stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שפת סימנים
הערות שוליים

↑  http://www.kol-hasimanim.co.il/experiential-activities-for-children-and-adults-to-experience-sign-language-and-other-disabilities/sign-language-courses-for-groups-zoom/
↑  טל אייזנמן, בסימן קפה, באתר רסיסי מילים, "ואז עברנו לדבר על ההבדלים בין שפת סימנים מסומלת לבין "פה" (FA)", ‏28 במאי 2014
↑  פסקת "טעויות נפוצות לגבי שפות סימנים" בדף "תעביר את זה הלאה בשפת הסימנים", אתר נגישות ישראל, מתוך: עירית מאיר וונדי סנדלר, שפה במרחב – אשנב לשפת הסימנים הישראלית, הוצאת הספרים של אוניברסיטת חיפה, תשס"ד 2004.
↑  אנציקלופדיה ynet, האם כתב ברייל ושפת הסימנים אחידים בכל הארצות?, באתר ynet, 29 בספטמבר 2007
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007543872305171  BnF: cb11932219x (data)  GND: 4129609-6  LCCN: sh85122390  NARA: 10641014  NDL: 00571306  NKC: ph116781 
מילון שפת הסימנים הישראלית
שני קדר

| --- | --- |

 לידה:  1982 (בת 42 בערך) 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
שני קדר (נולדה ב־1982) היא מעצבת, פסיכותרפיסטית גופנית, פעילה חברתית וזמרת ישראלית. מפיקה ומנחת הפודקאסט "מה קורה בטיפול שלי?".
קריירה

את אלבומה הראשון "Unlit Cigarettes" היא הקליטה בשנת 2004 במשותף עם המוזיקאי עמרי לוי במסגרת הפרויקט האמנותי של לוי "Album a day" ("אלבום ביום") שמטרתו להקליט אלבום שלם ביממה אחת. המבקר עמי ברנד תיאר אותו כ"אוצר אמיתי" והשווה את השילוב של הקולות של קדר ולוי לשילוב של מלכה שפיגל וסמי בירנבך מלהקת מינימל קומפקט.
ב־2004 הקליטה קדר גרסת כיסוי בעברית לשיר "Who by Fire" במסגרת פרויקט "שיר זר" של מגזין המוזיקה "השרת העיוור". הפרויקט, ביוזמת המגזין ובהפקתו של דויד פרץ, יצא באלבום וכלל אוסף שירים של אמנים אלטרנטיביים ישראלים שהקליטו גרסאות משלהם לשירי לאונרד כהן בתרגום לעברית. באלבום השתתפו, בין היתר, גבריאל בלחסן, שרון מולדאבי, רותם אור, סגול 59 ואמנים נוספים; האלבום היה זמין להורדה מהאתר בחינם, אך הפצתו נאסרה עקב בעיית זכויות יוצרים.
אלבומה השני של קדר "Bloodlines" יצא בשנת 2006 בחברת התקליטים העצמאית היס רקורדס. המבקרת תימורה לסינגר שיבחה את האלבום וכתבה שקדר מצליחה באלבום הזה "למזג בתבונה ובעומק שכל ורגש" ושהוא מצליח להתעלות מעל הקלישאות הצפויות של "אלבום חורף של זמרת ישראלית ששרה באנגלית". בשנת 2008 קדר הופיעה כזמרת החימום בהופעה של להקת לואו בתל אביב.
החל מסוף 2009, קדר לוקחת חלק בקבוצת We Are Ghosts. פרויקט הכולל מפגשים של מוזיקאים ואמנים מתחומים שונים לסשן של אלתורים, ללא טקסטים, לחנים ועיבודים מוכנים מראש. בדצמבר 2011 הוזמנה הקבוצה להופיע במסגרת הביאנלה לאמנות "ארט בזל" שהתקיימה במיאמי, פלורידה, בחסות "THE CULTURE CLUB" של מגזין "פיקניק".
במרס 2012, הוציאה לאור קדר יחד עם בנימין אסתרליס, מוזיקאי ומפיק מוזיקלי המכונה "מורפלקסיס", את אלבום גרסאות הכיסוי "Comfort You: Songs by Other People". האלבום ניתן לרכישה ולהאזנה ברשת, והוא כולל גרסאות כיסוי לשירים בנושאי פרידה ואהבה נכזבת. בבלוג המוזיקה שלו, כתב אלכס צ'רטריז כי אלביס פרסלי אינו מתהפך בקברו למשמע הגרסה לשירו הידוע Heartbreak Hotel, אלא הוא מזדקף כדי להקשיב לה.
בין העיבודים הנוספים באלבום נמנים השיר "Don't Try Suicide" של להקת קווין; "That’s Life I Guess" של הזמרת בילי הולידיי; "Heart" של זמרת הג'אז פגי לי, ועוד.
במהלך שנת 2012 עבדה קדר על אלבומה השלישי, "ניהול מצבי משבר", שכולו בעברית. האלבום הופק בשיתוף בנימין אסתרליס, הוקלט באולפנו הביתי בצפון הארץ ועובד בהשתתפות חברי הקולקטיב We Are Ghosts: דויד פרץ, אמיר ניר, אורי דרור, דני רווה, שיר-רן ינון, אודי רז ואסתרליס בעצמו. השקת האלבום בינואר 2013.
כיום קדר עובדת כמעצבת גרפית; היא עיצבה, בין היתר, את הסמל של היס רקורדס, וכן כתבי עת, עטיפות לתקליטים, סמלים לחברות ועוד. בנוסף, היא עובדת כפסיכותרפיסטית גופנית.
חיים אישיים

מאז 2020 קדר בזוגיות עם מרדכי בראונשטיין, מפיק פסטיבלים ומומחה בשיווק, אותו הכירה בזמן שעבדו יחד על התחקיר אודות ארז ארג'ונה.
עיתונות ואקטיביזם

ביוני 2021 פרסמה קדר תחקיר אודות ארז ארג'ונה, מטפל רוחני שהתאבד לאחר שנודע לו על הכוונה לפרסם תחקיר אודות פגיעות מיניות שהוא ביצע לאורך שלושה עשורים. התחקיר התפרסם באתר פוליטיקלי קוראת ועורר הדים בקהילות אלטרנטיביות רוחניות בישראל. בעקבות התחקיר הזה ותחקירים נוספים שערכה באותו נושא, יצרה קדר את הפודקאסט וקבוצת הפייסבוק "מה קורה בטיפול שלי?" העוסקים באתיקה טיפולית.
הערות שוליים

↑  עמוד הפודקאסט
↑  בזכות הדד־ליין, עמי ברנד, מקור ראשון
↑  שיר זר - משירי לאונרד כהן בעברית, באתר השרת העיוור
↑  תימורה לסינגר, לא חייבים שמיכת פוך, באתר ynet, 9 בנובמבר 2006
↑  מרוב עצים לא רואים את הפורסט: הכירו את היריבות של ישראל, באתר וואלה, 22 בנובמבר 2019
↑  spacegiraffeawesome בלוג מוזיקה
↑  שני קדר, "וכך הוא!" – ארז ארג'ונה, מטפל רוחני: כרוניקה של אלימות שנמשכת עשורים, יוני 2021
↑   רן שמעוני, מטפל רוחני התאבד טרם פרסום תחקיר שלפיו אנס ותקף מינית עשרות נשים, באתר הארץ, 12 ביוני 2021
↑  שני קדר, מה קורה בטיפול שלי
↑  מה קורה בטיפול שלי - קבוצת פייסבוק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007477387105171  VIAF: 308259808   WorldCat (עם VIAF): 308259808
תחרות העל בציריך 2014

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 תקופת התחרות:  29 בינואר 2014 – 4 בפברואר 2014 (7 ימים) 
 מספר מתמודדים:  6 
 עיר מארחת:  ציריך 
 אתר רשמי
 תחרות העל בציריך 2015 ← 
 
תחרות העל בשחמט התקיימה בציריך בין התאריכים 29 בינואר 2014 ל-4 בפברואר 2014. זו התחרות החזקה ביותר מבחינת מד כושר שהתקיימה מעולם. בתחרות התקיימו חמישה עשר סיבובים. התחרות בקטגוריה 23 (מד כושר ממוצע 2801). בתחרות התקיימו חמישה משחקי בזק (4 דקות בתוספת 2 שניות למסע), חמישה משחקים מהירים (15 דקות בתוספת 10 שניות לכל מסע) וחמישה משחקים קלסיים (120 דקות ל-40 המסעים הראשונים, 60 דקות נוספות ל-20 המסעים הבאים, ומהמסע ה-61 ועד לסיום המשחק עוד 15 דקות בתוספת 30 שניות לכל מסע).
זו ההופעה הראשונה של אלוף העולם בן ה-23, מגנוס קרלסן מאז שזכה בכתר בחודש נובמבר 2013. בהתמודדות השתתפו עוד חמישה מבין תשעת השחמטאים הבכירים בעולם.
משתתפי התחרות

1. מגנוס קרלסן מד כושר 2872 אלוף העולם ומקום ראשון בעולם במד הכושר של פיד"ה

2. לבון ארוניאן מד כושר 2812 שני במד הכושר 

3. וישוואנתן אנאנד מד כושר 2773, אלוף העולם לשעבר תשיעי במד הכושר

4. פביאנו קרואנה מד כושר 2782 שישי במד הכושר 

5. היקארו נקמורה מד כושר 2789 שלישי במד הכושר 

6. בוריס גלפנד מד כושר 2777 שמיני במד הכושר
תוצאות התחרויות > משחקים בזמן קלסי

1. מגנוס קרלסן - 8 נקודות 

2. לבון ארוניאן - 6 נקודות 

3. פביאנו קרואנה - 5 נקודות 

4-5 וישוואנתן אנאנד והיקארו נקמורה - 4 נקודות 

6. בוריס גלפנד - 3 נקודות.
תוצאות התחרויות > משחקים מהירים

1. פביאנו קרואנה - 4 נקודות 

2. היקארו נקמורה - 3.5 נקודות 

3. לבון ארוניאן - 3 נקודות 

4. מגנוס קרלסן - 2 נקודות 

5. בוריס גלפנד - 1.5 נקודות 

6. וישוואנתן אנאנד -נקודה אחת
תוצאות התחרויות > משחקי בזק

1-2. מגנוס קרלסן ולבון ארוניאן - 3 נקודות 

3-5 פביאנו קרואנה, וישוואנתן אנאנד והיקארו נקמורה 2.5 נקודות 

6. בוריס גלפנד - 1.5 נקודות.
הערות שוליים

↑  מגנוס קרלסן, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  לבון ארוניאן, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  וישוואנתן אנאנד, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  פביאנו קרואנה, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  היקארו נקמורה, באתר פיד"ה (באנגלית)
↑  בוריס גלפנד, באתר פיד"ה (באנגלית)
תמסחי ביבים

מיניאטורה של "תמסחי ביבים" בארצות הברית
"תמסחי ביבים" או "תניני ביבים" הם תנינאים שעל פי האגדה האורבנית שורצים בתעלות הביוב של ניו יורק.
על פי האגדה הובאו לניו יורק אליגטורי מחמד קטנים מפלורידה ונמכרו במגזר הפרטי. עם התבגרותם נזרקו התמסחים לאסלה על ידי בעליהם ודרכה הגיעו אל הביוב, שם על פי האגדה נטעו את משכנם והם מתרבים עד עצם היום הזה. לאגדה האורבנית אין יסוד במציאות, בין השאר בשל הבדלי הטמפרטורות בין פלורידה וניו יורק, תרביות החיידקים במערכות הביוב, והיעדר עדות כלשהי לקיומם של תנינאים במערכות הביוב.
היסטוריה

שורשה של האגדה בשנת 1927, בה פורסם בתאריך ה-4 בספטמבר בטיים מגזין של ניו-יורק כי בנחל שעלה על גדותיו נמצא תנין. לאחר מכן התברר כי התנין נמלט כמה חודשים קודם לכן מנחל בשטחו של אדם בשם ד"ר פ.א. פולר. פרסומים על גילוי תנינים נוספים באזור ניו יורק רווחו בשנים שלאחר מכן, אך מערכת הביוב אוזכרה לראשונה כשטיים מגזין פרסם ידיעה כי כמה ילדים שפינו שלג לתעלות הביוב ראו תנין באורך 1.8, כשזה ניסה לחמוק לתעלות הביוב. הילדים תקפו את התנין באתי חפירה והרגו אותו. ההשערה הייתה כי התנין נפל מספינה, שחה אל החוף ומצא את הכניסה לביוב.
היסטוריה > כיצד בכל זאת הפכה לאגדה רווחת?

בשנת 1959 הוציא הסופר רוברט דליי ספר בשם World Beneath The City (עולם מתחת לעיר), המספר את סיפורו של טדי מאי (הממונה על ביבי ניו יורק עד לשנת 1955), שלפיו פקחי הביבים דיווחו על הימצאותם של תנינים במערכת הביוב בסביבות 1935. פרט לכך, אין הספר מתארך אירועים נוספים, כמו כליאת התנינים או הפגיעה בהם. דליי טען כי פגש את מאי כשזה היה בן 84, עשרים שנים אחרי האירועים, אך דמיונו העשיר של מאי ונטייתו לסיפורי בדיון גרמו לרוב חוקרי הסיפור לדחות את טענתו.
לבושה המודרני של האגדה האורבנית שייך בעיקרו לסופר תומאס פינצ'ון, שברומן V, שפרסם בשנת 1963, ברא בדמיונו את עיקר פריטי האגדה: תנינים קטנים מפלורידה, שנרכשו כחיות מחמד, חמקו אל מערכות הביוב ומאז הם חיים שם. פינצ'ון דמיין אליגטורים עיוורים ולבקנים, בהם נלחמת "סיירת אליגטורים" חמושה ברובים ארוכי קנה ורבי עצמה. פרי דמיונו של פינצ'ון זכה לפופולריות רבה בשנות השישים, אז צברה האגדה האורבנית תנופה של ממש.
בתרבות הפופולרית

סרט הקולנוע "Alligator" משנת 1980 מבוסס על אגדת תמסחי הביבים. לסרט יצא סרט המשך ישירות לווידאו בשם "Alligator II: The Mutation" בשנת 1991.
ראו גם

צבי הנינג'ה (סיפור בעל השראה והשפעה ניכרת מאגדת התמסחים בביבים)
שרה ווהן

| --- | --- |

 לידה:  27 במרץ 1924 ניוארק, ארצות הברית 
 פטירה:  3 באפריל 1990 (בגיל 66) היידן הילס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Sarah Lois Vaughan 
 מקום קבורה:  Glendale Cemetery 
 מקום הקמה:  ניו ג'רזי 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1942–1990 (כ־48 שנים) 
 מקום לימודים:  East Side High School, תיכון לאמנויות ניוארק 
 סוגה:  ג'אז, בי בופ, קול ג'אז 
 סוג קול:  קונטרה אלט 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 חברת תקליטים:  קולומביה רקורדס, קאדט רקורדס, מרקורי רקורדס 
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1989)  פרס אמי לבידור בפריים טיים (1981)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  היכל התהילה של ניו ג'רזי  אמני הג'אז של NEA 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרה ווהן (באנגלית: Sarah Vaughan;‏ 27 במרץ 1924 - 3 באפריל 1990) הייתה זמרת ג'אז אמריקאית, הנחשבת יחד עם אלה פיצג'רלד ובילי הולידיי לאחת מזמרות המופת של הג'אז.
קריירה

הקריירה המוזיקלית של ווהן התחילה בילדותה, כזמרת כנסיות. למדה לנגן בפסנתר בשנים 1931- 1939. לאחר שזכתה בתחרות חובבנים בתיאטרון אפולו, נשכרה לביג בנד של ארל היינס בתור זמרת וקול שני. בזמן שהייתה בביג בנד, מוזיקאי ארצות הברית ניהלו שביתת הקלטות, ולפיכך לא הקליטה ווהן עם הביג בנד. כשחבר הילדות שלה, בילי אקשטיין, פרש מהביג בנד על מנת להקים תזמורת משלו, היא הצטרפה אליו. היא הושפעה מן החברים האחרים בתזמורתו, צ'ארלי פארקר ודיזי גילספי. שרה ווהן הייתה הזמרת הראשונה שעשתה שימוש בפראזות בי בופ בשירתה, כמו פארקר וגילספי.
בהמשך הקריירה שלה עבדה שרה ווהן בדרך כלל כזמרת סולו ולא כחלק מתזמורת. היא הקליטה מספר אלבומים בחברת ההקלטות קונטיננטל. באחד מהם השתתפו גם פארקר וגילספי. הקלטות ואוספים שיצאו ב"מיוזיקראפט" ו"קולומביה" עזרו לה לצבור פופולריות.
במהלך שנות ה-50 של המאה ה-20, יצירתה המוזיקלית של שרה ווהן נטתה מעט יותר לכיוון הג'אז הפופולרי. במהלך השנים קולה נעשה עמוק יותר ומעט גברי יותר.
במהלך כל הקריירה שלה ואפילו בזיקנתה, הייתה ווהן מטיילת ומופיעה בכל העולם.
חיים אישיים

ווהן הייתה נשואה שלוש פעמים:
בשנים 1946–1958 לג'ורג' טרידוול, נגן חצוצרה ומנהל להקת ה"דריפטרס".
בשנים (1958–1961) הייתה נשואה לקלייד אטקינס. 
ווהן הייתה בזוגיות עם מרשל פישר והשניים גם עבו יחד. בשנת 1977 נפרדו אישית ומקצועית.
בעלה השלישי בשנים 1978–1981 היה  נגן החצוצרה וויימון ריד, שהיה צעיר ממנה ב-16 שנים.
ווהן הייתה עקרה, ועל כן אימצה תינוקת, דברה לויס, בשנת 1961. דברה עבדה בשנות השמונים והתשעים של המאה ה-20 כשחקנית בשם הבמה פריס ווהן.
ווהן הייתה מעשנת כבדה ובשנת 1989 אובחנה כחולה במחלת סרטן הריאה.
שרה ווהן נפטרה בשנת 1990 בלוס אנג'לס מסרטן. נטמנה בבית העלמין גלנדייל שבניו ג'רזי.
תומאס יוז

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1822 אוקספורדשייר, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  22 במרץ 1896 (בגיל 73) ברייטון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  בית הספר רוגבי  אוריאל קולג' 
 תקופת הפעילות:  מ-1857 
 תפקיד:  חבר הפרלמנט ה־20 של הממלכה המאוחדת (17 בנובמבר 1868–26 בינואר 1874)  חבר הפרלמנט ה־19 של הממלכה המאוחדת (11 ביולי 1865–11 בנובמבר 1868) 
 מפלגה:  המפלגה הליברלית 
 השקפה דתית:  אנגליקניזם 
 בן או בת זוג:  Anne Frances Ford 
 
תומאס יוז (Thomas Hughes;‏ 1822 – 1896) היה עורך דין, פוליטיקאי וסופר אנגלי. הוא מפורסם בעיקר בזכות הרומן שכתב, "ימי בית הספר של טום בראון" (1857), יצירה חצי-אוטוביוגרפית שהתרחשה בבית הספר ברוגבי שם למד יוז.
ליוז היו פעילויות נוספות - כחבר הפרלמנט הבריטי, וחבר בתנועה הקואופרטיבית הבריטית, וביישוב אוטופיסטי בטנסי, ארצות הברית.
חיים

יוז נולד ב-20 באוקטובר 1822, כבנו השני של ג'ון יוז, עורך ספרותי, ברקשייר (אוקספורדשייר). היו לו שישה אחים, ואחות אחת, ג'יין סניור שהפכה לימים לעובדת המדינה הראשונה בבריטניה. בגיל שמונה הוא נשלח לבית הספר ליד וינצ'סטר, שם נשאר עד גיל אחת עשרה. בפברואר 1834 הוא הלך לבית הספר רוגבי, שהיה אז בניהול תומאס ארנולד שלמד עם אביו באוקספורד.
יוז הצטיין בספורט ולא בלימודים, והקריירה שלו בבית הספר הגיעה לשיאה במגרש הקריקט של לורד בלונדון. בשנת 1842 המשיך ללמוד וסיים את לימודי תואר ראשון באוקספורד. שם הוא שיחק קריקט בקבוצת האוניברסיטה במשחק השנתי נגד אוניברסיטת קיימברידג'.
יוז הפך לעורך דין, בשנת 1848, ועשרים שנה מאוחר יותר הפך ליועץ המלכה. הוא מונה להיות שופט במחוז צ'סטר ביולי 1882.
פעילות חברתית

יוז היה רפורמטור חברתי. הוא היה מעורב בתנועת הסוציאליזם הנוצרי בראשות פרדריק מוריס, שאליה הצטרף בשנת 1848. בינואר 1854 היה ממקימי מכללת הגברים העובדים, והיה מנהל המכללה משנת 1872 עד 1883.
יוז היה מעורב גם בהקמת כמה איגודים מקצועיים מוקדמים, וסייע במימון הדפסת פרסומים ליברליים. הוא כיהן כנשיא הראשון של הקונגרס הקואופרטיבי בשנת 1869, וכן במועצה המרכזית הקואופרטיבית.
פוליטיקה

יוז נבחר לפרלמנט כליברל מרובע למבאת (1865-68), ורובע פרום (1868-74). הוא הציג מועמדות בשנת 1874 מרובע מרילבון בשנת 1874, אך ויתר ממש לפני הבחירות. סיום הקריירה הפוליטית שלו נבע מחוסר הפופולריות בקרב הבוחרים בגלל תמיכתו בחוק החינוך היסודי 1870.
כחבר פרלמנט יוז עבד על חקיקה בענייני האיגוד המקצועי, אך לא היה מסוגל להעביר שינויים גדולים. הייתה לו הצלחה גדולה יותר בשיפור מעמדם המשפטי של קואופרטיבים, שבמיוחד הצליחו לפעול כחברה בע"מ. נושא המכשולים החוקיים להפעלת איגודי עובדים היה אקטואלי, ובשנת 1867 נבחר יוז כחבר בוועדה המלכותית שהוקמה לבדוק את הנושא. בתחילה הוא היה היחיד בוועדה שאהד את עמדת האיגודים, אבל לאחר שתדלנות מסוימת הצטרף אליו פרדריק הריסון.
התוצאה של ועדה זו הייתה שהריסון, יוז ולורד ליצ'פילד הוציאו דו"ח מיעוט (1869), והמליצו כי יש להוריד את כל המגבלות החוקיות. ואז העניין עלה שוב בוועדה נוספת, בסוף כהונתו של יוז בפרלמנט. אבל בסופו של דבר יוז חתם על דו"ח הרוב.
חיים מאוחרים

בשנים 9–1878, יוז החל לכתוב את "המדריך לשיתופי פעולה" (1881) עם ונסיטארט נייל, עבור הקונגרס הקואופרטיבי. כתוצר לוואי הוא פיתח עניין בפיתוח "הכפר לדוגמה", שבהם גרו פועלים וניהלו אותם. בשנת 1880 הוא רכש את הבעלות על עיירה אמריקאית, שהייזם פרנקלין סמית הקים - רוגבי, בטנסי. היישוב תוכנן כניסוי באורח חיים אוטופיים עבור דור צעיר מאנגליה. היה זה חלק מניסיונות להקמת יישובים אוטופיסטיים בארצות הברית באותם ימים. רובם נכשלו ונעלמו. גם היישוב רוגבי לא החזיק מעמד, אך הוא עדיין מופיע ברישום הלאומי של המקומות ההיסטוריים בארצות הברית.
יוז נפטר ב-22 במרץ 1896, בן 73, בברייטון, ונקבר במקום.
יצירה

בעודו מתגורר בוימבלדון, כתב יוז את סיפורו המפורסם של "ימי בית הספר של טום בראון״, שפורסם באפריל 1857 . יוז כתב גם את ספר ההמשך ״טום בראון באוקספורד״ (1861),״חיי אלפרד הגדול״ (1869) וספרים נוספים.
אחיו, ג'ורג' יוז, היה ההשראה לדמותו של טום בראון.
משפחה

בשנת 1847 התחתן יוז עם פרנסס פורד, בתו של הכומר ג'יימס פורד, ואחייניתו של ריצ'רד פורד, והם התיישבו בשנת 1853 בווימבלדון. ביתם נבנה על ידי קואופרטיב נוצרי סוציאליסטי. היו להם חמישה בנים (מוריס, ג'יימס, ג'ורג', ג'ון וארתור) וארבע בנות (ליליאן, אווי, קרוליין ומרי).
ביתו ליליאן יוז נספתה בטביעתה של הטיטניק בשנת 1912.
מורשת

מלגת יוז נוסדה על ידי במכללת אורייאל באוקספורד. זה היה פרס שמיועד רק לחברים, או לבני חברים, של כמה ארגונים קואופרטיבים.
פסל של יוז ניצב מחוץ לספריית בית הספר ברוגבי: הפסל היה תומאס ברוק, והפסל הוקם בשנת 1899.
רשימת פרסומים

Tom Brown's School Days (1857)
The Scouring of The White Horse (1859)
Tom Brown at Oxford (1861)
A Layman's Faith (1868)
Alfred the Great (1870). In the Sunday Library for Household Reading, this was a largely political work, and was history verging on fiction.
Memoir of a Brother (1873)
The Old Church; What Shall We Do With It? (1878)
The Manliness of Christ (1879)
True Manliness (1880)
Rugby Tennessee (1881)
Memoir of Daniel Macmillan (1882)
G.T.T. Gone to Texas (1884)
Notes for Boys (1885)
Life and Times of Peter Cooper (1886)
James Fraser Second Bishop of Manchester (1887)
David Livingstone (1889)
Vacation Rambles (1895)
Early Memories for the Children (1899)
הערות שוליים

↑  The Home of CricketArchive, cricketarchive.com
↑  John Llewelyn Davies, Hughes Thomas (1822-1896), Dictionary of National Biography, 1901 supplement
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-05-28
↑  Lee, Sidney, ed. (1901). "Hughes, Thomas (1822-1896)" . Dictionary of National Biography (1st supplement). 3. London: Smith, Elder & Co.
↑  P. Smith, Disraelian Conservatism ..., 1967. (באנגלית)
↑  The Oxford Dictionary of National Biography, Oxford: Oxford University Press, 2004-09-23, עמ' ref:odnb/14091
↑  Edward R. Norman, The Victorian Christian Socialists, Cambridge University Press, 2002-10-03, ISBN 978-0-521-53051-4. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271664505171  PLWABN: 9810574686105606  BIBSYS: 90056137  BNE: XX4994451  BnF: cb122084375 (data)  CANTIC: a10101652  CiNii: DA01017814  GND: 118775227  ICCU: PMIV011764  ISNI: 0000 0001 0891 2838  LCCN: n50034198  NDL: 00543004  NKC: kup19970000041267  NLA: 35212246  NLG: 119993  NLK: KAC2019F4945  NSK: 000330138  NTA: 068469144  SNAC: w6rv0mxt  SUDOC: 030726220  Trove: 867445  VcBA: 495/337441  VIAF: 8122147967374784200006   WorldCat (עם VIAF): 8122147967374784200006 
הפסל של תמוס יוז בבית הספר ברוגבי
תפוח מסוכר

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מגדן 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  תפוח 
 
תפוח מסוכר הוא תפוח מצופה סוכר. לרוב נמכר על מקל, כדי להקל על אכילתו. הציפוי הנפוץ הוא סירופ סוכר שהתקרר והתקשה, לרוב בצבע מאכל אדום ולעיתים מתובל בקינמון.
במדינת ישראל היה נקרא גם בשמות "אפל'ה", "בומבל'ה", "גידיאלה","אמבר" ו"חלוצ'ה".
תפוחים מסוכרים נמכרים כחטיף בירידים, פסטיבלים ומסיבות. במדינות המערב הם חטיף מסורתי בפסטיבלי סתיו, למשל בעת ליל כל הקדושים, מכיוון שמועד החג הוא בסופה של עונת קטיף התפוחים.
ויליאם וו. קוֹלְבּ היה הממציא של התפוח המסוכר. קולב, יצרן ממתקים מניוארק, ערך ב-1908 בחנות הממתקים שלו ניסויים שונים עם ממתק קינמון אדום, ובאחד מהם טבל תפוחים לתוך הסירופ. הוא הציג אותם בחלון הראווה של החנות ומכר את כולם, ובהמשך מכר אלפי תפוחים מסוכרים בשנה. בעשורים הבאים נפוצה מכירת התפוחים המסוכרים לאורך חוף ניו ג'רזי, במופעי קרקס, ובערך מסוף שנות ה-40 נמכרים התפוחים בחנויות ממתקים רבות בכל רחבי ארצות הברית.
ראו גם

תפוח קרמל
הערות שוליים

↑  שמות ידועים נוספים: במבליק, בומבלה
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שני קדמי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 ביולי 1977 (בת 47) תל אביב-יפו, ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל
 משקל:  58 ק"ג 
 גובה:  1.6 מטרים
 ספורט
 ענף ספורט:  שיט
 
שני קדמי-צוקרמן (נולדה ב-20 ביולי 1977) היא שייטת ישראלית בעבר. ייצגה את ישראל בשתי אולימפיאדות (אטלנטה 1996 וסידני 2000) במפרשית מדגם 470 וסיימה במקום רביעי בסידני. דורגה בשיאה במקום שני בעולם. כל הישגיה אלו התקיימו ביחד עם ענת פבריקנט.
ביוגרפיה

קדמי נולדה בתל אביב. היא החלה להשתתף בתחרויות בגיל 15.
באליפות אירופה שנערכה בשנת 1995 סיימה קדמי ביחד עם ענת פבריקנט במקום שמיני. שנה לאחר מכן, באליפות העולם הצמד סיים במקום 18.
ביוגרפיה > אולימפיאדה

באולימפיאדת אטלנטה (1996) סיימה קדמי במקום 12 עם שותפתה פבריקנט בשיט מפרשיות מדגם 470. את השיוט האחרון הן סיימו במקום השלישי, הטוב יותר שלהן.
בשנת 1997 סיימה קדמי ביחד עם פבריקנט במקום חמישי באליפות העולם שנערכה באוגוסט בתל אביב ובמקום רביעי באליפות אירופה.
בשנת 1998 סיימה קדמי ביחד עם פבריקנט במקום שמיני באליפות העולם.
בשנת 1999 סיימה קדמי ביחד עם פבריקנט במקום שישי באליפות אירופה ובמקום רביעי באליפות העולם ודורגו במהלך השנה במקום שני בעולם.
בשנת 2000 סיימה קדמי ביחד עם פבריקנט במקום שמיני באליפות העולם.
ביוגרפיה > מקום רביעי באולימפיאדה

באולימפיאדת סידני (2000) סיימה קדמי במקום רביעי עם שותפתה פבריקנט בשיט מפרשיות מדגם 470. הן ניצחו את השיוט השלישי, בשיוט העשירי והלפני האחרון הן סיימו במקום שני, ובשני שיוטים הן סיימו במקום שלישי, שיוט חמישי ושיוט שביעי.
באליפות העולם בשיט מפרשיות מדגם 470 שנערכה בסלובניה בסוף אוגוסט 2001 סיימה קדמי עם שותפתה פבריקנט במקום חמישי.
חיים אישיים

קדמי נשואה לשייט האולימפי אלי צוקרמן ולהם שתי בנות. כמו קדמי, התחרה צוקרמן באולימפיאדת סידני (2000) במפרשית  470 הזוגית, והגיע למקום ה-13 יחד עם אלעד רונן. ביתם גל צוקרמן תתחרה באולימפיאדת פריז (2024) בגלישת מצנח. קדמי מתגוררת בקיבוץ שדות ים.
הערות שוליים

↑  התוצאות הסופיות של אליפות העולם, תל אביב 1997
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת אטלנטה (1996)  |
| --- | --- | --- |
|  איגרוף | ולדיסלב ניימן |  |
|  אתלטיקה | קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • קונסטנטין סמיונוב • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | יעל ארד • אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  הרמת משקולות | סלבה איוונובסקי |  |
|  סיף | איילת אוחיון • לידיה חטואל-צוקרמן • לילך פריסקי |  |
|  קיאק | ליאור כרמי |  |
|  קליעה | אלכס טריפולסקי • בוריס פולק • גיא סטריק |  |
|  שחייה | איתן אורבך • ודים אלכסייב • יואב ברוק • דן קוטלר |  |
|  שיט | ענת פבריקנט •  גל פרידמן • שני קדמי • ניר שנטל • רן שנטל |  |
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת סידני (2000)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | אלכס אברבוך • כפיר גולן • גדעון יבלונקה • טומי כפרי • קונסטנטין מטוסביץ' • רוגל נחום • אלכסנדר פורחומובסקי • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו | אורית בראון • אריק זאבי • גיל עופר |  |
|  היאבקות | מיכאל ביילין • יורי יבסייצ'יק • גוצ'ה ציציאשווילי |  |
|  התעמלות אמנותית | אור טוקייב |  |
|  סיף | איילת אוחיון |  |
|  קליעה | אלכסנדר דנילוב • גיא סטריק |  |
|  קיאק | רועי ילין • ליאור כרמי • לריסה פסחוביץ' • רמי צור •  מיכאל קולגנוב |  |
|  שחייה | אורן אזרד • איתן אורבך • ורד בורוכובסקי • עדי ביכמן • יואב ברוק • יואב גת • מיקי חליקה • יואב מאירי • אלכסיי מנז'ולה • טל שטריקר |  |
|  שיט | עמית ענבר • מיכל היין • אלעד רונן • אלי צוקרמן • ענת פבריקנט • שני קדמי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520838005171  VIAF: 315205434   WorldCat (עם VIAF): 315205434
תסמונת ריקון קיבה

| --- | --- |

 תחום:  גסטרואנטרולוגיה 
 גורם:  גסטרקטומיה, gastroenterostomy 
 תסמינים:  היפוגליקמיה, שלשול, הקאה 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  173594 
 MeSH:  D004377
 סיווגים
 ICD-11:  DE11 
 
תסמונת ריקון קיבה או ריקון קיבה מהיר (באנגלית: Gastric dumping syndrome או Rapid gastric emptying) מתרחשת כאשר מזון, במיוחד סוכר, עובר מהר מדי מהקיבה לתריסריון – שהוא החלק הראשון של המעי הדק – במערכת העיכול העליונה.
תיאור כללי

במקרה של התסמונת, הקיבה אינה מסוגלת למלא את תפקיד האחסון שלה בגלל המום (למשל כריתת קיבה), והמזון חודר לפתע לתריסריון וזו הסיבה שנפיחות והקאות עלולות להופיע כתסמינים מוקדמים לאחר האכילה. התסמונת מופיעה 10–20 דקות לאחר הארוחה. התופעה שנקראת "ריקון מוקדם" שכיחה יותר מ"ריקון מאוחר", המתרחש 90–120 דקות לאחר הארוחה. אם הצרכים התזונתיים של האדם אינם מסופקים כראוי, תת-תזונה עלולה להופיע. בנוסף לירידה במשקל, זה יכול להוביל גם לפגיעה בתפקודם של איברים מסוימים: תאי הדופן הפנימי של המעי עלולים להתנוון, והפרעות עיכול וספיגה עלולות להתרחש.
סימנים ותסמינים

התסמינים של ריקון קיבה מוקדם ומאוחר שונים ומשתנים מאדם לאדם.
תסמינים של ריקון קיבה מוקדם עשויים לכלול:
בחילה
הקאה
כאבי בטן והתכווצויות
שלשול
תחושת שובע או נפיחות בחוסר נוחות לאחר ארוחה
הזעה
חולשה
סחרחורת
הסמקה, או הסמקה של הפנים או על העור
דופק מהיר או לא סדיר
התסמינים של תסמונת ריקון קיבה מאוחר עשויים לכלול:
היפוגליקמיה
שטיפה
כ-75% מהאנשים עם תסמונת ריקון קיבה מדווחים על תסמינים של תסמונת ריקון קיבה מוקדם וכ-25% מדווחים על תסמינים של תסמונת ריקון קיבה מאוחר. לחלק מהאנשים יש תסמינים של שני סוגי תסמונת ריקון הקיבה.
תזונה

על החולה:
לאכול רק כמויות קטנות, לאט ומדי פעם.
לשתות בין הארוחות ולא במהלכן.
להימנע מאכילת מזונות חריפים במיוחד.
לצרוך מעט פחמימות אך כמות משמעותית של חלבון.
טיפול תרופתי

התגובה לטיפול התרופתי בדרך כלל אינה מספקת.
תרופות אנטיכולינרגיות או גואר גאם עשויות להיות יעילות. (תרופות אנטיכולינרגיות הן תרופות החוסמות ומעכבות את פעילותו של הנוירוטרנסמיטר אצטילכולין (ACh) בסינפסות של מערכת העצבים המרכזית ומערכת העצבים ההיקפית כאחד).
שרה וייס מאודי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1975 (בת 49 בערך) 
 
שרה וייס מאודי (באנגלית: Sarah Weiss Maudi; נולדה ב-1975) היא עורכת דין ודיפלומטית ישראלית, סגנית יו"ר ועדת המשפט של האו"ם.