stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'וזף סליגמן
פרשת סליגמן-הילטון > הרקע לפרשה

במהלך שנות ה-70 של המאה ה-19 היו מספר אירועים בגינם הפך היזם האמריקאי העשיר אלכסנדר סטיוארט עוין לסליגמן, אף ששניהם ישבו יחד במועצת המנהלים של חברת הרכבות של ניו יורק, אשר נשיאה היה השופט הנרי הילטון. האירוע הראשון היה סירובו של סליגמן להצעה לשמש כמזכיר האוצר בממשלת ארצות הברית. סטיוארט, שהיה ידידו של הנשיא גרנט, קיבל את ההצעה לשמש בתפקיד לאחר סרובו של סליגמן. אולם כיוון שהיה ידידו של הילטון ואילו זה היה פעיל במפלגה הדמוקרטית, הסנאט האמריקאי סירב לאשר את המינוי. סליגמן אף היה חבר בוועדת השבעים, קבוצה של בני ניו יורק אשר התארגנו להילחם בהשפעת המפלגה הדמוקרטית. בתגובה, חברתו של סטיוארט הפסיקה את עסקיה עם סליגמן.
סטיוארט נפטר בשנת 1876 וציווה כי הילטון יהיה מופקד לניהול עיזבונו, העיזבון הגדול ביותר בארצות הברית עד לאותה עת. חלק מן העיזבון היה שותפות של שני מיליון דולר במלון גרנד יוניון בסרטוגה וכן חנות כלבו באיסט וילג'. גם הילטון נטר טינה לסליגמן על שלא הזמינו לארוחת ערב שערך לכבוד הנשיא גרנט לאחר בחירתו לנשיא.
פרשת סליגמן-הילטון > האירוע

לאחר שסייע במימון מחודש לחוב הממשלתי שנוצר בעקבות המלחמה, החליט סליגמן לצאת לחופשה משפחתית במלון גרנד יוניון, מלון ענק ובו 834 חדרים בסרטוגה. הוא שהה במלון זה קודם לחופשה המתוכננת. סרטוגה היה אזור נופש אהוד על עשירי ניו יורק ומלון גרנד יוניון היה המלון הטוב ביותר במקום. למרות זאת, בשנת 1877 המלון סבל מירידה בעסקיו. סטיוארט, ולאחריו אף הילטון, האמינו כי הסיבה לירידה בעסקי המלון היא נוכחותם של "עבריים" (יהודים) במלון. לדעתם, נוצרים לא רצו לשהות במלון שאירח יהודים. משכך, הודיע המלון לסליגמן כי לא יוכל לשהות במקום. היסטוריונים חלוקים בדעתם האם משפחת סליגמן גורשה פיזית משטח המלון ונאמר לה שלא לשוב, או שהודע למשפחה מראש כי לא תוכל להתארח במלון. בין כך ובין כך, הובהר למשפחת סליגמן כי נוכחותם במלון אינה רצויה.
פרשת סליגמן-הילטון > תגובות לאירוע

האירוע יצר מחלוקת ציבורית רחבה. ב-19 ביוני 1877 פרסם הניו יורק טיימס כותרת באותיות ראשיות ”סנסציה בסרטוגה” - ”שליטים חדשים בגרנד יוניון. יהודים לא יכנסו, מר סליגמן. הבנקאי ומשפחתו נשלחו לדרכם. מכתבו למר הילטון. יתקיים כינוס ידידיו של מר סליגמן בהבעת כעס.”
חודש אחר כך הניו יורק טיימס חשף מכתב שבו השופט הילטון סיפר לחבר "כיוון שהחוק (הקיים)... מתיר לאדם שימוש בנכסיו כפי ראות עיניו, ואני בוחר לתת ביטוי לזכות המבורכת הזו, בהתנגדותי למשה ובניו." המקרה הפך לסנסציה לאומית בעקבותיה סליגמן וגם הילטון קיימו איומים על חייהם. קבוצה מחבריו של סליגמן הטילו חרם על חברת סטיוארט, חרם אשר גרם להתמוטטות כלכלית של העסק ולמכירתו. התגובות הנזעמות גרמו להילטון לתרום אלף דולר לארגוני צדקה יהודים, מעשה שגרר לעג בעיתון הסאטירי פאק.
הפרשה הביאה לעין הציבור את הגל הגואה של אנטישמיות בארצות הברית, מלונאים אחרים פרסמו מודעות שבהן הודיעו על סירובם לארח יהודים במלונם.
מותו

ג'וזף סליגמן מת ב-25 באפריל 1880 בניו אורלינס, לואיזיאנה. גופתו הובאה לקבורה בעיר ניו יורק, בבית הקברות היהודי סאלם פילדס בברוקלין ב-4 במאי 1880. לאחר מותו החליטו פרנסי העיירה רולרס רידג' במיזורי לשנות את שם ישובם וקראו אותו סליגמן, לכבוד ג'וזף סליגמן ובהוקרה לתועלת שהביאה מסילת הרכבת שבנה לקהילתם. בתגובה תרמה אלמנתו של סליגמן אקר קרקע לעיירה ובנתה עליה כנסייה הניצבת שם עד היום.
הערות שוליים

↑  A Sensation at Saratoga. New York Times, June 19, 1877
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1095509543  SNAC: w6w77cvq  VIAF: 17146030586735861800   WorldCat (עם VIAF): 17146030586735861800 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ג'וזף סליגמן".
סער צור

| --- | --- |

 לידה:  1973 (בן 51 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1991–2024 (כ־33 שנים)
 דרגה:    אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 74  סגן מפקד חטיבת בנימין  קצין אג"ם של אוגדת איו"ש  מפקד חטיבה 8  מפקד חטיבת בנימין  מפקד חטיבה 401  ראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה  מפקד עוצבת סיני  מפקד מל"י  מפקד עוצבת הפלדה  מפקד מערך התמרון והגיס הצפוני
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מלחמת חרבות ברזל
סער צור (נולד ב-1973) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף אשר שימש כמפקד הגיס הצפוני ומפקד מערך התמרון בזרוע היבשה. קודם לכן שימש כמפקד עוצבת הפלדה, מפקד מל"י, מפקד עוצבת סיני, ראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה ומפקד חטיבה 401.
ביוגרפיה

צור התגייס לצה"ל ב-1991 ושובץ בחטיבה 188. לאחר שסיים קורס קצינים עבר לשרת בחטיבה 401, שירת כלוחם וכקצין בחיל השריון. הדריך בקורס קציני שריון ושימש ראש לשכת מפקד פיקוד הצפון. בשנת 2002 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 74, ושימש בתפקיד עד שנת 2004. בהמשך שימש כסגן מפקד חטיבת בנימין. ב-2005 מונה לקצין אג"ם של אוגדת איו"ש.
בשנת 2008 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבה 8, ושימש בתפקיד עד שנת 2010. ב-8 ביולי 2010 מונה למפקד חטיבת בנימין, ושימש בתפקיד עד 10 ביולי 2012. ביולי 2012 מונה למפקד חטיבה 401, והוביל את החטיבה בין היתר במהלך מבצע צוק איתן, את תפקידו סיים ב-25 באוגוסט 2014. לאחר מכן מונה לראש מחלקת תכנון וארגון בזרוע היבשה בין השנים 2014–2016.
ב-13 ביולי 2016 הועלה לדרגת תא"ל ומונה למפקד עוצבת סיני ובמקביל מונה במאי 2017 למפקד מל"י. ב-18 בפברואר 2018 סיים את תפקידו כמפקד עוצבת סיני, וב-18 באפריל 2019 סיים את תפקידו כמפקד מל"י. ב-19 במאי 2019 מונה למפקד עוצבת הפלדה, ובמאי 2021 פיקד עליה במבצע שומר החומות כנגד החמאס והג'יהאד האסלאמי ברצועת עזה.
בנובמבר 2021 הועלה לדרגת אלוף ומונה למפקד הגיס הצפוני ומפקד מערך התמרון בזרוע היבשה. צור מפקד על מערך התמרון במלחמת חרבות ברזל, במסגרתו שש אוגדות לחמו בעומק רצועת עזה נגד ארגוני הטרור ובראשם חמאס. בסבב מינויי בכירים שהתקיים באמצע המלחמה, במאי 2024, החליט הרמטכ"ל הרצי הלוי למנות את תא"ל דן גולדפוס למלא את תפקידו של צור.
ב-9 באוקטובר 2024 העביר את תפקידי ראש מערך התמרון ומפקד הגיס הצפוני לאלוף דן גולדפוס ויצא לחופשה לקראת פרישה מצה"ל.
חיים אישיים

צור נשוי ואב לשלושה. הוא בעל תואר ראשון בכלכלה מאוניברסיטת בר-אילן ותואר שני במנהל עסקים מהמרכז הבינתחומי.
צור בוגר תוכנית קרן וקסנר.
הערות שוליים

↑  מיוחד: המח"טים שיתמודדו בעתיד על מושב במטה הכללי, באתר וואלה, 24 בספטמבר 2014
↑  פלורית שויחט, אל"ם צור מונה למח"ט 401: "חותרים לשלום אך מתכוננים למלחמה", באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 2 באוגוסט 2012
↑  ישי קרוב, בזמן שאנחנו למעלה מישהו הולך למטה, באתר ערוץ 7, 23 ביולי 2014
↑  קובי פינקלר, מח"ט בנימין יקודם, באתר ערוץ 7, 20 ביולי 2015
↑  עדו בן פורת, "לנצח כל אויב בכל זמן ובכל מקום", באתר ערוץ 7, 19 במאי 2019
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 27 בספטמבר 2021
↑  אמיר בוחבוט‏, פרסום ראשון: הרמטכ"ל קבע - האלוף סער צור לא יתמנה לתפקיד נוסף במטכ"ל, באתר וואלה, 26 במאי 2024
↑   אלוף דן גולדפוס נכנס לתפקיד מפקד הגיס הצפוני ומערך התמרון, באתר צה"ל, 10 באוקטובר 2024
↑  טל לב רם, ‏"נהרוג אותם בתוך המנהרות, הציפייה שלי היא שבמספר ימים בודדים נכריע גדוד של חמאס", באתר מעריב אונליין, 2 במרץ 2018
↑  הבוגרים שלנו, באתר קרן וקסנר ישראל
אריה אירופי

| אריה אירופי |
| --- | --- |

תקופה
עד שנת 100 בערך
מצב שימור
 נכחד נכחד (EX) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפים
משפחה:: חתוליים
סוג:: פנתר
מין:: אריה
תת־מין:: אריה אירופי
שם מדעי
 Panthera leo europaea ‏(1758) .L
אריה אירופי (שם מדעי: Panthera leo europaea) הוא תת-מין של האריה, אשר חי בעבר בדרום אירופה ונכחד ממנה לפני קרוב ל-1,900 שנים. האריות האירופים משויכים בדרך כלל תחת תת-המין האסייתי (Panthera leo persica), אולם ישנם מדענים הרואים אותם בתור תת-מין נפרד.
בנוסף, ישנה השערה לפיה האריות האירופים הם השריד האחרון של אריה מערות אירופי (Panthera leo spelaea). אולם, דבר זה נחשב כבלתי סביר מכיוון שבאיורים ובתבליטים היסטוריים נראה האריה האירופי עם רעמה גדולה, בעוד בכל האיורים ההיסטוריים מאויר אריה המערות ללא כל רעמה.
תחום תפוצה

תחום תפוצתו ההיסטורי של האריה האירופי כלל את חצי האי האיברי, אוקסיטניה, איטליה וחבל הבלקן. עד הכחדתו, היה תת-מין זה בעל התפוצה הצפונית ביותר מבין תת-המינים של האריה. בית הגידול בו הוא חי היה בעל אקלים ים תיכוני ויערות ממוזגים. ככל הנראה היה טרפו הביזון האירופי, האייל הקורא, שור הבר, איילים ופרסתנים אירופים נוספים.
בשל הזמן הרב שחלף מאז הכחדתו ידוע אודותיו מעט מאוד. אריסטו והרודוטוס כתבו כי ניתן למצוא אותו באזור הבלקן בסביבות שנת 500 לפני הספירה. כאשר חשיארש הראשון עבר במקדוניה בשנת 480 לפני הספירה, מספר גמלי משא שבבעלותו נטרפו בידי אריות אירופים.
הכחדה

מעט לפני שנת 20 לפני הספירה נכחדו האריות האירופים מאיטליה ומהאזורים הסמוכים לה. בשנה הראשונה לספירה הוא נכחד ממערב אירופה. בסביבות שנת 70 לספירה הייתה תפוצתו מוגבלת לאזור צפון יוון, באזור שבין הנהרות הליאקמון לנסטוס. אוכלוסיית האריה האירופי נכחדה סופית עם היעלמותו ממזרח אירופה בשנת 100 לספירה. לאחר הכחדתו היו האריות האסייאתיים ששרדו באזור הקווקז לנציגים היחידים של האריה שנותרו באירופה, עד למאה ה-10 לערך.
האריה האירופי נכחד עקב ציד, ניצול-יתר ותחרות עם כלבי פאריה. ציד אריות היה נוהג מקובל בחברה היוונית ובחברה הרומאית וישנן עדויות לכך במיתולוגיה היוונית בסיפורי הרקולס. מבין תת-מיני האריה, ניצודו דווקא האריות האירופים בשל תפוצתם, שכן הם היו קרובים יותר ליוונים ולרומאים מבחינה גאוגרפית. זאת ועוד, האריה האירופי התחרה על מזונו יחד עם טורפי-על אירופיים אחרים כמו הזאב וכלבי הבר שצמצמו את המזון שהיה נגיש לו. האריה האירופי, יחד עם האריה האסייתי והברבארי, נתפס למטרות ניצול בקרבות הגלדיאטורים. האריה האירופי נאלץ להילחם נגד הגלדיאטורים, טיגריסים כספיים, שורי בר ודובים.
צק"ח גדעון

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  צוות קרב חטיבתי, חטיבה מתמרנת ניסיונית
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  יוני 2018 – הווה (כ־6 שנים)
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  מיקרו-תבור ורובה M16 מקוצר, נשק קל, נגמ"ש מרכבה (נמ"ר חי"ר), מרכבה סימן 4מ, נמ"ר הנדסי, דחפור D9, מגן גדעון
 פיקוד
 יחידת אם:   זרוע היבשה
 יחידות בת:  צק"ח גדעון 7:  חטיבת גולני (חיל הרגלים)   חטיבה 7 (חיל השריון)   גדוד 603 (הנדסה קרבית) צק"ח גדעון 401:  חטיבת גבעתי (חיל הרגלים)   חטיבה 401 (חיל השריון)   גדוד 601 (חיל ההנדסה הקרבית)
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 
הדמיה של צק"ח גדעון, "יבשה באופק"
צוות קרב חטיבתי גדעון (בראשי תיבות: צק"ח גדעון, נקרא לעיתים גם חטיבת גדעון) הוא צוות קרב חטיבתי וחטיבה מתמרנת ניסיונית בזרוע היבשה שצה"ל החל להקים בקיץ 2018 במסגרת מערך התמרון.
ייעוד

צוות הקרב המשולב החטיבתי "גדעון" הוקם כדי לפתח ולבדוק את תפישת שדה הקרב המשולב ולהפוך את צוותי הקרב החטיבתיים שהופעלו במבצע צוק איתן לכוח אורגני שמתאמן ופועל ביחד גם בשגרה, ולא רק אד הוק במבצעים צבאיים או מלחמות. הצק"ח הניסיוני יאגד את חטיבת גולני של חיל הרגלים, חטיבה 7 של חיל השריון וגדוד 603 של חיל ההנדסה הקרבית. בנוסף הוא יכלול צוות קרב גדודי שיספק סיוע ארטילרי ויחידת סיוע לוגיסטי ומנהלתי.
הרכב הצק"ח המתוכנן הוא 3 גדודי חיל הרגלים וחיל השריון, גדוד הנדסה קרבית, גדוד סיור וגדוד סיוע, שיכלול גם צוות קרב גדודי, שיספק בין השאר סיוע ארטילרי ולוחמת סייבר התקפית והגנתית. בצק"ח גדעון יוטמעו בין השאר האמצעים הבאים: מערכת הגנה אווירית מגן גדעון, מערכת איכון מטרות שריג גדעון ומערכת ניהול אש חטיבתית "הדק חכם". כמו כן יעשה שימוש נרחב ברחפנים וכלי טיס בלתי מאוישים, בעיקר למטרות מודיעין צבאי ואיכון מטרות. מבחינת רכב קרבי משוריין צק"ח גדעון מצויד בטנק מערכה מרכבה סימן 4מ, נגמ"ש כבד נמ"ר ורכב הנדסה קרבית נמ"ר הנדסי - כאשר כולם מצוידים במערכת הגנה אקטיבית לטנקים "מעיל רוח", וכן בדחפורי D9 משוריינים.
הערות שוליים

↑  
שגיאות פרמטריות בתבנית:אתר צה"ל 
סוג לא תואם [ 3 ]  עמית מלמד, מערכת אתר צה"ל, מהפכת זרוע היבשה - כך ייראו החטיבות החדשניות של צה"ל, באתר צה"ל, 28 בפברואר 2018.
ערך זה הוא קצרמרבנושא יחידות צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רז שריג

| --- | --- |

רז שריג, 2010
 לידה:  22 ביולי 1976 (בן 48) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-מרץ 1995
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד דוכיפת  מפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי  קצין אג"ם של עוצבת הגליל  סגן מפקד חטיבת כפיר  מפקד חטיבת יואב  ראש מטה פיקוד ההכשרות והאימונים
 פעולות ומבצעים
 האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן
 
רז שריג (נולד ב-22 ביולי 1976) הוא קצין בצה"ל בדרגת אלוף-משנה, המשמש ראש מטה פיקוד ההכשרות והאימונים. קודם לכן שימש מפקד חטיבת יואב, סגן מפקד חטיבת כפיר, קצין אג"ם של עוצבת הגליל ומפקד גדוד דוכיפת.
ביוגרפיה

שריג התגייס לצה"ל במרץ 1995, ושובץ בגדוד דוכיפת. שירת כלוחם בגדוד. לאחר קורס קציני חי"ר, שב לגדוד דוכיפת ומונה למפקד מחלקה. בהמשך שימש כסגן מפקד פלוגה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגה בגדוד בעת פרוץ האינתיפאדה השנייה. בהמשך שימש כמפקד פלוגה בבה"ד 1. לאחר מכן מונה לסגן מפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד בין היתר בזמן הפיגוע בעין יברוד, בו נהרגו שלושה חיילים מהגדוד כשנקלעו למארב ירי קטלני. בהמשך שימש כמפקד מחזור בבא"ח כפיר. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת כפיר בין השנים 2008–2009, ושימש בתפקיד בין היתר במבצע עופרת יצוקה.
בשנת 2009 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד דוכיפת, ושימש בתפקיד עד שנת 2011. לאחר מכן מונה למפקד צוות במכללה לפיקוד טקטי בין השנים 2011–2013. בהמשך שימש כקצין אג"ם של עוצבת הגליל בין השנים 2013–2015. לאחר מכן מונה לסגן מפקד חטיבת כפיר, ושירת בתפקיד בין השנים 2015–2017. ב-5 ביולי 2017 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד חטיבת יואב, ושימש בתפקיד עד 19 ביוני 2019. בשנים 2019-2021 כיהן כראש מטה פיקוד ההכשרות והאימונים.
הערות שוליים

↑  אמיר אורן‏, ההכרה במדינה פלסטינית: על מה הם יילחמו?, באתר וואלה, 9 במרץ 2011
↑   "זכות גדולה נפלה בחלקי לפקד על גזרה זו", באתר צה"ל, 15 ביולי 2017
ספורטאי מצטיין

הטניסאית שחר פאר שהחלה את שירותה כספורטאית מצטיינת, הייתה לחיילת הראשונה בצה"ל שקודמה למעמד "ספורטאי עילוי".
ספורטאי מצטיין הוא מעמד שמעניק צה"ל לספורטאים לקראת גיוסם. מעמד זה מקנה להם את האפשרות להמשיך להתאמן, במקביל לשירותם הצבאי, ובכך לשמור על כושרם ועל דירוגם הספורטיבי. מעמד צה"לי זה – נמצא אמנם מעל מעמד "ספורטאי פעיל" – אך שניהם ממוקמים מתחת למעמד "ספורטאי עילוי".
היסטוריה

ההחלטה על הכרה במיועד לשירות ביטחון או לחייל כספורטאי מצטיין מסורה למיטב, על פי מכסות שקבע, ולפי המלצת המחלקה לספורט תחרותי במשרד התרבות והספורט של מדינת ישראל. ההכרה מאפשרת לחייל לצאת לאימונים ולתחרויות, אף מחוץ לישראל, ובכך מתאפשרת המשך התפתחותו המקצועית והספורטיבית. יחד עם זאת, החייל חייב לעבור טירונות, ובמהלך שירותו, עליו להתייצב בבסיסו למשך 6 שעות ביום לכל הפחות. ניתן לשנות את מעמדו ולהעבירו למסלול שירות רגיל, אם אין עוד הצדקה להעניק לו מעמד של ספורטאי מצטיין. ספורטאים בודדים מדי שנה מקבלים מעמד של "ספורטאי עילוי", המאפשר את דחיית שירותם הצבאי, כדי שיוכלו להתאמן בחו"ל.
במהלך השנים נמתחה ביקורת על הסדר זה, שכן הוא מפלה לטובה את מי שעיסוקו בספורט, לעומת מי שעיסוקו בתחומים אחרים. מנגד, נטען, כי בניגוד לעיסוקים אחרים, התקופה בה יכול ספורטאי לעסוק בספורט מוגבלת בדרך כלל עד שנות ה-30 לחייו, ולעיתים אף פחות מכך, והתקופה שבין גילאי 18–21 היא קריטית להתפתחות הספורטאי. טיעון אחר הוא כי אין בשירות הצבאי של הספורטאים המצטיינים תרומה של ממש, שכן בשל הדרישה לשחררם לאימונים תדיר, רבים מהם מוצבים בתפקידי מינהלה כגון עובדי רס"ר. מנגד, נטען כי הספורטאים מהווים מודל לחיקוי עבור בני הנוער, ועצם שירותם בצבא יעודד בני נוער להתגייס כמותם.
בראשית 2008 אישרה הכנסת בקריאה ראשונה תיקון בחוק שירות ביטחון של מדינת ישראל, שיזם חבר הכנסת חיים כץ. לפי התיקון, ניתן יהיה להמיר את שירותו הצבאי של ספורטאי שהוכר כ"ספורטאי עילוי" בשירות לאומי בקהילות יהודיות מחוץ לישראל, או בשגרירויות ישראל. הצעת החוק זכתה לכינוי "חוק סהר", על שם הכדורגלן הישראלי בן סהר, ששיחק באותה עת בליגה האנגלית, אחת מהליגות הבכירות והנצפות בעולם הכדורגל. כמה מחברי הכנסת שהתנגדו להצעת החוק טענו כי הסדר מעין זה יש לקבוע בנוהלי הצבא, ולא בחוק, מחשש לאפליית אחרים ולמדרון חלקלק. בסופו של דבר הוחלט לא להמשיך לקדם את הצעת החוק, ולהמשיך להסדיר את מעמדם של הספורטאים המצטיינים בנוהל שגובש, ולפיו יתאפשרו הקלות נוספות, כגון דחיית גיוס לתקופה של עד ארבע שנים, קיצורו או פיצולו באופן שיאפשר אימונים בחו"ל (לימים התברר כי מעמדו של השחקן בן סהר בוטל והוא נדרש לשוב לשירות צבאי ככל חייל אחר בצה"ל. עניינו הוסדר מאוחר יותר והוא שוחרר משירות צבאי בחלוף 7 שנים כבעל מעמד של ספורטאי עילוי).
כיום, מעמדם של ספורטאים מצטיינים בצה"ל מעוגן בהוראות פנימיות של צה"ל ושל מנהל הספורט. ההוראות הללו כוללות תנאים מקדמיים, המהווים סף לבקשתו של ספורטאי לקבלת מעמד במהלך שירותו הצבאי. המעמד בדרך כלל מוסדר בטרם הגיוס ואולם אין מניעה כי יוסדר אף במהלכו של שירות צבאי, והכל בכפוף למספר המכסות המותרות בצה"ל לספורטאים פעילים ומצטיינים. בשנת 2015, המכסה הכילה כ-410 ספורטאים וספורטאיות. בשנת 2020, גדלה המכסה ל-700, ובשנת 2022 ל-850.
אוכלוסיות שונות

בדומה לספורטאים מצטיינים או פעילים, ניתן גם מעמד דומה למוזיקאים, לרקדנים, לשחקנים, שהצליחו להוכיח ייצוג לישראל בקנה מידה בינלאומי או ארצי. המעמד נקרא "אמן מצטיין/אמן פעיל".
כמו כן, צה"ל יצר תקן חדש בשם "משפיען רשת" למגויסים חדשים דרכו יתאפשר להגיע לתקן "אמן פעיל" - כשהקריטריון לכך הוא "צעיר/ה שמספר עוקביו ברשתות החברתיות עולה על חצי מיליון, ובה בעת לוקח חלק בהפקות ובפרויקטים מחוץ לכותלי המדיה החברתית".
אוכלוסיות שונות > מסלול טאלנט

מסלול הטאלנטים מאפשר לחיילים המשרתים בו לקבל 90 ימי חופשה מיוחדת בשנה המיועדים לפיתוח הקריירה שלהם, לעומת 45 ימי חופשה מיוחדת אותם מקבלים אמנים פעילים לאותה המטרה.
בנוסף, "טאלנט" מופיע בהרכב משלו בהופעת סולו, והעדיפות תהיה שיופיע בפני לוחמי צה"ל, בזמן שאמנים פעילים מופיעים בהרכבים המוכרים- להקות.
קיימת הגבלה של 5 חיילים המוגדרים כטאלנטים בכל זמן נתון.
מי שלא יתאים למסלול ישובץ בתפקידי עידוד הגיוס ויופיע מול מועמדים לשירות ביטחון (מלש"בים).
הערות שוליים

1 2  איזי עין דור, סופית: 'חוק סהר' בוטל ויתחלף ב'נהלי פאר', באתר ynet, 2 ביולי 2008
↑  משרד התרבות והספורט - קריטריונים לספורטאים מצטיינים בצה"ל
↑  פרוטוקול הכנסת מיום 8 בינואר 2008
↑  דוד בן-שימול, סופית: בן שהר שוחרר משירות בצה"ל, באתר ynet, 22 בינואר 2015
↑   ירדן מושליון, עדכון מדיניות מעמד הספורטאים המצטיינים, באתר צה"ל, 15 בספטמבר 2022
↑  אורית מרלין-רוזנצוייג, ליהי קורנובסקי על ביטול החתונה עם עוז זהבי: "הבנו שלא נצליח לשרוד", באתר Xnet‏, 20 בנובמבר 2017
↑  יוני פרוים, סופיה מצ'טנר: "לא ארעיב את עצמי בשביל אף ג'וב", במדור "פנאי פלוס" באתר ynet‏, 29 באפריל 2021
1 2  דניאל שירין, צה"ל החליט: דוגמניות אינן בגדר "אמן פעיל", באתר ישראל היום, 18 בפברואר 2021
↑  כמו קולנוע, טלוויזיה, תיאטרון, מוזיקה, רדיו ואחרות.
1 2   מהו מסלול הטאלנט בצה"ל?, באתר צה"ל, 30 בינואר 2020
1 2  חדש בצה"ל: מסלול "טאלנט" לחיילים מפורסמים, באתר ‏מאקו‏, 18 ביוני 2019
קצין מילואים ראשי

| --- | --- |

תא"ל בני בן ארי, קצין מילואים ראשי הנוכחי
 איוש נוכחי:  בני בן ארי
 תאריך כניסה לתפקיד:  ספטמבר 2021
 תחום שיפוט:  ישראל
 דרגה:    תת-אלוף
 ייסוד המשרה:  2002
 איוש ראשון:  אריאל היימן
 
קצין מילואים ראשי (בראשי תיבות: קמל"ר) הוא קצין בדרגת תת-אלוף שממונה על מערך המילואים בצה"ל.
היסטוריה

תפקיד קצין המילואים הראשי (קמל"ר) נקבע לראשונה בשנת 2002, כמענה לדרישות חיילי המילואים לטיפול מקצועי בכלל ההיבטים הצבאיים והאזרחיים של שירות המילואים.
עד אז, לא היה ארגון ייעודי בתוך הצבא שייצג את האינטרסים של משרתי המילואים בתוך הצבא, במוסדות הממשל ושאר המוסדות האזרחיים. משרתי המילואים יוצגו באופן לא רשמי על ידי עמותות אזרחיות. בעיות מערך המילואים עלו לדיון מפעם לפעם לדיון הציבורי דרך שדולה אזרחית בכנסת או כפניות ויוזמות של חיילים והתארגנויות מקומיות.
הקמל"ר הנוכחי הוא תא"ל בני בן ארי.
קציני מילואים ראשיים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| שם | תקופת כהונה כקמל"ר | הערות |
| אריאל היימן | 2002–2005 | הקמל"ר הראשון |
| דני ון בירן | 2005–2008 |  |
| יהושע (שוקי) בן-ענת | 2008–2012 |  |
| הושע פרידמן בן-שלום | 2012–2017 |  |
| ארי סינגר | 2017–ספטמבר 2021 |  |
| בני בן ארי | ספטמבר 2021–הווה |  |
הערות שוליים

↑   קצין המילואים הראשי נכנס לתפקידו, באתר צה"ל, 2 בספטמבר 2021
↑  יעל זהבי, אתר צה"ל, תא"ל הושע פרידמן מונה לקצין המילואים הראשי, באתר צה"ל (דרך ארכיון האינטרנט), 1 בפברואר 2013
↑  עדו בן פורת, ארי סינגר מונה לקצין המילואים הראשי, באתר ערוץ 7, ‏6 ביולי 2017
ציון רצון

| --- | --- |

תא"ל ציון רצון בטקס סיום תפקידו כמפקד חטיבת כפיר, יולי 2019
 לידה:  1975 (בן 49 בערך) ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  המרכז האקדמי רופין  אוניברסיטת חיפה 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  מ-1993
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד גדוד 50   סגן מפקד חטיבת הנח"ל   קצין אג"ם של עוצבת הגליל   מפקד עוצבת ברעם   ראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה   מפקד חטיבת כפיר   ראש מטה פיקוד הדרום   מפקד אוגדת הבשן
 פעולות ומבצעים
   המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן    מלחמת לבנון השנייה  מבצע עופרת יצוקה  מבצע עמוד ענן  מבצע שובו אחים    מבצע צוק איתן  מבצע שומר החומות  מבצע עלות השחר  מלחמת חרבות ברזל
 
ציון רצון (נולד בשנת 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש בין היתר מפקד אוגדת הבשן, ראש מטה פיקוד הדרום, מפקד חטיבת כפיר, ראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה, מפקד עוצבת ברעם ומפקד גדוד 50.
ביוגרפיה

רצון התגייס לצה"ל בשנת 1993, ושובץ בגדוד 932 בחטיבת הנח"ל. לאחר קורס קציני חי"ר, שב לגדוד 932 ושימש כמפקד מחלקה. לאחר מכן מונה למפקד פלוגת מסלול בגדוד 932. בהמשך שימש כקצין מבצעים גדודי.
במהלך המערכה ברצועת הביטחון פיקד על פלוגת החוד בגדוד 932, שכללה בתחילה פיקוד על מוצב צה״ל בינת ג'בייל והוצאת מבצעים למארבי משך על הקו האדום ברכס ברעשית - שקיף א נימל. בהמשך פיקוד על מוצב רותם שהיה מוצב חודר כ-14 ק״מ מצפון לראש הנקרה. בתקופה זאת המוצב ספג באופן קבוע ירי של פצצות מרגמה וטילי נ״ט מידי חזבאללה וב-16 במאי 2000 יחד עם מפקד הגדוד נדב פדן העביר את השליטה במוצב לידי צבא דרום לבנון, וסייע לאחר יומיים לצד״ל להדוף מתקפת מחבלים על מוצב רותם, ולגבות מחיר של 47 הרוגים ועשרות פצועים לחזבאללה.
לאחר מכן, מונה לסגן מפקד גדוד 932 בין השנים 2002–2003. לאחר מכן מונה לקצין אג"ם של חטיבת הנח"ל בין השנים 2003–2005. לאחר מכן יצא ללימודים בפו"ם. בשנת 2006, בעיצומה של מלחמת לבנון השנייה, הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד גדוד 50, והוביל את הגדוד בהמשך הלחימה עד לסיומה, בתפקיד זה שירת עד שנת 2008. בהמשך כיהן כסגן מפקד חטיבת הנח"ל בין השנים 2008–2010. בשנת 2010 מונה לקצין אג"ם של עוצבת הגליל, ושימש בתפקיד עד שנת 2012.
באמצע יוני 2012 הועלה לדרגת אל"ם ומונה למפקד עוצבת ברעם, ושירת בתפקיד עד 6 באוגוסט 2014. בהמשך היה חניך במכללה לביטחון לאומי במחזור מ"ב (2015-2014). לאחר מכן מונה לראש מחלקת אימונים בזרוע היבשה בין השנים 2015–2017. ב-29 במרץ 2017 מונה למפקד חטיבת כפיר, ושימש בתפקיד עד 4 ביולי 2019, בסיום תפקידו הועלה לדרגת תא"ל. ב-31 ביולי 2019 מונה לראש מטה פיקוד הדרום, תפקיד בו שירת עד אוגוסט 2022. ב-19 בספטמבר 2022 מונה למפקד אוגדת הבשן.
חיים אישיים

רצון מתגורר באבן יהודה, נשוי למיכל ואב לארבעה. בעל תואר ראשון במנהל עסקים מהמרכז האקדמי רופין, ותואר שני במדעי המדינה ובביטחון לאומי מאוניברסיטת חיפה.
הערות שוליים

↑  יוסי יהושוע וראובן וייס, משיבים אש, באתר ynet, 1 באפריל 2019
↑   רשימת המפקדים החדשים בצה"ל, באתר צה"ל, 25 בינואר 2022
↑   תא"ל ציון רצון נכנס לתפקיד מפקד אוגדה 210, באתר צה"ל, 19 בספטמבר 2022
Ъ

| Ъ ъ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |

האלפבית הקירילי
| А | Б | В | Г | Д | Е | Ж | З |  |
| И | Й | К | Л | М | Н | О | П |  |
| Р | С | Т | У | Ф | Х | Ц | Ч |  |
| Ш | Щ | Ъ | Ы | Ь | Э | Ю | Я |  |
אותיות סלאביות נוספות
| А́ | А̀ | А̄ | Ӓ | Ґ | Ђ | Ѓ | Е́ |  |
| Ѐ | Е̄ | Ё | Є | З́ | Ѕ | І | Ї |  |
| И́ | Ѝ | Ӣ | Ј | Љ | Њ | О́ | О̀ |  |
| Ō | С́ | Ћ | Ќ | У́ | Ӯ | Ў | Џ |  |
אותיות שאינן סלאביות
| Ӑ | А̊ | А̃ | Ӓ̄ | Ӕ | Ә | Ә́ | Ә̃ |  |
| Ӛ | В̌ | Ғ | Г̑ | Г̣ | Г̌ | Ҕ | Ӻ |  |
| Ғ̌ | Ӷ | Д̣ | Д̆ | Ӗ | Е̃ | Ё̄ | Є̈ |  |
| Ӂ | Җ | Ӝ | Ҙ | Ӟ | З̌ | З̱ | З̣ |  |
| Ԑ | Ԑ̈ | Ӡ | И̃ | Ҋ | Ӥ | Қ | Ӄ |  |
| Ҡ | Ҟ | Ҝ | К̣ | Ԛ | Ӆ | Ԯ | Ԓ |  |
| Ӎ | Ӊ | Ң | Ԩ | Ӈ | Ҥ | О̆ | О̂ |  |
| О̃ | Ӧ | Ӧ̄ | Ө | Ө̄ | Ө́ | Ө̆ | Ӫ |  |
| Ҩ | Ԥ | Р̌ | Ҏ | Ҫ | С̣ | С̱ | Т̌ |  |
| Т̣ | Ҭ | У̃ | Ӱ | Ӱ́ | Ӳ | Ү | Ү́ |  |
| Ұ | Х̣ | Х̱ | Х̮ | Х̑ | Ҳ | Ӽ | Ӿ |  |
| Һ | Һ̈ | Ԧ | Ҵ | Ҷ | Ӵ | Ӌ | Ҹ |  |
| Ҽ | Ҿ | Ы̆ | Ы̄ | Ӹ | Ҍ | Э̆ | Э̄ |  |
| Э̇ | Ӭ | Ӭ́ | Ӭ̄ | Ю̆ | Ю̈ | Ю̈́ | Ю̄ |  |
| Я̆ | Я̄ | Я̈ | Ԝ | Ӏ |  |  |  |  |
אותיות ארכאיות
| Ꙁ | Ꙃ | Ꙅ | Ꙇ | Ꙉ | Ҁ | Ѻ | Ѹ |  |
| Ꙋ | Ѡ | Ѽ | Ꙍ | Ѿ | Ꙏ | Ѣ | Ꙑ |  |
| Ꙓ | Ꙕ | Ꙗ | Ѥ | Ѧ | Ꙙ | Ѫ | Ꙛ |  |
| Ѩ | Ꙝ | Ѭ | Ѯ | Ѱ | Ѳ | Ѵ | Ѷ |  |
| Ԙ | Ꙟ | Ꙡ | Ꙣ | Ꙥ | Ꙧ | Ꙩ | Ꙫ |  |
| Ꙭ | ꙮ | Ꚙ | Ꚛ | Ԁ | Ԕ | Ԗ | Ԡ |  |
| Ԣ | Ҧ | Ꚋ | Ꚁ | Ꚅ | Ꚍ | Ꚕ | Ꚏ |  |
| Ꚗ | Ꚃ | Ԃ | Ԅ | Ԉ | Ԋ | Ԍ | Ԏ |  |
| Ԇ | Ꚑ | Ꚉ | Ꚇ | Ꚓ | Ԟ | Ԫ | Ԭ |  |
| Г̧ | Г̄ |  |  |  |  |  |  |  |
טְבְיוֹרְדִּי זְנַאק (סימן קשיח) (ברוסית: Твёрдый Знак) היא אות באלפבית הקירילי, המסוגלת להקשות עיצור הנמצא אחריה (לרוב נמצאת בתחילת מילה).
צורתה דומה לאות Ь גדולה וקטנה באלפבית הקירילי. ברוסית היא מרככת חלק מהמילים בשפה בתחילת מילה ובסוף מילה.
בשפה הבולגרית נקראת האות אֶר גוליאַם (ер голям, אר גדולה) והיא מייצגת את התנועה /ɤ/, הדומה לתנועת שווא.
האות אינה משומשת באוקראינית ובבלארוסית ובמקומה משתמשים באפוסטרוף.
יחידה למשימות תת-מימיות

| --- | --- |

סיכת היחידה
 פרטים
 כינוי:  ילת"ם
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  יחידה מיוחדת
 בסיס האם:   בסיס חיפה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  שנות ה-60 של המאה ה-20 – הווה
 מלחמות:  כל מלחמות ישראל מעת הקמת היחידה
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קל, אמצעים מיוחדים, אמצעי צלילה
 פיקוד
 יחידת אם:   חיל הים הישראלי
 דרגת המפקד:   סגן-אלוף
 מפקדים:  ראו כאן
היחידה למשימות תת-מימיות (ילת"ם), היא יחידה בחיל הים הישראלי, מיועדת למשימות צלילה מקצועית, חבלה וסילוק פצצות ימי.
היחידה החלה כיחידה 707, שהוקמה בשנת 1963 ובשנת 1981 הפכה ליחידה עצמאית.
היחידה מבצעת את פעילותיה בתצורות צלילה שונות, פועלת באמצעות כלי שיט ייעודיים, ועם אמצעים ייחודיים לצרכיה. היחידה פועלת בעצמה אך גם עם כלי שיט אחרים בזרוע הים. בסיס היחידה נמצא בבסיס חיפה.