stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תרבות הקפה במדינות יוגוסלביה לשעבר
לקריאה נוספת

Skočir, Dinko (2017). "Prostorni aspekti posjećenosti kafića u Zagrebu: dobne i rodne razlike" [Spatial aspects of café bar visitation in Zagreb: age and gender differences] (PDF). Acta Geographica Croatica. 43/44 (1): 37–58. נבדק ב-27 במרץ 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
Kafana Tri šešira קפאנת ("שלושה כובעים").
פתיחת דאנסט

פתיחת דאנסט היא פתיחת שחמט שבה לבן פותח במסע:
פג3
פתיחת דאנסט שחמט זו היא פתיחה נדירה ועקב כך מוגדרת A00 באנציקלופדיית פתיחות השחמט (ECO). פתיחה נדירה זו היא כנראה בעלת המספר הרב ביותר של השמות מבין הפתיחות. היא נקראת גם: פתיחת היינרישן, פתיחה באלטית, פתיחת ואן ג'יט, פתיחת קוטרס, פתיחת סלייפניר, פתיחת מסטרוביק, פתיחה רומנית, התקפת פרש המלכה, פתיחת פרש המלכה, פתיחת מילארד ופתיחת פרש משמאל (לעיתים משתמשים בשם הגרמני Der Linksspringer).
מקור השמות

השמות היינרישן ופתיחה באלטית מגיעים משחקן השחמט הליטאי ארבד היינרישן (1876–1900). הפתיחה נותחה ושוחקה על ידי האמן טד א. דאנסט (11 באפריל 1907 – 18 בדצמבר 1985) מניו יורק, שבעקבותיו ניתן לפתיחה זו שמה המוכר ביותר בארצות הברית. האמן הבינלאומי ורב-אמן בשחמט בהתכתבות דירק דניאל ("דיק ד.") ואן ג'יט (1 במרץ 1932 – 29 באפריל 2012) שיחק את הפתיחה 1.פג3 לעיתים תקופות, בעקבות כך השם פתיחת ואן ג'יט נהפך לפופולרי בהולנד. הכינוי סלייפניר ניתן לה ככל הנראה בגרמניה. סלייפניר, סוסו של אודין, הוא סוס בעל שמונה רגליים ולפרשים בשחמט ישנן שמונה אפשרויות שונות למסע בכל תור. עורך ומפרסם במגזין צ'כי, אמר שפתיחה זו נותחה על ידי שחקני שחמט אנגליים. זבונימיר מסטרוביק הוא אמן בינלאומי סלובני שמשחק בפתיחה זו לעיתים קרובות. שחקן השחמט האנגלי-אירי טים הרדינג מכנה פתיחה זו "התקפת פרש המלכה". אמן השחמט יו מאיירס קרא לפתיחה זו "פתיחת מילארד" על שם הנרי מילארד (1824–1891), שחמטאי בהתכתבות עיוור שפתח רבות בפתיחה זו במשחק סימולטני נגד ג'וזף הנרי בלקברן. בלקברן לאחר מכן, שיחק גם הוא פתיחה זו נגד ג'וזף נועה בטורניר לונדון הבינלאומי בשנת 1883. שחק השחמט הגרמני הראלד קיילהאק כתב ספר על פתיחה זו בשנת 2005 ובספרו כתב שרבים מכנים פתיחה זו גם בשם "הגנה רומנית" והוא אישית מעדיף את הכינוי הנייטרלי הגרמני "Der Linksspringer" שפירושו "הפרש משמאל".
הערות כלליות

מסע הפתיחה 1.פג3 מפתח את הפרש למשבצת טובה עם השפעה נרחבת על מרכז הלוח בכך שהיא תוקפת את משבצות המרכז ה-4 וד5. למרות שמסע זה ניתן למשחק ולא נורא מדי בהשוואה לפתיחות נדירות אחרות, פתיחה זו עדיין נחשבת לנדירה יחסית ועל פי מאגרי מידע שונים המסע 1.פג3 נמצא במקום השמיני בפופולריות שלו מתוך 20 מהלכים ראשונים חוקיים ללבן, אחרי 1.ה4, 1.ד4, 1.פו3, 1.ג4, 1.ז3, 1.ו4 ו-1.ב-3. נכון ל-6 בפברואר 2016, מתוך מעל ל-500,000 משחקים במאגר המידע של האתר ChessGames.com, רק 644 מהם, שהם כ-1 ל-780 משחקים, מתחילים במסע 1.פג3. המסע השלישי בפופולריות שלו, 1.פו3, שגם הוא פיתוח של פרש, נפוץ יותר ממנו פי 66. חלק משחקני השחמט בהתכתבות החזקים, מתחילים במסע 1.פג3 לעיתים תקופות.
הסיבה להיות המסע 1.פג3 לא פופולרי כל כך היא בגלל שהפרש לא באמת עוצר או מונע את השחור מלכבוש את המרכז, השחור יוכל בכל זאת לקדם את הרגלי שלו למשבצת ד5 למרות שהפרש תוקף את משבצת זו בגלל היותו מוגן על ידי המלכה (בזמן שפיתוח הפרש האחר במסע 1.פו3 תמנע מהלבן לכבוש את המרכז על ידי קידום הרגלי לה5) וגם בגלל שמסע זה חוסם את הרגלי במשבצת ג2 מלהתקדם, מה שהופך את המסעות ג3 או ג4 בלתי אפשריים (שבמספר רב של פעמים יהיו מסעים נחוצים) בלי להזיז שוב פעם את הפרש. בנוסף, לאחר 1...ד5, מצב הפרש הוא לא יציב בגלל שלבן יכול לתקוף את הפרש על במסע ד4. למרות שהמסע 1.פג3 מפתח את הכלי למשבצת טובה (בשונה מ-1.פא3 או 1.פח3), ולא מחליש את מצב הלבן (בשונה מ-1.ג4 או 1.ו3) ולא מסע סתמי שלא תורם כלל ללבן (בשונה מ-1.א3 או 1.ח3), החסרונות לעיל הופכים פתיחה זו לניסיון נחות של הלבן לנצל את יתרון המהלך ראשון. מתוך 644 המשחקים שנפתחו במסע 1.פג3 במאגר המידע של האתר ChessGames.com, לבן ניצח ב-34.8% מהמשחקים, 23.9% הסתיימו בתיקו ו-41.3% הסתיימו בניצחון של שחור, עם סך הכול 46.75% אחוזי זכייה ללבן. אחוזי זכייה שנמוכים בהרבה מאחוזי הזכייה בפתיחות הפופולריות יותר 1.ה4 (54.25%), 1.ד4 (55.95%), 1.פו3 (55.8%), 1.ג4 (56.3%) ו-1.ז3 (55.8%).
תגובות אפשריות > 1...ד5

זו אחת מהתגובות הטובות ביותר של השחור שכובשת את משבצות המרכז ומהווה איום בתקיפת הפרש. לבן יכול למנוע את המסע 2...ד4 על ידי כך שישחק ד4 בעצמו, אבל בכך יתקבל מצב כמו בפתיחת רגלי המלכה אך פחות גמיש עבור הלבן שבו הפרש חוסם את הרגיל במשבצת ג2. המשך אפשרי נוסף הוא 2.פו3 (ואם 2...ד4, 3.פה4), סוג של טנגו הפרשים השחורים עם מסע נוסף. גם המסע 2.ה3 אפשרי, שקיילהאק מכנה אותו "משחק מולר", כאשר לבן מקווה ששחור יגיב במסע 2...ה5 (מסעות נוספים אפשריים גם הם, כמובן) 3.מהח5!?, לדוגמה: 3...פג6 4.רב5 מהד6 5.ד4 ה:ד4 6.ה:ד4 פו6 7.מהה5+! רה6?! (קיילהאק ממליץ על התגובה 7...מד8!! 8.ר:ג6 ב:ג6 9:פו3 רז4) 8.רו4 0-0-0 9.ר:ג6 מה:ג6? 10.פב5!, כאשר לבן מוביל לפחות ברגלי אחד.
תגובת הלבן הנפוצה ביותר למסע 1...ד5 היא 2.ה4. זה אותו המצב כמו במשחק המתחיל ב-1.ה4 ד5 2.פג3, ענף מעורפל של הפתיחה הסקנדינבית. לשחור יש חמש תגובות מתקבלות על הדעת למסע 2.ה4: 2...ה6, שהופך את המצב להגנה צרפתית, 2...ג6 שהופך את המצב לפתיחת להגנת קארו קאן, והמסע 2...פו6 שהופך את המצב לווריאציה של הגנת אלכין. המסע 2...ד4 נותן לשחור יתרון מרחבי, שלבן יכול לנסות ולהרוס בדרכים שונות לפי עקרונות ההיפרמודרניות. קיילהאק כתב בספרו, "2...ד4 נבחרת רק על ידי שחקנים תמימים שנמשכים לעובדה ששחור ישלוט במרחב ובזמן... או על ידי שחקנים חזקים שמודעים לסכנות האסטרטגיות אך מעוניינים בקרב מסובך." הוא מחשיב את התקפת ואן ג'יט, 2...ד4 3.פגה2 ולאחר מכן פז3, ל-"בסיס של פתיחת 1.פג3," "ישות עצמאית אשר שואפת לפעילות מקדימה של הפרש בצד המלך," בדרך כלל לאחר מכן עם פז3, פו3, רג4 או רב-5, 0-0, ואז ד3. וריאציה אלטרנטיבית ללבן כוללות גם את המסע 3.פב1!?, שבו הגיע פעם ואן ג'יט לתיקו עם בוריס ספאסקי. בנוסף יש המשחקים לאחר 3.פגה2 וריאציה של התקפת המלך ההודי עם ד3, ז3, רז2, ו-4, פו3, ואז 0-0, קיילהאק מכנה משחק כזה כ-"התקפת הלטאה".
האלטרנטיבה החמישית, 1...ד5 2.ה4 ד:ה4, מובילה למשחק פתוח יותר. לאחר 3.פ:ה4, לשחור יש מספר מהלכים אפשריים, 3...ה5, 3...פג6, 3...רו5, 3...פד7, 3...פו6, ואפילו 3...מהד5!? שהופך את המצב להגנה סקנדינבית לאחר 4.פג3. לאחר 3...ה5, תגובה טובה של הלבן היא 4.רג4, כאשר חלק מתגובותיו של השחור יכולות להוביל לאסון, לדוגמה: 4...רה7? 5.מהח5! ולבן מרוויח לפחות רגלי לאחר 5...ז6 6.מה:ה5 או 5...פח6 6.ד3; או 4...פו6? 5.פז5! פד5 ועכשיו 6.ד4!, 6.מהו3!, ו-6.פ:ו7!? מ:ו7 7.מהו3+ כולם אפשריים, עם מצבים דומים להתחלה של הגנת שני הפרשים (1.ה4 ה-5 2.פו3 פג6 3.רג4 פו6 4.פז5 ד5 5.ה:ד5 פ:ד5?!), למרות שגם 3...ה5 4.רג4 פג6! אפשרי למשחק.
האמן הבינלאומי ריצ'רד פאליסר, בספרו שכתב בשנת 2006 Beating Unusual Chess Openings, ממליץ לשחור לשחק 1...ד5 2.ה4 ד:ה4 3.פ:ה4 פד7. הוא מסביר, "שחור לא מנסה להפריך את פתיחתו של הלבן או לצבור מרחב (על ידי 2...ד4), אלא פשוט מתפשר על פיתוח הגיוני. המצב צריך להיות דומה גם להגנת קארו קאן וגם להגנה צרפתית-רובינשטיין. שחור יקווה להדגים שהוא הרוויח מהימנעותו לשחק מוקדם ...ג6 או ...ה6, בזמן שלבן ימנע מהמסע ד4, ויעדיף מבנה עם רג4 ו-ד3". לאחר 4.רג4, המסע הטבעי 4...פזו6!? מוביל למצב מאוד לא ברור אם לבן יגיב ב-5.ר:ו7+!? מ:ו7 6.פז5+ מז8 7.פה6 מהה8 8.פ:ג7. מסע סולידי יותר הוא 4...ה6 (קיילהאק טען שמסע זה טוב).
תגובות אפשריות > 1...ג5

1...ג5 משוחקת לעיתים תקופות על ידי חובבי הגנה סיציליאנית, שאליו בדרך כלל הופך גם המצב, או שמיד לאחר המסע 2.ה4 או בנקודה מאוחרת יותר. לבן יכול גם להישאר במצב הייחודי לפתיחת 1.פג3, לפחות למספר תורות, עם 2.פו3 ולאחר מכן 3.ד4, שנותן לשחור מגוון אפשרויות לתגובות אפשריות. וריאציה אחת שפאליסר ממליץ לשחור היא 2.פו3 פו6 3.ד4 (3.ה4 הופך לסיציליאנית) ג:ד4 4.פ:ד4 ד5!? (תופס את המרכז) 5.רז5 פבד7! 6.ה4 (קריטי יותר מהמהלך הפסיבי 6.ה3?!) ד:ה4 7.מהה2 ה-6!? 8.O-O-O רה7 9.פ:ה4 O-O כאשר "ללבן לא נראה כל יתרון".
אם לבן בוחר לעבור למצבים שונים של הגנה סיציליאנית סטנדרטית, הפרש שלו שמחויב למשבצת ג3 עשוי להוות לו חיסרון במספר וריאציות. הסיציליאנית הסגורה, מתקבלת לרוב על ידי 1.ה4 ג5 2.פג3, ללא מסע של ד4 על ידי לבן, מה שעשוי להוות מספר בעיות תיאורית לשחור. אם לבן בוחר במקום לשחק סיציליאנית פתוחה עם 2.ה4 ו-3.פו3 או פזה2, ואחר כך ד4, מיקום הפרש על משבצת ג3 מונע מלבן לשחק את קשירת מרקוזי עם ג4. מה שמוביל לסיציליאנית נוסח דרקון מואץ עם 2...פג6 ו-3...ז6. שחור עשוי לעצור את המסע המתוכנן של הלבן ד4 גם על ידי משחק מוקדם של ...ה5, משחק לדוגמה: 1.פג3 ג5 2.ה4 פג6 3.פו3 ה-5 או 3.פזה2 ה-5.
תגובות אפשריות > 1...פו6

רב האמן לארי קאופמן ממליץ על המסע 1...פו6, בהתכוון לענות על המסעות 2.ה4 ב-2...ה5 או 2.ד4 ב-2...ד5. קיילהאק כתב בספרו "1...פו6 היא אחת מהתגובות הלא נעימות לשחקנים הפותחים ב-1.פג3. השחור משאיר את כל האפשרויות פתוחות, הוא יכול לבחור בין משחק מרכזי (...ד5 ואז ...ג5) או מערכת הודית (...ז6, רז7). ... מבין כל המסעות [השניים] האפשריים [ללבן], אין ממש מסע בולט." המסעות הכי נפוצים ופשוטים ללבן הם 2.ד4 ו-2.ה4, אך הם לא מבטיחים יתרון משמעותי ללבן. לאחר 2.ד4, 2...ד5 יוביל למתקפת ריכטר-ורסוב (3.רז5) או שלסוג אחר של משחק רגלי המלכה שבו לבן חסם לעצמו את הרגלי במשבצת ג2, במקרה כזה ללבן סיכוי קטן להגיע ליתרון. לאחר 2.ה4, שחור יכול לשחק עדיין 2...ד5 שמביא את המצב לסוג של הגנת אלכין; או 2...ד6 3.ד4 ז6 שהופך פתיחת פירץ או 3...ה5 שהופך להגנת פילידור. התגובה המבוססת ביותר ל-2.ה4 היא 2...ה5, המובילה למשחק וינאי או, לאחר 3.פו3 פג6, לפתיחת ארבעת הפרשים, אף אחת מאלה לא מעניקה ללבן יתרון הראוי להערכה. קיילהאק מנתח גם כמה מספר אפשרויות פחות סבירות למסע השני של הלבן, כמו 2.ב-3, 2.פו3, 2.ו4 (צורה בלתי שגרתית לפתיחת בירד שקיילהאק מכנה "מערכת האסום"), 2.ז3, ואפילו הגמביט 2.ז4?!. ריצ'רד פאליסר כותב שאף אחת מהאלטרנטיבות האלו ל-2.ה4 "משכנעות באמת או אמורות לסבך את השחור בלוח".
תגובות אפשריות > 1...ה5

מסע טבעי זה אפשרי למשחק, אבל מסוכן אם לשחור אין אסטרטגיה ואינו יודע מה הוא עושה. משחקים רבים מתחילים ב-1...ה5 2.פו3 פג6 3.ד4, עם הזדמנויות מועטות עבור השחור, המשך המשחק ב-3...ה:ד4 4.פ:ד4 פו6 5.רז5. קיילהאק כותב שווריאציה זו "מתרחשת לעיתים קרובות ומציעה הזדמנויות מעולות בשביל ניצחון מוקדם" על ידי לבן ומוסיף גם "רק שני מסעות (5...רב4 ו-5...רג5) לא הורסים לגמרי את משחקו של השחור".
טרנספוזיציות לפתיחות אחרות

המסע 1.פג3 נחשב לפתיחה נדירה, אז הוא מוגדר A00 על ידי אנציקלופדיית פתיחות השחמט. אמנם, טרנספוזיציות לפתיחות מוכרות יותר הן אפשריות, לגבי רבות מהן מפורט ונידון לעיל. בנוסף, 1.פג3 ד5 2.ה4 מוביל להגנה סקנדינבית; 1.פג3 ה-5 2.פו3 פג6 3.ד4 ה:ד4 4.פ:ד4 פו6 5.ה4 מוביל למשחק ארבעת הפרשים; 1.פג3 ה-5 2.פו3 פג6 3.ה4 רב5 או 3...ז6 מוביל למשחק שלושת הפרשים; 1.פג3 פג6 2.ד4 ד5 3.ה4 או 2...ה5 3.ד5 פגה7 4.ה4 או 3.ד:ה5 פ:ה5 4.ה4, מובילים כולם להגנת נימצוביץ'; 1.פג3 ב-6 2.ה4 רב7 3.ד4 מוביל להגנת אוון. טרנספוזיציה להגנה הולנדית אפשר גם כן 1.פג3 ו-5 2.ד4, אבל קיילהאק מחשיב את 2.ה4! מסוכן יותר, מתכוון ל-2...ו:ה4 3.ד3, גמביט פרום מהופך. האלטרנטיבות של השחור למסע 2...ו:ה4 הן 2...ד6, כאשר 3.ד4 מובילה להגנת בלוג; והמסע 2...ה5?!, כאשר 3.פו3 יוצרת גמביט לטבי, אבל 3.ה:ו5!, כמו במשחק של וילהלם שטייניץ נגד סם לויד, עשוי להיות חזק יותר.
משחקים לדוגמה

דוגמה לניצחון מהיר של דאנסט עצמו נגד השחמטאית האמריקאית, אלופת ארצות הברית תשע פעמים, ג'יזלה קאהן גרסר. דוגמה זו מראה את הבעיות העלולות להיווצר לשחור אם הוא לא נזהר מפיתוח הכלים המהיר של הלבן:
 דאנסט–גרסר, ניו יורק 1950
1. פג3 ה-5 2. פו3 פג6 3. ד4 ה:ד4 4. פ:ד4 פו6 5. רז5 ד5? (מסע טוב יותר היה 5...רב-4, 6.פ:ג6 ב:ג6 7.מהד4 רה7 8.ה4 0-0 9.רד3 ח6 10.רו4 ד5 11. 0-0 ד:ה4 והמשחק הסתיים בתיקו מהיר לאחר מספר תורות במשחקם של אקבג'הארג–אוים, באליפות העולם ה-14 בשחמט בהתכתבות) 6. ה-4! רה7 7. רב5 רד7 8. ה:ד5 פ:ד5 9. פ:ד5 ר:ז5 10. מהה2+ פה2? (מסע מפסיד. 10...רה7 11.O-O-O היא גם תגובה מרושלת. למרות היות המסע 10...מו8 לא נעים, שחור היה צריך לנסות אותו.) 11.מהה5! ר:ב5? (11...0.0! 12.מה:ז5 פ:ד5 13.מה:ד5 ג6 ושחור זוכה בכלי חזרה) 12. פ:ג7+ מו8 13. פדה6 (עכשיו 13...ו:ה6 14.ה6+ זוכה במלכה השחורה) 0–1 (הערות מבוססות על הערותיו של טים הארדינג)
ואן ג'יט, אלוף נוסף שהשתמש בפתיחה זו מביס את יריבו כמעט באותה המהירות: 
 ואן ג'יט–גויט, פרמריבו 1967 
1. פג3 ד5 2. ה-4 ד4 3. פגה2 ה-5 4. פז3 ז6 5. רג4 רז7 6. ד3 ג5 7. פו3 פג6 8. ג3 פזה7 9. פז5 0-0 (עכשיו ללבן יש מסע התקפי מפתיע.) 10. פח5! בח8 (10...ז:ח5 11.מה:ח5 ח6 12.פ:ו7 יהיה הרה אסון; 10...פא5 11.פ:ז7 פ:ג4! 12.ד:ג4 מ:ז7 הוא מאולץ.) 11. מהו3 מהה8 12. פו6+ ר:ו6 13.מה:ו6 ד:ג3 (זה הפסד מאולץ. שוב זה היה הכרחי לאיים על הרץ במשבצת ג4 על ידי ...פא5.) 14. פ:ו7 צ:ו7 15. רח6 0–1 (הערות מבוססות על הערותיו של אריק שילר באתר Chessgames.com)
צ'דר

ערך זה עוסק בסוג של גבינה צהובה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  גבינה
 על שם:  צ'דר 
 אזור מוצא:  סאמרסט 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת, אנגליה 
 מרכיבים עיקריים:  חלב 
 
גבינת צ'דר (באנגלית: Cheddar cheese) היא סוג של גבינה קשה טבעית אנגלית בצבע שמנת (או כתום אם מוסיפים צבע מאכל כדוגמת אנאטו) וטעם חריף. מקורה בכפר צ'דר במחוז סאמרסט אנגליה, ומכאן שמה. גבינות מסוג זה מיוצרות גם מחוץ לאזור המקורי, ובכמה מדינות סביב העולם.
צ'דר היא סוג הגבינה הפופולרית ביותר בממלכה המאוחדת, ומהווה נתח של 53% משוק הגבינות השנתי של 1.9 מיליארד ליש"ט (נכון ל-2005). זוהי הגבינה השנייה הפופולרית בארצות הברית (אחרי מוצרלה), עם צריכה שנתית ממוצעת של 4.5 קילוגרם לנפש. ארצות הברית ייצרה 1,400,000 טון גבינת צ'דר ב-2014, והממלכה המאוחדת 262,000 טון בשנת 2008.
המונח "גבינת צ'דר" נמצא בשימוש נרחב, אך אין לו הגדרת מקור מוגן (Protected Designation of Origin) בתוך האיחוד האירופי. עם זאת, ב-2007 נוצרה הגדרת מקור מוגן לשם "צ'דר מתוצרת משק באזור המערבי" (West Country Farmhouse Cheddar), ורק צ'דר שמקורו בחלב מקומי מתחומי המחוזות סאמרסט, דורסט, דבון וקורנוול, והוא מיוצר בשיטות מסורתיות רשאי לשאת שם זה. מחוץ לתחומי אירופה, הסגנון והאיכות של הגבינות הקרויות צ'דר יכול להיות שונה במידה רבה בין יצרן ליצרן. יתר על כן, גבינות שדומות יותר בטעם ובמראה לסוג הגבינה לסטר אדום (Red Leicester) משווקות לעיתים כ"צ'דר אדום".
משתמשים בפתיתי צ'דר להוספת טעם פיקנטי למאכלים רבים כסלטים, מאפים ומאכלי בשר.
היסטוריה

מקורה של הגבינה בכפר צ'דר במחוז סאמרסט בדרום-מערב אנגליה. קניון צ'דר בקצה הכפר כולל מספר מערות, אשר סיפקו את הלחות האידיאלית ואת הטמפרטורה היציבה הנדרשים עבור תהליך יישון הגבינה. ייצור גבינת צ'דר היה מוגבל מסורתית לאזור בטווח 50 קילומטרים מקתדרלת ולס. גבינת צ'דר יוצרה לפחות מהמאה ה-12. דיווח בגיליון גלילי מ-1170 מתקופת הנרי השני, מלך אנגליה מתעדים רכישה של 4,640 קילוגרם במחיר של פרד'ינג לליברה. גם צ'ארלס הראשון, מלך אנגליה (1600–1649) הביא גבינה מהכפר. ייתכן שהרומאים הביאו את המתכון לבריטניה מאזור קנטל (Cantal) בצרפת.
דמות מרכזית במודרניזציה ובסטנדרטיזציה של גבינת הצ'דר היה חלבן בן המאה ה-19 מסאמרסט בשם ג'וזף הרדינג (Joseph Harding). בגין המצאותיו הטכניות, קידום ההיגיינה במחלבות, והפצת המידע על טכניקות ייצור הגבינה המודרניות בהתנדבות הוא כונה "אבי גבינת הצ'דר" (Father of Cheddar cheese). הרדינג הכניס לשימוש ציוד חדש לתהליך ייצור הגבינה, כולל המכונה "השובר המסתובב" (revolving breaker) לחיתוך הגבן, תוך חיסכון ניכר בפעולות ידניות. "שיטת ג'וזף הרדינג" הייתה המערכת המודרנית הראשונה לייצור צ'דר המבוססת על עקרונות מדעיים. הרדינג קבע שגבינת צ'דר "אינה נוצרת בשדה, גם לא באסם, אפילו לא בפרה. היא נוצרת במחלבה". הוא ואשתו היו אחראים על כניסת הגבינה לסקוטלנד ואמריקה הצפונית. בניו, הנרי וויליאם הרדינג, היו אחראים להכנסת ייצור הגבינה לאוסטרליה, ולסייע בהקמת תעשיית הגבינה בניו זילנד בהתאמה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, וכמעט עשור אחר-כך, מרבית החלב בבריטניה שימש לייצור סוג אחד של גבינה שכונה "צ'דר ממשלתי" כחלק מכלכלת המלחמה והצנע בבריטניה. החלטה זו מחקה כמעט לחלוטין ייצור של כל סוגי הגבינות האחרות בבריטניה. לפני מלחמת העולם הראשונה היו בבריטניה יותר מ-3,500 יצרני גבינה, פחות מ-100 נותרו לאחר מלחמת העולם השנייה.
על פי חוקר של מחלקת החקלאות של ארצות הברית גבינת צ'דר היא הסוג הפופולרי ביותר של גבינה בעולם, וסוג הגבינה שנחקר יותר מכל סוג אחר בפרסומים מדעיים.
תהליך

הגבן ומי הגבינה מופרדים תוך שימוש ברנט, תרכובת אנזים המופקת בדרך כלל מקיבות של עגלים שזה עתה נולדו (בגבינות צמחוניות או כשרות נעשה שימוש בכימוזין המופק מחיידקים, שמרים או עובש).
"צ'דרינג" (Cheddaring) מתייחס לשלב הנוסף בייצור גבינת צ'דר שבו, לאחר חימום, לשים את הגבן יחד עם מלח, חותכים לקוביות כדי לנקז את מי הגבינה, ואז עורמים אותם והופכים אותם. צ'דר מיושנת מאוד בעלת טעם עז, שלעיתים קרויה ״צ׳דר משובח״ (vintage cheddar), חייבת להתיישן במשך 15 חודשים או יותר. הגבינה נשמרת בטמפרטורה קבועה, שלעיתים דורשת מתקנים מיוחדים. כמו בסוגי הגבינות הקשות האחרות המיוצרות בעולם, מערות מספקות את הסביבה האידיאלית ליישון גבינה, ועדיין יש גבינת צ'דר העוברת יישון במערות בווקי הול (Wookey Hole Caves) בסאמרסט ובקניון צ'דר. בנוסף, כמה מינים של גבינת צ'דר עוברים עישון.
האיכות האידיאלית של צ'דר מקורי מסאמרסט תוארה על ידי ג'וזף הרדינג בשנת 1864 כ"מרקם סגור ומוצק, אבל עדיין רך באופיו או באיכותו, הוא עשיר עם נטייה להתמוסס בפה, הטעם מלא וטוב, מתקרב אל זה של אגוז לוז".
צ'דר שנעשה בדרך הקלאסית נוטה להיות בטעם חד, חריף, לעיתים קרובות אדמתי. ה"חריפות" של הצ'דר קשורה לרמות של פפטידים מרים בגבינה. מרירות זו נמצאה משמעותית לתפיסה הכללית של טעמי צ'דר מיושן. המרקם מוצק, כשצ'דר שנוצר בשיטות מסורתיות נוטה להתפורר מעט. גבינה מיושנת מכילה גבישי גבינה גדולים הבנויים מסידן לקטט (C6H10CaO6) המתגבשים לעיתים קרובות כאשר תהליך היישון ארוך יותר משישה חודשים.
הגוון של הצ'דר יכול להיות צהוב עמוק עד חיוור (גוון שמנת), או צהוב-כתום כאשר מתווספים לגבינה תמציות צמחים מסוימים. אחד התבלינים הנפוצים הוא אנאטו, המופק מזרעי השיח הטרופי ביקסה אורליאנה (Bixa orellana). במקור הוא נוסף כדי לדמות את הצבע של חלב באיכות גבוהה מפרות ג'רזי וגרנסי. אנאטו עשוי גם להקנות טעם מתוק, אגוזי. הייצרן הגדול ביותר של גבינת צ'דר בארצות הברית, קראפט, משתמש בשילוב של אנאטו ואולאורזין, תמצית של החלק השמנוני של פפריקה.
גבינת צ'דר הייתה לפעמים ארוזה בשעווה שחורה (ועדיין יש שאורזים כך), אך היא הייתה בדרך כלל ארוזה יותר בבד משומן, שהיה בלתי חדיר למזהמים, אבל עדיין איפשר לגבינה "לנשום".
תנועת המזון האיטי יצרה הגדרה לצ'דר מקורי, כשהיא טוענת שרק שלושה יצרני גבינות זכאים לתואר "צ'דר אורגינלי". הדרישות המאפיינות אותם, המחמירות מעבר לשם המוגן "צ'דר מתוצרת משק מהאזור המערבי", הן: שהגבינה תיוצר בסאמרסט בשיטות מסורתיות, כגון שימוש בחלב לא מפוסטר, רנט מבעל חיים, ועיטוף בבד.
ייצור בינלאומי

בשם צ'דר משתמשים יצרני גבינה ברחבי העולם; על השם צ'דר אין הגנה אלא רק לשם "צ'דר מתוצרת משק מהאזור המערבי". בנוסף לממלכה המאוחדת, מיוצרת גבינת צ'דר באוסטרליה, ארגנטינה, בלגיה, קנדה, אירלנד, הולנד, ניו זילנד, דרום אפריקה, שוודיה, פינלנד וארצות הברית. גבינות הצ'דר יכולות להיות מיוצרות בתהליכים תעשייתיים או ידניים. הטעם, הצבע והאיכות של הגבינה התעשייתית משתנים באופן משמעותי, ואריזות המזון מצביעות בדרך כלל על חוזק, כגון עדין, בינוני, עז, טעים, חריף, חריף במיוחד, בוגר, ישן או ישן במיוחד; זה עשוי להצביע על תקופת היישון, או תוספי מזון המשמשים כדי לשפר את הטעם. סוגים המיוצרים ידנית מפתחים טעמים חזקים ומגוונים לאורך זמן.
ייצור בינלאומי > אוסטרליה

נכון לשנת 2013, צ'דר מהווה מעל 55% משוק הגבינות האוסטרלי, כשהצריכה השנתית הממוצעת בסביבות 7.5 קילוגרם לנפש. צ'דר כל כך נפוץ שבשם נעשה שימוש לעיתים רחוקות, במקום זאת הצ'דר נמכר לפי חוזק הטעם בלבד כ"עדין", "טעים" ו"חריף".
ייצור בינלאומי > קנדה

בעקבות התפרצות של יבחושים שתקפו את שדות החיטה בקנדה באמצע המאה ה-19, החלו החקלאים באונטריו לעבור במספרים גדולים הסבה למשק חלב, וגבינת צ'דר הפכה למוצר הייצוא העיקרי שלהם. הגבינה מיוצאת אפילו לאנגליה. בתחילת המאה ה-20, היו באונטריו 1,242 מפעלי צ'דר, וצ'דר הפך ליצוא השני בגודלו בקנדה אחרי עץ. ב-1904 ייצאה קנדה גבינת צ'דר במשקל של 106,000 טון, אבל ב-2012 יבוא הגבינה בקנדה עלה על היצוא. ג'יימס לואיס קראפט (James L. Kraft‏ 1953-1874), המייסד של חברת המזון קראפט, גדל במשק חלב באונטריו לפני שעקר לשיקגו. לדברי הסופרת שרה צ'פמן (Sarah Champman) "אף שאנו לא יכולים להניח לחלוטין שהתדרדרות של אומנות ייצור הגבינה בקנדה ארעה באשמת ג'יימס לואיס קראפט, היא התרחשה במקביל לצמיחת אימפריית הגבינה המעובדת של קראפט." רוב הצ'דר הקנדי מיוצר על ידי כמה חברות גדולות באונטריו, אם כי הוא מיוצר גם בפרובינציות אחרות ויש גם כמה יצרנים קטנים המייצרים גבינה בשיטות ידניות. הייצור השנתי הוא 120,000 טון. הגבינה מיושנת במשך לפחות 3 חודשים, אם כי מרביתה מיושנת לתקופה ארוכה יותר, עד 10 שנים.
ייצור בינלאומי > ניו זילנד

רוב גבינת הצ'דר בניו זילנד מיוצרת במפעלים. בעוד שמרבית הגבינה המיוצרת נמכרת כגבינה שלא עברה כמעט יישון בתחומי המדינה, מחלבות אנקור (Anchor) מייצאות צ'דר מניו זילנד לבריטניה, בגושים שיושנו לפחות שנה או יותר.
ייצור בינלאומי > בריטניה

רק יצרן גבינה אחד פועל כיום בכפר צ'דר, חברת גבינת קניון צ'דר (.Cheddar Gorge Cheese Co). לשם "צ'דר" אין הגדרת מקור מוגן (protected designation of origin) בתוך האיחוד האירופי. עם זאת, ב-2007 נוצרה הגדרת מקור מוגן לשם "צ'דר מתוצרת משק באזור המערבי" (West Country Farmhouse Cheddar), ורק צ'דר שמקורו בחלב מקומי מתחומי המחוזות סאמרסט, דורסט, דבון וקורנוול, והוא מיוצר בשיטות מסורתיות רשאי לשאת שם זה. צ'דר נמכר בדרך כלל בטעמים "עדין" (mild), בינוני (medium), מיושן (mature), ומיושן מאוד (extra mature או vintage). צ'דר מיושן הוא הסוג הנמכר ביותר בבריטניה. צ'דר המיוצר באורקני רשום בציון גאוגרפי מוגן (protected geographical indication) תחת השם "צ'דר מהאי הסקוטי אורקני" (Orkney Scottish Island Cheddar).
ייצור בינלאומי > ארצות הברית

מדינת ויסקונסין מייצרת את הכמות הגדולה של גבינת צ'דר בארצות הברית. מרכזים אחרים של ייצור כוללים: קליפורניה, איידהו, אפסטייט ניו יורק, ורמונט, אורגון, טקסס ואוקלהומה. הוא נמכר בכמה מינים (עדין, בינוני, חריף, חריף מאוד, סגנון ניו-יורקי, לבן וורמונט). צ'דר בסגנון ניו יורקי היא גבינה "חריפה" במיוחד, אך נוטה להיות רכה במקצת מאשר המינים המוגדרים עדינים. צ'דר שלא מכיל אנאטו מכונה לעיתים קרובות "צ'דר לבן" או "צ'דר ורמונט" (בלא קשר האם הוא יוצר שם). שלושת יצרני מוצרי החלב של ורמונט מייצרים מה שנחשב לגבינת צ'דר מהדרגה הראשונה: "קבוט קרימרי" (Cabot Creamery), המייצרת את "פרייבט סטוק צ'דר" (Private Stock Cheddar) המיושן 16 חודשים, "חברת הגבינה גרפטון וילאג'" (Grafton Village Cheese Company) ו"חוות שלבורן" (Shelburne Farms).
כמה מסוגי הגבינות המעובדות קרויים "בטעם צ'דר". דוגמאות כוללות את "איזי צ'יז'" (Easy Cheese): מזון מבוסס גבינה ארוז בתרסיס. בנוסף, כחבילות מרובעות פרוסות עטופות בנפרד של "גבינה מעובדת" (לעיתים מחלב מפוסטר). בין השאר משתמשים בארצות הברית בגבינת צ'דר בצ'יזבורגר ובמקרוני עם גבינה.
צ'דר הוא אחד מכמה מוצרים שבהם משתמשת מחלקת החקלאות של ארצות הברית על מנת לעקוב אחרי המצב הכללי של התעשיית החלב בארצות הברית. מדי שבוע מופקים דוחות המפרטים את הכמויות המיוצרות ואת המחירים.
ביאורים

↑  באנגלית pipe roll, גיליונות מקופלים לגליל עשויים מקלף שעליהם רשם שר האוצר בממשל המלכותי הבריטי מידע פיננסי. גיליונות אלו מהווים מקור מידע היסטורי חשוב
ממן - מסופי מטען וניטול

| --- | --- |

מסוף המטען של חברת United Parcel Service בנתב"ג שבבעלות החברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  ממן
 מייסדים:  מדינת ישראל
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־51 שנים)
 חברת אם:  קבוצת תעבורה
 מיקום המטה:  נמל התעופה בן-גוריון
 ענפי תעשייה:  הובלת מטענים
 מוצרים עיקריים:  מסופי מטען
 הכנסות:  1.08 מיליארד ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  117 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  59.3 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  575 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  2.03 מיליארד ש"ח (2023)
 יו"ר:  נחמה רונן
 מנכ"ל:  עופר בלוך
  
 www.maman-group.co.il
 
ממן - מסופי מטען וניטול בע"מ היא חברה ישראלית המפעילה את מסוף המטענים בנמל התעופה בן-גוריון, ונותנת שירותי קרקע ולוגיסטיקה בשדות תעופה. ממן היא חברה ציבורית ומניותיה נסחרות בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
היסטוריה

ממן הוקמה בשנת 1974 כחברה ממשלתית, 50% ממניות החברה הוחזקו ישירות על ידי המדינה ו-50% הוחזקו בידי חברת תש"ת - תיירות ושירותי תעופה, חברה-בת ממשלתית שהייתה בבעלות אל-על. עם הקמתה קיבלה זיכיון בלעדי ל-50 שנה להפעלת מסוף המטענים בנתב"ג. בשנת 1989 הופרטה החברה על ידי הנפקה ראשונה לציבור של מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב. עם הפרטת החברה בוטל הזיכיון הבלעדי שהיה לחברה להפעלת מסופי מטען בנתב"ג. ב-1991 נמכרו כ-25% ממניות החברה לחברת סקוריטס שבבעלות איש העסקים יעקב הראון. בעת המכירה חתמה מדינת ישראל על הסכם להבטחת המשך בלעדיות של ממן לחמש שנים.
בנובמבר 1996, רכשה קבוצת תעבורה את המניות שהחזיקה חברת סקוריטס וחבלת מניות נוספת כך שהגיעה להחזקה של כ-31% מהמניות. במקביל רכשה חברת ICTS כ-10% מהמניות ומכרה אותם ברווח של 5 מיליון דולר תוך חודש לחברת כנפיים אחזקות. באותה עת חברת תש"ת של אל על, עדיין החזיקה ב-26% מהמניות.
בשנת 1997, היה אומרה הבלעדיות של ממן להתבטל, ורשות שדות התעופה תכננה לצאת במכרז למפעיל נוסף של מסוף מטענים. בעלי חברת ממן הפעילו לחצים לביטול המכרז ואף פנו לבית המשפט, לבסוף הוסכם שמסוף שני יוכל לפעול החל מ-2002. ב-2002 לא בוצעה ההחלטה להקים מסוף שני ובאפריל 2003 סוכני המכס והשילוח הגישו עתירה לבג"ץ בדרישה להקים מסוף מטענים נוסף. בספטמבר 2003 נבחר לבסוף מפעיל מסוף מטענים נוסף בנתב"ג. רשות שדות התעופה החלה בעבודות להקמת מסוף מטענים נוסף ב-2005 והוא נחנך ב-2008, אז איבדה ממן את הבלעדיות שלה.
בשנת 2012 רכשה ממן 81% ממניות חברת OPSI, המחזיקה בנציגות הישראלית של חברת המשלוחים הבינלאומית United Parcel Service, תמורת 100 מיליוני שקלים.
במאי 2020 רכשו קבוצת אלייד וקבוצת תעבורה את מניות חברת אל על בחברה, תמורת כ-15 מיליון דולר. זאת במסגרת ניסיונותיה של החברה להגדיל את הנזילות על מנת להתמודד עם משבר הקורונה. שבועיים אחר כך הודיעו על הצעת רכש לכל מניות החברה שבידי הציבור (17%) במטרה למחוק את החברה מהבורסה.