליס (מיוונית: Ἱεράκων πόλις, "עיר הבזים"; כיום בערבית: الكوم الأحمر, "התלולית האדומה") הייתה העיר החשובה ביותר מבחינה דתית ופוליטית במצרים העליונה בסוף התקופה הקדם-שושלתית (בערך 3100–3200 לפנה"ס) וייתכן שגם בתקופה השושלתית הקדומה (בערך 3100–2686 לפנה"ס). קיימות סברות שהעיר הייתה מיושבת ובעלת חשיבות מאות שנים לפני התאריכים הללו. מקור ההתיישבות והחשיבות של נח'ן קשורה ככל הנראה לאתר החפירות המצרי נַקָדָה (עיר הזהב העתיקה נבוט) ולתרבות הבדרית ובשיא גדולתה הכילה לפחות 5,000 תושבים ואולי אף 10,000.[דרוש מקור]
נח'ן הייתה מרכז הפולחן של אל הבז חור שלכבודו נבנה בעיר אחד המקדשים העתיקים ביותר במצרים והוא נשאר בחשיבותו כמשכנו של האל המגן על המלכים גם לאחר תהפוכות שלטוניות ותרבותיות רבות. יש הסבורים שאל הבז מהעיר נח'ן היה שונה מהאל חור, כונה נח'ני, ותואר אחרת. בספרות המחקר אל זה מכונה "הורוס מִנח'ן".
אתר העיר ידוע בממצאים הארכאולוגיים שנחפרו בו, ובפרט בפלטת נערמר וראש אלת נערמר. כמו כן, נחשף בנח'ן ה"מבצר", שם שניתן למבנה גדול עשוי לבני טיט שנבנה על ידי חעא סח'מוי. המבנה דומה מאוד למבנים דמויי מבצר שנמצאו באבידוס, אך גם פה לא ידוע על שימוש צבאי שהיה לו. שימושו של המבנה לא ידוע, אך משערים שהוא שימש לטקסים מלכותיים ותרבותיים.
ממצא נוסף שנחשף בנח'ן כולל קבר עתיק שקירות הטיח שלו מעוטרים בסצנות דתיות, בהן מופיעות דמויות שעתידות להופיע בתרבות המצרית למשך שלוש מאות השנים הבאות: פמליית לוויה בסירה, דמויות ככל הנראה של אלים הניצבים בין שתי לביאות זקופות, מעגל של בעלי חיים מקורננים ומספר דוגמאות של אלוהות הבקר המוקדמת - באט. הקבר מתוארך על פי ההשערה לתקופה הקדם-שושלתית.
ב-2009 נחשף במקום אוסף בעלי החיים העתיק ביותר הידוע לחוקרים, והוא מתוארך ל-3500 לפנה"ס. האוסף האקזוטי כולל היפופוטמים, פילים, קופי בבון ואנטילופות.

קברים מאוחרים יותר שנמצאו מתוארכים לתקופת הממלכה התיכונה, תקופת הביניים השנייה ותקופת הממלכה החדשה. אחד הקברים זוהה כקברו של חרמח'עוף (אנ'), כהן דת ובו מצויר תיאור מסעו של הכהן לבירת מצרים.
ראו גם

היסטוריה של מצרים העתיקה