stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כיסוי עננים

כיסוי העננים הכולל בממוצע לאורך השנים 1981–2010, נלקח ממערך הנתונים CHELSA-BIOCLIM + data set
תצלומי לוויין מבוססים במידה רבה על תצפיות מ-Moderate Resolution Imaging Spectroradiometer (אנ') של נאס"א ב-11 ביולי 2005, על כיסוי העננים של כדור הארץ.
כיסוי עננים (ידוע גם כעננות, או כמות עננים) הוא החלק היחסי הממוצע מתוך שטח השמיים המוסתר על ידי עננים, כאשר הוא נצפה ממיקום מסוים. אוקטה (אנ') היא יחידת המידה הרגילה המשמשת למדידת כיסוי עננים. כיסוי העננים נמצא בקורלציה עם משך אור השמש (אנ'): האזורים הפחות מעוננים הם שטופי השמש ביותר, בעוד האזורים המעוננים נמצאים במקומות שמקבלים הכי מעט אור שמש. זה נובע מכך שעננים יכולים לחסום את אור השמש, במיוחד בזמן הזריחה ובזמן השקיעה, בהם אור השמש מוגבל.
כיסוי עננים חלקי מעל צפון האוקיינוס האטלנטי.
כיסוי עננים מלא מעל צרפת
כיסוי העננים הגלובלי נע בממוצע סביב ה-68-67% משטח השמיים, אך הוא יכול לנוע בין 56% ל-73% משטח השמיים בהתאם לעומק האופטי (אנ') המינימלי (הוא נמוך יותר תחת עומק אופטי גדול, וגבוה יותר כאשר העומק האופטי נמוך, כך שענני צירוס בלתי נראים נספרים). כיסוי העננים הממוצע נע סביב ה-72% מעל האוקיינוסים, עם שונות עונתית נמוכה, וכ-55% מעל היבשה, עם שונות עונתית משמעותית.
תפקיד במערכת האקלים

לעננים יש תפקידים קריטיים רבים במערכת האקלים (אנ'), וכן במחזור היומי (אנ'). בפרט, בהיותם עצמים בהירים בחלק הנראה של ספקטרום השמש, הם משקפים ביעילות אור לחלל, ובכך תורמים לקירור כוכב הלכת, כמו גם ללכידת החום שנותר בלילה. כיסוי עננים ממלא אם כן תפקיד חשוב באיזון האנרגטי של האטמוספירה, והשונות שלו היא גורם להתחממות העולמית (וכן תוצאה שלה), ויש לה תפקיד משמעותי במידת ההתחממוחת הצפויה לפי מחקרים עדכניים.
שונות

ערכי כיסוי העננים משתנים בשיעור של כ-3% בממוצע משנה לשנה, בעוד שהשונות המקומית היומיומית בכמות העננים עולה בדרך כלל ל-30% על פני הגלובוס. רוב מערכי הנתונים מסכימים כי כיסוי העננים מעל היבשה נמוך בשיעור של כ-15-10% ביחס לכיסוי שמעל האוקיינוסים. הסיבה לכך נעוצה באפשרויות האידוי (הנדרש להתפתחות עננים) הרבות יותר שיש באוקיינוסים.
לבסוף, קיימת שונות בכיסוי העננים לפי קווי הרוחב. בסביבות קו הרוחב 20°N ישנם אזורים עם עננות הנמוכה בשיעור של 10% ביחס לממוצע העולמי. וריאציה דומה (בשיעור של כ-15%) נמצאת סביב קו הרוחב 20°S. הסיבה לכך נעוצה בהיעדר אפקטים משווניים ורוחות חזקות המפחיתות יצירת עננים. מצד שני, באזורים המועדים לסופות בחצי הכדור הדרומי, נמצאו בקווי הרוחב הביניים כיסויי עננות העולים על הממוצע העולמי בקו הרוחב 60°S בשיעור של כ-15–25%. בממוצע, כ-67% משטח כדור הארץ כולו מכוסה עננים בכל רגע.
בקנה מידה יבשתי, בהתבסס על הקלטות לוויין ארוכות טווח של נתוני עננות, ניתן להבחין על בסיס שנתי כי אירופה, צפון אמריקה, דרום אמריקה ואסיה נשלטות על ידי שמיים מעוננים עקב הרוחות המערביות (אנ'), המונסון של דרום אסיה (אנ') או אפקטים אחרים. מנגד, אפריקה, המזרח התיכון ואוסטרליה נשלטות על ידי שמיים בהירים עקב הצחיחות (אנ') שלהן.
בקנה מידה אזורי, חלק מהאזורים הלחים ביותר בכדור הארץ (כמו יער הגשם בבאמזונס) חווים תנאי עננות כמעט כל הזמן. מן הצד השני, חלק מהאזורים הצחיחים בעולם (כמו מדבר הסהרה באפריקה) חווים תנאי שמיים בהירים כמעט כל הזמן.
גובה כיסוי עננים טיפוסי

למרות שעננים יכולים להתקיים בטווח רחב של גבהים, לכיסוי עננים טיפוסי יש בסיס בגובה של כ-4,000 מטרים, והוא משתרע עד לגובה של כ-5,000 מטרים. גובה העננים יכול להשתנות בהתאם לקו הרוחב; כיסוי העננים בקווי הרוחב הקוטביים מעט נמוך יותר, ואילו באזורים הטרופיים כיסוי העננים עשוי להתרחב עד כדי גובה של 8,000 מטרים. סוג הענן מהווה אף הוא פרמטר הקובע את גובה כיסוי העננים, כאשר ענני קומולוס נמוכים מצויים בגבהים של 300–1500 מטרים, בעוד ענני צירוס גבוהים מתקיימים בגבהים של 6,500-5,500 מטרים.
לקריאה נוספת

McIntosh, DH (1972) מילון מונחים מטאורולוגי, משרד הוד מלכותה למכתבים, Met. O. 842, AP 897, 319 p.
הערות שוליים

↑  Brun, P., Zimmermann, N.E., Hari, C., Pellissier, L., Karger, D.N. (preprint): Global climate-related predictors at kilometre resolution for the past and future. Earth Syst. Sci. Data Discuss. https://doi.org/10.5194/essd-2022-212
↑  Huschke, Ralph E. (1970). "Cloud cover". Glossary of Meteorology (2nd ed.). Boston: American Meteorological Society. נבדק ב-2013-08-24.
1 2 3  Stubenrauch, C. J.; Rossow, W. B.; Kinne, S.; Ackerman, S.; Cesana, G.; Chepfer, H; Di Girolamo, L.; Getzewich, B.; Guignard, A.; Heidinger, A.; Maddux, B. C. (2013). "Assessment of global cloud datasets from satellites: Project and Database initiated by GEWEX Radiation Panel" (PDF). Bulletin of the American Meteorological Society. 94 (7): 1031–1049. Bibcode:2013BAMS...94.1031S. doi:10.1175/BAMS-D-12-00117.1.
↑  King, Michael D.; Platnick, Steven; Menzel, W. Paul; Ackerman, Steven A.; Hubanks, Paul A. (2013). "Spatial and Temporal Distribution of Clouds Observed by MODIS Onboard the Terra and Aqua Satellites". IEEE Transactions on Geoscience and Remote Sensing. Institute of Electrical and Electronics Engineers (IEEE). 51 (7): 3826–3852. Bibcode:2013ITGRS..51.3826K. doi:10.1109/tgrs.2012.2227333. ISSN 0196-2892.
↑  "Cloud Fraction". NASA Earth Observatory. Webmaster Paul Przyborski; NASA Official Robert Levy. 2018-10-31.{{cite web}}:  תחזוקה - ציטוט: others (link)
↑  "Cloudy Earth". NASA Earth Observatory. 2020-07-07. נבדק ב-2022-01-29.
↑  "Met Office introduction to clouds" (PDF). Met Office (UK). 2012.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007283918305171  GND: 4006347-1  LCCN: sh85027190 
כיסוי העננים הממוצע של כדור הארץ, בשנים 2005–2013. הצבעים נעים בין כחול (ללא עננים) ללבן (מעונן לחלוטין).
כת צבאית

החונטה הצבאית ששלטה בצ'ילה. במרכז עומד אוגוסטו פינושה
כת צבאית, הקרויה גם חונטה צבאית (בספרדית: Junta militar), או בקיצור חונטה ("אספה", "מועצה"), היא צורת משטר המונהג במשותף על ידי קציני צבא בכירים, בדרך כלל בעקבות הפיכה צבאית. לעיתים מנהלת הכת הצבאית בעצמה את ענייני המדינה, ולעיתים היא ממנה את אחד מחבריה או אדם אחר לעמוד בראש הממשלה.
בניגוד למשטרים דיקטטוריים אחרים, הנבנים סביב אדם מסוים שתופס את השלטון, חונטות נוטות לתפוס את השלטון בדרך כלל במקרים של אי-יציבות פוליטית. כך, למשל, היווה החשש מהקומוניזם עילה לתפיסת השלטון בידי חונטות במדינות שונות בעולם בין שנות ה-50 לשנות ה-70.
להלן רשימה חלקית של חונטות ששלטו במדינות החל משנות ה-50:
ארגנטינה (1955–1958, 1966–1973, ו-1976–1983)
צ'ילה (1973–1990)
יוון (1967–1974)
ניגריה (1966–1979, 1983–1998)
אתיופיה (1974–1987)
מיאנמר (1988–2016, 2021–)
מצרים (2011–2012), (2013–)
סודאן (2019–)
ניז'ר (2023-)
בעוד חונטות אלה ידועות לשמצה, בפורטוגל הנהיגה חונטה את מהפכת הציפורנים ב-1974, כשלב ביניים בדרך להפיכתה של המדינה לדמוקרטיה.
מקור השם

לאחר שנפוליאון בונפרטה הדיח את פרננדו השביעי, מלך ספרד, והכתיר במקומו את אחיו ז'וזף בונפרטה, נוצר ואקום שלטוני בספרד. את מקום המלך מילאו חונטות שקמו בדרום ספרד, במקומות שלא נכבשו על ידי הצרפתים. הקריאולים במושבות הספרדיות באמריקה הלטינית ניצלו את ההזדמנות והקימו חונטות משלהם בתואנה שהם כפופים למלך אך לא לחונטות שהתיימרו להחליפו ושהמנדט שלהן הצטמצם לספרד עצמה, מה גם שהיכולת של ספרד לשלוט במושבותיה התבטלה.
אותן חונטות מקומיות הובילו בסופו של דבר לעצמאותן של המושבות, ובהיסטוריה המקומית הן זכו למקום של כבוד.
לימים, כאשר קבוצות קצינים תפסו את השלטון במדינות שונות באמריקה הלטינית, הן הכתירו את עצמן בתור "חונטות" כדי לנכס לעצמן את היוקרה של מוסד החונטות המקוריות.
ראו גם

משטר צבאי
חונטה (מוסד שלטוני)
לוז'ניקי (זירת הספורט הקטנה)

| --- | --- |

 מיקום:  רוסיה מוסקבה, רוסיה
 קואורדינטות:  55°43′06″N 37°32′56″E﻿ / ﻿55.71833333°N 37.54888889°E﻿ / 55.71833333; 37.54888889
 תקופת הפעילות:  1956–הווה (כ־68 שנים)
 בעלים:  ממשלת מוסקבה
 קבוצות:  דינמו מוסקבה (2000—2015) FShM
 מושבים:  8,700
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מוסקבה מוגדלת) לוז'ניקי(למפת מוסקבה רגילה) לוז'ניקי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
זירת הספורט הקטנה במתחם האולימפי לוז'ניקי (ברוסית: Малая спортивная арена Олимпийского комплекса «Лужники») או בקיצור זירת הספורט הקטנה בלוז'ניקי, השוכן בעיר מוסקבה, הוא אצטדיון ספורט מקורה ברוסיה, הממוקם במתחם האולימפי לוז'ניקי (הכולל גם את זירת הספורט הגדולה).
שימש כאצטדיון מרכזי במסגרת גביע האגדות ואירח את משחקי הכדורעף באולימפיאדת מוסקבה (1980) ואירח גם את אוניברסיאדת 1973, את משחקי הרצון הטוב של שנת 1986 ואת הספרטקיאדה העממית של ברית המועצות.
בשנים 2000—2015 שימש כהיכל הבית של מועדון ההוקי קרח דינמו מוסקבה עד לחניכת VTB ארנה.
כוכב נייטרונים

התצפית הישירה הראשונה של כוכב נייטרונים באור נראה (כוכב הנייטרונים RX J1856.5−3754).
סוגים שונים של כוכבי נייטרונים (איור)
כוכב נֵיטְרוֹנִים הוא כוכב דחוס, שעשוי ברובו מנייטרונים. הוא נוצר כתוצאה מקריסה כבידתית של כוכב שבו הסתיימה שרשרת ההיתוך הגרעיני.
במהלך הקריסה הכבידתית מתמזגים אלקטרונים ופרוטונים לנייטרונים. כוכב הנייטרונים אינו ממשיך בקריסתו, מכיוון שכנגד כוח הכבידה פועל לחץ ניוון, כלומר לחץ הנובע מעקרון האיסור של פאולי בין הנייטרונים שמרכיבים אותו (מכיוון שניטרונים הם פרמיונים). לחץ דומה פועל בננס לבן, שם הדחייה נובעת מאותו עיקרון, אלא ששם הוא פועל בין האלקטרונים.
צפיפותם של כוכבי נייטרונים עצומה, והיא מסדר-גודל של מאות מיליוני טון לסמ"ק. הסיבה לכך היא שבין הנייטרונים בכוכב נייטרוני לא מפריד ואקום, בשונה בחומרים רגילים: בחומר רגיל גרעין האטום תופס 1 חלקי 10,000 עד 1 חלקי 100,000 מנפח האטום כולו, בעוד שבליבתו של כוכב נייטרוניים הנייטרונים "צמודים" זה לזה, ולכן צפיפותו דומה לצפיפות של גרעין אטום. בשל צפיפותם הרבה, לכוכבי הנייטרונים כבידה משטחית גבוהה, ומהירות הבריחה מהם היא עד חצי ממהירות האור. בגלל חוק שימור התנע הזוויתי, כוכבי הנייטרונים, שמומנט ההתמד שלהם קטן באופן ניכר כתוצאה מהקריסה, מסתובבים במהירויות זוויתיות גבוהות ביותר, עד כדי מאות סיבובים בשנייה. בשל שימור המומנט המגנטי שלהם, הם הופכים לרוב להיות פולסרים (מלשון pulse - "פעימה" באנגלית). כוכבי נייטרונים נוהגים להימצא במצב די שכיח של קשר כבידתי עם עוד כוכב נייטרונים עד אשר הם מתנגשים ומתפוצצים באירוע הדומה לסופרנובה הנקרא קילונובה. בזמן הפיצוץ גזים חמים והרבה קרני גאמה מתפזרים ברחבי היקום. פיצוץ הקילונובה נחשב לפיצוץ השני החזק ביקום אחרי התנגשות של שני חורים שחורים אולטרה מסיבים. אחרי הפיצוץ המסה שלא התפזרה בחלל קורסת לחור שחור לרוב עם מסה בין 10 ל-20 מסות שמש.
חקר הכוכבים הנייטרונים

קיומם של כוכבי נייטרונים נחזה ב-1933, שנה לאחר גילוי הנייטרון עצמו, על ידי האסטרופיזיקאים ולטר באדה ופריץ צוויקי על-סמך עבודותיו של הפיזיקאי ההודי סוברהמניאן צ'נדראסקאר. אולם, כוכבי הנייטרונים היו בגדר רעיון תאורטי גרידא עד לשנת 1967, שבה קבוצת אסטרונומים בריטיים גילתה את הפולסר הראשון.
בחודש יוני 2017 שוגר NICER, טלסקופ בתחום קרני הרנטגן, והוא צפוי להיות מותקן במהלך השנה על תחנת החלל הבינלאומית.
ב-16 באוקטובר 2017 פורסם כי צוות מחקר בינלאומי הצליח לתעד לראשונה התנגשות ומיזוג של שני כוכבי נייטרונים. המיזוג, אשר אירע לפני כ-100 מיליון שנה, תועד באמצעות גלאי פרויקט LIGO המשמש לצפייה בגלי כבידה, שעל בנייתו זכו האמריקאים ריינר וייס, בארי בריש וקיפ תורן בפרס נובל לפיזיקה.
היווצרות

כוכב נייטרונים נוצר במהלך סופרנובה מסוג 2 של כוכב בעל מסה של 8 עד 20 מסות שמש, או כתוצאה מסופרנובה מסוג 1, לאחר שתהליך ההיתוך הגרעיני מגיע ליסוד ברזל הוא מפסיק לבצע את שרשרת ההיתוך שכן אין יותר רווח באנרגיה לאחר היתוך גרעיני ברזל, ובעצם ממשיך רק להגדיל את מסת הליבה, כאשר הליבה מגיעה למסה קריטית, לחץ ניוון האלקטרונים שמחזיק את אטומי הברזל קורס ובעצם כל הליבה מתכווצת בבת אחת לכוכב ניטרונים. עתה מוחזקת הליבה על ידי לחץ ניוון ניטרונים. עקב הכיווץ נוצר גל הלם אדיר שיוצא החוצה ומשליך מעליו את כל מעטפת הכוכב מעל הליבה של כוכב הניטרונים. מסתו של כוכב נייטרונים לאחר הקריסה היא 1.2 פעמים מסת השמש עד 3 מסות שמש (גבול טולמן-אופנהיימר-וולקוף), כאשר קוטרו מונה קילומטרים ספורים בלבד.
מבנה

קליפתו החיצונית של הכוכב מורכבת מברזל, שנדחס בלחץ גבוה. לאחר שכבת מעבר שכנראה עשויה מאטומים דחוסים ביותר עד שהם התגבשו לצורת צינורות ושכבות המכונה פסטה גרעינית, מגיעה השכבה העיקרית של הכוכב, שברובו עשוי מנייטרונים, כאשר ביניהם מצויים היפרונים (באריונים המכילים קווארק מוזר). ההרכב המדויק של ליבת הכוכב אינו ידוע, כאשר ההשערות נעות בין ליבה העשויה נייטרונים דחוסים יותר, להיפרונים, ועד השערת וויטן הגורסת שהליבה עשויה מחומר מוזר שיציב מבחינה תרמודינמית גם ללא כבידה (השערה אשר אינה נתמכת בתצפיות או חישובים מדויקים).
ראו גם

התפרצויות גמא
פולסר
חור שחור
הערות שוליים

↑  הצפיפות של כוכב ניטרונים תלויה באזור בכוכב. בעוד שעל פני השטח הנייטרונים מופרדים זה מזה, בליבת הכוכב הם מעין מסה אחת, ראו הסבר מפורט כאן
↑  פרופ' Wynn Ho אוניברסיטת סאות'המפטון, ‏הטלסקופ בתחנת החלל שישפר את הידע שלנו אודות כוכבי ניוטרון יחל לפעול, באתר "הידען", 6 ביולי 2017
↑  מערכת וואלה! חדשות‏, "עידן חדש": מדענים חזו בתיעוד ראשון של התנגשות כוכבי נויטרונים, באתר וואלה, 16 באוקטובר 2017
↑  "Ligo and Virgo Make First Detection of Gravitational Waves Produced by Colliding Neutron Stars". LCS
↑  Antoniadis, J., Freire, P.C.C., Wex, N., Tauris, T.M., Lynch
R.S. et al.: A massive pulsar in a compact relativistic binary.
arXiv:1304.6875v1 [astro-ph.HE] (54 pp.) (2013). Science, 26 April 2013, Vol: 340, Issue: 6131, Table 2, p. 48
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מחזור החיים של כוכב (לא בקנה מידה)

 _{\mathrm {M} _{\bigodot }} = מסת שמש, כ־‎2 x 1030 ‏ק"ג מסת כוכב בעת היווצרותו: מסה קטנה מאד - פחות מ־ _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 0.08 לערך,  מסה קטנה - בטווח  _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 0.08 - 0.4 לערך, מסה בינונית - בטווח  _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 0.4 - 8 לערך (לאחר הקריסה המסה קטנה, פחות מ־ _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 1.44 לערך), מסה גדולה - לפחות  _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 8 לערך (לאחר הקריסה המסה היא לפחות  _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 1.44 לערך) הערה: במצבים בהם כוכב מסוים סופח אליו מסה - הוא עשוי לעבור למחזור חיים של מסה גבוהה יותר. לדוגמה: אם ננס לבן במערכת זוגית סופח אליו חומר מבן זוגו, המגדילה אותו מעבר לגבול צ'נדראסקאר ( _{\mathrm {M} _{\bigodot }} 1.44), הוא יכול לעבור סופרנובה מסוג Ia שבסופה ייווצר כוכב נייטרונים (במקום ננס שחור).: 
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565613905171  BnF: cb11979674p (data)  GND: 4171660-7  LCCN: sh85091218  NDL: 00573936  NKC: ph115447 
השוואה מקורבת בין גודלם של חור שחור (בשחור), כוכב נייטרונים (בסגול) וננס שחור או ננס לבן (באפור)
כרמים (מלון)

| --- | --- |

 חדרים:  155
 בניית המלון
 תאריך פתיחה:  יוני 2013
 קואורדינטות:  31°48′43″N 35°07′06″E﻿ / ﻿31.811991°N 35.118195°E﻿ / 31.811991; 35.118195
 האתר הרשמי
  (למפת הרי ירושלים מוגדלת) כרמים(למפת הרי ירושלים רגילה) כרמים(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמים(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום כרמים
 
מלון כרמים הוא מלון בוטיק של רשת מלונות ישרוטל, השוכן בקיבוץ קריית ענבים, בהרי ירושלים.
היסטוריה

ב-1941 נחנך במקום בית ההבראה השני בתנועה הקיבוצית, ונקרא בית המרגוע ע"ש אסתר, ונקרא ע"ש אסתר רייכנשטיין, שהורחב בשנת 1974. על בסיס בית ההבראה נבנה המלון, אשר תוכנן על ידי האדריכלים גיא איגרא ורני זיס.
המלון נפתח ב-2013, וכולל 155 חדרים המשתרעים על שטח של כ־15,300 מ"ר, באזור היקבים הסמוך לקיבוץ, אשר מחזיק בנתח קטן באחזקותיו של המלון.
המלון

לפי משרד התיירות, המלון דורג כמלון 5+ כוכבים. במלון ספא, אשר בשנת 2019 זכה בתחרות ארגון הספא באיחוד האירופי ESPA והתאחדות המלונות בתואר "הספא החדשני בישראל".
הערות שוליים

↑  בית הבראה ע"ש אסתר, הארץ, 8 ביולי 1941
↑  "ענפים בעבר" באתר קיבוץ קריית ענבים
↑  נופש והבראה על בסיס נוף הרים מקסים, דבר, 18 ביולי 1975
↑   רינה רוזנברג קנדל, מלון כרמים נפתח היום בקריית ענבים שבהרי ירושלים, באתר TheMarker‏, 16 ביוני 2013
↑  סקירה על המלון, באתר booking
כנסיית שנים עשר השליחים

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה מלכיתית יוונית-קתולית 
 מיקום:  טברסקוי ראיון 
 מדינה:  רוסיה 
 מייסדים:  ניקון 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1656
 תאריך פתיחה רשמי:  1653 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות רוסית 
 קואורדינטות:  55°45′05″N 37°37′03″E﻿ / ﻿55.751444444444°N 37.617486111111°E﻿ / 55.751444444444; 37.617486111111
 אתר רשמי
  (למפת מוסקבה מוגדלת) כנסיית שנים עשר השליחים(למפת מוסקבה רגילה) כנסיית שנים עשר השליחים   לחצו כדי להקטין חזרה   לחצו להגדלה    מפת הקרמלין במוסקבה. למידע על מקום  לחצו עליו 
 
כנסיית שנים עשר השליחים (ברוסית: Двенадцати Апостолов) היא כנסייה הממוקמת בקרמלין שבמוסקבה בירת רוסיה.
הכנסייה הוקמה על ידי הפטריארך ניקון כחלק מארמון מגוריו בשנת 1653. שלוש שנים לאחר הקמתה, הוקדשה הכנסייה לשליח פיליפוס הקדוש. בשנת 1682 הוקדשה הכנסייה לשנים עשר השליחים.
הכנסייה מוקמת על במה גבוהה (ולכן היא גבוהה כמו שאר הקתדרלות בכיכר הקתדרלות הסמוכה). בתחתית הבמה שני מעברים מקושתים המאפשרים מעבר בין כיכר הקתדרלות לכיכר חצר הפטריארך.
לכנסייה חמש כיפות הבנויות בסגנון רוסי - ביזנטי.
מבנה הכנסייה ומגורי הפטריארך נפגעו מפגעי תותחים במהלך המהפכה הבולשביקית בשנת 1917. לאחר תום המהפכה שוקמה הכנסייה ונפתחה מחדש כמוזיאון לאמנות שימושית. העיטורים שהיו בכנסייה קודם למהפכה נהרסו, אולם כיום מוצג בה איקונוסטזיס שהועבר מקתדרלת העלייה בטרם זו נהרסה, וכן איקונות מעשה ידי פיודו ז'ובוב וסימון אושאקוב.
כנסיית שנים עשר השליחים
לוורן ספנסר

לוורן ספנסר (באנגלית: Levern Spencer; נולדה ב-23 ביוני 1984) היא ספורטאית מסנט לוסיה, והספורטאית הראשונה ממדינה זו שהעפילה לגמר במשחקים האולימפיים, וזכתה במקום ה-6 בקפיצה לגובה באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו. בנוסף לכך, ספנסר זכתה ב-18 מדליות בתחרויות שאינן המשחקים האולימפיים, מתוכן 12 מדליות זהב ו-6 מדליות ארד. היא השתתפה בארבע אולימפיאדות והודיעה על פרישה באוקטובר 2021 לאחר השתתפותה באולימפיאדת טוקיו. השיא האישי שלה בקפיצה לגובה עומד על 1.98 ס"מ.
הערות שוליים

↑  Levern SPENCER | Profile | World Athletics, worldathletics.org
↑  none, ‏דניאל פרנקל סיימה רביעית בהולנד עם 1.88 מ', באתר ‏מאקו‏, 29 במאי 2011
↑  Anthony De Beauville, Levern Spencer Retires From International Athletics, The Voice St. Lucia News, ‏2021-11-06 (באנגלית בריטית)
↑  Levern Leaps To World #2 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  World Athletics: 14290136 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
כנסיית רידרהולם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, אתר מורשת בשוודיה, אטרקציה תיירותית, קניין תרבותי, religious work of art 
 כתובת:  רידרהולם 
 מיקום:  עיריית סטוקהולם 
 מדינה:  שוודיה 
 בעלים:  מנהלת הרכוש הלאומי 
 מייסדים:  מגנוס השלישי, מלך שוודיה 
 מפעיל:  Royal Court of Sweden 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה-13
 תאריך פתיחה רשמי:  1270 
 חומרי בנייה:  ברזל יצוק, לבנה 
 אדריכל:  Per Axel Nyström 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית 
 מידות
 גובה:  86.6 מ' 
 קואורדינטות:  59°19′29″N 18°03′53″E﻿ / ﻿59.324722222222°N 18.064722222222°E﻿ / 59.324722222222; 18.064722222222
 אתר רשמי
  (למפת סטוקהולם מוגדלת) כנסיית רידרהולם(למפת סטוקהולם רגילה) כנסיית רידרהולם
 
כנסיית רידרהולם (בשוודית: Riddarholmskyrkan) היא כנסייה השוכנת על האי רידרהולמן (אנ'), בקרבת ארמון סטוקהולם (אנ'), שבסטוקהולם, בירת שוודיה. הכנסייה משמשת כמקום קבורתם של מלכי שוודיה. הקהילה שפעלה בכנסייה התפרקה ב-1807 ובעת הנוכחית הכנסייה משמשת רק למטרות קבורה והנצחה. מלכי שוודיה, החל מגוסטב השני אדולף (מת ב-1632) ועד גוסטב החמישי (מת ב-1950), קבורים בכנסייה (למעט כריסטינה, הקבורה בבזיליקת פטרוס הקדוש ברומא). כמו כן קבורים בכנסייה מלכים מתקופות קדומות יותר כמו מגנוס השלישי (מת ב-1290) וקרל השמיני (מת ב-1470). הכנסייה לא משמשת יותר כמקום קבורה מלכותי ותחת זאת משמש לצורך זה בית הקברות המלכותי (אנ').
כנסיית רידרהולם היא אחד המבנים העתיקים ביותר בסטוקהולם. חלקים ממנה מתוארכים לסוף המאה ה-13, כאשר היא נבנתה כמנזר פרנציסקני. לאחר הרפורמציה הפרוטסטנטית, המנזר נסגר והמבנה הפך לכנסייה פרוטסטנטית. במהלך תקופת מלכותו של יוהאן השלישי, הוסף לה צריח מחודד בעיצובו של וילם בוי (אנ'), אך ב-28 ביולי 1835 הוא נהרס עקב מכת ברק ולאחר מכן הוא הוחלף בצריח המחודד הנוכחי הבנוי מברזל יצוק.
שלטי האצולה של אבירי מסדר השרפים (אנ') תלויים על קירות הכנסייה. כאשר מת אביר המסדר, נתלה שלט האצולה שלו בכנסייה ובעת טקס ההלוויה מצלצלים פעמוני הכנסייה ברציפות מהשעה 12:00 ועד השעה 13:00.
איסאק גרינוולד, "כנסיית רידרהולם", 1914
כתב (מקצוע)

כתבת טלוויזיה מתחנת CN8 מסקרת את פיצוץ הגז ברשת "Petco",‏ 2005
כַּתָּב הוא עיתונאי העוסק באיסוף חדשות והפיכתן לידיעה באמצעי תקשורת שהוא עובד למענו: עיתון, רדיו, טלוויזיה וכדומה. באמצעי תקשורת גדולים מוקצה לכתב תחום סיקור מסוים, כגון ענייני צבא (כתב צבאי), ענייני כלכלה (כתב כלכלי), ענייני פלילים (כתב לענייני פלילים) ועוד. חלוקה אחרת היא לפי אזור גאוגרפי: כתב בנגב, כתב בלונדון וכן הלאה.
הכתב מופקד על איסוף ידיעות מהשטח, על פי הנחיה ספציפית של העורך, המבקש ידיעה בנושא מסוים; ביוזמת הכתב, בהתאם למנדט הכללי שיש לו בתחום פעולתו; בעקבות הודעה לעיתונות הנשלחת אליו; או ביוזמת הציבור, הפונה לכתב ומסב את תשומת לבו לנושא בעל עניין.
הידיעה שמסר הכתב מועברת למערכת, שם היא עוברת שלבים שונים של עריכה (עריכה עניינית ולשונית) ולעיתים משולב מידע שהגיע מכתבים אחדים לכלל ידיעה אחת. בדרך כלל מצוין שמו של הכתב על ידיעה שמסר.
כתב שטח

כתב שטח (קורספונדנט) הוא עיתונאי המעביר מידע עדכני ממקומות מרוחקים למערכות אמצעי התקשורת הקשורים אליו: עיתון, טלוויזיה, רדיו ואינטרנט. הוא מהווה מקור חשוב להצגת מידע באמצעי התקשורת. המדווח הנמצא במקום התרחשות נמצא לעיתים בסכנה.
ההבדל בין כתב לבין כתב שטח הוא בכך שכתב השטח נוהג לצרף לדיווח התרשמות אישית ממה שהוא צופה. לעומתו, הכתב עוסק בתיאור העובדות בלבד.
מקור השם קורספונדנט הוא מהנוהג שהיה בזמנו באירופה לשלוח מידע מעין זה באמצעות רשתות הדואר.
מבחינים בסוגים שונים של כתבי שטח:
קורספונדנט מלחמה יוצא לאזורי לחימה. מקובל כי יצא לשם עיתונאי המכיר את אתרי הלחימה ואת השותפים בלחימה ויכול לספק פרשנות.
קורספונדנט זר המעביר מידע ממדינה זרה.
בבריטניה, הכוונה בקורספונדנט היא למומחה בתחום מסוים כגון בריאות, לעומתו הכתב מוסר מידע ללא הכרת הרקע של הידיעה.
תיאור עבודתו של קורספונדנט מופיע בספרו של ז'ול ורן "מיכאל סטרוגוב". מתוארת מלאכתם של שני קורספונדנטים בימי הפלישה הטטרית לסיביר וניתוקה מעיר הבירה. שליח הצאר יוצא בשליחות לסיביר ושני הקורספונדנטים יוצאים בעקבותיו.
ראו גם

כתב צבאי
עורך
לארגו וינץ' 2

| --- | --- |

 מבוסס על:  לארגו וינץ' 
 בימוי:  ג'רום סאל 
 תסריט:  ג'רום סאל, ז'וליאן רפנו 
 עריכה:  סאלי מנק 
 שחקנים ראשיים:  תומר סיסלי  שרון סטון
 מוזיקה:  אלכסנדר דספלה
 מדינה:  צרפת, בלגיה, גרמניה 
 חברת הפקה:  Pan Européenne Production
 הקרנת בכורה:  16 בפברואר 2011 
 משך הקרנה:  119 דק' 
 שפת הסרט:  צרפתית 
 סוגה:  סרט הרפתקאות, סרט פעולה, סרט מתח 
 תקציב:  24.1 מיליון דולר
 סרט קודם:  לארגו וינץ' 
 סרט הבא:  The Price of Money: A Largo Winch Adventure 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לארגו וינץ' 2 (בצרפתית: Largo Winch II; יצא לאור במדינות המערב בשם "קונספירציית בורמה", The Burma Conspiracy) הוא סרט מותחן פעולה צרפתי משנת 2011 מבוסס על ספר הקומיקס הבלגי "לארגו וינץ'". הסרט יצא לאור בצרפת ובבלגיה ב-16 בפברואר 2011. זהו סרט ההמשך לסרט לארגו וינץ' משנת 2008.
שחקנים ודמויות

תומר סיסלי בתפקיד לארגו ווינץ'
שרון סטון בתפקיד דיאן פרנקן
אולריך טוקור בתפקיד דווייט קוקרן
נפאקפאפפה נקראפסיטה בתפקיד מאלוניי
אוליבייה ברתלמי בתפקיד סימון אוברוננאז
לורן טרזיף בתפקיד אלכסנדר ג'ונג
ניקולה וודה בתפקיד גוטייה
קלמנס שיק בתפקיד דראגן לזרביץ'
נירוט סיריג'האנייה בתפקיד הגנרל מין
דמיטרי נזרוב בתפקיד נאזצ'וב
פרנסואה מונטגו בתפקיד קלייב האנסון
אנטול טאובמן בתפקיד באומונט
ורוניקה רוזאטי בתפקיד אנה
לאונרדו גילוסי בתפקיד נום
ג'ון ארנולד בתפקיד תומאס ג'ונג
ראו גם

לארגו וינץ' (סדרת טלוויזיה)
הערות שוליים

↑  "Largo Winch II (2011) - Jérôme Salle". AllMovie.
↑  Largo Winch II (2011) - Release info - IMDb (באנגלית אמריקאית), נבדק ב-2024-04-28
תומר סיסלי צונח עבור צילומי הסרט.
Audi A6 שהיה בשימוש במהלך הצילומים.
כמאל מנצור

| --- | --- |

 לידה:  1931 עספיא, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  22 במרץ 2024 (בגיל 93 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 פרסים והוקרה:  עיטור נשיא מדינת ישראל (2014)  פרס ישראל (2010) 
 
כמאל מנצור (בערבית: كمال منصور; 1931 – 22 במרץ 2024) היה יועץ לענייני ערבים לנשיאי מדינת ישראל ממוצא דרוזי; חתן פרס ישראל על מפעל חיים לשנת התש"ע.