שלום עכשיו
פעילות נגד התנחלויות

פעילות מרכזית של "שלום עכשיו" היא מעקב אחרי ההתנחלויות בשטחי יהודה ושומרון ופרסום נתונים על שינויים החלים בהן. בראש צוות מעקב ההתנחלויות עמד דרור אטקס עד שהוחלף בשנת 2007 בידי חגית עופרן. פעילות הצוות כוללת:
מעקב בשטח ובאמצעות תצלומי לווין וצילומי אוויר על הרחבת ההתנחלויות.
פרסום מידע לציבור ולמקבלי ההחלטות בישראל ובעולם.
הגשת עתירות לבג"ץ במטרה לחייב את המדינה לפנות מאחזים יהודיים ביהודה ושומרון. בין השאר, הגישה התנועה את הבג"ץ שהוביל לפינוי תשעה בתי הקבע במאחז עמונה.
כמו כן, התנועה מפעילה פעילות שטח הקוראת לפינוי ההתנחלויות, באמצעות נוכחות בצמתים, דוכני רחוב ומשמרות מחאה.
בראשית שנות השמונים הגבירו המתנחלים את פעילותם במידה ניכרת בתמיכת ממשלת הליכוד, ושלום עכשיו שמה לה למטרה להיאבק במפעל ההתנחלויות. פעילי התנועה הופיעו פעם אחר פעם בגבעות יהודה ושומרון במחאה מול התנחלויות חדשות. לעיתים נחלו הצלחה: באפריל 1983, למשל, נערכה הפגנה מוצלחת ביום העלייה לקרקע של התנחלות 'הר ברכה' בפאתי הר גריזים ליד שכם. באותו יום הצליחה שלום עכשיו לגייס אלפי פעילים שעלו אל ההר ושיבשו את טקס ההכרזה של ההתנחלות החדשה. בפעם אחרת, הממשלה נאלצה להורות על העתקת מקום של אחת ההתנחלויות מן המקום שבו תוכנן לבנותה על קרקע ערבית פרטית מופקעת, זאת בעקבות מחאה עיקשת של שלום עכשיו. ואולם מרדכי בר-און מצביע על מכשלה מובנית שהייתה טמונה בפעילות השטח של התנועה בשטחים: פעילי שלום עכשיו באו לשטח כדי להפגין מחאה אך על פי רוב חזרו לבתיהם והשאירו את המתנחלים במקום שאליו הגיעו כדי להיאחז בו לתמיד ובפועל הקימו בו את ביתם. "למפגינים הייתה תחושה של תעוזה והצלחה, אך בסוף היום הם חזרו לבתיהם בערים ובקיבוצים ואילו המתנחלים נאחזו בהר והקימו בו יישוב משגשג".
בנובמבר 2006 פרסמה שלום עכשיו דו"ח בשם "עבירה גוררת עבירה" שטען, בהתבססות על נתוני המנהל האזרחי, שכ-40% מהשטח עליו שוכנות ההתנחלויות הוא אדמות פרטיות של פלסטינים, ושבכ-80% מההתנחלויות יש שטחים כאלה, לפחות באופן חלקי. המנהל האזרחי סיפק נתונים אלה לאחר פנייה של שלום עכשיו לבג"ץ. לאחר הפרסום, טען המנהל האזרחי שהנתונים אינם מעודכנים, וסיפק לשלום עכשיו קובצי נתונים חדשים. מהדו"ח המעודכן, שפורסם במרץ 2007, עולה כי לטענת שלום עכשיו 32% מהשטח עליו שוכנות ההתנחלויות הוא אדמות פרטיות של פלסטינים. על פי שלום עכשיו, שיעור הקרקע היהודית הפרטית בתחום ההתנחלויות הוא אפסי. בתגובה, המנהל האזרחי טען כי התנועה "מציגה תמונה שאינה משקפת את המציאות, וכי חרף הבהרה מפורשת, ממשיכה התנועה לסמן יישובים שהוקמו במקרקעין בבעלות ישראלים כיישובים הנמצאים על קרקע פרטית פלסטינית, דבר שמביא להצגת תמונה עובדתית מוטעית מהיסוד". עיקר ההבדל נובע מהגדרת בעלות הקרקע של מעלה אדומים. בשנת 2008 שילמה שלום עכשיו פיצויים ופרסמה התנצלות על טענות שגויות בדו"ח (ראו להלן בפרק התביעות נגד התנועה).
בעקבות חקיקת "חוק החרם" קראה שלום עכשיו להחרים את תוצרת ההתנחלויות.
באפריל 2011 פורסם "התיק הישראלי" של אתר "ויקיליקס" ובו נחשף שאנשי שלום עכשיו קיימו קשר שוטף עם אנשי שגרירות ארצות הברית בישראל ועדכנו אותם בפעילות של ישראל והמתנחלים בשטחים.
באוקטובר 2011 קיבלה שלום עכשיו את "אות מגן המילואים" משר הביטחון.
בנובמבר 2011 רוססו כתובות נאצה על קירות משרדי שלום עכשיו באופן החשוד כפעולת תג מחיר.
יריב אופנהיימר תיאר את תדמית התנועה:
מחוץ לבועת השמאל, שלא בצדק, שלום עכשיו יצרה לעצמה שם בציבוריות הישראלית של סמן שמאלי קיצוני אשר לא בוחל בשום אמצעי על מנת להילחם בכיבוש ובהתנחלויות. להיותנו חוד החנית במאבק בימין ובהתנחלויות יש מחיר ציבורי רב, אותו אנו משלמים כמו שאר הארגונים והתנועות הפועלים בשמאל, גם ברמה האישית.