stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרידלוק
גורמים

גרידלוק נגרם על ידי מכוניות שנכנסות לצומת לא פנוי. במצב זה למכוניות שמגיעות מהכיוון החוצה אין אפשרות לעבור את הצומת. אם מספר צמתים ייחסמו במקביל, המכוניות עלולות להיקלע לפקק שחסום בכמה כיוונים.
במדינות רבות חל איסור על נהגים להיכנס לצומת לא פנוי. בישראל, תקנה 65 לתקנות התעבורה קובעת כי ”לא ייכנס נוהג רכב לצומת או למפגש מסילת ברזל אלא אם ביכלתו לעבור ולהמשיך בנסיעתו ללא הפרעה, גם אם תמרור הכוונה (רמזור) מתיר כניסה לצומת או למפגש כאמור”.
גרידלוק מובא לעיתים כדוגמה לדילמת האסיר. שיתוף פעולה בין הנהגים ימנע חסימת צמתים, מה שיועיל לכולם, אולם ייתכן שזה לא יקרה בגלל הרצון של כל נהג לקצר את זמן הנסיעה עבורו לאור חוסר הוודאות באשר לפעילות הנהגים האחרים, ובכך התנועה כולה תתעכב.
השפעות

ההשפעה המיידית על הנהגים היא תסכול ועיכוב בזמני ההגעה ליעד. השפעה נוספת על הערים עצמן מוחמרת בגלל מבנה הרחובות שחסומים בבניינים משני צידיהם, מה שיוצר מעין "קניון אורבני" (אנ') שלוכד זיהום אוויר.
דוגמאות > סין

באוגוסט 2010 נוצר בכביש המחבר בין בייג'ינג וז'נגג'יקאו (Zhangjiakou) שבמחוז חוביי מה שנחשב לפקק התנועה החמור ביותר בעולם. הפקק ארך למעלה מ-100 ק"מ ונמשך מ-14 באוגוסט עד 26 באוגוסט, מתוכם לפחות 11 ימים של גרידלוק מוחלט, וכשלחלק מהנהגים לקחו יותר מ-5 ימים כדי לעבור את קטע הכביש הפקוק. הפקק נגרם כתוצאה משילוב בין עבודות בכביש ומאלפי משאיות פחם שעשו את נסיעתן היומית ממונגוליה הפנימית לבייג'ינג.
דוגמאות > ברזיל

לפי מגזין הטיים, סאו פאולו סובלת באופן קבוע מהפקקים החמורים ביותר בעולם. ב-23 במאי 2014 נרשם הפקק החמור ביותר, באורך 344 ק"מ.
דוגמאות > צרפת

למשך כמה שנים, פקק התנועה בצרפת מ-1980 בכביש המחבר בין פריז וליון הוגדר כגרוע ביותר בעולם.
ראו גם

קיפאון (מדעי המחשב)
הערות שוליים

↑  Leo Hickman (2010-08-23). "Welcome to the world's worst traffic jam". The Guardian. ארכיון מ-2015-10-17. נבדק ב-2010-09-20.
↑  "The great crawl of China". The Economist. 2010-08-26. ארכיון מ-2010-10-22. נבדק ב-2010-09-20.
↑  Michael Wines (2010-08-27). "China's Growth Leads to Problems Down the Road". New York Times. ארכיון מ-2012-01-21. נבדק ב-2010-09-20.
↑  Andrew Downie (2008-04-21). "The World's Worst Traffic Jams". Time. אורכב מ-המקור ב-23 באפריל 2008. נבדק ב-2008-06-20. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "São Paulo sofre engarrafamento recorde de 344 quilômetros". ארכיון מ-2018-09-20. נבדק ב-2018-03-31.
↑  CAA-Magazine, Caasco
חסימת צומת בניו יורק
ניב ליליאן

| --- | --- |

 לידה:  10 במאי 1977 (בן 47) רחובות, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  עיתונאי
 תחום סיקור:  טכנולוגיה
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  https://www.facebook.com/Nivli
 טוויטר:  nivli
 
ניב ליליאן (נולד ב-10 במאי 1977) הוא עיתונאי ומרצה ישראלי, המשמש ככתב טכנולוגיה וחלל באתר "וואלה!". בעבר שימש כעורך ערוץ הטכנולוגיה של אתר החדשות "ynet" ועורך הטכנולוגיה והמדע בעיתון ובאתר האינטרנט של "ישראל היום".
ביוגרפיה

ניב ליליאן נולד ברחובות וסיים את לימודיו התיכוניים בבית הספר ע"ש עמוס דה-שליט בעירו. את שירותו הצבאי עשה בחיל המודיעין. הוא בוגר אוניברסיטת בר-אילן במדעי המדינה ותקשורת.
את דרכו בתקשורת החל עוד כסטודנט, באתר חדשות משחקי המחשב Vgames בשנת 2001. בשנת 2004, היה ממקימיו והעורך של אתר הפובליציסטיקה העצמאי "נביאים אחרונים", ובשנת 2006 הצטרף כסגן עורך למדור "חיים ברשת" של אתר "נענע". לאחר מספר חודשים, עבר לשמש כסגן-העורך של ערוץ הטכנולוגיה (אז, "ערוץ המחשבים") של אתר ynet, תחת העורך, גל מור. לאחר כשנה, החליף את מור בתפקיד כעורך ערוץ הטכנולוגיה של ynet.
כעורך ערוץ הטכנולוגיה של ynet הוביל ליליאן את הערוץ לכמה הישגים בולטים, בהם קמפיין נרחב שסיקר את הליך החקיקה של המאגר הביומטרי, וראיון ראשון בעברית עם מנכ"ל גוגל העולמית, שהתפרסם גם במוסף "ממון" של העיתון ידיעות אחרונות. עוד הוביל תחקיר ייחודי שארך חודשים, על התערבות ספקיות אינטרנט בתעבורת שיתוף קבצים, תחקיר אשר עורר הדים בארץ ובעולם, והגיע אף לדפי ה"ניו יורק טיימס". בעקבות התחקיר, הוגשה תובענה ייצוגית בסך 71 מיליון שקלים כנגד "סמייל 012".
בשנת 2010, עזב את אתר ynet, והחל לכתוב כתבות מגזיניות בנושאי טכנולוגיה למגזין TheMarker ולאחר מכן ל-"ידיעות אחרונות", במקביל כתב גם לאתר "נענע".
בשנת 2012, במקביל לכתיבתו ב-"ידיעות אחרונות", הצטרף לצוות של ערוץ הטכנולוגיה החדש של אתר מאקו, NEXTER, ואף הגיש פינה קבועה בנושאי סלולר בתוכנית NEXTER עם דרור גלוברמן שנשאה את אותו השם של הערוץ, הוא המשיך לכתוב לאתר עוד כשנתיים נוספות. עוד באותה שנה, ייסד ביחד עם הראל שטנשטיין את מגזין הטכנולוגיה הדיגיטלי העצמאי "החיבור", כאשר יצאו למגזין שלושה גיליונות בפורמט דיגיטלי, ולאחר מכן, הפך המגזין לאתר עצמאי בנושאי צרכנות, טכנולוגיה ומדע.
בשנת 2014 גויס ככתב מקומי של אתר הטכנולוגיה ZDNET, וסיקר את תעשיית ההזנקים והטכנולוגיה המקומית עבור האתר, ולאחר מכן שימש גם ככתב מקומי של מגזין המחשבים הבריטי הוותיק ComputerWeekly. עוד שימש כפרשן לענייני טכנולוגיה בתוכנית "חשבון יומי" בערוץ 1 (הערוץ הראשון ברשות השידור).
בשנת 2018 הצטרף למערכת "ישראל היום" כעורך טכנולוגיה ומדע, שם ניהל וערך את ערוץ הטכנולוגיה והמדע, וכתב גם עבור העיתון המודפס. במסגרת עבודתו בישראל היום הוביל קמפיין לכניסת טכנולוגיית ה-EMV (תשלום בנגיעה) בתחום כרטיסי האשראי והיה אחראי לחשיפה כי המאגר הביומטרי מאוחסן בניגוד לתקנות בחוות שרתים פרטית של "בזק בינלאומי".
בשנת 2020 עזב את "ישראל היום", ולאחר תקופה קצרה הצטרף ככתב טכנולוגיה וחלל למערכת "וואלה!". בשנת 2022 חשף את גניבת תוכניות הקו הירוק של הרכבת הקלה בידי האקרים.
הערות שוליים

↑  ניב ליליאן - כתב וואלה! טכנולוגיה - וואלה! טכנולוגיה, באתר וואלה!
1 2  נועה פרייס‏, מינויים חדשים באתר "ישראל היום": ניב ליליאן ישמש עורך טכנולוגיה; חנן גרינווד עורך מדור יהדות, באתר וואלה, 20 בפברואר 2018
↑  ניב ליליאן, מדוע אינטל קונה את מקאפי?, באתר ynet, 19 באוגוסט 2010
↑  ניב ליליאן, מנכ"ל גוגל: "אין לנו תוכניות ל-5 שנים", באתר ynet, 7 בספטמבר 2008
↑  יהונתן קלינגר וניב ליליאן, ספקיות אינטרנט בארץ מתערבות בשיתוף קבצים, באתר ynet, 13 בדצמבר 2009
↑  JOLIE O'DELL of ReadWriteWeb, P2P Sharing Being Blocked Around the World, Where Next? - NYTimes.com, archive.nytimes.com
↑  עומר כביר, בקשה לתביעה ייצוגית: "012 סמייל מאיטה את מהירות הגלישה", באתר כלכליסט, 21 במרץ 2012
↑  אלכסנדר כץ, אחרי 4 שנים: עורך המחשבים ניב ליליאן עוזב את ynet - טרם מונה מחליף, באתר ביזפורטל, 2 בספטמבר 2010
↑  ניב ליליאן, באתר mako
↑  ניב ליליאן, ‏לא רק סירי: כך תדברו עם הסלולרי שלכם, באתר ‏מאקו‏, 27 בדצמבר 2012
↑  ניב ליליאן, באתר החיבור
↑  ברוכים הבאים, באתר החיבור
↑  Niv Lilien | Meet the Team, ZDNET (באנגלית)
↑  The Israeli companies disrupting mobile technology | Computer Weekly, ComputerWeekly.com (באנגלית)
↑  חשבון יומי- פינת הטכנולוגיה והחדשנות עם ניב ליליאן. | כאן 11 לשעבר רשות השידור, נבדק ב-2023-10-22
↑  ניב ליליאן‏, תוכניות בנייה של הרכבת הקלה בת"א דלפו - ההאקרים מאיימים למכור אותן לטרוריסטים, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012124867405171  VIAF: 12167258996972120209   WorldCat (עם VIAF): 12167258996972120209
סילאס רייט

סילאס רייט הבן (באנגלית: Silas Wright Jr.‏; 24 במאי 1795 – 27 באוגוסט 1847) היה עורך דין אמריקאי ופוליטיקאי דמוקרטי. חבר ב-Albany Regency, כיהן כחבר בבית הנבחרים של ארצות הברית, מבקר מדינת ניו יורק, סנאטור ארצות הברית ומושל ניו יורק .
רייט, נולד באמהרסט, מסצ'וסטס וגדל בווייברידג', ורמונט, סיים את לימודיו במידלברי קולג' ב-1815, למד משפטים, קיבל קבלה ללשכת עורכי הדין והחל עיסוק בקנטון, ניו יורק. עד מהרה החל קריירה בפוליטיקה ובממשל, כיהן כשופט לצוואות של מחוז סנט לורנס, חבר בסנאט של מדינת ניו יורק ובריגדיר גנרל במיליציה של המדינה.
רייט הפך לחבר ב-Albany Regency, קבוצת החברים והתומכים של מרטין ואן ביורן שהוביל את המפלגה הדמוקרטית של ניו יורק החל משנות ה-20 של המאה ה-19. ככל שהקריירה שלו התקדמה, הוא כיהן בבית הנבחרים של ארצות הברית (1827–1829), כמבקר המדינה (1829–1833), וסנאטור אמריקאי (1833–1844). בסנאט, רייט הפך ליושב ראש ועדת הכספים, תפקיד אותו מילא מ-1836 עד 1841. ב-1844 הפסיד ואן ביורן את המועמדות הדמוקרטית לנשיאות לג'יימס ק. פולק; תומכי פולק הציגו את רייט לתפקיד סגן הנשיא כדרך למשוך את תמיכתו של ואן ביורן למרוץ, אך רייט סירב. מאוחר יותר באותה שנה הוא נבחר למושל, וכיהן כהונה אחת של שנתיים. הובס לבחירה מחדש ב-1846, הוא פרש לביתו בקנטון. הוא מת בקנטון ב-1847, ונקבר בבית הקברות של קנטון אולד.
ביוגרפיה > ראשית חייו

רייט נולד ב-24 במאי 1795 באמהרסט, מסצ'וסטס, והיה אחד מתשעה ילדים שנולדו לבורסקאי ולסנדלר קפטן סילאס רייט (1760–1843) ואלינור (גודייל) רייט (1762–1846). המשפחה עברה לווייברידג', ורמונט ב-1796, שם הפעילו חווה על גדות האוטר קריק. סילאס רייט האב פיקד על פלוגת מיליציות במהלך מלחמת 1812 והשתתף בקרב פלטסבורג. בנוסף, הוא היה תומך מוקדם של המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, וכיהן בתפקידים מקומיים כולל חבר בבית הנבחרים של ורמונט. סילאס רייט הצעיר התחנך בבתי הספר הציבוריים של מחוז אדיסון ובאקדמיית מידלברי.
רייט היה תלמיד יוצא דופן, וקיבל את הסמכת ההוראה שלו כשהיה בן שלוש עשרה. הוא לימד בבית ספר במחוזות רוטלנד ואדיסון מ-1808 עד 1810 תוך כדי שהתכונן ללמוד בקולג'. בשנת 1811 הוא החל ללמוד במכללת Middlebury. לאחר סיום לימודיו עם תואר ראשון באמנויות בשנת 1815, עבר רייט לסנדי היל, ניו יורק כדי ללמוד משפטים, תחילה במשרד עורכי הדין בראשות הנרי מרטינדייל, ולאחר מכן במשרד רוג'ר סקינר., איתו יצר קשר ידידות קרוב שנמשך עד מותו של סקינר. באמצעות סקינר, רייט הכיר את מרטין ואן ביורן וחברים נוספים בקבוצה הידועה בשם אולבני ריג'נסי, שהגיעה לשלוט במפלגה הדמוקרטית בניו יורק. רייט התקבל ללשכת עורכי הדין ב-1819 והחל לסייר בצפון מדינת ניו יורק בחיפוש אחר מקום להתבסס בקריירה משפטית.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

עם הגעתו לקנטון, רייט פגש את מדאד מודי, חבר משפחה מוויברידג' ששכנע אותו להתיישב שם. רייט החל לעסוק בעריכת דין ועד מהרה היה מעורב בפוליטיקה כדמוקרטי-רפובליקני, וכיהן בתפקידים מקומיים כולל שופט שלום, מפקח על כבישים, פקיד עירייה ומפקח בית ספר. במשך כמה שנים שימש כמנהל הדואר של קנטון. הוא היה שופט לצוואות של מחוז סנט לורנס מ-1821 עד 1824.
ביוגרפיה > שירות צבאי

ב-1822, כמה מהצעירים של קנטון הקימו פלוגת מיליציה, שאותה בחרו ברייט להוביל בדרגת קפטן. כאשר הפלוגה שלו התקבצה עם כמה אחרות כדי להקים את הרגימנט השביעי ב-1825, רייט מונה למפקד בדרגת מייג'ור. בשנת 1826 הועלה לדרגת קולונל. בשנת 1827 התארגן הרגימנט שלו כחלק מהחטיבה ה-49, הדיוויזיה ה-12 של המיליציה, וקציני החטיבה בחרו בו פה אחד למפקד, מה שהביא לקידומו לבריגדיר גנרל. רייט התפטר בשנת 1829, כאשר כניסתו לתפקיד מבקר מדינת ניו יורק חייבה אותו לבלות את רוב זמנו באולבני.
ביוגרפיה > סנאטור המדינה

בשנת 1823, כינוס המחוז הדמוקרטי-רפובליקני במחוז סנט לורנס מינה את רייט לסנאט של מדינת ניו יורק. הוועידה נשלטה על ידי תומכי המושל דוויט קלינטון ורייט היה ידוע כחבר בסיעת הבאקטיילס (חסידיו של מרטין ואן ביורן), אך הרפובליקנים הדמוקרטים של מחוז סנט לורנס היו להוטים לשים קץ ליריבות בין קלינטון וואן ביורן מהבחירות לנשיאות ב-1824. כתוצאה מכך, הקלינטונים במחוז סנט לורנס תמכו ברייט. המפלגה הפדרליסטית כמעט נעלמה, אבל הקלינטונים במחוז וושינגטון הציגו את אלן ר. מור. המחוז כיסה שישה מחוזות ובעוד מור התמודד היטב ברובם, הרוב הגדול של רייט במחוז סנט לורנס הספיק לו כדי לנצח בבחירות הכלליות. הוא נבחר לכהונה של ארבע שנים.
כאשר רייט תפס את מקומו בינואר 1824, הוא היה מעורב במאמץ של אולבני ריג'נסי לסלק את דוויט קלינטון מוועדת תעלת אירי. קלינטון זוהה זה מכבר כמצדד העיקרי של הפרויקט, ולמרות שהקריירה הפוליטית שלו הייתה בשפל, זעם הבוחרים על הדחתו הניע את חזרתו של קלינטון לכהונת המושל ב-1825.
בשנת 1826, הסנאטור ג'ספר וורד הואשם על ידי העיתונות בשחיתות באישור בית המחוקקים לפעולות ההתאגדות של שתי חברות ביטוח. וורד ביקש שהסנאט יחקור, ורייט מונה ליושב ראש הוועדה שבחנה את המקרה. הוועדה של רייט הגיעה למסקנה שרוב ההאשמות בעיתונים היו שקריות, אבל שיש בהן די אמת כדי להמליץ על סילוק וורד מהסנאט. וורד התפטר, והסנאט לא נקט בפעולה נוספת.
ביוגרפיה > חבר קונגרס

בשנת 1826, רייט נבחר לבית הנבחרים האמריקני כאיש סיעת הבאקטיילס. ברובע ה-20 בן שני החברים, רייט וחברו למרוץ רודולף באנר ניצחו את הקלינטונים ניקול פוסדיק ואלישע קאמפ. רייט כיהן בקונגרס ה-20, מ-4 במרץ 1827 עד 16 בפברואר 1829. בבית הנבחרים, רייט תמך בתעריף הפרוטקציוניסטי של 1828 (תעריף התועבה), אם כי מאוחר יותר שינה את עמדתו והפך לתומך בתעריפים נמוכים למימון הממשל הפדרלי - "להכנסה בלבד" בשפה הפוליטית של היום.
רייט הועמד לבחירה מחדש לקונגרס ה-21 ב-1828, אך נראה היה שהוא הפסיד לג'ורג' פישר. רייט התמודד עם התוצאות, אך פישר ישב וכיהן מ-4 במרץ 1829 עד 5 בפברואר 1830, כאשר התחרות הוכרעה לטובתו של רייט. מאחר שכבר כיהן כמבקר המדינה, רייט סירב להתיישב בבית הנבחרים, שנותר פנוי עד שג'ונה סנפורד הושב לאחר בחירות מיוחדות בנובמבר 1830.
ביוגרפיה > מבקר המדינה

בינואר 1829, ויליאם ל. מרסי התפטר מתפקידו כמבקר מדינת ניו יורק על מנת לקבל תפקיד שופט. המבקר נבחר בהצבעה משותפת של בית המחוקקים במדינה לכהונה של שלוש שנים והמחוקקים בחרו ברייט למלא את המשרה הפנויה. בתפקיד זה, רייט היה גם חבר בוועדת תעלות המדינה, ותפקידיו כללו פיקוח על מערכת התעלות הממלכתית וכן ניהול הקרן הכללית של המדינה. במהלך כהונתו, הוא התמקד בעדיפות ה-Bucktail של הימנעות מחובות, וטען לתחזוקה מוגבלת של התעלה ולבנייה המשולמת מכספים זמינים במקום לממן שיפורים נרחבים יותר לאורך זמן. הוא נבחר מחדש בפברואר 1832 וכיהן עד 4 בינואר 1833, אז התפטר כדי לקבל את הבחירות לסנאט האמריקני.
ביוגרפיה > סנאטור אמריקאי

לאחר מותו של דוויט קלינטון ב-1828, תומכי ה-Bucktail של ואן ביורן נודעו כג'קסונים (תומכיו של אנדרו ג'קסון ברמה הלאומית) והג'קסונים אימצו לבסוף את השם דמוקרטים. בשנת 1833, רייט היה המועמד המצליח של הדמוקרטים לסנאטור אמריקאי, ומילא את התפקיד הפנוי שנגרם כתוצאה מהתפטרותו של ויליאם ל. מרסי. הוא נבחר מחדש ב-1837 וכיהן מ-4 בינואר 1833 עד 26 בנובמבר 1844.
רייט כיהן כיו"ר ועדת הכספים מ-1836 עד 1841. הוא תמך בתעריף הפשרה של הנרי קליי משנת 1833 והצביע בעד התעריף של 1842.
רייט, מתנגד לבנקאות ריכוזית, הגן על סילוק הפיקדונות הפדרליים של אנדרו ג'קסון מהבנק השני של ארצות הברית במהלך מלחמת הבנקים והתנגד להחזר של הבנק האמריקאי. הוא גם התנגד לתוכניתו של קליי לחלק כספים פדרליים עודפים למדינות. כאשר ואן ביורן ירש את ג'קסון כנשיא ב-1837, רייט תמך בתוכניתו לאוצר עצמאי שיחליף את הבנק של ארצות הברית.
רייט הצביע לא כאשר ג'ון קלהון עבר להפסיק לקבל עצומות לביטול העבדות במחוז קולומביה, אך הצביע בחיוב על אי הכללת חומרים נגד עבדות מהדואר האמריקאי במדינות המחזיקות עבדים. ב-1838, רייט התנגד להחלטתו של ויליאם קייבל ריבס, שהכריזה שלאזרחי המדינות אין זכות להתערב בעבדות בשטחים הפדרליים וכי לתושבי הטריטוריות יש סמכות שיפוט.
במהלך ממשלו של הנשיא ג'ון טיילר, רייט הצביע נגד האמנה לסיפוח טקסס, מתוך אמונה שסיפוח מיידי יגרום לאי שקט בנושא העבדות. ב-1844, רייט דחה את הצעתו של טיילר למנות אותו לתפקיד פנוי בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ביוגרפיה > הוועידה הלאומית הדמוקרטית משנת 1844

רייט פעל למען מרטין ואן ביורן בבחירות 1840, כאשר ואן ביורן הפסיד את הצעתו להיבחר מחדש לנשיא. בבחירות 1844, רייט תמך שוב בוואן ביורן לנשיאות. ואן ביורן היה בתחילה המתמודד בוועידה הלאומית של המפלגה במאי, אך התנגדותו לסיפוח טקסס עלתה לו בתמיכה בקרב צירי הדרום שעדיפו בהרחבת העבדות, והוא לא הצליח להשיג את הרוב של שני שלישים הנדרש על פי כללי האמנה. לאחר שנודע לו שחלק מהנציגים רואים בו כבחירת פשרה למועמדות לנשיאות, רייט שלח מכתב לנציג מניו יורק וביקש לחזור בו מהשיקול והבטיח את תמיכתו המתמשכת בוואן ביורן.
כאשר "הסוס השחור" ג'יימס ק. פולק זכה במועמדות לנשיאות, הדמוקרטים הדרומיים ניסו לפייס את תומכי ואן ביורן על ידי מינוי רייט לסגן הנשיא. סמואל מורס היה בוושינגטון כדי להדגים את הטלגרף, שבו השתמש כדי לשלוח ולקבל עדכוני כינוס מבולטימור. לאחר שהודיעו לו בטלגרף על בחירתו, דחה רייט את המועמדות, בחלקו מסרוב לתמוך במועמדות המגבה את סיפוח טקסס, ובחלקו כדי להימנע מהאשמות של ריצה נגד ואן ביורן כדי להועיל לעצמו. נציגים סקפטיים שלחו אז ועדה לוושינגטון ברכבת כדי לאשר את החדשות באופן אישי. כשרייט אמר לשליחים שסירובו נחרץ, הם חזרו לבולטימור, ואז בילו את היום הבא בשליחת הודעות בטלגרף במאמץ לגרום לו לשקול מחדש. לבסוף שוכנעו שהוא לא ישנה את דעתו, ומינו את ג'ורג' מ. דאלאס לסגן הנשיא. למרות חששותיו בשאלת טקסס, רייט פעל למען הצמד פולק-דאלאס, שניצח בבחירות הכלליות ונכנס לתפקידו ב-1845.
ביוגרפיה > מושל

באוגוסט 1844, הוועידה הדמוקרטית של מדינת ניו יורק מינתה את רייט לתפקיד המושל. הוא הסכים, ונכנס לתחרות הבחירות הכלליות נגד המועמד הוויגי, מילרד פילמור. רייט ניצח את פילמור, ונכנס לתפקידו בינואר 1845.
כמושל, רייט המשיך בגישתו השמרנית לכספי המדינה, והטיל וטו על הצעת חוק המעניקה כסף לעבודה בתעלות המדינה, משום שחשב שהסכום מוגזם. הוא גם לקח את הצד של בעלי הדירות במלחמת השכירות בניו יורק. כאשר מתקוממים נגד שכר הדירה גרמו לתסיסה במחוז דלאוור, רייט הכריז על מצב של מרד ושיגר את המיליציה כדי להחזיר את הסדר על כנו. הוא נכשל בניסיונו להיבחר מחדש ב-1846, והפסיד למועמד הוויג'י ג'ון יאנג, שנתמך על ידי הדיירים המתנגדים לשכירות.
ביוגרפיה > מוות וקבורה

ב-27 באוגוסט 1847, רייט לקה בהתקף לב או שבץ כשהיה בסניף הדואר בקנטון, שחבריו האמינו שנגרמו כתוצאה מעבודת יתר בזמן שטיפל במטלות חיצוניות בחווה שלו במזג אוויר חם. בנוסף, רייט נגמל זמן קצר קודם לכן מאלכוהול לאחר שנים של שתייה מרובה, ולגמילה בפתאומיות עשויה להיות השפעה שלילית על בריאותו. טיפול רפואי זומן, והוא היה בריא מספיק כדי ללכת הביתה, אבל הוא התמוטט שוב ומת זמן קצר לאחר שהגיע לביתו. הוא נקבר בבית הקברות הישן של קנטון. מותו של רייט היה פתאומי והפתיע את תומכיו הפוליטיים, שתכננו להציע אותו כמועמד בבחירות לנשיאות ב-1848.
ביוגרפיה > משפחתו

ב-1833 נשא רייט לאישה את קלריסה מודי (1804–1870), בתו של חבר המשפחה ששכנע אותו להתיישב בקנטון. לא היו להם ילדים.
ביוגרפיה > מורשת

בשנת 1838 קיבל רייט את תואר הכבוד של LL.D מאוניברסיטת ורמונט.
ב-1848 הקימו תושבי וייברידג', ורמונט אנדרטה לרייט; היא כוללת פסלים של ארסטוס דאו פאלמר וניצבת במרכז העיר לאורך כביש 23 של ורמונט. אנדרטת רייט שימשה השראה לשמה של מחלבה סמוכה, חוות מונומנט.
על שמו של סילאס רייט נקראו מחוז רייט, מיזורי ומחוז רייט, מינסוטה. בנוסף, נקראה על שמו העיירה רייט, ניו יורק, עיירה במחוז שוהארי.
רייט פיק, הר בפארק אדירונדק בצפון אלבה, ניו יורק, נקרא על שמו של רייט.
סאמי פרידריך

סאמי פרידריך (נולד ב-23 באפריל 1951) הוא מייסד ויו"ר חברת הייעוץ האסטרטגי שלדור, לשעבר מנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון וחבר הנהלה במספר מוסדות וארגונים ציבוריים.
ביוגרפיה

פרידריך, יליד צרפת, עלה לישראל לאחר סיום לימודיו בתיכון כדי להתגייס לצה"ל, בו הוא שימש כקצין בחיל האוויר. לאחר שירותו הצבאי הוא השלים תואר ראשון במתמטיקה ופיזיקה באוניברסיטה העברית בירושלים, ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. עם סיום לימודיו שימש כיועץ וראש צוות בתאגיד הייעוץ האסטרטגי הבינלאומי מקינזי.
בשנת 1981, עם כינונה של הממשלה ה-19, מונה על ידי יעקב מרידור למנכ"ל משרד הכלכלה והתכנון, תפקיד בו כיהן במשך שלוש שנים. לאחר סיום תפקידו, עם חילופי השלטון בשנת 1984, ייסד פרידריך את "שלדור", חברת הייעוץ האסטרטגי הראשונה מסוגה בישראל. גם לאחר הקמת החברה, פרידריך המשיך להיות פעיל בזירה הציבורית ובין השאר כיהן כחבר הנהלת המכון הישראלי לדמוקרטיה, חבר הנהלת הפורום הישראלי, כיו"ר עמית של ועדת המשנה לפיתוח המשאב החינוכי בסוכנות היהודית וחבר בחבר הנאמנים של הסוכנות וכחבר בצוות ההיגוי של תוכנית ישראל 2028.
הערות שוליים

↑  הדר חורש, "עצות של דור חדש", באתר הארץ, 29 בספטמבר 2003
סילביה מתיוס ברוול

סילביה מרי מתיוס בורוול (באנגלית: Sylvia Mary Mathews Burwell; נולדה ב-23 ביוני 1965) היא פוליטיקאית אמריקאית, שכיהנה כמזכירת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית בממשלו של הנשיא ברק אובמה, מיוני 2014 עד ינואר 2017. היא החליפה בתפקידה את קתלין סבליוס. לפני כן עמדה בראש משרד הניהול והתקצוב מאפריל 2013 ועד למינויה למזכירת הבריאות.
ביוגרפיה

מתיוס נולדה בהינטון, עיירה קטנה בווירג'יניה המערבית, לקלאוי, שהייתה ראש העיר, ולד"ר ויליאם פיטר מתיוס, אופטומריסט לשעבר. היא ממוצא יווני מצד שני הוריה. ב-1982 לקחה חלק בתוכנית חילופי תלמידים ליפן. היא למדה לתואר ראשון בממשל באוניברסיטת הרווארד ב-1987. בעת לימודיה, היא שימשה כעוזרת למועמד הדמוקרטי לנשיאות מייקל דוקאקיס, עבדה עבור חבר קונגרס מווירג'יניה המערבית, וכן עבדה עבור הקמפיין של ביל קלינטון לנשיאות. לאחר מכן למדה לתואר ראשון נוסף בפילוסופיה, פוליטיקה וכלכלה באוניברסיטת אוקספורד דרך מלגת רודז היוקרתית.
היא עבדה בתאגיד מקינזי בשנים 1990–1992. לאחר הפיכתו של ביל קלינטון לנשיא ארצות הברית בינואר 1993, שירתה מאז ועד 1995 כחברה במועצה הכלכלית הלאומית של הבית הלבן (NEC). לאחר מכן כיהנה כראשת הסגל של מזכיר האוצר רוברט רובין עד שנת 1997, וכן כסגנית ראש סגל הבית הלבן, עד שנת 1998, יחד עם ג'ון פודסטה. עם עזיבתה קודם פודסטה ונהיה לראש סגל הבית הלבן. מתיוס עברה למשרד הניהול והתקצוב כסגנית תחת ג'ק לו (מי שעתיד לכהן כמזכיר האוצר) עד שנת 2001.
היא חברה בוועד המנהל לרפואה שבאוניברסיטת וושינגטון, בוועד הפסיפי למדיניות בינלאומית, ובקבוצת הייעוץ של קרן נייקי. לפני חזרתה לממשל בוושינגטון הבירה, שירתה מתיוס בתפקידי ניהול בכירים בקרן ביל ומלינדה גייטס, המנוהלת על ידי המיליארדר ומייסד מיקרוסופט ביל גייטס ואשתו מלינדה. היא החלה לעבוד בקרן מאז 2001 ולבסוף כיהנה כנשיאת תוכנית הפיתוח הגלובלי. בינואר 2012 עזבה את הקרן לטובת כהונה כנשיאת קרן וולמרט.
במרץ 2013 מינה הנשיא ברק אובמה את ברוול לעמוד בראש משרד הניהול והתקצוב. היא נכנסה לתפקיד ב-24 באפריל באותה שנה.
באפריל 2014 מינה הנשיא אובמה את ברוול להיות מזכירת הבריאות ושירותי האנוש הבאה, שתירש את המזכירה היוצאת קתלין סבליוס, אשר הכריזה על התפטרותה יום קודם. היא הושבעה לתפקיד ב-9 ביוני באותה שנה.
לאחר סיום כהונתו של אובמה סיימה את תפקידה בממשל. היא מונתה לנשיאת האוניברסיטה האמריקאית בוושינגטון די. סי. ונכנסה לתפקידה ביוני 2017.
היא נשואה למשפטן סטיבן ברוול מאז 2007, ולזוג שני ילדים.
הערות שוליים

↑  "Walmart Foundation Names New President". news.walmart.com. 14 באוקטובר 2011. אורכב מ-המקור ב-2013-03-26. נבדק ב-2015-06-13. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   הניו יורק טיימס, המועמדת של אובמה לראשות משרד התקציבים מגיעה מתחום הפילנתרופיה, באתר TheMarker‏, 4 במרץ 2013
| מזכירי הבריאות ושירותי האנוש ארצות הברית |
| --- | --- | --- |
| מזכירי הבריאות, החינוך והרווחה   (1953 - 1980) | אובטה קאלפ הובי • מריון ב. פולסום • ארתור שרווד פלמינג • אברהם ריביקוף • אנתוני ג'וזף סלברצה • ג'ון ו' גרדנר • וילבור ג. כהן • רוברט פינץ' • אליוט ריצ'רדסון • קספר ויינברגר • פ. דייוויד מתיוס • ג'וזף א. קליפנו • פטרישה רוברטס האריס |  |
| מזכירי הבריאות ושירותי האנוש   (1980 - הווה) | פטרישה רוברטס האריס • ריצ'רד שוויקר • מרגרט הקלר • אוטיס בוון • לואיס וייד סאליבן • דונה שלאלה • טומי תומפסון • מייק ליוויט • קתלין סבליוס • סילביה מתיוס ברוול • טום פרייס • אלכס אזר • חבייר ביסרה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1225315018  ISNI: 0000 0000 4637 6522  LCCN: no99002566  VIAF: 39003338   WorldCat (עם VIAF): 39003338
You Are the Reason

ערך זה עוסק בסינגל של קאלום סקוט. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
"You Are the Reason" (בעברית: את/ה הסיבה) הוא סינגל של קאלום סקוט.
השיר צבר מעל מיליארד השמעות בספוטיפיי.
הווידאו קליפ צולם בקייב שבאוקראינה, ונצפה למעלה מ-500 מיליון פעם.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018–2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 27 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 55 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים הדיגיטליים | 7 |  |
|  ארצות הברית | שירים עכשוויים למבוגרים | 11 |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים מתחת להוט 100 | 23 |  |
|  דנמרק | היטליסטן | 6 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 6 |  |
|  הונגריה | Rádiós Top 40 | 31 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 43 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 11 |  |
|  מלזיה | RIM | 1 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 6 |  |
|  סינגפור | RIAS | 18 |  |
|  סקוטלנד | מצעד הסינגלים הסקוטי | 6 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 58 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 24 |  |
|  צרפת | SNEP | 89 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 76 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 1 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 20 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 80 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | שירים עכשוויים למבוגרים | 23 |  |
|  ולוניה | אולטראטופ 40 | 74 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 33 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | פלטינה 4× | 280,000 |
| ברזיל (Pro-Música Brasil) | זהב | 20,000 |
| קנדה (Music Canada) | פלטינה 2× | 160,000 |
| דנמרק (IFPI Denmark) | זהב | 45,000 |
| איטליה (FIMI) | זהב | 25,000 |
| הממלכה המאוחדת (BPI) | פלטינה | 600,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה | 1,000,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| מדינה | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| ארצות הברית | 17 בנובמבר 2017 | הורדה דיגיטלית | קפיטול רקורדס |  |
גרסאות כיסוי

ב-9 בפברואר 2018, יצאה גרסת כיסוי של השיר שכוללת בה את סקוט ואת הזמרת, הפזמונאית והשחקנית הבריטית ליאונה לואיס.
ב-21 במאי 2018, יצאה גרסת כיסוי של השיר שכוללת בה את סקוט ואת הזמרת-יוצרת ההולנדית איסל דלנג (אנ').‏
ב-1 ביוני 2018, יצאה גרסת כיסוי של השיר שכוללת בה את סקוט ואת הזמרת-יוצרת הצרפתייה ברברה פראווי.‏
קודי לי ביצע את השיר בחצי הגמר הראשון של America's Got Talent.‏