stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המנון הרשות הפלסטינית

| --- | --- |
 מילים:  סעיד אל-מזין 
 לחן:  Ali Esmaeil 
 ‏האזנהקובץ:Anthem of Palestine.ogg‏Ⓘ‏
 
"פדאא'י" (בערבית: فدائي), או "לוחם", הוא שמו של ההמנון הלאומי הפלסטיני.
מוטני

החל בשנות השלושים של המאה העשרים היה "מוטני" (בערבית: موطني), או: "מולדתי", המנון הבלתי-רשמי של הפלסטינים. השיר חובר על ידי המשורר הפלסטיני אבראהים טוקאן בשנת 1936, והולחן על ידי המלחין הלבנוני מחמד פליפל. למרות שהוא נעדר מעמד רשמי, הוא זוכה לפופולריות בקרב הציבור הפלסטיני.
בשנת 2003 הוא נקבע כהמנון הלאומי של עיראק.
בילאדי, בילאדי, בילאדי

על רקע פריחת הפאן ערביות, אימצו הפלסטינים כהמנון בלתי רשמי את "בילאדי, בילאדי, בילאדי", שיר מצרי שלימים הפך להמנון מצרים. מאז נהוג לחשוב שזהו ההמנון הפלסטיני.
פדאא'י

"פדאא'י" נכתב על ידי סעיד אל-מוזיין והולחן על ידי המלחין המצרי עלי אסמאעיל. תנועת פת"ח השתמשה בו בעת הפיכת מוסדות התנועה למוסדות הלאומיים הפלסטיניים ועל כן נודע בשם "המנון המהפכה הפלסטינית".
בשנת 1972 אומץ רשמית על ידי הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף) ואומץ על ידי  הרשות הפלסטינית עם הקמתה.
מאפייני ההמנון

בהמנון ניכרת הרוח הלאומית, ובולטת בהיעדרה כל התייחסות בעלת גון דתי, למשל לעניין האסלאם, אזכור האל או הג'יהאד. תחת הערכים הדתיים, בולטים אתוסים לאומיים: הלאומיות, המאבק והשיבה.
מילות השיר

| תרגום לעברית | תעתיק עברי | ערבית |
| --- | --- | --- |
| לוחם, לוחם, לוחם  הוי אדמתי, אדמת האבות  לוחם, לוחם, לוחם  הוי עמי, עם הנצח    בזכות נחישותי, והאש שלי, ובעוצמת נקמתי,   ובגעגועֵי-דמִּי לארצי ולביתי,  עליתי על ההרים ויצאתי למאבק,  הבסתי את הבלתי-אפשרי וריסקתי את המגבלות    לוחם, לוחם, לוחם  הוי אדמתי, אדמת האבות  לוחם, לוחם, לוחם  הוי עמי, עם הנצח    בנשוב הרוח ולנוכח אש הנשק  ובעקשנותו של עמי על המאבק  פלסטין היא ביתי, היא אדמת ניצחוני  פלסטין היא נקמתי ואדמת העמידה האיתנה    לוחם, לוחם, לוחם  הוי אדמתי, אדמת האבות  לוחם, לוחם, לוחם  הוי עמי, עם הנצח    בשם השבועה, בצל הדגל,  בשם אדמתי, ובשם עמי, ובשם אש הכאב,  אחיה כלוחם, אשאר לוחם,   אמות כלוחם, עד אשר אשוב,  לוחם | פדאא'י, פדאא'י, פדאא'י,  יא ארצ'י יא ארצ' אלג'דוד  פדאא'י, פדאא'י, פדאא'י  יא שעבי, יא שעב אלח'לוד    בעזמי ונארי וברכאן ת'ארי  ואשואק דמי לארצ'י ודארי  צעדת אלג'באל וח'צ'ת אלנצ'אל  קהרת אלמחאל חטמת אלקיוד    פדאא'י, פדאא'י, פדאא'י,  יא ארצ'י, יא ארצ' אלג'דוד  פדאא'י, פדאא'י, פדאא'י,  יא שעבי, יא שעב אלח'לוד.    בעצף אלריאח ונאר אלסלאח,  ואצראר שעבי לח'וצ' אלכפאח,  פלסטין דארי וארצ' אנתצארי,  פלסטין ת'ארי וארצ' אלצמוד,    פדאא'י, פדאא'י, פדאא'י,  יא ארצ'י, יא ארצ' אלג'דוד,  פדאא'י, פדאא'י, פדאא'י,  יא שעבי, יא שעב אלח'לוד,    בחק אלקסמ, תחת ט'ל אלעלמ,  בארצ'י ושעבי ונאר אלאלם,  סאחיא פדאא'י ואמצ'י פדאא'י,  ואקצ'י פדאא'י אלא אן אעוד  פדאא'י. | فدائي.. فدائي.. فدائي  يا أرضي يا أرض الجدود  فدائي.. فدائي.. فدائي  يا شعبي يا شعب الخلود    بعزمي وناري وبركان ثاري  وأشواق دمي لأرضي وداري  صعدت الجبال وخضت النضال  قهرت المحال حطمت القيود    فدائي.. فدائي.. فدائي  يا أرضي يا أرض الجدود  فدائي.. فدائي.. فدائي  يا شعبي يا شعب الخلود    بعصف الرياح ونار السلاح  وإصرار شعبي لخوض الكفاح  فلسطين داري و أرض انتصاري  فلسطين ثاري وأرض الصمود    فدائي.. فدائي.. فدائي  يا أرضي يا أرض الجدود  فدائي.. فدائي.. فدائي  يا شعبي يا شعب الخلود    بحق القسم تحت ظل العلم  بأرضي وشعبي ونار الألم  سأحيا فدائي وأمضي فدائي  وأقضي فدائي إلى أن أعود  فدائي |
ראו גם

דגל הרשות הפלסטינית
סמל הרשות הפלסטינית
הערות שוליים

↑  Tamir Sorek, "Palestinian Commemoration in Israel: Calendars, Monuments, and Martyrs", Stanford University Press, page 78
↑  אבינועם בר-יוסף, תושבי בית סחור: "אנו רוצים שלום!", מעריב, 19 בדצמבר 1988
↑  קרני אלדד, חיסול אל בגדדי: לפעמים החיים הם כן שחור ולבן, באתר מקור ראשון, 3 בנובמבר 2019
הטרוריסטים של דצמבר 1989

לאחר פרוץ המהפכה הרומנית (1989) רומנים רבים נהרגו ואחרים נפצעו והאחריות הוטלה בתקשורת על ה"טרוריסטים". אחרי 22 בדצמבר 1989 נרשמו ברומניה 942 הרוגים ו-2245 פצועים. הראשון שהטיל אחריות על מעשי האלימות על ה"טרוריסטים" היה ניקולאה צ'אושסקו, שהאשים ב"פעולות טרוריסטיות" את הסוכנויות הזרות.
זהות הטרוריסטים

מי שהיו מעורבים במאורעות התקופה ומי שחקרו את הנושאים נוטים להצביע על הזהויות הבאות של הטרוריסטים:
סוכנים זרים שהגיעו מברית המועצות או מארצות ערב או ממדינות אירופאיות אחרות. סוכנים אלה התארגנו ופעלו לפני ובעת המהפכה במטרה לגרום לאנדרלמוסיה, מלחמת אזרחים, שתצדיק התערבות צבאית חיצונית ואפילו סיפוח חלקים של רומניה למדינות אחרות.
תומכי משטרו של צ'אושסקו, שיכלו להיות:
יחידות קומנדו שהוכנו מראש למטרה זו. נטען שחיילים ביחידות כאלה נעצרו במהלך המהפכה והם טענו ש"מקצועם הוא מוות" או ש"מוכנים למות למען צ'אושסקו" או ש"לחמו כי שילמו להם טוב".
פעילים ערבים שקיבלו הכשרה צבאית ברומניה או שכירי חרב, שצ'אושסקו שילם להם, כדי להבטיח את ביטחונו.
לוחמים חופשיים (franc-tireur) מבודדים, שירו כדי לייצור פאניקה עד שצ'אושסקו יחזור לשלטון.
אנשי משטרה או סקוריטטה שלא היו מוכנים להצטרף למהפכה או לסגת לקסרקטינים או להיכנע. אליהם הצטרפו קציני משטרה וסקוריטטה בדימוס, שגויסו וירו מתוך הדירות שלהם.
אנשי צבא וסקוריטטה, שפעלו לפקודת השלטונות החדשים (יון איליאסקו והגנרלים), כדי לחסל קיצוניים אנטי-קומוניסטים או כדי לייצור רושם של מאבק קשה עם אויב חזק ונסתר. הם גם השתמשו במדמי ירי.
אזרחים ואנשי צבא חמושים שירו במטרות פיקטיביות או שגויות או שבגלל טעויות במידע התעמתו בינם ובין עצמם.
ירי דו-צדדי

לפחות בחלק מהמקרים מדובר בפגיעה כתוצאה מזיהוי שגוי (ירי דו-צדדי). בלילה שבין 22 - 23 בדצמבר הקריין של הטלוויזיה הרומנית הכריז שמשאיות עמוסות בטרוריסטים עומדות להסתער על שדה התעופה באוטופן וקרא להתערבות. 82 חיילים מקמפינה נשלחו לחזק את הגנת שדה תעופה, אך המשאיות בהן הגיעו התקבלו באש, שהביאה למותם של 40 חיילים צעירים ותפיסתם כ"שבויים" של יתר החיילים - הם זוהו בטעות כ"טרוריסטים" הבאים להסתער על המקום. מקרים דומים התרחשו במקומות נוספים.
מעצרי שווא והתעללות בגופות

במהלך המאורעות נעצרו 1425 חשודים בטרוריזם, מתוכם 820 אנשי צבא, 520 אזרחים ו-25 אזרחים זרים. כל העצורים שוחררו לבסוף ללא אישום. היו חשודים שנהרגו - הם נחשדו בגלל היותם שזופים במיוחד או בעלי מבנה אתלטי או שהחזיקו בנשק, שקיבלו מהשלטונות החדשים. על גופות אלה נכתבה המילה "טרוריסט" ובחלקן התעללו.
חרף חקירות רבות של גורמים רבים עד עתה (2017) לא נמצאה שום הוכחה לקיומם של הטרוריסטים.
ראו גם

היחידה המיוחדת ללחימה נגד הטרור
צייד הצבאים

| --- | --- |

 בימוי:  מייקל צ'ימינו 
 הופק בידי:  מייקל צ'ימינו
 תסריט:  דריק ושבורן, מייקל צ'ימינו, קווין רדקר 
 עריכה:  פטר זינר 
 שחקנים ראשיים:  רוברט דה נירו   כריסטופר ווקן   ג'ון סאבאג'   מריל סטריפ
 מוזיקה:  סטנלי מיירס 
 צילום:  וילמוש ז׳יגמונד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית   בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  EMI Films, סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  אולפני יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  1978
 משך הקרנה:  182 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית   רוסית   וייטנאמית   צרפתית
 סוגה:  סרט מלחמה, דרמה מלחמתית, סרט אנטי־מלחמתי, סרט דרמה, סרט אפי 
 מקום התרחשות:  פנסילבניה 
 תקציב:  15 מיליון דולר
 הכנסות:  48,979,328 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   deerhunter
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר (בארי ספייקינגס, מייקל דילי, מייקל צ'ימינו, John Peverall)  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (פטר זינר)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (מייקל צ'ימינו)  פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (כריסטופר ווקן)  פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר (ריצ'רד פורטמן, William McCaughey, Aaron Rochin, Darin Knight) 
 דף הסרט ב־IMDb
 
צייד הצבאים (באנגלית: The Deer Hunter; התרגום המדויק לעברית הוא "צייד האיילים") הוא סרט אמריקני אפי שיצא בדצמבר 1978, המספר את סיפורם הבדוי של חבורת עובדי פלדה אמריקאים ממוצא רוסי, בזמנה של מלחמת וייטנאם. רוב הסרט מתרחש בווייטנאם או בעירם קלייטון שבפנסילבניה, דרומית לפיטסבורג, לאורך נהר המונוגהלה. מלבד פיטסבורג נערכו הצילומים גם בקליבלנד הסמוכה, ובצומת מינגו. האתרים של וייטנאם צולמו בתאילנד. בסרט מככבים רוברט דה נירו, כריסטופר ווקן ומריל סטריפ.
הבמאי מייקל צ'ימינו קיבל את ההשראה לסרט מהרומן Drei Kameraden (שלושה חברים) שכתב הסופר הגרמני הנודע אריך מריה רמרק, ששירת בתור חייל במלחמת העולם הראשונה. הרומן מתאר את חייהם של שלישיית חיילים בוגרי מלחמת העולם הראשונה, אותה עברו בשן ועין ומתאר את חייהם בזמן רפובליקת ויימאר בגרמניה של שנות ה-20 של המאה ה-20. הסרט ממחיש את משמעותם והשפעתם של המלחמה, האלימות והפטריוטיות על בני קהילה אתנית אחת הקשורים זה בזה. המושגים של אתניות, משפחה, רעות וקהילה משחקים כולם תפקיד בולט מאוד בסרט.
בישראל הקרנת הבכורה הייתה ביולי 1979 בקולנוע מוגרבי בתל אביב.
קרדיטים

הסרט נכתב בידי מייקל צ'ימינו, לואיס גרפינקל, קווין ק. רדקר, ודריק ושבורן ובוים בידי צ'ימינו.
קרדיטים > מפיקים

ג'ון קארלי - מפיק משותף.
מייקל צ'ימינו - מפיק.
מייקל דילי - מפיק.
ג'ון פבראל - מפיק.
מריון רוזנברג - מפיק משותף.
בארי ספיקיניג - מפיק.
קרדיטים > צוות השחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
רוברט דה נירו: מיכאל (מייק) ורונסקי
כריסטופר ווקן: ניקונאר "ניק" צ'בוטרביצ'
ג'ון קאזאלה: סטנלי הידוע גם כ"סטוש"
ג'ון סאבאג': סטיבן פושקוב
מריל סטריפ: לינדה
ג'ורג' דזונדזה: ג'ון וולש
צ'אק אספרגן: פיטר "אקסל" אקסלרוד
שירלי סטולר: אימו של סטיבן
רוטאניה אלדה: אנג'לה לודגדראביצ-פושקוב
אמי רייט: שושבינה
פייר סגוי: ג'ולין גרינדה
ג'ו גריפאסי: מנצח תזמורת
האב סטפן קופסטונסקי: כומר אורתודוקסי
אתרי צילום

אתרי הצילום כללו:
הקתדרלה הרוסית האורתודוקסית סיינט תאודוסיוס שבקליבלנד.
אזור פטפונג שבעיר בנגקוק בתאילנד - האזור נשכר למשך יומיים עבור הסרט על מנת לייצג חלק מסייגון.
סאי יוק, קאנצנבורי, שהיא פרובינציה בתאילנד.
הפארק הלאומי צפון רכס קסקייד, במדינת וושינגטון.
צומת מינגו, אוהיו, שם צולמו סצנות בית החרושת לפלדה.
פרסים והכרה

"צייד הצבאים" זכה בפרסי אוסקר עבור הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר (מייקל צ'ימינו), השחקן הטוב ביותר בתפקיד משני (כריסטופר ווקן), עריכת הסרט הטובה ביותר והסאונד. בנוסף לכך היה הסרט מועמד לפרס השחקן בתפקיד ראשי הטוב ביותר (רוברט דה נירו), שחקנית בתפקיד משני הטובה ביותר (מריל סטריפ), הצילום הטוב ביותר (וילמוש זיגמונד) והכתיבה הטובה ביותר. התסריט נכתב ישירות עבור הקולנוע.
הסרט נבחר לשימור בארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית והוא מופיע דרך קבע ברשימת 250 הסרטים המכניסים ביותר של IMDb. הוא גם מדורג במקום השבעים ותשעה ברשימת מכון הסרטים האמריקאי של מאה הסרטים האמריקאיים הטובים ביותר בכל הזמנים.
נעימת הנושא של הסרט "Cavatina", נכתבה בידי סטנלי מיירס. היא הוקלטה בידי הגיטריסט הקלאסי ג'ון ויליאמס כבר ב-1971 אבל התפרסמה מאוד רק שבע שנים אחר-כך, בזכות הסרט "צייד הצבאים".
אחד השירים המזוהים עם הסרט הוא "Can't Take My Eyes Off You" בביצועו של פרנקי ואלי שהגיע ב-1967 למקום השני במצעד הפזמונים האמריקאי ומושמע בסצנה בה החבורה מבלה במסבאה.
ביקורת שלילית

דוקטור תומאס רדקי, פסיכיאטר ולשעבר דובר האגודה נגד אלימות בטלוויזיה, טוען כי צייד הצבאים הצית ניצוצות של התאבדויות רולטה רוסית. זאת בשל התיאור הדרמטי של החיילים השבויים האמריקנים, אשר שוביהם הווייטקונג כפו עליהם לשחק ברולטה רוסית.
אין שום תיעוד או דיווח של שבויים או שובים מאף אחד משני הצדדים הלוחמים על משחק ברולטה רוסית במהלכה של מלחמת וייטנאם.
טריוויה

על מנת לשוות לעצמו הופעה דמוית רוח רפאים בשבוע שלפני סצנת הסיום בווייטנאם, אכל כריסטופר ווקן, אורז ובננות גרידא, ושתה רק מים.
היצירה המנוגנת על ידי ג'ון (המוזג) על הפסנתר לאחר מסע הציד ומעט טרם יציאתם של מייק, ניק וסטיבן לווייטנאם, היא הנוקטורנו אופוס 15 מספר שלוש בסול מינור של שופן.
נעשו פרודיות על סצנת הרולטה הרוסית בטלוויזיה (למשל "משפחת סימפסון") ואפילו בפרסומות.
הסרט הפך לפופולרי את המשפט הווייטנאמי "Di-di mau", המתורגם בחופשיות כ"התקדם".
במהלך צילומי סצנת הרולטה ביקש רוברט דה נירו שיותירו ברובה כדור אחד, על מנת "לחמם את האווירה". הכדור הריק נטען ברובה, אולם מייקל צ'ימינו הצהיר כי יהיה על הרובה להיבדק שוב ושוב על מנת להבטיח שלא תתרחש כל תאונה.
צ'אק אספרג'ן, ששיחק את פיטר "אקסל" אקסלרוד, היה פועל במפעל פלדה בגארי שבאינדיאנה. הוא מעולם לא שיחק קודם לכן.
משחק הווידאו Conflict Vietnam מציג שלב במשחק בו דמויות השחקנים נשבות על ידי חיילי ה-NVA ומאולצות לשחק רולטה רוסית בדיוק כמו בסרט.
במהלך ההקרנות של הגרסה הארוכה והקצרה של הסרט, שילם הבמאי מייקל צ'ימינו למקרין שיחבל בגרסה הקצרה על מנת לסייע לו לקבל ביקורות טובות יותר של הגרסה הארוכה.
הצבאים המצולמים הם כולם שחורי זנב, שאינם מצויים בפנסילבניה.
רבים מן העצים בסצנות ההרים מזהים את האזור בבירור כצפון-מערב האמריקאי ולא כצפון-מזרח.
בתרבות

ספיישל פורים בכיכובו של הפנטומימאי חנוך רוזן ששודר בערוץ הראשון נקרא "סייד הצבעים", כאשר השם עצמו הוא פרפרזה לשם הסרט.
גם לבוקרות יש רגעים קודרים

| --- | --- |

 מבוסס על:  גם לבוקרות יש רגעים קודרים 
 בימוי:  גאס ואן סנט 
 הופק בידי:  גאס ואן סנט לורי פרקר אריק מקלאוד
 תסריט:  רומן מקורי: טום רובינס תסריט: גאס ון סנט
 עריכה:  קרטיס קלייטון גאס ון סנט
 שחקנים ראשיים:  אומה תורמן הת'ר גראהם קן קיזי גרייס זבריצקי שון יאנג אודו קיר ריבר פיניקס אדוארד ג'יימס אולמוס לין שיי ויליאם ס. בורוז סקוט פטריק גרין קרול קיין קריספין גלובר ניורקי מוריטה אנג'י דיקנסון לוריין בראקו באק הנרי קיאנו ריבס ריין פיניקס ג'ון הרט אד בגלי הבן רוזאן בר טום רובינס 
 מוזיקה:  קיי די לאנג בן מינק
 צילום:  ג'ון ג'יי קמפבל אריק אלן אדוארדס
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  Fine Line Features
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  13 בספטמבר 1993 (טורונטו) 20 במאי 1994
 משך הקרנה:  92 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית, גרמנית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט מבוסס יצירה ספרותית, דרמה קומית, סרט להט"בי 
 תקציב:  8 מיליון דולר
 הכנסות:  1,708,873 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   evencowgirlsgettheblues
 דף הסרט ב־IMDb
 
גם לבוקרות יש רגעים קודרים (באנגלית: Even Cowgirls Get the Blues) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמת קאמפ קומית אשר יצא בשנת 1993. הסרט מבוסס על רומן בעל שם זהה משנת 1976 ומאת טום רובינס, אשר גם מבצע את תפקיד המספר בסרט. את הסרט ביים גאס ואן סנט ומככבים בו אומה תורמן, לוריין בראקו, אנג'י דיקנסון, נוריוקי מוריטה, קיאנו ריבס, ג'ון הרט, רוזאן בר וריין פניקס.
לאחר הקרנת הבכורה שלו במאי 1993 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו, ובגין ביקורות שליליות של המבקרים, הוחלט לערכו שנית והוא הופץ מחדש שנה לאחר מכן, במאי 1994.
עלילה

הסרט מציג את סיפורה של סיסי הנקשו (אומה תורמן), דוגמנית בעלת מוטציה מולדת אשר הקנתה לה אגודלים ענקיים, אליהם היא מתייחסת בתור מתנה. היא חיה את חייה כטרמפיסטית ובמהלך מסעיה היא מגיעה לניו יורק, שם היא מדגמנת עבור איל הון טרנסוויסט (ג'ון הרט) בעל חברה לתמרוקים ומוצרי היגיינה לנשים, המכנה עצמו "הרוזנת". הוא סבור כי הגיע הזמן שתאבד את בתוליה ועל כן מכיר לה בחור אינדיאני צעיר (קיאנו ריבס), צייר המשתייך לבוהמה של ניו יורק. לאחר שהיא מעבירה זמן בחברתו היא מחליטה לשוב למסעותיה בדרכים.
הנקשו מגיעה לחווה חקלאית השייכת לרוזנת ומשמשת כבית הבראה, ושם היא מתחברת לקבוצת בוקרות ובראשן לבוננזה ג'ליבין (ריין פניקס), הנמלטת מכליאת היפנים בארצות הברית, ומתאהבת בה. הבוקרות בחווה מנהלות אורח חיים פמיניסטי והן משגיחות על זן מסוים של עגוריים הנמצאים בסכנת הכחדה ומקננים בחווה.
הסרט עוסק באופן משעשע וביזארי בנושאים כמו שימוש בסמים פסיכדליים, ריח גוף, הומוסקסואליות, התמרדות, זכויות בעלי חיים ודת.
שחקנים והופעות אורח

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
טום רובינס: מספר
אומה תורמן: סיסי הנקשו
לוריין בראקו: רובי דל דלורס
פט מוריטה: צ'ינק
אנג'י דיקנסון: מיס אדריאן
קיאנו ריבס: ג'וליאן גיץ'
ג'ון הרט: הרוזנת
ריין פניקס: בוננזה ג'ליבין
אד בגלי ג'וניור: רופרט
קרול קיין: קרלה
שון יאנג: בארת מארי
קריספין גלובר: בארת הווארד
רוזאן בר: זואי מאדאם
באק הנרי: ד"ר דרייפוס
גרייס זבריצקי: גברת הנשקו
קן קיזי: מר הנשקו
הת'ר גראהם: בוקרת
אודו קייר: במאי הפרסומת
לין שיין: גומי רוז ניוארק
ויליאם ס. בורוז: עצמו
אדוארד ג'יימס אולמוס: מוזיקאי ברביקיו
ריבר פיניקס: צלין
סחלביים

ערך זה עוסק במשפחה של צמחים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| סחלביים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד־פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: סחלביים
שם מדעי
 Orchidaceae ‏ז'יסייה, 1789
תחום תפוצה

פרח של הסחלב Dendrobium crumenatum
זכר של דבורה מהסוג מחושית עם אבקית של סחלב הדבוקה לראשו
סוג פופולרי כצמח נוי - הפלנופסיס
סחלביים היא משפחה מגוונת ורחבה של צמחים בעלי פרחים בסדרת האספרגאים, שפרחיהם לרוב צבעוניים וריחנים, ידועים יותר בשמם העממי משפחת הסחלבים.
לצד המורכבים, זוהי אחת משתי המשפחות הגדולות ביותר מבין כל משפחות הצמחים בעלי פרחים – היא מונה יותר מ-763 סוגים וכ-28,000 מינים לפחות.
המשפחה עשירה ומגוונת בפרחי הנוי שלה, הנחשבים כפרחים יקרים ומפוארים.
סחלביים נפוצים במיוחד באזורים טרופיים, אך ניתן למצוא סחלביים בטבע ברוב העולם. הם נחשבים לצמחים המורכבים ביותר בממלכת הצמחים. צורתם הייחודית של הפרחים הגדולים, צבעוניותם ואפשרות ההכלאה בין הסוגים נותנים ערך מסחרי מיוחד לסחלביים כצמחי נוי. קיימות מעל מאה אלף הכלאות של סחלבים.
תכונות ייחודיות

לסחלב מנגנונים מתוחכמים לשיתוף פעולה עם סביבתו. רוב הסחלבים הם אפיפיטים או מטפסים על צמחים אחרים, אך הם אינם טפילים. על מערכת השורשים שלהם גדלה פטריית מיקוריזה המספקת חומרי מזון לסחלב המתפתח. דרכי משיכת חרקים להאבקה הן מגוונות ומתוחכמות. במינים רבים, עלה העטיף התחתון של הפרח, השפית, משמש "משטח נחיתה" לחרקים המאביקים את הפרח ובחלקם היא מדמה צורה של חרק נִקבי. בחלק מהדבורניות יש לשפית צורת דבורה והפרח מדיף ריח של דבורה, דבר המושך דבורים זכרים אליו. לפרחי הסוג Bulbophyllum יש ריח של פגר רקוב שמושך אליו זבובים. למינים רבים של הסחלביים יש דורבן המושך עשים המגיעים לצוף שבתוך הדורבן עם לשונם הארוכה. אבקת הפרח שמורה בגושים הקרויים אבקיות והמחוברים לזנבון הדבוק לבלוטה המפרישה חומר דביק. הזנבון שבו האבקית מתנתק מהפרח ונדבק לחרקים המבקרים אותו. כשהחרק מבקר פרח אחר הוא מעביר את אבקת הפרח לשחלה שלו.
רבייה > זרעים

רביית סחלביים נעשית בעיקר על ידי זרעים. זרעי הסחלביים הם על-פי רוב כמעט מיקרוסקופיים, "זרעי אבק". תכונה זו מקנה להם כושר הפצה למרחק רב, אך גם מגבילה מאוד את קצב התפתחות הנבט. מכיוון שהזרעים חסרי חומר מזין (אנדוספרם), צמיחתם איטית והזמן שבו הזרע מתפתח לצמח בוגר יכול להגיע עד עשר שנים. כדי שהזרעים ינבטו ויתפתחו בטבע יש צורך בנוכחות הפטרייה שאיתה גדל הסחלב בסימביוזה. ריבוי מסחרי של זרעי סחלבים נעשה במעבדות על גבי מצע מעוקר של ג'ל הכולל חומרי מזון או על מצע של הפטרייה. בתרבות, משך הזמן לפרחים הראשונים הוא עד חמש שנים.
רבייה > ריבוי וגטטיבי

סחלבים ניתנים לרבייה גם מחלקי צמח. סוגים מסוימים מצמיחים "קייקי" (צמח בת הנוצר מהבסיס), הניתן להפרדה מצמח האם אחרי שהוא מפתח שורשים ועלים. סוגים אחרים מצמיחים ייחורי אוויר עם שורשים בחיקי העלים, ואלו ניתנים להפרדה מצמח האם. השיטה המודרנית משתמשת בתאים מריסטמטיים, תאי גזע של הצמח, הנמצאים בראשי פקעי העלים. רקמה עם תאים אלו מוכנסת לכלים שבהם תמיסה של חומרי מזון, וממנה מתפתח צמח המועבר למצע גידול.
שימור

כל סחלבי הבר מוגנים מסחר בינלאומי במסגרת ה"Convention on the International Trade in Endangered Species of Wild Flora and Fauna) "CITES). הם נחשבים כמינים בסכנה או באיום במקומות הגידול הטבעי שלהם.
שימושים

השימוש העיקרי של הסחלב הוא כפרח נוי, באדמה או בזר. מרכיבי סחלב משולבים בבשמים.
שימושים > וניל

פולי סחלב הווניל משמשים לתיבול, בעיקר לקינוחים. משתמשים בזרעים או במיצוי כהלי של הפול. במקור הווניל הוא ממקסיקו, אבל כיום מגדלים אותו בעיקר במדגסקר, בהודו ובסין. בגלל מחירו, בדרך כלל משתמשים בתמציות המכילות ונילין מלאכותי, המרכיב העיקרי של הווניל הטבעי, במקומו. הצרכן הגדול ביותר של הווניל הוא חברת קוקה-קולה.
שימושים > משקה הסחלב

משקה הסחלֶב פופולרי במזרח התיכון. הוא עשוי מעמילן של פקעת הסחלב ובגלל מחירו הגבוה הוא מעורבב עם עמילן ממקורות אחרים ובמי ורדים. בעיר קרמאנמרש בדרום טורקיה מכינים אבקת סחלבים מיובשת מסוג "טיוברס" (tubers) הנקראת "מילד" (milled), המשמשת להכנת גלידה מסטיק טורקית הנקראת דונדורמה.
גודל משפחת הסחלביים

הקביעה האם משפחת הסחלביים או משפחת המורכבים היא המשפחה הגדולה ביותר מבין הצמחים בעלי פרחים עדיין נמצאת בוויכוח, בגלל זרימה מתמדת של מידע חדש. כרגע[דרושה הבהרה] במשפחת המורכבים מספר המינים והסוגים הגדול ביותר, מיד אחריהם הסחלביים, ולאחריהם בסדר יורד נמצאים -
קטניות: כ-19,400 מינים
פואתיים: כ-13,150 מינים
דגניים: כ-10,000 מינים
שפתניים: כ-7,175 מינים
חלבלוביים: כ-5,735 מינים
סחלבי הבר בישראל

למרות מספרם הרב של מיני הסחלביים ברחבי העולם, המשפחה מיוצגת בישראל על ידי כשלושים מינים בלבד, כולם צמחים מוגנים. עם זאת, אפילו במספר כה קטן, למינים אלו יש מגוון עשיר של טיפוסים מורפולוגיים שונים ומנגנוני האבקה מתוחכמים. השמות המדעיים של מיני הסחלביים השתנו עם השנים. לאחר רביזיה פילוגנטית של הסוג סחלב (Orchis), הועברו מינים רבים מסוג זה אל הסוגים בן-סחלב (Anacamptis) ונאוטינאה (Neotinea). למרות השינוי הסיסטמטי, השמות העבריים לא השתנו, דבר העלול ליצור בלבול. להלן רשימה מלאה ומעודכנת של הטקסונים הגדלים בר בישראל:
|  | שם מדעי עדכני | שם עברי | תמונה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Anacamptis collina | סחלב השקיק |  |
| 2 |  Anacamptis coriophora | סחלב ריחני |  |
| 3 | Anacamptis israelitica | סחלב מצויר |  |
| 4 |  Anacamptis laxiflora | סחלב הביצות |  |
| 5 | Anacamptis morio subsp. syriaca | סחלב סורי |  |
| 6 | Anacamptis papilionacea | סחלב פרפרני |  |
| 7 | Anacamptis pyramidalis | בן-סחלב צריפי |  |
| 8 |  Anacamptis sancta | סחלב קדוש |  |
| 9 |  Cephalanthera longifolia | סחלבן החורש |  |
| 10 | Dactylorhiza romana | אצבענית רומאית |  |
| 11 |  Epipactis helleborine | בן-חורש רחב-עלים |  |
| 12 |  Epipactis veratrifolia | בן-חורש גדול |  |
| 13 |  Himantoglossum galilaeum | רצועית הגליל |  |
| 14 |  Limodorum abortivum | שנק החורש |  |
| 15 |  Neotinea maculata | נאוטינאה תמימה |  |
| 16 |  Neotinea tridentata | סחלב שלוש-השיניים |  |
| 17 |  Ophrys apifera | דבורנית הדבורה |  |
| 18 | Ophrys flavomarginata | דבורנית צהובת-שוליים |  |
| 19 |  Ophrys fuciflora subsp. bornmuelleri | דבורנית נאה |  |
| 20 |  Ophrys fuciflora subsp. fuciflora | דבורנית גדולה |  |
| 21 |  Ophrys fusca subsp. iricolor | דבורנית כחלחלה |  |
| 22 | Ophrys lutea subsp. galilaea | דבורנית צהובה |  |
| 23 | Ophrys omegaifera subsp. israelitica | דבורנית שחומה |  |
| 24 | Ophrys scolopax subsp. rhodia | דבורנית דינסמור (1) |  |
| 25 | Ophrys sphegodes subsp. mammosa | דבורנית הקטיפה |  |
| 26 | Ophrys umbilicata subsp. umbilicata | דבורנית דינסמור (2) |  |
| 27 | Orchis anatolica | סחלב אנטולי |  |
| 28 | Orchis galilaea | סחלב הגליל |  |
| 29 | Orchis italica | סחלב איטלקי |  |
| 30 | Orchis punctulata | סחלב נקוד |  |
| 31 | Platanthera holmboei | מרונית סרגלית |  |
| 32 | Serapias orientalis subsp. levantina | שפתן מצוי |  |
| 33 | Himantoglossum comperianum | רצועית קומפר |  |
| 34 | himantoglossum robertianum | רצועית רוברט |   |
סחלבים באומנות ובספרות

הסחלבים על תכונותיהם הייחודיות הציתו את דמיונם של אומנים והם יצרו יצירות הקשורות בסחלב. לדוגמה:
"פרחי סחלב" סיפור קצר שנכתב על ידי רועי כספי ופורסם לראשונה בכתב העת הבה להבא.
"קסם הסחלב: סיפורו של הצמח שהפך לאגדה" שנכתב ויצא לאור על ידי ד"ר אסטלה בונה בשנת 2003.
בית הסחלבים שנכתב על ידי לוסינדה ריילי ויצא לאור ב-2011.
הסחלב השחור סרט משנת 1958.
סחלב הפרא סרט משנת 1990.
לקריאה נוספת

אמוץ דפני, הסחלבים בישראל, מסדה, 1981
מייקל פולן, אהבה ושקרים - תחבולות והבטחות חושניות מסייעות לסחלבים לפתות חרקים, וגם בני אדם, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 136, ספטמבר 2009
אסף שיפמן, סחלבי הבר בישראל: המדריך המלא, הוצאת שיפמן, 2017
אסף שיפמן, סחלבי הבר בישראל: מדריך למטייל, בהוצאת רשות שמורות הטבע, 1989; 2004
הערות שוליים

↑  בטיול יום הולדת: זן פרא חדש של הפרח המוכר התגלה בישראל,  באתר כיפה, 9 במרץ 2023
↑  הספר "סחלבי הבר בישראל - מדריך למטייל", באתר "סימניה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550830805171  BnF: cb11932898q (data)  GND: 4043721-8  LCCN: sh85095334  NDL: 00569277  NKC: ph116637