stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קונגרס טוקומן
פעולות ראשונות

הקונגרס טיפל בהתפטרותו של השליט הבכיר אלווארס תומאס (Álvarez Thomas) והחלפתו באנטוניו גונסלס בלקרסה (Antonio González Balcarce), ובהתפטרותו של רונדו מהפיקוד על צבא הצפון.
חודשים מעטים לאחר מכן בלקרסה הוחלף בידי הגנרל חואן מרטין דה פואירדון (Juan Martín de Pueyrredón) שמינה את מנואל בלגרנו (Manuel Belgrano) כמפקד צבא הצפון. הדבר יצר קרע עמוק עם נציגי סלטה וקורדובה ששאפו למנות לתפקיד את אחד הנציגים שנתמך על ידי גואמס (צבא הצפון הגן למעשה על סלטה).
נוכח נפילתה של סנטה פה בידי הפדרליים, הקונגרס שלח את אחד מנציגי קורדובה כדי להגיע עם תושבי העיר להסכם שבמסגרתו יכירו בשליט הבכיר וישלחו נציג לקונגרס, אך הוא הצטרף למפלגתו של ארטיגס ולקונגרס המזרחי (Congreso de Oriente) המתחרה שהלה הקים.
בישיבה סודית ב-6 ביוני השתתף בלגרנו ששימש בעבר כנציג הפרובינציות המאוחדות בבריטניה, והציע להקים מונרכיה חוקתית שבראשה יעמוד אחד מצאצאי האינקה ובירתה תהיה קוסקו (פרו), וכך גם להשתלב במגמות הראקציוניות באירופה של חיזוק המונרכיות לאחר נפילת נפוליאון, גם ליצור ברית עם האינדיאנים נגד ספרד, וגם לצרף את פרו לפרובינציות.
ההצעה נפלה בעיקר בלחצם של נציגי בואנוס איירס שלא התלהבו מהעברת הבירה מהם לקוסקו..
הכרזת העצמאות

בשנת 1814 חזר המלך פרננדו ה-7 לכס השלטון בספרד, דבר שהציג ככלי ריק את הנאמנות לכאורה של הפרובינציות אליו. בשל כך ובשל הצורך לזכות להכרה כמדינה עצמאית - היה צורך בהכרזת עצמאות.
סן מרטין ששימש אז כמושל קוז'ו ארגן את צבא האנדים לקראת חציית האנדים לצ'ילה, היה זקוק לסיוע שניתן היה להשיג בתור מדינה עצמאית, ולחץ על נציגי הפרובינציות של קוז'ו לקדם את הנושא.
באותה עת, אמצע 1816, כשהמלוכנים הצליחו להשיב לעצמם את מקסיקו, צ'ילה ואלטו פרו; רק הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה (יחד עם פרגוואי והבנדה אוריינטל - כולן תולדות ישירות ועקיפות של מהפכת מאי 1810) היו עצמאיות, וב-9 ביולי 1816, היו"ר לפרידה (Francisco Narciso de Laprida) מסן חואן הכריז על עצמאותן של הרפובליקות המאוחדות:
בעיר המכובדת סן מיגל דה טוקומן, ב-9 לחודש יולי 1816, לאחר ישיבה מן המניין שסיכמה את הדיונים על היעד הגדול והמקודש של עצמאות היישובים שאותם הוא מייצג.
תושבי הארץ כולם דרשו בתוקף את שחרורם מעריצות מלכי ספרד; ונציגיהם השקיעו את כל כישוריהם, טוהר כוונותיהם וענייניהם למען כך.
בסיומו של הדיון נשאלו הנציגים: האם תרצו שאיחוד הפרובינציות יהיה לאומה חופשית ועצמאית מספרד ומלכיה? ובחרדת קודש ענו אחד-אחד על תמיכתם המאוחדת בעצמאות המדינה, והצהירו כדלקמן:
אנחנו, נציגי הפרובינציות המאוחדות בדרום אמריקה, התכנסנו ופונים בזאת לשוכן במרומים, בשם וברשות היישובים אותם אנחנו מייצגים, ומכריזים בפני שמים, האומות ובני האדם על פני הארץ; בהתאם לעקרונות הצדק המנחים אותנו:
הננו מצהירים על פני הארץ על רצונם המאוחד והבלתי ניתן לערעור של הפרובינציות לנתק את הכבלים האלימים שאזקו אותן למלכי ספרד, להשיב את הזכויות שנגזלו, ולהפוך במובן הנשגב לאומה חופשית ועצמאית מהמלך פרננדו ה-7, יורשיו וממלכתו.
נותר, בהמשך לכך, לעצב את דמותן בהתאם לדרישות הצדק ובכפוף לנסיבות.
כולן, ביחד ולחוד, מצהירות ומאשרות את מחויבותן להגשמת רצונן; ולהבטחת חייהן, נכסיהן ותהילתן.
לכל מאן דבעי ולכבוד האומות, מפורטת בזאת הצהרה בדבר יסודותיה העמוקים של הכרזה זו.
ההכרזה ניתנה באולם המליאה, חתומה בחתימת ידנו ובחותם הקונגרס, ומאושרת בידי נציגינו.
ב-19 ביולי, בישיבה סודית, שינה הנציג מדרנו (Pedro Medrano) מבואנוס איירס את נוסח השבועה המתייחס לפרננדו ה-7 ל-"כל כובש חיצוני".
בניגוד למקובל, הכרזת העצמאות שינתה את שם המדינה ל-"הפרובינציות המאוחדות בדרום אמריקה" (Provincias Unidas en Sud América), שם בו לא נעשה שימוש עד כה. כנראה שבהשראת בלגרנו, הכוונה הייתה לקרוא לכל המושבות בדרום אמריקה להצטרף למדינה אחת שבירתה קוסקו.
יש להבהיר ששלושה נציגים נעדרו מהכרזת העצמאות - שניים מצ'יצ'אס באלטו פרו שהייתה אז בחזית הקרבות עם המלוכנים, ואחד מנציגי סלטה.
המונרכיה והפדרליים

החל מ-12 ביולי 1816 החלו הדיונים לגבי צורת הממשל, בעקבות ההצעה להקים מונרכיה חוקתית, הצעה שזכתה להתנגדות נחרצת של נציגי בואנוס איירס - גם מסיבות פרגמטיות, וגם מסיבות שמצטיירות כיום כגזעניות (בעקבות הצעתו של בלגרנו להמליך את אחד מצאצאי האינקה).
מספר ימים לאחר מכן נוסחה ההצהרה לאומות (Manifiesto a las Naciones) המבשרת על עצמאותן של הפרובינציות לשאר העולם. יחד עם זאת, אף מדינה לא הכירה בעצמאות עם הכרזתה ובמהלך 7 שנים אחריה.
זמן מה לפני ההכרזה, פורטוגל תכננה לפלוש לבנדה אוריינטל (כיום - אורוגוואי), והדבר יצא אל הפועל באוגוסט - כחודש לאחר הכרזת העצמאות, בתירוץ שארטיגס - מפקד המורדים בבנדה אוריינטל - לא הכיר בסמכותם של הדירקטור בבואנוס איירס והקונגרס בטוקומן.
הדירקטור עצמו ראה גם את חצי הכוס המלאה בפלישה הפורטוגלית וקיווה שהיא תסייע לו לחסל את ארטיגס - מנהיג הפדרליים, ולהשתלט על הפרובינציות בליטורל, בסופו של דבר זה לא קרה, ומבין הפרובינציות הפדרליות - רק קורדובה שלחה נציגים לקונגרס.
נציגות שנשלחה מהקונגרס ושנבחרה למעשה בידי הדירקטור פואירדון דאגה בסופו של דבר לאינטרסים של האוינטריסטים מבואנוס איירס ותמכה בפורטוגלים; וכתוצאה מכך מונטווידאו נכבשה בתחילת 1817, וחרף מלחמת מגן עיקשת של תושבי הבנדה אוריינטל - הם הובסו לבסוף ב-1820 והבנדה אוריינטל נותרה כבושה עד מלחמת ארגנטינה–ברזיל.
ב-22 בנובמבר 1816 פרסם הקונגרס חוקה זמנית אשר לא יושמה בידי פואירדון.
המעבר לבואנוס איירס

מתחילת 1817 - המצב בחזית הצפונית הפך לבעייתי: בעקבות פלישתו של סן מרטין לצ'ילה, הגנרל המלוכני באלטו פרו - חוסה דה לה סרנה (José de la Serna) - החל בסדרת התקפות מתוך הערכה שעיקר המשאבים הצבאיים של הפרובינציות יופנו לצ'ילה ולא לחזית הצפון. גואמס היטיב להתגונן מפני לה סרנה והדף בדיעבד את כל התקפותיו, אך מראש נוצרה סכנה לביטחון הקונגרס.
ב-17 בינואר 1817, בישיבה האחרונה, הוחלט להעביר את הקונגרס לבואנוס איירס מכיוון שבה שכן הדירקטור שהיה אמור להיות מתואם איתו. נציגי קורדובה התנגדו ודרשו להתייעץ עם שאר הפרובינציות, וכתגובה הם גורשו מהקונגרס ונעצרו למספר שבועות.
מקובל להמשיך לקרוא לו "קונגרס טוקומן" גם בהתייחס להמשך פעילותו בבואנוס איירס.
משלב זה הוא היה נתון להשפעתה של בואנוס איירס: הדירקטור, העיתונות המקומית, הציבור, ולבסוף - הקבילדו ש"בחר" נציגים לפרובינציות באלטו פרו שהיו תחת כיבוש מלוכני.
במהלך שנת 1817 והמחצית הראשונה של 1818 הקדיש הקונגרס את עצמו לעיסוק במושאים שוליים יחסית - למעט פרסום התקנון הזמני (Reglamento Provisorio), רבים מחבריו הוחלפו, העיתון היומי (Redactor del Congreso) המשיך להתפרסם אך עורכו התחלף והוא איבד מחשיבותו.
החוקה האוניטריסטית של 1819

למרות שאחת ממטרותיו העיקריות של הקונגרס הייתה פרסום חוקה, קמה לכך התנגדות בשל חשיבותה של החוקה מחד והעובדה שהמדינה שזה עתה קמה טרם התגבשה, אך לבסוף התקבלה דעתם של נציגי בואנוס איירס שתמכו.
באוגוסט 1817 הוקמה ועדת החוקה שפרסמה את התקנון הזמני (Reglamento Provisorio) ומאוחר יותר הרחיבה ושינתה אותה לכדי חוקה.
ב-31 ביולי 1818 החל הקונגרס בדיונים על החוקה שהתבססה על:
התקנון של החונטה מ-1815.
החוקים של האספה משנת 1813.
החוקה הספרדית מ-1812.
באותה תקופה נעשה ניסיון שלא צלח להפוך את הפרובינציות למונרכיה כדי לקדם שיתוף פעולה עם בריטניה וצרפת, ונשלח נציג מהקונגרס עם הוראות למצוא נסיך מבית בורבון, ואף נמצא מועמד מתאים - קרלוס לואיס דה בורבון (Carlos Luis de Borbón - לימים יורש העצר קרלוס ה-6) שהיה אז בן כשנה.. כל זה במקביל לפרסום החוקה.
ב-22 באפריל 1819 פורסמה החוקה הארגנטינאית של 1819 שבמקור נקראה החוקה של הפרובינציות המאוחדות של דרום אמריקה. זו הייתה חוקה אריסטוקרטית ואוניטריסטית שלא קבעה אם מדובר ברפובליקה או במונרכיה, ופונס (Gregorio - Deán - Funes, העורך של El Redactor שדיווח מטקומן על דיוני הקונגרס) תיאר את החוקה על דרך השלילה ככזו שאינה דומה לאף חוקה מוכרת אחרת.
מעשית החוקה לא יושמה מעולם: הדירקטור המשיך לפעול כמקודם, והפרובינציות הפדרליות דחו אותו. אמנם מספר פרובינציות בחרו נציגים לשני בתי הנבחרים, אך המרידות שפרצו הובילו לבסוף לסיום שיטת הדירקטורים.
הפירוק

ב-9 ביוני 1819, לאחר שכל הצדדים פרקו עול וסירבו לציית לדירקטור פואירדון - כולל סן מרטין שסירב להחזיר את צבאו כדי להילחם בפדרליים בליטורל - הוא התפטר, והקונגרס בחר במקומו בגנרל חוסה רונדו (José Rondeau). רונדו המשיך במדיניות של קודמו: המשך הלחימה בפדרליים, בריתות עם הפולשים הפורטוגליים לבנדה אוריינטל, והסגת הצבאות שנלחמו למען העצמאות לטובת מלחמת האזרחים.
בינואר 1820 היה מצב הדירקטור בכי רע: למעט בואנוס איירס וקורדובה ובמידה מוגבלת - סלטה וקוז'ו, אף פרובינציה לא צייתה לו; ולבסוף גם קורדובה וקוז'ו הצטרפו לפדרליים, ורונדו שלט למעשה רק על בואנוס איירס. הוא החליט לצאת בעצמו להילחם נגדם, חואן פדרו אגירה (Juan Pedro Aguirre) נבחר כדירקטור מחליף, אך הוא הובס והפדרליים שהגיעו לשערי בואנוס איירס דרשו להחליף את השלטון. רונדו הציג את התפטרותו, אך לא בפני הקונגרס כמתבקש אלא בפני הקבילדו של בואנוס איירס. הקונגרס החליט להתפזר, הוטחו האשמות ונערכו מעצרים בקרב הנציגים על רקע התוכנית המונרכית שלא קרמה עור וגידים ושיתוף הפעולה עם פורטוגל, הם נמלטו מהעיר, והחלה האנרכיה של שנת 1820 בה ארגנטינה נותרה ללא שלטון מרכזי. החוקה של 1819 שקעה בתהום הנשיה, והקונגרס של טוקומן סיים את תפקידו.
הערות שוליים

↑  הקבילדו היה מועצת העיר שייצגה באופן כללי את האוכלוסייה המקומית (של בואנוס איירס ולא של כל ארגנטינה - בניגוד לאספה) ובאופן ספציפי - את השכבות המבוססות;
זאת בניגוד לקבילדו הפתוח (Cabildo abierto) - אספה פתוחה של ראשי בתי האב שהיווה נציגות ישירה, ושבאה לידי ביטוי כשהאוכלוסייה התמרדה נגד המלוכנים.
↑  זה שהחליף את רונדו שפיקד על צבא הצפון
↑  הפדרליים שהיו מזוהים לרוב עם הפרובינציות התנגדו לדומיננטיות ולהעדפה של בואנוס איירס שהובילו הצנטרליסטים.
↑  הבנדה אוריאנטל (La Banda Oriental), לימים אורוגוואי, נשלטה בידי ארטיגס (Artigas) שנחשב אז למורד שלא ציית לפקודות הצבא, וכיום הוא מוכר בתור הגיבור הלאומי של אורוגוואי.
↑  קוריאנטס, אנטרה ריוס, מיסיונס, סנטה פה
↑  שם התקיימה שיטת ממשל בה כוחו של המלך הוגבל והוכפף לפרלמנט
↑  בירת ממלכת האינקה
↑  צרפת של נפוליאון כבשה גם את פורטוגל, והפורטוגלים העבירו את בירתם לריו דה ז'ניירו בברזיל, שהייתה חלק ממה שנתפס בעיניהם כפורטוגל (זו שבחצי האי האיברי ומושבותיה מעבר לים)
↑  יש להיות ערים לכך שהקונגרס היה הרשות המחוקקת, ואילו הרשות הביצועית נותרה הדירקטור בבואנוס איירס.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4467166-0  VIAF: 234320332   WorldCat (עם VIAF): 234320332 
בית העצמאות הארגנטינאית (Casa de la Independencia Argentina) בטוקומן
הכרזת העצמאות של הפרובינציות המאוחדות בדרום אמריקה, בספרדית ובקצ'ואה
רז שכניק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 באפריל 1971 (בן 53)
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  RazShechnik
 
רז שֶכְניק (נולד ב-28 באפריל 1971) הוא עיתונאי ואיש תקשורת ישראלי.
ביוגרפיה

גדל בראשון לציון. השתתף כילד בפסטיבל שירי ילדים מספר 8 וביצע את השיר "לא רוצה לישון". למד בבית הספר היסודי "עין הקורא", ואת לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר לקציני ים עכו במגמת אלקטרוניקה. בצבא שירת בסטי"ל אח"י חיפה כטכנאי מערכת נשק. במילואים צורף לצוות הווי חיל הים כמנהל מוזיקלי, זמר ושחקן.
את הקריירה בתקשורת החל כעוזר שדר ספורט ברשות השידור, שם עבד לצד מאיר איינשטיין. ב-1994 הצטרף ככתב ספורט לעיתון "ידיעות אחרונות", סיקר בין השאר את קבוצות מכבי שעריים בכדורגל ומכבי רמת גן בכדורסל והחל לערוך במוסף. ב-1996 מונה לעורך במוסף "ממון" וערך את המגזין השבועי.
בשנת 1998 החל לכתוב במוסף "7 לילות" ובין השאר ערך ראיון מעורר הדים עם חברי להקת הדג נחש שהצהירו אז כי יסרבו לעשות מילואים. ב-2004 מונה לכתב המדיה והתרבות של "ידיעות אחרונות" ושלוש שנים מאוחר יותר מונה גם לכתב המוזיקה בעיתון. כיום מכהן גם כסגן עורך מוסף "ממון", פרשן במוסף הספורט של העיתון ובעל טור אישי באתר ynet.
לאורך הקריירה חשף את פרשת הכדורים הפסיכיאטריים בתוכנית "האח הגדול" ואת פרשת הטיפולים הפסיכיאטריים של אילן רבינוביץ' (יחד עם העיתונאית גבי בר חיים), את פרשת שרון גל, מאבק הירושה על עיזבונו של דודו טופז, ההתעמרות במתמודד בן יהב נבט בתוכנית "הישרדות", פרשת השיר הפיקטיבי שהתקבל לפלייליסט של רשת ג', הניסיון למנות את ציפי פינס למנכ"לית הבימה, פרישתו המפתיעה של חיים יבין מהערוץ הראשון, פרישתה של מיקי חיימוביץ' מהגשת חדשות, עזיבתו של יעקב איילון את ערוץ 10, עזיבתו של יאיר לפיד מאולפן שישי לפוליטיקה, הניסיון של שרת התרבות מירי רגב להתערב בנעשה בגלגלצ וכן את הגעתו ההיסטורית של פול מקרטני להופעה בישראל בספטמבר 2008.
שכניק עמד מאחורי ראיונות מדוברים כמו זה של ג'קו אייזנברג (עם רביב גולן) לאחר זכייתו ב"כוכב נולד", הראיון עם אייל גולן בעקבות פרשת משחקי חברה, הראיון עם מרגלית צנעני לאחר מעצרה - וכן הראיונות עם יהודה פוליקר, צדי צרפתי, שי גבסו והראל סקעת שבהם יצאו מהארונות.
ברדיו: שידר בתוכנית הכדורגל של רדיו ללא הפסקה בשנים 1995–1996, הגיש ברדיו תל אביב תוכנית אקטואליה שבועית יחד עם אטילה שומפלבי. כיום מגיש את התוכנית השבועית "אלבומי המופת" ברדיו 103FM.
בשנת 2009 נודע כי היה ברשימת המותקפים העתידית של דודו טופז. נמנה בשנים האחרונות ברשימת 100 המשפיעים בתקשורת של העיתון "גלובס".[דרוש מקור]
היה נשוי ללילך גליקסמן ולהם ילד משותף.
קומה טכנית

בגורד שחקים בן 60 קומות שנבנה בשאנגחאי ניתן להבחין במסבכים מפלדה הצבועה בלבן המעידים על מיקום הקומות הטכניות שבו
קומה טכנית (מכונה גם קומת שירות או חלל טכני. באנגלית: Mechanical floor) היא קומה בבניין רב-קומות המיועדת למערכות בניין מכניות ואלקטרוניות המשרתות אותו. קומות אלו קיימות בבניינים גבוהים מודרניים ובפרט בגורדי השחקים הגבוהים בעולם ומתוכננות לפי כל ההיבטים המבניים, המכניים והאסתטיים.
בעוד שבחלק מן המבנים קיימים חדרים טכניים, לרוב בקומת המרתף, בניינים גבוהים נדרשות קומות ייעודיות למטרה זו. מאחר שקומות אלו "מבזבזות" משטח המבנה אותו ניתן להשכיר, מנסים מהנדסים לצמצם את מספרן ככל הניתן. ככלל אצבע, בגורד שחקים דרושה קומה טכנית אחת על כל 10 קומות, אך היחס יכול להיות גדול יותר בתלות בבניין המתוכנן.
קומות טכניות נמנות בדרך כלל במספר הקומות בבניין (כנדרש לפי תקנים מסוימים) אך ניתן לגשת אליהן אך ורק דרך מעליות שירות.
במדינות רבות בעולם ממקמים קומה טכנית בקומה ה-13 בבניין כדי להימנע מבעיות שכירות באותה הקומה עקב אמונות טפלות (Triskaidekaphobia) הקשורות במספר 13.
תקנות התכנון והבנייה בישראל מגדירות גובה מינימלי לקומה טכנית של 2.05 מטר.
קנדה במשחקים האולימפיים לנוער

קנדה השתתפה בכל המשחקים האולימפיים לנוער שהתקיימו מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הקנדים 57 מדליות, מהן 12 מדליות זהב.
במשחקי הקיץ קנדה מדורגת במקום ה-45 עם 28 מדליות מתוכן 3 מדליות זהב. הענף בו השיגו ספורטאי הנוער הקנדיים את מירב המדליות הוא שחייה (10 מדליות, מהן 2 מדליות זהב).  קנדה אינה מוליכה את טבלאות המדליות של כל הזמנים בשום ענף. אולם קנדה מדורגת במקום השלישי בריקוד יחד עם צרפת. קנדה מדורגת במקום הרביעי הכדורעף חופים ובמקום החמישי ברוגבי. שמונת ענפי הקיץ בהם לא התחרה נציג מטעם קנדה במשחקים האולימפיים לנוער הם החלקה מהירה על גלגיליות להב, התעמלות אקרובטית, כדורגל, כדוריד, כדוריד חופים, כדורעף, קטרגל וקראטה
במשחקי החורף מדורגת קנדה במקום ה-13 עם 29 מדליות מתוכן תשע מדליות זהב. קנדה מדורגת במקום השלישי בענף הקרלינג לאחר שזכתה במדליית זהב ומדליית ארד. היא מדורגת במקום הרביעי בענף הגלישת שלג לאחר שזכתה בשמונה מדליות, מהן שלוש מדליות זהב. בנוסף, היא מדורגת במקום החמישי בענפים סקי בסגנון חופשי והחלקה אמנותית, ובמקום השישי בענף הלוז'. ענף החורף בהם לא התחרה נציג מטעם קנדה במשחקים האולימפיים לנוער הוא החלקה מהירה.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של קנדה למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור. המשלחת כללה 60 ספורטאים שהתחרו ב-18 ענפי ספורט. המשלחת זכתה ב-12 מדליות, מתוכן 3 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענף השחייה עם זכייה בשתי מדליות זהב במשחים 50 מטר ו-100 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, מדליית כסף במשחה 200 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, וארבעה מדליות ארד במשחים 100 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, 100 מטר בסגנון שחייה חופשית נערות, 200 מטר בסגנון שחייה חופשית נערים ו-100 מטר שליחות בסגנון שחייה חופשית. המשלחת גם דורגה במקום הרביעי ב-100 מטר מרוץ שליחים מעורב בסגנון שחייה חופשי ובמקום החמישי ב-100 מטר מירות שליחים מעורב בסגנון שחייה מעורב והעפילה למספר גמרים נוספים. ספורטאי המשלחת קצרו הישגים גם בענפים היאבקות עם זכייה במדליית זהב בקטגוריית משקל עד 70 ק"ג נערות בסגנון היאבקות חופשי, טאקוונדו עם זכייה בשתי מדליות ארד בקטגוריות משקל מעל 73 ק"ג נערים ועד 49 ק"ג נערות, סיף עם זכייה במדליית ארד בטורניר הדקר נערים ובמקום הרביעי בטורניר רומח נערות. בענף ההתעמלות המשלחת זכתה במדליית ארד בטורניר הנבחרות בהתעמלות אמנותית. במקצוע הטרמפולינה ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בטורניר הנערות ובמקום השביעי בטורניר הנערים. במקצוע ההתעמלות מכשירים הם דורגו במקום החמישי בתרגיל הקפיצות נערות, ובמקום השמיני בתרגיל מקבילים מדורגים, במקום ה-13 בקרב רב לנערות ובמקום ה-17 בקרב רב לנערים.
ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בטורניר הנערות בירי ל-10 מטרים באקדח אוויר בענף הקליעה. נבחרת הנערות בכדורסל גם דורגה במקום הרביעי בטורניר. בענף האתלטיקה המשלחת דורגה במקום הרביעי בריצת 400 מטר משוכות נערות, במקום החמישי בריצת 400 מטר נערות ובמקום השישי בריצת 200 מטר נערות. בענף הקאנו/קיאק המשלחת סיימה במקום הרביעי בתחרות הסלאלום לקאנו מושב אחד נערים. בענף הקפיצה למים המשלחת דורגה במקום הרביעי בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר בטורניר הנערות, בעוד הנערים דורגו במקום העשירי. בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר הן הנערים והן הנערות דורגו במקום השמיני. ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים אופניים, בדמינטון, ג'ודו, הרמת משקולות, טניס, טריאתלון, קשתות ורכיבה ושיט.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג היא הגדולה ביותר שקנדה שלחה עד כה. המשלחת מנתה 75 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפים. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מתוכן אפס מדליות זהב. המשלחת רשמה הישגים נאים וזכתה במדליות כסף בענפים כדורעף חופים בטורניר הנערות, הוקי שדה בטורניר הנערים ורוגבי בטורניר הנערות. המשלחת בלטה גם בענפים קפיצה למים עם זכייה במדליית כסף בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר ומדליית ארד בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר בטורנירי הנערים, ובחתירה עם זכייה במדליות ארד בטורניר היחידים לנערים והזוגות לנערות. בניגוד לאולימפיאדת הנוער סינגפור, המשלחת לא זכתה במדליות בענף השחייה והעפילה לתשעה גמרים. ספורטאי המשלחת דורגמו במקום הרביעי במשחה 200 מטר בסגנון שחיית גב נערות, במקום החמישי ב-100 מטר שליחות בסגנון שחייה מעורב, במקום השישי במשחה 200 מטר בסגנון שחיית חזה נערות, במקום השביעי במשחים 50 מטר, 100 מטר ו-200 מטר בסגנון שחיית גב נערות, ובמקום השמיני במשחים 200 מטר בסגנון שחייה מעורב אישי נערות, 100 מטר בסגנון שחייה חופשית נערים ו-100 מטר שליחות בסגנון שחייה חופשית.
ספורטאי המשלחת קצרו הישגים גם בענפים אתלטיקה עם העפלה לארבעה גמרים בהם סיימו במקום הרביעי בקפיצה במוט נערים, במקום החמישי בריצת 400 מטר נערות, ובמקום השישי בריצת 400 מטר משוכות נערות וקפיצה לרוחק נערות, בהתעמלות עם דירוג במקום השישי בתחרות הקפיצות נערים, במקום השביעי בתרגיל הקפיצות נערות, תרגיל הקרקע נערות ותרגיל מתח נערים, ובמקום ה-12 בקרב רב נערות בהתעמלות מכשירים. המשלחת דורגה במקום החמישי בטורניר הנבחרות בהתעמלות אמנותית. ספורטאי המשלחת דורגו במקום הרביעי בתחרות הספרינט בקאנו לנערות והעפילו לרבע גמר בתחרות הספרינט בקיאק לנערים בענף הקאנו/קיאק. בענף הג'ודו המשלחת דורגה במקום החמישי בקטגוריית משקל עד 63 ק"ג נערות. בענף הטריאתלון ספורטאי המשלחת דורגו במקום התשיעי בטורניר הנערים. ספורטאי המשלחת לא רשמו הישגים משמעותיים בענפים גולף, היאבקות, טאקוונדו, טניס שולחן, סיף, קליעה, קרב חמש מודרני, קשתות ושיט.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף > אולימפיאדת הנוער אינסברוק (2012)

קנדה השתתפה במשחקי החורף האולימפיים לנוער החל מראשיתם באולימפיאדת הנוער אינסברוק. המשלחת כללה 52 ספורטאים שהתחרו ב-12 ענפי ספורט. המשלחת הייתה עתידה להתחרות גם בענף החלקה אמנותית. אולם, לאור התנגשות זמנים של המשחקים עם האליפות הקנדית - קנדה לא שלחה אף נציג שיתחרה בענף. המשלחת זכתה בתשעה מדליות, מתוכן 2 מדליות זהב. המשלחת הגיעה להישגים נאים מאוד בענפים גלישת שלג עם זכייה בשתי מדליות זהב בגלישה סגנון מדרון לנערים ולנערות. כמו כן, המשלחת דורגה בגלישה בחצי צינור במקום הרביעי בתחרות הנערים ובמקום החמישי בתחרות הנערות. בסקי אלפיני המשלחת זכתה במדליית כסף במסלול סלאלום לנערות, בעוד הנערים דורגו במקום ה-10. במסלול הסופר סלאלום ענק הנערות דורגו במקום האחת עשרה, במסלול הסלאלום הענק הנערים דורגו במקום ה-16. במסלול המשולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום) הנערות דורגו במקום התשיעי. המשלחת זכתה במדליות ארד בענפים קרלינג בטורניר לנבחרת מעורבת, הוקי קרח בטורניר הנערים ובסקלטון בטורניר הנערים ובטורניר הנערות.
ספורטאי המשלחת רשמו הישגים גם בענף הסקי בסגנון חופשי עם זכייה במדליית ארד בסקי קרוס לנערים, דירוג במקום הרביעי בסקי קרוס לנערות, ובחצי צינור לנערות ובמקום השישי בחצי צינור לנערים. בענף הביאתלון הנערים דורגו במקום הרביעי בספרינט נגד השעון ובמקום השביעי במרדף. בלוז' המשלחת דורגה במקום החמישי והשביעי בטורניר הנערים בתחרות היחידים. המשלחת הגיעה למקום החמישי בטורניר הנערות ולמקום השמיני בטורניר הנערים בענף הקפיצות סקי, ולמקום השביעי בטורניר הנערות בתחרות שני מושבים ולמקום התשיעי בטורניר הנערים בתחרות שני מושבים בענף הבובסלי. המשלחת לא הגיעה להישגים משמעותיים בענפים סקי למרחקים וסקי נורדי משולב.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף > אולימפיאדת הנוער לילהאמר (2016)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער לילהאמר מנתה 54 ספורטאים שהתחרו ב-11 ענפי ספורט. המשלחת דורגה במקום השמיני בטבלת המדליות עם 6 מדליות, מתוכן שלוש מדליות זהב. המשלחת רשמה הישגים נאים בענפים קרלינג עם זכייה במדליית זהב בטורניר לנבחרת מעורבת, לוז' עם זכייה במדליית זהב בתחרות היחידים נערות ומדליית ארד בתחרות היחידים נערים. בענף סקי בסגנון חופשי המשחת זכתה במדליית זהב בסקי קרוס לנערים, בעוד בבסקי קרוס לנערות היא סיימה במקום השישי, ובחצי צינור לנערות המשלחת דורגה במקום החמישי, בעוד בנערים היא דורגה במקום השביעי. נבחרת הנערים בהוקי קרח זכתה במדליית כסף. ספורטאי המשלחת הגיעו להישגים גם בענפים סקי אלפיני עם זכייה במדליית כסף במסלול סלאלום לנערות, ודירוג במקום החמישי בסלאלום ענק לנערות, במקום השביעי במסלול סופר סלאלום ענק, ובמקום השמיני במסלול המשולב (סופר סלאלום ענק וסלאלום), בהחלקה אמנותית המשלחת דורגה במקום הרביעי בתחרויות נערים, זוגות וריקוד אמנותי. בניגוד לאולימפיאדת הנוער אינסברוק, המשלחת לא זכתה במדליות בענף הגלישת שלג ודורגה במקום הרביעי בגלישה בסגנון בורדקורס נערים, ובמקום השישי בגלישה סגנון מדרון לנערות ובגלישה בחצי צינור נערות. המשלחת דורגה במקום התשיעי בטורניר הנערות בענף הבובסלי. המשלחת לא רשמה הישגים משמעותיים בענפים ביאתלון, סקי למרחקים וסקלטון.
השתתפות במשחקים > משחקי החורף > אולימפיאדת הנוער לוזאן (2020)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער לוזאן מנתה 78 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפי ספורט והייתה המשלחת הגדולה ביותר שקנדה שלחה למשחקי החורף האולימפיים לנוער. המשלחת זכתה בשמונה מדליות, מתוכן מדליית זהב.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים לנוער
ראו גם

קנדה במשחקים האולימפיים
קנדה במשחקים הפאראלימפיים
| מדינות העולם במשחקים האולימפיים לנוער |
| --- | --- | --- |
| המזרח התיכון | איחוד האמירויות הערביות • איראן • אלג'יריה • בחריין   • הרשות הפלסטינית • טורקיה • ירדן • ישראל • כווית • לבנון • לוב • מצרים • מרוקו • סוריה • עומאן • ערב הסעודית • עיראק  • קטר  • תוניסיה • תימן |  |
| אסיה | אוזבקיסטן • אינדונזיה • אפגניסטן • בהוטן • בנגלדש • ברוניי • הודו • הונג קונג • המלדיביים • הפיליפינים • טאיוואן • הרפובליקה העממית של סין • וייטנאם • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • יפן • לאוס • מונגוליה • מזרח טימור • מיאנמר • מלזיה  • נפאל • סינגפור • סרי לנקה • פקיסטן • קוריאה הדרומית • קוריאה הצפונית • קזחסטן • קירגיזסטן • קמבודיה • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק  • הולנד • הונגריה • הממלכה המאוחדת • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונטנגרו • מונקו • מלטה • מקדוניה הצפונית • נורווגיה • סן מרינו • סלובניה • סלובקיה • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קוסובו • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אפריקה | אוגנדה • אנגולה • אסוואטיני • אריתריאה • אתיופיה • בוטסואנה • בורונדי • בורקינה פאסו • בנין • גאנה • גבון • ג'יבוטי • גינאה • גינאה ביסאו • גינאה המשוונית • גמביה • דרום אפריקה • דרום סודאן • זימבבואה • זמביה • חוף השנהב • טוגו • טנזניה • כף ורדה • ליבריה • לסוטו • מאוריטניה • מאוריציוס • מאלי • מדגסקר • מוזמביק • מלאווי • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • ניגריה • ניז'ר • נמיביה • סאו טומה ופרינסיפה • סודאן • סומליה  • סיירה לאון • סיישל • סנגל • צ'אד • קומורו • הרפובליקה של קונגו • הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו • קמרון • קניה • רואנדה |  |
| אמריקה | אורוגוואי • איי בהאמה • איי הבתולה של ארצות הברית • איי הבתולה הבריטיים • איי קיימן • אל סלוודור • אנטיגואה וברבודה • אקוודור • ארגנטינה • ארובה • ארצות הברית • בוליביה • בליז • ברבדוס • ברזיל  • ברמודה • ג'מייקה • גואטמלה • גיאנה • גרנדה  • דומיניקה • האיטי • האנטילים ההולנדיים • הונדורס • הרפובליקה הדומיניקנית • ונצואלה • טרינידד וטובגו • מקסיקו • ניקרגואה • סורינאם • סנט וינסנט והגרנדינים • סנט לוסיה • סנט קיטס ונוויס • פוארטו ריקו • פנמה • פרגוואי • פרו • צ'ילה • קובה • קולומביה • קוסטה ריקה • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • איי מרשל • איי קוק  • איי שלמה • גואם • ונואטו • טובאלו • טונגה • מיקרונזיה • נאורו • ניו זילנד • סמואה • סמואה האמריקנית • פיג'י • פלאו • פפואה גינאה החדשה • קיריבטי |  |
רזא דשבתי

| --- | --- |

רזא דשבתי על מסכת בבא מציעא
 מידע כללי
 מאת:  הרב שבתי פרנקל
 שפת המקור:  עברית 
 סוגה:  ספר מפתח על הש"ס
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת שבתי פרנקל
 סדרה
 מספר ספרים:  3
 
רזא דשבתי על מסכת בבא מציעא
רזא דשבתי הוא ספר מפתח למפרשים על מסכתות הש"ס, שנערך על ידי הרב שבתי פרנקל, ויצא לאור על ידי הוצאת שבתי פרנקל.
מתחילה יצא הספר על מסכת בבא קמא על ידי הרב פרנקל, ונקרא 'ספר המפתח'. בשנת תשס"ד, לאחר פטירתו, הוציא המכון את הספר מחדש תחת השם 'רזא דשבתי' על שמו, יחד עם ספרים דומים על בבא מציעא ובבא בתרא שנערכו על ידו, אך לא יצאו לאור בחייו. בשנת תשס"ט הוציא המכון מהדורה מחודשת. ספרי "רזא דשבתי" מפנים לכ-1,400 ספרים.
הספרים קיבלו את הסכמותיהם של הרב שלמה זלמן אוירבך,  הרב יוסף שלום אלישיב, רבני הבד"ץ של העדה החרדית, הרב שמואל הלוי ואזנר ורבי חיים קניבסקי.