stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אצטדיון לואיסון

| --- | --- |

האצטדיון ערב הריסתו
 מידע כללי
 סוג:  אצטדיון, פארק 
 על שם:  אדולף לויסון 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1915
 תאריך פתיחה רשמי:  1915 
 תאריך פירוק:  1973 
 קואורדינטות:  40°49′09″N 73°57′04″W﻿ / ﻿40.8191°N 73.9512°W﻿ / 40.8191; -73.9512
 he
 
אצטדיון לואיסון (באנגלית: Lewisohn Stadium או CCNY Stadium) היה אצטדיון ששימש גם כאמפיתיאטרון להופעות מוזיקה בניו יורק. האצטדיון מוקם בשטח ה"סיטי קולג'" (CCNY) בין שדרת אמסטרדם ושדרת קונבנט, בין הרחובות 136 ו-138 בצפון מנהטן. הוא נחנך ב-1915, על שמו של התורם אדולף לואיסון, ונהרס ב-1973, על מנת לפנות מקום לקמפוס אקדמי.
האצטדיון נבנה בסגנון נאו-קלאסי, כאשר מבנה היציעים הוקף בעמודים בסגנון דורי.
האצטדיון, בתפוסה של כ-25,000 מושבים, היה, בנוסף לשימושו כמרכז תחרויות ספורט של האוניברסיטה גם מרכז תרבות קיצי. התקיימו בו למשל הופעות של המטרופוליטן אופרה והתזמורת הפילהרמונית של ניו יורק תחת כיפת השמיים, עם מנצחים וסולנים כיוג'ין אורמנדי וג'ורג' גרשווין, יאשה חפץ ויהודי מנוחין כמו גם מופעי מוזיקה פופולרית מאת אמנים כפיט סיגר, וודי גאת'רי, הארי בלפונטה ואחרים.
נבחרת נמיביה בכדורגל

נבחרת נמיביה בכדורגל, הידועה בכינוייה "הלוחמים האמיצים", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של נמיביה.
הדירוג הנוכחי של נבחרת נמיביה ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-105 בעולם, נכון ל-19 בספטמבר 2024; הניקוד הוא 1,201.30 – ירידה של 7 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 68 נמדד לראשונה בנובמבר 1998, והדירוג הנמוך ביותר 167 נמדד לראשונה ביולי 2006.
כל גביעי העולם

1930 עד 1990 - לא נכנסה. הייתה חלק מדרום אפריקה
1994 עד 2022 - לא העפילה
כל גביעי אפריקה

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
1957 עד 1990: הייתה חלק מדרום אפריקה
סנגל 1992: לא נרשמה
תוניסיה 1994: לא נרשמה
דרום אפריקה 1996: לא העפילה
| בורקינה פאסו 1998 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 7 | 11 |
גאנה ניגריה 2000: לא העפילה
מאלי 2002: לא העפילה
תוניסיה 2004: לא העפילה
מצרים 2006: לא העפילה
| גאנה 2008 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 7 |
אנגולה 2010: לא העפילה
גבון גינאה המשוונית 2012: לא העפילה
דרום אפריקה 2013: לא העפילה
גינאה המשוונית 2015: לא העפילה
גבון 2017: לא העפילה
| מצרים 2019 | סיבוב ראשון | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 6 |
קמרון 2021: לא העפילה
| חוף השנהב 2023 | שמינית גמר | 4 | 1 | 1 | 2 | 1 | 7 |
מרוקו 2025: לא העפילה
| סה"כ | 4/35 | 13 | 1 | 3 | 9 | 11 | 31 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
ג'יימס קרונין

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1931 שיקגו, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באוגוסט 2016 (בגיל 84) סיינט פול, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית  אוניברסיטת שיקגו  תיכון היילנד פארק 
 מנחה לדוקטורט:  סמואל קינג אליסון 
 מוסדות:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת יוטה  קולז' דה פראנס  אוניברסיטת פרינסטון 
 פרסים והוקרה:  פרס נובל לפיזיקה (1980)  חבר זר של החברה המלכותית (2007)  פרס ארנסט לורנס (1976)  המדליה הלאומית למדעים (1999)  מדליית ג'ון פרייס ות'ריל (1976)  מלגת גוגנהיים  עמית החברה הפיזיקלית האמריקאית 
 תרומות עיקריות
 גילוי ההפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים
 
ג'יימס וואטסון קרונין (באנגלית: James Watson Cronin‏; 29 בספטמבר 1931 – 25 באוגוסט 2016) היה פיזיקאי אמריקאי, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1980.
ביוגרפיה

קרונין נולד בשיקגו, באילינוי שבארצות הברית. אביו, ג'יימס פארלי קרונין, היה סטודנט באוניברסיטת שיקגו. לאחר שקיבל האב את הדוקטורט שלו, עברה המשפחה לאלבמה, ובשנת 1939 עברה לדאלאס שבטקסס, שם קיבל האב את הפרופסורה שלו מטעם האוניברסיטה המתודיסטית הדרומית (Southern Methodist University). לאחר לימודיו התיכוניים, נשאר קרונין בדאלאס, ולמד גם הוא באוניברסיטה המתודיסטית הדרומית, וקיבל מטעמה תואר ראשון בפיזיקה ובמתמטיקה ב-1951.
לאחר מכן חזר קרונין לאילינוי כדי ללמוד באוניברסיטת שיקגו, שם למד אצל זוכי פרס נובל רבים, כמו אנריקו פרמי, מריה גופרט-מאייר ומארי גל-מאן.
לאחר קבלת הדוקטורט שלו, בשנת 1955, הצטרף קרונין לקבוצתם של רודני קול ואורסטה פיצ'יוני במעבדה הלאומית של ברוקהייבן. בתקופה זו הכיר את ואל פיץ', אשר הביאו ב-1958 לאוניברסיטת פרינסטון. בשנת 1980 זכו השניים בפרס נובל לפיזיקה, על גילוי ההפרה של עקרונות סימטריה בסיסיים בהתפרקות של מזוני K נייטרליים משנת 1964. גילוי זה תרם לתאוריה של המפץ הגדול.
קרונין היה נשוי לאנט מרטין עד למותה ב-2005. מנישואים אלה נולדו לו שתי בנות ובן. בשנת 2006 נישא לקרול צ'מפלין, לה היה נשוי עד למותו בסיינט פול שבמינסוטה, בגיל 85.
נתיבי אוויר קאריביים

נתיבי אוויר קאריביים (באנגלית: Caribbean Airlines Limited או בקיצור Caribbean Airlines, קאריביין איירלינס) היא חברת הדגל של טרינידד וטובגו שאף בבעלותה. חברת התעופה היא גם חברת הדגל של ג'מייקה וגיאנה. קריביין איירליינס מפעילה טיסות לאיים הקריביים, צפון אמריקה ודרום אמריקה מטרינידד. כיום החברה מעסיקה יותר מ-1,700 עובדים והיא חברת התעופה הגדולה ביותר בקריביים.
היסטוריה

קריביין איירליינס הוקמה ב-27 בספטמבר 2006, והחלה את פעילותה ב-1 בינואר 2007. החברה החלה לפעול עם צי של שישה מטוסי בואינג 737–800 ואיירבוס A340-313 אחד.
במרץ 2008, חברת התעופה החלה לטוס באופן ישיר ויומי לנמל התעופה הבינלאומי סימון בוליבר בקראקס שבוונצואלה. במאי 2008 רכשה קריביאן איירליינס מטוס בואינג 737–800 שביעי. חברת התעופה הוסיפה קו חדש לארצות הברית ב-22 במאי.
יעדים

החברה טסה ליעדים רבים באמריקה ובקריביים, ובהם:
נמל התעופה הבין-לאומי אורלנדו – פלורידה, ארצות הברית
נמל התעופה הבין-לאומי מיאמי, פלורידה, ארצות הברית
נמל התעופה הבין-יבשתי ג'ורג' בוש – טקסס, ארצות הברית
נמל התעופה הבין-לאומי ג'ון פ' קנדי, ניו יורק, ארצות הברית
נמל התעופה הבין-לאומי טורונטו-פירסון, קנדה
נמל התעופה הבין-לאומי חוסה מארטי, קובה
נמל התעופה הבין-לאומי נורמן מנלי, ג'מייקה
נמל התעופה הבין-לאומי סנגסטר, ג'מייקה
נמל התעופה הנסיכה יוליאנה, סנט מארטן
הערות שוליים

↑  Sweney, Mark (29 בדצמבר 2006). "Will Caribbean Airlines fly?". The Guardian (באנגלית). ISSN 0261-3077. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Caribbean Airlines on course to break even" (הקישור אינו פעיל, November 2016), Trinidad Guardian.
שיקגו בלוז

פסטיבל הבלוז של שיקגו
הבלוז של שיקגו (או שיקגו בלוז, נקרא גם לעיתים "בלוז אורבני") הוא תת-סוגה של מוזיקת הבלוז שהתפח בשיקגו בשנות ה-30 וה-40. הבלוז של שיקגו, כמו הדלתא בלוז ממנו התפתח מבוסס על בלוז 12 תיבות בגיטרה ומפוחית, אלא שכלי נגינה אלה זוכים להגברה חשמלית ונוספים אליהם בדרך כלל פסנתר ותופים ולעיתים גם סקסופון, טרומבון וחצוצרה. צורת הנגינה קשוחה ותחרותית, יחד עם פתיחות לביטוי אינדיבידואלי של הנגנים עליהם לשמור על מעמדם במהלך הנגינה באמצעות וירטואוזיות והחצנה של הכישרון. התמלילים ברובם בוטים, ציניים ומרירים יותר מהטקסטים ההומוריסטיים והדו-משמעיים של הדלתא בלוז.
הסגנון התפתח עקב ההגירה הגדולה של אפרו-אמריקאים מדרום ארצות הברית לאורך נהר המיסיסיפי צפונה לערי התעשייה ובראשן שיקגו. למעצבי הצליל נחשבים וילי דיקסון, מאדי ווטרס והאולין' וולף. המוזיקה נוגנה במועדונים בפרברים הדרומיים של העיר וזכתה להפצה על ידי חברות תקליטים כ"צ'ס רקורדס", "קוברה", "ויי-ג'יי" ו"אליגטור". בשנות החמישים הגיעה המזיקה לאירופה והשפיעה על אמנים, בעיקר מבריטניה. בארצות הברית השפיע הסגנון על יצירת הרוק אנד רול באמצעות צ'אק ברי ובו דידלי.
תור הזהב של הבלוז של שיקגו החל ב-1947 ונמשך עד אמצע שנות ה-50 בלטו בו האמנים וילי דיקסון, מאדי ווטרס, האולין' וולף, ממפיס סלים, סאני בוי ויליאמסון, ליטל וולטר, אלמור ג'יימס, ג'ון לי הוקר, בילי בוי ארנולד, ג'ימי ריד ואחרים.
הבלוז של שיקגו השפיע במיוחד על הבלוז והרוק בבריטניה, החל מהופעתו של מאדי ווטרס במועדון מרקי ב-1958. בהנהגתם של אלכסיס קורנר וג'ון מאייל נוסדו להקות היארדבירדס, האבנים המתגלגלות, קרים, לד זפלין ורבות אחרות ששורשיהן בבלוז של שיקגו
הערות שוליים

↑  Blues History
אסתר זיידן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 במרץ 1908 רפובליקת פולין 
 פטירה:  3 ביוני 2014  (בגיל 106) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וילנה  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מנחה לדוקטורט:  יז'י ניימן 
 מוסדות:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן (1955)  אוניברסיטת מדינת ניו יורק בבאפלו  אוניברסיטת שיקגו  אמריקן יוניברסיטי 
 פרסים והוקרה:  עמיתת המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1968) 
 
אסתר זיידן (9 במרץ 1908 – 3 ביוני 2014) הייתה סטטיסטיקאית ישראלית, הידועה בעיקר בזכות תרומתה לענף של תכנון ניסויים וניסויים קומבינטוריים. בין השנים 1983 ל-1985 כיהנה כנשיאת האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה ובכך הייתה לאשה הראשונה שנבחרה לתפקיד זה.
ביוגרפיה

אסתר זיידן נולדה במערב גליציה, ולמדה בבית הספר התיכון הציוני בקרקוב. בניגוד לדעתו של אביה החליטה ללמוד מתמטיקה. תחילה למדה באוניברסיטת קרקוב, ולאחר שנה עברה ללמוד באוניברסיטה בווילנה, שם התגורר אחיה. היא למדה מתמטיקה עיונית, פיזיקה ולוגיקה. במהלך הלימודים התפרנסה מהוראת מתמטיקה ועברית, ובשנת הלימודים האחרונה זכתה במלגת הצטיינות. לאחר שקיבלה תואר מגיסטר בפילוסופיה, הוזמנה לשנה כעמית מחקר באוניברסיטת ורשה, שם למדה, בין היתר, אצל אלפרד טרסקי. לאחר מכן עבדה כמורה.
ב-1935 עלתה לארץ ישראל. עבדה במשך מספר שנים כמורה בתיכון. במקביל המשיכה בלימודי מתמטיקה מתקדמים באוניברסיטה העברית, אם כי התעניינותה במתמטיקה דעכה. הייתה חברה בהגנה ובמלחמת העולם השנייה עבדה בצלב האדום.
לאחר סיום המלחמה עבדה בלשכת הסקרים של ממשלת המנדט הבריטי ותוך כדי כך החלה ללמוד סטטיסטיקה אצל אריה דבורצקי. ב-1947, בהמלצתו של טרסקי קיבלה מלגה ללימודים מתקדמים בסטטיסטיקה באוניברסיטת ברקלי בקליפורניה. מחקרה שם עסק בתאוריה של תכנון ניסויים, תחת הדרכתו של יז'י ניימן. תואר הדוקטור הוענק לה ב-1949.
לאחר מכן במשך כעשר שנים, כיהנה זיידן במספר משרות הוראה באוניברסיטת באפלו, אוניברסיטת שיקגו, אמריקן יוניברסיטי בוושינגטון די. סי., אוניברסיטת נורת'ווסטרן, והמכון ההודי לסטטיסטיקה בכלכותה. ב-1960 קיבלה משרה קבועה באוניברסיטת מישיגן, עד לפרישתה ב-1978, כאשר הייתה בת 70, אז חזרה לישראל, והתמנתה לפרופסור באוניברסיטה העברית, שם המשיכה לעסוק במחקר ובהוראה עוד שנים רבות.
זיידן נבחרה כחברה במכון הבינלאומי לסטטיסטיקה ולעמיתה במכון לסטטיסטיקה מתמטית. היא הייתה האשה הראשונה שנבחרה כנשיאת האיגוד הישראלי לסטטיסטיקה וכיהנה בתפקיד זה בין 1983 ל-1985.
מרכז הסחר העולמי 7

| --- | --- |

המבנה החדש של מרכז הסחר העולמי 7 שנחנך ב-2006
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  Silverstein Properties 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2006
 תאריך פתיחה רשמי:  23 במאי 2006 
 חומרי בנייה:  בטון, פלדה, זכוכית 
 אדריכל:  דייוויד צ'יילדס, סקידמור, אווינגס ומריל 
 מידות
 גובה:  225 מ' 
 קומות:  52
 קואורדינטות:  40°42′48″N 74°00′43″W﻿ / ﻿40.7133°N 74.012°W﻿ / 40.7133; -74.012
 אתר רשמי
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימרכז הסחר העולמי 7(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזימרכז הסחר העולמי 7(למפת מנהטן רגילה) מרכז הסחר העולמי 7(למפת מנהטן מוגדלת) מרכז הסחר העולמי 7 he
 
מרכז הסחר העולמי 7 (באנגלית: 7 World Trade Center;‏ בראשי תיבות: 7 WTC או WTC-7) הוא שמם של שני בניינים, שהתקיימו באותו מקום באתר מרכז הסחר העולמי במנהטן תחתית שבניו יורק.
המבנה המקורי היה חלק ממרכז הסחר העולמי המקורי. בנייתו הושלמה בשנת 1987, והוא קרס בפיגועי 11 בספטמבר 2001 בשל שרפה שפרצה בו, ופגיעה ביסודותיו, בעת התמוטטות מגדלי התאומים הסמוכים. היה זה, לדעת הסוכנות הפדרלית שחקרה את קריסת המבנה, גורד השחקים הראשון בהיסטוריה שקרס בגלל אש.
היסטוריה

המבנה המקורי היה בן 47 קומות, מחופה גרניט אדומה, והשוכר העיקרי בו הייתה חברת האחים סלומון (אנ') שחתמה על חוזה שכירות ארוך טווח בשנת 1988. המבנה החדש, שבנייתו החלה ב-2002 והושלמה ב-2006 הוא בן 52 קומות ומתנשא לגובה 186 מטרים (המבנה ה-28 בגובהו בניו יורק) ותופס שטח קרקע קטן במעט מזה של המבנה המקורי.
המבנה הנוכחי נפתח במאי 2006. שני המבנים נבנו והושכרו בידי איל הנדל"ן היהודי-אמריקאי לארי סילברסטיין שהחזיק בחכירה של הקרקע מידי רשות הנמלים של ניו יורק וניו ג'רזי.
ב-2007 בתום הליך משפטי ארוך בין סילברסטיין לחברת הביטוח שביטחה את המבנה, זכה סילברסטיין בפיצוי בסך 4.55 מיליארד דולר, לעומת אומדן שווי מיולי 2001 שעמד על 3.55 מיליארד, וסכום התביעה המקורי של סילברסטיין שעמד על 7.1 מיליארד, והתבסס על הטענה שיש לחשב את פגיעת כל אחד מהמטוסים בבנייני התאומים כ"מאורע" נפרד לפי הגדרתו בפוליסת הביטוח.
גלריה

מרכז הסחר העולמי המקורי, ביחד עם מגדל 7 (המגדל החום הבולט מאחורי מגדלי התאומים)
הבניין המקורי, אוגוסט 1992
צילום אווירי של חורבות מגדל 7 לצד חורבות מגדלי התאומים (מסומנות 1,2)
אייל דותן

| --- | --- |

דותן בדצמבר 2012
 לידה:  19 באוקטובר 1968 (בן 55) רמת גן, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב, תיכון בליך 
 שפות היצירה:  עברית 
 
אייל דותן (נולד ב-19 באוקטובר 1968) הוא סופר ישראלי וחוקר תרבות.
ביוגרפיה

אייל דותן נולד וגדל ברמת גן, למד בתיכון בליך, שירת במודיעין. מ-1987, חי ומתגורר בתל אביב. 
עשה את חוק לימודיו לתואר הראשון והשני באוניברסיטת תל אביב, תואר ראשון בפילוסופיה ובספרות, ותואר שני בספרות, על הפואטיקה של ההימור, בהצטיינות יתרה. סיים דוקטורט באוניברסיטת תל אביב (2001). התזה עסקה בפנומנולוגיה של צירופי מקרים.
מרצה בכיר בחוג לספרות ובתוכנית הבינתחומית לאמנויות באוניברסיטת תל אביב, מלמד קורסים וסמינרים בספרות השוואתית ובמחשבה בת זמננו. לימד באוניברסיטה העברית בירושלים, במרכז הבינתחומי הרצליה והרצה במסגרות שונות.
דותן עבד כעורך לשוני ב"הארץ" שנים רבות. שימש כבעל טור פוליטי וכעיתונאי תרבות בעיתון "העיר". כתב ביקורת סיפורת ועיון במוסף "תרבות וספרות" ובמוסף "ספרים" של 'הארץ'. חבר מערכת כתב-העת "תיאוריה וביקורת". מאמרים אקדמיים פרי עטו התפרסמו בבימות שונות בארץ ובעולם[דרושה הבהרה].
ב-2013 זכה בפרס "עם הספר" לתרגום ספרו "עצם" לאנגלית. דותן הוא אספן פסלי ויניל יפאניים (Kaiju), בעל אוסף מהגדולים בחלק זה של העולם. דותן הוא שחקן חובב והופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה ובסרטים.
ב-2017 התפרסם הרומן השני שלו, "ביחד ולבד" בהוצאת ידיעות אחרונות.
דותן נשוי ואב לשלושה.
מחקריו

דותן חוקר סוגיות העולות מתוך המחשבה הקונטיננטלית בת-זמננו. הוא מתמקד בעיקר ביחס המורכב המתקיים בין אינדיבידואל, אירוע ופרשנות. תזת הדוקטורט שלו טענה כי אירועים מקריים הם אירוע מכונן של סובייקטיביות וכי המרקסיזם והפסיכואנליזה, גם בצורתם המשוכללת ביותר, לא מסוגלים להמשיג את האירוע המקרי בצורה אדקווטית וכי עלינו לחפש שפה אחרת לשם תיאורם, שאותה אפשר לחלץ רק מהספרות. מתום הדוקטורט המשיך דותן לחקור את שדות המחשבה על אודות הסובייקט והאירוע בעזרת הוגים נוספים (דלז וגואטרי, מישל פוקו, בודריאר, ליוטאר, 
הרדט ונגרי), המציעים גרסאות המייתרות או עוקפות את הסובייקט ומציבות במקומו יישים חדשים, אלסטיים ומורכבים יותר. הוא כתב מאמרים על סוגים נוספים של אירועים כגון אימה, מחאה, טרור, צחוק, היעשות ועל אפשרויות חדשות של הבנתם.
ספריו

עצם (תל אביב : ידיעות אחרונות : ספרי חמד, 2012), עריכה - נוית בראל
ביחד ולבד (תל אביב: ידיעות אחרונות: ספרי חמד, 2017), עריכה - נוית בראל
מקריות (תל אביב: רסלינג, 2023).
ג'ק ולש

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1935 פיבודי, ארצות הברית 
 פטירה:  1 במרץ 2020 (בגיל 84) מנהטן, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  בוסטון 
 השכלה:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין  אוניברסיטת מסצ'וסטס אמהרסט  Salem High School 
 מעסיק:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, בית הספר  לניהול MIT סלואן 
 מפלגה:  המפלגה הרפובליקנית 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 בן או בת זוג:  סוזי וולץ' (2004–?) 
 www.welchway.com
 
ג'ון פרנסיס "ג'ק" ולש ג'וניור (באנגלית: Jack Welch;‏ 19 בנובמבר 1935 – 1 במרץ 2020) היה מהנדס כימיה ואיש עסקים אמריקאי, מנכ"ל ויו"ר ג'נרל אלקטריק בשנים 1981–2001. ב-2006 הוערך הונו ב-720 מיליון דולר.
ראשית החיים והקריירה המוקדמת

ולש נולד בסיילם מסצ'וסטס. למד באוניברסיטת אמהרסט מסצ'וסטס  וסיים BSc בהנדסה כימית ב-1957. בהיותו סטודנט באמהרסט היה חבר באחוות פי סיגמא קאפא. לאחר מכן סיים MSc ודוקטורט באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין ב-1960.
עם סיום לימודיו, ב-1960, החל ולש לעבוד בג'נרל אלקטריק כמהנדס כימיה זוטר בשכר של 10,500 דולר לשנה. בתפקידו זה כמעט פוטר כשגרם לפיצוץ הגג של המפעל. ולש לא היה מרוצה מהעלאת השכר בסך 1,000 דולר שהוצעה לו לאחר שנתו הראשונה, כמו גם מהבירוקרטיה הנוקשה שאפיינה את ג'נרל אלקטריק, ותכנן לעזוב את משרתו לטובת חברה בתחום המינרלים והכימיה בסקוקי שבאילינוי. רובן גוטוף, מנהל צעיר שמוקם שתי דרגות מעל ולש, החליט שוולש הוא נכס יקר מכדי שג'נרל אלקטריק תוכל לאבד. גוטוף לקח את ולש ואת רעייתו הראשונה קרולין לארוחת ערב ובמשך ארבע שעות ניסה לשכנע את ולש להישאר, תוך שהוא נשבע לו שישנה את הבירוקרטיה על מנת ליצור סביבת עבודה של חברה קטנה.
ולש נשאר בג'נרל אלקטריק וב-1972 התמנה לסגן נשיא. הוא המשיך לטפס במעלה ההיררכיה הארגונית וב-1977 התמנה לסגן נשיא בכיר ו-שנתיים לאחר מכן מונה לסגן יושב ראש החברה. ב-1981 מונה ליו"ר ומנכ"ל הצעיר בתולדות ג'נרל אלקטריק כשהוא יורש את רג'ינלד ה. ג'ונס.
מנכ"ל ויו"ר ג'נרל אלקטריק

כבר ב-1982 פירק ולש את רוב מה שהרכיב ג'ונס. לאורך כל שנות ה-80 פעל ולש לייעל את ג'נרל אלקטריק. ב-1981 נשא בניו יורק נאום שנקרא "גידול מהיר במשק שמאט לצמוח". הנאום נודע בדרך כלל כהצהרה המכוננת שהחלה את האובססיה ליצירת ערך לבעלי המניות. שנים לאחר מכן, בריאיון ל־Financial Times על רקע המשבר הכלכלי שפרץ בסוף העשור הראשון של המאה ה-21 אמר ולש:
"על פניו, ערך לבעלי המניות הוא הרעיון המטומטם בעולם. ערך לבעלי מניות מהווה תוצאה, לא אסטרטגיה. ציבור הבוחרים שלך הם העובדים שלך, הלקוחות שלך והמוצרים שלך".
ולש דחף בהתמדה את המנהלים שתחתיו להמשיך ולשפר את הפרודוקטיביות שלהם. הוא פעל לבער חוסר יעילות באמצעות גיזום המלאי וניטרול הבירוקרטיה שכמעט גרמה לו לעזוב את החברה בעבר. הוא סגר מפעלים, קיצץ במשכורות וחתך פסי ייצור מיושנים.
הגישה של ולש הייתה שעל חברה להיות מדורגת ראשונה או שנייה בתעשייה מסוימת, או לזנוח כליל את העיסוק בה. אסטרטגיה זו אומצה מאוחר יותר על ידי מנכ"לים אחרים בתאגידים אמריקאים.
בכל שנה נהג ולש לפטר 10% מהמנהלים שעבדו עבורו. הוא נודע כמאופיין בגילוי לב אכזרי בפגישותיו עם בכירי החברה. הוא דחף את המנהלים תחתיו לביצועים וגמל ל-20% העליונים מהם בבונוסים ואופציות. הוא שינה את תוכנית התגמולים של ג'נרל אלקטריק והביא אותה ממצב בו רק מנהלים בכירים זכו לאופציות למצב שבו כמעט שליש מהעובדים נהנו מהן.
במהלך שנות ה-80 המוקדמות הוא זכה לכינוי "נייטרון ג'ק" (בהתייחסות לפצצת נייטרון) בשל נטייתו לסלק עובדים תוך השארת הבניינים שלמים. בביוגרפיה שלו, Jack: Straight From The Gut ציין ולש כי בסוף 1980 העסיקה ג'נרל אלקטריק 411,000 עובדים ובסוף 1985 העסיקה 299,000. מתוך 112,000 העובדים שיצאו מרשימת מקבלי המשכורת, כ-30% הועסקו בתחומים שג'נרל אלקטריק מכרה והיתר בתחומים בהם המשיכה לעסוק. התמורה לכך הייתה עלייה משמעותית של החברה בשוק ההון. עם זאת, ולש חיסל מחקר בסיסי וסגר או מכר עסקים שהפגינו ביצועים נמוכים. צעדים אלו ואחרים מיקמו את המחקר הבסיסי בתחתית רשימת הנושאים מבחינת תשומת הלב והקשב שהוקדשו להם.
ב-1986 ג'נרל אלקטריק רכשה את RCA. מטה RCA מוקם במרכז רוקפלר שבמנהטן וזמן קצר לאחר הרכישה ולש לקח לו משרד בבניין. הרכישה הביאה למכירת נכסיה של RCA לחברות אחרות כשבסופו של דבר ג'נרל אלקטריק שמרה על NBC בפורטפוליו שלה. בשנות ה-90 העביר ולש את ליבת עסקי החברה מייצור לשירותים פיננסיים באמצעות מספר רכישות. בסך הכל רכשה ג'נרל אלקטריק מאות חברות בתקופתו של ולש כמנכ"ל.
בסוף 1995 אימץ ולש את תוכנית האיכות שש סיגמא של מוטורולה. ב-1980, השנה שלפני כניסת ולש לתפקידו כמנכ"ל, רשמה ג'נרל אלקטריק פדיון של בערך 26.8 מיליארד דולר. בשנת 2000, שנה לפני עזיבתו את החברה, הפדיון צמח לכמעט 130 מיליארד.
בסמוך לפרישתו מן החברה הגיעה משכורתו של ולש לארבעה מיליון דולר בחודש. תנאי הפרישה השנויים במחלוקת שלו הסתכמו בעלות של שמונה מיליון דולר בשנה, כולל דירת יוקרה בשווי 80,000$ לחודש במגדל טראמפ, גישה למטוס הבואינג 737 של החברה שעלותו החודשית 300,000$, מזון ויין בחינם, כרטיסי VIP למטרופוליטן אופרה, למשחקי הניו יורק ניקס והבוסטון רד סוקס ולטורניר וימבלדון ואליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס, משרד ושירותי מזכירות בבניין ג'נרל אלקטריק ולימוזינה עם נהג.
ב-1999 ולש הוכתר ל"מנהל המאה" על ידי כתב העת Fortune.
ולש נבחר בשנת 2005 על ידי ה"Financial Times" כ"הגורו המושלם מספר 3" (במקום הראשון דורג פיטר דרוקר ובשני ביל גייטס).
ביקורת

מבקריו של ולש טוענים, שהלחץ שהוא מפעיל גורם לעובדים "לעגל פינות", מה שתרם להרשעתה בבית המשפט בגין הונאת מחלקת ההגנה של ארצות הברית ב-1990 ולהרשעה נוספת ב-1992 באשמת פרקטיקות מושחתות במכירת מנועי סילון לישראל. על רקע זה נבחנת גם רכישת קידר-פיבודי בראשית שנות ה-90 שיצרה רווחים מזויפים.
במהלך השנים נמתחה על ולש ביקורת ביחס למה שנראה כחוסר חמלה כלפי מעמד הפועלים ומעמד הביניים. הרכישות הרבות מאוד שביצע, כמו גם סגירת יחידות עסקיות ומפעלים לא רווחיים של ג'נרל אלקטריק, הוכיחו שהטכניקה שלו, לפיה יש לשמור אך ורק חטיבות עסקיות בהן החברה מצטיינת, יכולה למקסם את ההחזרה על ההשקעה לטווח הקצר. בתקופה זו, אלפי עובדים איבדו את מטה לחמם.
ולש הצהיר בפומבי כי הוא לא מודאג מהפער בין משכורותיהם של המנכ"לים בדרגות ההשתכרות העליונות, לבין הכנסתו של העובד הממוצע. בתגובה לסערה הציבורית על שכר הבכירים המופרז (כולל מצנח זהב, אופציות בקדייטינג וחבילות פרישה ראוותניות ומוגזמות) ציין ולש כי תגמול מנכ"לים צריך להמשיך להיות מוכתב על ידי השוק החופשי ללא התערבות הממשלה או גופים חיצוניים אחרים. בנוסף, ולש היה מתנגד קולני של חוק סרבנס-אוקסלי.
חייו האישיים

לוולש ארבעה ילדים מאשתו הראשונה, קרולין. הם התגרשו בצורה ידידותית באפריל 1987 לאחר 28 שנות נישואים. אשתו השנייה, ג'יין ביזלי, הייתה עורכת דין בתחום המיזוגים ורכישות בעברה. הם נישאו באפריל 1989 והתגרשו ב-2003. ההערכות הן כי ביזלי קיבלה מוולש סכום של כ-180 מיליון דולר כתוצאה מגירושיהם.
אשתו השלישית של ולש היא סוזי ווטלאופר, אשר כתבה איתו את הספר להוביל ולנצח בשם סוזי ולש. ווטלאופר כיהנה תקופה קצרה כעורכת ה-Harvard Business Review לפני שאולצה לפרוש מהתפקיד בראשית 2002 לאחר שהודתה שהייתה מעורבת ברומן עם ולש בעת שעבדה על ריאיון איתו שאמור היה להתפרסם בכתב העת.
במאי 1995 עבר ולש ניתוח מעקפים. הוא חזר לפעילות מלאה בספטמבר אותה שנה ואימץ אורח חיים שכלל משחקי גולף. עם זאת, בעיות גב אילצו אותו להפסיק לשחק ובאופן שהפתיע אותו, המשחק לא חסר לו. את הזמן שהקדיש בעבר לגולף הוא החל לנצל לצורך ייעוץ לחברות ולקדם תחומי עניין אחרים שלו דוגמת אמנות מודרנית, טיולים בעולם, הוראה וצפייה במשחקי הרד סוקס.
ב-25 בינואר 2006 נתן ולש את שמו ל-Sacred Heart University's College of Business ששינה את שמו ל"קולג' ג'ון פ. ולש לעסקים".
מאז ספטמבר 2006 לימד ולש קבוצה של 30 סטודנטים ל-MBA שנבחרו בקפידה, בבית ספר סלואן למנהל עסקים שב-MIT.
ולש אחז בעמדה ספקנית באשר לקיומה של התחממות עולמית. עם זאת, הוא אמר כי כל עסק חייב לאמץ מוצרים ירוקים ודרכים ירוקות לעשיית עסקים.
ולש תרם סכומים משמעותיים לאוניברסיטת צ'נסלור שבקליבלנד, אוהיו, שם הוקם ביולי 2009 מכון ג'ק ולש לניהול. המכון מציע תוכניות MBA המבוססות על הפילוסופיה של ולש. השיעורים נלמדים הן בקמפוס שבקליבלנד, הן ב-E-learning.
ב-11 במרץ 2010 הופיע ולש בתפקיד עצמו בפרק ה-14 של העונה הרביעית בסיטקום המצליח של NBC, רוק 30.
ביוני 2011 נשאל האם נכון שהוא רפובליקאי וענה, "כן, בהחלט".
ב-5 באוקטובר 2012, בתגובה לפרסום נתונים שהראו ירידה בשיעור האבטלה, על רקע הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2012, צייץ ולש בחשבון הטוויטר שלו: "המספרים טובים מדי - מדובר בנתונים מדהימים (..) האנשים האלה משיקגו יעשו הכל כדי לנצח".
נפטר ב-1 במרץ 2020 מאי-ספיקת כליות.
ספריו

ג'ק - הדברים החשובים באמת, ג'ק וולץ' וג'ון בירן, אוטוביוגרפיה, הוצאת מטר, 2002, תרגום אריה חשביה.
להוביל ולנצח, ג'ק וולץ' וסוזי וולץ', הוצאת מטר 2006.
הערות שוליים

↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2012-11-26
↑  אובמה על נתוני האבטלה: "זו תזכורת שישנם עוד המון מובטלים בארה"ב", באתר כלכליסט, 5 באוקטובר 2012
↑  נדב נוימן, ‏ג'ק וולש: "אי אפשר לנצח בעימות - אז משנים את המספרים", באתר גלובס, 5 באוקטובר 2012
↑  סוכנויות הידיעות, קונספירציה? // ג'ק וולש: ממשל אובמה זייף את נתוני התעסוקה, באתר TheMarker‏, 5 באוקטובר 2012
↑  Marty Steinberg, Jack Welch, former chairman and CEO of GE, dies at 84, CNBC, ‏2 במרץ 2020 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306416505171  PLWABN: 9810609468505606  BIBSYS: 2112840  BNE: XX1459173  BnF: cb14651970p (data)  CANTIC: a10932070  CiNii: DA07165552  GND: 120747820  ISNI: 0000 0001 1064 1475  LCCN: n92031200  LNB: 000140076  MusicBrainz: c4f65af8-6eb3-44a2-9d89-d5d519646ee3  NDL: 00621639  NKC: jn20000701951  NLA: 41172966  NLK: KAC200000236  NSK: 000303904  NTA: 183208765  SUDOC: 059792841  VIAF: 56871118   WorldCat (עם VIAF): 56871118
חורחה בורוצ'גה

חורחה לואיס בורוצ'גה (בספרדית: Jorge Luis Burruchaga; נולד ב-9 באוקטובר 1962) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדות הקשר ההתקפי והחלוץ. ידוע כמי שהשתתף עם נבחרת ארגנטינה בשני משחקי גמר של גביע העולם.