stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כוכב הקופים (סרט, 1968)
עלילה

ארבעת האסטרונאוטים טיילור (צ'רלטון הסטון), לנדון (רוברט גאנר), סטיוארט (דיאן סטנלי) ודודג' (ג'ף ברטון) שרויים בתרדמת חורף עמוקה כשספינת החלל שלהם מתרסקת באגם בכוכב לכת זר, בשנת 3978, לאחר מסע בחלל במהירות הקרובה למהירות האור, ושארך כ-2006 שנים. כוכב הלכת נטול ירח וענניו זוהרים בלילה. ללא שום אמצעי תקשורת, השלושה ששרדו את ההתרסקות חוקרים את סביבתם החדשה ומגלים סימני חיים. לאחר חיפוש ארוך, פוגשים האסטרונאוטים בבני אדם חסרי אינטליגנציה, חסרי יכולת דיבור או תקשור עם בני אדם אחרים, אשר נשלטים על ידי קופים אינטליגנטים בעלי יכולות ותכונות אנושיות. לאחר מכן, טיילור (צ'רלטון הסטון) מאבד את שני עמיתיו למסע ונכלא במושבת הקופים, יחד עם בני אדם אחרים. במהלך ישיבתו במכלאה נמצא טיילור כשונה מבני האדם האחרים, בשל יכולתו לתקשר ולחקות את מעשיהם של הקופים המקומיים. בעיני הקופים דבר זה נתפס כלא הגיוני, בשל תפיסתם את בני האדם כיצורים חסרי תבונה. לאחר ניסיון בריחה כושל מהמכלאה, נערך דיון משפטי במטרה להחליט על עתידו של טיילור ובו נחקר טיילור אודות יכולותיו האנושיות. הוא מוחזר למכלאה ובורח בעזרתם של קופה ואחיינה המאמינים לטענותיו ומצדדים בו, למקום שנקרא "האזור האסור".
על חוף הים באזור האסור מוצא טיילור את פלג גופו העליון של פסל החירות, ומבין כי הכוכב עליו התרסקה חלליתו הוא כדור הארץ ושחברת בני האדם שהכיר השמידה את עצמה, כנראה באמצעות מלחמה גרעינית.
הפקה

בשנות ה-60 המאוחרות, רוב האולפנים היו סבורים כי הפקתו של הסרט איננה בת ביצוע מפני שהוא עתידני וכתוצאה מכך תסריט הסרט המקורי שוכתב רבות. גרסתו של רוד סרלינג, יוצר הסדרה "אזור הדמדומים" הייתה הקרובה ביותר לביצוע אך היא נדחתה בשל מספר סיבות. הסיבה העיקרית לכך הייתה העלות, עקב תיאור חברת הקופים כחלק מטכנולוגיה מתקדמת. תסריט זה דרש הפקת סטים, תפאורות ואפקטים מיוחדים שהיו יקרים באותה תקופה. תסריטו של סרלינג שוכתב וחברת הקופים נעשתה לפרימיטיבית במטרה לחסוך עלויות.
עם זאת, התפנית המסוגננת בסיום הסרט שכתב נשארה על כנה, והפכה לאחת מסצנות הסיום המפורסמות ביותר של כל הזמנים. מיקומם המדויק של המדינה המפורקת ופסל החירות (כפי שמסופר בסרט הדוקומנטרי "מאחורי כוכב הקופים" משנת 1998), שונו על פני תרשימים שונים למגוון. גרסה אחת מני רבות תיארה את הפסל קבור עד אפו בלב הג'ונגל, בעוד אחרת תיארה את הפסל מפורק לרסיסים.
כדי לשכנע את חברת פוקס המאה ה-20 שהפקת הסרט בת ביצוע, יצרו המפיקים סצנת מבחן קצרה באמצעות גרסאות מוקדמות של בובות קופים. צ'רלטון הסטון הופיע בתור גרסה מוקדמת של טיילור (בשם תומאס, כפי שהופיע בטיוטות תסריטו של סרלינג), אדוארד ג'י רובינסון בתור זייאוס, והשחקנים האלמונים דאז, ג'יימס ברולין ולינדה האריסון בתור קורנליוס וזירה. האריסון, שהייתה חברתו של מנהל האולפן באותה עת, שיחקה את נובה בסרט המקורי ובהמשך הראשון שלו, והגיחה לתפקיד אורח בחידוש לסרט (בבימויו של טים ברטון), כפי שעשה גם הסטון, למעלה מ-30 שנה לאחר מכן.
סרטי המשך

ל"כוכב הקופים" יצאו ארבעה סרטי המשך:
מתחת לכוכב הקופים (1970)
הבריחה מכוכב הקופים (1971)
כיבוש כוכב הקופים (1972)
הקרב למען כוכב הקופים (1973)
בשנת 2001 יצא חידוש לסרט בעל אותו השם בבימויו של טים ברטון.
בשנת 2011 יצא סרט נוסף, פריקוול בשם "כוכב הקופים: המרד", בבימויו של רופרט ויאט. וב-2014 יצא הסרט כוכב הקופים: השחר, המתרחש כעשר שנים אחריו. בשנת 2017 יצא סרט ההמשך "כוכב הקופים: המלחמה" ובשנת 2024 הסרט "כוכב הקופים: ממלכה חדשה".
קבלה וביקורת > תגובות המבקרים

"כוכב הקופים" התקבל באהדה על ידי המבקרים, והוא נחשב בעיני רבים לאחד הסרטים הטובים של 1968. הסרט מחזיק ב-89% של רייטינג ה"Certified Fresh" באתר ביקורות הסרטים "Rotten Tomatoes", המבוססים על 44 ביקורות. בשנת 2008 הסרט נבחר על ידי מגזין אמפייר הבריטי כאחד מ-500 הסרטים הגדולים ביותר של כל הזמנים.
קבלה וביקורת > פרסי אוסקר

| --- | --- |
פרס: זוכה
פרס אוסקר של כבוד עבור הישגי איפור מצטיינים: ג'ון צ'יימברס
מועמדויות
עיצוב התלבושות הטוב ביותר: מורטון האייק
התכליל הטוב ביותר: ג'רי גולדסמית'
הסרט זכה בפרס אוסקר לכבוד עבור הישגי האיפור המצטיינים של ג'ון צ'יימברס. בנוסף, היה הסרט מועמד לפרס לעיצוב התלבושות הטוב ביותר (מורטון האייק) ופרס התכליל הטוב ביותר.
הערות שוליים

↑  "30 Years Later: Rod Serling's Settling the Debate over Who Wrote What, and When". www.rodserling.com. אורכב מ-המקור ב-2017-12-13. נבדק ב-2007-08-04.
↑  "Those Damned Dirty Apes!". www.mediacircus.net. נבדק ב-2007-08-04.
↑  "Behind the Planet of the Apes" (1998) (TV)
↑  "Planet of the Apes (2001)". IMDb.com. נבדק ב-6 ביוני 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Greatest Films of 1968". AMC Filmsite.org. נבדק ב-21 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Best Movies of 1968 by Rank". Films101.com. נבדק ב-21 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Most Popular Feature Films Released in 1968". IMDb.com. נבדק ב-22 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Planet of the Apes Movie Reviews, Pictures". Rotten Tomatoes. נבדק ב-21 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Empire's The 500 Greatest Movies of All Time". Empire Magazine. נבדק ב-21 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7075599  BnF: cb16940118q (data)  GND: 1050862112  LCCN: n85138792  SUDOC: 130579203  VIAF: 7521148523916120970000   WorldCat (עם VIAF): 7521148523916120970000
הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו

| --- | --- |

כרזת ה-DVD של הסרט בעברית
 מבוסס על:  "הרפתקאותיו של פינוקיו" מאת קרלו קולודי
 בימוי:  מייקל אנדרסון
 הופק בידי:  הרלד רייכנברגר, נוט בוסר, ג'פרי מ. סנלר, ראג'ו פאטל
 שחקנים ראשיים:  מרטין לנדאו גבריאל תומסון ג'מה גרגורי אודו קייר ביבי ניווירת' סיימון שאטזברגר בן רידג'וואי
 מדבבים בעברית:  דניאל מגון עמי מנדלמן אורי הר לב הגר חלף יובל סגל שלמה סדן טליה ברקאי חנן רוזן אורן כהן עדי וייס שרון בורגאוקר נורית בנאי קורן
 צילום:  אניו גוארניארי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית  בריטניה בריטניה   גרמניה גרמניה
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה
 שיטת הפצה:  ישירות לווידיאו 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 19 בנובמבר 1999  ישראל 2003
 משך הקרנה:  כ-96 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, בניהן עברית)
 סוגה:  סרט לכל המשפחה, סרט הרפתקאות, סרט פנטזיה, סרט מבוסס יצירה ספרותית
 סרט קודם:  הרפתקאות פינוקיו (סרט, 1996)
 דף הסרט ב־IMDb
 
הרפתקאותיו החדשות של פינוקיו (באנגלית: The New Adventures of Pinocchio) הוא סרט אמריקאי-בריטי-גרמני לכל המשפחה מסוגת הרפתקאות ופנטזיה. הסרט מבוסס על הרומן "הרפתקאותיו של פינוקיו" שכתב קרלו קולודי. זהו סרט המשך לסרט הרפתקאות פינוקיו משנת 1996.
תקציר העלילה

הסרט ממשיך את עלילת הרומן "הרפתקאותיו של פינוקיו" שכתב קרלו קולודי. פינוקיו וחברו למפוויק הלכו לקרנבל הנודד במקום לבית הספר ופגשו שם את הגמד, וולפה השועל ופלינט החתולה ואת מאדאם פלאמביו והיא נותנת להם שיקוי מיוחד, כאשר חזר הביתה, פינוקיו נתן לג'פטו לשתות מהשיקוי. למחרת בבוקר, ג'פטו הפך לבובת עץ ופינוקיו הבין שמאדאם פלאמביו שיקרה לו וכאשר הגיעה היא מוזכרת כאלמנתו של לורנציני (בונה הבובות שהפך ללווייתן בסרט הקודם), מאדאם פלאמביו כעסה על פינוקיו שלא שתה מהשיקוי והופתעה לראות את ג'פטו כבובה ולקחה את שניהם לקרנבל. בקרנבל פינוקיו הבין שלמפוויק הפך לחמור ים ומאוחר יותר ראה פינוקיו את הפיה הכחולה אשר הבהירה לו ששיקוי לא פותר בעיות, וג'פטו התרגל לעסקי השעשועים ונהנה מאוד להיות בובה. מאדאם פלאמביו סיכמה עם פינוקיו שברגע שישתה מהשיקוי ג'פטו יחזור להיות כמו קודם, אולם ג'פטו נשאר בובה ופינוקיו הבין שהיא שוב שיקרה לו. בהצגת הבכורה מול הנסיך, פינוקיו וג'פטו ברחו והשאירו את מאדאם פלאמביו עם עוגות בדמויות בובות. לאחר שברחו, הגמד, חברו של פינוקיו מהקרנבל, חשף את עצמו בתור פפה הצרצר, חברו הוותיק של פינוקיו ומצפונו, ומאדאם פלאמביו נחשפה כלורנציני. לאחר שגילו אגם משנה צורה, למפוויק חמור הים קפץ לאגם וחזר לצורתו האמיתית כילד, כשלורנציני ראה זאת הוא קפץ לאגם והשתנה למפלצת, פינוקיו וג'פטו הבובות קפצו לאגם וחזרו להיות אנשים. פלינט וולפה קפצו גם כן אך הם נשארו חתולה ושועל. למחרת פינוקיו פגש חברה חדשה בשם אוליביה (אשר דומה מאוד לפיה הכחולה) ויחד עם למפוויק הם הלכו אל מופע הבובות של ג'פטו וכל הקהל, וגם הנסיך, מחאו לו כפיים.
הדמויות, השחקנים והמדבבים

במאית הדיבוב של הסרט בעברית הייתה נורית בנאי קורן ואת הדיבוב הפיק עוזי פוקס.
| שם הדמות | שם השחקנים / המדבבים במקור | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| סבא ג'פטו | מרטין לנדאו | עמי מנדלמן |
| פינוקיו | גבריאל תומסון | דניאל מגון |
| פפה הצרצר | ווריק דייוויס | יובל סגל |
| הפיה הכחולה | ג'מה גרגורי | הגר חלף |
| מאדאם פלאמביו / לורנציני | אודו קייר | שלמה סדן |
| פלינט | ביבי ניווירת' | טליה ברקאי |
| וולפה | סיימון שאטזברגר | חנן רוזן |
| לאמפוויק | בן רידג'וואי | אורי הר לב |
קולות רקע:
אורן כהן
עדי וייס
שרון בורגאוקר
נורית בנאי קורן
הפקה והפצה

הסרט הופץ לראשונה בארצות הברית ב-15 בנובמבר 1999. בישראל הסרט הופץ לראשונה בדיבוב לעברית בשנת 2003. רק שני שחקנים חזרו לשחק את דמותם, מרטין לנדאו חזר לשחק את דמותו של ג'פטו, ואודו קייר חזר לשחק את דמותו של לורנזיני. גבריאל תומסון שיחק את פינוקיו במקום ג'ונתן טיילור תומאס. הסרט צולם בעיר לוקסמבורג שבלוקסמבורג.
ראו גם

הרפתקאותיו של פינוקיו
יהודה גרינוולד

ערך זה עוסק ברב הונגרי חסידי, הרב הראשי של סאטמר. אם התכוונתם לרב אמריקאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1849 ברזובה, אוקראינה 
 פטירה:  9 במרץ 1920 (בגיל 71 בערך) סאטו מארה, רומניה 
 השכלה:  ישיבת פרשבורג 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 במרץ 1920 
 השתייכות:  יהדות אורתודוקסית 
 מספר צאצאים:  0 
 
רבי יהודה גרינוולד (בהונגרית: Grünwald Juda ברזוב, 1849 – סאטו מארה, י"ט באדר תר"פ 1920) היה רב הונגרי חסידי, הרב הראשי האורתודוקסי של סאטו מארה במשך 22 שנה.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1849 בברזוב, ליהושע פאלק ולחיה שרה, למשפחה אמידה. למד בברזוב אצל הרב דוד משה פישר (מכונה: ר' דוד סערדאהעלי, על שם עירו מולדתו דונה-סרדהלי), אצל הרב דוד דייטש בבלשגיארמט (יארמאט), ובין השנים תרכ"ג-תרכ"ו אצל הרב דוד שיק בסצ'ן. לאחר מכן למד בישיבת פרשבורג אצל הכתב סופר, שהיה לרבו המובהק. לאחר נישואיו למד תריסר שנים בסיוע חותנו. לאחר שסיים את לימודיו בישיבה נסמך לרבנות.
בשנת תרמ"ב החל לכהן כרב בסובוטיש (אנ'), אחר כך בבוניהאד, בשוראני ולבסוף בתרנ"ח (1898) בסאטו מארה (סאטמר).
נפטר ללא ילדים.
בחירתו לרב ראשי בסאטמר והתפצלות הקהילה

הרב הקודם של סאטו מארה היה הרב זאב (וולף) מנדלבאום, רב אורתודוקסי נוקשה שהתנגד לחידושים, כולל כאלה שהמסורת האורתודוקסית מאפשרת (למשל, אסר שירת מקהלת ילדים וגברים בבית הכנסת). עם זאת, כוח המנהיגות והכריזמה שלו שמרו על אחדות הקהילה, ואפילו מתנגדיו החריפים קיבלו את מנהיגותו והשתתפו בהנהגת הקהילה. אף על פי כן, מתנגדיו קיוו שלאחר פטירתו ימונה רב אורתודוקסי מקל יותר.
לאחר פטירת הרב מנלדבאום הוזמן הרב גרינוולד לכהן כרב על ידי הקהילה שהייתה על סף קרע. ב-22 בפברואר 1898 (תרנ"ח) נבחר לרב הראשי. בחירתו של הרב גרינוולד לרב הראשי הייתה מכה גדולה לחלק מהקהילה, בשל היותו רב חסידי בעל הונגרית גרועה, שהעדיף שימוש ביידיש על פני הונגרית. מינויו חתם את הקרע ביהדות הונגריה בקהילת המקומית.
בחירתו לרב ראשי בסאטמר והתפצלות הקהילה > הסכסוך על השימוש בשפה ההונגרית

באופן מסורתי במחנה האורתודוקסי בהונגריה התקיימו דרשות בהונגרית רק ביום השם של המלך והמלכה וביום השנה לפטירתו של פרנץ דיאק, ובשאר השנה ביידיש. אך עם השנים ננקטו יוזמות להחלפת השימוש ביידיש להונגרית. כזו הייתה הצעתו של הרב וייס מהעיר אסטרגום בשנת 1882 לשאת דרשה בהונגרית אחת לשבועיים.
אף על פי שהרב מנדלבאום התנגד לחידושים אלה, הוא ויתר רבות והנהיג שהספדים בלוויות נישאו בהונגרית על ידי דוברי הונגרית טובה. ויתור זה כובד גם על ידי הרב גרינוולד, אך בכל שאר התחומים הוא הטמיע את שפת היידיש והחסידות בחיי הקהילה (למרות שחסידיו הפכו רובם גם לדוברי הונגרית).
בחירתו לרב ראשי בסאטמר והתפצלות הקהילה > התפצלות הקהילה

כבר כחודש לאחר בחירתו של גרינוולד לרב ראשי, החלו ראשי הקהילה לעזוב. הרמן טייטלבאום, שהיה ידוע כמחזיק ברעיונות הנאולוגים, היה הראשון שפרש ב-24 במרץ, אחריו מאיר קארוי צ'נגרי וגם בנה מרקוביץ'. הקהילה החדשה שהוקמה לא הייתה ניאולוגית, אלא הגדירה את עצמה כקהילת הסטטוס קוו אנטה.
בחירתו של יהודה גרינוולד לרב הראשי יחד עם עזיבת הנאולוגים היוו תפנית בקהילה והיא הפכה לשמרנית וחסידית עוד יותר מבעבר. שינוי זה התקבע בתקופתו של הרב יואל טייטלבוים, כאשר החסידות המחמירה ביותר במארמורש עברה לסאטו מארה.
פעילותו כרב הראשי של סאטו מארה

תקופת כהונתו של הרב יהודה גרינוולד הייתה עידן של התחדשות הקהילה האורתודוקסית בעיר. אחד הצעדים הראשונים שנעשו היה שיפוץ המקווה. בנוסף הוא חיזק את תלמודי התורה ושם דגש מיוחד על חיזוק ישיבת סאטו מארה, שהפכה לראשונה לישיבה בולטת ברמתה. בשני העשורים שלו כרב של סאטו מארה, הוא לימד אלפי תלמידים. הוא גם דאג להקמתם של שלושה בתי כנסת: חברה משניות, מחזיקי תורה ובית כנסת ברחוב סנטוור.
הרב גרינוולד כתב מספר חיבורים, שחלקם שרדו בכתב יד בלבד.
הנצחה

חסידי סאטמר משמרים את זכרו. קברו בבית הקברות היהודי האורתודוקסי בעיר משמש מקום עלייה לרגל עבור החסידים, ששוטחים את תפילותיהם על הקבר.
ספריו

שבט מיהודה, סעאיני, תרפ"ב
שאלות ותשובות - זכרון יהודה, בודאפעשט - ש. א. אוהעלי תרפ"ג-תרפ"ח
צוואת רבינו, סעאיני, ס. ווארהל תר"פ
ספר תהלים - עוללות יהודה, סאטומארע תרפ"ז
חסדי אבות, סעאיני תרפ"ה
שארית יהודה, מונקאטש תרצ"ח
שבט מיהודה החדש, ברוקלין תשס"ה
הגדה של פסח - עוללות יהודה בני ברק תשנ"ה
תלמידיו

הרב יוסף נחמיה קורניצר
הרב זאב וולף הלוי טירנואר
הרב משה בונם קרויס
הרב מרדכי הופמן
ביאור

↑  על פי מחקריו של צ'אבה צ'יראק, עלויות העבודות היו 128,407 כתרים.
לקריאה נוספת

אברהם חנוך פרידמן (חתן אחיו), שבט מיהודה, כרך א, סאיני תרפ"ח, הקדמה – תולדות חיי המחבר
אברהם פוקס, ישיבות הונגריה בגדולתן ובחורבנן, כרך א, ירושלים תשמ"ט, עמ' 350–254
צ'אבה צ'יראק (עורך), זיכרונות יהודיים מסאטו מארה סאטו מארה, 2001
יאנוס קופקה, זיכרונות יהודיים באזור הטיסה העילית, נירג'האזה 2004
פטר אויווארי (עורך), לקסיקון יהודי הונגרי, 1929. יהודה גרינוולד
הרב יהודה גרינוולד, פרופיל ב-Geni
בית הכנסת הגדול האורתודוקסי בסאטו מארה
מרכבא

| --- | --- |
 מדינה:  לבנון לבנון
 מחוז:  א-נבטיה
 נפה:  מרג' עיון
 שליטה:  ישראל ישראל
 גובה:  700 מטרים
 קואורדינטות:  33°14′00″N 35°31′00″E﻿ / ﻿33.233333333333°N 35.516666666667°E﻿ / 33.233333333333; 35.516666666667 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמרכבא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןמרכבא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מַ֫רְכַּבַּא (בערבית: مركبا) הוא כפר בדרום לבנון, במחוז א-נבטיה, בקרבת מרג' עיון. גרים בו כ-3,250 תושבים, אך בחודשי הקיץ מגיעים אליו תושבים ומספר תושביו יכול להגיע ל-10,000.
מרכבא נמצא דרומית לרב א-ת'לאת'ין, מזרחית לבני חיאן וצפון מזרחית לטלוסה. הוא ממוקם 4 קילומטרים מקיבוץ משגב עם, בתוך ישראל.
לאורך השנים הוא היה אתר חיכוך בין כוחות צה"ל לכוחות ערביים שונים, עוד ממלחמת העצמאות של ישראל.
חלק מחמולות הכפר הן: חמוד, עטווי, זראקט, שחימי, שמס א-דין, חיידר, יונס, נור א-דין, מובארכ, שהלה, בייד֗ון, ס֗אלח, עוואד֗ה, פהדא, קריאני, אל-ח'ליל, בורג'י, ח'מיס, מוראד, רע'דא, אל-חוסייני, קשמר, אל-אשקר, ריד֗א, דקיק, נור א-דין ומוסלמאני.
מקור השם

השם מרכבא מגיע מארמית, והוא מצוין בתלמוד.
החוקר אדווארד פאלמר טוען שמקור שמו של הכפר בשמו של אדם פרטי, או מלשון המילה "לרכב" או "לשקר".
היסטוריה

הכפר מתועד מהתקופה העות'מאנית בסקר של שנת 1596. באותו זמן הוא נקרא גם "מרג' קבא", במחוז (נאחיה) תיבנין, בתת-מחוז (סנג'ק) צפת. הכפר מתועד עם 15 בתי אב, ששילמו מס של 25% על רווחיהם מחקלאות ורעיית צאן. רווחי הכפר מתועדים ב-5,110 אקצ'ות עות'מאניות.
בשנת 1875 החוקר הצרפתי ויקטור גרן תיעד שהוא מצא בכפר מרכבא 150 תושבים מוסלמים שיעים. הוא גם ציין כי בכפר יש מסגד, שמחליף כנסייה או בית כנסת עתיק במקום, שבו היו שברי עמודים ואבנים חצובות טוב, וכעשרים בורות חצובים בסלע וסרקופג. אלו מוכיחים, לטענתו, את חשיבות הכפר בזמנים עברו.
בשנת 1881 הקרן לחקר ארץ ישראל תיעדה את הכפר: כפר בנוי אבן, המכיל כ-400 שיעים, ממוקם על ראש גבעה, מוקף תאנים, זיתים ואדמה מעובדת, ובסמוך לו צלע, בורות מים ומעיין.
גם נרשם כי הכפר מכיל שרידים של כנסייה נוצרית מוקדמת. ישנה כתובת יוונית על אבן, וצלב על אבן אחרת. ליד הכפר יש בית יין, בורות מים חצובים ודולמן.
היסטוריה > מלחמת העצמאות

במהלך מלחמת העצמאות מיליציית צבא ההצלה של קאוקג'י התבססה בכפר, ויצאה ממנו לתקוף יישובים יהודים באצבע הגליל.
ב-22 באוקטובר 1948 כוחות צה"ל יצאו לתקוף את המשלט ליד הכפר אך נכשלו.
במבצע חירם הצליח צה"ל לכבוש את דרום הגליל (עד לגבול הבין-לאומי), וגרם לנסיגת צבא ההצלה למדינת לבנון. במהלך המבצע, ב-30 באוקטובר יציאה פלוגה מגדוד 22 של חיל המשמר וכבשה את מרכבא. בשעה 17:00 תושבי הכפר נכנעו ללא התנגדות.
לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק מרכבא נשארה בשטח לבנון.
היסטוריה > מלחמת לבנון השנייה

במהלך מלחמת לבנון השנייה התרחשו קרבות קשים בסביבת הכפר, בקרבות נהרגו 7 לוחמי צה"ל, בתקרית אחת נורה נ"ט לעבר כוח של חיילי גולני, ומהירי נהרגו 3 לוחמים, ובתקרית אחרת נורה טיל נ"ט לעבר טנק, וארבעת החיילים ששהו בו נהרגו.
היסטוריה > מלחמת חרבות ברזל

במהלך מלחמת חרבות ברזל צה"ל ביצע הפצצות בכפר והרג פעילי חזבאללה. ב-14 באוקטובר 2024, במסגרת התמרון הקרקעי של צה"ל בלבנון, התחיל בכפר קרב מרכבא.
לפי ניתוח תצלומי לוויין שנערך בדצמבר 2024, במהלך המלחמה נהרסו לחלוטין כ-37% מהמבנים בכפר (340 מבנים מתוך 926), וכ-1% נהרסו חלקית (8 מבנים).
מזג אוויר

הכפר שוכן בגובה 950 מטר מעל פני הים, על כן מזג האוויר בכפר יבש בקיץ וגשום בחורף.
בחורף מזג האוויר יכול להגיע ל-0 מעלות צלזיוס, ובקיץ לשיא של 35 מעלות צלזיוס.
כלכלה

רוב תושבי הכפר, כמו רוב הכפריים בלבנון, עוסקים בחקלאות: גידול עצי זית, חיטה וטבק.
כסף מגיע לכפר גם מתושבים שעברו לחו"ל או מתושבי הכפר שעובדים בערים הגדולות.
הערות שוליים

↑  אדווארד פאלמר, סקר ארץ ישראל המערבית, 1881, עמ' 30
↑  אוטחוט ועבדול פתח, ניהול ואוכלוסיית מחוז צפת במאה ה-16, 1979, עמ' 6
1 2  ויקטור גרן, חקר ארץ ישראל, 1880, עמ' 383
↑  קיצ'נר וקונדר, סקר ארץ ישראל המערבית, 1881, עמ' 89
↑  קיצ'נר וקונדר, סקר ארץ ישראל המערבית, 1881, עמ' 136
↑  מרכבה, באתר אתרי מלחמת העצמאות
↑  אפרת וייס, קצין ושני לוחמים נהרגו בגזרה המזרחית, באתר ynet, 4 באוגוסט 2006
↑  רב סרן בניה ריין, באתר יזכור
↑  ליאור בן ארי, הנתונים, והקושי בדרישת ההרחקה: הרוב הגדול של הרוגי חיזבאללה - מדרום לבנון, באתר ynet, 26 בדצמבר 2023
↑   ציוץ של Ben Tzion Macales ברשת החברתית אקס (טוויטר), "מרכבא... אחוז ההרס בכפר: כ-38%", 11 בדצמבר 2024
היכלי ירק

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של ויליאם הנרי הדסון
 בימוי:  מל פרר
 הופק בידי:  אדמונד גריינג'ר
 תסריט:  איסובל לנארט
 עריכה:  פריס ובסטר
 שחקנים ראשיים:  אנתוני פרקינס אודרי הפבורן לי ג'יי. קוב
 מוזיקה:  הייטור וילה לובוס  ברוניסלב קאפר
 צילום:  ג'וזף רוטנברג
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 הקרנת בכורה:  19 במרץ 1959
 משך הקרנה:  104 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט רומנטי, סרט המבוסס על יצירה ספרותית, סרט דרמה 
 מקום התרחשות:  ונצואלה 
 תקציב:  $3,288,000
 הכנסות:  $2,390,000
 דף הסרט ב־IMDb
 
היכלי ירק (באנגלית: Green Mansions) הוא סרט הרפתקאות רומנטי אמריקאי משנת 1959 בבימויו של מל פרר, עם אנטוני פרקינס ואודרי הפבורן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "היכלי ירק" של ויליאם הנרי הדסון (אנ') משנת 1904.
צילומי הסרט נערכו ביערות העד, נהרות ומפלים בוונצואלה,  גיאנה הבריטית וקולומביה.
המוזיקה נכתבה על ידי הייטור וילה לובוס ועובדה לסרט על ידי ברוניסלב קאפר שגם הלחין את השיר "היכלי ירק" ששר אנטוני פרקיס לאודרי הפבורן.
הסרט לא הצליח מבחינת מסחרית וקיבל ביקורות שליליות. זה היה שיתוף הפעולה היחיד בין מל פרר כבמאי ואשתו אודרי הפבורן כשחקנית.
תקציר העלילה

אייבל (אנטוני פרקינס) נמלט מקרקאס ליערות של ונזואלה לאחר שמורדים השתלטו על העיר ורצחו את אביו שהיה שר המלחמה. הוא מצליח להתחמק מרודפיו ומגיע לכפר קטן על גדות אגם. מטרתו היא למצוא זהב כדי לאסוף כסף לנקמה נגד רוצחי אביו. הוא מגיע לכפר שם הוא פוגש בעל חנות בשם דון פלאטו (נחמיה פרסוף) שמצייד אותו במתנות לאינדיאנים ובצידה לדרך.
איבל שט בסירה מושטת על ידי אינדיאנים שמביאים אותו למעבה הג'ונגל ומשאירים אותו. הוא נשבה על ידי אינדיאנים ומובא לפני ראש השבט, רוני (ססואה הייאקאווה). את קשיי השפה פותר בנו קואה-קו (הנרי סילבה) שהתחנך במיסיון בקרקאס ויודע אנגלית.
אייבל מתקבל לשבט ומחלק להם מתנות. קואה-קו מראה לו יער בו נמצאת אישה שהרגה את אחיו הבכור ומטיל עליו לחדור לשם ולהרוג אותה. אייבל נכנס ליער ולאחר שיטוט עם חיות טרופיות הוא נפגש בבחורה יפה בשם רימה (אודרי הפבורן) שגרה שם עם אדם מבוגר בשם נופיו (לי ג'יי. קוב) שקוראת לו "סבא". נחש ארסי מכיש אותו ורימה מטפלת ומצילה אותו והוא מתאהב בה.
אייבל חוזר לשבט ומפני שלא ביצע את משימתו הוא נקשר ומחכה לגורלו המר. הוא מגלה כי למעשה קוא-קו רצח את אחיו והטיל את האשמה על רימה ולכן מנסה לחסלה. בלילה הוא מצליח להינתק מהכבלים וחוזר לרימה ולנופיו. כאן מתגלה לו הסיפור כי נופיו היה שייך לחבורת שודדים שהרסה את כפרה והרגה את כל תושביו. נופיו מצא אותה בזרועות אמה הגוססת והביא אותה ליער. היא הייתה בת ארבע ומאז היא איתו ביער ומכירה בו כ"סבא".
האינדיאנים שורפים את הבקתה של נופיו והוא מת משאיפת עשן. רימה נמלטת ועולה על עץ גבוה שאותו מציתים האינדיאנים עד שנשרף כליל והם חוזרים לשבט בידיעה שחיסלו את רימה. אייבל מחפש אותה ובטוח שנספתה אך בסוף היא מתגלה לו ומושיטה לו את ידה.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אנטוני פרקינס | אייבל |  |
| אודרי הפבורן | רימה |  |
| לי ג'יי. קוב | נופלו |  |
| ססואה הייאקאווה | רוני | ראש שבט |
| הנרי סילבה | קואה-קו | בנו של רוני |
| נחמיה פרסוף | דון פלאטו | סוחר |
החפירה (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  רומן של ג'ון פרסטון
 בימוי:  סיימון סטון
 הופק בידי:  גבריאל טנה
 תסריט:  מוירה בופיני
 עריכה:  ג'ון הריס
 שחקנים ראשיים:  קארי מאליגן רייף פיינס
 מוזיקה:  סטפן גרגורי
 צילום:  מייק אלי
 מדינה:  בריטניה בריטניה
 חברת הפקה:  Clerkenwell Films 
 חברה מפיצה:  נטפליקס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 בינואר 2021
 משך הקרנה:  112 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה 
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
החפירה (באנגלית: The Dig) הוא סרט דרמה בריטי משנת 2021 בבימויו של סיימון סטון, עם קארי מאליגן ורייף פיינס בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על רומן בשם זה (אנ') מאת ג'ון פרסטון (אנ') משנת 2007 המתאר את החפירות הארכאולוגיות בסאטון הו בשנת 1939.
הסרט היה מועמד לפרס באפט"א לסרט הבריטי הטוב ביותר, פרס באפט"א לתסריט המעובד הטוב ביותר, פרס בפט"א לעיצוב האמנותי הטוב ביותר, פרס באפט"א לעיצוב התלבושות הטוב ביותר ופרס באפט"א לאיפור ועיצוב השיער הטוב ביותר.
תקציר העלילה

אדית פריטי (קארי מאליגן) היא אלמנה אמידה שגרה עם בנה רוברט (ארצ'י ברנס) בבית אחוזה גדול בסאטון הו ליד וודברידג'(אנ') (Woodbridge) במחוז סאפוק. בשטח האחוזה יש מספר רוגמים והיא שוכרת את שירותיו של בזיל בראון (רייף פיינס) כדי שיחפור שם. לאחר ויכוח על משכורתו הוא מתחיל לחפור. לבראון אין השכלה אקדמית והוא מציג את עצמו כחופר ולא כארכאולוג.
בראון מתחיל לחפור ובאחד הימים קורית התמוטטות בחפירה והוא נקבר אך נמצא מעולף על ידי עובדי האחוזה. הוא מתיידד עם אדית ובנה אבל ממשיך לשמור אמונים לאשתו מיי (מוניקה דולן).
אדית מצרפת לצוות את בן דודה רודר לומקס (ג'וני פלין) כן מצטרף הארכאולוג צ'ארלס פיליפס (קן סטוט) מאוניברסיטת קיימברידג' והארכאולוגית פגי פיגוט (לילי ג'יימס) עם בעלה סטיוארט (בן צ'פלין). פיליפס טוען שהאזור והממצאים שייכים למדינה. במקום הם מוצאים מטבעות מהשושלת המרובינגית ואוצרות רבים סביב תא ששימש מקום קבורה לאחד מהמלכים האנגלו-סקסים.
בין פגי לרורי מתפתח רומן אך רורי מתגייס ל-RAF והיא נפרדת ממנו בצער.
בית המשפט קובע כי הממצאים הארכאולוגים שייכים לאדית פריטי אך היא מוותרת ותורמת אותם למדינה.
לבסוף נכתב כי אדית מתה ב-1942 והממצאים הוסתרו בתחנת רכבת בתקופת מלחמת העולם השנייה והועברו אחר כך לתצוגה במוזיאון הבריטי.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| קארי מאליגן | אדית פריטי |  |
| רלף פיינס | בזיל בראון |  |
| לילי ג'יימס | פגי פיגוט |  |
| ג'וני פלין | רורי לומקס |  |
| בן צ'פלין | סטיוארט פיגוט |  |
| קן סטוט | צ'ארלס פיליפס |  |
| מוניקה דולן | מיי בראון |  |
| ארצ'י ברנס | רוברט פריטי |  |
אין סוף לאהבה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  אהבה עיקשת מאת איאן מקיואן
 בימוי:  רוג'ר מישל 
 הופק בידי:  קווין לואדר
 תסריט:  ג'ו פנהול, איאן מקיואן 
 עריכה:  ניקולס גסטר 
 שחקנים ראשיים:  דניאל קרייג   ריס איוואנס   סמנתה מורטון
 מוזיקה:  ג'רמי סמס 
 צילום:  האריס זמברלוקוס 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, אירלנד 
 חברת הפקה:  פאתה 
 חברה מפיצה:  Pathe Pictures
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 בספטמבר 2004
 משך הקרנה:  100 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט בלשי, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט להט"בי, סרט רומנטי 
 מקום התרחשות:  לונדון 
 הכנסות באתר מוג'ו:   enduringlove
 דף הסרט ב־IMDb
 
אין סוף לאהבה (באנגלית: Enduring Love) הוא סרט קולנוע בריטי משנת 2004 על פי ספרו של איאן מקיואן "אהבה עיקשת". רוג'ר מיצ'ל ביים את הסרט, ג'ו פנהול עיבד וכתב את התסריט. סיפור אהבה, אמונה ומתח על קשר אובססיבי ומסוכן שנוצר בין שני זרים העדים לתאונה קטלנית.
עלילת הסרט

באמצע פיקניק שעורכים קלייר וג'ו, הם שומעים צעקה מכדור פורח העומד להתרסק לידם. הטייס מחלץ עצמו, אך ילד שנמצא בסלסלה חושש לקפוץ. ג'ו יחד עם עוד ארבעה גברים מנסים לחלץ את הילד, אך משב רוח עז סוחף את הכדור-פורח, וכולם פרט לאחד קופצים לאדמה. אחד מהם נשאר תלוי כשהכדור מתרומם עד אשר הוא צונח אל מותו, והילד ממשיך עד לנחיתה רכה. לג'ו וחבריו זו תחילתו של קשר אובססיבי מסוכן.
ג'ד פארי, אחד המחלצים, מאמין שהגורל זימן אותם למקום, הוא מתאהב בג'ו ומאמין בלב שלם שג'ו מחזיר לו אהבה. ג'ד מתחיל לעקוב אחרי ג'ו ולהטריד אותו בביתו ובמקום עבודתו. האהבה האובססיבית של ג'ד מביאה את ג'ו אל סף הטירוף ומשבשת את היחסים בין ג'ו וקלייר.