ציר הזמן של האנטישמיות
ימי הביניים > המאה ה-13

1203 – הרובע היהודי של קונסטנטינופול נשרף על ידי צלבנים במהלך המצור על קונסטנטינופול.
1204 – האפיפיור דורש מהיהודים להבדיל את עצמם מהנוצרים וללבוש בגדים ייחודיים.
1205 – יהודים מגורשים מכפרים ועיירות ברחבי ספרד (אל-אנדלוס) על ידי מוסלמים.
1206 – בתים יהודיים נשרפים, נבזזים, ורוב האוכלוסייה נהרגת. האוכלוסייה היהודית הנותרת בהאלה מגורשת.
1209 – בזייה מותקפת ותושביה נטבחים. בין אלה היו 200 יהודים. כל הילדים היהודים ששרדו ולא ברחו הוטבלו בכוח.
רמון השישי, רוזן טולוז, מושפל ונאלץ להישבע כי יוציא לפועל הגבלות חברתיות נגד יהודים.
1210 – ג'ון, מלך אנגליה כלא חלק ניכר מהאוכלוסייה היהודית ולא שחרר אותם עד שישלמו 66,000 מארק ככופר.
1212 – גיור בכפייה ורצח המוני של הקהילה היהודית בטולדו.
1215 – ועידת לטראנו הרביעית בראשות האפיפיור אינוקנטיוס השלישי מכריזה: "יהודים וסרצנים משני המינים בכל מחוז נוצרי ובכל עת יסומנו בכל עת בציבור יסומנו שונה מעמים אחרים באמצעות אופי לבושם". (תקנון 68). (ראה: כובע היהודים). ועידת לטראנו הרביעית ציינה גם כי חוק היהודים עצמו מחייב חבישת סמלים מזהים. לעומת זאת, האפיפיור אינוקנטיוס השלישי גם חזר על צווי אפיפיור נגד גיור בכפייה, והוסיף: "אף נוצרי לא יפגע ביהודים, נפשית או גופנית ... או ישלול מהם את רכושם ... או יפריע להם במהלך חגיגות חגיגותיהם ... או יאיים בסחיטה. או ייקח כסף מהם על ידי איום הוצאה להורג שלהם."
1217 – האציל הצרפתי אליקס דה מונמורנסי כלא את האוכלוסייה היהודית בטולוז על סירובה להתנצר. בסופו של דבר הוא שחרר את כולם למעט ילדים מתחת לגיל שש, שנלקחו ואומצו על ידי נוצרים.
1221 – מהומה אנטי-יהודית פורצת בארפורט בשל עלילת דם, שם נהרס הרובע היהודי יחד עם שני בתי כנסת. כ-26 יהודים נהרגים, ואחרים זורקים את עצמם לאש במקום להתנצר בכפייה.
1222 – מועצת אוקספורד: הארכיבישוף מקנטרברי, סטיבן לנגטון אוסר על יהודים לבנות בתי כנסת חדשים, להחזיק עבדים או להתערבב עם נוצרים.
1227 – כנסיית נרבון מאשרת מחדש את הגזירות האנטישמיות של ועידת לטראנו הרביעית.
1229 – רמון השביעי, רוזן טולוז, יורש רמון השישי, נאלץ גם הוא להישבע כי יוציא לפועל הגבלות חברתיות נגד יהודים.
הסכם יפו נחתם בין פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין הסולטאן אל-מלכ אל-כאמל ממצרים. שוב נאסר על יהודים להתגורר בירושלים.
1230 – תיאודור קומננוס דוכאס מובס. מאחר שתאודור חוקק חוקים אנטי-יהודיים רבים ובזז רכוש יהודי, הוא נמסר לשני יהודים על ידי איוואן אסן השני, קיסר בולגריה כדי שיהרגו אותו באופן אישי. עם זאת, לאחר שריחמו עליו וסירבו להרוג אותו, הצאר דחף את היהודים מצוק.
1232 – אסלום המוני בכפייה במרקש, למעלה מ-1,000 יהודי מרוקו נהרגים.
1235 – יהודי פולדה שבאימפריה הרומית הקדושה מואשמים ברצח פולחני. כדי לחקור את עלילת הדם ערך פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועידה מיוחדת של מתנצרים יהודים שבה נחקרו החוזרים בתשובה על הנוהג הטקס היהודי. בכנס הצהירו החוזרים בתשובה כי יהודים אינם פוגעים בילדים נוצרים או דורשים דם לטקסים כלשהם. בשנת 1236 פרסם הקיסר ממצאים אלה ובשנת 1247 האפיפיור אינוקנטיוס השלישי, אויבו של הקיסר, גינה גם האשמות ברצח פולחני של ילדים נוצרים על ידי יהודים. בשנת 1272, כך גם עשה האפיפיור גרגוריוס העשירי, שגם קבע לאחר מכן, כי לא תוכל להתקבל כל עדות כזו של נוצרי נגד יהודי אלא אם כן תאושר על ידי יהודי אחר. לרוע המזל, הכרזות אלה מהמקורות הגבוהים ביותר לא היו יעילות בשינוי האמונות של הרוב הנוצרי והעלילות נמשכו.
1236 – הצלבנים תוקפים את הקהילות היהודיות באנז'ו ופואטו ומנסים להטביל את כולם. אלה שהתנגדו (כ-3,000 לערך), נשחטו.
יהודי ודייג נוצרי נקלעים לוויכוח סוער על מחירים, שמסלים עד לכדי מכות. הקרב מסתיים כשהיהודי מכה מכת מוות בראשו של הנוצרי וגורם למותו. הדבר מכעיס את האוכלוסייה הנוצרית המקומית, שתוקפת את הרובע היהודי בנרבון. דון איימריק, מושל נרבון מונע טבח ומחזיר את כל רכוש היהודים הגנוב לבעליהם החוקיים.
1240 – הדוכס ז'אן לה רוקס מגרש יהודים מברטאן.
משפט פריז. האפיפיור גרגוריוס התשיעי מעמיד את התלמוד למשפט באשמות שהוא מכיל חילול הקודש נגד ישו ומריה והתקפות על הכנסייה.
1241 – פוגרום ביהודי פרנקפורט מתקיים לאחר עימותים על נישואים יהודיים-נוצרים וטבילה כפויה של זוגות בין-דתיים. 200 יהודים נהרגים כתוצאה מכך ו-24 נוספים מסכימים להיטבל. פוגרום זה נודע בשם "Judenschlacht" (מגרמנית, "שחיטת יהודים").
אנגליה, ראשון מתוך שורה של היטלים מלכותיים מוטל על כספי יהודים, שאילצו את היהודים למכור את חובותיהם הלא-יהודיים במחירים מוזלים.
1242 – לאחר משפט הראווה, התלמוד "מורשע" בחילול הקודש. 24 עגלות של כתבי יד תלמודיים, כ-10,000 כרכים ובהם רוב הכרכים הקיימים בצרפת, נשרפים ברחובות פריז.
חיימה הראשון, מלך אראגון מצווה על יהודים להקשיב לדרשות ולהשתתף בטקסי הכנסיות. לנזירים ניתנת הסמכות להיכנס לבתי כנסת ללא הזמנה.
1243 – האשמה ראשונה בגין חילול לחם הקודש. כל האוכלוסייה היהודית בביליץ, גרמניה נשרפת על המוקד לאחר שהואשמה ב"עינויי גופו של ישו" (הכוונה ל"לחם הקודש" המשמש בטקסי המיסה). אתר העלאה נקרא לאחר מכן על ידי המקומיים "יודנברג" (Judenberg) "גבעת היהודים".
11 יהודים מעונים למוות בעקבות עלילת דם בקיצינגן גרמניה.
1244 – האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי מצווה על לואי התשיעי, מלך צרפת לשרוף את כל עותקי התלמוד.
1249 – אלפונסו, רוזן פואטו מורה על גירוש כל היהודים בפואטו.
1250 – סרגוסה, ספרד: מותו של נער מקהילת סנט דומינחויטו דל ואל מעוררת האשמה ברצח פולחני. הקודשיות שלו בוטלה במאה ה-20. אך על פי הדיווחים, הקפלה המוקדשת לו עדיין קיימת בקתדרלת סרגוסה.
1253 – הנרי השלישי, מלך אנגליה מחוקק חוקים אנטי-יהודיים כבדים.
1254 – לואי התשיעי, מלך צרפת מגרש את היהודים מצרפת, רכושם ובתי הכנסת הוחרמו. רובם עוברים לגרמניה ומזרחה, אולם לאחר מספר שנים חלקם חוזרים שוב.
1255 – הנרי השלישי מוכר את זכויותיו על היהודים (הנחשבים כ"מטלטלים "מלכותיים) לאחיו ריצ'רד, רוזן קורנוול תמורת 5,000 מארק.
1257 – אות קלון מוטל על קהילה יהודית מקומית באיטליה.
1260 – המונגולים מובסים וסוריה עוברת לשלטון ממלוכי. חוקים אנטי-יהודיים שוב נגזרים, והחיים היהודיים הופכים למוגבלים הרבה יותר בלבנט.
נאסר על יהודים לעלות מעל המדרגה השביעית במערת המכפלה. איסור זה יחזיק מעמד למשך-700 שנה.
תומאס אקווינס מפרסם את "Summa Contra Gentiles", סיכום של האמונה הנוצרית שתוצג בפני הדוחים אותה. היהודים המסרבים להתנצר נחשבים ל"מתריסים במתכוון "ולא כ"בורים באופן בלתי מנוצח".
1263 – ויכוח ברצלונה.
1264 – האפיפיור קלמנס הרביעי מייעד ועדת צנזורה של התלמוד.
סימון החמישי דה מונפור נותן השראה לטבח ביהודים בלונדון.
1265 – הגר היהודי-גרמני אברהם מאוגסבורג תוקף בפומבי את הנצרות ונידון לעינויים ומוות בשריפה.
1267 – בדיון מיוחד, ועידת העיר של וינה מאלצת את היהודים ללבוש כובע יהודים. כובע ייחודי זה הוא תוספת לתג צהוב שהיהודים כבר נאלצו ללבוש. בנוסף על כך, הוועדה קובעת כי הנוצרים אינם רשאים להשתתף בטקסים יהודיים.
סינוד ברסלאו מצווה על יהודים לגור ברובע מופרד.
לאחר האשמה של אישה זקנה כי היהודים קנו ממנה ילד נוצרי למטרות פולחן, כל הקהילה היהודית בפפורצהיים מתמודדת עם טבח וגירוש. הרב שמואל בן יקר הלוי, הרב יצחק בן אליעזר והרב אברהם בן גרשום מתאבדים כדי להימלט מהעינויים האכזריים שחששו מהם.
1275 – אדוארד הראשון, מלך אנגליה מעביר את הצהרות היהדות, מאלץ יהודים מעל גיל שבע לענוד טלאי צהוב מזהה, והופך את הריבית לחוקית במטרה לעקל את נכסיהם. עשרות יהודים אנגלים נעצרים, 300 נתלים ורכושם עובר לכתר. בשנת 1280 הוא מצווה על היהודים להיות נוכחים כשהדומיניקנים מטיפים להתנצרות. בשנת 1287 הוא עוצר וכלוא ראשי משפחות יהודיות ודורש מהקהילות שלהם לשלם כופר של 12,000 פאונד.
1278 – האפיפיור ניקולאי השלישי מוציא צו אשר דורש השתתפות חובה של יהודים בדרשות ניצור.
1279 – סינוד אופן: על הנוצרים נאסר למכור או לשכור מקרקעין ליהודים או מהם.
1282 – ג'ון פקטין, הארכיבישוף מקנטרברי, מורה לסגור את כל בתי הכנסת בלונדון ולאסור על רופאים יהודים לנתח נוצרים.
1283 – פיליפ השלישי, מלך צרפת גורם להגירה המונית של יהודים בכך שהוא אוסר עליהם להתגורר ביישובים הכפריים הקטנים.
10 יהודים נהרגים במיינץ לאחר טענות על עלילת דם.
1285 – עלילת דם במינכן, גרמניה גורמת למותם של 68 יהודים. 180 יהודים נוספים נשרפים חיים בבית הכנסת.
1287 – גופת ילד בן 16 נמצאת צפה בריין. מיד מואשמים יהודי אוברווסל ברצח הילד. מעל 40 גברים, נשים וילדים נהרגים על ידי פורעים כתגובה.
יהודים נעצרים ומואשמים בגזירת מטבעות. זאת ללא כל ראיות, כל הקהילה מורשעת ומגורשת.
1288 – האוכלוסייה היהודית בטרואה מואשמת ברצח פולחני. 13 אנוסים יהודים נשרפים על המוקד, מקריבים את עצמם כדי לחסוך את המוות את שאר הקהילה.
104 יהודים בבון, גרמניה נהרגים במהלך פוגרום.
1289 – יהודים גורשים מגסקוניה ואנז'ו.
1290 – גירוש יהודי אנגליה: אדוארד הראשון, מלך אנגליה מגרש את כל היהודים מאנגליה, ומאפשר להם לקחת רק את מה שהם יכולים לשאת, כל הרכוש האחר הופך לרכוש הכתר.
גבר יהודי בשם יונתן ואשתו מואשמים כי חיללו את לחם הקודש כדי "לענות את ישו". שניהם נשרפים על המוקד, ביתם נהרס ומוחלף בקפלה.
יהודי בגדאד נטבחים.
ה-18 ביולי, אדוארד הראשון מאנגליה מנפיק את צו הגירוש, וקובע כי כל היהודים יגורשו מאנגליה.
1291 – פיליפ הרביעי, מלך צרפת מפרסם פקודה האוסרת על היהודים להתיישב בצרפת.
הרופא היהודי והוזיר הגדול סעד אל-דוולה נהרג על ידי מוסלמים שהטיפו כי אין זה ראוי להציב יהודי בדרגה גבוהה ממוסלמי. יהודי פרס סובלים תקופה ארוכה של רדיפות אלימות מצד האוכלוסייה המוסלמית.
1292 – ניצור כפוי וגירוש הקהילה היהודית באיטליה.
1298 – במהלך מלחמת האזרחים באימפריה הרומית הקדושה, בין אדולף, מלך הרומנים לאלברכט הראשון, מלך גרמניה, טוען האביר הגרמני רינדפליש שקיבל שליחות משמיים להשמיד את "הגזע הארור של היהודים". בהנהגתו, המון עובר מעיר לעיר והורס קהילות יהודיות וטובח בכ-100,000 יהודים, לרוב על ידי שריפה המונית על יתדות. בין 146 יישובים בפרנקוניה, בוואריה, אוסטריה, רטינגן (20 באפריל), וירצבורג (24 ביולי) ונירנברג (1 באוגוסט).