stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חנקן
איזוטופים

| סמל | (p)‏Z> התרגשות אנרגטית | (n)‏N> התרגשות אנרגטית | מסה איזוטופית (u)> התרגשות אנרגטית | זמן מחצית חיים | ספין גרעיני | שכיחות האיזוטופ (כשבר מולרי מהיסוד) | טווח השינוי הטבעי (כשבר מולרי מהיסוד) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 10N | ‏7 | 3 | 10.04165(43) | [MeV‏ (16)2.3] s‏ 10-24‏×(140)200 | (2-) |  |  |
| 11N | ‏7 | 4 | 11.02609(5) | [MeV‏ (75-52+)1.58] s‏ 10-24‏×(210)590 | 1/2+ |  |  |
| 11mN | ‏7 | ‏KeV‏ (60)740 | ‏KeV‏ (60)740 | s‏ 10-22‏×(80)6.90 | 1/2- |  |  |
| 12N | ‏7 | 5 | 12.0186132(11) | ms‏ (16)11.000 | 1+ |  |  |
| 13N | ‏7 | 6 | 13.00573861(29) | min‏ (4)9.965 | 1/2- |  |  |
| 14N | ‏7 | 7 | 14.0030740048(6) | יציב | 1+ | 0.99636(20) | 0.99579-0.99654 |
| 15N | ‏7 | 8 | 15.0001088982(7) | יציב | 1/2- | 0.00364(20) | 0.00346-0.00421 |
| 16N | ‏7 | 9 | 16.0061017(28) | s‏ (2)7.13 | 2- |  |  |
| 17N | ‏7 | 10 | 17.008450(16) | s‏ (4)4.173 | 1/2- |  |  |
| 18N | ‏7 | 11 | 18.014079(20) | ms‏ (9)622 | 1- |  |  |
| 19N | ‏7 | 12 | 19.017029(18) | ms‏ (8)271 | (1/2)- |  |  |
| 20N | ‏7 | 13 | 20.02337(6) | ms‏ (7)130 |  |  |  |
| 21N | ‏7 | 14 | 21.02711(10) | ms‏ (6)87 | 1/2-# |  |  |
| 22N | ‏7 | 15 | 22.03439(21) | ms‏ (14)13.9 |  |  |  |
| 23N | ‏7 | 16 | 23.04122(32)# | [ms‏ (12-15+)14.1] ms‏ (24)14.5 | 1/2-# |  |  |
| 24N | ‏7 | 17 | 24.05104(43)# | ns‏ 52> |  |  |  |
| 25N | ‏7 | 18 | 25.06066(54)# | ns‏ 260> | 1/2-# |  |  |
תפקיד ביולוגי

חנקן הוא רכיב חיוני לכל בעלי החיים, נמצא בבסיסים חנקניים המרכיבים את ה-DNA ו-RNA ובחומצות האמיניות שמהן מורכבים חלבונים. חנקן יכול גם לשמש כמקור אנרגיה לחיידקים אנארוביים, למשל בתהליך האנמוקס. תפקיד החנקן בצמח דומה לזה שבבעלי החיים. מחסור בחנקן הוא גורם שכיח לכלורוזה, תופעה בה נפגע ייצור הכלורופיל, העלה מצהיב, מת ונושר. בנוסף, עלולים להצטבר על הצמח פיגמנטים סגולים, הצמח מפסיק לגדול וישנם עלים מעטים בלבד[דרוש מקור]. כמו כן ייתכן מצב של עודף חנקן המתבטא בצימוח מוגבר, דילול שורשים ועלים כהים עקב עודף כלורופיל. בחקלאות ובגננות מוכרות שיטות דישון טבעיות דוגמת שתילת צמחים המלקטים חנקן מהאדמה בסמוך לשורשיהם ("קשירת חנקן") דוגמת קטניות ובפרט תלתן הצומח בר.
ראו גם

קיבוע חנקן ימי
מכל לאחסון חנקן נוזלי
מחזור החנקן
יובל אשכנזי (כדורסלן)

| --- | --- |
 לידה:  19 בפברואר 1971 (בן 53)
 עמדה:  רכז, קלע
 גובה:  1.91 מטרים
 קבוצות כשחקן
 1992–1995 1995–1996 1996–1999:  הפועל גבעתיים הפועל תל אביב הפועל אילת
 הישגים כשחקן
 תגלית העונה בליגת העל בכדורסל (1993)
יובל אשכנזי (נולד ב-19 בפברואר 1971) הוא כדורסלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הרכז והקלע. גובהו 1.91 מטרים.
קריירה

יובל אשכנזי שיחק במדי העולה החדשה לליגה הלאומית הראשונה הפועל גבעתיים בעונת עונת 1992/1993, ונבחר בתום העונה לתגלית העונה. בעונה זו הגיעה גבעתיים לגמר גביע המדינה בכדורסל, אך הפסידה להפועל תל אביב, כאשר אשכנזי קלע בגמר 14 נקודות.
אשכנזי שיחק בקבוצה בסך הכל שלוש עונות והוא מלך הסלים בתולדותיה, בתקופה בה שיחקה בליגה הראשונה.
בשנת 1995 עבר להפועל תל אביב ושיחק בשורותיה במשך עונה אחת. לאחר מכן הצטרף להפועל אילת ובמדיה שיחק שלוש עונות.
בסוף עונת עונת 1998/1999 נפצע אשכנזי בברכו, לא חזר לשחק ובשנת 2000 הודיע על פרישה.
חיים פרטיים

אשכנזי השתקע באילת גם לאחר עזיבתו את הקבוצה המקומית. גם כיום הוא מתגורר באילת ונשוי לאודליה. שני בניו ירדן ואור הם כדורסלני הפועל אילת בהווה.
הערות שוליים

↑  הפועל גבעתיים, עונה סדירה, באתר מנהלת ליגת העל
↑  גם יובל אשכנזי בפורשים, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2000
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורסלנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נוי דריהן

נוי דריהן (נולדה ב-15 בנובמבר 1999) היא גולשת רוח ישראלית, זוכת מדליית ארד באליפות העולם (2020), המתחרה על גלשן מדגם ניל פרייד RS:X.
ביוגרפיה

נוי גדלה באילת. הוריה, דודו דריהן וענבל דריהן, מנהלים את המרכז הימי בחוף חנניה בעיר.
את דרכה בענף השיט החלה בסירת האופטימיסט, אך בכיתה ה' עברה לענף גלישת הרוח שמשך אותה יותר.
בשנת 2014 היא הוכתרה לאלופת אירופה עד גיל 17 בדגם ה-BIC המיועד לגולשים צעירים וכמו כן לסגנית אלופת העולם עד גיל 17 בדגם ניל פרייד RS:X האולימפי.
בקיץ 2015 הוכתרה לאלופת אירופה עד גיל 19 בדגם הניל פרייד RS:X. מכיוון שבמסגרת התחרות נערכה גם האליפות לגילאי 17, דריהן זכתה למעשה בדאבל. נוסף לכך, היא זכתה באותה שנה באליפות העולם עד גיל 19 ועד גיל 17 באותו הדגם.
שנה לאחר מכן ב-2016 הוכתרה שוב פעם לאלופת אירופה עד גיל 19 ולסגנית אלופת העולם עד גיל 19.
בשנת 2017 עברה דריהן פציעה ובאותה שנה עברה להתחרות בבוגרות.
ב-2018 סיימה דריהן במקום חמישי באליפות אירופה ובמקום שלישי עד גיל 21.
ב-2019 סיימה במקום שישי באליפות אירופה ובמקום שלישי עד גיל 21.
בשנת 2020, שהייתה אמורה להיות השנה האולימפית, הפגינה דריהן לראשונה בקריירה יכולת גבוהה במהלך אליפות העולם. היא הובילה את התחרות במרבית ימיה ובסופה זכתה במדליית ארד. למרות ההישג, היא לא נבחרה לייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו מאחר שסיימה במקום שני בתחרויות המבחן על קביעת הנציגה הישראלית בגלשני RS-X. 
מכיוון שהאולימפיאדה נדחתה בשנה הוחלט כי קטי ספיצ'קוב תייצג את ישראל בתחום זה.
בשנת 2021 נוי ילדה ילד
חיים אישיים

דריהן מתגוררת באילת והיא אם חד-הורית לבן שנולד בשנת 2021.
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏גולשת הרוח שהפכה לאמא חולמת על פאריס, באתר ONE‏, 6 בדצמבר 2021
מוחמד נפאע

מוחמד נפאע (בערבית: محمد نفاع;‏ 14 במאי 1940 – 15 ביולי 2021) היה פוליטיקאי דרוזי-ישראלי, שכיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת חד"ש.
קורות חיים

נפאע נמנה עם ראשוני סרבני הגיוס בעדה הדרוזית. למד ספרות ערבית ועברית באוניברסיטה העברית בירושלים.
כיהן כמזכ"ל בנק"י לאורך שנות ה-80.
בשנת 1990 נכנס לכנסת ה-12 מטעם חד"ש במקום תאופיק זיאד וכיהן כחבר בוועדות הכנסת השונות  עד 1992.
כיהן כמזכ"ל מק"י משנת 1993 עד שנת 2002 אז החליף אותו עיסאם מח'ול.
בשנת 2007 נבחר מחדש לתפקיד מזכ"ל מק"י, לאחר שעסאם מח'ול הודיע שלא יתמודד שנית על תפקיד זה.
בבחירות לכנסת ה-18 הוצב במקום ה-117 הסמלי ברשימת חד"ש לכנסת, ובבחירות לכנסת ה-19 הוצב שוב במקום סמלי ברשימה, המקום ה-120 והאחרון.
בשנת 2011, טען כי "לפני חמש שנים הודתה "קבוצת הרופאים הציונים" בברית המועצות, כי היא אכן ניסתה להרעיל את סטלין". נאפע לא סיפק אישוש לטענה זו.
ב-2011 פרסם נפאע מאמר בערבית באתר האינטרנט של חד"ש, שבו הוא תקף את ישראל והמערב, גינה את ההתקוממות בסוריה והגן על בשאר אל-אסד ועל משטרים טוטליטריים נוספים:
לעולם לא ניכנע לזנות הישראלית שמנסה להציג את ישראל כקורבן... עלינו להתעסק יותר במאבק נגד הכיבוש הישראלי והאמריקאי ולא בהתקפה על המשטר הסורי... הדיקטטורה הסורית, הצפון-קוריאנית והאיראנית עדיפה עשרות מונים על הכובשים האמריקאים, הישראלים, ברית נאט"ו וכל המשת"פים הערבים שלהם, במיוחד במדינות המפרץ.
לאחר מכן קוים ריאיון עם נפאע באתר המפלגה הקומוניסטית בו נשאל על המצב בסוריה ועל עמדתו: ”נו באופן חד-משמעי נגד רצח מפגינים, נגד שלטון דיקטטורי, נגד מעצרים פוליטיים, נגד חוקי החירום. אנו מתנגדים להורשת השלטון, כפי שנעשה במשפחת אסד. הביקורת החד-משמעית שלנו באה לידי ביטוי בכל הודעה מטעם מק"י וחד"ש ובכל מאמר מטעם חברי ההנהגה. לא חסכנו ואיננו חוסכים ביקורת כלפי המשטר בסוריה. [...] זו עמדתנו ההיסטורית כלפי המשטר הסורי. אנו מעולם לא היינו ידידים טובים של המשטר הסורי. סולידרים היינו תמיד עם העם הסורי. אנו הערכנו את עמידתו של המשטר הסורי מול הלחץ של ארצות-הברית ואת הסיוע שנתן המשטר להכשלת תוכניות ארצות הברית בלבנון. אך מעולם לא שיבחנו את המשטר הפנימי בסוריה”
נפטר ב-15 ביולי 2021.
ב-2024 יצא לאור במסגרת סדרת מכתוב, ספרו "קושאן", אסופה של 5 סיפורים קצרים.
הערות שוליים

↑   הילו גלזר, האם הסרבנות הדרוזית עולה מדרגה. המקרה של עומאר סעד, באתר הארץ, 1 בינואר 2014
↑  רשימת חד"ש בבחירות לכנסת ה-19 באתר ועדת הבחירות המרכזית.
↑  מוחמד נאפע, אנחנו מפלגה מהפכנית ולא אגודת צדקה, 11.10.2011 http://www.etgar.info/he/article__546
↑  אריה יואלי, ‏מזכ"ל מק"י, ח"כ לשעבר מוחמד נפאע הלך לעולמו, באתר "סרוגים", 15 ביולי 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309661505171  GND: 140582215  ISNI: 0000 0000 7694 9379  LCCN: n88250469  NTA: 08592010X  VIAF: 57023355   WorldCat (עם VIAF): 57023355
בעיית נתר

בעיית נתר היא מן הבעיות המרכזיות בתורת גלואה. הבעיה הוצעה על ידי אמי נתר בשנות השלושים של המאה העשרים, והיא עדיין לא פתורה באופן כללי.
אמי נתר
הבעיה.
נתון שדה  F, וחבורת תמורות  G הפועלת על הקבוצה  1,\dots ,n. אפשר להרחיב את הפעולה של  G לפעולה על ההרחבה הטרנסצנדנטית הטהורה  K=F(x_{1},\dots ,x_{n}), כאשר  g\in G פועל על המשתנים לפי הפעולה על האינדקסים  g(x_{i})=x_{g(i)}, והפעולה על שדה הבסיס  F טריוויאלית.
השאלה היא האם שדה השבת  K^{G} הוא בהכרח הרחבה טרנסצנדנטית טהורה של  F. במילים אחרות, האם קיימים  f_{1},\dots ,f_{n}\in K בלתי תלויים אלגברית כך ש- K^{G}=F(f_{1},\dots ,f_{n}).
לדוגמה, ידוע שהתשובה חיובית כאשר  G היא החבורה הסימטרית  S_{n}. אם  G היא חבורת התמורות הזוגיות  A_{n}, התשובה חיובית כאשר  n\leq 5, ולא ידועה כאשר  n\geq 6.
ב-1969 הראה ריצ'רד סוואן (Richard Swan) שהתשובה לבעיית נתר שלילית מעל שדה המספרים הרציונליים, כאשר  G=\mathbb {Z} /47\mathbb {Z}  היא החבורה הציקלית מסדר 47. לחבורה זו יש אוטומורפיזם מסדר 23, וההוכחה מסתמכת על כך שחוג השלמים של השדה הציקלוטומי  \mathbb {Q} [\zeta _{23}] אינו תחום אידיאלים ראשיים. מאוחר יותר, ב־1974 תיאר הנדריק לנסטרה קריטריון לטרנסצנדנטיות של שדה השבת כאשר  G חבורה אבלית, והראה שהתשובה לבעיית נתר שלילית מעל השדה הרציונלי גם עבור  G=\mathbb {Z} /8\mathbb {Z} .
את הדוגמה הראשונה לתשובה שלילית מעל שדה סגור אלגברית מצא דייוויד סולטמן ב-1983 (עבור חבורות מסדר  p^{9}). דוגמה דומה, עם חבורה מסדר  p^{6}, מצא Bogomolov ב-1986.
נתר הציעה את הבעיה בניסיון לפתור בעיה אחרת, בעיית ההיפוך של תורת גלואה, השואלת אלו חבורות יכולות להיות חבורות גלואה של הרחבות של שדה המספרים הרציונליים. אם התשובה לבעיית נתר היא חיובית עבור חבורה מסוימת  G מעל שדה  F, אז אפשר לממש חבורה זו כחבורת גלואה מעל אותו שדה.
ירוחם פישל פרלא

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1846 
 פטירה:  1934 (בגיל 88 בערך) 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ?–1934 
 
רבי יהודה ירוחם פישל פרלא (פערלא) (ה'תר"ו, 1846 – ל' בשבט תרצ"ד, 15 בפברואר 1934), מכונה גם הגרי"פ, חיבר ספרים חשובים מהספרות התורנית, נודע בעיקר בזכות חיבורו על מניין המצוות שחיבר הרס"ג.
תולדותיו

נולד בוורשה לאריה צבי. בהיותו כבן 15 הלך ללמוד תורה מפי רבי יהושע לייב דיסקין בלומז'ה והיה צעיר התלמידים. לאחר מכן למד בישיבת וולוז'ין והיה תלמיד מובהק של הנצי"ב (ואף ספרו כתוב בסגנון ספרי רבו). לאחר מכן עבר לבריסק ולמד תורה מפי רבי חיים הלוי סולובייצ'יק.
היה איש עשיר בעל נכסים רבים מושכרים, ובעל חנות אותה ניהלה אשתו. סירב לתפקידי רבנות שהציעו לו, כמו רבנות העיר לובלין והעיר קראקא, משום שרצה לעסוק רק בתורה בלא טרדות אחרות. בביתו הייתה לו ספרייה ענקית - אחת הגדולות בפולניה באותה תקופה, ולא היה חוסך שום טרחה כדי להשיג ספר חדש שיצא לאור.
בשנים תרע"ד-תרע"ז הוציא לאור את חיבורו על ספר המצוות לרב סעדיה גאון.
התאלמן מאשתו בסביבות שנת תרפ"ג, ומכיוון שבניו היו גרים רחוק מוורשה היה גלמוד לבדו בביתו. תלמידו רבי מנחם מנדל כשר שכנעו שהמקום הראוי לו הוא ארץ ישראל, ובשנת תרפ"ו החליט לעלות לארץ ישראל וביקש מידידו רבי צבי פסח פרנק שישתדל להשיג עבורו סרטיפיקט. רבי צבי פסח השיג בעבורו את מבוקשו, ובחודש כסלו תרפ"ז עלה לארץ ישראל והתיישב בירושלים, שם התקבל בכבוד גדול. עם בואו לירושלים דאג רבי יוסף חיים זוננפלד עבורו למקום מגורים בבתי מחסה, ואף הושיבו על מקומו שלו במזרח בית הכנסת סמוך לארון הקודש. בהיותו בירושלים המשיך להתבודד ולא היה מעורב בעסקי הציבור, אך עם זאת לעיתים חתם על כרוזים כמו למשל על כרוז למניעת מכשול באכילת נבלות וטרפות. בירושלים הוציא את ספרו "פרחי ציון".
בימיו האחרונים חש חולשה, אף שלא היה חולה, והמשיך במתכונת לימודיו. נפטר בליל חמישי, יום ראשון של ראש חודש אדר. במהלך לווייתו הספידוהו, הרב יוסף צבי דושינסקי, הרב יונתן בנימין הלוי הורוויץ, הרב פנחס עפשטיין, הרב יוסף גרשון הורביץ, הרב דוד יונגרייז, הרב יעקב דודבסקי, הרב יוסף סלנט והרב בן ציון ידלר. נקבר בהר הזיתים.
בניו נהרגו בשואה ולא הותיר אחריו צאצאים.
חיבורו על ספר המצוות של רבנו סעדיה גאון

חיבורו העיקרי הוא ביאורים ודיונים על פיוט לחג השבועות של רב סעדיה גאון ששזר בו את תרי"ג המצוות (בשלשה כרכים עבי כרס, ס"ה למעלה מ-1600 עמודים). רבי ירוחם פישל עסק בכתיבתו כמעט ארבעים שנה, שעל ארבע עשרה שנה מתוכם מסופר שלא יצא מפתח ביתו ולא ראה את אור השמש, את ארוחותיו הייתה אשתו מעבירה לו דרך פתח צר בחלון, ודרך חלון ביתו היה שומע קדיש וקדושה מבית הכנסת. כשיצא החיבור לאור הייתה הפתעה רבתי בוורשה התורנית, שכן הציבור לא הכירוהו כתלמיד חכם בעל שיעור קומה שכזה, וגם אורך הפירוש ביחס למתפרש היה מדהים. רבי יוסף חיים זוננפלד אמר למקורביו על חיבור זה: "ליהוי ידוע לכם שבלי יגיעה של ארבעים שנה רצופות ושקידה בלתי פוסקת אין בכוח אנוש לחבר יצירה כזאת".
רבנו סעדיה גאון ניסח את תרי"ג המצוות באופן תמציתי, מילים ספורות בלבד לכל מצווה ומצווה, בלשון פיוטית. רבי ירוחם מדייק בלשונו של רס"ג, מדוע בחר להשתמש במילה זו ולא באחרת, ומסיק מכך על תפיסתו של רס"ג על מהות המצווה, ועל ההשלכות ההלכתיות הנובעות מתפיסה זו. אגב כך, הוא דן על המשתמע ממקורות חז"ל ומדברי הראשונים בנקודה זו, האם הם נוטים להבנתו של רס"ג או לא. פעמים רבות מדובר בנושאים שלא נדונו בצורה מסודרת בספרות התורנית עד ימיו, ובהם סולל לו רבי ירוחם פישל דרך חדשה, ודולה רמזים מכתבי הקדמונים אודות התייחסותם לנושא.
דוגמה: במצוות עשה ז כותב רבנו סעדיה גאון: "בכנפיך ציצית נצח", ובשלוש מילים אלה מסתכמת התייחסותו של רס"ג למצוות ציצית. הרב פערלא דן בשאלה: מהי ההדגשה במילה "נצח"? האם כוונת רס"ג שהחיוב הוא תמידי במובן זה שהחיוב גם בלילה? לפי מסקנתו, כוונת רס"ג לחדש שהחיוב הוא תמידי בכל דור ודור, גם בהיעדר תכלת. מכאן עובר הרב פערלא לדיון נרחב בשאלה מדוע מותר ללבוש בגד בן ארבע כנפות, החייב בציצית, בזמן שאין תכלת; הרי בכך האדם מחייב את עצמו במצוות התכלת, שאינו יכול לקיימה! מכאן מסתעף הדיון בשאלה כללית, האם רשאי אדם לגרום לעצמו חיוב במצווה שמבחינה מעשית אין לו אפשרות לקיים אותה, תוך דוגמאות ממאות מקורות בש"ס ובכתבי הראשונים.
בשנת 2005 הוציא בן משפחתו הרב דב פרלא (חתנו של הרב בן ציון נשר) ספר הכולל אסופת מצוות על המועדים בתוספת הערות והארות הדנות בהרחבה בדברי הרב פערלא. בשנת 2007 הוציא אסופה נוספת על מצוות מדע ואהבה.
שאר חיבוריו

אחר עלייתו לארץ ישראל חיבר ביאור מקיף לספר כפתור ופרח לרבי אשתורי הפרחי בשם "פרחי ציון", אך לא הספיק להשלימו ונפטר בעת שעמד לסיים את כתיבת ביאורו. בגלל רוחב היריעה, בנו מסר לדפוס את הביאור רק לחמשת פרקיו הראשונים של הספר, והתכוון להמשיך ולהוציאו אט אט. בין כך ובין כך נסע הבן לפולין כשעמו המשך החיבור, ובינתיים פרצה השואה שבה נרצח והמשך החיבור אבד פרט לחמשת הפרקים הראשונים. חמשת הפרקים הראשונים של הספר יצאו בהוצאת מוסד הרב קוק בשנת ה'תש"ו. הסכים על חיבורו רבי יעקב משה חרל"פ, ומסיבה בלתי ידועה לא צורפה ההסכמה לספר.
רבי ירוחם פישל היה רושם הגהות והערות בספרים בהם היה משתמש. לאחר פטירתו רכש רבי מנחם מנדל כשר מבנו את הספרים, ופרסם חלק מדברי רבי ירוחם פישל בקובצי נועם במהלך השנים. כמו כן נדפסו הגהותיו למדרש לקח טוב (פסיקתא זוטרתא), להלכות גדולות, לשו"ת הרשב"א, לספר "זוהר הרקיע" של הרשב"ץ, לשו"ת הרשב"ש, לספר "התשב"ץ", לנודע ביהודה, לקצות החושן ול"אבני מילואים", לחידושי רבי יעקב אטלינגר "ערוך לנר", למנחת חינוך ולספר "שם הגדולים" של החיד"א במהדורות החדשות שלהם. חידושים נוספים מפרי עטו הודפסו בקובצי קול התורה ובקבצים תורניים נוספים. יש אומרים כי היו עמו בכתובים ספר על הראב"ן באותה המתכונת כמו ספרו על הרס"ג, וכן חידושים על ראשונים נוספים, אך חיבורים אלו נעלמו.
רבי יהודה לייב הכהן מימון מתאר את רבי ירוחם פישל כותב את חידושיו: "ראיתיו כמה פעמים כשהיה יושב וכותב את חידושיו, ידיו היו רוטטות ורותחות כשהיה כותב וחורת שורה אחרי שורה, והכל בקדושה, בזהירות, בבהירות וודאות".
לקריאה נוספת

יעקב גליס, מגדולי ירושלים, ספריית הראשונים, ירושלים תשכ"ז, עמ' רלב, באתר אוצר החכמה
משה לייטר, ספר ההשלמה על ספר מנחת חינוך עמ' 17, האחים שולזינגר, ניו יורק תשי"ב
הרב חיים סבתו, על ביאור הרב פרלא לספר המצוות הקצר לרס"ג, לעומת דעת הרס"ג בספרו הארוך, תשע"ט
הערות שוליים

↑  בירור האמת, דער מאָמענט, 21 באפריל 1929
↑  ידיעה בעיתון דואר היום, 16 בפברואר 1934
↑  בסוף שנת 2011 יצאה לאור על ידי מכון המאו"ר מהדורה חדשה של ספר המצוות בשבעה כרכים, שמתוכם כרך אחד המוקדש למפתחות הספר ושני כרכים נוספים שהאחד כולל כמה וכמה ספרי מצוות של הראשונים, והאחר  מכיל ספרים קצרים של רס"ג.
↑  שלמה זלמן זוננפלד, האיש על החומה, כרך שני עמ' 29, ירושלים תשס"ו, באתר היברובוקס
↑  ספרים חדשים, הצופה, 3 ביוני 1946
↑  ירושלם תשמ"א, בתוך ספר "ציוני מפתחות והגהות לשו"ת הרשב"א
↑  במבוא לחידושיו על ספר כפתור ופרח.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007298422105171  GND: 1053485581  ISNI: 0000 0000 5104 8080  LCCN: nr91030374  NTA: 315625198  VIAF: 26921600   WorldCat (עם VIAF): 26921600
דוד טנה

דוד טַנֵה
דוד טַנֶה (3 ביוני 1909 – 20 ביוני 1973) היה המנכ"ל הראשון ומקימו של משרד השיכון, וכן עסקן בכיר בסוכנות היהודית. שמו של טנה נקשר הן להקמת המעברות והן להיקף הגדול של בניית השיכונים בשני העשורים הראשונים לקיום מדינת ישראל, כולל השבחים שניתנו למפעל גדול זה וכולל הביקורות שנמתחו עליו.
ביוגרפיה

טנה נולד במילהיים שבגרמניה לישראל ולפרלה לבית אַקֶר. בגיל 18 יצא ללימודים אקדמיים בברלין, למד כלכלה ומדע המדינה באוניברסיטת ברלין וכדי להכין את עצמו לעלייה לארץ ישראל, למד בנוסף גם ניהול חוות חקלאיות. בתקופת לימודיו כיהן כמזכיר תנועת "החלוץ" בברלין.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933, עלה טנה לארץ ישראל והתיישב בחיפה, שם החל לפעול במסגרת הסוכנות היהודית כנציג המחלקה הגרמנית בחיפה, והיה מקורב למקימת עליית הנוער, הנרייטה סאלד. בשנות המלחמה סייע בקליטת הפליטים היהודים שהצליחו לברוח מאירופה. טנה היה מזכיר התאחדות עולי גרמניה בחיפה וסגן בוועד ההנהלה של ועד הדר הכרמל.
במקביל היה טנה חבר במוסדות שונים של "ההגנה", ובתקופת מלחמת העצמאות היה חבר בוועדה שפעלה לפתרון בעיות של משפחות שנאלצו לפנות את בתיהן בגלל המלחמה. עם קום המדינה מונה לאחראי במשרד האוצר על הארגון, האחזקה והאכלוס של הרכוש הנטוש שהותירו אחריהם פליטים ערבים. בשנת 1952 חזר לסוכנות, ומונה למנהל מחלקת הקליטה בסוכנות היהודית, שקלטה אז את העלייה ההמונית.
בשנת 1953 מונה טנה על ידי שרת העבודה, גולדה מאיר, למנהל אגף השיכון במשרד העבודה. ב-1 באפריל 1961, כאשר הפך אגף השיכון ל"מינהל השיכון" מונה טנה למנהל מינהל השיכון. בסוף 1961 כאשר מינהל השיכון הופרד ממשרד העבודה למשרד ממשלתי נפרד, מונה טנה למנכ"ל הראשון של משרד השיכון. בתפקיד זה כיהן עד 1969, עת פרש כדי לכהן כיו"ר מועצת המנהלים של בנק טפחות. פעילותו בתחום השיכון כללה בשנים הבאות גם חברות בדירקטוריונים של חברות העוסקות בתחום, ביניהן חברות עמידר והכשרת היישוב. במשך שנים כיהן כנציג המדינה בוועדה הכלכלית של האו"ם.
היה נשוי להלגה יעקב עד למותה (כחודש לפני מותו), ואב לשלושה ילדים. נפטר ביוני 1973, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
על שמו של טנה קרויה כיכר עירונית בירושלים, שכונה בכרמיאל וכן היישוב טנא עומרים בהר חברון.
הערות שוליים

↑  תאריך הלידה המדויק ע"פ Harry Schneiderman and Itzhak J. Carmin (eds.), Who's who in world Jewry, 1972,‏ עמ' 901; תאריך הפטירה המדויק ע"פ דף הנפטר באתר "חברה קדישא" ת"א-יפו והמחוז.
↑  אלי אייל, דוד טנה - קומבינאטור השיכונים, הארץ, 13 במרץ 1959
↑  עולי גרמניה בחיפה, דבר, 3 במרץ 1937
↑  בהדר הכמרל, דבר, 3 באוגוסט 1937
↑  מצוקת בתי המלון שהוחרמו, הצופה, 29 ביולי 1948
↑  מנהלה חדשה של מחלקת הקליטה של הסוכנות, הצופה, 1 במאי 1953
↑  מונה ראש מינהל השיכון, הארץ, 3 באפריל 1961
↑  ד. טנה מנהל משרד השיכון, על המשמר, 13 בנובמבר 1961
↑  אריאל ויינשטיין, ד. טנה מנכ"ל משרד השיכון עומד להגיש את התפטרותו, מעריב, 11 בדצמבר 1969
↑  בנק טפחות מגלה טפח ואף טפחיים, דבר, 30 בספטמבר 1970
↑  מת דוד טנה, דבר, 21 ביוני 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309262005171  ISNI: 0000 0000 6815 3303  VIAF: 97225369   WorldCat (עם VIAF): 97225369 
דוד טנה, מימין, בעת הנחת אבן הפינה לשכונה ערבית חדשה בואדי ג'וז
כשהלב הוא חופשי (שיר של גלי עטרי)

"כשהלב הוא חופשי" הוא סינגל שהוקלט על-ידי הזמרת הישראלית גלי עטרי. השיר יצא ב-14 בפברואר 2023, על-ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה

השיר היה למעשה שירו האחרון של יצחק קלפטר, ויצא כחודשיים לאחר פטירתו. גלי דיברה על החשיבות הרבה שראתה ביציאתו של השיר, אשר נכתב על-ידי מאיר גולדברג, ואף חשפה כי בהאזנה קשובה לשיר ניתן לשמוע את קולו של קלפטר לצד קולה שלה, כפי שנלקחו מהקלטת הסקיצה המקורית.
השיר זכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו, לביקורות חיוביות, וכן נכנס לפלייליסט של גלגלצ ושל כאן גימל. בביקורות הודגשה לחיוב פשטותו של השיר, וכן עלתה התייחסות אל הטקסט כשיר מחאה.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 4 |  |
הערות שוליים

↑  חודשיים אחרי לכתו: גלי עטרי בשיר חדש שהלחין לה יצחק קלפטר ז"ל, באתר ערוץ 7, ‏2023-02-14
↑  השיר האחרון של קלפטר נחשף, באתר www.israelhayom.co.il
↑  לפני מותו הלחין קלפטר שיר חדש לגלי עטרי. עכשיו התוצאה המרגשת יוצאת לאור, באתר וואלה, 14 בפברואר 2023
↑  חודשיים אחרי מותו | נחשף שיר חדש של יצחק קלפטר, באתר "סרוגים", 14 בפברואר 2023
↑   בן שלו, המחווה של גלי עטרי ליצחק קלפטר המנוח היא מפגן של פשטות לא תבניתית, באתר הארץ, 18 בפברואר 2023
↑  גלי עטרי כשהלב הוא חופשי,, באתר yosmusic.com, ‏2023-02-15
אליהו כי טוב

| --- | --- |

הרב אברהם אליהו מוקוטובסקי כי טוב
 לידה:  22 במרץ 1912 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  7 בפברואר 1976 (בגיל 63) ירושלים, ישראל 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  ? – 7 בפברואר 1976 
 חיבוריו:  ספר התודעה 
 
הרב אברהם אליהו כי טוב (לשעבר מוקוטובסקי; ד' בניסן ה'תרע"ב, 22 במרץ 1912 – ו' באדר א' ה'תשל"ו, 7 בפברואר 1976) היה עסקן ציבורי, איש חינוך ומחבר ספרות תורנית חרדי ישראלי. נודע במיוחד בעקבות ספר התודעה שכתב.
תולדות חייו

נולד בעיר ורשה שבפולין, לרחל ולמיכאל מוקוטובסקי, מחסידי הרב צדוק הכהן מלובלין. בילדותו עברה המשפחה לעיירה אופולה לובלסקי. בהיותו כבן 17 שנה עקר לוורשה, שם עסק במלאכת כפיים, בלימוד בבית המדרש ובפעילות ציבורית במסגרת תנועת צעירי אגודת ישראל בפולין. במסגרת פעילותו החינוכית היה מרצה שיעורים קבועים בתלמוד ובספרי הגות ומחשבה. כן התנדב לעסוק בחינוך והוראה במוסדות יהודיים שאינם דתיים. למד אצל הרב יוסף ביגון, ששלח אותו ללמוד דרכי חינוך אצל יאנוש קורצ'אק.
נישא להינדא רבקה, אחותו הצעירה של אלכסנדר זושא פרידמן ומיד לאחר מכן בשנת ה'תרצ"ו (1936) עלה לארץ ישראל ועסק למחייתו כפועל בניין. בעבודתו זו גילה את מעמדו הנחות של הפועל החרדי, והצטרף לפועלי אגודת ישראל (פא"י). כעבור מספר שנים, בעקבות חילוקי דעות אידאולוגיים ופוליטיים עם הנהגת אגודת ישראל ותנועת הבת שלה פועלי אגודת ישראל, פרשו כי-טוב וכמה מחבריו מפא"י והקימו את תנועת פאג"י (גם אלו ראשי-תיבות של פועלי אגודת ישראל). במסגרת פעילותו בתנועת פאג"י היה מעורכי עיתונה של התנועה - "הקול", שבו פרסם מאות מאמרים תחת כינויים שונים בנושאים מגוונים. ערך גם את עיתונה היומי של התנועה "היומן" ואת הביטאונים "עתידינו" ו"קוממיות". את מאמריו חתם בשמו הספרותי אליהו כי טוב, אשר לימים אומץ על ידו כשמו הרשמי.
בשנת ה'תש"א הקים את בית הספר החרדי לבנים "שילה" וניהל אותו כשמונה שנים.
בבחירות לאספה המכוננת, הכינו חוגי פאג"י רשימה נפרדת מהחזית הדתית שבה שולבה אגודת ישראל. במסגרת מאמצים למנוע ריצה נפרדת הוצע שמוקוטובסקי יוצב במקום השני מטעם אגודת ישראל בחזית הדתית. יצחק מאיר לוין סירב והודיע על התפטרותו. בעקבות זאת, רצו המפלגות בנפרד ומוקוטובסקי עמד בראש הרשימה החרדית, שלא עברה את אחוז החסימה.
בסוף שנת 1950 חבר לחבר הכנסת מאיר דוד לוינשטיין בדרישה לכינוס ועידה ארצית של אגודת ישראל כדי לדון בהתנהלות של הנהגת אגודת ישראל, בין השאר בטענות על בזבוז כספים על עיתון המודיע. המהלך לא צלח ומוקטובסקי וחבריו הורחקו מהמפלגה. בשנת 1951 עמד בראש רשימת "אמוני ישראל" לכנסת השנייה, שגם היא לא עברה את אחוז החסימה. בעקבות זאת פרש בשנת תשי"ד מעסקנות ומפעילות פוליטית והחל לעסוק בכתיבה.
יסד הוצאת ספרים קטנה בשם "א", שבה פרסם את 12 ספריו. כתבים נוספים טרם נדפסו. מאז ועד סוף ימיו עסק בעיקר בכתיבה ובעריכה. כתב עשרות ספרים, בהם בולט במיוחד "ספר התודעה".
נפטר בו' באדר א' ה'תשל"ו (1976) ונקבר בבית הקברות הר המנוחות, סמוך לקברו של רבי מאיר שפירא מלובלין. בהלווייתו השתתף רבי ירחמיאל יהודה מאיר קאליש מאמשינוב, שהרב כי טוב עמד עמו בקשר.
מספריו

סדרת הספרים חסידים ואנשי מעשה :
במעונות אריות ה'תשט"ו - עשרה סיפורים על חסידים הראשונים והליכותיהם
כחודו של מחט ה'תשט"ו - שבעה סיפורים מעולמם של חסידי פשיסחא וקוצק
בחסד עליון ה'תשט"ז - גבורותיו ומעלליו של רבי משה ליב ססובר
הפותח שער ה'תשט"ז - רבי זלמן בהר"ן, תולדותיו, חייו ומפעלו
כתר מלכות  ה'תשכ"ו - ארבעה סיפורים על רבי ישראלצ'י ריז'ינר וסודו ועוד שבעה סיפורים שונים
איש וביתו - הליכות והלכות לבית היהודי, אלף מכון להוצאת ספרים ה'תשי"ז (1957)
ספר הפרשיות - יצירה רבת היקף בפרשנות התורה. בתחילה יצא בצורת ספרונים, אחד לכל פרשה, אחר כך חתנו חנוך בן ארזה הוציאם לאור בעשרה כרכים עבים ומהודרים.
ספר התודעה - הלכות, מנהגים ודברי עיון לכל מועדי השנה ה'תשי"ח
כבשי דרחמנא - על הימים ה' באייר ו-כ"ח באייר, פרקים שרצה להכניס לספר התודעה.
כפתור ופרח - ריכוז של אמרות חז"ל בצירוף ביאורים, 1960.
כמו כן הוציא מהדורות חדשות לשבולי הלקט ולמחזור ויטרי.
בשנת ה'תשנ"א הוציא חתנו חנוך בן ארזה את כל ספריו בהוצאה מחודשת בהוצאת יד אליהו כי טוב שהקים.
לקריאה נוספת

גצל קרסל, לכסיקון הספרות העברית (עמ' 140–141), הוצאת הקיבוץ הארצי, ה'תשכ"ה
שמעון סירוקה, רבי אברהם מוקוטובסקי - כי-טוב ז"ל, דגלנו, אדר א'-ב' תשל"ו, עמ' ח
חנוך בן ארזה, בהקדמה לחסידים ואנשי מעשה, (עמ' 7–21), הוצאת יד אליהו כי טוב, ה'תשנ"א