stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Turn Back Time
הערות שוליים

↑  Official Singles Chart Top 100 | Official Charts Company, www.officialcharts.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 1011a1dd-e5f0-3c5c-bf27-4ce5d96ab0a4  MusicBrainz work: cc9b7db9-8787-4311-8cd1-c9851bdc78de
תרדמת התבונה מולידה מפלצות

| --- | --- |

 מידע כללי
 אמן:  פרנסיסקו דה גויה
 תאריך יצירה:  בין 1797 ל-1799
 טכניקה וחומרים:  תצריב, אקווטינטה
 ממדים בס"מ
 רוחב:  15.5 ס״מ 
 גובה:  23 ס״מ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  הרומנטיקה 
 מיקום:  מוזיאון המטרופוליטן לאמנות, ספרד
 
תרדמת התבונה מולידה מפלצות (בספרדית: El sueño de la razón produce monstruos) הוא תצריב מאת האמן הספרדי פרנסיסקו דה גויה. התצריב נוצר בין 1797 ל-1799, והוא היצירה מספר 43 מתוך 80 בסדרת "הגחמות" (לוס קאפריצ'וס) של גויה.
תיאור היצירה

בתצריב נראה האומן, כפי שהוא מדמיין את עצמו ישן, תוך כדי שהוא עסוק ביצירה. ניתן לראות את כלי החריטה שלו, וסביבו יצורים שונים, חיות לילה, ובייחוד אלו המייצגות בלבול (ינשוף) ובורות (עטלף). אחד הינשופים מרחף ממש מעל האומן ונראה כשומר עליו. ינשוף אחר, משמאלו של האומן, מגיש לו בטפריו מכחול. כמו כן, ניתן לזהות ביצירה שונר הרובץ ערני מאחורי האומן הישן, ומוכר מיצירות רבות אחרות שלו.
נראה שבמקור תכנן גויה שהתצריב, בו נראה האומן ישן יהיה הראשון בסדרה וכך ימסגר את הסדרה כולה כפנטזיות, או קפריזות, שאין להן קשר עם המציאות. על אף שבסופו של דבר נדחק התצריב למקום ה-43 בסדרת הקפריזות, נטען לגביו שהוא "מניפסט האמנות וההיסטוריה התרבותית באירופה" שכן הוא מציג את "המפתח לתודעת האדם הנאור והרציונלי", בחלום ובחזון התעתועים.
פרשנויות

קיימים מספר הדפסים שנעשו על פי אותו תצריב שנוספו להם הערות בנות זמנו של הצייר ואף כאלו המיוחסות לו. מהערות אלו עולות שלוש פרשנויות מרכזיות ליצירה:
הפרשנות הראשונה היא ביקורת על הנאורות. לפי עמדה זו הביטחון ביכולתה של התבונה להתגבר על אמונות ההבל ולהאיר את האמת הוא ביטחון שווא, שכן התבונה עצמה מובילה לאמונות הבל משלה.
הפרשנות השנייה, על פי הערה בעותק שהשתייך לחברו של הצייר, היא תפיסה אסתטית לפיה על הצייר לדעת לאחד בין ההיגיון והפנטזיה על מנת למצות את יכולת הביטוי שלו. עליו לקבל את המכחול מינשוף הלילה (בתצריב - משמאל לדמות האומן הישן) המייצג את החיזיון, אולם ליצור יצירה מאוזנת שבה גם להיגיון מקום מרכזי (כפי שמייצג הלינקס מימין לאומן). ייתכן שעמדה זו הייתה דרך להסוות ביקורת חברתית של האומן, שכן כבר בתקופתו נטען שגויה מציג בתצריב ביקורת חברתית על אישים ספרדים או על מוסדות ספרדיים.
ביקורת כזאת מתוארת בפרשנות השלישית, שמדגישה את האכזבה ואת המרירות של האומן מקוצר ידה של התבונה להכריע את הטיפשות, האדישות וקהות החושים שהוא חווה סביבו, בחצר המלוכה, בה שימש כאומן חצר.
פרשנויות מודרניות:
ניתן לפרש את התצריב גם כקריאה להיצמד לתבונה. לפי פרשנות זו, ההתעלמות מזעקת ההיגיון, מובילה להתרחקות מהמציאות ולשגייה בחזיונות בלבד. לפיכך, זוהי קריאת הזהרה של האומן לעצמו ולחברה בה הוא פעל להישאר עירני, בדומה ללינקס.
ברוח פרשנות פסיכולוגית, נטען כי חזיונות החלום המפלצתיים של האומן הם ייצוגיים סמליים שלו עצמו, ושמייצוגים אלו יכול האומן לקבל חומר ליצירתו.
הערות שוליים

1 2  Helman, Edith, Trasmundo de Goya, Madrid: Alianza Editorial, 1983, עמ' 165
↑  Helman, Edith, Trasmundo de Goya, Madrid: Alianza Editorial, 1983, עמ' 164
↑  Manuela B. Mena Márquez, Goya : Prophet der Moderne, Köln: DuMont, 2005, עמ' 14f, ISBN 3-8321-7563-6
↑  Matilla, J. M, תרדמת התבונה מולידה מפלצות (בספרדית), באתר https://www.museodelprado.es/
↑  תרדמת התבונה מולידה מפלצות, עותק על נייר (בספרדית), באתר https://www.museodelprado.es/
↑  Helman, Edith, Trasmundo de Goya, Madrid: Alianza Editorial, 1983, עמ' 54
↑  .Matilla, J. M, תרדמת התבונה מולידה מפלצות (בספרדית), באתר https://www.museodelprado.es
↑  Helman, Edith, Trasmundo de Goya, Madrid: Alianza Editorial, 1983, עמ' 221, fn. 43
↑  Klein, Peter K., Programm und Intention der Caprichos, Der Schlaf der Vernunft : Originalradierungen von Francisco de Goya : Marburger Universitätsmuseum für Bildende Kunst, 19. November 2000 bis 18. Februar 2001 : Instituto Cervantes, München, 28. Februar bis 6. April 2001, Marburg: Universitätsmuseum für Bildende Kunst, [2000], עמ' 19, ISBN 84-89721-77-7
↑  Hofmann, Werner, Goya : vom Himmel durch die Welt zur Hölle, Sonderausg, München: Beck, 2005, עמ' 85, ISBN 3-406-54177-1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7554261-4
תלפיות מזרח

| --- | --- |

תלפיות מזרח ממעוף הציפור
 מידע
 עיר:  ירושלים
 תאריך ייסוד:  1973 
 אוכלוסייה:  15,398 (17 במאי 2017)
 קואורדינטות:  31°45′00″N 35°14′06″E﻿ / ﻿31.75°N 35.235°E﻿ / 31.75; 35.235
 שכונות נוספות בירושלים
 he
 
תלפיות מזרח במבט מצור באהר וברקע אום ליסון, ג'בל אלמוכבר, ערב א-סוואחרה, גדר ההפרדה ומאחוריה אבו דיס
תלפיות מזרח מכיוון גן אמת המים
מתחם בתכנון יעקב רכטר מכיוון גן אמת המים
מתנ"ס תלפיות מזרח ברחוב עולי הגרדום
שלט בתלפיות מזרח על כיבוש מוצב "הנקניק" במלחמת ששת הימים
תלפיות מזרח (או "ארמון הנְציב") היא שכונה בדרום-מזרח ירושלים, אשר נוסדה ב-1972, על שטח שסופח לירושלים לאחר מלחמת ששת הימים, כחלק מתוכנית שכונות הטבעת הירושלמית. מספר תושביה הוא כ-19,000 איש. שמה של השכונה בפי רוב תושבי העיר הוא ארמון הנציב, על שם המבנה הממוקם בגבולה הצפוני של השכונה. השכונה ממוקמת כ-4 ק"מ ממרכז העיר. רחובות השכונה קרויים על שמם של עולי הגרדום, וזהו שמו של אחד הרחובות המרכזיים בשכונה.
מיקום וטופוגרפיה

השכונה ממוקמת על מורדותיו הדרומיים של הר אצל (רכס ארמון הנציב), בשתי שלוחות שביניהן גיא (אמפיתיאטרון טבעי). המדרון התלול עליו בנויה השכונה הוא חלק מהירידה החדה של הרי יהודה לכיוון ים המלח. השכונה מהווה ישות אורבאנית נפרדת משכונות רמות רחל – ארנונה החדשה, תלפיות וארנונה המצויות ממערב לה, מצפון לשכונה ישנו ארמון הנְציב, טיילת האז ושכונת ג'בל מוכאבר, ממזרח ודרום מזרח – השכונות ערב א סוואחרה ואום ליסין, מדרום – שכונת צור באהר ומדרום מערב – קיבוץ רמת רחל. בשוליה המערביים של השכונה נמצא מתחם קריית מוריה – קריה חינוכית של הסוכנות היהודית, הצמודה לחוות הלימוד של רחל ינאית בן-צבי.
היסטוריה

ב-1929 שלחו הבריטים משלחת לאזור על מנת לבדוק אפשרויות מגורים מדרום לארמון הנְציב הבריטי, ליד הכפר הערבי צור באהר. המשלחת קבעה כי בשל תלילות הגבעות באזור הוא אינו ראוי למגורים. ואכן, עד לאחר מלחמת ששת הימים שימש האזור כשטחי מרעה לערביי הכפרים ג'בל מוכאבר וצור באהר.
עד למלחמת ששת הימים היה במקום מוצב של הלגיון הערבי. בגלל צורתו הארוכה והמעוגלת הוא כונה "מוצב הנקניק". מיד לאחר כיבוש ארמון הנְציב תקפו לוחמי הסיירת הירושלמית בסיוע טנקים את המוצב והצליחו לכבשו בזמן קצר ללא אבדות. במקום יש שלט המספר את סיפור הקרב. לאחר מלחמת ששת הימים יושב האזור שמתחת לארמון הנציב כחלק מתוכנית שכונות הטבעת בירושלים. בניית השכונה החלה בשנות ה-70, לפי צו הפקעת הקרקעות מאוגוסט 1970. הופקעו גם 2,500 דונם ברכס נציב שלושה ק"מ דרומית-מזרחית לעיר העתיקה. מתכנן השכונה היה האדריכל דוד בסט.
בזמן האינתיפאדה הראשונה סבלו תושבי השכונה מהתנכלויות, ידויי אבנים ואף ממעשי חבלה ורצח של מחבלים פלסטינים, בעיקר מג'בל מוכאבר הסמוכה. מאז שנות ה-90 לא נשנו אירועי הטרור והשכונה אף קיבלה חיזוק תנופתי בדמות דרך ראשית נוספת המחברת אותה לדרך חברון וקרבתה למתחם הקניות והבילויים של אזור התעשייה תלפיות.
מערת תלפיות

בשכונה נמצאת מערה שנטען שהיא מערת הקבורה של ישו ובני משפחתו. המערה התגלתה בשנת 1980, בזמן שנערכו במקום פיצוצים לשם בניית בתים חדשים, על ידי ילד מתושבי השכונה.
מיצפתל

הגבעה שבין השכונה לבין ארמון הנציב היא אתר טבע עירוני בירושלים. מהגבעה נוף למדבר יהודה כולל הרי מואב שמעבר לים המלח, הרודיון, אגן העיר העתיקה והר הבית. בסתיו מכוסה הגבעה מרבד חצבים וחודש פברואר היא מכוסה במרבדי תורמוס ההרים. חברי מכינת בית ישראל מטפחים את המקום מאז 2017 והקימו במקום ספסלי תצפית ופרגולת עץ.
בשנים האחרונות כפר הסטודנטים של בני עקיבא אמון על פיתוח המקום, בשיתוף עם חניכי מכינה קדם-צבאית בית ישראל.
חינוך

בתלפיות מזרח פועלים כ-10 גני ילדים, 5 בתי ספר יסודיים – תל"י רמת מוריה (בזרם הממלכתי), קשת תלפ"ז (המשלב למידת תלמידים דתיים, חילוניים ומסורתיים), ובית הספר היסודי הממלכתי-דתי "איתן", בית הספר לחינוך מיוחד "בית הספר הדביר החדש", שנועד לתלמידים בעלי מוגבלות שכלית עמוקה, ובית הספר "הלל" המשלב שיטות למידה חדשניות.
רק בית ספר על-יסודי אחד פועל בשכונה: בית הספר התיכון ע"ש סליגסברג (כיתות ז'–י"ב בזרם הממלכתי). החל משנת הלימודים תש"פ נקרא בית הספר בשם חדש: "קשת רא"ם ע"ש סליגסברג".
בחינוך הבלתי פורמלי, פועלים בשכונה מועדון הנוער "אינטרו" וכן סניפים של תנועות הנוער המחנות העולים, בני עקיבא, נוע"ם והצופים. בשנת 2019 נפתח שבט צופים בשכונה, שבט "אמיר".
שכונה צעירה

מתחילת שנת 2011, פועלת בשכונת תלפיות מזרח תוכנית "שכונה צעירה" בשיתוף עם "צעירים במרכז". במסגרת התוכנית מוצבת רכזת מטעם "צעירים במרכז" במינהל הקהילתי של השכונה.
רכזת שכונה צעירה אמונה על פיתוח הקהילתיות, ריכוז פרויקטים ויוזמות תושבים, ייצוג קול המשפחות הצעירות בפורומים שונים. בין תחומי העיסוק: פיתוח המרחב הציבורי, הפקת אירועי תוכן, יצירת הזדמנויות להכרות בין המשפחות, שדרוג מסגרות החינוך והגיל הרך, חיזוק הקהילתיות בשכונה.
הערות שוליים

↑  אורי חודי, ‏"מי שמכיר את הקו הירוק בתוך ירושלים זה רק פוליטיקאים", באתר גלובס, 20 במאי 2012
↑  יהודה בלו, האומנם נתגלתה מערת הקבורה של ישו? מגזין אימגו.
↑  כך מצאתי את עצמי בוקר אחד כ"מגלה הקבר של ישוע"... בלוג של אריאל מעוז, הילד שגילה את המערה, בתפוז בלוגים.
↑  מסלולים: פריחת תורמוסים מצפה מצפתל ארמון הנציב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007493929005171  VIAF: 316602103   WorldCat (עם VIAF): 316602103 
בית ספר תיכון קשת ראם ע"ש סליגסברג – שער הכניסה עם כיתוב השם החדש (2023)
תאוריית ההגדרה העצמית

תאורית ההגדרה העצמית או תיאורית ההכוונה העצמית (באנגלית: Self Determination Theory; בראשי תיבות: SDT) היא תיאוריה העוסקת במוטיבציה האנושית, המבוססת על צרכים פסיכולוגים מולדים ונטיות אשר מניעות את הפרט לפעולה. התאוריה מדגישה כי הדרך בה אנשים מפרשים את האירועים כפי שהם תופסים אותם, ביחס לצרכים הפסיכולוגיים שלהם, מהווה גורם עיקרי המוביל להיווצרותה של הנעה הנדרשת לפעולה כלשהי. התאוריה צמחה מתוך הזרם ההומניסטי בפסיכולוגיה, והיא מדגישה את החוויה הסובייקטיבית של הפרט.
הנחת היסוד של התאוריה היא כי מקור ההנעה לפעולה כלשהי מבוסס על חוויית הניסיון של הפרט. לכן, כדי להשיג שינוי התנהגותי, נדרש שינוי בניסיון הסובייקטיבי של הפרט. לאור זאת, המחקרים בתאוריה עוסקים בשאלות:
כיצד אנשים מפרשים גירוי פנימי או חיצוני?
כיצד גירויים אלה מקבלים משמעות ביחס לצרכים פסיכולוגיים בסיסיים?
כיצד הקשר בין גירוי לתגובה יחד עם הצרכים הפסיכולוגיים משמרים את ההנעה לפעולה מסוימת?
מרבית המחקר שהוביל לצמיחת התאוריה כלל מחקרים בנושא הנעה פנימית - המוגדרת כהנעה לפעילות שהאדם בוחר בה משום שהיא מעניינת ומספקת בפני עצמה; לצד מחקרים שעסקו בהנעה חיצונית - המוגדרת כהנעה לפעילות הנובעת ממטרה חיצונית, כגון רצון לקבל תמורה חיצונית. נראה כי ההבחנה בין מוטיבציה פנימית לחיצונית אינה חד־ממדית אלא יש למקמה על פני רצף, כלומר - כדי לקבוע באיזו מידה הפרט מונע ממוטיבציה פנימית או חיצונית, יש לבחון באיזו מידה המניעים שלו עברו תהליך של הפנמה, והפכו לערכים המהווים חלק מאישיותו. הפנמה מתייחסת לניסיון הפעיל של הפרט להפוך את המניע שהיה חיצוני לפנימי - באיזו מידה מניעים אלה הפכו להיות ערכים שמהווים חלק מהאישיות של הפרט.
הנעה

תאוריית ההגדרה העצמית טוענת כי המושג הנעה איננו אחיד, אלא קיימים סוגים שונים של הנעות, ובתוך כך יש מגוון השלכות להנעות אלו על הפרט.
תאוריות משנה

תאוריית ההגדרה העצמית כוללת ארבע תאוריות משנה:
תאוריית הצרכים הבסיסיים (Basic Psychological Needs Theory) - המידה בה אירועים אישיים וחברתיים מספקים צרכים אנושיים בסיסיים ובכך מקדמים רווחה נפשית.
תאוריית ההערכה הקוגניטיבית (Cognitive Evaluation Theory) - גורמים שונים המשפיעים על הנעה פנימית.
תאוריית האינטגרציה האורגניזמית (Organismic Integration Theory) - כיצד אנשים רוכשים ומפנימים ערכים חיצוניים.
תאוריית האוריינטציה הסיבתית (Causality Orientations Theory) - הבדלים בינאישיים באוריינטציה להנעה (חיצונית או פנימית) כמנבאים התנהגות והיבטים שונים באישיות.
תאוריות משנה > תאוריית הצרכים הבסיסיים

תאוריה זו מתמקדת בשלושה צרכים פסיכולוגיים בסיסיים אשר מהווים בסיס לרווחה ובריאות נפשית. צרכים אלה מיושמים באופן אוניברסלי, אך חלקם בולטים יותר מאחרים, בהתאם לזמן, לתרבות ולניסיון של הפרט.
מסוגלות - תחושה של יעילות, כפי שהיא משתקפת בהבעת יכולת.
שייכות - הצורך לתקשר, להיות חלק מקבוצה והנטייה לדאוג לאחר.
אוטונומיה - הצורך בחופש מכפייה וחופש פעולה פנימי, הנובע מהחלטות שהפרט מקבל עבור עצמו (כולל נשיאה באחריות אישית).
אנשים בעלי חוסר בצרכים פסיכולוגיים בסיסיים עלולים ללקות בחרדות שונות, כמו חרדת החמצה.
תאוריות משנה > תאוריית ההערכה הקוגניטיבית - הנעה פנימית

הנעה פנימית מוגדרת כדחף טבעי לחיפוש אתגר וחידוש כחלק מהתפתחות קוגניטיבית וחברתית של הפרט. לפי תאוריית ההערכה הקוגניטיבית, ישנם גורמים חברתיים וסביבתיים אשר תורמים או מעכבים את התפתחותה של הנעה פנימית. תאוריה זו מתמקדת בצרכים של"שייכות", "מסוגלות" ו"אוטונומיה". נראה כי משובים חיוביים או שליליים (כגון תגמול) מצד הסביבה משפיעים על צורך ה"מסוגלות" ובכך יכולים לתרום להנעה הפנימית של הפרט. עם זאת, הצורך ב"אוטונומיה" חייב ללוות את הצורך ב"מסוגלות" על מנת שהפרט יחוש כי ה"מסוגלות" שהפגין נובע מתחושת "אוטונומיה".
תאוריות משנה > תאוריית האינטגרציה האורגניזמית - הנעה חיצונית

הנעה חיצונית נובעת ממקור חיצוני. תאוריית האינטגרציה האורגניזמית נועדה לתת הסבר באילו דרכים הפרט מווסת הנעה שנובעת ממקורות חיצוניים. על פי התאוריה, ישנם ארבעה סוגים של מניעים חיצוניים אשר נבדלים במידת האוטונומיה היחסית שהפרט חש:
ויסות של התנהגות חיצונית - התנהגות המבוססת על מידת אוטונומיה חסרה, ומאפיינת התנהגות שמטרתה לספק מקור חיצוני או התנהגות לצורך קבלת תגמול. פרט שמווסת את התנהגותו כך הוא בעל מוקד שליטה חיצוני גבוה.
ויסות של התנהגות מופנמת - התנהגות המבוססת על מידת אוטונומיה נמוכה, ומאפיינת אנשים שרגילים לקבל הערכה עצמית מותנית, כלומר ההנעה נובעת מצורך בהפגנת יכולת ושימור הערכה עצמית חיובית. לדוגמה, התנהגות שנעשית כדי להימנע מתחושות אשמה או חרדה, או כדי להימנע מפגיעה באגו. כלומר, למרות שהתנהגות הפרט נובעת ממניעים פנימיים, עדיין הסיבות להתנהגות נתפשות כחיצוניות ולא נתפשות כחלק מהעצמי הטבעי השלם.
ויסות באמצעות הזדהות - התנהגות זו מבוססת על מידת אוטונומיה גבוהה, והיא כרוכה בשיפוט מודע של ערכים שהפרט תופס אותם כחשובים.
ויסות אינטגרטיבי - התנהגות זו מבוססת על מידת אוטונומיה גבוהה במידה רבה, משום שהפרט פועל בהתאם לערכים שהופנמו בו באופן מלא ומהווים חלק מהאישיות שלו. עם זאת, מדובר בהנעה חיצונית משום שהמטרות שאותן הפרט מנסה להשיג הן חיצוניות בהגדרתן ולא פנימיות, כלומר אין בהתנהגות זו פעילות שמסבה הנאה בפני עצמה עבור הפרט.
על פי התאוריה, התנהגויות של מוטיבציות פנימיות הן אב טיפוס לפעולות של הגדרה עצמית אשר נובעות מהעצמי והן אותנטיות לחלוטין. עם זאת, מוטיבציה חיצונית יכולה אף היא להפוך למוגדרת מתוך העצמי, כאשר אינדיבידואלים מזדהים עם מטרות הפעולה ומטמיעים אותה לחלוטין בפעולת הוויסות. לכן, באמצעות הפנמה ואינטגרציה, ערכים שונים יכולים להיות מונעים חיצונית ועדיין עשויים להתפרש באופן מזוהה עם העצמי האותנטי. מחקרים עכשוויים מוכיחים כי התהליכים של הפנמה ואינטגרציה מתרחשים יותר כשהצרכים הבסיסיים של שייכות, מסוגלות ואוטונומיה מקבלים סיפוק.
הטענה היא שכישלון בסיפוק הצרכים הבסיסיים של שייכות, מסוגלות ואוטונומיה, לא רק בקרב ילדים אלא גם בקרב סטודנטים, חולים, עובדים, אתלטיים וכו', על ידי סוכני סוציאליזציה וארגונים - תורם לתחושת זרות וחולי. מניעת הצרכים הפסיכולוגיים הבסיסיים מרכזית למתח אנושי; הערכה והתערבות להגדלתם היא הכרחית לבריאות מנטלית.
תאוריות משנה > תאוריית המוכוונות הסיבתית

תאוריה זו מתארת שלושה כיווני הנעה המאפיינים את האנשים:
הכוונה אוטונומית: נטייה לראות בהקשר החברתי אוטונומיה תומכת, מתוך מודעות לצרכים הפנימיים של הסביבה, כאשר הסובבים משמשים אותנו כמדריכים להתנהגות שלנו.
הכוונה מבוקרת: נטייה לחפש רמזים ובקרות (מתוך הסביבה, או מתוך הערכים המופנמים של הפרט) באופן שמסייע לקבוע כיצד להתנהג בחברה (דרישות חברתיות, תגמולים, תמיכה להערכה עצמית).
הכוונה א-אישית: נטייה לחוסר שליטה המלווה בתחושה של ייאוש וחוסר מוטיבציה.
לקריאה נוספת

Deci, E., & Ryan, R. (Eds.), (2002). Handbook of self-determination research. Rochester, NY: University of Rochester Press.
Ryan, R. M., & Deci, E. L. (2000). Self-determination theory and the facilitation of intrinsic motivation, social development, and well-being. American psychologist, 55(1), 68.
Ryan, R. M., & Deci, E. L. (2017). Self-determination theory: Basic psychological needs in motivation, development, and wellness. Guilford Publications.
תאוריית הדינמו

תרשים 1 - תרשים סכמטי של פנים כדור הארץ. מקור המגנטיות בגלעין החיצוני הנוזלי Liquid outer core - מסומן בצבע צהוב.
תאוריית הדינמו היא תאוריה מדעית המתארת כיצד נוצר השדה המגנטי של כדור הארץ, של השמש, של דיסקות ספיחה ושל גרמי שמים אחרים.
עקב סיבוב כדור הארץ סביב צירו, זורמות מתכות נוזליות, דוגמת ברזל, בפנים כדור הארץ, ועקב כך נוצרים זרמים חשמליים אשר יוצרים שדה מגנטי לפי חוקי האלקטרומגנטיות. מישור ומהירות סיבוב המתכת הנוזלית בגלעין כדור הארץ נתונים לשינויים, ולכן מיקום הקטבים המגנטיים אינו קבוע בזמן.
בשמש השדה המגנטי נגרם באופן דומה, עקב תנועת פלזמה (גז מיונן).
היסטוריה

כבר בסוף המאה ה-16 שיערו שכדור הארץ הוא מגנט. בתחילה ייחסו זאת לפרומגנטיות - הצורה המוכרת של מתכת מגנטית, אולם מאוחר יותר היה צורך בהסבר אחר, כי הטמפרטורה הגבוהה מאוד בפנים כדור הארץ - הרבה מעל נקודת קירי של כל מתכת - איננה מאפשרת פרומגנטיות. בתחילת המאה ה-20 גילו שגם לשמש שדה מגנטי משל עצמה.
תאוריית הדינמו החלה ברעיונות של ג'וזף לרמור - פיזיקאי ומתמטיקאי צפון אירלנדי אשר הציע בשנת 1919 את הרעיון, שכתמי השמש הם עדות לפעילות של מעין דינמו על פני השמש, עקב תנועת נוזל בעל מוליכות חשמלית (לימים התברר שמדובר בפלזמה - גז מיונן).
בשנות ה-40 של המאה ה-20 החלו לחקור האם השדה המגנטי של כדור הארץ נוצר על ידי תנועת ברזל וניקל נוזליים בתוך כדור הארץ, ובמקביל חקרו את השדה המגנטי של השמש בכיוון דומה. בשנת 1955 הצליחו להראות את הקשר שבין זרימת נוזל בעל מוליכות חשמלית, לבין היווצרות שדה מגנטי בגרמי שמיים.
תאוריית הדינמו הקינטית פורסמה לראשונה ב-1978 על ידי H.K. Moffat מאוניברסיטת קיימברידג'. תאוריה זו הסבירה את היווצרות השדה המגנטי עקב תנועת נוזל בעל מוליכות חשמלית, אך לא נתנה מענה להשפעה ההפוכה של השדה המגנטי על זרימת הנוזל (כוח לורנץ). השפעת כוח לורנץ באה לידי ביטוי רק בתאוריית הדינמו הלא ליניארית (ראו להלן), שהתפתחה בשנות ה-90 של המאה ה-20, תוך שימוש במחשבי על. אחד התוצרים של תאוריה זו - היא מודל היפוך כיוון המגנטיות של כדור הארץ על ידי גארי גלאצמייר (Gary Glatzmaier) מהמעבדה הלאומית לוס אלמוס, כפי שמודגם בתרשימים 2-5 להלן.
עיקרי התאוריה

תאוריית הדינמו מתארת את התהליך שבו תנועה של מסה בעלת מוליכות חשמלית - גורמת ליצירה או לחיזוק של שדה מגנטי. בכדור הארץ הגוף המוליך הוא ברזל נוזלי בגלעין החיצוני הנוזלי (Liquid outer core) של כדור הארץ (מסומן בצבע צהוב בתרשים 1). בשמש הגוף המוליך הוא פלזמה (גז מיונן).
התאוריה מבוססת על:
נוסחאות מתחום הקרוי מגנטו-הידרודינמיקה - תחום באלקטרומגנטיות העוסק בדינמיות של נוזל או פלזמה (גז מיונן) - בעלי מוליכות חשמלית. באמצעות נוסחאות אלה חקרו כיצד תנועת הגופים המוליכים גורמת ליצירת שדה מגנטי.
תצפיות על שינויים בשדה המגנטי של כדור הארץ - תופעת נדידת הקטבים המגנטיים ותופעת היפוכי כיוון, ותצפיות על שינויים בשדה המגנטי של השמש.
יישום של תאוריית גאוס המוכיחה שמקור השדה המגנטי של כדור הארץ פנימי ולא חיצוני.
במקרה של כדור הארץ - על פי תאוריית הדינמו - עקב סיבוב כדור הארץ סביב צירו, מופעל כוח קוריוליס על הברזל והניקל הנוזליים המצויים בגלעין החיצוני הנוזלי Liquid outer core של כדור הארץ (מסומן בצבע צהוב בתרשים 1) והמתכות הנוזליות האלה נעות סביב ציר הסיבוב של כדור הארץ. תנועה כזו בסביבה של שדה מגנטי קיים - יוצרת זרמים חשמליים ואלו יוצרים שדה מגנטי המגביר את השדה הקיים - כפי שמתרחש בדינמו. בצורה דומה ניתן להסביר את השדה המגנטי הנוצר בגרמי שמיים שונים, בהם השמש - המכילה פלזמה העוברת תהליך דומה.
תאוריית הדינמו הקינטית

תאוריית הדינמו הקינטית היא הגרסה הראשונה של תאוריה זו, זו גרסה מופשטת יותר וקלה יותר להבנה, העושה שימוש בשדה וקטורי המייצג את הכוחות המופעלים על הנוזל, תוך שימוש במשוואות מקסוול, בחוק אוהם ובחוקי המכניקה של נוזלים, אך איננה כוללת את השפעת כוח לורנץ. התאוריה הקינטית טובה כדי לחשב האם בסביבה נתונה ייווצר שדה מגנטי או לא, אך היא איננה מתאימה לתאר שינויים והיפוכים לאורך הזמן בשדה המגנטי.
תאוריית הדינמו הלא ליניארית

תאוריית הדינמו הקינטית איננה נותנת מענה, במצבים בהם השדה המגנטי חזק מספיק כדי להשפיע חזרה על תנועת הנוזל. מהירות הנוזל מושפעת גם מכוח לורנץ, מה שהופך את מערכת המשוואות ללא ליניארית, ולשם כך פותחה תאוריית הדינמו הלא ליניארית. בתאוריה זו מודלים מתמטיים מורכבים ביותר, וחישובים נעשים בין היתר באמצעות מחשבי על.
יישומים מעשיים

תאוריית הדינמו מסייעת להבנת תהליכי היווצרותם של שדות מגנטיים והשינויים החלים בהם - בגרמי שמיים רבים, בין היתר תאוריה זו מסייעת רבות להבנת:
המחזוריות המגנטית בשמש, שאורכה כ-11 שנים. מחזוריות המשפיעה על כתמי השמש.
תהליך היפוך כיוון המגנטיות של כדור הארץ, כפי שמודגם בתרשימים 2-5 להלן.
| --- | --- |
תרשימים 2-5 - סימולציה לתיאור היפוך הכיוון של השדה המגנטי סימולציה שנוצרה במחשב על על ידי גארי גלאצמייר Gary Glatzmaier - המעבדה הלאומית לוס אלמוס. קווים כחולים / כתומים = "צפון מגנטי" / "דרום מגנטי" או להפך (תלוי באיזה היפוך מדובר).
תרשים 2 - מצב "רגיל" בין היפוכי כיוון: תרשים 3 - כ-500 שנים לפני היפוך כיוון
תרשים 4 - במהלך היפוך הכיוון: תרשים 5 - כ-500 שנים לאחר היפוך כיוון
ראו גם

השדה המגנטי של כדור הארץ
מגנטיות
גנרטור חשמלי
כתם שמש
הערות שוליים

↑  גאודינאמו (אנגלית) - גארי גלאצמייר Gary Glatzmaier, המעבדה הלאומית לוס אלמוס, ארצות הברית Los Alamos National Laboratory.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567967805171  LCCN: sh85040325
רצועת חוף בת ים

נוף פנורמי של חוף בת ים
רצועת חוף בת ים מתמשכת לאורך כ-3.5 קילומטרים על שפת הים התיכון בהמשך לרצועת חוף תל אביב-יפו. היא מהווה מרכיב מרכזי בחיי תושבי בת ים ובדימויה כעיר חוף. חופה של העיר בת ים הוא אחד החופים העירוניים ביותר בישראל, ומהווה את הנכס המרכזי של העיר והמרחב הציבורי המשמעותי ביותר בה. חלק ניכר מרצועת החוף משמש לפעילויות פנאי ונופש הפתוחים לציבור הרחב, בעיקר כחופי רחצה, טיילת ופארקים.
בשנת 2018 חוברה רצועת החוף של בת-ים לרצועת החוף של ראשון לציון באמצעות טיילת דק.
היסטוריה

בראשית ימיה, קמה בת ים על ידי עולים מגרמניה ונקראה "בית וגן". הבונים לא הקדישו משמעות מיוחדת לים הסמוך, והעיר החלה להיבנות על פי דגם אירופי של עיר גנים, אשר הפנה גב לים. בחוף, נערכו לעיתים אימונים של "הגמל המעופף", מועדון דאייה עברי.
במאי 1937 החליטה המועצה המקומית לשנות את שם המקום לבת ים, בעקבות הצעתו של הסופר אהרן זאב בן-ישי. שם זה קשור בהדר הטבע ובאופיו הגאוגרפי של היישוב, הסמוך לים התיכון. לאחר קום המדינה, ניתן דגש למשאב טבעי זה, ובבת ים נועדה לקום ה"ריביירה" (Riviera) (אנ')" של מדינת ישראל.
במאי 1951 התאגדה "חברת חוף בת ים", שלימים נקראה "חברת חוף בת-ים ליזמות ולפיתוח בע"מ". החברה אמונה על פיתוח רצועת החוף של העיר בת-ים, לרבות הקמת בתי מלון, בתי מרחצאות, טיילות ומועדוני שייט. בראשית דרכה סגרה החברה את החוף בגדר, ומתרחצים אשר חצו אותה בסופי השבוע כדי לרחוץ בים, נעצרו על ידי המשטרה. הגדר שהוקמה נבנתה ללא רישיון, וללא אישור המוסדות המוסמכים, לפי קביעתו של יצחק בר, מזכיר הוועדה המחוזית לבניין ערים. לבסוף שלל בית המשפט, בפסיקתו של השופט יוסף מיכאל לם, את חוקיות הגדר, והורה לאפשר כניסה חופשית לבאי בית הקפה הסמוך.
במהלך שנת 1956 רחצו בחופי העיר כשני מיליון אנשים.
בשנת 2020 הגביל ראש העיר צביקה ברוט את הכניסה לחופים בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. האיסור התקבל באכזבה בקרב תושבי העיר. לאחר מכן הודיע שהכניסה תתאפשר לתושבי העיר בלבד. זאת בעיקר משום הצפיפות של באי החוף הנפרד, המגיעים מערים חרדיות בהן המגפה הכתה בחומרה, ודורגו באדום על פי מתווה הרמזור. שר הפנים ויו"ר מפלגת ש"ס, אריה דרעי, התנגד למהלך, ומשרד הפנים דרש מעיריית בת ים להציג לו בסיס חוקי, לצורך מניעת אפליה אסורה. בתגובה החליט ברוט לסגור את  החופים כליל.
בשנת 2023 נסגרו שוב חופי בת ים, בעקבות הנחיית פיקוד העורף במלחמת חרבות ברזל, היות שלא ניתן לשמוע את האזעקות כשורה.
חופי רחצה > חוף הסלע

חוף הסלע נקרא על שם "סלע אדם" המזדקר מתוך הים במרחק כ-150 מטרים מהחוף. בעבר ניתן היה להגיע אל הסלע רק בשחייה (או בשיט), אך בסוף שנות ה-60 של המאה ה-20 נבנה שובר גלים שהסלע מהווה חלק ממנו, והמים הפכו לרדודים יותר, כך שניתן להגיע אל הסלע בהליכה בים. כעשרה מטרים ממערב לסלע ישנו סלע נוסף, אליו ניתן להגיע בשחייה.
החוף הגדול בעיר ונחשב למשפחתי בזכות שובר הגלים, היוצר לגונה מלאכותית, השומרת מים רגועים ורדודים, כך שילדים יכולים לרחוץ בהם בבטחה. יצירת הלגונה, לצד בנייה על החוף, יצרה בעיה של "משיכת חול". לאור זאת, החוף עבר בשנת 2023 שיקום בסיוע החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון, כשספינת "דבורה" הזריעה כ־60 אלף קוב חול על חוף הים, והרחיבה את רצועת החוף בעשרות מטרים.
שקיעה בשובר הגלים בחוף הסלע בבת ים, סמוך לסלע אדם
חופי רחצה > חוף סי פאלאס

חוף סי פאלאס קיבל את שמו מהבריטים שהקימו במקום פאב ומועדון בשם "הפאלאס". החוף משמש כלגונה טבעית. בזכות כך פעלו בו כבר משנת 1952 אגודות שייט, בהן "הפועל בת ים", "מכבי בת ים" ו"זבולון בת ים". ממועדונים אלה יצאו אלופי העולם הראשונים בישראל, כשצפניה כרמל ולידיה לזרוב זכו בשנת 1966 באליפות העולם בשיט מפרשיות מדגם 420 בשוודיה. לאחריהם קמו אלופים נוספים כמו איתן פרידלנדר, ורד בוסקילה מוטי אמברם, ניר סלע, אמנון סמגורה והתאומים אדיר ואלדר עזרא. גם מפקד חיל הים, מיכאל ברקאי, החל את דרכו בשיוטים שם וכן קצינים נודעים בחיל הים כמו יעקב רענן, מפקד הצוללת "אח"י דקר". בשנת 1963 התקיימה אליפות ישראל בשייט מפרשיות בחוף זה.
בכניסה למועדון השייט הוצב פסל מעשה ידיו של יגאל תומרקין, כאנדרטה לזכרו של חבר האגודה שנפל בקרבות מלחמת העצמאות. תומרקין אף אמר, בעת שזכה בפרס ישראל, כי "אשים אותו בין הגביעים שקיבלתי מהפועל בת ים בימאות. אלה הדברים היחידים שקיבלתי ממוסדות המדינה". בטיילת בת ים, בקרבת מועדון השייט, נמצאת אנדרטה נוספת של תומרקין, לזכרו של משה (בושי) עזרא, ממקימי מועדון השייט בעיר.