stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי צ'אד–צ'ילה
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת צ'אד לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - אין בין המדינות מתיחויות ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין צ'אד לצ'ילה כוננו באופן רשמי בספטמבר 2018 בעצרת הכללית ה-73 של האו"ם בטקס מיוחד שנערך בהשתתפות שני שרי החוץ של שתי המדינות.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'אד נדרשים להנפיק אשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן. גם אזרחי צ'אד שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה מראש על מנת לעשות כן.
ב-2009 התקיים בין שתי המדינות פרויקט חינוכי משותף.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בצ'אד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
צ'אד אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יחסי פרו–רוסיה

| יחסי פרו–רוסיה |
| --- | --- |
פרו: רוסיה


פרו: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,285,216: 17,098,242
אוכלוסייה
34,307,937: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
267,603: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,800: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי פרו–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין פרו לרוסיה. שתי המדינות חברות מלאות ב-APEC.
סקירה כללית

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם פרו ב-1 בפברואר 1969. חיל האוויר הפרואני משתמש בציוד רוסי כמו מטוסי קרב מיג-29.
נציגויות דיפלומטיות

פרו מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
רוסיה מחזיקה בפרו שגרירות בלימה.
יער נווה אילן

| --- | --- |

הרכס שעליו נמצא יער נווה אילן, והדרך בנתיב הסמוך לדרך הרומית העתיקה
 נתונים ומידות
 גובה ממוצע:  כ־500 מטר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°48′40″N 35°02′52″E﻿ / ﻿31.811222222222°N 35.047833333333°E﻿ / 31.811222222222; 35.047833333333
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) יער נווה אילן(למפת הרי ירושלים רגילה) יער נווה אילן(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער נווה אילן(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום יער נווה אילן
 
שלט בכניסה ליער נווה אילן
יער נווה אילן נמצא על רכס בגובה כ־500 מטר מערבית לנווה אילן. מצפון לרכס נמצא נחל יתלה ומדרום - נחל אילן.
נחל אילן מדרום ליער נווה אילן
שתי דרכי עפר מקיפות את היער: דרך מעל נחל יתלה מסומנת באדום ודרך מעל נחל אילן המסומנת בשחור. דרך נוספת מסומנת בירוק חוצה את היער לאורכו. כל הדרכים מתאחדות בקצה המערבי של היער בו נמצא "יער המכללות".
מספר אתרים נמצאים ביער:
אתר זיכרון ליהודי בלגיה, נמצא בקצה המזרחי של היער ובו טבלת זיכרון ל-29,000 יהודי בלגיה שנטבחו על ידי הגרמנים ושותפיהם בשנים 1940–1945 ולבלגים, הפלמים והוואלונים שסיכנו את חייהם לעזרתם ולהצלתם של היהודים. הכתובת היא בעברית, צרפתית, ופלמית.
מצפור על שם ז'אק לוקי, נמצא בפסגת הרכס והדרך המרכזית של היער מגיעה אליו. במצפור הצופה על נחל אילן, דרך דיפנבייקר ומושב שורש יש מספר ספסלי עץ מוצלים.
יער המכללות או בשמו המלא - יער הסמינרים והמכללות לחינוך - נמצא בחלקו המערבי של יער נווה אילן. ב-1998 הוקם בו גן פסלים פרי שיתוף בין האגף לחינוך של הקרן הקיימת לישראל עם איגוד המורים לחינוך ואמנות בהסתדרות המורים. בגן יש כיום חמישה פסלים.
מיער המכללות ממשיכה דרך עפר 4*4 מערבה מסומנת באדום שהיא למעשה הדרך הרומית ירושלים - אמאוס. הדרך עוברת בחורבת מצד, בריכוז אבני מיל ומסתיימת בשער הגיא.
לוחית זיכרון ליהודי בלגיה
מצפור לוקי
פסל ביער המכללות
יחסי צ'אד–רוסיה

| יחסי צ'אד–רוסיה |
| --- | --- |
צ'אד: רוסיה


צ'אד: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,284,000: 17,098,242
אוכלוסייה
20,474,457: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
13,149: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
642: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

יחסי צ'אד–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין צ'אד לרוסיה.
היסטוריה

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם צ'אד ב-24 בנובמבר 1964. בספטמבר 2008 סיפקה רוסיה ארבעה מסוקים למשימת שמירת השלום של האיחוד האירופי בצ'אד, למרות המתח המבעבע סביב המצב בגאורגיה, אישרו גורמי ההגנה והדיפלומטים של האיחוד האירופי את הסיוע הרוסי.
נציגויות דיפלומטיות

רוסיה מחזיקה בצ'אד שגרירות בנג'מנה.
צ'אד מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
יחסי פרו–קובה

| יחסי פרו–קובה |
| --- | --- |
פרו: קובה


פרו: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,285,216: 110,860
אוכלוסייה
34,307,937: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
267,603: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,800: 9,787
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי פרו–קובה הם היחסים הבילטרליים שבין הרפובליקה של פרו לבין הרפובליקה של קובה. לפרו שגרירות בהוואנה ולקובה שגרירות בלימה.
היסטוריה

פרו ניתקה את היחסים הדיפלומטיים עם קובה הקומוניסטית ב-30 בדצמבר 1960, זמן קצר אחרי ההפיכה במדינה. שתי המדינות חידשו את היחסים ביניהן ב-8 ביולי 1972, תחת שלטונו של הדיקטטור חואן ולסקו אלווארדו, כחלק מגל של חידוש היחסים בין קובה למדינות אמריקה הלטינית. עם זאת, היחסים הוסיפו להיות מעורערים. פרו תמכה בארצות הברית במלחמה הקרה, בעוד קובה הייתה בעלת בריתה של ברית המועצות. בנוסף, היה חשד שקובה תמכה בתנועה המהפכנית טופאק אמארו בפרו, שביצעה פעולות טרור והתבססה באזורים הכפריים במדינה.
גם לאחר סיום המלחמה הקרה לא הצטמצם המתח בין המדינות. כך, ב-2004 פרו תמכה בהחלטת האו"ם שביקרה את מצב זכויות האדם בקובה. הדבר גרם לפידל קסטרו להתבטא בחריפות נגד פרו, מה שגרם לה להחזיר את השגריר שלה להתייעצויות. עם זאת, שתי המדינות שיתפו פעולה בסיוע הומניטרי לקורבנות רעידת האדמה בצ'ילה בשנת 2010.
ב-2022 שתי המדינות ציינו 50 שנות יחסים דיפלומטיים.
היסטוריה > הסירות במריאל

בשנת 1980 הצליחה קבוצה קטנה של אזרחים קובנים לקבל מקלט בשגרירות פרו על ידי ריסוק גדר המערכת באמצעות אוטובוס. קובה ביקשה מהשגרירות למסור לידיה את מבקשי המקלט, אולם פרו סירבה. בתגובה, קובה הסירה את האבטחה מהשגרירות. כתוצאה מכך, כ-10,000 קובנים ניסו להגיע לשגרירות ולקבל מקלט. לאחר מכן פתחה קובה את נמל מריאל ואפשרה ל-125 אלף בני אדם לעזוב את המדינה בסירות.
יחסי בולגריה–יפן

| יחסי בולגריה–יפן |
| --- | --- |
בולגריה: יפן


בולגריה: יפן
שטח (בקילומטר רבוע)
110,879: 377,915
אוכלוסייה
6,746,791: 123,588,993
תמ"ג (במיליוני דולרים)
101,584: 4,212,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
15,057: 34,088
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי בולגריה–יפן (ביפנית: 日本とブルガリアの関係, בבולגרית: Отношенията между България и Япония) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה הבולגרית לבין יפן. שתי המדינות אף ניתקו כל קשר דיפלומטי שהיה ביניהם בעקבות מלחמת העולם השנייה.
השוואה מדינית

| מדינה | בולגריה הרפובליקה הבולגרית | יפן יפן |
| --- | --- | --- |
|  שם בשפה הרשמית | בבולגרית: Република България | ביפנית: 日本 |
סמל: 
 דגל: 
| עיר בירה והעיר הגדולה ביותר | סופיה קואורדינטות של הבירה = 42°42′N 23°20′E﻿ / ﻿42.700°N 23.333°E﻿ / 42.700; 23.333 | טוקיו קואורדינטות של הבירה = 35°41′N 139°46′E﻿ / ﻿35.683°N 139.767°E﻿ / 35.683; 139.767 |
| אוכלוסייה | 6,966,899 נפש (יולי 2020) | 125,507,472 נפש (יולי 2020) |
| צפיפות האוכלוסייה | 62.83 נפש לקמ"ר | 332.11 נפש לקמ"ר |
| שטח | 110,879 קמ"ר | 377,915 קמ"ר |
| שפות | בולגרית (רשמית) | יפנים (לאומית); אין שפה רשמית במדינה. |
| דת | 59.5% נוצרים אורתודוקסים 9.3% חסרי דת 7.9% מוסלמים 0.9% פרוטסטנטים 0.7% קתולים | 51.82% שינטו 34.9% בודהיזם 4.0% כתות שינטו 2.3% נצרות 7.0% לא ענו |
| תמ"ג | 153,500 מיליון $ | 5,443,000 מיליון $ |
| תמ"ג לנפש | 22,033 $ | 43,368 $ |
| HDI | 0.816 (גבוה מאוד) | 0.909 (גבוה מאוד) |
היסטוריה

היחסים הראשוניים בין שתי המדינות אירעו בשלהי המאה ה-19. במלחמת העולם הראשונה יפן ובולגריה הפכו למדינות עוינות וכתוצאה מכך, יחסיהם הדיפלומטיים נותקו. עם זאת, לא הייתה שום מעורבות מלחמתית בין שתי המדינות, אלא רק יחסי עוינות פוליטית. יפן ובולגריה הן שתיים מ"חמשת הכוחות" באמנת נוי, הסכם שלום בין מדינות הציר לבעלות הברית.
בשנת 1939 הוקמו נציגויות דיפלומטיות הדדיות במדינות. בולגריה הצטרפה להסכם ההגנה ולההסכם התלת-צדדי, אשר נחתם על ידי כל מדינות הציר (גרמניה הנאצית, האימפריה היפנית, איטליה הפשיסטית, הונגריה, רומניה, סלובקיה, בולגריה ויוגוסלביה.). למרות הכנסת בולגריה אל מדינות הציר, ליפן ולבולגריה היו קשרים הדדיים מועטים, זאת כי יפן עסקה בחזית האסייתית ובולגריה לחמה בחזית הבלקנית.
ב-9 בספטמבר 1944 בוצעה הפיכה בבולגריה שהובלה על ידי חזית המולדת הבולגרית בסיוע כוחות הצבא האדום אשר התקדמו לעבר סופיה. ראש הממשלה קונסטנטין מוראבייב הודח ובמקומו תפס את השלטון הגנרל קימון גאורגייב שהודיע על ביטול ההסכם התלת-צדדי. בעקבות העזיבה הבולגרית מההסכם, כל היחסים הדיפלומטיים של יפן ובולגריה נותקו.
בספטמבר 1959, לאחר 15 שנה של ניתוק יחסים דיפלומטיים, הוחזרו היחסים בין בולגריה ליפן עקב מזכר הבנות אשר נערך בקרב שתי המדינות. המנהיג העליון של בולגריה, טודור ז'יבקוב, אשר ערך ביקור דיפלומטי בשנת 1970 ביפן, התרשם מההתפתחות של האומה היפנית והחליט לשלוח אנשים בולגריים בעלי השפעה ליפן כדי להקים שם מעין תוואי חברות בין אנשי יפן לאנשים בולגריה.
בזמנים המודרניים

נכון לאוקטובר 2011, יש בבולגריה 136 תושבים יפניים, ואילו ליפן יש 396 תושבים בולגריים המתגוררים בשטחה של יפן. בשנת 2012 מספר המבקרים היפנים בבולגריה עמד על 11,148 אנשים, מתוכם 9,302 נסעו לתיירות ונופש.
סחר

הייצוא היפני לבולגריה עמד על 11,300 מיליון ין בשנת 2014 וכלל בעיקר מכונות, מכוניות ומוצרים כימיים. באותה השנה, הייצוא הבולגרי ליפן עמד על 8,400 מיליון ין וכלל בעיקר יין ומוצרי מתכת. השפעתה המסחרית של יפן על בולגריה פחתה בעקבות הצטרפותה של בולגריה לאיחוד האירופי
נציגויות דיפלומטיות

ליפן יש שגרירות בסופיה, בירתה של בולגריה.
לבולגריה יש שגרירות בטוקיו, בירת יפן.
ביקורים רמי דרג > ביקורים דיפלומטיים מיפן לבולגריה

1979 – יורש העצר היפני, אקיהיטו ובת זוגו, הנסיכה דאז, מיצ'יקו.
1983 – השר לענייני החוץ של יפן, שינטרו אבה.
1988 – סגן ראש הממשלה, שין קנמרו.
1992 – יו"ר בית הנבחרים היפני דאז יושיו סקוראוצ'י.
1996 – בתם השלישית של אקיהיטו ומיצ'יקו, הנסיכה סאיאקו.
2000 – יו"ר בית הנבחרים היפני טמיסוקה וטנוקי.
2007 – שר החוץ היפני דאז טארו אסו.
2009 – פומיהיטו, נסיך אקישינו, ובת זוגו, קיקו.
2015 – שר הביטחון של פן אקירה סאטו.
2018 - ראש ממשלת יפן, שינזו אבה
2019 - שר החוץ היפני, טארו קונו
ביקורים רמי דרג > ביקורים דיפלומטיים מבולגריה ליפן

1970, 1978, 1985 – ראש ממשלת בולגריה לשעבר, טודור ז'יבקוב.
1990 – נשיא בולגריה לשעבר ז'ליו ז'לב.
1991 – שר החוץ הבולגרי ויקטור ולקוב.
1993 – יו"ר האספה הלאומית הבולגרית לשעבר אלכסנדר יורדנוב.
1993 – יו"ר האספה הלאומית הבולגרית לשעבר בלגובסט סנדוב.
1997 – נשיא בולגריה פטר סטויאנוב.
1999 – סגן ראש הממשלה יבגני בקארדג'ייב.
2000 – סגן הנשיא, טודור קוואלדז'ייב.
2001 – יו"ר האספה הלאומית הבולגרית אוגניאן גרג'יקוב.
2003 – שר החוץ הבולגרי סולומון פסי.
2004 – ראש ממשלת בולגריה סימאון סקסקובורגותסקי.
2005 – סגן נשיא בולגריה, אנגל מארין.
2006 – יו"ר האספה הלאומית הבולגרית גאורגי פירינסקי.
2007 – סגן ראש הממשלה ושר החוץ הבולגרי, איבאילו קאלפין.
2009 – נשיא בולגריה גאורגי פרבאנוב.
2011 – ראש הממשלה בויקו בוריסוב.
2012 – יו"ר האספה הלאומית הבולגרית צצקה צצ'בה.
2014 – סגנית הנשיא הבולגרי מרגריטה פופובה.
2015 - שר החינוך והמדע טודור טנב
2016 - שר הכלכלה בוז'דור לוקרסקי
2016 - שר הנוער והספורט קרסן קרלב
2016 - שרת התיירות ניקולינה אנגלקובה
2018 - סגן ראש הממשלה טומיסלב דונצ'ב
2018 - יו"ר האספה הלאומית הבולגרית צבטה קריאנצ'בה
2019 - שרת החוץ אקטרינה זכרייבה
2019 - נשיא בולגריה רומן ראדב
יחסי מלזיה–תאילנד

| יחסי מלזיה–תאילנד |
| --- | --- |
מלזיה: תאילנד


מלזיה: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
329,847: 513,120
אוכלוסייה
35,663,114: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
399,649: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
11,206: 7,186

יחסי מלזיה–תאילנד הם היחסים דו-צדדיים שבין מלזיה לבין תאילנד. למלזיה שגרירות בבנגקוק; ואילו לתאילנד שגרירות בקואלה לומפור וכן קונסוליה-כללית בג'ורג' טאון ובקוטה בהרו.
היסטוריה > ההגנה הסינית על מלזיה מפני סיאם

במאה ה-14, הפכה סולטנות מלאקה לפרוטקטורט ומדינת חסות ששילמה מיסים לשושלת מינג שבתמורה הגנה על מלאקה מפני אויביה ואפשרה לסולטנות להמשיך ולהחזיק מעמד. הכוח הסיני הרחיק מהסולטנות את סיאם ומג'פהיט מפני כיבוש מלאקה, וכן נכנסה למלחמה עם פורטוגל שניסתה לכבוש את הסולטנות.
עם ייסוד מלאקה, תושבי המקום הושפעו מהבודהיזם וההינדואיזם. על פי מקורות מאותה תקופה, כשהמלך פרמסווארה ייסד את מאלאקה, המדינה הותקפה פעמים תכופות על ידי מג'פהיט וכן אויבתה מצפון ומדרום, ממלכת איותאיה. מלאקה אכן הצליחה להחזיק מעמד מול המתקפות מצד שכנותיה. פאראמסווארה החליט לשלוח שגריר לבייג'ינג במטרה להפוך את שושלת מינג לבעלת בריתו, ואכן כך קרה. לאחר ההסכם בין המדינות, איותאיה ומג'פהיט לא ניסו לתקוף את מלאקה. לפי תעודות מאוחרות יותר, בעת ביקור של האדמירל הסיני-מוסלמי ג'נג הו, פרמסווארה התאסלם, ובעקבותיו הלכה והתפשטה האסלאם בשטחי שלטונו.
שושלת מינג התריעה בפני תאילנד ומג'פהיט שלא לתקוף את הסולטנות, והעניקה לשליט מלאקה את התואר מלך. הסולטנות פרחה בזכות ההגנה הסינית מפני הכוחות השונים שאיימו לתקוף אותה. תאילנד, ששילמה מיסים לסין נאלצה לציית להוראתה שלא לתקוף את הסולטנות.
שיתוף פעולה ביטחוני

שתי המדינות משתתפות כיום מדי שנה בתרגיל CARAT יחד עם מדינות אחרות ממזרח אסיה, והן בנגלדש, אינדונזיה, קמבודיה, ברוניי, הפיליפינים וסינגפור. שתי המדינות גם הכריזו על תוכנית משותפת להחלפת גדר הגבול ביניהן בחומה לפי הצעת משרד הביטחון התאילנדי.
יחסי בליז–רוסיה

| יחסי בליז–רוסיה |
| --- | --- |
בליז: רוסיה


בליז: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
22,966: 17,098,242
אוכלוסייה
418,539: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,282: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,840: 13,978
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

יחסי בליז–רוסיה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין בליז לבין רוסיה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים של בליז וברית המועצות כוננו ב-25 ביוני 1991. לאחר קריסת ברית המועצות, ב-14 באוגוסט 1992, בליז הכירה בפדרציה הרוסית כמדינה היורשת של ברית המועצות. בשנת 1997 מונה קונסול הכבוד של רוסיה בבליז. חילופי משלחות דיפלומטיות בין מדינות לא בוצעו. שגריר רוסיה במקסיקו מוסמך במקביל גם עבור בליז.
יובאנה דמיאנוביץ'

ג'ובאנה דמיאנוביץ' (בסרבית-קירילית: Јована Дамњановић; נולדה ב-24 בנובמבר 1994) היא כדורגלנית סרבית, המשחקת בעמדת החלוצה בבאיירן מינכן מהבונדסליגה לנשים ובנבחרת סרביה(אנ').
כותרת

תוכן הכותרת.
קריירת מועדונים > הכוכב האדום בלגרד

דמיאנוביץ' החלה את קריירת הכדורגל שלה במועדון הנוער פרספקטיבה מאזור מגוריה. לקראת עונת 2012-13, הצטרפה לקבוצת הנשים של הכוכב האדום בלגרד(אנ') מליגת העל הסרבית. את עונה זו סיימה דמיאנוביץ' יחד עם קבוצתה במקום השני בליגה. בנוסף, הובילה דמיאנוביץ' את הקבוצה לגמר הגביע הסרבי, בו הפסידה 2:1 לקבוצת הנשים של ספרטק סובוטיצה.
קריירת מועדונים > וולפסבורג

בקיץ 2013 חתמה דמיאנוביץ' במועדון וולפסבורג מהבונדסליגה לנשים. ב-7 בספטמבר 2013 ערכה את הופעת הבכורה שלה בבונדסליגה, בתיקו 1:1 מול באיירן מינכן.
בעונת 2013-14 זכתה יחד עם וולפסבורג בבונדסליגה וכן בליגת האלופות. בזכייתה, הפכה לכדורגלנית הסרבית הראשונה בהיסטוריה שזוכה בתואר. בעונת 2014-15 זכתה בגביע הגרמני יחד עם וולפסבורג.
קריירת מועדונים > זאנד

בקיץ 2015 עברה החלוצה למועדון זאנד(אנ') מהבונדסליגה, במדיו שותפה ב-32 משחקי ליגה בהם הבקיעה 8 שערים.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

ב-10 במרץ 2017 חתמה דמיאנוביץ' בבאיירן מינכן מהבונדסליגה. את הופעת הבכורה בבאיירן ערכה ב-5 בנובמבר 2017 בניצחון 3:1 על דואיסבורג(אנ'). בעונת 2020-21 זכתה יחד עם באיירן באליפות הבונדסליגה.
ב-5 ביוני 2022 האריכה את חוזה במועדון עד 2025.
קריירה בינלאומית

ב-23 בפברואר 2010, כשהיא בת 15 בלבד, ערכה דמיאנוביץ' את הופעת הבכורה שלה בנבחרת סרביה(אנ') בהפסד 1:0 לנבחרת הונגריה.
דמיאנוביץ' השתתפה יחד עם סרביה באליפות אירופה עד גיל 19 שנערכה ב-2012 בטורקיה, אך הודחה מהטורניר בתום הסיבוב המקדים. במוקדמות אליפות אירופה עד גיל 19 ב-2013, דמיאנוביץ' כבשה 14 שערים אך סרביה לא העפילה לסיבוב האחרון.
הישגים ותארים

וולפסבורג
בונדסליגה: 2013-14
ליגת האלופות: 2013-14
הגביע הגרמני: 2014-15
באיירן מינכן
בונדסליגה: 2020-21
הערות שוליים

↑  סגנית האלופה: הכוכב האדום, באתר fss.rs
↑  זוכת הגביע הסרבי, באתר rsssf.com
↑  דמיאנוביץ' עברה לזאנד, באתר bo.de
↑  באיירן החתימה את דמיאנוביץ', באתר באיירן מינכן
↑  דמיאנוביץ' האריכה חוזה בבאיירן עד 2025 באתר באיירן
↑  הופעת בכורה לדמיאנוביץ' בנבחרת, באתר fss.rs
↑  סטטיסטיקת המשחק, באתר אופ"א
דמיאנוביץ' במדי זאנד(אנ') ב-2016
יוהאן גלטונג

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1930 אוסלו, נורווגיה 
 פטירה:  17 בפברואר 2024 (בגיל 93) בארום, נורווגיה 
 מדינה:  נורווגיה 
 השכלה:  אוניברסיטת אוסלו 
 מעסיק:  אוניברסיטת חרונינגן, Sōka University, אוניברסיטת צ'ואו, האוניברסיטה הנוצרית הבינלאומית, Kwansei Gakuin University, Ritsumeikan University 
 בן או בת זוג:  אינגריד איד (1956–1968) 
 פרסים והוקרה:  Humanist Prize (1988)  פרס הקיום הנכון (1987)  פרס בראגה לעיון (2000)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אליקנטה (2002)  פרס ג'מנאלאל באג'אג' (1993)  Erik Bye's Memorial Prize (2011)  פרס החברה הנורווגית לסוציולוגיה (2001)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת מדריד (2017) 
 
יוהאן גלטונג (בנורווגית: Johan Galtung;‏ 24 באוקטובר 1930 – 17 בפברואר 2024) היה סוציולוג נורווגי, אבי דיסציפלינת לימודי השלום העוסקת באמצעים לסיום ומניעת סכסוכים ועימותים אלימים. ייסד את המכון הבינלאומי לחקר השלום באוסלו ועמד בראש מכון Transcend. במאמר שכתב, ראיון שנתן ודעות שהשמיע ברבים, גלטונג הביע עמדות אנטישמיות.
ביוגרפיה

נולד באוסלו בשנת 1930. אביו היה רופא. במהלך מלחמת העולם השנייה נשלח אביו למחנה ריכוז ובעקבות אירועי המלחמה הפך גלטונג לפציפיסט. הוא סירב להתגייס מטעמי מצפון לצבא נורווגיה בשנת 1951 ונשלח לכלא. הוא למד מתמטיקה, סוציולוגיה ופילוסופיה באוניברסיטה וסיים תואר במתמטיקה באוניברסיטת אוסלו בשנת 1956. בשנת 1958 נסע לארצות הברית כדי ללמד באוניברסיטת קולומביה בניו יורק וחזר כעבור שנתיים לאוסלו. בשנת 1959 היה מהמייסדים של המכון הבינלאומי לחקר השלום באוסלו ועמד בראשו במשך עשר שנים. בשנת 1964 עזר לייסד את כתב העת Journal of Peace Research והיה עורכו במשך עשר שנים.
בשנת 1969 עזב את המכון לטובת משרה אקדמית באוניברסיטת אוסלו, בה החזיק עד לשנת 1978.
בשנת 1987 הוענק לו פרס הקיום הנכון.
נפטר ב-17 בפברואר 2024. הותיר אחריו שני ילדים מאשתו הראשונה, הסוציולוגית אינגריד איד, ושני ילדים מאשתו השנייה, פומיקו נישימורה (Fumiko Nishimura).
עמדתו כלפי ישראל והיהודים

גלטונג תמך בעקביות מאז שנות השבעים ועד למותו בפתרון שתי המדינות - ישראל כמדינה בעלת אופי יהודי ולצידה מדינת פלסטין - כחלק מהסדר שלום אזורי בו תוקם קהילה אזורית של שש מדינות בדומה למודל האירופאי: ישראל וחמש המדינות הערביות הגובלות בה.
במהלך הרצאה שנתן באפריל 2012 באוניברסיטת אוסלו, במאמר שפרסם לאחר מכן בכתב עת נורווגי ובראיון שנתן לעיתון "הארץ" בעקבותיהם, התבטא גלטונג באנטישמיות: הוא טען כי אין לפסול קשר אפשרי בין רוצח ההמונים הנורווגי אנדרס ברינג ברייוויק, לבין המוסד וישראל, מה עוד, שהרוצח משתייך לארגון "הבונים החופשיים", "אשר מקורותיו הם יהודיים". בנוסף לכך, הזכיר גלטונג בהקשר זה תאוריה, לפיה יש קשר בין פיצוץ מלון המלך דוד, אשר בוצע ב-1946 בידי האצ"ל, לבין הטבח בנורווגיה, שכן שניהם בוצעו באותו תאריך - 22 ביולי: "יהיה מעניין לקרוא את דו"ח המשטרה הנורווגית על ישראל במשפט ברייוויק", הוא סיכם את דבריו בעניין זה.
גלטונג הסביר ל"הארץ" כי "היהודים שולטים בתקשורת העולמית ומטים אותה לטובת ישראל". הוא ציטט מחקר על פיו היהודים שולטים בתקשורת האמריקאית: "שש חברות יהודיות שולטות על 96% מהמדיה".
בנושא אחר, גלטונג המליץ על עיון מחודש בפרוטוקולים של זקני ציון כדי להבין את האופן שבו מדינות שולטות במדינות אחרות על ידי מתן הלוואות שאליהן מצורפים תנאים מחמירים (debt bondage).
התבטאות מעוררת מחלוקת נוספת שלו הייתה שאחד הגורמים לאנטישמיות שהובילה לשואה, הוא עמדות המפתח של יהודים בגרמניה.
ב-2 במאי 2012 פרסם גלטונג הבהרה בנושא, בה בין היתר גינה את הפרוטוקולים של זקני ציון כמסמך "מחליא".
ב-14 במאי 2012 צירף למאמר שפרסם התנצלות בנוסח הבא: "כמה אמירות שלי לאחרונה, אשר צוטטו מחוץ להקשרן, פגעו ברגשותיהם של אנשים. אני מתנצל על כך בשיא הכנות, לא הייתה לי כלל כוונה שכזו".
כארבעה חודשים קודם לכן השמיע פרופסור אחר מה"מכון לחקר השלום" באוסלו, דעות אנטישמיות דומות לדעות אלה של גלטונג.
פרסים ואותות כבוד

1973 - היה הראשון שהוזמן כפרופסור אורח בקתדרה ע"ש קרל פון אוסייצקי לחקר השלום והסכסוכים באוניברסיטת בון
1987 - פרס הקיום הנכון
1988 - הפרס הנורווגי להומניזם
1993 - הפרס ע"ש מהטמה גנדי
2000 - הפרס "בראגה" לספרות עיונית - על הספר האוטוביוגרפי "יוהאן בלי ארץ"
(Johan uten land. På fredsveien gjennom verden)
לקריאה נוספת

Fifty key thinkers in international relations, Routledge, 1999
יוהאן גלטונג, להתיר את הפלונטר, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2010; תרגום: רונית סלע
הערות שוליים

↑  "הארץ", 1 במאי 2012, עמ' 7 בחלק החדשות
↑  "שירות הידיעות של טרנסנד", יוני 2008
↑  "אתר טרנסנד", 2 במאי 2012
↑  "שירות הידיעות של טרנסנד", 14 במאי 2012
↑  הארץ, נורווגיה סוערת: פרופ' רמז כי ישראל עומדת מאחורי הטבח בקיץ, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275438605171  PLWABN: 9810668314705606  BIBSYS: 90063276  BNE: XX1150031  BnF: cb123993851 (data)  CANTIC: a16921963  CiNii: DA01124111  GND: 118537415  ISNI: 0000 0001 0909 0514  LCCN: n79007715  LNB: 000054843  NDL: 00466914  NKC: jn20010602707  NLA: 35110887  NLK: KAC199633947  NSK: 000037494  NTA: 068417497  RERO: 02-A003277103  SELIBR: 187902  SUDOC: 033092400  Trove: 829755  VIAF: 64090791   WorldCat (עם VIAF): 64090791
יוהאן גלה

| --- | --- |

 לידה:  9 ביוני 1812 ראדיס, ממלכת סקסוניה 
 פטירה:  10 ביולי 1910 (בגיל 98) פוטסדאם, הקיסרות הגרמנית 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה
 מקום קבורה:  ורוצלב 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ברלין
 מוסדות:  אוניברסיטת ברסלאו מצפה הכוכבים בברלין
 פרסים והוקרה:  פרס לאלנד (1839)
 תרומות עיקריות
 גילוי כוכב הלכת נפטון
 חתימה:   
 
יוהאן גוטפריד גלה (בגרמנית: Johann Gottfried Galle;‏ 9 ביוני 1812 – 10 ביולי 1910) היה אסטרונום גרמני, אשר ידוע בזכות חלקו בגילוי כוכב הלכת נפטון. בשנת 1846, בעזרתו של הסטודנט היינריך לואי ד'ארה, גלה היה לאדם הראשון אשר צפה בכוכב הלכת וידע במה הוא צופה. המתמטיקאי אורבן לה-ורייה חישב את המיקום והקיום של נפטון ושלח לגלה את הקואורדינטות, על מנת שיאשש את ממצאיו התאורטיים. גלה מצא את הכוכב מיידית, בו בלילה שקיבל את המכתב מלה-ורייה, במרחק של מעלה אחת מן המיקום אותו לה-ורייה חישב. גילוי נפטון נחשב כאשרור דרמטי לענף המכניקה השמימית, ולאחד מהרגעים הראויים ביותר לציון במדע של המאה ה-19.
ראשית חייו

גלה נולד בבית ביער 2 קילומטרים מערבית לעיירה ראדיס שבממלכת סקסוניה (אנ'), אשר נמצאת כיום במחוז ויטנברג במדינת סקסוניה-אנהלט בגרמניה, בן בכור של מארי הנרייט (לשעבר פאנייר) ויוהאן גוטפריד גלה (1790–1853), מפעיל תנורי זפת. גלה היה לתלמיד בגימנסיום של ויטנברג, משם התקדם ללמוד באוניברסיטת הומבולדט של ברלין מ-1830 עד 1833. לאחר מכן לימד מתמטיקה ופיזיקה בגימנסיום של העיירה גובין עד שעבר ללמד בגימנסיום של ברלין.
מצפה הכוכבים בברלין

גלה החל לעבוד כעוזרו של האסטרונום יוהאן פרנץ אנקה בשנת 1835, מיד לאחר סיום בניית מצפה הכוכבים של ברלין. גלה עבד במצפה 16 שנה, כאשר הכלי המרכזי שעשה בו שימוש היה טלסקופ שובר-אור מסוג פראונהופר עם צמצם 9 אינץ' (~ 22.5 סנטימטר). בשנת 1838 הוא גילה טבעת פנימית כהה של שבתאי. מ-2 בדצמבר 1839 עד ל-6 במרץ 1840 הוא גילה כשלושה כוכבי שביט חדשים.
בשנת 1845 הוא קיבל תואר דוקטור (PhD). התיזה שלו עסקה בתצפיותיו של האסטרונום הדני אולה רמר.
מצפה הכוכבים בברלין > גילוי נפטון

בסביבות אותה התקופה בשנת 1845 שלח גלה עותק של התיזה שלו אל האסטרונום והמתמטיקאי הצרפתי אורבן לה-ורייה, אך קיבל תשובה רק שנה לאחר מכן, ב-23 בספטמבר 1846. לה-ורייה חקר את הפרטורבציה במסלול הכבידתי של כוכב הלכת אורנוס וממנה הסיק מיקום תאורטי של כוכב לכת לא מוכר. לה-ורייה ביקש מגלה שיחקור אזור זה של השמיים, על מנת לאשש את ממצאיו. באותו הלילה, עם רשותו של אנקה וביחד עם עוזרו ד'ארה, גלה גילה גרם שמיים במידת בהירות 8, רק מעלה אחת הרחק מהמיקום המחושב. הגרם לא היה מתועד בספרות המקצועית. במהלך שני הערבים הבאים, נמדדה התנועה העצמית של גרם השמיים, וזו קבעה שאכן מדובר בכוכב לכת.
לאחר מאבק ממושך בנוגע לשם כוכב הלכת בין המדענים  שהיו שותפים לגילויו, התקבל השם נפטון עבור הכוכב, אותו הציע לה-ורייה. נפטון היה אל הים היווני, וצבעו של הכוכב כחול כים. גלה הציע את השם יאנוס עבור כוכב הלכת, על שם אל השערים הרומאי, אך הצעתו לא התקבלה.
גלה תמיד סירב שיכירו בו כמגלה של נפטון; מבחינתו הגילוי היה של לה-ורייה באופן מוחלט.
גילוי נפטון משמש רבות כדוגמה בהיסטוריה של המדע המשמש להתקדמות מדעית שאינה אמפירית, דהיינו תגלית בה התאוריה המדעית הקדימה את התצפית המדעית הממשית בממצאיה.
בשנת 1847 גלה יועד לרשת את האסטרונום הגרמני פרידריך בסל כמנהל של מצפה הכוכבים של קניגסברג (כיום קלינינגרד). בשנת 1848, טרם מינויו על ידי מלך פרוסיה פרידריך וילהלם הרביעי, גלה משך את מועמדותו בשל חקירה נגדו שהונהגה על ידי המתמטיקאי היהודי-גרמני קרל גוסטב יעקב יעקובי.
מצפה הכוכבים בברסלאו

בשנת 1851 גלה עבר לעיר ברסלאו (כיום ורוצלב) על מנת להיות המנהל של המצפה המקומי. חמש שנים לאחר מכן הוא הפך לפרופסור לאסטרונומיה באוניברסיטת ברסלאו. הוא עבד בברסלאו מעל 45 שנה. עבור השנה האקדמאית 1875/76 הוא מונה כרקטור האוניברסיטה. בברסלאו הוא עסק בקביעה מדויקת של מסלולי כבידה של כוכבי לכת ופיתח שיטות לחישוב גובה זוהר הקוטב ומסלולים של מטאורים. בנוסף, ריכז את המידע אודות כל 414 כוכבי השביט שהתגלו עד 1894 במסמך אחד, בסיוע של בנו. הוא גם החל להתעניין בשדה המגנטי של כדור הארץ ובקלימטולוגיה. גלה פרסם מעל 200 עבודות במהלך תקופתו בברסלאו.