stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוקי (סדרת סרטים)
תקציר עלילת סדרת סרטי רוקי > רוקי בלבואה (2006)

הסרט השישי והאחרון בסדרה יצא 16 שנים לאחר הסרט הקודם לו, ו-30 שנה בדיוק לאחר הסרט הראשון. הוא עוסק בשאלה מי הוא המתאגרף הגדול ביותר בכל הזמנים, שהתעוררה במסגרת תוכנית המציגה סימולציות של קרבות בין מתאגרפים מתקופות שונות. הסרט מראה בתחילתו את השינויים שעברו מאז תקופתו של רוקי כמתאגרף, ובעיקר בספורט האגרוף, שאיבד מקסמו ומשמש בעיקר לראווה. רוקי עצמו פרש מזמן מהאגרוף, ופתח מסעדה בדרום העיר בשם "אדריאן" - על שם רעייתו המנוחה שנפטרה מאז הסרט הקודם. אלוף העולם הנוכחי, מייסון דיקסון (הצעיר מרוקי בשנים רבות) אינו אהוד, ומזמין את רוקי לקרב שיקבע אחת ולתמיד מי הוא המתאגרף הגדול ביותר בכל הזמנים. רוקי, שמתמודד עם אבלו הגדול על מותה של רעייתו אדריאן ועם יחסיו הבלתי יציבים עם בנו רוברט (שלא אוהב את החיים בצל אביו המפורסם) נענה לאתגר, ופותח באימונים מפרכים שמהווים לו קושי גדול יותר מאשר בעבר, עקב גילו המתקדם. בקרב כנגד דיקסון רוקי מצליח להחזיק מעמד עד לסופו של הקרב ואף להפיל את דיקסון על הרצפה במהלכו, דבר שמעולם לא קרה לו בעבר. בסופו של הקרב דיקסון מנצח על פי החלטת השופטים. זהות המנצח לא זוכה לחשיבות אצל הקהל, שמריע לרוקי ושמח על ההזדמנות לצפות שוב במתאגרף האגדי בפעולה.
הסרט הצליח יותר מקודמו בסדרה "רוקי 5", ונחשב כממשיכו של הסרט הראשון, כאשר גם כאן מתמודד רוקי כנגד כל הסיכויים.
תקציר עלילת סדרת סרטי קריד > קריד (2015)

חברת מטרו גולדווין מאייר הפיקה ספין אוף לסרטי רוקי בשם קריד. בסרט זה רוקי אינו מתאגרף אלא משמש כמאמן וכמנטור עבור מתאגרף שחור ואלמוני שהוא בנו מחוץ לנישואין של אפולו קריד. את בנו של קריד משחק מייקל בי. ג'ורדן וסילבסטר סטלון משחק את רוקי בלבואה, החולה בסרטן וסובל מבעיות בריאות, הוא מנסה להחדיר בו את האמונה והמוטיבציה שהוא יכול להיות מתאגרף בזכות עצמו ולשאת בגאווה את שמו של אביו. במאי הסרט הוא ראיין קוגלר. הסרט יצא לאקרנים בארצות הברית ב-25 בנובמבר 2015.
סילבסטר סטאלון זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר על תפקידו בסרט והיה מועמד לפרס האוסקר באותה קטגוריה.
תקציר עלילת סדרת סרטי קריד > קריד 2 (2018)

בסרט ההמשך לקריד, אדוניס קריד נלחם בוויקטור דראגו, בנו של איוון דראגו, מהסרט רוקי 4.
תקציר עלילת סדרת סרטי קריד > קריד 3 (2023)

ב-2019 הוכרז סרט המשך לקריד 2. סילבסטר סטאלון הכריז שלא יופיע בסרט, ולכן זה צפוי להיות הסרט הראשון בסדרת רוקי בלבואה ללא סטאלון. מייקל בי. ג'ורדן שמגלם את אדוניס קריד יביים את הסרט, וזה יהיה סרט הבכורה שלו בתור במאי. הסרט יצא לאקרנים ב-3 במרץ 2023.
שחקנים ודמויות

| דמות | סרטים> רוקי  (1976) | סרטים> רוקי 2  (1979) | סרטים> רוקי 3  (1982) | סרטים> רוקי 4  (1985) | סרטים> רוקי 5  (1990) | סרטים> רוקי בלבואה  (2006) | סרטים> קריד  (2015) | סרטים> קריד 2  (2018) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
רוקי בלבואה: סילבסטר סטאלון
| פולי פנינו | ברט יאנג | ברט יאנג | ברט יאנג | ברט יאנג | ברט יאנג | ברט יאנג |  |  |
| טוני "דיוק" אוורס | טוני ברטון | טוני ברטון | טוני ברטון | טוני ברטון | טוני ברטון | טוני ברטון | טוני ברטון |  |
| אדריאן פנינו | טליה שייר | טליה שייר | טליה שייר | טליה שייר | טליה שייר | טליה שייר (קיבלה קרדיט) | טליה שייר (תמונה) |  |
| מיקי גולדמיל | ברג'ס מרדית' | ברג'ס מרדית' | ברג'ס מרדית' | ברג'ס מרדית' | ברג'ס מרדית' | ברג'ס מרדית' |  |  |
| אפולו קריד | קארל ות'רס | קארל ות'רס | קארל ות'רס | קארל ות'רס |  |  | קארל ות'רס |  |
| מרי אן קריד | לאוול רובי | סילביה מילס |  | סילביה מילס |  |  | פלישיה רשאד | פלישיה רשאד |
| מרי | ג'ודי לטיסיה |  |  |  |  | ג'רלדין יוז |  |  |
| ספיידר ריקו | פדרו לוול |  |  | פדרו לוול |  | פדרו לוול |  |  |
| רוברט בלבואה ג'וניור |  | סרג'יו סטאלון | איאן פרייד | רוקי קרקוף | סייג' סטאלון | מיילו ונטימיליה | סייג' סטאלון (תמונה) | מיילו ונטימיליה |
| קלאבר לאנג |  |  | מיסטר טי | מיסטר טי | מיסטר טי | מיסטר טי |  |  |
| איוון דראגו |  |  |  | דולף לונדגרן | דולף לונדגרן | דולף לונדגרן |  | דולף לונדגרן |
| טומי גאן |  |  |  |  | טומי מוריסון |  |  |  |
| מייסון "הקו" דיקסון |  |  |  |  |  | אנטוניו טרוור |  |  |
| אדוניס קריד |  |  |  |  |  |  | מייקל בי. ג'ורדן | מייקל בי. ג'ורדן |
| ביאנקה טיילור |  |  |  |  |  |  | טסה תומפסון | טסה תומפסון |
| ריקי "היפה" קונלן |  |  |  |  |  |  | טוני בלוו |  |
| דני "הפעלולן" ווילר |  |  |  |  |  |  | אנדריי ווארד | אנדריי ווארד |
| טוני "דוק הקטן" אוורס |  |  |  |  |  |  | ווד האריס | ווד האריס |
| ויקטור דראגו |  |  |  |  |  |  |  | פלוריאן מונטינו |
הטבלה מציגה את הדמויות והשחקנים ששיחקו אותם במהלך סדרת הסרטים
כתב נטוי מסמל שהשחקן לא קיבל קרדיט על תפקידו ומופיע רק בפלאשבקים על ידי חומרים מסרטים קודמים
תא בצבע אפור כהה מסמל שהדמות לא השתתפה בסרט
רשימת הקרבות של רוקי

| מ'ס קרב | סרט | דמות הקרב | גילום הדמות | שנת הקרב |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | "רוקי" | אפולו קריד | קארל ות'רס | 1976 |
| 2 | "רוקי 2" | אפולו קריד | קארל ות'רס | 1979 |
| 3 | רוקי 3" | קלאבר לאנג | מיסטר טי | 1982 |
| 4 | רוקי 4" | אייון דראגו | דולף לונדגרן | 1985 |
| 5 | "רוקי 5" | טומי גאן | טומי מוריסון | 1990 |
| 6 | "רוקי בלבואה" | מייסון "הקו" דיקסון | אנטוני טרוור | 2006 |
הכנסות הסרטים

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| סרט | תאריך יציאה | סכום הכנסות | סכום הכנסות | סכום הכנסות |
| סרט | ארצות הברית | ארצות הברית | מחוץ לארצות הברית | כלל עולמי |
| רוקי | 21 בנובמבר 1976 | $117,235,147 | $107,764,853 | $225,000,000 |
| רוקי 2 | 15 ביוני 1979 | $85,182,160 | $115,000,000 | $200,182,160 |
| רוקי 3 | 28 במאי 1982 | $125,049,125 | $144,950,875 | $270,000,000 |
| רוקי 4 | 27 בנובמבר 1985 | $127,873,716 | $172,500,000 | $300,373,716 |
| רוקי 5 | 16 בנובמבר 1990 | $40,946,358 | $79,000,000 | $119,946,358 |
| רוקי בלבואה | 20 בדצמבר 2006 | $70,269,899 | $85,450,189 | $155,720,088 |
| קריד | 25 בנובמבר 2015 | $109,767,581 | $63,800,000 | $173,567,581 |
| קריד 2 | 21 בנובמבר 2018 | $115,715,889 | $98,500,000 | $214,215,889 |
קריד 3: 
| סכום כולל |  | $802,039,875 | $866,965,917 | $1,669,005,792 |
תיימור ג'ונבלאט

תיימור וליד ג'ונבלאט (בערבית: تيمور جنبلاط; בתעתיק מדויק: תַיְמ֫וּר גֻ'נבלאט; באנגלית: Taymur Jumblatt; נולד ב-1982) הוא דרוזי, לבנוני, פוליטיקאי, מנהיג המפלגה הסוציאליסטית הפרוגרסיבית (PSP) מאז יוני 2023.
היסטוריה משפחתית

תיימור הוא בנו של וליד ג'ונבלאט, המנהיג הקודם של המפלגה, נכדו של כמאל ג'ונבלאט, מייסד המפלגה שנרצח על ידי הסורים בשנת 1977 ונינו של פואד ג'ונבלאט שנרצח בשנת 1921 על ידי יריב פוליטי.
השכלה

תיימור למד לתואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטה האמריקאית של ביירות ולתואר שני, אף הוא במדעי המדינה, באוניברסיטת סורבון, צרפת.
קריירה

תיימור היה חבר מן השורה במפלגה שהנהיג אביו, ובשנת 2011 נבחר לסגנו. בבחירות לפרלמנט הלבנוני במאי 2018, הוא נבחר לנציג אזור בחירה "שוף-עאליי", במחוז הר הלבנון. ומאז הוא מנהיג הגוש "הכינוס הדמוקרטי הלבנוני (אנ')".
במרץ 2017 (במלאת 40 שנה לרצח סבו, כמאל ג'ונבלאט), אביו הניח על כתפיו את הכאפייה שלו ובכך סימן אותו כיורשו. בפועל, הוא התמנה לתפקיד מנהיג המפלגה ביוני 2023.
קשר עם דרוזים ישראליים

בשנת 2009 ביקרה משלחת של דרוזים ישראלים בארמונו של וליד ג'ונבלאט באל-מוח'תארה. בפגישה נכח גם תיימור.
חיים אישיים

תיימור נשוי לדיאנה זועייתר, בת למשפחה שיעית מהבקאע, שהכיר בעת לימודיהם בסורבון.
הערות שוליים

1 2  Lebanon's main Druze party names Taymur Jumblatt as new leader, Lebanon's main Druze party chooses Taymur Jumblatt as new leader, ‏2023 (באנגלית)
↑  Dagher, Ramez (2015-03-20). "Introducing Taymour". Moulahazat (באנגלית). נבדק ב-2019-09-18.
↑  AFP, Lebanon’s main Druze party names new leader, son of longtime party chief, timesofisrael
↑  , Taymour Jumblatt inherits mantle of Druze leadership in Lebanon’s sectarian politics, thearabweekly, 26/06/2023
↑  Taymour Jumblatt, Syria Comment
אידיר (עיר)

| --- | --- |

מראה כללי של העיר. ברקע הר אררט
 מדינה:  טורקיה טורקיה
 מחוז:  מזרח אנטוליה
 נפה:  אידיר
 שטח:  1,198 קמ"ר
 גובה:  850 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  153,543 (2023)
  ‑ צפיפות:  128.2 נפש לקמ"ר (2023)
 קואורדינטות:  39°55′25″N 44°02′42″E﻿ / ﻿39.92371°N 44.045°E﻿ / 39.92371; 44.045 
 אזור זמן:  UTC +2
 https://igdir.bel.tr/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת טורקיה מוגדלת) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראידיר(למפת טורקיה רגילה) אנקרה איסטנבול איזמיר בורסה אדנה גזיאנטפ קוניה אנטליה דיארבקיר קייסרי סמסון ארזורום גאורגיה אר. א. עיראק סוריה יוון בולגריה הים האגאי  הים התיכון הים השחוראידיר(למפת מזרח אנטוליה רגילה) ארזורום ואן טונג'לי קארס מלטיה בינגל ארדהאן מוש הים השחור מרכז אנטוליה  י. ת. דרום-מזרח אנטוליה סוריה עיראק איראן ארמניה גאורגיה הים השחור י. ואןאידיר(למפת מזרח אנטוליה מוגדלת) ארזורום ואן טונג'לי קארס מלטיה בינגל ארדהאן מוש הים השחור מרכז אנטוליה  י. ת. דרום-מזרח אנטוליה סוריה עיראק איראן ארמניה גאורגיה הים השחור י. ואןאידיר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אידיר (בטורקית: ‏Iğdırקובץ:IgdirPronun.ogg‏Ⓘ‏; בארמנית: Իգդիր; בכורדית: Îdir/ئیدر) היא עיר במזרח טורקיה ובירת הנפה הקרויה על שמה במחוז מזרח אנטוליה. על פי אומדן רשמי משנת 2023, התגוררו בעיר 153,543 בני אדם.
היסטוריה

אידיר נקרא בשם הארמני צולקרט (Tsolakert) במהלך ימי הביניים. כאשר הנוסע הספרדי רוי גונזלס דה קליבחו עבר באזור זה בתחילת המאה ה-15, הוא לן בלילה בטירה שהוא כינה אגידה, הממוקמת למרגלות הר אררט. קליבחו מתאר את הטירה כבנויה על סלע ונשלטת על ידי אישה, שהייתה אלמנתו של אדם שטימור הרג. מכיוון שאידיר המודרנית לא בנויה על סלע כזה, והיא נמצאת במרחק ניכר ממרגלות הר אררט, מאמינים שאידיר הנזכרת בכתבי ימי הביניים הייתה ממוקמת באתר אחר, במקום הידוע גם בשם צולקרט, הנקרא כיום Taşburun.
בחפירות רוסיות באזור בסוף המאה ה-19 התגלו חורבות בתים, ומה שזוהה ככנסייה, וכן עקבות של ביצורים. ייתכן שהיישוב ננטש לאחר רעידת אדמה בשנת 1664. בשנת 1555 הפכה העיירה לחלק מהאימפריה הספווית, שנותרה תחת שלטון פרסי (עם כיבושים צבאיים קצרים על ידי העות'מאנים ב-1514, בין השנים 1534–35, 1548–49, 1554–55, 1578–1605, 1635–36 ו–1722–46) עד שנפלה לידי האימפריה הרוסית לאחר מלחמת רוסיה-פרס בשנים 1826–1828.
היסטוריה > היסטוריה מודרנית

לאחר שאידיר נלקחה על ידי האימפריה הרוסית מפרס (לאחר תבוסתה של האחרונה במלחמת רוסיה-פרס), היא שויכה למחוז ארמני בשנת 1828, והפכה לחלק ממחוז אימרתי בשנת 1840, ולאחר מכן אויזד סורמאלו (אנ') של מחוז אריוואן (אנ') בשנת 1850. על פי רשימות משנת 1886, מתוך סך 30,647 תושבי המחוז, 11,868 היו טטרים (38.7%, מאוחר יותר כאזרבייג'נים), 15,204 ארמנים (49.6%) ו-3,575 כורדים (11.7%). פרסום משנת 1894 מנה 2,912 ארמנים שחיו בעיירה. בשלטון הרוסי נפתחו שני בתי ספר יסודיים, אחד לבנים והשני לבנות, וכן שלוש כנסיות. 100 משפחות ארמניות הורשו לעבור לאידיר. אוכלוסיית העיירה עלתה ל-10,000 ב-1914 והתעסוקה בה הייתה בעיקר חקלאות ומסחר.
לאחר המהפכה הרוסית של אוקטובר 1917, האזור עבר לשליטת ועדה מנהלית זמנית שנוצרה על ידי שלוש הקבוצות האתניות העיקריות בקווקז. למרות שהיא ניסתה לשאת ולתת על שביתת נשק עם האימפריה העות'מאנית, הכוחות העות'מאניים פתחו במתקפה מזרחה וכבשו את אידיר ב-20 במאי 1918. הם כבשו אותה עד לחתימת שביתת הנשק של מודרוס בנובמבר 1918. הרפובליקה של ארמניה השתלטה אז על אידיר. האוכלוסייה הארמנית סבלה קשות במהלך החורף המתיש של 1918–1919, ורבים מתו בעקבות רעב, מחלות וקור. במאי 1919 הועלה מעמדה של עיר.
בהתבסס על הגבולות שקבע משרד החוץ האמריקאי בנובמבר 1920, אידיר הייתה אמורה להפוך לחלק מהרפובליקה של ארמניה. עם זאת, בספטמבר 1920 ממשלת האספה הלאומית הגדולה של טורקיה בראשות מוסטפא כמאל פתחה במלחמה כנגד הרפובליקה והשתלטה על אידיר. הגנרל הטורקי קאז'ים קאראבקיר פיקד על הצבאות אך כוחותיו לא הצליחו בתחילה לכבוש את אידיר עקב התנגדות ארמנית חזקה. עם זאת, תוך ימים ספורים, ב-20 באוקטובר 1920, הצליח הצבא הטורקי לגרש את הכוחות הארמנים מהעיר והמשיך לכבוש את גיומרי. על פי מסמכים טורקיים רשמיים, לאחר תבוסתם באזור שחטהטי, נטשו הכוחות הארמנים את אידיר. הם שרפו את גשר מרקרה שהשתרע על נהר אראס ונסוגו לגדה הצפונית ב-13 בנובמבר 1920. טורקיה סיפחה את אזור אידיר לאחר כריתת מספר הסכמי שלום, וההישגים הטריטוריאליים שלו נעשו פורמליים במסגרת הסכם קארס משנת 1921.
ממשל

בבחירות המוניציפליות של מרץ 2019, נבחר יאשר אקוש מהמפלגה הדמוקרטית העממית (HDP) לראשות העיר. הוא הודח בשל חקירות הקשורות לטרור ב-15 במאי 2020, ואנבר אונלו, מושל המחוז, מונה כנאמן של העירייה באותו יום.
גאוגרפיה

העיר אידיר שוכנת במישור בגובה נמוך יותר מרוב המחוזות המזרחיים של טורקיה. זה מאפשר ייצור חקלאי כולל תפוחים, עגבניות, מלפפונים, אפרסקים, אגסים, סלק סוכר, אבטיחים ומלונים. עם זאת, התוצרת הפופולרית ביותר של העיר היא כותנה ומשמשים.
גלריית תמונות

תיבת נח באידיר
מראה כללי של העיר בלילה
אנדרטת ומוזיאון רצח העם אידיר
הערות שוליים

↑  Turkey: Administrative Division (Provinces and Districts) - Population Statistics, Charts and Map, citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007471766605171  BnF: cb14498341m (data)  LCCN: n2004056932  VIAF: 157308773   WorldCat (עם VIAF): 157308773
שון דאפי

שון פטריק דאפי (באנגלית: Sean Patrick Duffy; נולד ב-3 באוקטובר 1971) הוא פוליטיקאי אמריקאי המכהן כמזכיר התחבורה של ארצות הברית בממשלו השני של הנשיא דונלד טראמפ, החל מ-29 בינואר 2025.
דאפי בעבר שימש  כתובע, פרשן ספורט ומנחה ריאליטי אמריקאי. בשנים 2011–2019 היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז הקונגרס השביעי של מדינת ויסקונסין, מטעם המפלגה הרפובליקנית. הוא מנחה שותף של "השורה התחתונה" ב־Fox Business, וכן תורם תוכן ב־Fox News.
הוא זכה לפרסום כחבר צוות השחקנים ב"העולם האמיתי: בוסטון", "חוקי הדרך: כל הכוכבים" משנת 1998 ו"אתגר חוקי הכביש: קרב העונות" משנת 2002, לפני שעבר לשמש כפרקליט המחוזי של מחוז אשלנד, ויסקונסין.
ב-19 בנובמבר 2024, לאחר ניצחונו בבחירות לנשיאות ארצות הברית מינה הנשיא הנבחר דונלד טראמפ את דאפי כמועמדו למזכיר התחבורה המיועד של ארצות הברית וב-28 בינואר 2025 אישר הסנאט ברוב של 77 מול 22 את מינויו של דאפי.
חיים מוקדמים

דאפי נולד ב-3 באוקטובר 1971 בהיוורד, ויסקונסין, העשירי מבין 11 ילדיהם של קרול אן (לבית יאקל) ותומס וולטר דאפי. יש לו תואר בשיווק מאוניברסיטת סנט מרי, ותואר JD מ־William Mitchell College of Law.
דאפי השתתף בספורט האתגרי גלגול בולי עץ בגיל חמש וטיפוס מהיר (ספרינט במעלה מוטות של 20 ו-30 מטר) בגיל 13. הוא מחזיק בשני תארים בטיפוס מהיר.
קריירה פוליטית > 2002–2008

דאפי, רפובליקני, מונה על ידי המושל סקוט מקאלום לתובע המחוזי של מחוז אשלנד בשנת 2002 והחליף את מייקל גייבלמן. הוא נבחר מחדש בשנת 2002, 2004, 2006 ו-2008.
דאפי היה ברשימה הרפובליקנית של 10 האלקטורים בוויסקונסין לבחירות לנשיאות ב-2008.
קריירה פוליטית > בית הנבחרים של ארצות הברית > בחירות > 2010

ב-8 ביולי 2009, דאפי הכריז על הקמפיין שלו לקונגרס במחוז הקונגרס השביעי של ויסקונסין. הוא נחשב לאנדרדוג במירוץ עד מאי 2010, כאשר הנציג הדמוקרטי המכהן 15 קדנציות, דייב אובי, הודיע כי לא יבקש להיבחר מחדש. לאחר הודעתו של אוביי, הצטרפה למירוץ סנטורית המדינה הדמוקרטית ג'ולי לאסה.
ב-4 ביוני 2010, דאפי הודיע על התפטרותו מתפקיד התובע המחוזי של מחוז אשלנד כדי להתמקד במירוץ לקונגרס. ההתפטרות נכנסה לתוקף שלושה שבועות לאחר מכן ודפי חזר לעבוד במשרד עורכי הדין של אביו. הוא ניצח במירוץ ב-2 בנובמבר 2010, בגל ארצי של רפובליקנים שנבחרו לקונגרס.
קריירה פוליטית > בית הנבחרים של ארצות הברית > 2012

דאפי התמודד מול המועמד הדמוקרטי פט קרייטלו, אותו ניצח.
קריירה פוליטית > בית הנבחרים של ארצות הברית > 2012 > 2014

דאפי התמודד מול המועמדת הדמוקרטית קלי ווסטלונד. דאפי ניצח.
קריירה פוליטית > בית הנבחרים של ארצות הברית > כהונה

בשנת 2011, דאפי הצביע בעד ביטול חוק דייוויס-ביקון הרווח בדרישות השכר עבור פרויקטים פדרליים.
במרץ 2011, דאפי השתתף בפגישה ציבורית בסגנון בית העירייה הרפובליקני של מחוז פולק במחוז שלו. בסרטון, בעקבות העברת הצעת חוק מהמדינה שהייתה מקפיאה למעשה את שכרם של עובדי המדינה, דאפי נשאל האם הוא יהיה מוכן לקצץ במשכורת של 174,000 דולר משלו. דאפי השיב כי הוא יהיה מוכן לעשות זאת.
ב-22 בדצמבר 2011, דאפי ועמיתיו בבית הנבחרים הרפובליקאי, ריק קרופורד (ארקנסו), פרסמו מכתב גלוי לדובר ג'ון בוהנר, בו קראו למנהיג לאפשר לבית הנבחרים להצביע על הפשרה להורדת המס של הסנאט לחודשיים.
בשנת 2013, דאפי וחבר הבית הדמוקרטי מייקל מישו (מיין) הציגו החלטה הקוראת לפעולה ממשלתית כדי להבטיח שאנשים יקבלו מידע מבוסס נייר יחד עם מידע אלקטרוני.
דאפי היה בפאנל החקירה הנבחר בנושא הורות מתוכננת.
דאפי תמך בצו הביצועי של הנשיא דונלד טראמפ משנת 2017 להטיל איסור זמני על כניסה לארצות הברית לאזרחים של שבע מדינות בעלות רוב מוסלמי. הוא הצהיר כי "הנשיא טראמפ מקיים הבטחת קמפיין להעריך מחדש את תהליך בדיקת הויזה שלנו כך שהעם האמריקני יהיה בטוח מפני טרור".
בינואר 2017, דאפי היה שותף לחקיקה שתסיים את ההגנה על זאבים אפורים בחוק המינים בסכנת הכחדה.
בפברואר 2017, דאפי נתן ראיון ל־Alsyn Camerota של CNN. הוא תמך באיסור ההגירה והנסיעות של הנשיא טראמפ, שהתמקד במאבק בטרוריסטים איסלאמיסטים קיצוניים.
דאפי התפטר החל מ-23 בספטמבר 2019, כדי לטפל בבת שזה עתה נולדה עם מום בלב.
חיים אישיים

דאפי הוא קתולי מאמין.
הוא נשוי לרייצ'ל קמפוס-דאפי, עמיתתו ל"העולם האמיתי", ואישיות פוקס ניוז, שאותה הכיר כשהיו כוכבים שותפים ב־Road Rules: All Stars. הם גרו באשלנד, ויסקונסין, כשדאפי היה התובע המחוזי. הם עברו לווסטון, פרבר של וואוסאו, ויסקונסין, בסוף 2011, כדי שדאפי יהיה קרוב יותר לשדה תעופה לצורך הנסיעה השבועית שלו לוושינגטון הבירה, שם בילה שלושה או ארבעה ימים בשבוע.
נכון לאוגוסט 2019, לדאפי ולאשתו היו שמונה ילדים, והם ציפו לתשיעי שלהם באותו אוקטובר. ב-26 באוגוסט 2019, דאפי הודיע שמכיוון שהוא ואשתו נודע כי ילדם התשיעי יחווה סיבוכים בריאותיים, כולל מצב לבבי, הוא מתפטר מהקונגרס, החל מ-23 בספטמבר בתם, ולנטינה, נולדה ב-1 באוקטובר ואובחנה עם תסמונת דאון.
אחיינו של דאפי, אריק ג'ונסון, הוא מגן הוקי קרח אמריקאי בפילדלפיה פליירס.
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה

| --- | --- |


הבניין הראשי של הלמ"ס בירושלים בגבעת שאול
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 תחום שיפוט:  פקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש), התשל"ב
 משרד אחראי:  משרד ראש הממשלה
 תאריך הקמה:  1948
 חוק:  פקודת הסטטיסטיקה
 ראש:  פרופ' ירון פלוס (הסטטיסטיקן הלאומי)
 מטה מרכזי:  ירושלים 
 תקציב:  267,153 אלפי ₪ (2015)
 www.cbs.gov.il/he
 
הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (בראשי תיבות: למ"ס) היא יחידת סמך במשרד ראש הממשלה, ומטרתה איסוף, עיבוד, ניתוח ופרסום מידע סטטיסטי אודות מדינת ישראל, כבסיס למקבלי ההחלטות וכשירות לציבור. הלשכה פועלת מכוח פקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש), התשל"ב-1972. משרדה הראשי של הלשכה נמצא בירושלים ושלוחות שלה נמצאות בתל אביב ובחיפה. בראש הלשכה עומד הסטטיסטיקן הלאומי ירון פלוס.
היסטוריה

הלשכה הוקמה חודשים אחדים לאחר הקמת מדינת ישראל, בהמשך לפעילותן של המחלקה לסטטיסטיקה של ממשלת המנדט והמחלקה לסטטיסטיקה של הסוכנות היהודית.
פרופ' רוברטו בקי, מקים הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, עבד במחלקה לסטטיסטיקה של ממשלת המנדט בארגון מפקד האוכלוסין שתוכנן לשנת 1946. הוא עזב את המחלקה כאשר התברר לו שעקב המצב הפוליטי בארץ-ישראל לא היו סיכויים לעריכת מפקד זה. באותה שנה הוא התחיל להרצות באוניברסיטה וכעבור שנה התמנה לפרופסור לסטטיסטיקה ולדמוגרפיה בשני החוגים שייסד, לימים המחלקה לסטטיסטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. בזמן המצור על ירושלים ארגן פרופסור בקי את מפקד האוכלוסין של ירושלים היהודית, אשר נערך בהתנדבות על ידי אנשי משמר העם. תפקידו היה לקבוע את רשימת התושבים הגרים בכל דירה ובניין (למקרה של הפצצה), למצוא מועמדים לגיוס ולסייע בחלוקת מזון.
בתחילת שנת 1948 התבקש פרופסור בקי לעמוד בראש ועדה קטנה שהכינה תוכנית לארגון השירותים הסטטיסטיים של המדינה היהודית העשויה לקום. הוועדה הציעה להקים לשכה מרכזית הכוללת את כל ענפי הסטטיסטיקה ושפועלת בצורה המבטיחה את עצמאותה המדעית ואי תלותה בכל גוף פוליטי, עקרונות אשר נשמרו עד היום הזה. בזמן ההפוגה הראשונה של מלחמת העצמאות פרופסור בקי הוזמן על ידי בן-גוריון לתל אביב, מושבה הארעי של ממשלת ישראל הזמנית. שר האוצר אליעזר קפלן ביקש ממנו, בשם ממשלת ישראל, להקים את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה. הוא קיבל את ההזמנה תוך הבנה כי ימשיך במקביל את עבודתו באוניברסיטה וכי מדובר בתפקיד זמני. עקב כורח המציאות, הוא היה מנהל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של ישראל והסטטיסטיקן הממשלתי במשך 23 שנים. הלשכה, בימיה הראשונים בירושלים, הייתה מוסד צנוע ומנתה שמונה אנשים בלבד. היא שכנה בצריף מול "בית החולים ביקור חולים" ברחוב שטראוס, שם הניח פרופסור בקי את היסודות ללשכה, פיתח אותה והכשיר את טובי תלמידיו להמשיך בדרכו. הוא ניהל את הלשכה במקצועיות ובמסירות ונאבק על עקרונותיו ודעותיו. לאחר סיום תפקידו המשיך בעבודתו המדעית עד ימיו האחרונים.
בשנת 1995 נערך במדינת ישראל מפקד האוכלוסין המקיף האחרון במתכונת מלאה (מפקד בו מבקשים מכל משקי הבית במדינה למלא שאלון). במפקד הבא, שנערך בין דצמבר 2008 ליולי 2009, השתנתה מתכונת המפקד והוא הוגדר כ-"מפקד משולב", שבו נאספו נתונים רק מ–20% ממשקי הבית בישראל באמצעות ראיונות פנים אל פנים שבהם נכללו כ-400 אלף משקי בית, בנוסף לסקר טלפוני שנערך בקרב 250 אלף איש. לנתונים אלה צורפו נתונים שונים המבוססים על מרשם התושבים של משרד הפנים.
החל משנת 2002 מבצעת הלשכה אחת לשנה סקר חברתי המספק מידע על תנאי החיים של האוכלוסייה בגיל 20 ומעלה ובוחן את עמדות הפרטים לגבי היבטים שונים של חייהם. הסקר מבוסס על מדגם חדש בכל שנה ומספק מידע מעודכן על רווחת האוכלוסייה בישראל.
חלק מהנסקרים מתנגדים למסור את פרטיהם האישיים בטענה כי שמירת המידע בסודיות על ידי המדינה אינה מובטחת וכי מסירתם מהווה חדירה לחיי הפרט.
חשיבות הלמ"ס לכלכלה

הלמ"ס הוא גוף חשוב בניהול של כלכלת ישראל משום שהוא מספק את הנתונים העיקריים שלפיהם מתקבלות החלטות בידי משרדי הממשלה לרבות האוצר, בנק ישראל ואף חברות עסקיות רבות. האמינות של הלמ"ס חשובה לצורך הפצת מידע בצורה נכונה ויעילה. הלמ"ס מפרסם נתונים כלכליים חשובים כמו מדד המחירים לצרכן, נתונים על אבטלה, אינפלציה ונתוני צמיחה כלכלית.
לפי פרופ' דרור פייטלסון השפעה פוליטית על הלמ"ס עלולה לפגוע באמינות המידע על ישראל בעיני גורמים בעולם, ולגרור השפעות חמורות על תכנון התקציב. הוא תיאר כיצד שינוי בנתונים יכול ליצור רושם מוטעה בציבור, למשל ליצור רושם של הקלה במשבר הדיור. זאת בעקבות פעולות של משטרים לא דמוקרטיים שנועדו להשפיע על גופים דומים ועל הנתונים במדינותיהם. לדוגמה בינואר 2022, נשיא טורקיה רג'יפ טאיפ ארדואן הביא להתפטרות ראש הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה משום שלדעתו נתוני האינפלציה לא משקפים את המצב במציאות.
הסטטיסטיקנים הלאומיים

ראש הלשכה הוא הסטטיסטיקן הלאומי. עד יולי 2016 תואר התפקיד היה ה"סטטיסטיקן הממשלתי".
תפקידיו של הסטטיסטיקן נקבעו בסעיף 2 לפקודת הסטטיסטיקה (נוסח חדש) התשל"ב-1972: "הסטטיסטיקן יעמוד בראש הלשכה וינחה את המערכת הסטטיסטית במוסדות המדינה".
הסטטיסטיקן הממשלתי ממונה על ידי הממשלה, ותפקידו הוא לפעול משיקולים מקצועיים בלבד. מנהל את הלשכה באמצעות המשנה לסטטיסטיקן ושני סגנים: סמנכ"ל למינהל וסמנכ"ל מקצועי. מנהלי האגפים הבכירים כפופים, אף הם, לסטטיסטיקן הממשלתי.
| שם | שנות כהונה |
| --- | --- |
רוברטו בקי: 1948(קום המדינה)–1971
משה סיקרון: 1972–1993
יוסף יהב: 1994–2001
שלמה יצחקי: 2002–2012
דני פפרמן: 2013–2022
יואל פינקל: 2022– 2023 (ממלא מקום)
ירון פלוס: 2023-מכהן
פרסומים

הנתון הסטטיסטי הבולט ביותר שמפרסמת הלשכה הוא מדד המחירים לצרכן בישראל, המתפרסם מדי חודש ב-15 ומשקף את השינוי במחירי המוצרים הקמעונאיים בחודש החולף. מדדי מחירים נוספים הם "מדד התשומות לבנייה" ו"מדד מחירים סיטונאיים". חוזים רבים במשק מתבססים על הצמדה לאחד ממדדים אלה. נתון נוסף שזוכה לתשומת לב רבה הוא "השכר הממוצע למשרת שכיר" (ידוע יותר בשם "השכר הממוצע במשק"). גם מדד זה מתפרסם אחת לחודש, והוא משקף את השינויים בשכר הממוצע, בכלל המשק ולפי ענפים.
בין הפרמטרים שמפרסמת הלשכה: התוצר המקומי הגולמי, המודד את קצב הצמיחה במשק הישראלי, וכן הצריכה הפרטית לנפש, המלמדת על רמת החיים.
פרסומי הלשכה העיקריים הם:
הירחון הסטטיסטי לישראל: פרסום חודשי ובו מידע סטטיסטי במבחר תחומים: מחירים, עבודה ושכר, סחר חוץ, בריאות, שוקי הכספים ועוד.
שנתון סטטיסטי לישראל: פרסום שנתי ובו מידע סטטיסטי, תרשימים ועוד.
סטטיסטיקה של עבודה ושכר המכילה ירחון לסטטיסטיקה של שכר ורבעון לסטטיסטיקה של כוח אדם.
הודעות יומיומיות לתקשורת המפרטות את המידע העדכני ביותר אשר מפרסמת הלשכה. מידע על מועד כל הודעה ידוע מראש ומופיע באתר הלמ"ס.
סקרי הלמ"ס

הלשכה עורכת סקרים שוטפים שנתיים וחודשיים, וכן מבצעת סקרים ייעודיים אחת למספר שנים.
סקרי הלמ"ס > מפקד האוכלוסין

מדי כעשר שנים בערך עורכת הלשכה את "מפקד האוכלוסין והדיור", שבו 10–20% מכלל משקי הבית בישראל נדרשים להשיב לשאלון המשמש, לאחר עיבודו, למתן מידע דמוגרפי על תושבי המדינה. נתונים אישיים שנאספים במפקד זה נשמרים בסודיות מלאה, ורק המידע הסטטיסטי המופק מהם מוצג לציבור. במדינת ישראל נערכו מפקדי אוכלוסין בשנים: 1948, 1961, 1972, 1983, 1995, 2008 ו-2022. בעבר המפקד כלל את כל משקי הבית בישראל.