stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לשכת הטיוב של ארצות הברית

| --- | --- |
הלוגו של לשכת הטיוב של ארצות הברית
סכר גרנד קולי שנבנה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית
סכר גרנד קולי שנבנה על ידי לשכת הטיוב של ארצות הברית
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 משרד אחראי:  מחלקת הפנים של ארצות הברית
 סוכנות אם:  מחלקת הפנים של ארצות הברית 
 תאריך הקמה:  1902
 ראש:  מ. קמיל קלימלים טוטון
 מטה מרכזי:  וושינגטון די. סי.
 עובדים:  5,425 (2011)
 תקציב:  1.17 מיליארד דולר (2013)
 http://www.usbr.gov
 
מערב ארצות הברית, מחולקת לאזורי הפעולה של לשכת הטיוב
לשכת הטיוב של ארצות הברית (באנגלית: United States Bureau of Reclamation בראשי תיבות: USBR) היא סוכנות פדרלית הפועלת במסגרת מחלקת הפנים של ארצות הברית, המפקחת על ניהול משאבי מים, בייחוד בכל הנוגע לפיקוח ותפעול של מיזמי הטיה, הובלה ואגירה שהיא בנתה ברחבי מערב ארצות הברית לשם השקיה, אספקת מים וייצור חשמל הידרואלקטרי. לשכת הטיוב היא כיום סיטונאית המים הגדולה ביותר בארצות הברית, המובילה מים ליותר מ-31 מיליון איש, ומספקת לכל חקלאי חמישי במערב ארצות הברית (כ-140,000 איש) מים להשקיה של כ-40,000 קילומטרים רבועים של שדות, בהם גדלים כ-60% מכלל הירקות בארצות הברית וכ-25% מהפירות והאגוזים. לשכת הטיוב היא גם יצרן החשמל ההידרואלקטרי השני בגודלו במערב ארצות הברית.
לשכת הטיוב הוקמה ביולי 1902 על בסיס חוק הטיוב (Reclamation Act). איתן היצ'קוק (Ethan Allen Hitchcock‏; 1909-1835), מזכיר הפנים של ארצות הברית בממשלם של הנשיאים ויליאם מקינלי ותאודור רוזוולט, הקים את הסוכנות בשם "שירות הטיוב של ארצות הברית" כחלק מהסקר הגאולוגי של ארצות הברית (USGS), אחת מהיחידות התפקודיות של מחלקת הפנים. שירות הטיוב החדש חקר מיזמי מים פוטנציאליים בכל אחת ממדינות מערב ארצות הברית שבהן היו אדמות פדרליות – ההכנסה ממכירת האדמות הפדרליות נועדה להיות מקור המימון הראשוני של התוכנית. משום שבטקסס לא היו אדמות פדרליות, היא לא נכללה בתוכנית עד 1906, כאשר הקונגרס העביר חוק מיוחד שכלל אותה בין הנהנות מחוק הטיוב.
הנהגה

למנהלי הלשכה, שתוארם היה Reclamation commissioner, הייתה השפעה גדולה על עיצוב הלשכה. בהם: אלווד מיד (Elwood Mead‏; 1858-1936) שניהל את הלשכה מ-1924 עד מותו; מייקל סטראוס (Michael Wolf Straus‏; 1970-1897) שניהל את הלשכה בין 1954 ל-1953 ופלויד דומיני (Floyd Elgin Dominy‏; 2010-1909) שניהל את הלשכה בין 1959 ל-1969, בתקופה הנחשבת לתור הזהב של בניית הסכרים במערב ארצות הברית. מיד הוביל את הלשכה במהלך תכנון, פיתוח ובניית סכר הובר, הסכר הראשון בארצות הברית ששימש ליותר ממטרה אחת. בתקופתו התחילה בניית סכר גרנד קולי, ועל שמו אגם מיד.
לקריאה נוספת

Marc Reisner, Cadillac Desert: The American West and Its Disappearing Water. Revised edition (Penguin, 1993). ISBN 0-14-017824-4.
מבצע רימון

מבצע רימון התרחש בחזית המערבית במלחמת העולם השנייה, וכלל חציית נהר רור בין רורמונד לדירן על ידי הארמייה האמריקנית התשיעית, בפיקודו של לוטננט גנרל ויליאם הוד סימפסון, בפברואר 1945, שסימן את תחילת פלישת בעלות הברית המערביות לגרמניה.
היסטוריה

ב-9 בפברואר, הארמייה האמריקנית התשיעית - שפעלה תחת קבוצת הארמיות ה-21 האנגלו-קנדית של פילדמרשל ברנרד לו מונטגומרי מאז הקרב על הבליטה - הייתה אמורה לחצות את הרור ולחבור עם הארמייה הקנדית הראשונה, בפיקודו של לוטננט-גנרל הארי קריראר, שהתקדמה מאזור ניימכן בהולנד במבצע ממשי, שהחל בשעה 05:00 ב-8 בפברואר. עם זאת, לאחר שהקנדים התקדמו, פתחו הגרמנים את שערי הסכרים של הסכרים במעלה הזרם (סכר רור וסכר אורפט). זה מנע מהאמריקאים לחצות כמתוכנן. היה צפוי שהגרמנים ינסו לעשות זאת, ושקבוצת הארמיות ה-12 של גנרל עומר בראדלי תוכל ללכוד אותם בזמן כדי לעצור את ההצפה.
במהלך השבועיים שבהם הנהר הוצף, היטלר לא איפשר לגנרל-פלדמרשל גרד פון רונדשטט לסגת מאחורי הריין, בטענה שזה רק יעכב את הקרב הבלתי נמנע. הוא הורה לו להילחם במקום שבו עמדו כוחותיו. הכוחות הללו כללו את הארמייה ה-15, בפיקודו של גוסטב-אדולף פון צנגן, ואת ארמיית הצנחנים הראשונה, בפיקודו של אלפרד שלם.
הארמייה התשיעית הצליחה סוף סוף לחצות את הנהר ב-23 בפברואר. עד אז, גם כוחות אחרים של בעלות הברית היו קרובים לנהר הריין. באותה תקופה, כוחות בריטים וקנדים ניצחו בקרב על הרייכסוואלד, ספגו אבדות כבדות, והתקדמו עד לאזור גוך. רק בימים האחרונים של פברואר השתכנע היטלר לפנות את מהבלט ליד רורמונד, שם בוצרה עמדת מאס-רור באופן זמני מאז סתיו 1944, שכן כעת הייתה מאוימת על ידי כיתור משני הצדדים.
הכוחות הגרמנים הנסוגים גילו התנגדות חזקה יותר רק בכפרים ובעיירות. ארקלנץ נתפסה ב-26 בפברואר על ידי כוחות מדיוויזיית הרגלים ה-102 ומנשנגלדבאך ב-1 במרץ על ידי גדוד של דיוויזיית הרגלים ה-29. באותו יום הגיעו גורמים מהדיוויזיה המשוריינת ה-2 לפאתי קרפלד, לאחר שמצאו גשר שלם מעל התעלה הצפונית. ניסיונות לבנות את גשר הריין בין קרפלד-אורדינגן לדואיסבורג-מונדלהיים וגשר הרכבת האוס-קניפ בריינהאוזן נכשלו: הוורמאכט פוצץ אותם לפני הגעת הכוחות האמריקנים. פנלו, בריגן, קאלדנקירכן, פירזן, אנראט ושיפבאן, בין היתר, נכבשו גם הם ב-1 במרץ. בליל 1–2 במרץ 1945, כ-20 טנקים גרמניים מדיוויזיית הפאנצר להר ו-150 פאנצרגרנדירים פתחו בהתקפת פתע על שיפבאן בניסיון לכבוש אותה מחדש. הם ניהלו קרבות מרים וקרבות מבית לבית, הרגו למעלה מ-100 חיילים אמריקאים מהדיוויזיה המשוריינת ה-2 והשמידו 22 כלי רכב משוריינים, כולל טנקים כבדים אמריקאים. 28 חיילי הוורמאכט נפלו בקרב ו-7 אזרחים גרמנים מתו. בשלוש לפנות בוקר הם ביטלו את המתקפה. היא נועדה לאפשר לחיילים גרמנים המוצבים ליד מנשנגלדבאך לסגת דרך כביש 57 הפדרלי אל גשר קרפלד-אורדינגר.
ב-3 במרץ נפגשו חיילים אמריקאים ובריטים-קנדיים ליד גלדרן. הוורמאכט ניסה להחזיק ראש גשר על פני הריין (ב- Rheinbabenbrücke) בווסל מספיק זמן כדי לאפשר לחיילי ארמיית הצנחנים הראשונה לסגת. ראש גשר זה חוסל בקרבות קשים עד 11 במרץ בשיתוף כוחות בעלות הברית המערביות לאחר פיצוץ הגשרים הגרמנים האחרונים. ב-4 במרץ נכבשה העיר מורס, ב-5 במרץ העיירות הומברג וריינהאוזן מול גדת הריין בדואיסבורג. ב-4 במרץ פוצצו כוחות גרמנים את גשרי הריין להוכפלד, ואנהיימרורט ורוהררט, ואורדינגן.
הארמייה האמריקנית התשיעית הצהירה כי הרגה כ-6,000 חיילים גרמנים ולקחה 30,000 שבויים במהלך מבצע רימון עם אבדות משלה של פחות מ-7,300 איש (כולל 1,330 הרוגים).
מבצע אפרודיטה

אחד ממטוסי מבצע אפרודיטה
מבצע אפרודיטה (באנגלית: Operation Aphrodite) היה שם הקוד של תוכנית ניסיונית של חילות האוויר של צבא ארצות הברית במלחמת העולם השנייה. במסגרתה הוכשרו מפציצים כבדים לשמש כמטוסים ללא טייס והוטסו במטרה להשמיד מטרות גרמניות אסטרטגיות בחזית מערב אירופה על ידי ריסוקם עליהן. התוכנית, שהופעלה בשנת 1944, הייתה בין הראשונות שניסו להשתמש בשיטה של הפעלת מטוסים ללא טייס. היא נכשלה משום שלא הייתה בשלה מבחינה טכנולוגית, וננטשה לאחר 13 משימות ניסיון.
התוכנית

התוכנית הוצעה לראשונה על ידי מייג'ור גנרל ג'יימס דוליטל, מפקד חיל האוויר השמיני האמריקני. רעיונו היה שמטוסי הפצצה מדגם  B-17 (מבצרים מעופפים) יוטענו במטען מרבי של חומר נפץ. כל מטוס יונחה באמצעות בקרה מרחוק בגלי רדיו להתרסק אל תוך מטרות גרמניות מבוצרות – בעיקר מעגני צוללות או אתרי שיגור של טילי V-1. בדרך זו קיווה חיל האוויר האמריקני להשמיד מטרות גרמניות מוקשחות, כפי שהחל חיל האוויר המלכותי הבריטי לעשות באמצעות שימוש בפצצות כבדות מדגם טולבוי ובהמשך מדגם גרנד סלאם.
ביוני 1944 הטיל דוליטל על דיוויזיית ההפצצה האמריקנית ה-3 לפתח ולהכין לפעולה את המטוסים ללא טייס. האחריות הישירה לביצוע הוטלה על טייסת המפציצים 562 שהייתה מוצבת בשדה התעופה הונינגטון (Honington) שבסאפוק, במזרח אנגליה.
ההכנות

לרשות התוכנית הועמדו מטוסי B-17 משומשים שהוצאו משירות מבצעי. מן המטוסים הוסר כל הציוד האפשרי – לוחות שריון, מקלעים, מנשאי פצצות, מושבים ועוד. בדרך זו הוסר מעליהם משקל של כ-5.4 טון. הם הוטענו בחומרי נפץ במשקל של 8.2 טון - יותר מפי שניים ממשקל הפצצות שהוטענו באופן רגיל על גבי מפציצי B-17. חומר הנפץ שהוטען בהם היה מסוג טורפקס, שהיה בעל עוצמה גדולה ב-50 אחוז משל TNT.
במטוס הותקנה מערכת בקרה מרחוק באמצעות רדיו מטיפוס AZON. בתא הטייס הותקנו שתי מצלמות טלוויזיה, שכוונו לצלם את מראה הקרקע וכן את לוח המחוונים והמתגים הראשי. תמונות המצלמות שודרו אל מטוס הבקרה ששלט במטוס ללא טייס.
התברר שמערכת הבקרה מרחוק אינה אמינה דיה כדי להבטיח המראה בטוחה של המטוס ללא היגוי של טייס. על כן נקבע כי שני טייסים מתנדבים יבצעו את ההמראה ויביאו את המטוס עד לרום של 600 מטר, שם יעבירו את השליטה בו לידי המפעילים במטוס הבקרה המלווה. לאחר העברת השליטה במטוס וחימוש מטען חומר הנפץ שלו ינטשו שני הטייסים את המטוס בצניחה. אז יהיה על טייס במטוס הבקרה להוביל את המטוס בבקרה מרחוק אל מטרתו.
אתר היציאה למטוסי אפרודיטה נקבע בתחילה לשדה התעופה וודבריג' (Woodbridge) שבקרבת החוף המזרחי של בריטניה, כ-130 קילומטר מצפון-מזרח ללונדון, וזאת בשל מסלול הטיסה הארוך שלו. לאחר מכן התעורר החשש שמטוס פגוע אשר ינסה לנחות שם יתנגש בנחיתתו באחד ממטוסי אפרודיטה העמוסים בחומר נפץ. על כן הועתק אתר היציאה לשדה התעופה פרספילד (Fersfield), כ-40 קילומטר צפונה משם.
כאשר הושלמה תוכנית האימונים היו לטייסת 562 עשרה מטוסים ללא טייס וארבעה מטוסי בקרה. מטוסים נוספים ללא טייס הוכשרו לשימוש בהמשך.
משימות ותוצאות

המבצע השיג תוצאות עלובות. בחדשים אוגוסט עד דצמבר 1944 יצאו לדרך 13 משימות של התוכנית, אשר כוונו ליעדים הבאים:
אתרי שיגור לטילי V-1 ו-V-2 ותותחי-על V-3 גרמניים בצפון-מערב צרפת;
מעגני צוללות באיי הלגולנד הגרמניים שבים הצפוני;
בית זיקוק, תחנת כוח ואתר אחסנה בצפון גרמניה.
במשימות אלו נעשה שימוש בסך הכל ב-26 מטוסים ללא טייס. ארבעה מטוסים התרסקו או התפוצצו עקב תקלות טכניות לפני שיצאו את שמי בריטניה. מרבית המטוסים התרסקו בדרכם למטרה עקב בעיות בשליטה מרחוק, הופלו בדרכם באש נ"מ, או פגעו הרחק ממטרותיהם עקב הכוונה גרועה. שני מטוסים בלבד פגעו קרוב למטרותיהם בצרפת ובצפון גרמניה, ורק אחד מהם גרם נזק למטרה.
במשימות השונות נספו שישה מן הטייסים המתנדבים שהטיסו את המטוסים המיועדים לריסוק. אחד מהם, ג'וזף קנדי ג'וניור (אחיו הבכור של נשיא ארצות הברית לעתיד ג'ון פ. קנדי) וטייס נוסף עמו, נספו מעל החוף הבריטי בדרכם למטרתם, כאשר חומר הנפץ במטוסם התלקח והתפוצץ עקב תקלה טכנית אף בטרם נטשו את המטוס.
לנוכח הכישלונות הרבים וחוסר התועלת של התוכנית אל מול המאמץ שהושקע בה היא בוטלה ונגנזה על ידי חיל האוויר האמריקני בחודש ינואר 1945.
לקריאה נוספת

*Jack Olsen, , New York: Putnam, 1970.
הערות שוליים

↑  הערך Azon בוויקיפדיה באנגלית.
ליקה מרטנס

ליקה מרטנס (בהולנדית: Lieke Martens; נולדה ב-16 בדצמבר 1992 בניו-ברחן (אנ') שבהולנד) היא כדורגלנית הולנדית, המשחקת בעמדת הקשר ההתקפי בקבוצת פריז סן-ז'רמן. בשנת 2017 נבחרה לכדורגלנית השנה של אופ"א ולשחקנית השנה של פיפ"א.
קריירת מועדונים

מרטנס ייצגה את הירנפיין (2009–2010) ואת ונלו (2010–2011) בליגה ההולנדית לנשים וכן את סטנדרד לייז' בליגה הראשונה בבלגיה. במשחק הרשמי הראשון שלה במדי סטנדרט ליאז' כבשה שני שערים שעזרו לה לזכות בתואר הראשון שלה, גביע הסופרקאפ הבלגי. בסוף עונת 2011/2012 עזבה מרטנס את סטנדרט ליאז' שם שיחקה 25 משחקים וכבשה 17 שערים.
מרטנס עברה למועדון דיסבורג מליגת הבונדסליגה הגרמנית לאחר שעזבה את סטנדרט ליאז'. בדיסבורג שיחקה מרטנס 30 משחקים וכבשה 7 שערים עד שעזבה ב–2014.
ב–2014 הגיעה מרטנס לגטבורג שם ערכה את הופעת הבכורה שלה נגד Vittsjo GIK.[דרוש תעתוק] מאמנה אז שיבח אותה על טכניקת המשחק הגבוהה שלה. מרטנס עזבה את גטבורג לאחר שנה אחת ועברה לשנה לרוזנגארד.
ביולי 2017 חתמה מרטנס בברצלונה. את הופעת הבכורה שלה עשתה כשנכנסה כמחליפה בניצחון 0–9 נגד סראגוסה. מרטנס כבשה את שערה הראשון בניצחון 0–10 על סנטה תרזה. היא עזרה לקבוצה להגיע עד לגמר ליגת האלופות בעונתה השנייה במועדון, אך הפסידו בגמר 1–4 נגד אולימפיק ליון ב-18 במאי בבודפשט. השער היחיד של ברצלונה נכבש על ידי אסיסאט אושואלה לאחר בישול של מרטנס.
מרטנס לקחה חלק עיקרי בזכייתה ההיסטורית של ברצלונה בליגת האלופות לנשים בעונת 2020/21. בשלב ה-32 האחרונות כבשה שער מרהיב בנגיעה מהאוויר בניצחון חוץ 1–4 על פ.ס.וו איינדהובן, ובמשחק הבית אותה ברצלונה ניצחה בתוצאה זהה מרטנס כבשה צמד. גם במשחק הבית של חצי הגמר נגד פריז סן-ז'רמן כבשה צמד שהעלה אותם לגמר שני בהיסטוריה. במשחק הגמר נגד צ'לסי אותו ברצלונה ניצחה 0–4 מרטנס בישלה את השער הרביעי אותו כבשה קרולין הנסן. במשחק הגמר של גביע המלכה הם ניצחו 2–4 את לבאנטה ומרטנס בישלה שלושה שערים.
מרטנס סיימה את עונת 2020/2021 עם 20 שערים ו-16 בישולים בכל המסגרות. באוגוסט 2021, היא נבחרה לאחת המועמדות לפרס חלוצת השנה של אופ"א בליגת האלופות. באותו החודש אף זכתה במקום השלישי בפרס כדורגלנית השנה של אופ"א, אחרי חברותיה לקבוצה אלכסיה פוטיאס וג'ניפר הרמוסו.
ב-16 ביוני 2022, חתמה מרטנס חוזה לשלוש שנים בקבוצה פריז סן-ז'רמן.
קריירת נבחרת

בין השנים 2011–2010 שיחקה מרטנס בנבחרת הולנד עד גיל 19, שם זכתה בנעל הזהב של יורו 2010 עד גיל 19 בצוותא עם טוריד קנאק כשלשתיהן 4 שערים.
משחקה הראשון שלה בנבחרת הבוגרת הגיע במשחק ידידות נגד סין, ושנה אחר כך הגיע שערה הראשון שהיה למכריע במשחק נגד איטליה שנגמר בתוצאה 1–2. מרטנס גם השתתפה ביורו 2013 ובמונדיאל 2015, הראשון של הולנד, בו כבשה עבורה גם את שערה הראשון בהיסטוריה בטורניר זה בניצחון 0–1 על ניו זילנד בשלב הבתים עם בעיטה ממרחק רב. הולנד סיימה את דרכה בשמינית הגמר כשהפסידה ליפן.
ביורו 2017 כבשה מרטנס שלושה שערים לנבחרת הולנד, שזכתה באותו טורניר עם ניצחון 2–4 על דנמרק בגמר, כשמרטנס אחד הכובשות. על הופעותיה בטורניר מרטנס נכללה בנבחרת המצטיינת, הגיעה מקום שלישי בנעל הזהב וזכתה בכדור הזהב לשחקנית המצטיינת של הטורניר. עם סיומו, מרטנס וכלל חברות הנבחרת זכו לכבוד על ידי ראש הממשלה מארק רוטה ושרת הספורט אדית שיפרס, וקיבלו אות אבירות מבית אוראניה-נסאו.
במונדיאל 2019 שנערך בצרפת מרטנס נפצעה ברגלה. למרות זאת כבשה את שני השערים להולנד בשמינית הגמר נגד יפן בניצחון 1–2. נבחרת הולנד סיימה מקום שני בטורניר עם הפסד 2–0 בגמר לארצות הברית. מרטנס נבחרה בסיום הטורניר להיות בנבחרת המצטיינת.
מרטנס נכללה ב-16 ביוני 2021 להיות בהרכב הנבחרת לקראת אולימפיאדת 2020 שבטוקיו. במשחק הראשון של שלב הבתים, מרטנס כבשה את שערה ה-50 במדים הלאומיים נגד זמביה. היא כבשה פעם נוספת בניצחון 3–10 עליהם, התוצאה הגבוהה ביותר בכדורגל נשים של המשחקים האולימפיים. גם במשחק האחרון של שלב הבתים כבשה צמד בניצחון 2–8 על סין. הולנד הודחה ברבע הגמר על ידי ארצות הברית לאחר דו-קרב פנדלים, ובמצב של תיקו 2–2 מרטנס החטיאה פנדל גורלי שיכל לעלות אותם לחצי הגמר.
שנה לאחר מכן, מרטנס נכללה בסגל הנבחרת ליורו 2022, בו פתחה בכל משחקי שלב הבתים. במשחק נגד פורטוגל בישלה לואן דה דונק את שער הניצחון ב-2–3. מרטנס נפצעה משחק אחר כך נגד שווייץ, פציעה שסיימה את דרכה בטורניר.
ב-31 במאי 2023, נכללה מרטנס בסגל נבחרת הולנד לטורניר מונדיאל 2023.
חיים אישיים

מרטנס גדלה כאוהדת אייאקס אמסטרדם ההולנדית.
משנת 2018, מרטנס במערכת יחסים עם בנג'מין ואן ליר, שוער ספרטה רוטרדם בהווה. השניים התארסו בנובמבר 2021.
תארים > קבוצתיים

הסופר קאפ הבלגי: 2011
הגביע השוודי: 2015/2016
הסופר קאפ השוודי: 2016
ליגת האלופות לנשים: 2020/2021
אליפות ספרד (3): 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022
גביע המלכה (4): 2018, 2020, 2021, 2022
אלוף האלופים הספרדי (2): 2020, 2022
גביע קטלוניה (3): 2017, 2018, 2019
יורו 2017
גביע אלגארבה: 2018
מקום שני במונדיאל 2019
תארים > אישיים

נעל הזהב של יורו 2010 עד גיל 19
כדורגלנית השנה של אופ"א: 2017
שחקנית השנה של פיפ"א: 2017
נבחרת השנה של פיפ"א לנשים: 2017
השחקנית המצטיינת ביורו 2017
נבחרת הטורניר של יורו 2017
נבחרת הטורניר של מונדיאל 2019
מקום חמישי בכדור הזהב לנשים: 2021
כדורגלנית הזהב של העיתון טוטוספורט: 2021
הערות שוליים

↑  לייקה מרטנס נבחרה לכדורגלנית השנה של אופ"א (באנגלית)
↑  שלוש המועמדות לפרס כדורגלנית השנה של אופ"א (באנגלית)
↑  כדורגלניות נבחרת הולנד לנשים קיבלו אות אבירות בהאג. NOS חדשות. 25 באוקטובר 2017(באנגלית)
↑  סגל נבחרת הולנד נשים מונדיאל 2023(באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: nb2019016127  VIAF: 1844155953618942630006   WorldCat (עם VIAF): 1844155953618942630006 
מרטנס במהלך משחק ביורו 2017
מד'הב

העולם המוסלמי
מַדְ'הַבּ (בערבית: مذهب), הוא מושג בערבית שפירושו אסכולה אסלאמית במחשבה דתית או בהלכה (פיקה). ב־150 השנים הראשונות לאסלאם היו אסכולות רבות, והבולטות שביניהן: אסכולת דמשק (שנקראה פעמים רבות "אווזאעיה", أوزاعية), כופה, בצרה ואל-מדינה (ששרדה כאסכולה המאלכית). האסכולות העיראקיות התגבשו כאסכולה החנפית. אסכולות מאוחרות יותר הן השאפעית והחנבלית – וגם הט'אהרית והג'רירית, שכבר לא קיימות כיום.
רבים רואים בהלכה השיעית אסכולה נפרדת, הנקראת האסכולה הג'עפרית, שנוסדה על ידי האימאם השישי ג'עפר א-צאדק.
ארבע האסכולות הסוניות לא נחשבות ככתות או עדות נפרדות, מכיוון שהייתה הרמוניה רבה בין המלומדים מהאסכולות השונות במשך ההיסטוריה המוסלמית. ההבדל ביניהן הוא בפרשנות לחדית', איך מפרשים את דברי הנביא. בנוסף להן התפתח זרם מיסטי – הסופיות – אשר שם את הדגש על האהבה והכוונה שבעשייה, יותר מאשר על ההלכה עצמה.
האסכולה החנפית קרויה על שם מייסדה, האימאם אבו חניפה, שחי בכופה שעיראק בשנים 699–767. על פי המסורת, הוא למד אצל האימאם ג'עפר א-צאדק.
האסכולה המאלכית קרויה על שם האימאם מאלכ בן אנס, שחי בעיר מדינה. מאלכ נולד כעשור לאחר אבו חניפה, וישנם דיווחים שהם חיו באותו הזמן, ולמרות שמאלכ היה צעיר בהרבה, הכבוד ההדדי ביניהם ידוע. למעשה, אחד מהתלמידים החשובים של אבו חניפה, שעל תורותיו מבוססת הרבה מהאסכולה החנפית, למד גם ממאלכ.
האסכולה השאפעית קרויה על שם האימאם מוחמד אבן אידריס א-שאפעי, שלמד גם הוא אצל תלמידים של אבו חניפה ומאלכ, והיה לו כבוד רב לשניהם. א-שאפעי חי בין השנים 767–820, והיה המלומד הכי חשוב בעולם האסלאם. חשיבותו הייתה גדולה מאוד כיוון שהיה בן לשבט קורייש ומצד אביו הייתה לו קרבה למשפחת הנביא.
האסכולה החנבלית קרויה על שם האימאם אחמד אבן חנבל, שלמד עם א-שאפעי. אבן חנבל נחשב לבר סמכא במסורת המוסלמית וספר המסורות שלו, "מוסנד אחמד" (مسند أحمد), זוכה למעמד רם בקרב המוסלמים הסונים.
בעבר היו אסכולות סוניות נוספות: האסכולה הג'רירית (על שם האימאם מוחמד אבן ג'ריר א-טברי) והאסכולה הט'אהרית (שנוסדה על ידי דאוד אבן ח'לף). שתיהן לא קיימות כיום.
הסונים מאמינים כי לכל ארבע האסכולות יש את ההדרכה הנכונה, וכי ההבדלים ביניהן אינם ביסודות האמונה, אלא הבדלים דקים יותר בהלכה ובשיפוט, שהם תוצאה של החשיבה העצמאית של ארבעת האימאמים והמלומדים אחריהם. בגלל המתודולוגיות השונות בפרשנות ובהבנה של המקורות הראשוניים, הם הגיעו למסקנות שונות לגבי נושאים רבים. לדוגמה, ישנם הבדלים דקים בין שיטות התפילה בארבע האסכולות, אך ההבדל אינו גדול עד כדי כך שלא ניתן להתפלל יחד. למעשה, כל מוסלמי השייך לאסכולה אחת יכול להתפלל עם אימאם של אסכולה אחרת ללא בלבול.
מוזיאון הכיבוש הסובייטי (טביליסי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  היסטוריה
 מיקום:  טביליסי 
 מדינה:  גאורגיה 
 מייסדים:  ניקה רורואה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 במאי 2006
 תאריך פתיחה רשמי:  2006 
 קואורדינטות:  41°41′45″N 44°48′01″E﻿ / ﻿41.6958°N 44.8004°E﻿ / 41.6958; 44.8004
 museum.ge?lang_id=ENG
  (למפת טביליסי מוגדלת) מוזיאון הכיבוש הסובייטי(למפת טביליסי רגילה) מוזיאון הכיבוש הסובייטי
 
פוסטר פרסומי של מוזיאון הכיבוש הסובייטי בטביליסי
מוזיאון הכיבוש הסובייטי (בגאורגית: საბჭოთა ოკუპაციის მუზეუმი) הוא מוזיאון להיסטוריה, בטביליסי בירת גאורגיה, המתעד את שבעת העשורים בהם שלטו הסובייטים בגאורגיה, בין השנים 1921-1991, ומוקדשים לקורבנות הדיכוי הסובייטי של אותה תקופה. המוזיאון נוסד ב-26 במאי 2006.
תצוגה

המוזיאון ממוקם בשדרה הראשית של טביליסי, שדרות רוסתוולי, ומנוהל כחלק מהמוזיאון הלאומי הגאורגי. המוזיאון הוא השלישי מסוגו בכל רחבי המדינות הפוסט-סובייטיות, והקמתו הייתה, לפחות חלקית, בהשראת המוזיאונים הקודמים מסוגו שהוקמו בטאלין ובריגה. הפתיחה הרשמית של המוזיאון חלה ביום העצמאות הגאורגי, ב-26 במאי 2006. המימון הראשוני ניתן על ידי קרן נשיאותית, המפקחת על תקציב המוזיאון ישירות. שטח התצוגה הוא 700 מ"ר ומספר הפריטים המוצגים הוא מעל ל-3,000.
המוזיאון מציג מסמכים ארכיוניים תמונות וקטעי ווידאו המתייחסים לתקופת הרפובליקה קצרת המועד של גאורגיה, בשנים 1918-1921, ועד לדיכוי הסובייטי בעצרת התמיכה בדמוקרטיה של שנת 1989 ועד להצהרת העצמאות הגאורגית בשנת 1991. מוצגים נוספים כוללים פרוטוקולים של חקירות דיסידנטים, צווי הוצאות להורג ותווי הגליה, תיקים אישיים של עצורים ואביזרי עצירים מתאי המעצר. כמו כן כולל המוזיאון את ארכיון הק.ג.ב. בגאורגיה וארכיון המפלגה הקומוניסטית בגאורגיה, ששרד לאחר שהוצא מגאורגיה עם התפוררות ברית המועצות. המאגר, שסופק על ידי ארגונים ציבוריים וצאצאי הדיסידנטים מאותה תקופה, כולל מסמכים וחומר ויזואלי. המוזיאון מוציא לאור אוספים תמטיים בקביעות ומזמין היסטוריונים כדי לעביר הרצאות לקהל הרחב על ההיסטוריה של גאורגיה במאה ה-20.
תגובות

הסימבוליזם והעיתוי של פתיחת המוזיאון הרגיז מספר פוליטיקאים ברוסיה, שגינתה את פתיחתו וכינתה אותו "תעמולה לאומנית מוחלטת". נשיא רוסיה, ולדימיר פוטין, התלונן בפני הנשיא הגאורגי, מיכאיל סאקשווילי, בעת פגישתם בסנקט פטרבורג ביוני 2006, כשהוא מצביע על כך שרבים ממנהיגי ברית המועצות, כמו יוסיף סטלין ולברנטי בריה, היו ממוצא גאורגי. על פי אחד מהמקורות הציע הנשיא הגאורגי בתגובה לפתוח במוסקבה "מוזאון הכיבוש הגאורגי". מכל מקום התגובה הרשמית הייתה כי פתיחת המוזיאון לא כוונה כנגד רוסיה של היום אלא כנגד השלטון הסובייטי.
במרץ 2007, ביקר נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו, שהציע באותו מעמד לפתוח מוזיאון דומה באוקראינה. בסוף מאי של אותה שנה נפתח מוזיאון הכיבוש הסובייטי בקייב.
הערות שוליים

↑  ‏מוזאון הכיבוש הסובייטי נפתח בטביליסי, באתר הרשמי של נשיא גאורגיה, 26.5.2006, (באנגלית)
↑  גאורגיה: חגיגות יום העצמאות ופתיחת מוזאון הכיבוש הסובייטי, באתר www.regnum.ru, ‏26.5.2006, (באנגלית)
1 2  ‏המוזיאון הלאומי הגיאורגי. מוזאון הכיבוש הסובייטי באתר המוזאונים של גאורגיה, (באנגלית)
1 2  מליק קיילן, מצבת זיכרון לטרור, וול סטריט ז'ורנל, 4.9.2007, (באנגלית)
↑  ‏יחסי רוסיה-גאורגיה בתקופת השפל של כל הזמנים, המוסד הבינלאומי למחקרים אסטרטגיים, 18.7.2006, (באנגלית)
↑  ד. צנדזה, מוזיאון הכיבוש הסובייטי (1921-1991), ארכיב מנהלת משרד הפנים הגאורגי, תצוגה ויזואלית עם הסברים בגאורגית.
↑  ‏המנהיג הגאורגי משבח את הקשרים עם אוקראינה, אופטימי לגבי ההצטרפות לנאטו, אתר משרד החוץ הגאורגי, 1.3.2007, (באנגלית)
↑  ‏הנשיא יושצ'נקו מבקר במוזיאון הכיבוש הסובייטי בטביליסי, באתר www.nrcu.gov, (באנגלית)
לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית

| --- | --- |


 
 מידע כללי
 מדינה:  רוסיה 
 סוכנות אם:  האספה הפדרלית של רוסיה 
 תאריך הקמה:  14 בינואר 1995 
 יו"ר:  בוריס קובאלצ'וק
 עובדים:  1,014 (נכון ל־2016) 
 ach.gov.ru
 קואורדינטות:  55°44′18″N 37°35′02″E﻿ / ﻿55.738355°N 37.583813°E﻿ / 55.738355; 37.583813
 he
 
לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Счётная палата Российской Федерации) הוא גוף בקרה עליון של הפדרציה הרוסית, האחראי לבקרה תקציבית על כל גופי הרשות המבצעת של רוסיה.
הלשכה פועלת על בסיס החוק הפדרלי של הפדרציה הרוסית "אודות לשכת החשבון", אשר מתאר את הרכבו ואת מבנה הפעילות וסמכויותיה.
היסטוריה

לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית יונקת את שורשיה מן הפריקאז לענייני חשבון (Приказ счетных дел) שהוקם ב-16 באוגוסט 1647 על ידי הצאר מיכאיל. ב-1718 הגוף אורגן מחדש על ידי פיוטר הגדול לקולגיית החדרים (Камер-коллегия), הוטל עליה לנהל את הכנסות המדינה ומגזרים מסוימים בכלכלת המדינה. עד אז, האוצר של הצארים הרוסיים לא נשלט על ידי גוף מאורגן. האידאולוג והיוצר של המקבילה דאז ללשכת החשבון היה פיוטר אקסיונוב שהיה הראשון בשנת 1719 להוביל הצהרות רשומות של הוצאות כספים מאוצר המדינה ונהג להגיש דו"חות לקיסר מדי שבוע ובהן הצהרות על תנועת כספים. יתר על כן, אקסיונוב הנהיג צורות שונות של דיווח בלשכתו בכל הרמות ומינה ממונה על השוק ותחום הנהלת החשבונות. ב-1725, הסנאט הרוסי מינה אותו לראש לשכת החצר. בשנת 1731 מונה למזכיר.
משנת 1811 עד 1918 פעל תפקיד מבקר המדינה של האימפריה הרוסית (Государственный контроль Россійской имперіи)‏. בינואר 1918 התפקיד בוטל; במקום זה נוצרה לשכת הבקרה המרכזית (Центральная контрольная коллегия); אליה היו כפופים גם לשכות מחוזיות לחשבונאות ובקרה.
ביולי 1918 לשכת הבקרה המרכזית אורגנה מחדש למשרד ממשלתי בשם הקומיסריון העממי לביקורת המדינה. ב-1920, המשרד שוב עבר ארגון מחדש ונקרא בשם ביקורת הפועלים והאיכרים. ב-1934 הגוף בוטל; תפקידיו הועברו לידי הנציב לבקרה סובייטית של ברית המועצות (КСК) שהפעילה זרועות פיקוח ובקרה בכל האזורים, המחוזות והערים. ב-1940 הקומיסריון העממי לביקורת המדינה הוקם מחדש.
ב-1948 כל הקומיסריונים העממיים הפכו למשרדים ממשלתיים. ב-1957 משרד בקרת המדינה (Министерство государственного контроля) הפך לוועדת הביקורת הסובייטית של מועצת השרים, ב-1961 הוועדה שינתה שמה לוועדת ביקורת המדינה והוכפפה למועצת השרים. ב-1962, ועדת ביקורת המדינה הפכה לוועדה לביקורת המפלגה-הממלכתית (Комитет партийно-государственного контроля) והייתה כפופה הן לוועד המרכזי של המפלגה והן לממשלה הסובייטית. בשנת 1966 שוב אורגנה מחדש ונקראה בשם הוועדה לביקורת העם.
ב-1991 נוצר תפקיד המפקח הראשי הממלכתי, כגוף לביקורת פיננסית, בשנות ה-2000, התפקיד נקרא בשם המפקח הפדרלי הראשי. ב-10 באוקטובר 1991 נחקק חוק "אודות התקציב וניהול תהליך התקצוב" שקבעו נורמות בקרה וביקורת והוקמה לשכת הבקרה והחשבון של הפדרציה הרוסית (Контрольно-счётная палата), עם זאת, ב-7 בפברואר 1992 הגוף אורגן מחדש בתור הוועדה לבקרת התקציב (Контрольно-бюджетный комитет) שהיה כפוף לסובייט העליון.
לשכת החשבון של הפדרציה הרוסית נוצרה על בסיס סעיפים בחוקת הפדרציה הרוסית משנת 1993. בספטמבר 2013 מונתה לראשונה אישה לראשות לשכת החשבון, שרת הבריאות לשעבר טטיאנה גוליקובה. בדצמבר 2022 אושרו תיקונים לחוק לפיהן נקבע כי ראש הלשכה ימונה בהמלצת מועצת הפדרציה בעוד סגני ראש הלשכה ממונים בהמלצת הבית התחתון בפרלמנט, הדומה.
ראו גם

מבקר המדינה
מוטיב (אמנות חזותית)

כותרת של עמוד אבן מהסדר המשולב הכולל מוטיבים חזותיים של וולוטה ועלה שריגים.
המוטיב באמנות חזותית ובאיקונוגרפיה הוא אימג' שחוזר על עצמו בדפוס או בעיצוב מסוים.
המוטיב יכול להתבטא במספר אופנים:
אלמנט יחיד בהסמלה החזותית של אובייקט מסוים.
סוג של אובייקט שמופיע בעבודות אחרות.
מקטע אחד המרכיב חלק מאובייקט, כמו מוטיב "אדון החיות" באמנות של העת העתיקה, שבו צמד בעלי חיים פונים זה לכיוונו של זה.
אמנות דקורטיבית יכולה להיות מוצגת באמצעות מספר אלמנטים שונים, הנקראים מוטיבים. כמו באמנות סיבים, אותם מוטיבים יכולים לחזור על עצמם בדפוס מסוים, כשבין הדוגמאות לכך ניתן לציין שריגים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531633505171  BnF: cb11957874b (data)  GND: 4040360-9  LCCN: sh85112919 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אמנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.