stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זרימה בצנרת
הפסדים משניים – נובעים משינוי שטח החתך, פניות, שינויי גובה וכדומה > שינויים מתונים בשטח החתך

נשתמש בטבלה 2 אשר תגדיר את  \mathrm {K}  עבור ערכי AR וזווית פתיחה שונים. הגאומטריה הרלוונטית מופיעה באיור מספר 6.
| Included Angle  \theta , Degrees |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 150 | 120 | 90 | 50-60 | 15-40 | 10 |  A2/A1 |
| 0.24 | 0.18 | 0.12 | 0.06 | 0.05 | 0.05 | 0.50 |
| 0.35 | 0.27 | 0.17 | 0.07 | 0.04 | 0.05 | 0.25 |
| 0.37 | 0.29 | 0.19 | 0.08 | 0.05 | 0.05 | 0.10 |
הפסדים משניים – נובעים משינוי שטח החתך, פניות, שינויי גובה וכדומה > כיפופים בצינור

על פניו, נרצה לומר שהפסדי חיכוך בצינור מעוקל דומים
לאלו של צינור ישר כל עוד נלקח אורכו המלא של העיקול. בפועל, נוצרת בעיקול זרימה משנית אשר גורמת להפסדים נוספים. לכן נמצא אורך שקול מנורמל  L_{e}/D מתוך דיאגרמות מבוססות ניסויים ונציבו לנוסחה שקיבלנו להפסדים ראשיים:  {{h}_{l}}=f\cdot {\frac {{L}_{eq}}{D}}\cdot {\frac {{\bar {V}}^{2}}{2}}
עבור כיפוף רציף של 90 מעלות ברדיוסים שונים האורך השקול המנורמל ייקבע על ידי איור 6:
עבור פניות חדות בזוויות שונות האורך השקול המנורמל  L_{e}/D ייקבע על ידי איור 7:
הפסדים משניים – נובעים משינוי שטח החתך, פניות, שינויי גובה וכדומה > שסתומים ואביזרים

שסתומים סגורים מהווים מחסום עבור הזורם. בבואנו לחשב הפסדים הנובעים מחיכוך נחשב אותם עם שסתום פתוח לרווחה. שוב נשתמש בנוסחה שקיבלנו להפסדים ראשיים :  {{h}_{l}}=f\cdot {\frac {{L}_{eq}}{D}}\cdot {\frac {{\bar {V}}^{2}}{2}}
כאשר את האורך השקול המנורמל  L_{e}/D נוציא מטבלה מספר 3 או מקטלוג יצרן.
|  L_{e}/D Equivalent Legth | Fitting Type | Fitting Type |
| --- | --- | --- |
: Valves
| 8 | Gate Valve |  |
| 340 | Globe Valve |  |
| 150 | Angle Valve |  |
| 3 | Ball Valve |  |
| 600 | Globe Lift Check Valve |  |
| 55 | Angle Lift Check Valve |  |
30: Standart Elbow 90°
16: Standart Elbow 45°
50: Return Bend, Close Pattern
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16  Fox, Robert W., and Alan T. Mcdonald, Introduction to Fluid Mechanics. 6th ed.:, John Wilet & Sons, 2004
1 2  code coges

איור 3 - דיאגרמת "מודי"
איור 4 - כניסה לצנרת
איור 5 - שינוי חד בשטח החתך
איור 6 - גאומטריה של שינוי מתון בשטח חתך
איור 6- פנייה רציפה של 90 בצינור
איור 7 - פנייה חדה בזווית כלשהי בצינור
טווח בין-רבעוני

הטווח הבין־רבעוני הוא מדד לפיזורם של ערכים במדגם. הטווח הבין־רבעוני הוא טווח שבו נמצאים חצי מהערכים.
בהינתן קבוצת מספרים, כגון תוצאות של משתנה רציף שנאספו בסקר, טווח בין־רבעוני הוא הטווח שבין המאון ה־25 (Q1) למאון ה־75 (Q3). דהיינו, טווח כלל התוצאות, שאינן מוכלות ברבעון העליון ואינן מוכלות ברבעון התחתון. לדוגמה, בקבוצת המספרים 1, 1.5, 1.5, 2, 3, 3, 4, 8, הטווח הבין־רבעוני הוא 1.5 עד 3.5 (-ממוצע של האיברים האמצעיים)
הטווח הבין־רבעוני מתאים למשתנה בסולם מדידה אורדינלי (סידורי) ומעלה.
למציאת הרבעונים יש לחלק את הטווח (בין 2 הערכים הקיצוניים בהתפלגות) לארבעה רבעים שווי שכיחות (בכל אחד מהרביעונים 25% מהשכיחויות):
Q1 – רבעון ראשון: ערך שעד אליו רבע (25% מהשכיחויות) ומעליו שלושה רבעים (75%) מהמקרים.
Q2 – רבעון שני: החציון, הערך שחצי (50% מהשכיחויות) מהמקרים קטנים או שווים לו וחצי גדולים או שווים לו.
Q3 – רבעון שלישי: הערך שמתחתיו שלושה רבעים מההתפלגות ומעליו רבע ממנה.
שימוש

שלא כמו טווח (מלא), לטווח הבין־רבעוני יש נקודת שבירה של 25% ולכן
לפעמים מעדיפים אותו על פני טווח. הטווח הבין־רבעוני משמש לבניית תרשימי קופסה
וייצוגים גרפיים פשוטים של התפלגות. עבור ההתפלגות הסימטרית (שבה החציון שווה
למרכז הרבעונים (הממוצע של הרבעון הראשון והשלישי), חצי מהטווח הבין־רבעוני שווה לחציון
הסטיות המוחלטות מהחציון (MAD).
דוגמאות > נתונים בטבלה

| i | [x[i | רבעון |
| --- | --- | --- |
| 1 | 102 |  |
| 2 | 104 |  |
| 3 | 105 | Q1 |
| 4 | 107 |  |
| 5 | 108 |  |
| 6 | 109 | Q2  (חציון) |
| 7 | 110 |  |
| 8 | 112 |  |
| 9 | 115 | Q3 |
| 10 | 116 |  |
| 11 | 118 |  |

עבור הנתונים שבטבלה, הטווח הבין־רבעוני הוא  115-105=10.
דוגמאות > נתונים בתרשים

+-----+-+     
   o        *    |-----------|     | |-----------|
                             +-----+-+    
                    
 +---+---+---+---+---+---+---+---+---+---+---+---+   number line
 0   1   2   3   4   5   6   7   8   9   10  11  12
ערך החציון: Q2 = 8.5
ערך הרבעון הראשון: Q1 = 7.
ערך הרבעון השלישי: Q3 = 9
הטווח הבין־רבעוני: IQR = Q3 - Q1 = 2
ערך קו 1.5 * IQR תחתון: Q1 - 1.5 * IQR = 7 - 3 = 4
ערך קו 1.5 * IQR עליון: Q3 + 1.5 * IQR = 9 + 3 = 12
הטווח הבין־רבעוני של התפלגויות

אפשר לחשב את הטווח הבין־רבעוני של התפלגות רציפה על ידי פונקציית צפיפות (שנותנת את פונקציית ההצטברות, כל דרך אחרת לחישוב פונקציית ההצטברות תעבוד). הרבעון התחתון, Q1, הוא מספר עבורו מתקיים שהאינטגרל של פונקציית ההצטברות מ־∞ ל־Q1 שווה 0.25, ועבור Q3
האינטגרל מ־∞ ל־Q3 שווה 0.75. במונחים של פונקציית הצטברות (CDFׂ) אפשר לתאר את הרבעונים כך:
| התפלגות | חציון | טווח בין-רבעוני |
| --- | --- | --- |
| נורמלית | μ | 2Φ−1(0.75)σ ≈ 1.349σ ≈ (27/20)σ |
| לפלס | μ | 2b ln(2) ≈ 1.386b |
| קושי | μ | 2γ |
הטווח הבין־רבעוני וערכים קיצוניים

נהוג להשתמש בטווח הבין־רבעוני כדי למצוא ערכים קיצוניים בנתונים. ערכים קיצוניים הן תצפיות שנופלות מתחת ל־(Q1-1.5(IQR או מעל (Q3+1.5(IQR.
ראו גם

סטטיסטיקה חסינה
טיפול באור על-סגול

פוטותרפיה UVB או PUVA Booth
טיפול באור על-סגול או פוטותרפיה על-סגול (באנגלית: Ultraviolet light therapy) הוא טיפול בפסוריאזיס, הפרעת עור אטופית, ויטיליגו ומחלות עור אחרות.
טיפולים > סוגים

ישנם שני טיפולים עיקריים: UVB שהוא הנפוץ ביותר ו-PUVA.
ישנם ארבעה סוגי מנורות UVB לפי פליטת אורך גל:
Fluorescnt Broad-Band הפולטות 280–330 ננומטר
Fluorescent Narrow-Band הפולטות 312 ננומטר
Excimer שפולטת 308 ננומטר
LED שפולטת 290–300 ננומטר
PUVA פירושו UVA + פסוראלן, הוא טיפול באור על-סגול למחלות עור רבות כמו ויטיליגו, גרב, פסוריאזיס, מחלת השתל נגד המאכסן, mycosis fungoides, parapsoriasis, לימפומת תא T תוך שימוש בהשפעות הרגישות של התרכובת. הטיפול מורכב מהקרנה של העור באור העל-סגול UVA ממנורת פלואורסצנט או מנורות LED.
מיטות שיזוף משמשות גם הן לטיפול דרמטולוגי במצבי עור קוסמטיים (כגון פסוריאזיס, אקנה, אקזמה וויטיליגו) וגם במכוני שיזוף מקורים לשיזוף קוסמטי.
טיפולים > שיטות

משטרי טיפול טיפוסיים כוללים חשיפה קצרה לקרני UVB 3 עד 5 פעמים בשבוע בבית חולים או במרפאה, וייתכן שיידרשו פגישות חוזרות לפני שניתן יהיה להבחין בתוצאות. כמעט כל המצבים המגיבים לאור UVB הם בעיות כרוניות, ולכן נדרש טיפול מתמשך כדי להגיב לבעיות אלו. מערכות UVB ביתיות הן פתרונות נפוצים למי שמצבו מגיב לטיפול. מערכות ביתיות מאפשרות למטופלים לטפל בעצמם כל יומיים (משטר הטיפול האידיאלי עבור רובם) ללא הנסיעות התכופות והיקרות למשרד/מרפאה ובחזרה, בעיקר כאשר השטח הדרוש לטיפול הוא קטן ומחיר המנורה נמוך.
תופעות לוואי

תופעות הלוואי עשויות לכלול גירוד ואדמומיות בעור עקב חשיפה ל-UVB ואולי גם כוויות שמש, אם המטופלים אינם ממזערים את החשיפה לקרני UV טבעיות במהלך ימי הטיפול. קטרקט עלול להתפתח לעיתים קרובות אם העיניים אינן מוגנות מחשיפה לאור UV. נכון להיום, אין קשר בין עלייה בסיכון של חולה לסרטן העור לבין שימוש נכון בפוטותרפיה מסוג UVB פס צר. "שימוש נכון" מוגדר בדרך כלל כהגעה ל"מינון תת-אריתמי" (SED), הכמות המקסימלית של UVB שהעור של המטופל יכול לקבל מבלי להישרף. ניתן לטפל בגידולים פטרייתיים מסוימים מתחת לציפורן הרגליים באמצעות אורך גל ספציפי של UV המוקרן מ-LED בעוצמה גבוהה (דיודה פולטת אור) ויכולים להיות בטוחים יותר מתרופות סיסטמיות מסורתיות.
ראו גם

שיזוף בתוך הבית
פוטותרפיה
הערות שוליים

↑  Hearn, R.M.R.; Kerr, A.C.; Rahim, J.; Ferguson, R.S.; Dawe, R.S. (2008). "Incidence of skin cancers in 3867 patients treated with narrow-band ultraviolet B phototherapy" (PDF). British Journal of Dermatology. 159 (4): 931–5. doi:10.1111/j.1365-2133.2008.08776.x. PMID 18834483.
↑  
Black, R.J.; Gavin, A.T. (2005). "Photocarcinogenic risk of narrowband ultraviolet B (TL-01) phototherapy: early follow-up data". British Journal of Dermatology. 152 (154): 551–7. doi:10.1111/j.1365-2133.2005.06537.x. PMID 15840109.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
חלמונית

| חלמונית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד פסיגיים
סדרה:: אספרגאים
משפחה:: נרקיסיים
סוג:: חלמונית
שם מדעי
 Sternbergia ‏Waldstein-Wartenberg & Kitaibel, 1804
חלמונית (שם מדעי: Sternbergia) היא סוג של גאופיט בעל בצל ממשפחת הנרקיסיים, הכולל שמונה מינים. תפוצתו הטבעית משתרעת ממזרח ומרכז אירופה, דרך מרכז אסיה ועד לצפון-מערב אפריקה. שישה מהמינים גדלים באזורים ממוזגים, כולל שני המינים המצויים בישראל, ושניים נפוצים גם באזורים תת-טרופיים.
פריחת חלמוניות בהר מירון
חלמוניות בהר מירון
שישה מינים של חלמונית ידועים בפריחתם הצהובה והמרשימה המתרחשת בסתיו ובתחילת החורף, לעיתים בסמוך לגשמים הראשונים. הפרחים הצהובים מופיעים לרוב ללא עלים, מה שמעצים את ייחודם. עם זאת, קיימים שני מינים יוצאי דופן הפורחים בחורף: חלמונית אביבית (Sternbergia vernalis) וחלמונית צחורה (Sternbergia candida) ולאחרונה יש פרחים לבנים וריחניים חלמונית צחורה, היא מין נדיר אנדמי לאזור מצומצם בדרום-מערב הרי הטאורוס בטורקיה. היא התגלתה בשנת 1976 ותוארה לראשונה למדע בשנת 1981. הוא גדל בשולי יערות ארזים ברום של כ-1,100 מטרים, על קרקעות גירניות. חלמונית מישוסטין, הגדלה בטורקיה, תוארה לראשונה למדע בשנת 2022. במאפייניה, היא מזכירה את החלמונית הגדולה, המוכרת מצמחיית הבר של ישראל.
בישראל, הסוג חלמונית מוכר בעיקר בזכות חלמונית גדולה, הנודעת ביופייה ובנדירותה היחסית. אתרי הפריחה שלה מהווים מוקד משיכה לחובבי טבע מכל רחבי הארץ. לעומת זאת, בעולם, הסוג חלמונית זכה להכרה ולפרסום הודות לשימוש הנרחב באחד ממיניו, חלמונית צהובה (Sternbergia lutea), כצמח נוי בגינות. מין זה מתורבת מזה כמה מאות שנים והפך לחלק בלתי נפרד מנוף הגינות בצפון אירופה ואף מעט בישראל, הרבה מעבר לתחום תפוצתו הטבעי.
בגלל יופיים ונדירותם החלמוניות מוגנת בחוק בישראל.
הענקת שמות

השם המדעי של הסוג חלמונית, Sternbergia, ניתן לכבוד הבוטנאי הצ'כי קספר מריה פון שטרנברג (Kaspar Maria von Sternberg), שחי בין השנים 1761 עד 1838. שטרנברג נודע בתרומתו לחקר הבוטניקה והגאולוגיה, והיה ממייסדי המוזיאון הלאומי של צ'כיה. הסוג נקרא על שמו כהוקרה על תרומתו למדע.
השם העברי "חלמונית" ניתן לצמח בשל צבע פרחיו הצהוב, המזכיר את צבע החלמון בביצה. עם זאת, מין אחד בסוג, חלמונית צחורה (Sternbergia candida), הנפוץ בדרום-מערב טורקיה, מתאפיין בפרחים לבנים.
מאפיינים מורפולוגיים

החלמונית היא צמח בצל נמוך וקירח. הבצל עם קליפות קרומיות וחומות. העלים שטוחים, דמויי סרגל או רצועה, ומרוכזים בבסיס הגבעול. העלים ועמוד הפריחה הקצר עטופים בבסיסם במתחל קרומי דמוי צינור. שפת העלים ריסנית.
הפרחים, אחד או שניים בראש עמוד תפרחת קצר, שאינו נושא עלים ירוקים לאורכו, בעוד בבסיסו מצוי מתחל קרומי. הם מופיעים לרוב לפני העלים, צבעם צהוב או כתום, ולעיתים לבן (בטורקיה). העלים ערוכים בחלק התחתון של העמוד.
הפרחים דו-מיניים ונכונים, בעלי עטיף כותרתי (אין גביע) עם שישה עלים הערוכים בשני דורים, היוצרים מבנה דמוי משפך או פעמון עם צינור ושש אונות צרות, דמויות אזמל.
האבקנים, שישה במספר, שלושה קצרים ושלושה ארוכים. הזירים קבועים בראש צינור העטיף (ולא בראש השחלה), והם ארוכים מהמאבקים, מפורדים ואינם מאוחים לכדי עטרה.
השחלה תחתית, בעלת שלוש מגורות. עמוד שחלה נימי ובעל שלוש מקצועות, או הצלקת מחולקת לשלוש אונות.
הפרי הוא הלקט בשרני במקצת הנפתח באופן בלתי רגולרי או שאינו נפתח כלל.
הזרעים כמעט כדוריים, בקצה כל זרע בולט גופיף שומן לבן הנקרא סטרופיולה (strophiole) שהוא גידול עוקץ קטן, בשרני ושומני (לעיתים קשה) המצוי בקרבת הפומה (הנקודה שבה הזרע מחובר לצמח האם) ולא בקרבת ראש הזרע.
המינים הידועים בישראל ובעולם

בישראל מוכרים 3 מינים מהם שניים גדלים בר במקומות טבעיים: חלמונית גדולה וחלמונית זעירה. המין השלישי, חלמונית צהובה, גדל בעיקר בגינות, אך ייתכן שהוכנסה לגינות מתוך הצומח של הסביבות.
חלמונית גדולה

חלמונית גדולה (Sternbergia clusiana) - ראו ערך מורחב. אורך צינור העטיף 4 עד 7 ס"מ, ושש אונות צרות, דמויות אזמל שאורכן 5 עד 8 ס"מ.
חלמונית גדולה נבדלת מחלמונית זעירה בממדים שלהם. חלמונית זעירה מזכיר גרסה מיניאטורית של חלמונית גדולה. לחלמונית גדולה אין רצועה בהירה עוברת לאורך העלה בניגוד לחלמונית צהובה שהעלים שלה בצבע ירוק עז ולאורכם עוברת רצועה בהירה.
חלמונית זעירה

חלמונית זעירה (Sternbergia colchiciflora) היא מין קטן ממדים, נדיר בישראל, שמזכיר סתוונית (Colchicum) אבל בצבע צהוב ומכאן שמה המדעי. תחום תפוצתו הטבעי של מין זה היא הרחבה ביותר והוא משתרע מאזור הים התיכון ועד דרום הונגריה המרכזית ואיראן. מדובר במין שקשה מאוד לאתרו בשל גובהו הנמוך ופריחתו החולפת. חלמונית זעירה פורחת באזורים הים תיכוניים ובמקרים רבים בבית גידול של אדמות כבדות, רוב האוכלוסיות שלה נמצאות בצפון הארץ בחרמון בגולן ובגליל אך גם באתרים בודדים בכרמל, שרון, הרי יהודה והשומרון. הפריחה מצטמצמת מסוף אוקטובר עד סוף דצמבר.
במצב של עלים ופירות, הצמח מזכיר גרסה מיניאטורית של חלמונית גדולה, עם עלים צרים ומסולסלים (מפותלים) ברוחב 2 עד 4 מ"מ. ופירות הצמודים לקרקע. העלים עדינים ומכוסים שערות דקיקות. הפרחים מופיעים לפני העלים ואלה מצטרפים אליהם עוד במהלך הפריחה, אונות העטיף צהובות וצרות ברוחב עד 5 מ"מ. למין זה ישנם גם פרחים קליסטוגמיים שאינם בוקעים את הקרקע ואינם נפתחים; האבקה עצמית מתבצעת בתוך הפרח הסגור ורק בתחילת האביב מציצים הפירות מעל פני האדמה.
בהתאמה ליכולתה של חלמונית זעירה לעשות האבקה עצמית ולגדל פרחים קליסטוגמיים – נמצא כי תפוצתה העולמית היא הרחבה ביותר: מין זה גדל בנוסף לאגן הים-התיכון והמזרח התיכון גם בצפון אפריקה, חודר למרכז אירופה וממשיך מזרחה לחצי האי קרים, הקווקז ועד לאזרבייג'ן.
חלמונית צהובה

חלמונית צהובה (Sternbergia lutea) אינה גדלה בר בישראל ותפוצתה הטבעית באזורים הממוזגים מספרד ועד מערב ומרכז אסיה בעיקר באזורים הממוזגים. בישראל היא גדלה רק בגינות. צבע העטיף כצבע החלמון. העלים בצבע ירוק עז ולאורכם עוברת רצועה בהירה לבנבנה, אורכן 15 עד 30 ס"מ ורוחבם כ-2 ס"מ או פחות. אורך צינור העטיף כס"מ אחד. אורך אונות העטיף 3 עד 5 ס"מ ורוחבן כ-1.2 ס"מ. אורך אונות העטיף גדול פי 2 עד 4 מאורך הצינור. הפריחה מתרחשת בנובמבר ודצמבר. הפרחים מופעים לפני העלים.
בישראל ובטורקיה, חלמונית צהובה אינה נחשבת לחלק מהצמחייה הטבעית המקומית. לדעת הבוטנאים שלהם היא הובאו לשם באופן מלאכותי (על ידי בני אדם) או התפשטה לשם ממקומות אחרים. עם זאת, המין יכול להתאקלם היטב ואף להיות מתורבת באזורים מסוימים.
חלמונית צהובה מתאימה לגידול בתנאי חצי-צל ואור מלא, היא עמידה בקרה וביובש ורגישה למליחות. הריבוי נעשה באמצעות זרעים בסתיו או חלוקת בצלים.
הערות שוליים

↑  Sternbergia Waldst. & Kit., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
1 2 3  מיכאל זהרי, מגדיר חדש לצמחי ישראל, מהדורה חדשה מתוקנת ומורחבת, תל אביב: עם עובד, 1989, עמ' 526-7
1 2 3 4 5  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 554-561
1 2  נעמי פינברון-דותן, אבינעם דנין, המגדיר לצמחי בר בארץ ישראל, ירושלים: כנה, 1998, עמ' 802-3
↑  חלמונית זעירה, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
↑  Sternbergia lutea (L.) Ker Gawl. ex Spreng., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Sternbergia mishustinii, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Zubov, D., Trias Blasi, A. & Mishustin, R., Sternbergia mishustinii (Amaryllidaceae): a new species from the Mersin Province in southern Turkey, Kew Bull 77, 2022, עמ' 317–323 doi: https://doi.org/10.1007/s12225-022-10013-8
חלמונית גדולה בלהבים, ישראל
טריז קרח

טריזי קרח ב-Sprengisandur (אנ') שבאיסלנד
חצי אי בחוף האוקיינוס הארקטי בו נראים מצולעים של טריז קרח. עדר קריבו רועה בו.
פינגו (אנ') נמס עם מצולעים של טריז קרח ליד טוקטויאטוק (אנ') שבקנדה
טריז קרח לאורך חוף ים בופור שבקנדה. הטריז נוצר מהתכווצות תרמית של הקרקע שיצרה סדק. הסדק התמלא במי מעיין שקפאו ונהפכו לקרח, וגרמו לקווים אנכיים דקים של קרח ומשקעים היוצרים את הטריז עצמו.
טריז קרח הוא סדק בקרקע הנוצר מחתיכת קרח צרה או דקה שאורכה עד 3–4 מטרים בגובה פני הקרקע והיא בעומק מספר מטרים.
בחודשי החורף המים באדמה קופאים ומתרחבים. ברגע שהטמפרטורות מגיעות ל-17 מעלות צלזיוס או פחות, הקרח שכבר נוצר פועל כמוצק ומתרחב ליצירת סדקים על פני השטח המכונים טריזי קרח. ככל שתהליך זה נמשך לאורך שנים רבות, טריזי קרח יכולים לצמוח עד לגודל של בריכת שחייה. טריזי קרח מופיעים בדרך כלל כמצולע. ניתן למלא את הסדקים גם בחומרים שאינם קרח, במיוחד חול, ואז הם נקראים טריזי חול.
היווצרות

ישנן תיאוריות רבות המנסות להסביר את מקורם של טריזי קרח, אך רק אחת נתמכת על ידי רוב המדענים: תאוריית ההתכווצות התרמית.
היווצרות > תורת התכווצות תרמית

תאוריית ההתכווצות התרמית טוענת שבחודשי החורף נוצרים סדקי התכווצות תרמיים ברוחב של כמה ס"מ ובעומק של כמה מטרים עקב מזג אוויר קר באופן קיצוני. במהלך החודשים הבאים, השלג נמס והמים הנותרים ממלאים את הסדקים והקפאת-עד מתחת לפני השטח מקפיא אותו. הסדקים הזעירים האלה הופכים לקפאת-עד. ברגע שמגיעים חודשי הקיץ, הקפאת-עד מתרחב. דחיסה אופקית (אנ') מייצרת התהפכות של המשקע הקפוא על ידי דפורמציה. בחורף הבא הקור קופא מחדש ועושה סדק בטריז הקרח שכבר נוצר, ופותח דרך לשלג הנמס של האביב למלא את הסדק הריק. טמפרטורת האוויר השנתית הממוצעת הנחוצה ליצירת טריזי קרח היא פחות מ-6° עד -8 מעלות צלזיוס.
הערות שוליים

↑  "Permafrost: Origins". Britannica Online Encyclopedia. נבדק ב-2008-05-26.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'ואן וודוורד

| --- | --- |

ג'ואן וודוורד בסרט "רייצ'ל, רייצ'ל", 1968
 לידה:  27 בפברואר 1930 (בת 95) תומאסוויל, ארצות הברית 
 שם לידה:  Joanne Gignilliat Trimmier Woodward 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1952 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת המדינה של לואיזיאנה  בית הספר לתאטרון נייברהוד פלייהאוס  תיכון מרייטה  תיכון גרינוויל  קולג' שרה לורנס  תיכון גרינוויל 
 בן או בת זוג:  פול ניומן (29 בינואר 1958–26 בספטמבר 2008) 
 צאצאים:  נל ניומן, Melissa Newman 
 פרסים והוקרה:  Hasty Pudding Woman of the Year (1959)  פרס גילדת שחקני המסך לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (1995)  פרס מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר (1990)  פרס גילדת שחקני המסך למפעל חיים (1985)  פרס מרכז קנדי (1992)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד (1960)  פרס אמי לשחקנית הטובה ביותר במיני סדרה או סרט טלוויזיה (1985)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (1995)  פרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר (1974)  פרס מבקרי הקולנוע של ניו יורק לשחקנית הטובה ביותר (1973)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקנית הטובה ביותר (1957)  פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר (1958)  פרס השחקנית הטובה ביותר (1973)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (1957)  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (1968)  פרס מועצת המבקרים הלאומית לשחקנית הטובה ביותר (1957)  פרס ארבעת החירוית - חירות מרצון 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ואן וודוורד ופול ניומן בעלה, 1958
ג'ואן ג׳נילט טרמייה וודוורד (באנגלית: Joanne Gignilliat Trimmier Woodward; נולדה ב-27 בפברואר 1930) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, זכתה בשלושה פרסי גלובוס הזהב, שלושה פרסי אמי ובפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1957 על תפקידה בסרט "שלוש פנים לחוה". התפרסמה גם בזכות זוגיות בת 50 שנים עם השחקן פול ניומן.
ביוגרפיה

וודוורד נולדה בתומאסוויל, ג'ורג'יה לאלינור ג׳נילט ולווייד וודוורד הבן, והיא קרויה על שמה של שחקנית הקולנוע זוכת פרס האוסקר ג'ואן קרופורד. משפחת אימה היא ממוצא צרפתי-הוגנוטי, ומכאן שמותיה האמצעיים, ג׳נילט טרמייה.   
היא החליטה להפוך לשחקנית קולנוע בעידודה של אימה שהייתה חובבת סרטים מושבעת.
לאחר שהוריה התגרשו עברה ממקום מגוריה לקרוליינה הדרומית שם סיימה בהצלחה את לימודיה ב"תיכון גרינבייל" בשנת 1947.
כשהייתה נערה זכתה בכמה תחרויות יופי והשתתפה במופעים בתיכון שבו למדה. את יסודות המשחק הראשונים רכשה ב"אוניברסיטת לואיזיאנה" ולאחר מכן על בימות ניו יורק.
לפני נישואיה הראשונים דווח על אירוסיה לסופר גור וידאל, דיווח שנחשב לאחר מכן לכוזב, אולם וודוורד התגוררה עם וידאל בלוס אנג'לס במשך תקופה קצרה והשניים נשארו חברים.
בתחילת 1958 התחתנה עם שחקן הקולנוע זוכה פרס האוסקר פול ניומן אותו הכירה בשנת 1953 במחזה "פיקניק", הרומן בין הזוג התפתח חמש שנים לאחר מכן על סט הסרט "הקיץ הארוך והלוהט".
ניומן נפרד למענה מג׳קי וייט, אשתו הראשונה ואם שלושה מילדיו.
לוודוורד ולניומן נולדו שלוש בנות: אלינור טרסה (1959), מליסה סטיוארט (1961) וקלייר אוליביה ניומן (1965).
בשונה מרוב זוגות השחקנים בהוליווד הזוג התגורר במדינת קונטיקט, הרחק מהוליווד, וקיים סגנון חיים שקט ונורמלי למדי, הרחק מכלי התקשורת.
פול ניומן נפטר ב-26 בספטמבר 2008 ממחלת הסרטן.
בשנת 1990, בגיל 60, קיבלה וודוורד תואר אקדמי כשסיימה את לימודיה לצד ביתה קלייר ב"מכללת שרה לורנס" שבניו יורק.
תחילת הקריירה

וודוורד החלה את קריירת המשחק ב-1953 כשהשתתפה כשחקנית מחליפה במחזה "פיקניק". סרטה הראשון של היה המערבון "Count Three and Pray" בשנת 1955, לאחר מכן המשיכה לנוע בין הסטים בהוליווד ובימות התיאטרון בברודוויי.
ב-1957 זכתה וודוורד בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס גלובוס הזהב על תפקידה המשולש בסרט "שלוש פנים לחוה", בסרט המבוסס על ספר הנושא את אותו שם. בסרט זה שיחקה לראשונה בתפקיד ראשי וגילמה את חנה, אישה צעירה שלקתה בפיצול אישיות. הופעתה בסרט תרמה למודעות ציבורית רחבה למחלה הנדירה של פיצול האישיות.
על תפקידה הייתה מועמדת גם לפרס באפט"א.
באותה שנה הייתה מועמדת לפרס באפט"א על הופעתה בסרט "No Down Payment".
פילמוגרפיה נבחרת

נשיקה לפני המוות (1956)
שלוש פנים לחוה (1957)
הקיץ הארוך והלוהט (1958)
הסוג בזמני (1959)
המין הנמלט (1960)
מטרסה (1960)
אינטרמצו בפריז (1961)
החשפנית (1963)
סוג חדש של אהבה (1963)
רייצ'ל, רייצ'ל (1968)
השפעת קרני גמא על ציפורני החתול (1972)
משאלות קיץ, חלומות חורף (1973)
סיביל (1976)
הסוף (1978)
הארי ובנו (1984)
נשים - בשביל אמריקה, בשביל העולם (1986)
ביבר הזכוכית (1987)
מר וגברת ברידג' (1990)
עידן התמימות (1993)
פילדלפיה (1993)
Lucky Them‏ (2013)
ג'ואן וודוורד ופול ניומן על סט הסרט "סוג חדש של אהבה", 1963
טרצו

טֵרַצוֹ, או בכינויו הנפוץ: בָּלָטָה (בעברית: אֲרִיחַ רִצְפָּה; מַרְצֵפָה), הוא שם לאריחי ריצוף משוייפים העשויים מבטון לבן וחצץ (אגרגט) ולעיתים גם פיגמנטים שונים. בנוסף למרצפות, ניתן ליצור בטכנולוגיית הטרצו משטחים גדולים, מדרגות, ועוד. אריחים שבהם האגרגטים (חלק החצץ) הם זעירים מכונים אריחי שומשום.
מקור השם הוא העיירה Terrazzo באיטליה, שם כנראה, החלו לערבב אגרגטים במלט לרצפה בדוגמאות שונות וללטש, את הרצפה עד לקבלת מראה מבריק ומגוון.
טרצו בעיר הרומית העתיקה הרקולנאום
תהליך ייצור הטרצו כולל יציקת תערובת בטון לבן וחצץ על אריח בסיס אשר עשוי בדרך כלל מיציקת בטון. לאחר ההתקשות עובר האריח לשיוף חלקו העליון ובכך לחשיפת מרקם אבני החצץ. השימוש באבנים מיועד לחזק את המרצפת ולהקנות לה את המראה הייחודי שלה.
יישומו של הטרצו בישראל הוא על מצע חול נקי ושכבת טיט הדרושה לפילוס (יישור באמצעות פלס) האריח.
יתרונותיו של הטרצו הוא מחירו הנמוך (בהשוואה לאריחי שיש, אבן ואריחי ריצוף טבעי אחר וגם מאריחי קרמיקה שייצורם כרוך בשרפה) ועמידותם הגבוהה לשבר (כתוצאה מעומס פיזי) וכן גם האפשרות לחדש ולהבריק אותו שנים אחרי שהוא כבר משמש כריצוף בבניין באמצעות מכונות ליטוש ("פוליש").
לטרצו אין חסרונות משמעותיים, למעט אולי המשקל שלו, אלא שהתקנים דורשים מאריחי הטרצו לעבור בדיקת בעומס ממוצע של 300 ק"ג, מה שמגביל את היכולת לייצר אריחים במידות גדולות, שיעמדו בדרישות התקן. עיצוב ריצוף מודרני המעדיף שימוש באריחים במידות גדולות, דחקו את אריחי הטראצו מהשוק, לטובת אריחים קרמיים שאינם חייבים בבדיקת שבר.
בשנת 1946 נפתח מפעל גדול במפרץ חיפה ללוחות טרצו ששימשו כשיש למטבחים תחת השם המסחרי "גלומיט".
הטרצו היה לריצוף הפנים הנפוץ ביותר בישראל החל משנות העשרים ועד לראשית שנות התשעים של המאה העשרים. עד לשנות השבעים היה נפוץ מאוד הריצוף בטרצו מרובע במידה של 20 סנטימטר שבו כמות חצץ נמוכה יחסית ובטון לבן לא מגוון בעל תצורה כללית אופיינית. לאחר מכן גדל מגוון הדגמים שבחלקם אגרגטים ייחודיים ובטון מגוון. כמו כן גדל השימוש במידה של 30 סנטימטר. בשנות התשעים פחת מאוד השימוש בטרצו, בין השאר בעקבות ירידת המחיר ועליית האיכות של אריחי הקרמיקה, ובייחוד הסוג הנקרא גרניט פורצלן.
בתרבות

עד שנות ה-90, היה מקובל המושג "לשים את הכסף מתחת לבלטות", שמשמעו להחביא את הכסף בבית. המקור למושג הוא שאריחים משוחררים שניתן להרים נחשבו מקום מחבוא מעולה לשטרות.
להקת כוורת, בשירם הפרודי הבלדה על ארי ודרצ'י, מתארת זוג בנאים שגרים מתחת לרצפה ומזיזים את הבלטה על מנת לצאת.
ראו גם

אריח קרמיקה
אריח פורצלן
הערות שוליים

↑  הן הישראלים והן האירופים
↑  ראה "הארץ" 16 באפריל 1946
↑  אושי שהם-קראוס, למה הפסקנו לשים כסף מתחת לבלטות?, באתר ynet, 23 בספטמבר 2011
↑  לירן סהר, מצאה אוצר: אישה גילתה שבעלה הסתיר ממנה מיליון שקל מתחת לבלטות, באתר ביזפורטל, 21 ביולי 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007529780905171  GND: 4604098-5  LCCN: sh85134094  NDL: 00572890
טלרפואה

טלרפואה הוא שימוש בטכנולוגיית מידע וטלקומוניקציה על מנת לתת שירות רפואי מרחוק. באמצעות שימוש באמצעים אלה ניתן לשפר את הגישה לשירותים רפואיים באזורים מרוחקים ובשעות לא שגרתיות.
היסטוריה והגדרות

תחום הטלרפואה התפתח במאה ה-20 בזכות אמצעי התקשורת וטכנולוגיות המידע המודרניות. טכנולוגיות אלה מאפשרות תקשורת בין המטופל לבין הצוות הרפואי בזמן אמת (סינכרוני), או באופן דחוי (אסינכרוני), למשל בפענוח בדיקות הדמיה רפואית.
ההגדרה של "טלרפואה" שנויה במחלוקת. כמה מההגדרות (כגון ההגדרה של ארגון הבריאות העולמי) כוללות את כל היבטי הבריאות, כולל טיפול מניעתי. האגודה האמריקאית לטלרפואה משתמשת במונחים טלרפואה (telemedicine) ו-telehealth בערבוביה, למרות האבחנה כי המושג telehealth משמש באופן נרחב יותר לתיאור התערבות בריאותית בה לא מעורבת פעילות קלינית טיפולית.