stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המפלגה הקומוניסטית הישראלית
ועידות המפלגה

| מספר הוועידה | מועד קיום | החלטות | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| הוועידה ה-1 | אוקטובר 1919 | הקמת מפלגת הפועלים הסוציאליסטים (מפ"ס), לימים, פק"פ ומק"י "על הפועלים היהודים והערבים לאחד ידיהם". | - |
| הוועידה ה-2 | אוקטובר 1920 | תמיכה במהפכת אוקטובר, "סוציאליזם-מטרה סופית", ריצה להסתדרות תחת השם מפס"ע (הע' משמעה העברית). | - |
| הוועידה ה-3 | ינואר 1922 | ויכוחים על הציונות ועל הצירוף לקומינטרן פילוג לפק"פ ולקפ"פ. | - |
| הוועידה ה-4 | ספטמבר 1922 | המשך הוויכוח מהוועידה ה-3. | - |
| הוועידה ה-5 | יולי 1923 | שלילת הציונות. | לראשונה נואם חבר ערבי |
הוועידה ה-6: 
הוועידה ה-7: 
| הוועידה ה-8 | 1944 | פלשתינה-א"י הפכה לארץ דו לאומית |  |
| הוועידה ה-9 | 1946 |  |  |
| ועידת האיחוד (10) | אוקטובר 1948 | איחוד פק"פ והליגה לשחרור לאומי | התקיימה בקולנוע מאי בחיפה |
| הוועידה ה-11 | 1949 |  |  |
| הוועידה ה-12 | מאי 1952 |  |  |
| הוועידה ה-13 | יוני 1957 |  |  |
| הוועידה ה-14 | יוני 1961 |  |  |
| הוועידה ה-15 | אוגוסט 1965 | פילוג בין פלג טובי-וילנר לבין פלג מיקוניס-סנה. לימים רק"ח ממק"י |  |
| הוועידה ה-16 | ינואר-פברואר 1969 | גינוי מלחמת ששת הימים וקריאה ליציאה מיידית מהשטחים שנכבשו |  |
| הוועידה ה-17 | 1973 |  |  |
| הוועידה ה-18 | דצמבר 1976 | הצהרה על צורך בהקמת חזית שלום ודמוקרטיה, לימים חד"ש |  |
| הוועידה ה-19 | פברואר 1981 |  |  |
| הוועידה ה-20 | דצמבר 1985 |  |  |
| הוועידה ה-21 | מאי 1990 | אימוץ מחודש של השם מק"י. הפקת לקחים מנפילת הגוש המזרחי |  |
| הוועידה ה-22 | ינואר 1993 |  |  |
| הוועידה ה-23 | יוני 1997 |  |  |
| הוועידה ה-24 | אוקטובר 2002 |  | לוועידה התקיים מושב שני באפריל 2004 |
| הוועידה ה-25 | מאי 2007 |  |  |
| הוועידה ה-26 | מרץ 2012 |  |  |
| הוועידה ה-27 | 13-11 בדצמבר 2014 |  | לוועידה התקיים מושב שני ב-29–30 במאי 2015 |
| הוועידה ה-28 | 9-7 באוקטובר 2021 |  |  |
ראו גם

המפלגה הקומוניסטית הישראלית (מפלגה היסטורית) מק"י לפני הפילוג והמפלגה בראשות משה סנה ושמואל מיקוניס לאחריו
החזית הדמוקרטית לשלום ולשוויון (חד"ש)
ברית הנוער הקומוניסטי הישראלי (בנק"י)
בג"ץ שושנה כץ-שמואלי נגד שר החינוך והתרבות
פוליטיקה בישראל
לקריאה נוספת

הארכיון של המפלגה הקומוניסטית הישראלית, באתר הארכיון האינטרנט המרקסיסטי (בעברית)
ג"ז ישראלי, מפ"ס-פ.ק.פ-מק"י: קורות המפלגה הקומוניסטית בישראל, תל אביב: הוצאת עם עובד, תשי"ג.
לאה מירון, כוכב אדום בדגל כחול-לבן: יחסה של התנועה הקומוניסטית בארץ לציונות ולמפעל הציוני בתקופת היישוב ועם קום המדינה, הוצאת מאגנס, 2012.
כרמית גיא, חלום ושבר, הקומוניסטים העבריים 1943 - 1949, הוצאת כתר, 2019.
תמר גוז'נסקי, קומוניסטים מזרחים, המערכה נגד אפליה עדתית ולמען הזכות לדיור, פרדס הוצאה לאור, 2018.
הערות שוליים

1 2 3  שרה אוסצקי-לזר, "הערבים אזרחי ישראל: גיבוש לאומי ומפנה פוליטי" בתוך צ. צמרת וח. יבלונקה (עורכים), העשור השלישי: תשכ"ח-תשל"ח, יד יצחק בן צבי, 2008, עמ' 302-285
↑  שמואל מיקוניס, על: 1) סתירות ומסקנות (פ.ק.פ. - מק"י) 2) על זהות לאומית יהודית והמאבק על העיקר, עמ' 12-13; מטורפים, נגועים בכלבת, חשישניקים, אל-ראד, גיליון מס' 4, מאי 1976
↑  אלי רכס, בין קומוניזם ללאומיות ערבית: רק"ח והמיעוט הערבי בישראל (1965-1973), עמ' 173–183, 405-410
↑  אלי רכס, המיעוט הערבי בישראל: בין קומוניזם ללאומיות ערבית 1965–1991, תל אביב: הקיבוץ המאוחד ומרכז משה דיין, תשנ"ג, עמ' 43-42
↑  יואל דר, המערך קיבל יותר ממחצית הקולות בישובי המיעוטים, דבר, 5 בנובמבר 1965
↑  דוד מרחב, אודי אדיב חוזר, בכריכה הקשה, באתר רשימות, 19 באוקטובר 2009
↑  מזכיר כללי חדש למפלגה הקומוניסטית: עאדל עאמר, באתר שיחה מקומית
↑  בעד הנגד – אסופת מאמרים וכרזות חדשה לרגל 90 שנה למק"י, באתר המפלגה הקומוניסטית הישראלית
↑  המאמר המקורי של מוחמד נפאע על עמדתו לגבי המצב בסוריה (ערבית) 12/5/2011
↑  יונתן בן אפרת,זמן בחירות, אתגר, 08.06.11. יוסף אלגזי
↑  גינויים לתמיכתם של מזכ"ל מק"י מוחמד נפאע ו"אלאיתיחאד" במשטרו של בשאר אלאסד, 13/6/2011. יאסר עוקבי, כשהתרנגולת קוראת, העין השביעית, 20/06/2011.
↑  סוריה בין טבח אזרחים לבחישה מבחוץ - אתר מק"י, 11/6/2011
↑  אי-אפשר להשיג אמון של עם בירי באזרחים - ריאיון עם מוחמד נפאע באתר חד"ש 26/6/2011
↑  דו"ח הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית לוועידה ה-27, באתר מק"י
↑  גילוי דעת והחלטות הוועידה ה-27, באתר מק"י
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576387905171  GND: 506422-3  ISNI: 0000 0001 1009 2453  LCCN: n81134766  NKC: uk2011664869  SUDOC: 034814655  VIAF: 123042356   WorldCat (עם VIAF): 123042356 
פעילי רק"ח בעת הבחירות לכנסת השישית
התפלגויות ואיחודים במפלגות השמאל הרדיקלי
סמל חגיגות 90 שנים להווסדה של מק"י
יוסף רוזין

ערך זה עוסק ברב העיר דווינסק, מחבר ספר צפנת פענח. אם התכוונתם לרב בבלארוס וארה"ב, ראו .
| --- | --- |

הרב יוסף רוזין
 לידה:  1858 תרי"ח רהצ'וב, בלארוס 
 פטירה:  5 במרץ 1936 (בגיל 78 בערך) י"א באדר תרצ"ו וינה, אוסטריה הפדרלית 
 כינוי:  הרוגוצ'ובר
 מקום קבורה:  דאוגבפילס 
 מקום פעילות:  דווינסק, פטרבורג
 תקופת הפעילות:  ? – 5 במרץ 1936 
 השתייכות:  חסידים, חסידות חב"ד קאפוסט, רבני לטביה
 תחומי עיסוק:  תנ"ך, תלמוד, הלכה, פסיקה, פילוסופיה יהודית
 רבותיו:  הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, הרב משה יהושע יהודה ליב דיסקין
 תלמידיו:  חתנו, הרב ישראל אבא ציטרון, הרב ישראל אלטר ספרן-פוקס
 חיבוריו:  "צפנת פענח" על התורה, "צפנת פענח" על משנה תורה, שו"ת "צפנת פענח", "צפנת פענח" על מסכתות שונות בש"ס בבלי וירושלמי, "צפנת פענח - כללי התורה והמצוות", חיבור על מורה נבוכים
 
הרב רוזין בצעירותו
הלווייתו
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
יוסף רוזין, תחילת המאה ה-20
הרב יוסף רוזין (מפורסם בכינוי הרוגצ'ובר או הגאון הרוגצ'ובי על שם עיר הולדתו; תרי"ח, 1858 - י"א באדר תרצ"ו, 5 במרץ 1936) היה רבה של העיר דווינסק (כיום דאוגבפילס בלטביה), מחבר סדרת ספרי השו"ת והפרשנות צפנת פענח. נחשב ללמדן בעל זיכרון פנומנלי, בעל חשיבה ושיטת לימוד ייחודיות. גילה בקיאות בכל תחומי התורה והיה מחבר שו"ת פורה.
תולדות חייו

נולד בעיר ראגאצ'וב בבלארוס לפישל רוזין, שהיה חסיד חב"ד קאפוסט. בגיל בר מצווה הביאו אביו לרבי יוסף דב (יושע בער) סולובייצ'יק שהיה אז רבה של סלוצק, והרוגוצ'ובר נשאר שם ללמוד כשנה עם בנו רבי חיים סולוביצ'יק אצל הרב מנדל מסלוצק (סלוצקר), בתקופה זו כונה על ידי רבים "העילוי החצוף".
בגיל 18 נישא ככל הנראה לפעריל, בתו של הרב משה יהודא גארפינקל מוורשה. היא נפטרה בשנת תרע"א ונקברה בוורשה. מספר שנים לאחר שנפטרה אשתו הוא נישא לאחותה, רבקה.
לאחר נישואיו עבר לשקלוב ולמד אצל המהרי"ל דיסקין, ובשנת ה'תרמ"ט (1889) מונה על ידי רבי שלמה זלמן שניאורסון, האדמו"ר מקאפוסט (נכדו של ה"צמח צדק") לרב עדת החסידים בדווינסק, שרובם היו חסידי קאפוסט (רב המתנגדים בעיירה היה רבי מאיר שמחה הכהן). במלחמת העולם הראשונה עבר לפטרבורג, ואחר כך שב לדווינסק.
בשנת 1936, בגיל 78, עקב מחלת כליות קשה, נסע לווינה לשם ביצוע ניתוח אולם נפטר שם בי"א באדר תרצ"ו (5 במרץ 1936) והובא לקבורה בבית הקברות בדווינסק. כיום כונסו קברי הרבנים לקבר אחים בפאתי בית הקברות הנוצרי, הרב רוזין נקבר משמאל לעמיתו האור שמח, ולצדו ממש נקברו ספרי תורה וכתבי גניזה.
הותיר אחריו שתי בנות: רחל, אשת הרב ישראל אבא ציטרון, רבה השני של פתח תקווה אשר נספתה בשואה עם יתר יהודי דווינסק; וחנה, אשת הרב אבא דוד גולדפיין, רב העיר מוסקבה, אשר ככל הנראה, נספתה גם היא יחד עם ילדיה בשואה.
מלבד ילדיו, גידל גם את בן אשתו השנייה, יצחק, ושני אחיינים יתומים.
אישיותו

הרב שלמה יוסף זוין פותח את מאמרו אודות הרוגוצ'ובר במילים הבאות:
פרשה בפני עצמה שאינה נכללת בתוך המסגרת הקבועה של גדולים וגאונים, הייתה אישיותו התורנית של הגאון הרוגוצ'ובי. לא שאינה 'נכנסת' מפני רוב גדלה ועומקה ורחבה, אלא שאינה 'נכללת'... הורגלנו בתארים מוגזמים, ובפרט באלה הבאים בשעת אבל ובשעת יובל, עד שאפילו השם "חד בדרא" (אחד בדור) מצלצל באוזנינו כמליצה וכשגרה. אולם הגאון הרוגוצ'ובי היה חד בדרא לא במליצה ולא בשגרה. לא נמצא שני לו בדורנו, וגם בדורות הרבה לפניו ולאחריו, בבחינת ידיעה בקיאותית מופלאה של כל התורה כולה, לכלליה ולפרטיה ולפרטי-פרטיה, לחדרי חדריה ולעמקי סתריה.
דבריו כונסו בכתב בספרי "צפנת פענח", ולשונו שם קצרה מאוד וקשה ביותר להבנה. הוא מפנה שוב ושוב אל מקורות מבלי לבאר פשר ההפניה. כיום קיימת מהדורה מבוארת לכתביו שיצאה על ידי מכון "צפנת פענח" שבישיבת רבי יצחק אלחנן בארצות הברית. מסופר כאשר באו להדפיס את חיבורו "צפנת פענח" בבית הדפוס נגמרו חותמות הדפוס של האות ע' מרוב הפניות למראי מקומות שונים במילים "עיין עוד"[דרוש מקור].
אגדות רבות שסופרו אודותיו נסובו על תשוקתו הלוהטת לעסוק בתורה. כך לדוגמה סופר כי כאשר למד עם אביו צעק עליו הרוגוצ'ובר כי הוא אינו מבין את הגמרא בכלל, ומיד אחר כך התנצל וביקש את סליחת אביו. עוד סופר כי הוא עסק בתורה גם בזמנים בהם אסור על פי ההלכה ללמוד תורה - כשישב שבעה ובתשעה באב. משהעירו לו על כך, אמר שאין לו ספק שהוא עתיד להיענש על כך משמים, אבל הוא מוכן להיענש על שקידתו בתורה. לפי גרסה אחרת הוא ענה על השאלה מראיה מהירושלמי ש"אם היה להוט (=שואף ומשתוקק מאוד) אחר התורה, מותר", מאחר שלמי שקשה בלא תורה הרי זה נחשב כצורך קיומי ומותר אף באבל. גם כאשר נטה למות וסבל מכאבים עזים, סיפר לסובביו כי הוא מייחל שהכאבים ייפסקו לפחות ליום אחד בשבוע כדי שיוכל ללמוד בריכוז. מסופר שהאור שמח התבטא על שקידותו של עמיתו, שאין גדלותו בזיכרונו המופלא, כי אין זו גדולה לזכור דברים שנלמדו רק אתמול ושלשום.
ביטוי לייחודיותו של הגאון הרוגצ'ובי ולהערכה לה זכה מאת בני דורו אפשר למצוא בהתבטאותו של המשורר ביאליק עליו, "ממוחו אפשר היה לחצוב שני איינשטיינים". מסופר כי ביאליק שאל אותו מה היה הבגד היהודי הלאומי בימי התנאים והאמוראים ובזמן בית המקדש, הרוגצ'ובי מנה מיד 36 סוגי בגדים, לגברים ולנשים. פגישתם של הרוגצ'ובי וביאליק סוקרה בהרחבה בעיתונות היהודית.
הרוגצ'ובר לא הסתפר, והיו ספקולציות שונות אודות מנהג משונה זה. שמועה אחת אומרת כי הוא ראה בתספורת בזבוז זמן - ביטול תורה, אחרים אמרו כי קיבל על עצמו נזירות מגיל צעיר. וסיבה אחרת, פרוזאית יותר, היא שבשל מחלת עור שהייתה בראשו הוא לא יכול היה להסתפר.
פעם בהגיעו לווינה, היו שבירכו עליו בשם ומלכות ברכת "שחלק מחכמתו ליראיו".
יחסו לציונות

הרוגוצ'ובר התנגד לציונות, וכתב למשל "אודות כת המעוקשה אשר מכנים עצמם בשם ציונים. לא לחנם רק משום דציון חוץ לירושלים". וכן בירחון הפלס משנת תרס"ה כתב נגד תנועת המזרחי, מכתב ט' (עמ' 138–139). בשנת ה'תרפ"ז כתב מכתב נגד הרב אברהם יצחק הכהן קוק. מכתבים נוספים בשמו נגד הציונות פורסמו על ידי חיים בלוך בספר "דובב שפתי ישנים", אמנם עלו טענות שמכתבים בספר כולו זויפו בידי בלוך. גם הרבי מלובביץ' כתב לבלוך שברור לחלוטין שהסגנון במכתבים אלה אינו סגנונו של הרוגאצ'ובר. הוא התכתב בדברי תורה עם הרב הרצוג ורבנים ציוניים אחרים, והמכתבים מופיעים בארכיונו של ר' יוסף רוזין, העילוי מרוגצ'וב, רבה של דווינסק.
דרכו התורנית

דרכו ההלכתית מיוחדת במינה. את פלפוליו החריפים אין הוא נוטש גם כשהוא בא לדון הלכה למעשה. בין השאר מבוססת דרכו על פירוק הדינים לפרטיהם ולעיתים קרובות מרחיק הוא לכת בכך יותר מהאמן המפורסם של שיטה זו, רבי חיים מבריסק, שאת דבריו לא כתב לפסיקת הלכה למעשה.
דוגמה לשיטתו בפירוש ההלכה אפשר למצוא בניתוח שלו למצוות ברית מילה. הוא הציג שלושה אופנים אפשריים להבנת המצווה: א) העדר העורלה. ב) היות האדם נימול. ג) מעשה המילה עצמו. בהמשך לכך, מצא מקרים אפשריים שונים בהם מתקיים רק אחד או שניים מן התנאים, והסביר כי המסקנה ההלכתית במקרים אלו תלויה באופן ההבנה של המצווה.
מנקודת מבט כוללת יותר, טען כי בכל אחת מהמצוות יש להבדיל בין ה"פעולה" (מעשה המצווה עצמו) וה"נפעל" (תוצאת הפעולה). שיטתו הפילוסופית ינקה רבות מן הרמב"ם, בספריו משנה תורה ומורה נבוכים. יחסו אל הרמב"ם היה של הערצה רבה. "רבינו" סתם אצלו הכוונה היא לרמב"ם. תשומת לב רבה הוא מקדיש לתוספתא ולתלמוד ירושלמי וכן עושה שימוש הלכתי באגדה. את הפרשנים הקלאסיים לתלמוד הירושלמי (שאינם מן הראשונים) ביקר וטען כי במקרים רבים שגו בהבנת כוונתו.
נחשב פוסק מחמיר. התנגד באופן כללי לחידושים הלכתיים, כמו ניסיונות לפתור את בעיות העגונות באמצעות תקנות שונות. לרב ששלח לו רעיון בנושא, כתב שחיבורו "מלא שטותים והבלים, ורק רוצים להתיר אשת איש ולהרבות ממזרים בישראל", ורמז שאין בדעתו להרבות בדברים עם אפיקורוס.
לאחת מחומרותיו יש השלכות אקטואליות קשות. לדבריו נישואים אזרחיים אינם יוצרים קידושין הלכתיים אך הם מחייבים גט. לאלו ההולכים בשיטתו, יש לנישואין אזרחים משמעות, בניגוד לשאר הפוסקים, ויש איסור לבוא על אישה שנישאה בנישואין כאלה, אם כי בניה אינם ממזרים.
הרוגוצ'ובר לא ייחס חשיבות לעקרון של הלכה כבתראי, ומורה על עליונות דעתם ההלכתית של הדורות הקודמים. כך כפי שמציין הרב זווין: "יודע הגאון הרוגאצ'ובי את ערכו, לא נכחד עצמו ממנו. אין הוא מחשיב כלל... אפילו את ראשוני האחרונים. לא מזכירם ולא מביאם כלל. ואפילו את הראשונים (רש"י, תוספות, הרא"ש וכו') שהוא מצטט אותם לפי דרכו, ומראה לנו פנינים נפלאות בדבריהם, אפילו את הראשונים האלה אין הוא מקבל את מרותם באופן מוחלט". וכך כתב בתשובותיו ”וידעתי שימצא כמה סתירות על זה מדברי הפוסקים נ"ע (=נוחתם עדן, כלומר, ז"ל), אבל אין אני רק כמברר ומסיק לשיטה עפ"י ש"ס וירושלמי לפי דעתי"; "וודאי הם דווקא והלכה למשה מסיני ואין לנו להוסיף על דברי רבותינו הגמרא והירושלמי ותוספתא, רק להבין דבריהם ולא נשא פנים לשום אדם בעולם"; "ואף דרבותינו הראשונים ז"ל וגם רבינו הגדול הרמב"ם לא ס"ל (=סבירא להו, כלומר, חושבים) כן, עפר אני תחת כפות רגליו, אך העיקר כמו שכתבתי לדינא (=להלכה)”.
דרכו התורנית > נטייתו לרמב"ם

הרוגצ'ובר נטה לשיטתו של הרמב"ם. הוא אהב את ספרו משנה תורה, והשתמש אף בספרו הפילוסופי מורה נבוכים כדי לפסוק הלכה. הוא חש כלפי הרמב"ם קרבה אישית, ומסופר כי בכל בוקר ובכל ערב הוא אמר "בוקר טוב רבי" ו"ערב טוב רבי", כשכוונתו היא לרמב"ם. כך גם פעם אחת כאשר מצא את אשר חיפש זמן רב בספרו של הרמב"ם, אמר בשמחה כלפי הרמב"ם "שתחיה עד מאה ועשרים שנה...".
ש"י עגנון מספר על פגישה של אחד מידידיו עם הרוגצ'ובר:
מיהרתי ונכנסתי אצלו ומצאתיו מתפתל בייסוריו. כשהרגיש בי התחיל לשפוך שיחו. חושש אני - אמר - שלא באו עלי יסורים אלא על ידי שלא נזהרתי כראוי בכבודם של רבותינו הראשונים, כל ימי נתתי את נפשי על הרמב"ם במשנה תורה שלו, השקעתי כל עמלי ואף כשעסקתי בדבריהם של ראשונים אחרים, דעתי על הרמב"ם, שמתוך דבריהם עמדתי על דעת הרמב"ם ולא נשאתי ונתתי בהם אלא עד כמה שיש בהם כדי לבאר ולברר את שיטת הרמב"ם. ופתאום פרץ בבכי ואמר, ואיה הם יתר רבותינו הראשונים, גדולי צרפת ואשכנז, איה רש"י, הראב"ן, הר"י ושאר בעלי התוספות שמימיהם שתיתי, ומפני שהייתי טרוד במשנה תורה על הרמב"ם לא מצאתי לי שעות פנויות לבאר את דבריהם, ועל שתיקתי מהם נידון אני לייסורים... כך הוסיף ודיבר כשדמעות ניגרות מעיניו. פתאום התאושש וחזר ואמר, נמצא שכל ייסוריי לא באו עלי אלא בשביל הרמב"ם, מקבל אני עלי את יסורי באהבה, כדאי הוא הרמב"ם לסבול עליו
דרכו התורנית > ביקורת על דרכו

מספר פוסקי הלכה מתחו ביקורת על הרב רוזין בעקבות התעלמותו מעיקרון "הלכה כבתראי". הרב יחיאל יעקב וינברג כתב עליו: "אעפ"י שהיה גאון נורא ונפלא, אבל הוא לא רצה להיכנע לשום גדול שבגדולים של הדורות הקודמים מלבד להרמב"ם, שאותו היה יכול הסיע לצד חדושיו, כיוון שהרמב"ם שותק ואינו מפרש את נימוקיו וטעמי פסקיו. וחידושי הגאון צריכים תמיד בדיקה אם אינם מתנגדים לדברי רבותינו הראשונים, שהוא לא השגיח בהם". הרב אברהם אהרן יודלביץ כתב: "כי הוא חושב כי עד שבא הוא לעולם לא הייתה לישראל תורה כלל, כי לא הבינו תורה מאומה - וממנו התחילה התורה ובו תסיים... והוא יושב בעיניים על הדרך כי תורתו מלאה עיניים, עיין עיין, אבל אינה ברה מאירת עיניים רק סמיות עיניים".
לקריאה נוספת

הרב שלמה יוסף זוין, הגאון הרוגצ’ובי בתור פרשן : שלוש שנים לפטירתו, ירושלים תרצ"ט (הדפסה מיוחדת מהירחון "סיני", כרך ד')
הרב משה שלמה כשר, (בנו של הרב מנחם מנדל), פרקי מבוא לתורת הרוגאצ’ובי : רבינו יוסף רוזין, "מכון צפנת פענח" (על-יד ישיבת רבינו יצחק אלחנן) ו"דפוס המערב", ניו יורק וירושלים תשכ"ו
הרב משה שלמה כשר (עורך), הגאון הרוגאצ’ובי ותלמודו : הערכה ודוגמאות מתורתו, מכון תורה שלמה, ירושלים תשל"ד (תרגום מיידיש של חיים ספיר, דער לעבדיקער ש"ס, קאונס, תרצ"ו)
משה גרוסברג, צפונות הרוגאטשובי : בירורים במשנתו - הלכה ועיון, ירושלים תשל"ו (הוספות ומילואים לדפוס צילום של ירושלים תשי"ח כולל השער והמבוא באנגלית)
הרב מנחם מנדל כשר, מפענח צפונות - עיונים במשנתו התורנית של הרוגצ'ובי, "מכון צפנת פענח", ירושלים, תשל"ו
פענח רזא - לדמותו החסידית של הרוגצ'ובי (בתוך: מגדל עז, כפר חב"ד תש"מ, בעריכת יהושע מונדשיין. עמ' פ"ח-צ"ט)
יוחנן לדרמן, מגילת רזין : ליובלו של... מרנא... יוסף רוזין... המפורסם בשם "הרוגצ’ובי", ירושלים תשמ"ו (לכבוד יובל החמישים לפטירתו של הרוגצ'ובר)
מנחם מנדל טננבוים, שיטת לימודו של הרוגוצ'ובי ז"ל, כפר חב"ד, תשמ"ז
אהרן סורסקי, מרביצי תורה מעולם החסידות, חלק ד, בני ברק, תשמ"ז, עמ' פח-קטז.
הפוסק הלמדן: שני מודלים של הכנסת הלמדנות להיכל ההלכה, בביצוע יצחק הרשקוביץ, סרטון בערוץ "מכון ון ליר בירושלים", באתר יוטיוב, 28 בדצמבר 2011
יאיר בורוכוב, הרוגוצ’ובי : סיפור חייו של גאון הגאונים, שר התורה, רבי יוסף רוזין זצ"ל, כפר חב"ד תשס"ה (עם עריכה כללית של הרב טוביה בלוי, עריכה לשונית של הרב משה מרינובסקי וייעוץ וביקורת של הרב אברהם דוד מנדלבוים)
הרב שלמה יוסף זוין, אישים ושיטות : שורת מאמרים על אישי הלכה ושיטותיהם בתורה, הוצאת "קול מבשר", ירושלים תשס"ז (מהדורה רביעית עם עריכה וסידור מחדש והוספת כותרות בצדי דפים ומפתח)
ישראל מייטליס הלמדנות הפילוסופית של רבי יוסף רוזין בדרשותיו של רבי מנחם מנדל שניאורסון בר-אילן תשע"ג.
יאיר בורוכוב, הגאון הרוגצ'ובי תולדות חייו של שר התורה גאון הגאונים רבי יוסף רוזין זצ"ל, אלול תשפ"ג.
הערות שוליים

↑  תענית אסתר. על קברו נכתב בטעות י"א אדר א', אף שלא היה אדר ראשון באותה שנה. תמונת המצבה בכתבה מסע בעקבות אוצר הרגוצ'ובר באתר "חב"ד און ליין".
↑  יש משערים שמספר התשובות שהשיב הגיע לעשרות אלפים ויותר; מנחם מנדל כשר, מפענח צפונות, "דמות דיוקנו הרוחנית" (עמ' 10).
↑  הסכמת הרב אהרן יהודה לייב שטיינמן לשו"ת צפנת פענח החדשות 2009
↑  הרב חיים קרלינסקי, הראשון לשושלת בריסק (עמ' 222).
↑  עץ משפחה באתר ״Ourboox״ עמוד 22-24; דיון בפורום ״אוצר החכמה״
↑  צילום מצבתה, בדיון בפורום ״אוצר החכמה״
↑  צפנת פענח החדשות, כרך ב', עמ' תכ"ו. ושם, במכתב שכתב הגאון לילדיו, מוסיפה רעייתו כמה מילים וחותמת: "דודתכם רבקה".
↑  יאיר בורוכוב, צילום ההזמנה לחתונת בנו החורג של הרוגצ'ובי מאשתו רבקה, באתר חב"ד און ליין, ‏10.02.2011
↑  יאיר בורוכוב, "חסודה נסיכה": סיפורה של הבת שהרוגצ'ובער אימץ - נחשף, באתר COL, ‏26 במאי 2022.
1 2  שלמה יוסף זוין, פתיחת הפרק אודותיו באישים ושיטות.
↑  הרב רבינר, "ההד", אייר, תרצ"ו; מצוטט בפתיחת הפרק אודותיו ב"אישים ושיטות".
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת מועד קטן,  פרק ג', הלכה ה'.
↑  בספר רבינו מאיר שמחה הכהן באתר היברו בוקס, וכן הרב נתן גשטטנר בשיחות מלוה-מלכה (עמ' רכה)
↑  נח זבולוני, "במחיצתו של הרוגצ'ובר", כתב העת "טורי ישורון", גיליון מ"ד, שבט-אדר תשל"ה, עמ' 10–13.
↑  הפגישה המפתיעה של הרוגצ'ובי וביאליק -סקירה היסטורית • מאת יאיר בורוכוב, באתר עלי ספר, ‏2020-03-12
↑  יאיר בורוכוב, פגישת הגאון הרוגצ'ובי עם המשורר ביאליק, באתר מקור ראשון, ‏16/3/2020
↑  בקובץ "מבית לוי" מזכרונתיו של הרב שמואל הלוי ואזנר.
↑  מכתב של הרוגוצ'בר המובא בספר אור לישרים (עמ' 56) לרב שלמה זלמן לנדא, תר"ס, נזכר ומפורש בירחון "הפלס" (עמ' 480), ברלין, תרס"א.
↑  הרב צבי הירש פרידמן, צבי חמד, לח–מ, ברוקלין, תש"כ, עמ' ס"ח, באתר היברובוקס; "פסק דין של גאוני ארץ על אותו האיש", בקטלוג הספרייה הלאומית; איתם הנקין,"קובץ 'בית ועד לחכמים' סאטמר: גלגוליו של כתב-עת קנאי על רקע מאבקי הדור", המעין ניסן תשע"ד, הע' 19.
↑  שמואל ויינגרטן, מכתבים מזויפים נגד הציונות, ירושלים תשמ"א
↑  באגרות קודש, חלק י"ט איגרת ז'קעא, באתר ספריית חב"ד.
↑  מצוי בספריית ישיבה-אוניברסיטה. [דרוש מקור].
↑  מצוטט מכתב ידו אצל: צבי גרטנר ובצלאל קרלינסקי, אין תנאי בנישואין (מאמר ראשון בסדרה), ישורון ח, תשס"א, עמ' תרפד.
1 2  שו"ת צ"פ ווארשא-ניו יורק, סי' קד-קה.
↑  שו"ת צ"פ דווינסק, ח"א, סי' לד.
↑  יאיר בורוכוב, הרוגוצ'ובי, עמ' 155.
↑  יאיר בורוכוב, הרוגוצ'ובי, עמ' 158.
↑  הרב יחיאל יעקב ויינברג, שרידי אש חלק ב, סימן לא סעיף קטן טו (הובא בהמעין כרך ד' גיליון א המעין Vol. 4 No. 1 Tishrei 5724 - עמנואל, יונה (page 50 of 65), באתר hebrewbooks.org)
↑  אב בחכמה, עמ' מג. הדברים נכתבו בעקבות הפולמוס בעניין חליצה על ידי שליח - ראו כאן.
↑  כאמור לעיל, דבר חריג בכתביו, בהם בדרך כלל לא מוזכרים אחרונים.
1 2  הרב זוין, אישים ושיטות, בפרק "הרוגאצ'ובי ובן לוייתו".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267223905171  PLWABN: 9810643280405606  GND: 119253089  ISNI: 0000 0000 7372 3841  LCCN: n85385860  LNB: 000264962  NTA: 314899790  SELIBR: 137466  SNAC: w6q821f3  SUDOC: 090303067  VIAF: 5737077   WorldCat (עם VIAF): 5737077
פשע מאורגן בישראל

פשע מאורגן בישראל (לעיתים מכונה גם "פשיעה מאורגנת") הוא כינוי לפעילות לא חוקית ועבריינית של ארגונים היררכיים של הפשע בישראל, בדרך כלל במטרה להשיג רווח כספי.
היסטוריה

בתחילת שנות השבעים פרסם העיתונאי רן כסלו ב"הארץ" סדרת כתבות שנגעו להתבססותו של פשע מאורגן בישראל, תוך כדי פירוט התחומים בהם עסקו המעורבים, ובהם הימורים בלתי חוקיים, גביית דמי חסות וגביית חובות. ועדת בדיקה בראשות מאיר שמגר סתרה את הטענות, וקבעה כי אין פשע מאורגן בישראל.
בשנת 1977 פרסם העיתונאי אבי ולנטין סדרה של כתבות תחקיר ב"הארץ", ובהן קבע, כי לא זו בלבד שקיים בישראל פשע מאורגן, אלא שיש לו קשרים עם אישי ציבור מכובדים ובהם קציני צבא בכירים. קביעתו לגבי בצלאל מזרחי, אחד מהאנשים שהופיעו ברשימת ה-11, כי ”הפרצוף האחר של בצלאל מזרחי כאחת הדמויות המרכזיות של הפשע המאורגן בארץ, ידוע לציבור פחות מדמותו המכובדת של איש העסקים המיליונר...” הביאה לתביעת דיבה של מזרחי נגד "הארץ", בה זכה מזרחי בפיצוי של 300,000 לירות, לאחר ש"הארץ" לא הצליח להוכיח את הנטען בכתבות. כתבה זו התבססה בין השאר על הדלפה של תוצאות ועדת בדיקה משטרתית בראשות ניצב משנה מיכאל בוכנר, אשר קבעה שאין ארגון על של פשיעה בישראל, אך ציינה בנספח לעבודתה את שמותיהם של 11 עבריינים בכירים ובהם רחמים אהרוני, טוביה אושרי ועזרא טיסונה.
במהלך המשפט (1978) קבעה ועדת חקירה ממשלתית, ועדת שימרון, שמונתה בעקבות הכתבות, כי קיים פשע מאורגן בישראל. הקרימינולוג מנחם אמיר, ששימש כיועץ לוועדת שימרון ואף העיד במשפט הדיבה, טוען כי כתבותיו של ולנטין, שפרש מאז ממקצועו כעיתונאי, השפיעו על ההכרה הציבורית בקיומו של פשע מאורגן.
בסוף שנות התשעים ובעיקר בתחילת שנות האלפיים התגבשו בישראל מספר קבוצות של פשע מאורגן, שפעילותן החלה להיות מורגשת על ידי הציבור הרחב על רקע חיסולי חשבונות אלימים שחלקם פגעו גם בקורבנות תמימים, בין היתר ניסיון לחיסולו של זאב רוזנשטיין שבמהלכו נרצחו שלושה עוברי אורח בשנת 2003 וחיסולו של יעקב אלפרון ב-2008.
חוק מאבק בארגוני פשיעה

ב-9 ביוני 2003 אישרה הכנסת את חוק מאבק בארגוני פשיעה. עיקר הגדרתו של "ארגון פשיעה" בחוק זה היא "חבר בני אדם, מאוגד או בלתי מאוגד, שפועל בתבנית מאורגנת, שיטתית ומתמשכת לעבירת עבירות".
דברי ההסבר להצעת החוק מציינים:
ההצעה באה להתמודד במישור החקיקתי עם התופעות של פשיעה מאורגנת ועם המבנה של ארגוני פשיעה, הגורם לעיתים קרובות קושי בהוכחת הקשר בין ראשיהם ומוביליהם של ארגונים מסוג זה לבין ביצוען של עבירות שנעברו על ידי אחרים; זאת לאור המבנה ההיררכי של אחדים מארגונים אלו, היוצר מרחק בין מקבלי ההחלטות ומתווי המדיניות לבין מבצעי העבירות. ההצעה קובעת עבירות הקשורות לפעילות בארגוני פשיעה ולסיוע לארגונים כאלו; היא אינה מוגבלת לארגונים שמטרתם השגת רווח כלכלי, וחלה גם על ארגוני טרור וארגונים אחרים, המבצעים עבירות שאופיין אידאולוגי; כמו כן, יוצרת הצעת החוק מנגנון של חילוט רכוש שהושג כתוצאה מפעילות בארגון פשיעה.
פירוט חלקי של הסכסוכים והחיסולים של אנשי ארגוני הפשע בישראל בשנים האחרונות

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא האם כל המידע הזה תקף גם ל-2024? זה נראה כמו מידע שהיה רלוונטי לעשור הראשון של המאה ה-21.
לפי נתונים שהתפרסמו בשנת 2013 המעמדות בארגוני הפשע והמלחמות ביניהן עברו לשלב של התפרקות הארגון ורציחות פנימיות, בעקבות מעצרם של חלק מראשי הכנופיות, ובראשם איציק אברג'יל. הארגונים המעורבים הם:
והארגונים המסוכסכים עם משפחת אברג'יל:'
ארגונו של אברג'יל שיתף פעולה עם ארגונו של עבד אל-קאדר מטייבה ובכך עיין את "הכנופיות הערביות" המתחרות:
הערות שוליים

↑  הארץ, 5.12.2008
↑  ועדת בוכנר לבדיקת תופעת הפשע המאורגן בישראל, באתר .xn--7dbl2a.com.
↑  בשנות השבעים התקיים ויכוח בנושא האם קיים פשע מאורגן בישראל. נושא זה מפורט במאמר הבא של הקרימינולוג אבי דוידוביץ: פשע מאורגן בארץ ובעולם: תאוריות ומציאות, יולי 1993, עמ' 28–69 .
↑  שמעון איפרגן, ‏האלפרונים החדשים, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2013.
↑  יובל מן, אלפרון מככב בויקיליקס: "ארץ מובטחת לפשע?", באתר ynet, 2 בדצמבר 2010.
↑  אלי סניור ואביאל מגנזי, טלטלה בארגוני הפשע: עשרות עבריינים נעצרו, חשודים בכמה מקרי רצח חמורים ביותר, באתר ynet, 18 במאי 2015
↑  בוקי נאה, ‏"עלה למדינה כמו שני מטוסי F16": בוקי נאה מסכם את תיק 512, באתר מעריב אונליין, 28 ביוני 2022
↑   שמעון איפרגן, mako, כמה כסף שוות משפחות הפשע בישראל, באתר TheMarker‏, 17 ביוני 2016
1 2 3 4 5 6 7 8 9  אלי סניור, רשימת השבעה: אלו גופי הפשע הגדולים במגזר הערבי, באתר ynet, 6 באוגוסט 2019
↑  חוק מאבק בארגוני פשיעה, התשס"ג-2003, באתר הכנסת.
↑  יניב קובוביץ, הפשע הישראלי זקוק למבוגר אחראי, באתר הארץ, 11 בפברואר 2013
↑   יניב קובוביץ, שמונה מיליון תושבים, תשעה ארגוני פשיעה, באתר הארץ, 11 בפברואר 2013
↑  אמיר זוהר, אין להם אויבים, באתר TheMarker‏, 12 בינואר 2006
↑  גלעד שלמור, ‏העבריין רמי אמירה חוסל בראשל"צ, באתר ‏מאקו‏, 2 בפברואר 2011
↑  הערכה - הררי נטש את אברג'יל לטובת אלפרון, באתר nrg
↑  אסף כרמל, הראש הקשה של אלי אריש, באתר הארץ, 15 בנובמבר 2005
↑  'אין להם אויבים', דה מרקר
↑  אמיר זוהר, כבוד המשפחה, באתר ynet, 8 באפריל 2011
↑  בכתבת 'אין להם אויבים' של דה מרקר - צוין ירי על סוכת האבלים, אך נראה שזה היה במסגרת סכסוכי הכנופיות הערביות.
זאב רוזנשטיין, שהוגדר על ידי משטרת ישראל כאחד מראשי הפשע המאורגן בישראל, מוסגר לארצות הברית