stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפרים דפני
ראשית חייו

נולד בזגרב, שהייתה אז באימפריה האוסטרו-הונגרית בשנת 1911, בשם אלפרד קאנט (Alfred Kandt), למקסים-משה ורגינה-רחל קאנט (Kandt). לאחר מלחמת העולם הראשונה הייתה זגרב בממלכת יוגוסלביה. בעת שירותו בצבא יוגוסלביה סיים קורס קצינים ושירת כקצין פרשים.
השתתף במכביה השנייה ב-1935 כחבר בנבחרת האתלטיקה של הכח וינה, ועם סיומה נשאר כחלוץ בארץ ישראל. המשיך להיות ספורטאי פעיל באתלטיקה קלה בארץ, השתתף בתחרויות אתלטיקה בארץ, ואף זכה במדליות בריצות למרחקים בינוניים.
דפני היה מראשוני קיבוץ עין גב שהוקם ב־1937 כנקודת יישוב יהודי בודדה ומנותקת בחופה המזרחי של הכנרת.
היה במשך כשנה מנהל חברת השייט על הכנרת, אשר קיימה את עיקר הקשר וההספקה בין עין גב לבין טבריה ולישובים היהודיים בחוף המערבי של הכנרת.
אחיו הצעיר ראובן דפני עלה ארצה שנה אחריו והיה ממקימי עין גב אף הוא.
אביו ואחיו הבכור רודולף נכלאו באפריל 1941 במחנה ביוגוסלביה שהיה באזור בו שלטו האיטלקים. הם שרדו ועלו לארץ ישראל ב-1944 והתיישבו בקיבוץ עין גב. אמו נספתה בשואה.
שליחות מודיעינית ומאסר בדמשק

ב-1941 חצה דפני שהיה המוכתר של עין גב בתעודות של הבריטים (עם עוד חבר קיבוץ) את הגבול לסוריה, בשליחות ההגנה והבריטים, כדי לתאם עם מוכתר הכפר השכן שיתוף פעולה לקראת הפלישה הבריטית לסוריה. בזמן המפגש עם המוכתר הערבי הייתה הלשנה לבולשת הצרפתית, והשניים נתפסו ונשפטו לחודש מאסר בכלא בדמשק. הם קיבלו תמיכה של המוכתר הערבי, ושל הקהילה היהודית, שאף העמידה לרשותם עו"ד מקומי, לאחר שבועיים שילמו קנס, הוחזרו לישראל ונאסרו בכלא בצפת עד שחרורם.
שליחות הצנחנים הארץ-ישראלים במלחמת העולם השנייה

אפרא התגייס לפלמ"ח ב־1941 ושירת בפלוגה א'. עם תחילת ההתארגנות למפעל השליחים-הצנחנים, הוא התנדב לשליחות משירותו בפלמ"ח.
הוא התנדב למשלחת צנחני הישוב היהודי בארץ ישראל. המתנדבים עברו מסלול הכשרה ארוך ומיונים שהתבצעו על ידי הבריטים, וכללו אימונים בארץ ישראל ובמצרים. לאחר כל שלבי המיונים המשלחת מנתה 37 צנחנים, ביניהם אחיו ראובן דפני. הוא תוכנן לצנוח ביוגוסלביה, לחבור לפרטיזנים היוגוסלבים של טיטו, וללוות את הצנחנים האחרים שהיו מתוכננים לחצות את הקווים למדינות היעד שלהם תחת הכיבוש הגרמני. עם זאת, בעת השהיה בבסיס המשלחת בבארי שבאיטליה דפני חלה ולא יכול היה לצנוח, ועל כן המשיך לפעול בבסיס המשלחת בבארי.
בהמשך השליחות באיטליה, אפרא התנדב כאזרח לצבא ארצות הברית, בשם הכיסוי George Carpenter, ליחידה בשם OSS – המשרד לשירותים אסטרטגיים, שהפך לאחר סיום המלחמה להיות ה-CIA, הייתה זו יחידת מודיעין לפעולות מיוחדות שביצעה פעולות קומנדו ומודיעין מאחורי קווי האויב.
דפני השתתף בפעולות רבות של היחידה בשטחים בשליטת הצבא הגרמני בצפון איטליה.
מפקד אזור עין גב במלחמת העצמאות

עם סיום השליחות באירופה, הוא מונה על ידי ההגנה להיות מפקד האזור (מא"ז) של עין גב. הוא הכין את היישוב למלחמת העצמאות, הפעיל מערך אימונים צבאיים של חברי וחברות המשק, פיקד על בניית מערך הגנה היקפי של היישוב ובו מספר שכבות הגנה, החליט על בניית בונקר גדול סמוך לחוף הים, ודאג לאספקת נשק ותחמושת ללוחמי הקיבוץ.
במלחמת העצמאות היה הקיבוץ יישוב יהודי יחידי בחוף המזרחי של הכנרת, והכפר הערבי אלסמרא ניתק את הקיבוץ מיישובי עמק הירדן. לקראת ההפוגה הראשונה ובמהלכה הותקפה עין גב. שורת התקפות על ידי הצבא הסורי, צבא ההצלה. וכוחות מקומיים מכפרי הסביבה, נהדפו.
הוא היה מפקד עין גב במלחמת העצמאות לכל אורכה, בפיקודו לוחמי הקיבוץ כבשו את הר סוסיתא עליו היו מוצבים של הצבא הסורי שהיוו איום מתמיד לתושבי הקיבוץ. משלט הסוסיתא שימש מאז כמאחז ביטחוני של מדינת ישראל עד לכיבוש רמת הגולן במלחמת ששת הימים.
מפקד אזור עין גב במלחמת העצמאות > פינוי הילדים מעין גב

מפקדת פיקוד הצפון פקדה על השארת הילדים והחברים הלא חיוניים במשק בזמן המלחמה, בטענה שזה יוביל לעמידה נחושה יותר של חברי המשק במלחמה. דפני כפר בכך ועל אף התנגדות של רבים מחברי המשק, הפר את הפקודה וארגן פינוי חשאי של הילדים והחברים הלא חיוניים, בתחילה לבתי מלון בטבריה ואחר כך לקיבוץ אלונים וגבת ולבסוף לחיפה, שם שהו עד תום המלחמה. על כך קיבל נזיפה מהפיקוד. בדיעבד, למרות הקושי של הניתוק מהילדים, התברר שדפני צדק, הפינוי דווקא הגביר את הרגשת הביטחון שסייעה לעמידה של הלוחמים והלוחמות בקרבות.[דרוש מקור]
מפקד אזור עין גב במלחמת העצמאות > הספר המצודה בקדמת הכנרת

ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון ביקר בעין גב אחרי המלחמה וביקש מחברי המשק לכתוב ספר על המערכה בעין גב. בית ההוצאה של צה"ל, "מערכות", הוציא לאור את הספר על עין גב במערכה, זהו ספר ייחודי בכך שהוקדש כולו לפרשת התגוננותה של נקודה אחת בלבד של עין גב, ואשר נכתב כולו על ידי חברי עין גב. דפני הוא שכתב את יומן המערכה, את ניתוח הקרבות ואת פרקי הסיכום.
המשך חייו

בעקבות הפילוג בקיבוץ המאוחד בתחילת שנות החמישים, עזב את עין גב, החליט להמשיך להגשים את גישתו החלוצית, והתיישב בעקבות ראשוני התושבים בבאר שבע.[דרושה הבהרה]
יצא לשליחות של כשנתיים באיראן, בתחילת שנות השישים בתקופת שלטונו של השאה, מטעם מפעל מכתשים מפעלים כימיים, להוביל שם הקמת מפעל כימיקלים דומה.
בשנות השבעים שירת כקצין משטרה במסגרת המשמר האזרחי באשקלון.
בשנות השמונים החליט שוב להמשיך להגשים את גישתו החלוצית, והיה בין ראשוני התושבים במעלה אדומים.
היה נשוי לליזה דפני-צור-לויטוס. נפטר בירושלים ב־1992, ונקבר בהר המנוחות.
לקריאה נוספת

ישראל גרנית ודן יהב, התיישבות במלחמה - יישובים שעמדו, פונו, או נפלו במלחמת העצמאות 1948, מכללת כנרת, 2015
בנימין עציוני (עורך), "אילן ושלח - דרך הקרבות של חטיבת גולני", הוצאת מערכות, 1950
אפרים דפני, עין גב במערכה, הוצאת 'מערכות', 1950
מרדכי ניישטט, המערכה בעין גב, דבר, 16 ביולי 1948
דוד כרמון (עורך), המצודה בקדמת הכנרת, הוצאת 'מערכות', 1950
הערות שוליים

↑  מכתב אחרון מבלגרד
↑  מעין-גב לבית-הסוהר בדמשק ומשם לצפת, דבר, 25 באפריל 1941
↑  צנחנים ארץ ישראלים, באתר הספרייה הווירטואלית של מט"ח
קבוצה מצנחני היישוב בתמונה מספטמבר 1944 בבארי שבאיטליה. עומדים מימין: ראובן דפני, צדוק דורון, אבא ברדיצ'ב. יושבים מימין: שרה ברוורמן, אריה פיכמן וחביבה רייק
מבט על עין גב מהר סוסיתא
סדנא דארעא חד הוא

סדנא דארעא חד הוא - ביטוי שמקורו בתלמוד, ומשמעותו: גוף הקרקע אחד הוא בכל המקומות, האדמה כולה גוש אחד היא. הביטוי משמש בהשאלה כפתגם בעברית, שמשמעותו: מנהגי בני האדם דומים הם בכל מקום.
פתגם דומה מופיע בקהלת: "אין כל חדש תחת השמש"
מקור הביטוי

במהלך דיון במסכת קידושין בתלמוד, התפתחה מחלוקת בין האמוראים בשאלה האם ניתן לבצע את האקט הקנייני של "קניין חזקה" על שטח קרקע אחד ולקנות בכך קרקעות נוספות שאותן מעוניין המוכר להעביר לידי הקונה, או שיש לבצע את פעולת הקניין בנפרד בכל מגרש, כשם שהדבר נדרש בעת קניית מיטלטלין. המצדדים באפשרות הראשונה, דוחים את ההשוואה בין קרקעות למיטלטלין, בטענה: מי דמי [האם הדבר דומה]? התם [שם, המיטלטלין הם] גופים מוחלקים [ולכן אין פעולת הקניין באחד מהם מועילה לקניית האחרים]. הכא [כאן, בקרקעות], סדנא דארעא חד הוא [הסדן, הבסיס, של הארץ אחד הוא] - כלומר: לכל הקרקעות זהות אחת, ולכן פעולת הקניין באחת הקרקעות מתייחסת לכלל קרקע העולם באחת, ואפשר באמצעותה להשלים את רכישת כל הקרקעות שאותן רוצה המוכר להעביר לידי הקונה.
רש"י מסביר שהמילה סדנא, שמשמעותה בלועזית היא גזע, גוש, יסוד, היא כמו סדן של נפחים כלומר עשת, וחיבור הקרקע אחד הוא, שהרי היא כולה מחוברת.
הביטוי חוזר ומופיע גם במסכת בבא קמא, שם דנים ברכישת עבדים וקרקעות, ומביאים ביטוי זה כתימוכין לדעתם וגם במסכת בבא בתרא.
דוגמאות לשימושים בעברית המודרנית

אלחנן לייב לוינסקי כתב בשנת 1899: "ובכן, גם גילו כבר את הציר הצפוני [...] ובאו פתאום שני מופקרים, שהפקירו את עצמם והשליכו את חייהם מנגד, ללכת לנוע בערבות שלג, בין הררי קרח, על פני תהום במרחבי צפון בכדי… לבטל את כל חלומותינו, בכדי להוכיח לנו בעליל, שסדנא דארעא חד הוא".
בעיתון העם בעריכת זאב ז'בוטינסקי הופיעה בשנת 1931 הודעה תחת הכותרת: סדנא דארעא חד הוא, ובה מודיעים על עלילת דם ברוסיה הסובייטית.
במאמר משנת 1955 בעיתון הבוקר, תחת הכותרת "סדנא דארעא חד הוא" נכתב על סקר שנערך בתשע מדינות, ומצא ש"המחשבה הדפוסית דומה כמעט בכל מקום"
"בכל הנוגע למשכורות הנשים לעומת משכורות הגברים – סדנא דארעא חד הוא; בכל העולם נשים מרוויחות פחות מגברים"
הערות שוליים

↑  אברהם אבן שושן, המילון החדש, במילה "סדנא", קריית ספר, תשכ"ח
↑  מגילת קהלת, פרק א', פסוק ט'
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ז, עמוד ב'
↑  ההסבר מבוסס על פירוש שטיינזלץ לתלמוד
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף י"ב, עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ס"ז
↑  אלחנן לייב לוינסקי, "מחשבות ומעשים", השילוח XLII, תרנ"ט, מתוך: פרויקט בן-יהודה
↑  "סדנא דארעא חד הוא; עלילות דם ברוסיה הסובייטית", העם - עיתון לאומי, 1 ביוני 1931
↑  אוטו קלינברג, כיצד עמים רואים זה את זה - סדנא דארעא חד הוא, הבוקר, 21 באוגוסט 1955
↑  "סדנא דארעא חד הוא", המרכז לטכנולוגיה חינוכית
קול אחד לכל אחד

תג סיסמאות פוליטי, עם סיסמת קול אחד לכל אחד באנגלית
קול אחד לכל אחד (או: אדם אחד, קול אחד, באנגלית One man, one vote) הוא עיקרון של מדיניות בחירות לשלטון, המשמש באנגלית כסיסמה המושמעת בהפגנות למען שוויון זכות הבחירה. הסיסמה נודעת כזו שמשמשת לעידוד ארגוני שוויון וזכויות אדם, דוגמת ארגוני הסופראז' - הנלחמים למען זכות בחירה כללית אוניברסלית, ולמען שיטת הבחירות היחסיות שבה הנציגים בבית המחוקקים או במוסדות השלטון המחוזי ממונים על פי התפלגות קולות הבוחרים. התומכים בגישה זו נלחמים נגד הצבעות כפולות, מינויי שררה פוליטיים לא ראויים, והטיית בחירות כמו השתלטות מלאכותית על מחוזות בחירה במקרה של בחירות אזוריות.
איש איגוד הסוחרים הבריטי ג'ורג' הוואל (George Howell) טבע את המושג במנשרים שהפיצה תנועתו בשנת 1880. המושג היה בשימוש תדיר במדינות שטענו לעצמאות בשנות הארבעים עם סיום מלחמת העולם השנייה ולאחריה. יש לציין שכבר קודם לכן, עם פירוק הממלכות הגדולות של אירופה והנסיגה ממדיניות המושבות שלהן אחרי מלחמת העולם הראשונה, המושג היה נפוץ למדי. המושג שימש שוב באופן בולט בעת המאבק נגד מדיניות ההפרדה, האפרטהייד, בדרום אפריקה בשנות ה-80 בעת המאבק להפלת שלטון המיעוט הלבן.
בשנות השישים הסיסמה שימשה כביטוי מייצג בבית המשפט העליון בארצות הברית תחת נשיאות אֶרל ווֹרן, בעת המאבק לשוויון זכויות, שבסיומו נקבע סעיף בחוקת ארצות הברית לפיו החוק יופעל באופן שווה על כל תושבי ארץ זו. במשפט ריינולדס נגד סימס שבשנת 1964 נקבע שהמדינות החברות בארצות הברית חייבות לשנות את גבולות המחוזות שלהן כך שכל אוכלוסייה תקבל ייצוג הולם במוסדות השלטון של אותן מדינות. ההחלטה לא יכלה לשנות את גבולות המדינות עצמן, ומשום כך לא את שיטת הבחירות לממשל של ארצות הברית כולה, אלא רק את הבחירות למוסדות השלטון של כל מדינה. כך גם קבעו השופטים שגבולות המחוזות יותאמו כך שבבחירות לבית המחוקקים של ארצות הברית - הקונגרס, יהיה ייצוג יחסי הולם לריכוזי אוכלוסייה מרובה באזורים העירוניים או בתעשייה.
אימוץ מדיניות שוויון הזכות לבחור > באנגליה

הסיסמה שימשה ארגוני שוויון זכויות כמו הסופראז' (הנושאות בעול) לשוויון נשי, בעיקר במאבק על ייצוג שווה בפרלמנט הבריטי ובשלב מסוים גם בתביעה לשוויון ייצוגי למוסדות ההשכלה הגבוה בארץ זו, כמו גם תביעה להרחבת הזכות לבחור. דרישה זו הגיעה בעקבות מחאות בשנות החמישים של המאה העשרים, שתבעו הרחבת הזכות למעט לחולי נפש קשים, פושעים היושבים בכלא, וחברי בית הלורדים. כמו כן, כדי לקדם בחירה שווה, צעדים למניעת הצבעה כפולה התקבלו אט אט, ובשנת 1969 נחקקו תקנות למניעת הצבעה כפולה לבוחרים מאזורים סביב העיר לונדון.
אימוץ מדיניות שוויון הזכות לבחור > באירלנד הצפונית

עם קבלת עצמאותה מבריטניה בשנת 1921, שלוש שנים לאחר תום מלחמת העולם הראשונה, צפון אירלנד ירשה את שיטת הבחירות הלא שוויונית, ולא תיקנה אותה לחלוטין עד שנת 1969, כאשר הופסקה העדפת הערך של הצבעות בעלי הממון ובעלי ההשכלה הגבוהה מהאוניברסיטאות. האגודה לזכויות האזרח, שהתבססה על הסיסמה קול אחד לכל אחד הוקמה בשנה זו, ובהמשך אותה שנה, ב-25 בנובמבר 1969, בית המחוקקים שינה את החוק וקבע זכות שוויונית לכל המצביעים.
אימוץ מדיניות שוויון הזכות לבחור > בארצות הברית

החוק בארצות הברית דורש מפקד אוכלוסין בכל עשור, על מנת לקבוע את גבולות המחוזות ולהבטיח שבבחירות הפנים מדינתיות, וכן בבחירות לבית המחוקקים (הקונגרס) יהיה ייצוג יחסי נאמן ליחס המספרי של הבוחרים באוכלוסיית האזורים. המפקד נעשה ללא טענות בשנים קודמות, למעט המפקד של שנת 1920 עליו דילגו באופן חריג עקב שינויי חקיקה והוא נדחה בכעשור.
עם זאת היו מדינות שנמנעו באופן מוצהר משינוי גבולות המחוזות למרות הנתונים. למשל מדינת אלבמה נמנעה משינויים באופן רציף משנת 1910 ועד 1972, שאז אולצה בהוראת בית המשפט המרכזי הפדרלי לבצעם.
אימוץ מדיניות שוויון הזכות לבחור > באפריקה ואסיה > הצלחות

בחירות שוויוניות נערכו במספר ארצות מתפתחות, וביניהם בהודו עם בחירתו של מהטמה גאנדי, ובדרום אפריקה שלאחר האפרטהייד עם בחירת נלסון מנדלה.
אימוץ מדיניות שוויון הזכות לבחור > באפריקה ואסיה > כישלונות

בין השנים 1972 ועד 1990 היו סדרת בחירות ברודזיה (כיום זימבבווה), אנגולה וזמביה שהתנהלו באופן תקין ושוויוני, בעזרת משקיפים מהאו"ם, אך עם השתלטות רודנים על ארצות אלו בוטלו תוצאות הבחירות.
הערות שוליים

↑  כמה אפליה הייתה תחת שלטון האיגודים משנת 1921 ועד 1968, ג'ון ווהיט, (אתר הסכסוך האירי, באוניברסיטת אַלסֶט, אירלנד)
↑  צ'ארלי ב' טיילר, ממשלה מחוזית במדינת פאלמטו הוצאת האוניברסיטה של דרום קרוליינה, 1998, עמוד 221  (אנגלית, הובא באתר ארגון מחוז צ'ארלסטון שבדרום קרוליינה)
↑  הספר תקווה לדרום אפריקה? פטר דויגן ולואיס ה' גאן, שנת 1991, עמוד 166, מסת"ב 0817989528 בהוצאת מכון הובר (באנגלית, אתר ארכיב המרשתת)
ויטל חסון

אין תמונה חופשית
ויטאל חיים (ויטאלי) חסון (ביוונית: Βιτάλ Χασών) היה יהודי יווני שהתמנה לראש המשטרה היהודית בגטו הברון הירש בסלוניקי. הואשם בשיתוף פעולה עם הנאצים במהלך שואת יהודי יוון, והוצא להורג על ידי ממשלת יוון לאחר המלחמה. ככל הידוע, זהו היהודי היחיד שהוצא להורג על ידי ממשלה ריבונית באשמת שיתוף פעולה עם הנאצים.
חייו

חסון נולד בסלוניקי לאהרן חסון, ממשפחה יהודית-ספרדית משכילה ממעמד הביניים. היה חייט במקצועו. בקרב יהודי סלוניקי רווחה השמועה שחסון שהה בפלשתינה, ממנה גורש על רקע פלילי, ושב לסלוניקי בשנת 1933, אך לא ברור האם היא מהימנה או לא. בסלוניקי יצאו לו מוניטין מפוקפק של פושע.
חייו > בשואה

לאחר כיבוש סלוניקי על ידי הגרמנים ב-1941, עסק חסון במסחר בשוק השחור, וסיפק לחיילים הגרמנים מוצרים שונים.
ב-1943 הוא התמנה לראש המשטרה היהודית בגטו הברון הירש, והיה ליד ימינו של מפקד הגטו. עדויות רבות על תפקודו מצביעות על התנהלות אכזרית כלפי יהודי העיר, שכללה הסגרות והלשנות לגרמנים, עינויים קשים, אונס, סחיטה, שוד וביזה. כמו כן, הסגיר אזרחים יוונים שהסתירו יהודים, ובכך חשף אותם לסכנת מוות. לפי מספר מקורות, הוא כלא יהודים ללא סיבה, תוך שהוא דורש מנשותיהם לקיים יחסי מין עמו או עם חבריו כדי לשחרר את בעליהן. במקרים אחרים הכריח בחורות צעירות להתפשט, וערך חיפושים משפילים בגופן, ולאחר מכן אנס אותן, פעמים רבות לעיני בני משפחותיהן. במקרים רבים, הפשיט נשים כדי לגרום להן לגלות היכן מתחבאים בני משפחותיהן או רכושן.
בין קורבנותיו, התפרסם המקרה של המשוררת בואינה צרפתי גרפינקל. הוא אילץ את חברתה הקרובה של בואינה, שרה טְראבּוּט, להתחתן עם אחיו כנגד רצונה תוך הפניית איומים נגד משפחתה. פעם אחת הוא הכה את בואינה והכריח אותה לשתות כמות גדולה מהחלב שהיא חילקה לילדים יתומים עד שהיא סבלה מהקאות ובחילות. במהלך המלחמה התארסה בואינה לבחור צעיר בשם חיים שהיה אסיר במחנות העבודה. בתעוזה גדולה ברח חיים ממחנה העבודה כדי להתחתן עמה, אולם משנודע הדבר לויטל חסון הוא העביר לנאצים את המידע על מקום הימצאם של בני הזוג. חיים נורה למוות בידי חיילים נאצים בבית הכנסת בו בני הזוג היו אמורים להתחתן, מעט לפני שעת החתונה.
לאחר שהחלו השילוחים מסלוניקי לאושוויץ, הצטרף חסון למשלחת של האס דה שנסעה לאתונה כדי לארגן את השמדת היהודים בה.
חייו > סופו

לקראת המשלוח האחרון של יהודי סלוניקי בקיץ 1943, הבין חסון כי קצו קרב וכי הגרמנים ינהגו בו כמו שנהגו בשאר היהודים. הוא ניסה לשכנע את הגרמנים להוציא לפועל מבצע לחיסול יהודי אתונה כדי למצוא חן בעיניהם. משהבין שגם ניסיון זה עלה בתוהו, איפשר לכשמונה יהודים, שהקונסוליה האיטלקית בסלוניקי ביקשה לשחררם, להימלט ממשלוח, מתוך תקווה שהקונסוליה תאפשר לו להימלט לאלבניה הכבושה. משתקוותו התבדתה, חצה בעצמו את הגבול לאלבניה, יחד עם אשתו, פילגשו ובתו התינוקת. הוא העביר עמו מזוודות עמוסות ברכוש יהודי, אך חלק מן השלל החביא בסלוניקי. הוא נתפס על ידי השלטונות האיטלקיים, ונכלא בעיירה קאבייה (אנ'), עם עוד יהודים רבים שנמלטו מיוון. לאחר כניעת איטליה ב-8 בספטמבר 1943 שוחרר, והפליג דרך נמל בארי לאלכסנדריה, שם זוהה על ידי אדווין שאלתיאל, קצין בריטי יליד סלוניקי ולשעבר קונסול יפן בסלוניקי, ונעצר על ידי המשטרה הבריטית באוקטובר 1944 והוסגר לידי יוון. בהגיעו לאתונה שוחרר ממאסרו. הוא שב לסלוניקי, במטרה לקחת רכוש וכסף יהודיים שהטמין במקומות מחבוא בעיר. בהגיעו לסלוניקי, נתפס ב-24 בנובמבר 1945 על ידי ניצולים ששבו לסלוניקי ממחנות ההשמדה בפולין, והוסגר שוב לידי המשטרה.
משפטו נפתח ב-2 ביולי 1946, ולצדו הועמדו לדין משתפי פעולה נוספים. בבית המשפט הושמעה שרשרת של עדויות קשות על מעשיו, כאשר איש לא העיד להגנתו. חסון עצמו נישא להפיל את האשמה על אחרים. לאחר חמישה ימי משפט, נידון חסון למוות. נכלא בבית כלא בקורפו, והוצא להורג בסוף מרץ 1948.
לקריאה נוספת

מיכאל מולכו ויוסף נחמה, שואת יהודי יוון הוצאת יד ושם, ירושלים 1965.
דניאל קארפי, מקורות איטלקיים לתולדות היהודים בשאלוניקי בתקופת השואה, פעמים 65, ה'תשנ"ה, עמ' 109 - 129.
הערות שוליים

↑  שרה אברבאיה שטיין, Vital Hasson, the Jew who worked for the Nazis, hunted down refugees and tore apart families in WWII Greece (באנגלית)
↑  ראו מכתבו של הקונסול האיטלקי בסלוניקי, ג'וזפה קסטרוצ'ו (איט'), אצל קארפי, עמ' 124.
↑  ברכה ריבלין (עורכת), התנועה הציונית בסלוניקי, בתוך: פנקס הקהילות - יוון, בהוצאת יד ושם, ירושלים ה'תשנ"ט, עמ' 270 - 281. (מובא כאן בעמ' 12 - 13).
↑  ראו למשל: נחמה ומולכו, עמ' 75 - 76.
↑  מולכו ונחמה עמ' 87
1 2  ראו אצל מדיאנו, להלן ב"לקריאה נוספת".
↑  רינה לוין מלמד, בוּאינה צרפתי מסלוניקי: פרטיזנית ומשוררת ניצולת השואה, באתר מכון שכטר למדעי היהדות
↑  מולכו ונחמה, עמ' 132.
הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי בביאליסטוק

הארגון הצבאי האנטי-פשיסטי (בפולנית: Antyfaszystowska Organizacja Bojowa, או בקיצור AOB) היה ארגון מחתרתי חשאי שהוקם ב-1942 בגטו ביאליסטוק. הארגון היה אחראי למרד גטו ביאליסטוק, המרד השני בגודלו, אחרי מרד גטו ורשה.
היסטוריה

פעילות הארגון כללה הקמה של ארכיון מחתרתי סודי, בדומה לארכיון רינגלבלום ("עונג שבת") בוורשה אשר פעל גם הוא עד אפריל 1943. נאספו כתבי עת, עדויות, חיבורים, מסמכים של היודנראט והממשל הגרמני, וכן חומרים נוספים. באביב 1943 הוסתר הארכיון ב"צד הארי" של הגטו, שם נמצא לאחר המלחמה. רוב החומר ממנו נמצא כיום במכון יד ושם בירושלים. בנוסף הארגון עסק בייצור נשק בתוך הגטו ובניסיונות לרכוש נשק בחוץ.
באותה תקופה נתמכה התנועה, בין היתר, על ידי יו"ר היודנראט, אפרים ברש, שסיפק למורדים כספים וכן מידע והעתקים של מסמכים גרמניים סודיים, בחלקם מסמכים שנמסרו לארכיון. עד ינואר 1943 נותרה תנועת ההתנגדות ביאליסטוק בקשר הדוק עם הארגון היהודי הלוחם בוורשה (אי"ל), ועם חברי תנועת ההתנגדות בווילנה, וכן עם תאים רבים הפועלים בגטאות אחרים, ועם יחידות פרטיזנים הפועלות ביערות. בפברואר 1943 זכתה המחתרת היהודית לסיוע נרחב מידי קבוצה גרמנית אנטי-פשיסטית שסיפקה לגטו נשק, מפות, תרופות ומידע מודיעיני אשר איפשר את הישרדותם של כמה יהודים מגטו ביאליסטוק.
השתתפות במרד

ב-16 באוגוסט 1943 החל חיסול הגטו בביאליסטוק. עם כניסתן של יחידות גרמניות לגטו, החל הארגון הלוחם האנטי-פשיסטי את המרד בגטו. המרד נחשב לאחד המצבים הבודדים שבהם יהודים, ללא קשר לתוכניתם ולחילוקי דעות פוליטיות, לחמו בפיקוד משותף ומאוחד בארגון אחד. המרד נחשב כיום בעיני היסטוריונים להתקוממות השנייה בגודלה של האוכלוסייה היהודית נגד הגרמנים.
מבין חברי המחתרת שלחמו ביומה הראשון של ההתקוממות לא נותר איש, כולם נפלו בקרב. אלה ששרדו והצליחו בכל זאת להגיע ליערות עשו זאת בשלב מאוחר יותר; היו שקפצו מן הרכבות, ויחידים הסתתרו בגטו ולאחר שנפסק המצוד, יצאו ממחבואיהם. כמה וכ-150 חברי מחתרת שהתגוררו בחלק העיר הפולני הצטרפו גם הם לפרטיזנים ביערות לאחר אקציית החיסול. בחורף 1943/1944 התארגנה ביערות ביאליסטוק קבוצה של פרטיזנים יהודים בת כ-80 לוחמים בשם "פארהויז" (קדימה).
הערות שוליים

1 2 3 4  AOB - Antyfaszystowska Organizacja Bojowa, web.archive.org, ‏8 בפברואר 2015
1 2 3  המחתרת היהודית בביאליסטוק והפתרון הסופי, באתר lib.cet.ac.il
היה זנב לאריות ואל תהיה ראש לשועלים

אריה
שועל
הוי זנב לאריות, ואל תהי ראש לשועלים הוא פתגם מהמקורות שמשמעותו: עדיף להיות קטן בין הגדולים מאשר גדול בין הקטנים. הפתגם מופיע במשנה ובשני התלמודים (הבבלי והירושלמי) והוא נמצא בשימוש גם בימינו.
יש ההופכים את סדר המילים ומעדיפים את המיקום של ראש לשועלים מאשר זנב לאריות, כפי שאמר הפתגם הרומי הקדום.
מקור הפתגם > במשנה

במסכת אבות במשנה נאמר: "רַבִּי מַתְיָא בֶן חָרָשׁ אוֹמֵר, הֱוֵי מַקְדִּים בִּשְׁלוֹם כָּל אָדָם. וֶהֱוֵי זָנָב לָאֲרָיוֹת, וְאַל תְּהִי רֹאשׁ לַשּׁוּעָלִים"
במילים אחרות, האיבר הפחות ביותר אצל האריה, מלך החיות, עדיף על האיבר החשוב ביותר של השועל, שנחשב לחיה קטנה וערמומית, כי "כל מה ששייך לאריה - שם אריה עליו, וכל מה ששייך לשועלים - שם שועל עליו"
מפרש הרמב"ם את הנמשל: עדיף לו לאדם ללמוד ממי שגדול ממנו בידע, מאשר ללמד את מי שקטן ממנו בידע, כי במקרה הראשון הוא יחכים, ואילו במקרה השני הוא יפסיד.
מקור הפתגם > בתלמוד

בתלמוד הבבלי, מסכת סנהדרין, דנים בסדר הישיבה של תלמידי חכמים בסנהדרין, על פי הטקסט שבמשנה.
שלש שורות של תלמידי חכמים יושבין לפניהן וכל אחד ואחד מכיר את מקומו. צרכו לסמוך סומכין מן הראשונה. [ואז היה] אחד מן השנייה בא לו לראשונה ואחד מן השלישית בא לו לשנייה, ובוררין להן עוד אחד מן הקהל ומושיבין אותו בשלישית, ולא היה יושב במקומו של ראשון אלא יושב במקום שהוא ראוי לו:
אמר אביי ש"מ [נובע מכאן] כי ניידי [כאשר זזים ממקום אחד] כולהו ניידי [כולם כאחד זזים] ולימא להו [ואמר להם] עד האידנא הוה יתיבנא ברישא השתא מותביתו לי בדנבי [עד היום הייתי יושב בראש השורה, ועכשיו משיבים אתם אותי בזנבות, בסוף] אמר אביי דאמרי ליה [אמר אביי: שאומרים לו כך: כמאמר החכם] הכי הוי זנב לאריות ואל תהי ראש לשועלים
תלמידי החכמים ישבו בשלוש שורות על פי סדר חשיבותם. כשנזקקו חכמים להסמיך דיין חדש לסנהדרין (עקב פטירתו של דיין שפרש, או מסיבה אחרת) היו בוחרים אותו מהשורה הראשונה, ואת מקומו היה תופס חכם מהשורה השנייה וכן הלאה, עד שבחרו תלמיד מהקהל כדי שיתפוס את המקום החדש שהתפנה בשורה השלישית. בדרך זו, אומר אביי, היו כולם נאלצים לשנות את מקומם, וחכם שהיה יושב בראש השורה התחתונה נאלץ לשבת בסוף השורה העליונה. אם היה מתלונן, היו מזכירים לו את הפתגם מהמשנה: "הוי זנב לאריות ואל תהי ראש לשועלים".
בתלמוד הירושלמי, מסכת סנהדרין, מוסיף רב לדיון את האזכור של הפתגם העממי המנוגד: "הוי ראש לשועלים ולא זנב לאריות", כדי לשלול אותו.
מקור הפתגם > במחקר

שאול ליברמן טוען שמקור הפתגמים הוא בתרבות היוונית-רומית, והם אומצו על ידי חז"ל.
חנה פרידמן, חוקרת תלמוד, מציעה שבפתגם העממי התכוון רב למשפטו הידוע של יוליוס קיסר "טוב להיות הראשון בכפר קטן מהיות השני בעיר רומי".
שימושים בשפה

אברהם אבן-שושן מפרש את השימוש בביטוי כך: "מוטב להיות אחרון בחברת גדולים וחכמים מלהיות ראש וראשון לפחותים".
הפתגם מרבה להופיע בטקסטים שונים בעברית המודרנית. להלן מספר דוגמאות לשימושים שונים.
"נבחרת ישראל - ראש לשועלים ועדיין לא זנב לאריות" מעריך העיתונאי את מעמדה של נבחרת ישראל בכדורסל בשנת 1976.
בשנת 1984 הופיעה במעריב כתבה בשם: "זנב בלי תיק לאריות" המתייחסת להצעה למנות את אבא אבן, השר לשעבר, ליושב ראש הכנסת.
כלכליסט מכתיר את שאלתו של קורא, האם שווה לו להישאר בהיי-טק בלא סיכוי גדול להתקדם, מאשר לפנות לתחום עבודה אחר, בו יהיה בין המצטיינים - בכותרת: "האם שווה להיות זנב לאריות?"
בדיון על הגדלת מספר השרים בכנסת העשרים ואחת פונה חבר הכנסת יאיר לפיד לעבר חבר הכנסת אופיר אקוניס ואומר לו: "זה מקרה נדיר שהייתה לך ברירה האם להיות ראש לשועלים או זנב לאריות והחלטת להיות זנב לשועלים"
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה ט"ו
↑  וראו "מתלא [המשל העממי] אמר: הוי ראש לשועלים ולא זנב לאריות" תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין,  פרק ד', הלכה ח'
↑  משנה, מסכת אבות, פרק ד', משנה ט"ו
↑  "מחשבת אבות; עיון והגות במסכת אבות" מכללת הרצוג
↑  משנה, מסכת סנהדרין, פרק ד', משנה ד'
↑  תלמוד ירושלמי, מסכת סנהדרין,  פרק ד', הלכה ח'
↑  שאול ליברמן, יוונית ויוונות בארץ ישראל, מוסד ביאליק, עמ' 113-111.
↑  חנה פרידמן, "על ראש ועל זנב", בתוך ואין הדעות שוות בעריכת בנימין לאו, המכון הישראלי לדמוקרטיה, 2016, עמ' 197
↑  אברהם אבן-שושן, המילון החדש, קריית ספר, תשכ"ט
↑  אלכס דורון, "נבחרת ישראל - 'ראש לשועלים' ועדיין לא 'זנב לאריות', מעריב, 4 ביולי 1976
↑  אברהם תירוש, "זנב בלי תיק לאריות", מעריב, 22 באוגוסט 1984
↑  דן אריאלי, האם שווה להיות זנב לאריות?, באתר כלכליסט, 8 בנובמבר 2012
↑  Yair Lapid - יאיר לפיד, באתר www.facebook.com
מרכז המתות החסד בגרפנק

| --- | --- |

 מידע על המבנה
 סוג:  מוזיאון צבאי 
 קואורדינטות:  48°23′33″N 9°25′45″E﻿ / ﻿48.3925°N 9.42916667°E﻿ / 48.3925; 9.42916667
 he
 
קרל ברנדט, הרופא האישי של היטלר וראש תוכנית T4
פיליפ בוהלר, ראש תוכנית T4
מרכז המתות החסד בגרפנק (בגרמנית: NS-Tötungsanstalt Grafeneck) היה אחד ממרכזי המתות החסד של גרמניה הנאצית כחלק מתוכנית המתת החסד הכפויה של הממשל הנאצי. המרכז פעל בשטח טירת גראפנק וכיום משמש כאתר הנצחה המוקדש לקורבנות התוכנית המכונה תוכנית T4 - אותנסיה.
כ-10,500 אנשים עם מוגבלויות נפשיות ופיזיות הומתו במקום באופן שיטתי במהלך שנת 1940, בעיקר משטחי בוואריה ובאדן-וירטמברג. מרכז המתות החסד בגרפנק היה אחד המקומות הראשונים בגרמניה הנאצית בו הומתו אנשים בכמויות גדולות בעזרת תא גזים שעשה שימוש בפחמן חד-חמצני.