stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ימות המשיח
לפני ביאת המשיח

ישנם כמה תיאורים שבהם חז"ל תיארו מה יהיה לפני ימות המשיח, תקופה זו מתוארת בדרך כלל כעקבתא דמשיחא, וכך מתואר במדרש רבה שיר השירים פרשה ב' פסקה ל"ג:
אלא כההיא דאמר ריש לקיש דור שבן דוד בא בית הוועד יהיה לזנות והגליל יחרב והגבלן יישום ואנשי הגליל יסבבו מעיר לעיר ולא יחננו וחכמת הסופרים תסרח ויראי חטא ואנשי חסד נאספים והאמת נעדרת ופני הדור כפני הכלב ומנין שאמת נעדרת שנא' (ישעיה נ"ט) ותהי האמת נעדרת וסר מרע משתולל להיכן הולכת דבי ר' ינאי אומר הולכת ויושבת לה עדרים עדרים במדבר ורבנן אמרי דור שבן דוד בא חכמי הדור מתים והנותרים עיניהם כלות ביגון ואנחה וצרות רבות ורעות רבות באות על הצבור וגזרות קשות מתחדשות ומשתלחות עד שהראשונה קיימת אחרת באה ונסמכה לה.
אמר ר' נהוראי דור שבן דוד בא הנערים ילבינו לזקנים ויעמדו הזקנים בפני הנערים (מיכה ז') בת קמה באמה כלה בחמותה אויבי איש אנשי ביתו ובן אינו מתבייש מאביו ר' נחמיה אומר קודם ימות המשיח עניות ירבה ויוקר הווה והגפן תתן פריה והיין יסריח והמלכות כלה תהפך למינות ואין תוכחות אמר ר' אבא בר כהנא אין בן דוד בא אלא בדור שפניו דומין לכלב אמר רבי לוי אין בן דוד בא אלא בדור שפניו חצופות וחייב כליה אמר ר' ינאי אם תראה דור אחר דור מחרף ומגדף צפה לרגלי מלך המשיח הה"ד (תהלים פ"ט) אשר חרפו אויביך ה' אשר חרפו עקבות משיחך מה כתיב בתריה ברוך ה' לעולם אמן ואמן
תיאור התקופה

הרמב"ם מתאר את התקופה של ימות המשיח כתקופה טובה מאוד ונעימה לרובו של העולם, ובפרט לעם ישראל. תקופה שבה תתחדש המלכות בישראל, ויחזרו עם ישראל לארץ ישראל, ויקום מלך על ישראל, שיצא לו שם בעמים יותר משלמה המלך. וכל האומות יכרתו איתו ברית שלום, ואף יסורו למשמעתו, וכל מי שיתנגד לו - יכשל בפניו. ואף שבמציאות לא ישתנה דבר ולא יתרחשו ניסים, ועולם כמנהגו נוהג, למעט חזרת המלכות לישראל, ויהיו באותה תקופה עשירים ועניים, גיבורים וחלשים, עם זאת הרמב"ם מציין כמה שינויים שיתרחשו בימות המשיח:
לפני כן יבוא אליהו הנביא לישר לבם של ישראל לאביהם שבשמיים
בני אדם יתפרנסו באופן יותר קל - "אבל באותם הימים יהיה נקל מאד על בני אדם למצוא מחייתם עד שבעמל מעט שיעמול אדם יגיע לתועלת גדול"
"וכן שיפוצו מעיינות החכמה בעולם, "ותרבה החכמה כמו שנאמר 'כי מלאה הארץ דעה'"
"שישבתו המלחמות כמו שנאמר 'ולא ישא גוי אל גוי חרב', ויהיה נמצא בימים ההם שלימות רב..."
תארך תוחלת החיים של בני האדם. "ויארכו חיי בני האדם גם כן, לפי שכשיסורו הדאגות והיגונות יארכו ימי האדם", ביחד עם המלך המשיח, שמלכותו תשתרע על פני תקופה ארוכה. (רמב"ם, פירוש המשניות - מסכת סנהדרין פרק י' משנה א')
הלכה בימות המשיח

דבר נוסף בו תיארו חז"ל בגמרא את תקופה זו הוא שבתקופה זו תיאסר קבלת גרים לאומה הישראלית: ”אין מקבלים גרים לימות המשיח”.
וכן הרמב"ם פסק על פי הגמרא: ”לפיכך לא קיבלו בית דין גרים, כל ימי דויד ושלמה--בימי דויד, שמא מן הפחד חזרו, ובימי שלמה, שמא בשביל המלכות והטובה הגדולה שהיו בה ישראל חזרו: שכל החוזר מן הגויים בשביל דבר מהבלי העולם, אינו מגרי הצדק. ואף על פי כן היו גרים הרבה מתגיירים בימי דויד ושלמה, בפני הדיוטות. והיו בית דין הגדול חוששין להם, לא דוחין אותן, אחר שטבלו מכל מקום; ולא מקרבין אותן, עד שתיראה אחריתם”.
הסבר נוסף פנימי יותר לאי קבלתם, היא מכיוון שכאשר משה רבנו קיבל את הערב רב, הם גרמו להפלת משה רבנו ממדרגתו, ולא יכול היה להיות המשיח, לכן על מנת שלא לחזור למצב בו יתווספו גרים בימות המשיח, על מנת שלא תהיה נפילה למשיח בן דוד, כפי שהיה למשה רבנו, נמנעים מלקבלם.
לדעת רב יוסף בתלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ס"א, עמוד ב', מצוות בטלות לעתיד לבא. לפי פירוש התוספות שם מדובר על ימות המשיח לאחר תחיית המתים.
ביאת המשיח כ"עיקר אמונה"

הרמב"ם מנה את האמונה בביאת המשיח כאחד בי"ג עיקרים, שמי שאינו מאמין בהם יצא מכלל ישראל ואין לו חלק בעולם הבא. אמנם, היו (כדוגמת ר' יוסף אלבו בעל ספר העיקרים) שערערו על כך, שהרי בתלמוד מובאת דעתו של רבי הילל, אשר אמר ש"אין להם משיח לישראל, שכבר אכלוהו בימי חזקיה" (היינו שהנבואות על המשיח היו רלוונטיות לימי חזקיהו בלבד, אשר היה יכול להיות משיח, ועל פי רש"י שם, הכוונה היא לכך שה' יגאל אותנו בעצמו ללא שליחים). ובשו"ת חתם סופר האריך לבאר שהאומר כהלל הרי הוא ככופר בכל התורה כולה, מאחר שכבר נפסק שלא כדעת רב הילל. דחיות שונות נאמרו לגבי ראיה זו, וגישתו של הרמב"ם היא זו שהתקבלה באופן כללי.
כחלק משיטתו של הרמב"ם כי האמונה בביאת המשיח היא מחויבת בגשמיות, הוא מאריך בפרטי וסדר התגלות המשיח כבר בזמן הגלות ועד לפעולתיו בגאולה, הרמב"ם הקדיש לכך חלק הלכתי מלא בסיום ספר הי"ד העוסק בהלכות מלך המשיח.
מנגד, כך כתב הרמב"ם על ההתעסקות בזמן בואו של המשיח ובחישוב הקץ:
ולעולם לא יתעסק אדם בדברי ההגדות, ולא יאריך בדברי מדרשות האמורים בעניינים אלו וכיוצא בהן; ולא ישימם עיקר--שאינן מביאין לא לידי אהבה, ולא לידי יראה. וכן לא יחשב הקיצין; אמרו חכמים, תפוח דעתן של מחשבי קיצין. אלא יחכה ויאמין בכלל הדבר, כמו שביארנו...
ביאת המשיח כמטרת בריאת העולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בספרות היהודית מוגדרים ימות המשיח כמטרת בריאת העולם. בתורת החסידות מוסבר כי מטרת הבריאה היא "להיות לו דירה בתחתונים", שבעולם הזה ידור, כביכול, האלוקים. שלימות ותכלית בריאת העולם תהיה בימות המשיח, אז יעסוק העולם כולו בעבודת ה', וכל העולם לא יהווה אלא 'דירה' להשם, כך שלמעשה, מהווים ימות המשיח את מטרת הבריאה.
נס או טבע?

בנביאים מתוארים ימות המשיח לעיתים כימים שבהם ישתנה במידה ידועה טבעו של העולם. דוגמה מפורסמת היא נבואת ישעיהו:
וְגָר זְאֵב עִם כֶּבֶשׂ וְנָמֵר עִם גְּדִי יִרְבָּץ וְעֵגֶל וּכְפִיר וּמְרִיא יַחְדָּו וְנַעַר קָטֹן נֹהֵג בָּם. וּפָרָה וָדֹב תִּרְעֶינָה יַחְדָּו יִרְבְּצוּ יַלְדֵיהֶן וְאַרְיֵה כַּבָּקָר יֹאכַל תֶּבֶן. וְשִׁעֲשַׁע יוֹנֵק עַל חֻר פָּתֶן וְעַל מְאוּרַת צִפְעוֹנִי גָּמוּל יָדוֹ הָדָה. לֹא יָרֵעוּ וְלֹא יַשְׁחִיתוּ בְּכָל הַר קָדְשִׁי כִּי מָלְאָה הָאָרֶץ דֵּעָה אֶת ה' כַּמַּיִם לַיָּם מְכַסִּים.
עם זאת, בתלמוד (ברכות לד, ב) מובאת מחלוקת בין האמוראים רבי יוחנן ושמואל בשאלה האם בימות המשיח ישתנו חוקי הטבע, או, כדברי שמואל, "אין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד מלכיות בלבד".
מחלוקת דומה מובאת כבר בין התנאים, באשר לפסוק "והִשְבַּתִּי חיה רעה מן הארץ", האם משמעותו הוא שינוי טבען של החיות, או שפשוט לא יעברו בארץ. הפירוש האחרון הוא אמנם פשטו של הפסוק לפי ההקשר, ועל כן המצדד בפירוש הנסי יותר מזדקק לפסוקים מישעיהו ולטיעונים שבהיגיון:
והשבתי חיה רעה מן הארץ - רבי יהודה אומר: מעבירם מן העולם. רבי שמעון אומר: משביתן שלא יזוקו. אמר רבי שמעון: אימתי הוא שבחו של מקום, בזמן שאין מזיקים, או בזמן שיש מזיקים ואין [=ואינם] מזיקים? אמור: בזמן שיש מזיקים ואין מזיקים. וכן הוא אומר: 'מזמור שיר ליום השבת' - למשבית מזיקים מן העולם; משביתן שלא יזיקו. וכן הוא אומר: 'וגר זאב עם כבש ונמר עם גדי ירבץ ועגל וכפיר ומריא יחדיו ונער קטן נוהג בם. ופרה ודוב תרעינה יחדיו ירבצו ילדיהם ואריה כבקר יאכל תבן. ושעשע יונק על חור פתן ועל מאורת צפעוני גמול ידו הדה' - מלמד שתינוק מישראל עתיד להושיט את ידו לתוך גלגל עינו של צפעוני ומוציא מרה מתוך פיו.
נס או טבע? > דרך הטבע

הרמב"ם (הלכות מלכים פרק יב) נקט כשיטתו של שמואל ושל רבי יהודה, באורח אופייני לקו הרציונליסטי שלו. הרמב"ם הסביר שהפסוקים העוסקים בשינוי חוקי הטבע אינם אלא משל ויש לפרשם באורח אליגורי; וייתכן שאכן זו הייתה שיטת שמואל בנידון. אם כי מובאת ברמב"ם גם שיטת רבי יוחנן בהלכות תשובה פ"ח ה"ז ונושאי כליו של הרמב"ם הכסף משנה והלחם משנה משאירים בצריך עיון, ואילו הגר"א בהל' מלכים נותן תירוץ.
אל יעלה על הלב שבימות המשיח יבטל דבר ממנהגו של עולם, או יהיה שם חידוש במעשה בראשית, אלא עולם כמנהגו נוהג. וזה שנאמר בישעיה "וגר זאב עם כבש ונמר עם גדי ירבץ" משל וחידה עניין הדבר שיהיו ישראל יושבין לבטח עם רשעי עכו"ם המשולים כזאב ונמר שנאמר "זאב ערבות ישדדם ונמר שוקד על עריהם". ויחזרו כולם לדת האמת ולא יגזלו ולא ישחיתו אלא יאכלו דבר המותר בנחת עם ישראל שנאמר "ואריה כבקר יאכל תבן". וכן כל כיוצא באלו הדברים בעניין המשיח הם משלים ובימות המלך המשיח יודע לכל, לאי זה דבר היה משל ומה עניין רמזו בהן.
במקורות רבים מציין הרמב"ם שעיקרם של ימות המשיח היא תקומה מדינית של עם ישראל:
אבל ימות המשיח הוא העולם הזה, ועולם כמנהגו הולך, אלא שהמלכות תחזור לישראל. וכבר אמרו חכמים הראשונים: אין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד מלכֻיות בלבד.
עם זאת, הרמב"ם סובר שהמשיח יהיה נביא ובעל רוח הקודש.
אירועים סביב ימות המשיח

בנבואות השונות ישנם כמה תיאורים על "יום הדין" או "יום ה'" שלעיתים נקשר לביאת המשיח. לפי נבואת זכריה תהיה באותו זמן מלחמה עקובה מדם בין הגויים לישראל; יש המזהים זאת עם מלחמת גוג ומגוג המופיעה בספר יחזקאל.
תיאורים קשים כאלה נמצאים גם בנבואות אחרות, ועל פיהן דיברו חז"ל על חבלי משיח ועקבתא דמשיחא (="עקבות משיח"), עד כדי כך שהיו מהם שהתפללו שלא יזכו לראות בביאת המשיח.
לפי האמור בנבואת מלאכי לפני "בוא יום ה' הגדול והנורא" יתגלה אליהו הנביא ו"ישיב לב אבות על בנים ולב בנים על אבותם".
בזוהר, מובא הסדר שמלחמת גוג ומגוג נערכת בין הקיבוץ גלויות (שנעשה על ידי המשיח) לבין תחיית המתים היא תקופה של ארבעים שנה:
ואין בין העולם הזה לימות המשיח אלא שעבוד מלכיות בלבד, ואין בין העולם הזה לתחיית המתים אלא נקיות והשגת ידיעה, רב נחמן אמר, ואריכות ימים, אמר רב יוסף וכי ימות המשיח ותחיית המתים לאו חד הוא, אמר ליה לא, דתנן בית המקדש קודם לקבוץ גליות, קבוץ גליות קודם לתחיית המתים, ותחיית המתים הוא אחרון שבכלם, מנא לן דכתיב (תהלים קמז ב) בונה ירושלם ה', נדחי ישראל יכנס, הרופא לשבורי לב ומחבש לעצבותם, זו היא תחיית המתים, שהיא הרפואה לשבורי לב על מתיהם, בונה ירושלם תחלה, ואחריו נדחי ישראל יכנס, והרופא לשבורי לב אחרון על הכל. תנן ארבעים שנה קודם הקבוץ גליות לתחיית המתים, כדאמרינן ויהי יצחק בן ארבעים שנה, האי ארבעים שנה מאי עבידתייהו, אמר רב כהנא אמר רבי ברוקא, מקיבוץ גלויות עד תחיית המתים כמה צרות כמה מלחמות יתעוררו על ישראל, ואשרי הנמלט מהם"
בתלמוד הירושלמי מובא שביאת המשיח קודמת למלחמת גוג ומגוג:
א"ר אבון עוד היא אמורה על סדר (ההלל) (תהילים קיד) בצאת ישראל ממצרים לשעבר. בצאת ישראל ממצרים לשעבר. (תהילים קטו) לא לנו ה' לא לנו לדורות הללו. (תהילים קטז) אהבתי כי ישמע ה' את קולי לימות המשיח (תהילים קיח) אסרו חג בעבותים לימות גוג ומגוג. (תהילים קיח) אלי אתה ואודך לעתיד לבוא.
הרמב"ם הבין את מלחמת גוג ומגוג כמתקיימת לאחר בוא המשיח, מתוקף תפקידו כמלך, ש"נלחם מלחמות ה'". כן הוא מסתפק באיזה שלב של ימות המשיח יתגלה אליהו. ובכל מקרה, לדעת הרמב"ם אין לחכמים בדבר מסורת, אלא לימודם הוא מהכרע הפסוקים בלבד, והוא מפציר בקוראי ספרו שלא יתעסקו בדברי הגדות אלו, "שאינם מביאים לא לידי אהבה ולא לידי יראה".
חישוב הקץ

מטבעם של דברים, מרגע שנודע שישנו קץ שבו תגיע הגאולה, נכספו בני האדם לדעת מתי הוא אותו הקץ. שורשם של הדברים נמצא בספר דניאל, שבו מבקש דניאל לדעת מתי יהיה "קץ הפלאות" של גאולת ישראל. דניאל נענה בכמה משפטים סתומים, אשר הוא עצמו לא הבין, כמו שנאמר לו: "לך דניאל, כי סתומים וחתומים הדברים עד עת קץ".
ואף על פי כן, לא נלאו אנשים לנסות לחשב מתי יבוא הקץ. לרוב על פי אותם חשבונות עמומים שבספר דניאל, ולעיתים על סמך חישובים ומסורות אחרים. חישובים כאלה גרמו לעיתים רבות למפח נפש רבתי, כאשר הגיע אותו הקץ המיוחל ולא קרה דבר. חכמים הסבירו זאת לעיתים בכך שישנם "כמה קצים", והדברים תלויים בבחירתם של ישראל בכך שעושים תשובה ומעשים טובים. עמדה קיצונית יותר השמיע רבי אליעזר שאמר ש"כלו כל הקצים, ואין הדבר תלוי אלא בתשובה". וכן הובאה שיטתו בזוהר חדש, בסוף פרשת נח, במאמר צא מן התיבה, ועל פיה נראה שרבי עקיבא תלמידו סבר כך, מכיוון ששניהם מופיעים בסוגיה הנ"ל, ורבי עקיבא לא חולק עליו.
בעקבות אותם מפחי נפש קבעו חז"ל עמדה ברורה ביחס לאותם חישובי קץ, ואמרו: "תפוח עצמן של מחשבי קצים" (בנוסח אחר: תיפח רוחם של מחשבי קצים). ועדיין, לא נמנעו חכמי ישראל לאורך הדורות לנסות ולנבא מתי יבוא הקץ המיוחל. ניתן לזהות תבנית חוזרת של חישוב הקץ, כאשר הוא בדרך כלל מנובא לדור-דוריים שלאחר זמן החישוב; לא רחוק מדי ולא קרוב מדי.
בנוסחי תפילה

הבקשה לימות המשיח מופיעה בתפילה, בברכה "את צמח דוד שבתפילת שמונה עשרה, וכן בנוסח הרחמן שבברכת המזון: "הרחמן הוא יזכנו לימות המשיח", ובחלק מנוסחי קדושה דסידרא: "שנחיה ונזכה ונראה לשני ימות המשיח".
בתרבות

בשירו "מחכים למשיח" של שלום חנוך, מופיעות מילות הפזמון "משיח לא בא משיח גם לא מטלפן". השיר שיצא לאור בשנת 1985 נבחר כשיר השנה במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלי צה"ל, וזכה להשמעות רבות ברדיו גם שנים לאחר יציאתו. במרץ 2021 ביצע את השיר שולי רנד.
יונה וולך מתייחסת אף היא לימות המשיח בשיר שלה "גבר לא גבר", כשבבית האחרון של השיר מופיעות המילים: "ואפשר לשמור את הבתוליות הרגשית עד בוא המשיח, והוא יבוא האישה תהיה אישה הגבר - גבר." נורית גלרון ביצעה את השיר במסגרת אלבומה "אחרינו המבול" שיצא ביולי 1989.
בדצמבר 2018, במסגרת האלבום "רצוא ושוב" הוציא שולי רנד את השיר "הילד המשיח" המתאר חלום ובו דמות של משיח ילד.
ראו גם

פולמוס המשיחיות בחב"ד
גלות (יהדות)
חבלי משיח
עקבתא דמשיחא
ערב רב
מהדי
ישו
משיח שקר
משיח (דתות)
הערות שוליים

↑  ע"פ רש"י, מגילה יז ע"ב, ד"ה אתחלתא דגאולה היא
↑  הרב שמואל אליהו, פרקים, באתר הנבואה - נבואות מתגשמות בישראל.
↑  תהילים עב
↑  מלכים א ח ס
↑  תהילים עב, מלכים א ח ס
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף כ"ד, עמוד ב'. תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ג', עמוד ב'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות איסורי ביאה, פרק י"ג, הלכה ט"ו.
↑  חסד לאברהם מעין ששי עין גנים, נהר ו - "לבאר סוד ערב רב וסוד שאין מקבלים גרים לימות המשיח וסוד שאור וחמץ"
↑  "ספר המאמרים תרס"ו" לרבי שלום דובער שניאורסון עמ' ז'
↑  ספר התניא פרק ל"ו
↑  הלכות מלכים פרק יב, ואגרת תימן
↑  כוונת האדמו"ר מקאמרנא היא לגבי התוספות במס' כתובות קי: ד"ה הוא 'הוא אומר לעלות' וכו' - אינו נוהג בזמן הזה, דאיכא סכנת דרכים. והיה אומר רבנו חיים, דעכשיו אינו מצווה לדור בארץ ישראל, כי יש כמה מצוות התלויות בארץ וכמה עונשין דאין אנו יכולין ליזהר בהם ולעמוד עליהם"
↑  לנבוכי הדור פרק ו
↑  חזון הצמחונות והשלום, יז
↑  יש שפירשו קטע זה לכוונת הירושלמי בבניין בית המקדש קודם לביאת המשיח, (כגון הרב קוק באגרות הראי"ה איגרת תקנה), כפי שמופיע בתלמוד הירושלמי מס' מעשר שני פרק ה' הלכה ב'
↑  ירושלים הכוונה לבניין בית המקדש, וע"ע פי' הרמב"ם למשניות, מסכת ראש השנה פ"ד מ"א
↑  כך בנוסח אשכנז. בנוסח הבלדי: "שֶׁנִּחְיֶה לִשְׁמוֹר חֻקֶּיךָ בָּעוֹלָם הַזֶּה וְלִימוֹת הַמָּשִׁיחַ".
↑  נויה כוכבי, 25 שנה ל"מחכים למשיח", משהו בטח קרה, באתר הארץ, 26 במרץ 2010
↑  שולי רנד - מחכים למשיח, נבדק ב-2022-03-03
↑  מילים לשיר גבר לא גבר - יונה וולך, באתר שירונט
↑  נורית גלרון - אחרינו המבול - גבר לא גבר, נבדק ב-2021-07-17
↑  שולי רנד - הילד המשיח, נבדק ב-2022-03-03
המצעד

| --- | --- |

 מילות השירים:  Jason Robert Brown 
 מוזיקה:  Jason Robert Brown 
 הצגת בכורה:  17 בדצמבר 1998 
 שפה:  אנגלית 
 פרסים:  פרס טוני לסיפור הטוב ביותר למחזמר, New York Drama Critics' Circle Award, פרס טוני לחידוש הטוב ביותר למחזמר, פרס טוני לבמאי הטוב ביותר למחזמר, פרס דרמה דסק למחזמר מצטיין, פרס דרמה דסק למוזיקה, פרס דרמה דסק לספר של מחזמר, פרס טוני למוזיקה המקורית הטובה ביותר, Drama Desk Award for Outstanding Revival of a Musical 
 
ליאו פרנק במהלך המשפט
גופתו של ליאו פרנק שנתלתה לראווה על ידי ההמון לאחר הלינץ'
המצעד (באנגלית: Parade) הוא מחזמר בעיבוד על ידי אלפרד יורי, מילים ולחן מאת ג'ייסון רוברט בראון. המחזמר הועלה לראשונה בברודוויי שבניו יורק, בתיאטרון ויויאן בומונט ב-17 בדצמבר 1988, בבימויו של הרולד פרינס. המחזמר מבוסס על סיפור משפטו של ליאו פרנק והלינץ' שנערך לו אחר-כך. פרנק היה קורבן מעשה הלינץ' היחידי שבוצע ביהודים בארצות הברית.
המחזמר זכה בפרס טוני עבור העיבוד והמוזיקה, ובפרס דרמה דסק.
רקע היסטורי

המחזמר מספר על המשפט שנערך בשנת 1913 לליאו פרנק במסגרתו הואשם באינוס וברצח של מארי פייגן, ילדה בת 14 שעבדה במפעל אותו ניהל.
המשפט שהתנהל היה שנוי במחלוקת ורווי בשנאה בעלת מאפיינים אנטישמיים. פרנק הורשע, וזאת על אף שרוב העדויות במשפט הצביעו על שרת המפעל, ג'ים קונלי, כעל הרוצח. לטענת התביעה קונלי סייע לפרנק להיפטר מהגופה בלבד. פרנק נדון למוות, אולם מושל ג'ורג'יה, ג'ון סלייטון, המיר את העונש למאסר עולם בכלא. ב-17 באוגוסט 1915, שנתיים לאחר מתן גזר הדין, התפרץ לחצר הכלא שבו הוחזק פרנק המון זועם, שכינה את עצמו "אביריה של מארי פייגן". המתפרעים חטפו את פרנק מחצר המשק של הכלא וביצעו בו לינץ'.
היסטוריה של המחזמר

הרולד פרינס פנה לבראון על מנת שיכתוב את הלחנים עבור המחזמר.
בראון ויורי ביססו את המחזמר שכתבו על ההתפתחות ביחסיהם של פרנק ורעייתו לוסיל. בראשית המחזה יחסיהם קרים, ואין ביניהם אהבה. במהלך משפטו לומד פרנק, על פי המחזה, להעריך את לוסיל, והיא לבסוף משכנעת את מושל ג'ורג'יה לבחון את העדויות במשפט והביאה להמרת עונש המוות במאסר, ובהמשך ניסתה להביא לחנינה. המחזמר מדגיש את האהבה הגדלה ביניהם, המגיעה לשיאה לפני סופו המר של פרנק.
המחזמר מרמז, בין השורות, כי הרוצח האמיתי היה ג'ים קונלי השרת. הוא מדגיש את האינטרסים של התובע, יו דורסי, להביא להרשעתו של פרנק כחלק מתוכניתו הפוליטית להפוך למושל המדינה - שאיפה שאכן התממשה לבסוף.
עלילת המחזמר > מערכה שנייה

בעקבות המשפט, ליאו עובד על ערעור על ההחלטה. מיני מקנייט ושחורים נוספים שרים על כך שבמדינות הצפון מוחים על תוצאת המשפט, אך לא היו עושים זאת אם היה מדובר בנאשם שחום עור.
לוסיל מנסה לסייע לליאו במשפטו, ובטעות מספרת לעיתונאי קרייג על הערעור, דבר הגורר ריב בין לוסיל ופרנק. לוסיל מחליטה כי תציל את בעלה לבדו.
לוסיל מתפרצת למסיבה בבית המושל, קוראת למושל טיפש פחדן ודורשת כי יבחן את תוצאות המשפט. במהלך המסיבה טום ווטסון, המטיף הימני, נפגש עם דרסי ואומר לו כי יתמוך בו לתפקיד המושל. גם השופט רואן הודיע כי יתמוך בדורסי.
המושל מחליט לבחון את העדויות במשפט (וליאו ולוסיל שמחים על כך בשירים "זה עוד לא נגמר" ("This Is Not Over Yet")). המושל נפגש עם עובדות המפעל, מוצא שקרים בעדויותיהן ומוכיח כי מדובר בעדויות שמיעה. כמו כן הוא נפגש עם המשרתת מיני, המודה כי לחצו עליה לחתום על עדות שקר. המושל נפגש עם קונלי (המצוי בכלא בשל סיוע לרצח, ושר את שיר הבלוז "הרגש את הגשם" (Feel the Rain Fall). קונלי מסרב לשנות את עדותו על אף סתירות שהתגלו בה (חוקר מקרי המוות קבע כי מארי נפטרה בהיותה במרתף, בשל נסורת שנמצאה בריאותיה, ואילו קונלי סיפר כי נרצחה בקומה השנייה).
המושל מחליט לשנות את עונשו של פרנק מעונש מוות למאסר עולם, ומעביר אותו לכלא אחר. בהמשך מקווה המושל להביא לחנינתו של פרנק. החלטה זו מביאה לסוף הקריירה הפוליטית שלו ולתמיכת התושבים בדורסי לתפקיד המושל.
דורסי ווטסון, בשירם "היכן תעמוד שיבוא המבול" ("Where Will You Stand When the Flood Comes?") מעודדים את תושבי העיר לבצע לינץ'.
לוסיל מבקרת את פרנק בכלאו, ופרנק מודה באהבתו הגדולה לאשתו, ובהערכתו לה ובשירם "כל הזמן שבוזבז" ("All The Wasted Time") הם מצטערים על השנתיים שחלפו שהם אינם יחד. לאחר שלוסיל עוזבת את הכלא, פרנקי אפס, הבלש סטארנס, השוטר אייבי וחייל הקונפדרציה הזקן חוטפים את ליאו פרנק, כשהוא בתחתוניו ואינם מאפשרים לו להתלבש, לוקחים אותו למרייטה, ותולים את ליאו פרנק כשהוא שר "שמע ישראל".
לוסיל בביתה מבכה את מות בעלה, אולם בטוחה שהוא בגן עדן. העיתונאי מחזיר לה את טבעת הנישואין של בעלה. המחזמר מסתיים בבני העיר השרים שוב לרגל יום הזיכרון של הקונפדרציה.
הצלחה

המחזמר זכה לתשבחות רבות, אולם לא זכה להצלחה בעת הופעתו הראשונה. הפקה נוספת עלתה על הבמה באטלנטה ביוני 2000 בניצוחו של ג'ייסון רוברט בראון.  ביולי 2008 הועלתה בלוס אנג'לס הפקה נוספת של המחזמר ובשנת 2023, אף בברודוויי.
בנובמבר 2007 המחזמר הוצג בלונדון. ההפקה הלונדונית הוצגה בלוס אנג'לס בספטמבר 2009.
בתרגום לעברית, המחזמר הוצג בתיאטרון הקאמרי בשיתוף הסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין ובתיאטרון ירושלים בבימויו של משה קפטן, במסגרת פסטיבל ישראל בשנת 2012.
פרסים

המחזמר זכה בשנת 1999 בפרס דרמה דסק עבור המוזיקה, העיבוד, השחקן הראשי, השחקנית הראשית, והתזמור והיה מועמד לקטגוריות נוספות בפרס זה (ובהם ניצוח, כוריאוגרפיה, מילות השירים, התפאורה והתאורה).
המחזמר זכה בשנת 1999 בפרס טוני עבור העיבוד הטוב ביותר, והמוזיקה הטובה ביותר והיה מועמד בקטגוריות המחזמר הטוב ביותר, השחקן הראשי הטוב ביותר במחזמר, השחקנית הראשית הטובה ביותר במחזמר, הבימוי, הכוריאוגרפיה, התזמור והתפאורות.
ההפקה הלונדונית של המחזמר הייתה מועמדת במספר קטגוריות לפרס לורנס אוליביה בשנת 2008: המחזמר הטוב ביותר, השחקן והשחקנית הטובים ביותר במחזמר, שחקן המשנה הטוב ביותר, הבימוי, הכוריאוגרפיה ועיצוב הצליל.
הערות שוליים

↑  Hang the Jew, Hang the Jew. Trial of Leo Frank, 1913
↑  יאשה קריגר, עכבר העיר, המצעד: הדרך לברודווי עוד ארוכה, באתר הארץ, 10 ביוני 2012
מיכאל הנדלזלץ, "המצעד" בפסטיבל ישראל, באתר הארץ, 10 ביוני 2012
| פרס טוני לחידוש הטוב ביותר למחזמר |
| --- | --- | --- |
| 1994–1999 | קרוסלה (1994) ‏•‏‏ ספינת השעשועים (1995) ‏•‏‏ המלך ואני (1996) ‏•‏‏ שיקגו (1997) ‏•‏‏ קברט (1998) ‏•‏‏ אנני אוקלי אשת לפידות (1999) |  |
| 2000–2009 | נשקי אותי, קייט (2000) ‏•‏‏ רחוב 42 (2001) ‏•‏‏ אל תוך היער (2002) ‏•‏‏ Nine‏ (2003) ‏•‏‏ מתנקשים (2004) ‏•‏‏ כלוב העליזים (2005) ‏•‏‏ משחק הפיג'מה (2006) ‏•‏‏ קומפני (2007) ‏•‏‏ דרום פסיפיק (2008) ‏•‏‏ שיער (2009) |  |
| 2010–2019 | כלוב העליזים (2010) ‏•‏‏ הכל הולך (2011) ‏•‏‏ פורגי ובס (2012) ‏•‏‏ פיפין (2013) ‏•‏‏ הדוויג והשארית העצבנית (2014) ‏•‏‏ המלך ואני (2015) ‏•‏‏ הצבע ארגמן (2016) ‏•‏‏ הלו, דולי! (2017) ‏•‏‏ פעם אחת באי הזה (2018) ‏•‏‏ אוקלהומה! (2019) |  |
| 2022–הווה | קומפני (2022) ‏•‏‏ המצעד (2023) ‏•‏‏ מתגלגלים (2024) |  |
משפטו של ליאו פרנק
יו דרסי
כותרת בעיתון מקומי: "ההמונים דורשים לינץ", בעקבות החלטת המושל להמיר את עונשו של פרנק מעונש מוות למאסר עולם
מלינצ'ה

| --- | --- |

 לידה:  Oluta
 פטירה:  כתר קסטיליה
 מדינה:  מלכות המשנה של ספרד החדשה 
 מקום מגורים:  טבסקו, עמק מקסיקו 
 בן או בת זוג:  Juan Jaramillo de Andrade (1524–1551)  Alonso Hernández Puertocarrero  הרנאן קורטס 
 
הרנן קורטס ומאלינצ'ה (קיצונית מימין) מובילים את הצבא הספרדי לכיבוש מקסיקו. מתוך קודקס אזקטיטלן, כתב יד עם ציורים של ילידים מקסיקניים מתוארך למאה ה -16 או ה -17
מלינצ'ה (בספרדית: La Malinche, לה מלינצ'ה, ידועה גם בשם "דוניה מרינה" (Doña Marina), "מלינלי" (Malinalli) או "מלינצין" (Malintzin‏); 1496/1501–1529) הייתה אצילה מקסיקנית משבט באזור מפרץ מקסיקו. מלינצ'ה הייתה דמות מרכזית במהלך כיבוש האימפריה האצטקית על ידי האימפריה הספרדית. זמן קצר לאחר נחיתת הקונקיסטאדורים בראשות הרנאן קורטס בחופים של מה שלימים תהיה מקסיקו המודרנית, ניתנה לו מלינצ'ה כמתנה ביחד עם עוד 20 שפחות. היא שימשה כמתורגמנית, יועצת ומתווכת בין מפקד הקונקיסטאדורים הספרדיים לתושבים ולמנהיגים המקומיים. מאוחר יותר הייתה גם בת זוגו של קורטס ואם בנו מרטין, שהיה אחד מראשוני המסטיסים, ילדים שנולדו להורים ממוצא מעורב אירופי ואינדיאני. הקשר בין השניים ותמיכתה של מלינצ'ה בקורטס היו מהגורמים המרכזיים להצלחת הספרדים בכיבושה של מקסיקו.
דמותה ההיסטורית של מלינצ'ה התמזגה בדמויות אגדתיות ומיתיות ששורשיהן באגדות עם אצטקיות, ודימויה לבש צורה ופשט צורה בהתאם לתקופה, לרוח הזמן ולאקלים פוליטי – בעיקר לאחר המהפכה המקסיקנית, עת הופיעה דמותה בדרמות, בנובלות ובאמנות כאישה בוגדנית. גם במקסיקו המודרנית נותרה מלינצ'ה אייקון בעל כוח. דמותה המורכבת מייצגת פנים שונות ומנוגדות, גם כהתגלמות הבגידה, גם כקורבן המוחלט, ולעיתים אף כאם הסמלית של העם המקסיקני. בלשון הספרדית נוצרה על שמה המילה "מלינציסטה" (malinchista), שפירושה: אדם המעדיף את הזר על פני עצמו ובשרו. אוקטביו פס (בספרדית: Octavio Paz) משורר, מסאי ודיפלומט מקסיקני וחתן פרס נובל לספרות לשנת 1990, כתב על דמותה:
”דונה מרינה הפכה לסמל המייצג את הנשים המקסיקניות שהוקסמו, נאנסו או פותו על ידי הספרדים, וכמו שילד קטן לא ייסלח לאמו אם היא נטשה אותו בחיפוש אחר האב, כך לא ייסלח העם המקסיקני ללה מלינצ'ה על בגידתה.”
מנגד מתגבשת השקפה בקרב חוקרי מגדר, היסטוריונים וסוציולוגים המונחים על ידי נקודות מבט המוגדרות פמיניסטיות, הרואים במלינצ'ה דמות מורכבת:
”עצמאית, מתרגמת אקטיבית שחיפשה את המילים המתאימות על מנת לגשר על הפער בין שתי תרבויות... אישה מרשימה בעלת אישיות חזקה, אינטליגנציה ויופי”.
אטימולוגיה

כמו כל פיסת מידע הקשורה לדמותה של מלינצ'ה, גם שמה על גרסאותיו וגלגוליו השונים שרויים בחוסר ודאות. ככל הנראה, בלידתה ניתן לה השם "מלינלי" (Malinalli) או "מלינל" (Malinal), שם של ישות אלילית הקשורה לעשב מאחר שנולדה ביום המקודש לישות זו. מאוחר יותר הוסיפה משפחתה את השם "טנפל" (Tenepal) שפירושו המילולי "זו שמדברת הרבה ובחיוניות". לאחר שנמסרה כשפחה לידי קורטס היא הוטבלה בשם הנוצרי-לטיני "מרינה" שמשמעותו "מן הים". לא ברור מדוע נבחר שם זה, ייתכן שבזכות הדמיון הפונטי לשם המקורי, אך ייתכן שניתן בהקשר לנחיתת הספרדים מהים, או לחלופין כבחירה מקרית בשם שהיה נפוץ יחסית בעולם דובר הספרדית של התקופה.
שיבוש השם "מרינה" ל"מלין" בתוספת סיומת המעידה על כבוד "-צין" בשפת הנאוואטל של האצטקים, יצר את המילה "מלינצין" (Malintzin) שהילידים של מקסיקו השתמשו בה כדי לקרוא למלינצ'ה-מרינה ולקורטס, אותם ראו כישות אחת. קריאה אחרת של השם "מלין-צין" (Mãlin-tzin) שמשמעותה "אסירה (או שבויה) אצילה". את שם זה שיבשו הספרדים ל"מלינצ'ה" והוסיפו את תווית היידוע "לה".
מקורות היסטוריים

המקורות ההיסטוריים הנוגעים לחיי מלינצ'ה נגועים באינטרסים של הכותבים, ספק אם הם מציעים מידה כלשהי של מחקר אמין, ולא ברורה מידת האובייקטיביות של הכותבים. מקורות אלו נחלקים לשתי קבוצות עיקריות:
מקורות היסטוריים > מסמכים משפטיים

לאחר מותה של מלינצ'ה נערכו בספרד שלושה הליכים משפטיים, בהם דנו בהרחבה תוך הבאת עדים שהכירו את מלינצ'ה ונערכו חקירות מקיפות על ידי בית המשפט ושליחיו. מסמכים מהליכים אלו שופכים אור חלקי על קורות חייה.
הליך משפטי נערך בטולדו שבספרד בשנת 1529 ונועד לבדוק כשירותו של מרטין קורטס (בנם של מלינצ'ה והרנאן קורטס) להיכנס למסדר הצבאי הנוצרי, "המסדר הצבאי של סנטיאגו". במשפט זה העיד דייגו דה אורדס (ספרדית: Diego de Ordás), ממשתתפי המשלחת של קורטס, ופירט את קורות חייה.
הליכים משפטיים שערך הרנאן קורטס במטרה להגן על הנכסים והתארים שצבר במקסיקו. עורכי דינו הביאו לפני הדינים עדים ומסמכים המעידים גם על מלינצ'ה, הדרך שבה הגיעה לשירותו של קורטס ועל שיתוף הפעולה ביניהם.
בתה של מלינצ'ה מנישואים שנערכו עם קצין ספרדי לאחר הקשר עם קורטס, ניהלה סדרת משפטים ארוכה במטרה לקבל חלק מהירושה של מלינצ'ה. דיונים אלו, שנערכו לאורך כעשר שנים בערכאות שונות, מכילים עדויות רבות על מלינצ'ה ועל חייה.