stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיונאה
מאפיינים

הדיוניאה צומחת בקרקעות בעלות רמת חומציות גבוהה, שבהן זמינות המינרלים (ובמיוחד הזרחות) נמוכה. ומכיוון שאיננה מסוגלת להשיג את המלחים הדרושים לה מן הקרקע הפכה במהלך האבולוציה לטורף שמסוגל להשיג מזון מן החי. הדיוניאה משלימה את אספקת המזון שלה על ידי עיכול חלבוני הגוף של חרקים ובעלי חיים קטנים אחרים.
הדיוניאה מצויה בביצות של צפון קרוליינה, בחלקה המזרחי של ארצות הברית. טרפה הרגיל כולל חרקים ופרוקי רגליים אחרים, אם כי היא עשויה ללכוד גם יצורים אחרים, כמו חשופיות.
עלי הדיוניאה כוללים שתי אונות בצורת כליה שציר העלה מחבר ביניהן. העלה משמש כמלכודת שמסוגלת להיסגר על בעלי חיים על ידי הצמדת האונות זו לזו. פני השטח הפנימים של כל אונה מכוסים בבלוטות עיכול, שצבען לעיתים אדום - דבר המקנה לאונות את צבען האדום. לאורך השוליים הפנימיים הירוקים של המלכודת ישנה שורה של בלוטות נוספות, שמפרישות צוף רירי המשמש לשם משיכת חרקים ולאטימת המלכודת לאחר סגירתה.
על שטחה הפנימי של כל אונה נמצאות שלוש שערות-חישה המשמשות להפעלת מנגנון הסגירה של המלכודת. כאשר נוגע חרק בשניים או בשלושה מהזיפים הללו בזה אחר זה, הם מחוללים פוטנציאל פעולה חשמלי. האות החשמלי הזה עובר מהשערות לכל חלקי המלכודת וגורם לסגירה מהירה של המלכודת על בעל החיים שבתוכה. שולי כל אונה מצוידים בשיניים ארוכות המשתלבות זו בזו בעת סגירת המלכודת ועל ידי כך נמנעת בריחת הטרף. גירויים מכנים מפרפוריו של הטרף המנסה להימלט גורמים לתנועה נוספת של אונות המלכודת, שבסופה נצמדים בחוזקה שולי האונות זו לזו באזור שמכוסה בבלוטות השוליים, ובכך נאטמת המלכודת הסגורה. בעקבות קבלת גירויים כימיים מהטרף מתחילה הפרשת מיץ עיכול לתוך חלל המלכודת, שבו כלוא הטרף. מיץ העיכול החומצי, שמופרש מבלוטות העיכול, כולל אנזימים שונים שמפרקים את חלקיו הרכים של גוף החרק. תוצרי העיכול נספגים על ידי בלוטות העיכול ומועברים באמצעות מערכת ההובלה לקודקודי הצמיחה של הצמח.
המלכודת נפתחת כשהעיכול וספיגת תוצריו הסתיימו. עיכול טרף גדול, שמספק לצמח שפע של מזון, מביא להזדקנות המלכודת ומאפשר פיתוח מלכודות חדשות בקודקוד הצמיחה של הצמח. מלכודות צעירות אלה יחליפו את המלכודת שהזדקנה. לעומת זאת, לאחר עיכול טרף קטן המלכודת יכולה להמשיך להיות פעילה וללכוד טרף נוסף. בעלי חיים קטנים, כמו נמלים קטנות, שאינם מסוגלים להזיז את שערות החישה - אינם נלכדים כלל.
לקריאה נוספת

דן יואל, טורפים בעולם הצמחים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
Juniper, Robbins and Joel (1989) The Carnivorous Plants. Academic Press, London
קארל זימר, פיתוי גורלי, נשיונל ג'יאוגרפיק ישראל, גיליון 142, מארס 2010
הערות שוליים

↑  דיונאה באתר הרשימה האדומה של IUCN
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00907781 
דיונאה שטרפה זבוב
דן בוס (כדורגל)

דן בוס הוא מועדון כדורגל מקצועני הולנדי מהעיר דן בוס, המתמודד בליגת המשנה ההולנדית.
המועדון נוסד ב-18 באוגוסט 1965 כקבוצת BVV בעקבות מיזוג בין שתי קבוצות כדורגל קודמות: BVV (1906) ומועדון וילהלמינה (1890). רוד ואן ניסטלרוי התחיל את הקריירה שלו במועדון.
הקבוצה מעולם לא זכתה בתואר לאומי (אם כי מייחסים לה את הזכייה באליפות של קבוצת BBV בעונת 1948) והישג השיא הוא העפלה לגמר הגביע ההולנדי בעונת 1991.
באפריל 2018 החלו מגעים בין הנהלת הקבוצה לאוליגרך הגאורגי קחי ג'ורדניה, בעלי חברת הנפט Oil Energy Group, לרכישת 99% ממניות מועדון הכדורגל.
תארים

אליפות הולנד
זכייה: 1948 (כקבוצת BVV)
הגביע ההולנדי
סגנות: 1991
הערות שוליים

↑  FC DEN BOSCH EN KAKHI JORDANIA BEREIKEN AKKOORD OVER OVERNAME, KNVB OM TOESTEMMING GEVRAAGD
ערך זה הוא קצרמרבנושא הולנד. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דניאל השטר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  30 ביולי 1938 (בן 86) פריז, צרפת 
 מקום לימודים:  תיכון שפטל  תיכון וולטר 
 תחום יצירה:  עיצוב אופנה 
 www.daniel-hechter.fr
 
דניאל השטר (נולד ב-30 ביולי 1938) הוא מעצב אופנה יהודי-צרפתי ועסקן כדורגל. היה ממקימיה ונשיאה של קבוצת הפאר הצרפתית פריז סן-ז'רמן.
מעצב אופנה

השטר, יליד פריז, הוא בעל חברת האופנה "דניאל השטר" שהוקמה בשנת 1962 ומתמקדת בלבוש אלגנטי ובחליפות לגברים ונשים. לה סניפים רבים בעולם, לישראל סחורתה מיובאת בלעדית על ידי רשת החנויות פולגת. השטר עיצב את חליפותיהם של אלופי מונדיאל 1998, נבחרת צרפת בכדורגל. באביב 2012 נבחר השחקן ג'יימס דנטון לדגמן את בגדי המותג.
פריז סן-ז'רמן

הקבוצה הוקמה בשנת 1971, ונחשבת לאחת הצעירות בכדורגל האירופאי. השטר שימש כיו"ר דירקטוריון הקבוצה ולאחר מכן כנשיא שלה. באותה תקופה, שיחק הכדורגלן הישראלי מרדכי שפיגלר בקבוצתו ונרקמו בין השניים קשרי חברות הדוקים. את הקבוצה עזב בשלהי 1978.
דרשונישוק

| --- | --- |

 מדינה:  ליטא ליטא
 מחוז:  קובנה
 מחוז משנה:  קישיאדוריס
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  307 (2011)
 קואורדינטות:  54°43′N 24°7′E﻿ / ﻿54.717°N 24.117°E﻿ / 54.717; 24.117
 אזור זמן:  UTC+2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ליטא מוגדלת) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד דרשונישוק(למפת ליטא רגילה) וילנה קלייפדה שיאוליאי מריאמפולה קובנה פוניבז' אוטנה אליטא טלז טאורגה לטביה בלארוס פולין רוסיה מחוז קלינינגרד דרשונישוק  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
דרשונישוק (בליטאית: Darsūniškis, דרסונישקיס; ביידיש: דאַרשונישאָק) היא עיירה במחוז קובנה בליטא, על גדת הנהר ניימן (אנ'). בעיירה קיימים מרכז רפואי, בית ספר יסודי ומספר כנסיות, בהן כנסיית עלייתה של הבתולה מרים השמיימה, שנבנתה בשנת 1855 וכן מספר כנסיות נוספות שנבנו בסוף המאה ה-18. באזור אתר נוף המהווה אתר מורשת מוגן, אתר שבתקופת מסעי הצלב הצפוניים היווה חלק ממערך ההגנה על היישוב, וכן מחצבים.
תולדות העיירה

העיירה היא אחד היישובים העתיקים בליטא. במקורות גרמניים - כרוניקות של המסדר הטבטוני משנת 1365 - מוזכר שמה כ-Dirsunen. במאה ה-14 הייתה העיירה אחד מיעדיהם של מסעי הצלב הצפוניים, ובמהלך קרבות באזור נשרפה הטירה המקומית.
במאה ה-15 הוקמה במקום כנסייה ואוכלוסיית היישוב גדלה. במאה ה-16 הפך היישוב למרכז מסחר ואומנות, עקב הימצאו על הדרך בין קובנה ופוני (Puni), והתקיימו בו כיכר שוק ואכסניה. בסוף המאה ה-17 נשרפה הכנסייה ונבנתה שוב, אך בעת הפלישות השוודיות שרפו אותה הפולשים. מיקומה של העיירה על הנהר נמן סייע לשיקומה כעיירת מסחר, בין היתר לשם סחר בעצים בין אזור האיחוד הפולני-ליטאי לבין אזור גרמניה.
בסוף המאה ה-18 נבנה בעיירה בית ספר קהילתי והוקנו לה זכויות מגדבורג. בתקופה זו מנתה העיירה כמה עשרות משפחות. תושבי העיירה שוחררו מחובת הצמיתות והורשו לנוע בחופשיות אל מחוץ לתחומיה. בשנת 1868 נמנו בעיירה 668 תושבים, מהם 303 יהודים. עוד היו בעיירה מספר חנויות ופונדקים, ורבים מתושבי העיירה עסקו במסחר.
במלחמת העולם השנייה שרפו הגרמנים הפולשים את העיירה. בתקופת השלטון הקומוניסטי בעיירה התקיימה בעיירה חווה קולקטיבית.
יהודי דרשונישוק

בין מלחמות העולם ישבו בדרשונישוק כ-120 יהודים. עם הכיבוש הסובייטי בשנת 1939 דוכאה הפעילות הפוליטית היהודית בעיירה, ולאחר הכיבוש בידי הגרמנים הוקם בעיירה גטו בו נכלאו יהודי עיירות סמוכות. 
באוגוסט 1941 רצחו ליטאים את הגברים היהודים מדרשונישוק ועד תחילת ספטמבר נרצחו גם יתר יהודי העיירה.
דן בונה

| --- | --- |

 לידה:  1969 (בן 55 בערך) ישראל 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מנחה לדוקטורט:  ריצ'רד ליפטון 
 מוסדות:  אוניברסיטת סטנפורד 
 תלמידי דוקטורט:  Philippe Golle, Ilya Mironov, Hovav Shacham, Jeremy Aaron Horwitz, Glenn Edward Durfee, קרייג ג'נטרי 
 פרסים והוקרה:  פרס גדל (2013)  עמית האגודה הבינלאומית למחקר קריפטוגרפי (2013)  עמית פקארד למדע והנדסה (1999)  עמית ACM (2016)  פרס ACM לחישוב (2014)  עמית האגודה האמריקאית למתמטיקה (2021) 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 מחקרים בקריפטוגרפיה (תורת ההצפנה) בעיקר בנושאי הצפנה המבוססת על מיפוי בי-ליניארי
 
דן בונה (נולד בישראל ב-1969) הוא מדען מחשב ישראלי ופרופסור באוניברסיטת סטנפורד, זוכה פרס גדל לשנת 2013. מחקריו עוסקים בתחומי הקריפטוגרפיה ואבטחת מחשבים.
קורות חייו

בשנת 1996 סיים דוקטורט במדעי המחשב באוניברסיטת פרינסטון בהנחיית פרופסור ריצ'רד ליפטון. זכה במספר פרסים, בהם פרס פקרד, פרס אלפרד סולן (Alfred P. Sloan Award), פרס טרמן (Terman Award) ופרס ה-RSA.
בשנת 2002 היה ממקימי חברת Voltage Security. היה שותף בוועדת הייעוץ לכתיבת האנציקלופדיה לקריפטוגרפיה ואבטחה.
בשנת 2013 הוענק לבונה פרס גדל (בשיתוף עם מת'יו פרנקלין ואנטואן ז'וקס), על מאמרו עם פרנקלין בנושא הצפנה מבוססת מיפוי בי-ליניארי, ופיתוח הצפנת בונה-פרנקלין.
הערות שוליים

↑  Boneh, Dan; Franklin, Matthew (2003). "Identity-based encryption from the Weil pairing". SIAM Journal on Computing 32 (3):586–615
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438568905171  ACM DL: 81100047204  BnF: cb14644003k (data)  dblp: b/DanBoneh  ISNI: 0000 0000 7911 4537  LCCN: nr96027785  MGP: 70975  NKC: xx0017491  SUDOC: 074469452  VIAF: 44198240   WorldCat (עם VIAF): 44198240 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים ובנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דער עמעס

גיליון דער עמעס
דער עמעס (נהגה "דֶר אֶמֶס"; "האמת" בהברה אשכנזית ובאורתוגרפיה הסובייטית של היידיש) היה עיתון סובייטי ביידיש שיצא לאור במוסקבה משנת 1918 ועד 1938.
היסטוריה

"דער עמעס" הוצא לאור ביוזמת הוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית של ברית המועצות, ונוהל בידי הייבסקציה, הזרוע היהודית של המפלגה. ה"יבסקציה", בהמשך לגישתם של מייסדי 'הבונד' (1897) ואוטונומיסטים יהודים אחרים במזרח אירופה, ראתה ביידיש את לשונם של המוני היהודים (בעוד העברית נתפשה כשפת האליטה הרבנית ומקושרת לדת ולריאקציה), ולכן ביקשה לטפח תרבות פרולטרית-לאומית יהודית ביידיש שתדבוק בתכנים סוציאליסטיים. כחלק מתהליך זה עודדו השלטונות הוצאת עיתונים ביידיש, בהם "דער עמעס" שיצא במוסקבה, ו"דער שטערן" ("הכוכב") שיצא בחרקוב.
העיתון שימש את המפלגה להפצת תעמולה קומוניסטית בקרב יהודי ברית המועצות, כנגד התנועות האידאולוגיות היריבות, כמו הציונות והבונד. הוא האשים את "הציונים הבורגנים" בהפצת רעיון הלאומיות היהודית כפעילות שעוררה תגובות אנטישמיות, ובפסילת ה"מנטליות הגלותית" כדי לעודד יהודים להגר מרוסיה לארץ ישראל. כותבי העיתון פנו לכל מגוון האוכלוסיות היהודיות בברית המועצות בכוונה לחנך ולהפנות אותם לאורח החיים היהודי החדש שאימצו, ולשם כך תקפו את כל מי שעמד בדרכם - מורי עברית, מנהיגים ומוסדות דתיים, והדת היהודית עצמה. בתקופה שלאחר מלחמת האזרחים הרוסית הקדיש העיתון טור קבוע לתיאור הרעב, האלימות והרדיפות שהיו מנת חלקם של היהודים תושבי העיירות בתחום המושב לשעבר, באשמת כוחות "ריאקציוניים" ו"קונטר-רבולוציוניים", ועודדו אותם לתמוך במפלגה הקומוניסטית כדי לזכות בהגנתה ובסיועה.
העיתון נאבק נגד אנטישמיות בברית המועצות ומחוץ לה, ועם עליית היטלר לשלטון בגרמניה הוקיע שוב ושוב את משטרו הגזעני.
"דער עמעס" השתמש בכתיב היידי הסובייטי המתוקנן החדש וכל המילים שמקורן בעברית אויתו אחרת, ללא אותיות מנצפ"ך סופיות ועוד. הדבר נעשה הן על מנת להסיר כל זכר לשפה זו, שנחשבה ל"שפה ריאקציונית" מהיותה קשורה לדת ולציונות; והן כדי להקל על דור שלא היה מסוגל לקרוא את המילים העבריות ונזקק לאיות אחיד ותקני עם אותיות אהו"י. כך למשל נכתבו בעיתון מילים כמו "קלייקוידעש" ("כלי קודש"), "קידעשאשעמ" (קידוש השם), "באל-טפילע ומאגיד" (בעל תפילה ומגיד) ועוד. הכתיב "עמעס" עצמו הוא גרסה יידישיסטית של הכתיב העברי התקני, "אמת".
עורכו הראשון של "דער עמעס", משנת 1918, היה שמעון דימנשטיין. ב-1921 עבר תפקיד העורך לידי משה ליטווקוב, שמילא אותו עד שבתקופת הטיהורים הגדולים סר חינו בעיני הממשל. הוא הודח מהתפקיד באוקטובר 1937, נעצר והוצא להורג שבועות אחדים לאחר מכן. ב-1938 נסגר העיתון בידי השלטונות.
ראו גם

יידישיזם
הערות שוליים

1 2  David Shneer, Yiddish and the creation of Soviet Jewish culture, 1918-1930, Cambridge University Press, 2004.
↑  Yiddish for Comrades, פורוורד, 2 בדצמבר 2009.
דו"ח יגר

צילום העמוד האחרון של הדו"ח
דו"ח יגר היה דין-וחשבון שחובר על ידי אס אס–שטנדרטפיהרר קרל יגר, מפקדה של איינזצקומנדו 3, אחת מיחידות המשנה של האיינזצגרופן – עוצבות המבצע הגרמניות שהופקדו על רצח היהודים במזרח אירופה בראשית הפלישה לברית המועצות ב-1941. יגר, שיחידתו הייתה כפופה לאיינזצגרופה A, חיבר את הדו"ח ב-1 בדצמבר 1941. הוא מונה את פעולות הרצח של היחידה בליטא מה-2 ביולי ועד סוף חודש נובמבר 1941 וכן את פעולות הרצח של שתי יחידות משנה שלה בלטביה ובמינסק שבבלארוס. הוא מהווה את התיעוד המפורט ביותר שבנמצא אודות פעולת הרצח של יחידת איינזצקומנדו.
הדו"ח, הכתוב גרמנית, משתרע על פני שישה עמודים. ביחס לכל פעולה בו פורטו מועד עריכתה ומקומו ומספר הקרבנות שנרצחו במהלכה, תוך הבחנה ביניהם – גברים יהודים, נשים יהודיות, ילדים יהודים, קומוניסטים רוסים וקומוניסטים ליטאים. בסך הכל נמנו בדו"ח 85 ימי פעולה וכן 12 תקופות פעולה נוספות.
הדו"ח מתעד את רציחתם של 137,346 אנשים, מהם 124,711 שנרצחו בליטא (4,000 מהם נרצחו לפני תחילת פעולת היחידה של יגר), 9,585 שנרצחו בלטביה ו-3,050 שנרצחו במינסק. רוב הקרבנות היו יהודים, ומרביתם נרצחו בחודשים אוגוסט, ספטמבר ואוקטובר.
הדו"ח מציין כי המרחק הממוצע בין מקומות האיסוף של הקרבנות לבין המקומות שבהם נרצחו ונקברו היה 4 עד 5 קילומטרים.
בסיום הדו"ח כתב יגר כי המטרה של "פתרון הבעיה היהודית בליטא" הושגה. הוא ציין כי מצויים בליטא יהודים ויהודיות המועסקים בעבודת כפייה וכי עבודתם היא חיונית. הוא המליץ להתחיל לאלתר בעיקור הגברים היהודים על מנת למנוע רבייה, והוסיף שאם למרות זאת תהרה אחת הנשים היהודיות, היא תומת.
הדו"ח נוצר בחמישה עותקים, אך רק אחד מהם שרד כיום ומוחזק בארכיון המרכזי של ליטא בעיר וילנה.
דיוגו ורדשקה

דיוגו סוזה ורדשקה (בפורטוגזית: Diogo Sousa Verdasca; נולד ב-26 באוקטובר 1996) הוא כדורגלן פורטוגזי המשחק בעמדת הבלם בקבוצה הפולנית מיראנדס.
קריירה

ורדשקה החל את קריירת המשחק שלו במחלקות הנוער השונות של פורטו, וב-9 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי פורטו ב' בהפסד קבוצתו 1–2 לפורטימוננסה מהליגה הפורטוגלית השנייה. הוא הבקיע פעמיים בעונת 2015/2016 וסייע לקבוצתו לסיים במקום הראשון בליגה, אך הקבוצה לא הייתה רשאית לעלות לליגת העל הפורטוגלית מפני שבה משחקת קבוצת האם שלה, פורטו.
בפברואר 2016, בעודו בן 19 בלבד, זומן לראשונה לסגל הקבוצה הראשונה למשחק הליגה האירופית בו הפסידה קבוצתו 0–2 לבורוסיה דורטמונד, אך לא שיחק.
ב-17 ביולי 2017 חתם לשלוש שנים בריאל סרגוסה מהליגה הספרדית השנייה. הוא כבש את שער הבכורה שלו ב-8 בספטמבר 2018, בניצחון קבוצתו 4–0 על ריאל אוביידו.
ב-21 באוגוסט 2019 חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים עם אופציה לעונה נוספת, תמורת כ-300 אלף יורו. ב-1 בספטמבר 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בהפסד קבוצתו 1–2 להפועל רעננה. ב-6 באוקטובר 2020 שוחרר מהסגל של בית"ר ירושלים.
ביוני 2021 חתם ורדשקה בקבוצת שלונסק ורוצלב מליגת העל הפולנית.
ב-27 ביולי 2023 חתם במיראנדס מהליגה הספרדית השנייה.
תארים

גביע הטוטו (1): 2019/2020
הערות שוליים

↑  "Verdasca, o sucessor de Maicon?" [Verdasca, Maicon's successor?] (בפורטוגזית). Rádio Renascença. 15 בפברואר 2016. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FC Porto B-Portimonense, 1–2: mais um milagre de André Carvalhas" [FC Porto B-Portimonense, 1–2: yet another miracle by André Carvalhas] (בפורטוגזית). Mais Futebol. 9 באוגוסט 2015. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "FC Porto B-Feirense, 2–0: Dragões resolvem jogo na primeira meia hora" [FC Porto B-Feirense, 2–0: Dragons decide game in first thirty minutes]. Record (בפורטוגזית). 17 באפריל 2016. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Título festejado com vitória no clássico" [Title celebrated with win in classic] (בפורטוגזית). FC Porto. 8 במאי 2016. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lukasz Piszczek and Marco Reus score as Dortmund control Porto in first leg". ESPN FC. 18 בפברואר 2016. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Dortmund-FC Porto: Peseiro esteve em risco de perder o único central que tinha" [Dortmund-FC Porto: Peseiro nearly lost the only stopper he had] (בפורטוגזית). Mais Futebol. 18 בפברואר 2016. נבדק ב-17 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "El central portugués Diogo Verdasca se compromete con el Real Zaragoza por tres temporadas" [Portuguese stopper Diogo Verdasca committs to Real Zaragoza for three seasons] (בספרדית). Real Zaragoza. 17 ביולי 2017. נבדק ב-18 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  López, J. (8 בספטמבר 2018). "Una goleada de década" [A routing for the ages]. Heraldo de Aragón (בספרדית). נבדק ב-14 בספטמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אופיר סער‏, דיוגו ורדאסקה חתם לשנתיים בבית"ר ירושלים, באתר וואלה, 21 באוגוסט 2019
↑  בלם זעזועים: ורדאסקה טעה, בית"ר הפסידה 2:1 לרעננה, באתר ערוץ הספורט, ‏1 בספטמבר 2019
↑  עדכונים מחלון העברות, 28 ביולי 2023
דייוויד גריינג'ר

דייוויד ארתור גריינג'ר (באנגלית: David Arthur Granger, נולד ב-15 ביולי 1945 בג'ורג'טאון) הוא איש צבא בדימוס, היסטוריון, עיתונאי ופוליטיקאי גיאני, בריגדיר גנרל בדימוס, נשיא גיאנה בין השנים 2015 – 2020. שימש בעבר כמפקד כוח ההגנה של גיאנה (1979–1992) ויועץ לביטחון לאומי של הנשיא פורבס ברנהם בשנים 1990–1992. בשנים 2012–2015 עמד בראש האופוזיציה באספה הלאומית של גיאנה. בבחירות הכלליות בנובמבר 2011 הציג את מועמדותו לנשיאות מטעם קואליציית המפלגות APNU-AFC שבאופוזיציה, אך הובס. במאי 2015 זכה בבחירות הכלליות ונבחר לנשיא.
ביוגרפיה > ראשית חייו

גריינג'ר נולד בעיר ג'ורג'טאון במשפחה אפרו-גיאנית.
הוא למד בקווינ'ס קולג', אחד מבתי הספר היוקרתיים בגיאנה, בדומה לנשיאים פורבס ברנהם, צ'די ג'אגאן, סם הינדס ולסופרים וולטר רודני ורופרט רופנריין.
ביוגרפיה > הקריירה הצבאית

בהמשך החל מגיל 20 - בשנת 1965 - פנה כצוער של הקולג' לקריירה צבאית והיה לקצין צוער במסגרת כוחות ההגנה של גיאנה. ב-1966 הועלה לדרגת סגן משנה. הוא התחנך במסגרת הצבא ובחוץ לארץ - במכללה לפיקוד ומטה בניגריה, במרכז האימונים ללוחמה בג'ונגל בברזיל ובבית הספר לקציני רגלים ובבית הספר מונס לצוערים קצינים לבריטניה.
גריינג'ר סיים מאוחר יותר תואר ראשון ושני באוניברסיטת הודו המערבית ואחר כך גם דיפלומת לימודי המשך ביחסים בינלאומיים.
בשנת 1979, בימי שלטונו של הנשיא פורבס ברנהם, עלה לדרגת בריגדיר גנרל והיה למפקד כוחות ההגנה של ארצו. ב-1990 התמנה ליועץ לביטחון לאומי של הנשיא. ב-1992, לאחר ניצחונו של צ'די ג'אגאן בבחירות לנשיאות, פרש גריינג'ר מהצבא.
ביוגרפיה > קריירה אקדמית, עיתונאית ופוליטית

בשנת 1992 הקים גריינג'ר את המגזין "גיאנה רוויו ניוס" והיה לעורך המנהל שלו. הוא פרסם מאמרים ומחקרים בנושאים צבאיים, היסטוריים ותקשורת. קיבל בהמשך מלגה להשתלמות גם מכללת פיליפ מריל לעיתונות באוניברסיטת מרילנד, קולג' פארק (1996-1995). למד אחר כך בסדנה למדיניות פיתוח עירוני באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, בקורס לתכנון ערים וניהול משאבים באוניברסיטה להגנה לאומית בוושינגטון די.סי, ובסדת מחנכים למאבק בטרור בפלורידה, בארצות הברית.
גריינג'ר נבחר ליושב ראש האגודה להיסטוריה, לאגודה למואקת גיאנה, יושב ראש איגוד בוגרי אוניברסיטת גיאנה, ויו"ש הפדרציה הגיאנית לשחמט. הוא חבר באיגוד ההיסטוריונים הקריביים, האיגוד למחקרים קריבים, איגוד התקשורת הגיאנית, הפדרציה הגיאנים לספרים, בלגיון הגיאני והמועצת הנאמנים של הווטרנים מגיאנה.
גריינג'ר נבחר בראשות מפלגת הקונגרס הלאומי המזוהה בעיקר עם הציבור האפרו-גיאני.
בשנת 2010 נבחר גריינג'ר מועמד לנשיאות מטעם קואליציה שבראשות הקונגרס הלאומי של העם-רפורמה אך הובס על ידי דונלד רנוטאר בבחירות הכלליות בנובמבר 2011. ב-16 בינואר 2012 נבחר פה אחד למנהיג האופוזיציה באספה הלאומית.
בבחירות ב-11 במאי 2015 הצליח גריינג'ר לקטוף רוב של קולות כראש קואליציית המפלגות APNU-AFC (שותפות לאחדות לאומית - A Partnership for National Unity) ו-AFC (הברית למען שינוי - Alliance for Change), והושבע כנשיא גיאנה ב-16 במאי 2015.
.המפלגה הפרוגרסיבית של העם שהנהיגה את גיאנה בשנים 1992–2015 נכנסה לאופוזיציה.
בראש הממשלה החדשה מינה גריינג'ר פוליטיקאי הודי-גיאני בשם מוזס נאגאמוטו שעזב את מפלגת PPP.
ביוגרפיה > חייו הפרטיים

גריינג'ר נשוי לאישה ממוצא סיני ואינדיאני, סנדרה, ששמה בלידה היה צ'אן-אי-סו. היא מרצה לשפות בהכשרתה, ואשת מינהל. לזוג יש שתי בנות, האן ואפוּוה.
פרסים ואותות הוקרה

צעירותו זכה למדליית הנשיא לסטודנט הטוב ביותר, פרסים נוספים על תרומה לחיי התרבות של המכללה ועל הצטיינות בלימודים
פרסים בתחום ההיסטוריה:
הפרס גי דה וובר
הפרס לורד אטלי
פרס מרי נואל מנזס
פרס המחלקה להיסטוריה של אוניברסיטת גיאנה
1976 - מדליה צבאית ליעילות
1981 - מדליית השירות הצבאי
1985 - כוכב השירות הצבאי
ספרים

גריינג'ר כתב ספרים בתחום ההיסטוריה של גיאנה, ההיסטוריה הצבאית ועל נושאים מדיניים.
National Defence: A Brief History of the Guyana Defence Force, 1965 – 2005 (הגנה לאומית: היסטוריה קצרה של כוחות ההגנה של גיאנה, 2005-1965)
Public Security: Criminal Violence and Policing in Guyana (ביטחון ציבורי: אלימות פלילית ושיטור בגיאנה)
-Public Policy: The Crisis of Governance in Guyana (מדיניות ציבורית: משבר השליטות בגיאנה)
Five Thousand Day War: The Struggle for Haiti’s Independence, 1789 – 1804 (מלחמת חמשת אלפים הימים: המאבק לעצמאות האיטי)
The British Guiana Volunteer Force, 1948 – 1966 (כוח המתנדבים של גיאנה הבריטית - 1948–1966)
The Guyana National Service, 1974 – 2000 (השירות הלאומי בגיאנה)
The Guyana People’s Militia, 1976 – 1997 (משטרת העם של גיאנה, 1997-1976)
The Queen’s College Cadet Corps, 1889 – 1975 (יחידת הצוערים של קווין קולג')
Guyana’s Coinage, 1808 – 2008 (המטבעות של גיאנה, 2008-1808)
The Era of Enslavement, 1638 – 1838 (עידן העבדות, 1838-1638)
The Village Movement, 1839 – 1889 (תנועת הכפרים 1839–1889)
גריינג'ר היה יחד עם וינסטון מקגוואן וג'יימס רוז עורך של Themes in African–Guyanese History (סוגיות בהיסטוריה האפרו-גיאנית) ומוציא לאור של כתבי העת Guyana Review ו-Emancipation.
הערות שוליים

↑  אתר סוכנות הידיעות הגויאנית "גינה" 3 ביוני 2015
↑  אתר הסוכנות רויטר מאי 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440289605171  ISNI: 0000 0000 4253 1564  LCCN: n97098443  NTA: 197571131  SNAC: w6nh7qgh  VIAF: 4221770   WorldCat (עם VIAF): 4221770 
גריינגר יחד עם נשיאת ברזיל, דילמה רוסף במפגש ה-48 "מרקוסור"
דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכותבן

דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכותבן הוא האיסור לכתוב את התורה שבעל פה. מעיקר הדין, אסור היה לכתוב כל דבר תורה נוסף על התנ"ך, וכל שאר הפירושים, החידושים וההלכות צריכים להאמר בעל פה בלבד. ברבות השנים, בשל הכלל עת לעשות לה' הפרו תורתך, התירו לכתוב דברי תורה, כי ראו שאיסור הכתיבה עלול להוביל לשכחת התורה. כיום, נוהגים לכתוב דברי תורה ללא הגבלה.
מקור הדין

מקור הדין הוא במקרא על פי פירוש התלמוד:
וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה: כְּתָב לְךָ אֶת הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה כִּי עַל פִּי הַדְּבָרִים הָאֵלֶּה כָּרַתִּי אִתְּךָ בְּרִית וְאֶת יִשְׂרָאֵל.
דרש רבי יהודה בר נחמני מתורגמניה דרבי שמעון בן לקיש: כתיב 'כתב לך את הדברים האלה' וכתיב 'כי על פי הדברים האלה'. הא כיצד? דברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם בעל פה, ודברים שבעל פה אי אתה רשאי לאומרם בכתב.
רבי יהודה בר נחמני דורש מהשינוי בפסוק בין כתיבה לבין אמירה בעל פה את ההלכה שדברים שבכתב אי אתה רשאי לאומרם בעל פה ואילו דברים שבעל פה אי אתה רשאי לכתוב אותם.
ישנה מחלוקת בפוסקים, האם איסור זה הוא מדאורייתא או מדרבנן או שאין בדבר איסור ממש.
דין האיסור > טעם האיסור

בטעם האיסור נחלקו המפרשים:
הר"ן כותב שהטעם בכך הוא שלא ניתן לרדת לעומק הביאורים של התורה שבכתב כי אם על ידי מלאכת הלימוד של רב לתלמיד. אילו היו הדברים נכתבים בכתב, הייתה אפשרות של מכשול בכך שהתלמיד יסתפק ברמת הבנה הנקנית מן הכתובים, אף על פי שהבנה זו איננה שלמה.
ר' צדוק הכהן מלובלין כתב שהמילה הכתובה אינה יכולה לכלול את עומקה של המילה המדוברת. לדבריו, המילה עוצמתה של המילה המדוברת היא בכך שהדיבור נובע מ"מעמקי הלב", ואילו דברים כתובים אינם יכולים לרדת לאותו עומק.
הרב יהודה גרשוני כתב שהאיסור לכתוב תורה שבעל פה הוא בשביל שלא לעשות קיום מוחלט לפירוש התורה, אלא 'שתהיה התורה חיה עם האומה ומתפתחת עמה', כלומר שהחכמים בכל דור ודור יוכלו לפרש את התורה לפי השגתם.
דין האיסור > היתרים לאיסור

רש"י – דבר של חידוש מותר באופן פרטי. היתר זה מתבסס על דברי התלמוד: "דילמא מילתא חדתא שאני" (אולי חידוש שונה, ומותר לכתבו).
הנצי"ב מוולוז'ין – מותר כתיבה לצורך היחיד, אך לא לשם לימוד ופרסום ברבים. היתר זה נזכר כבר ברמב"ם ונקרא בתלמוד בשם מגילת סתרים, מפני שנכתב בסתר ונועד לקריאה פרטית.
ההיתר לאיסור

חז"ל ראו שבמהלך הדורות נתקשו אנשים לדבוק בתלמוד תורה ולקיים את מצוותיה דבר שמעמיד בסכנה את שלמותה ודיוקה של התורה שבעל פה. מפני זה פסקו חכמים שהצורך לפקח על שמירתה של תורה דוחה את איסור כתיבתה, ודרשו זאת מלשון הכתוב: ”עֵת לַעֲשׂוֹת לַה' הֵפֵרוּ תּוֹרָתֶךָ.”
חז"ל דרשו את המילים במובן של "עת לפעול למען ה', כיוון שהפרו העם את התורה". כדי להקל על לימוד התורה וקיומה, הותר ללמד את התורה שבעל-פה מתוך הכתב: ”מוטב תיעקר תורה, ואל תשתכח תורה [כולה] מישראל.”
ראו גם

דברים שבכתב אי אתה רשאי לאמרם בעל פה
עת לעשות לה' הפרו תורתך
עבירה לשמה
לקריאה נוספת

מיכאל ויגודה, כתיבת התורה שבעל-פה – איסור שהפך למצווה באתר דעת
הערות שוליים

↑  רבי אליעזר ממיץ, ספר יראים, מצווה רס"ח, באתר אוצר הספרים היהודי השיתופי.
↑  תוספות רא"ש, כרך סוטה מט:
↑  חידושי הר"ן, כרך מגילה, יד, א מדפי הרי"ף
↑  מחשבות חרוץ, עמ' קיג
↑  י' גרשוני, בירור במקורות דמוקרטיה ויהדות וזכויות העם, ירושלים תש"ן, עמ' תרכב
↑  רש"י, מסכת שבת, דף ו', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת תמורה, דף י"ד, עמוד ב'
↑  ג, אות י, קדמת העמק
↑  ספר תהלים, פרק קי"ט, פסוק קכ"ו
↑  תלמוד בבלי, מסכת תמורה, דף י"ד, עמוד ב'
דן בבלי

אין תמונה חופשית
דן אברהם בבלי (נולד ב-29 באוגוסט 1929) הוא רואה חשבון ועיתונאי ישראלי. עמד בראש משרד רואי חשבון בבלי מילנר ושות', שנחשב לאחד המובילים בישראל בשנות ה-80 וה-90 של המאה ה-20, פרסם מספר ספרים בנושאי כלכלה ומדינה, וכיהן במגוון תפקידים בשירות הציבור.