מריוס לקטוש
קריירת אימון

בשנת 2000, עם פרישתו ממשחק, התמנה לתפקיד עוזר המאמן בקבוצה בה פרש, נציונל בוקרשט. בינואר 2001 החל לשמש כעוזרו של מיחאי סטויצ'יצה, בן ארצו שהתמנה לתפקיד מאמן נבחרת פנמה. לאחר טורניר קופה סנטרואמריקאנה שנערך כחצי שנה לאחר מכן, סיימו השניים את דרכם בנבחרת.
תפקידו הראשון של לקטוש כמאמן ראשי היה בקבוצת אוצלול גאלאץ. הוא התמנה לתפקיד בינואר 2002, ועד לסיום עונת 2001/2002 הוביל את הקבוצה למקום החמישי, מרחק נקודה בלבד מהמקום השלישי ומהעפלה לגביע אופ"א. לקראת עונת 2002/2003 התמנה לתפקיד מאמן בראשוב, קבוצת נעוריו, אותה הוביל בסיום העונה למקום הרביעי בטבלה, עם ניקוד זהה למקום השלישי, אך בפער שערים נחות. לקטוש פתח עם הקבוצה את עונת 2003/2004, אך סיים את תפקידו בתום הסיבוב הראשון כשהקבוצה ממוקמת במקום ה-13, מקום אחד מעל לקו האדום.
בסוף חודש פברואר 2004 התמנה לתפקיד מאמן אוניברסיטטה קראיובה, אך עוד באותו הערב חזר בו מהסיכום בעקבות מחאה אוהדי הקבוצה שלא רצו לראות אותו בתפקיד. פחות מחודש אחר כך, ב-15 במרץ 2004, התמנה לתפקיד מאמן צילאו פיאטרה ניאמץ, תפקיד בו החזיק עד לסיום העונה. ביולי 2004 התמנה לתפקיד עוזרו של אנגל יורדנסקו בנבחרת רומניה. עם פיטוריו של האחרון בנובמבר של אותה השנה, סיים גם לקטוש את תפקידו לאחר ארבעה חודשים.
בינואר 2005, במהלכה של עונת 2004/2005, החל לקטוש לאמן את אינטר גז בוקרשט מליגת המשנה, אך כעבור שלושה חודשים התפטר מתפקידו כמאמן הקבוצה. באוקטובר 2005 חזר לקטוש למועדון בו הצטיין כשחקן, סטיאווה בוקרשט, כששימש נשיא הקבוצה בפועל תחת הנשיא ג'ורג'ה בקאלי. ב-2 במאי 2006, חצי שנה אחר כך, עזב את התפקיד.
לקראת עונת 2006/2007 חזר לתפקיד המאמן, כשקיבל את התפקיד בקבוצת UTA ארד, ובכך חזר לאמן בליגה הבכירה לראשונה מאז סיים את תפקידו בבראשוב כשנתיים וחצי קודם לכן. בעונתו הראשונה על הקווים הוביל את הקבוצה למקום ה-12 ולהישרדות בליגה הבכירה. הוא התפטר מתפקידו ב-30 בספטמבר 2007, זמן קצר לאחר פתיחת עונת 2007/2008, וחודש אחר כך התמנה לראשונה בקריירה כמאמן הקבוצה עמה הוא מזוהה יותר מכל, סטיאווה בוקרשט. לקטוש וסטיאווה החמיצו את האליפות באותה העונה, כשסיימו במקום השני עם נקודה בלבד מתחת לאלופה, צ'.פ.ר. קלוז'.
ב-22 באוקטובר 2008, במהלכה של עונת 2008/2009, עזב לקטוש את סטיאווה בעקבות ההפסד הביתי 3–5 לאולימפיק ליון בשלב הבתים של ליגת האלופות. דורינל מונטאנו, חברו לנבחרת לשעבר, התמנה למחליפו, אך לאחר חודשיים בלבד פוטר מונטאנו על ידי בקאלי ולקטוש הוחזר לתפקיד המאמן הראשי. שלושה מחזורים לסיום העונה, כשקבוצתו נוצחה וירדה מהמקום הרביעי לשביעי ואיבדה סופית את סיכוייה לזכות באליפות, התפטר לקטוש פעם נוספת מתפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-28 בספטמבר 2009, זמן קצר לאחר פתיחת עונת 2009/2010, התמנה לקטוש לתפקיד מאמן וסלוי. הקבוצה רשמה עונה מוצלחת תחת הדרכתו של לקטוש, וסיימה את העונה במקום השלישי, שזיכה אותה בכרטיס לשלב הפלייאוף במוקדמות הליגה האירופית. בנוסף, הוביל לקטוש את הקבוצה לגמר הגביע הרומני, אך שם נוצחה וסלוי בדו-קרב פנדלים על ידי קלוז'. בסיום העונה התפטר לקטוש מתפקידו ועבר להתגורר עם משפחתו בספרד.
ב-28 בספטמבר 2010 שוכנע לקטוש לחזור בו מעזיבתו, והתמנה בפעם השלישית לתפקיד מאמן סטיאווה בוקרשט, במקומו של איליה דומיטרסקו שהתפטר מתפקידו. ב-7 במרץ 2011, משלא הצליח להוביל את הקבוצה להתמודד על האליפות, התפטר מתפקידו לאחר הפסד 0–3 לבראשוב.
ב-21 בינואר 2012, במהלכה של עונת 2011/2012, התמנה לקטוש לתפקיד מאמן טרגו מורש. הקבוצה מוקמה אז במקום ה-15 בטבלה, ולקטוש היה למאמנה השלישי באותה העונה. ב-19 במרץ, כעבור חודשיים בלבד ומשלא הצליח לייצב את מצבה של הקבוצה, התפטר לקטוש מתפקידו. הקבוצה ירדה לליגת המשנה בתום העונה.
באוקטובר 2013, לאחר כשנה וחצי מחוץ למגרשים, התמנה לקטוש לתפקיד מאמן יאשי מליגת המשנה. הוא הוביל את הקבוצה למקום הראשון בטבלת הבית שלה בליגה הסדירה, ולמקום הראשון בטבלת הבית שלה בפלייאוף העלייה - ובכך הוביל אותה להעפלה לליגה הבכירה. לקטוש פתח עם הקבוצה את עונת 2014/2015, אך חוזהו הותר בהסכמה הדדית ב-29 באוגוסט 2014, זמן קצר לאחר פתיחת העונה.