stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוס לינץ'
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2009 | Moises Rules | רוס "הבוס" | פרק: "Mad B-Ball shootout" |
| 2011–2016 | אוסטין ואלי | אוסטין מון | תפקיד ראשי (4 עונות); 87 פרקים |
| 2012 | ג'סי | אוסטין מון | פרק: "Austin & Jessie & Ally All Star New Year" |
| 2013 | ספיידרמן - איש העכביש (אנ') | ג'אק רוסל / איש זאב בלילה (אנ') | דיבוב; פרק: "The Howling Commandos" |
| 2013 | חוף מהסרטים | בריידי | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2015 | ויולטה | עצמו | 2 פרקים |
| 2015 | חוף מהסרטים 2 | בריידי | סרט טלוויזיה של ערוץ דיסני |
| 2015 | העולם של ריילי | אוסטין מון | פרק: "Girl Meets World of Terror 2" |
| 2018–2020 | הרפתקאותיה המצמררות של סברינה | הארווי קינקל | תפקיד ראשי (4 עונות); 36 פרקים |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | עבודה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן הטלוויזיה המועדף | אוסטין ואלי | זכייה |
| 2013 | פרסי המוזיקה רדיו דיסני | הטייק הכי מצחיק של סלבריטי | עצמו | מועמדות |
| 2013 | פרסי המוזיקה רדיו דיסני | סרטון המוזיקה הטוב ביותר | Heard It On The Radio | זכייה |
| 2014 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן הטלוויזיה המועדף | אוסטין ואלי | זכייה |
| 2014 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הטלוויזיה: שחקן בסדרה קומית | אוסטין ואלי | זכייה |
| 2015 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן הטלוויזיה המועדף | אוסטין ואלי | זכייה |
| 2015 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הטלוויזיה: הכימיה הטובה ביותר (ביחד עם לורה מרנו) | אוסטין ואלי | מועמדות |
| 2015 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הטלוויזיה: שחקן בסדרה קומית | אוסטין ואלי | זכייה |
| 2015 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הטלוויזיה: הכוכב של הקיץ | חוף מהסרטים 2 | מועמדות |
| 2016 | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקן הטלוויזיה המועדף | אוסטין ואלי | זכייה |
| 2016 | פרסי בחירת הנוער | בחירת הטלוויזיה: שחקן בסדרה קומית | אוסטין ואלי | זכייה |
רנדי ויליאמס

בול שהנפיקה נסיכות אום אל-קיוין ב-1972 לציון ניצחונו של ויליאמס באולימפיאדת מינכן - אחד מסדרה של 5 בולים
רנדי לוול ויליאמס (באנגלית: Randy Lavelle Williams;‏ נולד 23 באוגוסט 1953) הוא אתלט עבר אמריקאי, אלוף אולימפי (מינכן 1972) וסגן אלוף אולימפי (מונטריאול 1976) בקפיצה לרוחק.
ביוגרפיה

ויליאמס נולד וגדל בפרזנו שבקליפורניה. למד בנעוריו בבית הספר התיכון "אדיסון" בעיר הולדתו (אנ'). לאחר סיום התיכון למד באוניברסיטת דרום קליפורניה. עם סיום לימודיו התגייס לחיל הנחתים של ארצות הברית. במקביל לפעילותו הספורטיבית עסק באימון תלמידי תיכון.
ב-1987 פרש ויליאמס מספורט תחרותי והחל לעבוד ככבאי וב-2009 פרש לגמלאות.
קריירה ספורטיבית > 1972 > אלוף אולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מינכן שנערכו ביוג'ין, אורגון בתחילת יולי 1972 זכה במדליית כסף בקפיצה לרוחק בתוצאה של 8.02 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.04 מטר) ולפני פרסטון קרינגטון (8.02 מטר). במשחקים האולימפיים עצמם הוא זכה במדליית זהב בתוצאה של 8.24 מטר, לפני הנס באומגרטנר ממערב גרמניה (8.18 מטר) וארני רובינסון (8.03 מטר). בשלב המוקדמות קבע שיא עולם לנוער עד גיל 20 של 8.34 מטר, שנשבר רק ב-2012 על ידי סרגיי מורגונוב (אנ') מרוסיה.
קריירה ספורטיבית > 1973 > אלוף ארצות הברית

באליפות ארצות הברית שנערכה בבייקרספילד, קליפורניה ביוני 1975 זכה ויליאמס במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.95 מטר, לפני אל לנייר (7.90 מטר) וג'יימס מקליסטר (7.85 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1975

באליפות ארצות הברית שנערכה ביוג'ין, בסוף יוני 1975 זכה ויליאמס במדליית ארד בקפיצה לרוחק בתוצאה של 7.93 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.05 מטר) ודני סיי (7.93 מטר).
קריירה ספורטיבית > 1976

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מונטריאול שנערכו ביוג'ין בסוף יוני (1976) הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 8.18 מטר, אחרי ארני רובינסון (8.37 מטר) ולארי מיריקס (8.26 מטר), התוצאות הושגו במהירות רוח גבית מעל המותר. במחשיקם האולימפיי עצמ האו זכה במדליית כסף בתוצאה של 8.11 מטר, אחרי ארני רובינסון שקבע שיא אישי חדש של 8.35 מטר ולפני פרנק וורטנברג ממזרח גרמניה (8.02 מטר) ולא הצליח להגן על תוארו.
קריירה ספורטיבית > 1980 > החרם האולימפי

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מוסקבה שנערכו ביוג'ין בסוף יוני 1980 הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 7.92 מטר, אחרי לארי מיריקס (8.28 מטר) וקרל לואיס (8.01 מטר) ונכלל בנבחרת הלאומית למשחקים האולימפיים. אולם, בעקבות פלישת ברית המועצות לאפגניסטן, הוביל נשיא ארצות הברית ג'ימי קרטר חרם את האולימפיאדה וספורטאיה נשארו בבית. ב-2007 זכו כל חברי המשלחת במדליית הזהב של הקונגרס כ"פרס ניחומים" על אי ההשתתפות באולימפיאדה זו.
קריירה ספורטיבית > 1984

במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לוס אנג'לס שנערכו בלוס אנג'לס ממוריאל קוליסיאום ביוני 1984 הוא סיים במקום שמיני בתוצאה של 7.81 מטר ולא נכלל בנבחרת הלאומית.
הנצחה

ב-2009 זכה להיכנס להיכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה.
לקריאה נוספת

שם סופר, שם ספר, שם הוצאה, תאריך הוצאה
הערות שוליים

↑  שאר הבולים בסדרה מנציחים את ניצחונותיהם של לאסה וירן, היידה רוזנדהל, סוואו קאטו וזיגמונט סמאלסרז
↑  רנדי ויליאמס, באתר היכל התהילה של ארצות הברית באתלטיקה (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14359768
ריקרדו בוצ'יני

ריקרדו אנריקה בּוֹצ'יני (בספרדית: Ricardo Enrique Bochini; נולד ב-25 בינואר 1954) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקשר, והיה מוכר בכינוי אֵל בּוֹצֶ'ה.
בוצ'יני שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת אינדפנדיינטה, והוא מסמליה הגדולים בכל הזמנים, שיאן ההופעות והתארים של המועדון. כשחקן נבחרת ארגנטינה, זכה בוצ'יני באליפות העולם במונדיאל 1986.
בוצ'יני ניחן ביכולות מסירה גבוהות ומתוחכמות, וסגנון מסירותיו אף זכה לכינוי על שמו ("מסירות בוצ'יניות", בספרדית: Pase Bochinesco). דייגו מראדונה, מגדולי הכדורגלנים בכל הזמנים, סיפר כי בוצ'יני היה מודל לחיקוי עבורו בילדותו.
קריירת משחק

בוצ'יני החל את דרכו כילד בקבוצת בלגראנו המקומית, שם רכש את יסודות המשחק. בגיל 15 נסע עם אביו לבואנוס איירס, על מנת לנסות ולהצטרף לסן לורנסו, ולאחר מכן לבוקה ג'וניורס. לבסוף, התקבל ב-1971 לקבוצת הנוער של אינדפנדיינטה. הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת הייתה ב-25 ביוני 1972, כשנכנס כמחליף בהפסד 1-0 לריבר פלייט. עוד בטרם הבכורה של בוצ'יני, זכתה הקבוצה בגביע ליברטדורס, ובמשחק הגביע הביניבשתי, בו הפסידה הקבוצה לאייאקס אמסטרדם, בוצ'יני לא שותף.
בשנה שלאחר מכן, הפך בוצ'יני לחלק מרכזי יותר בקבוצה, והחל בשיתוף פעולה פורה בחלק ההתקפי עם דניאל ברטוני בעונת הבכורה שלו בקבוצה. השניים הובילו את הקבוצה לזכייה בגביע ליברטדורס ב-1973, שהבטיח לקבוצה השתתפות בגביע הביניבשתי מול אלופת אירופה, יובנטוס. במשחק שהתקיים בסטדיו אולימפיקו ברומא ב-28 בנובמבר, כבש בוצ'יני בדקה ה-80 את השער היחיד במשחק, שהביא את התואר לאינדפנדיינטה. שנה לאחר מכן, השלימה אינדפנדיינטה זכייה שלישית ברציפות בגביע ליברטדורס. לאחר שהפסידה במשחק הראשון לסאו פאולו הברזילאית במשחק הראשון, ניצחה אינדפנדיינטה במשחק השני בתוצאה 2-0, כשאת השער הראשון במשחק כבש בוצ'יני. הגמר הגיע למשחק שלישי בו ניצחה אינדפנדיינטה וזכתה בתואר.
ב-1975 גויס בוצ'יני לצבא הארגנטינאי, ועל אף שהצליח להמשיך ולשחק במקביל, הוא חווה ירידה ביכולתו. למרות זאת, הבטיחה הקבוצה זכייה רביעית ברציפות, הראשונה (והיחידה עד כה) שעשתה זאת, ושלישית עבור בוצ'יני, בגביע ליברטדורס. במקביל, הבטיחה הקבוצה שתי זכיות רצופות בגביע אינטראמריקנה, בוצ'יני כבש במשחק הראשון של גמר 1974, וכן במשחק הראשון של גמר 1975.
ב-1976 מונה חוסה פסטוריסה לתפקיד מאמן הקבוצה. שנה אחר כך, לאחר שסיימה כסגנית אלופת המטרופוליטנו, זכה בוצ'יני, תחת פסטוריסה, בתואר אליפות ארגנטינה ראשון, כשהקבוצה זכתה באליפות הנסיונל. הקבוצה פגשה למשחק גמר כפול את טאז'רס, וסיימה את המשחק הראשון בבית בשוויון 1-1. משחק הגומלין התקיים ב-25 בינואר 1978, יום הולדתו ה-24 של בוצ'יני. למרות שהובילה במשחק בתוצאה 1-0, ספגה אינדפנדיינטה שני שערים, כשהשער השני מובקע באמצעות היד, ללא התערבות השופט. בעקבות המחאות הורחקו שלושה שחקני אינדפנדיינטה בכרטיס אדום. למרות זאת, כחמש דקות לסיום ובחיסרון מספרי משמעותי, כבש בוצ'יני, לאחר מסירה כפולה עם ברטוני, את שער השוויון שהעניק לקבוצתו את התואר בזכות חוק שערי חוץ. שנה אחר כך, זכתה הקבוצה של פסטוריסה פעם נוספת בתואר הנסיונל, הפעם לאחר ניצחון על ריבר פלייט. לאחר שוויון 0-0 במשחק הראשון, כבש בוצ'יני פעמיים בגומלין בדרך לניצחון 2-0 וזכייה בתואר. שנה אחר כך עזב פסטוריסה, וקצב צבירת התארים של אינדפנדיינטה נעצר.
לאחר כחמש שנים ללא תואר, חזר פסטוריסה לקבוצה ב-1983, ואיתו הגיע חורחה בורוצ'גה, ששיתף פעולה עם בוצ'יני בחלק הקדמי. הייתה זו אחת משנות השיא של בוצ'יני בקריירה. הקבוצה זכתה באותה שנה בתואר אליפות המטרופוליטנו, ובוצ'יני זכה בתואר כדורגלן השנה בארגנטינה. שנה לאחר מכן, זכתה הקבוצה בגביע ליברטדורס, הרביעי של בוצ'יני בקבוצה, ובגביע הביניבשתי השני שלו, לאחר ניצחון 1-0 על ליברפול. בעונת 1988/1989, זכה בוצ'יני בתואר האליפות הרביעי והאחרון שלו בקבוצה.
ב-5 במאי 1991 ערך בוצ'יני את משחקו האחרון במדי הקבוצה, מול אסטודיאנטס לה פלאטה, ופרש ממשחק פעיל בגיל 37. בוצ'יני היה למלך ההופעות במדי הקבוצה בכל הזמנים, עם מעל ל-630 הופעות, והוא שיאן התארים במדי הקבוצה. מסירותו ונאמנותו למועדון הפכו אותו לאחד הסמלים הגדולים בהיסטוריה של הקבוצה. עם פרישתו אף אימן במשותף את הקבוצה בטורניר האפרטורה 1991.
קריירת משחק > נבחרת ארגנטינה

על אף שהקריירה של בוצ'יני הייתה מהמרשימות באותה התקופה בארגנטינה, הוא לא זכה להצלחה גדולה בנבחרת ארגנטינה. הוא החל את הקריירה הבינלאומית כשהיה בן 19 בלבד, ב-1973.
במסגרת ההכנות לטורניר מונדיאל 1978, זומן בוצ'יני למסע משחקים בברית המועצות ובפולין. לאחר שחווה מספר פציעות, הוא הוחזר לסגל לסדרת משחקי ידידות באצטדיון הבונבוניירה. למרות שבוצ'יני היה מתוכנן לקבל מקום בסגל של המאמן, ססאר לואיס מנוטי לקראת המונדיאל, הוא הוחלף לבסוף על ידי נורברטו אלונסו, ובכך החמיץ את הזכייה של נבחרתו בטורניר, ולא רשם הופעות בינלאומיות כלל באותה השנה. יתרה מכך, אלונסו, מחליפו של בוצ'יני, נפצע במהלך הטורניר וכמעט ולא היה מעורב בזכייה. לאחר שרשם הופעה בינלאומית אחת ב-1979, נגרע בוצ'יני מהסגל של מנוטי למשך חמש שנים, והחמיץ גם את טורניר מונדיאל 1982, למרות שהיה בשיא כושרו.
ב-1984, לאחר שמנוטי הוחלף בקרלוס בילארדו, חזר בוצ'יני בן ה-30 לסגל הנבחרת. הוא נכלל בסגל ארגנטינה לקראת מונדיאל 1986, על פי בקשה מפורשת של כוכב הנבחרת דייגו מראדונה, שעבורו בוצ'יני היה מודל לחיקוי לפני ובמהלך הקריירה. בשלב חצי הגמר פגשה ארגנטינה את בלגיה. מראדונה כבש פעמיים כדי להעלות את ארגנטינה ליתרון 2-0, ובדקה ה-85 קרא לבוצ'יני לעלות ולשחק. בוצ'יני החליף את חורחה בורוצ'גה, כאות הוקרה לקריירה שלו. דקות המשחק הנותרות הוקדשו למשחק מסירות מרשים בין מראדונה לבוצ'יני, בדרך לניצחון 2-0. היה זה משחקו האחרון של בוצ'יני במדי ארגנטינה. בסך הכל צבר בוצ'יני 28 הופעות בינלאומיות.
תארים

אינדפנדיינטה
גביע ליברטדורס (4): 1973, 1974, 1975, 1984
אליפות ארגנטינה (4): 1977 (נסיונל), 1978 (נסיונל), 1983 (מטרופוליטנו), 1988/1989
הגביע הביניבשתי (2): 1973, 1984
גביע אינטראמריקנה (2): 1974, 1975
נבחרת ארגנטינה
גביע העולם: 1986
כדורגלן השנה בארגנטינה: 1983
סטטיסטיקות > מועדונים

| עונה | קבוצה | ליגה | בליגה> הופעות | בליגה> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1972 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 10 | 1 |
| 1973 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 21 | 4 |
| 1974 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 36 | 15 |
| 1975 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 35 | 10 |
| 1976 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 19 | 1 |
| 1977 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 57 | 8 |
| 1978 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 39 | 11 |
| 1979 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 28 | 5 |
| 1980 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 35 | 0 |
| 1981 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 48 | 5 |
| 1982 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 26 | 3 |
| 1983 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 54 | 4 |
| 1984 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 31 | 5 |
| 1985 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 9 | 1 |
| 1985/1986 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 33 | 9 |
| 1986/1987 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 44 | 9 |
| 1987/1988 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 32 | 3 |
| 1988/1989 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 33 | 2 |
| 1989/1990 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 27 | 1 |
| 1990/1991 | אינדפנדיינטה | ארגנטינהליגת העל הארגנטינאית | 17 | 0 |
| סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | סך הכל קריירה | 634 | 97 |
סטטיסטיקות > נבחרת לאומית

| נבחרת ארגנטינה> שנה | נבחרת ארגנטינה> הופעות | נבחרת ארגנטינה> שערים |
| --- | --- | --- |
| 1973 | 1 | 0 |
| 1974 | 2 | 0 |
| 1975 | 1 | 0 |
| 1976 | 10 | 0 |
| 1977 | 4 | 0 |
1978: 0
| 1979 | 1 | 0 |
1980: 0
1981: 0
1982: 0
1983: 0
| 1984 | 6 | 0 |
| 1985 | 2 | 0 |
| 1986 | 1 | 0 |
| סה"כ | 28 | 0 |
ריקרדו בוצ'יני עם תארים אותם השיג במדי אינדפנדיינטה, 1989
קרמון מאז'ר

| --- | --- |

קרמון מאז'ר
 סוג:  רומח הדרקון
 הופעה ראשונה:  מגזין Dragon, גיליון 83, סיפור קצר: מבחן התאומים, 1983
 יוצרים:  מרגרט וייס 
 מידע
 גזע:  בן אנוש מתורבת
 מין:  זכר
 מקצוע:  לוחם
 אזרחות:  מרגוע, אבנסיניה
 דמויות קשורות
 משפחה:  הורים: גילון וְרוזאמון מאז'ר   אחים: קיטיארה אות-מאטר (אחות למחצה) ורייסטלין   בת זוג: טיקה ויילן מאז'ר   ילדים: תאנין, סער, פאלין, דזרה ולורה
 
קרמון מאז'ר (326 אחה"ח - 421 אחה"ח) הוא דמות בדיונית מסדרת ספרי רומח הדרקון ומי שמהווה את אחד הגיבורים הראשיים בה. קרמון, היה אחד מגיבורי מלחמת הרומח אשר עזרו להביס את מלכת האופל וצבאות דרקוניה. לאחר המלחמה, שב קרמון לעיר מולדתו, מרגוע, כדי לסייע בהקמתה מחדש של העיירה, לאחר שזו נהרסה במהלך המלחמה ונישא לטיקה ויילן. מספר שנים לאחר מכן, היה קרמון לדמות מפתח, כאשר מנע מאחיו התאום, רייסטלין מאז'ר, להרוס את העולם כאשר שאף להפוך לאל. כאשר שב למרגוע בשנית, הפכו קרמון ואשתו לבעלי פונדק הבית האחרון, בו חיו חיים משגשגים וארוכים. קרמון נפטר ביום אמצע הקיץ כתוצאה מהתקף לב.
ילדותו

קרמון נולד לגילון ורוזאמון מאז'ר בעיירה מרגוע בשנת 326 אחה"ח, ונקרא על שם אב סבו. הוא הבכור מבין התאומים, כאשר אחריו הגיח לעולם תאומו, רייסטלין מאז'ר. משמעות שמו היא "כוח עצי הוואלן" (עצי ענק אשר מאפיינים את העיירה בה נולד). בניגוד לאחיו שנטה לחלות, קרמון היה תינוק בריא אשר הפך לנער חזק תחת השגחת אחותו ואמו. מאחר שרוזאמון הייתה מועדת למצבי טראנס ותרדמת וגילון היה חוטב עצים אשר היה נוהג לעבוד רבות מחוץ לעיירה, התאומים גדלו בעיקר תחת השגחת קיטיארה. כנער, היה קרמון פופולרי בין בני גילו בעיירה ושיחק עימם רבות, והגן על אחיו השברירי מפני בריונים.
כאשר היו בני שש, הופרדו התאומים לראשונה, כאשר רייסטלין נלקח על ידי אביו ללמוד את אומנות הקסם תחת השגחת אדון תיאובלד. במקביל, עזבה גם אחותם קיטיארה את הבית אך חזרה לפרקים כדי לבדוק את מצבם תוך שהיא נושאת בידה מתנות לקרמון, כגון חרב עשויה עץ, ומדריכה אותו כיצד להשתמש בה. כאשר היה בן שמונה, קרמון התחבר לילד גדול בשם סער בהיר-להב, אשר הגיע לעיירה, כפליט מארץ סולאמניה. כאשר הנערים גדלו, הם התיידדו גם עם חצי אלף בשם תניס חצי-אלף וחבריו, גמד בשם חלמיש כור-אש, אשר היה חרש מתכת וקנדר בשם גדילן קוץ-רגל, עימם היו יוצאים למסעות באזור העיירה. חבורה זו התפצלה לראשונה בשנת 346 אחה"ח, כאשר רובם חפצו לצאת למסעות אישיים. הם קבעו להיפגש כעבור חמש שנים בפונדק הבית האחרון.
מבחנו של רייסטלין

במסע הראשון של קרמון ואחיו התאום לאחר פרידתם מחבריהם, הם שמו פעמיהם לעבר יער ויירת' המכושף, שם עמד אחיו בפני מבחן הכישוף הנעלה. כך, בעודו בן 20 בלבד היה רייסטלין למכשף הצעיר ביותר שעמד להיבחן. בחירה זו נעשתה על ידי ראש מועצת המכשפים, פר סליאן, אשר ראה את התכנסות הזדון בקרין, והיה זקוק ל"חרב" להילחם בו. התאומים הצליחו לבסוף למצוא את היער, אולם למקום זה הייתה השפעה נפשית על קרמון.
בזמן המבחן, רייסטלין עמד בפני אתגרים רבים, אך אף אתגר לא היה גדול כמו האלף האפל מולו התמודד כמשימה האחרונה במבחנו. באותו הזמן, הוא פגש ברב המג, פיסטנדנטילוס, אשר העמיד בפניו בחירה - או שישלם לרב מג בחלק מכוח נשמתו ובתמורה יעזור לרייסטלין לעבור את המבחן, או להיות מושמד על ידי האלף האפל. למרות שיכול היה לעבור משימה זו בלא עזרתו של פיטנדנטילוס, רייסטלין הסכים לעסקה עם אדון האופל, והשמיד את האלף האפל. אולם, פר סליאן החליט כי על רייסטלין לעבור עוד משימה אחת. רייסטלין, שכבר שכב גוסס על האדמה, ראה לפתע את אחיו, קרמון. כאשר הגיח אויב נוסף וניסה להתקיף את שניהם, קרמון השתמש במטה ענבר וחתיכת פרווה מתיקו, והטיל לחש קסמים כדי להשמיד את אויבם, דבר שמעולם לא עשה ואף לא ידע שבכוחו לעשות. רייסטלין שחמתו וקנאתו בערו בו, השתמש במעט הכוח האחרון שנותר לו והרג את אחיו. אך למעשה, גם זה היה חלק מהמבחן, ודמותו של קרמון הייתה יציר כפיו של פר סליאן, אשליה ותו לא, כדי ללמד את רייסטלין מהי חמלה. פר סליאן גם הכריח את קרמון לצפות בחלק זה של המבחן.
מערכת היחסים בין שני האחים השתנתה ללא היכר, לאחר המבחן, כאשר שניהם יודעים כי רייסטלין הרג את אחיו במבחן. קרמון ראה גם כי אחיו השתנה חיצונית בצורה קיצונית: עורו הפך זהוב מתכתי, שערו הלבין לגמרי, אישוניו הפכו לצורת שעון חול ובריאותו התרופפה וגרמה לו להתקפי שיעול קשים, כאשר הדבר היחיד שהקל עליהם, היה תה עשבים מיוחד שקרמון נהג להכין לו.
אחים לנשק

לאחר המבחן, בחרו האחים להסתובב ברחבי היבשת, ולמכור את שירותיהם כשכירי חרב לכל מי שיעניק להם תעסוקה. הם הצליחו לשלב את כוחם המשותף: פלדה וקסם, וכך שרדו מערכות רבות.
בשנת 347 אחה"ח, הצטרפו התאומים לשירותי הברון מלאנגטרי הידוע גם כברון המטורף. הם התיידדו עם הקנדר למחצה בשם שנורר, ורייסטלין הפך למכשף קרבות תחת פיקודו של האדון הורקין. צבאו של הברון נשלח ליישוב "קץ התקווה" כדי לעצור מרד. צבאו של הברון הגיע לשם והצליח להביס את צבאותיו של המפקד כולוס ולמעשה להגן על אנשי הכפר. קרמון ואחיו נשארו עם צבאו של הברון זמן מה, ולאחר מכן פרשו והמשיכו במסעם בחיפוש סימנים לאלים האמיתיים, כשבדרכם הם מצליחים לחשוף כוהנים ואנשי דת שרלטנים כמו כוהנה של לארניש. הם עזרו לאביר הסולאמני גאוויין לשבור את קללת מצודת המוות. במהלך הרפתקה זו, התחברו לקנדר בשם אוזנן, ולאחר מכן המשיכו לעבר העיירה מרקלאר, שם הפוגשים באדון החתולים באסט, ומקבלים לידם מידי מועצת העיירה לחקור מעשי רציחות בעיר. לאחר חקירה מאומצת, גילו כי ראש העיירה, הגבירה שאבאס היא הרוצחת ומבינים כי היא למעשה אל מת. רייסטלין מצליח להביסה בערמה ולגרום לקסם האפל של הגבירה לחזור אליה ולהשמידה. באסט מודה לאחים, ולאחר מכן הללו ממשיכים בגפם.
רשומות רומח הדרקון

עיקר עלילותיו של קרמון וחבריו מתרחש בטרילוגית ספרים זו. קרמון ורייסטלין שבים למרגוע להתאחד עם שאר חבריהם, שהתפצלו חמש שנים קודם לכן. בגיל 25, קרמון התנשא לגובה מטר ושמונים, שרירי, פניו שלוות, ושערו החום ארך. הוא היה לבוש שריון טבעות וקסדת דרקון מכונף.
רשומות רומח הדרקון > אל זק טרות וחזרה

בלילה הגורלי ההוא, בני החבורה למעט קיטיארה התאחדו בפונדק הבית האחרון, ואליהם הצטרפו מי-נהר וסהר-פז משבט קה-שו. אולם, בעקבות אירועים שהחלו בעקבות איש זקן, נאלצו בני החבורה להימלט דרך מטבח הפונדק ושמו פעמיהם לביתה של טיקה ויילן. לאחר היתקלות קצרה עם מספר גובלינים, קרמון וחבורתו נמלטו מהעיירה, עברו דרך אגם הבדולח, ושם התכוונו להגיע אל העיירה מפלט. בדרכם, הותקפו על ידי אנשי דת משונים, אשר התגלו כדרגונים. משם, המשיכו ליער הקודר, בו פגשו קרמון וחבריו בראש האדונים, אשר שלחה אותם לזק טרות כדי להשיג את דיסקיות מישאקאל, כהוכחה לקיומם של האלים העתיקים.
רשומות רומח הדרקון > פקס תרקס ותורברדין

חמושים במידע על האלים העתיקים, חוזרים בני החבורה למרגוע, שם הם נשבים על ידי צבאות הדרקונים, אשר תקפו את העיר והחריבו אותה במהלך אותו זמן. קרמון חבריו נכלאו בשיירת קרונות המיועדת למכרות פקס תרקס, אך בדרכם שוחררו על ידי מארב של אלפים, בני שבט הקאלינסטי. הם נלקחים אל עיר הבירה של ממלכת האלפים המערבית, קאלינוסט, ושם מחליטים על שחרור העבדים הכלואים בפקס תרקס. הם חודרים למצודה בדרך סודית הידועה לאלפים, ושם מצליחים לשחרר את העבדים מהמכרות, להביס את שר הדרקונים קטב מרירי ונמלטים אל הרי כרוליס, כאשר צבא הדרקונים הכחול בעקבותיהם.
לאחר שעברו, ורייסטלין אחיו הצליח בעזרת קסמיו למוטט את המעבר בהרי כרוליס, המשיכו קרמון, רייסטלין וסער בגפם אל מצודת הגולגולת שם רייסטלין האמין כי יוכל למצוא את הכניסה לממלכת הגמדים, תורברדין. שם, מצא סער את קסדת גְרָאלֵן, וכאשר חבש אותה, השתלטה עליו רוחו של הנסיך גראלן, אשר התעקש לחזור לממלכתו ולאביו, המלך דאנקן. משם פגשו קרמון וחבריו גם בטיקה וגדילן. קרמון וחבריו החליטו לשלוח את טיקה חזרה אל שאר חבריהם ולספר להם את מהלך האירועים, ואילו הם המשיכו אל עבר המלך דאנקן בעזרתו של גיבור הגמדים, ארמאן כאראס. סער הצליח להשתחרר מקסם הקסדה, אך אז החליט חלמיש לחבוש אותה. החבורה הובאה בפני מועצת שבטי הגמדים, ושם סיפר הנסיך גראלן אודות מקבת כאראס האגדית. חלמיש וארמאן הצליחו למצוא את המקבת, ורייסטלין הציע כי ישמרו את המקבת לעצמם ועותק שלה, שהיה בידיו של ארמאן כאראס יישאר בידי הגמדים. אולם שרשרת אירועים הובילה לכך שחלמיש השאיר את המקבת האמיתית בידי הגמדים, דבר שהרתיח את אחיו של קרמון. לאחר כל זאת, הרשה המלך דאנקן לבני החבורה ופליטי פקס תרקס לשהות בממלכה התת-קרקעית בזמן החורף.
רשומות רומח הדרקון > טרסיס וסילבנסטי

במהלך החורף, החליטו בני החבורה להגיע אל עיר הנמל טרסיס כדי לנסות לחכור שם ספינות כדי להעביר את הפליטים בחזרה לאבנסיניה. אולם, בהגיעם לעיר, הם גילו כי העיר מוקפת יבשה, היות שהים נסוג משם בזמן החורבן הגדול, וכי העיר נשלטת על ידי צבאות הדרקונים. זמן קצר לאחר הגיעם לעיר, התפצלה החבורה, לאחר שהם מתוקפים במשותף על ידי צבא הדרקונים האדום וכוח סיוע של צבא הדרקונים הכחול המונהג בידי הגבירה הכחולה. קרמון, רייסטלין, תניס, סהר-פז ומי-נהר ניצלו על ידי אלהנה צפריר, נסיכת אלפי סילבנסטי ונלקחו לממלכת האלפים המזרחית, שם הם הותקפו על ידי הסיוט המכושף של לוראק קלדון, אביה של אלהנה, והדרקון הירוק, כרתי רועץ-דם. לאחר הבסת הסיוט, לקרמון הוענקה החרב שן-אדם.
רשומות רומח הדרקון > פרידה וסיום המלחמה

לאחר מכן, נעו קרמון וחבריו צפונה לעיר הכבושה סחף, שם הם שכרו ספינה בשם פֶּרֶשׁוֹן כדי להגיע בעזרתה לעיר פלנתאס. אולם, הגבירה הכחולה וכמה מדרקוניה עקבו אחריהם באזור ים הדם של איסטר ורדפו אחריהם, ובלית ברירה, קברניט הספינה משך את ההגה אל מערבולת הדם, אשר ניפצה את הספינה. בזמן שהמערבולת עמדה לחרוץ את גורלה של הספינה, רייסטלין, בעזרת הידע שרכש עם הזמן, הצליח להימלט בדרך קסומה ולהיעלם מן הספינה, ובכך להפנות עורף לאחיו, דבר אשר שבר את קרמון ולראשונה סיפר לתניס את אשר אירע בצריח הכישוף הנעלה. כאשר הספינה טבעה, חולצו קרמון וחבריו על ידי אלפי ים, אשר הרשו להם לשהות זמן קצר בחורבות איסטר אשר מתחת לים הדם. בזמן זה, התוודו קרמון וטיקה על אהבתם האחד לשנייה. לאחר מכן, הביאו אותם האלפים לחופי העיירה קאלאמן, אשר נכבשה על ידי כוחות האבן הלבנה מידי צבאות הדרקונים. שם, התאחדו קרמון וחבריו עם חלמיש וגדילן, ולמדו על דבר לכידתה של לאורנה, המצביאה הזהובה, על ידי האויב ודבר הבאתה על מקדשה של מלכת האופל בנראקה.
קרמון וחבריו, יחד עם האיש המסתורי ברם, איש הנצח, עזבו את קאלאמן כדי לחלץ את לאורנה. בדרך, הצטרף אליהם שנית פיזבן, בעודם נמלטים מכוחות צבאות הדרקונים. במהלך המנוסה, חלמיש סבל מהתקף לב קטלני והוא נפטר בזרועותיו של ברם. כאשר הגיעו לשערי נראקה, הם צפו בכוחות צבאות הדרקונים נאספים בהמוניהם לכבוד חזרתה של מלכת האופל אל העולם. תאניס, בצעד מיואש, הצטרף אל קיטיארה, כדי לנסות לחלץ את לאורנה בדרכו שלו. בה בעת, נכלאו קרמון וחבריו במרתפי המקדש. אולם, תניס הצליח (בעזרת רייסטלין וללא ידיעתו) לקטול את אריאקס, קיסר אנסאלון ונטל את כתר העוצמה שלו. בזמן המהומה שהשתררה, עזרו קרמון וחבריו לברם להגיע אל אבן היסוד של המקדש ולגאול את ברם מיסוריו ובכך למנוע את חזרתה של טאקיזיס לעולם, ואז נמלטו קרמון, טיקה וגדילן מהצינוק בעזרת רייסטלין, שכעת ענד את הגלימות השחורות, והיה זה שהגן על אחיו כעת. אף תניס הצליח להיחלץ עם לאורנה מידיה של קיטיארה. לאחר מנוסתם, רייסטלין נפרד מאחיו לשלום, ורכב על דרקונו, כרתי רועץ-דם, מותיר את אחיו שבור לב.
טרילוגיית אגדות

התמקדות נוספת בקרמון וביחסיו עם אחיו נמצאת בטרילוגיה המרכזית השנייה של רומח הדרקון, אשר מתחילה כחמש שנים לאחר מאורעות הטרילוגיה הראשונה.
טרילוגיית אגדות > השברון והמשימה

במהלך חמש השנים, שבו קרמון וטיקה לעיירה מרגוע ונישאו זו לזה. במשך ששת החודשים הראשונים סייע קרמון בבניית העיירה מחדש. הוא וטיקה עברו לנהל את פונדק הבית האחרון מידיו של אוטיק, אביה המאמץ של טיקה. אולם, לאחר שהעיירה חזרה לקדמותה, אף אחד לא הזדקק לעזרתו של קרמון, והוא החל להטביע את יגונו בכוהל גמדים במסבאה מוזנחת בשם "קסת הדיו" בפרברי מרגוע. כתוצאה מכך, מראהו החסון החל לרפוף והוא עלה במשקלו. לאחר שנזרק מביתו על ידי טיקה, קרמון וגדילן קוץ-רגל נשלחו עם כוהנת פלאדין, קריסניה טאריניוס, כדי להגן עליה במסעה לצריח הכישוף הנעלה בוויירת. בדרכם לצריח, קריסניה הותקפה על ידי אביר המוות לורד סות', אך ניצלה בזכות התערבותו של האל פלאדין. קרמון וגדיל נשאו אותה לצריח, ובו נערכה פגישה של מועצת המכשפים כדי לקבוע את גורלה. במהלך הפגישה, קיבלה המועצה דיווח על ידי המרגל דאלאמר האפל אודות פטרונו (ואחיו של קרמון), רייסטלין מאז'ר, ועל כוונותיו לקרוא תיגר על טאקיזיס. חרף זאת, המכשפים החליטו לשלוח את קרמון וקריסניה בחזרה לעבר, לזמנו אל המלך הכוהן טרם החורבן הגדול כדי שירפא את קריסניה. למרות שנאסר על גדילן לבוא עימם (כיוון שחוקי הקסם אוסרים על מסעם של קנדרים בזמן), הוא גם מצליח לבוא עימם, והשלושה מופיעים בסמטה בתחומי העיר איסטר.
טרילוגיית אגדות > איסטר

קרמון, גדיל וקריסניה הופיעו ומייד הואשמו השניים ב"תקיפתה" של כוהנת פלאדין. קרמון הושלך אל הכלא יחד עם הקנדר והם נמכרו בשוק עבדים באיסטר לאראג, אדון המשחקים, כדי שיילחמו כגלאדיאטורים בזירה. באמצעות תזונה נוקשה ומשטר אימונים, חזר קרמון לכושרו והוא הפך ל"אלוף" ונערץ על ידי הגבירות שבאו לצפות במשחקים בזירה. בשל עליית מעמדו, קיבלו קרמון וגדיל חופש תנועה בעיר בתנאי שלא יברחו. הוא גילה כי קריסניה רופאה על ידי המלך הכוהן ושאחיו מתחזה לפיסטנדנטילוס בחצרו של המלך. בהבינו את תפקידו במנוסתם של קריסניה ורייסטלין מפני החורבן הקרב, קרמון נלחם בקרב האחרון בזירה ביום בו הכה הר האש באיסטר. הוא נשלח לזירה כדי להילחם בחבריו לקרב, קירי ופרגאס, אך השלושה התאחדו והרגו את אראג ועוזרו ראאג. קרמון הגיע למקדש פלאדין, שם הטיל רייסטלין לחש כדי להעביר את עצמו, אחיו וקריסניה לצריח הכישוף הנעלה בפלנתאס מאה שנה קדימה (וכ-250 שנה לפני זמנם שלהם).