stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלון מוצב
שמו וזיהוי המקום

בתרגום יונתן תרגם ”מֵישַר קָמָתָא” ובתרגום לעברית מישור המצבות. בעקבות תרגום יונתן מפרש רש"י: ”מישור שהיו בו מצבות”. תרגום השבעים תרגם ”שמא המצבה”. יאיר זקוביץ סובר, כי האבן אשר הונחה מתחת לעץ האלון שימשה כמצבה. אחרים גורסים כי השם אלון מצב הוא שם נוסף לעץ הקדוש המופיע בסיפור משיחת אבימלך, אלון מעוננים.
יש הסוברים כי הכתוב מספר על עץ קדוש שהמצבה הונחה לידו. לדעת אחרים אין לזהות את העץ עם האלה אשר בשכם, המוזכרת בספר יהושע, פרק כ"ד, אשר במקום זה כרתו בני ישראל ברית עם אלוהים כדוגמת הברית שנכרתה בסיני. לדעת יאירה אמית מסורות האבות וכיבוש ארץ ישראל בידי יהושע, מתארות את המקום מחוץ לעיר ולא במרכזה.  אחרים תומכים בטענה כי האלה הנזכרת בספר יהושע, פרק כ"ד היא אלון מורה, הנזכר בספר בראשית, פרק י"ב, אֵלוֹן מֻצָּב ואלון מעוננים הנזכרים בספר שופטים, פרק ט'.
השם אלון התפרש גם כעץ אלון שמקום בו צמח היה למרכז פולחני ניחוש. עצים אשר שימשו כמקום מרכזי בו קיבלו הכוונה מהאלים, היה ידוע במרחבי המזרח הקדום.
בדרך כלל שמות מכילים את השם אלון היו מורים על מקום פולחן, עוד מימי התקופה הכנענית. במקרא מוזכרים גם אלון מורה, אלון מעוננים, אלון תבור, אלון בכות. כל אלה נזכרים בתנ"ך באירועים הקשורים בפולחן..
לקריאה נוספת

נורית ליסובסקי, על עצים ועל ה'מקום': מאפיינים תרבותיים, טבעיים וחזותיים של הנוף המקודש בארץ ישראל, קתדרה: כתב עת לתולדות ארץ ישראל וישובה, ירושלים, יד יצחק בן צבי, חוברת 111, תשס"ד, עמ' 74-41.
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק ט', פסוק ו'
↑  יאיר זקוביץ, עולם התנ"ך: יהושע, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 220.
↑  יאירה אמית, עולם התנ"ך: שופטים, תל אביב, דוידזון עתי, 1994, עמ' 85.
↑  אברהם אהוביה, וירא אלהים אל יעקב עוד (בראשית ל"ה, א-טו), בית מקרא: כתב עת לחקר המקרא ועולמו, ירושלים, מוסד ביאליק, תשנ"ח, עמ' 99.
↑  אמוץ דפני, עצים מקודשים בישראל, תל אביב, הקיבוץ המאוחד, 2010, עמ' 17.
↑  ראו: זהר עמר, על העצים הקדושים בספרות היהודית, באתר אוניברסיטת בר-אילן.
↑  ראו: אבי שמידע, צבי שמיר ומיכאל וינברג, עצים קדושים וקשישים בישראל, באתר סנונית.
| תקופת השופטים |
| --- | --- | --- |
| שופטי ישראל | עתניאל בן קנז • אהוד בן גרא • שמגר בן ענת • דבורה הנביאה • גדעון בן יואש •  תולע בן פואה • יאיר הגלעדי • יפתח הגלעדי • אבצן מבית לחם • אילון הזבולוני • עבדון בן הלל • שמשון  • עלי הכהן • שמואל הנביא • יואל ואביה בני שמואל |  |
| דמויות בולטות נוספות | בני קיני • ברק בן אבינעם • יעל אשת חבר הקיני • אבימלך בן גדעון • יותם בן גדעון • פינחס בן אלעזר הכהן • אלקנה • חנה • פנינה • חפני ופינחס • אשת פינחס • מנוח • אשת מנוח • בת יפתח • משפחת אביעזר • יהונתן בן גרשום |  |
| דמויות במגילת רות | אלימלך • בעז • נעמי • רות • ערפה • מחלון וכליון |  |
| דמויות נוכריות בולטות | עגלון מלך מואב • יבין מלך חצור • סיסרא • דלילה • אם סיסרא • כושן רשעתים • זבח וצלמונע |  |
| אירועים | מלחמת סיסרא • שירת דבורה • פסל מיכה • פילגש בגבעה • מגילת רות |  |
| מקומות | גלגל • משכן שילה • נחלות שבטי ישראל • המצפה • מעברות הירדן • חרושת הגויים •  קריית יערים • אלון מעוננים • אלון מוצב • תומר דבורה • בית אל • מרוז |  |
| עמים | שבעת העממים • כנען • פריזי • יבוסי • אמורי • חיווים • חתים • גרגשי • ארמים • מואב • עמון • עמלק • פלשתים • מדין • בני קדם • הקיני |  |
עץ אלון שגילו הוערך בכ-1000 שנים, צולם ב-2006
אלכסנדר יעקובלף

| --- | --- |

 לידה:  13 ביוני 1887 (יוליאני) סנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 במאי 1938 (בגיל 50) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  האקדמיה הקיסרית לאמנויות 
 תחום יצירה:  ציור 
 זרם באמנות:  נאו-קלאסיציזם 
 
אלכסנדר יעקובלף באנגלית: Alexandre Jacovleff (אוית גם Iacovleff או Yakovlev, רוסית: Александр Яковлев; ‏  25 ביוני 1887 - 12 במאי 1938) היה צייר, מעצב וצייר נאו-קלאסי.
ביוגרפיה

אלכסנדר היה בנו של קצין ימי מסנט פטרבורג. בין השנים 1905–1913 למד באקדמיה הקיסרית לאמנויות. בהיותו סטודנט נהנה לצייר ועבד במגזיני האמנות אפולון, סאטיריקון, ניבה, נובי סאטיריקון (סאטיריקון חדש). לאחר 1912 היה יעקובלף חבר במיר איסקוסטבה. דיוקנו הקבוצתי הגדול של יעקובלף של האקדמיה הוצג בתערוכה הבלטית במאלמו ב-1912, וזכה לשבחים מהמבקרים, כולל אלכסנדר בנואה.
במהלך לימודיו התיידד עם סטודנט אחר באקדמיה, וסילי שוקאייב.  הם היו כמעט בלתי נפרדים, וקיבלו את הכינוי של התאומים.
בשנת 1913 קיבל יעקובלף דרגת אמן ומלגת לימודים באירופה עבור ציוריו "רחצה" (Купание) ו"בבניה". הוא גם ביצע את הציור המפורסם שלו "ביום יפה" באותה שנה. מאוחר יותר נסע לאיטליה ולספרד יחד עם שוקאייב. שם הם ציירו את הדיוקן העצמי הכפול שלהם בתור הארלקין ופירו. יצירה חשובה נוספת מאותה תקופה הייתה ״כנר״ שצייר ב-1915. באותה תקופה ניסה יעקובלף לשלב את אמנות הרנסאנס עם הפרימיטיביות, במיוחד את לובוק הרוסי.
ב-1915 חזר יעקובלף לפטרוגרד. באותה שנה הוצגו עבודותיו בתערוכה במיר איסקוסטבה וגרמו לתגובות מעורבות. בעוד כמה מבקרים שיבחו אותם, האקדמיה לאמנויות דחתה אותם. הוא צייר את האחוזה של פירסנוב במוסקבה ואת הקברט האמנותי פריבל קומדיאנטוב בפטרוגרד. הוא גם הרצה על קורסי אדריכלות לנשים וארגן תנועה אמנותית משלו (יחד עם שוקאייב, רדלוב וקרדובסקי) " גילדת הציירים הקדוש לוק".
בקיץ 1917 קיבל יעקובלף מלגה ללימודים למזרח הרחוק. הוא נסע למונגוליה, סין ויפן (1917–1919). בתום מלחמת העולם הראשונה חגג בנציגות האיטלקית בבייג'ינג יחד עם השר האיטלקי דניאל וארה. לאחר מכן הוא השתקע בפריז וקיבל אזרחות צרפתית. עבודתו הייתה חלק מאירוע הציור בתחרות האמנות באולימפיאדת הקיץ 1924.
בין השנים 1924 ו-1925 הוא השתתף במשלחת למדבר סהרה ולאפריקה המשוונית שאורגנה על ידי סיטרואן. ציוריו האפריקאים זכו להצלחה גדולה ובשל כך זכה יעקובלף באות לגיון הכבוד על ידי ממשלת צרפת בשנת 1926. בשנת 1928 ארגן יעקובלף תערוכה אישית גדולה במוסקבה.
בין 1931 ל-1932, הוא היה היועץ האמנותי של משלחת סיטרואן אחרת, הפעם ברחבי אסיה: "המשלחת הצהובה". הוא טייל בסוריה, איראן, אפגניסטן, מונגוליה וסין, ויצר מספר ציורים מזרחיים.
בין השנים 1934 עד 1937 היה יעקובלף מנהל מחלקת הציור של בית הספר לאמנויות יפות, בוסטון. את החודשים האחרונים לחייו בילה בפריז ובקאפרי.
יעקובלף נפטר בפריז ב-1938 לאחר ניתוח כושל.
הערות שוליים

↑  Искусство и архитектура русского зарубежья - ЯКОВЛЕВ Александр Евгеньевич, artrz.ru
↑  Шухаев Василий Иванович (1887-1973)
↑  Яковлева Александра Евгеньевна — Отечественные певцы — Яндекс.Словари, web.archive.org, ‏2014-08-14
↑  "Alexandre Jacovleff". Olympedia.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262915605171  PLWABN: 9811305454205606  AGSA: 2563  BnF: cb13600679j (data)  GND: 122702891  ISNI: 0000 0000 8354 4169  LCCN: n93084674  NTA: 176518398  RKD: 41254  SNAC: w6rz04hp  SUDOC: 055284418  ULAN: 500120574  VIAF: 7560129   WorldCat (עם VIAF): 7560129 
הכנר
קאבוקי
אלחנדרו יאמטיי

אלחנדרו אדוארדו יאמטיי פאלה (בספרדית: Alejandro Eduardo Giammattei Falla; נולד ב-9 במרץ 1956) היה נשיא גואטמלה. הוא כיהן כמנהל מערך הכליאה של גואטמלה, והתמודד בבחירות לנשיאות ב-2007, 2011 ו-2015. הוא ניצח בבחירות 2019 ונכנס לתפקידו ב-14 בינואר 2020. סיים את כהונתו ב-15 ינואר 2024, עת הושבע ברנרדו ארבלו לתפקיד נשיא גואטמלה.
קריירה פוליטית

בבחירות 1985, 1988 ו-1990 שימש יאמטיי כרכז הכללי של הליכי הבחירות.
בשנים 1999 ו-2003 התמודד לראשות העיר גואטמלה סיטי, אך הפסיד.
בשנת 2006 מונה למנהל מערכת הענישה של גואטמלה (אנ'). הוא סיים את תפקידו ב-2008.
הוא התמודד בבחירות לנשיאות גואטמלה ב-2007, 2011 ו-2015 והפסיד. בבחירות 2019 (אנ') התמודד פעם נוספת בבחירות. בסיבוב הראשון, שנערך ב-16 ביוני 2019 הוא זכה רק ב-13.95% מהקולות, אך בסיבוב השני, שנערך ב-11 באוגוסט 2019 הוא זכה ב-57.96% מהקולות ונבחר לנשיא. הוא נכנס לתפקידו ב-14 בינואר 2020, כשהוא מחליף את הנשיא ג'ימי מוראלס.
בשנת 2023 נערכו בחירות בהן ניצח ברנרדו ארבאלו ויאמטיי סיים את תפקידו ב-15 בינואר 2024. זמן קצר לאחר מכן הודיעה מחלקת המדינה של ארצות הברית כי היא אוסרת על כניסתו של יאמטיי לארצות הברית בגלל מעורבותו בשחיתות במידה משמעותית.
השקפות פוליטיות

יאמטיי הבטיח כי יחזיר את עונש המוות כדי "לרסק כנופיות אלימות, להילחם בעוני, להפסיק את ההגירה ולשים קץ לשחיתות".
הוא מתנגד לנישואים חד-מיניים ולהפלות ותומך בשימוש בצבא למען ביטחון האזרחים.
בדצמבר 2019 ביקר בישראל והכריז כי הוא ממליץ לכל המדינות להכיר בירושלים כבירת ישראל הנצחית. הוא הוסיף כי הוא מכיר בחזבאללה כארגון טרור, וכי לא ייתן לו לפעול בשטחה של ארצו.
חיים אישיים

יאמטיי נישא לרוסנה צ'צ'רס ב-11 בפברואר 1989 ולזוג שלושה ילדים. השניים נפרדו במהלך קמפיין הבחירות שלו בשנת 2019, וכתוצאה מכך, לאחר בחירתו לנשיא הפכה בתו מרסלה לגברת הראשונה.
הוא סובל מטרשת נפוצה ומשתמש בקביים כדי להתנייד.
הוא טוען כי הדמות שהשפיעה עליו באופן החזק ביותר הוא מוהנדס קרמצ'נד גנדי.
הערות שוליים

↑  "Elecciones Guatemala 2011". web.archive.org. 3 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Biografía « Alejandro Giammattei | Presidente 2012 – 2016". web.archive.org. 30 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Guatemala conservative wins presidential election: electoral tribunal". Reuters (באנגלית). 2019-08-12. נבדק ב-2019-08-12.
↑  Malkin, Elisabeth (11 באוגוסט 2019). "Alejandro Giammattei, a Conservative, Wins Guatemala's Presidency" – via NYTimes.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Conservative elected Guatemalan president". 12 באוגוסט 2019 – via www.bbc.com. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  יריבי נשיא גואטמלה החדש ניסו להדיחו מהרגע הראשון. המשימה הקשה עוד לפניו, באתר וואלה, 15 בינואר 2024
↑  elPeriodico de Guatemela, Alejandro Giammattei: El candidato desde 1999, elPeriodico
↑  Citing “Significant Corruption,” U.S. Bars Ex-Guatemalan President Giammattei from Entering Country, באתר Democracy Now!, ‏18 בינואר 2024 (באנגלית)
↑  "Corruption tainted Guatemala set to elect new president". au.news.yahoo.com. נבדק ב-12 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Alejandro Giammattei: La educación es el mejor anticonceptivo – Prensa Libre" (בספרדית). נבדק ב-2019-08-21.
↑  נשיא גואטמלה הנבחר אלחנדרו ג'יאמטי: "אנו קוראים למנהיגי העולם להכיר בירושלים כעיר הבירה הנצחית של ישראל", באתר קרן קיימת לישראל, ‏11 בדצמבר 2019
↑  "Alejandro Giammattei". web.archive.org. 2 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hija de Giammattei acompañará a su padre en la toma de posesión". Soy502 (בספרדית). 10 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Hija de Giammattei tomará las funciones de Primera Dama". El Puerto Informa (בספרדית). 10 בינואר 2020. אורכב מ-המקור ב-2020-05-16. נבדק ב-2020-02-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "| Time".
↑  "Guatemalans elect Alejandro Giammattei in a lacklustre presidential vote". The Economist. 12 באוגוסט 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 138138656  ISNI: 0000 0000 5429 6805  LCCN: no2008114585  VIAF: 49045885   WorldCat (עם VIAF): 49045885
אלכסנדר ירמייף

אלכסנדר תומאס ירמייף (בשוודית: Alexander Thomas Jeremejeff; נולד ב -12 באוקטובר 1993) הוא כדורגלן שוודי, המשחק בקבוצת פנאתינאיקוס.
קריירה

ירמייף נולד בקונגסבקה, והחל לשחק בקבוצת טולו המקומית, לפני שהצטרף לאורגרייט ב-2005. לאחר שהתקדם באקדמיה וכבש חמישה שערים במשחק נוער נגד מאלמה, זומן ירמייף לקבוצה הבוגרת של המועדון למשחק ליגה נגד Kristianstads FF בספטמבר 2011. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו באותו משחק. הוא נכנס בדקה ה-75 כשקבוצתו בפיגור 2–3, וסייע לה לבצע מהפך ולנצח 3–4.
בינואר 2013 חתם ירמייף על חוזה ארוך טווח בקבוצת קווידינג. עונת 2013 הייתה העונה הראשונה שלו כשחקן הרכב קבוע. הוא כבש 14 שערים ב-21 משחקי ליגה - כמעט מחצית מכלל 33 השערים של הקבוצה, וסיים במקום השני בטבלת כובשי השערים בליגה.
ב-26 באוקטובר 2013 חתם בהאקן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בהפסד 1–3 לאלפסבורג ב-4 באפריל 2014. ב-13 ביולי כבש את שער הבכורה בקבוצה בניצחון 1–4 על אורברו.
ביולי 2016 חתם במאלמה על חוזה לשנתיים וחצי. ב-1 במאי ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בניצחון 0–3 על קבוצתו לשעבר האקן. ב-22 באוגוסט כבש שער בכורה בניצחון 1–4 על יונקופינגס.
בקיץ 2018, חזר ירמייף להאקן.
ב-13 באוגוסט 2019 עבר ירמייף לגרמניה כשחתם בדינמו דרזדן. ב-18 באוגוסט 2019 הוא כבש את הבכורה שלו בדרזדן, כשכבש בניצחון 2–1 על פ.צ היידנהיים.
לאחר תקופה קצרה בליגה ההולנדית במדי טוונטה, חזר ירמייף בפעם השלישית להאקן.
לירמייף הופעה אחת בנבחרת שוודיה, אותה ערך ב-8 בינואר 2019 במשחק ידידות מול פינלנד.
הערות שוליים

↑  KLART: Alexander Jeremejeff till Qviding, fotbolltransfers.com
↑  Skytteliga - Div 1 Södra, herrar — svenskfotboll.se, web.archive.org, ‏13 במרץ 2016
↑  Välkommen till Malmö FF, Alexander Jeremejeff!, Malmö FF, ‏23 ביולי 2016 (ב־)
↑  Dynamo verstärkt sich mit Jeremejeff, kicker (ב־)
אוקטופוסי ואורות היום החיים

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  איאן פלמינג
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ריגול
 מקום התרחשות:  ג'מייקה 
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ונתן קייפ 
 הוצאה בשפת המקור:  ג'ונתן קייפ
 תאריך הוצאה:  23 ביוני 1966
 מספר עמודים:  94 (מהדורה מקורית)
 סדרה
 סדרת ספרים:  ג'יימס בונד
 ספר קודם:  האיש בעל אקדח הזהב
 
אוקטופוסי ואורות היום החיים (באנגלית: Octopussy and The Living Daylights) הוא קובץ סיפורים קצרים מאת הסופר הבריטי איאן פלמינג, העוסקים בבלש המפורסם פרי עטו - ג'יימס בונד. הקובץ המקורי יצא לאור בשנת 1966, שנתיים לאחר מותו של פלמינג.
הקובץ המקורי כלל שני סיפורים: "אוקטופוסי" ו"אורות היום החיים". במהדורות הבאות נוספו גם הסיפורים "רכושה של גברת" ו-"007 בניו יורק". ב-1983 יצא לאקרנים הסרט "אוקטופוסי" אשר מבוסס באופן חלקי על הסיפור בעל אותו השם. כמו כן שולב בסרט הסיפור "רכושה של גברת". הסיפור "אורות היום החיים" שולב בסרט מ-1987 007 באזור המסוכן. אלמנטים מהסיפור "007 בניו יורק" שולבו בסרטים קזינו רויאל וקוונטום של נחמה.
הסיפורים שבספר > אוקטופוסי

הסיפור מסופר מנקודת מבטו של מייג'ור דקסטר סמית', גיבור מלחמת העולם השנייה. לאחר המלחמה נותר סמית' באוסטריה, ובעזרת מדריך טיולים מקומי מוצא מטמון זהב נאצי. סמית' רוצח את המדריך כדי לשמור את כל האוצר לעצמו. לאחר מכן הוא נמלט לשונית אלמוגים נידחת שם חי חיים גלמודים. היחיד שמארח לו לחברה הוא תמנון שאליו הוא מתייחס כחיית מחמד. כעבור 15 שנים, נמס הקרחון שעליו נמצאה גופתו של המדריך שנרצח. ג'יימס בונד מזהה שמדובר באדם שהיווה עבורו דמות אב בנעוריו, ומחליט לצאת לחקירה.
הסיפורים שבספר > אורות היום החיים

על בונד מוטל משימה לסייע לסוכן מס' 272 להימלט ממזרח ברלין. לבריטים נודע שהק.ג.ב. שולח צלף שכינויו הוא "טריגר" במטרה לחסל את 272. עד מהרה בונד מגלה ש"טריגר" אינו צלף אלא צלפית יפהפייה.
הסיפורים שבספר > רכושה של גברת

אשה עשירה בשם מריה פרוידנשטיין מציעה למכירה פומבית תכשיט שנוצר בידי פטר קארל פברז'ה. ה-MI6 חושד כבר זמן רב שפרוידנשטיין עובדת עבור ק.ג.ב., והמכירה היא למעשה כיסוי שנועד לשלם לה עבור שירותיה. בונד מחליט לנצל את ההזדמנות כדי לעלות על כל רשת הק.ג.ב. בלונדון.
הסיפורים שבספר > 007 בניו יורק

בונד נוסע לניו יורק במטרה להזהיר סוכנת MI6 שהחבר החדש שלה הוא למעשה סוכן ק.ג.ב.
אלכסנדר שניידר (שחמטאי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1962 (בן 62) לוהנסק, ברה"מ 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-1990)
 מד כושר מרבי:  2570 (ינואר 1994)
 מד כושר נוכחי:  2505 (לא פעיל)
 מדינה:  ברית המועצות, אוקראינה
 
אלכסנדר שניידר (ברוסית: Александр Шнейдер; נולד ב-22 במאי 1962) הוא שחמטאי סובייטי-יהודי-אוקראיני בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה

אלכסנדר שניידר נולד בלוהנסק (ברית המועצות, כיום באוקראינה). בשנים 1985-1983 הוא השתתף בתחרות אמנים צעירים של ברית המועצות ובשנת 1984 חלק מקומות 2–3 (ניצח אדוארד רוזנטליס). בשנת 1990 הוא השתתף באליפות ברית המועצות וחלק מקומות 10–11 עם סמיון דבויריס. בשנת 1991 הוא חלק מקומות 2–3 עם סם פאלאטניק בקולקטה.
בשנת 1990 הוענקה לשניידר דרגת רב אמן.
בשנים 1993–2002 הוא היה חבר נבחרת המועדון המקומי באליפות אירופה למועדונים ובאליפות אוקראינה למועדונים (רוב התקופה לצד חברו ולדימיר גורביץ'). בשנת 1994 הם זכו במקום השלישי. באותה תקופה זה היה המועדון החזק באוקראינה שזכה 7 פעמים באליפות המדינה למועדונים.
מתגורר כיום בקייב.
אלכסנדר יודאסין

אין תמונה חופשית
הרב אלכסנדר סנדר יודאסין (אדר תרנ"ה, 1895 – ה' בכסלו תשמ"ג, 1982) היה רבה של קריבי ריה (קריבוי רוג), אוקראינה, ולאחר עלותו לארץ ישראל שימש כרבה של קהילת חב"ד ביפו במשך ארבעים וחמש שנה, רב שכונת נווה צדק בתל אביב וחבר בית דין רבני חב"ד.
ביוגרפיה

נולד ברציצה שבבלארוס, לדובה ולהלל קם. בשנת 1909 החל ללמוד בישיבת תומכי תמימים בלובביץ'. בקיץ 1914 היה בין חמשת התלמידים ששהו יחד עם האדמו"ר הרש"ב בנופש בזאולשה.
בתקופת מלחמת העולם הראשונה שהה במשך זמן בביתו של הרב דוד צבי חן, רבה של צ'רניגוב, ולמד עמו בחברותא. כעבור זמן עבר לחרסון, והיה שותף להקמת סניף של ישיבת תומכי תמימים בעיר. כעבור זמן חזר לצ'רניגוב וקיבל הסמכה לרבנות מהרב דוד צבי חן.
נישא באדר תרפ"א, 1921. מסדר הקידושין היה הרב רבי לוי יצחק שניאורסון, אביו של הרבי מליובאוויטש.
כשנתיים לאחר נישואיו מונה לרבה של קריבי ריה שבאוקראינה. בשל רבנותו נאסר כמה פעמים על ידי השלטונות הסובייטים, ולבסוף, בשנת 1930, גורש מהעיר. השלטונות התירו לו להתיישב בעיירה פרבומייסק שאוקראינה, בתנאי שלא ישוב לקריבי ריה.
בשנת 1934 עלה לארץ ישראל בסיועו של הראי"ה קוק והתיישב בשכונת נווה צדק בתל אביב. לאחר פטירת הרב שניאור זלמן סלונים, רבה של קהילת חב"ד ביפו, מונה הרב יודאסין תחתיו כרב הקהילה ביפו והסביבה. מינויו היה על פי בקשת הרב סלונים מוועד הקהילה ביפו, זמן קצר לפני פטירתו. לאחר פטירת הרב סלונים שיגר בנו, הרב יעקב יוסף סלונים, רב הקהילה האשכנזית בחברון, מכתב אל הרב יודאסין, ובו כתב כי על פי רצון אביו הוא מוותר על הרבנות ביפו.
כיהן בתפקידו במשך ארבעים וחמש שנה. מרכז פעילותו היה בבית הכנסת אוהל יצחק (תל אביב) ("עין יעקב"). היה מזקני רבני חב"ד וחבר בית הדין של רבני חב"ד בארץ ישראל.
כיהן בהנהלת ישיבת מדרש שמואל שפעלה בעיר העתיקה בירושלים בין השנים תש"ד-תש"ח, בראשות הרב יצחק אביגדור אורנשטיין.
נפטר ב-1982 ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
אחר פטירתו ספרייתו העשירה הועברה לישיבת חסידי חב"ד ליובאוויטש צפת.
בנו הרב דוד, כיהן כרב בית כנסת בשכונת הדר יוסף בתל אביב.
ספריו

תומכי תמימים על הש"ס - פירוש וביאור על מסכתות הש"ס, כפר חב"ד, ה'תשכ"ד
הלקח והלבוב (2 כרכים) - ביאור על ספר התניא, כפר חב"ד, ה'תשכ"ח, מהדורה שנייה בכרך אחד ה'תשע"ו
לקריאה נוספת

יוסף אשכנזי, "אוצר החסידים" - אישיותם ומשנתם החסידית של משפיעי חב"ד בארץ הקודש, תשע"ב
אליפות ברזיל בכדורגל 1992

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  26 בינואר 1992 – 19 ביולי 1992 (176 ימים)
 מספר משתתפות:  20
 הזוכה:  פלמנגו
 מספר משחקים:  216
 מספר שערים:  495 (2.29 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  3,631,824 (16,814 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  18 - בבטו, ואסקו דה גאמה
 → 19911993 ←
 
אליפות ברזיל בכדורגל 1992  הייתה הפעם ה-36 בו נערכה תחרות ארצית בכדורגל בברזיל. היא אורגנה על ידי קונפדרציית הכדורגל הברזילאית. המשחקים החלו ב- 26 בינואר 1992 והסתיימו ב-19 ביולי 1992.
בתחרות השתתפו 20 קבוצות. מליגת משנה העפילו לליגה הבכירה פאוסנדו וגוארני.
בעונה הסדירה הקבוצות חולקו לשני בתים. הקבוצות נפגשו עם הקבוצות האחרות של הבית משחק בית ומשחק חוץ. ארבע קבוצות מכל בית העפילו להמשך התחרות. הקבוצות שזכו במקום אחרון בבית יירדו לליגת משנה.
השלב הבא הקבוצות אורגנו בשני בתים ונערכו משחקי בית ומשחקי חוץ. מנצחי הבתים העפילו למשחקי הגמר.
במהלך שלב הבתים של האליפות עבור הניצחון הוענקו שתי נקודות ונקודה עבור תיקו. במהלך שלבי הגמר, במידה ומפגש כפול לא נתן הכרעה, הקבוצה עם הישג טוב יותר בשלב הקודם העפילה להמשך התחרות.
פלמנגו זכתה באליפות. זו הייתה הזכייה הרביעית בתולדות המועדון.
בסיום העונה פאיסנדו ונאוטיקו היו אמורות לרדת לליגת משנה, אך לאור החלטה על הגדלה משמעותית של מספר הקבוצות בליגה הבכירה, הם נותרו לעונה נוספת. לאור החלטה על הגדלת הליגה ל-32 קבוצות מליגת משנה העפילו לליגה הבכירה סנטה קרוז, סיארה, פורטלזה, רמו, ויטוריה, דספורטיבה פרווויאריה, קריסיומה, קוריטיבה, אוניון סאו ז'ואו, 
אמריקה מיניירו, פרנה וגרמיו.
משחקי הגמר

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 ביולי 1992 | פלמנגו | 0:3 | בוטפוגו | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 102,547 שיפוט: חוזה רוברטן וייט |
| 12 ביולי 1992 |  |  | ז'וניור  15'   נליו  34'  גאוצ'ו  38' | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 102,547 שיפוט: חוזה רוברטן וייט |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 ביולי 1992 | בוטפוגו | 2:2 | פלמנגו | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 122,001 שיפוט: חוזה רוברטן וייט |
| 19 ביולי 1992 | פיצ'טי  83'  ואלדייר  88' |  | ז'וניור  42'   חוליו סזאר  55' | מרקאנה, ריו דה ז'ניירו צופים: 122,001 שיפוט: חוזה רוברטן וייט |
משתתפי משחק הגמר העפילו לגביע ליברטדורס
טבלה סופית של הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | פלמנגו  | 27 | 12 | 8 | 7 | 44 | 31 | 13 | 32 | העפלה לגביע ליברטדורס |
| 2 | בוטפוגו | 27 | 15 | 4 | 8 | 46 | 32 | 14 | 34 | העפלה לגביע קונמבול |
| 3 | ואסקו דה גאמה | 25 | 11 | 10 | 4 | 41 | 23 | 18 | 32 | העפלה לגביע קונמבול |
| 4 | ברגנטינו | 25 | 12 | 8 | 5 | 22 | 17 | 5 | 32 | העפלה לגביע קונמבול |
| 5 | סאו פאולו | 25 | 10 | 7 | 8 | 28 | 23 | 5 | 27 | העפלה לגביע ליברטדורס כמחזיקת התואר |
| 6 | קורינתיאנס | 25 | 10 | 7 | 8 | 32 | 29 | 3 | 27 |  |
| 7 | סנטוס | 25 | 8 | 10 | 7 | 30 | 27 | 3 | 26 |  |
| 8 | קרוזיירו | 25 | 8 | 7 | 10 | 25 | 25 | 0 | 23 |  |
| 9 | גוארני | 19 | 8 | 4 | 7 | 15 | 19 | 4- | 20 |  |
| 10 | אינטרנסיונל | 19 | 7 | 6 | 6 | 19 | 20 | 1- | 20 | זכייה בגביע ברזיל העפילו לגביע ליברטדורס |
| 11 | פלמיירס | 19 | 8 | 3 | 8 | 23 | 17 | 6 | 19 |  |
| 12 | רסיפה | 19 | 4 | 11 | 4 | 15 | 15 | 0 | 19 |  |
| 13 | אתלטיקו מיניירו | 19 | 6 | 6 | 7 | 15 | 18 | 3- | 18 | העפלה לגביע קונמבול כמחזיקת הגביע |
| 14 | פלומיננסה | 19 | 5 | 8 | 6 | 21 | 19 | 2 | 18 | העפלה לגביע קונמבול |
| 15 | אתלטיקו פרנאאנסה | 19 | 5 | 6 | 8 | 19 | 32 | 13- | 16 |  |
| 16 | פורטוגזה | 19 | 4 | 7 | 8 | 21 | 26 | 5- | 15 |  |
| 17 | גויאס | 19 | 4 | 7 | 8 | 23 | 34 | 13- | 15 |  |
| 18 | באהיה | 19 | 4 | 6 | 9 | 20 | 24 | 4- | 14 |  |
| 19 | נאוטיקו | 19 | 3 | 7 | 9 | 17 | 29 | 12- | 13 | לא ירדו ליגה בעקבות הגדלתה |
| 20 | פאיסנדו | 19 | 5 | 2 | 12 | 19 | 35 | 16- | 12 | לא ירדו ליגה בעקבות הגדלתה |
שחקנים מצטיינים

בבטו, שחקנה של ואסקו דה גאמה כבש 18 שערים וזכה בתואר מלך השערים של האליפות.
ז'וניור, שחקנה של פלמנגו זכה בפרס "כדור הזהב" לכדורגלן העונה.
אליזה ג'ונסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באפריל 1996 (בן 28) ויליאמספורט, פנסילבניה, ארצות הברית
 שם מלא:  אליזה דשון ג'ונסון
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.03 מטרים
 מכללה:  מכללת פרנק פיליפס (2014–2016)   אוניברסיטת המדינה של מיזורי (2016–2018)
 דראפט:  50, 2018 אינדיאנה פייסרס
 קבוצות כשחקן
 2018–2020   2018–2020   2021   2021   2021   2021–2022   2022   2022–:  אינדיאנה פייסרס   פורט ויין מאד אנטס   ראפטורס 905   ברוקלין נטס   שיקגו בולס   וושינגטון ויזארדס   ניו אורלינס פליקנס   סן אנטוניו ספרס
 
אליזה דשון ג'ונסון (באנגלית: Alize DeShawn Johnson; נולד ב-22 באפריל 1996) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בסן אנטוניו ספרס.