stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רב המשרתים, היפוליט
הדמויות

שליש מהליהוק היו שחקנים יהודים.
| שַׂחְקָן | תפקיד |
| --- | --- |
דיולה צ'ורטוש: רב המשרתים, היפוליט
יולה קאבוש: מתיאש שניידר, יזם
מיצי הרסטי: גברת שניידר, אשתו של מתיאש
אווה פניבשי: טרקה, בתם של השניים
פאל יאבור: אישטוואן בנדק, מהנדס
דיולה גוזון: מקאץ'
שאנדור גות: היועץ הראשי מקאץ'
ארנה סנש: טוביאס, עגלון
מארצ'ה שימון: יולצ'ה, כלבויניקית
מיצי ארדיאי: מימי, רקדנית
קלמן זאטון: משרת שני
אלק רברגר: טבח
אישטוואן בארשון: וימן, חברו של שניידר
לאיוש גארדוני: זכמייסטר, חברו של שניידר
ינה הרצג: גנן, חברו של שניידר
אנדור שארושי: ברוכמייסטר, חברו של שניידר
פרנץ פאזמאן: חבר של שניידר
אלווירה הורבאט: מורה לחינוך גופני
זולטאן מקלארי: מתווך למשרות משרתים
אישטוואן דוז'ה: נהג
פאל פקטה: זמר ברים
ינה סיגטי: איש במסעדה
אימרה לאסלו: מוזג בבית מרזח
גיזלה קספר: מנהל משק הבית של בנדק
דיולה זילאהי: אורח במסיבה של שניידר
גוסטב ואנדורי: אורח במסיבה של שניידר
לאיוש בוראי: רקדן ניצב במסיבה
ציטוטים מהסרט

הבעל לעוזר המשרת: "הוא יראה כל יום שאני לא אוכל ארוחת ערב בטוקסידו, אלא בחולצת שרוול ארוך ואני אוכל בצל עם אווז צלוי. בצל עם הכל. אני אוכל בצל גם עם בצל. ואוכל את הדג עם סכין. עם שני סכינים."
הבעל לאשתו: "זה בסדר שפתאום את קוראת לי מתיאש, אבל שאלבש טוקסידו לכבוד ארוחת הערב שלי, נו, זה לא יקרה!"
יצירת הסרט

זה היה הסרט המדבר הראשון של דיולה קאבוש. גם עם החיתוך המקביל, יוצרי הסרט העדיפו אקשן מהיר. הלהיט הגדול הראשון בתולדות הסרטים המדברים ההונגריים, היה השיר "ביי מותק, ביי" (Pá kis aranyom, pá), הושמע בסרט זה.
רבים עדיין מאמינים שהיפוליט היה הסרט המדבר ההונגרי הראשון. למעשה, כמה חודשים לפני הצילומים של היפוליט, באביב 1931, אולפני הונייה כבר הפיקו את הסרט "האליל הכחול" (A kék bálvány) עם פאל יאבור. גם כן קומדיה קולנועית, אבל הסרט הוצג בבתי הקולנוע רק בספטמבר שבאותה השנה. מכיוון שהאליל הכחול לא הביא את ההצלחה המצופה, בניגוד להיפוליט, הוא נשכח במהרה.
ראו גם

סרטים הונגריים 1896–2021 (MMA Kiadó, Bp., 2021) 57-55 עמוד מסת"ב 9786156192837
רב המשרתים, היפוליט ב-Port.hu (בהונגרית)
לקריאה נוספת

Hangosfilm.hu
הערות שוליים

↑  "85 éves a Kék bálvány – 1931 | televizio.sk" (בהונגרית). 2016-09-25.
רונה תמיר

| --- | --- |

 לידה:  25 ביולי 1978 (בת 46) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  תלמה ילין  אוניברסיטת תל אביב  Film and TV School of the Academy of Performing Arts in Prague 
 פרופיל ב-IMDb
 
רונה תמיר (נולדה ב-25 ביולי 1978 בתל אביב) היא תסריטאית ואשת תוכן ישראלית.
ביוגרפיה

רונה תמיר נולדה וגדלה בתל אביב להדס, עובדת סוציאלית, וגדעון, במאי ומורה לתיאטרון, מתרגם ועורך.
למדה במגמת תיאטרון בבית הספר לאמנויות ובתיכון לאמנויות ע״ש תלמה ילין. בזמן לימודיה השתתפה בתוכנית ״תופסים ראש״ ושיחקה בסרט הקולנוע ״ארץ חדשה״ בבימוי אורנה בן דור ובהצגה ״האב״ בתיאטרון הבימה.
בצבא שירתה ככתבת בבטאון חיל האוויר.
לאחר שחרורה מהצבא סיימה תואר ראשון בהיסטוריה כללית והיסטוריה של עם ישראל באוניברסיטת תל אביב. למדה קולנוע בתוכנית הבינלאומית של FAMU, האקדמיה לאמנויות בפראג, צ׳כיה. למדה לתואר שני בקולנוע באוניברסיטת תל אביב אך לא השלימה את התואר.
חיה בניו יורק עם בן זוגה אלון בנארי וילדיהם.
קריירה

במהלך לימודיה לתואר שני כתבה וביימה את הסרטים הקצרים "פוליטיקלי קורקט" (2004) ו"על ראש שמחתי" (2005) במסגרת פרויקט "מבטים", עבור פסטיבל ירושלים, בהפקת מיכה שגריר וטלעד.
החלה את דרכה בטלוויזיה בתפקידי תחקיר ותוכן בסדרות דוקומנטריות כגון ״במדינת היהודים״ (ערוץ 1), ״עשרת הדיברות״ (קשת), ״אנטישמיות – לא מה שחשבת״ (רשת) ובחדשות ערוץ 10.
בשנים 2005–2007 הגישה (תחילה עם אור ישראלי ומאוחר יותר עם דנה ספקטור, שחר סגל ואחרות) את תוכנית הצהרים ברדיו תל אביב, תוכנית הומור וסאטירה בענייני היום. בשנים 9–2008 החליפה זמנית את עירית לינור בהגשת תוכנית הרדיו ״המילה האחרונה״ בגל״צ.
במהלך השנים כתבה עבור תוכניות הומור וסדרות טלוויזיוניות, ביניהן: ״ארץ נהדרת״ עונה 4 (קשת), "מצב האומה" (רשת), ״בלתי הפיך" עונה 2 (רשת), "לצחוק או למות" (רשת), "הלילה עם ליאור שליין" (ערוץ 10), ״אולי הפעם״ (יס) ועוד.
פרסמה כתבות ומאמרים במגזין ״המקום הכי חם בגיהנום״ והשתתפה בכתיבת המדור הסאטירי ״באנה באנה״ במוסף הארץ.
מנחה סדנאות כתיבה יוצרת בניו יורק מטעם עמותת NY Writers Coalition, המנגישה סדנאות כתיבה עבור קבוצות אוכלוסייה מוחלשות. בין היתר העבירה תמיר סדנאות בבית הכלא רייקרז, במקלטים לנשים חסרות בית ומתמודדות נפש, בהוסטלים לשורדות זנות, בספריות לעיוורים ועוד.
כתבה את התסריט לסרט My Happy Ending (2023) על פי המחזה סוף טוב מאת ענת גוב, בכיכובה של אנדי מקדואל. בימוי: טל גרניט ושרון מימון, הפקה: סרטי פאי.
כתבה למופע של הקומיקאית נועם שוסטר אליאסי Coexistence My Ass שעלה בפסטיבל אדינבורו 2023.
בחודשי פברואר-מרץ 2024 שודרה בקשת 12 סדרת הדרמה הרומנטית "חולי אהבה", אותה יצרה וכתבה יחד עם טל גרניט ושרון מימון.
הערות שוליים

↑  תופסים ראש - ביטחון, נבדק ב-2024-02-02
↑  http://archive.habima.co.il/showPage/?itemId=706
↑  רונה תמיר, חרדת נטישה, באתר בטאון חיל האוויר, ‏אוקטובר-נובמבר 1997
↑  ענת באלינט, מגישים חדשים ברדיו תל אביב: אור ישראלי, עודד קטש ומירי נבו, באתר הארץ, 29 במרץ 2005
↑  מירב קריסטל, שינויים בלוח שידורי גלי צה"ל, באתר ynet, 23 באוקטובר 2008
↑  רונה תמיר, רונה תמיר, Author at המקום הכי חם בגיהנום, באתר המקום הכי חם בגיהנום
↑  NY Writers Admin, NYWC Workshop Leader Winter 2018 Cohort, NY Writers, ‏2018-11-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Instagram, www.instagram.com
↑  עידו ישעיהו‏, סדרות מומלצות לחודש מרץ 2024: כל מה ששווה לראות בטלוויזיה, באתר וואלה, 21 במרץ 2024
אורן חזן

אורן אסף חזן (נולד ב-28 באוקטובר 1981, ל' בתשרי ה'תשמ"ב) הוא פוליטיקאי וידוען ישראלי שכיהן כחבר הכנסת העשרים מטעם מפלגת הליכוד. זוכה עונת ה-VIP הרביעית של תוכנית המציאות "האח הגדול".
ביוגרפיה

אורן חזן הוא בנם הבכור של אביבה ויחיאל חזן, בן לאב יליד מרוקו ואם ילידת תוניס, לימים חבר בכנסת השש עשרה מטעם הליכוד. לחזן שני אחים קטנים. למד בבית הספר הממלכתי-דתי "אריאל" באריאל, ולאחר מכן ב"אור זבולון" באריאל. היה חניך בתנועת הנוער "בני עקיבא" והדריך במועצה הציונית לנוער, תנועת הנוער של הסוכנות היהודית. במסגרת התנועה היה שליח הסוכנות היהודית להודו במטרה להעלות יהודים לישראל.
בשנת 2000 התגייס לצה"ל ושירת בחיל האוויר כפקח טיסה. כשנה לאחר מכן סיים קורס קצינים ולאחריו שירת כקצין חיזוי בחיל האוויר, וכקצין ביטחון שדה. לאחר שהשתחרר מצה"ל למד משפטים בקריה האקדמית אונו, שימש שם יושב ראש אגודת הסטודנטים אך לא סיים את לימודיו. היה בין ראשי צעירי הליכוד והשתתף במאבק נגד תוכנית ההתנתקות. בין השאר חיבל בגלגלי מכוניתו של אבי בניהו.
בשנים 2006–2012 ניהל באריאל חנות למכירת שווארמה. במאי 2016 פסק בית הדין האזורי לעבודה בירושלים פיצויים והפרשי שכר בסך עשרות אלפי ש"ח לשלושה מעובדי החנות. על עדותו של חזן אמר בית הדין כי היא הותירה רושם שלילי.
בשנת 2009 ניהל את הבר "מלון פליישר" ברחוב בן-יהודה בתל אביב, שבו גם עבד כברמן. הפאב, שהיה בבעלותו, נסגר ב-2011. ב-2012 השתתף חזן בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "בואו לאכול איתי".
בין השנים 2012 –2014 התגורר בבורגס שבבולגריה, ושם, לדבריו, ניהל בית מלון שבו פועל קזינו. בתחקיר של עמית סגל מחדשות ערוץ 2 ששודר ביוני 2015 נטען כי המקום אותו ניהל חזן היה למעשה קזינו בלבד, ולא בית מלון, ולאורחיו הזמין חזן נערות ליווי, וכן השתמש בסם מתאמפטמין. חזן הכחיש את הדיווח והגיש תביעת דיבה נגד סגל על סך מיליון ש"ח. באוקטובר 2016 דחה בית משפט השלום בתל אביב את מרבית תביעתו של חזן, וקבע כי חזן אכן השתמש בסמים קשים ושימש כמנהל הקזינו, וכן שהפרסום בדבר ארגון נערות ליווי למבקרי הקזינו חוסה תחת הגנת תום לב ו"עיתונות אחראית", אף שלא הוכח כנכון, ולכן נקבע כי ייחוס סרסרות לזנות לחזן הוא בגדר הבעת דעה החוסה תחת ההגנה של "הבעת הדעה" לפי סעיף 15(4) לחוק איסור לשון הרע. סגל חויב בפיצויים בסך 40,000 ש"ח על פרסום מוטעה באתר מאקו שחזן סחר בסמים, בלא שהדבר תוקן מאוחר יותר באופן ראוי.
לאחר מבצע צוק איתן בקיץ 2014, פנה חזן לנציג ארגון "שוברים שתיקה", על מנת להסוות את זהותו, התחזה ל"אסף חזן", לוחם מחיל התותחנים שהשתתף במבצע צבאי, ומסר עדויות שקריות על פעולות צבאיות בלתי מוסריות, מתוך מטרה לגרום לארגון לפרסם עדויות פיקטיביות שיפגעו באמינותו. אבנר גבריהו, דובר ארגון "שוברים שתיקה", טען כי לאחר בדיקה מהירה הבין הארגון שמדובר בעדות שקר והוחלט לא פרסם אותה. לדברי חזן, הונאה זו הייתה חלק ממבצע מתוכנן יחד עם ועד מתיישבי השומרון, שבו תכננו אנשי הוועד "לחשוף את השקרים של שוברים שתיקה".
בשנת 2014 הוגש כתב אישום נגד חזן בגין תקיפה של ראש עיריית אריאל ומנכ"ל העירייה לאחר שחזן התפרץ ללשכתו בעקבות עיקול חשבון הבנק של אמו של חזן. כתב האישום ייחס לחזן עבירות של תקיפת עובד ציבור והתנהגות פסולה במקום ציבורי. מספר שנים לאחר מכן, חזן הודה במסגרת הסדר טיעון בתקיפת עובד ציבור והתנהגות פסולה במקום ציבורי לאור תקיפת מנכ"ל עיריית אריאל, באפריל 2019 נגזרו עליו שעות עבודות לתועלת הציבור.
ביוגרפיה > חבר הכנסת

לקראת הבחירות לכנסת העשרים הוצב ברשימת הליכוד במקום ה-30 ששוריין לנציג הצעירים ונבחר לכנסת. הוא מונה בכנסת זו לחבר בארבע מוועדות הכנסת ולסגן יושב ראש הכנסת, אולם לא ניהל בפועל אף אחת מישיבות המליאה, לפי החלטה של יושב ראש הכנסת, יולי אדלשטיין, בעקבות תחקיר של ערוץ 2 על עברו. כהונתו של חזן כסגן יושב ראש הכנסת פגה כעבור שנה, ב-1 ביוני 2016. בהצבעה חשאית שערכה סיעת הליכוד ב-13 ביוני 2016, התמודד חזן על התפקיד לשנה נוספת מול ח"כ נאוה בוקר, שנבחרה לכהן כסגנית יושב הראש מטעם הליכוד עד ל-1 ביוני 2017.
ב-2 בדצמבר 2015 החליטה ועדת האתיקה של הכנסת להשעות את חזן למשך חודש מהשתתפות בישיבות במליאת הכנסת ובוועדות הכנסת, למעט השתתפות בהצבעות, וזאת בעקבות סדרת תלונות שהוגשו נגדו לוועדה לאחר שלעג לח"כ קארין אלהרר בעניין נכותה. באותו יום פרסם מבקר המדינה, יוסף שפירא דו"ח לפיו חזן הגיש תצהיר שקרי, בעניין הוצאותיו בפריימריז בליכוד.
ב-23 בפברואר 2016 הודח על ידי סיעתו מחברות בוועדת הכנסת ובוועדת החוץ והביטחון, משום שנעדר ללא קיזוז מהצבעה על הצעת חוק שהגישה חברתו לסיעה, ענת ברקו, ועקב כך נדחתה ההצעה. בתגובה לכך התפטר חזן גם מיתר ועדות הכנסת שבהן היה חבר.
במרץ 2016 יזם תיקון לחוק הדגל, הסמל והמנון המדינה שקבע כי שם מדינת ישראל הוא באופן רשמי 'ישראל'. באוקטובר 2016 השתתף בסדרת הטלוויזיה המוקומנטרית של חנוך דאום "מחשב מסלול מחדש". אחר כך קבעה ועדת האתיקה כי השתתפותו של חזן בתוכנית הייתה פסולה. אך חזן טען בפני הוועדה כי חשב שרק השתתפות בתוכנית ריאליטי אסורה עליו כחבר כנסת וכי "מחשב מסלול מחדש" אינה עונה להגדרת הז'אנר.
ב-22 במאי 2017 התגנב לשורת לוחצי הידיים בטקס קבלת הפנים לנשיא ארצות הברית דונלד טראמפ בנמל התעופה בן-גוריון, ועורר סערה תקשורתית כשיזם צילום סלפי עמו.
ב-19 ביוני 2017, השעתה ועדת האתיקה של הכנסת את חזן למשך שבוע מדיוני ועדות הכנסת, בעקבות תלונתה של ח"כ מיכל רוזין. הוועדה קבעה כי בעת שרוזין התראיינה לטלוויזיה, נעמד חזן בצמוד אליה באופן בלתי מקובל, וצעק לעברה ביטויים כמו "את קטנה, את בושה, תשרתי בצבא של החמאס", במטרה להפריע לראיון. באותו חודש השתתף בתוכנית "ריסטארט" בערוץ 10.
ב-31 בינואר 2018, החליטה ועדת האתיקה של הכנסת בעקבות חמש עתירות של ח"כים, להרחיק את חזן מישיבות מליאת וועדות הכנסת לחצי שנה, לא כולל הצבעות, ולשלול ממנו שכר של שבוע.
ב־10 באוקטובר 2018 גינה חזן בעמוד הפייסבוק שלו את נישואי שחקן הקולנוע היהודי צחי הלוי עם אשת התקשורת הערבייה לוסי אהריש. הוא כתב שאהריש פיתתה נפש יהודי במטרה לפגוע במדינה ולמנוע צאצאים יהודים. דבריו עוררו סערה. למחרת אמר חזן שהוא התכוון לזעזע, משום שההתבוללות היא סכנה אמיתית לעם ישראל. שר הפנים אריה דרעי הביע תמיכה בדבריו של חזן וקרא לאהריש להתגייר.
לקראת הבחירות לעיריות באוקטובר 2018 העביר חזן את כתובתו לתל אביב-יפו על מנת להתמודד על ראשות העיר. הוועדה המוניציפלית של הליכוד אסרה עליו להתמודד מטעמה, ובסופו של דבר פרש חזן מההתמודדות ביולי 2018.
ב-13 בנובמבר 2018 הרחיקה ועדת האתיקה את חזן מהכנסת לשישה שבועות, בשל התבטאויות כלפי סמנכ"ל אגף השיקום במשרד הביטחון, חזי משיטה.
לאחר תום כהונתו כחבר כנסת

ב-5 בפברואר 2019, נבחר בפריימריז של הליכוד למקום 46 ברשימת המפלגה לקראת הבחירות לכנסת העשרים ואחת. בעקבות כך הודיע חזן על עזיבת הליכוד ועל התמודדות בבחירות בראש מפלגת צומת בבחירות קיבלה צומת 2,288 קולות ולא עברה את אחוז החסימה. בבחירות לכנסת ה-22, צומת הגישה את רשימתה כשחזן לא נכלל בה ולא התמודד לכנסת ה-22.
לאחר תום כהונתו כחבר כנסת > לאחר פרישתו מהפוליטיקה

בשנת 2020 הצטרף חזן לעונה העשירית של תוכנית המציאות "האח הגדול" כדייר זמני והשתתף בה עד היום ה-11. ב-2021 השתתף בעונת ה-VIP הרביעית של "האח הגדול" וזכה במקום הראשון. ב-2021 השתתף בסדרת הדוקו-ריאליטי "חיים של אבא" בערוץ רשת 13.
ביוני 2023 הודיע כי יתמודד בבחירות לרשויות המקומיות לראשות עיריית אריאל. עלה לסיבוב השני והפסיד ליאיר שטבון.
חיים אישיים

ב-12 בפברואר 2017 חזן נישא לרינת קוטקובסקי ולהם שתי בנות ושני בנים. מתגורר באריאל.
קלוד בר רבי

| --- | --- |

 לידה:  12 במאי 1970 (בן 54) פריז, צרפת 
 מדינה:  ישראל, צרפת, ארצות הברית 
 השכלה:  בית ספר תיכון עירוני מקיף גולדווטר  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת פרינסטון 
 מעסיק:  אוניברסיטת פרינסטון, מחלקת כלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, Frederick S. Pardee RAND Graduate School, מחלקת כלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, מכון ראנד, מחלקת כלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, האוניברסיטה העברית בירושלים, האוניברסיטה העברית בירושלים, מחלקת כלכלה באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס 
 
קלוד בר רבי (או בר-רבי, נולד ב-12 במאי 1970) הוא כלכלן ישראלי, פרופסור חבר בבית הספר פדרמן למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

קלוד בר רבי נולד בפריז, ועלה לישראל עם משפחתו, בתחילה כתושב ארעי ולבסוף כתושב קבע. בשנת 1985 עבר עם משפחתו מנתניה לאילת שם סיים את לימודי התיכון בבית הספר המקיף ע"ש גולדווטר.
בר רבי למד באוניברסיטה העברית כלכלה וסיים את התואר הראשון בשנת 1995 בהצטיינות יתרה. בשנת 1998 סיים את התואר השני בכלכלה בהצטיינות יתרה, ובמקביל קיבל תואר מוסמך נוסף בהצטיינות במנהל עסקים עם התמחות במימון.
בשנת 1998 התקבל ללימודים גבוהים באוניברסיטת פרינסטון שבניו- ג'רזי בארצות הברית, בשנת 2000 סיים בפרינסטון תואר מוסמך בכלכלה (עם התמחות בכלכלה יישומית אמפירית) ובשנת 2005 הוסמך כדוקטור לכלכלה. עבודת הדוקטורט של בר רבי, בהנחייתו של פרופסור אלן קרוגר (אנ'), עסקה בגורמים ובהשפעות הכלכליות של טרור.
בשנים 2004–2013 היה בר רבי כלכלן בכיר במכון ראנד ולימד בבית הספר ללימודי דוקטורט במדיניות ציבורית על שם פרדי של המכון. במקביל לימד גם באוניברסיטת UCLA. בשנת 2010 חזר בר רבי לישראל, ובמקביל לעבודתו בארצות הברית השתלב כמרצה בכיר בבית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטה העברית בירושלים. משנת 2013 בר רבי הוא פרופסור חבר באוניברסיטה. נוסף על כך, כיהן בשנים 2015 עד 2018 כסמנכ"ל המחקר וראש תוכנית מדיניות העבודה של מרכז טאוב לחקר המדיניות החברתית בישראל. ב-2019 היה פרופסור אורח בבית הספר למדיניות ציבורית באוניברסיטת פרינסטון.
מחקריו

נושאי המחקר של בר רבי נפרסים על פני קשת רחבה של תחומי מדיניות ציבורית. במחקריו בתחום כלכלת טרור ניתח את סוגיית הקשר האמפירי שבין עוני, בערות וטרור והראה על קשר שונה מההנחה המקובלת באמצעות ניתוח אקונומטרי מעמיק. מחקרים נוספים בתחום זה הצביעו על המאפיינים של מקומות בסיכון לפיגועי טרור ושימשו קובעי מדיניות בארצות הברית לזיהוי ומיגון בהתמודדות עם סכנת פיגועי הטרור. מחקר שערך ובחן את יעילות הריסות בתים בהרתעת מחבלים מתאבדים שימש בהכרעות בג"ץ בנוגע ליעילות ההרתעתית של מדיניות זו.
בשנים האחרונות בנוסף לחקר כלכלת הטרור עסקו מחקריו של בר רבי בסוגיות מדיניות בנושאי שוק העבודה (ובכלל זה שוק העבודה העתידי), כלכלת ישראל, תכנון כלכלי-חברתי אסטרטגי, תכנון ציבורי, וניתוח התנהגות כלכלית (פרו-חברתית ואנטי-חברתית) ברמת הפרט. מחקריו בנוגע לתחום האנרגיה בישראל השפיעו על המעבר ממדיניות הישענות על דלקי מאובנים מזהמים לשימוש מוגבר בגז טבעי. בתחום הבריאות ערך בר רבי סדרת מחקרים שהביאו לגיבוש מערכת סיקור והפצת ידע רפואי לרופאים בקהילה בארצות הברית. מחקר שערך על הנדסת ההשכלה ושוק העבודה בקטר הוגש לממשל הקטרי ובהכרעת האמיר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני הוביל לשינוי מדיניות. מחקרים של בר רבי גם שימשו את המועצה הלאומית לכלכלה בגיבוש תוכניות תכנון אסטרטגי ולניתוח מגמות בשוק העבודה הישראלי.
פרסומים נבחרים

מאמרים נבחרים
C. Berrebi, A. Karlinsky and H. Yonah, “Individual and Community Behavioral Responses to Natural Disasters”, Natural Hazards, Published online: October 2020, DOI: 10.1007/s11069-020-04365-2
C. Berrebi, and H. Yonah, “Crime and Philanthropy: Prosocial and Antisocial Responses to Mass Shootings” Victims & Offenders, Published online: 12 Jul 2020, Volume 16, 2021 - Issue 1
C. Berrebi, and H. Yonah, “Terrorism and Philanthropy: The Effect of Terror Attacks on the Scope of Giving by Individuals and Households” Public Choice, December 2016, Vol. 169 (3–4), pp. 171–194.
C. Berrebi, and J. Ostwald, “Terrorism and the Labor Force: Evidence of an Effect on Female Labor Force Participation and the Labor Gender Gap”, The Journal of Conflict Resolution, February 2016, Vol. 60 (10), pp. 32-60.
C. Berrebi, and J. Ostwald, “Terrorism and Fertility: Evidence for a Causal Influence of Terrorism on Fertility” Oxford Economic Papers, January 2015, Vol. 67 (1), pp. 63-82.
C. Berrebi, and J. Ostwald,“Exploiting the Chaos: Terrorist Target Choice Following Natural Disasters”, Southern Economic Journal, April 2013, Vol. 79 (4), pp. 793-811.
C. Berrebi, and J. Ostwald, “Earthquake, Hurricanes, and Terrorism: Do Natural Disasters Incite Terror?”, Public Choice, December 2011, Vol. 149 (3–4), pp. 383–403.
C. Berrebi, and E. F. Klor,“The Impact of Terrorism on the Defense Industry”, Economica, July 2010, Vol. 77(307), pp. 518-543.
E. Benmelech, C. Berrebi, and E. F. Klor, “The Economic Cost of Harboring Terrorism”, The Journal of Conflict Resolution, April 2010, Vol. 54 (2), pp. 331-353.
C. Berrebi, and E. F. Klor,“Are Voters Sensitive to Terrorism? Direct Evidence from the Israeli Electorate”, American Political Science Review, August 2008, Vol. 102 (3), pp 279 – 301.
C. Berrebi, and E. F. Klor,“On Terrorism and Electoral Outcomes: Theory and Evidence from the Israeli-Palestinian Conflict” ,The Journal of Conflict Resolution, December 2006, Vol. 50, pp. 899-925
פרקים נבחרים
C. Berrebi, and H. Yonah, “Israeli Philanthropists in the 21st Century”, In Taub Center for Social Policy Studies in Israel’s State of the Nation Report 2017, Taub Center for Social Policy Studies in Israel, December 2017, Chp. 1B, pp. 45-100.
C. Berrebi, and V. Thelen,“Dilemmas of Foreign Aid in Post-Conflict Areas”, In Dilemmas of Intervention: Social Science for Stabilization and Reconstruction, RAND Publications, Paul K. Davis, eds. 2011 pp. 291-320.
C. Berrebi, and S. Olmstead, “Establishing Desirable Economic Conditions in Post-Conflict Areas”, In Dilemmas of Intervention: Social Science for Stabilization and Reconstruction, RAND Publications, Paul K. Davis, eds. 2011, pp. 239-290.
C. Berrebi, S. Carroll, and J. M. Sullivan, “An Economic Model to Estimate the Profits Resulting from the Employment of Illegal Aliens”, RAND policy report, May 2008, TR-599-1-TEOAF.
Hung, N. Clancy, J. Dominitz, E. Talley, C. Berrebi, and F. Suvankulov,“Investor and Industry Perspectives on Investment Advisers and Broker-Dealers”, RAND policy report, January 2008, TR-556-SEC.
רונן חן

| --- | --- |

 לידה:  1965 (בן 59 בערך) רמת גן, ישראל 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 www.ronenchen.co.il
 
רונן חן (נולד ב-1965) הוא מעצב אופנה ישראלי ובעלי מותג אופנה הנושא את שמו.
ביוגרפיה

רונן חן נולד ברמת גן, בן לגאולה, יועצת השקעות בבנק, ולסלים, רוקח בעבר והיום עובד לצד בנו. למרות שבמקור הוא תכנן ללמוד אדריכלות, בשל משך הלימודים והמרחק מהבית, החליט חן ללמוד עיצוב אופנה. בשנת 1986, לקראת שחרורו מהצבא, הוא נרשם ללימודי עיצוב אופנה בשנקר. בשנה השלישית של התואר הוא החל למכור חגורות ונעליים לחנויות בוטיק ברחבי תל אביב. במהלך השנה הרביעית ללימודים הוא החל להרוויח כסף ממכירת פריטי אופנה במחירים נגישים
.
בשנת 1990, מיד עם סיום הלימודים, הוא החל לעבוד עבור מעצב האופנה גדעון אוברזון והחל להתמקצע בתפירה עילית. בשנת 1993 הוא הקים את מותג האופנה "רונן חן", ופתח סטודיו בדירתו. בשנת 1994 פתח חן את החנות הראשונה ברחוב שינקין בתל אביב
.
בשנת 1995, בעקבות ההצלחה לה זכה בתערוכה בלונדון, פתח בשיתוף עם זכיין 3 חנויות בבירה הבריטית. חנויות אלו נסגרו כעבור שנתיים, בעקבות החלטתו של חן להתמקד בפיתוח המותג בישראל
. בשנת 2009 פתח רונן חן חנות חדשה של המותג בלונדון באזור פורטמן וילאג'. חנות זו נסגרה בשנת 2014. בשנת 2010 קיבל חן הזמנה לעצב קולקציה בהיקף של כ-200 אלף דולר עבור רשת הכלבו "NORDSTROM", המונה כ-90 סניפים רחבי ארצות הברית.
מאז אוגוסט 2012, המותג רונן חן כולל 19 חנויות בישראל ו-400 נקודות מכירה במדינות שונות ברחבי העולם, בהן ארצות הברית, קנדה, אנגליה ויפן. חן הוא אב לשתי בנות, ומתגורר כיום בתל אביב.
ייצוג עבודותיו

לאורך השנים דגמנו את בגדי המותג שחקניות ודוגמניות בהן אילנית לוי, אפרת דור, אניה מרטירוסוב, יאנה גור ויעל גולדמן. בשנת 2007 הופיעה חליפה של חן במגזין "O" של אופרה וינפרי. בשנת 2014 ציין חן 20 שנה למותג, במסגרת תצוגת אופנה חגיגית בשבוע האופנה "גינדי תל אביב"
.
סגנון עיצובי

לדבריו של רונן חן, הוא "מעצב לנשים אמיתיות" – נשים שרוצה להיות אופנתיות, אך מעל הכול רוצות ללבוש בגדים פרקטיים. בין הקולקציות שיצר:
2014 – בהשראת שבוע האופנה "גינדי תל אביב", השיק חן את רונן חן Limited By – קולקציית קפסולה המתחדשת מדי עונה.
2015 – השקת קולקציה משותפת עם הדוגמנית אניה מרטירוסוב.
2017 – השקת קולקציה משותפת עם הסטייליסטים מזל חסון וראובן כהן.
2017 – השקת קולקציה משותפת עם מעצבת האופנה נעה רביב.
הערות שוליים

↑  Abigail Klein Leichman, The Israeli who dresses the world, 28.11.2011
1 2  רונן חן על קו לונדון תל אביב Fashion Forward, 29.12.2011
↑  גלי ברגר, המעצב רונן חן פותח חנות ראשונה בלונדון, באתר כלכליסט, 8 ביוני 2009
↑  רוני ודנאי‏, מציאות מלוטשת: החיים על פי רונן חן, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2012
↑  רותם רוזנטל‏, רונן חן במגזין של אופרה וינפרי, באתר וואלה, 14 באוגוסט 2006
↑  יעל רגב, שבוע האופנה גינדי תל אביב: התצוגה של רונן חן, באתר Xnet‏, 28 ביוני 2005
↑  יולי ברקאי ברקוביץ, ‏עם הרבה חן, באתר ‏מאקו‏, 8 במאי 2012
↑  רוני ודנאי‏, מהדורה מוגבלת: רונן חן משיק קו אופנה חדש, באתר וואלה, 12 בנובמבר 2014
↑  בלה גונשורוביץ, חן חן: הקולקציה המסעירה של אניה מרטירוסוב ורונן חן, TimeOut, 22.11.2011
↑  אלינור דביר‏, אופנה שמרגשת אותנו: שיתוף הפעולה המקומי שכולם מדברים עליו, באתר וואלה, 29 במאי 2017
↑  נאוה סילוורה‏, לשים פס על החוקים הישנים: הקולקציה המשותפת של רונן חן ונעה רביב, באתר וואלה, 13 בנובמבר 2017
שי אביטל (סוכן)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בספטמבר 1977  (בן 47) אשדוד, ישראל
 שם לידה:  שי אבוטבול
 מדינה:  ישראל
 השכלה:  מקיף א' אשדוד 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  בעלים של "סוכנות הדוגמנות עלית All in one"
 
שי אביטל (נולד ב-12 בספטמבר 1977) הוא סוכן דוגמניות ישראלי לשעבר ובעלים של "סוכנות הדוגמנות עלית All in one" (לשעבר "סוכנות מודלס").
ביוגרפיה

אביטל נולד באשדוד בשם "שי אבוטבול". למד בתיכון מקיף א' ע"ש רוגוזין בעיר ושיחק כקשר בקבוצת הנוער של בית"ר אשדוד. בצעירותו שינה שם משפחתו ל"אביטל". לפני גיוסו לצה"ל הציע את עצמו לסוכן הדוגמנות רוברטו בן-שושן כדוגמן. לאחר שחרורו מצה"ל בשנת 1998 עבר להתגורר בתל אביב הצטרף לבן שושן כשותף. בשנת 2001 פורקה השותפות בשל מחלוקת בין השניים. לאחר הפירוק פתח אביטל סוכנות דוגמנות משל עצמו.
ביוגרפיה > עבירות מין

בשנת 2008 פורסם בעיתון "מעריב" תחקירה של העיתונאית גלי גינת, בו נטען כי אביטל הטריד מינית שלוש דוגמניות שייצג בין השנים 2003–2005. עוד פורסם כי ב־2005 אביטל נעצר ונחקר בחשד לביצוע מעשה מגונה, אולם אז לא הוגש נגדו כתב אישום. בנובמבר 2008 פסק בית משפט השלום בתל אביב כי על אביטל לשלם פיצוי לדוגמנית ישראלה אבתאו בסך 100,000 ש"ח לפי סעיף 6(ב) לחוק למניעת הטרדה מינית. בית המשפט קיבל את טענתה של אבתאו לפיה אביטל הטריד אותה מינית בארבעה אירועים שונים. באחד מהאירועים חיכך מול עיניה את תמונתה על גבי איבר מינו, ובאחר נכנס למיטתה כשישנה.
ביולי 2021 שודר תחקיר בתוכנית "הצינור" בערוץ 13, שבו התלוננו כמה דוגמניות ישראליות על כך שהוטרדו מינית ונאנסו על ידי אביטל. בעקבות התחקיר, במהלך שנת 2021, הוגשו נגדו קרוב ל-30 תלונות על עבירות מין. אביטל לא שהה באותו הזמן בישראל. ב־19 באוגוסט 2022 הוא נעצר באמסטרדם, וב־3 בינואר 2023 הוסגר לישראל. ביולי 2024 נפתח משפטו על שתיים מהתלונות, בעוד שהשאר נמחקו.
הערות שוליים

↑  זיוה מוגרבי-קובני, "שנים הוא התעלל בי": ההוכחות להתנהלותו של שי אביטל, באתר ישראל היום, 25 ביולי 2021
↑  ת"א 66328/04 (ת"א) עלית מודל ישראל (2003) בע"מ נ' רוברטו קאסטינג בע"מ ואחרים, ניתן ב-30 בנובמבר 2008
↑  גיא לרר, "המשיך לגעת בכוח": טענות לאונס נגד סוכן דוגמניות מפורסם, באתר חדשות 13, 24 ביולי 2021
↑  רן בוקר, "הוא דחף את הלשון שלו, נדבק אליי כמו לטרף": הנשים שהתלוננו נגד שי אביטל, באתר ynet, 19 באוגוסט 2022
↑  לירן לוי, לקראת הסגרה: שי אביטל, החשוד בעבירות מין, נעצר באמסטרדם, באתר ynet, 19 באוגוסט 2022;
לירן לוי, אביטל יישאר במעצר בהולנד, החשדות נגדו נחשפו: "סיפק סמים לקטינה ואז נגע בה, נישק בכוח ברמנית", באתר ynet, 22 באוגוסט 2022
↑  אלון חכמון, ‏ההסגרה הושלמה: סוכן הדוגמנוית שי אביטל נחת בישראל, באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2023
↑  אבי כהן, שנתיים וחצי לאחר שהתפוצצה הפרשה: נפתח משפטו של סוכן הדוגמניות שי אביטל, באתר ישראל היום, 11 ביולי 2024
שאול גנון

שאול גנון (נולד ב-1964) הוא פעיל בקהילה הגאה בישראל ומייסד מועדון הברנוער בתל אביב.
ביוגרפיה

גנון מתנדב באגודה למען הלהט"ב בישראל מאז 1994. הוא החל את דרכו כמתנדב ב"קו הלבן – יש עם מי לדבר" וכרכז נוער בסיכון. בשנת 1997 החל לרכז את תחום המגזר הערבי-ישראלי והפלסטיני, ופועל להשגת אישורי שהייה מטעמים הומניטאריים לערבים ישראלים ופלסטינים. בשנת 2005 הקים את הברנוער במשרדי אגודת הלהט"ב ששכנו אז ברחוב נחמני בתל אביב, כדי שישמש מרכז פעילות לנוער להט"ב. באותה שנה גם סייע בתפעול פעילותן של קבוצות חברתיות נוספות במסגרת האגודה, כגון "נישה נשית" לנשים להט"ביות בנות עשרים ומעלה, "טרנס באגודה", קבוצה לדוברי רוסית ועוד.