stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלקסי טאב 2 10.1

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  דגם מחשב לוח 
 מפתח:  סמסונג 
 יצרן:  סמסונג 
 סדרה:  סמסונג גלקסי טאב 
 הקודם בסדרה:  Samsung Galaxy Tab 10.1 
 הבא בסדרה:  Samsung Galaxy Tab 3 10.1 
 מידע טכני
 מערכת הפעלה:  אנדרואיד 
 מידות
 רוחב:  175 מ"מ 
 גובה:  257 מ"מ 
 עובי:  9.7 מ"מ 
 משקל:  583 ג' 
 אתר רשמי
 
גלקסי טאב 2 10.1 (אנגלית: Samsung Galaxy Tab 2 10.1) הוא מחשב לוח מבית סמסונג שהוכרז בפברואר 2012. הוא הטאבלט השני בסדרת Galaxy Tab, והשני בגודל 10.1 אינץ' (כשמו),אחרי Galaxy Tab 10.1.
לטאבלט זה שלושה דגמי משנה: דגם עם חיבור לרשת 3G (רשת הדור השלישי), P5100, ושני דגמים נוספים, המתחברים לרשת רק באמצעות Wi-Fi, והם P5110, וכן דגם שכולל חיישן אינפרא-אדום, המשמש לשידור לטלוויזיה P5113.
לכל גרסאות הטאבלט שוחררו שלוש גרסאות רשמיות של סמסונג בלבד:
Ice Cream Sandwich-ICS (אנדרואיד 4.0,הגרסה שעימה הוא שוחרר).
JellyBean 4.1.2
JellyBean 4.2.2 (שוחרר בספטמבר ונובמבר 2013).
מפרט

מסך 10.1 אינץ' ברזולוציה של 800X1280 פיקסלים.
מעבד TI OMAP 4430.
כרטיס הרחבה לכרטיס זיכרון.
ראו גם

סמסונג גלקסי טאב
דוריס דרגוביץ'

| --- | --- |

 לידה:  16 באפריל 1961 (בת 63) קרואטיה ספליט, קרואטיה, יוגוסלביה
 שם לידה:  דורותיה דוריס דרגוביץ'
 שם במה:  Doris Dragović 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה, קרואטיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 מקום לימודים:  Classical Gymnasium in Split 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  פופ, פופ רוק
 שפה מועדפת:  קרואטית 
 חברת תקליטים:  קרואטיה רקורדס, טוניקה, אורפג'
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  Večernjakova Ruža Award (5 בפברואר 1997) 
 פרופיל ב-IMDb
 
דורותיה "דוריס" דרגוביץ' (בקרואטית: Doris Dragović, מבוטא: dôːris drâːɡoʋitɕ; שם נישואים: דורותה בודימיר; נולדה ב-16 באפריל 1961) היא זמרת-יוצרת קרואטית. היא ייצגה בתחרות האירוויזיון את יוגוסלביה באירוויזיון 1986 עם השיר "ז'ליו מויה" (Željo moja; בעברית: משאלתי), בו סיימה במקום ה-11, עם 49 נקודות, ואת קרואטיה באירוויזיון 1999 עם השיר "מריה מגדלנה" (Marija Magdalena) בו סיימה במקום הרביעי, עם 118 נקודות.
ביוגרפיה

דרגוביץ' נולדה בספליט שבקרואטיה ומילדותה התעניינה בשירה.
בתחילת שנות ה-80 הייתה חברה בהרכב המוזיקלי "More" וב-1986 החלה את קריירת הסולו שלה, באותה שנה היא ייצגה יוגוסלביה באירוויזיון בברגן וסיימה במקום ה-11. כתוצאה מכך הפכה לאחת מזמרות הפופ המובילות במדינה.
ב-1999 זכתה במקום הראשון בתחרות הלאומית לייצוג קרואטיה באירוויזיון בירושלים מתוך 24 אמנים שהתמודדו בתחרות. באירוויזיון הגיעה למקום הרביעי.
בשנת 2000 שרה מול ראש ממשלת מונטנגרו מילו ג'וקאנוביץ' בחגיגות לכבוד השנה החדשה.
הערות שוליים

↑  "Doris Dragović", vecernji.hr (in Croatian). Retrieved 24 March 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: dc2e8ea8-c381-4749-9f4d-b7b67519c4ae 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
גריפ ראשי

טכנאי ראשי
גְּרִיפּ רָאשִׁי (באנגלית: Key Grip, בעברית תקנית תַּמְכָן רָאשִׁי) הוא מקצוע בתעשיית הקולנוע הכלל-עולמית. בישראל, נקרא תפקיד זה בעבר חשמלאי ראשי, או טכנאי ראשי, ואילו השימוש בשם הלועזי של מקצוע זה נהוג החל משנות התשעים. הגריפ מופקד על הצד הטכני של כל הסרט, ועובד בכפוף לצלם.
תפקידיו הנוספים של הגריפ כוללים: התקנת מצלמה,  הפעלתה, תיאום התאורה כך שתתאים לסצנה ופיקוח על יציבות המצלמה כך שתתאים לחזונו של הצלם הראשי, המקיים את חזון הבמאי. הגריפ הראשי נדרש, לעיתים קרובות, לפקח על מידת הבטיחות בסט הצילומים, אף על פי שמדיניות הוליווד החדשה (והלא-רשמית), שנהוגה מאז העשור הראשון של המאה ה-21 מטילה על עוזר הבמאי הראשון לפקח על בטיחות על סט הצילומים.
בממלכה המאוחדת הגריפ מהווה חלק ממחלקת הצילום (צלם ראשי, עוזרו, תאורן, עוזרו, גריפ ועוזרו) והעובדים בעבודה זו נדרשים לרוב להוכיח ניסיון קודם כעוזר של גריפ.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16945955b (data)
דן דינר

| --- | --- |

 לידה:  20 במאי 1946 (בן 78) מינכן, אזורי הכיבוש בגרמניה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 מוסדות:  אוניברסיטת לייפציג  Leibniz-Institut für jüdische Geschichte und Kultur – Simon Dubnow  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת דויסבורג-אסן  אוניברסיטת תל אביב 
 תלמידי דוקטורט:  גלעד מרגלית 
 פרסים והוקרה:  פרס ארנסט בלוך (2006)  Leipziger Science Award (2013) 
 
דן דינר (נולד ב-20 במאי 1946, מינכן) הוא היסטוריון, פרופסור אמריטוס בחוג להיסטוריה באוניברסיטה העברית בירושלים. דינר עמד בראש מכון שמעון דובנוב להיסטוריה ולתרבות יהודית, וכיהן גם כפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת לייפציג וכחבר מן המניין באקדמיה הסקסונית למדעים בלייפציג (אנ').
קורות חיים

דינר נולד להורים ניצולי שואה במחנה עקורים במינכן. בשנת 1949 עלה עם הוריו לישראל. בשנת 1954 שבה המשפחה לגרמניה המערבית. 
הוא סיים את לימודיו התיכוניים בבית ספר טכני ועבר הכשרה מקצועית במכניקה עדינה. לאחר מכן השלים את תעודת הבגרות.
דינר למד באוניברסיטת יוהאן וולפגנג גתה בפרנקפורט. ב-1973 השלים שם לימודי הדוקטורט במשפט בין-לאומי פומבי וב-1980 השלים את תזת ההביליטציה (תואר אקדמי גבוה באוניברסיטאות אירופיות). בין השנים 1980 ל-1985 שימש כפרופסור להיסטוריה ערבית מודרנית באוניברסיטת אודנסה בדנמרק. ב-1985 מונה לפרופסור להיסטוריה לא-אירופית באוניברסיטת אסן שבגרמניה. משנת 1988 שימש גם כפרופסור להיסטוריה אירופית באוניברסיטת תל אביב, ושם התמנה למנהל המכון להיסטוריה גרמנית בין השנים 1994 ל-1999.
בשנת 1999 מונה דינר למנהל מכון שמעון דובנוב להיסטוריה ולתרבות יהודית ולפרופסור להיסטוריה באוניברסיטת לייפציג. החל מ-2001 הוא מכהן גם כפרופסור להיסטוריה אירופית באוניברסיטה העברית וכחבר במרכז קבנר להיסטוריה גרמנית.
בשנת 2006 זכה דינר בפרס ארנסט בלוך ובשנת 2007 בפרס קפלביו (Capalbio). בשנת הלימודים 2004/2005 שהה במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון. הוא שימש כמרצה אורח במגוון אוניברסיטאות בעולם ומכהן במגוון ועדות מדעיות. ב-2013 זכה דינר בפרס לייפציג למדע.
עבודתו האקדמית

בעבודתו קישר דינר בין מסורות ההיסטוריה האירופית, ההיסטוריה של המזרח התיכון והיסטוריה יהודית - תוך שימת דגש על הצמתים שבין אלה. הוא חתר בשיטתיות לחצות הבחנות תרבותיות, זאת על ידי בחינת נקודת המבט הפריפריאלית - הן מבחינה מרחבית והן מבחינה משמעותה האפיסטמית.
עבודותיו מתמקדות בסוגיות מתודולוגיות בדבר הקשר בין היסטוריה לזיכרון, בייחוד בנוגע לנציונאל-סוציאליזם. במסגרת עבודתו האקדמית טבע את המונח האפיסטמי "שבר התרבותי".
מחקריו הנוכחיים עוסקים בשני נושאים מרכזיים: המשגה מחדש של ההיסטוריה היהודית בתקופה המודרנית וחשיבותה של ההיסטוריה היהודית כברומטר של תהפוכות המודרנה. מחקר זה נערך במכון שמעון דובנוב בלייפציג ומתבטא בניהול הפרויקט המחקרי "מסורות אירופאיות - אנציקלופדיה של תרבויות יהודיות" במסגרת אוניברסיטת לייפציג. דינר חיבר וערך ספרים רבים אשר תורגמו לשפות רבות ביניהן אנגלית, ערבית, טורקית, פולנית וצ'כית.
ספריו בעברית

דן דינר, שבר זמן. לזכור את המאה העשרים, עם עובד ומרכז קבנר להיסטוריה גרמנית, 2009
דן דינר, זמנים אפלים, מאגנס, 2022
מבחר מספריו בשפות אחרות

Dan Diner, Zeitenschwelle. Gegenwartsfragen an die Geschichte, München, 2010
Dan Diner, Beyond the conceivable. Studies on Germany, Nazism and the Holocaust, Berkeley, 2000
Dan Diner, Zivilisationsbruch: Denken nach Auschwitz, Frankfurt, 1988
הערות שוליים

↑  Simon Dubnow Institut für Jüdische Geschichte und Kultur
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260459105171  PLWABN: 9810596330005606  BIBSYS: 98071747  BnF: cb122625942 (data)  CiNii: DA0258651X  GND: 121240185  ISNI: 0000 0001 1063 8882  LCCN: n81082861  LNB: 000133217  NKC: skuk0000320  NSK: 000428300  NTA: 074136208  RERO: 02-A003181547  SUDOC: 031405592  VcBA: 495/338482  VIAF: 56667998   WorldCat (עם VIAF): 56667998
גביע דייוויס 2022

| --- | --- |

 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  4 במרץ 2022 – 27 בנובמבר 2022 (269 ימים)
 מספר תחרות:  110 
 מספר מתמודדים:  133
 מדינה מארחת:  מאלגה, ספרד (משחקי הגמר)
 אצטדיון:  פלאסיו דה דפורטס חוסה מריה מרטין קרפנה
 זוכה:  קנדה קנדה
 → 2020/2021 2023 ← 
 
גביע דייוויס 2022 היא התחרות ה-110 במניין מאז ייסוד התחרות.
התחרות אורגנה על ידי הפדרציה הבין-לאומית לטניס. לתחרות נרשמו מעל ל-100 נבחרות.
מנצחת התחרות נקבעה במשחקי הגמר בהם השתתפו 16 נבחרות. מחזיקת הגביע נבחרת גביע דייוויס של רוסיה הושהתה מהשתתפות בתחרות בגלל פלישת רוסיה לאוקראינה. למשחקי הגמר העפילו 2 משתתפי חצי הגמר של השנה הקודמת, 2 קבוצות שקיבלו הזמנה מיוחדת, 12 מנצחי של השלב המוקדם שנערך במרץ 2022.
בית עולמי-1 כלל 24 קבוצות (11 מפסידות של השלב המוקדם, 12 מנצחות של פלייאוף בית עולמי-1 והקבוצה בעלת הדירוג הגבוה מקבוצות פלייאוף שלא העפילו). משחקי בית עולמי-1 נערכו בספטמבר 2022.
בית עולמי-2 כלל 24 נבחרות (10 קבוצות מפסידות של פלייאוף בית עולמי-1, 12 מנצחות של פלייאוף בית הולמי-2, ו-2 קבוצות בעלות הדירוג הגבוה מקבוצות פלייאוף שלא העפילו. המפגשים נערכו במהלך ספטמבר 2022. 12 קבוצות החזקות קודמו לפלייאוף לעלייה לבית עולמי-1 עונת 2023. 12 נבחרות החלשות ישחקו בפלייאוף הישרדות בבית עולמי-2.
יתר הקבוצות שובצו בבתים אזוריים (בית אירופה/אפריקה, בית אמריקה ובית אסיה/אוקיאניה). הבתים האזוריים חולקו לתת-בית עליון ו-3 תתי-בית תחתונים תוך הסדרת העברות בינם. הקבוצות החזקות של הבתים האזוריים  קיבלו זכות להתמודד נגד 8 קבוצות של הבית העליון על העלייה לבית עולמי-2.
כל המשחקים נערכו במתכונת של 2 משחקי יחידים ומשחק זוגות.
נבחרת רוסיה שניצחה בגביע דייוויס 2020-21 כאמור לא השתתפה בתחרות. בתחרות ניצחה נבחרת קנדה, בפעם הראשונה בתולדותיה.
שלבים מוקדמים

העונה החלה במרץ 2022 כאשר התקיימו משחקי הישרדות של בית עולמי-1 ושל בית עולמי-2. מ-15 בספטמבר עד ל-18 בספטמבר התקיימו משחקי בית עולמי-1. במשחקים אלו נקבעו 12 עולות למשחקים מוקדמים של שלב הגמר. הם הצטרפו ל-11 נבחרות שהפסידו בשלב המוקדם של משחקי הגמר בעונת 2020/2021 ולקבוצה בעלת דירוג הכי גבוה במשחקי פלייאוף בית עולמי-1.
קבוצות שהעפילו למשחקי הגמר

2 קבוצות העפילו ללא משחקים מוקדמים:  סרביה,  קרואטיה.
בעקבות הסבב המוקדם 12 נבחרות העפילו למשחקי הגמר:  ארגנטינה,  אוסטרליה,  בלגיה,  צרפת, גרמניה,  איטליה,  קזחסטן,  הולנד, קוריאה הדרומית,  ספרד,  שוודיה,  ארצות הברית
שתי נבחרות נוספות קיבלו כרטיס חופשי ("ויילד קארד") על פי בחירת המארגנים:  קנדה,  בריטניה.
משחקי הגמר

כל המשחקים נערכו במשטח קשה בבולוניה, ולנסיה המבורג וגלאזגו.
משחקי הגמר > שלב הבתים

16 קבוצות חולקו ל-4 בתים מהם העפילו לשלב האחרון 8 נבחרות.
משחקי הגמר > שלבי נוקאאוט

המשחקים נערכו במאלגה, ספרד.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | רבע הגמר 22-24 בנובמבר | רבע הגמר 22-24 בנובמבר | רבע הגמר 22-24 בנובמבר |  |  | חצי הגמר 26 בנובמבר | חצי הגמר 26 בנובמבר | חצי הגמר 26 בנובמבר |  |  | משחק הגמר 27 בנובמבר | משחק הגמר 27 בנובמבר | משחק הגמר 27 בנובמבר |  |  |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |  |
|   | 24 בנובמבר | 24 בנובמבר | 24 בנובמבר | 24 בנובמבר | 24 בנובמבר |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   איטליה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   ארצות הברית | 1 |   |   | 26  בנובמבר | 26  בנובמבר | 26  בנובמבר | 26  בנובמבר | 26  בנובמבר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |   איטליה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
| 24 בנובמבר | 24 בנובמבר | 24 בנובמבר | 24 בנובמבר |   |   |  |   קנדה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   גרמניה | 1 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   קנדה | 2 |   |   |   |   |   |   |   | 27 בנובמבר | 27 בנובמבר | 27 בנובמבר | 27 בנובמבר | 27 בנובמבר |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  |   קנדה | 2 |  |  |
|   | 22 בנובמבר | 22 בנובמבר | 22 בנובמבר | 22 בנובמבר | 22 בנובמבר |   |   |   |   |   |  |   אוסטרליה | 0 |  |  |
|   |  |   הולנד | 0 |   |  |  |  |  |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   אוסטרליה | 2 |   |   | 26 בנובמבר | 26 בנובמבר | 26 בנובמבר | 26 בנובמבר | 26 בנובמבר |  |  |  |  |  |
|   |   |   |   |   |   |  |   אוסטרליה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |
| 23 בנובמבר | 23 בנובמבר | 23 בנובמבר | 23 בנובמבר |   |   |  |   קרואטיה | 1 |   |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   ספרד | 0 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|   |  |   קרואטיה | 2 |   |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
משחק הגמר

| קנדה   קנדה   2 | קנדה   קנדה   2 | פלאסיו דה דפורטס חוסה מריה מרטין קרפנה, מאלגה, ספרד   27 בנובמבר 2022  משטח קשה | פלאסיו דה דפורטס חוסה מריה מרטין קרפנה, מאלגה, ספרד   27 בנובמבר 2022  משטח קשה | אוסטרליה   אוסטרליה   0 | אוסטרליה   אוסטרליה   0 | אוסטרליה   אוסטרליה   0 | אוסטרליה   אוסטרליה   0 | אוסטרליה   אוסטרליה   0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | קנדה | דניס שפובלוב  |  | 6  | 6    |  |  |  |
| 1 | אוסטרליה | תנסי קוקינקיס |  | 2 | 2 |  |  |  |
| 2 | קנדה | פליקס אוז'ה-אליאסים  |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 2 | אוסטרליה | אלכס דה מינור |  | 3 | 4 |  |  |  |
| 3 | קנדה | פליקס אוז'ה-אליאסים/ואצק פוספישיל |  |  |  |  |  |  |
| 3 | אוסטרליה | מקס פורסל/ג'ורדן תומפסון |  |  |  |  |  |  |
4: 
4: 
5: 
5:
ישראל בגביע דייוויס

את העונה הנבחנת החלה עם משחק השרדות.
| דרום אפריקה   דרום אפריקה   1 | דרום אפריקה   דרום אפריקה   1 | היכל טוטו הקריה, אשדוד, טורקיה    5-4 במרץ 2022  משטח קשה | היכל טוטו הקריה, אשדוד, טורקיה    5-4 במרץ 2022  משטח קשה | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 | ישראל   ישראל   3 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | דרום אפריקה | לויד האריס  |  | 6  | 6   |  |  |  |
| 1 | ישראל | דניאל צוקרמן |  | 4 | 4 |  |  |  |
| 2 | דרום אפריקה | רואן רואפלוס |  | 2 | 3 |  |  |  |
| 2 | ישראל | ישי עוליאל |  | 6 | 6  |  |  |  |
| 3 | דרום אפריקה | לויד האריס/רייבן קלאסן |  | 6 | 6  | 3 |  |  |
| 3 | ישראל | דניאל צוקרמן/יונתן ארליך  |  | 7 | 3 | 6 |  |  |
| 4 | דרום אפריקה | לויד האריס |  | 4 | 4 |  |  |  |
| 4 | ישראל | ישי עוליאל  |  | 6  | 6 |  |  |  |
| 5 | דרום אפריקה | רואן רואפלוס |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ישראל | דניאל צוקרמן |  |  |  |  |  |  |
בעקבות הניצחון זה הנבחרת נותרה בבית עולמי-1 ונפגשה עם נבחרת צ'כיה.
| צ'כיה   צ'כיה   3 | צ'כיה   צ'כיה   3 | היכל קבוצת שלמה, תל אביב, ישראל    17-16 בספטמבר 2022  משטח קשה | היכל קבוצת שלמה, תל אביב, ישראל    17-16 בספטמבר 2022  משטח קשה | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 | ישראל   ישראל   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 1 | צ'כיה | ייז'י לחצ'קה  |  | 6  | 6   |  |  |  |
| 1 | ישראל | דניאל צוקרמן |  | 0 | 4 |  |  |  |
| 2 | צ'כיה | תומש מחץ' |  | 6  | 7 |  |  |  |
| 2 | ישראל | עידן לשם |  | 4 | 5 |  |  |  |
| 3 | צ'כיה | זדנק קולאר/דליבור סבירצ'ינה |  | 4 | 3 |  |  |  |
| 3 | ישראל | דניאל צוקרמן/עידן לשם  |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 4 | צ'כיה | ייז'י לחצ'קה |  | 4 | 6 | 7    |  |  |
| 4 | ישראל | עידן לשם |  | 6  | 0 | 5 |  |  |
| 5 | צ'כיה | תומש מחץ' |  |  |  |  |  |  |
| 5 | ישראל | דניאל צוקרמן |  |  |  |  |  |  |
בעקבות ההפסד, נבחרת ישראל תתחיל את עונת 2023 במשחק הישרדות.
גווילי אש

עטיפת כרך ו
"גווילי אש" הוא מפעל להנצחת חללי מערכות ישראל, הכולל איסוף, ריכוז והוצאה לאור של יצירות שהותירו אחריהם הנופלים. אסופות אלו מכילות סיפורת, שירה, מוזיקה, ציור ורישום, פיסול וצילום, דפי יומן, מכתבים, רשימות וביוגרפיות קצרות של הנופלים. את המפעל מוביל משרד הביטחון.
מקור השם

מקור השם הוא בדברי התנא רבי חנינא בן תרדיון, מעשרת הרוגי מלכות, שכאשר שרפו אותו הרומאים עטוף בספר תורה, בעקבות גזירות אדריאנוס, שאלו אותו תלמידיו: "מה אתה רואה?" אמר להם: ”גווילים נשרפים, ואותיות פורחות”. כלומר, האויב יכול לשרוף את הגווילים (שעליהם נכתב ספר התורה) אך לא את תוכנה של התורה.
היסטוריה

תחילתו של מפעל ההנצחה בתקופת כהונתו של ראש הממשלה דוד בן-גוריון, שראה בו אמצעי ספרותי ואמנותי לשיקוף דמותם של הנופלים ולהנצחתם בשפתם ובלשונם, והחייאת דמותם עבור הדורות הבאים. באמצע שנת 1949, בתום מלחמת העצמאות, פנה הסופר והמשורר ראובן אבינועם (גרוסמן) (1905–1974), ששכל את בנו נעם בקרב בעטרות שבצפון ירושלים, לבן-גוריון בהצעה לאסוף ולהוציא לאור את עזבונותיהם של הנופלים. העבודה נמשכה כשלוש שנים: הקובץ הראשון של "גווילי אש" ("ילקוט כולל מבחר עיזבונם הספרותי־אמנותי של הבנים שנפלו במלחמת הקוממיות לישראל"), בעריכתו של אבינועם, יצא לאור בשנת 1952 (תשי"ב). חלק נכבד מהקובץ התבסס על אוסף שריכזה המשוררת אנדה עמיר-פינקרפלד לאחר המלחמה עבור המחלקה להנצחת החייל במשרד הביטחון. החלק האמנותי בספר נערך על ידי המלחין אלכסנדר אוריה בוסקוביץ' והאמן־סופר נחום גוטמן.
בשנת 1965 תורגם לאנגלית מבחר משלושת הכרכים שיצאו עד אז.
בטקסי זיכרון ביום הזיכרון לחללי צה"ל הוקראו קטעים מן הקבצים. בטקסים הממלכתיים נהגה השחקנית חנה רובינא להקריא מהם מדי שנה, למן צאת הקובץ הראשון.
בשנת 1970 הופק תקליט משירי הקבצים.
עד היום יצאו לאור שבעה קבצים, האחרון בהם ראה אור ב-2005.
הקבצים

כרך א: גוילי-אש: ילקוט כולל מבחר עזבונם הספרותי-האמנותי של הבנים שנפלו במלחמת הקוממיות לישראל; ליקט וערך: ראובן אבינעם (גרוסמן), תל אביב: משרד הביטחון, תשי"ב 1952.
כרך ב: ילקוט כולל... של הבנים שנפלו במלחמת הקוממיות לישראל ולאחריה, משרד הביטחון – אגף כח-אדם – המחלקה להנצחת החייל, תשי"ח 1958.
כרך ג: ילקוט כולל... של הבנים שנפלו במלחמת הקוממיות לישראל ולאחריה, משרד הביטחון – אגף כח-אדם – המחלקה להנצחת החייל, תשכ"א 1961.
כרך ד: ילקוט כולל... של הבנים שנפלו במערכות ישראל, משרד הביטחון – אגף השיקום – המחלקה להנצחת החייל, תש"ל 1970.
כרך ה: אנתולוגיה: מבחר עזבונם הספרותי-אמנותי של הבנים שנפלו במערכות ישראל; עורך: צבי צבר, תשמ"א 1981 (שני ספרים).
כרך ו: מבחר עזבונם... של הנופלים במערכות ישראל מיום פרוץ מלחמת יום-הכיפורים תשל"ד עד תש"ם, אוקטובר 1973 – דצמבר 1980, תשמ"ו 1986:
ספר א: מבחר עזבונם הספרותי...; עורך: יאיר בורלא;
ספר ב: מבחר עזבונם האמנותי...; עורך ויועץ אמנותי: מרדכי עומר;
ספר ג: מבחר עזבונם בעיון ובמחקר-מדעי...; עריכה: חיה לזר.
כרך ז: מבחר עזבונם הספרותי והאמנותי של הנופלים במערכות ישראל תשמ"א–תשס"א (ינואר 1981–דצמבר 2000); עורך ראשי: משה אורן, תשס"ה 2005.
תרגום מבחר משלושת הכרכים הראשונים לאנגלית:
Such Were Our Fighters: Anthology of Writings by Soldiers Who Died for Israel; compiled and edited by Reuven Avinoam. Introd. by Gertrude Hirschler, New York: Herzl Press, 1965.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף י"ח, עמוד א'.
↑  יום הזכרון לחללי מלחמת הקוממיות: ספרות הנצחה, דבר, 29 באפריל 1960.
↑  ד. בן־גוריון על הנוער הדגול, עשיר הרוח ונאזר הגבורה: עם הופעת "גוילי אש" מעזבון הבנים שנפלו במלחמת השחרור, דבר, 25 ביולי 1952.
↑  יעקב העליון, מסך ומסכה: אחרי תקליט "גוילי אש" מכין עודד זמיר ערב משירי הנופלים, מעריב, 5 בפברואר 1970.
↑  ביקורת: אברהם ברוידס, 'גוילי-אש', מאזנים, 14, 2 (1962), 147–148.
גווידו קלברזי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  18 באוקטובר 1932 (בן 91) מילאנו, ממלכת איטליה 
 ענף מדעי:  פוליטיקה, דין, הרשות השופטת 
 מקום לימודים:  מודלין קולג'  בית הספר הופקינס  קולג' ייל  בית הספר למשפט של ייל  טימותי דווייט קולג' 
 מוסדות:  בית הספר למשפט של ייל 
 פרסים והוקרה:  אוניברסיטת נוטרדאם (1985)  פרס מפעל חיים של האגודה האירופאית למשפט וכלכלה (2004)  מלגת רודס (1953)  סטרלינג פרופסור 
 אתר רשמי
 
גווידו קלברזי (באיטלקית: Guido Calabresi; נולד ב-18 באוקטובר 1932) הוא שופט בכיר בבית המשפט לערעורים בארצות הברית ופרופסור למשפטים באוניברסיטת ייל. ידוע כאחד מאבות הניתוח הכלכלי של המשפט, יחד עם רונלד קוז וריצ'רד פוזנר.
ראשית חיים והשכלה

קלברזי נולד באיטליה למשפחה איטלקית-יהודית. הוריו היו מתנגדים פעילים לפשיזם באיטליה. בספטמבר 1939 ברחה המשפחה ממילאנו והיגרה לארצות הברית. המשפחה קיבלה אזרחות אמריקאית בשנת 1948. אחיו הבכור של גווידו, פול קלברזי (1930–2003), היה חוקר רפואי ופרמקולוגי בולט בתחום הסרטן והאונקולוגיה.
קלברזי למד במכללת ייל וב-1953 סיים בהצטיינות תואר ראשון במדעים תוך התמחות בכלכלה. לאחר מכן התקבל למלגת רודס, וב-1955 סיים בהצטיינות תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת אוקספורד. ב-1958 סיים בהצטיינות תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת ייל. לאחר סיום לימודיו אלה שימש כמתמחה בבית המשפט העליון של ארצות הברית אצל השופט הוגו בלאק.
קריירה משפטית

לקלברזי הוצעה פרופסורה מלאה בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת שיקגו, אך הוא בחר להצטרף לפקולטה למשפטים של אוניברסיטת ייל. בכך הפך לפרופסור מן המניין הצעיר ביותר אי פעם בפקולטה. בין השנים 1985–1994 שימש כדיקן הפקולטה וכיום הוא פרופסור אמריטוס בפקולטה.
יחד עם רונלד קוז, קלברזי הוא מייסד התחום "ניתוח כלכלי של המשפט". תרומתו החלוצית לתחום כוללת יישום של הנמקה כלכלית על דיני נזיקין, ופרשנות משפטית של חוק קואס. בהנהגתו של קלברזי, בית הספר למשפטים של ייל הפך למרכז מוביל ללימודי משפטים המשולבים בכלכלה ובמדעי החברה.
ב-9 בפברואר 1994 מינה ביל קלינטון את קלברזי לשופט פדרלי במקום תומאס ג'וזף מסקיל (אנ').
קלברזי חיבר ארבעה ספרים ויותר מ-100 מאמרים בתחום המשפט ובתחומים משיקים. בשנת 1972 הוא פרסם את המאמר "כללי קניין, כללי אחריות וכללי אי-עבירות: היבט אחד על הקתדרלה".
פרסים ותארים

לקלברזי הוענקו יותר מארבעים תוארי כבוד מאוניברסיטאות ברחבי העולם, והוא חבר באקדמיה המלכותית השוודית למדעים.
בשנת 1985 העניקה אוניברסיטת נוטרדאם לקלברזי את מדליית לאטר, הפרס הוותיק והיוקרתי ביותר לאמריקאים קתולים.
בשנת 2006 ייסדה אוניברסיטת ייל את הקתדרה למשפטים ע"ש גווידו קלברזי.
הערות שוליים

↑  "Judge Guido Calabresi & Professor Cathleen Kaveny: Continuing the Conversation".
↑  "Guido Calabresi - Yale Law School". law.yale.edu.
↑  Calabresi, Guido (2016). The Future of Law and Economics: Essays in Reform and Recollection (באנגלית). Yale University Press. p. 15. ISBN 9780300195897.
↑  "The Royal Swedish Academy of Sciences: Guido Calabresi". נבדק ב-2009-05-01. (הקישור אינו פעיל, September 2010)
↑  "Recipients | The Laetare Medal" (באנגלית). University of Notre Dame. נבדק ב-2 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437007205171  PLWABN: 9810686238305606  BIBSYS: 90250153  BnF: cb12277691q (data)  CANTIC: a10967424  CiNii: DA00460190  GND: 170394352  ICCU: CFIV008656  ISNI: 0000 0000 8395 3384  LCCN: n81072737  LNB: 000120353  NDL: 00464126  NKC: xx0185813  NLA: 35024633  NLK: KAC2018N8917  NSK: 000342197  NTA: 068829817  RERO: 02-A003069307  SNAC: w6c08wfv  SUDOC: 031592104  Trove: 798465  VIAF: 76377523   WorldCat (עם VIAF): 76377523
גווייאנג

| --- | --- |

פוטומונטז' של גווייאנג
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז:  גוויג'ואו
 שטח:  8,051 קמ"ר
 גובה:  1,275 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  5,987,018 (2020)
  ‑ במטרופולין:  4,506,134 (2020)
  ‑ צפיפות:  743.6 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  26°34′46″N 106°42′28″E﻿ / ﻿26.579444444444°N 106.70777777778°E﻿ / 26.579444444444; 106.70777777778 
 אזור זמן:  UTC +8
 אתר הנציבות
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןגווייאנג(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןגווייאנג    מיקומה של גווייאנג במחוז גוויג'ואו tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גְוֵוייָאנְג (בסינית מפושטת: 贵阳; בסינית מסורתית: 貴陽; בפין-יין: Guìyáng; מילולית: "השיפוע הדרומי של הר גווי") היא נציבות עירונית ובירת מחוז גוויג'ואו שבדרום-מערב הרפובליקה העממית של סין. על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020, אוכלוסיית הנציבות העירונית מנתה כ-5.987 מיליון תושבים, מתוכם כ-4.5 מיליון בשטח האורבני. גווייאנג משתרעת על פני 8,051 קמ"ר במרכז מחוז גוויג'ואו, מזרחית לרמת יונאן-גוויג'ואו (אנ') על הגדה הצפונית של נהר נאנמינג, יובל של נהר וו (אנ'), בגובה 1,275 מטרים מעל פני הים כ-330 ק"מ דרומית לעיר צ'ונגצ'ינג.
העיר מתאפיינת באקלים סובטרופי לח, היא מוקפת הרים ויער. האזור, המיושב לפחות מ"תקופת האביב והסתיו", הפך רשמית לבירת המחוז בשנת 1413, בתקופת שושלת יואן. העיר היא ביתם של רבים מבני המיעוטים האתניים המיאו והבואויי. לגווייאנג כלכלה מגוונת, באופן מסורתי מרכז לייצור אלומיניום, כריית פוספט וייצור מכשירים אופטיים; עם זאת, בעקבות רפורמות, רוב התפוקה הכלכלית של העיר עברה לתחום השירותים. מאז 2015, היא ראתה השקעות ממוקדות בביג דאטה והתפתחה במהירות כמוקד חדשנות.
גווייאנג היא אחת מ-500 ערי המדע המובילות בעולם בתפוקות מחקר מדעיות, על פי Nature Index. בעיר נמצאת אוניברסיטת גוויג'ואו, אוניברסיטת מחקר לאומית השייכת לפרויקט 211 ותחת ההגדרה הסינית של "מעמד מחלקה ראשונה כפולה" בתחומים מסוימים.
חלוקה מנהלית

| שם | סינית | פין-יין | אוכלוסייה (מפקד 2020) | שטח (קמ"ר) | צפיפות (קמ"ר) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רובע נאנמינג | 南明区 | Nánmíng Qū | 1,047,792 | 206.1 | 5,084 |
| רובע יון-ין | 云岩区 | Yúnyán Qū | 1,056,819 | 90.88 | 11,629 |
| רובע חוואשי | 花溪区 | Huāxī Qū | 966,276 | 960.6 | 1,006 |
| רובע וודאנג | 乌当区 | Wūdāng Qū | 336,363 | 684.9 | 491.1 |
| רובע באי-יון | 白云区 | Báiyún Qū | 456,250 | 268.7 | 1,698 |
| רובע גואנשאנחו | 观山湖区 | Guānshānhú Qū | 642,634 | 307.6 | 2,089 |
| נפת קאי-יאנג | 开阳县 | Kāiyáng Xiàn | 343,871 | 2,028 | 169.6 |
| נפת שיפנג | 息烽县 | Xīfēng Xiàn | 219,835 | 1,042 | 211 |
| נפת שיו-ון | 修文县 | Xiūwén Xiàn | 288,090 | 1,073 | 268.5 |
| הנפה העירונית צ'ינגג'ן | 清镇市 | Qīngzhèn Shì | 629,088 | 1,389 | 452.9 |
ערים תאומות

ניו זילנד פלמרסטון נורת' (אנ'), מנוואטו-ונגנאוי, ניו זילנד