stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עונת 1990/1991 בבונדסליגה
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | פ.צ. קייזרסלאוטרן (אלופה) | 34 | 19 | 10 | 5 | 72 | 45 | 27 | 48 | העפלה לגביע אירופה |
| 2. | באיירן מינכן | 34 | 18 | 9 | 7 | 74 | 41 | 33 | 45 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3. | ורדר ברמן | 34 | 14 | 14 | 6 | 46 | 29 | 17 | 42 | זכייה בגביע הגרמני העפלה לגביע מחזיקות הגביע |
| 4. | איינטרכט פרנקפורט | 34 | 15 | 10 | 9 | 63 | 40 | 23 | 40 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5. | המבורג | 34 | 16 | 8 | 10 | 60 | 38 | 22 | 40 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6. | שטוטגרט | 34 | 14 | 10 | 10 | 57 | 44 | 13 | 38 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7. | פ.צ. קלן | 34 | 13 | 11 | 10 | 50 | 43 | 7 | 37 |  |
| 8. | באייר לברקוזן | 34 | 11 | 13 | 10 | 47 | 46 | 1 | 35 |  |
| 9. | בורוסיה מנשנגלדבך | 34 | 9 | 17 | 8 | 49 | 54 | 5- | 35 |  |
| 10. | בורוסיה דורטמונד | 34 | 10 | 14 | 10 | 46 | 57 | 11- | 34 |  |
| 11. | וטנשייד 09 | 34 | 9 | 15 | 10 | 42 | 51 | 9- | 33 |  |
| 12. | פורטונה דיסלדורף | 34 | 11 | 10 | 13 | 40 | 49 | 9- | 32 |  |
| 13. | קרלסרוהה | 34 | 8 | 15 | 11 | 46 | 52 | 6- | 31 |  |
| 14. | בוכום | 34 | 9 | 11 | 14 | 50 | 52 | 2- | 29 |  |
| 15. | נירנברג | 34 | 10 | 9 | 15 | 40 | 54 | 14- | 29 |  |
| 16. | פ.צ. סנט פאולי | 34 | 6 | 15 | 13 | 33 | 53 | 20- | 27 | משחקי מבחן |
| 17. | באייר אורדינגן | 34 | 5 | 13 | 16 | 34 | 54 | 20- | 23 | ירדו ליגה |
| 18. | הרטה ברלין | 34 | 3 | 8 | 23 | 37 | 84 | 47- | 14 | ירדו ליגה |
עונת 1989/1990 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  19 באוגוסט 1989 – 5 במאי 1990 (260 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  ליברפול
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  987 (2.6 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (24) גארי לינקר (טוטנהאם הוטספר)
 → 1988/19891990/1991 ←
 
עונת 1989/1990 הייתה העונה ה-91 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-19 באוגוסט 1989 והסתיימה ב-5 במאי 1990. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה,  בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 20 קבוצות. צ'לסי, מנצ'סטר סיטי וקריסטל פאלאס היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ליברפול זכתה באליפות בפעם ה-18 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו שפילד וונסדי, צ'רלטון את'לטיק ומילוול. במקומן לליגה הבכירה עלו לידס יונייטד, שפילד יונייטד וסנדרלנד.
בעקבות אסון הייזל שבה נהרגו 39 אוהדים ונפצעו יותר מ-600 אוהדים נוספים מועדונים אנגלים נדונו להשייה של חמש שנים (עד לשנת 1990) מתחרויות אירופיות וליברפול ל-3 שנים נוספות. בהתאם לכך, בסיום העונה חלק מבקבוצות העפילו לתחרויות אירופאיות.
כדורגלנים מצטיינים

גארי לינקר מטוטנהאם הוטספר כבש 24 שערים וזכה בתואר מלך השערים. זאת בפעם השלישית בקריירה.
ג'ון בארנס מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. בפעם השנייה בקריירה.
דייוויד פלאט  מאסטון וילה זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | ליברפול | 38 | 23 | 10 | 5 | 78 | 37 | 41 | 79 | זכייה בליגה |
| 2 | אסטון וילה | 38 | 21 | 7 | 10 | 57 | 38 | 19 | 70 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | טוטנהאם הוטספר | 38 | 19 | 6 | 13 | 59 | 47 | 12 | 63 |  |
| 4 | ארסנל | 38 | 18 | 8 | 12 | 54 | 38 | 16 | 62 |  |
| 5 | צ'לסי | 38 | 16 | 12 | 10 | 58 | 50 | 8 | 60 |  |
| 6 | אברטון | 38 | 17 | 8 | 13 | 57 | 46 | 11 | 59 |  |
| 7 | סאות'המפטון | 38 | 15 | 10 | 13 | 71 | 63 | 8 | 55 |  |
| 8 | וימבלדון | 38 | 13 | 16 | 9 | 47 | 40 | 7 | 55 |  |
| 9 | נוטינגהאם פורסט | 38 | 15 | 9 | 14 | 55 | 47 | 8 | 54 |  |
| 10 | נוריץ' סיטי | 38 | 13 | 14 | 11 | 44 | 42 | 2 | 53 |  |
| 11 | קווינס פארק ריינג'רס | 38 | 13 | 11 | 14 | 45 | 44 | 1 | 50 |  |
| 12 | קובנטרי סיטי | 38 | 14 | 7 | 17 | 39 | 59 | 20- | 49 |  |
| 13 | מנצ'סטר יונייטד | 38 | 13 | 9 | 16 | 46 | 47 | 1- | 48 | זכייה בגביע האנגלי  העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 14 | מנצ'סטר סיטי | 38 | 12 | 12 | 14 | 43 | 52 | 9- | 48 |  |
| 15 | קריסטל פאלאס | 38 | 13 | 9 | 16 | 42 | 66 | 24- | 48 |  |
| 16 | דרבי קאונטי | 38 | 13 | 7 | 18 | 43 | 40 | 3 | 46 |  |
| 17 | לוטון טאון | 38 | 10 | 13 | 15 | 43 | 57 | 14- | 43 |  |
| 18 | שפילד וונסדי | 38 | 11 | 10 | 17 | 35 | 51 | 16- | 43 | ירדה ליגה |
| 19 | צ'רלטון את'לטיק | 38 | 7 | 9 | 22 | 31 | 57 | 26- | 30 | ירדה ליגה |
| 20 | מילוול | 38 | 5 | 11 | 22 | 39 | 65 | 26- | 26 | ירדה ליגה |
עמוד נלסון (דבלין)

| --- | --- |

מראה האנדרטה לאחר החבלה
 מידע כללי
 סוג:  עמוד ניצחון 
 על שם:  הוריישו נלסון 
 מיקום:  דבלין 
 מדינה:  אירלנד 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1808
 תאריך פתיחה רשמי:  21 באוקטובר 1809 
 תאריך פירוק:  8 במרץ 1966 
 אדריכל:  פרנסיס ג'ונסטון, ויליאם וילקינס 
 מידות
 גובה:  40.8 מטר
 קואורדינטות:  53°20′59″N 6°15′37″W﻿ / ﻿53.349805555556°N 6.26025°W﻿ / 53.349805555556; -6.26025
  (למפת דבלין מוגדלת) עמוד נלסון(למפת דבלין רגילה) עמוד נלסון
 
איור של עמוד נלסון
מראה מראש מרפסת התצפית של האנדרטה, 1964
עמוד נלסון (באנגלית: Nelson's Pillar) היה אנדרטה לזכר האדמירל נלסון, אשר ניצבה ברחוב או'קונל בעיר דבלין שבאירלנד. היא הושלמה בשנת 1809 והייתה בין האנדרטאות הראשונות והמפוארות שהוקמו לזכר נלסון בממלכה המאוחדת דאז. במרץ 1966 ניזוקה האנדרטה ללא תקנה מפיצוץ מטען חבלה, שהוטמן על ידי תומכי התנועה הרפובליקנית באירלנד, ושרידיה סולקו מהמקום. באותו אתר ניצב כיום החוד של דבלין.
תולדות האנדרטה > הקמתה

ניצחונו של נלסון בקרב טרפלגר התקבל בדבלין בשמחה רבה, שכן בכך הוסר האיום הצרפתי על חופש התנועה בנתיבי הים, שבהם הייתה תלויה כלכלתה של העיר. כמו כן על פי הערכה היו רבע עד שליש מאנשי צוותי האוניות בציו של נלסון אירים, לרבות כ-400 דבלינאים.
זמן קצר לאחר הקרב יזם ראש העיר את הקמתו של מפעל איסוף תרומות למימון בניית אנדרטה לנלסון, שנפל באותו קרב. הוקמה ועדה לניהול הפרויקט, שיצאה בקריאה אל אמנים ברחבי הממלכה המאוחדת להגיש הצעות לעיצוב האנדרטה. מבין ההצעות שהוגשו בחרה הוועדה בהצעתו של האדריכל הצעיר ויליאם וילקינס (לימים מתכנן בניין הגלריה הלאומית בלונדון). בסופו של דבר הוצאה לפועל תוכניתו של האדריכל המקומי פרנסיס ג'ונסטון, שהייתה מבוססת על הצעתו של וילקינס אך שונה ממנה.
בראשית 1808 הונחה אבן היסוד לאנדרטה ברחוב אוקונל, אחד מרחובותיה המרכזיים של דבלין. היא הושלמה ונפתחה לקהל ביום טרפלגר, 21 באוקטובר 1809, יום השנה הרביעי לקרב (הפסל בראש עמוד נלסון בכיכר טרפלגר בלונדון הוצב במקומו ב-1843).
האנדרטה הייתה עמוד דורי על גבי בסיס רבוע, שהתנשא עד לגובה של 36.9 מטרים, שעליו ניצב פסלו של נלסון בעיצובו של הפסל האירי תומאס קירק, בגובה של ארבעה מטרים (כלומר גובה האנדרטה הכולל היה 40.8 מטרים, 10.7 מטרים פחות מהאנדרטה לנלסון שהוצבה לימים בכיכר טרפלגר). רוחב בסיס האנדרטה היה ארבעה מטרים. העמוד היה בנוי מאבן גיר שחורה, שצופתה בגרניט, והפסל נוצר מאבן גיר (אבן פורטלנד). גרם מדרגות בעל 168 שלבים הוביל אל מרפסת בראש העמוד, שממנה היו תושבי דבלין יכולים לצפות במראה שטרם נראה כמוהו של עירם. בתחילה נמצאה הכניסה לגרם המדרגות מתחת לפני הקרקע, אך היא הועתקה אל פני הקרקע לקראת סוף המאה ה-19.
תולדות האנדרטה > המחלוקת על עיצוב האנדרטה ומיקומה

האנדרטה הפכה עד מהרה למוקד תחבורה ולמקום מפגש מקובל על תושבי דבלין. בעוד שרבים התפעלו ממנה היו אחרים שסברו שהיא גדולה מדי ומפריעה לתנועה במרכזה של העיר. היה גם מי שתיאר אותה כסמל פאלי. ניסיונות אחדים נעשו להביא להעתקת האנדרטה לאתר אחר. כיוון שהשטח שעליו ניצבה נמצא בבעלות הקרן שהקימה את האנדרטה, נדרשה חקיקה כדי להזיזה משם. ב-1882 העביר הפרלמנט הבריטי חוק שאיפשר את העתקת האנדרטה בתוך פרק זמן קצוב, אך בשל מחלוקת על מי להעתיק אותה ולשלם עבור הפעולה לא נעשה הדבר ופרק הזמן לביצוע חלף. ב-1891 הועלתה הצעת חוק נוספת בנדון אך היא לא התקבלה.
לאחר מלחמת העצמאות האירית והקמת המדינה האירית החופשית עלתה שוב הדרישה להעתיק את האנדרטה, שכן רבים התנגדו להימצאו של סמל פטריוטי בריטי בליבה של בירת אירלנד. ב-1955 פנתה עיריית דבלין לקרן בעלת הקרקע בדרישה להסיר את האנדרטה, אך הקרן סירבה.
ב-29 באוקטובר 1955 נעלה את עצמה קבוצה של סטודנטים בתוך האנדרטה וניסתה להמיס את הפסל שבראשו באמצעות מבערים. הם תלו על האנדרטה את תמונתו של קווין בארי, איש הצבא האירי הרפובליקני שהוצא להורג על ידי הבריטים במהלך מלחמת העצמאות האירית. קהל התאסף סביב האנדרטה ועודד את הסטודנטים. שוטרים פרצו לאנדרטה, פינו ממנה את הסטודנטים והחרימו את ציודם, אך לא עצרו איש מהם.
הדרישה להעתקת האנדרטה הגיעה ב-1964 עד לממשלת אירלנד, אך מחלוקת בין פוליטיקאים במדינה, שחלקם צידדו בהשארת האנדרטה במקומה, הביאה לכך ששום פעולה לא ננקטה.
תולדות האנדרטה > הרס האנדרטה

ב-8 במרץ 1966 בשעה 01:32 לפנות בוקר התפוצץ בראש האנדרטה מטען חבלה שהוטמן שם. פסלו של נלסון נפל לרחוב וחלקה העליון של האנדרטה נהרס. לא היו נפגעים בפיצוץ. מכונית אחת נהרסה. המטען הוטמן ככל הנראה על ידי קבוצה של אנשי הצבא האירי הרפובליקני לשעבר. אחד מהם היה ג'ו כריסטי, שהוצא מהארגון עשר שנים קודם לכן בשל פעילות בלתי מאושרת. הם הניחו את המטען כדי לציין את יובל החמישים למרידת חג הפסחא.
שישה ימים לאחר הפיגוע פוצץ חיל ההנדסה של הצבא האירי את שרידי האנדרטה שמעל לבסיסה הרבוע, לאחר שקבע כי היא פגועה מכדי לשקמה. הפיצוץ גרם לנזק רב יותר מהפיגוע שקדם לו, כאשר ניפץ חלונות רבים בבתים סביב.
ממשלת אירלנד גינתה את הפיגוע, בתגובה שתוארה על ידי האייריש טיימס כתגובה פושרת נוכח המהלומה הישירה שהונחתה על יוקרתה של המדינה וסמכותה של הממשלה. רבים חשו כי דבלין איבדה את אחד מסמליה הבולטים. יחד עם זאת חוברו מספר שירים על החבלה, חלקם היתוליים.
שרידי האנדרטה סולקו מהרחוב והאתר בו עמדה שוטח ונסלל ככביש. כתובת הזיכרון שנמצאה על האנדרטה הועברה לגנו של בית היסטורי בעיר קילקני. ראשו של פסל נלסון עבר ידיים רבות ונמצא כיום באחת מספריות העיר.
ב-1988 הוצב במקום פסל ברונזה בשם Anna Livia. בשנת 2001 הועתק הפסל למיקום אחר ובמקומו הוצב באתר מונומנט החוד של דבלין. בעת ביצוע עבודות ההכנה להצבתו התגלה מתחת לפני הקרקע לוח שתיעד את הנחת אבן הפינה לאנדרטת נלסון ב-1808. הלוח נקבר במקום בשלהי המאה ה-19, כאשר הכניסה התת-קרקעית לאנדרטה הוחלפה בכניסה בגובה פני הקרקע. הלוח נמצא כיום במוזיאון הלאומי של אירלנד.
שום אדם לא הועמד לדין בקשר לפגיעה באנדרטה. בשנת 2000 טען תושב דבלין בתוכנית רדיו כי הוא זה אשר הניח את המטען, אך כאשר נעצר לחקירה על ידי המשטרה הוא נמנע מלחזור על טענתו ושוחרר.
הערות שוליים

↑  מקור: http://www.rte.ie/tv/scannal/nelsonspillar.html.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007405591805171  LCCN: sh2014002166
פול מרטין

פול אדגר פיליפ מרטין (באנגלית: Paul Edgar Philippe Martin, ‏האזנהקובץ:En-ca-Paul Martin.ogg‏Ⓘ‏; נולד ב-28 באוגוסט 1938) הוא ראש הממשלה ה-21 של קנדה. כיהן בתפקיד בין 12 בדצמבר 2003 ועד 6 בפברואר 2006.
חייו

מרטין נולד ב-28 באוגוסט 1938 בעיר וינדזור, במדינת אונטריו שבקנדה. הוא גדל במשפחת פוליטיקאים, כאשר אביו פול ג'וזף ג'יימס מרטין היה חבר הפרלמנט הקנדי במשך 33 שנה ושר בממשלת הליברלים. אביו היה ממוצא צרפתי ואימו נצר למשפחה מסקוטלנד.
מרטין גדל בסביבה שבה דיברו אנגלית וכדי לשפר את דיבורו בשפה הצרפתית שלחו אותו הוריו לבית הספר הצרפתי "אקול גרנאו". לאחר שסיים את לימודיו הוא המשיך ללמוד באוניברסיטה הקתולית-הצרפתית של אוטווה. הוא סיים תואר בהיסטוריה ובפילוסופיה מבית הספר "סנט מייקל" ב-1961.
מרטין הלך בדרכו של אביו ונרשם לבית הספר למשפטים של טורונטו וסיים בו תואר LLB במשפטים בשנת 1965. באותה שנה נישא לשיילה אן קאן ובהמשך נולדו להם 3 ילדים. מרטין נהיה איש עסקים מצליח ופוליטיקאי, ונבחר לנשיא, CEO, ומנהל קבוצת CSL.
בהמשך כיהן מרטין כעורך דין וכממלא מקום נשיא קבוצת "פאוור קורפוריישן" - חברה המתמחה בעסקי התעשייה והפך למולטי-מיליונר.
הדרך לראשות הממשלה

בשנת 1988 נבחר לחבר הפרלמנט הקנדי מטעם מחוז "לה סאל-אמרד" במונטריאול.
בפריימריז המפלגה הליברלית של קנדה, היה מועמד לכהונת ראש הממשלה אך ז'אן קרטיין גבר עליו. לאחר מכן בשנת 1993 כאשר ניצחו הליברלים בבחירות, קרטיין מינה אותו לתפקיד שר האוצר, תפקיד שבו מרטין פיתח את קנדה בתחומים רבים. בשנת 2003 נבחר לראש הממשלה לאחר פרישתו של קרטיין.
מרטין הציע להקדים את הבחירות הכלליות שהיו אמורות להתקיים ב-2006 ל-2004 ואכן קיבלו את הצעתו. בבחירות אלה נבחר לראש ממשלת קנדה ה-21 במספר אך ממשלתו הפכה לממשלת מיעוט, בפעם השנייה מאז סוף שנות השבעים.
בבחירות 2006, הפסידו מרטין ומפלגתו את השלטון לסטיבן הרפר שהתמנה לתפקיד ראש הממשלה. מרטין המשיך לשמש כחבר פרלמנט עד בחירות 2008 ולאחריהן פרש מן החיים הפוליטיים.
מרטין נואם בפורום הכלכלי העולמי בשנת 2004
עיט כתר (סוג)

| עיט כתר |
| --- | --- |
 עיט כתר
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
תת־משפחה:: עיטים
סוג:: עיט כתר
מינים
 Stephanoaetus coronatus  Stephanoaetus mahery
שם מדעי
 Stephanoaetus

עיט כתר (שם מדעי: Stephanoaetus) הוא סוג של עוף דורס גדול, מקבוצת העיטים הטרופיים אשר כולל כיום מין אחד – עיט כתר החי ביערות של אפריקה שמדרום לסהרה. בעבר הסוג הכיל מין נוסף – עיט כתר מלגשי מהאי מדגסקר. מין זה נכחד לפני שנת 1,500 לספירה, כנראה עקב הגעת האדם לאי.
מאפיינים

אלו עיטים גדולים מאוד – משקלן של הנקבות יכול לעלות על 4.5 קילוגרם ומוטת הכנפיים יכולה להגיע ל-2 מטר. המין הנכחד היה אף גדול יותר עם פרטים במשקל 7 קילוגרם. עיט זה בעל ציצה מאחורי הראש, ממנה קיבל את שמו והוא בעל טפרים רחבים וארוכים מאוד שעוזרות לו להרוג את הטרף מיד.
בזכות אמצעים אלה העיטים הם טורפי-על חזקים היכולים לצוד מחופת היער מיני יונקים ועופות בינוניים, לרבות קופים שונים, אנטילופות קטנות או צעירות, עזים, שפניים, חוגלות וטרף דומה. המין הנכחד ממדגסקר ניזון מציד למורים בינוניים או גורי למורים גדולים.
מינים

עיט כתר (Stephanoaetus coronatus)
עיט כתר מלגשי (Stephanoaetus mahery) – נכחד
ערדסקין

ערדסקין (גם: ערדסקית ו-ערדסקוס) הייתה עיירה יהודית בגליל התחתון, אשר התקיימה בתקופת בית שני, המשנה והתלמוד, ונזכרת בהקשרים שונים בספרות חז"ל.
במקורות

העיירה נזכרת בעיקר בקשר לפועלו של רבי מאיר, אשר ישב בין היתר בעיירה זו ובעיירה טבעין הסמוכה אליה בתקופת מושב הסנהדרין באושה. כך, מובא בתוספתא המעשה הבא: ”אמר רבי שמעון בן אלעזר, מעשה בזקן אחד בערדסקית שהיה שוקל את כלכלתו מלאה וחוזר ושוקלה ריקנית, והיה רבי מאיר משבחו”.
כמו כן, מובא במקורות חז"ל מעשה הנוגע לעירוב תחומין בין העיירות טבעין וערדסקין: ”אמר רבי שמעון בן אלעזר, פעם אחת היינו יושבין לפני רבי מאיר בערדסקין, ואמר אחד ערבתי בבצלים, והושיבו רבי מאיר בדלת אמות שלו”. מעשה זו מובא בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי גם בגרסה הבאה: ”אמר רבי שמעון בן אלעזר, פעם אחת שבת רבי מאיר בערדיסקא ובא אדם אחד לפניו, אמר לו, רבי, עירבתי בבצלים לטיבעין, והושיבו רבי מאיר בארבע אמות שלו”.
פירוש השם "ערדסקין" בספרות התלמודית הוא מחתות מנוקבות.
זיהוי

את אתרה של העיירה הקדומה הוצע לזהות, על פי דמיון השם והתיאור הגאוגרפי שבמקורות, בח'רבת קוסקוס הסמוכה לקריית טבעון מצפון, ואשר נסקרה עוד בידי חוקרי הקרן הבריטית לחקר ארץ ישראל בסוף המאה ה-19.
יצחק גולדהאר וקליין הציעו לזהות את ערדסקין באל ח'רתייה, בה נמצאת היום שער העמקים.
לקריאה נוספת

זאב וילנאי, אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ ישראל, עמ' 6009–6010.
הערות שוליים

↑  תוספתא תרומות ג, ג.
↑  תוספתא עירובין ו, ב.
↑  בבלי עירובין כ"ט ע"א, ירושלמי עירובין פ"ג.
↑  תוספתא ביצה ב, י, בבלי ביצה כ"ב ע"ב.
↑  א. י. בראוור, לתקון שמות בארץ ישראל, חרושת הגויים, הארץ, 10 באוגוסט 1925
ענת מימוני

ענת מימוני (נולדה ב-5 בפברואר 1982 בירושלים) היא כדורגלנית עבר ישראלית, אשר שיחקה בליגת הנשים הבכירה בישראל מאז הקמתה ב-1998 ועד 2018. שיחקה בנבחרת ישראל בין השנים 2000–2008 ומשמשת כיום כעוזרת מאמן בקבוצת אס"א תל אביב מליגת העל.
ביוגרפיה

מימוני נולדה בירושלים ושיחקה כדורגל מגיל צעיר. עוד לפני הקמת הליגה בארץ שיחקה במחוז מרכז בליגת המחוזות. בגיל 16 הצטרפה לקבוצת אס"א תל אביב לקראת הקמת ליגת הנשים בארץ ושיחקה בה לאורך כמעט כל הקריירה שלה. עד לשנת 2013, זכתה עם הקבוצה בחמש אליפויות ושני גביעים. לקראת עונת 2013/2014 עברה לשחק במכבי חולון למשך שתי עונות לפני שחזרה לאס"א תל אביב והוסיפה גביע לתאריה בעונת 2016/2017. במהלך עונת 2017/2018 חוותה פציעה קשה שבעקבותיה פרשה ממשחק פעיל.
משנת 2018 עוזרת מאמן באס"א תל אביב כשבעונת 2018/2019 זכתה עם הקבוצה בדאבל.
בנבחרת

מימוני השתתפה ב-6 משחקים עם נבחרת הנערות. משנת 2000 הייתה בסגל הנבחרת כשאת הופעת הבכורה שלה ערכה מול נבחרת בלארוס בחודש יולי 2000. בסך הכל רשמה 26 הופעות בנבחרת עד שנת 2008.
תארים > אס"א תל אביב

אליפות המדינה: (5) - 1999/2000, 2009/2010, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
גביע המדינה: (3) - 2010/2011, 2011/2012, 2016/2017
הערות שוליים

↑  ליגת הנשים נפתחת: מי תחגוג בסיום השנה?, באתר ספורט5
↑  ליגת הנשים נפתחת: מי תחגוג בסיום השנה?, באתר ערוץ הספורט, 10 בנובמבר 2015
עיט הרייך

סמל גרמניה של ימינו
עיט הרייך של גרמניה הנאצית
פסל העיט בבסיס דיוויזיית האס אס הראשונה בברלין, 1940
סמל העיט הפדרלי בעיצובו של לודוויג גיס באולם המליאה של הבונדסטאג בבון, ינואר 1990
עיט הרייך (בגרמנית: Reichsadler) הוא סמל לאומי גרמני אשר היה בשימוש בתקופות שונות בהיסטוריה של גרמניה, ובכלל זה בקיסרות הגרמנית, רפובליקת ויימאר, וגרמניה הנאצית. העיט משמש גם היום כסמלה הלאומי של גרמניה, וכציפור הלאומית של גרמניה, אך שמו הוחלף לעיט הפדרלי (Bundesadler). גם באוסטריה משמש גם כסמל הלאומי וכציפור הלאומית.
הסמל כולל עיט שמקורו באקווילה הרומאית, הסמל הרומי אשר הופיע בראש נסיהם של הלגיונות והגדודים הרומאיים.
היסטוריה

תחילתו של השימוש בסמל בתקופת האימפריה הרומית הקדושה, שם שימש כתבנית בסיס לסמל האימפריה הרומית הקדושה והיה סמל לעוצמה הקיסרית הנבדלת מהנסיכויות שבתוכה. כמו כן גילם התייחסות למסורות רומאיות, בדומה לסמל העיט הדו-ראשי של רוסיה הקיסרית. עיט הרייך הופיע לראשונה בשלט האצולה של קארל הגדול ויורשיו במאה ה-9. סמל של עיט דו-ראשי יוחס גם לפרידריך השני לבית הוהנשטאופן על ידי ה"כרוניקה מאיורה" (אנ') של מתיו פריז בסביבות 1250. זיגמונד לבית לוקסמבורג השתמש בעיט דו-ראשי שחור לאחר שהוכתר לקיסר ב-1433, בעוד שעיט בעל ראש אחד שימש כסמל "מלך הרומאים" הנבחר בלבד, הקיסר לעתיד.
למסדר הטווטוני בהנהגת הרמן מזלצה (אנ') ניתנה הזכות להציג עיט קיסרי על שלט האצולה שלהם. זכות זו הוענקה לו על ידי הקיסר פרידריך השני. סמל זה אומץ גם על ידי דוכסות פרוסיה, יורשתה של מדינת המסדר הטווטוני. עיטים אימפריאליים נוספים היו בשימושן של ערים שונות שקיבלו מעמד של ערים אימפריאליות.
לאחר פירוק "האימפריה הרומית הקדושה בעלת הלאום הגרמני" ב-1806, שושלת הבסבורג אימצה את סמל העיט הדו-ראשי כסמלה של האימפריה האוסטרית ובהמשך, משנת 1867 – של האימפריה האוסטרו-הונגרית. מאז 1919 עיט בעל ראש אחד הוא סמלה של אוסטריה.
בזמן מהפכות 1848 במדינות הגרמניות נעשו ניסיונות למצב את סמל העיט כסמל לאחדות לאומית. רעיונות אלה אומצו כאשר העיט יחד עם סמל בית הוהנצולרן הפרוסי הפך לסמל "הפתרון הגרמני המצומצם" של ביסמרק שהתפתח לאימפריה הגרמנית בשנת 1871 – "הרייך השני". לאחר מלחמת העולם הראשונה, רפובליקת ויימאר בראשות הנשיא פרידריך אברט אימצה גרסה פשוטה של העיט, שנותרה בשימוש עד שנת 1935.
במהלך השלטון הנאצי, בפקודת אדולף היטלר בשנת 1935, הפך עיט מסוגנן, בתוספת זר עלי אלון וצלב הקרס, לסמל הלאומי. למרות מקורותיו העתיקים, מקושר המונח "עיט הרייך" עם הגרסה הנאצית של הסמל. המפלגה הנאצית השתמשה בעצמה בסמל דומה, הקרוי "עיט המפלגה". ניתן להבדיל ביניהם על ידי כך שעיט הרייך מסתכל לכיוון ימין שלו, ועיט המפלגה – לשמאלו.
לאחר מלחמת העולם השנייה החזירה הרפובליקה הפדרלית של גרמניה לשימוש את הסמל הקודם, העיט שהיה בשימושה של רפובליקת ויימאר. סמלה הלאומי של גרמניה כיום קרוי "העיט הפדרלי" (Bundesadler).
ראו גם

עיט (הרלדיקה)
פחמון (כימיה)

בכימיה, פִּחְמוּן או קַרבּוֹנִיזַצְיה הוא תגובה כימית שבה חומר אורגני מתפרק לפחמן וגזים שונים, בתהליך פירוליזה או זיקוק יבש. התהליך משמש לעיתים קרובות בכימיה אורגנית ליצור גז פחם או זפת פחם מפחם גולמי. דלקים מאובנים הם תוצר של תהליך פחמון של חומר אורגני.
כאשר ביומסה נחשפת לפרץ חום חזק (כמו בפיצוץ פצצת אטום או זרם פירוקלסטי של הר געש), הפחמון יכול להתרחש במהירות, ונותר פחמן מוצק. כאשר הושמדה העיר הרומית הרקולנאום בהתפרצות וזוב, חומרים אורגניים רבים, כמו רהיטים, עברו פחמון מהיר עקב החום הרב.
תהליך הפחמון אקסותרמי בדרך כלל, כלומר פולט אנרגיה. לכן התהליך יכול להזין את עצמו. לדוגמה, עבור גלוקוז, התגובה פולטת כ-237 קלוריות לגרם.
עונת 1990/1991 בלה ליגה

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  1 בספטמבר 1990 – 9 ביוני 1991 (282 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  ברצלונה
 מספר משחקים:  380
 מספר שערים:  822 (2.16 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ספרד אמיליו בוטרגניו, ריאל מדריד   (19 שערים)
 → 1989/19901991/1992 ←
 
עונת 1990/1991 הייתה העונה ה-60 של לה ליגה שהיא הליגה הספרדית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-1 בספטמבר 1990 והסתיימה ב-9 ביוני 1991.
הליגה כללה 20 קבוצות. שתי הקבוצות האחרונות ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. הקבוצות שזכו במקומות 17-18 השתתפו במשחקי המבחן עם קבוצות מליגת המשנה.
מליגת המשנה עלו ריאל בטיס, אספניול וריאל בורגוס.
ברצלונה זכתה בתואר וזאת בפעם ה-11 בתולדות המועדון. היא זכתה גם בהסופר קאפ הספרדי תוך ניצחון על אתלטיקו מדריד בסיכום מפגש כפול - 1:0, 1:1.
ריאל בטיס וקאסטיון ירדו לליגת המשנה בסוף העונה. קדיס וריאל סרגוסה השתתפו במשחקי המבחן. כתוצאה מהם שרדו והמשיכו לשחק בליגה הבכירה.
כדורגלנים מצטיינים

"פרס פיצ'יצ'י" למלך השערים של העונה הוענק:  אמיליו בוטרגניו (ספרד ספרד), ריאל מדריד, שכבש 19 שערים ב-35 משחקים.
"פרס זאמורה" לשוער הטוב ביותר הוענק:  אבל רסינו (ספרד ספרד), אתלטיקו מדריד, שספג 17 שערים ב-33 משחקים.
פרס דון בלון הוענק על ידי העיתון דון בלון:
הספרדי המצטיין: יון אנדוני גויקוצ'אה (ספרד ספרד)
הזר המצטיין: ברנד שוסטר (גרמניה גרמניה)
מאמן העונה: יוהאן קרויף (הולנד הולנד)
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברצלונה (אלופה) | 38 | 25 | 7 | 6 | 74 | 33 | 41 | 57 | העפלה לגביע האלופות |
| 2 | אתלטיקו מדריד | 38 | 17 | 13 | 8 | 52 | 28 | 24 | 47 | זכייה בגביע המלך הספרדי  העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 3 | ריאל מדריד | 38 | 20 | 6 | 12 | 63 | 37 | 26 | 46 | העפלה לגביע אופ"א |
| 4 | אוססונה | 38 | 15 | 15 | 8 | 43 | 34 | 9 | 45 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | ספורטינג חיחון | 38 | 16 | 12 | 10 | 50 | 37 | 13 | 44 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | ריאל אוביידו | 38 | 13 | 16 | 9 | 36 | 35 | 1 | 42 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7 | ולנסיה | 38 | 15 | 10 | 13 | 44 | 40 | 4 | 40 |  |
| 8 | סביליה | 38 | 15 | 8 | 15 | 45 | 47 | 2- | 38 |  |
| 9 | ריאל ואיאדוליד | 38 | 12 | 13 | 13 | 38 | 40 | 2- | 37 |  |
| 10 | לוגרונייס | 38 | 13 | 11 | 14 | 28 | 35 | 7- | 37 |  |
| 11 | ריאל בורגוס | 38 | 10 | 17 | 11 | 32 | 27 | 5 | 37 |  |
| 12 | אתלטיק בילבאו | 38 | 15 | 6 | 17 | 41 | 50 | 9- | 36 |  |
| 13 | ריאל סוסיאדד | 38 | 11 | 14 | 13 | 39 | 45 | 6- | 36 |  |
| 14 | טנריפה | 38 | 14 | 7 | 17 | 37 | 53 | 16- | 35 |  |
| 15 | מיורקה | 38 | 9 | 16 | 13 | 32 | 40 | 8- | 34 |  |
| 16 | אספניול | 38 | 12 | 10 | 16 | 39 | 47 | 8- | 34 |  |
| 17 | ריאל סרגוסה | 38 | 11 | 11 | 16 | 36 | 40 | 4- | 33 | משחקי המבחן |
| 18 | קדיס | 38 | 7 | 15 | 16 | 29 | 41 | 12- | 29 | משחקי המבחן |
| 19 | קאסטיון | 38 | 8 | 12 | 18 | 27 | 48 | 21- | 28 | ירדה ליגה |
| 20 | ריאל בטיס | 38 | 6 | 13 | 19 | 37 | 65 | 28- | 25 | ירדה ליגה |
סטטיסטיקה > מלכי השערים

| # | שחקן | קבוצה | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ספרד אמיליו בוטרגניו | ריאל מדריד | 19 |
| 2 | אירלנד ג'ון אולדרידג' | ריאל סוסיאדד | 17 |
| 3 | ספרד מנולו | אתלטיקו מדריד | 16 |
| 3 | צ'כיה מילאן לוהובי | ספורטינג חיחון | 16 |
| 5 | ספרד גרגוריו פונסקה | ריאל ואיאדוליד | 14 |
עיט כתר מלגשי

| עיט כתר מלגשי |
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: דורסי יום
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: נציים
סוג:: עיט כתר
מין:: עיט כתר מלגשי
שם מדעי
 Stephanoaetus mahery

עיט כתר מלגשי (שם מדעי: Stephanoaetus mahery) הוא מין נכחד של עוף דורס גדול, שחי ביערות הגשם של האי מדגסקר. מין זה הוא קרובו לסוג של עיט הכתר המצוי כיום ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה, והוא אחד מהגדולים שבעיטים כיום.
מאפיינים

עיט זה היה גדול יותר מקרובו החי והוא הגיע עד למשקל 7 קילוגרם בנקבות, אך היה דומה לו במראהו. התזונה העיקרית שלו כללה כנראה את הלמורים שוכני האי. מין זה בדומה לקרובו החי היה טורף-על באי (לצידם של הפוסה הענקית ושני מיני תניניים) שיכל לצוד את מרבית המינים הננסיים של האי, תוך שימוש בטפריו הענקיים. ייתכן שהלמורים המודרניים החמקניים פיתחו את שיטת ההתגוננות הזו כתוצאה מעוף טורף זה, לצד מינים מלגשים נכחדים מהסוג עיט שפעלו באופן דומה.
ככל הנראה הוא התקיים במדגסקר עד 1,500 שנה לפני הספירה. הסיבה להכחדה הייתה קשורה ככל הנראה לאדם, אשר הגיע למדגסקר באותה עת והכחיד מינים רבים האנדמיים לאי, ביניהם את עופות הפיל הענקיים, היפופוטם מלגשי ולמורי ענק נכחדים.
מין נכחד גדול זה נראה מבעית למתיישבים, ואולי (לצידם של עופות הפיל) היה הבסיס לעוף המיתולוגי רוק.