stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פורמולה סטודנט
קבוצות משתתפות מישראל

בישראל קיימות ארבע נבחרות מרוצים, שלוש המתחרות עם רכבי מנוע בעירה פנימית (אוניברסיטת בן-גוריון, אוניברסיטת תל אביב והטכניון) וקבוצה אחת עם רכב חשמלי (מכללת אפקה).
רכב ה"פורמולה סטודנט" הראשון בישראל, תוכנן וייוצר על ידי קבוצת הסטודנטים להנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, באר שבע.
הרכב הראשון שכינוי BGR2011 ומספרו 55, ייצג לראשונה את מדינת ישראל בתחרות הבינלאומית שהתקיימה באיטליה בספטמבר 2011 והפתיע את כל קבוצות המתחרים הוותיקות והחזקות כשסיים במקום ה-15 בשקלול הנקודות בתחרות כולה. בנוסף, הרכב הזה זכה במקום ראשון מבין כל הקבוצות שמשתתפות בפעם הראשונה בתחרות.
הרכב השני של אוניברסיטת בן-גוריון, שכינוי BGR2012, השיג כבר את המקום ה-11 בתחרות השנתית באיטליה בשנת 2012. רכב זה עשה היסטוריה גם בהיותו רכב ה"פורמולה סטודנט" הראשון בישראל שהוכר, ביוני 2013, כ"רכב ספורט אתגרי" לפי התקינה של משרד הספורט הישראלי וערך את נסיעת הבכורה העולמית שלו ברחובות ירושלים במסגרת אירוע של "פורמולה 1 ירושלים" שהתקיים ב-13 וב-14 ביוני 2013.
בתחרות פורמולה סטודנט אשר התקיימה באיטליה בשנת 2015 זכה רכב הבעירה מקבוצת פורמולה בן-גוריון במקום ה-8 הכללי, הישג שיא לקבוצה ישראלית אי-פעם.
בתחרויות פורמולה סטודנט בשנת 2018, זכה הרכב מקבוצת פורמולה טכניון ב"רכב הקל ביותר" עם 131 ק"ג.
בתחרות פורמולה סטודנט בצ'כיה בשנת 2019, זכתה קבוצת פורמולה טכניון בהישג גדול - מקם ראשון במקצה הסקידפד עם תוצאה של 4.9 שניות.
הישגים לקבוצות הישראליות

| קבוצה | עונה | תחרות | מערכת הנעה | תוצאות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אוניברסיטת בן-גוריון | 2011 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 15 (מתוך 50) |
| אוניברסיטת בן-גוריון | 2012 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 11 (מתוך 42) |
| אוניברסיטת בן-גוריון | 2013 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 14 (מתוך 43) |
| טכניון | 2013 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 19 (מתוך 43) |
| אוניברסיטת תל אביב | 2013 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 30 (מתוך 43) |
| אוניברסיטת בן-גוריון | 2014 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 21 (מתוך 44) |
| טכניון | 2014 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 28 (מתוך 44) |
| אוניברסיטת תל אביב | 2014 | איטליה | מנוע בעירה פנימי | מקום 36 (מתוך 44) |
הערות שוליים

↑  overall results class 1c 2015
פרמניון

פרמניון (ביוונית: Παρμενίων‏, 400 - 330 לפנה"ס) היה מצביא מוקדוני, ששירת את המלך פיליפוס השני ואחר כך את בנו אלכסנדר הגדול.
פרמניון, בנו של פילוטאס, היה אריסטוקרט ממשפחה מיוחסת. במהלך שירותו תחת פיליפוס השני קיבל פיקוד יחידות שונות, ביניהן על צבאות גדולים. הוא הביס את האילירים בשנת 356 לפנה"ס ובשנת 346 היה חלק ממשלחת דיפלומטית לאתונה שנועדה לכרות חוזה שלום בינה לבין מוקדון. ב-336 נשלח עם צבא בן 10,000 איש לאסיה הקטנה להכין את הפלישה של פיליפוס לממלכת פרס שאלכסנדר הגדול הוציאה אל הפועל אחרי רצח פיליפוס על ידי מתנקש.
במהלך מסע המלחמה בפרס פיקד בהצלחה על אגף שמאל בקרבות גרניקוס, איסוס וגאוגמלה. ב-330 הוצא להורג בפקודת אלכסנדר הגדול בגלל מעורבות בנו, פילוטאס, בקשר נגד אלכסנדר. האחרון לא האמין שהאב לא ידע על העניין, ולפי המסורת שהייתה מקובלת בזמנו במוקדון הורה להוציאו להורג.
פנגיאה פרוקסימה

הערכה של פנגיאה פרוקסימה על פי המודל המוקדם באתר הפרויקט Paleomap.
פנגיאה פרוקסימה (נקראת גם פנגיאה אולטימה, נאופנגיאה ו-פנגיאה II) היא תחזית של יבשת-על עתידית אפשרית. בהתאם למחזור יבשות העל, פנגיאה פרוקסימה יכולה להתרחש בתוך 300 מיליון השנים הבאות. התחזית הפוטנציאלית הזו, שהושערה לראשונה על ידי כריסטופר סקוטיס, קיבלה את שמה מהדמיון שלה ליבשת העל הקודמת, פנגיאה. בהמשך שינה סקוטיס את פנגיאה אולטימה (שפירושה: הפנגיאה האחרונה) לפנגיאה פרוקסימה (שפירושה: הפנגיאה הבאה) כדי להקל על הבלבול לגבי השם פנגיאה אולטימה שעלול לרמוז שזו תהיה יבשת העל האחרונה. התפיסה התבססה על בחינת מחזורי עבר של היווצרות והתפרקות של יבשות-על, ולא על הבנה עכשווית של מנגנוני השינוי הטקטוניים, שאינם מדויקים דיו מכדי לחזות כל כך רחוק לעתיד. "הכל די פנטזיה מלכתחילה", אמר סקוטיס. "אבל זה תרגיל מהנה לחשוב על מה שעלול לקרות. ואתה יכול לעשות זאת רק אם יש לך מושג ברור באמת למה דברים קורים מלכתחילה."
יבשות-על מתארות את המיזוג בין כל שטח האדמה של כדור הארץ, או כמעט כולו, ליבשת אחת רציפה. בתרחיש של פנגיאה פרוקסימה, הפחתה במערב האוקיינוס האטלנטי, מזרחית ליבשת אמריקה, מובילה להפחתה של הרכס המרכז אטלנטי ואחריו הפחתה שמשמידה את האגן האטלנטי וההודי, וגורמת לאוקיינוסים האטלנטי וההודי להיסגר, ומביאה את אמריקה חזרה יחד עם אפריקה ואירופה. כמו ברוב יבשות העל, גם פנים פנגיאה פרוקסימה יהפוך ככל הנראה למדבר צחיח למחצה שנוטה לטמפרטורות קיצוניות.
היווצרות

על פי השערת פנגיאה פרוקסימה, האוקיינוס האטלנטי והאוקיינוס ההודי ימשיכו להתרחב עד שאזורי הפחתה חדשים יחזירו את היבשות ויצרו פנגיאה עתידית. רוב היבשות והמיקרו-יבשות צפויות להתנגש באירואסיה, בדיוק כמו שקרה כאשר מרבית היבשות התנגשו בלאורנטיה.
בערך 50 מיליון שנה מעכשיו צפויה צפון אמריקה לעבור מערבה ואירואסיה תעבור לכיוון מזרח, ואולי אפילו לדרום, ותקרב את בריטניה הגדולה לקוטב הצפוני ולסיביר דרומה לעבר קווי רוחב חמים וסובטרופיים. אפריקה צפויה להתנגש עם אירופה וחצי האי ערב, בזמן ששינוי זה סוגר את הים התיכון (סוגר לחלוטין את ים טתיס (או נאותטיס) וים סוף) ויוצרת יבשת-על הנקראת אירואפרסיה. רכס הרים ארוך (רכס ההרים הים התיכון) אז ישתרע מחצי האי האיברי, ברחבי דרום אירופה ואל אסיה. חלקם אף צפויים שיהיו בעלי פסגות גבוהות יותר מאשר הר אוורסט. באופן דומה, אוסטרליה צפויה לעבור ליד החופים של דרום-מזרח אסיה, מה שגורם לאיים להידחס פנימה, להרכיב רכס הרים פוטנציאלי נוסף, ולהרכיב יבשת-על, הנקראת אירו-אפראוסטרלסיה. בינתיים, דרום קליפורניה ובאחה קליפורניה צפויות להתנגש באלסקה וליצור רכסי הרים חדשים שנוצרו ביניהם.
בערך 125 מיליון שנה מעכשיו, האוקיינוס האטלנטי צפוי להפסיק להתרחב ולהתחיל להתכווץ מכיוון שחלק מהרכס המרכז-אטלנטי כבר הוחלף. בתרחיש זה, הרכס המרכז אוקייני בין דרום אמריקה לאפריקה כנראה יוחלף תחילה; האוקיינוס האטלנטי צפוי להצטמצם כתוצאה מהפחתה מתחת לאמריקה. האוקיינוס ההודי צפוי להיות קטן יותר בגלל הפחתה צפונית של קרום אוקייני לתעלה ההודית המרכזית. אנטארקטיקה צפויה לזוז צפונה, להתנגש במדגסקר ובאוסטרליה, לתחום שריד של האוקיינוס ההודי (המכונה האוקיינוס ההודי-אטלנטי), וליצור את יבשת העל אוריינטליס.
כאשר החלק האחרון של הרכס המרכז האטלנטי נמצא מתחת לאמריקה, צפוי האוקיינוס האטלנטי להיסגר במהירות.
בעוד 200 מיליון שנה, צפוי האוקיינוס האטלנטי להיסגר. צפוי שצפון אמריקה כבר התנגשה באפריקה, אך תהיה במצב יותר דרומי מאשר במקום בו נסחפה. דרום אמריקה צפויה להיות עטופה סביב קצה דרום אפריקה, וכתוצאה מכך לתחום לחלוטין את האוקיינוס ההודי-אטלנטי. האוקיינוס השקט יגדל ורחב את חציו מכדור הארץ.
עוד יבשות מוצעות

הפליאוגולוג רונלד בלייקי תיאר את 15 עד 85 מיליון השנים הבאות של ההתפתחות הטקטונית כמושבתת למדי וצפויה, ללא היווצרות על-יבשת. מעבר לכך, הוא מזהיר כי התיעוד הגאולוגי מלא בתזוזות בלתי צפויות בפעילות הטקטונית ההופכות תחזיות נוספות לתחזיות "מאוד מאוד ספקולטיביות". בנוסף לפנגיאה פרוקסימה, שתי יבשות-על היפותטיות אחר – "אמאסיה" ו"נובופנגיאה" – שתוארו לראשונה בכתבה במגזין ניו סיינטיסט מחודש אוקטובר 2007.
אוריקה היא גם אחת מארבע יבשות העל שצפויות להיווצר בתוך 200 מיליון שנה.
ראו גם

טקטוניקת הלוחות
נדידת היבשות
לקריאה נוספת

Nield, Ted, Supercontinent: Ten Billion Years in the Life of Our Planet, Harvard University Press, 2009, ISBN 978-0674032453
הערות שוליים

↑  Willams, Caroline; Nield, Ted (2007). "Earth's next supercontinent". New Scientist. 196 (2626): 36–40. doi:10.1016/S0262-4079(07)62661-X.
↑  "Continents in collision: Pangaea Ultima". NASA Science News. 6 באוקטובר 2000. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kargel, Jeffrey S. (2004). "New World". Mars: a warmer, wetter planet. Springer. ISBN 978-1-85233-568-7.
↑  Broad, William J. (9 בינואר 2007). "Long-Term Global Forecast? Fewer Continents". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Our globe in next 50 million years". Volcano World. Oregon State University. אורכב מ-המקור ב-2009-04-05.
↑  Scotese, Christopher R. "The Atlantic Ocean begins to Close". Paleomap Project. נבדק ב-2012-03-24.
1 2  Scotese, Christopher R. ""Pangea Ultima" will form 250 million years in the Future". Paleomap Project. נבדק ב-2006-03-13.
↑  Manaugh, Geoff; Twilley, Nicola (23 בספטמבר 2013). "What Did the Continents Look Like Millions of Years Ago?". The Atlantic. נבדק ב-2014-07-22. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Williams, Caroline; Nield, Ted (2007-10-20). "Pangaea, the comeback". NewScientist. נבדק ב-2009-08-28.
↑  Duarte, João; Schellart, Wouter; Rosas, Filipe (3 באוקטובר 2016). "The future of Earth's oceans: consequences of subduction initiation in the Atlantic and implications for supercontinent formation". Geological Magazine. 155: 45–58. {{cite journal}}:  (עזרה)
פרו סייקלינג מנג'ר

|  כללי |
| --- | --- |
 תאריך הוצאה:  כל שנה מאז 2001
 סוגה:  משחקי ספורט ממוחשבים
 פיתוח:  Cyandie
 ארץ מקור:  צרפת 
 הפצה:  FOCUS (אנ')
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד, רב משתתפים
 דירוג:  לכל הגילאים
 פלטפורמות:  מחשב אישי (ווינדוס)
 www.cycling-manager.com
 
פרו סייקלינג מנג'ר (Pro Cycling Manager) היא סדרת משחקי מחשב של סימולציות ניהול ממוחשבות, בה השחקן נדרש לשמש כמנג'ר של רוכב או קבוצת אופני כביש. המשחק נוצר על ידי חברת Cyandie הצרפתית והופץ על ידי חברת FOCUS (אנ'), גם היא צרפתית. בנוסף למשחק הזה, קיימת גם סדרת משחקים לקונסולות (Xbox one, פלייסטיישן 4) שנקראת "טור דה פראנס" שבמסגרתה אפשר לשחק במרוץ המדובר ובמספר מרוצים נוספים, וגם הופץ ונוצר על ידי החברות הללו.
על המשחק

המשחק נוצר בשנת 2001 ונקרא בשם "סייקלינג מנג'ר" ובשנת 2005 נוסף "פרו" לשם. הוא מוצע במגוון שפות - צרפתית, אנגלית, נורווגית, פורטוגזית, איטלקית, הולנדית, גרמנית, ספרדית ודנית. המשחק מבוסס על המציאות, כאשר כל הרוכבים, הקבוצות והמרוצים בו הם אמיתיים ומתקיימים גם במציאות, ואף המשחק משתמש בתמונות של הרוכבים האמיתיים, והנתונים שלהם מבוססים לפי היכולת שלהם במציאות. אם כי לפעמים בחלק מהשמות יש טעויות.
על המשחק > מצבים

המשחק מציע מספר מצבים:
פרו סייקליסט (ProCyclist) - במצב הזה השחקן יוצר לעצמו דמות, השחקן נותן לדמות לאום, גיל, גוון עור, ואף לבחור מתוך מגוון של פרצופים. לאחר מכן, השחקן צריך לבחור את אופי הרוכב הבולט שלו - מטפס, מאיץ, פנצ'ר או רוכב נגד השעון, הוא יכול לבחור גם התמחות נוספת ומשנית. לאחר מכן השחקן צריך לבחור באיזו קבוצה מתוך המבחר שמוצע לו להחתים את הדמות שלו, לבחור לו לו"ח מרוצים ולנהל לו את הקריירה. השחקן צריך גם לבחור לדמות את מקסימום הפוטנציאל שהדמות יכולה לממש, והדמות עולה ברמות עד שהוא ממקסם את הפוטנציאל.
קריירה - במצב הקריירה, השחקן יכול לקחת קבוצה ולהפוך להיות המנג'ר שלה. או לקחת רוכב קיים ולהפוך להיות המנג'ר שלו. אפשר לקחת קבוצות מכל הדרגים השונים, או להקים קבוצה עם שם שהשחקן בוחר וביגוד שהוא צריך לבחור מתוך מה שמוצע, ולקחת רוכבים (עד 30) מתוך הקבוצות הקיימות.
מרוץ בודד - במצב הזה, השחקן יכול לבחור לשחק רק מרוץ בודד עם קבוצה שאותה הוא יבחר.
רב משתתפים - קיימת גם אפשרות לשחק עם שחקנים אחרים במשחק, באפשרות ה"מולטיפלייר/אונליין".
בנוסף, קיימת גם אפשרות לעשות מרוצי אופני מסלול.
משחק הטור דה פראנס

חברת Cyanide (אנ') היא היוצרת וחברת FOCUS היא המפיצה גם של משחק ה"טור דה פראנס". במסגרת המשחק, אפשר לשחק במרוץ הפופולרי ומרוצי קלאסיקות נוספות, כגון פריז - רובה והרונדה ון פלנדרן. בניגוד לפרו סייקלינג מנג'ר, המשחק הזה הוא לקונסולות ה־Xbox והפלייסטיישן, ולא למחשב.
פרוגסטין

פרוגסטין הוא פרוגסטרון סינתטי, בעל פעילות ביולוגית דומה לפרוגסטרון. השימוש הנפוץ ביותר בהורמון הוא בטיפול הורמונלי חליפי לנשים בגיל הבלות, שימוש כגלולות למניעת היריון, ושימוש לטיפול במחלות אחרות. בדרך כלל משלבים טיפול בפרוגסטין עם אסטרוגן.
ישנה משפחה גדולה של הורמונים הנקראים פרוגסטינים. החיפוש אחר הורמונים אלה החל לאחר שהתגלה שפרוגסטרון יכול לעכב את הביוץ. עם זאת ישנה בעיה בנטילתו בכדורים עקב זמינות ביולוגית נמוכה, וישנן תופעות לוואי בנטילתו כקרם. הבעיות הללו גרמו למסע חיפוש אחר הורמון דומה שיפעל בצורה דומה ללא הבעיות. להורמונים שנמצאו קוראים פרוגסטינים.
ראו גם

פרוגסטרון
אמצעי מניעה הורמונלים
פרו דה קוויליאן

| --- | --- |

 לידה:  ~1450 ליסבון פורטוגל
 פטירה:  ~1530 אתיופיה 
 לאום:  פורטוגזי
 תקופת הפעילות:  1487–1530 (כ־43 שנים)
 מספר מסעות:  1
 אזורים שחקר:  הודו, מצרים, אתיופיה
 מידע על חייו
 
פרו או פדרו דה קוויליאן (בפורטוגזית: Pêro da Covilhã; ~1450, ליסבון – ~1530, אתיופיה) היה דיפלומט ומגלה ארצות פורטוגזי. ידוע בעיקר במסעו למזרח, לפי דרישת המלך ז'ואאו השני, שנועדה לאסוף מידע על דרכי המסחר ותחנות הביניים באוקיינוס ההודי לקראת מסעותיו של ואסקו דה גאמה.
בהיותו כבן 18, התיידד עם אזרח ספרדי אשר שהה בביקור בעיר קוויליאן שבפורטוגל כדי לקנות בדים ואריגים, וזה הזמין את דה קוויליאן לבוא לספרד ולשרת את אדונו, דון חואן דה גוזמן, אחיו של דוכס מדינה-סידוניה שהיה אחד האצילים הבולטים בסביליה שבממלכת קסטיליה. פרו הסכים לבוא עמו לסביליה, ושרת כנושא חרב. הדוכס, שנודע גם כ"פיראט הספרדי", התרשם מאוד מחיוניותו של דה קוויליאן והזמין אותו להשתתף בהפלגותיו, אולם דה קוויליאן לא נעתר להזמנה. ב-1474 הוא יצא לליסבון, בלוויית דה גוזמן, לראיון אצל אפונסו החמישי, מלך פורטוגל.
דה קוויליאן התחבב על המלך, בין היתר בשל שליטתו בשפות, ובעיקר בשפה הערבית, ודון חואן דה גוזמן ויתר על שירותיו של דה קוויליאן לטובת המלך. כך, בגיל 24, התמנה דה קוויליאן כאחראי על דורבנות הרכיבה של המלך. עם חלוף הזמן, החליט המלך למנות את דה קוויליאן לתפקיד נושא כליו, תפקיד שהקנה לו זכות לשאת כלי נשק ולהחזיק בסוס משלו.
ב-1476 לחם דה קוויליאן לצד דום אפונסו החמישי בקרב טורו, שהיה ניסיון כושל ליטול את כס המלוכה של קסטיליה (אפונסו החמישי היה גיסו של מלך קסטיליה אנריקה הרביעי). מאוחר יותר הוא ליווה את אפונסו החמישי, כאשר נסע לצרפת לשכנע את לואי האחד עשר, מלך צרפת, לסייע במאבקו על כתר קסטיליה. לאחר שנסיונותיו להמליך עצמו גם על קסטיליה העלו חרס, הוא ויתר על תפקידו כמלך פורטוגל והמליך תחתיו את בנו ז'ואאו השני.
לאחר כישלונו של קשר כנגד ז'ואאו השני, הוציא המלך להורג במו ידיו את דוכס ברגנסה והטיל על דה קוויליאן לחקור את שאירע ואילו אצילים היו מעורבים בקשר. דה קוויליאן הצליח לבסס את אשמתם של דיוגו, דוכס ויזאו, ושל גארסיה דה מנזש, בישוף העיר אבורה.
בשנים בהן שירת בחצר המלך הוא אף נשא לאישה את קתרינה, ולאחר חודשים ספורים הרתה אשתו.
ז'ואאו השני ביקש להמשיך במפעל התגליות בו החל הנסיך אנריקה הספן. כחלק מהצעדים שנקט כדי לחדש את מסעות התגלית הימיים, הוא מינה את דה קוויליאן לשאת ולתת על חוזי שלום עם הבֶּרבֶּרים מהמגרב (דוגמת מלכי פאס ותלם סן), ובכך למנוע התנכלות מצדם, בעת שהתקדמו הפורטוגזים בצורה איטית במסעות התגלית שלהם לאורך חופי אפריקה.
באתיופיה

באתיופיה קיבל אותו הקיסר אסכנדר, לכאורה צאצאו של הכומר יוחנן, בסבר פנים יפות. דה קוויליאן הבין שבממלכה האגדית שכן עם השרוי במצוקה ובמאבק מתמיד לא ליפול תחת עולה של שליטה מוסלמית, ועל כן לא יהיה באפשרותה להושיט לפורטוגל כל עזרה במאבק במוסלמים. נהפוך הוא, הייתה זו ממלכת אתיופיה אשר נזקקה לעזרתה של פורטוגל במלחמה בכופרים - המוסלמים, היהודים בהרי סמיאן ועובדי האלילים.
הקיסר נהואד, אחיו של אסכנדר ויורשו של בנו עמדה ציון השני שמת בטרם עת, מנע את יציאתו של דה קוויליאן את גבולות הקיסרות. מנהג זה של מניעת יציאתם של זרים הבאים בשערי הממלכה אומץ גם בידי יורשיו. הקיסר העניק לדה קוויליאן אדמות וזה הפך לאדון בקיסרות. דה קוויליאן נישא בשנית, העמיד צאצאים רבים והאריך ימים.
עם מותו של נהואד ב-1508, המשיך פרו דה קוויליאן בתפקידו כיועץ מלכותי עבור הקיסרית החדשה הלני. בהמלצתו שלחה הקיסרית את השגריר מתאוס לליסבון, מלווה בשני אנשי דת פורטוגזים שהופיעו באתיופיה. פורטוגזים אלה סיפרו לדה קוויליאן על מותו של ז'ואאו השני ועל עלייתו למלכות של מנואל הראשון, ואף על הישגיהם הימיים של ואסקו דה גאמה ושל פדרו קברל.
בינתיים ביקרו אצל דה קוויליאן מספר פורטוגזים, והוא מסר להם ידיעות חשובות. ב-1521 פגש אותו השגריר דום רודריגו דה לימה, שנשלח על ידי מנואל הראשון להקים שגרירות באתיופיה. קוויליאן ניצל את ההזדמנות ושלח עם השגריר את בנו הצעיר, בן 23, בחזרה לפורטוגל כדי לדרוש מהמלך את הכבוד והתגמול עבור שירותו, כמו כן שלח עם הבן זהב לאשתו הפורטוגזית שאותה לעולם לא יראה עוד. בנו נהרג במהלך המסע, כנראה ממחלה אך הדיווחים אודות מסעות דה קוויליאן נשלחו לכומר פרנסישקו אלוורש בידי פרו דה קוויליאן עצמו, ואלוורש ערך והוציא אותם לאור בליסבון ב-1540 תחת השם "מידע אמיתי אודות אדמותיו של הכומר יוחנן מארצות הודו" ("Verdadeira Informação das Terras do Preste João das Índias").
לקריאה נוספת

Diffie and Winius, Foundation of the Portuguese Empire, pp. 163-5
C.F. Beckingham and G. Huntingford, The Prester John of the Indies, chpter 114
ירוק - מסעם המשותף של פרו דה קוויליאן ואפונסו דה פאיבה למזרח, בטרם נפרדו לדרכם בחצי האי ערב (עזבו את סנטרם שבפורטוגל ב-7 במאי 1487). כתום - המשך מסעו של קוויליאן לגואה שבהודו. כחול - המשך מסעו של דה פאיבה לקיסרות אתיופיה. שחור - נתיב מסעו הימי של ואסקו דה גאמה להודו. ניתן להבחין בהפלגה של הארמדה בלב האוקיינוס, תוך ניצול רוחות וזרמים מיטביים, להגעה מהירה יותר לכף התקווה הטובה.
פרו השני, מלך אראגון

פרו השני, מלך אראגון (באראגונית: Pero II d'Aragón; יולי 1178 – 12 בספטמבר 1213) או גם פייטרו השני (Pietro II d'Aragón), שכונה גם הקתולי משום היותו המלך האראגוני הראשון שהוכתר על ידי האפיפיור, רוזן ברצלונה מ-1196, מראשי המחנה הספרדי שלחם בקרב לאס נאבאס דה טולוסה שעצר את הפלישה הערבית בחצי האי האיברי.
ביוגרפיה

פרו נולד בשנת 1178 לאלפונסו השני, מלך אראגון והאינפנטה סנאצ'ה מקסטיליה, מלכת אראגון. בשנת 1196 מת אביו אלפונסו השני, מלך אראגון, ופרו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1204 הכיר פרו בעליונות האפיפיור והוכתר ברומא על ידי אינוקנטיוס השלישי. הודות להכרה בעליונות האפיפיור הוענק לו התואר מלך קתולי, תואר שעבר בירושה לצאצאיו.
ב-15 ביוני 1204 נשא לאישה את מריה ממונפלייה (כבעלה השלישי), נישואים שלא החזיקו מעמד, אך נולד מהם מי שעתיד להיות חיימה הראשון, הכובש.
ביוגרפיה > קרב מירה

פרו השני, מלך אראגון, שהיה גיסו של רמון השישי מבית טולוז, היה גם האדון הפאודלי של רבים מאצילי חבל לנגדוק שנחלותיהם נכבשו על ידי סימון דה מונפור, כולל רמון רוג'ה טרנקבל. הוא לא הכיר בכיבושיו של דה מונפור על בזייה וקרקסון, שהיו כפופות לו פאודלית והציע את עצמו מספר פעמים כמתווך בין הניצים. בגלל מאבקו במורים לא היה מסוגל לתמוך צבאית בגיסו, הרוזן מטולוז וגם לא רצה להסתכסך עם הכנסייה הקתולית, איתה היו לו יחסים מצוינים. ב-16 ביולי 1212 נחל, יחד עם בני בריתו, ניצחון גדול על המורים בקרב לאס נאבאס דה טולוסה ועטור בניצחון זה ניסה ללמד זכות על גיסו בפני האפיפיור אינוקנטיוס השלישי שהחליט לפתוח ויעוד בלה ואור. הוויעוד לא יצא לפועל וב-21 בינואר 1213 החליט פרו השני לקבל תחת חסותו את הרוזנים מבית טולוז, לה פואה, קומינז' והוויקונט מביארן.
פרו השני הטיל ב-8 בספטמבר 1213 מצור על אחת ממצודותיו של דה מונפור, מירה. אל צבאו התחברו במהרה הרוזנים דה פואה וקומינז' ורמון השישי הגיע עם מיליציה גדולה. לרשות צבאו של פרו השני ובני בריתו עמדו כאלפים ומאתיים פרשים ועשרים עד שלושים אלף לוחמים רגליים. לדה מונפור ולבן בריתו, הוויקונט מ-Corbeil, היו כ-900 פרשים ו-700 קשתים בין מגיני החומות. פרו הציב את מחנהו כך שאגף אחד נשען על נחל מקומי והאגף השני על ביצה.
ב-12 בספטמבר פרו השני שלח את המיליציה הטולוזית להתקפה על חומות מירה. ההתקפה נהדפה וגיחה מהירה של הפרשים הצלבנים המיומנים, שהתפצלו לשלושה ראשי חץ בהנהגתם של Guillaume des Barres, בוּשאר דה מארלי ודה מונפור עצמו, הפתיעה את צבאו של פרו השני שנאלץ להשתתף בתגרה שלא התכונן לה. שני פרשים צלבנים, אלן דה רוּאֶה ו-Florent de Ville החליטו לצאת ולהתקיף את מלך אראגון. פרו השני, שיצא בראש צבאו, הופל מסוסו ולמרות שצעק שהוא המלך, הרגו אותו. צבאו של פרו השני נכנס לפאניקה ונפוץ לכל עבר ודה מונפור זכה בניצחון מוחץ.
בנו בן השש של פרו השני, חיימה הראשון, מלך אראגון, נשבה על ידי דה מונפור, אך האפיפיור אסר על דה מונפור לנצל עובדה זו והוא נאלץ לשלוח את הילד, עם ליווי מתאים, לממלכתו.
פרמצ'לודוס

| פרמצ'לודוס> תקופה |
| --- | --- |
יורה עליון-קרטיקון תחתון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: לטאות
משפחה:: Paramacellodidae
סוג:: פרמצ'לודוס
מינים
 Paramacellodus oweni
שם מדעי
 Paramacellodus

פרמצ'לודוס (שם מדעי: Paramacellodus) הוא סוג של לטאה קדומה שחיה בסופו של תור היורה ועד לתחילת קרטיקון תחתון. לטאה זו משויכת למשפחה הנכחדת Paramacellodidae שבקבוצה דמויי חומט לצד החומטיים והקורדיליים. מאובניה נמצאו בתצורות פורבק (Purbeck Group) שבדורסט, בריטניה, פורטוגל ובכמה חפירות במערב ארצות הברית כמו בתצורת מוריסון בויומינג והמונומנט הלאומי דינוזאור ביוטה. בסוג זה נמצא מין יחיד - Paramacellodus oweni בשנת 1967.
ככל הנראה היא דמתה במראה לחומט מודרני והייתה קטנה וציידת חרקים השוכנת על עצים. לא ידוע עליה הרבה אך נראה שהיא הייתה מראשוני הלטאות המודרניות.
פולביה

| --- | --- |

דיוקן פולביה על מטבע
 לידה:  84 לפנה"ס? טוסקולום
 פטירה:  40 לפנה״ס (בגיל 44 בערך) סיקיון, יוון 
 מדינה:  רומא העתיקה 
 תפקיד:  matrona 
 בן זוג:  פובליוס קלודיוס פולכר גאיוס סקריבוניוס קוריו   מרקוס אנטוניוס
 
פולביה (בלטינית: Fulvia;‏ 84 לפנה"ס? – 40 לפנה"ס) הייתה אישה רומאית ובת למשפחת אצולה פלבאית ברפובליקה הרומית. היא הייתה מוכרת בזכות כוחה הפוליטי, אותו צברה בנישׂואיה לשלושה מהפוליטיקאים החזקים בסוף תקופת הרפובליקה: פובליוס קלודיוס פולכר, גאיוס סקריבוניוס קוריו (אנ'), והמפורסם משלושתם - מרקוס אנטוניוס. כולם היו מהסיעה הפופולרית ותומכי יוליוס קיסר.
חוקרים מסוימים מייחסים לפולביה את דיוקן האישה על מטבעות שהוטבעו בהוראת בעלה השלישי מרקוס אנטוניוס. אם כך, הרי שהיא האישה הרומאית הראשונה שדיוקנה מתנוסס על מטבע.
ראשית חייה

פולביה נולדה לשתי משפחות אצולה פלבאיות בעיר טוסקולום, שם גם העבירה את ילדותה. מועד לידתה אינו ידוע, ומשוער סביב שנת 84 לפנה"ס. מצד אביה, משפחת פולביה (Fulvia (gens)) הייתה מבין המשפחות המוכרות ביותר ברפובליקה. שמה של משפחת האב מופיע ברשימת הקונסולים כבר משנת 322 לפנה"ס, אך זוהרה דעך עם השנים וחדל מלהופיע בה משנת 125 לפנה"ס. על אביה מסופר כי לא החזיק בשום משרה, אך היה בעל ממון רב. מצד אמה השתייכה פולביה למשפחת סמפרוניה (Sempronia (gens)). שתי המשפחות כמעט ונמחקו בעקבות הפרוסקריפציות (Proscription) של סולה, ולכן הייתה נצר אחרון לשתיהן. פולביה מתוארת כמעורבת בקלחת הפוליטית כבר בשנת 63 לפנה"ס, אז ככל הנראה העבירה מידע לקיקרו, אויבה לעתיד. מידע זה עזר לו להינצל מניסיון התנקשות ב-7 בנובמבר.
נישׂואיה > פובליוס קלודיוס פולכר

נישואיה הראשונים היו בשנת 62 לפנה"ס לפובליוס קלוֹדיוס פּוּלכֵר, טריבון מהסיעה הפופולרית, שהיה נערץ על ידי ההמון ברומא, ולפיכך תואר גם כדמגוג.
לפני שהיה פוליטיקאי פופולרי מפורסם, פולכר היה ידוע לשמצה על שנחשד בניהול רומן עם פומפיאה, אשתו של יוליוס קיסר. מסופר שפולכר נכנס לביתו של קיסר בזמן שנשות רומא בנות המעמד הגבוה קיימו טקסי מסתורין לכבודה ״האלה הטובה״ (Bona Dea), בהם הייתה נוכחות גברית אסורה בהחלט. כדי לפגוש את פומפיאה הוא התלבש כאישה, אך הלך לאיבוד, נתפס על ידי משרתת והתגלה. בעקבות כך הוא הואשם בחילול קודש ונשפט. אף על פי שהאליבי שנתן פולכר הופרך על ידי קיקרו, הוא זוכה בזכות שוחד ואיומים על המושבעים. כיום, פולכר נזכר בעיקר בשל יריבותו עם קיקרו, שהחלה אז. תגובתה של פולביה לפרשיה אינה ידועה.
בשנת 52 לפנה"ס התמודד פולכר על משרת הפראיטור נגד טיטוס אניוס מילו, יריבות שהפכה קטלנית. על ויה אפיה, עבדיו של מילו תקפו את פולכר שברח לאכסניה מקומית. מילו עקב אחריו אל תוך האכסניה כיוון שידע שבכל מקרה הוא יואשם בתקיפת פולכר, ולפיכך העדיף לסיים את מלאכתו ולחסלו. כשהחדשות הגיעו לרומא, יצא המון גדול, אסף את גופת פולכר, נשׂא אותה ברחובות תוך גילויי זעם, ולבסוף העמיד מדורת קבורה מספסלי הפורום. המדורה הציתה ושרפה כליל את הפורום ובניינים רבים בשכונה.
במעמד זה, פולביה תועדה כמי שליבתה את זעם הקהל בהצביעה על פצעיו של בעלה. מאוחר יותר תועדה כאשר העידה במשפטו של מילו ביחד עם אמה. על מילו נגזרה גלות. פולביה נותרה אלמנה עם שני ילדים, בן ובת. בזכות היותה אלמנתו ואם ילדיו של גיבור המונים שנרצח, הייתה לה תמיכה המונית שהִתּרגמה לכוח פוליטי לא מבוטל בזמן פרוץ מלחמת האזרחים – תמיכה שהביאה כנדוניה לבן-זוגה העתידי.
נישׂואיה > גאיוס סקריבוניוס קוריו

כעבור עשרה חודשי אֵבֶל כנהוג ברומא, פולביה התחתנה עם בעלה השני, גאיוס סקריבוניוס קוריו (אנ'). קוּריוֹ היה פוליטיקאי צעיר ממשפחה קונסולארית חדשה. ניתן לראות את ההשפעה שהייתה לפולביה עליו, בכך שלאחר תשע שנים של תמיכה בסיעה האופטימטית, הפך קוריו ליורש של מדיניות פולכר הפופולרית, ויישׂם אותה בדבקות. הוא שינה את תוכניותיו והתמודד לתפקיד הטריבון במקום לתפקיד האידיל. לאחר שזכה במשרה, קיבל כח רב באספת הטריבונים, עד כדי כך שיוליוס קיסר, אשר סירב להצעת-ברית עימו בעבר, הסכים לממן את חובותיו הכבדים. בשנת 50 לפנה"ס חוקק קוריו רפורמת קרקעות, צעד פופולרי טיפוסי.
נישואיה השניים של פולביה לא נמשכו זמן רב. היא הספיקה ללדת ילד אחד, ובשנת 49 לפנה"ס נשלח בעלה עם שני לגיונות לצפון אפריקה בפקודת יוליוס קיסר. שם נלחם ביובה הראשון, מלך נומידיה, שהצטרף למלחמת האזרחים כבעל בריתו של פומפיוס. מתוך מחשבה שקוריו מתכנן להקים את המחנה שלו ליד המקום בו סקיפיו אפריקנוס הקים מחנה וניצח ניצחון גדול בעבר, המקומיים הרעילו את המים באזור טרם הגעת צבאו. מחשבתם התגלתה כנכונה, וצבא קוריו חלה ונחלש. צבאו החלש צעד אל החוף והותקף שם, אך למרות זאת הצליח לנצח ניצחון מוחץ. אחרי הקרב קיבל קוריו מידע שקרי שיובה עזב את שדה הקרב עם רוב צבאו והשאיר רק חלק קטן ממנו ליד הנהר. הוא הגיע לאזור הנהר וגילה שכל צבא האויב עדיין שם. בקרב שהחל הוא וצבאו העייף והתשוש הוכו ונהרגו עד אחרון הלוחמים.