stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרחון לילי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  70°45′00″S 163°55′00″E﻿ / ﻿70.75°S 163.91666667°E﻿ / -70.75; 163.91666667
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לילי(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לילי
 
קרחון לילי (באנגלית: Lillie Glacier) הוא קרחון שנמצא בין הרי באוורס ממערב לבין הרי קונקורד והרי אנארי ממזרח, באנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 190 קילומטרים ורוחבו 19 קילומטים - הוא הקרחון הארוך בעולם. הקרחון זורם למפרץ אוב, ויוצר במפרץ את לשון הקרח לילי.
היסטוריה

לשון הקרח הבולטת התגלתה על ידי משלחת טרה נובה (שחקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1910–1913). לשון הקרח התגלתה כאשר האונייה טרה נובה חקרה את האזור שממערב לכף נורת' בפברואר 1911. המשלחת קראה ללשון הקרח על שם דניס ג'י. לילי, הביולוג של המשלחת. לימים הקרחון כולו נקרא על שם לשון הקרח.
חציו התחתון של הקרחון מופה על ידי משלחת החקר האנטארקטית הלאומי האוסטרלית (התאלה דאן) בשנת 1962. יתר חלקי הקרחון מופו על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית, בהתבסס על סקרים ועל תצלומי אוויר שבוצעו על ידי צי ארצות הברית במהלך מבצע קפיצה גבוהה בין השנים 1960–1962.
אתר המורשת ההיסטורי של אנטארקטיקה - "בקתת לילי מרלן" שברכס אוורט בצפון ארץ ויקטוריה נקרא על שם קרחון לילי ועל שם השיר לילי מרלן.
לקריאה נוספת

• Ute Christina Herzfeld, , P 166
• Charles Swithinbank, , P 47
• R. L. Oliver, P. R. James, J. B. Jago, , P 110
• Yves Crevier, Gordon Rigby, Dirk Werle, Ken Jezek and Don Ball, , NEWSLETTER FOR THE Canadian Antarctic Research Network, Vol 28, May 2010, P 4 - 5
• Mary Patterson, , P 8
שדרות ולדימיר פוטין

| --- | --- |

השדרות בצילום משנת 2011
 מידע כללי
 על שם:  ולדימיר פוטין
 אורך:  1880 ק"מ
 הקמה
 תקופת הבנייה:  1848–1821
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 עיר:  גרוזני
 רובע:  המפעל
 רחובות מסתעפים:  Akhmat Kadyrov Square, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 אירועים:  קרב גרוזני, קרב גרוזני, Hundred Days of Battles 
 
שדרות ולדימיר פוטין (ברוסית: Проспект имени Владимира Владимировича Путина), שדרה במרכז העיר גרוזני, שאורכה 1880 מטר. השדרה נקראת על שמו של נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, על פי יוזמה של ממשלת צ'צ'ניה והעומד בראשה, רמזן קדירוב (ב-2012 נעשתה מחווה דומה גם בעיר יריחו, כשרחוב מרכזי בעיר נקרא על שם נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב).
השדרה נבנתה לראשונה בשנת 1848. בשנות החמישים של המאה העשרים נבנו בה מבנים חדשים, וכיום זו אחת השדרות הוותיקות בעיר גרוזני והרחוב הראשי בה. בשדרה נמצאים מבני ממשל, מוסדות תרבות ומרכזי מסחר, כדוגמת היכל הנוער, מחלקה משפטית, המוזיאון הלאומי של צ'צ'ניה, בית אופנה, היכל קונצרטים ותיאטרון ממלכתי, ואחד המסגדים הגדולים ברוסיה: לב צ'צ'ניה.
שמות השדרה

1848 — 1920: רחוב הגבול (Граничная улица);
1920 — 1955: רחוב ה-11 באוגוסט (улица 11 Августа);
1955 — 1993: שדרות הניצחון (проспект Победы);
1993 — 1995: שדרות עיסא ארסמיקוב;
1995 — 1996 שדרות הניצחון;
1996 — 2000: שדרות עיסא ארסמיקוב;
2000 — 2008: שדרות הניצחון;
משנת 2008: שדרות ולדימיר פוטין
מיקום

השדרות ממוקמות במרכז העיר. חלק גדול מהשדרה נמצא ברובע המפעל, וחלקה מאוכלס במבני ממשל, עד לרחוב מאיאקובסקי, המתחבר עם רובע סטרופרומיסלובסקי, מרחוב מאיאקובסקי ועד לרחוב ניקולאייב, הנושק לרובע לנין, עד לנהר סונג'י בין שדרות מחמוד אסמבאייב ורחוב ורדי לוקסמבורג.
את השדרה חוצים הרחובות מאיאקובסקי, כיכר ידידות העמים, רחוב דאגסטן, רחוב גריבוידוב, רחוב השלום, רחוב צ'רנישב, שדרות חוסיין איסאייב, כיכר אחמט קדירוב ורחוב לץ' מאגומד. אל השדרה מתחברים שדרת התהילה, כיכר העיתונאים, רחוב טיטוב, רחוב ניקולאייב, כיכר התיאטרון, רחוב רפין, רחוב פולז'אייב, כיכר אבו בוכר קדירוב, כר הקומסומול, כיכר מיכאיל לרמונטוב, ורחוב המשמר. דרך נהר סונג'ו עוברים גשר לנין, המחבר את שדרות פוטין עם שדרות אחמט קדירוב.
היסטוריה

השדרה נבנתה בשנת 1848 ונקראה "רחוב הגבול", משום שעל הרחוב גם עבר הגבול בין תחנת גרוזני למבצר גרוזני. מאוחר יותר הורחב הרחוב לכדי שדרה. בשנת 1914 נבנה גשר בטון ומתכת בשם "גשר רומנוב". בשנת 1918 הייתה השדרה זירת קרב מרכזית בין הצבא האדום לצבא הלבן.
לאחר מלחמת העולם השנייה נבנו בשדרה מבנים רבים בסגנון חרושצ'ובקה (בשנות השישים נבנה לראשונה בניין שכזה בן תשע קומות.) בשנת 1955 הוענק לשדרה השם "שדרות הניצחון", על שם ניצחון הקומוניסטים בקרב על העיר בתקופת מלחמת האזרחים ברוסיה, קרב שהצבא האדום ניצח בו ב-11 באוגוסט 1918, ולכן לעיתים השדרה נקראה גם על שם תאריך זה.
ב-1978 נחנך קו חשמלית.
בקיץ 1993 השדרות שינו את שמן לשדרות עיסא ארסמיקוב, על שם פיזיקאי בשם זה שנהרג בקרבות שנערכו ברחוב במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. בינואר 1995 השדרה כולה ספגה פגיעות חמורות בעקבות קרבות בין הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית לבין הכוחות המזוינים של צ'צ'ניה, שגרמו להרס קו החשמלית. לאחר השבת השליטה הממשלתית הרוסית על העיר, השדרות לא קיבלו את שמן בחזרה, והוענק להן השם "שדרות הניצחון". ב-1996 שוב נקראו על שם עיסא ארסמיקוב. במהלך מלחמת צ'צ'ניה השנייה בינואר 2000 שוב ספג הרחוב פגיעות רבות. בניינים רבים נהרסו, ולאחר השבת השליטה הפדרלית על העיר הוחזר לשדרות השם "שדרות הניצחון".
שיפוץ המבנים ברחוב החל בשנת 2004. בדצמבר 2004 היה הרחוב לרחוב הראשון ששופץ במלואו, לאחר שהתאורה שוחזרה והשדרה הורחבה.
ב-2008 בוצע שיפוץ נרחב במסגרתו הוצבו שעוני ענק והותקנה רוטונדה חדשה על גג בית מספר 2. נאסר על אוטובוסים לעבור בשדרה עצמה וב-5 באוקטובר 2008 הרחוב נחנך מחדש. עוד באותו יום נשיא צ'צ'ניה רמזן קדירוב חתם על צו לשינוי שם השדרה ל"שדרות ולדימיר פוטין" — על שם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין "בשל תרומתו הגדולה למלחמה בטרור, שיקום הכלכלה והחברה של צ'צ'ניה" (כדברי הצו). ולדימיר פוטין מצדו ביקש ששינויי שם שכאלה לא יתרחשו בעתיד. פוטין עצמו ביקר בשדרה ב-16 באוקטובר 2008.
בקיץ 2011 נהרס גשר רומנוב, שחיבר את השדרות עם שדרות אחמט קדירוב.
שדרות הניצחון. משמאל נראה בית מספר 2 מהרוטונדה הישנה. שנת 2007.
שדרות פוטין באזור ככר אחמט קדירוב
מראה השדרה בלילה
קניון Grozny Mall, בית מספר 40
ראו גם

פוטיניזם
הערות שוליים

↑  מחווה לנשיא רוסיה: רחוב על-שמו ביריחו, באתר ynet, 20 בינואר 2012
↑  Грозный-Проспект Победы (6 фото)
↑  Совмещённый трамвайно-троллейбусный сайт. Грозный
↑  420 лет вместе
↑  Захват Президентского дворца
↑  В Грозном сдан первый в этом году многоквартирный дом
↑  Состоялось очередное заседание правительства Чечни
↑  Все центральные улицы Грозного в течение апреля будут в ночное время освещены.
↑  К Новому году в Грозном восстановлен проспект Победы
↑  В Грозном появился проспект имени Путина
↑  Прошлись по улице Путина
שלט רחוב על בית מספר 3 בשדרות פוטין
קסונג

קָּסוֹנְג היא עיר במחוז צפון הואנג-הה בדרום קוריאה הצפונית בקרבת הגבול עם קוריאה הדרומית. בסמוך לעיר נמצא אזור התעשייה קסונג המשותף לקוריאה הדרומית, וכפר התעמולה הצפון קוריאני. בעבר הייתה עיר הבירה של ממלכת Taebong ובהמשך של שושלת קוּרְיאוּ. בזמן שהייתה עיר הבירה של קוריאו העיר שגשגה כמרכז מסחר לייצור ג'ינסנג. כיום היא מתפקדת כמרכז תעשייה קלה של צפון קוריאה, וכיעד מרכזי עבור מבקרים זרים בקוריאה הצפונית.
בשל קרבתה של העיר לגבול עם קוריאה הדרומית, העיר משמשת לסחר בין המדינות ומארחת את אזור התעשייה קסונג המשותף.
נכון לשנת 2009, אוכלוסיית העיר מונה 192,578 תושבים.
היסטוריה

הממצאים הארכאולוגיים המוקדמים ביותר להתיישבות באזור קסונג, מתוארכים לתקופה הנאוליתית. חפצים כגון כלי חרס, כלי אבן, וגרזנים מאבן נחשפו בקסונג. שם העיר השתנה במהלך ההיסטוריה מכיוון שהיא נכבשה על ידי ממלכות רבות.
ב-555 הפכה לחלק משטחה של ממלכת שִילָּה, ושמה שונה ל-Song'ak-gun במהלך אותה תקופה.
היסטוריה > בירת שושלת קוריו

שילה החלה לדעוך בשלהי המאה ה-9, תקופה בה אדוני מלחמה יריבים עלו. שושלת קוריאו נוסדה בשנת 918, ועלתה לשלטון בקוריאה כבר בשנת 936, תווך שהיא מחליפה את שילה כממלכה השלטת. המלך וואנג-גּוֹן (태조, Wang Geon) השתלט על שטחה של שילה, והעביר את עיר הבירה לעיר הולדתו - קסונג. העיר שימשה בירה של חצי האי הקוריאני במשך כ-460 שנה, גם בתקופת הכיבוש המונגולי, עד לייסודה של ממלכת צ'וסון בסוף המאה ה-14, אז הבירה עברה 60 קילומטר דרומה, להאנסיאונג (סיאול).
היסטוריה > המאה ה-20 ועד היום

במהלך הסיפוח היפני בשנים 1910–1945, היפנים הגו את שמה של העיר כ"Kaijō".
קסונג נשארה במחוז קיאנגי עד מלחמת קוריאה. כאשר קוריאה חולקה באמצעות קו רוחב 38 צפון, לאחר מלחמת העולם השנייה, קסונג הייתה בצד הדרומי של הקו (בתוך קוריאה הדרומית). עם זאת, במהלך הקרבות נכבשה על ידי צבא העם הקוריאני בימים הראשונים של מלחמת קוריאה. העיר נכבשה מחדש על ידי כוחות האו"ם ב-9 באוקטובר 1950, כוחות האו"ם נטשו את העיר ב-16 בדצמבר אותה שנה. העיר נשארה תחת שליטה צפון קוריאנית / סינית עד סוף המלחמה.
המגעים להפסקת אש החלו בקסונג ב-10 ביולי 1951, אבל הועברו ל-Panmunjom הסמוכה ב-25 באוקטובר 1951. הסכם שביתת הנשק שנחתם ב-27 ביולי 1953 מכיר בקוריאה הצפונית כבעלת השליטה בקסונג מה שהופך אותה לעיר היחידה שהשליטה בה הועברה מקוריאה הדרומית לקוריאה הצפונית כתוצאה מהמלחמה. לאחר המלחמה קסונג וחלק ממחוז קיאנגי שנכבש אורגנו מחדש לתוך "אזור קסונג". ב-1955 קסונג הפכה ל"עיר בשליטה ישירה". בשנת 2002 הוקם לא הרחק מהעיר אזור התעשייה קסונג. ב-2003, החלקים שנותרו מהעיר (למעט אזור התעשייה), הפכו חלק ממחוז צפון הואנג-הה. העיר קרובה לאזור המפורז הקוריאני שמחלק בין צפון לקוריאה הדרומית.
גאוגרפיה

קסונג היא העיר הדרומית ביותר של קוריאה הצפונית. איי קסונג של העיר אינצ'ון נמצאים מדרום מעבר לתעלה צרה. קסונג משתרעת על שטח של 1,309 קמ"ר, היא מוקפת הרים. על גבעה לצד העיר (Janam בגובה 103 מטרים) נמצא פסלו של קים איל-סונג.
תרבות > נקודות ציון

האוניברסיטה לתעשייה קלה, האוניברסיטה הקומוניסטית והמכללה לאמנות ממוקמים בעיר. מוזיאון קוריאו, שוכן בלב האקדמיה הקונפוציאנית העתיקה, המכילה שרידי תרבות ואומנות עתיקים (אף על פי שרבים מהם עותקים, המקוריים מוחזק בכספת של המוזיאון המרכזי להיסטוריה בפיונגיאנג). כעיר הבירה של ממלכת קוריאו, גבעות הקבורה הכדוריות של מרבית מלכי קוריאו נמצאים באזור, אם כי על-פי רוב אינם נגישים; שניים מהקברים, אף על פי שקבורים בהם בני משפחת המלוכה של שושלת צ'וסון, לא נכללו כאתרי מורשת עולמית של הקברים המלכותיים של שושלת צ'וסון, עקב מיקומם בקוריאה הצפונית.
תרבות > מאכלים

מכיוון שקסונג הייתה עיר הבירה של קוריאו בכמעט 500 שנות שלטונה, התרבות הקולינרית התפתחה מאוד. הסגנון המפואר המטבח בקסונג משווה לעיתים קרובות עם זה של סיאול. קימצ'י מצופה, דנגו ומאכלים נוספים מייצגים את המטבח של קסונג. Umegi, הוא מאכל חגיגי בקסונג, עדין ומתוק עם טעם אגוזי. המנה נעשית על ידי לישת תערובת אורז דביק עם קמח ומים חמים, לאחר מכן מעצבים את התערובת לכדורים ומוסיפים אגוז או צנובר אחד לכל כדור, לאחר מכן מטגנים אותם ומצפים בסירופ.
כלכלה

לקסונג יש תנאים טבעיים לחקלאות בזכות הטופוגרפיה, אקלים ואדמה. מערכת אספקת המים נבנתה עבור חקלאות מתקדמת והיא כוללת 18 מאגרי מים וכ-150 תחנות שאיבה. אדמות חקלאיות, מהווה 27% משטחה של קסונג. אורז, תירס, סויה, חיטה ושעורה הם הגידולים החקלאיים העיקריים. ייצור האורז מהווה 60% מסך ייצור התבואה. בנוסף, מגדלים ירקות ופירות (כולל תפוחים ואפרסקים) וכן משקי חיות. קסונג מתמחה בגידול האפרסקים, במיוחד אפרסק לבן, אשר מהווה כ-25% מסך הפירות.
קסונג מהווה מרכז תעשייה קלה בצפון קוריאה. בעיר קיים מפעל לעיבוד תכשיטים ומפעל רקמה. עוד בתקופת שושלת קוריאו הייתה קסונג מרכז למלאכת אומנות בעוד תעשיית הטקסטיל הייתה העסק העיקרי, יחד עם סחורות נוספות. תעשיית עיבוד המזון המדורגת אחרי תעשיית הטקסטיל, מייצרת בעיקר מיסו, שמן, מזון משומר, משקאות אלכוהוליים, משקאות קלים ועוד. בעיקר מפעל לייצור כלים חקלאיים ותיקוני טרקטורים.
החל משנת 2002, ממוקם בעיר המטה של הבנק המרכזי של צפון קוריאה.
קוריאה הצפונית וקוריאה הדרומית מפעילות במשותף את אזור התעשייה. פארק התעשייה אשר נבנה בשנת 2003, מעסיק מעל 53,400 צפון קוריאנים במפעלי טקסטיל ומפעלים אחרים. בתחילת 2013, כ-887 דרום קוריאנים עבדו במתחם, אשר ייצר מוצרים בשנת 2012 בשווי מוערך של כ-470 מיליון דולר.
בעקבות מתחים ב-2013, פארק התעשייה היה סגור באופן זמני. הוא נסגר שוב ב-2016.
תחבורה

קסונג מחוברת לפיונגיאנג וערים אחרות על ידי רכבת וכבישים רחבים. היא גם מחוברת במסילת ברזל לסיאול דרך תחנת דורה במעבר הגבול, אך הקו אינו פעיל.
ערים תאומות

פרו קוסקו, פרו (מ־1990)
נפאל קטמנדו, נפאל (מ־1992)
מולדובה בלץ, מולדובה
רוסיה ריאזאן, רוסיה
מלזיה קלנטן, מלזיה
הערות שוליים

↑  "City population by sex, city and city type".
1 2  개성시 開城市 (Kaesong) (in Korean) Nate/ Encyclopedia of Korean Culture
1 2  향토음식 鄕土飮食 [Hyangto eumsik] (in Korean).
↑  닮은 듯 색다른 매력을 간직한 북한의 음식 문화 (in Korean).
1 2  개성직할시 산업과 교통 (Industry and transport of Kaesong) (in Korean) Nate / Britannica
↑  Choe Sang-Hun (March 27, 2013).
↑  Choe Sang-Hun and Gerry Mullany (March 30, 2013).
↑  Gale, Alastair; Kwaak, Jeyup S. (2013-04-26). "Seoul to Pull Workers out of North Korea". Wall Street Journal (באנגלית). ISSN 0099-9660. נבדק ב-2023-07-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475829405171  MusicBrainz: 3db94cf0-157e-4529-a98e-44bed389f888  NARA: 10044326  NDL: 00631217  NKC: ge503639  VIAF: 251797833   WorldCat (עם VIAF): 251797833 
קסונג בקיץ
נוף לכיוון המרכז המודרני של קסונג, כפי שנראה מהדרום
הרי קסונג
מוזיאון קוריו
ארוחה למבקרים במסעדת Tongil, קסונג
שוטר מכוון תנועה בקסונג
קברים וקבורות בתקופת הברונזה הביניימית

הקבורה בתקופת הברונזה הקדומה המתוארכת לשנים 3000 - 2300 לפנה"ס נעשתה במערות, הקבורה הייתה של משפחות רבות ובתי אב שלמים. בתקופת הברונזה הביניימית המתוארכת לשנים 2300 - 2000 לפנה"ס, חל שינוי במנהגי הקבורה של האוכלוסייה. הקבורה הייתה של יחידים או של משפחות קטנות שנטמנו בקברי פיר או קברים מגליתיים אשר נחצבו ונחפרו על ידי התושבים. לעיתים הקבורה נעשתה על ידי הנחת הגופה בשלמותה בקבר – קבורה ראשונית, אבל לרוב הקבורה הייתה קבורה משנית, כלומר ליקוט העצמות מהקבורה הראשונית לאחר שנשאר רק השלד והשארתה בערימה או בפיזור בקבר אחר.
נתגלו מנהגים שונים המבדילים בין קבוצות קברים נפרדות בבית קברות של יישוב מסוים. כתוצאה מהשינוי במנהגי הקבורה נוצרו בתי קברות.
טיפוסי קברים

את הקברים בתקופה זו ניתן לחלק לשתי קבוצות עיקריות:
קברי פיר
קברים מגליתיים
טיפוסי קברים > קברי פיר

קברים אלה נחצבו באזורי סלע גירני או ברכסי הכורכר במישור החוף. קבר פיר מתאפיין בפיר אנכי אשר ממנו הייתה הכניסה לחדר קבורה תת-קרקעי אשר נסתם בדרך כלל באבן. חדרי הקבורה היו מגוונים: מרובעים, מעוגלים וללא צורה מוגדרת. לעיתים מפיר אחד נחצבו מספר חדרי קבורה. קברי הפיר שימשו לקבורת יחיד ולעיתים גם לקבורת משפחות. קברי פיר נמצאו בהרי הגליל, בעמק החולה, בעמק בית שאן, במישור החוף, בהרי יהודה ובבקעת הירדן.
תת קבוצה של קברי הפיר היא קברי פיר בנויים בקרקע. קברים אלה נבנו מאבני גיר ומלוחות בזלת והונחו בתוך בורות שנכרו באדמה. חדרי הקבורה היו מקורים ומרוצפים בלוחות מאבן בזלת. טיפוס קבר זה נמצא בקיבוץ דגניה א' מדרום לתל בית ירח. הקברים שימשו לקבורה משפחתית.
טיפוסי קברים > קברים מגליתיים

קברים הבנויים מאבנים גדולות בלתי מסותתות שכוסו בדרך כלל בתלוליות עפר ואבנים. מנהג קבורה זה היה נהוג גם בתקופת הברונזה הקדומה, אבל בשלהי האלף השלישי לפנה"ס נעשה שימוש נרחב בשני טיפוסים של קברים מגליתיים:
קבורות בגלי אבנים
קבורות בדולמנים
קבורות בגלי אבנים – בקבורה זו הונח הנפטר על פני הסלע וסביבה נבנה ארגז העשוי מלוחות אבן. ארגז הקבורה בתוך תיבת אבן בנויה מאבנים (הן בקבורה ראשונית והן במשנית), תיבת האבן כוסתה בגל אבנים ובתלולית עפר, בתוך התיבה הונחו כלי חרס, כלי נחושת, חרוזים ועוד אשר שימשו כמנחה. הקבורה מטיפוס זה נקראת בעברית רוגם (Tumulus). שדות קבורה מתקופת הברונזה הביניימית מוכרים בגולן, בבקעת הירדן ובהר הנגב שם נתגלו אלפי רגמים ליד יישובים, בראשי רכסים ועל גבעות.
קבורות בדולמנים – הדולמן נבנה משישה לוחות אבן גדולים לא מסותתים. בארץ ישראל הגודל הממוצע של האבנים הוא 0.9 X 0.7 X 4 מטר ומשקל כל אבן למעלה מטון. המבנה הוא אבן על הקרקע, ארבע אבנים סדורות כמלבן והאבן השישית הגדולה מכולן מונחת מעל כשולחן. המבנה שימש כחדר קבורה וכוסה באדמה או גל אבנים עד ליצירת רוגם. שדות דולמנים נפוצים ברמת הגולן ועבר הירדן המזרחי. הדולמנים שימשו לקבורה כבר בברונזה הקדומה, אבל על פי הארכאולוגית קלר אפשטין חלק ניכר מהדולמנים נבנה לראשונה בתקופת הברונזה הביניימית.
קבורה זו נפוצה ליד היישובים. קבורה זו היא סימן היכר מובהק של התקופה.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן)

הארכאולוגית קתלין קניון חפרה בשנות ה-50 של המאה ה-20 את שדות הקברים שסביב תל יריחו. הקברים היו קברי פיר אשר נחפרו באדמת חוואר הלשון. היא ביצעה מחקר על בסיס כ-500 קברים וחילקה אותם לשבע קבוצות. הפרמטרים לניתוח היו:
עומק הפיר
מספר נקברים
מתנות קבורה (קרמיקה, נשק)
קוטר הפיר
מידות אולם הקבורה
הנקבר עצמו (גיל, מין)
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קברי פגיון (Dagger)

קברי לוחמים, בקברים אלה נקברו גברים בלבד. בכל קבר שלד אחד. נמצאו 150 (כ-31% מהקברים שנחקרו) קברים מרוכזים אחד ליד השני. הקברים היו של קבורה ראשונית. נמצאו שלדים שלמים שלא נבזזו בתנוחת עובר – הזרועות מקופלות לראש והרגליים מקופלות לבטן. גודל הפיר כ-2 מטר, קוטר חדר הקבורה כ-2 מטר. ליד כל הנקברים בסמוך לחזה נמצא פגיון. בנוסף נמצאו סיכות ברונזה אשר שימשו לחיבור הלבוש, וחרוזים לקישוט. לא נמצאה קרמיקה. המסקנה הייתה שמדובר בקברי אצילים לוחמים אשר היו המעמד השליט עם זכויות יתר. גיל הלוחמים בעת המוות נע בין 20 ל-45 שנים.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קברי כלי חרס (Pottery Tomb)

בקברים אלה נקברו בעיקר נשים, אבל נמצאו גם שלדי גברים. כ-15% מהקברים שנחקרו. בכל חדר קבורה היו מספר נקברים בקבורה משנית. קברים אלה היו גדולים יותר מאשר קברי הפגיון, גודל פיר כשלושה מטר עומק, קוטר חדר 3 - 5 מטר. בחדרי הקבורה נמצא ריכוז גדול של כדים, רהיטים – מעין מיטות (השתמרו המסמרים ולעיתים גם העץ). הקברים היו של נשים וגברים ממעמד נמוך יותר. נשות הלוחמים לא נקברו איתם יחדיו אלא בקברים נפרדים.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קברי חרוזים

בעיקר קברי נשים כ-70% - 80% מהנקברים, השאר גברים. פחות מ-10% מכלל הקברים שנחקרו. קברים אלה היו בעלי פירים בעומק מטר אחד, לא הושקע מאמץ רב בחציבתם. השלדים נמצאו מפורקים בקבורה משנית. מנחות הקבורה דלות מאוד, בעיקר חרוזים מעצם או אבן חצי יקרה. מסקנתה של קניון הייתה שהקברים שימשו נשים במעמד נמוך או שפחות.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קברים מורכבים

בקברים אלה נקברו בעיקר גברים, נמצאו גם ילדים ונשים. הקברים שימשו לקבורה משנית. כ-10% מהקברים שנחקרו. עומק הפיר כ-2 מטר, קוטר חדר הקבורה כ-2 מטר, לרוב חדר קבורה עגול.
מנחות הקבורה כללו כמות גדולה של כלי חרס, וכמות קטנה של פגיונות. בקברים אלה נקברו גברים ממעמד לוחמים נמוך יותר (אולי משרתים).
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קברי ענק

קברים ענקים, עומק פיר כ-7 מטר, חדרי קבורה בקוטר עד 6 מטר. בקברים אלה נקברו בעיקר גברים (72% מהנקברים) ללא מעמד מוגדר: חקלאים, רועי צאן, עוסקי ברונזה. הקבורה הייתה קבורה משנית. בכל קבר נקברו עד 10 נקברים. מנחות הקבורה כללו קרמיקה, בעיקר קומקומים, קצת ברונזה, נמצאו מסמרי ברונזה המעידים על חפצי עץ. לא נמצאו כלי נשק.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קבר רב קבורתי

קברים אלה שימשו לקבורה מספר פעמים, הקברים נפתחו ונסגרו, לעיתים הקברים הוגדלו על ידי חציבת חדר נוסף. מנחות הקבורה מאוד מגוונות, נמצאו טיפוסי קרמיקה שלא נמצאו בקברים האחרים. בקברים אלה נמצא גם נשק. רוב הנקברים גברים.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > קברי פיר מרובע

בקברים אלה הקבורה הייתה של גברים בקבורה ראשונית, שלדים שלמים בתנוחה עוברית. בכל קבר שלד אחד. גיל הנקברים בין 20 ל-45 שנים. כ-8% מהקברים שנחקרו. הפיר תמיד מרובע. עומק פיר כ-2.5 מטר, גודל חדר קבורה כ-2.5 מטר. מנחות הקבורה כללו קרמיקה ונשק, נמצאה גם חנית שלא נמצאה בקברי הפגיון. מסקנת קניון הייתה שמדובר במעמד מסוים של לוחמים.
קברים וקבורה בשדות הקבורה סביב תל יריחו (תל א-סולטאן) > מסקנות המחקר

מסקנתה של קניון הייתה שמדובר בחברה מעמדית. צורת הקבורה מסמלת את המבנה החברתי ואת ההיררכיה בו. בראש החברה עמדו הגברים. בקברים נמצאו כ-60% שלדי גברים, 30% שלדי נשים, 10% ילדים. המסקנה הייתה שנשים ממעמד נמוך לא נקברו בצורה זו.
לקריאה נוספת

אלי ינאי, "מנהגי קבורה בתקופת הברונזה הביינימית באגן תחתון של האיילון והירקון", ארץ ישראל - ספר אמנון בן תור, כרך ל, הוצאת החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, 2011, עמ' 234-255
איור המציג שתי זוויות שונות של קבר פיר
פרס ישראל לזמר עברי

חתני פרס ישראל לזמר עברי לשנת 1983 ביום חלוקת הפרסים. יושבים למטה, מימין לשמאל - חיים חפר, נעמי שמר ומשה וילנסקי.
פרס ישראל לזמר עברי מוענק על ידי מדינת ישראל לאישיות בכירה בתחום הזמר העברי. הפרס מוענק מאז 1983 באופן לא סדיר. הפרס מוענק בטקס חגיגי שנערך ביום העצמאות.
עד שנת 2023 הוענקו 15 פרסי ישראל בתחום זה. ארבע נשים זכו בפרס, ואחד עשר גברים. שמונה מהזוכים נולדו בישראל, ושבעה נולדו בפולין, תימן, רוסיה, אוקראינה, לטביה או רומניה.
הזוכים בפרס מתחום "הזמר המזרחי" הם אביהו מדינה ב-2022 ודקלון ב-2023.
זוכי פרס ישראל לזמר עברי

| שנה | זוכים | ועדת השופטים | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1983 | משה וילנסקי (לחנים) חיים חפר (מילים) נעמי שמר (מילים ולחנים) | גיל אלדמע, אברהם שאנן, אורי שרביט |  |
| 1988 | שושנה דמארי סשה ארגוב | גיל אלדמע, נעמי שמר, אריה לבנון, דב גולדברגר |  |
| 1994 | יעקב אורלנד |  |  |
| 1998 | יפה ירקוני אהוד מנור | נעמי שמר, גלעד בן ש"ך, אביהו מדינה |  |
| 2004 | יהורם גאון גיל אלדמע | נעמי שמר, דודו אלהרר, יוריק בן-דוד |  |
| 2009 | נחום היימן דובי זלצר | יהורם גאון, רפי קדישזון, מולי שפירא |  |
| 2016 | נורית הירש | נתן שחר, קורין אלאל, שלום צבר, שלומי שבת |  |
| 2022 | אביהו מדינה | יהורם גאון, יוריק בן דוד, חמוטל בן זאב, יאיר ניצני |  |
| 2023 | דקלון | מרגלית צנעני, אבי אוחיון, ד"ר אורי רום |  |
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, חגיגת זמר בהיכל התרבות לחתני פרס ישראל, דבר, 20 במרץ 1983
↑  פרסי ישראל - נימוקים., באתר ארכיון המדינה
↑  חיים נגיד, ראשונים תמיד, מעריב, 20 באפריל 1988
↑  פרס ישראל לזמר העברי לשושנה דמארי וסשהארגוב, מעריב, 1 באוקטובר 1987
↑  זוכי פרס ישראל לשנת תשנ"ד, באתר פרס ישראל
↑  זוכי פרס ישראל לשנת תשנ"ח, באתר פרס ישראל
↑  פרסי ישראל תשנ"ח 1998 - חוברת זוכים חלק ג' - אהוד מנור, באתר ארכיון המדינה
↑  יהורם גאון, באתר פרס ישראל
↑  גיל אלדמע, באתר פרס ישראל
↑  נחום היימן, באתר פרס ישראל
↑  דב זלצר, באתר פרס ישראל
↑  מערכת ישראל היום, פרס ישראל לנורית הירש, באתר ישראל היום, 13 במרץ 2016
↑  נורית הירש, באתר פרס ישראל
↑  רן בוקר, תמר טרבלסי חדד, אביהו מדינה יקבל את פרס ישראל בתחום הזמר העברי, באתר ynet, 15 במרץ 2022
↑  אביהו מדינה, באתר פרס ישראל
↑  בשנת 2023 החליטה ועדת הפרס על הענקתו לזמר שלמה ארצי. עקב תוכניות הקואליציה להעביר את הרפורמה המשפטית, סירב ארצי לקבל את הפרס, והוא הוענק לדקלון.
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אביהו מדינה מקבל את פרס ישראל לזמר עברי
תיאטרון ארצי מיסודו של סמי לוי

| --- | --- |

סמליל התיאטרון הארצי לילדים ולנוער משנת 2021
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1985–הווה (כ־40 שנה) 
 ענפי תעשייה:  תרבות ואמנות 
  
 youtheater.co.il
 
סמליל התיאטרון הארצי לילדים ולנוער עד 2021
התיאטרון הארצי לילדים ולנוער הוא תיאטרון רפרטוארי ישראלי שייסד סמי לוי בשנת 1985 ומאז הוא עומד בראשו. המנהלת האומנותית לשעבר בתיאטרון היא השחקנית הדס קלדרון. נשיאת הכבוד של התיאטרון היא השחקנית וכלת פרס ישראל ליא קניג, סמנכ"ל התיאטרון הוא דניאל רבינוביץ.
התיאטרון הוכר בשנת 2011 כתיאטרון רפרטוארי ומאז נתמך על ידי המדינה. משכנו נמצא ברחוב ארלוזורוב בתל אביב. זוכה פרסי הבמה לילדים ונוער במסגרת האסיטז' הישראלי.
היסטוריה

לוי בעל ניסיון אומנותי וניהולי בתחום התרבות בישראל. לאחר שירות בצה"ל כקצין חינוך וראש ענף תרבות שפיקד על הלהקות הצבאיות, הקים את א.ל.ה. - עמותה לתיאטראות ולאמנויות הבמה לילדים ולנוער ועמד בראשה כ-14 שנים וניהל את להקת "התנועטרון" והלהקה של עידו תדמור.
בשנת 1985 ייסד את התיאטרון הארצי המתמקד בהפקות מקור לקהל צעיר משאר התיאטראות בישראל במטרה לקדם סובלנות, הקשבה ואמפתיה.
בתיאטרון מועסקים כ-500 עובדים בהם שחקנים ומתקיים שיתוף פעולה עם משרד החינוך ובפרט תוכנית סל תרבות ארצי המקרבת את תלמידי בית הספר להצגות ומופעים אומנותיים. כמו כן, בשל קרבתו של לוי לצה"ל, מתקיים שיתוף פעולה הדוק עם צה"ל לפעילויות חינוכיות ותרבות יום א'. התיאטרון נהנה מתמיכה כלכלית של משרד התרבות והספורט ועיריית תל אביב-יפו.
בשנת 2023 זכה סמי לוי בפרס מפעל חיים בפרס הבמה לילדים ונוער מאת עמותת אסיטז' ישראל על פעילותו בהקמת התיאטרון וניהולו השוטף.