stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עלי סמית

| --- | --- |

 לידה:  13 בספטמבר 1801 Northford, קונטיקט, ארצות הברית 
 פטירה:  11 בינואר 1857 (בגיל 55) ביירות, לבנון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 ידוע בשל:  שותפותו עם אדוארד רובינסון בחקר הגאוגרפיה ההיסטורית של תקופת המקרא  תרגום הביבליה לערבית
 השכלה:  אוניברסיטת ייל
 תפקיד:  מיסיונר פרוטסטנטי
 השקפה דתית:  פרסביטריאניזם
 בת זוג:  Sarah Lanman Huntington, Maria Ward Chapin, Mehitable Simpkins "Hetty" Butler
 
שער הכרך הראשון של "מחקרים מקראיים בארץ ישראל, הר סיני וערביה פטראה: יומן מסעות בשנת 1838" מאת אדוארד רובינסון ועלי סמית, 1841
עֵלי סמית (Eli Smith;‏ 13 בספטמבר 1801, נורתפורד (אנ'), קונטיקט, ארצות הברית – 11 בינואר 1857, ביירות, לבנון) היה מיסיונר פרסביטריאני אמריקאי שפעל בלבנון, עסק בתרגום הביבליה לערבית והיה יד ימינו של אדוארד רובינסון בחקר הגאוגרפיה ההיסטורית של ארץ ישראל בתקופת המקרא.
קורות חייו ופועלו

עֵלי סמית סיים את לימודיו באוניברסיטת ייל ב-1821, עסק בהוראה וקיבל את הכשרתו כאיש דת בסמינר התאולוגי באנדובר (אנ'), מסצ'וסטס. ב-1823 נשלח מטעם הוועד האמריקאי למיסיונים בארצות חוץ (אנ') (ABCFM) למלטה כעורך הדפוס של המיסיון הפרוטסטנטי האמריקאי במקום. ב-1827 הגיע לביירות שבלבנון ללימודי ערבית, אך ב-1828, בגלל גילויי איבה של השלטונות שגרמה המלחמה העות'מאנית-רוסית, נאלץ כמיסיונרים נוצרים אחרים לעזוב את ביירות, ובין היתר ביקר ביוון עם מזכיר המיסיון האמריקאי רופוס אנדרסון (אנ'). ב-1830–1831 יצא בחברת עמיתו הריסון דווייט (אנ') למסע בקרב העדות הנוצריות בחבלי מזרח טורקיה, ארמניה, גאורגיה ופרס. השניים פרסמו את הסקרים שערכו בחיבורם מ-1834 "מחקרים מיסיונריים בארמניה". בתום מסעו חזר לביקור בארצות הברית, שם נשא לאישה את שרה לנמן והשתקע עימה בביירות. ביירות הייתה למרכז של הפעילות המיסיונרית האמריקנית במזרח הקרוב, ועלי סמית הוא שהעביר ממלטה לביירות את בית הדפוס של המיסיון האמריקאי שהפיק כתבים בערבית וכמו כן טיפל ביצירת גופנים חדשים בערבית שנוצקו במתכת בלייפציג לפי הנחיותיו.
ב-1838 חבר לאדוארד רובינסון, שהיה מורהו בסמינר באנדובר, במסעו הראשון לחקר הגאוגרפיה המקראית של ארץ ישראל. עלי סמית לא היה מתורגמן ומורה דרך בלבד, אלא מילא תפקיד כבד משקל במסע המחקר. עוד קודם למסעם הכין רשימות של שמות מקומות בערבית וקבע תעתיק של השמות הערביים לאלפבית לטיני כולל הסימנים האורתוגרפיים הייחודיים. עלי סמית הוא גם מי שנטע לראשונה במוחו של רובינסון של רעיון המסע. ב-1852 יצא שוב עם רובינסון להשלמת פרצות שנותרו ממסעם הקודם. חיבורו הנודע של רובינסון, "מחקרים מקראיים בארץ ישראל" (Biblical Researches in Palestine), נכתב במשותף עימו. בעוד אדוארד רובינסון הוכתר כ"אבי המחקר המדעי של ארץ ישראל", עלי סמית לא זכה להכרה הראויה. ספק אם רובינסון היה צולח את מסעו ומגיע להישגו פורץ הדרך בלעדי עלי סמית, אשר ידע ערבית על ניביה, הכיר מקרוב את התרבות המקומית והיה בעל רשת קשרים ענפה.
עֵלי סמית נרתם למשימת תִרגום המקרא מעברית ומיוונית לערבית. הוא ראה בכך את עבודת חייו, אך מת לפני שהשלים את המלאכה. התרגום הובא לכלל סיום בידי המיסיונר קורנליוס ון דייק (אנ') בסיוע מורהו לערבית, הפובליציסט בוטרוס אל-בוסתאני (אנ'), והמשורר נאצף אל-יאזג'י וראה אור בין השנים 1860 (הברית החדשה) ל-1865 (הברית הישנה).
ההכרה בתרומתו המדעית באה לביטוי בבחירתו כחבר באגודה האוריינטלית האמריקאית ב-1843 וכן בחברה האוריינטלית הגרמנית (אנ') ב-1849. ב-1850 קיבל תואר דוקטור לתאולוגיה מטעם ויליאמס קולג' במסצ'וסטס.
עֵלי סמית מת בביירות ונקבר במתחם "בורג' בירד" של המיסיון הפרוטסטנטי במרכז העיר. ב-1960 הועברו עצמותיו לבית הקברות האנגלו-אמריקאי בפרוורי ביירות. המצבה, כמו גם מצבות אחרות בסביבתה, ניזוקה במהלך מלחמת האזרחים בלבנון בשנות השמונים וחודשה ב-2014.
לקריאה נוספת

חיים גורן, "אדוארד רובינסון – אבי המחקר המדעי של ארץ ישראל", בתוך: ארץ חמדה – ירושלים וארץ ישראל, מאמרים ומחקרים (אריאל 206–207), הוצאת אריאל, תשע"ד, עמ' 64–74
Haim Goren, "Edward Robinson, Eli Smith and the Cartography of Berghaus and Kiepert", in: Mapping the Holy Land, London: IB Tauris, 2017, pp. 5–53, ISBN 978-1-78453-454-7
Haim Goren, 'The loss of a minute is just so much loss of life': Edward Robinson and Eli Smith in the Holy Land, Turnhout: Brepols, 2020, ISBN 978-2-503-58913-8
הערות שוליים

↑  הוא נקרא בשמו של עלי הכהן, אך במקומות לא מעטים תועתק שמו הפרטי Eli כ-אלי, באל"ף
↑  עד 1887 נקראה בשם "מכללת ייל" (Yale College)
↑  Missionary Researches in Armenia
↑  שרה לנמן-סמית (Sarah Lanman Huntington Smith) הקימה בביירות בית ספר לבנות בבניין הראשון באימפריה העות'מאנית שיוחד לחינוך בנות; נפטרה ב-1836. ראחיל עטא (אנ'), לימים ממנהיגות הנהדה ורעייתו של הסופר הלבנוני בוטרוס אל-בוסתאני, שעמל עם עלי סמית על תרגום המקרא לערבית, הייתה בתם המאומצת ולבתהּּ הבכורה קראה בשם שרה
↑  חיבורו של סמית על הגיית עיצורים ותנועות בערבית מופיע בכרך השלישי של "מחקרים מקראיים", מהדורת 1841, נספח ב'1, עמ' 87–112; רשימת שמות האתרים בערבית ובתעתיק לאלפבית לטיני, בהקבצה לפי הנפות המינהליות העות'מאניות, מופיעה בנספח ב'2, עמ' 112–196; המפתח לשמות מקומות בערבית, עמ' 199–236
↑  חיים גורן, 'לכו חיקרו את הארץ', ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1999, עמ' 74, 78
↑  מהדורת 1841 נקראת "מחקרים מקראיים בארץ ישראל, בהר סיני ובערביה פטראה"; מהדורת 1856 נקראת "מחקרים מקראיים בארץ ישראל ובאזורים הסמוכים"; ראו בפרק "קישורים חיצוניים"
↑  יהושע בן-אריה, ארץ ישראל במאה הי"ט: גילויה מחדש, ירושלים: כרטא, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 1970, עמ' 69
↑  חיים גורן, "אדוארד רובינסון – אבי המחקר המדעי של ארץ ישראל", בתוך: אלי שילר וגבריאל ברקאי (עורכים), ארץ חמדה – ירושלים וארץ ישראל, מאמרים ומחקרים (אריאל 206–207), הוצאת אריאל, תשע"ד, עמ' 64–74
↑  אהרון יפה, "תירגום התנ"ך לערבית בידי המיסיון האמריקאי", פעמים 83 (אביב תש"ס), עמ' 57–69
↑  Christine B. Lindner, "Eli Smith: Missionary, Scholar and Translator of the Bible (1801-1857)", in: Anglo-American Cemetery Beirut, Lebanon (Blog), May, 2015
↑  הדף כולל סקירה של קורות חייו ומעשיו מתוך קובץ ביוגרפיות של בוגרי מכללת ייל מחזורים 1816–1884 שפורסם ב-1913, עמ' 80–82
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281374905171  BNE: XX4962393  GND: 119215934  ICCU: CUBV146625  ISNI: 0000 0000 6317 2556  LCCN: n94062558  NKC: zmp20231179555  NLA: 35715650  NLG: 225616  NLK: KAC202272438  NTA: 12101553X  SNAC: w6th9231  SUDOC: 176165479  Trove: 1054907  VIAF: 12145602342601360946   WorldCat (עם VIAF): 12145602342601360946
פטר אוצחלי

| --- | --- |

 לידה:  8 באוקטובר 1907 כותאיסי, האימפריה הרוסית 
 הוצאה להורג:  2 בדצמבר 1937 (בגיל 30) 
 מקום לימודים:  האקדמיה הממלכתית לאמנויות בטביליסי 
 תחום יצירה:  תיאטרון, סצנוגרפיה, עיצוב תלבושות 
 
פטר אוֹצְחֶלִי או פטרה אוצחלי (בגאורגית: პეტრე ოცხელი‏; 25 בנובמבר 1907 - 2 בדצמבר 1937) היה מעצב תפאורה ותלבושות גאורגי שעיצב לתיאטרון בגאורגיה ולזמן קצר במוסקבה. הוא נרצח במהלך הטיהורים הגדולים של סטלין בגיל 30, אך לקונסטרוקטיביזם הסגנוגרפי שלו הייתה השפעה מתמשכת על האמנות הגאורגית.
ביוגרפיה

אוצחלי נולד בכותאיסי בגאורגיה הסובייטית ולמד באקדמיה הלאומית לאמנויות של טביליסי (אנ') בשנות ה-20. במשך רוב הקריירה שלו ניהל אוצחלי מערכת יחסים יצירתית עם הבמאי קוטה מרג'נישווילי שהזמין את האמן הצעיר לתיאטרון מרג'נישווילי בכותאיסי בשנת 1928.
הניסויים החזותיים של אוצחלי והשימוש המיומן בבמה לעיצובים מסיביים עם סדרה של אלמנטים עדינים זיכו אותו בהכרה, אבל עד מהרה הוא נכנס ללחץ מהתנהלות של סטלין בקווקז. בשנת 1936, אוצחלי ברח מרדיפתו של בריה למוסקבה, שם הוא גויס על ידי בן ארצו סרגו אַמַארְ'לוֹבֵּלִי (גאו'), מנהל תיאטרון מאלי במוסקבה. ב-1937, גם אוצחלי וגם אמאר'לובלי נעצרו ונורו באשמת בגידה.
הערות שוליים

↑  simintia, Ana (2007-12-14) Fragments of Georgian Modernism: Theatre Designs of Petre Otskheli on Display at Karvasla. Georgia Today
↑  Wells (2002), Shakespeare Survey: Volume 48, Shakespeare and Cultural Exchange, p. 189. Cambridge University Press,
↑  Rubin, Don et al. (1994), The World Encyclopedia of Contemporary Theatre, p. 335. Taylor & Francis
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 142358398  ISNI: 0000 0000 8640 5797  LCCN: n2010052499  NKC: xx0306089  VIAF: 125094114   WorldCat (עם VIAF): 125094114 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פטר אוצחלי".
פידג'ין גרינלנדית מערבית

| --- | --- |
 מדינות:  גרינלנד 
 דוברים:  נכחדה
 שפת אם:  נכחדה
 משפחה:  פידג'ין
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
פידג'ין גרינלנדית מערבית היא שפת קשר מבוססת גרינלנדית ששימשה בעבר לתקשורת בין האינואיטים של גרינלנד וסוחרים אירופאים. אוצר המילים הוא בעיקר גרינלנדי. אף על פי שמילים משפות גרמאניות שולבו במהלך המגע עם האירופאים, רוב המילים שאינן אינואיטיות הגיעו משפות סחר מקומיות אחרות. לפידג'ין הגרינלנדית המערבית יש דקדוק פשוט מאוד, וצלילים שלא היו מוכרים לצפון אירופאים, כמו r [ʁ] ו-q, אבדו. לדוגמה, orsoq 
"שומן לוויתן" הפך ל-oksok "בייקון". עם זאת, צלילים אחרים אבדו מאז מהגרינלנדית, כגון sh [ʃ] (התמזג עם s בגרינלנדית המודרנית) ואשכולות עיצורים: nigsik הפך ל-nieksik "וו" אבל בגרינלנדית המודרנית הוא nissik.
לקריאה נוספת

Marianne Mithun (2001) The Languages of Native North America, p 593ff
Hein van der Voort, "Eskimo pidgin", in Arends, Muysken, & Smith (eds), 1995, Pidgins and Creoles: an introduction
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא שפות ובנושא גרינלנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עלי עבד א-ראזק

| --- | --- |

 לידה:  1888 Abu Jirj, ח'דיוות מצרים, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  23 בספטמבר 1966 (בגיל 78 בערך) 
 שם לידה:  علي حسن أحمد عبد الرازق 
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית, רפובליקת מצרים, ממלכת מצרים, סולטנות מצרים, הרפובליקה הערבית המאוחדת 
 השכלה:  אוניברסיטת אוקספורד  אל-אזהר 
 תפקיד:  Minister of Religious Endowment (3 במרץ 1947–28 בדצמבר 1948)  Minister of Religious Endowment (28 בדצמבר 1948–25 ביולי 1949) 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
עלי חסן אחמד מוחמד עבד א-ראזק  (בערבית: ﻋﻠﻲ ﻋﺒﺪ ﺍﻟﺮﺍﺯﻕ; 1888 – 23 בספטמבר 1966) היה הוגה דעות, חוקר אסלאם וסופר מצרי. כתביו דנים בתפקיד הדת וההיסטוריה האסלאמית בפוליטיקה ובממשל של המאה ה-20.
ביוגרפיה

ראזק נולד ב-1888 למשפחה אמידה. אביו, חסן עבד א-ראזק, היה בעל חווה גדול והפך לאחד ממייסדי מפלגת האומה ב-1907. אחיו, מוסטפא עבד א-ראזק, היה פילוסוף מפורסם שלמד באוניברסיטת אל-אזהר אצל הרפורמטור המפורסם מוחמד עבדו.
ראזק למד בבאל-אזהר ובמקביל באוניברסיטת קהיר וקיבל את התואר שלו מאל-אזהר ב-1911.
ב-1912 נסע לאוניברסיטת אוקספורד ללמוד כלכלה ומדעי המדינה, אך חזר לקהיר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה.
כשחזר לאל-אזהר ב-1915, הפך גם לקאדי (שופט דתי) במנצור והתפרסם בזכות ספרו הסנסציוני האסלאם ועקרונות השלטון.
לאחר דיון פומבי על הספר ב-1925, העבירה אותו אל-אזהר מתפקידו, אך היא החזירה אותו ב-1940.
למרות שבסופו של דבר איבד את תפקידו כחוקר ועורך דין באל-אזהר, הוא כיהן פעמיים כשר ההקדשות, בנוסף לרקטור אל-אזהר והמופתי הגדול בזכות המלך פואד, שעמד מאחורי מינויו ותמך בעמדותיו.
א-ראזק היה חבר באקדמיה הלשונית המצרית וכתב יצירות חשובות בספרות ובפילוסופיה.
ראזק נפטר ב-1966.
דעותיו וכתביו

בספרו המרכזי הנקרא "האסלאם ועקרונות השלטון", שיצא לאור לראשונה ב-1925, הוא דן ברעיון הח'ליפות, במערכת המדינית ובמערכות השלטון באסלאם.
לטענתו, לא שני המקורות העיקריים של החוק האסלאמי (הקוראן והסונה), לא הקונצנזוס ולא התבונה דורשים שלטון של ח'ליף או אימאם. הניסיון גם מלמד שהח'ליפות הביאה רק נזק למוסלמים ולאסלאם. דווקא באמצעות חילוניות הדת מוגנת מפני שחיתות והידרדרות פוליטית.
טקסטים איסלאמיים היו וצריכים להישאר נייטרליים בדיון פוליטי ובבניית מוסדות אזרחיים.
בעיקרו של דבר, מותר למוסלמים להסכים על כל צורת ממשל, בין אם היא דתית או חילונית, כל עוד היא משרתת את האינטרסים שלהם ואת טובת הכלל והקמת מדינה חילונית אינה סותרת את האסלאם.
הטיעון של ספרו משנת 1925 סוכם כ"האסלאם אינו תומך בצורת ממשל ספציפית". הוא מיקד את הביקורת שלו הן באלה המשתמשים בחוק הדתי כמרשם פוליטי עכשווי והן בהיסטוריה של שליטים הטוענים לאשמה על ידי הח'ליפות.
בשל העובדה שעבד א-ראזק מדגיש את זוועות הח'ליפות, ניתן להניח שהוא דגל בצורת ממשל הומניסטית כגון מדינה דמוקרטית, אם כי הוא לא כותב זאת במפורש בספרו.
הנחה זו מתבססת על כך שעלי, אביו ואחיו שמרו על קשרים הדוקים עם מפלגת החוקה הליברלית והיו מתומכיו המובהקים הליברליזם המצרי.
בנוסף לספרו זה, א-ראזק כתב גם את הספר "הקונצנזוס במשפט האסלאמי" (אל-איג׳מא פי-שריעה אל-אסלאמיה), שיצא לאור ב-1947.
השפעה ומורשת

בשל העמדות השנויות במחלוקת לגבי נחיצות הח'ליפות והמדינה הדתית, עורר הספר ויכוח אינטלקטואלי ופוליטי סוער במצרים.
מוקד הדיון היה ביטול הח'ליפות של מנהיג טורקיה מוסטפא כמאל ב-1924, ותגובתם של כמה חוקרים ערבים מוסלמים לפיה "חובה על המוסלמים ובפרט על הערבים, בפרט, להחזיר את הח'ליפות לארצות ערב".
כנגדם כתב א-ראזק כי שליטי העבר הפיצו את הרעיון של הצדקה דתית לח'ליפות "כדי שיוכלו להשתמש בדת כמגן המגן על כיסאותיהם מפני התקפות של מורדים."
הספר שנוי במחלוקת, והטיעונים הספציפיים שלו הם חלק ממסורת ארוכה יותר של פסיקה. עבודתו זכתה מאז לשבחיםוגנה, כמבשר לפילוסופיה חילונית בחברות מוסלמיות.
הספר משמש רבים בעולם המוסלמי כטיעון נגד תפקידה של הדת בפוליטיקה וייחוס ערך פוליטי לטקסטים דתיים.
הערות שוליים

1 2 3  Marshall Cavendish Reference. מילון מאויר של העולם המוסלמי העולם המוסלמי. Marshall Cavendish, 2010 ISBN 9780761479291 p.79.
↑  אליזבת סוזן קסאב. מחשבה ערבית עכשווית: ביקורת תרבות בפרספקטיבה השוואתית. Columbia University Press, 2010. ISBN 9780231144896 p.40
↑  ברטרנד באדי, דירק ברג-שלוסר, לאונרדו מורלינו (עורכים). אנציקלופדיה בינלאומית למדע המדינה, כרך 1. SAGE, 2011. ISBN 9781412959636 עמ' 1350.
1 2 3 4  Souad T. Ali. דת, לא מדינה: ההצדקה האסלאמית של עלי עבד אל-ראזיק לחילוניות פוליטית. University of Utah Press, 2009. ISBN 9780874809510
↑  כמאל ה. קרפט. הפוליטיזציה של האסלאם: בנייה מחדש של זהות, מדינה, אמונה וקהילה במדינה העות'מאנית המאוחרת. מחקרים בהיסטוריה של המזרח התיכון. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 2001 ISBN 9780195136180 עמ' 242-243.
↑  Jasser Auda. מקאסיד אל-שריעה כפילוסופיה של המשפט האסלאמי: גישה מערכתית. IIIT, 2007. ISBN 9781565644243 p.173
↑  Fouad Ajami. The Arab Predicament: Arab Political Thought and Practice since 1967. מהדורה 2, מתוקנת, Cambridge University Press, 1992. ISBN 9780521438339 p.232
↑  Kassab (2010) pp.29, 32-33, 173, 225.
↑  Thomas M. Leonard (ed). אנציקלופדיה של העולם המתפתח, כרך 2. טיילור ופרנסיס, 2006. ISBN 9781579583880. עמ' 878.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278713205171  BIBSYS: 90200161  BnF: cb124117742 (data)  CiNii: DA10725972  GND: 119023407  ISNI: 0000 0001 2144 5787  LCCN: n88242218  NKC: jo2015885063  NLA: 54957743  NTA: 075062461  RERO: 02-A013509449  SELIBR: 104569  SUDOC: 03323048X  VcBA: 495/121433  VIAF: 96996148   WorldCat (עם VIAF): 96996148
פידיאס

| --- | --- |

 לידה:  500 לפנה״ס? אתונה, אתונה העתיקה 
 פטירה:  430 לפנה״ס? (בגיל 70 בערך) אתונה העתיקה 
 תחום יצירה:  פיסול 
 הושפע על ידי:  Hegias of Athens, אגלדס 
 יצירות ידועות:  פסל זאוס באולימפיה, Aphrodite Urania statue at Elis, Athena statue at Elis, אתנה פרתנוס, אתנה פרומכה, Lemnian Athena, Statue of youth binding his head 
 צאצאים:  Fidias the Younger 
 
פִידִיאַס (ביוונית: Φειδίας; סביבות 500 – סביבות 430 לפנה"ס) היה פסל וצייר אתונאי אשר חי ופעל במאה ה-5 לפנה"ס. נחשב לגדול האמנים של המאה ה-5 לפנה"ס. בין יצירותיו פסל זאוס באולימפיה שנחשב אחד מבין שבעת פלאי תבל. הוא היה אחראי על הפיסול בפרתנון שבאקרופוליס, משם זכור במיוחד פסל אתנה פרתנוס. חתם על יצירתו "פידיאס בן כארמידס איש אתונה". פסליו שימשו מודל לחיקוי בהמשך השנים, בין השאר לתיאור זאוס.
יצירתו

פידיאס היה תלמידם של הפסלים הגיאס ואגאלאדס מארגוס. כיצירותיו המוקדמות ביותר נחשבים פסל אפולו מקאסל, האֵתנה לְֶמניָה ופסל אתנה פרתנוס שבפרתנון, אולם אלו מוכרים כיום רק מהעתקים. עבודתו היחידה ששרדה היא תבליטי הפסלים באפריז של הפרתנון - עבודה שבפועל בוצעה על ידי מספר רב של פסלים בהנחייתו.
הדמויות אותן פיסל מתוארות תוך פעולה - שיחה או פעולה אחרת. בתלבושות מתוארים בדים דקים וקפליהם מדגישים את התנוחות. בשנת 436 לפנה"ס לערך השלים את הפסל הגדול של זאוס באולימפיה. בין עבודותיו האחרונות - אתנה מדיצ'י, אחד מפסלי האמזונות למקדש ארטמיס באפסוס (כנראה ה"מאטה אמזונה"). ידוע כי צייר את פריקלס בדמות זאוס.
בשנת 1958 מצאו ארכאולוגים את בית המלאכה של פידיאס באולימפיה.
יחס הזהב, שנטען כי שימש בתכנון הפרתנון, מסומן באות היוונית פי, בה מתחיל שמו של פידיאס.
לקריאה נוספת

שיף, פ., אתנה פארתנוס - חזונו של פידיאס, אוניברסיטת חיפה, 1979
עלי בן יהודה הנזיר

עלי בן יהודה הנזיר היה מדקדק עברי, שחי בטבריה במאה התשיעית. היה כנראה מורו של רב סעדיה גאון בדקדוק.
כתביו

חיבור בשם "מחברת עלי בן יהודה הנזיר" על דקדוק ומסורה נזכר בדברי המדקדקים המאוחרים יותר, כגון אצל הרד"ק. הרד"ק מביא בשמו בנוגע לדגש קל באות רי"ש, כי "וקריאת הרי"ש רפה ודגושה לא שמענו, אבל מצאתי במחברת עלי בן יהודה הנזיר זה סימן רי"ש הדגוש והרך לבני מעזיה היא טבריה בלבד, כי הם מדברים וקוראים במקרא ובדבריהם והיא בפי האנשים ונשים וטף לא יזוז ולא יתחלף, קוראים בו במקרא ומדברים בו בדבריהם במקום דגש דגש ובמקום רפה רפה"..
זיהויו עם אבו כת'יר

מסעודי מזכיר מדקדק בשם אבו כת'יר יחיא בן זכריא (בערבית: ابو كثير يحيى بن زكريا), שאף הוא מוצאו מטבריה ואף הוא היה מורה של רס"ג. בשל כך, סברו חלק מן החוקרים שיש לזהות בין שני האישים, אך חוקרים אחרים חולקים על הזיהוי. מסעודי כותב עוד כי אבו כת'יר תרגם את התנ"ך לערבית.
לקריאה נוספת

Islamic culture through Jewish eyes p125 Esperanza Alfonso - 2008 - 201 "In the second half of the ninth century Eli ben Judah ha-Nazir, Saadia's teacher, also referred to similarities between languages
נחמיה אלוני, "עלי בן יהודה הנזיר וחיבורו 'יסודות הלשון העברית'", לשוננו לד [א–ב] (תשרי–טבת תש"ל), עמ' 75–105.
Ra'anan S. Boustan, Raʻanan S. Boustan, Oren Kosansky Jewish studies at the crossroads of anthropology and history p221 2011 "44 Among those who expressed this belief was 'Eli ben Yehudah ha-Nazir, a native of Tiberias, who wrote in a linguistic treatise of ca. 915 that when he had doubts about the accuracy of his work on the language of the Bible, .."
הערות שוליים

↑  Mother of reason and revelation Irene E. Zwiep - 1997 "For information on the languages spoken in the Northern parts of Israel, we may turn to Saadia's teacher Abu Kathir Yahya ben Zakariyya', also known as 'All ben Judah ha-Nazir (dc 920)
↑  בפי המדקדקים נקראה לעיתים העיר טבריה, ובפרט בעלי הדקדוק והמסורה שישבו בה, "בני מעזיה, כנראה על שם משמרת מעזיהו, ממשמרות הכהונה.
↑  ספר המכלול (מהד' ליק תרכ"ב), שער דקדוק הפעלים, דף פא:
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס ליבהבר

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 הגוף המעניק:  מכון שכטר למדעי היהדות 
 תקופת הפרס:  1997–הווה (כ־27 שנים) 
 
פרס מרק והניה ליבהבר לעידוד סובלנות דתית בישראל הוענק על ידי מכון שכטר למדעי היהדות החל משנת 1997 עד שנת 2014 עבור תרומה משמעותית להשגת סובלנות דתית ופתיחות תרבותית בישראל.
הפרס נוסד בעקבות רצח ראש ממשלת ישראל יצחק רבין בשנת 1995 ביוזמת הרב מרק ליבהבר, ממנהיגי הקהילה היהודית בצפון אמריקה ואשתו ד"ר הניה ליבהבר. הפרס כולל מענק כספי בשווי של 40,000$. חתן הפרס נבחר על ידי ועדה ציבורית, ועליו להדגים בפעולותיו והתבטאויותיו מחויבות לעקרונות הדמוקרטיה והסובלנות בשילוב עם ערכי היהדות.
רשימת הזוכים:
תשע"ה - אתי אנקרי, והרב ד"ר בני לאו
תשע"ד - אהוד בנאי, ומיכה גודמן
תשע"ג - דב אלבוים, וקובי אוז
תשע"ב - הרב פרופ' דוד הרטמן ופרופ' נעמה צבר בן-יהושע
תשע"א - יהורם גאון והרב פרופ' נפתלי רוטנברג
תש"ע - ג'קי לוי ושלמה גרוניך
תשס"ט - מוקי צור
תשס"ח - הרב מיכאל מלכיאור
תשס"ז - דבורה גולדמן גולן
תשס"ו - רותי להבי
תשס"ה - אסנת אלנתן
תשס"ד - יהודית אדלמן גרין
תשס"ג - ד"ר גילי זיוון ושרון לשם-זינגר
תשס"ב - ד"ר אריה גייגר
תשס"א - הרב רוברטו ארביב
תש"ס - שי זרחי
תשנ"ט - במבי שלג
תשנ"ח - הושע פרידמן בן שלום
עונת 2015/2016 בליגה הבלקנית בכדורסל

| --- | --- |

 תאריך התחלה:  13 באוקטובר 2015
 תאריך סיום:  20 באפריל 2016
 מספר משתתפות:  9
 זוכה:  סיגל פרישטינה
 www.balkanleague.net
 → 2014/20152016/2017 ←
 
עונת 2015/2016 בליגה הבלקנית בכדורסל (BIBL) הייתה העונה ה-8 של תחרות אירופית זו לקבוצות כדורסל.
המשחק הראשון במסגרת שלב הבתים התקיים ב-13 באוקטובר 2015 והגמר הכפול נערך ב-12 וב-20 באפריל 2016. בתחרות השתתפו 9 קבוצות, 3 מקוסובו, 3 ממונטנגרו, 2 מבולגריה ו-1 מצפון מקדוניה.
מתכונת התחרות

לעונה זו נרשמו למפעל כ-9 קבוצות שחולקו לשני בתים של 4 ושל 5 קבוצות.
הקבוצות בכל בית שיחקו במתכונת של שני סבבים, בית וחוץ נגד כל אחת מקבוצות הבית, בסך הכל כ-6 ו-8 משחקים בהתאם לגודל הבית, משחקים כאשר 3 הראשונות מכל בית העפילו לשלב הבתים השני. והקבוצות שסיימו במקומות 4 ו-5 נשלחו לבית סיבוב ההצלה לסיבוב בודד נוסף, אשר בסימו העפילו שתי הראשונות לשלב הבתים השני. בשלב הבתים השני התחרו 8 קבוצות כ-4 בכל בית במתכונות זהה לסבב הבתים הראשון, שני משחקים בית וחוץ מול כל קבוצה, סך הכל 6 משחקים. כאשר בסיום, שתי הראשונות מעפילות לחצי הגמר הכפול וצמד המנצחות בחצי הגמר מעפילות לצמד משחקי גמר.
סיגל פרישטינה זכתה באליפות הליגה בפעם השנייה.
שלב הבתים הראשון > בית א'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מונטנגרו מורנר בר | 6 | 5 | 1 | 498 | 449 | 49+ | 11 |
| 2. | קוסובו סיגל פרישטינה | 6 | 4 | 2 | 457 | 404 | 53+ | 10 |
| 3. | מקדוניה קוז'וב גבגליה | 6 | 2 | 4 | 441 | 779 | 38- | 8 |
| 4. | בולגריה ברואה | 6 | 1 | 5 | 439 | 503 | 64- | 7 |
שלב הבתים הראשון > בית ב'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קוסובו קייבי פיה | 8 | 7 | 1 | 659 | 582 | 77+ | 15 |
| 2. | מונטנגרו תאודו טיווט | 8 | 5 | 3 | 622 | 570 | 52+ | 13 |
| 3. | קוסובו בשקימי פריזרן | 8 | 5 | 3 | 615 | 576 | 39+ | 13 |
| 4. | בולגריה לבסקי סופיה | 8 | 2 | 6 | 581 | 611 | 30- | 10 |
| 5. | מונטנגרו לובצ'ן צטיניה | 8 | 1 | 7 | 511 | 649 | 138- | 9 |
שלב הבתים הראשון > סיבוב ההצלה

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | בולגריה ברואה | 2 | 2 | 0 | 168 | 139 | 29+ | 4 |
| 2. | בולגריה לבסקי סופיה | 2 | 1 | 1 | 161 | 157 | 4+ | 3 |
| 3. | מונטנגרו לובצ'ן צטיניה | 2 | 0 | 2 | 146 | 179 | 33- | 2 |
שלב הבתים השני > בית ג'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מונטנגרו מורנר בר | 6 | 4 | 2 | 461 | 408 | 53+ | 10 |
| 2. | בולגריה ברואה | 6 | 4 | 2 | 477 | 451 | 26+ | 10 |
| 3. | מונטנגרו תאודו טיווט | 6 | 3 | 3 | 406 | 441 | 35- | 8 |
| 4. | קוסובו בשקימי פריזרן | 6 | 1 | 5 | 437 | 481 | 44- | 7 |
שלב הבתים השני > בית ד'

|  | קבוצה | משחקים | ניצחונות | הפסדים | סלי זכות | סלי חובה | הפרש | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קוסובו סיגל פרישטינה | 6 | 6 | 0 | 512 | 428 | 84+ | 12 |
| 2. | מקדוניה קוז'וב גבגליה | 6 | 3 | 3 | 460 | 450 | 10+ | 9 |
| 3. | קוסובו קייבי פיה | 6 | 2 | 4 | 470 | 479 | 9- | 8 |
| 4. | בולגריה לבסקי סופיה | 6 | 1 | 5 | 458 | 543 | 85- | 7 |
שלב הבתים השני > חצי גמר

|  | קבוצה | משחק 1 | משחק 2 | סיכום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | מקדוניה קוז'וב גבגליה | 86 | 56 | 142 |
| 2. | מונטנגרו מורנר בר | 71 | 81 | 152 |

|  | קבוצה | משחק 1 | משחק 2 | סיכום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | בולגריה ברואה | 75 | 75 | 150 |
| 2. | קוסובו סיגל פרישטינה | '89 | 94 | 185 |
שלב הבתים השני > חצי גמר > גמר

|  | קבוצה | משחק 1 | משחק 2 | סיכום |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קוסובו סיגל פרישטינה | 82 | 68 | 150 |
| 2. | מונטנגרו מורנר בר | 68 | 75 | 143 |
פריזר (נקניק)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  בריוורסט 
 על שם:  פריז 
 מוצא:  צרפת 
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר, בשר בקר 
 
פריזר הוא סוג של נקניק מבושל פופולרי. במקור הפריזר מבוסס על בשר חזיר טחון דק יחד עם סאלו ותבלינים, אבל יש כאלה המוסיפים סוגי בשר אחרים וחלבון סויה. יש גם גרסה צמחונית של פריזר.
התבלינים האופייניים לפריזר כוללים פלפל שחור, אגוז מוסקט, פלפל אנגלי, זרעי סלרי וכוסברה, וכמו במורטדלה, גרגרי הדס מעניקים לו את טעמו הייחודי.
בישראל מיוצרת ומשווקת גרסה כשרה של פריזר, המבוססת על בשר תרנגולי הודו.
שם הנקניק

נקניק זה מקורו מהעיר הצרפתית ליון, שם הוא קרוי בשם Cervelat (סרבלאט), שם שנגזר מהשם הלטיני למוח, שהיה אחד המרכיבים במרשמים הקדומים. מעיר המקור נגזר השם ליונר (Lyoner). נקניק זה הגיע לארצות דוברות גרמנית וכונה בשם נקניק פריזאי (Pariser Wurst) ובקיצור "פריזר". הפריזר דומה למורטדלה ומשום כך היו מי שכינו אותו "נקניק בולוניה" או "פולוני". ברוסית הוא נקרא "נקניק רפואי" (Докторская колбаса).
סמרטוט בולוניה ואחרים

באזור טנסי, בארצות הברית, מכינים ומוכרים מין פריזר מאורך ושומני. מוצר זה נמכר עטוף בסמרטוט ומכאן שמו "סמרטוט בולוניה" (Rag bologna).
טבעת בולוניה היא פריזר בעל קוטר קטן יחסית המעוצב בצורה טבעתית. בולוניה כבושה עשויה בדרך כלל מטבעת בולוניה ספוגה בחומץ ותבליני כבישה טיפוסיים. היא מוגשת בדרך כלל בנתחים כחטיף קר.
פריזר צמחוני

יש זמינות של גרסאות צמחוניות וטבעוניות שונות של פריזר. מתכון בריטי טיפוסי משתמש בחלבוני סויה וחיטה כתחליף לבשר ושמן דקלים במקום השומן, יחד עם עמילן, קרגינן (Carrageenans) וחומרי טעם. התוצר הוא מאכל קר או מבושל באותן דרכים כמו הפריזר המסורתי.
הערות שוליים

↑  צמד כפרי 800 ג' (סלמי פריזר כפרי נקניק הודו מעושן חצי יבש + פסטרמה כפרית)
↑  Foods of England (באנגלית)
↑  Why the Soviets' favorite bologna was called 'doctor's sausage' (באנגלית)
טבעת בולוניה