stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חיל האוויר הדרום-אפריקאי
סמלים ודרגות > דגלים

1920-1940
1940-1951
1951-1958
1958-1967
1967-1970
1970-1981
1981-1982
1982-1994
1994-2003
2003 עד היום
סמלים ודרגות > רונדלים

1920-1921 (גרסת ניסיון)
1921-1927
1927-1947
1947-1958
1958-1981
1958-1981 (לראות נמוכה)
1981-1982
1982-2003
1982-2003 (לראות נמוכה)
2003 עד היום
2003 עד היום (לראות נמוכה)
כוח אדם

נכון ל-31 במרץ 2012 מונה כוח האדם של חיל האוויר הדרום אפריקאי 11,245 איש בשירות קבע ו-831 איש בשירות מילואים.
כוחות המילואים של החיל הם מאגר של אנשי מילואים שלפי הצורך מתגברים את היחידות הסדירות כבודדים. כל המקצועות מיוצגים בכוח המילואים, כולל טייסים. שירות המילואים הטריטוריאלי של החיל (Air Force Territorial Reserve) מורכב מ-9 טייסות של כלי טיס פרטיים שמופעלים על ידי טייסים במילואים במסגרת החיל ומבצעים משימות תובלה קלות ומשימות תצפית.
צי כלי הטיס

| שם המטוס | תמונה | ארץ מוצא | יעוד | דגם | כמות בשירות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| JAS-39 גריפן   Saab JAS 39 Gripen |  | שוודיה   שוודיה | מטוס קרב רב-תכליתי | C חד-מושבי   D דו-מושבי | 26 |  |
| F-16 פייטינג פלקון |  |  | מטוס קרב רב-תכליתי |  |  | המטוסים נרכשו מחיל האוויר הנורווגי בשנת 2021 |
| דקוטה   Douglas C-47 Skytrain |  | ארצות הברית   ארצות הברית | סיור ימי  לוחמה אלקטרונית תובלה | C-47TP | 7 בשנת 2024 אחרוני מטוסי הדקוטה בחיל האוויר של דרום אפריקה הוצאו משרות |  |
| צסנה-קראון   Cessna 208 Caravan |  | ארצות הברית   ארצות הברית | מטוס קל רב תכליתי  תצפית | 208B | 10 (אחד אבד בתאונה) |  |
| C-130 הרקולס   Lockheed C-130 Hercules |  | ארצות הברית   ארצות הברית | מטוס תובלה בינוני | C-130BZ | 9 |  |
| אביוקר   CASA C-212 Aviocar |  | ספרד   ספרד | מטוס תובלה קל | 212-200 / 212-300 | 4 |  |
| קינג איר   Beechcraft Super King Air |  | ארצות הברית   ארצות הברית | מטוס תובלה קל | King Air 200/King Air 300 | 4 |  |
| פילטוס   Pilatus PC-12 |  | שווייץ   שווייץ | מטוס תובלה קל   (משמש בעיקר להובלת אח"מים) | PC -12 | 1 |  |
| פלקון 900   Dassault Falcon 900 |  | צרפת   צרפת | הובלת אח"מים |  | 1 |  |
| פלקון 50   Dassault Falcon 50 |  | צרפת   צרפת | הובלת אח"מים |  | 2 |  |
| צסנה 550   Cessna Citation II |  | ארצות הברית   ארצות הברית | הובלת אח"מים |  | 2 |  |
| בואינג 737  737-based Boeing BBJ |  | ארצות הברית   ארצות הברית | מטוס נשיאותי |  | 1 |  |
| הוק   BAE Systems Hawk |  | בריטניה   בריטניה | מטוס אימונים מתקדמים דו מושבי | הוק 120 | 24 |  |
| פילטוס   Pilatus PC-7 |  | שווייץ   שווייץ | מטוס אימונים | PC-7 MkII | 60 |  |
| רויפלק   Denel Rooivalk |  | דרום אפריקה   דרום אפריקה | מסוק קרב | Mk I | 11 |  |
| וסטלנד לינקס   Westland Lynx |  | בריטניה   בריטניה | מסוק ימי | Mk300 | 4 |  |
| קווסאקי   MBB/Kawasaki BK 117 |  | יפן   יפן   גרמניה   גרמניה | מסוק רב תכליתי | BK 117 | 6 (מתוכם 2 מבצעיים) |  |
| אגוסטה וסטלנד AW109   AgustaWestland AW109 |  | איטליה   איטליה | מסוק רב-תכליתי קל | A109LUH | 29 (18 מקורקעים מחוסר תקציב) |  |
| אטלס אוריקס   Atlas Oryx |  | דרום אפריקה   דרום אפריקה | מסוק תובלה בינוני | MKI /MKII | 39 |  |
יחידות החיל > טייסות מבצעיות

טייסת מס' 2 (Squadron 2)
טייסת מס' 15 (Squadron 15)
טייסת מס' 16 (Squadron 16)
טייסת מס' 17 (Squadron 17)
טייסת מס' 19 (Squadron 19)
טייסת מס' 21 (Squadron 21)
טייסת מס' 22 (Squadron 22)
טייסת מס' 28 (Squadron 28)
טייסת מס' 35 (Squadron 35)
טייסת מס' 41 (Squadron 41)
טייסת מס' 44 (Squadron 44)
טייסת מס' 60 (Squadron 60)
טייסת מס' 80 (בית הספר לניווט אווירי) (Squadron 80 Navigation School)
טייסת מס' 85 (בית הספר לטיסה קרבית) (Squadron 85 Combat Flying School)
טייסת מס' 87 (בית הספר להטסת מסוקים) (Squadron 87 Helicopter Flying School)
בית הספר המרכזי לטיסה (Central Flying School)
המרכז לטיסות מבחן ולפיתוח (Test Flight and Development Centre)
יחידות החיל > טייסות מילואים

טייסת מס' 101 (Squadron 101)
טייסת מס' 102 (Squadron 102)
טייסת מס' 104 (Squadron 104)
טייסת מס' 105 (Squadron 105)
טייסת מס' 106 (Squadron 106)
טייסת מס' 107 (Squadron 107)
טייסת מס' 108 (Squadron 108)
טייסת מס' 110 (Squadron 110)
טייסת מס' 111 (Squadron 111)
יחידות החיל > יחידות נוספות > יד הזיכרון של החיל

יד הזיכרון של חיל האוויר הדרום אפריקאי (South African Air Force Memorial) הוא אתר זיכרון לטייסי ולחיילי החיל שנהרגו או מתו בעת שירותם בגיס התעופה הדרום אפריקאי (SAAC) ובחיל האוויר הדרום אפריקאי (SAAF) מאז 1915 ועד היום. האתר ממוקם בסווארטרופ (Swartkop) ליד פרטוריה.
יחידות החיל > יחידות נוספות > מוזיאון החיל

מוזיאון חיל האוויר הדרום אפריקאי (South African Air Force Museum) משמש אכסניה למוצגים הקשורים להיסטוריה של החיל. הוא מתפרס בשלושה אתרים: בסווארטקופ (Swartkop), בקייפטאון ובפורט אליזבת. האתר בסווארטקופ הוא הגדול משלושתם ובו נמצאים לפחות חמישה האנגרים ובהם כמה מטוסים צ'יטה וסימולטור טיסה של מטוס צ'יטה.
יחידות החיל > יחידות נוספות > צוות האווירובטיקה

צוות האווירובטיקה של החייל (Silver Falcons) מתאמנים בבסיס החיל לאנגבאווג (Langebaanweg) ליד קייפטאון. הצוות משתמש במטוסים פילטוס (Pilatus PC-7 Mk II Astra), מטוס האימון הבסיסי של החיל במבנה של 5 מטוסים. מטרות התצוגות הם: שיפור תדמית החיל, עידוד מתגייסים והגברת הגאווה הלאומית בציבור.
ראו גם

כוחות ההגנה של דרום אפריקה
הערות שוליים

↑  בלטינית
1 2  Mahncke, J.E. "Military History Journal Vol 12 No 3 - June 2002". The South African Aviation Corps (SAAC). South African Military History Society.
↑  "Air of Authority - A History of RAF Organisation". No 26 Squadron History
↑  World War I Aces by Victories". Theaerodrome.com. Retrieved 2013-10-15.
↑  ^ "World War I Aces of South Africa". Theaerodrome.com. Retrieved 2013-10-15.
1 2 3 4 5 6  "South African Air Force". History of the South African Air Force.
1 2  Wessels, Andre (June 2000). "South African Military History Journal: Vol. 11 No. 5". The first two years of war: The development of the Union Defence Forces (UDF) September 1939 to September 1941. The South African Military History Society.
↑  "The South African Air Force (Unofficial)". 16 Squadron. SAAF.co.za
↑  Tidy, D. P. (June 1968). "South African Military History Journal Vol. 1 No. 2". South African Air Aces of World War II. South African Military History Society.
1 2  Clayton, J.A. (December 1992). "South African Military History Journal Vol. 9 No. 2". The South African Air Force in the Madagascar Campaign, 1942. South African Military History Society.
↑  Wessels, Andre (June 1996). "South African Military History Journal Vol. 10 No. 3". South Africa and the War against Japan 1941-1945. South African Military History Society.
↑  No.1 Squadron (S.A.A.F.)
↑  "Squadron 2". GlobalSecurity.org
↑  Rickard, J. "History of War". No. 4 Squadron (SAAF): Second World War.
↑  No.5 Squadron (S.A.A.F.)
↑  "Historic Squadrons". 223 Squadron. Royal Air Force.
↑  "The Airforce Squadrons". 60 Squadron. South African Air Force (Unofficial).
1 2 3 4  Moore, D.M. "Military History Journal - Vol 6 No 3 - June 1984". The South African Air Force in Korea: An Assessment. The South African Military History Society.
1 2 3 4 5 6  "SAAF.co.za (Unofficial SAAF Website)". The Airforce: Korea
↑  "South Africa in the Korean War". Department of Defense.
↑  "Nuclear Threat Initiative (NTI)". Nuclear Disarmament South Africa.
↑  "Atlas Cheetah Multi-Role Fighter". Military-Today.com.
↑  Which is the Most Powerful Air Force In Africa? Africanglobe.net
↑  "News 24". Gripen won't fly required hours. News24.
↑  "News 24". Combat pilots - secret's out. News24.
↑  "SAAF says Gripens being rotated, not stored". DefenceWeb.
↑  "SAAF Rank Insignia". Af.mil.za
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  "South Africa". DefenceWeb
↑  DefenceWeb - Gripens arrive at last.
↑  Atlas Cheetah, South Africa’s forgotten fighter jet, www.aerotime.aero (באנגלית)
↑  אחרי 80 שנות טיסה: אחרוני מטוסי דקוטה בחיל האוויר של דרום אפריקה הוצאו משרות, אתר IsraelDefense, דן ארקין, 12 במאי 2024
↑  Final Rooivalk Handover Cements Relationship Between Denel and SAAF
מטוס ספיטפייר של טייסת מס' 40 של חיל האוויר הדרום אפריקאי בתוניסיה - אפריל 1943
צוות מטוס בריסטול המורכב מאנשי טייסת מס 16 של חיל האוויר הדרום אפריקאי ומאנשי טייסת מס' 227 של חיל האוויר המלכותי, בהמתנה לגיחת הפצצה על דוברובניק, יוגוסלביה, 14 באוגוסט 1944.
לוח עם שמות הנופלים והנעדרים מחיל האוויר הדרום אפריקאי במלחמת קוריאה, בניין האיחוד, פרטוריה.
צוות האווירובטיקה (Silver Falcons) של החיל
פניני הלכה

| --- | --- |

 
 ספרי הסדרה
 תפילה, שבת (שני חלקים), פסח, מועדים, סוכות, ימים נוראים, זמנים, שביעית ויובל, העם והארץ, משפחה, ליקוטים (שני חלקים), ברכות, תפילת נשים, כשרות (שני חלקים), טהרת המשפחה, גיור, שמחת הבית וברכתו
 מידע כללי
 מאת:  הרב אליעזר מלמד
 תורגם לשפות:  אנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית
 הסכמות:  הרב אברהם שפירא, הרב מרדכי אליהו, הרב שלמה גורן ועוד
 הוצאה
 הוצאה:  מכון הר ברכה
 תאריך הופעה ראשונה:  תשנ"ג – 1993
 מהדורות נוספות
 מספר כרכים:  27 כרכים ובהם: 20 כרכי הלכות, 7 כרכי הרחבות
פניני הלכה היא סדרת ספרים הלכתית בהוצאת מכון הר ברכה שכתב הרב אליעזר מלמד ובה עשרים כרכים. הסדרה מתוכננת להכיל את כל ההלכות הנצרכות בימינו. תחילתה של הסדרה בפינות הלכה שהעביר הרב מלמד בערוץ 7 ואוגדו לספר שיצא בשנת 1993 (ה'תשנ"ג).
הסדרה מופצת חינם דיגיטלית באינטרנט ורישיון השימוש שלה מתיר העתקת קטעים מהספר שלא למטרות מסחריות.
מאפייני הסדרה

הספרים מחולקים לפרקים וכל פרק מחולק לחלקים המכונים "הלכות".
עם כל הלכה מובא גם הרקע הרוחני שלה. בתחילת כל נושא מופיעות מספר "הלכות" בהן מוסבר הרעיון של ההלכות לפי פסוקי התנ"ך, האגדה, המדרש, כתבי החסידות ועוד. לאחר ההקדמה מופיעות שאר ההלכות כחלק מתוך הרעיון השלם.
הסדרה מביאה את רוב מסורות הפסיקה והמנהגים של האשכנזים, הספרדים והתימנים. הספרים כתובים בלשון בהירה ומודרנית ומתמקדים בשאלות מעשיות.
לסדרה ניתנו הסכמות של הרבנים אברהם אלקנה כהנא שפירא, שלמה גורן, מרדכי אליהו, שאול ישראלי, זלמן ברוך מלמד, אליהו בקשי דורון, מאיר מאזוז, דוב ליאור, ונחום אליעזר רבינוביץ. בהמשך סייגו הרב ליאור והרב מזוז שהסכמתם אינה כוללת את הכרך על טהרת המשפחה.
בשבט התשע"ו, פברואר 2016, הגיעה תפוצתם של הספרים לחמש מאות אלף, ובשנת התשפ"א (2021) נמכרו כבר למעלה ממיליון כרכים של הסדרה. המהדורה הרגילה היא בכריכה קשה ובכל כרך כשלוש מאות עמודים בממוצע. קיימת גם מהדורת כיס בכריכה רכה ומהדורה לתלמידי חטיבות ביניים שהספר נלמד בהן.
חלקים מן הסדרה תורגמו לאנגלית, צרפתית, ספרדית ורוסית.
הרב אורן מצא,(רב במכון הר ברכה) הוציא ספר בו הוא מקצר את הסדרה לספר אחד שבו נמצאים רק ההלכות למעשה.
משרד החינוך אישר לאולפנות רעיה, טל רעיה, עפרה ולהב"ה להיבחן לבגרות בהלכה על פי סדרת פניני הלכה. לצורך כך הוכנו מקראות מתוך הסדרה. למעלה ממאה מוסדות נוספים לומדים את הסדרה שלא עבור בחינות הבגרות.
על הסדרה קיבל הרב אליעזר מלמד בשנת ה'תשע"ג את 'פרס היצירה היהודית' על שם הרב צבי יהודה הכהן קוק מאת 'הקתדרה לתורה ולחכמה' בגבעת שמואל, בשנת ה'תשע"ט את פרס כץ ליישום ההלכה בחיים המודרניים, ובשנת ה'תשפ"א את פרס הרב קוק לספרות תורנית מטעם עיריית תל אביב-יפו.
באדר א' ה'תשפ"ב, פברואר 2022 יצאה ישיבת הר ברכה במבצע "לימוד המונים" שבמסגרתו קיבלו על עצמן מעל 5000 קבוצות לימוד ברחבי הארץ והעולם ללמוד מעל 80,000 ספרים מסדרת פניני הלכה במשך כשנה. לקראת הפרויקט נמסרו המלצות ללימוד בסדרה מאת רבנים רבים, ובמסגרת המבצע העמותה קול רנה יצאה בקמפיין לעידוד פתיחת שיעורים בפניני הלכה לזכרה של רנה שנרב שנרצחה בפיגוע ב-2019.
הכרכים בסדרה > ספרי הסדרה בשפות נוספות

באנגלית יצאו: תפילה, תפילת נשים, שבת (שני הכרכים), זמנים, פסח, ימים נוראים, מועדים ושמחת הבית וברכתו.
בספרדית יצאו: תפילה, תפילת נשים, שבת (שני הכרכים), זמנים (בשני כרכים), פסח, ימים נוראים ושמחת הבית וברכתו.
בצרפתית יצאו: תפילה, תפילת נשים, שבת (שני הכרכים), זמנים, פסח, ימים נוראים ושמחת הבית וברכתו.
ברוסית יצאו: תפילה, תפילת נשים, שבת (שני הכרכים), זמנים, סוכות, ימים נוראים, מועדים ושמחת הבית וברכתו.
ספרי ההרחבות

ספרי ההרחבות לסדרה מביאים את סיכומי רוב הסוגיות הנידונות בפניני הלכה ואת הדעות השונות בסוגיות אלו. הספרים נכתבים בידי הרב מאור קיים, רב בישיבת הר ברכה וראש מכון ההוצאה לאור.
עד היום נכתבו ספרי הרחבות לכרכים על ברכות, שבת, ימים נוראים, סוכות, גיור, מועדים וכן על שמחת הבית וברכתו.
נכתבו גם 'הרחבות' שטרם ראו אור בספר והן מצויות באתר האינטרנט של הסדרה.
פניני הלכה לילדים

בשנת תשע"ז יצא לאור הכרך הראשון בסדרת 'פניני הלכה לילדים' המעובדת כקומיקס ומשולבת עם סיפורים. עד כה יצאו בסדרה זו שנים-עשר כרכים (שבת א'-ג', ברכות א' ו-ב', תפילה א'-ב' ,שביעית ויובל, סוכות, ליל הסדר והגדה של פסח, פסח וימים נוראים).
הספרים ערוכים ומאוירים על ידי הרב יאיר ביטון.
ביקורת

בשנת 2021 פורסם הכרך פניני הלכה – טהרת המשפחה, ורבנים רבים המזוהים עם הזרם החרדי-לאומי פרסמו סדרה של מכתבים נגד פסיקות המופיעות בספר, וטענו שהרב מלמד הקל בו נגד המקובל. זקן רבני הציונות הדתית הרב יעקב אריאל יצא אף הוא בסרטון הבהרה "שיש מסורת פסיקה בישראל המקובלת מדור דור". בעקבות הפרסומים הצטרפו גם רבנים חרדים לביקורת וקראו להחרים את הסדרה. מנגד, רבנים רבים מהציבור הדתי לאומי גיבו את שיטתו ההלכתית של הרב מלמד, וקראו להמשיך ללמוד בספריו.
בכסלו תשפ"ב פורסם כי תלמידי הרב יעקב אריאל החלו בכתיבת סדרת ספרי הלכה בשם "אהלי הלכה" כאלטרנטיבה לפניני הלכה.
הערות שוליים

↑  לא כולל כרכי הרחבות על ברכות, שבת, מועדים, סוכות וימים נוראים.
↑  על פי שער הספר.
↑  כל ההסכמות מובאות בתחילת פניני הלכה ליקוטים א'.
↑  גיא עזרא, ‏הרב מאזוז והרב ליאור: "חוזרים מההסכמה על ספרו של הרב אליעזר מלמד", באתר "סרוגים", 18 באוקטובר 2021
↑  אתר ישיבה, חצי מיליון ספרי פניני הלכה, באתר ישיבה, ‏07/02/2016
↑  הודעה באתר מכון הר ברכה על הגעה לחצי מיליון., כתבה בערוץ 7 לקראת יציאת הכרך על מועדים המספר 400,000 - כתבה מערוץ 7 על יציאת 'ימים נוראים'.
↑  אתר ישיבת הר ברכה.
↑  הרב מלמד: יש לחצים על מי שעוסק בכתיבת הלכה, באתר ערוץ 7, 12 ביולי 2013. דברי הרב מלמד באירוע: לכתוב הלכה לדורנו.
↑  הוכרזו זוכי פרס מרכוס כ"ץ, באתר ערוץ 7
↑  באתר של צ'רדי
↑  בוחרים בלימוד, באתר ערוץ 7, 24 בפברואר 2022
↑  הרבנים קוראים ללמוד פניני הלכה - "טעמו וראו כי טוב ה'", באתר ערוץ 7, 21 בפברואר 2022
↑  סיום ספר 'פניני הלכה – שבת' והתנצלות (בחלקו השני של המאמר).
↑  פניני הלכה מתורגם באתר המכון
↑  הרב יואל קטן, ביקורת להרחבות שמחת הבית וברכתו.
↑  גיא עזרא, ‏הרב מאזוז והרב ליאור: "חוזרים מההסכמה על ספרו של הרב אליעזר מלמד", באתר "סרוגים", 18 באוקטובר 2021
↑  אריה יואלי, ‏לנשואים בלבד | חוברת ההשגות על פניני הלכה. להורדה, באתר "סרוגים", 27 ביוני 2022
↑  הרב יעקב אריאל: יש לפנות לפוסקים הממשיכים את דרך הפסיקה המקובלת, באתר ערוץ 7
↑  גיא עזרא, אריה יואלי, ‏תקדים | רבנים חרדים: אסור ללמוד בפניני הלכה, באתר "סרוגים", 4 ביולי 2022
↑  "רבנים מהר המור מנסים למחוק את הרב מלמד" | ישראל היום, באתר www.israelhayom.co.il
↑  רבנים ממליצים, באתר פניני הלכה
↑  גיא עזרא, ‏תלמידי הרב אריאל מקימים אלטרנטיבה ל'פניני הלכה', באתר "סרוגים", 5 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009706186405171 
מחבר הספר - הרב אליעזר מלמד
ספר פניני הלכה לילדים שבת א'
מכילתא (כתב עת)

| --- | --- |

 סוגה:  מחקר תורני
 עורך ראשי:  מנחם טייטלבאום, ומשה דוד צ'צ'יק
 תאריכי הופעה:  2019–הווה (כ־6 שנים) 
 שפה:  עברית 
 מדינה:  ישראל 
 ISSN:  2707-4900
 
מכילתא הוא 'כתב עת לתורה ולחכמה', שנוסד בשנת ה'תש"פ. כתב העת יוצא לאור כפעם בשנה, ונכון לאדר שני ה'תשפ"ד (מרץ 2024) יצאו לאור חמשה גליונות. עורכי כתב העת הם מנחם טייטלבאום ומשה דוד צ'צ'יק. בעבר עדיאל ברויאר והרב יעקב ישראל סטל היו מהעורכים.
מאפייני כתב העת

כתב העת מתייחד בכך שהוא אמנם מוקדש למחקרים במדעי היהדות, במבנה ובעריכה דומים לאלו של כתבי עת אקדמיים בתחום; אך אינו בעל חסות של מוסד אקדמי, כמקובל בכתבי עת אקדמיים, וחלק ניכר מהכותבים בו ומקהל היעד שלו הם חוקרים עצמאיים, תלמידי ישיבות וכוללים, בעיקר חרדים, ואינם בהכרח בעלי תואר אקדמי מתקדם, או תואר אקדמי בכלל. כך תוארה מטרת כתב העת בפתח הגיליון הראשון:
'מכילתא' הוא כתב-עת המוקדש לפרסום מחקרים בכל תחומי היהדות. בתקופה האחרונה הולך ומשגשג המחקר התורני בידי יושבי בתי המדרש, ציבור גדול של תלמידי חכמים עוסק בתחומים מגוונים של המחקר, ואף מפרסם מפירות מחקריו בבמות שונות. נוכח פריחה זו ניכרת נחיצותה של במה הפונה לקהל אוהבי תורה והמיועדת לפרסום מאמרים ברמה גבוהה וביקורתית. אנו תקווה כי 'מכילתא' ישמש במה למחקרים בכל אחד ממקצועות התורה ובמקצועות שהם לה כרקחות וטבחות, פתחים ושערים, כגון חקר לשון הקודש ודברי הימים.
כך תיאר הרב יואל קטן את עניינו של כתב העת, בסקירתו לגיליון השני:
אמנם אין חסרות במות תורניות ואקדמאיות שמפרסמות בדיוק מאמרים כאלו, אבל לכל במה הגוון שלה, הדרישות שלה, המחויבויות שלה, והנה קמו כמה חוקרים צעירים מהשורה הראשונה ובראשם רמ"ד צ'צ'יק, חסיד קרלין בוגר ישיבת מיר ודוקטורנט מבריק באוניברסיטה העברית, והחליטו לבנות במה חדשה בדיוק על פי המתכונת שנראית להם – מאמרים ברמה גבוהה וביקורתית במקצועות התורה השונים ובפריפריה התורנית – לשון הקודש, מחקר היסטורי, ביקורת ספרים ועוד.
במועצת המערכת חברים רבנים, אנשי אקדמיה וחוקרים עצמאיים, בהם: עדיאל ברויאר, הרב משה הלל, הרב מנחם זילבר, הרב יעקב ישראל סטל, פרופ' שמחה עמנואל, הרב ישראל מרדכי פלס, פרופ' אפרים קנרפוגל (אנ'), פרופ' פנחס רוט.
בין הכותבים: פרופ' שמחה עמנואל, פרופ' יעקב שמואל שפיגל, ד"ר אברהם דוד, ד"ר עזרא שבט, הרב יעקב ישראל סטל, יוסף אביב"י, הרב יהודה זייבלד, משה שוחט, הרב משה הלל, עדיאל ברויאר, הרב אריאל אפרים אהרונוב.
במאמר ארוך שפורסם בכתב העת, פרסם יוסף אביב"י את טענתו כי יש לפקפק במהימנות הספר קול התור כמייצג במדויק מסורת שנמסרה מהגאון מווילנה ועד למחבר הספר, ר' הלל ריבלין משקלוב.
גליונות כתב העת המלאים אינם זמינים לקריאה במאגרים התורניים, אך חלקים ממנו פורסמו באתרי אינטרנט שונים.
הערות שוליים

↑  לדוגמה, כשיצא לאור הגיליון הראשון, פורסם בהודעה הראשונה באשכול שהוקדש לו בפורום אוצר החכמה, שהוא מופץ בארבעה מוקדים: ירושלים, בני ברק, ברכפלד וקרית ספר (שתי שכונות בעיר מודיעין עילית, שבשיח החרדי רווח השימוש בהן ולא בשמה של העיר).
↑  קול התור: דור אחר דור, מכילתא א (תש"פ) עמ' 336-159
↑  תמצית המאמר פורסמה בבלוג של אביב"י.
↑  הגרסה בקישור פורסמה על ידי ד"ר שבט באתר Academia.edu, וייתכנו הבדלים בינה ובין הגרסה שפורסמה במכילתא.
יונה חצור

| --- | --- |

צולם בשנת 2009 על ידי רפי רונדל
 לידה:  5 בדצמבר 1920
 פטירה:  7 באפריל 2015 (בגיל 94)
 מדינה:  ישראל 
 בת זוג:  עליס חצור (לבית הירש)
 השתייכות:   ההגנה   צבא הגנה לישראל   משמר הכנסת
 דרגה:   קצין הכנסת ומפקד המשמר
 
יונה חצור (5 בדצמבר 1920 - 7 באפריל 2015) היה ראש הלשכה של נשיא ישראל הראשון חיים ויצמן, ולאחר מכן קצין משמר הכנסת הראשונה של מדינת ישראל כשבשנת 1958 ארגן את משמר הכנסת החמוש, והשתתף בדיונים על קביעת מקום המשכן, בתכנון הסמל והתלבושת של אנשי המשמר ובעיצוב כובעי הפונפון. החל משנות ה-60 היה איש מפתח בפיתוח תעשיית היהלומים הישראלית.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

יונה חצור (אז: יונס קניגסהופר), נולד בקלן שבגרמניה בשנת 1920, למשפחה דתית אורתודוקסית. למד משנת 1927 בבית ספר יסודי "מוריה" ולאחר מכן, משנת 1931, בבית ספר תיכון "יבנה", במתחם הקהילה היהודית בעיר הולדתו. בשנת הלימודים האחרונה היה חבר בתנועת עזרא ועבר ללמוד בישיבה תיכונית "תלמוד תורה", דבר שנדרש כתנאי לעלייה לארץ ישראל. בשנת 1939 עבר להמבורג וסיים בהצלחה את תעודת הבגרות שלו. לאחר ליל הבדולח, בזמן שעבד כמדריך נוער בקהילה היהודית, הצליח להשיג אשרת עלייה שאורגנה על ידי מקס ורבורג.
ביוגרפיה > עלייה ושירות במערכת הביטחון

בספטמבר 1939 קיבל היתר עלייה כסטודנט. כשהגיע ארצה, נקלט על ידי דודו החורג, ד"ר מרדכי מקס לבנשטין, והחל את לימודי האדריכלות בתכניון בחיפה (רק ב-1945 שונה שם המוסד ל- "טכניון"). לימודיו נפסקו במאי 1941 עם התנדבותו לצבא הבריטי. כעבור שנתיים וחצי, בסוף 1943, סיים את קורס קציני התובלה והגיע עם היחידות הארצישראליות למדבר המערבי במצרים, למלטה, לאיטליה ולאוסטריה, אז שימש כמפקד שיירות בפלוגת ההובלה 468. לאחר שאספו פליטים מרחבי אירופה, ניתפס במעורבותו בפרשת לה ספציה, נשפט לריתוק של מספר חודשים באיטליה, ולאחר מכן השתחרר והגיע לפלשתינה. במהלך שירותו באיטליה הכיר את אשתו לעתיד, עליס הירש, שהתנדבה כנהגת אמבולנס ביחידת הצבא הבריטי A.T.S, ואיתה התחתן במילאנו בשנת 1946.
באותה השנה, כאשר חזר ארצה, הצטרף כנהג אוטובוס לקואופרטיב "משמר המפרץ" באזור הקריות. משנת 1939 התקבל כחבר בארגון ההגנה עד הקמת צה"ל. במלחמת העצמאות שירת כסגן מפקד גדוד חי"ר 24 ב"כרמלי", התמנה למפקד בית הספר לקציני תחבורה ולמפקד בסיס הדרכה. החל משנת 1948 צורף לצה"ל כראש "ענף משמעת, משטר ונוהג" במטכ"ל שהפך מאוחר יותר לענף "ביטחון שדה". באותה התקופה גם עבר קורס מג"דים וקיבל דרגת סגן אלוף. באמצע 1949 הושאל מצה"ל לשירות המדינה והתמנה למנהל לשכת נשיא המדינה, חיים ויצמן.
ביוגרפיה > משמר הכנסת

באוגוסט 1953 פנה אליו יו"ר הכנסת יוסף שפרינצק בהצעה למשרת קצין הכנסת. ההיכרות בינם נעשתה עת שימש שפרינצק ממלא מקום נשיא המדינה. הוא קיבל את ההצעה והתמנה לקצין הכנסת, שעיקר עיסוקו היה שמירת הסדר במשכן ואירוח משלחות פרלמנטריות מרחבי העולם שהגיעו לירושלים לצפות בנס הקמת מדינת היהודים.
באוקטובר 1957, לאחר התקרית שבה נזרק רימון בתוך הכנסת הישנה, בבית פרומין בירושלים, נפצעו ראש הממשלה דוד בן-גוריון, והשרים משה שפירא, גולדה מאיר ומשה כרמל, לכן ביקש היו"ר שפרינצק לבטל את טקס ההשבעה של הנשיא המיועד, יצחק בן-צבי, שהיה אמור להיערך למחרת. יונה חצור, בתפקידו כקצין הכנסת, הצליח לשכנעו לקיים את הטקס במועד וההשבעה התקיימה כסדרה. יגאל אלון היה אחראי על חקירת האירוע והפקת לקחים לעתיד. בין היתר, הוא המליץ על הקמת מחיצת זכוכית בין יציע האורחים לבין אולם המליאה. כמו כן, החליט יגאל אלון על הקמת משמר הכנסת ויונה חצור הכין רשימת תפקידים של יחידת המשמר והתוקף החוקתי שלהם.
עד למקרה הרימון, משמר הכנסת הורכב מסדרנים בלבד. לאחר זריקת הרימון, ב-1958 הקים יונה חצור משמר חמוש כלקח מחקירתו של יגאל אלון. כמו כן, עיצב עבור משמר הכנסת מדים וכובעי פונפון שאפשר לראותם בצילומים של אנשי המשמר העומדים לפני בית פרומין. המועמדים למשמר הכנסת עברו מיון ראשוני, נשלחו לבית ספר לשוטרים בשפרעם, כאשר המבחן האחרון שלהם היה בבדיקת תפקודם בצעדת ארבעת הימים שהסתיימה במצעד ססגוני בירושלים.
ביוגרפיה > המשך חייו

במהלך מילוי תפקיד קצין הכנסת, למד משפטים באוניברסיטה העברית בירושלים ועם סיום לימודיו חיפש תפקיד קרוב לתחום המשפט המסחרי. בחודש אוגוסט 1960 התמנה על ידי שר המסחר והתעשייה, פנחס ספיר, למפקח על תעשיית היהלומים. משנת 1962 ולמשך כ־20 שנה, ניהל את חברת הברוקרים ליהלומים "I.Hennig". החברה הייתה זרוע התיווך הגדולה בעולם בין חברת הכרייה "דה-בירס" מדרום אפריקה לבין היהלומנים הישראלים, ובמהלך השנים עברו במשרדו כל שנה 25% מכלל יהלומי הגלם בעולם. בתקופה זו תרם רבות לחיזוק מעמדה של התעשייה הישראלית וקשר קשרים אישיים וחמים עם ראשי התעשייה העולמית, ביניהם סר הארי אופנהיימר שהפך לידידו האישי ואיש סודו. לאחר מכן בשנת 1983 פרש יונה חצור מניהול החברה ולתקופה מסוימת המשיך לכהן בה כיועץ.
בשנת 1966 לקח את בנו איתמר לשייט בסירת קיאק לאורך נהר הדנובה, ובמשך חודשיים חתרו כ־2500 ק"מ. מאז, שייט הקיאקים הפך לאחד מתחביביו הרבים.
תחביב הצילום ליווה אותו החל מיום הולדתו ה-13, עת קיבל את מצלמתו הראשונה מסוג Box Tengor והמשיך לתעד את ההיסטוריה של מדינת ישראל במצלמת ה-Rolleiflex ובמסרטת חובבים 8 מ"מ. בזכות תיעוד זה הוקמה קבוצת הפייסבוק "היסטוריה ישראלית בתיעוד נדיר - מארכיון יונה ואיתמר חצור".
בשנת 1991 העניקה התאחדות תעשייני היהלומים ליונה חצור את התואר "יקיר תעשיית היהלומים".
נפטר בישראל ב-7 באפריל 2015.
יונה כקצין תובלה בצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה באיטליה
לצד יו"ר הכנסת שפרינצק ב-26.2.59 בטקס כניסת המשמר לתפקידו, מול בית פרומין.
לוחץ את ידו של סר הארי אופנהיימר, יו"ר "דה-בירס", 1982.
יוסף ממן

| --- | --- |
 לידה:  1741 תטואן, מרוקו 
 פטירה:  7 בדצמבר 1822 (בגיל 81 בערך) בוכרה, אמירות בוכרה 
 כינוי:  יוסף המערבי
 מקום פעילות:  בוכרה
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בדצמבר 1822 
 תחומי עיסוק:  שד"ר ומנהיג הקהילה
 תלמידיו:  הרב פנחס הכהן רבין
 
הרב יוסף ממן (כונה בפי יהודי פרס ובוכרה "יוסף המערבי"; 1752 לערך (לפי מקורות אחרים 1741) - כ"ג בכסלו ה'תקפ"ג, 7 בדצמבר 1822) היה שד"ר ארץ ישראלי שחי בסוף המאה ה-18, רב ומנהיג הקהילה היהודית בבוכרה.
קורות חיים

נולד בטטואן שבמרוקו לרב משה ממאן, נצר למשפחת הרמב"ם. כשהתבגר עלה לארץ ישראל והתיישב בצפת. יצא בשליחות קהילתו שבצפת לאיסוף כספים בפרס ובבוכרה, והיה השליח הראשון שחדר גם לאסיה המרכזית. לאחר שבמסגרת שליחותו בשנת 1793 (ה'תקנ״ג) הגיע לבוכרה ונתקל בקהילה במצב רוחני ירוד, החליט להישאר ולפעול בה. הוא השיג לקהילה ספרי דת וסידורים מודפסים מקושטא, והחל להדריך ולהנהיג אותה בעקבות אילוצם של יהודים בפרס להתאסלם, הגיעו רבים מהם לבוכרה, והודות לבואם ולפעילותו של הרב יוסף, חזר מצבה הרוחני של הקהילה לקדמותו.
עד בואו לבוכרה הייתה הקהילה מנותקת משאר קהילות היהודים בעולם, למעט פרס. בקהילה התפללו בנוסח פרס המבוסס על סידורו של רב סעדיה גאון, וקבלה הייתה בידם שהם מצאצאי עשרת השבטים. במטרה להוציאם מבדידותם ולקשרם לשאר הקהילות בתפוצות, הרב יוסף העמיד אותם על טעותם, וטען בפניהם שמוצאם מגולי ספרד, והחל להנהיג בקהילה את נוסח תפילת הספרדים כשהביא להם סידורים מדפוס ליוורנו. שינוי נוסח התפילה הקדום היווה בעיני רבים פגיעה במסורת העתיקה, והרב זכריה מצליח, תלמיד חכם תימני שהגיע לבוכרה, חלק על הרב יוסף והורה להמשיך במסורת הקדומה.
בבוכרה נישא בשנית, ונולדו לו ארבעה ילדים. הוא הקים בעיר ישיבה לתלמידים ומכון להכשרת שוחטים, וכן עסק בהעברת תורה הקבלה לתלמידים.
בקרב המוסלמים והשלטון המקומי רחשו לו כבוד, ואף החשיבו אותו למולא. בעזרת קשריו הצליח להציל את הקהילה היהודית מגזירות שונות. בהשפעתו החלו יהודים מבוכרה לעלות לישראל החל משנת 1827 (ה'תקפ"ז).
הלך לעולמו בכ"ג כסלו ה'תקפ"ג (1822). תלמידו המפורסם וממלא מקומו היה הרב פנחס הכהן רבין. חתנו היה רבי פנחס הקטן, המכונה גם "מולא נייאז", (תקס"ה, 1805 - תרל"ח, 1875) ראש ישיבה ורבו של הרב אברהם אמינוף.
נינו היה הרב שמעון חכם, ממייסדי שכונת הבוכרים, ועל צאצאיו נמנה גם רפאל צמח חודיידטוב.