stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אולפני ההנפשה של פוקס
היסטוריה

האנימטורים דון בלות' וגרי גולדמן הפיקו עבור Sullivan Bluth Studios את הסרטים "על קסמים ועכברים" (1982), "פייבל והחלום האמריקאי" (1986), "המסע לעמק החלומות" (1988), "גן עדן לכלבים" (1989) ו"אצבעונית" (1994), כאשר האחרון לא הצליח כלכלית. בעקבות הכישלון, בשנת 1994 האנימטורים נשכרו על ידי ביל מצ'אניק, יו"ר פוקס המאה העשרים בזמנו, כדי ליצור אולפן הנפשה לחברה שיתחרה באולפני ההנפשה של וולט דיסני, אשר זכו להצלחה בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, עם יציאת הסרטים "בת הים הקטנה" (1989), "היפה והחיה" (1991), "אלאדין" (1992) ו"מלך האריות" (1994). מצ'אניק, בשיתוף ג'ון מטויאן, נשיא חטיבת ההנפשה של פוקס המאה ה-20, צירף את סטיפן בריין, סמנכ"ל בכיר ב-Silver Pictures, כסמנכ"ל בכיר/מנכ"ל בכדי לפקח על החברה ולנהל את הפעילות השוטפת של החטיבה.
ההפקה הראשונה של החברה הייתה סדרת הטלוויזיה "הרפתקאות מתוך ספר המידות", אשר שודרה בין השנים 1996–2000. בשנת 1997, יצא לאקרנים הסרט הראשון של החברה, "אנסטסיה", אשר זכה להצלחה ביקורתית ורווחית. בהמשך החברה הפיצה את הסרטים "נסיך מצרים" (1998) ו"ברטוק המשגע" (1999). שנה לפני סגירת החברה והפצת סרטה האחרון, "טיטאן" שהפסיד 100 מיליון דולר, פוטרו 300 אנשים מתוך 380, על מנת "לעשות סרטים ביעילות רבה יותר".
ב-26 ביוני 2000, לאחר שש שנות פעילות, החברה נסגרה כתוצאה מתשואות כספיות גרועות. עקב סגירת החברה, בוטלו חמישה סרטים - הראשון שהיה אמור להיות עיבוד לרומן "Barlowe's Inferno" מאת ויין בארלו; השני שהיה אמור להיקרא "The Little Beauty King" ("מלך היופי הקטן") והיה אמור לשמש כפרודיה לסרטי הרנסאנס של דיסני, בביום סטיב אודקרק; השלישי שהיה אמור להיות מבוסס על רצועת הקומיקס "over the hedge" מאת מייקל פריי וטיי. לואיס; הרביעי שהיה אמור להיקרא "Africa" ("אפריקה") ולהיות מיועד למבוגרים; והחמישי שהיה אמור להיות סרט שעלילתו מתרחשת בעידן הקרח.
המטה לשעבר של הסטודיו ישב ללא שימוש ונטוש עד שנהרס בשנת 2017, כאשר מאוחר יותר נבנה בו מתחם דירות.
נכון ל-20 במרץ 2019, רוב ספריית הסטודיו נמצאת כעת בבעלות חברת וולט דיסני עקב רכישתה המוגמרת של 21st Century Fox.
הפקות

| שם ההפקה בעברית | שם ההפקה במקור | תאריך הפצה מקורי |
| --- | --- | --- |
| הרפתקאות מתוך ספר המידות | Adventures from the Book of Virtues | 2 בספטמבר 1996–17 בדצמבר 2000 |
| אנסטסיה | Anastasia | 21 בנובמבר 1997 |
| נסיך מצרים | The Prince of Egypt | 16 בדצמבר 1998 |
| ברטוק המשגע | Bartok the Magnificent | 16 בנובמבר 1999 |
| טיטאן | .Titan A.E | 16 ביוני 2000 |
ראו גם

Blue Sky Studios
הערות שוליים

↑  בריאן לינדר, Fox Animation Studios Closes Its Doors, באתר IGN,‏ 27 ביוני 2000
אום אל-ח'יר

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  חברון
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  70 (2006)
 קואורדינטות:  31°25′30″N 35°11′46″E﻿ / ﻿31.4249°N 35.1962°E﻿ / 31.4249; 35.1962 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הר חברון מוגדלת) אום אל-ח'יר(למפת הר חברון רגילה) אום אל-ח'יר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום אל-ח'יר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום אל-ח'יר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אום אל-ח'יר (בערבית: أم الخير; בתעתיק מדויק: אם אלח'יר) הוא כפר פלסטיני הממוקם בנפת חברון שבמרכז חבל יהודה. הוא מאוכלס על ידי 36 משפחות, המונות יחד כ-200 בני אדם. בשנת 1883 תואר מקום הכפר ב"סקר ארץ ישראל המערבית" כ"ערימות של אבנים" במקום שאז היה נקרא ראג'ם אום ח'יר.
פלסטינים שישראל גירשה מתל ערד התיישבו במקום ב-1962, לאחר שרכשו את הקרקע מתושבי הכפר הפלסטיני יטא.
ב-1981 הוקמה סמוך לכפר ההתנחלות כרמל.
ב-5 בינואר 2022 הגיעה לכפר משאית גרר בשירות משטרת ישראל להחרים מכוניות פלסטיניות ללא רישוי. אחת מהן דרסה את סלימאן האדלין, שעה שהפגין במקום והפקירה אותו בצד הדרך. הוא מת מפצעיו כעבור 12 יום.
הערות שוליים

↑   גדעון לוי ואלכס ליבק, כלי רכב בשירות המשטרה פגע במפגין, וברח. ומה אם הקורבן היה יהודי?, באתר הארץ, 14 בינואר 2022
↑   הגר שיזף וג'קי חורי, מת מפצעיו מפגין פלסטיני שנדרס בידי כלי רכב בשירות המשטרה, באתר הארץ, 17 בינואר 2022
| דגל הרשות הפלסטיניתיישובי נפת חברון |
| --- | --- | --- |
| ערים | חברון • דורא • חלחול • יטא • דאהרייה |  |
| מועצות מקומיות | בני נעים • בית עווא • בית אולא • בית אומר • דיר סאמת • אידנא • ח'אראס • נובא • סעיר • א-סמוע • צוריף • תרקומיא • תפוח |  |
| כפרים | אום אל-ח'יר • אל-בקעה • בית עמרה • בית ענון • בית כאחיל • בית א-רוש אל-פוקא • אל-בורג' • דיר אל-עסל אל-פוקא • א-דווארה • חדב אל-פוואר • אל-חילה • חוריז • אמריש • ג'בעה • ח'ירבת כרמה • אל-כרמל • ח'אלת אל-מאיה • חֻ'רסא • אל-כום • ח'ירבת סאפא • ח'רבת זנוטה • ח'ירבת א-סימיא • מג'ד • קַלְקַס • קילה • רמאדין • א-ריחייא • א-שויוח' • שיוח' אל-ערוב • א-סורה • א-טבקה • אל-עודייסה • זיף • ראבוד • קורייסה |  |
| מחנות פליטים | אל-ערוב • אל-פוואר |  |
נפות הרשות הפלסטינית
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ברשות הפלסטינית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אהבה אסורה (סדרת טלוויזיה טורקית)

| --- | --- |

 מבוסס על:  Forbidden Love 
 סוגה:  דרמה רומנטיקה
 שחקנים:  ברן סאאת קיבאנץ' טטליטו נבהאט צ'הרה נור פטהאולו סלצ'וק יונטם האזל קאיה זרין טקינדור
 ארץ מקור:  טורקיה
 שפות:  טורקית
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  79
 הפקה
 מפיק:  קרם צ'טאיי
 חברת הפקה:  Ay Yapım 
 אתר צילומים:  איסטנבול, טורקיה
 אורך פרק:  90 דקות
 שידור
 רשת שידור:  Kanal D
 רשת שידור בישראל:  ויוה פלוס
 תקופת שידור מקורית:  4 בספטמבר 2008 – 24 ביוני 2010
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
אהבה אסורה (בטורקית: Aşk-ı Memnu) היא סדרת דרמה טורקית ששודרה במקור בערוץ Kanal D בין השנים 2008–2010. היא עיבוד של הרומן "אהבה אסורה" משנת 1899 מאת הסופר הטורקי האליד זייה אושאקליגיל. ב-2013 נוצרה הסדרה "Pasion Prohibida", גרסה לטינית של הסדרה.
עלילה

אדנן הוא אלמן עשיר, שגר באחוזה מפוארת באיסטנבול עם שני ילדיו ועם אחיינו, בהלול, שהתייתם מהוריו בגיל צעיר. בהלול הוא גבר יפה ומרשים, שכל בחורות האזור נופלות לרגליו. ביחטר היא בחורה צעירה ויפה, בתה של אשת חברה בשם פידרבס. פידרבס שמה עינה מזה זמן מה על אדנן ורואה בו מטרה כלכלית שתביא לסגירת חובות העסק המשפחתי. לתדהמתה, היא מגלה שאדנן התאהב דווקא בבתה ביחטר, שצעירה ממנו בשנים רבות, ושהשניים עומדים להינשא. על אף התנגדותם של ילדיו, נושא אדנן את ביחטר לאישה, שהסכימה להינשא לו בעיקר כדי לנקום באימה רודפת הבצע. בהלול וביחטר אינם מחבבים זה את זה כלל וכלל - ביחטר חושבת שבהלול הוא רודף שמלות אגואיסט, שמשחק ברגשותיהן של בחורות, והוא סמוך ובטוח שהיא התחתנה עם אדנן אך רק בגלל הכסף. על אף תחושותיהם, השניים מוצאים את הדרך לשמור על שקט תעשייתי. אולם עם הזמן קורה משהו בין בהלול וביחטר. הם מכירים זה את זה טוב יותר והקרבה ביניהם הופכת למשיכה עזה. בין השניים מתפתח רומן אסור וסוער, שהשלכותיו יהיו קשות מנשוא לכל הסובבים אותם.
דמויות

ביחטר יוראוגלו זיאגיל (ברן סאאת): ביחטר היא בחורה צעירה ויפה שמאשימה את אמה, פירדבס במותו של אביה. כאשר אמה תכננה להתחנן עם אדנן זיאגיל, אלמן עשיר, אדנן מציע נישואים לביחטר במקום לאמה. ביחטר מסכימה, אך למעשה היא אוהבת את אדנן רק בתור אב, לא בתור בעל. לאדנן כבר יש שני ילדים מנישואיו הראשונים. בינה לבין בהלול, אחיינו של אדנן, מתפתח רומן.
בהלול האזנדר (קיבאנץ' טטליטו): בהלול הוא אחיינו של אדנן אך הוא גר איתו מאז ילדותו, כאשר איבד את הוריו. יש לו הרבה בחורות בחייו, אך הוא מתאהב בביחטר. למרות זאת, הוא לא מספיק אמיץ כדי להגן על אהבתם האסורה. הוא אוהב את ניהאל כמו אחות.
אדנן זיאגיל (סלצ'וק יונטם): אלמן עשיר שמתאהב בביחטר, הצעירה ממנו בשנים רבות. יש לו שני ילדים, ניהאל ובולנט.
פירדבס יוראוגלו (נבהאט צ'הרה): אמן של ביחטר ופייקר. בעלה מת מהתקף לב כאשר גילה שהיא בוגדת בו. היא רצתה למנוע את האהבה בין ביחטר לבהלול.
דניז דה קורטון (זרין טקינדור): האומנת של ניהאל ובולנט, אוהבת את אדנן.
ניהאל זיאגיל (האזל קאיה): בתו המתבגרת היפה של אדנן המתאהבת בבהלול, אך היא לגמרי עיוורת לגבי רגשותיו כלפיה.
פייקר יראוגלו אונל (נור פטהאולו): אחותה הגדולה של ביחטר, בתה של פירדבס.
פרקים

| עונה | עונה | פרקים | שידור מקורי> שידור ראשון | שידור מקורי> שידור אחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 38 | 4 בספטמבר 2008 | 18 ביוני 2009 |
|  | 2 | 41 | 3 בספטמבר 2009 | 24 ביוני 2010 |
שידור

| מדינה | ערוץ | שנות שידור |
| --- | --- | --- |
| איראן איראן | Gem Classic | 2011 |
| סלובניה סלובניה | PopTV | 2010-רץ |
| בולגריה בולגריה | bTV | 2010-2011 |
| קרואטיה קרואטיה | Doma TV | 2011 |
| ישראל ישראל | ויוה, ויוה פלוס | 2011 |
| פקיסטן פקיסטן | Urdu1 | 2012 |
| הונגריה הונגריה | TV2 | 2012 |
| סרביה סרביה | Prva Srpska Televizija | 2011-רץ |
| יוון יוון | ANT1 | 2011 |
| רומניה רומניה | Kanal D Romanya | 2011 |
| אינדונזיה אינדונזיה | MNCTV |  |
| מלזיה מלזיה | RTM TV2 |  |
| סינגפור סינגפור | MediaCorp TV12 okto |  |
| הונג קונג הונג קונג | TVB Pearl |  |
| טאיוואן טאיוואן | Public Television Service |  |
| מרוקו מרוקו | 2M TV |  |
| מונטנגרו מונטנגרו | TV In |  |
| צ'ילה צ'ילה | Canal 13 | 2014-2015 |
| סלובקיה סלובקיה | TV Doma | 2015 |
| צ'כיה צ'כיה | Kino Barrandov | 2017-2018 |
הערות שוליים

↑  Ask-i Memnu (2008–2011), IMDb
אום אל-קוטוף

| --- | --- |
המסגד המרכזי ביישוב
שם בערבית: أمّ القُطُف
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: חיפה
מועצה אזורית: מנשה
גובה ממוצע: ‎138 מטר
סוג יישוב: יישוב כפרי אחר
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 1,201 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎2.7% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת הכרמל מוגדלת) אום אל-קוטוף(למפת הכרמל רגילה) אום אל-קוטוף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום אל-קוטוף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום אל-קוטוף32°28′09″N 35°03′23″E﻿ / ﻿32.4691877431529°N 35.0563730867642°E﻿ / 32.4691877431529; 35.0563730867642  heמפת היישובים של מועצה אזורית מנשה (in English: Menashe Regional Council) באדום - אום אל-קוטוף בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 5 מתוך 10

אום אל-קוטוף (וגם אֻם אֶל-קֻטֻף) (בערבית: أمّ القُطُف) הוא כפר ערבי ישראלי ליד ואדי עארה, הנמצא בתחום המועצה האזורית מנשה החל משנת 1974. הכפר נקרא על שם עץ ממשפחת האלוניים, שאיכרי הכפר היו משתמשים בו לייצור כלי חקלאות. בחפירות ארכאולוגיות בתחומי הכפר התגלה מקדש מהתקופה הפרסית. כמו כן התגלו שלושה מבנים ששימשו כבתי ספר בתקופה הביזנטית. בנוסף התגלו שרידים ארכאולוגיים מהתקופות הצלבנית והממלוכית.
הכפר הוקם על ידי בני משפחת כבהא כיישוב בת של ברטעה.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  Muhammad Amara, Politics and sociolinguistic reflexes: Palestinian border villages, John Benjamins Publishing Company, 1999, page 12
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582179205171  VIAF: 107146462717627772425   WorldCat (עם VIAF): 107146462717627772425 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבט ממערב על הכפר, עם הבתים המערביים של ברטעה על הגבעה מימין, וקציר על הגבעה הרחוקה בצד שמאל
אוסאמו האיאישי

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1920 סטוקטון, ארצות הברית 
 פטירה:  17 בדצמבר 2015 (בגיל 95) קיוטו, יפן 
 ענף מדעי:  ביולוגיה
 מקום מגורים:  ארצות הברית, יפן
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוסקה  Osaka Prefectural Kitano High School 
 מוסדות:  אוניברסיטת טוקיו  אוניברסיטת אוסקה  אוניברסיטת קיוטו  Osaka Medical and Pharmaceutical University 
 תלמידי דוקטורט:  יאסוטומי נישיזוקה, שיגאטאדה נקאנישי 
 פרסים והוקרה:  מסדר התרבות (1972)  פרס אשאסי (1964)  פרס ההצטיינות בתרבות (1972)  פרס וולף לרפואה (1986)  מסדר האוצר הקדוש, דרגה 1 (1993) 
 תרומות עיקריות
 גילוי האוקסיגנאזות
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
אוסאמו האיאישי (ביפנית; 早石 修‏ 8 בינואר 1920 - 17 בדצמבר 2015) היה ביולוג יפני ופרופסור במכון אוסקה למדעי החיים, חתן פרס וולף.
האיאישי נולד בסטוקטון, קליפורניה שבארצות הברית. הוא השלים את התואר דוקטור לרפואה מאוניברסיטת אוסקה בשנת 1942. משנת 1942 עד 1952 עבד כחוקר במחלקה לבקטריולוגיה שבבית הספר לרפואה של אוניברסיטת אוסקה. הוא קיבל דרגת פרופסור במספר אוניברסיטאות והוא עומד בראש חבר הנאמנים של מכון אוסקה למדעי החיים.
האיאישי נודע בשל גילויו את האוקסיגנאזות, אנזימים נפוצים בטבע, המייצגים קבוצה מיוחדת של אנזימי נשימה אשר מזרזים החדרה ישירה של חמצן מולקולרי לתוך המצע שעליו הם פועלים. לפני גילוי האוקסיגנזות בידי האיאישי בשנת 1955, הייתה ידועה רק תאוריית הדהידרוגנציה שהציע היינריך אוטו וילנד בשנת 1920 כמנגנון חמצון ביולוגי. על מחקרו זה זכה בפרס וולף לרפואה בשנת 1986.
נפטר ב-17 בדצמבר 2015, בגיל 95.
אום אל-קיוין

אום אל-קיוין (בערבית: أمّ القيوين) היא אחת משבע אמירויות המרכיבות את איחוד האמירויות הערביות במפרץ הפרסי. שטח האמירות הוא כ-750 קמ"ר ובשנת 2003 חיו בה כ-62,000 תושבים.
היסטוריה

בסביבת אום אל-קיוין נמצאו עדויות ארכאולוגיות עוד מהאלף ה-5 לפנה"ס והצביעו באופן חד משמעי על קשר עם מסופוטמיה. באלף ה-3 לפנה"ס כבר התפתחה תעשיית קדרות מקומית. בתקופת הברונזה התיישבו שבטי נוודים באזור. שבטים אלו פיתחו תעשיית מתכת מקומית משגשגת. בתקופה זו האקלים כנראה היה מעט יותר נוח, ובכך התפתחה גם חקלאות מקומית.
אום אל-קיוין נוסדה בשנת 1775 על ידי השייח' מאג'יד אל-מועלא, ראש שבט אל-מועלא, והיא מצויה מאז תחת שלטון צאצאיו. במטרה למנוע את סיפוחה לאימפריה העות'מאנית, ב-8 בינואר 1820 חתם השייח' עבדאללה הראשון על אמנה עם הממלכה המאוחדת שהפכה את שטחה למדינת חסות של בריטניה.
בשנת 1971 הצטרפה אום אל-קיוין, בהנהגת השייח' אחמד השני, אל איחוד האמירויות הערביות.
אום אל-כלאב

| --- | --- |
 מדינה / טריטוריה:  חמאס חמאס
 נפה:  ח'אן יונס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,000 (2006)
 קואורדינטות:  31°17′44″N 34°17′30″E﻿ / ﻿31.2956°N 34.2917°E﻿ / 31.2956; 34.2917 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מערב הנגב מוגדלת) אום אל-כלאב(למפת מערב הנגב רגילה) אום אל-כלאב(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום אל-כלאב(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום אום אל-כלאב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אום אל-כלאב (בערבית: أُم الكِلاب) תרגום מילולי בעברית: האמא של הכלבים, ממנו ניתן ללמוד על יחס המקומיים לבני שבט התראבין הבדואים. הכפר הוא כפר בדרום רצועת עזה, חלק מנפת ח'אן יונס, הוא ממוקם בדרום חאן יונס ובמזרח רפיח, על הגבול עם נפת רפיח.
נכון ל-2006, בכפר כ-1,000 תושבים, רובם בדואים בני שבט התראבין. בדואים אלה הם פליטים ממלחמת תש"ח. הם התגוררו בנגב לפני קום מדינת ישראל, ובמהלך המלחמה ברחו מאזוריהם יחד עם נסיגת הצבא המצרי מן הנגב, והתמקמו ברצועה באזורים הקרובים ביותר לאזורם השבטי.
בדו"ח של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1885 נכתב שאום אל-כלאב היא אתר כפרי המיושב בבני שבט התראבין, יש בו שבעה בורות מים, ונמצאו בו כלי חרס עתיקים מאבן חול.
הערות שוליים

↑  יצחק ביילי, רשימות על האוכלוסיה הבדואית ברצועת עזה, באתר סנונית, ‏ינואר 1981
↑  Palestine Exploration Fund, Quarterly Statement for 1885, באתר ארכיון האינטרנט, ‏1885 (באנגלית), עמ' 190
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602635805171  VIAF: 180146461450127730031   WorldCat (עם VIAF): 180146461450127730031
אולפני המאה ה-20

.
| --- | --- |

סמל החברה מאז ינואר 2020
 נתונים כלליים
 מייסדים:  ג'וזף שנק, דריל זאנוק, ויליאם פוקס 
 תקופת הפעילות:  31 במאי 1935 – הווה (89 שנים) 
 חברת אם:  אולפני וולט דיסני 
 מיקום המטה:  Fox Plaza 
 קואורדינטות:  34°03′06″N 118°24′36″W﻿ / ﻿34.051600109582°N 118.40999497864°W﻿ / 34.051600109582; -118.40999497864 
 ענפי תעשייה:  תעשיית הסרטים 
 מוצרים עיקריים:  תוכנה 
 מנכ"ל:  סטייסי סניידר 
 עובדים:  2,300 (נכון ל־2018) 
  
 www.20thcenturystudios.com
 he
 
סמל החברה לפני ששונה שמה
אולפני המאה ה-20 (באנגלית: 20th Century Studios), או בשמה הקודם פוקס המאה ה-20 (20th Century Fox) היא חברה אמריקאית להפקה והפצת סרטים, הממוקמת בשכונת סנטרי סיטי שבלוס אנג'לס, קליפורניה, ממערב לבוורלי הילס. סרטי פוקס המאה ה-20 מופצים בישראל על ידי חברת א.ד. מטלון. החברה נמצאת בבעלות חברת וולט דיסני.
לחברה חברת-בת המפיקה סרטי אנימציה, Blue Sky Studios שפעלה עד 2021 ונסגרה.
החברה היא תוצאה של מיזוג מ-28 בדצמבר 1934 של שתי חברות סרטים – "סרטי פוקס" של ויליאם פוקס (1915) ו"סרטי המאה העשרים" (1933). החברה החדשה נוסדה על ידי דריל זאנוק וג'וזף שנק.
בחורף 2017 הודיעה חברת וולט דיסני שהיא מעוניינת לרכוש את האולפן. החברה קיבלה את הסכמת בעלי המניות לכך ב-27 ביולי 2018, והרכישה הושלמה ב-20 במרץ 2019. ב-2020, דיסני שינו את שם החברה ל"אולפני המאה ה-20".
הפקות בולטות לאורך השנים

סרטים בולטים שהופקו בסטודיו פוקס המאה ה-20 לאורך השנים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  שנות ה-60 של המאה ה-20 זורבה היווני (1964)  צלילי המוסיקה (1965) שנות ה-70 של המאה ה-20 מופע הקולנוע של רוקי (1975)  מלחמת הכוכבים - פרק 4: תקווה חדשה (1977) שנות ה-80 של המאה ה-20 מלחמת הכוכבים - פרק 5: האימפריה מכה שנית (1980)  מלחמת הכוכבים - פרק 6: שובו של הג'דיי (1983)  הטורף (1987)  הנסיכה הקסומה (1987)  בייבי אריזונה (1987)  מת לחיות (1988) שנות ה-90 של המאה ה-20 המספריים של אדוארד (1990)  שכחו אותי בבית (1990)  מת לחיות 2 (1990)  ברטון פינק (1991)  שכחו אותי בבית 2 (1992)  היה היו ביער (1993)  שקרים אמיתיים (1994)  לב אמיץ (1995)  מייטי מורפין פאוור ריינג'רס (1995)  מת לחיות 3 (1995)  היום השלישי (1996)  שכחו אותי בבית 3 (1997)  טיטניק (1997)  אנסטסיה (1997)  פאוור ריינג'רס טורבו: הסרט (1997)  מלחמת הכוכבים - פרק 1: אימת הפנטום (1999) |  העשור הראשון של המאה ה-21 אחי איפה האוטו שלי (2000)  אקס-מן (2000)  ממעמקי הגיהנום (2001)  מלחמת הכוכבים - פרק 2: מתקפת המשובטים (2002)  שכחו אותי בבית 4 (2002)  עידן הקרח (2002)  היום שאחרי מחר (2004)  גארפילד (2004)  טקסי בניו יורק (2004)  מלחמת הכוכבים - פרק 3: נקמת הסית' (2005)  רובוטס (2005)  עידן הקרח 2: נמסים מצחוק (2006)  גארפילד 2 (2006)  אני והמזל שלי (2006)  המתנה המושלמת (2006)  אלווין והצ'יפמאנקס (2007)  גארפילד הופך לאמיתי (2007)  משפחת סימפסון - הסרט (2007)  עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים (2009)  גארפילד וכח החיות (2009)  מר שועל המהולל (2009)  אלווין והצ'יפמאנקס 2 (2009)  אווטאר (2009)  לא ניתנת לעצירה (2010) |  העשור השני של המאה ה-21 סיפורי נרניה: המסע בדורך השחר (2010)  פרסי ג'קסון וגנב הברק (2010)  יומנו של חנון (2010)  מסעות גוליבר (2010)  ריו (2011)  יומנו של חנון 2 (2011)  אלווין והצ'יפמאנקס 3 (2011)  עידן הקרח 4: יבשת בתנועה (2012)  יומנו של חנון 3 (2012)  מת לחיות ביום טוב (2013)  הממלכה הסודית (2013)  פרסי ג'קסון וים המפלצות (2013)  ללכת בין דינוזאורים (2013)  היום השלישי 2 (2013)  ריו 2 (2014)  הרץ במבוך  (2014)  אלווין והצ'יפמאנקס 4 (2015)  הרץ במבוך: מבחני הכווייה  (2015)  עידן הקרח: מסלול התנגשות (2016)  אמונת המתנקש  (סרט) (2016)  דדפול (2016)  לוגאן - וולברין (2017)  בייבי בוס (2017)  קפטן תחתונים: הסרט (2017)  הרץ במבוך: תרופת המוות  (2018)  רפסודיה בוהמית (2018)  דדפול 2 (2018)  אליטה: מלאך קרב (2019) שנות ה-20 של המאה ה-21 יומנו של חנון (2021)  סיפור הפרברים (2021)  אווטאר: דרכם של המים (2022) |
ראו גם

ערכים על סרטי פוקס המאה ה-20
אוצ'י יושיטאקה

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
אוצ'י יושיטאקה (ביפנית: 大内 義隆, תעתיק בכתב לטיני: Ōuchi Yoshitaka)‏ (18 בדצמבר 1507 – 30 בספטמבר 1551) היה שליט פיאודלי יפני (דאימיו) בתקופת סנגוקו בתולדות יפן. הוא היה השליט השישה-עשר ממשפחת האצולה של בית אוצ'י ששלטה על המחוז ההיסטורי סוּאוֹ (周防国‏ Suō) שמרכזו היה בעיר ימאגוצ'י.
ביוגרפיה

ב-1522 נלחם אוצ'י יושיטאקה יחד עם אביו, אוצ'י יושיאוקי (大内 義興) במשפחת אמאגו (尼子氏) על השליטה במחוז אקי (安芸国 כיום מחוז הירושימה). עם מותו של יושיאוקי ב-1528 הפך יושיטאקה לראש משפחת אוצ'י. בשנות ה-30 של המאה ה-16 הוביל יושיטאקה משלחת צבאית לצפון קיושו והביס את משפחת שוני (少弐氏) והשתלט על האזור. לאחר שהבטיח את עורפו בצורה זו הוא החל ב-1540 להילחם שנית במשפחת אמאגו ועד 1541 השתלט כליל על מחוז אקי.
עם זאת, פלישה למחוז איזומו (出雲国 כיום חלקו המזרחי של מחוז שימאנה) הסתיימה באסון כאשר מספר רב מחייליו ובהם בנו המאומץ, אוצ'י האורמוצ'י, נהרגו בקרב כנגד אמאגו הארואיסה. התבוסה חיסלה את שאיפותיו להרחיב את נחלותיו והוא הקדיש את מרצו לאומנות ותרבות.
השליטים הכפופים לו נחלקו לשני מחנות. המחנה שהוביל סגארה טאקטו (相良 武任‏ 1551-1498) רצה שמשפחת אוצ'י לא תעשה דבר מעבר לשמירה על השליטה בנחלותיה הקיימות, והמחנה השני אותו הוביל סואה הארוקאטה (陶 晴賢‏ 1555-1521) שאף להמשיך להתרחב. יושיטאקה בחר באנשים מהמחנה הראשון כיועציו וב-1551 התמרד המחנה בראשות הארוקאטה והביס את כוחותיו של יושיטאקה תוך כמה ימים. טאקטו הוצא להורג ויושיטאקה נאלץ לבצע ספוקו לאחר שחיבר את פואמת המוות שלו:
הן המנצח

והן המנוצח הם

לא יותר מטיפות של טל,

אבל ברקים –

כך אנו צריכים לראות את העולם.
תרומתו לראשית הנצרות ביפן

מאוקטובר ועד דצמבר 1550 התגוררו המיסיונר הישועי פרנסיסקו חאווייר ובני לווייתו בימאגוצ'י שהייתו בירתו של יושיטאקה. חאווייר, שהיה המיסיונר הנוצרי הראשון שהגיע ליפן, הטיף לתושבי העיר כשהוא קורא טקסטים שתורגמו ליפנית מתוך ספר הכתוב באותיות לטיניות, כשהאח פרננדס, אחד מבני לווייתו שהצליח יותר מהאירופאים האחרים ללמוד יפנית, משמש כמתורגמן לשאלות הקהל. העניין שעורר גרם להזמנתו לחצרו של אוצ'י יושיטאקה. הפגישה כמעט והסתיימה באסון. פרננדס קרא בקול קטעים מהדוקטרינה הנוצרית המתורגמת ליפנית שבה תקף, בין השאר, את תופעת מעשה סדום, שאת מבצעיה כינה "מזוהמים יותר מחיה חסרת שכל". הגדרה זו הרגיזה מאוד את הדאימיו, אך הוא הסתפק בהפסקת הפגישה בחטף.
במרץ 1551 חזר חאווייר לימאגוצ'י, והפעם הוא הביא עמו לאוצ'י יושיטאקה מתנות שהתעד להביא במקור ל"מלך יפן", כאשר הפליג חיפן מגואה שבהודו. יושיטאקה התרשם והרשה לחאווייר להטיף בתחומי שלטונו, וחאווייר שהה בימאגוצ'י עד אוגוסט 1551. בתקופה קצרה זו הצליח חאווייר להמיר את דתם של כ-500 איש, מרביתם סמוראים או אנשים הקשורים לחצר הדאימיו. קהילה נוצרית קיימת ביאמגוצ'י עד היום.
הערות שוליים

↑  Death Poems
↑  Hubert Cieslik, Early Jesuit Missionaries in Japan 1, St. Francis Xavier
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277536305171  ISNI: 0000 0000 8234 419X  LCCN: n88062020  NDL: 00625155  SUDOC: 250714744  VIAF: 53233683   WorldCat (עם VIAF): 53233683
אוליבר אבילגור

אוליבר אבילגור נילסן (בדנית: Oliver Abildgaard Nielsen; נולד ב-10 ביוני 1996) הוא כדורגלן דני, המשחק בעמדת הקשר במועדון קומו.
קריירת מועדונים > אולבורג

אבילגור ערך את הופעת הבכורה במדי אולבורג בולדספילקלאב בקיץ 2015 יחד עם ג'ניק פוהל מסגל הנוער של אולבורג.
ב-20 ביולי 2015, אבילגור עלה בהרכב הפותח של קבוצתו במשחק נגד אסביירג בגיל 19. אבילגור היה אחראי לעבירה שהובילה לבעיטות העונשין במשחק שהעניק לקבוצה היריבה את היתרון, אך הוא גם הבקיע את שער השוויון. המשחק הסתיים בתוצאה 1–1. ב-9 בספטמבר 2015, הוא זכה בגביע הדני - כשנכלל בהרכב במשחק הגמר נגד ונדסיסל.
קריירת מועדונים > רובין קאזאן

ב-3 בפברואר 2020, הוא הושאל למועדון הרוסי רובין קאזאן עד 30 ביוני 2020 עם אופציה לרכישה, שרובין מימשה ב-24 ביוני כשרכשה אותו תמורת מיליון אירו.
קריירה בנבחרת

בשנת 2019 זומן לנבחרת הצעירה של דנמרק והשתתף ביורו הצעירות 2019.
הערות שוליים

↑  "Tre talenter får chancen i Superligatruppen". AaB. 13 ביוני 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "AAB VS. ESBJERG 1 - 1". scoresway.com. 20 ביולי 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ung AaB'er om vild debut: En stor oplevelse". AaB. 20 ביולי 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-09-13. נבדק ב-2020-06-24. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  AaB udlejer indtil 30. juni 2020 Oliver Abildgaard til den russiske klub FC Rubin Kazan på en aftale med købsoption, aabsport.dk, 3 February 2020
↑  "Германия (до 21) VS. Дания (до 21) 3:1" (באנגלית). soccerway.com. 2019-06-17.
אוקה (אמנויות לחימה)

אוקה, בצד שמאל, סופג את ההתקפה בביצוע גלגול
האוּקֶה (ביפנית: 受け) באמנויות לחימה יפניות הוא מי שמקבל את הטכניקה. כלומר הוא מי שעליו הנגה, או הטורי מתאמן.
תפקיד האוקה

תפקידו של האוקה משתנה בין אמנות לאמנות. לדוגמה באייקידו וכן בקאטות בג'ודו האוקה תוקף את הנגה, וזה צריך לבצע עליו את הטכניקה. בג'יוג'יטסו תלמיד מתחיל מבלה את רוב זמנו בתור האוקה, ואילו באמנויות המבוססות על כלי נשק דווקא המורה הוא האוקה כאשר התלמידים מתקיפים אותו.
האוקה צריך למעשה לדעת איך להגיב בגופו למה שקורה סביבו, ואיך לא להפגע כשמוצעת עליו טכניקה. לפעולה של האוקה קרואים "אוקמי" (受け身), בתרגום חופשי קבלה על הגוף. רוב הפעולות של האוקה מסתיימות בנפילה כלשהי, או שהוא מתגלגל או שהוא נופל ישרות, או שבן הזוג שלו מבצע עליו נעילה או בריח, בכל מקרה על האוקה לדעת כיצד להזיז את גופו כדי למנוע נזק. ישנן גם אמנויות שבהן בשלבים מתקדמים האוקה יכול לנסות להפוך את הטכניקה ואז הוא הופך לנגה והנגה נהיה לאוקה.
כדי להיות אוקה טוב צריך לעבוד על גמישות ועל הבנת תנועה. כמו כן צריך להכיר נפילות מסוימות כמו "זנפו קייטן" (前方回転,)  כלומר גלגול קדימה. התכונה החשובה ביותר של האוקה היא הערנות והמאפשרת לו להגיב בזמן היטב לנעשה לו.