stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כונס אוויר
כונסי מנועי סילון > כונסי אוויר על קוליים > כונסים ללא גאומטריה משתנה

מספר מטוסים כוללים כונסים ללא אמצעים לשינוי הגאומטריה של הכונס, אבל אלה לרוב כוללים תעלות ארוכות המובילות למנוע וכלולות לרוב במטוסי קרב. עם זאת לרוב כונסים אלה כוללים שפה אחת בולטת לפני השנייה או חרוט קבוע בשביל לקבוע את מיקום הגל הראשון. התעלות הללו מכונות תעלות S, בגלל העיקול האופייני לכונסים אלה.
כונס של מטוס F-16, הכונס לא כולל שום אמצעי לשליטה על הגאומטריה של הכונס. השפה העליונה בולטת אל מול התחתונה.
דוגמה לכונס בעל חצי חרוט בולט של מטוס F-104. החרוט הזה לא נע כלל אלא נמצא קבוע.
דוגמה לכונס של מטוס F/A-18F סופר-הורנט בעל חתך-מכ"ם מוקטן.
כונסי מנועי סילון > סוגי כונסים נוספים

לעיתים כונסים של כלי טיס שונים מחולקים לשניים ומתחברים בהמשך הגוף לטובת מנוע בודד המורכב בצורה מרכזית. לעיתים גם מטוסים תת-קוליים משתמשים בכונס תעלת S לטובת מנוע מרכזי שאין ביכולת הכונס להיות מול המנוע, אופייני למטוסי נוסעים תלת מנועיים.
מטוס F-35 בעל שני כונסים בצידי המנוע המתחברים יחד בהמשך הגוף לטובת מנוע בודד.
מטוס A-4 סקייהוק, בעל שני כונסים המובילים למנוע בודד.
מטוס מיראז' 3 בעל שני כונסים המובילים למנוע אחד.
דוגמה לתעלת כונס מנוע של המיג-21, המתפצל אחרי החרוט הראשי ומתמזג לקראת המנוע.
מטוס לוקהיד L-1011 בעל שלושה מנועים. המנוע המרכזי כולל תעלת S המובילה ממעל לגוף המטוס עד למנוע המורכב באמצע.
ראו גם

מבער אחורי
מנוע סילון
כנף (תעופה)
תצורת כנף
שיוט על-קולי
תרשים של כונס מנוע טורבו פרופ. המנוע עצמו מסודר בצורה הפוכה, עם המדחס בחלק האחורי של המנוע.
תרשים המציג את יעילות החלפת הלחץ של סוגים שונים של כונסים לפי כמות גלי ההלם שהם מתוכננים לייצר
תמונות המחשה לשני המצבים של מיקום גלי ההלם בכונס על קולי. התמונה הימנית מציגה כונס במצב תקין כאשר כל גלי ההלם נמצאים במיקום מתאים. במצב זה הכונס נחשב ל-Started

התמונה השמאלית מציגה מצב לא תקין, בו מיקום הגלים בכונס קורסים ונדחפים אל מחוץ לכונס. במצב זה הכונס נחשב ל-Unstarted
לפטידקטידה

| לפטידקטידה |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון-אוליגוקן 70–33 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: לפטידקטידה
שם מדעי
 Leptictida ‏מק'קנה, 1975

לפטידקטידה (שם מדעי: Leptictida; ביוונית עתיקה: "סמורים קטנים/דקים") היא סדרה נכחדת של יונקים הקרובים לשלייניים, בני קבוצת האאותריה, שחיו בין סוף הקרטיקון אוליגוקן, לפני 70 עד 33 מיליון שנה. קבוצה זו מצויה במחלוקת מדעית, כאשר חלק מהחוקרים רואים בסוגים מסוימים שליינים, הקרובים לפרימטים (אאוארכונטוגליריים).
מאפיינים

יונקים אלה היו קטנים יחסית, באורך של 60 עד 90 סנטימטרים בערך, והיו קטני ממדים אך זריזים ובהתנהלותם הזכירו ארכפיים או יונקים זריזים דומים. מבנה השיניים שלהם היה פשוט יותר מבעלי השליה המודרניים והשיניים התאימו לאכילת חרקים או תולעים.
לבני הקבוצה היו עצמות ירכיים ארוכות, בדומה לרגלי הקנגורו או ירבועים, והגפיים הקדמיות היו קצרות מאוד. כמו כן, היו בעלי זנבות ארוכים של מעל 40 חוליות, דבר נדיר אצל יונקים המכילים הרבה שרירים אך במעט חוליות לייצובם. הדבר מצביע על התנהלות תנועה דומה לקנגורים, מותאמת לקפיצה אך לא יציבה.
סדרה זו נכחדה לפני 33 מיליון שנה, מעט אחרי תחילת האוליגוקן.
מיון

משפחה גיפסוניקטופיים (Gypsonictopidae)
סוג גיפסוניקטופס (Gypsonictops)
משפחה Leptictidae
סוג Amphigyion
סוג Gallolestes
סוג Labes
סוג Lainodon
סוג Leptonysson
סוג Palaeictops
סוג Praolestes
סוג Wania
תת-משפחה Leptictinae
סוג Blacktops
סוג Ictopidium
סוג Leptictis
סוג Myrmecoboides
סוג Ongghonia
סוג Prodiacodon
סוג Protictops
משפחה Pseudorhyncocyonidae
סוג Diaphyodectes
סוג לפטיקטידיום (Leptictidium)
סוג Phakodon
סוג Pseudorhyncocyon
לפטין

מבנה הלפטין
לפטין הוא הורמון חלבוני השייך לקבוצת אדיפוקין. הוא מיוצר בתאי שומן וברקמות שומניות. משם זורם הלפטין במחזור הדם עד שהוא מגיע אל המוח. ההורמון ממלא תפקיד מרכזי בוויסות צריכת אנרגיה והוצאתה על ידי ויסות התיאבון וחילוף חומרים.
הלפטין מורכב מ-167 חומצות אמינו ושמו נגזר מהמילה היוונית Leptos שפירושה "רזה".
את הורמון הלפטין גילו ג'פרי פרידמן וצוותו באוניברסיטת רוקפלר שבניו יורק בשנת 1994, דרך ניסויים בעכברי מעבדה בעלי מוטציה מסוג ob/ob אשר גרמה להם להשמנה יתרה.
מטרלפטין מנוצל כתרופה לסוכרת.
דיכוי תיאבון

הורמון הלפטין מופרש מרקמת שומן (רמתו פרופורציונית לרמת השומן בגוף). הלפטין מדווח להיפותלמוס על מצבי שובע, ומפחית את התיאבון, וכתוצאה מכך יש ירידה בתצרוכת הקלורית. במצבים של רעב, תת תזונה או אנורקסיה, רמות הלפטין תהיינה נמוכות. אצל אנשים בעלי עודף משקל, רמות הלפטין תהיינה גבוהות, אולם בגלל תנגודת ללפטין (אשר מתרחשת כנראה בגלל רוויון של הרצפטורים ללפטין בהיפותלמוס) לא ידוכא התיאבון. 
מנגנון הפעולה של לפטין בוויסות שובע ורעב:
בעת שובע, מופרש לפטין מרקמת שומן. הלפטין מגרה הפרשה של POMC, גן המקודד למגוון של הורמונים, וכתוצאה מכך מופרש ההורמון אלפא MSH, שהוא נגזרת של ה-POMC ובעל תפקיד במנגנון ויסות הרעב והשובע. חוסר ב-POMC יביא להפחתת ההפרשה של ההורמון אלפא MSH, ומכאן להשמנה. 
בנוסף לכך, ההורמון ACTH הוא נגזרת נוספת של חלבון POMC, ועל כן חוסר ב- POMC יביא, מלבד להשמנה, גם לתופעות של אי ספיקת בלוטת יותרת הכליה (מחלת אדיסון) וכן לפיגמנטציה שאינה תקינה (ילדים ג'ינג'יים).
ההורמון אלפא-MSH נקשר לקולטן בשם MC4R, וגורם לדיכוי התיאבון. פגם בקולטן יגרום להשמנה מגיל מאוד צעיר- יאופיין בין היתר גם בגובה רב יחסית מול האוכלוסייה (ילדים בעלי עודף משקל, וגבוהים). זהו הפגם הגנטי השכיח ביותר אשר גורם להשמנה של כ-5%.
במצבי רעב, רמת הלפטין נמוכה ונוצרים אנטגוניסטים תחרותיים ארוכי טווח (NPY, AGRP) של הקולטן MC4R, המונעים קשירה של אלפא MSH, ומעודדים תיאבון.
תפקידים אחרים

ללפטין יש תפקידים נוספים, מלבד תפקידו בבקרת מנגנון השובע והרעב:
וויסות מערכת החיסון, המטו-פויזיס, אנגיוגנזיס (יצירת כלי דם חדשים), והתפתחות עצם. אצל אנשים עם תת-תזונה קשה או רעב, יש מעט לפטין, וכתוצאה מכך יש שינוי בוויסות מנגנון החיסון עם נטיית יתר להופעת זיהומים. כך גם אצל אנשים עם משקל עודף, בעלי תנגודת ללפטין (כפי שהוסבר לעיל).
השפעה על העצם: קיימים רצפטורים ללפטין על פלטת הגדילה של העצם, הוא מגרה פרוליפרציה (התרבות) של תאי סחוס ושל גדילת העצם.
מערכת ההתבגרות המינית- ללפטין יש ככל הנראה השפעה על גירוי מרכזי של ההורמון GNRH (הורמון משחרר הורמון גדילה, אשר מביא לשחרור של הורמוני המין.). נמצא כי מוטציה בגן ללפטין גורמת לתופעות של השמנה קשה, וכן להיפו-גונדיזם כתוצאה מתת ההשפעה על מערכת הורמוני המין.
לאון פרדריק

| --- | --- |

לאון פרדריק, דיוקן עצמי
 לידה:  26 באוגוסט 1856 בריסל, בלגיה 
 פטירה:  27 בינואר 1940 (בגיל 83) סכארבק, בלגיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות בבריסל 
 תקופת הפעילות:  1872–1940 (כ־68 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  נטורליזם, סימבוליזם 
 הושפע על ידי:  יאן פורטלס, Albert Charle, Ernest Slingeneyer, Jules van Keirsbilck 
 יצירות ידועות:  The Golden Age: The Night, The Golden Age: The Morning, The Golden Age: The Evening 
 
לאון פרדריק (בהולנדית: Léon Frédéric‏; 26 באוגוסט 1856 – 27 בינואר 1940) היה צייר סימבוליסט בלגי. נושאי ציוריו המוקדמים היו על מיסטיקה נוצרית פנטסטית, ואילו עבודותיו המאוחרות שיקפו נושאים חברתיים.
ביוגרפיה

אביו היה תכשיטן מצליח. בשנת 1871, הוא למד אצל האדריכל והצייר הדקורטיבי, שרל-אלברט והחל ללמוד קורסי לילה באקדמיה המלכותית לאמנויות יפות בבריסל. ב-1874 הוא מצא תפקיד בבית המלאכה של יאן פורטלס. בשנה שלאחר מכן, הוא ועוד כמה סטודנטים צעירים לאמנות עבדו יחד בסטודיו פרטי שבו יכלו לצייר דוגמנים חיים ועירומים. אביו מימן לו סיור לימודים באיטליה בשנים 1878–1879. הוא נסע לנאפולי, רומא, פירנצה וונציה. הציירים האהובים עליו היו סנדרו בוטיצ'לי ודומניקו גירלנדיו .
בשובו מאיטליה ערך את הופעת הבכורה שלו בסלון בבריסל, שם היה בהשפעתו של ז'ול בסטיאן-לפאג', והפך לחבר בקבוצת האמנים. ב-1883 עבר לארדנים הבלגיים, ונסע רבות לאנגליה, גרמניה והולנד.
הוא זכה במדליית זהב בתערוכה העולמית (1889). אלכסנדר בנואה הצעיר היה מעריץ גדול של יצירותיו ובשנת 1898 דאג לרכישת כמה מהם על ידי הנסיכה מריה טנישבה, לתערוכה בסנט פטרסבורג.
לאחר נישואיו, הוא עבר לביתו החדש ב-1899, והמשיך לטייל ולהציג את עבודותיו בירידים בינלאומיים. הוא זכה בפרסים בארצות הברית ובגרמניה ובמדליית זהב נוספת בתערוכה עולמית (1900).
ב-1904 הוא מונה לחבר באקדמיה המלכותית וב-1929 הוכתר כברון ואביר מסדר לאופולד על ידי המלך אלברט הראשון.
יצירותיו נמצאות במוזיאונים המלכותיים לאמנויות יפות של בלגיה, המוזיאון לאמנויות יפות בגנט ומוזיאון ד'אורסה.
גלריה

תור הזהב: הבוקר
כל הדברים מתים, אבל כולם יקומו לתחייה באמצעות אהבת אלוהים (פאנל מרכזי)
קבורת איכר
עידן העובדים - טריפטיכון
הערות שוליים

↑  "Les âges de l'ouvrier [The Ages of the Worker"], www.musee-orsay.fr
↑  Dictionnaire des Peintres belges: 2382 FRÉDÉRIC, Léon, balat.kikirpa.be
↑  "Léon FRÉDÉRIC", Whitford Fine Art (באנגלית)
↑  Encyclopædia Universalis, LÉON FRÉDÉRIC, Encyclopædia Universalis (ב־)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285049005171  PLWABN: 9810609379605606  BnF: cb124711363 (data)  GND: 132272385  ISNI: 0000 0000 7986 7053  LCCN: nr93006442  NKC: xx0211019  NTA: 331312328  RKD: 29281  SUDOC: 03390104X  ULAN: 500020509  VIAF: 22414167   WorldCat (עם VIAF): 22414167
ליטל ליג בייסבול

חובט במשחק ליטל ליג, 2009
ליטל ליג בייסבול (באנגלית: Little League Baseball) היא מערכת ליגות בייסבול וסופטבול לילדים בגילאי 9 עד 12. היא חלק ממערכת ליגות לילדים ונוער של הארגון "ליטל ליג אינטרנשיונל" שבסיסו בויליאמספורט, פנסילבניה, ארצות הברית, שקיבל מעמד ממלכתי בחוק של הקונגרס האמריקאי. לאחר שהחלה את דרכה ב-1939 כליגה אמריקאית בלבד, הפכה ה"ליטל ליג" למערכת ליגות כלל-עולמית ב-1950, במסגרתה משחקים נכון ל-2011 למעלה מ-2.5 מיליון ילדים ב-7123 ליגות, הפזורות בכל 50 מדינות ארצות הברית, ובלמעלה מ-80 מדינות אחרות בעולם.
מעבר למעמדה הספורטיבי, ה"ליטל ליג" הפכה לאבן דרך בתרבות האמריקאית הכללית.
ה"ליטל ליג" מגיעה לשיאה בטורניר הגמר בבייסבול, "ליטל ליג וורלד סיריס", בו משחקות 16 קבוצות עד למשחק הגמר על הזכייה באליפות.
שיא הקהל של הליגה נקבע ב-2011 במשחק במסגרת ה"ליטל ליג וורלד סיריס", שמשך למעלה מ-41,000 צופים.
מבנה הליגות

(נכון ל-2012)
מבנה הליגות > ליגות מקומיות

הליגות המקומיות משוחקות בין ילדים בגילאי 9 עד 12, אם כי הנהלת כל ליגה עצמאית להגביל את גיל הילדים מעבר לכך - עד גיל 10 או 11 בלבד.
הליגות המקומיות אינן מהוות מוקדמות לטורנירים המובילים ל"ליטל ליג וורלד סיריס", וזכייה באליפות של ליגה מקומית אינה מקנה השתתפות במפעל גדול יותר. כדי להשתתף בטורנירים אלו ולנסות להגיע לטורניר הגמר מרכיבה כל ליגה מקומית מעין נבחרת "אול-סטאר" של ילדים בגילאי 11-12.
מבנה הליגות > טורנירים מוקדמים ל"וורלד סיריס"

הטורנירים המוקדמים לעלייה ל"ליטל ליג וורלד סיריס" נערכים במסגרות מחוזיות ואזוריות, בין נבחרות "אול-סטאר" של הליגות השונות באותו אזור. כל אזור זכאי לקבוע לעצמו את פורמט המשחקים - שיטת נוק-אאוט, סדרות של מספר משחקים, שיטת ליגה, או שילובים בין השיטות השונות.
כיום עולות ל"ליטל ליג וורלד סיריס" 16 קבוצות - כלומר 16 נבחרות "אול-סטאר" של ליגות שונות, אלופות האזורים השונים. 8 קבוצות עולות מאזורים בארצות הברית (ניו אינגלנד, הימות הגדולות, מרכז חוף האוקיינוס האטלנטי, המערב התיכון, דרום-מזרח, דרום-מערב, צפון-מערב כולל אלסקה, ומערב כולל הוואי) ו-8 אחרות עולות משאר העולם ומייצגות את קנדה, מקסיקו, יפן, אסיה-פסיפי, אירופה, המזרח התיכון ואפריקה, אמריקה הלטינית, והאיים הקריביים.
מבנה הליגות > מבנה ה"ליטל ליג וורלד סיריס"

ה"ליטל ליג וורלד סיריס" נערך באוגוסט בוויליאמספורט, פנסילבניה - המקום בו נוסדה הליגה שמהווה את המרכז שלה עד היום.
8 הקבוצות האמריקאיות ו-8 הקבוצות משאר העולם מופרדות בשלב ראשון אלה מאלה. המשחקים מתקיימים בשיטת נוק אאוט, כך שלאחר שני סיבובי משחקים נשארות 4 הקבוצות שניצחו בשני הסיבובים - שתי קבוצות אמריקאיות ושתיים משאר העולם. שתי הקבוצות האמריקאיות מתמודדות על אליפות ארצות הברית, שתי הנבחרות משאר העולם מתמודדות גם הן זו מול זו, ושתי המנצחות - אלופת ארצות הברית ואלופת "שאר העולם" - מתמודדות זו מול זו במשחק הגמר על התואר העולמי.
מלבד הטורניר הראשי שמכתיר את האלופה, משחקות הקבוצות שהפסידו בסיבובים הראשונים של הטורניר הראשי בטורניר תנחומים זו מול זו, גם כן בשיטת נוק-אאוט.
הקבוצות שהפסידו גם בסיבוב הראשון בטורניר הראשי וגם בסיבוב הראשון בטורניר התנחומים משחקות משחק תנחומים אחרון בשיטת הצלבה - כלומר, קבוצה אמריקאית מול קבוצה משאר העולם.
מטרת השיטה עם מבנה טורניר התנחומים היא שכל קבוצה שהגיעה ל"ליטל ליג וורלד סירס" תזכה לשחק שלושה משחקים לפחות.
קונדוליזה רייס בצילום עם קבוצת ליטל ליג בצ'ילה
משחק במסגרת ה"ליטל ליג וורלד סיריס" בוויליאמספורט, פנסילבניה
ליונל קיזריצקי

| --- | --- |

 לידה:  1 בינואר 1806 טרטו, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  18 במאי 1853  (בגיל 47) former 10th arrondissement of Paris, צרפת 
 הישג בולט:  מס' 1 בעולם בשנים 1849–1851
 מד כושר מרבי:  2734 (ינואר 1851)
 השכלה:  האוניברסיטה האימפריאלית של דרפט 
 מקצוע נוסף:  מורה למתמטיקה
 מדינה:  רוסיה, צרפת
 
ליונל קיזריצקי (באנגלית: Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky;‏ 1806, אסטוניה – 1853, צרפת) היה אמן שחמט. לשיא יכולתו הגיע קיזריצקי בשנת 1849 כאשר היה ממוקם ראשון בעולם. קיזריצקי דורג בין עשרת הטובים בעולם בין השנים 1840 ל-1851. במשחק המפורסם ביותר שלו, המכונה "משחק האלמוות", הפסיד קיזריצקי לאדולף אנדרסן ב-23 מהלכים.
תחילת הקריירה

קיזריצקי נולד למשפחה ממוצא גרמני-בלטי. הוא למד באוניברסיטת דורפט בשנים 1829-1825, ולאחר מכן עבד כמורה למתמטיקה (בדומה לאדולף אנדרסן, יריבו במשחק האלמוות). בין השנים 1839-1838 התמודד קיזריצקי בדו-קרב בהתכתבות נגד קארל יאניש שהופסק עם עזיבתו של קיזריצקי לפריז. בפריז הפך קיזריצקי לשחקן מקצועני, שנתן שיעורים או שיחק תמורת סכום של חמישה פרנקים לשעה. בנוסף ערך ביטאון שחמטאי.
הקריירה השחמטאית

קיזריצקי היה אחד מארבעת השחמטאים המובילים בצרפת, במקביל ללואי שארל דה לה בורדונה, פייר סט. אמאנד ובונקורט. בשנים שלפני מותו היה אחד משני השחקנים החזקים בעולם במקביל להווארד סטאונטון.
הידע שלו במשחק היה גדול והוא תרם תרומות מקוריות לתאוריית הפתיחות, אך הקריירה שלו נפגעה מצירוף של ביש-מזל ומלהט למסעים לא מבוססים. בשנת 1846 הוא זכה בדו-קרבות מול האמנים הגרמניים ברנרד הורביץ (+7 -4 =1) ומול דניאל הארוויץ (+11 -5 =2). קיזריצקי השיג כמה ניצחונות מזהירים במהלך הקריירה שלו, אך עצביו בגדו בו מדי פעם כאשר השתתף במשחק תחרותי.
בשנת 1851 הוא הוזמן להשתתף בתחרות הבינלאומית הראשונה שהתקיימה בלונדון, שם נוצח 2.5-0.5 בסיבוב הראשון של התחרות, על ידי מנצח התחרות אדולף אנדרסן. אחד המשחקים הסתיים אחרי עשרים דקות בלבד לאחר טעות גסה שסטאונטון תיאר כמשגה שגם שחקנים מתחילים לא מסוגלים לעשות. גם ההפסד השני היה חד-צדדי במידה דומה. במהלך השהות שלו בלונדון שיחק קיזריצקי משחק לא רשמי כנגד אנדרסן שהקסים וריגש דורות של שחקני שחמט עד שקיבל את התואר "משחק האלמוות". אף על פי שהפסיד במשחק היה זה קיזריצקי שתיעד ופרסם את המשחק בתקופה שערך את הביטאון "לה רג'נס".
1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. רג4 מהח4+ 4. מו1 ב5 5. ר:ב5 פו6 6. פו3 מהח6 7. ד3 פח5 8. פח4 מהז5 9. פו5 ג6 10. ז4 פו6 11. צז1
במסע ה-11 הלבן מקריב רץ. זו הקרבה אינטואיטיבית שאין אפשרות ממשית לחשב את כל השלכותיה, אנדרסן מרגיש שהיא נכונה.
ג:ב5 12. ח4 מהז6 13. ח5 מהז5 14. מהו3 פז8 15. ר:ו4 מהו6 16. פג3 רג5 17. פד5 מה:ב2 18. רד6
המסע ה-18 של הלבן, רד6 לא היה מדויק, ובהגנה נכונה שומט את הניצחון. לו השחור היה עונה 18...מה:א1+ 19. מה2 מהב2 ללבן לא היה יותר מתיקו, ואנו היינו מחמיצים את אחת התחבולות היפות ביותר שאי פעם שוחקו.
ר:ז1 19. ה5
המסע ה5 מאיים 20. פ:ז7+ מד8 21. רג7 מט.
מה:א1+ 20. מה2 לאחר מסע זה נכנע השחור, אך המשחק מוכר בעיקר בשל הסיום הכפוי המביא לעמדה הבאה:
פא6 21. פ:ז7+ מד8 22. מהו6+ פ:ו6 23. רה7 מט.
קיזריצקי לא היה מעולם פופולרי עקב אופיו הנרקיסיסטי - הוא החשיב עצמו כ"משיח השחמט". בשנת 1853 הוא מת בהמשך להתקפה של מחלת נפש. הוא נקבר בקבורת עניים, ונשכח מלב.
משחק לדוגמה

המשחק הבא ששוחק בשנת 1844 בפריז, נגד יוהאן ויליאם שולטן (אנגלית: Johann Wilhelm Schulten), הוא דוגמה לאחת התחבולות המרשימות ביותר של קיזריצקי ונושא דמיון למשחק האלמוות המפורסם אותו הפסיד שבע שנים מאוחר יותר.
1. ה4 ה5 2. ו4 ה:ו4 3. רג4 מהח4+ 4. מו1 ב5 5. ר:ב5 פו6 6. פג3 פז4 7. פח3 פג6 8. פד5 פד4 9. פ:ג7+ מד8 10. פ:א8 ו3! 11. ד3 ו6 12. רג4 ד5 13. ר:ד5 רד6 14. מהה1? (14. ה5! כנראה לטובת הלבן). 14.. ו:ז2+ 15. מ:ז3 מה:ח3+!! 16. מ:ח3 פה3+ 17. מח4 פו3+ 18. מח5 רז4 #
עמדת הסיום.
דו-קרבות

| שנה | מיקום | המתמודד השני | תוצאה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1846 | לונדון | ברנרד הורביץ | 7.5 מ-12 | ניצחון |
| 1847 |  | דניאל הארוויץ | 12 מ-18 | ניצחון |
| 1848 | פריז | הנרי תומאס באקל | 3.5 מ-8 | הפסד |
| 1850 | פריז | ג'ון ויליאם שולטן | 112 מ-151 | ניצחון |
| 1851 | פריז | הנרי תומאס באקל | 2 מ-3 | ניצחון |
| 1851 |  | קארל מאיה | 13.5 מ-22 | ניצחון |
| 1851 |  | יוז'ף סן | 13 מ-20 | ניצחון |
| 1851 |  | יוהאן לבנטל | 9 מ-12 | ניצחון |
| 1851 |  | הנרי בירד | 8 מ-10 | ניצחון |
| 1851 |  | קארל יאניש | 1.5 מ-3 | תיקו |
| 1851 |  | אוגוסטוס מונגרדיין | 1 מ-3 | הפסד |
| 1851 |  | אדולף אנדרסן | 10 מ-16 | ניצחון |
שונות

קיזריצקי מוזכר בשירו של ולדימיר נבוקוב "פרש של שחמט". להלן הבית השלישי בתרגומו של רונן סוניס.
משחק האלמוות
לילך נתנאל

| --- | --- |

 לידה:  1979 (בת 45 בערך) נְתַנְיָה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פריז VIII 
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס ברנשטיין (2014)  פרס רמת גן לספרות (2010) 
 אתר רשמי
 
לילך נתנאל (נולדה ב-1979) היא סופרת וחוקרת ספרות ישראלית.
ביוגרפיה

נתנאל היא ילידת נתניה. למדה לתואר ראשון ושני בספרות צרפתית באוניברסיטת פריז VIII (Université Paris-VIII). עבודת הדוקטורט שלה, שאותה כתבה בהנחיית פרופסור אבידב ליפסקר באוניברסיטת בר-אילן בשנת  2010, עסקה בסופר ובמשורר דוד פוגל ובהיבטים הרב-לשוניים שבכתיבתו.
מרצה בכירה במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, עוסקת במחקר הספרות העברית והיידית ועורכת סדרת הספרים "משא" בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן.
פרסומה הספרותי הראשון של נתנאל היה בכתב העת "הו!". נתנאל ערכה יחד עם יובל שמעוני כתב יד גנוז מאת דוד פוגל שהתפרסם בשם "רומן וינאי" בשנת 2012 בהוצאת עם עובד, וכן כתבה אחרית דבר לספר. הספר בליווי אחרית הדבר תורגם לגרמנית בשנת 2013, ולשפות נוספות. בנוסף, בעקבות פרשת הגילוי והפענוח של הרומן הגנוז, כתבה חיבור בשם "כתב ידו של דוד פוגל: מחשבת הכתיבה" שהתפרסם בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן. נתנאל כתבה גם מונוגרפיה אודות יצירותיו של זלמן שניאור בשם "שניאור מן החיים והמוות" שראתה אור בשנת 2019 בהוצאת מוסד ביאליק, וספר אודות מכתביו האבודים, "נדון להיעלם", שראה אור בהוצאת מאגנס בשנת 2022.
ספר הביכורים שלה בפרוזה, "המצב העברי", ראה אור בהוצאת בבל בשנת 2008 וזיכה אותה בפרס רמת גן לספר ביכורים לשנת תש"ע. ספרה השני, "המולדת הישנה", ראה אור בהוצאת כתר בשנת 2014 וזיכה אותה בפרס ברנשטיין לאותה שנה. הרומן נכלל גם ברשימה הארוכה של המועמדים לפרס ספיר. רשימה זו, המתפרסמת בכל שנה מחדש, כללה גם את ספרה השלישי, "העייפים", שראה אור בהוצאת כתר בשנת 2018 ואת ספרה הרביעי, "עבודות וימים", שראה אור בהוצאת אפיק בשנת 2021.
הספר הראשון שערכה במסגרת "משא - סדרה למסה עברית" בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן, "סיפור שמתחיל בגבות של ערבי", ראה אור בשנת 2020. השני, "בין שני הרים", ראה אור בשנת 2021, והספר השלישי, "מסה עכשיו", ראה אור בשנת 2022.
נתנאל היא בת זוגו לשעבר של הסופר והמתרגם עילי ראונר.
ספריה > ספרי פרוזה

המצב העברי, תל אביב: בבל, 2008. (פרס רמת גן לספר ביכורים)
המולדת הישנה, ירושלים: כתר, 2014. (פרס ברנשטיין. בנוסף, נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר)
העייפים, ירושלים: כתר, 2018. (נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר)
עבודות וימים, תל אביב: אפיק, 2021. (נכלל ברשימה הארוכה של פרס ספיר)
ספריה > ספרי עיון

כתב ידו של דוד פוגל: מחשבת הכתיבה, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2012.
שניאור. מן החיים והמוות, ירושלים: מוסד ביאליק, 2019.
נדון להיעלם: מסה על המכתבים האבודים של זלמן שניאור, ירושלים: מאגנס, 2022.
ספרים בעריכתה

סיפור שמתחיל בגבות של ערבי: תרגום בדיאלוג עם אליאס ח׳ורי / יהודה שנהב-שהרבני, בתוך: משא - סדרה למסה עברית, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2020.
בין שני הרים: "זוגות סופרים": קרבה, ריחוק וחיכוך יצירתי / דן מירון, בתוך: משא - סדרה למסה עברית, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2021.
מסה עכשיו מבחר מתוך כתב העת אודות / יפתח אשכנזי, ענת ויסמן, לילך נתנאל (עורכים), בתוך: משא - סדרה למסה עברית, רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, 2022.
מוגנופטרוס

| מוגנופטרוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון תחתון, 124.5 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: פטרוזאוריה
תת־סדרה:: פטרודקטיליים
משפחה:: קטנוצ'סמטיים
סוג:: מוגנופטרוס
מינים
 Moganopterus zhuiana
שם מדעי
 Moganopterus ‏ג'ונצ'נג, 2012

מוגנופטרוס (שם מדעי: Moganopterus) הוא סוג של פטרוזאור גדול אשר חי בקרטיקון התחתון לפני 124.5 מיליון שנה. מאובניו התגלו ב-2012 בתצורת יישיין שבמחוז ליאונינג שבסין בידי החוקר לו ג'ונצ'נג (אנ') וצוותו. הוא קיבל את שמו מהשם: "Mogano" שלקוח מחרב מתוך אגדת חרבות סינית עם הסיומת "pteron" שפירושה: "כנף".
מאפיינים

המוגנופטרוס היה מעופף עצום בעל גולגולת ארוכה באורך 95 ס"מ עם כרבולת עצם בקצה וחוליות צוואר באורך 14.5 ס"מ. הוא היה בעל מוטת כנפיים של 5–7 מטרים כנראה, מה שהופך אותו לאחד מהמעופפים הגדולים מעולם. המוגנופטרוס השתייך כנראה למשפחת הקטנוצ'סמטיים. לפטרוזאור זה היו לסתות ארוכות ודקות עם 15 שיניים בלסת העליונה ו-17 בתחתונה והן היו דקות ונועדו לשליית דגים מהמים. הצוואר היה עבה ואולי היה לפטרוזאור שק כשל שקנאי.
פטרוזאור זה חי לצד פאונה נכחדת של דינוזאורים מנוצים שונים ומיני זוחלים ויונקים קדומים לצד סביבה ממוזגת של עצים מחטניים
לפטוצרטופס

| לפטוצרטופס |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 66.8–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: צרטופסים
משפחה:: לפטוצרטופסיים
סוג:: לפטוצרטופס
שם מדעי
 Leptoceratops ‏בראון, 1914

לפטוצרטופס (שם מדעי: Leptoceratops) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת הלפטוצרטופסיים אשר חי באמריקה הצפונית בשלהי הקרטיקון העליון, 68-66 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש שמו הוא "פנים רזות בעלות קרניים".
מאפיינים

הלפטוצרטופס היה צרטופסי יחסית פרימיטיבי, שחי באמריקה הצפונית ושרד עד סוף המאסטריכט לצד הצרטופסיים המתקדמים הרבה יותר. הוא היה דינוזאור בינוני-קטן, באורך של 1.5-3 מטרים ומשקל של 50-200 ק"ג. הגולגולת שלו הייתה פרימיטיבית והסממנים שמשייכים אותו לצרטופסים הם עצם ה-rostral היוצרת מקור בחזית פיו, עצמות לחיים מחודדות ועטרה קטנה וקצרה שעוטפת את הצוואר. רגליו האחוריות היו ארוכות וחזקות יותר מרגליו הקדמיות, שבהן האצבעות לא איבדו את יכולת האחיזה כמו אצל הולכי על ארבע באופן קבוע. במובן זה הוא היה יותר דומה לאורניתופוד מאשר לפרוטוצרטופס. כנראה שיכל ללכת הן על ארבע והן על שתי רגלים.
הלפטוצרטופס היה דינוזאור צמחוני שניזון מצמחייה נמוכה ויכל לעכל גם צמחייה קשה. הוא חי באותו זמן שבו חי הטריצרטופס, אולי הצרטופסי המתקדם ביותר, ששרד עד סוף עידן הדינוזאורים, אז כולם נכחדו בהכחדת קרטיקון-שלישון.
הוא נתגלה בעמק הצבאים האדומים באלברטה, קנדה, על ידי בארנום בראון ב-1910 אך תואר וסווג על ידו רק ב-1914. שרידיו נתגלו גם בוויומינג שבארצות הברית.
לקריאה נוספת

סטיב פארקר, The Complete Book of Dinosaurs, הוצאת אפל, 2004 - עמ' 356
איור של רגאליצרטופס לצד היפקרוזאורוסים ולפטוצרטופסים
לאון קורלה

לאון "ליאו" קורלה (בצרפתית: Léon Caurla; נולד בשם: Léa Caurla,‏ 4 בספטמבר 1926 – 2 במרץ 2002) היה אתלט צרפתי, זוכה מדליית כסף באליפות אירופה (אוסלו 1946) בריצת שליחות 4x100 מטר ומדליית ארד בריצת 200 מטר לנשים. הוא נולד כאינטרסקס.
ביוגרפיה

קורלה נולד וגדל באטיין, מחוז מז כאינטרסקס וחי כנקבה.
באליפות אירופה שנערכה באוסלו, נורווגיה בשנת 1946 זכה קורלה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בריצת שליחות 4x100 מטר ביחד עם פייר ברזול, אן-מארי קולשן ומוניק דרישון בתוצאה של 48.5 שניות, אחרי הולנד (47.8 שניות) ולפני ברית המועצות (48.7 שניות) ומדליית ארד, בריצת 200 מטר בתוצאה של 25.6 שניות, אחרי יבגניה סצ'נובה מברית המועצות (25.4 שניות) וויניפרד ג'ורדן מבריטניה (25.6 שניות). בשלב חצי הגמר הוא סיים ראשון במקצה בתוצאה של 25.5 שניות, לפני ג'ורדן הבריטית (25.5 שניות).
בתחרות שנערכה בין נחברות בריטניה וצרפת ב-7 בספטמבר 1947 הוא ניצח בריצת 200 מטר בשיא צרפת חדש של 24.9 שניות.
חייו האישיים

בשנות ה-50 הודיע קורלה על היותו גבר טרנסג'נדר והוא עבר ניתוח להתאמה מגדרית. הוא התחתן, הקים משפחה והיה לאבא. הוא עבד בחנות פרחים נודדת.
ראו גם

טרנסג'נדריות ואינטרסקסואליות בספורט
הערות שוליים

1 2  Romain Donneux, Léa/Léon Caurla, la course entre deux vies, L'Équipe, 25 juillet 2019 (בצרפתית)
כוס (כלי)

כוס זכוכית מלאה מים
כוס היא כלי המשמש לשתייה. הכוס צרה יחסית לגובהה, בניגוד לקערה שהיא רחבה כגובהה או יותר מכך.
כוס נבדלת מספל בכך שלספל יש ידית ואילו הכוס צרה בהרבה וכך נוחה יותר לאחיזה בלא ידית. הכוס נבדלת מגביע השתייה בכך שאין לה רגל.
מאפיינים

כוס קטנה קרויה כוֹסית. הנפח של כוסית נפוצה הוא כרבע או כחמישית מנפחה של כוס נפוצה. עקב נפחה הקטן משמשת הכוסית בעיקר לשתיית משקאות חריפים. כוס קטנה המשמשת לשתיית משקה בלגימה אחת מהירה קרויה כוס-שוטים.
בעת ההגשה, כוסות מונחות לעיתים על צלוחית תואמת, במטרה להגן על השולחן שעליו הן מוצבות. בפאבים נהוגה הגשת כוסות בירה ומשקאות חריפים אחרים על גבי תחתית העשויה משעם, נייר וכדומה.
המילה 'כוס' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.
שימושים

כוסות נבדלות גם בשימוש שנעשה בנוזל המוכל בהן:
כוס פלסטית אשר צינורית הצמודה לדופנה מהווה חלק אינטגרלי ממנה, להשקיית פעוטות.
כוס מידה, המצוידת בשנתות לצורך ציון נפח הנוזל או האבקה שבתוכה. עשויות להיות על הכוס מספר שנתות, המתרגמות את הנפח למשקל עבור חומרי בישול נפוצים בצפיפויות שונות.