stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליטאית

| --- | --- |
 מדינות:  ליטא ועוד כ-18 מדינות
 אזורים:  צפון אירופה (המדינות הבלטיות)
 דוברים:  4,000,000
 שפת אם:  4,000,000
 כתב:  אלפבית לטיני 
 משפחה:  הודו אירופאית  בלטו-סלאבית  בלטית  בלטית מזרחית  ליטאית
 לאום:  ליטא ליטא
 ארגון:  האיחוד האירופי
 מוסד:  ועד השפה הליטאית 
 קוד שפה:  lt 
 קוד ISO 639-1:  lt 
 קוד ISO 639-2:  lit 
 קוד ISO 639-3:  lit 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
ליטאית (Lietuvių kalba), שפתה הרשמית של ליטא, היא שפה בלטית מזרחית מקבוצת השפות הבלטיות של משפחת השפות ההודו־אירופיות. הליטאית שגורה כשפת אם בפי כ־4 מיליון בני אדם, 2.6 מיליון מהם בליטא. מאז 1918 הליטאית היא שפתה הרשמית של ליטא, ומשנת 2004 היא אחת מן השפות הרשמיות באיחוד האירופאי. בספרות ישנה, הנוגעת לשפות הבלטיות, המושג "ליטאית" מתייחס לעיתים לשפות הבלטיות בכללותן.
היסטוריה

השפה הליטאית שומרת עדיין על חלק גדול ממערכת הצלילים המקורית ומן הייחוד המורפולוגי של השפה ההודו אירופאית הפרוטוטיפית, ולכן היא מוקד משיכה למחקר בלשני. יש עדויות המצביעות, כי ייתכן שקבוצת השפות הבלטיות (כלומר, הליטאית והלטבית) התקיימו בנפרד מהשפות ההודו-אירופיות האחרות כבר במאה העשירית לפני הספירה. אם כי הימצאותם של מאפיינים ארכאיים מסוימים בשפה אינה ניתנת להכחשה, האופן המדויק שבו נפרדו השפות הבלטיות מן הפרוטו הודו-אירופית נתון עדיין במחלוקת.
השפות הבלטיות המזרחיות נפרדו מאלו המערביות (או, ייתכן, מן השפה הפרוטו-בלטית) בין 400 לבין 600 לספירה. הפירוד בין הליטאית ללטבית החל לאחר שנת 800, לאחר תקופה ארוכה שבה התקיימו כשפה אחת עם שני ניבים שונים. ניבי-מעבר התקיימו לפחות עד המאות ה־14 או ה־15, ואולי אף עד המאה ה־17. כיבוש שטחה של לטביה בידי אבירים גרמניים, שהתחולל במאה ה־13, תרם רבות להתפתחותן הנפרדת של השפות.
הטקסט הליטאי הקדום ביותר הידוע הוא תרגום של ספר מזמורים משנת 1545. ספרים מודפסים קיימים כבר משנת 1547, אך רמת האוריינות בקרב העם הליטאי הייתה נמוכה עד המאה ה־18 וספרים לא היו נפוצים. ב־1864, בעקבות מרד ינואר הכושל, שבו התקוממו מיעוטים לאומיים, פולניים, ליטאיים ואחרים, בליטא, לטביה ובלארוס נגד שלטונה של רוסיה, הטיל מיכאיל ניקולאיביץ' מוראביוב, המושל הכללי של ליטא, איסור מוחלט על שימוש בשפה הליטאית. ספרים בליטאית הודפסו מעבר לגבול, בפרוסיה המזרחית ובארצות הברית. הטקסטים הללו הוברחו למדינה, למרות עונשי מאסר כבדים, ועזרו ללבות את הרגש הלאומי עד להסרתו של האיסור בשנת 1904.
ליטאית שימשה שפתה הרשמית של ליטא מאז 1918. בזמן השלטון הסובייטי היא שימשה בעניינים רשמיים לצד הרוסית, שקיבלה עדיפות כשפתה הרשמית של ברית המועצות.
תפוצה גאוגרפית

השפה הליטאית מדוברת בעיקר בליטא. כמו כן, היא שגורה בפיהם של ליטאים אתניים המתגוררים בבלארוס, בלטביה, בפולין וברוסיה, ובפיהן של קהילות מהגרים ליטאיות בארגנטינה, באוסטרליה, בברזיל, בקנדה, באסטוניה, בבריטניה, בקזחסטן, בקירגיזסטן, ברוסיה, בשוודיה, בטג'יקיסטן, באורוגוואי, בארצות הברית ובאוזבקיסטן.
2,955,200 נפש בליטא (ובכלל זה 3,460 טטארים), או בערך 80 אחוז מן האוכלוסייה (נכון ל־1998) דוברים ליטאית.[דרוש מקור] ברחבי העולם, כארבעה מיליון נפשות דוברות ליטאית (1992).[דרוש מקור]
תפוצה גאוגרפית > ניבים

לליטאית שני ניבים עיקריים - "אאוקשטאיצ'יו" (Aukštaičių בליטאית, "ליטאית-של-הרמה"), ו"ז'מאיצ'יו" (Žemaičių בליטאית, "ליטאית-של-השפלה"), ועוד ניבי משנה של שני אלה. הליטאית התקנית מבוססת על אאוקשטאיצ'יו מערבית. ז'מאיצ'ו, לעומת זאת, נחשבת לקרובה יחסית ללטבית ואף קיימת ויקיפדיה בניב זה.
בדרך כלל, דוברי ניב אחד אינם מתקשים להבין דוברי הניב השני, אך מזהים את הניב המדובר מיד. ההבדלים בין הניבים השונים הם בעיקר בהגייה, ולא בדקדוק.
הגיית וכתיבת ליטאית > תנועות

בליטאית 12 אותיות תנועה מהאלפבית הלטיני, חלקן בתוספת סימנים דיאקריטיים מסוימים כמו סימן ה"אוגונק" (זנבון, קרס מתחת לאות, לדוגמה: ę) המשמש לציון תנועות ארוכות יותר, כשריד היסטורי לשימוש בו לציון תנועות מאונפפות, שנעלמו מליטאית. למעשה, קיימות 11 תנועות בהגייה הליטאית. חוסר ההתאמה בין אותיות התנועה לתנועות נובע מכך ששתיים מהתנועות [:u:, i] מיוצגות בשתי אותיות כל אחת (ų,ū ; į,y בהתאמה), ואילו לתנועה [:o] אין אות ייחודית.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תנועות | תנועות | תנועות | תנועות | תנועות | תנועות |  |

|  | אחוריות | כמעט אחוריות | מרכזיות | כמעט קדמיות | קדמיות |  |
| סגורות | u uː · |  |  |  | · i iː |  |
| כמעט סגורות |  |  | ‏ |  |  |  |
| חצי סגורות | o oː · |  |  |  | · eː |  |
| אמצעיות | ‏ |  | ‏ |  | ‏ |  |
| חצי פתוחות |  |  |  |  | · ɛ ɛː |  |
| כמעט פתוחות |  |  | ‏ːɐ |  | ‏ |  |
| פתוחות | · ɑ |  |  |  |  |  |


| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אות גדולה | A | Ą | E | Ę | Ė | I | Į | Y | O | U | Ų | Ū |
| אות קטנה | a | ą | e | ę | ė | i | į | y | o | u | ų | ū |
| ייצוג באמצעות IPA | a | aː | ɛ | ɛː | eː | i | iː | iː | o | u | uː | uː |
הגיית וכתיבת ליטאית > עיצורים

בליטאית קיימים 20 עיצורים שונים המיוצגים באמצעות אותיות האלפבית הלטיני ואותיות נוספות המורכבות מאות בסיסית וסימן דיאקריטי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אות גדולה | B | C | Č | D | F | G | H | J | K | L | M | N | P | R | S | Š | T | V | Z | Ž |
| אות קטנה | b | c | č | d | f | g | h | j | k | l | m | n | p | r | s | š | t | v | z | ž |
| ייצוג באמצעות IPA | b | ʦ | ʧ | d | f | g | ɣ | j | k | l | m | n | p | r | s | ʃ | t | ʋ | z | ʒ |
בליטאית, צירוף האותיות ch נהגה כחי"ת רכה, כמו х ברוסית.
דקדוק ליטאי

הליטאית היא שפה בעלת נטיות רבות שבה היחס בין המילים נקבע לפי הנטייה ולא לפי סדר המילים במשפט. בליטאית שבע יחסות שם, שני מגדרים דקדוקיים לשמות עצם (זכר ונקבה) ושלושה מגדרים לשמות תואר, כינויים, ספרות וחלקים (זכר, נקבה ונייטרלי). כל נטייה חייבת להתאים למין ולמספר של שם העצם. הצורות הנייטרליות של חלקי דיבור אחרים משמשות לנושא של מגדר לא מוגדר (כינוי, אינפיניטיב וכו').
כתב-היד העתיק ביותר בשפה הליטאית שהשתמר (בערך משנת 1503), נכתב מחדש מהטקסט המקורי בן המאה ה-15.
ליטה (מתאבקת)

| --- | --- |

ליטה, מאי 2017
 לידה:  14 באפריל 1975 (בת 49) פורט לודרדייל, פלורידה, ארצות הברית
 שם במה:  ליטה אנג'ליקה מיס קונג'ניאליטי
 משקל:  61 ק"ג
 גובה:  1.68 מטר
 מקום מגורים:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 לאום:  אמריקאי
 קריירה מקצוענית:  1999–הווה (כ־25 שנים)
 מאמנים:  דורי פאנק ג'וניור אל דאנדי ריקי סנטנה קווין קווין
 היכל התהילה:  2014
 מידע אישי
 בן או בת זוג:  מאט הארדי (1999–1999)  אדם קופלנד (פברואר 2005–פברואר 2005) 
 
איימי כריסטין דומאס (באנגלית: Amy Christine Dumas; נולדה ב-14 באפריל 1975), הידועה יותר בשם הבמה שלה, ליטה היא מתאבקת אמריקאית, זמרת ופעילה למען רווחת בעלי חיים. היא הופיעה בארגון ההיאבקות ה-WWE בין שנת 2000 לשנת 2007. בשנת 2014, היא הוכנסה להיכל התהילה של ה-WWE.
תחילה, דומאס החלה את קריירת ההיאבקות שלה, כשהופיעה במקסיקו בארגון Consejo Mundial de Lucha Libre‏ (CMLL) בשנת 1998 תחת שם הבמה אנג'ליקה, כשלאחר מכן הופיעה במספר ארגונים עצמאיים ברחבי ארצות הברית בתחילת 1999 ואז עבדה במשך כחצי שנה עבור הארגון Extreme Championship Wrestling‏ (ECW). דומאס חתמה על חוזה בארגון ה-World Wrestling Federation‏ (ה-WWF, כיום ה-WWE) בנובמבר 1999, כשהופיעה לראשונה בפברואר 2000 תחת שם הבמה ליטה. במקור, היא חברה למתאבק אסה ריוס, אך את הצלחתה העיקרית השיגה לצד מאט וג'ף הארדי בקבוצת Team Xtreme, ובין השנים 2005 ל-2006 כדמות רעה, בנוסף להיותה המנג'רית של אדג'. במשך הקריירה שלה, היא הייתה ארבע פעמים אלופת הנשים של ה-WWE.
לאחר פרישתה מהיאבקות בשנת 2006, היא הקימה את להקת הפאנק רוק, הלוצ'גורס. הלהקה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה ב-11 בספטמבר 2007.
ביוגרפיה

איימי כריסטין דומאס נולדה ב-14 באפריל 1975 להורים כריסטין ומייקל דומאס וגדלה בפורט לודרדייל, פלורידה, ארצות הברית. היא למדה במספר בתי ספר במהלך ילדותה ונערותה בפלורידה, עד שלבסוף סיימה בבית ספר תיכון לאסיטר ליד אטלנטה. היא למדה חינוך באוניברסיטת המדינה של ג'ורג'יה, אך נשרה מהלימודים בשנת 1993 בטענה שהרגישה שזה היה דומה מדי לתיכון.
מאוחר יותר בוושינגטון די. סי. דומאס ניגנה בגיטרת בס עבור מספר להקות, ואף עבדה כאשת צוות של להקה.
מורשת

ליטה הייתה מעורבת בשלושת הקרבות המרכזיים של התוכנית Raw אשר כללו נשים. היא ניצחה בכל שלושת הקרבות האלה: הראשון, ב-31 ביולי 2000 בקרב זוגות מעורב לצד דוויין ג'ונסון נגד טריש סטרטוס וטריפל H, השני, ב-21 באוגוסט 2000 בקרב יחידים נגד סטפני מקמהן, והאחרון, ב-6 בדצמבר 2004 בקרב יחידים נגד טריש סטרטוס. בנובמבר 2003, היא התחרתה נגד ויקטוריה בקרב כלוב הנשים הראשון בתולדות ה-WWE.
הקרב שלה נגד טריש סטרטוס על אליפות הנשים של ה-WWE באירוע בלתי נסלח 2006 דורג במקום השלישי מתוך "עשרת קרבות הדיוות הטובים ביותר"; רשימת הקרבות פורסמה מטעם ה-WWE בשנת 2015.
קריירת מוזיקה

דומאס הקימה את להקת הלוצ'גורס באמצע שנת 2006. היא לבשה בגד משובץ עם הסמל של הלהקה במהלך הקרב האחרון שלה בארגון ה-WWE. הלהקה הוציאה לאור את אלבום הבכורה שלה, The Luchagors, ב-11 בספטמבר 2007.
חיים אישיים

דומאס היא טבעונית ופעילה למען רווחת בעלי חיים, כשבשנת 2003, היא אף הקימה עמותת הצדקה למען בעלי החיים בשם "איימי דומאס מבצע הצלה וחינוך" (או בראשי תיבות: A.D.O.R.E.).
לדומאס יש מגוון של קעקועים על גופה: גרגויל בעל שלוש עיניים על שריר הזרוע הדו-ראשי הימני שלה, המילה "Punk" בחלקו הפנימי של השפה התחתונה שלה, המילה "iconoclast", הכתובה באותיות אלפבית קירילי רוסי על הצוואר התחתון שלה, כשאת כל הקעקועים האלה היא עשתה בשנות ה-90. בשנת 2007, היא השלימה קעקוע שרוול של גולגולות מקסיקניות על הזרוע השמאלית שלה.
ב-9 בדצמבר 2011 דומאס נעצרה בג'ורג'יה בגין נהיגה במהירות מופרזת ונהיגה בשלילת רישיון.
בשנת 1999, דומאס ניהלה מערכת יחסים עם מאט הארדי. השניים הכירו בינואר שלה אותה השנה במופע של ארגון ההיאבקות NWA Mid-Atlantic והחלו לצאת לדייטים כמה חודשים לאחר מכן. בפברואר 2005, דווח שדומאס ניהלה רומן עם המתאבק אדג' במשך מספר חודשים, בזמן שהיא הייתה במערכת יחסים עם הארדי, שהיה בחוסר פעילות עקב פציעה. סיפור זה נוצל על ידי ארגון ה-WWE, כשהוא סופר לצופיו על המרקע כחלק מעלילותיו השונות באותה השנה.
דומאס ניהלה מערכת יחסים עם חבר להקת הלוצ'גורס, שיין מורטון משנת 2006 עד לשנת 2008, ולאחר מכן עם המתאבק CM פאנק משנת 2009 ועד לשנת 2010, ואז פעם נוספת מסוף שנת 2012 עד לספטמבר 2013.
אליפויות והישגים

הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated – PWI
פיוד השנה (2005)  - עם אדג' נגד מאט הארדי
אשת השנה (2001)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment – WWE
אליפות הנשים של ה-WWF/WWE‏ (4 פעמים)
אליפות זוגות הנשים של ה-WWE (פעם אחת)  - עם בקי לינץ'
טורניר על אליפות הנשים של ה-WWE‏ (2006)
חברת היכל התהילה (2014)
הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter
הפיוד הגרוע של השנה (2004)  - עם מאט הארדי נגד קיין
הערות שוליים

↑  עשרת קרבות הדיוות הטובים ביותר
↑  הלוצ'גורס משחררים אלבום בכורה
↑  אלופת הנשים לשעבר של ה-WWE, ליטה, נעצרה
| אלופות הנשים של ה-WWE‏ (1956–2010) |
| --- | --- | --- |
| 1950 | הפביולס מולה |  |
| 1980 | וונדי ריכטר • ליילאני קאי • ולווט מקינטייר • סנסיישונאל שרי • רוקין רובין |  |
| 1990 | אלנדרה בלייז • בול נקאנו • ברטה פיי • ג'קלין • סייבל • דברה • אייבורי • דה קאט |  |
| 2000 | הרווינה • סטפני מקמהן-הלמסלי • ליטה • צ'יינה • טריש סטרטוס • ג'אז • מולי הולי • ויקטוריה • גייל קים • מיקי ג'יימס • מלינה • קנדיס מישל • בת' פיניקס • מישל מק'קול |  |
| 2010 | ליילה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4971 622X  LCCN: nr2003031366  MusicBrainz: 67f8816a-9e27-4d45-ba3b-a82ff3a8180d  VIAF: 61491094   WorldCat (עם VIAF): 61491094
מארק סולר

| --- | --- |

סולר במהלך טור דה פראנס 2018
 לידה:  22 בנובמבר 1993 (בן 30) וילאנובה אי לה ז'לטרו, קטלוניה, ספרד
 גובה:  186 ס״מ 
 משקל:  68 ק"ג 
 תחום:  כביש
 התמחות:  טיפוס
 קבוצה נוכחית:  יו. איי. אי. אמירטס
 קבוצות עבר:  קבוצת מוביסטאר (2021-2015)  
 הישגי שיא:  גרנד טורס וואלטה אספניה קטע אחד (2020) מרוצי קטעים פריז - ניס (2018) טור דה ל'אווניר (2015)
 www.marc-soler.com
 
מארק סולר חימנס (בספרדית: Marc Soler Gimènez; נולד ב-22 בנובמבר 1987) הוא רוכב אופני כביש ספרדי-קטלוני בקבוצת יו. איי. אי. אמירטס. ניצח את הטור דה ל'אווניר ב-2015 ופריז - ניס ב-2018.
ביוגרפיה

נולד בוילאנובה אי לה ז'לטרו (Vilanova i la Geltru) שבקטלוניה.
הערות שוליים

↑  Movistar announce signing of Marc Soler, cyclingnews.com
↑  לאחר פסילתו של בן קבוצתו שניצח את המרוץ, ג'יימי רוסון, הועלה סולר מהמקום השביעי לשישי
ליטאים (זרם)

ליטאים (ביידיש: ליטוואקעס) הם יהודים חרדים אשכנזים שאינם משתייכים לתנועת החסידות.
מקור השם "ליטאים" ברצונם לשמר את מסורת ישיבות ליטא, בתקופה של ההתנגדות לחסידות (שמקורה באוקראינה עם הבעל שם טוב, ובהמשך בפרט בגליציה), בהובלת הגאון מווילנה ותומכיו בשלהי המאה ה-18. לצד מוסד הישיבה המודרני, הוקמה במרחב הליטאי גם תנועת המוסר, שנעשתה גם היא מזוהה עם המתנגדים.
המאבקים המשותפים בתנועת ההשכלה ובציונות החלישו את העימות בין מתנגדים (הליטאים) לחסידים, והשם "ליטאים" נעשה רווח כתחליף. במאה העשרים, בייחוד לאחר מלחמת העולם השנייה והחורבן של השואה, כל החרדים הלא-חסידיים התגבשו סביב עולם הישיבות. בכללם היו רבים מאוד שלא היו ממוצא ליטאי-"מתנגדי", כמו  אורתודוקסים מהונגריה וכן נאו-אורתודוקסים מגרמניה. כך התקבע המונח "ליטאים" במשמעותו הנוכחית.
היסטוריה

מאמצע המאה ה-13 ועד סוף המאה ה-18 שלטה הדוכסות הגדולה של ליטא, שהייתה שותפה באיחוד הפולני-ליטאי מ-1569, בנחלות רחבות ידיים: היא כללה את שטחי רוסיה הלבנה (בלארוס), לטביה ואזורים נוספים במזרח פולין דהיום. לאחר חלוקת פולין השלישית ב-1795 הוסיפה יהדות ליטא, תחת שלטונה של האימפריה הרוסית, לשמור על מאפיינים כמו ניב משותף של היידיש והגייה זהה של לשון הקודש. כאשר הוקמה מדינת ליטא העצמאית לאחר מלחמת העולם הראשונה, התגוררו רק חלק מן היהודים הליטאים באזור שלטונהּ, ורובם חיו בשטחי הרפובליקה הפולנית השנייה, לטביה או ברית המועצות.
למרחב הגדול של ליטא ההיסטורית הצליחה החסידות לחדור רק באופן מוגבל במאה ה-18, תוך היתקלות בהתנגדות עזה בהנהגת הגר"א, על רקע השינויים שהנהיגה בנוסח התפילה, מנהגיה החדשים והשקפה שנתפשה ככפרנית על ידי מתנגדיה. עם זאת, מספר חצרות כמו חסידות חב"ד וחסידות קרלין צמחו במרחב הליטאי.
הן מתוך הפולמוס עם החסידים והן בעקבות הצורך להתמודד עם כלל אתגרי התקופה, פיתחו המתנגדים הליטאים השקפה שייחסה חשיבות עליונה ללימוד התורה. השקפה זו גובשה בספר "נפש החיים" שכתב רבי חיים מוולוז'ין, תלמיד הגר"א, שהקים ב-1802 את הישיבה הליטאית הראשונה, ישיבת וולוז'ין. בהמשך הוקמו ישיבות נוספות ובהן ישיבות קלם, סלובודקה, טלז, ופוניבז'. חלקן הוקמו בקרב קהילות גדולות דוגמת גרודנו, בריסק, ברנוביץ', סלוצק ומינסק; אחרות הוקמו בעיירות קטנות דוגמת מיר, קלצק, טלז וקלם. מעמדו של ראש הישיבה במוסדות האלה כמנהיג כריזמטי היווה מעין בבואה לדמותו של האדמו"ר החסידי (במקביל, אימצו גם החסידים את מוסד הישיבה).
תגובה נוספת של המתנגדים הייתה תנועת המוסר שהקים רבי ישראל מסלנט, שהיוותה חלופה לרוחניות החסידית, תוך דגש על עבודת המידות. שיטת המוסר ובמיוחד הלמדנות נותרו מזוהות עם הליטאים עד ימינו, ומהוות נדבך מרכזי ב"השקפת העולם" הליטאית.
בגליציה ניצחו החסידים במהירות, ובהונגריה הייתה השפעתם חלשה ולא הביאה להתנגדות קיצונית. הלא-חסידים שם, בעיקר בהונגריה, נודעו כ"אשכנזים" כיוון שהתפללו בנוסח אשכנז, לעומת החסידים שהתפללו בנוסח ספרד.
העימות בין החסידים והמתנגדים במזרח אירופה הלך ושכך במהלך המאה ה-19, כשעלה הצורך להתייצב מול ההשכלה, הסוציאליזם, הציונות ותנועות אחרות שאיימו על שני הציבורים. ב-1912 נטלו נציגים משני המחנות חלק בייסוד אגודת ישראל, ובין מלחמות העולם היה החפץ חיים למנהיג מקובל על החרדים המזרח-אירופאים כולם, שנזקקו יותר ויותר להתבצרות תרבותית.
לאחר השואה, עם התבססות עולם הישיבות הליטאי והחברה סביבו בישראל, בארצות הברית ובמערב אירופה, נספחו אליהם לא-חסידים רבים, כולל יוצאי ארצות שכלל לא היו בטווח המחלוקת עם החסידים, כמו גרמניה. בימינו החלוקה בין החרדים תלויה פחות בארצות מוצא ויותר בשיוך חברתי ובמוסדות חינוך. כמו כן חלק מן ההבדלים בין החסידים למתנגדים הצטמצמו, כגון הדגשת מעמדם של המנהיגים הרוחניים.
בישראל

בתקופת קום המדינה המנהיגים הבולטים של ציבור זה היו החזון איש והרב יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק, ולאחר פטירתם הרב שך והרב יעקב ישראל קניבסקי (הידוע בכינויו "הסטייפלר"). במדינת ישראל מייצגת מפלגת דגל התורה את הליטאים. מפלגה זו, שהוקמה בשנת 1988, מתמודדת בבחירות בעשורים האחרונים יחד עם המפלגה החסידית אגודת ישראל, ברשימת "יהדות התורה".
חלק מהספרדים שלמדו בישיבות ליטאיות בישראל התקרבו במידה רבה ל"השקפה" ולאורחות החיים הליטאיים. רבים מהם אוגדו בארגון "מרביצי תורה ספרדים", בהנהגת הרבנים ניסים טולדנו, יעקב טולדנו, יעקב משה הלל ויהודה עדס. זרם זה מציית לגדולי הדור הליטאים. יש המכנים אותם "משתכנזים", רוב הארגון פורק, חלק מחבריו מאוגדים באיגוד עמלי התורה (תחת ש"ס) וחלק עצמאיים.
הליטאים בולטים במסירותם ללימוד התורה. על אף שהדימוי של הציבור החרדי הישראלי כולו הוא של ציבור שהגברים בו לומדים תורה ואינם עובדים לפרנסתם, דימוי זה תקף בעיקר לגבי הליטאים, שבקרבם מצוי השיעור הגבוה ביותר של גברים המקדישים את רוב זמנם ללימוד בכולל אברכים.
בתוך כלל הציבור הליטאי ישנם שלושה תת-חוגים השומרים על מסורת ספציפית: חוג חזון איש, השואף ללכת בכל עניין בעקבות הדרכתו של החזון איש, "חוג בריסק", המשמר את דרכו של רבי יצחק זאב סולובייצ'יק, "הרב מבריסק", ו"קהילת זילברמן", תלמידיו של הרב יצחק שלמה זילברמן.
המנהיג הרוחני הבולט ביותר בעשורים האחרונים של המאה העשרים היה הרב אלעזר מנחם מן שך. לאחר פטירתו ב-2001, ירש את מקומו הרב יוסף שלום אלישיב שהנהיג את הציבור הליטאי עד פטירתו בשנת 2012.
הפילוג בזרם הליטאי

לאחר פטירתו של הרב אלישיב ב-2012 חל פיצול במחנה הליטאי. את רוב הציבור הליטאי הנהיג הרב אהרן יהודה לייב שטינמן, שנחשב למתון יחסית. הרב שמואל אוירבך עמד בראש מיעוט קטן המזוהה עם עמדה נוקשה יותר, בעיקר בתחום ההתנגדות לגיוס חרדים לצבא ולהכשרה תעסוקתית לאברכים. הפיצול בא לידי ביטוי בבחירות המקומיות שהתקיימו בשנת 2013, שבהן התמודדו בירושלים, בבני ברק ובמודיעין עילית רשימות נפרדות מטעם שני הפלגים. רוב הציבור הליטאי הצביע ל"דגל התורה" המזוהה עם הרב שטיינמן, וכ-14 אלף מצביעים הצביעו ל"בני תורה" המזוהה עם הרב שמואל אוירבך. לאחר פטירת הרב שטיינמן בדצמבר 2017 ירשו את מקומו הרב גרשון אדלשטיין והרב חיים קניבסקי ולאחר פטירתם ירשו את מקומם ראשי ישיבת סלבודקה - הרב דוב לנדו והרב משה הלל הירש.
יתד נאמן

היומון "יתד נאמן" הוא כלי התקשורת המרכזי שבו באה לידי ביטוי דעת גדולי הדור הליטאים. עיתון זה הוקם ב-1985 על ידי הרב שך, בטענה שביטאון אגודת ישראל, "המודיע", נשלט בידי חסידי גור והליטאים מקופחים בו. לאחר פטירת הרב שך הוביל העיתון את הקו של הרב אלישיב. אנשי הרב שטיינמן טענו כי העיתון מתעלם מעמדותיו ועמדות הרבנים המזוהים עמו. לאחר פטירתו של הרב אלישיב בשנת 2012, לאחר משא ומתן וניסיונות לפשרה שלא צלחו, החל לייצג את הקו של הרב שטיינמן. כמה מבכירי העיתון פוטרו והם הקימו בחסותו של הרב שמואל אוירבך את העיתון "הפלס", הרואה עצמו כמייצג הקו ההשקפתי של הרב שך והרב אלישיב. לאחר פטירת הרב שטיינמן השליטה בעיתון הייתה נתונה לרב גרשון אדלשטיין.
לקריאה נוספת

חיים זיכרמן, שחור כחול-לבן - מסע אל תוך החברה החרדית בישראל, ידיעות ספרים, 2014, עמ' 54–79.
בנימין בראון, מדריך לחברה החרדית, עם עובד והמכון הישראלי לדמוקרטיה, תשע"ז.
הערות שוליים

↑  עמנואל אטקס, הגר"א וראשית ההתנגדות לחסידות, תמורות בהיסטוריה היהודית החדשה, (תשמח), עמ' 439-458.
↑  Historical Atlas of Hasidism p. 29.
↑  בנימין בראון כותב: "הוא היה 'ליטאי' אך קשה להגדירו כ'מתנגד' במובן הנוקשה של המילה": בנימין בראון, דוקטרינת 'דעת תורה': שלושה שלבים, עמ' 14.
↑  חרדים חוגגים עצמאות (2) • וידאו לצפיה, באתר בחדרי חרדים
↑  אבישי בן חיים, הרב שך: האם באמת גדול הדור?, באתר ynet, 2 בנובמבר 2001
↑  מנחם רהט, גדול בתורה, גדול בפוליטיקה, באתר nrg
↑  מילון עברי-עברי, באתר www.snopi.com
↑    אלי ביתאן, ‏המורד הנצחי והאאוטסיידר מאמריקה כבשו יחד את הנהגת הציבור הליטאי, בעיתון מקור ראשון, 30 ביוני 2023
↑  אהרן זילבר, מי שומר על השומר, באתר בחדרי חרדים
↑  שרי רוט, שופר חדש להגראי"ל שטיינמן? • חשיפה בלעדית, באתר בחדרי חרדים
| יהדות אורתודוקסית |
| --- | --- | --- |
| זרמים | חרדים (חסידים • ליטאים • חרדים ספרדים) • דתיים לאומיים (חרדים לאומיים) • אורתודוקסיה מודרנית • נאו-אורתודוקסיה |  |
| ארגונים רבניים | ק"ק כנסת ישראל • OU‏ • אגודת הרבנים • מועצת גדולי התורה • הרבנות הראשית לישראל • אגודת הרבנים בפולין • העדה החרדית • התאחדות קהלות החרדים • חבר הרבנים שעל ידי הפועל המזרחי • התאחדות הרבנים • ועידת רבני אירופה • מועצת חכמי התורה • מרכז רבני אירופה |  |
| הגות | עיקרי האמונה היהודית • תורה מן השמים • נצחיות התורה • אמונת חכמים • דעת תורה • טיעון העד (יהדות) |  |
כתב פלסתר חסידי מאוחר (1867) נגד רבה המנוח של פלוצק, אריה לייב רקובסקי, שנודע כמתנגד; קישור מוקדם בין התנגדות למונח "ליטוואק".
הרב יוסף שלום אלישיב, מנהיג הזרם הליטאי ביהדות החרדית בין 2001 ל-2012
הרב אלישיב בביקור אצל הרב אהרון יהודה לייב שטיינמן בביתו ברחוב חזון איש 5 בבני ברק
הגיליון הראשון של עיתון "יתד נאמן" (12 ביולי 1985) לאחר הפילוג מ'המודיע'
מארק סטנלי (משפטן)

מארק רוברט סטנלי (באנגלית: Marc Robert Stanley; נולד ב-27 במאי 1957) הוא עסקן ודיפלומט יהודי-אמריקאי, המכהן כשגריר ארצות הברית בארגנטינה מאז ינואר 2022.
ביוגרפיה

סטנלי נולד למשפחה יהודית בדאלאס. בשנת 1979 השלים באוניברסיטת ג'ורג'טאון לימודי תואר ראשון במנהל עסקים, וב-1982 קיבל תואר שני במשפטים מבית הספר למשפט של אוניברסיטת טקסס באוסטין. שירותו הציבורי החל כבר בימיו כסטודנט, כאשר עבד ארבע שנים בגבעת הקפיטול בלשכותיהם של חברי בית הנבחרים של ארצות הברית מו יודול (אנ') מאריזונה ודייל קילדי (אנ') ממישיגן. בנוסף, הוא התמחה בוועדת המנהל של בית הנבחרים האמריקאי תחת יושב ראש הוועדה פרנק תומפסון (אנ'). בתפקיד זה יצר את מדריך הטלפון הראשון של בית הנבחרים, ושישמ כעורך שלו מ-1977 עד 1979.
בבחירות 1988 היה מנהל מחוז דאלאס במטה הבחירות של הסנאטור לויד בנטסן, ולאחר מכן היה פעיל במטה הבחירות של גזברית המדינה אן ריצ'רדס ב-1989 וב-1990 לקראת הבחירות לתפקיד מושל טקסס. סטנלי הוא המייסד של "Stanley Law Group", משרד עורכי דין מדאלאס המתמקד בתובענות ייצוגיות ובליטיגציה. הוא היה חבר במועצת המנהלים של איגוד עורכי הדין המשפטיים בטקסס ושל האיגוד העירוני בדאלאס. סטנלי כיהן כחבר מועצת מנהלים ומנהיג של ארגוני צדקה ופוליטיים יהודיים רבים, כולל שש שנים כיו"ר המועצה היהודית הדמוקרטית הלאומית.
סטנלי עמד גם בראש ".Legacy Senior Communities, Inc", מוסד ללא כוונת רווח בחסות יהודית המספק מימון לשהייה מתמשכת בקהילות גמלאים וטיפול ביתי לקשישים ובני משפחותיהם. הוא היה גם חבר בוועד המנהל של "הפורום למדיניות ישראל" (אנ'), המקדם את פתרון שתי מדינות לשני עמים עבור הסכסוך הישראלי-פלסטיני. בעבר כיהן כיו"ר רשות הכספים הציבוריים של טקסס, ובשנות ה-90 של המאה ה-20 מונה בידי מזכיר ההגנה של ארצות הברית ויליאם כהן לחבר בוועד המבקרים של אוניברסיטת אייר. בשנת 2011 מונה סטנלי בידי נשיא ארצות הברית ברק אובמה לחבר בדירקטוריון מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה.
ב-6 באוגוסט 2021 הכריז הנשיא ג'ו ביידן הכריז על כוונתו למנות את סטנלי לשגריר ארצות הברית בארגנטינה. ב-10 באוגוסט אותה שנה נשלח מינויו לסנאט של ארצות הברית. שימוע בדבר מינויו נערך בפני ועדת החוץ של הסנאט ב-26 באוקטובר 2021. ב-15 בדצמבר אישרה הוועדה את המינוי, וב-18 בדצמבר התכנסה מליאת הסנאט לאשרר סופית את מינויו. ב-24 בינואר 2022 הגיש סטנלי את כתב האמנתו לנשיא ארגנטינה אלברטו פרננדס.
הערות שוליים

↑  טוד ג'. גילמן, Biden taps Dallas lawyer Marc Stanley as ambassador to Argentina, באתר דאלאס ניוז, 6 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  משרד דובר הבית הלבן, Nominations Sent to the Senate, באתר הבית הלבן, 10 באוגוסט 2021 (באנגלית)
↑  MARC R. STANLEY SUBMITTED CREDENTIALS AND IS OFFICIALLY THE UNITED STATES AMBASSADOR TO ARGENTINA, באתר שגרירות ארצות הברית בארגנטינה, 24 בינואר 2022 (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מארק סטנלי (משפטן)".
לוסיו

ערך זה עוסק בכדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הבלם. אם התכוונתם לערכים אחרים, ראו .
לוסימאר פריירה דה סילבה (בפורטוגזית: Lucimar Ferreira da Silva; נולד ב-8 במאי 1978 בברזיליה, ברזיל) הידוע יותר בכינויו לוסיו, הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הבלם.
ללוסיו הייתה קריירה מפוארת באירופה, כאשר שיחק בהצלחה בבאייר לברקוזן, באיירן מינכן ואינטר מילאנו, שעמה אף זכה בליגת האלופות בשנת 2010. לוסיו ערך 105 הופעות במדי נבחרת ברזיל, עמה זכה במונדיאל 2002 והשתתף גם במונדיאל 2006 ומונדיאל 2010.
על אף היותו שחקן המשחק בחלק ההגנתי, לוסיו ידוע גם בשל הפריצות שלו קדימה להתקפה אשר מזכות אותו במספר בישולים והבקעות גבוה מהממוצע.
קריירת מועדונים > אינטרנסיונל

לוסיו שיחק כנער במועדון הברזילאי פלנאלטינה בתפקיד החלוץ דווקא, ובשנת 1997 החל את קריירת הבוגרים שלו בקבוצת גוארה, עמה שיחק משחק בודד בלבד, שהתקיים נגד הקבוצה הברזילאית אינטרנסיונל במסגרת הגביע הברזילאי. על אף שגוארה הובסה בתוצאה 7-0, התרשמו מלוסיו אנשי אינטרנסיונל, והחתימו אותו בקבוצתם ששיחקה בליגת העל הברזילאית. לוסיו שיחק באינטרנסיונל בין השנים 1997–2000, וערך בשורותיה 49 הופעות, בהן כבש 5 שערים, לאחר שהוסב בקבוצה זו לעמדת הבלם. בעונת 2000 לוסיו הציג את העונה הטובה שלו ביותר במועדון, ואף נכנס לנבחרת העונה של פרס בולה דה פראטה (כדור הזהב) הברזילאי.