עבירה לשמה
הערות שוליים

↑  בשם רב נחמן בר יצחק תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף כ"ג, עמוד ב'
↑  ”וַיֹּאמֶר אֲדֹנָי יַעַן כִּי נִגַּשׁ הָעָם הַזֶּה בְּפִיו וּבִשְׂפָתָיו כִּבְּדוּנִי וְלִבּוֹ רִחַק מִמֶּנִּי וַתְּהִי יִרְאָתָם אֹתִי מִצְוַת אֲנָשִׁים מְלֻמָּדָה:” (ישעיהו, כ"ט, י"ג).
↑  חסידות אשכנז בתולדות המחשבה היהודית,, באתר ספרים
↑  תלמוד בבלי, מסכת נזיר, דף כ"ג, עמוד ב'; מסכת הוריות, דף י', עמוד ב'.
↑  אף שאצל יעל לא כתוב הדבר בפירוש, חז"ל לומדים זאת מהפסוקים, אשר מרמזים על כך, במיוחד המילים "בין רגליה, כרע, נפל, שכב". (ספר שופטים, פרק ד', פסוקים י"ז–כ', ספר שופטים, פרק ה', פסוק כ"ז).
↑  ”אמר עולא: תמר זינתה. זמרי זינה. תמר זינתה יצאו ממנה מלכים ונביאים. זמרי זינה נפלו עליו כמה רבבות מישראל.” (בבלי, מסכת נזיר כ"ג ע"ב).
↑  בילק"ש שמות ל"ד רמ"ז מובאת גרסה מרוככת יותר: ”מוטב תעקר אות אחת מן התורה – ואל תשתכח תורה מישראל”.
↑  כמו לימוד בעל פה של תורה בכתב לעיוור, או למי שאנוס ואין לו ספר משנה ברורה,(אורח חיים סימן מ"ט סעיף א') או תפילה ולימוד תורה במקומות לא ראויים כאשר אין ברירה אחרת (משנה ברורה, אורח חיים סימן ע"ה סעיף ז').
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד א'.
↑  שמונה פרקים לרמב"ם פרק ה'
↑  תוספתא שבת י"ד, ד', מסכת דרך ארץ זוטא, פרשת השלום.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ס"ה, עמוד ב'
↑  שם במקרא פעמים יעקב מזדהה כעשיוה
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף צ', עמוד ב'; הקדמת הרמב"ם לפירוש המשניות וכן רש"י, מסכת ברכות, דף ס"ג, עמוד א': ”"מסיפיה לרישיה" – הפרו תורתו עושי רצונו, כגון אליהו בהר הכרמל (מלכים א', י"ח) שהקריב בבמה בשעת איסור הבמות משום דעת לעשות סייג וגדר בישראל לשמו של הקדוש ברוך הוא”.
↑  "עקידת יצחק", פרשת במדבר שער עב.
↑  "ספר העיקרים", מאמר ג' פרק כ"ח.
↑  "נפש החיים" שער ג' פרק ז'.
↑  "נפש החיים" שער א' פרק כ"ב.
↑  תלמוד בבלי, מסכת כתובות, דף ג', עמוד ב' דה"מ "ולדרוש להוא דאנס שרי".
↑  שו"ת מהרי"ק, ר' יוסף קולון, סימן קסז, עמוד שלט, מכון אורייתא.
↑  משפט כהן, הראי"ה קוק, סימן קמ"ג-קמ"ד, עמ' שט"ו ואילך, בהוצאת מוסד הרב קוק.
↑  הרחב דבר, בראשית כ"ז:ט אות א', במדבר כא:ל. העמק דבר במדבר טו:מא, דברים ד:ג
↑  פירוש תפארת ישראל למשנה, ר' ישראל ליפשיץ, אבות פרק ב' משנה א'.
↑  הרב ארי יצחק שביט, אתגר "הדור": עדכון שם התנועה ל"דתי-לאומי-אנושי (הומניסטי/מוסרי)"
↑  ”"לפעמים יש צורך בהעברה על דברי תורה, ואין בדור מי שיוכל להראות את הדרך, בא העניין על ידי התפרצות. ומכל מקום יותר טוב לעולם הוא שיבוא עניין כזה על ידי שגגה, ובזה מונח היסוד של מוטב שיהיו שוגגין ולא יהיו מזידין. רק כשהנבואה שרויה בישראל, אפשר לתקן עניין כזה על ידי הוראת שעה, ואז נעשה בדרך היתר ומצווה בגלוי. ועל ידי סתימת אור הנבואה, נעשה תיקון זה על ידי פרצה ארוכת זמן, שמדאבת  את הלב מצד חיצוניותה, ומשמחת אותו מצד פנימיותה.” (שמונה קבצים קובץ ב, ל).
↑  ספר העיקרים מאמר שלישי פרק כ"ח
↑  חלק ביאור העניין - משלי ד' כ"ג
↑  "שעיקר הלימוד תלוי בכוונה, כי מי שכוונתו לשם שמים להוציא דבר לאמתו, אפילו טעה בעיונו יחשב לו כאילו הסכים אל האמת...והלא מי שעשה עבירה גדולה לשמה, שבחוהו חכמים, כמו שאמרו גדולה עבירה לשמה ממצווה שלא לשמה, וכל שכן המעיין בכל לבבו ובכל נפשו ובכל מאודו וממית עצמו על תורתו." (יעב"ץ, אור החיים, מסכת אבות, פרק ה' משנה י"ט)
↑  דרוש לשבת הגדול
↑  "מגן אבות" לרשב"ץ, פרקי אבות פרק ב': "והעבירה בכל עניין היא מגונה, אבל אם יצטרך אדם לעבור על דעת קונו מפני צורך השעה, יתכוין בזה לעשות רצון אביו שבשמים...תדע, דגנבא אפום מחתרתא, רחמנא קרי (=גנב לפני הפריצה שלו מתפלל לה' שיצליח). ואמרו שם שזו היא פרשה קטנה שכל גופי תורה תלויין בה, וזה יותר חזק מהראשון, שאפילו אין באותה עבירה שום נדנוד מצווה, לא מפני כן ישכח את השם עושהו ויזכירנו בפיו, ויהרהר בעבירה ההיא איזה עניין שיהיה לשם שמים ואפילו בדרך רחוקה, הנה שאול היה עובר על דעת קונו לשאול באובות והיה נשבע בו, שנאמר "חי ה'  אם יקרך עון בדבר הזה" (שמואל א, כ"ח י'), ודומה זה לאשה מזנה ונשבעת בחיי בעלה, כמו שהזכירו בילמדנו בפרשת אמור אל הכהנים (תנחומא סימן ב ד"ה ד"א אמור), אמר ריש לקיש: למה שאול דומה, לאשה נתונה אצל אוהבה ונשבעת בחיי בעלה
↑  בבלי, יומא כ"ט ע"א
↑  חנן חריף, מסכת נזיר דף כב ע"ב, אתר מקור ראשון
↑  שם פרשת נשוא.
↑  "זיכרון זאת" פרשת פנחס.
↑  נפש החיים, שער ג' פרק ז', שער א' פרק כ"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף י', עמוד א'
↑  mikyab, זאת תורת ה'ספאסט נישט': איסור ערכאות (טור 448), באתר הרב מיכאל אברהם, ‏2022-02-02
↑  מיכי, מבט על דין איבוד עבודה זרה בימינו: עקרון הספאסט נישט (טור 447), באתר הרב מיכאל אברהם, ‏2022-01-30
↑  עבירה לשמה ושיקולי ענישה,  אתר בתי המשפט
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
לוט ובנותיו. בנות לוט, שמהן יצאו עמון ומואב, שוכבות עם אביהן, דבר שיש בו גילוי עריות, מאחר שחשבו שכל העולם נכחד, והוא האדם היחיד שממנו אפשר להמשיך את האנושות.
יצחק מברך את יעקב ציור מעשה ידי הצייר ההולנדי חוברט פלינק. בסיפור המקראי מתחזה אצל אביו יצחק העיוור לאחיו הבכור, עשיו, וגונב ממנו את הברכות בעצת רבקה אמו.
רבי יהודה הנשיא עבר על הכלל ”דברים שבעל פה – אי אתה רשאי לאומרן בכתב” (בבלי, גיטין ס' ע"ב), וכתב את המשנה במאה ה-3 לספירה, כדי שהתורה לא תשתכח מישראל. בעקבותיו פסק הרב ישראל מאיר הכהן ("החפץ חיים"), כי לעיתים מותר לעבור על איסורים מסוימים כדי ללמוד ולקיים את התורה.
בחסידות כדי להגיע לכוונה בתפילה, היו עושים הכנות לתפילה (כמו טבילה, לימוד תורה ואף אכילה) ומאחרים את זמנה מהקבוע בהלכה, ובכך היו עוברים על שורה של כללים הלכתיים.