stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוב הקרחון
תפוצה ובתי גידול

התפוצה של דובי הקרחון הם באזורי החוף של אלסקה בין קרוס סאונד וקייפ סנט אליאס לנסיך וויליאם סאונד ומפרץ הקרחון בדרום מזרח אלסקה, עם מספר תצפיות ממזרח לג'ונו, לאלסקה ולנהר הטאקו. אזור זה כולל את הפארק הלאומי של מפרץ הקרחון וחלקים של יער טונגאס הלאומי (יער גשם טרופי). אך ישנם מחקרים מעטים אשר מתעדים את תפוצת דוב הקרחון ביחד עם דובים שחורים אחרים.
דוב הקרחון נושא את רוב המאפיינים של דובים שחורים אמריקנים כגון העדפות בית הגידול משלהם, מקורות מזון, גודל, תקופות הרבייה, והם מעדיפים יער עם נופים עבים ונופים עם הרבה צמחייה, אבל ניתן למצוא אותם גם באזורים מאוכלסים עירוניים. בית הגידול של דוב הקרחון תלוי בזמינות של מקור מזון, והם נעים בין יערות, אחואים, נחלים והרים בחיפוש אחר מזון ומקלט. בנוסף דובים אלה הם באופן כללי מטפסים המסוגלים להשתמש בעצים כמקום של הגנה מקלט. דוב הקרחון עובר למאורות שיכולות להיות עץ שהתהפך, סלע או מערה בתחילת החורף.
תזונה

דובי הקרחון, כמו כל שאר הדובים השחורים האמריקנים האחרים הם אוכלי כל, כאשר התזונה שלהם משתנה בהתאם למקור המזון הזמין במהלך העונה והמיקום. התזונה שלהם כוללת זרדים ושורשים בתחילת האביב. במהלך הקיץ באלסקה, אלתית אדומה מרכיבה רכיב בתזונה חשוב מאוד והדוב תופס אותם בנחלים. באזורים מסוימים, הדובים אוכלים גם אייל קורא וצבאיים, ובמהלך הסתיו, הם אוכלים את שורשים בעלי עמילן ומגוון של גרגירים שנמצאים באלסקה כמו אוכמניות, פטל אדום, פטל וחמוציות.
רבייה

הרגלי הרבייה הם כמו של כל דוב שחור אמריקני אחר; נקבת הדוב ממליטה בפעם הראשונה בגיל 3–5 שנים. תקופת הרבייה מתרחשת מיוני עד יולי. ההריון נמשך 235 ימים והגורים נולדים בינואר עד תחילת פברואר. בשל המגוון הגדול של תת-המינים של הדוב השחור האמריקני, ניתן לראות בטבע הכלאות בין תת-מינים. לכן, אפשר לראות דוב בצבע שחור מוליד דוב קרחון או להפך.
מחקר

מעט מאוד ידוע על סיבות גיוון הצבעים בפרוות דוב הקרחון, והדבר טומן בחובו איומים פוטנציאליים על עתידו הגנטי של דוב הקרחון[דרושה הבהרה]. יש השערות שדוב הקרחון התפתח מהכלאה בין דובים שחורים לדובי גריזלי.
נקבת דוב הקרחון (מימין) עם גוריה
טד שרודר

| --- | --- |

 לידה:  20 ביולי 1921 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  26 במאי 2006 (בגיל 84) לה חויה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 צאצאים:  John Schroeder 
 יד חובטת:  ימני 
 פעילות כמקצוען:  ? – 26 במאי 2006 
 יחידים
 מאזן קריירה:  27–5 
 דירוג שיא:  1 (1949)
 זוגות
 מאזן קריירה:  1–2 
 שיאי גראנד סלאם
 זכיות 6 (2 ביחידים, 3 בזוגות גברים, 1 בזוגות מעורבים)
 וימבלדון:  זכייה (1949)
 אליפות ארצות הברית הפתוחה:  זכייה (1942)
 
טד שרודר (באנגלית: Ted Schroeder; ‏ 20 ביולי 1921 – 26 במאי 2006) היה טניסאי אמיריקאי. הוא זכה במקום ראשון באליפות וימבלדון ובאליפות ארצות הברית הפתוחה בטניס ובסך הכול זכה ב-6 ניצחונות בתחרויות גראנד סלאם.
ביוגרפיה

טד שרודר נולד בניוארק בשנת 1921. בהמשך המשפחה עברה לגלנדייל בה שרודר החל לשחק טניס. טד שרודר התאמן במועדון הטניס של לוס אנג'לס בוא הוא הכיר את בן גילו ג'ק קרמר והם הפכו לחברים קרובים.
בשנת 1940 הוא ניצח בתחרות זוגות גברים (שיחק לצד ג'ק קרמר) באליפות ארצות הברית הפתוחה. הם שיחזרו את ההישג בשנת 1941.
בשנת 1942 שרודר הגיע לגמר אליפות ארצות הברית הפתוחה אך הפסיד לפרנק פרקר. בתחרות זוגות גברים הוא הפסיד במשחק הגמר. בתחרויות זוגות מעורבים הוא ניצח בתחרות (שיחק לצד לואיז ברו).
בתקופת מלחמת העולם השנייה שרודר שירת בצי ארצות הברית. כמו כן בתקופה זו הוא סיים לימודי אוניברסיטה.
לאחר סיום המלחמה שרודר חזר להשתתף בתחרויות טניס כאשר ג'ק קרמר היה מאמנו.
באליפות וימבלדון שרודר זכה בשנת 1949 בתחרות הגברים. בתחרות זוגות הגברים הוא הפסיד במשחק הגמר.
באליפות ארצות הברית הפתוחה של שנת 1949 שרודר הפסיד בגמר לפנצ'ו גונסאלס. בשנת 1947 הוא ניצח בתחרות זוגות גברים (לצד ג'ק קרמר) ובשנת 1948 הפסיד בגמר.
טד שרודר היה חבר בנבחרת גביע דייוויס של ארצות הברית בשנים 1946-1949.
ג'ק קרמר לחץ על שרודר לעבוד לטניס מקצועי, אך שרודר העדיף לעסוק במקצוע והיה סגן נשיא של חברה לייצור ציוד קירור.
בשנת 1966 טד שרודר נכלל בהיכל התהילה של הטניס.
טד שרודר נפטר בשנת 2006 מסרטן.
הישגים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שנה | יריב בגמר | תוצאה |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1942 | ארצות הברית פרנק פרקר | 8–6, 7–5, 3–6, 4–6, 6–2 |
| אליפות וימבלדון 1949 | צ'כוסלובקיה ירוסלב דרובני | 3–6, 6–0, 6–3, 4–6, 6–4 |
| אליפות ארצות הברית הפתוחה 1949 | ארצות הברית פנצ'ו גונסאלס | 18–16, 6–2, 1–6, 2–6, 4–6 |
חפציבה מנוחין

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1920 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  1 בינואר 1981 (בגיל 60) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 בן או בת זוג:  Lindsay Nicholas Richard Hauser 
 צאצאים:  Clara Menuhin-Hauser, Kronrod Nicholas, Marston Nicholas 
 פרופיל ב-IMDb
 
Hephzibah & Yehudi Menuhin in the Kreutzer Sonata, recorded 1934
חפציבה ויהודי מנוחין, 1963
חפציבה מנוחין (באנגלית: Hephzibah Menuhin;‏ 20 במאי 1920 – 1 בינואר 1981) הייתה פסנתרנית יהודייה-אמריקאית ופעילה למען זכויות אדם. אחותם של הכנר יהודי מנוחין והפסנתרנית, הציירת והמשוררת ילטה מנוחין.
קורות חיים

בתו של משה מנוחין. נולדה וגדלה בסן פרנסיסקו. בילדותה הוריה לימדו אותה קרוא וכתוב, והיא לא למדה בבית הספר. כילדה הופיעה עם אחיה הבכור יהודי, ובגיל 12 הקליטה את תקליטה הראשון ביחד עם אחיה (16). נישאה ללינדסיי ניקולאס, בוקר אוסטרלי ובנו של ג'ורג' ניקולאס (ממייסדי חברת התרופות שפיתחה את האספירין). היא עברה יחד איתו לאחוזת Terrinallum במערב ויקטוריה, שם הקימה ספרייה ניידת לילדים, וילדה את שני ילדיה: קרונרוד ומרסטון ניקולאס. כמו כן, האגודה האוסטרלית - מוזיקה ויוה - נולדה בסלון ביתה. אחיה, יהודי מנוחין, התחתן עם נולה ניקולאס, אחותו של לינדסיי, אך נישואי שני הזוגות לא החזיקו מעמד והם התגרשו.
מאוחר יותר התחתנה חפציבה עם ריצ'רד האוזר, סוציולוג אוסטרי ואביה של אווה קוקס. הם עברו עם בתם קלרה מנוחין-האוזר לאנגליה, שם אימצו למשפחתם את מישל אלכסנדר מורגן. הם הקימו את ה'מוסד לזכויות אדם ואחריות' ואת ה'מרכז למחקרים חברתיים'. הזוג ניהל יחד בדרום לונדון מקלט למשפחות חסרות בית, אסירים משוחררים ועוד. לבסוף, עברו לביתם הקבוע בקצה המזרחי של לונדון. חפציבה וריצ'רד האוזר הקימו בית-מחסה לזכויות אדם בביתם שבפימליקו. הם פעלו למען פיוס הדרגתי וניסו לעזור למיעוטים ברחבי העולם.
חפציבה הייתה פעילת למען השלום ופירוק הנשק. ב-1977 נבחרה לנשיאת הסניף הבריטי של 'ליגת הנשים העולמית לשלום וחירות' ותומכת נלהבת של זכויות נשים וילדים.
ב-1 בינואר 1981 נפטרה לאחר מחלה ממושכת. נקברה בבית הקברות היהודי בצפון לונדון.
הערות שוליים

1 2 3  חפציבה מנוחין – "מסע שנסתיים", מעריב, 2 בינואר 1981
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453802505171  PLWABN: 9810677536805606  ADB: menuhin-hephzibah-14967  BIBSYS: 10004917  BNE: XX861378  BnF: cb123699643 (data)  CiNii: DA08971841  GND: 128974257  ISNI: 0000 0001 0910 6635  LCCN: n81011270  LNB: 000307726  MusicBrainz: f0282d0f-f602-4269-897b-10a79a1f0db8  NKC: xx0222325  NLA: 35732148  NSK: 000097609  NTA: 172369347  RERO: 02-A003584414  SNAC: w6b85vqb  SUDOC: 032724365  Trove: 1062313  VIAF: 66544742   WorldCat (עם VIAF): 66544742
זברה (רשת אופנה)

| --- | --- |
סניף זברה
סניף זברה
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 מייסדים:  פיני פרטוק, זאביק זינגר
 משרד ראשי:  אשדוד
 מוצרים עיקריים:  אופנה
 
זברה היא רשת חנויות אופנה ישראלית. הרשת פועלת כרשת דיסקאונט השמה דגש על מחירי מוצרים נמוכים, ומוכרת בגדים לכל המשפחה. נכון לשנת 2017 מונה הרשת 25 סניפים, רובם נמצאים בקניונים ובמרכזי קניות פתוחים.
היסטוריה

הרשת הוקמה על ידי זאביק זינגר ופיני פרטוק, חברי ילדות מאשקלון. באמצע שנות ה-80 היו סוכני משנה של מפיץ מותגי ג'ינס. בהמשך החלו לקנות בגדים מסוחרים ויבואנים ישראלים, שאותם הם מכרו בבזארים שהתקיימו במוסדות כגון בתי חולים, אוניברסיטאות ומפעלים, באמצעות כלי רכב שהיו מתניידים בין מקומות המכירה השונים. לחנות הנודדת קראו בשם "זברה". בעקבות בזאר שהתקיים בתוך קניון בבאר שבע, פתחו השניים חנות קבועה במקום. הסניף השני נפתח באשדוד. בהמשך פתחו סניפים נוספים, בעיקר בדרום הארץ.
ב-2003 החליטו בעלי הרשת לעבור לייצור ויבוא עצמי. בשל קוטנה היחסי של הרשת היא החלה לשתף פעולה הרשתות הקטנות "צב האופנה" ו"בי-גוד" ולייבא איתן סחורה במשותף. השותפות פורקה בהמשך בהסכמה, זברה החלה להגדיל את היבוא, לעצב בעצמה, ולייצר תחת הלוגו שלה. ב-2005 מנתה הרשת 8 סניפים. ב-2007 קנתה הרשת 6 סניפים של רשת "צב האופנה" ובכך נכנסה הרשת גם לצפון הארץ.
בשנת 2010 היה מחזור המכירות של הרשת כ-100 מיליון שקלים.
בשנת 2010 רכש אבי דויטש 25% מן הבעלות על הרשת, וכעבור זמן קצר מכר את חלקו לשני שותפיו.
בשנת 2015 פתחה הרשת את "זברה הום" הכוללת מוצרי טקסטיל, כלי בית ומוצרים לבית המשווקים בתוך סניפי רשת זברה.
בשנת 2016 פתחו בעלי הרשת סניף ראשון של Q one, רשת אופנה לנשים.
נכון לשנת 2017 מונה הרשת 25 סניפים.
מטה החברה יושב באזור התעשייה עד הלום שבאשדוד. מנכ"ל הרשת הוא פיני פרטוק.
בשנת 2019 היא נמכרה לרשת "סלקט".
הערות שוליים

↑  אילנית חיות, ‏אופנה במחירי רצפה: הכירו את חנויות הבגדים הכי זולות שיש, באתר גלובס, 8 בדצמבר 2009
↑  טל פמסון, סניף חדש ל"זברה" ברחובות, באתר nrg מעריב, 21 בנובמבר 2005
↑  מיכל תוסייה כהן, בלעדי ל"כלכליסט": אבי דויטש רכש 25% מרשת זברה, באתר כלכליסט, 5 ביולי 2010
↑  אילנית חיות, ‏ג'ינס ב-30 שקל: רשתות מחסני האופנה ממשיכות להתרחב, באתר גלובס, 20 בספטמבר 2012
↑  אופנה חדשה בירושלים, באתר ירושלים נט, 30 במאי 2016
↑  נווית זומר, ענף במשבר: כך ניצלה רשת אופנת הלואו-קוסט מקריסה, באתר ynet, 6 ביולי 2019
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "זברה (רשת אופנה)".
זאב הודי

| זאב הודי |
| --- | --- |
 זאב הודי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
תת־סדרה:: דמויי כלב
משפחה:: כלביים
סוג:: כלב
מין:: זאב מצוי
תת־מין:: זאב הודי
שם מדעי
 Canis lupus pallipes ‏סייקס, 1831
תחום תפוצה


זאב הודי (שם מדעי: Canis lupus pallipes) הוא תת-מין של זאב מצוי מהסוג כלב. הוא דומה מאוד לתת-המינים הקרובים אליו זאב ערבי (Canis lupus arabs) וזאב טיבטי (Canis lupus chanco) וכן לזאב ההימלאיה (Canis lupus chanco). זאבים אלה חיים בדרום אסיה, בעיקר בהודו ובמזרח התיכון, כולל בישראל, בה הוא נפוץ בעיקר ברמת הגולן – שם הוא מזיק גדול למגדלי פרות וכבשים, וכן במרכז, בירושלים וביהודה ושומרון.
מאפיינים

זאבים אסייתים אלה קטנים יותר מהזאב האירופי (Canis lupus lupus), דקים יותר ממנו ופרוותם בהירה וזהובה עם מעט שערות. לעיתים הפרווה גם מעט אדמונית עם שערות לבנות. זאבים אלה חיים בלהקות קטנות של לא יותר מעשרה זאבים, והם נודדים למרחקים רבים בחיפוש אחר טרף. הם נפוצים בעיקר בשמורות טבע, שם מתקבצות הרבה חיות ויש מים בהישג יד.
הזאבים יאכלו כל טרף שימצאו ובדרך כלל צדים בזוגות. הם ניזונים מארנבות, מכרסמים שונים ואנטילופות. הם פחות מותאמים למרוצים ממושכים ויעדיפו לתקוף את האנטילופות ממארב או על ידי מרדף בין השיחים כך שפרט אחד יכול להצטרף באמצע המרדף מבלי להיראות. לעיתים הם גם מבריחים את האנטילופות אל זאב נוסף המסתתר בסבך.
לעיתים הם מזדווגים עם דולים בשמורות בהודו.
זאבים אלה מופיעים ב"ספר הג'ונגל" מאת רודיארד קיפלינג, בו מתוארים משפחת זאבים שאימצה גור אדם לו קראו מוגלי.
הזאבים לא תוקפניים לבני אדם בדרך כלל, אם כי לעיתים נהרגו מספר ילדים בהודו לאחר תקיפות ואף בישראל אירעו בשנת 2017 מקרים של תקיפת ילדים במדבר יהודה. חוקרי זאבים העלו השערה שמדובר בזאב מעורב בכלב או בזאב שהתרגל לנוכחות בני אדם.
הערות שוליים

1 2   ניר חסון, עשר תקיפות בארבעה חודשים: הזאבים בדרום הפסיקו לפחד ומנסים לטרוף ילדים, באתר הארץ, 18 בספטמבר 2017
זאבים מתעמתים בגן חיות
הבני צהוב ענק

| הבני צהוב ענק |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
משפחה:: דרראים
סוג:: הבני
מין:: הבני צהוב ענק
שם מדעי
 Agapornis personatus ‏רייכנוב, 1887
תחום תפוצה


הבני צְהֹב–עֲנָק או פרסונטה (שם מדעי: Agapornis personatus), הוא מין של תוכי שמגיע במקור מצפון מזרח טנזניה, בורונדי וקניה. למרות שפרטים נצפו גם בפוארטו ריקו, הם שם כנראה כתוצאה מתוכים מבויתים שברחו.
תיאור

ההבני הוא תוכי קטן בגודל של כ-14.5 סנטימטרים. המצח, הפנים והלחיים חומים ושחורים. החזה וחלק גדול מהעורף צהובים. הזנב ירוק, ועל הנוצות הקיצוניות ישנו פס כתום-צהוב עם קצוות שחורים (מלמטה ומלמעלה). מסביב לעין יש טבעת רחבה בצבע לבן, המקור אדום בוהק, העיניים חומות והרגליים אפורות. הנקבה בדרך כלל גדולה יותר מהזכר וראשה קטן יותר. לצעירים צבעים עמומים יותר והמקור שחור בבסיסו. במהלך השנים התפתחו למין פרטים גם בצבעים שונים: כחול, כחול בהיר (פסטל), טורקיז, סגול, לוטינו, אלבינו, ירוק בהיר (פסטל), שחור, מנוקד, צהוב, לבן
קינון

הביצים לבנות ויש בדרך כלל ארבע עד חמש ביצים בכל הטלה. הנקבה דוגרת על הביצים כ-23 ימים והגוזלים עוזבים את הקן כ-42 ימים לאחר הבקיעה.
תזונה

בטבע ההבני ניזון מזרעים, גרגרים (פירות יער), פירות ונבטים. ובשבי מתערובת זרעים, ניצני דוחן, תירס, שפע מזון ירוק, ירקות ופירות.
הערות שוליים

↑  הבני צהוב ענק באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  פרסונטה, באתר Tukipedia
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הדובה הקטנה

| הדובה הקטנה Ursa Minor |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים הדובה הקטנה
 סמליות:  הדובה הקטנה
 עלייה ישרה:  15 שעות
 נטייה:  °‏70
 שטח נראה:  256 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־56
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  2
 הכוכב הבהיר ביותר:  פולאריס (כוכב הצפון)
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.02
 מטר מטאורים:  אורסידים
 מערכות כוכבים גובלות:  דרקון  ג'ירף  קפאוס
 נראית בין קוי הרוחב °‏90 ו־°‏10 מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש יוני
הדובה הקטנה או העגלה הקטנה היא קבוצת כוכבים בחצי הכדור הצפוני. בנוסף להיותה אחת מ-88 קבוצות הכוכבים המודרניות, היא גם חלק מ-48 קבוצות הכוכבים לפי תלמי. הקוטב השמימי הצפוני נמצא בקבוצה זו, למרות שבעוד מספר מאות שנים עובדה זו תשתנה כתוצאה מנקיפת ציר כדור הארץ.
מאפיינים בולטים

הדובה הקטנה מכילה אסטריזם בשם "העגלה הקטנה", בשל סידור שבעת הכוכבים שלה - 4 גלגלים ויצול בן 3 כוכבים כאשר הכוכב שבקצה יצול העגלה הוא כוכב הצפון (פולאריס).
את פולאריס ניתן למצוא גם באמצעות המשך הקו שעובר דרך הקצה (שאינו היצול) של העגלה הגדולה.
מתוך 7 הכוכבים שבעגלה הקטנה נובעת המילה "צפון" בשפות שונות: ספטנטריון בלטינית וספטנטריונל בצרפתית וספרדית.
בקבוצת הכוכבים נמצאת הגלקסיה הננסית הדובה הקטנה שהיא גלקסיית לוויין של שביל החלב.
כוכבים בולטים

α בדובה הקטנה (כוכב הצפון או פולאריס) הוא ענק צהוב במרחק של כ-430 שנות אור. הכוכב הוא משתנה קפאידי שבהירות נראיתו משתנה בין דרגות 2.1 ל-2.2 במחזוריות של 4 ימים. כמו כן זהו גם כוכב זוגי עם בן זוג עמום בעל בהירות מדרגה 9, בו ניתן להבחין באמצעות טלסקופ חובבים.
β בדובה קטנה (כוכב) הוא ענק כתום מסוג ספקטרום K4 במרחק של כ-130 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.1.
היסטוריה

רווח כי קבוצת כוכבים זו פורסמה על ידי האסטרונום היווני תאלס ממילטוס, עם זאת היא כבר הייתה בשימוש על ידי יורדי ים עוד לפני כן. בימי קדם, הדובה הקטנה נקראה כנף הדרקון ונחשבה לחלק מדרקון. כיום שם זה כבר נשכח.
מיתולוגיה

קבוצת הכוכבים "הדובה הקטנה" מזכירה דובה עם זנב. ה"זנב" נראה ארוך במיוחד כאשר מכלילים בה את הכוכבים החיוורים בסביבתה. קבוצת "הדובה הקטנה", מהווה יחד עם "הדובה הגדולה" את בסיס האגדה על קליסטו, נימפת היער היפה ובנה ארקס, שהפכו לשתי דובות והועלו לשמיים על ידי זאוס מלך האלים.
לפי האגדה הזנב הוארך מעבר לזנב דב רגיל בשל סיבובה הבלתי פוסק של הדובה סביב הקוטב דרך זנבה.
בעבר נחשבה הדובה הקטנה לקבוצה של שבעה כוכבים קרובים בלבד, ואלו נחשבו לאחיות. במיתולוגיה היוונית הקדומה, שבעת הכוכבים בדובה הקטנה נחשבו להספרידות, בנות אטלס. ייתכן שיחד עם קבוצות אחרות במזל מאזניים (שומר הדובים, הדובה הגדולה ודרקון), היא היוותה את מקור האגדה על תפוחי ההספרידות, שהיא חלק משתים עשרה המטלות של הרקלס.
תרבויות רבות חשבו את הדובה לגומה שבה ציר כדור הארץ סבב. במיתולוגיה ההודית כוכב הקוטב הוא דהרווה (כיום משמעות המילה קוטב) וישנו סיפור מאחורי הפיכתו לכוכב.
העגלה הקטנה והעגלה הקטנה כאמצעים לזהות את כוכב הצפון
התפרצויות הדבר במדגסקר במאה ה-21

| --- | --- |

 במדינות או באזורים:  מדגסקר 
 מקרי מוות:  221 (נכון ל־20 באוקטובר 2017) 
 מקרי הדבקה:  2575 (נכון ל-15 בדצמבר 2017)
 
התפרצות של מחלת דֶבֶר במדגסקר החלה באוגוסט 2017 והתפשטה במהירות, כאשר בערך שני שלישים ממקרים היו מעבר מאדם לאדם כמו בדבר הריאות (pneumonic plague), הצורה המסוכנת ביותר של המחלה. ב-20 באוקטובר נרשמו 124 מקרי מוות, יותר מכל ההתפרצויות שקדמו לזו.
יותר ממחצית המקרים נרשמו באנטננריבו, עיר הבירה ובנמל הראשי של טומסינה, הערים הגדולות ביותר במדגסקר. עקב ההתפתחות, תשע מדינות סמוכות נחשבו בסיכון גבוה להתפרצות בתחומן.
רקע

דבר אנדמי לרמה המרכזית של מדגסקר, ומתרחש בדרך כלל כל שנה עם עלייה עונתית במהלך עונת הגשמים בחודשים ספטמבר ואפריל. דפוס זה קיים מאז 1990 עם מספר מקרים שנתי שנע לרוב בין 800 ל-1,500.
יש המקשרים את הקפיצה המספרית שהחלה ב-1990 במחסור באמצעי בקרה השורר מאז 1950, כולל אמצעי חיסון, תנאי דיור ציבורי והיגיינה, שימוש בהדברה, וטיפול בסטרפטומיצין. המגפה הגיעה למדגסקר מהודו בשנת 1898.
התפרצות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
הערות שוליים

↑  "Madagascar Plague Outbreak: External Situation Report #5 - 20 October 2017". ReliefWeb (באנגלית). 21 באוקטובר 2017. נבדק ב-22 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Plague Kills 124 in Madagascar, Cities Most Affected: Report". The New York Times. 25 באוקטובר 2017. נבדק ב-26 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Echoes of Ebola as plague hits Madagascar. Science Magazine - October 27, 2017 - 14". www.sciencemagazinedigital.org. נבדק ב-27 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chanteau, S; Ratsifasoamanana, L; Rasoamanana, B; Rahalison, L; Randriambelosoa, J; Roux, J; Rabeson, D (במרץ 1998). "Plague, a reemerging disease in Madagascar". Emerging infectious diseases. 4 (1): 101–4. doi:10.3201/eid0401.980114. PMID 9452403. {{cite journal}}:  (עזרה)
הבני ליליאני

| הבני ליליאני |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: קרוב לסיכון קרוב לסיכון (NT) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תוכאים
משפחה:: דרראים
סוג:: הבני
מין:: הבני ליליאני
שם מדעי
 Agapornis lilianae ‏שלי, 1894
תחום תפוצה


הבני ליליאני (שם מדעי: Agapornis lilianae) הוא מין של תוכי מהסוג הבני.
תיאור

הבני ליליאני הוא תוכי קטן שרוב גופו ירוק חוץ מהחזה העליון והראש שצבעם כתום וטבעות עיניו הלבנות. גודלו הוא כ-13 סנטימטרים. ללא הבדלים בין הזכרים לנקבות.
תפוצה ובית גידול

מין זה אנדמי למלאווי, מוזמביק, טנזניה, זמביה וזימבבואה. בשנת 2004 מספר הפרטים בטבע שוערך בפחות מ-20,000. מין זה נצא כיום בעיקר בפארק הלאומי לינווד במלאווי וביערות הסמוכים לפארק. תפוצת המין הופכת במהירות למוגבלת רק לפארק עקב כך שבתי הגידול הטבעיים שלו מנוצלים למטרות חקלאיות. היקף אובדן בתי הגידול מחוץ לפארק לא נקבע באופן מדעי.
רבייה

תקופת הרבייה של ההבני הליליאני חלה בין החודשים ינואר ומרץ ובחודשים יוני ויולי. בני הזוג מכינים קן מקורה בסדקי עצים. בשבי בכל תטולה ישנם בין שלוש לשמונה ביצים, תקופת הדגירה נמשכת כ-22 ימים, והאפרוחים עוזבים את הקן לאחר כ-44 ימים מיום הבקיעה.
תזונה

ההבני הליליאני ניזון בעיקר מזרעים, דוחן, אורז בר ופרחים.
הערות שוליים

↑  הבני ליליאני באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא עופות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מירי שינפלד

שינפלד במאי 2017
מירי שינפלד (Miri Shonfeld) (נולדה ב-7 בינואר 1958) היא מרצה, מובילה וחוקרת חינוך ישראלית העוסקת בהוראה ולמידה מרחוק בסביבה בינלאומית. זכתה בפרס משרד החינוך על יוזמה פדגוגית שעשתה שינוי בהכשרת המורים ב-2013 ובפרס האחדות ב-2018.
ממאמריה

Shonfeld, M. (2021). Factors affecting student-teacher satisfaction with a multi-college, online collaborative course. Australian Journal of Educational Technology, 37(4),33-45. https://doi.org/10.14742/ajet.6073
Shonfeld, M., Cotnam-Kappel, M., Judge, M., Ng, C., Ntebutse, J. G., Williamson-Leadley, S., & Yildiz, M. N. (2021). Learning in Digital Environments: https://doi.org/10.1007/s11423-021-09967-6.
Shonfeld, M., Aharony, N., & Kritz, N. (2022). Teachers’ perceived information-literacy self-efficacy. Journal of Librarianship and Information Science.
Shonfeld, M. & Hoter., E. (2023). Children’s willingness to have contact with children from different cultures: Evidence from the TEC4Schools program. Intercultural Education.
Finkbeiner, C., Olson, M., Ost, W. S. & Shonfeld, M. (2023). Language Awareness and Cultural Awareness in an International Online Cooperation Project: A Mixed Method Approach. Language Awareness.
Shapira, N., Shonfeld, M., Friedman, D., & Falah, J. F. (2023). Educators in Israel Define Cultural Competence. Frontiers in Education, 8, 120. https://doi.org/10.3389/feduc.2023.1131352
חפרפרת אלטאי

| חפרפרת אלטאי |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: אוכלי חרקים
משפחה:: חפרפרתיים
תת־משפחה:: חפרפרות
סוג:: חפרפרת
מין:: חפרפרת אלטאי
שם מדעי
 Talpa altaica ‏Nikolsky, 1833
תחום תפוצה


חפרפרת אלטאי (שם מדעי: Talpa altaica) היא מין של חפרפרת. תפוצתה מתחילה בצפון מונגוליה עד אזור הטייגה של צפון סיביר, ומצב השימור של החפרפרת הוא בדרגת ללא חשש.
חפרפרת האלטאי נפוץ ביערות וניזונה בעיקר מתולעים, רבי רגליים וחרקים כמו חיפושיות. אורכה 12.4-23.2 סנטימטרים בנוסף לזנב שאורכו 2-3.4 סנטימטרים ומשקלה 225 גרם. היא מין נפוץ ולעיתים היא ניצודה על ידי ציידים בשביל פרוותה.
הערות שוליים

↑  חפרפרת אלטאי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ערך זה הוא קצרמרבנושא יונקים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אמיר גלבע

| --- | --- |

 לידה:  25 בספטמבר 1917 ראדיביליב, אוקראינה 
 פטירה:  2 בספטמבר 1984 (בגיל 66) פתח תקווה, ישראל 
 שם לידה:  ברל פלדמן = Berl Feldman 
 מדינה:  ברית המועצות, ישראל 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ישראל (1982)  פרס היצירה לסופרים עבריים (1981)  פרס אוסישקין (1964)  פרס שלונסקי (1960)  פרס ביאליק (1971)  פרס היצירה לסופרים עבריים (1969)  פרס ברנר (1970) 
 
"שיר בבקר בבקר" בשדרות קוגל בחולון
לוחית זיכרון על ביתו של אמיר גלבוע ברח' קרני 12 בתל אביב
אמיר גלבע (גלבוע), (25 בספטמבר 1917, ט' בתשרי תרע"ח ראדזיבילוב, ווהלין – 2 בספטמבר 1984, ה' באלול תשמ"ד, פתח תקווה) היה משורר ומתרגם עברי ישראלי, זוכה פרס ישראל.
חייו

גלבוע נולד בשנת 1917 בשם ברל פלדמן, במשפחה יהודית בעיירה ראדזיבילוב, (כיום ראדיביליב) באזור ווהלין באוקראינה, אז תחת השלטון הרוסי. הוא למד עברית מילדותו, תחילה בבית ספר עברי ואחר כך בגימנסיה "תרבות". גלבוע עלה לארץ ישראל בשנת 1937, ועסק במגוון עבודות שהיו מקובלות על החלוצים באותה תקופה, ביניהן חציבה, חקלאות, בניין ועוד. בשנותיו הראשונות בארץ שהה בקסטינה, גבעת השלושה, פתח תקווה ומקומות נוספים.
את סימן החיים האחרון מבני משפחתו שנשארו באוקראינה קיבל בשנת 1941.
גלבוע התנדב לשירות בצבא הבריטי, במסגרת פלוגות ההובלה העבריות. במסגרת זו שירת במצרים, צפון אפריקה ואיטליה. בסוף יוני 1945 הגיע יחד עם הבריגדה היהודית וחיילי יחידתו להולנד לעיר סכבנינגן שנחרבה כולה במלחמה, שם התחילו גלבע וחברו זליג פוסק לאסוף חומרים על חללי הבריגדה היהודית ברחבי אירופה. עם תום הלחימה שהה עם היחידות העבריות באירופה והשתתף בהעלאת עקורי השואה לארץ ישראל, דרך נמלי איטליה.
בתום שירותו בצבא הבריטי היה בין מייסדי החבורה הספרותית "חבורת הרעים", והשתתף ב"ילקוט הרעים", קובץ ספרותי שהוציאה החבורה. שותפיו לחבורה היו מי שלימים ייקראו סופרי דור הפלמ"ח. החל משנת 1941 פרסם משיריו בבמות ספרותיות שונות בארץ, וכן בעיתונות הבריגדה בעת מלחמת העולם.
אמיר גלבוע השתתף בקרבות מלחמת העצמאות, ומשנת 1955 עבד כעורך בהוצאת הספרים "מסדה", שם ערך ספרי שירה, ספרי ילדים ועוד. בעבודתו זו המשיך עד צאתו לגמלאות בשנת 1980.
היה נשוי לגבריאלה (גבי) גלבע ולהם שתי בנות.
אמיר גלבוע נפטר ב-2 בספטמבר 1984, ונקבר בבית עלמין הדרום בחולון.
יצירתו

את שירו הראשון בעברית, "כי אז אצעק", פרסם ב-1941 בעמוד השער של "דפים לספרות" בעריכתו של אברהם שלונסקי. גלבוע פרסם כתריסר ספרי שירה. בין ספריו היותר ידועים: "כחולים ואדומים", "שירים בבוקר בבוקר", "שבע רשויות". כמו כן פרסם ספר ילדים שזכה לתפוצה נרחבת, "איש המים של גילי". אחדים משיריו גם הולחנו וזכו לפופולריות כשירים מולחנים. המפורסם מביניהם הוא השיר "שיר בבוקר בבוקר" המוכר יותר בשם "פתאום קם אדם" שהלחינו גידי קורן ושלמה ארצי וביצע שלמה ארצי. השיר הפך לאחד מסמלי תנועת המחאה למען צדק חברתי ב-2011.
גלבוע זכה בפרס ישראל לשירה בשנת 1982 בזכות "שירתו האישית, המקורית, המאחדת סגנון אישי מובהק עם לשון התרבות של העם" ועל ש"פילס דרכים באמנות הפיוט".
גלבוע עסק גם בתרגום שירה מפולנית ומרוסית.
אופיר מינץ-מנור מצא כי שירתו של גלבע הושפעה באופן מכריע מספרות הפיוט, כפי שהוא מוכרת במחזור האשכנזי שהכיר גלבע בילדותו. בנוסף על שירים ספציפיים שהושפעו מפיוטים כמראה כהן, אהלי אשר תאבת ואז רוב נסים הפלאת בלילה, הוא סבור כי סגנונו הכללי של גלבע הושפע מהסגנון הפיוטי ועל כן יש לפיוט מעמד מרכזי בפרשנות שירת גלבע והבנתה בכלל.
פרסים ואותות כבוד

1961 - פרס שלונסקי
1964 - פרס אוסישקין
1969, 1981 - פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים
1970 - פרס ברנר
1971 - פרס ביאליק
1977 - פרס חומסקי
1980 - פרס פיכמן
1982 - פרס ישראל
1984 - פרס אוניברסיטת ניו יורק ע"ש בילהה וישראל ניומן - לאחר מות המשורר.
הנצחה

ב-17 באפריל 1996 הנפיק השירות הבולאי סדרה של 14 בולי דואר תחת הכותרת "סופרים עבריים בדורות האחרונים", שעליהם דיוקנאות של 14 סופרים וסופרות, ביניהם אמיר גלבע. כל בול בסדרה שויך לאישיות אחת. האמנית גליה לרך עיצבה את הבול שהוקדש לגלבע ושמה הופיע גם-כן על הבול עצמו.
הערים תל אביב ופתח תקווה קראו רחוב על שמו.