stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לוטשארל חירטרואידה
הערות שוליים

↑  2021 Concacaf Gold Cup preliminary rosters announced באתר הרשמי של CONCACAF, ‏ 18 ביוני 2021 (באנגלית)
↑  Dit zijn de 26 spelers van bondscoach Ronald Koeman voor EURO 2024 באתר התאחדות הכדורגל ההולנדית המלכותית, 29 במאי 2024 (בהולנדית)
| נבחרת הולנד – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 פרברוחן •  2 ואן דה ון •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 ויינאלדם •  9 וחהורסט •  10 ממפיס •   11 חאקפו •  12 פרימפונג • 13 ביילו •  14 ריינדרס • 15 חירטרואידה • 16 וירמן • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 סימונס • 20 מאטסן • 21 זירקזיי • 22 דומפריס • 23 פלקן • 24 חראפנברך • 25 ברובי • 26 סחאוטן • מאמן: קומאן |  1 פרברוחן •  2 ואן דה ון •  3 דה ליכט •  4 ואן דייק •  5 אקה •  6 דה פריי •  7 ברחוויין •  8 ויינאלדם •  9 וחהורסט •  10 ממפיס •   11 חאקפו •  12 פרימפונג • 13 ביילו •  14 ריינדרס • 15 חירטרואידה • 16 וירמן • 17 בלינד • 18 מאלן • 19 סימונס • 20 מאטסן • 21 זירקזיי • 22 דומפריס • 23 פלקן • 24 חראפנברך • 25 ברובי • 26 סחאוטן • מאמן: קומאן | הולנד |
אדובי אפטר אפקטס

| --- | --- |
Logo of Adobe After Effects CC (12.0).
 מפתח:  אדובי מערכות
 מחזור חיים:  ינואר 1993 – הווה (כ־31 שנים) 
 גרסה אחרונה:  23.2 (פברואר 2023) 
 מערכת הפעלה:  OS X, חלונות
 נכתבה בשפות:  C++
 סוג רישיון:  תוכנה כשירות
 קטגוריה:  הנפשה
 Adobe After Effects
 
אדובי אפטר אפקטס (Adobe After Effects) היא תוכנה לעיבוד ויצירה של תוכני וידאו דיגיטליים המופצת על ידי אדובי מערכות (Adobe Systems). שימושה העיקרי של התוכנה הוא פוסט־פרודקשן.
תיאור

אפטר אפקטס משתמשת במערכת של שכבות המסודרות ברצף זמן (timeline) ליצירת קומפוזיציות מתמונות דוממות ומקטעי וידאו. ניתן לשלוט בצורה עצמאית במאפיינים כמו מיקום ושקיפות לכל שכבה, ולכל שכבה ניתן להוסיף אפקטים. אפטר אפקטס לעיתים מתוארת בתור ה"פוטושופ של הווידאו", משום שהגמישות שלה מאפשרת למשתמשיה לשנות וידאו בכל דרך אשר בה חפצה נפשם, ממש כמו שהפוטושופ עושה בעבור תמונות.
אף על פי שאפטר אפקטס יכולה ליצור תמונות משל עצמה, בדרך כלל משתמשים בה לעיבוד של חומרים ממקורות אחרים ליצירת אנימציות וגרפיקת תנועה. למשל, עם תמונה של ספינת חלל ותמונת רקע של כוכב, ניתן להשתמש באפטר אפקטס כדי למקם את החללית בקדמת הכוכב וליצור אנימציה בה החללית נעה בין הכוכבים.
כל תמונה או סרט מצויים בשכבה ברצף הזמן, בדומה למערכות עריכה לא רציפות. למרות זאת, ישנו הבדל אחד בין אפטר אפקטס למערכות עריכה רגילות; אפטר אפקטס היא מונחית־שכבות, בעוד שמערכות עריכה רגילות מונחות־רצועות. המשמעות היא שבאפטר אפקטס כל אובייקט מדיה אינדיבידואלי (קטע וידאו, קטע קול, תמונה דוממת וכו') מאכלס רצועה שלמה משל עצמו, בעוד שבמערכות עריכה רגילות ניתן לאכלס שני אובייקטים על אותה רצועה מבלי שיעלו אחד על השני. מערכת מונחית־רצועות מתאימה יותר לעריכה ויכולה לשמור על קובצי הפרויקט בתימצות רב יותר. מערכת מונחית־שכבות, כמו זו שאפטר אפקטס מאמצת, מתאימה לעבודה מאומצת של אפקטים ואנימציה. אף על פי שתוכנות אחרות - במיוחד כאלו המאפשרות רצף עבודה של עץ או צומת, כמו The Foundry Nuke - מתאימות יותר לניהול מספר רב של אובייקטים בתוך הקומפוזיציה, אפטר אפקטס מסוגלת לתת מענה לאי־סדר על ידי החבאת שכבות על פי בחירה או על ידי איחוד השכבות לקומפוזיציות מוכנות מראש (precompositions). אפטר אפקטס מכילה, אומנם, פאנל של רצף העבודה, הדומה לעץ או לגרף הצומת, אולם זווית זו של הקומפוזיציה היא בעיקר למטרות תצוגה ולא מתפקדת במלואה.
הממשק הראשי מורכב מכמה פאנלים (חלונות בגרסות הקודמות לגרסה 7.0). שלושת הפאנלים בעלי השימוש הרב ביותר הם פאנל הפרויקט (Project Panel), פאנל הקומפוזיציה (Composition Panel) ובפאנל רצף־הזמן (Timeline Panel). פאנל הפרויקט משמש כספרייה לאחסון תמונות, וידאו וקצבי שמע. קטעי וידאו או שמע בפאנל הפרויקט ניתנים לשימוש בפאנל רצף־הזמן, שם סדר השכבות והתזמון ניתנים לשינוי. הפריטים הנראים בסימון הזמן הנוכחי מוצגים בפאנל הקומפוזיציה.
ישנה אינטגרציה בין אפטר אפקטס לבין עוד כותרים מבית אדובי מערכות, כמו אדובי אילוסטרייטור, אדובי פוטושופ, אדובי אודישן ואדובי פרמייר פרו.
תלת־ממד

אף על פי שאפטר אפקטס אינה תוכנת תלת־ממד ייעודית, יש לה כמה יכולות מוגבלות בתחום. לדוגמה, התוכנה יכולה להציב אובייקטים דו־ממדים שטוחים בסביבה תלת־ממדית (נהוג לכנות טכניקה זו כ"2.5 ממד"). ניתן להרחיב את יכולות התלת־ממד של התוכנה על ידי תוספים והרחבות מצד שלישי, כדוגמת Element3D או אינטגרציה עם תוכנות תלת־ממד ייעודיות כדוגמת Cinema4D.
היסטוריה

אפטר אפקטס נוצרה במקור על ידי החברה למדע ואומנות (Company of Science and Art) מפרובידנס, ארצות הברית. גרסה 1.0 יצאה בינואר 1993. גרסה 2.1 הציגה תאוצה ל־PowerPc ב־1994. החברה למדע ואומנות, יחד עם אפטר אפקטס, נרכשה אז על ידי איגוד אלדוס (Aldus) ביולי 1993. אחר כך חברה זו נרכשה על ידי אדובי ב־1994 ואיתה פייג'מייקר (Pagemaker) ואפטר אפקטס. הגרסה הראשונה של אפטר אפקטס שיצאה על ידי אדובי הייתה גרסה 3.0.
הרחבות

עבור אפטר אפקטס פותחו על ידי חברות חיצוניות מספר בלתי מבוטל של הרחבות ביניהן מערכות חלקיקים משוכללות, כלים לתיקוני צבע ואף שילוב מודלים תלת־ממדים. בין יצרני ההרחבות הגדולים ניתן למנות את:
Gen Arts, The Foundry, DigiEffects, Zaxwerks, Conoa, BorisFX, Red Giant Software, GridIron Software, Trapcode, VideoCopilot ורבים נוספים.
ראו גם

אדובי פרימייר פרו
Final Cut
מונפרנאס

ערך זה עוסק ברובע אדמיניסטרטיבי בפריז. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

בית הקברות מונפרנאס
 מידע
 עיר:  הרובע הארבעה-עשר של פריז 
 שטח:  1.126 קמ"ר 
 קואורדינטות:  48°50′37″N 2°19′26″E﻿ / ﻿48.843638888889°N 2.3238111111111°E﻿ / 48.843638888889; 2.3238111111111
  (למפת פריז מוגדלת) מונפרנאס(למפת פריז רגילה) מונפרנאס
 
מבט על מונפרנאס ממגדל אייפל
מוֹנְפַּרְנָאס (בצרפתית: Montparnasse) הוא רובע בגדה השמאלית שבדרום פריז, צרפת, הממוקם סביב הצטלבות שדרות מונפרנאס ושדרות רספיי. רובו של המתחם מצוי בגבולות הרובע הארבעה-עשר של העיר, והוא צורף לשטחה יחד עם קומונות וכפרים נוספים במסגרת התכנון האדמיניסטרטיבי החדש של פריז כחלק מתוכנית אוסמן, בשנת 1860.
שם הרובע ניתן לו בידי סטודנטים שהגיעו לאזור במאה ה-17 כדי לשאת דברי שירה על תלולית עפר שהייתה במקום באותה תקופה, כתוצאה מסכר שניצב שם; את התלולית השוו בשיריהם להר פרנסוס, מקום מושבן של המוזות במיתולוגיה היוונית. התלולית פונתה בעת סלילת שדרות מונפרנאס במאה ה-18. בעת המהפכה הצרפתית הוקמו באזור אולמי נשפים וקברט, המפורסם בהם היה בָּל בּוּלְיֶיה.
על שם הרובע נקראים גם תחנת רכבת, בית קברות ומגדל:
תחנת הרכבת מונפרנאס - ממנה יוצאות רכבות לכיוון מערב ודרום-מערב צרפת.
בית הקברות מונפרנאס - נקרא גם בית הקברות הדרומי, שם טמונים, בין השאר, שארל בודלייר, ז'אן-פול סארטר, סימון דה בובואר, סמואל בקט, גי דה מופסאן, סנט-בב וסרז' גינסבורג.
מגדל מונפרנאס - מגדל המשרדים הגבוה ביותר בצרפת, שנבנה בין השנים 1969 ל-1972, בגובה 210 מטרים עם 59 קומות.
הקהילה האמנותית במונפרנאס

התערוכה העולמית של פריז (1889) וחיי האמנות הפורחים במונמרטר משכו מספר רב של אמנים לפריז, ואלו בחרו לגור ברובע מונפרנאס שהיה עממי יותר, זול יותר, ומיקומו היה קרוב למרכז העיר. פבלו פיקאסו היה מהראשונים להתמקם שם, והכין את הקרקע עבור רבים אחרים. מונפרנאס הגיע לשיאו בשנות ה-20 של המאה ה-20, "השנים העליזות". הוא היווה את לב החיים האנטלקטואליים והאמנותיים של פריז, על בתי הקפה שלו, שתועדו ביצירות שונות שמשבצות את ההיסטוריה של האמנות המודרנית.
בשנים אלה נמשכו אמנים רבים ממדינות שונות לפריז, שהפכה לבירה הבלתי מעורערת של שדה האמנות. מונפרנאס, עדיין רובע חדש ולא מפותח יחסית, הציע להם בתי אטלייה במחירי שכירות סבירים וסביבה של בתי קפה זולים, שהקלו על גיבוש חיי קהילה ועזרה הדדית. ה"מונפרנוס", כפי שכונו תושבי הרובע, הקנו לו במהרה אווירה של יצירתיות וחופש, וצרפו אליהם שותפים שונים, לא רק צרפתים, בחיפוש מתמיד אחר כישרונות חדשים. בקהילה בינלאומית זו, שכוננה את "אסכולת פריז", היצירתיות התקבלה בברכה לצד כל המוזרויות והפרובוקציות שנלוו אליה, כשכל דייר חדש התקבל כהבטחה האומנותית החדשה הבאה.
בין האמנים שגרו או ביקרו תדיר ברובע ניתן למנות את:
פבלו פיקאסו, גיום אפולינר, פבלו גרגלו (Gargallo), חוליו גונזלס, אנטואן בורדל, אוסיפ זאדקין, מואיז קיזלנג (Kisling), מארק שגאל, פרנאן לז'ה, ז'אק ליפשיץ, מקס ז'קוב, בלז סנדראר (Cendrars), חיים סוטין, יצחק פרנקל פרנל, מישל קיקואן, אמדאו מודיליאני, פורד מדוקס פורד, אנרי רוסו, עזרא פאונד, מרסל דושאן, סוזן דושאן-קרוטי, קונסטנטין ברנקושי, פול פור (Fort), חואן גריס, דייגו ריברה, טסוגוהרו פוג'יטה, לאוניד אוספנסקי, אלברטו ג'קומטי, אנדרה ברטון, פסקן, סלבדור דאלי, ז'אן-פול סארטר, הנרי מילר, ז'ואן מירו, ג'אנגו ריינהארדט ואדגר דגה באחרית ימיו.
כאשר הגיע טסוגוהרו פוג'יטה (Tsuguharu Fujita) למונפרנאס מיפן, בשנת 1913, מבלי להכיר איש, הוא פגש בו בלילה כמעט בסוטין, מודיליאני, שגרו ברחוב פלגייר, ביוליוס מורדכי פינקס (Pascin) ובפרנאן לז'ה, ותוך מספר שבועות הפך לידידם של חואן גריס, פבלו פיקאסו ואנרי מטיס.
כמו בציור ובפיסול, גם בתחום הצילום הותירה מורשת מונפרנאס את חותמה. הצלם הסוריאליסטי מאן ריי, לפני שעבר להתגורר ברחוב קמפנייה פרמייר, קבע את הסטודיו שלו באוטל דז אקול, רחוב דלאמבר מספר 15, שם גם החלה הקריירה האמנותית של קיקי (אליס פרן), ג'יימס ג'ויס, גרטרוד סטיין, ז'אן קוקטו ואחרים.
בתקופת מלחמת העולם השנייה ואחריה, עזבו חלק ניכר מהאמנים את מונפרנאס לרובע סן-ז'רמן דה פרה, בין היתר כי קצינים גרמנים ישבו בבתי הקפה של מונפרנאס למורת רוחם של חלק מהאמנים.
עידן הזהב של מונפרנאס

בתי הקפה, הביסטרו ובעיקר אלו של כיכר וואן, מקום מושבו של פבלו פיקאסו באותה תקופה, היו אתרי מפגש, לשם התכנסו האמנים לפגוש בעמיתיהם או יריביהם. בתי הקפה לֵה דוֹם, קלוֹזְרִי דֵה לִילָה, לָה רוֹטוֹנד, לה סֵלֶקְט ולַה קוּפּוֹל, כמו גם לֵה בּוּף סוּר לֵה טוּאָה (שהיה תמיד פתוח) הסכימו לכך שאמנים רעבים יתפסו שולחן ערב שלם בעבור תשלום מגוחך.
אמדאו מודיליאני, פבלו פיקאסו ואנדרה סלמון ניצבים לפני קפה דה לה רוטונד, 1916
קפה קלוֹסרִי דֵה לִילָה, 1909
לָה רוֹטוֹנד (2007), המושך אליו תיירים ואמנים כאחד
קירן מק'קנה

קירן מק'קנה (נולד ב-14 במאי 1986) הוא מאמן כדורגל מקצועי ושחקן עבר, כיום הוא מאמנה של איפסוויץ' טאון מהפרמייר ליג.
קריירת משחק

מק'קנה נולדה בלונדון, וגדל במחוז פרמנה שבצפון אירלנד. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו כשחקן קבוצת נוער בקבוצות הצפון איריות אניסקילן טאון יונייטד וב-בלינמלרד יונייטד. הוא הצטרף לטוטנהאם הוטספר כשחקן נוער ב-2002, לאחר שחתם איתם על חוזה.
מק'קנה ייצג את צפון אירלנד גם בקבוצה עד גיל 19 וגם עד גיל 21. הוא מונה לקפטן הנבחרת עד גיל 19 של צפון אירלנד באליפות אירופה עד גיל 19 ב-2005 על ידי המאמן מאל דונאגי. ב-2009, בגיל 22, פרש מק'קנה ממשחק עקב פציעה מתמשכת בירך שמנעה ממנו הופעה בכירה בקבוצה הראשונה בטוטנהאם.
קריירת אימון > קריירת אימון מוקדמת

לאחר פרישתו ממשחק, מק'קנה החל את הקריירה שלו באימון בזמן שלמד תואר במדעי הספורט באוניברסיטת לובורו. במהלך לימודיו, מק'קנה בילה כמאמן נוער בטוטנהאם הוטספר, לסטר סיטי, נוטינגהאם פורסט, וונקובר וייטקאפס הקנדית.
קריירת אימון > טוטנהאם הוטספר

עם סיום לימודיו באוניברסיטת לובורו, מק'קנה נשכר כאנאליסט ראשי באקדמיה בטוטנהאם הוטספר. אפילו הוצע לו להיות מאמן באקדמיה של ליברפול, אך הוא נשאר בטוטנהאם, ואימן קבוצות גיל שונות במערך האקדמיה של טוטנהאם, לפני שהוצב לאחראי על הקבוצה עד גיל 18 של טוטנהאם. במהלך כהונתו בטוטנהאם, מק'קנה הדריך את קבוצת העד גיל 18 לחצי גמר גביע האנגלי לנוער ב-2015.
קריירת אימון > מנצ'סטר יונייטד

באוגוסט 2016, מק'קנה עזב את תפקידו בטוטנהאם כדי להצטרף למערך האקדמיה במנצ'סטר יונייטד, והפך למאמן קבוצת העד גיל 18. בעונתו השנייה כאחראי על עד 18, מק'קנה הדריך את מנצ'סטר יונייטד לזכייה באליפות הפרמיירליג הצפונית.
יחד עם שחקן העבר של יונייטד מייקל קאריק, מק'קנה הועלה לצוות האימון של הקבוצה הראשונה והחליף את רוי פאריה כעוזר המאמן של ז'וזה מוריניו, לקראת עונת הפרמיירליג 2018–19.
לאחר התחלה גרועה של עונת 2018–19, מוריניו עזב את יונייטד ב-18 בדצמבר 2018, והוחלף למחרת על ידי חלוץ יונייטד לשעבר אולה גונאה סולשייאר, שמונה לתפקיד המאמן הזמני, ושמר על מק'קנה וקאריק בתפקידי האימון שלהם. מק'קנה נשמר בתפקידו על ידי המאמן הזמני ראלף רנגניק לאחר עזיבתו של סולשייאר כמאמן יונייטד בנובמבר 2021.
קריירת אימון > איפסוויץ' טאון

ב-16 בדצמבר 2021, מק'קנה מונה למאמן של איפסוויץ' טאון מהליגה הראשונה, וחתם על חוזה לשלוש שנים וחצי. הוא לקח את האחריות רשמית ב-20 בדצמבר, לצד עוזרו מרטין פרט. המשחק הראשון של מק'קנה בניהול איפסוויץ' התחיל עם ניצחון 1–0 מול וויקומב וונדררס בפורטמן רואד. משחק החוץ הראשון של מק'קנה היה ניצחון 0–4 נגד גילינגהאם.
הגעתו של מק'קנה הביאה עלייה מהירה בכושרה של איפסוויץ', כשהוא ניצח בשבעה מעשרת המשחקים הראשונים שלו, תוך שמירה על שבעה שערים נקיים. תחת מק'קנה, איפסוויץ' עברה 11 משחקים ללא הפסד עד פברואר ומרץ, כולל שיא מועדון חדש באי ספיגת שער, מעבר לשיא הקודם של 547 דקות. למרות השיפור בכושר, איפסוויץ' לא הצליחה להגיע לפלייאוף של הליגה הראשונה, ובסופו של דבר סיימה במקום ה-11 בליגה א'. איפסוויץ' סיימה את עונת 2021–22 עם ניצחון ביתי 4–0 מול צ'רלטון אתלטיק ב-30 באפריל.
איפסוויץ' סיימה את העונה במקום השני בליגה א' כדי לעלות אוטומטית לצ'מפיונשיפ, לאחר ריצה של 19 משחקים ללא הפסד. בתום עונת 2022–2023, מק'קנה חתם על חוזה חדש לארבע שנים, והאריך את שהותו בפורטמן רואד עד 2027.
איפסוויץ' פתחה היטב את עונת 24–2023, ורצף של ארבעה ניצחונות ותיקו זיכה את מק'קנה בפרס מאמן החודש של הצ'מפיונשיפ לספטמבר. הוא זכה בפרס בפעם השנייה במרץ 2024 כשאיפסוויץ' ניצחה בארבעה מחמשת המשחקים שלה.
מק'קנה נבחר כמאמן העונה של הצ'מפיונשיפ לעונת 2023–2024 כאשר איפסוויץ' סיימה במקום השני שמוביל ישירות לפרמיירליג. איפסוויץ' של מק'קנה צברה 194 נקודות וכבשה 193 שערים במהלך שתי עונות כשהיא הפכה למועדון הראשון מאז סאות'המפטון ב-2012 שמבטיח עלייה רצופה מליגה א' לפרמייר ליג תוך שנתיים.
למרות פניות מצד קבוצות פרמיירליג, כמו צ'לסי וברייטון, מק'קנה חתמה על חוזה חדש לארבע שנים עם איפסוויץ' עד יוני 2028.
ציטוטים

לאחר הגעתו של מק'קנה כמאמן עד גיל 18 של מנצ'סטר יונייטד, אינדי בונן, שהיה שחקן נוער של יונייטד באותה תקופה, שיבח את מק'קנה באמירה, " הוא שינה הכל. הדרך בה התאמנו הייתה איך היריבה שיחקה בשבת. אם אתה שיחקת נגד ווסט וסט ברומיץ' אלביון, התאמנת כמו ווסט והתמקדת בחולשות שלהם.
ג'ים מגילטון, אחראי ביצועים של התאחדות הכדורגל האירית, הסכים להערכתו של בונן לגבי מק'קנה בהערה: " הוא מתכנן קפדני ובכל זאת כל מפגש הוא ספונטני. שום דבר לא חקוק באבן. הוא מתאים את המפגש למצבם של השחקנים ומקבל מה שהוא רוצה מהסשן הכל קשור וקשור למשחק שום דבר לא צריך להיות על המשחק
חיים אישיים

מק'קנה נשוי ואב לשני ילדים.
מאז ילדותו, מק'קנה היה אוהד של מנצ'סטר יונייטד, עם דיווחים הטוענים שאהבתו למועדון השפיעה על החלטתו לעזוב את טוטנהאם הוטספר לשדים האדומים ב-2016.
תארים כמאמן

אליפות הפרמייר-ליג U18 הצפונית: 2017–18
עלייה למקום השני בצ'מפיונשיפ : 2023–24
עליית מקום שני בליגה EFL 1 : 2022–23
מאמן החודש של ליגת EFL 1 : מרץ 2023, אפריל 2023
מאמן החודש בצ'מפיונשיפ: ספטמבר 2023, מרץ 2024
מאמן העונה של הצ'מפיונשיפ: 2023–24
מאמן השנה של LMA : 2023–24
פרסי LMA - מאמן השנה בצ'מפיונשיפ EFL : 2023–24
שלט חוצות

שלטי תעמולת בחירות בכביש 4, ישראל
שלט חוצות הוא שלט פרסומת ענק המוצב במקום ציבורי. שלטי חוצות נמצאים לרוב בכבישים, בצמתים וברחובות שבהם תנועה רבה של הולכי רגל וכלי רכב.
שטחו של שלט חוצות שגרתי הוא כ-5–10 מ"ר, אך יש גם שלטים הגדולים במידה ניכרת מגודל זה.
שלטי חוצות סטטיים, המציגים מודעה אחת בלבד, עשויים מנייר או מפלריג. מסכי פרסום מאפשרים שלטי חוצות דינמיים, שתוכנם משתנה ללא הרף. מבחינת תכנון פרסומי, שלטי חוצות מתוכננים להיות בולטים במיוחד ובעלי מסר קצר וקליט, מתוך הנחה כי הצופה נמצא בתנועה.
בנוסף לשלטי חוצות במיקום קבוע, על קיר בית שהוקצה לכך או במתקן שכל ייעודו הצגה של שלט חוצות, מוצבים שלטי חוצות באופן זמני בעת עבודות שיפוץ של בניין, לשם הסתרת הפיגומים.
בישראל

בישראל, החוק אוסר על הצבת שילוט חוצות בשולי דרכים בין-עירוניות, כדי למנוע הסחת דעתו של הנהג הנוסע במהירות גבוהה.
סעיף 214א לחוק העונשין קובע:
ראו גם

לוח מודעות
הערות שוליים

↑  אלא אם ניתן לכך היתר לפי החוק, וצוין על גבי השלט שמו של מי שהזמין את הכנת השלט או את התקנתו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284624005171  GND: 4236080-8  LCCN: sh85014040  LNB: 000132086  NDL: 00564847  NKC: ph825378 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תקשורת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שירי מכות מצרים

| --- | --- |

עטיפת הספר באחת המהדורות הראשונות
 מידע כללי
 מאת:  נתן אלתרמן
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  שירה עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת צבי, על-יד הוצאת מחברות לספרות
 תאריך הוצאה:  1944
 מספר עמודים:  38
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990012710870205171, 990034714220205171, 990012710920205171, 990012710910205171, 990012710900205171, 990012710890205171, 990012710880205171
שִׁירֵי מַכּוֹת מִצְרַיִם הוא ספר השירה השלישי של נתן אלתרמן, שראה אור בפברואר 1944 בהוצאת צבי שעל יד הוצאת מחברות לספרות, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה. הספר כולל פואמה יחידה בת שלושה חלקים, שבמרכזה עשרה שירים שנושאם הוא עשר מכות מצרים הניתכות על העיר החוטאת נֹא אמון, המתוארות מנקודת מבטם של אב ובנו תושבי העיר. הפואמה נפתחת בשיר "בדרך נא אמון", שממנו עולה כי חורבן העיר עקב חטאיה אינו מאורע היסטורי יחיד אלא אירוע מייצג בשרשרת נצחית של אירועי חורבן, ואב טיפוס לתולדות האנושות. הפואמה נחתמת בשיר "איילת" (איילת השחר) המביע את צמיחת התקווה, כחלק מהמחזור הנצחי של חורבן וגאולה. בין שיר הפתיחה לשיר הסיום נפרסים עשרה שירים בעלי אופי של בלדה, שכל אחד מהם נחלק לשני חצאים. חציו הראשון של כל שיר מוקדש לתיאור ציורי של המכה, וחציו השני מוקדש לדיאלוג בין אב מצרי לבין בנו-בכורו. באופן מפתיע ביחס לכותרת השיר, המקושרת אינטואיטיבית לסיפור הגאולה היהודי של אירועי יציאת מצרים ולהגדה של פסח, נקודת מבטה של הפואמה היא מצרית. עובדה זו, בפרט בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, עוררה בקרב הקוראים תימהון ומבוכה והזינה שלל פרשנויות. היצירה נחשבת לאחת מיצירותיו החשובות של אלתרמן. אליעזר שביד כינה אותה "הבהירה והמגובשת ביצירותיו של אלתרמן", והלל ברזל טען ש"'שירי מכות מצרים' הם מן השלמים ביותר בשירי נתן אלתרמן".
סקירת הפרשנות

עם פרשני היצירה העיקריים נמנים דוד כנעני, דן מירון, אליעזר שביד, הלל ברזל, הרי גולומב, אידה צורית, זיוה שמיר, חנן חבר ועוזי שביט. רוב פרשני היצירה מבינים אותה כיצירה אידאולוגית שבה בכל דור ודור ניצבת מול כוחות הרשע וההרס האלימים עוצמתם השקטה של הערכים האנושיים ההומניסטיים, המיוצגים על ידי האב והעלמה. כל מחזור של חטא ועונש בא לסיומו עם הפצעת השחר (האיילת) המעניק תקווה חדשה לאב ולעלמה, המייצגים את האנושות. חנן חבר בספרו "פתאום מראה המלחמה" נתן ליצירה פרשנות פוסט-ציונית שלפיה אלתרמן התעלה מעל לתפיסה היהודית-ציונית, אימץ את נקודת המבט של הגרמני התם על מאורעות המלחמה והזדהה עם הסבל האנושי באשר הוא, לרבות זה הגרמני. חבר, לשיטתו, הבחין בין שתי מגמות (או אסטרטגיות) בפרשנות הפואמה, שנועדו להתמודד עם המבוכה שבהזדהותו כביכול של אלתרמן עם האויב. האחת: קריאה סמלית גרידא תוך ביטול האנלוגיה ההיסטורית מצרים = גרמניה, והשנייה: הותרת ההקשר ההיסטורי אך הסבתו לסמל אוניברסלי ומרוחק, תוך התעלמות מההקשר היהודי. גם אורה באומגרטן מציינת ש"שירי מכות מצרים" עוררו בעיות של פרשנות ופענוח סמלים ופרשנותם נטתה לרוב לקריאתם כאלגוריה. לדברי באומגרטן, כמפתח לפענוח האלגוריה משמשות אצל פרשניה הדמויות: האב, הבן והעלמה והעמדתן במקום (נא אמון) ובסיטואציה (חורבן). התרחקותו של אלתרמן מהדגם המקראי ומן המדרשים, ובפרט היפוך נקודת המבט והפנייתה אל סבלם של תושבי העיר, חייבה את המפרשים לגיבוש קריאה מקורית ועמדה מוסרית. אליעזר שביד, אידה צורית ועוזי שביט מצאו ביצירה סימבוליקה נוצרית.
מבנה

מבנה היצירה סדור מאוד ומהודק ב"קפדנות אכזרית". היא בנויה במבנה של פרולוג, שיר הפתיחה "בדרך נא אמון"; גוף מרכזי, שבו עשרה שירים על כל אחת ממכות מצרים; ואפילוג, הוא שיר הסיום, "איילת". עוזי שביט מדמה מבנה זה לטריפטיכון (יצירת אמנות פלסטית בת שלושה חלקים, בעלת הקשרים נוצריים; וראו בהמשך על הפרשנות הנוצרית).
אלי שביד מדמה את מבנה היצירה ליצירה מוזיקלית קלאסית בת שלושה פרקים. כמו ביצירה המוזיקלית, הפרק הראשון ("בדרך נא אמון") מכיל את הנושאים שיפותחו בהמשך, בצורתם הראשונית. הפרק השני מורכב מעשרה שירים – שיר לכל מכה – שווי מבנה וקצב, המתארים שתי התפתחויות מקבילות. חציו הראשון של כל אחד משירי המכות מוקדש לתיאור ציורי של המכה, וחציו השני מוקדש לדיאלוג בין אב מצרי לבין בנו-בכורו. השורה האמצעית בכל שיר-מכה היא השורה ”אָבִי, קוֹרֶא הַבֵּן. בְּכוֹרִי, עוֹנֶה האָב.”, המפרידה בין החלק התיאורי ובין החלק הדיאלוגי של כל שיר. הפרק השלישי והמסיים ("איילת") מכיל פיתוח מוטיב התקווה שנרמז בפתיחה והופך אותו להמנון של תקווה וניצחון כוח החיים שבאדם מעל ההריסות.
דוד כנעני מבקר את ה"בניין הארכיטקטוני לתפארת" שבו מרוסן השיר, "כנהר שנכבש באפיקים מבוצרים" כמעוגל ואלגנטי מדי ביחס לתכניו. זיוה שמיר מסכימה כי "דווקא את היצירה המתארת את המצבים האנרכיסטיים והפרועים ביותר עיצב אלתרמן בצורה המהוקצעת והמלוטשת ביותר", אך, בניגוד לכנעני, מוצאת בדבר טעם עמוק. כתוצאה מהמבנה המוקפד שבו משתמש אלתרמן נוצרת תחושה של מלאכותיות החיונית לשם הצגתה המודגשת של הפואמה כמסגרת אמנותית ממושטרת ומאורגנת שמשתמע ממנה סדר-עולם הנתון לחוקיות מופתית. הפואמה היא ייצוג מתוכנן, בלתי-מקרי, הכפוף לסדר שנבחר והורכב בקפידה. כך מושגת ביצירה שלמות של צורה ושל תוכן – כפי שהעולם אינו אלא מנגנון הבנוי לפי החוקים הקשיחים של המעגליות ההיסטורית, כך היצירה בנויה כמנגנון סדור ומדויק בהכרחיות "אכזרית".
בדרך נא אמון > תיאור השיר

את הפואמה פותח השיר "בדרך נא אמון". לשיר שמונים שורות בארבעה פרקים, שכל אחד מהם כולל מספר משתנה של בתים מרובעים במשקל טרימטר אנפסטי ומופיע כנאום בגוף שני שהנמענת שלו היא העיר נא אמון.
הפרק הראשון של "בדרך נא אמון" הוא תקציר לגוף הפואמה העתיד לבוא. הפרק השני עוסק בהשוואה בין סיפור המכות לבין שלל סיפורי החורבן השבים וחוזרים על עצמם לאורך תולדות האנושות במחזוריות של שכר ועונש. שני הבתים הראשונים של הפרק מכילים את המפתח לקראת שירי המכות. הבית הראשון מתאר את זיכרון חורבן נא אמון והמכות שניחתו עליה כראי (”עָרֵי-אִישׁ, כִּי תוּצַפְנָה רַעַם,/ בָּךְ רוֹאוֹת אֶת עַצְמָן בִּרְאִי”) כלומר כפרה-פיגורציה (צורה מוקדמת, מטרימה) לאירועי חורבן מודרניים. דימוי הראי משתקף בהמשך במחצית הראשונה של כל אחד משירי המכות, במסגרת התיאור הציורי של המכה. הבית השני של הפרק השני, שנפתח באותן מילים כמו הבית הראשון (”אַתּ גַּל־עֵד”), מדמה את זיכרון החורבן להצגה אותה מציגים הערוב והדֶבֶר (כעין מחזה מוסר אותו מעלה לצד הדרך חבורת תיאטרון נודד: ”הַנּוֹטִים אָהֳלָם עַל גְּבוּל,/ וְיוֹצְאִים אֶל תֵּבֵל, כְּחֶבֶר,/ לְהַצִּיג לָהּ חֶזְיוֹן הַגְּמוּל.”) כאשר דימוי ההצגה בא לידי ביטוי במחצית השנייה של כל אחד משירי המכות, המציגים דיאלוג בין הבן לאב.
הפרק השלישי של השיר מציג את אחת התמות המרכזיות בפואמה ואולי אף את "ליבה של היצירה", בכיו של האב על בנו (”אֶת בִּכְיוֹ שֶׁל הָאָב הַמָּךְ/ כְּאֶחָד מִפִּרְחֵי אַלְמָוֶת/ בְּיָדַיִם מִמֵּךְ אֶקַּח”), הוא "דמעת הנקיים מחטא", הסובלים את סבלה הבלתי נמנע של הנקמה הצודקת. כמו בשירי "הטור השביעי" בוחר אלתרמן להאיר בזרקור פרטים יחידים, אב ובנו, מתוך התמונה ההיסטורית הגדולה (כך למשל בשירו "בין החורבות": "יען לא במוחות של טירוף ושל ארס/ נחרצים גורלות של אומה ושל עיר/ בבתי אנשים ההיסטוריה נוצרת,/ בבתי אנשים היא מותווית ונגזרת"). התא המשפחתי האנושי הקטן הוא לב-לבה של ההתרחשות. אלתרמן מביע את הסמל הכלל-אנושי, הפילוסופי והרחב ביותר מבעד לסבלו של הפרט הבודד. כל מה שמסוגל המשורר לעשות אל מול איתני הטבע, האש והמים, הוא לקחת אב אחד ובן אחד גווע ולהפוך אותם לפרח-אלמוות - לשיר. פרק זה מסמל את נימתו המיוחדת של השיר ואת נסיגתו של אלתרמן מן הפאתוס של נביאי ישראל, שווה-הנפש לחורבן ולסבל, אל הפן הרגשי והאמפתי. הפרק הרביעי של שיר הפתיחה נפתח באותן מילים כמו הפרק הראשון שלו והוא בעל נושא זהה, תקציר סיפור המכות שיבוא בהמשך. הפרק מסתיים כפרולוג לנושא הבא - מכת הדם (”וְזוֹכְרָה אַתּ לֵילוֹת עֲשֶׂרֶת,/ וְרִאשׁוֹן לָהֶם לֵיל הַדָּם.”).
בדרך נא אמון > מהי נא אמון?

נא אמון מוזכרת בשיר כמטונימיה למצרים. אלתרמן משתמש אך ורק בשם זה (או בכינוי "אמון") ואינו עושה שימוש בשם "מצרים" (למעט בצירוף הכבול "מכות מצרים"). בכך מרחיק אלתרמן את הפואמה מהמקור המקראי בספר שמות, שבו העיר כלל אינה נזכרת. עוזי שביט והלל ברזל רואים בהרחקה זו ניסיון מודע מצד אלתרמן לנתק את הקשר בין נושא הפואמה לבין מצרים ההיסטורית, שנתפסה בישראל של התקופה כסמל לגרמניה הנאצית, ותחת זאת מקשר אותה לציוויליזציה האנושית הכורעת תחת עול המשטרים הטוטליטריים. גם חמוטל בר יוסף מקשרת את "נא אמון" ל"אירופה האנטישמית המתבוססת בדמה", היא אירופה המערבית, הקפיטליסטית האורבנית והמתועשת. זאת בעקבות השירה הסימבוליסטית הרוסית, בה שימשה מצרים הפרעונית, ערש הקדמה, כאחד מסמלי העוצמה המפוקפקת ואף השטנית של הציוויליזציה המודרנית. לדברי משה שמיר, "נא אמון היא כל עיר, היא כל עיר נשפטת, היא כל עיר שהחי בה הופך למת ברוצו של השער".
פירוש שם העיר במצרית עתיקה הוא "עירו של (האל) אמון". במקרא נזכרת העיר בעיקר בזיקה לנבואות זעם ויום הדין על מצרים. כך למשל נחום הנביא משתמש בה במסגרת נבואתו על נינוה כדוגמה לנפילה נוראה שאין אחריה תקומה:
”הֲתֵיטְבִי מִנֹּא אָמוֹן הַיֹּשְׁבָה בַּיְאֹרִים, מַיִם סָבִיב לָהּ, אֲשֶׁר חֵיל יָם מִיָּם חוֹמָתָהּ?... גַּם-הִיא לַגֹּלָה הָלְכָה בַשֶּׁבִי; גַּם עֹלָלֶיהָ יְרֻטְּשׁוּ בְּרֹאשׁ כָּל-חוּצוֹת” (ספר נחום, פרק ג', פסוקים ח'–י'). לעיתים מכנה אותה הכתוב "נֹא". למשל: ”אָמַר ה' צְבָאוֹת אֱלֹהֵי יִשְׂרָאֵל: הִנְנִי פוֹקֵד אֶל אָמוֹן מִנֹּא, וְעַל פַּרְעֹה וְעַל מִצְרַיִם וְעַל אֱלֹהֶיהָ וְעַל מְלָכֶיהָ, וְעַל פַּרְעֹה וְעַל הַבֹּטְחִים בּוֹ” (ספר ירמיהו, פרק מ"ו, פסוק כ"ה) או ”וְנָתַתִּי יִרְאָה בְּאֶרֶץ מִצְרָיִם, וַהֲשִׁמֹּתִי אֶת-פַּתְרוֹס, וְנָתַתִּי אֵשׁ בְּצֹעַן, וְעָשִׂיתִי שְׁפָטִים בְּנֹא” (ספר יחזקאל, פרק ל', פסוק י"ד)
השימוש דווקא בשם "נא אמון" מרמז, לפיכך, על קשר בין נא אמון של אלתרמן לבין נבואות הזעם האוניברסליות, ולא למצרים של סיפור יציאת מצרים. כמו כן מרמז שימוש זה לקשר בין המכות הניתכות על העיר החטאה לבין יום הדין, האפוקליפסה, ומכוון לתפיסה היסטורית אפוקליפטית ומשיחית לפיה על מנת שיבוא הגואל יש למחות את זכר החטא מעל פני האדמה. מסורת בעלת שורשים עמוקים הן ביהדות והן בנצרות הבאה לידי ביטוי הן בשירה האירופית המערבית הרומנטית והאקספרסיוניסטית והן בנצרות הפרבוסלבית הרוסית, ששתיהן היו מוכרות לאלתרמן היטב והזינו את עולם הדימויים שלו.