stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפזיה רצפטיבית
סימנים ותסמינים > שיבושי דיבור של אפזיה רצפטיבית

כאמור, לאנשים הלוקים באימלות שוטפת היא האפזיה הרצפטיבית, קיים מנעד של תופעות דיבור משובש והפקה מילולית לקויה, התלוי בחומרת הפגיעה המוחית. יש שהפגיעה קלה בלבד, ויש שהפגיעה חמורה עד כדי אבדן מוחלט של כושר הדיבור. מספר סוגי דיבור משובש קיימים בקרב פגועי אימלות שוטפת זו (פגועי האפזיה הרצפטיבית):
א. יצירת עגה (ז'רגון) – תוכן המלל המופק מפי לוקי התסמונת בדרך כלל חסר משמעות, אך הדיבור מוטעם כמו דיבור תקין, והוא בעל מבנה תחבירי הנשמע לרוב סביר ועל פי הדקדוק, אף על פי שלתוכן הנאמר אין משמעות, וברור לשומעים שהמלל המופק בנוי משבושי מילים שנבחרו בשוגג ומחליפים את הדיבור הרגיל. אלו עשויים לכלול תערובת מילים חסרי משמעות (סכיזופזיה), בדומה לדיבור של הלוקים בשסעת (בלעז סכיזופרניה).
ב. הפקת שבושי שיח (שיח פרפזי – המעורר רושם ששייך לשיחה אחרת) – הפקת מילים, הברות או ביטויים שלמים שאינם מתאימים לתוכן הרצוי של השיחה. שיבוש זה מופיע בצורות שונות:
שליפת מילים פגועה – שיבוש בבחירת המילים ושליפת מילים לא מתאימות. בעיה זו נקראת גם אנומיה (חסך שֵׁמוֹת). 
לדוגמה "כובע" במקום "בית"
שבושי תבניות המילה (פַּרַפַזְיה פונמית) – שליפת מילה מתאימה אך שיבושה על ידי החסרת הברות, החסרת הגיינים (פונמות), החסרת מילים וביטויים שלמים, הוספת מילים והברות, החלפתן באחרות והחלפת הסדר ממקומם הראוי, כך שעל אף שהמילה אינה נכונה, היא נשמעת דומה למלל המיועד. לעיתים נותרים על כנם הברה, חלק ממילה, או מחצית ביטוי, וכך ניתן לשחזר את המילה או המשפט המקוריים שהיו אמורים להיאמר.
לדוגמה "בג" במקום "דג".
שבושי תבניות המשמע (פרפזיה סמנטית) – בחירת מילים וביטויים שלמים מתוך משפטים בעלי משמעות בהקשר של הדיבור המיועד, אך כאלה שאינם מתאימים למלל הנאמר כעת. 
למשל אמירת "סכין" במקום "מזלג".
שיבושי לשון מומצאת (נאולוגיזמים – חידושי הגה) – בחירת מילים וביטויים שאינם קיימים או אינם שייכים כלל להקשר הדיבור המיועד. 
למשל אמירת "דרפז" במקום "נעל".
איבוד מילים (צירקומלוֹקוּציה – דיבור סביב) – בחירת מילים סביב הנושא המדובר מבלי יכולת להגיד את הדבר עצמו. שיבוש זה תואר בספריו של אוליבר סאקס, והוצג בסרטים על פגוע השריון סרן שמוליק אסקרוב סמג"ד שריון שנפגע בגולן במלחמת יום הכיפורים.
להג מתמשך (Press-on talk) – פירוט נמשך השייך לעניין אך אינו מוביל לְמטרה. כשהפגוע נשאל: איזה סרט ראית אתמול? הוא יענה: סרט רואים על מסך. יש לי מסך גדול בבית. אפשר לקנות היום מסך ענק. בחנות מוכרים המון מסכים גדולים וכולם מראים את אותו דבר. יש המון לקוחות שנכנסים לחנות. כשהם סוגרים הם משתמשים באזעקה...
קיצור טווח הזיכרון הקצר לעיתים פגועי אפזיה רצפטיבית שוכחים את הקורה לאחר זמן קצר יותר מהרגיל.
סוגים של תסמונות אימלות (אפזיה) אחרות

האימלות השוטפת (אפזיה רצפטיבית) שונה מסוגים אחרים של אפזיה:
אפזיית ברוקה בלתי שוטפת – אימלות הבעתית (אפזיית אקספרסיה): אבדן כושר הדיבור השוטף, צמצום אוצר המילים ואיבוד מילות קישור.
אבדן כושר דיבור כללי (אפזיה גלובלית): הפגועים מתקשים מאוד להבין דיבור ולהפיקו.
חסך מילים (אפזיה אנומית): הלוקה בזה מודע למוגבלותו אך מתקשה למצוא את המילה המתאימה. הדיבור שלהם מובן אך מלא בשיח סביב העניין (צירומלוקוּציה) בלי לומר את המילה הרצויה או הביטוי הרצוי עצמם.
לעיית הולכה (אפזיה קודוקטיבית): פגוע תסמונת זו מבין את הנאמר ומסוגל לענות מיד ולשוחח תוך כדי דיבור, אך לא לשוב על דברי האנשים שהוא שומע.
סוגים של תסמונות אימלות (אפזיה) אחרות > השלכות לבלשנות ופסיכולוגיה קוגניטיבית

בשונה מפגיעה באזור ברוקה בה נפגעות מילות התפקוד, לנפגעים של אזור ורניקֶה הלקות מוגבלת דווקא למילות תוכן, כפי שאלו מוגדרות בבלשנות: שמות עצם, פעלים, תואר ומילות יחס ודומיהן. לנפגעים אלה של אפזיה רצפטיבית (אִימלוּת שוטפת) אין בדרך כלל פגיעה במילות התפקוד: כינויי גוף, מיליות חיבור, שעבוד, יידוע וכדומה, לא במקרה של אבדן המילים (צִירקוּמלוֹקֻציה) ולא בשליפת מילים משובשות.
לעומתם נפגעי אזור ברוקה נפגעים ביכולת שליפת מילות התפקוד, ומילות התוכן ממשיכות לתפקד כרגיל.
כאמור תופעות אלו מלמדות על התהליך המוחי של יצירת הדיבור, הכולל שליפת מילים ומשפטים על פי חלוקה והפרדה בין מילות תוכן למילות תפקוד, ומאששות גישות של בלשנות ופיסכולוגיה קוגניטיבית המחלקות את המילים באופן זה.
גורמים

הגורם הנפוץ ביותר לאימלות השוטפת הוא שבץ מוחי, הקורה כאשר זרם הדם אל המוח אינו מגיע כראוי, וכך נמנע חמצן ומזון מתאי המוח והם מתים בתוך דקות אחדות.
עורקי המוח האמצעיים מובילים דם עם חמצן ומזון אל המוח הגדול (הצרברום). עורק המוח הגדול השמאלי מוביל את נוזל המוח – הוא הדם המוחי, כשהוא עמוס חמצן וגלוקוז עבור אזור ברוקה, אזור ורניקה באחורי הפיתול הרקתי העליון (הגירוס הסופריור-טמפורלי הפוסטריארי) שבאונה הרקתית (צדעית), עבור פיתול על שם השל, ועבור פיתול החגורה (הגירוס האנגולרי-הזוויתי). לחולי אפזיה רצפטיבית יש בדרך כלל סתימה עורקית (אוֹקלוּזיה, או "לֶכֶד" בלשוננו) בעורק השמאלי של המוח הגדול, וכתוצאה מכך חבלה (לֶזיה) ברקמת אזור ורניקה, הגורמת לְתופעות הַאִימְלוּת הנקראות אפזיית וֶרניקֶה.
אזור זה נמצא מאחורי קליפת השמע-הראשוני שבקליפת המוח (Primary Auditory Cortex, PAC) האחראית לפענוח קולות הדיבור – ההגיים ההֶגיָינים (הפונמות) וההברות. אזור ורניקֶה אחראי להשלכת משמעות על צלילים אלו. מידת החבלה ברקמה תקבע את חומרת הפגיעה ביכולות הדיבור של הנפגע. נזק לאזור סביב, בקליפה העוטפת את המענית הצידית (היא "החריץ על שם סילביאן", כלומר נזק לאזור הפֶּרִיסילביאני שסביב החריץ) ובאזורים קרובים אחרים, עלול אף הוא להסתיים בתסמיני אפזיה רצפטיבית שוטפת, ואין לדעת מראש אלו אזורים יובילו לאיזה תסמינים בדיוק, עקב מורכבות התפקוד השונה והמבנה המוחי השונה שבין אדם לאדם.
אבחון (דיאגנוזה)

בדיקה לצורך אבחון אבדן כושר דיבור (אפזיה) נעשית בדרך כלל אחרי פגיעה מוחית או פציעת ראש, לעיתים באמצעות דימות תהודה מגנטית (MRI), או דימות קיטוע ממוחשב (סי טי) (טומוגרפיה ממוחשבת, CT) לשם זיהוי הפגיעה ברקמת המוח ומציאת מקומו המדויק. האבחון נעשה בידי רופאים חוקרי הפרעה (פתולוגים) ייעודיים לדיבור ושפה, קלינאי תקשורת (SLP – Speech Language Pathologist) הבודקים את יכולת ההבנה והדיבור, הקריאה והכתיבה והיכולות החברתיות של פגוע הראש.
בדיקה כזו כוללת בדרך כלל בין היתר את תיאורו העצמי של הנבדק, בחינת כושר תנועה של "אברי הדיבור", יכולות לשוניות, וזיהוי הסביבה וההקשר. בארצות הברית ישנם חבילות של מבדקים ומבחנים שנקבעו מראש וביניהם מבדק בוסטון לאבחון אפזיה BDAE, "חבילת המערב לבדיקות אפזיה", מבחן תקשורת אנושית RTT, ומבחן כושר פעילות יומיומית CADL-2. בנוסף לכך הנפגע ומשפחתו ירואיינו, וייבדק עברם הרפואי שלו ושל בני משפחתו.
הטיפול

ישנם ויכוחים רבים על דרכי הטיפול ויעילותם. יש הטוענים[דרושה הבהרה] שככל שההתערבות והטיפול יתחילו מוקדם יותר כן ייטב, ויש הסבורים את ההפך.
כמו כן ניתנות עצות לבני המשפחה והחברים המטפלים, כיצד לתקשר, לדוגמה שימוש במשפטים קצרים וברורים, הוראות ישירות, ואמירה חוזרת ונשנית.
הטיפול > החלמה באמצעות גמישות מוחית (נוירופלסטיציה)

גמישות מוחית מוגדרת כיכולת חלקי המוח לאמץ לעצמם תפקידים ולקיימם במקום האזורים והרקמות הפגועות. לפי החוקר טומסון לאחר פגיעה מוחית נצפו שינויים נרחבים בתפקוד רקמות המוח כולל מעבר לפעילות בצד אחר של המוח, פעילות מוחית חוצה צדדים בשיתוף רקמה בין האונות ופעילות מוחלפת של אזורים שונים על מנת להשלים את התפקוד החסר של החלקים הפגועים. ישנם מחקרים שהראו גמישות מוחית רבה ומוחשית, במקרה של התגברות על אבדן כושר הדיבור ובמיוחד במקרים של אבדן כושר דיבור בכלל ואפזיה רצפטיבית בפרט. לעיתים משתמשים ב"גישת הגירוי של שֶׁוּוֶל":
על הגירוי להיות קרוב לסף הקושי הרב ביותר שאיתו המטופל יכול להתמודד.
יש ליצור גירוי חושי ותחושתי אשר יחזור לכל אורך הטיפול.
יש לקבל תגובה לכל גירוי. אחרת יש להגביר את מידת הגירוי בדרכים שונות.
יש לשאוף לקבל תגובה מרבית.
על המטפל לתת משוב המעודד לחיזוק והמשך התגובות.
על הטיפול להינתן באווירה של קושי והתגברות עליה.
הטיפול צריך להיות מגוון, אך מבוסס על סדרת מטרות אחידה.
הטיפולים בדרך זו מתחילים במבדקים ובחנים קלים והולכים ומקשים על המטופל. לדוגמה בטיפול הצבעה:
הטיפול > טיפול בהבנת הנשמע (אפריהנציה אודיטורית)

אחד הטיפולים החשובים ללוקים באפזיה רצפטיבית הוא הטיפול בהבנת הנשמע (אפריהנציה אודיטורית). הנושאים המטופלים הם:
הבנת מילים בודדות: אחת משיטות הטיפול היעילות ללוקים באימלות שוטפת נקראת תרגוּל הצבעה, ובו המתרפא נדרש לבחור את התמונה של המילה אותו מציג לו המטפל.
הבנת משפטים: תרגול בו המטופל מתבקש לענות על שאלות לגבי משפטים הנאמרים לו, לבצע הוראות, או לאשר ולדחות פרשנות על משפטים.
הבנת שיחה: שאלות על שיחה שהושמעה למטופל, ועל משמעויות נוספות שעולות מבין השורות בשיחות אלו.
הטיפול > הבראה מבעיית שליפת המילים

אנומיה - אבדן שמות עצם:  פעמים רבות לאימלות השוטפת (היא אפזיית ורניקֶה, האפזיה הרצפטיבית) מתלווה אבדן כושר זיכרון שמות עצם – אנומיה. 
הלוקה בתסמונת זו אינו מצליח להיזכר או להכיר שמות עצם בשמותיהם. במקרים רבים הלוקה בתסמונת מודע לכך שאינו מצליח למצוא את המילה הנכונה ומראה סימני מצוקה בנסותו לנחש או להביע מלים אחרות סביב המילה שהוא מחפש.
אחד הטיפולים נקרא ניתוח אפיוני משמע (אנליזת פיצ'רים סמנטיים): לאחר שהמטופל נותן שם לחפץ שהוצג בפניו, עליו להפיק מילים נוספות הקשורות למילה זו מבחינת משמעותן. דרך הפקת התכונות הדומות המטופלים מפתחים כושר אחזור שמות עצמים מחודש, באזורי הלשון הייעודיים במוח או באזורים חדשים באמצעות הגמישות המוחית העצבית.
ראו גם

אגרפיה
דברת (דיבור)
הערות שוליים

↑  אימלות כלומר בעיית מילים למונח אפזיה באתר האקדמיה ללשון
↑  על אפזיית וֶרניקֶה בעקבות פגיעה באזור על שם וֶרניקֶה במוח ראו שאל את המומחה, מהם אזור ברוקה ואזור ורניקה?, באתר מכון דוידסון, ‏2015-09-25
1 2 3  ברוקשייר, רוברט (2007) מבוא ללקויות תקשורת עצביות (מהדורה שביעית, באנגלית) הוצאת מוסבי אלסבייר, סנט לואיס, מיזורי, ארצות הברית
1 2  דמסיו, א"ר (1992) אפזיה. ירחון הרפואה של ניו אינגלנד כרך 326 (8), עמודים 531–539. (באנגלית, מסת"ב doi:10.1056/nejm199202203260806. פרסום ירחון PMID 1732792)
1 2  חקר השפה: יסודות ויישומם, נורית מלניק ואירנה בוטוויניק חלק א', 4.2.3 (עמוד 141), האוניברסיטה הפתוחה.
↑  לקסיקון פרסאוס ליוונית עתיקה ותרגום אנגלי, באתר אוניברסיטת טאפטס על פי לקסיקון LSJ (מילון לידל סקוט וג'ונס) ליוונית עתיקה.
↑  (באנגלית) על רצפטיבית לעומת אקספרסיבית, במאמר: מיפוי תלת־ממדי וארבעה ממדי של הדיבור והשפה בחולי מחלת הנפילה (אתר NCBI הלאומי של ארצות הברית לידע ושיטות במדעי החי)
1 2  (באנגלית) סוגי האפזיה (אתר הארגון לטיפול בשבץ מוחי בבריטניה)
1 2  (באנגלית) ספר הלימודים למדעי העצבים (14 מהדורות ויותר) בעריכת דֵייִל פוּרבסְ ואחרים, מדעי העצבים (נוירוסייאנס) עמוד 639 (פדף 659 בקובץ) מהדורה מוקדמת (שלישית) מקוונת, הוצאת סינאואר ושות' בע"מ, מסת"ב 978-0-87893-742-4 (הסריקה באתר אוניברסיטת קליפורניה סאן-דיאגו)
↑   עוז 77 – סרטם של אביגדור קהלני ואליצור ראובני, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 1:31:17)
↑  על אפזיה במכון הלאומי של ארצות הברית לטיפול בחרשות ובעיות תקשורת אחרות
↑  מקור על מבדקי אפזיה בארצות הברית: כלי הערכה, שיטות ומקורות מידע באתר ההתאחדות האמריקאית לדיבור לשון ושמיעה.
↑  גמישות הרשתות העצביות של השפה באפזיה: עדכונים התקדמות ואתגרים לעתיד, קוואתי קירן וסינתיה ק' תומסון, אתר Frontiers of Neurology חזיתות חקר העצבים (באנגלית, האתר הלאומי של ארצות הברית לירחונים מדעיים NCBI)
1 2  מבוא ללקויות תקשורת עצביות-תורשתיות (נוירוגנטיות) ספרם של רוברט ברוקשייר ומלקולם מקניל, 2021 מהדורה שמינית, הוצאת אלסבִייֶר)
↑  ניתוח אפיוני-משמע כטיפול באנומיה, בשתי תסמונות של אבדן כושר דיבור מאמרה של מריה בויל, פורסם בירחון פתולוגיה של לשון ושפה, אוגוסט 2004  (באנגלית, אתר ארגון ASHA לכתבי עת מדעיים בתחום השמע)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11944178v (data)  SUDOC: 027389138 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
פוליס

ערך זה עוסק בערים ביוון העתיקה. אם התכוונתם ללהקת רוק, ראו .
שרידי האקרופוליס של אתונה, הפוליס היוונית המפורסמת ביותר
פּוֹליס (ביוונית: πόλις, ברבים: פּוֹלֵייס πόλεις) היא קהילה פוליטית אוטונומית כפי שהתקיימה ביוון העתיקה. לרוב הייתה הפוליס גם קשורה למיקום גאוגרפי. הפוליס הייתה מעין מדינה בזעיר אנפין (ומכאן כינויה הרווח "עיר-מדינה") אשר סיפקה את הצרכים הקהילתיים של תושביה – הגנה, שיפוט, חקיקה, תרבות ופולחן דתי, ובמקרים מסוימים גם שירותי רווחה וחינוך (אף ששירותים אלה היו נדירים בעולם העתיק כשירות הניתן על ידי הקהילה/השלטון).
מקובל להתייחס למונח פוליס כ"גוף אזרחים" יותר מאשר במובן של אוסף מבנים במיקום גאוגרפי מסוים; המונח משמש במדעי המדינה ובהיסטוריה ולא בגאוגרפיה.
מאפייני הפוליס > גאוגרפיה

ברוב המקרים הייתה הפוליס קשורה לאזור גאוגרפי מסוים. הדגם הרווח היה של עיר מוקפת חומה, במרכזה מצוי האקרופוליס ובו מצויים המקדשים ומוסדות השלטון העיקריים, וסביבה יישובים חקלאיים שתושביהם נמנים גם הם על תושבי הפוליס. שטח הפוליס הגדולה ביותר (אתונה) לא עלה על 2,500 קמ"ר והקטנה ביותר (כפי הנראה דלוס) על שטח של 5 קמ"ר. עם זאת, הקשר הגאוגרפי לא היה הכרחי, כפי שניתן לראות בפרשת מסע הרבבה של קסנופון ובנטישת אתונה בעת הכיבוש הפרסי. גם לספרטה למשל היה מבנה יוצא דופן: היא ישבה על 5 כפרים. האומדנים המקובלים לאוכלוסיית הפוליס הם בין 20,000 תושבים (פוקאיה, פריאנה) ל-250,000 תושבים (אתונה, סירקוסאי).
רוב הפולייס נבנו בסמוך לחוף הים באזור שאיפשר קיום נמל.
מאפייני הפוליס > מוסדות השלטון

גם למוסדות השלטון לא הייתה תבנית קבועה – המוסדות השתנו מפוליס לפוליס, ולא פעם אף עברו שינויים במהלך ההיסטוריה של הפוליס. עם זאת, ניתן לזהות חמישה סוגי מוסדות שלטון בסיסיים אשר משותפים לרוב הפולייס:
אספת העם
מועצה
משרות ממלכתיות
השופטים
האסטרטגים
הסמכויות של כל אחד מהנ"ל השתנו, כאמור, מפוליס לפוליס. באופן כללי ניתן לומר כי אספת העם הייתה הריבון האמיתי של הפוליס לפחות מבחינה רשמית, גם אם לא מעשית. אסיפות העם הן אלה שקיבלו את ההחלטות המדיניות – בין אם יזמו אותן (כבמשטר דמוקרטי) ובין אם תומרנו לקבלתן (כבמשטר טיראני). אספת העם הורכבה מכלל האזרחים של הפוליס.

למועצה היו בדרך כלל סמכויות של ייעוץ ו/או ביקורת של המשרות הממלכתיות ו/או הנחיה של אספת העם. המועצה כללה בדרך כלל אזרחים "מכובדים" – ממוצא אצילי, זקנים, ראשים של בתי אב וכדומה.

נושאי המשרות היוו מעין "רשות מבצעת" – סמכויותיהם כללו טיפול בהיבטים שונים של חיי היומיום בפוליס. בחלק מהמקרים נושאי המשרות היו נבחרים לתפקידם, לתקופות כהונה משתנות.
מאפייני הפוליס > דת ותרבות

לתושבי הפוליס בכלל ולאזרחיה בפרט הייתה זהות תרבותית ודתית ייחודית. מעל הכל, התגבשה הפוליס תחת פולחן עם סממנים משותפים, לעיתים של אל משותף אשר נחשב כאל "של" הפוליס, אולם לרוב היה זה פולחן של הרוס (גיבור) מקומי, בעוד שפולחן האלים כללי יותר ומתייחס לאלים המשותפים ליוונים ואף לעמים הסובבים אותם.
סממנים נוספים של התרבות הייחודית היו לוח שנה על מועדי החגים והאירועים הדתיים שבו, סגנון ספרותי ייחודי, אדריכלות, קרמיקה ועוד.
מאפייני הפוליס > אזרחים ותושבים

אוכלוסיית הפוליס נחלקה למספר קבוצות שנבדלו ביניהן בטיב הזכויות אותן העניקה להן הפוליס. שְלוש הקבוצות העיקריות הן האזרחים, המטויקים והעבדים. בתוך קבוצות אלו ניתן לזהות קבוצות משנה.
מאפייני הפוליס > אזרחים ותושבים > אזרחים

הקבוצה העיקרית, אם כי הקטנה ביותר, היו האזרחים. הזכות העיקרית ממנה נהנו האזרחים הייתה ההשתתפות בפולחן הציבורי של הפוליס – זכות זו הגדירה את היותו של אדם אזרח הפוליס. מעבר לזכות זו, ובהבדלים רבים בין פולייס שונות, היו לאזרחי הפוליס זכויות וחובות נוספות: בתחום השירות הצבאי (מחובת הגיוס ועד לזכות הפיקוד), בתחום השלטון (מזכות ההצבעה באספת העם ועד הזכות לכהן בתפקידים), בתחום מערכת המשפט (מהזכות להיות מוגן על ידי המערכת ועד הזכות לכהן כשופט), בתחום הדתי (הזכות לשמש ככהן) ועוד. באתונה שלאחר הרפורמה של סולון, למשל, היו זכויות אזרחיות שהיו תלויות בשומת הרכוש של האזרח, ואילו לאחר פריקלס נהנה כל אזרח מכל הזכויות האפשריות ללא תלות במעמדו הכלכלי או מוצאו.
אזרח בפוליס היה גבר בלבד (גיל המינימום השתנה מפוליס לפוליס), אשר נולד לאזרח ו"אזרחית" (ראו להלן). עם זאת, היו לפעמים דרכים שאיפשרו צירוף של אדם זר לגוף האזרחים, דרכים אלה השתנו מפוליס לפוליס. הידועה שבהן היא אימוץ על ידי אזרח, בית אב או שבט של הפוליס. היו מקרים מסוימים של מתן אזרחות על ידי חקיקה גורפת, כפרס על השתתפות בקרב או התנהגות רצויה כזו או אחרת.
מאפייני הפוליס > אזרחים ותושבים > נשים וילדים

למעט יוצאי דופן, לנשים וילדים לא היו זכויות פוליטיות. הנשים והילדים נחשבו לחלק מרכושו של הגבר, אך אשתו של אזרח נחשבה כשותפה לו בניהול הבית – במובהק, שותפה זוטרה. תפקידי האישה היו ללדת ילדים, לגדלם ולחנכם, וניהול משק הבית. "אזרחיות", קרי מי שהיו בנות לאזרח ואזרחית, היו שייכות בהגדרתן לרובד החברתי העליון ועליהן חלו כללי התנהגות נוקשים, ביניהם אף איסור כמעט מוחלט על היציאה מהבית.
מאפייני הפוליס > אזרחים ותושבים > פריויקים ומטויקים

בשטח הפוליס ומסביב לה התגוררו תושבים שלא נהנו מזכויות אזרח, אך למרות זאת נחשבו לאנשים חופשיים. הפריויקים ישבו בשטח הפוליס שמחוץ לעיר, ולרוב עסקו בחקלאות. במקורם היו לא פעם שרידים לתושבים המקוריים של הארץ אשר קדמו להקמת הפוליס או אף לפלישות ההלניות. עם התפתחות הפוליס איבדו "אדוני הארץ" המקוריים את מעמדם אולם הורשו להישאר ביישוביהם ולעבד את אדמתם כאנשים חופשיים.
המטויקים היו זרים אשר ישבו בתוך תחומי העיר: מהגרים, נציגי סוחרים, פליטים פוליטיים וכדומה. גם עבדים משוחררים עברו למעמד הזה. תמורת הזכות להתגורר בעיר הם שילמו מיסים, אך זכויות פוליטיות היו מהם והלאה. גם בכל האמור בזכויות משפטיות היה מעמדם נחות מזה של האזרחים. לרוב, בשל איסור הבעלות על קרקע, עסקו במקצועות כמסחר ואמנות. מטויקים יכלו להגיע למעמד כלכלי גבוה ביותר וחלקם, על אף היעדר הזכויות הפוליטיות, השפיעו לא מעט על מדיניות הפוליס.
מאפייני הפוליס > אזרחים ותושבים > עבדים

העבדות היוותה חלק חשוב בכלכלת הפוליס. לעבדות היו מספר מקורות עיקריים: שעבוד עקב חובות, שבויי מלחמה, סחר עבדים שמקורם בארצות אחרות וריבוי טבעי.

לעבדים לא היו זכויות פוליטיות כלשהן, ולרוב גם קבלת זכויות אחרות כרוך היה בהסכמת המשעבד.

העבדים הועסקו במגוון רחב של עבודות, בדרגות קושי שונות. עבדות במכרות נחשבת היום כקשה מכולן, אך היו עבדים שהועסקו במלאכות "קלות" כגון חינוך ילדים.
מאפייני הפוליס > צבא

בתקופה הארכאית (החל מהמאה השמינית לפנה"ס לערך) הצבא היה בעיקרו צבא יבשתי. הצבא הורכב מאזרחי הפוליס בלבד. הגיוס לצבא הפוליס היה חובה, אך נעשה על פי רוב על פי שומת רכוש של האזרחים והחלוקה לחילות השונים נקבעה על פי מעמדו הכלכלי של האזרח. שיטה זו הייתה הכרחית היות שעל כל אזרח/חייל היה לשאת בהוצאות חימושו האישי.

הצבא לא היה סדיר, אלא גויס אד-הוק. למלחמה וגיוס צבא נודעה השפעה כלכלית מרחיקת לכת, היות שהאזרחים שגויסו נותקו למעשה ממקורות פרנסתם עד לסיום המלחמה.
בתקופה זו התקיימו בצבאות הפולייס מספר חילות עיקריים: חיל פרשים, הופליטים וחי"ר קל. פולייס מסוימות אף החזיקו בצי ימי.

החיל העיקרי היה חיל ההופליטים – חיל רגלים כבד. חיל זה, על שיטת הלחימה הייחודית לו (הפלנקס), נועד להביא להכרעה מהירה כל קרב, היות שכאמור המבנה הכלכלי של הפוליס לרוב לא איפשר לה החזקת צבא סדיר.
בתקופה הקלאסית ניתן למצוא מספר חידושים בצבאות היווניים. החל מהמאה השישית לפנה"ס ובעיקר לאחר מלחמת פרס–יוון חלה התפתחות של הציים, ובפולייס מסוימות (כגון אתונה) הם הפכו לחיל העיקרי. כמו כן גויסו לצבאות הפוליס תושבים שאינם אזרחים – מטויקים ולעיתים אף עבדים.
התפתחות הפוליס

דרך התפתחותן של הפולייס לוטה בערפל, וישנן תאוריות רבות המנסות לתת תשובה לשאלת התפתחות המבנה הפוליטי המוכר לנו מיוון הקלאסית.
אחד הראשונים שנתן דעתו לשאלת התפתחות הפוליס היה אריסטו. אריסטו ראה במבנה הפוליס "שותפות המורכבת מכמה כפרים", שמטרתה סיפוק של צרכים שמעבר לצרכים הפיזיים של הפרט. לפי התאוריה שלו, התהוות הפוליס הייתה תהליך טבעי שנבע מצורך טבעי. שלבי התהליך המתואר על ידו הם:
יצירת יחידת הבסיס – "הבית", המהווה שותפות של זכרים ונקבות מצד אחד, ושליטים ונשלטים מהצד האחר.
יצירת שותפות מכמה בתים – "כפר" (המבוסס על קשרי דם).
יצירת שותפות מכמה כפרים כאמור לעיל – היא הפוליס.
נקודת הכשל העיקרית בתאוריה זו היא שלא התפתחו משטרים דמויי פוליס בשום מקום מחוץ לעולם היווני, כך שטענת התהליך הטבעי כשלעצמה אינה מספיקה.
פלוטרכוס מציג את התפתחות הפוליס כתוצאה של יוזמה אישית. אתונה, למשל, התגבשה לטענתו כפוליס של ומתוך כלל תושבי אטיקה. במקרה של אתונה רואה פלוטרכוס בגיבוש הפוליס מפעל אישי של תזאוס אשר גיבש את הפוליס על ידי הרכבת "קואליציה" של השבטים ("דימוס") שישבו באטיקה. לטענתו, תזאוס הוא שהגה את רעיון הפוליס, גיבש את השבטים על ידי שידול והבטחות ובחלק מהמקרים כנראה גם באמצעות איומים מרומזים ("…העדיפו להשתכנע מלהיות נאלצים להסכים עמו"), וקבע את מבנה המוסדות הראשוני של הפוליס, משטרה, ומספר חגים לאומיים.
תאוריות מודרניות יותר, המתבססות על השוואה בין מבנה החברה ביוון הארכאית לזה של התקופה הקלאסית, מראות את התפתחותם של מוסדות הפוליס מהחברה השבטית אשר התקיימה ביוון בתקופה הארכאית, ואשר תיאורה עולה בעיקר מתוך הטקסטים ההומריים. חברה זו הייתה מורכבת מבני השבט, אשר בסיס הקשר ביניהם היה משפחתי, בראש השבט עמד המלך (בזילאוס) וכן התקיימה מעין מועצת אצילים. בפוליס אנו מוצאים את סמכויות המלך מפוזרות בין נושאי התפקידים השונים, את מועצת האצילים הופכת למועצות המצומצמות כדוגמת מועצות הזקנים, ובני השבט ההופכים לאספת העם.
ביוון התרחשו מספר תופעות שגרמו לשינוי מבנה החברה השבטית:
מצוקה כלכלית, אליה נקלעו תושבי חצי האי היווני, שנבעה מגידול האוכלוסייה מצד אחד, ומחוסר היכולת של הארץ לשאת גידול זה מן הצד האחר. מצוקה זו גרמה לערעור המסורות הקיימות היות שהשבט התקשה למלא את תפקידו כמבטיח פרנסה לכל בניו, והפרנסה הפכה לבעיה פרטית ואישית של כל אדם.
תופעה נוספת שנבעה מחוסר היכולת של הארץ לשאת את תושביה, וכן נבעה מהתפתחויות טכנולוגיות, הייתה המעבר מחקלאות למסחר. השינוי בסוג הכלכלה יצר צרכים חברתיים וכלכליים חדשים שעודדו התנתקות ממסורות קיימות. התפתח מעמד חדש של בעלי ממון, אשר כוחם הכלכלי יצר מציאות פוליטית חדשה – תחרות לאצולה המסורתית. בנוסף, השחרור של ההמונים מהתלות הבלעדית באצולת הקרקע הגדיל את כוחם הפוליטי גם של חסרי הרכוש.
גם תאוריות אלו מתקשות להסביר את הייחודיות של תופעת הפוליס ליוון העתיקה, שכן תופעות המצוקה הכלכלית וההתפתחויות הטכנולוגיות משותפות למקרים רבים בעולם העתיק.
התפתחות הפוליס > הקולוניזציה

תאוריה נוספת טוענת כי התפתחות משטר הפוליס נבעה מהתלכדות של חבר מתיישבים/פליטים/הרפתקנים לישות פוליטית אחת (בדרך כלל בניכר), שמתוקף היותם תלושים במידת מה מהמסורת השבטית במולדת, נאלצו למצוא חלופות לצורך ארגון חברתי שיתאים למצבם החדש. לפי תאוריה זו, המתיישבת עם העובדה שתהליך הקולוניזציה קדם להתפתחות משטר הפוליס המוכר לנו ועל הקשר שנשמר בין הקולוניות לבין ערי האם, הרי שבקולוניות התפתחו משטרים אשר לאחר מכן חילחלו חזרה לערי המוצא שלהן.
הפוליס ההלניסטית

הפוליס ההלניסטית כללה את השטחים המקיפים אותה, שהיו שייכים לה והיא ניזונה מהם. המועצה העירונית ניהלה את הפוליס, והעומדים בראש המועצה נבחרו לתקופה מוגבלת. ייחודה של הפוליס הוא בחבר האזרחים, שהיה אחראי לניהול העיר, ושבו נבחרו בעלי התפקידים העירוניים. ביוון ובחלקים אחרים ממוקדון נחשבה הפוליס למסגרת המתאימה לכל יווני בן חורין.
התהוות הפוליס נעוצה בעובדה שהמלכים המוקדונים שלטו במזרח על מרחבים עצומים ועל אוכלוסייה אדירה. כדי לעמוד במשימת הכיבוש וגם לנצל אותו לטובתם הם היו זקוקים לאנשים משלהם. אחת הדרכים לעשות כן הייתה התיישבות יוונית יזומה במזרח. המתיישבים – אנשי צבא, פקידים, סוחרים, מהנדסים, רופאים וכו' – באו מן העולם היווני, עולם שבו התקיימו ערי פוליס. לכן בבואם להתיישב במזרח הייתה הפוליס הצורה המועדפת עליהם.
ניהול העיר ופיתוחה במזרח היה קשור ברצונו של המלך ששלט באזור, ובכל זאת צורת החיים בה הייתה מושכת. כך היו הפוליס ומוסדותיה, ובכללם הגימנסיון (בית הספר) והתיאטרון, למאפייני התרבות היוונית ולמפיציה העיקריים במזרח. רק חניכי הגימנסיון זכו לזכויות אזרח מלאות, שכן זה היה המקום שנרכשו בו הלשון, הערכים והתרבות היוונית, ובו למעשה הפך האדם ל"בן תרבות". ייסודן של ערי פוליס במזרח, על מוסדותיהן השונים, ושגשוגן מסבירים את עומק ההשפעה היוונית על עמי המזרח.
בתרבות ובלשון

המונח "פוליס" קנה מקומו בשמות ערים רבות שהיו נתונות להשפעה הלניסטית, ביזנטית ונוצרית-אורתודוקסית: מאריופול; טריפולי (כלומר איחוד של "שלוש ערים", כך בלבנון, בלוב וביוון); איסטנבול, וכן בשם "נאבלוס" הגייה מקומית של השם "נאו-פוליס" כלומר "פוליס חדשה". כמו כן יסוד משותף בשפות האירופיות השונות למושגים "משטר" ו"מדינה" כמו במושג היווני פוליטיקה וכפי שניתן למצוא גם באנגלית POLICY (מדיניות) ו-POLICE (משטרה).
לקריאה נוספת

אריסטו, מדינת האתונאים, הוצאת מאגנס, תשכ"ז.
אלכסנדר פוקס, אתונה בימי גדולתה - המשטר החברה וחיי-הרוח בעיר-מדינה יוונית. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ז.
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית. ירושלים, הוצאת מאגנס, ינואר 1984. (הספר בקטלוג ULI)
אפרים דוד, הדמוקרטיה הקלאסית - התהוותה, תפקודה, עקרונותיה ותלאותיה באתונה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, תשס"ג.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: פוליס ופולייס, במלעיל (ההטעמה בהברה הראשונה).
↑  אפרת פרדקין, יוון הקלאסית - יחידה 1, האוניברסיטה הפתוחה
↑  עירד מלכין, מיהו יווני? - אתניות וזהות ביוון העתיקה, הוצאת משרד הביטחון
↑  דוגמה ללוח שנה ייחודי ראו לוח השנה האטי
↑  ציונה גרוסמרק, "בדמות עכביש היא טווה את חוטיה" - דימוי האישה ביוון הקדומה, הוצאת משרד הביטחון
↑  V. Hanson, The Western Way of War, New York,1989, p.6
| יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| תקופת המעבר | איונים • דורים • הפלישה הדורית • התקופה הגאומטרית | הפרתנון |
| התקופה הארכאית | פוליס • הקולוניזציה היוונית • טיראניה • הומרוס • הסיודוס | הפרתנון |
| התקופה הקלאסית | מלחמת פרס–יוון • אתונה העתיקה • ספרטה • תבאי • התיאטרון ביוון העתיקה | הפרתנון |
| התקופה ההלניסטית | התרבות ההלניסטית • הממלכה הסלאוקית • מוקדון • מצרים • יוון • פונטוס • פרגמון • אפירוס | הפרתנון |
| היסטוריה צבאית | פלנקס • הופליט • הצבא הספרטני • הצבא המוקדוני | הפרתנון |
| נושאי רוחב | אדריכלות • אמנות • דת • החברה • כלכלה • מטבח • תיאטרון • מיתולוגיה • מתמטיקה • פילוסופיה • ספורט • ספרות | הפרתנון |
פורטל יוון העתיקה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007545573505171  LCCN: sh2009119747  NKC: ph137454  SUDOC: 07102784X
רייכסווהר
ראו גם

בונדסוור
אנרי פיליפ פטן

אנרי פיליפ פטן (בצרפתית: Henri Philippe Benoni Omer Joseph Pétain;‏ 24 באפריל 1856 – 23 ביולי 1951) היה ראש ממשלת צרפת של וישי, אשר שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית.
פטן היה מצביא ומדינאי צרפתי שזכה במלחמת העולם הראשונה לתהילה כמגנה של צרפת. לאחר תבוסתה הצבאית של צרפת במלחמת העולם השנייה עמד פטן בראש צרפת של וישי, אשר שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית. פטן שימש כשליט בובה, ובכך היה המקביל מאותה עת לווידקון קוויזלינג מנורווגיה. לאחר תבוסתה של גרמניה במלחמה נשפט על בגידה, ונידון למוות, אך בשל גילו הומתק גזר דינו אחר כך למאסר עולם, שבמהלכו מת. ממשלת וישי ופטן, שעמד בראשה, נחשבים כשותפים לאחריות לשואת יהודי צרפת.