stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אחמד סוידאני
ביוגרפיה > פעילות צבאית ופוליטית

בהיותו בדרגת ראא'ד (רס"ן) השתייך לקבוצת הקצינים שהתנגדה לפירוק רפובליקה ערבית מאוחדת וההתנתקות מהאיחוד עם מצרים בספטמבר 1961 ואחר כך, התנגדה גם לאלה שביצעו את ההפיכה במרס 1962, והגיעו לשלטון לאחר הפיכת הבעת' ב-8 במרס 1963. לאחר ההפיכה מונה לראש המודיעין הצבאי בדרגת מוקדם (סא"ל), תפקיד בעל כוח רב במשטר החדש.
סוידאני, כראש המודיעין הצבאי, היה הרוח החיה בסוריה בסיוע להקמת הזרוע הצבאית של תנועת הפתח הפלסטינית. לאחר שהנהגת ה"פתח" פנתה במאי 1963 לסוריה לאפשר לה להקים ולאמן כוחות צבאיים על אדמת סוריה. בעקבות אישור ההנהגה נפגש סוידאני עם יאסר ערפאת, מנהיג הפתח, והחל לסייע לו ולאנשיו בהקמת הכוחות, חימושם והדרכתם לקראת פעילות מבצעית בתוך שטח ישראל. כך הוקמו כוחות אל-עאציפה וא-סאעקה של הפתח על אדמת סוריה, שפעלו בהמשך נגד ישראל באירועים שונים. פעולת החבלה הראשונה בישראל, המיוחסת ל"פתח" ב–1 בינואר 1965 בוצעה נגד מיזם המוביל הארצי, שאותו ניסתה סוריה למנוע בדרכים צבאיות ודיפלומטיות כאחת.
סוידאני היה אחראי לחשיפת אלי כהן ב-1965 ולכידתו, בעת ששימש ראש המודיעין הצבאי. הצלחות לא מבוטלות היו למודיעין הצבאי הסורי גם בחשיפת התארגנויות לביצוע הפיכות נגד השלטון, כולל כאלה שנתמכו על ידי גורמי חוץ כמו ה-CIA. וכן רשתות ריגול, כולל כאלה שפעלו לטובת גורמי חוץ כמו פרחאן אל-אתאסי ועבד אל-מעין אל-חאכימי, בפברואר 1965. כן היו לו הצלחות באיתור מכשירי ציתות שהוצמדו לקווי טלפון שפעלו ברמת הגולן.
סוידאני נטל חלק פעיל וחשוב בהפיכה של ה-23 בפברואר 1966 נגד הנשיא אמין אל-חאפז, שהביאה לסילוקו ולמינויו של נור אל-דין אל-אתאסי כנשיא במקומו. בממשלה החדשה שמונתה בראשות יוסף זעין, מונה חאפז אל-אסד לשר ההגנה וסוידאני קודם מדרגת עקיד (אל"ם) ללואא' (אלוף) ומונה לרמטכ"ל הצבא. סוידאני השתייך למחנה של סלאח ג'דיד, אליו היה מקורב, שהיה יריבו של חאפז אל-אסד במפלגה.
מינויים אלו יצרו מצב יוצא דופן: סוידאני כרמטכ"ל היה כפוף לשר ההגנה אסד, ובמקביל אסד, שכיהן גם כמפקד חיל האוויר הסורי, היה להלכה כפוף לסוידאני בתפקידו זה. בפועל פיקד סוידאני רק על זרועות היבשה והים ואילו חיל האוויר הסורי נשאר בפיקודו הבלעדי של אסד. בנוסף לכך התגלעו חוסר הסכמות ביניהם בנושאים שונים, כדוגמת התמיכה בארגונים הפלסטינים בפעילותם נגד ישראל.
במלחמת ששת הימים

סוידאני, ששימש הרמטכ"ל לפני מלחמת ששת הימים ובמהלכה, נפגש עם הרמטכ"ל המצרי עבד אל-חכים עאמר, ותיאם עמו את תוכניות ההגנה של שני הצבאות במסגרת הסכם ההגנה ההדדי בין מצרים לסוריה משנת 1966 להגנה משותפת נגד יוזמות התקפיות ישראליות כנגד מי מהן. כן נפגש עם ראש מטה משקיפי האו"ם, הגנרל אוד בול, בעקבות הקרב שנערך ב-7 באפריל 1967, במהלכו הופלו 6 מטוסי מיג 21 סורים, זאת במקביל לתלונה הסורית על אירוע זה שהוגשה למועצת הביטחון. על רקע הידיעות שדווחו על ידי הסובייטים במאי 1967 על ריכוזי כוחות ישראליים גדולים מול החזית הסורית, צוטט הרמטכ"ל סוידאני, כמי שהצהיר ערב פרוץ המלחמה, ב-4 ביוני 1967, במהלך סיור שערך אצל הכוחות הערוכים בחזית, שהמפקדה הכללית הסורית אינה צופה התנגשות עם האויב וכי ריכוזי הכוחות הנצפים של האויב אינם אלא הפגנת כוח מצדו.
עם פרוץ המלחמה בבוקר 5 ביוני הקימו הסורים מפקדת שדה קדמית, בראשותו של הרמטכ"ל סוידאני וקצינים בכירים אחרים, שהתמקמה במפקדת החזית בקוניטרה. מפקדה זו הוגדרה בצו מיוחד שהוציא שר ההגנה חאפז אל-אסד, כמפקדת ארמיית שדה, שקיבלה אחריות לניהול כל המבצעים בחזית הסורית מול ישראל. במסגרת זאת ניסו סוידאני ואנשי מפקדתו לנהל את לחימת הכוחות בהתאם לתוכניות הצבא, ובכלל זה ביצוע התקפות נגד, אך כשלו.
בצהרי 10 ביוני הודיע סוידאני לאסד כי כוחות שריון ישראליים עומדים לכתר את קוניטרה, ואם לא יסוג, עשוי הוא ליפול בשבי הישראלי. לפיכך הורה לו אסד ולאנשי המפקדה לסגת מקוניטרה ולחזור לדמשק. נסיגתו, כנסיגת מפקדים בכירים אחרים בצבא, שהיו חברי מפלגת הבעת', נחשבה על ידי גורמי אופוזיציה סורים כמעשה בגידה בצבא.
האשמות ומאסר

בעקבות התבוסה במלחמה פרץ סכסוך בין אנשי פלג סלאח ג'דיד במפלגה לבין פלג חאפז אל-אסד, במהלך הדברים האשים סוידאני את הנהגת המפלגה ואת שר ההגנה, אסד, אישית בתוצאות המלחמה. אף טען כי אסד לא אפשר לו לנהל את המלחמה כפי שהיה צריך. במיוחד בכל הנוגע להפעלת חיל האוויר, עליו פיקד אסד עצמו.
בתגובה להאשמות סוידאני הציג אסד בפני הנהגת המפלגה דו"ח המתייחס למלחמת 1967, בדגש על פעולות הרמטכ"ל לואא' אחמד סוידאני, שגרמו נזק. כשסוידאני נקט צעדים שונים בלי ליידע את שר ההגנה. המחלוקת הביאה להדחתו של סוידאני, שהגיש ב-22 בינואר 1968 להנהגה הארצית של מפלגת הבעת' הסורית את התפטרותו מתפקיד הרמטכ"ל. ניסיונות של בכירי מפלגת הבעת' לשכנע את סוידאני לחזור בו מהתפטרותו לא צלחו ומוסטפא טלאס מונה במקומו.
סוידאני נעצר, ויחד עם הקצינים שתמכו בו, הושלך לכלא. הם הואשמו בתכנון הפיכה להפלת המשטר וקיום קשרים עם משטר הבעת' היריב בעיראק. רוב הקצינים שנאסרו היו סונים תושבי החוראן. אך גם תושבי מחוזות אידליב וחלב שבצפון, שתמכו באמין אל–חאפז שישב בגלות בבגדאד. סוידאני ישב בכלא כ־25 שנה, עד שנת 1994.
ב-27 בפברואר 2000, נפטר סוידאני בנווא, עיר הולדתו, שם גם נקבר.
מקורות וקריאה נוספת

פסח מלובני, מצפון תפתח הרעה, 'צבא סוריה - עלילותיו ומלחמותיו - מבט מדמשק', המכון לחקר מלחמות ישראל, 2014. עמודים:139, 149, 155, 161, 182, 184, 222, 235-234, 237, 248, 256, 273-271, 275, 875-874, 889, ו-946.
פסח מלובני, דגל אדום מעל המזרח התיכון, 'המעורבות הצבאית הסובייטית באזור וסיפורה של "מסרגה" ביחידה 8200', הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2017 עמ'63.
נעם נחמן טפר, אלי כהן - תיק פתוח, 'מקדם סוידאני, ראש המודיעין הסורי, ההנהגה הסורית, כיצד בוצעה הפיכת הבעת', השליטה בוועדה הצבאית, סוריה של 1962-1965', הוצאת אפי מלצר בע"מ, 2017. עמ': 11 ,25, 31-32, 39-40, 60-61, 130-131, 155-156, 166-167.
הערות שוליים

↑  נחמן טפר, כיצד נעצר אלי כהן ומדוע - האיכון שלא היה, אלי כהן, תיק פתוח, אפי מלצר בע"ם, מחקר והוצאה לאור, יוני, 2017, עמ' 58-60, מסת"ב 9789657195352
↑  התמונה מופיעה בזכרונות של מוסטפא טלאס, 'מראות חיי, כרך ב' 2006.
↑  תמונה של אחמד סוידאני בנספח הרמטכ"לים של צבא סוריה בכרך ב' של תולדות הצבא הערבי הסורי, בהוצאת מרכז המחקרים הצבאיים של משרד ההגנה הסורי, 2002.
לואא' (אלוף) אחמד סוידאני, מימין, מעניק עיטור למוקדם (סא"ל) מוסטפא טלאס בסיום קורס של מכללת המלחמה, ינואר 1966.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אחמד סוידאני לאחר ששוחרר מהכלא הסורי המשיך את חייו בעיר הולדתו נווא, 1999.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
אוליבייה אסאיאס

| --- | --- |

הבמאי והתסריטאי אוליבייה אסאיאס, כפי שצולם ב-2012
 לידה:  25 בינואר 1955 (בן 69) פריז, צרפת
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 עיסוק:  במאי קולנוע ותסריטאי
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות  אוניברסיטת סורבון נוול 
 בן או בת זוג:  מיה הנסן-לאב (2009–?)   איזבל ויינגרטן 
 פרסים והוקרה:  פרס אגודת מבקרי הקולנוע של לוס אנג'לס לסרט הזר הטוב ביותר (2009)  פרס לואי דלוק (2014)  פרס איגוד המבקרים האמריקני לסרט בשפה זרה (2010)  פרס מעגל מבקרי הקולנוע של ניו יורק לסרט הזר (2010)  פרס פסטיבל הקולנוע בקאן לבמאי הטוב ביותר (2016) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אוליבייה אסאיאס, (בצרפתית: Olivier Assayas; נולד ב-25 בינואר 1955, פריז, צרפת) הוא במאי קולנוע, ותסריטאי יהודי-צרפתי. אסאיאס הוא בנו של הבמאי הצרפתי ז'אק רמי אסאיאס, שנולד ב-1910 בסלוניקי בשם רֶמִי אסאיאס למשפחה יהודית, אשר בהמשך היגרה למילאנו ומשם בראשית שנות ה-30 לצרפת. אוליבייה אסאיאס הוא גם כתב במגזין הקולנוע הנחשב מחברות הקולנוע.
הקריירה

אביו של אוליבייה, ז'אק רמי, היה בערוב ימיו במאי טלוויזיה. בשל בריאותו הרופפת, נרתם אוליבייה לעזור לו וכך נחשף לעשייה בתחום. ב-1984 ביים סרט דוקומנטרי קצר בשם: Winston Tong en Studio, אשר נחשב ליצירת הבכורה שלו. ב-1986 ביים סרט ראשון באורך מלא, שנקרא "חוסר סדר". ב-1992 זכה בפרס הקולנוע הצרפתי ע"ש ז'אן ויגו, על סרטו "פאריז מתעוררת". סרטו המפורסם ביותר הוא "אירמה ואפ" מ-1996 בו מככבת השחקנית מאגי צ'אנג מאן יוק, אשר שנתיים מאוחר יותר אף נישאה לו. הסרט הוצג בפסטיבל קאן וזכה לתשבחות רבות מהמבקרים.
ככתב, הרבה אסאיאס לכתוב אודות במאים אירופאים מפורסמים, אך עיקר פרסומו היה בכתיבה הדוקומנטרית על במאים מזרח אסיאתים.
ב-2001 התגרש אסאיאס מאשתו, אך השניים המשיכו בקשרי עבודה מקצועיים, כאשר ב-2004 כיכבה מאגי צ'אנג לצד ניק נולטה בסרט "Clean"-(נקייה), אשר הוצג אף הוא בפסטיבל קאן של אותה השנה, היה מועמד לפרס דקל הזהב לסרט הטוב ביותר ולא זכה. השחקנית מגי צ'אנג, זכתה בפרס השחקנית הטובה ביותר והסרט זכה בפרס על האפקטים הטכניים.
ב-2008 סרט הדרמה שלו "שעות קיץ" הוקרן בהקרת בכורה בפסטיבל הקולנוע של ניו יורק. מרבית סרטיו של אסאיאס משלבים בין דרמות קולנועיות לבין מותחנים אשר גולשים לעיתים לכיוון הנאו נואר, כמו בסרטו  Demonlover, מ-2002 המשלב גם אנימציה.
ב-2010 הוקרנה בטלוויזיה הצרפתית מיני-סדרת טלוויזיה מפרי עטו העוסקת בקורות חייו של הטרוריסט איליץ' רמירז סאנצ'ז הידוע בכינויו "קרלוס". בשנה זו זכה אסאיאס בפרס גלובוס הזהב למיני-סדרה או סרט טלוויזיה הטוב ביותר.
בשנת 2016 ביים וכתב את הסרט "קניינית אישית"; מותחן פסיכולוגי-על טבעי בכיכובה של קריסטן סטיוארט בתור צעירה אמריקאית בעובדת בפריז בתור קניינית אישית עבור סלבריטאים המנסה לתקשר עם אחיה התאום שנפטר. הסרט הוא קופרודוקציה בינלאומית בין בלגיה, צ'כיה, צרפת וגרמניה, והוא נבחר להתחרות על פרס דקל הזהב בפסטיבל קאן 2016. בקאן, אסאיאס חלק את פרס הבמאי הטוב ביותר עם כריסטיאן מונגיו, שביים את "בגרות". הסרט יצא לאקרנים ב-14 בדצמבר 2016 בצרפת וב-10 במרץ 2017 בארצות הברית. הסרט זכה לביקורות חיוביות מהמבקרים, ובפרט עבור הופעתה של סטיוארט.
בשנת 2017 לקח חלק בכתיבת התסריט לסרט "מבוסס על סיפור אמיתי", בבימויו של רומן פולנסקי.
בשנת 2022 ביים וכתב את המיני-סדרה "אירמה ופ" לרשת הטלוויזיה HBO; המיני-סדרה מבוססת על סרטו של אסאיאס באותו שם משנת 1996.
אסאיאס היה במערכת יחסים עם הבמאית-תסריטאית מיה הנסן-לאב מ-2009 ועד 2016. בתם נולדה ב-2009.
הערות שוליים

↑  לה גאק, פרנק, "אוליבייה אסאיאס-ביוגרפיה ופילמוגרפיה", באתר "archive.sensesofcinema" (באנגלית).
↑  "הסרט אירמה-ואפ", באתר פסטיבל קאן, 1996 (באנגלית).
↑  "הסרט נקייה", באתר פסטיבל קאן, 2004 (באנגלית).
↑  "הסרט שעות הקיץ", באתר rottentomatoes.com (באנגלית).
↑  "הסרט Demonlover", באתר imdb.com (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007301417805171  PLWABN: 9810682802505606  BIBSYS: 98026284  BNE: XX1672564  BnF: cb13980207r (data)  CANTIC: a1109932x  CiNii: DA17595773  GND: 124165583  ICCU: RAVV088224  ISNI: 0000 0001 1474 1297  LCCN: n92028917  NDL: 001129643  NKC: xx0142014  NLK: KAC201521478  NTA: 166219061  RERO: 02-A002943409  SNAC: w68b582v  SUDOC: 083048316  ULAN: 500332330  VIAF: 66659497   WorldCat (עם VIAF): 66659497
אימרה פטאי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בדצמבר 1894 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  19 בינואר 1949 (בגיל 54) פילדלפיה, ארצות הברית 
 מדינה:  הונגריה 
 בן או בת זוג:  אגי יאמבור 
 
אימרה פטאי (במקור פולק, בהונגרית: Patai Imre;‏ בודפשט, 10 בדצמבר 1894 – פילדלפיה, 19 בינואר 1949) היה מהנדס מכונות יהודי-הונגרי, ממציא טכנולוגיית הואקום, ממייסדי תעשיית הייצור האלקטרוטכני ההונגרי (אלקטרוטכניקה היא המדע של ייצור, שידור ושימוש באנרגיה חשמלית. אלה כוללים תחנות כוח, שנאים, כבלי חשמל וצרכנים). הוא היה מרצה ופרופסור בארצות הברית.
ביוגרפיה

אימרה פטאי נולד במשפחה יהודית כבנם של מור (משה שמואל) פולק (1866–1933), סוחר, ושל רוזה הוכשטדטר (1869–1938).  הוריו התגרשו ב-1912 ונישאו בשנית ביניהם תשע שנים מאוחר יותר. סבו וסבתו מצד אביו היו יוז'ף פולק ורגינה שטרן, סבו וסבתו מצד אמו היו רפאל הוכשטדטר וצציליה דויטש. הוא השלים את לימודיו באוניברסיטת בודפשט לטכנולוגיה ולכלכלה, וקיבל תואר בהנדסת מכונות ב-1917 ודוקטורט בהנדסה ב-1929.
הוא היה מרצה לתקופה קצרה באוניברסיטה בה למד ולאחר מכן עבר למפעל הטלפונים (הו'). בין 1919 לבין 1923, התחיל לעבוד על פיתוח שפופרת ריק כמהנדס מחקר בחברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת.
לפי מקורות שונים, הוא ייסד את חברת הרדיוטכניקה וחשמל בשם ואטאה (VATEA Rádiótechnikai és Villamossági Rt) ב-1924 או ב-1925. לאחר שמכר את רוב מניותיו לחברת פיליפס ההולנדית, הוא הפך למנהל הטכני של כל חברת פיליפס ההונגרית משנת 1930. ב-1938 עבד תקופה קצרה במעבדת המחקר באיינדהובן של חברת האם פיליפס ולאחר מכן חזר לבודפשט, שם ייסד מפעל לטכנולוגיית ואקום. לא ידוע כיצד עבר את השואה עם אשתו, אך ב-1946 אחרי מלחמת העולם השנייה הוא עבר לשוודיה ולאחר מכן לארצות הברית ב-1947, שם השתקע בפנסילבניה והיה פרופסור באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, לימים פיזיקאי מייעץ ב"מעבדת ברטול של מכון פרנקלין". (Franklin Institute Bartol Laboratory)
ב-3 בינואר 1933 בבודפשט, נשא לאישה את הפסנתרנית והמורה לפסנתר אגי יאמבור (1909–1997). הוא עודד את אשתו בקריירה המוזיקלית שלה וניגן בפסנתר בעצמו. בנם נולד ב-1943, אך הוא מת ב-1944.
פעילותו

הוא ביצע עבודת מחקר מגוונת. בין היתר, השתתף בפיתוח הקתודה הקולואידלית, ייצר ומכר גרפיט קולואידי בהיבטים טכניים רבים, ייצר שפופרות קליטה עם סיבי טונגסטן בבית המלאכה שלו בבודפשט. באחד המפעלים שלו, שנקרא בשם חברת "טכניקת ריק וחשמל" (Vákuumtechnikai és Willamossági Rt), הוא עסק בעיקר בייצור שפופרות רנטגן. הוא המשיך במכון פרנקלין בארצות הברית במחקר שלו לגבי פוטנציאל המגע של מתכות, שאותו החל בהונגריה בשנות ה-20 של המאה ה-20. לאסלו קלמאר וגזה שיי שיתפו איתו פעולה במשך כמה שנים ביישום המעשי של תוצאות הפיזיקה החדשניות שלו.
בקשותיו לפטנטים רשומות במאגר המידע של משרד הפטנטים ההונגרי (מספר רישום, ושם):
139286 שיטה לייצור קתודות קלות עם משטח סגסוגת
121468 צינור פריקה המצביע באופן אופטי על תהליכים חשמליים עם טווח אור ערפל שלילי
112593 מכשיר מלא בגז המגן מפני מתח יתר
112549 תהליך לציפוי האלקטרודות ורכיבים אחרים של צינורות פריקה וצמרות מקרינות בחומרים זרים
81961 אספן זרם לירה
כתביו העיקריים

הטכניקה של פליטת אלקטרונים תרמית וקתודות ליבון (בודפשט, 1929),
השפעת מטעני קיר וזרמים תועים על פעולת השפופרת האלקטרונית (עם גאבור פרנק וג'רג' ראדו, כתב העת "דפי מתמטיקה ופיזיקה" 1935),
ייצור וחקירה של גרפיט עם מבנה קולואידי (עם גאבור פרנק וזולטאן טומאשק ב"עלון מתמטיקה ומדעי הטבע" (1936))
הוא כתב מספר פרסומים, בין היתר במשותף עם הפיזיקאי היהודי-הונגרי-אמריקאי לאו סילארד. תוצאות המחקר שלו על פוטנציאל המגע של מתכות שהושלמו במכון פרנקלין ופורסמו על ידי עמיתיו לאחר מותו הבלתי צפוי.
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség születési akv. 3161/1894. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
↑  "Pollák Mór halotti bejegyzése a Budapest I. kerületi polgári halotti akv. 545/1933. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
↑  "Patai Mórné Hochstädter Róza halotti bejegyzése a Budapest II. kerületi polgári halotti akv. 149/1938. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Pesti Izraelita Hitközség házassági akv. 95/1892. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
↑  "Szülei házasságkötési bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári házassági akv. 1153/1922. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
↑  "Bozó Balázs: A VATEA Rádiótechnikai és Villamossági Rt. cikke az elektroncso.hu-n".
↑  "Magyar életrajzi lexikon: 1000-1990".
↑  "História Tudósnaptár".
↑  "Krónika - Magyar Tudománytörténeti és Technikai Műhely". אורכב מ-המקור ב-2009-02-16.
↑  "Los Angeles Times, 1994, március 27".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári házassági akv. 3/1933. folyószáma alatt". נבדק ב-2019-10-27.
1 2  "Baltimore Sun, 1993, október 17". אורכב מ-המקור ב-2013-07-19.
↑  "A Jeles napok Patai Imre szócikke a Magyar Szabadalmi Hivatal együttműködésével".
↑  "Online Archive of California".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 1493 3467  LCCN: n92101819  VIAF: 70592884   WorldCat (עם VIAF): 70592884
אימרה פטקו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בפברואר 1922 גוימה, הונגריה 
 פטירה:  19 באפריל 1983 (בגיל 61) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 שם לידה:  Berkovics Imre 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 
אימרה פטקו (במקור ברקוביץ', בהונגרית: Patkó Imre; גיומנדרד, 12 בפברואר 1922 – בודפשט, 19 באפריל 1983) היה עיתונאי וסופר יהודי-הונגרי, אספן אמנות.
ביוגרפיה

אימרה ברקוביץ' נולד במשפחה יהודית של שבעה ילדים כבנם של הקמעונאי אדולף ברקוביץ' (1877–1945) ושל פאולה שוורץ (1884–1945) הוא השיג את התואר שלו בהיסטוריה באוניברסיטת פאזמאן פטר (כיום שמה אוניברסיטת אטווש לוראנד). במהלך מלחמת העולם השנייה נלקח לשירות העבודה (עבודות כפייה לגברים יהודים עבור הצבא ההונגרי). הוא נמלט עם חבריו אל הכוחות הסובייטים. הוריו גורשו למחנות ריכוז, שם קיפחו את חייהם.  מסוף שנות הארבעים, היה עיתונאי-חניך ועבד בעיתונים שונים. מ-1950 עבד ביומון סבאד נפ (Szabad Nép), מ-1952 ברדיו ההונגרי. אחרי 1956 במגזין המפעל של גנץ כעורך. בשנים 1956–1957 היה ראש המחלקה לשידורי חוץ של הרדיו ההונגרי ואחר כך הצטרף לשירות העיתונות הזרה של סוכנות הידיעות ההונגרית, שם מילא את תפקיד סגן מנהל האגף הראשי למדיניות חוץ. בשנים 1963–1964 היה כתב בבייג'ינג ואחר כך מ-1964 הכתב הלונדוני של היומון החשוב נפסבדשאג (Népszabadság). משנת 1967 היה סגן ראש טור מדיניות החוץ של העיתון ומשנת 1970 ערך את מוסף יום ראשון. הוא היה העורך הראשי של כתב העת "הסקירה הבינלאומית" (Nemzetközi Szemle) בין השנים 1970–1974 ואחר כך מ-1979 עד מותו. בשנים 1974–1979 עבד בשגרירות הונגריה בפריז. כאספן אמנות עסק גם באמנות הונגרית בת זמנו. האוסף שלו, שייסד בשנת 1957, הועבר לעיר גיור על פי צוואתו על ידי משפחתו בשנת 1984, ומוצג כתערוכת קבע שם מאז 1986.
פרסים

מסדר הכבוד של הרפובליקה העממית ההונגרית (דרג שישי, 1949)
עבודותיו החשובות ביותר

טיבט (עם מיקלוס ריב 1957)
וייטנאם (ספר מסע, עם מיקלוס ריב, 1960)
מסע במזרח הערבי (בעקבות האחדות הערבית) (1964)
המלחמה השקטה של קים פילבי (1969)
בקרב תושבי האי (מדריך טיולים, (1971)
"מעצמת על" ומדינות קטנות (1975)
לובסטר קרליה (1982)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורך ראשי. אגנש קניירש. 1994.
Artportal
עירנו Gyomaendrőd. כרך מס' 2, פברואר 1995,
Gyomaendrődi ki kicsoda? Szerk. Szilágyiné Németh Eszter, Kovácsné Nagy Katalin. Gyomaendrőd, Honismereti Egyesület-Szülőföld Baráti Kör, 2004.
Győri Életrajzi Lexikon. Szerk. Grábics Frigyes, Horváth Sándor Domonkos, Kucska Ferenc. Győr, Győr Városi Könyvtár, 1999.
Győri életrajzi lexikon. 2., átdolg. kiadás. Szerk. Grábics Frigyes, Horváth Sándor Domonkos, Kucska Ferenc. Győr, Galgóczi Erzsébet Városi Könyvtár, 2003.
Kortárs magyar írók 1945-1997. Bibliográfia és fotótár. Szerk. F. Almási Éva. Bp., Enciklopédia Kiadó, 1997, 2000.
Kortárs Magyar Művészeti Lexikon. Főszerk. Fitz Péter. Bp., Enciklopédia Kiadó, 1999-2001.
Új magyar életrajzi lexikon. Főszerk. Markó László. Bp., Magyar Könyvklub.
Új magyar irodalmi lexikon. Főszerk. Péter László. Bp., Akadémiai Kiadó, 1994.
Patkó Imre GENI- (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274582405171  PLWABN: 9810685832705606  BnF: cb12270041t (data)  GND: 1217496750  ISNI: 0000 0001 1559 644X  LCCN: n82250458  NKC: xx0162247  NTA: 139235604  RERO: 02-A006211305  SUDOC: 031496490  VcBA: 495/233376  VIAF: 9907628   WorldCat (עם VIAF): 9907628
אל-באטין (כדורגל)

מועדון כדורגל אל-באטין (בערבית: نادي الباطن لكرة القدم) הוא מועדון כדורגל סעודי מהעיר חפר אל-באטין. המועדון נוסד בשנת 1979 וכיום משחק בליגת העל הסעודית.
המועדון החל לטפס במעלה הליגות בעונת 2007-08, כשהשיג את ההעפלה מליגת המשנה השלישית לשנייה, בעונת 2010-11, העפיל לליגת המשנה ראשונה ובתום עונת 2015-16, העפיל לליגת העל הסעודית לראשונה בתולדותיו.
תארים והישגים

ליגת המשנה הסעודית הראשונה:
ליגת המשנה הסעודית השנייה:
ליגת המשנה הסעודית השלישית:
אימרה פאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באפריל 1904 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  4 במרץ 1972 (בגיל 67) פריז, צרפת 
 שם לידה:  Rosenfeld Imre 
 מדינה:  הונגריה, צרפת 
 בן או בת זוג:  מגדה האוזווירט (1930–?) 
 
אימרה פאן (במקור רוזנפלד אחר כך מזאי, בהונגרית: Pán Imre; בודפשט, 13 באפריל 1904 – פריז, 4 במרץ 1972) היה סופר בתחום האמנות, מארגן תערוכות, עורך עיתון, מוציא לאור, משורר, ואספן אמנות יהודי-הונגרי. אחיו של ארפאד מזאי, אביו של גאבור מזאי. אשתו הראשונה הייתה מגדה האוזווירט, והשנייה מירל קסטלר.
ביוגרפיה

אימרה פאן נולד במשפחה יהודית בבודפשט כבנם של הסוכן איז'אק (יצחק) הירש רוזנפלד ושל הרמינה גיבס. במשפחה היו שמונה אחים. כבר בגיל שתים-עשרה או שלוש עשרה הוא קנה כתבי עת וגרפיקה מהכסף שהרוויח כניצב בהצגות בית האופרה של בודפשט. בשנת 1924, עם אחיו ארפאד מזאי ועם ג'רג' גרה הקים מגזין דאדאיסטי בשם IS, הם הצליחו לפרסם רק שני גליונות, אך עם זאת כותבי תולדות האמנות ההונגרית ראו בעיתון יוזמה אוונגרדית חשובה. משנת 1926 הועסק על ידי כתב העת "חיי התיאטרון" (Színházi Élet), תחילה כחבר צוות מערכת ולאחר כמנהל מדור הקולנוע.
ב-26 ביוני 1930 התחתן עם מגדה האוזווירט, קריקטוריסטית ומאיירת ידועה.
בשנת 1931 החל להקים עיתון בשם INDEX ("עיתון מאמצי תרבות חדשים"). מאמריו הופיעו בכתב העת של לאיוש קשאק, Dokumentum ו-Munka והוא גם היה המפיץ ההונגרי הבלתי חוקי של עיתון קשאק שפורסם גם בווינה. הוא ניהל חנות ספרים בשדרת אנדראשי בשם Sztárbolt (חנות כוכבים). בשלב האחרון של המלחמה, עקב סכנת הגירוש, סגירת היהודים בגטו ובכלל רדיפת היהודים, הוא הסתתר שם בחנות, במקום מסתור מאחורי המדפים. בתום מלחמת העולם השנייה בשנת 1945 המשיך את החנות בשם Művészbolt (חנות אמנים), והעניק מקום לתערוכות גרפיות מודרניות. הוא היה אחד המייסדים, העורכים והמארגנים של בית הספר האירופי. בשלוש שנים, בין 1945 לבין 1948, 38 תערוכות אורגנו על ידו, ניתנו הרצאות, והוציאו לאור חוברת בשם Index.
בשנת 1957 הוא עזב את הונגריה עם חברו אנדרה באלינט והיגר לצרפת. בפריז הצליח סוף סוף להמשיך בפעילותו האמנותית ללא הפרעה, לארגן תערוכות וכתיבת מונוגרפיות. בשנת 1970 הוא כתב מחקר ששמו "פרשנות המאה" שניתח את הקשר בין אמנות לבין המדע על פי בקשת אוניברסיטת אקס-מרסיי. הסוגיה הראשונה והאחרונה של כתב העת הספרותי-פילוסופי שלו Préverbes (פעלים) פורסמה רק לאחר מותו.
עבודותיו העיקריות

מבוא לאירופה (מחקר, Bp, 1946)
ביקור בתמונות המת (מחקר על לאיוש ויידה, 1946)
זיכרון של אירופה (מחקר, Bp, 1946)
מטאפואזיס (מחזור, Bp, 1947)
מחזה של תופת (שירים, 1947)
שירים (Cahiers du Sud, Paris, 1948)
תולדות האיזמוס (כרך לימוד, יחד עם לאיוש קשאק; Bp., 1975)
הסימפוזיון הבלתי נראית (מאמר דיון, עמותת קארוי קוש, 2000)
ספרות

Balázs Imre József: Magyar dada? Megjegyzések az Is folyóiratról (1924–1925) (Létünk, 2011/1)
Balázs Imre József: Szemlélettranszfer: az Index Könyvtár mint a szürrealista elképzelések magyarországi megalapozásának kísérlete (Kalligram, XIX. évf. 2010/november)
Bori Imre: A szecessziótól a dadáig (Symposion könyvek 20, Újvidék, 1969)
Bori Imre: A szürrealizmus ideje (Symposion könyvek 26, Újvidék, 1971)
Ébli Gábor: Pán-európai avantgárd (Európai Utas, 52.)
György Péter: Az elsüllyedt sziget (Képzőművészeti Kiadó, 1992)
Kemény Katalin: Arcképtöredék. Pán Imréről (Maszk és valóság, Ernst Múzeumi Füzetek 3.)
Serbanne, Claude: Chroniques (Cahiers du Sud, Paris, 1947. 282. sz.)
Tamkó Sirató Károly: P. I. (Élet és Irodalom, 1972. 12. sz.)
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי - אימרה פאן
יוליה צ'רבה - אימרה פאן בבודפשט ובפריז
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 748/1930. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010857100305171  BnF: cb119185022 (data)  GND: 1058430033  ISNI: 0000 0000 7829 5620  LCCN: nb2008001583  NTA: 096932929  SUDOC: 034513086  VIAF: 68933877   WorldCat (עם VIAF): 68933877
אוליבייה ורדון

אוליבייה ז'אק ורדון (בצרפתית: Olivier Jacques Verdon; נולד ב-5 באוקטובר 1995) הוא כדורגלן בניני המשחק בעמדת הבלם בלודוגורץ ראזגרד.
קריירת מועדונים

ורדון התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אנגולם מהליגה החמישית בצרפת. בקיץ 2016 הצטרף לקבוצת המילואים של בורדו מהליגה הרביעית. ב-19 בנובמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בתיקו 1-1 נגד אולימפיק מרסיי.
בקיץ 2018 ורדון חתם בסושו מהליגה השנייה. ב-26 באפריל 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגות המקצועיות בניצחון 0–2 נגד גזלק אז'אקסיו.
בקיץ 2019 עזב את צרפת וחתם בדפורטיבו אלאבס מליגת העל הספרדית וכעבור כחודשיים הושאל לאויפן מליגת העל הבלגית במדיה שיחק עונה אחת.
ב-4 בספטמבר 2020 הושאל ללודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. ב-1 באוקטובר ערך את הופעת הבכורה שלו בזירה האירופית בניצחון 0–2 נגד דינמו ברסט במסגרת פלייאוף מוקדמות הליגה האירופית. ב-13 בדצמבר 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון בהפסד 3–5 לפירין בלגואבגרד.
קריירה בינלאומית

בשנת 2017 ורדון הודיע כי בכוונתו לייצג את בנין, בזכות העובדה כי אמו ילידת המדינה. ב-24 במרץ 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בנין בהפסד 0–1 למאוריטניה.
תארים

ליגת העל הבולגרית: 2020/2021, 2021/2022
הסופר קאפ הבולגרי: 2021
אידאן מק גאבראן

אידאן מק גאבראן (בגאלית סקוטית: Áedán mac Gabráin; מת בשנת 608 לערך) היה מלך דאל ריאטה החל משנת 574 לערך ועד פטירתו.
אידאן היה בן זמנו של קולומבה הקדוש, ומרבית המידע אודות מלכותו מקורו בתיאור פעולותיו של הקדוש, כגון ספרו של אדומנאן מאיונה "חייו של קולומבה הקדוש".
כרוניקות איריות מתארות את מסעי המלחמה של אידאן כנגד שכניו באירלנד בצפונה של אנגליה וכן את מסעותיו לאיי אורקני ולאי מאן. בין הכרוניקות המזכירות את חייו של אידאן נתן למנות את ה"היסטוריה אקלסיאסטיקה ג'נטיס אנגלורום" של בדה, ה"סנכוס פר נ-אלבן" והכרוניקות "דברי ימי אלסטר" ו"דברי ימי טיגרנאך".
קורות חיים

כתב יד משנת 1130 לערך מתאר את מוצאו של איידן. על פי כתב זה איידן היה אחיו התאום של בראנדאב מק אכדאך, מלך לנסטר אולם איידן הוחלף בלידתו באחת מבנותיו התאומות של גאבראן מק דומאנגארט שנולדו באותו לילה, כך שלכל משפחה יהיה בן בכור. אירוע זה מוזכר גם ב"נבואת ברכאן" אולם אין תיעוד היסטורי למסורת זו.
על פי שיר וולשי, אימו של אידאן הייתה בתו של דומנאגואל מאלט קלוט. אחיו של אידאן - אאוגאנאן נפטר בשנת 597 לערך (ה"סנכוס" מזכיר שלושה אחים נוספים - אשר מועד פטירתם אינו ידוע: קוילדאך, דומנל ודומאנגארט).