stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אורגניזם מודל
האורגניזמים המפורסמים בשימושם כמודל > רב תאיים > חולייתנים > יונקים

היונק עכבר מצוי (Mus musculus). העכבר, חיית המעבדה הידועה ביותר, הוא אורגניזם המודל הקרוב ביותר לאדם. למרות השוני הפנוטיפי הניכר, הרי של-99% מהגנים של העכבר יש גנים מקבילים באדם, ואזורים שלמים בגנום העכבר זהים ברצפם לאזורים בגנום האדם. יחסית ליונקים אחרים קל העכבר להשגה ולגידול. בעכבר נערכים מחקרים מקיפים כמעט בכל נושא בביולוגיה וגם מרבית המחקרים בפסיכולוגיה המשתמשים באורגניזם מודל נעשים בהם. זהו אחד משמונת האורגניזמים השמישים ביותר בחקר הגנטיקה בעשור הראשון של המאה ה-21. עכבר שונה גנטית הנקרא עכבר עירום הוא עכבר מיוחד שמערכת החיסונית בו לא פעילה, הוא משמש בעיקר לחקר סרטן.
היונק חולדה (הסוג Rattus) קרוב לאדם בהתנהגותו ובפיזיולוגיה שלו אף יותר מהעכבר, אך לא ניתן לבצע טרנספורמציה של גנים זרים אל חולדות באותה קלות בה מתבצע הדבר בעכבר. עובדה זו הביאה את החולדה למעמד של אורגניזם מודל משני, אם כי לאחרונה התרחשו התפתחויות דרסטיות ביכולת של גנטיקאים לייצר חולדות טרנסגניות.
היונק קביה (הסוג Cavia; בעברית נקרא גם שרקן) שימש בתחילת המאה ה-20 למחקרים בנושאים שונים, ועל אף שמאז החליפו אותו העכבר והחולדה (כיוון שמחזור החיים שלהם מהיר בהרבה), משמש שמו האנגלי של הקביה (Guinea pig) עד היום בהשאלה לתיאור חיית ניסויים.
היונק ארנבון מצוי (שם מדעי: Oryctolagus cuniculus). כיום הוא משמש בעיקר בניסויים הכוללים ניתוח הקשים לעריכה ולתצפית בעכברים בשל ממדיהם הקטנים. חיה זו מוכרת בכינויה העברי השגוי "שפן ניסיונות". כינוי זה שגוי משום שהארנבון אינו שפן, והשפן לא משמש כאורגנים מודל, שכן הוא אינו מותאם לחיי שבי.
מקוק רזוס (שם מדעי: Macaca mulatta) בעל קרבה אנטומית ופיזיולוגית לאדם, הוא חיית מודל לניסויים בתחומי מחלות זיהומיות והכרה ובפיתוח חיסונים.
כחיות מודל להבנת הפסיכולוגיה של השפה נעשה שימוש בשימפנזים (Pan) ובגורילות (Gorilla gorilla) שלמדו את שפת הסימנים או שהשתמשו בציוד תקשורת חליפית, בדולפינים שהשתמשו בציוד כזה ובתוכים מדברים. היה גם ניסיון להשוות תקשורת בחיות בר שונות, בסביבתן הטבעית לזו של האדם. חלק מהמחקרים האלה היה תצפיתי לחלוטין ובחלק הייתה התערבות ניסויית מסוימת בחיי חיות הבר.
ראשוני החוקרים של הנוירולוגיה הניסויית בחרו בכלבים וחתולים כחיות מודל להבנת תהליכי החשיבה באדם. לדוגמה, ניסויי הכלב של פבלוב והחתול של ז'ובה בליון ניסויים אלה התפרסמו משום שהיו אבני דרך של המדע וכך הפכו את השימוש הנדיר בכלבים ובחתולים כחיות מודל למפורסם..
ראו גם

ניסויים בבעלי חיים
מעבדה על שבב
חלופות לניסויים בבעלי חיים
ניסויים בבני אדם
גנוטוביוסיס
מפלגת מוקד

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מנהיגים:  שמואל מיקוניס, מאיר פעיל
 תקופת הפעילות:  1973–1977 (כ־4 שנים) 
 אפיון:  מפלגת שמאל
 כנסות:  7, 8
 אותיות:  קנ
 שיא כוחה:  מנדט אחד
 נוצרה מתוך:  מק"י, תנועת תכלת-אדום
 התמזגה לתוך:  חברי המפלגה הקומוניסטים לחד"ש, והלא-קומוניסטים למחנה של"י.
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 
התפלגויות ואיחודים במפלגות השמאל הרדיקלי
מפלגת מוקד הייתה מפלגת שמאל ישראלית שפעלה בשנות ה-70, ובראשותה עמד מאיר פעיל.
לאחר התפצלותה של מק"י בשנת 1965 למפלגות מק"י ורק"ח - הסיעות היהודית והערבית בהתאמה, ולאחר שמק"י היהודית זכתה במנדט אחד בלבד בבחירות לכנסת השישית ובבחירות לכנסת השביעית, היא החליטה לקראת הבחירות לכנסת השמינית ב-1973 להתאחד עם כוחות שמאל נוספים. בראש אותם כוחות עמדה תנועת תכלת-אדום, שהורכבה מתנועת שמאל ישראלי חדש (שי"ח) ומקבוצת מרצים, בעיקר מאוניברסיטת תל אביב, בראשות ד"ר מאיר פעיל. הרשימה המשותפת קיבלה את השם "מוקד". רשימה זו קיבלה בבחירות, כמו קודם לכן, מנדט אחד בלבד. לקראת הבחירות לכנסת התשיעית התפצלה המפלגה: מק"י הצטרפה לחד"ש הקומוניסטית, והחברים הלא-קומוניסטים הצטרפו למחנה של"י.
נציגי המפלגה בכנסת

| כנסת | חברי כנסת | הערות |
| --- | --- | --- |
| הכנסת השביעית (1969) | מנדט אחד: שמואל מיקוניס | הסיעה נוצרה ב-25 ביולי 1973 לאחר שינוי שמה של סיעת היחיד מק"י, בעקבות הקמת מפלגת מוקד. |
| הכנסת השמינית (1973) | מנדט אחד: מאיר פעיל | ב-21 באוקטובר 1975 שונה שם הסיעה מ"מוקד - מק"י ותכלת אדום" ל"מוקד - לשלום ולתמורה סוציאלית". מועמדים בולטים שלא נכנסו לכנסת: שמואל מיקוניס, יאיר צבן. לרשימת מועמדים מלאה ראו  |
מחול המוות (מחזה)

| --- | --- |
 כתיבה:  יוהאן אוגוסט סטרינדברג 
 הצגת בכורה:  29 בספטמבר 1905 
 שפה:  שוודית 
 
מחול המוות (בשוודית: Dödsdansen) הוא מחזה בארבע מערכות, פרי עטו של המחזאי השוודי יוהאן אוגוסט סטרינדברג, משנת 1900.
הנפשות הפועלות

אדגר – קפטן בחיל התותחנים
אליס – אשתו, שחקנית לשעבר
קורט – מפקד הקרנטינה (מחנה הסגר)
יני - משרתת
מאיה – אשה זקנה
תקציר העלילה > מערכה ראשונה

אדגר, קפטן בחיל התותחנים ואשתו אליס, שחקנית לשעבר, מתגוררים על מבצר באי ונשואים מזה 25 שנה.
קורט, בן-דודה של אליס, בא לבקרם אחרי 15 שנה שלא נפגשו. קורט מונה למפקד הקרנטינה (מחנה הסגר רפואי למחלות) שעומדים להקים באי. בתחילה הם מספרים לו שהם חיים באושר, אולם אחר-כך הם מספרים לו על כך שנישואיהם אומללים מאוד, עיקרם כעס וריב והם חיים בניכור מתושבי האי האחרים. הקפטן אומר שאשתו תמיד מבקשת כסף, ואם לא יתן לה תעזוב אותו. אליס מספרת לקורט שהיא ובעלה שונאים זה את זה, אולם "אנחנו ממוסמרים אחד לשני".
לקפטן יש לפעמים התקפים בהם הוא קופא במקום או נתקף סחרחורת. אליס מספרת לו שאדגר הפריד בינה לבין משפחתה וחבריה, שהיא מנותקת מהעולם והקשר היחידי שלה איתו הוא באמצעות הטלגרף. שניים מילדיהם מתו והשניים האחרים גרים בעיר.
תקציר העלילה > מערכה שנייה

אליס מספרת לקורט שבעלה לא קודם לקפטן כי הוא מתנהג לפיקודיו כדיקטטור, שפעמים רבות איימו עליו בהדחה, אבל [קקי] מוותרים לו כי ריחמו עליו. הוא הסית את בתם יודית נגדה והיא הרימה עליה יד. אין להם אוכל בבית וכל המשרתות עוזבות אותם. היא מספרת לו שכשקורט שלח את הקפטן לתווך בינו לבין אשתו, הוא פלרטט איתה וסיפר לה איך להחזיק אפוטרופוסות על ילדיהם. אליס אומרת שמעולם לא אהבה את הקפטן, אבל הוא לקח אותה, היא רצתה להיות נשואה ולשם כך ויתרה על קריירה כשחקנית.
תקציר העלילה > מערכה שלישית

הקפטן שב מביקור בעיר, מספר שפגש קצין ארטילריה צעיר, בנו של קורט וסידר עם הקולונל שיציבו אותו כפקוד שלו. קורט כועס על כך מאוד. אליס הלכה לעורך דין שיכין צוואה בה כתוב שבמקרה שבעלה ימות היא תקבל את רכושו והקפטן קורע את הצוואה. הקפטן אומר שהחליט להגיש תביעת גירושין נגדה, בשל יחס הקר לבעלה וילדיה וקלות הראש שלה במשק הבית. בנוסף לכך התברר לו שנותרו לו 25 שנה לחיות והוא רוצה לשאת אישה צעירה ויפה.
אליס מספרת לקורט שבעלה ניסה לדחוף אותה לים ולהרוג אותה ושהוא מכה אותה 25 שנים. היא מספרת לו על דרך שבה ניתן להפיל את בעלה: הוא והרב-סמל מעלו בכספים, אויבו הגדול קצין האפסנאות יודע על כך, והיא תגייס אותו ותכניס את הקפטן לכלא.
תקציר העלילה > מערכה רביעית

שישה עדים הגישו נגד הקפטן בקשה לצו מעצר, בינתיים קורס ואליס מנהלים ביניהם רומן.
הקפטן מספר פתאום שכשהיה בעיר הרופא אמר לו שנשאר לו מעט זמן לחיות. כשקורט שואל אותו על הצבת בנו באי ועל תביעת הגירושין שהוא מתכוון להגיש נגד אליס, הקפטן עונה שזו הפעם הראשונה שהוא שומע על כך.
קורט עוזב אותם, אליס מבינה שהקפטן דיבר סתם לגבי תביעת הגירושין ושהיא הרסה את חייהם עם צו המעצר שהביאה נגדו. צו המעצר שאליס חוששת מפניו לא מגיע, אליס ובעלה מגלים מחדש את אהבתם זה לזה. הקפטן מספר לה שלא מעל בכספים.
תרגומים לעברית

אוגוסט סטרינדברג, מחול המוות, נוסח עברי: עידו ריקלין; רמת גן : בית צבי - בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, 2005.
המחזה בתיאטרון המקצועי הישראלי

1. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: יולי 1968
יוצרים: תרגום - א"ד שפיר, בימוי : מילו ספרבר, תפאורה - יוסף קארל, אניה שנל.
שחקנים: אדגר - שמעון פינקל, אליס- טובה פרדו, ז'ני - נורית רז, אישה זקנה - פנינה פרח.
2. תיאטרון חיפה, הצגת בכורה: 5 בנובמבר 1980
יוצרים: תרגום – רבקה משולח, בימוי – מיכה לבינסון, תפאורה – אריה נבון, תלבושות – גילה להט, תאורה – יחיאל אורגל, מוזיקה – שלמה גרוניך.
שחקנים: הקפטן – אמנון מסקין, אליס – רות סגל, קורט – אילן תורן, יני – זלדה גרינשטיין, מאיה – פאני לוביץ'.
3. תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 11 באוגוסט 1992
יוצרים: תרגום – דוד לוין ובן לוין, בימוי - דוד לוין, תפאורה ותלבושות - איתן לוי, תאורה : אריה כץ.
שחקנים: אדגר – רמי דנון, אליס - אורה מאירסון, קורט – עמי ויינברג, ג'ני : אילנה רף, כריסטין : יהודית עמית.
4. בימת השחקנים של תיאטרון הבימה, הצגת בכורה: 19 בנובמבר 1996
יוצרים: תרגום – עדנה שביט, בימוי – שמעון לב-ארי, תפאורה : מיכאלה ליקה, מוזיקה : אלדד לידור, תלבושות - אלין ליקה, תאורה - עמיר ברנר.
שחקנים: אליס – רבקה גור, קורט – מיכאל כורש, אדגר- שמעון לב-ארי.
5. תיאטרון הספרייה, הצגת בכורה: אפריל 2004
יוצרים: תרגום – עידו ריקלין, בימוי – אתי רזניק, תפאורה – סלבה מלצב, תלבושות – אירינה שר, תאורה - אורי מורג, תנועה – איריס לנה.
שחקנים: הקפטן – שרגא הרפז, אליס – אודליה סגל, קורט – דני גבע.
הערות שוליים

↑  אוגוסט סטרינדברג, מחול המוות, נוסח עברי: עידו ריקלין; רמת גן : בית צבי - בית הספר הגבוה לאמנויות הבמה, 2005, עמ' 32.
האספה המחוקקת של מהאראשטרה

| --- | --- |

 מדינה:  מהאראשטרה
 סוג:  וידהאן סבהה, בית תחתון
 הרכב
 מספר מושבים:  288
 
 קואליציה (237):      מפלגת העם ההודית (132)        שיוו סנה (57)       מפלגת הקונגרס הלאומית (41)  ג'אן סורג'יה שקאטי (1)  ראשטריה סמג' פקשה (1)  מפלגת ראשטריה יווה סוברהמינאם (1)        עצמאיים (2)  אופוזיציה (50) שיוו סנה (UBT) (20)       הקונגרס הלאומי ההודי (16)  מפלגת הקונגרס הלאומית (שארדצ'אנדרה פאוור) (10)        מפלגת סמג'וואדי (2)  מפלגת האיכרים והעובדים (1)        המפלגה הקומוניסטית של הודו (מרקסיסטית) (1)  אופוזיציה אחרת (1) איחוד הליגה המוסלמית ההודי (1)
 בחירות
 בחירות קודמות:  20 בנובמבר 2024
 בחירות הבאות:  נובמבר 2029
 מנהיגים
 ראש הבית (ראש השרים):  אקנאט שינדה (שיוו סנה)
 משכן
 מומבאי
 אתר אינטרנט
 mls.org.in
 
האספה המחוקקת של מהארשטרה (במראטהית ובהינדי: महाराष्ट्र विधान सभा; בתעתיק: מהאראשטרה וידהאן סבהה) היא הבית התחתון של בית המחוקקים הדו-ביתי של מהאראשטרה, הודו.
היסטוריה

האספה המחוקקת של מהאראשטרה הוקמה ב-1960, כשהאספה המחוקקת של בומביי פוצלה בין שתי המדינות שהוקמו עם פיצול מדינת בומביי למהארשטרה וגוג'ראט. גודלה של האספה נקבע לשני שלישים מהאספה המחוקקת של בומביי, כאשר מתוך 396 חברי האספה 264 היו לחברי האספה המחוקקת של מהאראשטרה ו-132 לחברי האספה המחוקקת של גוג'ראט. בדומה לאספה המחוקקת של בומביי, גם היא נקבעה כבית תחתון והוקמה המועצה המחוקקת של מהאראשטרה כבית עליון.
בעת הקמת האספה המחוקקת ב-1960 היו בה 264 מושבים. ב-1967 הוגדל מספר מושבי האספה ל-270, וב-1978 נקבע המספר הנוכחי, 288.
האספה בוחרת את 19 נציגי מהאראשטרה ברג'יה סבהה.
הרכב נוכחי

הרכבה הנוכחי של האספה המחוקקת של מהאראשטרה נקבע בבחירות בנובמבר 2024. מפלגת העם ההודית הייתה למפלגה הגדולה ביותר עם 132 מושבים, אשר לה חברים בקואליציה שיוו סנה בעלת 57 מושבים ומפלגת הקונגרס הלאומית בת 41 מושבים. האופוזיציה כוללת את שיוו סנה (UBT) המחזיקה ב־20 מושבים, הקונגרס הלאומי ההודי, המחזיקה ב־16 מושבים, ומפלגת הקונגרס הלאומית (שארדצ'אנדרה פאוור) המחזיקה בעשרה מושבים.
הערות שוליים

↑  Report on the Third General Elections in India, 1962, New Dlehi: Election Commussuon of India, עמ' 3–4
↑  The Bombay Reorganisation Act, 1960, s.13
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264822005171  LCCN: n81108248  VIAF: 265756845   WorldCat (עם VIAF): 265756845 
ערך זה הוא קצרמרבנושא הודו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חרסית

סלעי חרסית מגוונים
חרסית היא מילה המתארת שני מונחים בגאולוגיה:
גרגרים המרכיבים סלע או קרקע שגודלם קטן מ-0.004 מ"מ.
קבוצת מינרלים מסוימת הקרויה מינרלי חרסית. מינרל חרסית הוא מינרל יציב מאוד המתפתח בתנאי בליה מתוצרי פרוק כימי של פלדספטים (פצלות השדה) ורוב המינרלים האחרים פרט לקוורץ. המינרל מאופיין בגביש זעיר הבנוי מסיליקה (SiO2) ואלומינה (Al2O3) ובנטייה לספוח מים. נוהגים להבדיל בין חרסית אלוכטונית, כלומר כזו שהוסעה על ידי נהרות לים, לבין חרסית אוטיגנית, שהיא חרסית שנוצרה בים.
סלע חרסית שהוא סלע משקע מחבר בין שני המונחים שלעיל, שכן בהגדרתו הוא בנוי ברובו (מעל ל-75%) מגרגרים הקטנים מ-0.004 מ"מ, ורוב מינרליו (מעל ל-75%) הם מינרלי חרסית.
סלע החרסית מורכב מגרגירים זעירים מאוד.
קרקע חרסיתית

מקובל לחלק את סוגי הקרקע לשלושה סוגים עיקריים על פי גודל הגרגרים: חול (בין 2 מ"מ ל-0.063 מ"מ), טין (0.063 מ"מ ל-0.004 מ"מ) וחרסית (קרקע המורכבת מגרגרים הקטנים מ-0.004 מ"מ).
קרקע חרסיתית מאופיינת בנוכחות של מינרלי חרסית יחד עם כמויות משתנות של חומרים אורגניים וחומרי בליה שהמינרל קוורץ הוא הבולט שביניהם. ההבדל בין גרגרי החרסית לבין גרגרים זעירים כדוגמת הטין הוא בצורתם המלבנית, ביכולתם לספוח מים וברמת גמישות גבוהה (חרסית היא המרכיב העיקרי בחומר).
קרקע חרסיתית רטובה היא בוצית מאוד בשל יכולת ספיחת המים של המינרלים. בעת התייבשותה מתכווצת קרקע חרסיתית ומתפוררת באופן טבעי לגושים קטנים, ובכך מתאפשרת חדירה של שורשים, מים ואוויר. קרקע חרסיתית היא קרקע נוחה לגידול של כמעט כל סוגי הצמחים בשל תכונותיה: נקבוביות, אוורור וספיחת מים וכמו כן בהיותה מאגר של תחמוצות אשלגן, תחמוצות סידן ואפילו חנקן.
סלע חרסית

סלע חרסית הוא סלע משקע קלאסטי (הנוצר מבליה) לוּטיטי (שגודל חלקיקו קטן מ-1/16 מ"מ). זהו הסלע הנפוץ ביותר בין סלעי המשקע. במדידות סטרטיגרפיות (של שכבות) נתגלה שסלע חרסית מהווה 50% בין סלעי המשקע הנפוצים, אחריו באים אבן חול (30%) וגיר (20%). מקובל לחשוב שבישראל קיימת "פירמידה הפוכה", שכן לכאורה בארץ סלע המשקע הנפוץ ביותר הוא גיר. אך קידוחים עמוקים במישור החוף, למשל באזור תל אביב, מגלים שכבות חרסיתיות שעוביין 1,000–1,500 מטר מתחת לשכבה של 200 מטר חול.
אנליזה של סלעי חרסית מגלה עושר של מינרלים. מלבד חרסית וקוורץ נמצאו בסלעים פצלת השדה, קלציט ולימוניט. כמו קרקע חרסיתית כך גם סלע חרסית הוא גמיש מאוד, ולכן הוא נוטה להתקמט ולשנות את עוביו כשהוא נלחץ בין שכבות קשות. בארץ ניתן לראות תופעה כזו במקומות כמו נחל רחם או נחל שני, כאשר סלע החרסית נלכד ונלחץ בין סלעי הגיר הקשים מהטורון (גיל בתקופת הקרטיקון העליון) ויצר צורות דמויות אצבעות שקיבלו את הכינוי "יד השטן".
לסלע החרסית צבעים רבים בהתאם לסוג המינרלים והחומרים האורגניים שבו. לבן, שחור (חומרים אורגניים או תחמוצות מנגן), אדום (ברזל תלת־ערכי) וירוק (ברזל דו־ערכי). סלע חרסית חשוף שצבעו אדום (כלומר הוא מחומצן) או אפור דהה יתגלה בקידוח עמוק כירוק־כהה.
למרות שסלעי החרסית נקבוביים (כ-50%), המים אינם חודרים דרכם כי הנקבוביות קטנות מאוד וגם בשל כושר ספיחת המים של החרסית. בשל אטימותם, סלעי החרסית הם הסלעים שעל גביהם נקווים מי התהום. מעיינות הרי יהודה (במוצא, עין כרם וכסלון) פורצים מעל השכבה הקרויה "חוואר מוצא" שהיא שכבה חרסיתית־חווארית. החוואר הוא סלע מעורב המורכב מכמויות שוות (בין 25% ל-75%) של אבקת קירטון וחרסית.
שימושים

החרסית היא אחד החומרים הטבעיים החשובים ביותר לאדם. חשיבותו הגדולה כקרקע פורייה הוזכרה לעיל. שימושים נוספים:
חקלאות – קרקע חרסיתית עשירה בתחמוצות אשלגן וסידן והיא סופחת מים ולכן היא קרקע נוחה לגידול צמחייה.
חומרי בניה – לבנים שהוכנו מאדמת חרסית שנאפתה שימשו לבנייה כבר בזמנים קדומים. חרסית שאינה טהורה שימשה להכנת לבנים ורעפים.
חרסינה – מקורה בחרסית טהורה מסוג קאולין.
יצירת נייר – ציפוי הנייר בקאולין מספק את הברק לנייר ומגדיל את אטימותו.
חומרים חסיני אש – קאולין הוא תוסף חשוב ליצירת לבנים חסינות אש ולדוודים בהם ממיסים זכוכית.
תוסף לגומי – הוספת חרסית לגומי מגדילה את עמידותו לבליה ומונעת בעיות של עובש.
מרככי מים – לאחר טיפול בחומצה ניתן להשתמש בחרסיות כמרכך מים. החרסית מסלקת את הסידן והמגנזיום מהתמיסה.
תוסף לתערובת מזון לעופות – חרסית הקרויה בנטוניט משמשת כחומר משני ונוספת בהכנת תערובת מזון לעופות.
צמנט – חומרי הגלם העיקריים של הצמנט הידוע בכינוי "צמנט פורטלנד" הם גיר וחרסיות שאינן טהורות.
סכרי עפר ותעלות מים – הוספת חרסית לעפר הופכת את העפר לעמיד בפני מים, לכן מקובל להשתמש בתערובת זו בבניית סכרי עפר ולדיפון תעלות.
בוץ קידוח – חרסית מסוג בנטוניט היא חלק מהתערובת המכילה גם תוספים כימיים שנמצאת בשימוש בקידוחים.
קדרות
קדרות עתיקה – חרסית היוותה חומר גלם לקדרות עוד בפרהיסטוריה, בשל תכונתה להתקשות בשריפה. חרסית שאינה טהורה שימשה להכנת כלי חרס גסים כדוגמת כלי בישול. כלי חרס קדומים מספקים מידע על תרבויות קדומות.
קדרות מודרנית – החרסית משמשת ליצירת חפצי אומנות, כלי נגינה כדוגמת האוקרינה, כלי נוי, כלי אחסון ועוד.
חרסית ויין

להימצאות חרסית באדמת גידול גפנים יש השפעה משמעותית ביותר על אופי היין המופק מן הענבים. החרסית מעניקה ליין טעם 'מינרלי' ולרוב גם רמת חמיצות גבוהה. ניתן למוצאה בין השאר על אדמת בורדו, ובעיקר בגדה הימנית של הגירונד. ככלל, על קרקע חרסיתית עדיף לגדל ענבים מזן מרלו על פני זן הקברנה סוביניון.
הערות שוליים

↑  על פי ההגדרה הגאולוגית - 'סלע' כולל גם קרקע
| סלעים |
| --- | --- | --- |
| סלעי יסוד | סלעי יסוד |  |
| סלעים געשיים | אבן זפת • אגלוטינט • אגלומרט • אובסידיאן • איגנימבריט • אנדזיט • אצת פלה • בוניניט • בזלת • בזלת תולאיטית • בסניט • ברקציה געשית • דמעות אפאצ'ים • דמעות פלה • דקיט • הוואיט • היאלוטוף • היאלוקלאסטיט • טוף • טפריט • טקיליט • טרכיט • לטיט • לפיליסטון • מליליטיט • נפליניט • סידרומלן • סקוריה • פוידיט • פומיס • פונוליט • פלגוניט • פרליט • קומטיט • קרבונטיט • ריודקיט • ריוליט • שערות פלה |  |
| סלעי ביניים | דיאבז • למפרואיט |  |
| סלעים פלוטוניים | אנורתוזיט • גברו • גרנודיוריט • גרניט • דוניט • דיוריט • טונליט • טרוקטוליט • מונזוגברו • מונזוגרניט • מונזודיוריט • מונזוניט • מונזוסיאניט • סיאניט • פרידוטיט • קוורץ דיוריט • קימברליט |  |
| סלעים מותמרים | סלעים מותמרים |  |
|  | אמפיבוליט • אקלוגיט • גנייס • הורנפלס • לווחה • לפיס לזולי • מיגמטיט • פיליט • צפחה • קוורציט • שיש • סטיאטיט |  |
| סלעי משקע | סלעי משקע |  |
|  | אבן בוץ • אבן גיר • אבן חול • אבן חול נובית • אואולית • ארקוזה • ברקציה • דולומיט • חוואר • חוואר הלשון • חלמיש • חרסית • אבן טין • כורכר • פצלי שמן • פצלים • צור • קונגלומרט • קירטון |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284084205171  BnF: cb11934795w (data)  LCCN: sh85026864  LNB: 000061487  NDL: 00568080  NKC: ph114849
מרי קייט'י רודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1956 (בת 68 בערך) 
 ענף מדעי:  לימודי מגדר 
 מוסדות:  אוניברסיטת דיוק 
 
מרי קייט'י רודי (באנגלית: Mary Kathy Rudy; נולדה בשנת 1956) היא פרופסור אמריקאית באוניברסיטת דיוק ללימודי נשים, מגדר ומיניות. עבודתה רב תחומית ומשלבת בין פילוסופיה, תאולוגיה, פמיניזם ופוליטיקה. לרודי ארבעה ספרים ומעל ל-30 מאמרים אקדמיים הידועים בשל הדעות החדשניות והשנויות במחלוקת שבהם. בשנת 2012 היא זכתה בפרס דייוויד פלץ לשיפור קורס מאת אוניברסיטת דיוק על עבודתה הפרוגרסיבית.[דרושה הבהרה]
יצירותיה הבולטות

מחקרה המוקדם של רודי התמקד באתיקת רבייה, אתיקה דתית, מיניות ותאוריית הפמיניזם. עבודותיה הבולטות בשנים המוקדמות למחקרה הן: "מין ומגדר הכנסייה, מיניות והטרנספורמציה של אתיקות נוצריות" (1997) ו"גיוון מוסרי בדיון על הפלות" (1996). בשני העשורים שלאחר מכן (2000-2020) עבודתה התמקדה בעיקר בבע"ח, אתיקה, טבע, תזונה, פוליטיקה ואקופמיניזם. בשנת 2011 היא הוציאה את ספרה "לאהוב חיות" (בשפת המקור: Loving Animals) בו היא טענה כי במטרה להפסיק את הניסויים בבעלי חיים וגידולם בחוות גידול תעשייתיות, על האקטיביסטים בתחום לכוון טוב יותר לרגשות העמוקים, לעיתים אפילו רוחניים שיש לבני אדם עם החיות בחייהם. ספר זה זכה לשיח רב סביבו במגוון פלטפורמות . שנה לאחר מכן, ב-2012 הוציאה רודי את המאמר "LGTBQ..Z?" אשר התייחס גם כן לנושאים כמו החייתיות ואהבת בע"ח אך קישר אותם לנושא הקוויריות ודיונים עכשוויים בנושא . בעקבות מחלה אשר סבלה ממנה רודי במשך שלוש שנים, היא חזרה להתעניין ברפואה ואתיקה ברפואה, במיוחד בנושאי לידה ומוות ובשנים 2020–2022 עסקה בנושאים אלו.
השכלה

בשנת 1989 קיבלה רודי תואר M.Div מאת אוניברסיטת דיוק. ארבע שנים לאחר מכן, בשנת 1993, קיבלה רודי תואר PhD מאוניברסיטת דיוק. בין השנים 1994–2000 הייתה רודי מרצה בכירה (Assistant Professor) ובשנת 2000 מונתה להיות פרופ' חבר (Associate Professor) ללימודי נשים מאת קולג' טריניטי לאומנויות ומדעים.
ספרים

Loving Animals: Toward a New Animal Advocacy. University of Minnesota Press, 2011.
Sex and the Church: Gender, Homosexuality, and the Transformation of Christian Ethics. Boston: Beacon Press, 1997.
Beyond Pro-Life and Pro-Choice: Moral Diversity in the Abortion Debate. Boston: Beacon Press, 1996.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  הפרופיל של קייט'י רודי באתר אוניברסיטת דיוק, באתר אוניברסיטת דיוק
↑  (פרופיל הספר של קייטי רודי "לאהוב חיות" באתר הוצאת אוניברסיטת מינסוטה), באתר הוצאת אוניברסיטת מיניסוטה
↑  פרופיל הספר של קייטי רודי "LGTBQ...Z" באתר אוניברסיטת קיימברידג', באתר אוניברסיטת קיימברידג'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281679505171  ISNI: 0000 0000 3502 517X  LCCN: n95107661  NLK: KAC201229669  NTA: 18381035X  SUDOC: 243904363  VIAF: 16480828   WorldCat (עם VIAF): 16480828 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרי קייט'י רודי".
חרסי תל קסילה

החרסים בתערוכה מיוחדת בתל אביב ב-2009. מימין, (1) חרס חייהו, ומשמאל (2) החרס של בית-חורון.
חרסי תל קסילה הם שני שברי חרס קטנים עליהם כתובות (אוסטרקונים), שנמצאו על פני השטח של תל קסילה – תל ארכאולוגי השוכן כיום בשטח מוזיאון ארץ ישראל.
החרסים שנמצאו בשטח מחזקים את הסברה כי במקום פעל נמל פנימי על נחל הירקון, דרכו התבצע יבוא של זהב וייצוא של שמן זית.[דרוש מקור][מפני ש...]
חרס חיהו

כתובת מסוף המאה ה־8 לפנה"ס. החרס התגלה באוקטובר 1945 על ידי יעקב קפלן. הכתובת חרוטה על שבר של כלי בעל תחתית עגולה, מצופה שכבה אדמדמה, בכתב עברי מחובר שהיה נהוג בישראל וביהודה במאה השמינית לפנה"ס. למרות שכל אות חרוטה בנפרד ניכרת מגמה ברורה לחיבור האותיות.
הכתובת המקורית היא:
למלכ אל[ף]

שמנ ומאה

חיהו
הכתובת מפורשת כתעודת משלוח עבור כמות מסוימת של שמן שנשלחה למלך כלשהו על ידי אדם בשם חיהו. פירוש המלה "למלכ" היא "שייך למלך" או "(נשלח) אל המלך"; לא מוזכרת יחידת המידה של השמן. "חיהו" הוא שם מקוצר מ"אחיהו", כמו "חירם" מ"אחירם" ו"חיאל" מ"אחיאל", והסיומת ־יהו מחזקת את הקשר בין הכתובת ליהודה (הסיומת התאופורית הנהוגה בישראל הייתה ־יו).
חרס בית חורון

החרס התגלה במאי 1946 על ידי הארכיולוג ד"ר רוברט הוף. זהו שבר של כלי חרס גדול בצבע אפור בהיר עליו כתובת חרוטה באותו כתב עברי מחובר כמו על חרס חיהו.
הכתובת מתוארכת לסוף המאה ה־8 או המאה ה־7 לפנה"ס, ותוכנה הוא:
זהב . אפר . לבית . חרנ . [...]

ש Ξ
הביטוי "זהב אופיר" מוזכר במקרא במלכים א' ט' כ"ח, י' י"א, דברי הימים א' כ"ט ד', דברי הימים ב' ח' י"ח, ט' י', כזהב שמוצאו מארץ אופיר שהובא באניות שלמה וחירם לעציון גבר, וממנו נובע הכינוי לזהב משובח (דברי הימים א' כ"ט ד').
בשורה השנייה, ה"ש" מסמלת קיצור של "שקל" – יחידת משקל נהוגה בימי קדם לתשלום בכסף ובזהב, והסימן המופיע אחריה – שלושה קווים אופקיים (במקום בו הועתקה לעיל קסי – Ξ), מסמל את הספרה 30 בשיטת המספרים הפיניקית. פירוש הכתובת הוא "זהב הבא מאופיר, לבית חורון", כאשר בית חורון יכול להיות שם יישוב או כינוי למקדש חורון, שייתכן שהיה בתל קסילה עצמו. בנימין מזר סבר שהמשלוח היה מיועד למקדש האל הכנעני חורון שנמצא בעיר בית חורון.
ד"ר רוברט הוף לא מסר את החרס לרשות העתיקות כפי שחוק העתיקות מחייב, ואף ניסה למכור אותו. כחלק מהסכם שהתגבש בין הצדדים בשנת 1957, החרס נמסר למדינת ישראל ומוצג במוזיאון ישראל. חרס חיהו היה ונשאר בידיים פרטיות.
ראו גם

רשימת כתובות כנעניות וארמיות
הערות שוליים

1 2 3 4 5  שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 155
↑  חיה ריטר-קפלן, גילוי נמל ישראלי קדום ליד שפך הירקון, על המשמר, 30 בנובמבר 1948
1 2  B. Maisler, Two Hebrew Ostraca from Tell Qasîle, Journal of Near Eastern Studies 10, 1951, עמ' 265–267
1 2 3 4  שמואל אחיטוב, הכתב והמכתב, מוסד ביאליק, 2012, עמ' 156
↑  Raz Kletter, Just Past?: The Making of Israeli Archaeology, Routledge, 2014-12-05, ISBN 978-1-317-49136-1. (באנגלית)
אליהו מרזוק

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל 
 השקפה דתית:  יהדות קראית 
 
החכם הקראי אליהו בן יצחק מרזוק (נולד ב-25 בינואר 1937 ונפטר ב-25 בספטמבר 2023) היה החכם הקראי הראשי, והיה גם ראש הקהילה הקראית באופקים, וממנהיגיהם הבולטים של הקראים בעת המודרנית.