מיג-25
דגמים

מטוס מיג-25 מדגם PD או PDS, שנת 1985
מטוס מיג-25 מדגם PD או PDS, שנת 1985
מטוס מיג-25 מדגם PD או PDS, שנת 1985
מטוס מיג-25 מדגם PD או PDS, שנת 1985
מטוס מיג-25 מדגם PD או PDS, שנת 1984
מטוס מיג-25 מדגם RB בהמראה, שנת 2012
מטוס מיג-25 מדגם RB, שנת 1982
מטוס מיג-25 מדגם RB בהמראה, שנת 2011
מטוס מיג-25 מדגם RB בהמראה, בנחיתה, מזרח גרמניה
מטוס מיג-25 מדגם RB בנחיתה, 2014
מטוס מיג-25 מדגם RB בהמראה, שנת 2012
מטוס מיג-25 מדגם RB בהמראה, שנת 2012
מטוס מיג-25 מדגם RB בהמראה, שנת 2012
מטוס מיג-25 מדגם RBSh בתצוגה ליד פצצות שהוא יכול לשאת.
מטוס מיג-25 מדגם PU – גרסת אימון
צללית של דגם האימון – PU
מטוס מיג-25 מדגם PU – גרסת אימון, 2012
מטוס מיג-25 מדגם PU – גרסת אימון, בהמראה 2003
מטוס מיג-25 מדגם PU – גרסת אימון, בהמראה 2005
MiG-25P (פריט 84) קוד נאט"וFoxbat-A – הדגם הראשון של גרסת היירוט של המטוס, סדרת הייצור הזאת התחלקה לשתי קבוצות: סדרת הייצור המוקדמת שהייתה זהה כמעט מטוסי הניסוי Ye-155P ושימשה בעיקר להדרכה, אימון ופיתוח תורות לחימה ויוצרה ב-1969,עוד לפני הסמכתו של הדגם לייצור סדרתי, זאת עקב החשש מחוסר מענה למטוסי SR-71 של ארצות הברית; הסדרה המאוחרת החלה את הייצור בשנת 1971 וכללה מספר שינויים במשטחים האווירודינמיים כגון הגדלת הסנפירים בגחון והטיית הכנפיים ל-5 מעלות מטה. דגם זה כלל את מערכת המכ"ם Smerch 1A והחימוש שלו היה ארבעה טילי R-40. כמו כן הוא כלל יכולת תנועה הפרשית (אחד נגד השני) של הגאי הגובה ששימש כאמצעי הניהוג העיקרי בגלגול במהירויות גבוהות.
MiG-25PD (פריט 84D) קוד נאט"ו 'Foxbat-E – לאחר עריקתו של ויקטור בלנקו למערב הוחלט על שדרוג מטוסי דגם P. המטוס החדש כלל מכ"ם חדש מדגם Sapfeer-25 (מה שדרש שדרוג מבנה האף), מערכת הנחיה אינפרה אדומה (IRST), מערכת הנחיה מהקרקע חדשה (Vozdookh 1M) שתוכננה על בסיס המערכת הישנה ותוכננה להיות יותר קשיחה בפני שיבוש, מערכת זיהוי עמית טורף חדשה וטילי אוויר אוויר חדשים מדגם R-40RD ו-R-40TD כמו כן המטוס היה יכול לשאת טילים מדגם R-60 ו-R-60M. ניסויים על הדגם החדש הושלמו בשנת 1978 והסמכת המטוס נחתמה ב-1979. אחרוני המטוסים מדגם זה יוצרו במפעל בגורקי בשנת 1982.
MiG-25PDS – מטוסים מדגם PDS הם בעצם מטוסי דגם P שעברו שדרוג לסטנדרט של דגם PD במהלך ביקורת מחזורית במפעל. ההסבה של הדגמים הישנים החלה מייד עם תחילת הייצור של דגם PD. השדרוג הסתיים בשנת 1982.
MiG-25PDSL – מטוס סדרתי אחד מדגם PDS הוסב לשאת מערכת לוחמה אלקטרונית ומערכת RWR חדשות לטובת ניסויי טיסה, ולכן סומן PDSL. למרות הצלחת תוכנית הניסוי, המערכות החדשות לא הוטמעו בשאר הדגמים הסדרתיים בשל חוסר היכולת לייצור במספרים משמעותיים.
MiG-25PS גרסת ייצוא – אף על פי שבהתחלה המטוס לא יועד לייצוא, הלחץ מבעלות הברית המזרח תיכוניות של ברית המועצות, וכן עריקתו של ויקטור בלנקו שינו מדיניות זאת. דגם PS שהותאם לייצוא היה דומה לדגמי PD ו-PDS פרט למכ"ם ה-Smerch-1A הישן יותר. המטוס שירת באלג'יר, לוב, סוריה ועיראק.
MiG-25R (פריט 02) – הדגם הראשון של גרסת הביון של המיג-25. בדומה לדגם המוקדם של גרסת היירוט דגם זה התחלק לשתי סדרות. ההבדל העיקרי בין הסדרות היה שבסדרה המוקדמת לא נכללו משקולות הייצוב בקצוות הכנפיים. בעת ההסבה לדגם RBS, יושר הקו מבחינת ההבדלים בין הסדרות הללו.
MiG-25RB (פריט 02B) קוד נאט"ו Foxbat-B – לאחר מלחמת ששת הימים ותחילת מלחמת ההתשה, המצרים לא יכלו למנוע תקיפות של חיל האוויר הישראלי בלב מצרים, בשל כך המצרים פנו לברית המועצות בדרישה לסיוע בהגנה אווירית, ביון ותקיפה. בכירים במפלגה הקומוניסטית החליטו להשתמש במטוסי המיג-25 לטובת משימות ביון ותקיפה. בשביל לאפשר זאת נדרש פיתוח יכולת הפצצה לדגמי הביון שלא תוכננו לשאת חימוש כלל. הפיתוח החל בשנת 1969. התוכנית כללה פיתוח חליפת ניווט חדשה (Peleng S). תוכנית הניסוי על מטוס הניסוי הרביעי (Ye-155R-4) שהוסב במיוחד החלה בשנת 1970. מספר מטוסי R הוסבו לטובת בחינות הקבלה ואימון ומטוסי R שיוצרו מאוחר יותר כללו את יכולת ההפצצה. דגמי RB החלו את הייצור בשנת 1970. במשימות ביון המטוס היה יכול לבצע משימות בגובה של 23,000 מטר ובטווח של 920 קילומטר, בעוד משימות התקיפה יכלו להתבצע בגובה 21,000 מטר ובטווח של 650 קילומטר. מטוסים מסדרת הייצור המוקדמת של דגם זה הוגבלו למשקל פצצות כולל של 2,000 קילוגרם, ומטוסים מסדרת הייצור המאוחרת יכלו לשאת עד 5,000 קילוגרם פצצות אבל בכמות כזאת של חימוש המטוס התקשה לשמור על מעטפת הביצועים שלו. כמו כן לא היה ניתן לשאת פצצות כאשר מכל הדלק הנתיק הותקן במטוס.
MiG-25RBK (פריט 02K, פריט 51) – דגם זה יוצר משנת 1971 עד שנת 1981 וכלל מערכת מודיעין אותות מתקדמת מדגם Koob-3 שיכלה לשדר תוצרים ישירות לעמדה קרקעית בזמן אמת, אך מערכת זאת הייתה כבדה וגדולה מקודמתה ולכן לא יכלה להיות מותקנת יחד עם מצלמות הביון הסטנדרטיות ולכן היה צריך לתכנן את מבנה האף מחדש וכל להוריד חלק מהמצלמות.
MiG-25RBS (פריט 02S, פריט 52) – דגם זה יוצר משנת 1971 עד שנת 1977 וכלל מערכת מצלמת מכ"ם הצופה הצידה מתקדמת מדגם Sablya-E.
MiG-25RBV – החל משנת 1978 בוצע שדרוג לדגמי RB והוספו להם מערכות מודיעין אותות מדגם SRS-9 ומערכת לוחמה אלקטרונית מדגם SPS-151. מטוסים ששודרגו סומנו כדגמי RBV. למרות זאת מטוסים ששודרגו חלקית ולא קיבלו את מערכת ה-SRS-9 סומנו באותה הצורה.
MiG-25RBN – דגם RBN יוצר בשביל לענות על דרישת חיל האוויר ליכולת צילום לילה. שתי מצלמות לילה ייחודיות פותחו בשביל כך והן הותקנו בתושבות של המצלמות הסטנדרטיות, עם הטיה קלה אחורה של המוקד. בנוסף הותקנו מנשאים לנורי תאורה בגחון המטוס. הדגם הזה לא הציע יתרונות מספקים בצילום לילה שכן אף על פי שפצצת תאורה אחת הספיקה לשני צילומים, אלה היו בדרך כלל בעלי רזולוציה נמוכה. בנוסף פצצות התאורה היוו סיכון לאוכלוסייה המקומית שכן הם יכלו לגרום לבהלה ושבריהם יכלו לפגוע במבנים ולגרום להרס, ולכן המטוס הוגבל למשימות מעל שטחים לא מאוכלסים ובפועל לא נעשה בו שימוש מעשי.
MiG-25RBT (פריט 02T) – בשנת 1978 החל ייצור של דגם RBT שכלל מערכת מודיעין אותות חדשה מדגם Tangazh ומערכת זע"ט מדגם Parol. בשנת 1980 הוספה מערכת RWR חדשה מדגם Sirena-3M.
MiG-25RBSh (פריט 02Sh) – בשנת 1981 מטוסים מדגם RBS החלו לעבור השבחה לדגם RBSh במהלכה הוחלפה מערכת מצלמת המכ"ם הבעייתית מדגם Sablya בדור חדש של מצלמות מכ"ם מדגם Sonmpol שבניגוד למערכת הישנה שלא יכלה לפעול מתחת ל-15,000 מטר יכלה לצלם גם בגבהים של 300 מטר.
MiG-25RBF (פריט 02F) – מטוסי RBK עברו השבחה בשנת 1981 לדגם RBH במהלכה מערכת מערכת מודיעין אותות Koob-3 הוחלפה במערכת חדישה יותר מדגם Shar-25.
MiG-25RR – דגם זה שימש למודיעין קרינה וכלל מערכת זיהוי קרינה מגם Vysota, גובה הטיסה הרב והמהירות של המטוס הקטינו את החשיפה של הטייס לקרינה, יחסית למטוסים שקדמו לו בתפקיד זה. בין השנים 1970–1980 המטוס אסף נתוני קרינה בקרבת הגבול עם סין.
MiG-25RB גרסת ייצוא – באותו הזמן בו מטוסי PS אושרו לייצוא החל פיתוח מטוסי RB לייצוא, סך הכול כ-30 יחידות מדגם הייצוא נמכרו לאלג'יר, הודו, לוב, עיראק, ואף בולגריה (אם כי לתקופה קצרה מאוד).
MiG-25MR – דגם זה יוצר במספרים מצומצמים ושימש כמטוס מודיעין מזג אוויר. המטוס לא כלל מצלמות ומערכת מודיעין אותות.
MiG-25BM (פריט 02M) קוד נאט"ו Foxbat-F – דגם זה פותח מתוך מהדגם המוצע ה-Ye-155K שיועד להיות מטוס לדיכוי הגנה אווירית (במערב מטוסים אלה כונו ויילד ויזל), תוכנית זאת הוצעה עוד בשנות ה-60 היא לא משכה תשומת לב בזמנו. עם זאת הפיתוח של ההצעה המשיך ופותח לכדי יכולת דיכוי הגנה אווירית רחבה שעל ידי מבנה מתואם היה יכול לכסות שטח של אלפי קילומטרים רבועים. המערכת שפותחה לשם כך (שכונתה Yaguar) יכלו לסווג את האיומים על פי חשיבותם וסוגם, לכוון את טילי תקיפת הקרונים מדגם Kh-58 ואף לנטר את הביצועים שלהם. הדגם הזה יוצר בין השנים 1982–1985 אך נכנס לשירות רק בשנת 1985 בשל תהליך ההכשרה הארוך של צוותי האוויר והקרקע.
MiG-25PU (פריט 22) מאמן גרסת יירוט – אף על פי שגרסת מאמן לא נדרשה על ידי המדינה, טייסי הניסוי והבוחנים העידו שזה יקל על האימון למטוס ולכן החל ייצור מטוס הדרכה. דגם ההדרכה של מטוסי היירוט היה הכי נחוץ ולכן החלו איתו. למטוס הוסף תא טייס נוסף למדריך באף המטוס לפני ומתחת לתא הטייס לחניך, זה דרש הסרת המכ"ם ושימוש במערכת לדימוי. בנוסף הוספו ממשקי טייס ופנלי דימוי תקלות לתא של המדריך. המטוס נכנס לשירות בשנת 1970. בשנת 1977 הוא השתתף בקביעת שיאים לנשים בהם סבטלנה זוויצקאיה שברה את כל השיאים לנשים באותה תקופה.
MiG-25RU (פריט 39) מאמן גרסת ביון – מטוס האימון לביון המריא לראשונה בשנת 1971 ושימש במספרים משמעותיים כמטוס האימון של חיל האוויר, אם כי הוא לא כלל מנשאים לפצצות. במטוס זה התגלה שבשל שהוא עבר יותר פעמים את מהירות הקול ממטוס R רגיל התפתחו סדקים ברחבי הגוף, מה שדרש שדרוג של שיטות הייצור וסדרת תיקונים מקיפה. אבל בשל כך אורך השירות של המטוס על כלל דגמיו הוארך בצורה משמעותית.
MiG-25M ‏(Ye-266M) – דגם M יוצר עקב שיפור שהוצע למנועי המטוס על ידי היצרן. המנוע החדש מדגם R15BF2-300 הבטיח עלייה ניכרת בביצועים ללא צורך בתכנון מחודש של המטוס שכן הגודל שלו וכן צורת ההתקנה שלו זהות למנוע המקורי. ההנחה הייתה שניתן לטוס עם המטוס בבטחה יחסית במהירויות למעלה ממאך 2.83, גם עם הירידה ביציבות וייתכן להגיע למהירויות של מאך 3.0–3.2. שני מטוסים הוסבו לניסוי של המנוע (מטוס RB ומטוס PD), המטוסים הללו קבעו מספר שיאי עולם למטוס. עם זאת, דגם M מעולם לא נכנס לייצור סדרתי הן בגלל הקושי בייצור מנועים אלו והן מפני שממשרד התכנון התעסק בשני מטוסים נוספים – פריט 99 של מיג-25 (מטוס זה מאוחר יותר שימש כמטוס ניסוי למנוע של המיג-31) והמיג-31.
MiG-25PDZ – מטוס PD אחד הוסב באמצע שנות ה-80 לניסויי תדלוק באוויר. הותאם לו בום והותאמה מערכת הדלק והתאורה.