stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לילך אסולין
ביוגרפיה

אסולין נולדה למשפחה חובבת כדורגל. אמה מרגלית ואביה הוא שופט הכדורגל יעקב אסולין. גם אחיה הצעיר, אוהד, הוא שופט כדורגל, ושני אחים נוספים, נמרוד ותומר, משמשים כמאמנים במחלקות נוער ובקבוצות בוגרים בליגות הנמוכות.
אחרי שעברה קורס שופטים, החלה אסולין את דרכה כשופטת קו במשחקי ילדים ונוער כבר בגיל 16 במחוז צפון. בשנת 1989 הוחלט לקדם אותה לשפוט במשחקי בוגרים בליגות הנמוכות.
ב-1998 הכיר גם איגוד השופטים העולמי ביכולתה ואסולין זכתה לתג שופטת פיפ"א שמאפשר לה לשפוט במשחקים רשמיים בחו"ל. משחק הבכורה שלה היה באותה שנה במשחק בין נבחרת הנשים של בולגריה למקבילתה היוונית.
בשנת 2002 החליטה אסולין לפרוש משיפוט והתמסרה לחיי המשפחה. חמש שנים מאוחר יותר ואחרי שהתגרשה, חזרה לשפוט. היא קיבלה בחזרה את תג השיפוט הבינלאומי ואף זכתה לציון גבוה ולשבחים לאחר שניהלה משחק בין ארמניה לבוסניה-הרצגובינה.
בשנת 2009 שפטה משחק במסגרת גביע המדינה לבוגרים בין מכבי חיפה לבני יהודה. בסוף חודש אפריל 2012 שפטה לראשונה משחק בליגת העל בישראל; אסולין שובצה למשחק בין האלופה עירוני קריית שמונה לבין מ.ס. אשדוד במסגרת משחקי הפלייאוף העליון. שבועיים מאוחר יותר ניהלה את משחקה השני בליגת העל, בין הפועל פתח תקווה להפועל ראשון לציון.
ביולי 2015 נבחרה אסולין לשמש כשופטת רביעית באליפות אירופה בכדורגל נשים עד גיל 19 שנערכה בישראל.
ב-11 בנובמבר 2019 שפטה בתוכנית גולסטאריות בעונה השנייה.
אסולין מתגוררת בקריית ביאליק. בעלת תואר ראשון בחינוך גופני. עובדת במקביל לשיפוט גם כמורה לנהיגה על משאית ואוטובוס וגם כבוחנת נהיגה (טסטרית) בחיפה.
הערות שוליים

↑  רוית הכט, לילך אסולין עשתה היסטוריה כששפטה משחק בליגת העל, באתר הארץ, 29 באפריל 2012
↑  זאב גולדשמיט, "החליטו שליגת העל מחוץ לתחום עבור נשים", באתר ynet, 12 בספטמבר 2011
↑  ההתאחדות לכדורגל, ציון גבוה לאסולין על שיפוטה במשחק בין ארמניה לבוסניה, ‏6 ביוני 2008
↑  אייל לוי, האיגוד פיספס אותי, באתר nrg‏, 19 באפריל 2012
↑  תהל אלון‏, לילך אסולין: "זו פתיחת הדלת שתמיד חלמתי עליה", באתר וואלה, 28 באפריל 2012
↑  אופ"א, Match officials, ‏16 ביולי 2015
חודץ'

חודץ' (בפולנית: Chodecz) היא עיירה במחוז ולוצלאווק שבפרובינציית קויאוויה-פומרניה בפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב

חודץ' נזכרת לראשונה במאה ה-14, עת הייתה בבעלות משפחות אצולה. בשנת 1442 הוענקו ליישוב זכויות עיר, ובהמשך נקבעו בו ירידים שנתיים. בשנת 1815 נכלל היישוב בתחום פולין הקונגרסאית.
יהודי חודץ'

בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 459 יהודים, כשליש מתושביה, והתקיימה בה פעילות ציונית, לצד פעילות של אגודת ישראל.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, שרפו אלו את בית הכנסת המקומי, והחלו בחטיפת יהודים לעבודות כפייה ובשוד רכושם. מספר יהודים שניסו להימלט מהעיירה נרצחו בדרכים.
בהמשך, חויבו יהודי העיירה לענוד טלאי צהוב, ובשנת 1940 שולחו הגברים היהודים מהעיירה למחנות עבודה באזור פוזנן, שם רובם נספו. בסוף ספטמבר 1941 הועברו הנשים והילדים היהודים שנותרו בעיירה לגטו לודז', מבלי שהותר להם לקחת רכוש כלשהו, ושם רובם נספו מרעב וממחלות.
לוטוס איוויה

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  לוטוס
 שנות ייצור:  2020–הווה
 יחידות שיוצרו:  מוגבל ל-130 יחידות
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 חברת אם:  ג'ילי
 סיווג:  מכוניות על
 מרכב:  קופה
 אורך:  4,459 מ"מ
 רוחב:  2,000 מ"מ
 גובה:  1,122 מ"מ
 משקל:  1,680 ק"ג
 מפרט טכני
 מנוע:  ארבעה מנועים חשמליים המספקים כ-2,000 כוחות סוס
 מהירות מרבית:  320 קילומטרים לשעה
 תאוצה:  2.9 שניות
 סוללה:  סוללת ליתיום-יון בקיבולת 70 קילוואט שעה
 טווח נסיעה:  400 קילומטרים
לוטוס איוויה (באנגלית: Lotus Evija) היא מכונית-על חשמלית במרכב קופה, שמיוצרת על ידי לוטוס בייצור מוגבל (130 יחידות) משנת 2020. היא הוצגה בתערוכת הרכב של גואנגג'ואו ביולי 2019.
האיוויה היא המכונית הראשונה בעולם שמצוידת בפנסי לייזר, והיא גם נחשבת למכונית החזקה ביותר בעולם.
עיצוב

העיצוב של האיוויה מציג עיצוב עתידי בסגנון של מכונית מרוץ עם כפתורי מגע במקום כפתורים מכניים, פנסי הרכב מלייזר.
מפרט טכני

האיוויה כוללת ארבעה מנועים חשמליים המספקים כ-2,000 כוחות סוס ומומנט מרבי של 173.2 קילוגרמים. סוללת ליתיום-יון בקיבולת 70 קילוואט שעה המספקת טווח נסיעה חשמלי של 400 קילומטרים. היא מאיצה מ-0 ל-100 קילומטרים לשעה בתוך 2.9 שניות ומגיעה למהירות מרבית של 320 קילומטרים לשעה.
גלריה

מבט לפגוש הקדמי
מבט לפגוש האחורי
מבט לצד
מבט לפנים המכונית
הערות שוליים

↑  טוני מרקוביץ', Lotus Type 130 electric supercar officially named Evija, באתר אוטובלוג, ‏5 ביולי 2019
↑  לוק וילקינסון, New Lotus Evija makes appearance at Goodwood SpeedWeek, באתר אוטו אקספרס, ‏16 באוקטובר 2020
↑  עם 2000 סוסים חשמליים: לוטוס איוויה נחשפת, באתר קארטיוב, ‏17 ביולי 2019
↑  בוריס רוזנר, הכי חזקה בעולם - לוטוס איויה, באתר פורטל הרכב גיר, ‏17 ביולי 2019
↑  רועי צוקרמן, לוטוס אבייה - תותח חדש במלחמת החשמל, באתר אוטו (מגזין), ‏18 ביולי 2019
↑  Lotus Evija (2020), NetCarShow.com (באנגלית)
↑  כריסטופר סמית', 2020 Lotus Evija EV Hypercar Debuts With Nearly 2,000 HP, באתר מוטור 1, ‏16 ביולי 2019
↑  לוטוס איוויה - מפרט טכני, באתר קארפוליו
| לוטוס |
| --- | --- | --- |
| אישיים | קולין צ'פמן - מייסד |  |
| כלי רכב נוכחיים | לוטוס אימירה • לוטוס איוויה • לוטוס אלטרה |  |
| אחר | ג'ילי (חברת האם) |  |
כריסטיאן השני, נסיך אנהלט-ברנבורג

| --- | --- |

 לידה:  11 באוגוסט 1599 אמברג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  22 בספטמבר 1656 (בגיל 57) ברנבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  האימפריה הרומית הקדושה 
 מקום קבורה:  Schlosskirche St. Aegidien (Bernburg) 
 בן או בת זוג:  Eleonora Sophie af Slesvig-Holsten-Sønderborg (1625–?) 
 
כריסטיאן השני, נסיך אנהלט-ברנבורג (11 באוגוסט 1599 – 22 בספטמבר 1656), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ושליט נסיכות אנהלט-ברנבורג.
ביוגרפיה

כריסטיאן נולד ב-11 באוגוסט 1599 באמברג והיה בנם השני (אך הבכור שנותר בחיים) של כריסטיאן הראשון, נסיך אנהלט-ברנבורג ואנה מבנהיים-טקלנבורג, בתו של ארנולד השלישי, הרוזן מבנהיים-שטיינפורט-טקלנבורג-לימבורג.
כריסטיאן קיבל השכלה מצוינת בשנותיו הראשונות ויכל לדבר צרפתית ואיטלקית שוטפת. במהלך השנים 1608–1609 למד בז'נבה אצל בן דודו יוהאן קזימיר, נסיך אנהלט-דסאו בליווי שני מורים, מרקוס פרידריך האוול ופטר פון סבוטנדורף. זמן קצר לאחר מכן, החל את הטיול הגדול שלו בצרפת, איטליה ואנגליה.
בשנת 1618, בגיל תשע עשרה, כריסטיאן תיעד את אימת תחילת מלחמת שלושים השנים; ביומנו כתב כי חובתו להילחם היא "גורל ייעודו". מבחינתו, המלחמה החלה בקרב ההר הלבן (1620), כאשר אביו הובס והורחק מהקיסרות. כריסטיאן נלקח בשבי עם שני הרגימנטים שבפיקודו. אף על פי כן, עד מהרה הוא זכה לחסדו של הקיסר פרדיננד השני, שהתיר לו לחזור לברנבורג בשנת 1621.
דודו לודוויג מאנהלט-קתן הפך אותו לחבר באגודה מניבת הפירות.
לאחר מותו של אביו בשנת 1630 ירש אותו כריסטיאן באנהלט-ברנבורג, שבאותה תקופה נהרסה מהמלחמה. במהלך השנה הראשונה למלכותו, ברנבורג נבזזה על ידי כוחות תחת הגנרל הדני היינריך אולק ומגפת קדחת הרגה כמעט 1,700 תושבים. בשנת 1636 כמעט ונכבש שלוס ברנבורג על ידי הכוחות הלוחמים, אך אומץ לבו הגדול של ההופמארשל בורקהארד פון ארלאך בן השבעים מנע זאת.
ב-22 בספטמבר 16566 מת כריסטיאן בברנבורג, ובנו ויקטור אמדאוס, נסיך אנהלט-ברנבורג ירש את נחלותיו ותאריו.
24 כרכי יומניו נשמרו; הם מספקים מקור מידע רב ערך על מהלך מלחמת שלושים השנים.
משפחתו

ב-28 בפברואר 1625 כריסטיאן התחתן עם בת דודתו אלאונורה סופיה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג, בתם של יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג ואגנס הדוויג מאנהלט (אחותו של אביו כריסטיאן הראשון), ממנה נולדו לו חמישה עשר ילדים:
ברינגר (1626–1627).
סופיה (1627).
יואכים ארנסט (1629).
כריסטיאן, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג (1631).
ארדמן גידון, נסיך הכתר של אנהלט-ברנבורג (1632–1649).
בוגיסלב (1633–1634).
ויקטור אמדאוס, נסיך אנהלט-ברנבורג (1634–1718).
אלאונורה הדוויג (1635–1685).
ארנסטינה אוגוסטה (1636–1659).
אנגליקה (1639–1688).
אנה סופיה (1640–1704), התחתנה עם גאורג פרידריך, רוזן זולמס-זוננוואלדה; בתם סופיה אלברטינה התחתנה עם קרל פרידריך, נסיך אנהלט-ברנבורג.
קארל אורזינוס (1642–1660).
פרדיננד כריסטיאן (1643–1645).
מריה (1645–1655).
אנה אליזבת (1647–1680), התחתנה עם כריסטיאן אולריך הראשון, דוכס וירטמברג-אלס.
הערות שוליים

↑  Tagebuch Christians des jüngeren At the HATHI Trust site
↑  "WDB - Wolfenbütteler Digitale Bibliothek - edoc/ed000228". diglib.hab.de. נבדק ב-2020-01-27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810685675505606  BnF: cb162967117 (data)  GND: 119130947  ISNI: 0000 0003 9382 9442  NTA: 308463897  SUDOC: 242678351  VIAF: 288151597   WorldCat (עם VIAF): 288151597 
אשתו אלאונורה סופיה משלזוויג-הולשטיין (1603–1675)
כריסטיאן וולף (פילוסוף)

| --- | --- |

 לידה:  24 בינואר 1679 (יוליאני) ברסלאו, כתר בוהמיה 
 פטירה:  9 באפריל 1754 (בגיל 75) האלה, ממלכת פרוסיה 
 השקפה דתית:  לותרניזם 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרידריך שילר, אוניברסיטת לייפציג 
 מנחה לדוקטורט:  גוטפריד וילהלם לייבניץ, ארנפריד ואלטר פון צ'ירנהאוס, כריסטוף פפאוץ 
 מוסדות:  אוניברסיטת האלה-ויטנברג  אוניברסיטת מרבורג  אוניברסיטת לייפציג 
 מונחה לדוקטורט:  מיכאיל לומונוסוב, מרטין קנוצן, Samuel Klingenstierna, גאורג ברנרד בילפינגר, יוהאן סמואל קניג 
 זרם:  רציונליזם 
 תחומי עניין:  מתמטיקה, מטאפיזיקה, לוגיקה פילוסופית, תורת המשפט, פילוסופיה, מערכת חינוך 
 עיסוק:  משפטן, פילוסוף, מתמטיקאי, מרצה באוניברסיטה 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
כריסטיאן וולף (בגרמנית: Christian Wolff נודע גם כ-Wolfius; ‏ 24 בינואר 1679 – 9 באפריל 1754) היה פילוסוף ומתמטיקאי גרמני. נחשב לבכיר הפילוסופים בגרמניה בתקופה שבין גוטפריד לייבניץ לעמנואל קאנט. וולף, אשר היה נציג מובהק של הנאורות הרציונליסטית בגרמניה, היה מהראשונים שכתבו פילוסופיה בשפה הגרמנית ולא בשפה הלטינית (אם כי פרסם גם בשפה זו).
רקע משפחתי ולימודיו

וולף נולד בעיר ברסלאו, אשר הייתה אז בפרוסיה. הוא למד באוניברסיטת יינה פילוסופיה, פיזיקה ומתמטיקה. בשנת 1703 קיבל דיפלומת Privatdozent, המקבילה לדוקטורט, באוניברסיטת לייפציג שם הרצה עד שנת 1706. אחר כך מונה לפרופסור למתמטיקה ומדעי הטבע באוניברסיטת האלה, אולם בדעותיו הרציונליסטיות הקיצוניות הרבה להתנגח עם המיסטיקה הפייטיסטית של מייסדי האוניברסיטה, עד שבשנת 1723 סולק מתפקידו בה, והוגלה מפרוסיה בידי פרידריך וילהלם הראשון.
בשנת 1740, כשפרידריך השני ירש את כסאו של אביו, הוחזר וולף אל הקתדרה שלו בהאלה. השקפותיו של וולף, חסיד הרציונליזם המוחלט, שהטיף לחופש האמונה הדתית כיוון שהיא לא תאמה לתפיסת העולם והמדינה שלו, התאימו לצרכיו ולדעותיו של פרידריך השני, "המלך הפילוסוף".
לאחר מותו גישתו הפילוסופית, אשר חסידיה כונו הוולפים (Wolffianer), הפכה להיות הגישה הדומיננטית בגרמניה עד להופעות של עמנואל קאנט.
העובדה שפרסם את מרבית עבודותיו בשפה הגרמנית עזרו להפוך אותה לשפת כתיבה לגיטימית, כאשר באותה תקופה היה נהוג לכתוב הגות בשפה הלטינית.
פילוסופיה והגות

וולף הושפע מאוד מלייבניץ, ולכן נוהגים להתייחס לגישתם המשותפת הזרם הלייבניציאני-וולפיאני.
וולף הצליח להציג את שיטתו של לייבניץ באופן שיטתי ומשכנע. הפילוסוף הגרמני אדמונד הוסרל כותב על דרך זו ”דרך החשיבה של הרציונליזם הבתר־קארטזיאני, שמשלימו הגדול היה לייבניץ, ושזכה להצגתו השיטתית, כעין ספר לימוד, ולצורתו היעילה ובוודאי המשכנעת ביותר מידי כריסטיאן וולף”.
וולף שאף ליצור משנה המקיפה את כל ענפי המדע והפילוסופיה, ולשם כך יצר יצירה גדולה, בת 24 כרכים, העוסקת בלוגיקה, אונטולוגיה, קוסמולוגיה, פסיכולוגיה נסיונית, תאולוגיה טבעית, אתיקה, פוליטיקה, כלכלה, ואף מתמטיקה ומדעי הפיזיקה, למעט תחום האסתטיקה שפותח על ידי תלמידו, אלכסנדר גוטליב באומגרטן. בכך העמיד וולף מערכת מסועפת יותר משל לייבניץ, אך גם עקבית מאוד ובעלת בהירות מושלמת, ולכן זכתה לפופולריות רבה. הרעיון השולט במערכת הזאת הוא שניתן לבסס את הידע על התבונה הטהורה, השולטת בכל, ולא ייתכן שניסוי אמפירי כלשהו יעלה תוצאות מנוגדות. התפקיד היחיד של הניסיון הוא לחזק את המסקנה הרציונלית.
שיטתיות זו בהצגת משנתו של לייבניץ הטביעה את חותמה על כל "המאה של המונאדות", והשפיעה רבות, בין היתר, על משה מנדלסון שחלק נכבד מחיבוריו מוקדש לשאלות מטפיזיות ולבעיות אסתטיות הנגזרות מהפילוסופיה הרציונליסטית מבית מדרשם של לייבניץ וכריסטיאן וולף. גם ההוכחה של לייבניץ לקיומו של האל, כפי שנוסחה על ידי וולף, אומצה על ידי מנדלסון, ועובדה זו הוצגה על ידי שלמה מימון כחוסר יושרה מצידו של מנדלסון, הדבק בעקשנות בהוכחות ארכאיות גם אחרי שקאנט הפריך אותן.
הערות שוליים

↑  אדמונד הוסרל, משבר המדעים האירופיים והפנומנולוגיה הטרנסצנדנטלית, עמ' ?
↑  שמואל הוגו ברגמן, תולדות הפילוסופיה החדשה, עמ' 45
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270001305171  PLWABN: 9810690416505606  BIBSYS: 90037002  BNC: 000249735  BNE: XX875432  BnF: cb121387859 (data)  CANTIC: a10386543  CiNii: DA01148845  GND: 118634771  ICCU: CFIV094042  ISNI: 0000 0001 2276 0981  LCCN: n79115505  LNB: 000106165  MGP: 47793  NDL: 00682875  NKC: ola2002113755  NLA: 35791899  NLG: 149225  NLK: KAC201620178  NSK: 000218051  NTA: 068365845  RERO: 02-A000177196  SELIBR: 231636  SNAC: w62c0w2w  SUDOC: 027283429  Trove: 1089748  VcBA: 495/25563  VIAF: 7425989   WorldCat (עם VIAF): 7425989
כריש שחור-שוליים

| כריש שחור-שוליים |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: פגיע פגיע (VU) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש שחור-שוליים
שם מדעי
 Carcharhinus limbatus ‏מילר והנלה, 1839
תחום תפוצה


כריש שחור-שוליים (שם מדעי: Carcharhinus limbatus) הוא מין של דג סחוס במשפחת הכרישיים. כריש זה מצוי באזורים הטרופיים של העולם, בעיקר בקרבת שוניות אלמוגים או חופים. לעיתים מבלבלים בינו למין כריש שחור-שוליים אוסטרלי.
אורכו הממוצע 1.5-2.8 מ' ומשקלו עד 123 ק"ג. הוא אפור בצבעו אך הבטן לבנה וכפי שמרומז משמו צידי הבטן כהים יותר משאר הגוף. הראש רחב ומשוטח וקצוות הזנב והסנפירים העליונים והתחתונים כהים בקצה.
כריש זה יותר חברתי ממינים אחרים ולעיתים משתפים פעולה בעת ציד דגים אחרים. הם אף קופצים ממעל למים כדי לכנס את הדגים. הוא אוכל מגוון דגים ואיננו בררן. הוא יטרוף אפילו מיני כרישים אחרים או בטאים קטנים.
הוא איננו תוקפני לאדם, למעט לדייגים שמנסים לצוד אותו. עם זאת כרישים המצויים בטירוף אכילה עלולים להפוך לתוקפניים ביותר. בפלורידה כריש זה אחראי ל-16% מתקיפות הכרישים בכל שנה כאשר כמה מהמתקפות מסתיימות במוות.
הערות שוליים

↑  כריש שחור-שוליים באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542221605171
כריש שונית קריבי

| כריש שונית קריבי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: דגי סחוס
על־סדרה:: דמויי כריש
סדרה:: כרישאים
משפחה:: כרישיים
סוג:: כריש
מין:: כריש שונית קריבי
שם מדעי
 Carcharhinus perezi ‏פואיי, 1876
תחום תפוצה

כריש שונית קריבי (שם מדעי: Carcharhinus perezi) הוא כריש ממשפחת הכרישיים הנפוץ בקרבת החוף האטלנטי של אמריקה מפלורידה ועד ברזיל הוא הכריש הנפוץ ביותר בים הקריבי.
כריש שונית קריבי
כריש שונית קריבי הוא בעל גוף חזק ויעיל. מין זה אינו יוצא דופן משאר מין הכרישים. מאפיין בולט אצל מין זה הם סנפיריו הכהים. גודלו של כריש שונית קריבי הוא עד 3 מטר.
כריש שונית קריבי ניזון מדגים ומדיונונים ורודף בדרך כלל אחר טרפם בקרקעית הים או במערות פנימיות.
ביבליוגרפיה

ספר: Shark!, Jeffrey L. Rotman
הערות שוליים

↑  כריש שונית קריבי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא דגים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טובה ברמן ישורון

טובה ברמן ישורון - 1967
טובה ברמן ישורון (9 ביולי 1898, י"ט בתמוז ה'תרנ"ח – 24 בדצמבר 1997, כ"ה בכסלו ה'תשנ"ח), הייתה רופאה ישראלית, מהדמויות הבולטות ברפואה הציבורית בישראל.
פרסומים

מבעיות הרפואה המקדמת בקופת חולים, דפים רפואיים, ינואר-פברואר 1945.
על הפיקוח הרפואי של קופת חולים בבתי הספר של המרכז לחינוך ומצב בריאות התלמידים, דפים רפואיים, 1945, עמ' 32-28.
בעיות רפואיות בקליטת העלייה, דפים רפואיים, כרך י"ב, חוברת א' (מאי 1953)
בפני הרפואה בארץ – לאן?, רפואה, כרך מ"ה, חוברת י' (נובמבר 1953), עמ' 212-211.
לבעיית הרופא הכללי והרופא המקצועי, רפואה, יולי 1954
הטיפול המונע באם ובילד בשנים 1953-1948, דפים רפואיים, כרך י"ג, חוברת ג' (אוקטובר 1954)
התחלואה ביישוב הוותיק ובקרב העולים החדשים אחרי קום המדינה, דפים רפואיים, כרך ט"ו, חוברת א' (מארס 1956)
לעתידה של הרפואה המקצועית בארץ, רפואה, כרך נ"ב, חוברת א' (ינואר 1957), עמ' 16-13.
לשאלת השינויים המהותיים בעבודה הרפואית של קופת חולים, דפים רפואיים, חוברת ד' (נובמבר 1957)
אין תחליף לרופא הכללי: לשאלת מקצוע הרפואה על פרשת דרכים, רפואה, כרך נ"ד, חוברת ג' (פברואר 1958), עמ' 66-65
לבעיות העבודה וההכשרה של רופא כללי, דפים רפואיים, כרך י"ח, חוברת ד' (אוקטובר 1959)
לבעיות שינוי דפוסי עבודה במרפאה כפרית, דפים רפואיים, יולי 1960
לבעיות דפוסי העזרה הרפואית ותכנון כוח אדם רפואי, רפואה, כרך ס', חוברת ה' (מארס 1961), עמ' 155-154
ארגון העזרה הרפואית בישראל, דפים רפואיים, כרך כ"א, חוברת א' (ינואר 1962)
על בעיות הרפואה הכללית, רפואה, כרך ס"ג, חוברת א' (יולי 1962), עמ' 15-14
לשאלת הילודה והיריון בלתי רצוי, דפים רפואיים, כרך כ"א (אוגוסט 1962), עמ' 507-489
לבעיות המינהל הרפואי, דפים רפואיים, כרך כ"א (אוגוסט 1962), עמ' 507-489
הרפואה הכללית ועתידה, רפואה, כרך ע"א, חוברת י"א (דצמבר 1966), עמ' 400-397.
לשאלת ארגון שירות רפואי בארץ, דפים רפואיים, כרך כ"ה, חוברת י"א-י"ב (דצמבר 1966)
סיבות הפְניה למרפאה ועבודת רופאי המשפחה, דפים רפואיים, (ספטמבר 1968)
סיבות לדרישות האישה להפלה מלאכותית בגלל היריון בלתי רצוי, רפואה, כרך ע"ו, חוברת י' (מאי 1969), עמ' 456-452
לקריאה נוספת

ציפי שחורי-רובין, ד"ר טובה ישורון-ברמן, הגברת הראשונה בממלכת קופת חולים, דקל - הוצאת ספרים, 2013.
ניסים לוי, יעל לוי, רופאיה של ארץ-ישראל 1979-1948, איתי בחור - הוצאה לאור, נובמבר 2008.
כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד

כריסטיאן השני, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (גרמנית: Christian II. von Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld; ‏22 ביוני 1637 - 26 באפריל 1717), היה רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר בין השנים 1654–1717 ורוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד בין השנים 1671–1717.
ביוגרפיה

כריסטיאן נולד ב-22 ביוני 1637 בבישוויילר, לכריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר ולמגדלנה קתרינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן, בתם של וילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג ודורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג.
בשנת 1654 מת אביו כריסטיאן הראשון, רוזן פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, וכריסטיאן ואחיו חילקו את נחלותיו: כריסטיאן קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר, ואילו יוהאן קרל קיבל את פפאלץ-בירקנפלד-גלנהאוזן.
כריסטיאן ואחיו הצעיר יוהאן קרל למדו ביחד באוניברסיטת שטרסבורג, ולאחר מכן יצאו לטיול הגדול בצרפת, הולנד, אנגליה, שוודיה ושווייץ במשך 5 שנים. לאחר מכן מונה כריסטיאן למפקד רגימנט הרגלים השוואבי בדרגת אוברסט, ופיקד עליו במהלך קרב סנטגוטהרד במהלך המלחמה האוסטרו-טורקית (1663–1664)). בשנת 1668 קיבל כריסטיאן פיקוד על רגימנט מלואי הארבעה עשר, מלך צרפת בדרגת מסטרה דה קאמפ, ובשנת 1688 קיבל דרגת לוטננט גנרל בצבא הצרפתי.
בשנת 1671 מת קרל השני אוטו, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד ללא יורשים, וכריסטיאן ירש את נחלותיו. בשנת 1673 מת חמיו יוהאן יקוב, רוזן ראפולשטיין, וכריסטיאן ואשתו ירשו את נחלותיו. בשנים 1681 ו-163 חתמו כריסטיאן ואחיו יוהאן קרל על הסכמים להסדרת הגבולות ביניהם. בשנת 1699 ירש כריסטיאן חלק מרוזנות פפאלץ-ולדנץ.
ב-26 באפריל 1717 מת כריסטיאן בבירקנפלד, ובנו כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-5 בספטמבר 1667 התחתן כריסטיאן עם קתרינה אגתה, רוזנת ראפולשטיין, בתם של יוהאן יקוב, רוזן ראפולשטיין ואנה קלאודיה מזאלם-קירבורג, ממנה נולדו לו 7 ילדים:
מגדלנה קלאודיה, רוזנת פפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1668–1704), התחתנה עם פיליפ ריינהרד, רוזן הנאו-מינצנברג
לודוויג מפפאלץ-בירקנפלד-בישוויילר (1669–1670)
אליזבת סופיה אוגוסטה מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1671–1672)
כריסטינה קתרינה מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1671–1673)
שרלוטה וילהלמינה מפפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1672–1673)
כריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן (1674–1735)
לואיזה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן-בירקנפלד (1679–1753), התחתנה עם פרידריך אנטון אולריך, נסיך ולדק ופירמונט
כרם נאטור

| --- | --- |

 לידה:  1992 (בן 32 בערך) נצרת, ישראל 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  וידאו ארט 
 www.karamnatour.com
 
כרם נאטור (נולד ב-1992) אמן חזותי, יליד נצרת, חי ויוצר במילאנו.
ביוגרפיה

כרם נאטור נולד בנצרת וגדל בשפרעם, כיום חי ועובד במילאנו. נאטור בוגר התוכנית לתואר ראשון במחלקה לאמנויות המסך (BFA) ותואר שני באמנויות (MFA) של בצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים. כיום הוא יוצר עצמאי ומרצה במחלקה לאמנויות המסך בבצלאל.
נאטור הציג תערוכות יחיד והשתתף בתערוכות קבוצות רבות ובפרויקטים שונים בגלריות ובמוזיאונים ואף זכה בפרסים ובמענקים על יצירתו. נאטור זוכה פרס לאמן וידאו בראשית דרכו מטעם משרד התרבות לשנת 2019 ופרס קיפר מטעם קרן וולף לשנת 2020. בשנת 2020 נבחר נאטור לרשימת 30under30 של מגזין Forbes.
עבודותיו הוצגו במוזיאונים וגלריות שונות בארץ ובעולם, ביניהם מוזיאון תל אביב, מוזיאון ישראל, מוזאון פתח תקווה לאמנות, מוזיאון ינקו דאדא, מוזיאון חיפה לאמנות, מוזיאון בוכום (גרמניה), ונערכו לו תערוכות יחיד ב-CCA תל אביב-יפו, גלריה זומר (ציריך), גלריה רוזנפלד, הגלריה לאמנות אום אל-פחם, וגלריה HULU Split (קרואטיה).
יצירה

יצירתו של כרם נאטור עוסקת במאפייני הזהות ובנזילותה. הוא בוחן את האופן בו הזהות מובנית ונכפית על היחיד על ידי מסגרות שונות, משפחתיות, חברתיות, תרבותיות, פוליטיות ומגדריות. נאטור פועל במדיומים שונים במרחב החזותי, בין הרישום הדיגיטלי לעבודות וידאו. הנוכחות הפיזית של הגוף, מהווה מוטיב חוזר בעבודותיו, תוך הדגשת ההקשרים האלגוריים הנלווים לקיומו של הגוף. ברישומים השונים מתייחס נאטור פעמים רבות לדמות האמן במשחקיות, הומור וציניות ובכך מציף נושאים נוקבים בשיח החברתי, הפוליטי והמגדרי. השחקן הראשי החוזר בעבודותיו של נאטור הוא דמותו שלו, אותה הוא לוקח למסעות במרחבים היסטוריים, חברתיים ותרבותיים.
יצירה > רישומים דיגיטליים

מדיום הווידאו הוא שפת האם של נאטור, ממנה התפתחו הרישומים. הרישומים של נאטור הם רישומים דיגיטליים המתחילים תמיד מצילום או וידאו עליו הוא מצייר. ברישומיו נאטור מונע על ידי בן דמותו, אותו מכנה בשם ג'סטר והוא ישות החולקת עם האמן את גופו הפיזי, אך בה בעת הדמות מתפקדת על פי קונסטרוקציה מנטלית שונה בתכלית, הממוקמת בסיטואציות שונות המייצרות בכל פעם מחדש את נרטיב הרישום. הנוכחות הפיזית של הגוף, מהווה מוטיב חוזר בעבודותיו של נאטור, תוך הדגשת ההקשרים האלגוריים הנלווים לקיומו של הגוף. נאטור מתייחס ברישומים השונים, לדמות האמן במשחקיות, הומור וציניות. הדמות לרוב עירומה אך לעיתים מיוצגת בלבוש תחתון חסר מאפיינים. היא כולה גוף הנע בין מצבים שונים, מוּנע או מניע, נתון לבדיקה, פיקוח ובחינה, אך בה בעת משוחרר מכל אלו, חמקמק, נזיל, עובר בין מצבים, זמנים והגדרות. הדמות מופיעה בפרסונות ובנרטיבים שונים, מנוגדים, מצטלבים, מן התרבות המערבית והמזרחית, הערבית והישראלית, הנשית והגברית, שוברת דיכוטומיות מקובלות ומציעה במקומן הקשרים אלגוריים המזמנים ריבוי משמעויות.
יצירה > Nothing Personal (2017)

עבודת וידאו באורך 20 דקות המפוצלת לשני ערוצי וידאו המציגים שתי נקודות מבט בו בזמן-האחת מופנית אל תוך הסטודיו של האמן והאחרת מופנית מתוך הסטודיו אל המסדרון והמבואה המובילים אליו. בפתח הסרט נראה האמן שוכב על מיטה במרכז הסטודיו ומזעיק לעזרה בקול רפה את מגן דוד אדום. לאחר זמן קצר אכן מופיע צוות פרמדיקים, מתשאל את האמן ומתחיל בטיפול ראשוני בו. נאטור פנה למוקדן הטלפוני באנגלית, והוא מתמיד בשפה זו גם בדיאלוג שהוא מקיים עם הפרמדיקים שבאים לעזרתו. הבחירה בשפה זו משחררת אותו מלבחור באחת משתי השפות המיידיות הרלוונטיות לזהותו כאמן ערבי-ישראלי - העברית והערבית. בחירה זו יוצרת גם אי בהירות וחוסר אוריינטציה עבור הצוות הרפואי ביחס לזהותו של המטופל ונסיבות מצוקתו. האמן מתאר לצוות את אי יכולתו לזוז. מצב תקיעות זה הוא מוקד משמעות מרכזי בסרט: תיעוד של אמן בסטודיו שהוא גם אזרח ערבי ישראלי, שוכב במיטה בלא יכולת להניע את גופו. התקיעות מלחימה את שתי הזהויות זו אל זו ומאחה את הערכים הפוליטיים הקשורים בשני המושגים (אמן ואזרח). הקריאה לעזרה עוטפת גם היא את שתי הזהויות-אמן צעיר בתחילת דרכו ואזרח ערבי בישראל, וחושפת את השבריריות, הטעינות והמורכבות הקשורות בהן. הווידאו של כרם נאטור מערבל בדיה ומציאות, אמת ושקר, ויוצר מערך סימבולי מתעתע של זהויות דתיות, לאומיות ולשוניות.
יצירה > (Repeat After me (2018

Repeat After Me היא עבודת וידאו-ארט, אותה הציג לראשונה בתערוכת היחיד, חזרו אחריי, גלריה אום אל-פחם. בקטלוג התערוכה, תיארה האוצרת אירנה גורדון כי בעבודת הווידאו Repeat After me,שאורכה כ–20 דקות, מציף נאטור את יחסיו עם משפחתו המורחבת ואת האופן בו דמותו חודרת ופורעת את המערכות המקובעות. בסדרה של מצבים שצולמו בבית המשפחה בשפרעם, הוא מתייחס לתולדות הווידאו–ארט ולמחשבה על שפה, תוך שהוא בוחן תפיסות של אבסורד והומור, של זרם התודעה, של חזרתיות, ציות והוראה. נאטור כורך יחד את מדיום הקולנוע עם הווידאו ארט, את עולם הפרסום עם תולדות האמנות. כך, ברגעיה הראשונים, מתחזה העבודה של נאטור, לרגע, לסרט קולנוע הוליוודי באמצעות פתיח הלקוח מסרטים אמריקאיים בו מבט מן החלל על כדור הארץ. מיד לאחר מכן, ברקע, אנו שומעים את קולו של האמן, החוזר וקורא באופנים שונים את שמו, כרם. זהו מעין "דאוס אקס מכינה" באמצעותה הוא מכריז כבר במבוא שהוא עוסק בעצמי, באמן הבורא עולמות, העושה זאת מעמדה של התבוננות עצמית, סקרנות, מודעות, ביקורת, פארודיה ומהתלה.
השכלה

2011–2015 - לימודים לתואר בוגר באמנות (BFA), בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, ירושלים
2013 – סמסטר חורף באוניברסיטה לאמנויות (UArts), פילדלפיה, ארצות הברית
2015–2017 - לימודים לתואר מוסמך באמנות (MFA), בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב, תל אביב
תערוכות יחיד

2016 - Following No Mythologies, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2018 - גוף בעקבות רוח, גלריה רוזנפלד, תל אביב
2018 - חזרו אחריי, הגלריה לאמנות אום אל-פחם, אום אל-פחם
2020 - Blurred Lines, גלריה Oncurating Project Space, ציריך, שווייץ
2020 - תמונות משפחה, תערוכה זוגית עם גיא בן נר, גלריית מכללת אורנים, קריית טבעון
2021 - Blessing in Disguise, גלריה זומר, ציריך, שווייץ
2021 - ראיית לילה, CCA המרכז לאמנות עכשווית, תל אביב
2021 - Karam Natour: Vidéos, גלריית Montpellier Danse, מונפלייה, צרפת