יחסי בלארוס–רומניה
היסטוריה > הפגנות בבלארוס ב-2020

בשנת 2020 התרחשו הפגנות בבלארוס נגד תוצאות הבחירות לנשיאות ב-9 באוגוסט 2020. יומיים לאחר מכן אמר משרד החוץ הרומני בוגדן אאורסקו כי הוא "מודאג מאוד" ממצב המדינה וכי "הדרך היחידה" היא להפסיק את האלימות ולהתחיל בדיאלוג פוליטי. הוא גם דחק במדינה לכבד זכויות אדם בסיסיות. אלכסנדר לוקשנקו, הנשיא שנבחר לכהונה נוספת בבחירות השנויות במחלוקת ב-2020, הושווה למנהיג הקומוניסטי הרומני ניקולאה צ'אושסקו. האחרון הודח במהפכה נגדו ב-1989, שהסתיימה בלכידתו והוצאתו להורג. היו שאמרו שלוקשנקו יכול לגמור באותו אופן כמוהו.
ב-14 באוגוסט, שלושה ארגוני נוער וסטודנטים גינו את ממשלת בלארוס על מניפולציה של הבחירות ושימוש באלימות. הם דחקו באאורסקו להגן על זכויות החברה האזרחית, "אפילו באמצעות אימוץ סנקציות". שלושת הארגונים היו בין הראשונים ברומניה שהביעו את דעתם בנושא. ב-16 באוגוסט הפגינו עשרות רומנים מול שגרירות בלארוס בבוקרשט. הם נשאו כרזות המביעות את הזדהותם עם המפגינים, מתחו ביקורת על דיכוי ההפגנות והביעו את רצונם שהבחירות יחזרו על עצמם.
בתחילת התקרית, רוב הפוליטיקאים ופקידי הממשל הרומנים לא אמרו דבר, ובדרך כלל חיכו להצהרות מהאיחוד האירופי במקום להגיב בנפרד. יוצאת דופן הייתה המפלגה הפוליטית Save Romania Union (USR), שחברי הפרלמנט שלה הציעו הצהרה משותפת של שני בתי הפרלמנט של רומניה על המצב בבלארוס. יו"ר המפלגה, דן בארנה, תיאר את לוקשנקו כ"דומה לצ'אושסקו, שבסופו של דבר יוסר מהשלטון". יתר על כן, מנהיגי כמה מפלגות פוליטיות של הפרלמנט האירופי, ביוזמתו של הפוליטיקאי הרומני דאצ'יאן צ'ולוש, קראו ב-17 באוגוסט לחזור על הבחירות בבלארוס. רוסיה התבקשה גם "להימנע מכל התערבות".
ב-19 באוגוסט אמר נשיא רומניה קלאוס יוהאניס כי על האיחוד האירופי לנקוט צעדים נגד המצב בבלארוס, כולל סנקציות נגד המעורבים בשימוש באלימות נגד מפגינים ובהונאת בחירות. הוא גם קרא לשחרר את האנשים שנעצרו שלא כדין. באותו יום הכריזה המועצה האירופית של האיחוד האירופי (אשר רומניה חברה בו) כי הבחירות ב-2020 אינן הוגנות או חופשיות ודחתה את תוצאותיה.
ב-24 באוגוסט נשלח מכתב פתוח לאאורסקו ויוהאניס, כמו גם לראש הממשלה לודוביק אורבן, כדי לתמוך בחברה האזרחית ובזכויות אדם בבלארוס. הם השוו את ההפגנות למהפכה הרומנית ב-1989 ולמחאות הרומניות של 2017–2019. גם שיטות העינויים שבוצעו בשנת 1989 ברומניה הושוו לאלו שבוצעו בשנת 2020 בבלארוס. המכתב קרא לממשלת רומניה לנקוט עמדה נחרצת לטובת זכויות העם הבלארוסי, בחירות חופשיות, הפסקת עינויים ואחרים. בסוף המכתב, היא קוראת לנמענים לפתוח ערוצי תקשורת עם סבטלנה טיכאנובסקאיה ומועצת התיאום, להכריז כי לוקשנקו אינו מוכר כנשיא, לקבוע מועד אחרון להעברת השלטון לטיכאנובסקאיה להפסיק את היחסים הדיפלומטיים עם בלארוס במקרה שלוקשנקו לא יפסיק את הדיכוי האלים. המכתב נחתם על ידי יותר מ-200 אישים פוליטיים או תרבותיים מרומניה, כולל שר החוץ לשעבר אנדריי פלשו, הסופרת אנה בלנדיאנה, הבמאים כריסטיאן מונג'יו ואדינה פינטיליה והאסיר הפוליטי לשעבר ראדו פיליפסקו.
ב-26 באוגוסט הודיע אאורסקו בטוויטר שמשרד החוץ הרומני מתכונן להקצות 100,000 אירו לתמיכה בחברה האזרחית בבלארוס ובתקשורת העצמאית.  למחרת, הוא אמר לפני פגישה לא רשמית של האיחוד האירופי כי רומניה "מודאגת מאוד" מהמצב בבלארוס ומההתעללויות נגד המפגינים והאופוזיציה וכי המדינה תומכת ב"רשימה מלאה של סנקציות" נגד גורמים בלארוסים שונים.
ב-2 בספטמבר הסנאט של רומניה אישר פה אחד להכריז בדבר הפרת זכויות האדם הבסיסיות בבלארוס. הפרלמנט הרומני הביע סולידריות עם האוכלוסייה הבלארוסית, קרא להפסיק את האלימות כדי לתת מקום להפגנות שלווה ואמר כי הוא מאמין שתהיה צורך ב"תגובה ברורה יותר" מהקהילה הבינלאומית במקרה שהמצב לא ייפתר. ב-4 בספטמבר אישר אאורסקו שרומניה תמשיך לקרוא להפסקת האלימות, לתחילת דיאלוג פוליטי ולכיבוד זכויות האדם של הבלארוסים. הוא גם חזר על הכוונה לתרום 100,000 אירו לחברה האזרחית בבלארוס ולעיתונות עצמאית ודחה את ההאשמות על התערבות בענייניה הפנימיים של המדינה.
ב-9 בספטמבר, ארגון הסופרים הרומני, יחד עם סניפים נוספים של ארגון הסופרים הבין-לאומי, חתמו על מסמך הקורא לשחרור אסירים פוליטיים מבלארוס. הם גם מתחו ביקורת על מדיניות הדיכוי של לוקשנקו. יתר על כן, באותו יום שהו כמה דיפלומטים מהאיחוד האירופי בביתה של הסופרת הבלארוסית סבטלנה אלכסייביץ', שהיא חברה במועצת התיאום של האופוזיציה הבלארוסית, כדי למנוע את מעצרה. בין הדיפלומטים היו נציגים מרומניה, כמו גם מאוסטריה, צ'כיה, ליטא, פולין, סלובקיה ושוודיה.