קטרפילר די-9
היסטוריה

האבטיפוס של ה-D9 יוצר לראשונה ב-1954 ונקרא D9X. שנה אחר כך, ב-1955, יוצר ה-D9 הסדרתי עם 286 כ"ס (213 קילוואט) והיה הגדול בזמנו. הדחפור פותח בין השאר להתמודד עם דחפור Euclid TC-12. ב-1956 שופר הספק המנוע ועלה ל-320 כ"ס. ב-1959 הוחלף ה-D9 במודל D9E שהיה בעל 335 כ"ס (250 קילוואט). ב-1961 הופיע ה-D9G, שהיה בעל 385 כ"ס (287 קילוואט) וכושר דחיפה (drawbar pull) של 61 טון במהירות 0.1 קמ"ש, ושקל כ-45 טון. דגם זה שלט ללא מחליף כ-13 שנה, והפך לדחפור הכבד הנפוץ באתרי עבודה קשה. ב-1965 איש העסקים באסטר פטרסון חיבר זוג דחפורי D9G כדי לדחוף מגרדות כבדות. ב-1986 קנתה קטרפילר את הזכויות על הרעיון וכך נוצר ה-DD9G (ה-D שלפני הדגם מייצגת Dual, כלומר "כפול") בעל 770 כ"ס. פטרסון גם פיתח את ה-SxS D9G שכלל שני דחפורי D9G זה לצד זה בעלי "סכין" (כף דחפור) משותפת והוא הוצג על ידי קטרפילר ב-1969. ב-1974 הגיע ה-D9H הגדול יותר, עם 410 כ"ס (310 קילוואט) וכושר דחיפה של 63 טון. גם לו יוצרו דגמי DD9H ו-SxS D9H. עד להופעתו של דחפור ה-D10 ב-1977 היה ה-D9H הדחפור הקונבנציונלי הגדול ביותר של קטרפילר.
החל מהדור של D9L, שנכנס לשימוש ב-1980, החלה קטרפילר לייצר את דחפורי ה-D9 עם תכנון גלגל-הינע מוגבה, שהוצג לראשונה בדחפורי CAT D10 הגדולים יותר. ה-D9L היה דחפור ה-D9 הגדול ביותר בהיסטוריה, עם עוצמה של 460 כ"ס (340 קילוואט) נטו, כושר דחיפה של 75 טון, משקל של כ-59 טונות (130,000 ליברות) ו-4 גלגלי שיניים בזר המניע.
ב-1987 הוחלף ה-D9L בדחפור ה-D9N הקטן יחסית (עוצמה של 375–401 כ"ס (280–299 קילוואט), כושר דחיפה של 64 טון). למעשה, ה-D9N היווה הגדלה של ה-D8L בעוד שהמחליף האמיתי של ה-D9L מבחינת גודל היה ה-D10N. ה-D9N הוחלף ב-1996 בידי ה-D9R הגדול יותר עם עוצמה של 405 כ"ס (302 קילוואט) שהוא הדגם הנפוץ ביותר בשימוש כיום. ה-D9N וה-D9R הם בעלי 3 גלגלי שיניים בזר המניע, לעומת 4 ב-D9L.
ה-D9R הושק ב-1996 וכולל שורת שיפורים במערכות המנוע, בקרה והשליטה. המנוע של ה-D9R הוא מדגם CAT 3408C HEUI בעל הספק של 474 כ"ס ברוטו ו-405 כ"ס (302 קילוואט) נטו ("הספק גלגל תנופה"). ה-D9R מצויד במערכות בקרה ממוחשבות שנועדו לייעל את עבודת הדחפור ולהקטין את צריכת הדלק. מערכות הבקרה והשליטה כוללות ג'ויסטיק הניתן לתכנות לשליטה בכף הדחפור, ידית לשליטה במעקר, מערכת היגוי דיפרנציאלי הנשלטת בג'ויסטיק אחד או בזוג ידיות (תלוי במפרט שמבקש המזמין), ומערכות היזון חוזר ובקרת מנוע, דלק ושמן שמנטרות את פעולת הדחפור בזמן אמת וממטבות את ביצועיו על ידי התאמת פעילות המנוע וחלוקת הכוח בהתאם לצורך.
ב-2004 השיקה קטרפילר את ה-D9T, ששונה מה-D9R בכך שהמנוע הוחלף למנוע CAT C18 ACERT בנפח 18.1 ליטר המספק 410 כ"ס (310 קילוואט) ב-1,750 סל"ד. ב-2014 השיקה קטרפילר גרסה משופרת של ה-D9T ובה מנוע דיזל משופר וידידותי יותר לסביבה שעומד בתקן זיהום אוויר מחמיר יותר מרמה Tier 4. המנוע המשופר הוא מדגם CAT C18 ACERT Tier 4-Final שמפיק 436 כ"ס (325 קילוואט) ב-1,800 סל"ד וכולל לצידו מערכות קירור יעילות יותר, וכן מערכות שליטה ובקרה ממוחשבות משופרות.
ב-2020, כחלק ממהפך כולל בקו הדחפורים שלה, השיקה קטרפילר דגם משופר – D9 מודל 2020 – הנקרא פשוט D9 או New D9 ולו מנוע דיזל מדגם CAT C18 שמפיק 452 כ"ס (337 קילוואט) ב-1,750 סל"ד. ה-D9 החדש שוקל כ-50 טונות: 110,225 ליברות (49,997 קילוגרם). השיפורים העיקריים בו הם חסכוניות, הן בצריכת הדלק והן בעלויות התחזוקה והתיקונים; ממיר-מומנט עם מצמד שנשלט על ידי גלגל מכוון (stator) המאפשר חיסכון של 5% בדלק; טכנולוגיה מתקדמת המאפשרת אוטומציה של פעולות בסיסיות (Auto-Carry,‏ Auto-Ripper ו-Auto-Blade-Assist); תא מפעיל מודרני עם מסך מגע לשליטה במערכות הכלי ואמצעי בטיחות (כגון סולם המאפשר עלייה נוחה ובטוחה לתא המפעיל). במרץ 2021 השיקה קטרפילר את ה-D9 GC, גרסה מעודכנת של ה-D9R, עם אותו מנוע - 3048C - אך עם הספק משופר 412 כ"ס (307 קילוואט). קו ה-GC משווק ככלים חסכוניים וזולים יותר.