stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תל עובדיה
האתר הפרהיסטורי > תולדות האתר

האתר הארכאולוגי הפרהיסטורי התגלה במאי 1959 בקרבת התל, מדרום לאפיק נחל יבנאל, בעת שאיזי מרימסקי, טרקטוריסט ומורה לטבע מקיבוץ אפיקים, עסק בהכשרת הקרקע לחקלאות. הוא נתקל בעצם מאובנת בגודל חריג, ובהתייעצות עם וטרינר עמק הירדן ד״ר אליעזר לוטן, העבירו את הממצא לארכאולוג משה שטקליס. שהחל לחפור באתר בשנת 1960 בסיועם של הזואולוג גאורג האז, הגאולוגים יהודה ליאו פיקרד ונחמן שולמן ומספר סטודנטים לארכאולוגיה, עליהם נמנו גם עופר בר-יוסף ונעמה גורן-ענבר. לאחר מותו של שטקליס ב-1967 ניהלו את החפירות בר-יוסף וגורן-ענבר. החפירות נמשכות בצורה עונתית משתנה עד היום.
האתר הפרהיסטורי > הממצאים

בחפירות התגלו שרידים פרהיסטוריים החל מלפני כ-1.5 מיליון שנה, בהם כ-60 שכבות קרקע, שבתוכן התגלו שרידי עצמות אדם ובעלי חיים מהקדומים ביותר בעולם כולו, ובפרט מחוץ לאפריקה. כמו כן נמצאו מעל 10,000 כלי אבן קדומים.
בשטח קיימים משטחי סלע שעליהם חי בעבר האדם הקדמון בתקופת הפליסטוקן. כתוצאה מפעילויות שבירה וקימוט גאולוגיים, המשטחים נטויים בזווית של כ-70 מעלות.
הסברה היא כי באזור היה אגם קדמוני, וכי ההומו ארקטוס (האדם הזקוף) שיצא מאפריקה חנה בארץ ישראל בנדודיו. הממצאים שנתגלו סייעו באישוש הסברה.
בשנת 2022 התפרסם מחקר שזיהה את עצם האדם הקדומה ביותר שנמצאה בארץ ישראל (והשנייה בקדמותה מחוץ לאפריקה). העצם נמצאה בשנות ה-60 של המאה העשרים בחפירות באתר בראשות משה שטקליס וזוהתה 2022 על ידי צוות בראשות אלון ברש כחוליה של אדם קדום שחי לפני כמיליון וחצי שנים.
אנשי דת שונים סברו כי המקום הוא "גן העדן" המקראי.
חלק מהממצאים מוצגים במוזיאון בית גורדון שבדגניה א'.
מיקום וגישה

תל עובדיה ממוקם בגדה המערבית של נהר הירדן, סמוך לשפך נחל יבנאל, כק"מ אחד דרומית מערבית לבית זרע. הגישה לתל בדרך המסומנת ירוק 3220 מכביש יבנאל לאזור דגניה ב'.
ראו גם

אגם עובדיה
פרהיסטוריה
הומו ארקטוס
הומו סאפיאנס
לקריאה נוספת

זלמן וינוגרדוב, בקעת כנרות - אדם, אתרים ונוף, אריאל 1998.
איל חלפון, רן ברקאי, היו פה לפנינו, ארץ ישראל. מיליון השנים הראשונות, כנרת זמורה-ביתן דביר, 2021. פרק ראשון: העלייה הראשונה.
Radiometric Dating of the Ubeidiya Formation, Jordan Valley, Israel Nature 242, 186 - 187 (16 March 1973)
Evidence for earlier date of 'Ubeidiya, Israel, hominid site Nature 299, 344 - 347 (23 September 1982)
מימין תל עובדיה, במרכז צמחייה לאורך הירדן, משמאל שרידי טחנת הקמח
הערות שוליים

↑  ערביי עבדייה בעמק הירדן עזבו את כפרם, על המשמר, 19 באפריל 1948
↑  זיו ריינשטיין‏, אתר עובדיה: גן לאומי חדש נפתח בעמק הירדן, באתר וואלה, 4 באפריל 2024
↑  ⁨בחפירות אפיקים נתגלו ממצאים שהם שרידים ממהפכה גדולה – ⁨⁨דבר – 27 מאי 1960 – הספרייה הלאומית של ישראל –עיתונים, באתר www.nli.org.il
↑  Volume 126 Year 2014 ‘Ubeidiya, www.hadashot-esi.org.il
↑  זאב וילנאי, אריאל, אנציקלופדיה לידיעת א"י, תל אביב: עם עובד, 1976, עמ' 5633
↑  טחנות קמח בפיתול הירדן, באתר רשות העתיקות, אפריל 2005
↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.p. 118
↑  Karmon, 1960, p. 167
↑  ויקטור גרן, תיאור גאוגרפי, היסטורי וארכאולוגי של ארץ - ישראל - כרך שישי : הגליל (א), ירושלים: יד יצחק בן צבי, 1984
↑  Conder and Kitchener, SWP I, 1881, p.361. Quoted in Khalidi, 1992, p. 537
↑  תקנות העברת קרקעות, הצופה, 29 בפברואר 1940
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramleh, p. 21
↑  Mills, 1932, p.67
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 26
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 86.
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 588.
↑  מאמר "כנרת בנגב/ גינת, זילברמן, אבני" באתר מרכז מדע ים המלח והערבה
↑  סלע,נוף ואדם בהר הנגב בשני מיליוני השנים האחרונות / יואב אבני
↑  שרידים ממהפכה גדולה, דבר, 27 במאי 1960
↑   ניר חסון, העצם הקדומה ביותר שנמצאה בישראל שייכת לילד גבוה שחי לפני 1.5 מיליון שנה, באתר הארץ, 2 בפברואר 2022
↑  זלמן וינוגרדוב, בקעת כנרות - אדם, אתרים ונוף, אריאל 1998, עמ' 11.
↑  גן לאומי עובדיה, באתר inature.info
| אתרי התרבות האשלית |
| --- | --- | --- |
| אתרים בארץ ישראל | ג'לג'וליה • גשר בנות יעקב • מחצבת רבדים  • מערת תנור • עובדייה |  |
| אתרים באירופה | בוקסגרוב • הוקסן • הרי אטאפוורקה • טרה אמאטה •  סוונסקום  • סן-אשל • שנינגן |  |
| אתרים באפריקה | אולורגסאלי • אגם טורקאנה • טיגחניף • לופה-אוקנדה • ערוץ אולדובאי • קוקיסלאי 4 |  |
| אתרים באסיה | בורי |  |
| אתרים פלאוליתיים ואפיפלאוליתיים בארץ ישראל |
| --- | --- | --- |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התחתונה | ביצת רוחמה • בריכת רם • ג'לג'וליה • גשר בנות יעקב • מחצבת עברון • מחצבת רבדים • מערת גמל • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת מיסליה • מערת קסם • מערת תנור • עובדייה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית התיכונה | האתר המוסטרי בשפך נחל מחניים • הר כרכום • מערת הגדי • מערת היונים • מערת זוטייה • מערת כבארה • מערת מיסליה • מערת מנות • מערת עמוד • מערת רקפת • מערת שוקבא • מערת תנור • נשר רמלה |  |
| אתרים מהתקופה הפלאוליתית העליונה | אוהלו II • הר כרכום • מערת היונים • מערת הנחל • מערת כבארה • מערת מנות • מערת ספונים • מערת קפזה • מערת רקפת • נחל אורן • נחל עין גב I • ערק אל-אחמר • תל רקית |  |
| אתרים מהתקופה האפיפלאוליתית | מדרגות הירדן • מערת היונים • מערת הנחל • מערת חילזון תחתית • מערת כבארה • מערת ספונים • מערת רקפת • מערת שוקבא • נווה דוד • נחל אורן • חתולה • נחל עין גב II • עין גב I • עינן • תל יריחו • תל רקית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563685305171  LCCN: sh94001295  VIAF: 315133960   WorldCat (עם VIAF): 315133960
אלאדין ומלך הגנבים

ערך זה עוסק בסרט של חברת וולט דיסני. אם התכוונתם לפירושים נוספים, ראו .
| --- | --- |

כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  טאד סטונס
 הופק בידי:  טאד סטונס ז'אנין רוסל
 תסריט:  מארק מקקורקל רוברט שולי
 שחקנים ראשיים:  סקוט ויינגר רובין ויליאמס ג'ון ריס-דייוויס גילברט גוטפריד לינדה לרקין ג'רי אורבך פרנק ולקר
 מדבבים:  גילברט גוטפריד (יאגו (אלאדין)) רובין ויליאמס (ג'יני) לינדה לרקין ג'רי אורבך סקוט ויינגר ג'ון ריס-דייוויס פרנק ולקר 
 מוזיקה:  טייריס גיבסון 
 מדינה:  ארצות הברית, אוסטרליה, יפן 
 חברת הפקה:  סרטי וולט דיסני, אולפני הנפשת הטלוויזיה של דיסני, אולפני דיסניטון 
 חברה מפיצה:  Walt Disney Home Video
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  13 באוגוסט 1996
 משך הקרנה:  80 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פנטזיה, סרט מוזיקלי, מעשייה, סרט ילדים, סרט הרפתקאות 
 פרסים:  פרס אנני 
 סרט קודם:  אלאדין שובו של ג'אפר
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלאדין ומלך הגנבים (באנגלית: Aladdin and the King of Thieves) הוא הסרט השלישי בסדרת סרטי אלאדין של חברת וולט דיסני. הסרט יצא לאקרנים בשנת 1996 ומבוסס באופן כללי ורופף על הסיפור "עלי באבא וארבעים השודדים", הלקוח מ"סיפורי אלף לילה ולילה". את הסרט ביים טאד סטונס. הסרט עלה בדיסני+ לכבוד השקתה בישראל ב-16 ביוני 2022.
תקציר העלילה

הסרט נפתח כשרואים איש וגמלים מתגנבים לעיר אגרבה, בה עומדת להיערך חתונתם של אלאדין ויסמין. המתגנבים הורסים את החתונה, אך לא מצליחים לגנוב את החפץ שלשמו באו - שרביטה של האוראקל.
אלאדין מפעיל את השרביט ומגלה שאלת האור (רוח לבנה בדמות אישה) יוצאת מן היהלום שלו, הרוח עונה כל פעם על שאלה אחת בלבד.
אלאדין לא שואל אבל האלה אומרת לו שאביו חי. אלאדין מחליט לשאול איפה אביו קאסים ויוצא יחד עם יאגו, אבו והמרבד המעופף אחרי 40 הגנבים. במאורה של 40 הגנבים מגלה אלאדין שאביו הוא מלך הגנבים. לאחר מכן הם נתפסים והוא ואויבו המושבע של אביו, סאלוק, מנהלים קרב הישרדות בו הם נלחמים על חייהם. אלאדין מפיל (בטעות) את סאלוק מההר ומנצח בקרב. הוא, יאגו, אבו והמרבד מצטרפים ל-40 הגנבים.
בלילה קאסים מספר לאלאדין מה היו הסיבות בגללן נעלם וכן על אודות ידו של מידאס - יד שהופכת כל דבר שנוגע בה לזהב. אלאדין מציע לאביו לבוא לאגרבה, במקביל, יאגו (שרוצה את היד) מספר לקאסים על שרביטה של האוראקל ועל סיכוייהם להגיע אל היד בעזרתה.
הם שבים יחד לאגרבה, שם מראה להם ג'יני את האבטחה החדשה שאמורה למנוע את כניסתם של 40 הגנבים. בינתיים באגרבה מתברר שסאלוק חי והוא מסגיר את 40 הגנבים לראזול (השומר הבכיר). כשמתברר לו שקאסים לא בין ה-40 הוא וראזול רוקחים תוכנית לתפיסת קאסים.
אלאדין מציג את אביו בפני הסולטאן. בלילה מתגנבים יאגו וקאסים למרתף הזהב כדי לגנוב את השרביט של האוראקל, אך השומרים תופסים אותם ומספרים לסולטאן. הסולטאן מעניש את יאגו וקאסים במאסר תמידי בצינוק.
בינתיים משיג סאלוק את נאמנותם של 7 הגנבים שעוד לא הוצאו להורג.
אלאדין מתחפש לאביו בתחפושת מלך הגנבים ומצליח לשחרר אותו, לאחר מכן הוא מתחמק מראזול ועוזר לאביו וליאגו לברוח מאגרבה. בסוף הוא עצמו נשאר להתמודד עם מעשיו. מכיוון שמעשיו של אלאדין היו מתוך אהבה הסולטאן מוותר לו.
כאשר מגיעים יאגו וקאסים למערת הגנבים הגנבים כולאים אותם, יאגו מצליח לברוח והוא מזהיר את אלאדין. יחד כולם הולכים להציל את קאסים שכלוא על ספינה בדרך לאי בו נמצאת ידו של מידאס.
על האי מצליחים יסמין, המרבד, אבו, יאגו וג'יני לגבור על שבעת הגנבים ואלאדין גובר על סאלוק. הוא ואביו רצים לקחת את היד של מידאס. לאחר שהם משיגים אותה סאלוק מתגנב לשם ומאיים להרוג את אלאדין אם קאסים לא יתן לו את היד. קאסים זורק את היד וסאלוק תופס בצד הלא נכון, הוא הופך לזהב ושוקע במים. קאסים מבין שהיד גרמה לו רק צרות והוא נפטר ממנה.
הסרט נגמר כאשר אלאדין ויסמין מתחתנים, יאגו וקאסים הופכים לצמד ועוזבים את אגרבה ושבעת הגנבים שוקעים בים לאחר שידו של מידאס נפלה בספינתם והפכה את הכול לזהב.
דמויות > דמויות ראשיות

אלאדין - נער רחוב לשעבר ובן זוגה של יסמין. הגיבור הראשי של הסרט.
יסמין - נסיכת אגרבה ובת זוגו של אלאדין.
ג'יני - שד וחבר טוב של אלאדין.
אבו - קוף וחיית המחמד של אלאדין.
יאגו - תוכי וחיית המחמד של אלאדין. בסוף הסרט הוא עוזב את אגרבה יחד עם קאסים.
מרבד הקסמים - שטיח מעופף
קאסים - מלך הגנבים ואביו של אלאדין. במהלך הסרט הוא מחפש אחר השרביט של האורקל וידו של מידאס.
סאלוק - גנב בכנופייתו של קאסים. סאלוק שונא את קאסים מכיוון שהוא רוצה להיות המנהיג של הכנופיה. הנבל הראשי של הסרט.
דמויות > דמויות נוספות

סולטאן - הסולטאן של אגרבה הוא אביה של יסמין.
ראג'ה - טיגריס וחיית המחמד של יסמין.
האורקל - רוח בעלת ידע רב הנמצאת בתוך שרביט קסומה. האורקל עונה לכל אדם רק על שאלה אחת.
המספר - סוחר מסתורי שמספר את סיפורו של אלאדין. הוא מופיע בסוף הסרט.
ראזול - המפקד של המשמר המלכותי באגרבה. שונא את אלאדין.
פאזאל חכים וזגולין - שלושה משומרי אגרבה.
מדבבים

| דמות | מדבב באנגלית | מדבב בעברית |
| --- | --- | --- |
| אלאדין | סקוט ויינגר | אלון אופיר |
| יסמין | לינדה לרקין | רמה מסינגר |
| ג'יני | רובין ויליאמס | טוביה צפיר |
אבו: פרנק ולקר
| יאגו | גילברט גוטפריד | אוהד שחר |
מרבד: ללא קול
| סולטאן | ואל בטין | אברהם מור |
| ראזול | ג'ים קאמינגס | שמעון כהן |
ראג'ה: פרנק ולקר
| קאסים | ג'ון ריס-דייוויס | דב רייזר |
| סאלוק | ג'רי אורבך | יובל זמיר |
| אורקל | סי-סי-אייץ' פאונדר | שפרירה זכאי |
| המספר | רובין ויליאמס | ששי קשת |
| צ'אבס (גנב סיני) |  | יהויכין פרידלנדר |
| פאסאל (שוטר) |  | שמוליק טנא |
| חכים (שוטר) |  | יעקב בוך |
| ג'ינגס (גנב) |  | עפרון אטקין |
| רוכל (שיר סיום) |  | מומי לוי |
שמם של שאר השודדים מופיע רק בקרדיטים בעברית.
שירים

מסיבה תהיה באגרבה (ג'יני, יאגו, קאסים, ארבעים הגנבים, הסולטאן ותושבי אגרבה)
יאיר לנו המחר (אלאדין ויסמין)
ארבעים הגנבים (ארבעים הגנבים, קאסים, יאגו)
כמו אבא ובן (ג'יני, אלאדין וקאסים)
כולנו איש אחד (סאלוק, צ'אבס ושישה גנבים נוספים)
ניפגש (המספר)
יורם פרידמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בספטמבר 1934 פולין פולין 
 פטירה:  3 בינואר 2017 (בגיל 82) ישראל ישראל 
 
יורם פרידמן (נולד כשרוליק פרידמן; 19 בספטמבר 1934 – 3 בינואר 2017) היה ניצול השואה, מחנך ומורה ישראלי. סיפור הישרדותו בשואה במהלך מלחמת העולם השנייה היווה בסיס לספר "רוץ ילד, רוץ" מאת אורי אורלב ולסרט באותו השם. נבחר להדליק משואה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 1997.
ביוגרפיה

יורם פרידמן נולד בעיירה בלוניה שבפולין בשם שרוליק. במהלך השואה ועם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הועבר עם משפחתו לגטו ורשה. במהלך המלחמה ניסו בני משפחתו להימלט מהגטו, אך נתפסו. בתחילה נעלם אביו, לאחר מכן נעלמה גם אמו, ופרידמן מצא את עצמו לבד מתגורר ברחוב. הוא חבר לחבורת יתומים, וביחד איתם הצליח לברוח ליערות, שם העביר את שנות המלחמה מאז היה בן שמונה.
באחת מהפעמים שברח מחיילים גרמנים, פגש פרידמן באביו, שעד לאותו הרגע חשב למת. אביו הדריך אותו לשנות את שמו לשם פולני, אך להמשיך לשמור על זהותו כיהודי. כדי לאפשר לפרידמן לברוח, אביו הסגיר את עצמו לידי הנאצים והסיח את דעתם.
פרידמן למד לחיות כפולני, עבד בעבודות מזדמנות, לן ביער ואכל פירות וחיות קטנות. באחת מעבודותיו עבר תאונה וידו הימנית התרסקה. בבית החולים התגלה סודו שהוא יהודי, והרופא לא הסכים לטפל בו משום שהיה יהודי. לאחר שהתפתח נמק בידו, נאלץ רופא אחר לכרות אותה.
פרידמן שרד את המלחמה ועלה לישראל. הוא עיברת את שמו ליורם והחל לעבוד כמחנך ומורה. בסוף שנות התשעים מסר את עדותו ל"יד ושם", ובעקבותיה הדליק משואה ביום הזיכרון לשואה ולגבורה בשנת 1997. סיפור הישרדותו היווה בסיס לספר "רוץ ילד, רוץ" מאת אורי אורלב, שיצא לאור בשנת 2001 והועבד לסרט בהפקה גרמנית-צרפתית.
מותו ומורשתו

יורם פרידמן נפטר בשנתו, בגיל 82, ונטמן למחרת. הוא הותיר אחריו אישה, סוניה, שני ילדים, מיכל וצביקה, ושישה נכדים.
פרידמן נחשף לציבור הרחב בזכות עובדת "בית ווהלין" בגבעתיים, ששמעה את סיפורו לפני כ-20 שנה, והחליטה שעליו להפוך לספר. הספר "רוץ ילד, רוץ" נכתב על ידי אורי אורלב בעקבות המפגשים עמו. אף על פי שהסרט המבוסס על הספר לא הצליח בישראל, חש פרידמן שזו שליחות, והמשיך לספר את סיפורו בבתי ספר ובבסיסי צה"ל.
פרידמן נהג לספר את סיפורו גם במסגרת הפרויקט "זיכרון בסלון". לאחר מותו, ממשיכה משפחתו להעביר את סיפורו ומורשתו.
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  אסף זגריזק, "ברח בגיל 8 מגטו ורשה ושרד ביערות". הלך לעולמו גיבור הספר "רוץ ילד, רוץ", באתר ynet, 8 בינואר 2017
1 2  ראיון עם יורם פרידמן, הילד מהספר "רוץ ילד, רוץ", באתר "ילדים בשואה", ‏28 בספטמבר 2016
↑   מדליקי המשואות תשנ"ז (1997) – סיפורו של יורם פרידמן, סרטון בערוץ "יד ושם", באתר יוטיוב (אורך: 02:30)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302896005171  ISNI: 0000 0000 8419 6100  LCCN: n2001054595  VIAF: 4278769   WorldCat (עם VIAF): 4278769
יצחק חזקיה

| --- | --- |

יצחק חזקיה, ב-2022
 לידה:  15 ביוני 1941 (בן 83) בולגריה בורגס, בולגריה
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1962
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי  פרס רוזנבלום לאמנויות הבמה 
 פרופיל ב-IMDb
 
יצחק חזקיה בסרטו של אליאב לילטי "מעשייה אורבנית", 2012
יצחק חזקיה (נולד ב-15 ביוני 1941) הוא שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

חזקיה נולד בבולגריה ועלה ארצה עם משפחתו בגיל 7. הוא בוגר אוניברסיטת תל אביב בתיאטרון והיסטוריה. בחוג לתיאטרון היה תלמידם של פיטר פריי ועדנה שביט, והוא בן כיתתם, בין השאר, של שמואל שילה, אלי כהן, אברהם עוז, מרגלית אלמוג, מיכל פרס, ואביבה אפל-רוזנטל.
ביוגרפיה > בתיאטרון

חזקיה הוא חבר תיאטרון הקאמרי החל משנת 1968 ומאז השתתף בהצגות רבות בתיאטרון ובהן: "חתונת הדמים" (בתפקיד החתן), "הסוחר מוונציה" (בתפקיד בסאניו, נסיך מרוקו ונסיך ארגון), "דון קרלוס" (בתפקיד דון קרלוס), "כטוב בעיניכם" (בתפקיד אורלנדו ומאוחר יותר בתפקיד ז'אק), "נערי ורדה'לה", "עוץ לי גוץ לי" (בתפקיד המלך), "שלוש אחיות" (בתפקיד סוליוני ומאוחר יותר בתפקיד וירשינין), "השחף", "יוליוס קיסר" (בתפקיד אנטוניוס), "יסורי איוב" (בתפקיד צופר הנעמתי), "נשות וינדזור העליזות" (בתפקיד ד"ר קאיוס), "סיבוב מסוכן", "היער", "רולטה צרפתית", "יאקיש ופופצ'ה", "אנריקו" (בתפקיד אורדולפו), "שיץ" (בתפקיד צ'רכס), "גם הוא באצילים" (בתפקיד המורה), "ענבי זעם" (בתפקיד קייסי), "חלום ליל קיץ" (בתפקיד תזאוס), "הקמצן" (בתפקיד מר ז'אק), "חפץ" (בתפקיד אדש ברדש), "אויב העם" (בתפקיד פטר סטוקמן), "קרום" (בתפקיד תוגתי), "אשכבה" (בתפקיד העגלון), "אמא קוראז'" (בתפקיד הכומר), "המלביש" (בתפקיד נורמן), "קוויאר ועדשים" (בתפקיד ריימונדו), "דמוקרטיה" (בתפקיד גינטר גיום), "המלט" (בתפקיד פולוניוס), "אמדאוס" (בתפקיד המלחין סאליירי), "מנהל הבית" (בתפקיד דייוויס), "כולם רוצים לחיות" (בתפקיד מלאך המוות), "הזאבים" (בתפקיד שניאור), "ציד המכשפות" (בתפקיד ג'ילס קוריי) ו"הנכד" (בתפקיד עמנואל).
כמו כן השתתף חזקיה בתפקיד אוסוולד בהצגה "רוחות" שהעלה תיאטרון פיטר פריי, בהצגה "אזרח העומד מעל כל חשד" במרכז התיאטרוני בנווה צדק וב"ברווז הפרא" של תיאטרון באר שבע. בשנת 2008 השתתף בהפקה של החוג לאמנות תיאטרון באוניברסיטת ת"א כשחקן אורח בהצגה "המלך ליר", בבימויו של יוסי יזרעאלי (בתפקיד ליר). בשנת 2021 השתתף חזקיה בהצגה "נוף" מאת הרולד פינטר בתיאטרון אלפא, בבימויו של אברהם עוז.
ביוגרפיה > בקולנוע ובטלוויזיה

חזקיה השתתף במספר סרטי קולנוע ישראליים, ביניהם: "שרגא קטן", "חפיף" - סרט טלוויזיה לצידו של זאב רווח, "המובטל בטיטו", "בחינת בגרות", "יהיה טוב סלומוניקו", "קשר הדבש" (מותחן פוליטי נבואי, במאי-יעוד לבנון, תסריט- אריה קרישק), "האסונות של נינה", "מעשייה אורבנית", "סיפור אהבה ארץ ישראלי", "אודות המוניטין", "רבין, היום האחרון", "החיים על פי אגפא", "העדות", "אבנים", "שחקנים" ועוד.
בשנת 2000 דיבב את דמותו של הרעם בסדרת הילדים "הנימנומים" ששודרה בערוץ 2.
בשנת 2007 השתתף חזקיה בסרטם של שירה גפן ואתגר קרת, "מדוזות", זוכה מצלמת הזהב ב"פסטיבל הקולנוע בקאן". כמו כן השתתף במיני סדרה הטלוויזיונית "קו 300" ובסרט הקצר "בית שלישי".
חיים אישיים

נשוי לקרין (לוי) חזקיה, לשעבר מנחה ועורכת בתחום התיאטרון באוניברסיטה הפתוחה. בנו, עידו חזקיה, נשוי לשחקנית חני פירסטנברג.
פרסים

זכה שלוש פעמים ב"פרס התיאטרון הישראלי" (2004, 2000, 1999).
זכה בפרס השחקן המצטיין על שם אברהם בן יוסף על גילום דמותו של גינטר גיום במחזה "דמוקרטיה".
זכה בפרס מפעל חיים על שם עמרי ניצן מטעם תיאטרון הקאמרי (2021).
הערות שוליים

↑  הסרט ביוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410175405171  VIAF: 6531157527334527300003   WorldCat (עם VIAF): 6531157527334527300003
אלרואי (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  בנג'מין דיזראלי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן היסטורי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1833
 מספר עמודים:  208
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת ש. פרידמן
 תאריך:  1952
 תרגום:  אליהו עמיקם
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001872455, 001872456, 001872453, 001872452, 001872450
 
אלרואי (באנגלית: The Wondrous Tale of Alroy) הוא ספר שנכתב על ידי ראש ממשלת בריטניה, בנג'מין דיזראלי, ויצא לאור בשנת 1833.
גיבור הספר הוא דוד אלרואי, בן המאה ה-12, שהיה "חוטר מגזע ישי" ובנו של ריש גלותא דבבל, שהם מצאצאי דוד המלך. לאלרואי ויכוח עם דודו בוסתנאי, שהיה ראש הגולה, על מהותם של חיי הגולה. בעוד שבוסתנאי משלם את המס לשליט הערבי, אלרואי אינו מוכן לשלם את המס. אלרואי היה אחד מחולמי שיבת ציון בימי הביניים, ששנא את הגלות ותר אחרי החופש והעצמאות. בתקופת חייו מצב היהודים היה קשה מבחינה כלכלית ומדינית ואנשים חיפשו את המשיח שיושיע אותם. אלרואי ניסה להקים תנועה משיחית, וזו נכשלה. הצלחתו היחידה הייתה הדיפת הסלג'וקים המוסלמים לזמן קצר.
מה שהפריע לד'יזראלי יותר מכל בסיפור חייו של אלרואי זה שהוא לא היה צריך להילחם רק בשלטונות ממלכת פרס, אלא גם בדעות היהודים שהיו נגדו מחמת יראתם את מלך פרס. ייתכן והוא רצה לגנות את היהודים שממירים את דתם או שמשלימים עם מצבם הנחות, עם היותם חסרי זכויות במדינות בהם הם חיים.
קוטג' אדלייד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  קוטג' 
 על שם:  אדליידה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן 
 מיקום:  וינדזור ומיידנהד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 
 קואורדינטות:  51°28′45″N 0°35′25″W﻿ / ﻿51.4791°N 0.590375°W﻿ / 51.4791; -0.590375
 he
 
קוטג' אדלייד (באנגלית: Adelaide Cottage), שנקרא בעבר "אחוזת אדלייד" (Adelaide Lodge), הוא בית מגורים הממוקם בפארק וינדזור, מזרחית לטירת וינדזור שבברקשייר, אנגליה. הבית נבנה בשנת 1831 עבור המלכה אדלייד, וכיום משמש כמעון העיקרי של הנסיך והנסיכה מוויילס.
עיצוב

הבית משלב חומרי בנייה מ"רויאל לודג'" של האדריכל ג'ון נאש שבפארק הגדול של וינדזור. בעת הקמתו ב-1831, הוא תואר כ"אלגנטי בצניעותו" וכלל שני חדרי אירוח, חדר התבודדות למלכה, חדר למשרתים, וכן ריהוט מהאחוזה המלכותית הקודמת ואח שיש בסגנון רג'נסי יווני-מצרי.
כיום הבית כולל ארבעה חדרי שינה. תקרת חדר השינה הראשי מעוטרת באלמנטים דקורטיביים, כולל דולפינים וחבלים מוזהבים, שהועברו מהיאכטה המלכותית לשעבר "רויאל ג'ורג'". הבית מוגדר כמבנה לשימור בדרגה II* ברשימת המורשת הלאומית של אנגליה מאז אוקטובר 1975.
היסטוריה

בשנת 1831, תחת פיקוחו של האדריכל ג'פרי ויאטוויל, נבנה הבית בסגנון הציורי עבור המלכה אדלייד. המלכה ויקטוריה נהגה לבקר בבית לארוחות בוקר ותה.
קפטן קבוצה פיטר טאונסנד, שלישו של המלך ג'ורג' השישי, קיבל את הנכס ב-1944. טאונסנד תיאר את הבית כ"מקרר" עם שני רדיאטורים בלבד. סיימון רודס, בנה של מרגרט רודס בת דודתה של המלכה אליזבת השנייה, התגורר בבית בעבר. שיפוצים משמעותיים נערכו ב-2015, תוך שמירה על הארכיטקטורה ההיסטורית.
בקיץ 2022 הפך בית אדלייד למעונם של ויליאם, נסיך ויילס, וקתרין, נסיכת ויילס, וילדיהם הנסיך הנסיך ג'ורג' מוויילס, הנסיכה שרלוט והנסיך לואי. המשפחה משלמת שכר דירה בשווי שוק.
הערות שוליים

↑  Explore the Royal Collection online, www.rct.uk (באנגלית)
↑  Laura Hampson, Adelaide Cottage: Inside Will and Kate’s ‘modest’ new home, The Independent, ‏25 באוגוסט 2022
אנדרטת ויקטוריה

ערך זה עוסק באנדרטה בלונדון. אם התכוונתם למבנה בקולקטה המשמש כמוזיאון, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  אתר הנצחה, מונומנט 
 על שם:  ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  פארק סנט ג'יימס, לונדון
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 נגישות:  פתוח לציבור
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1911
 תאריך פתיחה רשמי:  1911 
 חומרי בנייה:  שיש 
 יוצר:  תומאס ברוק 
 אדריכל:  אסטון וב 
 סגנון אדריכלי:  ארכיטקטורת בו-אר 
 
 קואורדינטות:  51°30′06.65″N 00°08′26.34″W﻿ / ﻿51.5018472°N 0.1406500°W﻿ / 51.5018472; -0.1406500
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאנדרטת ויקטוריה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאנדרטת ויקטוריה(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיאנדרטת ויקטוריה(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיאנדרטת ויקטוריה
 
אנדרטת ויקטוריה (באנגלית: Victoria Memorial) היא אנדרטה במרכז לונדון בירת הממלכה המאוחדת. האנדרטה ממוקמת ברובע וסטמינסטר של העיר, למול חזית ארמון בקינגהאם, בפארק סנט ג'יימס.
המבנה

האנדרטה תוכננה על ידי הפסל סר תומאס ברוק בשנת 1911 והוקמה על ידי האדריכל סר אסטון וב מ-2,300 טונות של שיש לבן.
האנדרטה כוללת פסל רחב ממדים של המלכה ויקטוריה, כאשר המלכה פונה לכיוון צפון מזרח לעבר המאל. לשני צידי המלכה שתי דמויות מתנת תושבי ניו זילנד. כמו כן האנדרטה כוללת פסל של מלאך הצדק הפונה לכיוון צפון מערב לעבר פארק גרין, מלאך האמת הפונה לכיוון דרום מזרח, ומלאך הצדקה הפונה לכיוון ארמון בקינגהאם. בראש האנדרטה פסל אלת הניצחון.
פסלונים קטנים בעלי אופי ימי סובבים את האנדרטה (פסלי בנות ים, בני ים והיפוגריפים) על מנת לסמל את עוצמתה הימית של האימפריה הבריטית.
מרכז האנדרטה
אלת הניצחון בראש האנדרטה
המלכה ויקטוריה ושתי הדמויות שלצידה
פרט של האנדרטה, הפונה לארמון בקינגהאם
ראו גם

אנדרטת אלברט
קשת האדמירליות
וו טאנג קלאן

| --- | --- |

וו טאנג קלאן בהופעה
 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 סוגה:  היפ הופ
 חברת תקליטים:  לאוד/ אר.סי. איי/ בי.אם.ג'י רקורדס 1993-1998 לאוד /קולומביה/ אס.אם.אי רקורדס 1999-2001 וו מיוזיק גרופ/ אס.אר.סי/ יוניברסל מוטאון/ לאוד 2007-היום
 wutangclan.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ריזה ג'יזה מת'וד מן רייקוון מאסטרקילה אינספקטה דק יו-גוד גוסטפייס קילה
 חברים לשעבר
 אול' דירטי באסטרד
 
וו טאנג קלאן (באנגלית: Wu-Tang Clan) הוא הרכב היפ הופ שמקורו בסטטן איילנד, ניו יורק. ההרכב במקורו כלל תשעה חברים, עד למותו של אול' דירטי בסטרד (Ol' Dirty Bastard) בגיל 35, בשנת 2004. בין חברי ההרכב יש אמני סולו מוכרי פלטינה, מפיקים מוזיקליים, זוכי גראמי, שחקנים, תסריטאים ואנשי עסקים. הוו טאנג קלאן זכו להצלחה רבה ונחשבים לאחד מהרכבי ההיפ הופ הגדולים בכל הזמנים. מאז תחילת דרכם סייעו לאמנים רבים לזכות בהצלחה והכרה כלל עולמית. אמנים אלה התפרסמו כשלוחות של ה"וו טאנג", ונודעים יותר כ"וו טאנג קילר ביז" ("Wu tang killer beez"-הדבורים הקטלניות של הוו טאנג).
רקע

הוו טאנג קלאן הוקמה על ידי ריזה, ג'יזה ואול' דירטי באסטרד. השלושה תחילה הקימו הרכב בשם "כוחו של שליט האימפריה" ("The force of the imperial master"). ההרכב זכה להצלחה מעטה יחסית והתפרק. השלושה ניסו דרכם בקריירות סולו אך לא הצליחו להתרומם מסחרית. תסכולם מהמצב הביא אותם להקמת הוו טאנג קלאן. על פי ה"מדריך לוו טאנג" ("The wu tang manual", ספר בעל 36 פרקים שנכתב על ידי ריזה ובו הסבר על חברי ההרכב והשפעותו המוזיקלית), כינס ריזה את חברי ההרכב ואמר שאם יתנו לו שליטה בלעדית על המוזיקה, הוא מתחייב שההרכב יזכה להצלחה גדולה, ואחריה הוא יוותר על השליטה. ההרכב גדל והתפתח בהדרגה עד 1992 ועם הזמן נוספו להרכב אמנים מסטטן איילנד, כאשר הקבוצה מסכימה על היותו של ריזה מנהיג הקבוצה.
השם וו טאנג נובע מרכס הרי הוו דאנג שבצפון מערב מחוז חוביי שבסין. לאזור היסטוריה ענפה והשפעה גדולה על התרבות הסינית, בעיקר בנוגע לטאואיזם, אמנויות לחימה ורפואה. ריזה ואול' דירטי באסטרד אמצו את השם לאחר שצפו בסרט שאולין והוו טאנג (Shaolin and the wu tang), שמציג בית ספר ללוחמה בסגנון שאולין. אלבום הבכורה של ההרכב "כנס ל-36 התאים של הוו טאנג" ("Enter the wu tang 36 chambers") דוגם קטעים מתוך הסרט.