stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי ישראל–לוקסמבורג

| יחסי ישראל–לוקסמבורג |
| --- | --- |
ישראל: לוקסמבורג


ישראל: לוקסמבורג
שטח (בקילומטר רבוע)
22,072: 2,586
אוכלוסייה
10,009,800: 675,527
תמ"ג (במיליוני דולרים)
509,901: 85,755
תמ"ג לנפש (בדולרים)
50,940: 126,945
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: מונרכיה חוקתית

נשיא בית הנבחרים של לוקסמבורג וחסיד אומות העולם ויקטור בודסון (מימין) לוחץ את ידו של סגן יו"ר הכנסת יצחק נבון בעת ביקור בישראל ב-1966.
יחסי ישראל–לוקסמבורג הם היחסים הדיפלומטיים שבין מדינת ישראל בין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו בשנת 1949, לאחר הקמת מדינת ישראל. שגרירות ישראל האמונה על לוקסמבורג נמצאת בבריסל, בלגיה.
שגרירת ישראל בבלגיה, האמונה על לוקסמבורג, היא סימונה פרנקל. קונסול הכבוד של לוקסמבורג בישראל הוא המשורר והסופר מירון ח. איזקסון, ומשרדו נמצא בתל אביב.
היסטוריה

ב-12 ביוני 2001 נועד סגן ראש ממשלת ישראל שר החוץ שמעון פרס פגישות בילטרליות עם ראש ממשלת לוקסמבורג ז'אן-קלוד יונקר.
ב-12 בספטמבר 2016 נועד ראש ממשלת ישראל ושר החוץ בנימין נתניהו עם ראש ממשלת לוקסמבורג קסאבייה בטל. למחרת היום נפגש בטל עם נשיא המדינה ראובן ריבלין.
ב-15 ביולי 2019 החרים ראש ממשלת לוקסמבורג אירוע פרידה של שגרירת ישראל במדינה, סימונה פרנקל, בעקבות דבריו של שר החינוך, רפי פרץ בנוגע לטיפולי המרה.
מאז, היחסים המשיכו להתדרדר לעוינות של לוקסמבורג כלפי ישראל. בפברואר 2020 הובילה לוקסמבורג מהלך שבו היא ומדינות אירופה נוספות יכירו במדינה פלסטינית. באוגוסט 2020, שר החוץ של לוקסמבורג ז'אן אסלבורן נשאל בראיון על תגובתו בנוגע להסכם איחוד האמירויות–ישראל, ואמר "אני מודע, בעקבות כך שיש לי קשרים באזור, לפחד מאיראן, אבל אני חושב שאתה לא יכול פשוט לאכזב את האחים שלך [הכוונה לפלסטינים] כדי לרדוף אחרי אינטרסים כלכליים ואפילו כדי להגביר את הביטחון שלך"; וכן "זה זמן רב נראה שהסולידריות עם הפלסטינים, בראש ובראשונה ב (מדינות) המפרץ, איננה עוד בעדיפות. טוב שה[הנושא] שווק כך שהסיפוח של הגדה המערבית אכן נמנע". לאחר שכמה גופי תקשורת הבינו את דבריו כשבירת הקו שבו הלך האיחוד האירופי שבירך על ההסכם (ובפרט הוציא הצהרת תמיכה בהסכם שגובתה על ידי ממשלת לוקסמבורג), משרד החוץ הלוקסמבורגי פרסם בשם אסלבורן הבהרה לפיה הוא תומך בהסכם וכוונתו לא הייתה לבקר את ההסכם אלא להדגיש את החשיבות של המשך התמיכה של מדינות ערב ומדינות המפרץ במיוחד בפתרון שתי המדינות והחשיבות של סיוען לעם הפלסטיני להקים מדינה ריבונית ובת-קיימא.
בהמשך לכך, באוגוסט 2021 דווח על כך, שתייר ישראלי בלוקסמבורג קיבל לידיו טופס רישום לשהיה במלון מסוים, ובו הופיעה מדינת מגוריו ואזרחותו בשם "Palestinien occupé territoire" (מצרפתית: "השטח הפלסטיני הכבוש"). במסגרת מקרה זה עירב התייר את שגריר ישראל בבלגיה, האמון גם לגבי לוקסמבורג, ולאחר בירור העניין עם מנהל המלון המסוים, המנהל התנצל על הטעות, כולל באמצעות מכתב, והרישום תוקן.
ראו גם

יחסי החוץ של ישראל
לוקסמבורג
איתי שגב (בדרן)

| --- | --- |

איתי שגב, צולם בערך ב-1992
 לידה:  8 במרץ 1972 (בן 52) רחובות, ישראל ישראל
 סוגה מועדפת:  קומדיה
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  אורי שגב
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
איתי שגב (נולד ב־8 במרץ 1972) הוא קומיקאי, שחקן, סטנדאפיסט, עורך, במאי, מורה ומנחה טלוויזיה ישראלי.
חיים אישיים

שגב גרוש ואב לילדה בשם אורי.
שגב היה בזוגיות עם הזמרת מאיה רוטמן.
שגב ידוע באהדתו לקבוצת הכדורגל הפועל פתח תקווה.
שגב הוא גם מורה לספרות בבית ספר תיכון, ובראיון משנת 2014 סיפר כי הוא עוסק בתחום מזה כמספר שנים.
תפקידים בתיאטרון

התיאטרון שלנו
בגדי המלך החדשים
הערות שוליים

↑  אוהדי הפועל פ"ת למען איתי שגב, באתר ynet, 23 באוגוסט 2012
| הישרדות |
| --- | --- | --- |
| מנחה | גיא זו-ארץ (2007–) |  |
| עונות | 2007–2008: האיים הקריביים • 2008–2009: איי הפנינה • 2009: הפיליפינים • 2010: אולסטארס • 2011: איי קמרינס • 2012: VIP • הונדורס • 2017: פאלאוון • 2019: VIP‏ 2 • 2020: VIP‏ 3 • 2021: VIP‏ 4 • 2022–2023: מנילה |  |
| זוכים | נעמה קסרי (האיים הקריביים) • אריק אלפר (איי הפנינה) • שי אראל (הפיליפינים) • נתן בשבקין (אולסטארס) • אירית רחמים-בסיס (איי קמרינס) • איתי שגב (VIP) • לירון (טילטיל) אורפלי (הונדורס) • ענבר פיניאבסקי-בסון (פאלאוון)  • ג'ובאני רוסו (VIP 2) • אסי בוזגלו (VIP 3) • אלה אייבינדר (VIP 4) • אלית מוסאיוף (מנילה) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313264205171  MusicBrainz: a2a8218f-2601-4c7d-9227-b961377202f3  VIAF: 97438255   WorldCat (עם VIAF): 97438255 
ג'וליאן שגרן, איתי שגב, שלום אסייג, יגאל שילון ואלי יצפאן בצילומי התוכנית פיספוסים
מארי וורד

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1827 מחוז אופאלי, אירלנד 
 פטירה:  31 באוגוסט 1869 (בגיל 42) Birr, אירלנד 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 בן או בת זוג:  Henry Ward, 5th Viscount Bangor (6 בדצמבר 1854–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Harriette Mary Ward, Emily Georgiana Ward, Henry Somerset Andrew Ward, Edward William Henry Ward, Mary Henrietta Ward, Kathleen Annette Norah Ward, Bertha Jane Ward, Maxwell Ward, 6th Viscount Bangor 
 
מארי וורד (באנגלית: Mary Ward; ‏27 באפריל 1827 – 31 באוגוסט 1869) הייתה מדענית, אסטרונומית, מיקרוסקופאית, סופרת וציירת אירית.
ביוגרפיה > ראשית חייה

מארי וורד נולדה בתור מארי קינג בעיירה בלילין ליד פרבן, אירלנד, ב-27 באפריל 1827, היא הילדה הצעירה ביותר של הנרי קינג ואשתו הרייט. היא ואחיותיה חונכו בבית כמו ילדות רבות בתקופתם. עם זאת, החינוך שלה היה מעט שונה מהנורמה מאחר שמשפחתה הייתה מוכרת בתור משפחה של מדענים. היא התעניינה בטבע מגיל צעיר, ובגיל שלוש היא התחילה לאסוף חרקים.
וורד הייתה אסטרונומית חובבת, יחד עם בן דודה ויליאם פרסונס, שהיה אסטרונום מוכר. וורד אהבה לצייר ולרשום, וכך תרמה מאוד לשימור מעשיו של ויליאם פרסונס: על ידי רישום מבנה המיקרוסקופים שלו, בעוד שאשתו צילמה את המיקרוסקופים.
ביוגרפיה > נישואין

ב-6 בדצמבר 1854 היא נישאה להנרי וורד. בשנת 1881 זכה הנרי לתואר ויקונט בנגור (תואר אצולה בריטי). היו להם שלושה בנים וחמש בנות, ביניהם מקסוול וורד, השישי שזכה לתואר ויקונט בנגור. הצאצאים הכי נודעים שלה הם: הנכד שלה אדוארד וורד אשר היה כתב חוץ והזוכה השביעי של תואר הוויקונט בנגור ובתה, אלה וורד אשר השתתפה בסדרת הטלוויזיה "דוקטור הו" (Doctor Who).
ביוגרפיה > פטירה

וורד היא האדם הראשון שנהרג בתאונת דרכים. הבנים של ויליאם פרסונס בנו מכונית מונעת קיטור, וב-31 באוגוסט 1869 טיילו היא ובעלה הנרי ברכב עם הילדים של ויליאם פרסונס והמורה שלהם, ריצ'רד ביגס. בפרסונס טאון נפלה וורד מן הרכב עקב תלילות הכביש, נלכדה תחת גלגלי המכונית ומתה כמעט מיד. רופא שגר ליד מקום התאונה הגיע במהירות לאירוע ומצא אותה מלאה בשריטות, חבולה ומדממת מן האוזניים. הפגיעה העיקרית הייתה שבר בצוואר. ככל הנראה הרסה המשפחה האבלה את המכונית לאחר האירוע.
ספרים

מארי וורד הוציאה חמישה ספרים:
A Windfall for the Microscope (נפילה למיקרוסקופ), 1856
Revealed by the Microscope (נחשף תחת המיקרוסקופ), 1857
Entomology in Earnest (אנטומולוגיה ברצינות), 1857
Telescope Teachings (לימודי טלסקופ), 1859
Microscope Teachings (לימודי מיקרוסקופ), 1864
הערות שוליים

↑  Mary Ward 1827-1869 | Offaly History, web.archive.org, ‏2014-01-16
↑  Owen G. Harry, The Hon. Mrs Ward (1827-1869) Artist, Naturalist, Astronomer and Ireland's First Lady of the Microscope, The Irish Naturalists' Journal 21, 1984, עמ' 193–200
↑  Mary Ward Illustrations Exhibition | Ireland 2016, web.archive.org, ‏2017-03-12
1 2  Profile of Mary Ward, web.archive.org, ‏2005-04-16
↑  BNA, The British Newspaper Archive Blog World's First Fatal Car Accident | The British Newspaper Archive Blog, blog.britishnewspaperarchive.co.uk, ‏2013-08-30 (באנגלית בריטית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb161946897 (data)  DSI: 5590  GND: 129831581  ISNI: 0000 0000 8191 0911  LCCN: nb98062267  NLA: 36578961  ULAN: 500185595  VIAF: 1102046   WorldCat (עם VIAF): 1102046 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארי וורד".
מבצע תרנגול 53

מבצע תרנגול 53 היה מבצע פשיטה במהלך מלחמת ההתשה, בלילה שבין 26 ו-27 בדצמבר 1969, בו השתלטו כוחות צה"ל על תחנת מכ"ם מצרית בראס ע'אריב (رأس غارب), והביאו את המתקן לישראל. בפעולה השתתפו יחידות מחטיבת הצנחנים (גדוד 50 וסיירת צנחנים) ומחיל האוויר, והיא נחשבת לאחת הפעולות הנועזות והיצירתיות בתולדות צה"ל – "כלקוחה מעולם הסרטים", כך כינה אותה הרמטכ"ל, רב-אלוף חיים בר-לב.
רקע

במרץ 1969, בתגובה להכרזת נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר על פתיחה במלחמת התשה נגד ישראל על קו-החזית בתעלת סואץ, החל צה"ל ליזום פעולות התקפיות לאורך הקו ובעומק שטח-האויב, ולא הסתפק עוד בפעולות המגננה בהן נקט מאז מלחמת ששת הימים. מטרתן – מתן תשובה ליומרות המצריות לשבור את כושר העמידה של כוחות צה"ל בקו.
לאחר מלחמת ששת הימים תוגברו הכוחות המצריים בציוד צבאי מתקדם מתוצרת ברית המועצות, כגון טנקים, מערכות מכ"ם ומערכות נשק אחרות. כוחות הנ"מ המצריים קיבלו תותחי נ"מ וטילי קרקע-אוויר מסוג SA-2. סוללות הנ"מ כללו גם מערכות מכ"ם, ובהן המכ"ם P-12 (קוד דיווח נאט"ו: "ספון רסט") להתראה מוקדמת, בעל יכולת גילוי כלי טיס הטסים בגובה נמוך. סוללות הנ"מ בחזית התעלה הושמדו פעמים רבות בהפצצות של חיל האוויר הישראלי. לעיתים היה אזור התעלה נקי מטילים, אולם, המצרים שבו ושיקמו את מערך הנ"מ שוב ושוב לאחר תקיפות אלה. לבד מ"מבצע רביב" (פשיטה משוריינת על החוף המערבי של מפרץ סואץ, בשילוב חיל הים ובחיפוי חיל האוויר, שנערכה בספטמבר 1969), כמעט ולא יזם צה"ל פשיטות יבשתיות נרחבות, וחלק נכבד ממהלכי צה"ל במלחמת ההתשה, ובפרט תקיפות בעומק השטח המצרי, בוצעו על ידי חיל האוויר.
טרום מלחמת ששת הימים פוצחו צפונותיו של מכ"ם ה-P-12 על ידי יחידת הלוחמה האלקטרונית של צה"ל ומתקן רקפת פותח על מנת לעקוף את יכולותיו. במלחמה עצמה תפס צה"ל שלל מספר מערכות מכ"ם מצריות מתוצרת סובייטית, למד אותן ושכלל את אמצעי הלוחמה האלקטרונית כנגדן. תחנות המכ"ם בגזרת הפשיטה ב"מבצע רביב" היו מסוג התחנות שהתאפשרה הפעלת ל"א נגדן, והשמדתן הייתה קלה יחסית[דרוש מקור][דרושה הבהרה]. עם הזמן התברר שהלוחמה האלקטרונית ותורות הלחימה (תו"ל) שבהן השתמשו טייסי חיל האוויר כדי לשבש את פעולת המכ"ם איבדו מיעילותן: מטוסי חיל האוויר התגלו בשלבים מוקדמים יותר של הגיחות שביצעו, גם כשטסו בגבהים נמוכים. המסקנה הייתה שפריסת המכ"ם הישנה, שהושמדה ברובה, הוחלפה בפריסה חדשה, קשה לפענוח וככל הנראה מדגם חדיש יותר. אנשי המודיעין העריכו כי קיימת תחנת מכ"ם בודדת, ומוסווית היטב. תחנה זו איתרה ועקבה אחר גיחות חיל האוויר באזור ובמערב סיני.
איתור וזיהוי המכ"ם

לפי הערכה מודיעינית החזיקו המצרים מתקן מכ"ם מסוג P-12 בסמיכות למוצב ראס-ע'אריב, שהצליח לאתר ולעקוב אחר מטוסי חיל האוויר בגזרה. ב-24 באוקטובר 1969 הפציצו מטוסי חיל האוויר תחנת מכ"ם במקום, ואולם התברר בהמשך שתחנת מכ"ם המשיכה לפעול באזור גם לאחר ההפצצה, והמסקנה שהסיקו בחיל האוויר היא כי התחנה שהופצצה הייתה מטרת הטעיה, שהוצבה בסביבת המכ"ם הפעיל האמיתי.
ב-22 בדצמבר ביצע מטוס ווטור גיחת צילום לאורך חוף מפרץ סואץ. מפענח תצלומי האוויר, רמי שלו, הבחין, לראשונה, בנקודה חשודה כעשרה ק"מ ממערב למוצב שהופצץ, על חופו המערבי של המפרץ. מה שהובחן בתחילה כשני אוהלי בדואים התגלה, לאחר בדיקה על ידי צוות מומחי אלקטרוניקה ומודיעין, כתחנת מכ"ם מסוג P-12.
המכ"ם היה מדופן בעפר, חלקים ממנו מכוסים ברשתות ומוסווה היטב. סביבו לא נצפה מערך הגנה נגד מטוסים או הגנה קרקעית. הדרכים שהובילו אליו לא היו סלולות, ובסביבתו לא נצפתה תנועה רגלית או תנועת כלי רכב. מסיבות אלו הייתה תחנת המכ"ם קשה לגילוי וזיהוי. לאחר הגדלת תצלום האוויר זוהו לבסוף שני קרונות המכ"ם: קרון המבצעים שכלל את המשדר, המסכים ומערכת הבקרה, וקרון הקשר שבו הותקנה האנטנה והמערכת המכנית ששלטה על תנועתה. בסמוך לקרונות מוקמו שני גנרטורים, בונקר ואוהל למגורי המפעילים והשומרים.
איתור וזיהוי המכ"ם > גרסת חיל המודיעין

מבצע "תרנגול 53" יצא לפועל כדי לנצל את "התחכמותו" של מפקד זירת ים סוף המצרי. הלה החליט להציב מכ"ם רוסי P-12, פעיל מבצעית ותקין, באתר דמה באזור ראס ע'ארב, בצד המערבי של המפרץ. הרעיון היה להטעות את חיל האוויר הישראלי ולמנוע את השמדתו, כגורל מכ"מים אמיתיים אחרים. אתר דמה אינו מוגן כאתר אמיתי וכאלה לא היוו אתגר ל"ארטילריה המעופפת" של ישראל. "ההתחכמות" נקלטה בבירור בתעבורת הקשר של יחידה 8200 והועברה לאמ"ן. האגף הזדרז להציע לרמטכ"ל "לחטוף" את המכ"ם המצרי ולהעלותו ארצה. חיים בר-לב, הרמטכ”ל, אישר את המבצע, שבוצע ללא תקלות.
ביצוע הפעולה > פעולת הסחה

בשעה 21:00, המריאו מטוסי A-4 סקייהוק ("עיט") של חיל האוויר לגיחות הפצצה של מערך גדודי מצרי כ-60 ק"מ צפונית לתחנת המכ"ם, באזור ראס זעפרנה ומרסה תלמת, כפעולת הסחה.
ביצוע הפעולה > פינוי קרונות המכ"ם ונסיגה

שני מסוקי היסעור הוזנקו לפנות את הקרונות בשעה 02:30 והגיעו אל המתקן בשעה 2:55. היסעור הראשון, בפיקודו של סרן נחמיה דגן (לימים תא"ל וקצין חינוך ראשי), הרים את קרון המבצעים ללא בעיות מיוחדות למרות משקלו העודף של 4.1 טון, אך כשעבר לטיסה אופקית התגלתה תקלה באחת משתי המערכות ההידראוליות, המפעילה את הגאי המסוק (כנראה כתוצאה ממעיכת צינור השמן ההידראולי בין צלעות המסוק, שנמתחו על ידי הכבלים הנושאים את הקרון הכבד). לפי הוראות היצרן, תקלה שכזו מחייבת השלכת המטען ונחיתה מיידית, אך דגן בחר לדבוק במשימה ולהמשיך לטוס עם מערכת אחת בלבד. הוא טס בגובה נמוך ביותר (כ-100 מטרים במקום 2,500 מטרים לפי תכנון המשימה), שינה את המסלול תוך כדי טיסה ונחת נחיתת חירום בראס שרטוב, נקודת החוף הישראלית הקרובה ביותר. היסעור השני, בפיקודו של זאב מטס, הגיע מיד עם המראתו של היסעור הראשון, העמיס את קרון הקשר והאנטנה שמשקלם 2.5 טון, נחת עמם בשלום באבו רודס שבסיני ונשלח מיד לפנות את קרון המבצעים שהנחית דגן לחוף המפרץ. מאוחר יותר סיפר מטס:
כשהרמתי את הקרון חשתי שהוא מיטלטל בצורה כה חזקה, עד שהטיסה נהפכה למסוכנת וכמעט לבלתי אפשרית. ניסיתי לאזן את המסוק, אבל לא הצלחתי. באותו יום חליתי, וחשבתי שאני הוזה בגלל החום. ביקשתי מעופר, טייס המשנה, להחליף אותי, אבל הטלטולים לא פסקו. הורדנו מהירות למהירות זחילה, ורק באופן הזה הצלחנו להנחית את הקרון בשדה התעופה. זמן רב לאחר מכן, כשהעלינו זכרונות עם הצנחנים שהשתתפו במבצע, הסתבר שלאחר נחיתת החירום חלקם נכנסו לקרון ושכחו את דלת הכניסה והחלונות פתוחים לרווחה. נראה שהרוח, שחדרה דרך הפתחים, היא שטילטלה את הקרון וסיכנה את שלומנו.
לאחר פינוי המכ"ם הצנחנים השמידו את הגנרטורים והעמדות באמצעות מטענים עם פתילי השהיה של 9 דקות ונעו כ־2,000 מ' מערבה אל נקודת הפינוי עם השבויים. שלושה מסוקי הפינוי זיהו את הכוח בשעה 4:06, והם נחתו בשטח ישראל בשעה 04:56. בשדה התעופה קיבלו את פניהם הרמטכ"ל וקציני החטיבה. המכ"ם הגיע לישראל במצב תקין, והועבר בהובלה יבשתית מאובטחת לאנשי המודיעין הטכני בחיל האוויר.
הרמטכ"ל חיים בר-לב, בדבריו לצנחנים שהשתתפו בפעולה:
הביצוע היה מעולה והכוח פעל בצורה מושלמת, זו אחת מהפעולות המיוחדות והראשונות במעלה של צה"ל, שחייבה מחשבה ומידה רבה של סבלנות ודבקות במטרה... ביצעתם את אחת הפעולות המסובכות, הנועזות והיפות ביותר שביצע צה"ל אי-פעם.
לאחר המבצע

מערכת המכ"ם הסובייטית P-12 נותחה על ידי מומחי חיל האוויר הישראלי, שגילו שאין בה חידוש בהשוואה למידע שכבר היה בנושא זה בידי מומחי הל"א (לוחמה אלקטרונית) של חיל האוויר.
הקצינים והחיילים שהשתתפו במבצע התבקשו לשמור על סודיות המבצע במטרה שלא לחשוף את דרכי הפעולה של צה"ל. ישראל הודתה בביצוע פשיטה במצרים אך לא הזכירה את גנבת המכ"ם הרוסי. דעת הציבור בישראל הוסטה בשל ידיעות אודות הצלחת מבצע הברחתן של "ספינות שרבורג".
עיתונים זרים חשפו את פרשת חטיפת המתקן ב־3 בינואר 1970, והגדירו אותה "מבצע מהסרטים": קריקטורות בעיתוני אירופה הציגו מסוקים ישראליים המרימים את ארמון הנשיאות בקהיר ואת אחת הפירמידות.
המצרים גילו עוד באותו היום שהמכ"ם הוברח לישראל אולם נמנעו מפרסום הדבר. לאחר חשיפת הפעולה בעיתונות העולמית פרסמו עיתונים ערבים את דבר גנבת המכ"ם תוך הטחת ביקורת בשלטון המצרי על ניסיונות ההסתרה של הכישלון.
במצרים נערכו משפטים צבאיים למעורבים ועל כמה מהם נגזרו עונשי מוות שמאוחר יותר בוטלו על ידי סאדאת. ממשלת מצרים נתקלה בבעיה קשה בהמשך, ברכישת ציוד צבאי חדיש ומתקדם מברית המועצות[דרוש מקור].
הצלחת הפעולה לאחר פרסומה נחשבה כהישג מורלי, מבצעי וטכנולוגי מרשים לישראל, והעמידה את צבא מצרים במבוכה.
המכ"ם נבדק על ידי מומחי מודיעין של צבא ארצות הברית, כפי שנעשה עם מטוסי המיג וטילי ה-SA-2 שהגיעו לידי צה"ל בשנים קודמות.
לאחר כחודש הציבו המצרים באותו האתר מכ"ם P-12 חדש אלא שהפעם הקיפו אותו במכשולים והציבו בקרבתו הגנת נ"מ.
לאחר גמר בחינת המכ"ם הוא הועבר במצב תקין למתקן ניסויים של צה"ל שם הופעל עד שנות ה-90 של המאה ה-20. כיום המכ"ם מוצג במוזיאון חיל האוויר בחצרים.
ראו גם

רקע טכנולוגי: מכ"ם, לוחמה אלקטרונית
רקע צבאי ומדיני: מלחמת ההתשה
מבצעים דומים: מבצע בייטינג, מבצע רובינזון וששת, ספינות שרבורג, הפשיטה על האי גרין
לקריאה נוספת

אליעזר (צ'יטה) כהן וצבי לביא, השמים אינם הגבול (מלחמת ההתשה – "תרנגול דמיוני עד מטורף"), ספרית מעריב, 1990
יואל פיקסלר, ‏תרנגול 53, המבצע להבאת המכ"ם ממצרים, 26–27 בדצמבר 1969, רחובות, 2009, באתר Academia.edu
חיים נדל, המעז מנצח (פרק: מבצע "תרנגול 53" – חטיפת מכ"ם סובייטי והבאתו לישראל – 26–27 בדצמבר 1969), הוצאת מודן, 2015, עמ' 116–124
הערות שוליים

↑  גל פרל פינקל, רמה נוספת של ניידות במלחמה, מערכות, 19 במאי 2021.
1 2  כאן חדשות - תאגיד השידור הישראלי (2019-06-18), "הלכה לי מערכת הידראולית במטוס": המבצע הדרמטי של מלחמת ההתשה, נבדק ב-2019-07-12
↑  קראו בכותר - מבט מל"מ: כתב עת לענייני מודיעין ובטחון מבית המרכז למורשת המודיעין - גיליון 86 (עמ' 39), באתר kotar.cet.ac.il
1 2 3 4  אורי מילשטיין, ‏מתחת לרדאר: הסיפור שלא סופר על חטיפת המכ"ם המצרי במלחמת ההתשה, באתר מעריב אונליין, 26 בדצמבר 2015
1 2  מתוך מבצע "תרנגול 53", באתר חיל האוויר הישראלי
↑  \אילן כפיר, "האנציקלופדיה לצבא וביטחון – 'צה"ל בחילו'", הוצאת רביבים (מהדורת מעריב), 1982, כרך רביעי-"צנחנים", עמוד 125, "כוח המשימה בפיקודו של צימל, מג"ד הנח"ל המוצנח, פעל במהירות וביעילות. הלוחמים זחלו לעבר המכ"ם והגיעו אליו מבלי להתגלות. הם הפתיעו את החיילים המצרים ופתחו לעברם באש מטווח קצר. אחדים מהחיילים המצרים נפגעו, אחרים נשבו ויתרם הצליחו להימלט בחסות החשיכה כל עוד רוחם בם".
↑  אביעד פוהורילס, אלוף במיל' דורון רובין: כך הסתבכתי בחובות, באתר nrg.
↑  אלעד שפינדל ואביתר אורן, "מילים אחרונות", במחנה, ‏ 27.12.2012, עמוד 32.
↑  גל פרל פינקל, "האסקלציה לצורכי דה־אסקלציה", הבלוג על הכוונת, ‏ 29 ביוני 2020.
↑  גל פרל פינקל, מלחמה שהתישה וספרים שהציבו אותה במקומה הנכון, הבלוג על הכוונת, ‏ 25 ביוני 2017.
↑  חנן גרינווד, "סירבתי להיכנע והמשכתי לטוס בגובה נמוך", באתר ישראל היום, 26 בדצמבר 2019
↑  מתוך סיפור המבצע באתר העמותה להנחלת מורשת הצנחנים
‏מסוק סופר פרלון. שלושה מסוקים מדגם זה שימשו להובלת הלוחמים למצרים וממנה
מסוק יסעור של חיל האוויר הישראלי. שני מסוקים מדגם זה שימשו להעברת חלקי המכ"ם לשטח ישראל
ספרות אנגלית עתיקה

ספרות אנגלית עתיקה (באנגלית: Old English literature) או ספרות אנגלו-סקסונית (באנגלית: Anglo-Saxon literature) הוא סך הספרות הכתובה באנגלית עתיקה או זאת שחוברה באנגליה במהלך התקופה האנגלו-סקסונית. מוצאם של האנגלו-סקסונים, טרם פלישתם לאנגליה במהלך המאה ה-5, האו בדנמרק וצפון גרמניה של ימינו. בארצם שלטו האנגלו-סקסונים עד שנת 1066, אז נכבשה אנגליה על ידי הנורמנים בראשות ויליאם הכובש. באותן השנים גם החל להיערך המעבר מהאנגלית העתיקה אל זו המודרנית.
הספרות האנגלו-סקסונית כוללת דרשות דתיות, סיפורי חיי הקדושים, תרגומים של כתבי הקודש הנוצריים ויצירות לטיניות של אבות הכנסייה; כרוניקות בעלות יומרה לתיעוד היסטורי; ספרי חוקים, צוואות וכתבים משפטיים כלליים; כתבים בעלי אופי מדעי אודות אומנות הדקדוק, הרפואה והגאוגרפיה; וכן קטעי שירה. שירו של קאדמון מהמאה ה-7 נחשב לפי ההיסטוריון בן התקופה בדה ונרביליס, וכך גם לפי רוב החוקרים בימינו, ליצירה הממשית הכתובה המוקדמת ביותר של השפה האנגלית. עלילת ביאוולף ידועה בדרך כלל בתור היצירה המפורסמת ביותר של ספרות התקופה, וכחלק בלתי נפרד מהקאנון המסורתי של הספרות האנגלית לדורותיה. ולצד שתי אלו, הכרוניקה האנגלו-סקסונית נחשבת לכרוניקה ההיסטורית המשמעותית ביותר עבור מחקר היסטורי של אנגליה בימי הביניים המוקדמים.
רקע > מחקר אקדמי

מימין: קודקס נוול מספריית קוטון; משמאל: קודקס קאדמון מהספרייה הבודליינית
למעלה מ-400 כתבי יד אשר נכתבו באנגליה בתקופה האנגלו-סקסונית שרדו ומצויים כיום לפנינו, רובם קצרים יחסית ו-189 מתוכם מזוהים כגדולים באורכם. בעבר הייתה באנגליה כמות גדולה יותר של כתבי יד מתקופה זאת, אך אלו ספגו פגיעות ניכרות בעת פירוק המנזרים באנגליה תחת מלכותו של הנרי השמיני במהלך ראשית המאה ה-16, אז אבדו כתבי יד חשובים רבים. ניצנים ראשונים של מחקר אקדמי של השפה החלו במחצית השנייה של אותה המאה, תחת מלכותה של אליזבת הראשונה. עם זאת היו אלו מצומצמים למדי בדרך כלל.
כמו ההיקף המוגבל של מידת מחקר הספרות האנגלית העתיקה, עד למאה ה-18, גם ההתעניינות הציבורית ביצירות אלו הייתה הנמוכה עד אותה המאה. עם זאת, בשלהי אותה המאה, על רקע עליית הלאומיות הרומנטית באירופה, חוותה הספרות האנגלו-סקסונית פריחה נרחבת. באותן השנים החלו רבים לחפש אחר שורשי "התרבות הלאומית" היסודית של העם האנגלי, אותה מצאו לא מעטים בכתבים האנגלו-סקסוניים. אנשים אלו, ביניהם אנשי מחקר רבים, הביטו בערגה על אנגליה שטרם הכיבוש הנורמני בתור דמותה של האומה במקורה הטבעי. לפיכך במהלך המאה ה-19 באוניברסיטאות רבות באנגליה, הפכה האנגלית העתיקה, אשר נלמדה יחד עם היצירות הספרותיות המרכזיות שלה, לאורח קבוע בתוכניות לימודים רבות.
עם תרגומה של ההתעניינות הציבורית בספרות האנגלית העתיקה לתחייה אקדמית בנושא, זכתה ספרות התקופה למחקר פורה ונרחב. במאות ה-19 וה-20 הושם הדגש המחקרי בעיקר על בחינת השורשים הגרמאנים והפגנים של הכתיבה של אנגליה הקדומה. בהמשך, היו חוקרים שבחרו להתמקד בהשפעת הפרשנות האוגוסטינית על הספרות האנגלו-סקסונית, בעיקר זו הדתית. בתקופתינו, יחד עם משקל רב למתודולוגיות העכשוויות של ענף הפלאוגרפיה, בחזית המחקר עומדים בחינת מוצאם וחייהם של מחברי הכתבים, וכן הקשרים בין הספרות של אנגליה באותן השנים ליצירה הספרותית בארצות אחרות באירופה של ימי הביניים.
רקע > ארבעת הקודקסים הגדולים

החוקרים זיהו את "ארבעת הקודקסים הגדולים של הספרות האנגלו-סקסונית" (the four major Anglo-Saxon literature codices), המהווים את אוספי כתבי היד העיקריים המצויים בידינו מתקופה זו:
| שם | שם | מיקום נוכחי | תוכן | תיארוך |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קאדמון | Cædmon | הספרייה הבודליינית | אוסף שירים לצד איורים רבים המהווים פרפרזות לאירועים תנ"כיים | 930–1000 |
| אקסטר | Exoniensis | קתדרלת אקסטר | האוסף הגדול ביותר המצוי בידינו, הכולל עשרות קטעי שירה מהתקופה | 900–1000 |
| ורצ'לי | Vercelli | ספריית ורצ'ילי | אוסף קטעי שירה ופרוזה המצוי כיום מסיבה לא ידועה בצפון איטליה | 950–1000 |
| נוול | Nowell | ספריית קוטון | מפורסם במיוחד הודות לסיפורי ביאוולף, היצירה העיקרית באוסף | 975–1025 |
יצירה אנגלו-סקסונית מקורית > שירה אפית

השירה מהווה את אחד החלקים הדומיננטיים ביותר בספרות האנגלית העתיקה, והיא נושאת שורה של מאפיינים בולטים. השירה האנגלו-סקסונית רצופה בשימוש בדימויים ומטפורות. עוד היא כוללת ביטוי נחרב לאליטרציה מפותחת, אשר אפשר לראות בטקסטים רבים בה הכוללים חזרות צליל מסוים או צירוף של צלילים. גם שימוש בוריאציה לא נעדר מהשירה האנגלית העתיקה. כמעט כל המשוררים בני התקופה הם אנונימיים.
שירה אפית, הכוללת שירה אודות גיבורים אגדיים, שופעת בקרב הכתיבה האנגלו-סקסונית. הפואמה האפית האנגלו-סקסונית הידועה ביותר, היא ללא ספק ביאוולף, המצויה בקודקס נוול. ביאוולף הוא גיבור רב עוצמה אשר נאבק בהצלחה, הודות לכוחו הגופני, אומץ ליבו ונאמנותו, מפלצות מרושעות וחורשות רע. הפואמה מתרחשת באזור סקנדינביה, שם חיו אבות אבותיהם של האנגלו-סקסונים. החיבור הנושא אופי ביוגרפי, כולל שירים המלאים באפיונים מהמיתולוגיה הנורדית וכן בביטויים מהנצרות. לקראת סוף הפואמה, מתואר הספד אשר נישא עם מותו של באיוולף, לאחר שזה הביס דרקון:
...כי יאה לאדם לשבח במלים
 את אדונו ומלכו בבוא שעתו
 להילקח מהבשר. כך ביכו הגאטים
 רעיו ליד האח את מות מלכם;
 אמרו שהיה מכל המלכים
 הטוב והנדיב והרך באנשים
 אוהב עמו ותאב תהילה.
הגם שעלית ביאוולף בולטת במיוחד, קטעי שירה אפית אפשר למצוא גם בחיבורים אנגלו-סקסוניים רבים אחרים. ביניהם גם כאלו בעלי אופי אגדי פחות והיסטורי יותר, לרבות שירים מהכרוניקה האנגלו-סקסונית המפארים מלכים אנגלו-סקסוניים שונים. דוגמה טיפוסית אחרת אפשר למצוא בשיר הידוע "הקרב של מאלדון" (The Battle of Maldon), המתאר תבוסה אנגלו-סקסונית בקרב כנגד הוויקינגים אשר אירע בשנת 991. לקראת סוף השיר, לנוכח ההפסד, נכתב:
המחשבה תהיה קשה יותר, הלב נמרץ יותר, האומץ גדול יותר, ככל שכוחנו יפחת יותר.
 כאן כבר נמצא מפקדי הרוג כולו, אדם נועז נמצא באבק;
 תמיד יהיה באפשרותו להתאבל, אך עכשיו הוא פונה להתרחק משדה הקרב.
 אני אדם זקן, אינני הולך מכאן, אני מתכוון לשכב פה לצד מפקדי, לצד האדם שאהבתי כל כך.
יצירה אנגלו-סקסונית מקורית > שירה נוגה

בשירה האנגלו-סקסונית ישנו ביטוי רחב יחסית לשירים בעלי אופי קודר שאפשר לתאר בתור קינות – פיוטי אבל, או שירה לירית – שירה המערבת ביטוי משמעותי לרגש. שירים עלו מתחקים אחר חייהם של אנשים, אשר מגיעים לעיתים לפסגות מרשימות אך לעיתים מדרדרים לשפל. כאלו הם שירים המתארים חורבן שהיטלו כוחות אויב ומבכים את מותם של אישים קרובים. לעיתים מובע בהם הספק את היותו של האדם טוב מיסודו, לנוכח רשעותו, וכן את היותו של העולם טוב, על רקע האסונות הרבים הפוקדים אותו. כך למשל בשיר הנווד (The Wanderer) במצוי בידינו מקודקס אקסטר, אדם מבוגר מספר על אירוע בצעירותו במסגרתו כל חבריו הקרובים נטבחו, ומתאר כי חוויית הטראומה מלווה אותו מאותה העת. הזיכרון שלו באירוע זה מביא אותו להטלת ספק בתבונה של הבחירה להפוך ללוחם, ומגיע למסקנה כי אסור למהר לקרב וכי יש לשים את הדגש על יישוב סכסוכים בדרכי שלום. לבסוף, לנוכח הקשיים והסבל בהם מלא כדור הארץ ובהתחשב בכך שתופעות רבות בו הן עניין בר חלוף, הוא פוסק שאין לאדם אלא להישען על האל היציב, באופן הדומה אולי למסקנותיו של קוהלת:
צל הלילה העמוק,
מהצפון הוא מגיע
סופות ברק סוערות
 בזדון הן פונות נגד האדם.
הכל מלא סבל
 בממלכת הארץ הזאת
גזירת הגורל סובבת
את העולם שתחת השמים.
העושר כאן חולף,
החבר כאן חולף,
האדם כאן חולף,
בן המשפחה כאן חולף,
כל יסודות העולם הזה
 הופכות לריק.
...טוב לאדם לבקש רחמים,
נחמה מהאב שבשמיים,
שם, למעננו, כל הקביעות יציבות.