stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גגו
מוֹרֶשֶׁת

גגו נפטרה ב־17 בספטמבר 1994 בקראקס, ונצואלה. בשנת 1994 הקימה משפחתה את "Fundación Gego" לשימור מורשתה האמנותית והם מארגנים תערוכות של עבודותיה ומקדמים מודעות לתרומתה המשמעותית של גגו לעולם האמנות. ה-Fundación Gego נתן אישור לפרסום כתביה בשנת 2005. מתוך תקווה שכתבים יוכלו לשפוך אור על אופן הפיסול החדשני והניסויי שלה ובכך להפרות ולהשפיע על אמנים אחרים.
חיים אישיים

בשנת 1940 פגשה גגו את המתכנן העירוני הוונצואלי ארנסט גונז במשרד האדריכלים בו עבדה. הם התחתנו באוקטובר 1940 ופתחו סטודיו לרהיטים בשם 'גונז' (Gunz). לבני הזוג נולדו שני ילדים: תומאס (1942) וברברה (1944). גגו סגרה את Gunz בשנת 1944 כדי לבלות יותר זמן עם ילדיה, ובשנת 1948 היא חזרה לעצב בתים פרטיים, מועדוני לילה ומסעדות.
בשנת 1951 בני הזוג נפרדו, ובשנת 1952 פגשה את האמן והמעצב הגרפי גרד ליופרט. שותפות זו חפפה את התפתחות הקריירה האמנותית שלה. היא החלה להציג את האקוורלים, הקולאז'ים והמונוטיפים שלה בשנת 1954 והתחילה להתנסות ביצירת אובייקטים תלת־ממדיים בשנת 1956.
הערות שוליים

↑  Kalenberg, Angel. “Gego”. Encyclopedia of Latin American & Caribbean Art. Ed. Jane Turner. 1 vol. New York: New York, 2000. ISBN 978-0-19-531075-7.
↑  Cotter, Holland."Off the Page and in the Air, Drawing Transformed", The New York Times, Retrieved 11 November 2018.
1 2 3  "Gego", Lévy Gorvy Gallery, Retrieved 31 October 2018.
1 2 3 4  "Gertrud Gego Goldschmidt", Jewish Women's Archive, Retrieved 31 October 2018.
↑  Phaidon Editors (2019). Great women artists. Phaidon Press. p. 149. ISBN 978-0714878775. {{cite book}}: |last= has generic name (עזרה)
1 2  Amor, Monica. Another Geometry: Gego's Reticulárea, 1969-1982", October, Issue 113 (2005): 101-30, 25.
↑  Rottner, Nadja. Gego 1957-1988 Thinking the Line. Hatje Cantz, Germany: 2006, pg. 59; ISBN 978-3-7757-1787-8
1 2 3 4  Lygia Clark, Gego, Mathias Goeritz, Helio Oiticica, Mira Schendel, The Experimental Exercise of Freedom, ed. Susan Martin (Germany: Cantz, 1999); ISBN 978-0-914357-64-3ISBN 978-0-914357-64-3
↑  Gego, Questioning the Line: Gego in Context, ed. Mari Carmen Ramirez (Houston: University of Texas Press, 2003). ISBN 0-89090-119-8.
↑  "Fundación Gego - About", Fundación Gego, Retrieved 31 October 2018.
↑  Huizi, Maria Elena; Manrique Cabrera, Josefina (2005). Sabiduras and other texts : writings by Gego. Houston: International Center for the Arts of the Americas and Fundación Gego. ISBN 0300111630.
↑  Latin American and Caribbean Art: MOMA at El Museo, ed. Fatima Becht (Madrid: Turner, 2004); ISBN 978-0-87070-460-4.
↑  GEGO: Line As Object. Germany: Hatje Cantz Verlag. 2013. p. 161. ISBN 978-3-7757-3740-1.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012651259305171  BIBSYS: 1653056312922  BNE: XX4691421  BnF: cb122695802 (data)  CANTIC: a10461838  GND: 12488413X  ISNI: 0000 0001 1589 4690  LCCN: n2002012870  NTA: 305314262  RERO: 02-A012604827  RKD: 245488  SNAC: w6j99pfd  SUDOC: 083670599  ULAN: 500117602  VIAF: 5877406   WorldCat (עם VIAF): 5877406
סופי בלקאול

| --- | --- |

סופי בלקאול ביום ולנטיין 2013, באירוע במוזיאון התחבורה של ניו יורק
 לידה:  2 ביולי 1970 (בת 54) 
 שם לידה:  Sophie Jocasta Blackall 
 מקום לימודים:  בית הספר האנגליקני לבנות וולפורד  אוניברסיטת סידני 
 פרסים והוקרה:  מדליית קולדקוט (2016)  מדליית קולדקוט (2019) 
 www.sophieblackall.com
 
סופי ג'וקסטה בלקאול (באנגלית: Sophie Jocasta Blackall; נולדה ב-2 ביולי 1970) היא אמנית, סופרת ומאיירת ספרי ילדים אוסטרלית אשר חיה בברוקלין, ניו יורק.
זכתה במדליית קלדקוט פעמיים.
ביוגרפיה

בלקאול נולדה במלבורן, אוסטרליה בשנת 1970. ב-1992, קיבלה תואר ראשון בעיצוב מאוניברסיטת סידני.
בתחילת דרכה עסקה בלקאול במגוון תחומים, כמו ציור דמויות רובוטיות עבור פארקי שעשועים, ויצירת מדריכים למטלות הבית. היא גם הציגה את ציוריה בגלריות בסידני ובמלבורן. ב באותה תקופה היא התחתנה וילדה שני ילדים.
בשנת 2000 זכתה בהגרלה על אשרת הגירה והיגרה עם משפחתה לברוקלין, ניו יורק. היא עבדה בעבודות עריכה שונות ויצרה פרסומות מונפשות לשוק הבריטי.
בלקאול החלה לאייר ספרי ילדים בשיתוף פעולה עם סופרים שונים. ספרה המאויר הראשון, "משאלתו של רובי" מאת שירין ים ברידג'ס, זכה בפרס הספר של עזרא ג'ק קיטס לשנת 2003. בסופו של דבר, היא החלה לכתוב ספרי ילדים בעצמה, בעוד היא ממשיכה בעבודתה כמאיירת.
ספרה הראשון למבוגרים, "טיסה מפוספסת: אהבה, אבידות ומציאות" שיצא בשנת 2011, התבסס על בלוג אשר פרסם הודעות אנונימיות על זרים שמחפשים את אהוביהם. היא איירה סדרת ציורים עבור הספר, המבוססת על חלק מהמסרונים הללו, וכן הכינה כרזה שהוצגה בקרונות הרכבת התחתית של ניו יורק בשנה שלאחר מכן.
שיתוף הפעולה שלה, ב-2015, עם אמילי ג'נקינס, "קינוח משובח: ארבע מאות, ארבע משפחות, פינוק אחד טעים", זכה לשבחים על ידי המבקרים אך הפך לנושא שנוי במחלוקת בשל תיאורי העבדות המפורטים בספר.
היא זכתה במדליית קולדקוט לשנת 2016 עבור "מציאת וויני: הסיפור האמיתי של הדוב המפורסם ביותר בעולם". ובמדליית קולדקוט לשנת 2019 עבור ספרה: "שלום מגדלור".
נכון לשנת 2016, היא איירה יותר מ-30 ספרים לילדים, כולל סדרת אייבי ובין. בסדרה היא שיתפה פעולה עם הסופרת אנני בארוז. רוב עבודתן נעשתה בעזרת הדואר האלקטרוני והן לא נפגשו באופן אישי עד מחצית העבודה שלהן על הסדרה.
בלקאול גם שיתפה פעולה עם מחברים כמו ג'קלין וודסון, ג'ון במלמנס מרציאנו, ג'יין יולן ומג רוסוף. עבודתה כוללת גם פרסומות מונפשות בטלוויזיה ואיורי מערכת לעיתונים ומגזינים.
היא מציירת איור נסתר של לוויתן בכל ספר, לכבוד הרומן מובי דיק, מאת הרמן מלוויל. בלקאול מתארת שהיא נפגעת כאשר סופר מתייחס לספר מאויר כ"ספר שלו", שכן היא מרגישה שזה מפחית מהתפקיד המהותי של האיורים בספר.
בלקאול נפצעה קשה בידה בנפילה בזמן שעבדה בקייטנה, וטיפולי פיזיותרפיה שיקומית הצליחו רק באופן חלקי דבר שייתכן ויאלץ אותה לוותר על רישום מדויק, ולשנות את שיטות היצירה שלה. היא עובדת על הסבת בית חווה בצפון מדינת ניו יורק למקום מפלט לסופרים ואמנים, וחושבת לכתוב יותר ספרים בעצמה.
בשנת 2022 בלקאול מונתה לחברה במסדר אוסטרליה ביום ההולדת של המלכה.
ספריה > כמאיירת

The Witches of Benevento series (ג'ון במלנמס מרציאנו)
Mischief Season (2016)
The All-Powerful Ring (2016)
Beware the Clopper! (2016)
Respect Your Ghosts (2017)
A Voyage in the Clouds: The (Mostly) True Story of the First International Flight by Balloon in 1785 (מת'יו אולשן, 2016)
Finding Winnie: The True Story of the World's Most Famous Bear (לינדזי מאת'יק, 2015)
A Fine Dessert: Four Centuries, Four Families, One Delicious Treat (אמילי ג'נקינס, 2015)
And Two Boys Booed (by Judith Viorst, 2014)
The Mighty Lalouche (מת'יו אולשן, 2013)
The 9 Lives of Alexander Baddenfield (ג'ון במלמנס מרציאנו, 2013)
סדרת אייבי ובין (אנני בארוז, 2006–2013)
Mr. and Mrs. Bunny—Detectives Extraordinaire! (by Polly Horvath, 2012)
Take Two! A Celebration of Twins (by J. Patrick Lewis and Jane Yolen, 2012)
The Crows of Pearblossom (by Aldous Huxley, 2011)
Spinster Goose (by Lisa Wheeler, 2011)
Edwin Speaks Up (by April Stevens, 2011)
Pecan Pie Baby (by Jacqueline Woodson, 2010) – זוכה פרס ספריית הורן של הבוסטון גלוב ומגזין הורן בוק
Big Red Lollipop (רוקסאנה ח'אן, 2010)
Wombat Walkabout (קרול דיגורי שילדס, 2009)
Jumpy Jack and Googily (מג רוסוף, 2008)
What's So Bad About Being an Only Child? (קארי בסט, 2007)
Wild Boars Cook (מג רוסוף, 2008)
Meet Wild Boars! (מג רוסוף, 2005) – זוכה פרס המייסדים של אגודת המאיירים
Red Butterfly: How a Princess Smuggled the Secret of Silk Out of China (דבורה נוייס, 2007)
Summer is Summer (פיליפ ודייוויד גרשרטור, 2006)
Ruby's Wish (שירין ים ברידג'רס, 2002) – winner of זוכה פרס עזרא ג'ק קיטס למאיירת הטובה ביותר
ספריה > כסופרת ומאיירת

Things to Look Forward To (2022)
אם תבוא לכדור הארץ (2020), הוכרז על ידי הניו יורק טיימס כספר הילדים הטוב ביותר לשנת 2020
Hello Lighthouse (2018), זוכה מדליית קלדקוט לשנת 2019
The Baby Tree (2014)
Are You Awake? (2011)
Missed Connections: Love, Lost & Found (2011)
20 Party Tricks to Amuse and Amaze Your Friends (1997)
הערות שוליים

↑  "This Valentine's Day, A Sweet Look At Almost Love". NPR. 12 בפברואר 2011. נבדק ב-19 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brill |, Pamela. "Sophie Blackall Named 2024 Children's Book Week Poster Artist, Inaugural Spokesperson". PublishersWeekly.com (באנגלית). נבדק ב-2024-03-29.
1 2 3 4 5 6 7  "Sophie Blackall: Drawing the World 'Round" (Transcript of video interview). Articulate. The Articulate Foundation. נבדק ב-2021-08-01.
↑  "Sophie Blackall". 200 Women (באנגלית). Blackwell and Ruth Ltd. נבדק ב-2021-08-01.
1 2 3 4 5 6  "Sophie Blackall's Bio". Measles & Rubella Initiative (באנגלית). American Red Cross. נבדק ב-2021-08-01.
1 2  "Sophie Blackall". Our White House | Looking In, Looking Out. The National Children's Book and Literacy Alliance. נבדק ב-2021-08-01.
↑  "The Kids' Book 'A Fine Dessert' Has Award Buzz — And Charges Of Whitewashing Slavery". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2018-03-29.
↑  Schuessler, Jennifer (2015-11-06). "'A Fine Dessert': Judging a Book by the Smile of a Slave". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2018-03-29.
↑  "A Fine Dessert". Texas Bluebonnet Award 2016-2017 (באנגלית אמריקאית). 2015-10-28. נבדק ב-2018-03-29.
↑  Gilmore, Natasha (12 בינואר 2016). "Celebrating with 'Champagne and Donuts': Sophie Blackall on Her 2016 Caldecott". Publishers Weekly. נבדק ב-19 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "2019 Youth Media Award Winners". American Libraries Magazine (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2019-01-29.
↑  Murphy, Kate (23 ביולי 2016). "Opinion | Sophie Blackall". The New York Times. נבדק ב-2021-08-01. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Sophie Blackall, illustrator at large". Brooklyn Paper. 26 בספטמבר 2013. נבדק ב-2021-08-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Martinez-Neal, Juana (3 בדצמבר 2013). "A Mini-Interview with Sophie Blackall". Juana Martinez-Neal. נבדק ב-2021-08-01. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Reinhardt, Jennifer Black (2018-06-12). "Sophie Blackall is in the (Light)house! An INTERVIEW!!!!! Yay!!!!". picturebookbuilders.com. נבדק ב-2019-01-29.
↑  "Ms Sophie Jocasta Blackall". It's an Honour. נבדק ב-2022-06-12.
↑  "We Love These New York Times' Best Children's Books of 2020". Brightly (באנגלית אמריקאית). 2020-12-02. נבדק ב-2020-12-07.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304099305171  PLWABN: 9810815674505606  BIBSYS: 11020334  BNE: XX5482627  BnF: cb14470181z (data)  CiNii: DA17491086  GND: 1031579095  ISNI: 0000 0000 6393 2578  LCCN: n96078917  NDL: 01237923  NKC: xx0180265  NLA: 35449569  NLK: KAC200408736  NSK: 000761602  NTA: 317844008  RERO: 02-A013071327  SUDOC: 189830174  Trove: 520131  VIAF: 70661289   WorldCat (עם VIAF): 70661289
שבט לוי

ערך זה עוסק בשבט לוי. אם התכוונתם למעמד הלוויים ביהדות, ראו .
בול המוקדש לשבט לוי
שֵׁבֶט לֵוִי הוא אחד משבטי ישראל המוזכרים בתנ"ך. הוא נקרא על שם אבי השבט: "לוי", בן שלישי ללאה וליעקב.
לפי התורה שבט לוי כולו נבחר לשרת בבית המקדש. מתוך השבט אהרון ובניו נבחרו לשמש ככהנים, ויתר בני השבט נועדו למלא את תפקידם כלויים. לפני ייחוס הלוויים, הוקדשו הבכורות מכל משפחות עם ישראל לעבודת הקודש, אך לאחר חטא העגל הועבר התפקיד אל בני שבט לוי שהיה היחיד שלא חטא.
לפי מדרש מאוחר, לא השתתפו בני שבט לוי בעבודות הפרך בתקופת גלות מצרים וניתנה להם רשות לזבוח לאלוהיהם.
שבט לוי הוא היחיד שלא ניתנה לו נחלה בארץ ישראל, אם כי ניתנו לו 48 ערים ברחבי הארץ, ושטח מסוים מסביב לכל עיר. מאחר ששבט לוי לא קיבל נחלה הוא אינו נכלל לעיתים במניין שנים־עשר השבטים.
במקרים בהם הוא כן נמנה כאחד מהשנים־עשר, מונים את שבטי מנשה ואפרים כשבט אחד: שבט יוסף. על פי נבואת יחזקאל יזכה גם שבט לוי בעתיד לנחלה בארץ ישראל.
שמות ממקורות מצריים

שמות רבים של אנשים משבט לוי נושאים שמות מצריים, ובחלק מהמקרים אף שמות זהים לאלו של דמויות המוכרות ככהני אתון, הקבורים בתל אל־עמארנה. חוקר המקרא ומצרים העתיקה, דוד שפירא, העריך שנסיבות אלו מצביעות על קשר היסטורי בין שבט לוי לכהניו של אחנתון.
שמות מצריים בקרב בני לוי בתקופת הקדומה כוללים את פינחס, חופני, מררי ואולי גם אסיר ואהרון. יש הטוענים כי גם השם משה במקורו הוא שם מצרי.
השם לוי-אל מופיע לראשונה במקדש המלך תחותמס השלישי כרנך במצרים, ביחד עם השמות יעקב-אל, ויסף-אל, כשמות של קבוצות אתניות או כשמות של מקומות. (ANET 243)[דרושה הבהרה]
מבנה השבט

שבט לוי כולל 3 משפחות מרכזיות, בניו של לוי בן יעקב:
משפחת גרשון.
משפחת קהת, ממנה יצאו משה ואהרן, שהוא וצאצאיו הם הכהנים.
משפחת מררי.
ברכות לשבט > ברכת יעקב

ברכת יעקב לבניו מובאת בפרשת ויחי שבסוף ספר בראשית (פרק מ"ט), ובה יעקב מוסר לבניו אסופת אמירות אישיות כאשר חש שמותו קרב. לוי קיבל ברכה משותפת עם שמעון.
”
שִׁמְעוֹן וְלֵוִי, אַחִים כְּלֵי חָמָס מְכֵרֹתֵיהֶם; בְּסֹדָם אַל-תָּבֹא נַפְשִׁי בִּקְהָלָם אַל-תֵּחַד כְּבֹדִי:
כִּי בְאַפָּם הָרְגוּ אִישׁ וּבִרְצֹנָם עִקְּרוּ-שׁוֹר; אָרוּר אַפָּם כִּי עָז וְעֶבְרָתָם כִּי קָשָׁתָה; אֲחַלְּקֵם בְּיַעֲקֹב וַאֲפִיצֵם בְּיִשְׂרָאֵל;”.
ברכות לשבט > ברכת משה

בברכת משה ששבטים בפרשת וזאת הברכה נאמר
”וּלְלֵוִי אָמַר, תֻּמֶּיךָ וְאוּרֶיךָ לְאִישׁ חֲסִידֶךָ, אֲשֶׁר נִסִּיתוֹ בְּמַסָּה, תְּרִיבֵהוּ עַל-מֵי מְרִיבָה.  ט הָאֹמֵר לְאָבִיו וּלְאִמּוֹ, לֹא רְאִיתִיו, וְאֶת-אֶחָיו לֹא הִכִּיר, וְאֶת-בָּנָו לֹא יָדָע:  כִּי שָׁמְרוּ אִמְרָתֶךָ, וּבְרִיתְךָ יִנְצֹרוּ.  י יוֹרוּ מִשְׁפָּטֶיךָ לְיַעֲקֹב, וְתוֹרָתְךָ לְיִשְׂרָאֵל; יָשִׂימוּ קְטוֹרָה בְּאַפֶּךָ, וְכָלִיל עַל-מִזְבְּחֶךָ.  יא בָּרֵךְ יְהוָה חֵילוֹ, וּפֹעַל יָדָיו תִּרְצֶה; מְחַץ מָתְנַיִם קָמָיו וּמְשַׂנְאָיו, מִן-יְקוּמוּן.”
השבט במדבר > סמלי השבט

האבן שבחושן שעליה נחרט שמו של לוי היא אבן הברקת. הדגל של שבט זה היה ציור של אורים ותומים על רקע שליש לבן, שליש שחור ושליש אדום. לשבט לוי מקושר חודש סיוון.
השבט במדבר > נשיאי השבט

משה נמנה מבין שבט לוי, אבל אלעזר הכהן היה נשיא השבט.
השבט במדבר > התחמקות מגזירת מתי מדבר

השבט לא שלח נציג לתור את הארץ עם שנים עשר המרגלים וכן לא נכלל בגזירת ה' של מיתת דור המדבר
השבט במדבר > החנייה והמסע במדבר

בתקופת נדודי עם ישראל במדבר סיני בדרכו לארץ ישראל, כאשר בית המקדש התקיים באופן ראשוני על ידי משכן נייד הניתן לפירוק והרכבה, היה על הלויים תפקיד לפרק ולהרכיב את המשכן, ולשאתו בדרך ממקום למקום. משפחת קהת נשאה את כלי המשכן - ארון הברית, שולחן לחם הפנים ועוד, ומפאת קדושתם של הכלים נדרשו הקהתים לשאת את הכלים בידיהם, ולא בעגלה, ככתוב: "כי עבודת הקדש עליהם, בכתף ישאו". משפחות גרשון ומררי, הנושאות את קרשי המשכן ויריעותיו, קיבלו לשם כך עגלות.
בזמן חנייתם של בני ישראל במדבר, חנה שבט לוי במרכז מסביב למשכן ואזור חנייתם כונה בשם מחנה לויה אשר קדושתו הייתה גדולה מקדושת כלל מחנה ישראל ולכך היו השלכות הלכתיות.
אוהליהם של משפחות משה ואהרון היו ממזרח לאוהל מועד במקביל לשבטים, יהודה יששכר וזבולון. שבטי דגל המזרח, היו הראשונים בסדר המסע וסדר החניה. אחריהם צעדו שבטי דגל דרום וכן משפחת הקהתי וכלי המשכן.
אוהליהם של בני משפחת הקהתי היו מדרום לאוהל מועד, במקביל לשבטים ראובן שמעון וגד. במחלוקת קרח ועדתו היה ביטוי לשכנות זו כאשר לסיעתו של קרח חברו דתן ואבירם ואון בן פלת משבט ראובן.
אוהליהם של בני משפחת המררי היו מצפון לאוהל מועד, במקביל לשבטים: דן, אשר ונפתלי.
אוהליהם של בני משפחת הגרשוני היו ממערב לאוהל מועד, במקביל לשבטים: אפרים, מנשה ובנימין. שבטי דגל המערב היו האחרונים בסדר המסע.
תפקידי הלויים בבית המקדש

הלויים היו מעובדי בית המקדש יחד עם הכוהנים. בתקופת דוד ושלמה כשהפולחן היה לבסיס להשפעה ממלכתית, היה ללויים מעמד רם גם בסדרי המשטר. ללויים היו שני תפקידים עיקריים בבית המקדש:
תפקידי הלויים בבית המקדש > שמירת המקדש

שוערים - שמירה בשערי המקדש והגפת השערים בסוף היום. מבין עשרים וארבע נקודות שמירה במקדש, היו עשרים ואחת נקודות מאוישות בידי הלויים, ויתר השלוש אוישו על ידי כהנים.
תפקידי הלויים בבית המקדש > שירת הלווים

בזמן הקרבת קורבן התמיד וניסוך המים היו הלווים שרים את המזמור הקבוע לאותו היום, חלק מהלווים היו שרים בפה וחלק אחר היו מנגנים בכלי נגינה. לזכר אותו שיר תיקנו חז"ל להוסיף בתפילת שחרית 'שיר של יום'.
מלבד שני תפקידים אלה, היו הלויים מסייעים לכהנים בעת הצורך בעבודות שונות במקדש, כגון בשחיטת הקרבן והפשטת עורו.
לוי שנתמנה לתפקיד מסוים - אסור היה לו לעסוק בתפקיד אחר, כך מסופר מר במשנה: "מעשה ברבי יהושע בן חנניה שהלך לסייע בהגפת דלתות אצל רבי יוחנן בן גודגדא.
אמר לו: בני! חזור לאחוריך, שאתה מן המשוררים, ולא מן השוערים". הגמרא אף קובעת, שלוי "משורר ששיער - במיתה" (חייב מיתה בידי שמים, אם עשה זאת במזיד; אך לא ייהרג בידי בית דין).
לאחר חורבן בית המקדש, נותר כסמל וכזיכרון להיות הלוי משרת בבית המקדש, טקס נטילת ידי הכהנים על ידי הלווים לפני ברכת כהנים. כמו כן בן לאב משבט לוי פטור מפדיון הבן וכן בסדר העולים בקריאת התורה מקדימים איש משבט לוי בטרם מעלים איש מישראל.
חובות הלויים וזכויותיהם בארץ

”לֹא יִהְיֶה לַכֹּהֲנִים הַלְוִיִּ
ם כָּל שֵׁבֶט לֵוִי חֵלֶק וְנַחֲלָה עִם יִשְׂרָאֵל אִשֵּׁי ה' וְנַחֲלָתוֹ יֹאכֵלוּן”: שבט לוי הוא השבט היחיד שלא זכה לקבל חלק ונחלה בארץ ישראל. כחלופה לנחלה קיבל השבט 48 ערים שהיו מפוזרות ברחבי הארץ. הדבר נרמז כבר בדברי יעקב על שמעון ולוי לפני פטירתו: ”אֲחַלְּקֵם בְּיַעֲקֹב וַאֲפִיצֵם בְּיִשְׂרָאֵל”. הדבר איפשר ללויים למלא את תפקידם בהוראת התורה ברחבי הארץ, כדברי משה לשבט לוי לפני פטירתו: ”וּלְלֵוִי אָמַר...יוֹרוּ מִשְׁפָּטֶיךָ לְיַעֲקֹב וְתוֹרָתְךָ לְיִשְׂרָאֵל”. ערי הלויים שימשו גם כערי מקלט.
בנוסף, נאסר על שבט הלוי ליהנות מן הביזה והשלל ממלחמות ישראל.
כתחליף לנחלתם בארץ ישראל קיבלו הכהנים והלוויים מתנות כהונה ולוויה.
הכהנים קיבלו 24 מתנות המיוחדות להם, ואילו שאר שבט לוי קיבל מתנה הנקראת מעשר ראשון, עשרה אחוזים מכל יבול הארץ. יש לציין כי בזמן עזרא הסופר נקנסו הלוויים בשל סירובם לעלות לארץ.
עזרא ציווה על העם שלא להפריש את המעשר הראשון ללויים ובמקום זה לתת את המעשר לכהנים.
עדות נוספת למתנה מיוחדת וחד פעמית שניתנה לשבט לוי אנו מוצאים בספר במדבר: ”וּמִמַּחֲצִת בְּנֵי יִשְׂרָאֵל תִּקַּח אֶחָד אָחֻז מִן הַחֲמִשִּׁים מִן הָאָדָם מִן הַבָּקָר מִן הַחֲמֹרִים וּמִן הַצֹּאן מִכָּל הַבְּהֵמָה וְנָתַתָּה אֹתָם לַלְוִיִּם שֹׁמְרֵי מִשְׁמֶרֶת מִשְׁכַּן ה'”.
שם מסופר על משה רבנו שצווה להעניק לשבט לוי מכס אחד מחמש מאות משלל המלחמה במדיין.
שבט לוי כמורי הלכה

על פי המדרש, ייעודם של שבט לוי כמורי הלכה נקבע על ידי יעקב אבינו. הייעוד מפורש בתורה בברכת משה רבנו (במשנה תורה) שמעודדת את שבט לוי לעסוק בתלמוד תורה והוראת הלכותיה את בני ישראל.
אף על פי שלפי המקורות בתנ"ך ניתנה משמעות רבה לבני לוי כמורי דת, בדברי חז"ל מובהר שאין הוראת התורה נחלתם הפרטית של בני לוי לבד אלא גם שאר שבטי ישראל מוכשרים ללמד את הלכות התורה. ואכן במאמרי חז"ל מופיעים גם ציטוטים רבים אודות כישרונם של בני שבט יהודה ושבט יששכר כמורי הלכה.
שבט לוי כמורי הלכה > לפני מתן תורה

על פי ספר היובלים, העדיפות של בני לוי כמורים נקבעה על ידי יצחק אבינו.
במדרש הגדול ובכתבי הרמב"ם מתואר יעקב כמי שקבע את ייעודו של שבט לוי כמורי הלכה. העדיפות נשמרה מימי שלושת האבות עד מתן תורה בתור מנהג, ואחריו נקבע מנהג זה כמצווה.
פרשני המקרא, מצביעים על כך שכבר כאשר תואר במקרא נתינת שמו של לוי, מתוארת קריאת שמו בצורה שונה.[דרושה הבהרה]
שבט לוי כמורי הלכה > המקורות בתורה

בברכת משה לשבטי ישראל טרם מותו בירך את שבטו, שבט לוי, ביכולת מיוחדת להורות הלכות התורה אל כלל ישראל;”וּלְלֵוִי אָמַר.. יוֹרוּ מִשְׁפָּטֶיךָ לְיַעֲקֹב וְתוֹרָתְךָ לְיִשְׂרָאֵל”.
שבט לוי כמורי הלכה > המקורות בתורה > במדרש ובתלמוד

בתלמוד בבלי מופיעה אמרה בשמו של רבא אודות כישרון בני לוי להורות בתורה; ”לא משכחת צורבא מרבנן דמורי אלא דאתי משבט לוי או משבט יששכר. לוי, דכתיב ”יורו משפטיך ליעקב”. יששכר, דכתב ”וּמִבְּנֵי יִשָּׂשכָר יוֹדְעֵי בִינָה לַעִתִּים לָדַעַת מַה יַּעֲשֶׂה יִשְׂרָאֵל” ואמא יהודה נמי דכתיב ”יהודה מחוקקי”? (מתרץ רבא:) אסוקי שמעתא אליבא דהילכתא קאמינא”
שבט לוי כשוטרים

התלמוד מפרש (מסכת יבמות פו עמוד ב) כי בתקופת המקרא "לא היו מעמידין שוטרין אלא מן הלוים". המשך חכמה מפרש כי כבר בדור יציאת מצרים התחילה בני לוי בתפקידם זה. כן מוזכר בסוף ימי דוד המלך שהעמיד שוטרים מבני לוי. כמו כן בספר דברי הימים מוזכר תפקידם של בני לוי כשוטרים; "וגם בי"ם העמיד יהושפט מן הלוים והכהנים ומראשי האבות לישראל למשפט ה' ולריב".
ראו גם

לוי
כהונה
ערי הלויים
לקריאה נוספת

משפט הלויים א'  - נטילת ידיים לכהנים מידי הלויים, אליעזר שופט, ירושלים תשע"ג.
תורת הכהן והלוי בימינו, ברוך ישר, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת זבחים, פרק י"ד, משנה ד' ותלמוד ירושלמי, מסכת מגילה,  פרק א', הלכה י"א
↑  שמות רבה, פרשה ה', פסקה ט"ז
↑  ספר דברי הימים א', פרק ו', פסוקים ל"ט–ס"ו
↑  כגון ספר במדבר, פרק י"ג, פסוקים ב'–ט"ו, חטא המרגלים
↑  כגון ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוקים ג'–כ"ח
↑  ד"ר דוד שפירא -יכין ובועז, החל מדקה 24:16
↑  CODY A History of Old Testament Priesthood PDF Rome 1969, עמ' 40
↑  Griffiths, J. Gwyn. “The Egyptian Derivation of the Name Moses.” Journal of Near Eastern Studies, vol. 12, no. 4, 1953, pp. 225–31. JSTOR. Accessed 21 May 2023.
↑  מוזכר אצל "מאין באנו", פרופ' ישראל קנוהל, הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר 2008., פרק 1, עמ' 23
↑  ספר בראשית, פרק מ"ו, פסוק י"א
↑  במדבר רבה, פרשה ב', פסקה ז'.
↑  רבי פינחס ברבי יעקב הכהן, קידוש ירחים לחודש סיון.
↑  ספר במדבר, פרק ג', פסוק ל"ב
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא קכא עמוד ב
↑  ספר במדבר, פרק ז', פסוק ט'
↑  אברמסקי, שמואל, האנציקלופדיה העברית, כרך כ"א, ירושלים: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תשכ"ט, עמ' 367
↑  תא-שמע, י., האנציקלופדיה העברית, כרך כ"א, ירושלים: חברה להוצאת אנציקלופדיות, תשכ"ט, עמ' 368-69
↑  משנה, מסכת תמיד, פרק א', משנה א'
↑  ספר דברי הימים ב', פרק ל', פסוק י"ז ופרק ל"ה, פסוק י"א
↑  תלמוד בבלי, מסכת ערכין, דף י"א, עמוד ב'
↑  ספר דברים, פרק י"ח, פסוק א'
↑  ספר יהושע, פרק י"ד, פסוק ד'
↑  ספר בראשית, פרק מ"ט, פסוק ז'
↑  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוקים ח'–י'
↑  תלמוד בבלי, מסכת מכות, דף י', עמוד א'
↑  משנה תורה, הלכות שמיטה ויובל, פרק יג הלכה י
↑  ספר במדבר, פרק ל"א, פסוק ל'
↑  ספר יובלים, לא יג
↑  בלשון הרמב"ם: יעקב אבינו..הבדיל לוי ומינהו ראש והושיבו בישיבה ללמד דרך ה' ולשמור מצוות אברהם וציווה את בניו שלא יפסיקו מבני לוי ממונה כדי שלא ישתכח הלימוד -הלכות עבודה זרה א טו
↑  מדרש הגדול בראשית מח:ה
1 2  ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק י'
↑  ספר דברי הימים א', פרק י"ב, פסוק ל"ג
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף כ"ו, עמוד א'
↑  -המעט מכם כי הבדיל.. להקריב..ויקרב.." ייתכן כי המה הובדלו מכל ישראל במצרים, שלא נשתעבדו שם (שמו"ר ה כ) והיו מקיימין המצות במצרים, וזהו שאמרו(שם יט ו)כי שמרו אמרתך כו' במצרים. ולדעתי היו השוטרים הם משבט לוי כי לא היו משועבדים ולכן אמר ביבמות (פו :)לא היו מעמידין שוטרין אלא מן הלוים כו', כי זכו זה ממצרים והיו מזוככי השכל ודבוקים במושכלות ולא היו טרודים בחומר ולבנים ולא עבדו ע"ז, לכן היו ראוים לעבוד עבודת ה'- משך חכמה לספר במדבר טז ט
↑  דברי הימים א כג א "ודויד זקן .. ויאסף את כל שרי שרי ישראל והכהנים והלוים ויספרו הלוים מבן שלשים שנה ומעלה .. שלשים ושמונה אלף .. מאלה .. ושטרים ושפטים ששת אלפים"
הדגל של שבט לוי
סמל אבני החושן של שבט לוי
ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים

| --- | --- |
 סוג:  פיגוע 
 מניע:  לאומני, טרור יהודי
 
ההתנקשות בראשי הערים הפלסטינים התרחשה ב-2 ביוני 1980, והייתה פיגוע הטרור היהודי הראשון של המחתרת היהודית, שבו מילכדו חברי המחתרת מכוניות של שלושה ראשי ערים, חברי אש"ף ו"הוועדה להכוונה לאומית". הפיגועים נעשו כנקמה על הפיגוע בבית הדסה, שנעשה חודש קודם לכן.
ההתנקשות

ב-2 ביוני 1980 הניחו חברי המחתרת היהודית מטעני חבלה במכוניותיהם של ראש עיריית שכם בסאם א-שכעה וראש עיריית רמאללה כרים חלף, ובדלת המוסך של ראש עיריית אל-בירה איבראהים טאוויל. כתוצאה מפיצוץ המטענים במכוניות, א-שכעה וחלף נפצעו קשה: שתי רגליו של א-שכעה נכרתו, ונכרתה כף רגלו של חלף. טאוויל התקשר בעקבות האירועים לממשל הצבאי ששלח לביתו חיילים, בהם חבלן מג"ב סלימאן חירבאווי. כאשר פתח חירבאווי את דלת המוסך של טאוויל התפוצץ מטען החבלה. חירבאווי נפגע בשתי עיניו והתעוור.
שניים מקציני הממשל הצבאי, שלמה לויתן ואהרון גילה, קיבלו מידע מאנשי המחתרת על הימצאות המטען, אך לא הסגירו זאת, ולא מנעו את ההתנקשויות ואת פציעתו של חירבאווי. כך תואר חלקם של לויתן וגילה:
סמוך למועד שנקבע לפעולה צפו המתכננים, כי בגלל השוני בשיטת הפיגוע בראש עיריית אל-בירה, תיווצר סכנה לחייו של חבלן צה"ל, אם יוזעק למקום בטרם יתפוצץ המטען, וביקשו למנוע זאת. לשם כך פנו ללויתן, אשר הודיע לגילה על הכוונה להניח את מטען החבלה כאמור, וזאת כדי שהלה ידאג להזהיר ולהרחיק מהמקום חבלן של צה"ל, אם ייקרא לבדוק הימצאותו של מטען חבלה בשטח. לויתן מסר תוכן הודעה זו לגילה, אך לא לאיש זולתו, ולא עשה דבר כדי למנוע הטמנת המטען. וכן גילה, לאחר שקיבל את הודעת לויתן, לא מסר עליה לאיש ולא עשה דבר למנוע הטמנת המטען. לאחר הפיצוצים במכוניותיהם של ראשי הערים שכם ורמאללה נשלח גילה, ביחד עם חבלן צה"ל, לבדוק אם הוטמן מטען חבלה אצל ראש עיריית אל-בירה. גילה לא הודיע לחבלן על קיום המטען. תוך כדי הבדיקה התפוצץ המטען, שהונח בדלת המוסך של ראש עיריית אל-בירה, כאשר החבלן נגע בדלת המוסך. כתוצאה מכך נפצע החבלן סולימאן חירבאוי קשה ואיבד את מאור עיניו.
חברי המחתרת תכננו לפגוע גם בד"ר חמזה נטשה מבית לחם ובאיברהים דקאק מוואדי ג'וז וערכו הכנות לכך, אך תוכנית זו לא יצאה לפועל.