stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיטור מהפכת אוקטובר

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות 
 נוסד:  31 באוקטובר 1967 
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  106,462 
 
עיטור מהפכת אוקטובר (ברוסית: Орден Октябрьской Революции) היה עיטור של ברית המועצות. העיטור נוסד ב-31 באוקטובר 1967 לציון 50 שנה למהפכת אוקטובר, והיה העיטור השני הכי גבוה בברית המועצות.
העיטור הוענק לאזרחים אשר תרמו לפעילות המהפכנית ולביסוס השלטון הקומוניסטי בברית המועצות, עבור הישגים בפיתוח הסוציאליזם והמדינה, על הישגים במדע ובתרבות, עבור הצטיינות בקרב, עבור תרומה להגנת המדינה, עבור פעילות ציבורית פורה ועבור קידום וייצוא הסוציאליזם למדינות אחרות באירופה.
העיטור עשוי מכסף, פרט לפטיש ומגל בחלק המרכזי התחתון, אשר עשויים מזהב טהור. המשקל הכולל של העיטור - 31 גרם.
העיטור הוענק לראשונה ב-6 בנובמבר 1967 לערים לנינגרד ומוסקבה, על תרומתן במלחמת העולם השנייה. כמו כן, זכו בעיטור ספינת הקרב אברורה, מרשלי ברית המועצות גאורגי ז'וקוב, איוואן בגרמיאן, איבן קונייב, מפקד הצי הסובייטי אדמירל סרגיי גורשקוב, האוניברסיטה הלאומית חרקוב ועוד. כן זכו בעיטור העיתון הסובייטי פראבדה וחבר הכנסת מטעם חד"ש מאיר וילנר.

עד התמוטטות ברית המועצות הוענקו 106,462 עיטורים אלו.
פרוספקט ורנדסקוגו

פרוספקט ורנדסקוגו (ברוסית: Проспект Вернадского) הוא ראיון של המחוז המערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח המחוז הוא 4.6514 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 64,228 תושבים (2020).
בשטח הראיון ישנם שני פארקים גדולים. הפארק במלאת 50 שנה לאוקטובר, שנוסד בשנת 1967, מוצב על גדות נהר רמנקה, בין רחובות אודלצובה ושדרת ורנדסקי. בשנת 2018 הושלם שחזור מקיף בפארק: 12 גני שעשועים ו-12 מגרשי ספורט, מסלול רכיבה על אופניים וריצה, בניית ביתנים חדשים.
לקראת המשחקים האולימפיים בקיץ 1980, הוקם פארק הכפר האולימפי על גבול ראיון ורדדסקי פרוספקט וטרופאריובו-ניקולינו. בשנת 2015 החלו כאן עבודות שחזור שתוכננו לראשונה מאז הקמת הפארק. השיפור בוצע בדגש על תשתיות ספורט: הונח שביל אופניים, מועדון גולשים ורצים, מגרשי כדורעף וכדורסל ומתקנים נוספים נפתחו.
אתרים ראויים לציון

המכון הממלכתי ליחסים בינלאומיים של מוסקבה
אקדמיית עמל ויחסים חברתיים
הפארק במלאת 50 שנה לאוקטובר
הכפר האולימפי, מיקרו ראיון שנבנה במסגרת ההכנה לאולימפיאדת מוסקבה 1980.
אושה סיטי קפיטוליי
תחנות מטרו: פרוספקט ורנדסקוגו (אנ') (קו סוקולניצ'סקאיה), פרוספקט ורנדסקוגו (אנ') (קו הטבעת הגדול).
פנלי בויד

| --- | --- |

 לידה:  15 באוגוסט 1890 וסטברי, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  27 בנובמבר 1923 (בגיל 33) 
 מקום קבורה:  Brighton Cemetery 
 מקום לימודים:  בית הספר לאמנות של הגלריה הלאומית של ויקטוריה 
 תחום יצירה:  ציור 
 פרסים והוקרה:  פרס ויין 
 בן או בת זוג:  אדית' סוזן ג'רארד אנדרסון (אוקטובר 1912–?) 
 צאצאים:  רובין בויג 
 
תיאודור פנלי בויד (באנגלית: Theodore Penleigh Boyd‏; 15 באוגוסט 1890 – 27 בנובמבר 1923) היה אמן אוסטרלי יליד בריטניה. פנלי בויד ידוע בעיקר כצייר נוף.
ביוגרפיה

נולד באנגליה למשפחה אוסטרלית של אמנים. הוריו ארתור מריק בויד (1862–1940) ואמה מיני בויד (לבית בקט) היו אמנים ידועים ואחיו כללו את הקרמיקאי מריק בויד (1888– 1959) והסופר מרטין בויד (1893–1972). בנו רובין בויד (1919–1971) הפך לאדריכל, מחנך ופרשן חברתי מפורסם ומשפיע, ואחייניו ארתור בויד, גיא בויד ודייוויד בויד הפכו לאמנים בולטים.
בויד קיבל את הכשרתו האמנותית מהוריו ובבית הספר לאמנות של הגלריה הלאומית. הוא הציג את התערוכה הראשונה שלו באגודת האמנים הוויקטוריאנית בגיל 18, והציג באקדמיה המלכותית בלונדון בגיל 21. הוא זכה בפרס השני בתחרות של הממשלה הפדרלית האוסטרלית על ציור של אתר הבירה הלאומית החדשה קנברה. הוא זכה בפרס וויין בשנת 1914 עם ציור נוף.
אשתו ילידת קווינסלנד, אדית סוזן ג'רארד אנדרסון, הייתה בעצמה ציירת מיומנת והגיעה גם ממשפחה עמידה. אביה היה מנהל מחלקת ההדרכה הציבורית בקווינסלנד, אחיה ארתור היה רופא בולט, ואחותה הבכורה מוד הייתה אחת הנשים הראשונות שסיימו לימודי תואר B.A. באוניברסיטת סידני.
פנלי בויד נסע לאירופה בשנת 1911. הוא פגש את אדית, דוגמנית, בפריז בשנת 1912 הם נישאו ב -15 באוקטובר. בני הזוג חזרו לאוסטרליה בשנת 1913 והתיישבו במלבורן. ילדתם הראשונה, פמלה, נולדה באביב 1913, אך היא נפטרה כעבור שבועיים.
בשנת 1914, כשקריירת הציור שלו פורחת, רכש פנלי חלקת אדמה בוורנדיט ובנה בית משפחתי וסטודיו, "הרובינס". ילדו השני ג'ון בקט בויד נולד בשנת 1915. זמן קצר לאחר מכן התגייס פנלי כמו אחיו מרטין ומריק, הוא שירת בצרפת במהלך מלחמת העולם הראשונה, אך הוא הועבר לאחר שנפגע מגז בשנת 1917 (מה שהותיר אותו עם בעיות פיזיות מתמשכות) כנכה חזר לאנגליה והוחזר לאוסטרליה במרץ 1918.
בנו השני של בויד רובין נולד בינואר 1919. פנלי המשיך לצייר כל חייו, אם כי שירות המלחמה שלו הותיר גם צלקות פסיכולוגיות מתמשכות. בשנת 1922 הוא מכר את ביתו "הרובינס" ועבר עם המשפחה לסידני, וקבל על עצמו לארגן תערוכה גדולה. לכן פנלי לקח את משפחתו לאנגליה בסוף אותה שנה כדי לבחור ציורים לתערוכה, אך חזר לאוסטרליה בלעדיהם ביוני 1923 כדי להקים את התערוכה, שהועלתה בסידני ובמלבורן ביולי –אוגוסט 1923.
אולי כתוצאה ממעורבותו בתערוכה, הפך פנלי מאוכזב מיצירתו האחרונה, והשמיד רבים מציוריו הפחות טובים ומכר כמה מציוריו הטובים יותר, והרוויח 2500 פאונד. במהלך היעדרותה של אשתו הוא ניהל רומן גלוי עם מיננה שולר. זמן קצר לפני שאדית והילדים חזרו הוא קנה בחזרה את ביתו "הרובינס" וכן רכש מכונית חדשה. הוא פגש את משפחתו בנמל מלבורן כשחזרו ב־24 בנובמבר, אך הוא ואדית הסתכסכו כמעט מיד.
ב־28 בנובמבר, מסיבות לא ידועות, הוא לקח את מכוניתו לנסוע לסידני. אף שהיה נהג מיומן, הוא איבד שליטה בעיקול חד והמכונית התהפכה. הנוסע שלידו שרד, אך פנלי סבל מפציעות קשות ומת במקום.
לאשתו, השילוב של הכסף מעיזבונו (כולל הכנסות ממכירת הבית "הרובינס", המכונית המתוקנת וכ־40 ציורים) בתוספת ירושה קטנה מאביה וקצבה שנתית מאביו של פנלי אפשרו לה לפרנס את בניהם פט ורובין מבלי להזדקק לעבודה, אפילו בזמן השפל הגדול.
הערות שוליים

↑  Niall, Brenda (2002). The Boyds. Melbourne: Melbourne University Press
↑  The Riverside Dictionary of Biography (American Heritage Dictionaries, 2004,
1 2 3  Searle, Geoffrey (1995). Robin Boyd: A Life. Melbourne University Press.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ADB: boyd-theodore-penleigh-5609  AGSA: 8877  DAAO: penleigh-boyd  ISNI: 0000 0000 6711 3190  NGV: 550  NLA: 36359535  Trove: 624275  ULAN: 500117153  VIAF: 94593872   WorldCat (עם VIAF): 94593872
עיטור השירות (משטרת ישראל)

| --- | --- |

 
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוג:  עיטור משטרתי
 המעניק:  מפכ"ל המשטרה
 זכאות:  שוטרי משטרת ישראל
 סטטוס:  עיטור פעיל
 היררכיה
 עיטור גבוה יותר:  עיטור המופת
עיטור השירות הוא העיטור הרביעי בחשיבותו בין עיטורי משטרת ישראל, המוענק על ידי המפכ"ל לשוטר עבור:
שירות במשטרת ישראל, שיש בו משום תרומה בלתי רגילה להשגת יעד מיעדי המשטרה, אם במעשה בודד יוצא מגדר הרגיל ואם בגילוי התמדה או דבקות מופתית במטרה
במקרה שבו מקבל העיטור חזר ועשה מעשה שעליו הוא ראוי לעיטור מאותו סוג, יקבל במקומו תוספת של תג לעיטור. בניגוד לעיטורי המשטרה האחרים, עיטור השירות יכול להיות מוענק לאיש משטרה בלבד.
הענקת העיטור מתבצעת לאחר השלמת תהליך המלצות ואישורים מדורג, החל בממליץ, ולאחריו מפקד המחוז או ראש האגף הרלוונטי אשר מעבירים את המלצתם לוועדת העיטורים. ועדת העיטורים מנהלת תהליך של בדיקת ההמלצות, הממצאים, והעדויות בקשר עם האירוע שבגינו הועברה ההמלצה, ומעבירה את מסקנותיה למפכ"ל אשר מקבל את ההחלטה הסופית בנושא.
אם מקבל העיטור אינו בין החיים ניתן להעניקו לבן משפחתו הקרוב.
עיטור הניצחון

| --- | --- |

  
 פרטים
 מדינה:  ברית המועצות 
 נוסד:  8 בנובמבר 1943 
 הענקות
 סה"כ הוענקו:  20
 
עיטור הניצחון (ברוסית: Орден "Победa") היה העיטור הצבאי הגבוה ביותר בברית המועצות. העיטור היה נדיר ביותר, וניתן לאנשי הפיקוד העליון של הצבא האדום על "פעולה מוצלחת במסגרת חזית אחת או יותר שהביאה לשינוי משמעותי של המצב לטובתו של הצבא האדום". העיטור נוסד בשנת 1943.
העיטור הוענק לראשונה ב-10 באפריל 1944 לגיאורגי קונסטנטינוביץ' ז'וקוב, אלכסנדר ואסילבסקי ויוסיף סטלין על חלקם בשחרור אוקראינה המזרחית. שלושתם קיבלו את העיטור פעם נוספת בשנת 1945 - והם היחידים שקיבלו עיטור זה יותר מפעם אחת.
כל העיטורים מסוג זה ניתנו במהלך מלחמת העולם השנייה, למעט זה של ברז'נייב שהוענק ב-1978 (העיטור נשלל ממנו מספר שנים לאחר מותו, ב-1989). בסך הכול ניתן העיטור 20 פעם ל־17 איש (כולל ברז'נייב).
מתוך 17 מקבלי העיטור 5 לא נמנו עם אנשי הצבא האדום:

הגנרל האמריקאי אייזנהאואר, מרשל יוגוסלביה טיטו, הפילדמרשל הבריטי מונטגומרי, מרשל פולין מיכל רולה-ז'ימיירסקי ומלך רומניה מיכאי הראשון.
העיטור עצמו הוא כוכב מחומש מפלטינה, המעוטר ב-150 יהלומים במשקל כולל של 16 קרט ובאבני אודם. במרכזו דמות הקרמלין, המאוזוליאום של לנין ומגדל ספסקאיה בזהב, מוקפים בשיבולים זהובות כשמעליהן הכיתוב CCCP (ברית המועצות) ובתחתית Победа (ניצחון).
פדי מרגי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באוקטובר 1968 (בן 55) מקנס, מרוקו
 לאום:  ישראלי
 צאצאים:  יהונתן מרגי 
 www.peddymergui.com
 
‏המוצג iMilk מתוך התערוכה "Wheat is Wheat is Wheat"
פֶּדִי פְּרוֹסְפֶּר מֶרְגִי (נולד ב-15 באוקטובר 1968) הוא אמן חזותי ומעצב ישראלי, תערוכתו "Wheat is Wheat is Wheat" בנושא תרבות הצריכה זיכתה אותו במדליית זהב בתחרות German Design Awards. הוא המייסד והבעלים של חברת המיתוג "Talking Brands".
ביוגרפיה

מרגי נולד ב-15 באוקטובר 1968 בעיר מקנס במרוקו ועלה עם משפחתו לישראל ב-1973 היישר למרכז קליטה בקריית ים. לאחר מספר חודשים המשפחה עברה לראשון לציון שם למד בגימנסיה הריאלית. את שירותו הצבאי עשה בלהקת פיקוד הדרום. בעל תואר ראשון בעיצוב תקשורת חזותית מהמכון הטכנולוגי חולון ותואר שני במנהל עסקים בהתמחות ביזמות מאוניברסיטת פוליטכניק בניו-יורק. בהמשך עבד במספר משרדי עיצוב וכארט דיירקטור במשרדי פרסום. כיהן כראש המחלקה לעיצוב תקשורת חזותית ומונה לחבר סגל בכיר מן המניין בפקולטה לעיצוב.
עיצוב

ב-2000 זכה בתחרות עיצוב כרטיסי חישגד של מפעל הפיס. הוא הקים את חברת המיתוג "Talking Brands".
תערוכות

בשנת 2012 הציג את התערוכה "Wheat is Wheat is Wheat" אשר זיכתה אותו בפרסים בינלאומיים[דרושה הבהרה][דרוש מקור] וסיקור נרחב בכלי התקשורת העולמיים, בהם פוקס ניוז ו-Elle. התערוכה היא תערוכה ביקורתית על תרבות הצריכה, השפעת המותגים על הצרכן, והגבולות האתים של המעצב בעולם שבו מותגים מובילים את החברה. התערוכה הוצגה במוזיאון העיצוב בסן פרנסיסקו Museum of Craft and Design, באקספו מילאנו 2015 כאומן המייצג את מדינת ישראל ובהונג קונג בתערוכת יחיד.
ב-2018 הציג פדי מרגי את תערוכתו במוזיאון העיצוב חולון כתערוכת אוסף. במקביל, מוזמן מרגי להרצות בעולם ולכהן כשופט מקומי ובינלאומי בתחרויות עיצוב. כיהן כנשיא חבר השופטים בתחרות מיתוג בינלאומית בפולין.
חיים אישיים

מרגי היה נשוי במשך 24 שנים לזמרת מיטל טרבלסי. השניים התגרשו בשנת 2015, ולהם שני בנים משותפים - הגדול מביניהם, יהונתן מרגי, שהגיע ב-2018 למקום השני בגמר התוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון", ומשם המשיך לקריירה מקצועית מצליחה גם במוזיקה וגם בתחום המשחק.
ב-13 ביוני 2018 נישא בשנית. באוגוסט 2019 נולדה לו ולבת זוגו בת משותפת.
פרסים

Gold medal "Packaging" German design awards (2016)
זוכה תמיכת הקרן לתרבות של מפעל הפיס (2014)
זכייה ב-REBRAND 100® Global Awards Winners על תהליך המיתוג ל"הנקל סוד", כאחד ממאה תהליכי המיתוג מחדש המוערכים בעולם (2013)
זכייה במקום השלישי תחרות עיצוב שטרות בנק ישראל (2011)
זכייה במדליית כסף מהביאנלה הויראלית בפראג (2007)
הערות שוליים

↑  על התערוכה באתר הפרס
↑  מתוך עמוד הפייסבוק של פדי מרגי
↑  The Peddy Mergui Exhibit at the Israeli Pavilion at Expo 2015 - Fields of Tomorrow, Fields of Tomorrow (באנגלית אמריקאית)
↑  חיטה היא חיטה היא חיטה
↑  יעקב בר-און, ‏הסיפור שלה: מיטל טרבלסי חוזרת וכן, הפעם היא בתפקיד רב החובל, באתר מעריב אונליין, 2 במרץ 2016
↑  יפעת הללי אברהם, ‏לא תאמינו מי שר את שיר החופה בחתונת אביו של יונתן מרגי, באתר ‏מאקו‏, 14 ביוני 2018
↑  הזוכים בתחרות לעיצוב סדרת השטרות החדשה, אתר בנק ישראל, 27 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007401011705171  VIAF: 6625156990996161180006   WorldCat (עם VIAF): 6625156990996161180006
פרוסיליט

| --- | --- |

 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  FeSiO3
 מערך קריסטלוגרפי:  אורתורומבי
 צורת הגביש:  גבישים בודדים נדירים דמויי מנסרה. לרוב מופע במקבץ גרגרי.
 צבע:  חסר צבע, לבן, אפור, ירוק, צהוב או חום.
 ברק:  זגוגי
 שקיפות:  שקוף למחצה עד אטום
 פצילות:  מושלמת בשני מישורים שביניהם זווית ישרה.
 שבירה:  דמוית קונכייה.
 קשיות:  5 עד 6 בסולם מוס
 משקל סגולי:  4.02-3.88
 שרטוט:  חום אפרפר חיוור
פרוסיליט (Ferrosilite) הוא מינרל השייך לקבוצת הפירוקסן, קבוצה של מינרלים אינוסיליקטים - (סיליקטים במבנה בצורת שרשרות) בעלי שרשרת בודדת. הפרוסיליט (FeSiO3) המכיל בעיקר ברזל מצוי בסופה של שורת המינרלים האיזומורפית (כלומר שורה של תרכובות אנלוגיות בהרכבן) הקרויה "קבוצת האנסטטיט" שנוסחתה הכללית Mg,Fe)SiO3), המתחילה באנסטטיט המכיל בעיקר מגנזיום (MgSiO3).
בעבר היה נהוג לכנות בשם היפרסתן מינרל המצוי באמצעיתה של קבוצת האנסטטיט והמכיל כמויות שוות של מגנזיום וברזל, אך הוועדה לשמות מינרלים באגודה הבינלאומית למינרלוגיה פסלה ב-1988 את השימוש בשם זה וקבעה כי במקומו יש להשתמש בשם אורתופירוקסן ולציין את כמות האנסטטיט (En) או הפרוסיליט (Fs) בהתאם ליחס מגנזיום/ברזל במינרל (לדוגמה En80Fs20).
שם המינרל הוא צרוף של מרכיביו, ברזל - בלטינית פרום (ferrum) וסיליקט
המינרלים שבקבוצת האנסטטיט מכונים גם אורתופירוקסנים משום שהם שייכים לקבוצת הפירוקסן והמבנה שלהם אורתורומבי. אלו הם מינרלים בוני סלעים נפוצים המצויים בסלעי יסוד, סלעים מותמרים ומטאוריטים.
תפוצה

הפרוסיליט הטהור הוא מינרל נדיר יחסית. ניתן למצוא פרוסיליט בסלעי יסוד בסיסיים ואולטרא־בסיסיים. אתרים בהם מצוי פרוסיליט קיימים בין השאר בקנדה, פינלנד, גרמניה, קניה וארצות הברית (לרשימה המלאה מומלץ לעיין באתר Mindat שהקישור אליו מופיע להלן).
פיבי רוגורו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1997 (בת 27 בערך) נקורו, קניה 
 מדינה:  קניה קניה
 השכלה:  בית הספר ללימודי המזרח ואפריקה של אוניברסיטת לונדון 
 פרסים והוקרה:  פרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" 
 
פיבי רוגורו (באנגלית: Phoebe Ruguru; נולדה בשנת 1997) היא יוצרת סרטים, במאית ומפיקה קנייתית, הידועה בשל הסרט 18 Hours,‏ שזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי הקהל לקולנוע "אפריקה מג'יק" (AMVCA) לשנת 2018. היה זה הסרט הקנייתי הראשון שהיה מועמד לפרס זה, ובעקבות מעמד זה, גם הראשון לזכות בו.
תחילת דרכה

רוגורו נולדה בקניה וחייתה עם הוריה בנאקורו עד שעברה ללימורו עם אמה, אחרי שהוריה התגרשו. בגיל 11, עברה לגור באנגליה.
לאחר סיום התיכון בפיטרבורו, בממלכה המאוחדת, היא המשיכה ללימודי תואר ראשון ביחסים בינלאומיים ואנתרופולוגיה באוניברסיטת לונדון. היא בחרה בתואר המשולב מתוך עניין להבין תרבויות שונות ורעיונות הקשורים בהם, כמו שהיא גם מאמינה בשוויון מגדרי והצמה נשית באמצעות חינוך, קולנוע, ופיתוח. היא סיימה את התואר ביולי 2018.
הסרט בונה הקריירה

רוגורו חוותה את הפריצה הגדולה שלה בתור הקנייתית הראשונה לזכות בפרס בינלאומי ב-2014, בגיל 17, בתחרות העבדות המודרנית שנערכה בלונדון. היא זכתה בפרס "יוצרת הקולנוע הצעירה" עם סרטה "Saidia". ייחוד הסרט גם היה בשל התקציב הנמוך שלו, שכן הוא צולם כולו בעזרת מכשיר iphone 4s.
הישגים בינלאומיים

בחודש אוקטובר 2015, בגיל 18, רוגורו הוזמנה לדבר בבית הלורדים, שם נשאה נאום על מנהיגות נשית במסגרת חגיגות יום הילדה הבינלאומי. בנוסף, זכתה רוגורו בפרסים נוספים:
פרס "הישג צעיר" בפרסי Women4Africa, לונדון, 2016.
פרס "הישג צעיר" בוועידת נשים אפריקאיות באירופה, ז'נבה, 2015.
“The Nostalgic Mind of a Young Diaspora Woman" - פרק שכתבה רוגורו בספר על התפוצה האפריקאית באירופה.
פילמוגרפיה

Plastic Maasai, ‏2016 (סרט קצר)
18 Hours, ‏2017 (מפיקה בפועל)
Deranged, ‏2015 (סרט קצר)
Intellectual Scum, ‏2015 (סרט קצר)
Saidia, ‏2014 (סרט קצר)
Clutch Control (עוד לא בהפקה)
הערות שוליים

1 2 3  "Low budget film by Kenyan teen wins international award- PHOTOS". Daily Nation (באנגלית).
↑  "A Kenyan Film Director Phoebe Ruguru from Peterborough, UK wins an Award in Nigeria | Samrack Media". www.samrack.com (באנגלית).
↑  "Double win as Phoebe Ruguru scoopes the Best Overall Movie award". www.mediamaxnetwork.co.ke (באנגלית אמריקאית).
↑  "A Kenyan Film Director Phoebe Ruguru from Peterborough, UK wins an Award in Nigeria | Samrack Media". www.samrack.com (באנגלית).
↑  "A Film About The Kenyan Man Who Spent 18 Hours In An Ambulance Without Getting Help Is Being Made". OMGVoice.com. 2017-10-06. אורכב מ-המקור ב-2018-09-18. נבדק ב-2018-11-28.
↑  "African Film Producers: Kenyan Producer Phoebe Ruguru and Bill Jones Afwani". filmlinkafrica.com (באנגלית אמריקאית).
↑  "Women4Africa.com » 2016 Recognitions & Finalists". women4africa.com. אורכב מ-המקור ב-2018-09-18. נבדק ב-2018-11-28.
↑  "Women4Africa.com » 2016 Winners". women4africa.com. אורכב מ-המקור ב-2018-09-18. נבדק ב-2018-11-28.
↑  "African Women in Europe". africanwomenineurope.eu (באנגלית).
עשן

עשן העולה כתוצאה משרפה
עשן העולה מתחנת כוח
עשן הוא קולואיד של מוצק בגז הבנוי מחלקיקים מוצקים מיקרוסקופיים ומטיפות נוזל זעירות של תוצרי בעירה של חומר מסוים, או של החומר הבוער עצמו. גזים הנפלטים בכוח חזק יחסי מהבעירה גוררים איתם את חלקיקי החומר היוצרים ענן בצבעים שונים.
תנועת העשן מתוארת בדרך כלל על ידי תנועה בראונית, תנועה אקראית בעקבות לחץ האוויר על החלקיקים.
מערכת גילוי עשן היא מערכת המיועדת לתת התרעה מוקדמת בדבר שרפה.
סכנות העשן

עשן הנוצר משריפות, בהן כמות החמצן מוגבלת, עלול להכיל מרכיבים דליקים. לעשן כזה פוטנציאל התלקחות במגע עם חמצן אטמוספירי בין אם על ידי אש גלויה אחרת באזור או על ידי החום העצמי שלו.
בעשן מספר מרכיבים רעילים או מגרים. אחד ממרכיבי העשן המסוכנים ביותר הוא פחמן חד-חמצני (CO), הגורם ל"הרעלת פחמן חד-חמצני", לעיתים בשילוב השפעת מימן-ציאני (HCN) ופוסגן (OCCl2).
שאיפת עשן עלולה לגרום לחוסר חמצן ולאיבוד הכרה מיידי.
ארובה היא התקן שנועד לאוורר פליטת גזים חמים ועשן, מחומרים שנמצאים בבעירה בתנור, כבשן או אח, אל האטמוספירה החיצונית.
סכנות העשן > סכנות העישון

ישנן גם נזקים בריאותיים של עישון טבק, על ידי סיגריה, סיגר, מקטרת ועוד. בעקבות המודעות לנזקים הפוטנציאליים של עישון רצוני ופסיבי נוסד חוק למניעת העישון במקומות ציבוריים והחשיפה לעישון.
גמילה מעישון הוא תהליך הפסקת העישון. תהליך זה אינו פשוט בשל ההתמכרות הנגרמת כתוצאה מפעולת העישון.
עישון מזון

במסגרת השיטות השונות לשימור מזון, עישון מזון היא אחת השיטות העתיקות לשימור בשר ודגים, כמו למשל: סלמון מעושן.
גבינה מעושנת היא גבינה קשה שעברה תהליך עישון.
עישון קר היא שיטת בישול מזון ללא חום. מטרתו היא שינוי הטעם של המזון והוא אינו מקנה לו עמידות בפני קלקול.
שימוש צבאי

מסך עשן הוא אמצעי לחימה העושה שימוש בעשן המשוחרר בכוונה לאוויר כדי למסך תנועה, פעילות או מיקום של כוח צבאי כגון חיל רגלים, שריון, מטוסים או ספינות.
מדוכות עשן הן אמצעי על גבי רכב קרבי משוריין המשגר רימוני עשן על מנת למסך את הכלי ולהקשות על הפגיעה בו.
עשן בתרבות

המילה "עשן" מופיעה במספר ביטויים:
הביטוי "אין עשן בלי אש" מתייחס ליחסי סיבתיות. כלומר, לכל מצב יש סיבה או גורם שהוביל אליו (כמו שהעשן נוצר בעקבות בערה של חומר כלשהו). לרוב משמש לצורך העלאת חשד במניעים נסתרים של הזולת.
הביטוי "מסך עשן" שמקורו באמצעי לחימה, הפך בהשאלה למטבע לשון המתאר פעילות הסחה מכוונת.
מקטרת שלום היא כלי טקסי אשר שימש שבטים אינדיאנים רבים כסמל לשלום ולפתרון סכסוכים. בעת יישוב סכסוך היו הצדדים מעבירים ביניהם את המקטרת ונושפים עשן איש אל עבר רעו לאות כבוד.
בעירה ללא עשן

דוגמה טובה לבעירה חסרת עשן היא הניטרוצלולוזה, הלא היא כותנת הנפץ, שנשרפת ללא שאריות מוצקות ולכן ללא עשן, כך גם רוב חומרי הנפץ.
אבק שרפה נטול עשן הוא שם כולל למשפחה של חומרים הודפים הנמצאים כיום בשימוש בכלי נשק ידניים וארטילריים.
ראו גם

ערפיח
לקריאה נוספת

פרופ' נחום רקובר, איכות הסביבה - היבטים רעיוניים ומשפטיים במקורות היהודיים, "עשן", 66. הוצאת ספרית המשפט העברי; משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל, 1993
עשן סיגריה
צילום עשן בסטודיו, עם תוספת עריכה בפוטושופ כדי ליצור צבעוניות מגוונת.
צילום עשן על רקע שחור. מאפשר שיבוץ התמונה על גבי תמונה קיימת בתוכנות גרפיות
פרדי גרסיה

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1976 (בן 47) קראקס, ונצואלה 
 עמדה:  מגיש פותח, מגיש 
 מספר:  34, 36, 38, 43, 50
 קבוצות כשחקן
 1999–2004 2004–2006 2007 2008 2009–2010 2011–2012 2013 2013 2014:  סיאטל מארינרס שיקגו וייט סוקס פילדלפיה פיליז דטרויט טייגרס שיקגו וייט סוקס ניו יורק יאנקיז בולטימור אוריולס אטלנטה ברייבס EDA רינוס
 הישגים כשחקן
 2 השתתפויות במשחק האולסטאר (2001, 2002) זכייה בוורלד סיריס (2005)
 
פדריקו "פרדי" אנטוניו גרסיה (בספרדית: Freddy Antonio García; נולד ב-10 ביוני 1976 בקראקס, ונצואלה) הוא שחקן בייסבול ונצואלי לשעבר ששיחק בליגת ה-MLB בעמדת המגיש.
הוא הוחתם בידי היוסטון אסטרוס כשחקן חופשי ללא בחירת דראפט ב-1993, הובא לסיאטל ב-1998 ביחד עם קרלוס גילן וג'ון האלאמה באותה העסקה ששלחה את רנדי ג'ונסון לאסטרוס. ב-1999 רשם את עונת הבכורה שלו ב-MLB, הוא הגשים את הציפיות ממנו כרוקי שנכנס לתפקיד קשה, המחליף של רנדי ג'ונסון. הוא נתן הופעות יציבות ויעילות, וצבר 201 אינינגים. בשנים 2001 ו-2002 נבחר למשחק האול סטאר.
גרסיה הגיע בעסקת החלפה לשיקגו וייט סוקס באמצע עונת 2004, וזכה עימם בוורלד סיריס ב-2005. ב-2006 הועבר לפילדלפיה פיליז, אך נפצע ושיחק 11 משחקים בלבד בעונת 2007. ב-2008 שיחק במדי דטרויט טייגרס ובשנים 2009-2010 חזר לוייט סוקס. ב-2011 עבר ליאנקיז. הוא חובט ומגיש ביד ימין.
פרוסיה המלכותית

פרוסיה המלכותית היה שמה של חלקה המערבי של פרוסיה, שהייתה כפופה לכתר הפולני, ונהנתה מאוטונומיה עד לשנת 1569 ולאחר מכן הוכפפה ישירות לכתר הפולני. בשנת 1772 סופחה לממלכת פרוסיה כחלק מחלוקת פולין הראשונה, והפכה לפרובינציית פרוסיה המערבית.
היסטוריה

בשנת 1198 נוסד המסדר הטווטוני בחסותו של מלך פולין. אבירי המסדר הטווטוני ייסדו מדינה זאת כחלק מהתהליך של התנצרות התושבים הבלטיים על ידי המסדר. הם פיתחו את החקלאות, הדת והתעשייה במדינה. תחת המסדר תושבי ארץ פרוסיה לא היו בעלי זכויות מרובות, והם סבלו ממשטר כוחני ויציב שלא התאים לרצונותיהם. לאחר התבוסה של המסדר הטווטוני כנגד פולין בקרב טננברג (Tannenberg) בשנת 1410, נחתם שלום טורן הראשון, ולפיו חולקה פרוסיה לשניים; חלקה המזרחי נשאר בשליטת המסדר הטווטוני, ולימים הפך לדוכסות פרוסיה, ואילו חלקה המערבי הועבר לשליטת ממלכת פולין. בשנת 1440 הוקמה הקונפדרציה הפרוסית, שדרשה להשתחרר מעולם של אבירי המסדר הטווטוני, ולהסתפח לחלוטין לממלכת פולין. כתוצאה מכך פרצה בשנת 1454 מלחמת שלוש עשרה השנים, ובשנת 1466 נחתם שלום טורן השני, ולפיו קיבלה "פרוסיה המלכותית" אוטונומיה שלטונית, עם מטבע משלה, וזכות להחזיק צבא עצמאי, אולם הייתה כפופה לכתר הפולני.
בשנת 1569 הוקם האיחוד הפולני-ליטאי, ובוטלה האוטונומיה של פרוסיה המלכותית. האזור הפך לחלק מפולין גדול, והתושבים יכלו להשתתף בבחירות לסיים. אמנם בישופות ורמיה ששכנה באזור שמרה על עצמאות מסוימת, אך גם היא הייתה כפופה לכתר הפולני.
בשנת 1772 חתמו נציגי פרוסיה, אוסטריה ורוסיה על הסכם לחלוקת פולין, ועד לאביב 1773 כבשו צבאותיהם את השטחים שסוכמו ביניהם. במסגרת החלוקה קיבלה פרוסיה שטחים לאורך החוף הבלטי, לא כולל גדנסק, טורון ואזורים נוספים. סך הכל הועבר שטח של 36 אלף קמ"ר, שבו 580 אלף תושבים. השטחים שנכבשו אורגנו כפרובינציית פרוסיה המערבית, ובמהלך חלוקת פולין השנייה בשנת 1793 צורפו אליה שאר שטחי פרוסיה המלכותית.
ראו גם

מדינת המסדר הטווטוני
פרוסיה
פוסום זנב-מברשת

| פוסום זנב-מברשת |
| --- | --- |
 פוסום זנב-מברשת מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: קנגוראים
תת־סדרה:: דמויי-קוסקוס
משפחה:: קוסקוסיים
סוג:: פוסום זנב-מברשת
שם מדעי
 Trichosurus ‏לסון, 1828

פוסום זנב-מברשת (שם מדעי: Trichosurus) הוא סוג של חית כיס ממשפחת הקוסקוסיים, החיים ביבשת אוסטרליה. מינים אלה הם פעילי לילה החיים בין העצים תוך שימוש בזנבם הארוך והעבה, והם אוכלי כל, הניזונים מעלי אקליפטוס, צוף, חרקים ומטרף קטן.
באזורים מסוימים הפוסומים הם מינים פולשים הפוגעים בחיים הטבעיים, בין השאר בניו זילנד.
מינים

בסוג 5 מינים:
פוסום זנב-מברשת מצוי (Trichosurus vulpecula)
פוסום זנב-מברשת קצר-אוזן (Trichosurus caninus)
פוסום זנב-מברשת צפוני (Trichosurus arnhemensis)
פוסום זנב-מברשת הררי (Trichosurus cunninghami)
פוסום זנב-מברשת נחושתי (Trichosurus johnstonii)
פרוסיה המזרחית החדשה

| --- | --- |


 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה 
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1795 
 תאריכי פירוק:  1807 
 ישות קודמת:   מחוז מזוביה    מחוז פודלסיה    מחוז טראקאי
 ישות יורשת:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית   דוכסות ורשה דוכסות ורשה
 
פרוסיה המזרחית החדשה (בגרמנית: Neuostpreußen; בפולנית: Prusy Nowowschodnie; בליטאית: Naujieji Rytprūsiai) הייתה פרובינציה של ממלכת פרוסיה מ-1795 עד 1807. היא נוצרה מתוך שטח שסופח בחלוקה השלישית של האיחוד הפולני-ליטאי וכללה חלקים ממזוביה, פודלסיה, מחוז טראקאי וז'מאיטיה. בשנת 1806 היו בה 914,610 תושבים עם שטח של פחות מ-55,000 קילומטרים רבועים (21,000 מילים רבועים), בעיקר פולנים, ליטאים, יהודים ובלארוסים.
גאוגרפיה

פרוסיה המזרחית החדשה הקיפה שטח בין פרוסיה המזרחית לבין נהרות הוויסלה, הבוג והניימן.
1807 הסכמי טילזיט

בעקבות ניצחונו של נפוליאון בונפרטה במלחמת הקואליציה הרביעית והמרד בפולין הגדולה של 1806 נמסר מחוז פרוסיה המזרחית החדשה על פי הסכמי טילזיט משנת 1807:
האזור סביב ביאליסטוק נמסר לידי האימפריה הרוסית, והפך למחוז בלוסטוק.
מחוז פלוק ושארית מחוז ביאליסטוק (מחוז לומזה) הפכו לחלק מדוכסות ורשה, מדינת חסות צרפתית.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4117837-3  VIAF: 243029586   WorldCat (עם VIAF): 243029586 
פרוסיה המזרחית החדשה (Neuostpreußen) ומחוזות של פלוק וביאליסטוק, 1801–1807