stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרנו
אתרי תיירות

פרנו, כעיר קיט, מציעה בתי-הבראה ובתי מלון רבים, בהם מתארחים אסטונים רבים ותיירים בעיקר מפינלנד, שוודיה וגרמניה.
שער טאלין - השער נבנה במאה ה-17 בחומת העיר, ועד לשנת 1710 נקרא "שער קרל גוסטב". זהו השער היחידי שהשתמר מתקופה זו בארצות הבלטיות. כאשר פורקה חומת העיר במאה ה-19 הוחלט להשאיר את השער במקומו.
המגדל האדום (punane torn) - נמצא בעבר בפינה הדרום-מזרחית של חומת העיר, נבנה במאה ה-15 ושימש כמגדל כלא. זהו הביצור היחיד שנשתמר מ'פרנו החדשה'.
כנסיית אליזבט - נבנתה בשנים 1747-1744 על ידי האמן י.ה. גיטרברוק, והיא אחת מכנסיות הבארוק הבולטות באסטוניה. כיוון שיליזבטה, קיסרית רוסיה, מימנה את הבנייה, נקראה הכנסייה על שמה.
כנסיית קטרינה הקדושה - כנסייה רוסית-אורתודוקסית שנבנתה עבור חיל המצב הרוסי ב-1768. בשנת 1764 ביקרה הקיסרית יקטרינה הגדולה בעיר ודרשה להחליף את כנסיית העץ שעמדה במקום במבנה אבן. זוהי הכנסייה האורתודוקסית העשירה ביותר באסטוניה.
הספא - בית המרחץ הוקם כמבנה עץ בקרבת החוף ב-1837 במקום בו שכנה מסבאה, ונפתח לציבור שנה לאחר מכן. במקום פעלו בקיץ כ-6 אמבטיות עם מי-ים חמים ובחורף הוא תפקד כסאונה. מבנה העץ נשרף במהלך מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1927 הוקם מבנה מרחצאות הבוץ הנוכחי. מאוחר יותר נוספו אגפים שכללו בריכה ואמבטיות. כיום מציע הספא 150 חדרי לינה בתחומו.
וילה אמנדה - מבנה שנבנה בשנת 1905 בסגנון האר נובו והוא מן המרשימים באסטוניה. שופץ ב-1999 וכיום משמש מלון ומסעדה.
העיר העתיקה.
פארק-המים Tervis Spa - המתקן הגדול מסוגו בארצות הבלטיות, משתרע על שטח של 11,500 מטר מרובע, נפתח לקהל בשנת 2004.
ערים תאומות

פינלנד ואסה, פינלנד
לטביה ילגבה, לטביה
ליטא שאולאי, ליטא
דנמרק אלסינור, דנמרק
הונגריה שיופוק, הונגריה
שוודיה הלסינגבורג, שוודיה
שוודיה סדרטליה, שוודיה
שוודיה אוסקרסהמן, שוודיה
נורווגיה גראן, נורווגיה
רוסיה סוצ'י, רוסיה
ארצות הברית פורטסמות', ניו המפשייר, ארצות הברית
ארצות הברית אושן סיטי, מרילנד, ארצות הברית
קיבוע חנקן ימי

קיבוע חנקן הוא תגובה כימית שבה חנקן גזי מן האטמוספירה (N2) מומר לתרכובות חנקן מקובע (fixed) כגון אמוניה (NH3) וניטראט (NO3). התהליך מתייחס גם להמרה של חנקן גזי לצורות אחרות, כגון NO2. החנקן האטמוספירי מהווה כשמונים אחוזים מן האוויר, ואחוז גבוה מאוד מהחנקן באוקיינוס, אך הוא אינו זמין לצמחים כגז, אלא לאחר קיבועו בלבד. החנקן המקובע (בעיקר בצורת אמוניה NH3), דרוש ליצירת הנוקלאוטידים וחומצות האמינו. מכאן שהחנקן המקובע הוא נוטריינט בסיסי לכל צורות החיים ועל כן תהליך הקיבוע משמעותי לחיים בים וביבשה.
מחזור החנקן ופרופיל החנקן באוקיינוס

מחזור החנקן בטבע הוא תהליך בו נעשים חילופים מתמידים בין חנקן אטמוספירי לחנקן הספוח בקרקע. מחזור החנקן מושפע באופן משמעותי מתהליכים ביולוגיים. חנקן מן האוויר מקובע על ידי אורגניזמים שונים, העיקרי שבהם הוא כחוליות, בשכבות נמוכות של האוקיינוס ובמים חמים בלבד. המולקולות שנוצרו (ניטריט ואמוניום) נקלטות לתוך חומר אורגני בתהליך שנקרא אסימילציה. בתהליך הפוך, ניטריפיקציה, מפורק החומר האורגני ל-NO3. המחזור נשלם בחזרת החנקן לאטמוספירה בצורת גז, בתהליך שנקרא דניטריפיקציה, תוצאה של נשימה אנאירובית של חיידקים במעמקי האוקיינוס. עקב תהליכים אלו, פרופיל החנקן המקובע הוא כשל נוטריינטים רבים – חסר בפני השטח ומצטבר בעומק. זאת לעומת חנקן גזי שרמתו קבועה בעומקים שונים. לא ברור האם קיים איזון בין תהליך הדניטריפיקציה לתהליך הקיבוע, וקיימים מחקרים הטוענים כי הדניטריפיקציה גוברת והאוקיינוס מאבד חנקן זמין.
קיבוע חנקן בתהליכים א-ביוטים

חנקן נקשר באטמוספירה על ידי סערות ברקים. תרכובות חנקן נוצרות גם תוך כדי תהליכי שרפת דלק, במנועי רכב ובתחנות הכוח. בתחילת המאה העשרים, החלו בייצור דשנים חנקניים בתהליך אשר נקרא הבר בוש (Haber-Bosch) על שם ממציאיו. עקב תהליכים תעשייתיים אלו, ניתן לראות עלייה בכמות החנקן המקובע באוקיינוס. מאמצים גדולים נעשים במשך העשורים האחרונים על מנת להבין כיצד הברזל מבצע את משימתו, וכיצד ניתן לקבע חנקן לשימוש מסחרי, בעיקר לצורכי חקלאות.
קיבוע חנקן ביולוגי

למולקולת החנקן שמונה מצבי חמצון-חיזור שונים, ועל כן היא יכולה לשמש כקולט אלקטרונים בתהליכים ביולוגיים. קיבוע נעשה על ידי חיידקים שונים, באמצעות האנזים ניטרוגנאז, המחזר חנקן לאמוניה, בתהליך שניתן לסכמו במשוואה:
N2 + 8H+ + 8e− → 2NH3 + H2.
מיקרואורגניזמים אלו יכולים להיות אירוביים (הקיבוע נעשה באמצעות חמצן), או אנאירוביים. במקרה של החיידקים האירוביים, יש צורך בהגנה על פעילות האנזים מפני החמצן[דרושה הבהרה].
בים התהליך נעשה בעיקר באמצעות ציאנובקטריות, אשר חלקן נמצאות בסימביוזה עם שרכים. תהליך זה מוגבל על ידי כמות הזרחן והברזל הזמין באוקיינוס. הברזל מגביל עקב תפקידו הקריטי במערכת הפוטוסינתטית, הוא מאפשר הגנה על האנזים ניטרוגנאז מחמצון וחשוב להפקת אנרגיה. בנוסף, הברזל חשוב לפעולה יעילה של האנזים ניטרוגנאז עצמו.
פריץ הבר, ממציא תהליך קיבוע חנקן לאמוניה
ציאנובקטריה (כחוליות), האורגניזם העיקרי בקיבוע חנקן ימי
קארקי

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  אזרבייג'ן אזרבייג'ן (דה יורה)   ארמניה ארמניה (דה פקטו)
 שפה רשמית:  אזרית 
 שטח:  19 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  741
 קואורדינטות:  39°47′08″N 44°56′37″E﻿ / ﻿39.785555555556°N 44.943611111111°E﻿ / 39.785555555556; 44.943611111111 
 אזור זמן:  UTC+04:00
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אזרבייג'ן מוגדלת) באקו גנג'ה סומגאיט מינגצ'ביר לנצ'ראן שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה טורקיה איראן הים הכספי קארקי(למפת אזרבייג'ן רגילה) באקו גנג'ה סומגאיט מינגצ'ביר לנצ'ראן שירוואן נחצ'יבאן שמקיר שקי ייבלאח נגורנו קרבאך  רוסיה גאורגיה ארמניה ט. איראן הים הכספי קארקי(למפת ארמניה רגילה) ירוואן קפאן ורדניס הרזדאן ואראשאפאט גיומרי ונדזור איג'באן אלאוורדי ימת סוואן  גאורגיה גאורגיה אזרבייג'ן נחצ'יבאן (אזרבייג'ן)  איראן טורקיהקארקי(למפת ארמניה מוגדלת) ירוואן קפאן ורדניס הרזדאן ואראשאפאט גיומרי ונדזור איג'באן אלאוורדי ימת סוואן  גאורגיה גאורגיה אזרבייג'ן נחצ'יבאן (אזרבייג'ן)  איראן טורקיהקארקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קארקי (באזרית: Kərki ולעיתים נקרא גם Tigranashen) הוא כפר שמתפקד דה יורה כמובלעת של אזרבייג'ן בסמוך לגבול ארמניה–נחצ'יבאן אך נשלט דה פקטו על ידי ארמניה. הכפר נמצא בסמוך לגבול עם ארמניה ועל גדת נהר ארפצ'אי, הכפר נכבש ב-19 בינואר 1990 על ידי כוחות ארמנים.
מאז מאי 1992, בעקבות מלחמת נגורנו קרבאך הראשונה נשלט הכפר על ידי ארמניה, שמחשיבה אותו כחלק ממחוז אררט. הכביש המהיר הראשי המחבר את צפון ארמניה עם דרום ארמניה עובר ממש בסמוך לכפר, שמאוכלס כיום בעיקר בארמנים, אך מכיל גם מספר מקומיים ואף פליטים מאזרבייג'ן. שמו של הכפר הוחלף על ידי ממשלת ארמניה בשם טיגרנשאן על שם המלך הקדום טיגרנס הגדול, שתחת שלטונו הממלכה הארמנית השיגה את כוחה הגדול ביותר.
לאחר המלחמה התיישבו רבים מתושבי הכפר שהחליטו לעזוב בכפר חדש בשם ייני קארקי שמוגדר כחלק ממחוז קנגרלי באזרבייג'ן.
הערות שוליים

1 2  Karki / Tigranashen exclave – Azerbaijan – Azerb.com
↑  "Nakhchivan Autonomous Republic". אורכב מ-המקור ב-2012-12-09. נבדק ב-2016-07-16.
↑  Nakhchivan Encyclopedia. Vol. I. Baku: ANAS. 2005. p. 294. ISBN 5-8066-1468-9.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אזרבייג'ן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קארל ברולוב

| --- | --- |

דיוקן עצמי, 1848
 לידה:  12 בדצמבר 1799 סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  11 ביוני 1852 (בגיל 52) Manziana, איטליה 
 מקום קבורה:  בית העלמין הפרוטסטנטי של רומא 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1821) 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  הרומנטיקה 
 יצירות ידועות:  היום האחרון של פומפיי 
 פרסים והוקרה:  מדליית זהב גדולה של האקדמיה הקיסרית לאמנויות (1821)  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 2  עיטור ולדימיר הקדוש, דרגה 4  מסדר סטניסלב הקדוש, דרגה 3  אות המסדר אנה הקדושה, דרגה 3 
 בן או בת זוג:  Emilie Timm 
 
קארל בְּרוּלוֹב (ברוסית: Карл Брюллов;‏ 23 בדצמבר 1799 – 23 ביוני 1852) היה צייר רוסי ממוצא צרפתי, מהבולטים במחצית הראשונה של המאה ה-19.
ביוגרפיה

קארל ברולוב נולד בסנקט פטרבורג במשפחת אמן שהתמחה בתחום התחריטים. בשנים 1809–1821 למד באקדמיה לציור. במהלך הלימודים קיבל מדליית זהב בתחום "ציור היסטורי". לאחר הלימודים נסע ביחד עם אחיו, צייר אף הוא, לאיטליה וגרמניה. בשנת 1827 החל לעבוד על ציורו המפורסם - "היום האחרון של פומפיי". הוא עבר על ציור זה במשך 6 שנים. בשנת 1836 דרך יוון וטורקיה הוא חזר לסנקט פטרבורג.
בהיותו בסנקט פטרבורג הוא התקרב לאלכסנדר פושקין ומיכאיל גלינקה. הציור שלו התקבל מאוד בחברה הרוסית. תמונתו "היום האחרון של פומפיי" (1830-33) הוצבה בארמיטז' ומאוחר יותר הועברה למוזיאון הרוסי.
בשנים 1836–1849 לימד באקדמיה לציור בה למד. ניקולאי טיכוברזוב היה בין תלמידיו.
עד לשנת 1849 עבד בסנקט פטרבורג, בין היתר על עיטור קתדרלת איסק הקדוש וצייר מספר דיוקנות.
בסוף שנת 1849, לאור בעיות בריאותיות הוא נסע לאיטליה. בתקופה זו המשיך לצייר דיוקנות. ברולוב נפטר ב-23 ביוני 1852 ביישוב קטן ליד רומא ונטמן בבית הקברות הפרוטסטנטי ברומא.
"היום האחרון של פומפיי", 1830-33
צולל ביצות

| צולל ביצות |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: אווזאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: ברווזיים
תת־משפחה:: ברווזים צוללים
סוג:: צולל
מין:: צולל ביצות
שם מדעי
 Aythya nyroca ‏גיולדנשטאדטי, 1770
תחום תפוצה


צולל ביצות או צוֹלֵל בִּצּוֹת (שם מדעי: Aythya nyroca) הוא מין ברווז מקבוצת הצוללים.
פירוש השם

שמו בערבית של הצולל המצוי הוא - חַמְרַאוִי אַבְּיַד אלְעֵין, שפירושו בעברית הוא "חלודן לבן-עין". פירוש השם המדעי - Aythya הוא "עוף ימי" (שהוזכר על ידי אריסטו) ו-nyroca - שם לברווז ברוסית.
פירוש השם באנגלית - Ferruginous Duck הוא ברווז "חלוד", אף על פי שיש בשפה העברית מין שנקרא "צולל חלוד" (שצבעו פחות חלוד מאשר צבעו של צולל הביצות), צולל הביצות לא נקרא כך כי ייחודו הוא בשהייה בביצות, בכך הוא שונה משאר הצוללים שמעדיפים את המים הפתוחים, ומכאן שמו.
מידע כללי > תפוצה

צולל הביצות דוגר בדרום-מערב אסיה (מערבית לסין ודרומית לפקיסטן ולהודו), מזרח אירופה (בעיקר באזור הבלקן - צרפת ובספרד) ובצפון אפריקה. אוכלוסיות יציבות מצויות גם בטורקיה וסביב הים השחור. אוכלוסיות אחרות מעדיפות לבלות את החורף במזרח התיכון, צפון-מזרח ומערב אפריקה ודרום-מזרח אסיה. במשך העשורים האחרונים הצטמצמה אוכלוסייתו במערב אירופה ובמרכזה, הופך למין הקרוב לסכנת הכחדה. ההערכה היא שגודל האוכלוסייה בכל העולם נע בין 163,000 ל-257,000. הרס בתי גידול, ייבוש ביצות עם צמחייה עבותה, כריית כבול, אטרופיקציה ("חנק" מקווי מים כתוצאה מריבוי אצות חד-תאיות - כתוצאה מריבוי מזהמים המשמשים מזון לאצות אלו. המים נעשים עכורים ומתפתחים בהם תנאים אנאירוביים) ועוד, מאיימים על עתידם של צוללי הביצות.
בישראל, צולל הביצות נחשב לברווז חורפי וחולף נדיר במיוחד, וגם למקנן נדיר. עד לאמצע המאה ה-20, נחשב הברווז למין מצוי בקיץ בישראל, וגם למקנן מצוי, בעמק החולה, בחוף הכרמל ובמישור החוף. כאמור, הידלדלותה של אוכלוסיית צוללי הביצות בארץ מקורה בשני אירועים; האחד הוא ייבוש כל הביצות בישראל בשנות השישים - ובהן ימת החולה. האירוע השני היה כעבור שלושים שנה, כאשר ייבשו את בריכות החמצון של מפעל השפד"ן שליד ראשון לציון - שם קיננו. אירועים אלה השפיעו קשות על צוללי הביצות, הזקוקים לצמחיית גדה עשירה, אשר הולכת ונעלמת, והם הפכו למין בסכנת הכחדה חמורה בישראל.
מידע כללי > מבנה גוף והתנהגות

צולל הביצות הוא בעל מבנה גוף קטן יחסית. אורך גופו הוא 40 ס"מ. מוטת כנפיו 65 ס"מ, כאשר אורכה של כל כנף הוא 19 ס"מ. משקלו הוא 550 גרם. הזכר ניכר זכות הצבע הערמוני החזק שלו, והוא נראה לרחוק בזכות הסוככות הלבנות שמתחת לזנבו. עיניו הן לבנות. הנקבה לעומתו, היא בצבע חום-שחור וגם לה סוככות לבנות מתחת לזנב. בזמן תעופה, ניתן לראות את הפס הלבן בכנפם האחורית של צוללי הביצות. המעוף שלהם ישר עם חבטות כנף מהירות מאוד. בשעת סכנה, צוללי הביצות לא ממהרים להמריא אלא מעדיפים להסתתר בצמחייה הסבוכה, שם הם ממתינים בדממה ובסבלנות עד חלוף הסכנה.
בניגוד לשאר הצוללים, צולל הביצות יוצא דופן בכך שהוא אינו מבלה במקווי מים גדולים, אלא מסתפק במאגרים קטנים, אפילו בשלוליות, ובנוסף הוא מעדיף להימצא בקבוצות קטנות. נדיר לראות קבוצה עם יותר מ-15 צוללי ביצות המבלים יחד. מזונו מכיל בעיקר חומר צמחי. לעיתים הוא תולש צמחי מים מהקרקעית ואוכל אותם מעל פני המים. צוללי הביצות במהלך עונת הנדידה נודדים דרומה, בעיקר בחודש אוקטובר. את החורף הם מבלים בעיקר בצפון הודו, באגן הים התיכון, ובאזורים מסוימים דרומית למדבר סהרה. הם שוהים באזורים אלה עד מרץ. כך הם נהגו בברכות הדגים ובמאגרי המים בישראל. בין 1969 ל-1974, נע מספר צוללי הביצות שהגיעו לישראל בחורף בין 24 ל-830.
בדרך כלל הם נראים בקבוצות של 2–5 פריטים בין ברווזים אחרים. לפני ייבוש החולה, עשרות זוגות ממין זה דגרו בו. טקס האירוסין של צוללי הביצה מתרחש במועד מאוחר יחסית - מסוף ינואר ואילך. בהטלה אחת של נקבת צולל ביצות מוטלים בדרך כלל 8–10 ביצים. צבעם של הביצים הוא חום-בז' בהי, גודלה 38*53 מ"מ, ומשקלה כ-35 גרם. משך הדגירה של צוללי הביצות הוא 25–27 ימים. לאחר ייבוש החולה, חדלו צוללי הביצות מלדגור בישראל. בקיץ 1972 נצפו צוללי הביצות כשחידשו דגירתם בביוב של גוש דן. בקיץ 1974, זוהו במקום שבע משפחות עם אפרוחים. שנים מעטות לאחר מכן הם נצפו דוגרים גם בברכות הביוב של העיר אשדוד. משפחה אחת בלבד נצפתה בברכות במזרח עמק החולה.
גלריה

נקבת צולל הביצות בצפון קרוליינה
זכר צולל ביצות בדרום אפריקה
צוללי ביצות
זכר בהונגריה
Museum specimen
הערות שוליים

↑  צולל ביצות באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  יהודה כץ, צולל ביצות - Aythya nyroca, אתר הצפרות הישראלי
↑  החי והצומח של ארץ ישראל: אנציקלופדיה שימושית מאוירת, כרך 6 - עופות, סדרת האווזאים, משפחת הברווזים, משרד הביטחון – ההוצאה לאור
↑  Ferruginous Duck Aythya nyroca‏, Birdlife International
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540629505171 
איור של צוללי ביצות - זכר ונקבה, שאויר על ידי הנריק גרונוולד ב-1908
פרודואה באזה

| --- | --- |

Perodua Bezza
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Perodua (אנ') (שם רשמי: Perusahaan Otomobil Kedua Sendirian Berhad)
 שנות ייצור:  2016 - היום
 הרכבה:  מלזיה מלזיה
 פלטפורמה:  Daihatsu Global A-Segment Platform
 אורך:  4,150 מ"מ
 רוחב:  1,620 מ"מ
 גובה:  1,500 מ"מ
 משקל:  865-930 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,455 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  3 צילינדרים, 1.0 ליטר,(998 סמ"ק) המפיק 68 כ"ס ב-6,000 סל"ד מנוע טויוטה מסדרת "Toyota KR engine" (אנ') מסוג "1KR-VE"  4 צילינדרים, 1.3 ליטר, מנוע טויוטה מסדרת "Toyota KR engine" (אנ') מסוג "1NR-VE"
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 4 מהירויות
פרודואה באזה (באנגלית: Perodua Bezza) היא מכונית סופרמיני המוגדרת מכונית עירונית מתוצרת יצרנית הרכב המלזית Perodua (אנ') (שם רשמי: Perusahaan Otomobil Kedua Sendirian Berhad) אשר מיוצרת מיולי 2016 ועד היום במלזיה.
דגמים

"Standard G".
"GXtra".
"Premium X".
"Advance".
"פרודואה באזה"

4 דלתות.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
ABS.
הפצת בלמים אלקטרונית "Electronic brakeforce distribution" (אנ'))(EBD).
2 כריות אוויר קדמיות.
ביום הראשון לשיווק דגמי "פרודואה באזה" הוזמנו 5,000 יחידות. עד נובמבר 2018 יוצרו 138,800 יחידות.
דגמי "פרודואה באזה" מיוצאים ל-מאוריציוס, סינגפור, סרי לנקה, וברוניי.
פרסים והוקרה

הגנה בטיחותית הטובה ביותר לילדים ולמבוגרים (2016) (ASEAN NCAP Grand Prix Awards 2016).
המכונית הטובה ביותר לרכב המשפחה של השנה (2016) (Carsifu Editor's Choice Awards 2016).
הישג משמעותי ביותר בעיצוב - מלזיה רכב השנה (2016).
הבחירה של אנשים: מכונית השנה במלזיה (2016).
רכב כניסה של השנה במלזיה (2016).
קטגורית העיצוב הטוב (2016).
רכב של השנה (2017) (על ידי Frost & Sullivan 2017 Best Practices Award).
רכב הבכורה של השנה (2017) (על ידי Frost & Sullivan 2017 Best Practices Award)
סדאן והצ'בק במלזיה - רכב השנה (2017).
הטוב ביותר 3 מכוניות העיר של מלזיה (2018) (Aurizn Awards 2018).
זוכה הכסף - הבחירה של אנשים (2018) (Budget Car (Silver Winner) - Carlist.my People's Choice Awards 2018).
גלריה

"פרודואה באזה" דגם "Premium X", שנת 2018
"פרודואה באזה"
"פרודואה באזה"
"פרודואה באזה"
"פרודואה באזה"
"פרודואה באזה"
"פרודואה באזה"
"פרודואה באזה" דגם "Premium X", שנת 2018 - מבט ללוח מחוונים
ראו גם

פרודואה רוסה
פרודואה קליסה
פרודואה ויוה
הערות שוליים

↑  "פרודואה באזה" מנוע 998 סמ"ק zigwheels.my/new-cars/perodua/bezza
↑  "פרודואה באזה" paultan.org/2013/11/26/perodua-buddyz-sedan
↑  "פרודואה באזה" paultan.org/2015/05/21/perodua-d63d-sedan-approved-out-as-soon-as-2016
↑  "פרודואה באזה"  perodua.com.my/press-release
↑  "פרודואה באזה" carbase.my/perodua/bezza
↑  " פרודואה באזה" הגנה בטיחותית nst.com.my/news/2016/12/194893/perodua-bezza-wins-asean-ncap-awards-best-occupant-protection
↑  "פרודואה באזה" - המכונית הטובה ביותר לרכב המשפחה של השנה (2016) pressreader.com
↑  "פרודואה באזה" מכונית השנה במלזיה motortrader.com.my/news/malaysia-car-of-the-year-2016
↑  "פרודואה באזה" קטגורית העיצוב הטוב לשנת 2016 pressreader.com
↑  "פרודואה באזה" - רכב השנה 2017 paultan.org/2017/04/17/perodua-bezza-frost-sullivan-malaysias-2017-car-of-the-year
↑  "פרודואה באזה" סדאן והצ'בק במלזיה - רכב השנה (2017) motortrader.com.my/news/2017-malaysia-car-year-awards
↑  "פרודואה באזה" הטוב ביותר 3 מכוניות העיר של מלזיה (2018) evomalaysia.com/2018-aurizn-awards-cars-of-malaysia-winners
↑  "פרודואה באזה" carlist.my/caroftheyear
פקרדוני קלוסט ורטן

ורטן
קלוסט ורטן או בשמו המלא ד"ר קלוסט ורטן פקרדוני (Pacradooni Kaloost Vartan‏; 1835–1908) היה רופא, שליח המיסיון שייסד וניהל את בית החולים אי.מ.מ.ס הסקוטי בנצרת בשנת 1861. היה הרופא הראשון והיחידי של הגליל עד שנת 1882. הרופא הראשון שייסד וניהל שירותי רפואה מודרניים בין ביירות, דמשק לירושלים, ומחלוצי הרפואה המונעת בארץ ישראל. על שמו אירוס הסרגל.
ביוגרפיה

ורטן נולד באיסטנבול שבטורקיה למשפחה ארמנית. במלחמת קרים עבד כמתורגמן מטורקית לאנגלית.
התקבל לבית ספר לרפואה באדינבורו, קיבל מלגת לימודים מטעם חברה רפואית - מיסיונרית (Edinburgh Medical Missionary Society; ‏E.M.M.S). בסיום לימודי הרפואה נשלח לביירות, אך החליט להתיישב בנצרת. יש לזכור שבמחצית המאה ה-19 האזור שבין ביירות - דמשק - נצרת וירושלים היה ללא רופא, וורטן היה הרופא הראשון והיחיד באזור זה.
ביוני 1867 נשא לאישה את מרי אנה סטיוארט, אשר הייתה מורה לאנגלית.
ב-1867 היה בית החולים אותו הקים בן 8 מיטות. עד 1900 הוא גדל ל-40 מיטות.
ורטן עסק ברפואה מונעת, הקים שרות של "טיפת חלב", הנהיג חיסון סדיר לתינוקות. התושבים המוסלמים כינוהו : "אל חכים אל-כביר", (הרופא הגדול). במרפאתו קיבל חולים שהגיעו מלבנון, מהגולן, ומהשומרון.
בראשית שנות השמונים של המאה ה-19, תכנן ורטן להקים בית חולים מודרני. ורטן רכש קרקע מצפון לעיר, וכשהשלים את הבנייה החרימו השלטונות הטורקים את המבנה בתואנה שנבנה על קרקע ציבורית. בשנת 1903 רכש קרקע פעם נוספת, ערך תוכניות בניה חדשות, אך בגלל מותו לאחר מספר שנים לא הספיק להשלים את הבניה.
בשנת 1883 גילה לראשונה את האירוס Iris Vartani, הידוע בשם אירוס הסרגל.
ורטן היה בעל ידיעות נרחבות בבוטניקה, מתמטיקה, פיזיקה והנדסה, והצליח לבנות מכשירים רפואיים שבהם נעזר בעבודתו, כרופא.
ב-1904 הגיע לנצרת, ד"ר פרדריק ג'ון סקרימג'ר, שנתמנה לעוזרו של ורטן. בשנת 1905 טיפל צוות בית החולים בשנה אחת ביותר מ– 10,000 פניות למרפאת בית החולים, יותר מ– 100 אשפוזים, כ– 500 ניתוחים ויותר מ– 1,000 ביקורי בית.
ורטן נפטר ב-1908. עוזרו סקרימג'ר התמנה למנהל בית החולים הסקוטי בנצרת.
נינו, ג'ון ורטן, שנפטר ב-2019, היה פעיל בנאמנות הפועלת למען בית החולים הסקוטי בנצרת.
ייסוד והתפתחות בית החולים הסקוטי בנצרת

בית החולים הסקוטי בנצרת נוסד בשנת 1861 על ידי ורטן שהיה שליח "החברה הסקוטית המיסיונרית" מאדינבורו. החברה חרתה על דגלה הגשת טיפול רפואי לאוכלוסייה המקומית, מתוך תפיסת עולם שלפיה באמצעות שירותי הרפואה תתקרב האוכלוסייה המקומית לאמונה הנוצרית. באותה עת הייתה ארץ ישראל אזור נידח ומוזנח של האימפריה העות'מאנית. האוכלוסייה המקומית הייתה מוכת מחלות כגון מלריה, גרענת, טראכומה ומחלות זיהומיות של מערכת העיכול. וכן הייתה נתונה להתפרצויות מגפתיות של אבעבועות שחורות, טיפוס הבהרות וכולרה. ורטן טיפל בכל סוגי התחלואים והחולים.
בשנת 1905 זכו שני הרופאים בבית החולים לתגבורת של האחות אדית ג'ונקוק, ילידת 1871. עם הגיעה לנצרת, בפברואר 1905, קיבלה עליה האחות ג'ונקוק את הטיפול בכל נושאי המינהל והאמרכלות.
בשנת 1908, עם פטירתו של ורטן, החל סקרימג'ר לנהל את בית החולים בנצרת. באותה עת הצטרפה אל האחות ג'ונקוק אחות מוסמכת נוספת שהגיעה מאנגליה: ג'סי קרופט. בשנים הבאות, התעצמה פעילותו של בית החולים, והוא עמד לפני הרחבה ניכרת.
בנובמבר 1914 הוכרז מצב מלחמה בין האימפריה העות'מאנית לבין בריטניה. עקב המלחמה, נאלץ ד"ר סקרימג'ר, שהיה אזרח בריטי, לעזוב את נצרת. הוא נסע למצרים, שם הצטרף לכוחות הבריטיים ושימש כרופא השבויים הטורקים החולים והפצועים.
בית החולים הסקוטי עצמו הוחרם בצו של מושל נצרת, ושתי האחיות הבריטיות שפעלו בו הוכרזו כשבויות מלחמה ולא הורשו לעזוב את העיר. אף שלא היו נשות צבא אלא אזרחיות, הן נצטוו להמשיך ולתפעל את בית החולים במתכונת של בית חולים צבאי, שתפקידו לטפל בחיילים טורקים חולים ופצועים. שתי האחיות, ג'ונקוק וקרופט, נותקו למעשה מכל קשר עם העולם החיצוני והשתדלו לתפקד חרף שלילת חירותן ולמרות תנאי המחסור במזון ובאספקה רפואית, כך המשיך בית החולים לפעול ביעילות מרבית. כעבור זמן, משהוטבו התנאים, האחות ג'ונקוק אף קיבלה מידי המושל סוס כדי להקל עליה בפעילותה ברחבי העיר, מחוץ לבית החולים. מקצועיותה ויכולותיה הארגוניות שכנעו את המושל למנותה לאחראית מנהלתית על כל בתי החולים בנצרת. מתוקף תפקידה זה עמדה ג'ונקוק בראש צוות שמנה יותר מ–250 עובדים, והופקדה על הטיפול והרווחה בקרב מאות מאושפזים, מהם במצב קשה. לפיכך, משנתקבלה פקודה מהשלטון העות'מאני המרכזי להעביר את שתי האחיות השבויות לאנקרה, סירב מושל נצרת פאוזי בק לציית לפקודה זו, בטענה שהאחיות מסייעות לצבא הטורקי במלחמה.
הנצחתו

על שמו של ורטן אירוס הקרוי Iris Vartani, שמו הלטיני של אירוס הסרגל.
ראו גם

בית חולים אי.מ.מ.ס הסקוטי
לקריאה נוספת

פרופ' נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון-יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך : ורטן, פקרדוני קלוסט, עמוד 206.
נסים לוי, "פרקים", עמוד 308.
Hallett C, Containing Trauma ,Manchester University Press, 2009, p. 177
ד"ר נח'לה בישארה, "אירוס ורטני", עמודים 68–71, איתי בחור - הוצאה לאור, 2011.
ערן דולב, "מקצועיות, נחישות וחמלה: סיפורה של האחות אדית ג'ונקוק במלחמת העולם הראשונה", הרפואה הצבאית, כרך 10, חוברת 1 (27), אוקטובר 2012, המכללה האקדמית תל-חי
הערות שוליים

↑  פרופ' נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון-יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: סקרימג'ר פרדריק ג'ון, עמוד 319
↑  John Vartan, באתר The Nazareth Trust,‏ 2019, (באנגלית)
↑  מסע אחר, "חג מולד שמח מר ורטן - מחווה למגלה אירוס הסרגל, עפר כהן
↑  ד"ר אורי פרגמן-ספיר, ישר כמו סרגל, "בשביל הארץ" (רשות הטבע והגנים), 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400411005171  GND: 1028646267  LCCN: no2012153036  VIAF: 284966018   WorldCat (עם VIAF): 284966018
קורלנד

הכניסה לארמון רונדלה (Rundale), שהיה מושב דוכסי קורלנד
קורלנד (לטבית: Kurzeme; אסטונית: Kuramaa; ליטאית: Kuršas; פולנית: Kurlandia; גרמנית: Kurland; רוסית: Курляндия) הוא מחוז היסטורי שהתקיים בעבר על שטח הנמצא כיום בתחומי לטביה. הוא היווה מחוז של המסדר הטבטוני (1200–1560), דוכסות קורלנד וסמיגליה שהיה פייף של האיחוד הפולני-ליטאי (1560–1795) ומחוז בקיסרות רוסיה (1795–1918).
היסטוריה > במלחמת העולם הראשונה

בסתיו 1915 נכבשה קורלנד על ידי האימפריה הגרמנית מידי האימפריה הרוסית במהלך מלחמת העולם הראשונה. ב-3 במרץ 1918 הקימו הגרמנים את דוכסות קורלנד וסמיגליה. דוכסות זו נשלטה למעשה על ידי הקיסר הגרמני וילהלם השני שהוכרז כדוכס האזור.
עם סיום המלחמה ותבוסת גרמניה, הוקמה לטביה (18 בנובמבר 1918). קורלנד הפכה לחלק מן המדינה החדשה.
היסטוריה > במלחמת העולם השנייה

ב-1940 סופחה לטביה לברית המועצות ועימה קורלנד. במהלך מבצע ברברוסה (1941) נכבשה קורלנד על ידי הגרמנים בשנית. באוגוסט 1944, לקראת סיומה של מבצע בגרטיון, בה כמעט חוסלה קבוצת ארמיות מרכז, נותרו כ-200,000 חיילים גרמנים של קבוצת ארמיות צפון מכותרים באזור קורלנד והיינץ גודריאן ביקש מאדולף היטלר רשות לפנותם לגרמניה. היטלר סירב לבקשה כיוון שהוא האמין שכיס קורלנד חיוני לשמירה על בסיסי הצוללות הגרמניים בחוף הבלטי. קבוצת ארמיות צפון נותרה בכיס קורלנד עד סיום המלחמה. כיס קורלנד כותר על ידי הרוסים ממזרח ומדרום כאשר ממערב הצי הסובייטי חסם את נתיב הנסיגה הימי. ב-15 בינואר 1945 נוסדה קבוצת ארמיות קורלנד משרידי קבוצת ארמיות צפון שנותרו בכיס קורלנד תחת פיקודו של לותר רנדוליץ. ב-8 במאי 1945 נכנעו הכוחות בכיס קורלנד שהיו בפיקוד קרל הילפרט. 200,000 חיילי כיס קורלנד (31 דיוויזיות) נשלחו למזרח למחנות המאסר הסובייטים. רובם הגדול לא חזר מעולם משם.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה

עם התפרקותה של ברית המועצות, הפך חצי האי קורלנד לחלק בלתי תלוי של לטביה. על אף שקורלנד אינה ישות מנהלית כיום, אזור התכנון של קורלנד (Kurzeme), בעל שטח של 13,596 קמ"ר ואוכלוסייה בגודל של 301,621 איש נכון לשנת 2008, כוללת את רוב האזור המסורתי. שאר קורלנד הוא חלק מאזורי התכנון של ריגה וסניגליה (Zemgale).
יהודי קורלנד

במהלך מלחמת העולם הראשונה גרשו השלטונות את יהודי קורלנד, שמנו כ-25,000 נפש, רובם בעלי בתים קטנים, סוחרים ובעלי מלאכה. בתחילת 1918 נבחר ועד של יהודי קורלנד, בהשתתפות הרב מרדכי נורוק, שפעל אצל השלטונות הגרמניים לאפשר את חזרת היהודים לקורלנד.
הערות שוליים

↑  דיליגציה של יהודי קורלאנד במלאכות הגרמנית, העם, 15 במאי 1918
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX6117719  GND: 4033801-0  LNB: 000046918  SUDOC: 027629392  VIAF: 148478493   WorldCat (עם VIAF): 148478493 
ערך זה הוא קצרמרבנושא לטביה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בול דואר ששימש בקורלנד (1945)