stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארטיום פרחוסקי

| --- | --- |

 לידה:  6 באוקטובר 1987 (בן 36) מינסק שבבלארוס הסובייטית, ברית המועצות 
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטרים
 מספר:  45
 מכללה:  מכללת דרום איידהו (2006-08) אוניברסיטת רדפורד (2008-10)
 דראפט:  לא נבחר, 2010
 קבוצות כשחקן
 2010–2011 2011–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2015 2015–2017 2017–2018:  ואף ריגה בודיוולניק קייב אולין אדירנה הפועל ירושלים ניז'ני נובגורוד אוניקס קאזאן מכבי תל אביב
 הישגים כשחקן
 שחקן העונה של קונפרנס הביג סאות' (2008, 2009) MVP של הליגה הבלטית (2011)   אליפות ישראל (2018)
 
ארטיום "ארט" ניקולייביץ' פרחוסקי (בבלארוסית: Арцё́м Мікала́евіч Парахо́ўскі, נולד ב-6 באוקטובר 1987 במינסק, בלארוס הסובייטית, ברית המועצות) הוא כדורסלן בלארוסי המשחק בעמדת הסנטר. פרחוסקי הוא חבר בנבחרת הלאומית של בלארוס.
קריירה > קריירה טרום-מקצוענית

פרחוסקי שיחק כדורגל עד גיל 16, אז גדל גופו לממדים לא ריאליים עבור קריירה במשחק הרגלי - והוא החל לשחק כדורסל בעל כורחו. סקאוט של אוניברסיטת בינגהאמטון, עלי טון, זיהה את הכישרון שלו ועזר לו להגיע למכללת דרום איידהו. אחרי שנתיים בהן לא הסתדר באיידהו, עבר לאוניברסיטת רדפורד, שם שיחק תחת המאמן בראד גרינברג, זכה פעמיים בתואר שחקן השנה של קונפרנס הביג סאות' והיה הריבאונדר המוביל ב-NCAA בעונת הסיניור שלו, עם 13.4 כאלו למשחק בנוסף ל-21.4 נקודות. פרחוסקי העמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA‏ ב-2010, אך לבסוף לא נבחר ופנה לשחק כדורסל מקצועני באירופה.
קריירה > קריירה מקצוענית

פרחוסקי החל לשחק בואף ריגה מליגת העל הלטבית והליגה הבלטית. כבר בעונתו הראשונה העמיד ממוצעים של 10.3 נקודות ו-4.4 ריבאונדים בליגה, וזכה בתואר ה-MVP של העונה הסדירה בליגה הבלטית ובמקום בחמישיית העונה. באותה עונה זכתה הקבוצה באליפות והפסידה בגמר הפלייאוף בליגה הבלטית לז'לגיריס קובנה בתוצאה 75-67.
בעונה שלאחר מכן חתם פרחוסקי בפלקנסטרו קאנטו, אך ביקש להשתחרר מחוזהו בקבוצה לאחר יום אחד ולפני שהספיק לשחק בה, וחתם בבודיוולניק קייב מהסופרליגה האוקראינית. בעונתו היחידה בקבוצה רשם ממוצעים של 7.9 נקודות ו-3.9 ריבאונדים. בסוף העונה עבר פרחוסקי לליגת העל הטורקית, לקבוצת אולין אדירנה. אחרי עונה אחת בטורקיה עבר להפועל ירושלים מליגת העל בכדורסל והיורוקאפ. בעונתו היחידה בקבוצה תחת מאמנו לשעבר, בראד גרינברג, העמיד ממוצעים של 12.8 ו-6.4 נקודות וריבאונדים ביורוקאפ ו-8.7 ו-3.6 נקודות וריבאונדים בליגה. פרחוסקי גמר את העונה בסדרת רבע גמר הפלייאוף נגד הפועל חולון כשנפצע בידו.
בסיום עונת 2013/2014 חתם פרחוסקי בניז'ני נובגורוד לשתי עונות,
אך שיחק בה עונה אחת כשהוא קולע 14.3 נקודות ומוריד 7.3 ריבאונדים למשחק בליגת ה-VTB. אחרי סיום עונה זו חתם באוניקס קאזאן, ששיחקה אז ב-VTB וביורוקאפ. בעונתו הראשונה בקבוצה קלע 8.1 נקודות והוריד 5.6 ריבאונדים ביורוקאפ. בעונת 2016/2017 העמיד פרחוסקי ממוצע מדד PIR של 14.1 ב-21.2 דקות בממוצע למשחק.
ב-27 באוגוסט 2017 חתם פרחוסקי במכבי תל אביב לשנה עם אופציה לעונה נוספת. בסיום השנה שוחרר מהקבוצה.
הערות שוליים

↑  פרופיל באתר הרשמי של היורוליג
↑  Powers, Scott (2009). "A Journey to (Good) Madness: Artsiom Parakhouski". ESPN the Magazine.
↑  דף העונה בליגה באתר Eurobasket.com
↑  דף המשחק באתר Eurobasket.com
↑   LA BENNET CANTU' INGAGGIA ARTSIOM PARAKHOUSKI, האתר הרשמי של פלקנסטרו קאנטו בתאריך 1 ביולי 2011, בארכיון האינטרנט (באיטלקית)
↑  ורד כהן‏, הפועל ירושלים החתימה את הסנטר ארטיום פרחוסקי, באתר וואלה, 1 בספטמבר 2013
↑  פרופיל שחקן באתר הרשמי של הפועל ירושלים
↑  אריאל פלקסין, ארטיום פרחוסקי חתם בניז'ני נובגורוד, באתר nrg‏, 24 ביוני 2014
ארטיום רברוב

ארטיום גנאדייביץ' רברוב (ברוסית: Артём Генна́дьевич Ребро́в; נולד ב-4 במרץ 1984) הוא שוער עבר רוסי וחבר צוות האימון במועדון ספרטק מוסקבה.
קריירת מועדונים

הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל הרוסית במדי טום טומסק ב־27 בספטמבר 2008 במשחק הדרבי מול צסק"א מוסקבה.
שיחק במדיספרטק מוסקבה, בין 2011 ל־2021. הוא היה השוער הראשון בתקופות שונות במהלך אותו עשור, כולל בשנים שספרטק השתתפה בליגת האלופות. עם בפרטק זכה באליפות 2017 ובסופרקאפ הרוסי.
ב־2021, הודיע שהוא מפסיק את הקריירה שלו כדי להתמקד במינוי החדש שלו כרכז טכני, תוך התמקדות בתקשורת בין צוות האימון של ספרטק להנהלת המועדון.
תארים > קבוצתיים

ליגת העל הרוסית: 2016/17
הסופר קאפ הרוסי: 2017
תארים > אישיים

שוער השנה ברוסיה: 2014/2015
ארטיומס רודנייבס

ארטיומס רודנייבס (בלטבית: Artjoms Rudņevs, ברוסית: Артём Ру́днев;‏ נולד ב-13 בינואר 1988) הוא כדורגלן עבר לטבי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

רודנייבס התחיל את הקריירה שלו בדאוגבה דאוגבפילס. בפברואר 2009 חתם בזלאגרסגי ההונגרית, אך דאוגבה טענה כי יש לו חוזה. בסופו של דבר במאי 2009 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו, כשחקן זלאגרסגי הוא הבקיע 20 שערים ב-30 משחקים.
ביולי 2010 לך פוזנן גילתה עניין בשחקן. לאחר שהרשים באימונים, הוא חתם על חוזה ל-4 שנים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בפוזנן נגד וידזב לודז'. עד מהרה רודנייבס תפס את מקומו בהרכב והרשים כאשר ב-5 משחקי הליגה הראשונים הוא כבש 3 שערים. ב-16 בספטמבר 2010 רודנייבס הבקיע שלושער בתיקו 3-3 עם יובנטוס במסגרת הליגה האירופית כאשר את השער האחרון הוא הבקיע בתוספת הזמן של המשחק. ב-1 בדצמבר 2010 רודנייבס הבקיע שוב נגד יובנטוס, המשחק הסתיים בתיקו 1-1 ופוזנן עלתה לשלב הבא בליגה האירופית. עם 5 שערים בליגה האירופית, רודנייבס סיים במקום ה-4 בטבלת כובשי השערים באותה עונה בליגה האירופית. את עונת 2011/2012 רודנייבס פתח עם 18 שערים ב-17 משחקים, והוא הוכתר לשחקן השנה בפולין לשנת 2011 על ידי ההתאחדות הפולנית. עד סיום העונה הוא כבש 22 שערים ב-29 משחקים והפך למלך השערים של הליגה.
ב-11 במאי 2012 חתם בהמבורג והפך ללטבי הראשון בבונדסליגה. ב-26 בספטמבר 2012 הוא הבקיע את שער הבכורה שלו בבונדסליגה בתיקו 2-2 נגד בורוסיה מנשנגלדבך. את עונת 2012/2013 הוא סיים כמלך השערים של המועדון לצידו של סון יונג-מין עם 12 שערים כל אחד. בעונת 2013/2014 הוא איבד את מקומו בהרכב, וב-9 בינואר 2014 הושאל להנובר 96. בסיום העונה חזר להמבורג.
ב-15 ביוני 2016 חתם בפ.צ. קלן אליה הגיע בהעברה חופשית. ב-29 בספטמבר 2017 הודיע על פרישה מכדורגל.
קריירה בינלאומית

ב-12 בנובמבר 2008 רודנייבס זומן לראשונה לסגל נבחרת לטביה לקראת משחק ידידות נגד אסטוניה. ב-7 באוקטובר 2011 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-2 נגד מלטה במסגרת מוקדמות יורו 2012.
תארים

הגביע הלטבי: 2008
שחקן השנה בליגה הפולנית: 2011
מלך השערים בליגת העל הפולנית: 2011/2012
בוירכאוס

בוירכאוס (? - 101 לפנה"ס) היה מלכם של הקימברים בתקופת מלחמת הקימברים והטוטונים.
בשנת 105 לפנה"ס  הוביל בוירכאוס את בני עמו לניצחון הגדול ביותר שלהם במלחמתם נגד הרפובליקה הרומית. תחת פיקודו, הביסו הקימברים ובני בריתם את צבאותיהם של הקונסול גנאיוס מאליוס מאקסימוס והפרוקונסול קווינטוס סרוויליוס קאיפיו, ליד אוראסיו (אוראנג' המודרנית) על גדות נהר הרון. המקורות מציינים שכ-120 אלף חיילים רומיים נפלו חלל בקרב זה.
אף על פי שהיסטוריונים כגון ישראל שצמן ומ. קארי משערים שמספר האבדות מוגזם, הם מודים שזו הייתה אחת התבוסות הצבאיות הגדולות ביותר בהיסטוריה של הרפובליקה הרומית. הדים לתחושת האיום שרחשה ברומא בעקבות תבוסה זו ניתן למצוא במילותיו של ההיסטוריון בן התקופה, סאלוסטיוס: "באותו הזמן היה יד הגאלים על העליונה במלחמה עם מצביאינו קווינטוס קפיו וגניאוס מאנליוס וכל איטליה התחלחלה מפחד זה".
לאחר ניצחון זה לא המשיך בויראכוס להתקדם מזרחה ודרומה כלפי איטליה, אלא פנה מערבה לכיוון גאליה ואיבריה. בשנת 102 לפנה"ס החלו בויראכוס והקימברים, יחד עם בני בריתם הטווטונים ושבטים אחרים, לחזור על עקבותיהם לכיוון איטליה. הם פלשו לצפון איטליה, לאחר שחצו את האלפים דרך מעבר סן ברנאר הגדול. בויראכוס נחל ניצחון נוסף מול קווינטוס לוטאטיוס קאטולוס, הקונסול הרומי שהיה מופקד על גזרה זו,  והרומאים נסוגו אל מעבר נהר הפו והשאירו את כל השטח שבין הפו לאלפים לשליטת הקימברים.
ניצחונו של בויראכוס לא החזיק מעמד ימים רבים. באביב של שנת 101 לפנה"ס חצה צבא רומי בראשותם של גאיוס מריוס וקאטולוס את נהר הפו, וב-30 ביולי (לפי המסורת הרומית), נפגשו צבאות הקימברים והרומים ליד ורקלה (Vercellae) בשדות הרודים. בויראכוס נחל מפלה מוחצת, רוב הצבא הקימברי, כ-65,000 איש, הושמד, עשרות אלפים נפלו בשבי והוא עצמו נהרג במהלך הקרב.
הערות שוליים

↑  תאודור מומזן, דברי ימי רומא, כרך ב', מסדה, תשכ"א, עמ' 393.
↑  ישראל שצמן, תולדות הרפובליקה הרומית, הוצאת מאגנס, ירושלים, 1989, עמ' 369.
↑  גאיוס סאלוסטיוס קריספוס, קאטילינה, יוגורתא, קטעים מדברי הימים, תרגמה מרומית שרה דבורצקי, ירושלים, מוסד ביאליק, תשכ"ח (1968), עמ' 135.
↑  סאלוסטיוס מתכוון לקימברים שנחשבו לעיתים גאלים, אולם כיום רווחת הדעה שהם היו שבט גראמני עתיק.
↑  הכוונה פה למצביאים קאיפיו ומאליוס מאקסימוס.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית (לונדון)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פסל 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 26 באפריל 2005
 תאריך פתיחה רשמי:  26 באפריל 2005 
 יוצר:  פר ארנולדי 
 אדריכל:  נורמן פוסטר 
 קואורדינטות:  51°30′21″N 0°07′48″W﻿ / ﻿51.50574167°N 0.13006389°W﻿ / 51.50574167; -0.13006389
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסאנדרטת כוחות השיטור הלאומית (למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסאנדרטת כוחות השיטור הלאומית (למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיאנדרטת כוחות השיטור הלאומית (למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיאנדרטת כוחות השיטור הלאומית 
 
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית (באנגלית: National Police Memorial) היא אנדרטה הממוקמת ברובע וסטמינסטר במרכז העיר לונדון בירת הממלכה המאוחדת. האנדרטה מנציחה את למעלה מ-4,000 אנשי כוחות השיטור של הממלכה המאוחדת אשר נפלו במילוי תפקידם. האנדרטה תוכננה על ידי לורד נורמן פוסטר ופר ארנולדי. האנדרטה ממוקמת בפינת המאל ודרך משמר הסוסים, בסמוך לבניין האדמירליות הישן.
היסטוריה

בשנת 1984, בעקבות רציחתה של השוטרת איבון פלטשר, ייסד במאי הסרטים מייקל וינר את קרן ההנצחה לשוטרים. בשנים הראשונות לאחר הקמתה, התרכזה הקרן בהקמת אנדרטאות לשוטרים שנפלו בעת מילוי תפקידם - אנדרטאות אלה הוקמו במקום נפילתם של השוטרים.
החל מאמצע שנות ה-90 של המאה ה-20 החלה הקרן לפעול להקמת אנדרטה לאומית, ולאיסוף תרומות למטרה זו. וינר בעצמו תרם סכום של 500,000 ליש"ט להקמת האנדרטה.
סכום התרומות הכולל שנאסף לצורך הקמת האנדרטה היה 2.3 מיליון ליש"ט.
באוקטובר 2002, לאחר פעילות ציבורית של כ-10 שנים, הסכימה מועצת הסיטי של וסטמינסטר להקים את האנדרטה בשטחה.
תכנון האנדרטה והקמתה

האנדרטה תוכננה על ידי לורד נורמן פוסטר והמעצב הדני פר ארנולדי.
האנדרטה נבנתה סביב ארובת אוורור של קו בייקרלו של הרכבת התחתית של לונדון אשר היה במקום קודם לכן.
ב-22 ביולי 2004 נערך טקס הנחת אבן הפינה לאנדרטה, בנוכחות ראש ממשלת בריטניה דאז טוני בלייר, מייקל וינר וראשי המשטרה המטרופולינית ומשטרת מנצ'סטר רבתי (יחידות המשטרה להן מספר הנופלים הגבוה ביותר).
האנדרטה נחנכה ב-26 באפריל 2005 בנוכחות מלכת הממלכה המאוחדת אליזבת השנייה, ובנוכחות טוני בלייר, מייקל הוורד וצ'ארלס קנדי (ראשי מפלגות הגדולות בפרלמנט הבריטי). בטקס נכח משמר כבוד של 56 קציני משטרה הלובשים מדים של 56 יחידות המשטרה הפועלות בממלכה המאוחדת.
בשנת 2006 זכה עיצוב האנדרטה בפרס המכון המלכותי של האדריכלים הבריטיים.
תיאור האנדרטה

האנדרטה מורכבת ממבנה מלבני שחור (המקיף את תעלת האוורור של קו הרכבת התחתית) ומעמוד זיכרון עשוי זכוכית כחולה, הניצב בתוך בריכת השתקפות. משטח מקשר בין שני חלקי האנדרטה.
על החזית הצפונית של הקיר השחור נכתב:
אנדרטת כוחות השיטור הלאומית: מכבדים את אלה שמשרתים
בקיר השחור חלון ובו מוצגת ספר שמות הנופלים.
עמוד הזכוכית מואר באור כחול באמצעות סיבים אופטיים. אור כחול זה בא לסמל את המנורה הכחולה התלויה באופן מסורתי בחזית מבני משטרה בממלכה המאוחדת. גובה עמוד הזיכרון 7.4 מטרים, משקלו 28.6 טונות והוא מורכב מ-622 משטחי זכוכית המוצמדים זה לזה (שטחם הכולל 954 מ"ר). עמוד זה יוצר הפרדה בין ההולכים לאורך שדרת המאל לבין המביטים בספר הזיכרון בו רשומים שמות 1,600 אנשי כוחות השיטור שנהרגו בעת מניעת פשעים או ביצוע מעצרים.
ביקורת

ביקורת רבה הועלתה כנגד האנדרטה, הן בשל העובדה שרשימת השמות המופיעה באנדרטה כוללת רק אנשי כוחות שיטור שנהרגו במהלך מעצרים או במניעת פשע, ולא כל השוטרים שנהרגו בעת מילוי תפקידם, הן בשל העובדה שרשימת השמות מוגנת מאחורי לוח זכוכית, דבר המונע העברת הדפים ברשימה וצפייה בה במלואה, והן בשל בחירת מיקומה של האנדרטה בליבו של פארק היסטוריה. ביקורת נוספת הועלתה כנגד הכללה ברשימה שמות שוטרים ממשטרת אלסטר שנהרגו במהומות באירלנד, בטענה ששוטרים אלה היוו למעשה כוח כובש מדינה זרה, ופעולותיהם לא היו פעולות שיטור.
הערות שוליים

↑  אתר קרן ההנצחה של השוטרים
↑  חדשות ה-BBC
↑  חדשות בדבר חנוכת האנדרטה
↑  הודעה אודות הזכייה בפרס
↑  The National Police Memorial: Honouring Those Who Serve
↑  אנג'לה האם, אנדרטת המשטרה צריכה להנציח את כולם, ספטמבר 2005
↑  ביקורת על מיקום האנדרטה
↑  מאמר בעיתון הבלפסט טלגרף
האנדרטה. מבט מכיוון פארק סנט ג'יימס.
עמוד הזכוכית הכחול
רשימת השמות
בזיליקת סנטי פיליפו אה ג'אקומו

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 מיקום:  קורטינה 
 מדינה:  איטליה 
 זרם:  נצרות קתולית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1769–1775 (כ־6 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1769 
 סגנון אדריכלי:  בארוק
 קואורדינטות:  46°32′15″N 12°08′12″E﻿ / ﻿46.537438888889°N 12.136530555556°E﻿ / 46.537438888889; 12.136530555556
 www.parrocchiacortina.it
 he
 
בזיליקת סנטי פיליפו אה ג'אקומו (באיטלקית: Basilica dei Santi Filippo e Giacomo) היא בזיליקה קתולית הממוקמת בעיר קורטינה ד'אמפצו באיטליה.
הבזיליקה נבנתה בין 1769 ל-1775, בסגנון בארוק, ועוצבה על ידי הארכיטקט ג'וזף פרומפרג.
באתר הבזיליקה שכנו שתי כנסיות במאות ה-13 ו-16. היא מוקדשת לשליחים פיליפוס הקדוש וג'אקומו, ומהווה המבנה המרכזי של קהילת דאנרי (אנ') בעיר.
בורג' ראפאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  מלון, דירות מגורים, חדרי משרדים
 מיקום:  ריאד
 מדינה:  ערב הסעודית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  מאי 2011 – 2014 (כשנתיים)
 תאריך פתיחה רשמי:  יוני 2013 
 עלות:  320,000,000$
 אדריכל:  קבוצת P&T
 סגנון אדריכלי:  בנייה מודרנית
 מידות
 גובה:  308 מטר (1,010 רגל) מטר
 שטח:  92,626 מטר רבוע
 קומות:  68 (+2 קומות תת-קרקעיות)
 קואורדינטות:  24°47′32″N 46°37′56″E﻿ / ﻿24.79222222°N 46.63222222°E﻿ / 24.79222222; 46.63222222
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף בורג' ראפאל(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף בורג' ראפאל
 
בורג' ראפאל הוא גורד שחקים אשר משמש כמלון, כמגדל מגורים, וכולל גם חדרי משרדים, הממוקם בעיר ריאד שבערב הסעודית. בניית המגדל החלה במאי 2011 והסתיימה בשנת 2014, המגדל נפתח לציבור באותה השנה. המגדל כולל בנוסף למלון גם כ-474 דירות מגורים, חדרי משרדים, ודירות שירות.
המלון במגדל כולל 350 חדרים והוא המלון הגבוה ביותר בריאד, ואחד מהמלונות הגבוהים ביותר בעולם. עלות בניית המגדל נאמדת ב-320 מיליון דולר אמריקני.  המגדל מתנשא לגובה של 308 מטרים (1,010 רגל) וכולל 68 קומות (+2 קומות תת-קרקעיות). המגדל מתפרס על שטח של 92,626 מטר רבוע וכולל 22 מעליות ו-1,256 מקומות חנייה.
הערות שוליים

↑  http://skyscrapercenter.com/building/burj-rafal/9554
↑  http://www.constructionweekonline.com/article-22908-riyadhs-burj-rafal-to-complete-in-september/
בולוואר פריפריק

| --- | --- |

הכביש סמוך לפורט דה לה מיאה
הכביש סמוך לפורט דה לה מיאה
 מידע כללי
 כינוי:  "בולוואר פריפריק" (Boulevard périphérique) לעיתים בקיצור "לה פריפ" (le périph)
 על שם:  פריז 
 ציר:  כביש היקפי
 כביש מהיר:  לכל אורכו
 אורך:  35.04 ק"מ
 רוחב:  40 מ' 
 הקמה
 תקופת הבנייה:  1956–הווה (כ־68 שנים)
 מיקום
 ערים ראשיות:  פריז
 כבישים מסתעפים:  כביש מהיר A1 
 קואורדינטות:  48°49′35″N 2°23′20″E﻿ / ﻿48.826508°N 2.388947°E﻿ / 48.826508; 2.388947
  מפת מיקום  מפה מפורטת   הפריפריק באדום, A186 בשחור, הפרנסיליין בשחור וכביש ההיקף הגדול של פריז בכחול כהה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גשר אוואל
מראה בכביש A86
בולוואר פריפריק (צרפתית Boulevard Périphérique - "השדרה ההיקפית") הוא כביש הטבעת של העיר פריז, בירת צרפת.
היסטוריה

סלילת הכביש החלה בשנת 1956 לאורך תוואי הביצורים העתיק של העיר שנהרס באופן סופי בשנות ה-20 של המאה ה-20, והיא הושלמה ב-25 באפריל 1973. תכתיבי השטח הביאו להקמת כביש עם שוליים צרים למדי וללא נתיבי חירום כמעט לכל אורכו. הכביש היה עד מהרה לעמוס בכבישי צרפת.
מאפיינים

אורכו של הכביש עומד על 35.04 ק"מ ואף שהמהירות המרבית המותרת בו היא 80 קמ"ש בלבד, הוא מוגדר ככביש מהיר לכל אורכו. לאורך רובו של הכביש נסללו בו ארבעה נתיבים בכל מסלול, אך מספרם נע בין שניים לחמישה. בולוואר פריפריק ייחודי בכך שזכות הקדימה בו נתונה לכלי רכב המשתלבים אליו (לפי הכלל של זכות קדימה לרכב המגיע מימין), ולא לאלה שכבר נעים בו.
הכביש עוקב במידה רבה אחר הגבול המוניציפלי של העיר פריז, אשר חורג אל מחוץ לו רק בשלושה מקומות - ביער בולון, ביער ונסן ובסמוך למנחת המסוקים של העיר.
מאחר שתוואי הכביש הוא כשל מעגל מלא, נהוג לנקוב בכיוונים לאורכו תוך הבחנה בין "המסלול הפנימי" (périphérique intérieur), הנמצא בצד הקרוב למרכז העיר ואשר בו נעה התנועה עם כיוון השעון, ובין "המסלול החיצוני" (périphérique extérieur) הקרוב אל הפרברים ובו התנועה מתקדמת נגד כיוון השעון. ההבחנה בין שני המסלולים נעשית גם באמצעות צבעים שונים על שילוט המרחקים - קו תחתי אדום מתחת לספרות המרחק במסלול הפנימי וכחול בשילוט במסלול החיצוני. במקביל נעשה לעיתים שימוש גם ברוחות השמיים. המרחקים לאורכו של הכביש נספרים עם כיוון השעון החל במחלף "שער ברסי" (Porte de Bercy) שבצידה הדרום-מזרחי של העיר. לאורך הכביש 34 יציאות המכונות כמעט ללא יוצא מן הכלל על שמם של שערי פריז (Les Portes de Paris). הכביש נפגש עם חמישה כבישים מהירים היוצאים מפריז (A1 המוביל צפונה, A3 ו-A4 המובילים מזרחה, A6 המוביל לליון ולדרום ו-A13 המוביל לנורמנדי).
לאורך מחצית מאורכו גבוה תוואי הכביש מסביבתו וכ-40% ממנו משוקעים ביחס לה. רק עשירית ממנו, כ-3 ק"מ, נמצאת במפלס זהה לסביבת הכביש. חלק מהתוואי המשוקע מקורה בגג, במיוחד בסמוך ליער בולון וליער ונסן. הכביש חוצה את נהר הסן על גבי שני גשרים - על גבי גשר אמון (Pont amont) דרומית-מזרחית לעיר ועל גשר אוואל (Pont aval) דרומית-מערבית לה.
בקרה ובטיחות

לאורך הכביש 99 מצלמות תנועה וכן 166 עמדות קריאה לעזרה הממוקמות במרחקים של 250 עד 500 מטר זו מזו. עמדות אלה משמשות 7,000 פניות בשנה. בכל פרק זמן נתון מפטרלות ארבע עד שמונה ניידות משטרה לאורך הכביש. 750 טבעות מגנטיות המרוכזות ב-199 אתרים, שולבו באספלט לאורך הכביש ואלה מעבירות דיווח שוטף אודות עומסי התנועה.
ביקורת

למרות חשיבותו המכרעת לתחבורה בפריז, זכה הכביש לביקורת נוקבת תוך שנטען כי הוא הקים חיץ בין העיר לפרבריה, וכי הוא משמש כקו גבול חברתי, תרבותי וכלכלי. תפקידו של הכביש כקו שבר בא לידי ביטוי בביטוי הרווח בעיר: "בצידו האחר של הפריפ'" ("de l'autre côté du périph") ככינוי נרדף לפרברי העיר. במטרה להילחם בדימוי שלילי זה של הכביש, מנסות הרשויות להקים מעברים ושטחים ירוקים במקומות בהם הכביש מקורה, במטרה לחבר בין שני צדדיו וליצור ביניהם המשכיות.
כבישים היקפיים נוספים

כביש מהיר A86 משמש ככביש טבעת נוסף לעיר המקיף את הפריפריק מעבר לו (במפה בשחור). כביש A86 שוכן במרחק של כ-5 עד 7 ק"מ מהבולוואר פריפיק, ואורכו 78 ק"מ, המכסים 90% מהתוואי המעגלי סביב העיר. מעבר ל-A86 שוכן ציר "פרנסיליין" (Francilienne). ציר זה המורכב ממספר כבישים  (במפה בכחול), ובראש וראשונה מכביש מהיר A104, המקיפים את העיר במרחק של 30 עד 40 ק"מ ממרכזה. גם כביש זה אינו שלם וחלקו המערבי טרם נסלל. עוד מקובל המינוח "(כביש) ההיקף הגדול של פריז" (Grand contournement de Paris) המתייחס למספר כבישים מהירים ובין עירוניים המקיפים את העיר במרחק של 80 עד 220 ק"מ ממנה (במפה בכחול כהה). השלמתו של ציר זה תתרחש בעתיד הרחוק למדי.
הערות שוליים

↑  Boulevard périphérique
שלט הדרכה למסלול הפנימי (מימין) והחיצוני (משמאל)
בית הכנסת הישן בפשמישל

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת שנחרב 
 מיקום:  פשמישל 
 מדינה:  פולין 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1592
 תאריך פתיחה רשמי:  1592 
 תאריך פירוק:  1956 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הרנסאנס 
 קואורדינטות:  49°47′02″N 22°46′19″E﻿ / ﻿49.784°N 22.772°E﻿ / 49.784; 22.772
 he
 
בית הכנסת העתיק בפשמישל (בפולנית: Stara Synagoga w Przemyślu) היה בית כנסת בסגנון אדריכלות הרנסאנס בפשמישל שבפולין. בנייתו הושלמה בשנת 1594. הוא נשרף בשנת 1939 כאשר הגרמנים נסוגו מהגדה המזרחית של נהר סן ונהרס כליל על ידי הנאצים בשנת 1941.
מבנה האבן היה בצורתו מלבני, האופייני לסגנון הרנסאנס של אז. האולם המרכזי המלבני נותר החלק היחיד של הבניין המקורי לאחר שהתווספו חדרים בשנים מאוחרות יותר. הם כללו ישיבה, שני אולמות תפילה נוספים ומשרדים.
היסטוריה

התקנה החוקית הראשונה בנוגע לקהילה היהודית בפשמישל היא מ-20 במרץ 1559. הפריבילגיה, שהוענקה על ידי המלך זיגמונט אוגוסט, קובעת כי "ליהודים המתגוררים ברחוב היהודי בפשמישל זמן רב" יש הזכות להתיישב לצמיתות בפשמישל, והעניקה להם זכויות מסחר. יהודים נחשבו כעת תחת סמכות המלכותית, כלומר חצר וויוודה (מוזכרת בתקנה כ"חצר היהודים"). ממסמכי תביעה משנת 1560 עולה כי היהודים החזיקו אז בית כנסת מעץ, שעל פי הכתוב הוקם על ידי שני מהגרים ספרדים עשירים. בשנת 1561 הותקף בית הכנסת על ידי הבורגנים. שנה לאחר מכן, בשנת 1562, ניתן היתר לבנות בית כנסת מבצר מאבן במקום בית הכנסת הישן. הבניין החדש תוכנן על ידי האדריכל בונוני, בונה ביצורים איטלקי. הוא הושלם בשנת 1594 ונמצא בתוך העיר, קרוב לחומות ההגנה של העיר, והיווה חלק ממבני ההגנה של העיר.
כל הגטו כולל "הרחוב היהודי" בפשמישל הושמד כמעט לחלוטין בשריפה בשנת 1637. אולם בית הכנסת נותר ללא פגע. בשנת 1661 הוציא המלך צו המאפשר לקהילה היהודית להשתמש בבית הכנסת כבטוחה לשם הלוואת כסף. הדבר ממחיש את מצבה הכלכלי הנואש של הקהילה היהודית בפשמישל.
בשנת 1746 תקפו סטודנטים ישועים את הרובע היהודי, ובזזו בתים יהודיים. הם שדדו את בית הכנסת והרסו את פנים המבנה. ארון הקודש נהרס וספרי התורה נקרעו לחתיכות, שהתפזרו ברחובות. הם גם הרסו את חלקם הגדול של הארכיונים החשובים, שהכילו מסמכים יקרים מפז של בית המשפט של הוויוודה. רק כמה מהעותקים המקוריים של כתבי הזכות נשמרו. על היקף הנזק מעידה העובדה שלאחר משא ומתן מייגע שילמו הישועים סופית פיצוי של 15,000 גולן פולני. על פי הנתונים הסטטיסטיים של שנת 1765, היו באותה תקופה בפשמישל כ-2,418 יהודים.
בשנים 1910–1914 שוחזר הבניין בניהולו של האדריכל תדיאוש מוקלבסקי. בסוף מרץ 1919 נערכה בבית הכנסת תפילה חגיגית לכבוד ועידת השלום בפריז והחלטתה בנוגע לארץ ישראל. אנשים רבים השתתפו בתפילה.
בשנת 1934 נרשם הבניין בפנקס הבניינים ההיסטוריים והוכרז כבניין רשום, ובשנת 1936 הוקמה ועדה מיוחדת בראשות ה. קלגסבלד לחידוש ושיפוץ "בית הכנסת הגדול".
הרס בית הכנסת

בספטמבר 1939, לאחר פלישת גרמניה הנאצית לפולין, חולקה פשמישל על ידי הגבול הגרמני-סובייטי שעבר באמצע העיר לאורך נהר סן. כשנכנס הצבא האדום לעיר ב-26 בספטמבר, מרכז העיר מצא את עצמו בברית המועצות ואילו רובע זסאני, על הגדה המערבית של נהר סן, היה בשליטת הנאצים. בהתאם להסכם ריבנטרופ–מולוטוב, הגרמנים עזבו את הגדה המזרחית ב-28 בספטמבר 1939. לפני נסיגתם שרפו הגרמנים את בית הכנסת העתיק.
בשנת 1956 הורו רשויות העירייה על פינוי הריסות בית הכנסת, שעמד בחורבנו מאז שנת 1941, כאשר הנאצים השמידו את מה שנשאר לאחר ניסיונם הקודם לחסל את הבניין. ההריסה והפינוי בוצעו למרות התנגדותם של אנשי שימור, שתכננו לבנות מחדש את בית הכנסת.
ראו גם

בית הכנסת טמפל (פשמישל)
הערות שוליים

1 2 3  Deutsch, Gotthard. "Przemysl". Jewish Encyclopedia.
↑  Yeager, Barbara U.; Sheila Schneider (1998). "Przemysl Synagogues". ShtetLinks. אורכב מ-המקור ב-2006-10-03. נבדק ב-2007-01-10.
↑  Altbauer, Yosef (במאי 1964). "Przemysl Passes Under Polish Rule". PART III PRZEMYSL JEWS (1918-1939); chapter 1. Przemysl Memorial Book. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Altbauer, Yosef (במאי 1964). "The Nation, City and Community". PART III PRZEMYSL JEWS (1918-1939); chapter 4. Przemysl Memorial Book. {{cite web}}:  (עזרה)
בורג' ביתין

| --- | --- |

 מידות
 אורך:  28 מטר
 רוחב:  30 מטר
 גובה מעל פני הים:  877 מטר
 מיקום
 מדינה:  מדינה פלסטינית 
 מיקום:  ביתין
 קואורדינטות:  31°55′42″N 35°14′17″E﻿ / ﻿31.928339°N 35.238169°E﻿ / 31.928339; 35.238169
  (למפת דרום השומרון מוגדלת) בורג' ביתין(למפת דרום השומרון רגילה) בורג' ביתין(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בורג' ביתין(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בורג' ביתין he
 
בורג' ביתין הוא מבצר צלבני בשומרון. הוא משתרע על 28X30 מטר בראש גבעה בגובה כ-877 מטר מעל פני הים. הוא נמצא בתחומי הכפר הפלסטיני ביתין. לצד המבצר מתחם ביזנטי ענק, שכנראה נועד להגן על הדרך העתיקה - דרך האבות. במבנה המבצר משולבות אבנים עם עיטורים, באחת האבנים ניתן להבחין במגן דוד שחוק ודקלים. לחלק מן האבנים שפה מסותתת בסגנון תקופת החשמונאים.
אבן עם עיטור שחוק בצורת מגן דוד, בבורג' ביתין.
על פי מסורות באתר זה התרחש חלום יעקב, ועל כן המקום מקודש לדתות היהדות[דרוש מקור], הנצרות והאסלאם. במקום שרידי כנסייה המכונים אל-מוקָאטֵר או חירבת אל כֶּנִיסֵה. הכנסייה נבנתה בשנת 380 וחרבה בכיבוש הערבי. הצלבנים בנו במקום כנסייה חדשה, ששרדה עד הכיבוש האיובי.
במאה ה-20 הוצע לזהות באתר את לוז או בית אל המוזכרים במקרא.
הערות שוליים

↑  ראו: יהודה אליצור, "ויצא מבית אל לוזה", למהלכו של גבול בנימין אפרים, באתר דעת.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.