חוקי ליפית-אשתר
הקשר ומשמעויות

באחרית הדבר של הקובץ, מטיל כותבו עונשים כבדים על האדם שיעז לפגוע בקובץ החוקים ובהקשר זה הוזכר הקובץ כמוצב על "מעמד". על בסיס ביטוי זה מעריכים חוקרים שכקובצי חוקים אחרים במזרח הקדום, גם קובץ זה נחרט על גבי מצבת אבן והתעודות שנמצאו בחפירות בניפור, הן רק עותקים של מצבה זאת. חוקרים אחרים העריכו שהתעודות שנמצאו שימשו, למעשה כתרגילי כתיבה לסופרים ולא כמסמך רשמי של הממלכה.
בתעודות עצמן, לא מופיע מועד חיבורו של הקובץ. ההקשר של כתיבתו בשמו של ליפית-אשתר מספק מסגרת כרונולוגית מקורבת לתקופת כתיבתו. ליפית-אשתר שימש המלך השני בשושלת האכדית הראשונה של איסין. ממלכה זו, ששלטה על שטחים נרחבים בדרום מסופוטמיה מוכרת למעשה, כיורשת של שושלת אור 3, המוכרת כשושלת השליטים השומריים האחרונה. מוערך, כי ליפית-אשתר עצמו שלט 11 שנים באיסין, בין השנים 1868-1857 לפנה"ס ובאופן עקרוני מעריכים שקובץ החוקים חובר באמצע כהונתו, סביב 1860 לפנה"ס.
בהיבט התפתחות החוק בתרבויות המזרח הקרוב הקדום, נמצאים חוקי ליפית-אשתר מבין הראשונים בסדרה של קובצי חוקים של התרבויות באזור ומשקפים התפתחות והשפעות גומלין בתפיסת החוק בכל המרחב. קובצי החוקים העיקריים המוכרים כיום הם. קובצי החוק המרכזיים המרכזיים בתרבויות המזרח הקרוב הקדום הם:
תעודת הרפורמות של אורוכגינה במאה ה-24 לפנה"ס בלגש/שומר.
חוקי אוּר-נַמּוּ במאה ה-21 לפנה"ס באור/שומר ונשתמרו גם בתקופה האכדית בדרום מסופוטמיה (ניפור, סיפר).
חוקי אשנונה מהעיר אשנונה במאה ה-20 לפנה"ס.
חוקי ליפית-אשתר במאה ה-19 לפנה"ס.
חוקי חמורבי במאה ה-18 לפנה"ס בבבל.
החוק האשורי שנמצא בתעודות מאשור מהמאה ה-15 לפנה"ס.
החוק החתי – שתי תעודות בהם קובץ חוקים של האימפריה החתית, כנראה מהמאה ה-14 לפנה"ס.
מגוון רחב של חוקים וכללים אתיים במקרא.
אמנם קובץ זה חובר כנראה אחרי חוקי אשנונה, בעלי הרקע האמורי/שמי מערבי, אולם העובדה שנכתבו בשפה השומרית, השימוש בתבניות לשון שומריות העוסקות בלגיטימציה שלטונית של מלכים, מאפייני החוקים ועדויות מתעודות אחרות על פעליו של ליפית-אשתר, הובילו חוקרים להעריך שקיימת זיקה חזקה של הקובץ הזה לקובץ השומרי של אור-נמו (מעבר לעובדה שגם התעודות הראשונות של קובץ אור-נמו שזוהו, נמצאו באותן חפירות בעיר ניפור).
בדומה לשאר קובצי החוקים המסופוטמיים, גם קובץ זה כתוב בסגנון קזואיסטי, של תנאי "אם-אז", בניגוד למתכונת אפודיקטית של ציווי, ומהחוקים שהשתמרו, נראה שקיימת בו העדפה לפיצוי הנפגע, על פני הענשת הפוגע.
אמנם חוקי הקובץ אינם עוסקים בנושאים חוקתיים עקרוניים, אולם משתמעת מהם תפיסת המוסר והגדרת הטוב והרע, בעיקר מטקסט הפתיחה ואחרית הדבר. לדוגמה, בהקדמה מציין ליפית-אשתר את תפקידו של השליט: "למען הקים צדק, ומשפט ישכן בארץ, להסיר עלילות, להשיב שנאה ואיבה, קשר ומרד בכוח ובזרוע, ולהביא אושר, טובה וברכה לשומרים ולאכדים...". כמו כן, נראה שאין בקובץ כלל חוקים סוציאליים, אף שסוגיית הרווחה ליתומים, אלמנות וחלשים בחברה ניכרת בקבצים אחרים, כמו זה של אור-נמו וחמורבי.
במישור היחס לנשים מרמזים חוקים שונים בקובץ על גישת החברה השומרית/אכדית למעמדה. לדוגמה, מתן האפשרות לבנות לרשת את אביהן, אך רק אם הן נמצאות במעמד שמונע מהן להינשא (סעיף 22); הכרה בתופעת הזנות, לצד דאגה שהדבר לא יפגע בשלמות המשפחה.
במישור ההשוואתי ציינו חוקרים מספר הבדלים מרכזיים בין קובץ חוקי ליפית-אשתר לחוקי חמורבי שמקובל לראותם כבעלי זיקה הדוקה לתרבויות המערב שמיות ולא המסופוטמיות. מבחינה זו, חוקי ליפית-אשתר הם שילוב של השפעות, הן מהמקורות השומריים והן של התרבות הצפון שמית ממנה צמחו האכדים:
האפשרות שעבד יפדה את עצמו מופיעה בחוקי ליפית-אשתר. אפשרות זו איננה קיימת בחוקי חמורבי.
העונש על גנבה איננו מופיע באופן ישיר בחוקים שפוענחו בקובץ ליפית-אשתר, אולם ניתן להבין את היחס לגנבה מסעיף 12, העוסק בעבד בורח שנקלט בידי אדם אחר. במקרה זה, בניגוד לחוקי חמורבי, מתרחש פיצוי ולא ענישה, בוודאי שלא עונש מות.
קיימים הבדלים ביחסי הפיצויים במקרים של פציעת שור שכור. במקרה זה גם ניכר הפירוט לסוגי הפציעות בקובץ ליפית-אשתר, לעומת העיסוק המקוצר בנושא בחוקי חמורבי.
מסעיף 32 לחוקי ליפית-אשתר משתמע שבן בכור ובן צעיר חולקים אותו חלק בירושת אביהם. זאת, בניגוד להעדפה הברורה של בנים בכורים בחוקים מערב שמיים ובחוקי חמורבי. יש חוקרים הרואים בהבדל זה דוגמה לפער התרבותי בין חברה חקלאית מיושבת, כמו האכדית, לחברה סמי-נוודית כמו המערב שמית, ומכך להשפעת המקורות השומריים על חוקי ליפית-אשתר.
בנושא תפיסת האירוסין, נראה שדווקא קיימת זהות עם חוקי חמורבי ושוני של שניהם מול חוקי אור-נמו השומריים. בעוד שחקי חמורבי וליפית-אשתר מציגים פתרון פיצויי לביטול אירוסין ואפשרות של הכלה להינשא לאדם אחר, חוקי אור-נמו נוטים לקידוש האירוסין כמו הנישואין, ואם אירוסין מבוטלים בידי אב הארוסה, היא לא תוכל להתחתן עם אדם אחר.