אידריס שאה
חיים > לימודים סופיים ומוסדותיהם

בשנת 1965 ייסד שאה את ה"עמותה להבנת רעיונות יסודיים", ששמה שונה בהמשך למכון למחקר תרבות (Institute for Cultural Research – ICR) – עמותה שמטרתה לעורר "לימוד, דיון, חינוך ומחקר בכל ההיבטים של חשיבה, התנהגות ותרבות של בני אנוש." הוא יסד גם את האגודה ללימודים סופים (Society for Sufi Studies – SSS).
בית לנגטון בלנגטון גרין הפך למקום כינוס ודיון עבור משוררים, פילוסופים ומדינאים מכל העולם, וחלק מובנה מהסצנה הספרותית של אותה תקופה. ה-ICR כינס שם מפגשים והעביר הרצאות, מחלק מענקים למלומדים בין-לאומיים שכללו את ג'ון באגוט גלאב (Sir John Glubb), עקווילה ברלס קיאני (Aquila Berlas Kiani), ריצ'רד גרגורי (Richard Gregory), וכן לרוברט ססיל (Robert Cecil), ראש החוג ללימודים אירופיים באוניברסיטת רדינג, שאף נעשה ראש המכון לאחר מספר שנים.
שאה היה מראשוני החברים והתומכים במועדון רומא (Club of Rome), ומדענים כמו אלכסנדר קינג, אחד ממייסדי המועדון, נתנו הרצאות במכון [ICR].
בין המבקרים, התלמידים והמועמדים למכון היו המשורר טד יוז, הסופרים ג'.ד. סלינגר (J.D. Salinger), אלן סילטו (Alan Sillitoe) ודוריס לסינג, הזואולוג דזמונד מוריס (Desmond Morris), והפסיכולוג רוברט אורנסטין. פנים הבית עוצב בסגנון מזרח תיכוני, ובכל צהרי יום ראשון הוגש לאורחים מזנון בחדר גדול, כינויו "הפיל", חדר שהיה אורווה לשעבר באחוזה (התייחסות למעשיה מזרחית בשם "העיוורים והפיל").
במשך השנים הבאות שאה ייסד את ההוצאה לאור 'אוקטגון' ששימשה לשיכתוב והפצה של תרגומי ספרים סופים קלסיים. בנוסף הוא קיבץ, תרגם וכתב אלפי סיפורים סופים, וכך הנגיש אותם לציבור בספריו ובהרצאות שנתן. כמה מספריו הציגו את הדמות מולה נאסר א-דין, חלקם מאויירים על ידי ריצ'רד ויליאמס. בפרשנות שאה, קיבלו סיפורי נאסר א-דין, שנחשבו בעבר פולקלור בתרבות המוסלמית, נוכחות של משלים סופים.
נאסר א-דין הוצג בסרט התעודי הטלוויזיוני של שאה ההולכים בחלום (Dreamwalkers), ששודר ב-BBC בשנת 1970. פרקים בסרט כללו ריאיון עם ריצ'רד ויליאמס על סרטו המצויר הלא גמור על נאסר א-דין, וגם דיון עם המדען ג'ון קרמיש (John Kermisch) לגבי ניצול סיפורי נאסר א-דין בצוות חשיבה של חברת רנד. אורחים אחרים בסרט כללו את הפסיכיאטר הבריטי ויליאם סרג'נט (William Sargant) דן בהשפעה המכשילה של שטיפת מוח והתניה חברתית על יצירתיות ופתרון בעיות, ואת הקומיקאי מרטי פלדמן (Marty Feldman) משוחח עם שאה על תפקיד הומור וטקסיות בחיי אנשים. בסיום הסרט שאה טוען שהאנושות יכולה לקדם את האבולוציה שלה על ידי "ניפוץ מגבלות פסיכולוגיות" אבל שיש "הצטברות רצופה של פסימיות שבאופן אפקטיבי מונעת מאבולוציה זו מלהתקדם.. האדם ישן – העליו למות בטרם יתעורר?"
שאה ארגן קבוצות לימוד גם בארצות הברית. קלאודיו נארנהו (Claudio Naranjo), פסיכיאטר צ'יליאני שלימד בקליפורניה בשנות השישים המאוחרות, אומר שלאחר שהתאכזב מ"התאבנות מסורת ממשיכי גורדייף", הוא פנה לסופיות ו"הפך לחבר בקבוצה בהובלת אידריס שאה". נארנהו היה שותף עם רוברט אורנסטין בכתיבת ספר בשם "על הפסיכולוגיה של מדיטציה" (1971).
אורנסטין היה גם נשיא ומייסד של המכון ללימוד ידע אנושי (ISHK), נוסד בשנת 1969; כאשר הבחין בצורך בארצות הברית לספרים ואוספים על דרכי חשיבה קדומות וחדשות, הוא הקים ב-ISHK סוכנות הפצת ספרים שתהווה מקור מרכזי לספרות עכשוית ומסורתית. זו נעשתה למפיץ הבלעדי של ספרי אידריס שאה שהוצאו לאור על ידי אוקטגון.
עמית אחר של שאה, פרופסור לאונרד לווין, שלימד אז טלקומוניקציה באוניברסיטת קולורדו, הקים קבוצות לימוד סופי ויוזמות אחרות כגון ה"מכון למחקר על הפצת ידע אנושי" (IRDHK), וגם ערך לקט של מאמרים של ועל שאה, כותרתה חלחול רעיונות סופיים במערב (1972).