stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן-פרנסואה מילה
לימודיו ותחילת הקריירה האמנותית

בגיל 19, בשנת 1833 נסע לשרבור על מנת ללמוד אצל צייר הנופים פול די-מוּשל. למד באותה עיר גם אצל הצייר לוסיין תאופיל לאנגלואה, תלמיד של ברון גרו. החל משנת 1835 הקדיש עצמו כל כולו לציור.
בעזרת מלגה שסידרו לו לאנגלואה ואחרים, בשנת 1837 נסע מילה לפריז והתקבל לאקדמיה לאמנויות יפות. הוא למד בסטודיו של פול דלרוש. אחרי שבשנת 1839 הפסיק לקבל מלגה, התחיל לממן את לימודיו ואת מחייתו על ידי ציור דיוקנאות. בקשתו הראשונה להציג בסלון האמנים של פריז נדחתה.
בשנת 1841 מילה התחתן עם פולין-וירז'יני אונו ויחד איתה עבר לגור בפריז.
בתקופה זו, הידועה מאוחר יותר כ"תקופה הפרחונית" ביצירתו - צייר תמונות קלילות וחושניות בהשפעת סגנון הרוקוקו, לפי דוגמת פרגונאר.
בשנת 1844 נפטרה אשתו ממחלת השחפת ומילה חזר לשרבור.
כעבור שנה, ב-1845 הוא עבר לגור בלה אוור עם ידידה חדשה בשם קתרין למר (Catherine Lemaire) שהייתה לאשתו השנייה. עבד שם בציור דיוקנאות ותמונות מחיי הכפר. בסוף אותה שנה חזר לפריז והתוודע לאמנים כגון קונסטאן טרואיון, נרסיס דיאס דה לה פניה, אונורה דומייה, אנטואן לואי בארי ותאודור רוסו והצליח להציג מיצירותיו בגלריות שונות בפריז.
מילה התיידד עם אלפרד סאנסייה איתו התכתב בהמשך כל ימי חייו. ב-1881 כתב סאנסייה מונוגרפיה מקיפה על חייו ומפעל יצירותיו של מילה.
כאשר מהפכת פברואר 1848 שמה קץ למלוכתו של לואי פיליפ וקמה הרפובליקה השנייה קצרת הימים, שמר מילה מרחק מהאירועים הפוליטיים סביבו. משרד הפנים של הממשלה הזמנית קנה ב-5000 פרנק ,סכום גדול ויוצא דופן באותם ימים, את התמונה שלו Les Botteleurs de foin.השלטון החדש הזמין אצלו עוד עבודות בשווי 1800 פרנק.
לימודיו ותחילת הקריירה האמנותית > החיים בברביזון

ההכנסות האלה איפשרו לו לעזוב ביוני 1849 את פריז ולהתיישב יחד עם ידידו שארל זאק ביישוב ברביזון, בסמוך ליער פונטנבלו. יחד עם הצייר תאודור רוסו, התבלט שם מילה כמנהיג קבוצת האמנים שכונתה מאוחר יותר "אסכולת ברביזון".
עם הזמן התחילו להגיע למקום גם שוחרי אמנות רבים שזיכו את הצייר בהכנסה סדירה, אם כי צנועה.
בשנות 1850 התחילו להגיע למקום גם ציירים רבים מארצות שונות, כולל מעבר לאוקיינוס.
בתקופה זו צייר מילה, בין השאר, את תמונתו "המלקטות" (1857). חלק מהמבקרים מתחו עליו בקורת על כי העז לצייר שלוש איכריות יגעות כפיים שהותר להן לאסוף את שאריות השיבולים שנשארו בשדה בעקבות הקציר וטענו שהריאליזם שלו מופרז. התעוררו נגדו ,ללא בסיס, חשדות כי אוהד רעיונות סוציאליסטים. ברקע התמונה רואים את תהליך הקציר, שבו הגיבורות העיקריות של הציור אינן לוקחות חלק. מבקרים אחרים התרשמו לטובה מהקפידה והכניסה לפרטים בעיבוד הנושא והעריכו שמדובר במגמה אמנותית חדשה.
בשנת 1867 לרגל התערוכה העולמית של פריז, הוצגה גם תערוכה רטרוספקטיבית שלו. בשנת 1870 בגלל המלחמה עם פרוסיה, נאלץ מילה לעבור למשך שישה חדשים ליישוב קרוב לשרבור. כשבפריז פרצו המהומות המהפכניות, סירב מילה להיות חבר באיגוד האמנים תומכי הקומונה. הוכה בחולי ולא הצליח לסיים את עבודת הקישוט של הפנתאון בתמונות מחיי ז'נבייב הקדושה.
מילה נפטר בינואר 1875 בביתו ברביזון.
יצירות

התמונה "משק בגרוויל" צוירה בנורמנדיה ונחשבת למבשרת את סגנון האימפרסיוניזם.
מגוון הצבעים בה עשיר מאוד. זה ליד זה מונחים הצבע האדמדם-חמים של הקירות, הגוונים הבהירים של הרקיע והירוק של הצמחייה.
תמונה ידועה נוספת של מילה, "אנז'לוס", ביקשה לשקף את אדיקות האיכרים בזמנו. ערך הציור עלה מאלף פרנק כשנמכר לראשונה ב-1860 ל-800,000 פרנק כשנקנה על ידי מוזיאון לובר.
בתמונה רועה טווה צמר מאוברן, משיג מילה את האפקטים הטבעיים של הרקיע על ידי הנגיעות השקופות של לובן העננים המשוחות מעל הכחול הסמיך של השמיים. על ידי הארת פרטים מסוימים והצללתם של אחרים, הוא הגשים את עיצוב הדמות באופן כל כך פלסטי שהיא נראית כמעט ניתנת למישוש.
גם בציור שיעור סריגה הוכיח מילה את כישרונו הבלתי רגיל באמנות הצבעים. בולטת התאמה מצוינת של גוני הכחול עם הצהוב שבבגדים. ההארה מאוזנת על ידי קרנות האור הנופלות על הידיים החרוצות של הילדה. הקומפוזיציה מזכירה את הציור של ורמיר, רוקמת התחרה.
משק בגרוויל, 1855. מוזיאון האמנות בריימס
אנז'לוס - תפילה בשדה ,1859-1857. מוזיאון ד'אורסה, פריז
רועה טווה צמר מאוברן, 1869-1868, מוזיאון ד'אורסה, פריז
שיעור סריגה, 1869-1868 ,מוזיאון ד'אורסה, פריז
יצירות > צרפת הכפרית במאה ה-19

"הזורע", מוזיאון בוסטון לאמנויות יפות, ארצות הברית.
«Les Lavandières כובסות על שפת הנהר»
«שדה תפוחי האדמה», המוזיאון בוסטון לאמנויות יפות, ארצות הברית.
Paysanne enfournant son pain«איכרה אופה לחם», מוזיאון קרלר-מילר, אוטרלו, הולנד
"רועת צאן" Bergère avec son troupeau מוזיאון ד'אורסה, פריז
לקריאה נוספת

Laurent Manoeuvre: Jean-François Millet. Pastels et dessins. Paris, 2002
Abcdaire de Millet. Paris, 1999
Alexandra R.Murphy,Jean-François Millet. Museum of Fine Arts, Boston, 1984. ISBN 0-87846-237-6
Alfred Sensier: La vie et l'œuvre de Jean-François Millet (rééd. de 1881). Paris, 2006
הכנסייה בגרוויל
"המלקטות", מוזיאון ד'אורסה, פריז 1857
ז'ובקבה

ז'ובקבה (אוקראינית: Жовква, לעיתים נכתבת בעברית הצורות ז'ולקוב, ז'ולקווה או ז'ולקבה; פולנית: Żółkiew, ז'ולקייב; יידיש: ז'אָלקווע)  היא עיר במחוז לבוב באוקראינה, השוכנת בחבל גליציה ההיסטורי. משמשת כמרכז אדמיניסטרטיבי אזורי. כיום עומדת אוכלוסייתה על כ-13,000 תושבים.
היסטוריה

במהלך המאה ה-14 נוסד כפר בשם ז'יניקי שהיה שייך לארכיבישוף מהאליץ.
במאה ה-15 עבר הכפר לבעלותו של הגרף ויסוצקי שהעבירו לאציל הפולני סטניסלאב ז'ולקייבסקי.
העיר נוסדה ב-1597 על אדמות הכפר על ידי ז'ולקאבסקי כמבצר מפני התקפות הטטארים. במלחמת הצפון בין 1701-1707 מבצר ז'ולקבה שימש כמפקדתו של פטר הגדול. לאחר מכן העיר חזרה לפולין. עד 1774 באיחוד הפולני ליטאי. בחלוקת פולין השלשית צורפה לאוסטרו-הונגריה. בעקבות הסכם ריבנטרופ–מולוטוב צורפה לברית המועצות כחלק מאוקראינה. ב-28 ביוני 1941 נכבשה על ידי הגרמנים. לאחר השחרור שוב באוקראינה הסובייטית. בין 1951- 1991 נקראה נסטרוב ע"ש טייס רוסי, גיבור מלחמת העולם הראשונה. החל מ-1991 באוקראינה העצמאית.
יהדות העיר

ז'ולקייב הייתה עיר מרכזית בגליציה, וככזו הייתה מרכזית גם בתולדות הקיבוץ היהודי הגדול שחי בחבל ארץ זה. בז'ולקייב היה בית דפוס עברי מפורסם (ולעיתים נכתב שמו בתעתיק יידי: זאלקווא). בז'ולקייב של המאה התשע עשרה כיהן צבי הירש חיות כרבה של העיר, ובה חי גם נחמן קרוכמל מראשי תנועת ההשכלה וחכמת ישראל בגליציה.
טרם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-4,400 יהודים, מתוך כ-7,800 תושבים. עם כיבוש העיר בידי הגרמנים במבצע ברברוסה, חיללו הגרמנים והעלו באש את בית הכנסת הגדול בה, והטילו על יהודי העיר גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט זרוע וחובת ביצוע עבודות כפייה.
במספר אקציות שבוצעו ממרץ ועד דצמבר 1942 שילחו הגרמנים קרוב ל-3,000 מיהודי העיר והסביבה למחנה ההשמדה בלז'ץ.
גטו סגור שהוקם בעיר לאחר האקציות חוסל במרץ 1943, כאשר כ-800 מיושביו שנמצאו "כשירים לעבודה" שולחו למחנה ינובסקה, וכ-3,500 הנותרים נרצחו ביער סמוך לעיר. מעט היהודים שהושארו בגטו נרצחו עד יולי 1943, תוך שהגרמנים עורכים מצוד אחר יהודים מסתתרים, ומוציאים אותם להורג.
יהדות העיר > רבני העיר

האישים דלהלן כיהנו בתפקיד הרב הראשי של ז'ולקיב, או בתפקיד האב"ד המקביל:
רבי יחזקאל יששכר בן חנוך אברהם (עד 1637, ה'שצ"ז) - רבה הראשון של הקהילה היהודית בז'ולקיב
רבי משה בן שכנא (נפטר כ"ג בחשוון ה'תי"ג, 1652) - ייתכן שאחריו נבחר רב נוסף שאין ידיעות אודותיו
רבי יצחק מאיר תאומים-פרנקל (ה'ת"ם, 1680 - ה'תמ"ה, 1685)
רבי הלל בן נפתלי הירץ (ה'ת"ם, 1680 - ה'ת"ן, 1690) - מחבר "בית הלל" על שולחן ערוך
רבי יוסף יששכר בר בן עובדיה (ה'תנ"ג, 1693 - ה'תנ"ז, 1697) - לפני כהונתו בעיר היה רבן של צילץ, האצענפלאץ וגלוגא. עזב את ז'ולקיב לטובת רבנות העיר קרמזיר (אנ')
רבי אברהם אבלי בן מרדכי (ה'תנ"ט, 1699 - ?)
רבי אלכסנדר סנדר שור (עד פטירתו ב-1737) - מחבר "תבואות שור"
רבי מנחם מאניש מרגליות - חתנו של הרב שור
רבי יצחק סג"ל לנדא (ה'תפ"ט, 1729 - ה'תקי"ד, 1754) - לאחר שעזב את העיר כיהן כרבה של קראקא
רבי זאב וולף בן יהושע השל (1738 – 1741)
רבי פנחס בן אברהם ר' חיים'ס (1743 - ?)
רבי נפתלי הירץ הורוביץ (סביבות 1745)
רבי שמשון מייזלש (1747 – 1754) - כיהן כרבה של צישינוב לפני שהגיע לז'ולקיב ולאחר שעזב את העיר
רבי אברהם מרדכי היילפרין (1763 – 1772)
רבי משה צבי הירש מייזלש (? - י"ח בכסלו ה'תקס"א, 1801) - מחבר "חמדה גנוזה" כיהן ברבנות העיר עד פטירתו וסירב לשם כך להצעת רבנות בקופנהגן
רבי יעקב משולם אורנשטיין (1801 – 1805)
רבי יצחק שמשון הורוביץ מייזלש
רבי צבי הירש חיות (1839 – 1852) - עזב את העיר לטובת רבנות קאליש
הרב אברהם שמואל לם
הרב פינחס רימלט (1905–1934)
הרב צבי רימלט
ערים תאומות

לטביה צסיס, לטביה
בית הכנסת של ז'ולקבה בשנת 1900
בית הכנסת של ז'ולקבה בשנת 2016
זאב היער

| זאב היער |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: זאב היער
מין:: זאב יער מצוי
שם מדעי
 Speothos venaticus ‏לונד, 1842
תחום תפוצה


זאב יער מצוי (שם מדעי: Speothos venaticus) הוא המין היחיד בסוג זאב יער שבמשפחת הכלביים והוא מין קטן-ממדים של כלב ייחודי ליערות מרכז ודרום אמריקה, כולל פנמה, ונצואלה, בוליביה, פרו (מערב האנדים), אקוודור, גיאנה, פרגוואי, צפון־מזרח ארגנטינה (פרובינציית מיסיונס) וברזיל (מיער האמזונאס עד מדינת סנטה קטרינה). למרות תחום תפוצתו הנרחב הוא נדיר מאוד.
תיאור

לזאב היער יש פרווה חומה־צהבהבה ארוכה, עם גוון אדמדם בהיר יותר בראש, בצוואר ובגב וזנב עבה. בחלקו התחתון צבע הפרווה כהה, לפעמים עם כתם בהיר יותר בצוואר. אורך גופו כולל הראש של זאב יער בוגר הוא בדרך כלל 55 - 75 ס"מ, אורך זנבו 13 ס"מ ומשקלו 5 - 8 ק"ג. רגליו ואפו קצרים ביחס לאורך גופו: גובהו האופייני הוא 25 - 30 ס"מ בלבד. בניגוד למיני כלבים אחרים לזאב היער רק שן טוחנת אחת בלסת העליונה ושתיים, שהאחורית מהן קטנה מאוד בלסת התחתונה.
זאב היער צד במהלך היום. אף על פי שהוא מסוגל לצוד לבד לעיתים, זאב היער בדרך כלל מצוי בלהקות קטנות של עד 10–12 פרטים שיכולות להרוג טרף גדול בהרבה, כשלהקה גדולה במיוחד של זאבים הרגה טפיר במשקל 200 ק"ג וננדו מצוי. עם זאת לרוב כולל הטרף מכרסמים גדולים ובינוניים כמו אגוטי, פקת השפלה ואף קפיבארה בגיוון עופות, זוחלים וגם דגים במים רדודים. לזאב היער יכולת שחייה טובה. הוא משתמש בעצים חלולים ובחללים (למשל מאורות ארמדילים) למחסה.
משך ההיריון הוא 63 יום ועשויים להיוולד עד שישה גורים אפורים כהים. ההנקה נמשכת כשמונה שבועות בקירוב. זאב היער מגיע לבגרות מינית בגיל שנה וחי כ־10 שנים.
תת-המינים

לזאב היער ישנם שלשה תת-מינים מוכרים:
Speothos venaticus panamensis - נפוץ בפנמה.
Speothos venaticus venaticus - נפוץ באקוודור, קולומביה (מזרחית לאנדים), צפון ונצואלה, סורינאם, גיאנה, צפון ומרכז ברזיל, ובסכנת הכחדה בפרו, בוליביה, פרגוואי וארגנטינה.
Speothos venaticus wingei - בצפון מערב ברזיל.
הערות שוליים

↑  זאב היער באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Zuercher, G.L., Swarner, M., Silveira, L. and Carrillo., O. (2004) Speothos venaticus Bush dog. In: Sillero-Zubiri, C., Hoffmann, M. and Macdonald, D.W. (Eds) Canids: Foxes, Wolves, Jackals and Dogs. Status Survey and Conservation Action Plan. IUCN/SSC Canid Specialist Group, IUCN, Gland, Switzerland and Cambridge, UK.
↑  Asahara M., [https://onlinelibrary.wiley.com/doi/full/10.1002/ece3.436 Unique inhibitory cascade pattern of molars in
canids contributing to their potential to evolutionary  plasticity of diet], 2013. U. Ecol Evol :278–285. (2)3, עמ' 278-285
| כַּלְבִּיִּים (מתת-משפחת הכלבים) |
| --- | --- | --- |
| שבט כלבים, תת-שבט כלבים ("דמויי-זאב") | סוג כלב, מינים: זאב מצוי · (תת-מין כלב הבית) • זאב ערבות • זאב אדמוני • זאב אלגונקווין • זאב חבשי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב ♦ סוג ומין יחיד זאב טלוא ♦ סוג תן, מינים: תן שחור-גב • תן לבן-פס ♦ סוג ומין יחיד דול מצוי |   |
| שבט כלבים, תת-שבט כלביים דרום-אמריקאיים | סוג ומין יחיד זאב הרעמה ♦ סוג ומין יחיד זאב היער ♦ סוג שועל דרום אמריקאי, מינים: שועל הפמפס • שועל דרווין • שועל ארגנטינאי אפור • שועל ארגנטינאי לבן • שועל ערבות פרואני • שועל קולפאו ♦ סוג ומין יחיד שועל הסרטנים ♦ סוג ומין יחיד שועל קטן-אוזן |   |
| שבט שועלים אפורים | סוג שועל אפור, מינים: שועל אפור מצוי • שועל איים אפור |   |
| שבט שועלים | סוג שועל-רקון, מינים: שועל-רקון מצוי • שועל-רקון יפני ♦ סוג ומין יחיד שועל אוזנן ♦ סוג שועל (שועלים אמיתיים), מינים: שועל מצוי (אדום) • שועל פנק • שועל החולות • שועל הכף • שועל שלג • שועל צוקים • שועל בנגלי • שועל קורסאקי • שועל מקרוטיס • שועל מהיר • שועל חיוור • שועל חול טיבטי |   |
ז'וליו בפטיסטה

ז'וליו סזאר בפטיסטה (פורטוגזית: Júlio César Baptista, את שם המשפחה יש להגות "בטיסטה"; נולד ב-1 באוקטובר 1981 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

בפטיסטה החל את הקריירה שלו בסאו פאולו מליגת העל הברזילאית בשנת 2000, שם תופקד כקשר אחורי שאופיו הפיזי מתאים לו מאוד. הרבו להצמיד לו את הכינוי "החיה" ואפילו "סטיבן ג'רארד הברזילאי". בשנת 2003 עבר בפטיסטה לסביליה מספרד. בסביליה המאמן הצעיר חואקין קפארוס החליט לתפקד אותו כחלוץ. בשנתיים שלו בסביליה הוא הופיע 63 פעמים, והבקיע 38 שערים, ביניהם 20 בעונה אחת שהובילה אותו להיות סגן הפיצ'יצ'י (מלך השערים) של הליגה הספרדית.
בשנת 2005 הוא עבר לריאל מדריד, שם שיחק שנה אחת בעיקר כקשר שמאלי, בגלל הרצון של המאמן להתאים אותו לזינדין זידאן וגוטי שכבר תפסו את משבצות הקישור האחרות. מסיבה זו, בפטיסטה לא יכל לשחזר את היכולת שהייתה לו בסביליה, והבקיע רק שמונה שערים בעונת 2005/2006.
בסוף אוגוסט 2006, עם סגירת חלון ההעברות, התקשורת קישרה אותו למעברים אפשריים לטוטנהאם הוטספר או ארסנל, כולל אפשרות של החלפתו בחוסה אנטוניו רייס מארסנל. בפטיסטה עצמו הצהיר וחזר כי הוא לא מעוניין במעבר הרחק ממדריד. אף על פי כן, ביום האחרון של חלון ההעברות, ה-31 באוגוסט, בפטיסטה אכן עבר לארסנל בתמורה לחוסה אנטוניו רייס. העסקה כללה השאלה של שני השחקנים לשנה אחת לקבוצות המנוגדות, ארסנל וריאל מדריד.
ונגר העריץ בגלוי את בפטיסטה וניסה להשיג אותו כשהיה צעיר יותר. בכל זאת, הוא לא שיחק באופן קבוע. הוא הבקיע רביעייה בעבור ארסנל במשחק רבע גמר גביע הליגה נגד ליברפול. הקבוצה ניצחה 6-3 ובפטיסטה גם החמיץ פנדל. בקיץ האחרון שוב רצה לחזור למדריד ולהילחם על מקומו.
בסוף עונת 2006/2007, הוא סיים את תפקידו בארסנל וחזר לריאל מדריד בתום עסקת ההשאלה. הודות להגעתו של המאמן החדש ברנד שוסטר, ובנוסף לכך בזכות הכושר הטוב שלו שהפגין בקופה אמריקה ובליגת האלופות מול קבוצות כמו לאציו, מולה הבקיע את שער ליגת האלופות הראשון שלו, בפטיסטה קיבל דקות משחק רבות יותר בעמדה המתאימה לו. בפסטיסטה המשיך לשחק היטב, והשער השני שלו באותה עונה היה השער היחיד במשחק הקלאסיקו בין ריאל מדריד וברצלונה. בזכות השער שהבקיע, ריאל מדריד ניצחה את ברצלונה בקאמפ נואו בפעם הראשונה מזה 24 שנה.
בקיץ 2008 הצטרף לרומא תמורת 12 מיליון ליש"ט.
בחלון העברות בינואר 2011 עבר בפטיסטה לקדנציה נוספת בספרד למועדון הכדורגל מאלגה שם הוא חתם עד 2014 תמורת 2 מילון יורו. ב-24 ביולי 2013 חתם בקבוצה הברזילאית קרוזיירו לשנתיים.
ב-23 במרץ 2016 חתם באורלנדו סיטי מה-MLS. ב-18 באוגוסט 2018 חתם בקלוז' הרומנית.
נבחרת ברזיל

בפטיסטה משחק בנבחרת ברזיל החל משנת 2001 והוא בעל 34 הופעות ו-10 שערים. בפטיסטה לא השתתף עם הנבחרת במונדיאל 2006 בגלל כושר ירוד באותה תקופה, אך זכה בשני קופה אמריקה בשנים 2004 ו-2007. הוא הבקיע את השער הראשון בגמר הקופה אמריקה 2007 נגד ארגנטינה. בשאר הטורניר הבקיע עוד שני שערים.
וולפגנג סובוטקה

וולפגנג סובוטקה (בגרמנית: Wolfgang Sobotka; נולד ב-5 בינואר 1956 בוויידהופן אן דר איבס) הוא מורה, מנצח ופוליטיקאי אוסטרי מטעם מפלגת העם האוסטרית המכהן כנשיא המועצה הלאומית של אוסטריה מאז 20 בדצמבר 2017.
ביוגרפיה

סובוטקה למד היסטוריה באוניברסיטת וינה, צ'לו ומוזיקה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה של וינה, וניצוח באנטון ברוקנר (אנ') בלינץ.
קריירה

משנת 1972 עד 1998, סובוטקה שימש כמורה בבית הספר המקומי למוזיקה בעיר הולדתו וויידהופן אן דר איבס ולאחר מכן כמנהל בית הספר. בין השנים 1980-1987 הוא היה מורה בבית ספר יסודי. בין השנים 1980-1987 כיהן בתפקיד אחראי על ארכיון העיר ומ-1989 עד 1998 היה מרצה באוניברסיטה למוזיקה ואמנויות הבמה.
קריירה > קריירה פוליטית

הקריירה הפוליטית שלו החלה ב-1982 כשנבחר לחבר במועצת העיר וויידהופן. מ-1992 עד 1996, הוא היה אחראי הפוליטיקה והחינוך במפלגת העם האוסטרית באוסטריה תחתית. מ-1996 עד 1998 היה ראש עיריית וואידהופן אן דר איבס. ב-16 באפריל 1998 הוא נבחר לראש המועצה האזורית של ממשלת אוסטריה תחתית וכיהן כגזבר. בפברואר 2009 מונה לסגן המושל. ב-2010 הוא הפך ליו"ר איגוד העובדים האוסטרי (ÖAAB) (גר').
כאשר העלות של תערוכת Entente Florale Europe (אנ') בטולן עלתה מחמישה מיליון ל-21 מיליון יורו, משרד מבקר המדינה והאופוזיציה מתחו ביקורת על סובוטקה. מפלגת החירות האוסטרית ומפלגת הירוקים קראו להתפטרותו.
ב-9 באפריל 2016 הוחלט שסובוטקה יחליף את יוהנה מיקל-לייטנר (אנ') בתפקיד שר הפנים האוסטרי. הוא נכנס לתפקיד ב-21 באפריל. כשר הפנים, תמך סובוטקה במדיניות מקלט קשוחה יותר לפליטים ובהגברת סמכויות המשטרה. לאחר המהומות בפסגת ה-G20 בהמבורג (אנ'), הוא דרש החמרה נוספת על הזכות להפגין. בנוגע לשיעור הפשיעה העולה, הוא דרש להפחית את מספר מבקשי המקלט שהורשו להיכנס לאוסטריה. בשנת 2017 הציג סובוטקה הצעה למדיניות אבטחה שתעניק למשטרה גישה למצלמות מעקב במסילות הברזל, כבישים מהירים והרכבת התחתית של וינה ותאפשר לה לפקח על תקשורת מקוונת במידת הצורך. ההצעה לא עברה, בגלל התנגדות של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית.
בבחירות למועצה הלאומית 2017, הוא היה י"ר מפלגת העם האוסטרית באוסטריה תחתית. ב-20 בדצמבר 2017, נבחר סובוטקה על ידי המועצה הלאומית האוסטרית לנשיאה.
בין השנים 1998 ל-2016 היה סובוטקה חבר מועצה באוסטריה תחתית ובין 2009 ל-2016 כיהן גם בתפקיד סגן המושל של אוסטריה תחתית.
מ-2016 עד 2017 כיהן סובוטקה כשר הפנים הפדרלי של אוסטריה בממשלותיהם של הקנצלרים ורנר פיימן וכריסטיאן קרן.
יחסו לישראל

סבו היה בכיר במפלגה הנאצית האוסטרית. בעקבות כך, סובוטקה מקדיש מאמצים רבים למלחמה באנטישמיות, ונחשב לתומך ישראל.באפריל 2024 ביקר בבכנסת בירושלים וכן בסיור בכפה עזה.
חיים אישיים

לסובוטקה יש ארבעה ילדים מאשתו הראשונה, שמתה ב-1999. יש לו גם שני ילדים ושני ילדים חורגים מאשתו השנייה.
הערות שוליים

↑  19 02 2017 Um 20:21, Trendwende: Kriminalität steigt, Die Presse, ‏2017-02-19 (בגרמנית)
↑  Sobotka, Wolfgang; Austria Forum;
↑  salzburg forum (19 בדצמבר 2017). "Mag. Wolfgang Sobotka". {{cite web}}:  (עזרה)
↑  שיחות וינה - עיתון משפחה, באתר עיתון משפחה, ‏23 באוקטובר 2022
↑  מערכת חמ"ל, "ר-הכנסת-אמרו-יחד-״עם-ישראל-חי״-בכפר-98979 נשיא הפרלמנט האוסטרי ואוחנה אמרו יחד "עם ישראל חי״ בכפר עזה, באתר hamal
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 129030538  ISNI: 0000 0003 8259 2005  LCCN: nr00020835  MusicBrainz: 8f217f84-ae75-4a9a-a783-466a52dffbc8  NKC: xx0194061  VIAF: 265309464   WorldCat (עם VIAF): 265309464
חולי אהבה

ערך זה עוסק בסרט קומדיה אמריקאי. אם התכוונתם לסדרת דרמה ישראלית, ראו .
| --- | --- |

 בימוי:  מייקל שוולטר 
 הופק בידי:  ג'אד אפאטו, בארי מנדל 
 תסריט:  קומייל ננג'יאני, אמילי ו. גורדון 
 שחקנים ראשיים:  זואי קאזאן Shenaz Treasurywala לינדה אמונד וינסנט פרייס איידי בראיינט Celeste Arias בו ברנהם אדיל אקטר הולי האנטר אנופם קר ריי רומנו קומייל ננג'יאני זנוביה שרוף 
 מוזיקה:  מייקל אנדרוז 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  FilmNation Entertainment, Apatow Productions 
 חברה מפיצה:  ורטיגו מדיה, ליונס גייט אנטרטיינמנט, אולפני אמזון 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  23 ביוני 2017 
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   thebigsick
 דף הסרט ב־IMDb
 
חולי אהבה (באנגלית: The Big Sick) הוא סרט קומדיה רומנטית אמריקאי משנת 2017 בבימויו של מייקל שוולטר אשר מבוסס על תסריט שנכתב על ידי בני הזוג אמילי גורדון וקומייל ננג'יאני. בסרט מככבים ננג'יאני, זואי קאזאן, הולי האנטר, ריי רומנו, אדיל אקטר ואנופם קר. עלילת הסרט מבוססת באופן רופף על הרומן האמיתי בין נאנג'יאני לגורדון, ועוקב אחר זוג ממוצא אתני שונה שנאלץ להתגבר על הבדלי התרבות לאחר שמצבה הבריאותי של אמילי מחמיר.
הסרט הוצג בבכורה עולמית בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-20 בינואר 2017. הסרט יצא לאקרנים ב-14 ביולי 2017. הסרט הוגדר על ידי מכון הסרטים האמריקאי כאחד מ-10 הסרטים המובילים של שנת 2017 והוא היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר. הסרט אשר הופק בתקציב של 5 מיליון דולר גרף 56 מיליון דולרים ברחבי העולם, והפך לאחד הסרטים העצמאיים המרוויחים ביותר של שנת 2017.
צוות השחקנים הראשי

קומייל ננג'יאני – משחק גרסה בדיונית של עצמו, קומיקאי וסטנדאפיסט בתחילת דרכו
זואי קאזאן – בתפקיד אמילי גרדנר, חברתו של קומייל. גרסה בדיונית של אשתו האמיתית של קומייל אמילי גורדון
הולי האנטר – בתפקיד בת' גרדנר, אמה של אמילי
ריי רומנו – בתפקיד טרי גרדנר, אביה של אמילי
אנופם קר – בתפקיד עזמט ננג'יאני, אביו של קומייל
זנוביה שרוף – בתפקיד שרמין ננג'יאני, אמו של קומייל
אדיל אקטר – בתפקיד נאביד ננג'יאני, אחיו של קומייל
מאטי קרדרופל - בתפקיד סטו
ז'ודזינה

ז'ודזינה (בבלארוסית: Жо́дзіна, ברוסית: Жо́дино, ז'ודינו) היא עיר במרכז בלארוס במחוז מינסק. נכון ל-2021 מתגוררים בעיר 65,451 תושבים.
חינוך

בעיר קיימים תשעה בתי ספר יסודיים, שני תיכונים ובית ספר מקצועי אחד.
תעשייה

התעשייה העיקרית בעיר היא מפעל הרכב של חברת משאיות הענק BelAZ אשר מעסיק כ-11,000 עובדים.
שאר התעשייה מבוססת על טכסטיל ויצור בגדים ליצוא.
תחבורה

העיר יושבת על ציר E1 הבלארוסי שמהווה חלק מכביש E30 אירופה(אנ') המחבר את אירלנד מהקצה המערבי לרוסיה בקצה המזרחי.
לעיר שתי תחנות רכבת, תחנת ז'ודזינה ותחנת ז'ודזינה יוזאני, התחנות הן חלק מקו הרכבת מינסק-מוסקבה.
נמל התעופה הלאומי מינסק ממוקם כ-40 ק"מ מהעיר.
ספורט

את העיר מייצגת קבוצת הכדורגל טורפדו ז'ודינו מליגת העל הבלארוסית אשר השיגי השיא שלה הם זכייה בגביע הבלארוסי והעפלה לסיבוב השני במוקדמות הליגה האירופית
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007473723805171  LCCN: nr2004027258  VIAF: 136509602   WorldCat (עם VIAF): 136509602 
משאית של בלאז לצד רכב
זוגניות

| זוגניות |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: פטריות
מערכה:: זוגניות
מחלקות
 Zygomycetes  Trichomycetes
שם מדעי
 Zygomycota ‏1980
זוגניות (שם מדעי: Zygomycota) היא מערכה בממלכת הפטריות. שמה המדעי של המערכה נגזר משמם של מבנים עמידים בשם zygosporangia הנוצרים בעת רבייה מינית. במערכת הזוגניות קיימים למעלה מ-1,000 מינים. רובם חיים בבתי גידול יבשתיים, בעיקר בתוך האדמה או על צמחים מרקיבים ובעלי-חיים. הקורים של הזוגניות הם בעלי תאים רב-גרעיניים. הם בעלי מחיצות רוחב (septum) המחלקות אותם רק היכן שנוצרים תאי רבייה.
זאב הוקאידו

| זאב הוקאידו |
| --- | --- |
 פוחלץ של זאב הוקאידו
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: כלב
מין:: זאב מצוי
תת־מין:: זאב הוקאידו
שם מדעי
 Canis lupus hattai ‏Kishida, 1931
תחום תפוצה


זאב הוקאידו (שם מדעי: Canis lupus hattai; ידוע גם בכינוי זאב אזו), הוא אחד משני תת-המינים של זאב מצוי, שהיו אנדמיים לאיי יפן ונכחדו. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1931 על ידי הארכנולוג היפני קיוקיצ'י קישידה - זמן רב לאחר הכחדתו. זאב הוקיאדו אכלס את האי הוקאידו ואולי גם את האי סחלין ואיי הקוריליים, בעוד שתת-המין השני - זאב הונשו, אכלס את האיים הונשו, שיקוקו וקיושו. בניגוד לזאב הונשו שהיה גמדי בגלל ננסות איים, זאב הוקיאדו היה הרבה יותר דומה לתת-מינים הגדולים של הזאב.
אנטומיה וביולוגיה

בעקבות בדיקות DNA כמו גם המראה החיצוני, נקבע כי זאב הוקאידו היה שונה מזאב הונשו, ובעל מראה טיפוסי יותר של זאב מקרובו הדרומי. ניתוח של רצף הדנ"א המיטוכונדרי של זאב הוקאידו, הצביע על קרבה גנטית גדולה לתת-המין זאב סיבירי. 

הגולגולת שלו הייתה גדולה ואימתנית עם ניבים ארוכים ומעוקלים מעט לאחור, והחרטום שלו היה מחודד. הפרווה שלו הייתה עבה ושעירה בדומה לקרוביו, וצבעה היה אפור-צהבהב יותר משל זאב הונשו. קצה הזנב היה שחור ועל החזית של הרגליים הקדמיות היו כתמים שחורים.
ממדי גופו של זאב הוקאידו היו דומים יותר לתת-המינים הגדולים. אורך ראשו וגופו היה 129-120 ס"מ, ואורך זנבו היה 40-27 ס"מ. ישנן מספר תאוריות מדוע זאב הוקיאדו היה גדול יותר מזאב הונשו; ככל הנראה תנאי הסביבה בהוקאידו הסמוכים יותר לקו הרוחב דומים יותר לסיביר וכתוצאה מכך המבנה החזק של הזאב הסיבירי נשמר גם אצל זאב הוקאידו. תאוריה אחרת גורסת כי השינויים בגודל בין הזאבים היפנים נגרמו בגלל גודל הטרף; כדוגמה לכך ניתן לראות את תת-המין אייל הוקאידו שגדול יותר מתת-מין אחרים בהונשו, קיושו ושיקוקו.
זאב הוקאידו היה ניזון בעיקר מאיילי סיקה, מחזירים יפנים, מארנבות, ממכרסמים ומגופות לווייתנאים שנפלטו לחוף. הוא היה חי בלהקות כיתר הכלביים, ואויבו הפוטנציאלי באי היה דוב חום. סביר להניח שהאקולוגיה והמערכת החברתית שלו הייתה דומה ליתר תת-המינים של הזאב.
הכחדה

בתקופת מייג'י (מתחילת 1868) החל בהוקיאדו פיתוח מואץ של חוות סוסים ובקר. במקביל חלה ירידה גדולה במספרם של איילי הסיקה, שהיו מקור המזון העיקרי של הזאבים. האיילים סבלו מצייד מוגבר על ידי תושבים חדשים שהגיעו לאי וכנראה גם מתמותה בעקבות שלג כבד בשנת 1879. בשל המחסור במזון החלו הזאבים לתקוף את הסוסים בחוות החדשות, ובעקבות כך מתחילת 1877 החל באי מסע השמדה מסודר והזאבים נרדפו במהלך תקופה זו עד חורמה - בין השאר בגלל פרסים כספיים לציידים. 

מלבד הצייד, כמות הזאבים ירדה במהירות גם בשל פיזור פתיונות מורעלים בסטריכנין החל משנת 1879 על ידי החקלאים היפנים, לאחר ייעוץ אמריקני בנושא. עד 1888 ניצודו 3,000-2,000 זאבים בעקבות תמריצים כספיים שהוצעו לציידים.
זאב הוקאידו נכחד ככל הנראה לקראת סוף תקופת מייג'י - לא יאוחר משנת 1889, ופרוות של זאבים עדיין ניתן היה להשיג בשווקים עד שנת 1896. עם זאת, היו דיווחים לא מאומתים בשנת 1905 על צפייה בזאב הזה בצפון העיר סאפורו. הנוכחות ההיסטורית של הזאב בסחלין ואיי הקורילים מוטלת בספק, ועל כן גם לא ניתן לקבוע מה היו הסיבות להכחדה שלו בהם.
אין כלל תמונות ידועות של זאבים אלו ופרוות ופוחלצים שלו נדירים מאוד. יש כיום 4 פוחלצים בלבד של זאב זה.