stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מוחמד באקר א-סדר
הערות שוליים

1 2 3  السيرة الذاتية للإمام الشهيد السيد محمد باقر الصدر, مؤسسة الصدرين للدراسات الإستراتيجية
1 2 3 4 5 6 7  السيد محمد باقر الصدر, ويكي شيعة
1 2  Muḥammad Bāqir al- Ṣadr, Oxford Reference (באנגלית)
↑  Farouk-Sluglett, Marion., Iraq Since 1958 : From Revolution to Dictatorship., I.B. Tauris, 2014, ISBN 978-0-85771-373-5
↑  Mohamed Aslam Haneef., Contemporary Islamic economic thought : a selected comparative analysis, Kuala Lumpur: S. Abdul Majeed & Co. for Ikraq, 1995, ISBN 983-99604-4-X
↑  Accounting for fundamentalisms : the dynamic character of movements, Chicago: University of Chicago Press, 1994, ISBN 0-226-50885-4
↑  Mallat, Chibli., The renewal of Islamic law : Muhammad Baqer as-Sadr, Najaf, and the Shi'i International, Cambridge: Cambridge University Press, 1993, ISBN 0-521-43319-3
↑  Dagher, Sam, Ex-Hussein Officials and Others Go on Trial, The New York Times, ‏28 December 2008
↑  أحمد عبد الله العاملي, محمد باقر الصدر السيرة والمسيرة في حقائق ووثائق, بيروت – لبنان: مؤسسة العارف للمطبوعات, 2006 , עמ' 66
↑  דניאל סובלמן, מנהיג השיעים אל-חכים שב לעיראק אחרי 23 שנות גלות, באתר הארץ, 11 במאי 2003
↑  Sondoss Al Asaad, 38 Years After Saddam’s Heinous Execution of the Phenomenal Philosopher Ayatollah Al-Sadr and his Sister, Modern Diplomacy, ‏9.4.2018
↑  Efraim Karsh, The Iran–Iraq War: 1980–1988, Osprey Publishing, 2002
↑  Farrokh, Kaveh, Iran at War: 1500–1988, Oxford: Osprey Publishing, 2011
1 2  Ranj Alaaldin, Iraq’s failed uprising after the 1979 Iranian revolution, Brookings, ‏2019-03-11 (באנגלית)
↑  Cockburn, Patrick, Muqtada Al-Sadr and the Battle for the Future of Iraq, Simon and Schuster, 2008
1 2  The ninth of April, the martyrdom of the Sadrs, Tehran Times, ‏2018-04-10 (באנגלית)
↑  Ramadani, Sami (2004-08-24). "Sami Ramadani:There's more to Sadr than meets the eye". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2020-08-10.
↑  الشهيد السيد محمد باقر الصدر, موقع عقائد الشيعة الإمامية, ‏16.9.16
↑  T. M. Aziz, The Role of Muhammad Baqir al-Sadr in Shiʿi Political Activism in Iraq from 1958 to 1980, International Journal of Middle East Studies 25, 1993-05, עמ' 207–222 doi: 10.1017/s0020743800058499
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007576784705171  PLWABN: 9810606818405606  BnF: cb13091803x (data)  CiNii: DA01708677  GND: 118750658  ISNI: 0000 0003 7101 5333  LCCN: n79086809  NTA: 07422588X  SELIBR: 254522  SUDOC: 076734382  TDVİA: sadr-muhammed-bakir  VIAF: 250458464   WorldCat (עם VIAF): 250458464
ניזאר קבאני

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1923 דמשק, המנדט הצרפתי בסוריה ובלבנון 
 פטירה:  30 באפריל 1998 (בגיל 75) לונדון, אנגליה
 מדינה:  מדינת דמשק, הרפובליקה הערבית המאוחדת, הרפובליקה הסורית השנייה, מדינת סוריה, סוריה 
 לאום:  סוריה
 מקום קבורה:  Bab al-Saghir Cemetery 
 עיסוק:  משורר, דיפלומט ומוציא לאור
 מקום לימודים:  Faculty of Law Damascus University 
 שפות היצירה:  ערבית, צרפתית, אנגלית, ספרדית 
 תחום כתיבה:  שירה
 תקופת הפעילות:  מ-1939 
 בן או בת זוג:  Balq ՀՀis al-Rawi 
 nizarq.com
 
בצעירותו
כסטודנט למשפטים, 1944
ניזאר תאופיק קבאני (ערבית: نزار توفيق قباني, 21 במרץ 1923 - 30 באפריל 1998) היה משורר, מוציא לאור ודיפלומט סורי. נחשב לאחד מגדולי המשוררים הערבים בתקופה המודרנית. סגנון השירה שלו הוא פשוט ורוב שיריו אשר עוסקים בנושאים מגוונים, בהם פמיניזם, דת ולאומיות ערבית, הם שירי אהבה.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

קבאני נולד בדמשק, סוריה, למשפחה מהמעמד הבינוני. הוא גדל במיאד'נת א-שחם, אחת משכונותיה של דמשק העתיקה, ולמד בין 1930-1941 במכללה המדעית הלאומית בדמשק, אשר נוהלה על ידי חבר של אביו. מאוחר יותר הוא למד משפטים באוניברסיטת דמשק, שעד ל-1958 נקראה האוניברסיטה הסורית. את התואר הראשון שלו במשפטים הוא קיבל בשנת 1945.
בזמן היותו סטודנט הוא כתב את אוסף שיריו הראשון, "השחרחורת אמרה לי". אוסף השירים תיאר, בין השאר, בצורה נועזת את גוף האישה, דבר שגרם לגלי הלם ברחבי החברה השמרנית בדמשק. מתוך מטרה לתת גושפנקא לשיריו הוא הראה אותם למוניר אל-עג'לאני, שר החינוך הסורי באותה תקופה. אל-עג'לאני אהב את השירים ואף כתב הקדמה בפתח הספר.
ביוגרפיה > נישואין

קבאני היה נשוי פעמיים: אשתו הראשונה הייתה בת דודתו, זהראא אקביק. מנישואים אלו נולדו להם בן בשם תאופיק ובת, הדבאא. תאופיק מת מהתקף לב כשהיה בן 22 בלונדון. את בנו הוא הנציח בשיר המפורסם, "אל הנסיך הדמשקאי, תאופיק קבאני". בתו שנולדה ב-1947 הייתה נשואה פעמיים וגרה בלונדון עד למותה באפריל 2009. אשתו מתה בשנת 2007.
נישואיו השניים היו לבלקיס א-ראוי, אישה עיראקית שפגש בבגדאד. היא נהרגה ב-15 בדצמבר 1981 בפיגוע תופת בשגרירות עיראק בביירות שאירע במהלך מלחמת האזרחים בלבנון. קבאני הושפע עמוקות ממותה, ואף הביע את צערו בשיר מפורסם שלו הנקרא "בלקיס", ובו הוא מאשים את העולם הערבי כולו במותם. ילדיו מנישואים אלו היו בן בשם עומר ובת בשם זיינב. לאחר מותה של בלקיס הוא לא נישא שוב.
ביוגרפיה > שנותיו המאוחרות ומותו

לאחר מותה של בלקיס עזב קבאני את ביירות. הוא שהה תקופות קצרות בז'נבה ופריז ולבסוף השתקע בלונדון, שם חי את 15 שנותיו האחרונות. בתקופה זו המשיך קבאני לכתוב שירים ולהביע דעות שנויות במחלוקות. שירים מעוררי מחלוקת מתקופה זו הם "מתי יכריזו על מות הערבים" ו"הרצים".
קבאני מת בלונדון ב-30 באפריל 1998 מהתקף לב. בצוואתו אשר נכתבה במיטתו בבית החולים הלונדוני כתב כי ברצונו להיקבר בדמשק. הוא נקבר חמישה ימים מאוחר יותר בבאב א-סע'יר.
קריירה דיפלומטית

לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר למשפטים עבד קבאני עבור משרד החוץ הסורי בשמשו קונסול או נספח צבאי בערי בירה שונות, בהן ביירות, איסטנבול, מדריד ולונדון. בשנת 1959, לאחר שהוקמה הרפובליקה הערבית המאוחדת, שימש קבאני סגן מזכיר רע"ם בשגרירות שלה בסין. הוא המשיך לכתוב באותה תקופה, וחלק מהשירים הטובים ביותר שלו נכתבו אז. הוא עבד בתחום המדיני עד להתפטרותו ב-1966, שלאחריה הוא הקים בית הוצאה לאור בביירות, אשר נשא את שמו.
אירועים שהשפיעו על שירתו

כשקבאני היה בן 15, התאבדה אחותו בת ה-25 משום שסירבה להתחתן עם גבר שלא אהבה. במהלך הלווייתה החליט קבאני להילחם בתנאים החברתיים שגרמו למותה. כשנשאל אם הוא רואה עצמו כמהפכן, ענה: "אהבה בעולם הערבי היא כמו אסירה, ואני רוצה לשחרר אותה. אני רוצה לשחרר את גופהּ ונשמתה של הנפש הערבית בעזרת השירה שלי. היחסים בין גברים לנשים בחברה שלנו אינם תקינים". קבאני היה ידוע כאחד האינטלקטואלים הפמיניסטים ביותר בזמנו.
משפחתו

לניזאר קבאני היו שלושה אחים: מועתז, רשיד וסבאח, ואחות אחת, ויסאל. סבאח קבאני היה מפורסם בזכות עצמו כמנהל הרדיו והטלוויזיה הסורית וכשגריר סוריה בארצות הברית ב-1980.
אביו של ניזאר קבאני, תאופיק, היה סורי, בעל מפעל לשוקולד, ואמו הייתה ממוצא טורקי. אביו עזר למתקוממים נגד המנדט הצרפתי על סוריה ונכלא פעמים רבות בעקבות דעותיו. כל זה השפיע, בין השאר, על דעותיו של ניזאר שהפך למהפכן בפני עצמו. דוד-רבא של קבאני, אבו ח'ליל קבאני, היה אחד מהמחדשים המובילים של הספרות הערבית.
מיצירותיו שתורגמו לעברית

לחם וחשיש וירח: מבחר שירים, תרגום, הערות והקדמה: יותם בנשלום, הוצאת עולם חדש, 2016
הערות שוליים

↑  Ayyıldız, Esat. “‘Kudüs’ Adlı İki Şiirin Mukayesesi: Nizâr Kabbânî’nin Kaleminden Arapça ‘el-Kuds’ ve Else Lasker-Schüler’in Kaleminden Almanca ‘Jerusalem’”. Ondokuz Mayıs Üniversitesi İlahiyat Fakültesi Dergisi 53 (Aralık 2022), 799-824. https://doi.org/10.17120/omuifd.1167935
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277754105171  PLWABN: 9810574440605606  BIBSYS: 90592219  BNE: XX1099484  BnF: cb12117818s (data)  CiNii: DA13160021  GND: 118925881  ISNI: 0000 0001 2336 6038  LCCN: n79039822  NKC: jo20000080506  NLA: 35762699  NTA: 073331341  RERO: 02-A000134359  SELIBR: 85455  SUDOC: 029583209  TDVİA: kabbani-nizar  Trove: 1076050  VIAF: 102338831   WorldCat (עם VIAF): 102338831 
קבאני עם הוריו, אחיו ואחותו.
פיאד אל-רוואילי

| --- | --- |

פיאד אל-רוואילי
 לידה:  27 באפריל 1958 (בן 66) ערב הסעודית טוראיף, ערב הסעודית
 מדינה:  ערב הסעודית 
 השכלה:  Royal Command and Staff College 
 השתייכות:   חיל האוויר המלכותי הסעודי
 דרגה:   מרשל חיל האוויר
 תפקידים בשירות
 יושב ראש המטה הכללי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת המפרץ  מבצע סופה נחרצת 
 
פיאד בן אחמד בן רפיד אל-רוואילי (בערבית: فياض بن حامد بن رقاد العليمي المرعضي الرويلي;‏ נולד ב-27 באפריל 1958) הוא מרשל בחיל האוויר המלכותי הסעודי המשמש כיושב ראש המטה הכללי (מקביל לרמטכ"ל) של הצבא הסעודי.
ביוגרפיה

רוואילי נולד ב-27 באפריל 1958 למשפחת סוחרים בעיר טוראיף שבמחוז אל-חודוד א-שמאליה. הוא למד בבית ספר יסודי בעיר הולדתו, ולאחר מכן בתיכון בעיר עראר. לאחר סיום לימודיו התגייס לחיל האוויר המלכותי הסעודי ולמד בבית הספר האווירי על שם המלך פייסל. הוא סיים את לימודיו כקצין זוטר ונשלח להשלים את הכשרת הטייס שלו בארצות הברית.
הוא טיפס בסולם הדרגות ומונה למפקד בסיס חיל האוויר המלך פהד. ב-10 במאי 2013 הוא מונה למפקד חיל האוויר הסעודי, וב-14 במאי 2014 מונה לסגן יושב ראש המטה הכללי (מקביל לרמטכ"ל). ב-26 בפברואר 2018 הדיח סלמאן, מלך ערב הסעודית במפתיע את יו"ר המטכ"ל עבדולראמאן אל-בוניאן ומינה את ראווילי כמחליפו.
הערות שוליים

↑  Hagel and the GCC: Partnership and a Saudi military sweep
↑   טלטלה נוספת בסעודיה: המלך הדיח את הרמטכ"ל ובכירי הצבא, באתר הארץ, 27 בפברואר 2018
↑  המהפכה בסעודיה: מפקד הצבא הוחלף, אישה - סגנית שר, באתר ynet, 26 בפברואר 2018
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "פיאד אל-רוואילי".
פייטרו בוסלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בדצמבר 1988 (בן 36) נגרר, איטליה 
 מדינה:  איטליה 
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 מעסיק:  יוניברסיטי קולג' לונדון 
 www.pietroboselli.com
 
פייטרו בוסלי (באיטלקית: Pietro Boselli; נולד ב-3 בדצמבר 1988) הוא דוגמן איטלקי.
ביוגרפיה

בוסלי נולד בוונטו והחל לדגמן בגיל 6 ל-"Armani Junior", קו בגדי תינוקות וילדים של ארמני.
הוא למד הנדסת מכונות ביוניברסיטי קולג' לונדון, לאחר מכן המשיך בלימודיו לתארים מתקדמים ולימד באוניברסיטה סטודנטים לתואר ראשון.
ב-2014 אחד הסטודנטים שנתקל בו באוניברסיטה פרסם את תמונותיו בפייסבוק, לאחר שזכה לפרסום נרחב ברשת, הוא חתם על חוזה עם סוכנות הדוגמנות הבריטית "Models 1".
הוא הופיע בין היתר במגזין הגברים GQ ועל שער המגזין הבריטי "Attitude".
הוא גם לקח חלק בקמפיינים של אברקרומבי אנד פיץ' וחברת הכושר "Equinox Fitness".
ב-2016 חתם על חוזה עם חברת ארמני.
ב-2017 עורר סערה כאשר בעת שהיה בחופשה בפיליפינים, העלה סרטון לרשת בו הוא משתמש באדם מקומי כמשקולת אנושית, דבר הנתפס כגזעני, כאשר האדם הלבן והחזק מתייחס לאסייתים מקומיים כאל חפצו, ב-2019 עורר מחלקות נוספת שהצהיר בסרטון שהוא מוכן להתנשק עם מי שייתן לו 20 דולר.
לעמוד האינסטגרם שלו יש למעלה מ-2.7 מיליון עוקבים.
הערות שוליים

↑  https://fashionforward.mako.co.il/news/121505/
↑  אסור לפספס‏, המורה הלוהט למתמטיקה ניסה להיות מצחיק - ושילם על זה ביוקר, באתר וואלה, 22 באפריל 2017
↑  הזדמנות להתנשק עם "המורה הכי סקסי בעולם" - תמורת 20 דולר, באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MGP: 218821 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סטודנטיפיקציה

סטודנטיפיקציה (אנגלית: Studentification) היא תופעה בה מתרחשים שינויים חברתיים, כלכליים וסביבתיים באזור מגורים מסוים כתוצאה מנוכחות בולטת של סטודנטים, לרוב בסביבת מוסד אקדמי. בתהליך זה, הסטודנטים הופכים למאפיין חברתי בולט באזור ומובילים לשינויו. התופעה הוגדרה לראשונה בתחילת שנות האלפיים בבריטניה בעקבות קונפליקטים שנוצרו בין האוכלוסייה המקומית לאוכלוסיית הסטודנטים בערים בהן שוכנים מוסדות אקדמיים.
ההיסטוריה של המונח

המונח סטודנטיפיקציה נטבע לראשונה בשנת 2002 בבריטניה על ידי הגאוגרף דארן פ. סמית' (Darren P. Smith) ומאז המחקר סביב התופעה צובר תאוצה בעולם ובישראל בפרט. הרשויות המקומיות משקיעות משאבים רבים בקידום מוסדות להשכלה גבוהה ובמשיכת סטודנטים אליהם, מתוך תפיסה כי נוכחות הסטודנטים משפיעה באופן חיובי על העיר. בעוד שתפקידם של מוסדות אקדמיים נחקר בנושאי קידום צמיחה כלכלית אזורית, ההשפעות המרחביות של מוסדות אקדמיים על עריהם לא נחקרו עד לאחרונה. מאז הצגתו של סמית' את מושג הסטודנטיפיקציה ובעיקר בעזור בעשור השני של המאה ה-21 נבדקו מחקרי מקרה שונים בבריטניה ובארצות הברית, ובמידה פחותה יותר ברחבי העולם, המתמקדים ביחסים המורכבים בין סטודנטים לסביבה העירונית.
תהליך הסטודנטיפיקציה

התהליך מתרחש בסביבת המוסד האקדמי וגורם להידרדרותו. במרחק הליכה סביב הקמפוס נוצר מרחב סטודנטיאלי, שאפשר לכנותו "קולוניה אוניברסיטאית", המאכלסת דיירים ארעיים – הסטודנטים. הקולוניה מצטופפת בעקבות העיקרון של "מרחק ההליכה מהקמפוס" וכך גדל ריכוז הסטודנטים, אשר נחשפים פחות לחלקים אחרים של העיר. בעקבות זאת נוצר נתק בין תושבי העיר לסטודנטים, תוך שהעיר לעיתים מקבלת תדמית שלילית מצד הסטודנטים שעלולים לראות בה כחלשה או מוזנחת. הסטודנטים לרוב אינם בוחרים להשתקע בעיר ולהמשיך לגור בה וכך נוצר מעין מעגל שניתן לקרוא לו "מעגל הארעיות הקבועה" בו סטודנטים רבים רוצים להגיע לעיר, אך היא נתפסת כמעין תחנה בחייהם, ורק אחוזים מעטים מהם רוצים ובוחרים להישאר בה בסיום לימודיהם. מכאן המרחב הופך ליותר ויותר סטודנטיאלי ופחות בעל תמהיל עירוני-אנושי מעורב. הארעיות הקבועה גורמת להעמקת הקרע בין התושבים המקומיים סטודנטים, וכן גם להעמקת האנטגוניזם בין העיר לקמפוס. הגאוגרף פיל האברד (אנ') מציין כי רק לאחרונה החלו גאוגרפים לבחון את הדרכים בהן היחסים בין עיר לקמפוס קשורים ל"גאוגרפיות חברתיות, כלכליות ותרבותיות של טרנספורמציה עירונית", ורומז כי הסטודנטים הם סוכני שינוי מרחבי וחברתי כלומר, אף על פי שתלמידים בודדים הם תושבים זמניים, נוכחותם כקבוצה בעיר היא למעשה ארוכת טווח.
דמיון ושוני בין סטודנטיפיקציה לתהליך הג'נטריפיקציה

סטודנטיפיקציה הוא תהליך חברתי הנגזר מהמונח ג'נטריפיקציה, תהליך המתאר מעבר של אוכלוסייה ממעמד בינוני- גבוה לשכונות חלשות ומוביל לדחיקתה של האוכלוסייה הוותיקה. כמו כן, התהליך נקשר עם מונחים כגון ניידות חברתית ו"התבססות הארעיות הקבועה". סטודנטיפיקציה מציגה תהליך דומה לתהליך הג'נטריפיקציה, בו האוכלוסייה הנכנסת לשכונות דוחקת את האוכלוסייה הקיימת ומשנה את פני ומהות השכונה, אלא שהאוכלוסייה הנכנסת בתהליך הסטודנטיפיקציה היא במובהק אוכלוסיית סטודנטים, המוגדרת מראש כאוכלוסייה בעלת מאפיינים מובחנים כגון גיל צעיר והכנסה נמוכה. כפי שהגדירה זאת רות גלאס (אנ') שתיארה את הג'נטריפיקציה, באופן מסורתי, הסטודנטים נחשבו לסוכני תהליך הג'נטריפיקציה. הנעת התהליך יוחסה לסטודנטים שהתיישבו באזורים עירוניים חלשים ונוכחותם הובילה לשיקום העיר בתחומים שונים כמו דיור, מסחר, פנאי, תרבות ועוד. לכן, נקודת דמיון בין תהליך הסטודנטיפיקציה לתהליך הג'נטריפיקציה הוא כניסת אוכלוסיית סטודנטים לעיר חלשה ושיפורה בממדים שונים. אולם, לצד הדמיון קיימים הבדלים רבים בין התהליכים וביניהם: מגורים זמניים של הסטודנטים שלרוב לאחר סיום לימודיהם יעזבו את האזור; כניסתם של הסטודנטים לכל חלקי העיר כולל שכונות החזקות ולאו דווקא לשכונותיה החלשות, כפי שקורה בתהליך הג'נטריפיקציה; והשפעות שליליות נוספות שמצביעות על התדרדרות מערך הדיור ודלדול שירותי הציבור לתושבים בתהליך הסטודנטיפיקציה, בשונה מתהליך הג'נטריפיקציה בו שירותי הציבור עוברים תהליך של שיפור.
שלבי תהליך הסטודנטיפקיציה

תהליך הסטודנטיפיקציה מתרחש על פי סמית' בשלבים הבאים: בשלב הראשון פונים הסטודנטים לשוק הדיור הפרטי בעיר. הביקוש של הסטודנטים מוביל יזמים ובעלי נכסים להתאים את נכסיהם לאוכלוסיית הסטודנטים וכך התופעה בעצם מונעת על ידי השקעות קטנות של בעלי נכסים פרטיים, כפי שקורה בתהליך הג'נטריפיקציה.השלב השני מאופיין בבניית מגורים שמיועדת לסטודנטים בעיקר בשכונות הסמוכות למוסד האקדמי. בשלב זה ההשקעה במגורים נעשית לא רק על ידי יוזמות פרטיות אלא על ידי השקעות תאגידיות ומוסדיות שמזהות ומנצלות את הפוטנציאל בביקוש החדש.
ממדי ההשפעה הנגזרים מהתהליך

השינויים שמתרחשים במסגרת תהליך הסטודנטיפיקציה מאופיינים על ידי סמית' בארבעה ממדים עיקריים:
ממד כלכלי: מתייחס להשפעות הכלכליות שנגרמות כתוצאה ממשיכת צעירים למוסדות האקדמיים, אשר מחפשים להתגורר בשכונות שקרובות למוסד האקדמי; מה שמעלה את הביקוש למגורים ומתוקף כך את מחירי הדירות ובין היתר מוביל לשינויים בשוק הדיור. שינויים אלו מאופיינים ברכישת נכסים להשקעה ולא למגורים ולעלייה בדירות המושכרות לסטודנטים על חשבון התושבים הוותיקים.
ממד חברתי: ממד זה מתאפיין בדחיקה או בתחלופה של דיירים וותיקים ומשפחות והחלפתם בסטודנטים, שהם דיירים ארעיים ולרוב צעירים ורווקים מהמעמד הבינוני. ההשפעות החברתיות מייצרות דפוסים של סגרגציה חברתית שמבדילה בין הסטודנטים לבין האוכלוסייה הוותיקה. תופעה זו יוצרות אנטגוניזם של האוכלוסייה הוותיקה כלפי הסטודנטים, לאור ההבדלים באורחות החיים שכוללים חיי לילה ולעיתים מלווים ברעש ולכלוך, בהבדל במצב המשפחתי ועוד.
ממד תרבותי: עלייה במספר התושבים הצעירים בעלי אורח חיים והרגלי צריכה שונים מאלו של האוכלוסייה הוותיקה, מובילים לשינויים תרבותיים שבאים לידי ביטוי בהתדלדלות שירותים מסוימים, לצד צמיחה של שירותים ועסקים חדשים. בנוסף, השינויים בשירותי הצריכה, הפנאי והתרבות משפיעים על המחירים. כל אלו מובילים לדחיקה נוספת של התושבים הוותיקים לאור אי התאמתם למערכת הצריכה החדשה. המרחב הציבורי משנה את אופיו כך שהתושבים הוותיקים אינם חשים הזדהות עם דפוסי התרבות החדשים.
ממד פיזי: בעקבות התאמת שוק הדיור לשוכרים חדשים מתרחשים שינויים במרחב; ובשלבים מאוחרים יותר של הסטודנטיפיקציה מרחב זה אף עלול להידרדר. המרחב הפיזי עלול להפוך עם עזיבת הדיירים הוותיקים לפחות שוקק, ללא ילדים וללא מוסדות ציבור כמו גנים ובתי ספר שלעיתים נסגרים בהיעדר ביקוש. בנוסף לכך, הסטודנטים הם לרוב בעלי הכנסה נמוכה ואורח חיים לחוץ כך שהם לרוב אינם מביעים עניין בטיפוח סביבתם ודבר זה עלול להוביל להתדרדרות איכות המגורים, השטחים הפתוחים, ללכלוך ולהזנחה. עם זאת, קיימת גם השפעה חיובית של המוסדות האקדמיים על הסביבה באופן עקיף. כך למשל, ישנם אזורים חלשים שעוברים שיקום וחידוש על ידי הרשות המקומית והמוסד האקדמי. אחד מהביטויים הפיזיים המשמעותיים הוא במגורי הסטודנטים. אם בעבר התאפיינו מגורי הסטודנטים בעיקר בדגמי מעונות משותפים בתוך הקמפוסים, בעשורים האחרונים החלו בהדרגה להיווצר צורות מגורים ודיור מגוונות נוספות: בנייני מגורים ייעודיים לסטודנטים בעלי מאפיינים ארכיטקטוניים חדשים המשנים את אופייה הפיזי של השכונה.
ממד נוסף המתרחש בתהליך הסטודנטיפיקציה והוא הממד פוליטי. מחקר שנערך בישראל בחן את המקורות למתיחות שנוצרה בין קבוצת "מוסללה", שמקדמת אמנות רחוב במרחב הציבורי בשכונת מוסררה בירושלים לבין המנהל הקהילתי בשכונה. המחקר בחן האם הסיבה לאנטגוניזם שהיה לאנשי המנהל הקהילתי בשכונה כלפי הצעירים, התקיים על בסיס פוליטי. מתוך המחקר עולה כי היחסים בין הקבוצות נכשלו בעקבות אי הבחנה בין פעולה פוליטית לפעולה חברתית שנעשתה במרחב הציבורי, כשקבוצת האמנים ביקשה לחבר בין הפעולה האומנותית לפוליטיקה, בעוד שהאוכלוסייה הוותיקה חשה שלשינויים שמתרחשים במרחב הציבורי קיימים קווים פוליטיים. האוכלוסייה הוותיקה חשה מאוימת, מה שהוביל למתחים, להתנגדות ולקונפליקט. אנטגוניזם של האוכלוסייה הוותיקה כלפי קבוצת צעירים מהווה לעיתים חלק בלתי נפרד מתהליך הסטודנטיפיקציה.
דוגמה לסטודנטיפיקציה בישראל – באר שבע

אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, שהוקמה בשנות השישים ומאז צברה ניסיון ושם של אוניברסיטה מובילה בארץ, הכפילה את מספר הסטודנטים שלה מ-10,000 סטודנטים ל-20,000 סטודנטים בעשור הראשון של המאה ה-21. בנוסף, בסביבתה קיימות מכללות נוספות ובהן כ-12,000 סטודנטים. מרבית הסטודנטים שלומדים באוניברסיטה ובמכללות באזור באר שבע מתגוררים בעיר, בעיקר בשכונות הוותיקות שנבנו בשנות החמישים והשישים. על אף מצבן הירוד של השכונות, קרבתן הפיזית למוסדות האקדמיים ומחירי השכירות הנמוכים הפכו אותן לאזור אטרקטיבי ופעיל עבור סטודנטים. כיום, העובדה שהעיר סטודנטיאלית מהווה שיקול בקרב צעירים שמחפשים מוסד אקדמי לרכישת השכלה גבוהה.
מחקר שנערך באוניברסיטת בן-גוריון עקב אחר תהליך הסטודנטיפיקציה בעיר ובחן את ההשפעות המרחביות, הכלכליות והחברתיות הקשורות לעלייה בנוכחותם של סטודנטים בעיר. מסקנות המחקר מצביעות על כך שאף על פי שאוניברסיטת בן-גוריון הוקמה מתוך חזון של פיתוח הנגב ועל אף המשאבים שהיא משקיעה כדי להתחבר לעיר ולאזור, קיימת הפרדה פיזית בין הקמפוס לעיר. החסם הפיזי מהווה במידה מסוימת חסם חברתי וסמלי, שאינו עושה צדק עם תושבי האזור הוותיקים. המחקר מתאר את הסטודנטיפיקציה מנקודת מבט שרואה את הסטודנטים כחיים "בבועה" ואינם מקיימים אינטראקציה כלשהי עם התושבים הוותיקים. במחקר מוצע שההפרדה בין הקמפוס לעיר נובעת מ"מעגל קסמים" המשמר את תדמיתה הירודה של העיר ומשבש את ניסיונות האוניברסיטה לקדם את העיר ואת האזור. ככל ש"בועת הסטודנטים" הופכת לבטוחה ואטרקטיבית, כך תדמיתה של העיר משתמרת כענייה ולא מושכת בעיני הסטודנטים. בעוד שהבועה מדירה את התושבים הוותיקים ומנציחה את הסביבה העירונית ה"נחותה", הסיכוי לאינטראקציה חיובית בין הסטודנטים לתושבי הקבע יורד. נוסף על כך, הסטודנטים לרוב עוזבים את העיר לאחר לימודיהם ואינם נשארים לגור בה כדרך קבע.
המחקר המתאר את היווצרות הקולוניה הסטודנטיאלית ומדוע היא משתמרת, מצביע על שתי נקודות עיקריות; האחת היא שעל אף תרומתה הגדולה של האוניברסיטה לאזור, הסדר המרחבי-חברתי מושפע מתהליך הסטודנטיפיקציה בעוצמה גבוהה. שנית, שבירת מעגל הקסמים מצריכה ידע נרחב על התופעה, כולל ההשפעות השליליות על המרחב העירוני. בעוד שמשיכת סטודנטים היא מטרה נאותה לקובעי המדיניות, יש להסיט את מאמצי ההתחדשות העירונית מהסטודנטים, לקיים בעיר ולתושביה הוותיקים.
הערות שוליים

↑  Studentification, The Free Dictionary
1 2 3 4 5 6 7  נאור, חן (2015), סטודנטיפיקציה בישובים פריפריאליים בישראל
↑  נאור, חן, כרמון, נעמי וג'בארין, יוסף, יחסי גומלין בין אוכלוסיות סטודנטים לבין תושבים מקומיים ביישובים פריפריאלים, באתר המרכז לחקר העיר והאזור, הטכניון
1 2 3 4 5 6 7 8  Nufar Avni, Nurit Alfasi, UniverCity: The Vicious Cycle of Studentification in a Peripheral City, City & Community 17, 2018, עמ' 1248–1269 doi: 10.1111/cico.12338
1 2 3 4 5 6  אלפסי, נורית, ואחרים (2012), סטודנטים בבאר שבע: הקולוניה הסטודנטיאלית והשפעתה על העיר ועל האוניברסיטה, מרכז הנגב לפיתוח אזורי, אוניברסיטת בן גוריון בנגב
1 2  Phil Hubbard, Geographies of Studentification and Purpose-Built Student Accommodation: Leading Separate Lives?, Environment and Planning A: Economy and Space 41, 2009-08-01, עמ' 1903–1923 doi: 10.1068/a4149
1 2 3 4  Smith, D. (2005). 'Studentification': the gentrification factory? In R. Atkinson, & G. Bridge (Eds.), Gentrification in a global context: the new urban colonialism (pp. 72-89). (Housing and Society Series). Routledge.
↑  Darren Smith, The Politics of Studentification and `(Un)balanced' Urban Populations: Lessons for Gentrification and Sustainable Communities?, Urban Studies 45, 2008-11-01, עמ' 2541–2564 doi: 10.1177/0042098008097108
↑  Darren P Smith, Louise Holt, Studentification and ‘Apprentice’ Gentrifiers within Britain's Provincial Towns and Cities: Extending the Meaning of Gentrification, Environment and Planning A: Economy and Space 39, 2007-01-01, עמ' 142–161 doi: 10.1068/a38476
↑  ד"ר מירב אהרון גוטמן, "אין מקום לפוליטיקה בשכונה": אמנות ציבורית בשכונת קו תפר בירושלים — בין הפוליטי לחברתי, באתר תיאוריה וביקורת, ‏2016
↑  אסתר זנדברג, הסטודנטים כובשים את באר שבע. למי זה טוב בכלל, באתר הארץ, 14 באפריל 2011
פסל ולדימיר הגדול

ערך זה עוסק באנדרטה במוסקבה. אם התכוונתם לאנדרטה בקייב, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מונומנט 
 על שם:  ולדימיר הראשון, נסיך קייב 
 מיקום:  מוסקבה 
 מדינה:  רוסיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 4 בנובמבר 2016
 תאריך פתיחה רשמי:  4 בנובמבר 2016 
 אדריכל:  איגור ווסקרסנסקי 
 מידות
 גובה:  17.5 מ' 
 קואורדינטות:  55°44′59″N 37°36′37″E﻿ / ﻿55.749628°N 37.610161°E﻿ / 55.749628; 37.610161
  (למפת מוסקבה מוגדלת) פסל ולדימיר הגדול(למפת מוסקבה רגילה) פסל ולדימיר הגדול
 
אנדרטת ולדימיר הגדול (ברוסית: Па́мятник Влади́миру Вели́кому) היא אנדרטה בגובה של 17.5 מטרים לוולדימיר הראשון במוסקבה, הממוקמת על כיכר בורוביצקאיה במרכז מוסקבה.
הפסל נחנך ביום האחדות הלאומית ב-4 בנובמבר 2016 במעמד של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
ולדימיר הראשון, המכונה גם ולדימיר הגדול, היה נסיך לוחם מיתולוגי שהקים גם את הכנסייה האורתודוקסית.
גלריה

חניכת האנדרטה
עץ מוצצים

עץ מוצצים בקופנהגן, דנמרק
עץ מוצצים הוא עץ המוצב במרחב הציבורי אשר מיועד להקל על תהליך הגמילה ממוצצים של פעוטות.
רקע

מוצץ משמש תינוקות ופעוטות כאמצעי להרגעה בכך שהוא מדמה עבורם הנקה. על פי המלצות רופאים מומלץ להתחיל בגמילה ממוצץ בין הגילאים שנתיים לשנתיים וחצי. הסיבות לעידוד הגמילה הן החציצה שיוצר המוצץ בין הפעוט לעולם החיצוני, נזק ללסת ולשיניים, פגיעה בדיבור ויצירת חוסר ריכוז במסגרת החינוכית בה שוהה הפעוט. גמילה ממוצץ יכולה להיות קשה לפעוטות רבים.
העץ

עץ המוצצים הוא עץ שמוצב במרחב הציבורי, לרוב בקרבת גני שעשועים וגינות ציבוריות. פעוטות והוריהם מוזמנים לתלות עליו את המוצץ ובכך לסייע בתהליך הפרידה ממנו. הוא מוגדר ככזה לרוב על ידי רשויות מקומיות אשר מציבות לידו שלט המגדיר את העץ כ"עץ המוצצים" בליווי הסבר קצר כתוב. המוצצים נתלים על ענפי העץ.
בישראל ברשויות מקומיות רבות הוכרזו עצי מוצצים, בהן ירושלים, תל אביב, חיפה, באר שבע, רחובות, כפר סבא, בקריית ביאליק ועוד.
ראו גם

עץ המוצצים - ספר ילדים על גמילה ממוצצים
הערות שוליים

↑  עדי ולטר, 5 דרכים יצירתיות לפרידה ממוצץ, 19 בדצמבר 2016
↑  קרן יטיב‏, שיר פרידה: איך גומלים ילד ממוצץ?, באתר וואלה, 23 ביוני 2015
↑  בן שיף, "עץ מוצצים" ססגוני נחנך בבאר שבע, באתר באר שבע נט, 2 בנובמבר 2017
↑  הקרב על עץ המוצצים: מי מבין סגני ראש העיר יחנוך ראשון את העץ המיועד לגמול ילדים ממוצץ?, באתר רחובות ביום, 8 ביולי 2017
↑  ליאת רותם מלמד, גמילה קלה: הכירו את עץ המוצצים בכפ"ס, באתר ynet, 31 באוקטובר 2013
↑  ילדי קריית ביאליק חנכו את "עץ המוצצים" החדש, באתר עיריית קריית ביאליק, 10 ביוני 2014
עץ מוצצים במרכז ביג ביקנעם עילית