stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בלשנות גנרטיבית
עקרונות התאוריה > עקרון הפרודוקטיביות

על פי עיקרון זה, המערכת של השפה היא מערכת המבוססת על מספר קטן של רכיבים, אשר מהם אפשר ליצור משפטים. לכל אדם יש יכולת פרודוקטיבית ליצור שפה ממספר קטן של רכיבים.
התאוריה הגנרטיבית-טרנספורמטיבית יוצאת מנקודת הנחה שילד נולד עם היכולת ליצור שפה, ויכולת זו מתפתחת כבר משלב מוקדם של החיים, ומגיעה לשיאה בערך בגיל חמש, וכך שוללת את התאוריה שלומדים שפה רק על ידי חיקוי (ביהביוריזם).
עקרונות התאוריה > כשירות מול ביצוע

כשירות היא הידע של דובר בשפה נתונה, שהיא היכולת הלשונית שלו. ביצוע הוא השימוש ביכולת זו בשפה, בדיבור או בכתב, שהוא ההתנהגות הלשונית שלו. נוטים להקביל את הכשירות והביצוע למושגים מהבלשנות המבנית (סטרוקטורליזם), הלאנג והפארול.
הבחנה זו חשובה, כיוון שהעיסוק הלשוני בדרך כלל לא עסק בביצוע, אלא יותר במה שאמור להיות ולא במה שקורה בפועל.
כלומר, גם אם התיאור הלשוני עוסק בעיקר בידע, הוא עדיין אמור לעסוק גם בביצוע. לדוגמה, ילד שאומר "מתי ננסע?", שעל פי הדקדוק הנורמטיבי הוא ביצוע לא תקין, ולמרות זאת הביצוע מוכיח כשירות תקינה, מכיוון שהילד מקיש מנטיית גזרת השלמים.
עקרונות התאוריה > אוניברסליות

עקרון האוניברסליות טוען שיש תכונות לשוניות המשותפות לכל השפות. מגמה משותפת לשפות רבות.
עיקרון זה חשוב כי בהתעסקות המסורתית נהגו לתאר כל שפה או משפחת שפות בנפרד. בהינתן עקרון האוניברסליות, המחקר יכול לעסוק בשפה אחת תוך עיון בשפות נוספות.
עקרונות התאוריה > האוטונומיה של התחביר

התאוריה רואה את התחביר כמרכז הניתוח. אם בגישות המסורתיות התבוננו יותר במילים, ובגישה המבנית בצירופי מילים, הרי שבתאוריה הגנרטיבית-טרנספורמטיבית המשפט הוא המוקד.
מתוך התאוריה הזו חשוב לראות את גישתה לתחביר.
תאוריית "חלישה וכבילה" (Government and Binding)

בתחילת שנות ה-80 התפתחה גרסה חדשה של הדקדוק הגנרטיבי, שגרסתה המגובשת הראשונה הופיעה בספרו של חומסקי Lectures on Government and Binding. במקום להניח מגוון רחב של כללי טרנספורמציה שכל אחד מהם ספציפי לסוג אחד של מבנה תחבירי, צומצמו האפשרויות לפעולה אחת בלבד: תנועה. אופרציית התנועה מאפשרת להזיז רכיב תחבירי לעמדה גבוהה יותר בעץ (כלומר, במבנה ההיררכי של המשפט), וגוזרת מבנים שונים לחלוטין, כמו משפטים סבילים ומשפטי שאלה.
מבנה העץ עבר גם הוא שינוי מפליג: תאוריית X-bar, המהווה מרכיב מרכזי ב-GB, מניחה שכל סוגי הצירופים הם בעלי מבנה זהה, שמציית לכללים פשוטים אך מחמירים. במקום כללי יצירה ספציפיים לכל סוג של צירוף, ישנה רק סכמה כללית אחת המגדירה מהו מבנה אפשרי, בלי להבחין בין קטגוריות שונות (שם, פועל וכדומה).
ההכללות הללו לגבי מבנה העץ ואופרציית התנועה באו במחיר של ייצור-יתר: ללא מגבלות נוספות, יתקבלו אינסוף מבנים שאינם מייצגים משפטים אפשריים. תאוריית GB הוסיפה מספר מודולים המתפקדים כפילטרים, ה"מסננים" מבנים ומצמצמים את מספר האפשרויות שהדקדוק מייצר. בין הפילטרים העיקריים: פילטר היחסה, המגדיר תנאים לשימוש בצירופים שמניים, העיקרון התמטי, המתאר את המגבלות על סוג ומספר הארגומנטים שכל פועל מאפשר, ועקרונות הכבילה, המגדירים את אפשרות השימוש בסוגים שונים של צירופים שמניים, כמו כינויי גוף, כינויים חוזרים, ועוד. בנוסף לכך, פותחו תאוריות רבות לגבי מגבלות על אופרציית התנועה, במטרה להראות שכל סוגי התנועה בשפות אנושיות מצייתים למספר קטן מאוד של מגבלות.
הפרוגרמה המינימליסטית (the Minimalist Program)

בתחילת שנות ה-90 חלה תפנית נוספת בדקדוק הגנרטיבי. בלשנים רבים חשו שלמרות ההישגים הנכבדים של תאוריית GB, ושפע העובדות שהיא הצליחה לתאר ולהסביר, יש צורך לשקול מחדש כמה מהנחות היסוד שלה. בפרט, נראה היה שהתאוריה הפכה למסובכת מדי ועמוסה בהגדרות ובהנחות שחלקן חופפות זו את זו. תוכנית המחקר החדשה והשאפתנית שהוצגה על ידי חומסקי בסדרת מאמרים בתחילת שנות ה-90, הייתה לשקול מחדש אחת לאחת את כל ההנחות של התאוריה התחבירית, מתוך מטרה להגיע למערכת תאורטית שמתבססת רק על ההנחות והמושגים ההכרחיים, שבלעדיהם לא ניתן לתאר את מהותה הבסיסית של השפה האנושית.
הפרוגרמה המינימלית בשנותיה הראשונות לא הייתה תאוריה של ממש, אלא "הצהרת כוונות" ותחילתה של תוכנית מחקר. במשך השנים שחלפו מאז מאמרו הראשון של חומסקי בנושא, עברה התאוריה התחבירית שינויים רבים. להלן כמה מהרעיונות המרכזיים שחזרו בכל הגלגולים של הגישה המינימליסטית:
המערכת החישובית: המערכת המחוללת (מייצרת) משפטים נקראת "המערכת החישובית", והיא פועלת באופן מכני לחלוטין; כל הפעולות בבניית משפט הן חלק מאלגוריתם שבסופו נוצר משפט תקין בשפה.
ממשקים: המערכת החישובית חייבת לציית למגבלות הנובעות מדרישות המערכות האחרות שיש לתחביר ממשק איתן. למשל, מערכת ההיסק והמשמעות, מערכת ההגייה, וכדומה.
חסכוניות: פעולות במערכת החישובית, ובפרט שימוש באופרציית התנועה, חייבות להיות החסכוניות ביותר שאפשר. למשל, תנועה של רכיב למרחק קצר עדיפה על-פני תנועה למרחק ארוך.
בדיקת תכוניות: הכוח שמניע את המערכת החישובית הוא הצורך לבדוק תכוניות דקדוקיות. למשל, תכוניות מין ומספר על הפועל חייבות להתאים לאלה של הנושא, והתאמה זו אפשרית רק במגבלות מבניות מסוימות, כך שתיתכן תנועה שמטרתה ליצור מבנה שמאפשר את בדיקת תכוניות ההתאמה. תכוניות שלא נבדקו יגרמו לחישוב "להתרסק", כלומר, יתקבל משפט בלתי תקין.
לא כל הבלשנים הגנרטיביים מסכימים עם עקרונות הפרוגרמה המינימלית. עם זאת, אין ספק שהניסיון לצמצם את כל המערכת התחבירית לכדי אלגוריתם יחיד בעל מספר קטן ביותר של כללים, מוביל לתובנות ולתגליות חדשות ומרתקות לגבי מנגנון יצירת השפה האנושית.
ראו גם

נועם חומסקי
סטרוקטורליזם
תחביר
ביהביוריזם
סמנטיקה
דקדוק לקסיקלי פונקציונלי
לקריאה נוספת

בלשנות עברית תאורטית, עורכת: גליה חטב, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2009
Adger, David, Core Syntax - A Minimalist Approach, Oxford University Press, 2003
בריום

.
ערך זה עוסק ביסוד הכימי. אם התכוונתם לחרק הקרוי בריום, ראו .
בריום (Barium) הוא יסוד כימי ממשפחת המתכות האלקליות-עפרוריות שסמלו הכימי Ba ומספרו האטומי 56.
תכונות

בריום הוא יסוד מתכתי שמזכיר מבחינה כימית את היסוד סידן. בצורתו הטהורה הוא רך, וצבעו כסוף-לבן שמזכיר עופרת. כשנחשף לאוויר הוא מתחמצן במהירות. כמו כן, הוא מאוד פעיל כשבא במגע עם מים או כוהל.
שימושים

לבריום שימושים במצתים, שפופרות ריק, זיקוקים ומנורות פלואורסצנט. שימושים נוספים:
לבריום גופרתי (BaSO4) יישומים באבחון בעזרת קרני רנטגן, חומר צבע וייצור זכוכית.
לבריום פחמתי (BaCO3) שימוש בתור רעל עכברים.
לבריום חנקתי (Ba(NO3)2) ולבריום כלורט (Ba(ClO3)2) יישומים בפירוטכניקה.
בדיקת בריום - מלחי בריום ניתנים למטופל בקרני רנטגן בבליעה או בחוקן, בצילום איברים כמו ושט, קיבה, תריסריון ומעיים.
תערובת המכילה בריום גופרתי (BaSO4) ואבץ גופרי (ZnS) משמשת כפיגמנט שנקרא ליתופון (Lithopone).
היסטוריה

בריום (ביוונית: באריס - "βαρύς" - "כבד") זוהה ב-1774 על ידי קרל וילהלם שלה ומוצה ב-1808 על ידי האמפרי דייווי באנגליה.
צורה בטבע

ניתן להפיק בריום מהמינרל בריט (BaSO4), אך מכיוון שהוא מתחמצן במהירות כשנחשף לאוויר, קשה להפיק אותו בצורתו הטהורה.
בצורה מסחרית, בריום מופק באמצעות אלקטרוליזה של BaCl2.
תרכובות

תרכובותיו החשובות ביותר הן בריום כלורי (BaCl2), בריום דו-חמצני (BaO2), בריום גופרתי (BaSO4), בריום פחמתי (BaCO3), בריום כלורט (Ba(ClO3)2) וBa(NO3)2.
מלחיו בוערים בלהבה ירוקה.
אמצעי זהירות

כל תרכובות הבריום המסיסות במים או חומצה הן רעילות.
גבישים דנדריטים של בריום במבחנת זכוכית המלאה בגז ארגון להגנה מחמצון. דרגת הניקיון הגבוהה (99.99%) מושגת באמצעות זיקוק.
בנט לארסן

| --- | --- |

 לידה:  4 במרץ 1935 Tilsted Parish, דנמרק 
 פטירה:  9 בספטמבר 2010 (בגיל 75) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 הישג בולט:  4 פעמים מועמד לאליפות העולם
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן
 מד כושר מרבי:  2660 (ספטמבר 1971)
 מד כושר נוכחי:  2415
 מקצוע נוסף:  סופר 
 מדינה:  דנמרק
 פרסים והוקרה:  אוסקר השחמט (1967) 
 
בנט לארסן (בדנית: Jørgen Bent Larsen‏; 4 במרץ 1935 - 9 בספטמבר 2010 בארגנטינה) רב אמן דני בשחמט, היה שש פעמים אלוף דנמרק בשחמט, וארבע פעמים מועמד לאליפות העולם, בשנים 1965, 1968, 1971 ו-1977. לארסן זכה בשלוש תחרויות בינאזוריות: אמסטרדם 1964, סוסה 1967 וביל בשנת 1976. במהלך הקריירה הארוכה שלו ניצח לארסן בעשרות תחרויות בינלאומיות וזכה בפרס האוסקר השחמטאי הראשון, בשנת 1967.
לארסן נחשב לשחקן החזק ביותר שנולד אי פעם בדנמרק, והחזק ביותר בסקנדינביה עד להופעתו של מגנוס קרלסן. משנות ה-70' המוקדמות חילק לארסן את זמנו בין לאס פאלמאס לבין בואנוס איירס, עם אשתו ילידת ארגנטינה.
תחילת הקריירה

לארסן ייצג את דנמרק בשתי אליפויות עולם לנוער. בשנת 1951 בברמינגהאם הגיע למקום החמישי, ובשנת 1953בקופנהגן הגיע למקום השמיני. למד הנדסה אזרחית אך לא סיים את לימודיו ובחר להפוך לשחמטאי מקצועני. בגיל 19 קיבל תואר אמן בינלאומי לשחמט (בשנת 1954) בזכות הישגו - מדליית ארד על הלוח הראשון באולימפיאדת השחמט 1954. הוא זכה לראשונה באליפות דנמרק בשחמט בשנת 1954, וחזר על הישגו בשנים 1955, 1956, 1959, 1963 ו-1964. בתחרות ראווה שהתקיימה באוסלו בשנת 1955 ניצח לארסן את פרידריק אולפסון, רב אמן ואלוף איסלנד בתוצאה 4.5-3.5. בתחרות שהתקיימה בקופנהגן בשנת 1956 ניצח בתוצאה 8/9.
רב אמן צעיר

לארסן נהיה לרב אמן בשנת 1956 בזכות תוצאתו באולימפיאדת השחמט 1956 - מדליית זהב על הלוח הראשון. הוא חלק מקום 1–2 עם סבטוזר גליגוריץ' בתחרות הייסטינגס בשנת 1956/7 בתוצאה 6.5/9. בתחרות דאלאס בשנת 1957 חלק לארסן מקום 3–4; בתחרות ניצחו סבטוזר גליגוריץ' ושמואל רשבסקי.
בתחרות האזורית של שנת 1957 חלק לארסן מקום 3–4, יחד עם יאן היין דונר בתוצאה 12.5/17; מכיוון שרק שלושה עלו לתחרות הבינאזורית קיימו שני השחקנים דו-קרב, בו ניצח לארסן 1–3 ועלה לתחרות הבינאזורית הראשונה שלו, תחרות שהתקיימה בפורטורוז בשנת 1958. בתחרות זו צבר לארסן 8.5/20 והגיע למקום ה-16, אך מיד לאחר מכן זכה בהישג נכבד - ניצחון בתחרות הבינלאומית שהתקיימה במאר דל פלאטה בתוצאה 12/15 לפני שורת רבי אמנים כגון ויליאם לומברדי, אריך אליסקסיס, אוסקר פאנו והרמן פילניק.
בתחרות הבינאזורית של שנת 1958 לא הצליח לארסן וחלק מקום 5–6 בתחרות ציריך עם 9.5/15 לאחר המנצח מיכאל טל, גליגוריץ', פאול קרס ובובי פישר. לאחר מכן הגיע לארסן למקום הרביעי בלבד בתחרות אזורית בשנת 1960 עם 5.5/9 ולא העפיל לתחרות הבינאזורית. הוא התאושש וחלק מקום 1–2 עם בוריסלב איבקוב בתחרות בברויק בשנת 1961. בתחרות ציריך חלק מקום 6–7 לאחר קרס שזכה בתחרות, וטיגראן פטרוסיאן שזכה במקום השני. בתחרות מוסקבה בשנת 1962 חלק מקום 7–11 עם 7.5/15 (המנצח: יורי אברבך).
מתמודד על אליפות העולם

בנקודת זמן זו החליט לארסן לגוון את סגנון משחקו, ובחלק מהמשחקים בחר להשתמש בפתיחות לא רגילות ואף מסוכנות, במטרה לגרום למתמודדים איתו לאבד את שווי משקלם. שיטה זו הביאה לשיפור בכושרו ולהתפתחות נוספת ברמת משחקו. בתחרות האזורית שהתקיימה בהאלה בשנת 1963 סיים במקום השני עם 13/19 לאחר לאיוש פורטיש וזכה בכרטיס השתתפות בתחרות הבינאזורית הבאה. בתחרות בלגרד בשנת 1964 חלק מקום 5–6 עם 10/17 (ניצח: בוריס ספסקי). בתחרות בברויק בשנת 1964 חלק מקום 5–7 עם 9.5/15, ניצחו קרס ואיוו ניי. תצוגה מרשימה של הפתיחות הבלתי רגילות הפגין לארסן בתחרות הבינאזורית שהתקיימה באמסטרדם בשנת 1964, שם חלק מקום 1–4 עם 17/23. יחד עמו חלקו את המקום בוריס ספסקי, מיכאל טל ווסילי סמיסלוב שלושה אלופי עולם בעבר ובעתיד. חלוקת המקום הראשון זיכתה את לארסן בהשתתפות בתחרות המועמדים על אליפות העולם.
בדו-קרבות תחרות המועמדים שהתקיימו בשנת 1965, ניצח לארסן את בוריסלב איבקוב בעיר בלד 5.5-2.5, אך בחצי הגמר הפסיד למיכאל טל, אלוף העולם לשעבר. בסיכום תחרות המועמדים ניצב לארסן במקום השלישי, לאחר שניצח את יפים גלר 5-4 בהתמודדות שהתקיימה בקופנהגן, בשנת 1966. בשנת 1967 ניצח לארסן בתחרות הבינאזורית שהתקיימה בעיר סוסה, לאחר שבובי פישר פרש ממנה. בסיבוב הראשון של תחרות המועמדים ניצח את לאיוש פורטיש 5.4-5.4 אך בחצי הגמר נוצח על ידי בוריס ספסקי, שזכה לבסוף באליפות העולם.
בשנת 1970 חלק לארסן מקום שני בתחרות הבינאזורית בפלמה דה מיורקה עם 15/23 אחרי בובי פישר. לארסן הגיע לשיא של מד הכושר (שיטת ELO) בתחילת 1971, שלישי בעולם (לאחר פישר וספסקי), בדירוג 2660. בדו-קרב המועמדים ניצח את וולפגנג אולמן 5.5-3.5, אך הובס בחצי הגמר מול בובי פישר 0–6. פישר זכה בשנת 1972 באליפות העולם.
בשנת 1998 התראיין לארסן לגבי הפסדו החד צדדי לפישר וטען כי האשמה הייתה בתנאים בהם התקיים הדו-קרב. "סבלתי מהחום ואילו פישר היה מוכן היטב לתנאים המיוחדים...ראיתי את כלי השחמט דרך ערפל ולכן נפגעה רמת משחקי." (בדו-קרב מועמדים נוסף ניצח פישר את מארק טיימנוב 6-0, ניצחון שמעיד יותר מכל על פער הרמות בינו לבין שחמטאים אחרים באותה עת).
בשנת 1973 לא הצליח לארסן לעבור לשלב תחרות המועמדים מהתחרות הבינאזורית - הוא חלק מקום 5–6 עם 10/17; המנצחים היו ויקטור קורצ'נוי ואנטולי קרפוב. בשנת 1976 ניצח לארסן בתחרות הבינאזורית, אך הפסיד בתחרות המועמדים לפורטיש, בתוצאה 6.5-3.5. בתחרות הבינאזורית שהתקיימה בריגה בשנת 1979 סיים לארסן במקום השביעי עם 10/17, ולא התקדם לתחרות המועמדים.
שליטה בתחרויות 1965 - 1973

החל ממחצית שנות ה-60' נהנה לארסן מהצלחה רצופה בתחרויות על סביב לעולם, והוא ביחד עם פישר הפכו לשני השחקנים החזקים ביותר בעולם מחוץ לברית המועצות. לארסן שיחק באירועים רבים חזקים, ובאופן קבוע סיים לפני צמרת השחקנים הסובייטים. הוא ניצח בתחרות לה הבר בשנת 1966 בתוצאה 9/11, לפני לב פולוגייבסקי. בתחרות סנטה מוניקה באותה שנה סיים במקום השלישי עם 10/18 לפני ספסקי ופישר. לארסן ניצח בתחרות הוואנה עם 15/19 בהקדימו קבוצה חזקה שכללה את מארק טיימנוב, סמיסלוב, פולוגויבסקי, גליגוריץ' ופיליפ מירוסלב. לארסן חלק מקום 2–3 בתחרות דנדי עם 5.5/8 אחרי גליגוריץ'. בתחרות בברויק סיים רביעי עם 8.5/15 (המנצח: ספסקי). בתחרות מונטה קרלו חלק מקום 3–4 עם 6/9 אחרי פישר ויפים גלר. לארסן חלק מקום 1–2 בתחרות ויניפג בשנת 1967 עם 6/9 עם קלאוס דארגה לפני ספסקי וקרס. לארסן ניצח בתחרות פלמה דה מיורקה עם 13/17 לפני סמיסלוב, מיכאל בוטביניק, פורטיש, גליגוריץ' ובוריסלב איבקוב. בשנת 1967 זכה לארסן בפרס האוסקר השחמטאי הראשון שחולק.
בניגוד למרבית שחקני הצמרת, השתתף לארסן באופן קבוע בתחרויות שווייצריות מרובות משתתפים, וגם בהן נהנה מהצלחה גדולה. לארסן ניצח באליפות הפתוחה של ארצות הברית בשנים 1968 ו-1970, וכן באליפות קנדה הפתוחה באותן שנים.
לארסן חלק מקום 2 - 3 בתחרות פלמה דה מיורקה בשנת 1968 עם 13/17 ביחד עם ספסקי, ניצח קורצ'נוי. בשנת 1968 ניצח לארסן בתחרות מונטה קרלו עם 9.5/13, לפני בוטביניק, סמיסלוב, ולסטימיל הורט, רוברט ביירן, פורטיש ופאל בנקו. לארסן ניצח את הייקי וסטרינן 6-2 בדו-קרב בשנת 1969 ובאותה שנה ניצח בדו-קרב את מיכאל טל 5.5-2.5.לארסן ניצח בתחרות פלמה דה מיורקה בשנת 1969 עם 12/17, לפני פטרוסיאן, קורצ'נוי, הורט וספסקי ניצחון נוסף בתחרות בואסום עם 11/15 לפני פולוגויבסקי. בתחרות סן חואן חלק מקומות 6 - 7 עם 9/15 (המנצח: ספסקי).
לארסן ניצח בתחרות לוגאנו בשנת 1970 עם 9.5/14, לפני פרידריק אולפסון. בדו-קרב בין ברית המועצות לשאר העולם שיחק לארסן בלוח הראשון של נבחרת שאר העולם, לפני פישר ששיחק בלוח השני. לארסן השיג 2.5/4 נקודות, שלוש תוצאות תיקו מול ספסקי וניצחון על לאוניד שטיין. בתחרות ליידן חלק מקום 3–4 עם 5.5/12 (ניצח: ספסקי). בדו-קרב עם לובומיר קאבלק ניצח 2–6. לארסן ניצח בתחרות וינקובצ'י עם 10.5/15 לפני דוד ברונשטיין, הורט וגליגוריץ'. בפלמה דה מיורקה חלק מקום 6–7 עם 9/15 (ניצחו: אוסקר פנו וליובומיר ליובוגביץ' ). לארסן חלק מקום 8–9 בתחרות סן אנטוניו בשנת 1972, בתוצאה 8.5/15, במקומות הראשונים סיימו פורטיש, פטרוסיאן ואנטולי קרפוב. לארסן ניצח בתחרות טיסייד עם 11/15 לפני ליובוגביץ' ופורטיש. בלאס פלמס חלק מקום 2–3 עם 11/15 (ניצח: פורטיש).
בתחרות הייסטינגס 1972/3 ניצח לארסן עם 11.5/15 לפני וולפגנג אולמן. בתחרות באואנג בשנת 1973 הגיע לארסן למקום הרביעי עם 6/9 (ניצח: קאבלק). לארסן ניצח בתחרות גרנה (אליפות ארצות הצפון) עם 8.5/10. בתחרות מנילה ניצח שוב לארסן, עם 12.5/15, לפני קאבלק וליובוגביץ'.
לארסן באולימפיאדות

לארסן ייצג את דנמרק שש פעמים באולימפיאדות שונות, תמיד בלוח הראשון, ותוצאתו המצטברת היא 75/109 (+61 =28 -20 + ניצחונות – הפסדים = תוצאות תיקו), או 68.8%. בכל האירועים הוא שיחק מספר רב של משחקים, כמעט בכל הסיבובים, וזכה בשלוש מדליות על הלוח הראשון, אחת מזהב ושתיים מארד.
באולימפיאדת השחמט 1954 שהתקיימה באמסטרדם השיג לארסן 13.5/19 (+11 =5 -3), וזכה במדליית ארד על הישגו, שהקנה לו גם תואר אמן בינלאומי.
באולימפיאדת השחמט 1956 שהתקיימה במוסקבה השיג לארסן 14/18 (+11 =6 -1), וזכה במדליית זהב אישית וכן בדרגת רב אמן בינלאומי.
באולימפיאדת השחמט 1958 שהתקיימה במינכן השיג לארסן 13/19 (+11 =4 -4)
באולימפיאדת השחמט 1966 שהתקיימה בהוואנה השיג לארסן 11/18 (+9 =4 -5)
באולימפיאדת השחמט 1968 שהתקיימה בלוגנו השיג לארסן 10.5/18 (+8 =5 -5)
באולימפיאדת השחמט 1970 שהתקיימה בזיגן השיג לארסן 13/17 (+11 =4 -2), וזכה במדליית ארד אישית
קריירה מאוחרת

בשנת 1988 הפסיד לארסן לתוכנת מחשב בשם "הרהור עמוק" (Deep Thought), פרויקט שהתחיל במחשב "צ'יפטסט" ("ChipTest") באוניברסיטת קרנגי מלון, שפותח על ידי פנג-הסיונג הסו; מערכת המחשב שנוצרה לראשונה נקראה על שם המחשב בעל אותו השם בספר "מדריך הטרמפיסט לגלקסיה". הסו הצטרף ל-IBM ועבד עם מאריי קמפבל על בעיות חישוב מקבילי. "כחול עמוק" הוא פיתוח של עבודה זאת.
לארסן היה רב האמן הראשון והשחקן עם מד הכושר הגבוה ביותר (באותו זמן 2560) שנוצח על ידי תוכנה במשחק בתנאי תחרות.
לארסן המשיך להשתתף בתחרויות שחמט מדי פעם עד סוף שנת 2004. בשנת 1999 סיים שביעי באליפות דנמרק, אך בשנת 2000 נאלץ לפרוש באמצע התחרות ועבר ניתוח מוח דחוף. מאז השתתף בכמה תחרויות בבואנוס איירס, בשנת 2002 סיים במקום הרביעי בתחרות לזכר מיגל ניידורף.
סגנון שחמטאי וכתיבה שחמטאית

לארסן ידוע כשחקן בעל חשיבה מעמיקה ורבת דמיון, מוכן לנסות רעיונות בלתי שגרתיים וליטול סיכונים גדולים יותר מיתר עמיתיו. אספקט זה של משחקו התבטא גם בבחירת הפתיחות. לארסן האמין בערכה של ההפתעה ומשום כך בחר לעיתים קרובות בהסתעפויות מפוקפקות בפתיחה. הוא אהב לסבך עמדות על אף הסיכון הגדול שהיה כרוך בכך. היה לו ביטחון עצמי רב במשחקו והוא לא פחד מאף שחקן. סגנונו הייחודי הוכיח את עצמו אפקטיבי ביותר נגד שחקנים חלשים יחסית אך לא היה מוצלח במיוחד נגד עילית השחקנים בעולם.
לארסן הוא אחד מרבי האמנים המודרניים הבודדים שהשתמשו בפתיחת בירד (1. ו4) והמשך שנים רבות השתמש בפתיחה 1. ב-3, שיטה שידועה כיום כפתיחת לארסן או כהתקפת נימצוביץ' לארסן לכבוד השניים. לארסן שיחק בהצלחה את הפתיחה ההולנדית בתקופה שהשימוש בפתיחה היה נדיר ברמה העולמית הגבוהה. לארסן החיה את פתיחת הרץ הנדירה (1. ה4 ה5 2. רג4) בשנת 1964. לארסן היה השחקן הראשון מצמרת השחמט שהשתמש בהצלחה בהסתעפות 1. ה4 ג5 2. ו4 בהגנה סיציליאנית והגביר מאוד את הפופולריות של הסתעפות זו. באמצע שנות השישים היה אחד מהבודדים שהאמין בהגנת אלכין (1. ה4 פו6) בתחרויות חשובות. לארסן השתמש גם בהגנה סקנדינבית (1. ה4 ד5) כדי לנצח את אלוף העולם אנטולי קרפוב בשנת 1979, ועורר אגב כך עניין מחודש בהסתעפות זו. פתיחה בה השתמש פעמים רבות הייתה הגנת קארו-קאן (1. ה4 ג6 2. ד4 ד5 3. פג3 ד:ה4 4. פ:ה4 פו6 פ:ו6+ ז:ו6) והסתעפות זו קרויה היום על שמו ועל שמו של דוד ברונשטיין. לארסן השתמש בהגנת גרינפלד (1. ד4 פו6 2. ג4 ז6 3. פג3 ד5) בהצלחה, ולעיתים קרובות יצר עמדות אופייניות להגנה זו בלבן. הוא חבר בצוותא עם סטפן זויטן ספר מוביל על פתיחה זו ועל מבנים דומים בפתיחות אחרות.
לארסן חיבר ספר ובו 50 ממשחקיו הנבחרים ובו דגש על ההערות שנכנסות לתחום הפסיכולוגיה השחמטאית והשימוש בפתיחות נדירות, בצורה שנדירה אצל שחקני הצמרת. לארסן מוערך ככותב מצוין והיה אחד משבעת רבי האמנים שכתבו פרקים בספר משנת 1974 "איך לפתוח את משחק השחמט". כמו כן ערך את ספר התחרות של סן אנטוניו בשנת 1972.
לארסן ניצח כל אחד משבעת אלופי העולם שנשאו בתואר משנת 1948 ועד 1985. הוא זכה נגד מיכאל בוטביניק, וסילי סמיסלוב, מיכאל טל, טיגראן פטרוסיאן, בוריס ספסקי, בובי פישר ואנטולי קרפוב.
משחקי מופת > לבן: מארק טיימנוב שחור: בנט לארסן וינקובצי 1970

כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Vinkovci"]
[Site "Vinkovci YUG"]
[Date "1970.10.20"]
[Round "13"]
[White "Mark Taimanov"]
[Black "Bent Larsen"]
[Result "0-1"]
[ECO "E39"]
[PlyCount "68"]
[EventDate "1970.??.??"]
1. d4 Nf6 2. c4 e6 3. Nc3 Bb4 4. Qc2 c5 5. dxc5 O-O 6. Bf4 Bxc5 7. Nf3 Nc6 8.
e3 d5 9. a3 Qa5 10. Rc1 Be7 11. Be2 dxc4 12. Bxc4 Nd5 13. Bxd5 exd5 14. Qb3 g5
15. Bg3 g4 16. Nd4 Nxd4 17. exd4 Bg5 18. O-O Bxc1 19. Rxc1 Be6 20. h3 gxh3 21.
Be5 f6 22. Ne4 fxe5 23. Qg3+ {ללבן התקפה מסוכנת, ורק מסעו המבריק של לארסן שומר על היתרון. כל מסע אחר מפסיד. למשל 23..מח8 24. מה:ה5+ מז8 25. מה:ה6+ מז7 והשחור עומד רע מאוד. או 23...מו7 24. פד6+ מה7 25. מהז7+ צו7 26. פ:ו7 ושוב מצב השחור גרוע מאוד. }
Bg4 24. Qxg4+ Kh8 25. Ng5 Qd2 26. Rc7 Qxf2+ 27.
Kh2 Qxg2+ 28. Qxg2 hxg2 29. dxe5 Rac8 30. Rxb7 Rc2 31. Nf7+ Kg7 32. e6 Kf6 33.
e7 g1=Q+ 34. Kxg1 Rg8+ 0-1
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1970

בובי פישר מול  בנט לארסן, 20.11.1970, The Great Dane!   Fischer vs Larsen   Palma de Mallorca Interzonal (1970)
הערות שוליים

↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Bent Larsen, www.olimpbase.org
↑  Zoom 001: Zero Hour for Operative Opening Models by Bent Larsen & Steffen
Zeuthen (Dansk Skakforlag, 1979)
↑  Larsen's selected games of chess, 1948-69
↑  Mark Taimanov vs Bent Larsen (1970) Hell Bent, www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12113667g (data)  GND: 107554313  ISNI: 0000 0001 0471 8229  LCCN: n84180554  NTA: 071326529  SUDOC: 029529417  Trove: 900213  VIAF: 5449702   WorldCat (עם VIAF): 5449702
בני יהודה תל אביב (כדורסל נשים)

בני יהודה תל אביב היא קבוצת כדורסל נשים ישראלית המשחקת בליגה לאומית בכדורסל נשים. הקבוצה מתאמנת ומארחת בבית דני שבתל אביב.
היסטוריה

הקבוצה הוקמה בשנת 1976 והשתתפה בליגת העל בכדורסל נשים מאז שנת 1983.
בעונת 1989/1990, עם המאמן עדני דגן זכתה הקבוצה בגביע המדינה, וזאת לאחר ניצחון בגמר על קבוצת מכבי תל אביב 64-65 מסל ניצחון של שחקנית הקבוצה אלומה גורן 2 שניות לסיום.
בסיום עונת 2008/2009 הודיעה הנהלת הקבוצה כי אין באפשרותם לבנות תקציב מתאים להמשך השתתפותם בליגה העל, והקבוצה הורדה לליגה הלאומית. בסיום עונה זו, זכתה הקבוצה בגביע האיגוד לאחר ניצחון כפול על קבוצת עירוני אעבלין.
לאגודה קבוצה נוספת בליגה שתפקידה לקדם שחקניות צעירות ולהכשיר אותן לבמה המרכזית הגדולה, כדי ליצור המשכיות בתוך האגודה. 
האגודה מפעילה מרכזים רבים לשחקניות צעירות ברוב בתי הספר בעיר תל אביב.
היסטוריה > שחקניות שגדלו במועדון

לימור מזרחי
סיגי טרבולסי
אריאנה ששון
אודליה מדמון
שירה העליון
רלי חרזי
איריס מימרן
רינת לביא
טלי בן ישי
אסתי אוחיון
סיגלית דרורי
מיכל ברנר
ראו גם: רשימת כדורסלניות הקבוצה בעלי ערך
תארים

ליגת העל :
סגנית (2): 1989/1990, 1998/1999
גביע המדינה :
זכייה (1): 1989/1990
סגנית (3): 1988/1989, 1999/2000, 2001/2002
גביע האיגוד :
זכייה (1): 2008/2009
הישגים אחרים

עונות בליגה הראשונה: 1993 - 1983, 2009 - 1995
חצאי גמר פלייאוף: 1988/1989, 1997/1998, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2006/2007
אישים במועדון

מאמנים שצמחו במועדון: אלי רבי, עדני דגן, שיקי פלח, ירון עמרם, אודליה מדמון, ציון מזרחי
מאמן: אריאל עצמון
יו"ר: עדי כרמי
מנכ״ל: אהוד סולמי
מזכיר: ילון ארדיטי
ספונסר ראשי: ציון סימן טוב (ציונטרוניקס)
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, נשים: בני יהודה תוותר על ההשתתפות בליגת העל, באתר וואלה, 8 ביולי 2009
↑  שי ברק, על העונה של בני יהודה, באתר safsal.co.il, ‏10 באוקטובר 2021
ג'רלד קרומר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  23 בדצמבר 1944 לונדון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  30 במרץ 2008 (בגיל 63) ירושלים 
 ענף מדעי:  סוציולוגיה, קרימינולוגיה 
 מקום לימודים:  בית הספר לכלכלה של לונדון  אוניברסיטת נוטינגהאם 
 מוסדות:  אוניברסיטת בר-אילן 
 
ג'רלד קרומר (באנגלית: Gerald Cromer; ‏23 בדצמבר 1944 - 30 במרץ 2008) היה סוציולוג וקרימינולוג ישראלי, פרופסור במחלקה לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן.
חייו

קרומר נולד בלונדון. למד בבית הספר "חשמונאים" בלונדון (אנ'), ולאחר מכן למד שנה בישיבת "בית יוסף" בגייטסהד.
קרומר למד סוציולוגיה וסיים תואר ראשון בהצטיינות בשנת 1967 בבית הספר לכלכלה של לונדון. בשנת 1970 מונה לנהל את מועדון הסטודנט היהודי בבני ברית, אך בשנת 1971 עזב את התפקיד כדי לסיים את הלימודים. קרומר כתב את עבודת הדוקטורט באוניברסיטת נוטינגהאם, בהנחיית פרופסור ג'וליוס גולד (אנ'). בשנת 1972 עלה לישראל. עד למותו היה חבר סגל במחלקה לקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן, שם מונה לפרופסור חבר בשנת 1995.
מחקריו בקרימינולוגיה היו מתוך גישה סוציולוגית, בניגוד לגישה הפסיכולוגית שרווחה באוניברסיטת בר-אילן. הוא עסק בנושאים הקשורים ליהדות ולהוויה הישראלית: עמלק, כהניזם, אלימות בספורט, החרדים, הפנתרים השחורים, יום האדמה, ועוד.
קרומר האמין ופעל למען זכויות האדם, שלום, פלורליזם וסובלנות דתית. הוא היה ממייסדי תנועת השמאל הדתית נתיבות שלום, וכן היה חבר בוועד המנהל של הקרן החדשה לישראל. בקיץ 2006, עם תחילת ההתנתקות, הוביל אירוע ציבורי למען אחדות בעם בשם "על אלה אני בוכייה", שהתקיים בתשעה באב בגן פעמון הדרור בירושלים.
באמצע שנות השבעים היה ממקימי בית הכנסת "ידידיה" בירושלים ובית הספר הממלכתי דתי "אפרתה".
קרומר היה נשוי לחנה לבית רוטשטיין, אמנית, ואב לבת ושלושה בנים. נפטר ב-30 במרץ 2008 ממחלת הסרטן, בגיל 63. לאחר מותו הוקמה על ידי בני משפחתו קרן לזכרו, בשם "קרן דרכי שלום ע"ש ג'רלד קרומר ז"ל". הקרן תומכת בנושאים שהיו קרובים לליבו.
מספריו

"The Writing Was On the Wall": Constructing Political Deviance in Israel. Bar Ilan University Press: Ramat Gan, 1998, 168pp.
Narratives of Violence Ashgate: Aldershot 2001 116pp.The first chapter, Terrorist Tales, will be reprinted in David Rapoport (ed) Terrorism: Critical Concepts in Political Science Routledge: London.
A War of Words: Political Violence and Public Debate in Israel Frank Cass: London (in press). Manuscript 190pp.
הערות שוליים

↑  קהילת ידידיה, באתר קהילת ידידיה
↑  בית ספר ממלכתי-דתי אפרתה, באתר בית ספר ממלכתי-דתי אפרתה
↑  קרן ג'רלד קרומר, באתר קרן ג'רלד קרומר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007273494705171  BnF: cb150307232 (data)  GND: 173621678  ISNI: 0000 0000 6661 6108  LCCN: n00091133  NKC: mub20231183854  NTA: 271310375  SUDOC: 08754735X  VIAF: 32278227   WorldCat (עם VIAF): 32278227