מנחם פרי (חוקר ספרות)
פעילותו כעורך

פרי מכהן מ-1990 כעורך הראשי של סדרת הספרים "הספריה החדשה" היוצאת לאור בהוצאת הקיבוץ המאוחד בשיתוף עם ספרי סימן קריאה – המשך של סדרת "הספריה" שהקים ב-1986. ערך את כתב העת "הספרות" וב-1972 ייסד את כתב העת "סימן קריאה", שאותו ערך במשך עשרים שנה. הוא ידוע כעורך מעורב ומתמסר, "עורך מיקרו" המעניק חשיבות לכל פרטי הטקסט, ורואה בעבודת העריכה חלק בלתי-נפרד ממכלול פעילותו בשדה הספרות כחוקר וכפרשן. פרי טיפח וערך, מראשית כתיבתם ואילך, את כתביהם של חנוך לוין, דויד גרוסמן ואחרים. הוא ערך נוסח חדש של 'חיי נישואים' מאת דוד פוגל לפי הנוסחים שנמצאו בעזבונו של פוגל, נוסח שהפך למקובל וממנו תורגמה היצירה ללשונות אחרות. כעורך "הספריה החדשה" קשר קשרים הדוקים עם אחדים מהכותבים בה. קשר זה משתקף בהערתו של פרופ' גרשון שקד: "אשרי סופר שזכה לעורך כְּפֶרי, ואשרי פרי שזכה לסופר כיוסל בירשטיין". בשנת 2004, לאחר שהתברר כי ברשימת המועמדים הסופיים לפרס ספיר אין ייצוג לספרי "הספריה החדשה", ובעקבות השגות על התנהלות הפרס, הודיע פרי על החלטתו להחרים את הפרס ולא להגיש יותר ספרים לתחרות.
על החלטותיו כלקטור אמר פרי:
אם ספר יהיה רב מכר או לא רב מכר זה לא דבר שמנחה אותי. אני כן רוצה שהספרים שבחרתי יגיעו למקסימום קוראים, שרבים ייהנו מהספר שאהבתי ובחרתי, אבל מעולם לא הדריך את הבחירות שלי הטעם המשוער של הקהל הרחב. לא אוציא ספר כי יש לו סיכוי להיות רב מכר, כי קהל הקוראים רוצה אותו. לא מעניין אותי מה רוצה הקהל, אלא מה רצוי לו.
בשנת 2008 זכה פרי בפרס שר המדע, התרבות והספורט בתחומי היצירה הספרותית, בקטגוריית עריכה ספרותית. בנימוקיהם כתבו השופטים: "מאז שנות השבעים ולאורך יותר משלושה עשורים עיצב מנחם פרי את הטעם הספרותי בישראל באמצעות עבודתו כעורך. הוא ערך בשנים אלה את כתב העת 'סימן קריאה', את ספרי 'סימן קריאה', ופרויקט הדגל שלו הוא העריכה של הספריה החדשה. הפרס מוענק לו על מפעל חיים שלם של עריכה ספרותית, מפעל שנעשה בקפדנות מתוך אהבת ספרות עמוקה". הענקת הפרס ספגה ביקורת על כך שיושב ראש חבר השופטים, פרופסור מיכאל גלוזמן, היה תלמידו של פרי, כתב בהנחייתו את עבודת הגמר שלו לתואר שני והחליפו בתפקיד ראש החוג לספרות באוניברסיטת תל אביב.
אברהם ב. יהושע כתב על העבודה עמו:
הוא מכיר את כתיבתי היכרות אינטימית. היחס העמוק שלו לכתיבה שלי מאפשר לו לערוך את ספריי מתוך מעורבות גדולה.
סמי ברדוגו אמר על העבודה עמו:
אני חושב שלמנחם יש איזושהי יכולת וכישרון נדיר למדי להמיר את עצמו או להחליף את עצמו או להיטמע בצורה כזאת אל תוך הטקסט הכתוב, עד כי אני מרגיש שבזמן מלאכת העריכה יש עוד אחד "אני", עוד סמי, זה מאוד-מאוד נעים... היסודיות שלו והקפדנות שלו והמסירות שלו, הפנאטיות אפשר לומר, היא יוצאת מגדר הרגיל... אני יכול להגיד שבחודש-וחצי האלה שאנחנו עובדים יחד אני מרגיש אהבה מאוד-מאוד גדולה, יש שם ממש מעשה של אהבה.
בשנת 2008 הוביל פרי מאבק לביטול הבעלות של הוצאת כנרת זמורה-ביתן דביר על רשת "צומת ספרים", בטענה כי ההוצאה מקדמת בכך דווקא ספרים שלה. הוא פנה בעניין זה לממונה על ההגבלים העסקיים, ואף הציע רגולציה על הפצה ומכירת ספרים. פרי התנגד לרעיון להחיל בישראל את "החוק הצרפתי", האוסר על מתן הנחות לספרים חדשים, וניסח יחד עם תמר פלג הצעה להסדיר את יחסי המו"לים עם הרשתות ועם הסופרים ללא התערבות במחיר לצרכן וללא פגיעה בתחרות. הצעת חוק בהתאם לקווים אלה הוגשה לבסוף לכנסת, ביוזמת השרה לימור לבנת, אך לבסוף הועדפה על פניה הצעת חוק לפי המודל הצרפתי, אשר פרי תמך בה, בטענה שכל רגולציה עדיפה על פני המצב הקיים.
בצעד שעורר השתאות בענף ההוצאה לאור, לנוכח המאבק המתוקשר בבעלות הצולבת, חתם פרי בשנת 2009 על הסכם לשיתוף פעולה עם הוצאת כנרת זמורה ביתן, שנמשך כשנתיים.
בשנת 2010 זכה מנחם פרי בפרס רמת-גן למפעל חיים בתחום הספרות.
בשנת תשע"ג (2013-2012) היה בין הזוכים בפרס היצירה לסופרים עבריים על-שם לוי אשכול. בין נימוקיהם כתבו השופטים כי "פרופ' פרי הוא העורך הספרותי הבולט והמשפיע ביותר בשדה הספרות בארץ", וכי "כעורך ופרשן-טקסט, שינה את פני הספרות בארץ".
בשנת 2013 נבחר על ידי העיתון "הארץ" לאחד מעשרת האנשים המשפיעים ביותר על התרבות הישראלית, הראשון בין המשפיעים על תחום הספרות.