stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורט טילדן
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם הראשונה

לאחר מלחמת 1812 החלה ארצות הברית לבצר את חופיה הדרומיים של קווינס אולם רק עם תחילת מלחמת העולם הראשונה החל צבא ארצות הברית לבנות את המבצר במתכונתו המבוצרת. שלושת המבנים של המבצר, שיועדו לסוללות תותחים ומרגמות, נבנו ב-1917 עם כניסת ארצות הברית למלחמה. תחילה הוצבו בהם מרגמות 12 אינץ' (אנ') ותותחי 6 אינץ' (אנ') שהובאו מפורט המילטון ומפורט סלוקום (אנ').
מאחר שליד המבצר נבנה בסיס של חיל האוויר נוצר חשש שהירי יגרום נזקים לבסיס לכן התותחים והמרגמות, שהוצבו תחילה על בסיסים קבועים, הורכבו על מסילות שאיפשרו הזזת כלי הנשק בזמן ירי וצמצום נזק אפשרי לבסיס חיל האוויר.
ב-1918 הוצבה בשטח המבצר סוללת תותחי נ"מ 3 אינץ' (אנ') ונשארה עד 1919.
ההיסטוריה של המבצר > בין המלחמות

ב-1921 הוחלפו התותחים של המבצר בשני תותחי חוף 16 אינץ' (אנ') שהיו הגדולים ביותר בצבא ארצות הברית באותה תקופה. גודל התותחים אילץ את צבא ארצות הברית לבנות אתר חדש עבור התותחים שאיפשרו מרחב תנועה משמעותי יותר לתותחים הגדולים.
ההיסטוריה של המבצר > מלחמת העולם השנייה

ב-1941, עם הצטרפות ארצות הברית למלחמת העולם השנייה, החל הצבא לבצר את סוללות התותחים במבצר טילדן. פרויקט זה היה חלק ממהלך נרחב יותר של הוספת סוללות תותחים בפורט טילדן ובחיזוק הביצורים והחלפת התותחים בשאר המבצרים שהגנו על ניו יורק וביניהם פורט וודסוורת', פורט האנקוק, פורט סטורי (אנ') ופורט המילטון. בנוסף הובאו לקרבת המבצר מספר ספינות טורפדו (אנ').
ההיסטוריה של המבצר > לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה החליט צבא ארצות הברית שחימוש המבצר מיותר ועד 1948 פורקו כל התותחים מהמבצר ונשלחו לגריטה.
ב-1950, עם עליית המתח בין ארצות הברית וברית המועצות, במסגרת המלחמה הקרה הוצבו 16 תותחי נ"מ 90 מ"מ במבצר. בהמשך הוצבו עוד 4 תותחי 90 מ"מ וכן 8 תותחי נ"מ 120 מ"מ (אנ').
ב-1955 הוחלפו תותחי הנ"מ בטילי קרקע אוויר מדגם "נייק-אייקס" (אנ'). ב-1958 הוחלפו טילים אלו בדגם מתקדם יותר "נייק-הרקולס" (אנ') בעלי יכולת נשיאה של ראש חץ גרעיני. טילים אלו הוצאו מהשירות ב-1972.
בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20 הועבר המבצר לרשות מערך המילואים של צבא ארצות הברית (אנ') והיווה בסיס ליחידות מילואים של חיל הרגלים, הארטילריה, ההנדסה והתקשורת. ב-1978 הפסיק הבסיס לשמש את הצבא ונמסר לאחריות שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית.
ההיסטוריה של המבצר > המבצר כפארק

המבצר וסביבתו החופית הפכו לחלק מפארק גייטווי המוכרז (אנ'). רוב המבנים ששימשו את החיילים ננטשו ולא עברו תהליך שימור. מצודות הבטון בהן הוצבו התותחים נסגרו לקהל כשעל גגו של אחד מהם נבנה מצפור. חלק ממבנים האחרים ששימשו כמחסנים ולמגורים שופצו ומשמשים לקהילות אמנים.
סביבתו החצי פראית של הפארק מושכת בעלי חיים שמקננים שם כשבין השאר נצפו במקום ציפורים ממשפחת הפסרליים ושחפיות ים. ציפורים אלו נקבעו על ידי מדינת ניו יורק כחיות שמורות לכן מוטל קנס על מי שפוגע בהן, בגוזליהן או בקיניהן.
גלריה

אחד ממבצרי התותחים
אחד ממבצרי התותחים
אחד ממבצרי התותחים
מהמבנים הישנים של המבצר
מהמבנים הישנים של המבצר
המבצר באמנות

ב-2014 יצא לאקרנים הסרט "פורט טילדן" (אנ') המספר על שתי נערות במסען מניו יורק לחוף של פורט טילדן.
לקריאה נוספת

Berhow, Mark A., ed. (2015). American Seacoast Defenses, A Reference Guide (Third ed.). McLean, Virginia: CDSG Press. ISBN 978-0-9748167-3-9.
Lewis, Emanuel Raymond (1979). Seacoast Fortifications of the United States. Annapolis: Leeward Publications. ISBN 978-0-929521-11-4.
Roberts, Robert B. (1988). Encyclopedia of Historic Forts: The Military, Pioneer, and Trading Posts of the United States. New York: Macmillan. ISBN 0-02-926880-X.
הערות שוליים

↑  שני מבצרים אלו הגנו גם הם על ניו יורק
↑  פארק גייטווי, באתר nyharborparks.org
↑  הנחיות למטייל בפארק גייטווי, באתר www.nps.gov
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315145652   WorldCat (עם VIAF): 315145652
אבן טופייל

| --- | --- |

 לידה:  1100 גואדיקס כיום בספרד, אז ואדי אשי, אל-אנדלוס ,אמירות אל-מוראביטון
 פטירה:  1185 (בגיל 85 בערך) מרקש, מרוקו, הח'ליפות המוּואחידית
 שם לידה:  أبو بكر محمد بن عبد الملك بن محمد بن طفيل القيسي
 השקפה דתית:  אסלאם 
 תחומי עניין:  פילוסופיה, אסטרונומיה, אתיקה, מדע המדינה, רפואה
 עיסוק:  פילוסוף, סופר, רופא, משורר 
 מדינה:  אל-מוואחידון, מוראביטון 
 יצירות ידועות:  Hayy ibn Yaqdhan 
 
אבן טופייל (או, בשמו המלא, אבו בכר מוחמד אבן עבד אלמלכ אבן מוחמד אבן טופייל אל-קאיסי אל-אנדלוסי; בערבית- أبو بكر محمد بن عبد الملك بن محمد بن طفيل القيسي الأندلسي; 1100/1105- 1185) היה איש אשכולות ערבי מוסלמי-אנדלוסי, סופר, פילוסוף, תאולוג, רופא ווזיר.
ביוגרפיה

נולד ב-גואדיקס (אנ') (בזמנו ואדי אשי) שליד גרנדה והתחנך על ידי הפילוסוף הידוע אבן באג'ה. למד פילוסופיה ורפואה בגרנדה והתיידד עם הפילוסוף הנודע אבן רושד. בבגרותו שימש כמזכירו האישי של שליט גרנדה, ומאוחר יותר כווזיר ורופא החצר של אבו יוסוף יעקוב, המלך של שושלת המווחידון. בשנת 1182 פרש מתפקידו והוחלף על ידי ידידו, אבן רושד עליו הוא עצמו המליץ למלך. כחלק מתפקידו כרופא, פרסם בחייו כמה ספרי רפואה חשובים וכמו כן עסק גם באסטרונומיה ופרסם ספרים אף בתחום זה. מת בעיר מרקש שבמרוקו בשנת 1185. בהלווייתו השתתף גם המלך אבו יוסוף יעקוב.
חי בן מקיץ

חיבורו המפורסם ביותר של אבן טופייל הוא ספרו חי בן מקיץ (במקור: חי אבן יקט'אן; حي ابن يقظان) שהתפרסם גם במערב. זהו רומן פילוסופי המספר את סיפורו של ילד פרא אוטודידקט, שחי לבדו על אי בודד, לשם הובא על ידי איילה שגידלה אותו. על האי, הוא מעסיק את עצמו במחשבות ובחקירות פילוסופיות שבעזרתן הוא מגיע לחקר האמת. בסופו של דבר הוא פוגש על האי אדם בשם "אבסל" - אדם שניצל מספינה טרופה, וכך הוא מגיע לידי מגע עם הציוויליזציה. לאחר המפגש הוא מרצה לאותו אדם את תורתו בדבר הנהגת החברה והנהגת המדינה הרצויה. הוא טוען כי שליט המדינה הרצוי צריך להיות איש מעלה שיעמוד בסף דרישות מוסריות ופילוסופיות גבוהות ביותר, כך שכנראה שאיש כזה אינו בנמצא. בהיעדר מנהיג ראוי, כל חברה בהכרח תהיה חברה קלוקלת, ולכן ממליץ חי בן מקיץ לפילוסופים ולמבקשי האמת לפרוש מן החברה ולחיות חיי התבודדות, שרק הם יוכלו להביאם אל האמת המוחלטת.
הספר זכה לפרסום רב, והייתה לו השפעה עמוקה על הספרות הערבית ועל הספרות האירופאית במשך שנים ארוכות, והוא המשיך להיות רב-מכר רב השפעה במערב אירופה, גם במאות ה-17 וה-18.
רבי אברהם אבן עזרא כתב גרסה מקוצרת לספר. רבי משה נרבוני כתב ביאור על מספר פרקים.
לקריאה נוספת

אבן טופיל, חי אבן יקט'אן, תרגם מערבית יאיר שיפמן, ההוצאה לאור של אוניברסיטת תל אביב, 2009
יאיר שיפמן, פירוש נרבוני ל"חי בן יקט’אן" לאבן טפיל, מכון בן צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, ירושלים 2018.
הערות שוליים

↑  ישראל לוין (מהדיר), אברהם אבן עזרא - שירים, הוצאת אוניברסיטת תל אביב, 2011 עמ' 62 והלאה גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303965105171  PLWABN: 9810534976405606  BIBSYS: 90118096  BNC: 000509124  BNE: XX1005820  BnF: cb13162902n (data)  CiNii: DA06650541  GND: 118847147  ISNI: 0000 0001 1862 4821  LCCN: n82164728  NKC: kup19980000000185  NLA: 51933970  NTA: 070743827  RERO: 02-A000084759  SELIBR: 191205  SUDOC: 027616479  TDVİA: ibn-tufeyl  Trove: 1510842  VcBA: 495/28713  VIAF: 314781954   WorldCat (עם VIAF): 314781954 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פילוסופים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחידות החילוץ של חיל האוויר האמריקאי

| --- | --- |

 למען יחיו אחרים
 פרטים
 כינוי:  פי ג'יי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:  חיל האוויר של ארצות הברית
 סוג:  כוחות מיוחדים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  מרץ 1946 – הווה (כ־78 שנים)
 נתוני היחידה
 כוח אדם:  כ-500 לוחמי פארארסקיו
 פיקוד
 יחידת אם:  פיקוד האוויר הקרבי פיקוד המבצעים המיוחדים
לוחמי החילוץ הקרבי של חיל האוויר של ארצות הברית המכונים פארארסקיו (באנגלית: Pararescue - הלחם של המילים צניחה וחילוץ) הידועים גם בכינוי פי ג'י (PJs) נמנים עם לוחמי העילית של כוחות המבצעים המיוחדים של ארצות הברית (SOF). הם כפופים לפיקוד הקרב (ACC) ולפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC), ערוכים לפעולה בכל מקום בעולם.
תפקידם העיקרי חילוץ טייסים נוטשים, חילוץ כוחות נצורים או מנותקים, חילוץ חשאי מעבר לקווי האויב, טיפול רפואי ופינוי נפגעים משדה הקרב. הם פועלים בתווך אוויר-ים-יבשה בסביבות מוגבלות לחילוץ והצלה מכל מקום, בכל מצב ובכל עת.
המוטו שלהם "למען יחיו אחרים" מסמל את מחויבותם להצלת חיים והקרבה עצמית.
המקבילה בישראל ליחידות אלה היא יחידה 669 יחידת החילוץ והפינוי הקרבי בהיטס של חיל האוויר.
היסטוריה

הצורך להצניח כוח שיעניק טיפול רפואי ויסייע בחילוץ צוותי אוויר שמטוסם הופל בשטח אויב התפתח בדרום מזרח אסיה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה. הזמן שלקח לכוחות קרקע שנשלחו למעבה הג'ונגל כדי לחלץ את צוותי המטוסים נמשך לעיתים קרובות ימים אחדים, ובחיל האוויר של ארצות הברית הוחלט להכשיר כמה רופאים שיוצנחו לג'ונגלים כדי לטפל בצוותי המטוסים שהתרסקו. רק לקראת סוף המלחמה נכנסו לשימוש ראשוני המסוקים למשימות אלה.
לאחר מלחמת העולם השנייה הוקם בחיל האוויר של ארצות הברית "שירות ההצלה האווירי" (Air Rescue Service) והוכשרו ראשוני הפארארסקיו. ההכשרה כללה קורס פרמדיק, וחילוץ בכל סביבה אפשרית, כולל ג'ונגל, צוקים, שלג ובים. תפקידם העיקרי היה להציל צוותים שהופלו מאחורי קווי האויב, אולם לעיתים קרובות הם נקראו למשימות חילוץ אזרחיות מורכבות בשל יכולותיהם המיוחדות.
עד שנת 2000 היו ה-PJs חלק אינטגרלי של טייסות מסוקי החילוץ (RQS - Rescue Squadrons). החל משנת 2000 אורגנו הכוחות בטייסות נפרדות ה"גרדיאן אנג'ל" (באנגלית: Guardian Angel "המלאך השומר") ויכולות החילוץ הורחבו למגוון רחב יותר של משימות, הכוללות גם חילוץ באמצעות כלי רכב וכלי שיט.
"גרדיאן אנגל"

ה-"גרדיאן אנגל" כפופים לפיקוד הקרב של חיל האוויר (ACC). הם כוללים לוחמי חילוץ (PJs - Pararescuemen), קציני חילוץ קרבי (CRO - Combat Rescue Officers), מומחי מילוט והישרדות (SERE) ותומכי לחימה. הם בעלי כושר פריסה גלובלי ויכולת פעולה עצמאית.
"גרדיאן אנגל" > לוחם חילוץ (PJ - Pararescueman)

ה-PJs נמנים עם כוחות העילית של ארצות הברית והם הלוחמים המאומנים ביותר למבצעי חיפוש והצלה קרבי. הם מתמחים ברפואת חרום, ובטכניקות חילוץ מיוחדות ביבשה ובים. הם מומחים בלוחמה זעירה, בצניחה טקטית ובצלילה קרבית. הם מרבים בעבודה עם מסוקי חילוץ, ויכולים לפעול עצמאית מצוידים בכלי רכב וכלי שיט ייעודיים הניתנים להצנחה. הם ערוכים לחפש ולהציל נפגעים, צבאיים או אזרחיים, בכל מתאר ובכל עת. ה-PJs מאומנים לצנוח בכל מקום, להתנייד, לחבור ולהילחם עם כוחות מבצעים מיוחדים אחרים. הם מומחים בסריקה תת-ימית והנצלה, בחילוץ אנכי, בחילוץ מהים, מכלי טיס ורכב מרוסקים, וגם אחראים לאיסוף דגימות DNA וחומרים מסווגים ביעד. בנוסף משתתפים ה-פי ג'יס במשימות נאס"א לחילוץ טייסי חלל לאחר נחיתתם בים.
הכשרתם נמשכת קרוב לשנתיים והיא בין קורסי ההכשרה המיוחדים ביותר בעולם. ההכשרה ממיינת וכוללת סבולת ומאמצים גופניים, מסעות והישרדות, וכישורי קרב ונשק. שיעור הנפל הוא בין הגבוהים ביותר ב-SOF.
קורס הכרות - 9 שבועות בבסיס חיל האוויר לקלנד (Lackland AFB), טכסס. ההכשרה ממיינת וכוללת מאמצי כושר גופני, מסלול מכשולים, מסעות, רפואת צלילה, עזרה ראשונה וכישורי נשק.
קורס צניחה בסיסי - 3 שבועות בבית הספר לצניחה של צבא ארצות הברית בפורט בנינג, ג'ורג'יה הכולל חמש צניחות.
קורס צלילה קרבית - 6 שבועות בבית הספר לצלילה קרבית של חיל האוויר (U.S. Air Force Combat Diver School) בפנמה סיטי, פלורידה. הקורס מדגיש ניידות מתחת למים בתנאי פעולה שונים. הוא כולל צלילות עד עומק 40 מטר, צלילה במערכת מעגל סגור, חיפוש תת-מימי והצלה בים.
השתלמות בהיחלצות ממטוס טבוע - יום אחד בבסיס האוויר של חיל הים בפנסקולה (Naval Air Station Pensacola), פלורידה.
קורס מילוט והישרדות - 2.5 שבועות בבית הספר ליסודות המילוט (U.S. Air Force Basic Survival School) בבסיס חיל האוויר פירצ'ילד (Fairchild AFB) מדינת וושינגטון. הקורס כולל לימוד טכניקות מילוט, הסתתרות, הישרדות, החלצות והתמודדות בשבי.
קורס צניחה חופשית - 5 שבועות בבית הספר לצניחה חופשית של צבא ארצות הברית בפורט בנינג, ג'ורג'יה.
קורס פרמדיק - 22 שבועות בבסיס חיל האוויר קירלנד (Kirtland AFB) באלבקרקי, ניו מקסיקו. בוגרי הקורס מוסמכים כ-EMT-Paramedic במרשם הלאומי.
קורס התמחות בחילוץ - 24 שבועות בבסיס חיל האוויר קירלנד (Kirtland AFB) באלבקרקי, ניו מקסיקו. הקורס מכשיר לוחמי חילוץ לכל יחידות החילוץ ברחבי העולם. הוא כולל טיפול רפואי וחילוץ במתארים שונים, טיפוס הרים, ניווט, טקטיקות לחימה, צניחה ועבודה עם מסוקים. בסיומו הבוגרים מקבלים את הכומתה האדומה, סמלם של הכוחות המוטסים.
קורס מבצעים מיוחדים בטייסת אימונים טקטיים מיוחדים (Special Tactics Training Squadron), בסיס חיל האוויר הורלבורט (Hurlburt Field), פלורידה. במהלך קורס התמחות זה ה-PJs עוברים אימוני כוחות מיוחדים הכוללים לוחמה זעירה ואימוני קרב נוספים.
עם סיום הכשרתם מוצבים הלוחמים ליחידות החילוץ בפיקוד הקרב או בפיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר וממשיכים בקורס אימון מבצעי במסגרות אלו. שמירת הכשירות המבצעית כוללת 39 מיומנויות שונות בהן צלילה, חילוץ הרים, הישרדות, נשק, חילוץ חבלים, חילוץ מכלי טיס וכלי רכב ואימוני צניחה.
בארצות הברית משרתים כ-500 אנשי פארארסקיו פעילים.
"גרדיאן אנגל" > קצין חילוץ קרבי (CRO - Combat Rescue Officers)

ה-CRO עוברים הכשרה דומה ללוחמי ה-PJs (למעט שלב הפרמדיק) והם מתמחים בפיקוד, בקרה וניהול אירועים. תפקידם לתכנן, לתאם ולהוביל מבצעי חילוץ ברחבי העולם.
"גרדיאן אנגל" > מומחה מילוט והישרדות (SERE)

מומחי SERE (באנגלית: Survival, Evasion, Resistance, and Escape) משתתפים במשימות החילוץ. הם מומחים להישרדות בכל מקום בעולם ומאמנים את כוחות המבצעים המיוחדים לשרוד ולהתמודד עם חקירות ותנאי שבי. הכשרתם נמשכת חמישה וחצי חודשים, מתוכם שלושה חודשים בתנאי שדה קיצוניים.
"גרדיאן אנגל" > כלי טיס

מסוקי HH-60G PAVE Hawk (גרסה משופרת של ה-בלק הוק) המשמשים כפלטפורמת חילוץ עיקרית.
מטוסי סופר הרקולס C-130J כפלטפורמה ארוכת טווח להצנחת PJs, לנחיתה על מסלולים מאולתרים ולפינוי רפואי.
מטוסי בואינג C-17 גלובמאסטר III היכול לשאת שני מסוקים בתא המטען ומאפשר פריסת כוחות לזירות מרוחקות.
"גרדיאן אנגל" > משימות

ה-"גרדיאן אנגל" משתתפים במשימות המסוכנות ביותר שהצבא האמריקני מבצע. כ-40% מהפעילות מתבצעת במסגרת מבצעים מיוחדים. הם מופעלים לעיתים קרובות עם "אריות הים" וה"כומתות הירוקות". המשימות מתאפיינות באילוצי זמן, אי ודאות, סיכון מבצעי גבוה ותנאים משתנים ויכולות להתרחש בכל עת ובכל מקום בעולם. הן כוללות:
אימון למצבי בידוד וניתוק פוטנציאלים (הדרכת גופי משרד ההגנה ב-SERE)
תכנון מבצעי חיפוש והצלה קרבי
החדרת כוחות חילוץ לזירה (בדרך האוויר, הים או היבשה)
תנועה טקטית לאזור היעד
ביצוע פעולות ביעד (פתרון בעיות טקטיות, טכניות ורפואיות)
חילוץ ופינוי נפגעים ולוחמים מנותקים
טיפול רפואי בניצולים ותיחקור מודיעיני
טייסות חילוץ > פיקוד הקרב של חיל האוויר ACC

קבוצת החילוץ (RQG) ה-347, כנף 23, בסיס חיל האוויר מודי, ג'ורג'יה
טייסת חילוץ (RQS) ה-38 "גרדיאן אנגל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-41 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-71 סופר הרקולס C-130J
קבוצת החילוץ (RQG) ה-563, בסיס חיל האוויר דייוויס מונטן, טוסון, אריזונה
טייסת חילוץ (RQS) ה-48 "גרידאן אנגל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-68 יחידת ההדרכה של ה-"גרידאן אנגל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-55 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-79 סופר הרקולס C-130J
כנף חילוץ (RQW) ה-920, בסיס חיל האוויר פטריק, פלורידה (מילואים)
קבוצה מבצעים ה-920
טייסת חילוץ (RQS) ה-308 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-304 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-39 סופר הרקולס C-130J
טייסת חילוץ (RQS) ה-301 HH-60G PAVE Hawk (מילואים)
קבוצת חילוץ (RQG) ה-943, בסיס חיל האוויר דייוויס מונטן, טוסון, אריזונה
טייסת חילוץ (RQS) ה-306 "גרידאן אנגל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-305 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-304 "גרדיאן אנג'ל" (מוצבת בפורטלנד, אורגון)
כנף חילוץ (RQW) ה-106 - נמל התעופה פרנסיס ס. גברסקי, ווסטהמפטון (המשמר הלאומי של ניו יורק)
טייסת חילוץ (RQS) ה-103 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-101 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-102 סופר הרקולס C-130J
כנף חילוץ (RQW) ה-129 - שדה התעופה הפדרלי מופט (המשמר הלאומי של קליפורניה)
טייסת חילוץ (RQS) ה-131 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-129 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-130 סופר הרקולס C-130J
טייסות חילוץ > פיקוד האינדו-פסיפי PACAF

כנף 18, בסיס חיל האוויר קדנה, אוקינאווה, יפן
קבוצת המבצעים ה-18
טייסת חילוץ (RQS) ה-31 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-33 HH-60G PAVE Hawk
כנף 176, בסיס משותף אלמנדורף-ריצ'רדסון (המשמר הלאומי של אלסקה)
קבוצת מבצעים ה-176
טייסת חילוץ (RQS) ה-212 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-210 HH-60G PAVE Hawk
טייסת חילוץ (RQS) ה-211 סופר הרקולס C-130J
טייסות חילוץ > פיקוד חיילות האוויר של אירופה ואפריקה

כנף קרב ה-31, בסיס חיל האוויר אביאנו, איטליה
קבוצת המבצעים ה-31
טייסת חילוץ (RQS) ה-57 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-56 HH-60G PAVE Hawk
קבוצת משלוח אווירית ה-449, בסיס למונייה, ג'יבוטי
טייסת חילוץ (RQS) ה-82 "גרדיאן אנג'ל"
טייסת חילוץ (RQS) ה-81 סופר הרקולס C-130J
טייסות טקטיות מיוחדות

הטייסות הטקטיות המיוחדות (Special Tactics Squadrons - STS) מהוות את הזרוע הקרקעית של חיל האוויר במבצעים מיוחדים. הן כפופות לפיקוד המבצעים המיוחדים (AFSOC). הטייסות מורכבות מלוחמים בעלי התמחויות מיוחדות המצוותים לכוחות המבצעים המיוחדים ותומכים בהשתלבות הממד האווירי במבצע היבשתי. הם כוללים בנוסף לקציני ולוחמי חילוץ (CROs ו-PJs) גם בקרי קרב, סיירי מודיעין ובקרי אוויר טקטים.
טייסות טקטיות מיוחדות > פיקוד המבצעים המיוחדים של חיל האוויר (AFSOC) > כנף מבצעים מיוחדים ה-24

קבוצת מבצעים מיוחדים ה-720 (720th SOG)
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-17 (17th STS) - פורט בנינג, ג'ורג'יה. מסופחת לרגימנט הרינגרס ה-75
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-21 (21st STS) - שדה פופ, צפון קרוליינה
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-22 (22nd STS) - בסיס משותף לואיס-מק'הורד, וושינגטון
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-23 (23rd STS) - שדה הורלבורט, פלורידה
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-26 (26th STS) - בסיס חיל האוויר קנון, ניו מקסיקו
קבוצת מבצעים מיוחדים ה-724 (724th SOG), שדה פופ, צפון קרוליינה
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-24 - מסופחת לפיקוד המבצעים המיוחדים המשולבים
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-123 (123rd STS) (המשמר הלאומי האווירי), שדה סטנדיפורד, קונטיקט
הטייסת הטקטית המיוחדת ה-125 (125th STS) (המשמר הלאומי האווירי), נמל התעופה הבינלאומי של פורטלנד, אורגון (אנ')
ראו גם

חיפוש והצלה קרבי
היחידה הטקטית לחילוץ מיוחד (669) של חיל האוויר הישראלי
הערות שוליים

↑  "Heritage of the Special Operations Professionals". Air Force Special Operations Command. United States Air Force. אורכב מ-המקור ב-2008-12-10. נבדק ב-2008-12-07.
↑  Air Force Special Tactics, SPECIAL TACTICS PARARESCUE
↑  US Air Force, Guardian Angel
↑  US Airf Force, (הקישור אינו פעיל, 3.9.2020) Pararescue
↑  US Air Force, SERE
↑  US Air Force, Gurdian Angel
↑  "History of the 129th Rescue Wing". 129th Rescue Wing. California Air National Guard. אורכב מ-המקור ב-4 ינואר 2009. נבדק ב-7 דצמבר 2008.
↑  אחד מתשעת הפיקודים העיקריים של חיל האוויר האמריקני. מופקד על מרחב הפיקוד האינדו-פסיפי של ארצות הברית.
↑  "176th Operations Group". 176th Wing. United States Air Force. אורכב מ-המקור ב-14 ינואר 2009. נבדק ב-7 דצמבר 2008.
↑  פיקוד חיילות האוויר של אירופה ואפריקה - מפקדה משותפת לפיקוד אירופה ולפיקוד אפריקה. כוללת את חיל האוויר השלישי שמפקדתו ממוקמת בבסיס חיל האוויר רמשטיין שבגרמניה
לוחמי חילוץ של חיל האוויר האמריקאי במהלך תרגול לקראת מבצע "חירות עיראק", 2003.
לוחמים מטייסת החילוץ 301, עם טייס שחילצו, 8 אפריל 2003, עיראק
לוחם חילוץ מעניק טיפול רפואי לאפגני פצוע.
HH-53C מוריד PJ במהלך משימת חילוץ, יוני 1970.
לוחמי חילוץ של טייסת חילוץ (RQS) ה-82, מגיעים לחוף לאחר שהוטלו ממסוק עם סירות הגומי.
לוחם מדומה "ניצול" במסוק בלק הוק מגיע לנחיתה.
לוחמי חלוץ מאבטחים שטח לאחר הנחתה מבלק הוק במהלך תרגיל
מחלצים מחפשים ניצולים בהריסות פורט או פרינס בעקבות רעידת האדמה 2010
מפרץ ניו יורק התחתון

| --- | --- |

מפה כללית של אזור מפרץ ניו יורק. מקרא: 1. נהר ההדסון, 2. איסט ריבר, 3. מצר לונג איילנד, 4. מפרץ ניוארק, 5. מפרץ ניו יורק העליון, 6. מפרץ ניו יורק התחתון, 7. מפרץ ג'מייקה, ו-8. האוקיינוס האטלנטי.
 מידע כללי
 מיקום:  מפרץ ניו יורק 
 סוג:  מפרץ 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  מדינת ניו יורק, ניו ג'רזי ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  40°31′00″N 74°02′58″W﻿ / ﻿40.516666666667°N 74.049444444444°W﻿ / 40.516666666667; -74.049444444444
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימפרץ ניו יורק התחתון(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימפרץ ניו יורק התחתון
 
מפרץ ניו יורק התחתון (באנגלית: Lower New York Bay) הוא חלק ממפרץ ניו יורק (מספר 6 במפה שמשמאל), המצוי דרומית למיצר הנארוז, ואשר נפתח אל האוקיינוס האטלנטי, בין סנדי הוק(אנ') ניו ג'רזי במערב הפתחה לאוקיינוס, לבין בריזי פוינט(אנ'), ניו יורק, שבקצה המערבי של חצי האי רוקאווי ובפתחהּ המערבית לאוקיינוס.
גאוגרפיה

המפרץ התחתון מוקף באלמנטים הגאוגרפיים הבאים (עם כיוון השעון): בצפון - מיצר הנארוז וגשר ורזנו נרוז; בצפון-מזרח - רובע ברוקלין; במזרח - השרטון שתוחם מדרום את מפרץ Jamaica (חצי האי רוקאווי), והיציאה אל האוקיינוס האטלנטי; מדרום - לְשוֹנית היבשה סנדי הוק ושכונת היילנדס, ניו ג'רזי(אנ') והחוף הצפוני של ניו ג'רזי; במערב - מפרץ רריטאן ושפך נהר רריטאן(אנ'); ובצפון מערב - רובע סטטן איילנד.
המפרץ מצוי בשפך נהר הדסון הנשפך אל המפרץ דרך מיצר הנארוז מצפון, וכן נשפכים אליו ממערב נהר רריטאן ומצר ארתור.
מפרץ ניו יורק התחתון מהווה את הכניסה לנמל של ניו יורק-ניו ג'רזי"(אנ') שמצוי במפרץ ניו יורק העליון, וכן לנמל ניוארק(אנ') דרך מפרץ ניוארק.
הגנת המפרץ ונמל ניו יורק

בכל הקשור להגנת נמל ניו יורק, לא ניתן להפריד בין ההגנות על המפרץ העליון ועל המפרץ התחתון, כי הם שלובים זה בזה. הגנת המפרץ העליון ונמל ניו יורק הייתה במסגרת פיקוד חיל התותחנים של צבא ארצות הברית. ההגנה התבססה לאורך כל ההיסטוריה של ארצות הברית על מספר מצודות חוף, שמטרתן הייתה להגן באש מפני פלישה למפרץ ניו יורק. קו הגנה ראשון, היה באמצעות מצודות ששלטו באש על מיצר הנארוז שהיווה את הכניסה לנמל ניו יורק. המצודה פורט וודסוורת', מוקמה בסטטן איילנד מתחת לגשר וארזאנו נרוז דהיום, ושלטה באש תותחים לכיוון מזרח ודרום (ובעת הצורך גם לכיוון צפון אל תוך המפרץ העליון). מצודות פורט המילטון ופורט לה פאייט מוקמו בצד המזרחי של המיצר (בברוקלין) ושלטו באש לכיוון מערב ודרום (ולעת הצורך - כנ"ל לכיוון המפרץ העליון). מצודת פורט טילדן שעל השרטון הדרומי של מפרץ ג'מאייקה שלטה באש מערבה, על הכניסה למפרץ התחתון ודרומה ומזרחה על כל כלי שיט שיתקרב למפרץ. מצודת פורט האנקוק שבקצהו הצפוני של סנדי הוק שלטה באש מזרחה על הכניסה למפרץ התחתון ועל כלי שיט במסע התקרבות למפרץ, וצפונה לתוך המפרץ לרבות על מיצר הנארוז. כל המצודות הללו צוידו בתותחים ארוכי וקצרי טווח, שסגרו באש תותחים כל אפשרות חדירה למפרץ (להמחשה, לוו את הקריאה במבט על המפה משמאל).
על הגנת המפרץ בעת מלחמת העולם השנייה, ראו בפרק "איים במפרץ" להלן.
במהלך המאה ה-20, ובמיוחד החל משנת 1950, עם התפתחותם של כלי הטיס והצוללות, פחתה חשיבותם של המצודות, וההגנה התבססה על אמצעים מודרניים.
כל המצודות, למעט מחנה פורט המילטון (שהוא מחנה צבאי פעיל) ופורט לה פאייט שאינו קיים היום, פתוחים לביקורי הקהל הרחב.
איכות סביבה

לאורך רוב המאה ה-20, איכות המים במפרץ ניו יורק התחתון הייתה ירודה מאד בשל יותר ממאה שנה של זיהום מתוצרת המפעלים בסביבה, וגידול אוכלוסין רחב. מסחר חופי מסורתי, כגון דיג, חקלאות ותיירות, פינה את מקומו לפיתוח דיור רחב ידיים ולעלייה של מפעלי ייצור קרמיקה, כימיקלים וצבעים. יערות ואדמות ביצה נבלעו, והוסבו כדי להתאים לצרכים ולרווחים לטווח קצר של יזמים. בתורו, נגר מזוהם זרם ישירות למפרץ, והרס מערכות אקולוגיות של החוף ומניעת שגשוג אוכלוסיות הדגים, הרכיכות והציפורים.
הודות להעברת חוק המים הנקיים הפדרלי בשנת 1972(אנ'), איכות המים במפרץ ניו יורק התחתון השתפרה. חקיקה זו של ממשל פדרלי הניחה את הבסיס עבור אנשים רבים, סוכנויות ממשלתיות ועמותות כדי להחזיר את הסביבה למצב משופר יותר, ולבצע שיפורים משמעותיים אם כי איטיים לבריאות המפרץ. למרות שמפרץ ניו יורק התחתון עדיין סובל מבעיות רבות כולל כמויות גבוהות של חיידקי קוליפורם צואה ושפע יתר של זיהום פלסטיק, חיות הבר מצליחות להתקיים בו.
קטעים מקו החוף של המפרץ התחתון הם חלק מאזור הבילוי הלאומי Gateway(אנ').
איים במפרץ

מפרץ ניו יורק התחתון כולל את האי הופמן(אנ') ואת האי סווינבורן(אנ') הסמוך. שניהם איים מלאכותיים הסגורים לציבור וממוקמים מעט מדרום לקצה המערבי של מיצר הנארוז, ומרוחקים כקילומטר וחצי ממזרח לחוף סאות' ביץ'(אנ') בסטטן איילנד..
האי הופמן נוצר בשנת 1873 והוא נקרא על שם ראש עיריית ניו יורק ומושל מדינת ניו יורק לשעבר ג'ון טי הופמן(אנ'). האי הופמן משתרע על פני כ-44.5 דונם. האי סווינבורן, שמשתרע על שטח של כ-16 דונם, שוכן מיד מדרום לו. האי סווינבורן נקרא לכבודו של ד"ר ג'ון סווינבורן(אנ'), מנתח צבאי ידוע במהלך מלחמת האזרחים.
החל מסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, שני האיים שימשו כתחנת הסגר, ושיכון למהגרים שנמצאו נושאים מחלות מידבקות כשנחתו באליס איילנד. בתחילת מלחמת העולם השנייה השתמש צי הסוחר המריני(אנ') של ארצות הברית בשני האיים כתחנת אימונים (שפעלה כבר החל מ-1938); בקתות ה-קְווֹנסֶט(אנ') המעוגלות והארוכות שנבנו בתקופה ההיא, עדיין עומדות באי סווינבורן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, השימוש העיקרי בשני האיים היה כמעגן לרשתות נגד צוללות שגִדרו את מפרץ ניו יורק מהאוקיינוס האטלנטי, כדי להרחיק את צוללות האויב. פורט לפאייט היה על אי קטן במיצר הנארוז, ממש ליד חוף ברוקלין. האי הזה הוסר במהלך בניית גשר וורזאנו נרוז, והעמוד המזרחי של הגשר עומד עליו. קוני איילנד, שהופרד במקור מהחוף הדרומי של ברוקלין על ידי מיצר צר, חוּבַּר מאז לחלקו העיקרי של לונג איילנד בחומר מילוי, וכיום הוא חצי אי, למרות שמו (איילנד - אי).
מגדלורים במפרץ התחתון

בחופי המפרץ התחתון ובתוכו קיימים 13 מגדלורים: