stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קבוצת דיסקברי צ'אנל
קבוצת המרוצים הקלאסיים

בשנת 2000 החל המנהל הספורטיבי הבלגי דירק דימול לעבוד עם קבוצת הרוכבים שיועדה למרוצים הקלאסיים ונבנתה סביב ג'ורג' הינקאפי, שהתמחה במרוצים שזכו לשם "הקלאסיקות של הצפון". מרוצים חד יומיים אלו נערכים החל מתחילת מרץ (מרוץ אומלופ הט פולק) ועד סוף אפריל, בבלגיה ובצפון צרפת, וזוכים לפופולריות רבה בבלגיה וגם במדינות שסביבה. שני המרוצים החשובים ביותר מבין מרוצים אלו הם הרונדה ון פלנדרן ופריז - רובא שנכללו בשנים אלו בסבב הגביע העולמי.
ב-2001 ניצח ג'ורג' הינקאפי במרוץ גנט - וולגם וארבעה ימים לאחר מכן סיים במקום הרביעי במרוץ הקלאסי היוקרתי של פריז - רובא, שנכנס להיסטוריה בשל תנאי מזג האוויר הקשים ששררו בזמן המרוץ. הינקאפי, שהפגין במשך המרוץ יכולת גבוהה, נכנע לבסוף  לשלושה רוכבי קבוצת דומו פארם פרייטס. בשנת 2002 החל לרכוב בקבוצה הראשונה של רשות הדואר הצעיר הבלגי טום בונן שרכב בקבוצת העתודה של קבוצת הדואר משנת 2000. כבר בשנתו הראשונה כמקצוען הצליח בונן לסיים במקום השלישי במרוץ פריז - רובא. וזאת, למרות שרכב כפועל של ג'ורג' הינקאפי במרוץ זה בו ניצח יוהאן מוזאו, הרוכב הוותיק והמוביל של הקלאסיקות של הצפון.
הישגיהם של הינקאפי ושל בונן משכו את מפעל הפרקטים הבלגי "ברי פלור" לתת חסות לקבוצה במטרה לזכות לחשיפה תקשורתית בבלגיה מול החברות המתחרות "דומו" (שחברה למממן נוסף ונשארה בענף) וקוויק סטפ. החל מ-2003 הפכה "ברי פלור" להיות המממן השני בחשיבותו של הקבוצה. לקבוצה הובא ב-2003 ההולנדי מקס ון היסוויק שנחשב כמאיץ טוב וכמי שיכול לחזק את מערך המרוצים הקלאסיים של הקבוצה. אולם, עוד לפני כן, בסוף 2002, החליט טום בונן לחצות את הקווים ולעבור לקבוצת קוויק סטפ. בונן סבר שהמיקוד של קבוצת הדואר בגרנד טורים ובמיוחד בטור דה פראנס יהיה בעוכריו והעדיף להפר את חוזהו עם הקבוצה ולעבור לצידם של מוזאו ולפבר כדי שיוכל ללמוד מניסיונם הרב במרוצים הקלאסיים. בתחילת עונת 2003 הגיע ון היסוויק למקום השני במרוץ אומלופ הט פולק  אולם בהמשך העונה נכשלה הקבוצה ולא השיגה הישגים כלשהם בקלאסיקות של הצפון.
ב-2004 הובא לקבוצה רוכב בלגי נוסף שנחשב ככישרון עולה בתחום מרוצים זה, סטין דוולדר. אולם, גם בשנה זו נכשלה הקבוצה במרוצי הצפון ולא השיגה הישגים משמעותיים. חברת "ברי פלור" שהתאכזבה מחוסר התוצאות במשך שנתיים, הפסיקה את מתן החסות יחד עם הפסקת החסות של רשות הדואר והמעבר לדיסקברי. בדיעבד, התברר כי בונן ודוולדר היו שניים מהכישרונות הגדולים במרוצים הקלאסיים ולאחר שעברו לקבוצת קוויק סטפ ניצחו השניים במרוצים החשובים ביותר בתחום.
מבנה ניהולי וחסות

לאורך כל שנות קיומה, בדומה לכל קבוצות האופניים האחרות בעולם, נקראה הקבוצה על שם נותן החסות הראשי שלה, ולעיתים, כאשר היו שניים כאלה, שניהם היו משולבים בשמה. בעת הקמתה הראשונית שני נותני החסות של הקבוצה היו חברות סובארו ומונטגומרי סקוריטיס, ושם הקבוצה היה שילוב של שתי חברות אלה - "סובארו מונטגומרי". כך גם היה כאשר עזבה חברת סובארו את הקבוצה ובמקומה הצטרפה חברת בל - הקבוצה נקראה "מונטגומרי-בל". החל מ-1996 נותנת החסות הראשית של הקבוצה הייתה רשות הדואר של ארצות הברית. בשלב מסוים שקלה רשות הדואר להפסיק את החסות שנתנה לקבוצה בשל האשמות לשימוש בחומרים אסורים בקרב חברי הקבוצה, אך ההאשמות הופרכו והארגון חזר בו. ב-2003 הפכה חברת ברי פלור לנותנת החסות השנייה של הקבוצה, ושם החברה נוסף לשם הקבוצה.
רשות הדואר הודיעה כי היא לא תחדש את החוזה בן שמונה השנים עם הקבוצה, ושהיא לא תמשיך לממן אותה אחרי עונת המרוצים של 2004. ב-15 ביוני 2004 חתמה הקבוצה עם חברת דיסקברי על חוזה לשלוש שנים של חסות. דיסקברי החליטה שלא להמשיך לממן את הקבוצה בתום החוזה, ב-2007. הסיבה לכך הייתה חשדות לשימוש בסמים בקרב רוכבי הקבוצה במבצע פוארטו (שהופרכו לבסוף), שהיו עלולות לפגוע בשמה הטוב של החברה. בעקבות כך, הקבוצה התפרקה לאחר שלא הצליחה למצוא נותן חסות חדש. הקבוצה הייתה אחת מהקבוצות החזקות בעולם, והתפרקותה היוותה נזק לענף האופניים.
בתקופת סובארו מונטגומרי ומונטגומרי-בל, ובשנים הראשונות של קבוצת רשות הדואר, הייתה הקבוצה חלשה יחסית ואנונימית, ובעלת מצב כלכלי נחות. לאחר זכיית לאנס ארמסטרונג בטור דה פראנס ב-1999, הרוויחה הקבוצה כ-50 מיליון דולר מפרסי הזכייה והחשיפה הרבה באמצעי התקשורת, ובעקבות כך תקציב הקבוצה גדל. היא הפכה לארגון שלם המעסיק עובדים רבים בתוכו, שמרביתם נועדו לעזור לרוכבי הקבוצה. בתקופת רשות הדואר, החברה המנהלת של הקבוצה הייתה "אלוק", חברה-בת של ברי פלור; ואילו בתקופת דיסקברי צ'אנל החברה המנהלת הייתה "טיילווינד".
המנהל הספורטיבי של הקבוצה ברוב שנותיה היה יוהאן ברוינל (החל מ-1999). תפקיד המנהל הספורטיבי היה לאמן ולהדריך את רוכבי הקבוצה ביציאה למחנות אימונים, הדרכה טקטית של הקבוצה, ונסיעה במכונית הקבוצה לצד הרוכבים בעת המרוצים, על מנת להדריך ולהנחות אותם בעת הצורך. לאורך השנים עבדו לצד ברויניל מאמני משנה, שלעיתים הדריכו את רוכבי הקבוצה במרוצים פחותי חשיבות. מנכ"ל הקבוצה היה ביל סטייפלטון, המנכ"ל של החברה המנהלת טיילווינד, שהיה גם סוכנו של לאנס ארמסטרונג. על סטייפלטון הייתה מוטלת מציאת נותן חסות לקבוצה, וכמו כן שאר הנושאים העסקיים והכלכליים הקשורים אליה.
סטטיסטיקות בגרנד טורס

קבוצת רשות הדואר האמריקאית (ומאוחר יותר דיסקברי צ'אנל) זכתה עשר פעמים בהיסטוריה שלה בגרנד טורס, שמונה מהן בטור דה פראנס. שבע מתוך זכיות אלו הושגו על ידי לאנס ארמסטרונג, הרוכב הבכיר של הקבוצה ואחד מרוכבי האופניים הגדולים בהיסטוריה.
| מאזן בגרנד טורס |
| --- | --- |
טור דה פראנס
זכיות: 8
ניצחונות בקטעים: 25
זכיות קבוצתיות: 1
ג'ירו ד'איטליה
זכיות: 1
ניצחונות בקטעים: 2
זכיות קבוצתיות: 0
וואלטה אספניה
זכיות: 1
ניצחונות בקטעים: 5
זכיות קבוצתיות: 1
הערות שוליים

↑  לאנס ארמסטרונג וסלי ג'נקינס, "בחזרה לחיים: זה לא רק סיפור על אופניים", 2003, עמ' 196
↑  לאנס ארמסטרונג וסלי ג'נקינס, "כל שנייה קובעת", 2004, עמ' 112
↑  בעברית ידועה הקבוצה בשם התעתוקי "דיסקברי צ'אנל".
↑  "אגדת ארמסטרונג" - סרטון באתר ynet
↑  Cyclingnews, Presented by Berry Floor: US Postal's 2003 Classics squad
↑  לאנס ארמסטרונג וסלי ג'נקינס, "כל שנייה קובעת", 2004, עמ' 82
↑  בור של עשרות מיליונים, ONE,‏ 15 באוגוסט 2007
↑  לאנס ארמסטרונג וסלי ג'נקינס, "כל שנייה קובעת", 2004, עמ' 18
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: נבחרת הבייסבול האולימפית | קבוצת השנה של ה-USOC  2001 | הבא: נבחרת הנשים במזחלות שלגים |
קבוצת רשות הדואר, בראשה לאנס ארמסטרונג, בקטע הקבוצתי נגד השעון בטור דה פראנס של 2004
רוכבי דיסקברי מובילים את הדבוקה בקטע בטור של מיזורי ב-2007
קווילמזאורוס

| קווילמזאורוס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון 66–83 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: אבליזאוריים
סוג:: קווילמזאורוס
מין:: Quilmesaurus curriei
שם מדעי
 Quilmesaurus ‏קוריאה, 2001

קווילמזאורוס (שם מדעי: Quilmesaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת האבליזאוריים אשר חי בתור הקרטיקון לפני 66–83 מיליון שנה ונכחד עם הכחדת הקרטיקון הגדולה. המאובנים שלו התגלו ב-2001 בערבות פטגוניה, שם נתגלו מספר עצמות רגליים, כנראה של השוקה וחלק מהירך שהתאימו למבנה הרגל של מרבית האבליזאורים. דינוזאור זה קרוי על שם השבט האינדיאני קווילמס (אנ'). שם המין קרוי ע"ש החוקר פיליפ קורי, חוקר בכיר של מאובני תרופודים.
מאפיינים

המאובנים הראשונים של הדינוזאור נמצאו בחנרל רוקה שבריו נגרו בארגנטינה. עצמות הרגל שנמצאו היו ארוכות יחסית ומצוידות לנוע במהירות. הם השתייכו לתרופוד טורף קרוב לקרנוטאורוס. מעריכים שאורכו הכולל של הדינוזאור הגיע ל-5.3 מטר, כך שהוא היה מטורפי- העל של האזור. לא נמצאו מאובני ידיים אך סביר שהן היו זעירות ביותר בהשוואה לדינוזאור. מספר מדענים מעריכים שהם היו שייכים לסוגים אחרים של אבליזאורים כמו האוקזאורוס, הקרנוטאורוס והפיקנונמוזאורוס בפרטים קטנים, כך שמין זה למעשה מבוטל.
הקווילמזאורוס היה כנראה צייד או אוכל נבלות של טרף קטן ששרר בתקופתו כמו טיטנוזאורים ענקיים, מיני ייחודיים של הדרוזאוריים ונודוזאוריים ודרומאוזאוריים זריזים. עם זאת באזור שלטו זוחלים גדולים יותר כמו המפוזאורוס והגיגאנוטוזאורוס העצומים.
ק.ג.ב. בסמוקינג

| --- | --- |
 יוצרים:  יוסף שגל 
 בימוי:  אולג פומין 
 שחקנים:  יקטרינה וולקובה  וילה האאפסאלו  אולג פומין  מיכאיל יפרמוב  מיכאיל גורבוי
 ארץ מקור:  רוסיה 
 מספר פרקים:  16 
 הפקה
 מפיק:  דמיטרי לסנבסקי 
 אורך פרק:  46–48 דקות
 שידור
 רשת שידור:  REN TV
 תקופת שידור מקורית:  2005–הווה 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
ק.ג.ב בסמוקינג (ברוסית: «КГБ в смокинге») היא סדרת טלוויזיה רוסית, המבוססת על ספרו באותו שם של יוסף שגל. הסדרה מגוללת את סיפורה של העיתונאית ולנטינה מלצבה, שנאלצת לסייע לק.ג.ב. 16 פרקי הסדרה שודרו ברשת REN TV בשנת 2005.
עלילה

הדמות הראשית היא העיתונאית ולנטינה מלצבה, שבשל חוסר זהירות שלה מושכת את תשומת לבו של אנדרופוב. היא מגויסת באופן אישי על ידי ראש הק.ג.ב. כדי לנסוע לדרום אמריקה, משם - לארצות הברית, פולין וצ'כוסלובקיה. היא מוקפת כל הזמן בסכנות והופכת לכלי משחק בידיהם של בעלי הכוח והשררה, שהיא לא מבינה. היא נעזרת בסוכן הביון האמריקני יוג'ין, שהופך לאהובה, כמו גם סגן אלוף הק.ג.ב., מישין, שכמו מלצבה, מנסה לצאת משליטת הק.ג.ב. ובעיני האחרון הוא מוגדר כפורע חוק.
בק.ג.ב. מנסים להחזיר אותה, אך אל"ם מאטוויי טופולב נכשל במבצע והוא עורק לארצות הברית. הק.ג.ב דורש את חזרתם של טופולב, מלצבה ומשין. אך מתברר כי ה-CIA אינם מחזיקים במישין והם לא מעוניינים להסגיר את מלצבה. טופולב מוחלף במרגל של המוסד, אך מלצבה מוברחת. בסופו של דבר, יוג'ין מבטיח לה שהם יחזרו, אך לעת עתה הם נאלצים לעזוב למולדתו ארצות הברית.
מישין, שמתברר כי היה סמוך למלצבה כל הזמן מחליט שהוא אינו רוצה להפריע לאושרה ומחליט להיעלם.
שחקנים ודמויות

יקטרינה וולקובה - ולנטינה מלצבה
מיכאיל גורבוי - ויקטור סרגאצ'וב
אולג פומין - מישין
וילה האאספאלו - יוג'ין
משחק מחשב

אולפני Madia Entertainment פיתחו לסדרה משחק הרפתקה ממוחשב, שהופץ ב-2 באפריל 2009 על ידי חברת "דיסק חדש". המשחק, כמו הסדרה עצמה, זכה לביקורות לא מחמיאות בסקירת מגזין "איגרומניה", שדירג אותו 2.0.
הערות שוליים

↑  Сериал «КГБ в смокинге» | RUSKINO.RU
↑  Александр Чепелев (2009-07-05). "КГБ в смокинге". Журнал "Игромания" №6 (141) 2009. נבדק ב-2016-09-07.
קפריצ'ו

קפריצ'ו (באיטלקית: capriccio; בצרפתית: caprice; ברבים: קפריצ'י) היא יצירה מוזיקלית, על פי רוב חופשית למדי בצורתה ומלאת חיים באופייה. קפריצ'ו טיפוסי יהיה מהיר, נמרץ ובמקרים רבים וירטואוזי בטבעו.
המונח מתייחס למגוון יצירות: בתקופת הבארוק שימש במקרים רבים יצירות קצרות לכלי מקלדת (לדוגמה, אצל ג'ירולאמו פרסקובלדי, ויוהאן סבסטיאן באך סיים את הפרטיטה שלו בדו מינור, רי"ב 826, בקפריצ'ו, שהוא, על אף שמו, קטע קונטרפונקטי דחוס, העושה שימוש קפדני ושיטתי בנושא התוסס, כמעט הומוריסטי, שלו. כמו כן ידועים הקפריצ'י רי"ב 992 ו-993. את הקפריצ'ו רי"ב 992 כתב באך אולי בפרידתו מאחיו יוהאן יעקוב, שנסע לשרת כנגן אבוב בתזמורת בחצר המלך בשוודיה. הקפריצ'ו רי"ב 993 הוקדש ליוהאן כריסטוף באך.
ניקולו פגניני השתמש בקפריצ'ו לקובץ בן עשרים וארבעה קטעים וירטואוזיים לכינור, אצל לואיג'י לניאני הוא מתנוסס על קובץ של שלושים ושישה קטעים וירטואוזיים לגיטרה וצ'ייקובסקי ורימסקי-קורסקוב השתמשו בו ליצירות תזמורתיות (קפריצ'ו איטלקי וקפריצ'ו ספרדי, בסדר זה). ברהמס כתב מספר רב של קפריצ'י לפסנתר בשנות חייו האחרונות, כולם נחשבים בין היצירות יוצאות הדופן והרציניות ביותר של שלהי התקופה הרומנטית במוזיקה.
קופאטי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  נקניקייה
 מטבח:  גאורגי
 מוצא:  גאורגיה גאורגיה
 מרכיבים עיקריים:  בשר חזיר, מלח שולחן, בשר בקר, תבלין 
 
קוּפָּאטִי (בגאורגית: კუპატი) הוא סוג של נקניקייה מהמטבח הגאורגי. מעי בקר ממולא בבשר. היא העשויה מבשר ונפוצה במדינות הקווקז ומרכז אסיה.
הנקניקיה דומה בטעמה לנקניקיית הצ'וריסו, ועשויה מבשר בקר, כבש או חזיר, מתובלת בשומן, שום, בצל ופלפל שחור שאותם טוחנים, מערבבים וממלאים למעי בקר.
נהוג לצרוך את הנקניקייה בחגים ואירועים מיוחדים לאחר שעברה תהליך של עישון או בישול ובליווי של ירקות טריים ולחם.
ראו גם

לוקאניקו
לוקאנקה
צ'וריסו
הערות שוליים

↑  როგორ უნდა მოვამზადოთ ყველაზე გემრიელი კუპატი?, Gemrielia.ge (בגאורגית)
↑  კუპატი, kulinaria.ge (בגאורגית)
↑  კუპატი იმერულად, newposts.gee
קהילות הסטטוס קוו אנטה

לוח בכניסה לבית הכנסת לשעבר של טרנבה בסלובקיה
הסטטוס קוו אנטה (ביידיש: שטאטוסקווא, בהונגרית: Statusquo-ante) היה כינויין של הקהילות היהודיות בממלכת הונגריה שסירבו להצטרף לאחד משני הארגונים הארציים – הנאולוגי והאורתודוקסי – שקמו לאחר הקונגרס של 69–1868 ונותרו עצמאיות. שיעורן באוכלוסייה היהודית היה קטן ומעולם לא עלה על שישה אחוזים. הן דחו את הצורך בהנהלה מרכזית, והקימו ועד משלהן רק ב-1928.
התהוות הסטטוס קוו

ב-1867 יזמו ראשי הקהילה היהודית בפשט, בתמיכת שר הדתות יוז'ף אטווש, את הקמתו של ארגון-גג ארצי שנועד לייצג את כלל היהודים מול הממשל המרכזי. האורתודוקסים חששו משליטת יריביהם הנאולוגים בגוף החדש, שנקרא לבסוף "הלשכה היהודית הארצית"; חלק מנציגיהם פרש מקונגרס הייסוד שלו, ולאחר מערכה ממושכת של לחצים שוכנעה הממשלה לאפשר להם שלא להצטרף אליו. האורתודוקסים המנצחים פנו עתה להקמת ועד ארצי משלהם, "הלשכה המרכזית של הקהילות האורתודוקסיות האוטונומיות".
עם זאת, היו כאלה שסירבו להצטרף לשני הארגונים. מספר מצומצם של קהילות נאולוגיות בחרו להיוותר מחוץ ללשכה הארצית. אצל האורתודוקסים, בעיקר, היה קצב ההסתנפות ללשכה המרכזית האוטונומית איטי. במקומות אחדים חששו רבנים מפיצול העדה עקב צעד כזה, והפרנסים לא רצו בשליטה מבחוץ. קהל פרשבורג – מרכז האורתודוקסיה בממלכה שרבם אברהם שמואל בנימין סופר היה מהדוחפים להקמת הלשכה – אישר את התקנות הנדרשות רק בינואר 1871, שנה וחצי אחרי שהתקבלו, לאחר ויכוח חריף בין התומכים והמתנגדים לכך.
יעקב כ"ץ מצא כי הכינוי "סטטוס קוו" לעצמאים הופיע לראשונה ב-22 בפברואר 1871, בכותרת טור מאת עמנואל אייזלר שגינה את המשתהים מלהצטרף ללשכה. חלק מהקהילות שנותרו בחוץ הונהגו בידי רבנים בולטים: הרב ירמיה לעוו, אב"ד אויהל ומי ששימש כיו"ר הסיעה האורתודוקסית בקונגרס, השאיר את הקהילה בעירו במעמד עצמאי כל ימי חייו. גם סיגט, תחת הרב יקותיאל יהודה טייטלבוים, נותרה כך עד למותו ב-1883.
יחס הרוב האורתודוקסי לאלה מקרבם שלא חברו ללשכה הובהר בעקבות המחלוקת בקאשוי באביב 1872, בה התהוותה קהילה עצמאית עקב סכסוך מקומי בין הרב אברהם זלנפריינד לקהל. מאיר פרלס, מבכירי רבני הארץ ואב"ד קראלי, הצדיק את עמדתו של זלנפריינד במכתב למהר"ם שיק. הלה השיב לו בחול המועד פסח, בקביעה כי בהתחשב בנסיבות הפילוג הארצי, מי שמסרב להצטרף לארגון האורתודוקסי עובר על לא תעמוד על דם רעך.
איזה ימים בא לנגד עיני קונטרס שלוחה מאת כת השטאטוסקווא בקאשויא... וכאשר ראיתי זאת נפלה חרדה גדולה על השגגה הגדולה שיראה מלפני השליט... ולא תעמוד על דם רעיך כתיב, אם בחיי הגוף ק"ו בחי-הנפש, ואיך עתה מאשר את בעלי השטאטוסקווא ואפילו אינו אוסר אותם שהם שלוחי וגירי דבעלי הקאנגרעס. הרי הם עמדו מנגד ביום שבות זרים חיל התורה והאמונה..."
בהתבסס על כך, הוחל האיסור על נושאי משרות דתיות – רבנים, שוחטים, דיינים – שהמשיכו לשרת בקהילות הנאולוגיות גם על חברי הסטטוס קוו. פרלס עצמו בחר להותיר את קראלי מחוץ ללשכה.
מהפילוג ועד 1920

הווארד לופוביץ', שניסה לאתר מאפיינים סוציולוגיים משותפים לקהילות הסטטוס קוו, ציין כי הם חסרו עמדה דתית אחידה והיו פזורות על פני כל הונגריה. לנוכח הגיוון הרב, הן נראו כ"ערבוביה חסרת סדר." היו ארבעה טיפוסים עיקריים של עדות סטטוס קוו: מיעוטים שפרשו מקהילות האם שלהן על רקע סכסוכים שונים אך העדיפו שלא להסתנף לארגון של הזרם הנגדי; יישובים שהונהגו בהם רפורמות מתונות בשנים שלפני הקרע, אך דגלו בגישה מסורתית ולא נטו חיבה לאף אחד מהצדדים; קהילות שהזדהו עם תפישתו הנאו-אורתודוקסית של הרב עזריאל הילדסהיימר וסלדו מהלשכה המרכזית; וקהילות חסידיות ("ספרדיות"), שנשלטו על ידיהם עוד לפני הקרע או שהתפצלו בעקבותיו. מניעם העיקרי של החסידים בהימנעות מהצטרפות היה החשש מלהיות כפופים למתנגדים ("אשכנזים") שהיוו את רוב האורתודוקסים. הם התחמקו בתואנות שונות, כמו הטענה שתקנות הלשכה המרכזית לא אסרו על מחללי שבת לכהן בתפקידים מנהליים בה.
בצו מס' 7768 מ-29 במרץ 1877 הכירה הממשלה ההונגרית בקיומה של החלוקה הארגונית המשולשת בין קהילות הלשכה היהודית הארצית, הלשכה המרכזית של הקהילות האוטונומיות ו"קהילות הסטטוס קוו אנטה, שאינן משויכות לאף אחת." מאחר שחסרו הנהלה ארצית, היחסים בינן לבין השלטונות הוסיפו להתנהל על אותו בסיס כמקדם, באורח פרטני.
שיעורם בכלל האוכלוסייה היהודית של חברי קהילות אלה היה קטן: ב-1880 הם מנו 35,334 איש, או 5.7% מתוכה. ב-1896 היו 247 עדות כאלה, 12% מ-2,047 שהיו מכל הזרמים. הגדולות והמבוססות מביניהן היו בערים דברצן, נירג'האזה, אגר וג'נג'ש. בעיר הבירה פשט לא הייתה עדת המתפללים בבית-הכנסת רומבך חברה בארגון הנאולוגי ולא בזה האורתודוקסי. אף כי לא היוו קהילה עצמאית של ממש ברמה הארגונית, הם זוהו עם הסטטוס קוו. בטרנסילבניה מרכזים חשובים של יהודי סטטוס קוו היו טרגו מורש וטימישוארה. ב-1900, נחנך בית הכנסת הגדול של טרגו מורש. בטימישוארה התרחש מיזוג מהיר עם הקהילה הנאולוגית ובית הכנסת ברובע פבריק הפך בסופו של דבר לנאולוגי.
מחוזה טריאנון ועד ימינו

ב-1920, לאחר שהונגריה איבדה שטחים רבים עקב חוזה טריאנון, מנו קהילות הסטטוס קוו 27,092 נפש אך שיעורם מהכלל עלה ל-5.7%. בסלובקיה וברותניה הקרפטית שסופחו לצ'כוסלובקיה הוסיפה החלוקה הפנים-יהודית להתקיים כפי שהייתה בהונגריה: הפדרציה היהודית הארצית "ישורון" שקמה בנובמבר 1926 כללה אגף סטטוס קוו, שמנה 31 קהילות כאלה. בשטחים שהועברו לרומניה היו 11 קהילות סטטוס קוו.
בשנת 1932 אושר ברומניה חוק חדש שאיפשר לקהילה יהודית אחת בלבד להתקיים בכל יישוב, למעט האורתודוקסיות והספרדיות. קהילות הסטטוס קוו נדרשו לבחור אם להסתפח לנאולוגים או לאורתודוקסים. רובן התאחדו עם הנאולוגים ויצרו את "איחוד הקהילות האשכנזיות של טרנסילבניה ובאנאט". רק ארבע נסתפחו ללשכה האורתודוקסית. הן ברומניה והן בצ'כוסלובקיה בוטלו חלוקות אלה בין היהודים לאחר מלחמת העולם השנייה לטובת ארגון ארצי אחד לכל.
ב-1926 העניק הפרלמנט ההונגרי ייצוג בבית העליון לראשי האורתודוקסים והנאולוגים בממלכה. כדי לזכות במעמד כזה גם לעצמם, החליטו קהילות הסטטוס קוו להקים ועד מנהל כלל-ארצי. ב-24 באוקטובר 1927 נערך כינוס של שליחי הקהילות בבודפשט, וב-25 במאי 1928 נוסדה "האגודה הארצית של קהילות הסטטוס קוו היהודיות בהונגריה" (Magyarországi Status Quo Ante Izraelita Hitközségek Országos Szövetségének). זוג יושבי ראש הראשונים היו הרב יוסף ליבוביץ', רבה של מגוץ', ופרנץ פייר, ראש קהל דברצן.
רוב יהודי הונגריה נרצחו בשואה. בשנת 1946 מספר קהילות הסטטוס קוו במדינה היה 15, לעומת 54 ב-1930. ב-1948 היו רק 4,281 נפש חברים בהן, 3.2% מכלל היהודים. ב-1950 כפה הממשל הקומוניסטי על כל הזרמים היהודיים בהונגריה להתאחד. ב-2004 קמה "קהילת ישראל המאוחדת של הונגריה" (Egységes Magyarországi Izraelita Hitközség; EMIH), הרואה את עצמה כממשיכתה של הסטטוס קוו. בראשה עומד הרב שלמה כובש, איש חב"ד, הדוגל בפתיחות לקהל החילוני.
ראו גם

הקהילה היהודית של בודפשט
הערות שוליים

1 2  Howard Lupovich, Between Orthodox Judaism and Neology: The Origins of the Status Quo Movement, Jewish Social Studies, גיליון 121. אוניברסיטת אינדיאנה, 2003. עמ' 127.
↑  יעקב כ"ץ, הקרע שלא נתאחה, מרכז זלמן שזר, התשנ"ה. עמ' 208-210.
↑  כ"ץ, עמ' 209.
1 2  כ"ץ, עמ' 217.
↑  כ"ץ, עמ' 221–222, 227.
↑  מאיר פרלס. הלקסיקון היהודי-הונגרי, 1929 (בהונגרית).
↑  יהודה שוורץ. מורשת רבני הונגריה. יד לקהילות טרנסילבניה, תשמ"ז. עמ' 208.
↑  לופוביץ', עמ' 124.
↑  Margit Balogh, Jenő Gergely. Egyházak az újkori Magyarországon, 1790-1992: kronológia. MTA Történettudományi Intézete, 1993 . עמ' 101.
1 2 3  Anna Szalai. In the Land of Hagar: the Jews of Hungary, History, Society and Culture. Beth Hatefutsoth, 2002. עמ' 109.
↑  Kinga Froimovich, Who Were They? Characteristics of the Religious Trends of Hungarian Jewry on the Eve of their Extermination, התפרסם ב: Yad Vashem Studies, גיליון 35, 2007. עמ' 150.
↑  Andrew Handler. Blood Libel at Tiszaeszlar. Boulder, 1980. עמ' 20.
↑  .Kinga Frojimovics. Jewish Budapest: Monuments, Rites, History. Central European University Press, 1999. עמ' 134-135.
↑  The Jews of Czechoslovakia: Historical Studies and Surveys, Volume 2. Jewish Publication Society, 1971. עמ' 352.
↑  Attila Gidó, On Transylvanian Jews. An Outline to a common history, Institutul pentru studierea problemelor minorităţilor naţionale, studii de atelier nr.17, Cluj Napoca 2009. ע' 14.
↑  (A.Gidó (2009, ע' 19.
↑  Hary Kuller - nota Cultul mozaic în Transilvania în cap. Cultul mozaic
(2001) Contribuţia evreilor din România ...' ע' 753.
↑  סלאי, עמ' 108.
↑  באלו, גרגלי. עמ' 181-182.
↑  David S.Wyman, Charles H.Rosenzweig The world reacts to the Holocaust, Johns Hopkins, University Press, Baltimore-London, 1996. עמ' 220.
בית הכנסת רומבך בבודפשט.
בית הכנסת הגדול של קהילת סטטוס קוו אנטה בטרגו מורש
Look What You Made Me Do

"Look What You Made Me Do" (בעברית: "תִּרְאוּ מָה גְּרַמְתֶּם לִי לַעֲשׂוֹת") הוא שיר של הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השישי שלה, Reputation. השיר יצא לאור ב-24 באוגוסט 2017, על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס, כסינגל הראשון מהאלבום. השיר נכתב והופק על ידי סוויפט וג'ק אנטונוף, אך גם פרד וריצ'רד פרברס ורוב מנזולי קיבלו קרדיט בשיר בגלל דגימה מהשיר "I'm Too Sexy" של רייט סייד פרד. מבחינה מוזיקלית, השיר הוא שיר דאנס-פופ, אלקטרופופ ואלקטרו-קלאש ומבחינה לירית, הוא מתייחס לתקיפה של התקשורת והקהל כלפיה באותה התקופה. השיר זכה להצלחה רבה וספג תשומת לב תקשורתית גדולה.
השיר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ונהיה לשיר החמישי של הזמרת לעשות זאת, שם שהה במשך שלושה שבועות. בנוסף לכך, הוא שבר את שיא ההשמעות בספוטיפיי ביממה הראשונה ליציאת שיר כלשהו. בין היתר, הוא הגיע לראש מצעד השירים הדיגיטליים האמריקאי ולמצעד שירי הסטרימינג כשהוא מוכר 353 אלף עותקים דיגיטליים וצובר 84.8 מיליון השמעות בפלטפורמות הסטרימינג בארצות הברית. בהמשך, הוא הגיע למקום הראשון במספר רב נוסף של מדינות בעולם כמו קנדה, אוסטרליה וניו זילנד. השיר ספג ביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, על הכיוון החדש שלה אך חלקם גם התאכזבו ממנו ומתחו על כך ביקורת מעורבת.
הווידאו קליפ של השיר בוים על ידי ג'וזף קאהן והוא נחשף לראשונה בטקס פרסי הווידאו קליפים של MTV לשנת 2017, שלושה ימים אחרי יציאת השיר. הקליפ לשיר הועלה לאחר מכן ליוטיוב וגרף 43.2 מיליון צפיות ביממה הראשונה ליציאתו ובכך שברה הזמרת את השיא של הקליפ שגרף הכי הרבה צפיות ביממה הראשונה ליציאתו, תוך ששברה גם את השיא לנשים ואת השיא של קליפים שהועלו במסגרת חברת Vevo. הקליפ ספג שבחים ביקורתיים ודורג על ידי בילבורד ורולינג סטון כאחד מהקליפים הטובים ביותר של אותה השנה. נכון ליולי 2018, השיר הגיע למעמד של ארבע פלטינות בארצות הברית. מעבר לכך, הוא קיבל מעמדות של פלטינה או יותר במדינות רבות נוספות ברחבי העולם, בהן: בלגיה, ברזיל ובממלכה המאוחדת.
קידום והוצאה

ב-18 באוגוסט 2017 מחקה סוויפט את כל התוכן מהרשתות החברתיות שלה ומאתר האינטרנט שלה, מה שגרם לאנשים רבים לחשוב כי מוזיקה חדשה הולכת להגיע ממנה. לאחר מכן, היא החלה לפרסם תמונות של נחשים וניצוצות וב-23 באוגוסט, חשפה כי היא הולכת לחשוף את השיר ביום שלמחרת, תוך שחשפה את שם האלבום ממנו לקוח השיר. ב-24 באוגוסט הוציאה את השיר לכל פלטפורמות הסטרימינג ושברה שיא כאשר השיר גרף כ-8 מיליון השמעות ביממה הראשונה ליציאתו בספוטיפיי ובכך שברה את השיא של השיר שגרף הכי הרבה השמעות בפלטפורמה ביממה הראשונה ליציאתו וגם של השיר שגרף הכי הרבה השמעות ביום בודד. יום למחרת, השיר הופץ דרך אייטונס ונשלח לרדיו להיטים עכשוויים באיטליה. לאחר מכן, הוא נשלח לרדיו להיטים עכשוויים בבריטניה, ושלושה ימים לאחר מכן גם לרדיו להיטים עכשוויים בארצות הברית. גרסה פיזית של השיר הופצה ב-27 באוקטובר באותה השנה.
ב-25 באוגוסט הוציאה סוויפט קליפ מילים לשיר, שנוצר בהשראת הסרט "ורטיגו". גם קליפ זה הופק על ידי ג'וזף קאהן ובוים על ידי או-די-די. הוא גרף 19 מיליון צפיות ביממה הראשונה ליציאתו ובכך שבר שיא שהפך לקליפ המילים שגרף הכי הרבה צפיות ביממה הראשונה ליציאתו, תוך שהפך לאחד מהקליפים שגרפו הכי הרבה צפיות ביממה הראשונה ליציאתם. נכון לאוקטובר 2019, הוא צבר למעלה 120 מיליון צפיות.
השיר נחשב לקאמבק של סוויפט לאחר שלקחה הפסקה מעולם המוזיקה לאור הביקורת הציבורית והתקשורתית השלילית שהופנתה כלפיה. בעיני רבים, הוא נחשב לאחד מהקאמבקים הגדולים ביותר בתולדות המוזיקה, לאור הרעש שהשיר והקליפ עוררו ולאור השיאים ששברה. במהלך החזרה, הרבתה סוויפט להשתמש במוטיב של נחשים.
הרכב ומילים

השיר נכתב והופק על ידי סוויפט וג'ק אנטונוף ואורכו 3 דקות ו-31 שניות. מבחינה מוזיקלית, הוא שיר דאנס-פופ, אלקטרופופ ואלקטרו-קלאש, אם כי מבקרי מוזיקה גם ציינו שהוא מכיל מוזיקת פופ. מבחינה לירית, הוא עוסק בשונאיה של סוויפט ובאמצעותו היא מאשימה אותם בכך שהיא נאלצה להשתנות בגללם. בשיר ישנה שורה בה נאמר: "יש לי רשימת שמות ושלכם מסומן באדום", שורה זו מאזכרת את דמותה של אריה סטארק מ"משחקי הכס", כאשר בסדרה היא ערכה רשימה של אנשים שהיא רוצה להרוג. לקראת הפזמון האחרון היא מבשרת על כך ש"טיילור הישנה מתה" ובכך למעשה היא מכריזה על התדמית החדשה שלה לאור האירועים שעברה בתקופות שקדמו ליציאת השיר עצמו (בין היתר הסכסוך עם הזמרים קניה ווסט, קלווין האריס וקייטי פרי). השיר נכתב במקצב של 128 פעימות לדקה והוא מבוצע בסולם G3 ועד לסולם F5.
השיר דוגם את קטע מ-"I'm Too Sexy" של להקת רייט סייד פרד, ובכך למעשה גם כותביו קיבלו קרדיט על כתיבתו של "Look What You Made Do". יוצרי השיר לא ידעו שהדגימה מיועדת לשיר של סויופט. הם קיבלו לטענתם הצעה שדגימה מהשיר תיכלל בשיר של "זמרת גדולה ועכשווית שלא הוציאה שיר מזה זמן מה" אך שמה של סוויפט לא הוזכר. השיר למעשה מסמפל את הלחן של "I'm Too Sexy" אך אין אזכור של מילים מהשיר בשיר של סוויפט.