stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הפועל באר שבע
מאמנים > המאה ה-21

| שם | שנת התחלה | שנת סיום | משחקי ליגה | אחוזי הצלחה | תארים/הישגים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ישראל אייל לחמן | 2000 | 2000 | - | - |  |
| ישראל שלמה שרף | 2000 | 2000 | - | - |  |
| ישראל ג'קי דקל | 2000 | 2000 | - | - |  |
| ישראל לופא קדוש | 2000 | 2003 | 66 | 50% | עלייה לליגת העל (2000/2001) |
| ישראל אלי גוטמן | 2003 | 2004 | 41 | 52.13% |  |
| ישראל אלי כהן | 2004 | 2005 | 15 | 31.11% |  |
| ישראל לופא קדוש | 2005 | 2005 | 10 | 40% | ירידה לליגה הלאומית (2004/2005) |
| ישראל ניר לוין | 2005 | 2005 | - | - |  |
| ישראל חיים בן שאנן   ישראל מרקו בלבול | 2005 | 2006 | - | - |  |
| ישראל גילי לנדאו | 2006 | 2007 | - | - |  |
| ישראל מרקו בלבול | 2007 | 2007 | - | - |  |
| ישראל גילי לנדאו | 2007 | 2008 | - | - |  |
| ישראל גיא לוי | 2008 | 2009 | - | - | עלייה לליגת העל (2008/2009) גביע הטוטו של הליגה הלאומית (2008/2009) |
| ישראל גיא עזורי | 2009 | 2010 | 24 | 43.05% |  |
| ישראל ויקו חדד | 2010 | 2010 | 8 | 45.83% |  |
| ישראל ניר קלינגר | 2010 | 2011 | 40 | 37.5% |  |
| ישראל גיא לוי | 2011 | 2012 | 30 | 44.44% |  |
| ישראל אלישע לוי | 2012 | 2015 | 105 | 54.28% |  |
| ישראל ברק בכר | 2015 | 2020 | 161 | 68.73% | אליפות המדינה (2015/2016, 2016/2017, 2017/2018) גביע הטוטו (2016/2017) אלוף האלופים (2016, 2017) העפלה לשלב 32 האחרונות של הליגה האירופית (2016/2017) |
| ישראל יוסי אבוקסיס | 2020 | 2021 | 35 | 50.47% | גביע המדינה (2019/2020) |
| ישראל אליניב ברדה (זמני) | 2021 | 2021 | 4 | 33.33% |  |
| ישראל רוני לוי | 2021 | 2022 | 39 | 56.41% |  |
| ישראל אליניב ברדה | 2022 | 2024 | 84 | 63.09% | גביע המדינה (2020/2021) אלוף האלופים (2022) |
| ישראל רן קוז'וך | 2024 | הווה | 24 | 80.56% |  |
שחקנים בולטים בתולדות המועדון

ראו גם: רשימת כדורגלני הפועל באר שבע בעלי ערך בוויקיפדיה
מחלקת הנוער

הפועל "השלושה" באר שבע, המייצגת העיקרית של דרום הארץ בכדורגל, ואחת ממחלקות הנוער הגדולות ביותר בישראל.
ברוב שנות המועדון, המועדון נהנה ממחלקת נוער חזקה. עד שנת 1969 הייתה להפועל באר שבע קבוצת נוער אחת, והיא אף זכתה לראשונה באליפות ישראל לנוער בשנה זו. בסוף עונת האליפות הוקמה קבוצה נוספת, הפועל "השלושה" באר שבע על שם שלושה מעובדי מפעל "מכתשים" שנספו בתאונת עבודה. מאמן "השלושה" היה חיים סנה ותוך זמן קצר הפכה "השלושה" לקבוצת הנוער הבכירה בעיר כשבמשך מספר שנים פעלו שתי קבוצות הנוער במקביל. "השלושה" זכתה לראשונה באליפות ישראל לנוער בעונת 1973/1974. עד סוף שנות השמונים הפועל "השלושה" באר שבע דורגה בקביעות בצמרת ליגת העל לנוער ואף זכתה בארבע אליפויות המדינה לנוער. מאמצע שנות השישים נסמכו קבוצות הנוער של הפועל באר שבע על הכישרונות שהתגלו בליגות הנוער העירוניות, מיסודו של אהרון בן יעקב, שמנו בשנות השיא שלהן אלפי נערים ששיחקו במאות קבוצות. עם מעבר הקבוצה לידיים פרטיות בשנות התשעים של המאה העשרים, ירדה ההשקעה במחלקת הנוער וקבוצת הנוער ירדה אחרי מספר שנים לליגת המשנה. משנת 2007 כאשר רכשה אלונה ברקת את המועדון, הושקעו כספים רבים על מנת להחזיר את מחלקות הנוער לקדמת הבמה, ובשנים האחרונות חזרה בהדרגתיות קבוצת הנוער לצמרת בליגת העל לנוער.
מחלקת הנוער > קבוצות מחלקת הנוער

מנהל מקצועי של מחלקת הנוער: מאור מליקסון
| שם הקבוצה | ליגה | מאמן |
| --- | --- | --- |
| הפועל "השלושה" באר שבע | ליגת העל לנוער | דוד גרסיה סמניירו |
| הפועל באר שבע | נערים א' על | אלון ריף |
| הפועל באר שבע | נערים ב' ארצית דרום | ריימונד קרון |
| הפועל באר שבע | נערים ג' מרכז | רועי אוריין |
| הפועל באר שבע | ילדים א' מרכז | חאבייר רואה |
| הפועל באר שבע לבן | ילדים ב' מרכז | אורי אזולאי |
| הפועל באר שבע | ילדים ב' שפלה | רמי ג'ורנו |
| הפועל באר שבע | ילדים ג' שפלה | אלי אישה |
מחלקת הנוער > תארים והישגים

אליפויות בליגה חובבנית (4): 1968/1969, 1973/1974, 1975/1976, 1984/1985
אלוף האלופים נוער (1): 1984/1985
סגל נוכחי > צוות מקצועי

| --- | --- |
מאמן ראשי: ישראל רן קוז'וך
עוזר מאמן: ישראל בן בנימין
מאמן כושר: ישראל ישראל זביטי
מאמן שוערים: ישראל שילה מיארה
מאמן שוערים: ישראל גיל בן נחום
לקריאה נוספת

שאול אדר, הפועל באר שבע: ביוגרפיה, הוצאת בבל, 2019
אשר הלפרין, השתגעתי בגללה: סיפור על אהבה וכדורגל הוצאת דני ספרים, 2017
זוהיר בהלול, רמי ברוש, יגאל ביטון, האנציקלופדיה לכדורגל ישראלי, כרך ג', עמ' 179–188, הוצאת ישראגול, 2011
דרוזים בסוריה

| --- | --- |

מקאם עין אל-זמן: המטה של העדה הדרוזית בסוריה
 אוכלוסייה
 700,000
 שפות
 ערבית
 דת
 דרוזים
הדרוזים בסוריה מהווים הדת השלישית בגודלה במדינה. בסקר משנת 2010 דווח כי הם מהווים 3.2 אחוז מהאוכלוסייה הכללית בסוריה. הדרוזים מרוכזים באזורים הכפריים וההרריים ממזרח ומדרום לדמשק באזור הר הדרוזים.
הדרוזים היא דת מונותיאיסטית ואברהמית. בסוריה יש את האוכלוסייה הדרוזית הגדולה בעולם, דרוזים סורים רבים חיים בחו"ל במשך מאות שנים, במיוחד בוונצואלה.
אנשים בולטים

המשפחות הדרוזיות הבולטות בסוריה הן: אל-אטרש ואל-חמדאן.
סולטאן אל-אטרש
אסמהאן
פריד אל-אטרש
פהד בלאן
פייסל אל-קאסם, מנחה תוכנית אירוח
ראו גם

הר הדרוזים
דרוזים
דרוזים בישראל
דת בסוריה
מדינת ג'בל א-דרוז
ג'יש אל מווחידין
ערן קמין

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:    תת־ניצב
 תפקידים בשירות
 ראש חטיבת החקירות  ראש יאח"ה נציג המשטרה לצפון אמריקה
 
ערן קמין הוא קצין בדימוס בדרגת תת-ניצב במשטרת ישראל, ששירת כראש חטיבת החקירות ומפקדה בפועל של היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה). שימש כמדריך במכללה לביטחון לאומי, כראש מנהלת האכיפה הלאומית בעת משבר הקורונה וכנספח וקצין מקשר של משטרת ישראל ושל המשרד לביטחון פנים לארצות הברית ולקנדה בדרגת ניצב ייצוגי.
ביוגרפיה

קמין גדל ברמת גן ובתל אביב-יפו, למד בגימנסיה הרצליה. שירת בחיל המודיעין, לאחר שחרורו ולימודי תואר ראשון ושני במדע המדינה, עבד כעוזר פרלמנטרי של חבר הכנסת שמואל אביטל. התגייס למשטרת ישראל, עבר קורס קצינים ושימש כחוקר, ראש מחלק, ראש מפלג חקירות, סגן ראש היחידה ומפקד בפועל של היחידה הארצית לחקירות הונאה (יאח"ה). בעת שירותו ביאח"ה השתתף בין השאר בחקירתו של הנשיא עזר ויצמן, בחקירת פרשת יחיעם אוחנה, בחקירתו של ראש הממשלה אריאל שרון בפרשת האי היווני, עמד בראש צוות החקירה של ראש הממשלה אהוד אולמרט בפרשת בנק לאומי ובפרשת הולילנד, לאחר חשיפת קלטות שולה זקן.
קמין הוביל את חקירתו של חבר הכנסת אביגדור ליברמן, את חקירת סגנית השר נעמי בלומנטל, את חקירת הרב הראשי יונה מצגר, את חקירתו של יועץ מבקר המדינה, יעקב בורובסקי, את חקירתו של ראאד סלאח והתנועה האסלאמית, ועוד שורה של חקירות שחיתות וטוהר מידות.
קמין עמד בראש צוות החקירה המיוחד בפרשת המעשה המגונה שביצע שר המשפטים חיים רמון. החקירה הסתיימה בהגשת כתב אישום נגד רמון והרשעתו, שעליה לא ערער. עם זאת, בבדיקת מבקר המדינה נמצא כי קמין לא פעל כנדרש בטיפול בחומרי האזנות הסתר בעניינו של רמון: הוא לא וידא שחומרי חקירה רלוונטיים ושיחות שנוגעות למשפט יועברו כראוי לפרקליטות, כדי שתוכל להעביר אותם לרמון בטרם הגשת כתב האישום. עם זאת, המבקר ציין כי בית משפט השלום מצא שהפגיעה ברמון ״לא הייתה משמעותית״, וכי הדברים נעשו בלא זדון.
קמין שימש גם כקצין אגף החקירות והמודיעין במרחב איילון. קודם ב-2010 לדרגת ניצב משנה ומונה לראש מחלקת נוער בחטיבת החקירות. בינואר 2013 מונה לסגן מפקד יאח"ה. לאחר התאבדותו של מפקד היחידה אפרים ברכה, מונה קמין לממלא מקומו ושימש בתפקיד שנה. בתקופה זו הוביל את החקירות במסגרת פרשת "ישראל ביתנו כנגד פאינה קירשנבאום, את פרשת מעונות ראש הממשלה, את החשדות להטרדות מיניות של שר הפנים סילבן שלום, של חה"כ ינון מגל, של העיתונאי עמנואל רוזן, של השחקן משה איבגי, תיקי חקירה כנגד עובדי משרד ראש הממשלה - ארי הרו, אבריאל בר יוסף תיקי חקירה כנגד ראש עיריית אשקלון וראש מועצת מטה יהודה ותיקים נוספים כנגד נבחרי ומשרתי ציבור.
בשנת 2016 קודם לדרגת תת-ניצב ומונה לראש חטיבת החקירות והוביל שינוי ארגוני בחטיבה לצד קידום מענים מקוונים ומאבק כנגד "חוק ההמלצות".. בשנת 2018 עזב את חטיבת החקירות (במקומו מונה דוד באואני) ומונה למדריך במכללה לביטחון לאומי. ב-2020 מונה לראש מנהלת אכיפה ארצית-קורונה. ב־2021 למרות היותו מועמד יחיד לשוב ולכהן כראש יאח"ה, קודם לתפקיד נציג משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים לארצות הברית וקנדה בדרגת ניצב ייצוגי. ביוני 2022 על רקע חוסר אמון במפכ"ל שבתאי, הודיע על פרישתו מהמשטרה.
בדצמבר 2022, עם פרישתו, התראיין לתוכנית עובדה יצא כנגד האשמת החוקרים והתובעים בתפירת התיקים כנגד נתניהו, כנגד שתיקתם של ראשי המערכת וטען כי מאז חקירות תיקי האלפים, שהחלו בשנים 2016-2017, המשטרה בפרט ומערכת אכיפת החוק בכלל, מפוחדות ואינן פותחות כלל בחקירות בחשד לשחיתות פוליטית. מאז פרישתו כותב קמין טורי דעה וביקורת בעיתון הארץ ודה מרקר,כלכליסט ובאתר N12. בין השאר הוא יצא נגד הקמת יחידה ייעודית דמוית להב 433 למלחמה בפשיעה במגזר הערבי וטען שמדובר על בזבוז כספים שיביא לתחרות מזיקה עם להב 433.
השכלה

קמין בעל תואר ראשון ושני במדעי המדינה מטעם אוניברסיטת בר-אילן, בעל תואר ראשון במשפטים, בוגר המכללה הלאומית של ה-FBI ובוגר תוכנית מנהיגות בכירה באוניברסיטת הרווארד, מטעם קרן וקסנר.
טרוויס קלסי

| --- | --- |
קלסי ב-2018
קלסי ב-2018
 לידה:  5 באוקטובר 1989 (בן 35) קליבלנד, אוהיו, ארצות הברית 
 עמדה:  טייט אנד
 גובה:  1.96 מטר
 משקל:  118 קילוגרם
 מספר:  87
 מכללה:  אוניברסיטת סינסניטי
 דראפט:  דראפט ה-NFL‏ 2013, קנזס סיטי צ'יפס, סבב 3, מספר 63
 קבוצות כשחקן
 2013–:  קנזס סיטי צ'יפס
 הישגים כשחקן
 זכייה בסופרבול (LIV),2 אליפויות Afc (2019,2020) היבחרות ל-6 פרו בולים (2015–2020), נבחרת העשור של ה-NFL, מספר עונות רצופות עם 1,000 יארדים או יותר על ידי טייט אנד (5), שיא היארדים בעונה אחת על ידי טייט אנד (1,416)
 
טרוויס קלסי (באנגלית: Travis Kelce; נולד ב-5 באוקטובר 1989) הוא שחקן פוטבול אמריקאי, המשחק בעמדת הטייט אנד בעבור קנזס סיטי צ'יפס בליגת ה-NFL.
ביוגרפיה

קלסי נולד וגדל בקליבלנד, אוהיו ובתיכון שיחק כדורסל, בייסבול ופוטבול אך בסופו של דבר התמקד בענף הפוטבול. טרוויס שיחק פוטבול מכללות עבור אוניברסיטת סינסינטי, שגם היא נמצאת באוהיו.
קלסי נבחר בדראפט ה-NFL של שנת 2013 על ידי קנזס סיטי צ'יפס ומאז הוא זכה בשלושה סופרבולים עם הקבוצה, נבחר ל-9 פרו בולים והיה חלק מנבחרת העשור של ה-NFL. בנוסף, הוא גם קבע את מספר העונות הרצופות עם 1,000 יארדים או יותר לטייט אנד (5) וכיום הוא מחזיק בשיא היארדים בעונה אחת על ידי טייט אנד (1,416).
כמו כן, קלסי הוא האח הצעיר של ג'ייסון קלסי המשחק גם הוא בליגת ה-NFL עבור פילדלפיה איגלס.
קריירה > קריירת משחק והנחיה

באוגוסט 2024, אדם סנדלר אישר שהצילומים לסרט "גילמור המאושר 2", סרט ההמשך לסרט "גילמור המאושר" צפויים להתחיל בניו ג'רזי. הסרט כולל הופעה של קלסי שסנדלר ציין שיש לו חלק קטן בסרט. קלסי, שמתחיל להיכנס לתחום המשחק, הביע בעבר את רצונו להשתתף בסרט ההמשך, ואמר שהוא יעשה כל דבר כדי להיות חלק מהפרויקט.
באוקטובר 2024, פריים וידאו השיקו את הטריילר לשעשועון "Are You Smarter Than a Celebrity?", בהנחיית קלסי. התוכנית תעלה לשידור ב-16 באוקטובר 2024 עם שלושה פרקים ראשונים, ולאחר מכן פרק חדש בכל שבוע. במרכז התוכנית, כל פרק יכלול מתמודד מבוגר שייעזר בכיתה מלאה בסלבריטאים מתחומי הקומדיה, הטלוויזיה, הקולנוע והספורט כדי לענות על 11 שאלות מתוך תוכנית הלימודים של בית הספר היסודי, עם אפשרות לזכות בפרס של 100,000 דולר. השאלה האחרונה בתוכנית, ששווה $100,000, תהיה ברמת כיתה ו', והמתמודד יבחר סלבריטאי אחד להתייעצות לפני נעילת התשובה. בין הסלבריטאים המשתתפים בתוכנית נמנים, בין היתר ניקי גלייזר ולילי סינג. בנובמבר 2024, ג'ייסון וטרוויס קלסי חברו ללהקת Boyz II Men לשיר חג המולד "It’s Christmastime (In Cleveland Heights)", שיצא ב-1 בנובמבר 2024. השיר מוביל את האלבום A Philly Special Christmas Party, האלבום השלישי למטרות צדקה של ההרכב The Philly Specials. בסוף אותה שנה שיחק קלסי את אד לאקלן בסדרת האימה של ראיין מרפי "גרוטסק" (אנ') בשירות הזרמת המדיה "הולו".
חיים אישיים

בשנת 2023 החל לצאת עם הזמרת והמוזיקאית טיילור סוויפט.
הערות שוליים

↑  NFL 2010s All-Decade Team: Tom Brady, Aaron Donald headliners, NFL.com (באנגלית)
↑  2016 NFL Top 100, Pro-Football-Reference.com (באנגלית)
↑  Zack Sharf, Adam Sandler Says ‘Happy Gilmore 2’ Starts Filming in ‘A Couple Weeks,’ Teases Travis Kelce Cameo and a ‘Juicy Part’ for Benny Safdie: ‘We’re Really Excited’, Variety, ‏2024-08-21 (באנגלית אמריקאית)
↑  Andrés Buenahora, Travis Kelce Game Show ‘Are You Smarter Than a Celebrity?’ Trailer Quizzes Lala Kent, Garcelle Beauvais and Nikki Glaser, Variety, ‏2024-10-01 (באנגלית אמריקאית)
↑  Rania Aniftos, Jason & Travis Kelce Team Up With Boyz II Men to Ring in the Holiday Season With ‘It’s Christmastime (In Cleveland Heights)’, Billboard, ‏2024-11-01 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813696755505606  GND: 1318038146  LCCN: n2023024106  MusicBrainz: 6407e488-2eaf-4c54-be32-5a994535e552  VIAF: 2955168290791457610008   WorldCat (עם VIAF): 2955168290791457610008 
קלסי ב-2014
בשלטון הכופרים

בשלטון הכופרים או ה' הוא מלכנו ולו אנו עבדים הוא שיר המזוהה כ"המנון נטורי קרתא". השיר נכתב על ידי רבי אליהו נחום פרוש-גליקמן, דמות מובילה וחבר הנהלה בנטורי קרתא.
חלק מהשיר מצהיר על המלכת הקדוש ברוך הוא, אולם בחלקו האחר מדגיש אי-הכרה בשלטון מדינת ישראל.
על השיר

את המילים המקוריות של ההמנון חיבר יו"ר העדה החרדית רבי אליהו נחום פרוש-גליקמן ואברהם חיים ראטה הוסיפו כמה בתים ושינויים קלים. בעלונים של נטורי קרתא מפורסמת גרסה לפי המנגינה המקורית לשיר הייתה ניגון ויז'נצאי עתיק, אולם האחים לבית טורנהיים, הלחינו את המנגינה הנוכחית בעת סועדם את ארוחתם בבית מעצר מגרש הרוסים.
"ה' הוא מלכנו ולו אנו עבדים" הוא שיר יהודי המהווה הצהרה רוחנית של נאמנות לה' ולתורתו, שנכתב על ידי רבי אליהו נחום פרוש-גליקמן. השיר מבטא את אמונה עמוקה ונאמנות בלתי מעורערת של הכותב לשלטון האל, ולתורה כדרך חיים, תוך דחיית כל סמכות חיצונית או אידאולוגיה שאינה תואמת את עקרונות התורה היהודית – ובפרט מדינת ישראל.
השיר מתחיל בהכרזה כי ה' הוא המלך האמיתי של העולם, והאמונה בו היא יסוד לכל החיים. המילים "לו אנו עבדים" מציינות את המעמד של היהודי כעבד של אלוהים, במובן של מסירות מוחלטת לתורה ולמצוות. בהמשך השיר, המחבר מציין כי התורה היא הדרך והחוק עבור היהודי, והיא האור שמנחה אותו בחיים. השיר גם מביע ההתנגדות חריפה ל"שלטון הכופרים" ול"חוקותיהם", תוך הצהרה ברורה כי אין להסתמך על עקרונות השלטון החילוני או חוקים המנוגדים לעקרונות הדת היהודית. בחלקים מהשיר, יש קריאה הלכתית ונפשית ללכת בדרך התורה בכל מצב, גם "באש ובמים", קרי, במצבים הקשים ביותר. המילים "לקדש שם שמים" מציינות את המטרה העליונה של האדם היהודי, שהיא להקדיש את חייו לה' ולקדש את שמו בכל מקום בו הוא נמצא.
ביצועים

השיר זכה לביצוע על ידי רבי עמרם בלוי מנהיג ומייסד נטורי קרתא. לאחר מכן הפך פופולרי גם מחוץ לחוגי החצר שלו.
הזמר אריאל זילבר שר את השיר בהמטה העולמי להצלת העם והארץ כחלק מהמחאה נגד תוכנית ההתנתקות.
בתשדירי "דגל התורה" לקראת הבחירות לכנסת השתים עשרה הושמע ההמנון עם שינוי המילים "בדרך התורה" הושרו המילים "בדגל התורה". אנשי "נטורי קרתא" בירושלים טענו ל"זכויות יוצרים".
הפלג הירושלמי, המנסה לאמץ עמדות קנאיות, החל להחליף את המשפט "ובחוקותיהם אין אנו מתחשבים" במשפט "ובלשכותיהם אין אנו מתייצבים" כחיזוק עמדתו בהימנעות מגיוס לצה"ל, ובמאבקם בחובת ההתייצבות בלשכות הגיוס לצה"ל לקבלת הפטור.
הערות שוליים

↑  יהודי ירושלמי זקן, משמרת חומתנו, עמוד 108
↑  הרב מרדכי מינצברג, "כליל תפארת", מאסף תורני – הק' הרה"צ רבי נתנאל חיים טורנהיים זצ"ל ובניו אסירי ציון הראשונים, באתר רשת הכוללים דקהל "תפארת ירושלים", גליון ד', ‏תשרי-חשוון תשפ"א
↑  רועי שרון, בשלטון הכופרים אין אנו מאמינים, באתר nrg‏, 17 בנובמבר 2005
↑  שי להב, זה אריאל זילבר שלנו, לא מגיע לו פרס?, באתר ynet, 23 בינואר 2014
↑  דני בר-און, נכנס לגרוב היהודי: אריאל זילבר בהופעה, באתר nrg‏, 5 ביולי 2009
↑  נח זבולוני, "נטורי קרתא": אנשי ש"ך גנבו ההמנון שלנו, דבר, 19 באוקטובר 1988
סמליל עיתון "החומה" של נטורי קרתא, ובצדו חלק מהשיר
יעל וסיסרא (ארטמיזיה ג'נטילסקי)

| --- | --- |

 מידע כללי
 צייר:  ארטמיזיה ג'נטילסקי 
 תאריך יצירה:  1620 
 טכניקה וחומרים:  קנבס, צבע שמן 
 ממדים בס"מ
 רוחב:  125 ס"מ 
 גובה:  86 ס"מ 
 נתונים על היצירה
 מספר יצירה:  75.11 (המוזיאון לאמנות יפה, בודפשט) 
 מיקום:  המוזיאון לאמנות יפה, בודפשט
 
יעל וסיסרא הוא ציור מאת אמנית הבארוק האיטלקייה ארטמיזיה ג'נטילסקי, שנוצר בסביבות שנת 1620.
תיאור > נושא היצירה

נושא הציור לקוח מתוך ספר שופטים, פרקים ד' 11–22 וה' 24–31. הציור מתאר את הרגע שבו יעל אשת חבר הקיני עומדת להרוג את סיסרא, שר הצבא המובס של כנען. לאחר תבוסתו בידי בני ישראל, הוא נמלט ליישוב סמוך, שם מקבלת אותו יעל, ומבטיחה להסתירו ולהאכילו. ברגע שהוא נרדם, היא נועצת יתד באוהל ברקתו, מעשה שבזכותו זכתה לשבח על אומץ ליבה בשירת דבורה.
בימי הביניים, הסיפור תואר לעיתים קרובות במקביל לסיפורה של יהודית, שהייתה מזוהה עם מידת הענווה ("Humilitas") ועם מרים, אם ישו. תיאורים שונים של הסיפור ניתן למצוא בכתבי יד מהמאה ה-14 ב-Speculum Humanae Salvationis.  יצירות אמנות המתארות את הסיפור נפוצות בימי הביניים ובראשית העת החדשה.
תיאור > הפרשנות של ג'נטילסקי

ג'נטילסקי ואמנים בני תקופתה ציירו דימויים רבים של נשים חזקות מהספרות, ובהם תיאור עריפת ראשו של הולופרנס בידי יהודית. אגוסטינו טאסי היה הן המורה שלה והן אנס שהורשע בפשעו. יש הטוענים כי טאסי היה המודל לדמותו של הולופרנס. דמותו של סיסרא מזכירה אף היא את הולופרנס ואת טאסי.
למרות שהסיפור של יעל הוצג לעיתים רחוקות בציור, חוקרים סבורים כי יצירתה של ארטמיזיה הושפעה מעבודתו של הצייר הפלורנטיני לודוביקו צ'יגולי. עם זאת, תיאורה שונה בכך שהיא יוצרת הפרדה ברורה בין הדמויות, בניגוד לצפיפות הקומפוזיציה של צ'יגולי. שמלת הזהב של יעל מנוגדת לבגדיו האדומים-כחולים של סיסרא, דבר המצביע, ככל הנראה, על "מעלתה וניצחונה הקרוב".
פרשנות היצירה

הציור מתאר את הרגע הדרמטי שלפני הריגת סיסרא על ידי יעל, תוך שימוש בטכניקות חזותיות להדגשת המתח והדרמה בסצנה. ג'נטילסקי מציגה את סיסרא הישן בחיקה של יעל, כאשר היא אוחזת ביתד ומביטה בו בנחישות. היא בוחרת לתאר את סיסרא באופן שונה מציירים אחרים – לא כדמות הירואית או נאה, אלא כדמות מגושמת ולא מושכת, מה שמעצים את כוח הפעולה של יעל. כמו כן, נעשה שימוש מעניין במשחקי אור וצל: היתד מוחבאת בחשכה, מה שמרמז על פעולתה המתקרבת של יעל ויוצר תחושת מתח דרמטית. שילוב זה של קומפוזיציה, אור וצל, והבעות הדמויות מחזק את המסר של היצירה – הניצחון הנשי על כוח גברי רדום ופגיע.
היסטוריה

שנת 1620 מופיעה בתחתית חתימתה הבולטת של האמנית, החקוקה על העמוד. תנוחת ידה הימנית של יעל, שאינה טבעית, נחשבת למכוונת, במטרה להדגיש את החתימה.
למרות שהיצירה צוירה ברומא, ג'נטילסקי חתמה עליה בשם "Artemisia Lomi," דבר המצביע על פטרון פלורנטיני. בעת שהתגוררה בפירנצה, היא השתמשה בשם משפחת דודיה, לומי, במקום "ג'נטילסקי", כדי לחזק את קשריה עם הפטרונים בעיר.
מקור היצירה

היצירה תועדה לראשונה באוסף הקיסרי בווינה בשנת 1781, כשהועברה לטירת ברטיסלאבה. בשנת 1784 הועברה לארמון המלכותי בבודה, ומשם ייתכן שהתפזרה בשנת 1856. בשנת 1974, הופיעה במכירה פומבית בבודפשט, ונרכשה על ידי בעליה הנוכחיים. כיום היא מוצגת במוזיאון לאמנות יפה בבודפשט.
ראו גם

יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס (ג'נטילסקי, פירנצה)
הערות שוליים

1 2 3 4  Whitlum-Cooper, Francesca (2020).  Treves, Letizia (ed.). Artemisia. London: The National Gallery Company Ltd.
↑  Bailey, Elizabeth; Lähnemann (eds), Elena Ciletti and Henrike (2010). "Judith, Jael, and Humilitas in the Speculum Virginum". The Sword of Judith: Judith Studies Across the Disciplines (באנגלית בריטית). Open Book Publishers. pp. 275–294. ISBN 978-1-906924-15-7. {{cite book}}: |last2= has generic name (עזרה)
↑  "WI-ID Subject Tree". iconographic.warburg.sas.ac.uk. נבדק ב-2021-10-13.
↑  Brown, P. Scott (2018). The riddle of Jael : the history of a poxied heroine in Medieval and Renaissance art and culture. Leiden. ISBN 978-90-04-36466-0. OCLC 1020299631.
↑  Williams, Holly. "The artist who triumphed over her shocking rape and torture". www.bbc.com (באנגלית). נבדק ב-2021-10-13.
↑  Bissell, R. Ward (1999). Artemisia Gentileschi and the Authority of Art : Critical Reading and Catalogue Raisonné (באנגלית). Penn State Press. pp. 213ff. ISBN 978-0-271-04422-4.
↑  Bal, Mieke (2005). The Artemisia Files. The University of Chicago Press. ISBN 0226035816.
↑  Dario, Giaele e Sisara di Artemisia Gentileschi: analisi, ‏2016-06-04 (ב־)
1 2   Christiansen, K., Mann, Judith Walker, Gentileschi, Orazio, Gentileschi, Artemisia, Museo di Palazzo Venezia, & Metropolitan Museum of Art. (2001). Orazio and Artemisia Gentileschi. New York : New Haven: Metropolitan Museum of Art ; Yale University Press.
↑   Mann, Judith W. "Identity signs: meanings and methods in Artemisia Gentileschi's signatures." Renaissance Studies 23, no. 1 (February 2009): 71-107. Academic Search Premier, EBSCOhost (accessed March 16, 2018).
1 2 3  "Immunity From Seizure: Artemisia" (PDF). The National Gallery, London.
יהודית עורפת את ראשו של הולופרנס מאת ארטמיזיה ג'נטילסקי, 1614–1618
הטבח בעלווים הסורים (2025)

הטבח בעלווים הסורים הוא אירוע הרג המוני, שנגרם כתוצאה מניסיון מרד של העלווים במערב סוריה כנגד שלטונו של אחמד א-שרע. א-שרע ביסס את שלטונו כמה חודשים קודם לכן, עם נפילת משטר אל-אסד העלווי במתקפת הפתע של המורדים הסורים. מרד העלווים החל בתחילת מרץ 2025, והגיע לשיא כאשר ב-6 במרץ הרגו המתקוממים מספר שוטרים מטעם המשטר החדש. בעקבות זאת החלו חילופי אש בין כוחות המשטר לעלווים, שבהמשך הפכו למסע הרג המוני, שבו הוצאו להורג ללא משפט מאות עלווים, כולל נשים וילדים. על פי המרכז הסורי לזכויות אדם נהרגו במהלך המהומות מעל 1,300 איש, מתוכם לפחות 830 אזרחים – גברים ונשים, ילדים וקשישים.
רקע

ב-27 בנובמבר 2024, במקביל לכניסת הסכם הפסקת האש בין ישראל ללבנון לתוקף, פתחו המורדים הסורים במתקפת פתע על כוחות משטר אסד בסוריה. המורדים כבשו בזו אחר זו ערים ברחבי מערב סוריה ודרומה, בהן חלב, חמה וחומס, וב-8 בדצמבר 2024, 11 ימים מפרוץ המתקפה, הם כבשו את דמשק ובכך הביאו לנפילתו של משטר אסד. המורדים הקימו משטר חלופי בראשות אחמד א-שרע, שעומד בראש תנועת היאת תחריר א-שאם שהובילה את המרד.
כמה חודשים לאחר מכן, בתחילת מרץ 2025, החלה התקוממות-נגד של העלווים במערב סוריה, המזוהים עם משטר אסד, ופרץ ניסיון מרד במשטר החדש.
ניסיון המרד ודיכויו בטבח המונים

ב-6 במרץ, כמה ימים לאחר פרוץ התקוממות הנגד, ארבו חמושים עלווים לסיור משטרתי בעיירת חוף בסוריה ותקפו אותו, הרגו 13 אנשי אבטחה ופצעו רבים אחרים. בתגובה החלו חילופי אש כבדים בין אנשי המשטר החדש לנאמני משטרו של אסד, שהובילו לעשרות רבות של הרוגים. בהמשך החלו אנשי המשטר החדש לבצע הוצאות להורג המוניות של עלווים כנקמה על ניסיון ההתקוממות.
על פי המרכז הסורי לזכויות אדם, כ-745 אזרחים נהרגו במחוזות טרטוס ולטקיה במערב סוריה, רובם בהוצאות להורג ללא משפט. בנוסף, 125 חמושים של שלטון א-שרע ו-148 חמושים שמזוהים עם משטר אסד נהרגו בחילופי אש. בסך הכל נהרגו ונרצחו יותר מאלף בני אדם, ביניהם ילדים ונשים. לעיתים ההוצאות להורג לוו באקטים של השפלה כשהנפוץ שבהם הוא הזחלת העלווים על ארבע ודרישה מהם לנבוח ככלבים.
תגובות

ישראל ישראל – 7 במרץ 2025: שר הביטחון ישראל כץ הטיל אחריות על השלטון החדש בסוריה, בראשות אחמד א-שרע. לדבריו, האירועים חשפו את תפיסתו הג'יהאדיסטית של היאת תחריר א-שאם.
תגובות > הפנייה לישראל

ב-10 במרץ 2025 שלחו מנהיגי העדה העלאווית מכתב לראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, ובו ביקשו סיוע נגד השלטון הסורי: "הצל אותנו מהשלטון האכזרי – נקבל אתכם בשירים ובפרחים". הפנייה הועברה גם לשר החוץ הישראלי גדעון סער באמצעות אנשי קשר ומתווכים מהאזור, בשם בכירי השייח'ים של העדה העלאווית בסוריה. בנוסף מופיעה במכתב גם פנייה לתקשורת הישראלית שבה כתוב: "שפכו אור על מעשי הטבח".
הערות שוליים

↑  שחר קליימן, אחרי טבח במאות עלאווים: השלטון בדמשק דיכא את המרד במערב סוריה, באתר ישראל היום, 8 במרץ 2025
↑  ליאור בן ארי והסוכנויות, "הוצאות להורג על הגג" בסוריה, כבר 830 עלווים נהרגו, אל-ג'ולאני מקים ועדת חקירה, באתר ynet, 9 במרץ 2025
↑  Omar Albam, Assad loyalists kill at least 13 police officers in ambush on Syrian forces, The Associated Press, ‏March 7, 2025
↑  שחר קליימן, כאלף הרוגים בסוריה, ביניהם קשישים וילדים: מאחורי העימות שהפך לטבח, באתר ישראל היום, 9 במרץ 2025
↑   ג'קי חורי, דיווח: יותר מאלף בני אדם נהרגו בעימותים האלימים בסוריה. כוחות המשטר מואשמים בהרג מאות אזרחים, באתר הארץ, 9 במרץ 2025
↑  שחר קליימן, כפו על אזרחים לנבוח כמו כלבים - וירו בהם: האסלאמיסטים טבחו במאות עלאווים בסוריה, באתר ישראל היום, 9 במרץ 2025
↑  "טרוריסט שהוריד את המסכה": הזוועות של אל ג'ולאני בסוריה נחשפות - ישראל מאיימת, באתר מעריב אונליין, 7 במרץ 2025
↑  גיא עזריאל , ינון שלום יתח, מנהיגי העלווים במכתב לנתניהו: "תציל אותנו" | פרסום ראשון, באתר i24news, ‏10 במרץ 2025
אמריקה אוליבו

| --- | --- |

 לידה:  5 בינואר 1978 (בת 47) ון נויס, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית, קנדה, איטליה 
 השכלה:  בית הספר ג'וליארד 
 תקופת הפעילות:  מ-1998 
 בן או בת זוג:  כריסטיאן קמפבל (11 ביולי 2009–?) 
 מספר צאצאים:  2
 americaolivo.com
 
אמריקה אתנה אוליבו (באנגלית: America Athene Olivo, נולדה ב-5 בינואר 1978) היא שחקנית וזמרת אמריקאית.
ביוגרפיה

אוליבו נולדה בוואן נויס, קליפורניה, יש לה אזרחות כפולה לארצות הברית ולקנדה. אוליבו היא בתם של דניקה ד'הונדט, שחקנית ממוצא בלגי ואירי, מיס קנדה ב-1959, והיינן נלו אוליבו, ממוצא איטלקי ובסקי.