stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דלפים מוריירה
הערות שוליים

↑  דלפים מוריירה דה קוסטה ריביירו (Delfim Moreira da Costa Ribeiro), באתר ממשלת ברזיל
↑  Delfim Moreira - מינאס ז'ראיס, 37514-000, ברזיל, באתר Google Maps
| נשיאי ברזיל |
| --- | --- | --- |
| הרפובליקה הישנה | דאודורו דה פונסקה • פלוריאנו פיישוטו • פרודנטה דה מוראיס • קמפוס סאלס • רודריגס אלווס • אפונסו פנה • נילו פסניה • ארמס דה פונסקה • ונססלאו בראז • רודריגס אלווס • דלפים מוריירה • אפיטסיו פסואה • ארתור ברנרדס • וושינגטון לואיס • ז'וליו פרסטס | דגל ברזיל |
| עידן ורגאס | ז'טוליו ורגאס • ז'וזה ליניארס | דגל ברזיל |
| הרפובליקה השנייה | גספאר דוטרה • ז'טוליו ורגאס • קפה פיליו • קרלוס לוז • נראו דה אוליביירה • ז'וסלינו קוביצ'ק • ז'אניו קואדרוס • רניירי מזילי • ז'ואאו גולאר | דגל ברזיל |
| הדיקטטורה הצבאית | רניירי מזילי • קסטלו ברנקו • קוסטה אה סילבה • אמיליו גרסטזו מדיסי • ארנסטו גייזל • ז'ואאו פיגיירדו | דגל ברזיל |
| הרפובליקה החדשה | טנקרדו נווס • ז'וזה סרניי • פרננדו קולור דה מלו • איתמר פרנקו • פרננדו אנריקה קרדוזו • לואיז אינסיו דה סילבה • דילמה רוסף • מישל טמר • ז'איר בולסונארו • לואיז אינסיו דה סילבה | דגל ברזיל |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n84072820  VIAF: 40773521   WorldCat (עם VIAF): 40773521 
דיוקן מוריירה עם מינויו לנשיא הרפובליקה הברזילאית הראשונה.
גאס ויליאמס

| --- | --- |

ויליאמס, 1981
 לידה:  10 באוקטובר 1953 מאונט ורנון, ניו יורק, ארצות הברית
 פטירה:  15 בינואר 2025 (בגיל 71)
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.88 מטר
 מספר:  1
 מכללה:  אוניברסיטת דרום קליפורניה
 דראפט:  בחירה מספר 20, 1975 גולדן סטייט ווריורס
 קבוצות כשחקן
 1975–1977   1977–1984   1984–1986   1987:  גולדן סטייט ווריורס   סיאטל סופרסוניקס   וושינגטון בולטס   אטלנטה הוקס
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (1979)   2 הופעות במשחק האולסטאר (1983-1982)   חמישיית העונה (1982)   חמישיית העונה השנייה (1980)   חמישיית הרוקיז של העונה (1976)
גאס ויליאמס (באנגלית: Gus Williams;‏ 10 באוקטובר 1953 – 15 בינואר 2025) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק 11 עונות בליגת ה-NBA בעמדת הרכז. ויליאמס זכור בעיקר כשחקן קבוצת סיאטל סופרסוניקס, עמה זכה באליפות ה-NBA בעונת 1978/1979. הוא נודע בכינוי "הקוסם" (The Wizard), בשל סגנון משחקו הווירטואוזי שכלל קליעות אקרובטיות בקרבת הסל, מסירות מאחורי הגב ויציאה מהירה להתקפות מתפרצות. בשנת 2004 הועלתה גופייתו עם הספרה "1" לתקרת אולמה הביתי של סיאטל סופרסוניקס, כהוקרה על תרומתו לקבוצה.
קריירה ב-NBA > גולדן סטייט ווריורס

ויליאמס נולד במאונט ורנון שבמדינת ניו יורק בשנת 1953. בתום לימודיו באוניברסיטת דרום קליפורניה נרשם לדראפט ה-NBA לשנת 1975, בו נבחר בסיבוב השני (בחירה 20) על ידי קבוצת גולדן סטייט ווריורס. ויליאמס הרשים כבר בעונת הרוקי שלו, ובסיומה נבחר לחמישיית הרוקיז של העונה לאחר שקלע 11.7 נקודות בממוצע למשחק. אחרי עונה שנייה בינונית במדי הווריורס הוא חתם כשחקן חופשי בסיאטל סופרסוניקס, בה הפך לראשונה לשחקן מוביל.
קריירה ב-NBA > סיאטל סופרסוניקס

בעונה הראשונה שלו בסיאטל, 1977/1978, קלע ויליאמס 18.1 נקודות בממוצע למשחק והגיע עם קבוצתו לסדרת גמר ה-NBA, בה הפסידו הסופרסוניקס לוושינגטון בולטס בתוצאה 4-3. בעונה העוקבת "נקמה" קבוצתו של ויליאמס בבולטס, לאחר שהביסה את וושינגטון בתוצאה 4-1 בסדרת הגמר וזכתה באליפות הראשונה בתולדות המועדון. ויליאמס הפגין יכולת מצוינת לאורך הסדרה, בה הוביל את קבוצתו עם 28.6 נקודות בממוצע למשחק, אך תואר ה-MVP של סדרת הגמר הוענק לדניס ג'ונסון, חברו לקו האחורי בקבוצה. בעונת 1979/1980 המשיך ויליאמס להציג יכולת טובה, ואף נבחר לראשונה לחמישייה השנייה של העונה, אך קבוצתו כשלה בניסיונה להגן על תואר האליפות כשהודחה כבר בשלב גמר המערב. ויליאמס לא שיחק כלל בעונת 1981 בשל מחלוקת חוזית, אך חזר לשחק בשורות הסופרסוניקס בעונות 1982-1984. בתקופה זו פרח ויליאמס ברמה האישית, השתתף בשני משחקי אולסטאר ואף נבחר לחמישייה הראשונה של העונה ב-1982. ממוצעיו של ויליאמס לאורך שש העונות ששיחק במדי הסופרסוניקס עמדו על 20.3 נקודות, 6 אסיסטים ו-2.3 חטיפות למשחק.
קריירה ב-NBA > שלהי הקריירה

בסיום עונת 1983/84 הועבר ויליאמס בטרייד לוושינגטון בולטס, בשורותיה שיחק במשך שתי עונות בהן נחלשה תפוקתו. באמצע עונת 1986/1987 חתם על חוזה באטלנטה הוקס, אך התקשה לתרום לקבוצה ופרש בסיום העונה, בגיל 33. ב-11 עונותיו ב-NBA העמיד ויליאמס ממוצעים של 17.1 נקודות, 5.6 אסיסטים ו-2.0 חטיפות למשחק.
נפטר ב-15 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  דף השחקן של ויליאמס במדור ההיסטוריה של אתר ה-NBA
↑  רשימת חמישיות הרוקיז של העונה לפי עונות, באתר nba.com
↑  סיכום סדרת גמר ה-NBA‏ 1979, באתר Basketball-reference.com
אריק לידל

אריק הנרי לידל (באנגלית: Eric Henry Liddell, ‏16 בינואר 1902 – 21 בפברואר 1945) היה אתלט בריטי, אלוף אולימפי (פריז 1924) ושיאן אירופה (1924–1936) בריצת 400 מטר.
ריצת 100 מטר שבה עתיד היה להשתתף תוארה בסרט זוכה 4 פרסי אוסקר, "מרכבות האש" (1981).
ביוגרפיה

לידל נולד בטיינג'ין, בסין להורים מיסיונרים סקוטים. כבר בגיל צעיר התגלו כישוריו הספורטיבים כשהצטיין ברוגבי ובקריקט בבית הספר התיכון ובאוניברסיטת אדינבורו.
ביוגרפיה > 1924 > אלוף אולימפי

באולימפיאדת פריז הוא זכה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 400 מטר בשיא אולימפי ובשיא אירופה חדש של 47.6 שניות, לפני הורשיו פיטץ' מארצות הברית (48.4 שניות) וגיא בטלר חברו לנבחרת (48.6 שניות). שיא אירופה זה החזיק מעמד 10 שנים ונשבר על ידי גודפרי בראון מבריטניה (46.7 שניות). מדליית ארד בריצת 200 מטר בתוצאה של 21.9 שניות, אחרי ג'קסון שולץ, שקבע שיא אולימפי חדש של 21.6 שניות וצ'רלי פדוק האלוף האולימפי היוצא בריצת 100 מטר (21.7 שניות), שניהם מארצות הברית.
לידל סירב לרוץ בריצת 100 מטר המועדפת עליו מכיוון שהיא נערכה ביום ראשון.
הוא חזר לסין ב-1925 עד 1943 ושימש כמורה מיסיונר. מלבד שתי חופשות בסקוטלנד (1932 ו-1939), הוא נשאר בסין עד למותו במחנה מעצר אזרחי יפני ב-1945.
מרכבות האש

האימונים והריצה האולימפית שלו והאמונות הדתיות שהשפיעו עליו, מתוארים בסרט "מרכבות האש" שזכה בפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר לשנת 1981. השחקן איאן צ'ארלסון מגלם את דמותו.
ראו גם

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
וסבולוד הראשון, נסיך קייב

וסבולוד (ברוסית: Всеволод; ‏1030- 13 באפריל 1093) היה נסיך קייב בשנים 1076–1077, ו-1078–1093.
ביוגרפיה

הוא נולד ליארוסלאב הראשון בשנת 1030 בנובגורוד בזמן שיארוסלאב היה נסיך בעיר זו. עם פטירת אביו ב-20 בפברואר 1054 ירש אותו כנסיך פריאסלאבל.
רוב תקופת שלטונו של איזיאסלאב הראשון הוא היה שותף עם שני אחיו (סוויאטוסלאב, נסיך צ'רניגוב ווסבולוד) בשלטון, לכן מקובל לקרוא לתקופה זו כטריאומווירט בני יארוסלאב. ביחד הם עשו רוויזיה של חוקי המדינה וקיבלו החלטות על מינוי לתפקידים חשובים בשלטון ובכנסייה. בשנת 1055 הכוחות המשולבים ניצחו במלחמה נגד הטורקים. בשנת 1058 הרוסים השתתפו במערכה של האימפריה הביזנטית בארמניה.
בשנת 1073 ברית האחים התפרקה והחלה מלחמה פנימית. כבר באותה שנה סוויאטוסלאב, נסיך צ'רניגוב כבש את קייב, איזיאסלאב נמלט לפולין והשטחים בשליטת וסבולוד הורחבו. בשנת 1076 האח סוויאטוסלאב נפטר ונסיכות קייב עברה לווסבולוד. הוא שלט בקייב רק חצי שנה ולאחר מכך, איזיאסלאב חזר לקייב ווסבולוד עבר לצ'ניגוב בתור נסיך. בשנת 1079 איזיאסלאב נהרג בקרב וכתוצאה מכך וסבולוד חזר לקייב.
רוב תקופת שלטונו הוא היה עסוק במלחמות פנימיות עם הנסיכים השונים - נכדים ובני דודים של אביו.
מבחינה בינלאומית הוא היה במגעים אינטנסיביים עם האימפריה הרומית הקדושה ועם הקיסר שלה באותה תקופה - היינריך הרביעי. הוא אף חיתן איתו את אחת מבנותיו.
בהתאם לעדויות הכרוניקה, הוא היה איש משכיל ושלט ב-5 שפות.
ילדים

מאשתו ממוצא ביזנטי (לפי המסורת, בתו של קונסטנטינוס התשיעי מונומכוס, קיסר האימפריה הביזנטית) :
ולדימיר מונומח - נסיך קייב
יאנקה (אנה)
מאשתו ממוצא קומני
יבפרקסיה
רוסטיסלאב - נפטר בגיל צעיר
רוס במאה ה-11
גרעין (מערכות הפעלה)

הגרעין מתווך את חומרת המחשב ליישומי התוכנה.
במערכת מחשב, הגרעין (באנגלית: kernel) הוא רכיב מרכזי של מערכת ההפעלה (התוכנה שמנהלת את המחשב) אשר שולט ברכיבי החומרה במערכת ומתווך אותם לתוכניות שרצות על המחשב.
הגרעין מנהל את משאבי המערכת הפיזיים (המעבד, הזיכרון, וההתקנים) והווירטואליים (לדוגמה טבלת התהליכים שנשמרת בזיכרון ומכילה את כל מופעי התוכניות שרצות באותו רגע על המחשב) כך שתהליכים שונים יכולים להשתמש באותו משאב מבלי להפריע זה לזה.
הגרעין מספק שכבה של אבסטרקציה שמבודדת את התהליכים אחד מהשני ומפשטת משמעותית את פעולת התכנות (כתיבה של תוכניות) ע״י הצגת ממשק שמאפשר למתכנתים להשתמש במשאבי המחשב בצורה נוחה (למשל באמצעות מערכת קבצים במקום ע״י פעולות נמוכות-רמה להפעלת התקני אחסון).
תוכניות משתמשות בשרותי הגרעין באמצעות קריאות מערכת.
מבחינה טכנית, הגרעין של מערכת ההפעלה הוא אוסף שגרות שמטפלות בפסיקות – אירועים חומרתיים שמתרחשים באופן אסינכרוני (כגון הקלקה על מקש במקלדת, הזזה של עכבר, קבלה של חבילה מהרשת, פקיעה של קוצב זמן) ובאופן סינכרוני (כגון קריאת מערכת, חלוקה באפס, וגישה לזיכרון שלא הוקצה). להבדיל מתהליכים, שגרות הגרעין רשאיות לחסום פסיקות באופן זמני. לכן רק הגרעין, ברצותו, יכול להבטיח שרצף כלשהו של פעולותיו יתבצעו באופן "אטומי", כלומר מבלי שאף פסיקה אחרת תתחולל תוך כדי ותפריע.
המשימות של מערכות הפעלה מבוצעות באופן שונה על ידי גרעינים שונים, בהתאם לעיצוב ולמימוש שלהן. בעוד שגרעינים מונוליטים (monolithic kernels) מריצים את כל הקוד של מערכת ההפעלה באותו מרחב כתובות על מנת לשפר את ביצועי המערכת, מיקרו-גרעינים (microkernels) מריצים את מרבית שירותי מערכת ההפעלה במרחב המשתמש כשרתים, במטרה לשפר את האמינות והתחזוקתיות של מערכת ההפעלה. קיים מגוון של אפשרויות בין שתי הדוגמאות הקיצוניות האלה.
תפקידיו הבסיסיים של הגרעין

תפקידו העקרי של הגרעין הוא לנהל את משאבי המחשב ולאפשר לתוכניות אחרות לרוץ ולהשתמש במשאבים אלה. בדרך כלל בין משאבי המחשב נכללים:
יחידת העיבוד המרכזית (המעבד). זהו החלק המרכזי ביותר במערכת מחשב, האחראי לריצה או ביצוע של תוכניות על גביו. בכל רגע נתון, באחריות הגרעין לקבוע עבור איזו מהתוכניות הרבות שרצות יש להקצות את המעבד או המעבדים (שכל אחד מהם בדרך כלל יכול להריץ רק תוכנית אחת בו זמנית).
זיכרון המחשב. הזיכרון משמש הן לאחסון של הוראות של תוכניות והן לאחסון של נתונים. בדרך כלל גם על ההוראות וגם על הנתונים להיות מאוחסנים בזיכרון לצורך ביצועהּ של התוכנית. בדרך כלל תוכניות רבות יבקשו גישה לזיכרון, ולעיתים קרובות ידרשו יותר זיכרון מהזיכרון הזמין שיש במחשב. באחריות הגרעין לקבוע באיזה חלק מהזיכרון כל תהליך רשאי להשתמש, ולקבוע מה יש לעשות כאשר אין מספיק זיכרון זמין.
התקני קלט-פלט (I/O) שמחוברים אל המחשב, כגון מקלדת, עכבר, כונני דיסקים, מדפסות, צגים וכולי. הגרעין מעביר בקשות לביצוע קלט/פלט מהתוכניות אל ההתקן המתאים (או לחלקים מההתקן, במקרה של קבצים על דיסק או חלונות על גבי צג), ומספק דרכים נוחות לשימוש בהתקן (בדרך כלל תוך ביצוע הפשטה עד לרמה בה התוכנית לא צריכה לדעת את פרטי המימוש של ההתקן).
הגורמים העיקריים הדרושים לניהול משאבים הם הגדרה של מרחב כתובות (execution domain) ומנגנון הגנה שמשמש לתיווך הגישה אל המשאבים בתוך הדומיין.
בדרך כלל גרעינים מספקים גם אמצעים לסנכרון ולתקשורת בין תהליכים. גרעין יכול לממש רכיבים אלה בעצמו, או שהוא יכול להסתמך על תהליכים מסוימים שהוא מריץ על מנת לספק שירותים אלה עבור תהליכים אחרים, אם כי במקרה כזה על הגרעין לספק אמצעי כלשהו לתקשורת בין תהליכים על מנת לאפשר לתהליכים לגשת לשירותים שהם מספקים זה לזה. ולבסוף, על הגרעין לספק לתוכניות הרצות אמצעי להגיש בקשות לקבלת שירותים אלה.
תפקידיו הבסיסיים של הגרעין > ניהול תהליכים

המשימה העיקרית של הגרעין היא לאפשר הרצה של תוכניות מחשב ולספק להן שירותים כגון אבסטרקציה של החומרה. תהליך מגדיר אילו חלקים מהזיכרון יהיו נגישים לתוכנית, וניהול התהליכים שמתבצע בגרעין צריך לקחת בחשבון את החומרה המובנית לצורך הגנה על הזיכרון.
כדי להריץ תוכנית, בדרך כלל הגרעין מגדיר עבורה מרחב כתובות, טוען לזיכרון את הקובץ שמכיל את הקוד של התוכנית, יוצר מחסנית קריאות, מצביע למיקום מסוים בתוך התוכנית ובכך מתחילה את הביצוע שלה.
גרעינים התומכים בריבוי משימות מסוגלים ליצור אשליה עבור המשתמש כאילו מספר התהליכים שרצים בו זמנית על גבי המחשב הוא גדול יותר מהמספר המקסימלי של תהליכים שהמחשב פיזית יכול להריץ בו זמנית. בדרך כלל מספר התהליכים שמערכת יכולה להריץ בו זמנית שווה למספר המעבדים שמותקנים במחשב (עם זאת, המצב יכול להיות שונה אם המעבדים תומכים בריבוי תהליכונים בו-זמנית (simultaneous multithreading).
במערכת המבוססת על ריבוי משימות מוסדר (preemptive multitasking), הגרעין יתן לכל תוכנית פרוסת זמן ותבצע מיתוג (switch) מתהליך לתהליך במהירות כזאת עד שהדבר יראה למשתמש כאילו תהליכים אלה מורצים בו זמנית. הגרעין משתמש באלגוריתמי תזמון על מנת לקבוע מה יהיה התהליך הבא שירוץ וכמה זמן יוקצה לו. האלגוריתם הנבחר יכול לאפשר לחלק מהתהליכים להיות בעלי קדימות גבוהה יותר מזו של אחרים. הגרעין בדרך כלל גם מספק לתהליכים אלה אמצעי כלשהו להתקשר; דבר זה ידוע בתור תקשורת בין תהליכים (IPC), והשיטות העיקריות לצורך כך הן זיכרון משותף, העברת מסרים והפעלת פרוצדורות מרחוק (ראו: מחשוב מקבילי).
מערכות אחרות (בייחוד על גבי מחשבים קטנים ופחות עוצמתיים) יכולות להיות מבוססות על ריבוי משימות שיתופי (cooperative multitasking), שבו כל תהליך מורשה לרוץ ללא פסיקות ("ללא הפרעה"), עד שהוא מגיש בקשה שאומרת לגרעין שהוא יכול לבצע מיתוג לתהליך אחר. בקשות כאלה נקראות yielding (ויתור), בדרך כלל הן מתרחשות בתגובה לבקשות לתקשורת בין תהליכים, או כאשר מחכים לאירוע שיתרחש. גרסאות ישנות יותר של Windows ו-Mac OS השתמשו בריבוי משימות שיתופי, אבל שתיהן עברו לעבוד בשיטת ריבוי משימות מוסדר ככל שגדלה עוצמת המחשבים שעבורם תוכננו.
מערכת ההפעלה עשויה לתמוך גם בריבוי עיבודים (multiprocessing), בארכיטקטורת ריבוי עיבודים סימטרי (Symmetric multiprocessing) או גישה לא אחידה לזיכרון (Non-Uniform Memory Access). במקרה זה, תוכניות ותהליכונים שונים יכולים לרוץ על מעבדים שונים. הגרעין עבור מערכת כזאת צריך להיות מתוכנן כך שיוכל בו זמנית להריץ בבטחה שני חלקים שונים של הקוד שלו. בדרך כלל המשמעות של כך היא שיש לספק מנגנוני סנכרון (כדוגמת spinlock) על מנת להבטיח שלא יקרה מצב בו שני מעבדים מנסים לשנות את אותם הנתונים באותו זמן.
תפקידיו הבסיסיים של הגרעין > ניהול זיכרון

לגרעין יש גישה מלאה לזיכרון המערכת ותפקידה לאפשר לתהליכים לגשת לזיכרון זה בצורה בטוחה בהתאם לדרישותיהם. בדרך כלל השלב הראשון לצורך כך הוא מיעון וירטואלי (virtual addressing), המושג בדרך כלל באמצעות דפדוף או סגמנטציה. מיעון וירטואלי מאפשר לגרעין לגרום לכתובת פיזית בזיכרון להופיע בתור כתובת שונה, הכתובת הווירטואלית. מרחבי כתובות וירטואליים עשויים להיות שונים עבור תהליכים שונים; הזיכרון אליו ניגש תהליך אחד בכתובת (וירטואלית) מסוימת עשוי להיות זיכרון שונה מהזיכרון שאליו ניגש תהליך אחר באותה הכתובת. זה מאפשר לכל תוכנית להתנהג כאילו היא התוכנית היחידה (חוץ מהגרעין) שרצה, ובכך מונעת מתוכניות להפיל אחת את השנייה.
במערכות רבות, הכתובת הווירטואלית של תוכנית עשויה להצביע לנתונים שלא נמצאים כרגע בזיכרון. שכבה נוספת זו של פעילות עקיפה המסופקת על ידי מיעון וירטואלי מאפשרת למערכת ההפעלה להשתמש באמצעי אחסון אחרים, כגון דיסק קשיח, על מנת לאחסן נתונים שאחרת היו חייבים להישאר בזיכרון הראשי (RAM). כתוצאה מכך, מערכות הפעלה יכולות לאפשר לתוכניות להשתמש ביותר זיכרון מהזיכרון הפיזי הפנוי במערכת. כאשר תוכנית זקוקה לנתונים שלא מאוחסנים כרגע בזיכרון ה-RAM, המעבד מאותת לגרעין על כך שהדבר התרחש, והגרעין מגיב על ידי כתיבה לדיסק של התוכן של בלוק בזיכרון שלא נמצא כרגע בשימוש (אם הדבר נדרש) ואז מחליף תוכן זה בנתונים שהתבקשו על ידי התוכנית. לאחר מכן התוכנית יכולה להמשיך לרוץ מהנקודה שבה היא נעצרה. שיטה זו ידועה כדפדוף לדרישה (demand paging).
מיעון וירטואלי מאפשר גם יצירה של מחיצות זיכרון וירטואליות בשני אזורים שונים, כאשר אחת שמורה עבור הגרעין (מרחב הגרעין) והשנייה עבור התוכניות (מרחב משתמש). המעבד אינו מאפשר לתוכניות להשתמש בזיכרון הגרעין, ובכך מונע מתוכניות לפגוע בגרעין הרץ. חלוקה עקרונית זו של מרחב הזיכרון תרמה רבות לעיצובם של גרעינים מודרניים שמיועדים לשימוש כללי, והיא אוניברסלית כמעט לכל המערכות מסוג זה, אם כי קיימים כמה גרעיני מחקר (למשל Singularity) אשר נוקטים בגישות אחרות.
תפקידיו הבסיסיים של הגרעין > ניהול התקנים

כדי לעשות פעילות מועילה כלשהי, לתהליכים צריכה להיות גישה לציוד ההיקפי (peripherals) שמחובר למחשב. ציוד היקפי זה נשלט על ידי הגרעין באמצעות מנהלי התקנים (device drivers). מנהל התקנים (דרייבר) הוא תוכנת מחשב המאפשרת למערכת ההפעלה ליצור אינטראקציה עם התקן חומרה כלשהו. מנהל ההתקנים מספק למערכת ההפעלה מידע כיצד לשלוט על יחידת חומרה מסוימת ואיך לתקשר איתה. לדרייבר חשיבות מכרעת עבור תוכנית יישומים. המטרה בתכנון מנהל התקנים היא ליצור אבסטרקציה על ידי תרגום קריאות של פונקציות (function/programming calls) היוצאות ממערכת ההפעלה, לקריאות הספציפיות עבור התקן מסוים. עקרונית, התקן אמור לעבוד באופן תקין עם מנהל ההתקנים המתאים עבורו. בדרך כלל מהנדסים כותבים את הקוד עבור מנהלי התקנים. הם פועלים על: כרטיסי מסך, כרטיסי קול, מדפסות, סורקים, מודמים, כרטיסי רשת, ועוד.
לדוגמה, כדי להציג למשתמש משהו על גבי המסך, תוכנית תגיש בקשה לגרעין, שבתורו יעביר את הבקשה למנהל ההתקנים של המסך, אשר באחריותו לבצע את ההצגה עצמה של התו או הפיקסל.
על הגרעין להחזיק ברשימה של כל ההתקנים הזמינים. רשימה זו יכולה להיות ידועה מראש (למשל במערכת משובצת מחשב שבה הגרעין יכתב מחדש אם החומרה תשתנה); יכולה להיות מוגדרת על ידי המשתמש (טיפוסי למחשבים אישיים ישנים ובמערכות שלא מיועדות לשימוש אישי); או שהיא מזוהה על ידי מערכת ההפעלה בזמן ריצה – הכנס-הפעל (plug and play). במערכת הכנס-הפעל, מנהל ההתקנים תחילה מבצע סריקה על אפיקי חומרה שונים, כגון PCI ו-USB על מנת לזהות התקנים מותקנים, ואז מחפש אחר הדרייברים המתאימים.
מכיוון שניהול התקנים הוא ייחודי ותלוי מערכת הפעלה, כל אחד מסוגי התכנון של הגרעינים מטפל במנהלי התקנים אלה באופן שונה. אך בכל מקרה, הגרעין צריך לספק את האמצעים לביצוע קלט/פלט על מנת לאפשר למנהלי ההתקנים גישה פיזית אל ההתקנים שלהם דרך פורט מסוים או מקום כלשהו בזיכרון. יש לקבל החלטות חשובות מאוד בזמן התכנון של מערכת לניהול התקנים, מכיוון שבחלק מהעיצובים, הגישה להתקנים יכולה להיות כרוכה בהחלפות הקשר, מה שהופך את הפעולה לכזאת שדורשת פעילות אינטנסיבית של המעבד, ובכך יכולה לגרום לירידה משמעותית בביצועי המערכת.
תפקידיו הבסיסיים של הגרעין > קריאות מערכת

קריאת מערכת (system call) היא מנגנון המשמש תוכניות לצורך בקשת שירות ממערכת ההפעלה. הן משתמשות בהוראות בשפת מכונה אשר גורמות למעבד לשנות מצב. דוגמה לכך יכולה להיות מעבר בין המצבים supervisor mode ל-protected mode. כאן מערכת ההפעלה מבצעת פעולות כמו גישה להתקני חומרה או ליחידת ניהול הזיכרון (MMU). בדרך כלל מערכת ההפעלה מספקת ספרייה שיושבת בינה לבין התוכניות הרגילות. בדרך כלל זוהי ספרייה בשפת C כמו glibc או Windows API. הספרייה מטפלת בפרטים ברמה הנמוכה (low level) של העברת מידע אל הגרעין ומעבר למצב משגוח (supervisor mode). קריאות מערכת נפוצות הן: close, open, read, write.
כדי לעשות פעילות מועילה כלשהי, על התהליך להיות מסוגל לגשת לשירותים שמספק הגרעין. דבר זה ממומש באופן שונה על ידי כל גרעין, אבל רובן מספקות ספרייה – C standard library, או ממשק תכנות יישומים (API), שבתורם קוראים לפונקציות של הגרעין.
סוגי גרעין > גרעין היברידי

גרעינים היברידיים משמשים כיום במרבית מערכות ההפעלה המסחריות, כשהבולטת ביותר היא משפחת חלונות NT על גרסאותיה: NT 3.x,‏ NT 4,‏ 2000,‏ XP,‏ ויסטה, 7, 8, 10 ו-11. גם מערכת ההפעלה של אפל, macOS (לשעבר Mac OS X) משתמשת בגרעין היברידי בשם XNU שמבוסס על קוד משולב מהמיקרו-גרעין Mach ומהגרעין המונוליטי של FreeBSD.
גרעין היברידי דומה למיקרו-גרעין, אך מכיל קוד נוסף ברמת הגרעין על מנת לשפר את ביצועיו. הרעיון הוצע כפשרה בין שתי הגישות כך שתאפשר למפתחים "ליהנות משני העולמות" וליישם את היתרונות העיקריים שבשימוש בגרעין מונוליטי ובמיקרו-גרעין כאחד.
רעיון הגרעין היברידי הוא הרחבה של רעיון המיקרו-גרעין עם מספר תכונות שנלקחו מהגרעין המונוליטי. עם זאת בניגוד לגרעינים מונוליטיים, גרעינים היברידיים לא מסוגלים לטעון מודולים בזמן ריצה כשלעצמם. המשמעות היא ששירותים מסוימים, כמו מערכת הקבצים או מחסניות הרשת "ירדו" לרמת הגרעין על מנת להקטין את תקורת הביצועים בדומה למה שקורה בגרעין מונוליטי, אך מרבית השירותים (כמו מנהלי ההתקנים) רצים ב"שרתים" נפרדים ש"מדברים" עם הגרעין, בדומה למה שקורה במיקרו-גרעין.
בין היתרונות של גרעינים היברידיים:
זמן פיתוח מהיר של מנהלי התקן היכולים לפעול מתוך מודולי הליבה. על מנת לבדוק אותם אין צורך להפעיל מחדש את הליבה (בהנחה שהיא עדיין במצב יציב)
אין צורך להדר מחדש את קוד הליבה על מנת להטמיע מנהלי התקן חדשים או תת-מערכות
ניתן לשלב טכנולוגיות צד שלישי בצורה מהירה יותר.
טרמינולוגיה

הגרעין של מערכת ההפעלה 
(באנגלית: 
kernel) 
נודע גם כ"ליבה" של מערכת ההפעלה. לדוגמא, בעבר, מיקרוסופט תרגמה מאנגלית את המינוח "kernel memory" באמצעות המינוח "זיכרון ליבה" בלשונית הביצועים של מנהל המשימות של מערכות ההפעלה Windows XP ו-Windows 7.
השימוש במינוח "גרעין" נפוץ בקורסי מערכות הפעלה במחלקות מדעי המחשב באוניברסיטאות, שבהם המינוח "ליבה" שמור בד"כ לליבה של מעבד.
בנוסף למינוחים "גרעין" ו"ליבה", יש המשתמשים בתעתיק מאנגלית: "קֶרְנֶל".
ראו גם

מעטפת
dmesg
הערות שוליים

↑  היררכיה של מכונות אבסטרקציות בויקיפדיה באנגלית.
↑  צילום מסך של לשונית הביצועים במנהל המשימות של Windows XP.
↑  צילום מסך של לשונית הביצועים במנהל המשימות של Windows 7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4338679-9  NKC: ph667013 
מבנה של גרעין מונוליטי.
מבנה של מיקרו-גרעין.
ארט יאנג

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1866 Orangeville, ארצות הברית 
 פטירה:  29 בדצמבר 1943 (בגיל 77) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אקדמיה ז'וליאן 
 
ארתור הנרי יאנג הידוע בשם ארט יאנג (באנגלית: Art Young‏;  14 בינואר 1866 – 29 בדצמבר 1943) היה קריקטוריסט וסופר אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות הציורים הסוציאליסטיים שלו, במיוחד אלה שצוירו למגזין הפוליטי "ההמונים" בין השנים 1911 ל־1917.
ביוגרפיה

ארט יאנג נולד ב־14 בינואר 1866, ליד אורנגוויל, במחוז סטפנסון, אילינוי. משפחתו עברה למונרו, ויסקונסין כשהיה בן שנה. אביו, דניאל ס. יאנג, היה חנווני, ואמו הייתה אמנדה יאנג (לבית וגנר). היו לו שני אחים ואחות אחת. אחיו, וילמר וסלי יאנג, למד עיתונות באוניברסיטת ויסקונסין והקים את עיתון הסטודנטים שלה, "הדיילי קרדינל".
יאנג נרשם לאקדמיה לעיצוב בשיקגו בשנת 1884, שם למד אצל ג'יי ה' ונדרפול. הציור הראשון שלו שפורסם הופיע באותה שנה בעיתון המסחרי Nimble Nickel. באותה שנה, הוא החל לעבוד ברציפות גם עבור עיתוני שיקגו, כולל ה- Evening Mail, ה- Daily News והטריביון.
בשנת 1888 חידש יאנג את לימודיו, תחילה בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק (עד 1889), ואז באקדמיה ז'וליאן בפריז (1889–90). הוא הצטרף לעיתון בשיקגו (1892), ותרם לו קריקטורות וציורים פוליטיים למוסף יום הראשון שלו.
בשנת 1895 התחתן עם אליזבת נורת'. ב־1895 או 1896 עבד זמן קצר ב"דנבר טיימס"; לאחר מכן, לאחר פרידתו מאשתו, עבר שוב לעיר ניו יורק, שם מכר רישומים למגזינים הומוריסטיים וצייר קריקטורות ל"ניו יורק אוונט ג'ורנל" של ויליאם רנדולף הרסט. בשנים 1902–1906 הוא למד רטוריקה בקופר יוניון כדי לשפר את כישוריו כקריקטוריסט.
המגזין "מאסס" (ההמונים)

יאנג התחיל בתור רפובליקני בדרך כלל א-פוליטי, אך בהדרגה התעניין ברעיונות השמאל, ובשנת 1906 בערך ראה עצמו כסוציאליסט. הוא החל להתרועע עם שמאלנים פוליטיים כמו ג'ון סלואן ופייט ולאג, עם שניהם הוא עבד בירחון הסוציאליסטי הרדיקלי "ההמונים". הוא התגבש היטב בסביבה הרדיקלית של גריניץ' וילג' לאחר שעבר לשם בשנת 1910. הוא הפך פעיל מבחינה פוליטית, ובשנת 1910, האפליה הגזענית והמינית והעוולות של המערכת הקפיטליסטית הפכו לנושאים נפוצים בעבודתו. הוא הסביר את התחושות הללו באוטוביוגרפיה שלו, ארט יאנג: חייו וזמנו (1939)
בניסיון לרסן את האפליה יאנג הציג מועמדותו לאספה של מדינת ניו יורק מטעם המפלגה הסוציאליסטית של ניו יורק בשנת 1913, אך לא נבחר.
פן אחד של הממסד שאליו קרא תיגר יאנג בקריקטורות שלו ובציוריו הייתה סוכנות הידיעות אי. פי. (אסוסיישן פרס) התקפותיו הפכו גלויות ומאיימות לאחר שהצטרף לצוות המגזין "ההמונים" כעורך שותף ותורם, בו היה בין השנים 1911 ל־1917. הוא היה אחד מחברי המערכת המקוריים הבודדים שנשארו עם המגזין במשך כל תקופת ההופעה שלו עד שהוא נסגר בדצמבר 1917. ביולי 1913 פורסם את הציור של יאנג "מרעיל המקורות", שמתאר את נשיא סוכנות הידיעות AP, פרנק ב' נויס, שמרעיל את הידיעות שהם מפיצים עם שקרים, עובדות בדויות, לשון הרע ודעות קדומות.
הציור היה תגובה להיעדר סיקור חדשות ארצי על שביתת פיינט קריק בשנת 1912 במחוז קנאווה, מערב וירג'יניה, שנמשכה יותר משנה והתאפיינה בעימותים קטלניים בין כורים ומיליציות שנשכרו על ידי חברות הפחם. החברות שכנעו את הממשלה הפדרלית להכריז על משטר צבאי במסגרת בית דין צבאי, מעשה חמור על פי עורכי "ההמונים".
מעט מאירועים אלה נשמעו מחוץ למערב וירג'יניה, והדבר הטריד את צוות המגזין. הציור של יאנג "מרעיל המקורות", ומאמר המערכת של מקס איסטמן, שפורסם באותה גיליון, טענו כי סוכנות הידיעות AP הסתירה את העובדות בכוונה כדי לסייע לחברות הפחם. ה- AP הגיבה בשתי תביעות דיבה נגד איסטמן ויאנג בנובמבר 1913 ובינואר 1914. כאשר עורך דינם של יאנג ואיסטמן זימן את הפרוטוקולים ממשרד AP בפיטסבורג, התביעות בוטלו, אולי משום ש- AP חששה שהראיות והעדויות יהיו מזיקות אם יפורסמו.
בהמשך יאנג נתבע על ידי הממשלה בגין קריקטורות נגד השתתפות אמריקה במלחמה העולמית הראשונה. בעוד שהתביעה הראשונה בוטלה במשפט השני חבר המושבעים לא יכול היה לקבוע עמדת לגבי אשמתו של יאנג, והוא זוכה.
"ליברטור"

בשנת 1918 עזר יאנג להקים מגזין דומה ל"המונים" שנקרא "ליברטור", (המשחרר). הוא שימש גם כמאייר וגם כתב בוושינגטון ב"מטרופוליטן מגזין" (1912–17) עד שפוטר בשל ביטויו הנחרצים נגד המלחמה.
בשנת 1919 עזב יאנג את הליברטור כדי להקים כתב עת משלו, "גוד מורנינג" שהתמזג מאוחר יותר עם מגזין ארצי אחר בשנת 1922.
יאנג תרם איורים למגזינים רבים. הוא גם כתב כמה ספרים, כולל שתי אוטוביוגרפיות, בדרכי (1928) וארט יאנג: חייו וזמניו (1939).
מוות

יאנג נפטר ב־29 בדצמבר 1943 במלון אירווינג בניו יורק, בגיל 77.