stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ה'קי"א
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
ה'ק"ף

ה'ק"ף או ה'ק"פ (5,180) ובקיצור ק"ף או ק"פ – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-21 בספטמבר 1419 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 8 בספטמבר 1420.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 22 שעות ו-972 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 12 במחזור העיבור ה-273. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 28 (סימנה כחיבז) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,351 לחורבן הבית, ושנת 1,731 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הבחירות הפרלמנטריות בעיראק (2018)

תומכי מוקתדא א-סדר חוגגים בכיכר השחרור בבגדד
במאי 2018 נערכו בעיראק בחירות לפרלמנט, בהן התמודדו חמש רשימות שיעיות, שהתחלקו לשני גושים עיקריים. אחוז ההצבעה היה נמוך, ועמד על 44%, ובמספר המושבים הגדול ביותר זכתה רשימת סאירון. הרשימה קיבלה 14% מהקולות, שהקנו לה 54 מושבים. לבחירות קדמו תהליכים פוליטיים משמעותיים במדינה, בהובלתו של ראש הממשלה, חיידר אל-עבאדי. אל-עבאדי חיזק את הזהות הכלל-עיראקית, בלם התערבויות חיצוניות בענייני המדינה, ניסה למגר את השאיפות הבדלניות של התושבים הכורדים, וניצח את דאעש.
רקע

ב-12 במאי 2018 נערכו בעיראק בחירות פרלמנטריות, בהן נבחרו חברי הפרלמנט. ברקע מערכת הבחירות עמדו מספר התפתחויות חשובות בעיראק. בתהליך הבחירות בעיראק, נבחרים 329 נציגים, חברי הפרלמנט העיראקי, המכריעים מי יכהנו כנשיא וכראש ממשלה בעיראק. נציגי הפרלמנט לארבע שנים נבחרים על סמך מיקומם ברשימת המפלגה.
בשנים שקדמו לבחירות אלה, השקיע חיידר אל-עבאדי, שכיהן כראש הממשלה משנת 2014, מאמצים רבים בחיזוק מנגנוני המדינה המרכזית ומוסדותיה ובניסיון להשליט את ריבונות המדינה על כלל שטחי עיראק. אל-עבאדי הקים מחדש את הצבא העיראקי שקרס עם פלישת דאעש, הכריע באמצעותו את דאעש והשיב את הריבונות. בנוסף, במסגרת השאיפה לחיזוק הריבונות העיראקית פעל אל-עבאדי נגד ניסיונות למעורבות זרה בענייני הפנים של עיראק, ובפרט ניסיונות איראניים.
אל-עבאדי פנה לכלל האזרחים בשאיפה לחזק את תחושת האזרחות השוויונית, ואת היותם בעלי זהות עיראקית מובהקת בראש ובראשונה. הוא נלחם בתופעת העדתיוּת בעיראק, והדגיש את האלמנט הזה גם במצע הבחירות שלו בבחירות 2018. אל מול השאיפות הבדלניות של הכורדים, פעל אל-עבאדי ברוח דומה. הוא פעל להחלשת ההנהגה הפוליטית הכורדית, הדף בכוח את היוזמה למשאל עם בדלני, והשתלט בחזרה על שטחים השייכים לעיראק, שהיו תחת ריבונות כורדית דה-פקטו מ-2003, ובהם העיר כרכוכ (עיר נפט בעלת חשיבות כלכלית רבה), בנוסף להשתלטות על כרכוכ, סגר את שדה התעופה בארביל, וסגר את נקודות הגבול בין כורדיסטן למדינות השכנות. יחד עם הפעולות התקיפות, שמר אל-עבאדי מול האוכלוסייה הכורדית על רטוריקה מכלילה, ועל הפרדה בין הבדלנים לבין כלל האוכלוסייה, כאשר הוא מציין, לדוגמה, את חלקם בגיבוש החוקה ובצבא.
מעבר לניצחון על דאעש ב-2017 ולניסיון הכורדי לזכות בעצמאות, הבחירות הגיעו על רקע של מספר תהליכים פנימיים נוספים: מחירי הנפט הגולמי בעולם עלו ולכן חל שיפור בכלכלה העיראקית, אך לצד זאת הייתה לציבור העיראקי תחושה הולכת וגוברת של התנהלות מושחתת, של עדתיות מפלגת (על אף ניסיונותיו של אל-עבאדי להילחם בתופעה) ושל צורך לכונן מחדש אומה מפורקת לאחר המלחמה מול דאעש. בנוסף, טרם הבחירות ניכר חשש מההליך הדמוקרטי עצמו – שכן שתי מערכות הבחירות הקודמות לא הצליחו לייצר קואליציה והביאו למבוי סתום מבחינה פוליטית.
רשימות ובריתות קואליציוניות

בבחירות ב-2018 השתתפו 6990 נציגים מ-87 מפלגות שונות. מתוכם, התמודדו 2011 נציגות נשים, ששמורים עבורן 25 אחוזים ממושבי הפרלמנט. 9 מושבים שמורים למיעוטים. ההצבעה מתבצעת על פי גושים (בריתות) ולא על פי מפלגות בודדות, ולכן לחלוקה זו יש משמעות רבה בפועל. הרשימות מתחלקות לשלוש קבוצות עיקריות - שיעית, סונית וכורדית, כאשר השיעית היא הדומיננטית ביותר.
בבחירות 2018 התמודדו חמש רשימות שיעיות, שניתן לחלק לשני גושים עיקריים. הרשימות הן:
א-נסר (בערבית: النصر, תעתיק מדויק: א-נצר), בראשותו של חיידר אל-עבאדי
אל-פתח (בערבית: الفتح), בראשות האדי אל-עאמרי, איש המיליציות השיעיות העומד בראש ארגון "בדר", המיליציה הגדולה והחזקה ביותר מבין המיליציות השיעיות במדינה. הרשימה היא מטרייה מפלגתית המאחדת תחתיה נציגים של המיליציות השונות.
דוולת אל-קאנון (בערבית: دولة القانون, תעתיק מדויק: דולת אל-קאנון), בראשותו של נורי אל-מאלכי, ששימש כראש הממשלה החל מפלישת ארצות הברית והפלת סדאם חוסיין בשנת 2006, ועד התפטרותו בשנת 2014. אל-מאלכי קירב את עיראק לאיראן, וחיזק את המאפיינים השיעים של ממשלו.
אל-חיכמה (בערבית: الحكمة, תעתיק מדויק: אל חכמה), בראשותו של עמאר אל-חכים (אנ'), איש דת שעמד בראש "המועצה האסלאמית העליונה של עיראק". חזר למדינה לאחר גלות באיראן בתקופת שלטון סדאם חוסיין, בבחירות 2014 עמד בראשות הקואליציה שהונהגה על ידי המועצה לקראת הבחירות הודיע על התפטרות מראשות התנועה והקמת הקואליציה, על מנת להתרחק מגורמים לאומניים ועדתיים, לקרב את הסונים, ולשאוף לשיתוף פעולה עם מדינות האזור.
סאירון (בערבית: سائرون, תעתיק מדויק: א-סאא'רון), מפלגת התנועה הסדרית בראשותו של מוקתדא א-סדר, שאיחדה תחתיה גם את הקומוניסטים
בקרב הסונים, קואליציית מותחידון, שנוצרה עוד ב-2012, והונהגה על-ידי אוסאמה אל-נוג'ייפי, התמודדה גם בבחירות ב-2018.
הרשימות התחלקו לשני גושים עיקריים: גוש "סאירון" ו"א-נסר" וגוש "אל-פתח" ו"דוולת אל-קאנון". לכל גוש מאפיינים שונים, כאשר הראשון מבוסס במידה מובהקת יותר על בסיס אידאולוגי משותף.
רשימות ובריתות קואליציוניות > גוש סאירון וא-נסר

גוש סאירון א-נסר מתנגד נחרצות למעורבות איראנית בעיראק, וקורא לפירוק המיליציות השיעיות מנשקן ולהכפפתן למרות המדינה. כמו כן, מנהיגי גוש זה מתנגדים לפעילות של מיליציות עיראקיות מחוץ לגבולותיה של עיראק. ברמה הבינלאומית, מנהיגי המחנה מנסים להוביל מהלך של התקרבות למדינות הסוניות המתונות, ובראשן ערב הסעודית. שאיפה זו נובעת במידה רבה ממניעים כלכליים - עיראק זקוקה לכסף לשיקום האזור הסוני, וכן מעוניינת לפתוח מחדש את הצינור הסעודי לים סוף וכך לבזר את ייצור הנפט שלה. בנוסף, מנהיגי מחנה סאירון וא-נסר מעוניינים בשיתוף פעולה סביב הלחימה בטרור.
מוקתדא א-סדר, מנהיג מפלגת סאירון, ידוע בגישתו האנטי-אמריקנית. התקרבות עיראקית לערב הסעודית חשובה מספיק בעיניו כדי לעשות ויתורים בתחום זה. חיידר אל-עבאדי, מנהיג מפלגת א-נסר, נשען במידה רבה על המוניטין שזכה לו כראש הממשלה הקודם ועל ניצחון המדינה על דאעש (ומכאן גם שם מפלגתו – שפירושו המילולי הוא "הניצחון"). אל-עבאדי עמד לראשונה בבחירות אלו למבחן הבוחר – לאחר שב-2014 מונה לתפקיד ולא נבחר אליו.
מנהיגי שתי הרשימות חלקו חזון משותף בתחום הפנים-עיראקי: הם הצהירו על מחויבות לפעול לצמצום השחיתות, ותמכו בהקמת "ממשלת טכנוקרטים", שבה ימונו בעלי התפקידים על פי כישוריהם בלבד. כמו כן, הם תומכים בריכוזיות של עיראק, ואגב כך מתנגדים להרחבת האוטונומיה הכורדית ולהענקת מעמד אוטונומי למחוזות.
רשימות ובריתות קואליציוניות > גוש אל-פתח ודוולת אל-קאנון

איחוד זה נשען בעיקר על תמיכה איראנית ועל הכוח שצברו המיליציות השיעיות במידה רבה במלחמה נגד דאעש. המיליציות מעסיקות צעירים רבים בשורותיהן, תומכות במשפחותיהם של המגויסים ושל החללים שנהרגו בקרבות ומחזקות את הגאווה העדתית של קהילת הרוב השיעית. השפעתן של המיליציות ברחוב עדיין רבה מאוד והן ביקשו למנף אותה להצלחה פוליטית. אלא שבניגוד לגוש סאירון וא-נסר, גוש זה לא התגבש על בסיס אידאולוגיה משותפת. המכנים המשותפים היחידים לשתי הרשימות הם התמיכה באיראן במאבק האזורי והזהות העדתית השיעית.
מעבר לשני הגושים הללו, ניתן לראות במערכת הבחירות ב-2018 היחלשות בקרב המחנה הסוני ובקרב המחנה הכורדי. מרבית הסונים הצביעו למפלגה חילונית ועל-עדתית (מפלגת "אל-ווטניה", שבראשה עומד איאד עלאווי, שיעי שסחף אחריו סונים רבים שמבקשים למסמס את ההגמוניה השיעית במנגנוני המדינה), וחלקם הצביעו למפלגות מבוססות מחוז. בקרב הכורדים, רוב הקולות הלכו לשתי מפלגות גדולות – "המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית" (KDP) ו"האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן" (PUK).
תוצאות הבחירות וגיבוש הממשלה

אחוז ההצבעה בבחירות עמד על 44%, הנמוך ביותר מאז 2003. רשימת סאירון זכתה ב-%14 מהקולות, וב-54 מושבים בפרלמנט, אל-פתח ב-47 מושבים, א-נסר ב-42 ודוולת אל-קאנון ב-25 מושבים.
למרות הניסיונות לכונן ממשלה על-ידי המפלגות הגדולות הדבר לא צלח, מה גם שעלו טענות לאי-סדרים בבחירות, ודרישה לספירה חוזרת, וכן החלו מהומות בעיר בצרה ובערים דרומיות אחרות, בעקבות זיהום מים, ועלתה דרישה שלא ייבחר מישהו שכבר כיהן בממשלה. על רקע דרישה זו הכריז חיידר אל-עבאדי כי לא יתמודד לכהונה שנייה. במקביל נבחר על-ידי הפרלמנט נשיא חדש, ברהם צאלח, שבאוקטובר 2018 מינה כראש ממשלה בפועל את עאדל עבד אל-מהדי, שכיהן בעבר כסגן הנשיא ושר הנפט. בממשלה שהקים אל-מהדי, הוא כיהן במקביל כשר ההגנה ושר הפנים.
באוקטובר 2019 החלו מחאות אלימות ונרחבות נגד תפקוד ממשלתו, על רקע המבוי הסתום שאליו נקלעה המדינה בעקבות הבחירות ועל רקע המאבק בין איראן לארצות הברית על דמותה של עיראק ועצמאותה, מצב כלכלי קשה, שיעור אבטלה גבוה, הפסקות מים וחשמל. המפגינים ראו באיראן את אחת האשמות העיקריות במצב עקב מעורבותה בכלכלה העיראקית והשפעתה על אל-מהדי. בעקבות ההפגנות הודיע אל-מהדי על כוונתו להתפטר מראשות הממשלה. בעקבות התפטרותו של אל-מהדי נכנסה המדינה לסחרור פוליטי ובאפריל 2020 הוטלה מלאכת הרכבת הממשלה על מוסטפא אל-כאזמי.
בתחילה נדחתה מועמדותו של אל-כאזמי לראשות הממשלה, על אף שהוצע לכך. לאחר שתי מועמדויות אחרות שנכשלו הוא חזר בתור המועמד המוביל, ונתמך הן על-ידי גורמים שתמכו בו מלכתחילה והן על-ידי כמה מנהיגים בולטים מהמפלגות הגדולות. מפלגת "דוולת אל-קאנון" התנגדה למועמדותו בתכלית, אך למרות זאת הוא הצליח להקים ממשלה. לאורך כל התהליך כמעט ולא הייתה מעורבות חיצונית של איראן או של ארצות הברית, והתהליך היה פנים-עיראקי בכללותו.
רשימות סאירון גיבתה באופן מלא את אל-כאזמי, מה שהיה משמעותי בעיקר בשלב הסופי של הרכבת הממשלה. המעורבות הישירה של הרשימה עם אל-פתח סייעה להחזרתה של האחרונה לשולחן המשא ומתן אחרי שזו התנגדה למועמדותו של אל-כאזמי, ונוסף על כך גיבשה רשימת סאירון קווים מנחים להרכבת הממשלה שסייעו לטעת ביטחון בקרב רשימת "אל-פתח" ביחס לממשלה החדשה, ואל-כאזמי הסכים לכבד קווים אלו. בנוסף, סאירון הודיעה שאם אל-פתח לא תתמוך באל-כאזמי, היא תלך בעקבותיה.
משמעות פוליטית

ראש הממשלה הנבחר, מוסטפא אל-כאזמי, הוא למעשה ראש הממשלה הראשון שאינו מ"הדור הישן" של המנהיגים ואינו חבר באחת מהמפלגות הגדולות בעיראק – על אף שהועמד לתפקיד על ידיהן. בנוסף, הוא דמות ללא זיקה פוליטית חזקה, ואינו חבר בהנהגה של אחת המפלגות. גם השרים שנבחרו לכהן בממשלה הם בעלי שיוך מפלגתי רופף יחסית.
בעבר, היה אל-כאזמי, שהוא בעל ניסיון מודיעיני, מהכוחות המשמעותיים בהתמודדות ובהתנגדות לדאעש, ונתפש כמי שפועל יחד עם האמריקאים. בעקבות ההתמקדות של השנים האחרונות במלחמה בדאע"ש, והניצחון על הארגון, וכן בעקבות חיסולם של גורמים איראניים כמו קאסם סולימאני שהיה מפקד כוח קודס, ואבו מהדי אל-מוהנדס, סגן מפקד ארגון אל-חדש אל-שעבי, גברו הקולות להפסקת המעורבות האמריקאית בעיראק, ואכן ביולי האחרון, הסכימו אל-כאזמי ונשיא ארצות הברית ג'ו ביידן, על סיום הפעילות המבצעית האמריקאית במדינה עד סוף 2021, כאשר הכוחות האמריקאים יישארו רק לצורכי הכשרה וייעוץ לצבא העיראקי.
הערות שוליים

1 2  Arwa Ibrahim, Iraq elections: All you need to know, www.aljazeera.com, ‏12 במאי 2018 (באנגלית)
1 2 3 4  עידן בריר, עיראק בדרך לקלפי: לא עוד בחירות עדתיוּת, באתר ynet, 10 במאי 2018
↑  al-Abadi, Haider (2017-10-18). "Iraq Will Remain United". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2021-09-24.
1 2  Rajeev Agarwal, Iraq Elections-May 2018: Prospects and Possibilities, The Manohar Parrikar Institute for Defence Studies and Analyses, ‏May 08, 2018
↑  Rend Al-Rahim, Women MPs in the Iraqi Parliament, The Wilson Center - Middle East Women's Initiative, ‏18 במרץ 2019 (באנגלית)
1 2  רונן זיידל, עיראק תחילה: הבחירות בעיראק ומשמעויותיהן, באתר אוניברסיטת תל אביב, מרכז משה דיין - צומת המזרח התיכון, ‏13 ביוני 2018
↑  דני זקן, ‏אחרי 400 הרוגים בהפגנות: ראש ממשלת עיראק הודיע על התפטרותו, באתר גלובס, 29 בנובמבר 2019
1 2 3  Farhad Alaaldin, Iraq’s New Dawn: A New Government and A New Political Reality, The Washington Institute - Fikra Forum, ‏May 11, 2020 (באנגלית)
↑   ביידן: ארה"ב תסיים את פעילותה המבצעית בעיראק עד סוף השנה, באתר הארץ, 26 ביולי 2021
הגשר הגדול דאן-יאנג–קונשאן

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר רכבת
 מיקום:  הדלתא של נהר יאנגצה
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  2006–2010 (כ־4 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  30 ביוני 2011 
 עלות:  8.5 מיליארד דולר
 מידות
 אורך:  164,800 מטר
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  80 מ' 
 קואורדינטות:  31°35′52.21″N 120°27′24.65″E﻿ / ﻿31.5978361°N 120.4568472°E﻿ / 31.5978361; 120.4568472
 מיקום הגשר
 
הגשר הגדול דאן-יאנג–קוּנְשָׁאן (בסינית: 丹昆特大桥) הוא הגשר הארוך ביותר בעולם, באורך 164.8 קילומטר.
הגשר

הגשר ממוקם בין שאנגחאי לבין נאנג'ינג במחוז ג'יאנגסו. זהו גשר רכבת הבנוי על הדלתא של נהר יאנגצה, המורכבת גם מאגמים, תעלות ושדות אורז.
בניית הגשר הושלמה בשנת 2010 והוא נפתח בשנת 2011. את הגשר בנו כ-10,000 איש במשך 4 שנים, ועלות הקמתו עומדת על 8.5 מיליארד דולר.
הגשר הגדול דאן-יאנג–קונשאן מחזיק בשיא גינס לגשר הארוך ביותר בעולם בכל הקטגוריות, החל מ-30 ביוני 2011.
חברה בונה

חברת China Road and Bridge Corporation(אנ') תכננה ובנתה את הגשר במימון ממשלת סין. חברה זו בונה פרויקטי ענק כגון מסילות ברזל, נמלים, גשרים ומנהרות.
הערות שוליים

↑  השיא באתר שיאי גינס
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין ובנושא מבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הורה

.
אם עם בנה לאחר הלידה
אב ובנו
הורה הוא המטפל העיקרי של צאצאיו הביולוגיים ("הורה ביולוגי") או של ילד/ים אשר אינו/ם צאצאיו הביולגיים. הורים ביולוגיים הם קרובי משפחה מדרגה ראשונה לילדיהם. נשים מסוגלות גם להפוך להורים בתהליך פונדקאות. ישנם גם אנשים שהפכו להורים כאשר הם בחרו להיות הורים מאמצים אשר הם המטפלים העיקרים של צאצאים שאינם צאצאיהם הביולוגיים. במקרים מסוימים יתומים ללא הורים ביולוגיים עשויים לגדול אצל סביהם או בני משפחה אחרים אשר משמשים כהורים עבורם.
הסוגים הנפוצים ביותר של הורים הם אמהות, אבות, הורים חורגים, וסבים. המידה שבה מקובל חברתית שהורה יהיה מעורב בחיי צאצאיו משתנה מתרבות לתרבות, אולם לעיתים רבות, כאשר הורה כמעט ואינו מעורב בחיי צאצאיו, נהוג לומר שמדובר במקרה של "הזנחת ילדים", בעוד שכאשר הורה מעורב יתר המידה, נהוג לומר שאותו ההורה מגונן יתר על המידה, מפנק מדיי את הצאצא, ו/או חטטן.
ראו גם

משפחה
אבהות
אימהות
ילדות
סב
תאוריית ההיקשרות
ההשבעה השנייה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה

ילצין בשנת 1996.
ההשבעה השנייה של בוריס ילצין לנשיאות רוסיה התקיימה ב-9 באוגוסט 1996, טקס ההשבעה נערך בארמון הקרמלין הממלכתי ונמשך כ-30 דקות.
במקור תוכנן לערוך את הטקס בכיכר הקתדרלות שבקרמלין במוסקבה, אך תוכנית זו נזנחה על מנת לחסוך בעלויות הטקס.
רקע

| --- | --- |
 :  ראו גם – הבחירות לנשיאות רוסיה 1996
בוריס ילצין גבר במפתיע על יריבו הקומוניסטי בבחירות לנשיאות שנערכו ב-1996 ונבחר בשנית לתפקיד נשיא רוסיה.
טקס ההשבעה

במהלך ההכנות לטקס ההשבעה התמלא האולם בדגלי רוסיה, סמלים נוספים וכן מספר העתקים של ספר החוקה הרוסית. בטקס השתתפו יו"ר בית המשפט החוקתי של רוסיה, ולדימיר טומנוב, ראש הממשלה, ויקטור צ'רנומירדין, יושב ראש מועצת הפדרציה של רוסיה, יגור סטרוב, יושב ראש הדומה הממלכתית, גנאדי סלזניוב, יו"ר ועדת הבחירות המרכזית של הפדרציה הרוסית ניקולאי ריבוב והפטריארך של מוסקבה ורוסיה כולה אלכסיי השני.
הנאום הראשון היה של יו"ר ועדת הבחירות המרכזית ניקולאי ריבוב, שבירך בנאומו את ילצין והודיע כי ילצין נבחר לקדנציה שנייה והוסיף שהבחירות נערכו באופן הוגן ודמוקרטי, לאחר מכן נאם יו"ר בית המשפט החוקתי, ולדימיר טומנוב שבירך את ילצין וקרא לנשיא הנבחר להישבע אמונים.
בסוף הטקס חיילי משמר הקרמלין ביצעו מטחי הצדעה ארטילריים לציין את תחילת הכהונה הנשיאותית.
הערות שוליים

↑  The inauguration in 1996 was supposed to spend at the Cathedral Square to the ringing of bells and singing odes, but at the last moment, Yeltsin said that "the extra money in the state treasury even for such celebrations there."
↑  All the inauguration of Russian presidents
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה ובנושא פוליטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הורה אביב פרדס חנה

ריקוד חסידי בביצוע הורה אביב פרדס חנה כרכור במהלך שירה של מירי אלוני - מתוך מופע הפתיחה של פסטיבל המחולות של כרמיאל, ביולי 2011
להקות הורה אביב פרדס חנה מייצגות את היישוב פרדס חנה-כרכור מאז סוף שנות ה-80. הלהקות בעלות רפרטואר עשיר ומגוון של יצירות מחול ופולקלור ישראלי. הן משתתפות במגוון רב של מופעים, פסטיבלים ואירועים בארץ ובעולם.
אופי הפעילות

הלהקות נתמכות על ידי מתנ"ס פרדס חנה ופועלות במבנה שלו. הן מונות כ-250 רקדנים. המנהלת האמנותית והכוריאוגרפית של הלהקות היא רוני רובינשטיין-גלפרט, בוגרת סמינר הקיבוצים.
בפסטיבל כרמיאל 2009 הגיעה הלהקה למקום שלישי בתחרות הכוריאוגרפיה, בריקוד "אחרי שנסעת", ב-2012 הגיעה למקום שני בריקוד "האר את עיניו" וב-2014 הגיעה שוב למקום השלישי בריקוד "באר בשדה", בשנת 2017 הגיעה הלהקה למקום השלישי בתחרות המחול העכשווי עם הריקוד "בתוך".
השכבה הצעירה מחולקת לארבע קבוצות גיל ועובדת במהלך השנה בעיקר בתחום "שעשועי המחול", תוך התייחסות מקצועית לצד הטכני וכהכנה ללהקות הייצוגיות בהמשך השנים. תלמידי השכבה הצעירה משתתפים במופע המתקיים מדי שנה בסמוך לחג השבועות.
להקות המחול בשכבה הבוגרת מחולקת לארבע שכבות גיל. במהלך השנה משתתפות במגוון רחב של הופעות, אירועים ופסטיבלים.
ה'קי"ד

ה'קי"ד (5114)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-31 באוגוסט 1353 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 1354. שנה מסוג זחג, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה רביעית לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג זחג, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
הדיוויזיה ה-253 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-253 (בגרמנית: 253. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והוהעמדה תחת פיקודו של פריץ קיהנה, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה החמישית. במהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה השישית, ובמהלך מבצע ברברוסה היא לחמה במסגרת הארמייה ה-16 כחלק מהקורפוסים ה-23 וה-50 לסירוגין. במהלך הקרב על מוסקבה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה התשיעית, ולאחר מכן לחמה במסגרת הארמייה התשיעית בקרב רז'ב הראשון ובקרב רז'ב השני. ביוני 1944 היא הועברה יחד עם קורפוס הפאנצר ה-56 תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הרביעית, ולחמה עמה במהלך מבצע לבוב-סנדומייז'. באוקטובר אותה שנה הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמה בקרבות בשלזיה ובמוראביה עד סוף המלחמה.
מפקדים

פריץ קיהנה (26 באוגוסט 1939 - 15 במרץ 1941)
אוטו שלרט (15 במרץ 1941 - 18 בינואר 1943)
קרל בקר (18 בינואר 1943 - 17 ביוני 1943)
הנס יונק (17 ביוני 1943 - יולי 1944)
קרל בקר (יולי 1944 - 8 בדצמבר 1944)
עמנואל פון קיליאני (8 בדצמבר 1944 - 30 בדצמבר 1944)
קרל בקר (30 בדצמבר 1944 - 5 במאי 1945)
יואכים שוואטלו-גסטרדינג (5 במאי 1945 - 8 במאי 1945)
ה'קי"ב

ה'קי"ב (5112)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-22 בספטמבר 1351 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 9 בספטמבר 1352. שנה מסוג הכז, איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים. זו שנה שנייה לשמיטה.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הדיוויזיה ה-254 (ורמאכט)

| --- | --- |
סמל הדיוויזיה
סמל הדיוויזיה
 פרטים
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 8 במאי 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
הדיוויזיה ה-254 (בגרמנית: 254. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה, והוהעמדה תחת פיקודו של פרידריך קוך, ובמהלך המערכה בפולין היא הייתה בחזית המערבית כעתודת הארמייה החמישית. במהלך הקרב על הולנד לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-39 במסגרת הארמייה ה-18, והשתתפה בכיבוש הולנד, ולאחר מכן שימשה כחיל מצב באזור דנקרק. במהלך מבצע ברברוסה היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-38 במסגרת הארמייה ה-18, והשתתפה בקרב על לנינגרד, ולאחר מכן לחמה בגזרה הצפונית. בפברואר 1944 היא הועברה תחת פיקוד ארמיית הפאנצר הראשונה, ולחמה עמה במהלך מבצע דנייפר-קרפטי, ולאחר מכן היא לחמה בקרבות בשלזיה ובמוראביה עד סוף המלחמה.
מפקדים

פרידריך קוך (26 באוגוסט 1939 - 30 באפריל 1940)
ולטר בהשניט (30 באפריל 1940 - 1 במאי 1942)
פרידריך קכלינג (1 במאי 1942 - 5 בספטמבר 1942)
הלמוט ריימן (5 בספטמבר 1942 - 16 באוגוסט 1943)
אלפרד תילמן (16 באוגוסט 1943 - 31 בדצמבר 1944)
ריכרד שמידט (31 בדצמבר 1944 - 8 במאי 1945)
הדיוויזיה ה-251 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  דיוויזיית חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 באוגוסט 1939 – 4 במרץ 1945 (5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  ראו בהמשך
 
הדיוויזיה ה-251 (בגרמנית: 251. Infanterie-Division) הייתה דיוויזיית חיל רגלים של הוורמאכט שלחמה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה

ב-26 באוגוסט 1939 הוקמה הדיוויזיה והועמדה תחת פיקודו של הנס קראצרט. במהלך המערכה בפולין הדיוויזיה הוצבה בחזית המערבית, כעתודת הארמייה החמישית. במהלך הקרב על בלגיה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-5 במסגרת הארמייה הרביעית. לאחר מכן, היא לחמה במהלך מבצע מקרה אדום. במהלך מבצע ברברוסה, היא לחמה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, ולאחר מכן השתתפה בקרב על מוסקבה. לאחר מכן, לחמה הדיוויזיה בגזרה המרכזית, ובכלל זה בקרבות ברז'ב ובקרב קורסק, עד להשמדתה ב-15 בנובמבר 1943.
ב-10 באוקטובר 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש תחת פיקודו של ורנר הוקה, והיא לחמה בקרבות השונים בפולין ובפרוסיה המערבית עד להשמדתה ב-4 במרץ 1945.
מפקדים

הנס קראצרט (26 באוגוסט 1939 – 6 באוגוסט 1941)
קרל בורדאך (6 באוגוסט 1941 – 10 במרץ 1943)
מקסימיליאן פלצמן (10 במרץ 1943 – אפריל 1943)
אויגן קניג (אפריל 1943 – 15 בנובמבר 1943)
ורנר הוקה (10 באוקטובר 1944 – 4 במרץ 1945)
ה'ק"ץ

ה'ק"ץ או ה'ק"צ (5,190) ובקיצור ק"ץ או ק"צ – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-30 באוגוסט 1429 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 17 בספטמבר 1430.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 5 שעות ו-231 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג גכז. היא מעוברת, ואורכה 384 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 3 במחזור העיבור ה-274. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 10 (סימנה ילאז) במחזור השמש ה-186.
שנה זו היא שנת 1,361 לחורבן הבית, ושנת 1,741 לשטרות.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכז, ובה 384 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל