stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לירות כדי להרוג
הפקה והפצה

יוצר הסרט מייקל דייוויס, אשר שימש הן כתסריטאי והן כבמאי, הציע את הפרויקט למספר אולפנים אך נדחה. לבסוף, יצר דייוויס סרטון אנימציה בן 17 דקות המורכב מרישומים אשר הציגו את סצנות הפעולה בסרט. הסרטון משך את תשומת לבם של מנהלי ניו ליין סינמה, ואלו אישרו את ההפקה. הסרט צולם בקנדה במהלך שלושה חודשים ב-2006.
הפצת הסרט תוכננה ל-2007. על אף שבתחילה שקלו מפיצי הסרט להעלותו לאקרנים בתקופת החגים בארצות הברית, שבמהלכה יוצאים לרוב שוברי קופות, הקרנות הסרט החלו לבסוף בחודש ספטמבר, אשר מתאפיין בתזרים הכנסות חלש יותר. הקרנת הבכורה התקיימה בכנס קומיקון בסן דייגו בחודש יולי של אותה שנה והביאה עימה ביקורות טובות מבאי הכנס.
במהלך הזמן שבין הקרנת הבכורה להפצה המסודרת יצאו מפיצי הסרט במסע פרסום כדי לקדמו. זה כלל, בין השאר, מכירת מוצרים בדיוניים כגון עגלות תינוק חסינות לכדורים או ציוד המיועד ליחידות משטרה למטרות פיזור הפגנות אלימות (כגון קסדות או מגנים), המותאם לתינוקות. המוצרים שווקו דרך מודעות, סרטונים ואתר אינטרנט ונועדו להעלות את הסקרנות בדבר הסרט.
הכנסות וביקורות

הסרט יצא להפצה רחבה בארצות הברית ב-7 בספטמבר 2007, יחד עם המערבון "3:10 ליומה". בעוד שזה האחרון מוקם במקום הראשון בטבלת שוברי הקופות באותו סוף שבוע, "לירות כדי להרוג" הגיע למקום הרביעי בלבד ולסך הכנסות של 5 מיליון דולר באותו סוף שבוע. הסרט הוקרן בארצות הברית במשך 6 שבועות וגרף 12 מיליון דולר בלבד, לעומת תקציב משוער של 39 מיליון. 14 מיליון נוספים נצברו בהקרנות מחוץ לארצות הברית, כאשר להצלחה הגדולה ביותר מחוץ לארצות הברית זכה הסרט בממלכה המאוחדת, שם גרף קרוב ל-2 מיליון דולר.
מבחינה ביקורתית זכה הסרט להצלחה מעורבת. מבקרים מספר שיבחו את הסרט על סצנות הפעולה שלו והערך הבידורי. אחרים לא התרשמו מההומור או מסצנות הפעולה וזיכו אותו בביקורות שליליות למדי. הגדיל לעשות מבקר הקולנוע של הניו יורק טיימס, שכינה את הסרט "פיסת זבל חסרת כל תועלת". באתר Rotten Tomatoes, המרכז ביקורות קולנוע, זכה הסרט ל-67% ביקורות חיוביות, מתוך 157 ביקורות בסך הכול.
הערות שוליים

↑  Ben Fritz,‏ Owen targets 'Shoot'‎, באתר מגזין וראייטי, 13 ביוני 2005
↑  Henry Ham,‏ Shoot 'Em Up Brings Down the House at Comic-Con, באתר Rotten Tomatoes,‏ 27 ביולי 2007
↑  "Bullet Proof Baby". אורכב מ-המקור ב-2008-10-09.
↑  Weekend Box Office - September 7-9, 2007, באתר Box Office Mojo
1 2  Shoot 'Em Up - Weekend Box Office Results, באתר Box Office Mojo
↑  A. O. Scott,‏ Never Mind Those Bullets, a Newborn Needs Rescuing, באתר עיתון הניו יורק טיימס, 7 בספטמבר 2007
↑  "לירות כדי להרוג", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
לאבוצ'קין La-7

לאבוצ'קין La-7 (ברוסית: Лавочкин Ла-7) היה מטוס קרב סובייטי ששימש את חיל האוויר הסובייטי במלחמת העולם השנייה. המטוס פותח על ידי המשרד לתכנון ניסויי של סמיון לאבוצ'קין.
המטוס נכנס לשירות פעיל ב-1944 ושירת עד לסוף מלחמת העולם השנייה וזמן קצר אחריה. ה-La-7 פותח כתחליף למטוס הקרב La-5.
ה-La-7 היה מטוס חד מנועי, הבנוי כולו מעץ והונע על ידי מנוע מקורר אוויר, בעל הספק של 1850 כ"ס. מנוע זה אפשר ל-La-7 להגיע למהירות טיסה הגבוהה בכ-50 קמ"ש לעומת קודמו, La-5. כמו כן גם קצב הנסיקה שלו היה גדול בהרבה מקודמו.
החימוש העיקרי של La-7 היה זהה לקודמו -  2 תותחים בקוטר של 20 מ"מ. בנוסף לתותחים הותקנו על כנפי המטוס מתלי נשיאה לפצצות (2 פצצות של 50 או 100 ק"ג).
המטוס נכנס לשירות בחיל האוויר הסובייטי ביוני 1944, כאשר נטל חלק במבצע בגרטיון.
ייצור ה-La-7 הופסק בשנת 1946 והוא הוחלף במטוס מתקדם יותר – La-9. בסך הכל נבנו 5,753 מטוסי La-7 בשנים 1944 – 1946.
שירות במדינות נוספות

פרט לחיל האוויר הסובייטי סופק המטוס לטייסות צ'כוסלובקיות, שלחמו במסגרת הצבא האדום. המטוסים ששרדו את המלחמה המשיכו לשרת בצבא צ'כוסלובקיה עד לסוף 1950.
הערות שוליים

↑  צ'כוסלובקיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007572497205171  LCCN: sh2011004842  NKC: ph207193 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תעופה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ללכת בדרכך (ספר)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'וג'ו מויס
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן 
 הוצאה
 הוצאה:  ספרי פינגווין 
 תאריך הוצאה:  2012
 מספר עמודים:  407
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת ידיעות ספרים
 תאריך:  2014
 תרגום:  קטיה בנוביץ'
 סדרה
 הספר הבא:  החיים אחריך, ממשיכה בדרכי
 מספר ספרים:  3
 
"ללכת בדרכך" (באנגלית: Me Before You) הוא רומן של הסופרת והעתונאית הבריטית ג'וג'ו מויס. הספר הוא חלק מטרילוגיה, שכללה מאוחר יותר, גם את הספרים "החיים אחריך" ו"ממשיכה בדרכי". מהדורה ראשונה של הספר התפרסמה בינואר 2012, והוא תורגם ויצא לאור בישראל בשנת 2014 בהוצאת ידיעות ספרים, בתרגומה של קטיה בנוביץ'.
עלילה

לואיזה קלארק בת ה-26 עוזרת לפרנס את בית משפחתה. היא מרגישה כי היא עומדת בצל אחותה הצעירה טרינה, שהיא אם חד - הורית. לואיזה עובדת בבית קפה מקומי עד שבעליו פושט רגל. אחרי ניסיונות למצוא עבודה במספר מקומות ללא הצלחה, היא פונה למשפחה האמידה בכפר מגוריה, ומתראיינת אצל אם המשפחה למשרת מטפלת אישית לבנה הנכה, המשותק. לאחר שהיא מתקבלת לעבודה זו, נפגשת לואיזה עם וויל טריינר, האדם בו היא צריכה לטפל. תחילה וויל לא חיבב את לואיזה, והפגין זאת בהתנהגות קרה ומרוחקת. לואיזה, שכל רצונה היה לבצע את עבודתה בצורה הטובה ביותר, לא הבינה את פשר התנהגותו של וויל, ולכן חשה תסכול רב. למרות ההתנהגות המבזה של וויל, לואיזה בוחרת להישאר בעבודה זו בגלל המצב הכלכלי הירוד בביתה והצורך שלה בכסף. וויל נהיה מרוחק עוד יותר לאחר שבאה לביקור בת זוגו לשעבר, אליסיה, ומספרת לו כי היא מתחתנת עם חברו הטוב לשעבר, רופרט. רק לאחר טיפול מסור וניסיונות בלתי פוסקים מצד לואיזה, מסכים וויל להיות יותר פתוח ואמפתי כלפיה.
בזמן שהיחסים עם וויל משתפרים, לואיזה מבחינה בחתכים על ידו של וויל. מאוחר יותר, לואיזה שומעת את שיחתם המתוחה של הוריו אודות רצונו של וויל לסיים את חייו במכון בשווייץ. היא שמעה כי אמו של וויל, קמילה, הפצירה בו לנסות ולחוות את החיים למשך שישה חודשים נוספים, ורק לאחר מכן, אם דעתו לא תשתנה, היא תסכים לעשות כרצונו. מרגע זה לואיזה מחליטה כי משימתה היא לשנות את דעתו של וויל, ולגרום לו לבחור לחיות בששת החודשים הקרובים. היא מספרת על כך רק לאחותה טרינה, וביחד הן חושבות על הדרכים לשמח את וויל. בששת החודשים הללו וויל ולואיזה מתקרבים, וכתוצאה מכך מערכת היחסים בין לואיזה לבן זוגה נפגעת עד שהשניים נפרדים. באותה תקופה אביה של לואיזה מאבד את עבודתו, ובכך מחמיר עוד יותר מצבה הכלכלי של המשפחה. סטיבן טריינר, אביהו של וויל, מציע לו משרה בביתו. לואיזה מבינה שוויל עומד מאחורי הניסיון לסייע למשפחתה, על מנת שהיא תוכל לעזוב את הבית וללכת ללמוד.
וויל ולואיזה הולכים לחתונתם של אליסיה ורופרט, ושם הם רוקדים ומפלרטטים. וויל אומר ללואיזה שהיא הסיבה היחידה שלו להתעורר בבוקר. לואיזה משכנעת את וויל לצאת לחופשה איתה, אבל לפני שהם יוצאים וויל חולה ולואיזה נאלצת לבטל. מאוחר יותר, היא לוקחת את וויל לחופשה באי. בלילה לפני שהם חזרו הביתה, לואיזה אומרת לוויל שהיא אוהבת אותו. וויל אומר ללואיזה שהוא רוצה לספר לה משהו חשוב, אך לואיזה מודה שהיא כבר יודעת על הכוונות שלו לסיים את חייו בשווייץ. וויל אומר שהזמן שלהם ביחד היה מיוחד, אבל הוא לא יכול לשאת יותר את החיים בכיסא גלגלים, ושתוכניתו תצא לפועל. לואיזה, שכועסת ופגועה, יוצאת החוצה בסערה ולא מדברת איתו למשך שאר הטיול. כשהם חוזרים הביתה, ההורים של וויל מופתעים לטובה מהמצב הגופני הטוב שלו. לואיזה, לעומת זאת, פורשת מתפקידה כמטפלת שלו והם מבינים כי וויל סיפר לה כי החלטתו סופית.
בליל טיסתו של וויל לשווייץ, לואיזה מבקרת אותו בפעם האחרונה. הם מסכימים כי ששת החודשים האחרונים היו הטובים ביותר שהיו להם מזה הרבה זמן. וויל נפטר במכון בשווייץ זמן קצר לאחר מכן. לאחר מכן מתברר שוויל השאיר ללואיזה סכום נכבד של כסף כדי שתוכל להגשים את חלומה וללמוד. הסיפור מסתיים כשלואיזה נמצאת בבית קפה בפריז כשהיא קוראת את מילותיו האחרונות של וויל אליה, שאומרות לה לחיות טוב.
דמויות

לואיזה (לו) קלארק - בת 26. אישה יצירתית, חיובית ומצחיקה. נוהגת ללבוש בגדים מאוד צבעוניים וייחודיים. באחת משיחותיה עם וויל חשפה כי חלומה הוא ללמוד עיצוב אופנה. בגלל המצב הכלכלי הירוד בביתה לא הצליחה להגשים חלום זה. היא לא מאמינה בעצמה וממעיטה מערכה. במהלך הספר, ובעזרתו של וויל, היא לומדת להעריך את עצמה, לצאת מגבולות אזור הנוחות שלה, ולגלות את הצד ההרפתקני בתוכה.
ויליאם (וויל) טריינר - בן 35 שהפך למשותק בארבעת גפיו אחרי שפגע בו אופנוע. אינטליגנטי, בן למשפחה עשירה. השיתוק הותיר אותו עוקצני, קר רוח ומרוחק. במהלך הספר מתאהב בלואיזה, המטפלת שלו, ואומר לה כי היא "הסיבה היחידה שלו לקום בבוקר". בעזרתה של לואיזה, מתגלה בו גם צד רגיש, אמפתי וחם.
קמילה טריינר - אימו של וויל טריינר. בעלת מערכת יחסים מתוחה עם בנה. היא נוקשה וקשוחה אבל דואגת מאוד למצבו של בנה. במהלך הספר נקשרת גם ללואיזה.
סטיבן טריינר - אביו של וויל שמרוחק מילדיו. אדם שקט שמופיע בעיקר בצל אשתו. בגד באשתו ולבסוף עזב אותה עבור האישה החדשה שפגש.
ג'ורג'ינה טריינר - אחותו הצעירה של וויל. מתגוררת באוסטרליה, אך חוזרת לאנגליה לאחר התאונה של אחיה. מקנאת בוויל על היחס המועדף שהוא מקבל מהוריהם אך אוהבת אותו מאוד ונחרדת מרצונו לקטוע את חייו.
קטרינה (טרינה) קלארק - אחותה הקטנה של לואיזה. טרינה היא אם חד הורית שעובדת בחנות פרחים. היא תמיד נחשבה לאחות החכמה והמוצלחת. על אף שהאחיות מאז ומעולם היו תחרותיות, הן תומכות אחת בשנייה. טרינה היא אישה רגועה ותומכת, ולואיזה חשה בנוח לספר לה על כל שעובר עליה.
פטריק - בן זוגה לשעבר של לואיזה שהיה איתה 7 שנים. הוא עובד כמאמן אישי ואובססיבי לספורט ודיאטות. עיסוקו הבלתי פוסק בתחומים אלו גורם ללואיזה להרגיש מוזנחת. מרגיש טינה ללואיזה כאשר היא מקדמת את האינטרסים שלה.
נת'ן - המטפל הרפואי וחברו של וויל. מסתדר עם וויל מאוד טוב, ומעבר לטיפול הרפואי שהוא מעניק לו, הוא גם מסייע לו בהיבטים הרגשיים.
ברנרד קלארק - אביה של לואיזה. דואג מאוד לאשתו ובנותיו, ועובד קשה כדי לפרנס את המשפחה. נוהג לתקשר דרך בדיחות והקנטות קלות.
ג'וזפין (ג'וזי) קלארק - אימה של לואיזה. דואגת למשק הבית - מבשלת, מנקה ומסדרת בחריצות עבור כולם. אישה ידידותית וחמה.
אליסיה דוואר - בת זוגו לשעבר של וויל אשר מתחתנת עם חברו הטוב - רופרט. היא יפהפייה ומנומסת וחיה את חייה לפי הסטנדרטים של העשירון העליון.
רופרט פרשוול - חבר ותיק של וויל מעבודתו. מתחתן עם חברתו לשעבר של וויל, אליסיה.
ת'ומאס - בנה בן ה-5 של טרינה ואחיינה של לואיזה.
עיבוד לקולנוע

הספר עובד לסרט בביומה של ת'יאה שארוק, ויצא לאקרנים ב־2016 בכיכובם של אמיליה קלארק כלואיזה, וסאם קלפין בתפקיד וויל. הכנסות הסרט היו למעלה מ-200 מיליון דולר.
ביקורות

הספר גרף ביקורות מצוינות:
"ספרה של ג'וג'ו מויס הוא רב מכר מסיבה אחת בולטת: הוא מקסים"- עלית קרפ הארץ
"כשסיימתי לקרוא את הספר, לא רציתי לכתוב עליו ביקורת; רציתי להתחיל לקרוא אותו מחדש"- הניו יורק טיימס
"זה הספר שחברים עתידים לקנות זה לזה בשנה הקרובה" - The Independent
"מלכותי, סוחף לחלוטין, נפלא - הספר הזה יטלטל אתכם." Daily Mail
"שובר לב ומרומם נפש." Good Houskeeping"
הערות שוליים

1 2   עלית קרפ, ללכת בדרכך: גם ציניקנים מושבעים ימחו דמעה בסוף, באתר הארץ, 10 ביולי 2014
↑  ג'וג'ו מויס, תרגום: קטיה בנוביץ, ללכת בדרכך, תל-אביב: הוצאת ידיעות ספרים, 2014
↑  Me Before You, gradesaver
↑  Liesl Schillinger, Cost of Care, The New York Times, ‏Jan. 4, 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1077453957  VIAF: 307140567   WorldCat (עם VIAF): 307140567
מאיר גחטן

| --- | --- |

 לידה:  5 בנובמבר 1957 (בן 66) רמת השרון, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 71  ראש ענף שריון במרכז הלאומי לאימונים ביבשה  מפקד חטיבת מרכבות הפלדה  מפקד חטיבה 188  מפקד עוצבת סיני  קצין שריון ראשי  מפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה  נספח צה"ל בסינגפור
 פעולות ומבצעים
 מבצע ליטני   מבצע שלום הגליל  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה
 תפקידים אזרחיים
 ייעוץ ביטחוני
 
מאיר מרום גחטן (נולד ב-5 בנובמבר 1957) שירת כתת-אלוף בצה"ל, בין היתר כקצין שריון ראשי, כמפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה וכמפקד עוצבת סיני.
קורות חייו

גחטן גדל ולמד ברמת השרון. עם גיוסו לצבא בשנת 1975 שובץ בחיל השריון. בשריון עבר גחטן הכשרה כלוחם וקורס מפקדי טנקים, והשתתף במבצע ליטני. בהמשך השלים קורס קצינים ושימש כמפקד מחלקת טנקים וכמ"פ. לאחר מכן שימש כסגן מפקד גדוד 71 ולחם במלחמת לבנון. בשנים 1987–1985 שימש גחטן כמפקד גדוד 71 והוביל אותו בלחימה ברצועת הביטחון. בתפקידו הבא שימש כסמח"ט חטיבה 188, ולאחר מכן כראש ענף שריון במרכז הלאומי לאימונים ביבשה. לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ושימש כמפקד חטיבת מרכבות הפלדה. בשנים 1994–1992 שימש גחטן כמפקד חטיבה 188. עם סיום תפקיד זה הועלה גחטן לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת סיני. בשנים 2000–1997 שימש גחטן כקצין שריון ראשי ולאחר מכן כמפקד המרכז הלאומי לאימונים ביבשה. בשנת 2002 מונה לנספח צה"ל בסינגפור. לאחר תפקיד זה השתחרר מצה"ל.
לאחר מלחמת לבנון השנייה ביצע גחטן, בשירות מילואים, את התחקירים המבצעיים אודות מהלכי אוגדה 366 במלחמה, ומתח על מפקדה תא"ל ארז צוקרמן ביקורת קשה.
לאחר שחרורו מצה"ל עסק גחטן במתן ייעוץ ביטחוני ואימונים צבאיים לכוחות ביטחון בגיאורגיה
הערות שוליים

↑  עמוס הראל, תא"ל גרשון יצחק מונה למפקד אוגדת הגדה, באתר הארץ, 12 ביוני 2001.
1 2  עמוס הראל, מפקד האוגדה צוקרמן מתפטר: "נכשלתי במלחמת לבנון", באתר הארץ, 1 ביוני 2007.
↑  יוסי מלמן, הבוננזה החדשה, באתר הארץ, 22 במאי 2008.
↑  ראובן לייב, על סוחרי הנשק הישראלים והייעוץ הביטחוני, באתר News1 מחלקה ראשונה, 28 במאי 2008.
↑  יצחק דנון, ‏הסיוע הביטחוני לגיאורגיה מגיע לביהמ"ש: איש עסקים ישראלי טוען שנושל מרווחים בעסקה, באתר גלובס, 14 בינואר 2009
לין דן

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
לין דן (בסינית: 林丹; נולד ב-14 באוקטובר 1983) הוא שחקן בדמינטון סיני. פעמים ברציפות אלוף אולימפי (בייג'ינג 2008 ולונדון 2012), 5 פעמים אלוף העולם (2006, 2007, 2009, 2011 ו-2013) ופעמיים סגן אלוף עולם (2005 ו-2017). בגיל 28 הוא זכה בכל 9 הטורנירים החשובים בעולם. השחקן הראשון והיחיד שזכה להישג זה, עד כה (2018). במהלך הקריירה שלו הוא זכה ב-64 תארים והגיע למשחק הגמר ב-22 טורנירים. נחשב לגדול שחקני הבדמינטון.
לין משחק ביד שמאל. מאזן המשחקים שלו עומד על 617 ניצחונות ו-93 הפסדים (86.9%). הונו מוערך בכ-32.5 מיליון דולר.
חייו האישיים

לין נשוי לשיה שינגפאנג (Xie Xingfang), סגנית אלופה אולמפית (בייג'ינג 2008) ופעמיים ברציפות אלופת עולם (2005 ו-2006) בבדמינטון ליחידות. לזוג נולד בן ב-5 בנובמבר 2016.
מאראקס

מאראקס
המאראקס (צורת יחיד - מאראקה) הם כלי נגינה פשוטים שמקורם במוזיקה הלטינית. המאראקס עשויים מקליפה חלולה המכילה אורז או גרגרים אחרים, אליה מחוברת ידית אחיזה.
נגינה במאראקס מתבצעת בזוגות (לרוב), כאשר הנגן ממבצע תנועת נדנוד והקפצה של הכלי, כך שמתקבל קול רשרוש מתמשך והרמוני. לרוב, אחת משתי המאראקות היא בעלת טון גבוה מהשנייה, כך שהנגן יכול ליצור ניגודים ושיאים בצליל המתמשך. אף שלכאורה הנגינה במאראקס היא קלה, נדרשת מיומנות רבה כדי להוציא צליל נכון ומתמשך, וכדי ליצור סינקופות והנגדות בין שתי המאראקות.
במקור, הכלי פותח ככל הנראה בתקופות פרה-היסטוריות באמריקה. מקור השם הוא ככל הנראה בשפת הטופי של אינדיאנים מסוימים בברזיל. בעבר, היו הקליפות עשויות מדלועים מיובשים, והידיות מעץ. בימינו, מאראקס עשויים ממגוון חומרים - פלסטיק, עץ או עור.
במוזיקה הלטינית, המאראקס משמשים ככלי ליווי לזמר (שלרוב מנגן עליהם בעצמו תוך כדי שירה), ומהווים חלק בלתי-נפרד ממרבית המקצבים הלטיניים.
לובי (אדריכלות)

| --- | --- |

לובי של חטיבת ביניים בבית הספר התיכון אשרמה ברנגור רמקרישנה, ברנגר, אזור עירוני קולקטה, מערב בנגל, הודו
 מידע כללי
 מבנים עיקריים:  מלון הייאט ריג'נסי אטלנטה (אנ')
לוֹבִּי (או מְבוֹאָה) הוא חלל גדול הנמצא באזור הכניסה לבניין, לרוב מדובר בבניין רב-קומות או בית מלון, והמושג משמש לעיתים גם לחללי כניסה קטנים וצנועים יותר בקומת הקרקע של בתי מגורים משותפים.
לובי משמש כמבואה גדולה ומכובדת לבניין בו הוא נמצא, ועשוי לתפקד כמקום שהייה קצרה עבור העוברים ושבים. בלובי של בניין ניתן לרוב למצוא את הקונסיירז' (שוער) ובמקרה של בתי מלון גם את דלפק הקבלה. כמו כן לובים שונים כוללים גם מקומות ישיבה לטובת המתנה ובשל כך מהווים נקודות מפגש נוחות לאנשים. בלובים גדולים, כמו בבתי מלון למשל, ניתן למצוא פונקציות נוספות כגון בית קפה ושירותים מסחריים שונים אחרים ומקומות הישיבה עשויים להיות רבים ולשמש כמעין סלון ציבורי גדול.
למקור המושג "לובי" במשמעות של שדלנות מספר פרשנויות. הרווחת בהן היא כי המושג נולד בתקופת כהונתו של יוליסס ס. גרנט כנשיא ארצות הברית אשר היה נוהג לשהות במלון ווילארד בוושינגטון הבירה. בתקופה זו היו פוליטיקאים זוטרים ועסקנים פוליטיים שונים פוקדים את לובי בית המלון תכופות כדי להתקרב אל הנשיא. פרשנות נוספת למקור המושג אותו נותן ה-BBC היא שגרת התכנסותם של פוליטיקאים בריטים במסדרונות (בלובים) ארמון וסטמינסטר לאחר דיונים פוליטיים.
קיימים מונחים אדריכליים דומים ומקבילים ללובי המאפיינים סיטואציות בעלות אפיונים מעט שונים:
"סקיי-לובי" – לובי משני של גורד שחקים שנמצא בקומה גבוהה בבניין. סקיי-לובי משמש כלובי לכל דבר עבור קבוצת קומות של הבניין אשר הדרך אליו היא באמצעות מעלית מהירה המובילה ישירות מקומת הקרקע בלי לעצור בשום קומה בדרך, וזאת כדי לייעל בין השאר את התנועה הוורטיקלית של האנשים במגדל.
פואייה – מתייחס לחלל דומה של מוסדות תרבות כגון תיאטרון, בית אופרה, אולם קונצרטים או קולנוע. בניגוד ללובי, הפואייה מתוכנן להכיל קהל גדול מאוד לפני תחילת הופעה באולם אשר אליו הוא מוביל.
אטריום – אלמנט שמקורו באדריכלות רומית שם שימש כחצר פנימית פתוחה וסביבה היו מתכנסים אורחי הבית ודייריו. השימוש המודרני של המושג הוא עבור חללים פנימיים של בניינים הפתוחים לכל גובה הבניין ומקורים לרוב בזכוכית. לובים של בתי מלון רבים בנויים למעשה כאטריום.
לטיפוסים שונים של מבני דת קיים שם אחר למבואה וחלל הכניסה וההתכנסות. לדוגמה:
פרונאוס – חלל הכניסה למקדש יווני
נרתקס – חלל כניסה לכנסייה או קתדרלה
גלריה

הלובי של מלון המלך דוד בשנות ה-30
לובי של מועדון "אתנאיאום" בלונדון בציור מ-1848
הערות שוליים

↑   דן הנדל, מסע בעקבות האדריכל פורץ הדרך שבנה את אמריקה הקפיטליסטית, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540020805171  LCCN: sh2007007134
ישראל באירוויזיון 1981

ישראל השתתפה באירוויזיון 1981 עם השיר "הלילה" בביצוע של להקת הכל עובר חביבי בעיר דבלין, בירת אירלנד.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1981

קדם-אירוויזיון 1981 הוא תחרות שירים שנועדה לבחור את השיר שייצג את ישראל בתחרות האירוויזיון 1981. רשות השידור החליטה לקיים אותו במקום פסטיבל הזמר והפזמון.
התחרות התקיימה ב-3 במרץ בירושלים, בהנחיית דניאל פאר. השיר הזוכה בתחרות הוא הלילה בביצועם של הכל עובר חביבי, שהלחין שוקי לוי וכתבו שלומית אהרון ויובל דור.
הצבעות של תשעה שופטים מערים שונות ברחבי הארץ החליטו מי הזוכה. לכל עיר היה חבר שופטים שהעניקו 12, 10, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1 נקודות עבור עשרת השירים האהובים עליהם.
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1981 > השירים המשתתפים

| סדר | שם המבצע | שם השיר | מילים | לחן | עיבוד | ניקוד סופי | מקום |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 01 | איתן מסורי | אתמול | סמדר שיר | איתן מסורי | אילן מוכיח | 35 | 7 |
| 02 | חלב ודבש | סרנדה | שמרית אור | קובי אשרת | קובי אשרת | 61 | 4 |
| 03 | מייק בורשטיין | סביב כל העולם | אליעוז רבין | רוני וייס | רוני וייס | 57 | 6 |
| 04 | סקסטה | סינדרלה | ענת שרתוק-שרים | אלדד שרים | אלדד שרים | 75 | 2 |
| 05 | מירי אלוני | פיוס | מיכל היינברג | מיכל היינברג | דוד קריבושי | 11 | 10 |
| 06 | עירית בולקא | מונה ליזה | יואל ריפל | שוקי לוי | שוקי לוי | 31 | 8 |
| 07 | גרי אקשטיין | איה ודן | אהוד מנור | גרי אקשטיין ומשה לוי | גרי אקשטיין ומשה לוי | 4 | 12 |
| 08 | חדוה עמרני | בוא אליי | יאיר קלינגר | יאיר קלינגר | אלדד שרים | 24 | 9 |
| 09 | שלמה גרוניך ודפנה ארמוני | קליידוסקופ | נירית ירון גרוניך | שלמה גרוניך | שלמה גרוניך | 6 | 11 |
| 10 | אבי טולדנו | קרנבל | שמרית אור | אבי טולדנו | ננסי ברנדס | 69 | 3 |
| 11 | הכל עובר חביבי | הלילה | שלומית אהרון ויובל דור | שוקי לוי | שוקי לוי | 91 | 1 |
| 12 | יגאל בשן | תן לי | יורם טהרלב וגידי קורן | יגאל בשן | שמואל בודגוב | 58 | 5 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1981 > שלב הניקוד

| שם השיר | תל אביב | כרמיאל | כפר סבא | חיפה | צרעה | הרצליה | אשדוד | לכיש | ירושלים | ניקוד סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אתמול | 8 | 2 | 4 | 8 | – | 2 | 5 | 6 | - | 35 |
| סרנדה | 10 | 6 | 6 | 7 | 8 | 7 | 7 | 3 | 7 | 61 |
| סביב כל העולם | 4 | 5 | 5 | 12 | 10 | 5 | 4 | 10 | 2 | 57 |
| סינדרלה | 12 | 7 | 8 | 5 | 5 | 12 | 12 | 2 | 12 | 75 |
| פיוס | – | – | 2 | – | 3 | – | – | 1 | 5 | 11 |
| מונה ליזה | 3 | 4 | 3 | 3 | 4 | 3 | 2 | 5 | 4 | 31 |
| איה ודן | – | 1 | – | – | 1 | 1 | – | - | 1 | 4 |
| בוא אליי | 2 | 3 | 1 | 1 | – | 4 | 3 | 4 | 6 | 24 |
| קליידוסקופ | 1 | – | – | 2 | 2 | – | 1 | - | - | 6 |
| קרנבל | 5 | 12 | 10 | 6 | 7 | 6 | 8 | 7 | 8 | 69 |
| הלילה | 7 | 8 | 12 | 10 | 12 | 10 | 10 | 12 | 10 | 91 |
| תן לי | 6 | 10 | 7 | 4 | 6 | 8 | 6 | 8 | 3 | 58 |
לפני האירוויזיון > קדם אירוויזיון 1981 > שלב הניקוד > מגישי הניקוד

תל אביב-יפו - רפי גינת.
כרמיאל - נתן כספי.
כפר סבא - יורם ארבל.
חיפה - דני נישליס.
צרעה - דני לוינשטיין.
הרצליה - בני אורן.
אשדוד - רמי וייץ.
לכיש - ירין קימור.
ירושלים - נסים קיוויתי.
באירוויזיון

ישראל הופיעה ה-5 בסדר ההופעה, אחרי לוקסמבורג ולפני דנמרק. בתום ההצבעה ישראל קיבלה 56 נקודות והגיעה למקום ה-7 מתוך 20 מדינות שהשתתפו. הצבעת חבר השופטים הישראלי העניקה את ה-12 נקודות שלה לבריטניה.
באירוויזיון > נקודות שהוענקו לישראל

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות | שופטים> סך הכל |
| --- | --- | --- |
| 12 נקודות |  | 0 נקודות |
| 10 נקודות |  | 0 נקודות |
| 8 נקודות |  אוסטריה,  נורווגיה | 16 נקודות |
| 7 נקודות |  אירלנד,  הולנד | 14 נקודות |
| 6 נקודות |  פינלנד | 6 נקודות |
| 5 נקודות |  פורטוגל | 5 נקודות |
| 4 נקודות |  הממלכה המאוחדת,  לוקסמבורג,  שווייץ | 12 נקודות |
| 3 נקודות |  שוודיה | 3 נקודות |
| 2 נקודות |  | 0 נקודות |
| נקודה אחת |  | 0 נקודות |
| סך הכל | 10 מדינות | 56 נקודות |
באירוויזיון > נקודות שישראל העניקה

| שופטים> ציון | שופטים> מדינות |
| --- | --- |
12 נקודות:  הממלכה המאוחדת
10 נקודות:  אירלנד
8 נקודות:  גרמניה
7 נקודות:  צרפת
6 נקודות:  ספרד
5 נקודות:  קפריסין
4 נקודות:  הולנד
3 נקודות:  לוקסמבורג
2 נקודות:  פינלנד
נקודה אחת:  בלגיה
סך הכל: 10 מדינות
ראו גם

ישראל באירוויזיון
קדם-אירוויזיון
אירוויזיון 1981
הערות שוליים

↑  יוסי חרסונסקי, שוב משנים את פסטיוואל-הזמר, באתר מעריב, ‏29 בדצמבר 1980
↑  זאב פרי, להקת הכל עובר חביבי נציגת ישראל לאירוויזיון, באתר דבר, ‏4 במרץ 1981
1 2  Detailed voting results
לויד פיליפס

| --- | --- |

 לידה:  14 בדצמבר 1949 קייפטאון, דרום אפריקה
 פטירה:  25 בינואר 2013 (בגיל 63) מאליבו, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 תקופת הפעילות:  1981–2013 (כ־32 שנים)
 עיסוק:  מפיק קולנוע
 בת זוג:  בו סנט קלייר
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לסרט הקצר הטוב ביותר (1981)
 פרופיל ב-IMDb
לויד פיליפס (באנגלית: Lloyd Phillips;‏ 14 בדצמבר 1949 – 25 בינואר 2013) היה מפיק קולנוע ניו זילנדי, אשר זכה בטקס פרסי אוסקר ה-53 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר על הפקת הסרט "The Dollar Bottom".
ביוגרפיה

פיליפס נולד בקייפטאון שבדרום אפריקה בשנת 1949 וגדל בניו זילנד, שם למד בבית הספר לבנים של אוקלנד. הוא החל את הקריירה שלו בתור צלם עיתונות, דבר שהקנה לו כניסה לבית הספר הלאומי לקולנוע וטלוויזיה שנמצא באנגליה, בו למד בשנות ה-70.
בתחילת שנות ה-80 החל פיליפס להפיק סרטים, כאשר הסרט הקצר "The Dollar Bottom" שהפיק זכה בטקס פרסי אוסקר ה-53 בקטגוריית הסרט הקצר הטוב ביותר, מה שהפך אותו לניו זילנדי הראשון שזוכה בפרס אוסקר. בעקבות הזכייה בפרס היגר פיליפס לארצות הברית והתגורר במאליבו שבמדינת קליפורניה. בהמשך הפיק את הסרטים "Battletruck" משנת 1982 ו"נייט והייז" משנת 1983.
בשנות ה-90 הפיק את הסרטים "חייו הכפולים של בעלי" (1992), "12 קופים" (1995), "על הסף" (1997) ו"לרוץ חופשי" (1999). בעשור הראשון של המאה ה-21 הפיק את "מעבר לגבול הסכנה" (2000), "הצלה מעבר לגבול" (2003), "לרדת מהפסים" (2005), "האגדה של זורו" (2005), "הבנק" (2009) ו"ממזרים חסרי כבוד" (2009). בשנת 2009 הוצגו תמונות שצילם בתערוכה בברלין, ובהמשך הפיק את הסרטים "התייר" (2010) ו"איש הפלדה" (2013). פיליפס פרסם יומן תמונות לכל אחד מהפרויקטים הקולנועיים שהפיק.
ב-25 בינואר 2013, בהיותו בן 63, חווה פיליפס התקף לב בביתו ומשם פונה ל-Cedars-Sinai Medical Center שקבע את מותו. כמה חודשים לפני מותו, דרור שאול יצר עם פיליפס קשר על מנת שיפיק סרט שכתב. בסרט "איש הפלדה" שהפיק ויצא לאחר מותו, נמצאת הקדשה לזכרו בכתוביות הסיום. אלמנתו בו סנט קלייר, שגם עסקה בהפקת סרטים, נפטרה ב-9 בינואר 2016.
הערות שוליים

↑  Film producer Lloyd Phillips dies, באתר רדיו ניו זילנד, 28 בינואר 2013
1 2 3  צוות וראייטי, Producer Lloyd Phillips dies at 63, באתר וראייטי, 27 בינואר 2013
↑  מייק בארנס, Producer Lloyd Phillips Dies at 63, באתר הוליווד ריפורטר, 28 בינואר 2013
↑  אנג'לינה ג'ולי מאכילה את אפריקה, באתר וואלה, 18 באפריל 2002
↑  PASSINGS: Leroy ‘Sugarfoot’ Bonner, Lloyd Phillips, Donald F. Hornig, באתר לוס אנג'לס טיימס, 29 בינואר 2013
↑   נירית אנדרמן, דרור שאול, הבמאי שעשה את "מבצע סבתא", ניסה ליצור את הקו פרודוקציה הישראלית האיראנית הראשונה. בסוף יצאה לו קומדיית קאלט נוספת, באתר הארץ, 3 בספטמבר 2015
↑  רותי זוארץ, ‏במאי "מבצע סבתא" דרור שאול מג'נגל בין ז'אנרים, באתר מעריב אונליין, 9 בנובמבר 2015
↑  מייק בארנס, Beau St. Clair, Pierce Brosnan’s Producing Partner, Dies at 63, באתר הוליווד ריפורטר, 11 בינואר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810609860105606  BNE: XX1549988  GND: 1061932397  ISNI: 0000 0000 3996 8765  LCCN: no2010042417  SNAC: w67d4rb7  SUDOC: 166898619  VIAF: 9348341   WorldCat (עם VIAF): 9348341