stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מועצת החילוץ (אסטוניה)
מבנה

מועצת החילוץ האסטונית מנוהלת על ידי מנכ"ל, הנתמך על ידי סגן המנכ"ל. סגן המנכ"ל מסייע בהובלת המחלקות השונות במועצת החילוץ, במחלקות הפיתוח, התכנון, ומתאם את יישום פעילויות מרכזי החילוץ.
מחלקות אלה כוללות: מחלקת ניהול חירום, מחלקת עבודות חילוץ, סילוק פצצות, מחלקת מניעה, מחלקת פיקוח על הבטיחות, מחלקה מנהלית, מחלקת משאבי אנוש, מחלקת פיתוח, מחלקה משפטית, מחלקת כספים, מחלקת תקשורת ומוזיאון הכבאות האסטוני.
המנכ"ל מפקח על עבודות מרכזי החילוץ, כשישנם ארבעה מרכזי חילוץ: צפון, דרום, מזרח ומערב. במרכזי החילוץ יש לשכות שונות הכוללות את לשכת המניעה, לשכת פיקוח הבטיחות ומשרד היערכות. מרכזי החילוץ מנהלים גם את התחום האזורי, המורכב מחטיבות חילוץ וקבוצות המתנה, הממתינות להפעלת בשעת חירום. ישנם 72 חטיבות הצלה לאומיות, 119 חטיבות חילוץ מתנדבות וארבע חוליות תגובה לשעת חירום.
ראו גם

המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של רוסיה
המשרד למצבי חירום והגנה אזרחית של אוקראינה
מועצת המשטרה ומשמר הגבול (אסטוניה)
פיקוד העורף
הערות שוליים

1 2  "Estonian Rescue Board - who we are?". www.rescue.ee.
↑  "Teenused". www.rescue.ee (באסטונית).
↑  "Brief History". www.rescue.ee.
↑  "Structure of the Estonian Rescue Board". www.rescue.ee.
↑  "Päästeamet organisatsioonina". www.rescue.ee (באסטונית).
ניידת של מועצת החילוץ האסטונית בטרטו.
מודל זמני הסעה של גלים סייסמיים

מודל זמן הסעה (באנגלית: Travel Time Model) של גלים סייסמיים הוא מודל המשמש לאיתור המוקד של רעידות אדמה על פני כדור הארץ.
בסיס המודל

המודל מבוסס על ההנחה שמהירותם הממוצעת של גלים סייסמיים, שמשוגרים ממוקד רעידת אדמה לכל הכיוונים בתוך קרום כדור הארץ, ידועה. מידע זה הופק באמצעות ניתוח של מאות ואלפי סייסמוגרמות של רעידות אדמה מאז המצאת הסייסמוגרף (סוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20) ועד למחצית השנייה של המאה ה-20. המודל פועל על פי מהירותם של גלי הדחיסה (מסומנים כגלי P) ושל גלי הגזירה (מסומנים כגלי S). גלי הדחיסה הם המהירים מבין השניים ומגיעים ראשונים אל תחנה סייסמוגרפית נתונה, וגלי הגזירה איטיים יותר ומגיעים לאחר גלי הדחיסה.
המודל

כאשר מתארים את מהירותם של הגלים הללו על מערכת צירים של זמן למרחק כמתואר בגרף שמשמאל, מתקבלות שתי עקומות: האחת של גלי ה-P והשנייה של גלי ה-S. הפרש הזמנים בין הגעת גלי ה-P להגעת גלי ה-S לנקודה כלשהי (בדרך כלל לתחנה סייסמוגרפית) מבטא את מרחק התחנה ממוקד הרעידה. זאת מכיוון שניתן לבטא את המרחק באמצעות 2 משוואות עם 2 נעלמים. הנוסחה הידועה של  S=V.T . כלומר, הדרך S שווה למהירות V כפול זמן הנסיעה T. הנוסחה תשמש אותנו לתיאור הדרך שעשו כל אחד מהגלים הסייסמיים. או אז, המשוואה עבור גלי ה-P תהיה  Sp=Vp.Tp כאשר הדרך  Sp שעשו גלי ה-P היא נעלם אחד, והזמן  Tp שלקח לגלים אלה להגיע לתחנה הוא הנעלם השני. המשוואה עבור גלי ה- S תהיה  Ss=Vs.Ts כאשר הדרך  Ss שעשו גלי ה- S לתחנה היא אותה הדרך שעשו גלי ה- P, על כן אין לנו כאן תוספת נעלם. המהירות  Vs ידועה, ואת הזמן שלקח לגלים הללו להגיע לתחנה ניתן לבטא באמצעות הזמן שלקח לגלי ה-P להגיע לתחנה, ועוד הפרש הזמנים שבין הגעת גלי ה-P להגעת גלי ה-S לתחנה. או אז, המשוואה שתבטא את הדרך שעשו גלי ה S עד התחנה יכולה להיראות כך:  Ss=Vs.(Tp+\bigtriangleup T) . במשוואה זו נשארים אותם שני הנעלמים שבמשוואת הדרך של גלי ה-P, וניתן לחשב בפשטות את הדרך המשותפת S שהיא המרחק של התחנה ממוקד רעידת האדמה.
ניתן להמחיש את הסקת מרחק התחנה ממוקד הרעידה על ידי שימוש בעקומות על מערכת הצירים. כאשר נרשמת בתחנה סייסמוגרפית הסייסמוגרמה של רעידת אדמה כלשהי, ניתן להשתמש בנתוני ההופעה הראשונה של גלי ה-P, ובהופעה הראשונה של גלי ה-S, מהם מופק הפרש הזמנים המסומן כ-  \bigtriangleup T, לגשת למערכת הצירים עם העקומות ולבדוק היכן הרווח שבין שתי העקומות מתאים ל-  \bigtriangleup T שהתקבל. האנך שנוריד לציר ה-X יראה לנו מה מרחק התחנה ממוקד הרעידה. נתון חשוב נוסף שניתן להסיק מהמודל הוא לפני כמה זמן התרחשה הרעידה במוקדה. זאת על ידי בדיקת ערך Y של המרחק שקיבלנו. המועד שמתקבל נקרא "זמן המקור של רעידת האדמה".
השימוש במודל למציאת אפיצנטר

ברגע שרעידת אדמה נקלטה ונרשמה כסייסמוגרמה באופן תקין בלפחות שלוש תחנות סייסמוגרפיות, ניתן לשרטט 3 מעגלים על מפה, כשמרכז כל מעגל הוא מיקום כל תחנה, ורדיוס המעגל הוא המרחק שלה מן המוקד. שלושת המעגלים יפגשו בנקודה אחת בלבד. נקודה זו היא האפיצנטר, אולם המודל אינו מאפשר לדעת את עומק המוקד. ככל שיותר תחנות ישתתפו בקביעת המיקום, כך הוא יהיה יותר מדויק. למיקום מדויק ביותר דרוש גם שמיקום התחנות יהיה באזימוטים שונים מאוד מהמוקד כך שתימנע השקה בין המעגלים המבטאים את המרחק מהמוקד של כל תחנה, וייווצר חיתוך חד של המעגלי.
ראו גם

רעידת אדמה
גלים סייסמיים
לקריאה נוספת

B. L. N. Kennett; E. R. Engdahl; R. Buland (1995). "Constraints on seismic velocities in the Earth from traveltimes" (PDF). Geophysical Journal International. 122: 108–124.
ביאורים

↑  הגלים המהירים נקראים גל P על פי תכונתם להופיע ראשונים על הסייסמוגרמה (Primary) וגם על פי התכונה הנוספת שהיא דחיסה (Press). הגלים האיטיים יותר נקראים גלי S מהיותם השניים להגיע לתחנה (Secondary) וגם על פי תכונתם הנוספת שהיא גזירה (Shear).
↑  עומק המוקד מחושב על בסיס ניתוח נתונים אחרים ומורכבים של הסייסמוגרמה.
==
הערות שוליים

1 2  B. A. Bolt (1988). Earthquakes. W.H. Freeman & Company. pp. 100–103.
↑  Triangulation to Locate an Earthquake, U.S.G.S. By Earthquake Hazards Program.
עקומות המהירות (זמן למרחק) של הגלים הסייסמיים P ו- S בקרום כדור הארץ. שימוש במודל זה בתחנה אחת שקלטה את הגלים, מאפשר פיענוח מרחק התחנה מהמוקד, והמועד המקורי של רעידת האדמה.
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
מפגש של לפחות 3 מרחקים (רדיוסים) של תחנות סייסמוגרפיות שקלטו את רעידת האדמה, ייתן את מיקום האפיצנטר שלה.
מיכאיל ברודסקי

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1969 (בן 55) חרקוב, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב-אמן (מ-1994)
 מד כושר מרבי:  2597 (ינואר 2007)
 מד כושר נוכחי:  2524 ‏(אוקטובר 2024)
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה
 
מיכאיל ברודסקי (באוקראינית: Михайло Бродський) (נולד ב-27 במרץ 1969 בחרקוב) הוא שחמטאי יהודי-אוקראיני בדרגת רב-אמן.
נכון לאוקטובר 2022, מדורג במקום ה-42 באוקראינה לפי מד כושר.
קורות חיים

מיכאיל ברודסקי נולד בחרקוב. בשנת 1990 הוא זכה באליפות אוקראינה הסובייטית בשחמט. לאחר התפרקות ברית המועצות הוא השתתף בתחרויות בינלאומיות שונות.
במהלך הקריירה הוא ניצח במספר תחרויות שנערכו באירופה.
בשנת 2011 הוא מונה למאמן נבחרת הנשים של אוקראינה. תחת הנהגתו הנבחרת ניצחה באליפות העולם לנבחרות (בשנת 2013), ופעמיים זכתה במקום השלישי באולימפיאדות השחמט (ב-2012 וב-2014).
ברודסקי ממשיך להשתתף בתחרויות במקביל לאימון.
קבלת דרגות בינלאומיות

1993 - אמן בינלאומי
1994 - רב אמן.
מיכל סקורש

מיכל קשישטוף סקורש (בפולנית: Michał Krzysztof Skóraś; נולד ב-15 בפברואר 2000 ביסטשמביה-זדרוי שבפולין) הוא כדורגלן פולני המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת קלאב ברוז' מליגת העל הבלגית ובנבחרת פולין.
קריירת מועדונים

סקורש גדל במחלקות הנוער של MOSiR יסטשמביה-זדרוי ולך פוזנן. בשנת 2018 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של לך פוזנן במסגרת ליגת העל הפולנית. במהלך השנים הושאל לברוק-בת טרמליצה מליגת המשנה הפולנית ולראקוב צ'נסטוחובה מליגת העל הפולנית.
בקיץ 2023 חתם בקלאב ברוז' מליגת העל הבלגית תמורת 6 מיליון אירו.
קריירה בינלאומית

ב-22 בספטמבר 2022 ערך סקורש את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פולין, בהפסד 2-0 לנבחרת הולנד במסגרת ליגת האומות 2022/2023.
נכלל בסגל נבחרת פולין לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות: 2021/2022
קלאב ברוז'
אליפות: 2023/2024
הערות שוליים

↑  Czesław Michniewicz ogłosił kadrę na mundial w Katarze באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הפולנית, 10 בנובמבר 2022 (בפולנית)
| נבחרת פולין – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 שצ'נסני •  2 קאש •  3 ינדז'ייצ'יק •  4 ויטסקה •  5 בדנארק •  6 בייליק •  7 מיליק •  8 ד. שימאנסקי •  9 לבנדובסקי •  10 קריכוביאק •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 קמינסקי •  14 קיביור • 15 גליק • 16 סבידרסקי • 17 זורקובסקי • 18 ברשינסקי • 19 ס. שימאנסקי • 20 ז'לינסקי • 21 זלבסקי • 22 גרברה • 23 פיונטק • 24 פרנקובסקי • 25 גומני • 26 סקורש • מאמן: מיכנייביץ' |  1 שצ'נסני •  2 קאש •  3 ינדז'ייצ'יק •  4 ויטסקה •  5 בדנארק •  6 בייליק •  7 מיליק •  8 ד. שימאנסקי •  9 לבנדובסקי •  10 קריכוביאק •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 קמינסקי •  14 קיביור • 15 גליק • 16 סבידרסקי • 17 זורקובסקי • 18 ברשינסקי • 19 ס. שימאנסקי • 20 ז'לינסקי • 21 זלבסקי • 22 גרברה • 23 פיונטק • 24 פרנקובסקי • 25 גומני • 26 סקורש • מאמן: מיכנייביץ' | פולין |
| נבחרת פולין – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 שצ'נסני •  2 סלמון •  3 דוידוביץ' •  4 ולוקייביץ' •  5 בדנארק •  6 פיוטרובסקי •  7 סבידרסקי •  8 מודר •  9 לבנדובסקי •  10 ז'לינסקי •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 רומנצ'וק •  14 קיביור • 15 פוכאש • 16 בוקסה • 17 ד. שימאנסקי • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ס. שימאנסקי • 21 זלבסקי • 22 בולקה • 23 פיונטק • 24 סליש • 25 סקורש • 26 אורבנסקי • מאמן: פרוביירז |  1 שצ'נסני •  2 סלמון •  3 דוידוביץ' •  4 ולוקייביץ' •  5 בדנארק •  6 פיוטרובסקי •  7 סבידרסקי •  8 מודר •  9 לבנדובסקי •  10 ז'לינסקי •   11 גרוסיצקי •  12 סקורופסקי • 13 רומנצ'וק •  14 קיביור • 15 פוכאש • 16 בוקסה • 17 ד. שימאנסקי • 18 ברשינסקי • 19 פרנקובסקי • 20 ס. שימאנסקי • 21 זלבסקי • 22 בולקה • 23 פיונטק • 24 סליש • 25 סקורש • 26 אורבנסקי • מאמן: פרוביירז | פולין |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813916409605606  VIAF: 9162171191128758030003   WorldCat (עם VIAF): 9162171191128758030003
מייק אינגלנד

הרולד מייקל אינגלנד (באנגלית: Harold Michael England; נולד ב-2 בדצמבר 1941) ידוע בעיקר בשם מייק אינגלנד. אינגלנד היה כדורגלן עבר ולשי ששיחק בעמדת המגן. אינגלנד אף החזיק בתואר הקפטן הצעיר ביותר אי פעם בנבחרת וויילס עד 2011.
קריירה

אינגלנד נהג לשחק כבלם או כמגן מרכזי, הוא החל את הקריירה שלו בבלקבורן רוברס ב-1959 לפני שעבר לטוטנהאם הוטספר ביולי 1966, בסופו של דבר אינגלנד זכה בארבעה גביעים.
ב-11 באפריל 1962, בגיל 20, רשם אינגלנד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ויילס בניצחון 0-4 מול נבחרת צפון אירלנד.
אינגלנד רשם 49 הופעות בינלאומיות עבור ויילס במשך שתים עשרה שנים, כשהוא כבש 4 שערים.
ב-1975, הודיע אינגלנד על פרישה ממשחק פעיל, בגיל 33.
קריירת אימון

לאחר פרישתו, אינגלנד אימן את נבחרת ויילס ממרץ 1980 עד פברואר 1988. תקופתו כמאמן התאפיינה בשורה של תסכולים הכוללים כוח אדם מוגבל בצוות, אך עם שחקנים מוכשרים כמו נוויל סאות'ול, איאן ראש, מארק יוז ומיקי תומאס.
אינגלנד פוטר מתפקיד מאמן ויילס ב-3 בפברואר 1988, לאחר שעוד קמפיין מוקדמות הסתיים בכישלון. הנבחרת הייתה הדבר היחיד והאחרון שיצא לו לאמן אי פעם בכדורגל. מאוחר יותר הוא ניהל בית אבות בצפון ויילס, ולאחר מכן ניהל שני בתי אבות ובית עסק משלו לעץ.
תארים

גביע אופ"א: 1971/1972
גביע הפוטבול ליג (2): 1970/1971, 1972/1973
הגביע האנגלי (1): 1966/1967
הערות שוליים

↑  תקציר המשחק בין ויילס לצפון אירלנד 1962, באתר TRANSFERMARKT
↑  מייק אינגלנד פרש מכדורגל, באתר JPGRESS, ‏4 במרץ 1975
↑  Yesterday's men, BBC SPORT, ‏6 באוקטובר 2004
מטה-סטבליות (אלקטרוניקה)

דיאגרמת גלים המציגה מטה-סטביליות ברכיב סנכרון (synchronizer), שבו אותות עוברים בין שני תחומי שעון (clock domain). במקרה הגרוע ביותר, כתלות בתזמון, המצב המטסטבילי ב-Ds יכול להתפשט ל-Dout, ודרך הלוגיקה בהמשך להתפשט לשאר המערכת, ולגרום להתנהגות לא מוגדרת ולא עקבית.
מטה-סטביליות בתחום האלקטרוניקה היא היכולת של מערכת אלקטרונית דיגיטלית להישאר במשך זמן בלתי מוגבל (לא חסום) בשיווי משקל לא יציב או במצב מטסטבילי (יציב למחצה). במעגלים לוגיים דיגיטליים, אות דיגיטלי נדרש להיות בגבולות מתח או זרם מסוימים כדי לייצג רמה לוגית '0' או '1' לצורך פעולת מעגל נכונה; אם האות נמצא בטווח ביניים אסור תיתכן התנהגות שגויה בשערים לוגיים שהאות מופעל עליהם. במצבים מטה-סטביליים, ייתכן שהמעגל לא יוכל להתייצב ברמה לוגית '0' או '1' יציבה בתוך הזמן הנדרש לפעולת מעגל תקינה. כתוצאה מכך, המעגל יכול לפעול בדרכים בלתי צפויות, ועלול להוביל לכשל במערכת, המכונה לעיתים "glitch". מטה-סטביליות היא מקרה פרטי של פרדוקס חמורו של בורידן.
מצבים מטה-יציבים הם מאפיינים אינהרנטיים של מערכות דיגיטליות אסינכרוניות, ושל מערכות עם יותר מאות שעון עצמאי אחד. במערכות א-סינכרוניות בתזמון עצמי, פסיקות מתוכננות לאפשר למערכת להמשיך רק לאחר שהמטה-סטביליות נפתרה, ולכן המטה-סטביליות היא מצב רגיל ולא מצב שגיאה. במערכות סינכרוניות עם כניסות א-סינכרוניות, מוסיפים רכיבי סנכרון (synchronizers) על מנת להקטין את ההסתברות לכשל בסנכרון לרמה מקובלת. ניתן להימנע ממצבים מטה-סטביליים במערכות סינכרוניות לחלוטין כאשר הכניסה עומדת בדרישות התזמון של הדלגלגים.
ראו גם

ממיר מאנלוגי לדיגיטלי
חמורו של בורידן
הערות שוליים

↑  
Thomas J. Chaney and Charles E. Molnar (באפריל 1973). "Anomalous Behavior of Synchronizer and Arbiter Circuits" (PDF). IEEE Transactions on Computers. C-22 (4): 421–422. doi:10.1109/T-C.1973.223730. ISSN 0018-9340. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Chaney, Thomas J. "My Work on All Things Metastable OR Me and My Glitch" (PDF). אורכב מ-המקור (PDF) ב-8 בדצמבר 2015. נבדק ב-5 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  
John Bainbridge (2002). Asynchronous system-on-chip interconnect. Springer. p. 18. ISBN 978-1-85233-598-4.
↑  Chaney, Thomas J. ""Reprint of Technical Memorandum No. 10, "The Glitch Phenomenon" (1966)"".Washington University St. Louis, MO
מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  מכון מחקר 
 מיקום:  תל אביב-יפו 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1999
 תאריך פתיחה רשמי:  1999 
 קואורדינטות:  32°06′45″N 34°48′17″E﻿ / ﻿32.112583333333°N 34.804611111111°E﻿ / 32.112583333333; 34.804611111111
 amlat.tau.ac.il
 he
 
מכון סוורדלין להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית הוא מכון מחקר המתמקד בחקר ההיסטוריה של אמריקה הלטינית ותרבותה. המכון השייך לבית הספר להיסטוריה ע"ש זלמן ארן בפקולטה למדעי הרוח ע"ש לסטר וסאלי אנטין שבאוניברסיטת תל אביב.
היסטוריה

באפריל 1999 אישר סנאט אוניברסיטת תל אביב את הקמת המכון להיסטוריה ותרבות של אמריקה הלטינית ובראשו פרופסור צבי מדין. הקמת המכון נעשתה בד בבד עם קיומו של קונגרס עולמי של הפדרציה העולמית ללימודי אמריקה הלטינית והקריביים באוניברסיטה. תחת הכותרת "הים התיכון ואמריקה הלטינית" התכנסו כ-400 חוקרי אמריקה הלטינית והקריביים בכינוס ראשון מסוגו ובהיקפו בישראל. מאז גדל המכון והתפתח וכיום הוא אחד המכונים הפעילים והפוריים ביותר באוניברסיטה. לאחר תקופה ארוכה בה עמד בראש המכון פרופסור רענן ריין, עברה ראשות המכון בשנת 2005 לידי דוקטור חררדו לייבנר. במאי 2008 נקרא המכון על שם משפחת סוורדלין.
על אף פעולתו במסגרת בית הספר להיסטוריה מהווה המכון מסגרת רב-דיסציפלינרית שמטרתה היא קידום לימודי אמריקה הלטינית וספרד באוניברסיטה ופיתוח המחקר אודות חלקי עולם אלו. לשם כך מקיים המכון מגוון פעילויות, עליהן ניתן למנות את קיומו של סמינר מחלקתי שנתי; עשרות הרצאות פתוחות לקהל הרחב בשנה; הקרנות סרטים המלוות בהרצאות רקע שונות; הזמנת מומחים בינלאומיים מרחבי העולם להרצאות וכנסים בארץ; מתן מלגות לתלמידי אוניברסיטה שמחקרם מתמקד בתחומי עיסוקו של המכון לשיפור מיומנויות שפה ונסיעות מחקר הדרושות להשלמת תארים מתקדמים; הרחבת אוסף הספרים האוניברסיטאי אודות אמריקה הלטינית על מנת לשפר את יכולות המחקר ובעיקר קיטלוגו של אוסף וודרו בורה, שנתרם למכון עם מותו של החוקר.
נוסף על פעילויות אלו מקיים המכון מדי שנה כנס בינלאומי המביא לארץ עשרות מומחים בתחום מסוים של לימודי אמריקה הלטינית וחצי האי האיברי, המאפשר גם לחוקרים ישראלים להציג את מחקרם בפני הקהל הרחב ועמיתיהם מחו"ל. החל משנת 2003 נקרא גם כנס זה על שם וודרו בורה. החל משנת 2004 מקיים המכון, בשיתוף עם החוג ללימודים ספרדיים ולטינו-אמריקאים של האוניברסיטה העברית בירושלים ובתמיכת שגרירות ספרד בישראל ומכון סרוונטס, כנס ארצי תחת הכותרת "מחקרים חדשים בהיסטוריה ותרבות של ספרד ואמריקה הלטינית". כנס זה מהווה במה ייחודית להצגת תחום לימודים זה בעברית ובישראל.
המכון מוציא לאור את סדרת הספרים איברו-אמריקה בעריכת צבי מדין ורענן ריין, המוקדשת כולה למחקר מקורי, ישראלי ומתורגם כאחד. נוסף על כך מוציא המכון לאור את כתב העת Estudios Interdisciplinarios América Latina y el Caribe, הרואה אור באנגלית, ספרדית ופורטוגזית החל משנת 1990 (טרם ייסוד המכון).
מכון סנטה פה

| --- | --- |

 מכון מחקר
 תקופת הפעילות:  1984–הווה (כ־40 שנה) 
 מייסדים:  George Cowan, David Pines, Richard Slansky 
 בעלי תפקידים
 סגל:  50 
 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 קואורדינטות:  35°42′02″N 105°54′32″W﻿ / ﻿35.7005°N 105.909°W﻿ / 35.7005; -105.909
 www.santafe.edu
 he
 
מכון סנטה פה (SFI) הוא מכון מחקר תאורטי עצמאי ללא מטרות רווח הממוקם בסנטה פה, ניו מקסיקו, ארצות הברית ומוקדש למחקר רב-תחומי של מערכות מורכבות.  בדגש על העקרונות הבסיסיים של מערכות מורכבות מסתגלות, כולל מערכות פיזיקליות, ביולוגיות, חברתיות, תרבותיות וטכנולוגיות.
המכון מדורג במקום ה-24 מבין "צוותי החשיבה המובילים בתחום המדע והטכנולוגיה" ובמקום ה-24 בין "צוותי החשיבה הרב-תחומיים הטובים ביותר" בעולם, על פי מהדורת 2020 של דוחות ה-Global Go To Think Tank Index, המתפרסמים מדי שנה על ידי אוניברסיטת פנסילבניה.
המכון מורכב ממספר מצומצם של חוקרים ופוסט-דוקטורט ששוהים במכון, קבוצה גדולה של סגל חיצוני שעיקר תפקידם הוא במוסדות אחרים, ומספר חוקרים אורחים. קבוצה של חוקרים בולטים מייעצים למכון כולל כמה מדענים זוכי פרס נובל. למרות שמחקר מדעי תאורטי הוא המוקד העיקרי של המכון, הוא גם מפעיל מספר בתי ספר קיץ פופולריים על מערכות מורכבות, יחד עם תוכניות חינוכיות המיועדות לתלמידים החל מחטיבת הביניים ועד לתואר שני.
המימון השנתי של המכון מגיע משילוב של תורמים פרטיים, קרנות מעניקות מענקים, סוכנויות מדע ממשלתיות וחברות הקשורות לרשת העסקית שלו. תקציב 2014 עמד על קצת יותר מ-10 מיליון דולר. התאורטיקן האבולוציוני דייוויד קרקאואר(אנ') הפך לנשיא המכון ב-1 באוגוסט 2015.
היסטוריה

מכון סנטה פה נוסד ב-1984 על ידי המדענים ג'ורג' קואן(אנ'), דייוויד פינס (אנ'), סטירלינג קולגייט (אנ'), מארי גל-מאן, ניק מטרופוליס (אנ'), הרב אנדרסון (אנ'), פיטר א. קארות'רס(אנ') וריצ'רד סלנסקי (אנ'). כולם מלבד פינס וגל-מאן היו מדענים במעבדה הלאומית של לוס אלמוס. המכון נקרא במקור "מכון ריו גרנדה". המדענים חיפשו פורום לביצוע מחקר תאורטי מחוץ לגבולות המסורתיים של מחלקות אקדמיות ותקציבי מדע של סוכנויות ממשלתיות.
המשימה המקורית של SFI הייתה להפיץ את הרעיון של תחום מחקר בין-תחומי חדש שנקרא תורת המורכבות או פשוט מערכות מורכבות. מאמץ חדש זה נועד לספק חלופה להתמחות ההולכת וגוברת שהמייסדים הבחינו במדע על ידי התמקדות בסינתזה בין דיסציפלינות. ככל שהרעיון של מדע בין-תחומי גדל בפופולריות, צצו מספר מכונים ומחלקות עצמאיות שהמיקוד שלהם הדגיש יעדים דומים .
מכון סנטה פה נוצר כדי להיות מוסד ביקור, ללא משרות קבועות, קבוצה קטנה של חוקרים ופוסט-דוקטורט יושבים במקום, תוכנית מבקרים גדולה וקבוצה גדולה יותר של סגל חיצוני הקשור למכון אך ממוקם במוסדות אחרים. המוטיבציה של מבנה זה הייתה לעודד תחלופה פעילה ברעיונות ובאנשים, ולאפשר למחקר להישאר בחוד החנית של המדע הבינתחומי. כיום, מכון סנטה פה ממשיך לעקוב אחר המודל הארגוני הזה.
מינדאוגאס קלונאס

מינדאוגאס קלונאס (בליטאית: Mindaugas Kalonas; נולד ב-28 בפברואר 1984) הוא כדורגלן עבר ליטאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

קלונאס גדל במחלקת הנוער של דינמו מוסקבה ולאחר מכן עבר לרובין קאזאן ומשם לספורטינג בראגה, אך באף אחד מהמועדונים לא זכה ולו לדקת משחק אחת. בשנת 2005 חתם בלייפאיס מטאלורגס הלטבית עימה זכה באליפות באותה שנה ובגביע הלטבי עונה לאחר מכן. בשנת 2007 חזר לרוסיה כאשר חתם בקובאן קרסנודאר, אך גם בה לא הצליח להשאיר חותם. לכן עזב וחתם בריגה. ב-31 ביולי 2008 בבוהמיאן ולמחרת ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון. באותה עונה זכה קלונאס עם המועדון בדאבל. בשנת 2009 חתם במטאלורג זפוריז'יה האוקראינית. ב-23 ביולי 2012 חתם בסטומיל אולשטין הפולנית. בינואר 2013 הצטרף קלונאס לרוואן באקו האזרית במדיה הבקיע 8 שערים ב-13 משחקי ליגה ובאותה שנה אף נבחר כדורגלן הליטאי של השנה. בסוף העונה הא חתם בבאקו, ובמהלך העונה הושאל לסימורק עד לסיום העונה. ב-10 ביוני 2014 קלונאס חתם בהפועל חיפה לשנתיים. ב-11 בדצמבר שוחרר מהמועדון וחתם בסקונטו ריגה עד לסיום העונה. בקיץ 2015 חזר לרבאן באקו, אך שוחרר לפני תחילת העונה לאחר שהמאמן לא היה מרוצה ממנו באימונים. בספטמבר 2015 חתם במ.כ. נצרת עילית מהליגה הלאומית.
קריירה > קריירת נבחרות

קלונאס שיחק בנבחרת ליטא החל משנת 2006. ב-6 בספטמבר 2008 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת בניצחון 0-3 נגד רומניה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010. קלונאס היה חלק בלתי נפרד מסגל הנבחרת עד שנת 2010. בעקבות הצלחתו ברוואן באקו, הוא חזר לסגל הנבחרת בשנת 2013. בשנת 2014 פרש מהנבחרת.
תארים

אליפות לטביה: 2005
הגביע הלטבי: 2006
הליגה הבלטית: 2007
אליפות אירלנד: 2008
הגביע האירי: 2008
הכדורגלן הליטאי של השנה: 2013
הערות שוליים

↑  דורון בן דור, ‏ירד מהכרמל: קאלונאס שוחרר מהפועל חיפה, באתר ONE‏, 11 בדצמבר 2014
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| 2012: ז'ידרונאס קרצ'מארסקאס | הכדורגלן הליטאי של השנה  2013 | 2014: גיידריוס ארלאוסקיס |
מחלת קראבה

| --- | --- |
 תחום:  מחלות מטבוליות 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  article/951722 
 DiseasesDB:  29468
 MeSH:  D007965
 OMIM:  245200
 סיווגים
 ICD-10:  E75.2
 ICD-11:  8A44.4 
 
מחלת קראבה היא מחלה מטאבולית תורשתית, המוגדרת כסוג של מחלת אגירה ליזוזומלית. שכיחות המחלה בעולם עומדת על 1 לכ-100,000 עד 200,000 לידות. בשבטים דרוזים ומוסלמים מסוימים בגליל שיעור המחלה גבוה יותר ועומד על כשישה מקרים לכל אלף לידות. המחלה קיבלה את שמה מקנוד הראלדסן קראבה, רופא דני שהיה הראשון שתיאר אותה בשנת 1916.
תסמינים

תינוקות הנולדים עם מחלת קראבה נראים בריאים בזמן הלידה. התסמינים הראשונים מופיעים בגיל שלושה עד שישה חודשים, וכוללים רגזנות, בכי ללא סיבה, חום גבוה, קשיות בגפיים, קושי באכילה, הקאות והאטה בהתפתחות המנטלית והמוטורית. תסמינים נוספים הם חולשה בשרירים, חרשות, עיוורון, שיתוק וקושי בבליעה. איבוד דרסטי במשקל עשוי להופיע גם כן. כאשר המחלה מופיעה בינקות, התינוק לרוב לא שורד מעל גיל שנתיים. ידועים מקרים שבהם המחלה מופיעה בגיל מאוחר יותר ואף בבגרות ומתפתחות בקצב מואט. במקרים אלה תוחלת החיים ארוכה הרבה יותר.
פתופיזיולוגיה וגנטיקה

מחלת קראבה נגרמת כתוצאה ממוטציה בגן המקודד לאנזים גלקטוזילצראמידאז (galactosylceramidase) שתפקידו לפרק את הליפידים גלקטוזילצראמיד. בכך המחלה דומה למחלת גושה שבה הבעיה היא בפירוק גלוקוצרברוזיד. כתוצאה מפגיעה זו, מצטברות מולקולות שומן אשר פוגעות שכבת המיאלין המכסה את הנוירונים במערכת העצבים בגוף. שינוי זה מביא לפגיעה מנטלית ומוטורית קשה. למעשה מחלת קראב היא אחת משורה של מחלות הנקראות  לויקודיסטרופיות (leukodystrophies) שמתבטאות בפגיעה בייצור המיאלין. מבחינה גנטית ידועות גם מוטציות דומיננטיות וגם רצסיביות. כיום ידועות יותר מ-40 מוטציות בגן המקודד לגלקטוזילצראמידאז.
טיפול

על אף שלא ידועה כיום תרופה למחלה, מחקרים הראו שהשתלת מח עצם יכולה להועיל במקרים קלים יחסית ואם הטיפול נעשה בתחילת הופעת התסמינים. פיזיותרפיה יכולה להקל על בעיות השרירים. מחקרים נוספים הראו שהשתלת דם טבורי יכולה להועיל אם היא מתרחשת לפני תחילת התסמינים העיקריים.
מטה (צבא)

מַטֶּה הוא תת-יחידה צבאית המורכבת מקצינים שייעודה לסייע למפקד לבצע את תפקידו, לפקד על הכוחות ולשלוט עליהם לשם מילוי המשימות. המטה כפוף למפקד היחידה ומקבל ממנו את ההנחיות והפקודות, אך מנהלו השוטף הוא ראש המטה (רמ"ט), שהוא פעמים רבות אחד מקציני המטה. המטה קיים להלכה בכל דרג, אך הוא מפותח מרמת העוצבה ומעלה. מטה הצבא נקרא מטה כללי (מטכ"ל), למשל המטה הכללי של צה"ל.
יש להבחין בין שני גופים: מפקדה (אנגלית - Headquarters) וסגל (אנגלית - Staff), שלהם תפקידים ייעודיים שונים.

המטה נחלק למטה מקצועי ולמטה מתאם. המטה המקצועי מורכב מחבר קצינים האמונים על נושאים מקצועיים (מודיעין, הנדסה, נ"מ, ארטילריה, חימוש, רפואה, משטרה צבאית, חיל התקשוב וכו'). קציני המטה משמשים כיועצים מקצועיים למפקד בתחומי מקצועם, מתכננים את הסיוע הקרבי ומפקחים על ביצועו. ברמת המטכ"ל מהווים קציני החיל הראשיים את המטה המקצועי של הרמטכ"ל. המטה המתאם מורכב מהמפקד, מאגף מטה (אג"ם) ומקציני לוגיסטיקה ושלישות. תפקידו לכוון ולבקר את פעילות המטה.
מטה אג"מי הוא מטה מצומצם, בראשות קצין אג"ם, המורכב מקבוצת קצינים מתפקידים נבחרים המרכזיים בניהול הקרב, בהם אג"ם, מודיעין ומרכז האש (ארטילריה, קשר לסיוע אווירי).
לקריאה נוספת

מרטין ון קרפלד, פיקוד במלחמה, מודן הוצאה לאור והוצאת מערכות, 2015, הפרק "אי התפתחותם של המטות", עמ' 30–40.
הערות שוליים

↑  מבוסס על ההגדרות המתאימות במילון למונחי צה"ל, אג"ם/תוה"ד 2003
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLK: KSH2000026312 
ערך זה הוא קצרמרבנושא צבא. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מחם

מחם חשמלי המצויד בכפתור הרתחה, פיקוד שבת ובחוגה לשליטה על עוצמת החום של פיקוד השבת וכן ברז מזיגה
מֵחַם (או בכתיב השגוי "מיחם") הוא כלי להרתחת מים בעל קיבול גבוה בהשוואה לקומקום. המחם משמש להרתחת מים לצרכים שונים כגון משקאות חמים, בישול וניקיון. מחמים נמצאים בשימוש הן בבתי עסק והן בבתים פרטיים, ובפרט בקרב אוכלוסייה שומרת שבת, בשל פיקוד שבת המאפשר שמירה על חום המים באופן קבוע ללא הדלקה. השימוש במחם שכיח במיוחד גם בקרב גופים מוסדיים וציבוריים כגון מסעדות, חדרי מורים, חדרי אוכל ומשרדים.
מבנה

המחם עשוי לרוב ממכל פלדת אל-חלד (נירוסטה) או ממתכת אחרת בעלת עמידות גבוהה למים וחלודה. צורת המכל גלילית, ולעיתים קיים בצידו מחוון המראה את גובה המים במחם. גוף חימום מצוי בתחתית המכשיר, ומכוסה לעיתים קרובות במסגרת פלסטיק קשיחה. סנטימטרים ספורים מעל תחתית המחם נמצא ברז המשמש למזיגת המים, גובה הברז מאפשר הצבת כוס מתחתיו. למחמים קיבולת גבוהה, בין שני ליטרים במחמים הקטנים עד ל-60 ליטרים בגדולים.
חלק מהמחמים מצוידים בתרמוסטט אשר מווסת פעולה של גוף חימום. מחמים מודרניים כוללים מערכת בקרה ותצוגת טמפרטורה דיגיטלית.