stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורד קורטינה
היסטוריה

הפורד קורטינה תוכננה במסגרת פרויקט "הארכיבישוף" של פורד בריטניה, שמטרתו הייתה לייצר רכב משפחתי שיימכר בכמויות גדולות. מעצב הקורטינה היה רוי בראון ג'וניור.
מקור השם "קורטינה" הוא בהשראת שמו של אתר הסקי האיטלקי "קורטינה ד'אמפצו", האתר של אולימפיאדת החורף של שנת 1956.
הפורד קורטינה הושקה ב-20 בספטמבר 1962. הקורטינה התאפיינה במנוע הנעה אחורית. עד מהרה הפכה למכונית הפופולרית ביותר בבריטניה. בשנים 1980–1981 הייתה הפורד קורטינה לרכב הנמכר ביותר בבריטניה, והוגדרה כרכב השביעי הנמכר ביותר בבריטניה.
חברת "לוטוס מכוניות" ייצרה בין השנים 1963–1970 את דגם הסלון-ספורט, 2 דלתות, לוטוס קורטינה, דגם Mk1 (1963-1966) ודגם Mk2 (1966-1970) אשר התבסס על דגמי קורטינה, דור 1 ודור 2.
פורד טאונוס TC אשר יוצר בגרמניה, על ידי חברת "Ford-Werke GmbH", (פורד גרמניה), בין השנים 1970-1982 התבסס על "פורד קורטינה" דור שלישי, רביעי וחמישי. הדגם היה קרוי "פורד טאונוס TC" כאשר פירוש "TC" הוא "טאונוס-קורטינה.
דורות

דור ראשון: 1962–1966
דור שני: 1966–1970
דור שלישי: 1970–1976
דור רביעי: 1976–1979
דור חמישי: 1979–1982
דורות > דור ראשון

מפרט טכני ומידות
הרכבה: אנגליה, הולנד, אוסטרליה, קוריאה הדרומית ומלזיה
גרסת 2 דלתות - סדאן
גרסת 4 דלתות - סדאן
גרסת 5 דלתות - סטיישן
מנוע: 1,200 סמ"ק, מנוע קדמי, הנעה אחורית
מנוע: 1,500 סמ"ק
מנוע 1,600 סמ"ק
תמסורת ידנית - 4 מהירויות
תמסורת אוטומטית - 3 מהירויות
אורך הרכב - 4,274 מ"מ, (סטיישן - 4,280 מ"מ)
רוחב - 1,588 מ"מ
גובה - 1,435 מ"מ (סטיישן - 1,467 מ"מ)
בסיס גלגלים - 2,489 מ"מ
דורות > דור שני

מפרט טכני ומידות
פורד קורטינה דור שני הושקה ב-18 באוקטובר שנת 1966
בשנת 1967 הפורד קורטינה הייתה המכונית הכי פופולרית בבריטניה
הרכבה: בריטניה, טאיוואן, הולנד, אוסטרליה, ניו זילנד וקוריאה הדרומית
גרסאות: 2 דלתות, 4 דלתות, 5 דלתות סטיישן
מנועים: 1,200 סמ"ק, 4 צילינדרים, 1,300 סמ"ק, 1,500 סמ"ק, 1,600 סמ"ק, 3,000 ס"מק (6 צילינדרים) (בדרום אפריקה בלבד)
תמסורת: 4 מהירויות - ידני
אורך הרכב - 4,267 מ"מ
רוחב -1,648 מ"מ
גובה - 1,415 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,489 מ"מ
משקל - 857 - 922 ק"ג
צירי הדלתות והמנעולים לדגם מכונית הספורט יוניפאואר GT נלקחו מ-"פורד קורטינה"
דורות > דור שלישי

מפרט טכני ומידות
הרכבה: בריטניה, טאיוואן, אוסטרליה, הולנד, ניו זילנד וקוריאה הדרומית
יוצרו 1,126,159 יחידות
גרסאות: 2 דלתות, 4 דלתות, 5 דלתות סטיישן, 2 דלתות קופה
מנועים (4 בוכנות, 8 שסתומים): 1,300 סמ"ק, 1,600 סמ"ק, (הספק 73 כ"ס ו-78 כ"ס), 2,000 סמ"ק, 2,300 המפיק 108 כ"ס, 2,500 סמ"ק (6 צילינדרים), 3,000 סמ"ק (6 צילינדרים), 4,100 סמ"ק (מנוע פורד פלקון)
תמסורת: ידנית 3 מהירויות, ידנית 4 מהירויות, אוטומטית 3 מהירויות
אורך הרכב - 4,261 מ"מ (4,356 מ"מ בגרסת סטיישן)
רוחב - 1,702 מ"מ
גובה - 1,321 מ"מ
בסיס גלגלים - 2,565 מ"מ
משקל - 1,035 ק"ג
נפח מכל דלק - 55 ליטר
בלמים קדמיים דיסק, אחוריים תוף
מהירות שיא - 148 קמ"ש (בקורטינה 1,600 סמ"ק)
הפורד קורטינה דור שלישי, נמכרה בקנדה עד שנת 1973
דורות > דור רביעי

מפרט טכני ומידות
הרכבה: בריטניה, טאיוואן, אוסטרליה, ניו זילנד וקוריאה הדרומית
גרסאות: 2 דלתות, 4 דלתות, 5 דלתות סטיישן, 2 דלתות קופה
מנועים: 1,300 סמ"ק, 4 צילינדרים, 1,600 סמ"ק (מנוע פורד פינטו), 2,000 סמ"ק, 2,300 סמ"ק, 6 צילינדרים (המפיק 116 כ"ס), 3,000 סמ"ק, 3,300 סמ"ק, 4,100 סמ"ק
תמסורת: 3 מהירויות - ידני, 4 מהירויות - ידני, אוטומטית - 3 מהירויות
דורות > דור חמישי

מפרט טכני ומידות
הרכבה: בריטניה, טאיוואן, אוסטרליה, ניו זילנד וקוריאה הדרומית
גרסאות: 2 דלתות, 4 דלתות, 5 דלתות סטיישן, 2 דלתות קופה
מנועים: 1,300 סמ"ק, 1,600 סמ"ק, 2,000 סמ"ק, 2,300 סמ"ק, 3,300 סמ"ק, 4,100 סמ"ק
תמסורת: 4 מהירויות - ידני, 3 מהירויות - אוטומט
מחיר דגם בסיסי של הפורד קורטינה 1,300 בבריטניה בשנת 1979 - 3,475 לירות שטרלינג
שיווק בישראל

בישראל שווקו הקורטינות על ידי "חברה ארץ-ישראל לאוטומובילים בע"מ", מהדור הראשון עד לדור החמישי, במשך כ-20 שנה, והיו לסיפור הצלחה. הקורטינות ששווקו בארץ היו בנפח מנוע 1600 סמ"ק ובדגמי 4 דלתות וסטיישן.
בשנות הששים של המאה העשרים שיווקה "חברה ארץ-ישראל לאוטומובילים בע"מ" מלבד פורד קורטינה את הדגמים שיוצרו באירופה: פורד אנגליה, פורד קונסול, פורד טאונוס, (טאונוס 12אמ, 17אמ, 26 אמ), טאונוס 20M ופורד קאפרי הספורטיבית.
משטרת ישראל השתמשה בקורטינה 1600 כרכב תנועה, סיור ובילוש, משנת 1972 עד שנת 1979.
תמונות

מנוע פורד קורטינה שנת 1966
מנוע פורד קורטינה 1974, 6 צילינדרים, תוצרת אוסטרליה
פורד קורטינה, 2 דלתות, שנת 1964
פורד קורטינה (דור 1)
פורד לוטוס קורטינה, שנת 1965
פורד קורטינה 1600, שנת 1970
פורד קורטינה, 2 דלתות, שנת 1972
פורד קורטינה 2000 סמ"ק, שנת 1974
פורד קורטינה סטיישן, 1975
פורד קורטינה טנדר, 1979
פורד קורטינה, 2000 סמ"ק, שנת 1983
ראו גם

פורד
לוטוס קורטינה
פורד קפרי
לקריאה נוספת

פורד קורטינה 1970-1976  Car Info - פורד קורטינה - 1.6
פורד קורטינה, 2 דלתות, 1965  (7:20 דקות), יו-טיוב
פורד קורטינה 1971 (חידוש הרכב)  (15:30 דקות), יו-טיוב
פורד קורטינה 1969  (4:52 דקות), יו-טיוב
פורד קורטינה 1600, שנת 1969  (3:51 דקות), יו-טיוב
פורד קורטינה 1971  (1:51 דקות), יו-טיוב
פורד קורטינה  (2:37 דקות), יו-טיוב
הערות שוליים

↑  ראו מנוע הנעה קדמית
↑  קורטינה 1970-1976
↑  מישל דור, עצמאות 09' - נזכרים בניידות המשטרה, באתר ynet, 28 באפריל 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph702015
צ'אם ממאדו

צ'אם ממאדו טורה (בצרפתית: Mamadou Touré Thiam;נולד ב-22 באוקטובר 1992) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירה

צ'אם התחיל את הקריירה שלו בישראל כאשר הגיע בעונת 2011/12 להפועל רמת גן-גבעתיים מהליגה הלאומית בכדורגל. בעונתו הראשונה היה חתום במידה רבה על עליית הקבוצה לליגת העל כאשר כבש 6 שערים מתוכם 5 בפלייאוף העליון. לאחר מכן עבר צ'אם בתחילת עונת 2012/13 להפועל רעננה בהדרכתו של תומר קשטן והיה שותף גם לעלייתה לליגת העל כאשר הוא משמש ככובש המצטיין של הקבוצה, הישג ששמר עליו בכל שלוש שנותיו במועדון.
בקיץ 2013 לאחר עליית הקבוצה לליגת העל ולמרות הבאת חלוץ נוסף כדמות אנתוני נוואקמה צ'אם החליט להישאר בקבוצה ולהתמודד על חולצת ההרכב. בעונתו הראשונה בליגת העל שותף צ'אם ממאדו ב-33 משחקים כאשר כבש 6 שערים והוסיף 3 בישולים. את עונת 2014/15 האחרונה סיים צ'אם ממאדו בפעם השלישית ככובש המצטיין של הקבוצה עם 7 שערים שלהם הוסיף 4 בישולים.
ביוני 2016 חתם לחוזה ל-3 שנים במכבי שעריים. בינואר 2017 חתם במכבי הרצליה עד סוף העונה.
צ'אן צ'אן

ערך זה עוסק באתר ארכאולוגי בפרו. אם התכוונתם לשיר קובני, ראו .
צ'אן צ'אן (בספרדית Chan Chan, משפת מוצ'יקה (אנ') ג'אן ג'אן שמשמעו "שמש שמש") היא אתר ארכאולוגי בקרבת טרוחיו, שבו הייתה בירת ממלכת צ'ימור ומרכז תרבות צ'ימו, ששלטה באזור שהוא כיום חופה הצפוני של פרו. העיר הוקמה בשנת 850 ובנייתה נמשכה עד לכיבושה של הממלכה בידי האינקה ב-1470. העיר נחשבת לעיר הטרום-קולומביאנית הגדולה ביותר באמריקה הדרומית - בשיאה השתרעה על פני 20 קילומטרים רבועים, ועל פי ההערכות התגוררו בה כ-30 אלף תושבים. כאשר הגיע אליה פרנסיסקו פיסארו ב-1532, כבר איבדה העיר מחשיבותה, לאחר שנחרבה בידי האינקה, והתגוררו בה תושבים מעטים.
העיר, שנבנתה מבוץ, מורכבת מתשע מצודות, המכילות מבני מגורים, מקדשים, מבני קבורה, מאגרי מים ועוד. המצודות מלבניות בצורתן, מוקפות בחומות גבוהות עשויות לבני חימר, והכניסה לכולן מצפון.
על קירות המבנים גולפו עיטורים שונים, רבים מהם קשורים לעולם הים: דגים, שקנאים או כלי דיג, המבטאים את קרבת העיר לאוקיינוס השקט.
מדרום וממערב לאזור המצודות משתרעים ארבעה אזורי מלאכה, שבהם עסקו בעיקר בעבודות נגרות, אריגה וריקוע זהב וכסף. דרומה משם משתרע אזור שבו שרידי מערכות השקיה המרמזות לייעודו כקרקע חקלאית, אם כי גם בו שוכנים מקדשים.
צ'אן צ'אן כיום

בשנת 1986 הכריז אונסק"ו על צ'אן צ'אן כאתר מורשת עולמית, ובד בבד היא הוכנסה לרשימת האתרים בסיכון. אונסק"ו אף המליץ שלא לערוך במקום חפירות ארכאולוגיות נוספות ללא היערכות מתאימה להגנתו מפני הרוחות והגשמים, הגורמים נזקים כבדים למבני הבוץ. בשנת 1998 התעורר חשש מפני הגשמים העזים והשיטפונות שליוו את תופעת אל ניניו, אך בסופו של דבר הנזקים שנגרמו היו מינוריים בלבד.
אחת המצודות, צְצ'וּנְדי (Tschundi) פתוחה למבקרים, והיא מהווה מוקד משיכה לתיירים. צ'אן צ'אן שוכנת 5 ק"מ מערבית לטרוחיו, העיר השלישית בגודלה בפרו.
פתאום כשלא באת

"פתאום כשלא באת" הוא פזמון שנכתב, הולחן ובוצע על ידי שלמה ארצי בדואט עם גרי אקשטיין.
רקע

השיר הוקלט באולפני טריטון ונכלל באלבום דרכים שיצא לאור בשנת 1979.
עת הקליט ארצי את השיר באולפן, הוא התקשה לשיר את הקולות הגבוהים. באולפן ההקלטות פגש את אקשטיין, עמו הייתה לו הכרות קודמת, ואשר הקליט באותו זמן אלבום משלו. ארצי הציע לו להשתתף בהקלטה. על כך סיפר אקשטיין: "שלמה ארצי הקליט באולפן את 'פתאום כשלא באת' בסולם גבוה מדי. הוא ביקש שאשיר איתו, כדי שיהיה לו במה להיתלות. שרנו יחד עם הפלייבק ונולד דואט". מסר השיר, לפי רז שכניק, הוא ש״אנחנו מבינים את חשיבותם של אהובינו בחיינו רק אחרי שהם הולכים מאיתנו״.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד שירי שלמה ארצי שערכה גלגלצ בשנת 2007.
גרסאות כיסוי

בשנת 2003 הוציא הזמר בוריס סלטנוב גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד.
בשנת 2005 הוציאה הזמרת עדי כהן גרסת כיסוי של השיר במסגרת התכנית כוכב נולד בפרק לכבוד חג שבועות עם השירים של שלמה ארצי.
בשנת 2006 ביצע השחקן רן בכור גרסת כיסוי של השיר במסגרת הסדרה השיר שלנו.
בשנת 1997 הזמר דני ליטני הוציא גרסת כיסוי לשיר.
בשנת 2011 אבנר גדסי, הוציא גרסה מחודשת לשיר במסגרת פרויקט "שני צדדים למטבע".
בשנת 2016 הזמר ליאור פרחי הוציא גרסת כיסוי לשיר.
הערות שוליים

↑  שלמה ארצי, בספר שלמה ארצי שירים + דיבורים תמונות וציורים קטנים, 2004
↑  אלון הדר, גרי אקשטיין מתגעגע לגיטרה, באתר nrg‏, 9 במאי 2009
↑    רז שכניק, היכל שלמה, באתר "ידיעות אחרונות", 12 באוקטובר 2019
↑  מצעד שירי שלמה ארצי, באתר פזמונט
↑  הפרויקט ממשיך: אבנר גדסי שר שלמה ארצי, באתר חריף, 30 בינואר 2011
↑  ליאור פרחי פתאום כשלא באצ/נתתי לה חיי, באתר רעש
↑  רועי בהריר פרל‏, טעון קיפוח 78: עדן בן זקן היא האדל החדשה וזה איום ונורא, באתר וואלה, 17 במרץ 2016
פרס מדיסיס

| --- | --- |
 תיאור:  פרס ספרותי צרפתי
 מדינה:  צרפת 
 תקופת הפרס:  1958–הווה (כ־66 שנים) 
 prixmedicis.wordpress.com
 
פרס מדיסיס (בצרפתית: Prix Médicis) הוא פרס ספרותי צרפתי הכולל שלושה פרסים שונים ונחשב לאחד הפרסים היוקרתיים בעולם בתחום הסִפְרוּת.
פרס מדיסיס

הפרס המרכזי נוסד בשנת 1958 על ידי גאלה ברביזן וז'אן-פייר ז'ירודו. הפרס מוכרז מדי שנה בחודש נובמבר ומוענק לסופר הכותב צרפתית "שפרסומו עדיין אינו תואם את כישרונו".
בין הזוכים בפרס מדיסיס: מארי קלייר בלייס (1966), אלי ויזל (1968), ז'ורז' פרק (1978), ברנאר-אנרי לוי (1984), כריסטיאן רושפור (1988).
פרס מדיסיס לסופר זר

בשנת 1970 נוסף לפרס על הכתיבה בצרפתית פרס נוסף פרס מדיסיס לסופר זר (בצרפתית: "Prix Médicis étranger"). 
בין הסופרים הזוכים בפרס:  מילן קונדרה (1973), פיליפ רות (2002). 
הסופרים הישראלים שזכו ב"פרס מדיסיס לסופר זר": דוד שחר (1981), אהרן אפלפלד (2004), דויד גרוסמן (2011), אברהם ב. יהושע (2012).
פרס מדיסיס לחיבור עיוני

בשנת 1980 נוסף פרס מדיסיס לחיבור עיוני (בצרפתית: "Prix Médicis essai"). 
בין הזוכים בפרס מדיסיס לחיבור עיוני: אלברטו מנגל (1998)
פתאנים

| --- | --- |

 אוכלוסייה
 כ-50 מיליון
 ריכוזי אוכלוסייה עיקריים
 פקיסטן, אפגניסטן, בריטניה, איחוד האמירויות הערביות, ארצות הברית, הודו, גרמניה, טג'יקיסטן, איראן, קנדה, רוסיה, אוסטרליה, מלזיה
 שפות
 פשטו
 דת
 בעיקר אסלאם סוני
 קבוצות אתניות קשורות
 בלוצ'ים, הינדקוואניים, פאשאיים, נוריסטאניים, בורושו, יהודים?, ועמים איראנים אחרים
 
פתאנים (פַשטוּנים) הם קבוצה אתנית ממוצא איראני. רוב הפתאנים חיים בדרום-מזרח אפגניסטן ובצפון-מערב פקיסטן. שפתם של הפתאנים היא פשטו, השייכת לקבוצת השפות ההודו-איראניות (בדומה לפרסית, טג'יקית, דארי וכורדית). קבוצה זו שייכת למשפחת השפות ההודו-אירופיות. מבחינה היסטורית, הם נקראו גם אפגאנים, עד שנות ה-70 של המאה ה-20, אז המונח אפגאני הפך לשם נרדף לכל הקבוצות האתניות באפגניסטן.
דתם של הפתאנים היא אסלאם סוני.
הפשטונים הם הקבוצה הגדולה ביותר באפגניסטן והם מונים למעלה מ-18 מיליון מאזרחיה, שהם כ-43% מסך האוכלוסייה. ניתן למצוא אותם גם בח'ייבר פח'טונח'ווה שבפקיסטן.
לפשטונים עצמם שתי תאוריות חלופיות לגבי מוצאם כאשר האחת טוענת שהם צאצאיהם של עשרת שבטי ישראל והשנייה טוענת שהם צאצאים לאב קדמון בשם קייס עבד אל-ראשיד שחי במאה ה-6 לספירה. לעומת זאת חוקרים מאמינים שהם קונפדרציה של מספר שבטים שהתאחדו בתקופה מסוימת תחת כללי הפשטונוואלי, הקוד האתי של הפשטונים.
בזמן מלחמת אפגניסטן (2001–2014) סבלו, כמו קבוצות אתניות אחרות, מרדיפות בידי ה"טליבאן" קנאי הדת, שהם פתאנים בעצמם, וכתוצאה מכך ברחו רבים למחנות פליטים בפקיסטן.
מסורת הפתאנים על מוצאם מעשרת השבטים

המסורת של הפתאנים עצמם היא כי מוצאם מעשרת השבטים. הפתאנים מייחסים עצמם לצאצאי ממלכת ישראל שהוגלו על ידי אשור. לפי המסורת שלהם בית המלוכה שלהם מיוחס לשאול בן קיש, והם מונים 45 דורות מאברהם אבינו לקיש אביו של שאול. בנוסף ישנם שבטים באפגניסטן ששמם מזכיר במידה מסוימת את שמות שבטי ישראל, והם טוענים כי הם צאצאי גולי אשור. נוסף על כך, יש בקרב הפתאנים מסורות רבות דומות או זהות למסורות של יהודים, כמו שפיכת הדם וכיסויו אחר שחיטה, קבירת ציפורניים, שבירת זכוכית בחתונה, שמות ישראליים (כמו ישראל, ראובן ועוד) ועוד. מספר שבטים פתאנים שחיים בדאשטי יאהוד ("המדבר היהודי" שנזכר עוד במקורות קדומים כך) שבין פקיסטן לאפגניסטן טוענים כי מוצאם היהודי נתמך גם בשמות הגאוגרפיים באזור, כמו הרי סולאיימאן שלדברם נקרא על שם שלמה המלך ושם המדבר היהודי עצמו, או שמות השבטים עצמם: "יוסופזאי" (לטענתם "צאצאי יוסף"), "אפרידי" (לכאורה "צאצאי אפרים") ואפילו שבט שאין שמו מעיד על קשר עברי והוא ה"חאתאק" שמייחס לעצמו מוצא זר בעוד שמסורות אחרות קושרות אותו עם הפתאנים שטוענים למוצא עברי עתיק.
דווח בכמה אתרים ובלוגים שבינואר 2010, מימנה ממשלת ישראל מחקר גנאלוגי בראשותה של ד"ר שאנז עלי מ"המכון ההודי הלאומי למחקר אימונוהמטולוגי" שבמומבאי (Indian National Institute of Immunohaematology), במטרה לבדוק את טענת הפתאנים מאפגניסטן ופקיסטן שהם צאצאי ממלכת ישראל, ובייחוד צאצאי שבט אפרים כפי שהם מכנים את עצמם: "אפרידי פשטון". לשם כך נלקחו דגימות מפתאנים המכונים אפרידי פתאנים החיים במאליבאד (שנמצאת בלאקנאו שבמחוז אוטר פרדש שבהודו) שאותה תכננו לבדוק באמצעות השוואה לדנ"א של יהודים מישראל. אולם, לא נמצא בשום מקום מאמר אקדמי בנושא, וכן הפרופ' מהטכניון שבמעבדתו היה אמור להתבצע המחקר לפי אותם אתרים ובלוגים, מספר ששאנז עלי אכן עבדה איתו במעבדה, אך לא על המחקר הזה. ייתכן שהמחקר מעולם לא יצא לדרך או הופסק באמצע.
חוקר לתעלומת עשרת השבטים בשם ד"ר נברס ג'אאט אאפרידי שמשתייך לקבוצה האתנית "אפרידי פשטון" טוען כי בילדותו נהג דודו לספר לו כי הוא ובני משפחתו הם צאצאים של "באני איסראיל", כלומר: בני ישראל, ולכן כיום מסתובב אאפרידי בעולם במחקרו אחר תעלומת עשרת השבטים.
לקריאה נוספת

אביגדור שחן, אל עבר הסמבטיון, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2003 - מסע בעקבות עשרת השבטים
הרב אליהו אביחיל, שבטי ישראל האובדים והנדחים, הוצאת אביחיל, ירושלים ה'תשע"ז
הערות שוליים

↑  The World Factbook, Afghanistan
↑  לאן נעלמו עשרת השבטים? אפגניסטן ומסורות השבטים האובדים - מאמר של בן ציון יהושע
↑  נצחון השכל, באתר therationalvictory.com
↑  Pashtun clue to lost tribes of Israel
↑  הבלוג של אותו חוקר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551087605171  BNE: XX550306  BnF: cb11954250z (data)  LCCN: sh85109234  NGV: 26363
צלילה ינאי

אין תמונה חופשית
צלילה-הילה ינאי-שפר היא מדבבת, שחקנית  וציירת ישראלית.
ביוגרפיה

הופיעה בארצות הברית בצמד המרגניות יחד עם לאה לופטין.
ב-1981 שיחקה בתפקיד משני בסרט "מסג'יסט הצמרת". בשנים 1982‏-1989 הפעילה את הבובה "נולי" בפרפר נחמד. הפרק האחרון בו השתתפה היה "עץ עץ".
ב-1988 דיבבה בגרסה העברית של סדרת האנימה היפנית "היי! בינבה" ששודרה בישראל בטלוויזיה החינוכית.
בשנות ה-90 הייתה כתבת בכירה ברשת עיתוני "קול הכפר" - "קול הכפר", "קול רענן" ו"קול הרצליה".
תערוכת היחיד שלה, "לעוף בכנפים שבורות", הוצגה בבית מפעל הפיס בתל אביב ב-2015.
פיטר ווגה

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1833 פלקפיורד, נורווגיה 
 פטירה:  13 בינואר 1900 (בגיל 66) אוסלו, האיחוד השוודי-נורווגי 
 ענף מדעי:  כימיה פיזיקלית, כימיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסלו  Bergen Cathedral School 
 מוסדות:  אוניברסיטת אוסלו 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
ווגה ולצידו גולדברג, 1891
פיטר ווגה (בנורווגית: Peter Waage;‏ 29 ביוני 1833 – 13 בינואר 1900) היה כימאי ופרופסור נורווגי. הוא היה פרופסור לכימיה באוניברסיטת קריסטיאניה. יחד עם גיסו קאטו מקסימיליאן גולדברג, הוא גילה ופיתח את חוק פעולת המסות בין השנים 1864–1879.
ביוגרפיה

ווגה גדל באי הידרה שבמערב אגדר, נורווגיה. הוא היה בנם של פדר פדרסן ווגה (1796–1872) ורגין לוביז ווטה (1802–1872). הוא למד כימיה ומינרולוגיה באוניברסיטת כריסטיאניה (כיום אוניברסיטת אוסלו) בהנהלת אדולף סטרקר. הוא זכה לתואר האקדמאי "Candidatus realium" (מעין תואר דוקטור בנורווגיה) בשנת 1859. לאחר מכן נסע לצרפת וגרמניה, שם למד במשך שנתיים כולל זמן בילוי עם רוברט בונזן בהיידלברג.
בשנת 1861 הוסמך ווגה כפרופסור חבר ובשנת 1866 הוא מונה לפרופסור לכימיה באוניברסיטת כריסטיאניה. הוא נשאר פרופסור באוניברסיטה במשך 30 שנה. הוא היה גם יו"ר האגודה הפוליטכנית הנורווגית בין השנים 1868–1869, והיו"ר הראשון בסניף הנורווגי של ימק"א כשהוקם בשנת 1880.
חיים אישיים

ווגה התחתן פעמיים. בשנת 1862 הוא התחתן עם ג'והנה כריסטיאן טנדברג רידרוולד (1838–1869), בתם של הנס רידרוולד (1795–1876) ואן מארי בול (1804–1870). לאחר מות אשתו הראשונה הוא התחתן בשנת 1870 עם מתילדה סופי גולדברג (1845–1907), אחותו של קאטו גולדברג.
פרסומים

Waage, P.; C. M. Guldberg (1864). "Studies Concerning Affinity". Forhandlinger: Videnskabs - Selskabet I Christinia: 35.
Abrash, Henry I.; Gulberg, C. M. (1986). "Studies Concerning Affinity". Journal of Chemical Education. 63 (12): 1044–1047. Bibcode:1986JChEd..63.1044W. doi:10.1021/ed063p1044.- English translation of Waage and Guldberg's 1864 paper (above)
הערות שוליים

↑  Asimov, Asimov's Biographical Encyclopedia of Science and Technology 2nd Revised edition
↑  "Peter Waage". University of Bergen. נבדק ב-1 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Stud. med. Peter Waage". University of Oslo. נבדק ב-1 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bjørn Pedersen (2017-09-14). "Peter Waage". Store norske leksikon. נבדק ב-1 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Peter Waage & Cato Guldberg". Luminescent. נבדק ב-1 בפברואר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ove Kjølberg. "Peter Waage". Norsk biografisk leksikon. נבדק ב-1 בינואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 90548523  BnF: cb102589092 (data)  CANTIC: a11179260  GND: 117075612  ICCU: UTOV529234  ISNI: 0000 0000 8373 4827  LCCN: no2010145889  NTA: 071426507  SUDOC: 137363664  VIAF: 37684048   WorldCat (עם VIAF): 37684048
פרס מורגן

| --- | --- |
 תיאור:  מחקר מצטיין במתמטיקה של סטודנט לתואר ראשון
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הגוף המעניק:  האגודה האמריקאית למתמטיקה, האיגוד האמריקאי למתמטיקה והחברה למתמטיקה יישומית ותעשייתית
 תקופת הפרס:  1995–הווה (כ־29 שנים)
 נקרא על שם:  פרנק וברני מורגן
 
פרס מורגן (באנגלית: The Morgan Prize או בשם המלא: Frank and Brennie Morgan Prize for Outstanding Research in Mathematics by an Undergraduate Student, בתרגום חופשי לעברית: פרס פרנק וברני מורגן למחקר מצטיין במתמטיקה של סטודנט לתואר ראשון) הוא פרס שנתי, המוענק לסטודנט לתואר ראשון בארצות הברית, קנדה או מקסיקו, המפגין מחקר מעולה במתמטיקה. הפרס בסך 1,200 דולר שהוענק על ידי גברת פרנק מורגן מאלנטאון, פנסילבניה, נוסד בשנת 1995. הפרס מוענק במשותף על ידי האגודה האמריקאית למתמטיקה, האיגוד האמריקאי למתמטיקה והחברה למתמטיקה יישומית ותעשייתית. פרס מורגן נחשב ככבוד הגבוה ביותר שניתן לסטודנטים לתואר ראשון במתמטיקה.
הערות שוליים

↑  MAA, maa.org, List of Morgan Prize Recipients.
↑  MAS, Prizes and Awards. ams.org, Frank and Brennie Morgan Prize.
קא' ד'אורו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון העיר, אחוזה, מוזיאון, מוזיאון 
 כתובת:  קאנארג'ו 
 מיקום:  ונציה 
 מדינה:  איטליה 
 מייסדים:  Giorgio Franchetti 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1430
 תאריך פתיחה רשמי:  1954 
 אדריכל:  ברתולומאו בון, ג'ובאני בונו, Matteo Raverti 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 קואורדינטות:  45°26′26″N 12°20′02″E﻿ / ﻿45.440555555556°N 12.333888888889°E﻿ / 45.440555555556; 12.333888888889
 www.cadoro.org?lang=en
  (למפת ונציה מוגדלת) קא' ד'אורו(למפת ונציה רגילה) קא' ד'אורו
 
קא' ד'אורו (בוונטית: Ca' d'Oro - קיצור של "קאזה ד'אורו" - בית הזהב) או, בשמו הרשמי פאלאצו סנטה סופיה (Palazzo Santa Sofia) הוא ארמון (פאלאצו) הניצב על גדתה הצפונית של התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה.
הארמון, הניצב מערבית לריאלטו, נחשב לאחד הארמונות היפים בוונציה, והוא אחד העתיקים שבהם.
הארמון כונה בשם "בית הזהב" בשל ציפוי הזהב של חזית השיש של המבנה (ציפוי שלא קיים כיום).
היסטוריה

הארמון נבנה בין השנים 1428 ו-1430 עבור משפחת קונטאריני (משפחת אצולה ששמונה מבניה היו דוג'ים בין השנים 1043 ו-1676).
המבנה תוכנן על ידי האדריכלים ג'ובאני בון ובנו ברתולומאו (אשר תכננו את חזית ארמון הדוג'ים). המבנה בנוי בסגנון גותי ונחשב לדוגמה היפה ביותר של סגנון זה בוונציה.
החזית העיקרית של המבנה, הצופה אל התעלה הגדולה, מצופה שיש לבן. בקומה הראשונה של המבנה אכסדרת עמודים (לוג'ה) שבראשה קשתות ביזנטיניות, וממנה ניתן להיכנס אל אולם הכניסה של המבנה (ה-portego de mezo). מעל אכסדרת העמודים, בקומת המגורים העיקרית של המבנה (ה"פיאנו נובילה"), מרפסת בעלת קשתות בסגנון גותי אופייני. עמודי המרפסת התומכים בקשתות הם מהסדר הקורינתי. מעל הקשתות, חלונות קואטרופוליו (ארבעה עלים). מרפסת הקומה השלישית מהווה הד של מרפסת הקומה השנייה, אולם קשתותיה וחלונותיה עדינים ודקים יותר.
בדומה ליתר ארמונות ונציה, במרכז המבנה חצר פנימית, והמבנה עצמו (למעט החזית) עשוי לבנים.
לאחר נפילתה של הרפובליקה של ונציה, בשנת 1797, נמכר המבנה מספר פעמים. במהלך המאה ה-19 היה המבנה בבעלות רקדנית הבלט מריה טאליוני (Marie Taglioni), וזו הרסה את חדר המדרגות הגותי של המבנה ואת המרפסות הפנימיות שפנו לחצר.
בשנת 1894 רכש הברון ג'ורג'ו פרנקטי את המבנה, ובשנת 1922 תרם אותו על מנת שישמש כמוזיאון. המבנה שוקם (וחדר המדרגות נבנה מחדש), וכיום המבנה משמש כמוזיאון לאמנות.
קא' ונדראמין קאלרגי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  ארמון 
 על שם:  ונדראמין 
 כתובת:  קאנארג'ו 
 מיקום:  ונציה 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1509
 תאריך פתיחה רשמי:  1509 
 אדריכל:  מאורו קודוסי 
 סגנון אדריכלי:  Venetian Renaissance architecture 
 קואורדינטות:  45°26′32″N 12°19′47″E﻿ / ﻿45.442222°N 12.329722°E﻿ / 45.442222; 12.329722
 www.vendramincalergi.com
  (למפת ונציה מוגדלת) קא' ונדראמין קאלרגי(למפת ונציה רגילה) קא' ונדראמין קאלרגי
 
הארמון בשנת 1870, תצלומו של קארלו נאווה.
דיוקן משפחת ונדראמין (1543–1547), מעשה ידי טיציאן.
קא' ונדראמין קאלרג'י (באיטלקית: Ca' Vendramin Calergi) המכונה גם פאלאצו ונדראמין קאלרג'י (Palazzo Vendramin Calergi) הוא ארמון הממוקם על גדת התעלה הגדולה בוונציה שבאיטליה.
כיום המבנה משמש כאתר החורף של הקזינו של ונציה, וכן כמוזיאון לזכרו של ריכרד וגנר.
הארמון ממוקם ברובע קאנארג'ו של העיר.
היסטוריה

המבנה הוקם בשלהי המאה ה-15 בתכנונו של מאורו קודוצי, האדריכל שתכנן את כנסיית סן זכריה שבעיר. הקמת המבנה החלה בשנת 1481 והסתיימה לאחר מותו של קודוצי, תחת פיקוחו של בית המלאכה (בוטגה) של משפחת לומברדו, בשנת 1509. המבנה הוקם ביוזמת אנדראה לורדן ובמימון הדוג'ה לאונרדו לורדאן.
הארמון בנוי בסגנון הרנסאנס, וכולל שלוש קומות. חזית המבנה הפונה לעבר התעלה הגדולה בנויה בסגנון נאו-קלאסי, ומעוטרות בקשתות ובחלונות טרפויי (trefoil).
תקרות המבנה עוטרו בפרסקאות מעשה ידי האמן מאטיה בורטולוני בסגנון הבארוק.
בשנת 1581, בשל קשיים כלכליים של משפחת לורדאן, נמכר המבנה ליוליוס, דוכס ברנזוויק-לנבורג במחיר של 50,000 דוקאטים.
הדוכס מכר את המבנה לאחר שנתיים לגוליימו גונזגה השלישי, דוכס מנטובה, אשר לימים מכר אותו לאציל הוונציאני ויטרה קאלרג'י.
קאלרג'י הרחיב את המבנה בשנת 1614 ובנה אגף נוסף בתכנונו של האדריכל וינצ'נזו סקאמוצי. אגף זה נהרס בשנת 1659 ובמקומו נבנה אגף חדש באותה שנה.
בשנת 1739 עבר המבנה למשפחת ונדראמין בדרך נישואין.
בשנת 1844 נרכש המבנה על ידי מריה קרולינה, נסיכת נאפולי וסיציליה, דוכסית ברי, אולם לאחר איחוד איטליה נאלצו למכור את המבנה לנכדה של הנסיכה - הנסיך אנריקו, דוכס בארדי, אשר מכר את מרבית יצירות האמנות שהיו בארמון במכירות פומביות בפריז. אנריקו ורעייתו האינפנטה אדלגונדס, דוכסית חימאראס התגוררו במבנה שהפך למרכז לחברה הגבוהה של ונציה.
המלחין הגרמני ריכרד וגנר ביקר בוונציה שש פעמים בין שנת 1858 ועד מותו. וגנר שכר את הקומה השנייה של המבנה (הפיאנו נובילה) מהנסיך אנריקה והגיע למבנה ב-16 בספטמבר 1882 עם רעייתו וילדיו. בעת מגוריו במבנה, ב-13 בפברואר 1883, נפטר וגנר מהתקף לב. שלט על קיר המבנה מציין את מותו.
בשנת 1937 נמכר המבנה לג'ובאני וולפי, רוזן מיזוראטה, אשר הפך את המבנה למרכז לחקר האלקטרומגנטיות. בשנת 1946 רכשה עיריית ונציה את המבנה ומאז 1959 הוא משמש את הקזינו של ונציה.
בפברואר 1995 נפתח במבנה מוזיאון לזכרו של וגנר המכיל ספרי תווים, ציורים וחפצים שונים של משפחת וגנר. אוסף זה מהווה את האוסף הגדול ביותר של חפצי המשפחה מחוץ לביירוית.
פיט קייזר

פטרוס יוהאנס "פיט" קייזר (בהולנדית: Petrus Johannes "Piet" Keizer; ‏14 ביוני 1943 - 10 בפברואר 2017) היה כדורגלן הולנדי ששיחק בעמדת הקיצוני השמאלי.
קייזר נחשב לאחד מגדולי הכדורגלנים ההולנדים בכל הזמנים. הוא שיחק לאורך כל הקריירה בקבוצת נעוריו אייאקס אמסטרדם, והיה חלק מקבוצת הטוטאל פוטבול של המועדון בשנות ה-60 וה-70. לקייזר 34 הופעות במדי נבחרת הולנד בהן כבש 11 שערים, והיה שותף להעפלתה של הולנד לגמר מונדיאל 1974.