stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי קוריאה הדרומית – שווייץ
יחסים כלכליים

שווי הסחר הכללי השנתי שבין שווייץ לקוריאה הדרומית הוכפל מאז כניסתו לתוקף של הסכם הסחר החופשי שבין איגוד הסחר החופשי האירופי לבין קוריאה הדרומית בשנת 2006.
השגרירות השווייצרית בסיאול נתמכת על ידי מרכז עסקי שווייצרי, אשר אחראי על קידום הסחר וההשקעות בין שתי המדינות. בשנת 2018, פעלו כמאה חברות שווייצריות בשוק הדרום קוריאני.
שווייצרים בקוריאה הדרומית

על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2018 התגוררו בקוריאה הדרומית מאתיים חמישים ושבעה אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ מיוצגת בקוריאה הדרומית בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בסיאול, בירת המדינה.
קוריאה הדרומית מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה.
יחסי קוריאה הדרומית – קנדה

| יחסי קוריאה הדרומית – קנדה |
| --- | --- |
קוריאה הדרומית: קנדה


קוריאה הדרומית: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
99,720: 9,984,670
אוכלוסייה
51,704,841: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,712,793: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
33,126: 53,718
משטר
רפובליקה נשיאותית חוקתית: מונרכיה חוקתית

יחסי קוריאה הדרומית–קנדה הם יחסי החוץ בין קנדה לרפובליקה של קוריאה. חיילים קנדים השתתפו בהגנת דרום קוריאה במהלך מלחמת קוריאה. יחסים דיפלומטיים מלאים בין קנדה לדרום קוריאה כוננו ב-14 בינואר 1963. קנדה מחזיקה בקוריאה הדרומית שגרירות בסיאול וקונסוליה בפוסאן. קוריאה הדרומית מחזיקה שגרירות באוטווה ושלוש קונסוליות כלליות, במונטריאול, בטורונטו ובונקובר. שתי המדינות הן חברות מלאות ב-APEC, OECD ו- G20.
היסטוריה

היחסים בין קנדה לרפובליקה של קוריאה החלו במהלך המאה ה-19, כאשר הקנדים היו מהמערביים הראשונים שהגיעו לחצי האי הקוריאני, שרובם היו מיסיונרים נוצריים, אם כי הם הסתעפו לתחומי עבודה אחרים. הכומר ג'יימס ס. גייל הקנדי יצר את המילון הקוריאני-אנגלי שהפך לכלי הראשון והחיוני ביותר למחקר המדעי של קוריאה במערב; ועשה תרגום עצמאי של התנ"ך לשפה הקוריאנית. קנדי אחר, ד"ר אוליבר ר' אביסון, היה הרופא האישי של המלך קונג'ונג ונחשב למייסד הידע הרפואי המודרני בקוריאה. ד"ר פרנק שופילד, קנדי יליד בריטניה מגואלף, אונטריו, מילא תפקיד חשוב בשחרור קוריאה מהכיבוש היפני. שופילד הוא המערבי היחיד שנקבר באזור הפטריוט בבית העלמין הלאומי של קוריאה. קשר רשמי החל ב-1947 כאשר קנדה השתתפה בנציבות האו"ם בפיקוח על הבחירות בקוריאה, וקנדה הכירה רשמית הרפובליקה של קוריאה ב-1949.
כאשר פרצה מלחמה בין צפון קוריאה לדרום קוריאה בשנת 1950, שלחה קנדה 26,971 אנשי צבא לחצי האי הקוריאני כחלק מכוח של האו"ם, הכוח השלישי בגודלו לאחר ארצות הברית ובריטניה. בנוסף, קנדים פעלו בשירות חיל הים וחיל האוויר עם שמונה משחתות, 3,621 מלחים וקצינים, 22 טייסי קרב וכמה קצינים טכניים; שהיו קשורים לחיל האוויר החמישי של ארצות הברית. קנדה המשיכה בפעולות שמירת השלום בקוריאה עם כניסתו של הסכם שביתת הנשק. בשל אופי מלחמת קוריאה כ"מלחמה שנשכחה", עלתה המודעות הציבורית עם הקדשת אנדרטה לאומית בשנת 1997 - חומת הזיכרון בברמפטון, אונטריו. 516 קנדים מתו במלחמה ו-378 קנדים שוכבים קבורים בבית הקברות של האומות המאוחדות לזכר הנופלים בפוסאן.
יחסי סחר

בשנת 2014 הייתה דרום קוריאה היעד השביעי בגודלו לייצוא קנדי, השלישי בגודלו באסיה. בדצמבר 2009 נסע ראש ממשלת קנדה, סטיבן הרפר, לסיאול בסיבוב ההופעות שלו באסיה. שתי המדינות דיברו על פתיחת קשרי סחר נוספים. למרות הציע על התקדמות הסחר בטכנולוגיה ובמשאבים, דרום קוריאה לא התחייבה לבטל את האיסור על בשר בקר קנדי. באוקטובר 2011 הצהיר שר החקלאות הקנדי גרי ריץ כי הוא מרגיש בטוח כי דרום קוריאה תפתח מחדש את שוק דרום קוריאה לבשר בקר קנדי עד סוף השנה. האיסור קיים מאז 2003.
קשרי הסחר בשוק הבקר התרככו כבר בתחילת 2012, והסתיימו באיסור הבקר המיובא. קנדה ממשיכה לעשות צעדים משמעותיים ביחסים עם קוריאה בתחומים רבים, כולל הסכמי סחר חופשי פתוחים.
ב-11 במרץ 2014, הודיעו ראש הממשלה סטיבן הרפר והנשיא פאק גון-הייה כי קנדה ודרום קוריאה סיכמו משא ומתן על הסכם הסחר החופשי של קנדה–קוריאה.
הסחר הדו-צדדי הקנדי-דרום קוריאני הגיע ל-10.1 מיליארד דולר בשנת 2012. הייצוא הקנדי לקוריאה הדרומית עמד על 3.7 מיליארד דולר ואילו היצוא הדרום קוריאני לקנדה הגיע ל-6.3 מיליארד דולר. הייצוא העיקרי של קנדה לדרום קוריאה היה דלקים ושמנים מינרליים (גולמיים), דגנים, עיסת עץ, עפרות מינרליות ובשר. הייצוא העיקרי של דרום קוריאה לקנדה היה כלי רכב, ציוד חשמלי, מכונות, שמנים (לא גולמיים) וברזל / פלדה.
קוריאה הצפונית

האינטרסים של קנדה בקוריאה הצפונית מיוצגים באמצעות שגרירות קנדה בדרום קוריאה.
דחיית לגליזציה של מריחואנה

ב-22 באוקטובר 2018, ממשלת דרום קוריאה דחתה את הלגליזציה של קנדה לגבי מריחואנה, והזהירה את אזרחי דרום קוריאה במדינה כי עליהם לציית לחוק דרום קוריאה וייעצרו אם הם משתמשים במריחואנה בקנדה.
יחסי בנין–גרמניה

| יחסי בנין–גרמניה |
| --- | --- |
בנין: גרמניה


בנין: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
112,622: 357,022
אוכלוסייה
14,550,586: 84,431,715
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,673: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,352: 52,777
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה פדרלית

יחסי בנין–גרמניה הם יחסי החוץ בין בנין וגרמניה.
סקירה כללית

הרפובליקה הפדרלית של גרמניה כוננה יחסים דיפלומטיים עם בנין בשנת 1962, כשהדגש הוא על שיתוף פעולה בפיתוח.
התמיכה הגרמנית זוכה להערכה רבה בבנין. במשא ומתן הבין-ממשלתי באוקטובר 2019 התחייבה גרמניה כ-60 מיליון אירו לפרויקטים דו-צדדיים בין השנים 2019–2020, בנוסף לכ-19 מיליון אירו שסופקו לבנין במסגרת פרויקטים גלובליים.
שיתוף פעולה דו-צדדי מתבצע בהתאם לתוכנית הפיתוח הלאומית שאומצה בשנת 2018. שלוש העדיפויות העיקריות הן ביזור ופיתוח מקומי; מי שתייה, ניהול מים, תברואה וניהול פסולת מוצקה; וביטחון תזונתי וחקלאות. לפיתוח החקלאי יש חשיבות רבה בהפחתת העוני. מומחים גרמנים מייעצים לממשלה ליישום האסטרטגיה החקלאית הלאומית, במטרה לתמוך בביטחון המזון. במקביל, רשתות הערך המוסף של מוצרים חקלאיים (כותנה, שיאה, אגוזי קשיו, אורז וכו') נתמכות ברחבי בנין.
יחסים כלכליים

היקף הסחר בין גרמניה לבנין הוא צנוע. הסחר הדו-צדדי עם גרמניה עלה שוב מעט בשנת 2018. גרמניה ייצאה סחורות בשווי 39.598 מיליון אירו לבנין וייבאה סחורות בשווי 793,000 אירו; בנין דורגה אז במקום ה-154 כשותף ליצוא ובמקום ה-188 כשותף לייבוא עבור גרמניה.
למגזר הפרטי בגרמניה אחזקה ברובם בחברה המקומית CIMBENIN באמצעות חברת בת נורווגית של היידלברגמנט. DHL פועלת שם גם מאז 1984.
נציגויות דיפלומטיות

בנין אינה מיוצגת בגרמניה לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה.
גרמניה מחזיקה בבנין שגרירות בקוטונו.
יחסי יוון–פנמה

| יחסי יוון–פנמה |
| --- | --- |
יוון: פנמה


יוון: פנמה
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 75,420
אוכלוסייה
10,020,238: 4,529,530
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 83,382
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 18,409
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה

שר החוץ הפנמי חואן קרלוס ורלה (מימין) נפגש עם מקבילו היווני דימיטריוס דרוצס בשולי העצרת הכללית של האומות המאוחדות בניו יורק, 2010
יחסי יוון–פנמה הם יחסי החוץ בין יוון לפנמה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-7 במאי 1956. שתי המדינות משתפות פעולה באופן הדוק, תוך תמיכה הדדית של מועמדויות בארגונים בינלאומיים. כ-1,000 יוונים חיים כיום בפנמה. הרוב מצליחים כלכלית ופעילים מאוד, עם השתתפות חיובית בחיים הפוליטיים של המדינה. הקהילה היוונית בפנמה היא הגדולה והמאורגנת ביותר במרכז אמריקה.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מיוצגת בפנמה באמצעות שגרירותה במקסיקו סיטי, מקסיקו, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בפנמה סיטי.
פנמה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה.
יחסי בנגלדש–תימן

| יחסי בנגלדש–תימן |
| --- | --- |
בנגלדש: תימן


בנגלדש: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
148,460: 527,968
אוכלוסייה
174,095,429: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
437,415: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,513: 529
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי בנגלדש–תימן הם היחסים הבילטראליים בין הרפובליקה העממית של בנגלדש לרפובליקה התימנית.
היסטוריה

דרום תימן הכירה בבנגלדש ב-15 ביוני 1971. היא הייתה המדינה הראשונה שהכירה בקיומה של בנגלדש לאחר קבלת עצמאותה ב-25 במרץ 1971, ותמיכתה החזקה בבנגלדש הובילה לפיצול הדרגתי ביחסים שבין דרום תימן לסין. דרום תימן תמכה גם במעמד החברות של בנגלדש בארגון הבריאות העולמי. יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-1973 כשצפון תימן הכירה בבנגלדש. לטענת שיח' מוג'יבור ראהמאן (אנ') כינון היחסים הדיפלומטיים בין בנגלדש לרפובליקה הערבית התימנית (וכמו כן מדינות ערביות אחרות) נבע מתמיכתה של בנגלדש בצד הערבי במלחמת יום כיפור.
ביקורים

ביולי 1987 ביקר נשיא בנגלדש חוסיין מוחמד ארשד בצפון תימן בשאיפה להעצים סחר ושיתופי פעולה אחרים. במהלך ביקורו נחתמו 2 הסכמי סחר ושיתוף פעולה בין שתי המדינות. היה זה הביקור הנשיאותי הראשון של בנגלדש בצפון תימן.
מסחר ושיתופי פעולה

במהלך שנות ה-90 התעצמו היחסים הכלכליים בין שתי המדינות, עם גל של עלייה בסחר והעסקת עובדים זרים.
יחסי יוון–פקיסטן

| יחסי יוון–פקיסטן |
| --- | --- |
יוון: פקיסטן


יוון: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 796,095
אוכלוסייה
10,020,238: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 1,341
משטר
דמוקרטיה: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי יוון–פקיסטן הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
היסטוריה

קטסיאס מראה בעבודותיו את נקודת מבטם ואמונותיהם של הפרסים על הדברים הקורים באזור הודו ופקיסטן.
סקילקס איש קריאנדה נדד במסעותיו במאה השישית לפני הספירה בפקיסטן ובהודו כאשר מלך פרס באותה התקופה שלח אותו לבדוק לאן זורם נהר האינדוס.
מאוחר יותר, אלכסנדר מוקדון שלט בעמק האינדוס העתיק בפקיסטן, למעשה, אלו היו בין השטחים האחרונים במסעות כיבושיו, לפני שהגיע להודו, הניח את נשקו, וחזר חזרה לארץ מולדתו, יוון. חייליו של אלכסנדר מוקדון שינו את שמם ונשארו לשבת באזורים הללו. עם הזמן הם נטמעו באוכלוסייה המקומית וצאצאיהם חיים כיום בפקיסטן כאזרחים לכל דבר ועניין.
חלק מפקיסטן של היום היה בעבר בשלטון הממלכה ההודית-יוונית שנוסדה כ"יורשת לגיטימית" של אלכסנדר מוקדון.
בשנת 2015 מתגוררים 80,000 אנשים ממוצא פקיסטני לערך ביוון.
יוון תומכת בדיאלוג מוצלח בין פקיסטן והודו בנוגע לסכסוך על קשמיר, היא מקווה לפתרון ולעתיד שוחר שלום בין שתי המדינות.
ייצוג

יוון מיוצגת בפקיסטן בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באסלאמבאד, בירת המדינה. השגרירות נפתחה בשנת 1987.
פקיסטן מיוצגת ביוון בדרג השגרירות באמצעות שגרירות שהיא מחזיקה באתונה, בירת המדינה. השגרירות נפתחה בשנת 1975.
יחסי אוסטריה–מולדובה

| יחסי מולדובה–אוסטריה |
| --- | --- |
מולדובה: אוסטריה


מולדובה: אוסטריה
שטח (בקילומטר רבוע)
33,851: 83,871
אוכלוסייה
3,025,120: 9,118,988
תמ"ג (במיליוני דולרים)
16,539: 516,034
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,467: 56,589
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית פרלמנטרית

יחסי אוסטריה–מולדובה הם יחסי החוץ שבין אוסטריה למולדובה.
היסטוריה

יחסים דיפלומטיים בין המדינות נוסדו ב-25 במרץ 1992. לאוסטריה אין שגרירות במולדובה עצמה, והיחסים מתוחזקים באמצעות השגרירות האוסטרית בבוקרשט בירת רומניה וקונסוליה בקישינב. למולדובה יש שגרירות בווינה וקונסוליה באינסברוק.
יחסי סחר

בשנת 2005 היקף הסחר הכולל של מולדובה עם אוסטריה היה 33.56 מיליון דולר.[דרוש מקור]
יחסי יוון–פורטוגל

| יחסי יוון–פורטוגל |
| --- | --- |
יוון: פורטוגל


יוון: פורטוגל
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 92,090
אוכלוסייה
10,020,238: 10,421,898
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 287,080
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 27,546
משטר
רפובליקה

שר החוץ היווני ניקוס דנדיאס (משמאל) נפגש עם מקבילו הפורטוגזי אאוגושטו סנטוש סילבה בליסבון, 2021 (בעת מגפת הקורונה בפורטוגל
יחסי יוון–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים בין יוון לפורטוגל.
רקע

ברמה הפוליטית, היחסים בין יוון לפורטוגל הם ברמה טובה מאוד, והם נקבעים במידה רבה על ידי השתתפותן של שתי המדינות באיחוד האירופי ובנאט"ו. לשתי המדינות יש הרבה מן המשותף בתחום התרבותי, וישנן גם תוכניות למלגות וחילופי מדעים. יוון דחפה להצטרפות פורטוגל למשחקי הים התיכון.
היסטוריה

יוון העתיקה שמרה על קשרים והתנחלויות בפורטוגל. המושבה היוונית העתיקה ביותר במה שהיא כיום פורטוגל נמצאת בטווירה, מהמאה הרביעית לפני הספירה. היו קשרי סחר לאורך כל החוף לסנטה אולאיה ומצפון.
בעוד פורטוגל הייתה בעיקר תחת שלטון ערבי בין 711 עד להקמתה בשנת 1143, יוון נותרה ביזנטית מ-395 עד 1453. לאחר מכן, יוון הפכה לחלק מהאימפריה העות'מאנית עד המהפכה היוונית משנת 1821, ואילו האימפריה הקולוניאלית הפורטוגלית עיצבה את האוריינטציה הלא-אירופית של פורטוגל במשך מאות שנים מאז המאה ה-15.
יוון, שהייתה עצמאית מאז 1827, ופורטוגל, כוננו אז יחסים דיפלומטיים. שגריר יוון במדריד, אנדראס מטקסס, היה השגריר היווני הראשון בליסבון שהוסמך לשתי המדינות משנת 1835, ואילו מרטינו טייציירה הום דה ברדרוד, בתפקיד המיניסטרו פלניפוטנציאריו הפורטוגזי, שהיה השגריר בבוקרשט, הוסמך אף לאתונה בשנת 1919 כשגריר פורטוגל הראשון ביוון.
ב-29 במאי 1924 הכירה ממשלת פורטוגל ברפובליקה ההלנית השנייה.
שתי המדינות חתמו על הסכם סחר ושילוח ראשון ב-15 באוגוסט 1938.
בזמן שפורטוגל נותרה נייטרלית במלחמת העולם השנייה, סבלה יוון מהפלישה האיטלקית ומהכיבוש הגרמני שלאחר מכן עד 1945. מלחמת אזרחים פרצה ביוון, ואחריה דיקטטורה צבאית. פורטוגל הייתה דיקטטורה מאז 1926, עד שמהפכת הציפורנים בשנת 1974 החזירה את המדינה לדמוקרטיה. באותה שנה נפילת הדיקטטורה הצבאית היוונית הביאה לחזרה לדמוקרטיה. שתי המדינות מכוונות כעת מערבה. במהלך הצטרפותם לאיחוד האירופי בשנת 1981 (יוון) ו-1986 (פורטוגל), שתי המדינות מתכנסות יותר ויותר. הם היו בעבר שותפים בנאט"ו, בגלל הכיוון הגאו-פוליטי השונה, כמעט ולא היו ביניהן קשרים ישירים.
לאחר הסכם ראשון בנושא שיתוף פעולה בתרבות ובמדעים בשנת 1980, הגיע בשנת 1986 הסכם תעופה דו צדדי. בשנת 1999 חתמו שתי המדינות על הסכם מיסוי כפול.
פורטוגל הייתה אחת המדינות הראשונות שהכניסו את המטבע המשותף, האירו, בשנת 1999, אחריה יוון בשנת 2001. בשתי המדינות האירו הוצג כמזומן ב-1 בינואר 2002.
כחלק ממדינות ה-GIIPS, שתי המדינות נקלעו למשבר כלכלי קשה בעקבות משבר האירו 2010 ובעקבות כך קיבלו סיוע מקרן חילוץ האירו השנויה במחלוקת. שתיהן היו בין מדינות אירופה עם יחס החוב הממשלתי הגבוה ביותר. בעוד פורטוגל הצליחה לעזוב את חבילת ההצלה בשנת 2014, משבר החוב הריבוני היווני נמשך (נכון לשנת 2017).
לאחרונה ביקר ראש ממשלת פורטוגל אנטוניו קוסטה ביוון בשנת 2016, ופגש שם את מקבילו אלכסיס ציפראס. קוסטה העניק ליוון תמיכה נוספת להתמודד עם זרם הפליטים.
נציגויות דיפלומטיות

יוון מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון ו-3 קונסוליות בפונשל, פונטה דלגדה ופורטו. מאידך, פורטוגל מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-3 קונסוליות בקורפו, פיראוס וסלוניקי.
יחסי יוון–פיג'י

| יחסי יוון–פיג'י |
| --- | --- |
יוון: פיג'י


יוון: פיג'י
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 18,274
אוכלוסייה
10,020,238: 929,884
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 5,495
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 5,909
משטר
דמוקרטיה: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי יוון–פיג'י הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין הרפובליקה של איי פיג'י.
סקירה כללית

יוון ופיג'י כוננו באופן רשמי את יחסיהן הדיפלומטיים בשנת 1978. על פי משרד החוץ היווני, "היחסים בין שתי המדינות טובים וקיים שיתוף פעולה דו-צדדי ומולטירלי משביע רצון".
אין קהילה יוונית על האיים. מעט מאוד אנשים ממוצא יווני עובדים על האיים, וגם זאת לרוב כשליחים של ארגונים בינלאומיים או כאנשי עסקים המבקרים לעיתים קרובות בהם.
היוונים המגיעים לאיים נכנסים אליהם בקלות וללא צורך באשרת כניסה. לעומתם, אזרחים פיג'יאנים המגיעים ליוון זקוקים לאשרה כדי להיכנס אליה. אשרות לאזרחים הפיג'יאנים המגיעים ליוון מונפקות בוולינגטון, ניו זילנד. מספר שגרירויות של מדינות אירופה הממוקמות בפיג'י מנפיקות גם הן אשרות כניסה ליוון.
ייצוג

יוון לא מיוצגת בפיג'י אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בקנברה, בירת אוסטרליה.
פיג'י לא מיוצגת ביוון אלא באמצעות השגרירות שהיא מחזיקה בבריסל, בירת בלגיה (האמונה על כל שטח אירופה).
ראו גם

יחסי טובאלו-יוון
יחסי יוון–צ'ילה

| יחסי יוון–צ'ילה |
| --- | --- |
יוון: צ'ילה


יוון: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
131,957: 756,102
אוכלוסייה
10,020,238: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
238,206: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
23,773: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה דמוקרטית

יחסי יוון–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לבין הרפובליקה ההלנית. הפזורה היוונית בצ'ילה היא הגדולה ביותר באמריקה הלטינית, עם כ-120 אלף ממוצא יווני.
היסטוריה

היחסים בין שתי המדינות החלו בתחילת המאה ה-20, עם הגירה מסיבית של היוונים לצ'ילה, אשר התיישבו בעיקר בערי החוף של אנטופגסטה, לה סרנה וולפראיסו. זרם הגירה זה הביא ליצירתה של קהילה יוונית שנמצאת בצ'ילה עד ימינו, ובא לידי ביטוי באמצעות מוסדות סוציו-תרבותיים שונים, כמו גם יסוד הכנסייה היוונית האורתודוקסית של סנט קונסטנטין ואלנה, הכנסייה הראשונה בצ'ילה, שהוקמה לכבוד היחסים הטובים בין שתי המדינות.
בשנת 1968 הוקם המרכז ללימודים יוונים, ביזנטיים ונאו-הלניים של אוניברסיטת צ'ילה, אשר לקח כמטרותיו פרסום מאמרים, מחקר והפצת תרבות והיסטוריה של אומות הבלקן במדינות דרום אמריקה.
על פי נתוני המכון הלאומי לסטטיסטיקה של צ'ילה, בשנת 2005 התגוררו ביוון 612 אזרחי צ'ילה, בגלל השיעור הנמוך של ההגירה הצ'יליאנית, זו אחת מ-40 הקהילות הגדולות ביותר של צ'יליאנים בעולם.
יחסי כלכלה

יחסי המסחר היווניים נשלטים על ידי הסכם השותפות הכלכלית הצ'יליאני (EPA) שנחתם עם האיחוד האירופי בשנת 2002, ונכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2003. בנוסף, "הסכם להגנת הקידום הדדי של השקעות" בין וממשלות יוון וצ'ילה נחתם ביולי 1996. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (OECD).
בתחום התיירות, אזרחים יוונים וצ'יליאנים רשאים להיכנס באופן חופשי ממדינה אחת לשנייה, מאז שצ'ילה הצטרפה לוויתור על ויזה למשך 90 ימים עד 180 ימים בתוך אזור שנגן, שבו יוון חברה כחלק מחברותה באיחוד האירופי. ממשלת צ'ילה מצידה, כחלק מעקרון ההדדיות, מעניקה פטור למשך 90 יום לאזרחי יוון.
נציגויות דיפלומטיות

היחסים הדיפלומטיים ההדדיים הושעו ברמת השגרירות בתגובה להפיכה בצ'ילה בשנת 1973, וכוננו מחדש בשנת 1992.
יוון מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה, ו-2 קונסוליות באנטופגסטה וולפראיסו. מאידך, צ'ילה מחזיקה ביוון שגרירות באתונה ו-3 קונסוליות בפיראוס, רודוס וסלוניקי.
יורו 2008

| --- | --- |

 מארחת:  אוסטריה אוסטריה   שווייץ שווייץ
 תקופת התחרות:  7 ביוני 2008 – 29 ביוני 2008 (23 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:   ספרד
 מספר משחקים:  31
 מספר שערים:  77 (2.48 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  1,140,902 (36,803 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד דוויד וייה (4 שערים)
 השחקן המצטיין:  ספרד צ'אבי
 → פורטוגל 2004פולין ואוקראינה 2012 ←
אליפות אירופה בכדורגל 2008, הידועה גם בשם יורו 2008, היא אליפות אירופה בכדורגל ה-13 שמארגנת אופ"א. הטורניר נערך באוסטריה ובשווייץ מ-7 ביוני עד ה-29 ביוני 2008. נבחרות אוסטריה ושווייץ העפילו אוטומטית לטורניר כמארחות. שאר 14 הנבחרות עלו מטורנירי מוקדמות שהחלו בספטמבר 2006.
בסך הכל 16 נבחרות שיחקו 31 משחקים בטורניר, כאשר משחק הפתיחה נערך בבזל שבשווייץ ומשחק הגמר נערך בווינה שבאוסטריה. הזוכה באליפות הייתה ספרד אחרי שגברה 0-1 בגמר על גרמניה משערו של פרננדו טורס.
בסך הכל הובקעו במשחקי היורו 77 שערים ב-31 משחקים (ממוצע של 2.48 שערים למשחק). הוועדה הטכנית של אופ"א בחרה בצ'אבי כשחקן המצטיין בטורניר.
מוקדמות

הגרלת שלב המוקדמות של יורו 2008 נערכה במונטרה בשווייץ ב-27 בינואר 2006. שלב המוקדמות החל בספטמבר 2006, כמה חודשים לאחר מונדיאל 2006. אוסטריה ושווייץ העפילו ליורו אוטומטית כמארחות. פורמט המוקדמות שונה מאז המוקדמות הקודמות.
הנבחרות שסיימו במקום הראשון והשני מ-7 בתים העפילו אוטומטית לטורניר. משמע, לא היו משחקי פליי-אוף בין הקבוצות שמסיימות במקום השני. הבית הראשון כלל שמונה קבוצות, ויתר ששת הבתים כללו שבע.
שלב המוקדמות הסתיים ב-21 בנובמבר 2007 והגרלת הבתים לעולות לטורניר נערכה ב-2 בדצמבר באותה שנה.
קביעת הדירוג לקראת הגרלת הבתים ביורו היא כדלקמן:
דרג א': שווייץ, אוסטריה, יוון והולנד.
דרג ב': איטליה, קרואטיה, צ'כיה ושוודיה.
דרג ג': גרמניה, פורטוגל, ספרד ורומניה.
דרג ד': צרפת, פולין, רוסיה וטורקיה.
מוקדמות > נבחרות שהעפילו

| נבחרת | סיבת העפלה | תאריך העפלה | הופעות קודמות |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | *1 !מארחת | 12 דצמבר 2002 | 0 |
|  שווייץ | *2 !מארחת | 12 דצמבר 2002 | 2 (1996, 2004) |
|  גרמניה | D2 !סגנית בית 4 | 13 אוקטובר 2007 | 9 (1972, 1976, 1980, 1984, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004) |
|  יוון | C1 !מנצחת בית 3 | 17 אוקטובר 2007 | 2 (1980, 2004) |
|  צ'כיה | D1 !מנצחת בית 4 | 17 אוקטובר 2007 | 6 (1960, 1976, 1980, 1996, 2000, 2004) |
|  רומניה | G1 !מנצחת בית 7 | 17 אוקטובר 2007 | 3 (1984, 1996, 2000) |
|  פולין | A1 !מנצחת בית 1 | 17 נובמבר 2007 | 0 |
|  איטליה | B1 !מנצחת בית 2 | 17 נובמבר 2007 | 6 (1968, 1980, 1988, 1996, 2000, 2004) |
|  צרפת | B2 !סגנית בית 2 | 17 נובמבר 2007 | 6 (1960, 1984, 1992, 1996, 2000, 2004) |
|  קרואטיה | E1 !מנצחת בית 5 | 17 נובמבר 2007 | 2 (1996, 2004) |
|  ספרד | F1 !מנצחת בית 6 | 17 נובמבר 2007 | 7 (1964, 1980, 1984, 1988, 1996, 2000, 2004) |
|  הולנד | G2 !סגנית בית 7 | 17 נובמבר 2007 | 7 (1976, 1980, 1988, 1992, 1996, 2000, 2004) |
|  פורטוגל | A2 !סגנית בית 1 | 21 נובמבר 2007 | 4 (1984, 1996, 2000, 2004) |
|  טורקיה | C2 !סגנית בית 3 | 21 נובמבר 2007 | 2 (1996, 2000) |
|  רוסיה | E2 !סגנית בית 5 | 21 נובמבר 2007 | 8 (1960, 1964, 1968, 1972, 1988, 1992, 1996, 2004) |
|  שוודיה | F2 !סגנית בית 6 | 21 נובמבר 2007 | 3 (1992, 2000, 2004) |
↑  מודגש – זכתה בטורניר המצוין. נטוי – אירחה את הטורניר המצוין.
↑  מ־1972 עד 1988, גרמניה התמודדה כגרמניה המערבית.
↑  מ־1960 עד 1980, צ'כיה התמודדה כצ'כוסלובקיה.
↑  מ־1960 עד 1988, רוסיה התמודדה כברית המועצות, וב־1992 כחבר המדינות העצמאיות.
אצטדיונים

| בזל - שווייץ | ברן - שווייץ | ז'נבה - שווייץ | ציריך - שווייץ |
| --- | --- | --- | --- |
| זנקט יאקוב פארק קיבולת: 42,500 | סטאד דה סוויס, ונקדורף קיבולת: 32,000 | סטאד דה ז'נב קיבולת: 30,084 | אצטדיון לציגרונד קיבולת: 30,000 |


| אינסברוק - אוסטריה | קלאגנפורט - אוסטריה | זלצבורג - אוסטריה | וינה - אוסטריה |
| אצטדיון טיבולי נוי קיבולת: 30,000 | היפו ארנה קיבולת: 32,000 | ואלס זיצנהיים  קיבולת: 30,000 | אצטדיון ארנסט האפל קיבולת: 53,008 |
שלב הבתים > בית ב'

קרואטיה ניצחה את שני משחקיה הראשונים (1–0 על אוסטריה, 2–1 על גרמניה), ובשל התיקו 1–1 בין פולין לאוסטריה,, היא הבטיחה את ראשות הבית ואת ההעפלה לרבע הגמר. במחזור השלישי ניצחה גרמניה 1–0 את אוסטריה והעפילה לרבע הגמר,, בעוד קרואטיה ניצחה 1–0 את פולין במשחק חסר משמעות, ובכך הייתה לנבחרת הראשונה בטורניר שמסיימת את שלב הבתים במאזן מושלם.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרואטיה | 9 | 3 | 3 | 0 | 0 | 4 | 1 | 3 |
|  גרמניה | 6 | 3 | 2 | 0 | 1 | 4 | 2 | 2 |
|  אוסטריה | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 3 | -2 |
|  פולין | 1 | 3 | 0 | 1 | 2 | 1 | 4 | -3 |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אוסטריה | 0 – 1 | קרואטיה   |
|  גרמניה | 2 – 0 | פולין   |
|  קרואטיה | 2 – 1 | גרמניה   |
|  אוסטריה | 1 – 1 | פולין   |
|  פולין | 0 – 1 | קרואטיה   |
|  אוסטריה | 0 – 1 | גרמניה   |
משחקים ראש בראש: אוסטריה 1–1 פולין. הפרש שערים כללי: אוסטריה 2–, פולין 3–.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 ביוני 2008   18:00 |  אוסטריה | 0–1 |  קרואטיה | אצטדיון ארנסט האפל, וינה צופים: 51,428 |
| 8 ביוני 2008   18:00 |  | (סיקור) | לוקה מודריץ'  4' (פ) | אצטדיון ארנסט האפל, וינה צופים: 51,428 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 8 ביוני 2008   20:45 |  גרמניה | 2–0 |  פולין | אצטדיון ורטרזה, קלגנפורט צופים: 30,461 |
| 8 ביוני 2008   20:45 | לוקאס פודולסקי  20', 72' | (סיקור) |  | אצטדיון ורטרזה, קלגנפורט צופים: 30,461 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביוני 2008   18:00 |  קרואטיה | 2–1 |  גרמניה | אצטדיון ורטרזה, קלגנפורט צופים: 30,461 |
| 12 ביוני 2008   18:00 | דאריו סרנה  24'   איוויצה אוליץ'  62' | (סיקור) | לוקאס פודולסקי  79' | אצטדיון ורטרזה, קלגנפורט צופים: 30,461 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביוני 2008   20:45 |  אוסטריה | 1–1 |  פולין | אצטדיון ארנסט האפל, וינה צופים: 51,428 |
| 12 ביוני 2008   20:45 | איביצה ואסטיץ'  90+3' (פ) | (סיקור) | רוג'ר גריירו  30' | אצטדיון ארנסט האפל, וינה צופים: 51,428 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 ביוני 2008   20:45 |  פולין | 0–1 |  קרואטיה | אצטדיון ורטרזה, קלגנפורט צופים: 30,461 |
| 16 ביוני 2008   20:45 |  | (סיקור) | איוואן קלאסניץ' ‏ 53' | אצטדיון ורטרזה, קלגנפורט צופים: 30,461 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 ביוני 2008   20:45 |  אוסטריה | 0–1 |  גרמניה | אצטדיון ארנסט האפל, וינה צופים: 51,428 |
| 16 ביוני 2008   20:45 |  | (סיקור) | מיכאל באלאק  49' | אצטדיון ארנסט האפל, וינה צופים: 51,428 |