stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיפוש אקספוננציאלי
גרסאות נוספות

בנטלי ויאו הציעו מספר גרסאות לחיפוש אקספוננציאלי. גרסאות אלו מורכבות מביצוע חיפוש בינארי, לעומת חיפוש אונרי, לקביעת הגבול העליון של החיפוש הבינארי בשלב השני של האלגוריתם. דבר זה מחלק את השלב הראשון של האלגוריתם לשני חלקים, המסתכמים לכדי 3 שלבים של האלגוריתם בכללותו. בדומה למקודם, השלב הראשון החדש קובע ערך  j', כך ש  2^{j'} גדול יותר מהערך לחיפוש, ו- 2^{j'/2} קטן יותר מהערך שמחפשים. מקודם,  j' נקבע באמצעות חיפוש אונרי על ידי חישוב החזקה הבאה של 2 (כלומר, הוספת 1 ל-j). בגרסה זו, מוצע תחת זאת להכפיל את  j' (לדוגמה, לקפוץ מ 2^{2} ל- 2^{4}, במקום  2^{3}). ה- j' הראשון כך ש- 2^{j'} גדול יותר מהערך שמחפשים, מהווה חסם עליון גס יותר מקודם. כאשר מוצאים את  j', האלגוריתם עובר לשלב השני ומבצע חיפוש בינארי על הטווח בין  j'/2 ל- j', שנותן חסם עליון עליון מדויק יותר על החזקה j. מנקודה זו, השלב השלישי של האלגוריתם מבצע חיפוש בינארי על הטווח שבין  2^{j'-1} ל- 2^{j'}, כמקודם. זמן הריצה של גרסה זו הוא  \lfloor \log i\rfloor +2\lfloor \log(\lfloor \log i\rfloor +1)\rfloor +1=O(\log i).
בנטלי ויאו הכלילו את הווריאציה הזו לגרסה בה מספר כלשהו, k, של חיפושים בינאריים מתבצע במהלך השלב הראשון של האלגוריתם, מה שנותן גרסה של k-חיפושים בינאריים מקוננים. זמן הריצה האסימפטוטי אינו שונה בשתי הגרסאות, פועל ב- O(\log i) זמן, כמו באלגוריתם החיפוש האקספוננציאלי המקורי.
כמו כן, ניתן לתת מבנה נתונים עם גרסה חזקה של תכונת האצבע הדינמית (עץ Splay) כאשר משתמשים בתוצאה לעיל של k- חיפושים בינאריים מקוננים על מערך ממוין. תוך שימוש במבנה נתונים זה, מספר ההשוואות שמבוצעות במהלך חיפוש הוא  \log(d)+\log \log(d)+...+O(\log ^{*}(d)), כאשר d הוא ההפרש בדרגה בין האיבר האחרון שהתבצעה גישה אליו והאיבר הנוכחי שנגשים אליו.
לקריאה נוספת

חיפוש ליניארי
חיפוש בינארי
חיפוש אינטרפולציה
חיפוש משולש
טבלת גיבוב
הערות שוליים

↑  Baeza-Yates, Ricardo; Salinger, Alejandro (2010), "Fast intersection algorithms for sorted sequences",  in Elomaa, Tapio; Mannila, Heikki; Orponen, Pekka (eds.), Algorithms and Applications: Essays Dedicated to Esko Ukkonen on the Occasion of His 60th Birthday, Lecture Notes in Computer Science, vol. 6060, Springer, pp. 45–61, doi:10.1007/978-3-642-12476-1_3, ISBN 9783642124754.
↑  Jonsson, Håkan (2011-04-19). "Exponential Binary Search". נבדק ב-2014-03-24.
↑  Bentley, Jon L.; Yao, Andrew C. (באוגוסט 1976). "An almost optimal algorithm for unbounded searching". Information Processing Letters. 5 (3): 82–87. doi:10.1016/0020-0190(76)90071-5. ISSN 0020-0190. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Andersson, Arne; Thorup, Mikkel (ביוני 2007). "Dynamic ordered sets with exponential search trees". Journal of the ACM. 54 (3): 13. doi:10.1145/1236457.1236460. ISSN 0004-5411. {{cite journal}}:  (עזרה)
אגם גן עדן (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט באנגלית
כרזת הסרט באנגלית
 בימוי:  ג'יימס ווטקינס 
 הופק בידי:  כריסטיאן קולסון (אנ') ריצ'רד הולמס (אנ')
 תסריט:  ג'יימס ווטקינס 
 עריכה:  ג'ון האריס 
 שחקנים ראשיים:  קלי ריילי מייקל פסבנדר ג'ק אוקונל ג'יימס גנדי (אנ') תומאס טורגוז (אנ') ברונסון ווב (אנ') שון דולי פין אטקינס (אנ')
 מוזיקה:  דיויד ג'וליאן 
 צילום:  כריסטופר רוס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  Rollercoaster Films Aramid Entertainment Fund
 חברה מפיצה:  Optimum Releasing (אנ')
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  15 במאי 2008 (Marché du Film (אנ')) 12 בספטמבר 2008 (הממלכה המאוחדת)
 משך הקרנה:  91 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  אימה מתח
 תקציב:  2 מיליון דולר
 הכנסות:  3.9 - 4.3 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   edenlake
 דף הסרט ב־IMDb
 
אגם גן עדן (באנגלית: Eden Lake) הוא סרט אימה ומתח בריטי משנת 2008. הסרט בוים על ידי ג'יימס ווטקינס וזהו פרויקט הביכורים שלו. בסרט מככבים קלי ריילי, מייקל פסבנדר וג'ק אוקונל. עלילת הסרט עוקבת אחר זוג שמבלה סוף שבוע רומנטי על גדותיו של אגם, אך במהרה נאלצים לברוח מקבוצת נערים רצחניים.
הסרט עוסק בנושאים מורכבים כגון ביקורת על התדרדרות החברה הבריטית (אנ') וכן על חינוך לקוי של ילדים ונוער. חלק מצילומי הקלוזאפ בסרט צולמו באגם שבשמורה "Frensham Common (אנ')".
עלילה

סטיב טיילור ובת זוגו ג'ני גרינגרס יוצאים לסוף שבוע רומנטי באגם נטוש באזורים הכפריים, שם סטיב מתכנן להציע נישואין לג'ני. בהגיעם, סטיב מתלונן על התנהגותם של הנערים המקומיים ועל החינוך הלקוי של הוריהם. ביער, הזוג פוגש בנער צעיר בשם אדם שמסרב לדבר איתם.
במהרה, סוף השבוע הרומנטי של הזוג מופרע על ידי קבוצת נערים עבריינים. בבוקר, הזוג מגלה שמלאי האוכל שלהם מלא בחרקים. בזמן ביקור במסעדה מקומית, סטיב מספר למלצרית על הנערים מקודם, אך המלצרית מתעקשת שילדיה מעולם לא היו אלימים כלפי אף אחד. סטיב פורץ בחשאי לבית שהוא מאמין ששייך לנערים, אך בורח במהרה בטרם ג'ון, הבעלים חוזר.
בחזרה באגם, הזוג מגלה שמפתחות הרכב, ארנקו והטלפון הסלולרי של סטיב נעלמו. בנוסף, רכבם של הזוג גם הוא נעלם. הזוג חוזר לעיירה ברגל ובנס מצליחים להתחמק ממנהיג הנערים הפסיכופת, ברט שנוהג ברכבם ומנסה לדרוס אותם. הזוג מוצא את כנופיית הנערים בלילה ביער וסטיב דורש את חפצי הזוג בחזרה. הנערים שולפים סכינים ובמהלך המהומה שמתפתחת, כלבו של ברט נדקר וברט נכנס להתקף זעם. הזוג מנסה לברוח מהנערים, אבל אלו גורמים לסטיב להתרסק עם רכבו. סטיב נשאר לכוד במכונית וג'ני בורחת כדי להזעיק עזרה.
בעלות השחר, ג'ני נתקלת בכנופיה ומגלה לחרדתה שסטיב נקשר לסלע בעזרת חוט תיל. ברט מצווה על כל נער בכנופיה לדקור את סטיב למוות, מכיוון שבכך כולם לקחו חלק ברצח וכך אף אחד לא ידווח למשטרה על הנעשה. את הרצח עצמו פייג' מצלמת באמצעות הטלפון שלה. הכנופיה לוכדת את ג'ני וקושרת אותה סמוך לסטיב. ג'ני מנסה להסיח את דעת הנערים על מנת שסטיב יוכל לברוח, אך הוא מת מפצעיו. ג'ני משתחררת, מוצאת טבעת אירוסין בכיסו של סטיב, עונדת אותה על אצבעה ובורחת מהמקום כדי להזעיק עזרה.
במנוסתה, ג'ני נתקלת באדם והאחרון מיידע את הכנופיה על מיקומה של ג'ני. הכנופיה לוכדת את ג'ני וקושרת אותה לגזע עץ סמוך לגופתו של סטיב. ברט מצווה על אדם להעלות את העץ בלהבות בזמן שפייג' מתעדת את הנעשה. ג'ני מצליחה לברוח וברט, מתוך התקף זעם רוצח את אדם. במנוסתה, ג'ני בטעות הורגת נער בכנופיה בשם קופר שלמעשה ניסה לסייע לה לברוח משאר הנערים. לאחר שהוא מוצא את גופתו של קופר, התקף הזעם של ברט מתגבר והוא רוצח נער נוסף מהכנופיה. פייג' בורחת באימה מהמקום וג'ני גונבת ואן ודורסת את פייג' כנקמה.
ג'ני נוהגת ובטעות נכנסת עם הרכב לתוך חצר ומאבדת את הכרתה. כשהיא מתעוררת, ג'ני מבחינה באישה ובבעלה, ג'ון עומדים לידה ומסיקה שהיא התרסקה בביתו של ברט. שאר המבוגרים בבית לומדים על מותם של הנערים, בכך מתברר שכל המבוגרים בחצר הם ההורים של הנערים שתקפו את סטיב וג'ני.
ג'ני נועלת את עצמה בחדר השירותים, אך ג'ון שובר את הדלת. ג'ני מתחננת בפני המבוגרים להתקשר למשטרה, אך ברט מופיע וטוען שג'ני וסטיב רצחו את שאר הנערים. ג'ון לוקח את ג'ני למקלחת ביחד עם שני גברים נוספים והם מתחילים להכות אותה נמרצות. ברט חוזר לחדרו וסוגר את הדלת, בכך צרחותיה של ג'ני מעומעמות ברקע. לאחר מכן, ברט מוחק את תיעוד מעשי הכנופיה מהטלפון של פייג', חובש את משקפי השמש של סטיב ומביט על עצמו במראה.
שחקנים

קלי ריילי - ג'ני גרינגרס.
מייקל פסבנדר - סטיב טיילור.
ג'ק אוקונל - ברט.
ג'יימס גנדי (אנ') - אדם.
תומאס טורגוז (אנ') - קופר.
ברונסון ווב (אנ') - ריס.
שון דולי - ג'ון.
פין אטקינס (אנ') - פייג'.
תומאס גיל - ריקי.
ג'יימס בורוס - הארי.
ביקורות ומועמדויות > ביקורות

האתר Rotten Tomatoes העניק לסרט ציון של 80% טריות על סמך 30 ביקורות.
האתר Metacritic העניק לסרט ציון של 65/100 על סמך 7 ביקורות.
ביקורות ומועמדויות > מועמדויות

| פרס | תאריך | קטגוריה | שם הסרט | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי אמפייר | 29 במרץ 2009 | הסרט הבריטי הכי טוב (אנ') | אגם גן עדן | מועמדות |
| פרסי אמפייר | 29 במרץ 2009 | סרט האימה הכי טוב (אנ') | אגם גן עדן | זכייה |
הערות שוליים

↑  THEoDEAD, The Countdown To The End Continues For Kirkman’s ‘Astounding Wolf-Man’!, Bloody Disgusting!, ‏2010-04-08 (באנגלית אמריקאית)
↑  Not such a green and pleasant land after all..., The Independent, ‏2012-11-27 (באנגלית)
↑  Eden Lake | Rotten Tomatoes, www.rottentomatoes.com, ‏2008-10-31 (באנגלית)
↑  Eden Lake, www.metacritic.com (באנגלית)
↑  The Jameson Empire Awards 2009 | Empire | www.empireonline.com, web.archive.org, ‏2011-11-06
↑  The Jameson Empire Awards 2009 | Empire | www.empireonline.com, web.archive.org, ‏2011-11-06
חוות איימן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מלון בוטיק 
 כתובת:  כרמלהיים 
 מיקום:  חיפה
 מדינה:  ישראל ישראל
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1904
 תאריך פתיחה רשמי:  1904 
 חומרי בנייה:  אבן 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות טמפלרית 
 מידות
 קומות:  2 
 
 קואורדינטות:  32°48′12″N 34°58′58″E﻿ / ﻿32.803333333333°N 34.982777777778°E﻿ / 32.803333333333; 34.982777777778
  (למפת חיפה מוגדלת) חוות איימן(למפת חיפה רגילה) חוות איימן(למפת הגליל המערבי רגילה) חוות איימן(למפת הגליל המערבי מוגדלת) חוות איימן
 
חוות איימן הוא מבנה המשמש כמלון בוטיק בשכונת כרמל מרכזי בחיפה והיה בעברו מתחם חקלאי שכלל בית הארחה צנוע ובית מגורים, שהוקם ב-1904 ע״י קריסטין איימן ואשתו ויקטוריה, בני הקהילה הטמפלרית בפרבר כרמלהיים. החווה השתרעה בין הרחובות קלר, שדרות הצבי, ריומונים והברושים של היום. הקרקע נקנתה מידי פרידריך קלר, סגן קונסול פרוסיה בחיפה. תוצרת החווה סיפקה את צורכי המלונות הגרמניים בכרמל. המבנה עצמו – בן שתי קומות, בנוי אבן ושימש לסירוגין אורווה, מחסן ודירת מגורים.
קונדיטורית קליין

ב-1930 הבית המשמש כיום כמלון ספא בוטיק נשכר ע״י יצחק קליין מידי משפחת פנקוביץ אשר רכשה, בשלב מסוים, את מבני החווה מ״החברה לפתוח אדמות פלסטין בע״מ״. משפחת קליין הגיעה לארץ ישראל מאוסטריה בשנת 1930. יצחק קליין פתח מאפיית עוגות בקומת קרקע ואילו המשפחה התגוררה בקומה הראשונה. זו הייתה מאפיית העוגות הראשונה בכרמל. אם המשפחה, אלה קליין, הייתה הקונדיטורית. אבי המשפחה, יצחק קליין, היה יורד עם תוצרתו בשביל החמורים להדר והיה מוכר את מרכולתו מול בית הקרנות.
ב-1933, משפחת קליין פתחה בית קפה בבניין שהיה בחורשה שלפני (בית הכט) שפעל שם עד 1939. לאחר מכן, בית הקפה עבר לבניין בו נמצא סניף הבנק הבינלאומי הראשון (שדרות מוריה 135 באחוזת שמואל) ופעל במקום זה עד 1948.
כיום

כיום מוגדרת חוות איימן כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל יחד עם שאר מבני שכונת כרמלהיים.
פגיעת הטיל במלחמת חרבות ברזל

ב-16 בנובמבר 2024 במהלך מבצע חיצי הצפון במלחמת חרבות ברזל המבנה נפגע קשות מנפילת טיל של ארגון הטרור חזבאללה, כתוצאה מכך נהרס חלק מבית הכנסת אבות ובנים השכן, ונפגע גם בית קלר מרסיסים.
נאיאדה

| --- | --- |

 תפקיד:  נימפות מים מתוקים
 תרבות:  מיתולוגיה יוונית
 מקום מגורים:  מקורות מים מתוקים
 
במיתולוגיה היוונית, הנַאִיאָדוֹת (ביוונית עתיקה: ναϊάδες, 'לזרום') היו סוג של נימפות, השולטות על מקורות מים מתוקים, כגון מעיינות, אגמים ובארות. הנאיאדות נבדלות מהפוטמוי, שגילמו נהרות, ומהרוחות העתיקות מאוד שאכלסו את המים השקטים של ביצות, בריכות ואגמי לגונות כמו לרנה.
הנאיאדות סווגו לרוב לחמש קטגוריות עיקריות: פֵּגַאי – נאיאדות של מעיינות, קְרִינַאי – נאיאדות של מזרקות ובארות, פּוֹטָמִידֶס – נאיאדות של נחלים ופלגים, לִימְנָדֶס – נאיאדות של אגמים ו-אֶלֵיאוֹנוֹמַאי – נאיאדות של ביצות מים מתוקים. לעיתים קרובות נקראו על שמותיהן עיירות, ערים ואיים, במיוחד על שם אלו שנחשבו כמגינות על אספקת המים העיקרית של היישוב כגון מעיין, מזרקה או באר.
הנאיאדות, ציור מאת ז'אן-ז'אק הנר (1877)
בסיפורי המיתוס, נאיאדות רבות היו נשות מלכים ותפסו מקום מכובד באילן היוחסין המלכותי. אחרות, כמו הנאיאדות היפות של נהר אסופוס, היו אהובות על האלים. הנאיאדות היו מושא של כתות מקומיות ארכאיות, שסגדו להן בשל חיוניותן לבני אדם. הנאיאדות, בנות-לווייתה הנאמנות של האֵלה ארמטיס, נחשבו כמגינות של מתבגרים ומתבגרות בשלב המעבר שלהם מילדות לבגרות. נערים ונערות בטקסי התבגרות הקדישו את מחלפות הילדות שלהם לנאיאדה המקומית של המעיין, במקומות כמו לרנה נחשבו מי המעיינות כבעלי סגולות רפואיות קסומות ויכולת טיהור.
הנאיאדות יכלו להיות גם מסוכנות ובלתי צפויות: הילאס מהצוות של ארגו אבד כאשר הוא נלקח על ידי נאיאדה מוקסמת מיופיו. היו נאיאדות שנודעו כבעלי נטיות קנאה. סיפורו של תאוקריטוס על קנאת הנאיאדה היה סיפורו של רועה צאן, דפניס, שהיה המאהב של נומיה. דפניס לא היה נאמן לנומיה בכמה הזדמנויות וכנקמה היא הפכה אותו לאבן. הנימפה סלמקיס אנסה את הרמאפרודיטוס והתמזגה איתו כשניסה להימלט.
נימפות המים הקשורות למעיינות מסוימים היו ידועות בכל רחבי אירופה, גם במקומות ללא קשר ישיר עם יוון, ושרדו בבארות הקלטיות של צפון מערב אירופה שהוקדשו מחדש לקדושים, וכן בימי הביניים.
הנאיאדות מתוארות לרוב כנשים צעירות ויפות, בדרך כלל יושבות, עומדות או שוכבות לצד מעיין, כשלעיתים הן מחזיקות בידיהן כד מים (הידריה).
רשימת נאיאדות > קבוצות של נאיאדות

| שם | מקום | הערות |
| --- | --- | --- |
| (1) אֶלֵאִיאוֹנוֹמַאי | ביצות |  |
| (2) פֶּגַאי | מעיינות |  |
| (3) קְרִינַאי | מזרקות ובארות |  |
| סִיתְנִידוֹת | אטיקה ומגארה | אחת מהן היא אימו של מֶגַארוֹס מזאוס |
| (4) לִימְנָדוֹת | אגמים | הוריהן היו פוטומוי או אלי אגם |
| אָסְטַקִידוֹת | אגם אָסְטַקוּס, ביתיניה | סוג של לימנידות. הופיעו במיתוס על נִיקַאיַה |
| (5) פּוֹטָמִידוֹת | נהרות ונחלים | היו הבנות של הפוטומוי. קוראים להן לפי הנהר/ נחל שבו הן חיות. כל סוגי הנאיאדות שמוזכרות מכאן הן גזעים של פוטמידות |
| אָכֵלוֹאִידוֹת | נהר אכלואוס, אטוליה | היו הבנותיו של הפוטומוס אכלואוס |
| הסירנות (ייתכן) | האי של אָנְתֵמוֹסַה | אמן כנראה הייתה אחת מהמוזות טרפסיכורה, מלפומנה או קאליופה. הן היו חברות של פרספונה לפני חטיפתה |
| אָאֵסֵפִּידוֹת | נהר אָאֵסֵפּוּס, אנטוליה | בנותיו של הפוטומוס אאספוס |
| אָמְנִיסִיאַדוֹת | נהר אָמְנִיסוּס, כרתים | 20 מהן היו שפחות של ארטמיס, אשר פמלייתה הושלמה על ידי 60 אוקיינידים |
| אָסוֹפִּידוֹת | נהר אסופוס, סיקיון ובויוטיה | בנותיהם של אסופוס ומֶטוֹפֵּה. כולן נחטפו בידי אלים שהתאהבו בהן. המפורסמת בהן היא אגינה שנחטפה בידי זאוס |
| אָסְטֵרְיוֹנִידוֹת | נהר אסטריון, ארגוס | בנותיו של אסטריון. האחיות של הרה |
| צֶפִיסִידוֹת | נהר צֶפִיסוּס | בנותיו של צֶפִיסוּס. אימהות לחמישים בניו של אוריון |
| קוֹקִיטְיוֹת | נהר קוֹקִיטוּס, שאול | נאיאדות של האדס |
| אֶרַסִינִידוֹת | נהר אֶרַסִינוֹס, ארגוס | בנותיו של אֶרַסִינוֹס. מלוות של האלה בריטומרטיס |
| הִידַסְפִּידוֹת | נהר הִידַסְפֵּרְס, הודו | בנותיהם של הִידַסְפֵּס ואָסְטְרִיס. הן היו האחיות של זָגְרֵאוּס |
| אִינַכִידוֹת | נהר אִינַכוֹס, ארגוס | בנותיו של אִינַכוֹס. המפורסמת בהן היא איו |
| לַמִידוֹת | נהר לָמוֹס, קיליקיה | בנותיו של לָמוֹס. האחיות של האל דיוניסוס |
| פָּקְטוֹלִידוֹת | נהר פָּקְטוֹלוּס, לידיה | הופיעו במיתוס על ארכנה |
| סְפֵּרְצֵ'אִידוֹת | נהר ספרכיוס, מָאלִיס | בנותיהם של סְפֵּרְכ'אוּס ודֶיינוֹ |
| תֶסַלִידוֹת | נהר פניוס, תסליה | בנותיו של פניוס. המפורסמת בהן היא דפנה |
| נאיאדות טרויאניות | נהר סְקַמַנְדֵר ונהר סִימוֹאִיס שבטרויה | בנותיהם של סְקַמַנְדֵר וסִימוֹאִיס |
רשימת נאיאדות > נאיאדות נוספות

| שם | מקום | גזע | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| אָגַנִיפֵּה | הר הליקון, בויוטיה |  | בתו של פֶּרְמֵסוּס |
| אָפִּיאַס | רומא |  | חיה בבאר אָפִּיאַן מחוץ למקדש לונוס גֶ'נִיטְרִיקְס שבפורום רומאנום |
| בּוּלְבֵּה | אגם בּוּלְבֵּה, תסליה | לימנידה | אוקיינידית |
| לִימְנַאִי | אגם בהודו | לימנידה | בתו של גנגס |
| פַּאלַאס | אגם טְרִיטוֹנִיס, לוב | לימנידה | בתם של טְרִיטוֹן וטריטוניס. נהרגה בטעות על ידי חברתה, האלה אתנה |
| טְרִיטוֹנִיס | אגם טְרִיטוֹנִיס, לוב | לימנידה | אמם של נָסַמוֹן, קָפַאוּרוּס ופָּאלַאס מטְרִיטוֹן |
| אָבַּרְבַּרִי |  | אאספידה | אשתו של בּוּקוֹלְיוֹן ואמם של אִיסַפּוֹס ופֶּדַסוּס |
| אייגינה | האי אגינה | אסופידה | נחטפה על ידי זאוס וילדה לו את איאקוס ודמוקרטיה. כמו כן, היא ילדה לאקטור את מנויטיוס |
| אָסוֹפִּיס |  | אסופידה |  |
| כָלְקִיס | כלקיס, האי אוויה | אסופידה |  |
| קְלֵאוֹנֵה | ארגוס | אסופידה |  |
| קוֹמְבֵּה | האי אוויה | אסופידה | אשתו של סוקוס ואמם של הקוריבאנטים. גורשה ביחד עם בניה מהאי |
| קֶרְקִירַה | האי קורפו | אסופידה | נחטפה על ידי פוסידון וילדה לו את פָיַאקְס |
| אֶוּבּוֹיַה | האי אוויה | אסופידה | נחטפה על ידי פוסידון |
| גָרְגַפְיַה | פלטאיה, בויוטיה | אסופידה | נחטפה על ידי זאוס |
| הָרְפִּינַה | אליס | אסופידה | נחטפה על ידי ארס וילדה לו את אוינומאוס |
| אִיסְמֵנֵה | המעיין האִיסְמֵנִי של תבאי, בויוטיה | אסופידה | אשתו של אָרְגוֹס מלך ארגוס ואמם של ארגוס ושל לָסוּס |
| נֶמֵאַה | נמאה, ארגוליס | אסופידה |  |
| אוֹרְנֵאַה | סיקיון | אסופידה |  |
| פֶּיירֵנֵה | קורינתוס | אסופידה | נחטפה על ידי פוסידון וילדה לו את לֶצִ'יאַס וצֶ'נְקְרִיאַס |
| סָלַמִיס | סלמיס | אסופידה | נחטפה על ידי פוסידון וילדה לו את קִיכְרֵאוּס |
| סִינוֹפֵּה | סינופ, אנטוליה | אסופידה | נחטפה על ידי אפולו וילדה לו את סִירוּס |
| טָנַגְרַה | טנגרה, בויוטיה | אסופידה | אשתו של פּוֹמַנְדֵר ואמם של לוּקִיפּוּס ואֶפִיפּוּס |
| תֶבֵּה | תבאי, בויוטיה | אסופידה | אשתו של זֶיתוּס וכן אומרים ששכבה עם זאוס |
| תֶסְפֵּיַה | תֶסְפִּיַה, בויוטיה | אסופידה | נחטפה על ידי אפולו |
| אָקְרֵאַה |  | אסטריונידה |  |
| אֶוּבּוֹיַה |  | אסטריונידה |  |
| פְּרוֹסִימְנַה |  | אסטריונידה |  |
| אָנְצִ'ירוֹאֵה |  | ארסינידה | הייתה אחות של האל זאוס |
| בִּיזֵה |  | ארסינידה |  |
| מָארֵה |  | ארסינידה |  |
| מֶלִיטֵה |  | ארסינידה |  |
| אִיוֹ | מצרים | אינכידה | אמו של אפפוס מזאוס (הרחבה על סיפורה ניתן לראות בערך עליה) |
| אָמִימוֹנֵה |  | אינכידה |  |
| פִילוֹדִיקֵה | מסיניאה | אינכידה | אשתו של לוקיפוס ואמן של הילאיירה, פובה וארסינואה |
| מֶסֵאִיס | מעיין קרוב לארגוס | אינכידה |  |
| הִיפֵּרְיַה |  | אינכידה |  |
| מִיקֵנֵה |  | אינכידה | מיקנה קרויה על שמה |
| דְיוֹפַּרְטֵה | הר אוֹתְרִיס | ספרצ'אידה | פוסידון התאהב בה ואהב את אחיותיה לצפצפות כדי לשלהב אותה |
| דָפְנֵה | נהר פֶּנֵיוֹס | תסלידה | אפולו התאהב בה ורדף אחריה. התפללה לאביה שיציל אותה ואביה הפך אותה לעץ דפנה |
| מֶנִיפֵּה | ארגוביה | תסלידה | אשתו של פֶּלַסְגוּס ואימו של פְרַסְטוֹר |
| סְטִילְבֵּה |  | תסלידה | ילדה לאפולו את קנטאורוס ואת לפיתוס |
| קְלִידַנוֹפֵּה | תסליה | תסלידה | הייתה אשתו של המלך הלפית היפסאוס ואמן של קִירֵנֵה, תֶמִיסְטוֹ, אָלְקֵאַה ואָסְטִיַאגְיַה |
ראו גם

בת ים (מיתולוגיה)
גבירת האגם
סירנה
הערות שוליים

1 2 3  נאיאדות, באתר Theoi Greek Mythology
↑  נאיאדות, באתר Greek Mythology
1 2  מייק גרינברג, הנאיאדות: הנימפות של מים מתוקים, באתר Mythology Source, ‏7 ביולי 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb158209422 (data)  SUDOC: 240635787  VIAF: 316445856   WorldCat (עם VIAF): 316445856
שמעון מלחי

שמעון מלחי (עומד בצד שמאל) עולה לארץ מתימן יחד עם משפחת בשארי
שמעון מלחי (שני משמאל) מקבל עולים חדשים מתימן
שמעון מלחי (מלאחי) (1906 – 28 בנובמבר 1961) היה ממייסדי שכונת התקווה, איש ציבור, חבר המועצה הדתית בעיריית תל אביב, מוכתר ושופט בשכונת התקווה.
נעוריו ותחילת דרכו

מלחי נולד בכפר מאלח במחוז ד'מאר, תימן ליעיש ולולואה רצאבי. לאביו הייתה חנות לפירות יבשים. מצבה הכלכלי של המשפחה היה טוב, והם גרו בבית בן שלוש קומות, בו החנות, ביתם ובית כנסת.
עלייתו לארץ ישראל

הוריו של מלחי התגרשו. אימו לולואה עזבה את אביו ועלתה לארץ. בשנת 1920 כשמלחי היה כבן 14 עלה גם הוא לארץ ישראל והתאחד עם אימו שנישאה בשנית למשפחת תם – לימים תמרי. בכרם התימנים הכיר את ציונה חזי וב-1938 התחתנו והתיישבו בשכונת התקווה והביאו לעולם 12 ילדים.
תחילת עסקיו

את תחילת הפעילות העסקית התחיל מלחי עוד כנער כאשר מכר שקיות נייר למכולות ולסוחרים ערבים. הקשרים שיצר עם הסוחרים הערבים עזרו לו כשהחל את דרכו בעסקי הקרקעות, כאשר קיבל מלחי ייפוי כוח מבעלי קרקעות ערבים למכור את אדמות הכפר סלמה בשמם. למעשה מלחי היה המתווך בינם לבין היהודים שרצו לקנות את האדמות וכך החל תהליך מכירת וקניית האדמות בין הערבים ליהודים באזור שכנת התקווה. כך קמו שכונת התקווה וכפר שלם.
מלחי הסתובב במחנות ובמעברות של העולים שזה עתה הגיעו מתימן, בעין שמר למשל, וניסה לשכנע אותם לבוא לשכונה החדשה שקמה שכונת התקווה. מלחי החל לגלגל כספים מעסקים שונים שעשה יחד עם שותפיו וכך שילם לערבים על אדמותיהם. בנספח הטאבו ההיסטורי של השכונה, ברישומים של הממשלה הטורקית והשלטון הבריטי, רשום שמו של המופתי הערבי והשם של מלחי.
חברת שמשון

מלחי ביחד עם שותפיו יהושע ליכטר, גרשון שץ, שלמה קאשי ומעודד ברזילי הקימו בשנת 1940 את חברת 'שמשון'. מטרת החברה הייתה רכישת קרקעות מערבים ומסירתם לידי יהודים לבניית בתים כדי להתיישב ולקבוע עובדות בשטח, ולחזק בכך את המעורבות של התושבים במקום. השכונה החדשה שקמה היוותה חיץ בין תושבי הכפר סלמה הערבים לבין תל אביב. בנוסף על כך החברה גם הייתה הממונה הבלעדית על מפעל המים באזור שסיפק את תצרוכת המים לתושבי השכונה. אחרי קום המדינה עיריית תל אביב יפו לקחה את הבאר והכניסה צנרת מים לכל השכונה. כמו כן הייתה החברה הממונה הבלעדית על פינוי האשפה וניקיון השכונה, כל זאת עוד בטרם נבחרו מוסדות לעיריית תל אביב יפו. חברת שמשון הרחיבה את עסקיה – רכשה והפעילה שלושה בתי קולנוע ושני מפעלים לקמח. בתי הקולנוע היו: 'שלהבת' ברחוב דרך לוד, קולנוע 'איילון' ברמלה וקולנוע 'תקווה' בדרך ההגנה. היום יש חניון גדול היכן שהיה קולנוע 'תקווה' וסופר מרקט במקום קולנוע 'שלהבת'. לשץ היה קולנוע נוסף בחיפה. שתי טחנות הקמח של החברה היו האחת ברחוב סלמה והשנייה שני רחובות במקביל לבלומפילד לכיוון יפו.
פעילות חברתית

בשנת 1947 נבחר מלחי על ידי השלטונות המנדטוריות כמוכתר שכונת התקווה וכשופט בכל אזור השכונה. מלחי היה שופט בסכסוכים אישיים, בענייני דת, בענייני קרקעות, בענייני כשרות ושחיטה. היו אצל מלחי שרטוטים ומפות של חלוקת האדמות לחלקות ששימשו לפתרון סכסוכי קרקעות. מלחי הקים בית כנסת בשכונה והמקום הפך למקום התכנסות בעניינים דתיים ורוחניים. כמוכן הוא הקים בבית הכנסת ישיבת לומדים בהנהגתו של הרב שלמה מלאחי.
מלחי גילה מעורבות ציבורית גם בתחומים אחרים, לפני קום המדינה היה לו סליק בחצרו, והוא סייע בכך גם לארגון "ההגנה" וגם לארגון "האצ"ל" על אף הבדלי ההשקפות בין שני הארגונים. הוא סייע במיוחד נגד הפורעים שבאו מכוון סלמה (כפר שלם) ואיכסן בביתו לוחמים שהסתתרו מהשלטון הבריטי.
בשנת 1950 הוקם ועד לטיפול בענייני יהודי תימן. ועדה זו הקימה רשימה מפלגתית בשם "התאחדות התימנים בישראל" שסימנה היה "ל" וזו יצאה לבחירות כלליות ועירוניות. מלחי היה נציגה הבכיר של רשימה זו והוא נבחר כחבר במועצה השביעית של העיר תל אביב. כמו כן נבחר מלחי כחבר המועצה וההנהלה של המועצה הדתית של תל אביב יפו. בתוקף חברותו במועצת העיר נבחר מלחי כיו"ר הוועדה לשיפור פני העיר ובראש מעייניו היו פיתוח שכונות דרום העיר. במועצה הדתית התרכזה פעילותו בבניית בתי כנסת ומקוואות טהרה. כמו כן דאג לשילוב רבנים מעדות המזרח.
סוף ימיו ופטירתו

מלחי עבר שני אירועים בעקבותיהם הוא היה משותק בחצי גוף במשך שלוש שנים. בכ' בכסלו ה'תשכ"ב, 28 בנובמבר 1961, נפטר מהתקף לב.
מלחי נפטר ונקבר בבית העלמין קריית שאול. אשתו ציונה נפטרה 33 שנים אחריו ונטמנה לידו. במהלך יום הקבורה של מלחי כל החנויות והעסקים בשכונת התקווה נסגרו.
גלריה

ההזמנה לחתונתם של שמעון וציונה
הגנה עצמית מפני פירות טריים

| מערכון מ"הקרקס המעופף של מונטי פייתון" |
| --- | --- |
 מספר מערכון:  4
 מספר עונה:  1
 שפה:  אנגלית
 
הגנה עצמית מפני פירות טריים הוא מערכון של "מונטי פייתון" המופיע בפרק הרביעי בעונה הראשונה של "הקרקס המעופף של מונטי פייתון". הוא מופיע בנוסף בסרטם "ועכשיו למשהו שונה לגמרי".
עלילה

המורה בשיעור ההגנה העצמית (ג'ון קליז) עומד להתחיל את השיעור שלו, אבל הוא שם לב שכולם, מלבד ארבעה תלמידים, נעדרים. הוא מתחיל את השיעור בכך שהוא ממשיך מהמקום שבו עצרו בשבוע שעבר, כשהראה להם כיצד להתגונן מפני כל מי שתוקף עם חתיכת פרי טרי. הכיתה מתלוננת שבמשך תשעת השבועות האחרונים, כל מה שהוא לימד אותם זה כיצד להתגונן מפני פירות. תלמיד אחד (אריק איידל) ממשיך להתעקש שצריך ללמד אותם איך להתגונן מפני כל מי שתוקף במקל מחודד. המורה צועק על התלמיד על שחשב שמקלות מחודדים מסוכנים יותר מפירות טריים.
הוא מתחיל את השיעור בהתגוננות מפני פסיפלורה, אבל כל הכיתה מתלוננת שהם למדו כיצד להתגונן מפסיפלורה, כמו גם תפוזים, תפוחים, אשכוליות (שלמות ומפולחות), רימונים, שזיפים ירוקים, ענבים, לימונים, שזיפים, מנגו בסירופ ודובדבנים (אדומים ושחורים). המורה מחליט ללמד אותם על תקיפה באמצעות בננות. הוא אומר להם שכדי להתגונן מפני אדם חמוש בבננה, ראשית, יש להכריח אותו להפיל את הבננה, ואז יש לאכול את הבננה, ובכך לנטרל אותו מנשקו ולהפוך אותו לחסר אונים. כאשר תלמיד אחר (מייקל פיילין) שואל על אדם חמוש בצרור בננות, המורה אומר לו לשתוק. התלמיד מקודם מתפרץ ושואל לגבי אדם עם מקל מחודד, אך המורה צועק גם עליו לשתוק. המורה מדגים את התרחיש בכך שהוא מבקש מתלמיד בשם מר האריסון (גרהאם צ'אפמן; שהמורה קורא לו "מר משמש"), לתקוף אותו עם בננה, אבל בדיוק כשהאריסון עומד לתקוף אותו, המורה יורה בו למוות, ואוכל את הבננה.
לאחר מכן, הוא מבקש מתלמיד בשם תומפסון (טרי ג'ונס; שהמורה קורא לו "מר אפרסק משומר") לתקוף אותו עם פטל, אך תומפסון מסרב באומרו שהמורה יירה בו. המורה זורק את האקדח, ותומפסון עומד לתקוף אותו, אך לפתע המורה מוריד על תומפסון משקולת של 16 טון. לאחר מכן הוא מבקש מהתלמידים הנותרים לעשות את אותו הדבר, אך הם מסרבים עד שהוא מבטיח לא להרוג אותם. כשהתלמידים מתקדמים עם סלים של פטל, המורה משחרר נמר שתוקף את התלמידים הנותרים. לבסוף, המורה מזהיר תלמידים דמיוניים אחרים שהוא קשר את עצמו ל-200 טון של ג'ליגנייט, ומפוצץ את עצמו.
ועכשיו למשהו שונה לגמרי

בגרסת הסרט "ועכשיו למשהו שונה לגמרי", לאחר שהמורה יורה במר האריסון, המערכון נקטע על ידי דמותו של "הקולונל" (אנ') (גרהאם צ'אפמן).
ביקורות

ג'וני וולפיש מ"יורוניוז" תרבות כתב כי זהו המערכון האהוב עליו של "מונטי פייתון". SBS (אנ') כתבו כי המערכון הוא אחד מתשעת המערכונים הטובים ביותר שהופיעו ב"הקרקס המעופף של מונטי פייתון".