stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רגשות בעבודה
רגשות ומוטיבציה

ההבדלים הבינאישיים בנטיות הרגשיות, בשילוב עם האירועים בארגון ואינטראקציות חברתיות, מניבים תגובות רגשיות שמעצבות את מטרותיו של העובד ואת המאמץ העקבי כאשר הוא פוגש במכשולים בארגון. השפעת התגובות הרגשיות על אירועים כמו צמצומים, עלולה להחליש בצורה משמעותית את מחויבותו האישית למטרות הרצויות לארגון ולביצוע העבודה. תהליכים רגשיים מעורבים גם בהשגת מטרות מורכבות ובמטרות לטווח הארוך. הבדלים בינאישיים בוויסות והכוונה של רגשות שונים כגון כעס ושעמום, ממלאים תפקיד מרכזי במרדף האפקטיבי אחר מטרות שנושאות בחובן מאמץ הדורש תשומת לב מתמשכת.
תהליכי מוטיבציה ממלאים תפקיד חשוב בהפקה והבעה של רגשות. משמעותו הרגשית של אירוע מותנית עד כמה אותו אירוע מוערך כרלוונטי וכנוגע למטרותיו של העובד.
וכיוון שאנשים אינם נטולי רגשות, הרי שתפיסת סיטואציות מסוימות מצידם תלווה בהרכב רגשי, שישפיע בחוזקה על ההשקעה שישקיעו בעבודתם. האנשים שמפגינים מוטיבציה גבוהה בעבודתם, מחויבים רגשית לעבודתם.
רגש וקונפליקט בקבוצות הטרוגניות מבחינה תרבותית

בזמן קונפליקט לרוב עולים רגשות. ישנם שני סוגי קונפליקטים:
קונפליקט רגשי - נובע מהשפעה שלילית ומאי חיבה, ולכן קשור לנושאים אישיים הבאים לידי ביטוי בחיכוך, תסכול ועימותים אישיים בקבוצה. זאת כיוון שאנשים נוטים שלא לחבב את אלו שלא מסכימים עימם או שהם בעלי אמונות וערכים שונים, ומכיוון שמגוון מביא למשיכה בינאישית נמוכה, הרי שהפוטנציאל לקונפליקט רגשי גבוה יותר בקבוצות מגוונות. קונפליקט רגשי יוצר תגובות שליליות שמדכאות יחסים בינאישיים. דיכוי זה מגביל את יכולת ליכוד הקבוצה ואת יעילותה. קונפליקט רגשי גדל עם השוני בגזע ובוותק, שכן אנשים מתקשים להזדהות עם אלו בעלי הוותק או הגזע השונים.
קונפליקט משימתי - קונפליקט משימתי הוא קונפליקט בין רעיונות בקבוצה ואי ההסכמה לגבי תוכן ונושאי המשימה. המטרה הסופית של הקבוצה מוטבעת אצל כלל חברי הקבוצה, אך המודעות לגבי אי הסכמה לגבי המשימות, יוצרת את הקונפליקט המשימתי. קונפליקטים מסוג זה יכולים או ליצור תוצאות טובות יותר עבור הקבוצה או להביא לחרדה רגשית ולהעסיק את הקבוצה במחלוקות לגבי איך לבצע את המשימות ולגרום לכישלון בהגעה לקבלת החלטות טובות. קונפליקט משימתי קשור במגוון הערכים בקבוצה מגוונת.
ראו גם

הדבקה רגשית
אינטליגנציה רגשית
רגשות ותרבות
רגשות וזיכרון
לקריאה נוספת

Stephen P. Robbins, Organizational Behavior, Prentice-Hall, Inc., Upper Saddle River, New Jersey,9th ed., 2001.
Shlomo Hareli, Anat Rafaeli and Brian Parkinson, "Emotions as social entities: interpersonal,functions and effects of emotion in organizations", Neal M. Ashkanasy, Cary L. Cooper, editors, Research Companion to Emotion in Organizations, Edward Elgar Publishing. Inc, 2008.
Neal M. Ashkanasy, Wilfred J. Zerbe, Charmine E.J. Hartel, editors, Managing emotions in the workplace, Armonk, N.Y. : M.E. Sharpe, 2002.
Neal M. Ashkanasy, Charmine E.J. Hartel, and Wilfred J. Zerbe, editors, Emotions in the workplace :research, theory, and practice, Quorum Books, 2000.
Robert G. Lord, Richard J. Klimoski, Ruth Kanfer (editors), Emotions in the Workplace: Understanding the Structure and Role of Emotions in Organizational Behavior, Jossey-Bass, 2002.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Stephen P. Robbins, Organizational Behavior, Prentice-Hall, Inc., Upper Saddle River, New Jersey,9th ed., 2001. pp 103-112.
↑  Neal M. Ashkanasy, Charmine E.J. Hartel, and Wilfred J. Zerbe, editors, Emotions in the workplace :research, theory, and practice, Quorum Books, 2000.
1 2  Shlomo Hareli, Anat Rafaeli and Brian Parkinson, "Emotions as social entities: interpersonal,functions and effects of emotion in organizations", Neal M. Ashkanasy, Cary L. Cooper, editors, Research Companion to Emotion in Organizations, Edward Elgar Publishing. Inc, 2008. pp. 352-354.
↑  Robert G. Lord, Richard J. Klimoski, Ruth Kanfer (editors), Emotions in the Workplace: Understanding the Structure and Role of Emotions in Organizational Behavior, Jossey-Bass, 2002.
↑  Neal M. Ashkanasy, Wilfred J. Zerbe, Charmine E.J. Hartel, editors, Managing emotions in the workplace, Armonk, N.Y. : M.E. Sharpe, 2002.
אקדח קפצונים

תצוגה של אקדחי קפצונים
טבעות של פיקות לאקדח קפצונים
אקדח קַפְּצוֹנִים או אקדח פיקות הוא אקדח צעצוע שמייצר קול ועשן אשר מדמים יריית אקדח כאשר ההדק נלחץ.
אקדחי הקפצונים קיבלו את שמם על שם הקפצונים - סלילי נייר שעליהם מודבקים חומרים נפיצים אשר מספקים את הרעש ואת העשן. הפיקות הן דיסקיות קטנות עם חומרים נפיצים, רובן מסודרות בטבעות פלסטיק של שש, שבע, או שמונה ולפעמים גם תשע פיקות. אקדחי הפיקות לרוב מעוצבים בצורת אקדח תופי, שבו תוף התחמושת משמש לטעינת הפיקות עצמן.
אקדחי הקפצונים נהיו פופולריים במיוחד בעקבות הצלחת המערבונים בקולנוע ובטלוויזיה. תקופת תור הזהב של אקדחי הקפצונים הייתה לאחר מלחמת העולם השנייה כאשר הטלוויזיה נהייתה פופולרית וחברות מסחריות עשו מיליונים ממכירת אקדחי קפצונים. מסוף המלחמה ועד אמצע שנות השישים, ילדים מכל העולם חיקו את הגיבורים שלהם, אספו ושיחקו באקדחי הקפצונים. אולם, כאשר תוכניות המערב הפרוע החלו להיעלם וגיבוריהם פרשו, הפופולריות של אקדחי הקפצונים ירדה ולבסוף כל היצרנים המפורסמים של אקדחי הצעצוע פשטו את הרגל או עברו לייצור של צעצועים אחרים.
יצרני אקדחי הצעצוע כיום מחויבים לייצר את האקדחים עם פקקי פלסטיק בצבעים בהירים של כתום, אדום או צהוב המכסים את הקנה של האקדח, או את כל גוף האקדח. חוקים אלו נוצרו בעקבות אירועים שקרו בהם אזרחים תמימים, בדרך כלל ילדים או נערים, נורו על ידי שוטרים אשר חשבו שהם נשאו נשק אמיתי.
בישראל אקדחי קפצונים פופולריים במיוחד כאביזר לתחפושות פורים.
אקדחי הקפצונים טומנים בחובם גם סכנה, פעמים רבות נפגעו ילדים מהאקדח. הפגיעות התרחשו לעיתים קרובות מירייה על היד או בתוך הכיס וגרמו לכוויות. התערובת הפירוטכנית הנפוצה עבור אקדחי קפצונים היא תערובת ארמסטרונג, שבעקבות הנפיצות הרבה שלה, והסכנות הטמונות בה, משתמשים רק ב-10 מ"ג ממנה ליצירת הפיצוץ של הקפצונים.
ראו גם

רובה צעצוע
פרנסואז מולי

| --- | --- |

 לידה:  24 באוקטובר 1955 (בת 69) פריז, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 מקום לימודים:  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 בן או בת זוג:  ארט ספיגלמן 
 צאצאים:  Nadja Spiegelman 
 פרסים והוקרה:  מסדר האמנויות והספרות, 2001 לגיון הכבוד, 2011
 
פרנסואז מולי (בצרפתית: Françoise Mouly; נולדה ב-24 באוקטובר 1955) היא אמנית, קומיקסאית, עורכת ומוציאה לאור יהודיה (גיורת) צרפתית-אמריקאית, מייסדת מגזין הקומיקס הנחשב RAW והמנהלת האמנותית של מגזין התרבות האמריקאי הניו יורקר מאז 1993. נשואה לקומיקסאי ארט ספיגלמן, ואמה של הסופרת נדיה ספיגלמן. ממשלת צרפת עיטרה את מולי כאבירת מסדר האמנויות והספרות בשנת 2001, וכאבירת לגיון הכבוד בשנת 2011.
קורות חיים

מולי למדה אדריכלות בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות בפריז, אך בעקבות גירושי הוריה הפסיקה את לימודיה ועברה לארצות הברית בספטמבר 1974 לשנת שבתון. לאחר תקופת שהות בימק"א ובצבא הישע היא עברה לדירת לופט בסוהו (בו היא מתגוררת עד היום) והיא התפרנסה מעבודות שונות ומשונות: מוכרת סיגריות בקיוסק, מנהלת דגמים אדריכליים בסוכנות יפנית, שחקנית לא מקצועית בהצגה של ריצ'רד פורמן ("Pandering to the Masses") וכציירת בתים. באמצעות מגוון עבודות אלה, הפכה מולי לחלק מקהילה קטנה של אמנים מקומיים, בעיקר יוצרי קולנוע. היא נתקלה לראשונה בארט ספיגלמן באמצעות קריאת מגזין הקומיקס Arcade שהיה שותף לפרסומו. הקולנוען האוונט-גארד קן ג'ייקובס הכיר ביניהם כשספיגלמן ביקר בעיר בהזדמנות. בשנת 1976 נאלצה לחזור לפריז, שכן לא הייתה לה ויזת הגירה, בעיה שנפתרה בזכות נישואיה.
בשנת 1977, עבדה כצבעית (Colorist) עצמאית במארוול קומיקס; היא התאמנה כמדפיסה בקורס להכשרה מקצועית.
היא נשואה מאז 1977 לארט ספיגלמן, קומיקסאי אמריקאי ויוצרו של מאוס. הזוג נישא בעיריית ניו יורק, ולאחר מכן שוב בנישואים דתיים. היא התגיירה על מנת לספק את אביו של ספיגלמן, ולדק.
מבקר הקומיקס וההיסטוריון ג'יט הר פרסם ביוגרפיה של מולי בשנת 2013 בשם "In Love with Art: Françoise Mouly's Adventures in Comics with Art Spiegelman".
היא מתגוררת בניו יורק עם ספיגלמן ושני ילדיהם, נדיה (נולדה ב-1987) ודשיאל (נולדה ב-1991).
קורות חיים > קריירה

בין 1977 ל-1991, פרסמה וערכה מולי את המדריכים "רחובות סוהו" ו"מדריכת טריבקה", מדריכים שמומנו על ידי מודעות. היא הקימה את הוצאת הספרים "Raw Books & Graphics" בשנת 1978 והחלה לפרסם אוגדנים גרפיים שונים בסוף אותה שנה.
כדי להרחיב ולהעמיק את הפעילות הגרפית הזו, היא הקימה יחד עם ארט ספיגלמן את כתב העת RAW, אותו הם ניהולו והוציאו לאור משנת 1980 עד 1991. פרנסואז מולי הופיעה בשנת 1988, בסרט התיעודי "Comic Book Confidential".
טינה בראון נעשתה העורכת של הניו יורקר ב-1992, ושכרה את מולי כמנהלת האמנותית של המגזין בשנת 1993. מוקפת בקומיקסאים ואמנים צעירים כמו קרטר גודריץ', אביגיל גריי סוורץ ובארי בליט, מולי מחדשת את שער העיתון המפורסם בהומור ובפנטזיה.
בשנת 2000 היא הקימה את מחלקת "Raw Junior", שפרסמה את Little Lit, אוספי הקומיקס לילדים, ובאפריל 2008 את Toon Books, קומיקס בכריכה קשה לילדים (הראשון היה "Benny and Penny" מאת ג'פרי הייז).
בשנת 2000 היא ערכה ספר שאסף את עטיפות הניו יורקר, לרגל 75 שנה למגזין; בשנת 2005 היא אצרה תערוכה בנושא זה במוזיאון נורמן רוקוול בסטוקברידג', מסצ'וסטס. בשנת 2007 היא אצרה יחד עם דודי קזנג'יאן תערוכה של ציורים ואיורים בנושא הנזל וגרטל בגלריה מט בלינקולן סנטר שבניו יורק.
לאחר היבחרו של דונלד טראמפ לנשיאות, פרנסואז מולי ובתה נדיה פרסמו את כתב העת "Resist!" במחאה.
הערות שוליים

1 2  D'après Bill Kartalopoulos, "A RAW History: Part One", Indy Magazine
↑  Pauline Daubas (ביולי 2018). "Françoise Mouly : Des unes qui font la une". Reporters sans Frontières (בצרפתית). ISSN 1958-0797. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Rédaction du Monde (9 בספטמבר 2017). "Art Spiegelman en résistance contre Donald Trump". Le Monde. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416867705171  BnF: cb13746915k (data)  CiNii: DA14850750  GND: 132300311  ISNI: 0000 0000 6309 5378  LCCN: n85267111  NTA: 073420530  SUDOC: 061132357  VIAF: 32177512   WorldCat (עם VIAF): 32177512
בניין טראמפ

ערך זה עוסק בבניין טראמפ בוול סטריט 40. אם התכוונתם למגדל המגורים שנחנך בשנת 2001 בחלק המזרחי של מנהטן, ראו .
| --- | --- |

בניין טראמפ, וול סטריט 40 במנהטן, ניו יורק
 הבניין הגבוה בעולם בתקופה:  27 באפריל 1930 - 27 במאי 1930
 בניין קודם:  בניין וולוורת'
 בניין הבא:  בניין קרייזלר
 מידע כללי
 סוג:  גורד שחקים 
 על שם:  דונלד טראמפ 
 כתובת:  וול סטריט 40, מנהטן
 מיקום:  מנהטן 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בעלים:  ארגון טראמפ 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1929–1930
 תאריך פתיחה רשמי:  1930 
 חומרי בנייה:  פלדה, זכוכית, גרניט 
 עלות:  24,000,000 דולר אמריקאי (נכון ל־1930) 
 אדריכל:  H. Craig Severance, Yasuo Matsui, שריב, לם והרמון 
 סגנון אדריכלי:  אר דקו 
 מידות
 גובה:  282.6 (עד גג המבנה) מטר
 קומות:  71
 
 קואורדינטות:  40°42′25″N 74°00′35″W﻿ / ﻿40.706964°N 74.009672°W﻿ / 40.706964; -74.009672
 www.40wallstreet.com
  (למפת ניו יורק מוגדלת) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין טראמפ(למפת ניו יורק רגילה) מנהטן הברונקס ברוקלין קווינס סטטן איילנד  ניו ג'רזיבניין טראמפ(למפת מנהטן רגילה) בניין טראמפ(למפת מנהטן מוגדלת) בניין טראמפ
 
בניין טראמפ (באנגלית: The Trump Building) שנקרא בעבר וול סטריט 40, הוא גורד שחקים הממוקם בוול סטריט 40, מנהטן, ניו יורק, ארצות הברית. הבניין מתנשא לגובה של 282.6 מטרים והוא בן 70 קומות. בזכות כך, החזיק בתואר "הבניין הגבוה ביותר בעולם" במשך חודש אחד, 27 באפריל-27 במאי 1930, עד השלמת בנייתו של בניין קרייזלר.
הבניין נבנה ב-11 חודשים בלבד והוקם על ידי בנק מנהטן ואף נקרא בעבר בשם זה. כיום הוא ידוע בשם "בניין טראמפ" על שם המיליארדר דונלד טראמפ שקנה ושיפץ אותו בשנת 1995, ומאוחר יותר נהיה גם נשיא ארצות הברית.
היסטוריה > אדריכלות

מתכננים וקבלנים רבים היו מעורבים בהיבטים שונים של בניית המגדל. הבניין תוכנן על ידי האדריכל  הראשי הרולד קרייג סברנס בשיתוף עם האדריכל יאסו מטסוי ומשרד האדריכלים הניו יורקי, "שריב, לם והרמון" ששימש כיועץ לפרויקט. אדוארד קלדוול תכנן את מערכת התאורה והאדריכל דר סקוט תכנן את לובי הכניסה. מורן ופרוקטור היו מהנדסים יועצים עבור ביסוס המבנה, פורדי והנדרסון היו מהנדסי המבנה ותאגיד סטארט קבלן הבניין. מורל סמית' עם ווקר וג'ילט היו אחראים על עיצוב הפנים.
היסטוריה > המירוץ לבניית המגדל הגבוה בעולם

עבודות הבנייה על "בניין בנק מנהטן", שמו הקודם של הבניין, ברחוב וול סטריט 40, החלו בשנת 1929 והוא תוכנן להיות גבוה ב-41 מטרים מבניין וולוורת', שבנייתו הושלמה בשנת 1913. יתר על כן, הבניין תוכנן להיות גבוה בחצי מטר מבניין קרייזלר, שהחל להיבנות שנה קודם לכן, ב-1928. אולם, באוקטובר 1929, היזם, וולטר קרייזלר, השיג אישור מיוחד לבניית צריח, העשוי פלדת אל חלד, בראשו של בניין קרייזלר בגובה 38.1 מטרים, שהקנה למבנה גובה סופי של 319 מטרים. לאחר הוספת הצריח, בניין קרייזלר הפך ל"הבניין הגבוה ביותר בעולם" החל מה-27 במאי 1930 למשך כשנה אחת, עד שנת 1931, בה הושלם בניין האמפייר סטייט שהפך בתורו להיות הגבוה ביותר בעולם.
היסטוריה > תאונת המטוס של 1946

בערב ה-20 במאי 1946, מטוס מסוג ביץ' דגם 18 של חילות האוויר של צבא ארצות הברית, שעשה את דרכו לנמל התעופה הבינלאומי ניוארק ליברטי, התנגש בצידו הצפוני של הבניין באזור הקומה ה-58 בסביבות השעה 20:10. התנגשות המטוס פערה חור בקוטר של כ-3 מטרים בשלד הבניין וכתוצאה מהאירוע, נהרגו כל נוסעי המטוס, חמישה במספר, כולל קצינה בחיל הנשים של צבא ארצות הברית. הסיבה לתאונה נגרמה עקב ערפל וראות לקויה. בזמן האירוע דיווח נמל התעופה לה גוארדיה על תנאי ערפל כבד. חלקי המטוס והבניין שניזוקו נפלו לרחוב שמתחת אך, לא נגרמו פגיעות גופניות לאף אחד מ-2,000 העובדים ששהו בניין בזמן התאונה או לעוברי אורח ברחוב. תאונה זו הייתה השנייה שנרשמה בעיר ניו יורק, לאחר שביולי 1945 מפציץ מסוג B-25 התנגש בין הקומות ה-79 וה-80 של בניין האמפייר סטייט. הסיבה לתאונה הייתה גם כן ערפל כבד ותנאי ראות לקויים.
היסטוריה > שקיעה ותחייה

בשנת 1982, ג'וזף וראלף ברנשטיין רכשו את הבניין ומאוחר יותר התגלה כי הם פעלו בשם פרדיננד מרקוס, נשיא הפיליפינים באותה תקופה. לאחר סיום כהונתו כנשיא הפיליפינים והקפאת כל נכסיו בארצות הברית, חולט הבניין, נזנח ועמד שמם.
בשנת 1995, לאחר שנים של הזנחה, רכש דונלד טראמפ את הבניין ושינה את שמו לבניין טראמפ. הוא תכנן להסב את חציו העליון של הבניין למגורים ולהשאיר את חציו התחתון של הבניין מסחרי. לאחר בחינת הכדאיות הכלכלית לתוכנית, חזר בו טראמפ מהחלטתו והבניין נשאר כולו לצורכי מסחר. בשנת 2003, העמיד טראמפ את הבניין למכירה בסכום של 300 מיליון דולר אמריקאי אך לא הגיעו הצעות התואמות את ציפיותיו, והבניין נשאר בבעלותו.
גלריה

בניין בנק מנהטן, וול סטריט 40, ברחוב וול סטריט, ניו יורק
חזית הכניסה לבניין
ראו גם

גורדי שחקים בניו יורק
גורדי שחקים מוקדמים
הערות שוליים

↑  "The Trump Building - The Skyscraper Center". Council on Tall Buildings and Urban Habitat.
↑  "The History of Measuring Tall Buildings". Council on Tall Buildings and Urban Habitat. Retrieved 3 May 2012.
↑  White, Norval; Willensky, Elliot. AIA Guide to New York City, 4th Edition; New York Chapter, American Institute of Architects; Crown Publishers/Random House. 2000. ISBN 0-8129-3107-6. p.019.
↑  Tauranac, John. The Empire State Building: The Making of a Landmark, p. 130.
↑  "Pilot Lost in Fog," New York Times, May 21, 1946, p. 1
↑  Oser, Alan S. "Perspectives: 40 Wall Street; Asian Buyer Accepts a Leasing Challenge", New York Times, 20 June 1993.
↑  George H Ross, Trump Strategies for Real Estate: Billionaire Lessons for the Small Investor (Hoboken, NJ: John Wiley & Sons Inc, 2005) at 51.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 262 מטר | 265 מטר | 279 מטר | 283 מטר | 290 מטר | 298 מטר | 306 מטר | 319 מטר | 319 מטר | 366 מטר | 381 מטר | 541.3 מטר |  {\begin{bmatrix}550\\500\\450\\400\\350\\300\\250\\200\\150\\100\\50\\0\end{bmatrix}} |
| מגדל טראמפהעולמי | רחובספורס 8 | מרכזסיטיגרופ | בנייןטראמפ | בניין אמריקןאינטרנשיונל | מרכז הסחרהעולמי 4 | One57 | בניין הניויורק טיימס | בנייןקרייזלר | מגדל בנקאוף אמריקה | בנייןאמפייר סטייט | מגדלהחירות | שם |
| דונלד טראמפ |
| --- | --- | --- |
| הורים | פרד טראמפ • מרי טראמפ |  |
| אחים | מריאן טראמפ • פרד טראמפ (הבן) • אליזבת טראמפ • רוברט טראמפ |  |
| נשים | איוונה טראמפ • מרלה מייפלס • מלאניה טראמפ |  |
| ילדים | איוונקה טראמפ (הנשואה לג'ארד קושנר) • דונלד טראמפ ג'וניור • אריק טראמפ • טיפאני טראמפ • בארון ויליאם טראמפ |  |
| אירועים במהלך כהונתו הראשונה כנשיא ארצות הברית | השבעתו לנשיאות (2017) • עסקת הנשק האמריקאית–סעודית (2017) • התקיפה האמריקאית בסוריה (2017) • נאום ירושלים (2017) • פסגת ארצות הברית – קוריאה הצפונית בסינגפור (2018) • העברת שגרירות ארצות הברית בישראל לירושלים (2018) • פסגת האנוי (2019) • הכרת ארצות הברית בריבונות ישראל על רמת הגולן (2019) • הפסגה באזור המפורז הקוריאני (2019) • הליך הדחתו (2019) • התקיפה בנמל התעופה הבין-לאומי בבגדאד (2020) • עסקת המאה (2020) • מגפת הקורונה בארצות הברית (2020) • רצח ומחאות ג'ורג' פלויד (2020) • הסכמי אברהם (2020) • הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 • ההסתערות על הקפיטול (2021) • הליך הדחתו ומשפט ההדחה השני (2021) |  |
| אירועים במהלך כהונתו השנייה כנשיא ארצות הברית | השבעתו לנשיאות (2025) |  |
| דברים בבעלותו או על שמו | ארגון טראמפ • מגדל טראמפ העולמי • בניין טראמפ • מגדל טראמפ • הספרייה הנשיאותית על שמו • רמת טראמפ • מיס תבל • מיס ארצות הברית • נאופלפה דונלדטראמפי • לרשימת עסקיו המלאה |  |
| ספריו | טראמפ: האמנות שלי – איך לעשות עסקים (1987) •  טראמפ: להישרד בצמרת (1990) • טראמפ: אמנות הקאמבק (1997) • אמריקה שמגיעה לנו (2000) • איך להתעשר (2004) • הדרך לפסגה (2004) • טראמפ 101 (2006) • רוצים שתהיו עשירים: שני אנשים - מסר אחד (2006) • לחשוב בגדול - להצליח בגדול: בעסקים ובחיים (2007) • תחשוב כמו מנצח (2009) • מגדל טראמפ (2011) • אמריקה הנכה (2015) |  |
| אחר | אש וזעם • פרשת טראמפ–אוקראינה • דו"ח מולר • מחאות נגד דונלד טראמפ • טראמפיזם |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 316746758   WorldCat (עם VIAF): 316746758
לאה רבין

לאה רבין (לבית שלוסברג; 8 באפריל 1928 – 12 בנובמבר 2000) הייתה רעייתו של ראש ממשלת ישראל החמישי יצחק רבין. שימשה יושבת ראש אגודת אלו"ט והייתה פעילה בארגונים התנדבותיים שונים.
ספריה האוטוביוגרפיים

כל הזמן אשתו (1988) (הספר בקטלוג ULI)
הולכת בדרכו (1997) (הספר בקטלוג ULI)
לקריאה נוספת

אילן בן עמי, האישה שאיתו: חייהן הפרטיים והציבוריים של נשות ראשי הממשלה בישראל, הוצאת מטר, 2010 (הספר בקטלוג ULI). לאה רבין, עמ' 101–136.
הערות שוליים

↑  רעיית הרמטכ"ל החדש נהנית מתפקיד עקרת הבית, הַבֹּקֶר, 18 בדצמבר 1963
↑  נעמי בן-גור, הבאת "לנו גאווה", דבר, 23 ביולי 1973
↑  דליה שחורי, נפתחה ועידת־האשה העולמית, דבר, 20 ביוני 1975
↑  ה"וושינגטון פוסט": לאה רבין לקתה בסרטן ועוברת טיפולים בארה"ב, באתר וואלה, 11 במאי 2000
↑  סמדר שמואלי, אורן רייס וורד לוביץ', לאה רבין הלכה לעולמה בבית החולים "בילינסון", באתר ynet, 12 בנובמבר 2000
|  בנות הזוג של ראשי ממשלת ישראל |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  פולה בן-גוריון  |  צפורה שרת  |  מרים אשכול  |  לאה רבין  |  עליזה בגין  |  שולמית שמיר  |  סוניה פרס  |  שרה נתניהו  |  נאוה ברק  |  עליזה אולמרט  |
|  1948–1954 1955–1963  |  1954–1955  |  1964–1969  |  1974–1977   1992–1995  |  1977–1982  |  1983–1984   1986–1992  |  1984–1986 1995–1996  |  1996–1999 2009–2021 2022 ואילך  |  1999–2001  |  2006–2009  |
|  גילת בנט  |  ליהיא לפיד  |  |  |  |  |  |  |  |  |
|  2021–2022  |  2022  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307074005171  BnF: cb13182174q (data)  GND: 119261383  ISNI: 0000 0001 0901 0246  LCCN: n87906512  NKC: xx0001364  NTA: 157161544  RERO: 02-A003722059  SUDOC: 059835850  VIAF: 51831052   WorldCat (עם VIAF): 51831052 
לאה ויצחק רבין בעטיפת ספרה האוטוביוגרפי
לאה רבין עם הילרי וביל קלינטון, 13 בדצמבר 1998
אולכסנדר זובקוב

אולכסנדר זובקוב (באוקראינית: Олександр Валерійович Зубков; נולד ב-3 באוגוסט 1996) הוא כדורגלן אוקראיני המשחק בעמדת הקשר בטרבזונספור מליגת העל הטורקית.
קריירת מועדונים

זובקוב התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של אולימפיק דונצק ובגיל 15 הצטרף לזו של שחטאר דונצק. ב-15 במאי 2016 זובקוב ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה בניצחון 2-3 נגד זוריה לוהנסק.
בקיץ 2018 זובקוב הושאל למריופול, במדיה כבש 8 שערים ב-22 משחקי ליגה.
בקיץ 2019 זובקוב הושאל לפרנצווארוש מליגת העל ההונגרית. את העונה סיים כמלך שערי הקבוצה עם 9 שערים ב-28 משחקי ליגה, דבר שהוביל את ראשי המועדון לרכוש את כרטיס השחקן שלו תמורת כ-1.5 מיליון אירו. זובקוב היה שותף להעפלה של פרנצווארוש לשלב הבתים של ליגת האלופות עונה לאחר מכן.
ב-5 באוגוסט 2022 חזר לשחטאר קבוצת נעוריו וחתם בה לחמש עונות.
קריירה בינלאומית

בצעירותו, זובקוב שיחק בנבחרות הצעירות של אוקראינה. ב-7 באוקטובר 2020 זובקוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק ידידות נגד אוקראינה.
נכלל בסגל נבחרת אוקראינה לטורניר יורו 2024.
הערות שוליים

↑  Сергій Ребров оголосив склад національної команди України на підготовчий збір і товариські матчі перед Євро-2024 באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל האוקראינית, 16 במאי 2024 (באוקראינית)
| נבחרת אוקראינה – יורו 2020 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו |  1 בושצ'אן •  2 סובול •  3 סודאקוב •  4 קריבצוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 שפרנקו •   11 מרלוס •  12 פיאטוב • 13 זבארני •  14 מקרנקו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 בזוס • 19 בסדין • 20 זובקוב • 21 קרוואייב • 22 מטוויינקו • 23 טרובין • 24 טימצ'יק • 25 פופוב • 26 דובביק • מאמן: שבצ'נקו | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב |  1 בושצ'אן •  2 קונופליה •  3 סבאטוק •  4 טלוברוב •  5 סידורצ'וק •  6 סטפננקו •  7 ירמולנקו •  8 מלינובסקי •  9 יארמצ'וק •  10 מודריק •   11 דובביק •  12 טרובין • 13 זבארני •  14 בראז'קו • 15 ציהנקוב • 16 מיקולנקו • 17 זינצ'נקו • 18 שפרנקו • 19 בונדר • 20 זובקוב • 21 סודאקוב • 22 מטוויינקו • 23 לונין • 24 ואנאט • 25 טימצ'יק • 26 מיכאילצ'נקו • מאמן: רברוב | אוקראינה |
מוחמד במבה

| --- | --- |

במבה בשנת 2021
 לידה:  12 במאי 1998 (בן 26) הארלם שבניו יורק, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.13 מטר
 מספר:  7
 מכללה:  אוניברסיטת טקסס באוסטין
 דראפט:  בחירה שישית, 2018 אורלנדו מג'יק
 קבוצות כשחקן
 2018–2023   2023   2023–2024   2024–2025:  אורלנדו מג'יק   לוס אנג'לס לייקרס   פילדלפיה 76'   לוס אנג'לס קליפרס
מוחמד "מו" במבה (באנגלית: Mohamed "Mo" Bamba; נולד ב-12 במאי 1998) הוא כדורסלן אמריקאי ששיחק לאחרונה בלוס אנג'לס קליפרס. גובהו 2.13 מטרים והוא משחק בעמדת הסנטר. מוטת ידיו של במבה – 2.39 מטרים – היא מוטת הידיים הארוכה ביותר שנמדדה אי פעם במסגרת ה"דראפט קומביין", בו נמדדים המועמדים לבחירה בדראפט ה-NBA.
נעורים וקריירת מכללות

במבה נולד וגדל בשכונת הארלם שבניו יורק, להורים שמוצאם מחוף השנהב. בגיל 15 עבר ללמוד ב'תיכון וסטאון' שבפנסילבניה, ובשנתו האחרונה בתיכון נבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בשנת 2017 החל ללמוד באוניברסיטת טקסס באוסטין, ולשחק בקבוצת הכדורסל שלה. לאורך עונת הבכורה שלו בליגת המכללות קלע 12.9 נקודות בממוצע למשחק, וכן הוביל את מחוז ה-BIG 12 בממוצעי ריבאונדים (10.4) וחסימות (3.7) למשחק. בסיום העונה נבחר לחמישיית ההגנה של המחוז, ולחמישייה השנייה של העונה במחוז. לאחר הדחתה של קבוצתו בסיבוב הראשון של טורניר אליפות המכללות הודיע במבה על כוונתו לוותר על שלוש שנות לימודיו הנותרות באוניברסיטה, ולהעמיד את עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית

בדראפט ה-NBA‏ 2018 נבחר במבה על ידי אורלנדו מג'יק בבחירה השישית. בפברואר 2019 אובחן במבה כסובל משבר מאמץ בשוקת רגלו השמאלית, אשר השבית אותו ממשחק עד סיום העונה. ב-47 המשחקים בהם שותף בעונת הרוקי רשם במבה ממוצעים של 6.2 נקודות ו-5.0 ריבאונדים למשחק, כמחליפו מהספסל של ניקולה ווצ'ביץ'. ביוני 2020 נדבק בנגיף הקורונה, ובאוגוסט פורסם כי לא ישוב לשחק בעונת 2019/2020 ויחמיץ את פלייאוף 2020.
בפברואר 2023 הועבר בטרייד משותף עם ארבע קבוצות ללוס אנג'לס לייקרס. בסיום העונה שוחרר מהקבוצה.
ביולי 2023 חתם בפילדלפיה 76'.
ביולי 2024 חתם בלוס אנג'לס קליפרס.
ב-1 בפברואר 2025 עבר בטרייד ליוטה ג'אז, אך נחתך מהקבוצה כבר ביום למחרת.
סטטיסטיקות הקריירה > בליגת המכללות

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות | % מהשדה | % משלוש | % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017/2018 | טקסס | 29 | 28 | 30.2 | 0.603 | 0.280 | 0.678 | 10.4 | 0.5 | 0.8 | 3.7 | 12.9 |
| קריירה | קריירה | 29 | 28 | 30.2 | 0.603 | 0.280 | 0.678 | 10.4 | 0.5 | 0.8 | 3.7 | 12.9 |