stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בה"ד 10
מגמת אימון יחידות

עד מעבר בסיס ההדרכה לעיר הבה"דים, מגמה זו הייתה אחראית על אימון יחידות חיל הרפואה במילואים ובסדיר. ההדרכות התבצעו באמצעות סגל המגמה המאמן את יחידות חיל הרפואה במתקן אימון יחידות (שהיה ממוקם בצריפין). מגמת אימון יחידות הייתה מורכבת ממדור פנים וממדור חוץ, הידוע גם בתור החוליה הארצית. מדור פנים היה אחראי על אימוני חובשים מחלקתיים ופלוגתיים אשר מתבצעים בבסיס היחידה המאמנת - בה"ד 10. כמו כן, באחריות המדור ללוות לוגיסטית אימונים אשר מתבצעים ביחידה, וכן לחנוך רס"פים (רב-סמל פלוגתי) לתפקוד נכון בשעת חרום. החוליה הארצית מאמנת יחידות רפואה המתגייסות כחלק מאימון יחידת האם שלהן, בכל רחבי הארץ. מרבית האימונים מתבצעים בבסיסי היחידות המתאמנות, אך חלקם מתבצעים בבה"ד 10, וזוכים לתמיכת מדור פנים. החוליה הארצית אחראית על אימון כלל צוותי הרפואה בצבא ונחשבת איכותית מבחינה מקצועית כשאר מגמות בית הספר לרפואה צבאית.
בראש מגמת אימון היחידות ניצב הממ"ג (מפקד המגמה), ולצדו סגנו. תחתיהם נמצאו מפקד החוליה הארצית וחונך פלוגות. נוסף על כך, פעל נגד אימון יחידות שהיה אחראי על תיאום אימונים וניהול לוגיסטי. נגד החוליה היה אחראי על ניהול, הובלה מקצועית, תיאום וניהול קשרים מקצועיים עם גורמים בצבא ובאזרחות.
בית הספר לתיאום וקישור

בעבר שכן בבסיס בית הספר לתיאום וקישור של מתאם פעולות הממשלה בשטחים. לאחר שהבסיס עבר לעיר הבה"דים, הועבר בית הספר לבה"ד 16.
איכות ההדרכה

בה"ד 10 נחשב לבסיס הדרכה מוביל בצה"ל, ואף קיבל את פרס הרמטכ"ל ליחידות מצטיינות לשנת 2009 כבסיס ההדרכה הטוב בצה"ל. חיילים מקורסי החובשים מאותרים להדרכה במהלך הקורס או טרם גיוסם לצה"ל, ולאחר מכן עוברים הכנה שלב א' וממויינים למגמות השונות בבה"ד. השלבים השונים שעוברים המדריכים לפני שמעבירים את השיעור משפרים את כושר ההדרכה ואת המקצועיות. כמעט בכל המגמות בבסיס עוברים המדריכים תדרוכים מול נגד ההדרכה (חייל סדיר שקודם לצורך תפקיד זה). מול נגד ההדרכה מעבירים את השיעור, או חלק מסוים בשיעור כדי להפגין ידע ומקצועיות. במדור טראומה מועבר השיעור בשלמותו מול נגד ההדרכה, ובענף חובשים לעומת זאת, ההדרכה מתבצעת בידי מפקד הכיתה בלבד.
נוסף על כך קיימת מערכת צפ"ה בבסיס (צוות פיתוח הדרכה), הצוות שכולל קצינים וחיילים סדירים כאחד, מסייע בבחירת מדריכים, תיקוף מערכים, משובים למפקדים ומדריכים. מלבד הצוות האורגני של הצפ"ה, נשלח נציג מכל מגמה, כדי ליצור פרספקטיבה על ההדרכה.
בנוסף בסוף שנת 2011 הוקם מדור טי"ל (טכנולוגיות ייעודיות להדרכה). זהו מדור שהמדריכים בו מואתרים במהלך קורסי החובשים, לפי יכולתם ההדרכתית ובנוסף לפי הרקע של המדריכים בתחומים יצירתיים שונים כגון:גרפיקה, קולנוע, תכנות ועוד. במדור יוצרים שיעורים המועברים לחניכי הבה"ד השונים מחניכי קורס החובשים ועד לרופאים בשימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים ויצירתיים.
גלריה

תרגיל מסכם לקורס רופאי שדה (קר"פים)
הערות שוליים

↑  Alon Scope (במאי 2001). "Military Trauma Life Support: A Comprehensive Training Program for Military Physicians" (PDF). Military Medicine (באנגלית). 166 (5): 385–388. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313271005171
הפנתר הוורוד (סרט, 2006)

| --- | --- |

פוסטר הסרט
 מבוסס על:  הפנתר הוורוד 
 בימוי:  שון לוי 
 הופק בידי:  רוברט סימונדס 
 תסריט:  לן בלום, סטיב מרטין, ראוסון מרשל טורבר 
 עריכה:  ג'ורג' פולסי, בראד ווייליט 
 שחקנים ראשיים:  סטיב מרטין (המפקח קלוזו) אליס טליוני Chad Gabriel מרווה גלנטר צ'לה הורסדל Jacqueline Lovell ארון פרל ויליאם אבדי ג'ון סנטיאמפו Stéphane Boucher רוג'ר ריס ז'אן רנו אמילי מורטימר ביונסה קווין קליין הנרי גרסין הנרי צ'רני קריסטין צ'נוות' סקוט אדקינס קלייב אוון ג'ייסון סטיית'האם Boris McGiver בפסקה זו 3 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מוזיקה:  כריסטוף בק הנרי מנציני (נעימת נושא)
 צילום:  ג'ונתן בראון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  רוברט סימונדס הפקות, מטרו גולדווין מאייר, סרטי קולומביה 
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 בפברואר 2006
 משך הקרנה:  93 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט שוד, סרט באדי קאפ, סרט קומדיה, סרט בלשי 
 מקום התרחשות:  צרפת 
 תקציב:  80 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   pinkpanther05
 סרט קודם:  בנו של הפנתר הורוד 
 סרט הבא:  הפנתר הוורוד 2 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
הפנתר הוורוד (באנגלית: The Pink Panther) הוא סרט קומי שיצא בשנת 2006 בכיכובו של סטיב מרטין. ב-2009 יצא סרט המשך, "הפנתר הוורוד 2".
תקציר העלילה

הסרט מתחיל ברציחתו של מאמן כדורגל מפורסם בעזרת חץ מורעל ובהיעלמותו של יהלום יקר בשם "הפנתר הוורוד" השייך לו.
המפקח קלוזו (סטיב מרטין) נקרא לחקירת הרצח והגנבה, ונעזר בעמיתו לעבודה פנטון (ז'אן רנו).
לאחר התקדמות החקירה, העקבות מובילים את קלוזו לחברתו של מאמן הכדורגל (ביונסה נואלס), שהייתה בדרכה ליהלומן. אך היהלום אינו נמצא אצלה.
קלוזו מתחיל לעקוב אחר עוזר מאמן קבוצת הכדורגל, שידוע כצלף מעולה ומתמצא בעשבים סינים.
לאחר מספר ימים נודע לקלוזו שאשת מאמן הכדורגל בדרכה לניו יורק. הם עוקבים אחריה, אך מסתבכים בשדה התעופה והממונה על קלוזו (קווין קליין) מגרש אותו מהחקירה וקלוזו נותר בודד ושנוא הקהל.
בטקס הענקת הפרס לממונה על קלוזו, קלוזו מתפרץ לטקס, חולק על דברי הממונה עליו וחושף את הימצאות היהלום ה"גנוב": היהלום נמצא אצל חברתו של מאמן הכדורגל. זו טענה שהיהלום נמסר לה לאחר הניצחון במשחק וקלוזו מסכים איתה ומכריז על בעלותה על היהלום ועל סגירת התיק.
שחקנים

סטיב מרטין בתפקיד המפקח ז'אק קלוזו
ג'ייסון סטיית'האם בתפקיד מאמן הכדורגל איב גלואן
ז'אן רנו בתפקיד ז'ילבר פונטון
קווין קליין בתפקיד המפקח שארל דרייפוס
אמילי מורטימר בתפקיד ניקול נובו דוראן
ביונסה בתפקיד קסאניה
הנרי ססרני בתפקיד יורי
מוזיקה

ביונסה הופיעה בשני שירים בסרט. הראשון "A Women Like Me", והשני הלהיט שכבש את המקום הראשון של מצעדי הבילבורד "Check On It".
ראו גם

הפנתר הוורוד 2
הפנתר הוורוד
השער החדש

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שער העיר, מבנה אדריכלי, אטרקציה תיירותית 
 כתובת:  העיר העתיקה 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1889
 תאריך פתיחה רשמי:  1889 
 
 קואורדינטות:  31°46′46″N 35°13′35″E﻿ / ﻿31.77930556°N 35.22627778°E﻿ / 31.77930556; 35.22627778
  (למפת ירושלים העתיקה מוגדלת) השער החדש(למפת ירושלים העתיקה רגילה) השער החדש(למפת ירושלים רגילה) השער החדש(למפת ירושלים מוגדלת) השער החדש he
 
השער החדש, 2011.
השער החדש. תמונה מאתר ספריית הקונגרס האמריקאי.
השער החדש (בערבית: الباب الجديد, בתעתיק מדויק: אלבאב אלג'דיד) הוא אחד משערי ירושלים, הממוקם בחומה הצפון-מערבית של העיר העתיקה של ירושלים. השער, שנפרץ בשנת 1889, מחבר בין המתחם הצרפתי ומנזר נוטר דאם דה ז'רוזלם, הנמצא מחוץ לעיר העתיקה, לרובע הנוצרי, הנמצא בתוך העיר העתיקה. השער נמצא במקום הטופוגרפי הגבוה ביותר מכל שעריה של העיר העתיקה של ירושלים.
בניסיון לכבוש מחדש את העיר העתיקה ב-1948, כמה שבועות לאחר נפילת הרובע היהודי, פרצו במסגרת מבצע קדם לוחמי האצ"ל דרך השער החדש ואף תפסו בו ראש גשר. אולם, מאחר ששאר חזיתות הפריצה נכשלו, נסוגו ממנו הלוחמים.
בין מלחמת העצמאות למלחמת ששת הימים השער היה סגור ולא היה בשימוש שכן הוא נמצא על קו הגבול העירוני בין ישראל לירדן. לאחר מלחמת ששת הימים נפתח השער מחדש לציבור.
שמות השער

השער נקרא "השער החדש" מכיוון שהוא החדש בין שערי העיר העתיקה. הוא נפרץ בחומה בשנת 1889, לפי בקשת כמרים נוצרים ובהשתדלות השגריר הצרפתי בשער העליון, כדי להקל על הקשר בין המנזרים הנמצאים באזור זה משני צדי החומה.
בערבית נקרא השער "אלבאב אלג'דיד" (השער החדש) וגם "באב עבד אלחמיד", על שם הסולטאן העות'מאני עבדול חמיד השני, שהסכים לפריצת השער.
מיד לאחר מלחמת ששת הימים הציע משה דיין להבקיע שער חדש יותר כדי לסמל את הניצחון הגדול, ואף הציע לו שם – "שער השבות", אך התוכנית נגנזה.
לקריאה נוספת

רוני אלנבלום, על חומותייך ירושלים - מסלולי סיורים, הוצאת יד בן צבי, עמ' 29–30
הערות שוליים

↑  יהושע בן אריה, ‏צרפת ומפעלי-הבנייה שלה מחוץ לחומות, ירושלים החדשה בראשיתה, יד יצחק בן-צבי, ירושלים תשל"ט, עמ' 383, באתר "כותר"
↑  אריאל שנבל, זה מה שנשער: סודות שערי העיר העתיקה בי-ם, באתר nrg‏, 1 במאי 2017
| אתרי העיר העתיקה של ירושלים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 : 
שערי ירושלים
 שער האריות • שער הפרחים • שער שכם • השער החדש • שער יפו • שער ציון • שער האשפות • שער הרחמים • שערי חולדה: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285542205171  LCCN: sh00001893
סטיבן קמפבל מור

| --- | --- |

סטיבן קמפבל מור
 לידה:  30 בנובמבר 1979 (בן 45) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Stephen Moore Thorpe 
 סוגה מועדפת:  קומדיה שייקספירית 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2003 
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  ברקהמסטד קולג'ייט 
 בן או בת זוג:  קלייר פוי (2014–2018)   סופי קוקסון (2018–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן קמפבל מור (באנגלית: Stephen Campbell Moore; נולד ב-30 בנובמבר 1977) הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר בזכות תפקידו במחזה "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט ובסרט הקולנוע באותו שם.
ביוגרפיה

קמפבל מור נולד בלונדון בשם סטיבן ת'ורפ. הוא למד בבית ספר ברקהמסטד שבהרטפורדשייר, ואחר כך בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. בשנת הלימודים האחרונה שלו הוענקה לו "מדליית הזהב" היוקרתית. הופעת הבכורה שלו על המסך הייתה בסרטו של סטיבן פריי "צעירים יפים ומבריקים". על במת התיאטרון הוא הופיע עם הלהקה השייקספירית המלכותית והתיאטרון המלכותי הלאומי.
קמפבל מור יצר את הדמות של אירווין בהפקה המקורית של "נערי ההיסטוריה" מאת אלן בנט בווסט אנד. הוא גילם את הדמות גם בהפקות שהועלו בברודוויי, סידני, ולינגטון ובהונג קונג, כמו גם בגרסה הקולנועית של המחזה. על תפקידו זה בהפקה בברודוויי היה קמפבל מור מועמד בשנת 2006 לפרס "Drama Desk".
ב-2004 כיכב קמפבל מור לצידה של סקרלט ג'והנסון בסרט הקולנוע "אישה טובה" המבוסס על המחזה של אוסקר ויילד "מניפתה של ליידי וינדרמיר", שצולם באיטליה. ב-2005 שיחק בתפקיד אדוארד השמיני לצידה של ג'ואלי ריצ'רדסון בתפקיד ווליס סימפסון בדרמה הטלוויזיונית "המלך והגרושה".
ב-2008 כיכב קמפבל מור בתפקיד אורח בפרק אחד בסדרת הטלוויזיה "הדרך לקנדלפורד" כמנהל בית הספר מר ג'יימס דלפילד, לצידה של ג'וליה סוואלה. עוד ב-2008 השתתף קמפבל מור בסדרה של ה-BBC "אפר לאפר".
ב-2009 שיחק במיני-סדרה "בן חור" של ABC. ב-2011 הופיע בסרט הקולנוע "עונת המכשפה".
בשנת 2012 שיחק בתפקיד טיטוס לצידה של אן-מארי דאף שגילמה את ברניס, במחזה מאת ז'אן רסין "טיטוס וברניס". ההפקה הועלתה בדונמאר ורהאוס שבלונדון.
ביוגרפיה > חיים אישיים

קמפבל מור היה נשוי לשחקנית קלייר פוי. השניים נפגשו כשעבדו יחד בסרט "עונת המכשפה".. הם נפרדו בשנת 2018.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | צעירים יפים ומבריקים | Bright Young Things | אדם פנוויק-סיימס |  |
| 2004 | אישה טובה | A Good Woman | לורד דרלינגטון |  |
| 2006 | רוחות של חופש | Amazing Grace | ג'יימס סטיבן |  |
| 2006 | נערי ההיסטוריה | The History Boys | אירווין |  |
| 2008 | הג'וב הבריטי | The Bank Job | קווין סוויין |  |
| 2008 |  | Burlesque Fairytales | פיטר בליית'-סמית' |  |
| 2008 | הילדים | The Children | ג'ונה |  |
| 2011 | עונת המכשפה | Season of the Witch | דבלזאק |  |
| 2011 | ג'וני אינגליש חוזר | Johnny English Reborn | ראש הממשלה |  |
| 2015 | דייט בהפתעה | Man Up | אד |  |
| 2015 | מוכי ירח | Moonwalkers | דרק קיי |  |
| 2015 | הליידי בקרוואן | The Lady in the Van | רופא |  |
| 2015 |  | The Ones Below | ג'סטין |  |
| 2017 | להתראות כריסטופר רובין | Goodbye Christopher Robin | ארנסט |  |
| 2018 | הסודות של ג'ואן | Red Joan | מקס |  |
| 2019 | אחוזת דאונטון | Downton Abbey | מייג'ור צ'טווד |  |
| 2024 | האיגוד (אנ') | The Union | קמרון פוסטר |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | ביירון | Byron | ג'ון קאם הובהאוס | דרמה בשני חלקים |
| 2005 | הוא ידע שהוא צודק | He Knew He Was Right | יו סטנבור | מיני-סדרה |
| 2005 | המלך והגרושה | Wallis & Edward | אדוארד השמיני |  |
| 2006 | הנוכלים | Hustle | קוונטון קורנפוט | סדרת טלוויזיה (בפרק "Ties That Bind Us") |
| 2007 |  | Rough Crossings | ג'ון קלרקסון |  |
| 2008 | הדרך לקנדלפורד | Lark Rise to Candleford | ג'יימס דלפילד | סדרת טלוויזיה (פרק אחד) |
| 2008 | אפר לאפר | Ashes to Ashes | איוואן וייט | עונה ראשונה |
| 2009 | זאב הים | The Sea Wolf | המפרי ואן ויידן | מיני-סדרה |
| 2009 | שהייה קצרה בשווייץ | A Short Stay in Switzerland | אדוארד |  |
| 2010 | בן חור | Ben Hur | מסאלה | מיני- |
| 2010 |  | Pulse | ניק | פרק פיילוט |
| 2011 |  | Just Henry | ג'וזף דודג' | סרט טלוויזיה |
| 2012 | טיטאניק | Titanic | תומאס אנדרוז | מיני-סדרה |
| 2012 | טקס הפתיחה של המשחקים האולימפיים | 2012 Summer Olympics opening ceremony |  |  |
| 2012 | ניצודה | Hunted | סטיבן טרנר | מיני-סדרה |
| 2013 | שותף לפשע | Complicit | טוני קוביני | סרט טלוויזיה |
| 2013 | האנשים הלא נכונים | The Wrong Mans | סמוק | עונה ראשונה |
| 2013 |  | Words of Everest | ג'ורג' מאלורי | BBC |
| 2014 | גן החיות שלנו | Our Zoo | הכומר אהרון וב |  |
| 2015 | המתווך | The Go-Between | ויקונט יו טרימינגהם | סרט טלוויזיה |
| 2016 |  | Stag | ג'ונרס | מיני-סדרה |
| 2017 | העמדה האחרונה | The Last Post | לוטננט אד ליית'ווייט | סדרת טלוויזיה |
| 2019-הווה | מלחמת העולמות | War of the Worlds | ג'ונתון גרישם | סדרת טלוויזיה; 2 עונות |
| 2021 | התאמה מושלמת | The one | דמיאן | סדרת טלוויזיה; 8 פרקים |
| 2024 | אדוני האוויר | Masters of the Air | מייג'ור מארווין "רד" באומן | 5 פרקים |
| 2024 | קרימינל רקורד (אנ') | Criminal Record | ליאו האנראטי | 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Internet Broadway Database: Stephen Campbell Moore Credits on Broadway". נבדק ב-12 בנובמבר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "National Theatre : Productions : The History Boys 2004". אורכב מ-המקור ב-2016-03-03. נבדק ב-17 באוקטובר 2006. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The History Boys – Arts Reviews – Arts – Entertainment – smh.com.au". The Sydney Morning Herald. 9 במרץ 2006. נבדק ב-17 באוקטובר 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "2006 – Drama Desk Awards – Nominations". נבדק ב-19 בינואר 2009. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  independent.co.uk, 12 February 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007384190205171  BNE: XX4661700  BnF: cb15567339h (data)  GND: 1012502368  ISNI: 0000 0001 2022 4659  LCCN: no2007043947  NKC: xx0205801  SUDOC: 139087141  VIAF: 305406059   WorldCat (עם VIAF): 305406059
The Swing of Delight

The Swing of Delight הוא אלבום אולפן מאת קרלוס סנטנה. האלבום דורג במקום ה-65 במצעד הבילבורד 200; 1980.
הנגנים באלבום

קרלוס סנטנה – גיטרות, כלי הקשה ושירה
ראול ראקוו – קונגה ושירה
ארמנדו פראזה – בונגו וקונגה
אורסאס וילטו – טימבלס ושירה
דייוויד מרגן – גיטרה בס
גרהם ליר – תופים
אלכס ליגרטווד – שירה
פרנסיסקו אג'ובל – תופי קונגה
רוסל טאבס – חליל וסקסופון
רשימת השירים

| מס' | שם | לחן | משך |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Swapan Tari  | סרי צ'ינמוי | 6:46 |
| 2. | 'Love Theme from 'Spartacus  | אלכס נורת' | 6:50 |
| 3. | Phuler Matan  | סרי צ'ינמוי | 5:52 |
| 4. | Song for My Brother  | קרלוס סנטנה | 6:56 |
| 5. | Jharna Kala  | סרי צ'ינמוי | 7:11 |
| 6. | Gardenia  | קרלוס סנטנה | 7:08 |
| 7. | La Llave  | קרלוס סנטנה | 3:40 |
| 8. | Golden Hours  | קרלוס סנטנה | 6:36 |
| 9. | Sher Khan, the Tiger  | ויין שורטר | 5:45 |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 56:59 |
לשון-פר סמורה

| לשון-פר סמורה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: זיפניים
סוג:: לשון-פר
מין:: לשון-פר סמורה
שם מדעי
 Anchusa strigosa
לְשׁוֹן-פַּר סְמוּרָה (שם מדעי: Anchusa strigosa) הוא צמח עשבוני דו-שנתי או רב-שנתי  ממשפחת הזיפניים. בעל שושנת עלים גדולה בחורף ועמוד תפרחת זקוף (מטר אחד ויותר) באביב המאוחר ופרחים כחולים, תכולים ולבנים. כולו מכוסה זיפים דוקרניים. תחום תפוצתו  הטבעי מהאזור המזרח-ים-תיכוני ועד איראן הגדל בעיקר בבתי גידול בעלי אקלים ממוזג.
בית גדול ותפוצה

לשון-פר סמורה גדלה בעיקר באדמות כבדות בהרים גבוהים, באזורי מסלע קירטוני, בצדי דרכים, שדות, בתה ומדבריות. תפוצתו היא ים-תיכוני - סהרו-ערבית. המין נפוץ בחגורת הספר, מהנגב הצפוני דרך מזרח הרי יהודה והשומרון ועד הגליל המזרחי ורמת הגולן. הוא התפשט בצידי דרכים מערבה אל תוך החבל הים תיכוני. באזור ירושלים, היא נפוצה בעיקר בחבל ספר המדבר במורדות מירושלים לים המלח, באזורים בהם יש רעיית יתר. לשון-פר סמורה היא אחד הצמחים והחשובים של חגור הספר. היא נחשבת כעמידה בפני שן הבהמה מה שמביא להגדלה חלקה באוכלוסייה הצומח ומאידך היא נחשתב לצמח צוף המושך ביותר באזור ירושלים.
הפריחה מסוף פברואר ועד תחילת יוני ועיקרה בסוף האביב.
מאפיינים מורפולוגיים

תפרחתו מתנשאת לגובה מטר ואף יותר. כל הצמח מכוסה בשערות זיפניות דוקרניות ומכאן שם המין. בחורף צומחת שושנת עלים גדולה, ורק באביב המאוחר עולים מבסיס הצמח מספר עמודי תפרחת גבוהים.
הגבעולים גליליים בעלי עלים.
העלים מסורגים או כולם מרוכזים בשושנת ותמימים.
התפרחות גדולות, מסועפות, מלוות עלים או חפים.
הפרחים דו-מיניים, סימטריים, בעלי עטיף כפול,  עלי כותרת מאוחים ושחלה עילית. כל פרח יוצא מחיקו או קרוב לחיקו של חפה או עלה.
הגביע מורכב מ-5 עלים, המופרדים כמעט עד לבסיסם או לחלוטין. עלי הגביע מכוסים בשלוש שורות של זיפים סמירים: שתי שורות לאורך שפת העלה ושורה נוספת לאורך העורק המרכזי.
הכותרת דמוית מסמר ובעלת 5 עלי כותרת המאוחים לצינור ארוך וישר ואגן אופקי שאונותיו שוות פחות או יותר זו לזו. אורך הכותרת  גדול מסנטימטר אחד.
לוע צינור הכותרת סגור על ידי 5 קשקשים קהים, שעירים או מצויצים. תפקידם הוא למנוע מחרקים לא רצויים להיכנס אל לוע הכותרת וגם למנוע מחרקים קטנים שכן הצליחו להיכנס לצאת החוצה. על ידי המאבק שלהם עם הפרח גדל הסיכוי להאבקה כשיצאו. תפקיד נוסף הוא מניעת התאדות הצוף המופרש בבסיס צינור הכותרת. המבקרים העיקריים בפרחים הם דבורים יחידאיות ארוכות-לשון מהסוגים מדרונית (Anthophora) ומחושית (Eucera), וכן דבורי דבש.
האבקנים 5, מעורים בצינור הכותרת וחבויים בה.
השחלה עילית, בת 4 עלי שחלה. עמוד השחלה ארוך יוצא מבין 4 מגורות השחלה.
השחלה יושבת (ללא עוקץ צר בתחתיתה) על מצעית, המוקפת בטבעת המפרישה צוף (צופן). צופנים אלו, המכונים צופני מצעית (toral nectaries), מתפתחים על פני המצעית ויוצרים טבעת בולטת סביב בסיס השחלה. במילים אחרות, במשפחת הזיפניים, הצופנים הם צופני מצעית טבעתיים.
השיליה זוויתית כלומר, הביציות מחוברות למקום החיבור בין המחיצות של שחלה מורכבת, בדרך כלל על הציר המרכזי או ישירות למחיצות עצמן.
הפרי  (בייחוד כשהוא צעיר) עשוי 4 פרודות חד-זרעיות שביניהן צומח ועולה עמוד השחלה. הפרודות נמצאות בתוך גביע שאינו מתפשק עם ההבשלה. הפרודות אינן חלקות והן חלולות בחלקן התחתון. בסיס כל פרודה מוקף טבעת נפוחה, הנשארת לפעמים על מצעית הפרח לאחר התנתקות הפרודות. אורך הפרודות 6 עד 12 מ"מ.
שימושים

ניתן להשתמש בצמח לרפואה בעזרת העלים והשורש. ניתן לרפא פצעים בעור על ידי הנחת עלים כתושים על הפצע. כמו כן ניתן לרקוח משחה מהעלים הכתושים ובתוספת שמן זית לרפא כוויות. חליטת העלים ושתיית החליטה, משמשת נגד תולעים ושטפי דם.
הערות שוליים

↑  Anchusa strigosa Banks & Sol., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  לשון-פר סמורה, באתר צמחיית ישאל וסביבתה
1 2 3  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 361, 372
↑  א. פאהן, אנטומיה של הצמח, מהדורה שניה, מורחבת ומעודכנת, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1987, עמ' 531
↑  מיכאל זהרי, כל עולם הצמחים, תל אביב: עם עובד בע"מ, 1982, עמ' 521-524
חנה הראל

| --- | --- |

חנה הראל בספטמבר 2010
 לידה:  27 בספטמבר 1923 י"ז בתשרי ה'תרפ"ד תל אביב פלשתינה (א"י) פלשתינה
 פטירה:  31 בדצמבר 2021 (בגיל 98) כ"ז בטבת ה'תשפ"ב
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מקום מגורים:  ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מקצוע:  מחנכת
 מעסיק:  משרד החינוך הישראלי 
 בן זוג:  מנשה הראל
 מספר צאצאים:  3 
 
חנה הראל (27 בספטמבר 1923 - 31 בדצמבר 2021) הייתה מורה ומחנכת ישראלית. הקימה וניהלה את היחידה לחינוך לחיי משפחה וחינוך מיני במשרד החינוך והתרבות.
ביוגרפיה

חנה הראל (לפושניאן) נולדה בתל אביב, אליה הגיעו הוריה מבֵּסָרַבְּיָה בעלייה השלישית, בעקבות פרעות ופוגרומים שנעשו בקהילה היהודית שבקישינב. כ-20 שנים לאחר מכן, משפחותיהם של הוריה ניספו בשואה. לאביהָ הייתה חנות ובית מלאכה לתיקון עטים נובעים בשם "הנובע", סמוך לבית פרומין בירושלים, בתקופה שהכנסת שכנה שם. רבים מהשרים וחברי הכנסת פקדו את החנות כדי לרכוש או לתקן בה עטים נובעים.
למדה בבית הספר "לדוגמה" ולאחר מכן סיימה את לימודי התיכון וסמינר למורות במכללת לוינסקי לחינוך. המכללה נקראה בשם "בית המדרש למורות ביפו (מוסד חובבי ציון) לזכר א. ל. לוינסקי", ונודעה בשם "סמינר לוינסקי". שם בסמינר, המורה שלה לוין קיפניס המליץ לה לשנות את שם משפחתה ל"לפידות" במקום "לפושניאן".
יצאה ל"הכשרה" בקיבוץ גבת, בקיבוץ גבת הייתה מדריכה של תנועת הנוער מחנות העולים והדריכה את "חבורת הנוער" טרם התגייסותם לפלמ"ח. בין חניכיה היה פילון פרידמן, שנפל בקרב בכיבוש מצודת כ"ח.
הייתה ממקימי קיבוץ חמדיה ב-1942. עברה לקיבוץ מעוז חיים ובשנת 1946 נישאה למנשה הראל, שם עסקה בהוראה, והייתה המורה של ילדי הקיבוץ. בעקבות הפילוג בתנועה הקיבוצית, עברה לקיבוץ גשר הזיו, ובשנת 1952 עברה עם משפחתה לקיבוץ רמת רחל. גם שם המשיכה בהוראה, והעמידה דורות של תלמידים.
סיימה תואר ראשון ושני בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית בירושלים.
בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20 הצטרפה למזכירות הפדגוגית של משרד החינוך, ופיתחה את תחום החינוך החברתי.
החינוך המיני עלה לתודעה בתקופתו של יגאל אלון כשר החינוך, הוא הטיל על חנה הראל להקים את "היחידה לחינוך מיני ולחינוך לחיי משפחה" במשרד החינוך. עם כניסתו של אהרן ידלין לתפקיד שר החינוך, בתקופה שאליעזר שמואלי היה מנכ"ל המשרד, החינוך המיני נעשה ממוסד יותר, ונכנס לתוכנית הלימודים. הראל הכינה, כתבה וערכה תוכניות לימוד מהגיל הרך ועד לגיל ההתגברות, תוך כדי יצירת הקשר בין החינוך המיני והחינוך לחיי משפחה. היא ערכה כנסים, סדנאות וימי עיון בנושא החינוך המיני בשיתוף ד"ר רות וסטהיימר. חנה הראל ניהלה את היחידה, ופיתחה תוכניות לימוד עד ליציאתה לגמלאות ב-1988.
בשנים 1961–1963 לימדה בישיבה דפלטבוש בניו יורק, במסגרת "תוכנית חילופי מורים".
בשנת שבתון ב-1971 לימדה ב-Jewish Free School, בלונדון.
חנה הייתה נשואה במשך 68 שנים למנשה הראל פרופסור לגאוגרפיה וחתן פרס ישראל לחקר ידע ארץ ישראל, עד שנפטר. לזוג שני בנים ובת.
התגוררה ברמת מוצא.
נפטרה ב-31 בדצמבר 2021, כ"ז בטבת תשפ"ב, ונקברה לצד בעלה בחלקת יקירי ירושלים שבהר המנוחות.
פרסומים שיצרה

תוכניות לימודים - חינוך לחיי משפחה וחינוך מיני בגן הילדים ובכיתות א'-ד' (מדריך למורה), הוצאת משרד החינוך
תוכניות החינוך לחיי משפחה והחינוך המיני בבתי הספר הממלכתיים, הוצאת משרד החינוך
לקראת התבגרות חלקים א' ב', הוצאת עם עובד
מדריך דידקטי לאמצעי לימוד בחינוך לחיי משפחה ובחינוך מיני, הוצאת משרד החינוך
מניסיונם של מחנכים - המתירנות, המרד והטאבו של המין (מדריך למורה), הוצאת משרד החינוך
הערות שוליים

↑  דילמת המפקד פילון
↑  חינוך לחיי משפחה וחינוך מיני, הספרייה הלאומית של ישראל
↑  פרופ' מנשה הראל, באתר פרס ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310910005171  VIAF: 103631677   WorldCat (עם VIAF): 103631677
טייסת

ערך זה עוסק ביחידה בסיסית בחילות אוויר. אם התכוונתם למטיסת כלי טיס, ראו .
טייסת היא יחידה בסיסית בחילות האוויר בעולם. בדרך-כלל מדובר ביחידה המפעילה כלי טיס, אך גם יחידות המפעילות נשק אחר, כגון טילים, ואף יחידות מנהלה שונות, נקראות "טייסת". בראש טייסת עומד קצין בדרגת סגן-אלוף.
טייסת טיסה מכילה לרוב 12 עד 24 מטוסים או מסוקים, בהתאם לסוג כלי התעופה ולמנהגי החיל המסוים. במרבית המקרים טייסת מכילה מטוסים, מסוקים או טילים מאותו הדגם.
ביחידות קומנדו SAS של חבר העמים הבריטי טייסת היא מסגרת בסדר גודל של פלגה.
חיל האוויר הישראלי

בחיל האוויר הישראלי, טייסת היא יחידת משנה בבסיס טיסה. לכל טייסת יש סמל הייחודי לה. כל טייסת נחלקת למספר גפים: גף טיסה, גף טכני וגפים ייעודיים (גף בקרים בטייסת נחשון, גף סיירי אוויר בטייסת הראשונה, גף סיורי ים בטייסת ענקי המדבר וכדומה). בראש כל אחד מהגפים עומד קצין בדרגת רב-סרן או סרן.
בכל בסיס טיסה קיימים ארבעה סוגי טייסות:
טייסות טיסה – הטייסות המפעילות כלי טיס. בטייסות אלו משרתים אנשי צוות אוויר (בטייסות של כלי טיס מאוישים) או מפעילים (בטייסות של כלי טיס בלתי מאוישים). בנוסף משרתים בטייסות הללו טכנאי דרג א'. מפקד הטייסת הוא איש צוות אוויר בדרגת סא"ל, ולצדו משרתים סגני מפקד הטייסת: סמ"ט א' וסמ"ט ב' בדרגת רס"ן. מפקד כל טייסת נבחר ישירות על ידי מפקד חיל האוויר. לכל טייסת יש כינוי, למשל "טייסת העטלף", ומספר ייחודי, לרוב בן שלוש ספרות (יוצאת מכלל זה היא טייסת 69).
טייסת תעופה – הגוף שאחראי, בין היתר, למתן שירותים לטייסות המבצעיות כגון: מגדל פיקוח, הגנה קרקעית, כיבוי-אש וכיוצא בזה. מפקד טייסת תעופה (מט"ת) הוא איש צוות אוויר בדרגת סא"ל.
טייסת תחזוקה אווירית – הגוף שאחראי על תחזוקה של כלי הטיס של הבסיס בדרג ב'. מפקד טייסת תחזוקה אווירית (מטת"א) הוא איש המערך הטכני בדרגת סא"ל.
טייסת מנהלה – הגוף שאחראי על ענייני המנהלה בבסיס כגון: רפואה, כוח אדם, מזון ואפסנאות. מפקד טייסת מנהלה (מט"מ) הוא קצין משא"ן בדרגת סא"ל.
ראו גם

רשימת טייסות חיל האוויר הישראלי
גף
F-15I ("רעם") בשירות טייסת 69 ("טייסת הפטישים")
ג'קטה הוקס

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1910 קיימברידג', הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  18 במרץ 1996 (בגיל 85) צ'לטנהאם, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Jessie Jacquetta Hopkins 
 מקום לימודים:  קולג' ניונהאם, אוניברסיטת קיימברידג'  קרן סטיבן פירס 
 פרסים והוקרה:  עמית אגודת חוקרי העתיקות של לונדון 
 בן או בת זוג:  ג'. ב. פריסטלי (1953–?)  Christopher Hawkes (1933–1953) 
 
ג'קטה הוקס (באנגלית: Jacquetta Hawkes;‏ 5 באוגוסט 1910 – 18 במרץ 1996) הייתה ארכאולוגית וסופרת בריטית. הייתה האישה הראשונה שלמדה ארכאולוגיה ואנתרופולוגיה באוניברסיטת קיימברידג'. התמחתה בארכאולוגיה פרהיסטורית, והיא ידועה בפרט על חפירתה של שאריות ניאנדרטליות במערת הכרמל.
בנוסף, הייתה שותפה להקמתה של התנועה לפירוק נשק גרעיני. וכן, היא כתבה ספרים רבים, ביניהם ספרי ארכאולוגיה ופרוזה, ספרה "(a land (1951" הוא המוכר ביותר. מעבר לספרים היא כתבה שירה, מאמרים, תסריט לסרט " (1946) the beginning of history", ומחזות ביחד עם בעלה השני, ג'יי.בי. פריסטלי.