stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוזבקיסטן–פינלנד

| יחסי אוזבקיסטן–פינלנד |
| --- | --- |
אוזבקיסטן: פינלנד


אוזבקיסטן: פינלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
447,400: 338,145
אוכלוסייה
36,534,946: 5,618,827
תמ"ג (במיליוני דולרים)
90,889: 300,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,488: 53,425
משטר
רפובליקה נשיאותית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אוזבקיסטן–פינלנד הם היחסים הדו-צדדיים בין רפובליקת אוזבקיסטן לרפובליקת פינלנד.
על פי המרכז הסטטיסטי של פינלנד, בשנת 2018 היו במדינה כ-800 אזרחי אוזבקיסטן.
סקירה כללית

ב-30 בדצמבר 1991 הכירה פינלנד באוזבקיסטן כמדינה עצמאית. ב-26 בפברואר 1992 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן. לפינלנד אין נציגות דיפלומטית באוזבקיסטן והיא מיוצגת בה על ידי שגריר פינלנד בטג'יקיסטן, טורקמניסטן ואוזבקיסטן.
יואב בירון (קטן)

| --- | --- |

 לידה:  12 באוגוסט 1923 ל' באב ה'תרפ"ג בצרה, עיראק 
 פטירה:  15 ביולי 2019 (בגיל 95) י"ב בתמוז ה'תשע"ט 
 תאריך עלייה:  1947
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  אוניברסיטת תל אביב 
 בת זוג:  עליזה בירון (קטן)
 תפקידים בשירות
 סגן המושל הצבאי בנגב
 פעולות ומבצעים
   אות ההתנדבות    אות הלוחם בנאצים    אות ההגנה   מלחמת הקוממיות    מלחמת סיני    מלחמת ששת הימים   מלחמת ההתשה
 עיטורים
 יקיר באר שבע    עיטור לוחמי המדינה
 תפקידים אזרחיים
 שופט בית משפט השלום  חבר הנהלת מרכז מורשת יהדות בבל
 
יואב בירון (קטן) (12 באוגוסט 1923, ל' באב ה'תרפ"ג – 15 ביולי 2019, י"ב בתמוז ה'תשע"ט) היה שופט וסופר ישראלי, ממקימי המחתרת הציונית בעיראק. סגן המושל הצבאי בנגב (1955). יקיר העיר באר שבע (1991).
ראשית חייו בעיראק

יואב בירון נולד ב-1923 בבצרה להוריו אליהו וסבינה. הבכור מבין עשרה אחים ואחיות, כשהצעיר מביניהם הוא שלמה קטן. בעקבות האוריינטציה והחינוך האנגלי אליהם נטו רבים מיהודי עיראק, ניתן לו השם "פרדריק" ובקיצור, "פרדי". רק מאוחר יותר, כשבגר, אימץ את השם "יואב", שהיה שמו במחתרת הציונית בעיראק. בגיל שנתיים עברו הוריו לבגדאד וכעבור 13 שנים שבו לבצרה.
בחודש מאי 1941, בגיל 17 בלבד, התנדב לצבא הבריטי בתור מתורגמן באחת מיחידות ה"גורקה" הנפאליות, אשר כבשה את עיראק מהדרום עד הצפון מידי השלטון הפרו-נאצי של רשיד עאלי אל-כילאני. אחר כך השתתפה היחידה בחודש יולי 1941 בכיבוש סוריה מידי כוחות וישי הצרפתיים תומכי הגרמנים. עסק בתרגום לשפות אנגלית וערבית ובחקירות רגישות בתחום המודיעין. בשל חלקו זה במלחמת העולם השנייה קיבל את אות הלוחם בנאצים מידי ממשלת ישראל.
היה ממייסדי התנועה הציונית וההגנה בעיראק בשנת 1942, ביחד עם חבריו שמואל מוריה (מועלם) ודוד חכם. לצד לימודי עברית ושימוש בנשק הם גם סייעו להעביר לבגדאד, בדרך לארץ ישראל, יהודים שהגיעו מאיראן. הוא גויס על-ידי שליחים ארצישראלים של המוסד לעלייה והיה אחראי להעפלה ולעלייה בלתי חוקית מעיראק לארץ-ישראל, בהיקף ארצי, מחודש אוקטובר 1945 ועד פברואר 1947.
שיא פעילותו המחתרתית תיחשב[דרוש מקור] התייצבותו ביום 16 במרץ 1946 בפני ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית שביקרה בבגדאד על מנת לשמוע עדויות הן משלטונות עיראק והן מראשי הקהילה היהודית. הוא מסר לידי הוועדה תזכיר מפורט על מצב היהודים בעיראק ודרש עלייה חופשית ומדינה יהודית. הוא דיווח לוועדת החקירה על הלך הרוח בשכונות של יהודי עיראק מאחר שראשי הממסד היהודי בבגדאד, בלחץ השלטונות, טענו כי מצבם של היהודים טוב ולא נשקפת להם כל סכנה. הפרשה כולה מתוארת בספר "עד עמוד התלייה" מאת הסופר יהודה אטלס. שלטונות עיראק השקיעו מאמצים ללכוד אותו, ובית-דין צבאי מיוחד דן אותו שלא בפניו לשבע שנות מאסר. חלק מפרשיות אותה תקופה מופיע בספר "רוח קדים" מאת שלמה הלל, יו"ר הכנסת לשעבר. הוא ברח מעיראק ללבנון ומשם העפיל ארצה ברגל.
פעילותו למען הקמת המדינה

בירון הגיע לקיבוץ אשדות יעקב, שם שימש במשך שנה כרכז הכשרה חלוצית. לאחר מכן, השתתף בייסוד קיבוץ נווה אור ביחד עם עליזה, לה נישא.
עם פרוץ מלחמת השחרור, התנדב ב-1 בפברואר 1948 לגדוד 12 של חטיבת גולני שהייתה בהתארגנות. הוא מונה לפקד על צוות מרגמה 81 מ"מ והשתתף בקרבות העקובים מדם בדגניה ובסג'רה. ביום הקרב על דגניה יואב השמיש את אחת המרגמות, שהייתה חסרת מתקן כיוון וכינון על ידי שימוש בקרש מאולתר, פעולה זו תוארה בספר "הטנק - הקרב בשערי דגניה" וכמו כן צוינה על ידי מפקד הפלוגה המסייעת, עמוס (ברנדשטטר) מוקדי. בנוסף, יואב אוזכר בספר "בסער ביום סופה" בהוצאת קיבוץ דגניה א'. לאחר מכן המשיך לקרבות נוספים בגליל ובנגב, על אירועי המלחמה כתב את הספר "להבות בגליל".
הוא המשיך לשרת בתפקידי פיקוד והדרכה במספר יחידות. בשנת 1955 התמנה לסגן המושל הצבאי בנגב, כתוצאה מכך עברה המשפחה להתגורר בבאר שבע. תוך כדי השירות למד משפטים באוניברסיטת תל אביב. בשנת 1957 השתחרר מצה"ל.
חייו האזרחיים

בשנת 1958 הוסמך לעריכת-דין וניהל משרד עצמאי עד 1971. במרוצת השנים מילא את תפקיד היועץ המשפטי עבור מספר רשויות מקומיות ומוסדות ציבוריים ובשנת 1960 התמנה לחבר בית-הדין העליון של ההסתדרות.
בשנת 1971 מונה לשופט שלום וכיהן בבתי המשפט בבאר שבע, אשקלון וקריית גת במשך 17 שנים. במקביל הוא ואשתו, עליזה, התנדבו בקהילה המקומית, על תרומתם לעיר קיבל כל אחד מהם תואר יקיר העיר באר שבע.
במשך השנים, בירון היה פעיל בשימור מורשת יהדות עיראק והמחתרת הציונית וכמו כן חבר בהנהלת מרכז מורשת יהדות בבל.
בשנת 1994 פרסם את ספרו "להבות בגליל 1948", אשר מהווה תיאור להתרחשויות ולאירועים במלחמת השחרור. לאחר מכן, בשנת 2002 פרסם ספר שירה בשם "קשת בענן".
נפטר ב-15 ביולי 2019 בגיל 95.
כתביו

להבות בגליל 1948, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1994.
קשת בענן - שירים, הוצאת טרקלין, 2002.
הערות שוליים

↑  יקירי באר שבע 1991 (עמ' 11), באתר עיריית באר שבע, ‏יוני 1991
↑  אסתר מאיר-גליצנשטיין, הפעילות הציונית : מסיום המלחמה ועד הקמת המדינה, באתר תולדות - אתר ההיסטוריה
↑  אסתר מאיר-גליצנשטיין, מנהיגות ציונית וקומוניסטית במבחן קליטת עולי עיראק בישראל (עמ' 12), ‏2005
↑  יובל שיאון, הטנק – הקרב בשערי דגניה, באתר קבוצת דגניה א'
↑  אלי אשכנזי‏, מהפרעות בעיראק ועד כס השיפוט: מת מייסד המחתרת הציונית בעיראק, באתר וואלה, 19 ביולי 2019
↑  הודעה על פטירתו של השופט בדימוס יואב בירון (קטן), בעמוד הפייסבוק של פורום יקירי העיר באר שבע, 15 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302367105171  BnF: cb17732382f (data)  ISNI: 0000 0004 0267 0905  LCCN: nr94039062  VIAF: 298490332   WorldCat (עם VIAF): 298490332
יואב אשד

| --- | --- |

יואב אשד בפסטיבל הג'אז באתונה 2015
 לידה:  28 באפריל 1989 (בן 35) ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל, ניו יורק
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה 
 סוגה:  ג׳אז
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 www.yoaveshed.com
 
יואב אשד (נולד ב-28 באפריל 1989) הוא מוזיקאי, גיטריסט ומלחין ישראלי עטור פרסים.
ביוגרפיה > שנותיו הראשונות

יואב נולד בעיר רמת השרון, סבתו הייתה ממשפחת מוזיקאים ודודו הגדול שנספה בשואה היה מוזיקאי מחונן וחזן.
הוא החל ללמוד פסנתר בגיל 3 והמשיך לגיטרה בגיל הבר-מצווה.
למד ג׳אז אצל המאסטר עמית גולן ז״ל וגיטרה אצל שי חן.
לאחר תקופה של ארבע שנים בצבא, יואב נרשם לבית הספר רימון וזכה במקום הראשון בתחרות נגן הג׳אז. לאחר מכן קיבל את המלגה הנשיאותית ללימודים לתואר ראשון בברקלי.
יואב זוכה מלגות קרן התרבות אמריקה-ישראל בשנים 2008 - 2014.
ביוגרפיה > תחילת הדרך כנגן

בשנת 2012 טריו מיליונרז בהנהגתו של יואב אשד, קיבלו את תמיכת מינהל התרבות לפרויקט של שירי הכבש השישה עשר בעיבודי ג׳אז, יחד עם הזמר והקומיקאי מפלטפוס תומר שרון.
הפרויקט זכה לאהדה רבה ברחבי הארץ לאחר סיבובי הופעות ממושכים וכך התאפשר לטריו להציג את המוזיקה המקורית שלהם לצד שירי הכבש השישה עשר.
בשנת 2013 יואב זכה במקום הראשון בתחרות Made in New York Jazz בתחום ה Solo Instruemntal
ובאותה שנה הטריו הקליטו את אלבום הבכורה שלהם והאלבום שוחרר דיגיטלית בבנדקאמפ.
ביוגרפיה > הקריירה בחו"ל

בשנת 2012 זכה במקום הראשון בתחרות הבינלאומית שבמונטנה: Six String Theory בתחום הג׳אז.
בשנת 2013 קיבל ספונסר מחברת הכבלים Kirlin Industries.
בשנת 2014 יואב היה בין שלושת הזוכים בתחרות הבינלאומית לגיטרה ג׳אז בפסטיבל הג'אז במונטרה ושנה לאחר מכן הוזמן לנגן בפסטיבל עצמו.
בשנת 2015 הוענק ליואב פרס ה Guitar Achievement Award מברקלי לאחר שסיים את התואר כמצטיין דיקן.
ביוגרפיה > הקריירה הנוכחית

כיום יואב מתגורר בניו יורק ופעיל באירופה ובסצנת הג׳אז בניו יורק, מנגן בפסטיבלים באירופה וחבר בהרכבי ג׳אז בניו יורק.
דיסקוגרפיה

(Introducing Trio Millionaires (2013
(August (2019
יואב איתמר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 באוקטובר 1980 (בן 43)
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופר, מחזאי, עורך, משורר, מתרגם, מו"ל
 
יואב איתמר (נולד ב-30 באוקטובר 1980) הוא סופר, מחזאי, עורך, משורר, מסאי, מבקר, מתרגם ומו"ל ישראלי.
ביוגרפיה

יואב איתמר נולד ב-1980 בחיפה, גדל ביישוב מיתר. בעל תואר שני בלימודי מדינת ישראל מאוניברסיטת בן-גוריון בנגב. למד משחק בתיאטרון "החדר". למד בכיתות הכתיבה של "מתא"ן", "הליקון" "משיב הרוח", "בית אריאלה" ו"סדנת אמני הקיבוץ". ערך למעלה משישים ספרים במסגרת המיזם "חבר לעט" שהקים, והוציא לאור עשרים וחמישה ספרים. בין השנים 2009–2016 ערך במשותף עם חני שטרנברג את כתב העת הספרותי "מקף". יזם את פסטיבל "שירה ואחיותיה" (אוגוסט 2013 בתיאטרון MOVE) ואת פרס סמיט, על שם סבו אלחנן סמיט שהיה חובב ספרות וסבתו ציפורה סמיט שהייתה אשת ספר, בו הוא נותן הזדמנות לסופרים בראשית דרכם לפרסם בצורה מקצועית. תרגם את הספר "אין אלוהים מלבד אללה" של רזא אסלאן בהוצאת גורדון (2010) וכן את הספר "גיטרה לאובדי עצות" של מארק פיליפס וג'ון שאפל בהוצאת מטר.
מתגורר בבאר שבע.
מאפיינים ביצירתו

כתיבתו הלירית של איתמר עוסקת בנפש ומכמניה, אך מחזותיו עוסקים בנושאים פוליטיים, המזוהים עם השמאל הישראלי. במחזותיו הוא עוסק בתופעות כמו גזענות בישראל, גלובליזציה, פערים החברתיים וזיכרון השואה.
ספריו

"חוד הלב", הוצאת קשב לשירה, 2013.
"כהנא צדק?" ו"לנשום בספירה לאחור" צמד מחזות (הוצאת "חבר לעט", 2015)
"חיכוך בעור" הוצאת עתון 77, 2020.
"הזורעים", כתב הוצאה לאור, 2022
הפקות של מחזותיו

"כהנא צדק?" 2014 צוותא, תל אביב, בבימוי אלעד שרעבי
"לנשום בספירה לאחור" 2016, תיאטרון קרוב, תל אביב, בבימוי ורה ברזק-שניידר ואורטל צבר
"אותיות פורחות", 2017, תיאטרון קרוב, תל אביב, בבימוי אלחנן אבן-חן.
הערות שוליים

↑  על פי עדותו בפייסבוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297712905171  BnF: cb170730458 (data)  ISNI: 0000 0000 7763 4723  LCCN: no2010051033  VIAF: 108112734   WorldCat (עם VIAF): 108112734
טריסטן ואיזולדה (אופרה)

| --- | --- |

 מילות השירים:  ריכרד וגנר
 מבוסס על:  טריסטן
 מוזיקה:  ריכרד וגנר
 סוגה:  אופרה
 הצגת בכורה:  10 ביוני 1865
 שפה:  גרמנית
 
טריסטאן ואיזולדה, ציור מאת ג'ון ויליאם ווטרהאוס, (1916)
טריסטן ואיזולדה (בגרמנית: Tristan und Isolde) היא אופרה בשלוש מערכות מאת ריכרד וגנר אשר כתב גם את הלברית. עלילת האופרה מבוססת בעיקר על סיפור האגדה הרומנטית מן המאה ה-12 "טריסטן" מאת גוטפריד פון שטרסבורג, שהיה מגדולי המשוררים הגרמניים בימי הביניים. העבודה על היצירה נמשכה בין השנים 1857–1859, והיא הוצגה לראשונה ב-10 ביוני 1865 במינכן בניצוחו של הנס פון בילוב.
ביצירתו את האופרה, הושפע וגנר במיוחד מספרו של הפילוסוף ארתור שופנהאואר "העולם כרצון וכדימוי" (Die Welt als Wille und Vorstellung), אך גם מהרומן שניהל עם המשוררת מתילדה ווסנדונק (אנ').
האופרה טריסטן ואיזולדה נחשבת כאחד משיאי יצירתו האופראית של וגנר, בעיקר בשל השימוש הנרחב שעשה ברעיונות מוזיקליים חדשניים של כרומטיות, עמימות טונאלית, והשעייה הרמונית. משכך, היא השפיעה באופן משמעותי גם על יצירותיהם של מלחינים רבים במוזיקה הקלאסית המערבית ושימשה השראה רבה בעבודותיהם של גוסטב מאהלר ריכרד שטראוס ועוד. אחרים לעומת זאת, אפיינו את יצירתם כעומדת בניגוד לזו של וגנר ובהם קלוד דביסי, מוריס ראוול ואיגור סטרווינסקי.
טריסטן ואיזולדה מסמלת את הנסיגה מהלחנה בסגנון ההרמוני והטונלי המקובל, וככזו שהניחה את היסודות למוזיקה הקלאסית של המאה ה-20.
כתב היד של היצירה שמור במוזיאון ריכרד וגנר בביירוית.
היסטוריה

בשנת 1849 נאלץ וגנר לעזוב את משרתו כמנצח האופרה של דרזדן בשל צו מעצר שהוצא נגדו בגין תמיכתו בהתקוממות שנערכה בעיר כנגד ממלכת סקסוניה. הוא עזב את אשתו וברח לציריך שם פגש בשנת 1852 את סוחר המשי אוטו ווסנדונק שהפך במהרה לתומך ומממן שלו למשך מספר שנים. בתקופה זו הושפע וגנר מאוד מתנועת הרומנטיזם הגרמני ומשירת ימי הביניים הגרמאנית שחוותה אז "גילוי מחדש". וגנר העיד על עצמו כי בהשפעת הרומנטיזם וכתבי שופנהאואר ביקש ליצור חוויה בעלת ביטוי אקסטטי של רגשות.
בשנת 1854 השלים את טיוטת הליברית של טריסטן ואיזולדה על פי כתביו של פון שטרסבורג אך רק באוגוסט 1857 החל בבניית היצירה האופראית. לצורך כך עבר להתגורר בבית כפרי באחוזתו של ווסנדונק ובמקביל ניהל רומן עם אשתו ושילב באופן בלתי מקובל אצלו, שניים משיריה ביצירתו. ביולי 1858 נאלץ וגנר להעתיק שוב את מגוריו לוונציה לאחר שהרומן הסודי שניהל התגלה והמשיך שם בכתיבת האופרה. במרץ 1859 נאלץ וגנר, שעדיין נחשב כמבוקש נמלט, להעתיק שוב את מגוריו והפעם ללוצרן שם השלים באוגוסט 1859 את כתיבת היצירה.
לאחר השלמתה הציע וגנר להציג את עבודתו למספר בתי אופרה אך זו התגלתה כקשה מאוד לביצוע, ולא הצליחה להגיע לידי מימוש על ידם גם לאחר מספר רב של ניסיונות הפקה. לאחר שבאופרה של וינה נעשו למעלה מ-70 חזרות בין השנים 1862–1864 טריסטן ואיזולדה טרם הוצגה.
הצגת הבכורה נערכה לבסוף רק ביוני 1865 בתיאטרון הלאומי במינכן לאחר שוגנר הפך לחביבו של לודוויג השני, מלך בוואריה שהשקיע משאבים כספיים רבים בהפקת האופרה. בחודש יולי 1865 לאחר ארבע הופעות בלבד, נפטר הזמר שגילם את טריסטן, עובדה שעוררה שמועות כי מותו קשור במאמץ שנדרש ממנו לצורך התפקיד. בעקבות מותו, נקלעה גם אשתו שגילמה את איזולדה למשבר נפשי וחדלה מלהופיע עוד.
בתחילת המאה ה-20, נהנתה יצירה זו, כמו יצירות אחרות של וגנר, ממקום מרכזי בחיי הרוח והתרבות של מינכן.
השפעה מוזיקלית

האופרה טריסטן ואיזולדה נחשבת לאבן דרך בהתפתחות המוזיקה הקלאסית המערבית וזאת בשל השימוש החדשני שעשה וגנר במגוון רחב ויחודי של סולמות כרומטיים, הרמוניה ופוליפוניה. האקורד הראשון ביצירה המכונה "אקורד טריסטן" מסמל באופן ברור את המעבר מהרמוניה טונאלית מסורתית לאקורד דיסוננטי.
האופרה ידועה בשל המגוון הרחב והבלתי מקובל עד לאותו הזמן של פרקטיקה הרמונית כמו למשל השימוש התכוף בשני אקורדים רצופים של טריטון, וכן השימוש בהשהייה הרמונית לצורך יצירת מתח הנובע מחשיפת המאזין לסדרה בלתי נגמרת של קדנצות. בעוד שהשימוש בכלים הרמוניים אלה החל כבר אצל מלחינים בתקופת הרנסאנס, הרי שוגנר היה מבין הראשונים לשלב אותם לכל אורך היצירה.
הטונאליות והצבעוניות המוזיקלית של וגנר השפיעו כאמור על התפתחות המוזיקה המערבית ובין היתר על המוזיקה בסרטי הקולנוע. כך למשל בסרטו של אלפרד היצקוק ורטיגו מורגשת השפעה רבה של קינת המוות המפורסמת מתוך האופרה (Liebestod)
עלילה > מערכה ראשונה

איזולדה שאמורה להנשא למארקה מלך קורנוול והמשרתת שלה, מועברות בספינתו של האביר טריסטן לחצרו של המלך. היא חשה נלעגת ומתפללת לטביעתה של הספינה בים. זעמה מופנה בעיקר כלפי טריסטן, האביר הממונה על הובלתה ליעד והיא דורשת לשוחח עימו. טריסטן מסרב, ומזכיר לה כי הרג את ארוסה. איזולדה מספרת למשרתת כי ריפאה והצילה ממוות אדם זר שהרג את ארוסה, ולאחר מכן התברר לה כי מדובר בטריסטן. היא ניסתה להרוג אותו בחרבו אך הוא הביט לתוך עיניה והיא לא מצאה בליבה את הכוחות לכך. טריסטן הורשה לעזוב עם הבטחה שלא יחזור יותר. למרות זאת בגד בהבטחתו וחזר בשליחותו של דודו, המלך, על מנת לקחת את איזולדה לחתונה. איזולדה מכינה שיקוי ודורשת מטריסטן לשתות עמה במטרה לכפר על בגידתו. השיקוי שאמור לגרום למות שניהם, מתגלה כשיקוי אהבה שנרקח על ידי המשרתת.
עלילה > מערכה שנייה

המלך מארקה יוצא למסע ציד לילי. איזולדה נשארת בטירה, מכבה לפיד בוער כסימן לטריסטן שיצטרף אליה. המשרתת מזהירה אותה כי אחד מאבירי המלך, מלוט חברו של טריסטן, חושד בקשר שבינה לבין טריסטן אך היא מתעלמת. זוג הנאהבים, טריסטן ואיזולדה נפגשים בחשאי ומצהירים על אהבתם. טריסטן מצר על אור היום שלא מאפשר להם לממש את אהבתם באופן גלוי, וטוען כי רק בלילה הארוך של המוות יוכלו להתאחד לנצח. זוג הנאהבים אינו שועה לאזהרותיה של המשרתת כי אור היום עולה. באור, מתגלה זוג הנאהבים החבוק לעיני המלך. הבגידה המשולשת מתגלה: טריסטן בוגד במלך, האביר מלוט בוגד בחברו טריסטן, ואיזולדה בוגדת בחובתה. טריסטן ומלוט נלחמים וטריסטן מניח ליריבו לפצוע אותו קשה.
עלילה > מערכה שלישית

טריסטן הגוסס מועבר לטירתו בבריטני. רועה משמיע תרועת אבל וידידו של טריסטן אומר כי רק איזולדה יכולה לרפאו. הרועה מבטיח כי ישמיע תרועת שמחה עם הגיעה של ספינה. טריסטן מתעורר ומקונן על גורלו להיות שוב באור. ידידו מספר לו כי איזולדה בדרכה אליו. הוא שוקע בתרדמת כאשר ספינתה של איזולדה מגיעה. תרועת השמחה של הרועה נשמעת, טריסטן מתעורר, ובהתרגשותו הוא קורע את התחבושות מעל פצעיו. איזולדה מגיעה לפגוש את אהוב ליבה. טריסטן נופח את נשמתו כאשר שמה של אהובתו על שפתיו. איזולדה מתמוטטת לצידו של טריסטן כאשר ספינה נוספת מגיעה וממנה יורדים המלך, האביר מלוט והמשרתת. ידידו של טריסטן סבור כי הם הגיעו במטרה להרוג את טריסטן, מסתער על האביר מלוט. המלך מנסה להפריד ביניהם אך השניים הורגים זה את זה. המלך מבכה את מותו של טריסטן ומספר כי המשרתת גילתה לו את מעשה שיקוי האהבה, והגעתו היא במטרה לאפשר את האיחוד בין השניים. איזולדה מתעוררת מעלפונה, מספרת כי חזתה את חזרתו של טריסטן מהמתים, ומתה.
הערות שוליים

↑  יוסף קרוק, תחת דגלן של שלוש מהפכות, תל אביב: מחברות לספרות, 1968, עמ' 298
| אופרות של וגנר |
| --- | --- | --- |
| האופרות המוקדמות | החתונה • הפיות • איסור האהבה • ריאנצי |  |
| תקופת הביניים | ההולנדי המעופף • טנהויזר • לוהנגרין |  |
| התקופה הבוגרת | טריסטן ואיזולדה • אמני השירה מנירנברג • טבעת הניבלונג • זהב הריין • הוולקירה • זיגפריד • דמדומי האלים • פרסיפל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583564305171  BnF: cb13920779r (data)  GND: 300170483  LCCN: n83141812  MusicBrainz work: ae217ba8-0b07-4b0b-aed6-c80535dcd94b  SUDOC: 093940262  VIAF: 180184935   WorldCat (עם VIAF): 180184935
טרקאן

| --- | --- |

טרקאן בהופעה 2011
 לידה:  17 באוקטובר 1972 (בן 51) אלזי גרמניה המערבית
 שם לידה:  Tarkan Tevetoğlu 
 מוקד פעילות:  טורקיה
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 מקום לימודים:  קולג' ברוך 
 סוגה:  פופ, דאנס-פופ, פולק רוק,
 שפה מועדפת:  טורקית 
 חברת תקליטים:  HITT Production
 שיתופי פעולה בולטים:  סזן אקסו, וייקליף ז'אן, טייסטו, מירי בן-ארי
 www.tarkan.com
 פרופיל ב-IMDb
 
טרקאן במפגש עם מעריצים הונגרים בווינה, 2006
היסמטין טרקאן טֶווטוׂלוּ (בטורקית: Hüsamettin Tarkan Tevetoğlu; נולד ב-17 באוקטובר 1972) הידוע בעיקר בשם הבמה טרקאן, הוא אחד מזמרי הפופ המצליחים ביותר בטורקיה. במהלך הקריירה שלו הקליט טרקאן מספר אלבומים שהגיעו למכירות של "תקליט פלטינה" ומכירות אלבומיו נאמדות בסך הכול בכ-15 מיליון עותקים, מה שזיכה אותו בכינוי "נסיך הפופ הטורקי".
טרקאן, יליד אלזיי, גרמניה המערבית, התפרסם גם באירופה ובארצות הברית, במיוחד בשיר "שמרק" ("Şımarık"). השיר זכה למגוון גרסאות כיסוי וחידושים שהמפורסם ביותר הוא הביצוע של הזמרת האוסטרלית הולי וואלנס בגרסה אנגלית כ-"Kiss Kiss", לאחר שסזן אקסו, מלחינת השיר, מכרה את זכויות הלחן לוואלנס. חילוקי הדעות בנוגע לזכויות היוצרים של השיר הביאו לכדי סיום את שיתוף הפעולה הפורה בין טרקאן ואקסו, שהוליד עד כה מספר להיטים נוספים כ-"Şıkıdım". השיר "שמרק" זכה לגרסאות רבות ברחבי העולם, ובהן גם גרסאות עבריות: אחת בשם "נשיקה" אותה שרה רינת בר ושנייה בשם "כל המשמח" של יוסי פיאמנטה. כמו כן חלק מהמנגינה משמשת בתור הפתיח של התוכנית לונדון את קירשנבאום בערוץ עשר.
טרקאן הפיק את תקליטיו הראשונים בחברת איסטנבול פלאק, אך כיום הוא בעל לייבל משל עצמו, HITT Music, אותו ייסד ב-1997.
יחסי ארצות הברית – הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו

| יחסי ארצות הברית – הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו |
| --- | --- |
ארצות הברית: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו


ארצות הברית: הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 2,344,858
אוכלוסייה
345,891,750: 110,161,917
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 66,383
תמ"ג לנפש (בדולרים)
79,103: 603
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה

יחסי ארצות הברית–הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית לרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
היסטוריה

עמדתה הדומיננטית של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו במרכז אפריקה הפכה אותה לגורם חשוב ביציבות הכוללת באזור. בדצמבר 2006 בחרה הרפובליקה הדמוקרטית את נשיאה שנבחר בבחירות דמוקרטיות מזה מ-40 שנה, שיאם של מאמצי העם הקונגואי לבחור את מנהיגו בתהליך שלום דמוקרטי.
כשהרפובליקה הדמוקרטית נודעה כזאיר, הייתה לה ברית חזקה עם ארצות הברית. זאת בעיקר בגלל מנהיג זאיר מובוטו ססה סקו שנחשב לאנטי-קומוניסט מובהק, וממשלת ארצות הברית ראתה בזאיר מאגר של יציבות במניעת התפשטות המרקסיזם באפריקה. מובוטו עצמו היה ידידותי עם רוב נשיאי ארצות הברית במהלך כהונתו, וקיבל סיוע חוץ רב מארצות הברית ומהעולם המערבי. זאיר מצאה עצמה באותו צד של ארצות הברית ודרום אפריקה ונלחמת בהשפעה הקובנית והסובייטית במהלך מלחמת האזרחים באנגולה. לאחר נפילת מסך הברזל ב-1991, היחסים נחלשו באופן משמעותי, והסוציאליזם כבר לא היווה איום על האינטרסים המערביים באפריקה, ממשלת ארצות הברית החלישה את צידודה במשטרו של מובוטו, שגם הואשם בהפרות זכויות אדם. בסופו של דבר תהליך זה הוביל לקריסתה של זאיר ומלחמת קונגו הראשונה. זמן לא רב לאחר שינוי המשטר, זאיר נודעה בשם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
ארצות הברית נותרה שותפה של הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ומדינות מרכז אפריקניות אחרות בחיפוש אחר יציבות וצמיחה ביבשת, והקלה על חתימת הסכם משולש בדבר ביטחון אזורי בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, רואנדה ואוגנדה באוקטובר 2004. בורונדי הצטרפה רשמית הסכם המשולש בספטמבר 2005. ארצות הברית גם תמכה במאמצי האומות המאוחדות ליצור מנגנון משותף לפיקוח הגבול בין קונגו ורואנדה. מראשית המשבר בקונגו, ארצות הברית מפעילה אסטרטגיה דיפלומטית למען מטרות אלה. בטווח הארוך, מבקשת ארצות הברית לחזק את תהליך הפיוס הפנימי והדמוקרטיזציה בכל מדינות האזור לקידום מדינות יציבות, מתפתחות ודמוקרטיות, שבהן היא יכולה לפעול כדי לטפל באינטרסים ביטחוניים ביבשת ולפתח תועלת הדדית כלכלית.
ארצות הברית מינתה את שגרירה הנוכחי בקונגו ב-2007. הרפובליקה הדמוקרטית מינתה את שגרירה הנוכחי בארצות הברית בשנת 2000. קונגו נמצאת ברשימת היועצים של מחלקת המדינה של ארצות הברית מאז 1977.
טטיאנה קזנקינה

טטיאנה ואסילייבנה קזנקינה-קובלנקו (ברוסית: Татьяна Васильевна Казанкина-Коваленко; נולדה ב-17 בדצמבר 1951) היא אתלטית סובייטית בעבר.
היא אלופה אולימפית בעלת 3 מדליות זהב, 2 ממונטריאול 1976 ו-1 ממוסקבה 1980. היא שיאנית עולם בריצות ל-800 מטר (4 שנים), ל-1500 מטר (17 שנים) ול-3000 מטר (9 שנים). הייתה לאישה הראשונה שרצה 1500 מטר מתחת ל-4 דקות. שיאה העולמי בריצת 1500 מטר עדיין מהווה את השיא האירופי בריצה זו.
ביוגרפיה

קזנקינה נולדה בפטרובסק שבמחוז סראטוב. היא בוגרת הפקולטה לכלכלה באוניברסיטת סנקט פטרבורג משנת 1975.
ביוגרפיה > שיאנית עולם

בתחרות שנערכה בפודולסק, שבמחוז מוסקבה ביוני 1976 קבעה קזנקינה בריצת 1500 מטר שיא עולם חדש של 3:56.0 דקות, שיפור ב-5.4 שניות לשיא בן ה-4 שנים של בת ארצה לודמילה ברגינה (4:01.38 דקות) ובכך הייתה לאישה הראשונה שרצה ריצה זו מתחת ל-4 דקות.
ביוגרפיה > אלופה אולימפית

באולימפיאדת מונטריאול (1976) זכתה קזנקינה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בשיא עולם חדש של 1:54.94 דקות, לפני ניקולינה שרבה מבולגריה (1:55.42 דקות) ואלפי צין ממזרח גרמניה (1:55.60 דקות), שיא זה החזיק מעמד 4 שנים ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:05.48 דקות, לפני גונהילד הופמייסטר (4:06.02 דקות) ואולריקה ברונס (4:06.09 דקות) שתיהן ממזרח גרמניה.
בתחרות הגביע הביניבשתי של IAAF שנערכה בדיסלדורף, מערב גרמניה בשנת 1977 זכתה קזנקינה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:12.74 דקות.
באולימפיאדת מוסקבה (1980) זכתה קזנקינה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בשיא אולימפי חדש של 3:56.56 דקות, לפני כריסטיאנה ורטנברג ממזרח גרמניה (3:57.71 דקות) ובת ארצה נדז'דה אוליזרנקו (3:59.52 דקות) וכך הגנה על תוארה. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא אולימפי חדש של 3:59.12 דקות.
בתחרות שנערכה בציריך, שווייץ באוגוסט 1980 שיפרה קזנקינה בריצת 1500 מטר את שיאה העולמי והעמידה אותו על 3:52.47 דקות, שיא זה החזיק מעמד 13 שנים ומהווה עד היום שיא אירופה (2012).
באליפות העולם הראשונה באתלטיקה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בשנת 1983 זכתה קזנקינה במדליית ארד בריצת 3000 מטר בתוצאה של 8:35.13 דקות, אחרי מארי דקר מארצות הברית (8:34.62 דקות) ובריגיט קראוס ממערב גרמניה (8:35.11 דקות).
בתחרות שנערכה בלנינגרד ב-26 באוגוסט 1984 קבעה קזנקינה בריצת 3000 מטר שיא עולם חדש של 8:22.62 דקות. שיא זה החזיק מעמד 9 שנים.
קזנקינה מתגוררת בסנקט פטרבורג ונשואה לאלכסנדר קובלנקו בעל מדליית ארד אולימפית בקפיצה משולשת מסיאול 1988, בעל שיא אישי של 17.77 מטר (1987).
חשד לשימוש בסמים והשעייתה

לאחר שסירבה לעריכת בדיקת סמים בתום ריצת 1500 מטר (3:58.6 דקות) בתחרות שנערכה בפריז בספטמבר 1984, היא הושעתה ל-18 חודשים ופרשה מספורט תחרותי.
תארים והישגים

קזנקינה קבעה 7 שיאי עולם חדשים. שיא אחד בריצת 800 מטר שהחזיק מעמד 4 שנים, 3 שיאים בריצת 1500 מטר, החזיקה בשיא העולם בריצת זו במשך 17 שנים, שיא עולם אחד בריצת 2000 מטר, שיא עולם אחד בריצת 3000 מטר, שהחזיק מעמד 9 שנים ושיא עולם אחד בריצת שליחות 4x800 מטר.
בשנת 1976 זכתה קזנקינה בתואר אתלטית השנה בעולם.
שיאים אישיים

ריצת 800 מטר: 1:54.94 דקות (1976) שיא עולם
ריצת 1500 מטר: 3:52.47 דקות (1980) שיא עולם
ריצת 3000 מטר: 8:22.62 דקות (1984) שיא עולם
יואב דותן (משפטן)

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1959 (בן 64) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת אוקספורד 
 השתייכות:  הפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 תחומי מחקר:  משפט מנהלי, משפט ציבורי, אסדרה 
 פרסים והוקרה:  פרס חשין (2012)  פרס גורני למשפט ציבורי (2019) 
 
יואב דותן (נולד ב-3 בדצמבר 1959) הוא פרופסור מן המניין למשפטים באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה

בשנים 1981–1984 למד באוניברסיטה העברית לתואר ראשון במשפטים. התמחה בלשכתו של נשיא בית המשפט העליון מאיר שמגר. בשנת 1987 קיבל תואר שני במשפטים מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. בשנת 1993 קיבל תואר דוקטור למשפטים מהאוניברסיטה העברית. בשנים 1994–1995 היה בפוסט-דוקטורט באוניברסיטת אוקספורד.
בשנת 1995 מונה למרצה בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. בשנת 2000 הועלה לדרגת מרצה בכיר. בשנת 2003 מונה לפרופסור חבר ובשנת 2008 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 2005–2009 היה דקאן הפקולטה למשפטים. מחקריו עוסקים במשפט מנהלי, משפט ציבורי ורגולציה.
בשנים 2011–2013 היה נשיא האגודה הישראלית למשפט וחברה.
בשנת 2012 הוענק לו פרס חשין למצוינות אקדמית במשפט.
בשנת 2019 הוענק לו פרס גורני למשפט ציבורי.