stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרויקט גנום האדם
היסטוריה > מטרות המיזם > תוכנית החומש השנייה (1993–1998)

לאחר שלוש שנים, בשנת 1993, התגבשה תוכנית החומש השנייה, שנבנתה לאור ההתפתחויות הטכנולוגיות (שאפשרו סיום חלק מהמטרות מוקדם מהצפוי), והניסיון שנצבר מהעבודה על המיזם. שוב נפגשו אנשי מחלקת האנרגיה וה-NIH עם מדענים ואישי ציבור, ופרסמו תוכנית חומש חדשה לשנים 1993–1998. בין ההתפתחויות הטכנולוגיות המרכזיות שהשפיעו על ההתקדמות ניתן למנות (א) פיתוח סוגי סמנים גנטיים נוספים, הניתנים לזיהוי על ידי PCR, (ב) פיתוח מערכות לשיבוט מולקולרי של מקטעי DNA ארוכים וכלים חישוביים כדי לחבר אותם וליצור מהם מפות פיזיקליות, (ג) הגדרות STS כיחידת מידה למיפוי פיזקלי, (ד) שיפור הטכנולוגיה ואוטומציה של תהליך הריצוף.
מטרות תוכנית החומש השנייה:
מיפוי וריצוף גנום האדם:
מיפוי גנטי - השלמת המיפוי במרווחים של 2–5 סנטימורגן (cM) עד לשנת 1995. פיתוח טכנולוגיות למיפוי מהיר. פיתוח סמנים גנטיים פשוטים יותר לשימוש. פיתוח שיטות מיפוי חדשות
מיפוי פיזיקלי - כמו בתוכנית החומש הראשונה.
ריצוף - פיתוח שיטות לריצוף אזורים באורך של כמה מגה בסיסים בעלי עניין רב. פיתוח שיטות לריצוף רחב היקף (high throughput), בדגש על מערכות שישלבו את כל השלבים מיצירת תבנית ה-DNA ועד לניתוח המידע. פיתוח התשתיות כדי שיאפשרו ריצוף של 50 מגה בסיסים בשנה, כך שבמסגרת תוכנית החומש ירוצפו בסך הכל 80 מגה בסיסים.
זיהוי גנים:
פיתוח שיטות יעילות לזיהוי גנים ולמיקומם על גבי המפה הפיזקלית או הרצף שפוענח.
פיתוח שיטות:
הרחבת התמיכה בפיתוח טכנולוגיות חדשניות ושיפור הטכנולוגיות הקיימות לריצוף DNA.
אורגניזם מודל:
השלמת מפת STS של גנום העכבר ברזולוציה של 300 קילו בסיסים.
השלמת ריצוף הגנומים של אי קולי ושמר האפייה עד לשנת 1998.
המשכת ריצוף סי אלגנס ותסיסנית המחקר, כך שבשנת 1998 גנום הסי אלגנס יהיה לקראת השלמה.
ריצוף מקטעי DNA מהעכבר המקבילים לרצפי האדם בעלי עניין ביולוגי.
מידענות
המשכת יצירת, פיתוח והפעלת תוכנות ומאגרי מידע לטובת המידע שנאסף במיזם, כולל יצירת כלים ותקנים לשיתוף מידע בין מאגרים שונים.
איחוד, הפצה והמשך פיתוח תוכנות יעילות.
המשך כלים חישוביים לניתוח המידע.
אתיקה, משפטים והיבטים חברתיים:
המשך זיהוי והגדרה של הנושאים המרכזיים ופיתוח מדיניות כדי להתמודד עמם.
פיתוח והפצת מדיניות לגבי שירותי בדיקות גנטיות פוטנציאליות.
טיפוח קבלה נרחבת של הגיוון הגנטי הקיים.
שיפור והרחבה של החינוך הציבורי והמקצועי, בצורה הרגישה לסוגיות חברתיות-תרבותיות ופסיכולוגיות.
הכשרה:
המשך הכשרת מדענים בתחומים הקשורים למיזם.
העברת הטכנולוגיות:
עידוד ושיפור העברת טכנולוגויות מתוך ולתוך מכוני המחקר המשתתפים במיזם.
נגישות:
יצירת פעולה עם אלה שיקימו מרכזי הפצה עבור תוצאות המיזם.
שיתוף כל המידע והחומרים תוך 6 חודשים מיום פיתוחם, באמצעות הפצת המידע במאגרים.
היסטוריה > מטרות המיזם > תוכנית החומש השלישית (1998–2003)

מטרות תוכנית החומש השלישית:
מיפוי וריצוף גנום האדם:
השלמת הריצוף עד לסוף שנת 2003.
סיום שליש מהריצוף עד לסוף 2001.
הגעה לכיסוי של 90% מהגנום בגרסת טיוטה עד לסוף 2001.
פרסום הריצוף כולו בצורה חינמית.
פיתוח שיטות:
המשך העלאת התפוקה והורדת מחירי הריצוף.
תמיכה במחקר על שיטות חדשניות שיכולות להוביל לשיפור משמעותי בשיטות הריצוף.
פיתוח שיטות יעילות לפיתוח שיטות ריצוף חדשות לתוך תהליך הריצוף.
השונות הגנטית בגנום האדם:
פיתוח שיטות לזיהוי מהיר ורחב היקף של SNP ושונויות גנטיות נוספות.
זיהוי שונויות נפוצות ב-CDS של רוב הגנים המזוהים.
יצירת מפת SNP של לפחות 100,000 סמנים גנטיים.
פיתוח שיטות חשיבה כדי ללמוד על השונות הגנטית.
יצירת משאבים ציבוריים של דוגמאות DNA ושורות תאים.
שיטות גנומיות יישומיות:
יצירת שיבוטי cDNA המייצגים את הגנום האדם והיצורים האחרים במיזם.
תמיכה במחקרים העוסקים ברצפים שאינם מקודדים לחלבון.
פיתוח שיטות לניתוח רחב היקף של התבטאות גנים.
שיפור השיטות ליצירת מוטציות בגנום.
פיתוח שיטות לניתוח רחב היקף של חלבונים.
גנומיקה השוואתית:
השלמת ריצוף סי אלגנס בשנת 1998.
השלמת ריצוף תסיסנית המחקר בשנת 2002.
פיתוח מפה פיזיקלית ומפה גנטית של העכבר, ומשאבים נוספים כגון מאגרי מידע של cDNA והשלמת הרצף עד לשנת 2008.
איתור אורגניזמי מודל נוספים שכדאי להשקיע בהם מחקרים גנומיים.
אתיקה, משפטים והיבטים חברתיים:
בחינת נושאים הנוגעים להשלמת ריצוף גנום האדם וחקר השונות הגנטית.
בחינת נושאים שעלו בעקבות הטמעת שיטות ומידע גנטי ברפואה.
בחינת נושאים שעלו בעקבות הטמעת הידע בתחומים שאינם קליניים.
לחקור כיצד ידע גנטי חדש עשוי לקיים אינטראקציה עם מגוון נקודות מבט פילוסופיות, תאולוגיות ואתיות.
לחקור כיצד גורמים גזעיים, אתניים וסוציואקונומיים משפיעים על השימוש, ההבנה והפרשנות של מידע גנטי; השימוש בשירותים גנטיים; ופיתוח מדיניות.
ביואיפורמטיקה וביולוגיה חישובית:
שיפור התוכן והשימוש במאגרי המידע.
פיתוח כלים טובים יותר ליצירת מידע ולאנוטציית DNA.
פיתוח ושיפור כלים ומאגרי מידע למחקרים פונקציונליים רחבי היקף.
פיתוח ושיפור כלים לייצוג וניתוח דמיון רצפי ושונות.
יצירת מנגנונים לתמיכה בגישות יעילות לייצור תוכנות יציבות הניתנות לייצוא ושיתוף באופן נרחב.
הכשרה וכוח אדם:
לטפח את הכשרתם של מדענים המיומנים במחקר גנומי.
עידוד הקמת מסלולי קריירה אקדמיים עבור מדענים בתחומים גנומיים.
העלאת מספר המדענים בעלי ידע הן בתחום הגנומיקה והן בתחומי האתיקה, המשפטים ומדעי החברה.
היסטוריה > מטרות המיזם > מטרות ומועד השלמתן

| תחום | מטרה | הישג בפועל | תאריך |
| --- | --- | --- | --- |
| מיפוי גנטי | רזולוציה של 2–5 cM (שש מאות - 1500 סמנים גנטיים) | רזולוציה של 1 cM (3000 סמנים גנטיים) | ספטמבר 1994 |
| מיפוי פיזיקלי | 30,000 STS | 52,000 STS | אוקטובר 1998 |
| ריצוף DNA | 95% מהאזורים מכילי הגנים באדם בדיוק של 99.99% | 99% מהאזורים מכילי הגנים באדם בדיוק של 99.99% | אפריל 2003 |
| יכולת ומחיר ריצוף | ריצוף 500 מגה בסיסים בשנה, במחיר של פחות מ-$0.25 לבסיס | רוצף יותר מ-1400 מגה בסיסים בשנה, בעלות הנמוכה מ-$0.09 לבסיס | נובמבר 2002 |
| שונות גנום האדם | מיפוי 100,000 SNP | מיפוי 3.7 מיליון SNP | פברואר 2003 |
| זיהוי גנים | זיהוי כלל ה-cDNA של האדם | 15,000 רצפי cDNA באורך מלא | מרץ 2003 |
| אורגניזמי מודל | השלמת ריצוף הגנום של אי קולי, שמר האפייה, סי אלגנס ותסיסנית המחקר | מלבד השלמת הריצוף של האורגניזמים הנ"ל, פורסמו גרסאות טיוטה ליצורים נוספים, ובהם העכבר והחולדה, תסיסנית ותולעת נימית נוספת | אפריל 2003 |

| ניתוח פונקציונלי | פיתוח שיטות למחקר גנומי | סינתזה רחבת היקף של אוליגונוקליאוטידים | 1994 |
| ניתוח פונקציונלי | פיתוח שיטות למחקר גנומי | DNA מיקרואריי | 1996 |
| ניתוח פונקציונלי | פיתוח שיטות למחקר גנומי | נוקאאוט גנטי בגנום איקריוטי (שמר) | 1999 |
| ניתוח פונקציונלי | פיתוח שיטות למחקר גנומי | הרחבת שיטת two-hybrid למציאת קשר בין חלבונים | 2002 |
היסטוריה > דיווח תוצאות המיזם

טיוטה ראשונה התפרסמה בשנת 2000, והוכרז בהודעה משותפת של נשיא ארצות הברית ביל קלינטון וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר ב-26 ביוני. המאמרים הנלווים פורסמו בפברואר 2001.
במסגרת המיזם רק DNA אאכרומטי רוצף, המהווה כ-92.1% מגנום האדם. יתר ה-DNA ההטרוכרומטי, נמצא בעיקר בצנטרומרים ובטלמורים שלא רוצפו במיזם. אזורים אלו קשים יותר לריצוף, מכיוון ששיטת הריצוף התבססה על חלוקת הגנום למקטעים קצרים, ואזורים אלו מאופיינים במקטעים חוזרניים.
הטיוטה הראשונה כיסתה למעלה מ-90% מהגנום, אך עם שגיאה אחת לכל אלף בסיסים ו-150,000 מרווחים, ורק 28% מהגנום היה מרוצף ברמת אמינות גבוהה. טיוטה נוספת פורסמה ב-2003 אשר סימנה את סיום המיזם, אך הגנום עצמו טרם פוענח לחלוטין. בטיוטה זו היו פחות מ-400 מרווחים, ו-99% מהגנום היה בעל שגיאה אחת לכל 10,000 בסיסים. בדיקת איכות לגרסה זו מצאה שעל אף שדווח על כיסוי של 99% של ה-DNA האאכרומטי בדיוק של 99.99%, בפועל למעלה מ-92% היה באיכות גבוהה מזו.
בשנת 2006 התפרסם רצף הכרומוזום האחרון, כרומוזום 1, הכרומוזום הגדול ביותר באדם. טיוטת רצף הגנום המשיך להתעדכן עם השנים. בשנת 2009 פורסמה טיוטה נוספת שהכילה מעל 300 מרווחים, ובשנת 2015 נותרו עדיין 160 מרווחים. בשנת 2020 הוכרז על 79 מרווחים כבלתי פתורים, המהווים 5% מהגנום. חודשים ספורים לאחר מכן נעשה שימוש בטכנולוגית ריצוף חדשה, המאפשרת ריצוף מקטעים ארוכים, ולראשונה רוצף כרומוזום X מטלומר לטלומר. שאר הכרומוזומים גם רוצפו שוב בשיטה זו בשנת 2021 הושלם התהליך על כל הכרומוזומים, מלבד כרומוזום Y.
במרץ 2022 הושלם רשמית פענוח הגנום האנושי.
היסטוריה > זמינות לציבור

הרצפים זמינים לציבור הרחב במאגרי מידע במרשתת. ה-NCBI ומוסדות מקבילים מאירופה ומיפן אוגרים את כל המידע הרצפי שנצבר.
היסטוריה > כלים שפותחו

גופים נוספים יצרו כלים לשימוש במידע, כמו הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז ו-Ensembl שבאמצעותם ניתן להתבונן בנתונים בצורה ויזואלית, יחד עם ערוצי מידע נוספים ולבצע ניתוחים שונים.
שיטות וניתוח > שיטות

גנום האדם מכיל כ-3.1 מיליארד זוגות בסיסים. כדי לאפשר ריצוף, חולק הגנום למקטעים באורך של כ-150,000 זוגות בסיסים. העבודה מכאן התייחסה לכל מקטע בנפרד: הוא הונדס לתוך BAC, שהם כרומוזומים מלאכותיים (ממקור חיידקי שעברו הנדסה גנטית). ה-BAC הוחדר לתוך חיידקים, שם עברו שכפול על ידי המערכת התאית. לאחר מכן ה-DNA הופק, ורוצף בשיטת ריצוף שוטגאן. יתרון השימוש בשיטה זו הוא שעל אף שלא ניתן לרצף מקטעי DNA ארוכים, בהכרח כל 150,000 הבסיסים הגיעו מאותו מקום בגנום, ולכן מיפויו בחלקים פשוט יותר. לשיטה זו קוראים ריצוף היררכי.
שיטות וניתוח > אנוטציה

בביואינפורמטיקה, התהליך של זיהוי הגנים בתוך הגנום נקרא אנוטציית DNA. אנוטציה ידנית מדויקת יותר, אך גם איטית יותר. המיזם הפיק כמויות עצומות של מידע, ולכן פותחו כלים חישוביים לאנוטצייה. בשנת 2008 הוצגה שיטה לריצוף כלל ה-mRNA בתא, RNA-seq, המייצג את כל הגנים המבוטאים. עד להמצאת שיטה זו, האנוטציות התבססו על מאפיינים רצפיים שנמדדו בצורה ישירה ומדויקת. כיום האנוטצייה מתבססת על ריצוף עמוק בשיטת RNA-seq לזיהוי כלל התעתיקים בכל סוגי התאים האפשריים. ניסויים אלו חשפו שמעל ל-90% מהגנים באדם עוברים שחבור חליפי, כך שממרבית הגנים מיוצרים שני חלבונים (או יותר) שונים.
הגנום שפורסם לא מייצג את הגנום של אדם יחיד. זהו פסיפס של מספר תורמים אנונימיים, כולם ממוצא אירופאי. פסיפס זה מהווה את גנום הייחוס בו משתמשים המדענים.
שיטות וניתוח > ממצאים

ממצאים מרכזיים מפרסום תוצאות המיזם:
ישנם כ-22,300 גנים באדם המקודדים לחלבון, מספר הדומה ליונקים אחרים.
הגנום מלא באזורים חוזרניים, הרבה יותר ממה ששוער.
לפי מה שהיה ידוע במועד הפרסום, רק כ-7% ממשפחות החלבונים הידועים היו ייחודיים לחולייתנים.
המיזם הפרטי לפענוח גנום האדם

קרייג ונטר היה מדען ה-NIH בשנות ה-90 המוקדמות כאשר המיזם החל. בעקבות חילוקי דעות לגבי העלויות והשיטות, פרש ונטר מהמכון, והקים בשנת 1998 חברה בשם Celera Genomics, והציב מטרה לסיים לפני המיזם הציבורי, ובעשירית מהעלות (300 מיליון דולר). המיזם הפרטי הצליח להתקדם בקצב מהיר יותר מהמיזם הציבורי ובעלות נמוכה יותר מכיוון שהשתמשה בנתונים שפורסמו על ידי המיזם הציבורי.
סלרה השתמשו בשיטה הנקראת ריצוף גנום שלם בשיטת הריצוף שוטגאן. שיטה זו התבססה על יצירת מולקולת DNA ארוכות, קריאה של הקצוות הנמצאים במרחק ידוע זה מזה. שיטה זו כבר שימשה להרצפת גנומים של חיידקים שונים באורך של שישה מיליון זוגות בסיסים, המהווה רק אחוז קטן מכמות הבסיסים באדם.
סלרה הכריזה התחילה כי הם שואפים לרשום פטנט רק על 200–300 גנים, אך מאוחר יותר ביקשה הגנה על קניין רוחני של 100–300 "מבנים חשובים שאופיינו במלואם". בפועל הגישה החברה בקשת מקדימה לרשם הפטנטים של 6,500 גנים (או חלקי גנים). החברה הבטיחה לפרסם את ממצאיה בהתאם לתנאי הצהרת ברמודה משנת 1996, באמצעות פרסום מידע פעם בשנה (המיזם הציבורי עדכן את המאגרים על בסיס יומי), אך בניגוד למיזם הציבורי הם לא יאפשרו שימוש במידע.
המיזם הציבורי הזדרז לפרסם את טיוטת הגנום כדי להקדים את חברת סלרה. במרץ 2000, נשיא ארצות הברית ביל קלינטון וראש ממשלת בריטניה טוני בלייר קראו לחברות הפרטיות לאפשר למדענים גישה בלתי מותנית לממצאים. ההצהרה גרמה לצניחת המנייה של סלרה, מה שגרר ירידה בנאסד"ק של תחום הביוטכנולוגיה. המגזר הביוטכנולוגי הפסיד שווי שוק של כ-50 מיליארד דולר בתוך 48 שעות מההצהרה. בסוף יוני הוכרז על פרסום הטיוטה של המיזם הציבורי, וב-7 ביולי 2000 פורסמה הטיוטה הציבורית הראשונה על ידי קבוצת הביואינפורמטיקה של הגנום ב-UCSC, ללא פירוט. בתוך 24 שעות הקהל הרחב הוריד מידע בנפח של 500 ג'יגה בתים.
בפברואר 2001 פרסם המיזם הציבורי ב-Nature פירוט על השיטות שבאמצעותן יצרו את הטיוטה והציעו ניתוח רצפי. במקביל, חברת סלרה פרסמה מידע אודות הטיוטה שלה באותו החודש בכתב העת Science. ההודעה לעיתונות הכריזה ששני המיזמים הגיעו לקו הסיום יחדיו.
השלכות יישומיות

פענוח התוכן של גנום האדם בעל פוטנציאל להועיל בתחומים רבים, ובהם רפואה מולקולרית ואבולוציה של האדם. דוגמאות לתחומים בהם המיזם סייע: הבנת מחלות, אפיון גנטי של נגיפים המאפשר טיפול מתאים, זיהוי מוטציות האופייניות למחלות מסוימות, הנדסת תרופת וחיזוי מדויק יותר של יעילותן, זיהוי פלילי, דלק ביולוגי, חקלאות, גידול בעלי חיים, הנדסה ביולוגית, הערכת סיכונים, ביוארכאולוגיה, אנתרופולוגיה ואבולוציה (גנטיקה אבולוציונית).
פענוח הגנום מאפשר לגלות את הקשר בין רצף ה-DNA להסתברות לחלות במחלות רבות, כגון סרטן וסוכרת. עם פרסום המידע במיזם הציבורי, חברות פרטייות (Myraid Genteics, למשל) החלו להציע בדיקות גנטיות כדי לבדוק נשאות למגוון מחלות, כמו סרטן השד, מחלות דם, סיסטיק פיברוזיס, מחלות כבד ועוד.
רצף ה-DNA זמין לכל במרשתת, באתר ה-NCBI ובאתרים אירופאיים ויפניים מקבילים. מלבד אספקת המידע עצמו, המיזם הציבורי גם עודד פיתוח מגוון כלים ומאגרי מידע והנגשת המידע שנצבר. מי שמתעניין בגן מסוים, יכול לא רק לגשת דרך המרשתת לרצף עצמו, אלא גם לראות בקלות היכן הוא נמצא בגנום, דמיון לכלל הרצפים הידועים, באילו רקמות הגן מתבטא ובאיזו רמה, המבנה התלת־ממדי, קשרים שהוא יוצר עם חלבונים אחרים, מחלות בהם הוא מעורב ועוד, באמצעות כלים כמו הדפדפן הגנומי של אוניברסיטת קליפורניה בסנטה קרוז.
המיזם גם סלל דרך לתחומים נוספים, כגון חקלאות. לדוגמה, מחקר גנומי שהשווה בין חיטת הלחם ואם החיטה מאפשר להבין את תהליך הביות שעברה החיטה. פענוח הגנום מאפשר לדעת אילו גנים תרמו לתהליך, ואיך ניתן לשפר את התזונה והעמידות למחלות של החיטה.
זהות התורמים

שני המיזמים יצרו קבוצה של כ-20 תורמים, מתוכם נבחרו באקראי כמה פרטים ששימשו לריצוף. במיזם הציבורי, המידע נאסף בצורה של סמיות כפולה. התברר שה-DNA שמקורו באחד התורמים, שכונה RP11, גבר מבאפלו, ניו יורק, הוא המתאים ביותר מבחינה טכנית לעבודה במעבדה, ולכן רוב ה-DNA בגנום הייחוס (70%<) מקורו מ-RP11. שאר התורמים ששימשו למיזם הם עוד גבר ושתי נשים, ומקור ה-DNA הוא תאי דם לבנים.
אחת ממטרות המיזם הציבורי הייתה לחקור את השונות הגנטית באוכלוסייה ולשם כך היה צורך לאסוף דוגמאות מאנשים ממגוון מוצאים. כדי לחקור SNP והפלוטיפים, נאספו 270 דגימות מאנשי יורובה, יפנים, בני האן, צרפתים ואמריקאים ממוצא אירופאי.
המיזם הפרטי בחר מתוך המאגר ההתחלתי חמישה פרטים ששימשו לפענוח הגנום. לימים המדען המוביל של החברה, קרייג ונטר, פרסם שהוא אחד מעשרים ואחד התורמים במאגר של חברת סלרה ששימש לריצוף. הגנום של קרייג ונטר פורסם במלואו בשנת 2007, וכמה חודשים לאחר מכן פורסם הגנום של ג'יימס ווטסון, שרוצף תוך ארבעה חודשים ובעלות של 1.5 מיליון דולר.
סוגיות אתיות, משפטיות וחברתיות

במהלך תכנון המיזם החלו לעלות חששות לגבי ההשלכות המיזם בתחומים הללו. אחד מהחששות היה שהמידע הגנומי ישמש עילה לאפליה על ידי מעסיקים וחברות ביטוח שיסרבו להעסיק ולבטח אנשים על סמך הגנום שלהם. בשנת 1996 התקבל חוק בארצות הברית נגד שימוש בלי אישור במידע שבאמצעותו ניתן לזהות אדם מסוים, על ידי כל ישות שאיננה פועלת במישרים לתועלת הרפואית של אותו אדם (HIPAA).
כ-5% מהמימון של המיזם הושקע בתוכנית שעסקה בתחומים אלו, החל מסכום של 1.57 מיליון דולר בשנת 1990 ועד כ-18 מיליון דולר ב-2014.
מעורבות ישראלית במיזם

ישראל כמדינה קטנה עם משאבים מוגבלים לא הייתה שותפה טבעית למיזם. עם זאת, מדינת ישראל הבינה שכדי להתכונן לעידן הפוסט גנומי, חשוב להיות מעורבים ולו במעט במיזם. החל משנת 1998 האקדמיה הלאומית למדעים קידמה פעילות מדעית בתחום בישראל, ועודדה שיתופי פעולה עם המיזם, ועשרות מדענים ישראלים ממוסדות שונים נענו לקריאה. בשנת 2000 התפרסם מאמר על המעורבות הישראלית במיזם.
ראו גם

גנטיקה
ביואינפורמטיקה
ביוטכנולוגיה
פרויקט האפיגנום
פרויקט הגנוגרפיה
אטלס הגנום הסרטני
פרויקט הגנום האישי
מיזם אלף הגנומים
ENCODE
פענוח הגנום של האדם הניאנדרטלי
קמנשמיהאיפה

| --- | --- |
סמל קמנשמיהאיפהסמל קמנשמיהאיפה
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  מערב טרנסדנוביה
 מחוז:  ואש (מחוז) ואש
 נפה:  נפת צלדמלק
 שטח:  17.81 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  485 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  47°17′06″N 17°06′50″E﻿ / ﻿47.285030555556°N 17.1138°E﻿ / 47.285030555556; 17.1138 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.kemenesmihalyfa.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קמנשמיהאיפה(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קמנשמיהאיפה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קמנשמיהאיפה (בהונגרית: Kemenesmihályfa) הוא כפר במחוז ואש, בנפת צלדמלק.
מיקום

הכפר שוכן מצפון-מערב לצלדמלק, בין שלושה כפרים קטנים, והוא מוזג כמעט לחלוטין איתם. הכפר מחובר לצלדמלק בכביש 8452, לטקרץ' בכביש 8453, ולקמנששמיין ולוונצק בכביש 8454. היישוב יושב על קו הרכבת סקשפהרוואר-סומבטהיי, שיש לו נקודת עצירה במקום.
היסטוריה

היישוב וסביבתו מיושבים מאז התקופה הנאוליתית. בשטחו נמצאו גם ממצאים מתקופת הברונזה ומתקופת הברזל. המקום הוזכר לראשונה באיגרת בשנת 1272, בה יש דיווח על שני כפרים הרוסים: אול וצ'פ. הראשון תואם ליישוב Csöngé, והשני ל-Mihályfa. השם צ'פ מוזכר גם בפנקס הכנסייתי של סומבטהיי משנת 1409. שם היישוב הוזכר בארכיון שופרון מאז שנת 1466 בשם Myhályfalva. מהמאה ה-15 מוזכר בשם קמנשמיהאיפלבה. השם Mihály נקרא על שם Mihály Ostffy, שהיה ככל הנראה בעל האדמה (ולפי מקורות גם מילא תפקיד ביישוב מחדש של המקום לאחר שצ'פ Csép נחרב). התוספת של המילה "כפר" (falva) לשם המקום התבררה כארוכה מדי. בשנות ה-1700 כבר כתבו את קיצור הסיומת "פה" כלומר "fa" במקום falva.
בשנת 1869 האוכלוסייה הייתה כדלקמן: 513 גברים, 533 נשים, כך שהאוכלוסייה הכוללת הייתה 1046. היו קורבנות גם מהכפר במהלך מלחמות העולם. זכרם הונצח בשנת 1968 על גבי לוח שיש על קיר בית בית הלוויות הנוצרי. יהודים ישבו במקום במספרים לא גבוהים, אך אין תיעוד על כך למעט יליד אחד במקום.
אתרים בעלי חשיבות > הכנסייה הרומית-קתולית

הכנסייה על שם המרטיר הראשון של סנט סטפן הוזכרה לראשונה בשנת 1439. לאחר הרפורמציה המקום שימש את הלותרנים עד 1732, אז נלקחה מהם בכוח מזוין והוחזרה לקתולים במהלך של אנטי-רפורמציה. משפחת דמלקי נקברה בקריפטה שלה.
כנסייה נוספת בכפר היא הכנסייה הלותרנית, אשר נבנתה בשנת 1817.
אתרים בעלי חשיבות > טירת וידוש

משפחת וידוש מהיישוב קולטה בנתה את הטירה. היא משפחה אצילה ותיקה של מחוז ואש, שאבות אבותיה הועלו לדרגת אצולה בשנת 1272 על ידי המלך אישטוואן החמישי. המשפחה מתוארכת כבעלת אחוזות באזור כבר במאה ה-16. הטירה נבנתה בצורתה הראשונה על ידי ז'יגמונד וידוש במאה ה-19. ברבע הראשון של המאה הזו, בסגנון הקלאסיציסטי. בנו, דניאל, שהפך לסגן המושל של מחוז ואש, שיפץ והרחיב אותה בשנת 1870 בסגנון היסטורי (אקלקטי). שם נשמרו הארכיונים העתיקים של המשפחה, שהכילו כמה מסמכי קלף ישנים. צורת ה-L המוגדלת של היום ניתנה לטירה במהלך השחזור בשנת 1911. אז נבנתה הקומה הראשונה על האגף הקצר יותר, והמגדל מעל הטרסה, בו נוצר חדר מגדל. בקצה האגף הארוך יותר הפונה לרחוב נמצאת מרפסת, אליה מוביל גרם מדרגות מעוטר במעקה מברזל יצוק. באותה תקופה תוכננו חדרי המגורים במרתף. חזיתות הטירה קיבלו אדריכלות אר נובו חדשה לחלוטין במהלך השיפוץ.
ילידי המקום

מיהאי רווס, במקור מיקשה רייזנר (בהונגרית: Révész Mihály; קמנשמיהאיפה, 16 בדצמבר 1884 – בודפשט, 18 במאי 1977) היה עיתונאי, עורך, היסטוריון, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי יהודי-הונגרי.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473868305171  LCCN: n2004046259  VIAF: 138578035   WorldCat (עם VIAF): 138578035
רוזה ג'מאלי

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1977  (בת 46) תבריז, איראן 
 מדינה:  איראן איראן
 פעילות בולטת:  סופרת, מתרגמת
 השכלה:  Tehran University of Art 
 
רוזה ג'מאלי (בפרסית: رزا جمالی; נולדה ב-19 בנובמבר 1977) היא סופרת ומתרגמת איראנית.
ביוגרפיה

רוזה ג'מאלי נולדה בתבריז שבאיראן, ולמדה באוניברסיטת לאמנויות בטהראן. בהמשך היא קיבלה תואר שני בספרות אנגלית. הספר הראשון שלה פורסם בשנת 1997 וזכה להצלחה באיראן. עוד באותה שנה היא פרסמה ספר נוסף. בספר השלישי שלה, שפורסם בשנת 2002, מורגשת השפעה של צאדק הדאיאת. בספר זה קיימות התייחסויות רבות לברית החדשה ולמיתולוגיה יוונית.
ספריה תורגמו לשפות רבות. היא בעצמה מתרגמת יצירות של ספרות פרסית לאנגלית (למשל ספר של ע'זאלה עליזאדה) ומתרגמת שירה אירופאית לפרסית.
פול קרוגר

ערך זה עוסק במדינאי דרום אפריקאי. אם התכוונתם לשחמטאי גרמני, ראו .
סטפנוס יוהנס פאולוס קרוגר (בהולנדית ובאפריקאנס: Stephanus Johannes Paulus Kruger;‏ 10 באוקטובר 1825 – 14 ביולי 1904) היה מדינאי בורי, אשר כיהן כנשיא הרפובליקה הדרום אפריקאית קרוב לעשרים שנה, בין השנים 1881 ו-1900. קרוגר, המכונה "הדוד פאול" (Oom Paul), היה כנראה הדמות האפריקאנרית המוכרת ביותר במאה ה-19, ועל כן בעיני רבים הוא נחשב אז להאנשה הלאומית של העם האפריקאנרי. לפרסום בינלאומי הוא זכה בעיקר הודות לעמידתו העיקשת מול האימפריה הבריטית במהלך מלחמות הבורים. עד היום הוא נשאר דמות שנויה במחלוקת; בעוד הוא זוכה להערצה רבה מצד אלו הרואים בו גיבור לאומי טרגי, אחרים מבקרים אותו בשל היותו, לתפיסתם, נקי מפרגמטיות ונכונות להתפשר, באופן שדרדר לבסוף את דרום אפריקה למלחמה קשה ועקובה מדם.
קרוגר נולד בכפר קטן בשוליה המזרחיים של מושבת הכף הבריטית, למשפחת חקלאים אפריקאנרים. בילדותו נדד יחד עם משפחתו מזרחה במסגרת הטרק הגדול. כבר בגיל צעיר בלט בכישרונותיו, וזכה להיות בן טיפוחיו של אנדריאס פרטוריוס, אחד ממנהיגי הטרק הגדול. בשנותיה הראשונות של הרפובליקה הדרום אפריקאית, המדינה העיקרית שהקימו האפריקאנרים, היה קרוגר איש צבא ובמסגרת זאת שימש כמפקד כוחות קומנדו של צבא הרפובליקה. בשנת 1863 התמנה למפקד הצבא, תפקיד בו כיהן כעשר שנים. בשנת 1877 הצטרף לראשונה להנהגה הפוליטית של הרפובליקה הדרום אפריקאית, עת החל לשמש כסגנו של הנשיא תומאס בורחס. היה זה חודשים ספורים בלבד לפני הכיבוש הבריטי הראשון של הרפובליקה, אשר החל באותה השנה. בשלוש השנים הבאות הוביל משלחות דיפלומטיות ללונדון, על מנת לשאת ולתת עם בריטניה על חידוש עצמאות מדינתו. לבסוף, חזר לדרום אפריקה והשתתף בהנהגת מלחמת הבורים הראשונה (1880–1881), בה ניצחו האפריקאנרים את בריטניה וזכו בריבונותם מחדש.
לאחר המלחמה שלט כשלוש שנים במדינה במשותף עם מרטינוס פרטוריוס ופיט ג'וברט כטריומווירט. לאחר מכן, במערכת הבחירות של שנת 1883, הראשונה מאז תום המלחמה, הביס את פיט ג'וברט ברוב גדול והחל לכהן כנשיא באופן בלעדי. כנשיא היה קרוגר נערץ בדרך כלל על ידי עמו והוביל מדיניות אשר נחשבה לאנטי-בריטית. לבסוף, באוקטובר 1899, היחסים בין הרפובליקה לבריטניה הידרדרו לידי מלחמה כוללת, עם פריצתה של מלחמת הבורים השנייה. במהלך המלחמה, אז היה כבר בשנות השבעים לחייו, ניהל את המערכה ממושבו בפרטוריה. לאחר שהכוחות הבריטיים כבשו את רוב שטחי הרפובליקה, נמלט קרוגר בשנת 1900 למפוטו הפורטוגזית, שם עלה על אוניית מלחמה הולנדית אשר לקחה אותו לאירופה, בה קיווה כי יוכל לגייס תמיכה בינלאומית למאמציו נגד הבריטים. ניסיונות אלו כשלו, ובמאי 1902 נכנעה הרפובליקה הדרום אפריקאית וסופחה לבריטניה באופן סופי. את שארית ימיו העביר קרוגר בגלות, בכפר קטן לחופי אגם ז'נבה שבשווייץ.
ב-14 ביולי 1904 נפטר קרוגר, בן 78. ארונו הועבר ברשות הבריטים לפרטוריה, שם נקבר בהלוויה ממלכתית רבת-משתתפים. לזכרו נקרא הפארק הלאומי קרוגר, הפארק הלאומי הגדול בדרום אפריקה, ותת-מין של אריה המצוי באזור זה – אריה קרוגר. גם הקרוגרראנד, מטבע זהב דרום אפריקני, הנפוץ ביותר בעולם, קרוי על שמו.
ראשית חייו > משפחתו וילדותו המוקדמת

פול קרוגר נולד ב-10 באוקטובר 1825 בבילהוק (Bulhoek) שבפרובינציית הכף המזרחי בדרום אפריקה המודרנית. באותה התקופה היה בילהוק כפר חקלאי קטן אשר שכן בשוליה המזרחיים של מושבת הכף – מושבה שהקימה האימפריה הבריטית בדרום אפריקה כשני עשורים קודם לכן. משפחתו של קרוגר נמנתה על קבוצת האפריקאנרים, האוכלוסייה הוותיקה של מושבת הכף, אשר הגיעה למושבה מאירופה בימי השלטון ההולנדי. שורשי משפחתו של אביו של פול קרוגר, קספר יאן הנדריק קרוגר, נטועים ככל הנראה בגרמניה. בדרום אפריקה מתגוררים אבות משפחתו של אביו של קרוגר לפחות משנת 1713, אז יאקוב קרוגר, ברלינאי צעיר אשר שירת כחייל של חברת הודו המזרחית ההולנדית, הוצב בארץ הכף עליה חלשה החברה. בדומה למשפחתו של אביו של פול קרוגר, גם קורותיה של משפחת אמו, אליסה קרוגר לבית סטיין, נטועים עמוק בדרום אפריקה. אבות אבותיה התגוררו במושבת הכף לפחות משנת 1668, לשם הם הגיעו מהולנד. משפחת אמו של פול קרוגר נחשבה למיוחסת ואמידה בחברה האפריקאנרית במושבת הכף. כך לדוגמה דוד מדרגה שלישית של פול קרוגר, איש משפחת אמו, שימש כנשיא הרפובליקה של סוולנדאם (Republiek van Swellendam) – ניסיון למרד אפריקאנרי כנגד השלטונות ההולנדים אשר פרץ בשנת 1795. הדמות המוכרת ביותר ממשפחת סטיין יהיה לימים מרטינוס סטיין, נשיא מדינת אורנג' החופשית בשנים 1896–1902.
סבו של קרוגר, אביה של אמו, התיישב בבילהוק בשנת 1809, שם הקים חווה חקלאית משפחתית. במקום העבירה אמו של קרוגר את רוב ימי ילדותה, ובקרבת מקום היא גם נישאה בשנת 1820 לאביו של פול קרוגר, קספר יאן הנדריק קרוגר. בעוד בחתונתה הייתה אמו של פול קרוגר בת 14 בלבד, לבעלה קספר כבר מלאו 18 שנים. כחמש שנים לאחר מכן, נולד פול קרוגר, אשר היה כאמור ילדם השלישי. לאחר כשנה קרוגר הוטבל לנצרות וזמן קצר לאחר מכן עזבו הוריו את בילהוק ורכשו חווה משפחתית משלהם בקולסברג שלגדת נהר האורנג', אשר שכנה במרחק מספר ימי הליכה מצפון לבילהוק. בשנת 1833 כאשר קרוגר היה בן 8, אמו נפטרה, ועקב כך אביו נשא לאישה את רעייתו השנייה. בבית ילדותו בקולסברג רכש קרוגר את חינוכו היסודי. בני משפחתו לימדו אותו קריאה וכתיבה בשפת האפריקאנס, ומורה פרטי העניק לו חינוך דתי קלוויניסטי אדוק. בין לבין הרבה קרוגר לקרוא בכתבי הקודש.