stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צביה גרנות

| --- | --- |

 לידה:  19 בינואר 1940 (בת 84) כְּפַר סָאלְד, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניופורט 
 שפות היצירה:  עברית 
 
צביה גרנות (נולדה ב-19 בינואר 1940) היא מטפלת זוגית, סופרת ועיתונאית ישראלית.
ביוגרפיה

גרנות נולדה בקיבוץ כפר סאלד שבגליל העליון, ובשנת 1948 עברה עם משפחה לחיפה. את שירותה בצה"ל עשתה כמדריכה בחיל הרפואה.
בשנת 1970 הצטרפה לעיתון מעריב והייתה עיתונאית וחברת מערכת העיתון, ובהמשך עורכת במדורים שונים: חדשות, המגזינים "סגנון" ו"סופשבוע", והמדור הספרותי. במהלך עבודתה זכתה בפרס לעיתונות על שם שלמה מרץ. באותה תקופה כתבה ספרים לבני נוער בנושאים מגוונים: היסטוריה, דמויות היסטוריות, ודילמות חברתיות מעולמם של הצעירים. היא עסקה גם בעריכה ובתרגום ספרים.
גרנות עזבה את העיתון משום שנמשכה לתחום החברתי, והחלה לעסוק בתחום הטיפול הזוגי ולהדריך זוגות ויחידים לשיפור איכות חייהם ומערכות היחסים שלהם. גרנות מתמקדת בטיפול בגישה הקוגניטיבית, לשיפור השליטה של המטופל בחייו על ידי שינוי בתפיסת המציאות שלו ותבניות החשיבה להן הוא רגיל.
גרנות מרצה ומעבירה סדנאות וקורסים בארגונים ובמכללות, וכותבת בנושאי טיפול זוגי וזוגיות. היא מפרסמת ספרים וטורים קבועים בעיתונים, ומנהלת פורומים באינטרנט.
בשנת 2017 הועלו בתקשורת טענות כלפי גרנות, כי בניגוד לפרסומיה, היא "רכשה" את כל השכלתה – תואר ראשון שני ושלישי במדעי ההתנהגות ממוסד אקדמי שאינו מוכר.
ספריה > ספרי עיון

לסדר את המיטה הזוגית - שביל הזהב לאהבה אינטליגנטית, הוצאת זמורה ביתן (2001).
לחשוב חכם - דרך אחרת לשימוש באינטליגנציה, הוצאת גל (2004) (בהוצאה עצמית).
אישה מפסידה אישה מרוויחה, על מעבר האישה לצד הנכון של החיים, מהדורה אלקטרונית בהוצאת מנדלי (2011) (בהוצאה עצמית).
האגו: מאויב לידיד, על דרך להתיידד עם החלק בתוכנו שאי אפשר לחיות איתו ואי אפשר להרוג אותו, מהדורה אלקטרונית בהוצאת מנדלי (2011) (בהוצאה עצמית).
נקודה למחשבה, החיים במבט אחר, מהדורה אלקטרונית בהוצאת מנדלי (2012) (בהוצאה עצמית).
ספריה > ספרים לבני הנעורים

גבורה באדום, על עמידת הגבורה של עולה הגרדום דב גרונר במלחמת המחתרת נגד הכובש הבריטי, הוצאת יוסף שרברק (1972).
ילדי השכונה והבקתה על שפת הים, על התבגרותם המוקדמת של ילדים שנפלטו לרחוב, הוצאת עם עובד (1970).
הכל התחיל בנשיקה, קומדיה של טעויות על ילדים שלגמרי במקרה לומדים את עובדות החיים, הוצאת קרני (1973).
תעלומת המטמון במצדה, סיפור הגבורה של נצורי מצדה ממבט של נערים בני ימינו, הוצאת "הדר" (1977).
בחבלי אהבה ראשונה, התמודדותה של ילדה עם טלטלת גירושין בבית, הוצאת קרני (1977).
סדרת המתח חבורת נחשון, הוצאת קרני (1975).
הערות שוליים

↑   טלי חרותי-סובר, מי הדוקטור-יועצת-רקדנית החביבה על ערוץ 10?, באתר הארץ, 19 בפברואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604378505171  LCCN: n80022427  VIAF: 93614877   WorldCat (עם VIAF): 93614877
פרנטישק פלניצ'קה

פרנטישק פלניצ'קה (בצ'כית: František Plánička‏; 2 ביוני 1904– 20 ביולי 1996) היה כדורגלן צ'כוסלובקי, ששיחק בעמדת השוער. נחשב לאחד מהשוערים הגדולים ביותר של תקופתו, יחד עם ריקרדו זאמורה וג'אנפיירו קומבי.
ביוגרפיה

פלניצ'קה נולד ב-2 ביוני 1904 בפראג שבאוסטרו-הונגריה של אותו הזמן. לכל אורך הקריירה שלו שיחק עבור סלביה פראג, שאז הקבוצה הייתה בתקופה הכי מצליחה שלה אי פעם. במשך 13 שנה שיחק פלניצ'קה בסלביה, בהן זכה עימה שבע פעמים בליגה הצ'כוסלובקית, 6 פעמים בגביע בוהמיה ופעם אחת בגביע מיטרופה. בסך הכל ערך בה 969 הופעות, בהן סלביה ניצחה 742 משחקים. למרות גובהו הנמוך בשביל שוער, פלניצ'קה היה בעל יכולות אקרובטיות טובות, דבר שהקנה לו את הכינוי "החתול של פראג".
במהלך טורניר גביע מיטרופה של 1932 פגשה סלביה את יובנטוס. במשחק הראשון סלביה הביסה אותה בתוצאה 0–4, ובמשחק השני סלביה התמקדה בעיקר בלמשוך את הזמן. דבר זה עצבן את אוהדי יובנטוס שהשליכו אבנים מהיציע לכר הדשא, כשאחד האבנים פגע קשה בפלניצ'קה שנפצע. סלביה החליטה לנטוש את המגרש והמשחק נפסק. כתוצאה מעזיבת המגרש שתי הקבוצות הושעו מהטורניר ובולוניה, שניצחה את חצי הגמר שלה, הוכרזה כזוכה.
ביוגרפיה > בנבחרת צ'כוסלובקיה

בנבחרת צ'כוסלובקיה ערך פלניצ'קה 73 הופעות, וערך את הופעת הבכורה שלו ב-17 בינואר 1926, בהפסד 
 1–3 לאיטליה. במונדיאל 1934 עזר לה להעפיל לטורניר, והיה גם הקפטן שלה. צ'כוסלובקיה הגיעה עד לגמר בו הפסידה לאיטליה 1–2 בהארכה.
ארבע שנים לאחר מכן היה הקפטן שלה גם במונדיאל 1938, בו הנבחרת סיימה את דרכה ברבע הגמר לאחר הפסד לברזיל במשחק שנחשב לאחד המשחקים האלימים ביותר בהיסטוריית המונדיאל. שחקן מצ'כוסלובקיה ושניים מברזיל קיבלו כרטיס אדום, ושחקנים משני הצדדים סבלו מפציעות חמורות. במצב של 1–1 חלוץ נבחרת צ'כוסלובקיה, אולדז'יך ניידלי, עזב את המגרש עם רגל שבורה, ופלניצ'קה עצמו סיים את המשחק עם יד שבורה לאחר התקלות עם חלוץ ברזיל ז'וזה פראסיו. לאחר שהמשחק נגמר בתוצאה 1–1, הוא שוחזר יומיים לאחר מכן, ובו צ'כוסלובקיה הפסידה 2–1 ללא פלניצ'קה וחלוציה אולדז'יך ניידלי ואנטונין פוץ' הפצועים. בסיום הטורניר נבחר להיות לשוער המצטיין, וגם בנבחרת המצטיינת. משחקו של פלניצ'קה נגד ברזיל היה גם משחקו האחרון במדים הלאומיים.
ביוגרפיה > לאחר הפרישה

לאחר פרישתו מקריירת משחק הוענק לו בשנת 1985 תואר מ-UNESCO על המשחק ההוגן שהציג לאורך הקריירה שלו. בשנת 1994 קיוה כי בעודו בחיים יוכל לראות את סלביה זוכה באליפות פעם נוספת, ולאחר שחיכה במשך כ-48 שנה, סלביה זכתה באליפות בעונת 1995/96. חודשיים לאחר זכייתה פלניצ'קה נפטר ב-20 ביולי 1996 בפראג, בגיל 92. הוא היה לשחקן האחרון שנשאר בחיים מסגל נבחרת צ'כוסלובקיה של מונדיאל 1934, וגם לשחקן האחרון ששיחק במשחק הגמר של אותו טורניר.
תארים

אליפות צ'כוסלובקיה (8): 1925, 1928/29, 1929/30, 1930/31, 1932/33, 1933/34, 1934/35, 1936/37
גביע מיטרופה: 1938
סגנית מונדיאל 1934
הנבחרת המצטיינת של המונדיאל: 1938
השוער המצטיין של המונדיאל: 1938
פרס השחקן ההוגן של 1985 מ-UNESCO
פרס השחקן הצ'כי ההוגן של שנת 1994
פלניצ'קה (מימין) במונדיאל 1938
צ'ארלס לויד

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1891 בלגרביה, וסטמינסטר, לונדון, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  11 בנובמבר 1973 (בגיל 82) נטינגנהאם, סאפוק, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  איטון קולג' 
 בן או בת זוג:  Moyra Brodrick (29 ביולי 1922–?) 
 צאצאים:  Lavinia Loyd, Julian Loyd 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1910–1947 (כ־37 שנים)
 דרגה:   גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-2   מפקד פיקוד דרום   מפקד מחוז לונדון
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 הצלב הצבאי  אביר הצלב הגדול במסדר הוויקטוריאני המלכותי  אביר מפקד במסדר האמבט  אות השירות המצוין 
 
סר הנרי צ'ארלס לויד (באנגלית: Sir Henry Charles Loyd‏; 12 בפברואר 1891 – 11 בנובמבר 1973), שכונה "Budget Loyd", היה קצין בכיר בצבא הבריטי שנלחם בשתי מלחמות העולם, ובמיוחד במהלך מלחמת העולם השנייה כמפקד הדיוויזיה השנייה במהלך קרב צרפת במאי 1940.
ביוגרפיה > ראשית חייו

לויד נולד ב-12 בפברואר 1891 בבלגרביה, וסטמינסטר, לונדון, והיה בנו של אדוארד הנרי לויד. לויד התחנך באיטון קולג'  ובמכללה הצבאית המלכותית, Sandhurst והוסמך כלוטננט משנה במשמר קולדסטרים ב-3 בספטמבר 1910.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

הוא שירת בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה עם הגדוד ה-2, משמר קולדסטרים, שהיה חלק מחטיבה 4 (משמר) של הדיוויזיה השנייה, ונפצע בפעולה ארבע פעמים, שלוש פעמים אוזכר בשדרים, קיבל את אות השירות המצוין (DSO), את הצלב הצבאי בשנת 1915 ואת צלב המלחמה הצרפתי. הוא החזיק גם, עד סוף המלחמה, בדַרגַת כָּבוֹד של לוטננט קולונל, והיה מפקד הגדוד ה-2, משמר קולדסטרים, אחד המג"דים הצעירים ביותר בצבא הבריטי.
ביוגרפיה > בין המלחמות

לאחר המלחמה נבחר לויד לקורס הראשון שלאחר המלחמה במכללה לפיקוד ומטה, קימברלי בשנים 1919–1920. בשנת 1922 התחתן עם ליידי מויה ברודריק, בתו הצעירה של סנט ג'ון ברודיק, הרוזן הראשון של מידלטון ; נולדו להם שני ילדים, בת, לביניה גרטרוד ג'ורג'יאנה, ובן, ג'וליאן סנט ג'ון.  בשנת 1925 הוא חזר למכללה לפיקוד ומטה, הפעם כמדריך, עד שנת 1926, כאשר מונה לסגן מפקד הגדוד ה-3, משמר קולדסטרים.
הוא הועלה למפקד רגימנט משמר קולדסטרים, בשנת 1932. בשנת 1934 הוא הפך לקצין מטה במשרד המלחמה, ובשנת 1936 מונה לקצין במטה הכללי של הכוחות הבריטיים במצרים בדרגת בריגדיר. בשנת 1938 מונה למפקד חטיבה 1 (משמר), שהייתה חלק מהדיוויזיה הראשונה. ביוני 1939 מונה למפקד הדיוויזיה השנייה, שלושה חודשים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

הדיוויזיה השנייה, שכללה את חטיבות הרגלים הרביעית, החמישית והשישית ויחידות תומכות, נשלחה לצרפת זמן קצר לאחר תחילת המלחמה, שם היא היוותה חלק מהקורפוס הראשון של ג'ון דיל כחלק מחיל המשלוח הבריטי (BEF). הדיוויזיה נלחמה בקרב על צרפת ובנסיגה שלאחר מכן לדנקירק שם חזרה לאנגליה בפינוי דנקירק. עם זאת, ב-16 במאי 1940 התעלף לויד במהלך ועידה ופונה לאנגליה, והפיקוד על הדיוויזיה השנייה עבר לבריגדיר נואל אירווין, מפקד חטיבה 6.
בשנת 1941, לאחר שכיהן כמנהל יחידות הרגלים במשרד המלחמה, הוא מונה לרמטכ"ל (CGS) לגנרל סר אלן ברוק, המפקד הראשי של כוחות הבית, שהיה עמית במכללה לפיקוד ומטה זמן קצר לאחר מלחמת העולם הראשונה, ולאחר מכן מונה למפקד פיקוד דרום במרץ 1942. בשנה שלאחר מכן הוא הועלה לדרגת מייג'ור גנרל, ובמרץ 1944 מונה למפקד יחידות המשמר ועל מחוז לונדון, תפקיד אותו מילא עד שפרש מהצבא, לאחר המלחמה, בשנת 1947, לאחר שקיבל קידום לדרגת גנרל מלא בשנת 1946.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

לאחר מכן הוא מונה לסגן לוטננט במחוז נורפוק. הוא התגורר בגלדסטון הול בנורפוק. הוא מונה לשופט שלום במחוז בשנת 1954, ומשנת 1945 עד 1966 שימש כקולונל הכבוד של משמר קולדסטרים.
הערות שוליים

↑  Field Marshal Lord Alanbrooke, War Diaries 1939–1945 (University of California Press, 2003), at page 137
↑  Smart, p. 195
↑  "Coldstream Guards officers awards, WW1". Northeastmedals.co.uk. 1921-01-21. נבדק ב-2017-04-22.
1 2 3  "British Army officer histories". Unit Histories. נבדק ב-6 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3 4  Smart, p. 196
↑  Auction: Lot 41: Jacob More, 1740 – 1793 The Rape of Deianera; and Rest on the Flight to Egypt a pair, oil on canvas, laid down on board, oval
↑  Generals.dk
↑  Order of Battle(הקישור אינו פעיל, November 2019)
צנרת תעשייתית

ערך זה עוסק במערכת צינורות. אם התכוונתם לתוכנית טלוויזיה, ראו .
בתמונה מוצגת דוגמה לאנליזת חוזק של צנרת לחץ חמה. האנליזה נעשית באמצעות תוכנה המחשבת בשיטת האלמנטים הסופיים תוך שימוש באלמנט קוי.
צנרת בתחנת כוח בדרום קליפורניה, ארצות הברית.
צנרת בתחנת כוח גאותרמית קטנה בגואטמלה.
צנרת תעשייתית היא מערכת של צינורות לשינוע זורמים.
הזורם בצנרת יכול להיות נוזל כמו מים או דלק, לחלופין הוא יכול להיות גז כמו קיטור, גז טבעי או אוויר. הזורם יכול להיות תערובת של מספר חומרים, במצבי צבירה שונים, כגון: תערובת של נוזל עם גז, נוזל ומוצק, או מוצק וגז וכיוצא בזאת.
הנדסת צנרת היא הענף בהנדסת מכונות העוסק בצינורות וכולל: תכנון, ביצוע ותפעול של מערכות צנרת כדי שיעמדו בדרישות כמו בחירת תוואי, חומר מבנה, תפקוד, לחץ ושיתוך. המהפכה התעשייתית והשימוש התעשייתי בקיטור העלו את הצורך בצנרת חזקה ויעילה לגזים ולנוזלים חמים ובלחץ גבוה.
הצנרת יכולה להיות מותקנת כשהיא קבורה מתחת לקרקע, בתעלות תת-קרקעיות או מותקנת על גבי הקרקע או על גשרי צנרת מעל הקרקע. בקווי הצנרת מותקנים מגופים, אביזרים ואלמנטים לבקרת הלחץ, הספיקה, הטמפרטורה, איכות הזורם, בצד משאבות, מפוחים, או מדחסים ומכלים, והם לרוב חלק בלתי נפרד מהדיון על הצנרת וחלק בלתי נפרד מהתכנון, הביצוע והתפעול. התכנון של הצנרת התעשייתית או הצנרת התהליכית מתחיל אצל מהנדס התהליך, והוא יוצא לאור בצורת תזרים תהליכי הכולל את הצנרת, המכשור והציוד הנלווה. מהנדס הצנרת ומתכנני הצנרת בוחרים את הצינור המתאים, התוואי, תמיכות ופרטים נוספים כדי שהמערכת תפעל כראוי.
צנרת יכולה להיות בקוטר של 8\1 אינץ' (כשלושה מילימטר) עד קוטר של עשרות אינצ'ים 48 או מספר מטרים. את הצנרת צריך לתכנן כך שתעמוד במאמצים הנוצרים ממשקל הצינור והזורם בו, משקל הבידוד, מהלחץ בתוך הצינור או מחוץ לצינור, מאמצים הנוצרים כתוצאה מההתפשטות של הצינור בהיותו חם ומכוחות חיצוניים כמו רעידות אדמה, רוחות, עומס שלג וכדומה. כדי לחשב מערכת מורכבת של צנרת העומדת בעומס מורכב של לחץ וטמפרטורה בנוסף למשקל ולכוחות רוח ורעידות אדמה אפשריים, מהנדסי הצנרת משתמשים בתכנות ייעודיות לחישוב צנרת המחשבות בשיטת האלמנטים הסופיים ומציגות את התוצאות של המאמצים והתזוזות תחת עומס בצורה גרפית נוחה לזיהוי ולהבנה.
הענף המטפל בצנרת בקוטר קטן למבנים ובצנרת הספקה בתחום העירוני או הכפרי כמו גם קווי הספקת מים וניקוז נקרא שרברבות. צנרת זו נמצאת בתחום ההנדסה האזרחית.
ראו גם

מערכות בניין
לקריאה נוספת

Piping and Pipe Support System by Paul R. Smith and Thomas J. Van Laan, McGraw-Hill Book Company,1987, ISBN 0-07-058931-3
Piping Handbook by Sabin Crocker (first editor), Reno C. King, McGraw-Hill INC, ISBN 0-07-013841-9
צ'אנגן אלסווין V3

| --- | --- |

Changan Alsvin V3
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Changan Automobile (אנ')
 שנות ייצור:  2012–2017 (השקה בשנת 2011)
 הרכבה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מודל אחריו:  Changan Eado DT (אנ')
 סיווג:  מכונית משפחתית
 מרכב:  Front-engine, front-wheel-drive layout (אנ')
 אורך:  4,180 מ"מ
 רוחב:  1,650 מ"מ
 גובה:  1,465 מ"מ
 משקל:  985 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,410 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 16 שסתומים, 1.3 ליטר המפיק 94 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 5 מהירויות  תמסורת אוטומטית - 5 מהירויות
 מהירות מרבית:  175 קמ"ש
 צריכת דלק:  5.6 ליטר ל-100 ק"מ (משולב)
צ'אנגן אלסווין V3 היא מכונית משפחתית המוגדרת מכונית קומפקטית, מתוצרת יצרנית הרכב הסינית Changan Automobile (אנ'), אשר יוצרה בסין בין השנים 2012–2017.
"צ'אנגן אלסווין V3"

דגם "Changan Alsvin V3" (דגם "B501") הוצג לראשונה בתערוכת המכוניות הבינלאומית (אנ') בעיר גואנגג'ואו בשנת 2011.
דגמי "Changan Alsvin V3" שווקו מ-20 ביוני 2012. בשנת 2013 יוצרו 76,868 יחידות. בשנת 2014 יוצרו 70,143 יחידות.
4 דלתות - סדאן.
5 נוסעים.
מנוע קדמי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
תכולת מכל דלק: 36 ליטר.
צמיגים: 175/65 R14.
מחיר היחידה עמד על 43,900 - 48,900 רנמינבי (שנת 2012, בסין).
"צ'אנגן אלסווין V3" > דגמים

"1.3 MT 1" - מחיר היחידה עמד על 43,900 רנמינבי (שנת 2012, בסין).
"1.3 MT 2" - מחיר היחידה עמד על 45,900 רנמינבי (שנת 2012, בסין).
"1.3 MT 3" - מחיר היחידה עמד על 48,900 רנמינבי (שנת 2012, בסין).
תמונות

דגם "צ'אנגן אלסווין V3"
דגם "צ'אנגן אלסווין V3"
דגם "צ'אנגן אלסווין V3"
דגם "צ'אנגן אלסווין V3"
ראו גם

צ'אנה X70A
צ'אנה סטאר 9
הערות שוליים

↑  דגמי "Changan Alsvin V3" - מפרט טכני ומידות chinaautoweb.com/car-models/changan-alsvin-v3
↑  דגם "Changan Alsvin V3" carnewschina.com/2014/11/11/spy-shots-facelift-for-the-changan-yuexiang-v3
↑  דגמי "Changan Alsvin V3" chinamobil.ru/eng/changan/alsvin-v3
צנריה

צנריה (בגאורגית: წანარეთი, מילולית: צַנַרֶתי, יוונית: Tζαναρια) הייתה מחוז היסטורי בקווקז של ימי הביניים, שהשתרע בעיקר על הפינה הצפון-מערבית של מחוז מצחתה מתיאנתי שבגאורגיה, בשטח נפת ק'זבגי של היום.
במובן הצר, המונח צנריה מתייחס ל"ערוץ צנרתי" ("წანარეთის ხევი", צַנַרֶתיס חֶבי, נקרא מאוחר יותר חבי) והתייחס ברשומות הגאורגיות מימי הביניים לאזור מסביב למעבר דריאל, שהיה מאוכלס בצנרים. שבט שוחר קרבות זה היה ידוע כ"סנרים" (Sanars) בסיפרי ההיסטוריון תלמי. על פי ההיסטוריון הערבי, מהמאה השמינית, אל-מסעודי, היו הצנרים נוצרים, שייחסו את מוצאם ל"ניזר איבן מעד איבן מורד", ואחר מכן לענף של משפחת עקיל. ייחוס זה נדחה באופן מוחלט על ידי חוקרים מודרניים, ומוצאם של הצנרים אינו ברור. לפעמים נטען כי הם נצר לסרמטים (Sarmatians). ולדימיר מינורסקי, פרסולוג (חוקר איראן) יהודי רוסי, מצד שני, האמין כי הם היו דוברי נאח (באצב, צ'צ'נית, אינגושית, ג'והורי). ללא קשר למוצאם, נראה כי הצנרים אימצו, במהלך השנים, הרבה סממנים של התרבות הגאורגית, כולל שפה ודת וכתוצאה מכך התמזגו באופן מוחלט בגאורגים, לקבוצה האתנוגרפית ה"מוחבים", שהתגוררו באזור היסטורי-גאוגרפי, בצפון מזרח גאורגיה, בשכנות לאוסטים, שנקרא חֶבי (ხევი), והיו ידועים עד לאחרונה כצאנים או צוֹנים.
חשיבותם של הצנרים עלתה בתקופה שבה הערבים שלטו ברוב הקווקז. הצנרים מרדו כנגד הפולשים בשנות השבעים של המאה השמינית, ולפי ההיסטוריון והגאוגרף הערבי, אל-יעקובי, ביקשו עזרה מהביזנטים, הכוזרים ומהסקעליבה (سقالبة). השבט המורד הפך במהרה לכוח דומיננטי במחוז ההיסטורי קאחתי, ומילא תפקיד חשוב, בשנת 787, בהתהוות של נסיכות קאחתי, עם התואר הנדיר של העומד בראשה, "כורבישוף" (הממלכה נקראה כורבישופות). המקורות הערביים מאותה תקופה השתמשו במילה "סנריה" (Sanãryia) כדי לציין את הנסיכות. נראה כי הצנרים נחלשו באופן משמעותי בתחילת המאה התשיעית, כששבט יריב, הגרדבנים, השליט את ואצ'ה ככורבישוף של קאחתי, בשנות השלושים של המאה התשיעית. בסוף המאה העשירית, צנריה נפלה תחת כיבוש ממלכת הרתי, אשר מלכה, יוהאן סֶנֶכֶּרים (იოანე სენექერიმი), אשר מלך בשנים 951-959 אימץ את הכינוי "מלך הצנרים".
לקריאה נוספת

סטיפן ראפ (2004), Studies in Medieval Georgian Historiography, 398-399 ,ISBN 9042913185
מינרובסקי ו. פ. (1963), ההיסטוריה של ש/ירוואן ודרבנט במאות ה-9 – ה-11, עמ' 210-211, מוסקבה, (ברוסית)
לורדקיפנידזה מ. ד. (1963), האיחוד הפוליטי של גאורגיה הפאודלית, עמ' 140, (בגאורגית)
ברדזנישווילי נ. א. (1963), סוגיות בהיסטוריה של גאורגיה, כרך 9, עמ' 60, טביליסי, (בגאורגית)
הערות שוליים

↑  אגוסטי אלמני, מקור האלאנים: אוסף ביקורת, עמ' 177, ISBN 9004114424, (באנגלית)
↑  סטיוון רוניסמן (1988), הקיסר רומנוס לספנוס ותקופת שלטונו: מחקרים על האימפריה הביזנטית במאה ה-10, עמ' 171, ISBN 0521357225, (באנגלית)
צ'יוואווה (עיר)

צ'יוואווה (בספרדית: Chihuahua) היא בירת מדינת  צ'יוואווה במקסיקו. בעיר מתגוררים למעלה מ-800,000 תושבים, מה שהופך אותה לעיר השנייה בגודל אוכלוסייתה במדינת צ'יוואווה, אחרי סיודאד חוארס. צ'יוואווה נמצאת במרחק של 1,487 קילומטרים צפון-מערבית למקסיקו סיטי, בירת מקסיקו.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-12 באוקטובר 1709 על ידי שני ספרדים תחת השם "אל ריאל דה מינס דה סן פרנסיסקו דה קואיאר" לאחר שהתגלו באזור כמה מכרות אשר ההתיישבות שהייתה קיימת באזור, סנטה אאולליה, הייתה על שטח הררי שלא אפשר את התפתחותה בהתאם לגילויים החדשים. ב-1718 שם העיר שונה ל"סן פליפה אל ריאל דה צ'יוואווה". העיר הפכה בהמשך התקופה הקולוניאלית למרכז האזור.
בעיר לא התרחשו קרבות גדולים במהלך מלחמת העצמאות של מקסיקו, שהתחילה ב-1810. ב-1823, לאחר סוף המלחמה וקבלת העצמאות של מקסיקו, שם העיר קוצר לצ'יוואווה בלבד והיא הפכה להיות בירת מדינת צ'יוואווה שהוקמה זה עתה.
ב-1847, במהלך מלחמת ארצות הברית–מקסיקו, העיר נפלה לידי כוחות ארצות הברית לאחר שהצבא המקסיקני הובס בקרב נהר סקרמנטו בקרבת העיר. במהלך הניסיון של צרפת להשתלט על מקסיקו בין 1864 ו-1867 צ'יוואווה הייתה המושב של הממשלה הגולה של נשיא מקסיקו בניטו חוארס.
כלכלה

צ'יוואווה היא אחת הערים המתועשות במקסיקו. הכלכלה המקומית מסתמכת בעיקר על תעשייה, כרייה מהאזור, תיירות ומסחר.
חינוך

בעיר פועלים מספר אוניברסיטאות ומוסדות להשכלה גבוהה, בהם האוניברסיטה האוטונומית של צ'יוואווה, מכון צ'יוואווה לטכנולוגיה, מרכז המחקר לחומרים מתקדמים והאוניברסיטה הפוליטכנית של צ'יוואווה.
תחבורה

את צ'יוואווה משרת נמל התעופה הבינלאומי רוברטו פיירו ויאלובוס, הנמצא במרחק של 13 קילומטרים מהעיר ומציע טיסות ליעדים במקסיקו ובארצות הברית.
העיר מקושרת ברכבות לערים אחרות במקסיקו, כמו סיודאד חוארס ומקסיקו סיטי, וכן היא מקושרת ללוס מוצ'יס שבחוף האוקיינוס השקט על ידי מסילת צ'יוואווה-פסיפיק.
בצ'יוואווה עצמה פועלת מערכת אוטובוסים מהירה בשם "ויבבוס" הכוללת שני קווים.
ערים תאומות

ארצות הברית אלבקרקי, ניו מקסיקו, ארצות הברית
ארצות הברית פואבלו, קולורדו, ארצות הברית
פרובינקיה גאליה אקוויטניה

| --- | --- |

 מדינה / טריטוריה:  רומא העתיקה
 בירת הפרובינקיה רומית:  Burdigala 
 תאריך ייסוד:  27 לפנה״ס 
 תאריך נטישה:  המאה ה־5 
 קואורדינטות:  44°50′16″N 0°34′46″W﻿ / ﻿44.837778°N 0.579444°W﻿ / 44.837778; -0.579444 
 he
 
מיקום גאליה אקוויטניה באדום
גאליה אקוויטניה הייתה פרובינקיה קדומה של האימפריה הרומית, ששכנה בדרום-מערב צרפת המודרנית וגבלה בפרובינקיות גאליה לוגדוננסיס, גאליה נארבוננסיס והיספניה טארקוננסיס.
שבטים באקוויטניה

14 שבטים קלטיים ועשרים שבטים אקוויטניים דרו בחלק הצפוני של הפירנאים, מהרי הסבן (Cévennes) גובלים בשני נהרות: הגארון (Garumna) והלואר (Liger). למעשה, היו למעלה מעשרים שבטים אקיטניים, ברם, הם היו קטנים וחסרי השפעה, ובמקרים אחדים גם נעשו וואסאלים לשבטים גדולים. מרבית השבטים חיו לחופי האוקיינוס, בעוד שהנותרים התיישבו בפנים הארץ ובפסגות הסבן.
השם "גאליה קומאטה" (Gallia Comata) שימש לעיתים קרובות כינוי לשלוש פרובינציות, המרוחקות אחת מהשנייה: גאליה לוגדוננסיס, גאליה בלגיקה ואקוויטניה, שפירושו הוא 'ארוכי שיער', על שם צורת הופעתם; לעומת זאת השם "גאליה ברקאטה" (Bracata; היא גאליה נארבוננסיס) נגזר מ-'bracae', שמשמעותו מכנסיים קצרים, על פי לבושם.
על פי סטראבון, האקיטניים היו עשירים מאוד. למשל, מביא סטראבון, לואריוס (Luerius), מלך הארוורנים (Arverni), רצה פעם להראות את עושרו בפומבי, וכשרכב במרכבתו פיזר כסף וזהב הנה והנה, כאשר הפוסעים אחריו אוספים אותם.
היסטוריה > אקוויטניה בתקופה הרומית > מלחמת גאליה

בשנת 121 לפנה"ס סופח חלק מגאליה טראנסאלפינה (הכינוי בפי הרומאים, שמשמעותו:"שמעבר לאלפים"), גאליה נארבוננסיס, לרפובליקה הרומית. בשנת 154 לפנה"ס, סייעו הרומאים לבעלת בריתם העיר מאסיליה (או מאסליה; כיום: מרסיי) כנגד שבטים גאליים שכנים, במטרה להגן על דרכי התחבורה היבשתיים בין רומא לספרד. במשך שלושים שנה לאחר מכן, לא ביקשו הרומאים דריסת רגל בגאליה, עד שמאסיליה ביקשתם שנית בשנת 125 לפנה"ס לבוא לעזרתה.
בין השנים 121-125 התנהלה המלחמה, ובשנת 121 לפנה"ס סופחה גאליה טראנסאפינה כפרובינקיה רומית.
בשנת 58 לפנה"ס קיבל יוליוס קיסר את נציבות פרובינציה זו, והחל במסע כיבוש של שאר גאליה. במקביל לכיבוש השבטים הבלגיים בצפון גאליה, נע פובליוס קראסוס בשנת 57 בראש חטיבה לאורך החוף המערבי מנורמנדיה ועד הנהר גארון. מסע זה התנהל בקלות וכמעט ללא קרבות.
בסוף שנת 57 לפנה"ס הכריז קיסר כי גאליה כולה הודברה, אך לאחר התאוששות, בשנת 56 לפנה"ס המשיכו שבטים גאליים רבים במלחמה. לאחר תבוסתם, נקם בהם קיסר בהריגות המוניות ובמכירות סיטונאיות לעבדים. בשלב זה המשיך קראסוס את מסעו, חצה את הגארון לעבר הפירנאים ובסוף שנת 56 הכניע את השבטים האקוויטאניים ללא כל מלחמה רצינית.
היסטוריה > אקוויטניה בתקופה הרומית > בשלהי התקופה הרומית

פשיטות ופלישות של שבטים ברברים מעבר לריינוס חזרו ונשנו יסודות טווטוניים סוף המאה ה-3 לספירה. הן הכניסו להרכב האוכלוסייה יסודות טווטוניים, ערערו את הביטחון וגרמו נזק רב ליישובים ולכלכלה. מ-280 ואילך התחוללו בגאליה מרידות של כנופיות איכרים מרוששים ומדוכאים - הבאגאודים (Bagaudea) שחזרו ונשנו במשך עשרות שנים.
פוסטומוס שמונה למפקד הצבאות הרומיים בחזית הרינוס, עשה ניסיון פרישה מהקיסרות. בשנת 260, הקים את "ממלכת הגאליות" (Imperium Galliarum) ובה האזורים השונים של גאליה, וכן בריטניה וספרד, והכריז על עצמו קיסר בנצלו את התוהו שעוררו הפלישות מהבלקן והצורך להגן על איטליה גופה. יורשו היה טטריקוס.
מרידות שונות נוספות החלו ברחבי האימפריה; תדמור הכריזה על עצמאותה, ובמצרים נעשתה מרידה. גליאנוס היה חלש מכדי להתמודד עם כל החזיתות של האימפריה המתפוררת, אך יורשו קלאודיוס השני החל בדיכוי המרידות, ולאחר מותו המשיך בכך אורליאנוס. אורליינוס כבש את תדמור והחריבה, דיכא המרידה במצרים, ולאחר מכן נפנה ל"אימפריה הגאלית" שבמערב, פרובינציה מורדת זו כבר קטנה בממדיה כתוצאה ממאמציו של קלאודיוס השני, והעומד בראשה, טטריקוס היה מוכן בשלב זה לפתרון שיבטיח את שלומו האישי וישמור על כבודו מאידך, אך לא היה יכול להרשות לעצמו כניעה ללא תנאי בפני אורליאנוס. ככל הנראה שני השליטים הגיעו להסכמה ועל פיה נפגשו שני הצבאות בשאלון אן שמפאן (Châlons-en-Champagne), בצפון מזרח צרפת ואז ערק טטריקוס לצד הרומאי אירוע שנתן אות להתקפת פתע על המחנה הגאלי, למרות הבגידה הברורה המשיכו החיילים הגאלים להילחם עד הסוף המר. טטריקוס לעומת זאת הובל לרומא וזכה להתמנות למושל דרום איטליה.
בכך, בשנת 274, חידש את אחדות הקיסרות. אורליינוס הוכתר בצדק בתואר - Restitutor Orbis ("המחזיר תבל ליושנה").
פעולות אלה של אורליאנוס הביאו לכך שהאימפריה הרומית התקיימה מאתיים שנים נוספות בשקט יחסי.
במאה ה-4 חולקה הפרובינקיה לשלושה מחוזות נפרדים:
אקוויטניה פרימה, השטח הצפון-מזרחי.
אקוויטניה סקונדה, השטח הצפון-מערבי. בירתו הייתה בורדו.
אקוויטניה טרטיה או אקוויטניה נובמפופולאנה, השטח הדרומי.
היסטוריה > אקוויטניה תחת שלטון הוויזיגותים

ב-406 נתערער לחלוטין קו ההגנה שעל הרינוס, וכל צפון ומזרח גאליה הוצף עמים טווטוניים, ובאותה השעה פלשו הוויזיגותים דרך איטליה הצפונית לדרומה ולמערבה של גאליה.
השלטון הרומי נאלץ לקבלם כ"בעלי ברית" בתחומי הקיסרות, אך תחומי התיישבותם היו בפועל ממלכות עצמאיות לגמרי.
הנציג האחרון של השלטון הרומי בגאליה היה פלויוס אאטיוס (Flavius Aëtius) שהצליח, בברית עם הוויזיגותים, להדוף את פלישתו של אטילה ההוני ב-451. אולם אחרי הרצחו, התמוטט השלטון הרומי בגאליה לחלוטין. בשנת 476 נמסר לוויזיגותים השטח הקיסרי האחרון בדרום אקוויטניה.
המלך הוויזיגותי תאודריך השני מרד ברומאים, איחד את כל עמו תחת מרותו, השתחרר מכל תרות ברומא וסיפח את ספרד לממלכתו. יורשו אלאריך השני, הובס בשנת 507 בידי הפרנקים ונפל בקרב, וכל גאליה נכבשה על ידי הפרנקים.
לקריאה נוספת

ז'אן-פייר דארמון, קלוד דיבו, גאליה הרומית, בתוך: פייר וידאל-נאקה (עורך), תולדות העולם, תל אביב: הוצאת ידיעות אחרונות, 1989, עמ' 64–65