stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יהודה לייב גרונר
ביוגרפיה

נולד לאברהם מרדכי ישעיה ולמנוחה רחל גרונר, מצאצאי רבי שניאור זלמן מלאדי. למד בישיבת רבי חיים ברלין וישיבת תומכי תמימים 770 בניו יורק.
בשנת תש"ט 1949 מינה אותו הרב מנחם מנדל שניאורסון (שעדיין לא מונה אז לאדמו"ר) לעוזרו בהוצאת ספרים קה"ת. כאשר מונה הרב שניאורסון למנהיג חסידות חב"ד, מונה גרונר לאחד ממזכיריו. בט"ו באלול ה'תשי"ד (פברואר 1954) נישא ליהודית למשפחת גורביץ ומסדר הקידושין היה הרבי מלובביץ'.
בתשכ"ו (1966) ליקט וערך, לצד הרב מנחם זאב גרינגלס, את ספר המנהגים חב"ד בהוצאת קה"ת.
במהלך השנים עברה מרבית חליפת המכתבים של הרבי דרך הרב גרונר ודרך עמיתו למזכירות, הרב בנימין קליין.
גם לאחר פטירת הרבי היה הרב גרונר דמות בולטת בחסידות, ונשא דברים באירועים ציבוריים רבים ברחבי העולם.
ב־7 באפריל 2020 נפטר מנגיף הקורונה ונקבר בניו יורק בבית הקברות מונטיפיורי, בחלקת אגודת חסידי חב"ד בסמיכות לאוהל חב"ד לובביץ'.
בטבת תשפ"ג, הוציאו בני משפחתו חלק ראשון של הספר "בחדרי תורתך", בהם מתועדות שאלות תורניות שהרב גרונר שאל את הרבי לאורך השנים. ההתכתבויות כוללות הערות והרחבות המסבירות את הדברים. בעתיד זה אמור לכלול ארבעה כרכים, כאשר שניים מהם יעסקו בפירוש רש"י.
משפחתו

לרב גרונר שלושה בנים וארבע בנות, חלקם משמשים כשלוחי חב"ד בעולם.
בנו, הרב מנחם מנדל, מראשי ישיבת בית דוד (חב"ד) בקריית גת
בנו, הרב יוסף יצחק, רב קהילת אור התורה ושליח חב"ד בשארלוט בקרוליינה הצפונית, חבר מרכז לענייני חינוך וחבר אגודת חסידי חב"ד העולמית
אחיו, הרב יצחק דוד גרונר, היה השליח הראשי של חב"ד באוסטרליה (נפטר בתשס"ח)
לקריאה נוספת

בנימין ליפקין, המזכיר - תולדות חייו ופועלו במחיצת הרבי של הרב יהודה לייב גרונר, חלק ראשון, 2021, 450 עמ', חלק שני, 2024
הערות שוליים

↑  נכדתו של הרב יצחק הורביץ ("יצחק המתמיד"). עליו: ישראל אלפנביין, יראת ה' אוצרו - סיפור חייו של הרב 'יצחק דער מתמיד' (יצחק המתמיד), כפר חב"ד, תשס"ו;  1964 בטאון חב"ד גיליון 25 עמוד 22; היינט תרצ"ו: לפני 70 שנה: כ"ד טבת בריגא, מופיע באתר שטורעם בשנת תשס"ו
↑  הרב יהודה לייב גרונר, 88 (באנגלית), 7 באפריל 2020, באתר COLLive
נפטר מזכיר הרבי, הרה"ח ר' יהודה לייב גרונר, 8 באפריל, באתר מרכז התקשורת החב"די COL
↑  At the Rebbe’s Sid, אתר Anash.org ‏| כרטיס הקבר, באתר בית הקברות | צילום הקבר, אתר COL
↑  התכתבות תורנית נדירה בין הרבי למזכירו הריל"ג, באתר COL, ‏07.12.2022
↑  תדפיס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007311309305171  ISNI: 0000 0004 0209 6819  VIAF: 297108011   WorldCat (עם VIAF): 297108011
שריל סוופס

שריל דניז סוופס (באנגלית: Sheryl Swoopes;‏ נולדה ב-25 במרץ 1971) היא שחקנית כדורסל אמריקאית לשעבר שזכתה ב-3 מדליות זהב אולימפיות.
ביוגרפיה

סוופס נולדה בבראונפילד שבטקסס. סוופס גודלה על ידי אמה, לואיז סוופס, ושיחקה כדורסל עם שלושת אחיה הגדולים. היא החלה להתחרות בגיל שבע בליגת ילדים מקומית בשם: "המכדררים הקטנים" (Little Dribblers), היא שיחקה כדורסל בתיכון בראונפילד. סוופס הייתה השחקנית הראשונה שהוחתמה לאיגוד הכדורסל הלאומי לנשים (WNBA), ונבחרה לאחת מ-15 השחקניות המובילות של הליגה בכל הזמנים במשחק האולסטאר של WNBA ב-2011. סוופס זכתה בשלוש מדליות זהב אולימפיות והיא אחת מאחת עשרה שחקניות כדורסל נשים שזכו במדליית זהב אולימפית. היא נבחרה להיכל התהילה של נייסמית' בכדורסל ב-2016. בשנת 2017, היא הוכנסה להיכל התהילה של כדורסל נשים.
חייה באוניברסיטה

סוופס, שגויסה בתחילה על ידי אוניברסיטת טקסס טק, עזבה את בית הספר זמן קצר לאחר הגעתה מבלי לשחק משחק ונרשמה למכללת South Plains. לאחר ששיחקה בסאות' פליינס במשך שנתיים, סוופס עברה לטקסס ליד עיר הולדתה. סוופס גם קבעה מספר שיאי בית ספר בתיכון "טקסס טק". היא השיגה 955 בעונת 1992–1993, שהם שיא קלעי כל הזמנים לעונה בודדת (נכון ל-2006). הממוצע של סוופס הוא 24.9 נקודות למשחק בקריירה שלה והוא הטוב ביותר בתולדות בית הספר.
כדורסל בארצות הברית

סוופס נבחרה לנבחרת ארצות הברית והתחרתה באליפות העולם שנערכה ביוני 1994 בסידני, אוסטרליה. הקבוצה אומנה על ידי טארה ואנדרוויר, וניצחה בששת משחקיה הראשונים, כשהתמודדה מול ברזיל. במשחק צמוד עם הישגים גבוהים, ברזיל קלעה 10 מ-10 זריקות עונשין בדקה האחרונה כדי להבטיח ניצחון 110–107. ארצות הברית ניצחה במשחק גמר צמוד מול אוסטרליה 100–95 כדי לזכות במדליית הארד. סוופס העמידה ממוצע של 9.1 נקודות למשחק, תוך שהיא ביצעה שבע חטיפות, השני בגובהו בקבוצה. סוופס נבחרה לייצג את ארצות הברית במשחקי הנשים הפאן אמריקאיות בארצות הברית 1995, אך רק ארבע קבוצות התחייבו להשתתף, ולכן האירוע בוטל. בשנת 2002, סוופס נבחרה לנבחרת הלאומית שהתחרתה באליפות העולם בז'אנגג'יאגאנג Zhangjiagang, צ'אנגג'ואו ונאנג'ינג, סין. את הקבוצה אימן ואן צ'נדלר. סוופס קלעה 16.9 נקודות למשחק, במקום השני בקבוצה ובזכותה נרשם שיא קבוצתי של 24 חטיפות. נבחרת ארצות הברית ניצחה בכל תשעת המשחקים, כולל משחק תואר צמוד מול רוסיה, שבסוף היה לו הפרש של נקודה אחת. סוופס נבחרה לנבחרת הלאומית המייצגת את ארצות הברית באליפות העולם 2006, שהתקיימה בבארורי ובסאו פאולו, ברזיל. הנבחרת ניצחה בשמונה מתשע התחרויות שלה, אבל ההפסד הבודד הגיע בסבב המדליות בחצי הגמר לרוסיה. ארצות הברית ניצחה את ברזיל במשחק האחרון כדי לזכות במדליית הארד. סוופס, שנפגעה מפציעות, העמידה ממוצעים של 3.0 נקודות למשחק והייתה שנייה בקבוצה עם שש חסימות. יומיים לאחר יום הולדתה ה-40 ב-2011, מקורות ב-Associated Press טענו כי היא מתכוננת לחזור ל-WNBA בציפייה להודעת חתימה רשמית מה - Tulsa Shock. במשחק האולסטאר של WNBA 2011, היא הוכרזה כאחת מ-15 השחקניות המובילות בהיסטוריה של 15 השנים של ה-WNBA.
קריירתה לאחר הפרישה

בשנת 2008, שריל סוופס הופיעה ב-Shirts & Skins, סדרת ריאליטי ב-Logo TV. סוופס הדריכה את סן פרנסיסקו Rockdogs, קבוצת כדורסל להט"בית, ושיתפה את החוויות שלה על כדורסל, משפחה, אמונה ויציאה מהארון. בשנת 2010, סוופס הייתה עוזרת מאמן כדורסל בבית הספר ותיכון מרסר איילנד בוושינגטון.
חייה האישיים

סוופס הייתה נשואה לחבר שהכירה בתיכון בשנים 1994 - 1999, להם נולד ילד אחד בשם ג'ורדן אריק ג'קסון. באוקטובר 2005 - הודיעה סוופס רשמית על יציאתה מהארון והפכה לאחת הספורטאיות בעלות הפרופיל הגבוה ביותר בספורט קבוצתי שעשו זאת בפומבי. סוופס אמרה: "זה לא משנה את מי שאני. אני לא יכולה לבחור במי אני אתאהב. אף אחד לא יכול. לגלות שאני לסבית (ביסאקסואלית) פשוט קרה בשלב מאוחר יותר בחיי. להיות אינטימית עם [אליסה] או כל אישה אחרת מעולם לא עבר בראשי. עם זאת, אני מאמינה בתוקף שכשאתה מתאהב במישהו, אתה לא יכול לשלוט בזה". היא ובת זוגה - כדורסלנית לשעבר ועוזרת מאמן, אליסה סקוט גידלו ביחד את בנה של סוופס.בנות הזוג נפרדו בשנת 2011. מאוחר יותר באותה שנה, סוופס התארסה לחברה הוותיק כריס אנקלשו, בני הזוג התחתנו לאחר אירוסין ממושך ב-21 ביולי 2017.
הערות שוליים

↑  Sheryl Swoopes Career Stats And Totals
↑  SHERYL SWOOPES, OLYMPICS.COM
↑  Naismith Memorial basketball Hall Of Fame
↑  Sheryl Swoopes enjoying her Hall Of Fame
↑  Sheryl Swoopes Career Timeline
↑  Sheryl Swoopes and Carolyn Thompson
↑  TWELVTH WORLD CHAMPIONSHIP FOR WOMEN -- 1994 Date: Jun 10, 2010
↑  TWELVTH PAN AMERICAN GAMES -- 1995 Date: Jun 10, 2010
↑  FOURTEENTH WORLD CHAMPIONSHIP FOR WOMEN -- 2002 Date: Jun 10, 2010
↑  WNBA Top 15 Player Of All Time, Sheryl Swoopes: First To Sign On The Dotted Line
↑  Episode 4: Sister Swoopes (Full Episode)
↑  Loyola to investigate complaints about Sheryl Swoopes after mass transfers
↑  Swoopes Says She Is Gay, and Exhales, The New York Times
↑  Three-time MVP 'tired of having to hide my feelings'
↑  Washington State Upholds Ban on Same-Sex Marriage
↑  What Sheryl Swoopes' Engagement Means: Understanding the Role of Identity and Combo Guards
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1147240787  ISNI: 0000 0000 4301 5270  LCCN: n96086384  VIAF: 18951571   WorldCat (עם VIAF): 18951571
ססנה 172

ססנה 172 בנמל התעופה הרצליה
לוח מחוונים של ססנה 172R.
ססנה 172 סקייהוק (באנגלית: Cessna 172 Skyhawk) הוא מטוס חד-מנועי, בעל ארבעה מושבים וכנף עליונה קבועה, מתוצרת ססנה איירקראפט קומפני האמריקנית.
בסך-הכל נבנו יותר ססנות 172 מאשר כל מטוס אחר מסוגו. קרוב לוודאי שזהו מטוס האימונים הפופולרי ביותר בעולם.
תכנון ופיתוח

על פי אורך חייו והפופולריות שלו, הססנה 172 הוא המטוס הקל בייצור המוני המצליח ביותר בהיסטוריה. הדגמים הראשונים נמסרו ב-1956 והם עדיין נמצאים בשירות. הרוב הגדול של ססנה 172 נבנו במפעל ססנה בוויצ'יטה, קנזס. 2552 מטוסים מדגמים שונים נבנו גם על ידי Reims Aviation הצרפתית וקיבלו את הכינוי F172 בתוספת אות הדגם אשר זהה לדגם שנבנה בארצות הברית. נכון ל־2008, נבנו יותר מ-43,000 מטוסים. מתחריו העיקריים של הססנה 172 הם הביצ'קראפט מאסקיטיר (Beechcraft Musketeer), הגראמן מסדרת AA-5, והפייפר צ'רוקי 6 (Piper Cherokee six), שאינם מיוצרים עוד, וכן הדיימונד Diamond DA40) DA40) החדש יותר.
הססנה 172 התחיל את חייו כגרסה שונה בעל כן נסע תצורה משולשת עם כן זנב של הססנה 170 (שהיה בעל שני גלגלים קדמיים וגלגל זנב), עם רמה בסיסית של ציוד סטנדרטי. הטיסה הראשונה של אב הטיפוס הייתה בנובמבר 1955. הססנה 172 הפך בן לילה להצלחת מכירות ויותר מ-1,400 מטוסים נבנו ב־1956.
הססנה 172 הראשונים היו דומים במראם לססנה 170, עם אותם ירכתיים ישרים וכני נסע, אך לססנה 172 היה מייצב אנכי ישר בעוד לססנה 170 היו מייצב אנכי והגה כיוון מעוגלים. גרסאות מאוחרות יותר של הססנה 172 כללו כני נחיתה משופרים (עם גלגל קדמי במקום אחורי) ומייצב אנכי משוך לאחור אשר עדיין בשימוש כיום. השינוי הקוסמטי האחרון שנעשה באמצע שנות השישים היה הנמכת החלק האחורי אשר איפשר להתקין חלון אחורי.
ססנה פרסמה את הראות הנוספת לאחור כ"ראות כוללת" ("Omni-Vision"). תצורת מטוס זאת נשארה מאז כמעט ללא שינוי, פרט לעדכונים במערכת האוויוניקה והמנועים, כולל תא טייס מזכוכית מסוג גרמין G1000 (הכולל שני צגים, צג אחד המשמש כתצוגת טיסה ראשית – PFD – ואחד עבור תצוגה רב-תכליתית (MFD) ב-2005. ייצור המטוס הופסק באמצע שנות השמונים, אך חודש ב-1996 עם השקת הססנה 172R סקייהוק עם מנוע בעל הספק של 160 כוחות סוס, אשר שופר ב-1998 לססנה 172S סקייהוק SP עם מנוע בעל הספק של 180 כוחות סוס.
טיסות ראויות לציון

מתיאס רוסט, טייס חובב ממערב גרמניה נחת עם ססנה 172 בלב הכיכר האדומה במוסקבה (סמוך למרכז השלטוני, הקרמלין, אזור אסור לטיסה), ב-28 במאי 1987. הנחיתה בשלום לאחר מעבר כל מערכות ההגנה האווירית ההדוקה של בירת ברית המועצות, העמידה במבוכה את הצמרת הסובייטי.
מפרט (172R) > אפיון כללי

צוות: טייס אחד
קיבולת: 3 נוסעים
אורך: 8.28 מטר
מוטת כנפיים: 11.0 מטר
גובה: 2.72 מטר
שטח כנף: 16.2 מ"ר
משקל ריק: 736 ק"ג
משקל המראה מרבי: 1,113 ק"ג
הנעה: מנוע ארבעה צילינדרים 160 כוח סוס ב-2,400 סל"ד
יחס גלישה: :1:7.32
עומס כנף: 68.8 ק"ג למ"ר
מפרט (172R) > ביצועים

מהירות מרבית מותרת: 163 קשר (302 קמ"ש)
מהירות מרבית: 123 קשר (228 קמ"ש) בגובה פני הים
מהירות שיוט: 122 קשר (226 קמ"ש)
טווח: 687 מייל ימי (1,272 ק"מ) ב-60% כוח ב-10,000 רגל (3,040 מטר)
סייג רום: 4,116 מטר (13,500 רגל)
יחס טיפוס: 3.7 מטר לשנייה (720 רגל לדקה)
מלון אסטוריה

| --- | --- |

 בעלות:  Rocco Forte Hotels 
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  1912 
 אדריכל:  Fyodor Lidval 
 קואורדינטות:  59°55′58″N 30°18′32″E﻿ / ﻿59.932777777778°N 30.308888888889°E﻿ / 59.932777777778; 30.308888888889
 האתר הרשמי
 he
 
אסטוריה הוא מלון חמישה כוכבים בסנקט פטרבורג, הממוקם במרכז העיר בכיכר איסק הקדוש ליד קתדרלת איסק הקדוש. ממוקם בבניין היסטורי - אנדרטה ארכיטקטונית בעלת חשיבות פדרלית.
מלונות בערים שונות בעולם נושאים גם את השם "אסטוריה": וינה, בודפשט, אופה וכו'.
אוסטלגיה

דוכן למכירת מוצרי אוסטלגיה
אוסטלגיה (גרמנית: Ostalgie) הוא מונח סוציו-תרבותי בגרמניה, אשר מתייחס להבעת כמיהה או געגועים לפנים מסוימים בתרבות המזרח גרמנית. המונח הוא למעשה הלחם של המילים Ost (מזרח) ונוסטלגיה.
אחרי נפילת חומת ברלין ב-1989 ואיחוד גרמניה שנה לאחר מכן, מרבית מאפייני המשטר המזרח גרמני נעלמו ותושבי מזרח גרמניה נחפזו לאמץ את אורח החיים המערבי. בשלב הראשוני, כל המותגים ממזרח גרמניה נעלמו מן המדפים לטובת מוצרים "מערביים", ללא קשר לאיכותם של המוצרים. ככל שעבר הזמן החלו חלק מתושבי מזרח-גרמניה לשעבר לחוש נוסטלגיה להיבטים מסוימים של חייהם במזרח גרמניה. אוסטלגיה מתייחסת בייחוד לנוסטלגיה לאספקטים מסוימים של חיי היום יום בגרמניה המזרחית לשעבר, שנעלמו בחופזה לאחר איחוד גרמניה.
לאוסטלגיה היבטים מסחריים ואישיים. גל האוסטלגיה נוצל בשנים האחרונות על ידי בעלי עסקים, אשר החלו לייצר מוצרי אוסטלגיה שונים; ביניהם כאלה המחקים מוצרים שנעלמו לאחר האיחוד. הופקו גם מסיבות "אוסטלגיה", בהם הופיעו כפילים של אריך הונקר, הושמעה מוזיקה מזרח גרמנית והוגשו מאכלים או מוצרים אופייניים למזרח גרמניה. למסיבות נכנסו בחינם אנשים שלבשו חולצות של תנועת הנוער של מזרח גרמניה, הנוער הגרמני החופשי (FDJ). סמל אחר הוא "איש החול", שהיה דמות ידועה בתוכניות הילדים של הטלוויזיה המזרח גרמנית.
החיים במזרח גרמניה גם זכו לתיאור נוסטלגי במספר סרטים שזכו לפופולריות בגרמניה, כמו סרטו של וולפגנג בקר, "להתראות לנין!" (העוסק בצעיר המנסה לשחזר את החיים בגרמניה המזרחית לטובת אימו החולה); "זוננאלה" ("שדרות השמש", Sonnenallee) של לאנדר האוסמן (העוסק בחייהם של מתבגרים במזרח ברלין ואף זכה לסרט המשך, NVA, העוסק בחייהם כטירונים ב"צבא העם הלאומי" של מזרח גרמניה); ו"קליינרופין לנצח" (Kleinruppin forever) של קרסטן פיבלר (העוסק במערב גרמני ש"נתקע" במזרח גרמניה). בסרטו "הכול אודות צוקר" עוסק הבמאי דני לוי באוסטלגיה עצמה בנימה אירונית, כשהוא מתאר את הקרע בין שני אחים יהודיים, האחד ממזרח והשני ממערב גרמניה.
לתופעת האוסטלגיה קמו מבקרים שטוענים שהעיסוק החיובי בגרמניה המזרחית נוטה להעלים את הפן השלילי שהתקיים בגרמניה המזרחית כגון השלטון האוטוקרטי, השטאזי שתפקד כמשטרה החשאית ופיקח על חיי האזרחים, ההגבלות על חופש התנועה וכך יוצר תדמית חיובית בלתי מציאותית לגרמניה המזרחית.
הערות שוליים

↑  Ostalgia: Romanticizing the GDR
↑  'Ostalgie' is what it used to be
↑  Germany: Ostalgia for the GDR
פרנה (נהר)

| --- | --- |
נהר פרנה, צולם על ידי הלוויין ספוט
נהר פרנה, צולם על ידי הלוויין ספוט
 מידע כללי
 אורך:  בשם פרנה - 2,750 קילומטר מהמוצא 3,998 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  25,700 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  2,800,000 קמ"ר
 מוצא:  רמת ברזיל
 גובה מוצא הנהר:  1,148 מטרים
 יובלים:  Paranaíba River, São Francisco River, Arrecifes River, Grande River, Aguapeí River, Sucuriú River, São José dos Dourados River, Santo Anastácio River, Tietê River, San Javier River, Ivinhema River, Palometa River, Saladillo Stream, São José dos Dourados, Jordão River, Arroyo Tabay, Ludueña Stream, Quitéria River, Verde River, Maracaí River, Santa Lucía River, Riacho Arazá, Monday River, Corriente River, Carcarañá River, Ivaí River, Piquiri River, Paranapanema River, Salado River, איגואסו, פרגוואי, Gualeguay River, Negro River, Nogoyá River, Guayquiraró River, Feliciano River, Acaray River, Peixe River, Pardo River, Iguatemi river, בפסקה זו 7 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  מפרץ ריו דה לה פלטה, האוקיינוס האטלנטי
 מדינות באגן הניקוז:  ברזיל ברזיל פרגוואי פרגוואי ארגנטינה ארגנטינה אורוגוואי אורוגוואי בוליביה בוליביה
 
 אגן הניקוז של נהר פרנה
 
פרנה (בספרדית ובפורטוגזית: Rio Paraná; בגוארני: Parana – "אבי המים" בגוארני) הוא אחד הנהרות הגדולים ביותר בתבל. אורכו 3,998 ק"מ ושטח אגן הניקוז שלו 2,800,000 קמ"ר - השני בגודלו באמריקה הדרומית אחרי האמזונאס. הוא מהווה את נתיב השיט הראשי ביבשת זו, ודרכו חדרו הספרדים לפנים הארץ. ספיקת מימיו 25,700 קוב בשנייה, החמישי בשיפעת מימיו בתבל.
מוצא הנהר ברמת ברזיל, לא הרחק ממקורות נהר סאו פרנסיסקו, ושם אפיקו עמוק וצר. בחלקו המרכזי הוא מהווה גבול בין ברזיל לפרגוואי ובין ארגנטינה לפרגוואי. באזור זה נשפכים אליו שני נהרות גדולים, בתחילה נהר איגואסו החובר אליו מברזיל, 25 ק"מ לאחר מפלי איגואסו, ואחרי כן נהר פרגוואי החובר אליו מכיוון פרגוואי. מכאן והלאה ממשיך הנהר דרומה, באפיק רדוד הנתון להשפעת הגאות, דרך המישורים הפוריים של צפון ארגנטינה עד הישפכו למפרץ ריו דה לה פלטה ביחד עם נהר אורוגוואי. מן הפמפס זורמים אליו יובלים אחדים בלבד. על גדת הנהר הוקמו כמה מהערים החשובות של ארגנטינה: פוסאדאס, קוריינטס, רסיסטנסיה, פראנה, רוסריו ובואנוס איירס. מעברו השני של מפרץ ריו דה לה פלטה שוכנת מונטווידאו, בירת אורוגוואי. על גדות הנהר בברזיל שוכנת פרזידנטה אפיטסיו ובקרבתה פרזידנטה ונססלאו. בטרם הוקם סכר איטייפו אשר הציף את תוואי הנהר, נמצאו בגבול ברזיל-פרגוואי מפלי גוואירה שהיו מפלי המים האדירים ביותר בעולם. אוניות יכולות להגיע מן האוקיינוס האטלנטי עד קוריינטס, וספינות קטנות יותר עד אסונסיון דרך נהר פרגוואי, ואף הלאה אל ביצות הפנטנל אשר בברזיל.
שפך נהר האיגואסו לנהר הפרנה במשולש הגבולות ברזיל (מימין) ארגנטינה (במרכז) פרגוואי (בשמאל)
צ'ארלס ראשמור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בדצמבר 1857 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  31 באוקטובר 1931 (בגיל 73) 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
צ'ארלס א. ראשמור (באנגלית: Charles E. Rushmore;‏ 2 בדצמבר 1857 – 31 באוקטובר 1931) היה איש עסקים ועורך דין אמריקאי, אשר על שמו קרוי הר ראשמור. נולד בעיר ניו יורק לאדוארד קארמן ראשמור ולמארי אליזה ראשמור. במשך חייו נישא למעצבת ג'אנט קרפנטר.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
וולפגנג פאולי

| --- | --- |

 לידה:  25 באפריל 1900 וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  15 בדצמבר 1958 (בגיל 58) ציריך, שווייץ 
 שם לידה:  Wolfgang Ernst Pauli 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  אוסטריה, גרמניה, ארצות הברית
 מקום קבורה:  Zollikon cemetery 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מינכן (יולי 1921)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 מנחה לדוקטורט:  ארנולד זומרפלד 
 מוסדות:  אוניברסיטת המבורג (1923–1928)  אוניברסיטת פרדו (1942–1942)  אוניברסיטת מישיגן (1941–1941)  אוניברסיטת פרינסטון (1940–1946)  מכון נילס בוהר (1922–1923)  אוניברסיטת גטינגן (1921–1922)  המכון הטכנולוגי של ציריך (1928–1940)  המכון הטכנולוגי של ציריך (1946–1958) 
 תלמידי דוקטורט:  Felix Villars, Saleh Selim-Younis, Andreas Valkó, Paul Güttinger, Hans Aeppli, Jean-Pierre Blaser, עמוס דה-שליט, Max Robert Schafroth, Alexander Rusterholz, Beat Andreas Troesch, מוריס פרייס, ניקולס קמר, Philippe Choquard, Armin Thellung, Charles Enz, John Markus Blatt, יגאל תלמי 
 פרסים והוקרה:  מדליית מקס פלאנק (אפריל 1958)  מדליית מאטאוצ'י (1956)  חבר זר של החברה המלכותית (23 באפריל 1953)  מדליית פרנקלין (1952)  פרס נובל לפיזיקה (1945)  מדליית לורנץ (אוקטובר 1931)  פרופסור (נובמבר 1926) 
 בן או בת זוג:  פרנציסקה ברטראם (אפריל 1934–?)  קאתה מרגרט דפנר 
 תרומות עיקריות
 עבודתו על תאוריית הספין, ובפרט עקרון האיסור שנקרא על שמו.
 
וולפגנג ארנסט פאולי (בגרמנית: Wolfgang Ernst Pauli; ‏25 באפריל 1900 – 15 בדצמבר 1958) היה פיזיקאי אוסטרי, שנודע בעקבות עבודתו על תאוריית הספין, ובפרט עקב עקרון האיסור הנקרא על שמו. זוכה פרס נובל לפיזיקה לשנת 1945.
קריירה מדעית

פאולי תרם רבות כמדען, בפרט בנושא מכניקת הקוונטים. הוא לא פרסם מאמרים רבים, והעדיף התכתבויות ארוכות עם עמיתים (כגון בוהר והייזנברג, חבריו הקרובים). רבים מרעיונותיו ומסקנותיו לא פורסמו מעולם והופיעו רק במכתביו, אשר תכופות הועתקו והופצו בידי מכותביהם. ככל הנראה לפאולי לא היה אכפת שחלק גדול מעבודתו לא יוחס אליו. להלן יובאו חלק מן המסקנות שבכל זאת יוחסו אליו:
ב-1924 הציע פאולי דרגה קוואנטית חדשה, כדי לפתור אי-עקביויות בין ספקטרומים מולקולריים נצפים לבין מכניקת הקוונטים המתפתחת. הוא ניסח את עקרון האיסור שלו, ככל הנראה עבודתו החשובה ביותר, אשר קבעה ששני אלקטרונים לא יכולים להיות באותו מצב קוואנטי. רעיון הספין אשר פותח שנה לאחר מכן בידי ראלף קרוניג, ג'ורג' אולנבק וסמואל חאודסמיט זיהה אותה דרגת חופש כספין של האלקטרון.
ב-1926, זמן קצר לאחר שהייזנברג פרסם את תאוריית המטריצה של מכניקת הקוונטים המודרנית, השתמש בה פאולי כדי להסיק את הספקטרום של אטום המימן, וכך עזר רבות לביסוס התאוריה.
ב-1927 הוא הציג את מטריצות פאולי, כבסיס לאופרטורים של הספין, ובכך פתר את התאוריה הלא-רלטיביסטית של הספין. יש האומרים כי זה היה מה שהשפיע על דיראק בפיתוחה של משוואת דיראק לאלקטרון הרלטיביסטי, על אף שדיראק טען כי הוא המציא את המטריצות הללו באופן בלתי-תלוי בפאולי. דיראק פיתח מטריצות דומות לאלו של פאולי, אך גדולות יותר, לטיפול ביישום רלטיביסטי של ספין פרמיוני.
ב-1930 העלה פאולי את בעיית קרינת הבתא. במכתב מ-4 בדצמבר הפותח במילים "גבירותיי ורבותיי הרדיואקטיביים" (לליזה מייטנר ועוד), הוא הציע את קיומו של חלקיק נייטרלי בעל מסה קטנה (לא יותר מאחוז אחד של מסת הפרוטון), על מנת להסביר את הספקטרום הרציף של קרינת הבתא. ב-1934 שילב אנריקו פרמי את החלקיק, שקרא לו "נייטרינו", כחלק מתאוריית קרינת הבתא שלו. חלקיק הנייטרינו נצפה אמפירית ב-1959.
ב-1940 הוכיח את משפט סטטיסטיקת הספין, הגורס כי חלקיקים בעלי ספין חצי-שלם הם פרמיונים, וחלקיקים בעלי ספין שלם הם בוזונים.
ראו גם

עקרון האיסור של פאולי
מטריצות פאולי
לקריאה נוספת

טוביאס הירטר, עידן האי־ודאות – איך גילו גדולי הפיזיקאים את עולם הקוונטים 1895–1945, ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2023.
מרטן ברודר

מַרְטֵן פִּייֵר בְּרוֹדֶר (בצרפתית: Martin Pierre Brodeur; נולד ב-6 במאי 1972 במונטראול) הוא שוער הוקי קרח קנדי מקצועני לשעבר, הנחשב לאחד מגדולי השוערים בכל הזמנים.
ברודר מחזיק במספר שיאים מרכזיים של ליגת ה-NHL, בה שיחק 22 עונות - מתוכן 21 עונות במועדון איתו הוא מזוהה יותר מכל, ניו ג'רזי דווילס. במדי הדווילס זכה שלוש פעמים בגביע סטנלי. הוא השוער שניצח הכי הרבה משחקי עונה רגילה בתולדות ה-NHL, ומחזיק במספר שיאי NHL נוספים.
בזירה הבינלאומית זכה ברודר עם נבחרת קנדה פעמיים במדליית זהב אלימפית ופעם אחת בגביע העולם בהוקי קרח.
בין יכולותיו נודע ברודר ביכולת ייחודית של שליטה במקל ההוקי ובדיסקית ברמה גבוהה מאוד יחסית לשוער, יכולת שסייעה לו להשתתף במשחק ההתקפה של קבוצתו. יכולתו גרמה ל-NHL לקבוע חוק מיוחד שמגביל את יכולתם של שוערים לשחק בדיסקית מחוץ לשערם.
בינואר 2015 הודיעה הקבוצה האחרונה בה שיחק, סנט לואיס בלוז, כי ברודר יפרוש ממשחק פעיל ויצטרף לקבוצה בתפקיד ניהולי.
ב-2018 התקבל כחבר בהיכל התהילה של ההוקי קרח וחזר למועדון איתו הוא מזוהה, ניו ג'רזי דווילס, בו הוא משמש כיום כסגן נשיא לפיתוח עסקי.
תחילת דרכו

אביו של ברודר, דני, היה אף הוא שוער הוקי קרח, וזכה במדליית ארד אולימפית עם נבחרת קנדה באולימפיאדת קורטינה ד'אמפצו (1956). אחרי קריירת המשחק שלו, הפך דני ברודר לצלם הבית של קבוצת ה-NHL מונטריאול קנדיאנס. מרטן התלווה כילד לאביו רבות בעבודתו והפך לאוהד מסור של הקבוצה, ובעיקר של שוערה, פטריק רואה.
כילד העושה את צעדיו הראשונים על משטח הקרח שיחק ברודר דווקא כחלוץ, אך כשהיה בן 7, לקראת פתיחת עונה חדשה, שאל אותו מאמנו אם ברצונו להפוך לשוער הקבוצה. ברודר תיאר מאוחר יותר את ההחלטה כגדולה ביותר שעשה בחייו, וכל זאת כילד בן 7.
כבר בגילאים המוקדמים התגלה ברודר כשוער מצוין, וכשהיה בן 18 הגיע ל-QMJHL, אחת מליגות הצעירים הראשיות של קנדה - מסגרת ההוקי קרח הבכירה בעולם לשחקנים צעירים. בשנתו הראשונה בליגה נבחר לנבחרת הרוקיז של העונה. מיד אחריה נבחר בדראפט ה-NHL על ידי ניו ג'רזי דווילס במקום ה-20 הכללי.
קריירה מקצוענית > 1991 - 1995

לאחר הבחירה בדראפט נשאר ברודר לשתי עונות נוספות בליגות הצעירים של קנדה, אך במהלך עונת 1991/92 נקרא בבהילות אל הדווילס עקב פציעת שני השוערים שלהם. הוא שיחק בדווילס 4 משחקים באותה עונה, ובנוסף שיחק במשחק פלייאוף אחד.
את העונה הבאה העביר ברודר בקבוצת יוטיקה דווילס, קבוצה-בת של ניו ג'רזי דווילס בליגה המשנית AHL, אך בעונת 1993/94 שב לסגל הקבוצה ופרץ את דרכו אל עמדת השוער הראשון שלה תוך גילוי יכולת משובחת. יכולתו זיכתה אותו בגביע קאלדר - גביע רוקי העונה ב-NHL. בפלייאוף הגיעו ברודר והדווילס עד לגמר החטיבה המזרחית, שם נוצחו על ידי ניו יורק ריינג'רס בשבעה משחקים.
הפריצה של ברודר התעצמה בעונת 1994/95, כאשר עלה עם הדווילס לפלייאוף, שם הוביל אותם לניצחון בסיבוב הראשון על בוסטון ברואינס תוך שהוא שומר על שער נקי בשלושה מתוך ארבעת הניצחונות של הדווילס. גם בסיבוב השני הצטיין ברודר כשספג רק 8 שערים ב-5 משחקים מול פיטסבורג פינגווינס ועזר להעלות את הדווילס בפעם השנייה ברציפות לסדרת הגמר של החטיבה המזרחית. לאחר ניצחון על פילדלפיה פליירס עלו הדווילס לראשונה בתולדות המועדון לסדרת הגמר על גביע סטנלי, מול דטרויט רד וינגס שנחשבה למועמדת ברורה לזכות בגביע. הצטיינותו של ברודר, שספג 7 שערים בלבד בסדרה, הובילה את הדווילס לניצחון גדול ב-4 משחקים בלבד על הרד וינגס, ולזכייה היסטורית בגביע סטנלי בעונתו השנייה בלבד של ברודר בקבוצה.
קריירה מקצוענית > 1995 - 1999

בעונת 1995/96 החמיצו הדווילס את הפלייאוף ולא יכלו להגן על תוארם, אולם הצטיינותו האישית של ברודר הובילה אותו לראשונה למשחק ה"אול-סטאר" של ה-NHL.
בשלוש העונות שלאחר מכן הוביל ברודר את הדווילס שלוש פעמים למקום הראשון בליגה בתום העונה הרגילה, אולם בפלייאוף נכשלו ברודר והדווילס פעם אחר פעם. עם זאת, ברודר זכה ב-1997 וב-1998 בגביע ג'נינגס - הגביע לשוער עם ממוצע ספיגת השערים הנמוך ביותר בליגה, ושיחק במשחקי ה"אול-סטאר" בכל שלוש העונות.
בפלייאוף של עונת 1996/97 אף כבש ברודר שער לזכות הדווילס, כאשר לקראת סיום משחק מול מונטריאול קנדיאנס הכה את הדיסקית לכל אורך זירת הקרח אל תוך שער הקנדיאנס, כאשר הקנדיאנס הוציאו את שוערם בניסיון נואש לחזור מפיגור. הדווילס ניצחו במשחק 2:5. זה היה השער השני בהיסטוריה שהובקע על ידי שוער בפלייאוף, והשער החמישי בהיסטוריה של ה-NHL בכלל.
קריירה מקצוענית > 1999 - 2004

בעונת 1999/2000 שוב נרשמה לזכות ברודר הבקעת שער לזכות הדווילס, כאשר שחקן של פילדלפיה פליירס הכה את הדיסקית בטעות לשערו-הוא. כיוון שברודר היה השחקן האחרון של הדווילס ששיחק בדיסקית, נרשם השער לזכותו. העונה המוצלחת נמשכה בעוד הופעת פלייאוף משכנעת, בסיומה הוביל ברודר את הדווילס בפעם השנייה לזכייה בגביע סטנלי. סדרת הגמר מול דאלאס סטארס נמשכה שישה משחקים, כאשר בחמשת האחרונים ספג ברודר שישה שערים בלבד.
לאחר עונה רגילה ממוצעת ב-2000/01, שוב העלה ברודר את רמתו בפלייאוף והוביל את הדווילס עד הגמר, בו נוצחו הדווילס על ידי קולורדו אוולאנש שבשערה עמד פטריק רואה, השוער אותו העריץ ברודר בצעירותו. ברודר שיחק בפעם השישית ברציפות במשחק האול-סטאר.
לאחר עונה נוספת בה היה אחד השוערים המובילים בליגה מבחנת ממוצע ספיגת שערים, הגיע ברודר לעונת השיא שלו עד אז, עונת 2002/03. באותה עונה זכה ברודר - בנוסף לזכייה נוספת בגביע ג'נינגס - בפעם הראשונה בפרס היוקרתי ביותר לשוער ב-NHL, גביע וזינה - גביע שוער העונה. הוא אף היה אחד המועמדים הסופיים לזכייה בגביע הארט, גביע ה-MVP של הליגה.
ההופעה המצוינת של ברודר נמשכה גם בפלייאוף כשהוביל את הדווילס בפעם השלישית לזכייה בגביע סטנלי, תוך שהוא קובע שיא NHL חדש של 7 משחקים אותם סיים עם רשת נקייה בפלייאוף - שיפור לשיא שהיה שייך לדומיניק האשק.
ברודר זכה שוב בגביע וזינה ובגביע ג'נינגס בעונת 2003/04, אך לא הצליח להוביל את הדווילס מעבר לסיבוב הראשון של הפלייאוף.