stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב סעורם

רב סעורם או: רב שעורים היה אמורא בן הדור הרביעי של אמוראי בבל במאה הרביעית, ואחיו של האמורא רבא שהיה מראשי אמוראי אותו דור.
לא נשתמרו ממנו דברי הלכה או דרשות באגדה, ובאזכוריו הבודדים הוא מופיע תמיד בהתייחס לאחיו המפורסם, "רב סעורם אחוה דרבא" או "רב שעורים אחוה דרבא".
למרות זאת מהמתואר אודותיו בתלמוד עולה כי נחשב לחכם מהמעלה הראשונה, ואף מיוחסת לו שיחה עם מלאך המוות, כמו גם התגלות של אחיו בחלום, לאחר שזה האחרון הסתלק לעולמו:
גם לביתו [של רבא] היה בא מלאך-המות לשיח עמו והיה ממתי-סודו.  אולם כשחלה ועלה על המיטה, שלא ירד ממנה, נתקיים בו: אין שלטון ביום-המות! ציר-המשחית בא לגבות את החוב והיה לו צער-הגוף.  בא אחיו רבי סעורם לבקרו.  אמר לו הרב החולה: בּקש את המלאך עלי, שיקל את מכאובי.  אמר סעורם: וכי לא רעך הוא מתמול? למה לא תדבר בעצמך עמו? ענה רבא לאמור: עתה, משהורע מזלי, לא ישמע בקולי.  ותקפה על החולה מחלתו.  עמד סעורם ממושבו ואמר: אחי, מחמד-עיני, הגיעה עתך להסתלק, התראה אלי לאחר מותך.  השיב הגוסס: אעשה כדבריך. וגם קיים מוצא-שפתיו
במסכת בבא מציעא (עג, ב) מסופר כי רב סעורם סבר שהאיסור להשתעבד ביהודי אחר הנלמד מהכתוב ”וּבְאַחֵיכֶם בְּנֵי יִשְׂרָאֵל אִישׁ בְּאָחִיו לֹא תִרְדֶּה בוֹ בְּפָרֶךְ” אינו כולל יהודים שאינם נוהגים כשורה, כלפיהם מסרסים את הפסוק ודורשים: ”לְעֹלָם בָּהֶם תַּעֲבֹדוּ, וּבְאַחֵיכֶם”. הוא יישם את שיטתו הלכה למעשה כאשר רתם למרכבתו של אחיו רבא, מספר עבריינים. והתלמוד מספר כי אחיו רבא אישר את פעולתו זו, ואף שיבח אותו על כך. שיטה זו התקבלה להלכה ונפסקה בשולחן ערוך (יורה דעה סי' רסז סעיף טז).
משפחתו

כאמור, היה רב סעורם אחיו של רבא, וכפי הנראה אף הוא בנו של רב יוסף בר חמא. בנו של רב סעורם היה רב ספרא בר סעורם.
רב עינא (אמורא)

| --- | --- |
 מקום פעילות:  פומבדיתא
 תקופת הפעילות:  דור שני לאמוראי בבל
 השתייכות:  ישיבת פומבדיתא
 בני דורו:  רב יהודה, רב נחמן
 
רב עינא היה אמורא בדור השני לאמוראי בבל. חברו ובן-מחלוקתו של רב יהודה, אשר יחדיו נקראו בתלמוד "סבי דפומבדיתא" (זקני ישיבת פומבדיתא). מעמדו הרם ניכר גם מהעובדה כי היה דורש בפתחו של ראש הגולה.
אזכורים בתלמוד

נזכר מספר פעמים בתלמוד. נחלק עם רב יהודה האם החגיגה בבית המקדש בחג סוכות נקראה "שמחת בית השואבה" או "שמחת בית החשובה".
בגמרא מוזכר חכם בשם "רב עינא סבא", שנשא ונתן עם רב נחמן. ייתכן שהוא אותו רב עינא. רב עינא סבא מסר שמועה בענייני אגדה:
שמונה נביאים והם כהנים יצאו מרחב הזונה, ואלו הן: נריה, ברוך ושריה, מחסיה, ירמיה, חלקיה, חנמאל, ושלום
בתלמוד מסופר, לאחר שדרש כי השוחט בשבת לחולה משום פיקוח נפש צריך לכסות את דמו, אמר רבה או רבינא כי דבר זה הוא שיבוש, וכי יש "לישמטוה לאמוריה מיניה", כלומר לחתוך את לשונו שאמרה דבר זה. הרב אהרן הימן מפקפק בכך שרבה או רבינא, שהיו צעירים מרב עינא בהרבה, יאמרו ביטוי כה חריף כלפיו, ולכן מעלה השערה שזו סוגיה סבוראית ומדובר ברב עינא הסבורא ובחברו רבינא בר אומציא.
נוסף למקומות אלו, נזכר רב עינא עוד פעמים נוספות בתלמוד כשהקשה קושיה, כשהביא אסמכתא מפסוק לדין, וככששאל שאלה בהלכות נזיקין שלא הוכרעה ונותרה ב"תיקו"
קרב שפך הסכלדה

קרב שפך הסכלדה היה מערכה בחזית המערבית במלחמת העולם השנייה שהתחוללה בבלגיה ובהולנד בחודשים אוקטובר ונובמבר 1944 בין כוחות בעלות הברית לבין הצבא הגרמני. במהלכה טיהרו בעלות הברית את שתי גדותיו של נהר הסכלדה, שהיוו את המבואות לנמל אנטוורפן הבלגי, מכל הכוחות הגרמניים. המערכה איפשרה את פתיחת הנמל כשער העיקרי להעברת אספקה לכוחות בעלות הברית במערב אירופה.
רקע

ב-6 ביוני 1944 פלשו כוחות בעלות הברית לחבל נורמנדי שבצרפת. מקץ חמישים ימים של לחימה קשה, שבה הושגה התקדמות קרקעית מצומצמת, הצליחו הכוחות האמריקאים, באגף הימני של המערך של בעלות הברית, לפרוץ את קו ההגנה הגרמני (במבצע קוברה), וכן להתקדם דרומה ולצאת אל מרחבי צפון צרפת. בהמשך הצליחו גם הכוחות הבריטיים והקנדים באגף השמאלי להגביר התקדמותם. באותו שלב הפכה נסיגת הצבא הגרמני למנוסה, ובמהלך החודשים אוגוסט וספטמבר שוחררו מרבית שטחיהן של צרפת ובלגיה מידי הנאצים.
דווקא אז הייתה להם ההתקדמות המהירה של כוחות בעלות הברית לרועץ: האספקה שלהם נפרקה באותה עת רק בנמל שרבור המרוחק ובחופי הפלישה, כולם בנורמנדי, וההתקדמות המהירה גרמה להכרח להביא להם את האספקה על פני מרחקים שהלכו וגדלו במהירות. בנוסף, לא הייתה אפשרות להשתמש במרבית הנמלים הצרפתיים בחוף תעלת למאנש, שכן הצבא הגרמני הציב בהם חילות מצב שהתגוננו בעקשנות. למרות מאמצים נואשים (דוגמת הפעלת מערכת אקספרס הכדור האדום) הלכו כמויות האספקה שהגיעו לידי הארמיות של בעלות הברית ופחתו.
ב-4 בספטמבר האיר לכאורה המזל פנים לבעלות הברית, כאשר הדיוויזיה המשוריינת ה-11 בפיקודו של "פיפ" רוברטס, שהייתה חלק מהארמייה הבריטית השנייה, תפסה את נמל אנטוורפן שבבלגיה – אחד הגדולים ביותר במערב אירופה - כשהוא שלם וללא כל נזק למתקניו. חרף זאת התברר שלא ניתן לעשות בו שימוש כל עוד מחזיקים הגרמנים בשטחים שסביב מבואות הנמל לים, שכן כל עוד הם שם יהיה בידם לפגוע ולהשמיד כל כלי שיט שיעשה את דרכו אל הנמל.
החלטתו של פיקוד בעלות הברית לצאת למבצע מרקט גארדן בהולנד, שהחל ב-17 בספטמבר, הסיטה את תשומת לבו מן הצורך לטהר את מבואות נמל אנטוורפן מאויב. רק ב-22 בספטמבר, לקראת סיומו הכושל של מבצע מרקט גארדן, הורה גנרל דווייט אייזנהאואר, מפקד כוחות בעלות הברית, לתת עדיפות עליונה לטיהור מבואות נמל אנטוורפן.
שטח המערכה

נהר הסכלדה, הזורם דרך העיר אנטוורפן, יוצר מצפון-מערב לה שפך בעל שתי זרועות, אשר המערבית שבהן, שאורכה כ-60 קילומטרים, מהווה את מבואות הנמל המוליכים אל הים הצפוני. בעוד שאנטוורפן נמצאת בבלגיה - מבואות הנמל בתחומה של הולנד.
כמחצית גדתו הדרומית של שפך הסכלדה נמצאה בשליטת בעלות הברית, אך במחציתה האחרת, המערבית, מצפון מערב לגנט, השתמר כיס גדול של כוחות גרמניים נצורים, אשר כונה כיס ברסקנס (על שם העיירה ההולנדית ברסקנס (Breskens) שבתוכו). גדתו הצפונית של השפך כללה את חצי האי של דרום בוולנד (South Beveland) וממערב לו האי וולכרן (Walcheren), ששניהם היו תפוסים על ידי הגרמנים. בנוסף לכך עבר קו החזית במבואותיה הצפוניים של אנטוורפן.
פני השטח של האזורים המיועדים ללחימה כללו דיונות, סכרים ושטחים מוצפי מים, שהיו צפויים להכביד – ואכן הכבידו - על התוקפים. רוחבו הצר של מיצר היבשה שהוביל ממזרח אל דרום בוולנד וכן הגשר הצר שחיבר בינה לבין האי וולכרן נתנו יתרון בידי הגרמנים המגינים. כמו כן, בדרומו של כיס ברסקנס נמשך ממזרח למערב מכשול מים שנתן קו הגנה מן המוכן בידי הגרמנים - תעלת ליאופולד, תעלת מים מתוקים שעומקה היה כ-2.3 מטרים.
התוכנית הטקטית של בעלות הברית

נתוני שטח המערכה הכתיבו לכוחות בעלות הברית את טיהור מבואות נמל אנטוורפן בשלבים, כך:
הרחבת השטח שבשליטתן מצפון אנטוורפן כדי להרחיק את הגרמנים מן העיר והנמל וכדי להשיג גישה אל מיצר היבשה שהוביל מערבה אל אזור דרום בוולנד;
טיהור אזור דרום בוולנד, גם לשם השגת גישה לאי וולכרן;
טיהור האי וולכרן;
טיהור כיס ברסקנס.
השגת היעד השני והיעד השלישי הייתה מותנית בהשגת היעד הקודם להם.
לצורך טיהור היעדים השונים ובמיוחד דרום בוולנד והאי וולכרן נעזרה התוכנית בעובדה (שממנה נגזר גם הצורך בתפיסת אותם יעדים) שאזורים אלו שוכנים לחופי ים. על כן תוכננו בנוסף להתקפות עליהם מצד היבשה גם איגופים של קווי ההגנה הגרמניים באמצעות הנחתת כוחות מן הים. הנחתות אלו תוכננו לצפון כיס ברסקנס, לדרום חצי האי בוולנד ולמערב האי וולכרן.
הכוחות היריבים

טיהור גדות שפך הסכלדה מאויב הוטל על הארמייה הקנדית הראשונה, אחת משתי הארמיות שהרכיבו את קבוצת הארמיות ה-21. הארמייה ניצבה בקצה השמאלי של חזית בעלות הברית באירופה, כשמימינה ניצבה הארמייה הבריטית השנייה. משום כך נמצא שפך הסכלדה במרחב הפעולה שלה.
מפקדה בפועל של הארמייה הקנדית הראשונה היה לוטננט גנרל גאי סיימונס. הוא החליף את מפקדה הקבוע של הארמייה, לוטננט גנרל הארי קריראר, שנעדר מן הפיקוד בשל מחלה במשך כל מהלך המערכה על שפך הסכלדה.
בפרוס מערכת הסכלדה היו בארמייה שתי מפקדות קורפוס – הקורפוס הקנדי ה-2 והקורפוס הבריטי ה-1. לפיקודן סרו היחידות הבאות:
דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-2
דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-3
הדיוויזיה המשוריינת הקנדית ה-4
דיוויזיית הרגלים הבריטית ה-49
הדיוויזיה המשוריינת הפולנית ה-1
בהמשך המערכה הועמדו תחת פיקוד הארמייה גם יחידות אלו:
דיוויזיית הרגלים הבריטית ה-52
דיוויזיית הרגלים האמריקאית ה-104
יחידות מבריגדת השירות המיוחדת ה-4:
יחידת הקומנדו הקנדית ה-4
יחידות הקומנדו ה-41, 47, 48
יחידת קומנדו הולנדית
מול הארמייה הקנדית הראשונה ניצבו כוחות מהארמייה הגרמנית ה-15 בפיקודו של גנרל גוסטב-אדולף פון צנגן. בעת פלישת בעלות הברית לנורמנדי הגנה הארמייה על גזרת פה-דה-קאלה, שבה ציפו הגרמנים לנחיתת בעלות הברית. לאחר פריצת בעלות הברית מנורמנדי נסוגה הארמייה לאורך חוף התעלה ותפסה את השטח שסביב שפך הסכלדה. בפרוס המערכה עמדו תחת פיקוד הארמייה כ-90 אלף חיילים בסך הכל.
הגרמנים היו מודעים לחשיבות עבורם של מניעת השימוש בנמל אנטוורפן מבעלות הברית.
מהלך המערכה > טיהור כיס ברסקנס

כיבוש כיס ברסקנס הוטל על הקורפוס הקנדי ה-2. לצורך כך עמדו תחת פיקודו שתי דיוויזיות – דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-3 והדיוויזיה המשוריינת הקנדית ה-4. בהמשך צורפה אליו הדיוויזיה הבריטית ה-52.
הדיוויזיה הקנדית ה-3 פתחה ב-6 באוקטובר בהתקפה נגד דרום הכיס (פתיחת ההתקפה התעכבה עקב קרב לטיהור נמל קאלה שניהלה הדיוויזיה עד 1 באוקטובר). היא צלחה את תעלת ליאופולד והקימה ראש גשר קטן מעבר לה. היא נתקלה בהתנגדות גרמנית חזקה ורק כעבור שלושה ימים, ב-9 באוקטובר, הצליחה להגדיל את ראש הגשר. באותו יום הנחיתה הדיוויזיה התקפה אמפיבית מן הים על חלקו המזרחי של הכיס שהשיגה הפתעה והצלחה. במקביל לכך החלה הדיוויזיה המשוריינת הקנדית ה-4 לתקוף את גבולו המזרחי של הכיס. עד 16 באוקטובר התכווץ הכיס כדי מחצית.
ב-19 באוקטובר הצטרפה הדיוויזיה הבריטית ה-52 ללחימה נגד הכיס והחליפה את הדיוויזיה ה-3 בראש הגשר מצפון לתעלת ליאופולד, אך ב-26 באוקטובר הופנו חלק מיחידותיה ללחימה בדרום בוולנד, מעברו השני של שפך הסכלדה. במקביל הועברה הדיוויזיה הקנדית ה-4 ללחימה מצפון לאנטוורפן. לכן נשאה הדיוויזיה ה-3 בעיקר נטל המערכה בגזרה זו.
ב-22 באוקטובר כבשה הדיוויזיה ה-3 את העיירה ברסקנס. טיהור כיס ברסקנס כולו הסתיים רק ב-3 בנובמבר. במהלכו נלקחו בשבי בסך הכל כ-12,500 גרמנים.
מהלך המערכה > הרחבת השטח שבשליטת בעלות הברית מצפון-מזרח לאנטוורפן

טיהור השטח שמצפון לאנטוורפן הוטל על הקורפוס הבריטי ה-1. מימין (ממזרח) לו ניצב הקורפוס הבריטי ה-8 מן הארמייה הבריטית ה-2.
הקורפוס ה-1 כלל שלוש דיוויזיות – דיוויזיית הרגלים הקנדית ה-2 משמאל, דיוויזיית הרגלים הבריטית ה-49 במרכז והדיוויזיה המשוריינת הפולנית מימין.
ב-1 באוקטובר החלה הדיוויזיה הקנדית ה-2 לנוע צפונה דרך הפרברים הצפוניים של אנטוורפן לכיוון חצי האי דרום בוולנד, והקורפוס חצה את הגבול אל הולנד כנגד התנגדות גרמנית חזקה. כעבור ארבעה ימים נמצאה חזית הקורפוס מדרום מערב לעיר טילבורך שבהולנד.
ב-7 באוקטובר הועברה הדיוויזיה הקנדית ה-2 תחת פיקודו של הקורפוס הקנדי ה-2 לצורך טיהור המבוא למיצר היבשה אל דרום בוולנד. הקורפוס הבריטי ה-1 ובו שתי דיוויזיות המשיך לנוע צפונה. ב-20 באוקטובר התייצבה בקצה השמאלי של חזית הקורפוס הדיוויזיה הקנדית המשוריינת ה-4, שהועברה לשם מכיס ברסקנס. ב-23 באוקטובר הועמדה תחת פיקוד הקורפוס דיוויזיית הרגלים האמריקאית ה-104. היא נכנסה לקו החזית מימין לדיוויזיה המשוריינת הפולנית ולחמה בימים הבאים בשיתוף פעולה אתה.
ב-27 באוקטובר כבשה הדיוויזיה הקנדית ה-4 את העיר ברגן אופ זום וכעבור יומיים כבשה הדיוויזיה הפולנית את העיר ברדה. התנגדות גרמנית חזקה ומכשול המים של נהר המארק (Mark) עיכבו את הקורפוס בימים הבאים, אך ב-5 בנובמבר הוא הגיע אל נהר המאס.
מהלך המערכה > טיהור דרום בוולנד

טיהור חצי האי דרום בוולנד הוטל על הקורפוס הקנדי ה-2, בנוסף לפיקודו על טיהור כיס ברסקנס. ב-7 באוקטובר הועברה כאמור לפיקודו הדיוויזיה הקנדית ה-2. היא תקפה את השטח שממזרח למיצר היבשה לדרום בוולנד, אך הגרמנים, שהבינו את חשיבות המגננה בגזרה זו, החישו תגבורות לגזרה זו והעמידו מול הקנדים התנגדות עזה שלוותה בהתקפות נגד. הקרבות שניטשו היו קשים במיוחד ב-13 באוקטובר. רק ב-16 לחודש, לאחר תשעה ימי קרבות, נכנסה הדיוויזיה (שתוגברה ביחידות מהדיוויזיה הקנדית ה-4) למבוא למיצר היבשה. בימים הבאים עסקה בטיהור חלקו המזרחי של דרום בוולנד.
על מנת לאגף את המגינים הגרמנים בדרום בוולנד צלחה ב-26 באוקטובר חטיבה של הדיוויזיה הבריטית ה-52 את שפך הסכלדה מדרום לצפון ונחתה בחוף הדרום-מערבי של דרום בוולנד. ב-29 באוקטובר פגשה החטיבה בכוחות הדיוויזיה ה-2. למחרת הגיעה הדיוויזיה ה-2 לקצה המערבי של דרום בוולנד מול האי וולכרן.
מהלך המערכה > טיהור האי וולכרן

כבר ב-3 באוקטובר הפציצו 247 מפציצי אוורו לנקסטר מפיקוד ההפצצה הבריטי סכר במערב האי וולכרן. ההפצצה פרצה אותו וגרמה בימים הבאים לשיטפון שהציף שטחים נרחבים באי על העמדות הגרמניות שבהם. בהצפה נפגעו גם אזרחים הולנדים רבים.
ב-31 באוקטובר ניסו יחידות מהדיוויזיה הקנדית ה-2 לנוע מערבה על גבי כביש הסוללה המחבר את דרום בוולנד אל האי וולכרן, אך נבלמו על ידי אש גרמנית. למחרת התקדמו הקנדים מעט על כביש הסוללה, אך נהדפו לאחור. ב-2 בנובמבר נמשכה התנגדות גרמנית חזקה בכביש הסוללה. החטיבה ה-157 של הדיוויזיה ה-52 החליפה שם את הדיוויזיה ה-2. באותו לילה צלח חלק מהחטיבה ה-156 של דיוויזיה 52 את התעלה לאי וולכרן כ-3 קילומטרים מדרום לכביש הסוללה.
ב-1 בנובמבר החלה התקפה נוספת של בעלות הברית על האי וולכרן, כאשר יחידת הקומנדו הקנדית ה-4 והחטיבה ה-155 מהדיוויזיה ה-52 צלחו את שפך הסכלדה מדרום לצפון, נחתו בפליסינגן שבדרום האי והחלו בטיהורה. נחיתה נוספת נערכה בוסטקאפל שבמערב האי וולכרן על ידי יחידות מבריגדת השירות המיוחדת ה-4 - יחידות הקומנדו ה-41, ה-47 וה-48 (כל אחת בגודל של כגדוד) וכן על ידי יחידת קומנדו הולנדית, שיצאו מנמל אוסטנדה שבבלגיה. הנחיתות נערכו באמצעות נחתות וכלי רכב אמפיביים. אנשי הקומנדו שנחתו בוסטקאפל נעו צפונה ודרומה והחלו לתקוף עמדות מבוצרות של תותחי חופים גרמניים, במטרה לשתק אותם, ולאפשר לאוניות בעלות הברית להגיע בביטחה לאנטוורפן. תנאי מזג האוויר באותו יום לא איפשרו לתת לתוקפים סיוע אווירי. הם נעזרו באש ארטילרית שנורתה מעברו הדרומי של שפך הסכלדה וכן באש סיוע מהים מאוניות של בעלות הברית. אוניות אלו סבלו אבדות מאש תותחים גרמנית וממוקשים ימיים.
ב-3 בנובמבר התקדמו יחידות הדיוויזיה ה-52 ויחידות הקומנדו באי וולכרן ויצרו חבירה ביניהן בדרום-מערב האי. למחרת הן סיימו לטהר את חופו הצפוני של האי. באותו יום הושגה חבירה גם בין הכוחות שהתקדמו לאורך כביש הסוללה של וולכרן, לבין הכוחות שנחתו מדרום לסוללה, ולנמל אנטוורפן הגיעו מספר שולות מוקשים, שהיו האוניות הראשונות של בעלות הברית שהפליגו דרך שפך הסכלדה.
ב-6 בנובמבר טוהרה העיירה מידלבורך שבמרכז האי וולכרן. וכעבור יומיים הסתיים טיהור האי כולו מגרמנים. אלפים מהם נלקחו שם בשבי.
בסך הכל נמשכה המערכה לטיהור שפך הסכלדה 39 ימים. שלושה שבועות נוספים נדרשו לשם טיהור מימי שפך הסכלדה ממוקשים. רק ב-29 בנובמבר הגיעה אוניית האספקה הראשונה לנמל אנטוורפן.
הגרמנים עשו מאמץ לשבש את העברת האספקה דרך נמל אנטוורפן על ידי שיגור מספר רב של פצצות V נגד העיר (כמעט מחצית מטילי ה-V-2 הגרמנים שנורו כוונו אל אנטוורפן). התקפות אלו החלו כבר ב-13 באוקטובר, אך לא הצליחו בהמשך לעצור את העברת האספקה לבעלות הברית דרך הנמל.
לוח זמנים מקוצר של המערכה

1 באוקטובר – החלה ההתקפה להרחבת השטח שבידי בעלות הברית מצפון לאנטוורפן
6 באוקטובר - החלה ההתקפה על כיס ברסקנס
16 באוקטובר - הכוחות הקנדים הגיעו למבוא מיצר היבשה לדרום בוולנד
1 בנובמבר – סיום טיהור דרום בוולנד ותחילת ההתקפה היבשתית על האי וולכרן
3 בנובמבר - הסתיים טיהור כיס ברסקנס
4 בנובמבר – החל טיהור מימי שפך הסכלדה ממוקשים
8 בנובמבר - הסתיים טיהור האי וולכרן
29 בנובמבר – נמל אנטוורפן נפתח לקבלת אספקה
סיכום

הארמייה הבריטית השנייה ניהלה מסע מלחמה מוצלח בצפון צרפת ובבלגיה באוגוסט וספטמבר 1944, שבסיומו נתפס נמל אנטוורפן בשלמותו. לאחר שהשיגו הישג אסטרטגי זה, שגו בעלות הברית קשות בכך שלא המשיכו מיד בהתקדמות כדי לתפוס את השטחים השולטים על מבואות הנמל. גם העסקת כוחות של הארמייה הקנדית הראשונה בטיהור נמלים צרפתים קטנים בחוף התעלה מגרמנים הייתה טעות שעיכבה את תחילת הפעולות של הארמייה לטיהור שפך הסכלדה. עיכובים אלו דחו את פתיחת נמל אנטוורפן לקבלת מטען, עובדה שהאריכה את משבר האספקה של בעלות הברית. העיכובים גם נתנו שהות לגרמנים לבסס ולעבות את אחיזתם במבואות נמל אנטוורפן והביאו לכך שהמערכה לעקירתם משם הפכה לממושכת יותר ועלתה במחיר דמים כבד יותר מכפי שהיה נדרש אילו נערכה מיד לאחר תפיסת הנמל בספטמבר.
ראו גם

הקרב הנשכח - סרט הולנדי מ-2020 שעלילתו מתארת את קרב שפך הסכלדה
מפת שטח המערכה
לוטננט גנרל גאי סימונדס
חיילים קנדים נעים אל דרום בוולנד
ראביץ'

.
ראביץ' (בפולנית: Rawicz, ‏ˈravʲit͡ʂ; בגרמנית: Rawitsch, ביידיש: ראוויטש) היא עיר בעלת למעלה מעשרים אלף תושבים, בגמינה ראביץ', במחוז ראביץ' בחבל פולין גדול, במרכז פולין.
לקריאה נוספת

עקיבא ברוך פוזנר, לקורות קהלת ראביטש, בלוית מפה אחת ושמונה תמונות, ירושלים: ארז, תשכ"ב.
הערות שוליים

↑  עקיבא ברוך פוזנר, לקורות קהלת ראביטש, באתר אוצר החכמה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566976005171  GND: 4641694-8  LCCN: n82063765  MusicBrainz: d3cd9b93-c824-49c2-91ad-37368c287901  NKC: ge720806  VIAF: 137227360   WorldCat (עם VIAF): 137227360
קתדרלת זאגרב

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קתדרלה
 על שם:  חג עליית מרים 
 מיקום:  זאגרב
 מדינה:  קרואטיה קרואטיה
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1093
 תאריך פתיחה רשמי:  1093 
 חומרי בנייה:  לבנה 
 אדריכל:  הרמן בולה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  108 מטר
 קואורדינטות:  45°48′52″N 15°58′47″E﻿ / ﻿45.814444444444°N 15.979722222222°E﻿ / 45.814444444444; 15.979722222222
  (למפת קרואטיה מוגדלת) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קתדרלת זאגרב(למפת קרואטיה רגילה) זאגרב ספליט רייקה אוסייק זאדאר דוברובניק הונגריה ס ר ב י ה  מונטנגרו אל. בוסניה והרצגובינה  אוסטריה סלובניה אי. איטליה הים האדריאטי קתדרלת זאגרב
 
קתדרלת זאגרב היא קתדרלה גותית בעיר זאגרב, קרואטיה. הקתדרלה היא אחד הבניינים המפורסמים בעיר וזוג צריחיה נראה ממקומות רבים בעיר. הקתדרלת מוקדשת לעליית מריה, אם ישו השמיימה ולמלכים סטיאפן ולדיסלאוס.
היסטוריה

הקתדרלה בנויה על חורבות קתדרלה מהמאה ה-12 שנחרבה בפלישה הטאטארית לעיר. במאה ה-13 הבישוף טימוטי החל לארגן ולממן את בנייתה של קתדרלה חדשה. במאה ה-13 לקתדרלה היו 3 ספינות כאשר גובה הספינות הצידיות הוא כגובה הספינה הראשית. במאה ה-15 הגיעו אדריכלים ופסלים מפראג ששינו את הספינה הראשית והוסיפו קישוטים שנהרסו מאוחר יותר. האמנים גם הוסיפו ציורים על קירות הקתדרלה.
בסוף המאה ה-15 פלשו הטורקים לבוסניה ולקרואטיה, דבר שגרם לקרואטים לבצר את הקתדרלה בביצורי רנסאנס, כגון חומה שהוקמה סביבה. חלק מביצורים אלה עדיין נותרו שלמים. במאה ה-17 מגדל מבוצר הוקם בצד הדרומי ושימש כמגדל פעמונים וכמגדל תצפית, שכן הטורקים עדיין היוו איום.
ב-1880 ניזוקה הקתדרלה קשות מרעידת אדמה. הספינה הראשית התמוטטה והמגדל המבוצר ניזוק באופן חסר תקנה. שחזור הקתדרלה בסגנון נאו-גותי בוצע על ידי הרמן בולה (Hermann Bollé) והקתדרלה הובאה למצבה הנוכחי. שני צריחים בגובה 105 מטר הוקמו בחזית המערבית. כיום, מגדלים אלה נתונים תחת עבודות ניקוי ושיפוץ.
מבנה

הקתדרלה בנויה בסגנון גותי/נאו-גותי ובניגוד לקתדרלות רבות לא כוללת בית רוחב משמעותי ותמיכות דואות.
בחזית המערבית יש שער כניסה בודד ומעליו, קצת מוסתר בידי הגמלון, חלון רוזטה לא גדול. בולטים במיוחד בחזית המערבים הם שני המגדלים התאומים, ועליהם צריחים מחודדים בסגנון גותי Flamboyant הבולטים למרחוק (גובהם: 105 מטר). על החזית ישנו תבליט מאת רוברט פרנגס מיחנוביץ' (Robert Franges-Mihanovic).
פנים הקתדרלה מכיל ציורים מהמאה ה-13 וקישוטים מעשה אומנים מפראג (שרובם נהרסו עם הזמן). עוד ראוי לציון הוא חדר תשמישי הקדושה, שהוא בעל ערך ארכיטקטוני. עוד יצירות אמנות שראויות לציון הן תבליט של פאולוס מהמאה ה-13, פסלים בסגנון גותי מאוחר של פטרוס ופאולוס מעץ, מזבח עם טריפטיכון מאת אלברכט דירר (Albretch Durer) מ-1495, קברים מהרנסאנס, מזבחי שיש מהבארוק, דוכן הטפה משיש שנעשה בסוף המאה ה-17 והמאוזולאום של הקרדינל אלויזיה סטפינאץ מאת איבן מסטרוביץ'. אוצר הקתדרלה מכיל עתיקות נוספות.
בכיכר שממול הקתדרלה מזרקה ובה עמוד ועליו פסל של מריה, אם ישו. מדרום לקתדרלה נמצא ארמון הבישוף המבוצר ובו 5 מגדלים עגולים ומבוצרים ומגדל מבוצר מרובע אחד שהגנו על הקתדרלה.
טריוויה

במאה ה-15 קתדרלת זאגרב הייתה הקתדרלה הגותית המזרחית ביותר.
קתדרלת זאגרב הופיעה על צידם האחורי של כל השטרות עד 1,000 דינר קרואטי.
הערות שוליים

↑   (הקישור אינו פעיל, 23 בנובמבר 2019)
↑  ראו, למשל: שטר של 25 דינר קרואטי (אנ') כאן.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007317553705171  BnF: cb115899939 (data)  GND: 4609248-1  LCCN: n85039583  MusicBrainz: 28394918-78f8-480a-ab45-b7cc60d93357  NKC: ko20241216609  VIAF: 123215115   WorldCat (עם VIAF): 123215115
קלושרי

קלושרי (ברומנית: căluşar קלושר-רקדן בודד, ברבים căluşari, עם תווית-יידוע căluşarii קלושרי-הרקדנים) הוא הכינוי הרומני לרקדני המחול העממי căluşul קלושול. משמעות השם קלושול זה "הסוסון".
קלושול הוא ריקוד רומני מסורתי קדום שהיה נהוג בנסיכות מולדובה ובטרנסילבניה ועדיין נהוג במונטניה ובאולטניה. לריקוד יש מטרת ריפוי והוא מבוצע בשבוע שקודם לפנטקוסט (חג הנקרא ברומנית "רוסאלי" Rusalii). מבצעי הריקוד הם להקה עם דגל הנישא על מוט באורך 4–5 מטרים ובקצה אריג אדום או לבן, מספר ראשי שום ושיבולות חיטה כמספר רקדני הלהקה וגבעול לענה, הכל נקשר בחוט אדום. הדגל עובר טקס ברכה של מכשף/מכשפת הכפר. עם התאספות הלהקה נערך טקס השבעה של חברי הלהקה לנאמנות לראש הלהקה המכונה וטאף (vătaf). ללהקה יש גם טוטם המכונה "המקור של קלוש" (ciocul căluşului).
בשנת 2008 הכיר ארגון אונסק"ו בריקוד הקלושרי כמורשת תרבותית בלתי מוחשית.
תיעודים

המנהג והמחול מוזכרים על ידי הסופר ההונגרי דניאל דוז'ה המתאר אותו כחלק מהטקסים שהתקיימו בפיאטרה קאפריי על יד אלבה יוליה לרגל הכתרת נסיך טרנסילבניה ז'יגמונד באטורי בשנת 1599.
גם קורנל-דן ניקולאיה מציין את הטקס הזה שבו, לדבריו, השתתפו כמאה קלושרים, שהיו לוחמים של ההיידוק באבא נובק, אחד ממפקדי מיכאי האמיץ.
מחול הקלושרים מוזכר גם באחד מכתבי המלחין והנזיר ממוצא רומני יוהנס קאיוני שחי בטרנסילבניה במאה ה-17.
כמו כן זכה המנהג לתיאור מפורט בספרו בלטינית של דימיטריה קנטמיר "תיאור מולדובה" (Descriptio Moldaviae) (1716)
הערות שוליים

↑  V.Kernbach Universul mitic al românilor
↑  בספרו "Magia şi fiinţele fantastice din arhaicul românesc”
ערך זה הוא קצרמרבנושא רומניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רוטב חמוציות

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  רוטב 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  סוכר, חמוציות 
 
רוטב חמוציות ביתי
רוטב חמוציות שהוצא מקופסת שימורים ונותר בצורת הקופסה, בארוחת חג ההודיה
רוטב חמוציות הוא רוטב העשוי מחמוציות. לרוטב זה מספר גרסאות בעלות טעמים שונים, בהתאם למקום ייצורו. באירופה הרוטב חמוץ בעוד שבארצות הברית וקנדה הרוטב ממותק - מקור הטעם המתוק הוא בסוכר או תוספת קינמון. על אף שמו, אין זה רוטב במובן המקובל של המילה, אלא מאכל המזכיר יותר קונפיטורה או ריבת פירות.
הכנת הרוטב נעשית על ידי הרתחת חמוציות עם מים וסוכר, עד שהחמוציות פוקעות ונוצר נוזל סמיך דמוי ריבה. יש המוסיפים מיץ תפוזים או קליפות תפוזים.
זהו רוטב מסורתי שנהוג להגיש יחד עם תרנגול ההודו - המאכל המסורתי של חג המולד וחג ההודיה בארצות הברית ובקנדה.
בארצות הברית מיוצר הרוטב באופן מסחרי, ונמכר בקופסאות שימורים. בשל כמות הג'לטין הרבה שבו, מקבל הרוטב את צורת הקופסה, ונותר בצורה זו גם לאחר חילוצו מהקופסה. בשל הג'לטין גם נמנעים צמחונים מלאכול אותו.
קרסימיר אטנאסוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1954 (בן 70) בורגס, בולגריה
 שם לידה:  Красимир Тодоров Атанасов 
 מדינה:  בולגריה
 ידוע בשל:  רשתות מוכללות, קבוצות עמומות אינטואיציוניות
 השכלה:  אוניברסיטת סופיה (1978) 
 תקופת הפעילות:  מ-1978
 מקצוע:  מתמטיקאי
 מעסיק:  Institute of Biophysics and Biomedical Engineering 
 תפקיד:  סגן מנהל המרכז להנדסה ביו-רפואית באקדמיה הבולגרית למדעים
 
קרסימיר טודורוב אטנאסוב (23 במרץ 1954, בורגס, בולגריה) הוא מתמטיקאי בולגרי. הוא ידוע בשל פיתוח המושגים רשתות מוכללות (Generalized nets) וקבוצות עמומות אינטואיציוניות (Intuitionistic fuzzy sets), שהן הרחבות של המושגים רשת פטרי ו-קבוצות עמומות (אנ') בהתאמה. לאטנאסוב תרומות גם בתחום תורת המספרים.
ביוגרפיה

אטנאסוב למד מתמטיקה באוניברסיטת סופיה, בה השלים תואר דוקטור במדעי המחשב בשנת 1986. עבודת הדוקטור שלו עסקה ברשתות מוכללות, ושלוש שנים לאחר מכן השלים דוקטורט נוסף, במתמטיקה, שעסק בקבוצות עמומות אינטואיציוניות.
אטנאסוב חבר באיגוד המתמטיקאים הבולגרים מאז 1979, ובאגודה האמריקאית למתמטיקה מאז 1989. הוא חבר לשם כבוד באוניברסיטה הטכנית של סידני מאז 1995.
מאז 1995, הוא מכהן כסגן מנהל וכמזכיר מדעי של המרכז להנדסה ביורפואית באקדמיה הבולגרית למדעים.
מחקר ופרסומים > רשתות מוכללות

בשנת 1983 טבע אטנאסוב את המושג "רשת מוכללת" וחקר את תכונותיו הבסיסיות, כמו גם יישומים בבינה מלאכותית, תורת המערכות, רפואה, כלכלה, תחבורה, כימיה תעשייתית, ועוד.
הוא הוביל את המחקר התאורטי בנושא, וקידם מחקר מעשי. אטנאסוב הגדיר פעולות ויחסים על רשתות מוכללות, שלחלקם יש מקבילים בתאוריה של רשת פטרי רגילות. עם זאת, לאופרטורים הלוגיים והטופולוגיים שהוא הגדיר אין מקבילים ברשת פטרי.
מחקר ופרסומים > קבוצות עמומות אינטואיציוניות

תחום המחקר העיקרי הנוסף של אטנאסוב הוא קבוצות עמומות, מושג שטבע המתמטיקאי לוטפי זאדה, שאותו הרחיב אטנאסוב בעזרת המושג "קבוצות עמומות אינטואיציוניות", וחקר את תכונותיהן הבסיסיות. הוא מצא יישומים ראשונים לקבוצות הללו במערכות מומחה, תורת המערכות, קבלת החלטות, ועוד.
גם כאן הגדיר אופרטורים ויחסים על קבוצות כאלו, שרק לחלקם יש מקבילים בקבוצות עמומות רגילות. האופרטורים שלהם אין מקבילים בתורת הקבוצות העמומות הם האופרטורים הטופולוגיים והמודאליים, שאטנאסוב פיתח.