stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המשחקים העולמיים לנשים 1922
המנצחות בתחרויות > ריצות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | מארי מיזליקובה II   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 7.6 שניות | מרי ליינס   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 7.7 שניות | נורה קאלבוט   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 7.8 שניות |
| ריצת 100 יארד | נורה קאלבוט   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 12.0 שניות | מארי מיזליקובה II   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  ? | מרי ליינס   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |  ? |
| ריצת 300 מטר | מרי ליינס   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 44.8 שניות | אליס קסט   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |  ? | אנדרה דרו   צרפת צרפת |  ? |
| ריצת 1000 מטר | לוסי בריארד   צרפת צרפת | 3:12.0 דקות | ג'ורג'ט לנואר   צרפת צרפת | 3:12.2 דקות | פיליס הול   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת |  ? |
| ריצת 100 יארד משוכות | קמיל סאבי   ארצות הברית ארצות הברית | 14.4 שניות | הילדה האט   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 14.8 שניות | ז'נבייב ללוז   צרפת צרפת | 15.0 שניות |
| ריצת שליחות 4x100 יארד | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת   מרי ליינס   נורה קאלבוט   דייזי ליץ'   גוונדולין פורטר | 51.8 שניות | צרפת צרפת   איבון די ויין   ז'רמן רוביין   לואיז נופל מארי   לוסי פרוסט |  ? | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה |  ? |
המנצחות בתחרויות > שדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | הילדה האט   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדתננסי וורהייז   ארצות הברית ארצות הברית | 1.46 מטר | לא חולק | לא חולק | אייבי לומן   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 1.42 מטר |
| קפיצה לרוחק | מרי ליינס   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 5.06 מטר | אליזבת סטין   ארצות הברית ארצות הברית | 5.025 מטר | קמיל סאבי   ארצות הברית ארצות הברית | 4.96 מטר |
| קפיצה לרוחק מהמקום | קמיל סאבי   ארצות הברית ארצות הברית | 2.485 מטר | מארי יוז   הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 2.405 מטר | הנרייט קומט-אנווזואר   צרפת צרפת | 2.34 מטר |
| הדיפת כדור ברזל בשתי ידיים | לוסיל גודבולד   ארצות הברית ארצות הברית | 20.22 מטר | ויולט מוריס   צרפת צרפת | 19.85 מטר | מוד רוזנבאום   ארצות הברית ארצות הברית | 17.37 מטר |
| הטלת כידון בשתי ידיים | פרנצ'סקה פיאנצולה   שווייץ שווייץ | 43.24 מטר | איבון גנסל   צרפת צרפת | 41.62 מטר | לוסיל גודבולד   ארצות הברית ארצות הברית | 39.70 מטר |
טבלת דירוג לפי ניקוד

| מקום | מגינה | ניקוד |
| --- | --- | --- |
| 1 | הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 50 |
| 2 | ארצות הברית ארצות הברית | 31 |
| 3 | צרפת צרפת | 29 |
| 4 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 12 |
| 5 | שווייץ שווייץ | 6 |
הערות שוליים

↑  כל אתלטית הדפה כדור ברזל 3 הדיפות ביד ימין ו-3 הדיפות ביד שמאל. התוצאה הסופית היא סכום של ההדיפה הטובה ביותר ביד ימין וההדיפה הטובה ביותר ביד שמאל
↑  כל אתלטית הטילה כידון 3 הטלות ביד ימין ו-3 הטלות ביד שמאל. התוצאה הסופית היא סכום של ההטלה הטובה ביותר ביד ימין וההטלה הטובה ביותר ביד שמאל
| המשחקים העולמיים לנשים |
| --- | --- | --- |
| המשחקים העולמיים לנשים | פריז 1922 • גטבורג 1926 • פראג 1930 • לונדון 1934 |  |
| אולימפיאדות לנשים | אולימפיאדה לנשים 1921 • אולימפיאדה לנשים 1922 • אולימפיאדה לנשים 1923 • אולימפיאדה לנשים 1924 • אולימפיאדת החן 1931 |  |
המשחקים העולמיים באולם 1985

המשחקים העולמיים באולם (באנגלית: World Indoor Games) התקיימו  בשנת 1985. התחרות, שאורגנה על ידי התאחדות האתלטיקה הבינלאומית, התקיימה בהיכל הספורט פריז-ברסי שבפריז, צרפת בין התאריכים 18 - 19 בינואר. שנתיים לאחר מכן שונה שם התחרות לאליפות העולם באתלטיקה באולם. בתחרויות לקחו חלק 319 משתתפים מ-69 מדינות.
תוצאות התחרות > נשים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | סילקה מולר   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 7.20 שניות | הת'ר אואקס   בריטניה בריטניה | 7.21 שניות | קריסטל בולטו   צרפת צרפת | 7.34 שניות |
| ריצת 200 מטר | מריטה קוך   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 23.09 שניות | מארי כריסטין-קאזייה   צרפת צרפת | 23.33 שניות | קים רוברטסון   ניו זילנד ניו זילנד | 23.69 שניות |
| ריצת 400 מטר | דיאן דיקסון   ארצות הברית ארצות הברית | 53.35 שניות | רג'ין ברג   בלגיה בלגיה | 53.81 שניות | שרמיין קרוקס   קנדה קנדה | 54.08 שניות |
| ריצת 800 מטר | כריסטיאנה קוג'ארו   רומניה רומניה | 2:04.22 דקות | ג'יין קולברוק   בריטניה בריטניה | 2:04.71 דקות | מריאנה סימאנו   רומניה רומניה | 2:05.51 דקות |
| ריצת 1500 מטר | אלי ואן הולסט   הולנד הולנד | 4:11.41 דקות | פיטה לובין   רומניה רומניה | 4:11.42 דקות | בריט מקרוברטס   קנדה קנדה | 4:11.83 דקות |
| ריצת 3000 מטר | דבי סקוט   קנדה קנדה | 9:04.99 דקות | אגאנה פוסאמי   איטליה איטליה | 9:09.66 דקות | פאטיסו פלאמר   ארצות הברית ארצות הברית | 9:12.12 דקות |
| ריצת 60 מטר משוכות | קסניה סיסקה   הונגריה הונגריה | 8.03 שניות | לורנס אלוי   צרפת צרפת | 8.08 שניות | אן פיקרו   צרפת צרפת | 8.10 שניות |
| 3000 מטר הליכה | ג'וליאנה סלצ'ה   איטליה איטליה | 12:53.42 דקות | יאן הונג   הרפובליקה העממית של סין  סין | 13:06.66 דקות | אן פיל   קנדה קנדה | 13:06.97 דקות |
תוצאות התחרות > נשים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | סטפקה קוסטדינובה   בולגריה בולגריה | 1.97 מטר | סוזאן לורנזון   שוודיה שוודיה | 1.94 מטר | דבי בריל   קנדה קנדה | 1.90 מטר |
| קפיצה לגובה | סטפקה קוסטדינובה   בולגריה בולגריה | 1.97 מטר | סוזאן לורנזון   שוודיה שוודיה | 1.94 מטר | דנוטה בולוקובסקה   פולין פולין | 1.90 מטר |
| קפיצה לגובה | סטפקה קוסטדינובה   בולגריה בולגריה | 1.97 מטר | סוזאן לורנזון   שוודיה שוודיה | 1.94 מטר | סילביה קוסטה   קובה קובה | 1.90 מטר |
| קפיצה לרוחק | הלגה ראדטקה   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 6.88 מטר | טטיאנה רודינובה   ברית המועצות ברית המועצות | 6.72 מטר | ניג'ולה מדבדבה   ברית המועצות ברית המועצות | 6.44 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | נטליה ליסובסקאיה   ברית המועצות ברית המועצות | 20.07 מטר | אינס מולר   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 19.68 מטר | נונו אבשידזה   ברית המועצות ברית המועצות | 18.82 מטר |
תוצאות התחרות > גברים > מקצועות המסלול

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| ריצת 60 מטר | בן ג'ונסון   קנדה קנדה | 6.62 שניות | סם גריידי   ארצות הברית ארצות הברית | 6.63 שניות | רונלד דסרואלס   בלגיה בלגיה | 6.68 שניות |
| ריצת 200 מטר | אלכסנדר יבגנייב   ברית המועצות ברית המועצות | 20.95 שניות | אייד מאפ   בריטניה בריטניה | 20.96 שניות | ג'ואו בטיסטה דה סילבה   ברזיל ברזיל | 21.19 שניות |
| ריצת 400 מטר | תומאס שונלב   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 45.60 שניות | טוד בנט   בריטניה בריטניה | 45.97 שניות | מארק רוי   ארצות הברית ארצות הברית | 46.31 שניות |
| ריצת 800 מטר | קולומאן טראבאדו   ספרד ספרד | 1:47.42 דקות | בנג'מין גונזלס   ספרד ספרד | 1:47.94 דקות | איקם בילי   בריטניה בריטניה | 1:48.28 דקות |
| ריצת 1500 מטר | מייקל הילארדט   אוסטרליה אוסטרליה | 3:40.27 דקות | חוסה לואיס גונזלס   ספרד ספרד | 3:41.36 דקות | ג'וסף צ'זיר   קניה קניה | 3:41.38 דקות |
| ריצת 3000 מטר | ג'ואו קמפוס   פורטוגל פורטוגל | 7:57.63 דקות | דון קלארי   ארצות הברית ארצות הברית | 7:57.78 דקות | איוון אוביזל   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 7:57.92 דקות |
| ריצת 60 מטר משוכות | סטפן קריסטן   צרפת צרפת | 7.67 שניות | חבייר מוראצ'ו   ספרד | 7.69 שניות | ג'ון רידג'ון   בריטניה | 7.70 שניות |
| 5000 מטר הליכה | ג'ארר לולבייר   צרפת צרפת | 19:06.20 דקות | מאוריציו דמילנו   איטליה איטליה | 19:11.41 דקות | דייב סמית'   אוסטרליה אוסטרליה | 19:16.04 דקות |
תוצאות התחרות > גברים > מקצועות השדה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 התחרות:  
| קפיצה לגובה | פטריק שברג   שוודיה שוודיה | 2.32 מטר | חאבייר סוטומאיור   קובה קובה | 2.30 מטר | אוסמן בלפה   אלג'יריה אלג'יריה | 2.27 מטר |
| קפיצה במוט | סרגיי בובקה   ברית המועצות ברית המועצות | 5.75 מטר | תיירי וינרון   צרפת צרפת | 5.70 מטר | וסילי בובקה   ברית המועצות ברית המועצות | 5.60 מטר |
| קפיצה לרוחק | יאן לייטנר   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 7.96 מטר | גיולה פלוצ'י   הונגריה הונגריה | 7.94 מטר | ג'ובאני אוונגליסטי   איטליה איטליה | 7.88 מטר |
| קפיצה משולשת | חריסטו מרקוב   בולגריה בולגריה | 17.22 מטר | לאזארו בטאנקור   קובה קובה | 17.15 מטר | לאזארו באלסינדס   קובה קובה | 16.83 מטר |
| הדיפת כדור ברזל | רמיגיוס מאצ'ורה   צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 21.22 מטר | אודו באייר   גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 21.10 מטר | ג'ניס בויארס   ברית המועצות ברית המועצות | 19.94 מטר |
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 4 | 2 | 0 | 6 |
| 2 | ברית המועצות ברית המועצות | 3 | 1 | 4 | 8 |
| 3 | צרפת צרפת | 2 | 3 | 2 | 7 |
| 4 | קנדה קנדה | 2 | 0 | 4 | 6 |
| 5 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 2 | 0 | 1 | 3 |
| 6 | בולגריה (1971–1990) בולגריה | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 7 | ספרד ספרד | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 8 | ארצות הברית ארצות הברית | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 9 | איטליה איטליה | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 10 | רומניה (1965-1989) רומניה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 11 | הונגריה הונגריה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 11 | שוודיה שוודיה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 13 | אוסטרליה אוסטרליה | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 14 | הולנד הולנד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 14 | פורטוגל פורטוגל | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 16 | בריטניה בריטניה | 0 | 4 | 2 | 6 |
| 17 | קובה קובה | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 18 | בלגיה בלגיה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 19 | הרפובליקה העממית של סין  סין | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 20 | אלג'יריה אלג'יריה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | ברזיל ברזיל | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | קניה קניה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | ניו זילנד ניו זילנד | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 20 | פולין פולין | 0 | 0 | 1 | 1 |

|  אליפויות העולם באתלטיקה |
| --- | --- | --- |
| אליפות העולם באתלטיקה | הלסינקי 1983 • רומא 1987 • טוקיו 1991 • שטוטגרט 1993 • גטבורג 1995 • אתונה 1997 • סביליה 1999 • אדמונטון 2001 • פריז 2003 • הלסינקי 2005 • אוסאקה 2007 • ברלין 2009 • טגו 2011 • מוסקבה 2013 • בייג'ינג 2015 • לונדון 2017 • דוחה 2019 • יוג'ין 2022 • בודפשט 2023 |  |
| אליפות העולם באתלטיקה באולם | פריז 1985 • אינדיאנפוליס 1987 • בודפשט 1989 • סביליה 1991 • טורונטו 1993 • ברצלונה 1995 • פריז 1997 • מאבאשי 1999 • ליסבון 2001 • בירמינגהם 2003 • בודפשט 2004 • מוסקבה 2006 • ולנסיה 2008 • דוחה 2010 • איסטנבול 2012 • סופוט 2014 • פורטלנד 2016 • בירמינגהם 2018 • בלגרד 2022 • גלאזגו 2024 |  |
הנרייט דהאן כלב

| --- | --- |

 לידה:  27 באפריל 1947 (בת 77) מרוקו 
 ענף מדעי:  מדע המדינה, לימודי מגדר 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מוסדות:  אוניברסיטת בן-גוריון בנגב 
 
הנרייט דהאן כלב (נולדה ב-27 באפריל 1947) היא פרופסור אמריטה למדע המדינה ומיסדת התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בן-גוריון.
ביוגרפיה

דהאן כלב נולדה במרוקו ועלתה לישראל יחד עם הוריה בהיותה פעוטה בשנת 1949. לאחר עלייתם שוכנו במחנה העולים "שער העלייה". משם נדדו לפרדס חנה, לטבריה ולחולון, ובהיותה בת עשר עברו להתגורר בירושלים.
עשתה את חוק לימודיה מהתואר הראשון עד השלישי באוניברסיטה העברית בחוג למדע המדינה. התזה שלה לתואר השני הייתה בנושא "אינטלקטואלים בפוליטיקה" והיא נעשתה בהדרכתו של דוקטור ברוך (בריאן) קני-פז. קיבלה את הדוקטורט בשנת 1992 בהנחייתו של פרופסור יצחק גל-נור, נושא הדיסרטציה היה "מערכת ארגון עצמית: ואדי סאליב והפנתרים השחורים - השלכות על החברה הישראלית". זה היה המחקר הראשון שנעשה על אירועי ואדי סאליב וזיהה את הקשר בין ואדי סאליב למחאות הפנתרים השחורים. המחקר עסק במנגנוני האפליה של מוסדות המדינה כלפי מזרחים. ממסקנותיו החשובות, ההחמצה הגדולה של מדינת ישראל להכיל מחאה כאקט דמוקרטי. חלקים מן המחקר התפרסמו כמאמרים במכון הישראלי לדמוקרטיה ובמכון יד בן-צבי ובפרסומי מכון ון ליר. מאמרה "פמיניזם מזרחי - בין מזרח למערב" עוסק בחקר הפמיניזם בישראל על צמיחתו של הזרם הפמיניסטי המזרחי. מאמר נוסף פרי עטה של דהאן-כלב הוא "את כל כך יפה, לא רואים שאת מרוקאית". המאמר פורסם גם באנגלית "You're so pretty, you don't look Moroccan" ובגרמנית ונלמד בתוכניות לימוד פוסטקולוניאליות בישראל ומחוצה לה.
דהאן-כלב חוקרת את ההגות פוליטית והמשטרים דמוקרטיים, תאוריות בפמיניזם, יחסי הגומלין בין מגדר לפוליטיקה, גלובליזציה ופוסטקולוניאליזם. שימשה עמיתת מחקר במכון לחקר האידאולוגיה של המחלקה למדע המדינה והיחסים הבינלאומיים באוניברסיטת אוקספורד והייתה אורחת Somerville College. ייסדה וכיהנה כראש התוכנית ללימודי מגדר באוניברסיטת בן-גוריון ומרצה במכללה החברתית-כלכלית. והיא חברת מועצת העיתונות הארצית, הוועדה הציבורית לחינוך בישראל. ייעצה לצה"ל ולעיריית באר שבע בנושאי נשים.
כיהנה כיו"ר וחברת הנהלת "בצלם", חברת צוות החשיבה של מרכז יצחק רבין לחקר ישראל, ומייסדת וחברה בוועד המנהל של אחותי וחברה בוועד המנהל של המרכז לאינפורמציה אלטרנטיבית. היא אחת ממייסדות של הקשת הדמוקרטית המזרחית וחברה בוועד המנהל שלה.
דהאן-כלב היא כלת פרס נשים שחוללו שינוי לשנת 2000 והייתה חברה בוועדה אירופית שהתכנסה לצורך בחירת מועמדות לפרס נובל לשנת 2004.
במאי 2023 השתתפה בתוכנית הטלוויזיה התיעודית "מדורות השבטים" של כאן 11.
כתביה > ספרים שהשתתפה בכתיבתם ועריכתם

מין, מגדר, פוליטיקה בעריכת דפנה יזרעאלי, חנה הרצוג, חנה נווה, אריאלה פרידמן, סלביה פוגל-ביזאוי, הנרייט דהאן כלב, מנר חסן. תל אביב, עם עובד, 1999.
נשים בדרום: מרחב, פריפריה, מגדר בעריכת הנרייט דהאן-כלב, ניצה ינאי וניצה ברקוביץ. קריית שדה בוקר: מכון בן-גוריון לחקר ישראל, אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, תשס"ו, 2005.
הנרייט דהאן כלב, נשים בישימון: מרי וסירוב בשולי החברה, הוצאת רסלינג, 2018.
כתביה > מבחר מפרסומיה

"Mizrachim In Israel." Who's Left in Israel. Ed. Dan Leon. Brighton: Sussex Academic Press, 2004. 161-168.
"Constituting the Moral Subject: The Self and the Other in Gender Theories of Justice". Double Dialogues: Journal Special Issue on Otherness, eds. Maeve Tynan and Rebecca Parbo
“Breaking Their Silence: Mizrahi Women and the Israeli Feminist Movement.” Studies in Contemporary Jewry: Sephardic Jewry and Mizrahi Jews XXII (2007): 193-209
"Officers as Educators: The Ex-Military in the Israeli School System.” Israel Affairs 12.2 (2006): 268-283.
“Female Genital Mutilation and Human Rights.” Sex Roles 51 (2004): 339-348.
"Fear of Arabness." Fear Horror and Terror Oxford Press, Inter-Disciplinary Press, ‘At the Interface/Probing the Boundaries' Series, Rodopi Press
“You are So Pretty, You Don’t Look Moroccan.” Israeli Studies 6 (2001): 1-14.
“Bargaining with Spiritual Patriarchy: The Women in the Shas Movement in Israel.” New Topics in Feminist Philosophy of Religion: Contesting Concepts, Practice and Transcendence. Ed. Pamela Sue Anderson. London: Springer Kluwer Press,
“Tensions in Israeli Feminism: The Mizrahi Ashkenazi Rift.” Women’s Studies International Forum 24 (2001): 1-16.
הערות שוליים

↑  Reading Lists - UCL You're so Pretty - You Don't Look Moroccan  באתר יוניברסיטי קולג' לונדון
↑  Henriette Dahan-Kalev, Israel Studies באתר אוניברסיטת אינדיאנה
↑   סדרה תיעודית חדשה 📽️ מדורות השבטים | פרק 1 - הסדר יחזור על כנו: שנים 1993 עד 2000, סרטון בערוץ "כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי", באתר יוטיוב (אורך: 54:42)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260061705171  BIBSYS: 12060322  BnF: cb15556384w (data)  ISNI: 0000 0000 6663 5763  LCCN: nr2006014648  SUDOC: 16500584X  VIAF: 64320413   WorldCat (עם VIAF): 64320413
הנס ליון

הנס שימון ישראל-ג'ון ליון (בגרמנית: Hans Shimon Israel-John Lion;‏ 11 במאי 1904 – ספטמבר 1969) היה סייף (רומח) יהודי-אוסטרי ושופט בינלאומי בסיף. זוכה 3 מדליות (1 כסף ו-2 ארד) באליפות העולם בתחרות הרומח הקבוצתי.
ביוגרפיה

ליון נולד וגדל בווינה. התאמן בקבוצת הכח וינה.
באולימפיאדת אמסטרדם (1928) סיים במקום 13 ברומח אישי ובמקום שביעי בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בווינה 1931 הוא זכה במדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי.
באליפות העולם שנערכה בבודפשט 1933 הוא זכה במדליית כסף בתחרות רומח קבוצתי.
באולימפיאדת ברלין (1936) סיים במקום רביעי בתחרות הקבוצתית ברומח. במשחק בית הגמר מול צרפת, אוסטריה הפסידה לצרפת 5–11, שימש גם כנשיא השופטים. בקרבות עצמם הוא ניצח בקרב אחד (5–1) והפסיד בשלושה קרבות (3–5, 4–5, 2–5, סה"כ נק': 14–16). הוא שימש גם כשופט בתחרויות הסיף בתחרויות בית הגמר האישי ברומח, ברבע גמר אישי ברומח ובחצי הגמר ברומח נשים.
באליפות העולם שנערכה בפריז 1937 הוא זכה במדליית ארד בתחרות רומח קבוצתי.
המלכודת (רומן)

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אמיל זולא 
 שפת המקור:  צרפתית 
 סוגה:  רומן 
 נושא:  נטורליזם 
 מקום התרחשות:  פריז 
 הוצאה
 מקום הוצאה:  צרפת 
 תאריך הוצאה:  1876 
 סדרה
 ספר קודם:  Son Excellence Eugène Rougon 
 הספר הבא:  Une Page d'amour 
 
המלכודת (בצרפתית: L'Assommoir) הוא רומן, שכתב אמיל זולא והתפרסם תחילה בהמשכים בעיתונות הצרפתית. הרומן הוא החלק השביעי בסדרת רוגון-מקוואר. מדובר ברומן נטורליסטי שנוי במחלוקת, מצד אחד המבקרים את הסגנון הבוטה עד כדי פורנוגרפי ומצד שני המבקרים את התיאור חסר הרחמים העליבות של הפרולטריון הצרפתי.
הספר היה לרב-מכר והסופר זכה באמצעותו לתהילה וגם לרווח כספי ניכר, שאיפשר לו לקנות בית, בית שלאחר מותו הפך למוזיאון פרשת דרייפוס.
הספר הוקדש למעמד הפועלים ובו שחזר הסופר את שפתם ומנהגי הפועלים, תוך תיאור ההרס שנגרם על ידי עוני ואלכוהוליזם.
המלכודת התחיל להתפרסם ב-1876 בכתב העת Le Bien public, אולם בעקבות חילוקי דעות בין הסופר ובין עורך העיתון פסק פרסום ההמשכים ועבר ל-La République des Lettres. ב-1877 פורסמו הפרקים יחד בצורת ספר. הספר נאסר למכירה בתחנות רכבת. זולא הואשם בפלגיאט מסופר אחר, אך זו הייתה האשמת שווא, הוא אומנם נעזר בספרו של אחר לצורך הרחבת אוצר המילים הנחוץ ליצירתו, אך לא מעבר לכך.
עיבודים

ב-1879, שנתיים לאחר פרסום הספר, עובדה יצירה לבמה על ידי ויליאם בוסנאך ואוקטבה גסטינו בעזרתו של זולא. הצגת הבכורה התקיימה ב-18 בינואר 1879 וזכתה להצלחה גדולה.
על בסיס הרומן כתב הסופר האנגלי  צ'ארלס ריד את המחזה  Drink ("שכרות"), שאף עובד לסרט באותו שם ב-1917.
היו גם עיבודים קולנועיים רבים, אלה של אלברט קפלאני ב-1909, דייוויד וורק גריפית' ב-1931, גסטון רודס ב-1933, המפורסם שבהם הוא ללא ספק Gervaise מאת רנה קלמנט שיצא לאקרנים ב-1956.
ב-1972 Zapandnia (L'Assommoir), סרט סובייטי.
ב-1995 ג'רווייז מקוואר, אופרה מאת גיזלהר קלבה.
ב-2022 L'Assommoir, ספר קומיקס מאת עמנואל מוינו, מתייה סולאל וחאווייר ברנוד.
היינריך רותמונד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 ביולי 1888 אוסטר, שווייץ 
 פטירה:  8 באפריל 1961 (בגיל 72) ברן, שווייץ 
 מדינה:  שווייץ 
 
היינריך רותמונד (בגרמנית: Heinrich Rothmund; ‏6 ביולי 1888, אוסטר - 8 באפריל 1961, ברן) היה מפקד משטרת הזרים הפדרלית של שווייץ בין השנים 1919 ו-1955.
חיים ופעילות

רותמונד למד משפטים בציריך, ברן ולייפציג וקיבל דוקטורט ב-1916 מאוניברסיטת ציריך. באותה שנה הצטרף למינהל משק המלחמה של הממשל הפדרלי. בין השנים 1919 ל-1929 היה ראש המשרד הפדרלי למשטרת זרים. מ-1929 עד 1954 היה מפקד מחלקת המשטרה החדשה של מחלקת המשפטים והמשטרה הפדרלית (FDJP), בה שולבה משטרת הזרים ב-1933. מ-1929 עד 1931 רותמונד מילא תפקיד מפתח בניסוח חוק המגורים וההתיישבות (ANAG - Gesetzes über Aufenthalt und Niederlassung). ב-6 עד 15 ביולי 1938 הוא ייצג את שווייץ בוועידת אוויאן.
במהלך מלחמת העולם השנייה, הוא היה אחד האנשים העיקריים האחראים ליישום מדיניות הפליטים של המועצה הפדרלית בשל תפקידו כמפקד משטרת הזרים.
ב-1945 מונה על ידי המועצה הפדרלית כנציג שווייץ בוועדה הבין-ממשלתית לפליטים (Intergovernmental Committee on Refugees - IGCR) בז'נבה, תפקיד אתו מילא עד 1947. הוא גם היה ציר זמני בוועדת ההכנה של ארגון הפליטים הבין-לאומי (IRO).
חיים ופעילות > מדיניות הפליטים לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה

לאחר סיפוח אוסטריה במרץ 1938, יהודים רבים ברחו לשווייץ. ממאי 1938 גורשו יהודים לשווייץ.
לאחר כישלונה של ועידת אוויאן ביולי 1938, שבה שווייץ הציעה את עצמה כמדינת מעבר לפליטים אך אף מדינה אירופית לא הייתה מוכנה לקבל אותם, החליטה המועצה הפדרלית ששווייץ חייבת לשלוט בזרימת הפליטים.
ההגבלה הראשונה של כניסת הפליטים התרחשה עם החלטת המועצה הפדרלית (BRB) מ-17 באוקטובר 1939. על מנת לשלוט טוב יותר בהגירה ומכיוון שהמועצה הפדרלית לא רצתה ולא יכלה לסגור את הגבולות, ה-BRB עשה הבחנה בין "פליטים פוליטיים" מוכרים ל"מהגרים" שנאלצו לעזוב שוב את שווייץ, הבחנה שניתנה לשיקול הדעת של משטרת ההגירה. ניתן היה להוציא ויזה רק אם הייתה ערובה שהזר יעזוב את שווייץ. לאחר הגיוס הכללי במאי 1940, היה צורך לאשר אשרות מראש במשטרת ההגירה. הנוהג הזה הוחלש בגלל מחאות פוליטיות ומתוך התחשבות בתיירות. במרץ 1940 החליטה המועצה הפדרלית להסיר את האיסור על מהגרים גברים בעבודה בשכר ולהקים עבורם מחנות עבודה בהנחיית מחלקת המשטרה.
לאחר ועידת ואנזה בינואר 1942, ניסו פליטים יהודים נוספים להיכנס לשווייץ בקיץ 1942. לאחר ביקורים בגבול שווייץ בהרי היורה ובעקבות דו"ח המועצה הפדרלית מ-4 אוגוסט (בהתייחס להחלטתה מ-17 באוקטובר 1939), הוציא רותמונד ב-13 באוגוסט 1942 הוראת מחסום גבול לפליטים "לא פוליטיים". חבר המועצה הפדרלי אדוארד פון שטייגר אישר את ההוראה. רותמונד חשש ששווייץ, כ"אי באירופה", לא תוכל לקלוט מאות אלפי יהודים נמלטים ואמר כי יש להתמקד בביטחון של אותם פליטים שכבר נקלטו. הוא חשב על יותר מ-400,000 פליטי מלחמת האזרחים בספרד, שברחו ב-1939 והוחזקו במחנה המעצר גירס ובמחנות מעצר צרפתיים אחרים בתנאים קטסטרופליים.
תגובת דעת הקהל לחסימה המוגברת הניעה את חבר המועצה הפדרלי פון שטייגר ב-23 באוגוסט להקל על מדיניות סירוב הכניסה. כניסתם של לפחות 20,000 בני אדם בגבול נמנעה, או שם הועברו לידי הנאצים במהלך המלחמה, למרות שהיו תחת איום מוות. ההבחנה המשפטית בין פליטים צבאיים לאזרחים הכילה סמכויות שיקול דעת, במיוחד במקרה של עובדי כפייה שנמלטו מדרום גרמניה, ביניהם חיילים ואזרחים שבויים. עובדי כפייה פולנים וסובייטיים שברחו הוחזרו באופן קבוע לגרמניה עד 1944, מצב שהיה דומה לזה של הפליטים היהודים.
ועדת ברז'ייה - ועדת מומחים עצמאית לנושא שווייץ במלחמת העולם השנייה (UEK) - נוסדה ב-19 בדצמבר 1996 על ידי המועצה הפדרלית של שווייץ והגיעה למסקנה - בדו"ח הסופי שלה משנת 2002  - כי חקיקת הפליטים השווייצרית באותה תקופה לא התיישבה עם עקרונות של מדינה חוקתית.
הערכה היסטורית

עבודתה של משטרת הזרים זכתה לביקורת חריפה בהקשר למדיניות הפליטים המגבילה של המועצה הפדרלית במהלך מלחמת העולם השנייה ואחריה.
כשרותמונד הבין שהביקורת על מדיניות הפליטים המגבילה ברכבות הילדים לשווייץ השפיעה לראשונה על ארגון הסיוע של הצלב האדום, הוא יעץ להנהלת ארגון הסיוע לילדים לתעל את כל הביקורת למשטרת ההגירה, בטענה שאומס זה לא צריך ליפול על הצלב האדום.
אמירות אנטישמיות יוחסו לרותמונד: ב-1919 הזהיר מפני "ייהוד" שווייץ; הוא סבר שקליטת פליטים יהודים עלולה לעורר אנטישמיות בקרב האוכלוסייה ושהכורח להתמודד עם יהודים שנכנסים למדינה, היא סיבה בפני עצמה לאנטישמיות.  סטפן קלר (Stefan Keller)  טען שרותמונד הדגיש שהוא "נלחם בגידול בהסתננות זרה במשאבים של משטרת ההגירה במשך עשרים שנה" ואיים שכאשר מחלקת המשפטים והמשטרה הפדרלית (FDJP) "יסיימו עם המהגרים" "יהודי שווייץ יבואו אחריהם".
באמצע שנות ה-50, לאחר שהתקשורת פרסמה האשמות נגד רותמונד, שגרמו לחקירות פרלמנטריות, קארל לודוויג (1889–1967) כתב דו"ח חקירה רשמי על מדיניות הפליטים של שווייץ במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה מטעם המועצה הפדרלית. בשנת 1997 פורסמה מהדורה חדשה של "דוח לודוויג". נקבע כי הטענות לא הוכחו.
רותמונד ביקר מ-12 באוקטובר עד 6 בנובמבר 1942 בברלין וב-21 באוקטובר במחנה הריכוז זקסנהאוזן וכתב דוח סודי לבונדסראט השווייצרי בסוף ינואר 1943.
הערכה היסטורית > חותמת יהודית (חותמת J)

צו החותמת היהודית יוחס לרותמונד בהסתמך על מאמר בעיתון השווייצרי Beobachter (המשקיף) מ-31 במרץ 1954. מחקרים עדכניים מלמדים כי חותמת זו הוכנסה כתוצאה מהסכם בין שווייץ לגרמניה  בהתבסס על הצעה של הרשויות הגרמניות, שכך מנעו את הכנסת הדרישה לאשרה מצד המועצה הפדרלית של שווייץ לכל אזרח גרמני.  ב-1998, ה-Beobachter מיתן את ההאשמה של רותמונד וטען שרותמונד התנגד להכנסת החותמת היהודית ב-1938 וללא הצלחה פעל במועצה הפדרלית לדרישת ויזה כללית לגרמנים, כפי שכבר היה במקרה של האוסטרים.
כתבים

Heinrich Rothmund: Die Schweiz durch die Brille der Fremdenpolizei. Vortrag. In: Mitteilungen der Neuen Helvetischen Gesellschaft 1937, Heft 1 (Jan./Febr.).
ספרות

Die Schweiz und die Flüchtlinge/La Suisse et les réfugiés 1933–1945. Bern/Stuttgart/Wien 1996 (= Studien und Quellen/Etudes et Sources/Studi e Fonti/Studis e Funtaunas. Zeitschrift des Schweizerischen Bundesarchivs).
Ladislas Mysyrowicz: Le Dr Rothmund et le problème juif (février 1941). In: Schweizerische Zeitschrift für Geschichte. 1982/2, S. 348–355 (Volltext).
Heinz Roschewski: Rothmund und die Juden. Eine historische Fallstudie des Antisemitismus in der schweizerischen Flüchtlingspolitik 1933–1957. Basel 1997.
Serge Nessi: Die Kinderhilfe des Schweizerischen Roten Kreuzes 1942–1945 und die Rolle des Arztes Hugo Oltramare. Karolinger Verlag, Wien/Leipzig 2013, ISBN 978-3-85418-147-7.
Georg Kreis: Rothmund, Heinrich, in: Handbuch des Antisemitismus, Band 2/2, 2009, S. 697ff.