stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קשר (חבל)
תורת קשירת הקשרים > פיזיקה של קשרים > חיכוך בתוך קשר

גודל נוסף המשפיע על חוזק הקשר, הוא החיכוך בין קטעי החבל השונים בתוך הקשר. כוח החיכוך, הפועל תמיד בכיוון ההפוך לכיוון הפעלת הכוחות, וכנגד התנועה, בעצם מתנגד למתיחת החבל בתוך הקשר, ובכך מקטין את הכוח המופעל על החבל בניפ. לכן, ככל שהחיכוך בתוך הקשר גדול יותר, הקשר יהיה חזק יותר.
החיכוך בין קטעי החבל השונים בקשר, תלוי בשני גורמים:
אורך החבל בתוך הקשר, מנקודת הכניסה שלו לקשר ועד הניפ. ככל שאורך זה גדול יותר, החיכוך גדול יותר.
שטח המגע בין החבלים בתוך הקשר. מדד זה תלוי באורך החבלים בתוך הקשר, אבל לא רק בו. לכאורה, נראה כי שטח המגע בין החבלים בתוך הקשר הוא תכונה של הקשר והוא קבוע לחבלים באותו עובי ובאותה קשיות, אך אין זה כך. ניתן להקטין את שטח המגע בחלק מן הקשרים (בעיקר בקשרים בחבל כפול, בלולאות וכו'), על ידי קשירת קשרים לא מסודרים. הקשר יכול להיות נכון אבל לא מסודר, מה שקרוי בפי המטפסים 'קשר לא יפה', או 'קשר עם הצלבות'. הצלבות כאלה עשויות להחליש את הקשר במידה משמעותית.
מחליטים להשתמש בקשר המתאים ביותר לאותו המקרה, על פי חוזקו של הקשר, הבטיחות שלו באותה תצורה וכיווני המשיכה. ברור כי עבור חבל מסוים וקשר מסוים, רדיוס הכיפוף בניפּ ואורך החבל המשתתף בקשר הם קבועים, בהיותם תכונות של הקשר ושל החבל. מכאן, שכדי לקבל את הקשר החזק ביותר, צריך פשוט לקשור קשר מסודר.
שימושים > קשרים בימאות

ימאים משתמשים בקשרים לקשירת הספינה לברווז שברציף, לחיבור חבל לעוגן, לחיבור המעלנים למפרשים, לקשירת המעלנים לאחר הרמת המפרשים, ועוד.
קשרים כגון: הצלה, קשר טבעת (שני חצאי-קביעות), קשר בוהן, קשר דייגים, קשר דייגים כפול, שמינית, קשר בוהן כפול (קשר אל"ף) ועוד.
ישנן גם קשרי עמלנות כגון ראש טורקי, קשר שלמה ואגרוף קוף.
שימושים > קשרים במחנאות

במחנאות משתמשים בקשרים לבניית אוהלים – לחיבור בד האוהל למוטות האוהל וליתדות, לבניית מבנים מסנדות (מוטות), ועוד.
שימושים > קשרים אצל מובילים

נהגי משאיות ובכלל מובילים ברכב משתמשים בחבלים לקיבוע משאות לרכב, ולקשירת יריעות הגנה המכסות את המטען.
שימושים > קשרים בטיפוס, מערנות וקניונינג, וחילוצי חבלים

מטפסים משתמשים בקשרים לעיגון חבל הטיפוס, לחיבור החבלים לאביזרים השונים, לאבטחת המטפסים מפני נפילה, ועוד. בטיפוס משתמשים במגוון רב של קשרים, לולאות וקביעות וביניהם: שמינית, שמינית עוקבת, פלמי, דייגים כפול, הצלה, פרפר, מוט, איטלקי, פרוסיק, פרוסיק צרפתי ופרפר אלפיני.
שימושים > קשרים בדיג

דייגים משתמשים בקשרים לחיבור חוטים שונים, לקשירת הקרסים, המשקולות והמצופים. כמו כן עליהם ללמוד דרכים למנוע קשירה לא-רצונית ("פלונטר") בחבלים ובחוטים.
שימושים > קשרים באמנות

בתכשיטנות מסמל קשר הֵרָקלֶס (Heracles knot) את קשר האהבה ואת קשר הנישואין, והוא מהווה מוטיב שכיח כבר בתכשיטים מיוון העתיקה.
קשרים קלטיים אמנותיים (Celtic Knots; ידועים גם כ-Celtic interlace)
קשרים סיניים אמנותיים
מַקְרָמֶה
ראו גם

סוגי קשרים
תפילין של יד ושל ראש
ציצית עם פתיל תכלת בקשירה לפי מנהג היהודים הקראים
הקשר הבלתי נגמר הבודהיסטי
מושגי יסוד בחבל הנקשר
מקרמה צבעוני מסוג קוונדולי (Cavandoli)
דוגמה נוספת: צמיד ממקרמה הקשור מחוטי רקמה
טורנדו (סירת מפרש)

טורנדו מפליג על בידון אחד
הטורנדו (אנגלית: Tornado) היא סירת מפרש אולימפית מדגם קטמרן, עם צוות של שני אנשים. היא משתתפת במשחקים האולימפיים מאז 1976. הסירה עוצבה ב-1967 על ידי רודני מארץ' האנגלי, ובעזרתם של טרי פירס ורג וייט, במיוחד להפיכתה לדגם אולימפי. בפדרציית השיט העולמית (IYRU), מוקדמות המשחקים האולימפיים מדגם קטמרן, ניצחו את המשתתפים האחרים.
כדי להגביר עוד יותר את ביצועי הסירה, ה"טורנדו" שונתה שוב בשנת 2000, עם עיצוב מפרש חדש שאיפשר שימוש במפרש ספינקר ומוט ספיניקר, וכמו כן הגדלת שטח המפרשים המקוריים. הוסיפו גם כן טרפז נוסף, ושינו את החלוץ כך שבסיבובים יעבוד באופן אוטומטי.
הטורנדו באופן טיפוסי שטה כאשר בידון אחד בלבד נמצא במים, והצוות מאזן את הסירה עם משקלם ובעזרת כיוון המפרשים. כאשר בידון אחד בלבד נמצא במים, החיכוך קטן במידה רבה. לטורנדו יש גם תורן מתכוונן ומסתובב, דבר שלא רק מגביר באופן משמעותי את האווירודינמיקה של החלק הקדמי החשוב של המפרש, אלא גם מוסיף שליטה במידת כיפוף התורן, מה שמוסיף למידת השטיחות של המפרש. עבור המהירות הגבוהה ומידת הרוח המדומה שמייצרת הסירה הזאת, נחוץ מפרש שטוח לעיתים קרובות.
הטורנדו מסוגלת לשוט במהירות מעל 30 קשר (56 קמ"ש) ברוח צד, ו-18 קשר (33 קמ"ש) ברוח קדמית. היא מכונה "הפורמולה 1 של השיט".
683

שנת 683 היא השנה ה-83 במאה ה-7. זוהי שנה רגילה, שאורכה 365 ימים. באותה תקופה הלוח הגרגוריאני עוד לא היה קיים, ולכן שנה זו קיימת בלוח היוליאני בלבד.
כל התאריכים שלהלן הם לפי הלוח היוליאני.
אירועים

הח'ליף מועאויה השני עולה לשלטון עם מות אביו יזיד הראשון
נפטרו

יזיד הראשון, ח'ליף מבית אומיה (נולד ב-645)
עוקבה בן נאפע, מושל איפריקיה מטעם בית אומיה (נולד ב-622)
11 בנובמבר – יזיד הראשון, ח'ליף מבית אומיה (נולד ב-646)
ראו גם

ילידי 683‎
נפטרים ב-683‎
ח'רבת'א בני חרית

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,471 (2017)
 קואורדינטות:  31°56′43″N 35°04′21″E﻿ / ﻿31.945277777778°N 35.0725°E﻿ / 31.945277777778; 35.0725 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת גוש דן מוגדלת) ח'רבת'א בני חרית(למפת גוש דן רגילה) ח'רבת'א בני חרית(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רבת'א בני חרית(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום ח'רבת'א בני חרית  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ח'רבת'א בני חרית או חרבתא בני חארס (בערבית: خربثا بني حارث) הוא כפר פלסטיני הממוקם כ-15 ק"מ מערבית לרמאללה, בנפת רמאללה ואל-בירה, כקילומטר ממזרח למודיעין עילית. מקור שם הכפר הוא כנראה שיבוש של המילים "חירבת בני חרית" ("חורבות בני חרית"). לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, הכפר מנה 3,471 תושבים. העיירות והכפרים הסמוכים כוללים את בילעין מדרום, את ראס כרכר ממזרח, ואת דיר קדיס ממערב. שטחו הכולל של הכפר הוא כ-7,120 דונם.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות אזור הכפר היה מיושב כבר מתקופת הברזל II. ממערב לכפר, נמצאות "ח'רבת אל משעיר" "ח'רבת ג'רדה" בהם נמצאו חרסים מתקופת הברזל, כמו גם חרסים מתקופות מאוחרות יותר.
גרעין הכפר הנוכחי הוקם מסביב לקבר שייח ("שייח אבו יוסוף").
היסטוריה > התקופה העותמאנית

ברשומות המס העות'מאני משנת 1596, תושבי הכפר שילמו מס על גידולי חיטה, שעורה, זיתים, גפנים, ועיזים., 29 משפחות התגוררו בכפר. לפי ויקטור גרן, גרו בכפר 200 תושבים בשנת 1870.
בסקר של הקרן לחקר ארץ ישראל משנת 1882 מתואר הכפר כ-"כפר קטן על ראש גבעה, מוקפת במטעי זיתים.
היסטוריה > בתקופת המנדט הבריטי

בימי המנדט הבריטי נכלל הכפר בנפת רמלה. במפקד 1922, בח'רבת'א בני חרית נמנו 338 תושבים, כולם מוסלמים, במפקד 1931 גדלה האוכלוסייה ל-469 ששכנו ב-103 בתים.
בסקר הכפרים 1945 בארץ ישראל, הוערכה אוכלוסיית הכפר ב-650 תושבים, שהיו בבעלותם 7,120 דונם. מתוך מספר זה 2,788 דונם, היו של מטעים ואדמות השקיה, 591 של גידולי דגנים, ו-13 דונם היו קרקע בנויה.
בעקבות מלחמת העצמאות ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עבר הכפר לשלטון ירדני.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים, ב-1967, עבר הכפר משליטה ירדנית לישראלית. בהסכם אוסלו ב' סווג השטח הבנוי של הכפר כשטח B.
תושבי הכפר היו ועדיין מעורבים במאבק נגד גדר ההפרדה אשר חלק ממנה הוקם על אדמותיהם ולטענתם פוגעת בחייהם. מועצת הכפר ומספר מתושבי הכפר אף עתרו ב-2004 לבג"ץ בעניין זה ועתירתם נדחתה. בנובמבר 2006 אישר ראש הממשלה אהוד אולמרט את הרחקת גדר ההפרדה מהקו הירוק באזור, כדי שתכלול את ההתנחלויות ניל"י ונעלה. כך מצאו 25 אלף תושבי הכפרים באזור במעין מובלעת שגבולותיה הגדר על הקו הירוק ממערב, והכביש והגדר סביב ניל"י ונעלה ממזרח. בנוסף לגדר, הוקמה חסימה המונעת מעבר רכבים של תושבים פלסטינים בין כביש 446 לכביש 463 במקום הידוע כ"צומת הדואר" (על שם בית הדואר ששכן בסמוך בתקופת המנדט). המחסום הוסר בנובמבר 2010.
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.p. 118
↑  Guérin, 1875, pp. 105, 106
↑  Conder and Kitchener, 1882, SWP II; p. 290
↑  Barron, 1923, Table VII, Sub-district of Ramaleh, p. 16
↑  Mills, Census of Palestine, 1931, page 48
↑  יובל יועז, מזוז לרה"מ: ההחלטה בהאג נגד הגדר עלולה להוביל לסנקציות נגד ישראל, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2004
↑  בג"ץ 4825/04 מחמד חאלד עליאן נ' ראש הממשלה, ניתן ב־9 במאי 2005
↑  מירון רפופורט, רה"מ שינה החלטת ממשלה: הגדר תכלול את ניל"י ונעלה, באתר הארץ, 19 באוגוסט 2007
↑  בג"ץ 7505/10 ראש מועצת הכפר חרבתא נ' המפקד הצבאי לאזור הגדה, ניתן ב־25 ביולי 2011
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011410129405171  LCCN: n2015018585  VIAF: 315533062   WorldCat (עם VIAF): 315533062
דניאל דרונדה

| --- | --- |

כריכת המהדורה הראשונה של "דניאל דרונדה"
 מידע כללי
 מאת:  ג'ורג' אליוט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  1876
 מספר עמודים:  774 (מהדורה ראשונה)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת אחיאסף (מהדורה ראשונה)
 תאריך:  1922 (מהדורה ראשונה)
 תרגום:  דוד פרישמן (מהדורה ראשונה)
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  ראה מהדורות בעברית
 מספר כרכים:  2 (מהדורה ראשונה)
דניאל דֶרוֹנְדָה (באנגלית: Daniel Deronda) הוא רומן מפורסם שכתבה הסופרת האנגליה ג'ורג' אליוט. ראה אור לראשונה ב-1876. העלילה מתרחשת בתקופת חייה של הסופרת: התקופה הוויקטוריאנית. ברומן תערובת של סאטירה חברתית והתלבטות מוסרית, יחד עם תיאור אוהד של יהודים ציונים ושל רעיונות קבליים. הוא הרומן האחרון שכתבה אליוט. גלומה בו אמירתה הברורה בעד חידוש הלאומיות היהודית בארץ ישראל, בעקבותיה הפך הספר לחלק מההסברה של התנועה הציונית, שנים אחדות לאחר שפורסם.
כתיבת הרומן

בתחילת 1874 כתב ג'ורג' הנרי לואיס, חברה לחיים של אליוט, למו"ל ג'ון בלקווד שאליוט "מבשלת" רומן חדש, וביקש ממנו לכתוב לה ולעודד אותה. בסוף אותה שנה חלק גדול מהכרך הראשון היה כבר כתוב, והוחלט על שמו של הספר. אליוט התכתבה עם בלקווד אשר קרא את כתב היד יחד עם בני משפחתו. הם קיבלו את הספר בתחילה בהתלהבות. אך עם התקדמות הספר תגובתם הייתה מתונה יותר. עוד היא התייעצה עם פרדריק האריסון בנושאים משפטיים, ועם לסלי סטפן על חיי האקדמיה בקיימברידג'. הספר יצא לאור בשמונה חלקים החל מפברואר 1876.
ב-1872 כששהתה אליוט בהומבורג ראתה את מיס לי, אחייניתו של ביירון, מהמרת. היא הייתה נסערת "לראות את הפנים הצעירות והרעננות בין הזקנות והגברים הגסים שסביבה". אירוע זה היה ההשראה לסצנת הפתיחה של הרומן, שבהן גוונדלין הרלט מהמרת ליד שולחן הרולטה.
מקור השראה נוסף לרומן היה המלומד היהודי עמנואל דויטש אותו פגשה ב-1866 (דויטש ביקר בארץ ישראל וכתב על רעיון שיבת היהודים לארץ הקודש). באותה שנה ביקרה אליוט בבית הכנסת של קהילת היהודים הפורטוגזית באמסטרדם, והתרשמה מהמזמורים ותנועות המתפללים. לדבריה הייתה עדה לסמליות של דת וזיכרונות רחוקים ונשגבים.
מ-1873 והלאה הקדישה ג'ורג' אליוט את זמנה ללמוד את ההיסטוריה היהודית ותחומים נוספים הקשורים ליהדות. היא קראה סיפורים על החיים בגטו היהודי, את ספרו של צבי גרץ "דברי ימי ישראל", וספרים על הקבלה (1865). השפעה נוספת על דניאל דירונדה הייתה ליצירתו של המשורר היהודי גרמני היינריך היינה, אשר הוקיר את יצירתו של רבי יהודה הלוי, כדמות המסמלת את כיסופי העם היהודי לארצו. נראה שאליוט הכירה את יהודה הלוי באמצעות היינה, ואת ספרו "הכוזרי" היא מצטטת ברומן "דניאל דירונדה". השמות היהודיים שמופיעים ברומן נלקחו משלל ספרים על יהדות אשר קראה אליוט, כגון השם 'קלונימוס' המוזכר בחיבורו של לאופולד צונץ על חיי היהודים בימי הביניים.
רעיונות ומסרים

"דניאל דרונדה" מורכב משני סיפורים השזורים זה בזה ומייצגים שני עולמות שונים. אחד הנושאים העיקריים ברומן הוא ההיפרדות הסופית בין שני העולמות. מצד אחד מתואר המעמד הגבוה של החברה האנגלית עולמה של גוונדלין הארלט המוכר והידוע לקוראי התקופה, ומצד שני חברה מוכרת פחות זו של היהודים, שמיוצגת על ידי מרדכי (עזרא) כהן ואחותו מירה. דניאל נע בין שני העולמות האלה, בהדרגה הוא נוטה יותר אל הצד היהודי עם העמקת יחסיו עם מרדכי ומירה, ותוך כדי גילוי מוצאו וזהות הוריו. הדמויות היהודיות ברומן מתוארות כרוחניות, מוסריות ובעלות תחושה של לכידות קהילתית, לעומת החומרנות, חוסר התרבות ואף השחיתות של החברה האנגלית.
רעיונות ומסרים > שיבת ציון

דניאל מתואר כבעל רעיונות, חכם, ועוזר לזולת. לכך אליוט מוסיפה תכלית ראויה לחייו, היותו מנהיג לעמו. ג'ורג' אליוט החלה להתעניין בתרבות היהודית כשהכירה את המיסטיקן היהודי עמנואל אוסקר מנחם דויטש.
אחד ממטרות הרומן הייתה להפחית את הבורות והדעות הקדומות שרווחו בקרב האנגלים בנוגע ליהודים. תיאור היהודים ברומן שונה מאוד מהתיאור ברומנים אחרים מאותה תקופה כגון "אוליבר טוויסט" של דיקנס או "The Way We Live Now" מאת טרולופ. אף על פי שתקופה ארוכה היה בבריטניה ראש ממשלה שנולד יהודי (בנג'מין דיזראלי שהוטבל לנצרות בילדותו), בתפיסתם של הבריטים את היהודים רווחו דעות קדומות ולעיתים היה בו יחס של לעג וסלידה, שאותם מביעות מספר דמויות ברומן.
סיפורו של מרדכי הוא אפור ואנמי לעומת הזוהר והתשוקה של גוונדלין, אך למרות זאת, סיפורו של מרדכי מסיים את הרומן. דמותו של מרדכי מבוססת בחלקה על דמותו של דויטש, ורעיונותיו הם בין המסרים המרכזיים של הספר. באחד הפרקים מרדכי מוביל את דניאל לבית מרזח שם הם פוגשים פילוסופים חסרי פרוטה, הדנים ביניהם ברעיונות שונים. בהמשך נושא מרדכי נאום ארוך בו הוא מתאר את חזונו על מולדת ליהודים, שבה יוכלו לתפוס את מקומם הראוי בקרב אומות העולם.
רעיונות ומסרים > מיסטיקה יהודית

הרומן מתייחס ישירות למסורת המיסטיקה היהודית של הקבלה. מרדכי מתאר את עצמו כגלגול של מיסטיקנים יהודים שחיו בספרד ובארצות אירופה אחרות, והוא מאמין שחזונו הוא התגשמות הכמיהה העתיקה של העם היהודי. רבים מהמפגשים בין מרדכי ודרונדה מתוארים במונחים מיסטיים, לדוגמה פגישתם על נהר התמזה. הכללת בגלוי של המיסטיקה ברומן היא יוצאת דופן עבור סופרת שנחשבה למגלמת את האידיאלים של ההומניזם הליברלי והחילוני של התקופה הוויקטוריאנית.
תגובות, ביקורות והשפעות

הרעיון של שיבת ציון התקבל בהתלהבות בקרב היהודים. המתרגם דוד פרישמן כתב בהקדמה לתרגומו לעברית של "דניאל דרונדה" : ” ובימים ההם גם אלינו היהודים דבר יגונב, כי יש ספר גדול מעשה ידי סופרת גדולה ההוגה דעות בנו ובעתידותינו, ויהי רעש גם במחנה העברים, הלא הוא כתוב על ספרי "המגיד" בעת ההיא בידי אנשים כה' גדליה בלונדון ודומיו – אז הוחל לקרוא בשם לאום ישראל ובשיבת ציון.” המו"ל הוסיף בדברי הקדמה לאותו ספר: ”מי מהם לא שמע כי ישנו ספור
אחד בשפת אנגליה המלא דעות רמות ונשאות בדבר עם ישראל ועתידותיו, שיבת ציון ותחית האומה הישראלית?”
המלומד היהודי-אוסטרי דוד קאופמן כתב סקירה נרחבת ונלהבת על הספר.
לרומן הייתה השפעה על יהודים ציונים בהם הנרייטה סאלד, אליעזר בן-יהודה ואמה לזרוס.
ב-1948 כתב המבקר פ. ר. ליוויס (F. R. Leavis) בספרו "The Great Tradition" שלדעתו החלקים היהודיים הם החלק החלש יותר ברומן, וכדאי היה לפרסם גרסה מקוצצת שלו בשם "גוונדלין הרלט". לעומת זאת פרשנים אחרים דגלו בקיצוץ מכיוון אחר והציעו להשאיר את החלק היהודי ולהשמיט את כל סיפורה של גוונדלין.
ההיסטוריון הפלסטיני אדוארד סעיד, רואה ברומן אמצעי תעמולה לעידוד העברת יהודים לארץ ישראל (אף כי אליוט פרסמה אותו בטרם פעלה תנועה ציונית מאורגנת וממוסדת). סעיד מציין שהרומן דוגל במפורש בשליחת לא-נוצרים לארץ שאינה נוצרית, וגם דוגל בנישואים של אלה הדומים זה לזה. כלומר דרונדה יכול להתחתן עם אהובתו רק אם הם מאותו מוצא אתני, דת וגזע.
בהיסטוריוגרפיה הציונית נחשבה מחברת הרומן לאחד ממבשרי הציונות; בספרו של אדולף בהם "התנועה הציונית" שראה אור ב-1920. ונכתבה עליו סקירה על ידי הסופר יעקב יערי-פולסקין. ההיסטוריון יעקב כ"ץ כתב בספרו: "לאומיות יהודית מסות ומחקרים", כי הרומן הוא: "הדוגמה הטובה ביותר למעין-ניבוי של הציונות המודרנית, שצמח מתוך מסורת הרסטוראציה האנגלית". ההיסטוריון חן מלך מרחביה העריך את 'דניאל דירונדה', כ"הרומן הראשון שהטיף לשיבת ציון. בספרה זה גילתה את יחס חיבתה ליהודים. ... והפיחה גאווה לאומית-דתית בלב היהודים. ברומאן שלה ציטטה את היינה ואת צונץ לכבוד תקוות ישראל – השפעת הרומן הייתה גדולה על רבים".
תרגומים

מיד עם פרסומו תורגם "דניאל דרונדה" לגרמנית ולהולנדית. ואחר תורגם הספר לשפות נוספות צרפתית (1882), איטלקית (1883), עברית (1893), יידיש (1900) ורוסית (1902).
תרגומים > מהדורות בעברית

דניאל דירונדה: ספור כתוב אנגלית ביד ג'יארג' עליוט; תרגם: דוד פרישמן, ורשה: אחיאסף, 2 כרכים, 774 עמודים, תרפ"ד 1922.
דניאל דירונדה; מעֻבד על ידי א. בן-אור, בצירוף תולדות חייה של הסופרת ותמונתה, תל אביב: י' שרברק, 2 כרכים, 303 עמודים, 1964.
דניאל דרונדה; תרגום: אלינוער ברגר, ירושלים: מקסוול-מקמילן-כתר, 2 כרכים, 1991.
עיבודים לתיאטרון, קולנוע ולטלוויזיה

ב-1921 עובד הרומן לסרט אילם בריטי בכיכובם של רג'ינלד פוקס, אן טרוור וקלייב ברוק. ביים את הסרט וולטר קורטני רודן באולפני טדינגטון (Teddington Studios) בהפקת "מאסטר פילמס" (Master Films).
בשנת 1927 עיבדה הסופרת היהודית-ולשית לילי טוביאס את הרומן למחזה שעלה לראשונה ב־14 בפברואר 1927 בתאטרון Q בלונדון.
מיני-סדרה טלוויזיונית הופקה בבריטניה ב-1970 בכיכובם של ג'ון נולן כדניאל דרונדה ומרתה הנרי כגוונדלין. רוברט הארדי גילם את דמותו של היינלי גרנדקורט.
ב-2002 עובד הרומן לסדרת דרמה באותו שם על ידי התסריטאי אנדרו דייוויס ובבימויו של טום הופר. שלושת פרקי הסדרה שודרו לראשונה ב-BBC One בנובמבר ובדצמבר 2002. את דמותו את דניאל דרונדה גילם יו דאנסי, רומולה גאראי הופיעה בתפקיד גוונדלין, יו בונוויל כגרנדקורט וג'ודי מיי גילמה את דמותה של מירה לפידות.
לקריאה נוספת

נחום זכאי, דניאל דרונדה לאחר מאה שנה, הדֹאר, נ"ו, תשל"ז, עמ' 121
גצל קרסל, מ"דניאל דירונדה" ל"שאלה נכבדה" של בן-יהודה, הדֹאר, נ"ו, כ"ב תשל"ז, עמ' 392–393
זבולון רביד, עוד על "דניאל דירונדה" והשפעותיו, הדֹאר, נ"ו, תשל"ז, עמ' 527, 558–559, 563
חיים ראובן רבינוביץ, כיצד הפכה הסופרת ג. אליוט לאוהבת ישראל וציונות? (מאה שנה להופעת הספר דניאל דירונדה), הצופה, (8 ביולי 1977), עמ' 5
משה דור, האנגליה שחזתה את מדינת-היהודים, מעריב, (19 בדצמבר 1980), עמ' 35–36
שמואל ורסס, "דניאל דירונדה" בעיתונות ובספרות העברית : כעבור מאה שנה לרומן של ג’ורג’ אליוט, מולד, ח', 39–40 [249-250], תש"ם, עמ' 186–187
רות הכהן-פינצ’ובר, "מוסיקה פולחנית ופולמוס החמלה : היהודי כקטגוריה אסתטית אצל ריכארד וגנר וג’ורג’ אליוט", תיאוריה וביקורת, 17, 2000, עמ' 35–74
בער גרין, הונדרעט יאר זינט דער דערשיינונג פון דזשארדזש עליאטס בארימטן ראמאן "דניאל דעראנדא", יידישע קולטור, 38, 8 (1976), עמ' 14–16
רפאל אליעזר מלאכי, ווען האט ש. ערדבערג איבערגעזעצט "דניאל דעראנדא"?, יידישע קולטור, 38, 10 (1976), עמ' 20–32
A. Levitt, George Eliot, The Jewish Conection, Jerusalem 1975
הערות שוליים

↑  בזאת יש דמיון לבן זוגה השני ג'ורג' הנרי לווס
↑  F.R. Leavis, ‘Gwendolen Harleth’
↑  e.g. by among others Alan Walker. See Walker, Alan (1993) [1989]. Franz Liszt: The Weimar Years, 1848–1861. Ithaca: Cornell University Press Paperback Edition. p. 250. ISBN 0-8014-9721-3. נבדק ב-26 באוקטובר 2012. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  George Eliot, Daniel Deronda, Edited with and introduction by Barbara Hardy
↑  Daniel Deronda (Oxford World's Classics) by George Eliot and Graham Handley – Introduction.
↑  קדמה לג'ורג' אליוט הסופרת הבריטית שארלוט אליזבת טונה  שהעלתה עוד ב-1843 את רעיון שיבת ציון ברומן "אריה יהודה", שגיבורו הוא צעיר יהודי העורך מסע לארץ ישראל
↑  דניאל דרונדה, פרק 38.
↑  תרגום עברי בפרויקט בן יהודה
↑  Kaufmann, David (1877). George Eliot und das Judenthum, Versuch einer Würdigung Daniel Derondas [George Eliot and Judaism: An Attempt to Appreciate "Daniel Deronda"] (בגרמנית). Krotoschin.
↑  Encyclopedia Judaica
↑  חן מלך מרחביה בספרו קולות קוראים לציון, ירושלים: הוצאת מרכז שזר, תשמ"א, עמ' 132.
↑  Zionism from the Standpoint of Its Victims (1979)
↑  Adlf Bohm, Die Zionistische Bewegung, 1920.
↑  יעקב יערי-פולסקין, ג’ורג’ אליוט ו"דניאל דירונדה" : ביאוגרפיה והערכה, בתוך: חולמים ולוחמים, תל אביב : תרצ"ב [1932].
↑  יעקב כ"ץ, לאומיות יהודית מסות ומחקרים, ירושלים תשמ"ג, עמ' 28.
↑  חן מלך מרחביה בספרו קולות קוראים לציון, ירושלים: הוצאת מרכז שזר, תשמ"א, עמ' 132.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588187105171  BnF: cb11953550j (data)  GND: 4376153-7  LCCN: no98012500  VIAF: 185706265   WorldCat (עם VIAF): 185706265 
גוונדלין ליד שולחן הרולטה
כפר לאקף

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  קלקיליה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  1,039 (2017)
 קואורדינטות:  32°10′58″N 35°05′26″E﻿ / ﻿32.182861111111°N 35.090688888889°E﻿ / 32.182861111111; 35.090688888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צפון השומרון מוגדלת) כפר לאקף(למפת צפון השומרון רגילה) כפר לאקף(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר לאקף(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כפר לאקף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
כפר לַ֫אקֶף (בערבית: كفر لاقف) הוא כפר פלסטיני במערב השומרון המשתייך לנפת קלקיליה של הרשות הפלסטינית. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, בשנת 2016 מנתה האוכלוסייה בכפר כ-1,066 תושבים.
כפר לאקף נמצא 12 ק"מ מזרחית לקלקיליה. הוא גובל בחג'ה ממזרח, קרני שומרון מדרום, עזון ממערב, וחי'רבת סיר ובאקה אל-חטב מצפון.
היסטוריה

בכפר נמצאו כלי חרס מהתקופה הביזנטית.
כמו שאר הארץ עבר הכפר לשלטון האימפריה העות'מאנית בשנת 1517. ברשימות המס של 1596 הוא היה חלק מה"נחיה" (תת-מחוז באימפריה העות'מאנית) של "בני צעב", כחלק מסנג'ק שכם הגדול. הייתה בו אוכלוסייה של 15 משקי בית, כולם מוסלמים. התושבים שילמו שיעור מס קבוע של 33,3% על מוצרים חקלאיים, כולל חיטה, שעורה, גידולי קיץ, עצי זית, עיזים וכוורות דבורים, וכן הכנסות מזדמנות. מס נוסף קבוע שולם לאנשי אזור שכם; סך של 10,740 מטבעות אקצ'ה, שהיוו 9/24 מההכנסות, הגיעו לוואקף.
ב-1838 ציין רובינסון את כפר לאקף ככפר בתת-המחוז "בני סאב", ממערב לשכם. ב-1882 תיאר סקר ארץ ישראל המערבית את כפר לאקף, כ"כפר אבן קטן על גבעה עם בורות מים".
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה אוכלוסיית הכפר 95 מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-141 מוסלמים אשר שכנו ב-27 בתים. ב-1945 האוכלוסייה בכפר הייתה 210 מוסלמים, ואילו שטח הקרקע הכולל של הכפר היה 2,854 דונם. מתוכם היו 477 דונם של מטעים ואדמות השקיה, 840 של גידולי דגנים, ואילו 19 דונם סווגו כשטח בנוי.
לאחר הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות ב-1949, עבר הכפר משליטה בריטית לירדנית. בשנת 1961 מנתה אוכלוסיית הכפר 415 נפש.
היסטוריה > לאחר 1967

בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, עבר כפר לאקף משליטה ירדנית לישראלית.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 מדינת ישראל הפקיעה קרקעות של כפר לאקף עבור ההתנחלות הישראלית קרני שומרון.
בהסכם אוסלו ב' סווגו השטח הבנוי של הכפר כשטח B בשליטה אזרחית פלסטינית, ומרבית הקרקעות החקלאיות של הכפר כשטח C תחת שלטון צבאי ישראלי.
ב-2007, בעקבות בניית גדר ההפרדה, 657 דונמים (22.8% מאזור הכפר) של אדמה חקלאית במערב הכפר, נשארה בצד הישראלי של הגדר. בג"ץ דחה עתירה נגד תוואי גדר ההפרדה.
בדצמבר 2008 רוססו כתובות נאצה "מוות לערבים" ו-"דרישת שלום מחברון" על קיר המסגד בכפר.
ב-3 בדצמבר 2019 החלו עבודות להקמת אזור תעשייה חדש עבור ההתנחלות קרני שומרון, על אדמה שהופקעה מתושב הכפר בהתבסס על חוק עות'מאני מהמאה ה-19 והוכרזה אדמת מדינה. תושב כפר לאקף מתנגד להכרזה ומנסה לפעול במקביל לעיבוד ולתפיסת השטח.
גאוגרפיה

סמוך לכפר ממוקמת שמורת מערת לאקף, הכוללת מערת נטיפים וסביבותיה שהוכרזה בשנת 1981.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  יובל יועז, בג"ץ דחה עתירה נגד תוואי גדר ההפרדה בשומרון, באתר הארץ, 26 באוקטובר 2006
↑  יהונתן ליס, אבי יששכרוף, כתובות נאצה רוססו על שלושה מסגדים באזור קלקיליה, באתר הארץ, 4 בדצמבר 2008
↑  אחמד אל באז, הפלסטינים שלא מוכנים לוותר לקרני שומרון על האדמה שלהם, באתר "שיחה מקומית", 4 בינואר 2020
↑  צו בדבר הגנה על הטבע (יהודה והשומרון) (מס' 363), תש"ל-1969 - תיקון מס' 18 (מס' 894) תשמ"א-1981
| Flag of Senegalיישובי נפת קלקיליה |
| --- | --- | --- |
| ערים | קלקיליה |  |
| מועצות מקומיות | חבלה • כפר ת'ולת' • עזון |  |
| כפרים | אבו סלמאן • אימאתין • אל-פונדוק • באקת אל-חטב • בית אמין • ג'יוס • ג'ינסאפוט • ג'ית • עזון • חג'ה • כפר לאקף • כפר קדום • נבי אליאס • סניריא • עזון עתמה • עיזבת א-טביב • ערב א-רמאדין • פלאמה • פרעתא • ראס א-טירה • ראס עטייה |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584324905171