stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ונדה
הערות שוליים

1 2  Sally Frankental; Owen Sichone (2005-01-01). South Africa's Diverse Peoples: A Reference Sourcebook. ABC-CLIO. p. 187. ISBN 978-1-57607-674-3. Retrieved 2013-09-18.
↑  "Census > 1991 > RSA > Variable Description > Person file > District code". Statistics South Africa - Nesstar WebView. Retrieved 18 August 2013.
↑  "Venda",Elections in South Africa's Apartheid-Era Homelands "Bantustans", AFRICAN ELECTIONS DATABASE
| בנטוסטנים בדרום אפריקה בתקופת האפרטהייד |
| --- | --- | --- |
| בנטוסטנים שהוכרזו עצמאיים | בופוטאצוואנה בופוטאצוואנה • ונדה ונדה • טרנסקאי טרנסקאי • סיסקאי סיסקאי |  |
| בנטוסטנים רגילים | גאזאנקולו גאזאנקולו • לבווה לבווה • קוואקווא קוואקווא •  קאנגוואנה • קוואנדבלה קוואנדבלה • קוואזולו קוואזולו |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא דרום אפריקה ובנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ז'נדרמריה B

חיילי ז'נדרמריה B באימון ברובי M1 גאראנד
איורים משנות ה-50 של ז'נדרמים אוסטרים
ז'נדרמריה B (בגרמנית: B-Gendarmerie) היה ארגון צבאי רשמי שפעל באזורי הכיבוש באוסטריה של אחרי מלחמת העולם השנייה, בדומה למשמר הגבול הפדרלי בגרמניה המערבית וצריפי משטרת העם בגרמניה המזרחית. מכוחות ז'נדרמריה B התפתחו מאוחר יותר הכוחות המזוינים של אוסטריה.
היסטוריה

באפריל 1945, זמן קצר לפני כניעת גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה, הכריזה אוסטריה עצמאות מגרמניה ובווינה התכנסה ממשלה עצמאית בראשות קרל רנר. זמן קצר לאחר מכן נכבשה אוסטריה בידי בעלות הברית וברית המועצות, וחולקה לאזורי כיבוש. רנר וחברי ממשלתו שאפו להקים צבא אוסטרי עצמאי, אולם בעלות הברית הגיעו להסכמה עם הסובייטים על פיה אוסטריה תישאר מדינה מפורזת ללא צבא. עם זאת, ב-1947, לנוכח ההשתלטות הסובייטית על הונגריה וצ'כוסלובקיה גבר ערכה של אוסטריה כנכס אסטרטגי בעיני בעלות הברית. כדי לא להכעיס את הסובייטים, הגיעו בעלות הברית להסכמה עם האוסטרים על פיה יוקם כוח צבאי אוסטרי לא רשמי שיפעל בחשאיות.
ב-1949 הוקמו היחידות הראשונות של הכוח שנודע עד מהרה כ"ז'נדרמריה B". מכיוון שבמשך מספר שנים הכוח היה חשאי, משמעות האות B בשמו, נותרה לא ברורה עד ימינו ונתונה לפרשנויות רבות. היחידות המקוריות שימשו כמשמר גבול, וככוחות מיוחדים לפעילות אנטי-טרוריסטית. מרבית הנשק של היחידות סופקו בידי צבא ארצות הברית. בשל אופיו הסודי של הפרויקט, היה קושי גדול לגייס אליו לוחמים. בעלות הברית פתרו בעיה זו כאשר השתלטו על ארכיוני הוורמאכט, והשיגו רשימות של קצינים ממוצא אוסטרי שניתן היה לגייס בהתראה קצרה. בשיאה, כללה הז'נדרמריה B למעלה מ-90,000 לוחמים. האמריקנים הכינו תוכנית על פיה במקרה של הפיכה קומוניסטית באוסטריה, יסוגו כל לוחמי ז'נדרמריה B אל איטליה ויקימו צבא גולה.
הסובייטים למדו על קיומה של ז'נדרמריה B זמן קצר לאחר הקמתה, אולם בחרו שלא להגיב. לנוכח המצב המתוח שנוצר באזורי הכיבוש בגרמניה, הסובייטים העדיפו צבא אוסטרי עצמאי ונייטרלי, מאשר להפוך את אוסטריה לזירת עימותים חדשה בין מזרח למערב. כמו כן, כוחות ז'נדרמריה B מנעו את חזרתם של כוחות פרו-נאציים לזירה הפוליטית, ואיבטחו גם את מפעלי החברה הרוסית USIA. לנוכח חוסר התגובה הסובייטית, הפכה הז'נדרמריה B בהדרגה לארגון ממשלתי רשמי.
ב-15 במאי 1955 חתמו ארבעת המעצמות על אמנת המדינה האוסטרית שאפשר את הפיכתה של אוסטריה למדינה עצמאית ונייטרלית, וביטל את האיסור על צבא אוסטרי עצמאי. ביום שלאחר חתימת האמנה, ביצעו חיילי הז'נדרמריה בלינץ צעדה שנודעה בשם "מצעד השחרור" (Befreiungsparade). ב-27 ביולי של אותה שנה פורקה הז'נדרמריה באופן רשמי, ובמקומה הוקמה "מחלקת הגנת הגבולות הזמנית" (Provisorische Grenzschutzabteilung), שהפכה מאוחר יותר לכוחות המזוינים של אוסטריה.
לקריאה נוספת

Walter Blasi, Erwin A. Schmidl, Felix Schneider (Hrsg.): B-Gendarmerie, Waffenlager und Nachrichtendienste. Der militärische Weg zum Staatsvertrag. Böhlau, Wien 2004, ISBN 3-205-77267-9.
Martin Prieschl: Keimzelle des Bundesheeres. B-Gendarmerie 1952–1955. In: Österreich-Edition 21 [Loseblattsammlung]. Archiv-Verlag, Braunschweig 2010.
Christian Stifter: Die Wiederaufrüstung Österreichs. Die geheime Remilitarisierung der westlichen Besatzungszonen 1945–1955. Studien-Verlag, Innsbruck u. a. 1997, ISBN 3-7065-1176-2 (Wiener Zeitgeschichte-Studien 1).
ויקטור, נסיך נפוליאון

ויקטור, נסיך נפוליאון, או נפוליאון החמישי (בצרפתית: Victor Bonaparte;‏ 18 ביולי 1862 – 3 במאי 1926), היה נסיך צרפתי שעמד בראש בית בונפרטה.
ביוגרפיה

ויקטור נולד ב-18 ביולי 1862 בפאלה רויאל, פריז, בתקופת שלטונו של קרובו נפוליאון השלישי, ובזמן לידתו הוא היה השלישי בסדר הירושה לאחר נפוליאון הרביעי ואביו. הוריו היו הנסיך נפוליאון בונפרטה ומריה קלוטילדה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמנואלה השני, מלך איטליה ואדלהייד מאוסטריה. בשנת 1870 התפטר נפוליאון השלישי בעקבות המפלה במלחמת צרפת–פרוסיה, והוקמה הרפובליקה הצרפתית השלישית. בשנת 1879 נהרג נפוליאון הרביעי, ובצוואתו הוא מינה את ויקטור ליורשו, ובעקבות כך הפך לראש בית בונפרטה, מה שיצר קרע גדול בינו לבין אביו. במאי 1886 גירשה הרפובליקה הצרפתית את הנסיכים של השושלות השלטוניות הקודמות, ובעקבות כך יצא ויקטור לגלות בבלגיה.
בעת מותו של נשיא צרפת, פליקס פור במהלך פרשת דרייפוס, ניסו מספר סיעות פוליטיות לנצל את המצב, והנסיך ויקטור הודיע למשלחת מהוועד האימפריאליסטי שיפעל להחזרת הקיסרות הצרפתית כאשר ירגיש שהזמן מתאים לכך. כדי להשיג זאת, הוא הודיע שהוא יעמיד את עצמו בראש התנועה עם אחיו, הנסיך לואי, שנלחם לצדו ואמר שהוא "ינהיג את הכוחות הבונפרטיסטים בהתאם ליוקרתו ולכשרונותיו הצבאיים ובהתאם לדרגתו בצבא הרוסי". פיליפ, דוכס אורליאן, התובע היריב לכס המלוכה, החזיק גם הוא כוחות זמינים אשר היו מוכנים לחצות את הגבול הצרפתי באותו זמן כמו הכוחות הבונפרטיסטים. בסופו של דבר, ההתפרצות הצפויה בצרפת לא התגשמה, והרפובליקה השלישית שרדה את אחד המשברים החמורים ביותר שלה.
ב-3 במאי 1926 מת ויקטור בבריסל, ובנו לואי, נסיך נפוליאון ירש את תאריו ואת ראשות בית בונפרטה.
משפחתו

ב-10 בנובמבר 1910 התחתן ויקטור עם קלמנטין, נסיכת בלגיה, בתם של לאופולד השני, מלך הבלגים ומריה הנרייטה, ארכידוכסית אוסטריה, ממנה נולדו לו שני ילדים:
מארי קלוטילד בונפרטה (1912–1996)
לואי, נסיך נפוליאון (1914–1997)
ויקטור אולמן

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1898 טשן, צ'כיה 
 פטירה:  18 באוקטובר 1944 (בגיל 46) מחנה ההשמדה בירקנאו, גרמניה הנאצית 
 מקום קבורה:  אושוויץ 
 מוקד פעילות:  אוסטריה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה 
 סוגה:  אופרה, מוזיקה קלאסית, הרמוניה אטונאלית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 
ויקטור אולמן (בגרמנית: Viktor Ullmann;‏ נולד ב-1 בינואר 1898 בטשן, האימפריה האוסטרו הונגרית,
כיום מחולקת בין פולין לצ'כיה – נרצח ב-18 באוקטובר 1944 באושוויץ-בירקנאו), היה מלחין, מנצח ופסנתרן אוסטרי-צ'כי ממוצא יהודי.
רשימת יצירותיו מפראג ומטרזיינשטט

באמצע 1942, זמן קצר לפני גירושו למחנה הריכוז טרזיינשטט, הכין אולמן רשימה מקיפה ומפורטת של יצירותיו עד לאותו מועד. הרשימה נשמרה בספריה לונדונית כחלק ממכתב לאדם, שזהותו אינה ידועה. בניגוד לרשימות קודמות של יצירותיו, ברשימת לונדון יש רצף ללא הפסקה של מספרי אופוס (1 - 41) והיא מציינת בבירור וללא חשש טעות יצירות ושמות יצירות שהיו ידועים כבר מקודם. לרשימת יצירותיו של אולמן נודעת חשיבות שאין להפריז בערכה, לאור אובדן חלק מן היצירות שלא נמצאו עד כה, אם כי היא מצביעה בבירור על מלוא היקפה של האבדה שגרמו הגירוש והמלחמה.
ברשימה נעשה שימוש במספור האופוס של אולמן, תוך הרחבתו למספרי האופוס שניתנו ליצירות, אשר חוברו בטרזיינשטט. סדר הכותרים שומר על סדר זמנים חיוני ולוקח בחשבון הן את היצירות הידועות מרשימות קודמות והן את אלה שתועדו ביבליוגרפית. תאריך לא ודאי מצוין ב(?). עקבות של מספור קודם לקוחים מרשימת יצירות משנות ה-20' (רימאן מוזיקלקסיקון 11.1929). אזכורים אלה מופיעים רק בקשר ל"וריאציות שנברג", החוצות, הן מבחינת המספור והן סדר הזמנים את עקרון העריכה שנקבע לשימוש.
הערות שוליים

↑  אינגו שולץ, "ויקטור אולמן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310393905171  PLWABN: 9810637717005606  BIBSYS: 90749784  BNE: XX5358290  BnF: cb13969662r (data)  CANTIC: a10219341  CiNii: DA12819396  GND: 119065193  ICCU: DDSV069722  ISNI: 0000 0000 8379 7465  LCCN: n90611635  LNB: 000129699  MusicBrainz: 53982694-9850-463d-b2fe-ef6e2c70d51b  NKC: jn19990009742  NLA: 66662565  NTA: 108060020  SELIBR: 290374  SNAC: w6rc96gm  SUDOC: 055290515  VIAF: 46953474   WorldCat (עם VIAF): 46953474
טבעת התחבורה השלישית

| --- | --- |

 מידע כללי
 ציר:  כביש היקפי
 אורך:  35.1 ק"מ
 מיקום
 ערים ראשיות:  מוסקבה
 קואורדינטות:  55°47′34″N 37°36′10″E﻿ / ﻿55.7927°N 37.6027°E﻿ / 55.7927; 37.6027
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טבעת התחבורה השלישית (רוסית Третье транспортное кольцо או ТТК) הוא כביש טבעת במוסקבה. ממוקם בין טבעת הגנים וכביש הטבעת של מוסקבה.
האורך הכולל של הכביש הוא 35.1 ק"מ, מתוכם כ-19 ק"מ הם אסטקדות,[דרושה הבהרה] כ-5 ק"מ מנהרות. רוחב הכביש בקטעים הראשיים הוא לפחות 8 נתיבים.
בכביש טבעת התחבורה השלישית יש 17 מחלפי תחבורה. מעברי הולכי רגל קרקעיים וצמתים עם כבישים אחרים על רמה אחת אינם זמינים כדי להבטיח תנועה רציפה במהירות גבוהה לאורך הכביש כולו.
רוב הכביש נבנה בסוף שנות ה-90 תחילת שנות ה -2000. ב-2005 הכביש כולו נפתח לתנועה.
ויקטור אובינה

ויקטור נסופור אובינה (באנגלית: Victor Nsofor Obinna; נולד ב-25 במרץ 1987 בג'וס, ניגריה) הוא כדורגלן ניגרי המשחק בעמדות הקיצוני והחלוץ.
קריירת מועדונים

בצעירותו שיחק אובינה בקבוצות מקומיות בעיר הולדתו ג'וס. ביולי 2005 חתם בקבוצת קייבו ורונה האיטלקית, אולם במקביל חתם על חוזה גם באינטר מילאנו. בסופו של דבר, הקבוצות הגיעו להסכם לפיהו אובינה ישחק בקייבו, עד אשר תרצה אינטר לצרפו אליה. ב-11 בספטמבר 2005, ערך אובינה את הופעת הבכורה שלו במדי קייבו, במשחק נגד פארמה, בו ניצחה הקבוצה 0:1. כשלושה שבועות לאחר מכן, הבקיע את שערו הראשון בליגה האיטלקית, בניצחון 1:2 על סמפדוריה. בהמשך העונה הפגין יכולת טובה, אך משום שחתם על חוזה גם בקייבו וגם באינטר, הושעה מפעילות למשך כל חודש ינואר 2006. עם זאת, אובינה המשיך להציג משחק התקפה מרשים גם לאחר חזרתו ועם שלושה שערים בשמונה משחקים הוביל את קייבו למקום הרביעי בליגה, לאחר שעלתה שלושה מקומות מהמקום השביעי בעקבות פרשת השחיתות בסרייה א'.
בעונת 2006/2007 הבקיע אובינה חמישה שערים ובישל שניים נוספים, אולם לא הצליח למנוע את ירידתה של קייבו לסרייה ב', לאחר שזו סיימה את העונה במקום ה-18 בלבד. למרות זאת, קייבו שבה לסרייה א' כבר לאחר עונה אחת לאחר שבסיועו של אובינה זכתה באליפות הסרייה ב' לעונת 2007/2008. לאחר שלוש עונות מוצלחות למדי בקייבו, בהן כבש 19 שערים ב-82 משחקים, החליטה אינטר להשיב את אובינה אליה בעונת 2008/2009. בתחילת דרכו באינטר, מיעט אובינה לקבל דקות משחק ואת משחק הבכורה שלו במדי הקבוצה ערך רק ב-4 באוקטובר 2008, כאשר נכנס כמחליף לריקארדו קווארסמה בדקות הסיום של המשחק נגד בולוניה 1909. כשבועיים לאחר מכן, במשחק נגד רומא, פתח לראשונה בהרכב ואף הבקיע את שערו הראשון במדי אינטר וסייע לקבוצה לנצח 0:4. עד סיום העונה ערך שמונה הופעות נוספות וזכה עם קבוצתו באליפות הסרייה א'.
בעונת 2009/2010 הושאל אובינה למאלגה הספרדית. במלאגה היה שחקן הרכב משמעותי ועם ארבעה שערים ושני בישולים סייע לקבוצה לסיים במקום ה-17 ולהישאר בליגה. לאחר עונה זו שב לאינטר, אולם הושאל שוב, הפעם לווסטהאם יונייטד מהפרמייר ליג. את הופעת הבכורה שלו בווסטהאם, ערך אובינה ב-11 בספטמבר 2010, במשחק הליגה נגד צ'לסי ועשרה ימים לאחר מכן, הבקיע את שערו הראשון עבור הקבוצה ובישל אחד נוסף, בניצחון 0:2 על סנדרלנד במסגרת הסיבוב השלישי של גביע הפוטבול ליג.
נבחרת לאומית

אובינה נכלל בסגל נבחרת ניגריה הלאומית לגביע אפריקה לאומות 2006 וב-23 בינואר 2006 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כאשר נכנס כמחליף במשחק הפתיחה של שלב הבתים נגד גאנה. את שערו הראשון במדי ניגריה הבקיע ברבע הגמר נגד תוניסיה, מולה גם הבקיע את אחת הבעיטות בדו-קרב בעיטות העונשין (1:1 בסיום הזמן החוקי), בו ניצחה הנבחרת 5:6 והעפילה לחצי הגמר, אולם נוצחה 1:0 על ידי חוף השנהב וסיימה במקום השלישי, לאחר ניצחון על סנגל במשחק על מקומות 3:4.
עם תחילת שנת 2008 סייע לנבחרתו להעפיל לרבע גמר גביע אפריקה לאומות 2008, שם נוצחה על ידי גאנה. כחצי שנה לאחר מכן, זומן לסגל הנבחרת לאולימפיאדת בייג'ינג, ובטורניר עצמו הוביל את ניגריה למקום השני ולזכייה במדליית כסף. הוא כבש שלושה שערים ברציפות במשחקים נגד יפן וארצות הברית בשלב הבתים ובניצחון 0:2 על חוף השנהב ברבע הגמר, בו גם ענד לראשונה את סרט הקפטן, בעקבות היעדרותו של איסק פרומיס. בחצי הגמר שוב תיפקד כקפטן וסייע לנבחרתו להביס 1:4 את בלגיה. למרות היכולת המרשימה, ניגריה לא הצליחה לנצח את ארגנטינה בגמר וזכתה במדליית הכסף לאחר הפסד 1:0. אובינה שסיים את הטורניר עם שלושה שערים, היה למבקיע המוביל של נבחרתו ודורג שני בטבלת מלך השערים הכללית, כאשר רק ג'וזפה רוסי שכבש ארבעה שערים ממוקם לפניו.
גם לאחר האולימפיאדה, המשיך להוות גורם משמעותי בנבחרתו ואף כבש את אחד השערים בניצחון 1:4 על סיירה לאון במשחק הסיום של הסיבוב השני של מוקדמות מונדיאל 2010. בסיבוב השלישי והאחרון, הבקיע שלושה שערים נוספים והוביל את ניגריה למקום הראשון בבית ולהעפלה רביעית בתולדותיה למונדיאל. סך הכל סיים את קמפיין המוקדמות עם ארבעה שערים והיה למבקיע המוביל של נבחרתו יחד עם איקצ'וקו אוצ'ה. בגביע אפריקה לאומות 2010, איבד אובינה את מקומו בהרכב הפותח של ניגריה ובחמישה מתוך ששת משחקיו בטורניר שותף רק כמחליף. עם זאת, הוביל את נבחרתו לזכייה במדליית הארד, לאחר שהבקיע את השער היחיד בניצחון 0:1 על אלג'יריה במשחק על מקומות 3:4.
אובינה נכלל בסגל המורחב של ניגריה למונדיאל 2010 ולאחר שהפגין יכולת מרשימה במשחקי ההכנה עם שני שערים בארבעה משחקים, נכלל בסגל הסופי לטורניר ואף פתח בהרכב במשחק הפתיחה נגד ארגנטינה, אולם הציג יכולת בינונית במיוחד ובמשחק הבא נגד יוון לא שותף. במשחק האחרון של שלב הבתים נגד קוריאה הדרומית החליף את יעקובו איגביני בדקה ה-70 וסייע לנבחרתו לסיים בתיקו 2:2 ולהשיג נקודה ראשונה בטורניר, לאחר שני הפסדים במשחקים הקודמים. עם זאת, ניגריה סיימה את הבית במקום האחרון והודחה מהמונדיאל.
הערות שוליים

↑  אובינה בשפת האיגבו פירושו "לב האלוהים" – פירוש השם אובינה באתר השמות הניגריים
↑  כתבה באתר הרשמי של אינטר מילאנו
↑  כתבה באתר הרשמי של אינטר מילאנו
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2006 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 אודייה •  6 אנקרהירה •  7 אוטקה •  8 מיקל •  9 מרטינס •  10 אוקוצ'ה •   11 לוואל •  12 אג'ידה • 13 יוסוף •  14 אובינה • 15 אוביפולה • 16 אורומה • 17 אגהאהווה • 18 אובודו • 19 מקינווה • 20 אודמווינגי • 21 נוואנרי • 22 קאיטה • 23 איינוגבה • מאמן: אגוואבון |  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 אודייה •  6 אנקרהירה •  7 אוטקה •  8 מיקל •  9 מרטינס •  10 אוקוצ'ה •   11 לוואל •  12 אג'ידה • 13 יוסוף •  14 אובינה • 15 אוביפולה • 16 אורומה • 17 אגהאהווה • 18 אובודו • 19 מקינווה • 20 אודמווינגי • 21 נוואנרי • 22 קאיטה • 23 איינוגבה • מאמן: אגוואבון | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 נוואנרי •  6 שיטו •  7 אוטקה •  8 איגביני •  9 מרטינס •  10 מיקל •   11 אודמווינגי •  12 אג'ידה • 13 אפולאבי •  14 אולופינג'אנה • 15 אוצ'ה • 16 אטוהו • 17 מקינווה • 18 אובינה • 19 אמגהארה • 20 אוקונוקוו • 21 ארומוייגבה • 22 אפאם • 23 איינוגבה • מאמן: פוגטס |  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 נוואנרי •  6 שיטו •  7 אוטקה •  8 איגביני •  9 מרטינס •  10 מיקל •   11 אודמווינגי •  12 אג'ידה • 13 אפולאבי •  14 אולופינג'אנה • 15 אוצ'ה • 16 אטוהו • 17 מקינווה • 18 אובינה • 19 אמגהארה • 20 אוקונוקוו • 21 ארומוייגבה • 22 אפאם • 23 איינוגבה • מאמן: פוגטס | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – גביע אפריקה לאומות 2010 (מקום שלישי) |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 נוואנרי •  6 שיטו •  7 אובאסי •  8 איגביני •  9 מרטינס •  10 מיקל •   11 אודמווינגי •  12 אג'ידה • 13 יוסוף •  14 אולופינג'אנה • 15 קייטה • 16 אוצ'ה • 17 אודייה • 18 אובינה • 19 מוחמד • 20 אטוהו • 21 אצ'יג'ילה • 22 אפאם • 23 איינוגבה • מאמן: אמודו |  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 נוואנרי •  6 שיטו •  7 אובאסי •  8 איגביני •  9 מרטינס •  10 מיקל •   11 אודמווינגי •  12 אג'ידה • 13 יוסוף •  14 אולופינג'אנה • 15 קייטה • 16 אוצ'ה • 17 אודייה • 18 אובינה • 19 מוחמד • 20 אטוהו • 21 אצ'יג'ילה • 22 אפאם • 23 איינוגבה • מאמן: אמודו | ניגריה |
| נבחרת ניגריה – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 אפולאבי •  6 שיטו •  7 אוטאקה •  8 יעקובו •  9 מרטינס •  10 בראון •   11 אודמווינגי •  12 אוצ'ה • 13 יוסוף •  14 קייטה • 15 ארונה • 16 אג'ידה • 17 אודייה • 18 אובינה • 19 אובסי • 20 אטוהו • 21 אצ'יג'ילה • 22 אדלייה • 23 איינוגבה • מאמן: לאגרבק |  1 אניימה •  2 יובו •  3 טאיוו •  4 קאנו •  5 אפולאבי •  6 שיטו •  7 אוטאקה •  8 יעקובו •  9 מרטינס •  10 בראון •   11 אודמווינגי •  12 אוצ'ה • 13 יוסוף •  14 קייטה • 15 ארונה • 16 אג'ידה • 17 אודייה • 18 אובינה • 19 אובסי • 20 אטוהו • 21 אצ'יג'ילה • 22 אדלייה • 23 איינוגבה • מאמן: לאגרבק | ניגריה |
חלאס

| --- | --- |
 מקום הקמה:  עכו 
 מוקד פעילות:  עכו, ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2004
 סוגה:  אוריינטל מטאל אוריינטל רוק
 חברת תקליטים:  Edition Boualem
 www.khalas.net
 חברים
 מחמוד שלאבי עבד חת'ות פאדל קדניל רוסטר
 חברים לשעבר
 בסאם בירומי
 
חלאס (בערבית: خلص) היא להקת אוריינטל מטאל ערבית-ישראלית. הלהקה התפתחה בסצנה החדשה של המוזיקה הערבית והאוריינטלית שכעת צוברת תאוצה במזרח התיכון.
הלהקה משלבת מקצבים ערביים ושירה בערבית יחד עם ריפים אגרסיביים מהמטאל.
חלאס סופגת השפעה מלהקות שונות מעולם הרוק והמטאל, כמו AC/DC, סיסטם אוף אה דאון, בלאק סבאת' וכו', ומכוכבי העולם הערבי: אום כולתום, אסמהאן ומוחמד עבד אל-והאב.
ביוגרפיה

בשנת 2004 חלאס הוציאו את האלבום המקוצר הראשון שלהם, בשם "Ma Adesh Feeha" (בתרגום: נמאס לנו). האלבום הפך ללהיט במספר תחנות רדיו מקומיות ובמגזיני מוזיקה שונים.
עם השנים, הלהקה גיבשה סביבה מעריצים ממדינות שונות בעולם, שהתרחב עם יציאת הלהקה לסיבוב הופעות בספרד, איטליה ובוסניה והרצגובינה.
החל משנת 2012 החלה הלהקה להרחיב את השימוש בכלים ערביים מסורתיים, החליפה את הסולן שלה וצירפה ללהקה רקדן "סופי".
האלבום הבא של הלהקה, שלו קדם דמו באותו השם, ייקרא "Khalas – Arabic Rock Orchestra".
בשנת 2013 יצאה הלהקה לסיבוב הופעות משותף עם להקת אורפנד לנד הישראלית, שנפתח בהופעה משותפת בתל אביב.
דיסקוגרפיה

Ma Adesh Feeha 2004
Khalas – Arabic Rock Orchestra 2012
ז'נבייב בוז'ולד

| --- | --- |

ז'נבייב בוז'ולד בסרט "אן של אלף הימים"
 לידה:  1 ביולי 1942 (בת 82) מונטריאול, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 בן או בת זוג:  Paul Almond (1967–1973) 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (1969)  פרס המושל הכללי לאמנויות המופע (2018) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ז'נבייב בוז'ולד  (באנגלית: Geneviève Bujold; נולדה ב-1 ביולי 1942) היא שחקנית קולנוע קנדית זוכת פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר ומועמדת פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר לשנת 1969 על תפקידה בסרט "אן של אלף הימים".
ביוגרפיה

בוז'ולד נולדה במונטריאול ללורטה ולג'וזף בוז'ולד.
מוצאה של בוז'ולד הוא צרפתי קנדי ואירי.
התחנכה במוסדות לימוד דתיים לפני שלמדה תיאטרון בקונסרבטוריון לאומנות ודרמה שבעיר הולדתה.
התגלתה לראשונה דווקא בצרפת בסרטו של אלן רנה "המלחמה נגמרה" בו שיחקה לצידו של איב מונטאן.
בעת ששהתה בצרפת הצטלמה בוז'ולד גם לסרטו של פיליפ דה ברוקה "מלך ליום אחד".
בקנדה התפרסמה בוז'ולד בדרמות "מעשה הלב" ו"איזבל" בתפקידים עליהם זכתה בפרסי הקולנוע הקנדי.
בוז'ולד התפרסמה בקנה מידה עולמי בשנת 1969 עם יציאת הדרמה ההיסטורית "אן של אלף הימים" בה שיחקה בתפקיד אן בולין אשתו של המלך הנרי השמיני (ריצ'רד ברטון).
על הופעתה בסרט זכתה בוז'ולד בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר והייתה מועמד לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר אותו הפסידה למגי סמית'.
הופיעה ב-1970 בעיבודו הקולנועי של הבמאי היווני המוערך מייקל קאקויאניס לטרגדיה היוונית "נשות טרויה" בתור הנביאה המיתולוגית קסנדרה לצידן של קתרין הפבורן וונסה רדגרייב.
ב-1974 שיחקה בסרט האסונות "רעידת אדמה" בתפקיד השחקנית דניס מארשל.
ב-1976 הופיעה בוז'ולד במותחן המסתורין של בריאן דה פלמה "הזדמנות שנייה" בתפקיד אליזבת אשתו החטופה של סוחר המקרקעין מייקל קורטלנד (קליף רוברטסון).
ב-1979 שיחקה בתפקיד הראשי במותחן של מייקל קרייטון "עילפון חושים" בתור המנתחת ד"ר סוזן ווילר.
ב-1984 שיחקה בוז'ולד לצידו של קלינט איסטווד במותחן הפשע "על חבל מתוח".
ב-1988 זכתה בוז'ולד לשבחים על הופעותייה בסרטים "תאומי המריבה" של דייוויד קרוננברג בתפקיד השחקנית קלייר ניבאו ו"מודרניים" של אלן רודולף.
בשנים האחרונות השתתפה בתפקידי משנה בקומדיה "בית ללא חוקים" ובסרטים הקנדים המצליחים
"בעיני המתבוננים"
ו"לילה אחרון". בשנת 1995, הייתה מועמדת לשחק בתפקיד קפטן ניקול ג'יינוויי בסדרת המדע הבדיוני, מסע בין כוכבים: וויאג'ר, אך בשל לוח הזמנים התובעני ויתרה עליו, וקייט מאלגרו נכנסה לנעלי תפקיד זה.
לבוז'ולד בן אחד, השחקן והמפיק מאט אלמונד מנישואיה לבמאי פול אלמונד איתו עבדה רבות במהלך הקריירה.
פילמוגרפיה נבחרת

המלחמה נגמרה (1966)
מלך ליום אחד (1966)
איזבל (1968)
אן של אלף הימים (1968)
מעשה הלב (1970)
נשות טרויה (1971)
קאמורסקה (1973)
רעידת אדמה (1974)
סייפים (1976)
הזדמנות שנייה (1976)
גבר נוסף, צ'אנס נוסף (1977)
עילפון חושים (1978)
רצח לפי פקודה (1979)
הטיסה האחרונה של נח ארק (1980)
משימה אחרונה (1980)
הקדושה והחטא (1982)
על חבל מתוח (1984)
בחר בי (1984)
בעקבות הכרך (1985)
מודרניים (1988)
תאומי המריבה (1988)
חתונת הנייר (1989)
איזה לילה (1992)
מארב של רוחות (1993)
חברי מקס (1994)
הרפתקאותיו של פינוקיו (1996)
בית ללא חוקים (1997)
בעיניי המתבונן (1999)
אתמול בלילה (1998)
אחוזת ג'ריקו (2003)
Finding Home‏ (2003)
Disappearances‏ (2006)
הטרוצקי (2009)
טבעת פוליקרטס

טבעת פוליקרטס היא מעשייה שסופרה מפי הרודוטוס:
פוליקרטס היה שליטו העשיר ורב-העוצמה של האי סאמוס. הצלחות רבות נחל צי המלחמה תחת שלטונו, וכבש ערים רבות באסיה הקטנה ובאיי הים האגאי. הוא גם קיבץ סביבו משכילים רבים, אולם פיתגורס לא הסכים עם דרכו ועזב את האי.
בכל מה שעשה פוליקרטס שיחק לו המזל עד שבן בריתו, הפרעה יעחמס השני, התחיל חושש פן תעורר הצלחה כה מרובה את קנאת האלים. על כן כתב לפוליקרטס ויעץ לו להשליך לים את אחד החפצים היקרים לו ביותר, כדי שיגרום נזק לעצמו ובכך ישכך את חמת האלים. פוליקרטס שעה לעצתו והשליך טבעת יקרת ערך לים כדי לפייס את האלים. שלושה ימים לאחר מכן הגיע דייג לחצרו והעניק לו במתנה דג גדול שתפס. כשהדג בותר לנתחים מצאו במעיו את הטבעת של פוליקרטס. משנודע הדבר לפרעה, מיד ביטל את בריתו עם פוליקרטס, כי ידע שאסון גדול יומט עליו. כעבור זמן קצר נשבה שליט סאמוס על ידי אויביו והוצא להורג.
פרידריך שילר חיבר על פי המעשייה שיר בשם זה.
ראו גם

יוסף מוקיר שבת
שלמה המלך ואשמדאי
ואלי אקספורט

| --- | --- |

 לידה:  17 מאי 1940 (בת 84) לינץ', אוסטריה
 שם לידה:  וולטרד להנר
 זרם באמנות:  אמנות מדיה חדשה, מיצג, Viennese Actionism, אמנות פמיניסטית, אמנות עכשווית 
 יצירות ידועות:  VALIE EXPORT SMART EXPORT, Aspects of Feminist Actionism, Invisible Adversaries, The Practice of Love, Time and Countertime 
 פרסים והוקרה:  גרנד זהב לקישוט עבור שירותי הרפובליקה של אוסטריה
 www.valieexport.at
 
ואלי אקספורט (באנגלית: Valie Export;‏ נולדה ב-17 במאי 1940) היא אמנית אוסטרית.
עבודותיה האמנותיות כוללות וידאו, מיצג, קולנוע, אנימציות מחשב, צילום, פיסול ופרסומים העוסקים באמנות עכשווית.
ביוגרפיה

ואלי אקספורט למדה במנזר עד גיל 14, למדה ציור ועיצוב בבית הספר הלאומי בתעשיית הטקסטיל בוינה, ועבדה תקופה קצרה בתעשיית הקולנוע כתסריטאית, עורכת ועוד.
הפמיניזם האוסטרי היה מוטרד מכך שעד שנות ה-70 היה עדיין דור אוסטרי שגישתו כלפי נשים התבססה על האידאולוגיה הנאצית. סוגיה נוספת הייתה רגשות אשם לגבי הטיפול בילדים מצד ההורים (האמהות) במשטר הנאצי. ואלי אקספורט, לפני היותה מהפכנית פוליטית ואמנותית, הייתה אם ורעיה. בשנת 1967 שינתה את שמה לואלי אקספורט (VALIE EXPORT) הנכתב באותיות גדולות כמו לוגו אמנותי, ובכך ויתרה על שמות אביה ובעלה ואימצה במקומם את שם משפחתה החדש מתוך מותג סיגריות פופולרי. בשיחה עם ג'רי אינדיאנה ממגזין "בומב" (BOMB), אקספורט תיארה כך את השינוי בשמה:
"לא רציתי יותר לשאת את שם אבי (להנר) ולא את השם של בעלי לשעבר הולינגר. הרעיון שלי היה לייצא "מעצמי". העיצוב והסגנון בחבילת הסיגריות התאימו לשימוש שלי.
בפעולה זו של הגדרה עצמית, הבליטה אקספורט את נוכחותה בסצנת האמנות הווינאית אשר נשלטה עד אז על ידי טאבו אמנות הביצועים של פעילי וינה, למשל: הרמן ניץ', גאנטר בראס, אוטו מוהל ורודולף שוורצקוגלר. אקספורט אמרה, "הייתי מאוד מושפעת, לאו דווקא מהאקטיביזם עצמו אלא מכל התנועה האקטיביסטית בעיר. זו הייתה בהחלט תנועה נהדרת. היו לנו שערוריות גדולות, לפעמים נגד הפוליטיקה, זה עזר לי להביא את הרעיונות שלי".
כמו עמיתיה, היא חשפה את גופה לכאב ולסכנה בפעולות שנועדו להתמודד עם השאננות הגוברת והקונבנציונליזם של התרבות האוסטרית שלאחר המלחמה. היא הצליחה להפנות את הזרקור לאופן שבו יחסי הכוח הגלומים בייצוגים בתקשורת משפיעים על הגוף ועל התודעה של נשים, ובכך הפך פרויקט אקספורט לפרויקט פמיניסטי מובהק.
עבודות

פילמוגרפיה נבחרת
מסך מפוצל-סוליפסיסמוס (Solipsismus) (1968)
קו משולב (1971)
...מרוחק...מרוחק...(1973)
גבר ואישה ובעלי חיים (1973)
הפרעות נלוות (1973)
יריבים בלתי נראים (1976)
נשי אנשים (1977)
סינטגמה (1983)
עיסוק האהבה (1984)
אני הופך את התמונות של הקול שלי בתוך הראש שלי (2008)
תערוכות (נבחרות)

1973 תערוכה אוסטרית, המכון לאמנות עכשווית, לונדון, אנגליה.
1977 גוף ספליט, גלריית סנט סטפן, וינה, אוסטריה (סולו)
1980 תצורות גוף 1972 - 1976. אינסברוק, אוסטריה.
1990 ניירות זכוכית. וינה אוסטריה
1997 פיצול המציאות: מומוק, בית 20, וינה
2000 גלריה, אינסברוק, אוסטריה (סולו)
2004 ואלי אקספורט. המרכז לאמנות קמדן, לונדון
2007 ואלי אקספורט. המרכז ג'ורג' פומפידו, פריז
2010 זמן נגד זמן. הגלריה האוסטרית בלוודר, וינה, אחרי המוזיאון, בולזאנו
ארכיון ואלי אקספורט 2012, קונסטהאוס ברגנץ, ברגנץ
2013 רכישות חדשות בצילום, ניו יורק, ארצות הברית
פרסים

1990: פרס עיר וינה לאמנות חזותית
1992: פרס אוסטרי לאמנות וידאו ואמצעי תקשורת
1995: פרס פיסול בקרן ג 'נרלי
1997: פרס גבריאל מונטר
2000:פרס אוסקר קוקושקה
2000: פרס אלפרד קוביין הגדול תרבות אוסטריה העליון
2003: מדליית זהב לשירותים לעיר וינה
2005: עיטור אוסטרי למדע ואמנות
2009: דוקטורט כבוד של האוניברסיטה לאמנויות ועיצוב תעשייתי לינץ
2010: זהב קישוט גדול עבור שירותי הרפובליקה של אוסטריה