stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זוויאד גמסחורדיה
גלות

לאחר הדחתו המשיך גמסחורדיה לטעון כי הוא הנשיא הלגיטימי של גאורגיה, וכי נבחר לתפקידו ברוב מכריע של אזרחי גאורגיה, ולא הודח כדין מעולם, שלא כשוורדנדזה שמינה עצמו לנשיא. כמה ממשלות וארגונים ברחבי העולם תמכו בטענתו זו, על אף שממשלת המורדים התקבלה באופן פרגמטי כגוף המושל במדינה. בשנת 1992 ביקר בפינלנד בהזמנת קבוצת ידידי גאורגיה בפרלמנט הפיני, ובאוסטריה לשם הוזמן על ידי האגודה הבינלאומית לזכויות האדם. בשתי הארצות נפגש עם פקידי ממשלה בכירים וחברי פרלמנט.
בגאורגיה נמשך העימות המזוין בין תומכי גמסחורדיה ומתנגדיו גם בשנים 1992 ו-1993. ב-24 ביוני 1992 תפסו תומכי גמסחורדיה את בניין הטלוויזיה הממשלתי, ושידרו תשדיר רדיו המצהיר כי "הממשלה הלגיטימית חזרה למשול. החונטה האדומה קרבה לסופה". בתוך כמה שעות גורשו תומכי גמסחורדיה מהבניין על ידי המשמר הלאומי. מטרתם הייתה כפי הנראה לעורר התקוממות מזוינת כנגד ממשלת שוורדנדזה, אך מטרה זו כשלה.
ממשלת שוורדנדזה נקטה בצעדים קשים לדיכוי הזוויאדיסטים, וכוחות הביטחון בשיתוף עם מיליציית המחדריוני ביצעו מעצרים והטרדות של תומכי גמסחורדיה. למרות הביקורת הבינלאומית שהביאו עמם צעדים אלו, יוקרתו האישית של שוורדנדזה, שזוהה עם צעדיו האמיצים של גורבצ'וב בתקופת הגלזנוסט והפרסטרויקה, הביאה לתמיכה בינלאומית בממשלתו. בספטמבר 1992 נכנסו חיילים גאורגים לאבחזיה על מנת לדכא שם התארגנויות של תומכי גמסחורדיה בין האוכלוסייה הגאורגית בחבל, דבר שהביא להחרפת היחסים האתניים המתוחים ממילא באבחזיה. בספטמבר 1993, פרצה מלחמה בין הכוחות הגאורגים והבדלנים האבחזים. המלחמה הסתיימה בתבוסת הכוחות הגאורגים, שנאלצו לסגת מאבחזיה כשבעקבותיהם 300,000 פליטים גאורגים. מעריכים כי המלחמה גבתה את חייהם של 10,000 הרוגים.
מלחמת האזרחים של 1993

גמסחורדיה ראה בכשלונה של הממשלה במשבר האבחזי משום הזדמנות להדיח את שוורדנדזה. ב-24 בספטמבר 1993 שב לגאורגיה, וייסד "ממשלה גולה" בעיר זוגדידי במערב גאורגיה. הוא הכריז כי הוא ממשיך את "המאבק בדרכי שלום כנגד החונטה הצבאית הבלתי חוקית" והתרכז ביצירת קואליציה כנגד שוורדנדזה. הוא השיג תמיכה באזורי סמגרלו (משם היה מוצא משפחתו של גמסחורדיה) ואבחזיה המורדת. כן בנה גמסחורדיה כוח צבאי חזק יחסית, שהיה יעיל כנגד כוחותיה הנחלשים של הרפובליקה הגאורגית. לאחר שדרש בחירות מיידיות, ניצל גמסחורדיה את חולשת הצבא הגאורגי על מנת להשתלט על כלי נשק רבים, שננטשו על ידי כוחות הממשלה הנסוגים. באוקטובר 1993 הייתה כבר מערב גאורגיה נתונה במלחמת אזרחים בקנה מידה מלא. כוחותיו של גמסחורדיה תפסו מספר ערי מפתח וצמתי תחבורה חשובים. כוחות הממשלה נסוגו בחופזה, והדרך לטביליסי נותרה פתוחה בפני גמסחורדיה.
עם זאת, השתלטותו של גמסחורדיה על עיר הנמל פותי לחוף הים השחור, סיכנה את האינטרסים של רוסיה, ארמניה (מדינה לכודת יבשה התלויה בנמלי גאורגיה) ואזרבייג'ן. שלוש הממשלות הביעו את תמיכתן בממשלת שוורדנדזה, שבתמורה הביע את נכונותו להצטרף לחבר המדינות, התארגנות פוליטית של מדינות שהיו בעבר חלק מברית המועצות, אשר עד אז נמנעה גאורגיה מלהצטרף אליו. בעוד שתמיכת ארמניה ואזרבייג'ן נותרה במישור הפוליטי, שלחה רוסיה כוח של 2,000 חיילים לסייע לממשל שוורדנדזה. התערבות זו הכריעה את המלחמה, וב-6 בנובמבר נפלה זוגדידי לידי כוחות הממשלה.
מותו

ב-31 בדצמבר 1993 מת גמסחורדיה בנסיבות שעדיין לא הובררו דיין. ידוע שהוא מת בכפר חיבולה באזור סמגרלו במערב גאורגיה. לפי מקורות בריטים גופתו נמצאה כשבה נקב כדור אחד בראשה. יש המניחים שהמדובר בהתאבדות (כגרסת אלמנתו, שסיפרה שהתאבד כאשר הוקף בכוחות הממשלה ולא מצא דרך להימלט). ממשלת צ'צ'ניה פרסמה מכתב שאמור היה להיות מכתב ההתאבדות שלו, וממשלת רוסיה תומכת בגרסה זו. רוב המשקיפים מאמינים כי אכן נטל את חייו במו ידיו. על פי גרסאות אחרות, אותן הפיצה ממשלת גאורגיה, הוא נרצח על ידי תומכיו.
מותו הוכרז על ידי הממשלה הגאורגית ב-5 בינואר 1994. הוא נשלח לקבורה בגרוזני בירת צ'צ'ניה. ב-3 במרץ 2007 הודיע נשיא צ'צ'ניה, רמזן קדירוב כי קברו של גמסחורדיה, שאבד בין חורבות העיר גרוזני שנהרסה במלחמת צ'צ'ניה הראשונה ובמלחמת צ'צ'ניה השנייה, אותר במרכז העיר. שרידיו זוהו על ידי מומחים, ונשלחו לגאורגיה, שם נטמנו בטקס ממלכתי, בו השתתפו אלפי בני אדם מרחבי גאורגיה, ב-1 באפריל 2007, לצד גדולי האומה הגאורגית בפנתאון מתאצמינדה. נשיא גאורגיה מיכאיל סאקשווילי כינה את ההחלטה לטמון אותו בפנתאון, "הוגנת ונכונה".
גמסחורדיה היה נשוי פעמיים. לו ולאשתו השנייה מנאנה שני בנים.
מורשתו

ב-26 בינואר 2004, בטקס שנערך בכנסיית כשוותי של גיאורגי הקדוש בטביליסי, הכריז נשיאה החדש של גאורגיה, מיכאיל סאקשווילי על "טיהורו" של גמסחורדיה, על מנת לסיים את האפקט המתמשך של הדחתו, ולאחד את החברה הגאורגית. הוא שיבח את תפקידו כ"מדינאי גדול ופטריוט", והכריז על מתן הרשות להחזיר את גופתו לאדמת אבותיו, וכי נטישת גופת נשיא גאורגיה באזור מלחמה בארץ זרה היא בושה וכלימה לאומה הגאורגית. סאקשווילי קרא לרחוב חשוב בטביליסי על שם גמסחורדיה, ושחרר 32 מתומכיו שנעצרו עוד בשנים 1993–1994 על ידי אנשי שוורדנדזה, והוכרזו על ידי ארגוני זכויות אדם כעצירים פוליטיים.
תומכי גמסחורדיה ממשיכים לקדם את רעיונותיו במספר התאגדויות ציבוריות מורשות. ב-1996 הוקמה אגודה חינוכית על שם גמסחורדיה בהולנד בעיר האג. כיום אגודה זו פעילה במספר ערים אירופיות.
טרי ביסון

| --- | --- |

טרי ביסון, 2009
 לידה:  12 בפברואר 1942 מדיסונוויל, קנטקי, ארצות הברית 
 פטירה:  10 בינואר 2024 (בגיל 81) ברקלי, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Terry Ballantine Bisson 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לואיוויל 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 סוגה:  מדע בדיוני, פנטזיה מדעית 
 יצירות בולטות:  Talking Man 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס נבולה לסיפור קצר (1990)  פרס הוגו לסיפור הקצר (1991)  פרס לוקוס לסיפור הקצר (1991)  פרס תאודור סטרג'ן (1991)  פרס הדמיון הגדול 
 www.terrybisson.com
 
טרי בלנטין ביסון (באנגלית: Terry Ballantine Bisson;‏ 12 בפברואר 1942 –  10 בינואר 2024) היה סופר מדע בדיוני ופנטזיה אמריקאי הידוע בעיקר בזכות סגנון הסיפורים הקצרים שלו.
מאפיין בולט של רבות מיצירותיו של ביסון הוא העובדה שהן מורכבות אך ורק מדיאלוג, ללא שום טקסט מגשר (למשל - "הוא אמר"). דוגמה טובה הוא סיפורו "הם עשויים בשר" מ-1991 (פורסם בעברית ב-2001 וב-2007). הסיפור מורכב רק משיחה בין שתי ישויות חייזריות הדנות באפשרות לאפשר לבני האדם ליצור קשר עם התרבות הגלקטית. החייזרים, שגופיהם לא מתוארים כלל, מחליטים בסופו של דבר שבני האדם, שהם יצורים אורגניים לחלוטין, הם פשוט מגעילים מדי מכדי לקבלם לחברה מתורבתת. זמן קצר לאחר פרסומו המקורי, פורסם הסיפור גם במגזין הארפר, כבוד נדיר לסיפור מדע בדיוני בארצות הברית.
נפטר ב-10 בינואר 2024.
מסיפוריו שפורסמו בעברית

הם עשויים בשר – סיפור קצרצר שכולו דיאלוג על הגעת ספינת חייזרים ליצור קשר עם המין האנושי. החייזרים נגעלים כל כך לגלות שבני האדם עשויים בשר ("איכס, בשר מדבר"), שלבסוף הם פונים לאחור בשאט נפש ומוותרים על יצירת מגע.
מקים – הסיפור עוסק בפרויקט לשיבוט גנטי של רוצחים סדרתיים, על מנת לתת 'רוצח' אחד לכל משפחה של קורבנותיו על מנת שאלו יוכלו לנקום בו.
סדרת בילי – סדרת סיפורים לילדים, על ילדותו הלא כל כך תמימה של בילי ומלחמתו במבוגרים.
בילי והנמלים
בילי והפיה
בילי והחד-קרן
בילי והחייזרים
הערות שוליים

↑  Terry Bisson, They're Made Out of Meat, April 1991
↑  טרי ביסון, הם עשויים מבשר, ספטמבר 2000, תורגם לעברית על ידי רמי יושובייב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810597112005606  BIBSYS: 14009764  BnF: cb130556741 (data)  CiNii: DA07464906  GND: 1246066157  ISNI: 0000 0001 1442 9199  LCCN: n85331021  NDL: 00463310  NKC: xx0003627  NLA: 36026845  NLK: KAC200300104  NSK: 000237941  NTA: 162429177  RERO: 02-A003009989  SUDOC: 057312222  VIAF: 44434100   WorldCat (עם VIAF): 44434100 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'אק פרסקו

| --- | --- |

 לידה:  13 במרץ 1916 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  18 במאי 2017  (בגיל 101) Sebring, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים 
 www.thevenusproject.com
 
ז'אק פרסקו (באנגלית: Jacque Fresco;‏ 13 במרץ 1916 – 18 במאי 2017) היה סופר, מרצה, עתידן וממציא יהודי-אמריקאי, שנודע בשל ייסוד פרויקט ונוס ב-1975. הוא הגדיר את עצמו כמעצב תעשייתי וכמהנדס חברתי.
הנושאים העיקריים של מחקריו היו: עיצוב הוליסטי, בית פאסיבי, ערים ברות-קיימא עם התפתחות יציבה, אוטומציה כללית, טכנולוגיות קיברנטיות, כלכלה מבוססת משאבים, תפקיד המדע בחברה, הגורמים שמעצבים התנהגות אנושית, ועוד.
ביוגרפיה

פרסקו נולד וגדל למשפחה יהודית בברוקלין, ניו יורק. הוא עבר להתגורר בוונוס, פלורידה.
בנערותו היה חלק מליגת הקומוניסטים הצעירים, ונזרק ממנה לאחר שהביע מחאה על כך שקרל מארקס טעה.
פרסקו עבד בתור מעצב וממציא בטווח רחב של תחומים, מהמצאות בתחום הביוכימיה[דרוש מקור] ועד פיתוח רעיונות על מערכות חברתיות מאוחדות וייחודיות. הוא הושפע מתקופת השפל הגדול של 1929, והחל לעסוק בתכנונים שונים. ב-1975 התחיל את "פרויקט ונוס", וייסד את הארגון ללא מטרות רווח "Future by Design" ביחד עם רוקסן מאדוס.
פרסקו כתב והרצה על תחומים מגוונים, כגון תכנון הוליסטי של ערים בנות-קיימא, יעילות באנרגיה, ניהול משאבים טבעיים ומיכון מתקדם תוך בדיקת התועלת שהם יביאו לחברה.
פרסקו הוגדר כאוטודידקט ולא החזיק בתואר אקדמי ממוסד כלשהו. על אף שפורסם בעבר בעיתונות כי הוא מחזיק בתואר אקדמי מטעם אוניברסיטת סיירה שבקליפורניה, נכונותו של ממצא זה לא אומתה עד היום.
פרסקו הופיע בסרט ההמשך של "צייטגייסט", "צייטגייסט: תוספת", העוסק בפרויקט ונוס.
ב-18 במאי 2017 נפטר ז'אק פרסקו בסברינג שבפלורידה, בגיל 101.
הערות שוליים

↑  ז'אק פרסקו, באתר פרויקט ונוס
↑  אתר פרויקט ונוס
↑  http://www.allreadable.com/731a2ec
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 13979610X  ISNI: 0000 0000 4250 5833  LCCN: n95115881  NLG: 324538  SNAC: w68p7qrd  VIAF: 4187492   WorldCat (עם VIAF): 4187492 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חיילי קונוויי

חיילי קונוויי הוא משחק מתמטי לאדם יחיד, הדומה למשחק מחשבת, שהומצא ונחקר על ידי המתמטיקאי הבריטי ג'ון קונוויי בשנת 1961.
תיאור המשחק

המשחק משוחק על פני לוח משובץ אינסופי (השורות והטורים נמשכים ללא גבול לארבעת הכיוונים) שקו שנמתח לרוחבו מחלק אותו לשניים. במשבצות כלשהן מתחת לקו ממוקמים כלי משחק ("חיילי קונוויי"). תנועת כלי המשחק נעשית באופן זהה לתנועת הכלים במשחק מחשבת: כלי משחק רשאי "לקפוץ" מעל כלי אחר שנמצא במשבצת סמוכה לו במאונך או במאוזן (אך לא באלכסון) ונוחת במשבצת הסמוכה לכלי השני מעברו האחר (משבצת זו חייבת להיות ריקה כדי שהמהלך יהיה חוקי). בתום התנועה מסירים מהלוח את הכלי מעליו בוצעה הקפיצה. מטרת המשחק היא להביא כלי כמה שיותר גבוה מעל הקו.
קונוויי הוכיח כי לא משנה באיזה סידור התחלתי של הכלים נבחר, לא ניתן להגיע למשבצת החמישית או יותר מעל לקו במספר סופי של צעדים.
הוכחת קונוויי

ניתוח קומבינטורי של מצבי ההתחלה השונים הוא אתגר מסובך ומתיש. כדי להראות שיש מצבים שלא ניתן להגיע אליהם, הצמיד קונווי לכל סידור אפשרי של החיילים על הלוח ערך, השווה לסכום הערכים של כל המשבצות שיש בהן חיילים. הערך של כל משבצת הוא מספר חיובי, הנקבע באופן כזה שצעד חוקי יכול להוריד את הערך, אבל לא להעלות אותו. מתברר בנוסף שהערך של חייל בודד בשורה החמישית שווה לערך של צבא חיילים אינסופי המכסה את כל המחצית התחתונה של הלוח. מכאן שערך החייל בשורה החמישית גדול מזה של כל קבוצה סופית של חיילים במחצית התחתונה, ולכן לא ניתן להגיע מסידור של חיילים במחצית התחתונה, במספר סופי של צעדים, אל השורה החמישית.
הוכחת קונוויי > משקל

נבחר משבצת יעד. נגדיר את ה"משקל" של משבצת בלוח להיות  \ \varphi ^{n} כאשר  \ \varphi =1/\phi =\phi -1={\frac {{\sqrt {5}}-1}{2}} הוא ההופכי של יחס הזהב  \ \phi , ו-n הוא המרחק של המשבצת ממשבצת היעד (מספר המשבצות המינימלי במאונך ובמאוזן שיש לעבור כדי להגיע מהמשבצת למשבצת היעד, בדומה למטריקת מנהטן). בהתאם להגדרה זו, המשקל של משבצת היעד עצמה הוא  \ \varphi ^{0}=1. מהגדרתו של  \ \varphi  נובע:  \ \varphi ^{2}+\varphi -1=0 (למעשה בחרנו את  \ \varphi  כך שיקיים זהות זו). נבחין כי מהזהות נובע כי לכל  \ n>1 מתקיים  \ \varphi ^{n}=\varphi ^{n-2}-\varphi ^{n-1}. נשתמש בכך כדי לחשב את סכומו של הטור הטלסקופי שישמש אותנו בהמשך (ניתן לחשב גם עם הנוסחה לסכום טור הנדסי):
הוכחת קונוויי > ערך של מצב

נגדיר את ה"ערך" של מצב כלשהו של הלוח להיות סכום כל המשקלים של המשבצות עליהן נמצא כלי כלשהו. נבחן מה קורה לערך כאשר מתבצע מהלך כלשהו במשחק. לשם כך נפריד את המהלכים האפשריים לשלושה מקרים:
קפיצה חיובית: כלי אחד קופץ מעל כלי אחד לכיוון משבצת היעד. אם החייל עמד קודם לכן על משבצת שמשקלה  \ \varphi ^{n}, הרי שלאחר המהלך עבר למשבצת שמשקלה  \ \varphi ^{n-2} ומהלוח הוסר כלי שעמד על משבצת שמשקלה  \ \varphi ^{n-1}. כלומר בסך הכל ערך המשחק גדל ב- \ \varphi ^{n-2}-\varphi ^{n-1}-\varphi ^{n}=-\varphi ^{n-2}(\varphi ^{2}+\varphi -1)=0 (לפי הזהות שצוינה קודם). מכאן שבמקרה כזה ערך המשחק לא משתנה.
קפיצה נייטרלית: כלי אחד קופץ מעל כלי אחד בלי שייתקרב או יתרחק מן היעד. החייל עבר ממשבצת עם משקל כלשהו למשבצת עם משקל זהה ומהלוח הוסר כלי שעמד על משבצת עם משקל כלשהו ולכן ערך המשחק קטן.
קפיצה שלילית: כלי אחד קופץ מעל כלי שני לכיוון המתרחק ממשבצת היעד. אם החייל עמד קודם לכן על משבצת שמשקלה  \ \varphi ^{n}, הרי שלאחר המהלך עבר למשבצת שמשקלה  \ \varphi ^{n+2} ומהלוח הוסר כלי שעמד על משבצת שמשקלה  \ \varphi ^{n+1}. כלומר בסך הכל ערך המשחק גדל ב- \ \varphi ^{n+2}-\varphi ^{n+1}-\varphi ^{n}=\varphi ^{n}(\varphi ^{2}-\varphi -1)=-2\varphi ^{n+1} (לפי הזהות שצוינה קודם). מכאן שבמקרה כזה ערך המשחק קטן.
כמסקנה נקבל שערך המשחק לא יכול לגדול במהלך המשחק.
הוכחת קונוויי > הוכחה שלא ניתן להגיע לשורה החמישית

נראה עכשיו כי עם מספר סופי של צעדים לא ניתן להגיע לשורה החמישית. הערך התחילי המקסימלי מתקבל כאשר על כל המשבצות שמתחת לקו יש כלי. נחשב את הערך במקרה כזה: נניח כי משבצת היעד מצויה בשורה ה-m מעל לקו. ערך המשבצת הקרובה ביותר אליה מתחת לקו נמצאת m משבצות בדיוק מתחתיה ומשקלה  \ \varphi ^{m}. המשבצות מימינה משמאלה הן בעלות משקל  \ \varphi ^{m+1}, ולצד כל אחת מהן מצויה משבצת בעלת משקל  \ \varphi ^{m+2} וכן הלאה. בסך הכל סכום משקלי המשבצות בשורה הראשונה מתחת לקו הוא:
השורה השנייה מתחת לקו מרוחקת משבצת אחת מן השורה הראשונה ולכן סכום משקלי משבצותיה שווה לסכום משקלי השורה הראשונה כפול  \ \varphi . ובאופן כללי סכום משקלי השורה ה-k מתחת לקו הוא:  \ \varphi ^{m+k-2}(\varphi +2). את הערך של המצב נקבל כסכום המשקלים של כל השורות מתחת לקו, כלומר:
בפרט ההצבה m=5 נותנת ערך תחילי מקסימלי  \ \varphi ^{3}(\varphi +2)(\varphi +1)=1 (ניתן לחשב ישירות). כלומר הדרך היחידה שבה אולי ייתכן להגיע למשבצת בשורה החמישית מעל הקו היא להתחיל עם אינסוף כלים על כל המשבצות מתחת לקו (ערך 1) ולסיים עם כלי יחיד על משבצת יעד בשורה החמישית (ערך 1) - כל כלי נוסף יעלה את הערך מעל 1. אך גם זה לא ייתכן, כי לא ניתן להעלים את כל הכלים ולהישאר עם כלי אחד במספר סופי של צעדים.
כיוון שאי אפשר להגיע לשורה החמישית, ברור שגם לא ניתן להגיע למשבצת גבוהה יותר. כיוון שניתן לבנות דוגמה בה אפשרי להגיע למשבצת בגובה ארבע משבצות מעל הקו, הרי שחמש הוא בדיוק הגבול שאליו כבר לא ניתן להגיע.
הכללות

תחת הגדרות מסוימות ניתן להגיע לשורה החמישית אם מתירים אינסוף מהלכים. אם מתירים גם קפיצות באלכסון, ניתן להגיע לשורה השמינית, אך לא לתשיעית.
הוכח כי בגרסה ה-n ממדית של המשחק ניתן להגיע לשורה ה-3n-2, אך לא לשורה ה-3n-1. ההוכחה של קונווי יפה גם למקרים אלה, אך להראות שניתן להגיע לשורה ה-3n-2 דורש כבר יותר מאמץ.
בספרות

המשחק (או החידה) מוזכרים בספר "המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה" מאת מארק האדון.
לקריאה נוספת

E. Berlekamp, J. Conway and R. Guy, Winning Ways for Your Mathematical Plays, 2nd ed., Vol. 4, Chap. 23: 803—841, A K Peters, Wellesley, MA, 2004.
הערות שוליים

↑  Reaching row 5 in Solitaire Army
דוגמאות לסידורי כלים התחלתיים שמאפשרים הגעה למשבצת הראשונה, השנייה, השלישית והרביעית מעל לקו. הכלים המסומנים ב-A ו-B מסמלים אלטרנטיבות (מספיקים רק החיילים A בלי החיילים B, או להפך, כדי להגיע ליעד).
טבע דומם הולנדי

טבע דומם הולנדי הוא סוגה ייחודית באמנות ההולנדית במאה ה-17 שהתמקדה בתיאור חפצים ואביזרים שונים. מקורו של השם "טבע דומם" במילה ההולנדית stilleven, שפירושה "החיים השקטים", ללא תזוזה. היא הופיעה לראשונה לקראת סוף המאה ה-17. קודם לכן, הכותרות שניתנו לציורים תיארו את תוכנם: ארוחת בוקר, זר פרחים, שולחן ערוך וכדומה.
הציירים ההולנדים היו מהחלוצים בנושא וסללו את הדרך לביסוסו כז'אנר עצמאי ובעל ערך אסתטי רב. הישגי האמנים ההולנדים בפיתוח הז'אנר הותירו חותם על דרכי ההתפתחות של האמנות המערבית כולה.
סקירה היסטורית

ניצנים ראשונים של הז'אנר הופיעו כבר באמנות הפרהיסטורית: בתיאורי חפצים פולחניים על קירות המערות הקדומות,  בציורי קיר המקשטים את הקברים במצרים העתיקה וכמו כן בציורים המתארים את חיי היומיום.  גם באמנות יוון העתיקה ורומא הופיעו קטעי פסיפס וציורי קיר (פרסקו) המתארים במיומנות זרי פרחים, אגרטלים ועוד מיני חפצים. למרות רמתם הגבוהה, הציורים הללו לא זכו למעמד של יצירה עצמאית. תפקידם היה לרוב למלא את חלל התמונה או לשמש כמיני מסגרות מעוטרות.
בתקופת ימי הביניים והרנסאנס, האובייקטים המאפיינים של הז'אנר (פרחים, כלי כתיבה, כלי זכוכית) היו שזורים בתמונות דתיות כתוספת המאפשרת לאמן להוסיף פן ריאליסטי ליצירה רוחנית. גם מטרת הפן הסמלי של האובייקטים המתוארים הייתה להכניס ליצירה עומק פילוסופי-דתי. לדוגמה: פרחי שושן צחור סימלו את הטוהר והיה מקובל לציירם ליד דיוקנה של מריה הקדושה בציורי הבשורה. ורדים סימלו את המעשים הטובים והם הופיעו לעיתים קרובות כפרט מחייב בתמונות כנסייתיות. לעיתים ציורי טבע דומם קישטו את הצד האחורי של הטריפטיכונים המוצגים בכנסיות, המתארים את ייסורי ישו או כל נושא אחר מהברית החדשה.
המצאת צבעי השמן על ידי האחים ואן אייק במאה ה-15 אפשרה לציירים להשיג בעבודתם רמת דיוק בתיאור הפרטים שהתקשו לבצעם קודם, ולהביא לפריחת נושא הדיוקן והצבתו כז'אנר עצמאי. הטבע הדומם נותר לעומת זאת בגדר אמצעי תומך עלילה, כדוגמת הציור "שני שגרירים" של הנס הולביין הבן, שלא זכה למעמד עצמאי.
עם תחילת תקופת הבארוק במאה ה-17, החלה מגמה שהחליפה את הביטוי האמנותי ההרמוני בעבודות האמנות של תקופת הרנסאנס, בנושאים בעלי גוון דרמטי. סגנון הבארוק באמנות הפלסטית, התאפיין בדינמיות, בחיפוש אחר עלילה לא שגרתית, בערבוב בין מציאות להזיה ובניגודים בין אור וצל. בכמה מדינות אירופה (איטליה, ספרד, גרמניה, הולנד), התפתחו ציורים המתארים חפצים שונים לכדי ז'אנר עצמאי, שזכה למעמד שווה ערך לז'אנר של ציורי דיוקנאות או תמונות דתיות והיסטוריות. עם זאת, רק בהולנד היווה הז'אנר החדש מקום מרכזי במכלול האמנותי של התקופה.
התפתחות הז'אנר בהולנד במאה ה-17

הז'אנר שהיה בעל מוטיבים קאמריים, זכה עד מהרה לפופולריות רבה בחברה ההולנדית, שביססה את עצמה מחדש בתום מלחמה ארוכה לעצמאותה נגד ספרד.
הסיבות שעמדו מאחורי התופעה משקפות את התהליכים שאפיינו את החברה ההולנדית במאה ה-17: עצמאות מדינית, העצמה של הכנסייה הפרוטסטנטית, התפתחות כלכלית מהירה, התבססות כמעצמה קולוניאלית השולטת בדרכי מסחר ימיות, גילויים גאוגרפיים, הישגים במדעים מדויקים (מתמטיקה, פיזיקה), מדעי טבע ופילוסופיה. לא בכדי מכונה תקופה זו בתולדות הולנד "תור הזהב".
עם השגשוג הכלכלי, החלו אנשים מחוג ה"אריסטוקרטיה החדשה" להזמין יצירות אמנות שרובן נמנו עם הז'אנר טבע דומם, במטרה להדר את בתיהם ואת מעמדם האישי.
תיאור האסתטיקה של הז'אנר

ציירים רבים מתולדות האמנות ההולנדית זכו לכינוי "ההולנדים הקטנים", בשל יכולתם להביע את היופי שנמצא גם בחפצים רגילים ושגרתיים, כגון אלה המוצגים לעיני המתבונן בחלון ראווה: כדים, צלחות, כלי כסף מהודרים, פרחים באגרטל שהגיע ממזרח הרחוק, מקטורות וכלי כתיבה. מגוון רחב של חפצים המספרים לא רק את סיפורם של החפצים עצמם, אלא גם את סיפורה של החברה ההולנדית: הטעם, העושר והקוד האסתטי.
הציירים ההולנדים העלו את רמת המיומנות של אמנות הציור לפסגות חדשות, שלא היו מוכרות קודם. הם השתמשו במוטיבים דרמטיים ותיאטרליים שהיו אופייניים לתקופת הבארוק: קרן אור בודדה המאירה את התמונה, אור רך הנעלם בפינות המוצלות, הבלטת המוחשיות של בדי הקטיפה והמשי, תיאור קליפת לימון מתפתלת הגורמת לצופה לחוש את ריחה, נקודת אור על דופן גביע כסף וכדומה. טכניקה זו, גרמה להתפעלות ולהערצה בלתי מסויגת כלפי העולם החומרי והצורך להנציחו על גבי הבד.
סוגי טבע דומם > ציורי ארוחת בוקר

האסכולות והנושאים של התמונות נחלקו לפי אזורים גאוגרפיים. בהרלם התמחו בציורי "ארוחת בוקר" ובחוסר הסדר שלאחר הארוחה המרמז על נוכחותו של האדם. אמני הרלם ציירו חפצים צנועים המונחים על השולחן, כגון, מפית מקומטת, לחם, גביע יין ופרוסת לימון. הציורים התאפיינו בצבעים מונוכרומטיים שקטים, בגוונים של חום, זהוב ואפור. נציגיה הבולטים של אסכולה זו, היו וילם הדה ופיטר קלאס (Pieter Claesz,Willem Heda).
סוגי טבע דומם > ציורי טבע דומם פרחוני

ציירי אסכולה זו התמקמו באוטרכט והתמחו בתיאור זרי פרחים למיניהם. נושא זה היווה מקום נכבד במכלול הנושאים של הטבע הדומם. הולנד באותה תקופה הייתה מרכז של לימודי בוטניקה, גננות וסחר בפרחים. בתחילת המאה ה-17 פקדה את המדינה קדחת ה"טוליפומניה" (קדחת צבעונים). הציירים גילו מיומנות יוצאת דופן בציור הפרח על כל הפרטים הקטנים המרכיבים אותו, כגון, עלי הכותרת, הגבעול והעלים. הציירים הבולטים בתקופה זו, היו ין דה חאם ואמברוסיוס בוסחרטו (Jan de Heem, Ambrosius Bosschaert)
אמברוזיוס בוסחארט, פרחים באגרטל זכוכית, 1615
ארוחת בוקר עם קותלי חזיר, וילם הדה, 1647
סוגי טבע דומם > ואניטאס

לצד ציורי הטבע הדומם "הביתי", התפתחו וזכו לפופולריות רבה ציורי טבע דומם פילוסופיים, הידועים בשם "VANITAS" (הבל הבלים), שנוצרו על רקע הסגידה לחומריות. ציורים אלו היו אמורים להזכיר לבני האדם את ארעיות קיומם ואת חובתם בשל כך, להעצים את חיי הנפש. מקורו של הזרם הזה בליידן, עיר אוניברסיטאית קטנה, אך בעלת השפעה רבה על התפתחות המדע וחיי הרוח. אלה היו ציורים אינטלקטואליים, רוויים בסמלים דתיים שדרשו מן הצופה ידע ובקיאות בתנ"ך ובברית החדשה. החפצים המוכרים קבלו פרשנות שונה, כדוגמת ציור נר דולק המסמל את נפש האדם, ציור שעונים המסמלים את מהירות החיים וארעיותם, פירות רקובים - את גורלם של בני התמותה, ספרים, דפי נייר וקטעים מכתבי הקודש - את החובה לחיות תחת דיסיפלינות מוסריות וציורי גולגולות שסמלו בדרך כלל את המוות. תוכן התמונות הללו תאם את עקרונות הזרם הפרוטסטנטי שהטיף למוסריות גבוהה ולהתמקדות באחריות האישית של כל אדם על מעשיו. האמנים שבלטו בתחום הם קורנליס גייסברחטס (K.Gysbreshts) ואמן התעתועים האופטיים (Trompe L'oeil).
פטר קלאס, ואניטאס, 1630
הרוב המכריע של ציורי הטבע הדומם לא התבצע לפי הזמנה, אלא צויר בסטודיו של הציירים, כחלק משגרת יומם. חפצים ששימשו את הציירים נלקחו מאוספים פרטיים (יצר האספנות השתלט אז על חברה ההולנדית – כחלק מהביטוי לשפע הכלכלי שאפיין את התקופה), או נשכרו מחנויות יוקרה. את הכלים הפשוטים יותר, תמיד ניתן היה למצוא בבית, בארון או במטבח. הציורים נמכרו דרך סוכנים ובשווקים עירוניים למי שידו הייתה משגת לרכוש אותם. כאשר המצב הכלכלי החמיר בהולנד במאה ה-18, רבים מיצירות המופת, נמכרו שוב לאוספים פרטיים במדינות אירופיות שונות, ומשם הן עשו במשך הזמן את דרכן למוזיאונים הגדולים.
סיכום

השפעתו של הטבע הדומם ההולנדי על האמנות המערבית אינה מוטלת בספק. מאז שהז'אנר הצנוע נולד, הוא תפס מקום מכובד בין שאר הנושאים שהקיפו את עולם האמנות. נושא זה פרץ את גבולות המדינה הקטנה, כבש את צרפת במאה ה-18 והמשיך להתפתח עד התקופה המודרנית, ומאז, שינה צורה ודרכי ביטוי, את תפיסת היחסים בין האדם לחפץ וכמו כן את התפיסה של החפץ עצמו מאובייקט לסובייקט, המכתיב לאדם את דרכי החיים.
ראו גם

רנסאנס
טבע דומם
הולנד
בארוק
צבעי שמן
בוטניקה
אמנות
תור הזהב של הולנד
ואניטאס
לקריאה נוספת

אנציקלופדיה "אנושות" כרכים: מראשון עד שביעי, הוצאת "מסדה".
האנציקלופדיה העברית, כרך יג, הולנד.
אנציקלופדיה "כתר" לאמנות, כרך 1, יסודות הבנת האמנות, כרך 2. מסורת ויצירות מופת - בית הוצאת "כתר" הדפסה עשירית. 2001.
א.ה. גומבריך, קורות האמנות, הוצאת "עם עובד".
לקסיקון האמנויות, הוצאת "מסדה", 1975
Eugène Fromentin, Les maîtres d'autrefois, (תרגום לרוסית) הוצאה "סובצקי חודוז'ניק", מוסקבה. 1966
אליק מישורי. מייצוג החפצים לחפצים של ממש, כרך א, האוניברסיטה הפתוחה, 2008
נ. דמיטריאבה, תולדות האמנות, (בשפה רוסית), הוצאת "ארט פראס", מוסקבה. 2000
חיל הרפואה במלחמת יום הכיפורים

פינוי פצוע במסוק יסעור במהלך הלחימה בחזית הדרומית
כמו כל צה"ל נקלע חיל הרפואה למלחמת יום הכיפורים ללא התרעה שנדרשה להיערכות מספקת. רוב החיל מורכב מחיילי מילואים ולכן ב-24 השעות הראשונות של המלחמה נפל העול על החיילים הסדירים ועל אנשי המילואים שהיו בשטח.
בעקבות מלחמת ששת הימים נוצרו אוגדות קבועות שבהם אגד תחזוקה שהיה מורכב מגדוד רפואה (גר"פ), גדוד חימוש וגדוד תחזוקה. הגר"פ היה אמור להחליף את הפח"ח (פלוגה חטיבתית חר"פ). בשנתיים לפני המלחמה הוקמו גר"פים בשלושת הפיקודים, חלקם עבר אימוני הקמה ותרגול. הגר"פ היה מורכב משלוש פלוגות רפואה קדמיות (פלר"קים) ופלוגה כירורגית (פלכ"ר). לפי תורת הלחימה היה הגר"פ אמור לשרת את האוגדה שלו אבל בלחימה הופעלו הגר"פים בראייה מרחבית באופן מודולרי וטיפלו בכל הנפגעים בשטח ללא קשר לשיוכם.
במלחמה זו הופעל פינוי בהיטס בהיקף גדול. כבר ב-1970 החל צה"ל להתארגן לכך באחריות חיל האוויר, הוכשרו צוותים רפואיים מוטסים והוקמה יחידה רפואית אווירית (ירפ"א) 386 שבסיסה במחנה תל נוף. היא קדמה ליחידה 669.
במלחמה היו נפגעים רבים לחיל הרפואה: 91 הרוגים, 337 פצועים, עשרה נעדרים ו-19 שבויים.
הקרפ"ר היה ד"ר משה קורדובה וסגנו ד"ר לחיים נגן. מפקדי הרפואה הפיקודיים (מרפי"ם) היו:
ד"ר גבריאל דינרי מר"פ צפון - 541.
ד"ר שאלתיאל קבילי מר"פ מרכז - 542.
ד"ר ערן דולב מר"פ דרום - 543.