stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברים, חברים, אבל...

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  הסרט הצרפתי "L'emmerdeur"
 בימוי:  בילי ויילדר
 הופק בידי:  ג'יי וסטון
 תסריט:  בילי ויילדר, אי.אל.אל דיאמונד
 עריכה:  ארג'יל נלסון
 שחקנים ראשיים:  וולטר מתאו ג'ק למון
 מוזיקה:  לאלו שיפרין
 צילום:  האירי סטארדלינג ג'.
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 בדצמבר 1981
 משך הקרנה:  96 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט חבר'ה 
 תקציב:  10,000,000 דולר
 הכנסות:  7,258,543 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   buddybuddy
 דף הסרט ב־IMDb
 
חברים, חברים, אבל... (באנגלית: Buddy Buddy) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1981 בבימויו של בילי ויילדר, עם וולטר מתאו וג'ק למון בתפקידים הראשיים.
זה היה סרטו האחרון של ויילדר שגם השתתף בכתיבת התסריט המבוסס על הסרט הצרפתי "L'emmerdeur" (כאב בישבן) שהוא עיבוד של המחזה "Le contrat" (החוזה) של פרנסיס ובר (1971).
זה היה הסרט האחרון של בילי ויילדר והוא לא היה מרוצה ממנו.
תקציר העלילה

טרבוקו (וולטר מתאו) הוא רוצח שכיר מקצועי. הוא חתם חוזה על חיסול שלושה עדי תביעה במשפט על הונאת נדל"ן בסך 50 מיליון דולר. את הראשון הוא מחסל על ידי הכנסת מעטפת נפץ לתיבת הדואר שלו כשהוא בבגדי דוור. את השני הוא מחסל על ידי הידמות לחלבן והחדרת רעל לבקבוק החלב של העד. כעת נותר השלישי - גמבולה שמפקד המשטרה (דנה אלקר) מקיף אותו בשוטרים השומרים עליו וכן מוצבים במקומות אסטרטגים ליד בית המשפט.
מול בית המשפט בריברסייד נמצא מלון "רמונה" שם שוכר טרבוקו חדר ומכין את רובה הצלפים שלו. לחדר הסמוך נכנס ויקטור קלוני (ג'ק למון). בין החדרים מפרידה דלת אבל ניתן לשמוע כל דבר. ויקטור נמצא במשבר נפשי אשתו סיליה (פאולה פרנטיס) עזבה אותו והתחברה לסקסולוג ד"ר צוקרברוט (קלאוס קינסקי).
הוא מנסה להתאבד על ידי קשירה של חבל הוילון לצווארו ולצינור המים של האמבטיה אבל הצינור נשבר ומתרחש שיטפון. טרבוקו שרוצה להימנע מכל הפרעה, מגיע לחדרו של קלוני ולבסוף דוחף ממחטה לפיו וקושר אותו לכסא.
ויקטור מצליח להשתחרר, יוצא מהחלון ורוצה להתאבד. טרבוקו מכניס אותו ולבקשתו מסיע אותו לקליניקה של הסקסולוג. כשטרבוקו רוצה לחזור כל הרחובות חסומים, ולכן הוא לובש צווארון של כומר, ממלמל למפקד המשטרה כמה מילים בלטינית ומורשה לעבור.
בינתיים מעורר ויקטור שערורייה לאשתו בקליניקה, ומאיים שיתאבד ויתבע קודם את הרופא. סיליה משכנעת את הרופא להגיע למקום ולהזריק לבעלה זריקת הרגעה כדי למנוע שערורייה.
בגלל טעות בזיהוי, הוא מזריק לטרבוקו. כעת טרבוקו מטושטש. הוא מגלה לוויקטור את מעשיו וויקטור מתנדב להיות היורה במקומו.
ויקטור יורה בגמבולה ופוצע אותו קשות. השוטרים מסתערים על בית המלון, אך טרבוקו וויקטור מצליחים להימלט לחניון דרך פיר הכביסה. ויקטור נוהג וטרבוקו לובש שוב את צווארון הכומר. מפקד המשטרה מבקש ממנו לתת ווידוי אחרון לגמבינו. הוא מורה לוויקטור להימלט, ניגש לגמבינו, ממלמל כמה מילים בלטינית ומסיים ב"אסטה לה ויסטה"...
עם קבלת הכסף, פורש טרבוקו לפנסיה באי טרופי, מוקף בילידים המשרתים אותו. יום אחד מגיע ויקטור לאי בסירה קטנה ובמצב תשוש. הוא אומר לטרבוקו שהוא נמלט מהחוק ומתכוון להישאר באי זמן בלתי מוגבל. טרבוקו שואל את העוזר שלו האם עדיין הם מקריבים קרבנות אדם?
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| וולטר מתאו | טרבוקו | רוצח מקצועי |
| ג'ק למון | ויקטור קלוני | בעל נבגד |
| קלאוס קינסקי | ד"ר הוגו צוקרברוט | סקסולוג |
| פאולה פרנטיס | סיליה קלוני | אשתו של ויקטור |
| דנה אלקר | קפטן הבריס | מפקד המשטרה |
| פיל פורמיקולה | גמבולה | עד תביעה |
חיים סטיינבך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1944 (בן 80 בערך) רחובות, פלשתינה (א"י) 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ייל  מכון פראט 
 www.haimsteinbach.net
 
חיים סטיינבך (אנגלית: Haim Steinbach; נולד ב-1944) הוא אמן, צייר ופסל אמריקאי ממוצא ישראלי.
חייו

סטיינבך נולד ברחובות למשפחה של ניצולי שואה וגדל בתל אביב. בשנת 1957 הוא היגר עם משפחתו לארצות הברית ומאז מתגורר בניו יורק. הוא החל לצייר כבר בגיל 15. הוא למד ציור במכון פראט בברוקלין (1968-1962), באוניברסיטה אקס-מרסיי (1966-1965) ובשנת 1971, כשהיה בן 27 החל ללמוד לתואר שני באמנות באוניברסיטת ייל.
השפעה חברתית של מגפת הקורונה

למגפת הקורונה השלכות מרחיקות לכת מעבר להתפשטות המחלה עצמה ולמאמצים לבודד אותה, כולל השלכות פוליטיות, תרבותיות וחברתיות.
השפעות פוליטיות

מספר בכירי המפלגה הקומוניסטית של סין הודחו בשל הטיפול הכושל במגפה במרכז סין, סימן לחוסר שביעות רצון מתגובת הממסד הפוליטי להתפרצות באזורים אלה. כמה מומחים סבורים כי זה ככל הנראה היה צעד להגן על מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית שי ג'ינפינג מפני כעס העם בגלל מגפת הקורונה. כמה פרשנים טענו כי זעקה על המחלה יכולה להיות מחאה נדירה נגד המפלגה. בנוסף, ההפגנות באזור המינהלי המיוחד של הונג קונג התחזקו עקב חשש מהגירה מסין. טאיוואן גם הביעה חשש מהכללה בכל איסור נסיעות הנוגע לרפובליקה העממית של סין בשל "מדיניות סין-אחת" ומעמדה הפוליטי השנוי במחלוקת. רחוק יותר, ממשלת אוסטרליה לא הצליחה לקיים התחייבויות לשמירה על עודף תקציבי עקב השפעת הקורונה על הכלכלה. מספר מדינות השתמשו בהתפרצות כדי להציג תמיכה בסין, כמו ראש ממשלת קמבודיה הון סן שערך ביקור מיוחד בסין במטרה להפגין את תמיכתה של קמבודיה בסין במאבק בהתפרצות המגפה.
נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ ספג ביקורת על תגובתו למגפה. הוא הואשם בטענות למסירת מידע מוטעה או כוזב, באי מסירת מידע הולם ובהפחתת משמעות המגפה. טראמפ אף ספג ביקורת על כך שסגר את יחידת הבריאות העולמית במועצה לביטחון לאומי של ארצות הברית, שהוקמה כדי להכין את הממשלה למגפות אפשריות. מחקרים מצביעים על כך שהמגפה הייתה גורם תורם לכישלונו בבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2020.
ממשלת הרפובליקה האסלאמית של איראן נפגעה מאוד מהנגיף, כאשר לפחות שני תריסר מחברי (כ-10%) בית המחוקקים האיראני נדבקו, כמו כן לפחות 15 בכירים בממשל, כולל סגן הנשיא. יועציהם של עלי ח'אמנאי ומוחמד ג'וואד זריף מתו מהמחלה. התפשטות הנגיף עוררה שאלות בנוגע להישרדותו העתידית של המשטר.
השפעות פוליטיות > ריבונות

מ. ניקולאס פירזלי, מנהל מועצת הפנסיה העולמית (WPC) וחבר מועצת המייעצים במתקן התשתיות הגלובליות בבנק העולמי (GIF), התייחס למגפה בתור "המשבר הפיננסי הגדול", שיעלה "על פני השטח תפקודים פיננסיים וגאו-פוליטיים... כלכלות לאומיות רבות יסבלו כתוצאה מכך וריבונותן הפוליטית עצמה עלולה להישחק קשות".
השפעות פוליטיות > זכויות אזרח ודמוקרטיה

איראן, ירדן, מרוקו, עומאן ותימן אסרו על הדפסה והפצת עיתונים בתקופת פרוץ המגפה.ב-30 במרץ 2020, הונגריה הוכרזה תחת מצב חירום, שבמהלכו שלט אורבן בהונגריה מתוקף צווים אשר יכול היה אורבן לנפק ללא צורך באישור או דיון. החוק איפשר לאורבן להאריך את מצב החירום לפי שיקול דעתו. ב-16 ביוני 2020, בוטל מצב החירום אך אושר חוק חדש שמאפשר להשיב אותו בקלות.
השפעות פוליטיות > שלום עולמי

נראה כי המגפה החמירה את דינמיקת העימותים; המגפה הובילה גם להחלטת מועצת הביטחון של האו"ם בדרישה להפסקת אש עולמית. ב-23 במרץ 2020 פרסם מזכ"ל האו"ם אנטוניו גוטרש ערער על הפסקת אש עולמית כחלק מתגובת האו"ם למגפה. ב-24 ביוני 2020 חתמו 170 מדינות ומשקיפות של האו"ם על הצהרה לא מחייבת לתמיכה בערעור והגיעה ל-172 מדינות ב-25 ביוני 2020.
ב-1 ביולי 2020 קיבלה מועצת הביטחון של האו"ם את ההחלטה S/RES/2532 (2020), בדרישה ל"הפסקת פעולות כלליות ומיידיות בכל המצבים שעל סדר יומה", המביעה תמיכה ב"מאמצי המזכ"ל ונציגיו המיוחדים ושליחיו המיוחדים בעניין זה", קוראים ל"כל הצדדים בסכסוכים מזוינים לעסוק באופן מיידי בהפסקה הומניטרית יציבה" של 90 ימים רצופים לפחות, וקוראים לשיתוף פעולה בינלאומי רב יותר לטיפול במגפה.
השפעה חינוכית

המגפה השפיעה על מערכות החינוך ברחבי העולם, מה שהוביל לסגירות נרחבות של בתי ספר ואוניברסיטאות. על פי נתונים שפרסמה אונסק"ו ב-25 במרץ 2021, נסגרו בתי ספר ואוניברסיטאות ב-165 מדינות. כולל סגירות מקומיות, שהשפיע על יותר מ-1.5 מיליארד תלמידים וסטודנטים ברחבי העולם, המהווים 87% מהלומדים הרשומים. אותן אוניברסיטאות להשכלה גבוהה השפיעו גם על הסטודנטים שלהם בכך שהחליטו לא להפסיק את השיעורים אלא להעביר הכל ללמידה מרחוק. מתוך 195 סטודנטים שראיינו לצורך הסקר באוניברסיטה גדולה, ממצאיהם הראו כי קיים חשש מוגבר לבריאותם הנפשית של סטודנטים אלה, כתוצאה מהריחוק החברתי.
קורונה ואי שוויון

אנשים בעלי הכנסה נמוכה נוטים יותר לחלות בקורונה ולמות מכך. הן בניו יורק והן בברצלונה, שכונות בעלות הכנסה נמוכה נפגעו באופן לא פרופורציונלי ממקרי COVID-19. ההשערות מדוע זה המקרה טוענות כי משפחות עניים נוטות יותר לגור בדיור צפוף ולעבוד בעבודות בעלות מיומנות נמוכה, כגון סופרמרקטים וטיפול בקשישים, הנחשבים כחיוניים במהלך המשבר. בארצות הברית, מיליוני אנשים בעלי הכנסה נמוכה אין להם גישה לטיפול רפואי בשל היותם מבוטח או ללא ביטוח רפואי. מיליוני אמריקאים איבדו את ביטוח הבריאות לאחר שאיבדו את מקום עבודתם. עובדים רבים בעלי הכנסה נמוכה בעבודות שירות הפכו למובטלים.
בישראל, דווח על עלייה באחוזי האבטלה בעקבות שלושת הסגרים ובספטמבר 2021, דווח כי היו 80,000 מובטלים מעל גיל 45.
השפעה דתית

המגפה השפיעה על הדת בדרכים שונות, כולל ביטול שירותי תפילה של דתות שונות, סגירת בתי ספר לימי ראשון, כמו גם ביטול עלייה לרגל סביב חגיגות ופסטיבלים. כנסיות רבות, בתי כנסת, מסגדים ומקדשי תפילה הציעו שירותים באמצעות שידור חי במהלך המגפה. אגפי סיוע של ארגונים דתיים שלחו ציוד רפואי וסיוע אחר לאזורים שנפגעו. בני דתות רבות התכנסו כדי להתפלל לסיום המגפה, לאלה שנפגעו ממנה; בארצות הברית, טראמפ קרא ל-15 במרץ 2020 כיום התפילה הלאומי.
קורונה ושירותי הבריאות

אחת ההשפעות החברתיות של הקורונה היא ההשפעה על הבריאות. שני שינויים מרכזיים בתחום הבריאות כוללים את חוויית הטיפול בחולים ומתן טיפול. עם תחילת המגפה, עובדי שירותי הבריאות נאבקו לעמוד בעליה בדרישות, ביכולת הפחתה, בלחץ ועומס בעבודה ובהיעדר ציוד מגן.
המגפה שינתה את התפיסה של טיפול בחולים. מחקרים אודות טיפול בחולים במהלך הקורונה העלו כי אחיות, למשל, הרגישו בטוחות יותר בכישוריהן ובתפקידן בצוות הבריאות. אחיות ראו במקצוע שלהן כחיוני והרגישו גאווה מוגברת בשירותיהן, כמו גם מטופלים ועובדי בריאות אחרים קיבלו נקודת מבט טובה יותר על מקצוע הסיעוד. הקשר הצמוד וטיפול האחיות שניתנו במהלך המגפה אפשרו להן להעריך את מקצוע הסיעוד. יתר על כן, מחקר מצביע על כך שאחיות השיגו צמיחה מקצועית וגילו צורך גדול יותר לספק שירותי ייעוץ לחולי קורונה בכדי לסייע בהתמודדות עם מחלתם. מחקר נוסף הציע התקדמות שונה לאחיות במהלך COVID-19. בתחילה, אחיות חוו רגשות שליליים הקשורים לטיפול בחולים כגון עייפות מוגברת ורגשות מלחיצים. אחיות רבות מצאו סגנונות להתמודדות עצמית כמו עבודת צוות ואלטרואיזם כדי להילחם בעייפותן. עם התקדמות המגפה, אחים ואחיות פיתחו תחושת הכרת תודה והשתקפות עצמית בניגוד לרגשות השליליים בשלבים הראשונים של המגפה.
שירותי הבריאות הם היבט נוסף של הבריאות שהשתנה במהלך המגפה. רוב נותני שירותי הבריאות עברו לספק ביקורים וירטואליים או בטלפון במקום ביקורים מסורתיים במרפאה. מחקר אחד מצא כי פסיכיאטרים מתמודדים עם כמה חסמים באמצעות רפואה בטלפון כגון חוסר רמזים לא מילוליים, גישה לנושאים באינטרנט והפרעה סביבתית. עם זאת, המעבר הכולל לרפואה בטלפון היה חיובי ומוצלח, אף על פי שחולים רבים עדיין מעדיפים אינטראקציה אישית.
עבור נותני שירותי הבריאות, קיימת תחושת אחריות משותפת, אתגרים נוספים מהעבודה עם חולי COVID-19 ומציאת דרכים להתמודדות. כפי שמחקר מצא, המגפה הציבה את שירותי הבריאות בסביבה חדשה ובעלת אתגרים בלתי צפויים. נותני השירותים חוו פחדים מחוסר אונים, יחד עם החובה לתת תשובות למטופליהם. פחדים נפוצים אחרים כללו הידבקות והפצת המחלה לאחרים. כדי להפיג את החששות הללו, המחקר הציע להעניק הכשרה מקיפה וקבועה לאנשי מקצוע בתחום הבריאות.
השפעה פסיכולוגית

ב-18 במרץ 2020 פרסם ארגון הבריאות העולמי דו"ח הקשור לבריאות הנפש והנושאים הפסיכו-סוציאליים על ידי התייחסות להנחיות וכמה שיקולים חברתיים במהלך התפרצות הקורונה.
בשל ספקות אם חיות מחמד או בעלי חיים אחרים עשויים להעביר את נגיף הקורונה לבני אדם, אנשים רבים לא נרתעו להשאיר את חיות המחמד שלהם מחשש להדבקה, למשל בעולם הערבי, סלבריטאים קראו לאנשים לשמור ולהגן על חיות המחמד שלהם. בעו, אנשים בבריטניה נטו לרכוש חיות מחמד נוספות במהלך הסגרים. עם זאת, הייתה גם עלייה בנטישת בעלי החיים, לאחר הסרת המגבלות.
השפעה פסיכולוגית > התאבדויות

בעקבות מגפת הקורונה עלתה דאגה לעלייה אפשרית בהיקף ההתאבדויות, שהוחמרה מבידוד חברתי עקב הנחיות הסגר וריחוק חברתי, פחד ואבטלה וגורמים כלכליים.
השפעה פסיכולוגית > תפיסת הסיכון

כאוס וההשפעות השליליות של מגפת הקורונה עשויים לגרום לעתיד קטסטרופלי להיראות פחות מרוחק ופעולה למניעתו נחוצה יותר. עם זאת, עשויה להיות לכך גם השפעה הפוכה מכך שהמוח יתמקד באיום המיידי יותר של המגפה ולא במשבר האקלים או במניעת אסונות אחרים.
השפעה פסיכולוגית > קורונה-פוביה

חוקרים זיהו את הקורונה-פוביה כתוצר לוואי של המגפה, כאשר לאנשים יש חשש מוגזם להידבק בנגיף הגורם ל"פגיעה ניכרת בתפקוד חיי היומיום".
השפעה פסיכולוגית > סוציאליזציה

חרדת ההמונים והחשש מחזרה להתנהגות כמו לפני המגפה עלו עקב השפעות הנגיף והסגרים שלאחר מכן ברחבי העולם. בנוסף, טלטלות חברתיות וגורמי לחץ אחרים הביאו להססנות לחלוק את אותו המרחב הפיזי עם זרים. בפברואר 2021, בסאטרדיי נייט לייב צחקו על עולם הדייטינג וההיכרויות לאחר COVID, לאחר שנה של בידוד שדמיינו את "ההתנהגויות המוזרות שגילינו".
מפגשים אישיים

ההשפעה על מפגשים אישיים הייתה חזקה ורשויות מקומיות נאלצו לעיתים קרובות להורות על בידוד בית כדי למנוע התכנסויות בכל גודל, לא רק באירועים הגדולים יותר שהוגבלו בתחילה. מפגשים כאלה הוחלפו בוועידה טלפונית, או במקרים מסוימים בניסיונות לא שגרתיים לשמור על ריחוק חברתי עם פעילויות כגון שירה בציבור מהמרפסת עבור קונצרט, או "מצעד יום הולדת" למסיבת יום הולדת. כל אלה נתפסו כהשפעות משמעותיות לבריאות הנפש במהלך המשבר. הבידוד החברתי בקרב משתמשי האלכוהול אימץ גם מגמה לכיוון תרבות שתייה אנטי חברתית בפינלנד.
אלימות במשפחה

מדינות רבות דיווחו על עלייה באלימות במשפחה ואלימות בין בני זוג אינטימיים המיוחסים לתוצאת הסגרים שאילצו לסגור בבית אחד בני משפחה לזמן רב. חוסר ביטחון כלכלי, מתח וחוסר ודאות הובילו להגברת התוקפנות בבית, כאשר המתעללים שולטים על חיי היומיום של הקורבנות. מזכ"ל האו"ם, אנטוניו גוטרש, קרא להפסקת האלימות במשפחה.
טיפול בקשישים

אנשים מבוגרים מושפעים במיוחד. הם זקוקים לתשומת לב מיוחדת במהלך משבר COVID-19, וקולותיהם, דעותיהם וחששותיהם חשובים בניסוח תגובות.
הנתונים הגלובליים אינם בטוחים במיוחד, עם זאת, הסיכונים המוגברים של COVID-19 לאנשים מבוגרים ניכרים בכל הנתונים הלאומיים. היקף הבדיקות ואופי הדיווחים משתנים בין ממשלות ולכן קיים סיכון למידע מוטעה מתוך הכללה מניסיונותיה ומהדיווחים של כל מדינה.
בעוד שמספר המבוגרים קטן יחסית ומוחלט במדינות מתפתחות, במיוחד באפריקה, הדבר עולה בקנה אחד עם סיכונים מבניים חמורים אחרים. למדינות עם מעט מבוגרים (כגון רבות מהמדינות הפחות מפותחות), יש מעט משאבי בריאות, ניסיון מוגבל בטיפול בחולים מבוגרים (כולל מעט מומחים גריאטריים), פחות טיפול מוסדי באנשים מבוגרים והרבה פחות תמיכה ציבורית או עמותות קיימות, גופי הסברה וטיפול קהילתי באנשים מבוגרים.
אנשים מבוגרים המתגוררים במתקני סיעוד, כגון בתי אבות ומרכזי שיקום, חשופים במיוחד לזיהום ולהשלכות שליליות כתוצאה מהקורונה. אנשים מבוגרים שחיים לבד עשויים להתמודד עם חסמים בקבלת מידע מדויק, מזון, תרופות, ואספקה חיונית אחרת בתנאי הסגר והסברה לקהילה. אנשים מבוגרים, במיוחד במנותק, אנשים עם ירידה קוגניטיבית, ותלויים מאוד בטיפול, זקוקים לרצף של תמיכה מעשית ורגשית באמצעות רשתות לא פורמליות (משפחות), עובדי בריאות, מטפלים ומתנדבים ואלה נפגעו במיוחד בתקופה זו.
בעלי מוגבלויות

אנשים עם מוגבלות נמצאים בסיכון גבוה יותר לחלות ולמות כתוצאה מקורונה. הדבר נכון במיוחד עבור אנשים עם מוגבלות אינטלקטואלית והתפתחותית. נתונים מארצות הברית מצביעים על כך שלאנשים עם מוגבלות שכלית והתפתחותית יש סיכוי גבוה פי ארבעה לחלות וסיכון כפול למות מהמחלה; סביר להניח שזה נובע מהעובדה שאנשים עם מוגבלויות נמצאים במתקני טיפול בהם ידוע כי הנגיף מתפשט ביתר קלות. גם לאנשים עם מוגבלויות יש סיכוי גבוה יותר לחלות במחלות הקשורות לסיכון גבוה יותר לפתח סיבוכים הקשורים לנגיף וייתכן שיתקשו להתרחק חברתית בשל צורכי התמיכה שלהם.
אנשים עם מוגבלויות נוטים יותר לחוות בידוד וצורות אחרות של מצוקה נפשית כתוצאה מהמגפה. נשים וילדים עם מוגבלות נוטים יותר לחוות התעללות במשפחה במהלך המגפה.
סגירת בתי הספר הציבה בפני ילדים בעלי מוגבלויות שלל אתגרים. ילדים רבים עם מוגבלויות נתקלו בשיבושים קריטיים במתן טיפולי פיזיותרפיה וריפוי בעיסוק. רבות מהטכנולוגיות המסייעות לאנשים עם מוגבלויות אינן תואמות את הפלטפורמות שבהן בתי ספר משתמשים עבור למידה מרחוק. מספר רב של ילדים עם מוגבלות חיים גם הם בעוני וייתכן שאין להם גישה לאינטרנט וטכנולוגיה הנדרשת ללמידה מרחוק. ילדים אלה עשויים גם לחוות מגוון בעיות חברתיות ופסיכולוגיים כתוצאה מסגירת בית הספר, לרבות חוסר ביטחון תזונתי, חרדה, כמו גם עיכובים בהתפתחותם.
השפעה שלילית בולטת הייתה על אנשים בעלי לקות שמיעה, בשל חובת עטיית מסכות הם לא יכלו לתקשר עם סביבתם משום שלא יכלו לקרוא שפתיים. עם זאת, עמותות שונות, ייצרו מסכות שקופות, אך יעילותן במניעת הדבקה טרם הוכחה.
ראו גם

למידה מרחוק
מגפת הקורונה
השפעת מגפת הקורונה על הכלכלה
ז'אן גוטמן

ז'אן גוטמן Jean Gottmann ‏ (10 באוקטובר 1915, חרקוב - 28 בפברואר 1994, אוקספורד) גאוגרף אנגלי-צרפתי, שהיה ידוע בעיקר בזכות מחקרו המקיף על האזור העירוני של צפון מזרח ארצות הברית שאותו כינה - מגלופוליס. התרומות העיקריות שלו לגאוגרפיה האנושית היו בתחומי המשנה של הגאוגרפיה העירונית, הפוליטית, הכלכלית, ההיסטורית והרגיונלית. התמחויותיו הרגיונליות נעות בין צרפת לים התיכון לארצות הברית, לישראל וליפן.
ילדות

גוטמן נולד בחרקוב, אוקראינה, האימפריה הרוסית. הוא היה הבן היחיד של הורים יהודים משגשגים, אלי גוטמן וסוניה-פאני אטינגר, שנהרגו בפברואר 1918, בעקבות המהפכה הרוסית ב־1917. הוא אומץ למעשה על ידי דודתו, אמילי גוטמן ודודו מישל ברצ'ין והם נמלטו איתו לפריז ב־1921 דרך קונסטנטינופול.
קריירה

למד גאוגרפיה בסורבון בפריס וכתב כמה דברים על חקלאות השלחין באגן הים התיכון, בשנים 6–1935, כולל על ההשקיה בארץ ישראל. גוטמן החל את עבודתו כעוזר מחקר בגיאגרפיה כלכלית בסורבון (1937-41) בהדרכתו של אלברט דמייגון ( Albert Demangeon, ) אך נאלץ לעזוב את משרתו בזמן פלישת הנאצים לצרפת ולחקיקת חוקת 1940 נגד היהודים, אשר אסרה עליו לעסוק במשרה ציבורית. תחילה ברח לעיר מונפלייה בצרפת, אחר כך היגר לארה״ב ב־7 בדצמבר 1941, ביום שבו ביצעו היפנים התקפה אווירית על בסיס חיל הים פרל הארבור בהוואי.
הוא מצא מקלט בארצות הברית, שם קיבל מלגת ״קרן רוקפלר״ כדי להשתתף במכון ללימודים מתקדמים בפרינסטון, ניו ג'רזי. במהלך המלחמה גוטמן תרם למאמץ האמריקני על ידי ייעוץ ל״מועצת הלוחמה הכלכלית״ בוושינגטון ובגופים אחרים; הוא הצטרף ל"לה פראנס ליברה ", הממשלה בגולה, בהנהגת הגנרל הצבאי הצרפתי והמדינאי שארל דה גול במהלך מלחמת העולם השנייה. באותה תקופה הוא גם הצטרף לקהילת האקדמיים של צרפת, אשר לימדו באוניברסיטה המחקרית הפרטית בניו יורק, "בית הספר החדש למחקר חברתי".
הגאוגרף אייזיאה באומן, שהיה נשיא אוניברסיטת ג'ונס הופקינס, שכר אותו כפרופסור לא-קבוע במכון החדש לגאוגרפיה של אוניברסיטה זו (1943-45). ב -1945 חזר לצרפת לעבוד במשרד הכלכלה הצרפתי, ובילה שנתיים כמנהל מחקר באומות המאוחדות (1946-47).
נקודת המבט הרב-תרבותית שלו אפשרה לו לקבל מענק מאת הפילנתרופ פול מאלון כדי לבצע את המחקר הרגיונלי הראשון שלו על וירג'יניה (1953-55).
ב -1961 הוא הוזמן להצטרף לאקדמיה למדעי החברה באוניברסיטת פריז על ידי פרננד בראודל (Fernand Braudel ) קלוד לוי-שטראוס ( Claude Lévi-Strauss) ואלכסנדר קויירה (Alexandre Koyré)
בשנת 1968 הפך לפרופסור לגאוגרפיה באוקספורד (1968-1983), ונשאר שם גם לאחר פרישתו כפרופסור אמריטוס עד סוף חייו.
מחקרים > מגלופוליס

בעזרת הסיוע הכספי של קרן המחקר "קרן המאה" שבסיסה בניו יורק, גוטמן ניתח את האזור האורבני של החוף הצפוני-מזרחי של ארצות הברית.
בשנת 1961 פרסם ז'אן גוטמן את תוצאות המחקר על החוף המזרחי של ארצות הברית, הכולל את בוסטון, ניו יורק, וושינגטון, בולטימור, פילדלפיה וסדרה שלמה של ערים ואזורים נוספים. עבודה זו, שכותרתה ״מגלופוליס״, נתפסה על ידי האמריקנים כ"מחקר רגיונלי ", האופייני לגאוגרפיה הצרפתית, אשר גוטמן נחשב לתוצר שלה. אף על פי שלא התנגד למסורת הרגיונלית, עבודתו של גוטמן הייתה הרבה מעבר לכך.
המונח "מגלופוליס" הציג מציאות עירונית מתפתחת: מרחב פונקציונלי עצום, שמרכיביו אינם מראים בהכרח המשכיות מרחבית. ניתוח דרך התפתחות המגלופוליס איפשרה לשער כיצד יתארגן בעתיד המרחב האורבני במדינות המפותחות. האופי הנבואי של מגלופוליס הסביר את ההשפעה העצומה שהייתה לו, במישרין ובעקיפין. גוטמן שינה את האופן שבו מדעי החברה בכללותם ראו את הישות העירונית.
המגלופוליס היה מקור אידיאלי לבחינת הנושאים הגאו-פוליטיים העיקריים של הווה. הוא ניתח את בסיס העוצמה האמריקאית. הוא סקר את החידושים הכלכליים, החברתיים, התרבותיים והמרחביים שהצטברו בחוף המזרחי של ארצות הברית שסיפקו תשובה לכך. גוטמן פירש אותם בכך שהציע שורה של ביטויים חדשים: הוא התייחס להופעתו ולחשיבותו של המגזר "הרביעוני", לתפקוד המגלופוליטני כ"חממה של מוטציות טכנולוגיות, ולתפקידו כ"ציר" "בין אמריקה לשאר העולם.
בשנות הששים, גוטמן ראה את המושג מגלופוליס כמערך גאוגרפי יישובי חיובי. אך במהלך השנים נעשה יותר ויותר סקפטי לגביו, כפי שזה עולה ממחקריו בשנות השבעים והשמונים. הוא אמר כי הערים האמריקאיות ככלל ובפרט ערי המזרח צומחות בקצב גדול ומשתנות ומעמידות אתגרים שלא ניתן היה לצפות אותם. ביניהן הביקוש הבלתי צפוי לשירותים חברתיים בעיצומו של צמצום סיכויי התעסוקה והגברת הלחץ האנושי.
סמכויות השלטון המקומי ותיאורית התכנון בכלל אינן מותאמות להתמודד עם המורכבות של המצב החדש. העיר הופכת לפסיפס של יצירות מגוונות אך מתואמות היטב, ומציעה יותר ניגודים מאשר הרמוניה, המוטציה הנוכחית של הערים האמריקאיות משקפת את הדינמיקה של חברה המחפשת מבנים חדשים ואתיקה חדשה.
מחקרים > גאוגרפיה פוליטית

עוד לפני שעסק בנושאים עירוניים, עניין את גוטמן תחום הגאוגרפיה הפוליטית. בסדרת מאמרים, העלה את תורת הגאוגרפיה הפוליטית שעליה גם לימד בפריז. לאחר מלחמת העולם השנייה היחסים בין הגאוגרפיה לפוליטיקה עמדה כשאלת מחקר אצל גאוגרפים חברתיים. זאת התקופה שבה נוצרת באמריקה ״המהפכה הכמותית״ - גישות נאו-פוזיטיבסטיות. גוטמן נשאר מתנגד ל"מהפכות" שהתחרו על ליבת מקצוע הגאוגרפיה - ה"אידיוגרפית" (ייחודית) שמתנגדיה חיפשו השראה מחוץ לדיסצפלינה במודלים כלכליים ומתמטיים. כדי להתגבר על המגבלה האפיסטמולוגית העיקרית של הדיסצפלינה הגאוגרפית- הדיכוטומיה של האדם / הטבע, תוך שמירה על מאפייניה הספציפיים, הציע גוטמן תפיסה חדשה של הגאוגרפיה.
במרכז התפיסה הזאת העמיד מושג מפתח בתחום הגאוגרפיה הפוליטית - חלוקת המרחב הגאוגרפי. תפיסה זו התפרשה כתוצר של התהליכים ההדדיים המורכבים בין הכוחות שאחראיים ליצירת תנועות בינ״ל של אנשים, סחורות ורעיונות ( Circulation ) ובין הכוחות המגינים בפני ההשתלטות תוך שמירה הייחודיות המקומית. אלה באו לידי ביטוי במה שהוא כינה איקונוגרפיה - הגנה תרבותית על הייחודיות.
האזורים הספציפיים שבהם ריכז את מחקריו היו על צרפת, ארצות הברית, יפן, ישראל והים התיכון. הוא היה חוקר פורה, רשימת פרסומיו המלאה כוללת כ 400 פריטים. כתביו כללו נושאים מתחומים רגיונליים, וכן בחקר ערים מרכזיות ופיתוח עירוני הן מנקודת מבט פוליטית והן מרחבית בין ספריו החשובים אפשר להזכיר גם את ״גאוגרפיה של אירופה "ו"מרכז ופריפריה: וריאציה מרחבית בפוליטיקה" ״משמעות הטריטוריאליות״, ובשנות התשעים כתב את ״מעבר למגלופוליס״.
מחקרים > קשר עם ישראל

כיהודי ציוני אהב מאוד את ישראל והרבה לבקר בארץ. מראשית דרכו הוא כתב ספרים על ישראל והיה בקשר עם גאוגרפים ישראליים ופתח לחלקם קשרים חשובים באקדמיה בעולם. כמו כן, היה קשור לאוניברסיטה העברית בירושלים, אוניברסיטת חיפה ולאוניברסיטת תל אביב.
רשימת ספריו

L'homme, la route et l'eau en Asie sud-occidentale (1938
De la méthode d'analyse en géographie humaine, Annales de Géographie (1947
L'Amerique (1949
A geography of Europe (1950, 1969
La politique des Etats et leur géographie (1952
Virginia at mid-Century (1955
Les marchés des matières premières (1957
Etudes sur l'Etat d'Israel (1958
Megalopolis: The Urbanized Northeastern Seaboard of the United States (1961
Essais sur l'amenagement de l'espace habité (1966
The significance of territory (1973
Centre and Periphery (1980
La città invincibile (1983
Since Megalopolis (1990
Beyond Megalopolis (1994
הערות שוליים

↑  ישעיה באומן, היה שייך למנוניטים, והיגר מקנדה לארה״ב. הוא נודע כאנטישמי, שטען כי יש יותר מדי יהודים באוניברסיטאות, והציע להטיל מכסות. בגלל סיטואציה מקומית - הניסיון שלו להקים בית ספר לגאגרפיה בג'ונס הופקינס, והקשיים לגייס סגל בכיר, מחל על כבודו ושכר את ז'אן גוטמן. ראה

Smith, N., (2003). American Empire: Roosevelt's Geographer and the Prelude to Globalization. University of California Press. pp. 246–247
↑  Malaurie J., (1994), 'La mort de Jean Gottmann. Honneur à l’homme seul', juin, Le Monde diplomatique
https://www.monde-diplomatique.fr/1994/06/MALAURIE/7199
↑  Sanguin, A., & Prevelakis, G., (1996), 'Jean Gottmann. Un pionnier de la géographie politique', Annales de Géographie, Volume 105, Numéro 587, p. 73-78,
↑  Lyons, R., D. 1994, Jean Gottman, 78, a Geographer Who Saw a Northeast Megalopolis, New york Times, 2/3/1994
↑  Johnson, R., 1996, Jean Gottmann: French regional and political geographer extraordinaire, Progress in Human Geography 20(2):183-193
↑  Muscarà L. 2005, "Territory as a Psychosomatic Device: Gottmann’s Kinetic Political Geography", Geopolitics, 10, pp. 24–49,
↑  Prevelakis, G., 2003, The relevance of Jean Gottmann in today's world, Ekistics, Vol. 70, No. 422/423,pp. 234-304
↑  Cattaruzza, A., (2013), 'Jean Gottmann (1915-1994), pourfendeur ou rénovateur de la géopolitique ?', in Hervé Coutau-Bégarie & Motte Martin, Approches de la géopolitique, éditions Economica, 2013, pp. 579-600
↑  סופר, א. 2018, הזכות והניסיון להשפיע בתקופה סוערת, קתדרת חייקין, אוניברסיטת חיפה, עמ 40
כריכת הספר ״מגלופוליס״ של ז'אן גוטמן, שהקנה לו שם עולמי בגאוגרפיה
האזורים האורבניים בארה״ב שבתהליכי יצירת מגלופוליס
רצף אזורים אורבניים באירופה, בעלי סממנים של תופעת מגלופוליס.