היזק ראייה
דיני היזק ראייה בזמננו > היזק ראייה וחוקי התכנון והבנייה

החוק המסדיר במדינת ישראל את התנאים לבניית בתים הוא חוק התכנון והבנייה. החוק מתיר לבנות בהתחשב בשכנים (מרחק זה מזה וכו') ובשטח הציבורי (פגיעה בנוף וכו').
יש תקדימים הלכתיים לכך שפוסקים התעלמו מדיני היזק ראייה ופסקו על פי המנהג המקומי בלבד. לפי עדותו של רבי יום טוב צהלון (המהריט"ץ): "בארצנו, בצפת, מעולם לא שמענו, ולא בא לידינו, תביעת היזק ראייה בריחוק מקום הרבה". מדבריו משתמע שדיני היזק ראייה אינם רלוונטיים לצורך היתר בניית הבתים, ההיתר תלוי במנהגי המדינה בלבד. קביעה זו מתבססת על כמה נימוקים:
לגבי חצרות – אין בזמננו אין שימוש בחצרות לדברים שבצנעה.
לגבי חלונות – ראשית, לפתחים שלנו יש בהמשכם גם פרוזדור, ולכן אין מבט ישיר לתוך הבית. שנית, מטרת החלונות להוסיף אור בבית ולא כדי להסתכל פנימה. שלישית, לחלונות בימינו יש תריסים או וילונות שאדם מסיט כאשר הוא מעוניין לעשות דברים שבצנעה.
בשנים האחרונות נעשה שימוש בפסק המהריט"ץ. נטען, שלא ניתן לבנות עיר מבלי לגרום היזק ראייה, למעשה, בזמננו כל אדם שקונה דירה יודע שייתכן שמבניין סמוך יוכלו להתבונן במעשיו. לכן, הניזוק מוחל מעיקרא על היזק הראייה שעלול להיגרם לו, וממילא משום המנהג מותר לעשות כן. מאידך, אדם שרוצה לשפץ דירה, אינו בכלל הדברים האמורים, ולכן עליו להקפיד במהלך השיפוץ ולאחריו על היזק ראייה (שכן השיפוץ הוא לא הכרח בבניית העיר).
הרב דוב ליאור קבע שניזוק יכול למחול על היזק הממון שלו, גם ביחס לאיסורים הקיימים בהיזק ראייה (איסורי הפגיעה בגוף). עוד הוא מוסיף שהיום לנפגע מהיזק ראייה אין זכות תביעה, לא בגלל מנהג המדינה אלא מכוח "דינא דמלכותא דינא" – חוקי התכנון והבנייה.
דעה חולקת, המתנגדת להיצמדות לחוקי התכנון והבנייה, תוך התעלמות מדיני היזק ראייה, נמצא בפסק דין של בי"ד לדיני ממונות בגוש עציון (בראשותו של הרב גדעון פרל). לגבי תביעה של שכן בבית עם חצר משותפת נגד שכן אחר, הרוצה להרחיב מרפסת גבוהה לתוך שטח החצר וברור שיהיה בכך היזק ראייה לתובע. לפי פסק הדין אין חזקת הסכמה לבנייה אם יש היזק ראייה מובהק. מאידך, אין גם חזקה לשימוש בחצר עצמה כנגד היזק ראייה (ללא קשר לבניית המרפסת). על רקע זה, בית הדין חייב את השכנים לבנות כותל משותף, וקבע שבונה המרפסת מנוע מלהשתמש בה עד שיגביה את הכותל לגובה ארבע אמות מעל המרפסת שבנה. בית הדין קובע כי החיוב ההלכתי חל כלפי כל מי שבונה לעצמו בית בצורה פרטית (בניגוד לרוכש דירה מקבלן גדול), ולגביו אין לראות בחוקי התכנון והבניה מנהג מדינה המחייב את האנשים הפרטיים: "הרי הקונים מן הקבלנים דירות מוכנות בשיכונים, אין להם שום השפעה על התכנון בזיקה להיזק ראייה, בבחינת "כזה ראה וקדש"...מה שאין כן כשבונים אנשים בתים ביוזמתם ובתכנון שלהם".
בניית סוכה בצמוד לחלון חבירו – בעל דירה טען להיזק ראייה ופגיעה בכניסת האור לביתו במשך ימי חג הסוכות, בגלל סוכת שכנו. הרב אליעזר יהודה ולדנברג פסק שמותר לבעל הסוכה להמשיך לבנות בגלל שלא מצינו שיהודי מקפיד על חברו בקיום מצוות סוכה. עם זאת, הרב ולדנברג הורה לבעל הסוכה, שלא להקדים ולבנות את הסוכה יותר משלושה ימים לפני החג, ולהזדרז לפרקה מיד בצאת החג, כדי למעט בפגיעה אפשרית (אף שאינה אסורה) - בבעל הדירה.
היזק שמיעה – השופט משה דרורי החיל את סוגיית היזק ראייה על האזנות הסתר. הוא מבסס את קיום האיסור ההלכתי להאזין לשיחותיו של האחר על יסודות האיסור של היזק ראייה (עין הרע, לשון הרע וצניעות). לדבריו, בעיות לשון הרע וצניעות קיימות גם בהאזנת סתר. לפי מסקנת פסק הדין, האזנת סתר אסורה גם מכוח היזק ראייה, אך למעשה יש להתיר אותה לרשויות החוק לצורך מניעת פשעים אחרים.
בעניין זה יצוין כי בית הדין הרבני הגדול דחה ערעור בו נתבקשה האזנה להקלטה שהוקלטה בסתר, בהתבסס בין השאר על דברי המאירי, שהיזק שמיעה נכלל בתוך היזק הראייה.