stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
החורף בישראל
אקלים

את ארץ ישראל נהוג לחלק לשלושה אזורי אקלים עיקריים, למרות היותה של ארץ ישראל קטנה יחסית, סוגי האקלים הם:
אקלים ים-תיכוני - רוב חלקה המרכזי והצפוני של ארץ ישראל נמצאים באזור של האקלים הים תיכוני. האקלים הים תיכוני מאופיין בקיץ חם ודל במשקעים, עונות מעבר הפכפכות וחורף גשום (לעיתים בהרים הגבוהים אף מושלג) וקר. באזורי האקלים הים תיכוני יורדים יותר מ-400 מ"מ של משקעים בשנה.
אקלים ערבתי, צחיח למחצה - מעין אקלים מעבר בין האקלים הים תיכוני לבין האקלים המדברי. אי אפשר להגדיר במדויק היכן עובר הגבול בין סוגי האקלים, מפני שהשוני בין שנה לשנה בכמות המשקעים באזורי האקלים הערבתי הוא גדול מאוד. באר שבע לדוגמה, נמצאת באזור של אקלים ערבתי. באזורי האקלים הערבתי יורדים בין 200 ל-250 מ"מ של משקעים בשנה.
אקלים מדברי - רוב דרום הארץ נמצא באזור של אקלים מדברי ומהווה חלק מרצועת המדבריות הסובטרופיים העולמית. זהו אזור צחיח ודל במשקעים במשך כל השנה, ולא יורדים בו יותר מ-200 מ"מ של משקעים במהלך השנה.
אקלים ממוזג (יבשתי) - אקלים זה משתרע על שטח קטן בצפון רמת הגולן וברכס החרמון (שם הוא אף מגיע בפסגות הגבוהות לתנאים תת-ארקטיים). באזור זה יורדים מעל 1000 מ"מ בשנה כאשר בחורף חלקם יורדים כשלג.
פריחה ובעלי חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
עקב ריבוי המשקעים בחורף, החורף ותחילת האביב, הם תקופת שיא הפריחה בארץ ישראל. פרחים כגון סביונים, ציפורני חתול וחמציצים מתחילים לפרוח כבר בתחילת החורף, בחודש דצמבר, אחרי רדת הגשמים הראשונים. הפרח הבולט ביותר בחורף הישראלי הוא הכלנית המצויה שמתחילה לפרוח בינואר ומגיעה לשיא פריחתה בפברואר במרבדים גדולים בצפון הארץ ובנגב הצפון-מערבי. בסוף החורף ובאביב ישנה פריחה רבה של מגוון פרחים ששורדת בדרך כלל עד לחמסינים הראשונים.
בחורף ישנה פעילות רבה של חלזונות ובעיקר שבלולי יבשה המנצלים את הלחות והקור לצורכי רבייה ואכילה. הם פעילים בעיקר בלילות לחים וגשומים.
רוב עטלפי ארץ ישראל נכנסים לתרדמת חורף עקב התמעטות במקורות המזון שלהם (פירות וחרקים). הם לנים במערות ומבנים נטושים ומתקיימים על עתודות שומן שאגרו בסתיו. במצב תרדמת חורף העטלפים פגיעים מאוד וכניסה למערה עלולה להביא למותם עקב גוויעה ברעב.
חורפים מיוחדים > חורף 1904

בהתייחסות לחורף 1904, פורסם בעיתון דואר היום בשנת 1920 : "אף בשנת 1904, שהייתה שנת שלג, לא הגיע השלג למידה כזאת".
חורפים מיוחדים > חורף 1920

בפברואר 1920 נרשם בירושלים אירוע שלג כבד בין התאריכים 9–12 בפברואר.

ב-11 בפברואר 1920 דיווח היומון "דואר היום" כי נמדדו 60 ס"מ של שלג (השלג נמשך גם במהלך ה-12 בפברואר בעוד הדיווח הוא מ-11 בפברואר). 

בהתייחסות למאורעות אלו ולחורף 1920, פורסם בעיתון "דבר" בשנת 1938 שבאירוע זה נמדדו בין 65–97.5 ס"מ שלג בירושלים.
חורפים מיוחדים > חורף 1950

בשנת 1950 אירע אירוע השלג הנרחב ביותר בארץ ישראל מאז החלו בה המדידות המטאורולוגיות ב-1870, אירוע שלג בסדר גודל כזה לא חזר מאז. במהלך האירוע ירד שלג ברוב חלקי הארץ, כולל מישור החוף והנגב. תנאי מזג האוויר הקשים ונזקיהם הכבידו במיוחד על רבבות עולים חדשים שהגיעו באותה עת במסגרת העלייה ההמונית ושוכנו במעברות ומחנות אוהלים.
חורפים מיוחדים > חורף 1991–1992

חורף 1991–1992 היה עתיר בשלגים ובמרבית תחנות המדידה, היה זה החורף הגשום ביותר שנרשם מאז תחילת המדידות.[דרוש מקור]
בראשון לציון נוצרה שלולית חורף במערב העיר, שקיימת שם עד היום ליד פארק הסופרלנד ומתחם פלאנט.
באזורים הרריים (החל מגובה 200 מטרים) הצטבר השלג עד לגובה של 50 סנטימטרים. שלג ירד (אך לא נערם) גם במקומות נמוכים וצחיחים, כולל אילת ואף בהר עוזיהו שסמוך לה.[דרוש מקור]
חורפים מיוחדים > חורף 2013–2014

בדצמבר 2013 הכתה סופה אשר כונתה בתקשורת "אלכסה", בחלקו המערבי של המזרח התיכון. באותה שנה נקבעו שיאי הצטברות של שלג בישראל, אשר בחלק מהמקומות נערם לגובה של 120 ס"מ. מדדי מזג האוויר הגיעו ל-13.6 מעלות מתחת ל-0, הנמוכים ביותר בישראל מזה שנים. בעקבות הסופה עשרות אלפים נותקו מחשמל וכבישים רבים נחסמו לתנועה.
לאחר הסופה, שרר מיעוט גשמים קיצוני והיסטורי ובמהלכו מאמצע דצמבר ועד סוף העשרת הראשונה של חודש מרץ כמעט ולא ירד גשם. הדבר התבטא בכך שבתקופה זו לא הגיעה לארץ אף לא מערכת גשם אחת משמעותית ושרר מיעוט ימי גשם. ברוב האזורים ינואר 2014 היה היבש ביותר מאז תחילת המדידות, והשילוב של ינואר - פברואר היבשים הוא כמעט בכל האזורים החמור ביותר מאז תחילת המדידות. הגשמים שכן ירדו היו לרוב בעוצמות חלשות ובעלי אופי מקומי. היובש היה כה חמור, כך שלמשל בשדה אליהו שבעמק בית שאן ירדו בתקופה זו של עצירת הגשמים 3 מ"מ בלבד, בסופו, הסתכם חורף 2013–2014 כיבש מאוד, ובמיוחד בצפון הארץ, שם בעיקר בצפון מזרח הארץ זוהי העונה היבשה ביותר מתחילת המדידות, לדוגמה בכפר גלעדי נמדדו 326 מ"מ בעונה הזאת לעומת השיא הקודם שעומד על 430 מ"מ וממוצע שעומד על 768 מ"מ.
חורפים מיוחדים > חורף 2019–2020

| --- | --- |
 :  ראו גם – ההצפות בערי חוף בישראל (2020)
בדצמבר 2019 ובינואר 2020 היו הצפות רבות, בעיקר באזור המרכז ובגליל המערבי, בהן נשברו שיאי זרימה בנחלים של עשרות שנים ושיאי משקעים של עשרות אחוזים מהממוצע השנתי שירדו בזמן קצר ביותר. בשל ההצפות נחסמו כבישים רבים ותשתיות רבות נפגעו. השיטפונות וההצפות הביאו למותם של 7 בני אדם בטביעה ונגרמו נזקים של למעלה ממיליארד שקל.
חורפים מיוחדים > חורף 2021–2022

בינואר היו שתי מערכות שלג בהרים כאשר הראשונה ירד רק בהרים הגבוהים בירושלים ירד רק באוויר אחרי שבוע הגיעה סופת אלפיס והורידה שלג רב בעיקר בהרי המרכז כאשר בירושלים ירד בסביבות 20 ס"מ של שלג
בחודש מרץ היו אירועי קור רציניים כאשר הורידו מספר פעמים שלג במספר אזורים שנדיר לראות בהם שלג בחודש זה, השומרון, הרי בנימין, הרי ירושלים, גוש עציון,הר חברון ואף בהר הנגב וברכס הר הגלבוע ובכרמל, בהרי מרכז הארץ השלג אף נתפס והגיע לגובה של כ-10 ס"מ.
ראו גם

אקלים ארץ ישראל
סופה טרופית ים תיכונית
הערות שוליים

↑  "דואר היום", 11 בפברואר 1920
↑  עיתון "הדואר היום", יום רביעי, 11 בפברואר 1920 ירושלים יום-יום, 11 בפברואר 1920
↑  עיתון "דבר", שלג בהרי ארץ-ישראל באתר ויקיטקסט, 1 בדצמבר 1938
↑  שלג בכל חלקי הארץ עד דרומה מבאר-שבע, חרות, 7 בפברואר 1950
↑  הכירו את "אלקסה" - גל הקור שהכה בישראל, באתר ישראל היום
↑  איתי בלומנטל, חסן שעלאן וגלעד כרמלי, שבת סוערת: 71 מ"מ של גשם בשעתיים בתל אביב, רחובות הוצפו, באתר ynet, 4 בינואר 2020
פריחת כלניות בשוקדה.
הצפות במפרץ חיפה בחורף 1992
שני אנשים גוררים עגלת לחם בירושלים
כוחות צה"ל פועלים לסיוע בחילוץ אזרחים באזורי ההצפות בצפון הארץ. נהריה, ינואר 2020
עדת ישורון (פרנקפורט)

קהל עדת ישורון הייתה קהילה יהודית אורתודוקסית בעיר פרנקפורט דמיין. היא נוסדה ב-1849 כעדת-משנה אורתודוקסית במסגרת הקהילה הכללית של יהדות פרנקפורט, שרוב חבריה נטו לליברליות, ומבחינה זו הייתה המסגרת האורתודוקסית הנפרדת הראשונה. בראשה עמד הרש"ר הירש. ב-1877 התאפשרה בחוק פרישה מלאה מן העדה הכללית והקמת קהילה עצמאית לגמרי, ומאז הייתה "עדת ישורון" לקהילה נפרדת לחלוטין.
תולדות הקהילה

בתקופת כהונתו הארוכה של הרב שלמה זלמן טריר כרבה של הקהילה היהודית בפרנקפורט חל מהפך במאזן הכוחות בקהילה. רוחות חדשות שהתחילו מנשבות עם פרסום כתביו של משה מנדלסון נכנסו לקהילה, ובבחירות של שנת 1838 כבשו המשכילים את השליטה במוסדות הקהילה, כאשר כוחו של הרב טרייר כבר לא עמד לו לעצור את השטף. הרב טרייר התפטר בשנת 1846, ובשנת 1848 נתמנה רב ליברלי, ליאופולד שטיין(גר'), לעמוד בראש הקהילה.
בשנת 1849 פרשה קבוצה בת אחד עשר חברים מן הקהילה היהודית הגדולה כדי להמשיך ולקיים אורח חיים אורתודוקסי. הקהילה פנתה לחפש לה רב, ולאחר משא ומתן והבטחות לשכר גבוה, הוזמן ב-9 בנובמבר הרב והדיין מיכאל זקש מברלין. זקש היה ידוע ומפורסם בגרמניה כאיש דת מודרני אך שמרן. הוא לא היה לגמרי אורתודוקסי: עמדותיו נמצאו בין האורתודוקסיה לאסכולה הפוזיטיבית-היסטורית. אלא שזק"ש חזר בו במהרה והקהילה נאלצה לחפש מישהו שיחליפו. בשנת 1851, לאחר שמועמדים נוספים דחו את בקשותיהם, התפשרו הפרנסים ומינו את הרב שמשון רפאל הירש. הוא התפטר אז ממשרתו כרב הראשי למוראביה, שם נתקל בהתנגדות קשה מהחוגים המסורתיים עקב הרפורמות שהנהיג, ומאידך לא היה ליברל דיו בעיני המודרניים.
הרש"ר הירש נקרא לכהן בפרנקפורט כרבו של המניין הנבדל, שנוסד כדי לקיים מוסדות דת נפרדים מהליכותיה הליברליות של הקהילה הכללית. הקהילה נקראה "קהל עדת ישורון", כשהרב הירש מסביר שזוהי מהות העבודה הנדרשת מן האדם - להיות ישר. ב-1877 פרש מן הקהילה הכללית והפך את "עדת ישורון" לקהילה נבדלת לחלוטין, בעלת מוסדות נפרדים לחלוטין ומעמד חוקי עצמאי. הרב הירש סבר שההתבדלות מהקהילה הכללית היא חובה הלכתית משום שאסור להתחבר לרשעים. אולם, רק כשמונים משפחות נסתפחו ל"קהל עדת ישורון", ויותר ממאתיים משפחות שהיו חברות "עדת ישורון" לפני הפילוג המלא, בחרו בפשרה והעדיפו את הרב מרדכי הורוויץ, שהסכים לכהן כרב אורתודוקסי בקהילה הכללית לצד הרבנים הרפורמים.
הרש"ר הירש ייסד בקהילה מוסדות חינוך אורתודוקסיים נפרדים מאלו של הקהילה הגדולה, וחתנו ויורשו בקהילה – הרב שלמה זלמן ברויאר – הקים ישיבה בשנת 1890. הוא נאלץ להביא את רוב התלמידים מהונגריה וממזרח אירופה, שכן האורתודוקסים בפרנקפורט לא נטו אחר מוסד הישיבה, והעדיפו את הגימנסיה, ברוחו של הרש"ר המנוח.
הרב שלמה ברויאר נפטר בשנת 1926. חלק מחברי הקהילה רצו שיירש אותו בנו רבי רפאל ברויאר מאשפנבורג, וחלק אחר התנגדו לו בחריפות, והציעו במקומו את רבי אברהם יצחק קליין מנירנברג. שאלת הרב הציתה פולמוס בקהילה, ולבסוף מונה לתפקיד רבי יוסף יונה צבי הורוביץ מאונסדורף. להבדיל מכהונת הרב, את ראשות הישיבה ירש בנו של הרב הקודם הרב יוסף ברויאר. בשנת 1933 החלו ישיבות רבות בגרמניה להיסגר, אך הישיבה של קהל עדת ישורון התרחבה והוסיפה בית חינוך לצעירים כמו גם מכון הכשרה לעלייה לארץ ישראל.
קהילות המשך

הרב יוסף ברויאר עבר לארצות הברית, ושם פתח את קהל עדת ישורון וושינגטון הייטס (מנהטן, ניו יורק), שהפכה לקהילה גדולה, ומאוחר יותר נפתחו סניפים שלה במקומות שונים בארצות הברית.
החל משנות ה-90 של המאה ה-20, הוקמו בארץ (על ידי מכון מורשת אשכנז) מספר קהילות המשמרות את נוסח קהילתו של הרב הירש בפרנקפורט, כשאחת הבולטות שבהן היא קהל עדת ישורון ברמות שבירושלים אשר אף התחילה בפרויקט לשימור נוסח התפילה האשכנזי (מערבי) בכלל, ונוסח פרנקפורט בפרט. קהילות נוספות נמצאות בבני ברק, ביתר עילית וקריית ספר.
טופירמאט

| --- | --- |

מבנה טופירמאט
 
 שם IUPAC
 ‎2,3:4,5-Bis-O-(1-methylethylidene)-beta-D-fructopyranose sulfamate
 שמות מסחריים בישראל
 טופמקס, טופמקס ספרינקל כמוסות, טופיראמט טבע, טופיתרים
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C12H21NO8S 
 מסה מולרית:  339.363 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 זמינות ביולוגית:  80%
 זמן מחצית חיים:  19–23 שעות
 הפרשה:  70% מופרש ללא שינוי בשתן
 בטיחות
 מעמד חוקי:  תרופת מרשם, בישראל נכללת בסל הבריאות
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 דרכי מתן:  דרך הפה
 מזהים
 קוד ATC:  N03AX11 
 מספר CAS:  97240-79-4
 PubChem:  5284627
 ChemSpider:  4447672
 
טופירמאט (שם מסחרי: טופמקס) היא תרופה אנטי-אפילפטית ולמניעת התקפי מיגרנה. היא התגלתה ב־1979 על ידי ברוס אליוט מריאנוף וג'וזף פ. גרדוקי בזמן שעסקו במחקר בחברת התרופות אורתו-מקניל.
התרופה הונהגה בטיפול באפילפסיה החל משנת 1997.
בסוף שנת 2012 אושר על ידי FDA השימוש בטופירמט בשילוב עם פנטרמין (אלפא-אלפא-דימתיל-פנילאוטילאמין) כטיפול מסייע להרזיה (כמוסות Qsymia). טיפול זה היה בשימוש קודם לכן עם הטוויית off label.
מבחינה כימית טומירמאט הוא נגזרת סולפמאט של ד-פרוקטוז.
התוויות > אפילפסיה

טופירמאט שווקה במקור כנוגדת פרכוסים, היא משמשת לטיפול באפילפסיה בילדים ומבוגרים. בילדים ההתוויה שלה היא לטיפול בתסמונת לנוקס-גסטו – הפרעה הגורמת להתקפים אפילפטיים ועיכוב התפתחותי.
התוויות > משקל

התרופה נקשרה לירידה במשקל, ומשמשת לנטרל את העלייה במשקל הנגרמת על ידי תרופות פסיכוטרופיות רבות. היא בשימוש גם במקרים של השמנת יתר כללית וטיפול בבולימיה והפרעת התקפי אכילה (Binge Eating Disorder).
נעשו מחקרים לגבי הטופירמאט לגבי טיפול באלכוהוליזם ובהשמנת יתר במיוחד כדי להפחית אכילה כפייתית binge eating.‏
בסוף שנת 2012 אושר על ידי ה-FDA השימוש בטופירמט בשילוב עם פנטרמין (אלפא-אלפא-דימתיל-פנילאוטילאמין) כטיפול מסייע להרזיה.
התוויות > השחתה עצמית

התנהגות של השחתה עצמית הקורית במקרים קשים של הפרעת אישיות גבולית אפשר לטפל בטופירמאט.
התוויות > סכיזופרניה והפרעה ביפולרית

מועיל מעט או חסר תועלת בטיפול בהפרעות פסיכוטיות.
במחקר אחד, שילוב של טופירמט עם בופרופיון (Wellbutrin) ניצפתה יעילות מסוימת בטיפול בדיכאון דו קוטבי. ניסויים דבל בליינד ומבוקרי פלצבו לא הצליחו להדגים שטופירמט יעילה כמונותרפיה במאניה חריפה אצל מבוגרים.
נמסרו דוחות קליניים שציינו תכונות מייצבות מצב רוח אך השימוש בה בתחום הזה לא הוכח כיעיל .עם זאת לפעמים ניתן לנסותו במקרים של הפרעה דו־קוטבית עמידה לטיפול.
פסיכיאטרים ניסו להשתמש בטופמקס כטיפול מייצב מצב רוח בהפרעה דו-קוטבית. סקירת קוקריין (Cochrane review) הגיעו למסקנה שאין מספיק הוכחות עליהן אפשר לבסס המלצות כלשהן בנוגע לשימוש בטופירמאט לטיפול בכל שלב של הפרעה דו-קוטבית.
ב-2010 נקנסה חברת אורתו-מקניל ב-6.14 מיליון דולר על ידי FDA על ששיווקה טופמקס כתרופה לטיפול בבעיות פסיכיאטריות בלי שקיבלה לכך אישור וללא נתונים מבוקרים קליניים המוכיחים שטופמקס בטוחה ויעילה לטיפול במחלות פסיכיאטריות. החברה הודתה באשמה זו.
התוויות > הפרעת דחק פוסט טראומטית (PTSD)

כמו כן ניסו להשתמש בה לטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית. היום משמשת לטיפול בהפרעת דחק פוסט טראומטית אך לא כקוו ראשון.
התוויות > שימושים נוספים

טופירמט משמשת גם: למניעת וטיפול במיגרנות, גמילה מעישון, תסמונות כאב (למשל, כאבי גב תחתון) וכן רעד ראשוני (essential tremor).
מחקר ראשוני טוען שטופירמאט יעילה בטיפול באינפנטיל ספאזם. מחקר אחר ממליץ על טופירמאט כטיפול יעיל בלויקומלציה סב-חדרית אצל פגים אחרי פגיעה היפוקסית-איסכמית.
שימושים אחרים שנוסו לא בהתוויה המקורית בטופירמאט כוללים: עלייה בלחץ תוך-גולגולתי אידיופתי, כאב ראש מקבצי, תלות בקוקאין והפרעת אישיות גבולית .
פרמקולוגיה

מבחינה כימית טופירמאט היא חומצה סולפונית חד סוכרית קרובה לסוכר פירות, מבנה כימית די לא שגרתי עבור תרופה אנטי-אפילפטית.
תופעות לוואי

מחקר מעקב לאחר אישור (שלב 4) שנעשה על ידי GlaxoSmithKline טוען שיש יותר תופעות לוואי קוגניטיביות כשנוטלים טופירמאט מאשר עם למוטריג'ין. במחקרים שנעשו על מתנדבים בריאים המינונים הרפואיים של טופירמאט עבור הפרעה דו-קוטבית יצרו חוסרים קוגניטיביים גדולים יותר מאשר למוטריג'ין, כולל איבוד זיכרון לטווח הקצר וקושי במציאת מילים.
להלן תופעות הלוואי שדווחו על ידי יותר מ-10% של הנבדקים במחקר קליני אחד לפחות. הרשימה מסודרת לפי השכיחות:
נימול (חוסר תחושה ועקצוץ) (23.7%. (paresthesias) (בגלל עיכוב של קרבוניק אנהידרז)
זיהום בדרכי הנשימה העליונות (17.5%)
שלשול (16.8%)
בחילה (15.4%)
חוסר תיאבון (אנורקסיה) (13.3%)
בעיות זיכרון (11.2%)
סיכון מסוים לאבנים בכליות במיוחד בשילוב עם תכשירים המעכבים גם כן את הקרבוניק אנהידרז וסיכון לחמצת מטבולית -גם כן בגלל עיכוב האנזים הנ"ל.
יש שקשרו את טופירמאט לעלייה משמעותית מבחינה סטטיסטית, להתאבדות. אולם זו אינה נחשבת לתופעה אופיינית.
תופעות הלוואי שגרמו להפסקת נטילת התרופה השכיחות ביותר היו:
האטה פסיכומוטורית (4.1%)
בעיות זיכרון (3.3%)
עייפות (3.3)
בלבול (3.2%)
ישנוניות (3.2%)
באותו מחקר[דרושה הבהרה] מדווח גם שאצל חולים מבוגרים שיש להם הפרעה דו-קוטבית I, שקיבלו כבר ליתיום או ולפרואט, תוספת הטופירמאט לא הביאה לשיפור משמעותי מבחינה סטטיסטית לעומת פלצבו, לעומת זאת נוספו תופעות הלוואי המנויות לעיל.
תופעות לוואי > נשים בהיריון ומניקות

לא ידוע אם התרופה עוברת דרך שליה או קיים בחלב אם. ההמלצה היא שנשים בהריון או אימהות מניקות כדאי שימנעו מהתרופה.
נתונים ראשוניים מרמזים שכמו בתרופות אנטי-אפילפטיות אחרות, גם טופירמאט מגדילה את הסיכון למומים מולדים. הדבר חשוב בין היתר לנשים הנוטלות טופירמאט על מנת למנוע התקפי מיגרנה.
במרץ 2011 הודיע FDA לרופאים ולחולים על סיכון מוגבר לשפה שסועה אצל תינוקות שנולדו לנשים שטופלו בטופמקס בזמן ההיריון.
תופעות לוואי > בעיות עיניים

FDA הודיע לרופאים שטופירמאט עלולה לגרום לקוצר ראייה חריף וגלאוקומה משנית של זווית צרה. הסימפטומים שמתחילים, בדרך כלל, החודש הראשון של נטילת התרופה כוללים ראייה מטושטשת וכאבי עיניים. הפסקת השימוש בתרופה יכולה לעצור את תהליך הרס עדשת העין ויכולה להפוך את תהליך הפגימה בראייה.
תופעות לוואי > הפרעה טורדנית-כפייתית שמקורה תרופתי

לפי שני ניתוחי מקרה, טופיראמאט נחשדה כגורמת הפרעה טורדנית-כפייתית שמקורה תרופתי (Drug induced OCD).
תגובות בין תרופתיות

לטופירמאט יש הרבה מאוד תגובות בין תרופתיות. כמה מהן רשומות להלן:
היות שטופירמאט מעכבת את פעילות קרבוניק אנהידראז הרי השימוש במעכבים אחרים של קרבוניק אנהידראז (כמו, למשל אצטאזולאמיד) מגדיל את הסיכון לאבנים בכליות.
ממריץ אנזימים (למשל, קארבאמזפין יכול להפחית את ריכוז הטופירמאט בדם ב-40% מה שמצריך הגדלת המינון של טופירמאט.
אלכוהול יכול להגדיל את תחושת הרוגע או נמנום ולהגדיל את הסכנה בקבלת התקף.
טופירמאט יכול להקטין את היעילות של גלולות למניעת היריון. מומלץ שימוש באמצעים אחרים למניעת היריון. התקן תוך רחמי או דפו פרוברה אינם מושפעים מטופירמאט.
לקריאה נוספת

Stephen M.Stahl Le Guide du prescripteur, Flammarion, Paris 2007
טופמקס - עלון לצרכן לפי תקנות הרוקחים
צלקנתאים

| צלקנתאים |
| --- | --- |
צלקנת חי מול חופי דרום אפריקה 2019  דגימה של Axelrodichthys araripensis (משפחת Mawsoniidae (אנ')) מהקרטיקון המוקדם של ברזיל
תקופה
דבון ראשון, 409–0 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי סנפירים בשרניים
סדרה:: צלקנתאים
משפחות
  Latimerioidei לטימריים  Mawsoniidae (אנ') (נכחדה) 
שם מדעי
 Coelacanthiformes ‏ברג, 1937
תחום תפוצה


צֵלקנתְּאים (שם מדעי: Coelacanthiformes) או קוילקנת הם קבוצה עתיקה של דגים בעלי סנפירים בשרניים (Sarcopterygii) במחלקה Actinistia. בתור בעלי סנפירים בשרניים, הם קרובים יותר לדגי ריאות ולבעלי ארבע רגליים (הכוללים דו-חיים, זוחלים, עופות ויונקים) מאשר לדגים מקריני סנפיר.
הצלקנתאים המיוצגים היטב במאובני מים מתוקים וימיים כאחד מאז הדבון, מיוצגים בימינו רק על ידי שני מינים ימיים קיימים בסוג לטימריה (Latimeria): הצלקנת של האוקיינוס ההודי המערבי (Latimeria chalumnae), שנמצא בעיקר ליד איי קומורו מול החוף המזרחי של אפריקה, והצלקנת האינדונזי (Latimeria menadoensis). מקור השם צלקנת מהסוג Coelacanthus (אנ') מתור הפרם, שהיה הצלקנת הראשון שקיבל שם מדעי.
מאובני הצלקנתאים העתיקים ביותר הם בני למעלה מ-410 מיליון שנה. סברו שהצלקנתאים נכחדו בקרטיקון עליון, לפני כ-66 מיליון שנה, אך התגלו כשהם חיים מול חופי דרום אפריקה ב-1938.
הצלקנת נחשב זמן רב ל"מאובן חי" מכיוון שמדענים חשבו שהוא החבר היחיד שנותר בטקסון הידוע אחרת רק ממאובנים, ללא קרובים אחרים חיים, ושהוא התפתח לצורתו הנוכחית בערך לפני 400 מיליון שנים. עם זאת, מספר מחקרים עדכניים נוספים הראו כי צורות גוף של הצלקנת מגוונות הרבה יותר ממה שחשבו בעבר.
אטימולוגיה

המילה צלקנת היא עיבוד ותעתיק של השם בלטינית מודרנית "Cœlacanthus" ("עמוד שדרה חלול"), מיוונית עתיקה "κοῖλ-ος" (קוילוס, "חלול") ו-"ἄκανθ-α" (אקנתה, "עמוד שדרה"), המתייחס לשדרת עצמות סנפיר הזנב ("קרניים") החלולים של דגימת המאובנים הראשונה שתוארה וקיבלה שם מדעי על ידי לואי אגאסי ב-1839, השייכת לסוג Coelacanthus. שם הסוג לטימריה (Latimeria) מנציח את מרג'ורי קורטנאי-לטימר, שגילתה את הדגימה הראשונה.
גילוי

המאובנים המוקדמים ביותר של צלקנתאים התגלו במאה ה-19. מדענים שיערו שהצלקנתאים, קשורים לדגי ריאות ולבעלי ארבע רגליים, ושנכחדו בסוף תור הקרטיקון. בהיותם קשורים יותר לבעלי ארבע רגליים מאשר לדגים מקריני סנפיר, נחשבו הצלקנתאים למיני מעבר בין דגים לבעלי ארבע רגליים.
ב-23 בדצמבר 1938 נמצאה הדגימה הראשונה של לטימריה שזה אתה ניצוד, מול החוף המזרחי של דרום אפריקה, ליד הנהר צ'לומנה (אנ') (כיום Tyolomnqa). אוצרת המוזיאון, מרג'ורי קורטנאי-לטימר, גילתה את הדג בין שלל הדיג של דייג מקומי. קורטנאי-לטימר יצרה קשר עם ג'יימס לאונרד ברירלי סמית' (אנ'), איכתיולוג מאוניברסיטת רודס (אנ') שבמזרח דרום אפריקה, ושלחה לו ציורים של הדג, והוא אישר את חשיבות הדג עם מברק מפורסם: "חשוב ביותר שמרי השלד והזימים = הדג המתואר".
גילויו, 66 מיליון שנים לאחר הכחדתו כביכול, הפכה את הצלקנת לדוגמה הידועה ביותר של טקסון לזרוס, שושלת יוחסין אבולוציונית שנראה כי נעלמה מתיעוד המאובנים רק כדי להופיע שוב הרבה יותר מאוחר. סמית שהגיע למוזיאון כתב מאוחר יותר "לא הייתי מופתע יותר אילו ראיתי דינזאור מתהלך ברחוב" וכי כוח הדיבור ניטל ממנו לכמה דקות מרוב תדהמה יחד עם דג הריאות הדג נחשב אחת הדוגמאות המפורסמות של מאובן חי.
מאז 1938, נמצאו צלקנתים של מערב האוקיינוס ההודי באיי קומורו, קניה, טנזניה, מוזמביק, מדגסקר, בפארק אזור הביצות איסימנגליסו ומול החוף הדרומי של קוואזולו-נטאל בדרום אפריקה.
הדגימה של איי קומורו התגלתה בדצמבר 1952. בין השנים 1938 ו-1975, נתפסו ותועדו 84 דגימות.
המין השני הקיים, הצלקנת האינדונזי, תואר ממנאדו (אנ'), בירת מחוז צפון סולאווסי באינדונזיה בשנת 1999 על ידי פויו (Pouyaud) ואחרים. בהתבסס על דגימה שהתגלתה על ידי מארק ארדמן (Mark V. Erdmann) בשנת 1998 והופקדה במכון האינדונזי למדעים (אנ') (LIPI). ארדמן ואשתו ארנז מהטה (Arnaz Mehta) נתקלו לראשונה בדגימה בשוק מקומי בספטמבר 1997, אך צילמו רק כמה תמונות של הדגימה הראשונה ממין זה לפני שנמכרה. לאחר שאישר כי מדובר בתגלית ייחודית, חזר ארדמן לסולאווסי בנובמבר 1997 כדי לראיין דייגים ולחפש דוגמאות נוספות. דגימה שנייה נתפסה על ידי דייג ביולי 1998, שנמסרה אז לארדמן.
תיאור

לטימריה אפריקנית ולטימריה אינדונזית הם שני המינים היחידים הידועים של צלקנתאים החיים כיום. הצלקנתאים הם דגים גדולים, שמנמנים, בעלי סנפירים בשרניים, שיכולים לגדול עד לאורך של יותר מ-2 מטרים ומשקל עד כ-90 קילוגרם. מעריכים שהם חיים עד 100 שנים, בהתבסס על ניתוח של סימני צמיחה שנתיים על קשקשים, ומגיעים לבגרות בסביבות גיל 55; הדגימה העתיקה ביותר הידועה הייתה בת 84 שנים בעת לכידתה ב-1960. אף על פי שאורך חייהם המשוער דומה לבני אדם, הריון יכול להימשך חמש שנים, שנה וחצי יותר מבעל השיא הקודם, חסחוסן צלופחי החי במים עמוקים. הם אוכלי דגים ליליים הצדים תוך כדי היסחפות בזרם. הגוף מכוסה בקשקשים חסרי דנטין שקצותיהם משוננים הפועלים כשריון. לצלקנתאים יש שמונה סנפירים - שני סנפירי גב, שני סנפירי חזה, שני סנפירי גחון, סנפיר שת אחד וסנפיר זנב אחד. הזנב פרופורציוני כמעט שווה ומפוצל על ידי צרור קיצוני של קרני סנפיר המרכיבות את אונת הזנב שלו. העיניים של הצלקנת גדולות מאוד, בעוד הפה קטן מאוד. העין הסתגלה לראות באור גרוע על ידי קנים שסופגים בעיקר אורכי גל קצרים. הראייה של הצלקנת התפתחה ליכולת זיהוי צבע בעיקר בהסטה לכחול. קפלים דמויי לסת העליונה מקיפים את הפה ומחליפים את הלסת העליונה, מבנה שחסר בצלקנתאים. שני נחיריים, יחד עם ארבעה פתחים חיצוניים נוספים, מופיעים בין עצמות הקדם לסת העליונה ועצמות האף הרוחביות. שקי האף דומים לאלו של דגים רבים אחרים ואינם מכילים נחיר פנימי. לאיבר ההרחה של הצלקנת, הכלול באזור עצם הכברה של קופסת המוח, יש שלושה פתחים לא מוגנים אל הסביבה והוא משמש כחלק מהמערכת השמע של הצלקנת. הקליטה השמיעתית של הצלקנת מתווכת על ידי האוזן הפנימית שלו, הדומה מאוד לזו של בעלי ארבע רגליים.
הצלקנתאים הם חלק מהענף בעלי סנפירים בשרניים. מבחינה חיצונית, מספר מאפיינים מבדילים את הצלקנתאים מדגים אחרים עם סנפירים בשרניים. יש להם סנפיר זנב בעל שלוש אונות. זנב משני המשתרע מעבר לזנב הראשוני מפריד בין החצי העליון והתחתון של הצלקנת. קשקשים חסרי דנטין שקצותיהם משוננים פועלים כשריון עבה כדי להגן על הצד החיצוני של הצלקנת. כמה תכונות פנימיות מסייעות גם להבדיל בין צלקנתאים מדגים אחרים בעלי סנפירים בשרניים. בחלק האחורי של הגולגולת, יש לצלקנת ציר, המפרק התוך-גולגולתי, המאפשר לו לפתוח את פיו באופן רחב במיוחד. הצלקנתאים גם שומרים על מיתר גב מלא בשמן, צינור חלול בלחץ המוחלף בעמוד השדרה מוקדם בהתפתחות העוברית ברוב בעלי החוליות האחרים. לב הצלקנת מעוצב בצורה שונה מזו של רוב הדגים המודרניים, כשחדריו מסודרים בצינור ישר. קופסת המוח של הצלקנת מלאה בשומן ב-98.5%; רק 1.5% מהמוח מכיל רקמת מוח. הלחיים של הצלקנת ייחודיות מכיוון שהעצם האופרקולרית (אנ') קטנה מאוד ומחזיקה חפה אופרקולרית גדולה של רקמה רכה. קיים תא ספירקולרי, אך הנחיר סגור ולעולם לא נפתח במהלך ההתפתחות. ייחודית גם לצלקנתאים קיימים היא הנוכחות של "ריאה שומנית" או ריאה שרידית בעלת אונה אחת מלאה בשומן, דומה לשלפוחית השחייה של דגים אחרים. ההתפתחות המקבילה של איבר שומני לבקרת ציפה מעידה על התמחות ייחודית לבתי גידול במים עמוקים. ישנן לוחיות קטנות וקשות - אך גמישות - סביב הריאה השרידית בדגימות בוגרות, אם כי לא סביב האיבר השומני. סביר להניח שללוחיות הייתה פונקציית ויסות של נפח הריאה. בשל גודלו של האיבר השומני, החוקרים מניחים שהוא אחראי למיקום הבלתי רגיל של הכליה. שתי הכליות, אשר מתמזגות לאחת, ממוקמות בגחון בתוך חלל הבטן, מאחורי פתח הביב.
DNA

בשנת 2013 פרסמה קבוצת מחקר את רצף הגנום של הצלקנת בכתב העת המדעי Nature.
בשל סנפיריהם הבשרניים ומאפיינים אחרים, הייתה פעם השערה שהצלקנת עשוי להיות האב הקדמון המשותף האחרון בין חולייתנים יבשתיים וימיים. אבל לאחר ריצוף הגנום המלא של הצלקנת, התגלה שדג הריאות הוא האב הקדמון המשותף האחרון. צלקנתאים ודגי ריאה כבר התפצלו מאב קדמון משותף לפני שדגי הריאה עשו את המעבר ליבשה.
תגלית חשובה נוספת שנעשתה מריצוף הגנום היא שהצלקנתאים עדיין מתפתחים היום. בעוד שדמיון פנוטיפי בין צלקנתאים קיימים ונכחדים מצביע על כך שיש לחץ אבולוציוני מוגבל על האורגניזמים הללו לעבור סטייה מורפולוגית, הם עוברים סטייה גנטית ניתנת למדידה. על אף מחקרים קודמים שהראו כי אזורי קידוד חלבונים עוברים אבולוציה בשיעור החלפה נמוך בהרבה מבעלי ארבע רגליים אחרים (בהתאמה לקיפאון פנוטיפי שנצפה בין החברים הקיימים והמאובנים של הטקסונים), האזורים הלא מקודדים הכפופים לפעילות טרנספוזונים גבוהה יותר מראים סטייה ניכרת אפילו בין שני מיני הצלקנתאים הקיימים. זה התאפשר בחלקו על ידי רטרו-וירוס פנימי ספציפי לצלקנת ממשפחת אפסילון (Epsilon) של הרטרו-וירוסים.
טקסונומיה חלקית

סדרה צלקנתאים (Coelacanthiformes)
משפחה Whiteiidae - נכחדה
סוג Piveteauia
סוג Whiteia
משפחה Rebellatricidae - נכחדה
סוג Rebellatrix
משפחה Coelacanthidae - נכחדה
סוג Axelia
סוג Coelacanthus
סוג Indocoelacanthus
סוג Wimania
תת-סדרה Latimerioidei
משפחה Mawsoniidae - נכחדה
סוג Alcoveria
סוג Axelrodichthys
סוג Chinlea
סוג Diplurus
סוג Garnbergia
סוג מאוסוניה (Mawsonia)
סוג Parnaibaia
משפחה לטימריים (Latimeriidae)
סוג Holophagus - נכחד
סוג לטימריה (Latimeria)
סוג Libys - נכחד
סוג מקרופומה (Macropoma) - נכחד
סוג Macropomoides - נכחד
סוג Ticinepomis – נכחד
סוג Foreyia - נכחד
סוג Swenzia - נכחד
סוג Undina - נכחד
סוג Megacoelacanthus - נכחד