stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד הראשון קורופלאטס

דוד הראשון קורופלאטס (בגאורגית: დავით I კურაპალატი, דאווית I קוּראפּאלאטי‏) היה מלך ממלכת האיברים מענף כארתלי של הבגרטים האיברים שמלך בשנים 876–881. הוא נרצח בהתנקשות על ידי דודנו נאסרה, הבן הבכור של גווראם ממפלי, שהכריז על עצמו כיורש. מותו של דוד הוביל לסכסוך בין שושלתי בהובלת בנו היחיד של דוד אדרנאסה (אנ'), שבסופו של דבר, בשנת 888, נקם את רצח אביו.
דוד בגרטיוני היה בנו הבכור ויורשו של בגרט הראשון (אנ') ואשתו, ביתו של הנסיך הארמני סומבאט השמיני בגרטוני (אנ'). הוא התגורר יחד עם אביב בטאו קלארג'תי (אנ') והוטבל לנצרות, לפני שנת 861, על ידי מנהיג קהילות נזירים גאורגי ידוע, גריגול חאנדזתלי, שהיה אז אחראי על ההתגייסות הרוחנית של הגאורגים נגד הח'ליפות העבאסית.
לאחר מות אביו בשנת 876 הוא ירש את דוכסות טאו התחתית (אנ') והוכר כשליט לגיטימי של איבריה על ידי האימפריה הביזנטית, שהעניקה לו את התואר קורופלאטס (אנ'). מדיניות החוץ של דוד הראשון לא ידועה. הוא הוכר על ידי ביזנטים כמנהיג הלגיטימי של איבריה, למרות שחלק כבוד לח'ליפות העבאסית. הוא חיפש מדיניות פרו-ארמנית בגיבוי אשוט הראשון, מלך ארמניה (אנ'), כנגד השפעתה של ממלכת אבחזיה במערב גאורגיה. ומצד שני חיפש ברית עם האבחזיה ונישא לבתו של מלך אבחזיה.
שלטונו נמשך רק חמש שנים, והוא ידוע בשל בנייתו של מנזר חאחולי (אנ') בטאו-קלארג'תי.
בשנת 881 נפטר גווראם ממפלי (אנ') ואחזקותיו הנותרות על תריאלתי (אנ') הועברו לטובת ליפריט הראשון בר'וואשי (גאו'), נסיך בולט בן חסותו של דוד הראשון והביזנטים. נאסרה, שהיה בנו הבכור והיחיד של גווראם שנותר בחיים, שאיבד למעשה את יתרת ירושתו, שהיה בעצמו בן דודו של דוד הראשון, רצח את דוד הראשון. נאסרה ביקש מהביזנטים ללא הצליחה להיות מוכר בתואר קורופלאטס. קואליציה ארמנית-עבאסית, שתוגברה בכוחות הנאמנים לשושלת בגרטיוני, התערבה וגירשה את נאסרה לאימפריה הביזנטית.
בנו הקטן של דוד, אדרנסה הרביעי (אנ'), ירש את שטחי שלטונו של אביו כדוכס טאו התחתונה. יחד עם זאת, גילו הצעיר הביא את ביזנטיון למנות את בן דודו של דוד, גורגן (אנ') לקורופלאטס זמני באיבריה, שהוביל למלחמת אזרחים שהסתיימה ב-888 עם הכתרתו של אדרנאסה ל"מלך האיברים".
לדוד היו לפחות שני ילדים. אדרנסה הרביעי ובת שנישאה לאדרנסה השלישי, מלך ממלכת הגאורגים (אנ').
בשרות הוד מלכותה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  בשירות הוד מלכותה 
 בימוי:  פיטר האנט
 הופק בידי:  אלברט ברוקולי   הארי זלצמן
 תסריט:  איאן פלמינג (סופר) ריצ'רד מייבאום
 עריכה:  ג'ון גלן
 שחקנים ראשיים:  ג'ורג' לייזנבי   דיאנה ריג   טלי סוואלס
 מדבבים:  ניקי ואן דר זיל 
 מוזיקה:  ג'ון בארי
 צילום:  מייקל ריד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 חברת הפקה:  הפקות Eon, יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  MGM
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 בדצמבר 1969, בריטניה
 משך הקרנה:  140 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט פעולה, סרט הרפתקאות, סרט פשע, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט ריגול, סרט חג המולד, מותחן 
 תקציב:  7,000,000‏$
 הכנסות:  64,600,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   onhermajestyssecretservice
 סרט קודם:  אתה חי רק פעמיים
 סרט הבא:  יהלומים לנצח
 דף הסרט ב־IMDb
 
בשרות הוד מלכותה (באנגלית: On Her Majesty's Secret Service)  הוא סרט הקולנוע השישי בסדרת סרטי ג'יימס בונד בבימויו של פיטר האנט בו מככב של השחקן ג'ורג' לייזנבי. הסרט מבוסס על ספר באותו השם משנת 1963 מאת הסופר איאן פלמינג, בסדרת ספרי עלילותיו של סוכן הריגול ג'יימס בונד. בסרט מנסה בונד להתחקות אחר עקבותיו של ארנסט סטאברו בלופלד, "מספר 1" בראש ארגון הפשע ספקטר, כדי לחסל אותו על כך שהוא מנסה ליצור וירוס להשמדת כל המינים החיים על כדור הארץ.
בשנת 1964 תורגם הספר לעברית בשם ג'יימס בונד בשירותה החשאי של המלכה בידי י. יהושפט, ויצא בהוצאת הספרים מרחב.
הפקה

הסרט תוכנן להיות מופק בזמן כתיבת התסריט של גולדפינגר, אך ההפקה התעכבה כמספר שנים בעקבות מחלוקת על זכויות יוצרים עם הסופר איאן פלמינג, שנפטר בינתיים. המפיקים כבר תכננו להפיק את האיש בעל אקדח הזהב בקמבודיה, אך המתיחות הפוליטית הובילה לדחיית הפקת סרט זה ולבסוף הוחלט להפיק את "בשירות הוד מלכותה". ריצ'רד מייבאום, שכתב את רוב סרטי הסדרה עד ההפקה כתב גם את התסריט לסרט זה, וניסה להישאר נאמן לספר המקורי יותר מלסרטי הסדרה הקודמים.
לאחר ששחקן הסדרה הראשון שון קונרי החליט לפרוש, המפיקים החלו לחפש אחר אלטרנטיבה. לבסוף נבחר השחקן האוסטרלי ג'ורג' לייזנבי. ללייזנבי הוצע חוזה לשבעה סרטים, אך הוא סירב לאחר התייעצות עם הסוכן שלו, ולמעשה שיחק רק בסרט זה (דבר ששום שחקן אחר לא עשה).
הצילומים החלו בקנטון ברן שבשווייץ ב-21 באוקטובר 1968. לאחר שהצילומים בשווייץ הסתיימו, ההפקה עברה במרץ 1969 לאולפנים בלונדון, הממלכה המאוחדת. כחודש לאחר מכן הצילומים עברו לפורטוגל, שם הם התקיימו בבירה ליסבון ובסטובל. לדברי לייזנבי, במהלך הצילומים התקיימה מתיחות רבה בינו לבין הבמאי פיטר האנט, אשר לא דיבר איתו ישירות במהלך כול ההפקה, אלא דרך העוזר שלו.
בפעם החמישית ברציפות בסדרה, ג'ון בארי יצר את המוזיקה בסרט. שיר הנושא הולחן על ידי האל דייוויד ובוצע על ידי לואי ארמסטרונג. ארמסטרונג נפטר כשנתיים לאחר מכן מהתקף לב, וזהו השיר האחרון שהקליט בחייו.
מכונית הספורט אשר כיכבה בסרט הייתה אסטון מרטין DBS מבית אסטון מרטין הבריטית.
שחרור הסרט וקבלתו בציבור

בכורת הסרט התקיימה ב-18 בדצמבר 1969 בלונדון. לזנבי היה מועמד לפרס גלובוס הזהב אך הפסיד לג'ון ווייט. אמנם הסרט הצליח מסחרית, אך הרבה פחות מקודמו. הסרט קיבל ציון של 82% באתר Rotten Tomatoes, על סמך 44 ביקורות.
ז'אן מישל ז'אר

| --- | --- |

 לידה:  24 באוגוסט 1948 (בן 76) הרובע הרביעי של ליון, צרפת 
 שם לידה:  Jean-Michel André Jarre 
 מוקד פעילות:  צרפת 
 תקופת הפעילות:  מ-1969 
 מקום לימודים:  הקונסרבטואר של פריז, Lycée Michelet, Vanves 
 סוגה:  מוזיקת אמביינט 
 שפה מועדפת:  אנגלית, צרפתית 
 כלי נגינה:  מקלדת אלקטרונית, עוגב, אקורדיון פסנתר, גיטרה בס, סינתיסייזר, גיטרה, פסנתר, laser harp, טרמין 
 חברת תקליטים:  דרייפוס רקורדס, אפיק רקורדס, פולידור רקורדס 
 בן או בת זוג:  גונג לי (2019–?)  גונג לי 
 צאצאים:  David Jarre 
 פרסים והוקרה:  דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה לטכנולוגיה כימית על שם דמיטרי מנדלייב (17 בנובמבר 2008)  מדליית סטיבן הוקינג להנגשת המדע (20 ביוני 2017)  מפקד בלגיון הכבוד (13 ביולי 2019)  MOJO Awards (2010)  Eska Music Award (2007)  פרס שטייגר (2013)  פרסיי Q (2014)  אזרחות כבוד של גדנסק (2005) 
 jeanmicheljarre.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ז'אן-מישל אנדרה ז'אר (בצרפתית: Jean-Michel André Jarre; נולד ב־24 באוגוסט 1948) הוא מלחין מוזיקה אלקטרונית צרפתי.
ביוגרפיה > שנות הילדות

ז'אן מישל ז'אר נולד בעיר ליון שבצרפת. אביו מוריס ז'אר הלחין מוזיקה לסרטים רבים. ז'אר הושפע בצעירותו גם מסבו שהיה מוזיקאי וכן חובב עבודות מלאכה אשר המציא את מערכת הערבול הראשונה ששימשה את הרדיו הצרפתי. הוא החל לנגן בפסנתר כבר בגיל 5. ב־1948 הוריו התגרשו ואביו עזב לארצות הברית.
במהלך שנות התבגרותו ז'אר למד מוזיקה ועסק בה במקביל ללימודיו הרגילים. הוא למד בקונסרבטוריון של פריז בעיקר מוזיקה קלאסית, אך בו בעת המשיך להתעניין גם במוזיקה עכשווית. ז'אר למד לנגן בגיטרה חשמלית והשתתף בתחילת שנות ה־60 במספר הרכבים שונים של ג'אז ורוקנרול.
ביוגרפיה > התחלות

בשנת 1968 חלה ההתפתחות החשובה הראשונה של חייו המקצועיים כמוזיקאי: זמנו התפנה לאחר שסיים את לימודיו בספרות השוואתית, והוא פגש את פייר שפר אשר הקים גוף לחקר המוזיקה GRM - Groupement de Recherche Musicale ‎, וחיפש מוזיקאים וחוקרי מוזיקה על מנת לחקור כיוונים ואפיקים חדשים בתחום המוזיקה המודרנית והניסויית. ז'אר התלהב ממוזיקה אלקטרו-אקוסטית והראה יכולות מרשימות בתחום ההקלטות המגנטיות, תוך שהתחיל לעבוד על הלחנות של קטעים מוזיקליים.
ב־1969 הלחין את קטעי המוזיקה האלקטרו-אקוסטית הראשונים שלו. הוא הלחין מספר קטעים לאירועים שונים כגון Happiness is a sad song Erosmachine ו-La Cage. זה האחרון יצא ב־1971 כתקליט במספר עותקים, כשנה לאחר שעזב את ה–GRM עקב חילוקי דעות.
בשנה זו גם הופיע לראשונה באופרה של פריז בעת אירוע חגיגי לרגל השקת התקרה החדשה של האופרה.
מ־1969 ז'אר פעל ויצר באופן עצמאי. ב־1972 פגש את פרנסיס דרייפוס, בעל חברת תקליטים וחתם עמו על חוזה. במקביל למוזיקה אלקטרונית, עסק גם, כמו אביו, בהלחנת מוזיקה לסרט (Les Granges Brûlées), בהלחנת מוזיקה לשירים של מספר זמרים צרפתיים כמו פטריק ז'ובה וכריסטוף ואף בכתיבה של כמה שירים עבור זמרים צרפתים. בשנה זו יצא אלבומו השני Deserted Palace, אלבום בעל קונספט מאוד ניסויי.
ב־1975 התחתן ז'אר עם פלור גיליאר (Flore Guillard).
ביוגרפיה > קריירה

שנת 1976 מציינת את תחילת הקריירה הבינלאומית של ז'אר ואת פרסומו. בחודש אוגוסט של שנה זו התחיל בהקלטות של אלבום קונספט - Oxygène (חמצן). תקליט זה מורכב משישה קטעי מוזיקה שונים המתחברים ברצף ביניהם (למעט בין הקטע השלישי לרביעי, שכן היה צורך להפוך את צד התקליט) באורך כולל של כ־40 דקות. הוא השתמש באלבום זה בסינתיסייזרים אנלוגים של התקופה ההיא ובאמצעים אלקטרונים נוספים דוגמת התרמין. התחושה מהקשבה לתקליט היא של זרימה בעולם עם צלילים מוזרים וסגנון מוזיקלי חדש ושונה. התקליט יצא לאור באוקטובר של אותה השנה והפך במהרה להצלחה. בתחילת 1977 יצא התקליט לבמה הבינלאומית וזכה להצלחה מסחררת. האלבום נמכר ב־12 מיליון עותקים ברחבי העולם ונחשב לאלבום הנמכר ביותר בעולם של יוצר צרפתי.
בשנה 1976 גם נולדה בתו הראשונה - אמילי. זמן קצר לאחר מכן התגרש ז'אר מאשתו הראשונה.
ב־1977 נבחר כאישיות השנה על ידי המגזין האמריקאי People. חברת פולידור רכשה את זכויות ההפצה של ז'אר ברחבי העולם.
בשנת 1978 התחתן ז'אר עם השחקנית הבריטית שארלוט רמפלינג ובשנה זו נולד בנם דייוויד.
בחודש ינואר של אותה שנה החל לעבוד על תקליט חדש. העבודה נמשכה כ־18 חודשים ובסופה יוצא התקליט Equinoxe (נקודת השוויון). תקליט זה נחשב על ידי רבים ממעריציו כתקליט הטוב ביותר שלו. במקביל, המשיך להלחין מוזיקה לסרטים.
בשנת 1979 נחשף פן חדש בעבודתו המקצועית של ז'אר - הופעות ראווה אשר יהפכו עם השנים לאחד מסימני ההיכר שלו. ב־14 ביולי, יום הבסטיליה, ארגן ז'אר הופעת ענק חינם בכיכר הקונקורד בפריז. הופעה זו משכה אליה כמיליון צופים וזיכתה אותו ברישום בספר השיאים של גינס, וזאת בנוסף למיליונים שצפו במופע בטלוויזיה. ז'אר השתמש בהופעה זו (כמו בהמשך הקריירה) בתאורה מיוחדת, בהקרנות ענק על מבנים, בזיקוקין די-נור וכן, לראשונה בעולם, בלייזרים.
הופעה בישראל

ז'אר הופיע בישראל פעם אחת, ב-6 באפריל 2017 במצדה. ז'אר בחר להופיע במצדה במטרה לעורר מודעות להיעלמותו של ים המלח. ההופעה החלה קצת לאחר השעה 23:00 בלילה לעיני כ-7,000 צופים, במופע מולטימדיה יקר Zero Gravity, אלף מטר רבועים, שמרחפים באוויר באמצעות שני מנופי ענק. במופע היו כ-650 טון ציוד, שכלל 512 פנסים, 25 מכשירי לייזר ומעל ל-500 מטר מסכי לד. המסכים שולבו בקדמת הבמה ומאחוריה, ויצרו תחושת תלת־ממד.
ז'אר וישראל

ז'אר מוכר בישראל פחות מאשר בשאר העולם. למרות זאת, מספר תוכניות טלוויזיה ורדיו עשו שימוש ביצירותיו, בהן:
zoolookologie - קטע מספר 5 באלבום Zoolook שימש בהקדמה לפינה של צעירי תל אביב בתוכנית זהו זה! בשנות ה־80.
Rendez-vous IV - קטע מספר 4 באלבום Rendez-vous שימש לקטעי המעבר של ערוץ 2 בשידוריו הניסיוניים, לפני תחילת העידן הפרטי.
Chronologie IV - קטע מספר 4 באלבום Chronologie משמש כאות הפתיחה של התוכנית "הקשר הישראלי" ברשת ב' של קול ישראל.
Les Chants Magnetiques, Pt. 2 - שימש כאות הפתיחה של "עד פופ" בערוץ הראשון בשנות ה־80.
Equinoxe IV - שימש כפתיח של המשדר "במצב הנוכחי" בשנות ה־80 בגלי צה"ל.
Calypso - קטע מספר 1 מתוך האלבום En Attendant Cousteau שימש כפתיח של תוכנית המחשבים "ג'וקים בראש" שהנחה גידי אורשר ושודרה בגלי צה"ל ובערוץ המקומי של רשת הטלוויזיה בכבלים תבל בסוף שנות ה־90.
אלבומי אולפן

1971: La Cage, Erosmachine (תקליטים קצרים)
1972: Deserted Palace
1973: Les Granges Brûlées (פסקול)
1976: Oxygène (יצא בעולם ב-1977)
1978: Equinoxe
1981: Les Chants Magnétiques (Magnetic Fields) (השדות המגנטים)
1983: Musique pour Supermarché (Music For Supermarkets)(מוזיקה לסופרמרקטים)
1984: Zoolook
1986: Rendez-vous (מפגש)
1988: Révolutions (מהפכה)
1990: (En attendant Cousteau (Waiting for Cousteau (מחכים לקוסטו)
1993: Chronologie
1997: Oxygène 7-13.
1998: Odyssey Through O2.
2000: Metamorphoses
2002: Sessions 2000
2003: Geometry of Love
2004: Aero. כולל תקליטור וכן DVD. עיבוד מחדש של קטעים רבים מוכרים וכן הוספה של ארבעה קטעים חדשים. האלבום הראשון בעולם שהוקלט בשיטת דולבי 5.1.
2007: Téo & Téa. כולל תקליטור וכן DVD. הוקלט גם כן בשיטת דולבי 5.1.
2015: Electronica 1: The Time Machine.
2015: Electronica 1: The Time Machine]
2016: Electronica 2: The Heart of Noise
2016: Oxygène 3
2017: Radiophonie Vol. 9
2018: Equinoxe Infinity
2019: Snapshots from EōN
2020: Radiophonie Vol. 10
2021: Amazônia
2022: Oxymore
הערות שוליים

↑  מרב יודילוביץ', כמו חמצן לנשימה, באתר ynet, 14 בדצמבר 2005
↑  Dreyfus Records - News - The Jean Michel Jarre Collection., dreyfusrecords, ‏2004-02-17
↑  אסף מגל, ז'אן מישל ז'אר בישראל: עוצמתי וחד פעמי, באתר ynet, 7 באפריל 2017
↑  רז ישראלי, מסיבת טבע: מופע הראווה המדהים של ז'אן מישל ז'אר במצדה, באתר nrg‏, 7 באפריל 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007411814605171  PLWABN: 9810596179205606  BIBSYS: 99053301  BNE: XX979896  BnF: cb13895591j (data)  GND: 118985590  ICCU: MODV167018  ISNI: 0000 0001 1067 7291  LCCN: n78046126  LNB: 000113882  MusicBrainz: 86e2e2ad-6d1b-44fd-9463-b6683718a1cc  NKC: xx0021124  NLA: 36074274  NLK: KAC2020N9383  NTA: 069442037  RERO: 02-A003421415  SELIBR: 234794  SNAC: w65m6fr3  SUDOC: 030620651  Trove: 612972  VIAF: 64192143   WorldCat (עם VIAF): 64192143 
העיר יוסטון בזמן הופעתו של ז'אן מישל ז'אר, 1986
ז'אן מישל ז'אר בהופעה, 2009
Sadeness (Part I)

"Sadeness (Part I)" הוא שיר של הפרויקט המוזיקלי הגרמני אניגמה, שפורסת ב-1 באוקטובר 1990 כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה של הפרויקט, MCMXC a.D. (1990). הוא הפך ללהיט בין-לאומי, והגיע למקום הראשון בארבע-עשרה מדינות. בארצות הברית, הגיע למקום החמישי במצעד הבילבורד הוט 100, ולמקום הראשון במצעד שירי הדאנס קלאב ומצעד סינגלי הדאנס המסחריים. שיר ההמשך, "Sadeness (Part II)" בהשתתפות הזמרת אנגון, נכלל באלבום השמיני של אניגמה, The Fall of a Rebel Angel ‏(2016).
"Sadeness (Part I)" נחשב לשיר הראשון בהיסטוריה המבוצע בשתי שפות זרות שונות שדורג בחמישייה הפותחת במצעד הבילבורד הוט 100. כמו כן, זהו השיר הראשון בהיסטוריית המצעד המבוצע בשפה הלטינית שהצליח להיכנס לחמישייה הפותחת. הצלחתו של השיר הייתה לתקדים בעולם המוזיקה בעת בה יצא.
רקע

"Sadeness" נכתב על ידי מיכאל קרצו (בשם הבדוי "קורלי אם. סי."), פרנק פיטרסון (בשם הבדוי "פ. גרגוריאן"), ופבריס קוויטד (בשם הבדוי "דייוויד פירסטיין"). השיר נקרא "Sadeness (Part I)" בגרמניה, ו-"Sadness Part I" בממלכה המאוחדת וביפן. זהו שיר "חושני" המבוסס על "הטלת ספק" בתשוקות המיניות של המרקיז דה סאד; מכאן השם הגרמני של "Sadeness", בניגוד למילה האנגלית "Sadness" המשמשת בגרסה הבריטית. הרצועה דורגה במקום הראשון מהר יותר מכל מהדורה חדשה בהיסטוריה הגרמנית – עוד לפני שהווידאו קליפ שלו צולם. חברת התקליטים וירג'ין לא קידמה את השיר כמעט. המכירות המריאו אך ורק בזכות ההשמעות ברדיו ובמועדונים.
ב-Stars of 90's Dance Pop: 29 Hitmakers Discuss Their Careers מ-2017 של ג'יימס ארנה, המפיק פרנק פיטרסון נזכר: "ובכן, סיימנו את השיר, והיינו מופתעים מעצמנו. המנהל של מיכאל, שניהל גם את סנדרה, הגיע איתנו לאיביזה לסוף שבוע, והשמענו לו את השיר. הוא ישב והקשיב ואמר, 'זה מאוד כבד. זה אף פעם לא יתקבל ברדיו'. התחלנו לחשוב, 'אוי לעזאזל'. שעה לאחר מכן, איש הקשר שלנו בווירג'ין אמר שהמזכירה שלו ואנשים אחרים במשרד נדהמו מהשיר. הוא הגיב שאינו מקבל את זה, אך נראה שכולם אהבו את זה. אז די מהר השיר יצא".
מוזיקה

ברצועה נעשה שימוש באמצעים הבאים:
שירה גרגוריאנית נדגמה בעיקר מהאלבום Paschale Mysterium משנת 1976 של המקהלה הגרמנית Capella Antiqua München והמנצח קונרד רולנד (אנ'). כמו כן, בולטת במיוחד מוזיקה מתוך "Procedamus in pace!", אנטיפון שהוא הרצועה השנייה באלבום. בהתחלה נעשה שימוש ללא רשות בשירה; תביעה משפטית התקבלה ב-1994 והוסדרה בפיצויים.
חלק מקצב התופים נדגם משירו של ג'יימס בראון "Funky President (People It's Bad)".
מילים בשפה הצרפתית שנלחשו על ידי אשתו של קרצו, סנדרה – שבעת הקמתה של אניגמה כבר פעלה כאמנית סולו.
ביקורת

נד רגט מ-AllMusic הגיב: "קטעי הנזירים המצמצמים את הכול, גולשים ללא מאמץ מתוך ברייקביט (אנ') מעודן אך עדיין חזק ומנצנץ. צלילי סינת' וחליל בשילוב צרפתייה [סנדרה] לוחשת בצורה שנשמעת באופן מובהק יותר גשמית מאשר רוחנית (כפי שהיא מפיקה קולות של נשימה)". קית' קלארק מ-Bay Area Reporter כינה את השיר "מעלה מחשבות". לארי פליק מבילבורד תיאר אותו כ"מבריק ומוזר", והעיר כי "זהו כרגע הסינגל הנמכר ביותר בתולדות ההקלטות הגרמניות". הוא הוסיף כי זה "כבר העלה את זעמם של קבוצות דתיות על השימוש במזמורים גרגוריאניים מסורתיים בהקשר של גניחות ומיניות". בקומפלקס כללו אותו ברשימת "15 שירים שנתנו למוזיקת הדאנס שם טוב" בשנת 2013, והעירו שם כי, "אנחנו בספק אם משהו כזה, עם מילים בלטינית וצרפתית שעסקו בדת ובתשוקות המיניות של המרקיז דה סאד, יצליחו במצעדי הפופ של היום, אבל יש משהו שהיה כל כך בלתי ניתן להכחשה ברצועת העידן החדש/דאון-טמפו הזה שהוא הופיע בכל מקום, מ'דרושה שותפה רווקה' ועד ל'רעם טרופי'". לאה גרינבלט מאנטרטיינמנט ויקלי תיארה זאת כ"טראנס חמים".
ב-Evening Herald כינו אותו "אחד משירי הדאנס המפתים ביותר בשנתיים האחרונות". ב-Expressen ציינו ששיר הכנסייה הזה משמש "גנרטור ווקאלי אמין מאוד". דייב שולין מ-Gavin Report כתב, "למאזינים אולי אין מושג על מה מדובר, אבל מצב הרוח שנוצר בידי ההפקה הייחודית הזו ישאיר אותם דבוקים וירצו עוד". במיוזיק ויק תיארו זאת כ"מזמור נזירי בעל מלמול חושני המתגלגל על קצב איטי והיפנוטי". איאן קראנה מ-Smash Hits ציין את "הקווים האטמוספיריים" של השיר בביקורת שלו, והוסיף כי הוא "משלב מזמורים של נזירים מימי הביניים וסחיפות סינתיסייזרים עגמומיות ועגומות בשילוב מקצבים שונים". בוב מאק מ-Spin כינה אותו, "חתך הדיסקו של ימי האופל". הוא הוסיף כי "הרצועה מתחילה בקריאה ותגובה סטנדרטית – אך כאן מדובר במזמורים גרגוריאניים. לאחר שהפעימות נכנסות, צלילי סינת' מציפים את האוזן, בעוד מילים מדוברות בצרפתית והתנשפויות נשיות כבדות מעבירות את המסר". קימברלי כריסמה מ-The Stanford Daily הרגישה שתוצאת שילוב הפזמון הגרגוריאני עם הסינתיסייזרים הייתה "פנטזיה סביבתית שגרמה ללב לפעום ולנפש לעקצץ".
הצלחה מסחרית

השיר דורג במקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי ב-13 בינואר 1991, וכן באוסטריה, בלגיה, צרפת, גרמניה, יוון, אירלנד, איטליה, הולנד, נורווגיה, פורטוגל, ספרד, שוודיה ושווייץ. הוא דורג במקום הראשון באירופה הוט 100, שם הוא נשאר בפסגה במשך תשעה שבועות. בארצות הברית, דורג במקום החמישי במצעד הסינגלים של בילבורד הוט 100 באפריל 1991. השיר נמכר ביותר מ-500,000 עותקים בארצות הברית וקיבל שם את תואר הזהב מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי (RIAA). הסינגל נמכר ביותר מ-5 מיליון עותקים ברחבי העולם. הוא קיבל את תואר הזהב באוסטרליה, אוסטריה, צרפת, הולנד וארצות הברית, הכסף בממלכה המאוחדת והפלטינה בגרמניה ובשוודיה.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה של "Sadeness (Part I)" בוים על ידי מישל גימברד, וזכה לשידור תכופים ב-MTV אירופה. הוא מציג לבלר שחולם לשוטט בין חורבות הקתדרלה. הוא מגיע ל"שערי הגיהנום" מאת אוגוסט רודן; וכשהלבלר מתבונן, הוא רואה אישה (בגילומה של הדוגמנית הצרפתייה קתי טייסטט). מעבר לזה, שלוחשת לו את המילים העיקריות מהשיר. לאחר מכן הלבלר פותח את השערים, כשהוא מבין מה עשה, מנסה לברוח, אך נגרר דרך השערים. הקליפ מסתיים בהתעוררות הלבלר. "Sadeness (Part I)" פורסם מאוחר יותר בידי Vevo ביוטיוב בפברואר 2009. בדצמבר 2022, הקליפ צבר למעלה מ-51 מיליון צפיות.
רשימת השמעה

| --- | --- |
 סינגל שתי-רצועות 7 אינץ' צרפתי "Sadeness Part I" (עריכת רדיו) – 4:17  "Sadeness Part I" (מיקס מדיטציה) – 2:57 סינגל ארבע-רצועות 12 אינץ' אירופאי "Sadeness Part I" (מיקס טראנס מורחב) – 4:57  "Sadeness Part I" (מיקס מדיטציה) – 2:59  "Sadeness Part I" (רמיקס ויולנט אמריקאי) – 4:57  "Sadeness Part I" (עריכת רדיו) – 4:14 תקליטור סינגל ארבע-רצועות בריטי "Sadeness Part I" (עריכת רדיו) – 4:16  "Sadeness Part I" (מיקס טראנס מורחב) – 5:04  "Sadeness Part I" (מיקס מדיטציה) – 3:01  "Sadeness Part I" (רמיקס ויולנט אמריקאי) – 5:03:  תקליטור סינגל חמש-רצועות אמריקאי "Sadeness Part I" (רמיקס ויולנט אמריקאי) – 5:03  "Sadeness Part I" (מיקס מדיטציה) – 3:01  "Sadeness Part I" (מיקס טראנס מורחב) – 5:04  "Sadeness Part I" (עריכת רדיו) – 4:17  "Introit: Benedicta sit sancta Trinitas"‏ – 3:04 תקליטור סינגל שיווקי שתי-רצועות יפני "Sadeness Part I" (מיקס אבי-קומה) – 4:40  "Sadeness Part I" (מיקס מדיטציה)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1990–1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 1 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 2 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 1 |  |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 1 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 1 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד האיירפליי האלטרנטיבי | 6 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד סינגלי הדאנס המסחריים | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B/היפ-הופ | 67 |  |
|  ארצות הברית | קאש בוקס טופ 100 | 6 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 1 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 5 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 1 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 1 |  |
|  יוון | IFPI Greece | 1 |  |
|  ישראל | המצעד הלועזי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|  נורווגיה | VG-lista | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 2 |  |
|  ספרד | PROMUSICAE | 1 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 1 |  |
|  פינלנד | המצעדים הפיניים הרשמיים | 6 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 1 |  |
|  צרפת | SNEP | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 9 |  |
|  קנדה | מצעד הדאנס/אורבני | 1 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1990)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 99 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1991)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 8 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 23 |  |
|  אירופה | אירופה הוט 100 | 3 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 63 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 24 |  |
|  ארצות הברית | מצעד סינגלי הדאנס המסחריים | 21 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 3 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 57 |  |
|  הולנד | מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים | 57 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 37 |  |
|  ישראל | המצעד הלועזי השנתי של רשת ג' | 12 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 13 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 50 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 68 |  |
|  קנדה | מצעד שירי הדאנס/אורבני | 7 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 6 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי עשור (1990–1999)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 64 |  |
נתוני מכירות

| אזור | הסמכה | יחידות שהוסמכו/מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטריה (IFPI Austria) | זהב | 25,000* |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000^ |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000^ |
| גרמניה (BVMI) | פלטינה | 500,000^ |
| הולנד (NVPI) | זהב | 75,000^ |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | כסף | 200,000^ |
| צרפת (SNEP) | זהב | 400,000* |
| שוודיה (GLF) | פלטינה | 50,000^ |
* נתוני מכירות המבוססים על הסמכה בלבד. ^ נתוני משלוחים המבוססים על הסמכה בלבד.  נתוני מכירות + סטרימינג המבוססים על הסמכה בלבד.
חיים סוטין

| --- | --- |

דיוקן של חיים סוטין, אמדאו מודיליאני, 1916
 לידה:  13 בינואר 1893 Smilavičy, פלך מינסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  9 באוגוסט 1943 (בגיל 50) הרובע השישה-עשר של פריז, הממשל הצבאי הגרמני בצרפת הכבושה במלחמת העולם השנייה 
 מקום קבורה:  בית הקברות מונפרנאס 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם 
 הושפע על ידי:  רמברנדט 
 חתימה:   
 
דיוקן נוסף של חיים סוטין שצייר אמדאו מודיליאני, 1916
חיים סוּטין (בצרפתית: Chaim Soutine;‏ 1893 – 9 באוגוסט 1943) היה צייר יהודי יליד רוסיה הלבנה, שחי משנת 1913 בצרפת והתבלט בציוריו האקספרסיוניסטים.
ביוגרפיה

סוטין נולד בסמילוביצ'י, כפר בן 400 תושבים ליד מינסק שברוסיה (ברוסיה הלבנה, לימים בלארוס). הוא היה בנו העשירי של חייט יהודי עני, וכילדי הקהילה הקטנה האחרים למד בחדר. על ילדותו דיבר מעט ובמרירות, אולם ידידו ובן כפרו הצייר מישל קיקואין וידידים אחרים הפליגו אודותיה בסיפורים שהפכו לאגדה. נאמר עליו שעוד בגיל שבע גנב כלי מטבח כדי לקנות צבעים, שבגיל שלוש עשרה היה נוהג לרשום דיוקנאות על פיסות נייר ועל קירות הבתים, ושאביו, אדם נבער וגס, ביקש שבנו יהיה חייט או סנדלר, ולא ראה בעין יפה את נטייתו לציור. הילד גדל בודד ומסוגר.
בגיל 16 ביקש לצייר את דיוקנו של יהודי בן כפרו, וספג בשל כך מכות. עם 25 רובלים ששולמו לו כפיצוי על המכות שקיבל, ובאישור אמו, עזב את העיירה ועבר יחד עם חברו קיקואין למינסק, והחל ללמוד ציור. לאחר שנת לימודים אחת התקבל לאקדמיה לאמנות בווילנה, ולמד בה שלוש שנים, שבהן סבל מעוני וממחסור.
בשנת 1913 הגיע סוטין בן העשרים לפריז ופגש בה חברים יהודים מוכרים, קיקואין, פנחס קרמין, מארק שאגאל, אמדאו מודיליאני, ואחרים, אמנים צעירים בעלי שיעור קומה, שפיתחו גישה אקספרסיוניסטית, ועתידים להוות לצידו את עיקרה של אסכולת פריז שפעלה בצרפת בתחילת המאה ה-20. סוטין נחשב לראש אסכולה זו. גם בפריז חי חיי מחסור. מאז ועד מותו עתיד היה סוטין לנדוד ללא הפסק בין רובעי פריז ומכפר לכפר ברחבי צרפת. הוא צייר מאות ציורים, בעיקר נופים ודיוקנאות.
במלחמת העולם השנייה, עם כיבוש צרפת בידי גרמניה הנאצית, סוטין עזב את ביתו בפריז והסתתר במקומות שונים, לעיתים גם ביערות תחת כיפת השמים, מפחד הגסטאפו. מחלת כיב הקיבה שהציקה לו גברה בתנאים אלה, ובעקבות דימום כבד הוא חזר לפריז ונכנס לבית חולים לניתוח, שלא הצליח להציל את חייו. סוטין נפטר ב-9 באוגוסט 1943 מכיב קיבה, ונקבר בבית הקברות מונפרנאס שבפריז.