stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אתה הוא היקום
תקציר

"אתה הוא היקום" הוא עבודה פילוסופית אשר מנסה לענות על שאלות על מקור היקום, זמן, חלל, חומר ועל המקור והמשמעות של תודעה ועל החיבור בין המדע והרוח וחיי היום-יום.
הספר בא לאתגר את הנחת היסוד שהתודעה היא תוצר לוואי של החומר וטוען שלמעשה החומר הוא חוויה בתודעה.
הספר משער שהיקום כולו, כפי שהוא נחווה על ידי בני אדם, הוא "תבנית אנושית בתודעה".
הספר נוגע בשתי השאלות החשובות ביותר במדע והן:
ממה עשוי היקום?
מה הם היסודות הביולוגיים של התודעה?
הספר משתמש באנלוגיות כדי להבהיר נקודות פילוסופיות, כמו השוואת הסיכוי של מבנה ה-DNA ליצור חיים לאחר המפץ הגדול עם 100 קופים ו-100 מכונות כתיבה שיוצרים את יצירותיו של שייקספיר או למשל האפשרות של סערה הנושבת בחצר גרוטאות של מטוסים ויוצרת מטוס ג'מבו מתפקד במלואו.
הערות שוליים

↑  "You Are the Universe". נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chopra, Deepak (16 במאי 2016). "How You Create the Universe". Huffington Post. נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sewing, Joy (18 בפברואר 2017). "Deepak Chopra: Life is a joyful adventure". Houston Chronicle. נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  CLINTON, ALEXANDRA (10 באפריל 2017). "WATCH: Scientists are asking the wrong questions, says Deepak Chopra". Salon Magazine. נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Diaz, Johnny (2 בפברואר 2017). "Deepak Chopra coming to Miami". Sun-Sentinel. נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Foreshaw, Joe. "YOU ARE THE UNIVERSE by Deepak Chopra and Menas Kafatos". On Magazine. נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
אנה קארנינה (סרט, 1948)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הרומן אנה קארנינה מאת לב טולסטוי
 בימוי:  ז'וליאן דוביביה 
 הופק בידי:  אלכסנדר קורדה הרברט מייסון
 תסריט:  ז'וליאן דוביבייה ז'אן אנוי גאי מורגן
 עריכה:  ראסל לויד 
 שחקנים ראשיים:  ויוויאן לי רלף ריצ'רדסון קירון מור סאלי אן הווס מרטיטה האנט
 מוזיקה:  קונסטנט למברט 
 צילום:  הנרי אלקן 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת
 חברה מפיצה:  British Lion Films & London Films אולפני המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 בינואר 1948 (הקרנת בכורה בלונדון) 27 באפריל 1948 (הקרנת בכורה בניו יורק) 27 בספטמבר 1948 (ארצות הברית)
 משך הקרנה:  139 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית איטלקית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 תקציב:  £700,000
 הכנסות:  £149,414 (הממלכה המאוחדת)
 הכנסות באתר מוג'ו:   annakarenina48
 דף הסרט ב־IMDb
 
ויויאן לי בתפקיד אנה קארנינה
אנה קארנינה (באנגלית: Anna Karenina) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 1948 המבוסס על הרומן באותו שם מאת לב טולסטוי שיצא לאור ב-1877.
את הסרט ביים ז'וליאן דוביבייה, ובתפקיד הראשי כיכבה ויוויאן לי. מפיק הסרט היה אלכסנדר קורדה, שהפיק יחד עם הרברט מייסון, עבור חברת ההפקה London Films. בארצות הברית הפיצה את הסרט חברת אולפני המאה ה-20. התסריט נכתב בידי ז'אן אנוי, ז'וליאן דוביבייה וגאי מורגן. קונסטנט למברט הלחין את הפסקול.
תקציר עלילה

אנה קארנינה (ויוויאן לי) נשואה לאלכסיי קארנין (רלף ריצ'רדסון), פקיד ממשל קר לב מסנקט פטרבורג. נראה שהוא מתעניין יותר בקריירה שלו מאשר ברגשותיה של אשתו. אחיה של אנה, סטפן אובלונסקי (יו דמפסטר), מזמין אותה למוסקבה. סטפן בגד באשתו הנאמנה דולי (מרי קרידג') פעמים רבות מדי. ברכבת למוסקבה אנה פוגשת את הרוזנת ורונסקי (הלן היי), והשתיים משוחחות על בניהן. הרוזנת מראה לאנה תמונה של בנה הרוזן ורונסקי (קירון מור) שהוא קצין בחיל הפרשים.
ורונסקי מגיע לתחנת הרכבת לפגוש את אמו, ומתאהב ממבט ראשון באנה. בנועזות הוא מביע את התעניינותו בה, אנה דוחה אותו, אבל לא בתקיפות. בנשף הגדול ורונסקי ממשיך לחזר אחרי אנה הנשואה, להנאתם של הצופים הרכלנים. קיטי שצ'רבצסקי המסכנה (סאלי אן הווס), אחותה של דולי המאוהבת בוורונסקי, מרגישה מושפלת מהתנהגותו, ועוזבת את הנשף. בכך היא גורמת עוגמת נפש לקונסטנין לווין (ניאל מקגיניס), המחזר של קיטי שאותו דחתה לטובתו של ורונסקי. לבסוף קיטי משנה את דעתה ומתחתנה עם לווין.
ורונסקי הולך בעקבות אנה לסנקט פטרבורג, ובחברה הגבוהה נודע שהוא בן הלוויה שלה, דבר שהיא לא מכחישה. עד מהרה הרכילות על פרשת האהבים שלהם מגיעה לאוזניו של קארנין. כלפי חוץ קארנין נראה מודאג יותר ממעמדו החברתי והפוליטי, מאשר מהתשוקה של אשתו. הוא מצווה עליה לנתק את הקשר עם ורונסקי, אחרת היא תאבד את בנה. היא מנסה, אבל אינה מצליחה להתנתק מוורונסקי.
אנה עוזבת את קארנין ונכנסת להיריון מוורנסקי. בלידה היא כמעט מתה (התינוק נולד מת). היא מתחננת לסליחתו של קארנין, והוא נענה לבקשתה בקור רוח. במחווה של רוחב לב, קארנין מאפשר לוורונסקי לבקר את אנה, אם היא תבקש זאת. מבויש מהשערוריה, ורונסקי מנסה לירות בעצמו, אבל נכשל בכך.
אנה מנסה שוב לחיות עם קארנין, אבל אינה מצליחה לשכוח את ורונסקי. היא עוזבת את קארנין, ונוטשת את בנה, כדי לחיו באיטליה עם ורונסקי. אבל הספקות שלה לגבי רגשותיו של ורונסקי הולכים וגוברים. בסופו של דבר היא מסלקת אותו. כשאנה מבינה שהיא איבדה את הכל, היא הולכת על פסי הרכבת, ומשליכה את עצמה מתחת לגלגלי רכבת נוסעת.
צוות השחקנים

ויוויאן לי – אנה קארנינה
רלף ריצ'רדסון – אלכסיי קארנין
קירון מור – הרוזן ורונסקי
יו דמפסטר – סטפן אובלונסקי
מרי קרידג' – דולי אובלונסקי
מארי לוהר – הנסיכה שצ'רבאצקי
פרנק טיקל – הנסיך שצ'רבאצקי
סאלי אן הווס – קיטי שצ'רבאצקי
ניאל מקגיניס – קונסטנטין לווין
ברנרד רבל – פרופסור לוורין
מייקל גוף – ניקולאי
מרטיטה האנט – הנסיכה בטי טוורסקי
הלן היי – הרוזנת ורונסקי
מייקל מדווין – הרופא של קיטי
ג'ינו צ'רבי – אנריקו
בקט בולד – מאטווי
תרזה גיזה – מרייטה
ג'ון לונגדן – גנרל סרפוהוסקי
מרי מטליו – הנסיכה נטליה
ולנטינה מורץ' – אנושקה
ג'ודית נלמס – מיס האל
רובי מילר – הרוזנת מסקוב
ג'ון סליו – עורך דין
פטריק סקיפווית' – סרגיי
אן סאות' – הנסיכה סורוקינה
ג'רמי ספנסר – ג'וזפה
אוסטין טרוור – קולונל ורונסקי
גאס ורני – הנסיך מיכוטין
זה היה סרט הבכורה של ברברה מארי ומקסין אודלי.
הפקה

מייקל רדגרייב היה אמור לשחק בתפקיד הראשי, אבל הוא בחר להופיע בסרט בהוליווד. ויוויאן לי שיחקה לפני כן בתפקיד קטן ללא קרדיט בסרט "Things Are Looking Up", שאותו הפיק הרברט מייסון.
שלב הצילומים החל ב-15 באפריל 1947. הצילומים נערכו באולפני סרטי לונדון שבשפרטון.
לקריאה נוספת

Lentz III, Harris M. (2015). Obituaries in the Performing Arts, 2014. McFarland
הערות שוליים

↑  "THE STARRY WAY". The Courier-Mail. Brisbane: National Library of Australia. 21 בפברואר 1948. p. 2. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Karol Kulik, Alexander Korda: The Man Who Could Work Miracles, Virgin, 1990, p. 303.
↑  Vincent Porter, "The Robert Clark Account", Historical Journal of Film, Radio and Television, Vol. 20, No. 4, 2000.
↑  Lentz III, 2015, p. 254
↑  Tom Vallance. "Obituary: Maxine Audley". independent.co.uk. The Independent. נבדק ב-6 בנובמבר 2015. The previous year she had made her first film Julien Duvivier's Anna Karenina {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "BRITISH ACTOR WILL RETURN HOME". The Cairns Post. Qld.: National Library of Australia. 10 ביולי 1947. p. 8. נבדק ב-7 ביולי 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "VIVIEN LEIGH FOR TOLSTOY FILM". The Cairns Post. Qld.: National Library of Australia. A.P. 11 באפריל 1947. p. 6. נבדק ב-2015-05-11. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2013114486  VIAF: 231646289   WorldCat (עם VIAF): 231646289
ארצ'יבלד גרימקה

| --- | --- |

 לידה:  17 באוגוסט 1849 צ'ארלסטון, ארצות הברית 
 פטירה:  25 בפברואר 1930 (בגיל 80) וושינגטון די. סי., ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  National Harmony Memorial Park 
 השכלה:  בית הספר למשפטים בהרווארד  אוניברסיטת לינקולן 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 פרסים והוקרה:  מדליית ספינגארן (1919) 
 
ארצ'יבלד גרימקה (באנגלית: Archibald Grimké; ‏17 באוגוסט 1849, צ'ארלסטון – 25 בפברואר 1930, וושינגטון די. סי.) היה עורך דין, עיתונאי ופעיל זכויות האדם אמריקאי.
ביוגרפיה

ארצ'יבלד גרימקה נולד בשנת 1849 כעבד. אמו הייתה ננסי וסטון, עבדה של הנרי גרימקה, בעל חוות. ארצ'יבלד היה בכור בין שלושה בנים, שהנרי הכיר בהם אך לא שחרר מעבדות. לאחר שאשתו של הנרי גרימקה נפטרה הוא עבר להתגורר בחווה מחוץ לעיר. בהיותו בחווה הוא לימד את ננסי ובניו לקרוא ולכתוב. בשנת 1852, קצת לפני מותו הוא צוואה לבן החוקי שלו מונטגיו גרימקה לטפל בננסי ובניה כ"בני משפחה", אך מונטגיו לא הבטיח זאת.
ננסי ובניה חזרו לצ'ארלסטון, אך משפחת גרימקה לא תמכה בהם כלכלית. החל משנת 1860 האחים הצעירים החלו לשרת את משפחת גרימקה במשק בית. כתוצאה מכך ארצ'יבלד הצעיד נמלט מהבית ואחיו פרנסיס נמכר לבעל אחר.
לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית כל שלושת אחים החלו ללמוד בבית הספר ולאחר סיומו למדו באוניברסיטת לינקולן שהייתה מיועדת לאפרו אמריקאים. להנרי גרימקה היו אחיות למחצה שרה ואנג'לינה גרימקה שהיו פעילות בולטות למען שחרור עבדים. בפברואר 1868 אנג'לינה גרימקה ראתה מאמר של פרופסור מאוניברסיטת לינקולן על סטודנט מוכשר במיוחד בשם ארצ'יבלד גרימקה. לאחר בדיקה קצרה התברר לה שהם קרובי משפחה. אנג'לינה גרימקה החליטה לקיים את הצוואה של הנרי גרימקה, לקחה את ננסי ובניה לביתה והעבירה את ארצ'יבלד לאוניברסיטת הרווארד. אחיהם הצעיר ג'ון עזב את הלימודים, ירד לדרום ובהדרגה איבד קשר עם המשפחה.
לאחר סיום לימודי משפטים ארצ'יבלד גרימקה התיישב בבוסטון ועסק במקצוע. הוא התחתן עם שרה סטנלי, אישה לבנה ונולדה להם בת אנג'לינה ולד גרימקה.
בהיותו בבוסטון ארצ'יבלד גרימקה היה מעורב בפוליטיקה ותנועות של אפרו-אמריקאים. כמו כן הוא היה מעורב בתנועת הנשים בה דודות שלו היו פעילות בולטות. בשנת 1894 גרימקה קיבל מינוי של קונסול ברפובליקה הדומיניקנית.
כאשר גרימקה חזר לארצות הברית הוא המשיך בפעילות למען זכויות האדם. הוא היה פעיל בארגון של פרדריק דאגלס שבין היתר פעל לחינוך בין אפרו-אמריקאים. בשנת 1901 הוא הקים עיתון The Guardian ושיתף פעולה עם ויליאם אדוארד בורגהרד דו בויז. בשנים 1903–1919 גרימקה היה נשיא של American Negro Academy, ארגון שפעל להרחבת לימודים אקדמאים לאפרו-אמריקאים.
לאחר הקמת NAACP הוא הפך לפעיל בולט בארגון והתבקש לעמוד בראש הסניף שהוקם בבירה. כמו כן הוא מונה לסגן נשיא של הארגון.
ארצ'יבלד גרימקה חלה בשנת 1928 ומאז הוא היה גר עם אחיו פרנסיס וביתו עד שנפטר בשנת 1930.
ארמון שלייסהיים

| --- | --- |

ארמון שלייסהיים
 מידע כללי
 סוג:  שאטו, מכלול מבנים, מעון קיץ, ארמון מלכותי 
 כתובת:  Max-Emanuel-Platz 1, 85764 Oberschleißheim 
 מיקום:  אוברשלייסהיים 
 מדינה:  גרמניה 
 בעלים:  מנהלת בוואריה לארמונות, גנים ונחלים ברכוש המדינה 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  Heinrich Schön the Elder 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 קואורדינטות:  48°14′55″N 11°34′06″E﻿ / ﻿48.248611111111°N 11.568333333333°E﻿ / 48.248611111111; 11.568333333333
 אתר רשמי
 he
 
ארמון שלייסהיים החדש
ארמון שׁליְיסְהִיִּים (בגרמנית: Schloss Schleißheim) כולל שלושה ארמונות ופארק באוברשלייסהיים מצפון למינכן, גרמניה.
הארמונות > ארמון שלייסהיים הישן

הארמון הישן היה בתחילתו בית מגורים בסגנון הרנסאנס ומנזר שנבנה בידי ווילהלם החמישי בשנת 1598, סמוך לארמון דכאו. כיום נותרו מהמבנה המקורי השער הראשי ומגדל השעון. תחת שלטונו של בנו, מקסימילאן הראשון, הורחב הבניין בשנים 1617–1623 בידי האדריכלים היינריך שון והנס קרומפפר.
במהלך מלחמת העולם השנייה ספג הבניין נזקים כבדים.
הארמון שופץ ומכיל כיום שתי תצוגות קבועות – אחת העוסקת בתרבות ודת, והשנייה בהיסטוריית פרוסיה.
הארמונות > ארמון לוסטהיים

מקסימיליאן עמנואל בנה את הארמון כדי לסמל את חגיגת נישואיו למאריה אנטוניה, בתו של הקיסר, בשנת 1685.
כיום המבנה מכיל תצוגה של כ-2,000 צלחות פורצלן נדירות ועיטורי שולחן שונים.
הארמונות > ארמון שלייסהיים החדש

בניית הארמון החדש החלה בשנים 1701 בזמנו של מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה, בידי האדריכלים אנריקו זוקאלי השווייצרי וג'וזף אפנר הגרמני. מתוך התכנון המקורי שכלל 4 אגפים, הושלם רק האגף המרכזי. הבנייה הסתיימה בשנת 1926.
פארק שלייסהיים

בארמון שלייסהיים אחד מפארקי הבארוק הבודדים בגרמניה שנותרו. הפארק תוכנן בידי זוקאלי והושלם בשנת 1705.
בזמן מלחמת העולם השנייה ניזוק הפארק באופן קשה, אך שופץ לחלוטין וכיום ניתן לבקר בו.
הארמון בתרבות

הארמון היווה תפאורה ורקע למספר סרטים, בין היתר:
"Decision Before Dawn" (הכרעה לפני השחר) – במאי אנאטול ליטבאק, 1951.
"Paths of Glory" (שבילי התהילה) – במאי סטנלי קובריק, 1957.
"Last Year at Marienbad" (אשתקד במרינבד) – במאי אלן רנה, 1961.
"The Three Musketeers" (שלושת המוסקטרים) – במאי פול אנדרסון, 2011.
הערות שוליים

↑  Schleißheim palace complex, https://www.schloesser-schleissheim.de/
↑  ארמון שלייסהיים הישן, באתר spottinghistory.com
↑  ארמון שלייסהיים, באתר muenchen.de
↑  Schleißheim New Palace, https://www.schloesser.bayern.de/
↑  פארק שלייסהיים, באתר schloesser.bayern.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282200305171  Bildindex: 20243964  GND: 4126168-9  LCCN: sh85118207  VIAF: 168082734   WorldCat (עם VIAF): 168082734
אפופיליט

| --- | --- |
גבישי אפופיליט בירוק בתוך גבישי סטילביט בלבן
גבישי אפופיליט בירוק בתוך גבישי סטילביט בלבן
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:   KNaCa4(Si4O10)2F•8H2O 
 מערך קריסטלוגרפי:  טטרגונלי ואורתורומבי
 צורת הגביש:  פריזמתי, לווחי או כמסה חסרת צורה. הגבישים מסתיימים בפירמידות בשני קצותיהם או שהקצוות שטוחים (פינאקואיד) ואז יש לגביש צורה פסאודו-קובייתית.
 צבע:  חסר-צבע, לבן, חום, צהוב, ירוק, כחול, ורוד וסגול
 ברק:  זגוגי, פנינתי
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד ({001})
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  5-4.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  2.4-2.3
 שרטוט:  לבן או אפרפר באפופוליט-(NaF)
 מידע נוסף:  קיימת תופעת גבישים תאומים; פאות הגבישים חרוצים; חלק מהגבישים פלואורסצנטים ובחימום יתפצלו פתיתים מהגבישים
 מינרלים נלווים:  סטילביט, זאוליטים, דטוליט, קוורץ, קלציט, פקטוליט, מגנטיט, וולאסטוניט ואנדרדיט
דוגמה נוספת לגבישים ירוקים של אפופיליט יחד עם גבישים לבנים של סטילביט
אָפּוֹפִילִיט הוא קבוצה של מינרלים פילוסיליקטיים - (סיליקטים במבנה בצורת לוחיות) המכילים אשלגן, סידן, נתרן פלואור, והידרוקסיל.
תכונות > הרכב כימי

המינרלים בקבוצת האפופיליט הם:
אפופיליט-(KF) (לשעבר פלואוראפופיליט)  - K, Na)Ca4Si8O20(F, OH) • 8H2O) – לבן, חסר-צבע, צהוב, ירוק, סגול
אפופיליט-(KOH) (לשעבר הידרוקסיאפופיליט) - KCa4Si8O20(OH, F) • 8H2O – לבן, חסר צבע
אפופיליט-(NaF) (לשעבר נתרואפופיליט) – NaCa4Si8O20F • 8H2O – חום, צהוב, חסר צבע
קרלטוניט - KNa4Ca4(CO3)4Si8O18 (F, OH) - H2O
בין האפופיליט-(KF) לבין האפופיליט-(KOH) יש תמיסה מוצקה, וקשה מאוד להבדיל בין שני המינרלים בטבע בלא בדיקה במעבדה.
יתרת הערך דנה בשלושת המינרלים הראשונים בלבד.
תכונות > קריסטלוגרפיה

אפופיליט-(KF) ואפופיליט-(KOH) מתגבשים במערכת הטטרגונלית, חבורת סימטריות נקודתית "דיטטרגונלית דיפירמידלית"  4/m\ 2/m\ 2/m, וחבורת סימטריות מרחבית P4/mnc. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=8.963‏, c=15.804Å [אפופיליט-(KF)] ו-a=8.978Å‏, c=15.834Å [אפופיליט-(KOH)]. אפופיליט-(NaF) מתגבש במערכת האורתורומבית, חבורת סימטריות נקודתית "אורתורומבית דיפירמידלית"  2/m\ 2/m\ 2/m, וחבורת סימטריות מרחבית Pnn2. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=8.875‏, b=8.881Å‏, c=15.79Å.
המבנה הפנימי של האפופיליט, כמו של כל המינרלים הפילוסילקטיים, הוא של שכבות מתחלפות בין יריעות של סיליקטים לבין שכבות המכילות אשלגן, נתרן, סידן, פלואור ומים. אבל בניגוד לשאר המינרלים הפילוסיליקטים, כדוגמת קבוצת הנציצים, שבהן יריעות הסיליקטים בנויות ממשושים של ארבעונים של סיליקה (SiO4), ליריעות הסיליקטים בקבוצת האפופיליט יש מבנה מיוחד. באפופיליט הארבעונים של הסיליקה מחוברים בטבעות שבהן מספר הארבעונים מתחלף בין ארבעה לשמונה ויוצרים בכך רשת המזכירה רשת של לולים. הכיוון של הארבעונים מתחלף בכל טבעת, טבעת אחת "מצביעה" למעלה, והטבעת השכנה "מצביעה" למטה.
תכונות > תכונות פיזיקליות

המינרל מופיע כמקבץ גרגרי - מקבץ של גבישים בלתי מפותחים בתוך מסת אם, מקבץ לווחי, פריזמתי, או כמסה חסרת צורה. הגבישים של אפופיליט-(KF) ואפופיליט-(KOH) שטוחים עד פריזמתיים באורך עד 20 ס"מ. הגבישים מסתיימים בפירמידות בשני קצותיהם או שהקצוות שטוחים (פינאקואיד) ואז יש לגביש צורה פסאודו-קובייתית. הגבישים של האפופיליט-(NaF) זעירים עד מ"מ אחד. פאות הגבישים חרוצות. לאפופיליט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}), ובחימום יתפצלו פתיתים מהגבישים. הקשיות של המינרל בינונית, 5-4.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.37 גרם לסמ"ק. קיימת תופעת גבישים תאומים (בעיקר באפופיליט-(KOH)).
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא חד-צירי (אפופיליט-(KF) ואפופיליט-(KOH)) או דו-צירי (אפופיליט-(NaF) חיובי). מקדמי השבירה של האפופיליט-(KOH) הם: nω=1.542‏ ו-nε=1.543; של האפופיליט-(KF) הם: nω=1.53-1.536‏ ו-nε=1.532-1.538; ושל האפופיליט-(NaF) הם: nα=1.536‏, nβ=1.538‏ ו-nγ=1.544. גבישי האפופיליט שקופים עד שקופים למחצה, הם חסרי צבע או שהם מופיעים בעיקר בגוונים של לבן, חום, צהוב, ירוק, כחול, ורוד וסגול. בשקף מנוסר האפופיליט הוא חסר צבע. הברק של האפופיליט הוא זגוגי או פנינתי על משטחי הפצילות, והנפיצה שלו חזקה. כמה מדגימות האפופיליט-(KF) פלואורסצנטים בגוונים של ירוק או צהוב חיוורים.
גילוי ומקור השם

אפופיליט-(KOH) נתגלה לראשונה ב-1978 במכרה הנחושת אור-נוב (Ore Knob Mine) שבמחוז אש (Ash) שבקרוליינה הצפונית שבארצות הברית. אפופיליט-(NaF) נתגלה לראשונה ב-1981 במכרה סמפו ליד העיירה טקאהשי (高梁市) במחוז אוקיאמה באזור צ'וגוקו שבאי הונשו ביפן.
מקור השם מיוונית ופירושו "עלה מתקלף", מתייחס לתכונה של המינרל להשיר פתיתים בחימום בשל איבוד המים בחום. השם אפופיליט ניתן במקור (1808) למינרל בודד ורק ב-1978 התבצעה הגדרתו מחדש כקבוצה, וניתנו שמות למינרלים המוכלים בה, כשב-2008 שונו השמות. שמות הסוגים של המינרלים, הן השמות הקודמים, והן השמות החדשים משנת 2008 מתייחסים לתכולת היסודות במינרל. אפופיליט-(KF) (פלואוראפופיליט) מתייחס לתכולת האשלגן והפלואור, אפופיליט-(KOH) (הידרוקסיאפופיליט) מתייחס לתכולת האשלגן וההידרוקסיל, ואפופיליט-(NaF) (נתרואפופיליט) לתכולת הנתרן והפלואור. האפופיליט מכונה גם "אבן עין הדג".
שימושים

אפופיליט הוא מינרל מבוקש בקרב אספני מינרלים. הפופולריות שלו נובעת ממספר גורמים, כולל שפע הדגימות, הגוונים השונים בהם הוא מופיע, והגבישים המושלמים שלו המסתיימים בפירמידות שאור העובר דרכן נשבר לצבעי הקשת בענן.
מקור ותפוצה

האפופיליט-(KF) והאפופיליט-(KOH) הם מינרלים משניים בחללים הנוצרים בבזלת שמקורם בבועות גזים שנלכדו בלבה שממנה התמצק הסלע, שבשל צורתן קרוי הסלע בזלת שקדית (אמיגדלואידית) או בדרוזות (צבר של קלציט הנוצר בחלל מסוג זה). כמו כן בחללים בגרניט בטקטיט ובסלעים מותמרים אחרים. האפופיליט-(NaF) הוא תוצר של התמרת מגע ומצוי בסלעי סקארן המצויים בשכבות בין סלעי גרניט לשיש.
האפופיליט-(KF) הוא הנפוץ מבין המינרלים בקבוצת האפופיליט, אך על מנת להבדיל בינו לבין האפופוליט-(KOH) נדרשת בדיקת מעבדה. בין המקומות בהם ניתן למצוא את דוגמאות יפות של המינרל: טייגרהורן (Teigarhorn) בברופיורד (Berufjord) באיסלנד; באחו הגבוה ביותר באירופה – אלפה די סיאוסי (Alpe di Siusi) שבמחוז האוטונומי טרנטינו - אלטו אדיג'ה שבאיטליה; זנקט אנדראסברג (St. Andreasberg) בהרי הארץ בגרמניה; ובהר סנט-אילר שבדרום הפרובינציה של קוויבק שבקנדה. דגימות יפות במיוחד מגיעות מפונה במדינת מהאראשטרה שבהודו; גבישים גדולים במיוחד מצויים בסמוך לבנטו גונשלבס (Bento Gonçalves) במדינת ריו גראנדה דו סול שבברזיל. את האפופיליט-(KOH) ניתן למצוא במכרה הנחושת אור-נוב (Ore Knob Mine) שבמחוז אש (Ash) שבקרוליינה הצפונית (שם נתגלה לראשונה), ובאתר המינרלים פרנקלין במחוז סאסקס בניו ג'רזי שבארצות הברית; ובקימברלי שבדרום אפריקה. האפופיליט-(NaF) הוא מינרל נדיר וניתן למצוא אותו במכרה סמפו 10 ק"מ מהעיירה טקאהשי (高梁市) במחוז אוקיאמה באזור צ'וגוקו שבאי הונשו ביפן (שם נתגלה לראשונה).
בישראל ניתן למצוא אפופיליט בתצורת חתרורים שבאזור מדבר יהודה.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman Rock Forming Minerals 3B: Layered Silicates excluding Micas and Clay Minerals (Second Edition), Geological Society of London, 2009, Pages 288-305 ISBN 978-1862392595
Colville AA, Anderson CP, Black PM (1971). "Refinement of the crystal structure of apophyllite: I. X-ray diffraction and physical properties". American Mineralogist. 56: 1222–1233.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
הערות שוליים

↑  פרויקט rruff
↑  אתר Webmineral
↑  http://www.maden.hacettepe.edu.tr/dmmrt/dmmrt50.html#d1040
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישורים לאתר Mindat.
↑  יהושע קולודני ושולמית גרוס, Thermal Metamorphism by Combustion of Organic Matter
בית הקברות מינגורוביו

| --- | --- |

 פרטי בית הקברות
 סוג:  בית קברות
 דת:  נצרות
 תאריך הקמה:  1962
 מיקום:  Ctra. Mingorrubio, s/n, 28048 
 קואורדינטות:  40°32′12″N 3°47′11″W﻿ / ﻿40.536622222222°N 3.7865055555556°W﻿ / 40.536622222222; -3.7865055555556
 he
 
בית הקברות מינגורוביו (בספרדית: Cementerio de Mingorrubio, מוכר גם בשם בית הקברות אל פארדו) הוא בית קברות אזרחי, הממוקם בשכונת מינגורוביו שברובע פואנקרל-אל פארדו (אנ'), הצפוני ברבעיה של העיר מדריד, בירת ספרד.
בית הקברות נוסד בשנת 1962. הוא ממוקם מעט מדרום למאגר המים המלאכותי אל פארדו.
אישים ידועים שנקברו בבית הקברות

פרנסיסקו פרנקו (1892–1975) - רודן ספרד. ארונו הועבר למקום מקברו באתר עמק הנופלים בשנת 2019
כרמן פולו (אנ') (1900–1988) - אשתו של פרנקו, אשר ארונו נטמן לידה
לואיס קאררו בלאנקו (1904–1973) - ראש ממשלת ספרד ב-1973
קרלוס אריאס נבארו (אנ') ‏(1908–1989) - ראש ממשלת ספרד בשנים 1973‏-1976
לואיס גוטיירס סוטו (אנ') ‏(1900–1977) - אדריכל
רפאל טרוחיו (1891–1961) - רודן ונשיא הרפובליקה הדומיניקנית
ראמפיס טרוחיו (אנ') ‏(1929–1969) - גנרל, בנו של רפאל טרוחיו
אפופטוזה

| --- | --- |

 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D017209
 
השלבים העיקריים של תהליך האפופטוזה. משמאל: תא בריא. מימין: תא ניזוק המבצע אפופטוזה
בביולוגיה של התא, אַפּוֹפְּטוֹזָה (מיוונית עתיקה: ἀπόπτωσις – הידרדרות או פיחות, באנגלית: Apoptosis) היא סוג של מוות תאי מתוכנת, מוות מכוון של תאים.
בניגוד לנקרוזה – מוות טראומטי של תאים בעקבות זיהום או פציעה – הרי שתהליך האפופטוזה הוא מדורג, מסודר ועקבי. האפופטוזה היא אחד התהליכים הנחקרים ביותר בביולוגיה, והיא שופכת אור על תהליכים רבים אחרים בתא ועל שלל נושאים גנטיים, ביוכימיים ורפואיים.
המונח מתייחס למוות של תאים באוכלוסיות תאים בעלי DNA דומה (בע"ח רב תאיים ומושבות חד תאיים). אפופטוזה יכולה להיות מונעת מאות חיצוני, אשר נקלט על-גבי ממברנת התא, או באופן פנימי. אפופטוזה אינה מעידה תמיד על פגיעה או תהליך שלילי אחר שאותו חווה היצור; לעיתים קרובות מושמדים תאים באופן מבוקר על ידי אפופטוזה, לתועלת היצור. דוגמאות לכך קיימות בביולוגיה התפתחותית: עוברי האדם, למשל, מקבלים את צורתם הסופית (צורת התינוק) לאחר שתאים רבים בגופם מושמדים במהלך ההיריון. בין אצבעות העובר, למשל, קיימים קרומים במשך חודשי ההיריון הראשונים. במהלך ההיריון נעלמים קרומים אלו והאצבעות נפרדות האחת מהשנייה ומקבלות את צורתן המוכרת. היעלמות התאים המרכיבים את הקרומים נעשית באמצעות אפופטוזה. שלכת מתרחשת גם היא על ידי אפופטוזה.
האפופטוזה היא תהליך מורכב ומדורג, שבמהלכו מספר רב של חלבונים ואנזימים מפעילים האחד את השני. היררכיית התהליך מוגדרת בצורה נוקשה, כך שכל אנזים מסוים מפעיל אנזים מסוים אחר, בשרשרת תגובות ובהתאם להשתלשלות אירועים ביוכימית בעלת "היגיון" רב. בשיאו של התהליך נוצרים חלבונים ואנזימים פרוטאוליטיים (מפרקי חלבונים), המאכלים בהדרגה את התא. התא מתפרק למספר גופיפים אשר מאוחר יותר מסולקים על ידי פגוציטים של מערכת החיסון.
חלבונים ואנזימים רבים משתתפים בתהליך האפופטוזה. אם בגן המקודד לאחד מחלבונים אלו חלה מוטציה, הרי שתהליך האפופטוזה ייבלם והתא לא יהיה מסוגל למות. אם התא החל בתהליך האפופטוזה בעקבות מוטציה הגורמת לאובדן הבקרה על מחזור חלוקות התא (עקב אות חיצוני או פנימי), התא ימשיך לגדול ולהתחלק ויתפתח לגידול סרטני. לעיתים פגיעה בגן המקודד לחלבון אפופטוטי נגרמת על ידי נגיף, במהלך השתלטות הנגיף על הגנום התאי. זוהי הדרך שבה גורמים נגיפים מסוימים למחלת הסרטן.
גורמים רבים עשויים להתניע את תהליך האפופטוזה, חלקם צוינו לעיל:
נזק לתא או זיהום שחדר אליו
נזק ל-DNA
מצבי עקה, כגון חוסר במזון
הומאוסטזיס: שמירה על כמות תאים קבועה באיבר מסוים או מערכת מסוימת בגוף
התפתחות עוברית
ויסות של תאי מערכת החיסון (תאי דם לבנים): במערכת החיסון נוצרים כל העת לימפוציטים ספציפיים למגוון עצום של פתוגנים; עם זאת נוצרים גם לימפוציטים המיועדים לתקוף את תאי הגוף עצמם. פעולה תקינה של מערכת הוויסות מעודדת אפופטוזה של הלימפוציטים הספציפיים לתאי הגוף. כשמערכת הוויסות אינה פועלת כשורה, עלולה להתפתח מחלה אוטואימונית, שבה תאי מערכת החיסון מזהים את תאי הגוף כזרים ותוקפים אותם.
האפופטוזה ניתנת לזיהוי בעזרת בועיות על פני התא, דגרדציה של DNA לאוליגו-נוקליאוטידים, התמוטטות המיטוכונדריה, הקטנת נפח התא ושחרור של ציטוקינים למניעת זיהום באזור.
בקרה > תעלות יונים

תעלות יונים הם חלבונים ממברנליים המתווכים מעבר יונים מ/אל התא או אברונים תוך-תאיים, וכך מבקרים את ריכוז היונים, את פוטנציאל הממברנה ואת נפח התא. תעלות יונים מעורבות בבקרה על תהליכים רבים בתא, ביניהם גם על תהליך האפופטוזה. תעלות אלו כוללות תעלות סידן, אשלגן, נתרן, כלור ועוד.