stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קן מטינגלי
ביוגרפיה > שירות בנאס"א

היה אחד מ-19 האסטרונאוטים שנבחרו באפריל 1966.
היה בצוות התמיכה של האסטרונאוטים במשימות אפולו 8 ואפולו 11, והיה נציג האסטרונאוטים בפיתוח חליפת החלל ומנשא הגב. היה מיועד להיות טייס מודול הפיקוד של אפולו 13, אך הוחלף על ידי ג'ק סוויגרט 72 שעות לפני השיגור, מאחר שנחשף למחלת האדמת ולא היה מחוסן.
ב־16 באפריל 1972 שוגר עם ג'ון יאנג וצ'ארלי דיוק למשימת אפולו 16. במהלך משימה זו נחתו דיוק ויאנג על פני הירח, בעוד מטינגלי נשאר במודול הפיקוד במסלול סביב הירח, וביצע תצפיות, צילומים ומדידות כימיות של פני הירח.
בין ינואר 1973 למרץ 1978 שימש כראש תמיכת תוכנית המעבורת במשרד האסטרונאוטים. לאחר מכן מונה לעוזר טכני לענייני טיסות ניסוי למנהל תוכנית הניסוי לטיסות במסלול. בין דצמבר 1979 לאפריל 1981 שימש כראש קבוצת ההמראה והחדירה לאטמוספירה במשרד האסטרונאוטים. לאחר מכן היה מפקד גיבוי של STS-2 ו־STS-3.
ב־27 ביוני 1982 שוגר כמפקד המעבורת במשימה STS-4, טיסת הניסוי הרביעית והאחרונה של מעבורת החלל קולומביה, יחד עם הטייס הנרי הרטספילד. בנוסף לבדיקות השפעות החום על המעבורת ומאפיינים נוספים, ביצעו מספר ניסויים מדעיים. המעבורת נחתה בבסיס חיל האוויר אדוארדס ב־4 ביולי.
בין יוני 1983 למאי 1984 היה ראש קבוצת התמיכה של מחלקת ההגנה במשרד האסטרונאוטים.
ב־24 בינואר 1985 שוגר כמפקד המעבורת במשימה STS-51-C, שהייתה המשימה הראשונה של מחלקת ההגנה. המעבורת הניחה במסלול מטען של מחלקת ההגנה שכלל רכב שלב עליון אינרציאלי. המעבורת נחתה ב־27 בינואר.
בסך הכול צבר מטינגלי 504 שעות בחלל, מתוכן שעה ו־13 דקות של פעילות חוץ רכבית במהלך אפולו 16. מטינגלי התפטר מנאס"א ב־1985. הגיע לדרגת אדמירל משנה (rear admiral) בצי.
ביוגרפיה > לאחר סיום העבודה בנאס"א

לאחר סיום עבודתו בנאס"א, מונה למנהל השימוש וההפעלה של משרד תחנת החלל של גראמן. היה ראש תוכנית "אטלס" בג'נרל דיינמיקס. תפקידו הבא היה סגן נשיא לוקהיד מרטין ומנהל תוכנית X-33.
בספטמבר 1999 מונה ליו"ר יוניברסל ספייס נטוורק.
נפטר ב-31 באוקטובר 2023.
תארים ועיטורים

מדליית השירות המצוין של הצי
כנפי אסטרונאוט של הצי
מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה, 1982
אות השירות הראוי לציון של נאס"א (פעמיים)
ועוד אותות ועיטורים מארגונים לא ממשלתיים אחרים.
הערות שוליים

1 2  איתי נבו, מת האסטרונאוט שסייע להציל מרחוק את צוות אפולו 13, באתר ynet, 3 בנובמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 2677 9746  LCCN: n83004667  NARA: 10570366  PIC: 391805  VIAF: 38281737   WorldCat (עם VIAF): 38281737
קום (עיר)

ערך זה עוסק בעיר באיראן. אם התכוונתם לסיומת האינטרנט , ראו .
| --- | --- |
מלמעלה למטה: מקדש פאטמה מעצומה, מסגד ג'מכראן, מראה כללי של העיר קום
מלמעלה למטה: מקדש פאטמה מעצומה, מסגד ג'מכראן, מראה כללי של העיר קום
 מדינה:  איראן איראן
 מחוז:  קום
 ראש העיר:  Morteza Saghaeiannejad
 שפה רשמית:  פרסית 
 תאריך ייסוד:  805
 שטח:  123.073 קמ"ר
 גובה:  928 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,201,158 (2016)
 קואורדינטות:  34°39′N 50°53′E﻿ / ﻿34.650°N 50.883°E﻿ / 34.650; 50.883
 אזור זמן:  UTC +3:30
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןקום(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןקום  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קֹם (בפרסית: ‏قمקובץ:Qom.ogg‏Ⓘ‏) היא עיר במרכז-מערב איראן ובירת המחוז הקרוי על שמה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2016 התגוררו בקום כ-1.2 מיליון בני אדם והיא העיר השביעית בגודלה במדינה. קום נחשבת לעיר קדושה עבור האסלאם השיעי. בעיר נמצא מקדש פאטמה מעצומה, אחותו של האימאם השיעי השמיני עלי א-רידא. בעיר מספר המדרסות (בתי מדרש אסלאמיים) הגדול ביותר באיראן, שמשתוות במספרן אולי רק לאלו שבנג'ף (עיראק). מאמינים מרחבי העולם השיעי מגיעים לעיר קום שהתיירות הפכה לאחד מענפי הכלכלה המרכזיים בה. קום שומרת על אופי שמרני דתי ונחשבת לעיר הדתית ביותר באיראן. רבים מאנשי הדת האיראנים מקבלים את הכשרתם הדתית בעיר.
בפברואר 2020, סוחר מהעיר קום, שנהג לטוס בקביעות לסין, נדבק שם בנגיף קורונה מזן "SARS-CoV-2", ובשובו לעירו גרם לשרשרת הדבקה שהובילה להתפשטות המגפה בכל רחבי הרפובליקה.
מיקום

העיר שוכנת מזרחית למדבר המלח הגדול דאשת-א-כאוְיר כ-127 ק"מ דרום-מערבית לבירה טהראן והיא שוכנת על גדותיו של הנהר רוד-א-קום בגובה 928 מטרים מעל פני הים. מדרום-מזרח לקום נמצאת העיר העתיקה כאשאן. ישירות מדרום לקום נמצאות העיירות דליג'אן, מַחַלאת, נַראק, כַּהַכּ, וג'אסב. בתחום המקיף את קום ממזרח נמצאות הערים תַפְרֵש, סאוֵה, ג'עפריה ואַשְתִיַאן.
מקומות ידועים בעיר

בארגון התרבות הלאומי של איראן מופיעים 195 אתרים בעלי משמעות תרבותית היסטורית בקום. העיר נחשבת לעיר קדושה עבור השיעים המוסלמים ויש בה מבני דת רבים, ביניהם מקדש פאטמה מעצומה ומסגדים רבים. 
בקום נמצא גם המרכז הגדול ביותר של סוכנות החלל האיראנית, וכן מרכז שיגור גדול של טילי שֶהאב-3. לא הרחק מן העיר קום, בפורדו, נמצא מתקן פורדו להעשרה גרעינית, הפועל במסגרת תוכנית הגרעין האיראנית.
בקום שוכנת חווזה עלמיה מפורסמת, והיא אחד ממרכזי הלימוד השיעיים החשובים. החווזה המודרנית הוקמה על ידי האייתוללה הגדול עבד אל-כרים חאירי יזדי בשנת 1922.
ערים תאומות

לבנון בעלבכ, לבנון
טורקיה קוניה, טורקיה
עיראק כרבלא, עיראק
עיראק נג'ף, עיראק
ספרד סנטיאגו דה קומפוסטלה, ספרד
פקיסטן קראצ'י, פקיסטן
ראו גם

שער הכניסה למקדש פאטמה מעצומה
רחבת מקדש פאטמה מעצומה, אחות האימאם השמיני
מראה בעיר קום
אדריכלות חדשה עם מוטיבים מסורתיים בעיר
מראה כללי של קום במאה ה-17 בציור בספר מסעותיו של ז'אן שארדן
קונקרה

| --- | --- |

 מוקד פעילות:  דנמרק
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 סוגה:  דת' מטאל
 חברת תקליטים:  Progress Records
 www.konkhra.com
 חברים
 אנדרס לונדמרק מרטין קריסטנסן ג'וני נילסן
 חברים לשעבר
 קלאוס ודל ג'ון קלאוסן קים מת'יסיאן תומאס קריסטנסן כריס קונטוס פר מולר ג'נסן ג'יימס מרפי
 
קונקרה (Konkhra) היא להקת דת' מטאל דנית שנוסדה בשנת 1989. חברי ההרכב כיום הם אנדרס לונדמרק (שירה וגיטרה) מרטין קריסטנסן (גיטרה בס) וג'וני נילסן (תופים).
היסטוריה

קונקרה נוסדה לראשונה תחת השם "וישיס סירקל" בנובמבר 1989. לפני שינוי השם הלהקה הוציאה דמו אחד. לאחר ששינתה את שמה לקונקרה בשנת 1991, שחררה הלהקה דמו נוסף. השם "קונקרה" הגיע מהצורה שבה המתופף ג'ון קלאוסן שמע את סולן להקת המטאל הגרמנית סודום הוגה את המילה "Counqurer" (כובש) באחד משיריו.
בעבר היו חברים בהרכב לאוס ודל (שירה וגיטרה), ג'ון קלאוסן (תופים), קים מת'יסיאן (גיטרה), תומאס קריסטנסן (גיטרה בס), פר מולר ג'נסן (תופים) וג'יימס מרפי (גיטרה).
דיסקוגרפיה > אלבומי סטודיו

(1993) Sexual Affective Disorder
(1995) Spit or Swallow
(1996) Live Eraser - אלבום הופעה
(1997) Weed Out the Weak
(1999) Come Down Cold
(2003) Reality Check
(2009) Nothing Is Sacred
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

(1992) Stranded
(1994) The Facelift
(1999) The Freakshow
דיסקוגרפיה > Sexual Affective Disorder

Sexual Affective Disorder (באנגלית: הפרעה מינית פעילה) הוא אלבום הבכורה של קונקרה שיצא לאור ב-1993.
דיסקוגרפיה > Sexual Affective Disorder > רשימת שירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי הלהקה ובוצעו על ידי אנדרס לונדמרק (שירה וגיטרה) קלאוס ודל (שירה וגיטרה) לארס שמידט (גיטרה בס) וג'וני נילסן (תופים).
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | Center of the Flesh  | 4:18 |
| 2. | Seasonal Affective Disorder  | 5:09 |
| 3. | The Dying Art  | 4:43 |
| 4. | Visually Intact  | 4:09 |
| 5. | Evilution  | 3:47 |
| 6. | Lucid Dreams  | 3:43 |
| 7. | Blindfolded  | 5:24 |
| 8. | Thoughts Abandoned  | 4:32 |
| 9. | Chaos to Climb  | 2:55 |
| 10. | Empty Frames  | 5:10 |
| משך כולל: | משך כולל: | 43:50 |
הערות שוליים

↑  הלהקה באתר Musicmight
↑  ריאיון עם קונקרה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0472 1022  MusicBrainz: 3c0e364e-54e2-48d7-b0f1-04688ad91936  VIAF: 156726910   WorldCat (עם VIAF): 156726910 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "קונקרה".
צ'ארלס מינגוס

| --- | --- |

בהופעה בניו יורק ב-4 ביולי 1976
 לידה:  22 באפריל 1922 אריזונה, ארצות הברית
 פטירה:  5 בינואר 1979 (בגיל 56) מקסיקו
 שם לידה:  צ'ארלס מינגוס
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה
 תקופת הפעילות:  1943–1979 (כ־36 שנים)
 מקום לימודים:  Jordan High School 
 עיסוק:  מוביל הרכב, מלחין, זמר, בסיסט
 סוגה:  ג'אז
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  קונטרבס, פסנתר, צ'לו, טרומבון
 חברת תקליטים:  אטלנטיק רקורדס, Candid Records, קולומביה רקורדס, Debut Records, Mercury Records, United Artists Records
 שיתופי פעולה בולטים:  דיזי גילספי, צ'ארלי פארקר, באד פאוול, מקס רואץ', אריק דולפי, דני ריצ'מונד, ג'קי ביירד
 בן או בת זוג:  Sue Mingus (?–5 בינואר 1979) Celia Germanis 
 צאצאים:  Eric Mingus, Charles Mingus III 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1971)  פרס גראמי למפעל חיים (1996)  היכל התהילה של גראמי (1998)  היכל התהילה של גראמי (1994)  פרס גראמי למפעל חיים (1997)  היכל התהילה של גראמי (2013) 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
צ'ארלס (צ'ארלי) מינגוס (באנגלית: Charles Mingus;‏ 22 באפריל 1922 – 5 בינואר 1979) היה מוזיקאי ג'אז אמריקאי.
נגן קונטרבס, מלחין ומוביל הרכבים, בנוסף לכך, הוא ניגן גם בפסנתר, בגיטרה בס ובשירה. ידוע במחאתו כנגד הפרדה גזעית.
ילדות והתבגרות

מינגוס נולד בבסיס צבאי בנוגלס, אריזונה, לצ'ארלס מינגוס האב והארייט מינגוס, שנפטרה בטרם מלאו לו שנתיים. הוא גדל בשכונת וואטס (Watts) בלוס אנג'לס, קליפורניה. בגיל מוקדם גילה חיבה לג'אז, ובמיוחד למוזיקה של דיוק אלינגטון. בשל מוצאו המעורב (אביו היה בן לאם שוודית ואב אפרו-אמריקאי ואמו הייתה ממוצא סיני ואפרו-אמריקאי) לא מצא את מקומו החברתי. כפי שהעיד על עצמו, תמיד היה "לא מספיק שחור, או לא מספיק לבן".
הוא החל ללמוד נגינה בטרומבון בגיל שש, ולאחר מכן עבר לצ'לו. בתיכון החליף בעידוד חבריו את הצ'לו בקונטרבס, שהציע הזדמנויות עבודה בתחום הג'אז. מוריו לבס היו רד קאלנדר והרמן ריינשאגן (Herman Rheinshagen), נגן הקונטרבס הראשון בתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק. כמו כן, למד קומפוזיציה עם צ'ארלס ריס.
כבר בנעוריו כתב יצירות בעלות אופי חדשני; רבות מהן קרובות לז'אנר הזרם השלישי. חלקן הוקלטו לראשונה ב-1960, כעשרים שנה אחרי שכתב אותן, בניצוחו של גונתר שולר.
קריירה מוקדמת

מינגוס נודע כבסיסט מחונן. בגיל 20, הופיע עם הקלרינטן בארני ביגארד (1942), שנה לאחר מכן ניגן תקופה קצרה עם לואי ארמסטרונג וקיד אורי. ב-1947 החל לנגן עם הביג בנד של ליונל המפטון, איתה גם הקליט לראשונה יצירות פרי עטו. ב-1950 עבר לניו יורק וניגן בטריו של נגן הוויברפון רד נורוו עם הגיטריסט טל פרלאו.
בתחילת שנות החמישים ניגן תקופה קצרה בתזמורת של דיוק אלינגטון, אך הסתבך בקטטה עם הטרומבוניסט חואן טיזול והיה למוזיקאי היחיד שפוטר באופן אישי על ידי אלינגטון.
ב-1952 הקים עם מקס רואץ' את חברת התקליטים Debut, בשאיפה לשלוט בהפצת המוזיקה שלו והרווחים ממנה. ב-1953, לאחר שהבסיסט אוסקר פטיפורד שבר את ידו במשחק בייסבול, החליף אותו מינגוס בהופעה באולם מסיי. הוא הצטרף לדיזי גילספי, צ'ארלי פארקר, באד פאוול ומקס רואץ' להקלטת הופעה חיה שרבים מחשיבים כאחת מהגדולות בתולדות הג'אז. מינגוס הקליט מחדש את תפקידי הבס, שלא נשמעו היטב בהקלטה הירודה. ההקלטה נמכרה דרך חברת Debut, ומקס רואץ' ודיזי גילספי העידו שניהם כי לאורך שנים רבות לא זכו לקבל תמלוגים ממכירת ההקלטה. על אף שהקליט והפיץ כמה תקליטים באופן עצמאי, בסופו של דבר כשל ניסיון זה.
מינגוס קבע את בסיסו בניו יורק והחל לנגן עם קבוצה בת 8–10 נגנים צעירים, שנקראה "סדנת הג'אז" ( Jazz Workshop), בסדנה התנסו הנגנים באלתור הקרוב לג'אז חופשי ובנגינת קטעים ארוכים במיוחד עם קטעי סולו רבים שנתנו אפשרות לביטוי אישי. חלק מ"בוגרי" החוויה כינו אותה "אוניברסיטת ג'אז".
ב-1955 יצא תקליטו Mingus at the Bohemia עם מאל ולדרון (פסנתר), מקס רואץ' וחברים אחרים ב"סדנה" ובו הציג כמה לחנים שנהפכו ל"קלאסיקה" שלו ובהם Jump Monk, Percussion Discussion, Work Song, All The Things You C Sharp minor (שהוא עיבוד ל-All the Things You Are של אוסקר המרשטיין וג'רום קרן).
העשור 1956–1966

עשור זה נחשב לפורה ביותר של מינגוס, בו הקליט למעלה משלושים תקליטים רשמיים (מספר שאין דומה לו בקריירה של אמן ג'אז כלשהו למעט דיוק אלינגטון) וזאת מבלי למנות עוד לפחות כמספר הזה הקלטות בלתי רשמיות ("בוטלגים") שהוקלטו מן הקהל בהופעות, בעיקר באירופה. התקליט הגדול הראשון שהוציא כמנהיג להקה ומלחין היה Pithecanthropus Erectus, בחברת "אטלנטיק", יצירה באורך של כ-36 דקות המורכבת מלחן של מינגוס ואלתור המבוסס על הסטנדרט A Foggy Day מאת גרשווין. היצירה מנוגנת עם הרכב של חמישיית נגנים בעלי שורשים בבלוז ומתארת את הזדקפותו של האדם הזקוף. תקליט זה זכה להמשך, בשם The Clown, עם הרכב שונה, שכלל את המתופף דני ריצ'מונד. לאחר הקלטת התקליט הצטרף גם הפסנתרן ג'קי ביירד, ויחד עם מינגוס יצרו השלושה את "עמוד השדרה" של הרכבים משתנים לאורך העשור.
ב-1959 יצא אחד מתקליטיו החשובים ביותר Mingus Ah Um ובו קטעים שהפכו עם השנים לסטנדרטים כ-Goodbye Pork Pie Hat (קטע מחווה ללסטר יאנג) ו-Fables of Faubus (מחאה נגד מושל ארקנסו אורוואל פאובוס שתמך בהפרדה גזעית).
ב-1960 הכיר מינגוס את אורנט קולמן ומחשבותיו אודות האלתור קיבלו משנה תוקף עם יצירתו של זרם הג'אז החופשי, אולם הוא סלד מתחושת ה"ניסוי וטעייה" שהייתה לדעתו בנגינתו של קולמן והעדיף מבנים סדורים יותר בתוכם יתנהל האלתור. באותה שנה הצטרפו אל מינגוס נגן כלי הנשיפה מעץ אריק דולפי והחצוצרן טד קרסון. הרביעייה מינגוס, דולפי, ריצ'מונד וקרסון יצרה את אחד האלבומים החשובים ביותר של מינגוס Charles Mingus Presents Charles Mingus הכולל את הקטעים Folk Forms No. 1, Original Faubus Fables, What Love ו-All The Things You Could Be By Now if Sigmund Freud's Wife Was Your Mother, כולם פרי עטו של מינגוס, שהוא ישוב ויקליט בהמשך דרכו. בתחילת התקליט מבקש מינגוס מהקהל לא למחוא כפיים ולא להפריע בשום דרך שהיא לתהליך היצירתי.
ב-1963 הקליט עם הרכב של 11 נגנים, עם חטיבת כלי נשיפה גדולה, את The Black Saint and the Sinner Lady, יצירה לבלט מאת דיוק אלינגטון. התקליט נחשב על ידי רבים כ"תזמור הטוב ביותר בהיסטוריה של הג'אז" תקליט אלתורי הפסנתר-סולו שלו Mingus Plays Piano הקדים את קונצרט קלן של קית' ג'ארט ביותר מעשור, ביכולת האלתור של קטעים שבין ג'אז למוזיקה קלאסית.
ב-1963 יצא Mingus Mingus Mingus Mingus Mingus, תקליט שהוקלט עם הרכב בן 11–16 נגנים (מספר שונה בכל רצועה) שכלל את השיר הפוליטי Freedom, שאת מילותיו כתב, הכולל משחקי מילים המגנים את הגזענות. הפתיח, בו מילות השיר מדוקלמות מפיו של מינגוס על רקע פריטה קצבית על מיתרי הקונטרבס, המהום ומחיאות כפיים בסגנון אפריקאי מפי הלהקה, נשמע כגרסה מוקדמת של ראפ.
בשנת 1964 יצא מינגוס עם הרכב שכלל את ריצ'מונד, דולפי, ביירד והסקסופוניסט קליפורד ג'ורדן לסיבוב הופעות ארוך באירופה. ההקלטות מן קונצרטים בקופנהגן, פריז וברלין בהם התקבל ההרכב בחום רב ובהתלהבות, הן מהקלטות ההופעות החיות המלהיבות ביותר. המסע המוצלח נקטע ב-28 ביוני עם מותו הפתאומי של אריק דולפי בברלין.
העשור 1956–1966 > סגנון ושפה מוזיקלית

צ'ארלס מינגוס פיתח בעשור זה את סגנונו הייחודי והשפה המוזיקלית חסרת תקדים שלו, אותם הציג כבר מהמחצית השנייה של שנות החמישים: אנסמבל כלי נשיפה (גדול יחסית, שאינו מגיע כדי ביג בנד אך גדול בהרבה מאנסמבל בי-בופ) המובל על ידי חטיבת קצב דומיננטית ובראשה הקונטרבס של מינגוס, כלי אשר עבר ממקומו הנחבא אל הכלים בירכתי הבמה אל קדמת מרכזה. יסודות הסגנון של מינגוס כוללים שימוש במקצבים אפריקאים ושבטיים אחרים (בין היתר מהאיטי), באופן מודגש ובוטה יותר מאלה שהיו נהוגים בבלוז ובגוספל, שינויי קצב במהלך הנגינה, שימוש בטכניקות של קריאה ותגובה מהמוזיקה האפריקאית השבטית ותחרות סולואים שמקורה בג'אם סשנים של מועדוני שיקגו וניו יורק במהלך הפיתוח האלתורי.
הקטעים בהקלטות האולפן ובהופעות הלכו והתארכו וארכו ברובם הרבה מעל עשר דקות. למרות החופש הרב שנתן לנגניו באלתור, שולטים בקומפוזיציה מבנה וסדר המונהגים על ידו באופן בולט. אף על פי שניגן עם נגנים מוכשרים ובעלי קריירות עצמאיות ידע מינגוס לרתום אותם לנגינת אנסמבל ולהפיק מהמתח והתחרות ביניהם יצירה מורכבת העונה לתוכנית שהוגדרה מראש.
טכניקה נוספת היא בנייה ב"שכבות" של צליל, כאשר מוזיקאי אחד מתחיל ואחריו מצטרפים בזה אחר זה מוזיקאים נוספים, כל אחד מוסיף שכבת צליל, תוך חזרה על הנושא העיקרי באופן שמייצר מתח. הדוגמה הבולטת ביותר לטכניקה זו בקטע ’Moanin‏ (1959).
סוף הקריירה

לאחר מותו של דולפי חלה ירידה בפעילותו של מינגוס. ב-1974 הקליט שני תקליטים בשם Changes ובהם עירב ביקורת חברתית נוקבת על המצב החברתי והפוליטי בארצות הברית (קטע אחד נקרא Free Cell Block F, 'Tis Nazi U.S.A.) יחד עם קטעי מחווה מלודיים לדיוק אלינגטון כ-Orange Was the Color of Her Dress, Then Silk Blue ו-Duke Ellington's Sound of Love.
באמצע שנות השבעים חלה התדרדרות קשה במצבו הגופני והנפשי. הוא אובחן כלוקה במחלת ALS (מחלת ניוון שרירי), יכולתו לנגן נפגעה והוא אושפז בבית החלמה במקסיקו. באותה עת יצרה עמו קשר עמוק הזמרת ג'וני מיטשל. מיטשל תיעדה את שיחותיה עם מינגוס והפיקה תקליט הכולל קטעים משיחות אלה יחד עם ביצועים משלה ללחניו בליווי ג'אקו פסטוריוס, וויין שורטר והרבי הנקוק.
מינגוס נפטר במקסיקו והוא בן 56. לפי צוואתו גופתו נשרפה ואפרו פוזר בנהר הגנגס בהודו.
חייו הפרטיים

בשנת 1971 פורסמה האוטוביוגרפיה שכתב בסגנון זרם התודעה, Beneath the Underdog. לפי האוטוביוגרפיה סבל מינגוס מגיל צעיר מהתעללות מידי אביו, דבר שבא לידי ביטוי בהתנהגות אלימה ותוקפנית שלו-עצמו.
הוא נתקל במהלך הקריירה במחסומים רבים שנבעו ממדיניות ההפרדה הגזעית וסבל מגזענות-רחוב פשוטה. לפיכך רתם עצמו למאבקים, לעיתים בהתבטאויות שלוחות-רסן וקיצוניות כנגד הגזענות, הטבועה לדידו, ב"אמריקה הלבנה".
באוטוביוגרפיה שלו מפרט מינגוס מעללים מיניים רבים, כולל עם 26 זונות. מינגוס נישא לחמש נשים, אשר לשתיים מהן היה נשוי זמן מה במקביל.
מורשת

אמנים רבים מנגנים את המוזיקה של מינגוס והוקמו מספר הרכבים המיועדים לנגינת מינגוס בלבד, בהם Mingus Dynasty ו-Mingus Big Band ואף הרכב שוודי בשם Swedish Mingus Band Siegmund Freud's Mothers. אלמנתו של מינגוס סו גרהם מינגוס מנהלת את "הסדנה לג'אז" ובה מתחנכים דורות מוזיקאים צעירים ברוחו. אלביס קוסטלו הקליט לחנים של מינגוס עם תמליל פרי עטו.
בשנות חייו האחרונות כתב מינגוס לחן ליצירה ארוכה (מעל שעתיים) בשם Epitaph (כיתוב על מצבה). ב-1989 ניצח גונתר שולר על תזמורת בת 30 נגנים שביצעה את היצירה בהופעת בכורה במרכז לינקולן בניו יורק.
מורשת > פרסים והוקרה

בשנת 1971 נבחר מינגוס להכלל בהיכל התהילה של הג'אז, אולם עיקר ההכרה בו הגיעה רק לאחר מותו. ב-1993 רכשה ספריית הקונגרס את מכלול עיזבונו של מינגוס, כולל דפי תווים, הקלטות ביתיות, מכלול התכתבות, תמונות ועוד, בהכריזה ש"זוהי הרכישה החשובה ביותר שביצעה הספרייה בתחום ההיסטוריה של הג'אז".
ב-1995 הוציאה רשות הדואר האמריקאית בול דואר לזכרו וב-1997 זכה לקבל פרס גראמי על מפעל חייו ואלבומו Mingus Dynasty מ-1959 נבחר להיכלל בהיכל התהילה של גראמי.
לקריאה נוספת

האוטוביוגרפיה הרשמית של מינגוס: Beneath the Underdog
Myself When I Am Real: The Life and Music of Charles Mingus by Gene Santoro, Oxford University Press (November 1, 2001), 480 pages, ISBN 0-19-514711-1
Mingus: A Critical Biography by Brian Priestley, Da Capo Press (April 1, 1984), 340 pages, ISBN 0-306-80217-1
Tonight At Noon: A Love Story by Sue Graham Mingus, Da Capo Press; Reprint edition (April, 2003), 272 pages, ISBN 0-306-81220-7. Written by his widow.
Charles Mingus – More Than a Fake Book by Charles Mingus, Hal Leonard Corporation (November 1, 1991), 160 pages, ISBN 0-7935-0900-9. Includes 2 CDs, photos, discography, music transcriptions, a Mingus comic book promoting his anti-bootlegging project, etc.
Mingus/Mingus : Two Memoirs by Janet Coleman, Al Young, Limelight Editions (August 1, 2004), 164 pages, ISBN 0-87910-149-0
I Know What I Know : The Music of Charles Mingus by Todd S. Jenkins, Praeger (2006), 196 pages, ISBN 0-27598-102-9
But Beautiful by Geoff Dyer, Abacus (2006), pages 103–127, ISBN 0-349-11005-0
קן לודוויג

| --- | --- |

צילום מ-2013
 לידה:  15 במרץ 1950 (בן 74) יורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד  קולג' הוורפורד  בית הספר למשפטים בהרווארד  אוניברסיטת ייל  York Suburban Senior High School 
 https://www.kenludwig.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
קן לודוויג (באנגלית: Ken Ludwig, ‏ נולד ב-15 במרץ 1950 ביורק, פנסילבניה) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון אמריקאי. המחזות שלו הוצגו במעל שלושים ארצות, ובמעל 20 שפות.
רקע משפחתי ושנותיו המוקדמות

קן לודוויג נולד בשנת 1950 ביורק, פנסילבניה, במשפחה בעלת שורשים גרמנים-אמריקאים. כבן של רופא משפחה ושל אשתו, נערת מקהלה לשעבר בברודוויי. הוא התחנך בתיכון York Suburban Senior בעיר הולדתו ואחר כך במכללת הוורפורד. המשיך את לימודיו באוניברסיטת הרוורד, שבה למד מוזיקה אצל ליאונרד ברנשטיין, ובטריניטי קולג' באוניברסיטת קיימברידג'.אחיו הבכור, יוג'ין לודוויג, (יליד 1946), הוא משפטן ואיש עסקים, כיהן כמפקח על המטבע במנהל של הנשיא ביל קלינטון בשנים 1993–1998
הקריירה בתיאטרון

הקומדיה הראשונה של לודוויג שהוצגה בברודוויי הייתה Lend Me a Tenor (בעברית - שגעון באופרה) (1989), עליה כתב מבקר הניו יורק טיימס שהיא אחת משתי הפארסות הגדולות ביותר הכתובה על ידי סופר חי בימינו. היא זכתה בשלושה פרסי טוני והייתה מועמדת לעוד תשעה פרסים. ההפקה השנייה של לודוויג, בברודוויי ובווסט אנד, המחזמר Crazy on you, הוצגה במשך חמש שנים החל משנת 1992 וזכתה בפרס טוני, פרס Drama Desk Award של ניו יורק, פרס המבקרים החיצוניים
Outer Critics Circle Awards, פרס מבקרי התיאטרון של לוס אנג'לס, פרס הלן הייס ופרס לורנס אוליבייה באנגליה, על המחזמר הטוב ביותר.
מחזות אחרים שלו שזכו להצלחה בברודוויי היו (Moon Over Buffalo 1995) עם קרול ברנט ולין רדגרייב (בברודוויי), עם פרנק לנגלה וג'ואן קולינס באולד ויק בלונדון, התסריט לעיבוד מוזיקלי של הרפתקאותיו של תום סויר לפי מארק טוויין,
(2001), ועיבוד חדש למחזה הקלאסי של בן הכט וצ'ארלס מקארתור, "המאה העשרים" (2004) בכיכובם של אלק בולדווין ואן הייש.
בשנת 2010 הוצג שוב בברודוויי "שגעון האופרה" עם טוני שלהוב וג'סטין ברטה בתפקידים ראשיים.
המחזה של לודוויג, "שייקספיר בהוליווד" שהוצג על במת ארנה בוושינגטון די. סי. ב-2003 זכה בפרס הלן הייס למחזה הטוב ביותר של השנה. לודוויג כתב גם "Leading Ladies" בשנת 2004, Be My Baby ב-2005, עם האל הולברוק ודיקסי קרטר, והשלים של העיבוד של תורנטון ויילדר של הקומדיה של ג'ורג' פארקר מתקופת הרסטורציה The Beaux’ Stratagem, וכן עיבוד לפי שלושת המוסקטרים -ב-2006 שהוצג לראשונה באולד ויק בבריסטול.
לודוויג עיבד את "אי המטמון" מאת רוברט לואיס סטיבנסון שהצגת הבכורה שלו התקיימה באלי תיאטר באפריל 2007, הוצג גם בתיאטר רויאל בהיי מארקט בווסט אנד ב-2008 ושזכה לפרס AATE לעיבוד הטוב יותר של השנה. הוא עיבד גם את הסרט "אמריקאי בפריז" לפי האחים ג'ורג' ואיירה גרשווין שהופצג לראשונה באלי תיאטר ביוסטון ב-2008.
מחזה אחר The Fox on the fairway, קומדיה מוקדשת לעולם הגולף הוצגה בסתיו 2010 בתיאטרון סיגנצ'ר בארלינגטון.
The Game's Afoot הוא קומדיית מסתורין על השחקן הגדול ויליאם ז'ילט ששיחק במקור את תפקידו של שרלוק הולמס. בכורתה התקיימה בקליבלנד פליי האוס בנובמבר 2011 וזכתה בפרס אדגר אלן פו על המחזה הטוב ביותר. ביים ארון פוזנר.
קן לודוויג מתגורר בוושינגטון די. סי., נשוי ואב לשניים.
מחזות

2005 Be My Baby
Leading Ladies
1989  Lend Me a Tenor (שגעון באופרה)
Moon Over Buffalo
Postmortem
Shakespeare In Hollywood
Sullivan and Gilbert
The Fox on the Fairway
Midsummer/Jersey
The Game's Afoot
Murder on the Orient Express
Twentieth Century
Twas the Night Before Christmas
The Three Musketeers
Treasure Island
The Beaux' Stratagem
Tiny Tim's Christmas Carol
Baskerville: A Sherlock Holmes Mystery
A Comedy of Tenors
Sherwood: The Adventures of Robin Hood
מחזות > מחזות זמר

Crazy for You  (1992)
Sullivan and Gilbert (1998)
The Adventures of Tom Sawyer  (2001)
An American in Paris  (2008)
בעברית

2013 - שגעון באופרה (Lend me a tenor) הוצגה בתרגומו של דורי פרנס ובבימויו של משה נאור
בתיאטרון הקאמרי, בכיכובם של דביר בנדק, מוטי כץ, עירית קפלן, גילת אנקורי, עידו רוזנברג, יעל טל ואחרים.
קוצן (יונק)

| קוצן |
| --- | --- |
 Acomys dimidiatus
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: עכבריים
תת־משפחה:: קוצניים
סוג:: קוצן
שם מדעי
 Acomys ‏סנט-אילר, 1838

Acomys cilicicus
קוצנים מצויים.
קוֹצָן (שם מדעי: Acomys) הוא סוג במשפחת העכבריים ושויך לתת-משפחת הקוצניים, אשר פרטיו הם מכרסמים קטנים.
מאפיינים

מיני הקוצן נפוצים באסיה, באפריקה ובאמריקה הצפונית. זנבו של הקוצן קצר ולעיתים ניתן להבחין בקוצנים שאיבדו את זנבם לאחר שעברו מאבק עם קוצן או מכרסם אחר. חלק משערות הגב של הקוצן התקשו לכדי קוצים המתפקדים בדומה לקוציו של קיפוד. ראשו של הקוצן מחודד בקצהו.
לקוצן יש יכולות ריפוי מיוחדות כמו הצמחת איברים שנקטעו כמעט ללא צלקות .
קוצנים ניזונים מזרעים, חרקים וחלזונות. הקוצנים שוהים במחילות טבעיות בינות לסלעים בזמן שאינם פעילים. משך החיים של הקוצן בטבע הוא פחות משנה בדרך כלל, אם כי יש המאריכים חיים.
הקוצן מתרבה כל השנה, אך בעיקר בקיץ ובאביב. הריון הנקבות נמשך כ-40 יום. כבין אחד לארבעה גורים נולדים בהמלטות. נקבות מסוגלות להמליט מספר פעמים בשנה. הקוצן הנולד נחשב לעוזב-קן (בניגוד לרוב העכבריים שהם חובשי-קן), הוא בעל פרווה קצרה ועיניו נפתחות במהרה.
בישראל נפוצים שני מיני קוצן: קוצן מצוי הנפוץ באזורי סלעים בכל הארץ, וקוצן זהוב הנפוץ במדבר יהודה ואזורי סלעים בנגב. שני המינים פעילי לילה בדרך כלל, אולם באזורים בהם חופפים שטחי המחיה שלהם, פעיל הקוצן המצוי בשעות הלילה והקוצן הזהוב בשעות היום. עם הרחקת הקוצן המצוי מבית הגידול הטבעי מרחיב הקוצן הזהוב את שעות פעילותו גם לשעות הלילה.
למרות קווי דמיון לתת משפחת העכבריים (Murinae), מדענים סבורים כי הקוצן קרוב יותר לתת משפחת הגרביליים.
יש במדינות מערביות המגדלים קוצנים כחיות מחמד אקזוטיות, בעיקר מינים שמקורם מאפריקה. גידולם מצריך סביבה חמה, ובמידת האפשר יש להחזיקם בקבוצה ולא כבודדים, מטבע היותם חיות חברותיות.
הקוצן חי בין סלעים, כדי לקבל הגנה מטורפים אחרים. הוא אוכל בעיקר חלזונות, ועל כן ניתן לזהות את ביתו של הקוצן על ידי קונכיות רבות ריקות הנמצאות בפתחי המערות שלהם.