איאן דיורי
ביוגרפיה > איאן דיורי והבלוקהדס

בשנת 1977 הקים את להקת איאן דיורי והבלוקהדס. בניהולם של אנדרו קינג ופיטר ג'נר, המנהלים המקוריים של הפינק פלויד, איאן דיורי והבלוקהדס זכו במהרה למוניטין של אחד הלהקות המובילות של מוזיקת הגל החדש.
מילותיו של דיורי הן שילוב של שירה לירית, שעשועי לשון, התבוננות בחיי היומיום הבריטיים והומור מיני. הצליל של הבלוקהדס שאב השראה מההשפעות המוזיקליות המגוונות של חבריו, שכללו ג'אז, רוקנרול, פאנק ורגאיי ואהבתו של דיורי לביג בנד. הלהקה הוקמה לאחר שדיורי החל לכתוב שירים עם הפסנתרן והגיטריסט צ'ז יאנקל. יאנקל לקח את מילותיו של דיורי, הפיק מספר שירים, והם החלו להקליט עם המתופף צ'רלי צ'ארלס, הבסיסט נורמן וואט-רוי, נגן הקלידים מיק גלאגר, הגיטריסט ג'ון טרנבול והסקסופוניסט דייבי פיין. הם הקליטו אלבום, אך חברות התקליטים הגדולות דחו אותם. סמוך למשרדו של מנהל הלהקה הייתה ממוקמת חברת תקליטים בשם "סטיף רקורדס" שזה עתה הוקמה, שהחתימה אותם על חוזה.
הסינגל "Sex & Drugs & Rock & Roll", שיצא ב-26 באוגוסט 1977, היה פריצת הדרך של הלהקה. אף על פי שנאסר להשמע על ידי ה-BBC, הוא נבחר לסינגל השבוע על ידי NME עם שחרורו. מיד אחר כך, בסוף ספטמבר, יצא האלבום "New Boots and Panties" אף על פי שהוא לא כלל את הסינגל באופן רשמי (לא ברשימת השירים בעטיפת האלבום או במדבקת התקליט עצמו, הוא בכל זאת היה כלול כשיר הראשון בצד השני של האלבום). האלבום השיג מעמד של פלטינה. אחרי שהאלבום יצא לאור הלהקה יצא לסיבוב הופעות עם עוד שלושה אמנים של חברת "סטיף רקורדס", אלביס קוסטלו, וניק לו. הסיבוב זכה להצלחה רבה. בעקבותיו השיקה חברת התקליטים קמפיין שיווקי, שהביא להצלחת הסינגל "איזה בזבוז", והסינגל המצליח "Hit Me with Your Rhythm Stick", שהגיע למקום הראשון בבריטניה בתחילת 1979, ונמכר תוך זמן קצר במיליון עותקים. עם הסינגלים המצליחים שלהם, הלהקה בנתה קהל מעריצים בבריטניה ובמדינות אחרות והסינגל הבא שלהם "Reasons to be Cheerful, Part 3" הגיע למקום השלישי בבריטניה. אלבומה השני של הלהקה Do It Yourself יצא ביוני 1979.
השיר של דיורי "ספסטיקוס אוטיסטיקוס" (Spasticus Autisticus) שיצא לאור ב-1981, נכתב כדי להראות את זלזולו ב"שנה הבינלאומית של אנשים עם מוגבלויות" שהוכרזה באותה עת, שאותה ראה כמהלך מתנשא ושלילי כלפי אנשים עם מוגבלויות כמוהו. השיר נאסר לשידור על ידי ה-BBC. כעבור שלושה עשורים כיכב השיר בטקס הפתיחה של המשחקים הפאראלימפיים לונדון (2012).
במהלך השנים 1980–1981 כתב והקליט יחד עם צ'ז יאנקל את האלבום "לורד אפמינסטר". הבלוקהדס ערכו סיבוב הופעות בבריטניה ובאירופה לאורך שנת 1981, לעיתים הצטרף אליהם חצוצרן הג'אז דון צ'רי, וסיימו את השנה בסיבוב ההופעות היחיד שלהם באוסטרליה. הבלוקהדס התפרקו בתחילת 1982, לאחר שדיורי השיג חוזה הקלטות חדש עם חברת פולידור רקורדס. דיורי בחר לעבוד עם קבוצת מוזיקאים צעירים שאותם כינה "סטודנטים למוזיקה", והקליט את האלבום "חופשה של 4000 שבועות" שיצא לאור ב-1984. אלבום זה סימן סטייה מהסגנון הרגיל שלו ולא התקבל באותה מידה על ידי המעריצים בגלל השפעת הג'אז האמריקאית שלו.
בינואר 1984 ביקר דיורי עם להקתו בישראל והופיע בקולנוע דן בתל אביב.
הבלוקהדס התאחדו ביוני 1987 כדי לערוך סיבוב הופעות קצר ביפן ואז התפרקו שוב. בספטמבר 1990, לאחר מותו ממחלת הסרטן של המתופף צ'רלי צ'ארלס, הם התאחדו לשתי הופעות צדקה לטובת משפחתו של צ'ארלס, שנערכו ב"פורום" בקמדן טאון, עם סטיבן מונטי בתופים. בדצמבר 1990, בתוספת מרלין רייס-ג'ונס בגיטרה וויל פרנל בכלי הקשה, הם הקליטו את האלבום החי Warts & Audience במעדון "אקדמית בריקסטון". הבלוקהדס ערכו סיבוב הופעות בספרד בינואר 1991, ואז התפרקו שוב עד אוגוסט 1992, כאשר הם הוזמנו לפסטיבל בפינסברי פארק; בעקבותיו ביצעו הופעות ספוראדיות באירופה, אירלנד, בריטניה ויפן בסוף 1994 ו-1995.
במרץ 1996 אובחן דיורי כחולה סרטן, לאחר שהתאושש מניתוח, החל לכתוב שירים לאלבום נוסף. בסוף שנת 1996 הוא התאחד עם הבלוקהדס כדי להקליט את האלבום Mr. Love Pants שיצא ב-1997. איאן דיורי והבלוקהדס חזרו להופיע, כשדילן האו מחליף את סטיבן מונטי בתופים. דייבי פיין עזב את הקבוצה באופן קבוע באוגוסט והוחלף על ידי גלעד עצמון. ההרכב הזה הופיע במהלך שנת 1999, והגיע לשיאו בהופעה האחרונה שלהם עם איאן דיורי ב-6 בפברואר 2000 ב"פלדיום" בלונדון. דיורי נפטר כעבור שישה שבועות ב-27 במרץ 2000.
הבלוקהדס המשיכו לפעול לאחר מותו של דיורי, והשתתפו באלבומי המחווה לדיורי "Brand New Boots and Panties", ו"Where's The Party".