stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד טרבס

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  28 ביוני 1930 מילאנו, איטליה איטליה (1861–1946) 
 פטירה:  28 ביולי 2014 (בגיל 84) כפר סבא, ישראל ישראל
 תאריך עלייה:  1939
 עיסוק:  פיזיקאי, מהנדס
 מקום לימודים:  הטכניון - מכון טכנולוגי לישראל
 מנחה לדוקטורט:  אפרים פריי, אהרון הירש
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 תלמידי דוקטורט:  עודד ברכוז, משה רשפון, עמוס הרדי 
 פרסים והוקרה:  חבר כבוד ב-IEEE ‏(1976)
 תרומות עיקריות
 פיתוח חומרים מגנטו-אופטיים, דיסקים לאגירת מידע ממוחשב, וכלים לבקרה אוטומטית אופטית של שכבות דקות
 
דוד טרבס (28 ביוני 1930 – 28 ביולי 2014) היה פיזיקאי ומהנדס ישראלי ופרופסור בפקולטה לפיזיקה במכון ויצמן למדע. היה מומחה לחקר המגנטיות והתקנים מגנטיים, ונמנה עם מייסדי המחלקה לאלקטרוניקה במכון. חתן פרס ביטחון ישראל וחבר כבוד ב-IEEE.
ביוגרפיה

דוד טרבס נולד במילאנו שבאיטליה, הצעיר מבין שלושת בניהם של מרים (אירמה) לבית רוזנברג וד"ר מרדכי (מרצ'לו) טרבס, שהיו ציונים ואמידים.
הוא ומשפחתו עלו לארץ ישראל בשנת 1939 והתיישבו במושבה רחובות. שלושת האחים לחמו במלחמת העצמאות. שני אחיו, יורם (הוגו) וזכריה "במבינו", נפלו בקרבות: יורם בשיירת חולדה וזכריה בפלוג'ה. דוד אף הוא נפצע במלחמה באופן קשה מאוד.
על שם יורם וזכריה נקרא רחוב "האחים טרבס" בעיר רחובות. כמו כן, לאחר מותו של יורם, שהיה מתלמידי יואל רקח באוניברסיטה העברית בירושלים, יצא הספר "מכניקה אנליטית" המבוסס על רשימות מהרצאותיו של רקח. את הספר כתב עם חברו ישראל גרינפלד, שנפל אף הוא במלחמה. אביהם של האחים טרבס עבד במכון ויצמן למדע, והאם זכתה לימים באות יקירת העיר רחובות.
לאחר המלחמה, בשנים 1958–1950, רכש טרבס את השכלתו בפקולטה להנדסת אלקטרוניקה בטכניון. החל מ-1953 החל להשתלם ולעבוד כעוזר מחקר במכון ויצמן למדע, שם ביצע בפועל את מחקרו במהלך התואר השני. את התואר השני ביצע בהנחיית פרנץ אולנדורף ואפרים פריי ואת התואר השלישי בהנחיית פריי, לצד אהרון הירש. עבודת הדוקטורט שלו נשאה את הכותרת "אינטראקציה של שדות מגנטיים ניצבים". באותן שנים גם פעל רבות לצד שמואל שטריקמן.
ב-1962 הצטרף לסגל המחלקה לאלקטרוניקה במכון ויצמן, ב-1966 מונה לפרופסור חבר וב-1968, לפרופסור מן המניין. בשנים 1977–1987 כיהן כראש המחלקה. בשנותיו במכון עסק בחקר תהליכים מגנטיים הפיכים, אנליזה מיקרו-מגנטית, ובפיתוח סרטים מגנטיים וזכרונות מגנטו-אופטיים. עבודותיו אלה הפכו אותו לבעל שם עולמי בתחומו. בנוסף, תרם רבות לחקר לייזרים, אנטנות ומערכות תקשורת שהיו בעלות חשיבות לתעשייה הביטחונית ולצה"ל, ועל פועלו זכה בפרס ביטחון ישראל.
היה מחברם של כ-100 מאמרים שפורסמו בעיתונות המדעית, ונרשמו על שמו כ-100 פטנטים. עם תלמידיו לאורך השנים נמנים ד"ר משה רשפון ופרופ' ישראל בר-יוסף ממכון ויצמן למדע, פרופ' עמוס הרדי מאוניברסיטת תל אביב, פרופ' עלי לוין ממכללת אפקה וד"ר עודד ברכוז.
בשלהי שנות ה-80 עזב טרבס את מכון ויצמן ועבר לפאלו אלטו שבקליפורניה. הוא הצטרף לחברת.Komag Inc, שם הוביל צוות שהתמקד בפיתוח חומרים מגנטו-אופטיים, דיסקים לאגירת מידע ממוחשב, וכלים לבקרה אוטומטית אופטית של שכבות דקות, שהיו מתקדמים ביותר בזמנם.
טרבס היה נשוי לנחמה (לבית קנצ'וק) עד לפטירתה ב-2013. הם היו הורים לשלושה בנים וסבים לנכדים, ובעת שהותם בישראל התגוררו בכפר סבא. הוא הלך לעולמו ביולי 2014 ונטמן בבית העלמין ברחובות.
פרסים והוקרה

פרס ביטחון ישראל
חבר כבוד ב-IEEE, אגודת מהנדסי החשמל האמריקאית (1976)
מאמרים נבחרים

Shtrikman, S., & Treves, D. (1959). The coercive force and rotational hysteresis of elongated ferromagnetic particles. Journal de Physique et le Radium, 20(2-3), 286-289.
Frei, E. H., Shtrikman, S., & Treves, D. (1959). Method of measuring the distribution of the easy axes of uniaxial ferromagnetics. Journal of Applied Physics, 30(3), 443.
Eibschütz, M., Shtrikman, S., & Treves, D. (1967). Mössbauer studies of Fe 57 in orthoferrites. Physical review, 156(2), 562.
Sahar, E., & Treves, D. (1977). Excited singlet-state absorption in dyes and their effect on dye lasers. IEEE Journal of quantum electronics, 13(12), 962-967.
Perlmutter, P., Shtrikman, S., & Treves, D. (1985). Electric surface current model for the analysis of microstrip antennas with application to rectangular elements. IEEE Transactions on Antennas and Propagation, 33(3), 301-311.
הערות שוליים

↑  פרופ' דוד טרבס, 2014-1930, באתר מסע הקסם המדעי, ‏1 בספטמבר 2014
↑  מרים (אירמה) טרבס לבית רוזנברג, באתר geni
↑  מרצ'לו טרבס, באתר geni
1 2  יורם (הוגו) טרבס, באתר יזכור
1 2 3 4 5 6 7  David Treves, 1930-2014, Faculty of Physics
↑  זכריה במבינו טרבס, באתר יזכור
↑  ישראל גרינפלד, יורם טרבס, מכניקה אנליטית ע"פ הרצאותיו של י. רקח, באתר הספרייה הלאומית, ‏1952
↑  נער בן 16 וחצי נדרס למוות, באתר על המשמר, ‏28 באפריל 1955
↑  יקירי העיר, באתר עיריית רחובות
↑  טרבס, דוד, אינטראקציה בין שדות מגנטיים ניצבים, באתר ספריות הטכניון
↑  מינויים והעלאות במכון ויצמן, באתר הצופה, ‏13 ביוני 1966
↑  העלאות במכון ויצמן, באתר מעריב, ‏9 ביולי 1968
↑  ישראל בר-יוסף, תופעות לא לינאריות בצבענים אורגניים, באתר ספריות מכון ויצמן למדע, ‏1982
↑  עודד ברכוז, מצבי יינון ותכונות מגנטיות בתרכובות של אירופיום, באתר הספרייה הלאומית, ‏1968
1 2  נחמה טרבס לבית קנצ'וק ז"ל, באתר אבלים, ‏4 בדצמבר 2013
↑  פרופ' דוד טרבס ז"ל, באתר אבלים, ‏29 ביולי 2014
↑  חברות כבוד לפרופ' טרבס, באתר כתב העת "אל מאת המכון", ‏1976
| --- | --- |
ערך טוב: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 14169374666324280852   WorldCat (עם VIAF): 14169374666324280852
מיקלוש לאזאר

| --- | --- |

 לידה:  22 במרץ 1886 נירג'האזה, הונגריה 
 פטירה:  15 בנובמבר 1968 (בגיל 82) באדן, אוסטריה 
 שם לידה:  Lederer Miklós 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 
מיקלוש לאזאר (במקור לדרר, בהונגרית: Lázár Miklós;‏ נירג'האזה, 22 במרץ 1886 – באדן ביי וין, 15 בנובמבר 1968) היה עיתונאי יהודי-הונגרי, עורך, חבר האספה הלאומית ההונגרית (חבר פרלמנט). בשל יהדותו וכתיבתו הבקורתית על המשטר הוא נכלל במלחמת העולם השנייה בצו הממשלתי של סופרים אסורים שיצירותיהם נאסרו להדפסה, להפצה ולקריאה, ולאיסור החזקתם אפילו בספריות ציבוריות, ודינם היה גריסתם (בדומה לשריפת הספרים בגרמניה הנאצית).
קורות חייו

מיקלוש לדרר נולד במשפחה יהודית כבנם של איגנץ לדרר (1859–1905), רוקח שהוזכר לעיתים קרובות על ידי גיולה קרודי בכתביו, ואמו הייתה קורנליה קליין (1864–1910). הוא סיים את הכיתות הנמוכות של התיכון בעיר הולדתו ואז עבר לבירת הונגריה עם משפחתו. לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים ואת בחינות הבגרות ב-1905, הפך לעובד של "מאדיאר הירלפ", כלומר "ידיעות הונגריות" (Magyar Hírlap) וכתב מאמרים בנושאים חברתיים, משפטיים, משטרה ותיאטרון. סיפוריו ושיריו ראו אור בעיקר בהוצאת ה"הט", כלומר "השבוע" (A Hét), אך יצאו לאור גם בכמה כרכים עצמאיים. לאזאר סייר בכל מערב אירופה ועבד גם בדיילי אקספרס בלונדון. לאחר שחזר הביתה, הפך לכתב של פשטי נפלו, לימים בעל טור פוליטי וכותב מאמרי המערכת. הוא היה חסיד של הקו הליברלי. במהלך מלחמת העולם הראשונה, בין 1914 לבין 1917, עבד ככתב צבאי. דיווחיו פורסמו בפשטי נפלו, באשט, בפסטר לויד ובברלינר טאגבלאט. בשנת 1917 שירת כלוחם בחזית הרוסית.
את נושאי סיפוריו הוא שאב בעיקר מחוויותיו באותה תקופה. בין 1917 לבין 1919 היה העורך האחראי של "ידיעות הצהריים" (Déli Hírlap). בשנת 1919 נסע תחילה לעיר הדרומית הגדולה סגד, ולאחר מכן לווינה במרץ הצטרף להתארגנות של אישטוואן בתלן נגד הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. ב-1919 תמך בממשלה בכתביו. משנת 1921 הוא היה העורך הראשי המייסד והבעלים של העיתון "הבוקר" (A Reggel), עיתון פוליטי, שבועון עם רוח ליברלית. הוא הצטרף לחיים הפוליטיים במחצית השנייה של שנות ה-20 ובשנות ה-30. ב-1925 נבחר ברשימת הגוש הדמוקרטי, כחבר בוועדת הרשות המחוקקת (מועצת העיר) של בודפשט. בין השנים 1930–1936, כחבר לא מפלגתי, היה הנציג הפרלמנטרי של אזור טוקאי ובתפקיד זה יזם את ימי הבציר של טוקאי, שנערכים מאז. הוא היה חבר בוועדת המערכת של סדרת "מונוגרפיות של ערים הונגריות". יצירותיו תורגמו לגרמנית ולאנגלית. הוא עזב את הונגריה ב-1948 (בטרם עלו הקומוניסטים לשלטון) והתיישב בארצות הברית. לאחר הקמת רדיו אירופה החופשית הפך לעמית שלו בניו יורק. בין נובמבר 1954 לבין 1957 עבד במערכת במינכן. בשנים 1952 לבין 1954 ערך את העיתון "ההונגרים האמריקאים" (Amerikai Magyarság). לפני מותו עבר לאוסטריה ומת בבאדן ביי וין.
אשתו הייתה קורנליה ראדו, בתם של ישראל ראדו ושל ברתה הופמן, לה נישא ב-31 בדצמבר 1915 בבודפשט.
כתביו (חלקי)

מופע וראייטי (1914)
בחזית (1915)
הונגרים שרים (1916)
המלחמה ההונגרית (1933)
לקריאה נוספת

Magyar életrajzi lexikon III: Kiegészítő kötet (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1981. ISBN 963-05-2500-3 (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת
Révai nagy lexikona XII. kötet (Kontúr–Lovas). Budapest: Révai Testvérek Irodalmi Intézet Részvénytársaság. 1915. (הלקסיקון הגדול של רוואי)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a nyíregyházi izraelita hitközség 21/1886. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-18.
↑  "Lederer Ignác halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1532/1905. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-19.
↑  "Lederer Ignácné Klein Kornélia halotti bejegyzése a Budapest VI. kerületi polgári halotti akv. 584/1910. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-19.
↑  A rendezvény megalakulásakor a Tokaji Szüreti Hét nevet viselte.
↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VIII. kerületi polgári házassági akv. 1616/1895. folyószáma alatt". נבדק ב-2020-05-19.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 121397604   WorldCat (עם VIAF): 121397604
הבן יקיר לי

| --- | --- |
 סינגל בביצוע משפחת מלבסקי
 סוגה:  חזנות 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  מתוך ספר ירמיהו
 לחן:  שמואל מלבסקי
 ביצועים מאוחרים:  להקת הנח"ל
 
"הבן יקיר לי" הוא שיר שהלחין החזן שמואל מלבסקי למילות פסוקים מספר ירמיהו.
תוכן הפסוקים

הפסוקים בירמיהו ל"א מזכירים את שבט אפרים, סמל לממלכת ישראל שהוגלתה בשנת 722 לפנה"ס לפני חורבן יהודה. הפסוק מופיע בתפילת ראש השנה פעמיים: בפסוקי הזכרונות ובהפטרה של היום השני של ראש השנה.
מילות השיר המלא הן:
הֲבֵן יַקִּיר לִי אֶפְרַיִם אִם יֶלֶד שַׁעֲשֻׁעִים כִּי מִדֵּי דַבְּרִי בּוֹ זָכֹר אֶזְכְּרֶנּוּ עוֹד עַל כֵּן הָמוּ מֵעַי לוֹ רַחֵם אֲ‍רַחֲמֶנּוּ נְאֻם יְהוָה.
ביצועים ידועים

השיר בוצע לראשונה על ידי ילדיו של מלבסקי גיטעלע, גולדעלע, מורטון, רות ומנוחה. ההרכב המשפחתי התפרסם ברחבי ארצות הברית בשירת קטעי חזנות ופיוטים החל משנות ה-30 של המאה ה-20 ועד שנות ה-50. מלבסקי ומשפחתו הופיעו בארץ בשנות ה-50.
השיר התפרסם בעיקר בעקבות המוזיקאי יאיר רוזנבלום, שהיה מנהלה האומנותי של להקת הנח"ל ששילב את השיר בתוכנית "בהיאחזות הנח"ל בסיני" משנת 1969. את השיר ביצעה מירי אלוני.
השיר הוא חלק מפסקול הסרט הלהקה ומבוצע על ידי חברי הלהקה.
הערות שוליים

↑  ספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק י"ט
↑   הבן יקיר לי אפרים - משפחת מלבסקי, סרטון בערוץ "ramineu", באתר יוטיוב (אורך: 03:14)
↑   להקת הנח"ל - הבן יקיר לי, סרטון בערוץ "Guy Alon", באתר יוטיוב (אורך: 04:16)
↑  הבן יקיר לי אפרים – מילים וביצועים | מלבסקי, שמואל, 1894-1983 מלחין | מוזיקה | הספרייה הלאומית, באתר www.nli.org.il
פורלי

פיאצה סאפי, הכיכר המרכזית
פורלי (באיטלקית: Forlì ‏האזנהקובץ:It-Forli.ogg‏Ⓘ‏) היא קומונה המשמשת כמרכז המנהלי של נפת פורלי-צ'זנה שבמחוז אמיליה-רומאניה, איטליה.
פורלי שוכנת על גדת נהר מונטונה (Montone), ומהווה מרכז חקלאי חשוב. בעיר עברה הדרך ההיסטורית ויה אמיליה.
היסטוריה > בעת העתיקה

האזור בו שוכנת פורלי כיום, היה מיושב כבר בתקופה הפלאוליתית; באתר הארכאולוגי מונטה פוגיולו נמצאו אלפי אבני צור מסותתות שתוארכו ללפני 800,000 שנה, שהצביעו על ייצור כלים חדים מאבן, עוד לפני תקופת התרבות האשלית.
תאריך ייסוד העיר שנוי במחלוקת, מספר היסטוריונים טוענים כי היישוב נוסד על ידי גאיוס ליוויוס סלינטור, בשנת 207 לפנה"ס, ואילו אחרים טוענים כי היישוב נוסד מאוחר יותר, בתקופתו של יוליוס קיסר בשנת 88 לפנה"ס.
היסטוריה > בימי הביניים

לאחר קריסת האימפריה הרומית המערבית, עברה העיר לשליטת אודואקר וממלכת האוסטרוגותים. מסוף המאה השישית ועד לשנת 751, הייתה העיר בשליטת ההגמוניה של רוונה שבאימפריה הביזנטית. במהלך תקופה זו ניסו הלומברדים לכבוש את העיר מספר פעמים: בשנת 665, 728 ו-742. בשנת 757 התאגדה העיר במדינת האפיפיור, כחלק ממתת פפין.
במאה התשיעית הוקמה פורלי כעיר מדינה עצמאית, ובשנת 889 הפכה לרפובליקה. במאבקי הגואלפים והגיבלינים, צידדה העיר בגיבלינים. כאמצעי לשימור עצמאותה, תמכה פורלי בכל קיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
העיר תמכה בפרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה במאבקו באפיפיור גרגוריוס התשיעי, ובמלחמתו בעיר היריבה, פאנצה. כהכרת הטוב, הוענק לתושבי פורלי מגן בית הוהנשטאופן.
לאחר נפילת בית הוהנשטאופן בשנת 1257, נאלץ סגן הקיסר, גווידו דה מונטפלטרו לתפוס מחסה בפורלי, מעוזם האחרון של הגיבלינים באיטליה. דה מונטפלטרו קיבל מעמד של "קפיטן דל פופולו" (מפקד העם), והוביל את פורלי לניצחונות בולטים נגד אויביה, בהם בולוניה, ופירנצה.
היסטוריה > בעת החדשה

השליט המפורסם בתולדות העיר היה פינו השלישי לבית אורדלאפי. פינו היה שליט אכזר, ששלט בעיר משנת 1466 עד מותו בשנת 1480 בחשד להרעלה. בתקופתו הועשרה פורלי בשלל מונומנטים, והאומנות פרחה בה. לאחר מותו בגיל ארבעים, נלחמו זה בזה הפלגים השונים בעיר, עד שהאפיפיור סיקסטוס הרביעי הכתיר את אחיינו ג'ירולמו ריאריו שהיה נשוי לקתרינה ספורצה, "הגבירה מפורלי", כשליט העיר.
בשנת 1488 תפסו בית ויסקונטי את השלטון בעיר. בשנת 1499 תפס צ'זארה בורג'ה את השלטון, והחזיק בו עד מותו בשנת 1507. לאחר מות בורג'ה, הייתה פורלי כפופה באופן ישיר יותר לאפיפיור.
ביוני 1796, במהלך המהפכה הצרפתית, נכנסו כוחות צרפתים לעיר. נפוליאון בונפרטה הגיע לפורלי ב-4 בפברואר 1797. במרץ 1831 מת בפורלי נפוליאון לואי בונפרטה לאחר שחלה בחצבת.
במאה התשע עשרה הייתה פורלי חלק מאיחוד איטליה. תושבי העיר הצטרפו בהמוניהם לצבאו של ג'וזפה גריבלדי במסע האלף.
במלחמת העולם הראשונה התחוללו בקרבת העיר מספר קרבות, בעקבות זאת קיבלה מדליית זהב "Fulcieri Paolucci De' Calboli". בניטו מוסוליני לימים ראש הממשלה, נולד בכפר קטן סמוך לפורלי. במלחמת העולם השנייה, נהרסו מספר מונומנטים ככנסיית סן ביאג'יו שבה היו ציורי קיר מעשה ידי מלוזו דה פורלי (Melozzo da Forlì) שחי במאה החמש עשרה. לאחר המלחמה חוותה העיר התאוששות כלכלית מהירה.
יהודי פורלי

רבי הלל בן שמואל מוורונה, התגורר בפורלי בסביבות שנת 1290, ובה כתב את חיבורו "תגמולי הנפש". הוא מכונה לעיתים על שמה, רבי הלל מפורלי. בתקופה זו, הייתה קהילה קטנה, ורבי הלל הרגיש בה בגלות.
ב-18 במאי 1418, התכנסה בעיר "אספות שלוחי קהילות איטליה", אשר החליטה לשלוח לאפיפיור מרטינוס החמישי מתנה יקרה. על מנת לאסוף את הכסף הדרוש, הוטל מס בסך דוקאט וחצי לכל 1,000 דוקאטים בכסף ובנדל"ן שהיו בבעלות המשפחה. המשלחת שהופיע בפניו בקשה כי יסיר את הגזרות שהוטלו עליהם על ידי קודמו, האנטי-אפיפיור בנדיקטוס השלושה עשר, ויחזיר להם את הזכויות שהיו להם בעבר. השליחות הצליחה, וליהודי איטליה הייתה תקופת רווחה.
האספה קבעה מספר תקנות הנוגעות לעניינים הפנימיים של הקהילות, התקנות נועדו להגביר את מוסריות היהודים, ולהימנע מלמשוך את תשומת לב האוכלוסייה הנוצרית. בין התקנות שנקבעו; איסור לשחק במשחקי קלפים וקוביות, איסור על לבישת בגדים ותכשיטים מנקרי עיניים, איסור להתקהל ברחובות במספרים גדולים, ואיסור על עריכת אירועים מפוארים. כמו כן, גינו בחריפות את העריות. גזירות אלו היו בתוקף עד שנת 1426, כל הפרה שלהם נענשה בקנסות או בנידוי, והגברים היו אחראים על נשותיהם. הגזירות נחתמו על ידי יהודי פורלי ונציגי הקהילות.
בשנת 1428, נגזרה גזירת הים ונאסר על רבי החובלים להסיע יהודים לארץ הקודש.
גורל הקהילה לא ידוע, בשנת 1569 גורשו יהודי מדינת האפיפיור, ומרביתם נקלטו במדינות האימפריה העות'מאנית.
ערים תאומות

לפורלי חמש ערים תאומות:
פורטוגל אביירו, פורטוגל
צרפת בורז', צרפת
הממלכה המאוחדת פיטרבורו, אנגליה, הממלכה המאוחדת
הונגריה סולנוק, הונגריה
פולין פלוצק, פולין
הערות שוליים

↑  תקנות נגד המותרות / בצלאל לנדוי, באתר www.daat.ac.il
↑  "פורלי", במהדורת 1901–1906 של האנציקלופדיה היהודית (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564211205171  GND: 4086516-2  LCCN: n80049556  MusicBrainz: 2afa520a-c6c6-4675-837e-a75534cbae1b  NKC: ge671371  VIAF: 134323660   WorldCat (עם VIAF): 134323660
ג'ון יוסטד

ג'ון אלן יוסטד (באנגלית: Jon Allen Husted; נולד ב-25 באוגוסט 1967) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם אוהיו מאז 2025. יוסטד, חבר המפלגה הרפובליקנית, כיהן כסגן המושל ה־66 של מדינת אוהיו בין השנים 2019–2025, וכמזכיר המדינה של אוהיו בין השנים 2011–2019. קודם לכן היה חבר האספה הכללית של אוהיו; תחילה ייצג את מחוז הבחירה ה־41 בבית הנבחרים של אוהיו בשנים 2001–2009, ולאחר מכן את מחוז הבחירה השישי בסנאט של אוהיו בין השנים 2009–2011.
בין השנים 2005 ל-2009 כיהן יוסטד כיושב ראש בית הנבחרים של אוהיו. בשנת 2010 נבחר למזכיר המדינה של אוהיו, ובבחירות 2014 נבחר מחדש לתפקיד. בבחירות 2018 התמודד למועמדות המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל אוהיו, אך מאוחר יותר הודיע כי יתמודד לתפקיד סגן המושל כעמיתו למרוץ של התובע הכללי מייק דה ויין.
ב-17 בינואר 2025 הודיע המושל מייק דה ויין על מינויו של יוסטד כממלא מקומו של ג'יי. די. ואנס בסנאט של ארצות הברית, והוא הושבע לתפקיד ב-21 בינואר 2025.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ג'ון יוסטד נולד בעיר רויאל אוק בשנת 1967 ומיד הוצע לאימוץ. הוא ציין כי אביו הביולוגי מעולם לא רצה בו ואמו הביולוגית לא יכלה לטפל בו. הוא אומץ על ידי ג'ים וג'ודי יוסטד וגדל בכפר מונטפילייר (Montpelier) שבצפון-מערב אוהיו, כבן הבכור מבין שלושה ילדיהם. אביו היה מפעיל מכונות. יוסטד מציין את חווייתו כמאומץ כבסיס להתנגדותו הנחרצת להפלות. בשנת 1985 השלים את לימודיו התיכוניים בתיכון מונטפילייר, ובהמשך השלים לימודי תואר ראשון ותואר שני באוניברסיטת דייטון, שם שיחק בנבחרת הפוטבול דייטון פליירס. בשנה האחרונה ללימודיו זכתה הקבוצה באליפות הלאומית של ליגה ג' ב-NCAA לשנת 1989 בפניקס סיטי שבאלבמה.
בזמן שהשלים את לימודיו לתואר שני באוניברסיטת דייטון, הוצעה ליוסטד עבודה בצוות האימון של נבחרת הפוטבול של אוניברסיטת טולידו, אך הוא בחר לעבוד במטה בחירות מקומי. לאחר מכן הוא השתקע באזור דייטון ועבד עבור נציב מחוז מונטגומרי דון לוקאס, ובסופו של דבר מונה לסגן נשיא לפיתוח עסקי וכלכלי בלשכת המסחר של אזור דייטון, תפקיד בו כיהן עד שהתמודד לראשונה לתפקיד ציבורי בבית הנבחרים של אוהיו בשנת 2000.
בנובמבר 2000 נבחר לבית הנבחרים של אוהיו מטעם מחוז הבחירה ה־41 עם 50.4% מקולות הבוחרים, אחרי שגבר על יריבו הדמוקרטי דיק צ'רץ' ג'וניור ועל שלושה מתמודדים אחרים. הוא נבחר מחדש ב-2002, ב-2004 וב-2006. בינואר 2005 נבחר בידי עמיתיו הרפובליקנים ליושב ראש בית הנבחרים, תפקיד אותו מילא עד לסיום כהונתו ב-2009. בבחירות 2008 התמודד אל הסנאט של אוהיו מטעם מחוז הבחירה השישי, וניצח את יריבו הדמוקרטי ג'ון דול עם 61.5% מהקולות.
ביוגרפיה > מזכיר המדינה של אוהיו

בשנת 2010 התמודד יוסטד לתפקיד מזכיר המדינה של אוהיו. בבחירות המקדימות של המפלגה הרפובליקנית ניצח את סנדי או'בריאן עם 67.3% מהקולות. בבחירות הכלליות שהתקיימו בנובמבר הוא גרף 53.7% מהקולות, בשעה שיריבתו הדמוקרטית מרילין או'שונסי גרפה 41.5% ומועמד המפלגה הליבטריאנית צ'ארלס ארל גרף 4.9%. הוא החל את כהונתו בינואר 2011.
ביוגרפיה > מזכיר המדינה של אוהיו > זכויות הצבעה

כממונה הראשי על הבחירות במדינת אוהיו, היה יוסטד במרכזן של מחלוקות ציבוריות אחדות בסוגיות זכויות הצבעה, בעיקר סביב ימים ושעות ההצבעה המוקדמת וכללי מילוי פתקי הצבעה ארעיים. ארגוני זכויות הצבעה האשימו את יוסטד בטקטיקות של דיכוי בוחרים, אך הוא טען שמטרתו היא להקל על ההצבעה ולמנוע הונאת בחירות. זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד, קבע יוסטד ימים ושעות אחידים להצבעה ברחבי המדינה, והחליף את השיטה הקודמת שאפשרה לכל מועצת בחירות מחוזית לקבוע את זמני ההצבעה בעצמה. יו"ר המפלגה הדמוקרטית באוהיו, כריס רדפרן, טען שיוסטד ניסה לצמצם את מספר ימי ושעות ההצבעה. יוסטד מנגד טען שהמטרה היא להבטיח שוויון בטיפול בכל הבוחרים.
הדמוקרטים באוהיו טענו שההנחיה של יוסטד תפגע בבוחרים עירוניים בשל תורים ארוכים ונגישות מוגבלת, בעוד שהרפובליקנים טענו שההנחיה מספקת שעות הצבעה מוקדמות בשפע. התקשורת באוהיו התייחסה לנושא, כשהעיתון "Akron Beacon Journal" כתב שיוסטד יצר שוויון בשעות ההצבעה המוקדמות, ו"הקולומבוס דיספאץ'" ציין שיוסטד הגיע לפשרה הוגנת על ידי מיסוד תקנים בנושאי שעות ההצבעה המוקדמת ברחבי המדינה.
מדד ביצועי הבחירות של "קרן הצדקה פיו" (The Pew Charitable Trusts) הראה תנודות בזמני ההמתנה הממוצעים באוהיו בהשוואה למדינות אחרות בתקופת כהונתו של יוסטד (2011–2019), עם שיפור ודעיכה לאורך השנים. במהלך בחירות 2016, בעקבות הבדלים בהנחיות לגבי זכות הצבעתם של בני 17 בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית, שלח סניף האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות באוהיו מכתב ליוסטד בבקשה להבהיר את זכאותם של בני 17 להצביע אם יגיעו לגיל 18 עד הבחירות הכלליות בנובמבר. לאחר תביעה שהוגשה על ידי עורכי דין של המועמד הדמוקרטי לנשיאות ברני סנדרס, פסק שופט באוהיו שבני 17 אכן רשאים להצביע בבחירות המקדימות אם יהיו בני 18 עד הבחירות הכלליות.
במהלך כהונתו כמזכיר המדינה נתבע יוסטד בתובענה ייצוגית שהוגשה על ידי "מכון א. פיליפ רנדולף" ואחרים, שהאשימה אותו ביישום שיטות להסרת מצביעים מפנקס הבוחרים באוהיו. המקרה הגיע לפתחו של בית המשפט העליון של ארצות הברית אשר פסק לטובת יוסטד בתוצאה של 5-4.
ביוגרפיה > מזכיר המדינה של אוהיו > עסקים מקומיים

כל העסקים באוהיו מחויבים להחזיק רישום עסקי במשרד מזכיר המדינה, והמחלקה לשירותי עסקים הייתה במוקד של שינויים רבים לאחר שיוסטד נכנס לתפקידו ב-2011. בשנת 2013 השיק יוסטד את תוכנית "מרכז העסקים של אוהיו", שאפשרה לבתי עסק להגיש את הטפסים הנדרשים למדינה באופן מקוון. השינוי זכה לתמיכה מצד אגודת היצרנים של אוהיו, לשכת המסחר של אוהיו ולשכת המסחר של קולומבוס, שטענו כי באמצעות ניצול הטכנולוגיה לשיפור השירותים הזמינים במשרד מזכיר המדינה, אוהיו יכולה כעת לתמוך בעסקים וליצור מקומות עבודה על ידי צמצום בירוקרטיה.
יוסטד גם הפחית את האגרה להקמת עסק חדש באוהיו ב-21% והשיק שותפות עם יוזמת "Get Your Business Online" של גוגל, שהפנתה עסקים חדשים למשאבי יזמות חינמיים מאת החברה. המשרד של יוסטד העריך שהמהלך יחסוך לעסקים באוהיו 2 מיליון דולר מדי שנה, בהתבסס על שיעורי הצמיחה באותה תקופה.
יוסטד הסתמך רבות על טכנולוגיה במאמציו לייעל את פעילות משרדו, מה שאפשר לו להפחית את הוצאות המשרד ב-14.5 מיליון דולר אמריקאי במהלך כהונתו הראשונה. הקיצוצים, שנבעו בעיקר מצמצום כוח אדם, ספגו ביקורת מצד איגודי עובדים. בשנת 2015 הודיע יוסטד שיסגור את מוקד השיחות הפנימי של משרדו ויתקשר עם מוסד ללא כוונת רווח מצפון-מזרח אוהיו בשם "מרכז הראייה של קליבלנד", המעסיק אנשים עיוורים או בעלי לקות ראייה משמעותי. לפי "מרכז הראייה של קליבלנד", מוקד השיחות שלהם היה מסוגל לענות לשיחות של מזכיר המדינה תוך 54 שניות, בעוד שמוקד השיחות הפנימי שהוחלף שמר על ממוצע של 10 דקות.
ביוגרפיה > סגן מושל אוהיו

בבחירות 2018 התקיימו בחירות לתפקיד מושל אוהיו, בהן התמודדו רפובליקנים רבים בבחירות המקדימות בעקבות הגבלת הכהונה של המושל היוצא ג'ון קייסיק. יוסטד התמודד בבחירות אלה כנציג דרום-מערב אוהיו. בשיא הבחירות המקדימות הכריז יוסטד על פרישתו מהבחירות ועל התמודדותו לתפקיד סגן מושל אוהיו כעמיתו למרוץ של התובע הכללי של אוהיו מייק דה ויין. בבחירות הכלליות הוא גרף 50.4% מקולות הבוחרים ונבחר לסגן המושל.
בינואר 2021 לאחר שהסנאטור רוב פורטמן הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים, עלה שמו של יוסטד כמי שעשוי להחליפו כמועמד הרפובליקני, אך כעבור ימים מספר הכריז יוסטד כי אין בכוונתו להתמודד לסנאט. ב-3 במאי 2022 נבחר בפריימריז הרפובליקני למועמד לתפקיד סגן המושל עם 48.1% מהקולות, ובבחירות הכלליות בנובמבר אותה שנה נבחר לכהונה שנייה.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית

ב-17 בינואר 2025 הודיע המושל מייק דה ויין כי בכוונתו למנות את יוסטד למלא את מקומו של ג'יי. די. ואנס בסנאט של ארצות הברית. הוא הושבע ב-21 בינואר 2025, יחד עם התובעת הכללית לשעבר של פלורידה, אשלי מודי, על ידי סגן הנשיא ג'יי. די. ואנס. הוא לווה על ידי עמיתו הסנאטור מאוהיו ברני מורנו ומושל אוהיו מייק דה ויין.