stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פולרטון שירותי בריאות
היסטוריה

חברת פולרטון הוקמה בשנת 2010 על ידי ד"ר מייקל טאן (Dr. Michael Tan) וד"ר דניאל צ'אן (Dr. Daniel Chan).
בשנת 2011, רכשה את חברת ג'ת'ין-ג'ונס (Gethin-Jones) המספקת שירותים אמבולטורים ואת חברת טריתאל הוי דייוויס (Drs Trythall Hoy Davies) המספקת ציוד רפואי.
בשנת 2012, החלה החברה לספק שירותי בריאות באיי קיימן.
בשנת 2013, רכשה את חברת ג'ובפיט (Jobfit) האוסטרלית והשקיעה בחברה המספקת שירותי בריאות וחדרי ניתוח בהונג קונג.
בשנת 2014, רכשה את חברת טירטה שירותים רפואיים (Tirta Medical Group) מאינדונזיה.
בשנת 2015, רכשה 80 אחוזים מחברת HMMP מהונג קונג תמורת 33 מיליון דולר, את חברת ההדמיה רדלינק-אסיה (RadLink-Asia) מסינגפור תמורת 111.2 מיליון דולר והשקיעה בחברת קוסבי (COSSB) המספקת שירותי בריאות במלזיה.
בשנת 2016, רכשה את חברת Global Assistance & Healthcare ובהמשך שינתה את שמה לפולרטון בריאות אינדונזיה (Fullerton Health Indonesia).
בשנת 2016, רשמה פולרטון ציון דרך כאשר רשמה בממוצע כ-4 מיליון ביקורים בשנה וסיפקה שירותים רפואיים שונים ל-10 מיליון אנשים.
בסוף שנת 2016, ביצעה מיתוג מחודש כאשר הציגה לוגו ושם אחיד לכל שירותי החברה - Fullerton Health.
בשנת 2017, רכשה את חברת Healthscope Medical Centers מאוסטרליה.
בשנת 2017, חברת ההחזקות הסינית פינג אן השקיעה בפולרטון שירותי בריאות כ-800 מיליון רנמינבי.
בשנת 2017, גייסה החברה הון בסך של כ-175 מיליון דולר בצורה של איגרת חוב.
בשנת 2018, רכשה 60 אחוזים מחברת Intellicare המספקת שירותי בריאות בפיליפינים.
בשנת 2018, השקיעה בחברת Global Doctor הסינית.
היסטוריה > פרסים ונקודות ציון

בשנת 2015, זכתה בפרס למצוינות בתחום שירותי בריאות ראשוניים של ארגון פרוסט וסאליבן סינגפור.
בשנת 2015, זכה מנכ"ל החברה בפרס יזם השנה של חברת ארנסט אנד יאנג.
בשנת 2015, נבחרה החברה לספק שירותי הבריאות הטוב ביותר.
בשנת 2016, זכתה החברה באות הזהב לטיפול אמבולטורי של ארגון JCI.
חברות בת

במהלך השנים רכשה והשקיעה פולרטון במגוון חברות, להלן החברות הרשומות כחברות בת:
Intellicare Group
Radlink-Asia Pte Limited
Fullerton Health Australia Pty Ltd
HMMP Limited
Global Assistance & Healthcare
Global Doctor Pty Limited
Fullerton Health Philippines Holdings Corporation
Baseline Group (Personnel) Pty Ltd
Tirta Medical Center
Fullerton Health Philippines Pte Ltd
הערות שוליים

↑  About Us, Fullerton Health Australia (באנגלית)
↑  Overview | Tirta (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  hermes, Fullerton Health IPO faces delay after complaints, The Straits Times, ‏14 באוקטובר 2016 (באנגלית)
↑  Claire Huang, Fullerton Healthcare acquires majority stake in HK medical group, The Business Times, ‏12 באוגוסט 2015 (באנגלית)
↑  Fullerton Health Agrees to Acquire RadLink-Asia - Fullerton Health, www.fullertonhealth.com
↑  Fullerton Health acquires Healthscope's medical centres, Fullerton Health Australia, ‏2017-08-21 (באנגלית)
↑  Frost & Sullivan, www.frost-apac.com
↑  hermes, Healthcare group co-founder is EY Entrepreneur of the Year, The Straits Times, ‏2015-10-15 (באנגלית)
↑  Winners | Vendors of the Year 2015 Singapore (ארכיון)
↑  JCI-Accredited Organizations, www.jointcommissioninternational.org (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פולרטון שירותי בריאות".
קופר קוץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 ביולי 1996 (בן 28) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקום לימודים:  Pace University School of Performing Arts 
 פרופיל ב-IMDb
 
קופר קוץ' (באנגלית: Cooper Koch, נולד ב-16 ביולי 1996) הוא דוגמן ושחקן אמריקאי ממוצא יהודי.
ביוגרפיה

קופר קוץ' נולד וגדל בשכונת וודלנד הילס (אנ'), עמק סן גבריאל בדרום קליפורניה. יש לו אח תאום, עורך הקולנוע פייטון קוץ'. מצד אביו, בילי קוץ', הוא ממוצא יהודי-פולני ויהודי-רוסי. הוא נכדו של מפיק הקולנוע והנשיא לשעבר של האקדמיה האמריקאית לקולנוע, הוק קוץ' (אנ') ושל ריטה ג'וי (ליטר); והנין של רות קוץ' ושל במאי ומפיק הקולנוע הווארד קוץ' (אנ') (המפיק של הסרט טיסה נעימה, 1980).
הוא קיבל תואר ראשון במשחק מאוניברסיטת פייס לאמנויות הבמה בניו יורק וסיים את לימודיו במאי 2018. נכון ל-2023, הוא מתגורר בלוס אנג'לס.
קריירה

הופעתו הראשונה בסרט קולנוע הייתה בגיל 11 לצד אנתוני הופקינס בסרט הקולנוע "עדות שבורה".
בשנת 2017 שיחק בסרט הקצר "Mine". בשנים 2018–2019 שיחק בסרטים קצרים ובתפקיד אורח בסדרת הרשת "West 40s". בשנת 2019 שיחק בסרט הטלוויזיה "Less Than Zero" לצד אוסטין אברמס. באותה שנה השתתפו השניים בסרט הקצר "Decadeless ".
קוץ' שיחק בתפקיד ראשי לצד אוסטין לרקין במחזה מאת דניס בוש, "Head First" שהוצג בפסטיבל "fresh fruit festival" לרגל 50 שנה למהומות סטונוול.
בשנת 2020 שיחק בתפקיד ראשי בסרט הטלוויזיה "A New York Christmas Wedding" בהפקת נטפליקס לצד כריס נות'. באותה שנה שיחק בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה "Power Book II: Ghost".
בשנת 2022, לוהק קוץ' לתפקיד בסרט המתח הלהטב"י "מחנה מסוכן" לצד קווין בייקון ואנה קלמסקי. בשנה זו שיחק בסרט האימה הלהט"בי "נבלע" בכיכובו. בשנת 2024 שיחק בתפקיד ראשי בסדרה מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2007 | "עדות שבורה" | ילד |
| 2020 | A New York Christmas Wedding | אזראל גביסון |
| 2022 | "מחנה מסוכן" | סטיוארט סמית' ויליאמס |
| 2022 | "נבלע" | בנ'גמין |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Power Book II: Ghost | צ'ייס | שני פרקים |
| 2024 | "מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז" | אריק מננדז | תפקיד ראשי |
פרסים ומועמדויות

| פרס | שנה | קטגוריה | עבור | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פרס גלובוס הזהב | 2025 | השחקן הטוב ביותר במיני-סדרה, סדרת אנתולוגיה או סרט טלוויזיה | מפלצות: הסיפור של לייל ואריק מננדז | מועמדות |  |
הערות שוליים

↑  Tom Ford, Cooper Koch Net Worth, Net Worth Post, ‏3 ביולי 2016
↑  Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏4 ביולי 2018
↑  Rick Porter, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏3 ביולי 2018
↑  Lamar Dawson, 'A New York Christmas Wedding': Holiday film takes on 'queerness, ethnicity and culture', NBC News, ‏3 בנובמבר 2020
1 2  Alex Ritman, The Hollywood Reporter, The Hollywood Reporter, ‏5 באוגוסט 2021
1 2  Quinci LeGardye, Who is Cooper Koch? What to Know About the Actor Who Plays Erik in 'Monsters: The Lyle and Erik Menendez Story', Marie Claire, ‏21 בספטמבר 2024
↑  Anthony D'Alessandro, Deadline, Deadline, ‏5 בספטמבר 2021
↑  Whistler Camp: Kevin Bacon to star in and produce Blumhouse horror film, JoBlo, ‏3 באוגוסט 2021
↑  Matthew Barnard, NOMINATIONS ANNOUNCED FOR 82nd ANNUAL GOLDEN GLOBES®, Golden Globes, ‏2024-12-09 (באנגלית אמריקאית)
מחנה רחבעם

| --- | --- |

מבנה בבסיס
 מידע על המבנה
 סוג:  בסיס צבאי 
 על שם:  רחבעם זאבי 
 נשלט על ידי:  פיקוד העורף
 קואורדינטות:  31°54′59″N 34°52′37″E﻿ / ﻿31.916472222222°N 34.877°E﻿ / 31.916472222222; 34.877
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) מחנה רחבעם(למפת גוש דן רגילה) מחנה רחבעם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה רחבעם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מחנה רחבעם  he מחנה רחבעםhe מחנה רחבעםמפת  __ רמלה (in English: Ramla) [‌השפלה וסביבותיה‌]מצפון: __ לוד (in English: Ludd), __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) ממזרח: __ מועצה אזורית חבל מודיעין (in English: Hevel Modi'in Regional Council) ממזרח, מדרום וממערב: __ מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) ממערב: __ באר יעקב (in English: Be'er Ya'akov) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מחנה רחבעם (מחנה קבע 103) הוא בסיס צבאי השוכן ברמלה, סמוך לשכונת קריית האומנים בעיר. הבסיס, המשמש את מפקדת פיקוד העורף, קרוי על שמו של רחבעם זאבי.
היסטוריה

המחנה הוקם בידי הטורקים במהלך מלחמת העולם הראשונה. חיילים משירות האוויר הגרמני הכשירו בו שדה תעופה, לימים שדה התעופה רמלה, והוא שימש גם אותם וגם את חיל האוויר הטורקי. לאחר כיבוש ארץ ישראל בידי הבריטים, שימש את טייסת 14 של חיל האוויר הבריטי. לאחר הקמת שדה התעופה לוד ב-1937 עברה הטייסת לשם, ובמחנה נותרו כוחות מינהלה. שדה התעופה חזר לשימוש בשנות ה-40, כאשר פעלה בו חברת התעופה אווירון.
עם כיבוש רמלה במבצע דני, במהלך מלחמת העצמאות, עבר הבסיס לידי צה"ל. בתחילה שימש את מפקדת פיקוד המרכז ומ-1951 גם את מפקדת חיל האוויר. ב-1958 הועברה מפקדת חיל האוויר לקריה, ומפקדת פיקוד המרכז נותרה במקום עד 1971. באותה שנה עברה למקום מפקדת חיל הרגלים והצנחנים. לאחר הקמת פיקוד העורף ב-1992 נקבע משכנו בבסיס זה. בשנת 2003 נקרא המחנה על שם רחבעם זאבי, ששימש כמפקד פיקוד המרכז בתקופה בה הייתה מפקדתו בבסיס.
במהלך השנים הוקמו בשטח הבסיס מבנים, צריפים ומבנים יבילים, ואולם נותרו בו גם 12 מבנים היסטוריים שהקימו הגרמנים וכן האנגר שהקימו הבריטים ב-1931. במהלך 2010 ערך מרכז הבינוי בצה"ל סקר במקום בשיתוף המועצה לשימור מבנים ואתרי התיישבות במטרה להתחיל בתהליך של שימור.
במהלך אוגוסט 2021 עבר למחנה בה"ד 16 שהתפנה בעקבות פינוי חלקים ממחנה צריפין.
בעתיד יוקם בסמוך מחנה אופק רחב, אשר ישמש מחנה רב זרועי שיכלול בתוכו את הבקו"ם ומספר יחידות נוספות שיתפנו מבסיסים, שיפונו במסגרת העתקת בסיסי צה"ל לנגב.
גלריית תמונות

האנגר מטוסים בריטי
פנים האנגר המטוסים הבריטי
מגדל פיקוח תעופה מתקופת המנדט הבריטי
הערות שוליים

↑  פרויקט "אופק רחב" יוצא לדרך: משרד הביטחון חתם על ההסכם עם חברת 'שיכון ובינוי', באתר מעריב אונליין, 27 במרץ 2023
החוף האמאלפיטאני

החוף האמאלפיטאני (באיטלקית: Costiera amalfitana) הוא רצועת חוף הררית בחלקה הצפון-מערבי של נפת סלרנו בקמפניה שבאיטליה, המשתרעת בין העיירה פוזיטנו במערב ועד לעיירה וייטרי סול מארה שליד העיר סלרנו במזרח. רצועת החוף קיבלה את שמה מהעיירה אמאלפי השוכנת במרכזה. רצועת החוף נחשבת לאתר תיירות ונופש חשוב, מיוחד ויוקרתי. העיירות אמאלפי, פוזיטנו והאי קאפרי מהווים יעדים נחשקים ופופולריים באזור. החוף האמאלפיטאני ידוע במראות הציוריים שלו, בטופוגרפיה ההררית שלו, המתאפיינת בצוקים המגיעים עד קו החוף. ובדרך אמאלפי אשר אורכה כ-50 ק"מ ונחשבת לאחת הדרכים המרהיבות בעולם.
ארגון אונסק"ו הכריז עליו בשנת 1997 כאתר מורשת עולמית.
החוף כולל את היישובים אמאלפי (Amalfi), אטראני (Atrani), צ'טארה (Cetara), קונקה דיי מריני (Conca dei Marini), פורורה (Furore), מיורי (Maiori), מינורי (Minori), פוזיטנו (Positano), פריאנו (Praiano), רוולו (Ravello), סקאלה (Scala), טרמונטי (Tramonti) ווייטרי סול מארה (Vietri sul Mare).
החוף האמלפיטאני - מראה מצידו השני של מפרץ סלרנו (העיר סלרנו מימין)
לעת שקיעה
.
היסטוריה

ממצאים מהתקופה הפלאוליתית ומהתקופה המזוליתית נמצאו במערת לה פורטה (La Porta) שליד פוזיטאנו, ושרידי הווילות הרומיות שנמצאו לאורך החוף מעידות על יישוב המקום בתקופת הרומית, אולם רק בימי הביניים המוקדמים החל האזור להיות מיושב באופן ממשי. אמאלפי נוסדה במאה ה-4 ונזכרה לראשונה בכתובים בשנת 596 כעיר מבוצרת וכמקום מושבו של בישוף. העיר עמדה בפני התקפות הלומברדים עד שנת 838 עת נכבשה על ידם ונבזזה.
אולם זמן מה לאחר מכן הכריזה אמאלפי על עצמאותה והייתה לרפובליקה שבראשה עומד דוכס (Doge). הרפובליקה שהשתרעה לאורך כל החוף האמאלפיטאני הייתה לכוח ימי מסחרי חשוב עד סופה של המאה ה-11, ונהנתה ממונופולין על הסחר בים הטירני. אמאלפי תרמה להתפתחות המשפט הימי והניווט, ובין היתר הומצא בה המצפן הימי. היא עמדה בקשרי מסחר הדוקים עם האימפריה הביזנטית, והושפעה מסגנונות בנייה האופייניים ללבנט ולסיציליה הערבית. הרפובליקה החלה שוקעת כאשר מעמדן של ונציה, ג'נובה ופיזה האפיל על שלה, והיא נכבשה בידי ספרד.
רצועת החוף

עיירות החוף שלאורך החוף האמאלפיטאני מתאפיינות במראה ציורי ובמספר מבנים בעלי חשיבות, כמו מגדל סרצ'נה (Torre Saracena) בצ'טארה, הקתדרלה הרומנסקית והקלויסטר באמאלפי, כנסיית סן סלווטורה די בירקטו (San Salvatore de’ Birecto) באטראני והקתדרלה ווילה רופולו (Villa Rufolo) ברוולו. הכביש הארצי SS163, המכונה "אמלפיטאנה" (Amalfitana), מקשר את יישובי החוף ואורכו 50.3 ק"מ. הכביש צר ומפותל וידוע בנוף המרהיב הנשקף ממנו. הכביש כמעט שלא השתנה מאז שנסלל בתקופת בניטו מוסוליני, והתנועה לאורכו כבדה ואיטית, בייחוד בסופי שבוע, בחגים ובעונת התיירות.
על אתרי העניין הטבעיים נמנים מערת גרוטה דלו זמרלדו (Grotta dello Smeraldo), הפיורד הקטן בפורורה ותצורות אבן הגיר והקרסט שמאפיינות את הצוקים. הטרסות המטפסות על מדרונות ההרים משמשות לגידול הדרים, פירות, עצי זית, ירקות וגפנים. על ההרים שבעורף החוף משתרעות אדמות מרעה, והתושבים עוסקים בגידול בעלי חיים ובייצור מוצרי חלב, אולם כלכלת האזור מתבססת בעיקר על ענף התיירות המפותח.
במקומות מסוימים לאורך רצועת החוף, לא נכרת השפעה אנושית והנוף המקורי השתמר בצורה טובה. נוף זה מתאפיין במגוון רחב של צמחים ועצים אשר הביאו להכרזתן של שלוש שמורות טבע באזור. על הפאונה נמנים מספר עופות אופייניים כמו עורבים ובזים והיונקים כוללים שועלים, דלקים ולוטרות. אוכלוסיית החרקים מגוונת גם היא הודות למגוון העשיר של עולם הצומח.
אמאלפי
סבתא סורגת (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אורי אורלב 
 איורים:  אורה איתן
 הוצאה
 הוצאה:  מסדה 
 תאריך הוצאה:  1981 
 
סבתא סורגת הוא ספר ילדים, שנכתב על ידי הסופר והמתרגם אורי אורלב, ואויר על ידי המאיירת אורה איתן. הספר יצא לאור בשנת 1981, בהוצאת מסדה.
הספר נתפס כסיפור עם מוסר השכל - קבלת השונה, החריג שיש לקבלו כשווה בן שווים בחברה; סיפור המשמש כאליגוריה על השואה, הואיל והמחבר הוא ניצול שואה; סיפור המוגדר כסיפור פנטסטי (מונח בסוגה הספרותית המתאר תופעות, התרחשויות, אירועים המתוארים ביצירה ספרותית, ואינן ניתנים להסבר בהתאם לחוקי המציאות המוכרת).
תקציר העלילה

העלילה מספרת על סבתא זקנה, המגיעה לעיר חדשה ללא רכוש, פרט לזוג מסרגות וחוטים. לאור העובדה, שאין בידיה רכוש, היא סורגת לעצמה בית, וילונות, רהיטים, שטיח ועוד. לאחר מכן, כדי לא להיות לבד, היא סורגת בנוסף גם זוג נכדים.
הבעיה מתעוררת, כאשר אף לא מוסד אחד, מוכן לקבל את נכדיה הסרוגים - לא בתי הספר, לא העירייה ולא הממשלה. אשר על כן, מחליטה הסבתא לפרום את כל עבודתה ולהתחיל מחדש במקום אחר, עם אנשים חדשים ונחמדים שיסכימו לקבל את נכדיה כפי שהם.
דמויות

הסבתא - סבתא יושבת על אבן ובידה זוג מסרגות ומקל נדודים. לאחר שסרגה לעצמה בית, וילון ושטיח וכן זוג נכדים, היא יוצאת לדרך, ומגיעה לעיר קטנה, ומקווה שיקבלו את נכדיה הסרוגים לבית הספר. הסבתא היא הדמות המציאותית.
הנכדים הסרוגים - אנשי העיר אינם מוכנים לקבלם, ולכן פורמת הסבתא את שסרגה.
ביקורות

מבקרים כתבו שזה ספר בשפה גבוהה שכל ילד צריך לקרוא.
הספר מתאים לשכבת הגיל בכיתות ב׳-ד׳.
עיבודים בקולנוע ובתיאטרון

"סבתא סורגת סיפורים" - הצגה של "תיאטרון הקרון" (תיאטרון בובות), המבוססת על הספר. זוכת פרס הצגת השנה לילדים ופרס עיצוב בובות ואביזרי במה בתחרות פרס הבמה להצגות ילדים 2006.
הערות שוליים

1 2 3  שירה שמר, סבתא סורגת!, באתר כיפה, ‏6 יולי 2008
1 2 3 4 5  זיוה פלדמן, עיבוד דידקטי ליצירות של אורי אורלב, עיונים בספרות ילדים 23, תשע״ד, עמודים 108–110
↑  מושגים והגדרות – הסיפור הפנטסטי, באתר כתמים, ‏19 במאי 2013
↑  אורי אורלב, סבתא סורגת שואה, מסדה
↑  dafdaf.co.il, "סבתא סורגת" – אורי אורלב, באתר מדינת ישראל, משרד החינוך, הקטלוג החינוכי, ‏7 פברואר 2013
↑  סבתא סורגת סיפורים, באתר תיאטרון הקרון
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 1233158070772708780009   WorldCat (עם VIAF): 1233158070772708780009
שחף ארמני

| שחף ארמני |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף
מין:: שחף ארמני
שם מדעי
 Larus armenicus ‏Buturlin, 1934
תחום תפוצה


שחף ארמני (שם מדעי: Larus armenicus) הוא מין מהסוג שחף ממשפחת השחפיים החי בקווקזים ובמזרח התיכון.
זהו השחף הנפוץ מבין השחפים ההגדולים בישראל. הוא חולף וחורף מצוי ביותר, כשבאמצע החורף (ינואר–פברואר) נצפית כמות הפרטים גדולה יותר. הוא נצפה במספרים גדולים לאורך מישור החוף, בכנרת, בעמק חרוד ובעמק בית-שאן.
תיאור

אורכו של השחף 52-62 ס"מ ומשקלו 600-960 גרם. הוא בעל כנפיים אפורות כסופות, עיניים כהות  ורגליים ומקור צהובים ועל המקור בליטה אדומה, "מלוכלכת" בכתם שחור הבולט לכל רוחב המקור, שני הסימנים האחרונים הם מסימני ההיכר הבולטים שלו, שכן בעבר היה נחשב לתת מין של בן סוגו שחף צהוב רגל, אך הם הופרדו לשני מינים נפרדים.
תפוצה

השחף הארמני מצוי סביב האגמים ההרריים של ארמניה, טורקיה, גיאורגיה ומערב איראן וכן בקווקז. בחורף הקר הוא נודד דרומה לחופים חמימים יותר, בטורקיה, לבנון, ישראל, קפריסין ומצרים וכן במפרץ הפרסי.
הערות שוליים

↑  שחף ארמני באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ד"ר יואב פרלמן, שחף ארמני, Larus armenicus, באתר פורטל הצפרות הישראלי
דן וינד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1935 מוצאי עשרה בטבת י"ב בטבת ה'תרצ"ו ירושלים, פלשתינה (א"י) בריטניה
 פטירה:  4 באוקטובר 2006 (בגיל 71) מוצאי יום כיפור אור לי"ב בתשרי ה'תשס"ז ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  ממעצבי פרויקט הרכבת הקלה בירושלים
 השכלה:  מהנדס בניין
 פרסים והוקרה:  יקיר ירושלים (2004)
 
דן וינד (15 בינואר 1935 י"ב בטבת ה'תרצ"ה – 4 באוקטובר 2006 י"ב בתשרי ה'תשס"ז) היה מהנדס אזרחי, ניהל פרויקטים ומבנים רבים בירושלים, מהחשובים ומהבולטים שבהם. ממעצבי פרויקט הרכבת הקלה וקריית הלאום, זוכה אות יקיר ירושלים (2004), מנהל ומייסד חברת תפנית הנדסה.
ביוגרפיה

וינד נולד בשכונת הבוכרים בירושלים למשה, יליד פולין ומהנדס במקצועו ולמרים ילידת רוסיה. בגיל שנה עבר עם משפחתו לשכונת בית הכרם ושם גדל.
בוגר תואר בהנדסה אזרחית מהטכניון בשנת 1961. בשנת 1995 הקים את חברת תפנית וינד, ביחד עם עמיתיו שמעון קורינפלד, אלי גורדון, שלומית שער, משה עוז ומיכאל אלון.
בשנת 1996 זכה באות "עמית כבוד של הטכניון".
חיים אישיים

נשא לאשה את נעמי וינד, אמנית ופסלת משכונת בית הכרם. לזוג נולדו שלושה ילדים: ארנה ציירת (1966), מיכאל אדריכל, והשחקנית אלונה וינד רז (1973).
חיים אישיים > הפרויקטים אותם ניהל בירושלים

אזור תעשייה בגבעת שאול
אזור הסינמטק וגיא בן הינום
אצטדיון טדי
בית הלוחם ירושלים
גן החיות התנכ"י
דרום-מערב העיר ירושלים לרבות אזור הקניון
קריית עיריית ירושלים
קריות האוניברסיטה בגבעת רם ובהר הצופים
קריית הלאום
ימק"א
קמפוס יד ושם.
חיים אישיים > פעילות ציבורית בירושלים

חבר בארגוני המהנדסים במשך 40 שנה
חבר במועצה לרישום קבלנים במינוי שר הבינוי והשיכון בשתי קדנציות
יועץ הנדסי לאוניברסיטה העברית
יועץ לסגן הבכיר לחשב הכללי במשרד האוצר במסגרת הקמת קריית הלאום בירושלים
מראשי ועד העצמאים בתחום הניהול
מנהל קרן מלגות לבני ירושלים שלמדו בטכניון
שוחר באוניברסיטה העברית ובמוזיאון ישראל וחבר בארגונים הירוקים.
הנצחתו

עיריית ירושלים הנציחה כיכר על שמו ברחוב העלייה על יד מלון קראון פלזה ירושלים.
לאחר פטירתו הוקמה קרן מלגות על שמו לבוגרי הטכניון.
הערות שוליים

↑  גיל גורדון - אדריכל ומתכנן ערים
↑  דוד חיון, ‏חברת ייעוץ מקנדה תכין חוו"ד לפרוייקט ההסעה בירושלים, באתר גלובס, 29 במאי 1997
1 2  בניין העירייה החדש של ירושלים
↑  יקירי ירושלים לשנת תשס"ד, באתר עיריית ירושלים
↑  דברים מפי פרופסור גדעון כרמי, בעל הבית ויליד השכונה
↑  נעמי וינד, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  ארנה וינד, באתר מוזיאון ישראל, ירושלים
↑  אלונה וינד רז, במיזם "אישים" לתיעוד היצירה הישראלית
↑  אבינועם בר יוסף, אין לתת כסף לתכנון ובניין האצטדיון, מעריב, 7 בפברואר 1984
↑  אסתר זנדברג, שקט בספרייה, באתר הארץ, 1 בפברואר 2004
↑  מינהל הרכש הממשלתי
↑  משה שטיינמץ, י-ם: העירייה מפסיקה התמיכה בקרן הטכניון, באתר nrg‏, 14 ביולי 2009
תיאטרון הקרון

| --- | --- |

סמליל תיאטרון הקרון
 מידע כללי
 סוג:  אולם תיאטרון 
 כתובת:  דרום גן פעמון הדרור, בצמוד לסקייטפארק, ירושלים
 מיקום:  ירושלים
 מדינה:  ישראל 
 מנהל:  קובי פריג'
 אוצר ראשי:  שחר מרום
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1981–הווה (כ־44 שנים)
 
 קואורדינטות:  31°46′15″N 35°13′21″E﻿ / ﻿31.770833333333°N 35.222583333333°E﻿ / 31.770833333333; 35.222583333333
 www.traintheater.co.il
 he
 
תיאטרון הקרון בשלבי הקמתו, מתוך אוסף מריו קוטליאר, האוספים הדיגיטליים של ספריית יונס וסוראיה נזריאן, אוניברסיטת חיפה
תיאטרון הקרון הוא תיאטרון בובות לילדים, המעלה הצגות ילדים, מוביל תוכניות לימודים ומייצר פסטיבלים עירוניים. התיאטרון ממוקם בגן פעמון הדרור (בסמוך לאמפיתיאטרון) בירושלים.
היסטוריה

התיאטרון נוסד בשנת 1981 על ידי ארבעה בובנאים עצמאיים: מיכאל שוסטר, עלינא אשבל, הדס עפרת ומריו חורחה קוטליאר. התיאטרון החל לפעול בקרון רכבת ישן שהוצא משירות, נרכש במימון עצמי מרכבת ישראל לאחר שמיכאל שוסטר ראה מודעה בעיתון על מכירתו, והובא לגן הפעמון.
הקו המנחה של המייסדים היה של ארגון מבוזר שאפשר אוטונומיה מוחלטת לאמנים והיוצרים שפעלו במסגרתו. כל אמן או צוות היה רשאי לפתח את המופעים שלו כראות עיניו, ללא ועדות תוכן וניהול אומנותי אחיד, ותפקידו של התיאטרון היה לשמש ארגון גג לאמנים ולספק את הגב האדמיניסטרטיבי והלוגיסטי לפעילות. לפיכך מאז הקמתו הופקו בתיאטרון גם הצגות המיועדות לקהל המבוגרים, וגם הצגות המיועדות לילדים מגיל שנתיים ועד גיל 12.
זמן קצר לאחר הקמתו התיאטרון הרחיב את פעילותו גם אל מופעי רחוב והעלת הצגות באירועים שונים, ולא רק בתוך "הקרון". בשנת 1983 ייסד את "הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות" בירושלים, המארח אמנים בינלאומיים רבים ומתקיים בגן בחודש אוגוסט. בשנת 1984 התרחב הפסטיבל והציג מופעים גם במזרח ירושלים בערבית, בנוסף לעברית. בשנת 1985 סירבו שחקני התיאטרון להופיע במעלה אדומים מאחר שהיא בשטח כבוש.
בשנת 1986 פתח צוות התיאטרון בית-הספר לתיאטרון חזותי ואת תיאטרון "הבמה" (ובשמו הנוכחי: "הזירה הבין-תחומית"). בנוסף התיאטרון החל מפעיל פרויקטים עבור מערכת החינוך הפורמלי, והבלתי פורמלי.
בשנת 2009, לרגל יום ההולדת ה-28 של תיאטרון הקרון, התיאטרון הפיק את הספר "חפץ לב" – יסודות תיאטרון הבובות האמנותי מאת מרית בן-ישראל ורוני מוסנזון-נלקן בהוצאת כרמל.
ב-2014 יזמה עיריית ירושלים מבנה חדש עבור התיאטרון שהחליף את הקרון הקטן במבנה גדול יותר. כחמישה מיליון דולר שהיוו את רוב עלות המבנה החדש, גייסה הקרן לירושלים בתרומה ממשפחת דוידסון האמריקאית שתרמה להקמת מספר מוסדות בעיר. המבנה המכיל כ-140 מקומות באולם החדש, נחנך באוגוסט 2016 לקראת "הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון ילדים 2016". המבנה נמצא על פני 1,100 מ"ר, יש בו שני אולמות – גדול וקטן, אמפי חיצוני, קפיטריה ומשרדים. הבניין מחולק לחמישה "קרונות" נפרדים, העשויים מבטון, זכוכית ופרופילים מפלדה בגוון כהה, והחיבור ביניהם מתחת לאדמה באולם המופעים הגדול.
פעילות

התיאטרון לוקח חלק בפסטיבל חיפה להצגות ילדים, אירועי שבוע הספר העברי בסיפריות השונות. ב"קסם של אגדה" במרכז סוזן דלל, ב"בובה של אירוע" בחולון ובפסטיבלים בינלאומיים שהבולט שבהם הוא הפסטיבל בשארלוויל שבצרפת.
בנוסף, התיאטרון מפעיל פרויקטים מיוחדים בהם, התיאטרון יוצא אל הרחובות, במופעי רחוב, בפעילויות כדוגמת בובות ענק המגיעות לשוק מחנה יהודה, פרויקטים המשלבים בין התיאטרון לקהילה, תיאטרון אנימציה בהשראתם של סיפורי ילדים מוכרים, הנוצר לנגד עיני הקהל, ושיתופי פעולה עם מוזיאון המדע בירושלים. מ-2014 מקיים התיאטרון הצגות גם במתחם "התחנה הראשונה" הסמוך, בעיקר בסופי שבוע, חופשות וחגים וכן מציג באמפיתיאטרון הסמוך "בגן הפעמון".
בהצגות התיאטרון מתמקדים ביחסי הגומלין בין השפות המילוליות לדימויים, החפצים והבובות בהתייחסות ישירה לשפתו האמנותית של היוצר, אך השחקן הוא שמפיח בהם בדומם ומעביר סיפור וחוויה בעזרת השפה החזותית.
בעלי תפקידים

בין השנים 2018-1989, שימשה דליה יפה כמנכ"לית וכמנהלת אמנותית של תיאטרון הקרון ושל הפסטיבל הבינלאומי לתיאטרון בובות ירושלים. לאחר פטירתה, קובי פריג' החל לכהן כמנכ"ל התיאטרון, ואילו שחר מרום החל לכהן כמנהלה האמנותי.
פרסים

בשנת 2008, זכה שחר מרום בפרס עיצוב התפאורה, על עבודתו במונודרמה "מעבר לים" של תיאטרון הקרון.
בשנת 2009, לרגל יום ההולדת ה-28 של תיאטרון הקרון, התיאטרון הפיק את הספר "חפץ לב" – יסודות תיאטרון הבובות האמנותי מאת מרית בן-ישראל ורוני מוסנזון-נלקן בהוצאת כרמל.
בשנת 2014, זכתה הצגה של התיאטרון, "מעיל הפלאים", בפרס הבמה לתיאטרון ילדים ונוער, בקטגוריית הצגת השנה בינתחומי.
בשנת 2016 זכה הדס עפרת, ממייסדי התיאטרון, בפרס ישראל בתחום אמנות הבמה.
בשנת 2016, בתחרות הרשמית של הפסטיבל הבינלאומי ה-26 להצגות ילדים בחיפה, חבר השופטים, בראשותו של יו"ר אסיטז', ארגון הגג העולמי של תיאטרוני הילדים והנוער, הבמאי רזי אמיתי, בחר להעניק ציון לשבח להצגה "ים קטן" של תיאטרון הקרון.
בשנת 2017, זכה התיאטרון בפרס הבמה לתיאטרון ילדים ונוער, בקטגוריית הצגת השנה הרב-תחומית.
באוקטובר 2022, זכה המבנה החדש באות האדריכלות לשנת 2022, במקום הראשון בקטגוריית מבנה הציבור בתכנון "סיטון + טנוס אדריכלים".