stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דמוקרטים (גרינלנד)

| --- | --- |
 מדינה:  גרינלנד
 מנהיגים:  ינס פרדריק נילסן
 תקופת הפעילות:  28 בנובמבר 2002 – הווה (21 שנים)
 אידאולוגיות:  יוניוניזם גרינלנדי (איחוד גרינלנד ודנמרק) ליברליזם חברתי
 מטה:  נוק
 מיקום במפה הפוליטית:  ימין-מרכז
 צבעים רשמיים:  כחול כהה
 נציגויות בפרלמנטים
 הפרלמנט של גרינלנד:  3 / 31
 www.demokraatit.gl
 
הדמוקרטים (בגרינלנדית: Demokraatit; בדנית: Demokrater) היא מפלגה ליברלית יוניוניסטית (תומכת באיחוד של גרינלנד ודנמרק) גרינלנדית.
היסטוריה

המפלגה הוקמה בשנת 2002 וזכתה בחמישה מושבים בבחירות באותה השנה. זה הגדיל את מקום מושבה לשבעה בבחירות 2005, אך הוצאה מהשלטון על ידי מה שמכונה "קואליציית הזוהר הצפוני" של סיומוט, אינואיט אטקטיגיט ואטסוט. מספר המושבים בה ירד לארבעה מושבים בבחירות 2009; עם זאת, היא נכנסה לקואליציה ממשלתית עם אינואיט אטקטיגיט ועמותת המועמדים, והוציאה את סיומוט השולט לשעבר מהשלטון לראשונה בתולדותיה. בבחירות 2013 המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, אך זכתה בשני מנדטים נוספים בבחירות 2014. ובבחירות 2018 המפלגה קיבלה שני מושבים נוספים וכעת יש לה שישה מושבים בפרלמנט של גרינלנד.
תוצאות הבחירות

| שנת בחירות | # מספר בוחרים כולל |  % מסך הבוחרים | # מושבים | +/– |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2002 | 4,558 | 15.9 (#4) | 5 / 31 |  |
| 2005 | 6,595 | 22.8 (#2) | 7 / 31 | 2 |
| 2009 | 3,620 | 12.7 (#3) | 4 / 31 | 3 |
| 2013 | 1,870 | 6.2 (#5) | 2 / 31 | 2 |
| 2014 | 3,469 | 11.8 (#3) | 4 / 31 | 2 |
| 2018 | 5,712 | 19.5 (#3) | 6 / 31 | 2 |
| 2021 | 2,452 | 9.26 (#4) | 3 / 31 | 3 |
גת כפר שלם

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  כפר שלם, תל אביב-יפו
 קואורדינטות:  32°02′52″N 34°48′49″E﻿ / ﻿32.04773683°N 34.813583°E﻿ / 32.04773683; 34.813583
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) גת כפר שלם(למפת גוש דן רגילה) גת כפר שלם(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גת כפר שלם(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גת כפר שלם  he גת כפר שלםhe גת כפר שלםמפת  __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון וממערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) מצפון: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) ממזרח: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ מועצה אזורית שדות דן (in English: Sdot Dan Regional Council) מדרום: __ אזור (in English: Area), __ חולון (in English: Holon) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גת כפר שלם היא שריד של גת מן התקופה הביזנטית הממוקמת בגן גיורא על דרך הטייסים בשכונת ניר אביב בכפר שלם, תל אביב-יפו.
האתר הארכאולוגי נמצא בחפירת הצלה שערכה באזור רשות העתיקות בין השנים 2002–2003. הגת הועתקה ממקומה ושוחזרה במקומה הנוכחי. סביבה הוקמה גינה הקרויה על שמו של גיורא פרנוס, שעמד בראש החפירה. בפברואר 2008 נערכה באזור חפירה נוספת ובה נחשפו שרידים מהתקופה העות'מאנית, ארכיטקטורה ומערה או מתקן תת-קרקעי המתוארכים בין התקופה הרומית לתקופה האסלאמית הקדומה.
דוד סלימאן ששון

| --- | --- |

 לידה:  8 בדצמבר 1880 מומבאי, הראג' הבריטי 
 פטירה:  10 באוגוסט 1942 (בגיל 61) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 
דוד סלימאן שַׂשׂוּן (8 בדצמבר 1880 ד' בטבת תרמ"א – 10 באוגוסט 1942 כ"ז באב תש"ב) היה חוקר, פילנתרופ ואספן נודע של כתבי יד יהודים נדירים, בן למשפחת ששון שמוצאה מבגדאד וצברה הון מופלג באמצעות המסחר הבינלאומי מהודו והמזרח הרחוק לבריטניה. אוסף כתבי היד שהקים הוגדר בזמנו כאוסף כתבי היד העבריים הגדול ביותר בעולם המצוי בידיים פרטיות.
מפרסומיו > ספרים

מסע בבל: בצירוף עניינים לתולדות הקהלה היהודית בבגדאד, מהדיר ועורך: פרופ' מאיר בניהו, תשט"ו-1955.
אהל דוד: קטלוג תיאורי של כתבי היד העבריים והשומרוניים בספריית ששון, לונדון, 2 כרכים, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1932. (כרך ב')
דיואן שמואל הנגיד, ההדרה ומבוא: דוד סלימאן ששון, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1934.
David Solomon Sassoon, A history of the Jews of Iraq, The Alcuin Press, 1949.
מפרסומיו > מאמרים

לקורות היהודים בתימן, הצופה מארץ הגר (תרצ"א), ע' 1–26.
מגלת תימן, הצופה מארץ הגר, שנה ז', ח"א – מאת המהרי"ץ.
אגרות פרס ותימן, הצופה מארץ הגר, שנה ט', עמ' 209–231.
בואי תימן, הצופה מארץ הגר, שנה ח', עמ' 307–317.
David Solomon Sassoon, The History of the Jews in Basra, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 17, No. 4 (Apr., 1927), pp. 407-469. Addendum.
David Solomon Sassoon, Inscriptions in the Synagogue in Kai-Fung-Foo, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 11, No. 2 (Oct., 1920), pp. 127-144.
David Solomon Sassoon, An Autograph Letter of a Pseudo-Messiah, The Jewish Quarterly Review, Vol. 19, No. 1 (Oct., 1906), pp. 162-167.
David Solomon Sassoon, Thesaurus of Mediæval Hebrew Poetry by Israel Davidson, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 21, No. 1/2 (Jul. - Oct., 1930), pp. 89-150.
David Solomon Sassoon, A Unique Jewish Newspaper, Jewish Chronicle, July 23, 1908, pp. 27-29. (על העיתון "דורש טוב לעמו", העיתון היהודי הראשון בהודו).
הערות שוליים

↑  Sassoon, David Solomon in The Oxford Companion to the Book.
↑  הקדמה לדיואן שמואל הנגיד, ההדרה ומבוא: דוד סלימאן ששון, הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1934.
↑  H. Rabinowicz, The Sassoon Treasures, The Jewish Quarterly Review, New Series, Vol. 57, No. 2 (Oct., 1966), pp. 136-153.
↑  מסע בבל: בצירוף עניינים לתולדות הקהלה היהודית בבגדאד, מהדיר ועורך: פרופ' מאיר בניהו, תשט"ו-1955, עמ' כט.
↑  אוסף כתבי יד נדירים מאנגליה נשלח לישראל, חרות, 11 באוגוסט 1959.
↑  ידלין:הממשלה אינה יכולה לממן הצלת "אוסף ששון", דבר, 29 באוקטובר 1975.
↑  שלמה שבא, כתבי היד שלא נקנו, דבר, 12 בדצמבר 1975.
↑  ראו יוסף טובי, עיונים במגילת תימן, ירושלים: עיונים במגילת תימן, ירושלים: הוצאה לאור על שם י"ל מאגנס, תשמ"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267553605171  PLWABN: 9811739139105606  BnF: cb11247116t (data)  CiNii: DA02992306  GND: 136535976  ISNI: 0000 0000 8342 9742  LCCN: n82055059  NLA: 36550419  NLG: 341110  NTA: 140300589  SELIBR: 89791  SNAC: w63k462h  Trove: 1287096  VcBA: 495/180832  VIAF: 37282851   WorldCat (עם VIAF): 37282851 
מתווה לעטיפת מגן של כרך הספר מסע בבל מאת האמנית עלי גרוס, 1955
דיג טונה

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  סלבדור דאלי
 תאריך יצירה:  1966–1967
 טכניקה וחומרים:  שמן על בד
 ממדים בס"מ
 רוחב:  404 ס״מ 
 גובה:  304 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  מכון פול רישאר, איל דה בנדול, צרפת
 
דיג טונה המכונה גם מחווה למסונייה הוא ציור שמן על בד של הצייר הסוריאליסטי הספרדי סלבדור דאלי. היצירה המונומנטלית, שגובהה כ-3 מטרים ורוחבה עולה על 4 מטרים, צוירה בשנים 1966–1967 בצבעי שמן על בד. היצירה מוצגת במכון פול רישאר באיל דה בנדול שבצרפת.
יצירה זו היא אחת היצירות הידועות האחרונות שצייר דאלי בימי חייו. היצירה מתארת דיג דגי טונה, ומציגה במרכזה את המאבק בין הדייג לבין הדג הגדול, כאשר הדייג נועץ את סכינו הגדול והמוזהב לתוך הדג, והים הכחול הופך אדום בשל דמו של הדג.
היצירה מכונה גם "מחווה למסוניה" ומוקדשת לצייר ז'אן-לואי-ארנסט מסונייה, בן המאה ה-19 אשר התמחה בציורי קרבות ימיים.
היצירה משלבת את סגנון הסוריאליזם, עם סגנון הפופ ארט ואמנות פסיכדלית. נדרשו לדאלי כשנתיים להשלים את היצירה רחבת ההיקף.
דנוור נאגטס (1948–1950)

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך ייסוד:  1948
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 אולם ביתי:  דנוור אודיטוריום ארנה (12,500 מושבים)
 מיקום:  דנוור, קולורדו, ארצות הברית
 תאריך פירוק:  1950
 ליגה:  ליגת ה-NBL‏ (1948/1949)  ליגת ה-NBA‏ (1949/1950)
 אזור:  האזור המערבי
 צבעי תלבושת:  כחול, לבן
 
דנוור נאגטס (באנגלית: Denver Nuggets) הייתה קבוצת כדורסל מהעיר דנוור, קולורדו, אשר שיחקה בליגת ה-NBL וליגת ה-NBA בין השנים 1948–1950. הנאגטס היו מועדון הספורט הראשון מקולורדו המשתתף באחת מארבע הליגות הבכירות בארצות הברית (MLB ,NHL ,NFL ו-NBA), וכן קבוצת ה-NBA הראשונה שהוקמה מערבית לנהר המיסיסיפי.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1932 כקבוצה חובבנית שפעלה במסגרת איגוד האתלטים החובבים, ובשנת 1939 אף זכתה באליפות ליגת הכדורסל של האיגוד. בתקופה זו שיחקו בקבוצה חברי היכל התהילה ג'ק מקראקן ואייס גרוניג, וכן הסמול פורוורד וינס בורילה, שבהמשך הקריירה אימן את ניו יורק ניקס ושימש כג'נרל מנג'ר הראשון של קבוצת דנוור נאגטס החדשה.
בשנת 1948 הצטרפה הקבוצה לליגת ה-NBL ושיחקה לראשונה כמועדון מקצועי. באותה עונה, היחידה שלה ב-NBL, ניצחה דנוור 18 משחקים בלבד (מתוך 62) ונותרה מחוץ לפלייאוף. שחקן הקבוצה מו אודל, שפרש בסיום העונה, כיהן כנציג אריזונה בבית הנבחרים של ארצות הברית בין השנים 1961–1991. לקראת עונת 1949/1950 התמזגו ליגת ה-NBL וליגת ה-BAA וייסדו את ליגת ה-NBA, אליה עבר מועדון הנאגטס. ב-NBA שיחקה דנוור עונה אחת בלבד, אותה סיימה עם המאזן הגרוע בליגה (11–51), ובסיומה התפרקה. כוכב הקבוצה היה הרכז קני סיילורס, שסיים את העונה כקלע הרביעי בליגת ה-NBA עם 17.3 נקודות בממוצע למשחק.
בשנת 1967 הוקמה בדנוור קבוצת הכדורסל "דנוור רוקטס" אשר השתתפה בליגת ה-ABA, ולקראת מעברה ל-NBA בשנת 1976 שינתה את כינויה ל"נאגטס". ליגת ה-NBA עושה הפרדה בין שני המועדונים, ואינה מחשיבה את עברו של המועדון המקורי כהיסטוריה של קבוצת דנוור נאגטס הנוכחית.
מאזנים לפני עונה

| עונה | ליגה | מאמן | ניצחונות | הפסדים | אחוז ניצחונות | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1948/1949 | NBL | אין נתונים | 18 | 44 | 29.0% | לא העפילה |
| 1949/1950 | NBA | ג'ימי דארדן | 11 | 51 | 17.7% | לא העפילה |
הערות שוליים

↑  ההודעה על מותו של בורילה, באתר הניו יורק טיימס
↑  סיכום עונת 1948/1949 ב-NBL, באתר basketball-reference.com
↑  ההודעה על מותו של אודל, באתר וושינגטון פוסט
↑  סיכום עונת 1949/1950 ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  המובילים הסטטיסטיים של עונת 1949/1950 ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  דף הקבוצה של דנוור נאגטס הנוכחית, באתר basketball-reference.com
וינס בורילה, שחקן הקבוצה בתקופתה בליגת החובבים.
דני גוטפריד

| --- | --- |

רביעיית הג'אז הישראלי, דני גוטפריד, אהרל'ה קמינסקי, אלי מגן, אלברט פיאמנטה
 לידה:  1939 (בן 85 בערך)
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
דני גוטפריד (נולד ב-1939) הוא פסנתרן ג'אז, מוותיקי ענף אמנותי זה בישראל, יו"ר איגוד המוזיקאים הישראלי ומנכ"ל עילם, עמותת התמלוגים של מוזיקאי ישראל.
ביוגרפיה

גוטפריד החל את הקריירה שלו כפסנתרן קלאסי ואף זכה בפרס מוצרט והופיע עם תזמורות סימפוניות כסולן. את המעבר לתחום הג'אז עשה במסגרת שירותו הצבאי בתזמורת חיל האוויר תחת פיקודו של אריך טייך. בשנת 1962 צורף על ידי הסקסופוניסט ומנצח הג'אז מל קלר לרביעיית הג'אז של קול ישראל. בשנת 1965 פרש מהרביעייה ופיתח קריירה עצמאית כמוביל הרכבים שונים.
בשנת 1971 הקים, יחד עם אלברט פיאמנטה את רביעיית "סדנת הג'אז" שהייתה חדשנית וראשונית בישראל בכך, שהקליטה את תקליט הג'אז האינסטרומנטלי הראשון שיצא בישראל (1971) בשם "מזרה ישראל יקבצנו" והייתה החלוצה במיזוג לחנים ישראליים, יהודים ומזרח תיכוניים עם הג'אז.
בשנת 1981 הקים גוטפריד את המחלקה ללימודי ג'אז באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים ועמד בראשה במשך שש שנים. לאחר מכן כיהן כמרצה בכיר באקדמיה עד לפרישתו לגמלאות בשנת 2008. בשנת 2010 רשמה אותו האקדמיה בספר הזהב שלה, בגין תרומתו הנכבדת לביסוס דמותה ויוקרתה.
בשנת 1985 הקים גוטפריד את התשתית ללימודי הג'אז בבית הספר התיכון האמנותי "תלמה ילין".
בשנת 1987 היה גוטפריד בין יוזמי פסטיבל "ג'אז בים האדום" באילת ומקימיו. הוא מונה למנהלו האמנותי של הפסטיבל, תפקיד אותו מילא עד הפסטיבל ה-22 (2008). גוטפריד הצליח למצב את הפסטיבל כאירוע הג'אז המרכזי של ישראל, אליו מגיעים מדי שנה עשרות אלפי מאזינים. במסגרת הפסטיבל הביא לישראל יותר מ-1,500 אמני ג'אז בינלאומיים, בהם רבים מהשמות הגדולים של עולם הג'אז.
בשנת 1992 העלה גוטפריד את סדרת הג'אז במוזיאון תל אביב אותה ניהל במשך שש שנים, ולאחריה יזם והקים את סדרת הג'אז באופרה הישראלית החדשה אותה ניהל עד שנת 2004. הופיע עם רבים מגדולי הג'אז העולמי, בהם סמי דייוויס ג'וניור, בני גולסון, סטן גץ, דיזי גילספי, פרנק פוסטר, סם ריברס, רד רודני, וון פרימן, ג'והני פריגו, פרנץ ג'קסון, רנדי ברקר, שילה ג'ורדן, קווין מהוגני, מרק מורפי, נילס-הנינג ארסטד פדרסן, ג'ורג'י פיים, פיליפ קתרין וז'אן - לו לוניון. גוטפריד הופיע ברחבי העולם כסולן ועם להקותיו השונות, בהן חמישייתו עמה הופיע בשליחות משרד החוץ הישראלי בהודו 1998 ובאיטליה 2004.
בשנת 1994 חנך גוטפריד את לימודי הג'אז במסגרת אסכולות לימודי ההמשך של האוניברסיטה הפתוחה.
בשנת 2007 זכה גוטפריד לפרס משרד המדע, התרבות והספורט על תרומתו רבת השנים לקידום הג'אז בישראל. בשנת 2008 רשמה אותו האקדמיה למוסיקה ומחול בירושלים בספר הזהב שלה, כהוקרה על תרומתו לקידום לימודי הג'אז ובשנת 2018 זכה בפרס משרד התרבות לאמנים ותיקים על שמו של אריק איינשטיין.
דני גוטפריד הוא אביהם של המנצח, המלחין והפסנתרן ירון גוטפריד, הפסנתרן והמלחין אבירם גוטפריד, איש העסקים עודד גוטפריד ואורי מילשטיין.
במסגרת פעילותו הציבורית, גוטפריד, שהוא בעל תואר אקדמי בכלכלה וגם עורך דין בהשכלתו, הוא ממקימי איגוד המוזיקאים הישראלי שבראשו הוא מכהן. בנוסף, הוא מנכ"ל עמותת התמלוגים של מוזיקאי ישראל עילם.
גשש

גשש בושמני מחפש עקבות של חיות.
גשש הוא אדם שתפקידו לעקוב אחרי בני אדם או בעלי חיים באמצעות העקבות והשינויים שהם משאירים בשטח. הגשש מומחה בזיהוי טביעות רגליים ובשינויים לא טבעיים בתוואי השטח. תפקידו של הגשש הצבאי כולל גם איתור מטעני חבלה שהושארו בשטח.
הגששים בצבא ההגנה לישראל עוברים טירונות כרובאי 05 ולאחר מכן מקבלים את הכשרתם בבסיס אימונים פיקודי (בא"פ) לכיש, רובם ככולם בדואים, פרט לגששים המשתתפים באבטחת הקריה למחקר גרעיני, הנמנים עם קהילת ביתא ישראל (משיקולים של סיווג ביטחוני).
ראו גם

יחידת הגששים
גדוד הסיור הבדואי
הערות שוליים

↑  אנשיל פפר, לבדווים אין סיווג: צה"ל הכשיר גששים ממוצא אתיופי לאבטחת הכור בדימונה, באתר הארץ, 1 בנובמבר 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דנונה

| --- | --- |


מפעל "דנונה" בפולין
 נתונים כלליים
 בורסה:  בורסת פריז (BN) 
 מייסדים:  Isaac Carasso 
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים) 
 חברות בנות:  Danone North America  Wahaha Joint Venture Company  Taillefine  Stonyfield Farm  Danone (Netherlands)  Danone (France)  Danone (Morocco)  Danone  La Salvetat  Bagley Argentina S.A.  דנונה  Gervais  Danette  Volvic  Grameen Danone  אקטימל  Danone  אוויאן  Arvie  Nutricia  Blédina  Badoit  בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 מיקום המטה:  פריז, צרפת צרפת
 ענפי תעשייה:  activities of head offices, מוצרי צריכה שוטפים, תעשיית המזון 
 מוצרים עיקריים:  מוצרי חלב, קפה, מזון לתינוקות, bottled water, מזון 
 הכנסות:  27,619,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח תפעולי:  2,042,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 רווח:  881,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 עובדים:  98,105 (נכון ל־31 בדצמבר 2021) 
  
 www.danone.com/fr.html
 
הסמליל של דנונה בצרפתית
הסמליל של דנונה בישראל בשנים 1982–1996, בהן המוצרים שווקו על ידי שטראוס ללא קשר לתאגיד העולמי
הסמליל הראשון בעברית של התאגיד העולמי "דנונה"
הסמליל השני בעברית של "דנונה"
דנונה (בצרפתית: Danone) היא תאגיד מזון צרפתי רב-לאומי המייצר מגוון רחב של מוצרים עם דגש על מוצרי חלב ומים מינרליים. דנונה היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext.
היסטוריה

דנונה נוסדה בשנת 1919 בברצלונה, ספרד על ידי יצחק קרסו (רופא יהודי יליד-סלוניקי) בתור מפעל קטן לייצור יוגורט. שם החברה נגזר משמו של בנו הבכור של המייסד, דניאל, המופיע על הלוגו של היום כשהוא צופה בכוכב. עשור לאחר מכן נבנה המפעל הראשון בצרפת, אך במהלך מלחמת העולם השנייה העביר דניאל קרסו, בן המייסד, את החברה לניו יורק. בשנת 1951 חזר דניאל קרסו לפריז כדי לנהל את עסקי המשפחה בצרפת ובספרד והעסקים בארצות הברית נמכרו בשנת 1959. בשנת 1967 התמזגה דנונה עם חברת גרוואי (Gervais), אחת החברות המובילות לייצור גבינות בצרפת.
משרדי החברה נמצאים בפריז, בירת צרפת. אף שבבעלות דנונה נמצאות חברות אחדות דוגמת אוויאן, לפוור-אוטיל בסיקוויט ואחרות, החברה ידועה בעיקר בזכות מוצרי החלב שלה ובייחוד במוצרי היוגורט. בשנת 2005, 55% ממכירותיה היו של מוצרי חלב, 27% של משקאות ו-18% של ביסקוויטים ודגני בוקר.
החברה מיוצגת בישראל על ידי חברת שטראוס הישראלית בתחום החלב, ועל ידי קבוצת צרפת ישראל ליינות איכות בע"מ בתחום המים המינרליים.
בין השנים 1982 ל-1996, השתתפה חברת דנונה העולמית בחרם הערבי על ישראל. עקב כך, המוצרים הנושאים שם זה יוצרו ושווקו על ידי שטראוס ללא קשר לתאגיד העולמי.
בשנת 2017 החליטה הנהלת החברה לקצץ מיליארד אירו מתקציב הפרסום של מוצרי החלב שלה ולמכור את אחזקתה במותג היוגורטים הכי גדול שלה, סטוניפילד, בעקבות המגמות בשוק החלב העולמי והתאמה לחוקי הגבלים עסקיים בארצות הברית.
בשנת 2022 בזמן מלחמת אוקראינה–רוסיה החליט אנטואן דה סן אפריק מנכ"ל חברת דנונה העולמית, לא להצטרף לסקנציות שנתנו מהמערב. ביולי 2023 הוציא נשיא רוסיה פוטין צו הלאמה זמנית לחברה הבת של דנונה ברוסיה.
מותגים עיקריים

אקטימל
מים מינרליים "אוויאן"
יוגורט דנונה
מילקי (בגרמניה)
הערות שוליים

↑  שותפים עסקיים - דנונה, באתר "שטראוס"
↑  חדשות חוץ, רוסיה מלאימה "זמנית" את הפעילות של דנונה וקרלסברג בשטחה, באתר כלכליסט, 16 ביולי 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 2311 413X  LCCN: n2001101620  SUDOC: 027985814  VIAF: 172809383   WorldCat (עם VIAF): 172809383 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גשר טאפן זי (1955–2017)

| --- | --- |
גשר טאפן זי הישן, על שם מושל מדינת ניו יורק מלקולם וילסון, מעל נהר ההדסון. מבט מפני הנהר.
גשר טאפן זי הישן, על שם מושל מדינת ניו יורק מלקולם וילסון, מעל נהר ההדסון. מבט מפני הנהר.
 מידע כללי
 סוג:  גשר זיזי, גשר, גשר אגרה 
 שימוש:  חציית נהר ההדסון לכלי רכב, אופניים והולכי רגל ממזרח וממערב.
 על שם:  Tappan tribe 
 מיקום:  דרום ניאק (אנ') במערב וטריטאון (אנ') במזרח, ניו יורק
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 15 בדצמבר 1955
 תאריך פתיחה רשמי:  15 בדצמבר 1955 
 תאריך פירוק:  15 בינואר 2019 
 חומרי בנייה:  פלדה 
 מידות
 אורך:  5,000 מטר
 רוחב:  56 מטר
 גובה:  128 מטר
 מידע טכני
 מִפְתָּח מרבי:  369 מ' 
 נתיבים:  8 למכוניות, 2 לאוטובוסים ו-2 לרוכבי אופניים והולכי רגל.
 קואורדינטות:  41°04′17″N 73°53′28″W﻿ / ﻿41.07139°N 73.89111°W﻿ / 41.07139; -73.89111
  (למפת ניו ג'רזי מוגדלת) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיגשר טאפן זי(למפת ניו ג'רזי רגילה) טרנטון ניוארק ג'רזי סיטי פטרסון לייקווד טומס ריבר קמדן ויינלנד פרסיפני-טרוי הילס אטלנטיק סיטי ניו יורק פנסילבניה דלאוור האוקיינוס האטלנטיגשר טאפן זי
 
גשר טַאפֶן זִי (באנגלית: Tappan Zee Bridge) הוא גשר שחיבר את שתי גדותיו של נהר ההדסון במדינת ניו יורק. הגשר היה פעיל בין השנים 1955–2017 והוחלף על ידי גשר טאפן זי ניו יורק שנפתח בשנת 2018.
שם הגשר

השם טאפן זי מורכב מ"טאפן", שמו של אחד מהשבטים האינדיאניים שאכלסו בעבר את האזור, ו-זִי שפירושו "ים" בהולנדית. בשנת 1994 התווסף שמו של מושל מדינת ניו יורק בעבר, מלקולם וילסון, (אנ') לשם הגשר.
מיקום

הגשר היה ממוקם על נהר ההדסון, כ-40 קילומטר מצפון למרכז מנהטן, באחת הנקודות הרחבות ביותר של הנהר. הגשר חיבר בין העיירה דרום נייאק (אנ') ממערב לנהר לעיר טריטאון (אנ') שבמזרחו - שתיהן במדינת ניו יורק.
חלק גדול מהתנועה מדרום מדינות ניו אינגלנד מערבה ודרומה עבר דרך הגשר הזה, כך גם התנועה ההפוכה ממערב לנהר ההדסון.
מבנה הגשר

הגשר היה הארוך ביותר בארצות הברית ואורכו הגיע ל-4.88 קילומטר. גובהו של הגשר מעל פני הנהר הגיע ל-42 מטר. הגשר היה חלק מציר התעבורה המדינתי של מדינת ניו יורק (אנ') והכביש הבין-מדינתי מספר 87 שמתחיל בדרום ברובע ברונקס של העיר ניו יורק ומסתיים בעיר מונטריאול שבקנדה, וכן הכביש הבין מדינתי 287 (אנ') שמהווה מעין כביש טבעתי סביב העיר ניו יורק ומחבר את המחוזות שמצפון לעיר ניו יורק עם המחוזות שמערבה ודרומה לה ואשר שייכים למדינת ניו ג'רזי. בגשר 7 נתיבים, כאשר גדר הבטיחות שמפרידה בין התנועה מערבה לתנועה מזרחה ניתנת להסטה ימינה ושמאלה לפי מצב עומס התנועה, כך שתמיד בכיוון התנועה בה העומס המרבי, יהיו 4 נתיבים.
היסטוריה

הביקוש הגובר ליוממות בין העיר ניו יורק לפריפריה הקרובה והרחוקה יותר, הביא את רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי לתכנן בשנת 1950 גשר באזור העיירה דובס פרי (אנ'), השוכנת בקצה הצפוני של גבול הסמכות שלה - כ-24 קילומטר מצפון לגשר ג'ורג' וושינגטון שנמצא גם כן בניהול הרשות. מושל מדינת ניו יורק, תומאס דיואי, לא אישר את התוכנית, כי רצה שההכנסות העתידיות מגביית אגרת המעבר בגשר יגיעו למערכת התעבורה המדינתית של ניו יורק ולא לרשות הנמלים המשותפת גם למדינת ניו ג'רזי, וכן שהגשר יחבר בין מערכת זו למערכת התעבורה של ניו אינגלנד (אנ'). על כן, הוא העדיף את מיקום הגשר כך שיחבר את דרום נייאק (אנ') שממערב להדסון לעיר טריטאון שממזרחו. בחירה זאת ייקרה את הגשר בגלל שההדסון הרבה יותר רחב באזור זה.
עיתון הניו יורק טיימס הציע שהמושלים של שתי המדינות יתפשרו ויבחרו יחדיו במקום המקורי שבחרה רשות הנמלים, או לחלופין בצפון העיירה האסטינגס על ההדסון (אנ') - מיקום שהוא אך מעט דרומה לגבול השיפוט של רשות הנמלים והנהר שם עדיין צר במידה משמעותית מהמיקום שהעדיף מושל ניו יורק. מושל ניו יורק לא השתכנע, וקבע מיד לאחר הפרסום בעיתון, שרשות הנמלים "ירדה" מהרעיון לבנות בעצמה את הגשר, והגשר ייבנה במקום המועדף על המושל, הקרוב ביותר האפשרי לעיר ניו יורק, אך מחוץ לשטח השיפוט של רשות הנמלים, גם אם אורך הגשר יהיה יותר מכפול מהמוצע באתרים האחרים והעלות תהיה גבוהה הרבה יותר.
את הגשר תכנן אמיל פריגר (אנ') שהביא איתו את ניסיונו מבניית הנמל הנייד בחופי צרפת לאחר הנחיתה בנורמנדי. זו אחת הסיבות שבחר לבנות גשר מסוג "גשר שלוחה" (אנ').
הגשר נבנה במשך כשלוש שנים: משנת 1952 עד 1955 ונפתח ב-14 בדצמבר 1955.
בעשור הראשון עברו על הגשר מדי יום כמעט 40,000 כלי רכב בממוצע.
היסטוריה > החלפת הגשר

בתחילת המאה ה-21 חלקים מהגשר החלו להתפורר כתוצאה מעייפות החומר ועומס של תנועה יתרה. עומס זה הגיע לכדי היקף של 140,000 כלי רכב ליום בממוצע, הרבה מעבר למה שהגשר תוכנן לשאת. קריסתו של הגשר על הכביש הבין מדינתי 35W במדינת מינסוטה מעל נהר המיסיסיפי בשנת 2007 העלתה חששות כבדים לגבי שרידותו של גשר טאפן זי. לנוכח זאת, ולאחר דיונים רבים וארוכים בנושא, הרשות הפדרלית לכבישים המהירים בארצות הברית (אנ') אישרה הקמת גשר חליפי במקביל לגשר הקיים, ורשות הכביש המהיר (Thruway) של מדינת ניו יורק (אנ') העמידה תקציב בסך 3.142 מיליארד דולר להקמת הגשר החדש. התקציב היה מורכב מכספים ציבוריים והשקעות פרטיות.
ראו גם

רשימת המעברים הקבועים מעל נהר ההדסון (אנ')
הערות שוליים

↑  Tessa Melvin, If You're Thinking of Living In/Tarrytown; Rich History, Picturesque River Setting, New York Times, 21 august, 1994
↑  Dave, Tappan Zee Bridge 1955: Best, Longest, Safest, Nyack News and Views, 16 March, 2012.
↑  Joseph C. Ingraham, Port Bridge Plan Blocked by Dewey, New York Times, 7 May 1950
↑  N.Y.T. Editorial, That Thruway Bridge, New York Times, 10 May, 1950
↑  Joseph C. Ingraham, Port Body Gives in on Threway Span; Accedes to Dewey's Orders and Will Let the Bridge Be Built Wherever His Engineers Say
↑  Plotch, P. Mark 2015. Politics Across the Hudson: The Tappan Zee Megaproject. Rutgers University Press, New Jersey p. 13
↑  Patrick McGeehan, A Bridge That Has Nowhere Left to Go, New York Times, 17 January, 2006
↑  About the Project - Why Replace the Tappan Zee Bridge?, The New NY Bridge Project
↑  Minneapolis Interstate 35W Bridge Collapse, Capital IconMinnesota Legislature, October 2020
↑  Poughkeepsie Journal, Gannett News Servic. "Tappan Zee Bridge has received 'poor' ratings". August 3, 2007.
↑  Newyork.cbslocal.com, New York State Advances $3.1 Billion Plan to Replace Tappan Zee Bridge, CBS, 17 December, 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315531170   WorldCat (עם VIAF): 315531170 
שרטוט המתאר גשר מסוג "גשר שלוחה" שמאפיין את גשר טאפן זי הישן.
גשר טאפן זי החדש.
דנוטה קלייזינגר

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1924 בידגושץ', הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  27 באוגוסט 2017 (בגיל 93) 
 מדינה:  אוסטריה 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (28 ביוני 1966) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  דנוטה קלייזינגר
 
דנוטה קלייזינגר (נולדה בשם דנוטה צ'לאפינסקה, בגרמנית: Danuta Kleisinger;‏ 29 במאי 1924 – 27 באוגוסט 2017) הייתה חסידת אומות העולם אוסטרית ואזרחית כבוד של מדינת ישראל.
ביוגרפיה

דנוטה קלייזינגר נולדה דנוטה צ'לאפינסקה בבידגושץ' בפולין.
הצלה בשואה

בשנת 1942 נכלא יוז'ק פרזמן עם אמו שיינה בגטו ורשה. לפני המלחמה, אמה של דנוטה הייתה חברה של שיינה פרזמן ויוז'ק בנה היה חבר של דנוטה. לאחר הקמת הגטו דנוטה הבריחה אוכל וכסף עבור משפחת פרזמן לגטו ובכך סיכנה את חייהם וחייה.
ארוסה של דנוטה אוולד קלייזינגר שירת לאחר כיבוש פולין כקצין בוורמאכט הגרמני בתחנת הרכבת בוורשה. בסיועו של אוולד, דנוטה סיפקה ליוז'ק ויוסף קורמרזין תעודות ארי מזויפות ואישורי נהיגה. לפני התקוממות הגטו והרסו באפריל 1943 יוז'ק פרזמן וחברו יוסף קורמרזין ברחו בעזרת קלייזינגר לצד הארי של העיר. דנוטה הסתירה אותם בידיעתו ובהסכמתו של ארוסה, הקצין אוולד קלייזינגר, שלושה שבועות בדירתה. היא גם הצילה את אמו של יוז'ק, שיינה פרזמן. לאחר מכן יוז'ק ויוסף שהו בבית הוריו של אוולד בווינה. הם התחזו לעובדים חקלאיים נוצרים פולנים. המשפחה סיפקה אוכל ומצרכים חיוניים אחרים, והם חיו כבני משפחת קלייזינגר עד סוף המלחמה.
לדנוטה ואוולד קלייזינגר הוענק אות חסיד אומות העולם.
הערות שוליים

↑  "† Danuta Kleisinger". Trauerportal (בגרמנית). נבדק ב-2017-11-30.
1 2  John O'Hanlon "Danuta Kleisinger, Poland" The International Raoul Wallenberg Foundation