stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של מיאנמר
הערות שוליים

1 2 3 4  Sajal Nag, Burmese invasion
↑  תסכול מהגישה המוגבלת לקורבנות הציקלון (חדשות האו"ם) (אנגלית)
↑  נציג האו"ם באזור מצטרף לקריאה לגישה דחופה למיאנמר (חדשות האו"ם) (אנגלית)
↑  רפורמה חסרת תקדים בבורמה: אחרי 48 שנים, הכת הצבאית מסירה את הצנזורה על אמצעי התקשורת, באתר הארץ, 20 באוגוסט 2012
↑  "לראשונה מ-1990: בחירות חופשיות במיאנמר". ynet. 2015-11-08. נבדק ב-2016-04-02.
↑  "הניצחון הגדול של "נלסון מנדלה של מיאנמר"". ynet. 2015-11-13. נבדק ב-2016-04-02.
↑  Myanmar election: Suu Kyi's NLD wins landslide victory - BBC News, BBC News (באנגלית)
↑  אחרי יותר מ-50 שנה: נשיא אזרחי עלה לשלטון במיאנמר - וואלה חדשות, באתר וואלה, 31 במרץ 2016
↑  עמית ולדמן, ‏הפיכה צבאית במיאנמר: מנהיגי המדינה נעצרו והצבא הכריז על שליט חדש, באתר ‏מאקו‏, 1 בפברואר 2021
↑  הפיכה במיאנמר: הצבא עצר את מנהיגת המדינה ותפס את השלטון - וואלה חדשות, באתר וואלה, 1 בפברואר 2021
↑  מיאנמר: המפגינים הוזהרו מירי בראש, יותר מ-100 איש נהרגו, באתר וואלה, 27 במרץ 2021
↑  Yun Sun, The civil war in Myanmar: No end in sight, מכון ברוקינגס, ‏February 13, 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007292677305171  LCCN: sh85018118
אי הג'ונגל

| --- | --- |

הכניסה ל"אי הג'ונגל"
 מיקום:  מיאמי, ארצות הבריתארצות הברית
 כתובת:  Watson Island 
 תקופת הפעילות:  20 בדצמבר 1936 – הווה (88 שנים) 
 קואורדינטות:  25°47′10″N 80°10′27″W﻿ / ﻿25.78611111°N 80.17416667°W﻿ / 25.78611111; -80.17416667
 www.jungleisland.com
 
  (למפת מיאמי מוגדלת) אי הג'ונגל(למפת מיאמי רגילה) אי הג'ונגל
 
מראה המפרשים מעל התיאטרון בפארק.
אי הג'ונגל (אנגלית: Jungle Island) הוא פארק שעשועים באי ווטסון (Watson Island) שבשטח מיאמי. בפארק ישנם מעל ל־1000 עופות טרופיים, טיגריסים, תנינים, נחשים, קנגוראים, קופים ודגים, וכ־2,000 צמחים ופרחים. שטחו הוא כ־348 דונמים.
סימן ההיכר של המקום הוא המפרשים מעל "תיאטרון הג'ונגל" בו המבקרים נפגשים עם חיות בר נדירות ובסכנת הכחדה כפי שמוצגות על ידי "T.I.G.E.R.S" (ראשי תיבות של "The Institute of Greatly Endangered and Rare Species" השוכן בסמיכות למקום).
היסטוריה

האתר הוקם בשם "Parrot Jungle and Gardens" ב־20 בדצמבר 1936 על פני 81 דונמים בסמיכות לכפר פַּיְנְקְרֶסְט (Pinecrest) מדרום מיאמי, והיה מוקד המשיכה התיירותי הראשון באזור וכלל, בהתאם לשמו, גם גנים מרהיבים עם עצים ופרחים ייחודיים ומגוונים. מקימיו היו פרנץ ולואיס שֶׁר שהיגרו מאוסטרליה ב־1911. הרעיון שעמד מאחורי הקמת המקום, כמו בפארק ג'ונגל הקופים, הוא שהציפורים ינועו חופשי ואילו המבקרים במקום יעברו בתוך מנהרות של כלובים. ביום הקמת הפארק – הגיעו כ־100 מבקרים ששילמו 25 סנטים לכניסה והקשיבו לפרנץ שר שהסביר על הציפורים, העצים והפרחים באתר.
פרנץ שכר את שטח "אדמת הערסל" ב־25$ לשנה והחל לפתח את המקום. שביל טבעי פתוח נחפר דרך סלע אלמוגים ואדמת הערסל[דרושה הבהרה] מבלי לפגוע בצמחייה. בעלי החיים הראשונים בגן היו 25 תוכי מקאו.‏
ב־17 בדצמבר 2002 קנה הכפר את השטח הפארק במטרה לפתחו כ־"גני פַּיְנְקְרֶסְט", ובעקבות זאת הועבר האתר ב־8 במרץ 2003 לאי ווטסון ונפתח מחדש ב־28 ביוני. הוא עבר שיפוץ והרחבה ושמו שונה ל־"Parrot Jungle Island" כשבמיקומו המקורי נמצאים כיום "גני פיינקרסט". בשל שמו של הפארק – תיירים טעו לחשוב שבמקום ישנם רק תוכים על אף שמוצגים בו בעלי חיים רבים ומגוונים, וכך שוב שונה שמו ל־"אי הג'ונגל", שהפך לשם הרשמי ב־28 ביוני 2007.
החי והצומח ב"אי הג'ונגל" > בעלי חיים

בגן מוצגים עופות כמו קקדו שחור, תרנגול משי, תוכי אקלקטוס‏, תוכים מתת־משפחת הלוריים כמו ארה ארגמנית, אמזונה צהובת־עורף, מין האקלקטוס המכונה תוכי אציל, נשרון מלכותי, קונדור האנדים, שקיטן מצוי, אוח וירג'יניה ואמו.
בגן יונקים כמו קנגורו אדום, עז גמדית אפריקנית, זבו, למה מצויה, בבון מצרים, ממשפחת גיבוניים ישנם מינים כקפוצ'ין לבן ראש, שימפנזה, קופי סנאי וקופים מהסוג קוף עכביש, ישנו גם גזע של חזיר הבית ובואש מפוספס.
ניתן למצוא בגן זוחלים כמו תנין אמריקני, אליגטור אמריקני (כולל פרט לבקן המכונה קוקו האליגטור הלבקן), נחשי קוברה, עכסנים,  תת-מין של "זעמן אלמוגי פיתון בורמזי, הלודרמה מרירית, גם איגואנה ירוקה, חומט ענק וממשפחת זיקיתיים – זיקית פנתר. הזוחל המפורסם ביותר היה "האנק הקרוֹקוֹסוֹרוּס" (Hank the Crocosaurus), תנין שהובא מתאילנד באורך של כ־6.1 מטרים ובמשקל 909–907 ק"ג שנמצא מת בקרקעית הבריכה בה חי ב־8 באוגוסט 2009 בגיל 47.
מבחינת מיני דגים ניתן לראות דגי קוי, דג תנין במשפחת דגי תנין מסדרת זאבי מים משוריינים, ודגי פאקו וקרוביהם של דגי הפיראנה.
החי והצומח ב"אי הג'ונגל" > בעלי חיים > בעלי חיים בסכנת הכחדה

במקום נשמרים מינים נדירים ובסכנת הכחדה ברמת שונות כמו: ארה צהובת־חזה, עגור אדום־ראש, קזואר מצוי, פינגווין שחור-רגל, קוניור שמש, ארת ענק יקינתונית וארה כחולת־גרון טיגריס בנגלי (כולל טיגריסים לבקנים), קופי שימפנזה וסיאמנג, ארה כחולת־גרון ומין הלייגר הנדיר המסוגל לחיות רק בשבי. ב"אי הג'ונגל" חיים גם קופים מסוג אורנגאוטן – אורנגאוטן בורנאי ואורנגאוטן סומטרי ומיני למורים.
החי והצומח ב"אי הג'ונגל" > צמחים

בין מיני הצמחים ניתן לראות קיגליה מנוצה, טיתוניה שונת־עלים (אנ'), פיקוס קדוש, בוגנוויליה בגוון אדום, דקל הקוקוס, צמחים מסדרת ציקסינים, בננה, קודן מגוון (אנ'), פיקוס בנגלי, קרן אייל הדורה (אנ').
ביאורים

↑  "אדמת ערסל" היא אדמה של עצים קשים. עצים קשים הם עצים שאינם עצים מחטניים המוגדרים ל"עצים רכים". באחת מסביבות הגידול של הפארק הלאומי אוורגליידס קיים אותו סוג של אדמה.
↑  זן של עז גמדית שהיא גזע של עז הבית.
↑  הנקרא באנגלית Pot-Bellied Pig.
↑  Coco the Albino Alligator.
↑  (Lampropeltis triangulum campbelli), יש לציין שהמין "זעמן אלמוגי" (Lampropeltis triangulum) מכונה באנגלית "נחש מילק" והסוג Lampropeltis מכונה "נחשי מלך" (Kingsnakes).
↑  דגי Pacu שהם קבוצה בתת-משפחת Serrasalminae ממשפחת חריתיים (Characidae). הקבוצה כוללת את הסוגים: Acnodon, Colossoma, Metynnis, Mylesinus (Mylopus), Mylossoma, Ossubtus, Piaractus, Tometes, Utiaritichthys.
↑  כמו כן ישנם: Ictalurus punctatus ממשפחת Ictaluridae בסדרת Siluriformes הנקראת באנגלית "דג חתול" (Catfish).
↑  מאותו שבט ותת-משפחתה של תוכים מהסוג Amazona.
↑  ניתן למצוא גם מינים כמו "דלעת הבקבוק" או "קרא" (Lagenaria siceraria) והמין Cordia lutea בסוג "גופנן" שבמשפחת זיפניים.
הערות שוליים

↑  על מותו של "האנק הקרוקוסאורוס" באתר של העיתון "פאלם ביץ' פוסט": .
מראה השער הישן לפארק.
תצלום מהפארק במיקומו המקורי.
יוליוס אבולה

| --- | --- |

 לידה:  19 במאי 1898 רומא, ממלכת איטליה 
 פטירה:  11 ביוני 1974 (בגיל 76) רומא, איטליה 
 שם לידה:  Giulio Cesare Andrea Evola 
 מקום קבורה:  קמפו ורנו 
 השקפה דתית:  נאו-פגניות 
 מקום לימודים:  ITI L.Da Vinci, ספיינצה – אוניברסיטת רומא 
 מוסדות:  אס דה 
 זרם:  פרניאליזם
 תחומי עניין:  מטפיזיקה, מיסטיקה, פילוסופיה פוליטית
 עיסוק:  משורר, פילוסוף, צייר, סופר, מטפס הרים 
 הושפע מ:  רנה גאנו, ג'אמבטיסטה ויקו, יוהאן יאקוב באכהופן, לאו דזה
 השפיע על:  מיגל סראנו, פרנקו פראדה, אלאן דה בנואה
 מדינה:  איטליה, ממלכת איטליה 
 יצירות ידועות:  Revolt Against the Modern World, Raâga Blanda, Synthesis of the Doctrine of Race, The Aryan Doctrine of Battle and Victory, Eros and the Mysteries of Love, The Hermetic Tradition : symbols and teachings of the royal art, The Mystery of the Grail, Orientamenti 
 אתר רשמי
 
יוליוס אבולה (באיטלקית: Julius Evola;‏ 19 במאי 1898 – 11 ביוני 1974), שנודע גם כברון ג'וליו צ'זארה אנדראה אבולה, היה פילוסוף, מיסטיקן, סופר, אמן ופוליטיקאי איטלקי שהשתייך לזרם הפרניאלי בפילוסופיה. אבולה נודע בעיקר בשל מעורבותו בפוליטיקה של איטליה הפשיסטית עד שהיא חדלה להתקיים בתום מלחמת העולם השנייה. כתביו והגותו היוו השראה גם להתהוותן ולביסוסן האידאולוגי של קבוצות וזרמים נאו-פשיסטיים שקמו לאחר מלחמת העולם השנייה באיטליה ובעולם.
הגותו הפילוסופית הייתה מהולה ברעיונות מיסטיים ואזוטריים הלקוחים מאמונות ומזרמים פילוסופיים שונים, הן ממזרח והן ממערב, בהם מטפיזיקה, הרמטיקה, טנטרה, בודהיזם, טאואיזם ועוד. כתביו של אבולה עסקו גם בנושאים אחרים בהם התעניין ושילבו ביניהם - כמו טבע וטיפוס הרים, ההילה המיסטיקנית של הגביע הקדוש, היסטוריה ודקדנס.
אבולה החשיב עצמו לנציג המשמר של מסורות רוחניות בעידן המודרני, בו המסורתיות נזנחת לטובת ערכים אחרים. רעיונותיו המרכזיים ועיקרי משנתו נשזרים בשלושת הספרים שכתב: Revolt Against the Modern World ("מרד כנגד העולם המודרני") שיצא לאור ב-1934; Men Among the Ruins ("האדם בין החורבות") שיצא לאור ב-1953, ו-Ride the Tiger ("רכב על הנמר") שראה אור ב-1961.
אבולה ניסה להשפיע בזמנו באמצעות רעיונותיו הן על הפשיזם והן על הנאציזם החל מהיווצרותן של האידאולוגיות הללו ועד להתמוטטות המשטר הפשיסטי באיטליה ב-1943, וכשזה נפל - הוא נמלט לגרמניה הנאצית. בעודו שוהה בגרמניה, הביע התנגדותו לרפובליקת סאלו הסוציאלית והועסק בחברה המדעית הנאצית, ה"אננארבה", בחקר של ארגון הבונים החופשיים. בתום המלחמה הוא חזר לאיטליה, שם כתביו זכו לפופולריות רחבה בקרב חוגים ימניים ותנועות נאו-פשיסטיות לאומניות צעירות. בהיקף רחב יותר - גם קבוצות רדיקאליות, אנטי דמוקרטיות ולאומניות ברחבי העולם כולו הושפעו מכתביו והגותו, כמו גם מלומדים ואינטלקטואלים יחידים ששאבו ממנו השראה בדרגות שונות. האינטלקטואל האיטלקי פרנקו פרארזי, אחד המלומדים שהושפעו מאבולה, טען כי "דעותיו של אבולה הן מהרדיקליות והעקביות ביותר במאה העשרים בצאתן כנגד הדמוקרטיה, הליברליות, ערכי השוויון והחופש".
קורות חיים > שנותיו המוקדמות

ג'וליו צ'זארה אנדראה אבולה נולד ברומא למשפחה אריסטוקרטית סיציליאנית. הוא שרת כפקח ארטילריה במלחמת העולם הראשונה ברמת אסיאג'ו שבצפון-מזרח איטליה - החזית האלפינית בקמפיין הצבאי שבין האימפריה האוסטרו-הונגרית לבין איטליה. בתום המלחמה, נמשך אבולה לאמנות, במיוחד לזרמים אוונגרדיים, ואף התרועע עם הפוטוריסט האיטלקי פיליפו תומאזו מארינטי למשך תקופה קצרה. בהמשך הוא היה לאחד מנציגי זרם הדאדאיזם באיטליה, כשיצירותיו הפואטיות וציוריו תאמו ברוחן לסגנון. ב-1922, לאחר שהגיע למסקנה שזרמי האוונגרד הפכו לממוסחרים מדי, החל במקביל לגבש דעות על כניסה לעולם האקדמיה, וצמצם את מידת התעניינותו באמנות, דבר שהתבטא גם בהפחתת יצירות הציור והשירה שיצר.
בסביבות 1920 החל לגלות עניין רב בתורות הנסתר, במיסטיקה, בטרנסצנדנטליות רוחנית ובחקר תורות 'בלתי-רציונליות'. עם הזמן הוא הקדיש הרבה להבנת עולם הנסתר, סודות האלכימיה והמיסטיקה, כמו גם רעיונות רוחניים אוריינטליים מתוך הבודהיזם טיבטי, הוג'ריאנה והיוגה.
ב-1927 הקים אבולה ביחד עם מיסטיקנים ואינטלקטואלים איטלקים אחרים, את הארגון Gruppo di Ur. מטרת הארגון הייתה לספק משמעות רוחנית ושכלתנית לתנועה הפשיסטית שהתחילה לצמוח אז באיטליה, דרך החייאת האמונות הפאגאניות הרומיות.
קורות חיים > מעורבותו בפשיזם

בשנות העשרים המאוחרות תמך אבולה בתנועה הפשיסטית הרדיקלית שצצה באותן שנים באיטליה, בתקווה שזו 'תנקה ותטהר' את איטליה מהאמונות היודו-נוצריות, שתוחלפנה על ידי מה שהוא מכנה "פאגאניזם אימפריאליסטי" שאפיין את האימפריה הרומית. כשחתם בניטו מוסוליני על ההסכמים הלטרניים עם הכנסייה הקתולית, היה אבולה בין האידאולוגים הפשיסטיים שהתנגדו למהלך; אבולה דחה את סגנון הלאומנות שהפיצה המפלגה הפשיסטית ואת אופייה הפוליטי, שהיה בריוני ודמגוגי לטענתו, ובכך הוא קיווה להשפיע במידת מה על המשטר הפשיסטי כך שיטה יותר לכיוון השקפותיו ורעיונותיו, ויתקרב לגישה הפילוסופית הפרניאלית (=מסורתיות רדיקאלית) אליה השתייך.
בתחילת 1930 הוציא אבולה לאור את העיתון הדו-שבועי Torre ("מגדל") בו הוקיע את השלטון הפשיסטי הרשמי. תגובת הממשל הייתה לצנזר את העיתון עד שיחדל מלהתפרסם. אבולה נאלץ לשכור שומר ראש (בדומה לפשיסטים רדיקלים אחרים שחיו בתקופתו) מחשש לחייו, עד אשר העיתון נעלם מן הדפוס בחודש יוני, אותה השנה.
אבולה המשיך להיות מעורב במידת מה בעולם העיתונאות בין 1934–1943 כשהיה עורך הטור התרבותי בביטאון Regime Fascista שהיה שייך לפוליטיקאי הפשיסטי רוברטו פארינאצ'י.
באוגוסט 1941 קרא בניטו מוסוליני את מאמרו של אבולה Sintesi di dottrina della razza ("סינתזת דוקטרינת הגזע"), והתרשם ממנו כל-כך עד שהחליט להיפגש עימו אישית ושיבח אותו על כתיבתו ורעיונותיו. אבולה גולל את פגישתו זו במאמרים מאוחרים ואמר כי מוסוליני מצא שהעקרונות הגזעניים ה"רומיים" שהציג אבולה במאמר הם ייחודיים למדי ומרוחקים מהתאוריות הנאציות.
יחסו של יוליוס אבולה לפשיזם היה אמביווילנטי, מה שגרר דברי תוכחה כנגדו מצד השלטון, כי צפיותיו מהמשטר הפשיסטי באיטליה לא תאמו את מטרותיו ושאיפותיו של המשטר; זה יצר זלזול מצד הבירוקרטים בדרגי הממשל והביא לדחייתו של אבולה - כשזה הציע להתנדב לשירות צבאי על מנת להילחם בקומוניסטים בחזית הרוסית. למרות זאת, כשהמשטר הפשיסטי באיטליה החל להתפרק ולאחר שמוסוליני הודח ונכלא, היה אבולה בין הראשונים לברכו, כשהאחרון חולץ מהכלא על ידי כוח קומנדו נאצי ב-1943, למרות שאבולה לא היה חבר במפלגה הפשיסטית ולמרות שלא תמך לחלוטין במשטר הפשיסטי.
לאחר כניעת איטליה לכוחות בעלות הברית ב-8 בספטמבר 1943, אבולה נמלט לגרמניה ושהה שם עד תום מלחמת העולם השנייה. במהלך שהותו, גויס אבולה על ידי האננרבה למחקר ב-וינה אודות הבונים החופשיים. אבולה היה עורך טיולים קבועים ברחובות העיר בזמן שהייתה מופצצת מהאוויר על ידי בעלות הברית, כי לטענתו החוויות בעיר המופצצת עזרו לו לתהות על מהות יעודו וגורלו. בהפצצה אווירית סובייטית אחת (במרץ או אפריל 1945), רסיסי פגז פגעו בעמוד השדרה שלו והוא הפך למשותק בחלק גופו התחתון עד סוף חייו.
קורות חיים > אבולה וה-אס.אס

לאבולה הייתה השקפת עולם מורכבת ביחס לאידאולוגיה הנאצית, וביחס למבנה הארגוני של היחידות הנאציות השונות, בפרט של האס.אס. ד"ר ה.ט. האנסן כותב בספרו "Julius Evola's Political Endeavors", בהקדמה לפרשנות רעיונותיו של אבולה בספר Men Among the Ruings (עמ' 61–62):
...אך למרות כל המגרעות, היה משהו בנאציזם שמשך את אבולה: הרעיון של מדינה המנוהלת בידי מסדר, שהתגלם לדעתו אצל ה-SS.
האנסן מוסיף שאבולה הביע בכתב (Vita Italiana, אוגוסט 1941) את אהדתו למבנה המנהלי-פוליטי של האס.אס., בו ראה רעיון עילאי של מסדר חדש, 'פרוש' ומיליטנטי שמאופיין על ידי עקרונות של נאמנות וכבוד. כזה היה גם מבנה המסדר הטבטוני עליו ניסה היינריך הימלר להתבסס בתכנון מבנה האס.אס: טירונות וטקסי חניכה, הדרישה המוקדמת לאומץ פיזי והתעלות רוחנית, לצד טיפוח משמעת, נאמנות, רצון להקריב, חוסר אנוכיות ואי-פחד מהמוות. מאפיינים אלה, נוסף למאפיינים גזעיים ואתניים, חיזקו את דעותיו של אבולה בנוגע לעליונות מבנה האס.אס.; בנוסף, גרס אבולה שכללי האתיקה של האס.אס. מזכירים במידת מה את אלה של מסדר הישועים.
קורות חיים > לאחר המלחמה

לאחר תום מלחמת העולם, המשיך אבולה לכתוב על אזוטריזם ומיסטיקה ולהתעמק בזה. כתיבתו בתקופה שבין מלחמת העולם השנייה ועד למותו היא זו ששיקפה את דעותיו ואת הגותו הפילוסופית כפי שהן נודעו בציבור. המפורסמים בספריו נכתבו אף הם באותן שנים: Men Among The Ruins (שיצא לאור ב-1953) ו-Ride the Tiger (שיצא לאור ב-1961). בשני הספרים אלה מציג אבולה את השקפותיו והסתגויותיו החריפות מהחברה המודרנית ומהפוליטיקה שהתהוותה אחרי מלחמת העולם השנייה. ב-1963 יצאה לאור האוטוביוגרפיה של אבולה: "Il Cammino del Cinabro"('צעדת הצינובר').
מסוף המלחמה ועד מותו היוו כתביו השראה אידאולוגית לקבוצות נאו-פשיסטיות באיטליה (כמו Forza Nuova), ובשל כך הוא הועמד למשפט שנמשך מיוני 1951 ועד ספטמבר באותה שנה, כשהוא מואשם בניסיון להחיות את הפשיזם באיטליה. הוא זוכה משום שלא היה חבר במפלגות או בקבוצות פשיסטיות כלשהן, ומשום שההאשמות שטענו כי הוא מהלל ומשבח את הפשיזם בכתביו - לא אומתו.
יוליוס אבולה נפטר ברומא ב-11 ביוני 1974, ערירי במותו. אפרו פוזר מעל קרחוני הר מונטה רוזה, שבצפון איטליה.
פילוסופיה > מסורת

יוליוס אבולה השתייך לאסכולה הפילוסופית הפרניאלית, המכונה גם "סופיה פארניס", או לחלופין "מסורתיות רדיקלית" (Radical Traditionalist School). הגישה הפילוסופית המרכזית שבלב אסכולה זו - היא מיסטיקה ומסורות אזוטריות של דתות ועמים שונים; חלק מהפילוסופים הנוגעים היסטורית באסכולה זו מזוהים עם הסופיות האיסלאמית, אחרים לנאציזם האזוטרי, והנותרים בקטגוריה זו לחקר התורות המיסטיות של התרבויות האינדו-אירופאיות והאינדו-אריות (לדוגמה - כתבי הוואדות).
על הגותו של יוליוס אבולה השפיעו לא מעט אישים מעולם הפילוסופיה וקשה לומר שמשנתו מבוססת בלעדית על רעיונות ספציפיים מתוך זרמים קיימים, הגם שנאמנותו למסורתיות הפרניאלית ולרעיונותיה משתקפת היטב מתוך ספריו וכתביו. ועדיין, חוט המחשבה שנטווה לאורך משנתו הכתובה הוא ייחודי למדי; בין הפילוסופים שהשפיעו עליו במיוחד היו פרידריך ניטשה, ארנסט יונגר, אפלטון, אוסוואלד שפנגלר, יוסטון סטיוארט צ'מברלין, ארתור דה גובינו, מייסטר אקהרט וכן רנה גונו - הפילוסוף הצרפתי שייסד את האסכולה הפרניאלית. יצוין גם ג'יאמבטיסטה ויקו, ההיסטוריוסוף שחשף בפניו את עקרון ההירואיות האפי ואת המונח האינדו-אירופאי vir (המציין חכמה, נזירות ומלוכה). לכתבים אינדו-אריים כדוגמת הקשיטרייה (חלק מהסדר החברתי של ארבע הווארנות) והטקסט הסנסקריטי בהגאוואד גיטה, יש חלק מהותי וחשוב במשנתו של אבולה, ובקווים האסתטיים הכלליים של חשיבתו הפילוסופית.
השפעתו ומורשתו

כתביו של אבולה ממשיכים להוות עד היום מקור השראה לקבוצות אינטלקטואלים "אזוטריות" ותנועות ימין קיצוני אירופאיות, ואף שהשפעתו על הפשיזם האיטלקי והנאציזם הגרמני מינורית, כתביו והגותו הפכו פופולריים לאחר מלחמת העולם השנייה בקרב קבוצות גזעניות, קבוצות אליטה של "עליונות לבנה" וארגוני טרור קיצוניים מימין. בין האישים והארגונים שהושפעו ממנו ניתן למנות את: מיגל סראנו, הפוליטיקאי הצ'יליאני; הפילוסופית והמחברת הצרפתייה סוויטרי דבי; העיתונאי הצרפתי גיום פייה; המוזיקאי והעיתונאי האמריקאי מייקל מוינהאן; הקבוצה האתנו-לאומנית הצרפתית GRECE; ולבסוף מפלגות הימין הלאומניות האיטלקיות Forza Nuova ו-Ordine Nuovo.
שמו והגותו של יוליוס אבולה עדיין עלומים יחסית בארצות הברית, כשכל הספרים שתורגמו לאנגלית יצאו בהוצאת Inner Traditions האמריקאית. ברוסיה, כתביו זכו להתייחסות מסוימת בקרב קבוצות ימין, כשפעילים פוליטיים רוסים כמו אלכסנדר דוגין, ניתחו את כתביו. ספריו פופולריים יותר בבריטניה, בסקנדינביה (פינלנד), ברומניה ועוד מדינות ממזרח אירופה, בטורקיה וכן בארצות בדרום אמריקה.
לקריאה נוספת

• יוליוס אבולה, "הציוויליזציה האמריקנית" (מאיטלקית: שירלי פינצי-לב), דחק ד', 2014
הערות שוליים

↑  Franco Ferraresi: The Radical Right in Postwar Italy Politics & Society 1988 16:71-119.(Page 84)
↑  G.Evola, Il Camino del Cinabro, 1963
↑  Aaron Gillette. Racial Theories in Fascist Italy. London Routledge 2002.
↑  Guido Stucco: The Yoga of Power "Translator's Introduction" (1992)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261078205171  PLWABN: 9810660145105606  BIBSYS: 5054116  BNE: XX891255  BnF: cb118862590 (data)  CANTIC: a11860650  CiNii: DA0747903X  GND: 119395835  ICCU: CFIV010823  ISNI: 0000 0001 1856 2907  LCCN: n50010889  LNB: 000060199  NKC: ola2008487952  NLA: 49860148  NLG: 61004  NSK: 000339860  NTA: 067876315  RERO: 02-A000059674  RKD: 26901  SUDOC: 027316793  Trove: 1497451  ULAN: 500073539  VcBA: 495/16058  VIAF: 66462101   WorldCat (עם VIAF): 66462101
משפחת צרפתי

צרפתי או הצרפתי (Zarfati‏, Serfaty‏, Sarfati‏, Sarphati; ישנן צורות שונות לכתיבת השם) הוא שם משפחה יהודי נפוץ המלמד ככל הנראה שמוצאם של נושאיו הוא ביהדות צרפת.
בעקבות גירושי יהודי צרפת במאה ה-14 התפזרו יהודי צרפת בכל רחבי העולם היהודי, ובמקום מושבם החדש נקראו פעמים רבות הצרפתי או צרפתי, על שם מוצאם. כך ניתן למצוא משפחות בשם צרפתי בהולנד, באיטליה, בספרד (עד גירוש ספרד) ופורטוגל, בצפון אפריקה, בבלקן, ובטורקיה. בשל כך, אין הכרח שכל הנושאים שם זה מוצאם אחד.
אחת החשובות שבמשפחות הנושאות שם זה היא משפחת צרפתי המרוקאית שהעמידה מקרבה רבנים ומנהיגים רבים לאורך השנים, בעיקר לקהילת פאס לאורך הדורות היו בקרב בני המשפחה תלמידי חכמים ואנשי מדע.
מקור המשפחה

בני המשפחה מחזיקים מסורת כי במקור חיו בטרואה שבצרפת, ממנה היגרו לטולדו ולאחר גירוש ספרד הגיעו לצפון אפריקה.
למעלה במעלה ההיסטוריה, החיד"א בספרו שם הגדולים. מביא מסורת שבני המשפחה מתייחסים לרבנו תם נכדו של רש"י, ודרכו לרבי יוחנן הסנדלר ולדוד המלך (שושלת היוחסין שבידם מובאת בהמשך).
משפחת צרפתי בפאס

בני המשפחה הנהיגו במשך דורות את קהילת יהודי העיר פאס שבמרוקו. ביניהם נמנים שושלת רבנים חשובה, כמפורט להלן. רוב בני המשפחה עזבו את פאס לאחר סיום השלטון הצרפתי, אך עדיין חיים כמה מהם שם, ביניהם מתנגדי השלטון אברהם וכריסטין צרפתי.

במאה ה-17 היגר שמואל אברהם דה פינה צרפתי מפאס לאמסטרדם
ומאוחר יותר היגרו צאצאיו לאלטונה-המבורג שבגרמניה וחיו שם עד לשואה.
משפחת צרפתי בפאס > שושלת היוחסין של המשפחה

בידי משפחת צרפתי המרוקאית מצויה שושלת היוחסין הבאה:
הלל הזקן הידוע מצאצאי שפטיה בן אביטל אשת דוד המלך,
נכדו רבן גמליאל הזקן,
נינו רבי יוחנן הסנדלר,
בנו יהושע,
בנו אליקים,
בנו יוחנן,
נכדו נחמן,
בנו רבי יוסי מחבר הספר "לולאות השיר",
בנו אלעזר בן ינאי,
בנו אביי,
בנו רבי יוחנן,
בנו רבי מניומי גאון,
צאצאו רבי יוסי בקונסטאנטינא,
בנו רבי אברהם,
בנו רבי אהרן הרופא,
בנו הרב אליקים,
נכדו רבי שלמה,
בנו רבי יצחק צרפתי,
רש"י,
נכדו רבנו תם,
נינו רבי יצחק הצרפתי,
בנו רבי וידאל הראשון מגולי ספרד שנדד למרוקו,
בנו רבי יצחק הצרפתי (הראשון),
בנו הוא רבי וידאל השני ה'צוף דבש',
בנו רבי יצחק הצרפתי,
בנו רבי וידאל השלישי,
בנו השני רבי יוסף הצרפתי,
בנו רבי אליהו הצרפתי,
בנו רבי ישראל יעקב,
אחיו רבי רפאל מנחם,
בנו רבי וידאל הצרפתי הרביעי (התקנ"ז–התרט"ז),
בנו רבי אבנר ישראל הצרפתי (ה'תקפ"ז–ה'תרמ"ד),
בנו רבי וידאל הצרפתי החמישי (ה'תרכ"ב–ה'תרפ"א).
רבנים נוספים: רבי רפאל הצרפתי (ה'תרכ"ט–התשט"ז) – ראב"ד באוג'דא,
ראו גם

צרפתי (פירושונים)
שם משפחה יהודי
הערות שוליים

↑  ד"ר משה מוסק, מקור שמות המשפחה של יהודי הבלקן – ויקיגניה, באתר wikigenia.org.il
↑  אנציקלופדיה יודאיקה, כרך 18 עמ' 54 בערך SARFATI
↑  שם הגדולים, מערכת גדולים, אות ו', סעיף ו (ערך וידאל הצרפתי).
↑  בני המשפחה מציינים כי כבר אביו של רש"י, רבי יצחק הצרפתי מכונה "צרפתי". הרב חד"ש, בספרו "חידוש פשוט" על הש"ס חלק א', מסכת ברכות.
↑  Semuel Aaron Sarfati (De Pina) b. 1653 Fez, Morocco d. 30 Mar 1714 Amsterdam, Netherlands: Blank Family
↑  David Chaim Benveniste (De Lemos) b. 19 Jun 1768 Altona, Germany d. 31 Dec 1826 Altona, Germany: Blank Family
↑  שושלת זו הובאה במילואה בהקדמה לספר 'קרבן אהרן' ו'דרך הקודש' מכון בני יששכר, ירושלים. עמוד 39 מאת יוסף בנימין צרפתי.
↑  עיינו בהקדמה לספר 'קרבן אהרן' ו'דרך הקודש' על תורת כהנים עמוד 39, מכון בני יששכר, ירושלים.
↑  רובם הגדול של הרבנים המוזכרים החל מרבי וידאל הראשון, כיהנו כראשי אבות בתי הדין בפאס.
(2) שלמה שבא ארץ ישראל – אוטוביוגרפיה הוצאת דביר 2001 עמ' 190.
(3) אתר דעת הערך איזמיר.
(4) פרופסור ישראל תא שמע מרן רקע היסטורי עמ' 6
(5) Italian Peruvian
(7) http://www.surnamedb.com/Surname/Sarfati
(8) The Jews and the Arabian Nights: www.mfa.gov.il/mfa/go.asp?MFAH01xt0
(12) http://www.angelfire.com/al/AttardBezzinaLawrenc/Cemetery.html
הוקואו

הוּקוֹאוּ (במנדרינית: 户口, פין-יין: hùkǒu) היא שיטת רישום אוכלוסין הנהוגה בסין. השיטה עצמה נקראת במקור הוּגִ'י ויסודה בסין העתיקה. הוקואו היא רישום אדם בעזרת השיטה. שיטת הרישום מזהה אדם כתושב אזור מסוים וכוללת רישום פרטים מזהים הכוללים שם, הורים, בן\בת זוג ותאריך לידה. לפעמים הוקואו מתייחס לרישום משפחה (הוקואו-בּוּ - 户口簿) בכמה קונטקסטים מפני שרישום הוקואו מקוטלג לפי משפחות וכולל רישום לידות, פטירות, נישואין, גירושין, מעברי דירה וכיוצא באלו, עבור כל בני המשפחה.
שיטת הוקואו השפיעה גם על שיטות רישום במדינות שכנות, כמו יפן ("קוסקי"), קוריאה ("הוג'ו"), טאיוואן ווייטנאם ("הו קהאו"). עקב ביקורות על פגיעה בחופש הפרט ועקרונות שוויוניות, שיטת "הוג'ו" הוצאה משימוש במדינה ה"מערבית", דרום קוריאה, בינואר 2008. השיטות הנהוגות בברית המועצות (פרופיסקה - Прописка) ולאחר מכן רוסיה (Регистрационный учёт в Российской Федерации), אף שאינן נובעות מאותו מקור, בעלות מטרה דומה ושימשו כמודל בעת יצירת מערכת הוקואו המתאימה לסין המודרנית.
בשל הקשר של השיטה לתוכניות סוציאליות המוגדרות על ידי הממשל, ומעניקות או שוללות הטבות על בסיס השתייכות לרישום הוקואו שמגדיר מגורים באזור חקלאי או לא חקלאי (בדרך כלל מכונה, אורבני או לא-אורבני), מערכת הוקואו מזכירה את שיטת הקאסטות, והיוותה מקור לרבים ממקרי האפליה במשך עשרות שנים מאז הקמת הרפובליקה העממית של סין, בשנת 1949, שקבעה עדיפות והטבות לשוכני ערים גדולות, כמו אפשרות לפרישה ופנסיה, חינוך ושירותי בריאות, כאשר באזורי ספר, התושבים נאלצים "להסתדר בעצמם". בשנים האחרונות, לאחר עליה במחאות על "מדיניות אפרטהייד" וגינויים שונים, החל הממשל לבצע רפורמות במערכת הכלכלית, אולם מומחים שונים הטילו ספק באשר ליכולת השינויים שנקט הממשל להיבא לשינוי ממשי עבור התושבים עצמם.
ראו גם

הגבלת ילודה בסין
הערות שוליים

↑  למעט הונג קונג ומקאו
↑  Liu, Laura Blythe (2016). Teacher Educator International Professional Development as Ren. Springer. p. 37. ISBN 978-3662516485.
↑  Miller, Tom (2012). China's Urban Billion: The Story behind the Biggest Migration in Human History. ISBN 978-1780321417.
↑  Kroeber, Arthur R. (2016). China's Economy: What Everyone Needs to Know?. Oxford University Press. pp. 73–75. ISBN 978-0190239039.
↑  Koh, Eunkang (2008). "Gender issues and Confucian scriptures: Is Confucianism incompatible with gender equality in South Korea?". Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London. 71 (2): 345–362. doi:10.1017/s0041977x08000578. JSTOR 40378774.
↑  Liu, Li; Kuang, Lei (2012).  Denson, Tom (ed.). "Discrimination against Rural-to-Urban Migrants: The Role of the Hukou System in China". PLOS ONE. PLOS (פורסם ב-5 בנובמבר 2012). 7 (11): e46932. Bibcode:2012PLoSO...746932K. doi:10.1371/journal.pone.0046932. PMC 3489849. PMID 23144794. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Guo, Zhonghua; Guo, Sujian (2015). Theorizing Chinese Citizenship. Lexington Books (פורסם ב-15 באוקטובר 2015). p. 104. ISBN 978-1498516693. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Chinese Society: Change, Conflict and Resistance", by Elizabeth J. Perry, Mark Selden, page 90
↑  "China's New Confucianism: Politics and Everyday Life in a Changing Society", p. 86, by Daniel A. Bell
↑  "Trust and Distrust: Sociocultural Perspectives", p. 63, by Ivana Marková, Alex Gillespie
↑  Lu, Rachel (31 ביולי 2014). "China Is Ending Its 'Apartheid.' Here's Why No One Is Happy About It". Foreign Policy. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sheehan, Spencer (22 בפברואר 2017). "China's Hukou Reforms and the Urbanization Challenge". The Diplomat. נבדק ב-14 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא סין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.