קרב האי סאבו
הקרב > לפני הקרב

בבוקר 8 באוגוסט עגן כוחו של מיקווה מזרחי לאי בוגנוויל למשך מספר שעות, כדי להימנע מאיתור על ידי מטוסי בעלות הברית מגוודלקנל. אולם הוא התגלה בסמוך לבוגנוויל על ידי הצוללת האמריקנית S-38, שהייתה במארב בפתח תעלת סנט ג'ורג', אך מכיוון שהייתה קרובה מדי לא יכלה לשגר טורפדו. עם זאת, שידר מפקד הצוללת, רב-סרן ה.ג. מאנסון לפיקוד על שתי משחתות ושלוש אוניות גדולות מסוג לא ידוע השטות לכיוון גוודלקנל.
מיקווה המשיך בדרכו, בעודו פורס את אוניותיו על פני שטח גדול כדי להימנע מאיתור כל הכוח, ושיגר מטוסים ימיים כדי לאתר את אוניות בעלות הברית. בשעה 10:20 וב-11:00 איתרו את הכוח מטוסי סיור של חיל האוויר המלכותי האוסטרלי מגינאה החדשה, אך בשל המבנה בו הפליג מיקווה היו דיווחי הטייסים סותרים ולא מדויקים, ובכל מקרה, דיווחים אלה נמסרו לפיקוד בעלות הברית בגוודלקנל רק בשעות הערב. בשעה 12:00 שבו מטוסיו של מיקווה אל ספינותיהם ודיווחו על הכוחות בעלות הברית באזור גוודלקנל. הטייסים דיווחו שהכוח התפצל בין אוניות התובלה בגוודלקנל, ואוניות מלחמה בסביבות טולאגי. על אף הנחיתות המספרית בה נמצא, קיווה מיקווה להשמיד את אחד הכוחות לפחות.
התקדמות כוח מיקווה לכיוון גוודלקנל המשיכה ללא גילוי מצד בעלות הברית. טרנר, שהיה מודע לחשיבות נתיב הפלגה זה בין רבאול לגוודלקנל, הורה למפקד כוחות האוויר של בעלות הברית בזירת דרום האוקיינוס השקט, אדמירל ג'ון מקיין, לשגר מטוסי סיור מדגם PBY קטלינה לאיי שלמה הצפוניים כדי לאתר פעילות אויב. אולם, משימת הסיור לא יצאה אל הפועל בסופו של דבר, וטרנר היה תחת הרושם המוטעה שהיפנים אינם פועלים באיי שלמה.
לקראת ערב 8 באוגוסט חילק קראצ'לי את הכוחות הימיים שתחת פיקודו לשלוש קבוצות: קבוצה דרומית, שכללה את הסיירות האוסטרליות הכבדות "אוסטרליה" ו"קנברה", את הסיירת האמריקנית הכבדה "שיקגו", ואת המשחתות "פטרסון" ו"בגלי", שסיירו בין האי סאבו ללונגה שבחוף הצפוני של גוודלקנל, על מנת לחסום את הגישה מדרום לסאבו; קבוצה צפונית, שכללה את הסיירות הכבדות "וינסנס", "אסטוריה" ו"קווינסי", ואת המשחתות "הלם" ו"וילסון", שסיירו בין טולאגי וסאבו כדי להגן על הגישה מצפון לסאבו; קבוצה מזרחית, שכללה את הסיירת הקלה "סן חואן" ואת הסיירת האוסטרלית הקלה "הובארט" ושתי משחתות, שסיירו במזרח, במעבר שבין איי פלורידה וגוודלקנל. בנוסף, הציב קראצ'לי שתי משחתות מצוידות במכ"ם מערבית לסאבו כדי שתוכלנה לספק התראה מוקדמת על הימצאות ספינות אויב באזור. המשחתת "ראלף טלבוט" בגישה הצפונית לאי, והמשחתת "בלו" סיירה בגישה הדרומית. את שארית שבע המשחתות שלו הציב קראצ'לי כטבעת הגנה קרובה סביב ספינות התובלה בגוודלקנל.
באותו ערב כינס טרנר דיון עם קראצ'לי ועם ומפקד הנחתים מייג'ור גנרל אלכסנדר ונדגריפט כדי לדון בנסיגתו של כוח נושאות המטוסים של פלטצ'ר וכדי לתאם את לוח הזמנים לנסיגת אוניות התובלה. בשעה 20:55 עזב קראצ'לי את הקבוצה הדרומית על סיפון הסיירת אוסטרליה ועשה דרכו לטרנר שעגן מול חופי הנחיתה. בעוזבו לא הודיע קראצ'לי למפקד הסיירת שיקגו, קפטן הווארד בוד, שהפיקוד על הכוח הדרומי עבר אליו באופן זמני, ואף לא הודיע למפקד וינסנס, קפטן פרדריק ריפקול, שהוא הקצין הבכיר בשטח, שגיאות שתרמו לבלבול בעת הקרב. טרנר, קראצ'לי וונדגריפט דנו בדיווחי הטייסים האוסטרלים מאותו בוקר, ובשל חוסר הדיוק בתיאור כוח האויב לא ייחסו להם השלושה חשיבות רבה.
עם התקרבו לגוודלקנל, שיגר מיקווה שלושה מטוסים למשימת סיור אחרונה, וכדי שיטילו נורים בעת הקרב. אף על פי שהחל בשעה 23:45 שמעו או ראו מספר אוניות בקבוצות הסיור מטוסים באזור, המידע לא נמסר לטרנר או לקראצ'לי. הכוח של מיקווה התקדם מטור עורפי, שבראש נמצאת הסיירת צ'וקאי, ואחריה אאובה, קאקו, קינוגאסה, פורוטאקה, טנריו, יובארי ויונאגי. בשעה 00:44 ב-9 באוגוסט איתרו צופים בגשר הצ'וקאי את המשחתת בלו מימין לסיירת היפנית.