stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמקנות
היסטוריה > כלי טיס חמקנים ראשונים

בשנות ה-50 של המאה ה-20 ראו עניין גובר במחקר ופיתוח טכנולוגיות חמקניות. חברת לוקהיד ייצרה את מטוס ה-U-2 בשביל הסי איי איי תוך השערה שבגובה השיוט של המטוס (כ-21,300 מטר) מערכי המכ"ם הסובייטיים לא יוכלו לגלות אותו, אך בתום הטיסה המבצעית הראשונה הם נוכחו לדעת שעמדות המכ"ם הרוסיות עקבו אחר המטוס לאורך כל המסלול שלו. המסקנה הייתה שיש צורך בטכנולוגיות חמקניות מתקדמות בשביל להקטין את הסיכוי לזיהוי של המטוס.
הסי איי איי גיבש מכרז בשנת 1957 למטוס ריגול על קולי מגביה טוס בעל חתך מכ"ם נמוך תחת שם הקוד GUSTO, התוכנית הולידה את הלוקהיד A-12. במהלך פיתוח המטוס ראשי הסי איי איי התעקשו על שילוב טכנולוגיות חמקניות במטוס ואף השקיעו במטוס מתחרה ללוקהיד ולו רק בשביל לרמוז לקלארנס ג'ונסון (מנהל סדנת הבואשים) שהסי איי איי לא מוכן להתגמש בעניין זה.
ה-A-12 שילב מספר פתרונות הנדסיים להקטנת חתך מכ"ם: בניית גוף עם גחון פחוס יחסית, הגאי כיוון מוטים פנימה, מנועים המוסתרים על ידי חרוטי כונסים, שילוב חומרים מרוכבים במבנה המנשקים הזוויתיים בצורת משולשים שהיו סופגים קרינת מכ"ם (מבנה שכונה Edge Treatment או בעברית טיפול צורני), וצביעת המטוס בצבע בולע מכ"ם. בסדרת ניסויים הוכח שהמטוס בעל חתך מכ"ם בגודל של עשירית ממטוסי הקרב של אותה התקופה. עם זאת המטוס לא היה חמקן, ובתוכנית מחקר בשנות ה-1960 המוקדמות הוכח כי המטוס לא יוכל לטוס בבטחה בשמי רוסיה ללא מערכות לוחמה אלקטרונית.
באותו שלב ברית המועצות השקיעה מאמצים כבירים לבניית יכולת יירוט שבעקבותיה פותחו סוללות נ"מ מתקדמות מדגם SA-2, הסוללות הללו סיכנו גם את ה-A-12.
היסטוריה > תוכנית הייב בלו

בשנות ה-1960 ובתחילת שנות ה-1970 הדעה הרווחת הייתה שחמקנות מלאה מפני מכ"ם לא כדאית, שכן עלותה הייתה גבוהה והשפיעה לרעה על ביצועי המטוס. בנוסף התעורר קושי לחשב החזרי מכ"ם שנוצרת עקב פערים או שינוי או סוף התחום האלקטרומגנטי (ראה בהמשך) מה שמנע מהמהנדסים מלייצר כלי טיס חמקנים בצורה מספקת. במקום זה מטוסי הפצצה היו טסים בגובה נמוך במטרה להקטין את סיכוי הגילוי על ידי מכ"ם האויב. תחום שבו נעשה שימוש בטכנולוגית חמקנות היה טילי השיוט שלא נדרש לתמרן כמו מטוס קרב מאויש ולכן נזקקו לשילוב של טכנולוגיות נראות נמוכה בשביל להתקרב למטרה ככל הניתן ללא זיהוי על ידי האויב.
במלחמת וייטנאם כוחות האוויר האמריקאים נאלצו להסתמך על מגוון טכנולוגיות שיבוש ותקיפת קורנים בשביל להגדיל את השרידות של כלי הטיס שלהם, שכן הכוחות הצפון וייטנאמים הרבו להשתמש בסוללות נ"מ להגנה אווירית. כל אלה הוסיפו גורמים נוספים לפעילויות התקיפה של האמריקאים שמשימות התקיפה שלהם הפכו למורכבות יותר ויותר וכל ערכת התקיפה כללו מספר רב של מבנים של מטוסים עם תפקידים שונים שהמיעוט בהם (20-40 אחוז מכמות המטוסים בערכה) הם המטוסים המבצעים את ההפצצה בפועל.
הניסיון הישראלי במלחמת יום כיפור הראה שמטוסי קרב ותקיפה מודרניים פגיעים לטילי קרקע אוויר ולמערכות נ"מ קני מונחות מכ"ם.
כל זה הוכיח שבעימות עם כוחות ברית ורשה, השגת עליונות אווירית תהיה קשה ובעייתית מאוד, ואובדן המטוסים הצפוי גבוה מאוד. בשנת 1974 פנתה DARPA לחמש חברות תעופה בדרישה להגדרת חתך מכ"ם מינימלי להפעלה בטוחה של כלי טיס, והצעות למטוסי ניסוי שתואמים להגדרות אלה. לוקהיד קורפוריישן לא הייתה אחת החברות ש-DARPA פנתה אליהן, בשל העובדה שלוקהיד לא פיתחה מטוסי קרב זה עשור וגם מפני שניסיונה בתחום החמקנות (במטוסי A-12 ו-D-21) היה מסווג ביותר על ידי הסי איי איי.
עם זאת לוקהיד הצליחו לשכנע את אנשי DARPA להוסיפם לשאילתא אך ללא חוזה. במהלך תקופת הפיתוח הראשוני חברת לוקהיד פיתחו תוכנה לחישוב החזרי מכ"ם שכונתה "Echo-1" שהתבססה על עבודתו של פיוטר יפימצב לחישוב החזרים משבירת גלים מפערים וסופי תחום אלקטרומגנטים. לאחר תקופת פיתוח חברת נורת'רופ ולוקהיד נבחרו לייצר דגמי עץ בגודל מלא בשביל סדרת ניסויים בחתך מכ"ם שההצעה של לוקהיד ניצחה בו לבסוף. בשלב השני של תוכנית הפיתוח שזכה לשם הקוד הייב בלו (Have Blue) לוקהיד ייצרו שני מטוסי ניסוי להוכחת הקונספט. הטכנולוגיות שפותחו בתוכנית עוררו עניין רב אצל חיל האוויר והם הזמינו מחברת לוקהיד 20 מטוסי תקיפה בתוכנית תחת שם הקוד Senior Trend. המטוס שפותח הפך ל-F-117, מטוס החמקן המאויש הראשון. הצוות של חברת נורת'רופ המשיך במחקר בטכנולוגיות חמקנות וניצחה בתוכנית טאסיט בלו (Tacit Blue) וייצרה את מטוס ה-B-2.
טכנולוגיות חמקניות היו מסווגות ביותר למשך כמעט כל המלחמה הקרה, ולכן המושג עצמו וכן השלכותיו היו בגדר תעלומה. ב-22 באוגוסט 1980 ממשלת ארצות הברית ערכה מסיבת עיתונאים במהלכה הם הכריזו על קיום טכנולוגיות חמקניות מתקדמות המאפשרות ייצור של מטוסים שלא ניתן לזהות בעזרת אמצעי מכ"ם. מאז המושג מקושר לטכנולוגיה של הסתרת מטוסים צבאיים ממכ"ם בתודעת הציבור.
החל מאמצע שנות השמונים אלמנטים של טכנולוגיית החמקנות החלו להיות משולבים במגוון כלי מלחמה דוגמת ספינות מלחמה, מטוסי קרב בני הדור ה-4.5 ובמידה רבה יותר במטוסים ללא טייס, כאשר חלק מהתכונות העיקריות של מטוסי קרב מהדור החמישי וספינות הקרב החדישות היא החמקנות שלהם.
מאפיינים > סוגי חתימה

בשל ההבדלים בין הגורמים השונים הניתנים לזיהוי על ידי האויב חילקו אותם לשתי קטגוריות:
חתימה אקטיבית- כל סוגי הגורמים שמוקרנים על ידי כלי הנשק עקב תפעולו וניתנים לזיהוי על ידי חיישנים פסיביים כגון: קרינת מכ"ם מהכלי, קרינת לייזר מציינים של הכלי, רעש אקוסטי מהמנועים וכדומה. טכניקות לדיכוי חתימה אקטיבית נקראים סבירות יירוט נמוכה (Low Probability of Intercept - LPI).
חתימה פסיבית- כל סוגי הגורמים שדורשים הקרנה על המטרה על ידי מערכות אקטיביות ותנאים סביבתיים לשם זיהויים, כגון: קרינת מכ"ם ממשגר של האויב, הקרנה אקוסטית, החזרי אור מהשמש, החזרים מרעשי רדיו סביבתיים וכדומה. טכניקות לדיכוי חתימה פסיבית נקראים נראות נמוכה (Low Observability -LO).
מאפיינים > חמקנות רדיו > תכונות חתימת מכ"ם

לאחר שילוב מתכות במבנה מטוסים התגלה כי ישנו פיזור גדול יחסית של גלים אלקטרומגנטיים מהם אפשרו ייצור של משדרי ומקלטי גלי רדיו שאמורים לקלוט את ההחזר מחומרים מתכתיים אלה. גודל החזר של גלי המכ"ם מכונה שטח חתך מכ"ם שנמדד במטרים רבועים. פיזור הגלים מושפע ממספר גורמים:
החזר גאומטרי - גופים מחזירים גלי מכ"ם בדומה להחזרי אור ממראות. כלומר החזר הגל נקבע על ידי זווית הפגיעה של הגל בחומר ככל שהחומר עומד יותר בניצב לזווית של הגל ככה יותר גל חוזר באותו הכיוון בשל כך משטחים מישוריים בעלי שטח פנים גדול והעומדים בזווית הקרובה לניצב למקור הגל גורמים להחזרי מכ"ם גדולים. במטוסים משטחים אלה הם בעיקר משטחי מייצב הכיוון.
שבירת גלים - שבירת גלים היא התפזרות גלים לכל הכיוונים מחומר עליו מוקרן גל רדיו. שבירת הגלים מתרחשת בגלל זוויות חדות בגוף המוקרן או בשינויים בתחום האלקטרומגנטי.
זחילת גלים - גלים אלקטרומגנטיים מוקרנים על חומר מוליך בזווית מתונה מסוגלים לנוע לאורך הגוף מכיוון שהחומר משמש כאנטנה. בגופים מעוגלים הגל מסוגל לנוע בהיקף של הגוף ולהתפזר לאורכו, כלומר חלק מהגל המוקרן על הגוף ינוע בהיקף הגוף ויחזור למקור הגל.
שינויים בתחום האלקטרומגנטי - שינויים בגוף עליו נע גל רדיו כגון פערים, סדקים, זוויות חדות, שינוי בחומר וסוף הגוף גורמים לשבירת גלים ופיזור גלים גבוהה.
החזרים מחללים פנימיים ופינות בגוף המטוס - גלי רדיו הנכנסים לתא כל שהוא כגון תא טייס, כונס מנוע או תאי חימוש, נשברים ומוקרנים לדופן אחרת בתוך התא ועקב שבירה חוזרת ונשנית בתוך התא נוצר אזור "בהיר" מבחינת החזרי מכ"ם.
אורך הגל של המכ"ם המשדר - אורכי גל שונים קובעים את החשיפה של גוף מסוים לאנרגיית המכ"ם. אורך גל גדול מאפשר חשיפה גדולה יותר שבתורה גורמת לסיכויים גדולים יותר להחזרי מכ"ם אפילו מכלי רכב חמקנים. עם זאת אורכי גל גדולים מתאפיינים ברעשים ורזולוציה נמוכה שלא מאפשרת, נכון לעכשיו, לבצע נעילה או הכוונה של טילי נ"מ על פיהם. מסיבה זאת, סוללות נ"מ עושות שימוש במכ"מים בעלי אורכי גל קצרים בעלי רזולוציה גבוה. מכ"מים בעלי אורכי גל גדול משמשים לגילוי וזיהוי על ידי גורמי בקרה קרקעיים.
מאפיינים > חמקנות רדיו > שיטות סבירות יירוט נמוכה - LPI

שיטות סבירות יירוט נמוכה מסתמכות על כמה תכונות של מערכות יירוט אותות (מערכות שתפקידן לקלוט אותות ממשדרים של האויב לטובת התראה, זיהוי ואיסוף דוגמת מערכות RWR) בשביל להשלות אותן ולחמוק מזיהוי. התכונות הן:
רגישות חיישני היירוט - החיישנים שאמורים לקלוט ולזהות את המטרה/איום כוללים ספי רגישות בשביל לסנן רעשי רקע ולמנוע התראות שווא שיהוו מטרד למפעיל המערכת. בשל כך מערכות LPI משתמשות בשידורים בעוצמה נמוכה ככל הניתן בשביל לא לעבור את ספי הרגישות (בדרך כלל כ-25 דציבל), זה מתבצע על ידי התאמת האות לסביבה, למוד הפעולה ולטווח הנדרש לביצוע העבודה של המשדר. לדוגמה, בשביל לזהות מטרה במרחק של 128 קילומטר (80 מייל) נדרש ממערכת המכ"ם שידור אות בעוצמה של 500 קילו וואט, כאשר בשביל לאפשר זיהוי או אפילו נעילה בטווח של 8 קילומטר (5 מייל) דרוש אות בעוצמה של 75 מילי וואט.
הצורך במיון מקור האות המיורט - מערכת יירוט האותות אמורה לתת מענה לסביבה רוויה באותות הבאים מכיוונים שונים, אפילו אלה בעלי תחום תדרים זהה. זה והצורך בחלוקה לקטגוריות דורשים זמן סריקה בו האות נקלט ומועבד על ידי החומרה והתוכנה בשביל לקבוע את כיוונו ומאוחר יותר את טיבו. בשביל למנוע זיהוי ומיון מערכות LPI משנות בצורה תמידית את תדרי העבודה ואת הגברי האותות כדי לא להיכנס בזמן הסריקה כאות בודד.
הצורך לחלוקה של מקור האות לקטגוריות - מערכת יירוט האותות אמורה לזהות את סוג האות והמערכת המשדרת את האות בשביל לאפשר למפעיל להשתמש באמצעי נגד מתאימים, בשביל זה האות הנקלט אמור להיות מועבד על ידי תוכנה או חומרה ומושווה לאותות מוכרים שזוהו במאמצי איסוף מודיעין אותות. בשביל למנוע זיהוי סוג המערכת מערכות LPI משנות את אפנוני האותות בצורה תמידית ככה שאותות שנקלטים במערכות הזיהוי לא יוכלו להיות מושוות לכל אפנון גל אחד. בשביל להתמודד עם פונקציות המיון והזיהוי של האותות מערכות LPI משנות את צורת האותות, התדרים שלהם ואת ההגברים שלהם ואף את כמות השידור שלהם בשביל להכניס גורמים אקראיים לכאורה לאותות הנקלטים, מה שמקטין את הסיכויים שמערכת יירוט האותות יוכלו לזהות ולהחוות למפעיל על קיום המשדר ועל טיבו.
בשל כך משדרים כגון מכשירי מכ"ם, מכשירי תקשורת רדיו ואף משדרי לייזר בעלי תכונות LPI חייבים להיות דיגיטליים, שכן רק סוגי מערכות אלה מסוגלים לספק את ההספק המשתנה, והאקראיות באפנון הגלים המשודרים.
מאפיינים > חמקנות קרינה אינפרה אדומה

חמקנות בתחום האינפרה אדום מתאפיינת בשימוש בטכניקות שונות להסתרת או הקטנת חום בתחום הראות של חיישנים אפשריים. הטכניקות שבאו לשימוש במטוסים הן:
התקנת צינורות פליטה מיוחדים שבהם מוזרק אוויר קר המקטין את טמפרטורת הסילון.
הגדלת צינורות הפליטה כדי שהאוויר החם יתפזר בנפח אוויר גדול יותר ועל ידי זה יהיה פחות בולט.
המעטת שימוש במבער אחורי, שימוש בו מסוגל להגדיל את החתימה האינפרה אדומה פי-50. מטוסים חמקניים כגון ה-F-117 וה-B-2 בגלל זה טסים במהירויות תת-קוליות ומטוסי קרב מהדור החמישי עושים שימוש בשיוט על קולי בשביל להקטין את השימוש במבער.
הסתרת צינור הפליטה על ידי התקנתו בחלק העליון של הגוף או אמצעים מבניים אחרים שמקטינים את הנראות של צינור הפליטה.
מאפיינים > חמקנות אקוסטית

מבחינת כלי טיס חמקנות אקוסטית מאפשרת טיסה בגובה נמוך עם סבירות נמוכה יותר של זיהוי הקול ומקורו. זה מתבצע על ידי הסתרת צינורות הפליטה ועל ידי מבני צינורות פליטה מותאמים. ב-B-2 לדוגמה צינורות הפליטה של המנועים מותקנים בחלק העליון של הגוף, מעל הכנפיים, ככה שגלי הקול יופנו כלפי מעלה ולא כלפי הקרקע.
חמקנות אקוסטית היא תכונה קריטית בכלי שיט ובפרט בצוללות (הצוללת החמקנית הראשונה הייתה אלבריך) בהם אמצעי הזיהוי העיקרי הוא בעזרת סונאר שמשתמש בהחזרי גלי קול. עקרון הפעולה של הסונאר האקטיבי הוא דומה מאוד למכ"ם כאשר ישנו משדר שמקרין גלי קול ומאזין להחזרים שלהם, אך בגלל שגלי קול נישאים למרחק רב במים זה הופך את המשדר לבולט מאוד. בצוללות בשל הדגש על חשאיות משימותיהם ממעיטים להשתמש בסונאר אקטיבי ומשתמשים בסונאר פסיבי אשר רק מאזין לרעשים בניסיון לזהות מקור רעש מכלי שיט אחרים.
מקורות הרעש הגדולים בכלי שיט הם:
החלקים הנעים בתוך גוף הספינה כגון מנועים, תמסורות מוטות העברת תנועה וכדומה, אלה מייצרים גם רעש אקוסטי וגם רטט שעובר דרך גוף הספינה ולמים. הקטנת הרעשים ממקורות אלה מתבצע על ידי שכבות בידוד והפרדה מחומרים רכים שסופגים את הרעשים ואת הרטט.
המדחף מעל מהירות סיבוב מסוימת יוצר וואקום בחלק בו זרימת המים עוזבת את להבי המדחף אשר יוצר בועות שכאשר הן קורסות יוצרות רעש רב. שיטות להקטנת רעש מהמדחף כוללות ייצור מדחפים בעלי פרופיל יעיל אשר יוצר דחף שימושי גם במהירויות סיבוב נמוכות; הזרמת אוויר בלחץ נמוך מתוך שפת הזרימה של הלהבים שממלא את הוואקום ועקב הבדלי הלחץ המתונים יותר בין הבועות למים, הבועות קורסות יותר לאט ויוצרות הרבה פחות רעש; שיטה נוספת היא שימוש בסילון מים במקום במדחפים בשביל למנוע יצירת בועות.
מאפיינים > חמקנות וויזואלית

חמקנות ויזואלית משמעותה הסתרה או הקטנת יכולת זיהוי כלי הרכב החמקן מעיניהם של בני אדם. למרות ניסיונות מוקדמים בחומרים שקופים מרבית התחום של חמקנות ויזואלית מתמקד בהסוואה שמתמזגת עם הסביבה או שוברת את קווי המתאר של כלי הרכב ומונעת מהתצפיתן מלזהות אותו.
ישנם מטוסי קרב אשר צידם התחתון כצבע שמיים, וצידם העליון כצבע הקרקע.
ראו גם

לוחמה אלקטרונית
שטח חתך מכ"ם
הסוואה
לקריאה נוספת

Introduction to RF Stealth by David Lynch, Jr. 2004 ISBN 0-86341-349-8
The Radar Game by Rebecca Grant, 1998 ISBN 1-892799-00-6
STEALTH WARSHIP TECHNOLOGY, Cristopher Lavers, 2012 ISBN 978-1-4081-7525-5
Stealth Warplanes by Doug Richardson, 2001 ISBN 978-0760310519
Stealth Technology, the art of black magic by J. Jones, 1989 ISBN 0-8306-8281-3
הערות שוליים

↑  יצחק אבינרי, יד הלשון, יזרעאל, 1964, עמ' 205, החידוש הופיע בפינת הלשון שראתה אור בשבט תש"ו-ינואר 1946
↑  Stealth Technology, the art of black magic, עמודים 1 ו-2.
↑  The Radar Game by Rebecca Grant, עמוד 22.
↑  The Radar Game by Rebecca Grant, עמוד 22-23.
↑  The Radar Game by Rebecca Grant, עמוד 24.
↑  Stealth Technology, the art of black magic, עמוד 3.
1 2  The Radar Game by Rebecca Grant, עמודים 23-29.
↑  Stealth Warplanes, עמוד 49.
↑  Introduction to RF Stealth, עמודים 9-17
↑  Stealth Technology, the art of black magic, עמודים 21-27.
↑  Stealth Technology, the art of black magic, עמודים 20-21.
↑  STEALTH WARSHIP TECHNOLOGY, עמודים 95-103.
↑  אבי אליהו, ‏סודות החמקן: כך הופכים מטוסי קרב לבלתי נראים, באתר ‏מאקו‏, 3 בינואר 2013
↑  ^ STEALTH WARSHIP TECHNOLOGY, עמודים 30-34.
↑  גל גולדשטיין, ‏גם מטוסים מתחפשים, באתר חיל האוויר הישראלי, 17 במרץ 2011
| תעופה צבאית  • תעופה • תעופה אזרחית |
| --- | --- | --- |
| סוגי כלי טיס | מטוס קרב • מטוס תובלה צבאי • מטוס תקיפה • מטוס קרב רב-משימתי • מפציץ • מטוס ריגול • מטוס תובלה • מסוק קרב • מסוק סער • מטוס שליטה ובקרה • כטב"ם | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| כלי נשק | פצצה (שימוש כללי ומונחית) • טיל אוויר-אוויר • טיל אוויר-קרקע • טיל שיוט • חימוש משוטט (כטב"ם מתאבד) • רקטה • תותח אוטומטי/מקלע כבד (כגון M2 בראונינג ו-M61A1 וולקן) | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מושגים עיקריים | לוחמה אווירית • קרב אוויר • הפצצה אסטרטגית • הפצצה טקטית • תובלה אווירית • מודיעין אוויר | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מערכות עיקריות | לוחמה אווירית במלחמת העולם הראשונה • לוחמה אווירית במלחמת העולם השנייה • לוחמה אווירית במלחמת קוריאה • לוחמה אווירית במלחמת וייטנאם • לוחמה אווירית במלחמת המפרץ | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| מושגים משניים | טייסת • אלוף הפלות • גיחה • נ"מ • יעף • חמקנות  • לוחמה אלקטרונית | מטוס F-16I של חיל האוויר הישראלי מסוק קרב מטוס ספיטפייר מדגם 22 |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph495116 
מטוס לינקה-הופמן R-1 גרמני עם חלקים שקופים.
מטוס הייב בלו, מטוס החמקן הראשון.
דוגמה לתרשים המתאר את שטח חתך המכ"ם.
מדחף של הצוללת יו אס אס בלובק, בצורה האופיינית יותר לצוללות המייצרת פחות בועות בעת פעולה.
גדי יברקן

דֵסְטַה (גדי) יִבַרקָן (נולד ב-1 בינואר 1981, כ"ה בטבת ה'תשמ"א) הוא פוליטיקאי ישראלי שכיהן כחבר הכנסת מטעם מפלגת הליכוד ולפני כן – מטעם מפלגת תל"ם כחלק מ"כחול לבן". כיהן גם כסגן השר לביטחון הפנים מטעם הליכוד, וכממונה על שילוב יוצאי אתיופיה, והיה פעיל חברתי בעיקר למען ישראלים יוצאי אתיופיה, וכן ראש מכינה קדם-צבאית.
ביוגרפיה

דסטה יברקן נולד בכפר יהודי בסמיין שבצפון-מערב אתיופיה, לינגוסה אשטיה שהייתה חברה בחבר המושבעים של הכפר, ולאשטיה יברקן שהיה איש ציבור.
בשנת 1991 עלה לישראל עם משפחתו במסגרת מבצע שלמה. בתחילה התגוררה המשפחה במלון בטבריה, ולאחר כחצי שנה עברו לאתר קראוונים בקיבוץ חולדה. אחרי כשנתיים עברו להתגורר ברחובות.
התחנך בפנימיית בית הספר מקוה ישראל. בגיל 16 השלים את לימודי התיכון, והחל בפעילות בקהילה כרכז חונכות בפרויקט החניכה "אח בוגר" ברחובות.
עם גיוסו לצה"ל, שובץ בחטיבת גבעתי, שם שירת בגדס"ר גבעתי. סיים קורס קצינים ושירת כמפקד בגבעתי. השתחרר בדרגת סרן ושב לפנימייה בה למד כדי לשמש מדריך נוער.
למד משפטים לתואר ראשון במכללה למינהל.
בשנת 2003 פרסם את ספר השירה "מתחיל מהתחלה", המספר את מסע הגבורה לישראל של יהודי אתיופיה, ואת תהליך ההתערות הקשה שהם נאלצו לעבור בישראל וקשיי הקליטה בה. בשנת 2006 היה בין מקימי מטה המאבק לשוויון חברתי של עולי אתיופיה בישראל, יחד עם עורכת דין פנינה תמנו-שטה (בהמשך חברת הכנסת). המטה היה שותף במאבק במסגרת פרשת הדם, במאבק למען הקייסים ובגיבוש תוכנית החומש לשילוב יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית. בשנת 2008, עתר לבג"ץ כנגד אי-מימוש התוכנית. העתירה התקבלה והתוכנית יצאה לפועל.
בשנת 2008 עבד כלוביסט בחברת "פוליסי" של בוריס קרסני במשך כשמונה חודשים.
בשנת 2010 אישרה הממשלה הצעה שיזם יברקן להוסיף 13 קייסים ולאפשר להם סמכויות חוקיות לבצע טקסי דת, לבצע רישום נישואין, לערוך חופות, ולבצע ברית מילה.
בשנת 2016 מונה לראש המכינה הקדם-צבאית החילונית בארי. ב-2017 פרש מניהול המכינה לאחר שנטען כי משך סכומי כסף גדולים מהנדרש מקרן ברל כצנלסון, הקרן המממנת את המכינה, וכי דיווחיו לגבי ייעוד הכספים לא היו נכונים. במסגרת ההסכמות בינו ובין הקרן הוא השיב לקרן 20 אלף ש"ח.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

בשנת 2003 הצטרף יברקן כפעיל בסניף מפלגת העבודה שברחובות. לאחר כשנתיים פרש מפעילות.
בשנת 2008 הצטרף למפלגת הליכוד. בהמשך אותה שנה התמודד בבחירות הפנימיות של הליכוד שהתקיימו בחודש דצמבר לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה, אך לא נבחר בבחירות המקדימות אף שנחשב למועמדו של בנימין נתניהו למשבצת הצעירים.
בשנת 2012 התמודד בפריימריז על משבצת העולים ברשימת הליכוד, לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה. הפריימריז התקיימו בנובמבר של אותה שנה, ויברקן לא נבחר למשבצת העולים, לאחר שזכה ב-2.47% מהקולות, תוצאה שהציבה אותו במקום ה-45 ברשימה הארצית, אולם בפועל הוא לא הופיע ברשימת מועמדי הליכוד לכנסת.
בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2013, הוביל את הרשימה האתיופית "דור" לעיריית רחובות, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
בשנת 2019 הוצב במקום ה-33 ברשימת כחול לבן מטעם תל"ם, לקראת הכנסת העשרים ואחת. הרשימה קיבלה 35 מושבים, ויברקן החל את כהונתו ב-30 באפריל. לקראת הבחירות לכנסת ה-22 הוצב במקום ה-33 ברשימת "כחול לבן" מטעם תל"ם, ונבחר לכהן בכנסת מטעמה.
לאחר שנבחר לכנסת הביע יברקן לעיתים קרובות ביקורת על הליכוד ועל ראש הממשלה בנימין נתניהו. למשל, במאי 2019 פרסם בטוויטר הודעה בה נכתב: "ראש הממשלה מוביל להתפרקות מוסרית ומוסדית של מדינת ישראל", ובדצמבר כתב: "את כל הממשלה הזו צריכים לשלוח לבית משפט על 'הפרת אמונים'. הפרת אמונים לתושבי הדרום, ולאזרחי ישראל בכלל."
לקראת הבחירות לכנסת העשרים ושלוש החליט גדי יברקן לעבור למפלגת הליכוד ושובץ במקום ה-20 ברשימת הליכוד, בשל כך הגיש יברקן את התפטרותו מהכנסת העשרים ושתיים ב-19 בינואר 2020 על רקע זה, כשהחליף אותו יוראי להב-הרצנו מיש עתיד, עקב כך הייצוג של תל"ם ירד ל-4 מנדטים. בראיון בפברואר 2020 יברקן הסביר את מגעיו עם הליכוד, ואמר כי "גנץ לקח אותי כמובן מאליו, זה היה 'הכושי עשה את שלו, הכושי יכול ללכת'". הוא הוסיף כי "כחול לבן מנעה ראיונות שלי כשהייתי חבר במפלגה". הוא הצהיר כי צמרת כחול לבן עודכנה מראש על שיחותיו עם הליכוד.
לאחר הבחירות לכנסת ה-23 שהביאו לאחר חודשיים ושבועיים להשבעת ממשלת ישראל ה-35, נבחר יברקן לכהן מטעם הליכוד כסגן השר לביטחון פנים, וכממונה על הפעילות בקרב יוצאי אתיופיה בממשלתה.
לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוקפץ והוצב במקום ה-17 של רשימת הליכוד, ולאחר מכן כיהן כחבר כנסת אך הפעם באופוזיציה מטעם הליכוד.
באוגוסט 2022 הודיע על התפטרותו מהכנסת, כדי שיוכל להתמודד במשבצת העולים בבחירות המקדימות בליכוד. הוא נבחר למקום ה־42 מבין מתמודדי הרשימה הארצית ומוקם במקום ה-67 ברשימת הליכוד שהוגשה לוועדת הבחירות המרכזית.
הערות שוליים

↑  גדי יברקן, באתר "סימניה"
1 2  נצחיה יעקב, לראשונה: יוצא אתיופיה יעמוד בראש מכינה, באתר ישראל היום, 8 בנובמבר 2016
1 2  אלי חזן, בדרך הגדי לכנסת, באתר ליכודניק, 30 באפריל 2012
1 2  פז"ם, ‏לראשונה: ראש מכינה קדם צבאית בן העדה האתיופית, באתר ‏מאקו‏, 10 בפברואר 2016
↑  "מתחיל מהתחלה", באתר "סימניה"
↑  נציגי יוצאי אתיופיה עותרים לבג"צ נגד הממשלה, באתר ynet, 9 בספטמבר 2008
↑  נציג הקהילה האתיופית ברשימה של גנץ: לוביסט לשעבר, באתר "שקוף", 21 בפברואר 2019
↑  רפי, הממשלה אישרה הצעה שיזם גדי יברקן, באתר "ליכודניק", מתאריך 28 במרץ 2010
↑  בחירות 2019 - מפלגת כחול לבן: כל מה שרציתם לדעת, באתר חדשות 13 (לשעבר ערוץ עשר), 3 בפברואר 2019
↑   נתי טוקר, ח"כ לשעבר יברקן פרש מניהול מכינה לאחר שנטען כי משך כספים מהמוסד לשימושו הפרטי, באתר הארץ, 21 בינואר 2020
↑  טל שניידר, ‏עוד לפני העריקה למפלגת הליכוד, גדי יברקן היה חבר פעיל במפלגת העבודה, באתר גלובס, 15 בינואר 2020
↑   יובל קרני, עידו שברצטוך, תעלומת יברקן, באתר "ידיעות אחרונות", 10 ביוני 2020
↑  אמנון מרנדה, הרשימה של פייגלין היכתה את נתניהו, באתר ynet, 9 בדצמבר 2008
↑  תוצאות הפריימריז בליכוד - הרשימה הארצית
↑  רשימת מועמדים של הליכוד - ישראל ביתנו
↑  ילקוט הפרסומים 6695 (עמ' 1383-1384), באתר נבו, ‏17 בנובמבר 2013 (ארכיון)
↑   ציוץ של גדי יברקן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 16 במאי 2019
↑   ציוץ של גדי יברקן ברשת החברתית אקס (טוויטר), 3 בדצמבר 2019
↑  על רקע מגעיו עם הליכוד: גנץ הדיח מרשימת כחול לבן את גדי יברקן לאחר הדחתו מרשימת כחול לבן עבר יברקן לליכוד ושובץ במקום ה-20 כנציג הקהילה האתיופית , באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 15 בינואר 2020
↑  יברקן: "מבחינת גנץ זה היה – הכושי עשה את שלו, והוא יכול ללכת", באתר מעריב אונליין, 6 בפברואר 2020
↑  דניאל רוט-אבנרי, "רימו אותי בכחול לבן; כשהבנתי שבני גנץ לא לוקח אותי ברצינות, עזבתי", באתר ישראל היום, 27 בפברואר 2020
↑  חזקי ברוך, נתניהו לחץ, יברקן התפטר מהכנסת, באתר ערוץ 7, 2 באוגוסט 2022
↑  בחירות מקדימות לכנסת ה-25, באתר הליכוד (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007433470605171  ISNI: 0000 0000 4428 4253  LCCN: no2004114153  VIAF: 56334200   WorldCat (עם VIAF): 56334200
נבחרת אלבניה בכדורגל

נבחרת אלבניה בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של אלבניה. הדירוג הנוכחי של נבחרת אלבניה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-65 בעולם, נכון ל-19 בדצמבר 2024; הניקוד הוא 1,375.57 – ללא שינוי לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 22 נמדד לראשונה באוגוסט 2015, והדירוג הנמוך ביותר 124 נמדד לראשונה באוגוסט 1997. בעשורים שלאחר מלחמת העולם השנייה אלבניה נחשבה לאחת הנבחרות החלשות באירופה. מאז תחילת המאה ה-21, עם יציאתם של כדורגלנים מאלבניה לליגות מקצועניות באירופה, ועם שיתופם של כדורגלנים בעלי שורשים אלבניים המתגוררים בארצות בהן ענף הכדורגל מפותח, עלה מעמדה, והיא משתייכת כיום לדרג הבינוני ביבשת.  הנבחרת העפילה פעמיים לאליפות אירופה בכדורגל (ב-2016 ו-2024), ובשתי הפעמים הודחה בסיבוב הראשון.
נבחרת אלבניה נוהגת לארח את משחקיה באצטדיון אייר אלבניה שהוקם בשנת 2019 המכונה גם ארנה קומבטארה (האצטדיון הלאומי).
גביע העולם בכדורגל

1930 עד 1962 - לא נרשמה
1966 - לא העפילה
1970 - לא נרשמה
1974 עד 2022 - לא העפילה
אליפות אירופה בכדורגל

| שנה | הישג | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
צרפת 1960: לא נרשמה
ספרד 1964: לא העפילה
איטליה 1968: לא העפילה
בלגיה 1972: לא העפילה
יוגוסלביה 1976: לא נרשמה
איטליה 1980: לא נרשמה
צרפת 1984: לא העפילה
גרמניה 1988: לא העפילה
שוודיה 1992: לא העפילה
אנגליה 1996: לא העפילה
בלגיה הולנד 2000: לא העפילה
פורטוגל 2004: לא העפילה
אוסטריה שווייץ 2008: לא העפילה
פולין אוקראינה 2012: לא העפילה
| צרפת 2016 | שלב הבתים | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 3 |
האיחוד האירופי 2020: לא העפילה
| גרמניה 2024 | שלב הבתים | 3 | 0 | 1 | 2 | 3 | 5 |
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 2/17 | 6 | 1 | 1 | 4 | 4 | 8 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018-2019 | ג | שלב הבתים | 4 | 1 | 0 | 3 | 1 | 8 |
| איטליה 2020-2021 | ג | עלתה לדרג ב | 6 | 3 | 2 | 1 | 8 | 4 |
| הולנד 2022-2023 | ב | שלב הבתים | 4 | 0 | 2 | 2 | 4 | 6 |
| 2024-2025 | ב | ירדה לדרג ג | 6 | 2 | 1 | 3 | 4 | 6 |
| 2026-2027 | ג |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 20 | 6 | 5 | 9 | 17 | 24 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
אצטדיון

במשך יותר מ-60 שנה שימש אצטדיון כמאל סטפא כאצטדיון הראשי של אלבניה, והיווה ביתה של נבחרת אלבניה, בעשור הראשון של המאה ה-21 בעקבות הידרדרות במצבו של האצטדיון כתוצאה מהתיישנות, החלו דיונים באפשרות לשפץ את המתקן, או לבנות אצטדיון חדש באותו מקום.  ב-2 בפברואר 2011, התקבלה החלטה שלכבוד יום השנה ה-100 לעצמאות אלבניה, שיחול בשנת 2012, ייבנה אצטדיון לאומי חדש בטירנה בעל קיבולת של 33,000 מקומות. המימון היה אמור להגיע כולו מקופת המדינה, מה שהפיל לבסוף את הפרויקט מפני שהמדינה לא יכלה לשאת בהוצאות. בשנת 2015 נעשה ניסיון נוסף למימון הפרויקט על ידי חברה פרטית שדרשה לקבל הלוואה בערבות המדינה, וגם ניסיון זה נכשל. לבסוף הוגשה הצעה חדשה לאצטדיון בעל קיבולת של 22,500 מקומות, שהתקבלה. ב-21 באפריל 2016 הפרויקט הוצג רשמית, וב-9 ביוני 2016 החלה הריסת האצטדיון הישן ובניית האצטדיון החדש. בשלב התכנון ובמהלך הצגתו, הפרויקט קיבל את השם "ארנה קומבטארה", (האצטדיון הלאומי) שהפך לשם הנפוץ והיה בשימוש נרחב לאורך כל בנייתו. ב-17 בנובמבר 2019 נחנך האצטדיון באופן רשמי, במשחק במסגרת מוקדמות יורו 2020 שנערך בין נבחרות אלבניה וצרפת, בו נכחו מעל ל-21,000 צופים. ובו הפסידה הנבחרת המארחת 0–2. ומאז הפך האצטדיון שקיבל את השם אצטדיון אייר אלבניה לאצטדיון הלאומי של אלבניה.