stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בנימין וולף אייבשיץ
הערות שוליים

↑  ראו גרשם שלום, "ברוכיה ראש השבתאים בשאלוניקי (הסוף)" בתוך ציון תמוז ה'תש"א עמוד 195
↑  יעקב עמדן, התאבקות אלטונה ה'תק"ל. מהדורה שנייה לבוב ה'תרל"ז
↑  אודותיו ראו: חיים וירשובסקי, "המקובל השבתאי ר' משה דוד מפודהייץ" בתוך ציון כרך ז' חוברת ב' ה'תש"ב, עמודים 73–93
↑  שני קטעים מהחיבור צוטטו על ידי עמדן בספר התאבקות וקטעים נוספים פורסמו על ידי יהודה ליבס במאמרו המצוין להלן
↑  מכתב הרב יהונתן אייבשיץ לרב יצחק הורוביץ מגלוגא נדפס בעמדין יעקב ישראל בן צבי, התאבקות, לבוב ה'תרל"ז כו ע"א, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום) וראו שם בדף מב דברי הרב מאיר געלד מפפד"מ: "ושורש מכתבו שרוח ה' דופק בו ונתן אות, אבל עדיין לא נתברר לו אם הוא רוח קדושה"
↑  עמדין יעקב ישראל בן צבי, התאבקות, לבוב ה'תרל"ז מא ע"א, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  עמדין יעקב ישראל בן צבי, התאבקות, לבוב ה'תרל"ז נז ע"א, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  עמדין יעקב ישראל בן צבי, התאבקות, לבוב ה'תרל"ז ע"ב ע"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  עמדין יעקב ישראל בן צבי, התאבקות, לבוב ה'תרל"ז ל"ב ע"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
↑  יששכר בר מדרזדן (גר'), תולדות בני יהונתן בתוך בונדי, עמנואל, מכתבי שפת קדש, ה'תרי"ג עמוד 78, באתר היברובוקס (בטעות נכתב שם שהיה זה בשנת ה'תקי"ז). ראו כאן סריקה של כרתי ופלתי דפוס ראשון או סריקה מסורסת של הספר, באתר אוצר החכמה
↑  ראו  מדיה וקבצים בנושא אחוזת פרישניץ בוויקישיתוף
↑  ראו אלעזר בן-דוד במכתבו שפורסם בתוך יעקב גוטמן, Lazarus Bendavid : seine Stellung zum Judentum und seine literarische Wirksamkeit.‏ MGWJ, 1917, ומאיר בלבן, לתולדות התנועה הפראנקית, באתר היברובוקס
↑  דניאל הרמן, Eine Sage aus dem vorigen Jahrhundert פראג 1853 (עותק דיגיטלי)
↑  יוסף גוטמן, להאיר מתוך חשכה, ירושלים ה'תשנ"ט עמודים 50–57, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007349063205171  GND: 1071502336  VIAF: 315963997   WorldCat (עם VIAF): 315963997
ג'יימס קונולי (פוליטיקאי)

| --- | --- |

 לידה:  5 ביוני 1868 אדינבורו, סקוטלנד 
 הוצאה להורג:  12 במאי 1916 (בגיל 47) כלא קילמיינהאם, דבלין (הוצא להורג) 
 מדינה:  אירלנד
 מקום קבורה:  כלא ארבור היל, דבלין
 פעילות בולטת:  השתתפות כמפקד כללי במרידת חג הפסחא ב-1916, והוצאתו להורג
 ידוע בשל:  מנהיגות בתנועת העבודה, הגות מרקסיסטית/סינדיקליסטית, רפובליקניזם מהפכני
 תקופת הפעילות:  1890–1916 (כ־26 שנים)
 עיסוק:  מארגן איגודי עובדים, פוליטיקאי, עורך ומו"ל עיתונים, אספרנטיסט
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית הסוציאליסטית האירית (ISRP) מפלגת הלייבור האירית מפלגת הלייבור הסוציאליסטית האמריקאית המפלגה הסוציאליסטית של אמריקה
 בת זוג:  לילי קונולי
 חתימה:   
 
ג'יימס קונולי (באנגלית: James Connolly, באירית: Séamas Ó Conghaile;‏ 5 ביוני 1868 – 12 במאי 1916) היה לאומן רפובליקני אירי ומנהיג סוציאליסטי. הוא היה פעיל באיגוד העובדים הבינלאומי IWW, והקים את המפלגה הסוציאליסטית האירית. יחד עם ג'יימס לרקין, הוא היה פעיל מרכזי בשביתת "הנעילה" הגדולה בדבלין ב-1913, וכתוצאה יסד את צבא האזרחים האירי, מיליציה שנועדה להגן על השובתים. הוא היה ממתנגדי השלטון הבריטי באירלנד, והיה מנהיג במרד הפסחא ב-1916, אז צבא האזרחים יחד עם המתנדבים האירים השתלטו על מוקדים מרכזיים של דבלין במשך כשבוע. הם הובסו על ידי הבריטים, וקונולי הוצא להורג בשל חלקו בהתקוממות.
על אף היעדר השכלה פורמלית, קונולי, שהיה מעורב גם בפוליטיקה סקוטית ואמריקאית, הפך לאחד התאורטיקנים המרקסיסטיים המובילים של תקופתו, ונשאר מוערך עד היום.
שנותיו הראשונות

קונולי נולד בשכונת עוני אירית-קתולית באדינבורו, סקוטלנד, בשנת 1868. הוריו האירים היגרו לסקוטלנד ממחוז מונאהן והתיישבו בקאוגייט, הגטו האירי שבו אלפי אירים התיישבו. הקהילה הייתה ידועה בתור "אירלנד הקטנה", אך קונולי דיבר במבטא סקוטי לאורך חייו. הוא היה הבן השלישי של ג'ון קונולי ומרי מגין. אביו וסבו היו פועלים. למד בבית הספר הקתולי המקומי עד גיל 11 לערך. לאחר מכן הוא עזב ועבד במספר מקומות עבודה, אך בשל קשיים כלכליים, בגיל 14 התגייס לצבא הבריטי תוך זיוף גילו ושמו לג'יימס ריד, אותו השם שנתן אחיו הגדול ג'ון לפניו. הוא שירת באירלנד בחטיבה השנייה של הגדוד הסקוטי המלכותי כמעט שבע שנים, במהלך התקופה הסוערת שנקראת מלחמות האדמה. מאות אלפי אירים נעקרו מאדמתם בתקופה זו, וחוו רעב ומחלות, עוני ואלימות.
אי הצדק שראה באירלנד עיצב את חשיבתו ותפיסת עולמו, ואחד הנושאים הראשונים שפעל למענם היה נושא הקרקעות. הוא פיתח שנאה גדולה לצבא הבריטי, בה החזיק כל חייו. כשהיחידה שבה שירת הועברה להודו – ערק מהצבא.
קונולי חזר לאדינבורו יחד עם אהובתו לילי ריינולדס. הם נישאו באפריל 1890. הוא פתח סנדלריה כדי לכלכל את משפחתו הצעירה, אך היא כשלה בשל חוסר כישוריו במקצוע, וכן העדפתו את פעילותו בתנועה הסוציאליסטית, שסחפה אותו באותה העת.
פעילות סוציאליסטית

ב-1895 קונולי נבחר כמזכיר הפדרציה הסוציאליסטית של סקוטלנד, בה היה פעיל מזה כשלוש שנים. אחיו ג'ון החזיק בתפקיד, אך לאחר שנאם בעצרת לטובת יום עבודה של שמונה שעות, הוא פוטר מעבודתו בעיריית אדינבורו. אז בזמן שג'ון חיפש עבודה אחרת, ג'יימס לקח על עצמו את התפקיד. הוא התחיל להיות פעיל במפלגת הלייבור העצמאית, אשר נוסדה ב-1893. במהלך תקופה זו גם החל ללמוד את השפה הבינלאומית הנייטרלית, אספרנטו, ולקדם את שימושה.
זמן קצר לאחר שנולדה בתו השלישית, שמע קונולי שהמועדון הסוציאליסטי בדבלין מגייס מזכיר במשרה מלאה, וכך קונולי ומשפחתו מצאו את עצמם בחזרה באירלנד. בהשפעתו, המועדון התפתח עד מהרה למפלגה הרפובליקנית הסוציאליסטית האירית (ISRP). היסטוריונים אירים רבים מחשיבים את ISRP כבעלת חשיבות מרכזית בהיסטוריה הסוציאליסטית והרפובליקנית האירית. כחלק מפעילותו, היה קונולי העורך-המייסד של העיתון The Socialist ("הסוציאליסט"), והוא גם היה בין מייסדי מפלגת הלייבור הסוציאליסטית, שהתפצלה מהפדרציה הסוציאל-דמוקרטית ב-1903. הוא הצטרף למוד גון וארתור גריפית' בהתנגדות למלחמת הבורים. אך בעקבות שילוב של דחק כלכלי ותסכול מההתקדמות האיטית של ISRP, היגר קונולי לארצות הברית ב-1903, ללא כל תוכנית מה יעשה שם. הוא הצטרף למפלגת הלייבור הסוציאליסטית האמריקאית ב-1906, למפלגה הסוציאליסטית של אמריקה ב-1909, וכן לאיגוד עובדי התעשייה העולמי (IWW), והקים את הפדרציה הסוציאליסטית האירית בניו יורק ב-1907.
כששב לאירלנד ב-1910, הוא היה ליד ימינו של מנהיג איגוד העובדים ג'יימס לרקין. הוא התמודד פעמיים בבחירות למועצת העיר דבלין, אך הפסיד. ב-1913, כשהתרחשה בדבלין הנעילה הגדולה, שביתת העובדים ההיסטורית, הוא הקים את צבא האזרחים האירי, מיליציה שמטרתה להגן על השובתים מפני אלימות בעלי המפעלים והשוטרים. על אף שמספרם לא היה גדול, ומנה כ-250 חברים, המיליציה הייתה מאורגנת וחמושה היטב. עד מהרה, מטרתה הופנתה להקמתה של אירלנד חופשית כרפובליקה סוציאליסטית. קונולי גם ייסד את מפלגת הלייבור האירית כזרוע הפוליטית של קונגרס איגודי העובדים האירים ב-1912, והיה חבר המועצה המנהלת. בעת זו פגש קונולי בבלפסט את ויני קרני, שהייתה למזכירתו ואשת סודו, וליוותה אותו מאוחר יותר במהלך המרידה. בדומה לוולדימיר לנין, התנגד קונולי למלחמת העולם הראשונה בכל מאודו, באופן מוצהר מתוך השקפותיו הסוציאליסטיות. הוא כפר בעמדתו של ג'ון רדמונד, הלאומן הפרלמנטרי, אשר האמין כי שיתוף פעולה עם הבריטים יקדם אינטרסים אירים. הוא הכריז, "איני מכיר אף אויב זר של ארצנו, מלבד הממשלה הבריטית".
מרידת הפסחא

קונולי לא שיתף פעולה עם הנהגת המתנדבים האירים, הכוח הצבאי של תנועת העצמאות הרפובליקנית. הוא החשיב אותם כבורגנים מדי, ואדישים לגבי עצמאותה הכלכלית של אירלנד. ב-1916, מתוך אמונה שהם אינם רציניים דיים ושאינם מוכנים לנקוט בפעולה החלטית נגד בריטניה, הוא ניסה לדחוק אותם למעשים בכך שאיים שצבא האזרחים יעמוד לבד מול האימפריה הבריטית. חברי האחווה הרפובליקנית האירית נבהלו, בעיקר מפני שרבים מהם כבר היו חלק מצבא האזרחים, וכבר תכננו פעולת התקוממות לאותה השנה. אז כדי להניא את קונולי ממעשה פזיז, מנהיגי האחווה, ביניהם טום קלארק ופטריק פירס, נפגשו עם קונולי כדי לראות אם אפשר להגיע לכדי הסכם. במהלך הפגישה, האחווה וצבא האזרחים החליטו לפעול יחדיו בחג הפסחא. היו שטענו שהאחווה חטפה את קונולי – הוא נעלם ללא הודעה למשך כשלושה ימים, וכשחזר רק דיווח שיש הסכם ולא הסכים לגלות פרטים לגבי איך המפגש נערך מלכתחילה.
במרידת חג הפסחא של שנת 1916 היה קונולי מפקד חטיבת דבלין, החטיבה עם התפקיד המרכזי ביותר בהתקוממות. הוא היה דה פקטו מנהיג המרידה, כמפקד השטח, על אף שפירס החזיק בדרגת המפקד העליון. מנהיגותו נחשבת למופתית, ומייקל קולינס אמר שהיה "הולך אחריו עד הגיהנום". קונולי ונפצע אנושות בזמן הכניעה של החטיבה לבריטים. הוא אמר אחר הכניעה לחבריו,"אל תדאגו. הם יירו באלה מאיתנו שחתמו על הכרזת העצמאות. כל היתר – תשוחררו".
מותו

בגלל פציעתו האנושה, קונולי לא הוחזק בכלא יחד עם שאר המורדים, אלא בחדר (שלימים נקרא על שמו) בטירת דבלין, במרפאה הזמנית שהוקמה לטיפול בחיילים שחזרו מן החזית.
קונולי נידון למוות על חלקו במרידה. ב-12 במאי 1916 הוא נלקח באמבולנס צבאי לבית החולים המלכותי בקילמיינהאם, מול כלא קילמיינהאם, לשם הועבר לשם הוצאתו להורג. אשתו הורשתה לבקרו, והוא שאל אותה מה דעת הציבור בעקבות המאורעות, וציין, "הם כולם ישכחו שאני אירי".
הוא היה פצוע כל כך קשה, שלא היה יכול לעמוד מול כיתת יורים. הוא לא היה צפוי לחיות יותר מיום-יומיים, ובכל זאת יצאה ההוראה להורגו. הוא הועבר לכלא על אלונקה, שם עבר בעזרת כומר קפוצ'ין, האב אלוישיס טראוורס, את הטקסים האחרונים. במקום העמידה מולל כיתת יורים בחצר הכלא שם הוציאו להורג את חבריו מנהיגי המורדים פירס וקלארק, הוא הושב בכיסא בקצה הרחבה, נקשר, ונורה למוות.
גופתו, יחד עם גופותיהם של שאר המנהיגים, נקברה בקבר אחים ללא ארון קבורה. ההוצאות להורג והיחס לנידונים עוררו זעם רב בקרב העם האירי, שהיה יחסית אדיש למרידה עד אותה ההתפתחות. הריגתו של קונולי עוררה את מירב ההתנגדות, וגרפה תמיכה למטרות העצמאות של המורדים, עבורן נתנו חייהם.
אפילו בבריטניה ההוצאות להורג לא התקבלו בעין יפה, וכן משכו תשומת לב שלילית מארצות הברית, שם חיפשה בריטניה תמיכה במלחמה. ראש ממשלת בריטניה, אסקווית, הורה שלא יתקיימו יותר הוצאות להורג, למעט במקרה של רוג'ר קייסמנט, שעוד לא נשפט. יצאה גם חנינה כללית עד סוף שנת 1916 לפיה כל המורדים שעדיין ישבו בכלא שוחררו.
משפחה

לג'יימס ולילי קונולי היו שישה ילדים. בתם נורה הייתה לסופרת ומנהלת קמפיינים בעלת השפעה בתנועה האירית הרפובליקנית. בנם רודי המשיך בדרכו הפוליטית של אביו. שניהם נבחרו כחברי ממשלה, וישבו בשנאד ארין, הסנאט האירי. בתם מוירה הייתה רופאה, ובת נוספת, מונה, נפטרה ב-1903 בגיל 13, לאחר שנכוותה בזמן כיבוס.
שלושה חודשים לאחר הוצאתו להורג של ג'יימס, לילי קונולי, שנולדה כפרוטסטנטית, התקבלה לכנסייה הקתולית.
מורשתו

המורשת של קונולי באירלנד היא בעיקר בשל תרומתו לתנועה הלאומנית הרפובליקנית, אך גם פועלו כסוציאליסט נתבע כמורשת על ידי מגוון ארגוני שמאל, והוא מקושר למפלגת הלייבור האירית, אשר הוא יסד. קונולי היה בין מיעוט של חברי האינטרנציונל השני אשר התנגד באופן מוצהר למלחמת העולם הראשונה, מה ששם אותו מצד שני של המתרס מול מרבית המנהיגים הסוציאליסטים באירופה.
הוא הושפע רבות והיה מעורב משמעותית באיגוד העובדים הבינלאומי IWW, וחזונו היה שהאיגוד יקים מפלגה משלו שיאגד ויאחד את כל הפלגים הסוציאליסטים השונים אשר היו רבים ביניהם. באותה מידה, הוא חזה את אירלנד העצמאית כרפובליקה סוציאליסטית. השקפותיו לגבי יוניוניזם מהפכני וסינדיקליזם הם נושא לוויכוח ודיון עד היום, לגבי איזה סוג של סוציאליזם בדיוק חזה קונולי לאירלנד העצמאית, האם ממלכתית או עממית – כאשר קבוצות שונות מנכסות את קונולי כסמל להשקפותיהן, בכללן הכנסייה הקתולית, אליה התנגד קונולי בחריפות כל חייו. במהלך תקופה קצרה היה מעורב בדה לאוניזם (תנועה מרקסיסטית-לברטריאנית) ובאינטרנציונל השני, אך התנתק משניהם.
בסקוטלנד, הגותו של קונולי השפיעה על סוציאליסטים כדוגמת ג'ון מקלין, אשר גם הוא שילב את השקפותיו השמאליים עם רעיונות לאומניים כשהקים את מפלגת העובדים הרפובליקנית הסקוטית.
אגודת קונולי, הנקראת על שמו, היא ארגון של אירים בבריטניה אשר פועלים למען המטרה הרפובליקנית של איחוד ועצמאות אירלנד.
פסלים של קונולי הוקמו במקומות שונים ברחבי העולם, ביניהם בדבלין, מחוץ לליברטי הול, המטה של איגוד העובדים SIPTU; ביוניון פארק שבשיקגו, סמוך למשרדי איגוד UE; ואחד נוסף בפארק בטרוי, שבניו יורק. במרץ 2016, נחנך בבלפסט פסל של קונולי על ידי השר הצפון-אירי קראל ני קולן ונכדו של קונולי, ג'יימס קונולי הרון.
בראיון טלוויזיה בשנת 1972, אמר ג'ון לנון שג'יימס קונולי היה השראתו בכתיבת השיר "Woman Is the Nigger of the World", וציטט אותו: "האישה היא השפחה של העבד".
תחנת קונולי, אחת משתי תחנות רכבת מרכזיות בדבלין, קרויה על שמו, וכך גם בית החולים קונולי בבלנקרדסטאון.
ב-2002 הפיקה ה-BBC תוכנית בשם ‏Greatest Britons‏ 100 ‏(מאה הבריטים הגדולים ביותר), וקונולי נבחר למקום ה-64.
ב-1968, הלהקה האירית The Wolfe Tones (על שם המהפכן האירי וולף טון) הוציאו סינגל בשם "James Connolly" אשר הגיע למספר 15 במצעד הפזמונים האירי. הלהקה Black 47 הוציאה שיר על קונולי באלבום Fire of Freedom. הזמר-היוצר האירי נייאל קונולי הוציא שיר בשם "May 12th, 1916 – A Song for James Connolly" באלבומו Dream Your Way Out of This One.
מועדון הספורט דונדין קונולי, חלק מהליגה האתלטית הבאלית, קרויה אף היא על שמו של קונולי.
הערות שוליים

↑  Jeffery, Keith (15 באוקטובר 2010). "Ireland and World War One". British History in-depth. BBC. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mac Thomáis, Shane (8 ביוני 2005). "Remembering the Past – James Connolly". anphoblacht.com. An Phoblacht. אורכב מ-המקור ב-2012-03-12. נבדק ב-2018-05-23. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McGreevy, Ronan (8 באוגוסט 2014). "Is this the only picture of James Connolly from the Easter Rising?". The Irish Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tragedy in the Connolly family". History Ireland.
↑  "James Connolly: Political Party of the Workers (1908)". Marxists.org. 2003-11-08.
↑  "James Connolly: Syndicalism and the Struggle for Irish Independence – National Liberation through Class Struggle! « Zabalaza Books". Zabalazabooks.net. 2014-03-11.
↑  "James Connolly's vision never realised". The Irish Times.
↑  "Brief History". Connolly Association. 2014-06-20.
↑  Television interview, 11 May 1972. The Dick Cavett Show: John and Yoko collection [videorecording] DVD 2005, ISBN 0-7389-3357-0
↑  "Search the Charts". The Irish Charts: All There Is to Know. Irish Recorded Music Association.
↑  Dream Your Way Out of This One
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007280453305171  PLWABN: 9810610222705606  BNE: XX1005006  BnF: cb12079431f (data)  GND: 118521837  ISNI: 0000 0001 0264 2646  LCCN: n50031491  NDL: 00436467  NKC: skuk0002083  NLA: 35030592  NTA: 081484984  RERO: 02-A027488505  SNAC: w638044z  SUDOC: 029097762  Trove: 803480  VIAF: 49249974   WorldCat (עם VIAF): 49249974 
פסל של קונולי בבלפסט
פסל של קונולי בדבלין
ג'רמי מנוחין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בנובמבר 1951 (בן 72) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1966 
 מקום לימודים:  איטון קולג' 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Brigid Gabriel Forbes-Sempill (27 במאי 1983–?) 
 צאצאים:  Nadja Cecilia Menuhin, Petroc Forbes Menuhin 
 www.jeremymenuhin.com
 
ג'רמי לואיס יוג'ין מנוחין (באנגלית: Jeremy Louis Eugene Menuhin, נולד ב-2 בנובמבר 1951) הוא פסנתרן בריטי ובנו של הכנר יהודי מנוחין.
ילדות ונעורים

מנוחין נולד בסן פרנסיסקו, קליפורניה, בן רביעי לאביו, יהודי מנוחין ושני לאמו, הרקדנית דיאנה גולד. הוא למד באיטון קולג' סמוך לווינדזור, ברקשייר. הוא מתאר את ילדותו כעתירת זכויות מבחינה כלכלית אך "גרוטסקית" מבחינה רגשית, את אביו כ"קר ומנוכר" ואת אמו כ"שתלטנית והפכפכת".
שלא כאביו, יהודי, שנדחף למוזיקה בגיל צעיר על ידי אמו (סבתו של ג'רמי), ג'רמי עצמו לא קיבל שום הכשרה מוזיקלית עד שהאומנת שלו החלה לארגן זאת בתגובה להתעניינות מצדו. עם זאת, יהודי החל לתת דעתו יותר ויותר לקריירה המוזיקלית של בנו ככל שכישרונו התבלט. ג'רמי למד הלחנה בפריז אצל נדיה בולאנז'ה, פסנתר בישראל אצל מנדרו כץ, וניצוח בווינה אצל הנס סווארובסקי.
קריירה מוזיקלית

מנוחין הופיע לראשונה בלונדון בגיל 15, ביום הולדתו החמישים של אביו. הוא ניגן עם הפילהרמונית של לונדון. בהמשך אותה שנה, ניגן בפסטיבל מנוחין גשטאד, שאביו ייסד תשע שנים קודם לכן, ומשם התקדם להערכה ציבורית נרחבת יותר בזכות עצמו. ב-1968 ניגן שוב עם הפילהרמונית של לונדון להקלטת תקליט אריך-נגן לחברת אנג'ל יחד עם דודותיו חפציבה וילטה, בניצוחו של יהודי מנוחין. הופעת הבכורה שלו בארצות הברית התקיימה ב-1970. התפתחות הקריירה שלו נעצרה מחמת גיד מתוח, שאילץ אותו לבטל את כל הופעותיו הפומביות למשך שנה וחצי. הוא החלים והמשיך לזכות בתחרות הפסנתר לאמני קונצרט צעירים של 1984 בניו יורק. במהלך סיור הקונצרטים שלו באמריקה ב-1986, ניגן בתיאטרון ג'קי גליסון לאמנויות הבמה במיאמי, פלורידה. מבקר המוזיקה טים סמית' מן ה"סאן-סנטינל" שיבח את כישוריו הטכניים אבל מצא, שהרגש לוקה בחסר בנגינתו.
מנוחין ניגן עם הפילהרמונית של ברלין, הפילהרמונית המלכותית, התזמורת הקאמרית האנגלית, הפילהרמונית של וינה ותזמורת טונהאלה, בין השאר.
חיים אישיים

בשנת 1983 נשא מנוחין לאישה את בריג'יד גבריאל פורבס-סמפיל, בתו של הלורד סמפיל. לזוג נולדו שני ילדים, נדיה ססיליה מנוחין (נולדה ב-1985) ופטרוק פורבס מנוחין (נולד ב-1988). בתגובה לחוויות הילדות שלו עצמו, שם מנוחין דגש מיוחד על מעורבות בחיי ילדיו; גם לאחר גירושיהם בשנים הבאות, המשיכו בני הזוג מנוחין והתגורר במרחק הליכה זה זה, כדי שמנוחין יוכל לקיים קשר מתמיד עם בנו. ב-2007 נשא לאישה את הפסנתרנית הדרום-קוריאנית מוקי לי, שילדה לו בת, אנוק קיארה סומי מנוחין (נולדה ב-2008).
הערות שוליים

↑  פיטסבורג פוסט גאזט, "עוד בן נולד ליהודי מנוחין" 3 בנובמבר 1951
↑    Anthony Holden, ‏Switzerland: The hills are alive, The Telegraph, 1 July 2003
↑    Judith Woods, ‏'I only felt loved when I played well', The Telegraph, 21 February 2005
↑  סידני מורנינג הראלד, "בנו של מנוחין בהופעה ראשונה" 6 באפריל 1966
↑  מגזין בילבורד, "חברת אנג'ל מוציאה שלושה תקליטים של מוזיקה מאת אריק סאטי" 4 במאי 1968
↑  טוני פלמר, הניו יורק טיימס, "למנוחין הזה קוראים ג'רמי" 6 בדצמבר 1970
↑  ג'ון פון ריין, שיקגו טריביון, "ג'רמי מנוחין הוא פסנתרן ראוי לציון" 25 בנובמבר 1983
↑  כתב ה"אובזרבר", "קונצרטים בוטלו" 8 ביוני 1974
↑  מיאמי הראלד, "ג'רמי מנוחין ממשיך את מורשתו המוזיקלית של אביו" 19 באוקטובר 1986
↑  טים סמית', סאן סנטינל של דרום פלורידה, "מנוחין מפגין יותר טכניקה מאופי" 27 באוקטובר 1986
↑  ספר האצולה, "ג'רמי מנוחין" 25 בינואר 2013
↑  ביוגרפיה של מוקי לי מנוחין באתר של הפסנתרנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271739805171  PLWABN: 9810702421705606  BnF: cb13897403n (data)  GND: 134460561  ISNI: 0000 0000 5513 4007  LCCN: n81132005  MusicBrainz: 6ca0cf10-1afc-4ace-8cfe-541f325f376d  NKC: xx0203856  SUDOC: 134283872  VIAF: 255875042   WorldCat (עם VIAF): 255875042
ברבי: פגסוס וקסם הסוס המעופף

| --- | --- |

כרזת ה-DVD של הסרט בעברית
 מבוסס על:  "ברבי" מאת מאטל
 בימוי:  גרג ריצ'רדסון
 הופק בידי:  לוק קרול, ג'סיקה דרצ'ין
 תסריט:  אלנה לסר, קליף רובי
 עריכה:  לוגן מקפרסון
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מוזיקה:  ארני רות'
 מדינה:  קנדה קנדה ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Rainmaker Studios Mattel Entertainment
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל (קנדה) Lions Gate Home Entertainment (ארצות הברית)
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  קנדה 11 בספטמבר 2005 ארצות הברית 20 בספטמבר 2005 ישראל 2005
 משך הקרנה:  כ-85 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  הנפשה, פנטזיה, רומנטיה, הרפתקאות
 סרטים בסדרה:  ברבי (סדרת סרטים)
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
ברבי: פגסוס וקסם הסוס המעופף (באנגלית: Barbie and the Magic of Pegasus) הוא סרט הנפשה ממוחשבת קנדי-אמריקאי, מסוגת פנטזיה, רומנטיקה והרפתקאות, אשר מבוסס על בובת הפלסטיק "ברבי" המיוצרת על ידי חברת הצעצועים האמריקאית "מאטל". הסרט, המשמש כסרט השישי בסדרת סרטי ברבי, בוים על ידי גרג ריצ'רדסון, נכתב על ידי אלנה לסר וקליף רובי, והופק על ידי Rainmaker Studios ו-Mattel Entertainment.
הסרט הופץ ברחבי העולם להקרנה ביתית, כאשר הוא הופץ בקנדה על ידי סרטי יוניברסל ב-11 בספטמבר 2005 ובארצות הברית על ידי Lions Gate Home Entertainment ב-20 בספטמבר 2005. בישראל הסרט הופץ על גבי DVD בדיבוב עברי ורוסי בשנת 2005. אורך הסרט הוא כ-85 דקות.
בשביל לשווק את הסרט יצא לו קו צעצועים שכלל את הנסיכה אניקה, איידן (שנקרא על הקופסה שלו "הנסיך איידן"), ריילה מלכת העננים והנסיכה בריטה. כמו כן, סרט זה הוא הסרט היחידי בסדרת הסרטים שהופץ בגרסה תלת־ממדית, כאשר צורף במארז שלו ארבעה משקפי תלת־ממד.
תקציר העלילה

הסרט עוקב אחר הנסיכה אניקה, נסיכה שבורחת מהאחוזה של המכשף הרשע שהטיל קללה על הממלכה והפך את כולם לאבן. בשביל להילחם בקללת המכשף, הנסיכה אניקה חוברת לסוס הקסום והמכונף, פגסוס, אשר בהמשך יתגלה כאחותה הגדולה האבודה, בריטה. בסרט רואים איך בעזרת אומץ וגבורה, השתיים מצילות את משפחתן ואת הממלכה.
דמויות

הנסיכה אניקה – נערה בת 16 שאוהבת להחליק על הקרח. אחותה הקטנה של בריטה.
הנסיכה בריטה – אחותה הגדולה אניקה. ווינלוק הפך אותה לסוס קסום ומכונף מפני שלא הסכימה להינשא לו.
ווינלוק – מכשף, התחתן שלוש פעמים. כשהוא מחפש את הנערה היפה ביותר עלי אדמות, הוא מוצא שאניקה היא האדם הנכון עבורו כדי להינשא.
איידן – נפח. הוא קיבל כסף מאביו אבל הוא איבד אותו בהימורים. לפני שפגש את אניקה, הוא התחבא ביער. בזכות דבריה של אניקה על הזדמנות שנייה הוא עזר לה, ולבסוף התחתן איתה.
שיוור – דובת קוטב שמכירה את אניקה. מרבה לרעוד. בעלת חיבה לדברים נוצצים.
ריילה מלכת העננים – שליטת ממלכת העננים, שם התחבאה בריטה לאחר שהפכה לסוס.
ורדי, סומק ולילך – שלוש ילדות קטנות שצובעות את העננים לאחר השקיעה. ורדי עושה את העננים ורודים, סומק עושה את העננים צהובים, ולילך עושה את העננים סגולים. הן חברות של בריטה.
רולי הענק – ענק ירוק, כמעט עשה מאניקה ומשיוור תבשיל.
מדבבים

הסרט בוים לעברית על ידי דן שצברג, והופק על ידי רעות סמדר.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| הנסיכה אניקה | קלי שרידן | גיתית שובל |
| הנסיכה בריטה | לאלניה לינדביירג | יונת דרומלביץ' |
| איידן | מארק הילדרת' | דן שצברג |
| פריס | בריאן דראמונד | דן שצברג |
| מלכה | קתלין בר | עדי טופול |
| מלך | ראס רוברטס | שאולי הלוי |
| אריק | קתלין בר | אגם שצברג |
| ורדי | שנטל סטרנד | מילי עשת |
| סומק | ג'סיקה אמלי | אבישג שצברג |
| לילך | אנדראה ליבמן | נעם עשת |
| ריילה מלכת העננים | קתלין בר | שגית שמיר |
| רולי הענק | ג'ון דסנטיס | רון דרויאן |
| ווינלוק | קולין מרדוק | אבי כהן |
| אבא של איידן | בריאן דראמונד | אבי כהן |
שיוור: קתלין בר
מוזיקה

המוזיקה לסרט הולחנה על ידי ארני רות', כאשר המוזיקה התזמורתית שלו היא מתוך הסימפוניה של יוזף היידן ומתוך הסימפוניה השישית של בטהובן. שיר הנושא של הסרט, "Hope Has Wings", בוצע על ידי הזמרת והשחקנית ברי לארסון, כאשר הקליפ שלו צורף כבונוס למהדורות ה-DVD של הסרט.
הערות שוליים

↑  נשאר הדיבוב המקורי בדיבוב העברי
| ברבי |
| --- | --- | --- |
| סרטים | ברבי במפצח האגוזים (2001) • ברבי הנסיכה רפונזל (2002) • ברבי באגם הברבורים (2003) • ברבי הנסיכה ובת הכפר (2004) • ברבי בארץ הפיות (2005) • ברבי: פגסוס וקסם הסוס המעופף (2005) • ברבי מרמדיה: בת הים (2006) • יומני ברבי (2006) • ברבי ו-12 הנסיכות הרוקדות (2006) • ברבי: קסם הקשת בענן (2007) • ברבי נסיכת האי (2007) • ברבי מריפוסה וחברותיה פיות הפרפרים (2008) • ברבי וטירת היהלומים (2008) • ברבי במזמור חג המולד (2008) • ברבי אצבעונית (2009) • ברבי ושלושת המוסקטרים (2009) • ברבי בסיפור בת הים (2010) • ברבי: אגדת אופנה (2010) • ברבי: סוד הפיות (2011) • ברבי: בית הספר הקסום לנסיכות (2011) • ברבי: חג מולד מושלם (2011) • ברבי בת הים 2 (2012) • ברבי הנסיכה וכוכבת הפופ (2012) • ברבי בנעליה הורודות (2013) • ברבי מריפוסה ונסיכת הפיות (2013) • ברבי ואחיותיה באקדמיה לרכיבה (2013) • ברבי נסיכת הפנינה (2014) • ברבי והדלת הסודית (2014) • ברבי נסיכת הכוח (2015) • ברבי מלכת הרוקנרול (2015) • ברבי ציידת האוצרות (2015) • ברבי: יחידת הריגול (2016) • ברבי באור הכוכבים (2016) • ברבי ואחיותיה במרדף אחר הגורים (2016) • ברבי: גיבור משחקי וידאו (2017) • ברבי וקסם הדולפינים (2017) • ברבי: הרפתקת הנסיכה (2020) • ברבי וצ'לסי ויום ההולדת האבוד (2021) • ברבי: עיר גדולה, חלומות גדולים (2021) • ברבי: כוח בנות הים (2022) • ברבי: רוד טריפ אפי (2022) • ברבי: סקיפר והרפתקת השמרטפות הגדולה (2023) • ברבי וסטייסי להצלה (2024) |  |
| סדרות טלוויזיה | ברבי בבית החלומות (2012–2015) • ברבי דרימטופיה (2016–2018) • ברבי: הרפתקאות בבית החלומות (2018–2020) • ברבי: הכי טוב בשתיים (2022) • ברבי: מגע של קסם (2023–2024) • תעלומות ברבי: מרדף הסוס הגדול (2024) |  |
| סרטים קצרים | ברבי ורוק מעולם אחר (1987) • ברבי ורוק בדרך חזרה (1987) |  |
| סרטי אנימציה אחרים | מייסין: ג'אמינג בג'מייקה (2004) • מייסין: כוכבת חדשה בהוליווד (2005) • צעצוע של סיפור בקיצור: חופשה בהוואי (2011) |  |
| משחקי מחשב | ברבי (1984) • ברבי (1991) • נערת משחק (1992) • דוגמנית על (1993) • חופשת הרפתקאות (1994) • ברבי מעצבת אופנה (1996) • אגדות קסומות: ברבי בתפקיד רפונזל (1997) • יוצרת סיפורי ברבי (1997) • ברבי מעצבת שיער (1997) • ברבי מעצבת ציפורניים (1998) • מועדון רכיבה ברבי (1998) • ברבי: מרוץ ורכיבה (1999) • ברבי סופר ספורט (1999) • בלשית ברבי (1998–2000) • ברבי בהרפתקאות הקסם ג'יני (2000) • ברבי בחופשת חוף (2001) • ברבי החוקרת (2001) • ברבי הסוכנת החשאית (2002) • ברבי והרפתקאות הסוס (2003) • ברבי בתצוגת אופנה (2008) |  |
| שונות | קן • Barbie Girl • ברבי – הבובה שכבשה את העולם • תרזה • ברבי (סרט לייב-אקשן) |  |