stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה

פרוטומה של מקסימיליאן הראשון מאת ברטל תורוואלסן
מקסימיליאן הראשון, הנסיך הבוחר מבוואריה (בגרמנית: Maximilian I von Bayern; ‏17 באפריל 1573 - 27 בספטמבר 1651), היה דוכס בוואריה בין השנים 1597–1623, ולאחר מכן הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1623–1651, והנסיך הבוחר מפפאלץ בין השנים 1623–1648.
ביוגרפיה

מקסימיליאן הראשון נולד ב-17 באפריל 1573 לוילהלם החמישי, דוכס בוואריה ורנאטה מלורן. מקסימיליאן התחנך על ידי הישועים, ובשנת 1591 החל ליטול חלק בממשלה. בשנת 1595 התחתן מקסימיליאן עם בת דודו אליזבת מלורן, ובשנת 1597 מונה לדוכס בוואריה, לאחר התפטרותו של אביו.
עד לשנת 1607 לא נטל מקסימיליאן חלק במלחמות הדת שהיו באותה עת בגרמניה, אולם, באותה שנה שלח מקסימיליאן את צבאו לכבוש את העיר דונאוורת, ולהשליט בה את הדת הקתולית. בתגובה על כך הקימו הנסיכים הפרוטסטנטים את הברית הפרוטסטנטית, שכנגדה הוקמה בשנת 1609 הליגה הקתולית.
בשנת 1619 סירב מקסימיליאן להציע את מועמדותו לכס הקיסרות של האימפריה הרומית הקדושה. בשנת 1619 פרידריך החמישי, הנסיך הבוחר מפפאלץ מונה למלך בוהמיה, במקום פרדיננד משטיריה, ארכידוכס אוסטריה, שהיה קתולי מובהק. בתגובה על כך שלח מקסימיליאן את צבאו לעזרת בית הבסבורג, ועד מהרה הובס פרידריך על ידי הכוחות האוסטרים והבווארים בקרב ההר הלבן בשנת 1620, ובשנים לאחר מכן נכבשו נחלותיו בפפאלץ עצמה על ידי הכוחות הספרדים. בשנת 1623 הודח פרידריך מתפקידו, ונחלותיו נמסרו למקסימיליאן, שהיה אף הוא מבית ויטלסבאך, ובנוסף, שודרגה דוכסות בוואריה למעמד של נסיכות הבוחר. בשנת 1632 כבש צבא שוודיה את מינכן, שנכבשה בחזרה רק לאחר שקיבל מקסימיליאן סיוע מאלברכט פון ולנשטיין.
בשלום וסטפאליה בשנת 1648, הוחזרה נסיכות הבוחר מפפאלץ מלבד פפאלץ העילית לבנו של פרידריך החמישי קרל הראשון לודוויג, הנסיך הבוחר מפפאלץ, אולם, מעמדה היה פחות משאר נסיכויות הבוחר.
ב-27 בספטמבר 1651 מת מקסימיליאן במינכן, ובנו פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-6 בפברואר 1595 התחתן מקסימיליאן עם אליזבת מלורן, בתו של קרל השלישי, דוכס לורן וקלוד דה ולואה, נסיכת צרפת, אך לא היו לו ממנה ילדים.
ב-15 ביולי 1635 התחתן מקסימיליאן עם מריה אנה, ארכידוכסית אוסטריה, בתו של פרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומריה אנה מבוואריה, ממנה היו לו שני ילדים:
פרדיננד מריה (1636–1679).
מקסימיליאן פיליפ הירונימוס (1638–1705).
מרגרט וייס

| --- | --- |
מרגרט וייס (מימין) יחד עם טרייסי היקמן, 2008
מרגרט וייס (מימין) יחד עם טרייסי היקמן, 2008
 לידה:  16 במרץ 1948 (בת 76) אינפנדס, מיזורי, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקנית
 עיסוק:  סופרת
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מיזורי 
 שפות היצירה:  אנגלית
 תחום כתיבה:  ספרים
 סוגה:  פנטזיה
 יצירות בולטות:  רומח הדרקון
 תקופת הפעילות:  מ-1984 
 בן זוג:  רוברט בולדווין (1970–1982) דון פרין (1996–2003)
 margaretweis.com
 
מרגרט אדית וייס (באנגלית: Margaret Edith Weis; נולדה ב-16 במרץ 1948) היא סופרת פנטזיה ומדע בדיוני אמריקאית שיצרה, בשיתוף עם טרייסי היקמן, את סדרת רומח הדרקון ופיתחה את עולם קרין הבדיוני שבו מתרחשת עלילת הסדרה. בנוסף לכך, כתבה עשרות ספרים נוספים.
קורות חיים

נולדה באינדפנדס שבמדינת מיזורי שבארצות הברית.
למדה באוניברסיטת מיזורי.
בנוסף להיות סופרת, וייס היא בעלת שתי חברות הוצאה לאור שאחת מהן מייצרת משחקי ואביזרי פנטזיה.
וייס חלתה בסרטן השד והחלימה בעזרת כימותרפיה.
וייס התגרשה פעמיים. מנישואיה הראשונים נולדו לה בן ובת. כיום היא מתגוררת בדרום ויסקונסין.
מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים

מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים (באנגלית: Dutch Single Top 100 או Single Top 100) הוא מצעד מוזיקה הולנדי, המתבסס על מכירות סינגל פיזיות רשמיות, הורדות מוזיקה חוקיות, והזרמת מוזיקה. Dutch Charts אחראי על פרסום המצעד, אשר נחשב כאחד משלושת המצעדים הגדולים בהולנד, יחד עם Dutch Top 40 ומגה טופ 30.
היסטוריה

המצעד התחיל ב-23 במאי 1969 כהילברסום 3 טופ 30 (Hilversum 3 Top 30), שהיה באחריותם של VPRO ו-NOS (אנ'). ב-1971 שונה שמו של המצעד ל-Daverende Dertig. ביוני 1978, מספר הסינגלים המופיעים במצעד המוזיקה גדל מ-30 ל-50. ב-1985, האחראיות על המצעד הועברה ל-TROS (אנ'). תוכנית המוזיקה ההולנדית, TopPop (אנ'), של AVRO (אנ'), פרסמה את המצעד ב-1974–1978, וכן ב-1981–1986. ב-1987, מספר הסינגלים המופיעים במצעד המוזיקה גדל מ-50 ל-100.
לאורך השנים היו למצעד המוזיקה מספר שמות:
1969–1974: הילברסום 3 טופ 30 (Hilversum 3 Top 30; מאז 2 באפריל 1971: Daverende 30)
1974–1993: נשיונל היטפרייד (Nationale Hitparade )
1974–1978 כמצעד 30 המובילים
1978–1987 כמצעד 50 המובילים
1987–1989: נשיונל היטפרייד טופ 100 (Nationale Hitparade Top 100)
1989–1993: נשיונל טופ 100 (Nationale Top 100)
1993–1997: מגה טופ 50 (Mega Top 50)
1997–2004: מגה טופ 100 (Mega Top 100)
2004–הווה: מגה טופ 50/סינגל טופ 100 (Mega Top 50/Single Top 100)
מצעדי סוף שנה

מצעדי סוף השנה של מצעד 100 הסינגלים ההולנדיים הורכבו מ-1970 עד 1978 על פי הופעות במצעדים השבועיים. משנת 1978 ואילך הם מורכבים על בסיס של מכירת מוזיקה שנתית.
הערות שוליים

↑  Hung, Steffen. "Dutch Charts - dutchcharts.nl". www.dutchcharts.nl. ארכיון מ-2015-05-04. נבדק ב-2022-11-15.
מצוינות תפעולית

מצוינות תפעולית היא תפיסה ניהולית, המאמצת עקרונות וכלים מסוימים ליצירת תרבות של מצוינות בתוך ארגון. מצוינות תפעולית פירושה שכל עובד יכול לראות, לספק ולשפר את זרימת הערך ללקוח.
גישה זו משתמשת בכלים של מתודולוגיות שיפור מתמיד קודמות, כגון חשיבה רזה(אנ'), שש סיגמא, OKAPI וניהול מדעי.
מושג המצוינות התפעולית הוצג לראשונה בתחילת שנות ה-70 על ידי ד"ר ג'וזף מ. ג'וראן תוך שהוא מלמד מנהיגים עסקיים יפנים כיצד לשפר את האיכות. המושג התגבש בארצות הברית בשנות ה-80, בתגובה ל"משבר" בקרב חברות גדולות שנתח השוק שלהן הלך והצטמצם עקב סחורות איכותיות שיובאו מיפן.
מרכיבי מפתח

ישנם חמישה מרכיבי מפתח בסיסיים למצוינות תפעולית, המומחשים במודל של Juran, המובילים לתוצאות עסקיות טובות יותר ולמצוינות תרבותית.
המרכיב הראשון, מערכת ניהול משולבת (Integrated Management System - IMS), מורכב ממסגרת של תהליכים ותקנים המגדירים לאן הארגון הולך, מזהים את הסיכונים להגיע לשם, מפחיתים אותם, מנהלים שינויים ומשפרים כל הזמן. מערכת ניהול משולבת אחת, שמפחיתה חפיפה, יתירות וקונפליקטים. המאמצים הראשונים של נוהג זה היו חברות כמו Exxon ו- Chevron המשתמשות ב־Operations Integrity Management System (OIMS)  ו־Operations Excellence Management Systems (OEMS),  בהתאמה.
המרכיב השני, תרבות של משמעת מבצעית, מתואר בדרך כלל כעשיית הדבר הנכון, בדרך הנכונה, בכל פעם. תרבות זו בנויה על חמישה עקרונות מנחים שפותחו על ידי הצי הגרעיני של ארצות הברית, "ארגון מהימנות גבוהה" (אנ'). העקרונות הללו הם יושרה, גישה שואלת, רמת ידע, גיבוי הצוות ורשמיות. ערכים אלו משמשים לזיהוי ההתנהגויות הצפויות מכל עובד ועובד וכיצד הם תומכים במשימה ובתוצאות של הארגון.
דגם Juran

עקרונות מרכיבי הליבה של המודל של Juran למצוינות תפעולית הם כדלקמן:
תפוס את העקרונות המנחים של ג'וראן  שמניחים את הבסיס למצוינות.
העבר את התרבות העסקית שלך מחשיבה על איכות כתכונת מוצר (איכות קטנה) לאיכות כחוויית לקוח נהדרת (איכות גדולה).
הבן מתי וכיצד לערב מנהיגות ואת כוח העבודה כדי להניע ביצועים.
בנה תשתית-שינויים אפקטיבית ויעילה, תוך שימוש בכלים ובשיטות המתאימים.
הנע תהליכים עסקיים באפקטיביות ובזריזות.
הדגם של שינגו

מכון שינגו, ארגון המעניק את פרס שינגו(אנ'), זיהה עשרה "עקרונות מנחים במודל השינגו, כבסיס לבניית תרבות בת קיימא של מצוינות ארגונית :
כבד כל אדם
הנהג בענווה
חפש שלמות
הבטח איכות במקור
הזרם ומשוך ערך
אמץ חשיבה מדעית
התמקד בתהליך
חשוב מערכתית
צור קביעות של המטרה
צור ערך עבור הלקוח
מתודולוגיית ביצוע ללא רבב (FLEX).

מתודולוגיית FLEX, הידועה גם בשם PBED (Plan-Brief-Execute-Debrief), היא IMS איטרטיבי, שפותח במקור על ידי טייסי קרב.
המתודולוגיה הותאמה לפרקטיקה העסקית בשנת 1998, והיא חולקת כמה אלמנטים עם פיתוח תוכנה זריז. המתודולוגיה שמה דגש על התאמת אסטרטגיות המבוססות על השפעות מהעולם האמיתי, בעיקר באמצעות תהליך המכונה תחקיר, שהוא מרכזי בגישתה. התחקיר בהקשר זה מקדם תרבות 'חסרת שם וחסרת דרגות', תוך התמקדות בהערכה אובייקטיבית ופיתוח פתרונות ללא קשר למיקומו בארגון.
המתודולוגיה מורכבת מארבעה שלבים עיקריים:
תכנון: פיתוח אסטרטגיה ויעדי הצוות.
תדרוך: העברת התוכנית לצוות הביצוע.
ביצוע: יישום התוכנית תוך התמקדות ביעדים.
תחקיר: השוואת תוצאות הביצוע לתוכנית, ביצוע ניתוח והתאמת יעדים.
ראו גם

ייצור רזה
שש סיגמא
הערות שוליים

1 2 3  "What Does Operational Excellence Look Like?". Juran (באנגלית אמריקאית). 2020-08-05. נבדק ב-2021-12-07.
↑  "Learn about the Operations integrity Management System at ExxonMobil". ExxonMobil (באנגלית). נבדק ב-2017-12-07.
↑  Affairs, Chevron Policy, Government and Public. "OEMS". chevron.com (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2017-12-07. {{cite web}}: |first= has generic name (עזרה)
↑  "The Juran Model". Juran (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2021-12-07.
↑  "The Shingo Model". The Shingo Institute.
נחש מים קטן

| נחש מים קטן Hydrus |
| --- | --- |
  מפת קבוצת הכוכבים נחש מים קטן
 סמליות:  נחש מים
 עלייה ישרה:  2 שעות
 נטייה:  °‏−70
 שטח נראה:  243 מעלות מרובעות
 דירוג שטח נראה:  במקום ה־61
 מספר כוכבים בבהירות נראית < 3:  2
 הכוכב הבהיר ביותר:  β בנחש מים קטן
 בהירות נראית הכוכב הבהיר:  2.8
 מטר מטאורים:  אין
 מערכות כוכבים גובלות:   אוקטנט   ארידנוס   דג זהב   הר השולחן   טוקאן   עוף החול (פינתי)   רשת   שעון מטוטלת
 נראית בין קוי הרוחב °‏10 ו־°‏−90 מומלץ לצפות בשעה 21:00 במהלך חודש נובמבר
נחש מים קטן היא קבוצת כוכבים קטנה בשמי הדרום, שהוגדרה סביב 1595 על ידי שני הנווטים ההולנדים פיטר קייזר ופרדריק דה-הוטמן, והופיעה לראשונה באטלס הכוכבים "אורנומטריה" של יוהאן באייר ב-1603. הקבוצה מפרידה בין הקבוצות טוקאן (המכילה את הענן המגלני הקטן שקצהו הדרומי בולט אל תוך הקבוצה) ודג זהב (המכילה את הענן המגלני הגדול) כך שהיא נמצאת בין שני העננים המגלנים וכך קל לאתרה.
למרות השם הדומה, אין לקבוצה זו, המייצגת בעל חיים אמיתי, קשר עם קבוצת נחש מים, המייצגת את הידרה, המפלצת המיתולוגית. בשל הגדרתה במאה ה-16 אין לקבוצה זו סיפורים או אגדות הקשורים בה.
כוכבי הקבוצה

α בנחש מים קטן הוא כוכב לבן במרחק של כ-70 שנות אור ועם בהירות נראית מדרגה 2.9. זהו הכוכב השני בבהירותו בקבוצה.
β בנחש מים קטן הוא כוכב צהוב, דומה לשמש אך מעט יותר כבד (כ-1.1 מסות שמש), במרחק של כ-25 שנות אור ועם בהירות מדרגה 2.8. זהו הכוכב הבהיר ביותר בקבוצה והכוכב הבהיר (דרגת בהירות מתחת ל-3) הקרוב ביותר לקוטב השמימי הדרומי. כוכב זה הוא מושא למחקר אסטרונומי בשל מרחקו הקטן ודמיונו לשמש, אך לא ידוע אם קיימים כוכבי לכת המקיפים אותו.
משק ילדים מוצא

דגם מדיקט של משק ילדים מוצא בשנת 1947 - חלק מתערוכה שנערכה לקראת סגירת המוסד, תחת המוטו "ושבו (דגם אונייה) בנים (דגם המוסד) לגבולם (דגם קיבוץ)
משק ילדים מוצא הוא מוסד ילדים אשר הוקם בשנת 1943 על ידי ארגון נשים "אמן" ליד תנועת המזרחי. מוסד זה נועד לקלוט את ילדי טהראן אשר הגיעו לישראל. בהתאם למפתח שהיה מקובל באותה תקופה, עליית הנוער החליטה כי חלק מהילדים הבאים יחונכו במסגרת עליית הנוער הדתי. אל ילדי טהראן הצטרפו קבוצות ילדים אחרות שהגיעו לארץ ישראל בשנות מלחמת העולם השנייה.
מקום המוסד

מבנה המוסד היה במקור בית משפחת טיטלר, איכרים במושב מוצא עילית, אשר התפרנסו כמו שאר תושבי המושב משיווק חלב ליהודי ירושלים. לאחר הקמת "בית ההבראה - ארזה" מערבית למושב, החליטו בעלי המבנה לשפץ את מבנה האיכרים על מנת שניתן יהיה לארח בו קייטנים. הם עצמם עברו לגור במבנה הלול.
כאשר החלו מאורעות "תרצ"ו-"תרצ"ט" נחסם כביש ירושלים - תל אביב (לימים כביש 1) לתנועה על ידי ערביי הכפרים קאלוניה והקסטל. בשכנוע השלטונות הושכר המבנה למשטרה  הבריטית. חשיבותו של המבנה הייתה בשליטתו על הכביש החשוב - עורק התחבורה הראשי בארץ ישראל ובכך נמנעה חסימתו בגלי אבנים. אל המבנה נסלל כביש ונמתח קו טלפון. לאור יתרונות המבנה, כשעזבו אותו השוטרים הוא הושכר לארגון הנשים לשם הקמת המוסד.
בקיץ שנת 1947 עברו ילדי המוסד לכפר בתיה. לתקופה קצרה הובאה למוסד קבוצת ילדים חדשה. בדצמבר 1947, עם תחילת מלחמת העצמאות והמאבק על הדרכים הפך המקום מסוכן עבור הילדים. ילדי המוסד נאלצו לעזוב את המושבה במשוריין שהעבירם לירושלים.
במלחמת העצמאות נהרס חלק מהמבנה בקרבות שהיו עליו (להלן). היום חזר להיות המבנה בית איכרים לבני משפחת ברוזה - ממייסדי מוצא תחתית.
ילדי טהראן

קבוצת הילדים הראשונה אשר הגיעה ל"משק ילדים מוצא" הייתה של ילדי טהראן. הם גם היו המרכיב העיקרי של המוסד בעת הקמתו. הילדים הגיעו לארץ ישראל מטהראן לאחר מסע ארוך שהחל בשנים 1940 - 1942 לאחר שמיליון וחצי מתושבי פולין, שחששו מהכיבוש הגרמני צפוי, ברחו לברית המועצות. שליטי ברית המועצות לא הסכימו כי הפליטים יישארו באזורים הקרובים לגבול, בין השאר, מחשש לנאמנותם, וכך הם נשלחו מזרחה, בקרונות המיועדים לבהמות: תחילה להרי אורל, הידועים במזג אוויר קר ובאפשרויות קיום דלות. החיים במקומות אלה היו בלתי נסבלים והפליטים, בעיקר הילדים, חלו במחלות או מתו.
הילדים, יהודים ולא יהודים, נאספו על ידי ארגוני צדקה לבתי יתומים. ובסופו של דבר, לאחר ההסכם שנחתם עם ממשלת פולין בגולה, הם יצאו יחד עם צבא אנדרס למזרח התיכון כדי להגיע לאזור בשליטת בעלות הברית.
1800 הפליטים ומתוכם 716 ילדים, הגיעו לארץ ישראל - 30 מהם למשק ילדים מוצא.
קבוצה נוספת שהגיעה למוצא הייתה מטרנסניסטריה. אחרים הגיעו כבודדים מארצות שונות במערב אירופה: בלגיה, אוסטריה ואיטליה.
הרקע החינוכי

משק ילדים מוצא היה אחד המוסדות הראשונים של עליית הנוער הדתי. הונהגה בו שיטה חינוכית שגיבשו שניים ממובילי הדרך בחינוך הדתי לאומי: אליעזר שמשון רוזנטל וחיים צבי אנוך. הצוות החינוכי, שהיה מורכב ברובו מחניכי תנועת בני עקיבא, חיפש דרכים לקרב את הילדים למציאות החדשה בארץ ישראל. מטרתם הייתה ליצור קשרים חזקים וידידותיים עם הילדים במטרה "לחנך מחדש את ה"נפש" שלהם, לעקור את הפחדים, הייסורים, חוויות הנדודים ביערות, ולתת להם לב חדש". בערב היו המדריכים מתכנסים לשם דיון בבעיות החינוך ובתוכניות ליום המחרת. לדברי דוד אליאך, מנהל המוסד, "הם (החניכים) לא בטחו באיש מאיתנו, הם פחדו שארץ ישראל היא מקום מעבר ולאחר זמן יועברו למקום אחר". הוא מציין דוגמאות אחדות להמחשת חוסר הביטחון:
לילדים היו סיוטים. הם חששו כי בלילה הדמויות המצוירות בתמונות שהיו על הקירות ירדו ויתקיפו אותם. לכן התמונות הוסרו מהקירות.
כאשר הילדים רבו, המיטות התהפכו והסתבר כי מתחת למזרנים יש מצבורי מזון: לחמים, שימורים ועוגיות.
משקעי העבר השפיעו רבות על הילדים. ילדה בת תשע, שהייתה עם אמה ביער, גילתה אותה כשאינה בחיים, אספה ענפים וכיסתה אותה וברחה.
הילדים הגיעו לארץ ישראל בשנת 1943 מטהראן, אחרי שלוש שנים ללא הכרת מהותו של בית משפחתי, שכן את ביתם במזרח אירופה הם עזבו כבר בשנת 1940.
חלק מהילדים לא הספיקו ללמוד קרוא וכתוב. שפתם הייתה יידיש.
למרות שהילדים היו במסגרת חינוך דתי, הרי הרקע המסורתי-דתי של הילדים היה רחוק מזה של מחנכיהם, חניכי תנועת המזרחי.
ביסוד המעשה החינוכי ב"משק ילדים מוצא" עמדו היסודות הבאים:
חינוך לקראת מטרה ברורה, בכל עת ניתן היה לחוש את היעדים אשר אליו חותרים צוות המדריכים-מורים: "להגשים בארץ ישראל הנבנית, אידיאל חינוכי תרבותי, המצרף תורה ומסורת יחד עם חכמת העמים לחטיבה רוחנית אחת״ - למעשה הכנה לחיי קיבוץ אשר נמצא כפתרון הטוב ביותר לבוגרי עליית הנוער.
הייתה זהות בין המורה שלימד בבית הספר לבין המדריך שפעל לאחר שעות הלימודים, המורה והמדריך היו אותו אדם. לבית ההורים לא הייתה משמעות היות שברוב המקרים לא היה קיים. עם הסביבה החיצונית, מחוץ לתחומי המוסד, כמעט ולא היה קשר. דהיינו, נטרול כמעט מוחלט מהשפעות הסביבה ותלות מוחלטת בצוות החינוכי.
פרימת הקשרים עם הגולה והסתגלות ל"עולם החדש". עם ההגעה למוסד הוחלפו הבגדים עימם הגיעו הילדים בבגדי חאקי. הילדים ובעיקר הילדות איבדו את בגדיהם האישיים. כולם היו חייבים להיות לבושים כמו בארץ ישראל: בנים בחאקי ובנות בתכלת וכבגדי שבת חולצה לבנה.
דגש חזק ניתן לטיולים רגליים בחיק הטבע. הסביבה הפורחת של הרי ירושלים תרמה להגברת השלווה בקרב החניכים.
בתוכנית הלימודים, בתפילות ובעתות הפנאי ניתן משקל רב לשירה בציבור.
במוסד שירת ערב קום המדינה צוות של 11 עובדים אשר טיפל ב-53 ילדים בגילים 9 עד 13, לפני הפירוט הבא: מנהל ופנקסן, 6 מורים ומדריכים, 7 עובדי עזר (ביניהם 2 שומרי לילה)..
במלחמת העצמאות

ב-4 וב-5 באפריל 1948 התרחש קרב ב"משק ילדים מוצא", שעליו מספר אורי מילשטיין. במבנה המוסד, שהילדים פונו ממנו, התמקמו 16 בחורי ישיבה מהשכונות החרדיות של ירושלים ובני ברק. הם גויסו להגן על הדרך לירושלים והוצבו במבנה בן שתי הקומות, אשר שלט על התחבורה בכביש תל אביב - ירושלים. מפקדם היה הנוטר יגאל ארנון, לימים עורך דין.
בתחילת המלחמה הגיעה מזכירות מושב העובדים מוצא עילית להסכם עם מוכתרי הכפר הערבי קאלוניה על "אי-התקפה", אך למרות ההסכם, ב-3 אפריל 1948, הרג יגאל ארנון ערבי שהתקרב למבנה המוסד. תושבי קאלוניה יצאו לפעולת תגמול. בן הכפר קאלוניה, שעבד ברפת של משפחת טיטלר, בעלת המבנה, הוביל את הלוחמים הערבים למבנה של משק ילדים מוצא. הערבים הפתיעו את בחורי הישיבה שהיו במקום ופצעו והרגו את רובם, רק שלושה לא נפגעו. הערבים כבשו את הקומה הראשונה של הבניין ולאחר שהתגברו על שאר המגינים כבשו גם את הקומה השנייה ופוצצו את המבנה. ערביי קאלוניה בזזו את המבנה ואת הבתים הסמוכים של מוצא עילית. תגבורת שהגיעה מארזה עם משוריין הדפה את התוקפים, אך נסוגה שוב לארזה. בסופו של דבר נכבש מבנה משק ילדים על ידי כוחות רגלים.
נדודי המוסד

בדצמבר 1947 עברו ילדי המוסד לשכונת קריית משה בירושלים, למבנה ששירת גם את ההגנה. במבנה שכנה גם מפקדת שדה התעופה של ירושלים שהיה ממוקם שם בימי מלחמת השחרור.
בהמשך שוכנו הילדים במבנה ערבי נטוש בשכונת טלביה, אשר היה בבעלות מסדר "טרה סנטה". מנהל המוסד בתקופה זו היה פריץ גולדשמידט, אשר בשנת 1951 עבר לנהל את בית הספר האזורי של יישובי עמק בית שאן בשדה אליהו. אחריו מונה בן ציון גבורין למנהל המוסד.
בטלביה הפך המוסד ל"משפחתון" ואכסן משפחות, אשר קיבלו ילדים לטיפולן. בהמשך עבר המשפחתון מטלביה לשכונת גילה. נכון לשנת 2009 יש במוסד 200 ילדים ושמו הנוכחי הוא "בית הילד בגילה".
לקריאה נוספת

אורי מילשטיין, תולדות מלחמת העצמאות – כרך רביעי – ממשיכים להכרעה, הוצאת שרידות, 1999. – עמוד 221-222
סיפורו של משק ילדים מוצא 1943 - 1947 - הוצאה פרטית
הערות שוליים

↑  על הכביש לירושלים ומול הכפר הערבי קאלוניה
↑  לפי חליפת מכתבים בארכיון הציוני המרכזי תיק s75/4088
↑  רחוב כנפי נשרים, ליד מאפית אנג'ל
↑  רחוב אלקלעי 9
קבוצת הילדים הקטנים מילדי טהראן - 1945
שלט מחוץ לבית ג'אלט ברחוב אלקלעי שבו שוכנו ילדי משק מוצא
מקסימיליאן השני, מלך בוואריה

מקסימיליאן השני, מלך בוואריה (בגרמנית: Maximilian II; 28 בנובמבר 1811 - 10 במרץ 1864) היה מלך בוואריה בין השנים 1848–1864.
חייו

מקסימיליאן השני נולד ב-28 בנובמבר 1811 במינכן כבנם של לודוויג הראשון, מלך בוואריה ותרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, בתם של פרידריך, דוכס סקסוניה-אלטנבורג ושרלוטה גאורגינה, דוכסית מקלנבורג-שטרליץ. מקסימיליאן היה בעל אופי שקדן, והשקיע מאוד בלימודיו ובעיקר במדעים. לאחר שטייל באיטליה, יוון וגרמניה, צירפו אביו בשנת 1836 למועצת המדינה.
ב-20 במרץ 1848 הודח לודוויג הראשון, מלך בוואריה, לאחר הפרשיה עם מאהבתו לולה מונטז, ומקסימיליאן עלה לשלטון במקומו. בשנת 1849 דיכא מקסימיליאן את המרד שפרץ בשטחי הפפאלץ, בסיוע הצבא הפרוסי. משנת 1850 ואילך שלט מקסימיליאן באופן אבסולוטי, אך תמך בתרבות, חינוך, אמנות ומדעים, והיה מסור מאוד למשפחתו ועמו. במדיניות החוץ תמך מקסימיליאן בעיקר באוסטריה כנגד פרוסיה, אך שמר על העצמאות המדינית של בוואריה.
ב-10 במרץ 1864 מת מקסימיליאן בפתאומיות לאחר מחלה קצרה, ובנו לודוויג השני, מלך בוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1842 התחתן מקסימיליאן עם מריה מפרוסיה בתם של וילהלם, נסיך פרוסיה ומריה אנה, נסיכת הסן-הומבורג, ממנה נולדו לו שני ילדים:
לודוויג השני, מלך בוואריה (1845–1886)
אוטו, מלך בוואריה (1848–1916)
נטווייבס

| --- | --- |

 סוג:  אתר אינטרנט 
 תקופת הפעילות:  2005–הווה (כ־19 שנים) 
 מייסדים:  טאריק קרים 
 www.netvibes.com
 
נטווייבס (אנגלית: Netvibes) הוא לוח מחוונים אינטרנטי, מעין דף בית מותאם אישית למשתמש, כדוגמת iGoogle, המאפשר שימוש בווידג'טים של יצרנים שונים. לוח המחוונים מבצע פעולות שונות ובהן: קישור לחשבונות ברשתות חברתיות מקוונות, מעקב אחר חדשות ובלוגים, הצגת לוחות שנה, כניסה לדואר אלקטרוני, רשימות מועדפים, הזנות RSS, קישורים למנועי חיפוש ועוד.
משתמש יכול לייצר לעצמו לוחות מחוונים בתחומים שונים באופן עצמאי וגם לקבל לוחות אוטומטיים. כל לוח מחוונים יכול להכיל מספר דפיות.
לדוגמה: אדם הרוצה לתכנן טיול לניו יורק יכול לייצר לוח מחוונים שמציג מידע מסוגים שונים על העיר ניו יורק: מקבץ חדשות, רשימת בלוגים, סרטים, תמונות, לוחות אירועים ועוד.
נטווייבס הוא כלי חינמי למשתמש הפרטי וניתן לרכישה על ידי חברות מסחריות, לצורך ניטור ומעקב.
בפברואר 2014 דירוג האתר באלקסה היה 1,734.
מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה

מקסימיליאן השני עמנואל, הנסיך הבוחר מבוואריה (בגרמנית: Maximilian II Emanuel von Bayern;11 ביולי 1662 –  26 בפברואר 1726) היה הנסיך הבוחר מבוואריה בין השנים 1679–1726.
ביוגרפיה

מקסימיליאן השני עמנואל נולד ב-11 ביולי 1662 במינכן, לפרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה ולאנריקטה אדליידה, נסיכת סבויה, בתם של ויטוריו אמדאו הראשון, דוכס סבויה וכריסטין מארי מצרפת.
בשנת 1679 מת אביו פרדיננד מריה, הנסיך הבוחר מבוואריה, ומקסימיליאן עמנואל ירש את השלטון, אולם, עד לשנת 1680 כיהן דודו מקסימיליאן פיליפ הירונימוס, דוכס בוואריה-לוכטנברג כעוצר. מקסימיליאן עמנואל פיתח קריירה צבאית, ובמהלך שנת 1683 השתתף בקרב וינה ובקרבות נגד האימפריה העות'מאנית. בשנת 1685 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם מריה אנטוניה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגרטה תרסה מספרד, על אף שלא אהב אותה, אלא מכיוון שהנישואים חיזקו את כוחו הפוליטי.
במהלך מלחמת תשע השנים לחם מקסימיליאן עמנואל לצד אוסטריה וספרד, ובשנת 1691 מונה למושל ארצות השפלה הספרדיות. בשנת 1692 מתה אשתו מריה אנטוניה בווינה, ובשנת 1694 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם תרזה סובייסקה, בתם של יאן השלישי סובייסקי, מלך פולין ומריה קז'ימייז'ה. בשנת 1695 כוחות צרפתיים נשלחו על ידי לואי הארבעה עשר, מלך צרפת הפגיזו את בריסל שהייתה תחת שלטונו של מקסימיליאן עמנואל בארטילריה. יחד עם השריפה שנבעה מן ההפצצה, זה היה האירוע ההרסני ביותר בכל ההיסטוריה של העיר.
במהלך מלחמת הירושה הספרדית תמך מקסימיליאן עמנואל בצרפת, ובשנת 1704 הובס בקרב בלנהיים. לאחר מכן הוחזקו מקסימיליאן עמנואל ומשפחתו בשבי באוסטריה, ובוואריה חולקה בין אוסטריה לנסיכות הבוחר מפפאלץ. בשנת 1706 הובס מקסימיליאן עמנואל שוב בקרב ראימיאי, ונאלץ לברוח לצרפת. בשנת 1712 מונה מקסימיליאן עמנואל לדוכס לוקסמבורג ומרקיז נאמור, ושלט בהם עד סוף המלחמה. בשנת 1713 נחתם הסכם אוטרכט ובו הוסכם על החזרת נסיכות הבוחר מבוואריה למקסימיליאן עמנואל, ובשנת 1715 חזר יחד עם משפחתו למינכן.
לאחר המלחמה טיפח מקסימיליאן את האדריכלות במדינה, ובשנת 1717 שלח את צבאו לעזרת אוסטריה במלחמה ההבסבורגית-עות'מאנית (1716–1718). בשנת 1724 כרת מקסימיליאן עמנואל ברית עם כל הנסיכים לבית ויטלסבאך, ובכך השיג ארבעה קולות מבין הנסיכים הבוחרים של האימפריה הרומית הקדושה; בנו קלמנס אוגוסט ארכיבישוף קלן, קרל השלישי פיליפ, הנסיך הבוחר מפפאלץ, פרנץ לודוויג מפפאלץ-נויבורג ארכיבישוף טריר, והוא עצמו.
ב-26 בפברואר 1726 מת מקסימיליאן עמנואל במינכן, ובנו קרל אלברכט, הנסיך הבוחר מבוואריה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

ב-15 ביולי 1685 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם מריה אנטוניה מאוסטריה, בתם של לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ומרגריטה תרסה מספרד, ממנה היו לו 3 ילדים:
לאופולד פרדיננד (1689)
אנטון (1691)
יוזף פרדיננד (1692–1699)
ב-12 בינואר 1694 התחתן מקסימיליאן עמנואל עם תרזה סובייסקה, בתם של יאן השלישי סובייסקי, מלך פולין ומריה קז'ימייז'ה, ממנה היו לו 10 ילדים:
בן (1695)
מריה אנה קרולינה (1696–1750)
קרל אלברכט (1697–1745)
פיליפ מוריץ מריה (1698–1719)
פרדיננד מריה אינוצנץ (1699–1738)
קלמנס אוגוסט (1700–1761)
וילהלם (1701–1704)
יוהאן אלואיס אדולף (1702–1705)
יוזף תאודור (1703–1763)
מקסימיליאן עמנאל תומאס (1704–1709)
בנוסף היה למקסימיליאן בן מפילגשו אגנס לה לאושיר:
עמנואל פרנץ יוזף, רוזן בוואריה (1695–1747)
מצעד 100 האלבומים ההולנדיים

מצעד 100 האלבומים ההולנדיים (באנגלית: Dutch Album Top 100) הוא מצעד אלבומים שמפעילה חברת מצעדי הולנד.
המצעד השבועי המלא מכיל את 100 אלבומי המוזיקה הנמכרים ביותר בשבוע החולף בהולנד. שם המצעד התחלף במהלך שנים וגדל מעשרה למאה.
היסטוריה

באמצע 1969, ייסדה רשת השידור NOS שהיא אחת מ-9 רשתות השידור הציבורי בהולנד, את מצעד "Hilversum 3 LP Top 10" שהוא המצעד הוותיק ביותר במדינה. בראשיתו כלל את עשרת האלבומים הנמכרים ביותר שבחרה החברה.
חצי שנה מאוחר יותר בדצמבר 1969, השיק רדיו ורוניקה את המצעד "LP Top 20" שעודכן מדי שבועיים.
בשנת 1974, הרשימה הוגדלה ל-20 אלבומים נבחרים בשם "Nationale Hitparade LP Top 20" ובשנים לאחר מכן ל-50 ול-75.
ב-25 בפברואר 1989, אוחדו שני המצעדים ל-"Nationale Totale Top 100" ולראשונה כלל רשימה שבועית ובה מאה אלבומים.
מאז התווספו שמות שונים עד לשם הנוכחי "Album Top 100".