stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברוש (שיר)
היצירה

שיר זה הוא מן הפזמונים הקשורים לחוויות ילדותו ונעוריו של אהוד מנור במושבה בנימינה, ובהם: "ימי בנימינה", "בשנה הבאה", "בן יפה נולד", "הבית ליד המסילה" ו"נחל התנינים". הוא נכתב בהשראת ברוש אמיתי שניצב בבנימינה בתקופת ילדותו של מנור, ושרד רוחות חזקות למרות שהן כופפו אותו. לפי מנור, הברוש עמד בכל פגעי הטבע עד שנכרת לבסוף כדי לפנות שטח למגרש כדורסל.
השיר בוצע במקור על ידי אריאל זילבר בצרפתית, בשנת 1973.
כעבור שנתיים, בשנת 1975, נכלל השיר, תחת השם "שיר על ברוש", באלבום הסולו הראשון של נירה גל, "עוד חוזר הניגון". כעבור זמן ביצע זילבר בעצמו את השיר, וביצועו הוא הגרסה הידועה ביותר.
במרוצת השנים בוצעו גרסות כיסוי נוספות לשיר, בין השאר על ידי הזמר אדם. אביתר בנאי הקליט גרסת כיסוי לשיר עבור הפרויקט "עבודה עברית", והוא נכלל בדיסק השלישי של הפרויקט.
בשנת 1978 הקים זילבר את להקת הליווי שלו "ברוש", על שם שירו.
בשנת 2007 ביצעה מרינה מקסימיליאן בלומין את השיר "ברוש" בחצי הגמר של העונה החמישית של כוכב נולד.
השיר מושר בטקסי נטיעות של ט"ו בשבט.
גרסתה של עלמה זהר

בשנת 2010 חידשה עלמה זהר את השיר והוא שימש כשיר הנושא של הסדרה "פלפלים צהובים" ששודרה בערוץ 2.
גרסתה של עלמה זהר > רקע

בשנת 2010 הסדרה "פלפלים צהובים" עלתה לשידור ושודרה בשידורי קשת בערוץ 2. היא זכתה בטקס פרסי האקדמיה לטלוויזיה במספר תארים, בהם התסריט, הבימוי, השחקנית (עלמה זק) וסדרת הדרמה הטובים ביותר. בשנת 2012 החלו הצילומים לעונה השנייה של הסדרה, והיא עלתה ב-15 בינואר 2014 ושודרה עד לאפריל באותה השנה.
במהלך שידורה, הוחלט כי זהר תקליט מחדש את "ברוש" שיתפקד כשיר הנושא הרשמי שלה.
גרסתה של עלמה זהר > ביקורת

בכתבה שפורסמה בוואלה! NEWS כתבו ”הביצוע של זהר שומר על איכויות ההפקה המקוריות של השיר ובזכות הקול הייחודי שלה והתוספות של המפיק המוזיקלי הקבוע שלה, אסי איילון, נשמע אחר לגמרי”. באותה הכתבה, סיפרה זהר: ”הפקת הסדרה הגיעה אליי, הם ידעו שזה השיר שהם רוצים ושהם רוצים שאני אבצע. הלכתי לאסי והשאר היסטוריה”.
הערות שוליים

1 2  Yellow Peppers, 2010-12-18, נבדק ב-2023-08-11
↑  הפקה עצמית‏, בכורה: עלמה זהר - "ברוש", באתר וואלה, 12 בדצמבר 2010
1 2  הפקה עצמית‏, בכורה: עלמה זהר - "ברוש", באתר וואלה, 12 בדצמבר 2010
| עלמה זהר |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | דברי • שלושים ושלוש • לחם אהבה • פלא |  |
| מיני-אלבומים | חיים משוגעים |  |
| ערכים קשורים | "24 שעות" (ידיעות אחרונות) • "מקימי" • מאט זו (אח למחצה) |  |
| עלמה זהר – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| דברי | "עם הגב" • "אגו טריפ" • "שיר אהבה אינדיאני (Miguel)" • "דע" |  |
| שלושים ושלוש | "התרגשתי לקראתך" • "ממצרים" • "אוניות" |  |
| לחם אהבה | "מצב הרוח" • "ניצחונות" • "אושר גדול" • "צונאמי" |  |
| פלא | "אם" • "ילד יפה" |  |
| חיים משוגעים | "כחולת עיניים" • "דגים" • "תפתח" • "חיים שלי" • "על החיים ועל המוות" • "לב כנוע" |  |
| סינגלים אחרים | "כמה טוב שבאת הביתה" • "ברוש" • "1969" • "איפכא מסתברא" |  |
| אדם |
| --- | --- | --- |
דיסקוגרפיה
| אלבומי אולפן | סוד • מרחוק לרחוק • חופשי • הימים שאנחנו ביחד • סוד האחד • רגעים קטנים • גאולה |  |
| אלבומי אוסף | פעמיים ביום • אדם – האוסף |  |
| אלבומי הופעה | LIVE זאפה – הלהיטים הגדולים • לייב בגריי 2023 |  |
| סינגלים | "לא לוקח בקלות" • "הכרזת מלחמה" • "ימים ברקיע" • "אין מוצא" • "בלדה בין כוכבים" • "סוד" • "תמונות" • "נוסע רחוק" • "מצטער" • "היא רוקדת לבדה" • "שקיעה אחת" • "איש עוד לא הכיר אותי" • "מרחוק לרחוק" • "מכור לאהבה" • "איש עוד לא הכיר אותי" • "תפקיד חיי" • "פעמיים ביום" • "עד" • "ברוש" • "לילות אהבה" • "נגד הגורל" • "סוס מעץ" • "מחר יהיה שקט" • "הדברים הכי פשוטים" |  |
יאם

| יאם |
| --- | --- |
 יאם בסופרמרקט בגאנה
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: חד-פסיגיים
סדרה:: טמוסאים
משפחה:: דיאוסקוריקיאים
סוג:: דיאוסקוריאה
יאם (באנגלית: Yam; בצרפתית: Igname) הוא שמם המשותף של כמה מיני צמחים בסוג דיאוסקוריאה (שם מדעי: Dioscorea) שבמשפחת הדיאוסקוריקיאים (שם מדעי: Dioscoreaceae), אשר יוצרים פקעות הראויות למאכל. אלו הם עשבים מטפסים רב שנתיים, המשתרגים על עצמים שבסביבתם בעזרת קנוקנות.
היאם טופח במיוחד עבור מדינות מתפתחות באפריקה, באסיה, באמריקה הלטינית, באיי הקריביים ובאוקיאניה, כדי לספק לתושביהן מזון עשיר בעמילן.
למרות שהבטטה לא שייכת למשפחה זאת, אלא למשפחת החבלבליים, נוהגים לכנות, בטעות, בחלקים שונים של ארצות הברית ושל קנדה את הבטטה בשם יאם.
ניתן להכין את היאם למאכל בדרכים מגוונות: צלייה על הגריל, אפייה, טיגון, בישול, עישון וגירור למטרת הכנת קינוח.
בניגריה נחשב היאם למאכל העיקרי, ובני שבט האיגבו מכנים אותו בשפתם "ג'י".
מדי שנה בתקופת קציר היאם מקיימים הניגרים והגאנאים את פסטיבל היאם. הם חוגגים את הקציר, ומביאים את היאם מהכפרים לערים, מחלקים מהיבול לנוכחים, ומלווים זאת במוזיקה ובריקודים.
ראו גם

בטטה
ארטישוק ירושלמי
יאם סגול
נשים מוכרות יאם בכניסה לכפר השוכן על הדרך העוברת בצמוד ומדרום לפארק הלאומי קומואה, חוף השנהב
30 במרץ

30 במרץ הוא היום ה־89 בשנה (90 בשנה מעוברת), בשבוע ה־13 בלוח הגרגוריאני. עד לסיום השנה, נשארו עוד 275 ימים.
אירועים היסטוריים ביום זה

1282 – בסיציליה פורצת התקוממות עממית נגד המלך הצרפתי שארל ד'אנז'ו מלך נאפולי, אשר קיבלה את השם ערבית סיציליאנית
1814 – המלחמות הנפוליאוניות – בעלות הברית נכנסות לפריז ומביסות את נפוליאון
1842 – שימוש ראשון באתר כחומר הרדמה הראשון בניתוח
1856 – מסתיימת מלחמת קרים
1867 – ארצות הברית רוכשת את אלסקה תמורת 7,200,000 דולר בזהב מרוסיה
1912 – עבד אל-חפיט', סולטאן מרוקו חותם עם צרפת על הסכם פס שהופך את מרוקו למדינת חסות צרפתית, ומתפטר מתפקידו
1920 – חייל בריטי חופר שוחה בעמדתו בכפר בסוריה וחושף ציורי קיר מרהיבים. לאחר עבודות חפירה נוספות מתגלה העיר ההלניסטית דורה אירופוס
1936 – שידור הרדיו הראשון בישראל, באחריות מנהלת המנדט תחת השם "תחנת השידור של פלשתינה (א"י)"
1939 – דמות הקומיקס באטמן מופיעה לראשונה בחוברת Detective Comics #27 (על שער החוברת כתוב "מאי 1939")
1945 – מלחמת העולם השנייה – הצבא האדום כובש את דנציג
1948 – מלחמת העצמאות – מבצע השמד של חטיבת גבעתי לתקיפת "צבא ההצלה" הערבי ביבנה
1961 – ישראל בר נעצר בעוון ריגול על מדינת ישראל לטובת ברית המועצות
1973 – השבוי האמריקאי האחרון חוזר מווייטנאם בתום המלחמה
1976 – שישה מפגינים ערבים נהרגים באירועי יום האדמה בגליל
1981 – ניסיון ההתנקשות ברונלד רייגן נשיא ארצות הברית
1981 – נחיתת החללית סויוז 39 המחזירה צוות מתחנת החלל סאליוט 6 ושהות בחלל של 7 ימים ו-20 שעות
1982 – נחיתת מעבורת החלל קולומביה STS-3 בנמל החלל וייט סנדס עקב תנאי מזג אוויר גרועים באתרי הנחיתה המרכזיים. זוהי המשימה היחידה שנחתה שם
1982 – נמצאו חלקי גופתה של הילדה נאוה אלימלך, שמקרה הרצח שלה זיעזע את מדינת ישראל ועד היום נותר בלתי פתור
2006 – שיגור חללית סויוז TMA-8 המביאה את משלחת 13 לתחנת החלל הבינלאומית. בחללית נמצא גם מרקוס פונטס הדרום אמריקאי הראשון בחלל
2020 – נגנב הציור "גן בית הכומר בנונן" מאת וינסנט ואן גוך, שהושאל לתערוכה מאוסף מוזיאון חרונינגן למוזיאון סינגר לארן
נולדו

1326 – איוואן השני, נסיך מוסקבה (נפטר ב-1359)
1432 – מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית (נפטר ב-1481)
1510 – אנטוניו דה קבסון, מלחין ונגן עוגב ספרדי (נפטר ב-1566)
1551 – סלומון שווייגר, איש כנסייה ותאולוג לותרני גרמני (נפטר ב-1622)
1697 – פאוסטינה בורדוני, זמרת אופרה מצו-סופרן איטלקייה (נפטרה ב-1781)
1746 – פרנסיסקו דה גויה, צייר ספרדי (נפטר ב-1828)
1804 – סלומון זולצר, חזן, מנצח ומלחין יהודי אוסטרי (נפטר ב-1890)
1844 – פול ורלן, משורר צרפתי (נפטר ב-1896)
1853 – וינסנט ואן גוך, צייר הולנדי (נפטר ב-1890)
1882 – מלאני קליין, פסיכותרפיסטית הונגרית יהודיה (נפטרה ב-1960)
1884 – אברהם יעקב ברור, גאוגרף והיסטוריון יהודי יליד גליציה (נפטר ב-1975)
1892 – סטפן בנך, מתמטיקאי פולני (נפטר ב-1945)
1892 – ארהרד מילך, גנרל-פלדמרשל בלופטוואפה (נפטר ב-1972)
1895 – קרל לוץ, דיפלומט שווייצרי, חסיד אומות העולם שהציל רבבות מיהודי הונגריה בזמן השואה (נפטר ב-1975)
1909 – ארנסט גומבריך, חוקר תולדות האמנות יהודי (נפטר ב-2001)
1913 – מרק דייוויס, אמן ואנימטור אמריקאי (נפטר ב-2000)
1927 – יואל זילברג, במאי קולנוע, תיאטרון וטלוויזיה ישראלי (נפטר ב-2013)
1929 – איליה פיאטצקי-שפירו, חתן פרס ישראל לחקר המתמטיקה (נפטר ב-2009)
1933 – עמנואל מזור, פרופסור לגאולוגיה במכון ויצמן למדע, במחלקה למדעי הסביבה וחקר האנרגיה (נפטר ב-2020)
1934 – הנס הוליין, אדריכל אוסטרי (נפטר ב-2014)
1937 – וורן בייטי, שחקן ובמאי קולנוע
1945 – אריק קלפטון, מוזיקאי בריטי
1946 – אלחנן הלפמן, כלכלן ישראלי זוכה פרס ישראל לכלכלה
1947 – תלמה ליבל, פסיכולוגית ישראלית, פרופסור מן המניין במחלקה לפסיכולוגיה באוניברסיטת תל אביב
1950 – רובי קולטריין, שחקן קולנוע וטלוויזיה סקוטי (נפטר ב-2022)
1950 – אשר טללים, במאי קולנוע ועורך ישראלי (נפטר ב-2022)
1955 – הגר אלמביק הצופה, מעצבת אופנה ישראלית
1957 – שן יימינג, רמטכ"ל צבא טאיוואן (נפטר ב-2020)
1963 – צחיאגיין אלבגדורג', ראש ממשלה מונגולי
1964 – טרייסי צ'פמן, מוזיקאית אמריקאית
1968 – סלין דיון, זמרת קנדית, נחשבת לאחת הזמרות המצליחות ביותר בעולם, זוכת אירוויזיון 1988 כנציגת שווייץ
1968 – נועה ברנר, תסריטאית, מחזאית, תמלילנית ושחקנית ישראלית
1970 – רונן חרזי, כדורגלן ישראלי
1972 – מילי אביטל, שחקנית ישראלית
1977 – רונה בקרמן, שחקנית, זמרת, מדבבת וקריינית ישראלית
1979 – נורה ג'ונס, זמרת ויוצרת אמריקאית
1980 – לירון וייסמן, שחקנית ישראלית
1983 – גל ניר, כדורגלן ישראלי ששיחק בעמדת השוער
1986 – סרחיו ראמוס, כדורגלן ספרדי
1988 – ג'ורדן דייוויס, זמר-יוצר קאנטרי פופ אמריקאי
1991 – NF, ראפר, זמר ופזמונאי אמריקאי
1993 – אניטה, זמרת-יוצרת ברזילאית
1993 – ולריו קונטי, רוכב אופני כביש איטלקי
1995 – טאו גייגן הארט, רוכב אופני כביש בריטי
נפטרו

987 – ארנולף השני, רוזן פלנדריה (נולד ב-961)
1180 – אל-מסתדא, ח'ליף עבאסי (נולד ב-1142)
1202 – יואכים מפיורה, תאולוג ומיסטיקן (נולד ב-1135)
1472 – אמדאו התשיעי, דוכס סבויה (נולד ב-1435)
1842 – אליזבט ויז'ה-לה ברן, ציירת צרפתייה (נולדה ב-1755)
1912 – קרל מאי, סופר גרמני (נולד ב-1842)
1925 – רודולף שטיינר, פילוסוף ואדריכל אוסטרי, מייסד האנתרופוסופיה (נולד ב-1861)
1943 – פרנץ אופנהיימר, סוציולוג גרמני (נולד ב-1864)
1944 – ארתור שפנייר, ספרן וחוקר במדעי היהדות, נרצח בשואה (נולד ב-1889)
1945 – מוריס רוז, גנרל יהודי בצבא ארצות הברית בזמן מלחמת העולם השנייה (נולד ב-1899)
1984 – גאטאן דוגה, דייל הומוסקסואל קנדי (נולד ב-1953)
1970 – היינריך ברינינג, פוליטיקאי גרמני (נולד ב-1885)
1975 – אליהו סיגד, צייר ישראלי (נולד ב-1901)
1977 – עבד אל-חלים חאפז, זמר ושחקן קולנוע מצרי (נולד ב-1929)
1986 – ג'יימס קאגני, שחקן קולנוע (נולד ב-1899)
1998 – מרדכי אולמרט, חבר הכנסת אביו של אהוד אולמרט (נולד ב-1908)
2002 – אליזבת בווס ליון, המלכה האם של בריטניה (נולדה ב-1900)
2008 – מרדכי ולגר, מהנדס ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל (נולד ב-1952)
2011 – לודמילה גורצ'נקו, שחקנית זמרת ובדרנית מרוסיה (נולדה ב-1935)
2019 – משה יהודה ליב לנדא, רב בעיר בני ברק ואב בית דין בעיר (נולד ב-1935)
2019 – טניה מאלה, דוגמנית אנגליה שהייתה ידועה במיוחד בשל תפקידה כטילי מסטרסון בסרט ג'יימס בונד "גולדפינגר" (נולדה ב-1941)
2020 – ביל וית'רס, זמר-יוצר ומוזיקאי אמריקאי (נולד ב-1938)
2020 – אריאן קאוילי, שחמטאית אוסטרלית ילידת הפיליפינים בדרגת אמן בינלאומי לנשים (נולדה ב-1986)
2022 – דפנה ערוד, אמנית ומשוררת ישראלית (נולדה ב-1944)
2023 – מאיר ויזלטיר, מהבולטים שבמשוררי ובמתרגמי ישראל (נולד ב-1941)
חגים ואירועים החלים ביום זה

יום האדמה בישראל
29 במרץ – 31 במרץ
מרץ
לוח אירועים שנתי
מהמט השני
דיוקן עצמי של וינסנט ואן גוך
ג'ואיש וורלד רוויו

ג'ואיש וורלד רוויו (באנגלית: Jewish World Review - JWR) הוא עיתון אינטרנט יהודי אמריקאי, ובו טורי דעות, בדרך כלל בעלי נטייה שמרנית, שנוסד ב-1997.
אופיים של העיתון וכותביו

מייסדו ועורכו הראשי של ה- JWR הוא העיתונאי יוצא "יתד נאמן", ו"וול סטריט ג'ורנל", בנימין ג'ולקובסקי (נולד בארצות הברית ב-1968), אשר הקים אותו בדצמבר 1997. משרדי העיתון נמצאים בבורו פארק, ברוקלין, ניו יורק.
הג'ואיש וורלד רוויו מופיע ומתעדכן מדי יום במהלך השבוע, למעט שבתות וחגי ישראל. הוא בעל אופי דתי אורתודוקסי בדרך כלל, אף כי חלק גדול ממנו מוקדש גם לעניינים כלליים ויש בו גם כותבים חילוניים רבים, יהודים ולא יהודים. מבחינה כלכלית - חברתית העיתון נוטה לכיוון השמרני. הטורים המופיעים בו, מופיעים לעיתים קרובות גם בשורה ארוכה נוספת של עיתוני דפוס ואינטרנט אחרים. בין הכותבים הקונסרבטיבים והנאו-קונסרבטיבים הידועים ביותר המרבים לכתוב בו: צ'ארלס קראוטהאמר, דניאל פייפס, פרנק גפני, דניס פרגר, דיאנה וסט, זאב חפץ, ג'ורג' ויל, קאל תומאס, דייוויד לימבו (האח של ראש לימבו), ואחרים.
בנוסף למאמרי הדעות כולל העיתון לעיתים קרובות גם קריקטורות / קומיקס פוליטי וכן מאמרי עצות לסוגיהם ועוד.
ראו גם

קומנטרי
הערות שוליים

↑  ג'ייסון מעוז במאמר על ג'ולקובסקי
↑  רשימת מאמרים של צ'ארלס קראוטהאמר, ב-JWR
↑  מאמר של דניאל פייפס, 25 באוקטובר 2000 ב-JWR, כנגד הסכמי אוסלו
↑  רשימת מאמרים של דניס פרגר, ב-JWR
↑  רשימת מאמרים של ג'ורג' ויל, ב-JWR
↑  אחת ההתקפות מימין על הרצאת ג'פרסון של ארתור מילר, ג'ורג' ויל, "ג'ואיש וורלד רוויו", 2 באפריל 2001
↑  רשימת מאמרים של קאל תומאס, ב-JWR
↑  רשימת מאמרים של דייוויד לימבו, ב-JWR
↑  דגימה מהקריקטורות / קומיקס פוליטי המופיע ב-JWR
פטל (תת-סוג)

ערך זה עוסק בתת-סוג בסוג פטל, המונח העברי ל-Raspberry הלועזי. אם התכוונתם לסוג  במשפחת הורדיים, ראו .
| פטל |
| --- | --- |
 פטל אדום (Rubus idaeus)
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: פטל (Rubus)
תת־סוג:: פטל (Rubus subg. Idaeobatus)
שם מדעי
 Rubus subg. Idaeobatus
פטל הוא פרי יער הגדל על שיח של מינים שונים בסוג פטל (Rubus), בתת-הסוג Rubus subg. Idaeobatus ובתת-סוגים נוספים בסוג פטל. זהו השם העברי למונח הלועזי Raspberry.
פרי הפטל דומה לאוסנה, אך ניתן להבדיל בין פטל לבין אוסנה בקלות יחסית: הצמדות המצעית (בסיס הפרח היוצא מהגבעול) אל הפרי מאפיינת את האוסנה בשונה מהפטל. כשפטל נקטף, המצעית נתלשת מהפרי ומשאירה "חור", בעוד שכשאוסנה נקטפת, המצעית נקטפת איתה.
בין המינים הנפוצים של הפטל נמצא הפטל האדום.
בתרבות הישראלית

גזוז – משקה מוגז שנמכר בקיוסקים בארץ בשנות ה-50 וה-60 היה נמזג במקום מתרכיז פטל ו/או לימון, בתוספת סודה. בעקבות זאת, בקרב חלק מאוכלוסיית הארץ משתמשים במילה "פטל" במשמעות "תרכיז פרי להכנת משקה".
מיץ פטל – ספר ילדים ישראלי קלאסי מאת חיה שנהב.
הערות שוליים

↑  Maria Kinga Sobczyk, Hytönen, T., Graham, J., Harrison, R. (ע), Phylogenetics of Fragaria, Rubus and Related Taxa, The Genomes of Rosaceous Berries and Their Wild Relatives, Springer, Cham, 2018, Compendium of Plant Genomes, עמ' 11-23, ISBN 978-3-319-76020-9. (באנגלית)
↑  K. Hummer, H.K. Hall, Raspberries, Raspberries, CABI, 2013, Crop production science in horticulture, עמ' 1-19. (באנגלית)
1 2  יונה שניר, אסנות וטיפוסי מכלוא שלהן, השדה ס"ו, 1985, עמ' 274-275
1 2  שמואל זילכה, פירות גרגריים: תמונת מצב 2014, עלון הנוטע ס"ח, ארגון מגדלי הפירות בישראל, 2014, עמ' 32-36
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563111605171  GND: 4132258-7  LCCN: sh85111484
צנונית

| צנונית |
| --- | --- |
 דוכן צנונית בשוק
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צלפאים
משפחה:: מצליבים
סוג:: צנון
מין:: צנון הגינה
תת־מין:: צנונית
שם מדעי
 Raphanus sativus Var. radicula
צנונית (שם מדעי: Raphanus sativus Var. radicula) היא ירק ממשפחת המצליבים. זהו זן של צנון הגינה, המאופיין בכך ששורשיו האכילים קטנים בהשוואה לצנון. טעמה חריף.
החלק האכיל הפופולרי ביותר של הצנונית הוא השורש המעובה דמוי הלפת הגדל מתחת לאדמה, אך כל הצמח אכיל, וחלקו העליון יכול לשמש כירק עלה. קליפתה של הצנונית ורודה, אדומה או לבנה, ומבנה השורש שלה בצורת כדור או חרוט.
בישראל מגדלים צנונית הן לצורכי השוק המקומי והן לייצוא למערב אירופה, בחורף.
הצנונית, כמו הצנון, היא ירק פופולרי לגינות ירק ביתיות. היא קלה לגידול, ומבשילה בתוך 30 יום מזריעתה.
צנונית בתרבות

זרע של צנונית, ספר ילדים שעובד על ידי חנה הורן.
הצנונית מוזכרת גם בכמה שירים - הודי חמודי, תות (משה בקר), צמד חמד (דודו זכאי ואופירה גלוסקא), מגרפה ומעדר (עירית ענבי) ועוד.
סשה איבקוביץ'

סשה איבקוביץ' (בסרבית: Саша Ивковић; נולד ב-13 במאי 1993) הוא כדורגלן סרבי המשחק בעמדת הבלם באל-ווחדה.
קריירה

איבקוביץ' נולד בווקובאר שבקרואטיה, ובגיל צעיר עבר לבאצ'קה פלנקה שבסרביה. איבקוביץ' התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של קרילה קראיינה ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של צ'לארבו.
בשנת 2011, איבקוביץ' חתם בפרטיזן בלגרד לחמש שנים, אך את מרבית תקופתו בפרטיזן העביר כשחקן מושאל לטלאופטיק ולבסוף בבאצ'קה.
בינואר 2015, איבקוביץ' חתם בווז'דובאץ.
באוגוסט 2016, איבקוביץ' הושאל למ.ס. אשדוד מליגת העל. באשדוד, איבקוביץ' מיעט לשחק ובינואר חזר לווז'דובאץ.
בינואר 2018, איבקוביץ' חתם במריבור מליגת העל הסלובנית.
באוגוסט 2019, איבקוביץ' חתם בבניאס מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
תארים

ליגת העל הסלובנית: 2018/2019
הערות שוליים

↑  אלי סניור, סאשה איבקוביץ' חתם במ.ס. אשדוד, באתר ynet, 28 באוגוסט 2016
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סשה איבקוביץ'".
צאלון נאה

| צאלון נאה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים קדומים
סדרה:: קטניתאים
משפחה:: קטניות
תת־משפחה:: קסאלפיניים
סוג:: צאלון
מין:: צאלון נאה
שם מדעי
 Delonix regia ‏רפינסק
צֶאֱלוֹן נָאֶה (שם מדעי: Delonix regia) הוא עץ תרבותי מתת-משפחת הקסאלפיניים שמקורו במדגסקר. העץ בעל נוף רחב וגובהו 5–12 מטרים. בעת הפריחה מתכסה העץ בפרחים גדולים בצבע כתום-אדום (ואכן, שמו בשפות אחדות הוא "עץ השלהבת"). העץ גדל רק במקומות חמימים.
עץ הבר המקורי במדגסקר נמצא בסכנת הכחדה.
השם העברי ניתן לו בשל דמיונו לשיטים בנגב, הנקראים בתנ"ך גם בשם "צאלים". בעבר נקרא בישראל גם בשם פּוֹינְצִיָאנָה רֶגְיָה, המשוררת אנדה עמיר כתבה אודותיו שיר בשם "עץ השלהב".
הצאלון נשיר בחורף ומלבלב באביב לפני הפריחה. במקומות חמים במיוחד הוא מתכסה בשִפְעת פרחים אדומים בין עליו.
עליו ערוכים בציציות, צבעם ירוק עמוק, כהה מעט מזה של הסיגלון חד-עלים (שעל אף דמיונם והיות שניהם עצים נשירים, מוצאם שונה), כמו כן עליו קטנים יותר וצפופים יותר מאלה של הסיגלון.
צילו הרחב מונע צמיחה אחרת בקרבת גזעו רחב ההיקף והחלק.
הצאלון נפוץ כעץ שדרות וגנים באזורים שבהם הטמפרטורה בחורף מתונה, ולכן השימוש בו בישראל שכיח. כמו כן אופן צמיחת העלווה שלו הנפרשת הרחק מגזע העץ ופחות לגובה תורמת להצללת הסביבה (אם נשוב להשוות לעץ שכיח בגינון המקומי, אז בניגוד לסיגלון), מרכיב חשוב בתכנון ועיצוב נופים. ואומנם היו חורפים דוגמת חורף 1950 בו מתו עצי צאלון רבים בישראל בשל הקור העז והשלג שכיסה רחבי הארץ.
הצאלון אף נפוץ בבקעת הירדן עד אזור יריחו חרף מאפייני מזג השמים בחבל ארץ זה.
את הצאלון הראשון בישראל נטעו הטמפלרים במושבה שרונה.
העץ הנטוע נפוץ בסין, בדרום-מזרח אסיה ובאיי האוקיינוס השקט, ואף משמש כעץ העירוני הרשמי בעיר טאינן שבטאיוואן ובאיי מריאנה הצפוניים. בארצות הברית הוא נפוץ בפלורידה ובטקסס, ואינו צומח במדינות צפוניות יותר. באוסטרליה הוא הכרז כצמח פולש, עקב התפשטותו הבלתי מבוקרת בחורשות הבר.
גלריה

פירות
זרעים בתוך הפרי
שתיל קטן
עלה
עצי צאלון נאה בבת ים
צאלון נאה בגן בית המלון הסקוטי בטבריה
פרח
לקריאה נוספת

אבי שמידע, מדריך העצים והשיחים בישראל, הוצאת כתר, 1992.
הערות שוליים

↑  צאלון נאה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  ברשימת הצמחים בסכנת הכחדה (VU B1+2c v2.3).
↑  ”תַּחַת צֶאֱלִים יִשְׁכָּב, בְּסֵתֶר קָנֶה וּבִצָּה. יְסֻכֻּהוּ צֶאֱלִים צִלְלוֹ, יְסֻבּוּהוּ עַרְבֵי נָחַל” (איוב מ כא-כב).
↑  פנינה סנטו, עצי-צל בגינת הנוי, דבר, 16 באוקטובר 1959
↑  אנדה עמיר, "עץ השלהב" ב"מי יעזור למתנדבים", דבר, 30 בנובמבר 1967
↑  צמחים פולשים באוסטרליה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007547032305171  LCCN: sh2004003333
חיים בנאי

| --- | --- |

 לידה:  14 במאי 1937 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  10 באוגוסט 2008 (בגיל 71) ירושלים 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  1966–2008 (כ־42 שנים)
 עיסוק:  מספר סיפורים
 פרופיל ב-IMDb
 
חיים בנאי (14 במאי 1937, ד' בסיוון ה'תרצ"ז - 10 באוגוסט 2008, ט' באב ה'תשס"ח) היה שחקן, שדר רדיו, בדרן ומספר סיפורים ישראלי. בן למשפחת בנאי.
ביוגרפיה

בנאי נולד וגדל בשכונת מחנה יהודה בירושלים, למשפחה ענייה ומרובת ילדים. הוא אחיהם של שמואל, יעקב, אברהם, עליזה, יצחק, יוסי, וגברי בנאי. כנער סייע בפרנסת המשפחה ועבד כשליח באוניברסיטה העברית. לפני השירות הצבאי החל להופיע עם אקורדיוניסט והבדרן ליאון ורדימון ושהתגייס היה אמור להצטרף ללהקת פיקוד המרכז, אך נשלח לקורס מ"כים. לאחר שהודח מקורס מ"כים הצטרף ללהקת פיקוד המרכז. בין השאר כיכב בתוכנית ה' של הלהקה - "פשיטה בכפר". לאחר השירות הצבאי החל לעבוד שוב במנהלת האוניברסיטה העברית ואחר כך כפקיד בנק.
שיחק בהצגות תיאטרון, בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה רבות.
ביוגרפיה > קריירה בתיאטרון

ב-1957 שיחק בנאי בתיאטרון הקאמרי במחזה 'אני והסרג'נט' בבימוי פיטר פריי. אולם ההצגה ירדה לאחר זמן קצר, עקב קשיים כספיים של הקאמרי ובנאי וחזר לעבודתו בירושלים, ובמקביל שיחק בתיאטרון חובבים בעיר. אחר כך העלה עם הבמאי חיים גיל מופע המבוסס על סיפורי סורמלו.
ב-1963 שיחק בהצגת הבידור מוישה ונטילטור בכיכובו של יעקב בודו, ששנתיים אחר כך גם עובדה גם לסרט בבימויו של אורי זוהר. ב-1974 שיחק וביים בהפקה שלישית של מוישה ונטילטור.
ב-1965 שיחק בהצגת הבידור תעלולי נאסר א-דין שהעלה התיטרון העממי של אברהם דשא (פשנל).
ב-1968 שיחק בהצגת הילדים "עזית הכלבה הצנחנית בשלגי החרמון" על פי ספרו של מרדכי גור. ובסוף אותה שנה בתיאטרון חיפה במחזה  "תעלולי נישואין", עיבוד ובימוי של יוסף מילוא לצחות בדיחותא דקידושין מאת יהודה סומו.
ב-1971 השתתף במחזמר אירמה לה דוס, בו שיחק ושר.
בקיץ 1974 כיכב בקומדיה "אבא מצליח, אבל עצבני״, שהעלה התיאטרון העממי של פשנל.
ביוגרפיה > בטלוויזיה ובקולנוע

ב-1966 שיחק בסרט מוישה ונטילטור. ב-1967 השתתף בסרט "האם תל אביב בוערת?", ב-1968 גילם את חיים השוער בסרטו של אורי זוהר "השכונה שלנו". ב-1973 גילם את שמעון בסרט "קזבלן" של מנחם גולן, וגילם את ששון בסרטו של משה מזרחי "הבית ברחוב שלוש". ב-1976 גילם את חנניה צנעני בסרטו של בועז דוידזון "משפחת צנעני". ב-1979 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מסיפורי השכונה", שהייתה ספין אוף של הסדרה "הילדים משכונת חיים".
בשנות השמונים, גילם בנאי את דמותו של הירקן העממי "אלברט פירות״, שהגה הפרסומאי מיקי קאופמן. היה זה כשהשתתף בתשדיר שירות של מועצת הפירות, אשר שודר פעמים רבות בערוץ הראשון, בשנים 1983–1985. לאחר מכאן סבל מבעיית טייפקאסטינג, לאחר שהיה מזוהה במידה ניכרת עם הדמות, ומיעט לקבל תפקידי משחק במשך כמה שנים. עם זאת, זכה לגלם את הדמות בפרסמות נוספות במהלך השנים.
ב-1981 שיחק בדרמת הטלוויזיה "אריות בירושלים".
ב-1982 גילם את דוד נתן בסדרת הטלוויזיה "מישל עזרא ספרא ובניו" שביים נסים דיין. ב-1987 השתתף בסדרת הטלוויזיה "מאש"ה" שביים ניל וייסברוד ושודרה בערוץ 1.
ב-1992 גילם את אמנון בסרטו של איתן גרין "אזרח אמריקאי". על תפקיד זה היה מועמד לפרס האקדמיה הישראלית לקולנוע. ב-1995 גילם לקוח בווידאו בסרטו של שבי גביזון "חולה אהבה בשיכון ג'", וגילם את חיים עבודי בסדרת הטלוויזיה שביימו דוד אופק ויוסי מדמוני "בת ים - ניו יורק". בין השנים 1994–1997 גילם את אבא של ציון (אבי טרמין) בסדרת הטלוויזיה "איצ'ה". בין השנים 1996–1998 גילם את חיים ארגוב בסדרת הטלוויזיה "הפוך" שיצר שמואל חיימוביץ'. ב-1998 השתתף בסרטה של מיכל בת-אדם "אהבה ממבט שני". בין השנים 2001 - 2003 השתתף בסדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים" בתפקיד יהודה, אביהם של דורון (קובי שטמברג) וחגית (אתי אנקרי).
בתחילת שנות ה-2000 השתתף בנאי בהפקות של הסופרת החרדית מנוחה פוקס ובין השאר גילם את התפקיד הראשי ב"סבא הושע", סדרת תקליטורי DVD לגיל הרך במגזר הדתי.
ב-2005 גילם את יחזקאל לוי (סבה של נינט לוי, אותה גילמה נינט טייב) בסדרת הטלוויזיה "השיר שלנו". ב-2008 גילם את רחביה בסרטו של דרור זהבי "סוף שבוע בתל אביב".
ביוגרפיה > בטלוויזיה ובקולנוע > סרטים בינלאומיים

בנאי השתתף גם בהפקות בינלאומיות שצולמו בישראל: ב-1974 שיחק בתפקיד אורח בסרט התנ"כי שצולם בישראל "סיפור יעקב ויוסף", ובמיני סדרה "משה". ב-1984 גילם בעל בית קפה בסרטו של ג'יי. לי תומפסון "השגריר". ב-1985 גילם מאבטח בשדה תעופה בסרטו של עמוס קולק "מניו יורק באהבה". וב-1988 השתתף בסרטו של ג'ון ד. הנקוק "לגנוב את השמיים".
ביוגרפיה > פעילויות נוספות

בנאי נודע כאיש סיפורים מרתק, בייחוד בסיפוריו על ימי ראשית המדינה בירושלים, וככזה, נטל חלק מדי שנה ב"פסטיבל מספרי סיפורים".
בשנות ה-80 חזר להתגורר בירושלים ועסק בהוראת דרמה ותיאטרון. ב-1993 עבר לקריית שמונה,  וגם שם ועסק בהוראת דרמה ותיאטרון לנוער.
בשנת 2006 העלה יחד עם יעקב נווה מופע מוזיקלי לזכרו של אחיו, השחקן והיוצר יוסי בנאי.
חיים אישיים

בנאי התגורר רוב חייו בירושלים, אך בשנות ה-70 עבר לתל אביב ואחר כך חזר שוב לירושלים.
בנאי נפטר מדום לב ב-10 באוגוסט 2008, מוצאי תשעה באב התשס"ח. בן 71 היה במותו.
הוא הותיר אחריו אישה, ארבעה ילדים ושלושה נכדים.