stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוקראינה–טאיוואן
היסטוריה > שנות התשעים

לאחר התפרקות ברית המועצות ועצמאות אוקראינה, ממשלת טאיוואן ניסתה באופן פעיל לשכנע את אוקראינה לכונן שוב יחסים דיפלומטיים. בינואר 1992 ערך סגן שר החוץ של טאיוואן צ'יאנג הסיאו-ין ביקור דיפלומטי בקייב ושוחח עם גורמים אוקראינים על כינון יחסים רשמיים בין טאיוואן לאוקראינה. סין הגיבה בכך שהאיצה את המשא ומתן עם אוקראינה והגיעה להסכם להקמת יחסים רשמיים באותו חודש. באפריל 1992 ערך צ'יאנג הסיאו-ין ביקור דיפלומטי נוסף באוקראינה, שבסופו של דבר לא הצליח לאחר שממשלת אוקראינה קיבלה מחאה רצינית מצד הנציג הסיני. אף על פי שהייתה תמיכה מסוימת מצד חברי הפרלמנט והכלכלנים באוקראינה בכינון יחסים רשמיים עם טאיוואן להשגת עזרים כלכליים, בסופו של דבר ההצעה נדחתה.
יחסי פורטוגל–פינלנד

| יחסי פורטוגל–פינלנד |
| --- | --- |
פורטוגל: פינלנד


פורטוגל: פינלנד
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 338,145
אוכלוסייה
10,421,898: 5,618,827
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 300,187
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 53,425
משטר
רפובליקה

שגרירות פינלנד בליסבון
יחסי פורטוגל–פינלנד הם יחסי החוץ בין פורטוגל לפינלנד. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובארגונים בינלאומיים רבים אחרים, ביניהם מועצת אירופה, הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה (OSCE), הארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי (OECD), קרן המטבע הבינלאומית (IMF) וארגונים שונים של האו"ם.
היסטוריה

לאחר הכרזת העצמאות הפינית בשנת 1917, הכירה פורטוגל ברפובליקה של פינלנד ב-19 בדצמבר 1919. ב-10 בינואר 1920 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים.
כשפרצה מלחמת החורף בשנת 1939, הכריז הדיקטטור הסמי-פשיסטי אנטוניו דה אוליביירה סלזאר על סולידריותו עם פינלנד. פורטוגל, שנותרה נייטרלית במהלך מלחמת העולם השנייה, לא לקחה חלק ישירות במלחמה הפינית-סובייטית, אלא הייתה שחקן מרכזי בהדרת ברית המועצות מחבר הלאומים בשנת 1939. הציבור הפורטוגלי לקח חלק גדול בגורל פינלנד כשבתקופת הרעב של חורף של 1939/40 נאספו בפורטוגל תרומות למזון ובגדים והצלב האדום הפיני אסף כמה טונות של ציוד סיוע בפורטוגל. בנוסף, כ-100 חיילים פורטוגזים התנדבו לשורות הפינים בלחימה, כולל 20 קצינים, ובהם ותיקי מלחמת האזרחים בספרד. פורטוגל הייתה אחת התומכות הנמרצות ביותר של פינלנד בתקופה זו והתמיכה הכוללת הסתכמה בכ-90 מיליון מארק פיני.
התמיכה הפורטוגלית נמשכה עד סוף מלחמת העולם השנייה. לאחר תום מלחמת העולם, נסע הגנרל הפיני והנשיא מנרהיים לפורטוגל למספר שבועות מסיבות בריאותיות בשנת 1945, שם התקבל בצהלה ופגש הן את סלאזר והן את הנשיא אושקר קרמונה.
אולם לאחר מכן היחסים איבדו במהירות את העוצמה שלהם. פינלנד השתלבה בגוש המערבי לאחר תום המלחמה, אך מבחינה כלכלית היא הייתה תלויה רבות בסחר עם ברית המועצות הקומוניסטית עד סוף 1991. מבחינת מדיניות החוץ פינלנד ופורטוגל התרחקו גם בשל דחייתה של פינלנד את המדיניות הקולוניאלית הפורטוגלית. פינלנד סיפקה תמיכה פוליטית עבור התנועות לעצמאות האפריקאיות, במיוחד במושבות הפורטוגזיות של אנגולה ומוזמביק, ואף סיפקה סיוע הומניטרי ישיר לנפגעי המלחמה הקולוניאלית הפורטוגזית. למרות התמיכה הפינית במתנגדי פורטוגל, לא התקיימה שום מחאה דיפלומטית של פורטוגל.
משטר האשטדו נובו האנטי-קומוניסטי בפורטוגל הפך למבודד יותר ויותר מבחינה בינלאומית בשל המדיניות הקולוניאלית שלו, עד שהוא הסתיים לאחר מהפכת הציפורנים ב-1974. מאז שנת 1976 לכל המאוחר, פורטוגל הדמוקרטית כיוונה את עצמה בבירור למערב.
פורטוגל הצטרפה לקהילה הכלכלית האירופית בשנת 1986, שהיא כיום האיחוד האירופי, ופינלנד הלכה בעקבותיה בשנת 1995. שתיהן היו בין המדינות הראשונות שעמדו בקריטריונים להכנסת האירו בשנת 1999 והחלו בהפצתו ב-1 בינואר 2002.
בקשר לדיון ברחבי אירופה בשנת 2011 על חבילות סיוע עבור פורטוגל בשיאו של משבר האירו, עלתה בפינלנד התנגדות להלוואות הצלה לכלכלות דרום אירופה, אולם גורמים בחברה הפינית נזכרו מדי פעם גם בסיוע הפורטוגלי לפינלנד בשנת 1940.
יחסים כלכליים

בשנת 2016 פורטוגל ייצאה סחורות ושירותים בשווי 405.0 מיליון אירו לפינלנד, שכללו בעיקר 54.2% מינרלים ועפרות, 10.1% מכונות ומכשירים, 6.6% ביגוד ו-6.6% טקסטיל. באותה תקופה פינלנד ייצאה לפורטוגל סחורות ושירותים בשווי 171.8 מיליון אירו, שכללו בעיקר 27.1% מכונות וציוד, 20.5% מוצרים כימיים-פרמצבטיים, 18.5% נייר ותא ו-10.3% מוצרי מתכת.
פינלנד הייתה במקום ה-27 בקרב הקונים ובמקום ה-39 בקרב הספקים בסחר החוץ של פורטוגל בסחורות, ואילו פורטוגל הייתה במקום ה-48 בקרב הקונים ובמקום ה-28 בקרב הספקים בסחר החוץ הפיני בסחורות.
נציגויות דיפלומטיות

פורטוגל מחזיקה בפינלנד שגרירות בהלסינקי.
פינלנד מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון ו-4 קונסוליות כבוד בפורטו, בפארו, בפונשל, ובפונטה דלגדה.
יחסי פורטוגל – קוריאה הצפונית

| יחסי פורטוגל – קוריאה הצפונית |
| --- | --- |
פורטוגל: קוריאה הצפונית


פורטוגל: קוריאה הצפונית
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 120,538
אוכלוסייה
10,421,898: 26,517,006
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 
משטר
רפובליקה: דיקטטורה, טוטליטריזם, משטר חד מפלגתי

יחסי פורטוגל–קוריאה הצפונית הם יחסי חוץ בין הרפובליקה הפורטוגלית לבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של קוריאה. כיום פורטוגל היא אחת משלוש המדינות היחידות באיחוד האירופי יחד עם אסטוניה וצרפת שלא מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים עם קוריאה הצפונית והיא היחידה מהשלוש שקיימו בעבר יחסים עימה.
היסטוריה

פורטוגל כוננה לראשונה יחסים דיפלומטיים עם קוריאה הצפונית בפברואר 1975.
המושבה הפורטוגזית לשעבר של מקאו בפרט הייתה מוקד חשוב ביחסים בין המדינות. לצפון-קוריאנים יש נוכחות במקאו מאז שנות ה-50, הם מאמנים מרגלים, מבצעים עסקים ומכניסים אליטות מחוץ לבית. מכיוון שמערכת היחסים של קוריאה הצפונית עם סין חביבה יותר מאשר היחסים עם פורטוגל, חשיבותה של מקאו התגברה עוד יותר מאז מסירתה לסין ב-1999 .
קים יונג-נאם הצהיר המאשר את מערכת היחסים הטובה בין שתי המדינות, כמו התנחומים שהעניק לנשיא ז'ורז'ה סמפאיו, כאשר פרנסיסקו דה קוסטה גומס נפטר,  והברכות שהעניק לנשיא קבאקו סילבה לאחר שניצח את הבחירות בפורטוגל.
בשנת 2017 ניתקה פורטוגל את קשריה הדיפלומטיים עם קוריאה הצפונית. פורטוגל אישרה כי ניתקה את הקשרים הדיפלומטיים עם קוריאה הצפונית, תוך הגברת המאמצים הבינלאומיים להפסקת הצפון עם פרובוקציות הגרעין והטילים.
ראו גם

יחסי החוץ של קוריאה הצפונית
יחסי אוקראינה–הפיליפינים

| יחסי אוקראינה–הפיליפינים |
| --- | --- |
אוקראינה: הפיליפינים


אוקראינה: הפיליפינים
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 300,000
אוכלוסייה
38,139,491: 116,080,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 437,146
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 3,766
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי אוקראינה–הפיליפינים הם היחסים הדו-צדדיים בין הפיליפינים ואוקראינה, אשר החלו בהסכם רשמי בשנת 1992.
היסטוריה

הפיליפינים הכירו בעצמאות אוקראינה ב-22 בינואר 1992 והיחסים הרשמיים החלו ב-7 באפריל 1992. מאפריל 1992 עד יוני 1993 היחסים הדו-צדדיים בין שתי המדינות נשמרו באמצעות שגרירות הפיליפינים בפולין. מאז 1993 שגרירות הפיליפינים במוסקבה שומרת על סמכות שיפוט ביחסי ארצה עם אוקראינה. מאז דצמבר 2004 שמרה אוקראינה על קשריה עם הפיליפינים באמצעות שגרירותה בטוקיו, יפן. לפני דצמבר 2004 שמרה אוקראינה על היחסים עם הפיליפינים באמצעות שגרירויותיה באינדונזיה ובווייטנאם.
באפריל 1997 חתמה משלחת פרלמנטרית אוקראינית למנילה על הסכם שיתוף פעולה בין-פרלמנטרי. ביולי 2003 פגש סגן נשיא הפיליפינים תאופיסטו גינגונה את שר החוץ של אוקראינה אנטולי זלנקו במנילה. בפגישה חתמו על פרוטוקול בנושא שיתוף פעולה פוליטי. ביוני 2005 הוביל יו"ר הפרלמנט הפיליפיני חוסה דה ונציה משלחת לאוקראינה ונפגש עם נשיא אוקראינה ויקטור יושצ'נקו ומגוון בכירים אחרים. הם דנו בשיח בין דתי נוצרי-מוסלמי, בפיתוח שני מפעלי אנרגיה בפיליפינים על ידי החברה האוקראינית Sukhin Energy Incorporated, וביוזמת המרת חוב.
הסכמים

בין שתי המדינות קיימים שישה הסכמים דו-צדדיים:
חילופי אמנות בין משרד החוץ של אוקראינה לבין משרד החוץ של הפיליפינים (נכנסו לתוקף 7 באפריל 1992).
תזכיר שיתוף פעולה בין ראדה ורחובנה לבית הנבחרים בפיליפינים (14 באפריל 1997).
פרוטוקול על התייעצויות פוליטיות בין הגופים לענייני חוץ בהתאמה (14 ביולי 2003).
תזכיר בין הוועדה הממלכתית לניטור פיננסי של אוקראינה לגוף המעקב הפיננסי בפיליפינים להחלפת המידע הכספי בנושא הלבנת הון (12 במרץ 2008).
הסכם בין מועצת השרים של חצי האי קרים לבין ממשלת מחוז סבו בנושא שיתוף פעולה מסחרי, כלכלי, מדעי, טכני ותרבותי (26 בנובמבר 2010).
תזכיר על שיתוף פעולה בין האקדמיה הדיפלומטית באוקראינה לבין מכון שירות החוץ של הפיליפינים (6 בדצמבר 2010).
יחסים כלכליים

הסחר הדו צדדי בין אוקראינה לפיליפינים הסתכם ב-20.21 מיליון דולר בתקופה של שישה חודשים בשנת 2012. יתרת הסחר השלילית בפיליפינים באותה תקופה הסתכמה ב-15.59 מיליון דולר. בין הייצוא העיקרי של אוקראינה לפיליפינים בתקופה ניתן למנות חיטה, חומרי צבע, מכונות להחתמת מתכות, פרזול, כיפוף, יישור, חיתוך, מכבש, מי גבינה, אמוניה.
הייבוא של הפיליפינים מאוקראינה באותה תקופה הסתכם ב-17.90 מיליון דולר. בין מוצרי הייבוא העיקרי מהפיליפינים מאוקראינה ניתן למנות מוצרי חשמל, מעגלים משולבים אלקטרוניים ומודולי מיקרו אלקטרוניים. בין מוצרי הייצוא העיקרי של הפיליפינים לאוקראינה ניתן למנות פעמונים, גונגים, פסלונים, מסגרות ומראות, ציוד הדפסה, מכונות דפוס, מכונת עזר להדפסה, מכונות לעיבוד נתונים אוטומטיות ויחידותיהן וחלקיהן, טבק גולמי, טבק.
יחסי אוקראינה–וייטנאם

| יחסי אוקראינה–וייטנאם |
| --- | --- |
אוקראינה: וייטנאם


אוקראינה: וייטנאם
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 331,210
אוכלוסייה
38,139,491: 101,141,305
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 429,717
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 4,249
משטר
רפובליקה: רפובליקה סוציאליסטית חד מפלגתית

שגרירות וייטנאם בקייב
יחסי אוקראינה–וייטנאם הם יחסי החוץ בין אוקראינה ווייטנאם.
היסטוריה

וייטנאם הכירה באוקראינה ב-27 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-23 בינואר 1992. שגרירות הרפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם באוקראינה החלה את פעילותה בשנת 1993. שגרירות אוקראינה בווייטנאם נפתחה בשנת 1997.
יחסים פוליטיים וכלכליים

וייטנאם מקיימת יחסים טובים עם אוקראינה מעת שאוקראינה הכריזה על עצמאות מברית המועצות, זאת בעיקר בגלל קיומם של וייטנאמים באוקראינה ואוקראינה היא גם המקור העיקרי של ציוד צבאי שנמכר לווייטנאם. אוקראינה מילאה תפקיד בסיוע לווייטנאם לשדרג את הצבא שלה.
כאשר פרץ המשבר באוקראינה בשנת 2013, וייטנאם שמרה על נייטרליות.
שתי המדינות ביקשו להרחיב את הקשר המסחרי והכלכלי שלהן לשנת 2018.  מבחינת וייטנאם, אוקראינה היא שותפת סחר חשובה באירופה, וקיים קשר היסטורי ארוך בין שתי המדינות עוד מהתקופה הסובייטית.
יחסים פוליטיים וכלכליים > קהילה וייטנאמית באוקראינה

העם הווייטנאמי באוקראינה, אף על פי שהוא קטן במספרו, הוא מהגדולים באירופה, עם למעלה מ-50.000 עד 100.000 וייטנאמים החיים באוקראינה. האוקראינים רואים בחיוב את הקהילה הווייטנאמית, בהתבסס על המשותף ההיסטורי בין המדינות.  הקהילה הווייטנאמית משמשת גם כגשר בין הווייטנאמים במדינות סלאביות אחרות כמו פולין, רוסיה וצ'כיה, שם קיימות תפוצות וייטנאמיות גדולות.
יחסים פוליטיים וכלכליים > קהילה אוקראינית בווייטנאם

הקהילה האוקראינית שהתגוררה בווייטנאם בסוף יוני 2015 כללה על פי מרשם הקונסולרי של השגרירות רק 120 אנשים. עם זאת, ההערכות הלא רשמיות אינן עולות על אלף מאזרחי אוקראינה, המתגוררות בפועל בווייטנאם.
ברפובליקה הסוציאליסטית של וייטנאם אין ארגונים של קהילה אוקראינית, וגם לא קהילות דתיות של מהגרים מאוקראינה, בין השאר בגלל הריחוק הגדול שלה וחוסר האינטרסים שלה.
רוב מוחלט של האזרחים מאוקראינה החיים בווייטנאם הם מהגרי עבודה. הם רואים בעיקר את שהייתם בווייטנאם כזמנית ומתכננים לחזור הביתה לאחר סיום חוזה עבודה עם החברה-המעסיק. אזרחי אוקראינה עובדים בתחומי התיירות, המסחר, התחבורה הימית, הפחם והנפט, ומספר קטן מהם עוסק בעסקים. יש גם מעט אוקראינים המשתייכים למשפחות המעורבות באוקראינה-וייטנאם.
מקומות מגוריהם הקומפקטיים של אזרחי אוקראינה בווייטנאם הם בערים האנוי (כ-50 נפשות), נאצ'אנג (כ־100), וונג טאו (כ־100) והו צ'י מין סיטי (50). כמו כן, הקהילה האוקראינית נוטה להיות מעורבת עם הקהילה הרוסית בווייטנאם.
יחסי אוקראינה–ונצואלה

| יחסי אוקראינה–ונצואלה |
| --- | --- |
אוקראינה: ונצואלה


אוקראינה: ונצואלה
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 912,050
אוכלוסייה
38,139,491: 28,433,569
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 482,359
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 16,964
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי אוקראינה–ונצואלה הם היחסים הדו-צדדיים בין אוקראינה לוונצואלה.
היסטוריה

ב-9 בינואר 1992 הכירה ונצואלה בעצמאותה של אוקראינה.
באפריל 1999 ערך שר החוץ של אוקראינה בוריס טרסיוק את ביקורו הרשמי הראשון בוונצואלה. שם הוא אמר שאמריקה הלטינית אינה "טרה אינקוגניטה" למדיניות החוץ של אוקראינה. טרסיוק טען כי האזור הוא שוק חשוב למוצרים אוקראינים וכי על אוקראינה לפתח באופן פעיל קשרים עם מדינות אמריקה הלטינית.
בספטמבר 2010 ביקר סגן שר החוץ של ונצואלה, טמיר פורס פונסליאון, את סגן שר החוץ של אוקראינה, אולכסנדר הורין, והם דנו ב"מגוון רחב של סוגיות של שיתוף פעולה אוקראיני-ונצואלי בתחומים פוליטיים, מסחריים וכלכליים והומניטריים".
באוקטובר 2010, נשיא ונצואלה הוגו צ'אווס נפגש עם נשיא אוקראינה ויקטור ינוקוביץ' בקייב. ראש המדינה האוקראיני אמר כי "הלך לאיבוד זמן רב בין שתי המדינות שלנו" ועוד ציין כי העולם "יכול לצפות להעמקה בשיתוף הפעולה" בין שתי המדינות. צ'אווס ביקר במפעל אנטונוב בקייב וסיכם עם ינוקוביץ' על הקמת שגרירויות אחת אצל השנייה. שני ראשי המדינות חתמו על הסכמים בנוגע לצינור אודסה-ברודי.
כפי שסוכם במהלך הביקור בקייב, שר החוץ האוקראיני, קוסטיאנטין גרישצ'נקו, ערך ביקור רשמי בוונצואלה בדצמבר 2010. המשלחת כללה נציגים של משרדים, סוכנויות ממשלתיות וחברות מובילות באוקראינה, המעוניינות בפיתוח שיתוף פעולה עם ונצואלה.
ב-7 במרץ 2014, משרד החוץ של ונצואלה פרסם הצהרה שבה נאמר כי הנשיא ניקולאס מדורו "מגנה את ההפיכה שביצעו קבוצות קיצוניות באוקראינה בעקבות אסטרטגיית התשה שקודמה מחו"ל על ידי ממשלת ארצות הברית ובעלות בריתה בנאט"ו". עוד נכתב, "התקנת רשויות דה-פקטו בקייב מאיימת לא רק על האחדות הלאומית של אוקראינה, אלא על היציבות של האזור כולו שכן היא מסכנת אזרחים אוקראינים ממוצא רוסי ואת ריבונותה של הפדרציה הרוסית עצמה". ונצואלה לא הכירה בהיפרדות ובהצטרפותה של קרים לפדרציה הרוסית לאחר מכן. אף על פי כן, ונצואלה הייתה אחת מאחת עשרה המדינות שהצביעו נגד החלטת העצרת הכללית של האו"ם 68/262, שאושרה ב-27 במרץ, הכירה בקרים כחלק מאוקראינה ודחתה את משאל העם על המעמד הפוליטי. בסוף 2014, אולג צאריוב, יושב ראש הפרלמנט של נובורוסיה (קונפדרציה שכללה את הרפובליקות העממיות של דונייצק ולוגנסק), פנה לוונצואלה בבקשה להכיר בעצמאותן של שתי הרפובליקות הבדלניות.
אוקראינה דחתה את תוצאות הבחירות לנשיאות בוונצואלה ב-2018, שם הוכרז ניקולאס מדורו כמנצח.
בשנת 2019, במהלך המשבר הנשיאותי בוונצואלה, הכירה אוקראינה בחואן גואידו כנשיא ונצואלה.
בתחילת 2022, ממשלת ונצואלה האשימה את נאט"ו וארצות הברית בפלישה הרוסית לאוקראינה, והצהירה כי הם הפרו את הסכמי מינסק. ניקולאס מדורו אמר לפני תחילת הפלישה כי ונצואלה ניצבת לצד פוטין, אך גם דחק בדיאלוג דיפלומטי כדי להימנע מהסלמה של הסכסוך.
יחסי סחר

נכון לעכשיו, יחסי הסחר בין שתי המדינות הם מינימליים. בשנת 2020, אוקראינה ייצאה לוונצואלה סחורות בשווי 4.68 מיליון דולר, בעיקר שמני זרעים, קמחי חיטה ונפט. באותה שנה ייצאה ונצואלה לאוקראינה סחורות בשווי 541,000 דולר, בעיקר סרטנים מעובדים, משקאות חריפים ותנורים חשמליים.
נציגויות דיפלומטיות

לשתי המדינות אין שגרירויות במדינה האחרת בהתאמה.
יחסי דנמרק–קנדה

| יחסי דנמרק–קנדה |
| --- | --- |
דנמרק: קנדה


דנמרק: קנדה
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 9,984,670
אוכלוסייה
5,983,727: 39,838,945
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 2,140,086
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,550: 53,718
משטר
מונרכיה חוקתית

שגרירות קנדה בקופנהגן, דנמרק.
יחסי דנמרק–קנדה מתייחסים ליחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין קנדה לדנמרק. קנדה מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן, ואילו דנמרק מחזיקה בקנדה שגרירות באוטווה וקונסוליה כללית בטורונטו. שתי המדינות חברות מלאות בנאט"ו והמועצה הארקטית. היחסים בין המדינות משכו תשומת לב לאור המחלוקת על האי הנס.
היסטוריה

בשנת 1928 התחזקו היחסים הדו-צדדיים בין קנדה לדנמרק, כאשר חברי הרכבת הלאומית הקנדית נפגשו עם תומאס מדסן-מיגדל.
האמנה הראשונה בין קנדה לדנמרק הייתה הסכם דרישות ויזה, שנחתם ב-22 בספטמבר ו-14 באוקטובר 1949. שתי המדינות חתמו על הסכם בנושא מיסים בשנת 1956. קנדה ודנמרק הסכימו לשתף פעולה עם מדעי ההגנה בשנת 1969. בשנת 1983 נחתם בקופנהגן הסכם ימי, סביבתי, חברתי וכלכלי.
בשנת 2010 הושקה תוכנית דנמרק – ארצות הברית / קנדה. התוכנית מכוונת לבינאום של תוכניות חינוך דניות.
האי הנס

האי הנס הוא אי לא מיושב בשטח של 1.3 קמ"ר, הנמצא על קו הגבול שבין קנדה לבין גרינלנד, טריטוריה דנית, בשטחה של תעלת קנדי שבמצר נארס.
עד 10 ביוני 2022, האי עמד במרכזו של סכסוך גבול בין קנדה לדנמרק באשר שתי המדינות טענו לחזקה על האי, אך לבסוף הוחלטה חלוקה של האי בין שתי המדינות. הסכסוך כונה גם מלחמת הוויסקי.
הצי הקנדי השתמש בסכסוך על האי כטיעון לטובת תקצוב ספינות המתאימות לשיט במים הצפוניים כמשקל נגד לספינות דומות שנמצאות בשירות הצי הדני מזה שנים.
ביקורים רמי דרג

נסיכת הכתר מרגרטה (לימים מלכת דנמרק) ובעלה הנסיך הנריק ביקרו בקנדה בספטמבר 1967. המלכה מרגרטה ביקרה גם בקנדה בשנת 1991. יורש העצר פרדריק ונסיכת הכתר מארי ביקרו באוטווה ובטורונטו בשנת 2014. כאשר הנסיך יואכים התחתן עם מארי, הם בילו את ירח הדבש שלהם בקנדה. ארבעת הימים הראשונים בטופינו, האי ונקובר והשאר במונטריאול.
מהגרים

כ-200,000 איש בקנדה הם ממוצא דני. הם גרים בעיקר באונטריו, אלברטה ובקולומביה הבריטית.
דנמרק החדשה היא קהילה כפרית קנדית במחוז ויקטוריה, ניו ברנזוויק. הקהילה קיבלה את שמה מכמה מתיישבים דנים שאכלסו את האזור בשנת 1872, ובסופו של דבר היוו את האוכלוסייה הגדולה ביותר והייתה לקהילה הדנית הוותיקה ביותר בקנדה; ההשפעה הדנית פחתה במקצת בעשורים האחרונים בגלל ההגירה החוצה.
יחסי פורטוגל–צ'ילה

| יחסי פורטוגל–צ'ילה |
| --- | --- |
פורטוגל: צ'ילה


פורטוגל: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
92,090: 756,102
אוכלוסייה
10,421,898: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
287,080: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
27,546: 16,956
משטר
רפובליקה: רפובליקה נשיאותית

יחסי פורטוגל–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים בין פורטוגל לבין צ'ילה. פורטוגל הייתה המדינה הראשונה בעולם שהכירה בעצמאות צ'ילה.
היסטוריה

היחסים בין המדינות החלו בהצהרה שפורסמה ב-11 באוגוסט 1821 על ידי ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל, אשר הכירה במפורש באומה הדרום אמריקאית כרפובליקה חופשית וריבונית, ובכך הפכה ממלכת פורטוגל למדינה הראשונה שהכירה רשמית במדינת צ'ילה.
לאחר ההפיכה בשנת 1973 בצ'ילה, סגרה פורטוגל את שגרירותה בסנטיאגו דה צ'ילה, והחליפה אותה בקונסוליית כבוד, ואילו הדיקטטורה הצבאית הצ'יליאנית מצידה, ובתגובה, גם הקימה קונסוליית כבוד על עקרון ההדדיות. היחסים הדיפלומטיים כוננו מחדש ב-26 ביוני 1989, כחלק מהתגובה הבינלאומית לאחר תוצאת משאל העם הצ'יליאני, 1988.
צ'ילה ופורטוגל הן מדינות חברות בקהילת האומות האיברו-אמריקאיות, ומשתתפות באופן פעיל בפסגה האיברואמריקנית, בנוסף הם חברות מלאות בארגון המדינות האיברו-אמריקניות לחינוך, מדע ותרבות (OEI) והאיחוד הלטיני.
יחסי כלכלה

יחסי הסחר בין שתי המדינות הללו נשלטים על ידי הסכם ההתאגדות כלכלי (EPA) אשר נחתם בשנת 2002 בין צ'ילה לבין האיחוד האירופי, ואשר נכנס לתוקף ב-1 בפברואר 2003. במהלך השנים האחרונות צ'ילה ביקשה להשוות את עצמה בטווח הבינוני לפורטוגל כמדד למדינה מפותחת, בשל קרבתה בכמה אינדיקטורים סוציו-אקונומיים ברחבי העולם. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ופיתוח כלכלי (OECD).
צ'ילה מייצאת לפורטוגל בעיקר פירות (קיווי, ענבים, אגוזי מלך ותפוחים), דגים, סרטנים וצדפות, ניירות, קרטון ויין צ'יליאני, ואילו פורטוגל מייצאת לצ'ילה בעיקר מוצרי עץ, כמה פריטים מכניים ואלקטרוניים ורשתות טקסטיל סינתטיים עבור דיג.
נציגויות דיפלומטיות

מקסיקו מחזיקה בפורטוגל שגרירות בליסבון וקונסוליה כללית בפורטו.
פורטוגל מחזיקה במקסיקו שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יחסי אוקראינה–יוון

| יחסי אוקראינה–יוון |
| --- | --- |
אוקראינה: יוון


אוקראינה: יוון
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 131,957
אוכלוסייה
38,139,491: 10,020,238
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 238,206
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 23,773
משטר
רפובליקה

יחסי אוקראינה–יוון הם היחסים בין יוון לאוקראינה.
רקע

יוון הכירה באוקראינה ב-31 בדצמבר 1991. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1992. יוון פתחה שגרירות בקייב בשנת 1993, קונסוליות כלליות הוקמו במריופול ואודסה. אוקראינה פתחה שגרירות באתונה, ומאז אפריל 2004 קונסוליה כללית בסלוניקי. שתי המדינות חברות מלאות בארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה ובארגון השיתוף הכלכלי בים השחור. קיימת קהילה יוונית גדולה שחיה באוקראינה (בעיקר באזורים הדרומיים והמזרחיים של המדינה). אוקראינה נושבה לראשונה על ידי היוונים כבר בשנת 500 לפני הספירה, העיר האוקראינית אודסה (בין היתר) נוסדה על ידי קולוניסטים יוונים קדומים.
הסכמים דו צדדיים

הסכם ידידות ושיתוף פעולה בין הרפובליקה ההלנית ואוקראינה (1997).
הסכם לשיתוף פעולה כלכלי, תעשייתי, מדעי וטכנולוגי.
הסכם לקידום והגנה הדדית של השקעות.
הסכם על הימנעות ממיסוי כפול
הסכם בנושא תחבורה ציבורית בינלאומית.
הסכם משלוח.
הסכם על סיוע שיפוטי בעניינים אזרחיים.
ביקורים דו צדדיים

בנובמבר 1996 ביקר ביוון נשיא אוקראינה, ליאוניד קוצ'מה.
בדצמבר 1997 ביקר באוקראינה נשיא יוון, קוסטנטינוס סטפנופולוס.
באפריל 2001 ביקר ביוון ראש ממשלת אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו.
יולי 2002 ביקר באוקראינה ראש ממשלת יוון, קוסטאס סימיטיס.
ספטמבר 2007 ביקר נשיא אוקראינה, ויקטור יושצ'נקו ביוון.
באפריל 2008 ביקר באוקראינה נשיא יוון, קרולוס פפוליאס.
אוקטובר 2011 ביקר נשיא אוקראינה, ויקטור ינוקוביץ' ביוון.
יחסי אורוגוואי–אנגולה

| יחסי אורוגוואי–אנגולה |
| --- | --- |
אורוגוואי: אנגולה


אורוגוואי: אנגולה
שטח (בקילומטר רבוע)
176,215: 1,246,700
אוכלוסייה
3,386,108: 38,173,511
תמ"ג (במיליוני דולרים)
77,241: 84,723
תמ"ג לנפש (בדולרים)
22,811: 2,219
משטר
רפובליקה: דמוקרטיה נשיאותית

יחסי אורוגוואי–אנגולה הם היחסים שבין הרפובליקה המזרחית של אורוגוואי לרפובליקת אנגולה.
היסטוריה

בשנת 2003 חתמו שתי המדינות על הסכם דו צדדי טכני, מדעי, תרבותי וכלכלי. במהלך תחילת שנות האלפיים היקף הסחר בין שתי המדינות היה קטן, אך הוא גדל כאשר אורוגוואי החלה לקנות נפט ומכרה דגים, אורז, בקר ועוד סחורות לאנגולה. לשכת המסחר האורוגוואי-אפריקאית, המכסה את הסחר בין אורוגוואי למדינות אפריקה, אחראית גם על הסחר בין אורוגוואי לאנגולה.
שתי המדינות חברות בארגון ה-"G77".
ייצוג דיפלומטי

לאורוגוואי שגרירות בלואנדה.
לאנגולה יש שגרירות בברזיליה, המשמשת גם כשגרירות באורוגוואי.
יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה

יליזבטה מיכאילובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה (ברוסית: Елизавета Михайловна; ‏26 במאי 1826 - 28 בינואר 1845) הייתה בתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ואשתו של אדולף, דוכס נסאו.
ביוגרפיה

יליזבטה, שכונתה "לילי", נולדה בקרמלין ב-26 במאי 1826, למיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ולשרלוטה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, ונקראה על שם דודתה שמתה מוקדם יותר באותו חודש, הקיסרית יליזבטה, אשתו של הקיסר אלכסנדר הראשון וחברה הקרובה של אמה. דרך אביה הייתה אליזבת נכדתו של פאבל הראשון, קיסר רוסיה ואחייניתם של שני הקיסרים הרוסיים אלכסנדר הראשון וניקולאי הראשון. היא גדלה עם אחיה האחרים בארמון מיכאילובסקי בסנקט פטרבורג. על יליזבטה נאמר שהייתה היפה ביותר מבין אחיותיה, וכמו אמה הייתה חיננית בנימוסים ובהשכלה. בסוף 1843, אדולף, דוכס נסאו ביקר בסנקט פטרבורג ופגש את יליזבטה בפעם הראשונה. אמו החורגת של אדולף הייתה פאולינה, נסיכת וירטמברג, דודתה של אליזבת, ולכן היה קשור לרוסים בדרך כלשהי. אדולף ויליזבטה התאהבו, וב-31 בינואר 1844 התחתנו השניים בסנקט פטרבורג.
לאחר החתונה, בני הזוג נשארו ברוסיה למשך זמן מה, עד שהם עברו לגרמניה והשתכנו בטירת ביבריך בוויסבאדן. יליזבטה הייתה פופולרית בקרב האנשים. היא ואדולף היו נשואים באושר, והחדשות שהיא כבר בהיריון עם ילדם הראשון הביאו שמחה גדולה לבני הזוג. אחרי שנה בלבד מתה יליזבטה ב-28 בינואר 1845, בעת שילדה בת, שאף היא לא שרדה.
יואנס צצס

| --- | --- |
 לידה:  1110? קונסטנטינופול, האימפריה הביזנטית 
 פטירה:  1180? (בגיל 70 בערך) קונסטנטינופול, האימפריה הביזנטית 
 שם לידה:  Ἰωάννης Τζέτζης 
 מדינה:  האימפריה הביזנטית 
 שפות היצירה:  יוונית עתיקה, לטינית, יוונית ביזנטית 
 יצירות בולטות:  Chiliades, Ad Lycophronem 
 
כתב יד מהמאה ה-16 של תאוגוניה של הסיודוס עם פירושים מאת יואנס צצס.
יואנס צצס (ביוונית: Ἰωάννης Τζέτζης;‏ 1110 – 1180 לערך) היה משורר ומדקדק ביזנטי, שידוע כי חי בקונסטנטינופול במאה ה-12.
בעבודתו הוא שימר מידע רב-ערך רב מהספרות היוונית העתיקה.
ביוגרפיה

צצס היה יווני מצד אביו ואיברי (גאורגי) בחלקו מצד אמו. צצס מציין בחיבוריו כי סבתו הייתה קרובת משפחה של הנסיכה מריה מאלניה מבית מהמלוכה הגאורגי בגרטיוני, שהגיעה איתה לקונסטנטינופול ולימים הפכה לאשתו השנייה של קונסטנטינוס קרולריוס (אנ'), אחיינו של הפטריארך של קונסטנטינופול מיכאל קרולריוס.
הוא עבד תקופה מסוימת כמזכירו של מושל מחוז, ובהמשך החל להתפרנס מהוראה וכתיבה.
הוא תואר כשחצן, נראה כי התרעם על כל ניסיון ליריבות, ותקף באלימות את חבריו המדקדקים. תוצרתו הספרותית היא עצומה, אולם כוללת אי-דיוקים רבים, בעיקר מפני שציטט מזיכרונו, וזאת בשל מחסור בספרים, שלדבריו נאלץ להסתדר בלעדיהם עקב עוניו. עם זאת, הוא היה מלומד, ותרם תרומה גדולה להמשך לימוד הספרות היוונית העתיקה.