stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמנות אפריקאית
אפריקה המרכזית והדרומית > זמביה

האומנות בזמביה שופעת ומגוונת, והיא ביתם של כמה מהאמנים המוכשרים והיצירתיים ביותר בעולם. הרצון של האמנים מזמביה ליצור כל כך חזק שהם ישתמשו בכל חומר יצירה, החל משקי יוטה ועד לצבע מכוניות. לפעמים אף סדינים ישנים משמשים כבסיס לאומנות שלהם וכחתיכות קנבסים.
האומנות בזמביה החלה בתקופת הקולוניאליזם ומאז היא פורחת ומשגשגת. אולם האמנים בזמביה חווים קשיים שונים, וגם היום חומרים כמו צבעי שמן, מברשות, ובדי קנבס צריכים להיות מיובאים מדרום אפריקה ומעלים את מחיר החומרים באופן משמעותי. מעבר לכך בזמביה אין מתקנים פומביים, כדוגמת ספריות בנושאי אומנות, אליהם יכולים האמנים לגשת ולהרחיב את השכלתם בתחום האומנות, ויש מעט מאוד אופציות ללמוד אומנות ברחבי המדינה.
כדי להתגבר על הקשיים הללו ובמטרה לפתח את האומנות המקומית בזמביה קמה קרן "Lechwe" (באנגלית: the Lechwe Trust). הקרן הוקמה על ידי האמנית סינתיה זוקאס, ומטרתה הייתה לסייע לאנשים שרצו לעסוק באומנות ולפתוח באוסף של פריטי אומנות להנצחת המורשת של מדינת זמביה. בזכות הקרן הצליחו אמנים מזמביה להישאר במדינה ולעסוק באומנות, ולא נאלצו להגר כמו אמנים רבים אחרים בעבר.
אפריקה המרכזית והדרומית > קניה

האומנות בקניה השתנתה רבות מאז התקופה הקולוניאלית. בשנות החמישים חזרו ציירים רבים מלימודים באוגנדה, ובשנות השבעים התעוררה הדרישה והכמיהה לציורים אפריקאים מסורתיים. חומרי הגלם הנפוצים ביותר של ציירים הם צבעי שמן, צבעי אקריליק וצבעי מים ופרטי האומנות שיוצאים מקניה בכלל הם – סלים, צמידים משערות פילים, תכשיטים עשויים מחרוזים, כלי נגינה, תכשיטי כסף וזהב, פסלים מאבן סבון, גילופי עץ, מסכות שבטיות, ציורים, הדפסים ופסלים.
טקסטיל ובדים לוקחים גם הם חלק באומנות הקנייתית, עם בדי באטיק, חצאיות של נשים ובדים עליהם מודפסים פתגמים שונים.
בשנת 2013 בביאנלה של ונציה הוקם ביתן קניאטי בו מספר אמנים לרבות קיוות'י מבונו הציגו את היצירותהם.
אפריקה המרכזית והדרומית > טנזניה

אחד מסוגי האומנות המוכרים ביותר בטנזניה הם ציורי ה-Tingatinga העשויים מצבעי אמייל על בד. המוטיבים בציורים אלו הם חיות ופרחים לרוב בעיצובים צבעוניים שחוזרים על עצמם. עיצוב זה נוצר על ידי אדוארד סעידי טינגה-טינגה, שנולד בדרום טנזניה ולאחר מותו ב-1972 ציורים מסוג זה הפכו לנפוצים מאוד ברחבי טנזניה והעולם. ציורים אלו מעטרים את קירות בקתות בדרום ובמרכז טנזניה.
אפריקה המרכזית והדרומית > בוטסואנה

בצפון בוטסואנה ידועה מלאכת שזירת הסלים שמכינות הנשים בכפרים. הסלים שזורים בשלושה אופנים – סלים גדולים המשמשים לאחסון, סלים פתוחים לנשיאת חפצים על הראש ולניפוי תבואה וסלים קטנים לניפוי תבואה. הפן האמנותי של סלים אלו בא לידי ביטוי בשיפור ובשדרוג המתמיד של הצבעים והעיצובים של הסלים, אשר מעלה את ערכם של הסלים לשימוש מסחרי.
עדות קדומה מאוד של ציורים מגיעה מבוטסואנה, בציורים שמתארים ציד של חיות ובני אדם.
הערות שוליים

1 2  Atwood, Roger. 2011. The Nok of Nigeria, the Archaeological Institute of America, Volume 64 Number 4.
↑  O'Riley, Michael Kampen.2006.Art Beyond the West (2nd ed.). New Jersey: Pearson Education
↑  The Use of Haematite, Tiger’s Eye Stone and Ebony Wood for African Jewelry Squinti African Art(הקישור אינו פעיל, 31.03.2018)
↑  Aronson, Lisa. 1991. “African Women in the Visual Arts”. Signs 16 (3). University of Chicago
↑  History of African Masks - African Tribal Masks, www.historyofmasks.net (באנגלית) (ארכיון)
1 2 3 4  African Masks by Robert Bleakley, London: Thames and Hudson, 1978
↑  Bettelheim, Judith. 1998. "Women in masquerade and performance", African Arts, 31(2), 68-70.
1 2 3 4 5 6  Masks of Black Africa by Segy, Ladislas., New York: Dover, 1976
↑  "Learn More: Mossi Mask 2 | African Art Collection". Pacific Lutheran University (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-03-31. נבדק ב-2018-03-30.
↑  African Masks (באנגלית) (ארכיון)
↑  Montagu, Ashley, 1905-1999., Growing young, 2nd ed, [Granby], Mass.: Bergin & Garvey Publishers, 1989
↑  African Masks - The Function of an African Mask, www.artyfactory.com (באנגלית) (ארכיון)
↑  Quarcoopome, Nii E. 1991. Self-Decoration and Religious Power in Dangme Culture, African Art, pp. 56 – 65.
↑  Aronson, Lisa. 1991. “African Women in the Visual Arts”. Signs 16 (3). University of Chicago
↑  Fitzgerald, Mary Ann, Henry J. Drewal, and Moyo Okediji. 1995. “Transformation Through Cloth: An Egungun Costume of the Yoruba”. African Arts 28 (2). UCLA James S. Coleman African Studies Center: 55–57
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007294987905171  BNE: XX531177  BnF: cb119338968 (data)  LCCN: sh85007528  LNB: 000052681  NKC: ph118285 
Nigeria, nok, personaggio accovacciato, VI sec. ac.-VI dc ca. 02
מסכה של שבט האיבו (Ibo) הידוע גם כאיגבו (Igbo)
מסכת עץ אפריקאית
Benin mask
מסכה של שבט הבאולה (Baule)
A man ride a horse, Nok terracotta figurine
The Childrens Museum of Indianapolis - Egungun masquerade dance garment
אלן נאן מיי

| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1911 
 פטירה:  12 בינואר 2003 (בגיל 91) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  טריניטי הול בית ספר קינד אדוארד 
 תקופת הפעילות:  ? – 12 בינואר 2003 
 בן או בת זוג:  Hildegarde Pauline Ruth Nunn-May 
 
אלן נאן מיי (באנגלית: Alan Nunn May; ‏2 במאי 1911 - 12 בינואר 2003) היה פיזיקאי בריטי שפעל כמרגל סובייטי והעביר לברית המועצות את סודות הנשק הגרעיני בימי מלחמת העולם השנייה.
ראשית דרכו

אלן נאן מיי נולד בשנת 1911 בעיירה קינגס נורטון (Kings Norton) שליד העיר ברמינגהאם במרכז אנגליה. כבן לאב עסק ביציקת כלי נחושת. מנעוריו היה תלמיד מצטיין. בשנת 1930 החל ללמוד לימודי פיזיקה באוניברסיטת קיימברידג'. מיי היה אוהד של ברית המועצות והקומוניזם והצטרף למפלגה הקומוניסטית הבריטית. בגמר לימודיו בשנת 1936 ביקר בעיר לנינגרד בברית המועצות.
בימי מלחמת העולם השנייה

בשנת 1939, עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, החל מיי לעבוד במיזם סודי של פיתוח המכ"ם בסאפוק, ולאחר מכן בבריסטול במיזם שנועד לפתח שיטות לצילום חלקיקים רדיואקטיביים. בהמשך צורף לצוות של אוניברסיטת קיימברידג' שעסק בפיתוח כור אטומי המבוסס על מים כבדים. מיזם זה שולב בפרויקט מנהטן האמריקאי לפיתוח פצצת האטום ובשנת 1943 יצא הצוות לקנדה לפעול בבניית כור אטומי ליד אוטווה.
בשנת 1940 חדל כבר מיי להיות חבר במפלגה הקומוניסטית, אך משנחשף לדוח"ות אודות האפשרות שגרמניה תהיה מסוגלת לבנות פצצת אטום, אזי למרות שלא היה יותר חבר במפלגה הקומוניסטית, האמין כי יש לחלוק את המידע על פיתוח הנשק הגרעיני עם ברית המועצות, בעלת בריתה של בריטניה במלחמה. הוא עשה זאת בכך שסיפק דוגמאות של אורניום-235 ו-אורניום-233 ללויטננט פאבל אנגלוב, איש הגה-אר-או, המודיעין הצבאי בקנדה. כמו כן צילם מיי מסמכים סודיים, כולל מסמכים אמריקאיים והעבירם לאיש הקשר. לאחר סיום המלחמה בספטמבר 1945 שב מיי לבריטניה. עוד בקנדה תדרך אותו איש הקשר, בדבר הסידורים להמשך המגעים החשאיים עם המודיעין הסובייטי שיתקיימו ליד המוזיאון הבריטי לונדון.
משפטו

ב-5 בספטמבר 1945 ערק למערב איגור גוזנקו, פקיד הצופן בשגרירות ברית המועצות באוטווה בירת קנדה, וחשף את פעולות הריגול הסובייטי במדינות המערב. גילוייו הובילו למעצרו של מיי במרץ 1946 ולחקירתו על ידי ה-MI5, שירות הביטחון הבריטי. בחקירתו הודה לבסוף כי ריגל לטובת הסובייטים. מיי הועמד לדין בלונדון באשמת ריגול, וב-1 במאי 1946 נדון על פי הודאתו לעשר שנות מאסר עם עבודת פרך. לאחר שש שנות מאסר שוחרר מיי ממאסרו בשנת 1952 בגין התנהגות טובה. עם שחרורו הצהיר כי העביר את המידע לסובייטים משום שראה בכך "תרומה לביטחון האנושות".
שארית חייו

לאחר שחרורו לא הצליח מיי להשיג משרה באחת האוניברסיטאות בבריטניה. בשנת 1963 הוא מצא משרה באוניברסיטה של גאנה בעקבות המלצה של ג'ון דזמונד ברנל. ברנל, קריסטלוגרף ופיזיקאי שייעץ לגאנה להקים את רשת החינוך הגבוה לאחר קבלת העצמאות מבריטניה, היה שותף לדעותיו הפוליטיות של מיי. מיי הועסק באוניברסיטה של גאנה כפרופסור לפיזיקה. בשנת 1978 חזר לבריטניה. אלן נאן מיי נפטר בשנת 2003. עד למותו לא הביע כל חרטה על פעולות הריגול שלו.
לקריאה נוספת

אלן מורהד, מרגלי האטום, כתבים, 1953
ג'ים באגוט, הפצצה: ההיסטוריה הסודית של פצצת האטום: 1949-1939, עליית הגג ומשכל, 2012
הערות שוליים

↑  אנדרו בראון (Andrew Brown), ג'. ד'. ברנל: המלומד של המדע (J.D. Bernal: The Sage of Science), הוצאת Oxford University Press, ‏ (2005), ISBN 0198515448. עמ' 407
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265287305171  PLWABN: 9810595079905606  GND: 124731155  ISNI: 0000 0003 5635 4759  LCCN: no2011148032  NTA: 132666375  VIAF: 185808888   WorldCat (עם VIAF): 185808888
אסמאעיל, מלך מרוקו

מולאי אִסמאעיל בן שריף (ערבית: مولاي إسماعيل بن الشريف; תעתיק מדויק: מולאי אסמאעיל בן אלשריף; סביבות 1646 – 22 במרץ 1727) היה מלך מרוקו בשנים 1672-1727, היה המלך השני בשושלת העלאווית שמלכה במרוקו מאמצע המאה ה-17. נחשב אחד החשובים במלכי מרוקו.
שלטונו

אסמאעיל נולד סביבות 1646 לשריף אבן עלי מהשושלת העלאווית. ב-1672, בהיותו בן 26, הוכתר מולאי אסמאעיל למלך, לאחר שירש את כסאו של אחיו ראשיד. הוא הכיר היטב את העיר מקנס, שבה היה מושל בהמתינו לכס המלוכה, והחליט להפוך אותה לעיר הבירה. הוא נזקק לעשרים שנים נוספות בשלטון, כדי ליצב את ממלכתו ולאחד את השבטים מהם הייתה בנויה הממלכה. רק אז התפנה להגן על מרוקו מפני האויבים מבחוץ. ספרד, ששלטה בצפון מרוקו, פורטוגל ששלטה בעיר מוגדור (כיום אסואירה), אנגליה שהפציצה את טנג'יר בתותחים וצרפת שחייליה התיישבו לחוף הים התיכון.
צבא בסגנון הצבא העות'מאני

מולאי אסמאעיל הקים צבא מקצועי וחזק שמנה 150,000 לוחמים, לרשותם עמדו 12,000 סוסים. צבא זה הורכב משבטים בהם התקיימה נאמנות חזקה לראש השבט ונאמנות למלך, אך תמיד היה חשש ממרידה במלכות. כדי להבטיח את שלטונו, הקים, בנוסף לכך, גם צבא שהושפע מתפיסת צבא האימפריה העות'מאנית וכלל יחידות יניצ'רים שהיוו את יחידות העילית של הצבא. הגדודים הללו היו מורכבים מילדים בעלי עור כהה, בני 10-18 שנים, שנלקחו מהוריהם באזור טימבוקטו שבמאלי, או ילדים של שבויי מלחמה או עבדים מאזור הסהרה. ילדים אלו אוסלמו, עברו אימונים מפרכים על מנת לחשל את גופם וגויסו לצבא בגיל 20. הם חיו בנפרד מהאוכלוסייה ובתמורה לנאמנותם בלב ובנפש למלך קבלו טובות הנאה רבות. כאשר השתחררו מהצבא, זכו לפנסיה והשתלבו היטב באוכלוסייה המקומית. לצבא זה היו הצלחות רבות בשמירה על גבולות הממלכה.
קשריו עם לואי ה-14 מלך צרפת

למולאי אסמעיל היו קשרים מצוינים עם מלך צרפת לואי ה-14 האויב הגדול של ספרד. שתי המדינות חתמו ב-29 בינואר 1682 על קשרים דיפלומטיים בארמון de Saint-Germain-en-Laye.
הוא ביקש להתחתן עם נסיכה צרפתית אך המלך הצרפתי סירב. המלך הצרפתי שלח קצינים למרוקו לאמן את הצבא וכן להדריך את הבנאים בבניה ציבורית, בעזרתו של מלך צרפת מולאי אסמאעיל בנה בירה לתפארת לרשותו עמדו 25,000 עבדים שבנו את העיר כולל הארמון וההרמון שמנה 500 נשים. מולאי אסמאעיל נחשב כאיש בעל מספר הילדים הרב ביותר בהיסטוריה: 888 ילדים, וב-2015 זכה מחקר העוסק בכיצד גידל מספר כזה של ילדים בפרס איג נובל למתמטיקה.
אחרי מותו, המשיך בנו, שעלה לשלטון אחריו, את הבניה המואצת בעיר. ב-1755 חרב הארמון המפואר במקנס ברעידת אדמה. ב-1757 נכדו של מולאי אסמאעיל, מוחמד השלישי, העביר את עיר הבירה למרקש.
הערות שוליים

↑  Genetics and strange biology
↑  בסאטירה "קנדיד" מאת וולטר מוזכרים בניו הרבים של אסמעיל: "כל אחד מחמישים בניו... הקים סיעה משלו, וחמישים מלחמות אחים שונות התנהלו ביניהם במקביל."
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1042682  BnF: cb12650072c (data)  GND: 11878532X  ISNI: 0000 0000 7822 0119  LCCN: n83003510  NTA: 102200300  SUDOC: 050575910  VIAF: 91897604   WorldCat (עם VIAF): 91897604
אמרוד טוביה

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1989 (בת 35) מונטריאול, קוויבק, קנדה קנדה 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 בן או בת זוג:  פרינס רויס (2018–2022) 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
אמרוד טוביה (באנגלית: Emeraude Toubia;‏ נולדה ב-1 במרץ 1989) היא שחקנית ודוגמנית אמריקאית ילידת-קנדה. מוכרת בעיקר בשל תפקידה כאיזבל לייטווד בסדרת הטלוויזיה "ציידי הצללים" ברשת Freeform.
ביוגרפיה

טוביה נולדה במונטריאול, קוויבק שבקנדה, וגדלה בבראונסוויל, טקסס שבארצות הברית כבת יחידה. אמה, מירטה סוניה (לבית סוליס), היא ילידת סיודד ויקטוריה, מקסיקו. אביה היה אמריקאי-לבנוני. סבה וסבתה מצד אביה היו מצפון לבנון.
מאז נעוריה השתתפה בתחרויות יופי, ואף זכתה בשלוש תחרויות מקומיות.
קריירה

בשנת 1999, בגיל 10, טוביה ביצעה את תפקיד המשחק הראשון שלה בסדרת הילדים "El Mundo de los Niños".
בגיל 12 טוביה החלה לשחק בתוכנית "Tu Desayuno Alegre", עד לגיל 26 המשיכה טוביה לשחק בתוכנית למשך כ-14 שנים,. בשנת 2010 הגיעה לחצי-הגמר בתחרות היופי, "מיס טקסס ארצות הברית". בשנת 2013 בנוסף להשתתפותה בתוכנית Tu Desayuno" Alegre" החלה להשתתף בסדרת הנוער המקסיקנית "En mi cuadra nada cuadra", בהמשך בשנת 2014 טוביה ממשיכה בתחום המשחק והשתתפה בטלנובלה הוונצואלית "אם רק תסתובב" בתפקיד של סטפני קארם.
בשנת 2016 החלה לשחק את דמותה של איזבל לייטווד בסדרת הפנטזיה האמריקאית "ציידי הצללים" של רשת Freeform, לצדם של קתרין מקנמרה, אייזיאה מוסטפא והארי שום ג'וניור. הסדרה בוטלה ב-2019, לאחר 3 עונות. על תפקידה בסדרה זו, טוביה הייתה מועמדת לפרסי בחירת הנוער בקטגוריית שחקנית מצטיינת בסדרת פנטזיה לשנים 2017 ו-2018, אך לבסוף קתרינה גרהאם מ"יומני הערפד" זכתה בפרס, ומילי בובי בראון מ"דברים מוזרים" זכתה שנה לאחר מכן.
חיים אישיים

בשנת 2011 טוביה החלה בזוגיות עם המוזיקאי האמריקאי-דומיניקני פרינס רויס. הם נישאו בסן מיגל דה איינדה, מקסיקו ב-30 בנובמבר 2018. הם מתגוררים בסטודיו סיטי, לוס אנג'לס.
היא דוברת ספרדית מגיל קטן בצורה שוטפת, אך אנגלית היא שפת האם שלה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Tattooed Love | אזמרלדה |  |
| TBA | Ballad of a Hustler | קארן |  |
| TBA | Like It Used to Be | סופיה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010 | אורורה | פקידת קבלה | פרק: "Gran lanzamiento" |
| 2013 | 11-11: En mi cuadra nada cuadra | אליזבת' | 75 פרקים |
| 2014 | Cosita linda | דולסה רילקון | פרק: "Conoce en la perfumeria" |
| 2014 | אם רק תסתובב | סטפניה קארהם | 29 פרקים |
| 2016–2019 | ציידי הצללים | איזבל סופיה "איזי" לייטווד | תפקיד ראשי (3 עונות); 55 פרקים |
| 2019 | Love in the Sun | אלנה | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2021 | Holiday in Santa Fe | בלינדה סוייר | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021–2023 | באהבה | לילי דיאז | תפקיד ראשי (2 עונות); 11 פרקים |
בוסטון (להקה)

| --- | --- |

בוסטון בשנת 2008
 מקום הקמה:  בוסטון 
 מוקד פעילות:  מסצ'וסטס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 סוגה:  רוק, רוק קלאסי
 חברת תקליטים:  אפיק רקורדס 
 www.bandboston.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 טום שולץ בראד דלפ ברי גאודרו סיב השיאן ג'ים מסידה פראן שיהן
 
בוסטון (באנגלית: Boston) היא להקת רוק אמריקנית ממסצ'וסטס שהצליחה מאוד בשנות השבעים ובשנות השמונים. הלהקה מכרה מעל 50 מיליון עותקים מאלבומיה ברחבי העולם. המוזיקה שלהם נחשבת לבעלת השפעה רבה על מעבר המוזיקה מהבי מטאל בשנות השבעים לפופ בשנות השמונים.
השירים המפורסמים ביותר של הלהקה הם: "More Than a Feeling", "Peace of Mind",
"Foreplay/Long Time", "Don't Look Back", "Amanda", וכמו כן: "Rock & Roll Band",
"Smokin'", "Hitch a Ride", "Feelin' Satisfied", "A Man I'll Never Be",
"We're Ready" "The Launch\Cool The Engines" ו-"I Need Your Love".
חברי הלהקה היו בתחילת דרכה:
טום שולץ (Tom Scholz) - כותב המילים וגיטריסט.
בראד דלפ (Brad Delp) - סולן.
ברי גאודרו (Barry Goudreau) - גיטריסט.
סיב השיאן \ ג'ים מסידה (Sib Hashian) - מתופפים (לסירוגין).
פראן שיהן (Fran Sheehan) - בסיסט.
אלבומם הראשון, "בוסטון" (Boston, 1976, Epic Records), הוקלט רובו על ידי שולץ, דלפ וגאודרו במרתף ביתו של שולץ. רק לאחר שהתעקשו שהלהקה גם תופיע צורפו ללהקה שיהן והשיאן. האלבום בוסטון היה הצלחה מיידית ודורג כאחד מהאלבומים המצליחים ביותר בכל הזמנים - יותר מ-17 מיליון עותקים נמכרו. ההצלחה נמשכה גם באלבומים הבאים של הלהקה.
שולץ נחשב לגאון מוזיקלי וטכני. בתחילת שנות השמונים ייסד את החברה
Scholz Research & Development, Inc ששווקה את מגבר הגיטרה המצליח "Rockman". בנוסף נטען כי היה פרפקציוניסט: לפי שמועה אחת, הוא הקליט סט של רצועת תופים מעל למאה פעמים.[דרוש מקור]
אופיו הרודני וחוסר רצונו לסיים אלבומים בזמן קצוב, הובילו לוויכוחים שהגיעו לשיאם בסדרת תביעות על ידי חברי הלהקה וחברת ההקלטות Epic Records.
בראד דלפ, סולן הלהקה עד מותו ב-2007
הלהקה המשיכה לעבוד על תקליט חדש, בהשתתפות דלף ושולץ שנותרו יחידים מהלהקה המקורית, עד התאבדותו
של דלפ ב-10 במרץ 2007 בביתו שבניו המפשייר.
המוזיקה של בוסטון עדיין מושמעת בתחנות רדיו של רוק קלאסי. הרכב מחודש של הלהקה המשיך להופיע גם ב-2008.
ב-3 בדצמבר 2013 יצא אלבומם הראשון אחרי 11 שנה, Life, Love & Hope.
הלהקה יצאה באפריל 2016 למסע הופעות ברחבי ארצות הברית לרגל 40 שנות פעילות.
דיסקוגרפיה

1976 - Boston
1978 - Don't Look Back
1986 - Third Stage
1994 - Walk On
1997 - Greatest Hits
2002 - Corporate America
2013 - Life, Love & Hope
אשכול שוקרון

| --- | --- |
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 450 (האריה המעופף)  סגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה  סגן מפקד עוצבת חירם  סגן מפקד המרכז לאימונים טקטיים במל"י  מפקד עוצבת הגולן
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון האינתיפאדה הראשונה האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה מבצע עופרת יצוקה
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל עיריית קריית שמונה
 
אשכול שוקרון (נולד ב-20 בפברואר 1969) הוא אלוף-משנה במילואים בצה"ל, שירת כמפקד עוצבת הגולן.
שירות צבאי

עם גיוסו לצה"ל שובץ שוקרון בחטיבת גולני. בגולני עבר שוקרון מסלול הכשרה כלוחם, קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שב לחטיבה ושימש כמפקד מחלקה, וכמפקד פלוגה, ולקח חלק בלחימה בדרום לבנון. לאחר שהועלה לדרגת סא"ל מונה למפקד גדוד 450 (האריה המעופף) בביסלמ"ח, בהמשך שימש כסגן מפקד החטיבה הצפונית ברצועת עזה במהלך האינתיפאדה השנייה, סגן מפקד עוצבת חירם, ולאחר מכן שימש סגן מפקד המרכז לאימונים טקטיים (מא"ט) במל"י. בשנת 2009 מונה למפקד עוצבת הגולן, בשנת 2011 פיקד על החטיבה בעת שמאות סורים (ממוצא פלסטיני) הפגינו ברמת הגולן ואף ניסו לפרוץ את גדר הגבול שבין ישראל לסוריה. כוחות בפיקוד שוקרון החטיבה הגיבו באמצעים לפיזור הפגנות, והוא אף נפצע במהלכן אולם הוסיף ופיקד על כוחות עד גמר האירוע. במהומות נהרגו ארבעה מפגינים ונפצעו למעלה ממאה. לאחר שחרורו בשנת 2012, מונה למנכ"ל עיריית קריית שמונה.
שוקרון מתגורר עם משפחתו ביישוב קלע אלון. ב-2018 לקראת הבחירות המקומיות הודיע על התמודדותו לראשות המועצה האזורית גולן וסיים במקום השלישי עם 11.01% מהקולות.
הערות שוליים

↑  אבי יששכרוף ועמוס הראל, הם למדו את הלקח, ואנחנו?, באתר הארץ, 20 במאי 2011.
↑  עמרי חפץ, ‏שנה למהומות בסוריה: "פיגוע כמו בכביש 12 עלול להתרחש גם כאן", באתר ‏מאקו‏, 18 במרץ 2012.
↑  עמוס הראל, תחקיר צה"ל: הגדוד לא הוזעק בזמן, והסורים הצליחו לחדור לישראל, באתר הארץ, 20 במאי 2011.
↑  אנשיל פפר, העיניים הופנו לגדה, וצה"ל הופתע מעימותים בצפון, באתר הארץ, 16 במאי 2011.
↑  עפר שלח, נכס ושמו אסד: הסיבה שאין ביקורת על ישראל, באתר nrg‏, 6 ביוני 2011.
↑  יערה רותם, אשכול שוקרון מתמודד לראשות המועצה בגולן, 4 ביוני 2018, באתר שישי בגולן.
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אסמאא' מחפוז

| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1985 (בת 39) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 מקום מגורים:  קהיר 
 השכלה:  אוניברסיטת קהיר 
 השקפה דתית:  אסלאם 
 פרסים והוקרה:  פרס סחרוב לחופש המחשבה (2011) 
 
אסמאא' מחפוז (בערבית: أسماء محفوظ; ‏ נולדה ב-1 בפברואר 1985) היא אקטיביסטית מצרית ואחת המייסדות של תנועת הנוער 6 באפריל.
ביוגרפיה

אסמאא' מחפוז נולדה במצרים ב-1 בפברואר 1985. היא למדה באוניברסיטת קהיר ויש לה תואר ראשון במנהל עסקים. באפריל 2008 ייסדה יחד עם אקטיביסטים מצרים נוספים את קבוצת הפייסבוק "תנועת הנוער של ה-6 באפריל" שנועדה לתמוך בשביתת הפועלים מאל-מחלה אל-כוברא.
ביוגרפיה > ינואר 2011

ב-18 בינואר 2011 מחפוז פרסמה סרטון וידאו בפייסבוק בו קראה למצרים לצאת לרחובות ולהשמיע קול נגד משטרו של חוסני מובראק. לאחר מכן הסרטון הועלה ליוטיוב ונהייה לוויראלי תוך מספר ימים. הסרטון שלה קיבל קרדיט מעיתונאים רבים, בהם מונה אלטחאווי, כגורם מכריע בהצתת הניצוץ שהוביל להפיכה במצרים באותה שנה. לאחר שפרסמה את הסרטון, יצאה להפגין עם ארבעה צעירים נוספים בכיכר תחריר, אך הם פונו במהרה בידי כוחות הביטחון המצריים לפני שההפגנה הספיקה לגדול.
לאחר מכן, מחפוז פרסמה סרטון נוסף בו הודיעה על כוונתה לצאת להפגין בכיכר תחריר ב-25 בינואר, שהוא חג לאומי במצרים לזכרם של שוטרים שנהרגו בעימותים עם הצבא הבריטי. בסרטון היא קראה לאזרחים מצרים להצטרף אליה ואמרה: "אם אתם מחשיבים את עצמכם לגברים, בואו איתי ב-25 בינואר. כל מי שאומר שנשים לא צריכות למחות משום שיכו אותן, שיראה קצת כבוד עצמי וגבריות ויבוא איתי ב-25 בינואר. כל מי שאומר שזה פשוט לא שווה את זה כי בכל מקרה יגיעו מעט אנשים, אני רוצה לומר לו 'אתה הסיבה לכך, אתה בוגד, בדיוק כמו הנשיא או כל שוטר שמכה אותנו ברחובות'".
ביוגרפיה > אחרי ההפיכה

מאוחר יותר בשנת 2011 נעצרה מחפוז באשמת הכפשת המועצה הצבאית העליונה כשכינתה אותם "מועצה של כלבים". היא נשפטה בבית דין צבאי, דבר שעורר את חמתם של אקטיביסטים רבים, ואף של מספר פוליטיקאים מצרים, בהם מוחמד אל-בראדעי ואימן נור. היא שוחררה בערבות של 20,000 לירות מצריות ולבסוף בית המשפט הצבאי ביטל את כל ההאשמות נגדה.
באותה שנה הוענק לה פרס סחרוב לחופש המחשבה על תרומתה ל"שינויים היסטוריים בעולם הערבי".
ב-23 באוקטובר 2011, מחפוז ארגנה התכנסות בארצות הברית בתמיכה בתנועת כיבוש וול סטריט. כשנשאלה מדוע הגיעה להפגין יחד עם פעילי כיבוש וול סטריט אמרה "הרבה תושבים אמריקאים הביעו איתנו סולידריות, וכעת עלינו להמשיך בכל רחבי העולם, כי קיימת האפשרות ליצור עולם אחר עבור כולנו".
העיתון "עסקים ערביים" מיקם את מחפוז במקום 381 ברשימת 500 הערבים המשפיעים ביותר בעולם.
ראו גם

נשים באביב הערבי במצרים
הערות שוליים

↑  ריאיון עם מונה אלטאחווי, באתר PBS,‏ 9 בפברואר 2011
↑  נשים השתתפו בתפקידי מפתח בהתקוממות המצרית, באתר הרדיו הלאומי האמריקאי, 4 בפברואר 2011
↑  אסמאא' מחפוז, מארגנת ההפגנות במצרים, מדברת על החלטתה להשתמש בפייסבוק כדרך פעולה, ראיון וידאו באתר ממרי, 31 בינואר 2011
↑  אסמאא' מחפוז וסרטון היוטיוב שעזר להצית את ההתקוממות המצרית, באתר דמוקרטיה עכשיו, 8 בפברואר 2011
↑  בלוגרית מצרית לא תועמד לדין צבאי, באתר "דיני רשת", 22 באוגוסט 2011
↑  הצבא יסיר את האישומים נגד הבלוגרית, באתר "עיתונאים ללא גבולות", 19 באוגוסט 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1196522510  VIAF: 2926157100619872740003   WorldCat (עם VIAF): 2926157100619872740003
אנטואן פלמונדו

| --- | --- |

 לידה:  29 בפברואר 1804 L'Ancienne-Lorette, קנדה 
 פטירה:  4 בספטמבר 1895 (בגיל 91) נויויל, קנדה 
 תחום יצירה:  ציור 
 הושפע על ידי:  ג'וזף לגארה, פולן גרן 
 
אנטואן פלמונדו (בצרפתית: Antoine Plamondon ‏: בערך 1804–1895) היה אמן קנדי בקוויבק, שצייר בעיקר דיוקנאות ודימויים דתיים, שהוזמנו בעיקר על ידי כנסיות בעיר קוויבק וסביבתה.
ביוגרפיה

פלמונדו נולד בשנת 1804 (או 1802) בל'אנסיין-לורט, קוויבק, בנם של חנווני הכפר ואשתו. הוא למד בבית ספר בסנט-רוך, פרבר של קוויבק סיטי, ולאחר מכן למד אצל ג'וזף לגארה (1795–1855), משחזר תמונות וצייר חובב.
בשנת 1826, בגיל 22, נסע פלמונדו לפריז, שם למד אצל ציירים קלאסיים כמו פולן גארה (1783–1855).
בשנת 1830, לאחר מהפכת יולי, חזר פלמונדו מצרפת לקוויבק. הוא התמחה בדיוקנאות. הוא גם עשה ציורים דתיים (שהוזמנו על ידי כנסיות ומסדרים דתיים שונים ברחבי העיר קוויבק), שבדרך כלל התבססו על תחריטים של הציירים המאסטרים הוותיקים באירופה, מנהג נפוץ בקרב אמנים בני זמנו. עבודת הדיוקנאות שלו הייתה בולטת בסגנונו המלא, ובייצוג סגנון הלבוש.
בשנת 1850 עבר פלמונדו למחוז בנויוויל ליד נהר סנט לורנס, עם אמו, אחיו ואחותו. הוא חי שם עד שנות ה -90 של המאה ה-19. חלק ניכר מעבודותיו בתקופה זו היו ציורים דתיים, העתקים של המאסטרים הוותיקים, שהוזמנו על ידי כנסיות מקומיות. הדיוקן העצמי של פלמונדו משנת 1882 היה ככל הנראה יצירתו האחרונה.
הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית לאמנויות.
חיים אישיים

פלמונדו מעולם לא התחתן. הוא היה מונרכיסט לכל החיים ותמך במפלגה השמרנית, ידידם של סר ג'ורג' אטיין קרטייה וסר אטיין טאצ'ה. הוא מחה עם השמרנים על הוצאתו להורג לואי ריאל של אינדיאני יליד אמריקה, בשנת 1885 שנלחם למען זכויות אנשיו בקנדה. הוא היה מקבוצת מטיס שהוכרה כלאום מקורי על ידי הממשלה הלאומית.
פלמונדו נפטר בנויוויל בשנת 1895.
הערות שוליים

↑  R. H. Hubbard, Antoine Plamondon / 1802-1895, Théophile Hamel / 1817-170. Two Painters of Quebec / Deux Peintres de Québec (Ottawa: National Gallery of Canada, 1970), pp. 14-15.
↑  Royal Canadian Academy of Arts - Académie royale des arts du Canada, web.archive.org, ‏2011-05-26
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122763939  ISNI: 0000 0001 1622 7910  LCCN: no2013124344  RKD: 63762  SUDOC: 127912460  ULAN: 500027327  VcBA: 495/171488  VIAF: 37808257   WorldCat (עם VIAF): 37808257
בונגו (בעל חיים)

| בונגו |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: פרים
סוג:: קודו
מין:: בונגו
שם מדעי
 Tragelaphus eurycerus ‏אוגילבי, 1837
תחום תפוצה


בּוֹנְגוֹ (שם מדעי: Tragelaphus eurycerus) הוא מין בסוג קודו במשפחת הפריים.