stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנליזה וקטורית
נגזרות וקטוריות > מבוא

האופרטור הבסיסי במרחב זה הוא אופרטור הגזירה (נקרא גם דֶל), המוגדר:
{\vec {\nabla }}\triangleq {\hat {x}}{\frac {\partial }{\partial x}}+{\hat {y}}{\frac {\partial }{\partial y}}+{\hat {z}}{\frac {\partial }{\partial z}}\triangleq \left(\ \partial _{x}\,\ \partial _{y}\,\ \partial _{z}\right)
אפשר לקבל את האופרטורים הדיפרנציאליים היסודיים על ידי פעולות הכפל השונות בהן משתתף אופרטור הגזירה:
הגרדיאנט של שדה סקלרי  \ f הוא שדה וקטורי  \ {\vec {\nabla }}f שרכיביו הם הנגזרות החלקיות של השדה המקורי.
הדיברגנץ של שדה וקטורי  \ {\vec {f}} הוא שדה סקלרי  \ {\vec {\nabla }}\cdot {\vec {f}} המודד את קצב השינוי במאונך לצירים.
הרוטור (או curl) של שדה וקטורי תלת-ממדי  \ {\vec {f}} הוא שדה וקטורי  \ {\vec {\nabla }}\times {\vec {f}} המודד את כיוון השינוי של השדה המקורי.
המכפלה הסקלרית של  \ \nabla  עם עצמו היא אופרטור חשוב אחר, הנקרא לפלסיאן.
לעיתים נקרא הסימון המשולש של האופרטור בשם "נבלא" או "נבלה", על שום דמיונו לנבל (בתחביר LaTex הוא מוצג על ידי הפקודה \nabla). בספרים רבים נהוג לכתוב את המשולש ההפוך של הדל בגופן (פונט) מודגש, במקום לרשום חץ קטן למעלה. מטרת שני הסימונים היא להדגיש שמדובר בווקטור.
נגזרות וקטוריות > גרדיאנט

גרדיאנט הוא אופרטור המקבל פונקציה סקלרית (פונקציית פוטנציאל) ומחזיר פונקציה וקטורית שרכיביה הם הנגזרות החלקיות של הפונקציה המקורית.
המשמעות הגאומטרית של הגרדיאנט היא שהוא מחזיר את השינוי בפוטנציאל (השדה הסקלרי) כתוצאה מ"תזוזה" במרחב. מאחר שמדובר במרחב תלת-ממדי, הכיוון משפיע על השינוי של הפונקציה בנוסף לגודל התזוזה. הכיוון של הווקטור שמחזיר הגרדיאנט הוא הכיוון בו השינוי בפונקציה מקסימלי.
הגרדיאנט מוגדר באופן הבא:
באמצעות אופרטור הדל, אפשר פשוט לרשום:  {\mbox{grad}}\ f\triangleq {\vec {\nabla }}f
כלומר הפעלה של האופרטור הווקטורי דל על הפונקציה הסקלרית בצורה של כפל בסקלר, וקבלה של פונקציה וקטורית.
עבור כל שדה סקלרי, אופרטור הגרדיאנט מחזיר שדה וקטורי שנקרא "Gradient Field" ובו החצים מכוונים לכיוון בו הפונקציה עולה וגודלם של החצים מייצג את השיפוע של השדה הסקלרי. הכיוון של הגרדיאנט הוא הכיוון שבו יש שינוי מקסימלי בערך של הפונקציה.
דוגמה פיזיקלית: הפוטנציאל האלקטרוסטטי מסומן ב  \!\,\phi , מחוקי האלקטרוסטטיקה ידוע לנו ש  \!\,{\vec {E}}=-{\vec {\nabla }}\phi  כאשר E הוא השדה החשמלי.
נגזרות וקטוריות > גרדיאנט > נגזרת כיוונית

נגזרת כיוונית או נגזרת מכוונת של שדה סקלרי היא מספר המתאר כמה השתנתה הפונקציה כאשר הערך שהיא מקבלת השתנה בגודל אינפיניטסימלי בכיוון מסוים  {\hat {n}}.
כמו כל נגזרת, ההגדרה הפורמלית נעשית באמצעות גבול:
אם השדה או הפונקציה דיפרנציאביליים בתחום, אפשר לחשב את הנגזרת הכיוונית בקלות באמצעות הגרדיאנט, על ידי הנוסחה
כאשר ה  \cdot  הוא סימון למכפלה סקלרית.
דוגמה:
נניח  \!\,f(x,y,z)=x+y^{2}+z^{3}. 

אזי  {\mbox{grad}}\ f=\nabla f=\left(\ 1\,\ 2y\,\ 3z^{2}\ \right)
ואילו הנגזרת הכיוונית שלה כאשר נעים לאורך האלכסון הראשי של קובייה, כלומר  {\hat {n}}={\frac {1}{\sqrt {3}}}\left(1,1,1\right), היא
נגזרות וקטוריות > דיברגנץ

הדיברגנץ הוא מעין מדד לכמות השטף של שדה וקטורי שיוצא מנקודה כלשהי במרחב.
נגזרות וקטוריות > דיברגנץ > שטף

יהי  \ {\vec {F}}=F_{x}{\hat {x}}+F_{y}{\hat {y}}+F_{z}{\hat {z}} שדה וקטורי.
אזי השטף של השדה F דרך שטח A מוגדר על ידי  \ {\mbox{flux}}=\iint _{A}{\vec {F}}\cdot \mathrm {d} {\vec {A}} . אם השדה F קבוע אזי השטף שווה פשוט ל  {\vec {F}}\cdot {\vec {A}} כאשר  {\vec {A}} הוא וקטור שגודלו הוא גודל השטח A ובכיוונו הוא ניצב לשטח A (נורמל).
כדי להבין אינטואיטיבית את מושג השטף כדאי להשתמש באנלוגיה מתחום הנוזלים והזרימה ולהסתכל על מרחב בו זורמים מים, ובו יש "ברזים" ו"חורי ניקוז" שיכולים להוסיף או לגרוע מים מהמרחב.
אם מסתכלים על קובייה דמיונית, ומודדים כמה מים זורמים דרך כל פאה ובאיזה כיוון (מים שיוצאים החוצה נספרים באופן חיובי ואילו מים שנכנסים פנימה באופן שלילי), ומחשבים את מאזן המים הכולל דרך הקוביה, אפשר לדעת מה סה"כ הספיקה של הברזים או חורי הניקוז. אם למשל יש רק ברזים שווים שמפוזרים, הרי מכל קובייה כזו יהיה שטף חיובי, ויהיה אפשר לדעת בעזרת מדידת השטף דרך דפנות הקובייה מה כמות הברזים הכלואה בה. אפשר לחשב גם את צפיפות ה"ברזים" (או "חורי ניקוז", אם השטף שלילי), על ידי חלוקה בנפח הקובייה.
נגזרות וקטוריות > דיברגנץ > הגדרת הדיברגנץ

הדיברגנץ מודד בדיוק את אותו דבר - את צפיפות ה"ברזים"/"חורי ניקוז" - בנקודה במרחב. כדי לחשב את הגודל הזה, "בונים" סביב הנקודה קובייה אינפינטסימלית בעלת נפח V, ואז לוקחים את הגבול כאשר הנפח שלה שואף ל 0, כלומר:
כאשר האינטגרל הוא על המשטח (הסגור) העוטף את הנפח V.
בקואורדינטות קרטזיות, אפשר להראות שאת הדיברגנץ אפשר לחשב על ידי מכפלה סקלרית של אופרטור הדל בשדה:
כלומר על ידי מכפלה סקלרית סימבולית של האופרטור הווקטורי דל (משמאל) בפונקציה וקטורית (מימין) שנותן פונקציה סקלרית.
נגזרות וקטוריות > רוטור (Curl)

הרוטור (או Curl), הוא גודל דיפרנציאלי המודד את נטייתו של שדה וקטורי להסתובב סביב נקודה מסוימת.
הרוטור מוגדר כך:
כאשר  a_{i} מסמל גודל של משטחונים המחלקים שטח פנים של נפח מסוים,  c_{i} מסמל את העקומים התוחמים כל אחד ממשטחונים אלו ו  {\hat {n}}_{i} מסמל את וקטורי היחידה המאונכים למשטחונים אלו.
ניתן להראות שבקאורדינטות קרטזיות הרוטור ניתן לחישוב על ידי מכפלה וקטורית של האופרטור דל בשדה:
צורת רישום קלה יותר לזכירה של הנוסחה לעיל היא באמצעות הדטרמיננטה של המטריצה הבאה:
כלומר,
בתנאי שמפתחים לפי השורה הראשונה. יש להדגיש כי זהו סימון שגוי מבחינה מתמטית (שהרי אופרטור גזירה אינו יכול להיות איבר במטריצה).
צורה אחרת היא באמצעות טנזור לוי-צ'יויטה:
כאשר  \epsilon _{xyz}=1 ושומר סימן לכל תמורה ציקלית של האינדקסים, הופך סימן עבור תמורה אי-זוגית של האינדקסים ומקבל את הערך אפס אם יש שני אינדקסים זהים. כמו כן,
הוא סימון מקוצר לנגזרת החלקית (למשל:  \partial _{r_{1}}=\partial _{r_{x}}=\partial _{x} היא גזירה לפי x כאשר y ו-z מוחזקים כקבועים).
נגזרות וקטוריות > לפלסיאן

הלפלסיאן הכללי מוגדר בקואורדינטות קרטזיות:
כיוון שזהו אופרטור סקלרי הוא יכול לפעול הן על פונקציה סקלרית (על ידי כפל סימבולי רגיל משמאל), והן על פונקציה וקטורית (על ידי כפל בסקלר סימבולי משמאל).
נגזרות וקטוריות > לפלסיאן > לפלסיאן על פונקציה סקלרית

כאשר הלפלסיאן מופעל על פונקציה סקלרית ניתן להביע אותו גם כ
כלומר הדיברגנץ של הגרדיאנט של הפונקציה.
בקואורדינטות פולריות (קוטביות),
\ \nabla ^{2}f={\frac {\partial ^{2}f}{\partial r^{2}}}+{\frac {1}{r}}{\frac {\partial f}{\partial r}}+{\frac {1}{r^{2}}}{\frac {\partial ^{2}f}{\partial \theta ^{2}}}
בקואורדינטות כדוריות (ספריות),
ביטוי זה נכון רק כשהוא פועל על פונקציה סקלרית.
פונקציה שהלפלסיאן שלה שווה לאפס בקבוצה פתוחה כלשהי נקראת פונקציה הרמונית על קבוצה זו.
אינטגרלים

האינטגרל של שדה סקלרי או שדה וקטורי.
אינטגרלים > אינטגרל משטחי

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
באנליזה וקטורית ישנם שני סוגי אינטגרל משטחי:
אינטגרל משטחי מסוג ראשון:
אינטגרל של שדה סקלרי:  \int _{S}f({\vec {r}})\,\mathrm {d} S
אינטגרל משטחי מסוג שני:
אינטגרל של שדה וקטורי:  \int _{S}{\vec {F}}({\vec {r}})\cdot \mathrm {d} {\vec {S}}=\int _{S}{\vec {F}}({\vec {r}})\cdot {\hat {n}}\mathrm {d} S
כאשר  \mathrm {d} {\vec {S}}={\hat {n}}\,\mathrm {d} S הוא וקטור משטח אינפיניטסימלי שגודלו כגודל השטח האיפיניטסימלי וכיווני ניצב למשטח (הווקטור  {\hat {n}} הוא וקטור יחידה נורמל הניצב למשטח).
משפטי יסוד באנליזה וקטורית

זהויות של נגזרות וקטוריות
\ {\vec {\nabla }}\times ({\vec {\nabla }}f)=0
\ {\vec {\nabla }}\cdot ({\vec {\nabla }}\times {\vec {F}})=0
\ {\vec {\nabla }}\cdot ({\vec {\nabla }}f)=({\vec {\nabla }}\cdot {\vec {\nabla }})f=\nabla ^{2}f
משפט הגרדיאנט
אינטגרל מסלולי מנקודה a לנקודה b של גרדיאנט של פונקציה סקלרית מקיים  \int _{C}{{\vec {\nabla }}f({\vec {r}})\cdot d{\vec {l}}}=f({\vec {b}})-f({\vec {a}})
משפט גאוס (משפט הדיברגנץ):
האינטגרל של השטף על משטח סגור שווה לאינטגרל הנפחי של דיברגנץ השדה בתוך הנפח הכלוא על ידי המשטח. כלומר:
 \ \oint _{\partial V}{{\vec {F}}\cdot \mathrm {d} {\vec {A}}}=\int _{V}{{\vec {\nabla }}\cdot {\vec {F}}\ \mathrm {d} V}
משפט סטוקס
האינטגרל המסלולי של פונקציה וקטורית על מסלול סגור שמהווה שפת משטח שווה לאינטגרל המשטחי של רוטור אותה פונקציה על המשטח.
 \ \oint _{\partial A}{{\vec {F}}\cdot \mathrm {d} {\vec {r}}}=\int _{A}{({\vec {\nabla }}\times {\vec {F}})\cdot \mathrm {d} {\vec {A}}}
יישומים

פיזיקה והנדסה
אלקטרומגנטיות
ראו גם

דל במערכות צירים שונות
גאומטריה דיפרנציאלית
לקריאה נוספת

HIT אנליזה ווקטורית - וידאו עם הסברים אינטואיטיביים בעברית של כלל המושגים
מורי ר. שפיגל, אנליזה וקטורית, סדרת שאום
זהויות אינטגרליות בתלת-מרחב בבלוג "רשימות בפיזיקה עיונית"
גדי אלכסנדרוביץ', אנליזה וקטורית - מבוא, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', אנליזה וקטורית – נגזרת ונגזרת חלקית, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', אנליזה וקטורית – תכונות בסיסיות של הנגזרת, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', אנליזה וקטורית – מציאת ערכי קיצון, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', משפט הפונקציה ההפוכה ומשפט הפונקציות הסתומות, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', אינטגרלים כפולים, משולשים ו-d-ממדיים, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', החלפת משתנים בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי ("שיטת ההצבה"), באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', מידת ז'ורדן ואינטגרלים מוכללים, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', החלפת משתנים בחשבון דיפרנציאלי ואינטגרלי – המשפט הכללי, באתר "לא מדויק"
גדי אלכסנדרוביץ', על יריעות ותבניות (מה משפט סטוקס אומר, בגדול), באתר "לא מדויק"
המחשה של גרדיאנט. באיורים שלפנינו, השדה הסקלרי מתואר באמצעות שינוי הצבע, כאשר אזורים כהים יותר הם ערכים גדולים יותר של הפונקציה. החצים הכחולים מתארים את הגרדיאנט הנגזר מהשדה הסקלרי. שימו לב שהחצים פונים אל עבר האזורים הגבוהים יותר.
ג'ואן ספדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1973 (בן 51 בערך) נצרת, ישראל 
 שם לידה:  جوان صفدي 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 שפה מועדפת:  עברית, ערבית, אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 
ג'ואן ספדי (בערבית: جوان صفدي; נולד ב-1973 בנצרת) הוא מוזיקאי רוק-פולק ערבי-ישראלי, המגדיר עצמו כפלסטיני. מייסד הרכב הרוק "פיש סמק".
ביוגרפיה

ספדי נולד בנצרת, ישראל, אביו היה נגר. בגיל 21 התחיל לנגן בגיטרה, ביוקולילי ובמפוחית. למד באוניברסיטת בן-גוריון פילוסופיה וספרות אנגלית.
בין השנים 2001 ל-2009 היה חבר בבאר שבע בלהקה היהודית-ערבית לנסס (Lenzez, Lenses) עם דויד פרץ, אלעד שופן, שי הורנשטיין, איתן פישר, יוחנן קרסל ואחרים. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים. בשנת 2012 יצא אלבום הסולו הראשון של ספדי, "א־נמרוד".
לאחר התפרקות הלהקה עבר ספדי לחיפה, שם הקים את להקת "פיש סמק", יחד עם בשארה רזק, תאמר עומרי וג'יבוס ח'ורי. בשנת 2015 הוציא את הסינגל "להיות ערבי", שזכה לתהודה בתקשורת.
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון, הזמר ג'ואן ספדי, ערבי מחיפה: "האנשים שצועקים 'מוות לערבים' הם בעצמם ערבים" , וואלה. "ערבופובים מזרחים הם בעצמם ערבים", mako. רוויטל מדר, ג'ואן ספדי, מוזיקאי פלסטיני ישראלי, קורא למזרחים: תפסיקו לשנוא אותנו, אתם כמונו, הארץ.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: f8302c7e-275e-45c1-bdfd-bb28aa24fdc7
ברברה עדן

| --- | --- |

ברברה עדן ב-2013
 לידה:  23 באוגוסט 1931 (בת 93) טוסון, ארצות הברית 
 שם במה:  Barbara Eden 
 שם לידה:  Barbara Jean Morehead 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 מקום לימודים:  קונסרבטוריון למוזיקה בסן פרנסיסקו  תיכון אברהם לינקולן  הסיטי קולג' של סן פרנסיסקו 
 בן או בת זוג:  מייקל אנסרה (1958–1974) 
 צאצאים:  Matthew Ansara 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 אתר
 פרופיל ב-IMDb
 
ברברה עדן (באנגלית: Barbara Eden; נולדה ב-23 באוגוסט 1931) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון וזמרת אמריקאית, הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד "ג'יני" בסיטקום "אני חולם על ג'יני".
ביוגרפיה

עדן נולדה בשם ברברה ג'ין מורהד בטוסון שבמדינת אריזונה, לאליס מרי (פרנקלין) ולהוברט הנרי מורהד, שהיו כשנולדה בני 17 ו-22 בהתאמה (לפי תעודת הלידה של ברברה). אחרי גירושי הוריה עברה עם אמה לסן פרנסיסקו, שם התחתנה האם עם הריסון קונור הופמן, ונולדה להם בת, שהיא אחותה למחצה של עדן. בתקופת השפל הגדול כשהמשפחה לא הייתה יכולה להרשות לעצמה מותרות, הייתה אמה של ברברה שרה שירים כדי לבדר את בנותיה.
ביוגרפיה > קריירה

הופעתה הפומבית הראשונה של עדן הייתה כסולנית במקהלת הכנסייה. בנעוריה היא שרה עם להקות מקומיות במועדוני לילה תמורת 10$ ללילה. בגיל 16 הצטרפה לאיגוד השחקנים (Actors' Equity). היא למדה זמרה בקונסרבטוריון למוזיקה של סן פרנסיסקו (SFCM) ולמדה משחק בבית הספר "אליזבת הולוויי סקול אוף תיאטר". עדן בוגרת בית הספר התיכון אברהם לינקולן בסן ספרנסיסקו במחזור של שנת 1949, ולמדה תיאטרון במשך שנה אחת בסיטי קולג' של סן פרנסיסקו. ב-1951 זכתה בתואר מיס סן פרנסיסקו, בשם ברברה הופמן. היא השתתפה בתחרות "מיס קליפורניה" אבל לא זכתה.
ב-1956 הופיעה עדן בתוכניתו של ג'וני קרסון בתפקיד קבוע למחצה.
עדן השתתפה בתוכניות טלוויזיה שונות בהן "תוכנית הלילה של ג'וני קרסון", "The West Point Story", "לוסי אהובתי", "המיליונר", "Target: The Corruptors!", "קרוסרודס", "פרי מייסון", "Gunsmoke", "כלה של חורף", "Adventures in Paradise", "המופע של אנדי גריפית'", "Saints and Sinners", "איש וירג'יניה", "Slattery's People" ובעונה האחרונה של הסדרה "Route 66". היא כיכבה בתפקיד אורח בארבעה פרקים של הסדרה "Burke's Law" וגילמה דמות שונה בכל פרק. בסרט "The Tarnished Angels" בכיכובו של רוק הדסון הופיעה עדן כניצבת וללא קרדיט. אחר כך כיכבה בסדרה הקומית "איך להינשא למיליונר", שהייתה מבוססת על סרט באותו שם משנת 1953.
עדן התגלתה בהוליווד כשכיכבה במחזה עם ג'יימס דרורי. במאי הקולנוע מארק רובסון, שבהמשך ביים אותה בסרט "הנוף מהמרפסת", ראה אותה בהצגה ורצה אותה עבור אולפני פוקס המאה ה-20. היא עשתה מבחן בד לתפקיד שגילמה ג'ואן וודוורד בסרט "פריסה לתשלומים" (מ-1957). היא לא קיבלה את התפקיד, אבל חתמה על חוזה עם האולפן. היא עשתה מבחן בד גם לתפקיד של בטי אנדרסון בסרט "פייטון פלייס" (מ-1957) אבל טרי מור קיבלה את התפקיד. עדן שיחקה בתפקידים קטנים בסרט "Bailout At 43,000", בסרט על פי המחזה "Will Success Spoil Rock Hunter?" וב-"The Wayward Girl". אחר כך החלה להופיע בתפקידים ראשיים וכיכבה לצדם של גארי קרוסבי, בארי קו וסאל מינאו בסרט "A Private's Affair". ב-1960 כיכבה לצדו של אלביס פרסלי בסרט "כוכב בוער".
ב-1961 שיחקה עדן בתפקיד משנה בדמות לוטננט קאתי קונורס בסרטו של אירווין אלן "Voyage to the Bottom of the Sea". היא כיכבה בסרט הסינרמה "עולמם המופלא של האחים גרים" בבימויו של ג'ורג' פאל עבור מטרו גולדווין מאייר, ובהפקה נוספת של אירווין אלן "חמישה שבועות בכדור פורח" של פוקס המאה העשרים. ב-1962 שיחקה בתפקיד הנשי הראשי בקומדיה "Swingin' Along" בכיכובם של טומי נונאן ופיטר מרשל בהופעתם המשותפת האחרונה על המסך. עדן עשתה מבחן בד עם אנדי ויליאמס לסרט "State Fair" אבל לא קיבלה את התפקיד.
סרטה האחרון של עדן עם פוקס המאה העשרים היה "הקנרית הצהובה" ב-1963. היא עזבה את פוקס והחלה להופיע בתפקיד אורח בתוכניות טלוויזיה ולשחק בסרטי קולנוע של MGM, יוניברסל וקולומביה. בשנים הבאות שיחקה בתפקידי משנה בסרטים כגון "The Brass Bottle" ו"שבעת הפרצופים של ד"ר לאו".
ביוגרפיה > חיים אישיים

עדן כתבה ספר זכרונות בשם "Jeannie Out of the Bottle" שיצא לאור ב-5 באפריל 2011 בהוצאת Crown Archetype, מחלקה של רנדום האוס.
הספר מתעד את חייה האישיים של עדן ואת הקריירה שלה בהוליווד בתקופה של יותר מ-50 שנה. הספר הגיע למקום ה-14 ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס.
עדן התחתנה שלוש פעמים. ב-1958 נישאה לשחקן מייקל אנסרה (אנ') והתגרשה ממנו ב-1974. בין השנים 1977 עד 1982 הייתה נשואה לצ'ארלס פגרט. וב-1991 התחתנה עם ג'ו הייכולץ. פרטים אודות נישואיה מופיעים בספר כמו גם התמוטטותה בעקבות מותו של בנה היחיד מתיו.
ב-17 בנובמבר 1988 קיבלה עדן כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על תרומתה לטלוויזיה. ב-1990 הוענק לה תואר דוקטור לשם כבוד מטעם בית הספר למשפטים של אוניברסיטת מערב לוס אנג'לס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1956 |  | Back from Eternity | נערה קולג' בלונד | הופעת בכורה |
| 1956 |  | Earth vs. The Flying Saucers | נוסעת במטוס |  |
| 1957 |  | Will Success Spoil Rock Hunter? | מיס קרסטיירס |  |
| 1957 |  | The Wayward Girl | מולי |  |
| 1959 |  | A Private's Affair | סרג'נט קייטי מאליגן |  |
| 1960 |  | Twelve Hours to Kill | לוסי הול |  |
| 1960 |  | Flaming Star | רוזלין פירס |  |
| 1960 | הנוף מהמרפסת | From the Terrace | קלמי שריב |  |
| 1961 |  | Swingin' Along | קרול ווקר |  |
| 1961 | הצוות לסיפון | All Hands on Deck | סאלי הובסון |  |
| 1961 |  | Voyage to the Bottom of the Sea | קאתי קונורס |  |
| 1962 | עולמם המופלא של האחים גרים | The Wonderful World of the Brothers Grimm | גרטה היינריך | MGM |
| 1962 | חמישה שבועות בכדור פורח | Five Weeks in a Balloon | סוזן גייל |  |
| 1963 | הקנרית הצהובה | The Yellow Canary | ליסה פקסטון |  |
| 1964 | שבעת הפרצופים של ד"ר לאו | 7 Faces of Dr. Lao | אנג'לה בנדיקט |  |
| 1964 |  | Quick, Let's Get Married | פיה פצ'לי |  |
| 1964 |  | The Brass Bottle | סילביה קנטון |  |
| 1964 | המתמחים החדשים | The New Interns | לורה רוג'רס |  |
| 1964 |  | Ride the Wild Surf | אוגי פול |  |
| 1976 |  | The Amazing Dobermans | ג'סטין |  |
| 1978 | ועד הורים מורים של הרפר ואלי | Harper Valley PTA | סטלה ג'ונסון | April Fools Productions |
| 1984 |  | Chattanooga Choo Choo | מגי ג'ונס |  |
| 1985 |  | The Fantasy Film Worlds of George Pal | בתפקיד עצמה |  |
| 1996 | משפחת בריידי חוזרת | A Very Brady Sequel | ג'יני |  |
| 2003 | קרולינה | Carolina | דפני סיינט קלייר | ללא קרדיט |
הערות שוליים

1 2  "Birth Certificate for Barbara Jean Morehead (NOTE: date filed August 26, 1931" (PDF). State of Arizona. אורכב מ-המקור (PDF) ב-29 באוקטובר 2013. נבדק ב-8 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Barbara Jean Huffman in household of Harrison Huffman, United States Census, 1940". FamilySearch. נבדק ב-8 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Barbara Eden profile". Biography.com. נבדק ב-2015-08-24.
↑  "Barbara Eden profile". Biography.com. נבדק ב-2015-08-24.
↑  "Senior Class photos - Spring 1949" (PDF). Abraham Lincoln HS. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-01-07. נבדק ב-4 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Past Titleholders". MissSanFrancisco.org. אורכב מ-המקור ב-11 בפברואר 2012. נבדק ב-4 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robert Sokol (4 ביולי 2011). "Barbara Eden is coming home to San Francisco". The Examiner. נבדק ב-4 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  1955 appearance by Eden on The Johnny Carson Show (online video clip, YouTube, May 17, 2012); accessed July 29, 2016.
↑  "Andy Williams - State Fair - Screen Test with Barbara Eden (RARE)". YouTube. נבדק ב-16 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Jeannie II (Character)". Internet Movie Database. נבדק ב-4 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Episode #4.18: Is There a Doctor in the House?". Internet Movie Database. נבדק ב-4 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Poof! Barbara Eden’s ‘Jeannie’ Memoir Will Appear Next Year
↑  "Barbara Eden Biography". Barbaraeden.com. נבדק ב-2015-08-24.
↑  Taylor, Ihsan. "Best Sellers - The New York Times". Nytimes.com. נבדק ב-2015-08-24.
1 2  Story, David. America on The Rerun (1993), p. 197, Citadel Press; ISBN 0-8065-1410-8.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007442089505171  PLWABN: 9810530324805606  BNE: XX1296149  BnF: cb139665304 (data)  GND: 1059384752  ISNI: 0000 0000 7245 3560  LCCN: no91027385  MusicBrainz: a71eb945-eb96-479e-a056-1e1f3cf5ca34  SNAC: w6ct0b30  SUDOC: 249224127  VIAF: 34021757   WorldCat (עם VIAF): 34021757 
ברברה עדן בדמות ג'יני
ברנהרד השלישי, מרקיז באדן-באדן

| --- | --- |

 לידה:  7 באוקטובר 1474 
 פטירה:  29 ביוני 1536 (בגיל 61) באדן-באדן, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  באדן-באדן 
 
ברנהרד השלישי, מרקיז באדן-באדן (בגרמנית: Markgraf Bernhard III. von Baden‏; 7 באוקטובר 1474 – 29 ביוני 1536) היה מרקיז באדן-באדן.
ביוגרפיה

ברנהרד נולד ב-7 באוקטובר 1474 לכריסטוף הראשון, מרקיז באדן ולאוטיליה מקצנלבוגן. הוא ירש ב-1515 חלק מהמרקיזות של אביו בבאדן ושלט בחלקו מ-1515 עד 1536.
שני אחיו, ארנסט ופיליפ ירשו את החלקים האחרים; לאחר מותו של פיליפ, הוא וארנסט ירשו כל אחד מחצית מהחלק של פיליפ. זה יצר שני ענפים של שליטים:
"הענף הברנהרדיני" (קתולי) שלט בבאדן-באדן
"הענף הארנסטיני" (פרוטסטנטי) שלט בבאדן-דורלאך
הענף הברנהרדיני גווע ב-1771, מה שאיפשר למרקיז קרל פרידריך מהענף הארנסטיני לאחד מחדש את מרקיזות באדן.
ברנהרד חונך בחצרו של הקיסר מקסימיליאן הראשון ונסע לספרד עם חברו, בנו של מקסימיליאן פיליפ הראשון. פיליפ מונה למלך ספרד ב-1504.
ברנהרד נטה בשנותיו המאוחרות לפרוטסטנטיות והכניס את הרפורמציה למחוז העליון.
משפחתו

ברנהרד השלישי נישא בשנת 1535, שנתיים לפני מותו, פרנציסקה מלוקסמבורג, רוזנת בריאן וליניי, בתו של שארל הראשון, רוזן ליניי. נולדו להם שני בנים; הצעיר, כריסטוף, נולד לאחר מותו של ברנרד:
פיליברט (1536–1569)
כריסטוף (1537–1575)
ברנהרד, לעומת זאת, היו לו ילדים מחוץ לנישואים רבים, מהם ידועים שישה בנים (ברנרד, פיליפ, יוהאן, גאורג, קספר ומלכיאור). ב-1532 הכריז הקיסר קרל החמישי על גאורג, קספר ומלכיור כנסיכים לגיטימיים, ומאוחר יותר, גם על ברנהרד ופיליפ. בנים אלו לא היו זכאים לרשת, אך הם קיבלו דמי מזונות לאחר מות אביהם.
הערות שוליים

↑  Johann Christian Sachs: Einleitung in die Geschichte der Marggravschaft und des marggrävlichen altfürstlichen Hauses Baden, Karlsruhe 1764–1770, vol. 3, p. 214
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 135696526  VIAF: 70152552   WorldCat (עם VIAF): 70152552
ג'ואן פאלטה

| --- | --- |

 לידה:  27 בפברואר 1954 (בת 70) ברוקלין, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, בית ספר מאנס למוזיקה 
 כלי נגינה:  גיטרה קלאסית
 פרסים והוקרה:  נשות וירג'יניה בהיסטוריה 
 www.joannfalletta.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואן פאלטה (באנגלית: JoAnn Falletta, נולדה ב-27 בפברואר 1954 בקווינס, ניו יורק) היא מנצחת תזמורת אמריקאית.
ביוגרפיה

פאלטה למדה ב-Mannes College למוזיקה ובבית הספר ג'וליארד בניו יורק. את הקריירה המוזיקלית שלה החלה כגיטריסטית ונגנית מנדולינה וירטואוזית, ובנעוריה הוזמנה לעיתים קרובות להופיע עם המטרופוליטן אופרה והפילהרמונית של ניו יורק כאשר יצירה בביצוען חייבה שימוש במנדולינה או בגיטרה קלאסית. היא נרשמה ללימודים בבית ספר מאנס למוזיקה כסטודנטית לגיטרה קלאסית, אבל בגיל 18 החלה לנצח על תזמורת הסטודנטים ומיד ידעה, כי זו הקריירה שהיא רוצה בה. הנהלת מאן הטילה ספק בסיכויי אישה להתמנות למנהלת מוזיקלית בתזמורת, אך נעתרה לבקשתה והרשתה לה להעביר את מוקד לימודיה מנגינה לניצוח. אחרי סיום לימודיה, המשיכה ללמוד בקווינס קולג' לתואר שני בניצוח תזמורות ובג'וליארד לתואר שני במוזיקה ולדוקטורט בניצוח תזמורות. פאלטה למדה ניצוח אצל יורגה מסטר ואחרים.
בין השנים 1991 - 2020 הייתה מנהלת מוזיקלית של התזמורת הסימפונית של וירג'יניה. כמו כן כיהנה כמנהלת מוזיקלית של תזמורת לונג ביץ' ושל תזמורת הנשים הפילהרמונית בסן פרנסיסקו. במאי 1998 התמנתה למנהלת מוזיקלית של התזמורת הפילהרמונית של באפלו, משרה שהחלה לכהן בה באופן רשמי בעונת 1999–2000. במהלך כהונתה בבאפלו הקליטה התזמורת לחברת נאקסוס וחזרה לקונצרטים בקרנגי הול. החוזה הנוכחי של פאלטה בבאפאלו הוא הממושך ביותר בתולדות התזמורת עד כה, עד עונת 2011–2012. בין השנים 2011 - 2014 הייתה מנהלת מוזיקלית של תזמורת אלסטר.
כיום היא יועצת אמנותית בתזמורת הסימפונית של הוואי.
בשנת 1986 נישאה ג'ואן פאלטה לרוברט אלמאני, אז קלרינתן וכיום מהנדס מערכות.
פרסים ואותות הוקרה

מענק לאומי לפרס הניצוח בתחרות סטוקובסקי לשנת 2002.
פרס טוסקניני.
פרס דיטסון.
פרס ברונו ולטר לניצוח.
עשרה אותות הוקרה מ-ASCAP על תכנון יצירתי של עונות קונצרטים.
פרס ג'ון אדוארדס מטעם הליגה לתזמורות סימפוניות באמריקה.
פרס גראמי לביצוע התזמורתי הטוב ביותר
ברברה סמית

| --- | --- |

 לידה:  16 בדצמבר 1946 (בת 77) קליבלנד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 פעילות בולטת:  קולקטיב נהר קומבהי
 ידועה בשל:  אחת ממייסדות תנועת הפמיניזם השחור, אקטיביזם הצטלבותי למען מגוון אוכלוסיות מדוכאות
 השכלה:  מכללת מאונט הוליוק 
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 מקצוע:  סופרת, מרצה, מו"ל, פוליטיקאית
 תפקיד:  חברת מועצת העיר אולבני
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ודי גרהן (2015) 
 
ברברה סמית (באנגלית: Barbara Smith; נולדה ב-1946) היא לסבית פמיניסטית וסוציאליסטית אפרו-אמריקאית, ששיחקה תפקיד משמעותי בייסוד הפמיניזם השחור בארצות הברית. מאז שנות ה-1970 המוקדמות, היא פעילה כמבקרת, מורה, אקדמאית, מרצה, סופרת, חוקרת, ומוציאה לאור של תאוריית פמיניזם שחור. מאמרים, סקירות, סיפורים קצרים וביקורת ספרותית פרי עטה של סמית הופיעו במגוון רחב של כתבי עת, כולל הניו יורק טיימס, The Black Scholar, ‏.Ms, ‏Gay Community News‏, הגרדיאן, וילג' ווייס, ו-The Nation.