קיבלי
הערות שוליים

↑  Mellaart, J., (1967): Catal Huyuk. A Neolithic Town in Anatolia, McGraw-Hill
↑  Roller 1999, pp. 228-232.
↑  בהתייחס למקורותיה של קיבלי ולמבשריה, מתאר S.A. Takács "פסל טרקוטה של אלת יושבת (אם) יולדת עם כל יד על ראשו של נמר או פנתר" (Cybelle, Attis and related cults: essays in memory of M. J. Vermaseren); על הסוג האייקוני הזה כתב וולטר בורקרט "האיקונוגרפיה שנמצאה מובילה ישירות לדמותה של קיבלי יושבת על כסאה בין שני אריות" (Walter Burkert, Homo Necans: The Anthropology of Ancient Greek Sacrificial Ritual and Myth).
↑  Roller 1999, pp. 67–68.
↑  Motz 1997, p. 115.
↑  קובאבה הייתה מלכה מהשושלת השלישית של כיש. סגדו לה בכרכמיש, ושמה עבר התייוונות בתור "קייביבי". Motz 1997, pp. 105–106 מקבלת עובדה זו כמקור הסביר של kubilya (ראו Roller 1999, pp. 67–68, כאשר kubileya=הר).
↑  Delphi Complete Works of Pausanias
↑  Schmitz, Leonard, in Smith, William, Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology, 1867, p. 67. link to perseus.org.
↑  Roller 1994, pp. 248–56, suggests "Agdistis" as Cybele's personal name at Pessinos.
↑  Roller 1999, pp. 110–114.
↑  Roller 1999, pp. 69-71.
↑  Takacs, in Lane 1996, p. 376
↑  Roller 1999, pp. 111, 114, 140; for quotation, see p. 146.
↑  Vecihi Özkay, "The Shaft Monuments and the 'Taurobolium' among the Phrygians", Anatolian Studies, Vol. 47, (1997), pp. 89–103, British Institute at Ankara.
↑  Roller 1999, p. 125
↑  Roller 1999, pp. 144-145, 170–176.
↑  Roller 1999, p. 135.
1 2  Burkert 1985, p. 177
↑  Roller 1999, pp. 145-149.
↑  Roller 1999, p. 157.
↑  Roller 1999, pp. 143.
↑  Roller 1999, pp. 225-227.
↑  Roller 1999, pp. 149–151 and footnotes 20 – 25, citing Homeric Hymn 14, Pindar, Dithyramb II.10 (Snell), Euripides, Helen, 1347; Palamedes (Strabo 10.3.13); Bacchae, 64 – 169, Strabo 10.3.15 – 17 et al.
↑  Johnstone, P.A., in Lane 1996, citing Herodotus, Histories, 4.76-7.
↑  Roller 1999, pp. 156-157.
↑  Roller 1999, pp. 162–167.
1 2  Roscoe 1996, p. 200.
↑  Robertson, in Lane 1996, p. 258.
↑  Roller 1999, pp. 140–144.
↑  Roller 1999, pp. 161–163.
↑  oller, L., in Lane 1996, p. 306. See also Roller 1999, pp. 129, 139.
↑  Roller 1999, pp. 168-169.
↑  Roller 1999, pp. 171-172 (and notes 110 – 115), 173.
↑  לין רולר סבורה שהשם "אטיס" נקשר במקור עם משפחת המלוכה הפריגית ועבר בירושה על ידי כהונה פריגית או תאוקרטיה המוקדשת לאלה האם, בהתאם למיתולוגיה של אטיס כמשרת האלים או כוהן של האלה שלו. פולחנים יווניים ואמנות יוונית מקשרים את התלבושת ה"פריגית" הזו עם כמה עמים "מזרחיים" שאינם יוונים, כולל אויביהם לשעבר, הפרסים והטרויאנים. בחלק ממדינות יוון, אטיס נתקל בעוינות מוחלטת; אבל האסוציאציות ה"טרויאניות" המעורפלות שלו נחשבו לטובתו לקידום בסופו של דבר של הפולחן הרומאי שלו. ראו Roller 1994, pp. 248–256. ראו גם Roscoe 1996, pp. 198-199, וג'ונסטון, ב-Lane 1996, p. 106-107.
↑  שני השמות חרותים על האסטלה. רולר משערת שאגדיסטיס הוא שמה הפרטי של קיבלי הפריגית. ראו Roller 1994, pp. 248–56. לדיון וביקורת על השערה זו וקישורים נרטיביים, פולחניים ומיתולוגיים מורכבים אחרים בין קיבלי, אגדיסטיס ואטיס ראו Lancellotti, Maria Grazia, Brill, 2002, Attis, between myth and history: king, priest, and God,
↑  Roller 1999, pp. 113-114.
↑  Beard 1994, pp. 168, 178 – 9. See also Summers, in Lane 1996, pp. 357–359. Attis' many votive statuettes at Cybele's Roman temple are evidence of his early, possibly private Roman cult.
↑  כמה אלים יוונים עיקריים אומצו על ידי רומא בערך בתקופה זו, כולל האלים היוונים אסקלפיוס ואפולו. גרסה של החג תסמופוריה של דמטר שולבה בתוך הפולחנים הרומאים לקרס בערך באותו זמן; כוהנות יווניות הובאו לנהל את הפולחן "לטובת המדינה הרומית".
↑  Takacs, ב-Lane 1996, p. 373, מעיר שכדי להניח בורות רומאית לגבי טבעו האמיתי של פולחן האלה "גורם לאצילים רומיים להיראות כמו מוקיונים, מה שהם ממש לא היו".
↑  Summers, in Lane 1996, pp. 337–339.
↑  במסורת הרומית, הזאבה שמצאה את רומולוס ורמוס נתנה להם מחסה במאורה שלה על גבעת הפאלאטיום, המכונה הלופרקל (אנ'). ראו גם Roller 1999, p. 273
↑  התגובה הרומית בשנת 186 לפנה"ס לפולחנים הפופולריים, הלא רשמיים והאקסטטיים של הבכחנליה (שמקורם בפסטיבלים לדיוניסוס, דומים בצורתם לפולחנים היווניים של קיבלי), שדוכאו בחירוף נפש על ידי המדינה הרומית, זמן קצר מאוד לאחר הכנסה הרשמית של פולחן קיבלי
↑  C. C. Vermeule, "Greek and Roman Portraits in North American Collections Open to the Public," Proceedings of the American Philosophical Society 108 (1964): 106, 126, fig. 18.
↑  Roller 1999, pp. 282, 314.
↑  Roller 1999, pp. 315-316.
↑  פסל זה כנראה הועתק ממקור יווני; אותו פסל מופיע על מזבח פרגמון. ראו Roller 1999, p. 315.
↑  בשלהי התקופה הרפובליקנית, תיאר מרקוס טוליוס קיקרו את המזמורים והמאפיינים הפולחניים של מגלאסיה כיווניים. ראו Takacs, ב-Lane 1996, p. 373.
↑  Roller 1999, p. 296, citing Cicero, De Haruspicum Responsis, 13. 28.
↑  Duncan Fishwick, "The Cannophori and the March Festival of Magna Mater", Transactions and Proceedings of the American Philological Association, Vol. 97, (1966), p. 195.
↑  Forsythe, Time in Roman Religion, p. 88.
↑  Alvar, Jaime (2008). Romanising Oriental Gods: Myth, Salvation and Ethics in the Cults of Cybele, Isis and Mithras. Religions in the Graeco-Roman World. Vol. 165. Translated by Gordon, Richard. Brill. ISBN 978-90-04-13293-1.
↑  ראו Duthoy 1969, p. 1 ff.
↑  פרודנטיוס הוא המקור היחיד לגרסה זו של טאורבוליום. בירד, עמ'. 172, בהתייחסה אליו; "[זה] מנוגד למדי לנוהג של הקורבן האזרחי המסורתי ברומא, שבה הדם נאסף בקפידה וראש הטקס מעולם לא התלכלך בדם". רוברט דותוי, סבור שבגרסאות מוקדמות של קורבנות אלו, ייתכן שדם החיה פשוט נאסף בכלי; ושזה הורחב למה שפרודנטיוס מתאר במדויק פחות או יותר. אלו קמרון דוחה על הסף את עדותו של פרודנטיוס כסיפורי שמועה אנטי-פגניים, בדיה צרופה וקישוט פולמוסי של קורבן שוורים רגיל.
↑  Cameron, Alan (2010). The Last Pagans of Rome. Oxford University Press. ISBN 978-01-99-74727-6, page 163
↑  כפי שהיה למשל שם הכוהן שלה בפסינוס במאה השנייה לפני הספירה: ראו Roller 1999, pp. 178–181.
↑  Lancellotti, Maria Grazia, Attis, between myth and history: king, priest, and God, Brill, 2002, p. 6, citing Servius, Commentary on Vergil's Aeneid, 9.115.
↑  Maria Lancellotti, Attis: Between Myth and History: King, Priest and God
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007558673905171  PLWABN: 9810604992205606  GND: 118640283  LCCN: no2017056567  NKC: jo2016908771  SELIBR: 318807  SUDOC: 027290360  VIAF: 10639267   WorldCat (עם VIAF): 10639267 
האישה היושבת של צ'טלהויוק (אנ') מלווה על ידי לביאות, סביב 6000 לפנה"ס
קיבלי יושבת בתוך "נאיסקוס" (המאה הרביעית לפני הספירה, מוזיאון האגורה העתיקה, אתונה)
קיבלי במרכבה שהרכב שלה היא האלה ניקה ונמשכת על ידי אריות לעבר קורבן קודש (מימין); למעלה הם סמלים שמימיים כולל אל השמש, לוח איי-חאנום (אנ') מבאקטריה (אפגניסטן של ימינו), המאה ה-2 לפני הספירה ; כסף מוזהב, קוטר 25 ס"מ
אטיס מתקופת רומא הקיסרית חובש כיפה פריגית ומבצע ריקוד פולחני
מזבח מנחה רשום על "מאטר דום", אם האלים, מדרום גאליה
טטרדרכמה של כסף של סמירנה
פסל השיש של קיבלי מהמאה הראשונה לפני הספירה מפורמיה בלאציו
כוהן של קיבלי במגלאסיה, באיור של חודש אפריל מבוסס על לוח השנה של פילוקלוס (אנ') (354 לספירה)
קיבלי ואטיס (יושבים מימין, חובשים מצנפת פריגית ואוחזים מטה רועים מעוקל (אנ')) במרכבה רתומה לארבעה אריות, מוקפים בכוהני האלה מרקדים (פרט מלוח פרביאגו (אנ'); תבליט בכסף, בערך 200–400 לספירה, נמצא במילאנו, כיום במוזיאון הארכאולוגי של מילאנו (אנ'))
כתובת שחוקה מלוגדונום (ליון בצרפת של ימינו) לזכר טאורבוליום לאם האלים תחת הכותרת "אוגוסטה"
פסל של ארכיגאלוס (אנ') (כוהן גדול של קיבלי) מהמאה ה-2–3 לספירה (המוזיאון הארכאולוגי של שרשל (אנ') באלג'יריה)
פסל של גאלוס (כומר של קיבלי) בסוף המאה ה-2 (המוזיאונים הקפיטוליניים)
שרידי מקדש המטרון (אנ') באתונה
פסל מזרקה מברונזה של קיבלי על עגלה רתומה לאריות, המאה השנייה לספירה, מוזיאון המטרופוליטן לאמנות