stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לום (קמרון)
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 22 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא נובמבר (24 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא אוגוסט (18 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 2,646 מילימטרים בשנה. חודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (450 מ"מ גשם), וחודש ינואר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (7 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

לום ממוקמת ליד הכבישים הלאומיים N5,‏ N16 והכביש האזורי P16.
הערות שוליים

↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקמרון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאדה גרנטה

| --- | --- |

לאדה גרנטה פייסליפט 2018
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אווטוואז
 שנות ייצור:  לאדה גרנטה I (‏2011–2018) לאדה גרנטה II (‏2018–)
 מודל קודם:  לאדה קלינה 
 חברת אם:  לאדה
 רוחב:  1,700 מ"מ 
 מפרט טכני
 מעצב:  סטיב מאטין
 
לאדה גרנטה
לאדה גרנטה היא מכונית שפותחה על ידי יצרנית הרכב הרוסית AvtoVAZ בשיתוף פעולה עם רנו, המבוססת על פלטפורמת לאדה קלינה. מכירות המוניות החלו ברוסיה ב-1 בדצמבר 2011.
ייצור נוסף במפעל איז'בסק החל בספטמבר 2012, לאחר שדגם VAZ-2107 הישן יצא מהייצור. גרסת האצ'בק 5 דלתות, שמטרתה להחליף את סדרת לאדה סמארה 2 שייצורה הופסק, עלתה לראשונה לכביש בשנת 2014.
לאדה גרנטה הייתה הדגם הנמכר ביותר ברוסיה משנת 2013 עד 2015 ובשנת 2019.
סקירה כללית

לאדה גרנטה נחשבת לצעד נוסף של מפעל אווטוואז בייצור מכוניות מודרניות בהתאמה לצרכיהם של רוסים צעירים ומשפחות רוסיות קטנות המעוניינות במכוניות מסגמנט הסופר-מיני, אשר היו לפופולריות יותר ברוסיה אחרי 2010. יתרה מזאת, הגרנטה התמודדה בהצלחה עם מכוניות מייבוא ברוסיה מכיוון שרוב רכבי הסופרמיני האירופאים הם קטנים יותר בממדיהם ויקרים יותר.
מפרט

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  | סטנדרט | רגיל | לוקס |
סגנון גוף: סדאן 4 דלתות
נוסעים: 5
אורך, במ"מ: 4,260
רוחב, במ"מ: 1,700
גובה, מ"מ: 1,500
בסיס גלגלים, במ"מ: 2,476
| משקל המדרכה, בק"ג | 1,040 | 1,080 | 1,100 |
| משקל מלא, במ"מ | 1,515 | 1,555 | 1,575 |
| מהירות מקסימלית, בקמ"ש | 178 | 188 | 192 (ידני) / 187 (אוטומטי) |
מפרט > בטיחות

הגרנטה נבדקה על ידי ARCAP בשנת 2012, וזכתה לציון של שני כוכבים מתוך ארבעה. ברכב המבחן הייתה כרית אוויר של טאקאטה לנהג, אך לא לנוסע. הקריטריון לפגיעות ראש היה 522 עבור הנהג ו-880 לנוסע.
הגרנטה ברמת גימור "לוקס" זכתה שלושה כוכבים מתוך ארבעה ו-10,5 נקודות מתוך 16 במבחן ריסוק שנערך בשנת 2015 על ידי ARCAP. ניקוד פגיעות הראש, ה-HIC, היה 590 עבור הנהג ו-428 לנוסע, ואילו הדחיסה של חלל בית החזה נמדדה כ-28 מ"מ ו-25 מ"מ בהתאמה. המכונית נבדקה עם שתי כריות אוויר וחגורות בטיחות.
מרוצים

לאדה גרנטה WTCC, במסגרת צוות לאדה ספורט, מתמודדת באליפות העולם לרכבי תיור מאז עונת 2012. הנהג הראשי של הצוות הוא ג'יימס תומפסון בעוד מכונית שנייה נהגו אלכסיי דודוקאלו ומיכאיל קוזלובסקי. בעונת 2014, רוברט הוף, אלוף עונת 2012, הצטרף גם הוא לקבוצה ברכב שלישי.
ריקול

במאי 2013, "AvtoVAZ" קראה לצרכנים להחזיר כ-30,000 מכוניות לאדה גרנטה וקלינה שנמכרו בשל בעיות שהתגלו במערכת הבלימה.
עיצוב מחדש

בשנת 2018 הושק דגם "LADA Granta FL". ייצורו החל ב-14 באוגוסט 2018.
העיצוב החדש לא הוגדר כדור חדש של כלי רכב מהדגם אלא כעיצוב מחודש לאותו רכב תחת השם LADA Granta FL (כאשר FL הוא ראשי תיבות באנגלית למילה Facelift = מתיחת פנים לרכב). במפעל עצמו של החברה הדגם מכונה "לאדה גרנטה החדשה".
מכירת הדגם המחודש החלה ב-1 בספטמבר 2018, כאשר ב-25 בדצמבר החלו המכירות המסחריות של Lada Granta‏. ב-8 בפברואר 2019 החברה הציגה דגם מיוחד לבתי ספר לנהיגה. אל משפחת LADA Granta המחודשת, צורפו דגמי האצ'בק ויוניברסל המהווים חידוש לדגם לאדה קלינה (שהופסק ייצורו).
בשנת 2019 הופיעו כמה שינויים חדשים. גרסת השטח של הקרוס היא דגם קלינה קרוס מחודש. דגם LADA Granta Drive Active עם טיפול משופר, שונה מהסדאן הרגילה על ידי כוונון שלדה והתאמתה לגרסת "לאדה ספורט", באמצעות קפיצים, תמוכות מתלה קדמיות ובולמי זעזועים של גרסת Vesta Sport, המרווח בין השלדה לקרקע הונמך ב-18 מ"מ, ישנם מספר אלמנטים חיצוניים ופנימיים בעיצוב: פגושים מדגם "לאדה ספורט" עם פסים אדומים, אדני דלתות, צינור פליטה מצופה כרום, גלגלים בדוגמה מיוחדת ועוד.
עיצוב מחדש > שינויים

העיצוב המעודכן של החלק הקדמי של המכונית בסגנון ה-X הארגוני של המותג לאדה. מכוניות ממשפחת לאדה גרנטה פלורידה קיבלו פגוש קדמי חדש עם תוספת בצורת X מכרום, רדיאטור, פנסים קדמיים, צורת פגושים הקדמיים שונתה.
על מכונית הסדאן שונתה צורת מכסה תא המטען, אליה עברה לוחית הרישוי.
הפגושים האחוריים הוחלפו ונצבעו בצבע גוף בכל רמות הגימור.
הותקנה נעילת מכסה תא מטען אלקטרומכנית וכפתור לפתיחה.
הותקן לוח קדמי מעודכן מבית לאדה קלינה 2 עם סטים מרכזיים מלבניים.
לוח מחוונים מעודכן מותקן עם דיגיטציה רדיאלית של הטכומטר ומד מהירות.
המנועים מצוידים בבוכנות "נטולות תקע" עם חריצים כדי למנוע התנגשות של שסתומים עם בוכנות כשחגורת העיתוי נשברת.
שינה את יחס הכונן הסופי: 3,940 במקום 3,710 הקודם.
הותקנה תיבת הילוכים רובוטית AMT: זמן העברת ההילוכים הופחת, נוספו מצבי נהיגת ספורט.
לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן

לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן (בצרפתית: Louis-Philippe d'Orléans; ‏12 במאי 1725 – 18 בנובמבר 1785), היה דוכס אורליאן וסבו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
ביוגרפיה

לואי פיליפ נולד ב-12 במאי 1725 בארמון ורסאי, ללואי, דוכס אורליאן ולאוגוסטה, מרקיזת באדן-באדן, בתם של לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן וזיבילה, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, ועם לידתו קיבל את התואר דוכס שארטר. בשנת 1740 התאהב לואי פיליפ בהנרייט, נסיכת צרפת, בתם של לואי החמישה עשר, מלך צרפת ומריה לשצ'ינסקה, נסיכת פולין, אולם אביה סירב לנישואין הללו, משום שהיו מביאים את לואי פיליפ מדי קרוב לכס המלוכה.
ב-17 בדצמבר 1743 התחתן לואי פיליפ עם לואיז הנרייט דה בורבון, בתם של לואי ארמנד השני, נסיך קונטי ולואיז אליזבת דה בורבון, בנישואין שנועדו להביא לפיוס בין בית אורליאן לבית קונטי, ממנה נולדו לו 3 ילדים. בתחילה היו היחסים ביניהם מעולים, אולם עד מהרה החלה לואיז הנרייט לבגוד בו ולנהל חיים שערורייתיים, מה שגרם לאביו לסרב להכיר בילדיו כילדים חוקיים.
במהלך מלחמת הירושה האוסטרית שירת לואי פיליפ בצבא הצרפתי, ובשנת 1752 מת אביו ולואי פיליפ ירש את התואר דוכס אורליאן.
לאחר מות אשתו בשנת 1759 לקח לואי פיליפ את אטינט לה מרקיז, רקדנית לשעבר שאותה הכיר בתיאטרון המלכותי, לפילגש, וממנה היו לו 3 ילדים. בהמשך ניהל לואי פיליפ קשרים רומנטיים עם כמה נשים, ובשנת 1766 התאהב בשרלוט ז'אן ברוד דה לה איי דה ריו. בשנת 1772 קיבל לואי פיליפ אישור מלואי החמישה עשר לשאת אותה לאשה, בתנאי שלא תירש אף פעם את תוארי בית אורליאן, וב-23 באפריל 1773 התחתנו השניים בנישואים מורגנטיים.
בשנת 1780 העניק לואי פיליפ את פאלה רויאל לבנו לואי פיליפ, דוכס שארטר כאות לפיוס ביניהם, ובפברואר 1785 מכר את שאטו דה סן-קלו למלכה מארי אנטואנט. ב-18 בנובמבר 1785 מת לואי פיליפ בטירתו בסן-פור, ובנו לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן ירש את תאריו.
משפחתו

ב-17 בדצמבר 1743 התחתן לואי פיליפ עם לואיז הנרייט דה בורבון, בתם של לואי ארמנד השני, נסיך קונטי ולואיז אליזבת דה בורבון, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
בת מתה (1745).
לואי פיליפ השני, דוכס אורליאן (1747–1793), התחתן עם לואיז מארי אדלייד דה בורבון, דוכסית אורליאן.
בתילד ד'אורליאן (1750–1822), התחתנה עם לואי אנרי השני, נסיך קונדה.
מפילגשו אטינט לה מרקיז נולדו לו 3 ילדים:
לואי סטיבן ד'אורליאן (1759–1825)
לואי פיליפ ד'אורליאן (1761–1829)
מארי אטינט פרין ד'אווילייה (1761–לא ידוע), התחתנה עם פרנסואה-קונסטנטין, רוזן ברוסאר.
למה (מתמטיקה)

לֶמַּה (באנגלית: Lemma; מיוונית: λημμα) היא משפט מתמטי המשמש כלי-עזר להוכחת משפטים אחרים. נקראת לפעמים גם משפט עזר.
מלבד העובדה שהיא מסייעת בהוכחת משפט אחר, ההבחנה בין "לֶמה" לבין "משפט" היא בעיקר ערכית – הלֶמה עשויה להימצא בצילו של המשפט אשר בהוכחתו סייעה. עם זאת הוכחת הלֶמה עשויה לפתור את מרבית הדרך להוכחת משפט המטרה או אף לפתוח צוהר רחב יותר ממנו בגלל מאפיינים ונושאים שונים שהועלו בזמן הוכחתה. לכן בין הלמות קיימות גם תוצאות חשובות רבות: הלמה של צורן, הלמה של בזו, הלמה של פאטו, הלמה של נקאימה ועוד.
מהעת העתיקה מוכרות הלמה של אוקלידס וספר הלמות של ארכימדס.
אטימולוגיה

המילה היוונית "למה" ("λημμα") פירושה: "כל דבר המתקבל. כגון מתנה, רווח או שוחד".
הערות שוליים

↑  Nicholas J. Higham, 1998. Handbook of writing for the mathematical sciences, Second Edition. Philadelphia: Society for Industrial and Applied Mathematics.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מתמטיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לאון גורצקה

לאון כריסטוף גוֹרֶצְקַה (בגרמנית: Leon Christoph Goretzka; נולד ב-6 בפברואר 1995 בבוכום שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת באיירן מינכן מהבונדסליגה ובנבחרת גרמניה. החל את הקריירה שלו עם בוכום ב-2012, ושיחק יותר מ-100 משחקים בבונדסליגה עבור שאלקה לפני שחתם בבאיירן מינכן ב-2018. מייצג את נבחרת גרמניה מאז 2014, ולזכותו יותר מ-40 הופעות בנבחרת. ייצג אותה בגביע העולם 2018, 2022, ויורו 2020. הוא גם היה חלק מהנבחרת האולימפית של גרמניה שסיימה במקום השני באולימפיאדת הקיץ 2016.
קריירת מועדונים > בוכום

גורצקה נולד בבוכום שבגרמניה. מגיל 4 עד גיל 6 הוא שיחק באקדמיה של ורנר 06 בוכום, ולאחר מכן עבר לאקדמיה של בוכום. הוא שיחק באקדמיה במשך 11 שנים, ובעונת 2012/2013 החל לשחק בקבוצה הבוגרת של בוכום, ששיחקה בבונדסליגה השנייה. ב-4 באוגוסט 2012 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 79 דקות בניצחון 1–2 על דינמו דרזדן במסגרת המחזור הראשון בליגה. באותו משחק הבקיע גם את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-52. הוא שיחק בקבוצה במשך עונה אחת בלבד, בה ערך 32 הופעות ליגה והבקיע 4 שערים.
קריירת מועדונים > שאלקה 04

ב-11 ביולי 2013 אושר כי גורצקה חתם על חוזה ל-5 שנים בשאלקה 04 מהבונדסליגה. שווי העסקה היה בין 3 מיליון אירו ל-4 מיליון אירו, זאת לפי המנהל הספורטיבי של המועדון, הורסט הלדט. גורצקה קיבל את חולצה מספר 8, שנלבשה לפני כן על ידי ציפריאן מאריצה. ב-5 באוגוסט 2013 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-84 בניצחון 0–2 על נוטינגן במסגרת הגביע הגרמני. באותו משחק הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה הרביעית של תוספת הזמן. ב-11 באוגוסט 2013 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במועדון בבונדסליגה, כשהחליף את יוליאן דרקסלר בדקה ה-23 בתיקו 3-3 נגד המבורג במסגרת המחזור הראשון. ב-21 באוגוסט 2013 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו במסגרת טורניר אירופי, כשהחליף את מרקו הוגר בדקה ה-78 בתיקו 1-1 נגד פאוק סלוניקי במסגרת משחק הגומלין של פלייאוף ההעפלה לליגת האלופות. ב-18 בספטמבר 2013 ערך הוגר את הופעת הבכורה שלו בליגת האלופות, כשהחליף את מרקו הוגר בניצחון 0–3 על סטיאווה בוקרשט במסגרת המחזור הראשון. הוא ערך 3 הופעות בשלב הבתים והופעה נוספת בשלב שמינית הגמר. ב-19 באוקטובר 2013 הבקיע גורצקה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה ה-65 בניצחון 2–3 על איינטרכט בראונשווייג במסגרת המחזור התשיעי בבונדסליגה. בעונתו הראשונה בשאלקה ערך גורצקה 25 הופעות ליגה, בהן הבקיע 4 שערים, ובעונתו השנייה במועדון ערך 10 הופעות ליגה והופעה נוספת בשלב שמינית הגמר, בניצחון 3–4 על ריאל מדריד במשחק הגומלין, שלא עזר לקבוצה להעפיל לרבע הגמר. גורצקה לא הבקיע שער בעונת 2014/2015. בנוסף ערך הופעה נוספת בשאלקה 04 II, קבוצת המילואים של המועדון.
קריירת מועדונים > באיירן מינכן

ב-19 בינואר 2018 אישרה שאלקה שגורצקה יעבור לבאיירן מינכן בהעברה חופשית בסיום עונת 2017/18. הופעת הבכורה של גורצקה במדי באיירן מינכן נערכה במשחק הסופרקאפ הגרמני, בו הביסה באיירן מינכן 0–5 את איינטרכט פרנקפורט, כשגורצקה החליף את תומאס מולר. את שערו הראשון במדי באיירן הבקיע גורצקה בניצחון 0–3 על שטוטגרט במסגרת הבונדסליגה בספטמבר 2018. גורצקה ובאיירן זכו באליפות בעונת 2018/19, והוסיפו גם זכייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 0–3 במשחק הגמר על ר.ב. לייפציג. גורצקה נעדר ממשחק זה בגין פציעה. עם זאת, בליגת האלופות רשמו באיירן וגורצקה אכזבה כשהודחו כבר בשמינית הגמר מול ליברפול. בעונת 2019/20 תפס גורצקה מקום חשוב בקישור הקבוצה, במיוחד לאחר פיטוריו של המאמן ניקו קובאץ' והחלפתו בהאנזי פליק. גורצקה ובאיירן זכו בעונה זו באליפות הבונדסליגה וגם בגביע הגרמני, לאחר ניצחון 2–4 בגמר על באייר לברקוזן, וכך השלימו דאבל שני ברציפות. גורצקה המשיך להיות שחקן מפתח גם בחודש אוגוסט 2020 בשלבי ההכרעה של ליגת האלופות שנדחו בגלל התפרצות מגפת הקורונה, ושיחק 90 דקות בניצחון 0–1 של באיירן על פריז סן ז'רמן בגמר ליגת האלופות 2020, שהשלים לבאיירן מינכן זכייה בטרבל.
קריירה בינלאומית

גורצקה שיחק בנבחרות הצעירות של גרמניה. הוא שימש כקפטן נבחרת גרמניה עד גיל 17 באליפות אירופה עד גיל 17 ב-2012, בו הפסידה גרמניה בגמר להולנד. בגמר הבקיע גורצקה את השער הראשון והיחיד של נבחרתו.
ב-8 במאי 2014 נכלל גורצקה בסגל המורחב של נבחרת גרמניה למונדיאל 2014 על ידי המאמן יואכים לב. ב-13 במאי 2014 ערך גורצקה את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כששיחק במחצית השנייה בתיקו 1–1 במשחק ידידות נגד נבחרת פולין. גורצקה נפצע בשריר באותו משחק ועל כן עזב את מחנה האימונים של נבחרת גרמניה ולא נכלל בסגל הנבחרת למונדיאל 2014. גורצקה היה חלק משמעותי מזכייתה של נבחרת גרמניה בגביע הקונפדרציות 2017 והיה מלך שערי הטורניר עם 3 שערים.
ביוני 2018 נכלל גורצקה בסגל הסופי של נבחרת גרמניה למונדיאל 2018. גורצקה לא שיחק בשני המשחקים הראשונים של גרמניה, בהם הפסידה הנבחרת 0–1 לנבחרת מקסיקו וניצחה 1–2 את נבחרת שוודיה. גורצקה פתח בהרכב במשחק השלישי, בו הפסידה גרמניה 0–2 לנבחרת דרום קוריאה, והודחה במפתיע מהמונדיאל כבר בתום שלב הבתים.
נכלל בסגל נבחרת גרמניה לטורניר מונדיאל 2022.
פוליטיקה

גורצקה פעיל באופן פוליטי ומוביל מהלכים נגד גזענות ואנטישמיות בגרמניה, כמו כן נחשב למתנגד קולני למפלגות הימין הקיצוני בגרמניה ובראשן אלטרנטיבה לגרמניה.
תארים

אליפות גרמניה (5): 2018/2019, 2019/2020, 2020/2021, 2021/2022, 2022/2023
הגביע הגרמני: 2018/2019, 2019/2020
הסופר קאפ הגרמני (4): 2018, 2020, 2021, 2022
ליגת האלופות: 2019/2020
הסופר קאפ האירופי: 2020
גביע העולם למועדונים: 2020
תארים > בינלאומיים

גביע הקונפדרציות: 2017
מדליית פריץ ואלטר לשחקן המצטיין (עד גיל 17): 2012
לולס לאון

| --- | --- |

 לידה:  1 באוגוסט 1950 (בת 74) ברצלונה, קטלוניה קטלוניה, ספרד ספרד
 שם לידה:  María Dolores León Rodríguez 
 מדינה:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1987 
 פרסים והוקרה:  פרס Fotogramas de Plata, פרס Festival de Cine de Gerona, פרס Festival de Cine de Tánger.
 http://www.lolesleon.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לולס לאון (בספרדית: Loles León, או בשמה המלא: María Dolores "Loles" León Rodríguez; נולדה ב-1 באוגוסט 1950) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ספרדייה, זוכת פרס Fotogramas de Plata ופרסי פסטיבלי הקולנוע של ז'ירונה וטנג'יר. התפרסמה בעיקר בשל תפקידה בסדרת הטלוויזיה הקומית הספרדית Aquí no hay quien viva וכן בשל תפקידיה בסרטיו של פדרו אלמודובר. הייתה מועמדת שלוש פעמים לפרס גויה.
ביוגרפיה

לאון נולדה ב-1950 בברצלונה שבמחוז קטלוניה בספרד. עברה למדריד על מנת לפתוח בקריירת משחק, ובשנות ה-80, בימי המובידה מדרילניה (La movida madrileña) הכירה את פדרו אלמודובר. בעקבות כך שיחקה בסרטיו "נשים על סף התמוטטות עצבים" ו-"קשור אותי! אהוב אותי!". תפקידיה בסרטים אלה העניקו לה פרסום וגרמו לכך שלעיתים דבק בה הכינוי "נערת אלמודובר" (כינוי שדבק לשחקניות נוספות שהשתתפו בסרטים שלו, כגון כרמן מאורה, ססיליה רות, פנלופה קרוז ואנטוניה סן חואן). תפקידה בסרט "קשור אותי! אהוב אותי!" זיכה אותה במועמדות לפרס גויה (שנחשב למקביל הספרדי לפרס האוסקר האמריקאי) לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנות ה-90 עבדה לאון עם הבמאי ויסנטה ארנדה והופיעה בסרטיו El amante bilingüe ו-Libertarias. על תפקידהּ בסרט האחרון הייתה מועמדות פעם נוספת לפרס גויה לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
בשנת 1997 שיחקה בסרט Amor de hombre, וזו הייתה הפעם הראשונה בה תפקידהּ בסרט היה התפקיד הראשי. בשנת 1998 הופיעה בסרט La niña de tus ojos, הופעה שזיכתה אותה בפעם השלישית במועמדות לפרס גויה.
בשנת 1999 שיחקה בסדרת הטלוויזיה דרך סנטיאגו, לצד שחקנים מפורסמים ברמה בינלאומית כגון צ'רלטון הסטון ואן ארצ'ר. הסדרה, שמספרת על מספר תעלומות רצח וגנבת יצירות אומנות בדרך סנטיאגו ובכנסיות הנמצאות בה, שודרה במדינות רבות באירופה.
בשנת 2003 נתנה את קולה לסרט המצויר "אל סיד: האגדה" (El Cid: La leyenda), המספר את סיפורו של אל סיד.
באותה השנה החלה לשחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הקומית Aquí no hay quien viva, לצד שחקנים כמו פרננדו טחרו, מלנה אלטריו, מריבי בילבאו, מריה אדאנס ולואיס מרלו. הסדרה הפכה עד מהרה לתופעה יוצאת דופן ושברה שיאים של רייטינג, והביאה גם ללאון פרסום רב. לאון שיחקה בסדרה את הדמות פלומה הורטאדו קווסטה, אשתו של חואן קווסטה, יו"ר ועד הבית של הבניין בו מתרחשת הסדרה. בשנת 2004 זכתה לאון על משחקהּ בסדרה בפרס Fotogramas de plata. לאחר שנתיים בהן שיחקה בסדרה הסתכסכה עם צוות ההפקה של הסדרה על רקע שכרהּ, ובשל כך הפסיקה להופיע בסדרה. בזמן המשא ומתן בינה לבין ההפקה, שנמשך כשנתיים, הדמות אותה שיחקה הוחזקה בסדרה במצב של קומה, ולבסוף, כאשר הצדדים לא הצליחו להגיע להסכמה, הדמות מתה. בשנת 2006 הופסקו צילומי הסדרה אך היא נותרה הסדרה עם הרייטינג הגבוה ביותר בתולדות הטלוויזיה הספרדית.
בהמשך עבדה לאון כמנחה של מופעי בידור וכן הופיעה בסדרות טלוויזיה נוספות, כמו Fuera de control ו-Manos a la obra.
בשנת 2016 החלה לשחק בסדרה La que se Avecina, סדרת ההמשך של Aquí no hay quien viva בה שיחקה שנים קודם לכן. לאון משחקת בסדרה את דמותהּ של מנצ'ו (Menchu), אישה בגיל המעבר אשר נפרדת מבעלה ועוברת לגור עם בתהּ בבניין בו מתרחשת הסדרה, בו הן מתגוררות בשכנות לבני-זוג בעבר ובהווה של שתיהן.
לאון קראה לבנה ברטולדו, ע"ש המחזאי והמשורר הגרמני ברטולט ברכט.
פילמוגרפיה

La reina de España, משנת 2016
El mundo entero, משנת 2016
La final, משנת 2015
2 Fuga de cerebros, משנת 2011
Fuga de cerebros, משנת 2009
Manuela, משנת 2006 ... פרלה דה לורמה
Desde que amanece apetece, משנת 2005 ... פלמירה
Descongélate, משנת 2003 ... קטי
אל סיד: האגדה, משנת 2003 ... אורקה (דיבוב)
דבר אליה, משנת 2002 ... מראיינת בתוכנית טלוויזיה
Esa maldita costilla, משנת 1999 ... לִילה
Almejas y mejillones, משנת 1999
Obra maestra, משנת 1999
El grito en el cielo, משנת 1998
La niña de tus ojos, משנת 1998
Amor de hombre, משנת 1997
La duquesa roja, משנת 1996
Libertarias, משנת 1996
Muere, mi vida, משנת 1996
Alma gitana, משנת 1995
La pasión turca, משנת 1994
El amante bilingüe, משנת 1993
Los gusanos no llevan bufanda, משנת 1991
Don Juan, mi querido fantasma, משנת 1990
קשור אותי! אהוב אותי!, משנת 1989 ... לולה
נשים על סף התמוטטות עצבים, משנת 1988
Victoria!, משנת 1983
La quinta del porro, משנת 1980
Companies, proceso a Cataluña, משנת 1978
סדרות טלוויזיה

La que se avecina – החל מ-2016
Benidorm – בשנת 2015
Anclados – בשנת 2014
Águila Roja, הופיעה בסדרה בשנת 2011
Tú Sí Que Vales, הופיעה בסדרה בשנת 2009
Manolo y Benito Corporeision, הופיעה בסדרה בשנים 2006–2007
Fuera de control, הופיעה בסדרה בשנת 2006
Aquí no hay quien viva, הופיעה בסדרה בשנים 2003–2004
Camino de Santiago, מיני סדרה, הופיעה בסדרה בשנת 1999
A las 8 con Raffaella, הופיעה בסדרה בשנת 1993
¡Hola Raffaella!, הופיעה בסדרה בשנים 1992–1994
Estress, הופיעה בסדרה בשנת 1991
תיאטרון

¡Oh Cuba!, משנת 2017
La gran depresión, משנת 2011
La Gran Vía... esquina a Chueca, משנת 2009
Por los pelos, משנת 2007
פרסים

פרס גויה:
1998: מועמדת לפרס גויה כשחקנית-המשנה הטובה ביותר ("La niña de tus ojos").
1996: מועמדת לפרס גויה כשחקנית-המשנה הטובה ביותר ("Libertarias").
1990: מועמדת לפרס גויה כשחקנית-המשנה הטובה ביותר ("קשור אותי! אהוב אותי!").
פרסי איגוד השחקנים הספרדי (Unión de Actores):
2003: מועמדת לפרס שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר בתפקיד ראשי ("Aquí no hay quien viva").
פרס Fotogramas de Plata:
2003: זוכת פרס שחקנית הטלוויזיה הטובה ביותר ("Aquí no hay quien viva").
פרס פסטיבל הקולנוע של ז'ירונה:
2004: זוכת פרס השחקנית הטובה ביותר ("Implicación").
פרס פסטיבל הקולנוע הספרדי של טנג'יר:
2008: זוכת פרס "הרקולס" על דרכה במסך הגדול.
ליגת העל האתיופית

| --- | --- |

 שם מלא:  ליגת העל האתיופית בכדורגל
 כינוי:  בטקינג אתיופיאן פרימייר ליג
 תחום:  כדורגל
 ארגון:  התאחדות הכדורגל של אתיופיה 
 מדינות:  אתיופיה אתיופיה
 קונפדרציה:  CAF
 קבוצות:  16
 תקופת הפעילות:  1944–הווה (כ־80 שנה)
 שמות קודמים:  הליגה הלאומית האתיופית (1944–1997)
 אלופה נוכחית:  אתיופיה ניגד בנק (2023/2024)
 מירב הזכיות:  סנט ג'ורג' (16 זכיות מ-1997, 31 זכיות בסה"כ)
 מפעל מקביל:  הגביע האתיופי בכדורגל הסופר קאפ האתיופי גביע אדיס אבבה גביע גופרה סידמה
 מפעל נמוך:  אתיופיאן הייר ליג
 ethiopianpremierleague.net
 
ליגת העל האתיופית (באמהרית: የኢትዮጵያ ፕሪምየር ሊግ, מכונה גם BetKing Ethiopian Premier League מטעמים מסחריים), היא ליגת הכדורגל הבכירה באתיופיה. הליגה הבכירה התחילה לראשונה ב-1944, וליגת העל האתיופית המקצוענית הוקמה ב-1997.
הליגה מנוהלת על ידי חברת "Ethiopian Premier League Share Company" (EPLSC) ולפני כן על ידי פדרציית הכדורגל האתיופית. הליגה כפופה לקונפדרציית הכדורגל של אפריקה (CAF).
נכון לעונת 2021/2022, בליגה 16 קבוצות המשחקות ביניהם 2 סיבובים בבית ובחוץ כאשר סך הכל ישנם 30 מחזורים. הליגה משוחקת מחודשים נובמבר ועד מאי של השנה הקלנדרית העוקבת. הקבוצה המסיימת במקום הראשון (אלופת הליגה) מעפילה לתחרות המוקדמות של ליגת האלופות האפריקאית, והזוכה בגביע אתיופיה בכדורגל מעפילה למוקדמות גביע הקונפדרציה האפריקאי. שלוש הקבוצות שסיימו במקום האחרון בליגה, יורדות לליגת המשנה האתיופית, ה"אתיופיאן הייר ליג", ושלוש הקבוצות שסיימו בצמרת ליגת המשנה מחליפות אותן.
קבוצת סנט ג'ורג' היא הקבוצה המצליחה והבולטת ביותר באתיופיה, עם 16 זכיות באליפות מ-1997, ו-31 זכיות בסה"כ אליפויות המדינה מ-1944, ומקורה בעיר הבירה של אתיופיה אדיס אבבה.
היסטוריה > מקור

הליגה הלאומית האתיופית הוקמה במקור ב-1944, בליגה שהכילה 5 קבוצות שייצגו קהילות שונות בעיר הבירה אדיס אבבה, ובנוסף קבוצה לצבא הבריטי שהביא את המשחק למדינה בתקופה הקולוניאלית שנקרא "קבוצת השליחות הצבא הבריטי לאתיופיה" - British Military Mission in Ethiopia או בקיצור BMME, קבוצה שזכתה באליפות הראשונה. גביע המדינה האתיופי התווסף שנה לאחר מכן, ובו מתחרות מאז ועד היום הקבוצות האתיופיות. בשנים המוקדמות של הליגה, שלטה הקבוצה הצבאית "מישל" בליגה זו (קבוצה זו נקראת כיום "מועדון ספורט של צבא ההגנה" (Defense Force SC), ומשחקת בליגת המשנה האתיופיות), כאשר זכתה ב-6 אליפויות לאורך שנות ה-40 וה-50. קבוצת "קוטון פקטורי קלאב" שלטה בליגה בתחילת שנות ה-60, ובחצי השני של העשור החלה להצליח קבוצת סנט ג'ורג' שזכתה ב-3 אליפויות רצופות וב-4 סה"כ עד תחילת שנות ה-70 כאשר בהמשך עשור זה התואר התחלק בין מספר קבוצות. בשנות ה-80 וה-90 הליגה המשיכה להיות שיווניות יחסית, אם כי סנט ג'ורג' שזכתה ב-6 אליפויות בזמן זה הראתה דומיננטיות יחסית.
טבלת זוכות באליפות בעבר

קבוצה המסומנת בכתב מודגש זכתה בגביע האתיופי בכדורגל באותה העונה והשלימה דאבל מקומי.
טבלת אליפויות

| # | קבוצה | אליפויות | עונות זכייה בליגה הלאומית האתיופית | עונות זכייה בליגת העל האתיופית |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | סנט ג'ורג' (ברוורי) | 31 | 1950, 1966, 1967, 1968, 1971, 1975, 1985, 1986, 1987, 1990, 1991, 1992, 1994, 1995, 1996 | 1998/1999, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2005/2006, 2007/2008, 2008/2009, 2009/2010, 2011/2012, 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017, 2021/2022, 2022/2023 |
| 2 | דיפנס פורס (בעבר מישל/ארמי) | 11 | 1949, 1951, 1952, 1953, 1954, 1956, 1976, 1982, 1984, 1988, 1989 | ללא |
| 3 | קוטון פקטורי קלאב | 5 | 1960, 1962, 1963, 1965, 1983 | ללא |
|  | אסמרה (בעבר המסיאן) | 4 | 1955, 1957, 1972, 1973 | פרשה מאתיופיה ב-1994 (קבוצה אריתראית) |
|  | אתיו-אלקטריק | 3 | 1993 | 1997/1998, 2000/2001 |
| 6 | מ.ס. טלה | 3 | 1959, 1969, 1970 | פרשה מאתיופיה ב-1994 (קבוצה אריתראית) |
| 7 | אתיופיאן קופי | 2 | 1997 | 2010/2011 |
| 8 | אמבסוירה (בעבר אקלה גוזאי) | 2 | 1958, 1974 | פרשה מאתיופיה ב-1994 (קבוצה אריתראית) |
| 8 | אתיו-צמנט | 2 | 1961, 1964 | ללא |
| 8 | אווסה סיטי | 2 | ללא | 2003/2004, 2006/2007 |
| 11 | BMME (קבוצת הצבא הבריטי) | 1 | 1944 | ללא |
| 11 | פאסיל קנמה | 1 | ללא | 2020/2021 |
| 11 | דדביט | 1 | ללא | 2012/2013 |
| 11 | ג'ימה אבא ג'יפאר | 1 | ללא | 2017/2018 |
| 11 | מקלה 70 אנדרטה | 1 | ללא | 2018/2019 |
| 11 | ארמאכן | 1 | 1981 | ללא |
| 11 | קי באהר | 1 | 1948 | ללא |
| 11 | מדר בבור | 1 | 1977 | ללא |
| 11 | אוגאדן אנבסה | 1 | 1978 | ללא |
| 11 | אומדלה | 1 | 1979 | ללא |
| 11 | טגל פרה | 1 | 1980 | ללא |
לוצ'אנו ספאלטי

לוצ'אנו ספאלטי (באיטלקית: Luciano Spalletti; נולד ב-7 במרץ 1959 בקרטאלדו) הוא כדורגלן עבר איטלקי ומאמן כדורגל, המאמן את נבחרת איטליה.
קריירה

ספאלטי התמנה לאימון רומא בשנת 2005 לאחר עונה מצוינת עם אודינזה, במהלכה סיימה הקבוצה במקום הרביעי המוביל למוקדמות ליגת האלופות. כמאמן רומא הוביל אותה במשך 3 עונות רצופות למקום השני בסרייה א', ולארבעה גמרי קופה איטליה רצופים (בין השנים 2005–2008), וזכה בשניים מהם בשנים 2007 ו-2008. כמו כן השתתפה הקבוצה ארבע פעמים בסופרקופה איטליה (מפעל הסופר קאפ האיטלקי), אולם הפסידה בכולם לאלופה אינטר מילאנו. בזירה האירופאית העפיל ספאלטי פעמיים לרבע גמר ליגת האלופות (בעונות 2007/2008 ו-2006/2007) והודח בשתיהן על ידי מנצ'סטר יונייטד. בעונת 2008/2009 העפילה רומא לשמינית גמר המפעל, והודחה לאחר דו-קרב בעיטות עונשין על ידי ארסנל. בשנים 2006 ו-2007 זכה בתואר מאמן השנה של הסרייה א' בעקבות הצלחותיו עם רומא.
כמאמן זניט סנקט פטרבורג, הוא זכה בדאבל לשנת 2010 – הן באליפות ליגת העל הרוסית והן בגביע הרוסי והיה למאמן הזר השני בתולדות רוסיה שזוכה באליפות המדינה, לאחר שגם המאמן הזר הראשון בתולדות המדינה, היה מאמן זניט (דיק אדבוקאט). ב-2014 פוטר עקב רצף כישלונות בליגת האלופות ובליגה הרוסית.
במהלך עונת 2015/2016 מונה בפעם השנייה למאמן רומא, לאחר סיום עונת 2016/2017 התפטר מתפקידו, על אף שרומא סיימה במקום השני בליגה האיטלקית.
ב-9 ביוני 2017 מונה למאמן קבוצת הכדורגל אינטר מילאנו. ב-30 במאי 2019 ספאלטי עזב את אינטר, לאחר שהוביל את אינטר פעמיים למקום הרביעי המוביל לליגת האלופות ולכישלון בליגת האלופות (הדחה בשלב הבתים).
ב-29 במאי 2021 מונה למאמן נאפולי, עימה זכה באליפות איטליה בעונת 2022/2023. הוא עזב את הקבוצה בסיום העונה ומונה באוגוסט 2023 למאמן נבחרת איטליה.