stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתובת אזתוד
תוכן > בעיות היסטוריות > "בית אדני" ו"שורש אדני"

הקטע "ויטנא אנכ בת אדני בנעמ, ופעל אנכ לשרש אדני נעמ, וישב אנכ על כסא אבי" מעורר קושי. הפועל "וישב" משמעו "והושיב", והוא ככל הנראה מתייחס ל"שרש אדני" (צאצאי אדני). מבחינה תחבירית, ישנן שתי אפשרויות לפרש את "בת אדני" ו"שרש אדני" – הראשונה היא "בית אדנותי" ו"צאצאי אדנותי", כלומר בית האצולה והצאצאים של אזתוד, והשניה היא "בית אדני" ו"צאצאי אדני" (האדון של אזתוד). אולם, אין היגיון בכך שאזתוד, לאחר שצבר כוח, יפעל להושבת צאצאיו על כסא אביהם (כלומר על כסאו שלו); לכן, האפשרות השנייה נראית סבירה יותר: בנסיבות שאינן ידועות לנו, אזתוד עזר לצאצאי אורכ לרשת את כסא אביהם.
אם מקבלים את תארוך הכתובת למאה ה־8 לפנה"ס (ראו בפרק #תארוך הכתובת), ייתכן שניתן לקשר בין אירועים היסטוריים לתיאור שבכתובת אזתוד. בתקופת סרגון השני, ממלכת קוה הייתה נתונה למרותה של אשור, ולא יאחוחר ב־713 לפנה"ס הציב סרגון נציב אשורי על קוה, אשּור־שרּו־אוצּור. אוריכי, ככל הנראה, נותר על כס המלוכה, אך סמכויותיו צומצמו וייתכן שתוארו המלכותי היה סמלי בלבד. באותה עת ממלכת משך (פריגיה) בראשות מיתה (מידאס) הייתה עוינת לאשור, כמו גם ממלכת אוררטו. ב־710 או 709 לפנה"ס תפס מיתה מלך משך משלחת ששלח אוריכי למלך אוררטו, ככל הנראה כדי לכרות ברית נגד אשור, אולי בשל אכזבתו של אוריכי מהצבת נציב אשורי על ממלכתו. במחוות שלום, העביר מיתה את המשלחת שתפס לידי האשורים. סביר להניח שבעקבות כך הוצא אוריכי להורג והמלוכה המקומית בוטלה, אף שהדבר לא מתועד. בשנת 705 לפנה"ס יצא סרגון למסע צבאי נגד הקימרים, שזרעו הרס באסיה הקטנה, ונהרג במערכה; מותו ערער את השלטון האשורי והביא לחוסר־יציבות בכל האזור. היעלמות השלטון האשורי מקוה הביא, ככל הנראה, למצב של אנרכיה; במצב זה אזתוד גייס כוח צבאי משמעותי להילחם נגד "אישים רעים בעלי גדודים" – אולי מורדים אנטי־אשורים, אולי קימרים שפלשו לקוה ואולי צבאו של מיתה שניסה להרחיב את שלטונו לאחר מותו של סרגון. לאחר מכן חיזק אזתוד את החקלאות והביא לשגשוג בארצו. את כל זאת הוא עשה בשם בית המלוכה של אדונו אוריכי, ולאחר האירועים האלה הוא אף סייע לצאצאי אדונו אוריכי לרשת את כסא אביהם ולחדש את המלוכה בקוה.
תארוך הכתובת

אזתוד לא ידוע מאף מקור למעט הכתובות שהציב, ולכן, תארוך הכתובות קשה ושנוי במחלוקת בין החוקרים.
עוגן לתארוך יכול להימצא בדמות המלך "אורכ", המוזכר בכתובת כמי שהעלה את אזתוד לגדולה. חלק מהחוקרים זיהו אותו עם urriku, מלך קְוֵה המופיע בכתובות מלך אשור תגלת־פלאסר השלישי שמלך בין השנים 745 עד 727 לפנה"ס. בנוסף, כמה מהאותיות בכתובת אופייניות למאה ה־8 לפנה"ס, והשימוש בכמה מהאותיות הלוויות להברות מסוימות, שנמצא מחוץ לקאראטפה רק בכתובות של מלכי תובל מסוף המאה ה־8 לפנה"ס. בהתאם לכך, רוב החוקרים מתארכים את הכתובת לסוף המאה ה־8 לפנה"ס. אם יתקבל התארוך המאוחר, לא סביר לזהות את השכנת השלום בעמק אדנ המתוארת בכתובת לימי סרגון, אלא לימי סנחריב, בשל מדיניותו של סרגון; בנוסף, בימי סנחריב פרץ מרד בחֿילכּו (אנ') שממערב לקוה, וייתכן שיש לזהות את המורדים עם ה"אנשים הרעים בעלי הגדודים" ועם ה"ארצות העזות במבוא שמש (מערב)" שאזתוד "עינה (הכניע)". הוצע אף לזהות את אזתוד (או ברוטקיזם (אנ'), azatiwaras) עם sanduarri מלך כוּנדִי וסִיסּוּ (כנראה בקיליקיה), שהוצא להורג על־ידי אסרחדון. את היעדרה של אשור מהכתובת ניתן להשוות להיעדרה של אשור מכתובת זכור.
לפי חוקרים אחרים, זמנן של הכתובות הוא המחצית השנייה של המאה ה־9 לפנה"ס, מכמה נימוקים: קיים דמיון בסגנון בין כתובת אזתוד לכתובת כלמו מאותה תקופה; "אורך" המוזכר בכתובת איננו בהכרח אוריכי מהכתובות האשוריות – ייתכן שהשם חזר על עצמו בשושלת; בכתובת לא מוזכרת אשור, שהייתה כוח משמעותי במאה ה־8; ובפסלים והתבליטים שנמצאו עם הכתובת לא ניכרת השפעה אמנותית אשורית.
הכתובת הפיניקית

הכתובת ידועה בסימון KAI 26.
הכתובת הפיניקית > הכתובת בשער התחתון

גובה האותיות הוא בין 2 ל-4.5 ס"מ על האורתוסטאטים, ובין 3 ל-7 ס"מ על האריה. בין המילים במקור אין רווחים (מיקומי הרווחים בתעתיק לעיל נקבעו על־ידי החוקרים המודרניים), אך רווחים בין אותיות כן מופיעים לציון סיום קטעים מסוימים בכתובת. הטור הראשון נכתב על שני אורתוסטאטים אחד לצד השני, ולכן, בתעתיק שלעיל, הלוכסנים בטור הראשון מציין את המעבר מהאורתוסטאט הימני לשמאלי.
תוכן הכתובת הפיניקית שבשער התחתון הוא:
| טור א' | טור ב' | טור ג' | סוף הכתובת |
| --- | --- | --- | --- |
|  אנכ אזתוד הברכ בעל עבד  בעל אש אדר אורכ מלך דננימ  פעלנ בעל לדננימ לאב ולאמ יחו א/נכ אית  דננימ ירחב אנכ ארצ עמק אדנ / לממצא ש  מש ועד מבאי וכנ בימתי כל / נעמ לדנני  מ ושבע ומנעמ ומלא אנכ עקרת / פער ופע  ל אנכ סס על סס ומגנ על מגנ ומחנת / על  מחנת בעבר בעל ואלמ ושברת מלצמ  ותרק אנכ כל הרע אש כנ בארץ וי/טנא אנכ  בת אדני בנעמ ופעל אנכ לשרש אד/ני נעמ  וישב אנכ על כסא אבי ושת אנכ / שלמ את  כל מלכ ואפ באבת פעלנ כל מלכ ב/צדקי ו  בחכמתי ובנעמ לבי ובנ אנכ / חמית ע  זת בכל קצית על גבלמ במקממ / באש כנ  אשמ רעמ בעל אגדדמ אש בל א/ש עבד  כנ לבת מפש ואנכ אזתוד שתנמ / תחת פעמ  י ובנ אנכ חמית במקממ המת לש/בתנמ דננ  ימ בנחת לבנמ וענ אנכ ארצת ע/זת במבא  שמש אש בל ענ כל המלכמ אש כנ / לפני וא  נכ אזתוד ענתנמ ירדמ אנכ יש/במ אנכ  בקצת גבלי במצא שמש וד/ננימ |  ישבת שמ וכנ בימתי בכל  גבל עמק אדנ לממצא שמש  ועד מבאי ובמקממ אש כנ  לפנמ נשתעמ אש ישתע אדמ ללכת  דרכ ובימתי אנכ אשת תכ לחד  י דל פלכמ בעבר בעל ואלמ  וכנ בכל ימתי שבע ומנעמ ושבת  נעמת ונחת לב לדננימ ולכל עמ  ק אדנ ובנ אנכ הקרת ז ושת  אנכ שמ אזתודי כ בעל ורשפ  צפרמ שלחנ לבנת ובני אנכ ב  עבר בעל ובעבר רשפ צפרמ ב  שבע ובמנעמ ובשבת נעמת ובנחת  לב לכני משמר לעמק אדנ ולב  ת מפש כ בימתי כנ לארצ עמק א  דנ שבע ומנעמ ובל כנ מתמ לדנני  מ לל בימתי ובנ אנכ הקרת ז שת  אנכ שמ אזתודי ישב אנכ בנ  בעל כרנתריש וילכ זבח לכל |  המסכת זבח יממ אלפ וב[עת ח]רש  ש ובעת קצר ש וברכ בעל כר[נ]  תריש אית אזתוד חימ ושלמ  ועז אדר על כל מלכ לתתי בעל כרנתריש  וכל אלנ קרת לאזתוד ארכ יממ ורב  שנת ורשאת נעמת ועז אדר על כל מל  כ וכנ הקרת ז בעלת שבע ותרש ועמ  ז אש ישב בנ יכנ בעל אלפמ ובע  ל צאנ ובעל שבע ותרש וברבמ ילד  וברבמ יאדר וברבמ יעבד לאז  תוד ולבת מפש בעבר בעל ואלמ  ואמ מלכ במלכמ ורזנ ברזנמ אמ א  דמ אש אדמ שמ אש ימח שמ אזתו  ד בשער ז ושת שמ אמ אפ יחמד אי  ת הקרת ז ויסע השער ז אש פעל א  זתוד ויפעל לשער זר ושת שמ עלי  אמ בחמדת יסע אמ בשנאת וברע יסע  השער ז ומח בעל שממ ואל קנ ארצ |  ושמש עלמ וכל דר בנ אלמ אית הממלכת הא ואית המלכ הא ואית  אדמ הא אש אדמ שמ אפס  שמ אזתוד יכנ לעלמ כמ שמ  שמש וירח |
הכתובת הפיניקית > הכתובת בשער העליון

העותק שבשער העליון נמצא על חפצים שבורים בלבד. חלקו הראשון נמצא חקוק על פסל אריה שבפתח השער, שנמצא שבור. החלק הבא נמצא חקוק על שברי אורתוסטאט. חלק ניכר מסוף הכתובת לא שרד בעותק שבשער העליון. ההשלמות שעשה אלברכט אלט לחלקים החסרים – המוצגות לעיל – מבוססות על העותקים שבשער התחתון ושעל הפסל, ואינן ודאיות. רוב שברי האריה שובצו בהצלחה, אך שני שברים הכוללים אותיות אחדות לא התאימו לאף שבר אחר ששרד. בעותק זה נעדרים כמה קטעים המופיעים בעותקים שבשער התחתון ושעל הפסל, כגון הקטע על הזבחים והביטוי "בעל אגדדמ". גובה האותיות נע בין 1.5 ל-4 ס"מ. תוכן הכתובת שבשער העליון הוא:
| הטקסט שעל פסל האריה | הטקסט שעל האורתוסטאט |
| --- | --- |
 [אנכ אזתוד הברך בעל עבד בעל אש אדר אורכ מלכ דנ]  [נימ פעלנ בעל לדננימ ל]אב ולאמ יחו אנכ אית דנני[מ ירחב אנכ ארצ ע]מק א[דנ]  לממצא שמ[ש ועד מב]אי וכנ בימת[י כל] נעמ [לד]ננימ ושב[ע] ו[מנעמ ומל]א אנ[כ]  עקרת פער [ופעל אנכ סס על] סס ומ[גנ על מ]גנ ומחנת על מחנ[ת] בעב[ר בעל ו]אל[מ]  ושברת מל[צמ ותרק אנכ כל הרע אש כנ בא]רץ ויטנ אנת בת אד[ני בנעמ ופ]  על אנכ ל[שרש אדני נעמ וישב אנכ] על כסא אבי ושת א[נכ שלמ את]  כל מ[לכ ואפ באבת פעל]נ כ[ל מלכ ב]צ[ד]קי ובחכמתי ו[בנעמ לבי]  ו[בנ אנכ חמית עזת בכ]ל קצ[ית על גבלמ] במקמ[מ] באש כ[נ אשמ רעמ]  אש [בל אש עבד כנ] לב[ת מפש] וא[נכ אזתוד שתנמ תחת פעמי ובנ אנכ חמית]  לש[בתנמ דננימ בנחת לבנמ וענ א]נכ ארצת עזת [במבא שמש אש בל ענ כל המלכמ]  ואנ[כ אזתוד ענתנמ ירדמ אנכ י]שבמ אנכ בקצת גבל[י במצא שמש ודננימ]  [י]שבת ש[מ וכנ בימתי] ב[כל גבל עמק] אדנ לממצא שמש ועד מבאי ו[במקממ אש כנ]  לפנמ נש[תע]מ א[ש] ישתע אדמ ללכת דרכ ובימתי אנכ אש[ת תכ לחדי]  דל פלכ[מ] ב[עבר בעל] ואלמ וכנ בכל ימתי שבע ומנעמ ושבת [נעמת לדננימ]  ולכל [עמק אדנ ובנ אנכ הקרת ז] ושת אנכ שמ אזתודי  [כ בעל ורשפ] צפרמ שלחנ לבנת ובני  [אנכ בעבר בעל וב]עבר רשפ צפרמ:  בשבע ובמ[נעמ ובשבת נעמת ובנחת ל]ב  לכני מ[שמר לעמק אדנ ולבת מפש כ בי]מתי  [כנ לארצ עמק אד]נ שב[ע ומנעמ] ובל כנ  [מתמ לל בימתי] לדננימ [ובנ] אנכ הק  [רת ז שת אנכ] שמ אזתודי [י]שב אנכ  [בנ בעל] כרנתריש וברכ ב[על כרנתריש]  [אית] אזתוד חימ וש[למ ו]עז אדר [על]  [כל] מלכ לתתי [בעל] כרנתריש וכל א[ל]  נ קרת לא[זתוד א]רכ יממ ורב ש  נת ורשא[ת נעמת ועז אד]ר על כל מלכ  [וכנ הקרת ז בעלת שבע ותרש וע]מ ז אש י  [שב בנ יכנ בעל אלפמ ובעל צא]נ ובע  [ל שבע ותרש...]
הכתובת הפיניקית > הכתובת על הפסל

בשער העליון של העיר נמצא פסל אלוהות. בשמאלו אחז חפץ כלשהו שלא שרד, בימינו אחז מטה (המטה עצמו לא שרד אך המקום שבו הועמד ניכר לאורך השמלה). האלוהות עומדת על בסיס שבו מפוסלים שני שוורים ודמות אדם העומד ביניהם ומוביל אותם. על שמלת האלוהות חקוקה הכתובת, מחולקת לארבעה טורים; השורות האחרונות של הכתובות חקוקות על אחד השוורים בבסיס הפסל. בין המילים בכתובת מופיעים לרוב רווחים (בניגוד לכתובות הפיניקיות האחרות), אך חלק מהמילים נקטעות בירידת שורה. גובה האותיות נע בין 1.5 ל-3.5 ס"מ. לפי הכתובת, האלוהות המוצגת בפסל היא בעל כרנתריש. תוכן הכתובת הוא:
| טור א' | טור ב' | טור ג' | טור ד' | הטקסט שעל השור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  אנכ אזתוד הברכ בע[ל]  עבד בעל אש אדר אור[כ]  מלך דננימ פעלנ בע  ל לדננימ לאב ולאמ  יחו אנכ אית ד[נ]ני[מ]  ירחב אנכ א[רצ עמק]  אדנ לממצא [שמש ועד]  מבאי וכנ [ב]ימת[י כ]ל נ  עמ לדננימ ושבע ומ[נ]  עמ ומלא אנכ עקרת פ[ע]  ר ופעל אנכ ס[ס על]  [סס] ומגנ על [מ]גנ ומ  חנ[ת] על מחנת בעבר ב  על ובעבר אלמ ושב  רת מלצמ [ות]רקת כל ה  רע אש כנ בארץ ויט[נ]  את בת אדני בנעמ ופע  ל אנכ לשרש אדני נע[מ]  וישב אנכ על כסא אבי  ושת אנכ שלמ את כל מלכ [ו]  אפ באבת פעלנ כל מלכ [בצ]  דקי [ו]בחכמתי ו[בנעמ] |  לבי [ו]בנ אנכ חמית עזת בכל  קצית על גבלמ במקממ בא  ש כנ אשמ רעמ בעל אגדדמ  אש בל אש עבד כנ לבת מפש  וא[נ]כ אזתוד שתנמ תחת  פ[עמי] ובנ אנכ חמית ב  [מקממ] המת לשבתנמ דננימ  [בנחת] לבנמ וענ אנכ  [ארצ]ת עזת במבא שמש אש בל  [ענ כ]ל המלכמ אש כנ לפני  ואנ[כ] אזתוד ענתנמ יר  דמ א[נ]כ ישבמ אנכ בקצת  גבל[י] במצא שמש ודנני  מ י[ש]בת שמ וכנ בימ  תי [בכ]ל גבל עמק אדנ |  לממצא שמש ועד מבאי ובמקממ  אש כנ לפנמ נשתעמ אש ישתע אד  מ ללכת דרכ ובימתי אנכ אשת תכ  לחדי דל פלכמ בעבר בעל ובעבר  אלמ וכנ בכל ימתי שבע ומנעמ  ושבת נעמת ונחת לב לדננימ  ולכל עמק אדנ ובנ אנכ הקרת ז  ושמ אזתודי כ בעל ורשפ צפרמ  שלחנ לבנת ובני אנכ בעבר ב  על ובעבר רשפ צפרמ בשבע ובמנ  עמ ובשבת נעמת ובנחת לב לכני  משמר לעמק אדנ ולבת מפש כ בימת  י כנ לארצ עמק אדנ שבע ומנעמ ובל כנ  מתמ לל בימתי לדננימ ובנ אנכ ה  קרת ז ושת אנכ שמ אזתודי וישב  אנכ האלמ ז בעל כרנתריש וברכ  בעל כרנתריש אית אזתוד בח  ימ ובשלמ ובעז אדר על כל מלכ  לתתי בעל כרנתריש לאזתוד  ארכ יממ ורב שנת ורשאת נ[ע]מת |  ועז אדר על כל מלכ  וזבח אש י[לכ ... ל]אלמ      כל המסכת ז  ז זבח י[ממ] א[לפ 1 ו]ב  עת חרש [ש 1] ובעת ק[צ]ר  ש 1 וכנ [הק]רת ז בעל[ת]  שבע ותרש ו[ע]מ ז א[ש]  ישב בנ יכנ בעל אלפמ ו  בעל צאנ ובעל ש[בע ו]תרש  וברבמ ילד ובר[ב]מ [י]אדר  ובר[ב]מ יעבד לאזתוד ול  בת מ[פ]ש בעבר בעל ובעבר אלמ  וא[מ] מלכ במלכמ ורזנ בר[ז]נמ  מ אמ אדמ אש אדמ שמ אש יא  מ[ר] למחת שמ אזתוד בסמל  א[ל]מ ז ושת שמ אש אפ יחמד  א[י]ת הקרת ז ויאמר אפעל  סמל זר ושת שמי עלי ואי  ת סמל האלמ אש פעל אזתוד  בעל כרנתריש אשבר אמאט ב  ננחל אמאט[...]מ אלך [...] |  [...]דנ ב[...]ר[...]  [...]  [...]  [...]ב[...]  נ[...]א[...]א[...]א[...]א[...]ו[שמ]  אזתודי יכנ לעלמ כמ שמ  שמש וירח |
הכתובת הפיניקית > צורת האותיות

צורתן של רוב האותיות בכתובת אזתוד סטנדרטית לכתב הפיניקי מהמאות ה־9–8 לפנה"ס; עם זאת, ישנם כמה חריגים:
האות כ"ף כתובה בצורה הדומה למעדר, צורה המוכרת בפיניקית רק החל מהמאה ה־4 לפנה"ס במצבת יחומלך, אך כן קיימת בארמית החל מהמאה ה־8 לפנה"ס בכתובות ספירה;
האות מ"ם מופיעה לעיתים כאשר חלקה העליון מורכב מגל הפוך גדול שאותו חוצה קו קטן, צורה המוכרת מכתובת מפילה (אנ') שבקפריסין מהמחצית השנייה של המאה ה־8 לפנה"ס;
האות קו"ף איננה סימטרית, התפתחות שנעשתה נפוצה רק במאה ה־7 לפנה"ס.
הכתובת הפיניקית > גלריה

פתח השער התחתון של קאראטפה. משמאל ניתן לראות את שלושת האורתוסטאטים והאריה שעליהם חקוקה הכתובת הפיניקית
האותיות "רש" ו"כרנתריש" החקוקות על התבליט שמשמאל לאורתוסטאט הטור השלישי
האריה שבפתח השער, שעליו חקוק סוף הכתובת
פסל אריה פגום בשער העליון, ועליו חקוקה הכתובת הפיניקית
פסל האלוהות בשער העליון, שעל שמלתו ועל בסיסו חקוקה הכתובת הפיניקית
החלק האחורי של שמלת הפסל, ובו ניתן לראות את אחד מטורי הכתובת (מימין ניתן לראות את החלקים האחרונים של הטור הקודם)
תקריב חלק מהכתובת שעל הפסל
הכתובת הלווית

הכתב ההירוגליפי הלווי (אנ') מחולק לשורות, ובכל שורה, הסימנים המרכיבים כל מלה מסודרים בטור אנכי אחד או יותר; אולם, בגלל הצורות המגוונות של הסימנים, לא תמיד ברור באיזה סדר יש לקראם. המילים באותיות גדולות בתעתיק הכתובת הן מילים בלטינית המתעתקות לוגוגרמות, בעוד האותיות הקטנות הן סילבוגרמות (אנ') (סימנים המייצגים הברה). לוכסן מסמל שתי אפשרויות לקרוא את אותו הסימן (למשל, את הסימן la/i/u ניתן לקרוא כ־la, כ־li או כ־lu).
בתעתיק לעיל, קו אנכי אחד (|) הוא סימן מפריד בין מילים, שני קווים מפרידים (||) מסמלים ירידת שורה, סוגריים מרובעים ([]) מסמלים השלמה של תוכן שלא שרד, סימן שאלה מסמל קריאה לא ודאית, סוגריים זוויתיים יחידים (⟨⟩) מסמלים שהטקסט ביניהם הושמט בשל טעות סופר, סוגריים זוויתיים כפולים (⟨⟨⟩⟩) מסמלים שהטקסט ביניהם הוכלל בכתובת בטעות, כוכבית ואחריה מספר (למשל: *501) הם הירוגליף לפי המספור של עמנואל לרוש (אנ'). בתעתיק לעיל, לא מופיעים 33 שברי כתובות קטנים שלא ברור איפה לשבצם ואף לא תמיד ברור מאיזה שער הגיעו. תעתיק הכתובת, החלוקה למשפטים והתרגום מובאים לפי ג'ון דייוויד הוקינס:
הכתובת הלווית

|  wa/i+ra/i-la-ia-wa/i "PORTA"-la-na i-zi-i-wa/i |  [...]-ia-[...]-na [...]-wa/i | "אעשה שערים משלי, |  |  |  |  |
|  |à-ma-z⟨a⟩-há-wa/i-mu-ta á-ta4-ma-za-′ a-ta tu-pi-wa/i |  [... a-t]a [tu]-pi-wa/i | "ואחקוק את שמי לעצמי"; |  |  |  |  |
|  ní-wa/i-ta ("VAS")á-la/i/u-na-ma-ti a-ta AEDIFICARE-MI-ri+i-i || |  [ni-w]a/i-ta à-[la/i/u-na]-má-ti [...]-MI-ti-i | או (אם) בחמדנות הוא יחסום(?) אותם, |  |  |  |  |
|  ní-pa-wa/i MANLUS-ta4-sa-tara/i-ri+i|| |  ní-pa-wa/i|| |MANLUS-ta4-sá-tara/i-ri+i | או מרוע |  |  |  |  |
|  ní-i-pa-wa/i (MALUS2)ha-ní-ia-ta-sa-tara/i-ti a-ta |AEDIFICARE+MI!-ri+i |za-ia "PORTA"-la-na |  [...h]a-[...]-s[á-...] a?-[ta] |AEDIFICARE+MI-[ri+i] |za-ia "PORTA"-la-na | או מרשעות יחסום(?) שערים אלה, |  |  |  |  |
|  wa/i-ta || ARHA |MANUS(-)i-ti-tu CAELUM(DEUS)TONITRUS-hu-za-sá CAELUM(DEUS)SOL-za-sá (DEUS)i-ia-sá OMNIS-MI-zi-ha DEUS-ní-zi á-pa |REX-hi-sá Iá-pa-há "REX"-na |á-pa-há-wa/i |CAPUT-ti-na |  wa/i-ta || ARHA |"*69"(-)i-ti-tu (DEUS)i-ia-sá |"CAELUM" (DEUS)TONITRUS-hu-za-sá-′ |"CAELUM" (DEUS)SOL-za-sá | OMNIS-MI-zi-há-wa/i DEUS-ní-zi |á-pa-sá REX-ta-hi-sa |á-pa-há-′ |REX-ti-na |á-pa-há-wa/i |CAPUT-ti-na | לו תרחונזס השמימי, השמש השמימי/שמימית, אאה וכל האלים ימחו את הממלכה ההיא ואת המלך ההוא ואת האדם ההוא! |  |  |  |  |
|  POST-na-wa/i ARHA?! ("CRUS<">)ta-za-tu |ara/i-zi OMNIS-MI-zi (OCULUS)á-za-ti-wa/i-tà-sa |á-ta5-ma-za |  POST-na-ha-wa/i ara/i-zi-i |OMNIS-MI-zi |CRUS[...?]-tu [...] | ולאחר מכם שם אזתותס ימשיך לעמוד לכל הזמנים, |  |  |  |  |
|  (DEUS)LUNA+MI-sa-wa/i (DEUS)SOL-ha REL-ri+i á-ta4-ma-za "CRUS"-i |  [–] | כמו שעומדים שם הירח ושם השמש. |  |  |  |  |
הכתובת הלווית > גלריה

טקסטים לוויים בשער התחתון
טקסטים לווים בשער העליון
פירוש הכתובת

טור ג', שורה 13–14 – ימח שמ אזתוד בשער זה ושת שמ: למחיקת השם והחלפתו בשם אחר השוו במיוחד לכתובת של יעדון־ליאְם: šumi šaṭram ipašiṭu u ušapašuṭu šumšu la šaṭram išuṭaru (שמי בכתובת ימחק או יצוה למחוק, (ואת) שמו בכתובת יכתוב). "למחות שם" היא כפעולה מופיעה גם במקרא.
הכתובת שעל הפסל, טור ד', שורה 15 – סמל: "סמל" משמעו "פסל אלוהות", כפי שמתועד בפיניקית (במיוחד בכתובות מקפריסין) ובעברית מקראית (דברים, ד', ט"ז; יחזקאל, ח', ג'; יחזקאל, ח', ה'; דברי הימים ב', ל"ג, ז', ט"ו). בכתובת שעל הפסל, המהל "סמל" מחליפה את המלה "שער" המופיעה בכתובת שבשער התחתון.
טור ג', שורה 15 – ויסע השער ז: השורש של הפועל הוא נ־ס־ע, בהידמות ה־נ ל־ס (גזרת חפ"ן), שמשמעותו "להסיר, לעקור, לפרק". השורש נ־ס־ע לתיאור הרס שער מופיע גם בשופטים, ט"ז, ג': "וַיֶּאֱחֹז בְּדַלְתוֹת שַׁעַר הָעִיר וּבִשְׁתֵּי הַמְּזוּזוֹת וַיִּסָּעֵם עִם הַבְּרִיחַ".
טור ג', שורה 17 – בשנאת וברע: המושג עצמו דומה לזה המופיע בכתובת של יעדון־ליאְם: ana limuttim u la damiqtim ikupušum (ברעות ובלא־טובות יהרסו [את המקדש]). הצמד "שנאה ורע" מופיע גם במקרא.
סוף הכתובת – אפס: הצעות שונות עלו לפירוש מלה זאת, המקובלות ביותר הן "רק" (האלים ימחו את שם האיש ההוא, ושם אזתוד רק יהיה לעולם) ו"אבל" (האלים ימחו את שם האיש ההוא, אבל שם אזתוד יהיה לעולם). שימוש דומה במלה נעשה במקרא, למשל במדבר, כ"ב, ל"ה ושופטים, ד', ט'. המלה הלווית POST-na-ha-wa/i – "לאחר מכן, בעתיד", היא ככל הנראה המקבילה ל"אפס" בכתובת הפיניקית.
סוף הכתובת – שמ אזתוד יכנ לעלמ כמ שמ שמש וירח: דומים לכך דברי הברכה למלך אשר בתהילים, פ"ט, ל"ז–ל"ח: "זַרְעוֹ לְעוֹלָם יִהְיֶה, וְכִסְאוֹ כַשֶּׁמֶשׁ נֶגְדִּי, כְּיָרֵחַ יִכּוֹן עוֹלָם, וְעֵד בַּשַּׁחַק נֶאֱמָן סֶלָה" – "שם" ו"זרע" הם ביטויים מתחלפים במליצה העברית, הפיניקית, הארמית והאכדית, ו"יכנ" הוא המקבילה הפיניקית ל"יהיה". "שמש וירח" מופיעים במספר צמדים במקרא, ודוגמה נוספת לצירופם כברכה לנצחיות ניתן למצוא בתהלים, ע"ב, ה'–י"ז: "יִירָאוּךָ עִם שָׁמֶשׁ וְלִפְנֵי יָרֵחַ דּוֹר דּוֹרִים [...] יְהִי שְׁמוֹ לְעוֹלָם לִפְנֵי שֶׁמֶשׁ ינין [יִנּוֹן] שְׁמוֹ". מקבילות נוספות ניתן למצוא בכתובת של שמשו־אילונה: šulmam u balāṭam ša kīma dsîn u dšamaš dārium (שלום וחיים, אשר כמו סין ושַמַש נצחיים), ובהמנון אוגריתי: "עזכ דֿמרכ... בתכ אֻגרת לימת שפש וירח..." (עוזך וזִמרתך... בתוך אוגרית כימי שפש וירח). דמיון מסוים ניתן למצוא בסיומת של לוחיות פירגי, המביעים תקווה שהפסל יעמוד לשנים כמו הכוכבים.
גילוי

ב־1946, אקרם קושצ'ו (Ekrem Kuşçu), מורה בבית ספר יסודי באזור, ליווה את הלמוט תאודור בּוֹסֶרט (אנ') והאלט צ'מבל (אנ') לאתר, והם סקרו את הכתובת שעל הפסל ושברים של כתובות הירוגליפיות ופיניקיות. ב־1947 ביצעו בוסרט ובהדיר אלקים (Bahadır Alkım) סקר ראשוני, וב־1947–1948 נחפרו שני שערי האתר בשלוש עונות חפירה תחת בוסרט, צ'מבל ואלקים.
ראו גם

כתובות קאראטפה
הכתובת הדו־לשונית מצ'ינקיי
רשימת כתובות כנעניות וארמיות
לווית
קאראטפה
קוה
לקריאה נוספת

יצחק אבישור, כתובות פיניקיות והמקרא, א. רובינשטיין, 1979, בעיקר "כתובת אזתוד מלך הדננים", עמ' 214–239
Manfred Weippert, Elemente phönikischer und kilikischer Religion in den Inschriften vom Karatepe, Zeitschrift der Deutschen Morgenländischen Gesellschaft: Supplement I, 1969, עמ' 191–217
François Bron, Recherches sur les inscriptions phéniciennes de Karatepe, Librairie Droz, 1979
Halet Çambel, Corpus of Hieroglyphic Luwian inscriptions. Volume II: Karatepe-Aslantaş , De Gruyter, 1999
Wolfgang Röllig, "Appendix I – The Phoenician Inscriptions", in: Çambel, Karatepe-Aslantaş, pp. 50–96
John David Hawkins, Corpus of Hieroglyphic Luwian inscriptions. Volume I: Inscriptions of the Iron Age, de Gruyter, 2000, mainly chapter 1: Cilicia, pp. 45–68
ביאורים

↑  כדוגמה הובאה ההחאנות הטורקית הראשונה (אנ'), שששולת המלוכה בה ואנשיה היו דוברי שפות טורקיות, ושכניהם יודעי הקרוא־והכתוב היו דוברי שפות סיניות, אך לשפה רשמית הם בחרו בסוגדית (אנ'), שפה איראנית שהייתה פריפריאלית בשטחי החאנות אך בולטת בקרב סוחרי דרך המשי.
↑  הרודוטוס כתב שהקיליקיים נקראו בעבר Ὑπαχαιοὶ – "תת קבוצה של אכאים".
↑  האותיות "רש" חקוקות על לוח סמוך.
↑  האותיות "כרנתריש" חקוקות על לוח סמוך.
↑  שורה זאת מופיעה על הבסיס שמתחת לאורתוסטאטים.
1 2 3  שורה זאת מופיעה על פסל אריה שבפתח השער.
↑  KAI קראו "ויטנ אנכ", אך אלט קרא "ויטנאנת". רליג קרא "ויטנ אנת", ופרש שמדובר בטעות סופר ל"ויטנא אנכ"
↑  מ זאת ככל הנראה הושמטה בשל טעות סופר
↑  שחזור זה לא ודאי, מאחר שבמרווח זה יש מקום ל־10–11 אותיות בלבד
↑  הסופר שכח לחקוק שורה זאת, ונזכר בה רק לאחר שחקק את השורה הבאה, ולכן שורה זאת חקוקה מעל השורה הבאה בכתב קטן.
↑  האות הכפולה ז היא דיטוגרפיה (אנ')
↑  האות הכפולה מ היא דיטוגרפיה (אנ')
↑  KAI קראו "אמ" במקום "אש"
↑  האות ל לא ודאית
↑  האות הכפולה י היא דיטוגרפיה (אנ')
↑  ראו "את" במשמעות "עם" בוויקימילון
↑  המונח הפיניקי המקביל הוא "עקרת", מלה לא ידועה מכתובות אחרות. המלה הלווית ידועה מכמה כתובות אחרות, ברובן ההקשר הוא למלא, ומהקשר זה מתפרשת המשמעות "אסם" (הוקינס עמ' 260, בפרק על מרש)
↑  פער הוא ככל הנראה שם מקום, ראו בפירוש לכתובת הפיניקית
↑  כלומר "מוצא", ראו חילופי צ־ק מהאות הפרוטו־שמית ḍ בויקימילון
↑  למשל, באיגרת הראשונה אל הקורינתים, פרק י"ג, פסוק 8, בסורית: "חובא מן מתום לא נפל", כלומר "החיבה לעולם לא תיפול"
↑  יצחק אבישור (בעמ' 236) סבור שיש לתקן: "יכון".
יאיר דרייפוס

| --- | --- |

הרב יאיר דרייפוס
 לידה:  1949 (בן 76 בערך) ה'תש"י
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  ציונות דתית, חסידות חדשה
 תחומי עיסוק:  חסידות, תלמוד
 רבותיו:  הרב שג"ר
 חיבוריו:  ערך והוציא לאור את ספרי הרב שג"ר רעים האהובים – דרשות חתונה חתונה של אבודים – קריאה חדשה במעשה משבעת הקבצנים של רבי נחמן מברסלב נגיעות בשפת הלב נשימות עמוקות – מסעותיי בימי הרחמים
 
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבת שיח יצחק
 
הרב יאיר דרייפוס (נולד ב-1949, ה'תש"י) הוא ראש ישיבת שיח יצחק שבגבעת הדגן באפרת.
ביוגרפיה

למד בבית הספר התיכון במעלה בירושלים ובשבט משואות של עדת הצופים. לאחר מכן הצטרף לישיבת כרם ביבנה, יחד עם חברו מילדות הרב שמעון גרשון רוזנברג (שג"ר), אחר כך עבר ללמוד בישיבת הכותל. בשנת ה'תשנ"ו (1996) הקים, יחד עם הרב שג"ר, אותו הגדיר כמורו ורבו, את ישיבת שיח יצחק אשר שמה לה למטרה להוביל לחיבור עולם התורה עם עולם הדעות הסובב, תוך דגש על לימודי החסידות.
מאז פטירת הרב שג"ר בשנת ה'תשס"ז המשיך דרייפוס לעמוד בראשות הישיבה לבדו, והקים את "מכון כתבי הרב שג"ר", המתעתד להוציא לאור כ-3,000 קבצים שלו שעוד לא פורסמו. בשנת ה'תשע"ט צורפו לצידו לראשות הישיבה הרב ד"ר נעם סמט והרב ד"ר אורי ליפשיץ (ששימשו כר"מים בישיבה).
הרב דרייפוס פרסם תשובות הלכתיות בפורומים שונים, ביניהם בקובץ תחומין, ומאמרים רבים בספרים כגון "ויקרא את שמם אדם", "רעים אהובים" (דרשות חתונה שנאמרו על ידו ועל ידי הרב שג"ר), "גשם" ו"שני המאורות" (בו קבע כי "המהפכה הרוחנית של דורנו היא הפמיניזם"), ועוד.
בעבר כיהן כר"מ בישיבת ברכת משה במעלה אדומים וכרב ההתנחלות בית יתיר שבהר חברון.
מתגורר כיום ביישוב אלון שבות שבגוש עציון.
ספרים שכתב

הרב שג"ר והרב יאיר דרייפוס, רעים האהובים – דרשות חתונה, ה'תשס"ח, ישיבת שיח יצחק
חתונה של אבודים – קריאה חדשה במעשה משבעת הקבצנים של רבי נחמן מברסלב, ה'תשע"א, ישיבת שיח יצחק
נגיעות בשפת הלב, בעריכת איתן אברמוביץ. הוצאת ידיעות ספרים וישיבת שיח יצחק, 2013. (מעין אוטוביוגרפיה שלו ובה מתוארים יחסיו עם הרב שג"ר)
נשימות עמוקות – מסעותיי בימי הרחמים, בעריכת הרב אודי דבורקין, 2022, ישיבת שיח יצחק
שידור רדיו בישראל

אולפן נייד של גלגלצ
מקלט רדיו בישראל
שידורי הרדיו בארץ ישראל החלו לראשונה בתקופת המנדט הבריטי. כיום שידורי הרדיו מרוכזים על ידי שלושה גורמים עיקריים: תאגיד השידור הישראלי, גלי צה"ל והרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. האחרונה אף מפקחת על שידורי תחנות הרדיו האזוריות והמסחריות בישראל. בנוסף, קיימות מספר תחנות רדיו פיראטי ותחנות רדיו אינטרנטי ישראליות.
בסך-הכל קיימים בישראל כ-100 משדרים ותחנות ממסר.
בתקופת היישוב

יסודות לשידורים עבריים הוקמו עוד בימי המנדט הבריטי כאשר שידור הרדיו נוהל על ידי שירות השידור של פלשתינה (א"י). השידור העברי הראשון התקיים לכמה שבועות באביב 1932 במסגרת "יריד המזרח" בתל אביב.
ב-30 במרץ 1936 התחילה לשדר תחנת הרדיו של המנדט הבריטי בארץ ישראל ("Palestine Broadcasting Service"), אות-הקריאה ושמם של השידורים העבריים בתחנה היה "קול ירושלים".
בתקופת היישוב > הרדיו של המחתרות

ב-1940 הוקמה תחנת הרדיו המחתרתית של ארגון ההגנה ששמה היה "קול ישראל". ב-1947 שידרה התחנה בשידור חי מול חופי חיפה מהאונייה אקסודוס. גם המחתרות האחרות ניצלו את אמצעי התקשורת. לח"י התחילה לשדר מדירת גג ברחוב רוקח 17 ברמת גן. תחנת השידור שלהם שהייתה ברחוב השומר בתל אביב נתפסה על ידי הבריטים ואחת השדרניות המפורסמות של התחנה, גאולה כהן, נאסרה.
הרדיו הממלכתי

עם קום מדינת ישראל, אומץ השם "קול ישראל" גם לתחנת הרדיו הממלכתית של המדינה והייתה תחת פיקוח משרד ראש הממשלה.
ב-24 בספטמבר 1950 החלה לשדר תחנת "גלי צה"ל" שהופעלה על ידי צה"ל. רבים מבוגריה נקלטו ב"קול ישראל" לאחר שירותם הצבאי בתחנה.
ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שהתנגד נמרצות לפתיחת שידורי טלוויזיה בישראל, ראה חשיבות בקיום הרדיו ובשידורי החדשות כמכשיר הסברה רב כוח לחיזוק השלטון. כדי למנוע ריכוז עוצמה כזאת בידי מפלגת השלטון, הוחלט לימים כי "קול ישראל" יהפוך למוסד ממלכתי ו"רשות השידור" תפקח עליו. למימון פעולתה של "רשות השידור" שימשה אגרת הרדיו והטלוויזיה שנגבתה מהתושבים וכן הכנסות מפרסומות. ב-2015 בוטלה אגרת הטלוויזיה, וכיום אגרת הרדיו נגבית באופן עקיף כתוספת לתשלום רישיון הרכב השנתי.
מיוחסת חשיבות דמוקרטית ותרבותית לקיום רשות ממלכתית שאינה בהכרח חייבת להיות רווחית. בין היתר בתוכניות שלא ישודרו על ידי תחנה שבודקת כל שידור מהצד הרווחי שלו ואחוזי האזנה.
רשת א' הייתה תחנת הרדיו הישראלית הראשונה לשדר ב-FM, בתדר 91.3MHz, בדצמבר 1966.
שידורי רדיו בסטריאו החלו בצורה ניסיונית בישראל באמצע שנת 1969.
לטובת כיסוי בכל ישראל של תחנות הרדיו הממלכתיות ישנו הצורך לשדר ביותר ממשדר אחד. באמצעות ה-RDS, כל משדר ומשדר מזוהה בתחנות רדיו אלו, באמצעות אות לטינית אחת המציינת את האזור בו נמצא המשדר, ומקלטי רדיו ברכב המצוידים ב-RDS יבצעו מעבר אוטומטי בין משדרים להבטחת קליטה מרבית באמצעות פונקציית ה-AF ׁ(תדר חלופי):
B – באר שבע
E – איתנים
H – חיפה
J – ירושלים
K – כוכב הירדן
M – מנרה
N – נתניה
Q – קציר
T – תל אביב תפן
Z – צפת
F – אפרת
S – ספיר
G – גרופית
L – אילת
R – מצפה רמון
Y – נצרת
בשנת 1991, בעקבות מלחמת המפרץ, איחדו קול ישראל וגלי צה"ל את שידורי האקטואליה שלהם (רשת ב', צה"ל-1) למשך כחודש ימים.