stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היריבות בין נדאל וג'וקוביץ'
היסטוריית המפגשים > 2013

ב-2013 נדאל חזר לשחק לאחר שהפסיד חלק גדול מעונת 2012 ואת תחילת עונת 2013. הם נפגשו בגמר טורניר מונטה קרלו וג'וקוביץ' ניצח 3-6 6-7, ובכך קטע רצף של 46 ניצחונות רצופים לנדאל בטורניר. הוא גם הפך לאדם הראשון שניצח את נדאל שלוש פעמים על חימר. הם נפגשו בחצי הגמר בצרפת במשחק מדהים שהגיע לחמש מערכות. נדאל היה 2 נקודות מניצחון במשחק כאשר הוא הוביל 5-6 במשחקונים ו-15-30 במערה הרביעית, אך ג'וקוביץ' כפה מערכה חמישית וכבר הוביל 2-4. המומנטום השתנה פעם נוספת לאחר שג'וקוביץ' הפסיד נקודת משחקון קלה יחסית ליד הרשת, משום שנגע ברשת. הוא נשבר במשחקון ההגשה והפסיד בסופו של דבר את המשחק, בעוד נדאל המשיך לזכייה בתואר.
בחצי גמר טורניר מונטריאול, נדאל יצא שוב עם היד העליונה כאשר ניצח 4-6 6-3 6-7 באחד המשחקים האיכותיים ביריבות בין השניים. נדאל גם ניצח את ג'וקוביץ' בגמר אליפות ארצות הברית 2-6 6-3 4-6 1-6 וזכה בתוארו השני בטורניר.
המומנטום שוב השתנה ביריבות, כאשר יום אחרי שג'וקוביץ' הפסיד את המקום הראשון בעולם לנדאל, הוא הביס אותו בגמר טורניר בייג'ינג 3-6 4-6. הוא גם ניצח את נדאל בגמר טורניר סוף השנה בלונדון 3-6 4-6 ומנע מנדאל מלזכות באחד התארים היחידים בהם לא זכה.
היסטוריית המפגשים > 2014

ג'וקוביץ' המשיך במומנטום החיובי ביריבות בין השניים עם ניצחון קל יחסית בגמר טורניר מיאמי 3-6 3-6, בפגישה ה-40 של הצמד. ג'וקוביץ' המשיך לניצחון רביעי רצוף על יריבו בגמר טורניר רומא על החימר, וזכה בתוארו השלישי בטורניר. ברולאן גארוס נדאל שוב הוכיח את עליונותו בצרפת כאשר חזר מפיגור מערכה בגמר מול ג'וקוביץ' וניצח 3–6 5-7 2-6 4-6. זה היה תוארו ה-9 של נדאל בטורניר והוא גם השווה את כמות הגראנד סלאמים שלו לזו של פיט סמפראס עם 14 תארים סך הכל. בטקס הענקת הגביע נדאל אמר לג'וקוביץ' הנרגש שהוא היריב הכי גדול שלו.
היסטוריית המפגשים > 2015

הפגישה הראשונה בין השניים ב-2015 הייתה בחצי הגמר בטורניר מונטה קרלו, שם ג'וקוביץ' ניצח 3-6 3-6 בדרכו לזכייה בטורניר. לאחר מכן ג'וקוביץ' קטע רצף של שישה הפסדים לנדאל באליפות צרפת הפתוחה כאשר ניצח אותו בשלוש מערכות ברבע הגמר 5-7 3-6 1-6. הוא גם קטע את רצף חמש הזכיות של נדאל בטורניר.
המשחק הבא היה בגמר טורניר בייג'ינג שם ג'וקוביץ' הגיע כמספר אחד בעולם לאחר שעקף את נדאל בדירוג, שיפר את מאזנו המושלם בטורניר ל-0-29 וניצח את נדאל בגמר 2-6 2-6. גם בחצי הגמר של טורניר סוף השנה בלונדון ג'וקוביץ' ניצח את נדאל 3-6 3-6 בדרכו לזכייה בתואר.
היסטוריית המפגשים > 2016

ג'וקוביץ' פתח את העונה עם תואר בקטר וניצחון על נדאל בגמר 1-6 2-6, לאחר תצוגה שנדאל כינה הטובה ביותר שהוא ראה מאז שהוא רואה טניס. הוא גם ניצח את יריבו 6-7 2-6 בחצי גמר טורניר אינדיאן וולס ו-5-7 6-7 ברבע גמר טורניר רומא, ובכך השיג ניצחון שביעי רצוף על נדאל בפעם השנייה בקריירה.
היסטוריית המפגשים > 2017

ג'וקוביץ' התחיל את 2017 בכושר לא טוב לאחר שהפסיד את המקום הראשון בעולם בשנה הקודמת למארי, בעוד נדאל חזר לכושר טוב לאחר שנה פחות טובה ב-2016. נדאל שבר את רצף שבעת הניצחונות של יריבו עם 2-6 4-6 בחצי גמר טורניר רומא של חימר. זו הייתה הפגישה היחידה של הצמד בעונה, אותה נדאל סיים עם שני תוארי גראנד סלאם והמקום הראשון בעולם.
היסטוריית המפגשים > 2018

נדאל ניצח את יריבו במפגש הראשון ביניהם בחצי הגמר ברומא על חימר 6-7 3-6 בדרכו לזכייה בתואר.
המשחק הבא היה מפגש אפי בחצי גמר טורניר ווימבלדון, שסימן את חזרתו לדומיננטיות של ג'וקוביץ'. המשחק נמשך במשך יומיים לאחר שהופסק בשל חשיכה. ג'וקוביץ' הוביל 4-6 6-3 6-7 לפני הפסקת המשחק אך הפסיד את המערכה הרביעית 3–6. המערכה החמישית הוכרעה רק לאחר 18 משחקונים, כאשר ג'וקוביץ' ניצח 8-10, והגיע לגמר גראנד סלאם ראשון מאז ארצות הברית ב-2016. הוא גם זכה בטורניר לבסוף, תואר גראנד סלאם מספר 14 והראשון מאז צרפת הפתוחה ב-2016.
היסטוריית המפגשים > 2019

השניים נפגשו בגמר טורניר אוסטרליה הפתוחה, למשחק שהבטיח קרב צמוד, אך לא קיים כאשר המדורג מספר 1 בעולם ג'וקוביץ' ניצח את נדאל המדורג שני בעולם בקלות 3-6 2-6 3-6, וזכה בטורניר בפעם השביעית, שיא הזכיות בטורניר. זה גם היה תואר הגראנד סלאם ה-15 של ג'וקוביץ'.
בגמר טורניר רומא על החימר נדאל ניצח את ג'וקוביץ' בשלוש מערכות 0-6 6-4 1-6. המערכה הראשונה היא הבייגל הראשון ביריבות.
היסטוריית המפגשים > 2020

נדאל וג'וקוביץ' נפגשו בתחילת השנה בגמר טורניר גביע ה-ATP. הסרבי ניצח 2-6 6-7 ועזר לסרביה לזכות בטורניר שנערך בפעם הראשונה.
בהמשך השנה הם נפגשו בגמר הרולאן גארוס שנערך בחודשים ספטמבר ואוקטובר בשל מגפת הקורונה. נדאל ניצח בקלות יחסית 0-6 2-6 5-7 וזכה בתואר ה-13 שלו בצרפת והשווה את שיאו של פדרר עם זכייה מספר 20 בגראנד סלאם.
היסטוריית המפגשים > 2021

היריבות חודשה בגמר טורניר המאסטרס 1000 ברומא ונדאל ניצח 5-7 6-1 3-6. זהו תוארו העשירי של נדאל ברומא. הם נפגשו שוב על חימר בחצי גמר אליפות צרפת, וג'וקוביץ' הפך לראשון שמנצח את נדאל פעמיים ברולאן גארוס אחרי ניצחון 6-3 3-6 6-7 2-6.
היסטוריית המפגשים > 2022

ברבע גמר אליפות צרפת נדאל ניצח את ג'וקוביץ' בפעם השמינית מתוך 10 מפגשים בטורניר, בתוצאה 2-6 6-4 2-6 6-7. נדאל המשיך לזכות בטורניר בפעם ה-14 בקריירה.
היסטוריית המפגשים > 2024

בסיבוב השני של טורניר הטניס באולימפיאדת פריז (2024) (אנ') ניצח ג'וקוביץ את נדאל בשתי מערכות 1-6 4-6. זה היה המשחק הראשון ביניהם לאחר כשנתיים, ומפגש מספר 60 בסך הכל.
אופי היריבות

גם נדאל וגם ג'וקוביץ' ידועים כשחקני קו אחורי, ואכן משם מתנהלות רוב הנקודות שלהם. שניהם גם ידועים כשחקני הגנה מצוינים, והמפגשים שלהם מאופיינים בנקודות ארוכות. המשחקים ביניהם לרוב נמשכים הרבה זמן, והרבה מהמערכות ביניהם נמשכות למעלה משעה.
תבנית המשחק הבסיסית של נדאל היא ניצול העובדה שהוא שמאלי על מנת לחבוט חבטות כף יד לכיוון גב היד של היריב. בנוסף, הוא מוסיף לחבטות שלו הרבה טופ ספין וגורם לכדורים לקפוץ גבוה אחרי שהם פוגעים במגרש. ג'וקוביץ' הוא שחקן שחובט את הכדור כאשר הוא מגיע לגובה גדול יותר מאשר שאר השחקנים, ולכן יחסית נוח לו להתמודד מול הטופ ספין של נדאל. ג'וקוביץ' גם מחזיק בחבטת גב יד טובה מאוד, שעוזרת לו להתמודד עם חבטת כף היד של נדאל.
נדאל נחשב לשחקן החימר הטוב בכל הזמנים בעוד ג'וקוביץ' נחשב לאחד השחקנים הטובים בכל הזמנים על משטחים קשים. ג'וקוביץ' הוא השחקן היחיד שמצליח להתמודד כשווה לנדאל על חימר והוא השחקן שניצח אותו הכי הרבה פעמים על המשטח הזה. עם זאת נדאל לרוב השיג את היד העליונה במפגשים על חימר והוא מחזיק במאזן 8-20 מול ג'וקוביץ' על המשטח הזה כולל 2-8 ברולאן גארוס.
על משטחים קשים ג'וקוביץ' מוביל 7-20 במפגשים ביניהם. למרות זאת, מתוך חמשת משחקי הגמר בגראנד סלאם שהשניים שיחקו על משטחים קשים נדאל ניצח שניים, פעמיים בגמר ארצות הברית הפתוחה, והיה קרוב לניצחון בגמר אוסטרליה הפתוחה ב-2012. בנוסף נדאל ניצח את ג'וקוביץ' בחצי הגמר בטורניר האולימפי ב-2008.
מאזן > מאזן לפי משטח, מעמד וסוג טורניר

כל המשחקים: ג'וקוביץ' 29-31.

משחק גמר: ג'וקוביץ' 13-15.

משחקים בגראנד סלאם: נדאל 7-11
אוסטרליה: ג'וקוביץ' 2–0
צרפת: נדאל 2-8
ווימבלדון: ג'וקוביץ' 2–1
ארצות הברית: נדאל 2–1
גמר בגראנד סלאם: נדאל 4-5

טורניר סוף השנה: ג'וקוביץ' 3–2 

גמר בטורניר סוף השנה: ג'וקוביץ' 1–0 

מאסטרס 1000: ג'וקוביץ' 16–13

גמר בטורנירי מאסטרס 1000: שוויון 7-7

סוג המשטח:
משטח חימר: נדאל 9-20
משטח קשה: ג'וקוביץ' 20–7
מגרש פתוח: ג'וקוביץ' 16–5
אולם סגור: ג'וקוביץ' 4–2
משטח דשא: שוויון 2-2
מאזן > מאזן מערכות

| ג'וקוביץ' | תוצאת מערכה | נדאל |
| --- | --- | --- |
| 1 | 10–8 | 0 |
| 0 | 9–7 | 1 |
| 9 | 7–6 | 10 |
| 7 | 7–5 | 11 |
| 14 | 6–4 | 21 |
| 28 | 6–3 | 10 |
| 16 | 6–2 | 14 |
| 9 | 6–1 | 8 |
| 0 | 6–0 | 2 |
| 84 | סך הכל מערכות | 76 |
| 799 | סך הכל משחקונים | 768 |
מאזן > לפי טורניר

|  | משטח קשה (אולם פתוח)> ג'וקוביץ' | משטח קשה (אולם פתוח)> נדאל | חימר> ג'וקוביץ' | חימר> נדאל | דשא> ג'וקוביץ' | דשא> נדאל | משטח קשה (אולם סגור)> ג'וקוביץ' | משטח קשה (אולם סגור)> נדאל | סך הכל> ג'וקוביץ' | סך הכל> נדאל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אוסטרליה הפתוחה | 2 | 0 |  |  |  |  |  |  | 2 | 0 |
| צרפת הפתוחה |  |  | 2 | 7 |  |  |  |  | 2 | 7 |
| ווימבלדון |  |  |  |  | 2 | 1 |  |  | 2 | 1 |
| ארצות הברית הפתוחה | 1 | 2 |  |  |  |  |  |  | 1 | 2 |
| אינדיאן וולס | 3 | 1 |  |  |  |  |  |  | 3 | 1 |
| מיאמי | 3 | 0 |  |  |  |  |  |  | 3 | 0 |
| מונטה קרלו |  |  | 2 | 2 |  |  |  |  | 2 | 2 |
| רומא |  |  | 3 | 6 |  |  |  |  | 3 | 6 |
| המבורג/מדריד |  |  | 1 | 3 |  |  |  |  | 1 | 3 |
| קנדה | 1 | 1 |  |  |  |  |  |  | 1 | 1 |
| סינסינטי | 2 | 0 |  |  |  |  |  |  | 2 | 0 |
| פאריס |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 | 0 |
| בייג'ינג | 2 | 0 |  |  |  |  |  |  | 2 | 0 |
| טורניר סוף השנה |  |  |  |  |  |  | 3 | 2 | 3 | 2 |
| קווינס |  |  |  |  | 0 | 1 |  |  | 0 | 1 |
| קטר | 1 | 0 |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 |
| גביע דייוויס |  |  | 0 | 1 |  |  |  |  | 0 | 1 |
| גביע ה-ATP |  |  |  |  |  |  | 1 | 0 | 1 | 0 |
| אולימפיאדה |  | 1 | 1 |  |  |  |  |  | 1 | 1 |
| סך הכל | 15 | 5 | 9 | 20 | 2 | 2 | 5 | 2 | 31 | 29 |
השוואה > זכיות בגראנד סלאמים

| טורניר | ג'וקוביץ' | נדאל |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה הפתוחה | 10 | 2 |
| צרפת הפתוחה | 3 | 14 |
| ווימבלדון | 7 | 2 |
ארצות הברית הפתוחה: 4
| סה"כ | 24 | 22 |
השוואה > זכיות בטורנירי מאסטרס 1000

| טורניר | ג'וקוביץ' | נדאל |
| --- | --- | --- |
| אינדיאן וולס | 5 | 3 |
| מיאמי | 6 | 0 |
| מונטה קרלו | 2 | 11 |
| המבורג/מדריד | 3 | 5 |
| רומא | 6 | 9 |
| קנדה | 4 | 5 |
| סינסינטי | 3 | 1 |
| מדריד/שנחאי | 4 | 1 |
| פאריס | 7 | 0 |
| סה"כ | 40 | 36 |
השוואה > זכיות טורניר סוף השנה

| טורניר | ג'וקוביץ' | נדאל |
| --- | --- | --- |
| טורניר סוף השנה | 7 | 0 |
הישגים משותפים

שני השחקנים היחידים בעידן הפתוח ששיחקו 60 משחקים אחד נגד השני.
שני השחקנים היחידים בעידן הפתוח ששיחקו ב-29 גמרים.
מספר המפגשים הרב ביותר בטורנירי גראנד סלאם - 18.
שני השחקנים היחידים ששיחקו אחד נגד השני 29 פעמים בטורנירי מאסטרס 1000.
הם שני השחקנים היחידים שזכו בטורניר רומא בשנים 2005–2015, סך הכל 11 תארים רצופים. זהו המספר הרב ביותר של זכיות רצופות בטורניר מאסטרס 1000 בין שני שחקנים. נדאל זכה ב-7 תארים באותה תקופה (ופעמיים נוספות ב-2018 וב-2021, שיא בעידן הפתוח) וג'וקוביץ זכה ב-4 תארים במהלך תקופה זו.
שני השחקנים היחידים בעידן הפתוח שהחזיקו יחדיו את כל 9 טורנירי המאסטרס 1000 (מונטה קרלו 2013 עד מיאמי 2014).
הכי הרבה הפסדים רצופים של המדורג מספר 1 בעונה אחת על ידי אותו שחקן - ג'וקוביץ' שדורג מקום שלישי ושני ניצח את נדאל חמש פעמים בשנת 2011.
המשחק הארוך ביותר בהיסטוריה של האוסטרליה הפתוחה וגמר הגראנד סלאם הארוך ביותר (משחק הגמר ב-2012).
משחק שלוש המערכות (עם שובר שוויון בשלישית) הארוך ביותר (בחצי גמר מדריד 2009).
שני השחקנים היחידים בעידן פתוח שנפגשו בגמר של ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, מאוחר יותר ג'וקוביץ ומארי השיגו זאת גם כן.
שני השחקנים היחידים בעידן הפתוח שנפגשו בארבעה גמרים של גראנד סלאם רצופים (ווימבלדון 2011 עד צרפת 2012).
הכי הרבה עונות רצופות בעידן הפתוח עם פגישה אחת לפחות בגמר גראנד סלאם - 5 פעמים, 2010-2014.
הכי הרבה מפגשים בטורניר גראנד סלאם אחד (10 משחקים בצרפת הפתוחה).
ג'וקוביץ' מחזיק במספר הרב ביותר של טורנירי מאסטרס 1000 בעידן פתוח, עם 40 תארים, ונדאל עם הכמות השנייה בגודלה, 36 תארים.
ראו גם

היריבות בין פדרר וג'וקוביץ'
היריבות בין פדרר ונדאל
הערות שוליים

↑  Novak Djokovic & Rafael Nadal: The Rivalry, Matches 1-10 | ATP Tour | Tennis, ATP Tour
↑  Novak Djokovic & Rafael Nadal: The Rivalry, Matches 11-20 | ATP Tour | Tennis, ATP Tour
↑  Novak Djokovic & Rafael Nadal: The Rivalry, Matches 21-30 | ATP Tour | Tennis, ATP Tour
↑  Novak & Rafa: The Rivalry, Matches 31-40 | ATP Tour | Tennis, ATP Tour
↑  Novak Djokovic & Rafael Nadal: The Rivalry | ATP Tour | Tennis, ATP Tour
↑  מסיבת עיתונאים לאחר המשחק בצרפת הפתוחה 2006
↑  alekohr (2012-01-29), Djokovic and Nadal nearly collapse —Australian Open 2012 Championship Final, נבדק ב-2019-03-16
↑  Nadal Lauds Djokovic Performance In Doha 2016 Final | ATP Tour | Tennis, ATP Tour
↑  NEW CHANNEL - RF Productions (2015-06-17), Us Open 2013 | Djokovic Vs Nadal | - 54 Shot Rally (1080p), נבדק ב-2019-03-16
↑  SitzyRN (2014-08-17), Epic rally between Rafael Nadal and Novak Djokovic in 2012 Australian Open Final (HD), נבדק ב-2019-03-16
↑  Novak Djokovic Backhand Technique Analysis (ארכיון)
רפאל נדאל 2006
נובק ג'וקוביץ' 2007
ג'וקוביץ' נגד נדאל, גמר אליפות ארצות הברית 2011
ויליאם מ. מרדית'

ערך זה עוסק במזכיר האוצר ה-19 של ארצות הברית. אם התכוונתם למשורר אמריקאי, ראו .
ויליאם מוריס מרדית' (באנגלית: William Morris Meredith;‏ 8 ביוני 1799 – 17 באוגוסט 1873) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מפילדלפיה, פנסילבניה. הוא כיהן כמזכיר האוצר של ארצות הברית בתקופת ממשלו של הנשיא זאכרי טיילור.
ראשית חייו

ויליאם מרדית' נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. הוא היה בנו הבכור של ויליאם טאקי מרדית', עורך דין מצליח, שב-1814 מונה כנשיא בנק שווילקיל והפסיד בהפרש קטן את נשיאות הבנק השני של ארצות הברית (אנ') לניקולס בידל. ב-1795, כאשר התקבל מרדית' האב ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה, הוא נשא לאישה את הסופרת והמשוררת גרטרוד גוברנור מרדית' (לבית אוגדן). גרטרוד הייתה אחייניתו של לואיס מוריס, חבר הקונגרס הקונטיננטלי ושל גוברנור מוריס, סנאטור ודיפלומט, ואישה משכילה ומכובדת בזכות עצמה. לזוג נולדו בסופו של דבר 11 ילדים. ויליאם טאקי מרדית' שימש כחבר מועצת העיר פילדלפיה, בוועד הקהילה של הכנסייה האפיסקופלית בפילדלפיה ובתפקידי הנהגה נוספים בעיר. אחיו של ויליאם מוריס מרדית', ג'ונתן, היה ראש לשכת עורכי הדין של בולטימור, מרילנד.
ויליאם מוריס מרדית' סיים ב-1812 את לימודיו באוניברסיטת פנסילבניה, כאשר היה בן 13 (מקרה חריג אף בתקופה זו). לאחר שסייע לאביו בעסקי המשפחה, הוא למד משפטים באופן עצמאי והתקבל ללשכת עורכי הדין של פנסילבניה.
לאחר מות אמו ב-1828, סייע מרדית' לגדל את אחיו ואחיותיו הצעירים. ביוני 1834, בגיל 35 ולאחר עשר שנות אירוסים, הוא נשא לאישה את קתרין קאפל. לשניים נולדו בן אחד (ויליאם, לימים מסאי ומשורר), וארבע בנות. קתרין סייעה גם לחמה בגידול אחיו ואחיותיו הקטנים של בעלה, לאחר שחמה לקה בשבץ מוחי ב-1839.
קריירה משפטית

ב-1817 התקבל מרדית' ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין. הוא משך תשומת לב ציבורית, וסייע לעמיתו הבכיר ג'יימס בידל, (לימים גיסו) כאשר תהה על התנהלותו של השופט פרנק האלוול בתיק "פנסילבניה נגד קוק", תיק רצח בו הואשמו שלושה גברים שחורים בהריגת נער. במהלך ההתייעצות של חבר המושבעים, פרסם העיתון American Daily Advertiser מאמר בו נאמר שנציג ההגנה משוחד. השופט התיר למרדית' לתשאל את המושבעים אם הם קראו את המאמר, וכאשר סירב השופט לשחרר מתפקידו את אחד המושבעים ששנפגע מהתשאול של מרדית' הוא מחה עד אשר השופט ציווה לכלוא את שני עורכי הדין לשלושים יום בעוון בזיון בית המשפט, אף על פי שהם זכו לאהדה ציבורית. עם שחרורם, עלה בידם לשחרר ממעצר שניים מלקוחותיהם על רקע טענה לסיכון כפול. תיק זה הגנה למרדית' מוניטין על תעוזתו וכנותו, ובשנה שלאחר מכן הוא נבחר כנשיא לשכת עורכי הדין של פילדלפיה.
כאיש המפלגה הפדרליסטית, נבחר מרדית' לאחר מכן לאספה הכללית של פנסילבניה, שם הוא מצא את עצמו בשנים 1824–1828 כאיש סיעת המיעוט. אחד מהישגיו בתקופה זו היה הקמתו של בית מחסה לעבריינים צעירים והוא שימש כמנהל המוסד. הוא גם היה חבר מועצת המנהלים של בית הספר לחרשים של פנסילבניה, שם הוא שימש בתפקיד זה במשך שנים עד למותו.
בשנים 1834–1849 היה מרדית' נשיא מועצת העיר של פילדלפיה וב-1837 הוא היה נציג בוועידה החוקתית של פנסילבניה. הוא גם שימש כתובע של המחוז המזרחי של פנסילבניה בשנים 1841–1845. באותה תקופה הוא ניהל את תיק התביעה נגד אלכסנדר הולמס בפרשת הספינה "ויליאם בראון" (אנ').
כעורך דין מצליח, בעיקר לאחר שהבטיח את הפסקת זכויות הקבורה של הכנסייה הלותרנית הגרמנית בכיכר פרנקלין (אנ') בפילדלפיה, הוא החזיק בבעלותו את אחוזת ויטלנד בלנקסטר, פנסילבניה משנת 1845 ועד שמכר אותה ב-1848 לג'יימס ביוקנן, לימים נשיא ארצות הברית.
מזכיר האוצר

הנשיא שנבחר באותה שנה, זאכרי טיילור, ביקש למנות ויגי מפנסילבניה לקבינט שלו, והוא בחר במרדית' כמזכיר האוצר. הוא החל את כהונתו בתפקיד זה במרץ 1849.
מרדית' התנגד נחרצות לחקיקת הסחר החופשי שעברה שנה קודם לכן ביוזמת קודמו בתפקיד, רוברט ג'ון ווקר. הוא חש שהיה צורך להגן על הפועלים האמריקאים, שהיו נתונים לתחרות מצד עמיתיהם האירופאים שלהם שולם שכר נמוך. התרומה העיקרית של מרדית' בעת כהונתו בתפקיד היה הדוח השנתי שלו לשנת 1849, שבו הוא טען טיעון מורכב להנהגתם של מכסי מגן.
הגידול בחוב הציבורי בשל מלחמת ארצות הברית-מקסיקו ורכישתה של קליפורניה, סיפקו למרדית' סיבה נוספת להעלאת המיסים באמצעות הטלת מכסי יבוא גבוהים יותר, אך למעשה שום צעד בכיוון זה לא ננקט במהלך כהונתו של מרדית' כמזכיר האוצר. הוא גם המליץ על רענון כללי סקר החופים, שלא השתנו מאז הפעלתם ב-1806. סקר החופים עבר הרחבה ושיפורים רבים עם הכנסתן לשירות של אוניות הקיטור והיה צורך בריענון המערכות.
מרדית' התפטר מתפקידו כמזכיר האוצר עם מותו של הנשיא טיילור ב-1850.
מלחמת האזרחים והמשך הקריירה המשפטית

בבחירות של 1860 נבחר מרדית' כתובע הכללי של פנסילבניה ובתפקיד זה הוא כיהן שתי תקופות בשנים 1861–1867. ב-1861, כנציג לוועידת השלום, הוא פעל ללא הצלחה למנוע ממדינות הדרום לפרוש מהאיחוד. אחיו, סאליבן אמורי מרדית', ששירת במלחמה מול מקסיקו, היה לקצין בדרגת בריגדיר גנרל במסגרת מתנדבי צבא האיחוד ושני אחיו סייעו להבטיח את מכסת הגיוס של פנסילבניה. בנו של מרדית', ויליאם, שירת תקופה קצרה כמזכירו של מייג'ור גנרל ג'ורג' מק'ול, אך עקב הגמגום ובעיות הראיה מהן הוא סבל, הוא שוחרר.
ב-1870 שימש מרדית' כחבר בוועדה שיישבה את "תביעות אלבמה" (אנ') בשנה שלאחר מכן ביקש ממנו הנשיא יוליסס ס. גרנט לנסוע לז'נבה כיועץ בכיר לארצות הברית בתהליך הבוררות הבינלאומי, אך הוא נאלץ לדחות את הבקשה בשל בריאותו הרופפת. תפקידו הפוליטי האחרון היה נשיא הוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1872.
מותו ומורשתו

ויליאם מרדית' נפטר בפילדלפיה ב-17 באוגוסט 1873 בגיל 74. רעייתו קתרין נפטרה ב-1854. השניים נקברו בבית הקברות כרייסט צ'רץ' שבפילדלפיה.
החברה ההיסטורית של פנסילבניה מחזיקה את מסמכי משפחת מרדית'. ב-1931 נקרא על שמו בית ספר בפילדלפיה שפעיל עד היום.
הערות שוליים

↑  R.L. Ashurst, William Morris Meredith (1799-1873) The American Law Register (1898-1907) (vol. 55, no. 4), at pp. 206-211
1 2  Collection 1509 Meredith Family Papers 1756-1964 (bulk 1772-1873) 106 boxes, 148 vols., 61 lin. feet, The Historical Society of Pennsylvania, pp. 3-4.
↑  R.L. Ashurst, William Morris Meredith (1799-1873) The American Law Register (1898-1907) (vol. 55, no. 4), at pp. 212-213.
↑  R.L. Ashurst, William Morris Meredith (1799-1873) The American Law Register (1898-1907) (vol. 55, no. 4), p. 15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007354693605171  LCCN: n85367675  NARA: 10567664  SNAC: w6xx58wc  VIAF: 35917341   WorldCat (עם VIAF): 35917341
ויסנס פיירה

ויסנס פיירה אי פאניילה (בקטלאנית: Vicenç Piera i Pañella, לעיתים נקרא בשם הספרדי "ויסנטה", Vicente; נולד ב-11 ביוני 1903 בברצלונה שבספרד, נפטר ב-13 ביוני 1960 בברצלונה) היה כדורגלן קטלאני-ספרדי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני. פיירה שיחק במשך כל הקריירה שלו במדי ברצלונה, בין 1920 ל-1933, ולצד זה גם הופיע 15 פעמים במדי נבחרת ספרד.
ביוגרפיה

פיירה שיחק בנעוריו במרכז הספורט סאנטס (Centre d'Esports de Sants), קבוצה מעיר הולדתו, ברצלונה. ב-1920 החל לשחק עם הנוער של מועדון הכדורגל ברצלונה. אחרי שהרשים את מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון ז'ואן גאמפר, הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדיה ב-1 בינואר 1921, בניצחון 3-1 על ארנס גצ'ו. מנקודה זו והלאה הפך לאחד מעמודי התווך של הקבוצה, תוך שיתוף פעולה פורה עם שחקנים כגון ז'וזפ סמיטייר, פאולינו אלקנטרה, אמילי סאז'י-ברבה, ויסנס מרטינס, פטריסי ארנאו וריקרדו זאמורה. פיירה, ששיחק בעמדת הקיצוני הימני, בישל שערים רבים עבור חבריו לקבוצה באמצעות מסירות רוחב, הרמות לרחבה ובבעיטות קרן.
עם ברצלונה זכה 10 פעמים באליפות קטלוניה. ב-1922 זכה לראשונה עם ברצלונה בגביע הספרדי, אחרי ניצחון 5-1 על ריאל אוניון במשחק הגמר, בו פתח פיירה בהרכב הקבוצה. ב-1925 וב-1926 זכה עם ברצלונה בשתי מהדורות רצופות של הגביע, כשהוא פותח בהרכב במשחקי הגמר. בגמר של הגביע ב-1928 פגשה ברצלונה את ריאל סוסיאדד. מכיוון שהמשחק הראשון הסתיים בתיקו, נערך משחק חוזר. במשחק החוזר הבקיע פיירה את שערה היחיד של קבוצתו, והמשחק הסתיים בתיקו נוסף. נערך משחק חוזר שני, בו ניצחה ברצלונה 3-1 וכך זכתה בגביע. ב-1929 החלה להתקיים הליגה הספרדית. ברצלונה זכתה באליפות ספרד הראשונה, כשפיירה מופיע ב-13 מ-18 המחזורים בעונה. פיירה הבקיע לראשונה בליגה הספרדית ב-22 בדצמבר 1929, צמד בניצחון 5-0 על ראסינג סנטנדר. פיירה שיחק במדי ברצלונה עד 1933, לאחר שבעונת 1932/33 שיחק במשחק ליגה בודד. בסך הכול השתתף פיירה ב-395 משחקים במדי ברצלונה, רשמיים ולא רשמיים, בהם כבש 123 שערים.
יכולתו של פיירה לא נעלמה מעיני מאמניה של נבחרת ספרד, וב-17 בדצמבר 1922 ערך את הופעת הבכורה במדיה, במשחק מול פורטוגל, בו גם הבקיע שער. פיירה ייצג את מדינתו באולימפיאדת פריז ב-1924, אך נבחרתו הפסידה לאיטליה כבר במשחק הראשון, בשמינית הגמר. בהמשך השתתף במספר משחקי ידידות של הנבחרת, אך הוא לא לקח חלק באולימפיאדת אמסטרדם ב-1928. משחקו האחרון במדי נבחרת ספרד היה משחק ידידות נגד אירלנד ב-26 באפריל 1931. בסך הכול הופיע במדי הנבחרת ב-15 משחקים. לצד משחקיו בנבחרת ספרד, שיחק פיירה גם במשחקיה של נבחרת קטלוניה.
לאחר פרישתו מכדורגל שמר על קשר טוב עם מועדון הכדורגל ברצלונה, והוא הרבה להרצות בכנסים, סמינרים ומפגשים שקשורים למועדון בפרט ולכדורגל בקטלוניה בכלל. זמן קצר לפני מותו, קיבל מהתאחדות הכדורגל הקטלאנית את מדליית "מצוינות הספורט" על תרומתו לתחום הכדורגל. פיירה נפטר ב-13 ביוני 1960, בגיל 57.
תארים > ברצלונה

הגביע הספרדי (4): 1921/1922, 1924/1925, 1925/1926, 1927/1928
אליפות ספרד (1): 1929
אליפות קטלוניה (10): 1920/1921, 1921/1922, 1924/1924, 1924/1925, 1925/1926, 1926/1927, 1927/1928, 1929/1930, 1930/1931, 1931/1932
שחקני ברצלונה שזכו בגביע ב-1928. משמאל לימין: 

עומדים: פורנס (מאמן), מאס, קאסטייו, ליורנס, ולטר, גוסמאן, קרלויה ופלאטקו. יושבים: פיירה, ססטרה, סמיטייר, ארוצ'ה וסאז'י.
ויסנס מרטינס אי אלמה

ויסנס מרטינס אי אלמה (בספרדית-קטלאנית: Vicenç Martínez i Alama; נודע גם בשם הספרדי ויסנטה (Vicente);‏ 12 בינואר 1925 - 2 באוקטובר 2018) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני ששיחק כמגן שמאלי בשנות ה-40 וה-50 של המאה ה-20. מרטינס החל את הקריירה שלו בברצלונה, והוא אף ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית בגיל 16, אך פציעה חמורה שעבר פגעה באופן משמעותי בקריירה שלו.
קריירה

מרטינס נולד בברצלונה להורים דייגים. בילדותו הלך בעקבות אחיו הגדולים לתחום האגרוף, אך במהרה עבר לכדורגל, והוא שיחק כמגן שמאלי. תחילה שיחק בקטוליקה קוליבלנק, קבוצה קטנה בשכונת מגוריו, בהמשך עבר לראסינג סנטס, קבוצה קטנה נוספת מברצלונה. לבסוף הגיע למחלקת הנוער של ברצלונה, הקבוצה הבכירה בעיר ואחת הבכירות בכדורגל בספרד. מרטינס נודע כשחקן מהיר בעל קריאת משחק טובה. היכולת הטובה שהציג משכה את תשומת לבו של מאמן הקבוצה הבוגרת של המועדון, רמון גוסמאן, שזימן אותו לסגל הקבוצה לקראת הקלאסיקו נגד ריאל מדריד בצ'מרטין. כך, ב-19 באוקטובר 1941, בהיותו בן 16 ו-280 ימים, ערך את הופעת הבכורה שלו במדי ברצלונה, ובזכות כך הוא השחקן הצעיר ביותר ששיחק בהיסטוריית הקבוצה בליגה הספרדית. ברצלונה הפסידה במשחק זה 4-3.
עונת 1941/1942 הייתה קשה במיוחד עבור ברצלונה, והיא הייתה מועמדת לירידה לליגה השנייה. מרטינס ערך 5 הופעות נוספות תחת גוסמאן, שפוטר באמצע העונה והוחלף על ידי חואן חוסה נוגס. תחתיו שיחק במשחק אחד נוסף לקראת סוף העונה, בניצחון 6-2 על סביליה. ברצלונה הצליחה להישאר בליגה הראשונה, כשהיא סיימה את העונה במרחק 2 נקודות בלבד מהמקום המוליך לליגה השנייה. למרות הקשיים בליגה, זכתה ברצלונה בגביע הספרדי הודות לניצחון על אתלטיק בילבאו בגמר, אם כי מרטינס לא שותף בו. בשל גילו הצעיר, הושאל מרטינס בקיץ 1942 לסבדל, שהייתה אז בליגה השנייה, למשך שנתיים. בעונתו הראשונה שם סייע לה להעפיל לליגה הראשונה, עם שער אחד ב-13 הופעות, ובעונה השנייה המשיך לצבור ניסיון בליגה הבכירה. בקיץ 1944, עם תום ההשאלה בסבדל, קיבל מספר הצעות מקבוצות שונות בליגה הספרדית, אך מאמן ברצלונה ז'וזפ סמיטייר התעקש שיישאר בקבוצה, ולכן כך עשה. למרות זאת, פציעה חמורה במניסקוס השביתה אותו למשך כל עונת 1944/1945, והוא לא לקח חלק בזכייתה של ברצלונה באליפות השנייה בתולדותיה.
לאחר שהחלים מהפציעה ב-1945, עזב מרטינס את ברצלונה ועבר לז'ימנסטיק טרגונה, והוא חבר למאמנו הקודם, חואן חוסה נוגס. תחילה עזר לקבוצה לעלות מהליגה השלישית לליגה השנייה. לאחר שבעונת 1945/1946 סיימה במקום השלישי בליגה השנייה, סיימה ז'ימנסטיק טרגונה במקום השני בעונת 1946/1947 והצליחה לראשונה בתולדותיה להעפיל לליגה הראשונה. כך חזרו השניים לקדמת הכדורגל הספרדי. בעונה הראשונה של ז'ימנסטיק בליגה הבכירה, עונת 1947/1948, לקח מרטינס חלק קטן, והוא שותף ב-3 משחקי ליגה בלבד. בעונה הבאה גדל חלקו במשחקי הקבוצה, והוא השתתף ב-13 משחקים, עוזר לקבוצה לסיים את העונה במקום ה-9. ב-1949 החליט לנסות את מזלו מחוץ לקטלוניה לראשונה בחייו, והוא הצטרף לבלומפדיקה ליננסה, קבוצה מדרום אנדלוסיה, שעלתה לפני כן לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה. על אף שחתם לשתי עונות, הוא שיחק שם במשך עונה אחת, בה הופיע ב-26 משחקים, והוא שב לברצלונה בשל בעיות רפואיות עמן התמודדה אשתו.
לאחר שיבתו לברצלונה, הצטרף מרטינס ב-1951 לקבוצה המקומית סנט אנדראו, ששיחקה אז בליגה השנייה. בסנט אנדראו שיחק במשך עונה אחת. הוא השתתף ב-27 משחקי ליגה, וקבוצתו הגיעה למקום ה-12 מתוך 16 קבוצות. בסוף העונה הצטרף לז'ימנסטיק טרגונה לקדנציה שנייה, אך הפעם ללא המאמן חואן חוסה נוגס. גם שם שיחק במשך עונה אחת, בה מיעט לשחק, ובתום העונה ירדה ז'ימנסטיק מהליגה השנייה לליגה השלישית. בסוף העונה, בהיותו בן 28 בלבד, פרש מכדורגל מקצועני. בהמשך חייו עבד כנהג, לפרקים כנהג בחברות תעופה ולפרקים כנהג מונית. מרטינס המשיך לשחק כדורגל ברמה החובבנית, בליגות למקומות עבודה.
תארים > ברצלונה

הגביע הספרדי (1): 1941/1942
הערות שוליים

↑  ויסנטה מרטינס אלמה באתר של סבדל (גרסת ארכיון שמורה)
↑  הנתון כולל רק את מספר ההופעות והשערים בליגה הראשונה. מרטינס שיחק במדי קבוצות אלה גם בליגות הנמוכות יותר, ונכון להיום אין נתונים לגבי המשחקים בתקופה זו.