stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסטיבל רוויניה

| --- | --- |

 סוג:  פסטיבל, מוסד ללא כוונת רווח 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  אילינוי 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1904–הווה (כ־120 שנה) 
 קואורדינטות:  42°09′27″N 87°46′35″W﻿ / ﻿42.1576°N 87.7763°W﻿ / 42.1576; -87.7763
 www.ravinia.org
  (למפת שיקגו מוגדלת) פסטיבל רוויניה(למפת שיקגו רגילה) פסטיבל רוויניה
 
פסטיבל רביניה
פסטיבל רוויניה (באנגלית: Ravinia Festival) הוא פסטיבל מוזיקה שנתי, שמתקיים כל קיץ בפארק רוויניה שבהיילנד פארק, אילינוי, ארצות הברית. הוא משמש נוה קיץ של התזמורת הסימפונית של שיקגו מאז שנת 1906.
הפסטיבל כולל קונצרטים סימפוניים, במקרים רבים עם סולנים אורחים, כמו גם מופעי ג'אז, בלוז, מוזיקה עממית ורוק. מלבד מופעי מוזיקה יש בו גם בלט, דרמה ותוכניות חינוכיות, שנמשכות לכל אורך השנה. הפארק משתרע על 150 דונם של סביבה כפרית וכולל אמפיתיאטרון פתוח, גנים מעוצבים, מסעדה ודוכני ממכר של בעלי זיכיונות, וכן ביתן קונצרטים ומבנה ללימודי מוזיקה. פיקניק בשטח הפארק בשעות שלפני הקונצרטים היא מסורת ארוכת-ימים בשיקגו. הרכבת עוצרת בפארק רוויניה במיוחד, לפני ואחרי קונצרטים, והמקום מהווה אתר טיולים מקובל ברבים. מספר המבקרים עולה לא פעם על 600,000.
פלפלאים

| פלפלאים |
| --- | --- |
 
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: פלפלאים
שם מדעי
 Piperales ‏ברכטולד ופרסל, 1820
פִּלְפֵּלָאִים (שם מדעי: Piperales) היא סדרה של צמחים בעלי פרחים במחלקת דו-פסיגיים קדומים. היא נקראת לפי משפחת הפלפליים, שהיא המשפחה החשובה ביותר בסדרה, הן מבחינת מספר המינים וגם מבחינת החשיבות הכלכלית לאדם.
שמה העברי הקודם הוא ספלולאים, לפי משפחת הספלוליים, שנציגיה מופיעים כצמחי בר בארץ ישראל, אך השם המקובל בעולם הוא, כאמור, פלפלאים.
על-פי החלוקה המודרנית, הסדרה כוללת את המשפחות הבאות:
ספלוליים
Hydnoraceae - משפחה קטנה ובה שני סוגים, הגדלים ביבשות דרום אמריקה ובאפריקה
פלפליים
Saururaceae - משפחה הידועה בשפה האנגלית בשם העממי 'זנב הלטאה'. משפחה זו כוללת ארבעה סוגים, שגדלים כצמחי בר באסיה ובצפון אמריקה.
פלפל צ'ומה

פלפל צ'ומה
פלפל צ'ומה היא תערובת תבלינים חריפה המשמשת כבסיס למאכלים, או בפני עצמה לתיבול מנות שונות במטבח הטריפוליטאי. מקורה של התערובת בטריפולי, אולם היא נפוצה גם בשאר המטבחים הצפון אפריקאיים, ומשמשת כתיבול עבור מנות טריפוליטאיות שונות: מאכלי דגים שונים כגון החריימה, כבסיס לשקשוקה וכתיבול לבשר.
התערובת מורכבת מפפריקה טריפוליטאית מתוקה או חריפה, שום כתוש ומעט מים. יש הנוהגים להוסיף לתערובת חומרים אחרים כגון קימל טחון, מיץ לימון, שמן ומלח. תהליך הכנתה כולל כתישת התבלינים עם השום והוספת נוזלים: שמן, מים או מיץ לימון.
מקור שמה של התערובת הוא הלחם: פפריקה (פלפל) ושום (פלפל ושום -> פלפלצ'ומה).
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון ובנושא לוב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פסטיבל רחוב פולסום

| --- | --- |

דגל הגאווה של קהילת העור ברחוב פולסום תלוי על עמוד תאורה בעיר ומסמן את שבוע הגאווה שלה בסן פרנסיסקו, קליפורניה.
 סוג:  פסטיבל רחוב 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  סן פרנסיסקו 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1984–הווה (כ־40 שנה) 
 קואורדינטות:  37°46′22″N 122°24′47″W﻿ / ﻿37.7729°N 122.413°W﻿ / 37.7729; -122.413
 www.folsomstreet.org
 he
 
פסטיבל רחוב פולסום (Folsom Street Fair-FSF) או יריד רחוב פולסום הוא פסטיבל רחוב שנתי בנושא סאדו ו-BDSM, שמהווה אירוע מרכזי ב"שבוע הגאווה של קהילת הלת'ר" בסן פרנסיסקו. האירוע, אשר לפעמים פשוט מכונה "פולסום", מתרחש ברחוב פולסום, בשכונת השוק הדרומי בסן פרנסיסקו ומושך אליו תיירות מכל העולם.
האירוע החל בשנת 1984, והוא האירוע הגדול ביותר בעולם הקשור באופן בלעדי בתת תרבות הסאדו. העמותה המארגנת של האירוע, "סוכנות התיאום של אירועי רחוב פולסום" (FSE-Folsom Street Events), מתקיימת כמלכ"ר, כמו גם תוכניות גיוס כספים רבות בפסטיבל כולל משחקים, דוכני משקאות ואף הלקאות בתשלום.
ה-FSE מארגנת גם אירועים דומים בקנדה ובגרמניה. הפסטיבלים מעוררים פעמים רבות פעילויות מחאה מצד ארגונים הפועלים למען הטרונורמטיביות וארגונים שמרנים כמו "אמריקאים לחשיפת האמת על ההומוסקסואליות (AFTAH)" והליגה הקתולית.
ראו גם

מצעד הגאווה
לת'ר
פרנץ קסאבר פיבר

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1807 פראג 
 פטירה:  22 בפברואר 1872 (בגיל 64) חרודים, צ'כיה 
 ענף מדעי:  בוטניקה,אנטומולוגיה
 מקום מגורים:  גרמניה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הטכנית הצ'כית בפראג 
 תרומות עיקריות
 חקר פשפשאים וחגבאים באזור הים התיכון
 
פרנץ קסָאבר פִיבֶּר (בגרמנית: Franz Xaver Fieber‏; 1 במרץ 1807 - 22 בפברואר 1872) היה בוטנאי ואנטומולוג גרמני, אחד האנטומולוגים המפורסמים של המאה ה-19. תרם רבות לסיווג הראשוני של סוגי הפשפשאים וחגבאים באזור הים התיכון.
ביוגרפיה

נולד לפרנץ אנטון פיבר ומריה אנה הנסל. בין השנים 1824-1828 למד כלכלה, מדעים ושפות באוניברסיטה הטכנית של צ'כיה בפראג.  החל לעבוד ככלכלן עבור הממשל ולאחר מכן שופט (magistrate) בצ'רודים שבבוהמיה. בתחילת דרכו העדיף פיבר לעסוק בבוטניקה ואיורים של עבודות פאוניסטיות. ב-1832 החל להעמיק את מחקריו בתחום האנטמולוגיה, בעיקר של פשפשאים וחגבאים. עבודתו החשובה ביותר היא על הפשפשאים שפורסמה בחלקים בין שנים 1860 ל-1870, בעבודה זו תיאר כ-200 מינים חדשים למדע והציג את הבסיס למיון סוגים באזור הים התיכון.
לאחר מותו אוסף החרקים שלו נרכש על ידי Lethierry, Lucien François ולאחר מותו של טיירי נרכש על ידי Noualhier, Martial Jean Maurice. נולהיר נהג לסחור רבות עם המינים שרכש, במיוחד עם Jean Baptiste Auguste Puton. בסופו של דבר רוב הטייפים שתיאר למדע הגיעו למוזיאון MNHN בפריז.
הוא היה פעיל גם בתחום חקר הצמחים. בשנת 1836 הוא פרסם ביחד עם פיליף מקסימיליאן אופיץ ובוטנאים נוספים ספר שמתאר את הצמחים של בוהמיה.
מכתביו המפורסמים

Synopsis der europäischen Orthopteren ‏ (1854)
Die europäischen Hemiptera ‏ (1860)
פראנסס שאנד קיד

פראנסס שאנד קיד (באנגלית: Frances Shand Kydd;‏ 20 בינואר 1936 - 3 ביוני 2004) הייתה אצילה אנגליה ואמה של דיאנה, הנסיכה מוויילס.
ביוגרפיה

פרנסס רות רוש נולדה באחוזת בית סאנדרינגהאם למוריס רוש, ברון פרמוי הרביעי, ולרות רוש, ברונית פרמוי. אמה הייתה חברה קרובה של המלכה אליזבת בווס-ליון ואף שימשה כשושבינתה וכמלווה שלה באירועים רשמיים.
בשנת 1954 נישאה פרנסס במנזר וסטמינסטר לאדוארד ג'ון ספנסר (יורש רוזנות ספנסר ובית ספנסר שהיא אחת ממשפחות האצולה הידועות ביותר בבריטניה). לזוג נולדו חמישה ילדים.
התקשורת הבריטית הרבתה להשוות בין חייה לבין חיי בתה דיאנה מכיוון ששתיהן היו נשים צעירות ולא מנוסות שהתחתנו עם גברים ממעמד גבוה מהם וחוו חיי נישואים לא מאושרים. ב-1967 היא עזבה את בעלה כדי לחיות עם פיטר שאנד קיד, והחלה במשפט גירושין נגדו. בסופו של ההליך המשפטי ניצח בעלה בקרב על המשמורת על הילדים, והיא לא גידלה את ילדיה שנים רבות. ב-1988 נפרדה מבעלה השני, לאחר שעזב אותה למען אישה אחרת. ב-1996 הורשעה מספר פעמים בנהיגה בשכרות, וב-1997, לאחר מות בתה דיאנה בתאונת דרכים, אמרה: "מוזר מאוד שההלוויה של הבת שלי היה כנראה האירוע החשוב ביותר בחיי. גאה בה, גאה בבנותיי הבוגרות הבוגרים שהיו ובבני היחיד שנתן לה כבוד אחרון של אח שכל כך אהב אותה"[דרוש מקור]. בנוסף נהגה שאנד קיד לבקר באופן קבוע את משפחת הנהג שהיה מעורב בתאונה, ואף נאלצה להודות בבית משפט שהיא ובתה חיו בנתק זמן ממושך לפני מותה.
ב-2004 הלכה לעולמה לאחר שסבלה שנים רבות מפרקינסון ומסרטן המוח. בהלווייתה נכחו ילדיה ונכדיה (ביניהם הנסיכים ויליאם והארי). הנסיך צ'ארלס, חתנה לשעבר, לא נכח בהלווייתה מכיוון שהיה בדרך להלווייתו של נשיא ארצות הברית לשעבר רונלד רייגן.
משפחתה

ב-1 ביוני 1954 נישאה פרנסס במנזר וסטמינסטר לאדוארד ג'ון ספנסר (יורש רוזנות ספנסר ובית ספנסר שהיא אחת ממשפחות האצולה הידועות ביותר בבריטניה). לזוג נולדו חמישה ילדים:
ליידי שרה מק'קורקדייל (נולדה ב-1955): נישאה לניל מק'קורקדייל, אחיינה של אמה החורגת.
ג'יין פלוייז, ברונית פלוייז (נולדה ב-1957): נישאה לרוברט פלוייז, המזכיר האישי של אליזבת השנייה.
ג'ון ספנסר (1960): נפטר 10 שעות לאחר לידתו.
דיאנה, הנסיכה מוויילס (1961–1997): נישאה לצ'ארלס, נסיך ויילס.
צ'ארלס ספנסר, רוזן ספנסר התשיעי (נולד ב-1964): ירש את תוארו לאחר מות אביו. נישא שלוש פעמים.
פסטיבל רנסאנס במבצר יחיעם

| --- | --- |


מופע בפסטיבל ה-17
 סוג:  פסטיבל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מבצר יחיעם 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1992–2015 (כ־23 שנים) 
 
פסטיבל רנסאנס למוזיקה עתיקה מתקיים מאז שנת 1992 במבצר יחיעם, גן לאומי בגליל המערבי. בפסטיבל, שהתקיים בחול המועד סוכות במשך 23 שנים, הופיעו נגנים והרכבים מקומיים לצד אורחים מחו"ל. לצד הקונצרטים השונים קיים הפסטיבל מופעי רחוב, סדנאות יצירה, אמנויות עתיקות ומלאכות קדומות ברחוב של בעלי מלאכה. המוזיקאים ניגנו בכלים אותנטיים ובתלבושות תקופתיות, בסביבות המבצר.
פסטיבל הרנסאנס חדל להתקיים בשנת 2015.
באתר שרידים של מצודה צלבנית קטנה מהמאה השתים עשרה, שנהרסה בכיבוש המוסלמי. ממרום המצודה נשקף נוף של האזור כולו.
הערות שוליים

↑  פסטיבל רנסאנס במבצר יחיעם
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
עירוב

ערך זה עוסק בכינוי בהלכה להיקף מחיצות סביב שטח מיושב על מנת להתיר לטלטל בו בשבת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
סימון גבול עירוב. העירוב מתבסס על גדר פנימית של גדר ההפרדה (את המכשול העיקרי, שבקטע זה הוא חומה, ניתן לראות מאחוריה וגם ברקע)
עירוב הוא הכינוי המקובל בהלכה להיקף מחיצות סביב שטח מיושב, הנעשה במטרה להתיר בתוכו פעולות האסורות בשבת בשל מלאכת הוצאה מרשות לרשות (כגון: טלטול חפצים בין רשות היחיד ורשות הרבים והולכת חפצים למרחק ארבע אמות [כשני מטרים] ברשות הרבים).
העירוב הופך את כל שטח היישוב לרשות היחיד אחת, ובכך מתיר להוציא חפצים מן הבתים אל הרחובות בהיות כולם 'רשות היחיד' אחת מכוחו של העירוב.
השם 'עירוב' במקורו ניתן בשל תפקידו של העירוב לאחד ולערב את הרשויות ולהופכן לרשות אחת. מקור השם מוזכר בגמרא (עירובין מט.) גם בהקשר של 'עירוב חצרות', שם ניתן דגש הלכתי על כך שתהיה השותפות בעירוב נוחה וערבה ומסוכמת על הכול.
סביב בניית העירוב התעוררו פולמוסים ומחלוקות רבות במקומות שונים. בישראל ישנה מחלקה במשרד לשירותי דת האמונה על הקמת עירובים ביישובים השונים בישראל ועל תחזוקתם, בשיתוף הרבנויות המקומיות והמועצות הדתיות השונות, וכמעט אין מקומות יישוב גדולים שאין בהם עירוב. אולם בחוץ לארץ ישנם מקומות שבהם אין עירוב, אם מסיבות טכניות ואם מסיבות הלכתיות.
הצורך בעירוב

ביום השבת קיים איסור להוציא חפצים מרשות היחיד (כגון בית מגורים) אל רשות הרבים ולהפך. איסור זה הוא אחד מל"ט אבות מלאכה האסורים בשבת מן התורה, ונקרא בקיצור הוצאה מרשות לרשות.
לבעיה של ההוצאה בשבת יש פתרון הלכתי – ליצור 'עירוב' סביב רשות הרבים (רחובות העיר או היישוב). משמעות העירוב היא הקפת השטח הציבורי הפתוח לרבים במחיצה. באמצעות עירוב זה, רחובות העיר או היישוב הנחשבים מתחילה 'רשות הרבים' (או 'כרמלית') הופכים לרשות היחיד אחת גדולה, ובכך מתיר העירוב להוציא או להכניס חפצים מכל רשויות היחיד (כגון בתי מגורים) אל הרחובות והשווקים המשמשים את הרבים.
לעירוב חשיבות מעשית רבה, כיוון שעל פי ההלכה היהודית אין להוציא ("לטלטל") חפצים מן הבית לרשות הרבים ביום השבת ללא תיקון עירוב, וכן אסור להוליך חפצים בתוך רשות הרבים למרחק של יותר מארבע אמות. התקנת העירוב בשטח מיושב מאפשרת התנהלות סדירה בשבת בכל הנוגע להוצאת חפצים מן הבית כמו סידור תפילה או עגלת ילדים, לדוגמה.
עירוב מורכב ממחיצה של גדר או חומה המקיפה את הרחובות והשווקים שבהם חפֵצים לטלטל. אופן נוסף ליצירת העירוב הוא 'צורת הפתח', מה שמתבצע כיום לרוב על ידי התקנת עמודים ייעודיים שעליהם עובר חוט דק מתוח. אופן זה של צורת הפתח נחשב מבחינה הלכתית למחיצה כשרה שבאמצעותה נהפך השטח המוקף לרשות היחיד. עירוב יכול להתבסס גם על גדרות או מחיצות קיימות אחרות, או על מדרונות תלולים ('תל המתלקט'). במקומות רבים מתבסס העירוב על קווי חשמל או טלפון. במקרים כאלו יש צורך שהחוט יעבור בדיוק מעל העמוד, היות שזהו אחד מהתנאים הנדרשים כדי ליצור מחיצה של צורת הפתח. אפשרות נוספת ליצירת העירוב בשיטה של צורת הפתח היא העמדתם של חבית או קרש חזק שגובהם לפחות י' טפחים (כ-80 ס"מ) מתחת לקו החשמל, ומן הבחינה ההלכתית רואים אותם כאילו הם עולים עד לחוטים התלויים למעלה, מדין 'גוד אסיק מחיצתא', ויוצרים על ידי כך את צורת הפתח.
רבים מן הפוסקים נוקטים להלכה שאין כמעט מקום שנחשב לרשות הרבים מהתורה, ולפיכך רובם ככולם של המקומות הציבוריים נחשבים לרשות הכרמלית. להבחנה זו ישנה חשיבות הלכתית, מאחר שאת רשות הכרמלית אפשר להקיף בצורת הפתח, שהיא עירוב פשוט, ואין צורך להקיפה בחומה גמורה ובה שערים הראויים להינעל בלילה. זאת – להבדיל מרשות הרבים, שאותה יש צורך להקיף בחומה ובשערים הראויים להינעל בלילה דווקא.
לאחר בניית העירוב יש צורך בתיקון נוסף, הנקרא עירוב חצרות, כדי להתיר את הטלטול בין רשויות היחיד נפרדות, כגון מבית לבית אחר, דבר שאסור מדרבנן ללא תיקון של עירוב החצרות. אבל ישנם מקומות שבהם אין צורך בעירוב החצרות, כגון בסיס צבאי או קיבוץ, שבו אוכלים כולם בחדר אוכל משותף. במקרה שבמקום היישוב גרים גויים, יש לשכור את רשותם כדי שעירוב החצרות יוכל לחול.
פרצות בעירוב

כיוון שעירוב נחשב למחיצה, הוא נפסל אם נפרץ בו פתח רחב מי' אמות (כ-5 מ'), שיעור הפרצה הפוסל מחיצה. בשל מבנה העירוב הנפוץ כיום, כל אימת שהחוט העובר בין עמודי העירוב, שנחשב לחלק העליון של צורת הפתח, נקרע – העירוב נפסל, משום ששוב אין היישוב מוקף כהלכה במחיצות, ואינו נחשב רשות היחיד. בשל בעיה זו, נערכים במקומות רבים סיורים לבדיקת שלמותו של העירוב קודם לשבת, בשביל לתקנו במידת הצורך. אם העירוב נקרע באמצע השבת הוא נפסל, ואין אומרים בו את הכלל 'שבת הואיל והותרה – הותרה'.
בגלל החשש מפרצות בעירוב, או נפילת העירוב בימי סערה, קיימים מקומות שבהם ישנו גיבוי לעירוב בדמות קו עירוב נוסף, המיועד להתיר טלטול חופשי גם אם ייפסל קו העירוב העיקרי. יצוין כדוגמה שבסערת השלג העזה בירושלים בשנת תשע"ד (12 בדצמבר 2013) נפל העירוב בעיר, ותושבי ירושלים לא יכלו לטלטל בשבת. לאחר כשבוע, כשוך הסערה, תוקן העירוב.
עירוב שכונתי

יש מקומות שבהם סמוך לעירוב הכללי, שבאחריות גופים ממוסדים, נבנה עירוב נוסף בידי גורמים פרטיים או מקומיים. לרוב העירובים הפרטיים בנויים באופן שיהיו כשרים גם לפי שיטות הלכתיות נוספות, שהעירוב העיקרי הממוסד אינו כשר לפיהן.
כמו כן ישנם מקומות רבים, בעיקר באזורי ריכוז חרדיים, שבהם קיים עירוב שכונתי נוסף לזה העירוני של המועצה הדתית, המקיף שכונה מצומצמת בלבד. עירוב זה נעשה לחומרה, כדי שלא להיסמך על העירוב העירוני, שבו יש לעיתים בעיות הלכתיות על פי חלק מהשיטות. עם זאת יש מי שפקפק בעירוב זה.
שיטות הלכתיות שעליהן העירוב מתבסס

קיימות שיטות הלכתיות שונות שלפיהן לא ניתן כיום לערב מקומות רבים באמצעות העירוב המקובל הנעשה בצורת הפתח. ואומנם המתירים מתבססים על השיטות החולקות עליהם ומתירות לערב בצורה המקובלת בימינו.
עם זאת ישנם הנמנעים לטלטל חפצים בשבת גם במקום שבו יש עירוב, בשל הדעות החלוקות בנושא, בעיקר מן הטעמים האלה:
רשות הרבים בימינו – ישנה מחלוקת הלכתית אם אחד מתנאי רשות הרבים לעניין רשויות השבת הוא שיעברו בה 600,000 אנשים ביום (שישים ריבוא). למחלוקת זו השפעה ישירה על הרחובות בימינו שבהם אין שישים ריבוא. לשיטה הדורשת תנאי זה, כל הרחובות בימינו (בערים שאין בהם שישים ריבוא) נידונים ככרמלית, ואילו לפי השיטה שאינה דורשת תנאי זה כמעט כל רחוב נחשב לרשות הרבים (אם הוא רחב כשמונה מטרים ואינו מקורה). למחלוקת זו משמעות רבה לעירוב המקובל כיום על ידי צורת הפתח, שכן אם נדון את הרחובות בימינו ככרמלית רשאים לערבו על ידי צורת הפתח, אבל אם נידונים הרחובות בימינו כרשות הרבים, אין אפשרות להקיפם בצורת הפתח בלבד, ויש צורך להקיפם בחומה בעלת שערים הראויים להינעל.
הקפת רובו של השטח על ידי צורת הפתח – לפי שיטת הרמב"ם לא ניתן להשתמש במחיצה של צורת הפתח אלא אם כן רוב השטח מוקף במחיצה גמורה של חומה ואילו צורת הפתח מקיפה את מיעוטו של השטח. לשיטה זו אין היתר להקיף בעירוב של צורת הפתח בדרך המקובלת הרחובות של הערים בימינו. המשנה ברורה (שסב,נט) כותב שנכון לחוש לדעת הרמב"ם.
הקפת שטח גדול שאינו משמש למגורים – כדי להקיף מקום כרשות היחיד, יש צורך שכולו ישמש למגורים, שכן שטח פתוח שאינו משמש למגורים בגודל של בית סאתיים ויותר (כ-1,150 מ"ר), אינו נחשב לרשות היחיד המותרת בטלטול אלא לכרמלית בה אסור לטלטל (ראו טלטול בתוך רשות היחיד גדולה שאינה משמשת למגורים). אבל ישנה מחלוקת אם דין זה נאמר גם ברשות היחיד גדולה, הכוללת בתים ושטחים לא מיושבים (כגון שדות וגינות), ושיעור השדות קטן משיעור הבתים. כלומר – האם השדות פוסלים את העירוב כאשר שטחם הכולל קטן מהשטח הכולל המיושב. מציאות זו שכיחה במקומות שבהם מסתמכים על קווי חשמל העוברים במרחק מסוים מהיישוב, ועוברים בתוך שדות, וכן כיוון שלעיתים נוח יותר להקיף שטח גדול בקווים ישרים, מאשר להקיף שטח מצומצם בצורה מעוקלת לפי שטח היישוב.
החוט המשמש לחלק העליון של צורת הפתח – יש שיטת הלכתית הדורשת שהחוט העליון העובר בין העמודים יהיה מתוח לגמרי ולא ינוע כלל ברוח, ואולם מעיקר הדין יש להכשיר כל צורת הפתח גם אם החוט העליון נע קלות ברוח (משנה ברורה שסב,סו).
מעבר צורת הפתח מעל מבנים – ישנה גם שיטה הלכתית הפוסלת את צורת הפתח העוברת מעל מבנה מלהיחשב מחיצה, ולעומתה שיטה המכשירה את צורת הפתח כמחיצה גם באופן כזה.
ישנה דעה שרשותו של נוכרי ומחלל שבת פוסלות את העירוב מכיוון שאין הם שותפים בעירוב. בעבר פתרו את הבעיה על ידי עריכת העירוב בשיתוף עם שר העיר שיש לו סמכות להפקיע את רשותם או להיכנס על דעת עצמו לרשותם במידת הצורך. הבעיה התעוררה מחדש בעידן המודרני במדינות דמוקרטיות, ובכללן מדינת ישראל, שכן כעת לראשי הרשויות אין כלל סמכות להוציא תושבים מנכסיהם או להיכנס אליהם ללא צו בית משפט. בעיה זו נפתרה על ידי ביצוע העירוב בשיתוף משרד הביטחון, שעל פי חוקי החירום של המדינה יש לו סמכות להוציא אזרחים מביתם או להיכנס לרשותם במקרי חירום.
שיור בעירוב

מעיקר הדין אין לערב את כל העיר בשלמות, ויש צורך לשייר חלק מסוים מהעיר שלא יהיה בתוך תחום העירוב, כדי שיהיה היכר שכל ההיתר לטלטל הוא רק מכוח העירוב, ובלעדיו אסור לטלטל כלל, בגלל איסור הוצאה מרשות לרשות, כלומר המטרה היא שלא יישכח איסור זה.
שטח השיור יכול להיות מינימלי, אפילו בית אחד וחצר אחת. ישנה מחלוקת אם השיור צריך להיות דווקא מבתי ישראל או שאפשר לשייר גם בתי גויים. ואולם בפועל נהוג כיום לערב את כל העיר ללא שיור בתים מחוץ לעירוב. הנימוק לכך הוא שסומכים על השיטה שמאפשרת לסמוך על השיור בבתי גויים, או שכיוון שכל העירוב בימינו מבוסס על חוט שעובר כצורת הפתח (ולא על דבר קשיח כמו חומה), וכאשר החוט נקרע והעירוב נפסל מודיעים בכל העיר שאסור לטלטל חפצים, אין עוד צורך בהיכר של השיור למטרת היכר זה.
העירוב בישראל ובעולם

בישראל קיים עירוב כמעט בכל הערים, על סמך השיטה ההלכתית שלפיה כשאין שישים ריבוא במקום אחד ממש, המקום אינו נחשב לרשות הרבים. מכיוון שכך גם בירושלים, שבה יש למעלה מ-600 אלף תושבים, נוהג רובו המוחלט של הציבור הדתי והחרדי להסתמך על העירוב. עם זאת ישנם הנוהגים להחמיר ולא לטלטל חפצים למרות העירוב, ולחלופין להקים עירוב שכונתי – המקיף מקום שבו אין שישים ריבוא איש.
בארצות הברית חלוקות הדעות בעניין העירוב. הרבנים הליטאים אוסרים לטלטל, על פי פסקיהם של גדולי הפוסקים בניו יורק, בהם הרב משה פיינשטיין, שאסר לטלטל מכיוון שסבר שיש להחשיב את כל המתגוררים בעיר במניין השישים ריבוא, ומכיוון שבניו יורק מתגוררים מיליוני אנשים אין כל היתר לטלטל בעיר. רבי אהרן קוטלר אסר את העירוב מסיבה אחרת; הוא פסק כדעתם של רוב הראשונים, הסוברים שמקום הרחב שש עשרה אמה, נחשב לרשות הרבים גם אם אין בו שישים ריבוא הולכים.
בשנת תש"ס (2000) הוקם בשכונת בורו פארק שבניו יורק עירוב בהכשר של הרב חיים יהודה כ"ץ. הציבור החסידי, בעיקר חצרות בעלז וצאנז קלויזנבורג בעיר, סומך על רבניו המתירים לטלטל, ואילו רבני חצרות סאטמר ובאבוב אוסרים לטלטל.
בוויליאמסבורג, שכונה בניו יורק שרוב תושביה היהודים משתייכים לחסידות סאטמר, נוהגים התושבים המשתייכים לחצר זו לא לטלטל בשבת, מכיוון שלטענתם (המוכחשת על ידי רבנים אחרים) רבי יואל טייטלבוים, האדמו"ר מסאטמר, סבר שאין להקים עירוב בעיר שאין בה רב רשמי שסמכותו נתונה על כל בני העיר. לכן, אף על פי שבשכונה קריית יואל בעיירה מונרו שבמדינת ניו יורק בני החסידות מטלטלים, בוויליאמסבורג הם מקפידים שלא לטלטל. רבנים רבים פוסקים כי מכיוון שרוב בני העיר אינם מסכימים לעירוב, לא ניתן לבצע את העירוב בעל כורחם, שכן אף שניתן לזכות לאדם ללא ידיעתו – ולכן ניתן לזכות את פת העירוב לאדם שאינו יודע מכך – ליהודים שאינם מסכימים לעירוב מסיבות שונות לא ניתן. כך פסק גם הרב יקותיאל יהודה הלברשטאם, האדמו"ר מצאנז קלויזנבורג. לעומת זאת חסידויות פאפא, בעלז, צאנז ושאר החסידויות בעיר נוהגים לטלטל על סמך פסקו של הרב שלום קרויז, גאב"ד אדווארי, והרב אפרים פישל הרשקוביץ.
ראו גם

הלכות עירובין
עירוב תחומין
עירוב חצרות
שיתוף מבואות
תחום שבת
הוצאה מרשות לרשות
העירוב בירושלים
הערות שוליים

↑  גמרא עירובין מט. "מה שמו? עירוב שמו". פרש"י: שיהו כולן מעורבין ומרוצין בו, שלא ימחה זה בחברו, אלא שותפות נוחה ועריבה.

מכאן למדו חז"ל להלכה שאם אחד מבני החצר אינו שותף מרצונו בעירוב החצרות ומקפיד עליו, עירוב בטל.
↑  הרב אליעזר מלמד, צורת הפתח בספרו פניני הלכה
↑  ישי כהן, ‏הגר"ד לאו מחדש את השכירות ברחבי הארץ, באתר כיכר השבת, 18 באפריל 2016
↑  שלג כבד בבירה: הכניסות והיציאות מהעיר - חסומות, באתר כיכר השבתחדשות - האתר החרדי המוביל בעולם, באתר כיכר השבת
↑  קובי רוזן, העדה החרדית: השבת מותר לטלטל בירושלים, באתר כיכר השבת, ‏19 בדצמבר 2013
↑  הרב יעקב אבן ישראל פישר זצ"ל, שו"ת אבן ישראל חלק ח סימן לז
↑  ראו למשל: היתר רשות הרבים בימינו - הרב שמואל טל (מתוך הספר טל חיים)
↑  שיטת רש"י וראשונים נוספים הסוברים שתנאי לעירוב הוא שיעברו שישים ריבוא בכל יום, כדגלי מדבר. שיטה זו מובאת בשולחן ערוך אורח חיים סימן שמה סעיף ז בשם "ויש אומרים". עם זאת יש סוברים שדי שיהיו מצויים בעיר שישים ריבוא (600,000 תושב) על מנת שיחשבו רחובותיה רשות הרבים, וכן דעת המשנה ברורה (סימן שמה ס"ק כד).
↑  שולחן ערוך סימן שסד סעיף ב. עיין שו"ת יביע אומר חלק ט סימן לג
↑  דעת הרמב"ם הוזכרה בשולחן ערוך סימן שסב סעיף י. עם זאת דעת הרב יוסף קאפח (המומחה בספרי הרמב"ם) כי אין שום מחלוקת בדבר, ואף לדעת הרמב"ם אפשר לסמוך לכתחילה על העירוב הנעשה היום שברובו נעשה על ידי צורת הפתח.
↑  יעוין שו"ת חבל נחלתו חלק י סימן יא
↑  אמנם על העמודים המחזיקים את חוט ה'צורת הפתח' להיות חזקים באופן שלא ינודו ברוח מצויה, שכן 'מחיצה שהרוח מנידה לא מקרי מחיצה'. אבל על החוט העליון אין קפידא שינוע ברוח ובלבד שלא ינטל (משנה ברורה סימן שסו ס"ק ס"ו).
↑  אתר ישיבה
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצב סעיף א
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצב סעיף ד
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצב סעיף ח
↑  ערוך השולחן אורח חיים שצב סעיף ב
↑  החזון איש, אף על פי שהוא עצמו היה מבין המייסדים והמשגיחים על הקמת העירוב בבני ברק, סבר כי יש להחמיר ולא לטלטל בעיר, וכך הורה לשואליו (פאר הדור חלק ג). כך גם הרב יצחק זאב סולובייצ'יק, הרב מבריסק, לא היה מטלטל בעיר ירושלים בה התגורר.
↑  האם יש עירוב בניו-יורק?, באתר ynet, 8 בנובמבר 2010
↑  אודות טענות שני הצדדים ראו עוד במסמך זה.
↑  גאב"ד אודווארי, מזקני חסידי סטמר. ראו באריכות בספר חי אנוכי לעולם, על דעתו האמיתית של אדמו"ר מסטאמר.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553181305171  BnF: cb13192954h (data)  GND: 7606726-9  LCCN: sh85044734 
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
עמודי עירוב בירושלים
גשר ישן באזור לונדון. בקצה הגשר יש שני עמודים אפורים דקים וגבוהים המשמשים לעירוב
פרנקה טורצקה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  פולין פולין
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 תת-ענף:  ריצת 200 מטר
 מועדון:  מכבי ורשה
 
פרנקה טורצקה (בפולנית: Franka Turecka) הייתה אצנית יהודייה-פולנייה, סגנית אלופת פולין בריצת 200 מטר.
ביוגרפיה

טורצקה התאמנה בקבוצת מכבי ורשה.
באליפות פולין שנערכה בבידגושץ' ביולי 1930 זכתה טורצקה במדליית כסף בריצת 200 מטר בתוצאה של 28.4 שניות.
הערות שוליים

↑  ריצת 200 מטר באליפות פולין מוויקיפדיה (בפולנית)
↑  כל המנצחים באליפות פולין באתלטיקה 1930 מוויקיפדיה (בפולנית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא פולנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פיגוע הירי בקולורדו (2021)

| חלק מירי המוני בארצות הברית |
| --- | --- |

הסופר מרקט שבו התרחש האירוע
 תאריך:  22 במרץ 2021
 מקום:  בולדר, קולורדו, ארצות הברית
 קואורדינטות:  39°49′12″N 105°06′40″W﻿ / ﻿39.82°N 105.111111°W﻿ / 39.82; -105.111111
 סוג:  ירי המוני, פיגוע ירי
 נשק:  Ruger AR-556 
 הרוגים:  10
 פצועים:  1
 מספר מפגעים:  1
 he
 
ב-22 במרץ 2021 אירוע ירי המוני בסופרמרקט קינג סופרס, בולדר, קולורדו, ארצות הברית. עשרה בני אדם נהרגו, כולל שוטר ממשטרת בולדר. היורה, אחמד אל-עליוי אל-עיסא, נפצע והועבר לבית החולים בבולדר.
אירועים

הירי החל מעט אחרי השעה 14:30 כאשר חמוש נכנס לסופרמרקט והחל לירות לעבר ציבור הקונים. משפחה שחיכתה בתור על מנת לקבל חיסון כנגד COVID-19 בבית המרקחת של הסופר ראתה את החמוש יורה באישה בקדמת התור, והסתתרה מפניו. חלק מהלקוחות והעובדים הגיעו למקום מבטחים דרך יציאה אחורית שבסופר. על פי גורם משטרתי בכיר, היורה השתמש ברובה בסגנון AR-15.
בערך באותו זמן שהחל הירי, החלה משטרת בולדר לקבל דיווחים על אדם חשוד עם רובה וקולות ירי. אחד הקצינים הראשונים במקום היה השוטר אריק טלי, שנורה ונהרג על ידי העבריין. שוטרים אחרים הגיעו לאחר מספר רגעים וניהלו קרב יריות עם היורה בשעה 14:40 והיריות נמשכו עד השעה 15:21. בשעה 15:28 נלקח אל-עיסא למעצר.
עדים במקום דיווחו ששמעו בין עשר לשלושים יריות.
החשוד

היורה אחמד אל-עליוי אל-עיסא, בן 21 מארבאדה, קולורדו, הואשם בעשרה סעיפי רצח בכוונה תחילה. אל-עיסא נתפס כשהוא עם פצעים מדממים ברגליים, והועבר לבית החולים בבולדר. יממה לאחר מכן הועבר אל-עיסא לכלא במחוז בולדר. אחיו הבכור של החשוד הצהיר כי לאל-עיסא יש היסטוריה של התנהגות פרנואידית, מופרעת ואנטי-חברתית. בשנת 2018 הוא הואשם בגין תקיפה והודה באשמה. הוא הואשם גם בגין חבטות באגרוף לחברו לכיתה, לאחר שהחבר לכיתה צחק על אל-עיסא והשתמש כלפיו בדיבורי גנאי בשבועות שקדמו לו.