stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרדריק לוגרד
ביוגרפיה

לוגרד נולד במדראס שבהודו, גדל בווסטר, אנגליה. הוא היה בנם של הכומר פ.ג. לוגרד, ששירת בצבא הבריטי במדראס, ומרי הווארד, בתו הצעירה של הכומר ג'ון גרטון הווארד מאצולת יורקשייר. לוגרד התחנך בבית הספר רוסאל (אנ') ובמכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט.
לוגרד הוצב בגדוד השני של חטיבת מזרח נורפוק ששירתה בהודו. הוא השתתף במלחמה על אפגניסטן ב-1878–1880, קמפיין סודאן (המלחמה המהאדיסטית) ב-1884–1885 ובמלחמת בורמה השלישית ב-1886–1887.
במאי 1888 מונה לוגרד כמפקד משלחת מתיישבים בניאסאלנד (מלאווי של ימינו).
לאחר שעזב את ניאסאלנד באפריל 1889, הצטרף לוגרד לחברת מזרח אפריקה הבריטית. תחת שירותם חקר את נהר סבקי והאזורים הסובבים אותו במקביל להרחבת פעילות האמנציפציה של עבדי הערבים באזור זנזיבר.
ב-1890 נשלח לוגרד על ידי החברה לאוגנדה. שם הבטיח את שליטת הבריטים בשטח והשקיט מתחים בין השבטים, לרוב באמצעות כיבוש של השבטים האחרים. מאמציו נתקלו בהתנגדות חזקה בעיקר מצד הצרפתים שביצעו התקפת פתע על הכוחות הבריטיים.
לאחר שהצליח להרגיע ולהבטיח את השטח מונה לוגרד כראש המנהל הצבאי של אוגנדה מ-26 בדצמבר 1890 עד מאי 1892. במהלך תפקידו חקר את אזור רכס רוונזורי ואגם אדוארד ומיפה חלק ניכר מהמדינה. מביקורו באגם אלברט חזר עם כמה אלפי פליטים סודאנים שנשארו באזור מכוחותיהם של אמין פאשא והנרי מורטון סטנלי.
לאחר חזרתו לאנגליה ב-1892, שכנע את ראש הממשלה ויליאם גלדסטון וממשלתו שאין לנטוש את אוגנדה. ב-1894 לוגרד הוזמן על ידי החברה הניגרית המלכותית לבורגו שם הוא אבטח אמנות עם מלכים וצ'יפים אשר הסכימו להכיר בשלטונה של החברה הבריטית ולהדיר את הכוחות הקולוניאלים האחרים באזור.
ב-1897 נשלח על ידי ממשלת בריטניה למערב אפריקה שם הוטל עליו לבנות כוח מקומי להגן על האינטרסים הבריטיים בלאגוס וניגריה כנגד תוקפנות צרפתית.
באוגוסט 1897 לוגרד הקים את כוח הגבול המערב אפריקאי ופיקד עליו עד שנפתר הסכסוך עם הצרפתים בדצמבר 1899.
לוגרד נישא לפלורה לואיז שאו ב-1902. פלורה הייתה כתבת של עיתון הטיימס בנושאים קולוניאליים.
לאחר תום המשבר עם צרפת מונה לוגרד לנציב העליון של הפרוטקטורט של צפון ניגריה, תפקיד שביצע עד 1906. תפקידו של לוגרד כלל את הרחבת השליטה הבריטית באזור וארגונה. הוא נתקל בקשיים עקב התנגדותו של הסולטאן של סוקוטו ונסיכי פולה אחרים אשר סירבו לפעול בהתאם להסכם עם הבריטים.
פעולה צבאית כנגד האמיר של קאנו וסולטאן סוקוטו איפשרה את חיזוק השליטה הבריטית באזור. עד התפטרותו של לוגרד מתפקיד הנציב העליון הייתה צפון ניגריה תחת ניהול ושליטה מלאה של הבריטים.
שנה לאחר שהתפטר מתפקיד הנציב העליון של צפון ניגריה, מונה לוגרד כמושל הונג קונג, תפקיד שביצע עד מרץ 1912. בתקופתו הציע לוגרד להחזיר את וואיהי לממשלת סין בתמורה לחכירת שטחים חדשים. ההצעה נשללה על ידי ממשלת בריטניה. יש המאמינים כי קבלת ההצעה הייתה שומרת את הונג קונג בידיים בריטיות לעד.
לוגרד ידוע במאמציו להקים את אוניברסיטת הונג קונג ב-1911 למרות התנגדויות המשרד הקולוניאלי הבריטי והחברות הבריטיות.
ב-1912 שב לוגרד לניגריה כמושל שני הפרוטקטורטים. משימתו העיקרית הייתה להשלים את איחודם לכדי קולוניה אחת. למרות התנגדות קלה מצד האליטה של לאגוס, האיחוד לא נתקל בבעיות רבות. ב-1914–1919 מונה לוגרד למושל המושבה המאוחדת של ניגריה. במהלך כהונתו פעל לשיפור תנאי החיים של המקומיים על ידי אסירת צריכת אלכוהול ועל ידי מאבק בעבדות.
בשנים 1922–1936 היה הנציג הבריטי בוועדת המנדטים בחבר הלאומים.
לוגרד נפטר בשנת 1945.
יצירות שכתב

ב-1893 לוגרד פרסם אוטוביוגרפיה חלקית בשם The Rise of our East African Empire. כמו כן, כתב לוגרד דיווחים על צפון ניגריה שהוצאו על ידי המנהל הקולוניאלי.
The Dual Mandate in British Tropical Africa, 1926.
יצירות שכתב > המנדט הכפול באפריקה הטרופית הבריטית

המנדט הכפול באפריקה הטרופית הבריטית הוא ספר של לוגארד בנוגע לשלטון עקיף באפריקה. ביצירה זו מתאר לוגרד את הסיבות והשיטות ליישום תהליך הקולוניזציה של אפריקה על ידי בריטניה.
חלק מהצדקותיו כוללות את הפצת הנצרות וחיסול הברבריות. הוא טען כי תפקיד המדינה הוא להגן על המיסיונרים, על ראשי השבטים ובני השבטים מעצמם ומכוחות זרים באמצעות פרויקט הקולוניזציה.
בעיני לוגרד היה חיוני שבריטניה תשלט על שטחים שטרם קיבלו הכרה לפני גרמניה, פורטוגל או צרפת.
הוא טען שבאמצעות ייצוא משאבים כגון גומי ומיסוי אוכלוסיות מקומיות יכולים להיות מקורות הכנסה גבוהים לבריטניה. בנוסף משאבים אלו ושכר העבודה הנמוך של המקומיים (לאחר שהעבדות כבר אינה חוקית), תהווה את התמריץ להמשך המהפכה התעשייתית בבריטניה. לבסוף טוען לוגרד שהקולוניאליזם הפך לאופנה ועל מנת שבריטניה תישאר מעצמת-על, עליה להחזיק בכל מושבותיה.
לוגרד דחף לשלטון מקומי במושבות האפריקאיות. הוא הניח ששחורים אפריקאים היו שונים בהרבה מהלבנים האירופאים ולכן יש להפקיד מקומיים בתפקיד המתווכים בין השלטון הקולוניאלי לחברה. כך מצטמצמים החיכוך וההתנגדות לבריטים כיוון שעמי אפריקה יסכימו להיות מונהגים על ידי מישהו מתוכם שדובר את שפתם ומכיר את מנהגיהם. הטכניקה הזו אומצה על ידי מנהיגים קולוניאליים אחרים.
לקריאה נוספת

Lord Lugard, Frederick D. (1965). The Dual Mandate in British Tropical Africa. Fifth Edition. London: Frank Cass & Co. Ltd.
Perham, Margery (1956). Lugard. Volume 1: The Years of Adventure 1858-1898. London: Collins.
Perham, Margery (1960). Lugard. Volume 2: The Years of Authority 1898-1945. London: Collins.
Perham, Margery (ed.) (1959). The Diaries of Lord Lugard (3 Vols.). London: Faber & Faber. {{cite book}}: |first= has generic name (עזרה)
Middleton, Dorothy (1959). Lugard in Africa. London: Robert Hale, Ltd.
Miller, Charles (1971). The Lunatic Express, An Entertainment in Imperialism.
Meyer and Brysac (2008). Kingmakers: the Invention of the Modern Middle East. New York, London: W.W. Norton.
הערות שוליים

↑  Lord Lugard, Frederick D. (1965). The Dual Mandate in British Tropical Africa. Fifth Edition. London: Frank Cass & Co. Ltd.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264596505171  PLWABN: 9810688312205606  BnF: cb12480793j (data)  GND: 117667412  ISNI: 0000 0001 0876 7001  LCCN: n50080642  NTA: 073916951  SNAC: w6wq20ct  SUDOC: 077496159  Trove: 908811  VIAF: 19780075   WorldCat (עם VIAF): 19780075
פרדריק לו אולמסטד

| --- | --- |

 לידה:  26 באפריל 1822 הרטפורד, ארצות הברית 
 פטירה:  28 באוגוסט 1903 (בגיל 81) בלמונט, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הישן נורת' 
 מקום לימודים:  אקדמיית פיליפס 
 תחום יצירה:  אדריכלות נוף 
 יצירות ידועות:  סנטרל פארק, פארק פרוספקט, בקתת הר רויאל 
 צאצאים:  ג'ון צ'ארלס אולמסטד, פרדריק לו אולמסטד הבן 
 חתימה:   
 
אולמסטד באחרית ימיו באחוזת בילטמור, ציור של ג'ון סינגר סרג'נט
פרדריק לו אולמסטד (אנגלית: Frederick Law Olmsted; ‏ 26 באפריל 1822 - 28 באוגוסט 1903), היה עיתונאי ואבי אדריכלות הנוף האמריקאית. הוא תכנן את הסנטרל פארק ופארק פרוספקט בניו יורק. את שדרות הגנים של באפלו, ניו יורק, של מילווקי, של בוסטון, של לואיוויל, קנטקי ושל ערים נוספות. את שמורת הטבע במפלי ניאגרה, את שרשרת הפארקים העירוניים בדרום-מזרח שיקגו, את גני הקפיטול בוושינגטון הבירה, את קמפוסי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת שיקגו ורבות אחרות. ב-1893 היה אדריכל הנוף של התערוכה העולמית של שיקגו (1893).
משפחה ושנים ראשונות

אולמסטד נולד בקונטיקט וחי באזור כפרי וטבעי. אמו נפטרה בהיותו בן ארבע. אולמסטד עבד כימאי, סוחר ועיתונאי ובשנת 1848 התיישב בחווה לחופי סטטן איילנד, שהיה אז שטח כפרי. ב-1857 נפטר אחיו ג'ון הול. ב-1859 נשא אולמסטד את אלמנת אחיו ואימץ את שלושת ילדיהם.
כעיתונאי

בשנת 1850 היה אולמסטד כתב העיתון New York Daily Times (לימים הניו יורק טיימס). הוא נסע לאנגליה והתרשם שם מאוד מהגנים האנגליים ובפרט מפארק בירקנהד. עם שובו לארצות הברית איגד את רשימותיו בספר Walks and Talks of an American Farmer in England (הליכות ודיבורים של איכר אמריקאי באנגליה), שראה אר ב-1852.
בין 1852 ו-1857 נשלח על ידי עיתונו למספר מסעות ארוכים בדרום ארצות הברית וטקסס, לשם תיעוד חיי החברה והכלכלה של הדרום. הכלכלה המבוססת על עבודת עבדים נראתה לאולמסטד מושחתת, בלתי מוסרית ואף בלתי-יעילה מבחינה כלכלית. רשימותיו אוגדו בספרים A Journey Through Texas (מסע בטקסס; 1857) ו-Journeys and Explorations in the Cotton Kingdom (מסעות וחקירות בממלכת הכותנה) שיצא לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית והן מהוות תיעוד חי של החברה הדרומית ערב המלחמה. רשימותיו תיארו בפני אזרחי האיחוד את חיי אויביהם ומנהגיהם.
במהלך המלחמה שירת אולמסטד כאח.
בשנת 1865 היה בין מייסדי השבועון The Nation.
קריירת אדריכלות הנוף

עם פרסום התוכנית לתכנון גן גדול במרכז מנהטן, בדוגמת הייד פארק, ניגש אולמסטד יחד עם אדריכל הנוף הבריטי קלברט ווקס (Calvert Vaux) לתחרות תכנון הסנטרל פארק בניו יורק. הפארק תוכנן כבעל צביון טבעי (שכולו מלאכותי, כולל הגבעות והעמקים שהוקמו על גבי אדמה מישורית). ב-1858, עם חזרתו מהדרום נודע לו על דבר הזכייה. הוא המשיך לשתף פעולה עם ווקס בתכנון פארק פרוספקט בברוקלין.
ב-1863 נסע לסיירה נבדה וקידם את שימור עמק יוסמיטי והגדרתו כפארק לאומי.
בהמשך תכנן עם ווקס, שותפו, את השדרות בבאפלו ובמילווקי ואת השמורה במפלי ניאגרה.
ב-1890 התמנה על ידי אנשי העסקים של שיקגו לתכנן את התערוכה העולמית של 1893, הוא בחר את השטח בדרום-מזרח העיר לחופי ימת מישיגן, תכנן את גופי המים המלאכותיים שאפיינו את שטח התערוכה ואת פארק השעשועים במידויי פלזנס. יחד עם האדריכל דניאל ברנהם, היה אולמסטד לאחראי על עיצוב התערוכה.
אחד מעיצוביו האחרונים היה המבנה המרהיב של אחוזת בילטמור, אותה הזמין המיליונר ג'ורג' ו. ואנדרבילט השני.
ב-1895 אובחן אולמסד כלוקה בשיטיון (דמנציה, סניליות) ופרש. את שנותיו האחרונות בילה בבית חולים גריאטרי בבלמונט, מסצ'וסטס, שאת שטחי הגנים שלו תכנן בשעתו. בניו (בנו הקרוי בשמו ובנו המאומץ ג'ון צ'ארלס) הקימו את חברת Olmsted Brothers שפעלה עד 1980.
דניאל ברנהם הספיד אותו במילים: "אמן. צייר עם אגמים ומורדות מיוערים, עם מדשאות וגדות-נהר וגבעות מיוערות, עם הרים וחופי אוקיינוסים".
לקריאה נוספת

Hall, Lee (1995). Olmsted's America: An "Unpractical" Man and His Vision of Civilization. Boston, MA: Bullfinch Press
Rybczynski, Witold (1999). A Clearing in the Distance: Frederick Law Olmsted and North America in the Nineteenth Century. New York, New York: Scribner. ISBN 0-684-82463-9
הערות שוליים

↑  אריק לארסון, השטן בעיר הלבנה: רצח, קסם וטירוף ביריד ששינה את אמריקה, תרגם אור אלכסנדרוביץ', הוצאת בבל, תל אביב 2008
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275448105171  BIBSYS: 90542935  BNC: 000202440  BNE: XX1280721  BnF: cb120293167 (data)  Botanist: Olmsted  CANTIC: a11796091  CiNii: DA05678589  GND: 119320835  ICCU: TSAV001287  ISNI: 0000 0001 0898 4567  LCCN: n79006585  MusicBrainz: 5ac6b9d7-a01b-4cb6-b2ed-f9f227611af7  NARA: 10582995  NDL: 00621231  NKC: kup20030000072366  NLA: 35397957  NTA: 069064857  RERO: 02-A013302081  SNAC: w6hd7vhb  SUDOC: 028461932  Trove: 938677  ULAN: 500015125  VcBA: 495/227161  VIAF: 49240034   WorldCat (עם VIAF): 49240034
פנקו (צ'ילה)

פנקו (בספרדית: Penco) היא עיר צ'יליאנית בפרובינציה של קונספסיון, מחוז ביוביו השמיני (Región del Biobío). משמעות השם בשפת המפודונג היא "מימי פאומו" (Peumo).
היסטוריה

במהלך התקופה הקולוניאלית בהיסטוריה הצ'יליאנית שכנה העיר קונספסיון במיקומה הנוכחי של פנקו, על שפת האוקיינוס השקט.
בשנת 1687 הקים מושל צ'ילה חוסה דה גרו (Garró) את מבצר פלנצ'אדה (Fuerte la Planchada) על מנת להגן על העיר ונמלה. המבצר עמד בהתקפות שודדי ים אחדות בין השנים 1694 ו-1720. במהלך מלחמת העצמאות של צ'ילה שימש המבצר כבית כלא לתומכי העצמאות, ביניהם היה רמון פריירה (Ramón Freire).
במרוצת המאות ה-16 וה-18 הוחרבה העיר מספר פעמים בעקבות מספר רעידות אדמה וגלי צונאמי שעלו מן הים בעקבותיהן. לאחר רעידת האדמה וגל הצונאמי של שנת 1751 החליטו השלטונות הקולוניאלים על העברת העיר קונספסיון למיקומה הנוכחי בעמק המוצ'ה (Valle de la Mocha) על גדת נהר הביוביו. בו בעת נאסר על התיישבות במקום, ורק לאחר הסרתו בשנת 1840 הוקמה העיר פנקו הנוכחי.
העיר הנוכחית הוקמה בשנת 1842 כתוצאה מהגירה של כפריים בחפשם עבודה ותנאי מחיה משופרים, שכן באותה התקופה שפעה פנקו בדגה ומשאבים ימיים אחרים. כיום ניתן להבחין בפנקו בשני מרכזים נבדלים: פנקו עצמה ומרכז נוסף, קטן ממנה, הממוקם צפונית לה בקרבת הנמל ומפעל הזכוכית ושמו לירקן (Lirquén).
תושבי העיר פנקו נקראים "פנקונס" (pencones), ואילו תושבי העיר קונספסיון מכונים "פנקיסטאס" (penquistas), על שם מקורה ההיסטורי של העיר.
פשאבי

| --- | --- |

 מדינה:  גאורגיה גאורגיה
 שטח:  340 קמ"ר
 קואורדינטות:  42°17′00″N 44°45′00″E﻿ / ﻿42.283333333333°N 44.75°E﻿ / 42.283333333333; 44.75 
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
פְּשַׁאבִי (בגאורגית: ფშავი) הוא חבל ארץ היסטורי קטן בצפון מזרח גאורגיה, כיום במחוז מצחתה מתיאנתי. החבל שוכן למרגלות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול לאורך נהר אראגווי והחלק הצפוני של נהר לורי (אנ'). גבולותיו ההיסטוריים הם חבסורתי מצפון, תושתי וקאחתי ממזרח, כארתלי מדרום ומתיאולתי ממערב.
הפשאבים (גאורגית: ფშაველი, פְּשַׁאבִלִי וברבים ფშავლები, פְּשַׁאבֵלֵבִּי (גאו')) דוברים בדיאלקט משלהם של השפה הגאורגית הדומה לשכניהם חבסורים ומשתייכים מבחינה דתית לכנסייה האורתודוקסית הגאורגית. ההיסטוריה של הפשאבים, מסורתם ומנהגיהם דומים לגאורגים הרריים אחרים, במיוחד לאלה של חבסורתי.
המשורר הגאורגי הפופולרי לוקה רזיקשווילי (1861–1915), הידוע בשם העט שלו וז'ה פשבלה ("נער מפשאבי"), נולד במחוז זה, בכפר צ'רגלי.
פרפקט

פרפקט צרפתי לבוש מדים ביום חגיגי
פְּרֵפֶקְט (בלטינית: praefectus, שמשמעותו היא "עומד בחזית") הוא תואר הניתן בארצות שונות למנהל אדמיניסטרטיבי של אזור או של תחום מוגדר.
תואר הפרפקט מקורו באימפריה הרומית, אף שיש אזכורים למושג גם לפני כן. התואר שימש בתחום האזרחי וגם בתחום הצבאי ומאוחר יותר בתחום האקדמי ובתחום הכנסייתי. התחום בו שולט הפרפקט והאדמיניסטרציה שלו נושאים את השם "פרפקטורה". יש גם פרפקטים חסרי פרפקטורה ויש פרפקטורות ללא פרפקט.
המושלים הרומיים של פרובינקיה יודיאה נשאו בתחילה את התואר פרפקט.
הערות שוליים

↑  Prefect (באנגלית)
| מוסדות פוליטיים ובעלי תפקידים (מגיסטראטים) ברפובליקה הרומית ובאימפריה הרומית |
| --- | --- | --- |
| תפקידים רגילים | קנסור • קונסול • פראיטור • קוואיסטור • איידיל • טריבון • פרומגיסטראט • פרפקט • ליקטור |  |
| בעלי תפקידים מיוחדים | דיקטטור • מפקד הפרשים • טריומווירי • ועדת העשרה |  |
| משרות נוספות | פונטיפקס מקסימוס • פרינקפס סנאטוס • ויגינטיסקסווירי |  |
| תארים קיסריים | פרינקפס • אוגוסטוס • קיסר • טטררך • אימפרטור • פטריקיוס |  |
| מוסדות | הסנאט הרומי • המשפט הרומי • אספת העם • מסלול המשרות • אימפריום • קנסוס • קולגיום |  |
פרתנוקרפיה

אבטיח ללא זרעים
פלפל קטן שהוצא מתוך פלפל גדול יותר. גדילה של פלפל קטן בתוך פלפל גדול היא סוג של פרתנוקרפיה.
פַּרְתֵנוֹקַרְפְּיָה ובעברית, רְבִיַּת בְּתוּלִים או אַל-זֶרַע היא תהליך ייצור הפירות באופן טבעי או מלאכותי, ללא הפריה מוקדמת בשחלות. פירות מואבקים ומופרים הם בעלי זרעים ואילו פירות פרתנוקרפיים הם חסרי זרעים (על כן, נקראים בעברית פירות אַל-זֶרַע). מסתבר כי פרתנוקרפיה טבעית אינה אלא מוטציה הגורמת להפרדת תהליך התפתחות הפרי מתלותו במנגנוני הפיקוח ההורמונלי של הזרע. פרתנוקרפיה מושרית היא יצירת פירות ללא זרעים על ידי טיפולים הורמונליים חיצוניים כגון: ריסוסים באוקסין, בג'יברלין או בציטוקינין. פירות פרתנוקרפיים אינם מסוגלים להתרבות באופן עצמאי.
מקרה פרטי של פרתנוקרפיה הוא גדילת פלפל קטן בתוך פלפל גדול יותר. המדענים לא הצליחו להגיע לכלל מסקנה מהו מקור התופעה, אך נפסלו ההשערות כי הדבר קשור בתנאי טמפרטורה מתאימים או בחומרים מזינים המצויים בפלפל. פלפל הגדל בתוך פלפל אחר יכול להיות מעוקם ומעוות, אך גם יכול להתפתח בצורה תקינה לחלוטין.
הערות שוליים

↑  אַל-זֶרַע במילון ביולוגיה כללית (תשס"ט), 2009, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Karan Davis Cutler, Have you ever found a pepper inside a pepper?, The Christian Science Monitor, April 1, 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוטניקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנצברטשן

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדנאות, מאפים וינאיים 
 מוצא:  גרמניה 
 מרכיבים עיקריים:  חמאה 
 
פְרַנְצבְּרֶטְשֶן (בגרמנית: Franzbrötchen) הוא מאפה קטן ומתוק אפוי עם חמאה וקינמון, בדומה לשבלול קינמון.
מאפיינים

בהכנת המאפה משתמשים לפעמים גם במרכיבים נוספים, כמו שוקולד או צימוקים. זהו סוג מאפה נפוץ בצפון גרמניה, במיוחד בהמבורג והוא מוגש על פי רוב לארוחת בוקר, אך צורכים אותו גם יחד עם קפה ועוגה. כפי ששמו מעיד ("לחמנייה צרפתית"), הפרנצברטשן נוצר כנראה בהשראת מאפים צרפתיים. במקור, ניתן היה למצוא אותו רק באזור המבורג, אך כעת נמכר הפרנצברטשן גם בברמן, ברלין וערים נוספות בגרמניה.
הכנה

מרכיבי הבצק כוללים קמח, חמאה, שמרים, חלב, סוכר וקורט מלח. המילוי הוא תערובת של סוכר וקינמון. מספר פעמים ברצף מקפלים ומרדדים את הבצק דק ומצופים בחמאה. ברגע שהבצק נמתח מספיק לשכבה דקה כמו סרט, מרטיבים אותו במעט מים, בוזקים תערובת סוכר וקינמון ולבסוף מגלגלים אותו. על מנת לספק לרולדת הבצק הממולאת את הצורה האופיינית לפרנצברטשן, יש לחתוך אותה לפרוסות, כל אחת בעובי של כארבעה סנטימטרים. לאחר מכן, החתיכות נלחצות יחד באמצע הפיסות החתוכות בעזרת ידית כף עץ, מה שגורם למילוי לזלוג החוצה. באפייה, בצק השמרים תופח ותערובת הסוכר והקינמון מתקרמל מעט בצד החיצוני של השכבות. בגלל החמאה והסוכר המקורמל, הפרנצברטשן לרוב מעט דביק. גרסאות של הפרנצברטשן עשויות להכיל צימוקים, זרעי חמניות, פיסות שוקולד או גרעיני דלעת.
מקור

הפרנצברטשן נקרא כנראה בסגנון הדגם ה"צרפתי" (בגרמנית: "französisch"), כלומר הקרואסון, שגם הוא מוצר מגדנאות והפך פופולרי בגרמניה לאחר שחיילי נפוליאון כבשו את המבורג ושלטו בה בין 1806 לבין 1814. לפי מסורת היסטורית אחרת, הם ייצרו פרנצברוט (Franzbrot) ארוך (שפירושו בגרמנית "לחם צרפתי") שדמה לבגט. האגדה מספרת, שאופה בהמבורג צרב פעם פרנצברוט כזה במחבת עם שומן, שנחשב למקורו של פרנצברטשן בן זמננו.
לקריאה נוספת

B. Henning, J. Meier: Kleines Hamburgisches Wörterbuch, Wachholt, 2006, ISBN 3-529-04650-7
M. Beseler, S. Ingwersen, A. Treichel: Das Franzbrötchen - Wunderbarer Plunder aus Hamburg, Franzbrötchen-Verlag, Hamburg 2004, ISBN 3-936712-02-6
ראו גם

שבלול קינמון
הערות שוליים

↑  "Happi, Happi - Mors, Mors". Radio Hamburg (בגרמנית). 17 בנובמבר 2017. אורכב מ-המקור ב-13 בפברואר 2019. נבדק ב-30 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
פרנץ קראוס

ערך זה עוסק בגרפיקאי ישראלי. אם התכוונתם לפיזיקאי הונגרי-אוסטרי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במאי 1905 סנקט פלטן, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה), האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  7 באפריל 1998 (בגיל 92) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר ריימן 
 
פרַנץ קראוס (בגרמנית: Franz Krausz או Kraus;‏ 13 במאי 1905, סנקט פלטן, אוסטריה – 7 באפריל 1998, תל אביב) היה גרפיקאי ישראלי.
ביוגרפיה

קראוס נולד בעיירה סנקט פֶּלְטֶן (St. Pölten) שבצפון-מזרח אוסטריה, וגדל בגראץ, במשפחה של אמני עיצוב וגרפיקאים יהודים.
בגיל 18 עבר לווינה, והחל שם בקריירה כגרפיקאי. שם גיבש תודעה ציונית.
בין השנים 1926–1933 עבד כגרפיקאי אצל מוציא לאור בולט בברלין, בירת גרמניה של ויימאר. עם עליית הנאצים לשלטון החליט קראוס לעלות לארץ ישראל, אך נתקל בקשיים עקב הגבלות ההגירה של המנדט הבריטי. בין 1933 ל-1934 שהה עם אשתו אנני (Anni) בברצלונה, ועסק בעיצוב כרזות לסרטים.
ביוגרפיה > לאחר העלייה לישראל

באוקטובר 1934 הגיע קראוס לארץ ישראל, והתיישב בתל אביב. כאן החל בעיצוב כרזות, ורכש מוניטין כמעצב. בין לקוחותיו הקבועים היה מפעל הסיגריות "דובק", שעבורו עבד במשך 45 שנה, ומפעל" עלית", שעבורו עיצב את המותג "שוקולד פרה". קראוס הביא לארץ ישראל שיטות פרסום וגרפיקה שלא נודעו בה עד אז, ופיתח מאוד את ענף הפרסום. על אף שהשתמש בצילום בעבודותיו המאוחרות, נודע ביצירותיו המצוירות, לרוב בצבעי גואש.
בשנת 1935 נמנה עם מייסדי אגודת המעצבים הגרפיים בארץ ישראל, הפעילה כיום בשם "אגודת המעצבים הגרפיים בישראל".
יצירתו הידועה ביותר היא הכרזה "Visit Palestine" משנת 1936, שנוצרה עבור גוף בשם "אגודת התיירות בארץ ישראל" (Tourist Association of Palestine) – גוף ציוני, שככל הנראה בחר בשם זה כדי להיראות כגוף של ממשלת המנדט. המטרה הגלויה הייתה לעודד תיירות לארץ ישראל, ואילו המסר הסמוי היה קריאה ליהודי התפוצות לעלות לארץ ישראל. הכרזה מראה נוף פנורמי של העיר העתיקה בירושלים.
הוקרה

קראוס המשיך ליצור גם לאחר קום מדינת ישראל וזכה להוקרה ולהערכה עוד בימי חייו, כאמן מוביל.
בשנת 1981 יזם האמן דוד טרטקובר תערוכה רטרוספקטיבית של קראוס במוזיאון תל אביב. תערוכה זו שימשה כבסיס לאוסף הכרזות בתצוגת הקבע במוזיאון.
לקריאה נוספת

דוד טרטקובר (אוצֵר), פרנץ קראוס: כרזות, תל אביב: מוזיאון תל אביב (קטלוג), תשמ״א-1981.
הכרזה "Visit Palestine"
פיניגנז וייק

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  ג'יימס ג'ויס 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  אירלנד 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  4 במאי 1939 
 פרסים
 20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 ספר קודם:  יוליסס 
 
פיניגנז וייק (באנגלית: Finnegans Wake) היא יצירה ספרותית אוונגרדית שכתב הסופר האירי ג'יימס ג'ויס.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

מדור ההתוודעות של כתב העת דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ה (2015), הוקדש ל'פיניגנז וייק'. תוכן המדור כדלקמן:
ג'יימס ג'ויס – על 'פיניגנז וייק' (מאנגלית: יהודה ויזן, ענת שפירא)
ג'יימס ג'ויס – שלושה מקטעים מתוך 'פיניגנז וייק' (מאנגלית: יהודה ויזן)
סמואל בקט – מתוך: דנטה... ברונו. ויקו... ג'ויס. (מאנגלית: שמעון לוי)
עזרא פאונד – מכתב לג'ויס בעניין 'פיניגנז וייק' (מאנגלית: אריאל קריל)
ת"ס אליוט – "פיניגנז וייק" ו"הדרך לזאנאדו" (מאנגלית: טינו מושקוביץ)
ויליאם קרלוס ויליאמס – על 'פיניגנז וייק' (מאנגלית: יהודה ויזן)
שיחה עם מתרגמי "פיניגנז וייק" לפולנית ולסינית קשישטוף בארטניצקי ודאי קונגרונג (מראיין: יהודה ויזן)
הערות שוליים

↑  הארייט שאו ויוור, פטרוניתו של ג'ויס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263495405171  BNC: 000384018  BNE: XX2035470  BnF: cb119447775 (data)  GND: 4114086-2  LCCN: no98001593  MusicBrainz work: 5c3a57fb-a5e5-4312-8528-bef532ddf794  NLA: 35617169  NSK: 000352233  SUDOC: 027396495  VIAF: 176817405   WorldCat (עם VIAF): 176817405 
מזרקה בדבלין, ובה ALP - דמות ב"פיניגנז וייק"
פרס גזן

| --- | --- |
 תיאור:  פרס עבור פעילות למען דמוקרטיה, זכויות האדם ומיגור אפליה בעולם
 מדינה:  הולנד 
 תקופת הפרס:  1987–הווה (כ־37 שנים) 
 נקרא על שם:  גזן 
 אתר רשמי
 
פרס גזן (בהולנדית: Geuzenpenning) הוא פרס המוענק על ידי הארגון ההולנדי "גֵזֵן רסיסטנס 1940 - 1945" (Geuzen Resistance). הפרס מוענק מדי שנה לארגוני זכויות האדם וליחידים שפעלו למען דמוקרטיה, זכויות האדם ולמיגור אפליה בעולם.
ארגון זה הוקם על ידי ותיקי המחתרת ההולנדית (Geuzen) שפעלה בימי מלחמת העולם השנייה בהולנד נגד הנאצים במטרה לקדם את האידיאלים של המחתרת.
זוכי הפרס

1987: אמנסטי אינטרנשיונל
1988: וילהלמינה, מלכת הולנד
1989: עמותת פברואר 1941 (Stichting Februari 1941)
1990: ריכרד פון וייצזקר, נשיא מערב גרמניה
1991: Bernard IJzerdraat
1992: עמותת אנה פרנק (Anne Frank Stichting)
1993: מקס ואן דר סטואל
1994: רופאים ללא גבולות
1995: ואצלב האוול
1996: הארי וו, מתנגד משטר סיני
1997: האמהות מכיכר דה מאז'ו
1998: צ'ירוואה ורה (מלוואי),  נואל פירסון (אוסטרליה), מוצ'טאר פאקאהן (אינדונזיה), רוזלינה טויוק (גוואטמלה), סרגיי קובליוב (רוסיה)
1999: איגוד זכויות האדם בטורקיה (İnsan Hakları Derneği)
2000: נטשה קנדיץ' (סרביה) וונטון סורוי (אלבניה\קוסובו)
2001: המרכז האירופאי לזכויות הרומא (צוענים)
2002: אסמה ג'אנגיר, פקיסטן
2003: Defence for Children International
2004: אינגריד בטנקור
2005: ריצ'רד גיר על פעילותו למען טיבט
2006: חיתאם מלח, פעיל זכויות אדם סורי
2007: משמר זכויות האדם
2008: מרטי אהטיסארי
2009: בצלם ואל-חאק
2010: בטי ביגומבה, יועצת לבנק העולמי ושרה לשעבר באוגנדה, מתווכת להפסקת אש במדינה
2011: סימה סאמר, רופאה ופעילת זכויות אדם אפגנית והכוחות המזוינים של הולנד
2012:  גרגורי שבדוב, העורך הראשי של העיתון המקוון "הקשר הקווקזי"
2013: רדחיה נאסרוי, פעילת זכויות אדם תוניסאית
2014: תומאס האמרברג, פעיל זכויות אדם שוודי, נציב האיחוד האירופאי לזכויות אדם
2015 –  Free Press Unlimited, הולנד
2016 – Migrant Offshore Aid Station
2017 – אליס נקום ומישל טוגואה, עורכי דין ופעילים למען הקהילה הגאה, קמרון
2018 – ילדות לא כלות(אנ'), ארגון בינלאומי למניעת נישואי קטינות
2019 – אלחנדרו סולאלינדה, כומר פעיל זכויות אדם, מקסיקו
2020 – ארגון זכויות האדם(אנ'), ערב הסעודית
2021 – Małgorzata Gersdorf(אנ'), עורכת דין ושופטת, פולין
2022 – Lawyers for Lawyers
2023 – ארגון הסיוע לאסירים פוליטיים(אנ'), בורמה
פרץ גולדשטיין

| --- | --- |

פרץ גולדשטיין
 לידה:  4 ביולי 1923 רומניה רומניה (1867-1947)
 הוצאה להורג:  1 במרץ 1945 (בגיל 21) מחנה הריכוז אורניינבורג, גרמניה
 תאריך עלייה:  1940
 כינוי:  סרג'נט ג'ונס
 השתייכות:   פלמ"ח הצבא הבריטי הצבא הבריטי מנהלת המבצעים המיוחדים
 תקופת הפעילות:  דצמבר 1942 – 1 במרץ 1945 (כשנתיים)
 דרגה:  טוראי
 תפקידים בשירות
 צנחן
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
קבר ריק ומעליו מצבה לזכרו של פרץ גולדשטיין בחלקת שבעת הצנחנים שנהרגו באירופה בהר הרצל.
פרץ גולדשטיין (4 ביולי 1923 – 1 במרץ 1945, בהונגרית: Goldstein Ferenc, גולדשטיין פֶרֶנְץ) היה מצנחני היישוב מעבר לקווי אירופה הכבושה במהלך מלחמת העולם השנייה.