stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית סעוד
היסטוריה

בני בית סעוד היו אנשי העיר ריאד כבר מהמאה ה-15.
תולדותיו של בית המלוכה של ערב הסעודית מתוארכים עוד למאה ה-18.
מוחמד אבן סעוד, אשר שלט על אזור א-דרעיה שבנג'ד בשנים 1726–1765, אימץ את תורת הווהאביה מבית מדרשו של השייח' מוחמד אבן עבד אל-והאב (ואף נישא לבתו) והקים בשנת 1745 מדינה והאבית, היא המדינה הסעודית הראשונה, תוך שהוא מרחיב את שלטונו וכופה את הווהאביזם על חלקים ניכרים בחצי האי ערב. בנו עבד אל-עזיז (שלט 1766–1803) ונכדו סעוד (1803–1814) המשיכו בדרכו והרחיבו שלטונם עד לגבולות סוריה ועיראק של ימינו. המדינה הסעודית הראשונה באה לקיצה בתקופתו של עבדאללה (1814–1818) אשר הובס על ידי השליט המצרי מוחמד עלי והוצא להורג.
בעשורים הבאים ידע בית סעוד עליות ומורדות, אך באופן כללי לא הצליח לשחזר את הישגיו מהמאה ה-18. מסביבות 1865 חלה דעיכה הדרגתית, ושלטונו של בית המלוכה לא חרג מאזור דרעייה-ריאד. בשלהי המאה ה-19 הצליחו בני בית רשיד משבט שמר להביס את בית סעוד בראשות השליט הסעודי עבד א-רחמן אבן פייסל, לסלק את בניו מבירתם המסורתית ריאד ולהגלותם לכווית.
בנו הצעיר של עבד א-רחמן, עבד אל עזיז הידוע בתור "אבן סעוד" (שלט 1902–1953), חידש המאבק וכבש את ריאד ב-1902. תוך שהוא מנצל את הלהט הווהאבי, את קריסת האימפריה העות'מאנית ותמיכת בריטניה, הצליח אבן סעוד לכבוש את אזורי הנג'ד והחג'אז וכן חלקים מתימן ומחוף המפרץ הפרסי והקים את סולטנות נג'ד. ב-1932 הכריז על כינונה של ממלכת ערב הסעודית, המדינה הגדולה בחצי האי ערב.
לאחר מותו של אבן סעוד עלה בנו, סעוד (שלט 1953–1964)
אלא שזה הודח ב-1964 בעקבות מחלתו וסכסוכיו עם אחיו החורג, פייסל, אשר הומלך תחתיו. פייסל נרצח בשנת 1975 על ידי בן-משפחה לוקה בנפשו. במקומו עלה אחיו למחצה המלך ח'אלד (יליד 1912). הלה מת ב-1982 ובמקומו הומלך פהד (יליד 1921). שבץ מוחי שעבר בשנת 1996 העביר את השלטון בפועל בממלכה לידיו של אח חורג אחר, המלך עבדאללה (יליד 1923) שהומלך ב־2005. עבדאללה נפטר ב-23 בינואר 2015 ואת מקומו ירש ראש בית סעוד הנוכחי, המלך סלמאן. ניתן להצביע לפיכך על כלל, שלפיו המלוכה עוברת בין בניו של אבן סעוד לפי גילם. החוקה הסעודית קובעת כי השלטון במדינה נתון בידי בניו ונכדיו של אבן סעוד.
בשנת 2020 הוערך כי משפחת בית סעוד היא משפחת המלוכה העשירה ביותר בעולם, והונה הוערך בכ־1.4 טריליון דולר. עקב עושרה הרב היו ידועים בני האצולה הבכירים של בית סעוד באורך חיים בזבזני וראוותני. בשנת 2015 הפך מוחמד בן סלמאן ליורש העצר ולשליט בפועל והוא החל בפעולות שמטרתן הפחתת ההון המוזרם לבני משפחתו.
לקריאה נוספת

זאב פון וייזל, אסד ביי, אללה הוא אכבר, הוצאת קמין, 2022
הערות שוליים

↑  חגי ארליך, המזרח התיכון בין מלחמות העולם, האוניברסיטה הפתוחה, ספר ג, יחידה 6, עמ' 276.
↑  אסף רוזנצוייג, ‏המשבר הכלכלי הגיע גם לסעודיה - משפחת המלוכה מכרה נכסים ביותר מחצי מיליארד דולר, באתר ‏מאקו‏, 24 באפריל 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007287183305171  PLWABN: 9810609559805606  GND: 118708554  TDVİA: suudiler  VIAF: 40173037   WorldCat (עם VIAF): 40173037
בית הספר רנה קסין

| --- | --- |

מבט ממעלות דפנה לכוון הכניסה לבית הספר רנה קסין
 בית ספר תיכון
 על שם:  רנה קסין 
 תקופת הפעילות:  1974–הווה (כ־50 שנה) 
 תלמידים
 :  450 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°47′57″N 35°13′34″E﻿ / ﻿31.799083333333°N 35.226027777778°E﻿ / 31.799083333333; 35.226027777778
 renecassin.co.il
  (למפת ירושלים מוגדלת) בית הספר רנה קסין(למפת ירושלים רגילה) בית הספר רנה קסין(למפת הרי ירושלים רגילה) בית הספר רנה קסין(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית הספר רנה קסין
 
בית הספר התיכון השש-שנתי על שם רנה קסין הוא תיכון ממלכתי בירושלים השוכן בשכונת מעלות דפנה, וגובל באתר ההנצחה גבעת התחמושת ובשכונת רמת אשכול. בית הספר נקרא על שמו של המשפטן רנה קאסן.
היסטוריה

בית הספר נוסד בידי חברת אליאנס (כי"ח), והוא נחנך בספטמבר 1974 בנוכחות קאסן, אם כי פעל כבר באותו מקום כשלוש שנים קודם לכן.
בראשית שנות השמונים סופח מבנה בית הספר הישן של שכונת שמואל הנביא שיצא משימוש, בית הספר מוריה, אל בית הספר רנה קסין ולבית הספר הצטרפה שכבת כיתות ז'.
בית הספר התפרסם בסוף שנות ה-90 כאשר אחדים מבוגריו נהרגו בפעולות צבאיות ובפיגועים בתקופה קצרה. בעשור הראשון של המאה ה-21 התאחד עם חטיבת הביניים במסגרת היערכות לשינויים הדמוגרפיים בירושלים. רבים מהמורים בו הועסקו כעובדי קבלן המפוטרים כל קיץ, כדי לחסוך בתשלומי שכר.
החל משנת 2013, בית הספר שייך לרשת "דרכא".
אופי בית הספר

במקום לומדים תלמידים חילונים מהשכונות הצפוניות של ירושלים, בעיקר תלמידי ארבע שכונות הבריח, כמו גם תלמידי שכונות שמואל הנביא וצמרת הבירה הסמוכות אליהן. כמו כן, למדו בו תלמידים משכונות חדשות באזור בטרם נוסדו בהן תיכונים.
בבית הספר היו חטיבת ביניים וחטיבה עליונה. בחטיבה העליונה היו מספר מגמות, מגמה פיזיקלית, כימית, ביולוגית, ספרותית, סוציולוגית, תיירותית (הכשרת סוכני נסיעות) ומגמה להכשרת עובדי משרד.
חטיבת הביניים מנוהלת על ידי אסף עוז ובית הספר התיכון מנוהל על ידי שגיא כהן.
בבית הספר לומדים כ-480 תלמידים.
בבית הספר מתקיימת תוכנית "יום הפעילות" ובמסגרתו כל תלמידי בית הספר יוצאים בכל שבוע להשתתף בפעילות חברתית-קהילתית-תרבותית, מכיתה ז' ועד י"ב.[דרוש מקור]
ראו גם

רשימת בוגרי בית הספר
הערות שוליים

↑  רנה קאסן הגיע לחנוכת בי"ס על־שמו במז' ירושלים, דבר, 9 בספטמבר 1974.
↑  דניאל בן סימון, "חולפות בראשי תמונות של הנכדים שלי מנסים לפתור את הסכסוך", באתר הארץ, 21 במרץ 2002.
↑  יולי חרומצ'נקו, לא תיסגר חטיבת הביניים ב"רנה קסין" בירושלים, באתר הארץ, 16 ביולי 2004.
↑  אסף שטול-טראורינג, מאבקם של "מורי הקבלן": הגישו תלונה למשרד התמ"ת על פגיעה בזכויות ההעסקה שלהם, באתר הארץ, 28 ביוני 2011.
↑  משרד החינוך, באתר הכל אודות מוסדות החינוך.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306114505171  VIAF: 127212845   WorldCat (עם VIAF): 127212845
בניין הוועדה לביטחון המדינה (בלארוס)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  מינסק 
 מדינה:  בלארוס 
 בעלים:  הוועדה לביטחון המדינה
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1945–1947 (כשנתיים)
 אדריכל:  Mikhail Parusnikov, Gennady Badanov 
 סגנון אדריכלי:  קלסיציזם סטליניסטי 
 קואורדינטות:  53°53′56″N 27°33′17″E﻿ / ﻿53.899°N 27.55472°E﻿ / 53.899; 27.55472
  (למפת מינסק מוגדלת) בניין הוועדה לביטחון המדינה(למפת מינסק רגילה) בניין הוועדה לביטחון המדינה he
 
בניין הוועדה לביטחון המדינה של הרפובליקה של בלארוס (בבלארוסית: Будынак Камітэта дзяржаўнай бяспекі Беларусі) הוא מבנה היסטורי מאמצע המאה ה-20 במינסק, המהווה אנדרטה אדריכלית (מספר 712G000165) הממוקם בכתובת: שדרת העצמאות 17, בפינת רחוב קומסומולסקאיה 30. הבניין נבנה בשנים 1945–1947 על ידי האדריכלים מיכאיל פארוסניקוב וגנאדי בדאנוב.
סגנון

הבניין הוקם בסגנון הנאו-קלאסי הסטליניסטי, גמבנה לבנים, בן שלוש-ארבע קומות בעל צורה מורכבת. החלק המרכזי מעמיק יחסית לקו האדום של השדרה, ואגפיו יוצרים את החצר. החלק המרכזי מעוטר באבן ריזאליט, שם נמצאת הכניסה לבניין. הריזאליט מעוטרת באכסדרה ענקית עם ארבעה עמודים קורינתיים. האגף השמאלי, משתרע לאורך שדרת העצמאות, צמוד לבית השכן 15/6. בצומת שני הכרכים ישנו שביל כניסה, מעוטר בעמודים קורינתיים לכל גובה הבניין, התומכים בגישה חצי עגולה. האגף הימני של הבניין משקיף על פינת הרחוב ומשתרע לאורך רחוב קומסומולסקאיה שם הוקם מועדון על שם דז'רזינסקי (ממייסדי שירות ביטחון המדינה והיה בלארוסי במוצאו). החזית מעוטרת בארבעה עמודים. החלק בפינת הקצוות עם שלוש קומות עם בלוודרה. הבניין מוכתר בכרכוב מאסיבי ובמעקה. בקומה השלישית החלונות מעוטרים בחוליות משולשות וקשתות מתחלפות. לבניין מתווה למסדרון. האולם של מועדון דז'רז'ינסקי מעוטר בתבליטים של רקדנים, זרי טיח ותקרה רבועה.
בנז'מן בושוארי

בנז'מן בושוארי (בצרפתית: Benjamin Bouchouari, בערבית: بنجامين بوشواري, בתעתיק מדויק: בנג'אמין בושוארי; נולד ב-13 בנובמבר 2001 בבורחרהאוט שבבלגיה) הוא כדורגלן מרוקאי-בלגי המשחק בעמדת הקשר בקבוצת סנט אטיין מליגת המשנה הצרפתית.
קריירת מועדונים

בושוארי גדל במחלקות הנוער של ואסלנד-בוורן, אנדרלכט, ראסינג גנק, מכלן, וילם II ופורטונה סיטארד. ב-1 ביולי 2020 חתם בושוארי ברודה מליגת המשנה ההולנדית, במדיה ערך 65 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים.
ב-16 באוגוסט 2022 חתם בושוארי על חוזה לשלוש שנים בסנט אטיין מליגת המשנה הצרפתית.
קריירה בינלאומית

בושוארי היה חלק מסגל נבחרת מרוקו עד גיל 23 בטורניר גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 בשנת 2023, וערך ארבע הופעות בטורניר, בו זכתה נבחרתו.
נכלל בסגל הנבחרת האולימפית של מרוקו לטורניר הכדורגל באולימפיאדת פריז (2024).
תארים

גביע אפריקה לאומות עד גיל 23 (1): 2023
הערות שוליים

↑  Bienvenue Benjamin Bouchouari ! באתר הרשמי של סנט אטיין, 16 באוגוסט 2022 (בצרפתית)
↑  تشكيلة المنتخب الوطني لاقل من 23 سنة امام غينيا באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 24 ביוני 2023 (בערבית)
↑  السيد طارق السكتيوي يكشف عن قائمة اللاعبين المتوجه إلى باريس באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 4 ביולי 2024 (בערבית)
| נבחרת מרוקו – אולימפיאדת פריז 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 מוחמדי •  2 חכימי •  3 נקאש •  4 בוכאמיר •  5 טאיף •  6 בושוארי •  7 קשטה •  8 אל-ח'נוס •  9 רחימי •  10 אח'ומאש •   11 אל-וחדי •  12 גנימי • 13 בן סגיר •  14 תרגלין • 15 מווהוב • 16 אל-עזוזי • 17 א-זלזולי • 18 ריצ'רדסון • מאמן: סכתיווי |  1 מוחמדי •  2 חכימי •  3 נקאש •  4 בוכאמיר •  5 טאיף •  6 בושוארי •  7 קשטה •  8 אל-ח'נוס •  9 רחימי •  10 אח'ומאש •   11 אל-וחדי •  12 גנימי • 13 בן סגיר •  14 תרגלין • 15 מווהוב • 16 אל-עזוזי • 17 א-זלזולי • 18 ריצ'רדסון • מאמן: סכתיווי | מרוקו |
בניין הזואולוגיה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בניין 
 מיקום:  ירושלים 
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°46′48″N 35°13′27″E﻿ / ﻿31.779958°N 35.224249°E﻿ / 31.779958; 35.224249
  (למפת ירושלים מוגדלת) בניין הזואולוגיה(למפת ירושלים רגילה) בניין הזואולוגיה he
 
בניין הזואולוגיה
בניין הזואולוגיה הוא מבנה המהווה חלק מקריית עיריית ירושלים. המבנה נבנה בעשור האחרון של המאה ה-19 בסמטת יוחנן מגוש חלב, למול גן העיר. המבנה נבנה בסגנון אופייני לשלהי שלטונה של האימפריה העות'מאנית בירושלים. המבנה הוא תלת קומתי שבחזיתו שורת חנויות. שערי החנויות והחלונות של המבנה מקושתות. למבנה גג רעפים האופייני לבנייני התקופה (כנראה בשל השפעת הבנייה הטמפלרית בירושלים).
המבנה נבנה במקורו למטרות מגורים ומסחר. בתקופת המנדט הבריטי שימש המבנה כבית חולים צבאי. לאחר מלחמת העצמאות שימש המבנה את מעבדות הזואולוגיה של בית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית, שעברו לכאן בשל חסימת הגישה לקמפוס האוניברסיטה של הר הצופים, ומכאן שמו של המבנה.
בין השנים 1988–1992 שכנו בבניין משרדי הרשות לפיתוח ירושלים, ומשרדי פרויקט הקמת קריית עיריית ירושלים (משרדי חברת מוריה, חברת רון הנדסה, ומשרדי המהנדס דן וינד).
אמנם תוכנית מנספלד להקמת קריית עיריית ירושלים הציעה להרוס את המבנה (כמו גם את יתר המבנים ההיסטוריים באזור), על אף חשיבותו ההיסטורית והארכיטקטונית הפחותה הציעו תוכניות מאוחרות יותר (תוכנית השמשוני ותוכנית ניב) דווקא לשמר את המבנה, והוא אכן שומר והפך לחלק ממבני קיריית העירייה.
במסגרת השיפוץ של המבנה נפתחו חזיתות החנויות, אשר נסתמו באבנים בעת שעבר המבנה לידי האוניברסיטה העברית, והושבה להם מטרתן המקורית.
לקריאה נוספת

דוד קרויאנקר, סיפור קריית העירייה, ירושלים, הוצאת אריאל, 1993.
| קריית העירייה של ירושלים - מבט מכיוון דרום לצפון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
   : 
כיכרות:
 כיכר ספרא | כיכר צה"ל | גן דניאל: 
מבנים היסטוריים:
 בניין עיריית ירושלים ההיסטורי | בית ברגהיים   בניין החברה התנ"כית | בניין אביחיל | בניין הבייגלמאכער:
בית החולים לחיות בר

| --- | --- |
לוגו בית החולים לחיות בר, בעיצוב אליעזר ויסהוף, המופיע על מבנה בית החולים.
לוגו בית החולים לחיות בר, בעיצוב אליעזר ויסהוף, המופיע על מבנה בית החולים.
 מאפייני הארגון
 סוג:  בית חולים לחיות בר
 בעלים:  הספארי ברמת גן ורשות הטבע והגנים
 מנכ"ל:  ד"ר דודו אשחר
 היסטוריה
 תאריך ייסוד:  2005
 שירותים
 http://www.wildlife-hospital.org.il
 גאוגרפיה
 מיקום:  הספארי ברמת גן
 קואורדינטות:  32°02′42″N 34°49′30″E﻿ / ﻿32.045°N 34.825°E﻿ / 32.045; 34.825
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית החולים לחיות בר(למפת גוש דן רגילה) בית החולים לחיות בר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית החולים לחיות בר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית החולים לחיות בר  he בית החולים לחיות ברhe בית החולים לחיות ברמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיפול בגוזל ירקון בבית החולים
בית החולים לחיות בר הוא בית חולים וטרינרי המעניק טיפול, במידת הצורך, לחיות הבר של ארץ ישראל. מבנה בית החולים ממוקם בספארי ברמת גן, הוקם על ידי ד"ר יגאל הורוביץ שניהל אותו במשך 17 שנים, וכיום מנוהל על ידי הווטרינר פרופ' דודו אשחר. בית החולים הוא שיתוף פעולה בין ספארי ורשות הטבע והגנים בשיתוף עם עמותת המרכז הישראלי לשיקום חיות בר.
זהו בית החולים היחיד לחיות בר הפועל בישראל, ומטרתו לתת טיפול וטרינרי הולם עבור חיות בר פגועות ולהשיבן חזרה לטבע במידת האפשר. בנוסף לטיפול בבעלי החיים, בית החולים הוא גם גוף חינוכי ומחקרי ששואף להעמיק את הידע הרפואי והשיקומי בטיפול בבעלי החיים ולהעלות למודעות הציבור נושאים סביבתיים שונים.
היסטוריה

תחילתו של בית החולים לחיות בר, בשנת 1990, אז הוקם ביוזמתו של ד"ר יגאל הורביץ ובשיתוף הספארי, רשות הטבע והגנים והעמותה לשיקום חיות הבר בישראל. בגלגולו הקודם בית החולים הוקם בגן הזואולוגי באבו כביר, ולאחר שנסגר ד"ר הורוביץ הקימו מחדש בספארי.
מבנה בית החולים נחנך בשנת 2010 ובו חדר טיפולים, חדר ניתוח, חדר הדמיה, מעבדה רפואית וחדר התאוששות. ביומן בית החולים ניתן לקרוא על חלק מבעלי החיים שהגיעו לטיפול ולעקוב אחרי תהליך השיקום שלהם. לאורך השנים התפרסמו כתבות רבות על פעילות בית החולים כמו גם פינה קבועה בתוכנית הבוקר של ערוץ 10 ולאחריו 13 על סיפורי בית החולים. במשך 5 שנים צולם צוות בית החולים לסדרה "להציל את חיות הבר" עבור ערוץ החינוכית ב"כאן" תאגיד השידור
מאז הקמתו של בית החולים טופלו בו למעלה מ-50,000 חיות בר.
חיבולנס

ה"חיבולנס" (הלחם מילים של חי ואמבולנס) הוא מערך מתנדבים של רשות הטבע והגנים שנוצר על מנת להעביר חיות בר מוגנות פגועות מכל רחבי הארץ, אל בית החולים לחיות בר.
בקולנוע ובטלוויזיה

עלילת העונה הראשונה של סדרת הילדים, מבצע קיפוד, עסקה בנעשה בבית חולים לחיות בר וצולמה בו.
החל משנת 2016 התפרסמה בקביעות פינת טלוויזיה על סיפורי בית בחולים לחיות בר בתוכנית העולם הבוקר, בהגשת דוברת הספארי. כמו כן, התפרסמו סרט וסדרה על המתרחש בבית החולים.
בקולנוע ובטלוויזיה > להציל את חיות הבר

להציל את חיות הבר היא סדרה תיעודית העוקבת אחר בית החולים לחיות בר של הספארי ורשות הטבע והגנים המשודרת בטלוויזיה החינוכית החל מאפריל 2018. 20 פרקי הסדרה, המקוריינים באופן הומוריסטי על ידי קובי פרג', מלווים את האנשים שעוסקים בהצלת מגוון חיות הבר ובהשבתן בחזרה אל הטבע. הסדרה עוקבת אחר צוות בית החולים, פקחי רשות הטבע והגנים, האזרחים שמוצאים את חיות הבר הפגועות וכמובן אחר בעלי החיים בתהליך החלמתם וחזרתם הביתה אל סביבתם הטבעית.
בקולנוע ובטלוויזיה > פרא

במשך שלוש שנים עקבו אוריאל סיני ודנאל אל-פלג אחרי המתרחש בכותלי בית החולים לחיות בר בספארי ברמת גן ובמאבק של המטפלים להציל את חיות הבר הפצועות בתקווה להשיבן בחזרה לטבע. הסרט יצא ב-2018 לסינמטק והוקדש למטפל הראשי שמוליק לנדאו ז"ל, ששימש בתפקיד ראשי בסרט, לצד אריאלה רוזנצוויג, וטרינרית בבית החולים.
ראו גם

בית החולים הווטרינרי האוניברסיטאי
למען חיות הבר
המרכז הארצי להצלת צבי ים
בית גיבור ספורט

ערך זה עוסק במגדל במתחם הבורסה ברמת גן. אם התכוונתם למגדל במתחם מנשייה ביפו, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים
 שימוש:  משרדים
 מיקום:  רמת גן
 מדינה:  ישראל 
 בעלים:  אלוני אופק בע״מ (רועי גיל)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1997–2000 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  אפריל 2000 
 עלות:  $150,000,000
 אדריכל:  אמנון ניב ואמנון שוורץ
 מידות
 גובה:  150 מטר
 קומות:  37
 מידע טכני
 קיבולת:  50,000 מ״ר על קרקעי וכן 24,000 מ״ר חניונים
 קואורדינטות:  32°05′00″N 34°49′00″E﻿ / ﻿32.0833°N 34.8167°E﻿ / 32.0833; 34.8167
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית גיבור ספורט(למפת גוש דן רגילה) בית גיבור ספורט(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גיבור ספורט(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית גיבור ספורט  he בית גיבור ספורטhe בית גיבור ספורטמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית גיבור ספורט הוא מגדל משרדים בן 37 קומות הנמצא במערב מתחם הבורסה ברמת גן, סמוך לנתיבי איילון.
גובהו בסיום הבנייה היה 116 מטר בהשמטת החוד הדקורטיבי, וכלל 29 קומות ובנייתו הסתיימה בשנת 2000. המגדל נמצא בין שני גורדי שחקים סמוכים. מדרום לו נמצא לאונרדו סיטי טאוור ומצפון לו מגדל איילון. שלושת המגדלים חולקים כביש גישה תת-קרקעי המוביל לחניוני הבניינים.
יזמי הפרויקט היו אלוני אופק בע״מ בבעלות מר רועי גיל וכן קבוצת בסר,
האדריכלים שעיצבו את הבניין הם אמנון ניב ואמנון שוורץ (אמאב אדריכלים), שבנוסף עיצבו את מגדל משה אביב ואת גשר היהלומים. בשעות הלילה מואר המגדל בתאורה לבנה.
בשנת 2014 יזמה אלוני אופק בע״מ ורועי גיל תוכנית בסמכות הוועדה המחוזית תל אביב אשר אישרה תוכנית להגבהת בית גיבור ספורט ברמת גן ב-8 קומות, מ-29  ל-37 קומות,  לגובה של 150 מטר. אלוני אופק החלה בעבודות ההרחבה בשנת 2017 והן כללו בנוסף שיפוץ מקיף של כל הבניין, העבודות הסתיימו במחצית 2019 והבניין הגיע למלוא גובהו.
בשנת 2019 יזמה אלוני אופק בע״מ תוכנית בסמכות הוועדה המחוזית תל אביב להוספת 4 קומות בחלק הצפוני של המבנה (מעל החניון) והעבודות לתוספת הקומות החלו במחצית 2023[דרוש מקור].
ראו גם

גורדי שחקים בישראל
בית הכנסת בבירוביג'ן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת
 כתובת:  Ulitsa Sholom-Aleykhema, 14, Birobidzhan
 מיקום:  בירוביג'ן
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 בעלים:  הקהילה היהודית של בירוביג'ן
 רב בית הכנסת:  הרב אליהו ריס נכון ל-2023
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–2004
 תאריך פתיחה רשמי:  2004
 קואורדינטות:  48°47′29″N 132°55′48″E﻿ / ﻿48.79135281742928°N 132.92993720241984°E﻿ / 48.79135281742928; 132.92993720241984
 he
 
בית הכנסת בבירוביג'ן הוא בית הכנסת "בית מנחם" שהוקם בשנת 2004. בית הכנסת נמצא בעיר בירוביג'ן, שהיא בירת המחוז האוטונומי היהודי, המחוז האוטונומי היחיד ברוסיה. לפי הפדרציה של הקהילות היהודיות בחבר העמים בית הכנסת בבירוביג'ן בית הכנסת היה הראשון ברוסיה שנבנה בחלקו מכספי המדינה. ממשלת רוסיה הקצתה סכום של 112,000 דולר לסיוע בבניית בית הכנסת. בית כנסת נוסף הנמצא בעיר הוא "בית תשובה" שהוא בית הכנסת הישן והקטן של בירוביג'אן. החל משנת 2005, שירותי הדת היהודיים בבירוביג'ן היו כשרים למהדרין.
פתיחת בית הכנסת

בשנת 2004, הרב הראשי של רוסיה, ברל לזר, השתתף בחגיגות השבעים להקמת המחוז האוטונומי היהודי. הרב לזר ואברהם ברקוביץ, מנכ"ל הפדרציה של הקהילות היהודיות של חבר העמים, הובילו לאירוע משלחת יהודית. בפתיחת האירוע השתתפו גם ראש העירייה אלכסנדר ויניקוב (אנ'), ולרי סולומונוביץ' גורביץ'. המושל ניקולאי מיכאילוביץ' וולקוב (אנ') הצהיר כי בית הכנסת בבירוביג'ן הוא "בית הכנסת הכשר על פי ההלכה היהודית" הראשון במחוז האוטונומי היהודי. הרב מרדכי שיינר (אנ'), הרב הראשי של בירוביג'ן ונציג חב"ד לאזור, אמר "היום אפשר ליהנות מהיתרונות של תרבות היידיש ולא לפחד לחזור למסורת היהודית, בביטחון ללא כל חשש מאנטישמיות ואנו מתכננים לפתוח כאן את בית הספר היהודי הראשון". מנהיג הקהילה היהודית המקומית, לב טויטמן, השתתף גם הוא.
הקהילה היהודית

בתקופת הפרסטרויקה על פי מאגר המידע של הקהילה היהודית בבירוביג'ן חיו יותר מ־1,500 יהודים. לדברי הרב שיינר, נכון לשנת 2006 חיו בבירוביג'ן קצת יותר מ־4,000 יהודים. הם היוו כ-5% מאוכלוסיית העיר שמנתה 75,000 נפש. בשנת 2006 ביקר הרב שיינר בכפרים שבמחוז האוטונומי היהודי בירה, נייפלד, לונדוקו, ביראקן ובירופלד עם נציגי הקהילה היהודית בבירוביג'ן. הם בדקו את בתי הקברות המקומיים ואספו מידע על היהודים שנקברו שם, בשנים שקדמו למלחמת העולם השנייה. שמותיהם של הנקברים נרשמו בספר הזיכרון שבבית הכנסת בבירוביג'ן. תאריכי הלידה והפטירה נרשמו לפי הלוח העברי וכן לפי הלוח הגרגוריאני. נכון לשנת 2007, חלק מהמתיישבים היהודים המקוריים עדיין חיו בכפרים אלה. לב טויטמן הנהיג את קהילת יהודי בירוביג'ן משנת 1997 ועד מותו ב-11 בספטמבר 2007.
תמיכה בינלאומית

בשנת 2004 קיבלה הקהילה היהודית בבירוביג'ן, ארון קודש. מעיר האחות של בירוביג'ן בסין, הארון נבנה על פי כל ההלכות היהודיות . בשנת 2008 שלום ברנדמן, תושב רמת גן, מישראל, תרם אוסף ספרי לימודי יהודיים לבית הכנסת לאחר ביקורו בבירוביג'ן במהלך תוכנית היידיש בקיץ 2007. בחודש יוני 2016 קהילת יהודי בירוביג'ן קיבלה ספר תורה ראשון לבית הכנסת מתורם אנונימי. ספר התורה התקבל בנוסף לספר התורה שהושאל לבית הכנסת, מקהילת יהודי מוסקבה בשנת 2004 כשבית הכנסת נפתח .
ראו גם

האוניברסיטה הלאומית היהודית בירוביג'ן
הערות שוליים

↑  A Jewish revival in Birobidzhan? In Stalin's former Jewish haven, locals say ground is ripe for rebirth (אורכב 10.05.2011 בארכיון Wayback Machine) Jewish News
↑  Jewish Life in Birobidjan, Russia (אורכב 04.03.2008 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  Russia's Jewish Republic Revived (אורכב 16.05.2012 בארכיון Wayback Machine). JTA
↑  Dickey, Lisa. "Birobidzhan - Back to the Synagogue", "Russian Chronicles", The Washington Post blogs, 09-12-2007.
↑  Nettleton, Steve. "Emigration to Israel empties 'homeland' for Jews contrived in the Stalinist era (אורכב 27.11.2007 בארכיון Wayback Machine)", Exodus from the east, CNN, 2001.
↑  McMahon, Colin. "Jewish Republic Struggles to Retain Identity", Chicago Tribune, 04-07-2001.
1 2  Far East Community Prepares for 70th Anniversary of Jewish Autonomous Republic (אורכב 18.05.2011 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  Remote Russian Jews Get Synagogues (אורכב 29.09.2007 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
1 2  Far East Jewish Community Chairman Passes Away (אורכב 12.06.2008 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  From Tractors to Torah in Russia's Jewish Land (אורכב 11.04.2013 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  Jewish Cemeteries Catalog for Birobidjan (אורכב 18.05.2011 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  International Yiddish Summer School Opens in Birobidzhan (אורכב 08.01.2008 בארכיון Wayback Machine) VOSTOK MEDIA
↑  Birobidjan Jews Get High Tech Gift From Chinese Sister City (אורכב 27.09.2007 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  Jewish Library Gets Helping Hand in Birobidjan (אורכב 18.05.2011 בארכיון Wayback Machine) Federation of Jewish Communities
↑  Birobidzhan Revived by New Torah Scroll – The Federation of Jewish Communties of the CIS (באנגלית אמריקאית)
בן פרינחה

| --- | --- |

 לידה:  18 במאי 1951 (בן 73) Barger-Compascuum, הולנד 
 שם לידה:  Bernard Lucas Feringa 
 ענף מדעי:  ננוטכנולוגיה מולקולרית, כימיה אורגנית 
 מקום מגורים:  הולנד, בריטניה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת חרונינגן (1978) 
 מנחה לדוקטורט:  האנס ויינברג 
 מוסדות:  אוניברסיטת חרונינגן (16 במאי 1988)  אוניברסיטת חרונינגן (2008–2013) 
 פרסים והוקרה:  פרס שפינוזה (2004)  מדליית יובל המאה (2017)  מפקד במסדר האריה של הולנד (15 בנובמבר 2016)  פרס המדע ע״ש סינו דל דוקה (2012)  מדליית הכיראליות (2009)  חבר זר של החברה המלכותית (2020)  פרס פאראצלסוס (2008)  מדליית אוגוסט וילהלם פון הופמן (2016)  פרס טטרהדרון (2016)  מדליית פרלוג (2005)  פרס לסטריאוכימיה אורגנית (2011)  James Flack Norris Award in Physical Organic Chemistry (2007)  פרס קורבר האירופאי למדע (2003)  פרס הומבולדט (2012)  פרס נובל לכימיה (2016)  Marie Curie Medal (2013) 
 הערות:  זוכה פרס נובל יחד עם ז'אן-פייר סובאז' ופרייזר סטודרט
 www.benferinga.com
 תרומות עיקריות
 ננוטכנולוגיה  סטריאוכימיה ופוטוכימיה בדגש על כימיה אורגנית וכימיה אורגנומתכתית
 
ברנארד לוקאס "בן" פרינחה (בהולנדית: Bernard Lucas "Ben" Feringa; נולד ב-18 במאי 1951) הוא כימאי הולנדי בתחום הכימיה האורגנית הסינתטית המומחה בננוטכנולוגיה מולקולרית ובזירוז הומוגני. פרופסור למדעים מולקולריים באוניברסיטת חרונינגן וחבר וראש המועצה של החטיבה המדעית של האקדמיה המלכותית למדעים של הולנד.
חתן פרס נובל לכימיה בשנת 2016, יחד עם ז'אן-פייר סובאז' ופרייזר סטודרט, על "עיצוב וסינתזת מכונות מולקולריות".