stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שנינות (סרט)
מדיה ביתית

HBO Home Video הוציאו את הסרט בפורמט 16:9 על גבי DVD ב-11 בספטמבר 2001.
הערות שוליים

↑  New York Times article, March 18, 2001
↑  Rotten Tomatoes
↑  Caryn James (23 במרץ 2001). "Death, Mighty Thou Art; So Too, a". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2009-07-28. נבדק ב-18 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Keith Phipps (2002-04-19). "Wit". The A.V. Club. The Onion.
↑  New York Magazine review
↑  San Francisco Chronicle review
↑  The Wall Street Journal review
↑  61st Annual Peabody Awards, May 2002.
תוספת יוקר

"בתל אביב נפתחה תערוכת רודן", קריקטורה מאת אדר דריאן,  מעריב, 13.2.1967
תוספת יוקר היא תוספת שכר שנועדה להעלות את השכר האפקטיבי של שכירים, כתוצאה מאינפלציה, הגורמת לירידת כח הקניה של שכרם. ישנם שני סוגים של הסכמי תוספת יוקר:
הסכם חד פעמי לתוספת יוקר, הכולל את המרכיבים הבאים:
שיעור תוספת היוקר
רכיבי השכר שעליהם מקבל העובד תוספת
תקרת שכר לפיו תחושב התוספת
הסכם מסגרת לתקופה ארוכה (שנה או שנתיים), שבו נקבעים הגורמים הבאים:
המדד לפיו מתבצעת ההצמדה של השכר
תנאים שהפרתם גורמים לתשלום תוספת היוקר
שינוי שיעור תוספת היוקר כתוצאה משינוי ערך הכסף בשנים שקדמו להסכם (השינויים באים לידי ביטוי בעליה במדד)
במקרים רבים נחתם הסכם תוספת היוקר במסגרת "עסקת חבילה", הכוללת שינוי מועד תשלום התוספת ולעיתים אף הקטנה של שיעור התוספת.
תוספת יוקר בישראל

בישראל נחתם, בעת הצורך, הסכם תוספת יוקר בין ההסתדרות הכללית ובין לשכת התיאום של הארגונים הכלכליים. להסכם מוצא צו הרחבה המחיל אותו על כל המעסיקים וכל השכירים במשק.
צו הרחבה על כלל המועסקים במשק לעניין תוספת יוקר הוצא בשנת 2003, בעקבות האינפלציה הגבוהה יחסית בשנת 2002 (6.5%).
בהסכם שנחתם נקבע, שתוספת יוקר נוספת תשולם אם שיעור האינפלציה השנתית יגדל ביותר מ-8 אחוזים.; בעבר, בשנות ה-80 וה- 90, תוספות יוקר ניתנו כדבר שבשגרה.
הערות שוליים

↑  תני גולדשטיין, המחירים עולים, האם נקבל תוספת יוקר?, באתר ynet, 4 במרץ 2011
↑  קישור להסכמים וצווים משנות ה-80 וה-90.
שחף ממוזלג-זנב

| שחף ממוזלג-זנב |
| --- | --- |
 שחף ממוזלג-זנב
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: Xema
מין:: שחף ממוזלג-זנב
שם מדעי
 Xema sabini ‏Sabine, 1819
תחום תפוצה


שחף ממוזלג-זנב בתעופה בשפיצברגן.
שחף ממוזלג-זנב נוחת בחוף בפיורד טריגהמנה.
ביצי השחף
שחף ממוזלג-זנב, שחף קדוד-זנב או קְסֵמָה (שם מדעי: Xema sabini) הוא מין יחיד בסוגו (לשעבר בסוג שחף) של שחף החי בצפונה של אמריקה הצפונית, אירופה ואסיה באזור הארקטי, וכמו רוב המינים מאזורים אלה הוא נודד דרומה בסתיו ממערב אלסקה עד למערב אמריקה הדרומית לאזור של זרם הומבולדט, בעוד העופות של גרינלנד ומזרח קנדה עפים לאורך דרום אירופה ועד לזרם בנגולה שלחופי דרום אפריקה. לעיתים נדירות הוא נצפה גם בישראל.
אלו שחפים קטנים שהם קרובים רחוקים של שחף זנב-סנונית מאיי גלאפגוס וכמוהו הם בעלי ראש שחור, עיניים בולטות ומקור צהוב. הנוצות אפורות עם שוליים לבנים והזנב הלבן מפוצל מעט ויוצר צורה של מזלג. חלק מהשחפים כהים מאוד או אפורים. אורכם מגיע ל-27–33 ס"מ, מוטת הכנף 81–87 ס"מ ומשקלם ל-135–225 גרם.
כמו רוב השחפים הם חיים בלהקות רועשות המקננות באזורים נידחים כמו צוקים ואיים. השחפים תוקפניים מאוד ויתקפו כל מי שנכנס לטריטוריה שלהם. הצעירים מתחילים לעוף מגיל צעיר והם אפורים בהתחלה אך משירים את הנוצות לנוצות בוגרות מהר מאוד. תזונתם העיקרית היא מדגים ומסרטנים שהם צדים בים והם יאכלו גם נבלות או אפרוחי עופות אחרים וכן יחטפו לעופות אחרים מזון.
הערות שוליים

↑  שחף ממוזלג-זנב באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  מילון בעלי חיים א"י (תשכ"ג), 1963, באתר האקדמיה ללשון העברית
תחנת אטוצ'ה

| --- | --- |

  נגיש לכיסאות גלגלים
 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1851 
 אדריכל:  Alberto Palacio 
 מיקום
 מדינה:  ספרד ספרד
 קואורדינטות:  40°24′27″N 3°41′30″W﻿ / ﻿40.4075°N 3.6916666666667°W﻿ / 40.4075; -3.6916666666667
 מידע על התחנה
 בעלים:  Administrador de Infraestructuras Ferroviarias 
 קווים העוברים בתחנה:  Madrid–Barcelona high-speed rail line, Madrid–Levante high-speed rail line, Madrid–Barcelona railway, Madrid-Toledo high-speed rail line, Madrid–Seville high-speed rail line, Madrid-Segovia-Valladolid high-speed rail line, Madrid-Ciudad Real railway line 
 קוד התחנה:  60000 
  (למפת מדריד מוגדלת) תחנת אטוצ'ה(למפת מדריד רגילה) תחנת אטוצ'ה
 
חזית המבנה של תחנת אטוצ'ה הישנה
תחנת אטוצ'ה (בספרדית: Estación de Atocha) היא תחנת הרכבת הגדולה ביותר במדריד, בירת ספרד. התחנה משרתת את רשתות הרכבת הפרברית והרכבת התחתית של מדריד וכן רכבות בין-עירוניות ומחוזיות מדרום, בנוסף לרכבות AVE המהירות מברצלונה ומסביליה.
אטוצ'ה הייתה תחנת הרכבת הראשונה של מדריד כאשר נחנכה ב-9 בפברואר 1851 בשם Estación de Mediodía - 'תחנת הדרום'. התחנה ממוקמת בקצה הדרומי של שדרת פראדו והציר החוצה את העיר מצפון לדרום. לאחר שמבנה התחנה נפגע ברובו משריפה, הוא נבנה ונפתח מחדש ב-1892. את המבנה החדש, המבוסס על קונסטרוקציית ברזל יצוק, תכנן האדריכל אלברטו פלאסיו בסיועו של גוסטב אייפל.
בשנת 1992 הוסב המבנה הישן למרכז מסחרי שמכיל חנויות, בתי קפה, מועדון לילה וגן טרופי. מסוף רכבות חדיש שהחליף את המבנה הישן, תוכנן על ידי האדריכל רפאל מונאו. קווי הרכבות הבין-עירוניות והרכבות המהירות מגיעים למסוף החדש, בעוד הרכבות הפרבריות מסיימות את דרכן ברציפים תת-קרקעיים. בסמוך לתחנה ממוקמות שתי תחנות של הרכבת התחתית, אחת מהן מקושרת ישירות למרכז המסחרי של אטוצ'ה.
בסדרת הפיגועים ב-11 במרץ 2004, אירע אחד הפיגועים ברכבת בתחנת אטוצ'ה ופיגוע נוסף אירע ברכבת כ-500 מטרים מדרום לה.
שלב הסיום

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  רוב אפשטיין   ג'פרי פרידמן
 הופק בידי:  רוב אפשטיין   ג'פרי פרידמן   רבקה פרגוסון   ויליאם הירש   דייוויד אוליץ'   סטיבן ושושנה אונגרליידר
 עריכה:  רוב אפשטיין   ג'פרי פרידמן
 צילום:  רוב אפשטיין 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  נטפליקס 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  21 בינואר 2018 (פסטיבל הסרטים סאנדנס)   4 במאי 2018 (נטפליקס)
 משך הקרנה:  40 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דוקומנטרי
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
שלב הסיום (באנגלית: End Game) הוא סרט קצר דוקומנטרי אמריקאי של נטפליקס. הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס ב-21 בינואר 2018, ועלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-4 במאי 2018.
עלילה

הסרט עוקב אחר חולים סופניים בבית חולים בסן פרנסיסקו שפוגשים רופאים שמנסים לשנות את התפיסה שלהם לגבי חיים ומוות.
קבלה

הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לסרט התיעודי הקצר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-91.
הפקה

הסרט הוקרן לראשונה ב-21 בינואר 2018 במסגרת פסטיבל הסרטים סאנדנס, ועלה לשירות ההזרמה של נטפליקס ב-4 במאי 2018.
הערות שוליים

↑  Stream It Or Skip It: ‘End Game’ On Netflix, A Short Documentary About Dying Gracefully|Decider
↑  Review Geek
↑  'End Game Is The Documentary Film America Needs-Life Matters Media
↑  Trailer on YouTube
↑  The Academy reveals 2019 Oscar nominees: See the full list|Film News|Consequence of Sound
↑  "Period. End of Sentence." wins Best Documentary Short Film-Oscars on YouTube
↑  “End Game” Shortlisted For Oscar
תחנת אוקטיברסקאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  1 בינואר 1950 
 אדריכל:  Leonid Michailovič Poljakov 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°43′46″N 37°36′40″E﻿ / ﻿55.729327°N 37.611183°E﻿ / 55.729327; 37.611183
 תחנות סמוכות:  תחנת פארק קולטורי, Dobryninskaya 
 מידע על התחנה
 שם המערכת:  Oktyabrskaya 
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קולצביה 
 קוד התחנה:  075 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת אוקטיברסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת אוקטיברסקאיה
 
אוקטיברסקאיה (ברוסית: Октябрьская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קולצביה.
תחנת  אוקטיברסקאיה נפתחה ב-1 בינואר 1950, והיא קרויה על שם כיכר אוקטיברסקאיה (כיום כיכר קלוז'סקאיה).
התחנה ממוקמת ברובע יאקימנקה, ויש לה מעבר לתחנה בשם זהה בקו קלוז'סקו-ריז'סקאיה.
לתחנה יש לובי היוצא ללנינסקי פרוספקט ונראה כמו ביתן עם מעברים מקושתים. התחנה היא אתר מורשת תרבותית.
גלריה

מבט על כיכר קלוז'סקאיה (רו'), משמאל לובי התחנה
לובי התחנה
מראה בתוך הלובי
שלום ואנו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 באפריל 1938 פלורנטין, ישראל 
 פטירה:  1 בינואר 2018 (בגיל 79) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 פרסים והוקרה:  יקיר חיפה 
 
שלום ואנו (15 באפריל 1938 - 1 בינואר 2018) היה כדורגלן ישראלי, סוכן ביטוח, עסקן כדורגל וספורט, שדר ופרשן ב"שירים ושערים" וכתב "חדשות הספורט" שנים רבות. שחקנה של מכבי חיפה בשנות ה-50 ותחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. יקיר העיר חיפה. בשנותיו האחרונות שימש כגזבר אגודת מכבי חיפה.
קורות חיים

ואנו נולד בשכונת פלורנטין בתל אביב הקרויה על שם סבו שלמה פלורנטין מקים השכונה. ואנו הגיע למכבי חיפה בשנת 1956 מקבוצת גדנ"ע יהודה. באותן השנים גדנ"ע יהודה סיפקה מספר רב של שחקנים לליגה הבכירה והייתה מעלה באופן קבוע בין 4–5 שחקנים לליגה הבכירה. ואנו היה שחקן קבוע בנבחרת הצעירה של ישראל.
אלי פוקס, מאמנה של מכבי חיפה באותן שנים, חזה בשני משחקים והתרשם מסגנון משחקו האיכותי של ואנו, והציע לו לעבור לחיפה.
בשנת 1958 נתקל ואנו בגדעון טיש בדקה העשירית, כאשר שיחק נגד הפועל תל אביב ונפצע בראשו. באותה תקופה, בכל העולם, לא היו חילופים בכדורגל וכך אם שחקן היה נפצע ולא היה יכול להמשיך במשחק, הייתה קבוצתו משחקת עם שחקן פחות. ואנו הגיע מחוסר הכרה לבית החולים וכאשר התעורר ביקש לדעת את תוצאת המשחק והדקה. כאשר גילה כי מדובר במחצית בלבד, ביקש שיחבשו את ראשו ודרש לחזור למגרש כדי להמשיך המשחק. צילום מאוחר יותר גילה כי התיקול היה כה חזק עד כדי שלפני התפרים שלפו שן של טיש מראשו של ואנו.
בשנת 1962 זכה בגביע המדינה עם קבוצת מכבי חיפה והיה למצטיין במשחק הראשון מבין השניים בגמר.
לאחר פרישתו שימש כמאמן הנערים של קבוצת מכבי תל אביב ולאחר מכן כמאמן הנוער. הקבוצה אותה אימן הוציאה תשעה שחקנים לשורות הבוגרים ביניהם אורי סלימאן, ירון עוז, עזרא עוזרי ועוד.
שימש כחבר הנהלת ההתאחדות לכדורגל כמו גם נציגה של מכבי חיפה בהתאחדות. היה חבר הנהלת מחלקת הכדורגל של מכבי חיפה. כמו כן, היה מבכירי סוכני הביטוח בארץ ומילא תפקידים בכירים ביניהם יו"ר הסניף החיפאי של לשכת סוכני הביטוח עד שנבחר להיות וכיהן במשך 9 שנים כיו"ר המועצה הארצית של סוכני הביטוח בישראל.
בשנת 2005, קיבל את תואר "יקיר חיפה". להחלטת השופטים לא הייתה כמעט נגיעה בקריירה הספורטיבית של ואנו, אלא היא התייחסה לרוח ההתנדבותית שגילה במשך עשרות השנים. זכה גם לתואר "יקיר מכבי ישראל".
שימש במשך 25 שנים כאחד השדרנים הבולטים בשירים ושערים והיה כתב העיתון חדשות הספורט.
הערות שוליים

↑  מקבלי עיטור יקיר מכבי ישראל
תוספתן

| --- | --- |

 שיוך:  המעי הגס 
 אספקה עורקית:  עורק התוספתן 
 ניקוז ורידי:  appendicular vein 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1178) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  appendix vermiformis 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A05.7.02.007 
 TA2 (2019):  2976 
 FMA:  14542 
 קוד MeSH:  A03.556.124.526.209.290 
 מזהה MeSH:  D001065 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0003617 
 
מערכת העיכול. למידע על איבר, לחצו עליו.
התוספתן (בלטינית: Vermiform Appendix Vermix, "תוספת דמוית תולעת", Cecal Appendage, או בסתמי Appendix מוכר גם בכינוי מעי עיוור) הוא שלוחה צינורית חסומה בקצָהּ, היוצא מתחילת המעי הגס, שאורכו כ-8–10 ס"מ, ורוחבו כ-8 מילימטרים. התוספתן ממוקם בחלקו הימני של הבטן התחתונה. הרירית שלו מכילה תאים רבים הקשורים למערכת החיסון, אשר גדלים ומתנפחים בתגובה לזיהום נגיפי או חיידקי, בדומה לשקדים.
אספקת הדם לאזור מבוצעת על ידי עורק התוספתן.
אטימולוגיה

שמו של התוספתן בעברית הוא תרגום כפשוטו של השם הלטיני "אפנדיקס", שניתן לאיבר זה בשל מקומו כ"נספח" בקצה של המעיים.
התוספתן בבעלי החיים השונים ובהם האדם

התוספתן גדול יחסית במידה ניכרת אצל בעלי חיים שתזונתם עשירה בתאית (לדוגמה: אוכלי עשב), בהם הוא תורם לעיכול תאית באמצעות חיידקים המפרישים אנזימים העוזרים לפירוקהּ. בשל כך, משוער כי אצל אבותיו הקדמונים של המין האנושי שימש התוספתן גם לפירוק רב סוכרים (דוגמת תאית). בעבר היה נהוג לחשוב שעם התפתחות האדם השתנתה תזונתו והובילה לכך שהתוספתן הפך לשריד אבולוציוני, כלומר מבנה או תהליך שאיבד את רוב או כל תפקידיו, בדומה לעור ברווז.
בשנת 2007 חוקרים מאוניברסיטת דיוק הציעו כי התוספתן משמש כמקום מקלט לחיידקים אשר עשויים להיות שימושיים כאשר מחלה קוטלת את אוכלוסיית החיידקים בשאר חלקי המעיים. הצעה זו מתבססת על תובנה מתחילת שנות ה-2000 על כך שהמערכת החיסונית בגוף נעזרת ונתמכת בצמיחה של חיידקי מעיים מועילים, בשילוב עם תכונות ידועות רבות של התוספתן, כולל המבנה שלו, מיקומו מתחת למעבר המזון וקשר לחיידקים במעי הגס, כל זאת בצד הקשר שלו עם רקמות חיסון. מחקרים שבוצעו בבית החולים של אוניברסיטת וינתרופ הראו כי אנשים ללא תוספתן היו בעלי סיכון פגיעה של פי ארבעה מחיידקי Clostridioides difficile. בהתאם, התוספתן עשוי לשמש כ"מקלט" לחיידקים מועילים לגוף. מאגר זה של חיידקים יכול לשמש בין היתר כדי לאכלס מחדש את חלקי המעיים במערכת העיכול לאחר התקף מחלות הפוגעות באוכלוסיית החיידקים המועילים, דוגמת דיזנטריה או כולרה או גם כדי להגביר את אוכלוסיית החיידקים המועילים בעקבות מחלה גסטרואינטסטינלית קלה יותר.
אפנדקטומיה (הסרת התוספתן) הוא ניתוח המשמש לטיפול בדלקת התוספתן, ואחד הטיפולים הכירורגים השכיחים בעולם. דלקת התוספתן גורמת בחלק מהמקרים לחולשה, לבחילות ולכאבים עזים בבטן הימנית התחתונה. הכאבים עלולים להתבטא בהתחלה גם כלחץ בבטן העליונה, ולאט לאט לרדת לכיוון הבטן התחתונה. הטיפול המקובל הוא הסרת התוספתן באמצעות ניתוח, שכן אחרת התוספתן עלול להינקב (פרפורציה, במינוח רפואי), דבר העלול לגרום לזיהומים קשים ולסכנת חיים, עקב התפזרות התכולה הדלקתית בחלל הבטן.
לקריאה נוספת

Frederic H. Martini, Ph.D., Fundamentals of Anatomy and Physiology, p. 916, Prentice Hall, Englewood Cliffs, New Jersey, 1995
תירוש (מושב)

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎149 מטר
תאריך ייסוד: 1955
תנועה מיישבת: הפועל המזרחי
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 452 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.4% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) תירוש(למפת השפלה רגילה) תירוש(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תירוש(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תירוש31°45′03″N 34°53′10″E﻿ / ﻿31.7507764795177°N 34.8860231397608°E﻿ / 31.7507764795177; 34.8860231397608  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - תירוש בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 4 מתוך 10

תִּירוֹשׁ הוא מושב של "הפועל המזרחי" (בעל צביון דתי) בין קריית מלאכי לבית שמש בחבל עדולם השייך למועצה אזורית מטה יהודה.
שמו של היישוב ניתן לו בגלל כרמי הענבים הרבים באזור.
גאוגרפיה

המושב נמצא צמוד ומצפון לכביש 383 המחבר את צומת ראם לצומת תל עזקה, כ-10 ק"מ בקו אווירי ממערב לבית שמש. כ-1 ק"מ מדרום לו נמצא היישוב גפן.
המושב תירוש הוקם בשנת 1955 על ידי עולים מצפון אפריקה במטרה לאכלס את חבל עדולם. המושב הוקם על אדמות הכפר הערבי מוע'ליס, שתושביו עזבוהו במהלך מלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור אליו לאחריה.
לפי מקורות זרים, בסיס טילי יריחו כנף 2 של מדינת ישראל, הנושאים פצצות גרעיניות, ממוקם בסביבות המושב.
ראו גם

מדיניות הגרעין של ישראל
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  Israeli nuclear forces, 2002
מושב תירוש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590411205171
תוספת למנה

תוספת למנה או מנת צד היא פריט מזון, המלווה את המנה הראשונה או את המנה העיקרית בארוחה.
תוספות נפוצות

תוספות כמו סלט, תפוחי אדמה ולחם נפוצות עבור מנות עיקריות במדינות רבות בעולם המערבי. אורז וקוסקוס צברו פופולריות כתוספות ברחבי אירופה, במיוחד באירועים רשמיים (כאשר קוסקוס מופיע יותר לצד מנות מזרח תיכוניות בארוחות ערב).
תוספת משמשת כשם תואר המתווסף לעיתים לשם המנה, המונח 'תוספת' מתייחס בדרך כלל למנה קטנה יותר המוגשת כמנת צד, ולא המנה העיקרית הגדולה יותר. לדוגמה, "תוספת סלט" תוגש בדרך כלל בקערה קטנה או בצלחת סלט, בניגוד למנת סלט שתוגש בצלחת הגשה גדולה יותר.
ארוחה אמריקאית טיפוסית עם מנה עיקרית מבוססת בשר עשויה לכלול תוספת ירקות אחת, לפעמים כסלט, ותוספת אחת של עמילן, כגון לחם, תפוחי אדמה, אורז, פסטה וצ'יפס.
תוספות נפוצות
תוספות נפוצות כוללות:
אספרגוס
ברוקולי
דלעת
טוגנים
כרוב
כרובית
מקרוני עם גבינה
סלט
פטריות
קולסלאו
שעועית
תפוחי אדמה אפויים
חלק מהמסעדות מציעות מבחר מצומצם של תוספות הנכללות במחיר המנה העיקרית כארוחה משולבת, ארוחה זו מכונה לעיתים "ארוחה עסקית" או בקיצור "עסקית". במקרים מסוימים, ניתן להזמין מספר מנות טעימה של תוספות רבות במחיר אחד, שיטת תמחור והגשה זו נפוצה במסעדות ערביות.
טוגנים הם תוספת נפוצה ומוגשים במסעדות מזון מהיר ובמסעדות מטבח אמריקאי אחרות. בתגובה לביקורת על תכולת השומן והקלוריות הגבוהות בטוגנים, חלק מרשתות המזון המהיר מציעות תוספות נוספות, כמו סלטים, כתחליפים לטוגנים הסטנדרטים בארוחות עסקיות.
"בצד"

המילה בצד עשויה להיות מילה נרדפת ל-"מנת צד", למשל "צ'יפס בצד" או עשויה להתייחס לרוטב או קונדימנט אותו הסועד מבקש להפריד מהמנה. למשל, סועד יכול לבקש שיוגש סלט עם הרוטב שלו "בצד".
הערות שוליים

↑  "Side dish." (definition.) Merriam-webster.com. Accessed August 2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007539252605171  LCCN: sh88002877  NKC: ph200800 
תוספת של מקרוני עם גבינה
תוספת סלט יווני
פלסקביצה עם תוספות של טוגנים ושעועית אפויה
שלב העזיבה של כדור הארץ

הדמיה של שלב העזיבה של כדור הארץ (שמאל) מחובר לחללית אלטאיר (אמצע) ולחללית אוריון (ימין)
שלב העזיבה של כדור הארץ (באנגלית: Earth Departure Stage ובקיצור EDS) הוא מערכת הנעה רקטית שפותחה כחלק מתוכנית קונסטליישן. תוכנית הפיתוח של שלב זה בוטלה עם ביטולה של תוכנית קונסטליישן כולה.
שלב העזיבה של כדור הארץ היה אמור להיות מונע באמצעות מנוע J-2X יחיד שמפותח ממנוע ה-J-2 של טיל השיגור סטורן 5 שפעל בזמן תוכנית אפולו. כחלק מתוכנית קונסטליישן, שלב העזיבה של כדור הארץ היה משוגר לחלל על גבי טיל השיגור ארס 5 שם הייתה מתחברת החללית אלטאיר עם החללית אוריון. לאחר ההתחברות, מנוע ה-J-2X של שלב העזיבה של כדור הארץ היה ניצת והיה מטיס את החלליות לכיוון הירח.
מבנה

לפי התכנון הראשוני שהתבסס על המנועים והטכנולוגיה של מעבורות החלל, אמור היה שלב העזיבה של כדור הארץ להכיל שני מנועי J-2X בעוד ארס 5 יכיל 5 מנועי SSME (המנועים הראשיים של מעבורות החלל). אולם, עם שינוי התכנון של ארס 5 לשימוש עם שישה מנועי RS-68 בשלב הראשון, עוצב מחדש גם שלב העזיבה של כדור הארץ כך שיכיל מנוע J-2X יחיד. עם העיצוב החדש של השלב, הוא היה דומה מאוד בצורתו לשלב העזיבה של כדור הארץ בתוכנית אפולו שנקרא S-IVB, אולם שלב העזיבה של כדור הארץ הנוכחי מפותח יותר ויכול לשאת מטען לזמן רב יותר.
תפקיד בתוכנית קונסטליישן

שלב העזיבה של כדור הארץ, שתוכנן לשימוש במשימות מאוישות לירח, ישוגר יחד עם החללית אלטאיר על גבי ארס 5 למסלול נמוך סביב כדור הארץ. לאחר ההגעה לחלל, הארס 5 יתנתק משלב העזיבה של כדור הארץ ומהחללית אלטאיר וייפול ויישרף באטמוספירה. לאחר ההתנתקות מהטיל ארס 5, מנוע ה-J-2X של השלב יוצת על מנת לכוון את השלב ואת החללית אלטאיר למסלול הרצוי סביב כדור הארץ, שם הם יחכו לשיגורה של החללית אוריון על גבי טיל השיגור ארס 1. עם הגעתה של החללית אוריון לחללית אלטאיר ולשלב העזיבה של כדור הארץ, היא תתחבר עמם, והמנוע של השלב יוצת בשנית, הפעם בניצול של 80% מכוחו של המנוע, וזאת על מנת להשתחרר מכוח המשיכה של כדור הארץ ולטוס לכיוון הירח. ההצתה של המנוע תארך רק דקות מעטות. בזמן ההצתה של המנוע, האסטרונאוטים יפנו לכיוון שלב העזיבה של כדור הארץ, שיטה שמכונה בנאס"א "עיניים החוצה" (eyeballs out) מאחר שהתאוצה גורמת לאסטרונאוטים להימשך קדימה, ולתחושה שהעיניים שלהם נמשכות החוצה. לאחר סיום פעילותו של המנוע, שלב העזיבה של כדור הארץ יתנתק מהחלליות אוריון ואלטאיר, או שיכנס למסלול סביב השמש או שבאופן מכוון יתרסק על פני הירח כחלק מהניסיון לחקור את הירח.
שלב העזיבה של כדור הארץ ב-SLS

בהתחלה חשבה נאס"א לצייד את שלב העזיבה של כדור הארץ (שישמש בבלוק II ב-SLS) בשלושה מנועי J-2X באיזשהו שלב החליטה לצייד אותו רק בשני מנועים כאלו, אך הרעיון בוטל לטובת הexploration upper stage.
שימושים נוספים

בנוסף לייעודו המרכזי של שלב העזיבה של כדור הארץ כמרכיב במשימות מאוישות לירח, נאס"א מתכננת להשתמש בו או בשדרוגים שלו לשימושים נוספים:
כמרכיב במשימות מאוישות לאסטרואידים הקרובים לכדור הארץ
כמרכיב במשימות מאוישות למאדים
בשיגור טלסקופ חלל לנקודת לגראנז' בין כדור הארץ לשמש
ראו גם

אדם בחלל
‏‏
| תוכנית קונסטליישן |
| --- | --- | --- |
| מפעילת התוכנית | סוכנות החלל האמריקאית |  |
| חלליות | אוריון • אלטאיר |  |
| משגרים ומנועים | ארס 1 • ארס 5 • שלב העזיבה של כדור הארץ • J-2X • RS-68 • SRB |  |
| משימות | ארס 1-X (טיסת מבחן) |  |
| אתר שיגור | מרכז החלל קנדי |  |
| נושאים קשורים | תוכנית החלל האמריקאית • החזון לחקר החלל • מושבת ירח • משימות מאוישות למאדים |  |
תוספתא כפשוטה

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  פרופסור שאול ליברמן
 סוגה:  מהדורה מדעית 
 נושא:  התוספתא 
 הוצאה
 הוצאה:  מכון מאיר ליב רבינוביץ ע״י בית המדרש לרבנים שבאמריקה
 תאריך הוצאה:  תשט"ו
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  8
 פרסים
 פרס ביאליק לחכמת ישראל (1957) 
 
תוספתא כפשוטה הוא פירוש מחקרי-מדעי לתוספתא שכתב פרופ' שאול ליברמן.
הפירוש

הספר בנוי על מהדורה המדעית של התוספתא שהוציא לאור ביחד עם החיבור, שם הוא מפרש את התוספתא עצמה באופן קצר, עם שינויי נוסח.
הפירוש מבוסס על הספר "תוספת ראשונים" שהוציא לאור בשנת תרצ"ז, שם אסף את כל דברי הראשונים המפרשים את דברי התוספתא.
בהקדמתו לספר הוא מסביר את הצורך בפירוש רחב לתוספתא, בגלל החוסר במפרשים קודמים מלבד "חסדי דוד". כמו כן, גילויים של כתב יד ערפורט וכתב יד וינה ועדי נוסח נוספים, שכולם לא היו למראה עיני המפרשים שקדמוהו, יצר צורך בפירוש עדכני המתייחס לנוסח המדויק יותר של התוספתא.
עקרון פרשני נוסף שהנחה אותו בכתיבת פירושו היה לפרש את התוספתא על פי המקורות הארץ ישראליים ובראשם תלמוד ירושלמי, גם במקומות שבהם ההלכה המקובלת נפסקה באופן אחר, בין היתר על פי התלמוד הבבלי.
הפירוש > פרטי הוצאת הספרים

הכרך הראשון, על סדר זרעים, יצא לאור בניו יורק בשנת תשט"ו. אחר כך יצאו על סדר מועד (תשכ"ב), וסדר נשים (חלק ו-ז - תשכ"ז; חלק ח - תשל"ג).

ליברמן לא הספיק לסיים את פירושו על כל התוספתא והספיק להוציא לאור שמונה כרכים, המסתיימים באמצע סדר נזיקין (עד סוף מסכת בבא בתרא). החלק על סדר נזיקין, הוציא לאור תלמידו שמא פרידמן, על-פי הכתבים שהשאיר אחריו. הכרכים על סדר נזיקין נדפסו בירושלים.
לאחר מכן, יצא מהדורה שנייה ומתוקנת של הכרכים האחרים, בתוספת הערות מגיליון התוספתא של הר"ש ליברמן. גם הכרכים של מהדורה זו נדפסו בירושלים, וכולם יצאו לאור בידי בית המדרש לרבנים באמריקה.
לקריאה נוספת

אברהם גולדברג, [על] שאול ליברמן (מהדיר), "תוספתא ע"פ כתב-יד ווינה..., קרית ספר מא, תשכ"ו, עמ' 344-355 (מידע בקטלוג רמב"י)
עדיאל שרמר, למסורת נוסח התוספתא: עיון ראשוני בעקבות שאול ליברמן, JSIJ 1, 2002 (מידע בקטלוג רמב"י)
עדיאל שרמר, בנימין קצוף, מלבטי ההדרת התוספתא: על קו התפר שבין נוסח, פרשנות וגלגולי מסורת (מידע בקטלוג רמב"י)
Solomon Zeitlin (1957). ""The Tosefta" by Saul Lieberman". Jewish Quarterly Review (47, 4): 382–399. JSTOR 1453106.
הערות שוליים

↑  מתוך הקדמתו לספר, עמוד ז'.
↑  מבוא עמ' יז
↑  ראו דוגמאות במבוא, עמ' כ-כא
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007333999005171  VIAF: 2138149368831485980001   WorldCat (עם VIAF): 2138149368831485980001
תירס ננסי

מוקפץ ירקות בשילוב עם תירס ננסי
תירס ננסי או תירס גמדי הוא דגן תירס שנקצר בשלב מוקדם בזמן שהגבעול עדין קטן ולא בוגר. הוא בדרך כלל נאכל בשלמותו – יחד עם האשבול – בניגוד לתירס בוגר, שם האשבול קשה מדי לעיכול עבור האדם. הוא נאכל גם חי וגם מבושל. ערכיו התזונתיים דומים לכרוב, גזר ועגבנייה. תירס ננסי מקובל במנות על בסיס ירקות מוקפצים.
תאילנד היא המדינה הראשונה לייצר תירס ננסי, והוא מיוצר גם בצפון אמריקה, יפן, הודו ואירופה.
גידול תירס ננסי

את התירס הננסי אפשר לגדל כיבול עיקרי וכיבול משני. תקופת הזריעה יכולה להתקיים בכל עונה בשנה כשמזג האוויר האופטימלי הוא בין 22 מעלות ל-32 מעלות. בדרך כלל החקלאי מעבד את התירס הננסי כיבול תומך לאחר קצירת היבול העקרי. הגידול של התירס הננסי הוא שימושי לפיתוח הקרקע באופן אורגני ליבול הבא וגם לטובת רווח.
את התירס הננסי אפשר להפיק עד 4-5 פעמים בשנה משום שתקופת הגידול היא קצרה, זאת במידה וכמות הגשם היא בין 1,000 ל-1,200 מ"מ בשנה. ניתן לעבד לצידו גידולים נוספים.
ערך תזונתי

המחקר מצביע על כך שתירס ננסי הוא מקור טוב לחומרים מזינים שונים כמו חלבון, סיבים גולמיים, פחמימות וסיבים תזונתיים ואיכותו התזונתית שווה או אפילו עדיפה על ירקות רבים אחרים בשימוש נפוץ.
שימושים

תירס ננסי נצרך בכל רחבי העולם. הייצור שלו עלה מ-239.7 ל-279.7 מיליון טון בין 2003 ל-2013. ניתן גם להשתמש בו להאכלת בעלי חיים כגון כבשים ופרות.
הערות שוליים

↑  Hooda, S. and Kawatra, A, Nutritional evaluation of baby corn, Emerald insight, ‏2013
↑  Claire Lesur-Dumoulin, Eric Malézieux, Tamara Ben-Ari, Christian Langlais, Lower average yields but similar yield variability in organic versus conventional horticulture. A meta-analysis, Agronomy for Sustainable Development 37, 2017-09-23 doi: 10.1007/s13593-017-0455-5
↑  Utilization of baby corn by-products and waste as livestock feed | Feedipedia, www.feedipedia.org (באנגלית)
↑  Heuzé V., Tran G., Edouard N., Lebas F., Maize silage, Feedipedia, ‏22 יוני 2017
תירס ננסי