stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קולנוע צרפתי
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה > שנות ה-80

בתקופה זו נוצר גל נוסף של הגל החדש, אשר בניגוד לגל המקורי, היה ממוסחר יותר. בין הסרטים הבולטים שנוצרו בסגנון זה ניתן למנות את "בטי בלו", ו"הכחול הגדול", שבוים על ידי לוק בסון.
היסטוריה > לאחר מלחמת העולם השנייה > שנות ה-90

בשנת 1990 הבמאי לוק בסון ביים את הסרט "ניקיטה", אשר זכה להצלחה מסחרית רבה ולביקורות מעורבות מהמבקרים. בשנים שלאחר מכן הסרט עובד לרימייק ולשתי סדרות טלוויזיה. בהמשך העשור בסון ביים גם את הסרטים "לאון" (1994) ו"האלמנט החמישי" (1997). שני הסרטים הפכו לסרטי פולחן שהשיקו את הקריירות המצליחות של נטלי פורטמן ושל מילה יובוביץ'.
בשנת 1992 הבמאי קלוד סוטה ביים את הסרט "לב בחורף", אשר נחשב ליצירת מופת.
היסטוריה > שנות ה-2000

בשנת 2001, לאחר תקופה קצרה בהוליווד, הבמאי ז'אן-פייר ז'נה חוזר לצרפת ומביים את הסרט "אמלי" בכיכובה של אודרי טוטו. הסרט הפך לסרט בשפה הצרפתית המצליח ביותר בארצות הברית.
בשנת 2008, השחקנית הצרפתייה מריון קוטיאר זכתה בפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר ובפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר על גילום דמותה של הזמרת הצרפתית האגדית אדית פיאף בסרט "אדית פיאף – החיים בוורוד". זו הייתה הפעם הראשונה שביצועי משחק צרפתיים זכו בפרסים אלו. הסרט זכה בשני פרסי אוסקר וארבעה פרסי באפט"א והפך לסרט הצרפתי הכי מצליח בארצות הברית מאז שנת 1980. קוטיאר הייתה האישה הראשונה והאדם השני שזכתה גם בפרס אוסקר וגם בפרס סזאר על אותם הביצועים.
בשנת 2008 הסרט הצרפתי "בין הקירות" זכה בפרס דקל הזהב והיה לסרט הצרפתי השישי אשר זוכה בפרס.
בשנת 2008 הקומדיה "ברוכים הבאים לצפון" משכה קהל של יותר מ-20 מיליון איש, והייתה לסרט הצרפתי הראשון שעשה זאת. הרווח הגולמי של הסרט היה 193 מיליון דולרים בצרפת והיה הסרט הזני הכי רווחי בצרפת אחרי הסרט האמריקאי "טיטניק".
בעשור זה מספר במאים צרפתים יצרו הפקות בינלאומיות, שלעיתים קרובות עסקו בסרטי פעולה. מבין הפקות אלה ניתן למנות את "חטופה", סדרת סרטי "המשלח", ו"בן ערובה".
היסטוריה > שנות ה-2000 > העשור השני של המאה ה-21

בשנים אלו הקולנוע הצרפתי המשיך את מגמת העלייה בזכייה בפרסים בפסטיבל קאן.
בשנת 2011 יצא הסרט המצליח "הארטיסט" בבימויו של מישל הזנוויציוס. הסרט זכה להצלחה רבה וזכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
באותה השנה, יצא הסרט המצליח "מחוברים לחיים", אשר הפך לסרט הנצפה ביותר בצרפת (כולל הסרטים הזרים), כאשר 17.5 מיליון איש ראו את הסרט בעשרה שבועות בלבד. הסרט היה לסרט השני הצרפתי הנצפה ביותר בצרפת והשלישי אם סופרים את הסרטים הזרים.
בשנת 2012, עם 226 מיליון צופים (1.9 מיליארד דולר) בעולם לסרטים צרפתים (582 סרטים שפורסמו ב-84 מדינות), ובהם 82 מיליון צופים בצרפת (700 מיליון דולרים), שנה זו הייתה השנה הרביעית הטובה ביותר מאז 1985. עם 144 מיליון צופים מחוץ לצרפת (1.2 מיליארד דולרים), 2012 הייתה השנה הטובה ביותר מאז לפחות 1994, והקולנוע הצרפתי הגיעו לנתח שוק של 2.95% מהכניסות לקולנוע בעולם. ושיעור של 4.86% מהמכירות בעולם. הצלחה זו באה במיוחד בזכות צאת הסרטים "חטופה 2", "מחוברים לחיים" ו"הארטיסט". בשנה זו, סרטים בצרפתית מדורגים במקום הרביעי בהכנסות (145 מיליון) אחרי הסרטים באנגלית, הינדי, סינית, יפנית וקוריאנית. סרטים בשפה הצרפתית מדורגים במקום השני ביצוא (מחוץ למדינות דוברות הצרפתיות) אחרי הסרטים באנגלית.
קרחון סקלטון

| --- | --- |

 מידע כללי
 על שם:  Skelton Inlet 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  78°41′37″S 161°38′31″E﻿ / ﻿78.6935°S 161.642°E﻿ / -78.6935; 161.642
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקלטון(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקלטון
 
קרחון סקלטון (באנגלית: Skelton Glacier) הוא קרחון גדול, היורד מרמת הקוטב אל תוך מדף הקרח רוס במפרצון סקלטון על חוף הילרי, דרומית לארץ ויקטוריה, אנטארקטיקה.
גילוי וקריאה בשם

הקבוצה הניו זילנדית של המשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, 1958-1956, היא שנתנה לקרחון את שמו בעקבות מפרצון סקלטון. הקרחון נבחר בשנת 1957 כנתיבה של הקבוצה הניו זילנדית ממדף הקרח רוס אל רמת הקוטב, כקבוצה מסייעת למשלחת העיקרית, שיצאה בהנהגת ויוויאן פוקס לחצייה היבשתית הראשונה של יבשת אנטארקטיקה. קרחון אליסון יורד מן המדונות המערביים של רכס החברה המלכותית אל תוך קרחון סקלטון.
זה היה גם הנתיב לחציית ארץ ויקטוריה בשנים 1960-1959, שנמשכה ארבעה חודשים לאורך 2400 ק"מ ועלתה בקרחון סקלטון ממדף הקרח רוס לבצע את החדירה הראשונה אל עומק ארץ ויקטוריה מראש קרחון סקלטון אל חציית ארץ אדלי הצרפתית בשנים 1959-1958 סמוך לתחנת דימון ד'אורוויל על חוף ג'ורג' החמישי, ומשם אל ההרים הטראנס-אנטארקטיים בשכנות להרי "תוכנית המחקר האנטארקטית של ארצות הברית" (USARP).
קרל ברוקלמן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  17 בספטמבר 1868 רוסטוק, הקונפדרציה הגרמנית 
 פטירה:  6 במאי 1956 (בגיל 87) האלה, גרמניה המזרחית 
 ענף מדעי:  מזרחנות, לימודי ערבית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת רוסטוק  אוניברסיטת שטרסבורג  אוניברסיטת ורוצלב 
 מוסדות:  אוניברסיטת ורוצלב (1893–1903)  אוניברסיטת פרידריך וילהלם (1922–1923)  אוניברסיטת ורוצלב (1923–1935)  אוניברסיטת האלה-ויטנברג (1910–1922)  אוניברסיטת קניגסברג (1903–1910)  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין 
 פרסים והוקרה:  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה 
 תרומות עיקריות
 חתימה:   
 
קרל פרידריך ברוקלמן (Carl Friedrich Brockelmann)  (בספטמבר 1868 - 6 במאי 1956) היה מזרחן גרמני, מהבולטים בדורו. למד באוניברסיטאות רוסטוק ווורוצלב. הוא היה פרופסור באוניברסיטת ברלין, ומ- 1903, לימד באוניברסיטת קניגסברג.
מפעלו החשוב היה ספרו מרובה הכרכים - Geschichte der arabischen Litteratur (תולדות הספרות הערבית), שכלל את כל הסופרים בשפה הערבית עד שנת 1937. ספר זה מהווה עד היום ספר היסוד בתחום זה (למעט הטקסטים הנוצריים בערבית).
כמו כן פרסם ספרים בשפה ודקדוק של העברית, הערבית והסורית.
המילון שכתב לשפה הסורית (Lexicon Syriacum, האלה, 1928) תורגם לאנגלית הורחב ונערך מחדש על ידי מיכאל סוקולוף מאוניברסיטת בר-אילן.
ספריו

Geschichte der arabischen Litteratur. Zweite den Supplementbänden angepasste Auflage. Brill, Leiden 1943. Supplementbände I-III. Brill, Leiden 1937–1942 (ursprünglich in Die Litteraturen des Ostens in Einzeldarstellungen)
Geschichte der christlichen Literaturen des Orients, 2. Aufl. Leipzig 1909 (Die Litteraturen des Ostens in Einzeldarstellungen)
Grundriss der vergleichenden Grammatik der semitischen Sprachen, Bd. 1–2, 1908/1913
Semitische Sprachwissenschaft, 2. Aufl. 1916
Lexicon Syriacum, 2. Aufl. Halle 1928
Syrische Grammatik, Leipzig 1938
Geschichte der islamischen Völker und Staaten. R. Oldenbourg, München/ Berlin 1939
Osttürkische Grammatik der islamischen Literatur-Sprachen Mittelasiens, Leiden 1954
Hebräische Syntax. 1956
Arabische Grammatik. Berlin u. a. 1904, zahlreiche Neuauflagen, darunter Leipzig 1960. (Neubearbeitung der Grammatik von Albert Socin.)
הערות שוליים

↑  Syriac Lexicon. A Translation from the Latin, Correction, Expansion, and Update of C. Brockelmann’s Lexicon Syriacum. Eisenbrauns & Gorgias Press / Winona Lake, Indiana & Piscataway, New Jersey 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259143305171  PLWABN: 9810561184405606  BIBSYS: 90079045  BNE: XX1212555  BnF: cb13518674s (data)  CiNii: DA00929058  GND: 118862014  ICCU: UBOV009354  ISNI: 0000 0001 2139 6284  LCCN: n85813157  NKC: skuk0001832  NTA: 068491417  SELIBR: 179252  SNAC: w6wb5hk2  SUDOC: 050192329  TDVİA: brockelmann-carl  Trove: 1167675  VcBA: 495/141471  VIAF: 74008610   WorldCat (עם VIAF): 74008610 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קרל גאורג לברכט, נסיך אנהלט-קתן

קרל גאורג לברכט, נסיך אנהלט-קתן (בגרמנית: Karl Georg Lebrecht von Anhalt-Köthen;‏ 15 באוגוסט 1730 - 17 באוקטובר 1789), היה נסיך גרמני מבית אסקניה ושליט נסיכות אנהלט-קתן.
ביוגרפיה

קרל גאורג לברכט נולד ב-15 באוגוסט 1730 בקתן, והיה בנו השני (אך הבכור שנותר בחיים) של אוגוסט לודוויג, נסיך אנהלט-קתן, מאשתו השנייה כריסטינה יוהנה אמיליה מפרומניץ-פלס, בתו של ארדמן השני, רוזן פרומניץ-פלס.
כנסיך צעיר שירת קרל גאורג לברכט לזמן קצר בצבא הדני (1750–1751) ומנובמבר 1751 שירת בצבא הפרוסי.
בשנת 1755, הוא ירש את אנהלט-קתן לאחר מות אביו.
קרל גאורג לברכט עוטר כאביר מסדר העיט השחור בשנת 1780, ובשנת 1787 הועלה לדרגת גנרל-פלדמרשל.
במהלך המלחמות העות'מאניות באירופה של שנות השמונים הוא חלה בקדחת ומת בסמלין ליד בלגרד.
משפחתו

קרל גאורג לברכט התחתן בגליקסבורג ב-26 ביולי 1763 עם לואיזה שרלוטה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתו של פרידריך, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג וצאצאית של כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק. נולדו להם שישה ילדים:
קרולינה לואיזה מאנהלט-קתן (1767–1768).
אוגוסט כריסטיאן, דוכס אנהלט-קתן (1769–1812).
קרל וילהלם מאנהלט-קתן (1771–1793).
לואיזה פרדריקה מאנהלט-קתן (1772–1775).
לודוויג מאנהלט-קתן (1778–1802).
פרדריקה וילהלמינה מאנהלט-קתן (1780–1781).
קאראג'אלה

קאראג'אלה (ברומנית: Caragiale) הוא שם משפחה ברומניה, הקשור לכמה מבני משפחה שפעלו בתחום התיאטרון והספרות:
יון לוקה קאראג'אלה, מחזאי, כותב סיפורים קצרים ועיתונאי, דמות מובילה בספרות הרומנית
קוסטקה ויורגו קאראג'אלה, מנהלי תיאטרון ומחזאים, דודיו של יון לוקה
מאטיי קאראג'אלה, סופר ומחבר סיפורים קצרים, בנו הבכור של יון לוקה
לוקה קאראג'אלה, משורר, בנו הצעיר של יון לוקה.
ראו גם

התיאטרון הלאומי של בוקרשט על שם יון לוקה קאראג'אלה
צביעות

איור המתאר דימוי של אדם דו-פרצופי
צביעוּת או דו-פרצופיות היא צורת התנהגות המתיימרת להציג כלפי חוץ תכונות אופי או התנהגות מוסרית נעלית, כאשר בפועל אין הדבר תואם את המציאות. משמעות הביטוי היא צביעת המציאות והפיכתה לטובה יותר למראה עיניים. לפיכך, צביעות היא סוג של שקר. הצביעות נחשבת להתנהגות מגונה מבחינה חברתית.
בשימוש יומיומי במונח "צביעות", הכוונה היא לאדם שבמצב מסוים דורש מאחרים לנקוט פעולה כלשהי, אך כשהוא נקלע למצב דומה בעצמו הוא אינו פועל על פי מה שדרש מאחרים, אלא בוחר לפעול בדרך שתקדם את עצמו בלבד. עם זאת, דרך פעולה זאת עשויה להיות מתוארת גם כ"מוסר כפול".
כוונה נוספת של הביטוי "צבוע" ביומיום היא לאדם המנצל אחרים בדרכי תרמית.[דרושה הבהרה]
מונח קרוב המתאר צורת התנהגות צבועה הוא "התחסדות".
אטימולוגיה

מקור המילה "צביעות" הוא בלשון חז"ל:
אמר לה ינאי מלכא לדביתיה: אל תתיראי מן הפרושין ולא ממי שאינן פרושין, אלא מן הצבועין שדומין לפרושין, שמעשיהן כמעשה זמרי ומבקשין שכר כפנחס
על הצביעות ביהדות

היהדות ותורת ישראל רואות בצביעות מידה שלילית ומגונה, וראיות לכך ניתן למצוא בתורה, בתלמוד ובהלכה. להלן מספר דוגמאות:
על אחי יוסף נאמר "וַיִּשְׂנְאוּ אֹתוֹ וְלֹא יָכְלוּ דַּבְּרוֹ לְשָׁלֹם", ורש"י במקום מפרש: "מתוך גנותם למדנו שבחם, שלא דברו אחת בפה ואחת בלב".
הגמרא במסכת ברכות אוסרת על אדם צָבוּעַ לחבוש את ספסלי בית המדרש: "כל תלמיד שאין תוכו כברו לא ייכנס לבית המדרש" (התייחסות דומה נמצאת במסכת יומא).
בספר משלי כתוב: "נֶאֱמָנִים פִּצְעֵי אוֹהֵב, וְנַעְתָּרוֹת נְשִׁיקוֹת שׂוֹנֵא". במצודות מבואר – "האוהב הפוצע לאהובו למען יישר לכת הנה הפצעים הם נאמנים המה כי עשו שליחותם והועילו לזה כי בעבורם ייטיב דרכו אבל מן השונא אפי' הנשיקות מרובות המה והנם למשא הואיל ואין בהם תועלת".
בסידור התפילה, על פי תהילים ומסכת אבות: "לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר ובגלוי, מודה על האמת ודובר אמת בלבבו".
הערות שוליים

↑  ספר בראשית, פרק ל"ז, פסוק ד'
↑  כ"ח, א'
↑  ערך בוויקימילון: אין תוכו כברו
↑  עב, ב: "כל תלמיד חכם שאין תוכו כברו אינו תלמיד חכם".
↑  פרק כ"ז, פסוק ו'
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007535997605171  BnF: cb11935462b (data)  GND: 4132501-1  LCCN: sh85063768  NKC: ph191884  SUDOC: 027277704 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צביעת גימזה

דוגמה לצביעת גימזה
צביעת גימזה או גימזה (Giemsa stain) היא טכניקה הקרויה על שמו של גוסטב גימזה, מיקרוביולוג גרמני לצביעת תאים אאוקריוטיים. לצביעה שני יישומים מרכזיים: צביעת כרומוזומים למחקר בציטוגנטיקה ולצורך אבחון אוכלוסיות התאים הנמצאות בדם ובמח העצם. נוזל תמיסת הגימזה מכיל כימיקלים שונים בהתאם לשימוש המיועד.
שימוש למטרות ציטוגנטיקה

צביעת גימזה מבוססת על צביעה של קבוצות זרחה ב-DNA, אולם הצבע נקשר טוב יותר לאדנין ולתימין ופחות טוב לציטוזין ולגואנין. הצביעה משתמשת בקיבוע גימזה (ידוע גם כ-G-banding) לצביעת הכרומוזומים ומשמשת לעיתים ליצירת קריוטיפים. השיטה מאפשרת לראות את מספר הכרומוזומים ואת תקינותם, וכך לזהות טרנסלוקציה כרומוזומלית, טריזומיה, מונוזומיה והיפוך כרומוזומלי (Chromosomal inversion). שיטת צביעה זו מאפשרת גם לראות את רמת הדחיסות של ה-DNA, וכך להבחין בין הטרוכרומטין לאאוכרומטין, המתאפיינים ברמת דחיסות שונה של DNA.
שימוש למטרות אבחון המטולוגי

צביעת גימזה משמשת גם צביעה מבחינה, כלומר צביעה הצובעת באופן שונה תאים מאוכלוסיות שונות ולכן משמשת לספירת דם. לשימוש זה טיפת דם או נוזל מח עצם נמרחים על גבי זכוכית נושא של מיקרוסקופ, מיובשים ומקובעים במתנול. הזכוכית מוטבלת בתמיסת הגימזה למשך 45 דקות (פחות במקרה חירום). התאים נצפים בעזרת מיקרוסקופ אור בהגדלה גדולה (אובייקטיב של X63).
לאחר שטיפת זכוכית הנושא במים ניתן להבחין בתאים השונים במשטח הדם לפי אופי צביעתם: תאי דם אדומים נצבעים בה בוורוד, טסיות דם — בוורוד בהיר. תאי דם לבנים נצבעים לפי המורפולוגיה של הגרעין ולפי רמת החומציות בגרנולות. כל הגרנולוציטים (הנויטרופילים, האאוזינופילים והבאזופילים) מאופיינים בגרעין פולימורפונוקלארי בעל 3-7 אונות, אך הם מובדלים בצביעת גרנולות המצויות בציטפלזמה: בנויטרופילים הגרנולות כמעט שאינן נצבעות והציטופלזמה בצבע כחול חיוור. בבזופילים הגרנולות נצבעות בכחול חזק שלעיתים מקשה את ההבחנה ביניהם ובין הגרעין. באאוזינופילים הגרנולות נצבעות בצבע כתום בזכות הצבע אאוזין הצובע חומרים בסיסיים.
במונוציטים הגרעין נראה בצורת מתג או שעועית וממלא הערך 50% משטח התא. בלימפוציטים הגרעין נראה עגול, צבוע בצבע כחול כהה בגלל דחיסות ה-DNA, והציטופלזמה נראית כפס דקיק המקיף את הגרעין, לא ניתן בעזרת צביעת גימזה להבדיל בין אוכלוסיות שונות של לימפוציטים (תאי T ותאי B).
בצביעת נוזל מח עצם או בזרם הדם במקרה של מחלות אונקו-המטולוגיות ניתן להבחין בסוגים נוספים של תאי דם לבנים כגון תאי פלסמה, ותאים לא בשלים שעדין לא התמיינו במלואם לתאים בוגרים.
הצביעה יכולה גם כדי לאבחן מצבים פתולוגיים בדם הנגרמים כתוצאה מחדירת פתוגנים כגון חיידקי מיקופלסמה שחדרו לתאי הדם, בכך שהיא צובעת את החיידקים באופן שונה מאשר את תאי הדם. כמו כן הצביעה יכולה לשמש לצורך אבחון היסטופתולוגי של מלריה. וטפילים אחרים.
תערובת גימזה המשמשת לצביעת תאים למטרות אבחון המטולוגי היא לרוב תערובת של: 
azure B, azure II-eosin, methylene blue
ביחסים משקליים של: 1:12:2. החומרים מומסים בתערובת של גליצרול ומתנול ביחסים נפחיים של 5:24. סך כל החומרי הצביעה הם 0.6% מן הממסים. לפני השימוש יש למהול את נוזל הגימזה המרוכז בבופר סודיום פוספט בחומציות 6.8 ביחס של 1:20.
ראו גם

היסטולוגיה
הערות שוליים

↑  Cytometry in malaria: Moving beyond Giemsa
צביעת כרומוזומים בפסי G על ידי צביעת גימזה.
ניוטרופיל צבוע בצביעת גימזה ומסביבו תאי דם אדומים.
לימפוציט צבוע בצביעת גימזה.
מונוציט צבוע בצביעת גימזה.
בזופיל צבוע בצביעת גימזה
אאוזינופיל צבוע בצביעת גימזה
קרחון סקוט קלטי

ערך זה עוסק בקרחון בחוף פנל, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם לקרחון בחוף דופק שבאנטארקטיקה, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  ג'ון סקוט קלטי 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  71°32′00″S 169°49′00″E﻿ / ﻿71.53333333°S 169.81666667°E﻿ / -71.53333333; 169.81666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקוט קלטי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון סקוט קלטי
 
קרחון סקוט קלטי (באנגלית: Scott Keltie Glacier) הוא קרחון קטן באזור חוף פנל, בארץ ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל מפרץ רוברטסון, בין נקודת פנלופי וקרחון אגברג.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון התגלה ומופה לראשונה על ידי המשלחת הבריטית לאנטארקטיקה (משלחת צלב הדרום), אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1898–1900, בפיקודו של קאשטן בורשקרווינק.
היסטוריה > מקור השם

בורשקרווינק נתן לקרחון את שמו.
בורשקרווינק קרא לקרחון על שמו של סר ג'ון סקוט קלטי, שהיה, בעת מתן השם לקרחון מזכיר האגודה הגאוגרפית המלכותית.
קאר שולץ

| --- | --- |

 לידה:  21 במאי 1961 (בן 63) דנמרק דנמרק
 מדינה:  ממלכת דנמרק 
 מקום מגורים:  ישראל ישראל, יפו
 השכלה:  אוניברסיטת קופנהגן
 מקצוע:  מנהל
 מעסיק:  נובו נורדיסק, לונדבק, טבע תעשיות פרמצבטיות 
 תפקיד:  מנכ"ל "טבע תעשיות פרמצבטיות"  נשיא ומנכ"ל נובו נורדיסק  מנכ"ל "לונדבק"  יו"ר "רויאל אוניברו"
 
קאר שולץ (בדנית: Kåre Schultz; נולד ב-21 במאי 1961) הוא מנהל דני שכיהן כמנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות בין השנים 2017- 2022.
קריירה

לשולץ תואר .Cand.polit בכלכלה מאוניברסיטת קופנהגן משנת 1987. בתחילה עבד כיועץ בחברת אקסנצ'ר בלונדון ובקופנהגן. בשנת 1989 החל לעבוד בחברת התרופות נובו נורדיסק. הוא מונה לסגן נשיא בכיר (Team and Quality) בשנת 2000, והפך למנהל ראשי בשנת 2002. בשנת 2015 מונה לנשיא ומנכ"ל.
בחודש אפריל 2015 עבר שולץ לשמש מנכ"ל בחברת התרופות הדנית לונדבק.
בספטמבר 2017 נבחר לנשיא ומנכ"ל של טבע תעשיות פרמצבטיות, וב-1 בנובמבר 2017 החל לכהן בתפקיד זה. בספטמבר 2022 הודיע על פרישה מתפקידו לאחר סיום חוזה העסקתו בחברה בסוף שנת 2022.
בנוסף לתפקידיו, שולץ מכהן כיו"ר חברת המשקאות רויאל אוניברו (מאז 2010), וחבר בדירקטוריון חברת לגו (מאז 2007).
שולץ נשוי למריאן, לה נישא ב-2013. לזוג ארבעה ילדים משותפים, ועוד שלושה מנישואיו הקודמים.
סיים את תפקידו כמנכ"ל טבע תעשיות פרמצבטיות בסוף 2022.
הערות שוליים

↑  "BLÅ BOG: Hvem er Kåre Schultz"
↑  "Kåre Schultz bliver ny topchef i Lundbeck"
↑  שירה קרפיק ספיר, ‏קאר שולץ יחל כהונתו כנשיא וכמנכ"ל טבע ביום רביעי הקרוב, באתר גלובס, 30 באוקטובר 2017
↑    רועי ברגמן, עופר פטרסבורג ויגאל רום, מנהל נוקשה שאוהב את החיים הטובים: מי אתה קאר שולץ, באתר "ידיעות אחרונות", 17 בדצמבר 2017
↑  נווית זומר, חילופי מנכ"לים בטבע: ריצ'רד פרנסיס יחל בתפקיד בינואר, באתר ynet, 21 בנובמבר 2022
קירבי (ארקנסו)

| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארקנסו ארקנסו
 שטח:  37.437637 קמ"ר
 גובה:  202 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשטח גלילי:  721 (1 באפריל 2020)
 קואורדינטות:  34°15′01″N 93°38′29″W﻿ / ﻿34.2503°N 93.6414°W﻿ / 34.2503; -93.6414 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ארצות הברית מוגדלת) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קירבי(למפת ארצות הברית רגילה) וושינגטון ניו יורק לוס אנג'לס שיקגו סן פרנסיסקו אטלנטה דאלאס יוסטון בוסטון סיאטל מיאמי ה א ט ל נ ט י  ה ש ק ט  מפרץ מקסיקו  קנדה מקסיקו איי בהאמה קירבי(למפת ארקנסו רגילה) ליטל רוק פורט סמית' פאייטוויל ספרינגדייל ג'ונסבורו קונוויי רוג'רס פיין בלאף טקסארקנה טקסס א ו ק ל ה ו מ ה  מיזורי טנסי מיסיסיפי לואיזיאנהקירבי(למפת ארקנסו מוגדלת) ליטל רוק פורט סמית' פאייטוויל ספרינגדייל ג'ונסבורו קונוויי רוג'רס פיין בלאף טקסארקנה טקסס א ו ק ל ה ו מ ה  מיזורי טנסי מיסיסיפי לואיזיאנהקירבי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קירבי הוא שטח גלילי המיועד למפקד אוכלוסין בצפון מחוז פייק, ארקנסו, ארצות הברית. הקהילה שוכנת על כביש 70 של ארצות הברית; הוא ממוקם באמצע הדרך בין דייזי לגלנווד. נכון למפקד 2010, אוכלוסייתה מנתה 786 אנשים.
חינוך

חינוך ציבורי לתלמידי בתי ספר יסודיים ותיכוניים מסופק על ידי מחוז בית הספר קירבי, הכולל:
בית ספר יסודי קירבי, משרת את הגן עד כיתה ו'.
תיכון קירבי, משרת את כיתות ז' עד י"ב.
קמע בית הספר והקבוצות האתלטיות הן הטרויאנים עם חום ואפור כצבעי בית הספר.
הערות שוליים

↑  US Census Bureau, Census.gov, Census.gov (באנגלית אמריקאית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צבי לרון

| --- | --- |

 לידה:  6 בפברואר 1927 (בן 97) צ'רנוביץ', אוקראינה
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תפקידים:  רופא, איש חינוך, מרצה באוניברסיטה 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (2009)  אביר דרגה ראשונה במסדר הוורד הלבן של פינלנד 
 מספר צאצאים:  4
 
צבי לרון (נולד ב-6 בפברואר 1927) הוא רופא ישראלי, ממייסדי תחום האנדוקרינולוגיה של ילדים בישראל, חתן פרס ישראל לרפואה לשנת 2009. כיהן כפרופסור באוניברסיטת תל אביב. תרם רבות במיוחד למחקר ולטיפול בהפרעות הורמון הגדילה וסוכרת הנעורים. תסמונת מיוחדת של הפרעה בגדילה שתיאר לראשונה בשנת 1966 נושאת את שמו, תסמונת לרון.
קורות חיים

לרון נולד בצ'רנוביץ שבצפון-בוקובינה, אז ברומניה, כיום אוקראינה, ובהיותו בן שש עבר עם משפחתו להתגורר ברדאוץ, עיר הנמצאת גם כן בבוקובינה, שם אביו עבד כסוכן של בית חרושת לדיקטים. בימי מלחמת העולם השנייה, בגיל 14, גורש על ידי השלטון הפאשיסטי הרומני, יחד עם משפחתו, למחנות הריכוז וגטאות טרנסניסטריה. הוא עבד בבית היציקה שדודו, המהנדס זיגפריד סמי יגנדורף, פתח מחדש לייצור בעיר מוגילב, על מנת להציל כמה שיותר יהודים ממוות, והיה לחרט מוסמך.
בסוף המלחמה חזר עם הוריו לצ'רנוביץ שסופחה מחדש לברית המועצות וכעבור שנה עברו לרדאוץ בשטח רומניה. אחרי שהשלים את לימודי התיכון, בשנת 1945 החל בלימודי רפואה, בטימישוארה ברומניה. היה פעיל בארגון הסטודנטים הציוני "חשמונאה", ובמסגרתו עזב בשנת 1947 והעפיל באונייה פאן יורק, אחת מאוניות הפאנים, לארץ ישראל. האונייה נלכדה על ידי הבריטים ולרון הוגלה למחנות המעפילים בקפריסין ועלה לישראל לאחר ההכרזה על קום מדינת ישראל.
עם הגעתו לארץ ישראל, גויס לרון לעבודה בבית החולים דג'אני ובבית החולים תל השומר. את לימודיו סיים בשנת 1952 בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים, בסיומם התמחה בבית החולים רמב"ם. לאחר מכן, אחרי שהתחתן, התמחה שנתיים במחלות אנדוקריניות של ילדים בבית החולים "Mass General" שבבוסטון ושנה נוספת עשה בפיטסבורג.
צבי לרון נשוי, אב ל-4 ילדים וסב ל-10 נכדים.
קורות חיים > פעילותו בישראל כרופא, חוקר ומורה

בשנת 1957 שב לישראל והצטרף לאנדרה דה-פריס בייסוד חקר האנדוקרינולוגיה הפדיאטרית בישראל. לבקשת דה-פריס הוא עמד בראש המכון לאנדוקרינולוגיה פדיאטרית בבית החולים בילינסון, שהוקם אז. לרון המשיך לנהל את המכון עד 1992. כן הוקמו על ידו המרכז הארצי לסוכרת נעורים ומעבדה אנדוקרינית לפיתוח שיטות למדידת הורמונים בדם, הפועלת במסגרת מכון פלזנשטיין למחקר. היה גם נשיא האגודה האירופית לאנדוקרינולוגים.
נוסף לעבודתו המעשית היה לרון פעיל במחקר במסגרת מכון רוגוף של בית חולים בילינסון והיה מראשוני חברי הסגל של בית הספר לרפואה באוניברסיטת תל אביב, בה השתתף בבניית מערך הלימוד של תוכנית הפדיאטריה. הוא קודם לפרופסור חבר בשנת 1967 ובשנת 1971 היה לפרופסור מן המניין.
בשנת 1963 זכה צוות בראשותו בפרס על מחקר על הורמון גדילה ובמיוחד בניסיון למדוד את כמות ההורמון בילדים נמוכים, במטרה לברר האם העדר ההורמון הוא הסיבה לננסות. בשנת 1966, לאחר שמדענים מצאו דרך למדוד את כמות הורמון הגדילה בנוזלי הגוף, זיהה את תסמונת לרון שהלוקים בה הם ננסים למרות שגופם כמות גדולה של הרגיל של הורמון הגדילה. במשך שנים רבות ניסה לברר מדוע לוקי תסמונת לרון לוקים בננסות, עד שבשנות ה-80 של המאה ה-20 התברר שיש לקות גנטית בקולטנים להורמון הגדילה.
המכון לאנדוקרינולוגיה פדיאטרית התפתח תחת ניהולו והקים מערך לשירות אבחנתי וטיפולי, כמו גם ייסוד ארגון הורים לילדים עם סוכרת וייסוד הארגון הבינלאומי "Juvenile Diabetes Foundation". כמו כן נוסדו על ידי המכון העיתונים המדעיים הבינלאומיים "Journal of Pediatric Endocrinology and Metabolism", "Pediatric and Adolescent Endocrinology" ו-"Pediatric Endocrinology Reviews" (בו הוא משמש כעורך). שטחי המחקר שפותחו במכון היו בין הראשונים להפיק ולהשתמש בהורמון גדילה ובהורמון IGF. לאחר פרישתו מניהול המכון עבר לרון לשמש מנהל היחידה למחקר אנדוקרינולוגי וסוכרת בבית חולים שניידר.
פרסים ומחוות כבוד

1987 חבר באקדמיה "לאופולדינה" למדעי הטבע - בהאלה, גרמניה
1993 - פרס החברה הבינלאומית לסוכרת נעורים
1993 - פרס החברה הקוריאנית לרפואת ילדים
1993 - אזרחות כבוד ומדליית העיר, מונפלייה, צרפת
1996 - פרס החברה הישראלית לרפואת ילדים
1998 - מדליית ניימן לרפואה, אוניברסיטת נאנסי, צרפת
1998 - מדליית המאה, החברה האיטלקית לרפואת ילדים
1999 - פרס אנדראה פראדר - של החברה האירופית לאנדוקרינולוגיה פדיאטרית
2001 - פרס לחוקר קליני מהאגודה האמריקנית לאנדוקרינולוגיה
2002 - נשיא כבוד של החברה היוונית לחקר הורמון הגדילה ויישומיו
2003 - פרס החברה הבינלאומית לסוכרת נעורים
2007 - פרס החברה הישראלית לאנדוקרינולוגיה של ילדים
2007 - פרס החברה הישראלית לאנדוקרינולוגיה
2008 - אביר "מסדר הוורד הלבן" מטעם נשיא פינלנד
2009 - פרס ישראל לרפואה
צבי לרון מונה לדוקטור לשם כבוד של האוניברסיטאות לרפואה של הערים קלוז' (1998) וטימישוארה (2000) ברומניה ושל אוניברסיטת נוברה באיטליה.
מספריו ומחקריו

צבי לרון כתב למעלה מאלף מאמרים מדעיים וכתב וערך 30 ספרים.
הספרים שערך כוללים:
The Adipose Child. November 1976.
International Beilinson Symposium Staff, Diabetes in Juveniles : Proceedings of the 2nd Beilinson, Symposium on the Various Faces in Juveniles. Jerusalem, Israel. 2nd edition, 1977.
International Beilinson Symposium Staff, : Psychological Aspects of Balance of Diabetes in Juvenile : Proceedings of the 3rd Beilinson Symposium, Pt. 2, Herzliya, 1875. September 1977.
Third Joint Meeting of the European Society for Pediatric Endocrinology (ESPE) and the Lawson Wilkins Pediatric Endocrine Society (LWPES) : Proceedings of the Plenary Lectures and Symposia, Jerusalem, October - November 1989. July, 1990.
John Boulton, Zvi Laron, Jean Rey, editors: Long Term Consequences of Early Feeding. 1995.
Somatomedin-1 (recombinant insulin-like growth factor-1): Clinical pharmacology and potential treatment ofendocrine and metabolic disorders. Biodrugs, 1999, 11: 55-70.
The essential role of IGF-1: Lessons from the long-term study and treatment of children and adults with Laron syndrome. The Journal of Clinical Endocrinology & Metabolism, 1999, 84: 4397-4404.
לקריאה נוספת

בגיל 96 פרופ' צבי לרון הוא הרופא המבוגר בישראל, כתבה של אתר ynet, 21.04.23