stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נמל התעופה הבין-לאומי מגדן-סוקול
הערות שוליים

1 2  שינוי בנפח הטיסות ברוסיה (ינואר-דצמבר 2020), באתר הסוכנות לתחבורה אווירית (ברוסית)
↑  נמל התעופה מגדן, באתר kolyma.ru (ברוסית)
↑  לפני 40 שנה מטוס טופולב-154 נחת לראשונה בנמל התעופה מגדן-40, באתר magadanmedia.ru (ברוסית)
↑  נמל התעופה מגדן - מידע כללי, באתר avitationtoday.ru (ברוסית)
↑  Alaska Airlines Opens Russia's Wild East, James Brooke, New York Times, March 30, 1997
↑  כך כומר מאלסקה נקשר למגדן, באתר Anchorge Daily News, ‏7 באפריל 2018 (באנגלית)
↑  מושל מגדן הציג אופציות לעיצוב טרמינל חדש לנמל התעופה של מגדן, באתר Ria Novosti, ‏13 ביולי 2021 (ברוסית)
↑  פרטי התאונה, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
↑  פרטי התאונה, באתר Aviation Safety Network (באנגלית)
סאלי הפטל נוה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1969 (בת 54) קולומביה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1998
 עיסוק:  אוצרת אמנות
 מעסיק:  עצמאית
 www.sallyhaftel.com
 
סאלי הפטל נוה (נולדה ב-18 באוקטובר 1969) היא אוצרת עצמאית בתחום האמנות העכשווית. היא אצרה תערוכות יחיד וקבוצתיות רבות בחללי תצוגה, גלריות, מוזיאונים ובמרחב הציבורי בישראל ומחוצה לה, בין היתר במוזיאון ישראל, מוזיאון הרצליה לאמנות עכשווית וב-Brno House of Arts ברנו, צ'כיה.
ביוגרפיה

הפטל נוה נולדה בקולומביה. היא בוגרת לימודי תואר ראשון ושני בתולדות האמנות באוניברסיטת תל אביב. בין השנים 1994–1996 למדה בסטודיו לאמנויות התיאטרון של יורם לוינשטיין בתל אביב. בשנת 1997 למדה בבית הספר לתיאטרון וקולנוע "The Lee Strasberg Theatre & Film Institute" בניו יורק. הייתה מרצה אורחת במוסדות אקדמיים שונים ומלמדת אוצרות במכללת ספיר.
היא החלה את דרכה המקצועית בגלריה בינט בתל אביב, שם עבדה בין השנים 1998–2003. לאחר מכן שמשה כאוצרת גלריה ברוורמן, תל אביב ובין השנים 2008–2010 שימשה כאוצרת בגלריה אורבניקס (Urbanix), סטודיו לקריאייטיב ועיצוב בתל אביב. בין השנים 2010–2013 שימשה כאוצרת ומנהלת של קו 16 – גלריה קהילתית לאמנות עכשווית בתל אביב, ובשנת 2017 אצרה יחד עם עדנה מושנזון את הביאנלה לרישום, "שובו של הנייר / מחשבות על רישום", רשמים VI, בבית האמנים ירושלים.
הפטל נוה אצרה את פסטיבל אוהבים אמנות עושים אמנות מטעם עיריית תל אביב בשנים 2011 ו-2013. בשנים 2018–2020 שימשה כיועצת אמנות של גלריה הוילה, מכללת אמונה ירושלים. הייתה חלק מהוועדה לבחירת לבחירת אמנים לתוכנית שהות אמן ב-IDA Hannover 2013 (Intercultural Dialog in Art) וחברה בוועדת פרויקטים של עיריית תל אביב –יפו. חברה בוועדה המייעצת של ארטפורט.
לקריאה נוספת

אתר האינטרנט של סאלי הפטל נוה
מפגש ת(א)עשייה #13 סאלי הפטל נוה
שיח גלריה בתערוכה "ים בתוך ים" | הדסה גולדויכט וסאלי הפטל נווה, דצמבר 2017, יוטיוב
הערות שוליים

↑  אביטל בורג, חדשות האמנות: סאלי הפטל נוה נבחרה לאוצרת גלריה קו 16, באתר הארץ, 17 בפברואר 2010
↑  רעות ברנע, תערוכה: "Re:Visiting Rockefeller" מוזיאון רוקפלר לארכיאולוגיה, באתר כלכליסט, 11 בנובמבר 2012
↑  הביאנלה הארצית השישית לרישום, בית האמנים, באתר Fashion Israel, ‏2016-11-08
↑  גשם שחור, באתר מרכז אדמונד דה רוטשילד
↑  "מעבר לאי שם": סיור במוזיאון הרצליה עם סאלי הפטל נוה, באתר בית לאמנות ישראלית
↑  שכבה מופרעת, באתר מוזיאון ישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: osa2015893872  VIAF: 820144928096554341761   WorldCat (עם VIAF): 820144928096554341761
סווטלנה מסטרקובה

סווטלנה אלכסנדרובנה מסטרקובה (ברוסית: Светлана Александровна Мастеркова; נולדה ב-17 בינואר 1968), היא אתלטית רוסיה בעבר. היא אלופה אולימפית בעלת שתי מדליות זהב (אטלנטה 1996), אלופת עולם (סביליה 1999), אלופת אירופה ושיאנית העולם הנוכחית (2019) בריצה ל-1000 מטר ובעבר החזיקה כ-23 שנים בשיא העולם בריצת מייל.
ביוגרפיה

מסטרקובה נולדה באצ'ינסק שבמחוז קרסנויארסק.
באליפות העולם שנערכה בטוקיו שביפן בשנת 1991 סיימה מסטרקובה במקום שמיני בריצת 800 מטר בתוצאה של 2:02.92 דקות. בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 1:59.15 דקות.
בשנים 1994–1995 לקחה מסטרקובה הפסקה מתחרויות לאחר שנישאה לרוכב אופני כביש מהטובים בעולם (7 באולימפיאדת סיאול) אסייט סייטוב וילדה את בתם, אנסטסיה.
באולימפיאדת אטלנטה (1996) זכתה מסטרקובה בשתי מדליות זהב, בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:57.73 דקות, לפני אנה פידליה קירוט מקובה (1:58.11 דקות) ומריה מוטולה ממוזמביק (1:58.71 דקות) ובריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:00.83 דקות, לפני גבריאלה סאבו מרומניה (4:01.54 דקות) ותרזיה קיסל מאוסטריה (4:03.02 דקות). 11 ימים לאחר המשחקים האולימפיים, בתחרות שנערכה בציריך, שבשווייץ ב-14 באוגוסט קבעה מסטרקובה בריצת מייל שיא עולם חדש של 4:12.56 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-7 שנים של פאולה איוואן מרומניה (4:15.61 דקות). במהלך ריצה זו היא קבעה בריצת 1500 מטר את שיאה האישי בתוצאה של 3:56.77 דקות. 9 ימים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה ב-23 באוגוסט 1996 היא קבעה בריצת 1000 מטר שיא עולם חדש של 2:28.98 דקות, שיפור לשיא שנקבע באותה תחרות, שנה קודם לכן על ידי מריה מוטולה (2:29.34 דקות).
באליפות העולם שנערכה באתונה שביוון בשנת 1997 סיימה מסטרקובה במקום 24 ואחרון בשלב חצי הגמר בריצת 1500 בתוצאה של 4:22.74 דקות, לאחר שנפצעה בגיד אכילס. בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 4:10.22 דקות.
באליפות אירופה שהתקיימה בבודפשט שבהונגריה בשנת 1998 זכתה מסטרקובה במדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 4:11.91 דקות.
בשנת 1999 באליפות העולם שנערכה בסביליה שבספרד זכתה מסטרקובה בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בריצת 1500 מטר בתוצאה של 3:59.53 דקות, לפני רג'ינה ג'ייקובס מארצות הברית (4:00.35 דקות) וקוטר דולצ'ה מאתיופיה (4:00.96 דקות) ומדליית ארד בריצת 800 מטר בתוצאה של 1:56.93 דקות, אחרי לודמילה פורמנובה מצ'כיה (1:56.68 דקות) ומריה מוטולה (1:56.72 דקות).
באולימפיאדת סידני (2000) השתתפה מסטרקובה בריצת 1500 מטר בשלב המוקדמות, אך לא סיימה את הריצה ולכן לא הצליחה להגן על תוארה.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 400 מטר: 53.12 שניות (1992)
ריצת 800 מטר: 1:55.87 דקות (1999)
ריצת 1000 מטר: 2:28.98 דקות (1996) שיא עולם הנוכחי
ריצת 1500 מטר: 3:56.77 דקות (1996)
ריצת מייל: 4:12.56 דקות (1996) שיא עולם בעבר
שיאים אישיים > אולם

ריצת 800 מטר: 1:59.18 דקות (1993)
נפת סצ'חרה

נפת סָצ'חֶרֶה (בגאורגית: საჩხერის მუნიციპალიტეტი, מילולית: סַצ'חֶרִיס מוניציפליטי) היא נפה הממוקמת במזרח מחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון בנפת אוני ונפת אמברולאורי, ממערב בנפת צ'יאתורה, מדרום-מערב בנפת חרגאולי, מדרום-מזרח בנפת חאשורי, ממערב בנפת כארלי ובצפון-מערב בנפת ג'ווה.
כלכלה הנפה מבוססת בעיקר על חקלאות ומסחר. מוצרים תעשייתיים עיקריים: מוצרים חקלאיים, מוצרי מזון (יין, חיתוך מזון ומקנה) ותעשיית עץ.
הערות שוליים

↑   אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge
| נפות אימרתי |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת בר'דתי • נפת ואני • נפת זסטפוני • נפת תרג'ולה • נפת סמטרדיה • נפת סצ'חרה • נפת טקיבולי • נפת צ'יאתורה • נפת צקאלטובו • נפת חרגאולי • נפת חוני |  |
| עיר במעמד נפה | כותאיסי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נחל אוג

| --- | --- |

תוואי נחל אוג בין המצוקים
 מידע כללי
 אורך:  30 ק"מ
 אגן ניקוז:  200 קמ"ר
 מוצא:  הר הצופים
 גובה מוצא הנהר:  740 מטרים
 שפך:  ים המלח
 קואורדינטות שפך:  31°44′19.0″N 35°29′34.3″E﻿ / ﻿31.738611°N 35.492861°E﻿ / 31.738611; 35.492861
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) נחל אוג(למפת הרי ירושלים רגילה) נחל אוג(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אוג(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל אוג
חלקו הצפוני של ים המלח. בתחתית התמונה נראה ערוץ הנחל היבש בין מטעי דקלים.
נַחַל אוֹג הוא נחל בצפון מדבר יהודה, והצפוני בנחלי מערב ים המלח. מוצאו בהר הצופים והוא נשפך לים המלח בסמיכות לקיבוץ קליה.
על הנחל

נחל אוג הוא נחל שטפוני בצפון מדבר יהודה. מוצאו של הנחל בצפון מערב הר הצופים, בסמוך למחלף שער מזרח ולקו פרשת המים, בעמק שבין הגבעה הצרפתית למחנה הפליטים שועפאט. תוואי הנחל חוצץ בהמשכו בין הר הצופים לבין ענאתא. מוצאו של הנחל הוא בגובה של 750 מטר מעל פני הים, והוא יורד בתלילות אל ים המלח, בגובה של -401 מטר מתחת לפני הים. תלילותו של הנחל מביאה לכך שבעונת החורף השיטפונות בנחל חזקים במיוחד, והוא סחף עמו בעבר שוליים מכביש 90. הנחל סוחף עמו בוץ רב ולעיתים בזמן שיטפון ניתן לראות שובל בוץ באורך של מאות מטרים בתוך ים המלח. בקצה הנחל הוקם מאגר מים שאוצר את מי השיטפונות המשמש את אלמוג. בכביש להורקניה ישנו גשר מעל נחל אוג. "רודפי שיטפונות", שבאים לחזות בשיטפונות מי הגשמים מהרי ירושלים, נוהגים לצפות בשיטפון מעל גשר זה.
החלק המתויר של הנחל הוא קטע קניוני קצר ומאתגר הכולל בתוכו סולמות מתכת, יתדות מחוברות כמדרגות, וחבלים לעזר בירידה. כשלאחריו נפתח הקניון מרוחב של כמטר לרוחב 40 מטר ואף יותר.
לאורך השנים התיישבו סמוך לנחל נזירים אשר הקימו בו מבנים, חפרו בורות מים ואכלסו מערות. בתקופה הביזנטית, הקימו הנזירים אותימיוס ותיאוקטיסטוס, דמויות מפתח בתנועת הנזירות במדבר יהודה, מנזר מסוג קוינוביון בנחל אוג. אותימיוס המשיך באורח חייו כמתבודד ותיאוקטיסטוס הפך לאב המנזר שאף נקרא על שמו.
הנחל עובר בסמוך גם לנבי מוסא.
הנחל נקרא בערבית ואדי מֻכַלִכּ בחלקו העליון, וואדי אל עָסְלה ווואדי דָבָּר בחלקו התחתון - אולי קשור לדִבְרָה המוזכרת בתנ"ך בגבול נחלת שבט יהודה (יהושע ט"ו פסוק ז'). שמו העברי של הנחל נגזר משמו של הצמח "אוג קוצני", שיח קוצני הגדל באזור הנחל ובמדבר יהודה כולו.
גלריית תמונות

סולמות בנחל אוג
סולמות בנחל
התחתרות הנחל במסלע החוואר
נחל אוג תחתון
הגל הראשון של מי השיטפון בנחל אוג
חלקו התחתון של הנחל בזמן שיטפון וברקע ים המלח
שיח אוג קוצני בחלקו העליון (מערבי) של הנחל
מים בנחל
סוויאטוסלב, נסיך קייב

גבולות הרוס של קייב לפני סוויאטוסלב ולקראת סיום שלטונו
סוויאטוסלב הראשון (בסלאבונית: Свѧтославъ, ביוונית: Σφενδοσθλάβος; ברוסית מודרנית: Святослав; סביבות 942? –  972) היה נסיך קייב, הידוע כמצביא מוצלח.
סוויאטוסלב נולד למשפחת נסיכי קייב. בשנת 945 אביו אינגוור (איגור) נהרג ועד לשנת 960 אימו הלגה (אולגה) שלטה בנסיכות. חלק מההיסטוריונים מחזיקים בדעה לפיה נולד בשנת 920, אך דעה זו לא תואמת את רוב המקורות. למרות שהוריו היו ורנגים, הוא היה הראשון בין נסיכי קייב שנשא שם סלאבי. בהתאם לכרוניקן ביזנטי בשם "לאו הכומר" סוויאטוסלב היה בעל מבנה גוף ממוצע וגובה בינוני. הוא גילח את השער והזקן אך הלך עם שפם ארוך. הוא העדיף ללכת בבגד לבן ובאוזן שלו היה תכשיט מזהב עם אודם ופנינה.
בשנת 955 התנצרה הלגה, אך בנה לא קיבל את הדת החדשה עד סוף חייו. יחד עם זאת, הוא לא הפריע להתפשטות הנצרות בנסיכות. מקובל להעריך שבשנת 960 בגיל 18 הוא התחיל למשול באופן עצמאי. החל משנת 964 מוזכרים מסעות צבאיים שלו בכרוניקה הרוסית הראשונה.
מלחמותיו > מערכה נגד ממלכת הכוזרים

בשנת 965 סוויאטוסלב החל את המערכה הצבאית נגד ממלכת הכוזרים. צבאו ניצח בקרב מכריע, וכבש את עיר הבירה של הכוזרים סרקל. בהמשך הוא פנה מזרחה וכבש גם ערים נוספות כולל איטיל בשנים 968–969. סוויאטוסלב לא רק ניצח בקרבות, הוא גם עשה ניסיון התיישבותי באזור. לצורך כך הוקמו מאחזים באזור דון, ים אזוב ודגסטן. עדויות על התיישבות סלאבית באזור קיימות עד לשנות ה-90 של המאה ה-10, אך בהמשך הם פורקו והתושבים הסלאבים עזבו או התמזגו עם האוכלוסייה המקומית.
באותה התקופה כוחות מהנסיכות גם השתתפו במסע של האימפריה הביזנטית לקפריסין.
מלחמותיו > מערכה בבולגריה

בשנת 967 החל מאבק בין האימפריה הביזנטית לבין האימפריה הבולגרית הראשונה. הקיסר הביזנטי ניקפורוס השני שלח משלחת לסוויאטוסלב. המשלחת העבירה לנסיך 455 ק"ג זהב תמורת התערבות של הנסיכות לטובת הביזנטים. מקורות ביזנטיים מציינים ששגריר ביזנטי ביקש מסוויאטוסלב בנוסף לכך, להתערב במאבק ביזנטי פנימי ולעזור בהפיכה נגד הקיסר המכהן. תמורת זה הובטחו לו כספים נוספים ושליטה על כל השטחים שיכבוש בבולגריה.
במהלך שנת 968 כוחות הנסיך כבשו את בולגריה ולאחר המלחמה עמדו במחנה בשפך נהר הדנובה. במחנה זה התקבלו כספים נוספים מהביזנטים. תוך כדי שהייה של הצבא במחנה, הגיעו ידיעות לגבי המצור על קייב. סוויאטוסלב חזר לנסיכות ושחרר את הבירה שלו מהמצור.
בסתיו 969 החל שלב נוסף במערכה נגד בולגריה. הפעם הבולגרים ביקשו עזרה מהביזנטים. מאחר שהביזנטים לא ענו, נרקמה ברית בין סוויאטוסלב והצאר הבולגרי החדש. באביב 970 הכוחות המשולבים של קייב, הבולגרים, ההונגרים והפצ'נגים החלו בהתקדמות לשטחים של האימפריה הביזנטית. לפי עדויות ביזנטיות צבא זה כלל כ-30 אלף חיילים וזאת לעומת צבא של 10-12 אלף בלבד בראשות המצביא היווני שעמד בראש הצבא הביזנטי. בהתאם לעדויות ביזנטיות בקרב שהתרחש כ-120 ק"מ מקונסטנטינופול כוחות האימפריה ניצחו את הצבא של סוויאטוסלב. לפי הכרוניקות, סוויאטוסלב הגיע עד לקונסטנטינופול ועזב את השטח רק לאחר קבלת כופר גדול במיוחד. בקיץ 970 חלה הפסקה בפעילות הצבאית.
בקיץ 971 יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית יצא למלחמה נגד אויביו. ב-13 באפריל נכבשה בירת בולגריה והצאר הבולגרי נלקח בשבי. ב-23 באפריל 971 כוחות קייב רוכזו במבצר דורוסטוף והביזנטים החלו במצור שנמשך 3 חודשים. ביולי 971 סוויאטוסלב נפצע במהלך הקרב אך לא הייתה הכרעה חד-משמעית. לאחר משא ומתן סוויאטוסלב עם צבאו עזבו את בולגריה, ממלכת בולגריה סופחה לביזנטיה והצאר הבולגרי נלקח כבן-ערובה בחצר הביזנטית. רק החלקים המערביים של בולגריה שמרו על עצמאות.
מלחמותיו > המסע חזרה

לאחר חתימת שלום, סוויאטוסלב חזר על אוניות עד לשפך נהר דנייפר. ניסיון לעלות לאורך הנהר לקייב לא צלח והכוחות נשארו באזור לחניית חורף. באביב 972 רוב הצבא החל במסע יבשתי לקייב. סוויאטוסלב, בניגוד לדעה של רוב היועצים, התחיל בהפלגה לאורך הנהר באוניות. במהלך השיט, הם נתקלו בכוחות של פצ'נגים והנסיך נהרג. לדעת ההיסטוריונים, מידע על מעבר סוויאטוסלב לאורך הנהר הודלף לפצ'נגים על ידי הבולגרים או הביזנטים, שרצו בחיסול הנסיך הלוחמני.
בנים

לסוויאטוסלב היו מספר נשים ומהן מספר בנים:
יארופולק, נסיך קייב
אולג, נסיך הדרבליאניםמותו של סוויאטוסלב, ציור מהמאה ה-11
ולדימיר הראשון, נסיך קייב
נפת מרטווילי

נפת מַרטווִילִי (בגאורגית: მარტვილის მუნიციპალიტეტი, מילולית: מַרטווִילִיס מוניציפליטי) היא נפה במחוז סמגרלו וסוואנתי עילית שבגאורגיה. הנפה ממוקמת במחוז ההיסטורי-גאוגרפי, סמגרלו. הנפה גובלת מצפון בנפת לנטחי, מצפון-מזרח בנפת לנטחי ונפת צאגרי, ממזרח בנפת חוני, מדרום בנפת אבאשה וממערב בבפת סנקי ונפת צ'חורוצקו.
הנפה מאוכלסת ב-33,463 תושבים בצפיפות אוכלוסין של כ-38 איש לקמ"ר. העיר מרטווילי מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. כמו כן ישנן 20 תמי: אַבֵּדַאתִי, בַּאנדזָה, גַאצֵ'דִילִי, גוּרדזֵמִי, דִידִי צ'קוֹנִי, דוֹשַאקֶה, וֵדִידקָארִי, תַאמַאקוֹנִי, אוֹנצ'חוּרִי, קִיצִיאָה, קוּרזוּ, לֵחַאִינדרַאבוֹ, נַאגווַאזַאבוֹ, נַאחוּנַאבוֹ, נַאגַ'אחַאבוֹ, סַאלחִינוֹ, סֵרגִיאֵתִי, טַאלֵרִי, חוּנצִי ואוֹנוֹרִ'יָה.
החל מהמאה ה-17 האזור נכלל בנסיכות מגרליה ונשלטה על ידי הבנים ממשפחת דדיאני. בשנת 1804 בהחלטת פאבל ציציאנוב השליטה באזור העוברה לנציגי משפחת דגבואדזה.
עד שנת 1917 נכללה הנפה במחוז משנה מרטווילי באוייזד סנקי, פלך כותאיסי. משנת 1921-1930 נכללה כחלק מאוייזד סנקי. משנת 1930-1936 מחוז משנה נפרד. בין השנים  1936-1990 נקראה נפת גגצ'קורי. משנת 1990 נפה נפרדת בשמה הנוכחי.
הנפה ממוקמת בחלק המערבי של שפלת אודישי, מרכז רכס אגריסי והמדרונות הדרומיים שלו. המקום הגבוה ביותר בנפה הוא הר טחורישדודי (מוצא נהר טחורי) המתנשא לגובה של 3003 מטר מעל פני הים.
בנפה זורמים שבעה נהרות: צחניסצקאלי, אבאשה, אינצ'חיה, טחורי, צאצ'חורה, נוֹרְ'לָה (גאו') וחופרה.
הערות שוליים

↑  www.martvili.ge
1 2  תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת.
↑  "მოსახლეობის საყოველთაო აღწერა 2014". საქართველოს სტატისტიკის ეროვნული სამსახური. בנובמבר 2014. נבדק ב-7 בנובמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
| נפות סמגרלו וסוואנתי עילית |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת אבאשה • נפת זוגדידי • נפת מרטווילי • נפת מסטיה • נפת סנקי • נפת צ'חורוצקו • נפת צאלנג'יחה • נפת חובי |  |
| עיר במעמד נפה | פותי |  |
נפת סמטרדיה

נפת סָמְטרֶדִיָה (בגאורגית: სამტრედიის მუნიციპალიტეტი, סָמְטרֶדִיִיס מוניציפליטי) היא הנפה המערבית ביותר במחוז אימרתי שבגאורגיה. הנפה גובלת מצפון-מזרח בנפת אמברולאורי, בצפון-מערב ומערב בנפת חוני, מצפון-מערב וממערב בנפת אבשה, מדרום-מערב בנפת לנצ'חותי, מדרום בנפת צ'וחטאורי, מדום-מזרח בנפת ואני וממזרח בנפת צקאלטובו.
העיר סמטרדיה מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. יישוב עירוני (דאבא) נוסף בנפה הוא העיירה קולאשי. כמו כן ישנן 11 תמי: בָּאשִי, גָאמוֹצִ'ינֶבּוּלִי, גוֹמִי, גוֹרמָארַ'אלִי, אֶצֶארִי, מֶלַאוּרִי, נָאבַּאקֶווִי, אוֹפֶּתִי, סָאגַ'אווַאחוֹ, טוֹלֶבִּי ורָ'אנִירִי.
הערות שוליים

↑   אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge
↑  דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה.
↑  תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה מקומית" בישראל או לקומונה בצרפת.
| נפות אימרתי |
| --- | --- | --- |
| נפות | נפת בר'דתי • נפת ואני • נפת זסטפוני • נפת תרג'ולה • נפת סמטרדיה • נפת סצ'חרה • נפת טקיבולי • נפת צ'יאתורה • נפת צקאלטובו • נפת חרגאולי • נפת חוני |  |
| עיר במעמד נפה | כותאיסי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סווטש

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 מייסדים:  ניקולס חייק 
 תקופת הפעילות:  1983–הווה (כ־41 שנים) 
 מיקום המטה:  ביל/ביין 
 ענפי תעשייה:  שעון 
 מוצרים עיקריים:  שעון 
  
 www.swatch.com
 
ניקולאס ג'ורג' חייק - 1928-2010
מייסד קבוצת סווטש
אחד מדגמי שעון היד "סווטש"
מיצג של אחד ממותגי הקבוצה, "TISSOT", בפסגת הסקס רוז' מעל קרחון 3000 בשווייץ. המיצג הוא דגם של שעון המותג בקוטר של כמטר עם מחוגים נעים המציינים את השעה, ושורה דיגיטלית דוממת המציינת את גובה הפסגה
סווטש (swatch) הוא מותג שעוני יד של "קבוצת סווטש", קבוצת חברות שווייצרית לייצור שעונים ומוצרים נלווים. הקבוצה הוקמה ב-1983 על ידי ארנסט תומקה, אלמר מוק וז'אק מולר. המותג פותח כתגובה ל"משבר הקוורץ" שהתפתח שנות ה-70 וה-80 של המאה הקודמת, אז שעונים זולים, מונעי סוללות שיוצרו במזרח הרחוק, התחרו מול היצרניות האירופאיות מבוססות יותר, שהתמקדו בייצור שעונים איכותיים, אומנותיים ומכניים.
היסטוריה

בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20 תפסו שעונים זולים מתוצרת יפן ומזרח אסיה את עיקר שוק השעונים בעולם, ונראה היה כי לתעשיית השעונים בשווייץ אין עתיד.
בשנת 1983 אילצו הבנקים השווייצריים את שתי יצרניות השעונים השווייצריות ASUAG (אנ') ו-SSIH (אנ') להתאחד, על מנת להתייעל. ניקולאס ג'ורג' חייק הוזמן לגבש טיוטה למיזוג, אך מעבר למה שהתבקש הוא החל הוביל את המיזוג ולאחר מכן הוביל יחד עם משקיעים נוספים את קניית החברה הממוזגת החדשה, כשמטרתו להתחרות ביפנים בזירת המחיר.
חייק ביטל פסי ייצור כפולים, שיפר את האוטומציה, הורה למהנדסים להקטין את מספר החלקים בשעון, ולעבור לפלסטיק.
החברה החדשה נקראה Société de Microélectronique et d'Horlogerie,‏ (Swiss Corporation for Microelectronics and Watchmaking Industries) ובראשי תיבות SMH, ועסקה במיקרואלקטרוניקה ושעונים.
השעון

בראשית דרכה פיתחה החברה שעון יד בשם המותג "סווטש", על בסיס מנגנון קוורץ, כאשר המשמעות המקורית של שם השעון סווטש נבעה מהלחם בסיסים של המילים באנגלית "Second Watch" ("שעון שני"). זאת משום שבתחילה הוא שווק כשעון חליפי לשעון היוקרתי הקבוע של לקוחותיה, והוצג כרעיון חדש של שעונים יומיומיים פשוטים. השעון הוצג בציריך ב-1 במרץ 1983. מאז יציאתו לשוק, סדרותיו השונות של המותג משווקות בכל העולם וזוכות להצלחה במכירות. מחירו העממי יחסית לשעון בייצור שווייצרי, תורם לפופולריות שלו.
לאחר השנה הראשונה נמכרו 1.1 מיליון שעונים. בשנה השלישית כבר נמכרו 12 מיליון שעונים. ההצלחה הייתה כה גדולה שחייק שינה ב-1998 את שם התאגיד ל- Swatch Group.
המיתוג, החומר והעיצוב הקליל הפכו את מוצרי המותג לפופולריים ומזוהים עם תרבות הפופ, ועם הזמן אף זכו להומאז'ים שונים, בין השאר בטיימס סקוור, ועד שיתופי פעולה עם אמנים ומעצבי אופנה כפראדה. עם הזמן נוספו קווים נוספים למותג הכוללים גם שעונים עשויים בחלקם מתכת, וקולקציית תכשיטים. בראשית המאה ה-21, הציגה החברה את השעון המכני-אוטומטי Sistem51 ובו 51 חלקים בלבד, במקום 91 חלקים ויותר שהיו קיימים עד אז בשעוני יד, ואת תהליך יצור חדשני: בשונה מהשעונים המכניים שקדמו לו, מורכב ה- Sistem51 ברובו באמצעות זרועות רובוטיות על גבי פס-יצור אוטומטי ממוכן, ותוך התערבות מינימלית הנדרשת מצד בני אדם בתהליך יצורו.
קבוצת סווטש

לאורך השנים פיתחה החברה מוצרים נוספים, בנוסף למוצר המקורי העשוי פלסטיק: סווטש אוריג'ינל - בעל מכסה מארז מפלסטיק; סווטש איירוני – בנוי ממתכת; סווטש כרונו סקין – הכרונוגרף הדק ביותר; סווטש סנואופס – בעל טכנולוגיית "Access Control" שיכולה לשמש כסקי-פס באתרי סקי רבים בעולם; סווטש בייט – מצויד בטכנולוגיית "זמן אינטרנט".
משרדי החברה נמצאים בעיר ביל/ביין בשווייץ.
חייק נפטר ב-28 ביוני 2010 במהלך יום עבודה במטה החברה שבביל/ביין. במותו בגיל 82 היה מדורג במקום 232 ברשימת עשירי העולם, עם הון משוער של $3.9 מיליארד דולר.
בתו ניילה חייק, ילידת 1951, נכנסה לתפקיד יו"ר החברה, ובנו ניק (ג'ורג' ניקולס ג'וניור), יליד 1954, החליפו בתפקיד המנכ"ל.
קבוצת סווטש מחזיקה בבעלותה מספר מותגים ידועים של שעוני יוקרה שווייצריים, בהם סווטש, אומגה, Breguet, Blancpain, Hatot, Glashütte Original/Union, Jaquet-Droz, Léon Hatot, Longines, Rado, טיסו, Calvin Klein, Certina, Mido, Hamilton, Pierre Balmain, Flik Flak ו-Endura.
הערות שוליים

↑  עזרא אוחיון, הבלוג של עזרא אוחיון, באתר דה מרקר, ‏6.7.2010
↑  "Nicolas G. Hayek 1928–2010". swatchgroup.com.
↑  "The World's Billionaires". Forbes.com. 3 באוקטובר 2010. נבדק ב-6 באוגוסט 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 10014990-X  VIAF: 158023134   WorldCat (עם VIAF): 158023134
נמל התעופה צ'ליאבינסק

נמל התעופה צ'ליאבינסק (ברוסית: Аэропорт Челябинск-Баландино) הוא נמל תעופה השוכן כ-18 ק"מ צפונית מזרחית למרכז העיר צ'ליאבינסק, בירת מחוז צ'ליאבינסק שבהרי אורל ברוסיה. בנמל יש כ-51 מקומות חניה למטוסים, והוא משמש כמרכז פעולה משני לחברת התעופה אורל איירליינס.
היסטוריה

מ-1938 נחתו טיסות אזרחיות לצ'ליאבינסק בנמל התעופה שאגול הצבאי לאחר שהוסב לשימוש אזרחי. בסוף 1953 נפתח לשימוש נמל התעופה הנוכחי שכלל בית נתיבות קטן בסגנון קלסיציזם סטליניסטי שקיים עד היום, ומסלול טיסה לא סלול.
בדצמבר 1962 נסלל המסלול ושנה לאחר מכן מטוס הסילון הראשון (טופולב Tu-104) נחת בנמל התעופה. בית נתיבות חדש וגדול יותר נחנך ב-1974.
ב-1994 הופרט נמל התעופה וקיבל רישיון לביצוע טיסות בינלאומיות. בשנות ה-90 ירדה תנועת הנוסעים בנמל, אך זו המגמה השתנתה בעשור הראשון של שנות ה-2000 וב-2013 נשבר שיא חדש עת עברו בנמל התעופה 1.2 מיליון נוסעים. ב-1999 נחנך מסלול טיסה חדש, ארוך יותר, והמסלול הישן הוסב למסלול הסעה. בינואר 2021 נחנך טרמינל חדש. בשדה התעופה צ'ליאבינסק טיסות נוסעים ישירות מתוכננות ל -24 יעדים בשתי מדינות. נכון לאפריל 2021 ישנן 22 טיסות פנים מצ'ליאבינסק. הטיסות הפועלות מנמל התעופה צ'ליאבינסק מגיעות ליעדים באירופה, המזרח התיכון ומרכז אסיה.
תאונות

ב-26 במאי 2008 התרסקה טיסת 9675 של מוסקובייה איירלינס שהמריאה מהנמל, ובהתרסקות נהרגו כל תשעת אנשי הצוות.
הערות שוליים

↑  Non-stop flights from Chelyabinsk, www.flightconnections.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n80146701  SUDOC: 161974023  VIAF: 147749821   WorldCat (עם VIAF): 147749821 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שדות תעופה ובנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נפת לנטחי

נפת לֶנטֵחִי (בגאורגית: ლენტეხის მუნიციპალიტეტი, לֶנטֵחִיס מוניציפליטי) או סוואנתי תחתית היא נפה במרכז מחוז רצ'ה-לצ'חומי וסוואנתי תחתית שבגאורגיה. הנפה גובלת הנפה גובלת מצפון ברוסיה ובנפת מסטיה (סוואנתי עילית); מצפון-מערב ומערב בנפת מסטיה; מדרום-מערב בנפת מרטווילי ונפת צ'חורוצחווי; מדרום בנפת צאגרי ונפת אמברולאורי; ומדרום-מזרח בנפת אוני.
עד שנת 1917 נכללה בפלך כותאיסי ("הגוברניה של כותאיסי") באוייזד לצ'חומי. משנת 1921–1930 באוייזד לצ'חומי, ומשנת 1930 הופרדה כנפה נפרדת. משנת 1953 נקראה נפת סוואנתי תחתית.
שטח הנפה מאופיין בתוואי נוף הררי. בשטח הנפה עובר נהר הצחניסצקאלי.
הנפה מאוכלסת ב-4,386 תושבים בצפיפות אוכלוסין של 3.26 איש לקמ"ר. העיירה לנטחי (דאבא) מהווה המרכז המנהלתי של הנפה. בנפה ישנם 58 כפרים המחולקים ל-7 תמי: זָ'אחוּנדֶרִי, רצחנֶלוּרִי, צִ'יחַארֶשִי, צ'וֹלוּרִי, צַאנַא, חֶלַדִי וחוֹפּוּרִי.
הערות שוליים

1 2  תמי (თემი)- היא הדרגה הנמוכה ביותר בחלוקה האדמיניסטרטיבית של גאורגיה. המונח מקביל פחות או יותר ל"מועצה אזורית" בישראל או לקומונה בצרפת.
1 2   אתר הסטטיסטיקות של גאורגיה: אוכלוסיית גאורגיה לפי נפות מאתר www.geostat.ge
↑  דאבא (დაბა) - יישוב עירוני קטן, עיירה.
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של גאורגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סחרור בשחקים

| --- | --- |

 בימוי:  דראן סאראפיאן 
 הופק בידי:  דייוויד טוואהי, טד פילד, רוברט קורט 
 תסריט:  דייוויד טוואהי 
 עריכה:  פק פריור 
 שחקנים ראשיים:  צ'ארלי שין מרגרט קולין ברוק לנגטון Sofia Shinas Melvin Van Peebles ג'יימס גנדולפיני כריסטופר מקדונלד נסטסיה קינסקי ראנס הווארד 
 מוזיקה:  ג'ואל מקנילי 
 צילום:  אוליבר ווד 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Hollywood Pictures, Nomura Babcock & Brown 
 חברה מפיצה:  אולפני וולט דיסני, נטפליקס, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  26 בינואר 1995 
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מותחן אקשן, סרט ריגול, סרט פעולה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   terminalvelocity
 דף הסרט ב־IMDb
 
סחרור בשחקים (באנגלית: Terminal Velocity) הוא סרט פעולה אמריקאי משנת 1994 אשר בוים על ידי דראן סאראפיאן ובכיכובם של צ'רלי שין, נסטסיה קינסקי, ג'יימס גנדולפיני וכריסטופר מקדונלד. פסקול הסרט נוצר על ידי ג'ואל מקנילי.
במקור, התפקיד שגילם שין בסרט נכתב עבור טום קרוז.
תקציר העלילה

דיץ' ברודי (צ'רלי שין) הוא מדריך צניחה חופשית. בתחילת הסרט מגיעה אל ברודי לקוחה חדשה בשם כריס מורו (נסטסיה קינסקי) אשר במהלך הקפיצה הראשונה שלה היא לא פותחת את המצנח ולכאורה נהרגת.
ברודי מגלה בהמשך שמורו זייפה את מותה וכי היא למעשה מרגלת רוסיה שמנסה לגנוב משלוח זהב. ברודי נאלץ כעת להשתמש בכישורי הצניחה שלו על מנת להערים על הנבלים ולהישאר בחיים.