אנתוני אשלי קופר, רוזן שפטסברי הראשון
ביוגרפיה > המזימה האפיפיורית ומשבר ההחרגה

בשנת 1678 החל טיטוס אוטס לפרסם את תאוריית הקונספירציה שהמציא אודות המזימה האפיפיורית להתנקש במלך ולהפוך את אנגליה לממלכה קתולית. בתום שלוש שנים של סערה התברר שהמזימה היא בדיה, אך הציבור והפוליטיקאים בלונדון התייחסו אליה בתחילה ברצינות. לשפטסברי היה תפקיד מרכזי בניסיון לטפל במזימה ולעצור את מי שלכאורה שיתף איתה פעולה. על אף שלא הייתה לו יד ביצירת הבדיה, הוא ידע להשתמש בה לטובתו הפוליטית. לרבים בציבור ובפרלמנט נראה היה שהתחזיות הקודרות של שפטסברי על השתלטות קתולית עוינת עומדות להתממש, והוא הצליח למצב את עצמו כדמות מפתח במאבק נגד תרחיש זה. הוא תמך בהחמרה של החוקים נגד קתולים ובהרחקה של המלכה ושל ג'יימס מחצר המלך. בנוסף, הוא דאג לכך שאוטס יקבל הגנה ומקום מגורים, כך שניתן יהיה לחקור את המזימה ואת עדויותיו. אזרחי לונדון ראו בשפטסברי דמות מרכזית בניסיון להילחם בקונספירציה, והם אף שילמו עבור הרחבת ההגנה סביבו.
שפטסברי בחר להפנות את מאמציו הפוליטיים כנגד ג'יימס, במטרה למנוע ממנו לרשת את המלוכה. ב-3 במרץ 1679 ג'יימס יצא בהוראת המלך לגלות זמנית בבריסל. באותו החודש נשא שפטסברי בפרלמנט החדש (Habeas Corpus Parliament) נאום בו הוא טען כי "קתוליות [popery] ועבדות הולכות יד ביד כמו שתי אחיות". במהלך הדיונים על המזימה הוקראו בבית הנבחרים מכתבים שבהם התגלה שדנבי, אויבו של שפטסברי, ניהל מגעים סודיים עם צרפת בשעה שהפרלמנט התייחס למדינה השכנה כאויבת. דנבי נאלץ להתפטר, אך למורת הרוח של יריביו המלך הבטיח לו פנסיה נדיבה ותואר מרקיז. בתגובה, הרוב בבית הנבחרים הצביע בעד צו פרלמנטרי (bill of attainder) שהאשים את דנבי בבגידה. שפטסברי העדיף שדנבי, כמו ג'יימס, יוגלה מאנגליה, אך לבסוף הוא תמך בצו שהביא לכליאה של דנבי במצודה.
צ'ארלס חשב שניתן להשקיט את שפטסברי על ידי מינויו לתפקיד בכיר, ומינה אותו ללורד נשיא המועצה, תפקיד שגם הבטיח משכורת נדיבה של 4,000 פאונד בשנה. אולם, החישובים של צ'ארלס היו מוטעים. במאי 1679 שפטסברי קידם הצעת חוק (Bill of Exclusion) בבית הנבחרים, לפיה ג'יימס לא יורשה לרשת את המלוכה. ההצעה עברה בקריאה שנייה ב-21 במאי, ומספר ימים לאחר מכן פיזר המלך את הפרלמנט כדי למנוע מההצעה להפוך לחוק. המשבר החוקתי והסערה הפוליטית סביב הניסיון למנוע מג'יימס לרשת את הכתר כונה על ידי היסטוריונים "משבר ההחרגה" או "פולמוס השלילה" (The Exclusion Crisis). הקבוצה שהתגבשה סביב שפטסברי כאופוזיציה לג'יימס, לא הייתה מאוחדת, אך יש שרואים בה את היסוד להתגבשות המפלגה הוויגית.
שפטסברי פוטר מתפקיד הלורד נשיא המועצה באוקטובר 1679, לאחר שיזם, ללא התייעצות עם המלך, ישיבה של המועצה בה נידונה החלטת המלך לאפשר לג'יימס לעבור מבריסל לסקוטלנד. זמן קצר לאחר מכן הוא יצר קשר עם הדוכס ממונמות' שהוגלה גם הוא מאנגליה, וקרא לו לחזור. הדוכס היה בנו הלא חוקי של צ'ארלס ושפטסברי ראה בו אלטרנטיבה לג'יימס. מונמות' הקשיב לשפטסברי והתקבל ברחובות לונדון בקריאות שמחה. בנוסף, שפטסברי אסף חתימות לעצומה שקראה למלך לכנס את הפרלמנט החדש (צ'ארלס השעה את הפרלמנט שנבחר בקיץ לפני שהספיק להתכנס) וניסה להאשים את ג'יימס בפני חבר מושבעים גדול בקשר קתולי. הפרלמנט התכנס לבסוף באוקטובר 1680 והצעת החוק למנוע מג'יימס את המלוכה עברה לבית הלורדים, שם היא נדחתה למרות נאום נרגש ששפטסברי נשא בעדה. הוא המשיך לקדם את מטרותיו, ולבסוף המלך נאלץ לפזר את הפרלמנט ולקרוא לבחירות חדשות.
הפרלמנט החדש - פרלמנט אוקספורד - התכנס בפברואר 1681, ושפטסברי המשיך לקדם בו את שלילת המלוכה מג'יימס. הוא הכריז באופן גלוי על תמיכתו בדוכס מונמות' וקרא למלך להכריז עליו כבן לגיטימי. הצעת החוק לשלילת המלוכה מג'יימס הוחזרה כחודש לאחר שהפרלמנט התכנס וצ'ארלס פיזר את הפרלמנט יומיים לאחר מכן.