stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת יוסל'ה שוחמכר
השתלשלות הפרשה > חיפושי המשטרה

בית המשפט העליון הורה למשטרה למצוא את שוחמכר. באפריל 1960 התייאשה המשטרה מלמצוא את הילד וביקשה מבית המשפט העליון הנחיות לגבי המאמצים שעליה להשקיע במציאתו. שר המשטרה סיפר שהמשטרה ביצעה מעל 270 חיפושים אך לא מצאה את שוחמכר. בקהילות חרדיות היו שהיתלו במשטרה כשהסתירו ילדים בארונות במהלך החיפושים. במקביל ניסו המשטרה, חברי כנסת וגורמים שונים לתווך בין ההורים לסב כדי להביא להשבת הילד תוך הבטחה ששוחמכר יקבל חינוך דתי. אמו אמרה שהסכימה שהוא יועבר לאפרוטרופסותו של חבר הכנסת שלמה לורנץ, ילמד בישיבה עד גיל 13 ויבקר את הוריו רק בשבתות וחגים, אך הסב לא הסכים.
באוקטובר 1960 נפוצו שמועות ששוחמכר הוברח לחוץ לארץ, אך המשטרה המשיכה בחיפושים בישיבות ובריכוזים דתיים. באוגוסט 1961 עצרה המשטרה את הורי משפחת קוט מהמושב החרדי קוממיות, אצלם שהה יוסלה במשך מספר שבועות. אדם נוסף טען שנחטף גם הוא בידי אנשי קוממיות, ורב המושב, הרב בנימין מנדלזון נעצר עם אחרים. בהמשך התברר שהייתה זו עדות שקר ואותו אדם נידון למאסר.
השתלשלות הפרשה > חיפושי המוסד

לאחר שמאמצי המשטרה לאתר את הילד נכשלו והפרשה צברה תשומת לב ציבורית רבה מאוד, הטיל ראש הממשלה דוד בן-גוריון במרץ 1962 על ראש "המוסד", איסר הראל לאתר את יוסל'ה. את החיפושים ניהל הראל בעצמו.
הראל העריך שהילד הועבר לאירופה והפעיל עשרות סוכנים ומתנדבים בחיפושים אחריו בקרב קהילות חרדיות ביבשת. הסוכנים לא הצליחו למצאו שם, אולם אחד מהם סיפר להראל כי בקהילה באנטוורפן מספרים על גיורת בעלת יכולות מרשימות הפועלת במדינות שונות. הראל העריך שהיא קשורה לפרשה, ולאחר מאמצים הצליחו סוכני המוסד לאתר את רות בן דוד. אנשי המוסד גילו כי היא מוכרת את ביתה בצרפת. יעקב כרוז ויהודית נסיהו התחזו לבני זוג החפצים לקנות את הבית והצליחו לגרום לה להגיע לדירה שהוכנה לצורך כך בצרפת ולהחזיקה שם. חוקרי המוסד ושירות הביטחון הכללי בראשות ויקטור כהן חקרו באיומים את בן דוד במשך שבועות אולם לא הצליחו לגרום לה לשתף עמם פעולה. במקביל נעצר ונחקר באיומים בארץ בנה של בן דוד, אוריאל, והוא הודה שאמו מעורבת בפרשה. על פי הראל, הוא הצליח בסופו של דבר להוציא מבן דוד את מקום הימצאו של הילד, בעזרת המידע שנתן אוריאל ותוך שכנוע מוסרי. לעומת זאת, בן דוד כתבה באוטוביוגרפיה שלה, שלבסוף המידע הגיע על ידי חרדי שהיא מכנה "לייבל פרידמן". ב-1 ביולי 1962 גילו סוכני "המוסד" את יוסל'ה אצל משפחת גרטנר, מחסידי סאטמר, ברובע ברוקלין שבניו יורק.
בפגישה בין יוסל'ה לאמו, שנערכה בניו יורק, התנכר לה יוסל'ה תחילה, וטען ששמו יענקל גרטנר, אך לאחר שהראתה לו תמונות מילדותו חזר לחיקה. הילד שב לבית הוריו.
לאחר סיום הפרשה, צבי אהרוני, מבכירי "המוסד", מתח ביקורת על פעילות "המוסד" בנושא: "עשרות אנשי מבצעים, חוקרים ודסקאים התעסקו ארבעה חודשים רק בחיפוש אחרי יוס'לה. זאת הייתה ממש אובססיה של איסר, וזה בא על חשבון מבצעים אחרים". לפי מיכאל בר-זוהר, אחד הנושאים שנפגעו היה הטיפול במדענים הגרמנים במצרים.
העמדה לדין

בני הזוג קוט ממושב קוממיות נידונו למאסר על תנאי לשנה לאחר שהודו שביומיים-שלושה האחרונים לשהותו של שוחמכר אצלם ידעו את זהותו. הדוד שלום שטרקס נדון לשלוש שנות מאסר על חלקו בחטיפה. לאחר חצי שנה בכלא הוא שוחרר, בעקבות חנינה שקיבל מהנשיא זלמן שזר. בצאתו מכלא רמלה הכחיש כל קשר לחטיפה. רות בן דוד שהבריחה את שוחמכר אל מחוץ לישראל הועמדה לדין, אך לפי עדות שוחמכר הדין לא מוצה עִמה. הסב נחמן שטרקס נעצר והועמד לדין, אך הוא נפטר לפני גזר הדין.
שוחמכר לאחר הפרשה

שוחמכר הוחזר להוריו בחולון. תחילה למד בבית ספר דתי ולאחר שנה עבר לבית ספר חילוני. בשנת 1969 היה יו"ר פרלמנט הנוער של חולון. הוא התגייס לצה"ל ב־1970 והיה קצין בחיל התותחנים. לאחר מכן עבד במשך כמה שנים בחברת IBM. באוגוסט 1979 התחתן עם איטה הורוביץ בחתונה שעוררה עניין תקשורתי ונולדו להם שלושה ילדים. הוא מתגורר ביישוב שערי תקווה והיה חבר בוועד היישוב. באוקטובר 2018 התמודד פעם נוספת לוועד בבחירות ללא הצלחה.
ראו גם

אליאן גונזלס
לקריאה נוספת

איסר הראל, מבצע יוסל'ה, ירושלים תשמ"ג 1982
מיכאל בר-זוהר וניסים משעל, המוסד - המבצעים הגדולים, הוצאת ידיעות אחרונות, 2010, פרק ו'
אליהו קאופמן, צדיק כתמר יפרח, 2005
Motti Inbari. The Yossele Schumacher Affair: A Case Study of Israel’s Response to Ultra-Orthodox Ideological Crime. Journal of State and Church. December 2017
אנה ארונוב

| --- | --- |

ארונוב מלמדת ריקוד ב"אתנה הולכות רחוק", 2012
 לידה:  22 בינואר 1982 (בת 43) ברית המועצות בישקק, קירגיזסטן הסובייטית, ברית המועצות (כיום בקירגיזסטן) 
 תאריך עלייה:  2000
 מדינה:  ישראל ישראל
 מעסיק:  קשת 12: "רוקדים עם כוכבים"
 בן זוג:  אייל אלגבי
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
אנה ארונוב (ברוסית: Анна Аронов; נולדה ב-22 בינואר 1982) היא רקדנית, מורה לריקודים, כוריאוגרפית, דוגמנית, מנחת טלוויזיה ושחקנית ישראלית, ילידת קירגיזסטן הסובייטית.
היא התפרסמה בתוכנית "רוקדים עם כוכבים", והשתתפה בהמשך גם בתוכניות הטלוויזיה "הישרדות VIP" ו"לאהוב את אנה". כמו כן, היא הנחתה לצד איתי תורג'מן את תוכנית הריאליטי "זוג מנצח VIP עונה 3". שימשה כשופטת בתוכנית רוקדים עם כוכבים בקשת, והופיעה בארבעה פסטיגלים.
ראשית חייה

ארונוב נולדה בבישקק, קירגיזסטן הסובייטית, כבת זקונים לארקדי וגלינה ארונוב, ולה אחות גדולה. היא רוקדת מגיל 6.
בשנת 2000, בגיל 18, עלתה ארונוב לישראל עם משפחתה, שהתיישבה בחדרה.
קריירת ריקוד

משנת 2002 רוקדת ארונוב עם הרקדן דני יוחטמן, והשניים משתתפים כצמד בתחרויות בישראל ומחוצה לה. יחד הם זכו בשנים 2003–2005 בגביעי ישראל ובגביעים בינלאומיים בריקודים לטינו-אמריקאיים. כמו ארונוב, גם יוחטמן השתתף כרקדן בתוכנית "רוקדים עם כוכבים" בערוץ 2 אצל רשת.
בשנת 2005 פתחה בית ספר לריקודים, בו היא מלמדת ומדריכה זוגות ילדים בריקודים סלוניים ומכשירה אותם לקראת תחרויות בישראל ובעולם.
קריירה טלוויזיונית

ארונוב זכתה לחשיפה בשנת 2005, כבת זוגו לריקודים של סמי הורי בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "רוקדים עם כוכבים", שבה היא הגיעה למקום השני בגמר.
באותה שנה הצטרפה ארונוב לצוות הפאנל בתוכנית "בנות" ששודרה ב"הוט 3", לצד דנה ספקטור, רבקה מיכאלי, שרון חזיז ועדן הראל.
בעונה השנייה של התוכנית "רוקדים עם כוכבים" רקדה ארונוב לצד חיים רביבו ושוב הגיעה למקום השני. בעונה השלישית, ששודרה בשנת 2007, היא לא השתתפה כמתחרה אלא הופיעה לאורך העונה כמדריכת סגנונות יחד עם בן-זוגה לריקודים, דני יוחטמן. בשנת 2008 חזרה לעונה הרביעית, ורקדה עם השחקן ליאור מילר, איתו הגיעה למקום השלישי. בשנת 2009 רקדה בעונה החמישית לצד מייקל לואיס, איתו זכתה לראשונה במקום הראשון. בעונה השישית רקדה עם רון שחר והם סיימו במקום השני.
ב-2011 השתתפה ארונוב כמתחרה בתוכנית הריאליטי "הישרדות VIP", ששודרה ב-2012 בערוץ 10. היא סיימה במקום השלישי לאחר שהודחה בהצבעת הקהל באירוע הגמר.
החל מ-2017 משמשת ארונוב כשופטת בתוכנית הריאליטי של שידורי קשת, "רק רוצים לרקוד".
ב-15 בנובמבר 2018 עלתה לשידור בקשת 12 תוכנית הדוקו-ריאליטי "לאהוב את אנה", שבמהלכה ארונוב חיפשה זוגיות. בתוכנית יוצאת אנה ארונוב לדייטים ולאחר כל דייט היא נפגשת עם הפסיכולוג גבריאל בוקובזה כדי לנתח איתו את הדייטים ואת תחושותיה..
החל מ-2020 היא משתתפת בפרסומות לחטיף האנרגיה "פיטנס" של חברת אסם.
ב-2021 החלה להנחות עם איתי תורג'מן את העונה השלישית של תוכנית המציאות "זוג מנצח VIP".
בפברואר 2022 הצטרפה לראשונה לצוות השופטים ב"רוקדים עם כוכבים" בקשת 12, לאחר מעבר התוכנית מהזכיינית המתחרה רשת.
בשנת 2024 השתתפה כיועצת בתוכנית הטלוויזיה "מוקד 11" ששודרה בכאן 11.
באותה שנה גם השתתפה בתוכנית הבישול ״המטבח המנצח MKR” יחד עם בעלה אייל והגיעו למקום השלישי.
קריירת משחק ובמה

ב-2011 השתתפה ארונוב ב"I פסטיגל" בתפקיד הלוחמת אנה X, לצד עוז זהבי, עודד פז, אליאנה תדהר ותובל שפיר. ב-2012 השתתפה בפעם השנייה ב"SPY פסטיגל", בתפקיד קטיה סטרופה, לצד יעל בר זוהר ואסף הרץ.
ב-2014 שיחקה בסרט התיעודי-קומי "אילוף הגוררת" בבימויו של ריקי שלח, ובאותה שנה גילמה מורה לריקוד בסדרה הקומית "משפחה שולטת" בערוץ הילדים.
ב-2015 השתתפה בפסטיגל בפעם השלישית, במופע "היי סקול פסטיגל", בתור מאמנת המעודדות, לצד שירן סנדל ועומר דרור.
ב-2020 השתתפה בפסטיגל בפעם הרביעית. לרגל חגיגות 40 שנה למופע, גויסו משתתפי הפסטיגל בשנים קודמות למופע איחוד עם הכוכבים העכשוויים. ארונוב חזרה לדמותה של קטיה סטרופה מ"SPY פסטיגל" ו"I פסטיגל".
חיים אישיים

ארונוב הייתה בזוגיות עם השחקנים ליאור מילר ואיתי תורג'מן, עם השף אסף גרניט, ועם הצלם הפרטי שלה דודי חסון.
ב-2018 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "לאהוב את אנה", ובעקבות התוכנית, החלה בזוגיות עם המשתתף אייל אלגבי. השניים נישאו ביוני 2019. ההכנות לחתונה צולמו לסרט הטלוויזיה "החתונה הסודית של אנה" ששודר ביולי אותה שנה בקשת 12 והם הורים לילד.
ארונוב מגדירה את עצמה כאתאיסטית.
הערות שוליים

↑  אדם סרור‏, אנה ארונוב מצאה אהבה מזמן, ואתם?, באתר וואלה, 23 בנובמבר 2018
↑  אנה ואייל מבשלים את הפלוב של ארקדי - המטבח המנצח VIP VIP 4 | קטעים קצרים | +12, באתר 12+
↑  שי ארזואן‏, אנה ארונוב ודודי חסון נפרדו, באתר וואלה, 9 ביוני 2015
↑  אנה ארונוב ואייל אלגבי התחתנו בטקס סודי, באתר ‏מאקו‏, 11 ביוני 2019
↑   "מה הבעיה? לכי תוכיחי שאת יהודייה", באתר ‏מאקו‏, 4 ביולי 2019
↑  בר זגה, מזל טוב! אנה ארונוב ילדה בן ראשון, במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 4 ביוני 2021
↑  לאהוב את אנה, פרק 4, דקה 27:00
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009449075405171  VIAF: 13161149694034941959   WorldCat (עם VIAF): 13161149694034941959
התנצלותו של מתמטיקאי

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  גודפרי הרולד הארדי 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  מסה 
 נושא:  התנצלות 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1940 
 
התנצלותו של מתמטיקאי (באנגלית: A Mathematician's Apology) הוא מאמר (לימים ספר) שכתב המתמטיקאי ג. ה. הארדי. במאמר, שהופץ ב-1940, מביא הארדי את משנתו כלפי האסתטיקה שבמתמטיקה ומביא לידי הציבור הרחב את דרך המחשבה של מתמטיקאי. דעותיו של הארדי המובאות ב"התנצלות" מביעות את דעתו האישית של הארדי ואינן בהכרח דעות רווחות בקרב מתמטיקאים.
נושאים

מתמטיקאי, בדומה לצייר או משורר, יוצר תבניות. אם תבניותיו יותר עמידות משל האמנים, זאת משום שהן בנויות מרעיונות. צייר מקיים תבניות בצבעים, משורר – במילים.
הארדי קרא למסמך "התנצלות" מלשון הצדקה או כתב הגנה (כפי שאפלטון כתב את האפולוגיה של סוקרטס) ולא מלשון בקשת מחילה. להארדי שני מניעים לכתיבת ההתנצלות בתקופה זו של חייו. ראשית, הוא הגיע לגיל 62 ועבר התקף לב שנה לפני כן, והרגיש כי הוא קרוב למותו יותר מאי פעם, ועם זאת ליצירתיות המתמטית שלו. כמו כן רצה הארדי להביע את הפילוסופיה שלו בנושא וכך להנחיל אותה לדורות המתמטיקאים בעתיד. שנית, בתקופה זו החלה מלחמת העולם השנייה והארדי, שהיה פציפיסט פעיל, רצה להצדיק את דעתו כי חקר המתמטיקה צריך להיעשות לשם הלימוד הטהור, ולא במטרה למצוא לה שימושים.
אחד מהמוטיבים המרכזיים במאמר הוא החן במתמטיקה, אשר הארדי משווה לאמנות בשורה אחת עם ציור ועם שירה. להארדי, המתמטיקה היפה ביותר היא התלושה ככל שניתן מיישום מציאותי, ובכך הוא מתכוון למתמטיקה עיונית, ובמיוחד בתחום שבו התמחה – תורת המספרים. הוא מצדיק את הזיקה הרבה למתמטיקה הטהורה בכך שלדעתו עצם "חוסר התועלת" שבה, משמעה כי אינה יכולה להזיק. מצד שני, הארדי מכפיש את המתמטיקה השימושית ומכנה אותה "מכוערת", "טריוויאלית" ו"משעממת".
משמעות המאפיינים הללו, בנוגע למתמטיקה השימושית, אינה כי היא בהכרח "מכוערת" מעצם היותה שימושית, אלא שלעיתים קרובות יותר, ככל שמתמטיקה מכוערת יותר כך היא נמצאת בשימוש. מאפיינים אלו מופנים כלפי תחומים מסוימים במתמטיקה בהתאם למקורם, עומקם והיופי ברעיונות הבונים של התחום בהתאם להגדרה זו של הארדי. הארדי הרחיב את המושג עוד יותר בהערותיו לגבי הציטטה המיוחסת לגאוס – "המתמטיקה היא מלכת המדעים ותורת המספרים היא מלכת המתמטיקה". יש המאמינים שחוסר היישומיות שבתורת המספרים הוא שהוביל את גאוס למשפט זה; על כל פנים, הארדי מציין כי לדעתו אין זו הסיבה. אם יימצא שימוש לתורת המספרים אזי אף אחד לא ישליך את המלכה מכסאה משום זאת. כוונתו של גאוס היא, על פי הארדי, כי העקרונות המנחים של תורת המספרים הם עמוקים יותר ואלגנטיים יותר בהשוואה לתחומי המתמטיקה האחרים.
מוטיב נוסף בספר הוא כי המתמטיקה היא "משחק לצעירים", ומכאן שעל כל בעל כישרון למתמטיקה לפתח את הכישרון ולהשתמש בו בעודו צעיר, טרם הירידה במקוריות והקיבעון המאפיינים ותיקים. השקפה זו מאפיינת את מרירותו העצמית של הארדי לגבי יכולותיו המתמטיות. עבור הארדי, מתמטיקה "אמיתית" הייתה בעיקרה עבודה מקורית, יותר מאשר עבודה הסברתית או הרחבתית כלשהי.
בזמן כתיבת ה"ההתנצלות" הודה הארדי כי תקופת היצירה הפורה שלו כמתמטיקאי חלפה לה. בהקדמה משנת 1967 מתאר ק. פ. סנו את ה"התנצלות" כ"עריגה רגשנית לכוחות מקוריים שהתקיימו בעבר ללא חזור".
ביקורת

נקודת המבט של ה"התנצלות" הושפעה על ידי התרבות האקדמית של אוקספורד וקיימברידג' בין מלחמת העולם הראשונה לשנייה.
הארדי סבר שהעבודות המוצלחות ביותר בכל תחום שהוא הן היחידות שמניבות פרי לאורך זמן.
הארדי תפס את המתמטיקה היישומית כנחותה ביחס למתמטיקה הטהורה בשל פשטנותה והתפלפלותה. כך משפט רול אינו משתווה, לדעתו, למתמטיקה של לאונרד אוילר או אווריסט גלואה. "אפילו במתמטיקה, ההיסטוריה לעיתים מבצעת תעלולים מוזרים. רול משתלב בספרי החשבון האינפיניטסימלי כאילו היה מתמטיקאי דגול כניוטון עצמו."
חלק מדוגמאותיו של הארדי הפכו לבלתי-נכונות עם התפתחות המדע. למשל, הוא כותב, "טרם מצא מישהו יישום מלחמתי למשוואות תורת היחסות, ונראה כי לא סביר שמישהו יעשה זאת בעוד שנים רבות". בשנות ה-70 של המאה ה-20 תורת היחסות הכללית שימשה כבסיס לפיתוח GPS המשמש בין השאר למטרות צבאיות. כמו כן תורת המספרים יושמה בשיטת הצפנת מפתח ציבורי.
ראו גם

A Course of Pure Mathematics
Call of Duty: Black Ops

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  9 בנובמבר 2010
 סוגה:  משחק ירי בגוף ראשון
 פיתוח:  (Treyarch n-Space (DS
 הוצאה לאור:  Activision Square Enix (יפן)
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 הפצה:  Activision
 עיצוב:  מארק למיה, דייוויד וונדרהאר
 סדרה:  Call of Duty
 דרישות תוכנה
 גרסה:  1.13 PS3  Xbox 360 1.13
 מנוע משחק:  IW engine (השתפר מעולם במלחמה)
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, מרובה משתתפים
 דירוג:  ACB: MA+15 BBFC: 18 CERO: Z ESRB: T/M PEGI: 16/18 USK: 18
 פלטפורמות:  Windows, Xbox 360, פלייסטיישן 3, Wii, נינטנדו DS (Windows XP/Vista/7)
 מדיה:  דיסק אופטי
 המשחק הקודם:  Call of Duty: Modern Warfare 2
 המשחק הבא:  Call of Duty: Modern Warfare 3
 דרישות מערכת
 מעבד:  Intel® Core™2 Duo E6600 או AMD Phenom™ X3 8750 או טוב יותר
 זיכרון:  2GB
 כרטיס מסך:  Shader 3.0 או טוב יותר 256MB NVIDIA® GeForce® 8600GT/ATI (AMD) Radeon Radeon® X1950Pro או טוב יותר
 מקום פנוי:  12GB
 
 אתר רשמי
 
Call of Duty: Black Ops הוא משחק וידאו מסוגת פעולה מגוף ראשון שפותח על ידי Treyarch והופץ על ידי Activision. המשחק יצא ב-9 בנובמבר 2010 לפלייסטיישן 3, פלייסטיישן 4, Windows ,Wii, ולנינטנדו DS (בגרסה נפרדת שפותחה על ידי n-Space). ההכרזה הרשמית על המשחק הייתה ב-30 באפריל 2010. המשחק הוא השביעי בסדרת Call of Duty והראשון בה העוסק במלחמה הקרה. המשחק מהווה המשך לכותר החמישי בסדרה, Call of Duty: World at War.
בתוך 24 שעות מיציאתו, המשחק נמכר ב-7 מיליון עותקים רק בארצות הברית ובבריטניה, וכך שבר את שיא המכירות שקבע קודמו, Call of Duty: Modern Warfare 2.
משחקיות

Black Ops הוא משחק יריות בגוף ראשון, בו השחקן משחק בתור חייל רגלי. העלילה עוברת בין שלוש דמויות: שני לוחמי רשות הביון האמריקנית: ג'ייסון האדסון ואלכס מייסון, וכן חייל רוסי בשם ויקטור רזנוב. במשחק מגוון נשקים: מקלעים, רובי סער, סכינים, אקדחים, רימונים וקשתות מוצלבות. בנוסף נעשה שימש בכלי רכב שונים דוגמת מסוק וסירת מנוע, וכן לקרוא לגיבוי רכוב. לשחקן שלושה מצבים: עמידה, כריעה או שכיבה. לכל מצב השפעה שונה על מהירות התנועה, דיוק הירי וכן יכולת ההסוואה. לאחר ריצה השחקן מתעייף. כאשר השחקן נפגע משחקן או דמות אחרת, המסך מאדים, ומורה על כיוון הפגיעה. ניתן לראות את כמות כלי הנשק והתחמושת, הציוד, מפה, ובתנאים מסוימים – מראה את הכיוון אשר אליו יש ללכת.
משחקיות > מרובה משתתפים

בפורמט זה ניתן לאפשר לשני שחקנים לשחק באותה הקונסולה. השחקן עולה דרגות וצובר נקודות. כמו כן הוא בוחר את כלי הנשק וציוד שלו ויכול לשדרג אותם באמצעות כסף שהוא צובר.
משחקיות > זומבים

מצב המאפשר משחק של עד ארבעה שחקנים נגד זומבים. המצב מחולק לגלים של תקיפות זומבים, מגל לגל מגיעים אויבים משופרים או מסוגים שונים. ישנם 4 סוגי זומבים ו-2 זירות חינמיות. כמו כן ישנן הרחבות הכוללות זירות נוספות ושדרוגים לנשקים. בכל זירה השחקן נלחם נגד שלושה מארבעה סוגי הזומבים:
קינו-דר-טוטן – פירושה "תיאטרון המתים" בגרמנית. במפה זו השחקן נלחם נגד הנאצי-זומבים ו"כלבי הגיהנום" (Hellhounds) המוכרים מהמשחק Call of Duty: World at War ונגד סוג חדש של זומבים הנקרא זומבי הגז. כאשר אחד מהם נהרג, גופתו מתפוצצת ופולטת כמות קטנה של גז מסוג נובה 6 אשר מטשטש את השחקן לזמן קצר. העלילה מתחילה כשקצין גרמני מייצר בטעות גלים של זומבים. אז הוא ושלושת חבריו מתארגנים והורגים את הזומבים בזה אחר זה.
Five – במפה זו השחקן נלחם נגד זומבים אמריקאים. במפה זו נואמים בפנטגון המנהיגים ג'ון פיצג'רלד קנדי, ריצ'רד ניקסון, רוברט מקנמארה ופידל קסטרו נואמים על השימוש בנשק גרעיני. במקביל לנאומם זומבים פולשים לפנטגון אז ארבעת המנהיגים מתחמשים ונלחמים בהם.
דד אופס ארקייד – מפה זו סודית וניתנת לפתיחה על ידי מחשב ה-CIA בהקלדת הקיצור DOA. המפה משתנה בין השלבים והיא מעין משחק רטרו משנות ה-90. מטרת השחקנים לעבור שלבים ולשרוד, מתחילים עם 3 פסלוני חיים וניתן לאסוף נקודות חיים. כל 200,000 נקודות מוסיפות עוד פסלון נוסף, השחקן מפסיד אם הוא מאבד את כל הפסלונים.
דמויות

ארצות הברית אלכס מייסון – הדמות הראשית במשחק, סוכן CIA מיחידת SOG. בנו דייוויד הוא הפרוטגוניסט במשחק ההמשך Call of Duty: Black Ops 2.
ארצות הברית ג'ייסון הדסון – סוכן CIA מיחידת SOG, חבר של מייסון, והאדם שחקר אותו לאורך כל המשחק. נהרג במשחק ההמשך.
ברית המועצות ויקטור רזנוב – נלחם לצד מייסון בבריחה מוורקוטה. שטף את מוחו של מייסון כדי שיהרוג את שטיינר, דרגוביץ' וקראבצ'נקו לאחר שבגדו בו. נהרג במהלך המשחק.
ברית המועצות/ארצות הברית גריגורי וויבר – חייל רוסי שערק לארצות הברית, איבד את עינו בגלל קרבצנקו. חבר טוב של מייסון וחקר אותו יחד עם הדסון.
ארצות הברית פרנק וודס – אחת הדמויות הראשיות, בן בריתו של מייסון, הקריב את חייו למענו תוך כדי הריגת קרבצ'נקו (עם זאת שניהם שרדו) ולאחר מכן נכלא בכלא הילטון האנוי עד שברח משם כעבור 4 שנים.
ארצות הברית ג'וזף באומן – נרצח בשבי ובהמשך וודס ומייסון נוקמים את מותו. דמותו מבוססת על אייס קיוב, מה שניכר במראהו ובדיבורו.
ארצות הברית ג'ון קנדי – נראה רק בשלב אחד ובו הוא הודיע למייסון על כך שהוא רוצה שהוא יתנקש בחייו של "ניקיטה דרגוביץ'". דמות ראשית במצב זומבים.
ארצות הברית רוברט מקנמארה – נראה רק בשלב אחד ובו הוא והדסון ליוו את מייסון אל הנשיא ג'ון קנדי. דמות ראשית במצב זומבים.
קפטן מוזלי – טייס המחפה על הדסון, וויבר ובורקס במהלך החדירה שלהם לבסיס של שטיינר.
דמויות > אויבים

ברית המועצות ניקיטה דרגוביץ' – הנבל הראשי במשחק. מפקדו לשעבר של רזנוב אך בגד בו. נהרג על ידי מייסון בסיום המשחק.
ברית המועצות קולונל לב קרובצ'נקו סגנו של דרגוביץ' ואויב משני במשחק שרד את אירועי המשחק ו נהרג במשחק ההמשך.
גרמניה הנאצית פרידריך שטיינר – אויב משני במשחק. מדען נאצי שפיתח את גז העצבים "Nova 6" וערק לברית המועצות. מייסון חשב שרזנוב הרג אותו, אך מייסון בעצמו הרג אותו.
קובה פידל קסטרו – אויב משני במשחק אך אחת הדמויות הראשיות במצב זומבים. שלח את מייסון במתנה לדרגוביץ'.
בריטניה דניאל קלארק – אויב משני במשחק. בעל ידע בכימיה וביולוגיה. באחד השלבים מייסון וויבר תפסו אותו ועינו אותו כדי להוציא ממנו מידע על הגז "Nova 6". נהרג על ידי הספצנאז.
הערות שוליים

↑  Dead Ops Arcade
| סדרת משחקי Call of Duty |
| --- | --- | --- |
| משחקים | משחקים |  |
| מלחמת העולם השנייה | Call of Duty • ‏Call of Duty 2 • ‏Call of Duty 3 • ‏Call of Duty: Vanguard |  |
| Modern Warfare | Call of Duty 4: Modern Warfare • ‏Call of Duty: Modern Warfare 3 • Call of Duty: Modern Warfare 2‏ • Call of Duty: Modern Warfare (2019)‎ |  |
| Black Ops | Call of Duty: World at War • ‏Call of Duty: Black Ops • ‏Call of Duty: Black Ops 2 • ‏Call of Duty: Black Ops 3 • ‏ Call of Duty: Black Ops Cold War |  |
| משחקים אחרים | Call of Duty: Ghosts • ‏Call of Duty: Advanced Warfare • Call of Duty: United Offensive ‏ • Call of Duty: Finest Hour ‏ • Call of Duty 2: Big Red One ‏ • Call of Duty: Roads to Victory ‏ • Call of Duty 4: Modern Warfare - Nintendo DS ‏ • Call of Duty: Modern Warfare – Mobilized ‏ • Call of Duty: Modern Warfare 3 downloadable content ‏ • Call of Duty: Modern Warfare 3 – Defiance ‏ • Call of Duty: World at War – Final Fronts ‏ • Call of Duty: World at War - Nintendo DS ‏ • Call of Duty: World at War – Zombies ‏ • Call of Duty: Black Ops – Zombies ‏ • Call of Duty: Black Ops – Declassified |  |
| שונות | שונות |  |
| דמויות | Captain Price |  |
| מדיה | Modern Warfare 2: Ghost ‏ • Find Makarov: Operation Kingfish ‏ • Not Ready to Die ‏ • Carry On |  |
| אחרים | Controversies surrounding Call of Duty: Modern Warfare 2 ‏ • Call of Duty: Elite ‏ • Call of Duty: Experience 2011 • Press F to pay respects |  |
| אולפני פיתוח | Activision ‏ • Amaze Entertainment ‏ • Aspyr ‏ • Exakt Entertainment ‏ • Gray Matter Interactive ‏ • Ideaworks Game Studio ‏ • Infinity Ward ‏ • n-Space ‏ • נוקיה ‏ • nStigate Games ‏ • Raven Software ‏ • Rebellion Developments ‏ • Sledgehammer Games ‏ • Spark Unlimited ‏ • Treyarch |  |
קטגוריה:Call of Duty
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16615228c (data) 
פרסומות למשחק על שלט חוצות
חשופים בצריח

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  שבתי טבת
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שוקן
 תאריך הוצאה:  1968
 מספר עמודים:  310
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  004057997, 001780307, 001160086, 001921400, 001921392, 002256319, 002160675, 002293761, 002643759
חשופים בצריח הוא רומן היסטורי-דוקומנטרי מאת שבתי טבת, אשר ראה אור לראשונה בשנת 1968 ב"הוצאת שוקן". הספר עוסק בקרבות חיל השריון הישראלי בסיני וברמת הגולן במהלך מלחמת ששת הימים. הספר, שזכה להצלחה רבה, תורגם ל-14 שפות ונמכר בלמעלה מ-100 אלף עותקים. נחשב לאחד מהספרים הבולטים העוסקים במלחמות ישראל בכלל, ובמלחמת ששת הימים בפרט.
רקע

לאחר ניצחון צה"ל במלחמת ששת הימים וכחלק מהאופוריה ששררה בארץ בעקבותיה, הוצפה ישראל בגל ממוסחר של מוצרים ברוח המלחמה דוגמת אלבומי ניצחון, תקליטים. כחלק מגל זה נכתבו ספרים רבים אשר עסקו בקורות המלחמה, בהם "שישה ימי תהילה" של אביעזר גולן, "ירושלים לנצח" של אלי לנדאו ו"היום הקצר ביותר" של אריה אבינרי. רבים מספרי המלחמה נכתבו בפרק זמן קצר יחסית על מנת שניתן יהיה להוציאם במהרה לציבור הרחב ולחנויות הספרים, תופעה אותה כינה בביקורתיות איתן הבר "מלחמת הספרים", אשר לטענתו נכתבו בשטחיות והוצאו לאור בחיפזון כדי להגיע במהירות הגדולה ביותר אל מספר הקוראים הרב ביותר. בהקשר זה, סופרים וספרים "נלחמו" על ליבו ועל כיסו של הקורא הישראלי שגילה אחר המלחמה להיטות בלתי רגילה לכל סיפור גבורה.
ערב מלחמת ששת הימים נשלח טבת, במסגרת תפקידו כעיתונאי "הארץ", על ידי דובר צה"ל לחטיבה 7 של חיל השריון עליה פיקד שמואל גונן (גורודיש), ושהה עימה במהלך תקופת ההמתנה ולאורך המלחמה. בראיון שנערך עמו ופורסם בעיתון "כל העיר" בינואר 1994, ציין טבת כי כלל לא חשב להוציא ספר בעקבות המלחמה, אך בעקבות לחצים מצד עורך עיתון "הארץ" גרשום שוקן, שאף הוציאו לחופשה ארוכה לשם כתיבת הספר, שינה את דעתו.
במסגרת המחקר שערך לשם כתיבת הספר ונמשך כשבעה חודשים, ראיין טבת אנשים רבים, לרבות קצינים וחיילים שנטלו חלק במלחמה. במסגרת התחקיר, ניסה טבת להתחקות אחר התפתחותו של חיל השריון בצה"ל בכלל ותפקודו במלחמת ששת הימים בפרט.
במהלך ראיון שקיימה עמו העיתונאית סימה קדמון ושפורסם בעיתון "מעריב" ביוני 1992, תיאר טבת את נסיבות יצירתו של הספר:
זמן קצר לאחר שנאצר חסם את מצרי טיראן, נשלחתי על ידי יחידת דובר צה"ל לאוגדת הפלדה וממנה לחטיבה 7 .עימם עשיתי את כל תקופת ההמתנה והמלחמה. באתי לאוגדה ולחטיבה מן העורף המפוחד בכלל, ומן העורף העיתונאי המפוחד שבעתיים. בלי הפחד הזה, אי אפשר להבין את חשופים בצריח. הספר הזה היה בעיקרו אנחת רווחה לתגלית ה"בלתי מתמוטטים" באוגדה ובחטיבה 7, ובאותה נשימה, גם הבעת תודה להם ולעוז רוחם.
במהלך אותו ראיון אף חשף טבת כי את הרעיון לשם הספר לקח מאירוע שהתרחש במסגרת קרב הג'יראדי, שנערך ב-5 וב-6 ביוני 1967 בין חיילים מהדיוויזיה המצרית ה-7 לבין חיילי חטיבה 7 של צה"ל. במהלך הקרב, הסיר מפקד החטיבה גורודיש את קסדתו בניסיון להפיח בחיילים אי פחד מהאש המצרית. "חשיפתו" זו של גורודיש היא שנתנה את ההשראה לשם הספר.
הספר יצא לאור לראשונה בתחילת שנת 1968 וזכה לשבחי הביקורת והקהל. במהלך השנים יצאו מהדורות נוספות של הספר, כאשר האחרונה התפרסמה במאי 2017 בהוצאה מיוחדת של "כנרת זמורה ביתן" ובה פתח דבר מאת הרמטכ"ל גדי איזנקוט, לציון 50 שנים למלחמה. הספר תורגם ל-14 שפות ונמכר ביותר מ-200 אלף עותקים.
תקציר העלילה

חלקו העיקרי של הספר עוסק בתיאור קרבות השריון במהלך המלחמה. הספר מתמקד בעיקר בקרבות שנערכו בזירת סיני על ידי אוגדה 84 ("אוגדת הפלדה") בפיקודו של ישראל טל (טליק), בתוספת סקירה תמציתית יותר של קרבות השריון ברמת הגולן. יחד עם תיאור פרטני של הקרבות, מציג טבת בספר סקירה היסטורית של התפתחות חיל השריון הישראלי. בהקשר זה, מתאר הספר את ניסיונות מפקדי הגייס בשיפור ביצועי החיל ודימויו, את המאבק להחדרתם של כללי משמעת קשוחים תוך עימות קשה עם האתוס הפלמ"חניקי שבז לנחיצותם של כללים אלה, את תחושת הנחיתות של החיל למול היוקרה והזוהר שהיו לחטיבות החי"ר, לרבות חטיבת הצנחנים, ואת מאבקם של מפקדי החיל למצב את השריון ככוח ההכרעה העיקרי של צה"ל.
תקציר העלילה > סוגה ספרותית

במסגרת מאמרו "חשופים בצריח ושיח לוחמים כצירי זהות מתפצלים", מציין אלון גן כי יש לראות את הספר כמיזוג בין רומן היסטורי–דוקומנטרי לכתבת תחקיר עיתונאית. לתיאור קרבות השריון, מגיע הקורא לאחר שערך כבר 'היכרות' עם גיבורי הספר, שחלקם ימותו במהלך המלחמה. לפי דן, נוצרת בדרך זו אמפתיה וקרבה בין תיאורי הקרב לגיבורים שכבר הספקנו להתוודע למשפחותיהם, לשאלותיהם ולמצוקותיהם. אך אף שהספר פותח צוהר לעולמם האזרחי של גיבוריו, טבת מקפיד לעשות זאת בשפה 'צברית' המתרכזת במעשים ומשאירה לקורא את העיבוד הרגשי המתלווה למעשים אלה. שפת הספר היא תיאורית ומאופקת, ומסתייגת במופגן מהוספת תיאורים רגשיים לרצף ההתרחשויות המתואר. לטענת דן, אחד הגורמים העיקריים להצלחתו של הספר והיותו לרב מכר שהודפס במהדורות רבות ותורגם לשפות זרות הוא המיזוג שבין סיפוריהם הפרטיים של החשופים בצריח לבין תיאור 'היסטורי' של מהלכי הקרבות שבהם לקחו חלק.