stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרס גרשם שלום
שמות מקבלי הפרסים ופרטים נוספים

| תאריך קבלת הפרס | שם מקבל הפרס | תואר ומוסד אקדמי (בעת קבלת הפרס) | הרצאת חתן/כלת הפרס בטקס קבלתו | חברי הוועדה המייעצת | קישור להודעה על טקס קבלת הפרס |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 5 בדצמבר 1991 | ישעיה תשבי | פרופסור מן המניין, האוניברסיטה העברית | לא ידוע | יהושע יורטנר, נתן רוטנשטרייך, מריאנה ויינברג | איגרת מס' 10(הקישור אינו פעיל) (עמ' 1 ו-11) |
| 12 במרץ 1995 | משה אידל | פרופסור מן המניין, האוניברסיטה העברית | מקור לתודעתו המשיחית של שבתי צבי | יהושע יורטנר, לא ידוע, לא ידוע | איגרת מס' 13(הקישור אינו פעיל) (עמ' 6, ו-13) |
| 7 ביוני 1999 | יהודה ליבס | פרופסור מן המניין, האוניברסיטה העברית | ייחודו של ספר יצירה | יעקב זיו, סול בודנר, לא ידוע | איגרת מס' 17 (עמ' 16 - 21, ו-31) |
| 10 במאי 2006 | רחל אליאור | פרופסור מן המניין, האוניברסיטה העברית | ראשיתה של המיסטיקה היהודית | מנחם יערי, מנחם הרן, לא ידוע | איגרת מס' 28 (עמ' 49) |
| 5 בדצמבר 2010 | דניאל אברמס | פרופסור חבר, אוניברסיטת בר-אילן | עשרה מאמרים פסיכואנליטיים על הקבלה | רות ארנון, משה אידל, לא ידוע | איגרת מס' 32 (עמ' 58 - 59 ו-67) |
| 9 בדצמבר 2014 | יהונתן גארב | פרופסור מן המניין, האוניברסיטה העברית |  |  |  |
| 21 בפברואר 2018 | חביבה פדיה | פרופסור מן המניין, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב | מסעות ה"חכמה" בתולדות המיסטיקה היהודית |  |  |
| 5 בדצמבר 2022 | רונית מרוז | פרופסור מן המניין, אוניברסיטת תל אביב | ממזרח שמש עד מבואו: עיגונה של הקבלה במזרח |  | הודעת הפרס |
ראו גם

גרשם שלום
האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
הערות שוליים

↑  ראו איגרת מס' 9, עמ' 1 של האקדמיה, באתר האקדמיה הישראלית למדעים. לציטוט ראו איגרת מס' 32, עמ' 58- 59.
1 2 3  ראו איגרת מס' 9, עמ' 1.
↑  ראו "קול קורא" לשנת 2010 להגשות בקשות והצעות לפרס, מטעם האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
↑  בראשות חמש הוועדות המיוחדות הראשונות, עמדו נשיאי האקדמיה באותה העת.
↑  ראו איגרת מס' 10, עמ' 1 ו-11.
↑  יצחק רביחיא, פרס גרשם שלום מוענק לפרופ דניאל אברמס, באתר News1 מחלקה ראשונה, 5 בדצמבר 2010
↑  הפרס לחקר הקבלה לפרופ רחל אליאור, באתר News1 מחלקה ראשונה, 7 במאי 2006
↑  באיגרת מס' 10 הנ"ל, שיצאה לאור בטבת תשנ"ב (ינואר 1992), נכתב בעמ' 1 הנ"ל, בטעות, כי הפרס ניתן בדצמבר 1992, אולם בעמ' 11 הנ"ל נכתב התאריך הנכון (5 בדצמבר 1991).
↑  הרצאתו של ליבס בעמ' 18 - 21 לאיגרת מס' 17. בתחילת ההרצאה נשא ליבס גם דברים על שלום עצמו: "גרשם שלום והיהדות", עמ' 17 לאיגרת מס' 17. להרצאה המלאה ראו יהודה ליבס, ייחודו של ספר יצירה: הרצאה לטקס פרס שלום, באתר של ליבס באוניברסיטה העברית.
↑  נשא בטקס את ההרצאה: "התעניינותו של גרשם שלום במדע ומתמטיקה", עמ' 16 לאיגרת מס' 17.
↑  באותו מעמד הרצה מנחם הרן "על גרשם שלום". לפרטים נוספים ראו בהודעה מטעם האקדמיה על טקס הענקת הפרס לרחל אליאור.
↑  הנימוקים לבחירתה של אליאור לקבלת הפרס, באתר האוניברסיטה העברית, מחלקת הדוברות.
↑  הקישור כולל את ההודעה על בחירתו של לאברמס לקבלת הפרס והנימוקים לבחירה (עמ' 58 - 59) וכן מידע על טקס הזכייה (עמ' 67). למידע נוסף בקשר לזכייתו של אברמס ראו איגרת מס' 33 (עמ' 58).
| גרשם שלום |
| --- | --- | --- |
| הגותו של גרשם שלום | ביבליוגרפיה של גרשם שלום • זרמים ראשיים במיסטיקה היהודית • משנתו של גרשם שלום |  |
| שונות | בית גרשם שלום • פרס גרשם שלום • ספריית גרשם שלום • הנצחתו של גרשם שלום |  |
| מתלמידיו | רבקה ש"ץ אופנהיימר • ישעיה תשבי  • מתי מגד • יהודה ליבס • יוסף דן • אפרים גוטליב • יוסף בן שלמה • מאיר בניהו • מלאכי בית-אריה |  |
Happier (שיר של מרשמלו)

Happier (בעברית: מאושר יותר) הוא שיר של המפיק המוזיקלי מרשמלו עם ההרכב הבריטי באסטיל. השיר נכתב והופק על ידי מרשלמו עצמו ביחד עם דן סמית' וסטיב מק ויצא לאור על ידי חברת Astralwerks ב-17 באוגוסט 2018. השיר הפך ללהיט ענק כאשר בין היתר הגיע למקום השני בארצות הברית ובריטניה ובכך הפך לשיר הכי המצליח של מרשמלו. לבאסטיל כבר היה שיר אחד שהגיע למקום השני בבריטניה אך עוד לאותה תקופה לא היה להם שיר שהגיע למקום הראשון. בנוסף השיר שהה 27 שבועות בעשירייה הפותחת בארצות הברית ובכך הפך לשיר התשיעי ששהה הכי הרבה שבועות אי פעם בעשירייה הפותחת. בנוסף הוא גם שבר שיא בתור השיר ששהה הכי הרבה שבועות אי פעם במקום הראשון במצעד שירי הדאנס והאלקטרוניקה האמריקאי.
על מנת לקדם את השיר הופיע מרשמלו עם השיר בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה (EMA).
השיר דורג במקום ה-33 במצעד סוך העשור האמריקאי ונהיה גם לשיר שדורג הכי גבוה במצעד שלא הגיע למקום הראשון במצעד השבועי.
הצלחה מסחרית

השיר זכה להצלחה מסחרית אדירה. הוא הגיע לעשרים עליונים ב-30 מדינות, 28 מתוכם בעשירייה הפותחת, 20 מתוכם בחמישייה הפותחת ו-4 מתוכם במקום הראשון. בנוסף השיר דורג במקום ה-6 במצעד האירופאי הדיגיטלי. בנוסף השיר שהה 49 שבועות במצעד השירים הנמכרים ביותר בארצות הברית במכירות משולבות אף על פי שהמצעד הקודם ב-2019 והשיר יצא ב-2018. סך הכל השיר דורג ב-11 ממצעדים שונים בארצות הברית שב-8 מתוכם הגיע לעשירייה הפותחת. בסוף 2018 השיר דורג במצעדי סוף שנה של 13 מדינות, ב-19 מצעדים שונים. בשנת 2019 הוא אף דורג במצעדי סוף שנה של 19 מדינות ב-26 מצעדים שונים. במצעד סוף העשור האמריקאי השיר דורג במקום ה-33 ובמקום הראשון במצעד שירי הדאנס והאלקטרוניקה.
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה ×6 | 420,000 |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 15,000 |
| בלגיה (BEA) | פלטינה | 40,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה ×6 | 480,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | פלטינה | 90,000 |
| צרפת (SNEP) | זהב | 100,000 |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה | 400,000 |
| איטליה (FIMI) | פלטינה ×2 | 100,000 |
| מקסיקו (AMPROFON) | פלטינה | 60,000 |
| ניו זילנד (RMNZ) | פלטינה ×2 | 60,000 |
| פורטוגל (AFP) | פלטינה ×3 | 30,000 |
| ספרד (PROMUSICAE) | פלטינה | 40,000 |
| בריטניה (BPI) | פלטינה ×2 | 1,200,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה ×6 | 6,000,000 |
סימני כשרות בבעלי חיים

: 2 חיות טהורות: פרה ויעל, : 2 חיות טמאות: גמל וארנבת
בהלכה סימני כשרות בעלי חיים הם סימני היכר המובאים בתורה, שעל פיהם נקבע איזה בעל חיים מותר באכילה ואיזה אסור.
סימני ההיכר מתחלקים לשלוש קבוצות:
סימני היכר לבהמה או חיה המותרת באכילה: מעלה גרה ומפריסה פרסה שסועה.
סימני היכר לדגים המותרים באכילה: סנפירים וקשקשים.
וסימן היכר לחגבים המותרים באכילה: מציאות כרעי ניתור. חז"ל הוסיפו סימנים נוספים לזיהוי חגבים טהורים.
לגבי עופות, התורה מונה את מיני העופות הטמאים, וחז"ל למדו מהם את סימני טהרה של עופות.
התורה מונה שלושה מיני בהמות ושבעה מיני חיות המותרים באכילה, היות שהם מעלים גרה, מפריסים פרסה ושוסעים שסע. לעומת זאת, מונה התורה ארבעה מיני חיות שיש להם רק חלק מהסימנים: ארנבת, שפן וגמל, שמעלים גרה אך לא מפריסים פרסה ולא שוסעים שסע. וחזיר, שמפריס פרסה ושוסע שסע, אך אינו מעלה גרה.
סימני בהמות וחיות

התורה נתנה שני סימני כשרות לבהמות וחיות וכל חיה ובהמה אשר שני הסימנים מופיעים בה - כשרה
מפריסי פרסה ושוסעי שסע.
מעלי גירה.
חכמים רצו[דרוש מקור] להסביר שהחיות הכשרות הן דווקא חיות ובהמות אוכלי-צמחים בעלי מזג יותר נוח מאחרות שכך ראוי לאדם להיות. וכך גם הסבירו את סימני הכשרות
העלאת גירה - מאחר שמדובר באוכלי עשב, והעשב מכיל תאית מרובה הוא קשה לעיכול ולכן צריכים החיות אפשרות להעלות גרה כדי להמשיך וללעוס את המאכל לצורך עיכולו.
הפרסת פרסה - במקום טפרים המזוהים עם טורפים יש להם פרסות שסועות שאיתם יכולים לטפס על סלעים שם מוצאים את העשב לאכילה.
סימני בהמות וחיות > סימנים נוספים

הפוסקים כתבו סימנים נוספים המשמשים כמעין "כללי אצבע", אך חלקם נתונים במחלוקת:
חיה או בהמה ללא שיניים בחלקה הקדמי של הלסת העליונה - מבטא את זה ששיניהם נועדו ללעיסת עשב כי הם לא טורפים. שימוש בסימן זה מותנה בגמרא בידיעה שהחיה אינה גמל, שאף שהוא טמא, יש בו סימן זה.
חיה או בהמה שהבשר מתחת לעצם הזנב שלה מסודר בשתי וערב. (ויש יוצאי דופן שיש להם סימן זה והם טמאים)
חיה או בהמה שהחָלָב שלה יכול להתגבן לגבינה.
כל חיה או בהמה שיש לה קרניים. זאת מאחר שהקרניים נועדו להגן על חיות צמחוניות גם מפני חיות טורפות. סימן זה נמצא במחלוקת פוסקים ואינו מוסכם על הכל כסימן מובהק.
סימני בהמות וחיות > יוצאים מהכלל

ישנן ארבע חיות שזכו להתייחסות פרטנית שאינן כשרות מאחר שלהן רק סימן כשרות אחד: הגמל, הארנבת והשפן - מעלות גירה ואינן מפריסות פרסה (על הגמל והארנבת, ראו התייחסות בהמשך). החזיר - מפריס פרסה אבל לא מעלה גירה.
חז"ל למדים מכך שהתורה פירטה דווקא 4 סוגי חיות אלו, שאין בנמצא עוד חיות שיש להם רק סימן טהרה אחד (או מפריסי פרסה או מעלי גרה) מלבד ארבע חיות אלו שהתורה פירטה: הגמל, הארנבת והשפן - אין עוד חיות שמעלות גירה ואינן מפריסות פרסה. החזיר - אין חיה נוספת שהיא מפריסה פרסה בלבד ואינה מעלת גירה.
בעקבות דברים אלו נאמר בתלמוד כי אדם שמצא בהמה שלא ניתן לזהות האם היא מעלת גירה הוא לא, כגון שפיה חתוך. אם הוא מבחין שהיא מפריסת פרסה, והוא יודע שהיא אינה חזיר, בהכרח הדבר שהיא גם מעלת גירה והיא בהמה המותרת באכילה.
כמו כן אמרו בתלמוד בשם רבי ישמעאל:
שליט בעולמו יודע שאין לך דבר שמפריס פרסה וטמא, אלא חזיר
התייחסות נוספת לכך הובאה בספרי בשם רבי עקיבא:
אך את זה לא תאכלו. אמר רבי עקיבא: וכי משה קניגי ובלסתר (=צייד או זאולוג) היה?? מכאן תשובה לאומרים אין תורה מן השמים
סימני בהמות וחיות > יוצאים מהכלל > גמל

הגמל מוזכר בתורה כבהמה שאין לאוכלה, מאחר שיש לו סימן טהרה אחד בלבד, העלאת גרה, אך איננו מפריס פרסה (ויקרא, י"א, ד'):
"אך את זה לא תאכלו ממעלי הגרה וממפרסי הפרסה, את הגמל כי מעלה גרה הוא ופרסה איננו מפריס, טמא הוא לכם".
פסוק זה עורר תמיהה, שכן מבחינה אנטומית הגמל אכן מפריס פרסה ואף שוסע שסע פרסות, כמו כל בעלי החיים מסדרת מכפילי פרסה.
רש"י פירש את העניין בפירושו לפסוק זה בקובעו: "מפרסת פרסה ושסע איננה שסעת - כגון גמל שפרסתו סדוקה למעלה אבל למטה היא מחוברת".
בעלי התוספות שם תמהו על פירושו של רש"י לסוגיה: "פירש רש"י: 'למעוטי גמל שפרסותיו סדוקות למעלה ומלמטה הם מחוברות', וצריך עיון, דאם כן היה לו למעט גמל מדין שוסע ולכתוב 'ושסע איננו שסע'". ולא כך כתבה התורה, אלא כתבה 'פרסה איננו מפריס'.
רד"צ הופמן כתב על הדברים, לאחר הבאת דברי רש"י:
[...] וי"ד מיכאליס העיר: "משה דרש שהחיה תהיה לה פרסה שסועה לשתים לא רק למעלה, אלא גם שהשסע יגיע בכל הרגל עד למטה ושהיא תדרוס על הקרקע ממש ברגל שסועה לגמרי עד למטה, בלי שיישאר עוד גוש מחובר מתחת לשסע. רגל הגמל סדוקה למעלה עד עצם הרגל, היינו לשתי פרסות. סדק זה נמשך, אמנם, גם למטה אבל לא לאורך כל הרגל אלא מלפניה בלבד, ואילו מאחוריה אין הרגל סדוקה, וחוץ מזה יש שם עוד גוש מחובר שהגמל דורס בו בשעת ההליכה". מכאן אומר הֵיסט: "רגלי הגמל סדורות במקצת ואין להן פרסות ממש". [...] לפי זה משמעות "ופרסה איננו מפריס" היא: אין לו פרסות מפני שהפרסה איננה פרסה ממש.
סימני בהמות וחיות > יוצאים מהכלל > ארנבת

בויקרא, י"א, ו' כתוב:
וְאֶת הָאַרְנֶבֶת, כִּי מַעֲלַת גֵּרָה הִוא וּפַרְסָה לֹא הִפְרִיסָה, טְמֵאָה הִוא לָכֶם:
המחקר המדעי, לעומת זאת, הראה כי הארנבת אינה מעלה גרה, אם כי היא מרבה ללעוס ונראית כזו.
יש המסבירים שאין הכוונה לארנבת המוכרת לנו כיום, כשם שישנם שמות שונים במקרא לחיות ולצמחים בני זמננו. בהקשר זה יש להזכיר כי על פי תרגום השבעים המילה ארנבת מתארת את הארנבת המוכרת לנו כיום, אך ייתכן שאירע שיבוש עוד לפני תרגום זה.
יש הטוענים שהתורה מתייחסת אל הארנבת כפי שהיא נראית לבני אדם, ולא לפי נתונים שאינם נראים לעין אנושית, וכוונתה היא להדגיש שהארנבת טמאה על אף שהיא נראית כמעלת גרה ובעלת סימן טהרה.
אחרים טוענים שכוונת המקרא במילים "מעלת גרה" אינה חופפת להגדרה המדעית של העלאת גרה. ארנבת אוכלת ומעכלת שוב חלק מצואתה (לאחר שהפרישה אותה מגופה), וייתכן שזו כוונת התורה ב"מעלת גרה".
הרמב"ם כותב בנוגע להגדרת בהמה "מעלה גרה", כי בהמה מעלת גרה היא בהמה חסרת שיניים עליוניות. כמו כן הוא מציין שהבהמה היחידה שהיא מעלת-גרה ואינה מפרסת פרסה היא הגמל בלבד, ואינו מציין את שני הנוספים בתורה: ארנבת ושפן. יש מי שהסביר בדבריו מאחר שאינם בהמות ואין חשש שיבואו לאוכלם.
סימני בהמות וחיות > חיות שהותרו לאכילה במפורש

בנוסף נמנו בתורה (דברים, י"ד, ה') שבע חיות טהורות שבמפורש הותרו באכילה, והן: אייל, צבי, יחמור, אקו, דישון, תאו וזמר. זיהוים של התאו והזמר המותרים באכילה איננו מוסכם. חלק מהחוקרים מזהים את הזמר כג'ירף. זיהויו המסורתי של ה"אקו" הוא היעל, ויש לזיהוי זה חיזוק מחקרי.
סימני דגים

מותרים באכילה רק דגים בעלי סנפיר וקשקשת. כפי שכתוב בויקרא, י"א, ט'–י"א:
אֶת זֶה תֹּאכְלוּ מִכֹּל אֲשֶׁר בַּמָּיִם, כֹּל אֲשֶׁר לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּמַּיִם בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים אֹתָם תֹּאכֵלוּ. וְכֹל אֲשֶׁר אֵין לוֹ סְנַפִּיר וְקַשְׂקֶשֶׂת בַּיַּמִּים וּבַנְּחָלִים מִכֹּל שֶׁרֶץ הַמַּיִם וּמִכֹּל נֶפֶשׁ הַחַיָּה אֲשֶׁר בַּמָּיִם, שֶׁקֶץ הֵם לָכֶם. וְשֶׁקֶץ יִהְיוּ לָכֶם, מִבְּשָׂרָם לֹא תֹאכֵלוּ וְאֶת נִבְלָתָם תְּשַׁקֵּצוּ:
חז"ל קבעו כלל: "כל שיש לו קשקשת, יש לו סנפיר". ולכן הימצאותם של קשקשים מהווה סימן כשרות מובהק, ואין צורך לחפש את הסנפירים. כמו כן אמרו חז"ל שמספיק קשקש אחד וסנפיר אחד כדי להכשיר את הדג.
ישנם סוגי קשקשת שאינם מתירים את הדג באכילה כגון שאינם יורדים בקלות אלא שכדי להוריד אותם צריך לפצוע את העור שאז הם לא נחשבים בעיני חכמים כקשקשים אלא כחלק מעור הדג.
עופות

עוף טהור ועוף טמא: יונה (למעלה) וינשוף (למטה)
בתורה לא ניתנו סימני כשרות לעופות אך ניתנה רשימה של כעשרים עופות אסורים באכילה.
כפי שכתוב בדברים, י"ד, י"א–י"ח:
כָּל צִפּוֹר טְהֹרָה תֹּאכֵלוּ. וְזֶה אֲשֶׁר לֹא תֹאכְלוּ מֵהֶם: הַנֶּשֶׁר וְהַפֶּרֶס וְהָעָזְנִיָּה. וְהָרָאָה וְאֶת הָאַיָּה וְהַדַּיָּה לְמִינָהּ. וְאֵת כָּל עֹרֵב לְמִינוֹ. וְאֵת בַּת הַיַּעֲנָה וְאֶת הַתַּחְמָס וְאֶת הַשָּׁחַף וְאֶת הַנֵּץ לְמִינֵהוּ. אֶת הַכּוֹס וְאֶת הַיַּנְשׁוּף וְהַתִּנְשָׁמֶת. וְהַקָּאָת וְאֶת הָרָחָמָה וְאֶת הַשָּׁלָךְ. וְהַחֲסִידָה וְהָאֲנָפָה לְמִינָהּ וְהַדּוּכִיפַת וְהָעֲטַלֵּף:
חז"ל במשנה ובתלמוד למדו מן העופות הטמאים מהם סימני זיהוי הקובעים את כשרותו של העוף. לדעת רוב הפרשנים, הסימנים רק מסייעים לברר האם עוף נתון שייך לאחד המינים הטמאים.
עופות > סימני טומאה

כל עופות הדורסים - טמאים. קיימת מחלוקת הלכתית בפירוש המונח 'דורס'. דעת רש"י היא שעוף דורס הוא עוף המניח את רגלו על המאכל בשעה שאוכלו. בעלי התוספות מפרשים שדריסה היא אכילת הטרף בעודו בחיים. רווחת היא דעת הרמב"ן שמגדיר דריסה: "נועץ ציפורניו בטרף"
בנוסף:
עוף שחולק את רגליו אסור - כשמעמידים אותו על חוט הוא מחלק את אצבעותיו, שתיים לכל צד (כפי שעושים התוכיים, לדוגמה).
עוף שתופס ואוכל את מזונו באוויר.
עוף השוכן עם עופות טמאים.
עופות > סימני טהרה

ישנם שלושה סימני טהרה חיוביים (הנקראים "סימנים בגוף"):
"אצבע יתרה" - יש פרשנים המפרשים שזו אצבע מאחורי הרגל למעלה משאר האצבעות, ויש שמפרשים שהכוונה לאצבע הקדמית האמצעית, שהיא ארוכה יותר.
"זפק" - מוראה, חלק הוושט המורחב בצורת כיס המשמש מחסן למזון בטרם יעבור לקיבת העוף.
"קורקבנו נקלף", כלומר, שהכיס שבתוך הקורקבן נקלף מן הבשר ביד.
לדעת הרמב"ם מעיקר ההלכה כדי להכשיר עוף מספיק סימן טהרה אחד, ובלבד שנדע בו שאינו דורס ואוכל. ברם, בחיבורו "משנה תורה" מביא שמסורת ביד הגאונים שאין להכשיר עוף על פי סימן אחד, אף על פי שיודעים בו שאינו דורס ואוכל, אלא אם כן היה אותו סימן שקורקבנו נקלף ביד; אבל אם אינו נקלף ביד, אף על פי שיש לו זפק או אצבע יתירה, אסור.
כשרות העופות בסימנים נפסקו הלכה למעשה בספרי ההלכה.
עופות > ביהדות אשכנז

ביהדות אשכנז נהגו להחמיר שלא להכשיר עוף על פי סימנים, אלא במסורת בלבד. פסיקה זו עוררה פולמוסים רבים בדבר כשרותם של כמה עופות כמו תרנגול הודו, מיני פסיוניים, וב-2017 על תרנגול הבראקל.
עופות > ביהדות הקראית

לדעת ענן רק אכילת תורים ובני יונה מותרת ולא שאר העופות.
שרצי עוף

בתורה נאמר שרוב מיני השרצים ושרצי העוף טמאים לאכילה.
כפי שכתוב בספר ויקרא, פרק י"א
כֹּל שֶׁרֶץ הָעוֹף הַהֹלֵךְ עַל אַרְבַּע שֶׁקֶץ הוּא לָכֶם. אַךְ אֶת זֶה תֹּאכְלוּ מִכֹּל שֶׁרֶץ הָעוֹף הַהֹלֵךְ עַל אַרְבַּע אֲשֶׁר לוֹ כְרָעַיִם מִמַּעַל לְרַגְלָיו לְנַתֵּר בָּהֵן עַל הָאָרֶץ:
עם זאת התירה התורה לאכול מספר מינים של שרצי העוף, ואלו הם: הארבה, סלעם, חרגול וחגב, ומהמילה "למינהו" שמוזכרת ליד כל אחד מהשרצים הגמרא מביאה עוד ארבעה שמות שמותרים באכילה: ציפורת כרמים, יוחנא ירושלמית, הערצוביא והרזבנית.
שרצי עוף > סימני כשרות שרץ העוף

במשנה, מסכת חולין, פרק ג', משנה ז' מפרטים ארבעה סימני טהרה, השנים הראשונים מוזכרים במפורש בתורה והשניים האחרים נלמדו על ידי חז"ל:
שיהיו לו ארבע רגליים (שני זוגות).
שיהיו לו כרעיים, דהיינו זוג רגלי ניתור נוספים על הארבע רגליים.
שיהיו לו ארבע כנפיים.
שהכנפיים יחפו רוב אורך גופו והיקף גופו.
גם שרצים שאין להם סימנים אלו כשהם צעירים, אך יפתחו אותם כשיגדלו, מותרים באכילה.
לדעת פוסקים כמו הר"ן, חייב גם ששמו של השרץ יהיה "חגב", כלומר שיהיה מסורת לכך שהשרץ שייך לרשימת שרצי העוף הכשרים. ישנם הרבה פוסקים שהולכים על פיו כמו הבית יוסף, אך יש פוסקים שלא מזכירים אותה כמו רי"ף.
בהרבה קהילות ישראל נהגו במהלך הדורות לאכול שרצי עוף, במיוחד כשהיו פושטים על האזור נחילי ארבה שחיסל את היבולים. עם זאת, היו גם הרבה קהילות שנחלשה בהם המסורת על כשרות שרצי העוף, במיוחד אלו שלא הייתה בהם נוכחות רבה של נחילי ארבה, או שהגויים באותו מקום לא ראו באכילת חגבים כדבר מקובל, בקהילות אלו הפסיקו לאכול שרצי עוף לחלוטין או שהיו אצלם קולות שתמכו בלאסור זאת. כך אצל יהודי אשכנז הפסיקו לחלוטין באכילת שרצי עוף בעקבות איבוד המסורת. אצל יהדות ספרד היו אזורים שבהם נהגו לאכול, והיו אזורים שלא.
אצל יהדות צפון אפריקה והמזרח התיכון הרבה קהילות המשיכו לאכול שרצי עוף, אף על פי שהיו קהילות ופוסקים שהתנגדו לכך (הידוע והמשפיע שבהם היה ר' חיים בן עטר). המנהג הופסק בעקבות הצלחה של ממשלות בעולם למגר את נחילי הארבה. גם אצל יהודי תימן הייתה מסורת חזקה של זיהוי שרצי העוף, חלקם אף המשיכו במנהג זה עם עלייתם לארץ, מה שעורר זעם אצל הרבה מהקהילות הוותיקות, במיוחד האשכנזים.
ראו גם

עופות טמאים
לקריאה נוספת

צבי יהודה דרור, סימן סיבה והבדלה, כלל ופרטים בסימני בעלי חיים
זהר עמר, מסורת העוף, תשס"ו.
הרב חיים קניבסקי קרני חגבים.
פרנץ יוזף שטראוס

פרנץ יוזף שטראוס (בגרמנית: Franz Josef Strauß, ‏6 בספטמבר 1915 – 3 באוקטובר 1988) היה פוליטיקאי גרמני שמרן, אשר כיהן במשך שנים רבות בתפקידים בכירים שונים בממשלות מערב גרמניה בתוקף תפקידו כמנהיג המפלגה הנוצרית-סוציאלית, והיה נשיא מדינת בוואריה.
ביוגרפיה

פרנץ יוזף שטראוס נולד במינכן. בין השנים 1935 ועד 1939 למד כלכלה, היסטוריה, ולימודים גרמניים באוניברסיטה של מינכן. בתקופת מלחמת העולם השנייה שירת שטראוס בוורמאכט ונלחם בחזית המערבית וגם בחזית המזרחית. במהלך המלחמה נפגע מכוויות קור ועבר לשרת כ"קצין הדרכה נציונל-סוציאליסטית" (Führungsoffizier), שתפקידו היה אינדוקטרינציה פוליטית נאצית של החיילים, בבסיס ההדרכה של כוחות ההגנה האווירית.
בתום המלחמה השתחרר שטראוס בדרגת סגן והועסק כמתורגמן בשירות הצבא האמריקני אשר העניק לו מינוי של סגן נשיא המחוז. במסגרת תפקידו עסק בהקמת המפלגה הנוצרית-סוציאלית של בוואריה. בשנת 1949 נבחר כחבר הבונדסטג ובשנת 1953 מונה על ידי הקנצלר קונראד אדנאואר כחבר הממשלה, ושר לעניינים מיוחדים. בשנת 1955 מונה לשר לענייני אנרגיה גרעינית ובשנת 1956 כשר ההגנה האחראי להקמתו מחדש של הצבא הגרמני החדש – הבונדסוור. בכך הפך שטראוס לשר הצעיר ביותר שהחזיק במשרה זו. בשנת 1961 מונה ליו"ר המפלגה הנוצרית- סוציאליסטית. בשנת 1962 נאלץ שטראוס להתפטר מתפקיד שר ההגנה כתוצאה מחשיפת "פרשת שפיגל".
בשנת 1966 מונה שטראוס לתפקיד שר האוצר של גרמניה וניהל מדיניות של יציבות כלכלית. בשנת 1969 פרשה מפלגתו מן הממשלה, ושטראוס הפך למבקר חריף של הקנצלר וילי ברנדט והקואליציה הסוציאליסטית שלו. בשנת 1976 חבר להלמוט קוהל מנהיג המפלגה הנוצרית-דמוקרטית בבונדסטאג אך פרש ממנה לאחר מספר חודשים מחשש לאובדן כוחו במדינת הבחירה שלו בוואריה.
משנת 1978 ועד מותו בשנת 1988, כיהן שטראוס כנשיא מדינת בוואריה ונשיא הבונדסראט. בשנת 1980 התמודד שוב בבחירות הכלליות, הפסיד להלמוט שמידט, והפך למבקר חריף שלו.
שטראוס תמך באיחוד אירופי כולל ואף כתב ספר המפרט את תוכניתו בנושא. הוא היה ממקימי ענקית התעופה האירופית "אירבוס" בשנות ה-70 וכיהן כיו"ר שלה עד למותו בשנת 1988. שדה התעופה הבינלאומי של מינכן קרוי על שמו.
שערוריות פוליטיות

במהלך השנים נקשרו בשמו של שטראוס מספר האשמות הנוגעות לטוהר המידות. לוביסט של חברת לוקהיד העיד בפני חוקרי הסנאט האמריקני כי לשטראוס שולם בשנת 1961 סכום של כ-10 מיליון דולר בעודו מכהן כשר ההגנה של גרמניה על מנת שיעדיף את רכישתם של 900 מטוסי קרב מתוצרת החברה במה שנודע לאחר מכן כ"פרשיות השוחד של לוקהיד". שטראוס הכחיש את האשמה ואף תבע בתביעת דיבה את הלוביסט. משלא הוצגו הוכחות להאשמות, גוועה הפרשייה מעצמה.
בשנת 1962 נעצר לבקשתו של שטראוס, העורך הראשי והמו"ל של המגזין רב התפוצה דר שפיגל והוחזק במעצר במשך 103 ימים לאחר שהואשם בבגידה כחלק במה שכונה "שערוריית דר שפיגל". שטראוס הודה כי שיקר לפרלמנט והוכרח להתפטר. לטענתו "זכה ליחס של יהודי המופיע בוועידת המפלגה הנאצית".
בשנת 1983 נקבע כי שטראוס אחראי להלוואה על סך 3 מיליארד מארק שהוענקה למזרח גרמניה. אישור ההלוואה היה בניגוד מוחלט לעמדת מפלגתו אשר תמכה במדיניות שמטרתה התמוטטות כלכלית של מזרח גרמניה. הדבר גרם לפילוג במפלגה, ושטראוס הוחזק כאחראי לכך.
בשנת 1984 ערך ביקור אצל מנהיג אלבניה, שבאותה העת הייתה מדינה מבודדת ומסוגרת ושום מנהיג מערבי לא ביקר בה.
הקשר עם ישראל

בכתבת תחקיר שפורסמה במגזין הגרמני דר שפיגל בחודש יוני 2012 נחשף שטראוס כאחד מראשי מערך הסיוע הצבאי הגרמני לישראל. כבר בראשית שנות ה-60 בתקופה ששימש כשר ההגנה של מערב גרמניה, תמך באופן אינטנסיבי בהעברת אמצעי לחימה ופיתוחים של טכנולוגיות צבאיות חדשניות לישראל. שטראוס ראה בפעילות זו גם את יתרונות הפן הפוליטי של קבלת לגיטימציה בין-לאומית אפקטיבית בחסות מדינתם של ניצולי השואה. במאי 1963 הגיע לביקור רשמי בישראל.
במקרה אחד לפחות העביר שטראוס בעצמו פריט של טכנולוגיה צבאית חדשנית. חלק מן המכלולים הצבאיים שהועברו בהנחייתו של שטראוס בעת כהונתו כשר ההגנה, פורקו ממתקנים צבאיים גרמניים ועל מנת להסוות את יעדם, דווחו כגנובים. בין היתר נכללו בהם מסוקים (מסוקי סיקורסקי S-58 (חרגול)),
מטוסי מטען, טנקים, נשק נ"מ (תותחי בופורס 40 מ"מ מדגם L-70), תותחים וטילי נ"ט. כלי הנשק הללו ושיפורים שלהם שבוצעו בישראל, היו בעלי השפעה מכרעת על תוצאות מלחמת ששת הימים.
על פי התחקיר הנ"ל, גולת הכותרת של פעילותו לטובת מערכת הביטחון הישראלית הייתה הסיוע הדיסקרטי שנתן לפיתוח מערכות הנשק הגרעיני של ישראל. בשנת 1961 נפגש שטראוס בפריז עם שמעון פרס ודוד בן-גוריון אשר שיתפו אותו בכוונותיה של ישראל להצטייד במערכות אלה. העיתונאי רונן ברגמן טוען כי ישראלים מעטים בלבד מודעים לחוב הגדול שמדינת ישראל חייבת לפרנץ יוזף שטראוס ולפעילותו למען ביטחונה.
הערות שוליים

↑  Operation Samson: Franz-Josef Strauss and the Beginnings of Illegal Arms Cooperation - SPIEGEL ONLINE
↑  https://www.now14.co.il/%D7%9E%D7%91%D7%A6%D7%A2-%D7%97%D7%9C%D7%95%D7%A5-%D7%94%D7%A4%D7%A2%D7%99%D7%9C%D7%95%D7%AA-%D7%94%D7%A1%D7%95%D7%93%D7%99%D7%AA-%D7%91%D7%99%D7%95%D7%AA%D7%A8-%D7%A9%D7%9C-%D7%A1%D7%99%D7%99/
↑  מוסף 7 ימים של ידיעות אחרונות 8/6/2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007581089105171  PLWABN: 9810549721905606  BIBSYS: 90094297  BnF: cb12059069m (data)  CiNii: DA04242125  GND: 118619063  ICCU: UFIV089295  ISNI: 0000 0001 2147 7754  LCCN: n50010949  LNB: 000058087  NARA: 10581084  NKC: jn20000701723  NLA: 35528442  NSK: 000576101  NTA: 068383061  RERO: 02-A003869143  SELIBR: 233415  SNAC: w6j53k31  SUDOC: 028837673  Trove: 985677  VIAF: 110934447   WorldCat (עם VIAF): 110934447 
פרנץ יוזף שטראוס (שני משמאל) במסיבת עיתונאים שערך לרגל ביקורו בישראל
צבי זילברטל

צבי זילברטל (נולד ב-5 באפריל 1952) הוא משפטן ישראלי, שכיהן כשופט בית המשפט העליון.
ביוגרפיה

זילברטל גדל בשכונת רחביה שבירושלים. קרוב משפחתו של זילברטל הוא הפרופ' ישעיהו ליבוביץ. למד בגימנסיה העברית. בשנים 1970–1975 שירת בצה"ל. במסגרת שירותו, השלים קורס חובלים ולאחריו שירת בצה"ל כקצין בחיל הים. במהלך שירותו לחם במלחמת יום הכיפורים, בקרב לטקיה, כקצין מחלקת גנ"ק בספינת טילים, אח"י געש (סער 3). צלל בין השאר במימי נחל הקישון הרדודים.
בשנת 1976 החל בלימודי ספרות באוניברסיטה העברית, אך עבר ללימודי משפטים, אותם סיים בהצטיינות ב-1981. הוא התמחה בבית המשפט העליון אצל השופט אהרן ברק ובמשרד עו"ד פרטי. ב-1983 הוסמך כעורך דין.
ב-1990 מונה לשופט בבית משפט השלום בירושלים, וב-1997 היה לסגן נשיא בית המשפט. ב-2000 מונה לשופט בפועל בבית המשפט המחוזי בעיר, וב-2001 מונה כשופט קבוע בבית משפט זה. במהלך כהונתו היה, בין היתר, בין השופטים שהרשיעו את אלי פימשטיין ברצח הודיה קדם. כן כתב את פסק הדין הראשון שהתייחס לתנאי רישיון קריאייטיב קומונס בתביעה להפרת זכויות יוצרים שהוגשה בידי צלמים חובבים נגד חברת מפה. בהמשך מונה כסגן נשיא בית המשפט המחוזי.
במקביל לכהונתו כשופט, שימש מרצה בפקולטה למשפטים, האוניברסיטה העברית בירושלים, ובין היתר לימד סדר דין אזרחי.
ב-21 בפברואר 2012 החל לכהן כשופט בבית המשפט העליון. הוא נחשב לשופט בעל גישה מרכזית, שאיננה נוטה במובהק לליברליות או לשמרנות.
במרץ 2016 הודיע במפתיע על כוונתו לפרוש מתפקידו כשופט, בגלל עומס עבודה בתפקידו. ב-10 באפריל 2017 פרש מכהונתו.
מאז פרישתו מכס השיפוט, מכהן כבורר ומגשר במסגרת משרד עו"ד אפרים אברמזון ושות'. בפברואר 2022 מונה לחבר בוועדת החקירה הממלכתית לרכש הצוללות וכלי השיט.