stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ודו באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016)
הערות שוליים

↑  הטבלה מעודכנת נכון ל-21 באוגוסט 2016 בשעה 23:41 לפי שעון ישראל, על פי האתר הרשמי של האולימפיאדה.
אורי ששון
ירדן ג'רבי
מוסר הלכה למעשה

| --- | --- |

מוסר הלכה למעשה - עטיפת הספר במהדורה העברית
 מידע כללי
 מאת:  פיטר סינגר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  ספרות פילוסופית 
 נושא:  פילוסופיה של המוסר 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת אוניברסיטת קיימברידג' 
 תאריך הוצאה:  1979 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-0-521-43971-8
 
מוסר הלכה למעשה (Practical Ethics) הוא ספר מבוא לאתיקה יישומית (אנ') מאת הפילוסוף פיטר סינגר. הספר יצא לאור ב-1979, וב-1993 הופיעה מהדורה מורחבת שתורגמה לעברית. חלק מהעמדות המוצגות בספר עוררו סערה ציבורית בגרמניה ובאוסטריה.
הספר דן ברבות מהסוגיות הקלאסיות של אתיקה יישומית: שחרור בעלי-החיים, העדפה מתקנת, החובה לסייע לעניי העולם, הפלות, המתות חסד והמתת עוללים, ניסויים בעוברים, איכות הסביבה ומרי אזרחי.
שחרור בעלי חיים

סינגר טוען שעלינו לקבוע כיצד יש להתחשב באינטרסים של ישות על פי תכונותיה הקונקרטיות (כגון מודעות עצמית ורציונליות), ולא על פי השתייכותה לקבוצה מופשטת כלשהי (כגון המין האנושי). ההפרדה המוסרית בין בעלי חיים לבני אנוש היא שרירותית ונשענת על דוקטרינות דתיות. העדפה על יסוד המין הביולוגי אינה אלא סוגנות – מונח שנוצר על משקל גזענות ומציין אפליה פסולה של יצורים מסוגים אחרים.
בהתאם לכך טוען סינגר כי כאשר מדובר בבעלי חיים רציונליים ומודעים לעצמם, אסור להשתמש בהם לצורכי מזון ומחקר. עלינו להתחשב באינטרסים של בעלי חיים כשם שאנו מתחשבים באינטרסים של בני אנוש.
הצמחונות של סינגר אינה משרתת רק את עמדותיו בקשר לבעלי חיים אלא גם את עמדותיו בנוגע לסיוע לרעבים ולהגנת הסביבה. סינגר כותב שהארצות העשירות משתמשות ברוב התבואה כדי להזין בעלי חיים, כלומר הן הופכות אותה לבשר, לחלב ולביצים; אילו חילקו את התבואה הזו לנזקקים, הן היו מעבירות את הרעב מן העולם. צעד זה היה משרת גם את הסביבה, מפני שתעשיית הבהמות למאכל אחראית לחלק ניכר מגזי החממה.
איכות הסביבה

בספרו טוען סינגר שכדי לקבוע אם קיימת הצדקה לפגוע בטבע יש להביא בחשבון לא רק שיקולים כלכליים אלא גם שיקולים אסתטיים והיסטוריים; יתר על כן, יש להתחשב באינטרסים של כל היצורים החישוניים (כלומר היצורים המתנסים בכאב ובהנאה) הנוגעים בדבר. עם זאת, לטענת סינגר אין מקום להרחיב את תחומי המוסר אל מעבר ליצורים חישוניים – לצמחים, למערכות אקולוגיות או לנטיפים. זאת משום שבמקרים אלה קשה להעניק פשר למושג האינטרס: פרחים ואגמים אינם מתנסים בהנאה ובכאב.
עניי העולם ופליטים

ארוחת הצהריים של אדם רעב היא צורך בסיסי יותר ממכונית שנייה של משפחה מבוססת, מציין סינגר. לכן האדם המוסרי בארצות השפע חייב לוותר על חלק ניכר מהכנסתו כדי לספק את צורכיהם הבסיסים של עניי העולם. אם הוא אינו עושה כך, הוא מניח לעניים לגווע ברעב והדבר דומה לרצח.
דאגה לעניי העולם באה לידי ביטוי גם בפרק המוקדש לסוגיית הפליטים. אליבא דסינגר, מדינות חייבות לגבש מדיניות הגירה על יסוד האינטרסים של כל האנשים המושפעים ממנה, אזרחים ופליטים כאחד. האינטרס של הפליטים במזון, במלבוש, במחסה, במרפא ובחינוך מכריע את האינטרס של האזרחים במותרות. מדינות השפע חייבות לקלוט פליטים כל עוד ההגירה אינה מסכנת את שלום הציבור ואת איכות הסביבה.
הפלות, המתות חסד והסערה הציבורית בגרמניה ובאוסטריה

סינגר מאמין שאין מקום להעניק הגנה לחייהם של אנשים העתידים להתענות בייסורים חשוכי מרפא, יהיו אלה עוברים, תינוקות בני יומם או בוגרים נוטים למות. לחיי אנוש יש ערך משתנה, טוען סינגר, ולעיתים ראוי ליטול חיי אנוש בכוונה – למשל אם אדם חושב שטוב מותו מחייו. עמדות אלה מעוררות התנגדות עזה בארצות דוברות גרמנית, היות שבעיני תושביהן הן דומות לתוכנית "המתות החסד" של הנאצים. בנספח למהדורה השנייה מתוארת הסערה שחולל הספר בארצות דוברות גרמנית.
ראו גם

פיטר סינגר
פילוסופיה של המוסר
שחרור בעלי חיים
ביואתיקה
המתת חסד
לקריאה נוספת

פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, מאנגלית דבי אילון, בעריכת מרב רוזנטל-מרמורשטיין, סדרת בדיוק: הפילוסופיה האנליטית (ירושלים: מאגנס, 2009)
ישראל אליהו וינטרוב

| --- | --- |

הרב ישראל אליהו וינטרוב
 לידה:  1932 כ"ב באדר ב' ה'תרצ"ב ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  25 במרץ 2010 (בגיל 78 בערך) י"א בניסן ה'תש"ע בני ברק, ישראל 
 מקום קבורה:  בני ברק 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת רבי חיים ברלין  ישיבת מיר בברוקלין 
 תקופת הפעילות:  ? – 25 במרץ 2010 
 השתייכות:  חרדים ליטאים 
 תחומי עיסוק:  תלמוד בבלי, תלמוד ירושלמי, השקפה, קבלה
 רבותיו:  הרב יצחק הוטנר, הרב אבא ברמן, הרב שמואל בירנבוים
 חיבוריו:  פתחי שערים, מקוה ישראל, נפש אליהו
 
הרב ישראל אליהו וינטרוב (כ"ב באדר ב' ה'תרצ"ב, 30 במרץ 1932 – י"א בניסן ה'תש"ע, 25 במרץ 2010) היה מקובל, מחבר ספרים והוגה דעות חרדי-ליטאי.
קורות חייו

נולד בארצות הברית לאלכסנדר זיסקינד ולחייה עלקא (לבית שנירמן). למד בישיבת מיר וישיבת רבנו חיים ברלין בברוקלין. היה מתלמידי הרב יצחק הוטנר, הרב אבא ברמן והרב שמואל בירנבוים.
בשנת 1956, פרסם את ספרו "פתחי שערים" העוסק בדיני ספקות. רווחי מכירת הספר הועברו לארגונים יד לאחים וקרן הילד.
נודע כאידאולוג תקיף שהתנגד לכל מה שראה כסטייה מהדרך המסורתית. עסק רבות במחשבה ובקבלה, בייחוד בכתבי הגר"א, שעל פיהם הסביר את מאורעות ימינו. נאספו סביבו תלמידים ששמעו ממנו שיעורים בנושאים אלה. השאיר אחריו מאות מחברות של חידושי תורה. כמו כן למד קבלה אצל הרב יעקב משה הלל.
בשנת 1989 חיבר, לבקשת הרב שך, מאמר כנגד דברי הרבי מלובביץ' שאמר ש"רבי" הוא "עצמותו ומהותו יתברך כפי שהשכין את עצמו בגוף". המאמר פורסם ב"יתד נאמן", בעילום שם, תחת הכותרת "בין אמונה טהורה לדעות כוזבות" ונאמר בו שדעה כזו היא פגיעה בעיקרי האמונה. הרב יצחק גינזבורג השיב על הדברים בקונטרס "וצדיק יסוד עולם".
בשנת 1995 פרסם ביומון "יתד נאמן" סדרת מאמרים פולמוסיים נגד חוקר הקבלה יוסף אביב"י, שבהם טען כי בספריו של אביב"י מתגלה נימה מזלזלת בחכמים שקדמו לו ובפרט ברבי חיים ויטל תלמיד האר"י. בתגובה קצרה שפרסם ביתד נאמן הכחיש אביב"י את ההאשמות[דרוש מקור].
בסוף שנת 2008 פרסם ביומונים המודיע ויתד נאמן מכתב שבו האשים את השבועון החרדי בקהילה בהשגת ראיון עמו בהתחזות. הרב וינטרוב הצטרף לרבנים שיצאו נגד השבועונים החרדיים, וכתב כי לא ידע שמדובר בריאיון לשבועון זה: ”הכנסת דבריי בתוך טומאה זאת שימש להם גושפנקא על חשיבות השבועון הנ"ל. והחזיר פשט טלפיו והכריז טהור אני”. המו"ל של בקהילה, דודי זילברשלג, הכחיש את הדברים ואמר שהרב וינטרוב ידע שמדובר בריאיון לשבועון.
נפטר בי"א בניסן תש"ע ונקבר בבני ברק.
ספריו

פתחי שערים - דפוס "בלשן", ה'תשט"ז, ניו יורק
נר תמיד - על הלכות חנוכה, בני ברק תשכ"ז
מקוה ישראל - ביאורים עיוניים על מסכת מקואות וענייני מקוואות בהלכה נדפס מחדש תשפ"ד
קונטרס חלת הארץ - ביאורים במסכת חלה, בני ברק תשל"ב (בתוך ספר מצבת משה) נדפס מחדש תשפ"ד
אש דת - ביאור רחב על עניין תורה לשמה בהלכה
והגדת לבניך - על מצות והגדת לבניך
שביעי קודש - חידושי הלכה במסכת שביעית
ליקוטי עניינים - ל"ב עניינים על סוגיות בש"ס, נדפס בתוך ספר שביעי קודש
מכתב ישראל - מכתבים בסוגיות בש"ס, ב' חלקים
נתיבות אור - על נתיב התוכחה למהר"ל
אור הנר - על ספר נר מצווה למהר"ל
התקופה בסערת אליהו - על דברי הגר"א ותלמידיו בעניין מהלך הגאולה, יצא לאור במהדורה חדשה בשנת תשע"ג.
בסוד ישרים - מאמרי מוסר והשקפה, 6 חלקים
ביאור יראת חיים על ספר נפש החיים. נערך מתוך סדרת שיעורים שמסר, בתוספת ביאור על "פתח אליהו".
עיני ישראל - אוסף מאמרים ושיחות במחשבה והשקפה, ב' חלקים
קונטרס-אגרות - ניסיונות וימים נוראים, ה'תשע"א
אגרות דעת - אוסף אגרות ומכתבים בענייני מוסר, חיזוק והשקפה
רזא דשבת - מאמרים בנושא השבת
חיי יוסף - פירוש על שיר השירים עם ביאור הגר"א
נפש אליהו - ה' קונטרסים בענייני קבלה, בני ברק תש"מ
נפש אליהו הקדמות ושיעורים - הקדמות לחכמה הקבלה
נפש אליהו על מבוא שערים - סדרת שיעורים על הספר מבוא שערים, שני חלקים
נפש אליהו על ספרא דצניעותא - ביאור על פירוש הגר"א לספרא דצניעותא, שישה חלקים וכרך נוסף של מפתח כללי
שהכל ברא לכבודו - יסודי מצוות הבית, בני ברק תשס"ו. נכתב על ידי תלמידו.
שיתי לבך למסילה - ובו מפתח להתעלות בתקופת עקבתא דמשיחא, בית שמש תשס"ז. נכתב על ידי תלמידו.
נפשו גחלים תלהט - ראשי פרקים להבנת תקופת עקבתא דמשיחא, בית שמש תשע"א. נכתב על ידי תלמידו.
הרב וינטרוב השאיר אחריו חידושי תורה שתלמידיו מוציאים לאור. דבריו מופצים גם בעלון השבועי נפשו גחלים תלהט.
הערות שוליים

↑  כמודפס על כריכת הספר
↑  יאיר אטינגר, מיהו ה"חזיר שפשט את טלפיו", באתר הארץ, 3 בספטמבר 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296505105171  ISNI: 0000 0000 6696 5711  LCCN: n88246356  VIAF: 53255332   WorldCat (עם VIAF): 53255332
ריקו פריימוט

ריקו פריימוט (בגרמנית: Rico Freimuth; נולד ב-14 במרץ 1988) הוא אתלט גרמני, סגן אלוף העולם (לונדון 2017) ובעל מדליית ארד (מוסקבה 2015) בקרב עשר.
ביוגרפיה

פריימוט נולד בהאלה שבמזרח גרמניה. דודו אובה פריימוט היה אתלט שהתחרה בקרב עשר וייצג את מזרח גרמניה באולימפיאדת סיאול (1988) ודודו ירג פריימוט היה אתלט שזכה במדליית ארד בקפיצה לגובה באולימפיאדת מוסקבה (1980).
ב-2007 זכה פריימוט במדליית ארד בקרב עשר באליפות אירופה לנוער. ב-2011 ייצג את גרמניה באליפות העולם שנערכה בטגו קוריאה הדרומית אבל פרש במהלך התחרות. באולימפיאדת לונדון (2012) סיים במקום השישי בתוצאה של 8320 נקודות. באליפות העולם באתלטיקה 2013 סיים במקום השביעי בשיא אישי של 8382 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה 2015 זכה במדליית ארד בשיא אישי של 8561 נקודות, לאחר המנצח אשטון איטון שקבע שיא עולם (9045 נקודות) וסגנו דמיאן וורנר שקבע שיא קנדה (8695 נקודות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) פרש במהלך תחרויות היום הראשון.
ביולי 2017 קבע את שיאו האישי 8,663 נקודות.
באליפות העולם באתלטיקה 2017 זכה במדליית כסף בתוצאה של 8,564 נקודות, לאחר המנצח קווין מאייר מצרפת (8,768 נקודות).
שיאים אישיים

ריצת 100 מטר: 10.40 שניות (2014)
קפיצה לרוחק: 7.60 מטר (2017)
הדיפת כדור ברזל: 15.62 מטר (2015)
קפיצה לגובה: 2.01 מטר (2017)
ריצת 400 מטר: 47.51 שניות (2012)
ריצת 110 מטר משוכות: 13.63 שניות (2014)
זריקת דיסקוס: 51.56 מטר (2017)
קפיצה במוט: 4.90 מטר (2012)
הטלת כידון: 65.04 מטר (2011)
ריצת 1500 מטר: 4:34.69 דקות (2013)
קרב עשר: 8663 נקודות (2017)
מאלט (תספורת)

תספורת מאלט
תספורת מאלט טיפוסית
מאלט (באנגלית: Mullet, ידוע גם כ"חג'וג'" ובישראל "תסרוקת אלי אוחנה") היא תספורת שבה השיער באחורי הראש נותר ארוך (בדרך כלל עד לגובה הכתפיים), ואילו בקדמת הראש, בקודקודו ובצדדיו הוא מקוצץ.
התספורת הייתה פופולרית בעולם המערבי ובאמריקה הלטינית בסוף שנות השבעים, לאורך שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים של המאה ה-20.
היסטוריה

אגדות אורבניות מספרות כי במאה ה-19 דייגים לא קיצצו את אחורי ראשיהם על מנת לחמם את עורפיהם בחורף, ומכאן הכינוי "מאלט" (באנגלית: מולית, סוג של דג-ים).
התספורת צברה פופולריות בשנות השבעים. בארצות הברית ובקנדה היא הייתה מזוהה בעיקר עם פועלים או חקלאים עניים, אך רווחה גם בקרב קהילת ההבי מטאל ובקרב שחקני הוקי קרח.
בבריטניה התספורת מקושרת כיום בעיקר לבריונים ואוהדי כדורגל פרועים, ומזוהה כמועדפת על תושבי מרכז ומזרח אירופה, במיוחד על כדורגלנים.
במאמר שכתב הראפר מייק די למגזין להקתו, הביסטי בויז, בשנת 1995, טען כי
דבר אינו גרוע יותר מתסרוקת גרועה. והגרועה שבתסרוקות הגרועות היא זו המכונה מאלט.
בהמשך המאמר הרחיב הכותב את טענתו, בצירוף תמונות ידוענים לחיזוק טענתו. בעקבות פרסום המאמר, גבר הלעג שהפגינו מעריצי הלהקה כלפי התסרוקת.
הערות שוליים

↑  יעל רגב, אלי אוחנה, מאחוריך: המולט חוזר לאופנה, באתר Xnet‏, 15 באוקטובר 2013
↑  "Why do Australians love the mullet?". BBC News (באנגלית בריטית). נבדק ב-2023-03-06.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292718105171  LCCN: sh00005888
אמברוז בירס

| --- | --- |

 לידה:  24 ביוני 1842 מחוז מייגס, אוהיו, ארצות הברית
 נעדר:  26 בדצמבר 1913  (בגיל 71) צ'יוואווה, המדינות המקסיקניות המאוחדות 
 שם לידה:  Ambrose Gwinnetter Bierice 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שם עט:  Dod Grile, William Herman 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  סאטירה, רומן אימה 
 יצירות בולטות:  התרחשות בגשר נחל הינשוף, The Damned Thing, מילון השטן 
 תקופת הפעילות:  מ-1871 
 בן או בת זוג:  Mary Ellen Day 
 donswaim.com
 חתימה:   
 
אמברוז גווינט בירס (באנגלית: Ambrose Gwinett Bierce; נולד ב־24 ביוני 1842, מת בערך ב־1914) היה עיתונאי, סופר, ממשיל משלים וסאטיריקן אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בתור מחבר הסיפור הקצר "התרחשות בגשר נחל הינשוף" (An Occurrence at Owl Creek Bridge) ושל הלקסיקון הסאטירי "מילון השטן". ביקורתיותו הזועמת, סיסמתו "שום דבר אינו חשוב" ("Nothing matters") ויחסו הציני כלפי טבע האדם הקנו לו את הכינוי "בירס המריר" ("Bitter Bierce").
למרות המוניטין שלו כמבקר עוקצני, בירס עודד סופרים צעירים, בהם ג'ורג סטרלינג (אנ') וויליאם מורו (אנ'). היה לו סגנון כתיבה ייחודי, במיוחד בסיפורים. סגנונו כלל התחלות "באמצע הדברים" (In medias res), דימויים אפלים, תיאורי זמן מעורפלים, תיאורים קצרים, אירועים בלתי־אפשריים ועיסוק רב בנושאי מלחמה.
ב־1913 בירס נסע למקסיקו כדי ללמוד מקרוב על המהפכה המקסיקנית. הוא לא שב מהנסיעה הזאת, ונסיבות מותו לא נודעו.
ראשית חייו

בירס נולד בבקתה בהורס קייב קריק במחוז מייגס שבאוהיו ב־24 ביוני 1842 למרקוס אורליוס בירס (1799–1876) ולורה שרווד בירס. אמו הייתה צאצא של ויליאם ברדפורד, שהיה מושל מושבת פלימות' במאה ה־17. הוא היה העשירי מבין 13 הילדים במשפחה, והשמות של כולם התחילו באות A: אביגיל, אמליה, אן, אדיסון, אורליוס, אוגוסטוס, אלמדה, אנדרו, אלברט – ואמברוז.
הוריו היו עניים, אך משכילים, והם הקנו לו חיבה עמוקה לקריאה וכתיבה. הוא גדל במחוז קוסצ'וסקו באינדיאנה ולמד בבית ספר תיכון בבירת המחוז, וורסו.
הוא עזב את הבית בגיל 15 והלך לעבוד בתור עוזר בבית דפוס ("printer's devil") של עיתון קטן באוהיו.
קריירה צבאית

בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית בירס התגייס לרגימנט חיל הרגלים ה־9 של אינדיאנה של צבא האיחוד. הוא השתתף במבצעים במערב וירג'יניה ב־1861, נכח בקרב פיליפי ונסקר בעיתוני התקופה כשהציל תחת אש חבר פצוע בקרב ריץ' מאונטיין. בפברואר 1862 הוא מונה לסגן ראשון ושירת עם גנרל ויליאם בבקוק הייזן בתפקיד מהנדס טופוגרפיה, ומיפה שדות קרב פוטנציאליים.
בירס נלחם בקרב שילה באפריל 1862, חוויה קשה שהייתה מקור למספר סיפורים קצרים ולספר הזיכרונות "מה ראיתי בשילה". ביוני 1864 הוא ספג פגיעת ראש בקרב קנסו מאונטיין ובילה את שאר הקיץ בחופשה וחזר לשירות בספטמבר. הוא שוחרר מהצבא בינואר 1865.
הוא חזר לצבא באמצע 1866 כחלק מהמבצע שהוביל גנרל הייזן לעריכת ביקורות המאחזים במישורים הגדולים. המבצע התחיל באומהה שבנברסקה והמשתתפים התקדמו בסוסים וכרכרות עד שהגיעו בסוף השנה לסן פרנסיסקו בחוף המערבי.
חיים אישיים

בירס נישא למרי אלן "מלי" דיי ב־25 בדצמבר 1871. היו להם שלושה ילדים: שני בנים, דיי (1872–1889) ולי (1874–1901) ובת, הלן (1875–1940). שני הבנים שלו מתו לפניו: דיי התאבד בגלל אהבה נכזבת ולי מת מדלקת ריאות שנגרמה מאלכוהוליזם. בירס נפרד מאשתו ב־1888 אחרי שגילה מכתבים שמאהב שלח לה; הם התגרשו ב־1904, והיא מתה שנה לאחר מכן.
בירס היה אגנוסטי באמונתו.
הוא סבל כל חייו מאסתמה ומסיבוכים של הפציעות שלו.
עבודה עיתונאית

בסן פרנסיסקו בירס קיבל דרגת ייצוג רב־סרן לפני שפרש מהשירות הצבאי. הוא נשאר לגור בעיר למשך שנים רבות והתפרסם בתור כותב ועורך במספר עיתונים מקומיים. מבחר מכתיבתו בנושא פשע בעיתון The San Francisco News Letter נכלל בלקט True Crime של הוצאת The Library of America.
בירס גר ועבד באנגליה מ־1872 עד 1875 וכתב עבור כתב העת הקומי Fun. ספרו הראשון "שמחת השד" (The Fiend's Delight), אוסף של מאמרים, פורסם ב־1873 על ידי ג'ון קמדן הוטן דג תחת שם העט "דוֹד גרַייל" (Dod Grile).
כשחזר לארצות הברית, הוא שוב התיישב בסן פרנסיסקו. מ־1879 עד 1880 הוא נסע לרוקרוויל ולדדווד בדקוטה כדי לנסות לעבוד בתור מנהל בחברת כרייה ניו יורקית; כשהחברה נכשלה, הוא חזר שוב לסן פרנסיסקו ולעבודתו כעיתונאי.
מ־1 בינואר 1881 עד 11 בספטמבר 1885 הוא ערך את כתב העת The Wasp וכתב בו טור בשם "קשקושים" ("Prattle"). הוא גם היה אחד מבעלי הטור הראשונים שעבדו בעיתון San Francisco Examiner של ויליאם רנדולף הרסט. הוא המשיך לעבוד בתאגיד עיתוני הרסט עד 1906.
עבודה עיתונאית > חוק מימון מסילות הברזל

חברות מסילות הברזל יוניון פסיפיק וסנטרל פסיפיק קיבלו מממשלת ארצות הברית הלוואות למימון בניית מסילת הברזל הטרנסקונטיננטלית הראשונה. קוליס הנטינגטון, שהיה מנהל בסנטרל פסיפיק, שכנע חבר קונגרס להעביר חוק שיפטור את החברות מהחזרת ההלוואות, שגובהן היה 130 מיליון דולר.
בינואר 1896 הרסט שלח את בירס לוושינגטון כדי לחבל בניסיון הזה. ביסוד המזימה הייתה הסודיות: האנשים שעבדו עם חברות מסילות הברזל קיוו להעביר את החוק בקונגרס ללא שימוע או תשומת לב ציבורית. כשהנטינגטון פגש את בירס על מדרגות הקפיטול וביקש ממנו לומר כמה הוא רוצה על השתקת הפרשה, בירס ענה: "המחיר שלי הוא מאה שלושים מיליון דולר, ואם אני לא בעיר כשאתה מוכן להחזיר אותו, אנא העבר אותו לידידי ראש מחלקת האוצר של ארצות הברית".
סיקור הנושא בידי בירס וכתבותיו הנוקבות גרמו לזעם ציבורי ולביטול החוק. בירס חזר לקליפורניה בנובמבר.
עבודה עיתונאית > האשמות בנושא רצח מקינלי

בשל נטייתו לביקורת חברתית נוקבת הקריירה העיתונאית הארוכה של בירס הייתה ספוגה במחלוקות, שאף יצרו קשיים למעסיקו הרסט. אחד האירועים הבולטים ביותר מסוג הזה התרחש בעקבות רצח הנשיא ויליאם מקינלי. מתנגדי הרסט קישרו את הרצח לשיר שבירס כתב על רצח מושל קנטקי ויליאם גבל בשנת 1900.
בירס ביטא בשירו את מצב הרוח הלאומי בעקבות רצח המושל, אבל כשמקינלי נורה ב-1901, היה אפשר לפרש את השיר כאילו הוא חוזה את הרצח: "אי־אפשר למצוא את הכדור שפילח את חזו של גבל בכל המערב, מכיוון שהוא ממהר לכאן (לוושינגטון) כדי להניח את מקינלי בארון".
עיתונים מתחרים וגם מזכיר המדינה דאז אליהוא רוט האשימו את הרסט בקריאה לרצח מקינלי. הסערה קברה את הניסיון של הרסט להתמודד לנשיאות ואף גרמה להוצאתו מהמועדון הבוהמי היוקרתי, אבל הוא השאיר את בירס בתפקידו.
יצירה ספרותית

בירס כתב במגוון סגנונות.
הוא כתב באופן ריאליסטי על הזוועות שחווה במלחמת האזרחים בסיפורים כגון "התרחשות בגשר נחל הינשוף" (An Occurence at Owl Creek Bridge), "החלון החסום" (The Boarded Window), "נרצח ברסקה" (Killed at Resaca) ו"צ'יקמוגה" (Chickamauga).
בנוסף לסיפורי מלחמה וסיפורי רוחות רפאים, הוא פרסם מספר ספרי שירה. ספרו "משלים פנטסטיים" (Fantastic Fables) צפו את סגנון הגרוטסקה, שנהיה נפוץ יותר בספרות האמריקאית במאה ה־20.
יצירה ספרותית > מילון השטן

אחת היצירות הידועות ביותר של בירס היא "מילון השטן" (Devil's Dictionary), שהתחיל בתור טור עיתונאי, ופורסם בשנת 1906 כספר שלם תחת הכותרת "ספר המילים של הציניקן" (The Cynic's Word Book).
למשל, הערך leonine, שמתייחס לשורה בשיר עם חריזה פנימית, הודגם באמצעות שיר פרודי מאת "בלה פילר סילקוקס" (רמז למשוררת אלה וילר וילקוקס) שבו החריזה הפנימית אפשרית רק אם המילים היווניות מבוטאות באופן שגוי:
The electric light invades the dunnest deep of Hades.

Cries Pluto, 'twixt his snores: "O tempora! O mores!"
דוגמאות אחרות לערכים במילון היו:
שמרן: מדינאי שמאוהב ברעות הנוכחיות, בניגוד לליברל שרוצה להחליף אותן באחרות.
עורך דין: מומחה לעקיפת החוק.
נישואין: משק בית שבו יש בעל בית, משרתת ושני עבדים, עם שני אנשים בסך הכול.
אוסף של כל כתבי בירס יצא ב־1909, וכל הכרך השביעי הוקדש למילון הסאטירי, שכותרתו שונתה על ידי בירס עצמו ל"מילון השטן".
היעלמות

באוקטובר 1913 כשהיה בן 71, יצא בירס מוושינגטון לסיור בשדות הקרב המוּכרים לו של מלחמת האזרחים. בדצמבר הוא עבר בלואיזיאנה ובטקסס ומשם הגיע דרך אל פאסו למקסיקו, שהייתה בעיצומה של מהפכה. בסיודאד חוארס הוא הצטרף לצבא של פנצ'ו וייה בתור משקיף ובתפקיד הזה נכח בקרב טיירה בלנקה.
ידוע שבירס נסע עם הצבא של וייה לצ'יוואווה. התקשורת האחרונה איתו הייתה מכתב לידידתו העיתונאית בלאנש פרטינגטון ב־26 בדצמבר 1913. בסיום המכתב הוא כתב "באשר אליי, אני עוזב מחר ליעד בלתי־ידוע". לא ידוע דבר על מה שקרה לבירס לאחר תאריך זה. החוקר ג'ו ניקל טען שהמכתב הזה לא באמת נשלח, ומה שנחשב למכתב היה רק טיוטה שהייתה מופקדת אצל המלווה של בירס קארי כריסטיאנסן.
מסורת בעל־פה בעיירה סיירה מוחאדה בצפון מקסיקו מספרת שבירס הוצא להורג על ידי כיתת יורים בבית הקברות של העיירה, אולם ג'ון ניקל דוחה את הטענה הזאת.
השפעה ומורשת

הסיפור "התרחשות בגשר נחל הינשוף" עובד לשלושה סרטים – ב־1929, ב־1962 (בצרפת) וב־2005 בערוץ CBS.
הסופר המקסיקני קרלוס פואנטס כתב הספר "גרינגו זקן" (Gringo viejo), בהשראת סיפור היעלמותו של בירס. הספר עובד גם לסרט שיצא ב־1989 בכיכובו של גרגורי פק. היעלמותו משמשת גם רקע לסרט האימה "מצאת החמה עד צאת הנשמה 3", ולסרטים אחרים.
הביוגרף ריצ'רד או'קונר כתב על בירס ש"מלחמה בנתה את בירס כאדם וכסופר... הוא היה מסוגל להעביר את הגופות המדממות משדה הקרב אל נייר".
העורך קליפטון פדימן כתב עליו "בירס מעולם לא היה סופר גדול. הוא נגוע בוולגריות ובדמיון זול. אולם סגנונו ישמר אותו; והטוהר של שנאת האדם שלו יעזור להשאיר אותו בחיים."
הסופר קורט וונגוט אמר ש"התרחשות בגשר נחל הינשוף" היא "הסיפור האמריקני הגדול ביותר, יצירה של גאון אמריקאי מושלם".
בישראל הופיע בשנת 2020 "המילון האסור" מאת גילעד חיטמן השואב השראה ממילון השטן של בירס.
לקריאה נוספת

בירס, אמברוז. ״התרחשות בגשר נחל הינשוף״. בתוך הסיפור האמריקאי הקלאסי. תרגם וערך משה רון. תל אביב: עם עובד, 2012.
Bierce, Ambrose (2003).  Joshi, ST; Shultz, David E (eds.). A Much Misunderstood Man: Selected Letters of Ambrose Bierce. Ohio State University Press.
Bleiler, Everett (1948). The Checklist of Fantastic Literature. Chicago: Shasta Publishers. pp. 32, 147.
Cozzens, Peter. 1996. "The Tormenting Flame: What Ambrose Bierce Saw in a Fire-Swept Thicket at Shiloh Haunted Him for the rest of his Life." Civil War Times Illustrated. April 1996. Volume XXXV (1). Pages 44–54.
De Castro, Adolphe (1929). Portrait of Ambrose Bierce (New York and London: Century).
Eckhardt, Jason. "Across the Borderlands of Conjecture with Mr Bierce." Studies in Weird Fiction 4 (Fall 1988), 26-31.
Fatout, Paul. Ambrose Bierce: The Devil's Lexicographer. Norman: University of Oklahoma Press, 1951.
Floyd, E Randall (1999). The Good, the Bad, and the Mad: Some Weird People in American History. New York: Barnes & Noble. ISBN 978-0-7607-6600-2.
Grenander, M.E. Ambrose Bierce. NY: Twayne Publishers, 1971.
McWilliams, Carey (1929; reprinted 1967). Ambrose Bierce: A Biography, Archon Books.
Morris, Roy (1999) [1995]. Ambrose Bierce: alone in bad company. US: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-512628-0.
Nickell, Joseph ‘Joe’ (1992). Ambrose Bierce Is Missing and Other Historical Mysteries.
O'Conner, Richard (1967). Ambrose Bierce: a Biography, with illustrations, Boston, Little, Brown and Company.
הערות שוליים

↑  Ousby, I, ed. (1996), The Cambridge Guide to Literature in English, Cambridge: Cambridge University Press, p. 85.
↑  Vonnegut, Kurt, A Man Without a Country, pp. 7–8, And I consider anybody a twerp who hasn't read the greatest American short story, which is "Occurrence at Owl Creek Bridge," by Ambrose Bierce. ...It is a flawless example of American genius...
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258639005171  PLWABN: 9810606265605606  BIBSYS: 90187130  BNE: XX847608  BnF: cb118919933 (data)  CANTIC: a11627669  CiNii: DA00340665  GND: 115511474  ICCU: CFIV061341  ISNI: 0000 0003 6850 0397  LCCN: n79100683  LNB: 000021845  MusicBrainz: c7741158-65c1-4072-9796-a54b35614700  NDL: 00433285  NKC: jn20010601065  NLA: 35018575  NLG: 192685  NLK: KAC199602498  NSK: 000045576  NTA: 068787154  RERO: 02-A003005797  SELIBR: 252013  SNAC: w6vm4czd  SUDOC: 026728095  Trove: 792974  VcBA: 495/383102  VIAF: 232144783035948358100   WorldCat (עם VIAF): 232144783035948358100 
ביתו של בירס (מימין) במעגל לוגן בוושינגטון
אמברוז בירס, 1892
טריאתלון באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018)

| --- | --- |

 היכל:  פארק השלושה של פברואר
 תאריך התחלה:  7 באוקטובר 2018
 תאריך סיום:  11 באוקטובר 2018
 מתחרים:  64 (32 נערים ו-32 נערות) מ-42 מדינות
 → 2014 
טורנירי הטריאתלון באולימפיאדת הנוער בואנוס איירס (2018) התקיימו בפארק השלושה של פברואר בין ה-7 באוקטובר עד ה-11 באוקטובר 2018. התחרויות הורכבו מטורניר נערים וטורניר נערות, שבכל אחד מהם השתתפו 32 טריאתלטים, וטורניר נבחרות מעורבת שהורכבה מ-16 מקבוצות של 4 טריאתלטים, 2 נערים ו-2 נערות, מלאומים שונים.