stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הקונפדרציה השווייצרית הישנה
רפורמציה וקונטר-רפורמציה > ראשית הרפורמציה באזור

כחלק ממאבקם לעצמאות, ביקשו הקנטונים גם להקטין את כוחה של הכנסייה. מנזרים רבים כבר הובאו תחת פיקוח אזרחי, ובתי הספר והאוניברסיטאות היו מוסדות חילוניים, על אף שלרוב היו המורים בהם כמרים.
עם זאת, רבות מהבעיות שבמאבקים כנגד הכנסייה במהלך המאה ה-16 היו קיימות גם בשווייץ. הכמרים חיו באורח חיים מרווח בניגוד לתנאים של רוב האוכלוסייה, ומימנו אותו ממיסים וממכירת כתבי מחילה. אורח חיים זה הביא לניוון מוסרי ולשחיתות.
אולריך צווינגלי היה למבשרה של הרפורמציה בשווייץ. צווינגלי, שהחל לכהן ככומר בציריך ב-1518, החל להטיף נגד אי-הצדק שבמנהגי הכנסייה, ונגד המנהגים הפוליטיים של זמנו, ובמיוחד מנהג השכרת הצעירים כשכירי חרב. רעיונותיו נפלו על קרקע פורייה בקרב האוכלוסייה העירונית והמשכילה, אוכלוסייה של יזמים, אנשי עסקים, ואנשי גילדות. ב-1523 החליטו אנשי ציריך להכריז על עצמם כפרוטסטנטים באופן רשמי.
בשנתיים שלאחר מכן השתנתה ציריך באופן מהותי. הכנסייה עברה תהליך חילון. הכמרים שוחררו מנדר הפרישות, הקישוטים בכנסיות הושלכו. המדינה לקחה על עצמה את ניהול נכסי הכנסייה, ואת הטיפול בעניינים החברתיים להם דאגה עד אז הכנסייה, ואף שילמה את משכורתם של הכמרים.
כעבור שנים מועטות, ערים נוספות שהיו במעמדה ובמבנה אוכלוסייתה של ציריך קיבלו אף עליהן את הדת החדשה. סנט גאלן, שפהאוזן, בזל, ביין, מולהאוז ולבסוף ברן הלכו אחר ציריך וקיבלו את הדת הפרוטסטנטית, ואף כפו אותה על השטחים הכפופים למרותן.
רפורמציה וקונטר-רפורמציה > הצלחת הרפורמציה והתעצמותם של הקרעים הדתיים

הצלחת הרפורמציה והתפשטותה לשטחים נרחבים הפכה את העניין הדתי לעניין פוליטי, ולמקור של סכסוך בין שלושה עשר הקנטונים לבין עצמם. בקנטונים בהם הייתה אוכלוסייה כפרית, והיסוד העירוני לא היה חזק, כקנטונים ההרריים של אורי, שוויץ, אונטרוולדן, לוצרן וצוג, נותרה האמונה הקתולית חזקה. אך ההתנגדות לפרוטסטנטיות לא הייתה רק עניין של אמונה. סיבות כלכליות שיחקו תפקיד חשוב. הסחר בשכירי חרב היווה מקור הכנסה חשוב לקנטונים אלו, וההטפה כנגדו, שהייתה אלמנט חשוב בתורתו של צווינגלי, איימה על מקור הכנסה זה. הערים, שמקורות הכנסתן היו מגוונות יותר, יכלו להרשות לעצמן לאבד את הסחר בשכירי החרב.
חמשת הקנטונים האלפיניים ראו ברפורמציה איום כבר בשלב מוקדם. הם הקימו את "הליגה של חמשת היישובים" (Bund der fünf Orte) עוד ב-1524 על מנת להילחם בהתפשטות האמונה החדשה.
הסכסוך המזוין פרץ בין הצדדים לאחר שורה של תקריות קטנות, בשנת 1531 בקרב קאפל, שהתרחש ליד ציריך נהרג צווינגלי, ולכאורה הובסו כוחות הרפורמציה בשווייץ. הקנטונים הפרוטסטנטים נאלצו להסכים לתנאי שלום, שכללו את פירוק ברית הקנטונים הפרוטסטנטים, הסכמה לשליטת הדת הקתולית באזורים הכפופים למרות כלל הקנטונים, אם כי קהילות באזורים אלו שכבר קיבלו עליהן את הדת הפרוטסטנטית יכלו לדבוק בדתן, אזורים אסטרטגיים כערים והיישובים על דרך המסחר החשובה בין קנטון שווייץ לעמק הריין הומרו בכוח לקתוליות. בטריטוריות שלהם עצמם יכלו הקנטונים הפרוטסטנטים לשמור על דתם. הסדר זה העניק לקנטונים הקתולים רוב בטגסטונג - הדייט הפדרלי של הקונפדרציה.
ב-1536 הופיע מנהיג פרוטסטנטי חדש, ז'אן קלווין בז'נבה, והשליט בעיר את פרשנותו החמורה לדת הפרוטסטנטית. הקלוויניזם הפך לצורה הנפוצה של הפרוטסטנטיות בשווייץ, אם כי מז'נבה עצמה נמנעה הכניסה לברית עד לשנת 1815 בשל התנגדות הקתולים.
מלחמת שלושים השנים

במהלך מלחמת שלושים השנים הייתה שווייץ "אי של שלום ושלווה" באירופה שסועת המלחמה. אם בשל העובדה שהקנטונים הבינו כי אם יילחמו ביניהם עתידים הם לאבד את עצמאותם, ואם בשל כך שהצדדים הלוחמים נסמכו על שכירי חרב במידה כזו שכיבושה של שווייץ על ידי אחד הצדדים היה עשוי להכריע את המלחמה לטובתו.
זירת מלחמה משנית הייתה בולטלינה, עמק פורה שהיה בשליטת קנטון גראובינדן, שלא הייתה אז קנטון, אלא "בעלת ברית נצחית" של הקונפדרציה השווייצרית. העמק היה בעל חשיבות אסטרטגית מהמעלה הראשונה, שכן הוא חיבר בין המעצמות הקתוליות ספרד ששלטה במילאנו ואוסטריה ששלטה בחבל טירול.
ב-1624 פלשו הצרפתים לוולטלינה, ונתקלו בהתנגדות התושבים שהונהגו על ידי כומר פרוטסטנטי שהפך לאיל מלחמה, ירג ינאטש. הסכם בין ספרד וצרפת ב-1626 הותיר את הוולטלינה בידי ספרד. במשך שנים לאחר מכן לחם ינאטש להחזיר את הוולטלינה לידי גראובינדן, עד שנרצח בשנת 1639. המאבק על הוולטלינה בין ספרד, צרפת ובית הבסבורג חידד את זהותם הלאומית של השווייצרים, על אף שתוצאתו הייתה כי ספרד החזיקה בעמק עד לסוף המאה ה-18. בסופו של דבר, חזרה השליטה בעמק לידי קנטון גראובינדן סיום מלחמת שלושים השנים בשלום וסטפאליה ב-1648, הביא לבסוף להכרת המעצמות האירופיות בשווייץ כישות עצמאית ונפרדת מהאימפריה הרומית הקדושה.
חלוקה מנהלית

עם ייסוד הקונפדרציה היא הורכבה משמונה קנטונים, אך עם השנים בתהליך הדרגתי שהסתיים בשנת 1513, היא הורחבה לכדי 13 קנטונים:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|   קנטון אורי;   קנטון שוויץ;   קנטון אונטרוולדן;   קנטון לוצרן;   קנטון ציריך; |   קנטון גלרוס;   קנטון צוג;   קנטון ברן;   קנטון פריבור; |   קנטון זולותורן;   קנטון בזל;   קנטון שפהאוזן;   קנטון אפנצל. |
ראו גם

שווייץ בימי הביניים
המשטר הישן (שווייץ)
שבועת ריטלי
הערות שוליים

↑  אורן נהרי, אטלס אנציקלופדי של העולם, הוצאת מפה 2005, הערך 'שווייץ', עמוד 223.
1 2  Schwabe & Co.: Geschichte der Schweiz und der Schweizer, Schwabe & Co 1986/2004. ISBN 3-7965-2067-7 (German)
1 2 3 4  History and Creation of the Confederation to 1353, באתר המילון ההיסטורי של שווייץ, בגרמנית, בצרפתית, באיטלקית .
1 2  האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, ירושלים-תל אביב תשל"ט, כרך ל"א, הערך "שויץ", פסקת "היסטוריה", עמוד 596.
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 94, עמודת 'אירופה', שנת '1332'
1 2  "Switzerland". Encyclopædia Britannica. 26. 1911. pp. 247. Retrieved 2008-11-12.
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 100, עמודת 'אירופה', שנת '1386'
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 110, עמודת 'אירופה', שנת '1477'
1 2 3  האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, ירושלים-תל אביב תשל"ט, כרך ל"א, הערך "שויץ", פסקת "היסטוריה", עמוד 597.
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 112, עמודת 'אירופה', שנת '1499'
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 116, עמודת 'אירופה', שנת '1515'
1 2 3 4 5  האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, ירושלים-תל אביב תשל"ט, כרך ל"א, הערך "שויץ", פסקת "היסטוריה", עמוד 598.
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 118, עמודת 'אירופה', שנת '1523'
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 120, עמודת 'אירופה', שנת '1531'
1 2 3  האנציקלופדיה העברית, חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, ירושלים-תל אביב תשל"ט, כרך ל"א, הערך "שויץ", פסקת "היסטוריה", עמוד 599.
↑  אורן נהרי, אטלס היסטורי של העולם, הוצאת מפה 2004, עמוד 144, "הרחבה: 1648 > אירופה > פתאום שלום".
↑  Im Hof, U.. Geschichte der Schweiz, 7th ed., Stuttgart: W. Kohlhammer, 1974/2001. ISBN 3-17-017051-1. (German)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  HDS: 026413 
קרב מורגרטן, 1315
צווינגלי
13 הקנטונים שהרכיבו את הקונפדרציה השווייצרית הישנה
אנטוניו פאסקולי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 באוקטובר 1842 פלרמו, ממלכת שתי הסיציליות 
 פטירה:  23 בפברואר 1924 (בגיל 81) פלרמו, איטליה 
 מוקד פעילות:  ממלכת איטליה 
 כלי נגינה:  אבוב 
 
אנטוניו פאסקולי (באיטלקית: Antonio Pasculli;‏ 13 באוקטובר 1842 - 23 בפברואר 1924) היה אבובן ומלחין איטלקי, שנודע בכינוי "פגניני של האבוב".
חייו

פאסקוליני נולד וחי כל ימיו בפלרמו שבסיציליה, אבל הרבה בסיורי קונצרטים באיטליה, גרמניה ואוסטריה. הוא ניהל קונצרטים עם תזמורות סימפוניות ותזמורות כלי נשיפה מעץ, שהיו פופולריים באיטליה בשנים ההן. כמו כן עיבד מספר רב של קטעי אופרה לאבוב ופסנתר/נבל, בהם יצירות של בליני, דוניצטי, ורדי ורוסיני. אחת מיצירותיו המוכרות ביותר היא "אטיודים אופייניים לאבוב ופסנתר: הדבורים" (Etude Caractéristique "Le Api"'), שנכתבה בשנת 1874 ודומה למעוף הדבורה של רימסקי-קורסקוב, שנכתבה אחריה.
יצירותיו של פאסקולי דורשות וירטואוזיות יוצאת דופן בנגינת אבוב. נעשה בהן שימוש מתמיד בנגינת ארפג'ים, טרילים וסולמות, וכופות על האבובן נשימה מחזורית. תפוקתו נשכחה ברובה עוד בראשית המאה ה-20 והוא נדון לנשייה עד שהאבובנים היינץ הוליגר ועומאר זובולי החלו להשיב את המוזיקה שלו לחיים. כתוצאה מכך, הוקלטו חלק מיצירותיו והן זמינות על גבי תקליטורים.
מדיה

| --- | --- |
: Performed by Alex Klein, oboe and Lisa Bergman 
: לעזרה בהפעלת הקובץ
נומנקלטורה

ערך זה עוסק ברשימת מונחים. אם התכוונתם לאליטה בגוש המזרחי, ראו .
נוֹמֶנְקְלָטוּרָה (בעברית: מינוח) היא רשימת מונחים בתחום מסוים. ענף הבלשנות העוסק בחקר שמות העצם הפרטיים ומקורם קרוי אונומסטיקה.
מתן שמות לעצמים הוא הבסיס לתקשורת מילולית. בסיפור בריאת העולם בספר בראשית החל אלוהים במשימה זו מיד בתום מעשה הבריאה הראשון: ”וַיִּקְרָא אֱלֹהִים לָאוֹר "יוֹם" וְלַחֹשֶׁךְ קָרָא "לָיְלָה", וַיְהִי עֶרֶב וַיְהִי בֹקֶר יוֹם אֶחָד.” (בראשית, א', ה') והאדם הראשון המשיך בה, מיד לאחר בריאתו: ”וַיִּקְרָא הָאָדָם שֵׁמוֹת לְכָל הַבְּהֵמָה וּלְעוֹף הַשָּׁמַיִם וּלְכֹל חַיַּת הַשָּׂדֶה...” (בראשית, ב', כ')
הצורך המדעי למערכת שמות פשוטה, יציבה ומקובלת על הכול לעצמים בעולם, יצר מערכות נונמנקלטורה הפועלות לפי כללים נוקשים ליצירתם של מונחים חדשים. דוגמאות לכך:
מיון עולם הטבע – הנומנקלטורה הנהוגה בבוטניקה ובזואולוגיה.
מונחון IUPAC – השיטה למתן שמות לתרכובות כימיות. באופן אידיאלי, לכל תרכובת אורגנית ואי-אורגנית צריך להיות שם שממנו אפשר לדעת את נוסחת המבנה שלו.
ראו גם

טרמינולוגיה
פלאוגרפיה

פָּלֵאוֹגְרַפְיָה (מיוונית: γράφειν παλαιός, 'גרפין פלאוס': גרפין - לכתוב, פלאוס - עתיק) היא ענף מחקר העוסק בחקר הכתב והתפתחותו הגרפית. זהו ענף מחקר המקביל לאפיגרפיה (העוסקת בתוכן הכתובות ובידע ההיסטורי והאנתרופולוגי העולה מהן).
הכתב הוא תוצר מעשי ידי אדם, וצורת כל אות בו היא מוסכמה, שכן הוא צריך להיות מובן הן על ידי הכותב והן על ידי הקורא. שפה בינלאומית רווחת (לינגואה פרנקה) חייבת להיות אחידה ומובנת על פני אזורים נרחבים. ובכל זאת, כמו בכל מעשי ידי אדם יש גם בכתב התפתחות איטית. מעקב ולימוד התפתחות זו היא בסיס עבודתו של הפלאוגרף. מתוך מעקב אחר ההשתנות של כל אות ואות בכתב, ושל כל האלפבית גם יחד, ומתוך נקודות מוצא ידועות, מנסה הפלאוגרף להעריך את זמן כתיבתה של כתובת היסטורית.
בדרך כלל מתייחסת הפלאוגרפיה לכתובות בדיו, שכן בהן ניתן להבחין בהתפתחות הגרפית המתרחשת בכתב מזמן לזמן. הפלאוגרפיה מתייחסת פחות לכתובות לפידריות (כתובות החקוקות על אבן, או מעוצבות בפסיפס), שכן בהן קשה ביותר להבחין בהתפתחות, מן הטעם הפשוט שהן לא נחקקו בהכרח על ידי יודע קרוא וכתוב, אלא על ידי בעל מלאכה (סתת או אמן פסיפסים) שהעתיק אל האבן או הפסיפס שרטוט שהוכן על ידי סופר.
בדרך כלל אין בתהליך התפתחותו של כתב שינויים דרמטיים ומהירים, אלא רק שינויים איטיים. יחד עם זאת קיימים מקרים שהוחלף כתב על ידי הוראה מגבוה (כמו: החלפת הכתב הערבי בכתב הלטיני בשפה הטורקית והחלפת הכתב פרקטור בכתב לטיני בשפה הגרמנית). תהליך כזה אינו נכלל תחת תחום הפלאוגרפיה.
תופעות אחדות בהתפתחות כתב

כתב, כמו כל דבר מעשה ידי אדם, מתפתח באופן הדרגתי. בכתב ניתן להבחין באבולוציה צורנית.
לא כל האותיות מתפתחות ומשתנות בעת ובעונה אחת.
יש אותיות שאינן מתפתחות במשך תקופה ארוכה.
יש לעיתים התפתחות דומה בקבוצת אותיות דומות.
כשאות מקבלת צורה חדשה עשויים לקרות בה דברים אחדים.האות עשויה להיות בשימוש קבוצה קטנה של אנשים, כאשר השימוש הישן עדיין רווח בקרב קבוצה אחרת.
לפעמים עשוי אדם אחד להשתמש בשתי הצורות של האות, הישנה והחדשה גם יחד, באותה כתובת עצמה. למשל: שימוש באותיות כמנפ"ץ בתוך המילה, ובאותיות רגילות בסופה.
לעיתים מצויה בשימוש צורה חדשה של אות למשך זמן מה, ואחר כך נפסק השימוש בה.
אפשר להבחין כי קיים קשר בין מידת השימוש בכתב, בין מטרת השימוש ובין האופי והמידה של התפתחות הכתב.
סוגי שינויים המתרחשים באותיות כתובות

החסרת קו (קווית)
הוספת קו או פרט אחר
תזוזת קו ממקומו
שינוי בתנוחת האות Stance
חיבור קווים שבמקורם נכתבו בנפרד
צורות כתיבה

מבחינים בצורות כתיבה אחדות:
כתב לפידארי, הוא הכתב המשמש לחקיקת אותיות באבן, על-פי רוב לשם ראווה. כתב זה מטבעו מתפתח באיטיות.
כתב רהוט (קורסיבי), הוא הכתב שנוצר בכתיבה בדיו על פני מצע (חרס, אבן, פפירוס, קלף). בידי סופר או לבלר מיומן ניתן לכתוב אותו במהירות. יש לכתב הזה תת-צורות אחדות.
כתב רהוט (קורסיב) פורמלי: מטרתו המוצהרת של כתב זה להיות נקרא על ידי מישהו אחר ולכן מדובר בכתב שנכתב ע"פ חוקים ברורים לכתיבה, ולכן תוצאתו כתב נאה שאותיותיו מבודדות האחת מרעותה. זהו הכתב שכל אדם לומד. התפתחות הכתב הפורמלי היא איטית כי אין לכותב החופש לחרוג מן הצורות המוסכמות. מן הכתב הזה התפתחו שתי צורות אחרות, כתב רהוט קיצוני, וכתב רהוט וולגרי:
כתב רהוט (קורסיב) וולגרי: כתב המשמש אנשים לצורכי היום יום שלהם. לעומת הכתב הרהוט הפורמלי, כאן הכתיבה איננה מוקפדת. לעיתים קרובות מדובר באנשים שמתקשים דווקא בכתיבה (יודעים רק לכתוב את שמם כדי לחתום על מסמכים), כמו בעלי מלאכה. אין לכתב הרהוט (קורסיב) הוולגרי התפתחות עצמית. הוא מנסה לחקות את כתב ידו של המשכיל, את הקורסיב הקיצוני.
כתב רהוט (קורסיב) קיצוני או חופשי: זהו הכתב בשימושם של משכילים יודעי קרוא וכתוב, שידיעת הכתיבה שלהם טובה, למרות שאין הכתיבה מקצועם. הם זקוקים לכתיבה לצרכיהם הפרטיים (כתיבת מכתבים, רישומים בתחום עיסוקם כסוחרים, וכדומה). הכתיבה המהירה, בדיו על מצע קשה, ומאחר שאין הכותב מחויב לכללי כתיבה נוקשים (לעיתים הוא כותב רק רשימות עבור עצמו) תביא לכך שכאן התפתחות הצורות תהיה המהירה ביותר. לעיתים ייתכן גם מצב שאדם כותב בשני סגנונות כתיבה. הוא כותב ספרי תורה בכתב סופרים פורמלי מהודר, וכשהוא כותב לצרכיו הפרטיים הוא עובר לכתיבה קיצונית מהירה. לפיכך, תיתכן השפעה של הכתב הרהוט הקיצוני על זה הפורמלי.
עבודת הפלאוגרף/אפיגרף

חוקר הכתב הקדום הוא המדען המפענח כתובת עתיקה המתגלה בחפירות. תהליך העבודה כולל שלבים אחדים:
פיענוח הכתובת אות אחר אות. בשלב זה מתעמת החוקר בעיקר בצד הגרפי של האותיות.
קריאת הכתובת בשפתה העתיקה, ותרגומה לשפתנו. בשלב זה מתעמת החוקר עם הצד הלשוני של הכתובת.
הבנה ופירוש תוכן הכתובת. כאן מתעמת החוקר עם אספקטים מתחום התרבות העתיקה שאנשיה כתבו את הכתובת.
יש לזכור כי כתובות לא נותרו בשלמותן מן העת העתיקה. עבור אותיות חסרות (שבורות, מחוקות, בלתי קריאות וכדומה), מציע החוקר אפשרויות השלמת החסר. ההשלמה מוצעת על פי ההקשר הלשוני, או ההקשר התרבותי המשתקף מן הכתובת. לעיתים באות בחשבון להשלמה יותר מהצעה אחת, ויש מקרים שבהם הטקסט משובש מעבר לאפשרות להשלימו באופן הגיוני.
הכתובת מצולמת בתאורות שונות כדי להבחין בה, ללא ספק, בין הסימנים שהם אותיות לבין סימנים שהם לכלוך או כל חומר שנצמד לכתובת במשך הזמן הארוך שבו שהתה בקרקע. כיום ניתן לשפר את הקריאות של הכתובת באמצעות הדמיות מחשב שונות (כגון עיבוד פוטושופ). החוקר יכין בדרך כלל גם פקסימיליה של הכתובת, כלומר שרטוט של הכתובת כפי שהיא. בשרטוט פקסימיליה יש כמובן מידה מסוימת של פרשנות, אך זו בחירת החוקר אילו סימנים הן אותיות ואילו – לא, והם מושמטים מן השרטוט.
סימנים מוסכמים במחקר הפלאוגרפי

אות קיימת, נכתבת כפי שהיא.
אות חלקית, אות לקויה (מסומנת בדרך כלל בנקודה על גבי האות המסופקת)
אות שהושמטה על ידי הסופר הקדמון, אך היא ודאית על פי השפה (מסומנת בדרך כלל בין סוגריים חדים < >)
השלמה של טקסט חסר, נעשה בדרך אחרי סוגריים מרובעים [  ] המציינים את קצה הטקסט שהשתמר. יש לציין שבסעיף זה לא ירחק הזמן שחוקרים אחרים, שקראו את הצעתו של המהדיר הראשון (הוא החוקר מפרסם הכתובת), יפרסמו את הצעותיהם להשלמת הכתובת.
סימון חלוקה לשורות נעשה בדרך כלל בקו נטוי /
סימון אפשרויות שונות לקריאה נעשה בדרך בכתיבת האותיות השונות האפשריות זו מעל זו.
במקרה של כתובות שנכתבו בראשי תיבות (למשל בכתובות ממלכתיות רומיות), על החוקר לפתוח את ראשי התיבות בין סוגריים עגולים. למשל (Leg(ion
ראו גם

קודיקולוגיה
פילולוגיה
אפיגרפיה
כתב הירוגליפי
גרפיטי
קליגרפיה
פלימפססט
לקריאה נוספת

עדה ירדני, ספר הכתב העברי, תולדות, יסודות, סגנונות, עיצוב, הוצאת כרטא, ירושלים, תשנ"א.
יוסף נוה, התפתחות הכתב הארמי, דברי האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, כרך חמישי, חוברת 4, ירושלים, תשל"ד.
יוסף נוה, על פסיפס ואבן, הכתובות הארמיות והעבריות מבתי-הכנסת העתיקים, הוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה וכרטא, ירושלים, תשל"ח.
יוסף נוה, על חרס וגומא, כתובות ארמיות ועבריות מימי בית שני, המשנה והתלמוד, הוצאת י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים, תשנ"ב
דה סטייל

| --- | --- |

כריכה קדמית של גיליון יום השנה העשירי של דה סטייל, כרך 7, מספר 79/84.
 מדינה:  הולנד 
 מידע כללי
 אזור גאוגרפי:  הולנד
 תקופה:  נאופלסטיסיזם
 טווח תאריכים:  שנות ה-20 במאה ה-20
 מבנים עיקריים:  בית ריטפלד שרדר
 
דף מתוך מגזין 'דה סטייל' בעיצוב תיאו ואן דוסבורג, 1920.
שער חיבורו של פיט מונדריאן 'נאו פלסטיציזם'.
דה סטֶייל (De Stijl, בהולנדית: 'הסגנון') היא תנועה אמנותית בתחומי הציור והאמנות, העיצוב והאדריכלות שמרכזה בהולנד בשנות העשרים של המאה העשרים.
הקבוצה ניסתה ליצור אידיאל של הרמוניה וסדר. הם דגלו באמנות מופשטת וטהורה מתוך מגמה לצמצום כל אובייקט עד לצורה ולצבע הטהור. בעקרונות התנועה היו השימוש בקווים אנכיים ואופקיים בלבד ושימוש בצבעי היסוד (אדום, כחול, צהוב, לבן ושחור).הקשר בין הקו והצבע היה בדרך כלל: קו אופקי - כחול: כמו קו האופק של הים, קו אנכי - צהוב: כמו קרני השמש הניצבות לאדמה, שחור ולבן כצבעים נייטרליים העוזרים לקומפוזיציה ואדום כצבע מיוחד.פיט מונדריאן, האמן הידוע ביותר מבין חברי הקבוצה, פרסם בשנת 1920 את החוברת "נאו-פלסטיציזם", ובה פירט עקרונות התנועה. את השם נטל מונדריאן מעבודתו של המתמטיקאי סכונמאקרס (M. H. J. Schoenmaekers). הצייר תיאו ואן דוסבורג הוציא לאור את המגזין 'דה סטייל' בשנים 1928-1917, ובו הפיץ את עקרונות התנועה.
בתחום העיצוב והאדריכלות התבלט בקבוצה בעיקר חריט ריטפלד. עבודותיו של ריטפלד, שהיוו את הפרשנות התלת-ממדית של דה סטייל, הדגישו את הקו והמישור העצמאיים במרחב ולא את הנפחיות והמאסה.
אמני קבוצת דה סטייל

פיט מונדריאן (Piet Mondriaan)
תיאו ואן דוסבורג (Theo van Doesburg)
חריט ריטפלד (Gerrit Rietveld)
בארט ואן דר לק (Bart van der Leck)
איליה בולוטובסקי (Ilya Bolotowsky)
מרלו מוס (Marlow Moss)
ז'אן גורן (Jean Gorin)
אמדה אוזנפן (Amédée Ozenfant)
מקס ביל (Max Bill)
בורגון דילר (Burgoyne Diller)
ז'ורז' ונטונגרלו (Georges Vantongerloo)
חזית בית ריטפלד שרדר בסגנון דה סטייל.
כיסא אדום וכחול בעיצוב חריט ריטפלד.
ציור של פיט מונדריאן.
Google Lens

| --- | --- |

 מפתח:  Google
 מחזור חיים:  4 באוקטובר 2017 – הווה (7 שנים)
 גרסה אחרונה:  282.0 (18 בספטמבר 2023) 
 מערכת הפעלה:  Android iOS
 סוג רישיון:  רישיון קנייני 
 lens.google.com
 
Google Lens היא טכנולוגיית זיהוי תמונות שפותחה על ידי גוגל, שנועדה להעלות מידע רלוונטי הקשור לאובייקטים שהיא מזהה באמצעות ניתוח חזותי המבוסס על רשת עצבית. טכנולוגיה זו הוכרזה לראשונה במהלך Google I/O‏ 2017, סופקה לראשונה כאפליקציה עצמאית, ולאחר מכן שולבה באפליקציית המצלמה הרגילה של אנדרואיד.
מאפיינים

כאשר מפנים את מצלמת הטלפון לאובייקט, Google Lens ינסה לזהות את האובייקט על ידי קריאת ברקודים, קודי QR, תוויות וטקסט, ולהציג תוצאות חיפוש רלוונטיות, דפי אינטרנט ומידע. לדוגמה, כאשר מפנה את מצלמת המכשיר לתווית Wi-Fi המכילה את שם הרשת והסיסמה, היא תתחבר אוטומטית לרשת ה-Wi-Fi הסרוקה. עדשה משולבת גם עם האפליקציות של Google Photos ו- Google Assistant. השירות דומה ל- Google Goggles, אפליקציה קודמת שתפקדה באופן דומה אך עם פחות יכולת.Lens משתמשת בשגרות למידה עמוקה מתקדמות יותר על מנת להעצים יכולות זיהוי, בדומה לאפליקציות אחרות כמו Bixby Vision (עבור מכשירי סמסונג שיצאו לאחר 2016) ו- Image Analysis Toolset (זמין ב- Google Play), במהלך 2019 Google I/O, גוגל הכריזה על ארבע תכונות חדשות. התוכנה תוכל לזהות ולהמליץ על פריטים בתפריט. תהיה לו את היכולת גם לחשב טיפים וחשבונות מפוצלים, להראות כיצד להכין מנות ממתכון ויכולה להשתמש בטקסט לדיבור.
זמינות

גוגל השיקה רשמית את Google Lens ב-4 באוקטובר 2017 עם תצוגות מקדימות של אפליקציה שהותקנו מראש ב-Google Pixel 2. בנובמבר 2017, התכונה החלה לצאת ל-Google Assistant עבור טלפונים Pixel ו-Pixel 2. תצוגה מקדימה של Lens הוטמעה גם באפליקציית Google Photos עבור טלפונים של Pixel. ב-5 במרץ 2018, גוגל שחררה רשמית את Google Lens ל-Google Photos בטלפונים שאינם פיקסל. התמיכה בעדשה בגרסת ה-iOS של Google Photos בוצעה ב-15 במרץ 2018. החל ממאי 2018, Google Lens הפכה לזמינה בתוך Google Assistant במכשירי OnePlus. וכן שולבה באפליקציות מצלמה של טלפונים שונים של אנדרואיד. אפליקציית Google Lens עצמאית זמינה ב-Google Play ביוני 2018. התמיכה במכשיר מוגבלת, אם כי לא ברור אילו מכשירים אינם נתמכים ומדוע. זה דורש אנדרואיד מרשמלו (6.0) ומעלה. ב-10 בדצמבר 2018, Google השיקה את תכונת החיפוש החזותי של Lens לאפליקציית Google עבור iOS.
הערות שוליים

↑  "Google Lens app gets two new features".
↑  Nieva, Richard (18 במאי 2017). "Forget rainbow vomit, Google Lens is AR you can actually use". CNET. נבדק ב-4 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Villas-Boas, Antonio (16 במאי 2017). "Google Lens can use your phone's CAMERA to do operations based on virtual analysis, like connecting your phone to a WiFi network". Business Insider. נבדק ב-4 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Townsend, Tess (19 במאי 2017). "Google Lens is Google's future". Recode. נבדק ב-4 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Conditt, Jessica (17 במאי 2017). "Google Lens is a powerful, AI-driven visual search app". Engadget. נבדק ב-4 ביולי 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Dobie, Alex (6 באוקטובר 2017). "Google Lens: Everything you need to know". Android Central (באנגלית). נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Villas-Boas, Antonio. "Google just showed off 4 major updates to its futuristic Lens technology that anyone who goes out to restaurants will love". Business Insider. נבדק ב-2019-05-11.
↑  Grigonis, Hillary (4 באוקטובר 2017). "Pixel 2 Owners Get the First Glimpse of Google Lens Computer Vision Possibilities". Digital Trends. נבדק ב-13 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Li, Abner (27 בנובמבר 2017). "Google Lens now more widely rolling out in Assistant on Pixel, Pixel 2 [Gallery]". 9to5Google (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-29 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Ong, Thuy (24 באוקטובר 2017). "Google Lens starts rolling out to 2016 Pixel phones". The Verge. נבדק ב-25 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Google Lens is coming to all Android phones running Google Photos". The Verge. נבדק ב-2018-03-06.
↑  Ong, Thuy (16 במרץ 2018). "Google Lens is now available on iOS". The Verge. נבדק ב-16 במרץ 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Patel, Nilen (28 במרץ 2020). "OnePlus Phones Now Getting Google Lens Feature in Google Assistant". Google Gadgets360.com. נבדק ב-28 במרץ 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Solsman, Joan (8 במאי 2018). "Google integrates into new camera app". CNET (באנגלית). נבדק ב-8 במאי 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Liao, Shannon (4 ביוני 2018). "Google Lens is now available as a standalone app". The Verge. נבדק ב-5 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Li, Abner (10 בדצמבר 2018). "Google Lens visual search now rolling out to Google app for iOS". 9to5Google. נבדק ב-11 בדצמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ז'אן-מארי רולאן דה לה פלטייר

| --- | --- |

ז'אן-מארי רולאן דה לה פלטייר. ציור מאת פרנסואה בונוויל, 1792.
 לידה:  18 בפברואר 1734 תיזי, צרפת 
 התאבד:  10 בנובמבר 1793 (בגיל 59) מטלאסקניאס, ספרד 
 מדינה:  צרפת 
 מעסיק:  לואי השישה עשר, מלך צרפת 
 תפקיד:  שר הפנים (24 במרץ 1792–13 ביוני 1792) 
 מפלגה:  ז'ירונדינים 
 בן או בת זוג:  מאדאם רולאן 
 
ז'אן-מארי רוֹלַאן דֶה לַה פְּלַטְיֵר (בצרפתית: Jean-Marie Roland de la Platière; 18 בפברואר 1734 –  10 בנובמבר 1793) היה מפקח צרפתי של יצרנים בליון שהפך למנהיג הפלג הז'ירונדיסטי במהפכה הצרפתית, ושהושפע בכיוון זה במידה רבה מאשתו, מארי-ז'אן "מנון" רולאן דה לה פלטייר. הוא כיהן כשר הפנים בממשלתו של לואי השישה עשר, מלך צרפת ב-1792.
ראשית חייו

רולאן דה לה פלטייר נולד והוטבל ב-18 בפברואר 1734 בתיזי (אנ') שבמחוז רון. הוא היה ילד שקדן, שקיבל חינוך יסודי. בגיל 18 הוצעה לרולאן לבחור להיות איש עסקים או כומר. אבל הוא דחה את שתי ההצעות והחל ללמוד ייצור, ועבר בשל כך לעיר ליון. שנתיים לאחר מכן, בן דוד ומפקח ייצור הציע לרולאן תפקיד ברואן. הוא קיבל את התפקיד בשמחה. לאחר מכן עבר רולאן ללנגדוק, שם הפך לכלכלן נלהב אך עד מהרה חלה מעבודת יתר. לאחר מכן הוצעה לו התפקיד הפחות מלחיץ של המפקח הראשי של פיקרדי, שהיה מחוז הייצור השלישי בחשיבותו בצרפת ב-1781.
מאוחר יותר באותה שנה הוא התחתן עם מארי-ז'אן פיליפון, הידועה יותר בשם מאדאם רולאן, בתו של חרט פריזאי, שהייתה צעירה ממנו בעשרים שנים. מאדאם רולאן הייתה מעורבת בעבודתו של ז'אן-מארי בדיוק כמוהו, ערכה חלק גדול מהכתיבה שלו ותמכה במטרותיו הפוליטיות. בארבע השנים הראשונות לנישואיהם המשיך רולאן להתגורר בפיקרדי ולעבוד כמפקח במפעל. הידע שלו בענייני מסחר איפשר לו לתרום מאמרים ל-Encyclopédie Méthodique (אנ'), אנציקלופדיה בת שלושה כרכים של ייצור ותעשייה, שבה, כמו בכל יצירתו הספרותית, הוא נעזר באשתו.