stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אם תבוא לכדור הארץ
מוסר ההשכל בסיפור

סופי בלקאול, סופרת הספר, השתדלה להראות בספר שוויון מלא בין כולם. בספר ניתן לראות אנשים בעלי מוגבלויות (כמו עוורון, כיסא גלגלים וחרשות), גוני עור שונים והצגה של דתות שונות כמו היהדות והאסלאם. כשמדברים על מקצועות בכפולת העמודים ניתן לראות רקדן וספר ולצידם רופאה שופטת. שהעולם שייך לכולנו.
כדור הארץ הוא הבית היחיד שיש לנו, לכן אנו צריכים לטפל בו. לדאוג אחד לשני. על פי דברי סופי בלקאול, סופרת הספר, הספר נועד כדאי להזכיר לכולנו שאנחנו משפחה אחת ויש לנו בית אחד, אך בדרך אנו לומדים על הצבעים שאתה צריך כדאי לצייר כל דבר, מכוניות, שפת הסימנים, ברייל, מזג אוויר, בגדים, מים, רגשות וציפורים. מסרי הספר עוברים בין זכויות אדם קיימות סובלנות ועוד מסרים שכדאי לזכור, לחיים טובים יותר על הכדור. באמצעו הספרים לומדים הילדים על הטבע, הרגשות ועל יחסים בין-אישיים. זהו לא ספר קלאסי על איכות הסביבה לילדים. לא מציינים את ההתחממות הגלובלית, את הגישה המטיפנית לפיה אנו מחויבים למחזור או את זיהום האוויר. הספר עוסק במובן העמוק של איכות הסביבה מתוך מתן אהבה וכבוד לכדור שאנו חיים עליו, כמו שנכתב בכפולה לקראת סוף הספר: "הרבה דברים אנחנו לא יודעים. אנחנו לא יודעים איפה היינו לפני שנולדנו ולאן נלך כשנמות. אבל ברגע זה - אנחנו כאן, יחד, על כוכב הלכת היפהפה הזה".
איורים

בספר קיימים איורים מוקפדים ועשירים השמים דגש על מגוון ויצוג ומזמנים את הקורא לעיון נוסף בהם וגורמים לו לחקור את הפרטים הגדולים והקטנים שבהם. בספר ניתן מלהבחין בכפולות עמודים המציגות בעלי חיים ימיים, יבשתיים ומעופפים, את מחזור המים בטבע, ומערכת השמש. חלקים נרחבים יותר של האיורים מוקדשים למין האנושי, תוך הקפדה של הסופרת על שיויון, על העושר ועל המגוון הקיימים בקרבתנו.
קיים גיוון עשיר של סוגי משפחות, דתות (הסופרת מייצגת באופן שווה ומכבד את המשפחות יהודיות, חרדיות ומשפחות מוסלמיות מסורתיות, אף שהספר אינו ישראלי), גילים, סוגי עור, עיסוקים ורגשות - הכל קיים ונוכח, הכל מתקבל על הדעת. כפולת העמודים עוצמתית במיוחד מתייחסת ללחימה, אבל בצורה עדינה המיודעת לנפשם של ילדים קטנים. נוסף על כך, באחד מחלקי הספר ניתן לראות בחלק העליון איור של ריב פיזי בין שני ילדים, ובחלקו התחתון מצוירים שני צבאות גנריים שנלחמים זה בזה. באמצע, על רקע שחור, מופיע הכיתוב המאופק: "לפעמים אנחנו פוגעים זה בזה". חלק גדול מההסברים של הסיפור בעצם קורים בציורים עצמם. לדוגמה, באחד מעמודי הספר נכתב: “מבושים כל מיני דברים כדי שהעולם ימשיך לעבוד”, אבל ברוב החלל של העמוד נוכל לראות את האיור עצמו שמורכב מתמונות רבות של מבוגרים במקצועות שונים. העולם שסופי, הסופרת, בוחרת להציג בפנינו הוא לא רק קשה ואכזרי. בלקאול מדגישה לנו בקפידה רבה עד כמה העולם מגוון, כאשר היא כוללת התייחסות שמוקדשת לדברים שאנחנו כבני האדם לא יכולים לראות אותם או להבחין בהם - כמו ריחות - ופירוט מרהיב של צבעים שאינם מוגדרים כ"ירוק, כחול ואדום", אלא מאוירים בדמות שפופרות צבעים שעליהן שמות מציתי דמיון כמו שן תינוק, שמש מנצנצת, חלומות שמתגשמים, רוח, חשמל, ריסים, עוגת יום הולדת, צנים שרוף ובטן של חשופית. בספר מוקצה גם אזור שמתייחס לפליטים במנימליזם וכנות רבה - דמויות אנשים מבוגרים וילדים, שהולכים חלקם עם תיקים או עם צרורות.
משמעויות סמויות

סופי בלקאול משתמשת בתכסיס אפקטיבי מוכר, היא בונה את הספר בצורת מכתב שילד כותב לחייזר דמיוני. מפני שהנמען הוא חייזר, הוא לא יודע כלום על העולם וצריך להסביר לו על הכול, לפרטי ־ פרטים. בצורה זו, קוראי הספר, הילדים, זוכים ללמוד הרבה על ידי כך שהם בעצם נמענים עקיפים אבל, הם בהכרח נמצאים גם בעמדת המומחים. חלקים רבים בספר מיוחסים לטבע בצורה עשירה ומדויקת, תוך כדי שילוב של טקסט מינימלי ואיורים שהסופרת הקפידה עליהם מאוד מבחינת הדיוק המדעי.
ביקורות על הספר

על הספר קיימות ביקורות רבות מאתרי אינטרנט נחשבים ומשפיענים לא רק ישראליים אלא גם עולמיים.
ב-Publishers Weekly נכתב על האיורים המדהימים הקיימים בכל עמוד, שבהם טמונה ההנאה האמיתית של הספר. בכול עמוד ניתן לראות שפע של פרטים מדויקים המסודרים בדרכים בלתי צפויות - מצחיק, מתוק, מרגש, ובזמן.
בניו יורק טיימס נכתב שהספר הוא העבודה הטובה ביותר של סופי - לא חומק מתשומת ליבה אף פרט; כאשר נתעמק בספר נוכל לראות שפע רחב של הפרטים תוך כדי שמירה על אינטמיות.
ב-BookPage נאמר כי בלקאל כותבת בצורה כפשוטה וכנה, היא מציגה לקוראים כמעט כל חלק של הקיום... האיורים המושקעים והצבעוניים גורמים לקוראים להסתכל על היקום לפרטי פרטים אתה יכול להשקיע שעות בהסתכלות על הפרטים הקטנים בכל עמוד. הספר נותן נקודת מבט שונה - שאפתנית על כמה מהשאלות הגדולות ביותר של החיים.
הערות שוליים

↑  המפרש, ספרות ילדים | אם תבוא לכדור הארץ, באתר הַמִּפְרָשׂ
1 2 3 4 5 6  "אם תבוא לכדור הארץ": כוכב הילדים, באתר www.israelhayom.co.il
1 2  כרמית ספיר ויץ, ‏"אם תבוא לכדור הארץ": מה חייזר שבא לביקור צריך לדעת על האנושות?, באתר מעריב אונליין, 30 בספטמבר 2022
1 2  Sophie Blackall Discusses If You Come to Earth – The Children's Book Review, www.thechildrensbookreview.com, ‏2020-09-15 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Tamar Gur, אם תבוא לכדור הארץ [אהבתי - הבלוג מה חשבתי על...], באתר מה חשבתי על..., ‏2022-10-12
1 2 3  If You Come To Earth, Sophie Blackall (באנגלית אמריקאית)
אסטנה ארנה

| --- | --- |

 מיקום:  אסטנה, קזחסטן
 קואורדינטות:  51°06′29″N 71°24′06″E﻿ / ﻿51.108056°N 71.401667°E﻿ / 51.108056; 71.401667
 אבן יסוד:  2006
 תקופת הפעילות:  3 ביולי 2009 – הווה (15 שנים)
 עלות הבנייה:  185 מיליון דולר
 בעלים:  עיריית אסטנה
 מפעיל:  עיריית אסטנה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פופולוס 
 קבוצות:  אסטנה   באייטרק   נבחרת קזחסטן בכדורגל
 מושבים:  30,000
 www.astanaarena.kz
 he
 
אסטנה ארנה (קזחית: Астана Арена) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם באסטנה שבקזחסטן. האצטדיון משמש כאצטדיונה הביתי של אסטנה, באייטרק ונבחרת קזחסטן בכדורגל.
האצטדיון נבנה בשנת 2006 והבנייה הושלמה תוך 3 שנים. ב-3 ביולי 2009 נערך המשחק הראשון באצטדיון בין לוקומוטיב אסטנה ונבחרת קזחסטן בכדורגל עד גיל 21. למשחק זה הוזמנו נשיא קזחסטן נורסולטן נזרבייב והכדורגלנים קאחה קאלדזה, אנדריי שבצ'נקו, חסן שאש והקאן שוקור. ב-31 בינואר 2011 האצטדיון אירח את טקס הפתיחה של משחקי החורף האסיאתים. בעונת 2013/2014 עלתה שחטאר קאראגנדי לשלב הבתים של הליגה האירופית ומאחר ואצטדיונה הביתי לא עמד בקריטריונים של אופ"א, אירחה שחטאר את משחקיה הביתיים במפעל באצטדיון זה.
אנטון דוסטלר

| --- | --- |

דוסטלר (מימין) במהלך משפטו לאחר המלחמה בארמון קזרטה. המתורגמן שלו הוא אלברט הירשמן
 לידה:  10 במאי 1891 מינכן, האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית
 הוצאה להורג:  1 בדצמבר 1945 (בגיל 54) אברסה, ממלכת איטליה ממלכת איטליה
 מקום קבורה:  פומציה 
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  האימפריה הגרמנית האימפריה הגרמנית רפובליקת ויימאר רפובליקת ויימאר גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1910–1945 (כ־35 שנים)
 דרגה:   גנרל חיל הרגלים (ורמאכט)
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-57 מפקד הדיוויזיה ה-163 מפקד הקורפוס ה-42 מפקד הקורפוס ה-7 מפקד הקורפוס ה-75 מפקד הקורפוס ה-73
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
  צלב הברזל דרגה ראשונה   צלב הברזל דרגה שנייה
 
אנטון דוסטלר (בגרמנית: Anton Dostler;‏ 10 במאי 1891 – 1 בדצמבר 1945) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > קריירה מוקדמת

דוסטלר נולד ב-10 במאי 1891 במינכן, שהשתייכה לאימפריה הגרמנית. בשנת 1910 התגייס דוסטלר לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים הבווארי ה-6 (הקיסר וילהלם, מלך פרוסיה). במהלך מלחמת העולם הראשונה לחם דוסטלר ביחידות שונות, וב-14 בינואר 1916 הועלה לדרגת אובר לוטננט. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה הצטרף דוסטלר לרייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 במרץ 1935 הועלה דוסטלר לדרגת אוברסט לוטננט, ומונה לקצין אג"ם בקבוצת הארמייה הרביעית. ב-1 באוגוסט 1937 הועלה לדרגת אוברסט, וב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-42.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה ואחריתו

עם פרוץ המלחמה לחם דוסטלר עם הרגימנט שבפיקודו במהלך הפלישה לפולין, כחלק מהדיוויזיה ה-46 במסגרת הקורפוס ה-4. ב-5 בפברואר 1940 מונה דוסטלר לראש מטה הקורפוס ה-25, והשתתף עמו במהלך הקרב על צרפת, כחלק מהארמייה השביעית במסגרת קבוצת ארמיות C. ב-1 בספטמבר 1941 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל מיור, וב-26 בספטמבר מונה למפקד הדיוויזיה ה-57, שהייתה חלק מהקורפוס ה-55 במסגרת הארמייה ה-17, ולחם עמה בקרב חרקוב הראשון. ב-30 ביוני 1942 מונה דוסטלר למפקד הדיוויזיה ה-163, שהייתה חלק מהקורפוס ההררי ה-36 במסגרת הארמייה ההררית ה-20, ולחם עמה בקרבות בפינלנד. ב-1 בינואר 1943 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל לוטננט, וב-22 ביוני 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-42, שהיה חלק מפלגת הארמייה קמפף במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-1 באוגוסט 1943 הועלה דוסטלר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-15 בינואר 1944 מונה למפקד הקורפוס ה-75, שהיה חלק מקבוצת ארמיות C באיטליה. ב-22 במרץ 1944 נחת כוח אמריקני קטן 100 ק"מ צפונית לעיר הנמל לה ספציה, שמשימתם הייתה להשמיד מנהרה של רכבת בין לה ספציה וג'נובה, וב-24 במרץ 1944 נלכד הכוח על ידי לוחמים מדיוויזיית הביצורים ה-135. לאחר חקירתם הורה קסלרינג לדוסטלר להוציאם להורג, מכיוון שלא היו עם מדים, ובשל כך לא חלה עליהם אמנת ז'נבה, ואכן דוסטלר פקד על הוצאתם להורג. ב-25 בנובמבר 1944 מונה דוסטלר למפקד הקורפוס ה-73, שהיה חלק מהארמייה העשירית, ופיקד עליו עד סוף המלחמה.
עם סיום המלחמה, נפל דוסטלר בשבי האמריקני. דוסטלר נשפט בקזרטה על חלקו בהוצאתם להורג של חיילי הקומנדו האמריקנים, וב-12 באוקטובר 1945 נגזר עליו עונש מוות. ב-1 בדצמבר 1945 הוצא דוסטלר להורג באברסה על ידי כיתת יורים, תוך שהריגתו מוסרטת ומתועדת.
דוסטלר לפני הוצאתו להורג
דוסטלר לאחר הוצאתו להורג
אנמון

כלנית מצויה (Anemone coronaria) בצבע אדום, לזכר הדם של אנמון שנשפך
אנמון הייתה נימפה מהמיתולוגיה הרומית שקושרה עם רוחות הבוקר.
המיתוס המפורסם ביותר על הנימפה אנמון הוא היווצרות הכלנית (Anemone). במיתוס זה מסופר כי אנמון התארחה בביתה של אלת הפרחים כלוריס, זפירוס בעלה של כלוריס התאהב באנמון וחשק בה. אך כלוריס בקינאתה שלחה את משרתיה לרצוח את אנמון. מצער על מותה של אנמון, ונוס אלת האהבה הפכה אותה לפרח הכלנית שבאביב ובקיץ מסתתר מתחת לאדמה ובחורף ובסתיו קם לתחיה. צבעה האדום של הכלנית בא, להנציח את הדם השפוך של אנמון שנרצחה.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרטת וושינגטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אובליסק, אתר הנצחה לאומי של ארצות הברית, אטרקציה תיירותית 
 על שם:  ג'ורג' וושינגטון
 כתובת:  המול 
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 
 מפעיל:  שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית 
 מבקרים בשנה:  959,624 (נכון ל־1940)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1888
 תאריך פתיחה רשמי:  1886 
 חומרי בנייה:  שיש, קטליניט, אבן גיר, נחושת, ברזל יצוק, יער מאובן, ברזל חשיל, אלומיניום, ג'יידיט, גנייס, בטון, אבן חול, גרניט, סטיאטיט, פלדה 
 יוצר:  רוברט מילס 
 אדריכל:  רוברט מילס, תומאס לינקולן קייסי האב, חיל ההנדסה של צבא ארצות הברית 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות מצרים המודרנית 
 מידות
 גובה:  169.046 מ' (נכון ל־2014) (architectural height) 
 קואורדינטות:  38°53′22″N 77°02′07″W﻿ / ﻿38.889475°N 77.035244444444°W﻿ / 38.889475; -77.035244444444
 www.nps.gov/wamo/index.htm
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) אנדרטת וושינגטון(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) אנדרטת וושינגטון
 
אנדרטת וושינגטון (באנגלית: Washington Monument) היא אובליסק שיש לבן הנמצא ב"מול" במרכז העיר וושינגטון במחוז קולומביה בארצות הברית.
אנדרטה זו הוקמה לזכרו של הנשיא הראשון של ארצות הברית - ג'ורג' וושינגטון. האנדרטה תוכננה על ידי האדריכל רוברט מילס ב־1840. אבן הפינה הונחה ב-4 ביולי יום העצמאות האמריקאי בשנת 1848. ב-21 בפברואר 1885 העבודות הסתיימו והאנדרטה נחנכה. ב-9 באוקטובר 1888 נפתחה לציבור הרחב.
העיצוב המקורי כפי שהוצע על ידי הארכיטקט רוברט מילס
בעת בנייתה הייתה האנדרטה המבנה הגבוה ביותר בעולם. האנדרטה נסדקה במהלך רעידת האדמה שאירעה בוושינגטון ב-23 באוגוסט 2011 ונסגרה למבקרים לצורך שיפוצים עד 12 במאי 2014.
נתוני האנדרטה

גובה כולל - 169.294 מטרים
גובה מהמבואה למרפסת התצפית - 152 מטרים
רוחב בסיס האנדרטה - 16.8 מטרים
רוחב בקצה האנדרטה - 10.5 מטרים
עובי הקירות בבסיס האנדרטה - 4.6 מטרים
עובי הקירות בקומת התצפית - 46 ס"מ
משקל האנדרטה - 82,421 טון
מספר הלבנים באנדרטה - 36,491
עד לשנת 1889 בה נחנך מגדל אייפל נחשבה אנדרטת וושינגטון למבנה הגבוה בעולם.
נתוני האנדרטה > חומרי הבנייה

האנדרטה מצופה בשיש לבן מבולטימור, מרילנד (אף שחלק קטן מהלבנים הובא משפילד, מסצ'וסטס)
פנים האנדרטה עשוי מאבני גרניט ממדינת מיין.
נתוני האנדרטה > היסודות

עומק היסודות: 11.2 מטרים
משקל היסודות : 33 טון
נתוני האנדרטה > פנים המבנה

המעלית הנוכחית הותקנה בשנת 1998
מספר המדרגות: 896
תחרות תכנון האנדרטה

עוד בחייו של וושינגטון החליט הקונגרס של ארצות הברית על הקמת אנדרטה לפאר את מעשיו, אולם רק בשנת 1836 נערכה תחרות אדריכלים. התוכנית הזוכה הציעה רעיון אובליסק שבראשו פסל של וושינגטון רכוב על מרכבה, וסביב האובליסק שדרת עמודים עם פסלי 30 מנהיגי המהפכה האמריקאית. משיקולים תקציביים הוחלט על בניית האובליסק לבדו.
האדמה עליה נבנתה האנדרטה נתרמה על ידי הקונגרס. אולם בשל קשיים תקציביים הבנייה נמשכה שנים רבות.
בין האנשים שעזרו לבניית האנדרטה היו אליזבת׳ המילטון שעזרה לנשים של אבות מייסדים אחרים לגייס כסף כדי לבנות את אנדרטת וושינגטון.
הבנייה

בניית האנדרטה החלה בשנת 1848 אך הופסקה בשל היעדר מימון בשנת 1854. לאחר מלחמת האזרחים חודש העניין בבניית האנדרטה ובשנת 1878, במלאת 100 שנים להצהרת העצמאות האמריקנית, אישר הקונגרס סכום של 200,000 דולר להשלמת האנדרטה. העבודה חודשה ב-1879 בניצוחו של המהנדס תומאס לינקולן קייסי האב, והמבנה הושלם ב-1884. בראש העמוד הוצב קודקוד עשוי אלומיניום שהפקתו הייתה אז יקרה מאוד, כך שפירמידת האלומיניום שמשקלה 2.85 ק"ג הייתה המסה הגדולה ביותר של המתכת שהופקה עד אותו זמן. הקודקוד עדיין מעטר את האנדרטה ומשמש ככליא ברק.
תיירות

עוד לפני הפתיחה הרשמית עוררה האנדרטה עניין רב ותיירים רבים באו לראותה. עד לסגירת האנדרטה עקב השיפוצים בעקבות רעידת האדמה של 2011 ביקרו באנדרטה יותר מ-800,000 תיירים מדי שנה.
בתרבות

בספר הסמל האבוד של הסופר האמריקני דן בראון, האנדרטה היא פתרונה של חידה עתיקת יומין, ומתוארת כמבנה שנבנה על ידי הבונים החופשיים.
בספר הפירמידה האדומה של הסופר האמריקני ריק ריירדן, האנדרטה מתוארת כאובליסק החזק ביותר ביבשת אמריקה.
בסדרה "ארתור" זה אחד המקומות שבהם ארתור ומשפלתו בקרו בוושינגטון, וכן בדמיונו, הוא מתבקש על ידי הנשיא האמריקאי לעניין את האנדרטה, אז הוא מתקין עליה מגלשה.
ראו גם

ג'ורג' וושינגטון
אנדרטת גבעת בנקר
אנדרטת סן חסינטו
תסמונת אנדרטת וושינגטון
הערות שוליים

↑  Marking a people's love מאמר בעיתון הניו יורק טיימס שפורסם בתאריך 22 בפברואר 1885
↑  אודות אנדרטת וושינגטון באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
↑  אנדרטת וושינגטון נסגרת למבקרים בשל נזקי רעידת אדמה, חדשות פוקס, 23 באוגוסט 2011
↑  הודעה על פתיחת האנדרטה מחדש ב-2014 באתר שירות הפארקים הלאומיים של ארצות הברית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541425505171  GND: 1118740246  LCCN: sh86000926  NARA: 10645426  SNAC: w69q3qvw  VIAF: 3377147907528379210003   WorldCat (עם VIAF): 3377147907528379210003 
אנדרטת וושינגטון. ניתן לראות את בריכת ההשתקפות ואת הקפיטול
מבט מהאוויר: אנדרטת וושינגטון במרכז התמונה, מצידו האליפסה, ובהמשך מעבר לאליפסה ניתן לראות את הבית הלבן.
הצבת קודקוד האלומיניום בראש העמוד בהשלמת הבניה, 1884
אסטריקס ומרבד הקסמים

| --- | --- |

עטיפת הספר בעברית
 מידע כללי
 מאת:  אלבר אודרזו
 שפת המקור:  צרפתית
 סוגה:  קומיקס
 מקום התרחשות:  הודו 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1987 (הגרסה הצרפתית) 1988 (הגרסה האנגלית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  אסטריקס
 ספר קודם:  בנו של אסטריקס 
 הספר הבא:  הורד והתער 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  002560128
 
אסטריקס ומרבד הקסמים (בצרפתית: Astérix chez Rahàzade) הוא הספר ה-28 של סדרת ספרי אסטריקס. ספר זה נכתב ואויר על ידי אלברט אודרזו. הספר תורגם לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן".
תקציר העלילה

לאחר שהרומאים הרסו את הכפר הגאלי ובנו אותו מחדש (בספר הקודם), פייטן הכפר, דורמיקס (חמשיריקס בתרגומים קודמים) נהיה מאושר ופוצח בשירה, מה שמתברר זה שכאשר דורמיקס שר, השמש בורחת ויורד גשם. במהלך הסערה הקשה, נופל בכפר אדם נמוך קומה מהודו בשם מיזהבא. מיזהבא אומר לדגוליקס (בתרגומים קודמים לוחמאמיקס), מנהיג הכפר, כי הממלכה בה הוא גר סובל מבצורת מתמשכת, והגורו של הממלכה, דירבאלה, מאיים כי אם לא ירדו גשמים במשך אלף ואחת השעות הקרובות, הנסיכה תוקרב למוות על מנת להשקיט את חרון האלים.
ויטמין, אשתו של דגוליקס, מוצאת שטיח יפה מראה ליד ביתה, אך רבה עם אשתו של מתושלחיקס על בעלות השטיח, כאשר מיזהבא לוקח את השטיח לידיו (כאשר שתי הנשים עומדות עליו באפס מעשה) הוא מרחף באופן פתאומי באוויר, מה שמתגלה כי מיזהבא הוא פאקיר ואכן השטיח שלו. אסטריקס, אובליקס, מבריקס ודורמיקס הולכים עם מיזהבא אל עבר הודו כדי להשיב את הגשם אל המדינה.
במהלך דרכם עוברים אסטריקס, אובליקס, מבריקס, דורמיקס ומיזהבא הרפתקאות שונות, עד שהם מגיעים להודו.
גם שם לא תמות הצרות שלהם כאשר דורמיקס מאבד את קולו. הוא נחטף ממאלף הפילים פאקאפאקא בידי משרתיו של דירהבאלה וניצל על ידי אסטריקס ואובליקס. בשנייה האחרונה הם מצילים את הנסיכה ומצליחים לגרום לדורמיקס לשיר ולהוריד גשמי ברכה על הממלכה היבשה.
דמויות ייחודיות לספר

מיזהבא - פאקיר הודי שגרם לאסטריקס ואובליקס לצאת למשימה.
שוהדא - הנסיכה ההודית. לאורך הספר נמצאת בסכנת של הוצאה להורג, עד שניצלת על ידי אסטריקס.
מינהדא - אביה של שוהדא והראג'ה של הודו.
דירבאלה - הגורו של הממלכה שהציע להקריב את שוהדא כקורבן. הנבל של הספר.
איזופשלה - בן דודו הנוכל של דירבאלה ופאקיר גם הוא.
גבתפוס - לגיונר שיכור שנתקל בשטיח המעופף.
ציפדינאס - סוחר יווני שמוביל יין. מיזהבא נפל לתוך אחד מכדי היין שלו והשתכר.
אורג השטיחים - אורג שטיחים פרסי שמתקן את שטיחם השרוף של מיזהבא.
פאקאפאקא - מאלף פילים. באו אליו שיביא להם חלב פילה לאמבט של דורמיקס. חוטפי דורמיקס גנבו את אחד מפיליו.
ראו גם

אסטריקס
אלברט אודרזו
אסטריקס ומכת המנהיר

| --- | --- |

 מבוסס על:  "אסטריקס" מאת רנה גוסיני ואלבר אודרזו
 בימוי:  פיליפה גרימונד 
 הופק בידי:  יאניק פיל
 תסריט:  אדולף קאבאטק ויאניק פיל
 עריכה:  Jean Goudier 
 מדבבים:  רוג'ר קארל (אסטריקס) Jean-Claude Robbe אדגר גברי Christine Aurel Yves Barsacq Michel Gatineau Paule Emanuele ג'ינין פורני Danièle Hazan Bruno Choël פול ביסקיגילה (Geriatrix) פטריק פרג'ין הנרי לאבוסייר (אשפיקס) פייר טורנדה (אובליקס) ג'ררד קרוס מרי-אן צ'אזל הנרי פויריר ג'וליאן גומאר (Prolix) רוג'ר לומונט Jean-François Aupied 
 מוזיקה:  מישל קולומביה 
 צילום:  Bernard Forestier, François Darasse 
 מדינה:  צרפת, גרמניה 
 חברת הפקה:  Gaumont
 חברה מפיצה:  גומון 
 הקרנת בכורה:  1989
 משך הקרנה:  81 דקות
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט קומדיה, סרט היסטורי 
 סרט קודם:  אסטריקס בבריטניה 
 סרט הבא:  אסטריקס כובש את אמריקה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
אסטריקס ומכת המנהיר (בצרפתית: Astérix et le coup du menhir, באנגלית: Asterix and the Big Fight) הוא סרט הנפשה מסורתית צרפתי-גרמני, מסוגת קומדיה והרפתקאות לכל המשפחה, המבוסס על ספרי הקומיקס "קרב המנהיגים", הספר השביעי ו"מגיד העתידות", הספר התשעה-שער בסדרת הקומיקס "אסטריקס" שכתב רנה גוסיני ואייר אלבר אודרזו. הסרט בוים על ידי פיליפה גרימונד. הסרט גם דובב לעברית בשם "אסטריקס והקרב הגדול".
תקציר העלילה

סנטוריון, מפקד מחנה הרומאים, שולח את חייליו ללכוד את אשפיקס הקוסם כדי למנוע את שיקוי הקסמים מהגאלים, ההופך אותם לסופר חזקים. בזמן ניסיון החטיפה ביער אובליקס משגר "רקטת סלע מנהיר" בטעות על ראשו של אשפיקס, מה שגורם לו לאבד את זכרונו ולדבר שטויות ללא הרף. בינתיים מגיד עתידות שקרן וערמומי בשם פרוליקס מגיע לכפר וגורם לאימפדימנטה, אשת הצ'יף הגאלי, ליפול קורבן לשקריו. הרומאים ממשיכים בניסיונות למצוא דרך לתקוף את הכפר בעוד אסטריקס ואובליקס מנסים להשיב את זכרונו של הקוסם לפני שהרומאים יגלו מה קרה.
דמויות ומדבבים

אסטריקס – רוג'ר קרל
אובליקס – פייר טורנדה (בעברית: מיכה אוזין סליאן)
פרוליקס – ג'וליאן גומאר (בעברית: יהויכין פרידלנדר)
אימפדימנטה (זִיופנים, בשלניקסה בדיבוב לעברית) – מרי-אן צ'אזל
אשפיקס – הנרי לאבוסייר (בעברית: שמעון כהן)
לוחמאמיקס – הנרי פויריר
מתושלחיקס (קשישניקס בדיבוב לעברית) – פול ביסקיגילה (בעברית: מיכה אוזין סליאן)
גברת מתושלחיקס – ג'ינין פורני  (בעברית: אורלי קטן)
בקטריה (ילוסבמרין) – דניאל האזאן (בעברית: אורלי קטן)
חמשיריקס – אדגר גיברי (דיבור) / ג'ין-ז'אק קרמיר (שירה)
סנטוריון (בוסה נובה בגרסה האמריקנית ובדיבוב בעברית) – רוג'ר לומונט (בעברית: דב רייזר)
קרייסוס – פטריק פרג'ין (בעברית: מיכה אוזין סליאן בסוף הסרט בלבד)
דקוריון (מרק סמל/סמל מבושל בדיבוב לעברית) – ג'רארד קרוס (בעברית: שמעון כהן)
קריין – טוני ג'יי (בגרסה האמריקנית בלבד) (בעברית: קובי מידן)
מוזיקה

בסרט משולב השיר "מוכה בראש", הזיה של אשפיקס שנעשה מעורפל בראשו עקב החבטה הקשה.
אנמוקס

אנמוקס (מאנגלית: ANaerobic AMMonium OXidation) הוא תגובה אנאירובית שבה הופכים אמוניום וניטריט בתגובת קומפרופרציונציה לחנקן אטמוספירי ומים תוך שחרור אנרגיה. בתנאים סטנדרטיים האנרגיה המשוחררת ( ∆G) היא 358kj. [דרוש מקור]
NH4+ + NO2− → N2 + 2H2O.
PentacycloanammoxicAcid - חומצת שומן המכילה 5 יחידות ציקלובוטאן בקצה השרשרת הפחמימנית.
התהליך היה מפתיע מפני שעד אז חשבו שניתן לצרוך אמוניום רק בנוכחות חמצן. בתגובה, אמוניום משמשת כמקור אנרגיה, ניטריט כקולט אלקטרונים ופחמן דו-חמצני כמקור פחמן.
התהליך נחזה על ידי מרג'ורי סטפנסון (Stephenson 1930 "Bacterial metabolism") ולאחר מכן בצורתו הישרה על ידי ברודה (Broda 1976). החיידקים עצמם נמצאו לראשונה בתהליך טיהור שפכים, שם צורוני החנקן האלו נפוצים. בטבע נמצאו בים השחור ובקוסטה ריקה, שם מתקיימים התנאים של העדר חמצן ונוכחות אמוניום וניטריט.
החיידק המדובר הוא בקטריה הגדל לאט ובעל ממברנה חיצונית ופנימית. הממברנה הפנימית בנויה מליפידים המכילים יחידות צמודות של ציקלובוטאן (מולקולה נדירה מאוד בטבע - בנויה משרשרת טבעות פחמן מרובעות שבסופה שרשרת חומצת שומן רגילה).
בממברנה זו מתקיימת כימיה מיוחדת - שימוש בהידרזין וב NO הנוצרים ונצרכים בממברנה הפנימית.
ראו גם

חנקן
מחזור החנקן
אל-אווירני
ארדיה

ערך זה עוסק בעיר בקוסטה ריקה. אם התכוונתם למחוז בקוסטה ריקה שזו בירתו, ראו .
ארדיה (באנגלית: Heredia) היא בירת מחוז ארדיה בקוסטה ריקה. העיר נמצאת במרחק של 10 קילומטרים צפונית לסן חוסה, בירת קוסטה ריקה.
היסטוריה

מקור העיר הוא בכנסייה והתיישבות שהוקמו בקרבת המקום בו היא נמצאת היום על ידי מתיישבים מקרטגו בתחילת המאה ה-18. באותה עת ההתיישבות נקראה "אלביריה" (Alvirilla). כעבור כמה שנים ההתיישבות הועברה למקומה הנוכחי שנקרא בפי הילידים "קובוחוקי" (Cubujuquí).
ב-1763 ההתיישבות קיבלה מעמד רשמי של עיירה. כמו כן שם העיירה שונה לארדיה, כהוקרה לאלונסו פרנאנדס דה ארדיה, מושל מושבת גואטמלה באותו זמן שהעניק להתיישבות את מעמד העיירה. ב-1779 נלקח מארדיה תואר העיירה, אך הוא הוחזר ב-1813. ב-1824 חואן מורה פרנאנדס, המנהיג של קוסטה ריקה במסגרת הפרובינציות המאוחדות של מרכז אמריקה, העניק לארדיה מעמד של עיר.
ב-1835 ארדיה הפכה לבירה הרשמית של קוסטה ריקה, אם כי חלק גדול מהסמכויות נותר בפועל בסן חוסה. בהמשך אותה שנה פרצה מלחמת הליגה, מלחמת האזרחים השנייה בקוסטה ריקה אשר במסגרתה תושבי ארדיה וערים נוספות מרדו נגד השלטון בסן חוסה. בסופו של דבר המורדים הובסו. ב-1838 מנהיג קוסטה ריקה בראוליו קרייו קולינה העביר את הבירה באופן רשמי בחזרה לסן חוסה.
חינוך

בעיר נמצאת האוניברסיטה הלאומית של קוסטה ריקה, אחת האוניברסיטאות הגדולות והחשובות במדינה.
ספורט

בעיר נמצאת קבוצת ארדיאנו, המשחקת בליגת העל של קוסטה ריקה.
ערים תאומות

ישראל אריאל, ישראל
ארצות הברית מרייטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין והדיור הלאומי של 2011: תוצאות כלליות, מכון הסטטיסטיקה ומהפקדים הלאומי של קוסטה ריקה (בספרדית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557231505171  LCCN: n80107159  VIAF: 130185992   WorldCat (עם VIAF): 130185992
אליס פול

| --- | --- |

אליס פול, 1915
 לידה:  11 בינואר 1885 מאונט לורל, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 פטירה:  9 ביולי 1977 (בגיל 92) מורסטאון, ניו ג'רזי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  מכללת סווארת'מור  אמריקן יוניברסיטי  Moorestown Friends School  המרכז למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון  אוניברסיטת פנסילבניה  Woodbrooke Quaker Study Centre 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה הלאומי לנשים (1979)  היכל התהילה של נשות קונטיקט (1994)  היכל התהילה של ניו ג'רזי  היכל התהילה של נשות ניו ג'רזי  Hunger Strike Medal 
 www.alicepaul.org
 
אליס פול (באנגלית: Alice Paul; ‏11 בינואר 1885 – 9 ביולי 1977) הייתה פעילה חברתית אמריקאית לזכויות האישה, פמיניסטית וסופרג'יסטית. פול הייתה ממנהיגות הקמפיין בתחילת המאה ה-20 למען התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, תיקון שאושר לבסוף ב-1919 והעניק זכות בחירה לנשים. פול, לצד לוסי ברנס ואחרות, ארגנה אירועים ואת "המשמר הדומם" – הפגנת נשים קבועה מחוץ לבית הלבן שהתקיימה מ-1917 למשך כשנתיים, עד אישור התיקון לחוקה.
לאחר אישור התיקון לחוקה, כיהנה פול במשך עשרות שנים כמנהיגת מפלגת הנשים הלאומית (אותה יסדה עם ברנס ב-1913), שניסחה את התיקון לשוויון זכויות לחוקת ארצות הברית. מאבקה זכה להצלחה כאשר נשים הוכללו כקבוצה המוגנת מאפליה במסגרת חוק זכויות האזרח (1964). בפעילותה לאורך השנים, התעקשה פול שהמפלגה שלה תתמקד אך ורק במעמד החוקי של נשים כקבוצה, ולא הסכימה לקריאות לעסוק בנושאים המשפיעים באופן מוגבר על קבוצות מסוימות, כגון הנגשת אמצעי מניעה או זכויות נשים אפרו-אמריקניות וכדומה.
לאחר מותה זכתה להוקרה כאשר שמה צוין בהיכל התהילה הלאומי לנשים (1979). הוצאו בולים לכבודה בארצות הברית ובבריטניה, וב-2012 יצאה סדרה של מטבעות זהב של 10 דולר בהם הוטבעה תמונתה.