stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלך ויטבסק

| --- | --- |
סמל פלך ויטבסקסמל פלך ויטבסק

סמל פלך ויטבסק
 מדינה:  האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 בירת החבל ההיסטורי:  ויטבסק
 תאריך ייסוד:  1802
 שטח:  38,650 קמ"ר
 תאריך נטישה:  1924 
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בחבל ההיסטורי:  1,489,246 (1897)
 קואורדינטות:  55°11′00″N 30°10′00″E﻿ / ﻿55.1833°N 30.1667°E﻿ / 55.1833; 30.1667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   מפה היסטורית של פלך ויטבסק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פלך ויטבסק היה גוברניה של האימפריה הרוסית, שבירתו קמניץ-פודולסקי. שטח הפלך היה 38,650 קמ"ר, ואוכלוסייתו מנתה 1,489,246 תושבים בזמן מפקד האוכלוסין ב-1897. הוא גבל בפלך וילנה, פלך קובנה ופלך קורלנד במערב, בפלך ליפלנד בצפון, בפלך פסקוב ופלך סמולנסק במזרח, בפלך מינסק ופלך מוגילב בדרום.
הפלך נוסד בשנת 1802, לאחר פיצול פלך בלארוס לשני פלחים : ויטבסק ומינסק. מבחינה מנהלית הפלך היה מחולק ל־11 אוייזדים. פלך ויטבסק התקיים כיחידה מנהלית עד לסופה של האימפריה הרוסית. גם בישויות המדיניות שקמו לאחר האימפריה הרוסית (הרפובליקה העממית של בלארוס והרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הבלארוסית) המשיך להתקיים פלך ויטבסק (ללא החלק הצפוני שלו שהפך לחלק מלטביה העצמאית, עד שפורק במרץ 1924. על שטחו נוסד מחוז ויטבסק, חלק מהשטח הועבר למחוז פסקוב ולמחוז סמולנסק, החלק הצפוני של שטח פלך ויטבסק לשעבר נמצא כיום בלטביה.
אוכלוסייה

חלוקת אוכלוסיית הפלך לפי שפת אם ב-1897:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שפה | מספר תושבים | % מהתושבים |
| בלארוסית | 788,599 | 53.0 |
| לטבית | 264,052 | 17.7 |
| רוסית | 198,001 | 13.3 |
| יידיש | 174,240 | 11.7 |
| פולנית | 50,377 | 3.4 |
| שפות אחרות | 13,967 | 0.9 |
חלוקת אוכלוסייתה הפלך לפי דת ב-1897:
| --- | --- |
דת: % מהתושבים
נצרות אורתודוקסית: 55.4
נצרות קתולית: 24.0
יהדות: 11.8
אדוקי האמונה הישנה: 5.6
לותרניזם: 3.1
דתות אחרות: 0.1
ערים מרכזיות בפלך

דבינסק
ויטבסק (בירת הפלך)
פולוצק
וליז'
רז'יצה
נוול
הערות שוליים

↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
↑  מפקד האוכלוסין של האימפריה הרוסית ב-1897.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349888905171
קז'ימייז'

ערך זה עוסק בפרוור היסטורי של קרקוב. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  פולין פולין
 פרובינציה:  פולין קטן (פרובינציה) פולין קטן
 עיר אם:  קרקוב
 תאריך ייסוד:  1335 
 קואורדינטות:  50°03′06″N 19°56′41″E﻿ / ﻿50.051666666667°N 19.944722222222°E﻿ / 50.051666666667; 19.944722222222 
 אזור זמן:  UTC +1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת פולין מוגדלת) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקז'ימייז'(למפת פולין רגילה) ורשה לודז' ורוצלב גדנסק קרקוב פוזנן ביאליסטוק שצ'צ'ין לובלין קטוביץ קיילצה בידגושץ' אולשטין ז'שוב צ'כיה סלובקיה ליטא בלארוס אוקראינה רוסיה - מחוז קלינינגרד  ג ר מ נ י ה  הים הבלטיקז'ימייז'(למפת פרובינציית פולין קטן רגילה) קרקוב טרנוב נובי סונץ' שוויינטוקז'יסקיה שלזיה פ ו ד ק ר פ צ ק י ה סלובקיהקז'ימייז'(למפת פרובינציית פולין קטן מוגדלת) קרקוב טרנוב נובי סונץ' שוויינטוקז'יסקיה שלזיה פ ו ד ק ר פ צ ק י ה סלובקיהקז'ימייז'    מפת תיירות של קז'ימייז' tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קז'ימייז' (בפולנית: Kazimierz, נהגה "קַזִ'ימְיֶישׁ"; ביידיש: קזימיר, קוזימיר או קוזמיר; בלטינית: Casimiria) הוא רובע היסטורי חשוב של קרקוב, ולשעבר עיר עצמאית ליד קרקוב.
קז'ימייז ידועה בעיקר עקב היותה מקום מושבה של קהילה יהודית ענפה משנת 1495 ועד מחצית מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

בתחילת המאה ה-14 כבר הייתה קהילת קרקוב אחת הקהילות היהודיות החשובות ביותר באירופה, קהילה שנהנתה מכתב הזכויות שניתן לה ב-1334 על ידי המלך קז'ימייז' השלישי ("הגדול").
ב-27 במרץ 1335 החליט קז'ימייז' השלישי לתת את חסותו האישית ליישוב קטן שהתקיים על אי בנהר הויסלה ולהקים במקום עיר. העיר נקראה על שמו- קז'ימייז', בלטינית Casimiria. ב-1340 צורף גם היישוב שהתפתח סביב שוק הבקר בבאוול (Bawół), (תרגום שם המקום לעברית הוא תאו) לתחום קז'ימייז' וכך גבולות העיר חפפו את גבולות האי.
המלך העניק לעיר זכויות התואמות את זכויות מגדבורג ובכך הפך אותה למוקד משיכה ליהודים, הן מפולין והן מבוהמיה הסמוכה שהתיישבו בעיר ובנו בה בתי כנסת, הראשון שבהם היה האלטשול. ב-1362 הקים סביב העיר חומות וביצורים, בנה גשר לכוון קרקוב ובנה כנסיות.
בניית הגשר עודדה הקמת בתי מלאכה, בעיקר בתחום עיבוד עורות, שכעת יכלו לשווק את תוצרתם בקלות ונתנה דחיפה כלכלית לעיר. בתי המלאכה השתמשו במלח שהביאו ממכרות המלח בווייליצ'קה הסמוכים.
בשנת 1495 גורשו יהודי קרקוב לקאז'ימייז'. במשך הזמן גדלה קרקוב, וקאז'ימייז' הפכה לשכונה של קרקוב. רק בשנת 1867 הורשו היהודים לגור בכל חלקי העיר קרקוב. תולדות שתי הקהילות קשורות זו לזו.
מאז ימי הביניים הייתה קרקוב מרכז יהודי מן החשובים באירופה. רבי משה איסרליש (הרמ"א 1572-1520) נולד בקז'ימייז', וכיהן כדיין וכראש ישיבה, ובקז'ימייז' כתב את חיבורו ההלכתי הנודע 'המפה' על השולחן ערוך (הגהות הרמ"א).
בשנת 1553 נבנה בעיר בית הכנסת הרמ"א על שמו של הרב איסרליש, ובשנת 1534 נוסד בעיר בית דפוס עברי של האחים הליץ.
לפי פנקסי המיסים במחצית המאה ה-16 היו למעלה מאלפיים יהודים משלמי מיסים בקז'ימייז', אולם מתוך ריבוי מוסדות העזרה ההדדית מסיקים כי מספרם היה גבוה משמעותית. מאחר שהמקום היה צר מלהכילם, נאלצו חלקם לבנות את בתיהם מחוץ לחומת העיר.
הקהילה היהודית בקז'ימייז' סבלה רבות ממאורעות המלחמה הפולנית-שוודית, בעת פלישת השוודים לפולין בין בשנים 1655–1657, אך לאחר שחרור העיר החלה הקהילה להתאושש אט אט.
בין השנים 1815–1846 היו קרקוב וסביבתה רפובליקה חופשית עצמאית, דבר שתרם להתפתחות הקהילה. ב-1846 עברה קרקוב כחלק ממחוז גליציה לשלטון הקיסרות האוסטרו-הונגריה.
ב-1880 מילאו את אפיק הנהר באדמה, ליצירת רצף טריטוריאלי בין קרקוב לבין קז'ימייז' ובכך פסק קיומה העצמאי של העיר והיא הפכה לפרבר של קרקוב. בתוואי בו זרם הנהר עובר כיום רחוב Planty Dietlowskie.
במרכז הכיכר מצוי כיום שלט האומר: "לזכר 65,000 יהודי קראקוב והסביבה שנשמדו בשואה".
בשנת 2004 החל לפעול המוזיאון היהודי בגליציה.
בתי כנסת ואתרים חשובים אחרים

1 - כיכר וולניצה, כיכר השוק (פול')
2 - כנסיית קטרינה (פול')
3 ו-4 - כנסיות
מוזיאון
6 - אלטע שול - בית הכנסת הישן, כיום מוזיאון
7 - בית הכנסת הרמ"א
8 - בית הכנסת הויכע שול (בית הכנסת הגבוה)
9 - אייזיק שול
10 - בית הכנסת קופה (אנ') - בית כנסת שנוסד מקופת הקהל
11 - בית כנסת טמפל (אנ')
12 - בית הקברות היהודי העתיק בקרקוב
בית הכנסת אויפן בערגל
בית הכנסת וולף פופר (אנ')
בתי כנסת ואתרים חשובים אחרים > אלטע שול

בקז'ימייז' נמצא בית הכנסת הנחשב כעתיק ביותר בפולין ולכן נקרא בית הכנסת הישן.
בית הכנסת נבנה בשנת 1364, לפני גירוש יהדות קרקוב לקז'ימייז'.
בית הכנסת הישן נבנה בהשפעת אדריכלות גותית ויש לו דמיון לבית הכנסת אלטנוישול בפראג, לכן מניחים כי הקהילה שבנתה אותו הייתה מורכבת מסוחרים שהגיעו מפראג.
בתקופת השואה נהרס בית הכנסת ואוצרות היודאיקה שבו נשדדו על ידי הנאצים. אחרי המלחמה תיקנו את המבנה והפכו אותו למוזיאון היסטורי לתולדות יהדות העיר.
בתי כנסת ואתרים חשובים אחרים > בית הכנסת של הרמ"א

משפחתו של ר' משה איסרליש הייתה משפחה עשירה. אביו, ישראל, היה סוחר עשיר ובעל קשרים שהצליח לקבל אישור להקים בית כנסת פרטי בשטח שהיה צמוד לבית מגוריו.
בשנת שי"ג (1553) בנה ישראל בית כנסת קטן הבנוי מעץ לזכר אשתו. לאחר שבית הכנסת נשרף הצליח לקבל אישור (חריג לאותה תקופה) להקים בית תפילה הבנוי אבן במקום בו שוכן כיום בית הכנסת. בית הכנסת הנוכחי נבנה בשנת 1557 בהשפעת אדריכלות הרנסאנס ושימש כבית תפילה ברציפות עד שבאו הנאצים וחיללוהו.
בתי כנסת ואתרים חשובים אחרים > הויכע שול

בית כנסת "הויכע שול" נבנה בשנים 1556-1563 בשולי הרובע היהודי של אותה תקופה, בסמוך לשער העיר. קומת התפילה בבית כנסת זה היא קומה מעל הקרקע, ולא כפי המקובל, ומכאן שם בית הכנסת (בתרגום: בית כנסת גבוה).
בתי כנסת ואתרים חשובים אחרים > אייזיק שול

בית הכנסת אייזיק שול, הנקרא גם בית הכנסת יצחק (Synagoga Izaaka), נוסד כבית כנסת פרטי בסגנון הבארוק על ידי אייזיק יעקלס (נפטר ב-1653), סוחר, בנקאי ומנהיג הקהילה היהודית בקרקוב במחצית הראשונה של המאה ה-17. הבנייה ארכה כשש שנים (1638–1644) בגלל התנגדות הכמורה. נחשב כבית הכנסת הגדול והמפואר ביותר בקז'ימייז' וכאחד המבנים המפוארים בעיר כולה. משמש היום כמוזיאון לחיי היהודים בקרקוב. בית הכנסת מוכר גם בזכות אגדת האוצר מתחת לגשר שמתארת את הרקע לבנייתו.
הערות שוליים

↑  מאיר בוסאק, ‏קהילת קרקוב, באתר "דעת"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559844605171  GND: 4239138-6  LCCN: n82256290  NKC: ge502828  VIAF: 247723082   WorldCat (עם VIAF): 247723082 
שריד מחומת קז'ימייז' העתיקה
אתרים מרכזיים בקז'ימייז'
בית הכנסת הישן
בית כנסת הרמ"א
אייזיק שול
יוסף פרידלנדר

| --- | --- |

ליתוגרפיה של הרב יוסף פרידלנדר, לייפציג
 לידה:  1753 קולין, צ'כיה 
 פטירה:  26 בנובמבר 1852 (בגיל 99 בערך) ט"ו בכסלו ה'תרי"ג ברילון, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 השכלה:  ישיבת פרשבורג 
 תקופת הפעילות:  ? – 26 בנובמבר 1852 
 רבותיו:  יחזקאל לנדא 
 חיבוריו:  שרש יוסף
 אב:  Abraham Friedländer 
 
יוסף פרידלנדר (בוהמיה 1753 – וסטפאליה 26 בנובמבר 1852) היה רבה של פרובינציית וסטפאליה, ואחד מהרבנים הראשונים שתמכו ביהדות הרפורמית.
ביוגרפיה

נולד בעיר קולין (אנ') ב-1753. אביו היה אברהם פרידלנדר אחיו של דוד פרידלנדר. עוד לפני היותו בן 17 הגיע לפראג ולמד בישיבתו של הרב יחזקאל לנדא בעל נודע ביהודה. לאחר מכן למד גם בישיבת פרשבורג. מאוחר יותר עבר לפרובינציית וסטפאליה ושימש כשוחט ומורה בעיר פדברג (גר'). בסביבות 1815 עבר להתגורר בברילון (אנ') שם ניהל את בית הספר היהודי ועבד כפקיד אצל עורך הדין יוהאן זייברץ (אנ'). ב-26 באפריל 1833 מונה בטקס רשמי על ידי ממשלת פרוסיה לרב אזורי של פרובינציית וסטפאליה ונסיכות ויטגנשטיין (גר'), בתפקיד זה שימש כ-20 שנה עד למותו.
פרידלנדר תמך בשינויים ביהדות אך לא הגדיר את עצמו כ"רפורמי" במלא המובן. הוא הנהיג בבית הכנסת בברילון תפילה בגרמנית ונגינת עוגב, הורה לבטל את יום טוב שני של גלויות והכריז כי ההלכות שבמשנה ובתלמוד אינן מחייבות בהכרח בכל התקופות. הוראתו לגבי יום טוב שני התפרסמה בעיתונות ובקונטרס "שרש יוסף" ועוררה התנגדות רבה בקרב רבנים שמרנים. יהודה לייב קארלבורג פרסם נגדו את הקונטרס "אגרת מלחמת חובה", ופנה לצבי הירש להרן ולאישים נוספים שיפעלו נגדו ונגד הפרנס לוי הלוביץ (גר') שתמך בו. הרב שמואל לנדא והרב אברהם זוטרא (גר') התנגדו גם הם להוראתו של פרידלנדר אך העדיפו שלא לתקוף אותו בגלוי. פרידלנדר הוציא "מהדורא בתרא" ל"שורש יוסף" ובה הגיב למתקפה נגדו ופרסם גם התכתבות עם אהרן חורין בעניין.
מת בערב שבת ט"ו בכסלו ה'תרי"ג בגיל 99 ותשעה חודשים. הותיר אחריו שלוש בנות, בן ועשרות נכדים ונינים.
כתביו

שרש יוסף: בו מבוארים כל דיני י"ט שני ש"ג בשרשים וענפים ובקל ימצאו המעיינים בו תשובה נצחת על טענות המתנגדים ברילאן 1834. (עותק דיגיטלי: בעברית, בגרמנית)
מהדורא בתרא 1835 (עותק דיגיטלי)
לקריאה נוספת

Der Israelitische Volkslehrer חלק שני עמודים 295–300 (עותק דיגיטלי)
הערות שוליים

↑  קרלבורג, יהודה ליב, אגרת מלחמת חובה, ‏אמשטרדם ה'תקצ"ג, באתר היברובוקס
↑  מאיר בניהו, יום טוב שני שלגלויות: הפולמוס על קיומו או ביטולו שליום
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282622005171  GND: 1075212758  ISNI: 0000 0000 6876 1704  LCCN: nr92003127  NTA: 156254832  VIAF: 54008987   WorldCat (עם VIAF): 54008987 
שער הקונטרס שרש יוסף, ברילון 1834
שיטת אלבאום

שיטת אלבאום היא שיטה פסאודו-מדעית הוליסטית לאבחן ולטפל באדם. על פי השיטה מתרחש תפקוד אפקטיבי כאשר קיימים איזון, השלמה ושילוב בין ארבע מערכות התפקוד המרכזיות לאדם: המערכת הגופנית, המערכת הרגשית, המערכת הקוגניטיבית והמערכת החושית - תחושתית. השיטה נכללת בתחום הרפואה האלטרנטיבית ושייכת למקצועות הטיפול. שיטת אלבאום מתמקדת בקשיי תפקוד, בהפרעות קשב ובקשיי למידה תוך עבודה המשלבת טיפול בגוף ותנועה, מוטוריקה, רגש וקוגניציה. המטופלים מתקשים במיומנויות שונות (חברתיות, רגשיות, לימודיות, תפקודיות ואחרות) והתוצאה היא פגיעה בכישורי החיים ואיכות החיים שלהם. השיטה מקדימה אבחון לכל טיפול במטרה לזהות את ה"תחנה המרכזית" המהווה את הציר שעליו נשענת הבעיה המשליכה על מגוון התפקודים הפגועים.
היסטוריה

ממציא ומייסד השיטה משה אלבאום, הלך לעולמו בשנת 2014. בילדותו סבל מקושי תפקודי בשרירי העיניים שהפריע לו לראייה ולתפקוד בלימודים, לכן חווה קושי להשתלב במערכות החינוך השונות (למד בארגנטינה עד גיל 10) ונשאר פעמיים בכיתה א' ופעמיים בכיתה ד', ולרוב היה נענש ומבודד משאר הילדים. אלבאום תיאר את עצמו כילד חולני וחלש, השינוי חל כשעלה ארצה עם משפחתו שהתיישבה בקיבוץ חמדיה. אז החל להכיר את עולם הספורט, הוא נהג לשחות בכל יום ארבעה קילומטרים ובגיל 25 הכיר את עולם הקראטה. לאחר מספר שנים עבר תאונת דרכים קשה, בה נפגע בחוליות הצוואר, בעודו מתאושש מהתאונה, למד שיאצו, רפלקסולוגיה, וביואורגונומי. בעקבות הידע הגופני שצבר בעברו, יחד עם הכלים החדשים שרכש, שיקם עצמו לתפקוד מלא. לאחר מכן הפך למאמן ומטפל והפיץ את סיפורו ואת דרכו השיקומית-טיפולית.
בשנת 1989 מכר את זכויותיו על השיטה, ובשנת 2003 ירד מהארץ. מאז שנת 2009 מיכל שפר מיכאלי היא הבעלים של שיטת אלבאום ומפתחת שיטת אלבאום המחודשת. שפר מיכאלי חידשה וממשיכה לחדש את השיטה המקורית, כאשר הסירה תכנים והעמיקה את הבסיס המדעי של השיטה.
הבסיס התאורטי של השיטה

השיטה מושפעת מגישתו של יונג ושואבת במובנים מסוימים מגישתו של אלפרד אדלר, ומבוססת על מגוון תאוריות מתחומי הפסיכולוגיה והטיפול.
ציר מנחה לרקע התאורטי של השיטה:
הגישה ההוליסטית, על פיה קיימות באדם אינטליגנציות מרובות המקיימות קשרי גומלין ביניהן.
הגישה הנוירו-התפתחותית העוסקת בקשר שבין המערכת הנוירו-פיזיולוגית למערכת התפקודית המתפתחת של הילד, הגישה ומשמשת כיום גם בטיפולי ריפוי בעיסוק.
אינטגרציה סנסורית - השפעתה של המערכת הסנסורית על המערכת המוטורית, הקוגניטיבית, הרגשית והחברתית של האדם.
מגוון תאוריות מתחומי הפסיכולוגיה ההתפתחותית והחברתית.
אבחון וטיפול באמצעות השיטה

השיטה מתאימה לאבחון ולטיפול מגיל ינקות ועד הגיל השלישי. כיום מרבית המטופלים בשיטה הם ילדים. בגילאים צעירים המערכות הפיזיולוגיות והרגשיות נמצאות בתהליך התגבשות, ועל כן ניתן ביתר קלות להשפיע עליהן. על כן זיהוי נכון שנעשה בזמן עשוי לספק פתרון לקשיי תפקוד ולמנוע את היווצרותה של פגיעה בכישורי החיים. טיפול נכון ימנע התפתחות והחמרה של קשיים תפקודיים, זאת תוך חיזוק ארבע המערכות המרכזיות לאדם ואת הקשרים ביניהן.
הגישה הטיפולית של שיטת אלבאום עובדת על חיזוק דימוי עצמי שנפגע, מסייעת בגיבוש זהות, בזיהוי ותגובה לגבולות, מעניקה סיוע בהתמודדות חברתית ומציעה אסטרטגיית למידה ועבודה. הטיפול במבוגרים מציע הכוונה והעצמה אישית, איזון גוף-נפש, התמודדות של מוטוריקה ויציבה מושפעות גיל, הפרעה לעיבוד התחושתי, גיבוש מטרות, ניהול זמן, התמודדות עם שינויים ומשברי חיים, יצירת קשרים אינטימיים, חרדה, העלאת ביטחון עצמי ועוד.
האבחון ב"שיטת אלבאום" מתחלק לארבעה שלבים:
שאלון מקיף הנותן אינדיקציה לגבי תפקודו של המאובחן מבחינה אטיולוגית (התפתחותית).
אבחון סנסו-מוטורי לבניית פרופיל סנסורי שמטרתו לאתר נקודות חוזק לצד איתור המקור לקשיים: האבחון בודק מוטוריקה גסה ועדינה, מערכת הצלבה, יציבה, נשימה, תפקוד המערך החושי (SPD), תיאום בין מערכות – קואורדינציה כבסיס לקשיי תפקוד ולמידה.
אבחון קריאה בכף היד - באבחון פסאודו-מדעי זה מעריכים את היכולות של האדם מול חסמים ושימוש במנגנוני הגנה. בתום כל אבחון בונה המטפל תוכנית טיפולית אישית.
חלוקה לארבע אינטליגנציות

לפי "שיטת אלבאום" קיימים באדם ארבעה סוגי אינטליגנציה מרכזיים.
בעיה או חוסר מסוים באחת האינטליגנציות הללו עשויה להתבטא בקושי בתפקוד חיי היום יום.
ארבע האינטליגנציות המרכזיות הן:
אינטליגנציה קוגניטיבית-שכלית - היכולת של האדם לחשוב בצורה מופשטת והגיונית. מאפשרת לאדם את היכולת לפתרון בעיות, הסקת מסקנות, למידה, זיכרון, הפנמה ומודעות.
אינטליגנציה רגשית - היכולת לזהות רגשות ולהסכים לבטאם. ניתן לזהות את האינטליגנציה הרגשית בשני מישורים: המישור העצמי והמישור הבין אישי. אינטליגנציה רגשית חשובה לתקשורת ותפקוד חברתי ולקיום חיי משפחה.
אינטליגנציה חושית - באמצעות אינטליגנציה זו, האדם קולט גירויים מסביבתו דרך חמשת חושיו, מפענח אותם בצורה מתאימה למציאות ומגיב באופן המתאים למצב הנתון. חוסר איזון בוויסות החושי (רגישות יתר או תת-רגישות) גורם לקושי ביכולת להגיב בצורה יעילה ומתאימה למתרחש. בעיה בוויסות חושי פוגמת במערכת התחושה העמוקה ועשויה להביא לקשיי למידה, להפרעת קשב וריכוז ולקשיי תפקוד אחרים.
אינטליגנציה פיזית-גופנית - מתייחסת לאופן התנועה במרחב, לכאבים גופניים, מחלות כרוניות, דימוי גופני. בתחומי האינטליגנציה הגופנית כלולים: קואורדינציה, תיאום עין-יד, מערכת שיווי המשקל, המערכת הקניסטטית.
הכשרה

הסמכה לטפל בשיטת אלבאום ניתנת לבוגרי התוכנית לאחר שעברו והצליחו בלימודי השיטה הפרקטיים והתאורטיים, עברו תהליך אישי כמתבקש בכל הסמכה קלינית והתנסו בפרקטיקום בליווי אישי.
מכללת אלבאום היא המכללה היחידה הרשאית ללמד את השיטה ולהעניק תעודת הסמכה למטפלי השיטה.
מכללת אלבאום

למכללת אלבאום שלושה סניפים: בתל אביב, בחיפה, ובעמק חפר.
טיפול בקהילה

משנת 1991 ועד היום המטפלים משתלבים במרכזי אבחון ומוסדות טיפול וחינוך שונים:
גני ילדים, מרכזי הכנה לכיתה א', בתי ספר, מתנ"סים, עמותות טיפוליות, בתי אבות, בקופות החולים כחלק ממערך הרפואה המשלימה. בנוסף, רבים ממטפלי השיטה עצמאיים בעלי קליניקות פרטיות הפרושות ברחבי הארץ.
ביקורת

מבקרי השיטה טוענים כי לא ניתנת הכשרה מעמיקה ומספקת למטפלים באמצעות השיטה, וכי פרצות בחוק הישראלי מאפשרות לאנשים רבים לעסוק בטיפול זה ללא פיקוח של מוסד ממשלתי או אגודה מקצועית מוכרת, וללא הכשרה מתאימה (למשל להשתמש במרכיבים מתוך הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי ללא הכשרה בפסיכותרפיה). גם מייסד השיטה, משה אלבאום העיד כי הוכשר בעיקר באמנויות לחימה וטיפולים אלטרנטיביים (שיאצו, ביו-אנרגיה ורפלקסולוגיה).
נטען כי בהנחות היסוד של השיטה מבית היוצר של משה אלבאום יש שימוש במושגים שאינם מתחום הרפואה הקונבנציונלית ואינם מבוססים מדעית, כגון "אינטליגנציה אנרגטית". בשיטת אלבאום המחודשת, לעומת זאת, נזנחה כליל ה"אינטליגנציה האנרגטית" והונח הבסיס התאורטי מדעי לשיטה.
עד כה לא נערך מחקר מדעי מקיף לבדיקת יעילות השיטה; מחקר כזה מתחיל להתנהל רק במהלך השנים האחרונות, והטענות על יעילותה מתבססות על מחקרים שמצאו תוצאות חיוביות או מעורבות באשר ליעילות שיטות ותרגילים תנועתיים שונים המהווים מרכיבים ב"שיטת אלבאום".
האבחון על פי השיטה ספג בעבר ביקורת על כך שאינו נערך על ידי אנשי המקצוע שהוכשרו לכך ורשאים לעסוק בו על פי החוק (פסיכולוג, פסיכיאטר או נוירולוג), ושאינו עומד בקריטריונים הסטנדרטיים לאבחון הפרעת קשב וריכוז ולקויות למידה על פי ספרי האבחנות ICD או DSM. עם זאת, יש לשים לב שהמאבחנים בשיטת אלבאום אינם מאבחנים ואינם מצהירים על אבחון לקויות או הפרעות המוגדרות ב-DSM. מכללת אלבאום שמה דגש על הכשרת מאבחנים בתוכנית לימודים מקיפה המיועדת לבוגרי השיטה ולמטפלים מנוסים.
ראו גם

פסאודו-מדע
הערות שוליים

↑  הבסיס התאורטי של השיטה, באתר מרכז אלבאום
↑  אבחון בשיטת אלבאום - סנסורי, מוטורי וכירולוגי, באתר מרכז אלבאום
1 2  אריאלה אילון, מי מטפל בילד שלך, באתר ynet, 5 במאי 2003
↑  Moshe Elbaum's Story, באתר Elbaum Intelligence Integration
↑  משה אלבאום, באתר העמותה לקידום ופיתוח שיטת אלבאום
↑  זלזול בשיטה, שאלות ותשובות למשה אלבאום על מחקר על שיטת אלבאום, באתר הקהילתי של שיטת אלבאום, 2009
↑  מחקר לבדיקת יעילות שיטת אלבאום, באתר העמותה לקידום ופיתוח שיטת אלבאום
↑  טיפולי תנועה בשיטת אלבאום, בפורטל "הדוקטור"
↑  עודדה פלד, השלכות הטיפול בשיטת אלבאום על תהליכי למידה ועל איכות הקריאה
ספר חנוך ב'

ספר חנוך ב' הנקרא גם רזי חנוך או חנוך הסלאבי, הוא אחד מן הספרים החיצוניים לתנ"ך, אשר נמצא בשלמותו במגילות הגנוזות. כמו כן בסלאבית כנסייתית עתיקה ונמצא ב-1886 על ידי חוקר המקרא סוקולוב בספרייה הציבורית של בלגרד. הספר הוא פסאודואפיגרפי, כלומר, לא ברור אם המחבר שנטען בטקסט כי חיבר אותו, אכן עשה זאת. בנוסף לספר זה, קיימים שני ספרים אחרים המכונים "ספר חנוך" ועוסקים בעלילות המיוחסות לאותה דמות - ספר חנוך א' (חיבור אשר נמצא במלואו רק בגרסה בשפת הגעז); וספר חנוך ג' (אשר עותק שלם שלו נמצא בעברית ומיוחס לימי הביניים המוקדמים). הספרים לא מהווים "המשך" האחד של השני, אין קשר בינם, וכינויים בסדר הא' ב' נועד לצורכי הבהרת נשוא המחקר בלבד.
מחברו של הספר ותאריך הכתיבה אינם ידועים ושנויים במחלוקת בקהילה המחקרית. הספר נמצא אמנם בסלאבית כנסייתית עתיקה, אך נראה כי מקור זה היה תרגום של טקסט ביוונית, והסברה הרווחת היא כי טקסט יווני זה הוא תרגום מטקסט מקורי שנכתב בארמית או בעברית. טקסט מקורי זה, על כל פנים, לא השתמר. החיבור מתוארך בין המאה ה-1 לפנה"ס לבין המאה ה-1 לספירה, אך מרבית החוקרים סבורים כי חובר במאה הראשונה לספירה (על פי אברהם כהנא, הספר נכתב במקור בעברית, בירושלים, וכאשר בית המקדש היה קיים). קיימות גרסאות שונות גם בסלאבית כנסייתית עתיקה: ארוכה וקצרה (ויש חוקרים הסבורים כי ניתן למיין את הגרסאות לשלוש או ארבע). 
פרק מעניין במיוחד הוא פרק ג' אשר בו מתוארות התחבטויותיו המוסריות של חנוך בעת מפגשו עם הנשר - להלן סיפור "אליהו והנשר". בפרק מובעים רעיונות מוסריים הנוגעים לדיני אישות תוך שימוש בדמותו האלגורית של אליהו הנביא.
כמו כן בספר נעשה השימוש הראשון בביטוי "מקצץ בנטיעות" אשר נודע בפרשת "הפרדס".
החיבור נושא נופך אפוקליפטי ואסכטולוגי. עלילת הספר עוסקת בחנוך, ומתארת בגוף ראשון (כביכול מפי חנוך עצמו) את מסעו בשבעת הרקיעים ופגישתו עם אלהים. חנוך דן בבריאת העולם עם אלהים ולאחר מכן, מצווה עליו אלהים לשוב לארץ ולהעביר את הידע שצבר לבני האנוש. חנוך מלמד במשך 30 ימים, שלאחריהם הוא נלקח השמיימה. בשלב זה עובר הספר לתיאור בגוף שלישי של חייהם של מתושלח, מלכי-צדק וניר, אחיו של נח.
הקטעים האסטרונומיים בגרסה הקצרה מבוססים על שנה של 364 יום, בגרסה הארוכה נוספו שנה ירחית ושנה יוליאנית.
תרגום לעברית פורסם עם פרשנותו של אליה שמואל הרטום ככרך ז' של פרשנות הספרים החיצוניים שפרסם.
לקריאה נוספת

אברהם כהנא, ספר חנוך ב', ספרים החיצונים - חלק ראשון, תל אביב, תרצ"ז, עמ' 118–157. (הקישור אינו פעיל)
ספר חנוך ב' מעמוד ק"ב ספר חנוך בתרגום אברהם כהנא ויעקב נח פיטלוביץ.
א. ש. הרטום, רזי חנוך, בתוך: הספרים החיצונים, חזיונות, כרך א, הוצאת יבנה תל אביב, עמ' 1–37 (ממוספרים מחדש אחרי ספר חנוך א).
הערות שוליים

↑  דניאל שטוקל, HALAKHA, CALENDARS, AND THE PROVENANCES OF 2 ENOCH.
| הספרים החיצוניים |
| --- | --- | --- |
| לתורה | מגילה חיצונית לבראשית • ספר אדם וחוה • צוואת קהת • חזון עמרם (אנ') • ספר היובלים • ספר חנוך א' • ספר חנוך ב' • ספר חנוך ג' • צוואות השבטים • צוואת אברהם • חזון אחרית הימים של אברהם • עליית משה • יוסף ואסנת |  |
| לנביאים | צוואת יהושע • חכמת שלמה • מזמורי שלמה • איגרת ירמיהו • עליית ישעיהו • ספר ברוך • חזון ברוך א' • חזון ברוך ב' |  |
| לכתובים | דברי איוב • חזון עזרא • עזרא החיצוני • תהילים קנ"א • מזמורים קנ"ב–קנ"ה • תוספות למגילת אסתר • תוספות לספר דניאל • תפילת מנשה |  |
| שאר הספרים | ספר בן סירא • ספר יהודית • ספר טוביה • ספר מקבים א' • ספר מקבים ב' • ספר מקבים ג' • ספר מקבים ד' • איגרת אריסטיאס • חזיונות הסיבילות • קדמוניות המקרא |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590391105171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספרות תורנית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
Yellow Submarine (שיר)

"Yellow Submarine" (בעברית: "צוללת צהובה") הוא שיר רוק של הביטלס מ-1966 באלבום Revolver והוא אחד מהשירים המוכרים ביותר של הלהקה.
השיר נכתב על ידי פול מקרטני (הקרדיט משותף
לו ולג'ון לנון), והזמר הראשי הוא המתופף רינגו סטאר. זהו השיר היחיד ב-"Revolver" שבו רינגו הוא הזמר הראשי. בשיר יש אפקטים וצלילים של: שרשראות, פעמון של אניה, משטח לריקוד סטפס, משרוקיות, צופרים, גלים, אמבט פח מלא מים, רוח, מכונת רעמים וקופת מטבעות מכנית (בה נעשה שימוש גם בשירם של פינק פלויד "Money"). השיר הצליח מאוד והיה השראה לסרט האנימציה Yellow Submarine, אלבום אולפן ואלבום אוסף. בשיר משתתף בשירה מלווה ובאפקטים, בריאן ג'ונס מהרולינג סטונז.
התייחסויות לשיר

חסידי תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני טוענים כי בשיר יש גם "הוכחות" למותו של פול מקרטני. הם מוצאים אותן במילים: "שמי תכלת, ים ירוק, בצוללת הצהובה שלנו" - הצוללת פורשה כאן כארון קבורה תחת דשא.
בשירו של אהוד בנאי "בגלגול אחר", קיימת התייחסות לשירי הביטלס All You Need Is Love, ‏ Yellow Submarine, ו-Sea Of Time ("בגלגול אחר הייתי דג מעושן, הלכתי לאיבוד בים הזמן, הביטלס עברו בצוללת צהובה, אמרו לי: כל מה שאתה צריך זה אהבה").
מצעדים

| ארגון | שם | מיקום |
| --- | --- | --- |
| כאן 88 | מצעד שירי הביטלס של כאן 88 | 44 |
גרסאות בעברית

בתוכניתה "רפסודיה בכחול", מ-1970, הקליטה להקת חיל הים עיבוד עברי לשיר, למילותיו של יורם טהרלב ובעיבוד המוזיקלי של בני נגרי, שנקרא: "התנדבה לחיל הימאים".
ב-1975 יצא לאור תקליט של חוה אלברשטיין "צוללת צברית". התקליט כלל שירי ילדים ומילות שיר הנושא בו, "צוללת צברית", נכתבו על ידי תלמה אליגון ללחן של השיר "Yellow Submarine".