stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עקבות (סדרת טלוויזיה)
דמויות

גלינה רוגוזינה (אולגה קופוסובה) - אל"ם, בעלת תואר לרפואה, ראש השמ"פ. (מפרק 1)
ניקולאי קרוגלוב (ולדימיר טשליקוב) - סרן בכיר, סגן ראש השמ"פ. (מפרק 1)
ולנטינה אנטונבה (אנה דנקובה) - חוקרת מקרי מוות. (מפרק 1)
פטר רומשין (ולדימיר שושניקוב) - פרופסור וחוקר מקרי מוות. (פרקים 1–409 ו-551)
איוון טיכנוב (יבגני קולקוב) - מתכנת, ביולוג וראש מחלקת מחשוב (מפרק 1)
טטיאניה בליה (אולגה זיגר) - מתמחה בבליסטיקה, סגנית/סרן, בלשית. (פרקים 2–335 ומפרק 928)
סרגיי מייסקיי (פבל שובאב) - סרן, קצין בכיר. (מפרק 3)
דריה מקסימובה (טניה איסקובה) - מתכנתת, כימאית. (פרקים 23–110)
קונסטנטין קוטוב (אנדרי לברוב) - סרן, בלש. (פרקים 25–909 ומפרק 1060)
איגור שוסטוב (סרגיי פיאורו) - סרן, מתמחה בבליסטיקה, בלש. (מפרק 27)
קונסנטין ליסיטין (גיאורגי טסליה-גרסימוב) - סרן בכיר. (מפרק 27)
סרגיי בלוזרוב (אולג אוסיפוב) - מתכנת, ביולוג. (פרקים 31–508)
אקטרינה גורדאבה (אולגה נדובודינה) - סרנית בכירה. (פרקים 39–90)
אלה סמנצ'וב (אנסטסיה גרוזדבה) - עוזרת. (פרקים 87–489)
אלנה שוסטוב (אלנה גורוביסינה) - סגנית בכירה, מתכנתת, אשתו של איגור שוסטוב. (פרקים 118–242)
יוליה סוקולובה (יוליה ואישנור) - קפטנית, בלשית. (פרקים 118–553)
אוקסנה אמילינה (אנסטסיה גולימובה) - סרן, מתכנתת. (מפרק 263)
בוריס שלובנוב (אולג וולקמן) - חוקר מקרי מוות, לשעבר מנתח פלסטי. (מפרק 448)
פאול גרניק (סטניסלבה ארקליאבסקי) - מפקד, בלש. (מפרק 547)
אנדרי חולדוב (רוסלן ססין) - מפקד, מתכנת. (מפרק 566)
מרגריטה בלסנובה (נינה גוגאבה) - מפקדת, בלשית. (פרקים 572–847)
סטפן דנילוב (סרגיי קובלנקו) - מפקד, בלש. (מפרק 632)
רומן אריסטוב (ולדיסלב מלנקו) - סרן בכיר. (מפרק 668)
אולגה דוניבה (אלכסנדרה פופובה) - סרן, בלשית. (מפרק 925)
אליונה (מריאנה קטבה) - מנהלת משרד. (פרקים 4–57)
אנדרי רומנוב (סרגיי לביגין) - חניך, עובד בשמ"פ. (פרקים 17 ו-21)
אלקסי וינוגרדוב (אלכסי קוליצ'קוב) - מפקד, עובד בשמ"פ. (פרקים 23, 24 ו-26)
ויקטוריה גרומובה (קלנה ניקיטינה) - מתכנתת, מחליפה את איוון טיכנוב. (פרקים 24 ו-27)
ולרי (אולג זהיריטסקי) - חניך, עובד בשמ"פ. (פרקים 26, 28-30 ו-33)
דריה גורדבה (אירינה מדבדבה) - עוזרת מעבדה, מחליפה את איוון טיכנוב. (פרק 32)
ניקולי וינוגרדוב - מפקד שמ"פ. (פרקים 90–102)
אנה שמלבה (ולריה סקורוקהודובה) - מפקדת, מתמחה בבליסטיקה. (פרקים 385, 388 ו-390)
אנדרי מורוזוב (ולדימיר סמירנוב) - סרן, מתכנת. (פרקים 545, 548, 550 ו-551)
אליה דנילוב (וסבולוד גרינבסקי) - בלש. (פרקים 613 ו-614)
אולגה גורוקהבה (יקטרינה פיליפנקו) - סרן, בלש. (פרקים 868 ו-880)
בובנוב (סרגי בטרק) - מומחה לעתיקות. (פרק 859)
טאיסיה קפלניץ' (אלנה קליבקו) - עדה בחקירה. (פרק 1062)
רומן סולטאנוביץ' - מקים השמ"פ. (פרקים 5-1)
צילום

תהליך הצילום היה מאוד אינטנסיבי: שישה פרקים בכל יום צילום. בחודשים הראשונים לפרויקט, הצילומים יכלו להארך עד 18 שעות ליום ואחר כך עד 12 שעות ליום. הרבה שחקנים, כולל שחקנים ראשים, לא שרדו את המרתון של הצילומים ופרשו מהפרויקט. בזמן הצילום של הפרק ה-450, השתתפו בסדרה בסך הכל 3,500 שחקנים.
לצילומי הסדרה, נבנה מבנה אשר מהווה משרד עתידני שבו: מעבדה, חדר ישיבות, חדר מתים, חדר חקירות, וכן הלאה. כמו כן, היו מספר מקרים שבהם אזרחי רוסיה התלוננו לשמ"פ, משום שהם לא ידעו כי הארגון המוצג בסדרה הוא בדיוני. שירות העיתונות של מנהל משרד פנים בפרימוריה ביקש מהתושבים להיזהר מהונאות שבהם אנשים מציגים את עצמם כעובדי שמ"פ.
הסדרה נחשבת לעיבוד רוסי לסדרה "CSI".
פרסים ומועמדויות

פרס TEFI:
2009 - סדרות הטלוויזיה הטובות ביותר
2011 - סדרות הטלוויזיה הטובות ביותר
2012 - הבמאי הטוב ביותר של סדרות טלוויזיה/סרטים
הערות שוליים

↑  Список серий (ТОЛЬКО ДЛЯ ЧТЕНИЯ) | Сериал "След" | ВКонтакте
↑  Где искать "След"?, ‏‏11 בספטמבר 2011 (ברוסית)
↑  Сериал «След»: прорыв в будущее или лакировка действительности, ‏‏11 בנובמבר 2007 (ברוסית)
↑  מאמר דעה על הסדרה (ברוסית)
↑  על דירוג הסדרה באתר kommersant.ru (ברוסית)
↑  אוקסנה קלינינה, Ольга Копосова: «В «Следе» я готова сниматься еще хоть тысячу серий!», ‏‏5 באפריל 2011 (ברוסית)
↑  מריה קוליבנובה, Сериал «След» потерял крупного специалиста, ‏‏24 בספטמבר 2009 (ברוסית)
↑  Куда приведёт «След»?, ‏‏12 באפריל 2010 (ברוסית)
↑  אוקסנה גלילינה, Сериал «След»: Отпечатки пальцев проявляют с помощью шампуня, ‏‏6 באוגוסט 2009 (ברוסית)
↑  Потерпевшие приморцы жалуются в мифическую организацию, ‏‏11 במרץ 2012 (ברוסית) (ארכיון)
↑  В Стерлитамаке мошенник, представляясь сотрудником Федеральной экспертной службы, забирал у подростков мобильники, ‏‏11 באפריל 2009 (ברוסית)
↑  21 награда ТЭФИ - у Первого канала, ‏‏30 במאי 2012 (ברוסית)
↑  Наш сериал СЛЕД получил ТЭФИ! сериал "След" стал победителем в номинации "Лучший телесериал" на премии ТЭФИ!, ‏‏1 ביוני 2012 (ברוסית)
עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני

עבדאללה בן נאסר בן ח'ליפה אאל ת'אני  (בערבית: عبد الله بن ناصر بن خليفة آل ثاني; נולד ב-1959[דרושה הבהרה]) הוא פוליטיקאי קטרי אשר כיהן כראש ממשלת קטר.
אאל ת'אני הוא קרוב משפחה של האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני ונינו של אחמד בן מוחמד אאל ת'אני.
אאל ת'אני למד במכללה צבאית בממלכה המאוחדת, שם סיים את לימודיו בשנת 1984. למד גם בביירות שבלבנון. בתקופה זו הצטרף אאל ת'אני לצבא הקטרי. הוא התקדם בצבא עד דרגת תת-אלוף שהוענקה לו בספטמבר 2004.
אאל ת'אני נשוי עם שישה ילדים.
דרמטילומניה

הפרעת חיטוט בעור (Excoriation of skin), המכונה גם דרמטילומניה, מתאפיינת בהתנהגות חזרתית וכפייתית של חיטוט בעור, המובילות לנזק ברקמות.
בעבר, נחשבה ההפרעה לנגזרת של הפרעות שליטה בדחפים, אך כיום היא מופיעה כקטגוריה אבחונית נפרדת, כאשר עדיין קיימת מחלוקת בין השתייכותה לספקטרום של הפרעה טורדנית-כפייתית (OCD) או כהפרעה המשויכת להרגלים כפייתיים מזיקים בעור – ‏Body-focused repetitive behaviors‏ (BFRBs), בדומה להפרעת תלישת שיער וכסיסת ציפורניים כפייתית. כמו כן, נמצא קשר מנגנוני עם הפרעות דיכוי תנועה וטיקים וכן עם הפרעות השייכות לקשת טורדנית כפייתית.
על פי הנתונים הרפואיים, כפי שמופיעים בסקרים אפידמיולוגיים, שכיחותה של הפרעת חיטוט בעור נעה בין 3%–5% בקרב האוכלוסייה הכללית. במחקרים אחרונים מקובל לסווג הפרעה זו תחת הפרעות של התנהגות חזרתית הקשורה לגוף (behaviors repetitive focused body – s’BFRB). בנוסף, נמצא קשר מנגנוני עם הפרעות דיכוי תנועה וטיקים וכן עם הפרעות השייכות לקשת טורדנית:
סוג קומפולסיבי – בו תכלית הגירוד היא להפחית חרדה אובססיבית (לכן נחשב טקס קומפולסיבי)
סוג אימפולסיבי – בו תכלית הגירוד היא הקלה גופנית (לכן נחשב התנהגות דחפית)
סוג מעורב – בו מתקיימים במקביל שני הסוגים הקודמים
הערות שוליים

↑  מרכז רפואי בילינסון, הנפש והעור, באתר מרכז רפואי בילינסון
↑  Smitha Bhandari, Understanding Body-Focused Repetitive Behaviors, WebMD, ‏1 September 2022
↑  אורי מנדלקורן, נפתלי אדרי, בין עור ברווז לעור פיל, פסיכודרמטולוגיה וטיפול בבעיות עור, באתר פסיכואקטואליה, ‏ינואר 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007595201105171  LCCN: sh2010012342
אליפות צרפת בטניס 1948

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  19 במאי 1948 – 30 במאי 1948 (12 ימים) 
 מספר תחרות:  47 
 עיר מארחת:  אצטדיון רולאן גארוס 
 זוכה:  גברים:פרנק פרקר (ארצות הברית) נשים:נלי לנדרי (צרפת) זוגות גברים:לנרט בריילין (שוודיה)/ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה) זוגות נשים:דוריס הארט ופטרישה טוד (ארצות הברית) זוגות מעורבים: פטרישה טוד (ארצות הברית)/ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה)
 
 → אליפות צרפת הפתוחה 1947 אליפות צרפת הפתוחה 1949 ← 
 
אליפות צרפת 1948 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-19 במאי והסתיימו ב-30 במאי. זו הייתה האליפות ה-47 מאז ייסודה.
התחרות > תחרות הגברים

בתחרות זו השתתפו 92 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
פרנק פרקר (ארצות הברית ארצות הברית), ניצח בתחרות
יוז'ף אשבות (הונגריה הונגריה), מנצח תחרות 1947, הודח בסיבוב השני
ג'ון ברומיץ' (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הראשון
אריק סטרג'ס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודח ברבע הגמר
מרסל ברנר (צרפת צרפת), הודח ברבע הגמר
ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הפסיד בגמר
באדג' פאטי (ארצות הברית ארצות הברית), הודח בחצי הגמר
ג'ובני קוצ'לי (איטליה איטליה), הודח ברבע הגמר
פרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה), הודח בסיבוב הרביעי
דרגוטין מיטיץ' (יוגוסלביה יוגוסלביה), הודח בסיבוב הרביעי
טוני מוטרם (בריטניה בריטניה), הודח בסיבוב הרביעי
יוסיפ פלדה (יוגוסלביה יוגוסלביה), הודח בסיבוב הרביעי
פיליפ ושר (בלגיה בלגיה), הודח בסיבוב הרביעי
לנארט בריילין (שוודיה שוודיה), הודח ברבע הגמר
מרצ'לו דל בלו (איטליה איטליה), הודח ברבע הגמר
ולדיסלב סקונצקי (פולין פולין), הודח בסיבוב השני
מנצח תחרות של שנת 1947 יוז'ף אשבות (הונגריה הונגריה) הודח בסיבוב השני. בגמר התחרות פרנק פרקר (ארצות הברית ארצות הברית) נפגש עם ירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) וניצח ב-4 מערכות.
התחרות > תחרות הנשים

בתחרות הנשים השתתפו 50 טניסאיות שחולקו ל-4 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה בחצי הגמר
פטרישה טוד (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחת תחרות 1947, הודחה בחצי הגמר
נלי לנדרי (צרפת צרפת), ניצחה בתחרות
שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידה בגמר
ז'וז'ה קרמצ'י (הונגריה הונגריה), הודחה בסיבוב השני
מרי פרנטיס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
אנליזה בוסי (איטליה איטליה), הודחה ברבע הגמר
הלן ריבני (ארצות הברית ארצות הברית), הודחה ברבע הגמר
קולט רוסמבר (בונה) (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי
מרטה פטרדי (הונגריה הונגריה), הודחה בסיבוב השלישי
מרים דה בורמן (בלגיה בלגיה), הודחה בסיבוב השלישי
ז'קלין פטורני (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי
אליס וייוורס (לוקסמבורג לוקסמבורג), הודחה בסיבוב השני
באה קאריס (בריטניה בריטניה), הודחה בסיבוב השלישי
ארלט האלף (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי
ז'קלין בוטין (צרפת צרפת), הודחה בסיבוב השלישי
מנצחת תחרות 1947 פטרישה טוד (ארצות הברית ארצות הברית) הודחה בחצי הגמר. במשחק הגמר נלי לנדרי (צרפת צרפת) נפגשה עם שירלי פריי (ארצות הברית ארצות הברית) וניצחה ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו מספר זוגות. במשחק הגמר לנרט בריילין (שוודיה שוודיה) וירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) נפגשו עם הארי הופמן ופרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו אותם ב-3 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 22 זוגות. מזוג מנצחות תחרויות 47–1946 רק לואיז ברוף השתתפה השנה. במשחק הגמר דוריס הארט ופטרישה טוד (ארצות הברית ארצות הברית) ניצחו את שירלי פריי ומרי פרנטיס (ארצות הברית ארצות הברית) בשתי מערכות.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 46 זוגות. מנצחי תחרות 1947 שיילה סאמרס ואריק סטרג'ס (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) לא השתתפו השנה. במשחק הגמר פטרישה טוד (ארצות הברית ארצות הברית) וירוסלב דרובני (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) נפגשו עם דוריס הארט (ארצות הברית ארצות הברית) ופרנק סג'מן (אוסטרליה אוסטרליה) וניצחו בשתי מערכות.
פרנק פרקר, מנצח התחרות
הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת

הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת או הפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת (באנגלית: Complex post-traumatic stress disorder או בקיצור C-PTSD) היא הפרעה נפשית חמורה המופיעה כתגובה לאירועי חיים טראומטיים. ההפרעה מאופיינת בסימפטומים פוסט-טראומתיים וכן בהפרעות מתמשכות בזהות, ביחסים ובוויסות רגשות. הסימפטומים האלה יוצרים פגיעה ניכרת בתפקוד האישי, המשפחתי, החברתי, החינוכי והמקצועי. ההפרעה יכולה להתפתח בעקבות מאורע או רצף של אירועים מאיימים או מחרידים באופן קיצוני. בדרך־כלל מדובר באירועים מתמשכים או חוזרים שקשה להימלט מהם. אלה כוללים מצבים כמו אלימות מתמשכת במשפחה, התעללות פסיכולוגית, חברתית, מינית או גופנית ממושכת, כמו גם מצבים בלתי שגרתיים של עינויים ועבדות.
מושגים קרובים

קיימים מספר מושגים דומים הקשורים בחוויות טראומטיות ובהשפעתן על הפרט.
טראומה נפשית היא חוויה מטרידה היוצרת רגשות בעוצמה העלולה להשפיע לאורך זמן על עמדות, התנהגות ורגשות.
טראומה משנית היא טראומה הנגרמת למי שמטפלים בשורדי טראומות, כמו עובדים סוציאליים או מגישי עזרה ראשונה.
נפגע חרדה הוא אדם המפגין סימני חרדה חריפים מיד לאחר אירוע טראומתי. זוהי אינה אבחנה רפואית אלא מושג כללי השכיח בישראל.
התקף חרדה הוא תחושת פחד עזה בהיעדר סכנה מציאותית.
הפרעת דחק חריפה היא הפרעה נפשית המתרחשת בעקבות גורם דחק טראומתי, הנמשכת פחות מארבעה שבועות.
הפרעת דחק פוסט-טראומטית היא הפרעה נפשית הנמשכת מעל ארבעה שבועות.
הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת היא סוג של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, שנגרמת מאירועים קיצוניים יותר, וגורמת להשלכות קיצוניות יותר.
הפרעת הסתגלות היא קבוצה של הפרעות נפשיות המתרחשות בעקבות אירועים מעוררי דחק, אך לא מאיימים.
הסובלים מההפרעה נמצאים בקבוצת סיכון לפתח התמכרות לסמים ואלכוהול, במיוחד כאשר אינם מקבלים מענה או טיפול.
היסטוריה

פוסט-טראומה מורכבת הייתה קיימת לאורך ההיסטוריה, אך היא הוגדרה לראשונה בשנת 1992, על ידי פרופסור ג'ודית לואיס הרמן, פסיכיאטרית, מרצה וחוקרת מהרווארד, בספרה "טראומה והחלמה". בספר, הרמן הגדירה את ההפרעה ככזו שמתפתחת עקב היסטוריה של הימצאות בשליטה רודנית לפרק זמן ממושך (חודשים עד שנים). הדוגמאות שהיא נתנה כוללות בני ערובה, שבויי מלחמה, ניצולי מחנות ריכוז, פליטים או כתות וכוללים גם את מי שהיו נתונים לשליטה בחיי המין והמשפחה, כולל נפגעי הכאה במשפחה, התעללות גופנית ומינית בילדים וניצול מיני מאורגן. הרמן הציעה את האבחנה מכיוון שהאבחנה "הפרעת דחק פוסט-טראומתית" לא תיארה במדויק את כלל ההשלכות של הימצאות במצבי שבי, אלא הייתה מבוססת על אבטיפוס של נפגעי קרב, אסון ואונס.
לאורך שנות השבעים, ועד לכניסתה של האבחנה "הפרעת דחק פוסט טראומטית" למדריך הסיווג הפסיכיאטרי ה-DSM בשנת 1980, נערכו מחקרים על פוסט-טראומה בעיקר בקרב גברים מארצות-הברית אשר חזרו ממלחמת וייטנאם. עוד בשנות השבעים קמו חוקרות שהציעו אבחנות חלופיות: בשנת 1974 הציעו האחות אן וולברט ברג'ס (Ann Wolbert Burgess, (אנ') והסוציולוגית לינדה ליטלה הולמסטרום (Lynda Lytle Holmstrom), להשתמש באבחנה של "תסמונת טראומה בעקבות אונס" - אבחנה שבסופו של דבר לא אומצה על ידי מדריכי הסיווג הפסיכיאטריים המרכזיים, כמו ה-DSM וה-ICD. במידה מסוימת, העבודה של הרמן ממשיכה את העבודה של ברג'ס והולמסטרום - אך החידוש בהצעה שלה הוא שהיא אינה מבחינה בין פגיעה מינית לפגיעה בקרב או בתאונת-דרכים, אלא בין טראומה חד-פעמית לבין פגיעה מתמשכת, של מי שנמצא תחת שליטה פיזית או פסיכולוגית של הפוגע בו (למשל, במצבי שבי או בפגיעות במשפחה מגיל צעיר).
בשנת 2018 הוכנסה לראשונה האבחנה ל־ICD-11. עם זאת, ישנם עדיין חילוקי דעות מקצועיים באם להכניס את האבחנה לספר האבחנות הפסיכיאטרי DSM-VI שעתיד להתפרסם. בהגדרה החדשה של פוסט טראומה מורכבת מדגישים את הסימפטומים של ההפרעה, ופחות את משך הטראומה.
אפידמיולוגיה

אירועי דחק קיצוניים שכיחים באוכלוסייה. על פי דו"ח של ה-OECD 35% מהנשים דיווחו על כך שעברו אלימות פיזית או מינית או שתיהן. כמעט כל אסיר (כלא, מאסר פוליטי, מחנה פליטים וכו') חווה טראומה מתמשכת. במקרים של מחנות פליטים ומאסרים פוליטיים או צבאיים, לרוב מדובר גם בעינויים. 1 מכל 7 ילדים עובר פגיעה מינית במשפחה, אשר כמעט תמיד היא פגיעה מתמשכת.
פוסט-טראומה מורכבת היא פחות שכיחה מפוסט-טראומה רגילה. בשנת 2018 נערך מחקר על מדגם מייצג של כ-1,000 איש בישראל. תוצאות המחקר הראו ש-9% מהאוכלוסייה סובלים מפוסט-טראומה, ועוד 2.6% סובלים מפוסט-טראומה מורכבת. בעולם, שכיחות ההפרעה באוכלוסייה הכללית נע בין 1-8%. בקרב השוהים במוסדות לבריאות הנפש, שכיחות ההפרעה יכולה להגיע גם ל-50%. בקרב פליטים ומחפשי מקלט השכיחות נעה בין 16-38%. מחקר על כבאים בריטיים מצא של-15% הייתה פוסט-טראומה מורכבת ול-7% נוספים הייתה פוסט-טראומה רגילה. מחקר על מי ששירתו בצבא האמריקאי מצא ש13% סבלו מפוסט טראומה מורכבת ועוד 21% מפוסט-טראומה רגילה.
ככל שעולה מספר הטראומות אליהם נחשף האדם, כך עולה הסיכון שיסבול מפוסט-טראומה מורכבת, במיוחד אם מדובר בטראומה בילדות.
בעוד שפוסט-טראומה רגילה שכיחה יותר בקרב נשים ובקרב צעירים, דפוס זה לא קיים בפוסט-טראומה מורכבת, השכיחה באותה המידה בשני המינים ובקבוצות גיל שונות.
אבחנה

האבחנה של הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת היא אבחנה פסיכיאטרית חדשה יחסית. האבחנה נוספה לספר האבחנות הבינלאומי של ארגון הבריאות העולמי (ICD) במהדורה ה-11, בשנת 2018. האבחנה נוספה לאבחנה של הפרעת דחק פוסט-טראומטית, ושתיהן מקוטלגות תחת הקטגוריה של הפרעות הקשורות לדחק. נשקלה האפשרות להוסיף את האבחנה גם לספר האבחנות הפסיכיאטרי DSM-IV, תחת השם הפרעה של דחק קיצוני, אך ההצעה נדחתה בשל מחסור בביסוס מחקרי. החלטה דומה התקבלה גם בניסוח DSM-V.
האבחנה של פוסט-טראומה מורכבת דורשת חוויה של גורם דחק טראומתי המוגדר כמאיים או נוראי באופן קיצוני. גורם הדחק יכול להיות אירוע חד פעמי או סדרה של אירועים. בניסוחים מוקדמים יותר של הקריטריונים לאבחנה, נדרשה חוויה של אירוע דחק מתמשך או חוזר. לפי ICD 11 הדבר אינו הכרחי, והקשר בין אופי האירוע הטראומתי לבין סוג הפרעה המתפתחת אינו עקבי. אדם שחווה התעללות מינית מתמשכת בילדות עלול לפתח הפרעה פוסט-טראומטית מורכבת, אך הוא יכול גם לפתח הפרעת דחק פוסט-טראומטית, ואולי לא לפתח אף הפרעה נפשית. ההשלכות של החשיפה לדחק קשורות לחוסן הנפשי הביולוגי של האדם ולקיומם של גורמי חוסן סביבתיים, כמו תמיכה חברתית והורות קשובה ואוהבת. מי שחוותה מאורע חד-פעמי וקיצוני, למשל אישה שחוותה את הרצח של בנה, לא בהכרח תפתח הפרעת דחק פוסט-טראומטית רגילה. אם גורמי החוסן שלה אינם חזקים, היא עלולה לפתח הפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת.
על מנת לקבל את האבחנה נדרשת עמידה בשלושה הקובצי סימפטומים הקיימים בהפרעת דחק פוסט-טראומטית, וכן עמידה בעוד שלושה הקבצים ייחודיים. שלושת הקובצי הסימפטומים של הפרעת דחק פוסט-טראומטית הם:
חוויה מחדש של האירוע הטראומתי
הימנעות מתזכורות ביחס לטראומה
חוויה של איום בהווה
שלושת הקובצי הסימפטומים של הפרעת הדחק הפוסט טראומטית המורכבת הם:
בעיות בוויסות רגשי
דימוי עצמי שלילי
קשיים ביצירה ושמירה על קשרים בין-אישיים
אבחנה > ילדים ונוער

בילדים ובבני נוער משתמשים באותם הקריטריונים כדי לאבחן את ההפרעה. עם זאת, הסימפטומים יכולים להיראות מעט שונים. לדוגמה, בעיות בוויסות רגשי יכולות להתבטא בהתקפי זעם, קשיים ביחסים בינאישיים יכולים להתבטא ביחס מתנגד למורים והתנהגות דיסיוציאטיבית יכולה להתבטא בחלומות בהקיץ או קשיים בקשב.
התקופה בה התרחשו האירועים הטראומתיים יכולה להשפיע על אופי ההפרעה. כאשר הטראומות נחוות בילדות, ניתן לראות פגיעה בדפוסי ההיקשרות. כאשר הטראומות נחוות בגיל ההתבגרות, ישנה פגיעה בבניית הזהות העצמית וברכישת ערכים ומוסר. כאשר הטראומות נחוות בבגרות המוקדמת, ישנם קשיים בלקיחת אחריות על אנשים או על משימות.
אבחנה מבדלת > הפרעת דחק פוסט-טראומטית

גם הסובלים מפוסט-טראומה וגם הסובלים מפוסט-טראומה מורכבת חווים סימפטומים של חוויה מחדש של האירוע הטראומתי, הימנעות ממצבים המזכירים את הטראומה ותחושת איום בהווה. אך פוסט-טראומה מורכבת כוללת גם מאפיינים ייחודיים כמו בעיות בוויסות הרגשי, דימוי עצמי שלילי וקשיים בניהול קשרים בינאישיים. בעוד שהסימפטומים הפוסט-טראומטיים באים והולכים, הסימפטומים הייחודיים להפרעה המורכבת הם עקביים ונרחבים, ומתבטאים במגוון רחב של הקשרים בחיים, גם ללא קירבה לגורם הטראומה. בשל ריבוי הסימפטומים בהפרעת דחק פוסט-טראומטית מורכבת, הפגיעה בתפקוד ובאיכות החיים גבוהה יותר.
אבחנה מבדלת > הפרעת אישיות גבולית

אנשים עם הפרעת אישיות גבולית סובלים אף הם מקשיים בוויסות רגשות, דימוי עצמי ויחסים בינאישיים. יחד עם זאת, קיימים הבדלים בין שתי ההפרעות. אחד ההבדלים הוא שהפרעת אישיות גבולית לא דורשת חוויה של אירוע טראומתי. אף על פי שאנשים עם הפרעת אישיות גבולית מדווחים לעיתים על חוויות טראומטיות, הן לא מהוות את מוקד ההפרעה או הטיפול. הבדל נוסף הוא שאנשים עם הפרעת אישיות גבולית נוטים יותר לאימפולסיביות, פגיעה עצמית ואובדנות. הבדל נוסף הוא שבקרב אנשים עם פוסט טראומה מורכבת, הדימוי העצמי הוא יציב ושלילי בעוד שלאנשים עם הפרעת אישיות גבולית, הדימוי העצמי אינו יציב. למרות ההבדלים הללו, יש הטוענים כי בשל הדמיון הגבוה בין שתי ההפרעות, ייתכן שיש לקבץ אותן יחד תחת אותה קטגוריה.
תחלואה נלווית

יש כמה מחלות שיכולות להתלוות לפוסט-טראומה מורכבת.
הפרעות דיסוציאטיביות - הפרעות נפשיות המתאפיינות בהפרעה פתאומית או הדרגתית בתפקוד האינטגרטיבי הנורמלי של הזיכרון, התודעה או תפיסת הסביבה. ההפרעות הללו קשורות במידה רבה לחוויות ילדות טראומטיות. הנטייה לדיסוציאציה גבוהה יותר בקרב אנשים עם פוסט-טראומה מורכבת, כאשר בין 29-77% מהם סובלים מסימפטומים דיסוציאטיביים.
תסמינים דמויי פסיכוזה
הפרעות מצב רוח ואובדנות
הפרעה טורדנית כפייתית (OCD)
הפרעות אכילה
הפרעות חרדה
פתופיזיולוגיה

לפוסט טראומה מורכבת יש מאפיינים נוירוביולוגיים. בקרב אנשים עם פוסט טראומה מורכבת ישנה הפחתה בנפח של ההיפוקמפוס, האמיגדלה, האינסולה, הפיתול סובב ההיפוקמפוס, ופיתול החגורה הקדמי. מחקרי הדמיה מראים שבזמן של עיבוד איום, לאנשים עם פוסט טראומה מורכבת יש פעילות יתר באמיגדלה ובאינסולה.
חוויות ילדות שליליות קשורות להשלכות נוירוקוגניטיביות שליליות הקשורות לזיכרון עבודה, שליטה באינהיביציה והתמודדות עם לחץ. סוף הילדות (9-13) היא תקופה רגישה להתפתחות המערכת הלימבית (האמיגדלה וההיפוקמפוס) ואזורים הקשורים בוויסות לחץ (הקורטקס הפרהפרונטלי).
טיפול > פסיכותרפיה

מכיוון שההפרעה היא יחסית חדשה, נכון לשנת 2022 אין די עדויות כדי לבסס המלצות ברורות. נהוג, לכן, להשתמש בטיפולים מבוססי ראיות המכוונים לסובלים מהפרעת דחק פוסט-טראומטית. עם זאת, לפוסט טראומה מורכבת יש מאפיינים ייחודיים ולכן הטיפול בה דורש מספר גדול יותר של מפגשים, כדי לבסס אמון ולייצב את הסימפטומים. מחקרי מטא-אנליזה מראים כי קיים יתרון לטיפול מבוסס טראומה על פני טיפול שאינו מבוסס טראומה. הם מראים גם אפקטיביות של טיפולים משולבים הכוללים אסטרטגיות לוויסות רגשי ועמידה במצוקה, יחד עם התמקדות בטראומה. יש שתי אסטרטגיות משולבות שנמצאו אפקטיביות במספר מחקרים.
אימון בוויסות רגשי ובינאישי (Skills Training in Affect and Interpersonal Regulation STAIR) המשולב עם טיפול נרטיבי
טיפול דיאלקטי התנהגותי להפרעת דחק פוסט-טראומטית, טיפול שמשלב חשיפה(אנ') למאפייני הטראומה יחד עם טכניקות מהטיפול הדיאלקטי או טיפול מבוסס חמלה
במקרים בהם ההפרעה נגרמה בשל טראומה בילדות, ההשפעה הטיפולית נמוכה יותר.
טיפול > פסיכותרפיה > ילדים ומתבגרים

ההנחיות הבינלאומיות ממליצות לטפל בילדים בגילאי 5 ומעלה בעזרת טיפול קוגניטיבי-התנהגותי הממוקד בטראומה. המלצה זו תקפה גם כאשר הילדים חוו היסטוריה טראומטית קשה, כולל פגיעה מינית. עם זאת, קיימים גם טיפולים המצמצמים את מידת החשיפה. טיפול תרופתי בילדים עם הפרעת דחק פוסט טראומטית מורכבת אינו מומלץ, בשל מיעוט המחקרים בתחום.
טיפול > טיפול תרופתי

במצב של פוסט טראומה מורכבת, ישנה עדיפות לפסיכותרפיה על פני טיפול תרופתי. לא מומלץ להשתמש בטיפול תרופתי כטיפול בודד, אך ניתן להשתמש בו כדי לסייע למטופל להשתתף באופן פעיל בטיפול הפסיכולוגי. תרופות מסוג SSRI וכן התרופה ונלאפקסין משמשות לעיתים קרובות בטיפול בפוסט-טראומה. אך מחקרי מטא-אנליזה מראים שהן פחות אפקטיביות בהשוואה לטיפול ממוקד טראומה. SSRI הן במיוחד פחות אפקטיביות עבור מי שסבלו מדיכאון עם התעללות בילדות. האפקטיביות של פרזוסין מראה תוצאות סותרות. תרופות אנטי-פסיכוטיות ואנטי-אפילפטיות אף הן אינן אפקטיביות.
ישראל

בישראל נערכו מספר מחקרים על פוסט-טראומה מורכבת. בשנת 2018 נערך מחקר על מדגם מייצג של כ-1,000 איש בישראל. תוצאות המחקר הראו ש-9% מהאוכלוסייה סובלים מפוסט-טראומה, ועוד 2.6% סובלים מפוסט-טראומה מורכבת. מחקרי מעקב מצאו שהיחסים בין שתי ההפרעות נשמרו גם לאחר שנה ושנתיים. המחקר מצא יציבות ברורה בתסמינים לאורך זמן. מבין הקובצי הסימפטומים, רק תחושת האיום פחתה עם הזמן, וגם היא במידה מעטה בלבד.
ראו גם

הפרעת דחק פוסט-טראומטית
תסמונת טראומה בעקבות אונס
התעללות מינית
גילוי עריות
שבי
אלימות במשפחה
רה-ויקטימיזציה
לקריאה נוספת

הסוד ושברו: סוגיות בגילוי עריות (2004). עורכות צביה זליגמן וזהבה סולומון. הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז אדלר, אוניברסיטת תל אביב.
הרמן, ג'ודית (1992). טראומה והחלמה. תרגום עתליה זילבר. תל אביב: הוצאת עם עובד.
יעל להב וזהבה סולומון (עורכות), משחזור לזיכרון, טיפול בטראומה נפשית, רסלינג, 2019.
אליעזר ויצטום, ההיסטוריה של הטראומה הנפשית, אור עקיבא: איתי בחור - הוצאה לאור, 2020.
אליעזר ויצטום,(מחברים שותפים: נצר דאי, ד"ר אילה דאי-גבאי), חידת הדיסוציאציה, אור עקיבא: איתי בחור - הוצאה לאור, 2020.
צבי רוזנבלט

צבי רוזנבלט, 1973
מנחם בגין וצבי רוזנבלט עומדים דקה דומיה לזכרו של ארלוזורוב במסיבת עיתונאים שקיימו ב-24 ביוני 1973
צבי רוזנבלט (26 בספטמבר 1911 - 26 ביולי 1984) היה ישראלי שנחשד ברצח ארלוזורוב והועמד לדין באשמת הרצח יחד עם אברהם סטבסקי וזוכה יחד עמו.
ד"ר חיים ארלוזורוב, ראש המחלקה המדינית של הסוכנות היהודית, נרצח בירייה בחוף תל אביב ב-16 ביוני 1933. ברצח נטלו חלק שני צעירים, ולפי החשד היה רוזנבלט אחד מהם והאדם שירה בארלוזורוב. החשד התעורר לאחר הודעתה במשטרה של רבקה פייגין, צעירה פעילת בית"ר, שהייתה מקורבת ל"ברית הבריונים", תנועה קטנה שהייתה מסונפת לתנועה הרוויזיוניסטית, שנחשדה בהסתה ובאחריות לרצח.
לאחר חקירה מוקדמת שנוהלה על ידי השופט ראלף בודילי וזיהוי מהוסס במידת מה של רוזנבלט כמבצע הרצח בידי אלמנתו של חיים ארלוזורוב, סימה, שהייתה עדה לרצח, הובא רוזנבלט למשפט בבית המשפט המנדטורי, יחד עם אברהם סטבסקי, שנחשד כמעורב השני ברצח. רוזנבלט זוכה בפסק דין לאקוני, על פי דיני הראיות שנהגו בארץ ישראל, בהיעדר ראיה מהותית נוספת פרט לעדותה של סימה ארלוזורוב. חרף הזיכוי, המשיכה פרשת רצח ארלוזורוב להסעיר את הציבור בישראל שנים רבות לאחר הרצח. אנשי תנועת העבודה המשיכו להאשים את הרוויזיוניסטים ברצח פוליטי, ולעומתם האשימו אנשי המחנה הרוויזיוניסטי את אנשי תנועת העבודה בעלילת דם.
רוזנבלט נפטר חמישים שנה לאחר המשפט. במהלך שנותיו אלו עסק בפעילויות ציבוריות שונות.
ראשית חייו

צבי רוזנבלט נולד בשנת 1911 בעיר צ'רנוביץ שברומניה (כיום באוקראינה). בנעוריו הצטרף לתנועת בית"ר והיה פעיל בה. היה חבר המפקדה המקומית של בית"ר ועמד בראש קבוצה שנקראה "צרור אב"א אחימאיר". בינואר 1933 הפליג באוניית בקר לארץ ישראל ונכנס אליה ב-23 בינואר 1933. בארץ הצטרף לפלוגת בית"ר בכפר סבא. בעלותו לארץ היה בן 22 שנים, נמוך קומה וצנום, פעיל נלהב בתנועתו.
בטרם מלאו חמישה חודשים לעלייתו היה רוזנבלט לחשוד מרכזי ברצח ארלוזורוב, אחד משני חשודים, וכאיש שביצע את הירי הקטלני.