stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
'Till I Collapse
הערות שוליים

↑  "Chart Log UK: E-40 - E-Z Rollers". zobbel.de. אורכב מ-המקור ב-4 באוקטובר 2013. נבדק ב-3 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
↑  eminem - till i collapse (Manny Pacquiao& De La Hoya Video) (באנגלית), נבדק ב-2022-09-07
↑  "Most Popular Workout Songs of All Time on Spotify". Billboard. 1 במרץ 2019. נבדק ב-2019-03-01. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Net knives". Walkup Music. נבדק ב-29 בספטמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
| אמינם |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Infinitie • The Slim Shady LP • The Eminem Show • Encore • Relapse • Recovery • The Marshall Mathers LP 2 • Revival • Kamikaze • Music to Be Murdered By • The Death of Slim Shady (Coup de Grâce) |  |
| הוצאות מחודשות | Relapse: Refill |  |
| אלבומי אוסף | The Singles • Curtain Call: The Hits • Eminem Presents: The Re-Up • Shady XV |  |
| אלבומי פסקול | 8 מייל • Southpaw |  |
| אלבומי וידאו | E • All Access Europe |  |
| מיני-אלבומים | Slim Shady EP |  |
| בוטלגים | Fucking Yzarc • Straight from the Lab |  |
| ספרים | Angry Blonde • The Way I Am |  |
| סיבובי הופעות | Anger Management Tour • The Recovery Tour • The Home & Home Tour  • Rapture Tour • The Monster Tour |  |
| ערכים קשורים | שיידי רקורדס • D12 • Obsessed |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 91f53923-d6a7-3163-8e3f-2159fd1c1aaf
סאלי ייטס

| --- | --- |

 לידה:  20 באוגוסט 1960 (בת 64) אטלנטה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ג'ורג'יה  בית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'יה  תיכון דנוודי 
 תפקידים בולטים:  התובע הכללי של ארצות הברית, המשנה לתובע הכללי של ארצות הברית 
 
סאלי קוויליאן ייטס (באנגלית: Sally Quillian Yates; נולדה ב-20 באוגוסט 1960) היא משפטנית אמריקאית, אשר כיהנה כתובעת הכללית בפועל של ארצות הברית וכמשנה לתובעת הכללית תחת נשיא ארצות הברית ברק אובמה, בתקופת כהונתה של לורטה לינץ'.
ייטס הועברה מתפקידה על ידי הנשיא דונלד טראמפ לאחר שהורתה לעובדי מחלקת המשפטים שלא להגן בבתי המשפט על צו נשיאותי 13769 שהוציא טראמפ, האוסר זמנית על כניסת תושבי מדינות מוסלמיות מסוימות להיכנס לארצות הברית.
ביוגרפיה

ייטס נולדה באטלנטה שבג'ורג'יה, בת לשופט בבית המשפט לערעורים של המדינה. ב-1982 סיימה לימודי תואר ראשון בעיתונאות באוניברסיטת ג'ורג'יה וב-1986 קיבלה תואר במשפטים מאוניברסיטה זו. היא עבדה כעורכת דין במשרד פרטי וב-1989 החלה לעבוד בפרקליטות הפדרלית של המחוז הצפוני של ג'ורג'יה, בה עבדה 26 שנים. התמחתה בטיפול בעבירות מרמה ושחיתות. כמו כן שימשה כתובעת במשפטו של הטרוריסט שהפעיל מטען חבלה באטלנטה במהלך האולימפיאדה שם ב-1996. היא התקדמה בתפקידים עד שב-2010 מונתה על ידי הנשיא ברק אובמה לפרקליטה הפדרלית של המחוז הצפוני של ג'ורג'יה. במהלך כהונתה זו מונתה לסגן יושב ראש הוועדה המייעצת לתובע הכללי של ארצות הברית.
ב-2015 מינה הנשיא אובמה את ייטס באישור הסנאט (ברוב של 12–84) למשנה לתובע הכללי של ארצות הברית - התפקיד השני בחשיבותו במחלקת המשפטים של ארצות הברית. בתפקיד זה ניסחה בין השאר מדיניות של מתן עדיפות להעמדה לדין של מנהלים על עבירות בתאגידים. בשלהי כהונת הנשיא אובמה פיקחה על הכנת המלצות לנשיא בנוגע ל-16 אלף בקשות חנינה שהוגשו לו.
ביוגרפיה > התובעת הכללית בפועל

על פי הודעת דובר מחלקת המשפטים התבקשה ייטס בינואר 2017 על ידי אנשי ממשל טראמפ לשמש כתובעת הכללית בפועל לאחר סיום כהונת ממשל הנשיא אובמה ועד אשר יאשר הסנאט את מינויו של ג'ף סשנס על ידי טראמפ לתובע הכללי.
ב-27 בינואר הוציא הנשיא טראמפ צו נשיאותי אשר אסר באופן זמני על כניסת תושבי שבע מדינות מוסלמיות לארצות הברית. ב-30 בינואר פנתה ייטס במכתב לעובדי מחלקת המשפטים ובו כתבה:
נכון להיום אינני משוכנעת שההגנה על הצו הנשיאותי עומדת בקנה אחד עם האחריות המוטלת על מחלקת המשפטים, ואין אני משוכנעת שהצו הנשיאותי הוא חוקי... מאחריותי להבטיח שהעמדות שננקוט בבית המשפט יעמדו בקנה אחד עם המחויבות של מחלקתנו לרדוף צדק ולתמוך במעשה הנכון. כל עוד אני התובעת הכללית בפועל לא תטען מחלקת המשפטים בבית המשפט להגנת צו נשיאותי זה, אלא ורק לאחר שאשתכנע שמן הראוי לעשות כך.
בעקבות הוצאת המכתב האמור העביר הנשיא טראמפ ב-30 בינואר את ייטס מתפקידה כתובעת הכללית בפועל ומינה פרקליט אחר במקומה. בהודעת הבית הלבן בנדון נאמר כי ייטס "בגדה (betrayed) במחלקת המשפטים בכך שסירבה לאכוף צו משפטי המיועד להגן על אזרחי ארצות הברית."
פעולתה של ייטס זכתה לתגובות מנוגדות בארצות הברית. אחדים טענו שהיא עשתה מעשה אמיץ ונכון. אחרים סברו כי היה עליה למלא אחרי צו הנשיא או לפרוש בעצמה מתפקידה. מנהיג המיעוט הדמוקרטי בסנאט צ'אק שומר והעיתון הניו יורק טיימס השוו בין הדחת ייטס לבין "טבח מוצאי שבת" שערך הנשיא ניקסון ב-1973 וכינו אותה "טבח יום שני". העיתונאי קרל ברנסטין, מחוקרי פרשת ווטרגייט, טען שההשוואה אינה במקומה כיוון שניקסון פעל בעת שהוא עצמו היה מושא לחקירה ועל מנת לחבל בעשיית הצדק, וסבר שהנשיא טראמפ היה רשאי להעביר את ייטס מתפקידה.
ייטס נשואה ואם לשניים.
מרגריט לווארס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1941  (בת 84 בערך) ג'מייקה קינגסטון, ג'מייקה
 מדינה:  ג'מייקה ג'מייקה
 תקופת הפעילות:  1962–2000 (כ־38 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
מרגריט לווארס (באנגלית: Marguerite LeWars;‏ נולדה ב-1941 בקינגסטון) היא שחקנית ג'מייקנית שהוכתרה כמיס ג'מייקה (אנ') לשנת 1961 וייצגה את מדינתה בתחרות מיס תבל באותה השנה. היא גם שיחקה בסרט הראשון בסדרת סרטי ג'יימס בונד, "ד"ר נו", בתור אנאבל צ'ונג, צלמת העובדת עבור ד"ר נו ונשלחת לעקוב אחר בונד, שהיה תפקידה הקולנועי היחיד.
תפקידה בסרט זה היה מקרי: צוות ההפקה של הסרט נתקל בה בנמל התעופה של קינגסטון כשהם התכוננו לצילומי הסרט. לווארס עבדה בנמל התעופה באותה התקופה והם החליטו להשתמש בה בסרט. לראשונה הציעו לה את התפקיד של מיס טארו, אולם היא נתרעה מתפקיד זה. במקום זאת היא גילמה את דמותה של צ'ונג. לווארס טענה כי קולה דובב בסרט על ידי יוצריו ללא ידיעתה.
כיום היא מתגוררת בטרינידד וטובגו. היא אם לבן וסבתא לנכדה המתגוררים בוונקובר. אחותה ברברה הייתה נשואה לראש ממשלת ג'מייקה לשעבר מייקל מנלי.
הערות שוליים

↑  Cedriann J. Martin, Marguerite Gordon: lady of the manners, Caribbean Beat Magazine
עודד בלבן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 באוגוסט 1946 (בן 78) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 שם לידה:  Mauricio Arnaldo Balaban 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חיפה, אוניברסיטת תל אביב 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה 
 תחומי עניין:  תורת ההכרה 
 עיסוק:  פרופסור לפילוסופיה, פילוסוף 
 מדינה:  ישראל 
 צאצאים:  לירית בלבן 
 
עודד בלבן (נולד ב-22 באוגוסט 1946) הוא פרופסור אמריטוס לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה.
ביוגרפיה

נולד בבואנוס איירס, ארגנטינה כמאוריסיו ארנלדו בלבן (Mauricio Arnaldo Balaban), לאמו שרה ואביו החזן מוני בלבן. ביוני 1967 עלה לישראל.
למד והשלים תואר ראשון ושני באוניברסיטת חיפה. קיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת תל אביב בשנת 1983 בהנחייתו של פרופ' יעקב פליישמן, בנושא ”היחסים בין הפרטי לכללי בתורת המשפט וההיקש בלוגיקה של היגל“. במחקריו הושפע רבות ממחקריהם של פרופ' מיכאל שטראוס וד"ר יגאל וגנר.
בלבן הוא פרופסור מן המניין בחוג לפילוסופיה באוניברסיטת חיפה, ומרצה בקורסים "פוליטיקה ואידאולוגיה", "גבולות החשיבה המדעית" והבעיה הפסיכו-פיזית במסגרת המחלקה ללימודים הומניסטיים ואמנויות בטכניון. מתמחה בפילוסופיה של אפלטון ואריסטו, פילוסופיה חדשה ותורת ההכרה.
הוא חבר המערכת של כתב-העת הפילוסופי Daimon.
ספרו "גבולות החופש - על הגישות המזרחיות והמערביות לחופש", אותו כתב עם ד"ר ענן ערב, זכה בפרס סטרניאק לפילוסופיה בשנת 1990.
משנתו

פוליטיקה ואידאולוגיה - בספרו 'פוליטיקה ואידיאולגיה' טוען בלבן 3 טענות מרכזיות ובלתי שגרתיות:
מהצהרות של פוליטיקאי לא ניתן ללמוד ישירות על הפוליטיקה שלו. על כן, יש לבחון ולנתח פוליטיקאי על פי מעשיו ולא על פי דבריו.
אידאולוגיה אינה מכתיבה פוליטיקה, להפך.
על מנת לערוך ניתוח מדעי של מעשי פוליטיקאי, ההנחה המוקדמת צריכה להיות שהפוליטיקאי אינו טועה (רק לשם הניתוח המדעי שמציעה השיטה).
בלבן טוען, בהסתמכו על מחקרים שערך, כי הצהרותיו של פוליטיקאי הן כלי שרת להגשמת מהלכים שאותם רוצה להוביל ותוכנן אינו מצביע על הערכים שבהם מאמין הדובר. לעיתים קרובות, הצהרות ונאומים עלולים אף להצטייר כסותרים את מעשיו.
עוד טוען בלבן, שלצורך ניתוח של אירועים ומעשים אותם מוביל פוליטיקאי, יש להניח כי הוא אינו טועה. קרי, שהפוליטיקאי מודע היטב למעשיו ושעל פי רוב הם מתוכננים היטב (ולכן, ל'פליטות פה' יש משמעות רבה להבנת המניעים הכוונות האמיתיות). הנחה זו באה לבטל טענה שנשמעת רבות, לפיה פוליטיקאי זה או אחר הוא 'משוגע' (טענה שנשמעה רבות לגבי סדאם חוסיין, ובהמשך לגבי מחמוד אחמדינז'אד). טענה זו מנטרלת את היכולת לשפוט ולבחון כל מהלך, שכן היא מגלמת בתוכה הנחה שכל פעולה עלולה להיות אי-רציונלית וכנגד הכוונה של אותו מנהיג (למשל, טענה שסאדם כבש את כווית כי היה לו שכרון כוח).
משנתו > תורת ההכרה

בלבן מבין תורת ההכרה כהכרת אופני-ההכרה. יש להבחין אם כן בין שני אספקטים של ההכרה: תוכן וצורה, או תוכן מוכר ואופן ההכרה. התוכן הוא מה שכל הכרה מתכוונת אליו. הצורה מתגלה בדרך כלל בדיעבד, תוך דיון רפלקסיבי על ההכרה (צורת ההכרה נאמרת כנגד תוכן ולא כנגד חומר). גילוי צורות ההכרה משמעו גילוי ההנחות הקודמות של ההכרה, כלומר אותו יסוד בהכרה שאינו אמיתי ואינו שקרי. בעקבות עמנואל קאנט וארנסט קסירר (Ernst Cassirer), טוען בלבן שאין שום תוכן הכרתי שאין לו צורה, אין שום הכרה הנעדרת צורת הכרה, אף כי צורה זו משתנה במהלך ההיסטוריה האנושית והאישית, ובתחומים נבדלים של ההכרה. אין בכך כדי לומר שאין ברשותנו "אמת אובייקטיבית", אלא רק שאין תוכן שאינו כפוף ל"נקודת ראות", לקטגוריות של ההכרה ולצורה של התפיסה.
לדוגמה, במסגרת המחקר תורת ההכרה, בלבן דן בהנחותיה של הפילוסופיה של אפלטון. לדעתו, אפלטון היה ההוגה הראשון אשר העלה את השאלה האם יש מקום לתורת ההכרה או להכרת ההכרה. בדיאלוג כרמידס אכן שואל אפלטון האם ההכרה יכולה להיות מוכרת והאם החשיבה יכולה להיות נחשבת. תשובתו של אפלטון מפתיעה עד היום. אפלטון משווה את הניסיון להכיר את ההכרה עם הניסיון לראות את הראייה ומסקנתו היא שההכרה לא ניתנת להכרה. בשאלה האם ניתן לראות את הראייה, אפלטון אינו מתכוון לראית העין או מערכת הראייה, שהרי שניהם אינם בגדר ”ראייה“. מה שלא ניתן לראות, אם כן, הוא היחס המתקיים בין איברי הראייה לתוכן הנראה. לדברי אפלטון, כך הדבר גם לגבי ההכרה: לא ניתן להכיר את תהליך ההכרה או את היחס הקוגניטיבי. אפלטון ”עיוור“ לאפשרות שלישית, והיא, שמה שנידון בשאלה על הכרת ההכרה הוא הצורה, כלומר הראייה וההכרה בתור יחס. עניינה של תורת ההכרה הוא הפונקציה הקוגניטיבית או היחס הקוגניטיבי עצמו. כפי שראייה היא יחס בין מערכת הראייה לדבר נראה, כך ההכרה היא היחס בין סובייקט מכיר לאובייקט מוכר. בעקבות ארנסט קסירר טוען בלבן שההכרה היא פונקציה ולא סובסטנציה. פונקציה היא יחס, היא מחברת יחדיו תנאים נפרדים. סובייקט ואובייקט הם תנאים להכרה ולא ההכרה גופה, בדיוק כפי שאיברי הראייה והדברים הנראים אינם בעצמם ראייה אלא תנאים לראייה. היחס שונה מן המתייחסים.
בלבן טוען שהגישה לפיה אין להכיר את ההכרה, שוללת למעשה את קיומו של סובייקט מכיר, ככל שהוא מוגדר כמתייחס לאובייקט. לדיון על כך הקדיש בלבן מאמרים שונים וספר (Subject and Consciousness). כדוגמה מובהקת של הוגים המתכחשים לסובייקט המכיר, מציין בלבן את הגל וויטגנשטיין המוקדם.
משנתו > תולדות צורת ההכרה

בעקבות מחקרו של קסירר בפילוסופיה של הצורות הסימבוליות, ובעקבות המחקר של מיכאל שטראוס ויגאל וגנר, בלבן עוסק באופייה של ההתפתחות ההיסטורית של תורת ההכרה. טענתו היא שלצורת ההכרה יש התפתחות היסטורית וכן שצורות ההכרה אינן אך ורק עניין היסטורי. צורות אלה נשמרות בתודעה של בני אדם בתור רבדים של אופני חשיבה, דוגמת הנוכחות של רובד מיתי בחשיבה העממית בת-ימינו. קיום הרבדים האלה יוצר יריבויות ואף סתירות פנימיות בדפוסי החשיבה הקיימים.
דוגמה מובהקת ליריבות זו היא המקרה של הבעיה הפסיכו-פיזית, או כפי שהיא קרויה בתחום של מדע- נאורולוגיה, בין מוח לבין תודעה. שלב ראשון של מחקר זה עניינו בדיון בקורתי בהנחות הקודמות של הפילוסופיות של הנפש המסיק מסקנות על היחסים בין פעילות המוח והתודעה המודעת (מה שמכונה ”ניסיון פנומנלי“). המחקר שמנסה לקבוע יחסים סיבתיים בין פעילות המוח והתפיסה האנושית הרגילה, דוגמת תחושת הכאב, תפיסת צבעים וחשיבה מושגית, הגיע למבוי סתום. בלבן מציין שהמחקר המדעי נולד מתוך ההנחות של המדע הפיזיקלי בן-ימינו. מתוך ההנחה הקודמת הבסיסית של הפיזיקה, שלאירוע פיזיקלי יש אך ורק סיבות פיזיקליות, נוצר פער בין גוף לנפש, אשר לא ניתן לגישור בכפוף להנחה זו. יש להזכיר שבעת העתיקה, תחת הנחות קודמות שונות, הנפש נחשבה "יותר גופנית" מאשר היום והגוף - ל"יותר נפשי".
מה שנדרש לדעתו הוא רביזיה של ההנחות הקודמות של מדעי-המוח. הקושי הוא בפער המתגלה בין הממצאים של הניתוח המדעי והתיאור התופעתי של התודעה. הפילוסופים העקביים והקיצוניים ביותר, אלה הנוטים להתכחש ל“ניסיון תופעתי“, כמו דניאל דנט (Daniel Dennett) ותומאס מצינגר (Thomas Metzinger), טוענים, למשל, שאנו לא רואים צבעים אלא אורכי גל. תפיסת צבעים, כך הם טוענים, זו אשליה מועילה להישרדותנו. שאלה שמעניינת את בלבן בהקשר זה היא, איך זה קרה שהמדע, אשר אמור היה לתת תיאור והסבר של תופעות, מוצא את עצמו במצב שמבקש להתכחש למושא המחקר שלו- הניסיון האנושי, ומצהיר עליו שהוא בגדר אשליה. לדעתו ניתן למצוא את התשובה בגבולותיה של צורת החשיבה של מדעי המוח בני-ימינו.
משנתו > תורת הכרה יישומית

המחקרים הפוליטיים של בלבן מוקדשים בעיקר לחשיפת ההנחות הקודמות של הפוליטיקה. הם ניסיון ליישם את מסקנותיו של הדיון האפיסטמולוגי על תחום המדיני. לכך הקדיש שני ספרים ( Interpreting Politics ו-Politics and Ideology)
בשיתוף עם הגאולוג והגאוגרף פרופ' אלכסנדר צצקין מאוניברסיטת חיפה, הוא עוסק גם בשאלות התחממות כדור הארץ ובשאלה האם רזרבות הנפט הולכות ומתדלדלות. כנקודת המוצא למחקרם משמשות שתי עובדות שלא ניתן לערער עליהן:
מנקודת ראות היסטורית, ככל שהאנושות צורכת יותר נפט, כמות הרזרבות הידועות הולכת וגדלה.
בכל חתך-זמן מאז תחילת הפקה תעשייתית של נפט במחצית השנייה של המאה ה-19, רזרבות הנפט לאותה נקודת-זמן מספיקה ל-15–20 שנים הבאות, מה שמכונה ”peak-oil“, כאשר הפער בין גידול הצריכה בנפט ודלדול ההפקה יסתיים כביכול במשבר אנרגיה חמור. בעלי תורת השפע מדגישים את החשבון ההיסטורי, והקרויים ”alarmists“ מדגישים את הנתון הנקודתי. הפתרון לחידה לגבי השאלה מי מתאר נכון יותר את המצב הנתון תלוי אם כן בהנחות הקודמות אותן מניחה כל אחד מהגישות.
נושא אחר שהם חוקרים הוא הפוליטיזציה של מחקר האקלים של כדור הארץ. חוקרי האקלים, סטטיסטיקאים וכלכלנים חלוקים בשאלה האם האטמוספירה עוברת תהליך של התחממות או תהליך של התקררות. מבחינה פוליטית, התשובה לשאלה היא בעלת השלכות מעשיות לגבי התכנון הכלכלי. הטונים והאופי הכללי של המחלוקת הם עצמם סימפטום לאופי הפוליטי והלא-מדעי של המחלוקת. כל צד מסתיר מידע ומונע מהצד השני להציג את נימוקיו. מאחר שהמדע לא מסוגל לתת תשובה חד-משמעית בנושא, או כיוון שהחוקרים לא נוהגים במידת היושר נדרוש, הפוליטיקה משתלטת על הדיון ותופסת את הבמה. המחקר של צצקין ובלבן מתרכז במשמעות האופרטיבית של המחלוקת מנקודת ראות מדינית וכלכלית. מדובר לדעתם בניצול הדיון המדעי לצרכים מדיניים.
ספריו

Interpreting Conflict - Israeli-Palestinian Negotiations at Camp David II and Beyond/Oded Balaban. Peter Lang, 2005.
Plato and Protagoras: Truth and Relativism in Ancient Greek Philosophy/Oded Balaban. Lahman, ML: Lexington Books (Rowman and Littlefield Group), 1999.
The Bounds of Freedom, About the Eastern and Western Approaches to Freedom/Oded Balaban & Anan Ereb, Peter Lang Publishers, NY, 1995.
Politics & Ideology: a Philosophical Approach/Oded Balaban. Avebury (Ashgate Publishing Group), Hampshire, England, 1995.
Subject and Consciousness: A Philosophical Inquiry into Self-Consciousness/Oded Balaban. Rowman & Littlefield, Marylandm U.S.A., 1990.
חייו האישיים

בתו היא השחקנית לירית בלבן ובנו המוזיקאי והאנימטור עילי בלבן. נשוי לד"ר אסנת הלוי בלבן.
פעלולן

פעלולן בתצוגת פעלולים בבלגיה
רכיבה על גלגל אחורי היא אחד הפעלולים הבסיסיים באופנועים
פעלולן הוא אדם העוסק בביצוע פעלולים, מעשי להטוט מסוכנים, לצורכי בידור. יש הרואים בכך סוג של ספורט.
ישנם מספר סוגי פעלולנים:
פעלולן אופניים
פעלולן אופנועים
פעלולן כלי רכב - מבצע פעלולים עם מגוון כלי רכב
פעלולן אווירי - מבצע פעלולים באוויר, למשל: צניחה חופשית
פעלולן ימי - מבצע פעלולים בתחום הימי, למשל: פעלולים על אופנוע ים
פעלולן לחימה - מבצע פעלולי לחימה, לרוב באמנויות לחימה, ולעיתים גם משתמש בכלי נשק
מתאבק מקצועי - מבצע פעלולי התאבקות ולחימה, לרוב בקרבות מבוימים
יש פעלולנים האוהבים לבצע את פעלוליהם במקומות מסוכנים והומי אדם. כאשר היה עדיין מותר חצו פעלולנים את מפלי הניאגרה על חביות או הלכו מעליהם על חבל. מת'יו ווב (Matthew Webb) אף ניסה לחצות אותם בשחייה ומת בניסיון זה. אחרים, כמו למשל אלן "ספיידרמן" רוברט מטפסים על מגדלים גבוהים כמגדל אייפל ומגדל סירס בידיים חשופות למרות הסכנה וההסתכנות בקנס ובמאסר. יש הצונחים או קופצים קפיצת בנג'י ממבנים גבוהים או מגשרים ואפילו ממצוקי ענק כגון מפל אנחל שגובהו כמעט קילומטר. קשת השער בסנט לואיס היא כר פורה לפעלולים מסוכנים וכמה פעלולנים קיפדו בה את חייהם.
הפעלולנים נפוצים מאוד בתעשיית הקולנוע ובמיוחד בסוגות סרטי הפעולה, הסרטי הרפתקאות וסרטי גיבורי-העל. הם משתמשים בכישוריהם, בנוסף לסיוע כבד מצד אפקטים מיוחדים כדי להציג סצנות פעולה הכוללות קרבות פנים אל-פנים, חילופי ירי, קפיצות מסוכנות, פיצוצים, מרדפי מכוניות ולעיתים אף סצנות מוות ופציעה קשות. לרוב, פניהם לא יופיעו, ובאמצעות עריכה יופיעו במקומם פניהם של השחקנים הראשיים, כדי ליצור את הרושם שהדמות שהם מגלמים היא זו שמבצעת את הפעלולים.
הסוכן הנרי: הסרט

| --- | --- |

לוגו הסרט הרשמי
 מבוסס על:  "הסוכן הנרי" מאת דן שניידר ודנה אולסן
 בימוי:  ג'ו מננדז
 הופק בידי:  ג'ייס נורמן ג'ייק פארו רון פרנץ' ג'ו מננדז כריסטופר ג'יי נואק
 תסריט:  ג'ייק פארו כריסטופר ג'יי נואק
 עריכה:  סטיב האוגן
 שחקנים ראשיים:  ראו כאן
 מוזיקה:  פול אדוארד-פרנסיס
 צילום:  כריסטופר צ׳ארלס קמפינסקי
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  ניקלודיאון Awesomeness Films Starlight Productions
 חברה מפיצה:  ניקלודיאון פרמאונט+
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 17 בינואר 2025 ישראל 2 בפברואר 2025
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט לכל המשפחה, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות
 דף הסרט ב־IMDb
הסוכן הנרי: הסרט (באנגלית: Henry Danger: The Movie) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי, שבוים על ידי ג'ו מננדז על פי תסריט מאת ג'ייק פארו וכריסטופר ג'יי נואק. הסרט מבוסס על סדרת קומדיית מצבים של ניקלודיאון, "הסוכן הנרי" שיצרו דן שניידר ודנה אולסן. כל השחקנים הרגילים ששיחקו בסדרות "הסוכן הנרי" ו"סוכני העל" יחזרו לשחק גם בסרט הזה. הסרט צפוי להיות החלק האחרון ביקום של סוכני העל לאחר סיום הסדרה.
הסרט צפוי לצאת לראשונה בערוץ ניקולודיאון ב-17 בינואר 2025, והוא יהיה זמין גם בשירות הזרמת המדיה פרמאונט+. בישראל הסרט שודר ב-2 בפברואר 2025 בערוץ טין ניק.
תקציר העלילה

הנרי הארט הפך לגיבור העיר, דיסטופיה, לאחר שעזב את סוולויו. כשתהילת העבר מתחילה להכביד עליו, מופיע מיסי מרטין, מעריצה שרופה שצפויה לשנות את כל עולמו.
דמויות

הנרי הארט "ילד סכנה" (ג'ייס נורמן) - בפעם האחרונה שנראה הוא היה בן 18. הוא הגיבור הראשי וחסין להכול.
שוואז שוורץ (מייקל די. כהן) - הוא נמוך, מלא, בהיר עור וחכם. יש לו מבטא, ולעיתים הוא לא מצליח להגות מילים בצורה נכונה.
ג'ספר דנלופ (שון ריאן פוקס) - חברו הטוב ביותר של הנרי מאז גיל 5, יוצר דברים רעים מאוד, אף על פי שכוונותיו טובות ותמימות. ג'ספר נוטה להסתבך עם פייפר לעיתים קרובות.
פייפר הארט (אלה אנדרסון) - אחותו של הנרי. היא ערמומית, מתוחכמת ונוטה לסבך את ג'ספר בצרות.
פרנקיני (פרנקי גרנדה) - יוטיובר מטורף שניסה לחשוף ולהרוג את קפטן מן וילד סכנה.
מיסי מרטין (גלי דאנגו) - מעריצה שרופה של הנרי הארט.
הפקה

במאי 2017, נשיא קבוצת ניקולודיאון הודיעו על פיתוח הסרט. בינואר 2022, פורסם שג'ייס נורמן יחזור לניקלודיאון במסגרת עסקה גדולה ליצירת תכנים מקוריים שייפתחו על כל פלטפורמות ViacomCBS. כחלק מהעסקה, ג'ייס נורמן צפוי לשוב ולגלם את דמותו של הנרי הארט (ילד סכנה) בסרט החדש.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-11 במרץ 2024 בוונקובר ובריצ'מונד, קולומביה הבריטית, והסתיימו ב-18 באפריל באותה השנה.
הפצה

הטריילר הרשמי לסרט יצא ב-17 בדצמבר 2024 ובטריילר הודיעו שהסרט צפוי לצאת ב-17 בינואר 2025 בערוץ ניקלודיאון ובשירות הזרמת המדיה פרמאונט+.
הערות שוליים

1 2  דניז פטסקי, ‘Henry Danger The Movie’ Gets Paramount+/Nickelodeon Premiere Date, Teaser & First-Look Photos, Deadline Hollywood, ‏26 בנובמבר 2024 (באנגלית)
1 2  הארש וארדהאן, Paramount+'s Henry Danger: The Movie Starts Filming in Vancouver Early Next Year, The Cinemaholic, ‏16 בנובמבר 2023 (באנגלית)
↑  ג'ורג' סלאי, Nickelodeon President Confirms New SpongeBob Film, The Hollywood Reporter, ‏4 במאי 2017 (באנגלית)
↑  בי. אלן אורנג', SpongeBob 3, Henry Danger & Loud House Movies Are Happening at Paramount, MovieWeb, ‏6 במאי 2017 (באנגלית)
↑  בריאן שטיינברג, Nickelodeon, Jace Norman Strike Development Pact Including 'Henry Danger' Movie (EXCLUSIVE), Variety, ‏13 בינואר 2022 (באנגלית)
↑  ואלרי ליאנג, Two film productions begin this month in Richmond, Richmond News, ‏12 במרץ 2024 (באנגלית) ([13 במרץ 2024 ארכיון])
↑  +HENRY DANGER THE MOVIE | OFFICIAL TRAILER | Paramount, יוטיוב, ‏17 בדצמבר 2024
בית החולים שמואל הרופא

| --- | --- |

 על שם:  שמואל 
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים גריאטרי
 אוניברסיטה:  אוניברסיטת תל אביב
 בעלים:  מדינת ישראל
 מנכ"ל:  אליהו מזרחי (רופא) 
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  1951
 שירותים
 מספר מחלקות:  10
 מיטות:  341
 http://www.shmuelh.org.il
 גאוגרפיה
 כתובת:  רח' הבנים 3
 מיקום:  באר יעקב
 קואורדינטות:  31°55′53″N 34°49′34″E﻿ / ﻿31.931377°N 34.825997°E﻿ / 31.931377; 34.825997
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית החולים שמואל הרופא(למפת גוש דן רגילה) בית החולים שמואל הרופא(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית החולים שמואל הרופא(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית החולים שמואל הרופא  he בית החולים שמואל הרופאhe בית החולים שמואל הרופאמפת  __ באר יעקב [‌למפה דינמית של השפלה וסביבותיה‌]מצפון וממערב: __ ראשון לציון ממזרח: __ מועצה אזורית שדות דן מדרום: __ מועצה אזורית גזר ממערב: __ נס ציונה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית החולים שמואל הרופא הוא בית חולים גריאטרי ממשלתי (בניהול משרד הבריאות) הנמצא בבאר יעקב. נקרא על שם האמורא שמואל, רופאו של רבי יהודה הנשיא. החל משנת 1980 מוגדר כמרכז ייעודי לטיפול בחולים קשישים מכל גוש דן. בבית החולים מתקיים מחקר קליני על ידי היחידה המדעית לחקר הגריאטריה בבית הספר לרפואה ע"ש סאקלר של אוניברסיטת תל אביב, המשתמש בבית החולים גם להכשרת סטודנטים לרפואה ולסיעוד. במסגרת בית החולים מתקיים גם המרכז הארצי לטיפול בשחפת ובמחלות ריאה מורכבות וכרוניות, שריד למקורו ההיסטורי כבית חולים לחולי שחפת.
מנהל בית החולים הוא הפרופ' אליהו מזרחי.
היסטוריה

אתר בית החולים שימש כבמחנה צבאי של הצבא הבריטי ולאחר הקמת המדינה הוסב למחנה עולים. ראשיתו של בית החולים בביתן לטיפול בחולי שחפת במחנה העולים, שהוקם על ידי מלב"ן. בית החולים נפתח על ידי מלב"ן ביולי 1951 על שטח של 180 דונם מאתר מחנה העולים, כבית חולים לחולי ריאות עם מאה מיטות וכוונה להרחיבו ל-500 מיטות אשפוז. באוקטובר 1952 אושפזו בבית החולים כ-400 חולים. בית החולים כלל גם בית ספר לאחיות שהכשיר אחיות לעבודה בבית החולים. בית החולים אשפז גם ילדים, ועבורם קיים גן ילדים ובית ספר. מלב"ן מימן באותן שנים את רוב הוצאות החזקת בית החולים.
לפחות מסוף שנת 1956 התקיימו דיונים בין מלב"ן ומשרד הבריאות על העברת בית החולים לידי משרד הבריאות. ב-1 באפריל 1961 הועבר בית החולים לבסוף למשרד הבריאות, לאחר שהושג הסכם עם העובדים. טקס ההעברה התקיים ב-27 במרץ 1961. בעת ההעברה היו בבית החולים 427 מיטות ב-11 ביתנים.
כבר מאמצע שנות ה-50 החלה ירידה במספר המיטות בבית החולים לאור שיפור הטיפול בקהילה של חולי שחפת וירידת השכיחות של המחלה בישראל. בתחילת 1962 הוחלט על הפיכת בית החולים לבית החולים היחיד לטיפול בחולי ריאה בישראל, עם סגירת המחלקה לחולי ריאה בתל השומר ובית החולים לחולי ריאה בנצרת. כן התווספו לבית החולים 35 מיטות לחולים כרוניים. באפריל 1964 היו בבית החולים 330 מיטות. לאור הקיטון במספר חולי הריאות הנזקקים לאשפוז, הוקם בבית החולים במאי 1964 מחלקה לכירורגיה קלה לניתוחים לא דחופים. באוקטובר 1964 נמסר על כוונה להוסיף לבית החולים מחלקות פנימיות ואורתופדיה ולהופכו לבית חולים כללי משני. לאור זאת, הוחלט לשנות את שם בית החולים והוא נקרא על שם שמואל הרופא. לבית החולים הופנו חולים מאזור גוש דן בתורנות פעמיים בשבוע.
בעת מלחמות ישראל שימש בית החולים לאשפוז שבויים פצועים, וזכה להוקרה ותרומת ציוד מהצלב האדום. במלחמת לבנון הראשונה אושפזו בו חיילים סורים שבויים ומחבלים.
ב-1976 החלה יוזמה של רופאים צעירים לפתח את בית החולים כבית חולים כללי עם חדר מיון פעיל באופן רציף, אולם בשנת 1980 נסגר בית החולים במתכונתו כבית חולים כללי והועבר לפעול במתכונת של בית חולים גריאטרי אזורי. חלק ממחלקותיו הועברו לאסף הרופא וחלק אחר הועבר לבית החולים וולפסון (שנקרא אז "תל גיבורים"). מנהלו הראשון של בית החולים הגריאטרי היה בני חבוט שכיהן גם כראש האגף למחלות ממושכות וזיקנה במשרד הבריאות.
בית החולים כיום

בית החולים מתמחה בטיפול באוכלוסייה הקשישה הכולל סיעוד, אשפוזים תכופים וריבוי מצבים כרוניים, מחלות רקע ומצב נפשי וקוגניטיבי מתדרדר. כמו כן ניתנים בבית החולים שירותי מרפאות חוץ, דימות ומעבדה. מצבים דחופים מופנים לבית החולים מחדר המיון של בית החולים אסף הרופא הסמוך.
בית החולים כולל למעלה מ-300 מיטות אשפוז בעשר מחלקות מן הסוגים הבאים: ריאות, מחלקה מוסדית, מחלקת שיקום גריאטרי, מחלקות פנימיות גריאטריות, מחלקת סיעוד מורכב ושירות פסיכו-גריאטרי.
מחלקת הריאות היא מרכז ארצי המתמחה בשחפת מסוגים שונים, מחלת ריאות חסימתית כרונית, ברונכיאקטזיס ומחלות ריאה אינטרסטיציאליות.
ויליאם בר

ויליאם בר (באנגלית: William Pelham Barr; נולד ב-23 במאי 1950) הוא עורך דין אמריקאי ממוצא יהודי שכיהן כתובע הכללי של ארצות הברית בממשליהם של דונלד טראמפ וג'ורג' הרברט ווקר בוש.