stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברמינגהאם סקוואדרון
היסטוריה > אירי בייהוקס

ב-30 במרץ 2017 הודיעו הניו אורלינס פליקנס על כוונותיהם להקים קבוצת ליגת פיתוח בבעלותם עד עונת 2018/19 באזור המפרץ הדרומי. ב-24 באוקטובר 2018 הכריזו הפליקנס שהקבוצה שלהם תמוקם בברמינגהאם, אלבמה. עם זאת, בעקבות הצורך בשיפוץ האולם בברמינגהאם החלה הקבוצה לשחק בעונת 2019/20 כאירי בייהוקס באירי, פנסילבניה, לאחר שאטלנטה הוקס העבירה את הקבוצה שלה, שנקראה בשם זה עד 2019, לקולג' פארק, ג'ורג'יה. בעונתם הראשונה סיימו הבייהוקס במקום ה-4 בבית הדרום מזרחי ולא העפילו לפלייאוף.
היסטוריה > ברמינגהאם סקוואדרון

ב-8 באפריל 2021 הודיעה חברת הניהול המקומית של אירי, שהפעילה את כל שלוש הקבוצות בשם אירי בייהוקס, כי הארגון לא הצליח למצוא קבוצת NBA שתשמש כקבוצת אב לקבוצה בעונת 2021/22 והפסיק את פעילותה. ב-26 ביולי באותה שנה נחשפו השם, הלוגו והצבעים של ברמינגהאם סקוואדרון (טייסת ברמינגהאם), כאשר השם "טייסת" נבחר כאזכור הן לשם עצם קיבוצי המשמש לקבוצת שקנאים (הסמל של הפליקנס) והן להיסטוריה של אלבמה בתעופה הצבאית.
עונה אחרי עונה

| עונה | מיקום | ניצחונות | הפסדים | אחוז הצלחה | פלייאוף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
אירי בייהוקס
| 2019/20 | 14 | 13 | 30 | 0.302 | העונה בוטלה בעקבות מגפת הקורונה |
| 2020/21 | 3 | 11 | 4 | 0.733 | הפסד ברבע הגמר (לייקלנד) 139-110 |
ברמינגהאם סקוואדרון
| 2021/22 | 4 | 18 | 14 | 0.563 | הפסד ברבע גמר המערב (טקסס) 115-110 |
בית השלום (אמאוס)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 קואורדינטות:  31°50′21″N 34°59′22″E﻿ / ﻿31.8393°N 34.98945833°E﻿ / 31.8393; 34.98945833
  (למפת השפלה מוגדלת) בית השלום(למפת השפלה רגילה) בית השלום(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית השלום(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית השלום
 
מפת אזור לטרון
בית השלום באמאוס
טריפטיך הבד בכנסייה
קטע הפסיפס המוצג במוזיאון במבנה
בית השלום באמאוס הוא מבנה לבן הנישא מעל עתיקות אמאוס ניקופוליס. הבניין המשמש כמנזר, נראה לנוסעים בכביש 1 בצידו המזרחי של עמק איילון.
היסטוריה

אמאוס הוא אתר קדוש לקתולים, היות שלפי הברית החדשה שם פגש ישו שניים מתלמידיו לאחר צליבתו. בתקופה הביזנטית הפכה אמאוס ניקופוליס לעיר חשובה, וישב בה בישוף. במאות ה-5 וה-6 נבנו במקום שתי כנסיות. האתר נהרס בתקופה הערבית ושוקם על ידי הצלבנים, אך ננטש ונהרס לאחר עזיבתם. בעקבות חזון שהתגלה בשנת 1878 בפני מרים בווארדי, נזירה כרמליתית מבית לחם, שוב זוהתה אמאוס הנזכרת בברית החדשה עם ניקופוליס. הנזירות הכרמליתיות קנו את השטח מהכפר הערבי עמואס בשנת 1879, אם כי לפי מקור אחר השטח נקנה כבר ב-1875‏. החפירות באתר החלו בסוף המאה ה-19, ולאחר מכן בין השנים 1924-1930 על ידי בית הספר הצרפתי למקרא ולארכאולוגיה, ושוב בשנות ה-70 ומאז שנות ה-90 של המאה ה-20.
המבנה והקהילה

בית השלום נבנה בשנים 1931-1932 על ידי נזירים ממסדר 'הלב הקדוש של אבות בית-ארם'. בשנות מלחמת העולם השנייה החזיקו שלטונות המנדט הבריטי אזרחים גרמנים במבנה. בין השנים 1948–1967 גרו בבנין משקיפי או"ם שפיקחו על שביתת הנשק באזור המפורז של עמק איילון, והבית נודע בשם "בית האו"ם". בית השלום הושכר בשנת 1980 למרכז הצרפתי הלאומי למחקר מדעי (Centre National de la Recherche Scientifique, ראשי תיבות CNRS), וב-1993 שכרה אותו קהילת בני האושר, שנוסדה בצרפת ב-1973, ואשר לה נוכחות בישראל מאז 1975. בני ובנות הקהילה, רובם צעירים יחסית למקובל במנזרים, מתחזקים את האתר הארכאולוגי והמקום פתוח לביקורי קהל.
אחד מחדרי בית השלום הוסב לכנסייה, ובה מספר איקונות ושטיחים וכן מזבח פשוט. יצירת האמנות הבולטת בכנסייה היא טריפטיך עשוי בד, מעשה ידיה של נזירה מצרפת, ובו נראית מלכות השמים בדמות מרים הנושאת את ישו ברחמה - ראשה בירושלים השמימית ורגליה בסנה הבוער. עוד נראים ביצירה יוחנן השליח, אברהם ויצחק והפגישה באמאוס בצד אחד, ובאחר נראים דוד פורט בנבל ומשה אל מול הסנה. בראש היצירה מופיעות האותיות העבריות "א" ו"ת" כתחליף לסמל האלפא ואומגה הנוצרי. במבנה פועל מוזיאון קטן, ובו מוצגים, בין היתר, שרידי פסיפס שהתגלה בקפלה שמדרום לבזיליקה הביזנטית באמאוס ניקופוליס.
לקריאה נוספת

דובי זכאי, נגיעת מקום, הוצאת מעריב, 2009.
נירית שלו-כליפא, אל גן נעול, ביקורים במנזרי הארץ, הוצאת כנרת, זמורה-ביתן, דביר, 2005, עמ' 132
הערות שוליים

↑  The Monuments
↑  Emmaus in 20th -21st centuries
בית ספר נזירות כרמלית

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים) 
 מיקום
 מיקום:  חיפה, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°49′11″N 34°59′33″E﻿ / ﻿32.819694444444°N 34.992444444444°E﻿ / 32.819694444444; 34.992444444444
 אתר רשמי
  (למפת חיפה מוגדלת) בית ספר נזירות כרמלית(למפת חיפה רגילה) בית ספר נזירות כרמלית(למפת הגליל המערבי רגילה) בית ספר נזירות כרמלית(למפת הגליל המערבי מוגדלת) בית ספר נזירות כרמלית
 
בית ספר נזירות כרמלית המוכר גם כ"בית הספר התיכון האיטלקי" הוא בית ספר ערבי, פרטי, בבעלות הכנסייה הקתולית, השוכן בעיר חיפה.
היסטוריה

בית הספר נוסד רשמית בשנת 1919 בסיוע Ansmi "האגודה לעזרה למיסיונרים איטלקים", אגודה דתית איטלקית שהוקמה במטרה לסייע לאוכלוסייה נזקקת במזרח התיכון ומתן שירות לצליינים, בעיקר מאיטליה, בעת ביקורם בארץ הקודש. האגודה, בראשות המיסיונר ארנסטו סקיפרלי, הקימה בתי ספר, בתי יתומים, בתי חולים בביירות ובקהיר, ומאוחר יותר את בתי החולים האיטלקיים בחיפה, בנצרת ובירושלים.
כאשר עלה הצורך בהקמת בית הספר, פנה סקיפרלי לנזירה תרזה, שהגיעה בחודש מאי 1907 לארץ ישראל, בברכת האפיפיור פיוס העשירי, במטרה להקים מנזר נשים של מסדר האחים של הבתולה הברוכה מריה מהר הכרמל בחיפה.
הנזירה תרזה הסכימה להרחיב את פעילותה החינוכית, ויחד עם נזירות נוספות הקימה בית ספר במבנה המנזר. תוך ארבע שנים צמח בית הספר למוסד שחינך למעלה מ-300 תלמידים ברוח קתולית אדוקה מצד אחד, ושואפת להשכלה ולפתיחות לעולם מצד שני. בשנת 1968 נפתח בית הספר התיכון.
עם השנים התרחב בית הספר, והוא כולל היום למעלה מ-1,000 תלמידים מגיל הגן ועד כיתה י"ב. בית הספר קלט תלמידים בני דתות שונות, וכיום נחשב כבית ספר יוקרתי בעל אחוזי הצלחה גבוהים בבחינות הבגרות, המחנך את תלמידיו למעורבות בקהילה ולנתינה. בית הספר מגיש 100% מתלמידיו לבחינות הבגרות, מתוכם קרוב ל-90% עוברים את הבחינות בהצלחה.[דרוש מקור]
בשנת 2007 חגגו המנזר ובית הספר 100 שנה להיווסדם.
ראו גם

בית החולים האיטלקי
מכון הרדג, כיום גן ילדים המופעל על ידי הנזירות
בתרן כחול

| בתרן כחול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דגי גרם
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-בתרן
משפחה:: בתרניים
סוג:: בתרן
מין:: בתרן כחול
שם מדעי
 Acanthurus leucosternon ‏בנט, 1833

בתרן כחול ( שם מדעי: Acanthurus leucosternon) הוא דג שונית ממשפחת הבתרניים המצוי בימים טרופיים בשוניות אלמוגים באוקיינוס ההודי.
אורכו של הבתרן 23 ס"מ והוא בעל גוף כחול עם ראש שחור-כחול ושפתיים משורבבים קדימה ועם סנפיר גב צהוב וסנפיר שת וזנב בצבע תכלת.
זהו דג צמחוני הרועה אצות הגדלות על האלמוגים והוא מגונן עליהם בקפדנות מכל מסיג גבול ובייחוד מדגי בתרן אחרים, אך כמה מינים מצליחים להגיח בכמויות הגדולות מדי לבתרן הכחול.
אלו דגים נפוצים באקווריום ולעיתים משלבים אותם עם דגים אחרים ממשפחת הבתרניים.
הערות שוליים

↑  בתרן כחול באתר הרשימה האדומה של IUCN
בני האלמוות (ממלכת פרס)

לוחמי 'בני האלמוות' של ממלכת פרס. המאה הרביעית לפני הספירה, מוזיאון פרגמון.
בני האלמוות (ביוונית: Ἀθάνατοι) הוא כינוי ליחידת עִלִּית צבאית של ממלכת פרס האחמנית בת 10,000 לוחמים. כינוי זה ניתן לה על ידי ההיסטוריון היווני, הרודוטוס. כוח צבאי זה שימש בתפקיד כפול, גם כמשמר המלכותי וגם כחלק מצבא הקבע בתקופת ממלכת פרס האחמנית ובמהלך מלחמת פרס–יוון. ייתכן והשם הפרסי שלה היה בני-לְוָיָה (Anûšiya).
הרודוטוס תיאר את 'בני האלמוות' כחיל רגלים כבד בפיקודו של הידרנס אשר הקפיד באדיקות שמספר הלוחמים ימנה בדיוק 10,000 איש. לטענת הרודוטוס, השם נבע מהנוהג להחליף מיד כל לוחם שנהרג, נפצע אנושות או חלה בלוחם חדש, ובכך לשמר את מספר הלוחמים המובחרים.
המקור היחיד לשם 'בני האלמוות' הוא הרודוטוס. אמנם ישנן עדויות לקיומו של חַיִל זה בממלכת פרס, אולם עדויות אלו אינן מציינות את השם שהעניק הרודוטוס. הועלתה השערה לפיה הרודוטוס טעה בשם הפרסי בני-לוויה ופירש אותו כבני אלמוות.
היסטוריה

'בני האלמוות' מילאו תפקיד חשוב בכיבוש בבל על ידי כורש – מלכה הראשון של הממלכה הפרסית, בשנת 539 לפנה"ס, בכיבוש מצרים על ידי כנבוזי השני בשנת 525 לפנה"ס, ובפלישת דריווש הראשון לממלכות קטנות בהודו המערבית (כיום חלק מפקיסטן) ולניסיונותיו להרחיב את גבולות ממלכתו אל תוך היבשת האירופית בשנת 520 ו-513 לפנה"ס.
'בני האלמוות' השתתפו בקרב תרמופילאי בשנת 480 לפנה"ס, והיו בין חיילי ממלכת פרס שכבשו את יוון בפיקוד המצביא מרדוניוס.
ציוד הלוחמים

הרודוטוס תיאר את חימושם כך: מגנים העשויים מקליעת נצרים, חניתות קצרות, חרבות או פגיונות בעלי להב גדול, וחצים וקשתות. מתחת לגלימתם לבשו שריון קשקשים. משקל הנגד ששימש לאיזון חניתות החיילים הרגילים היה עשוי כסף, כדי להבדיל מדרגות פיקוד, קצוות חניתות הקצינים היו מוזהבות. במסעותיו של החיל, ליוו אותו שיירות כרכרות מטעני אספקה מכוסים שאותן הסיעו גמלים ופרדות, בשיירות אלו היו גם משרתים ופילגשים של הלוחמים. שיירות אספקה אלו הכילו מזון מיוחד שנועד אך ורק לשימוש 'בני האלמוות'.
משערים כי כיסוי הראש שלבשו 'בני האלמוות' היה טיארה פרסית. הצורה של כיסוי ראש זה אינה ידועה בוודאות, אולם כמה מקורות מתארים אותו כבד או לבד בצורת גביע או צילנדר, שניתן למשוך אותו על הפנים להגנה מפני הרוח או אבק במישורים הצחיחים של פרס. מתבליטים מגולפים ולבנים מזוגגות ששרדו עד ימינו, ניתן לראות את 'בני האלמוות' כשהם לבושים גלימות משוכללות, עגילים מחושקים, ותכשיטי זהב, אף על פי שככל הנראה לבוש ותכשיטים אלו שימשו בעיקר לטקסים ומאורעות מיוחדים.
מורשת > האימפריה הסאסאנית

התואר 'בני האלמוות' קם לתחייה לראשונה בצבא האימפריה הסאסאנית. היחידה הידועה ביותר מצבא זה היא 'בני האלמוות' (Zhayedan) ומנתה 10,000 לוחמים, בדומה לממלכת פרס האחמנית, אולם בשונה מהיחידה המקורית, הם היו חיל פרשים. משימתם הייתה בעיקר לאבטח פרצות דרך ולהיכנס לקרב בשלביו הקריטיים.
מורשת > האימפריה הביזנטית

התואר 'בני האלמוות' קם לתחייה פעמיים בתקופת האימפריה הביזנטית, פעם אחת כחיל פרשים כבד ששימש כיחידת עלית תחת יוחנן הראשון צימיסקס, קיסר האימפריה הביזנטית (969–976 לספירה) ופעם נוספת תחת ניקפורוס, השר הראשי של הקיסר מיכאל השביעי דוקסוס, כליבת הארמייה המרכזית בקרב מנזיקרט (1071–1081 לספירה).
מורשת > האימפריה הצרפתית

מאות שנים לאחר מכן, במהלך המלחמות הנפוליאוניות, חיילים צרפתיים התייחסו למשמר הקיסרי של נפוליאון כ'בני האלמוות'.
מורשת > המלוכה האחרונה באיראן

הצבא האיראני תחת השאה האחרון כלל בתוכו את המשמר המלכותי – הג'אווידן (Gârd e Jâvidân), פירוש השם מפרסית הוא משמר 'בני האלמוות', והוא נקרא כך על שם החיל העתיק מממלכת פרס ששימש אף הוא כמשמר המלכותי. בסיסם של 'בני האלמוות' היה בטהראן. בשנת 1978 הכיל כוח עלית זה חטיבה של 4,000–5,000 איש, כולל גדוד טנקי הצ'יפטיין. בעקבות המהפכה האיראנית יחידת 'בני האלמוות' התפרקה.
בתרבות הפופולרית

תיאורו של הרודוטוס את שני סוגי לוחמי העִלִּית – האחד הוא ההופליט הספרטני והשני הוא 'בן האלמוות' – הניצבים אחד מול השני בקרב, במיוחד בקרב תרמופילאי, עורר השראה ביוצרים רבים שתיארו לוחמים אלו בצבעוניות רבה.
בסדרה של משחקי וידאו כגון "Age of Empires Online" ו-"Civilization IV" מתוארים 'בני האלמוות' כיחידה צבאית.
בסרט הקולנוע "300 הספרטנים" משנת 1962, בני האלמוות נושאים חניתות ומגנים קליעת נצרים כמו בני האלמוות המקוריים. אולם מרביתם לבושים שחור ובגדים כהים אחרים, בניגוד לתיאורים ההיסטוריים.
ספר הקומיקס של פרנק מילר, "300", והסרט 300 שמבוסס עליו ויצא בשנת 2007, מציגים גרסת פיקציה של 'בני האלמוות' בקרב תרמופילאי. בני אלמוות אלו לבשו מסכת ברזל (הדומה לשל הסמוראים), ונראו לא אנושיים או בעלי פנים מושחתים, ונושאים זוג חרבות המזכירים מאוד את הואקיזאשי היפנית.
ערוץ ההיסטוריה הציג סרט תעודה בשם "Last Stand of the 300", ובסרט זה הוצגו בני האלמוות כחלק משחזור קרב תרמופילאי. בגרסה זו, הטיארה הפרסית של בני האלמוות מתוארת ככיסוי פנים מלא העשוי בד כהה המאפשר לראות דרכו.
הערות שוליים

1 2  Lendering, Jona, Immortals, Greek name for an elite regiment in the ancient Achaemenid empire, Iran Chamber Society.
↑  "The Persian Immortals" Jona Lendering, Ancient Persia.
↑  "Thermopylae" Jona Lendering, Ancient Persia.
1 2  'Immortals'.
שחזור לוחמי 'בני האלמוות' הפרסים בחגיגות במלאת 2,500 שנה לממלכה הפרסית. 1971, איראן.
חייל מדי (שמאל) וחייל פרסי (ימין), תבליט בפרספוליס.
בסיס הדרכה

חניכים בבה"ד 7, בית הספר הארצי לתקשוב.
טירוניות עם רובים צ'כיים, בה"ד 12 (צריפין), אוקטובר 1954
בצבא ההגנה לישראל, בסיס הדרכה (בראשי תיבות: בה"ד) הוא גוף האחראי על ההכשרות המקצועיות לחיילי החילות השונים.
בצה"ל מספר בסיסי הדרכה, המכשירים חיילים במקצועות שונים. רוב בסיסי ההדרכה מקיימים הכשרה ראשונית במקצועות השונים (המתבצעת לאחר הטירונות), הכשרה מתקדמת וכן השלמה חילית של קורס הקצינים (אם כי ההשלמה החילית של קציני החי"ר מתבצעת בבית הספר לקצינים עצמו). רוב בסיסי ההדרכה הוקמו בשנות ה-50 של המאה ה-20, ובשנת 2007 עמד מספרם על למעלה מעשרים.
היסטוריה

בעבר הייתה הטירונות הכללית נערכת בבסיס טירונים מיוחד, ורק לאחר מכן הופנו החיילים להכשרה במקצועם הספציפי. בשנת 2005 החל צה"ל ביישומה של תוכנית "טירונות בסמכות". התוכנית נועדה להעביר את הטירונות לאחריותן של היחידות בהן ישרתו החיילים, ולצמצם את מספר בסיסי הטירונים שהכשירו חיילים לכלל צה"ל. לפי התוכנית, החייל מגיע לבסיס ההדרכה של החיל בו שובץ כבר ביום הגיוס, עובר שם את הטירונות. עד כה, יושמה התוכנית בחילות התקשוב, המודיעין, הלוגיסטיקה, הטכנולוגיה והאחזקה, החינוך, משאבי אנוש, האוויר והים.
ב־1 בדצמבר 2003 הונחה אבן הפינה לפרויקט עיר הבה"דים, לפיו יעברו בסיסי ההדרכה ממחנה צריפין ובסיסי הדרכה נוספים (של חיל המשטרה הצבאית וחיל החינוך והנוער) אל מחנה ענק בגודל של כ־200 אלף מ"ר, שיוקם בסמוך לצומת הנגב. באפריל 2007 אישרה ממשלת ישראל את הפרויקט, וכיום (2016), שבעה מבסיסי ההדרכה כבר השלימו את מעברם לעיר הבה"דים.
רשימת בסיסי ההדרכה

| בסיס ההדרכה | בסיס ההדרכה | ייעוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
|  | בה"ד 1 | בית הספר לקצינים של צה"ל ע"ש רא"ל חיים לסקוב, בחירום, חטיבת חי"ר 261. | ליד מצפה רמון |
|  | בה"ד 3 | בית הספר למפקדי כיתות ומקצועות חיל הרגלים (ביסלמ"ח) ע"ש רא"ל צבי צור. | מחנה צור, ממוקם בסמוך לירוחם וקיבוץ משאבי שדה (בעבר היה ממוקם באזור כרמיאל, ועד 1995 ליד חווארה) |
|  | בה"ד 4 | בסיס הדרכה לטירונים. בעבר של מערך מגל, כיום של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף. | ליד זיקים (עד 1967 היה ממוקם בצריפין, ולאחר-מכן ליד בית אל) |
|  | בה"ד 5 | בית הספר לשריון (ביסל"ש), חטיבת שריון 460. | מחנה חטיבה 460 (שיזפון), בסמוך לנאות סמדר. |
|  | בה"ד 6 | בית הספר ללוגיסטיקה | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) |
|  | בה"ד 7 | בית הספר הארצי לתקשוב | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) |
|  | בה"ד 8 | בית הספר לכושר קרבי | מכון וינגייט |
|  | בה"ד 9 | בית הספר לתותחנות שדה (ביסל"ת) | מחנה שבטה |
|  | בה"ד 10 | בית הספר לרפואה צבאית | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) |
|  | בה"ד 11 | בית הספר למקצועות משאבי אנוש של חיל משאבי האנוש | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) |
|  | בה"ד 12 | בית הספר לפיקוד של מגל. בעבר שימש כבית-ספר לקצינות ולקורס קצינים עורפי ("קק"ץ אחוד"). כיום מתקיימים בו קורס קצינים למוגבלים רפואית וקורס מפקדי פלוגות ומפקדי גדודים (קמ"פ-קמ"ג). | מחנה ידין (צריפין) |
|  | בה"ד 13 | בית הספר למשטרה צבאית | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) |
|  | בה"ד 14 | בית הספר להנדסה צבאית (בהל"ץ) | צוקי עובדה (עד 1995 היה ממוקם באדורים, ליד הר חברון) |
|  | בה"ד 15 | בית הספר למודיעין | גלילות |
|  | בה"ד 16 | בית הספר לחילוץ והצלה של פיקוד העורף | הכשרת לוחמי חילוץ והצלה- זיקים תפקידי הדרכה- מחנה רחבעם |
|  | בה"ד 20 | בית הספר למקצועות חיל הטכנולוגיה והאחזקה | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון) |
|  | בה"ד החינוך והנוער | בה"ד חיל חינוך | מחנה שרון (קריית ההדרכה על שם האלוף אריאל שרון |
|  | ביסה"ג | בית הספר להגנת הגבולות | מחנה מגן-סיירים, באזור צוקי עובדה, סמוך לבקעת סיירים |
|  | בה"ד משמר הגבול | בסיס ההדרכה של משמר הגבול | בית חורון |
רשימת בסיסי ההדרכה > בסיסי הדרכה זרוע הים

|  | בסיס ההדרכה | ייעוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
|  | בה"ד חיל הים (בה"ד 600) | בסיס ההדרכה, המכשיר את המגויסים לשירות בצוותי כלי השיט וביחידות חיל הים. | בסיס חיל הים בת גלים, חיפה. |
|  | בית הספר לקצינים | בבסיס זה נערך קורס חובלים והשלמות קצינים חייליות. | בסיס חיל הים בת גלים, חיפה. |
|  | בית הספר לפיקוד ימי | מוסד לימודי צבאי, המכשיר קציני ים לפיקוד בחיל הים.מסגרת נפרדת מקורס חובלים ומטרתו להכשיר את הקצינים הצעירים לתפקידי פיקוד על מחלקות בצוללות/סטי"לים או פיקוד על כלי שיט בט"ש. ההכשרה מורכבת מתכנים מקצועיים ופיקודיים כאחד. | בסיס חיל הים בת גלים, חיפה. |
רשימת בסיסי ההדרכה > בסיסי ההדרכה של זרוע האוויר והחלל

|  | בסיס ההדרכה | ייעוד | מיקום |
| --- | --- | --- | --- |
|  | בית הספר לטיסה (ביס"ט) | בבסיס זה נערך קורס הטיס שמכשיר טייסים, נווטים ומכוננים. | חצרים |
|  | בית הספר למפעילי כטמ"ם | הכשרת מטיסי כלי טיס מאוישים מרחוק. | פלמחים |
|  | בית הספר לקצינים של חיל האוויר (ביסל"ק) | הכשרת צוערים בשלב ההשלמה החילית של קורס קצינים בכל מגמת קצונה בחיל האוויר שאינה עוסקת בטיסה או בנ"מ. | בסיס חיל-האוויר עובדה |
|  | בית הספר למקצועות הטכניים (ביסל"ט) | הכשרת חיילים לשירות במערך הטכני של החיל כמכונאים, חשמלאים וטכנאים. | בסיס חיל-האוויר חיפה (בח"א 21). |
|  | בית הספר למקצועות התעופה (ביסמ"ת) | הכשרת חיילים לשירות במערך התעופה של החיל בתפקידים של פקחי טיסה, כבאים, פקידות מבצעים (פקמ"ציות), צפריות, בקרים, מפענחי תצלומי-אוויר (תצ"א), מקצועות הבקרה, אנשי מחשבים וכיוצא בזה. | בסיס חיל-האוויר עובדה |
|  | בית הספר להגנה אווירית (ביסל"א, לשעבר ביסנ"מ) | בית הספר של מערך ההגנה האווירית. | ליד משאבי שדה |
|  | בית הספר לפיקוד ומנהיגות (לשעבר מתל"מ, מלה"ס) | הכשרת סגל פיקודי של החיל. | האוניברסיטה העברית בירושלים |
חלק מהמקצועות המיוחדים עוברים את ההכשרה במלואה בבסיסי שטח, כגון מכונאים מוטסים שמרבית הכשרתם היא בבסיס תל נוף, וטכנאי בדיקות לא הורסות (אל הרס) המוכשרים ביחידת האחזקה האווירית של חיל האוויר.
רשימת בסיסי ההדרכה > בסיסי אימון חטיבתיים של חיל הרגלים והצנחנים

בסיסי האימון החטיבתיים ( ראשי תיבות בא"ח) הם בית הספר ללוחמת חי"ר, בו מתקיימים ההכשרה, ההדרכה והאימונים של חטיבת חיל הרגלים המתמרנות של חיל הרגלים.
|  | חטיבה | מיקום |
| --- | --- | --- |
|  | גולני | בא"ח גולני, ליד קיבוץ רגבים ברמת מנשה |
|  | גבעתי | באזור קציעות על גבול מצרים |
|  | כפיר | מחנה פלס ובקעות |
|  | הנח"ל | צומת תל ערד בנגב |
|  | הצנחנים | מחנה איתן, באזור שומריה |
|  | עוז | מתקן אדם |
הערות שוליים

↑  נקרא על-שם רב-אלוף רפאל איתן; ראו: בא"ח צנחנים, באתר עמוד ענן
בן חור (סרט, 2016)

ערך זה עוסק בסרט קולנוע משנת 2016. אם התכוונתם לסרטים משנים אחרות או הספר עליו הם מבוססים, ראו .
| --- | --- |

 מבוסס על:  בן-חור: סיפור על המשיח מאת לואיס וולאס
 בימוי:  טימור בקממבטוב
 הופק בידי:  מארק ברנט שון דניאל  דאנקן הנדרסון   ג'וני לוין
 תסריט:  קית' ר. קלארק  ג'ון רידלי
 עריכה:  דודי דורן, ריצ'רד פרנסיס-ברוס, בוב מוראווסקי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ק יוסטון  נזאנין בוניאדי   רודריגו סנטורו   טובי קבל   מורגן פרימן
 מוזיקה:  מרקו בלטרמי
 צילום:  אוליבר ווד
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  סרטי פרמאונט מטרו גולדווין מאייר
 חברה מפיצה:  פורום פילם
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 12 באוגוסט 2016 ישראל 18 באוגוסט 2016
 משך הקרנה:  125 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט אפי, סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט הרפתקאות, סרט פעולה, סרט חרבות וסנדלים 
 תקציב:  100 מיליון דולר
 הכנסות:  94 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   benhur2016
 דף הסרט ב־IMDb
 
בן-חור (באנגלית: Ben-Hur) הוא סרט היסטורי-אפי אמריקאי משנת 2016 מאת הבמאי טימור בקממבטוב, המבוסס על ספרו של לואיס וולאס, "בן-חור" שראה אור בשנת 1880 והוא חידוש לסרט "בן-חור" משנת 1959. מככבים בו ג'ק יוסטון כיהודה בן-חור וטובי קבל כגנרל מסאלה.
הקרנת הבכורה לסרט הייתה מיועדת ל-26 בפברואר 2016, לפני שהתאריך נדחה ל-12 באוגוסט 2016. צילומי הסרט החלו ב-12 בינואר 2015.
הסרט ספג ביקורות שליליות ברובו ובסוף השבוע הראשון להקרנתו הרוויח 22 מיליון דולר בלבד, אל מול תקציב הפקה של 100 מיליון דולר והוגדר ככישלון קופתי צורב.
תקציר העלילה

ביהודה של המאה הראשונה לספירה, האציל היהודי הצעיר יהודה בן-חור מסתכסך עם אחיו המאומץ, הקצין הרומאי מסאלה, כשהוא מסרב לשתף פעולה עם האימפריה נגד המורדים היהודים המתכננים התקוממות. בניסיון להציל את משפחתו מודה בן-חור בירי חץ על המושל פונטיוס פילאטוס (שנורה בידי צעיר קיצוני מגג הבית), בתקווה כי מסאלה יעניש רק אותו, אך מסאלה אינו מסוגל לעמוד מול הלחץ ממפקדיו להפוך את בן-חור לדוגמה. רכושו של בן-חור מוחרם, משפחתו נשלחת לצליבה או מאסר, והוא נשלח להיות עבד-משוט בספינת מלחמה. בן-חור מצליח לשרוד בגלל עקשנותו ובשל ההשראה שהוא חווה כשהוא נתקל בישו, ידיעתו כי אשתו נמלטה, ורצונו בנקמה. כשספינת המלחמה שלו טובעת בקרב עם יוונים, יהודה מצליח להינצל, נסחף אל החוף ונמצא על ידי השיח' אידרים, הבעלים של מרכבת מרוץ. אידרים שוקל להסגיר את יהודה אך לאחר שיהודה מצליח לרפא את אחת מסוסותיו ומפגין ידע רב ביחס לסוסים, נכרתת ביניהם ברית ואידרים מבטיח להביאו לירושלים, שם עתיד להיחנך ההיפודרום החדש במירוץ מרכבות ראוותני. יהודה לומד לנהוג מרכבה ובירושלים מצליח אידרים להכניסו למירוץ מול מסאלה, כשיהודה מתכוון לנצחו ולהרגו במהלך המירוץ, באופן שיראה כתאונת ספורט. בינתיים מגלה יהודה שאמו ואחותו לא נצלבו אלא הוברחו למושבת המצורעים תמנת סרח, דבר שנחשב בעיניו גרוע ממוות, ומחמיר את שאיפתו לנקום במסאלה. הוא מנצח את מסאלה, שנפצע קשה במהלך התחרות, וסבור שהרג אותו, אך מגלה שהוא רק נפצע ורגלו נכרתה. בן-חור עד לצליבת ישו ומצטרף למאמיניו. במפגש בין בן חור למסאלה כרות הרגל, מסאלה זועם ומאיים לרצוח אותו, אך יהודה מזכיר לו את ילדותם המשותפת ואהבתם והם מתפייסים. בזמן צליבתו של ישו נרפאות באורח פלא אמו ואחותו המצורעות של יהודה בן-חור.
שחקנים ודמויות

ג'ק יוסטון – יהודה בן-חור
טובי קבל – מסאלה
נזאנין בודיאני – אסתר
מורגן פרימן – השיח' אידרים
רודריגו סאנטורו – ישו
איילת זורר – נעמי, אמו של בן-חור
סופיה בלק ד'אליה – תרצה
פילו אסבאק – פונטיוס פילאטוס
מויסס אריאס – גסטאס
מרוואן קנזארי – דרוסס
אדוארדו פורגאטורי – עבד זועם
האלוק בילג'ינר – סימוניידס
הפקה

הפקת הסרט נעשית בבימויו של הבמאי הקזחי טימור בקמאמבטוב על פי תסריט של קית' קלארק בהפקתם של מארק בארנט ורומה דאוני ובכיכובם של טובי קבל, מורגן פרימן, ג'ק יוסטון, פדרו פסקל, מרוואן קנזארי ואיילת זורר.
באפריל 2014 סרטי פרמאונט וחברת MGM הכריזו על הפקת הסרט, ומועד משוער ליציאתו באקרנים בפברואר 2016, אך באוקטובר 2015 הכריזו האולפנים שתאריך יציאת הסרט נדחתה לקיץ 2016. מלאכת הליהוק החלה בספטמבר 2014 ונמשכה עד ינואר 2015.
הפקה > צילומים ושיווק

צילומי הסרט החלו ב-12 בינואר 2015 באולפני צ'ינצ'יטה ברומא. אתרי הצילום נמצאים גם במקומות כבזיליקטה והסאסי במטרה באיטליה. הסרט מצולם במצלמות תלת־ממד והוקרן כסרט תלת-ממד.
מוזיקה

את כל המוזיקה לסרט כתב והלחין המוזיקאי מרקו בלטרמי (אנ'), עם מוזיקה נוספת על ידי ברנדון רוברטס ותוספת שנוהלה על ידי מארק גרהם. פסקול הסרט שוחרר ב-5 באוגוסט 2016 על ידי Sony Classical Records.
שיר אחד בתחילת הסרט, בסצנה של מסיבת הפורים בבית האציל, הוא "ניגון לחסידי הצמח צדק" בביצועו המודרני המהיר, כשעליו מולבשות המילים "לא יכרע ולא ישתחווה" מתוך מגילת אסתר כפי שהוא מושר על ידי הפלג הירושלמי ומזוהה לעיתים כהמנון הפלג, הניגון נהפך למאוד פופולרי בתקופת צילומי הסרט, לאחר ששלום הורביץ עיבד אותו למהיר וקצבי, וכנראה זאת הסיבה לבחירתו כניגון מסיבה יהודי, עם ניחוח עתיק.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  אלי אשד, הסאגה של בן-חור – לוחם עברי נוסח אמריקה, באתר e-mago
↑  ynet, איילת זורר תשחק ב"בן-חור", באתר ynet, 12 בנובמבר 2014
| טימור בקממבטוב |
| --- | --- | --- |
| סרטים שביים | ואלס פשאוור (1994) • הארנה (2001) • גא"ז - רכבים רוסיים (2002) • משמר הלילה (2004) ‏• משמר היום (2006) • צחוק הגורל 2 (2007) • מבוקש (2008) • עצי אשוח (2010) • אברהם לינקולן: צייד הערפדים (2011)  • בן חור (2016) • עצי אשוח 5 (2016) • פרופיל (2018) • עצי אשוח אחרונים (2018) • דביאטאייב (2021) |  |
| סרטים שהפיק | 9 (2009) • ברק שחור (2009) • שעת האופל (2011) • אפולו 18 (2011) • עצי אשוח 2 (2011) • עצי אשוח 3 (2013) • מלכת השלג (2012) • בהצלחה, רבותיי! (2013) • מתנשקים (2013) • עצי אשוח 1914 (2014) • הוא, דרקון (2015) • הארדקור הנרי (2015) • מעבר לכוכבים (2017) • עצי אשוח חדשים (2017) דניוחה (2018) • חיפוש 2 (2021) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2016115318  VIAF: 4231147425858545040005   WorldCat (עם VIAF): 4231147425858545040005