יחסי יפן–סין
היסטוריה > המלחמות הגדולות

בין 1927 ועד 1949 התחוללו בסין, באופן חופף חלקית, שלוש מלחמות שונות: מלחמת האזרחים הסינית, מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת העולם השנייה.
מלחמת האזרחים הסינית פרצה בשנת 1927 בין המפלגה הלאומית הסינית (קוומינטנג) למפלגה הקומוניסטית הסינית. לאחר סיכול ניסיון חטיפה של צ'יאנג קאי שק במרץ 1927, הוא הטיל מגבלות על חברי המפלגה הקומוניסטית במפלגתו, עד שלבסוף זו פתחה במרד שפרץ עם התקוממות נאנצ'אנג. קאי שק ניסה לדכא את המרד באמצעות מסעות כיתור, שברובם כשלו. אולם מסע הכיתור החמישי, שיצא באוקטובר 1934, שהגו יועציו הגרמניים, אילץ את הקומוניסטים לברוח במסע בן 10,000 קילומטרים שכונה "המצעד הארוך". במהלכו ספג הצבא הקומוניסטי אבדות כבדות ורק 8,000 קומוניסטים הצליחו להגיע ליעדם, אולם הוא קנה להם אהדה ברחבי סין, ומאו דזה-דונג התקבל כמנהיג נערץ.
יפן צפתה מהצד בחולשתה הפנימית של סין והחלה לזנב בה. ב-18 בספטמבר 1931 ביצע הצבא היפני הקיסרי מבצע דגל כוזב המכונה "תקרית מוקדן". היפנים פוצצו כמות קטנה של דינמיט ליד מסילת רכבת ליד שניאנג, והאשימו בדלנים סינים באירוע. יפן ניצלה זאת כעילה למתקפת נגד ופלשה למנצ'וריה, שם הקימה ממשלת בובות בשם מנצ'וקוו. התחבולה היפנית נחשפה בהמשך וגרמה לבידודה של יפן בזירה הבין-לאומית ולפרישתה מחבר הלאומים.
אולם מלחמת סין–יפן השנייה פרצה רק ביולי 1937, בעקבות תקרית גשר מרקו פולו. בליל 7 ביולי 1937, חיילים יפנים ערכו תרגיל צבאי שגרתי ליד גשר מרקו פולו. במהלך התרגיל, דווח שחייל יפני נעדר, והצבא היפני דרש להיכנס לעיירה הסינית הסמוכה וואנפינג כדי לחפשו. חיל המצב הסיני, תחת פיקודו של הגנרל סונג ג'ה-יואן, סירב לדרישה, מה שהוביל להתנגשות בין הכוחות הסיניים והיפניים. אף על פי שהחייל הנעדר נמצא מאוחר יותר בריא ושלם, שני הצדדים תגברו את כוחותיהם באזור, המצב התדרדר והצבא היפני הקיסרי ביצע מספר פשיטות על אדמת סין, שהסלימו לכדי מלחמת סין–יפן השנייה (1937–1945). בהמשך, היא התלכדה לתוך מלחמת העולם השנייה, כאשר יפן הצטרפה למדינות הציר, ואילו סין חברה לבעלות הברית.
במהלך המלחמה הקימו היפנים את ממשלת ואנג ג'ינג-ויי, ממשלת בובות סינית שנשלטה על ידי ואנג ג'ינג-ויי, גנרל לשעבר של צבא סין, שתיאם את פעולתה עם השלטון היפני. היה זה ניסיון יפני להקים שלטון סיני תחת אצטלה של שליט לגיטימי, בעוד שבפועל נשלט ישירות על ידי יפן. ממשלת הבובות הזו נתקלה בהתנגדות סינית עזה, שלא ראו בה גוף לגיטימי. הקואומינטנג והמפלגה הקומוניסטית השהו את מלחמת האזרחים ויצרו ברית סינית רופפת במטרה להילחם ביפן, למרות היחסים ביניהם נותרו מתוחים. כישלונו של הקואומינטנג במאבק הישיר ביפן, לצד פגיעות קשות שנגרמו לאוכלוסייה המקומית, כמו עם הצפת הנהר הצהוב, הביאו לאכזבה ציבורית שהקומוניסטים ניצלו לטובתם. הקומוניסטים התמקדו בלוחמת גרילה נגד היפנים והצליחו לגייס תמיכה רחבה, במיוחד בקרב האיכרים, וצברו כוח פוליטי.
המלחמה ביפן הביאה לפגיעות כבדות בסין, כולל מעשי טבח, למשל, טבח נאנג'ינג, שבו נרצחו מאות אלפי אזרחים. המלחמה הייתה אחת מהקטסטרופות הגדולות בהיסטוריה הסינית, עם עשרות מיליוני הרוגים ופגיעות חמורות באזרחים. למרות זאת, סין המשיכה להיאבק, בעזרת סיוע בעלות הברית, בייחוד ארצות הברית. ב-15 באוגוסט 1945 הודיע הקיסר הירוהיטו על כניעת יפן וקבלת הצהרת פוטסדאם. כניעת האימפריה היפנית נחתמה רשמית ב-2 בספטמבר על סיפונה של אוניית המערכה "מיזורי". שבוע לאחר מכן, ב-9 בספטמבר, כוחות יפן בסין נכנעו רשמית בפני הקוומינטנג. על-פי המוסכם בוועידת קהיר מ-1943 הושבו אליה מנצ'וריה, טאיוואן ואיי פנגחו.
סין סבלה מהשלכות המלחמה עוד שנים רבות. מיד לאחר הכניעה, מלחמת האזרחים שבה להתלקח. הקומוניסטים, שנתמכו על ידי ברית המועצות, צברו תמיכה נרחבת, בעוד שהקוומינטנג, שנתמך על ידי ארצות הברית, נחל תבוסות רבות, עד שבשנת 1949 השתלטו הקומוניסטים על הערים המרכזיות והקואומינטנג נדחק לאי טאיוואן.