stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אפקט מרנגוני
התופעה

מתח הפנים היא האנרגיה ליחידת שטח במשטח המגע בין שתי פאזות: למשל, שכבות המגע בין נוזל לגז, בין נוזל לנוזל אחר, או בין נוזל למוצק. כל שכבת מגע כזו מאופיינות על ידי מתח פנים ייחודי לפאזות שנמצאות במגע. תיאור שקול הוא ככוח ליחידת אורך הדרוש לאזן את מתח הפנים. למשל, הכח הפועל על מסגרת התומכת במשטח נוזלי. מתח הפנים של מים בתנאים סטנדרטים הוא בקירוב  0.07~[N][m^{-1}]. מתח הפנים גבוה גורם להתכדררות הנוזל לטיפות, ומתח פנים נמוך גורם להרטבת המשטח על ידי הנוזל. כאשר נוזל נמצא במגע עם משטח שאינו הומוגני, למשל משטח שהרכבו הכימי משתנה בהדרגה או, לחלופין, משטח שצד אחד שלו חם יותר מצידו השני, נוצר, בדרך כלל, מפל (גרדיאנט) במתח הפנים. הנוזל שואף להקטין את האנרגיה האצורה במשטח המגע ולכן יזרום לאזור בו האנרגיה מינימלית.
סבון, ואלכוהול, מקטינים את מתח הפנים של מים. כך למשל בהדגמת הווידאו שמשמאל, טיפת הסבון במרכז מקטינה את האנרגיה של משטח המגע של עם האוויר ולכן מתפשטת על פני הנוזל. התפשטות זו מיצרת זרימה שסוחפת את גרגרי הפלפל לשפת הצלוחית. זו דוגמה טיפוסית לאפקט מרנגוני שבו הזרימה היא במעלה מתח הפנים.
ניתן, לעיתים, להעריך את סדר הגודל של מהירות הזרימה משיקולי ממדים. המקרה הפשוט ביותר הוא כאשר ניתן להזניח את השפעת ההתמדה (אינרציה) של הנוזל יחסית להשפעת הצמיגות  \mu . במקרה זה מהירות הזרימה נקבעת על ידי מפל מתח הפנים וצמיגות הנוזל, ומתכונתית ליחס  {\Delta \gamma }/{\mu } כאשר  \Delta \gamma  הוא מפל מתח הפנים. הצמיגות של מים בתנאים סטנדרטים היא כ- 10^{-3}~[Pa][s]. ולכן שינוי של אחוז במתח הפנים של המים גורם לזרימת מרנגוני בסדר גודל של מטר לשנייה וניתן להבחנה בקלות.
מספר מרנגוני (אנ') הוא גודל חסר ממד, המשווה את קצב העברת החומר באפקט מרנגוני לקצב העברתו בדיפוזיה. המספר הוגדר בשנת 1950 ונקרא על שם מרנגוני למרות שלא גילה אותו ולא השתמש בו. מספר מרנגוני נתון בנוסחה  (\Delta \gamma \,L)/(\mu D) כאשר  D מקדם הדיפוזיה ו -  L רוחב מפל מתח הפנים.
דמעות יין

"דמעות היין", ראה תמונה, הן טיפות יין שנוצרות באופן ספונטאני על דפנות כוס יין, קצת מעל פני היין בכוס וזולגות כדמעות למפלס היין. יין הוא בעיקר תערובת של אלכוהול (אתנול), מים, סוכרים מומסים, ועוד. האפקט הקפילרי גורם ליין לטפס בשכבה דקה על דפנות הכוס. כיוון שאלכוהול מתאדה מהר יותר ממים, היין על דפנות הכוס נעשה עני באלכוהול, ומתח הפנים שלו עולה. בגלל אפקט מרנגוני, המפל במתח הפנים בין היין על דפנות הכוס לפני היין בכוס מיצר זרימה, נגד כח הכובד, במעלה דפנות הכוס. הזרם נפסק בגובה בו כוח הכבידה מאזן את זרימת מרנגוני שם נוצרות טיפות היין הזולגות חזרה לכוס. תיאור כמותי של התופעה דורש להביא בחשבון גם אפקטים נוספים, כמו למשל, קירור השיכבה הקפילארית כתוצאה מהתאדות האתנול, ראה
חשיבות התופעה בתופעות מעבר חום ומסה

על פני כדור הארץ, כח הכבידה בשילוב עם מפל טמפרטורות על פני הנוזל גורם להסעה משמעותית יותר מאפקט מרנגוני. לעומת זאת, בתנאי מיקרו-כבידה, ניתן לחזות באפקט מרנגוני ללא השפעות הכבידה. ניסויים שנעשו בצינורות חום (heat pipes) בתחנת החלל הבינלאומית, הראו כי בעוד שעל כדור הארץ גרדיאנט טמפרטורה גרמו להתאדות נוזל הקירור בקצה אחד ולזרימת האדים דרך הצינור כלומר לייבוש האזור החם, בתנאי מיקרו-כבידה, עקב אפקט מרנגוני והאפקט הקפילרי קרה דווקא ההפך, והאזור החם הוצף בנוזל.
בעקבות האפקט הקפילרי, הנוזל נצמד לדפנות החמות של הצינור. הירידה במתח הפנים של הנוזל עם עליית הטמפרטורה, גוררת זרימת מרנגוני של הנוזל מהאזור החם בדפנות הצינור פנימה אל האזור הקר. המנגנונים ההפוכים של היצמדות לדפנות הצינור בעקבות האפקט הקפילרי מחד גיסא, והזרימה מהדפנות פנימה עקב אפקט מרנגוני מאידך גיסא, יוצרות סירקולציה של הנוזל בכיוון הרדיאלי בין דפנות הצינור למרכזו.
ההשפעה של אפקט מרנגוני במעבר חום בנוכחות של בועות גז על המשטח החם (כלומר במצב של רתיחה) הוזנחה במשך זמן רב. נכון לתחילת המאה ה-21, קיים עניין רב בנושאי מחקר אלו, עקב החשיבות הרבה של האפקט בהבנת מנגנוני הסעת החום.
דוגמאות ושימושים

שימוש חשוב באפקט מרנגוני הוא בייבוש של תבניות סיליקון בתעשיית השבבים לאחר תהליך העיבוד הרטוב, כחלק מתהליך הייצור של מעגלים אלקטרונים. לאחר תהליך העיבוד, נותרות טיפות מים זעירות על גבי התבנית. טיפות הנוזל עלולות לגרום לחמצון של התבנית ולפגוע במעגל האלקטרוני. על מנת לייבש במהירות את טיפות המים, מותזות טיפות אלכוהול על התבנית. ההפרש במתח הפנים בין האלכוהול לבין המים גורם לדחייה של טיפות המים מהאלכוהול המותז, ובכך מאפשר לכוח הכבידה למשוך בקלות את טיפות המים, ולהשאיר את המשטח יבש. באפקט זה נעשה שימוש גם לצורך תמרון של מיקרו - וננו - חלקיקים בתוך זורם. כיוון שתופעות מתח פנים הופכות משמעותיות יותר בסקאלות קטנות (ניתן לראות זאת על ידי מספרים חסרי יחידות, כפי שלרוב נהוג בהידרודינמיקה), ניתן לעשות שימוש בהסעה תרמו-קפילרית לצורך הזזת החלקיקים. אזורים שונים של הנוזל מחוממים בצורה מבוקרת באמצעות לייזר אינפרה אדום. החימום יוצר שינוי במתח הפנים של הנוזל וגורם לזרימה של הנוזל עקב אפקט מרנגוני. שליטה מבוקרת בזרימת הנוזל על ידי חימום מבוקר מאפשר תמרון של החלקיקים בצורה עדינה בתוך הנוזל. לאפקט מרנגוני יש חשיבות רבה גם בתחומי הריתוך, גידול גבישים, ועוד.
האתר של מכון דוידסון מציג הדגמות וניסויים פשוטים של אפקט מרנגוני ואפקטים נוספים הקשורים במתח הפנים.
הערות שוליים

↑  A. V. Getling, Rayleigh-Bénard convection : structures and dynamics, Singapore: World Scientific, 1998, ISBN 981-02-2657-8
↑  The London, Edinburgh and Dublin Philosophical Magazine and Journal of Science, Taylor & Francis, 1855. (באנגלית)
↑  Carlo Marangoni, Sull'espansione delle goccie d'un liquido galleggianti sulla superfice di altro liquido, Fratelli Fusi, 1865. (באיטלקית)
↑  Transactions of the Connecticut Academy of Arts and Sciences, Academy, 1878. (באנגלית)
↑  David C. Venerus and David Nieto Simavilla, [https://www.nature.com/articles/srep16162.pdf#page=1 Tears of wine: new insights on an
old phenomenon], Nature, 2015, עמ' 1-10 doi: /srep16162/10.1038
↑  Akshay Kundan, Joel L. Plawsky, Peter C. Wayner, David F. Chao, Thermocapillary Phenomena and Performance Limitations of a Wickless Heat Pipe in Microgravity, Physical Review Letters 114, 2015-04-07, עמ' 146105 doi: 10.1103/PhysRevLett.114.146105
↑  Sanja Petrovic, Tony Robinson, Ross L. Judd, Marangoni heat transfer in subcooled nucleate pool boiling, International Journal of Heat and Mass Transfer 47, 2004-11-01, עמ' 5115–5128 doi: 10.1016/j.ijheatmasstransfer.2004.05.031
↑  Franco N. Piñan Basualdo, A. Bolopion, M. Gauthier, P. Lambert, A microrobotic platform actuated by thermocapillary flows for manipulation at the air-water interface, Science Robotics 6, 2021-03-17, עמ' eabd3557 doi: 10.1126/scirobotics.abd3557
↑  מתח פנים, באתר מכון דוידסון לחינוך מדעי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4328925-3 
"דמעות יין" נראות בבירור בצל שמטילה על הקיר כוס של יין עם ריכוז אלכוהול של 13.5%
פיליפ קירקורוב

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1967 (בן 57) וארנה, הרפובליקה העממית של בולגריה 
 שם לידה:  פיליפ בדרוסוביץ' קירקורוב
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 תקופת הפעילות:  מ-1985 
 מקום לימודים:  האקדמיה הרוסית למוזיקה על שם גנסין 
 עיסוק:  זמר
 סוגה:  מוזיקת פופ, פופ רוסי 
 שפה מועדפת:  רוסית, צרפתית, אנגלית, בולגרית, אוקראינית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  מלודיה, Monolith Records, Astra, CD Land Group, Extraphone, Moroz Records, Warner Music Russia, פוליגראם, S&P Digital, Russian Disc, Pervoye muzykalnoye, בפסקה זו 2 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 בת זוג:  אלה פוגצ'ובה (1994–2005)
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  אמן העם של הפדרציה הרוסית (2008)  מדליית עשור לאסטנה (2008)  דרך האמנות - לשלום והבנה הדדית (2020)  מסדר פרנציסק סקורינה (18 במאי 2012)  פרסי המוזיקה העולמית (1996, 1999, 2004, 2005, 2008)  אמן העם של אוקראינה (2008)  אמן כבוד של הפדרציה הרוסית (2001)  עיטור הכבוד של הפדרציה הרוסית (2017)  פרסי ZD  פרסי Muz-TV  אובציה  פרס המוזיקה הלאומי של רוסיה  פרס גרמופון הזהב  People's Artist of the Chechen Republic 
 kirkorov.ru
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
קירקורוב מקבל את עיטור הכבוד מהנשיא פוטין, 15 בנובמבר 2017.
פיליפ בדרוסוביץ' קירקורוב (ברוסית: Фили́пп Бедро́сович Кирко́ров; נולד ב-30 באפריל 1967) הוא זמר אסטרדה, שחקן קולנוע, מפיק ומלחין רוסי, ממוצא בולגרי. בשנת 2008 הוענק לו תואר אמן העם של הפדרציה הרוסית, בשנת 2008 תואר אמן העם של אוקראינה ובשנת 2018 תואר אמן העם של מולדובה.
קירקורוב זכה חמש פעמים בפרס "האמן הרוסי הנמכר ביותר" בטקסי פרסי המוזיקה העולמית.
קורות חיים

קירקורוב נולד בוארנה שבבולגריה, לזמר הבולגרי-ארמני בדרוס קירקורוב ולוויקטוריה (לבית ליחצ'בה), זמרת בולגרייה ממוצא יהודי.
ב-1984 החל ללמוד בבית ספר למוזיקה על שם גנסיני, וב-1988 סיים את התואר הראשון.
הופעתו הראשונה בטלוויזיה הייתה בנובמבר 1985 בתוכנית "הרחיבו את המעגל", בה שר את השיר "אליושה" בבולגרית. מאז התקדמה הקריירה שלו, והוא הוציא מספר אלבומי מוזיקה. סגנונו המוזיקלי הוא פופ רוסי עם השפעות טורקיות ומערביות. הוא שר במספר שפות, בהן רוסית, בולגרית, ספרדית ואנגלית.
קירקורוב ייצג את רוסיה בתחרות האירוויזיון 1995 עם השיר "Kolybelnaya dlya vulkana" וסיים במקום ה-17. בהמשך היה שותף לכתיבת השירים שייצגו את בלארוס באירוויזיון 2007: "Work Your Magic" שסיים במקום השישי, את אוקראינה באירוויזיון 2008: "Shady Lady" שסיים במקום השני ואת רוסיה באירוויזיון 2016: "You Are the Only One" שסיים במקום השלישי. כן כתב וביצע לאורך השנים גרסאות כיסוי לשירים שונים שבוצעו בתחרויות האירוויזיון, בהם גרסת כיסוי רוסית לשיר דיווה של דנה אינטרנשיונל הישראלית, שזכה באירוויזיון 1998 ולשיר "(I Would (Die for You" של להקת אנטיק אשר זכו במקום השלישי באירוויזיון 2001. באירוויזיון 2021 הפיק את השיר של מולדובה, Sugar.
במקביל הפיק את הסרט המוזיקלי "שיקגו" ברוסיה. כן שיחק במספר סרטים, וזכה בפרס השחקן הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים "קינוטאבר" ב-2002, על תפקידו בסרט המוזיקלי "ערבים במשק החקלאי הסמוך לדיקנקה". הופיע בהופעת קמע בסרטים "אהבה בעיר הגדולה", "אהבה בעיר הגדולה 2" ו"אהבה בעיר הגדולה 3".
קירקורוב נחשב לאחד הזמרים המוצלחים ביותר ברוסיה ודבק בו הכינוי "מלך הפופ הרוסי". הוא זכה מספר פעמים בתחרויות מוזיקה, חתן רב פעמי של פסטיבל "שיר השנה", זוכה ב"פרסי ZD" ועוד. זכה חמש פעמים בפרס "האמן הרוסי הנמכר ביותר" בטקסי פרסי המוזיקה העולמית ו-8 פעמים בפרס "אובציה".
ב-1999 נרשם בספר השיאים של גינס על מספר הופעות שיא במסגרת מסע ההופעות "רק חודש אחד ורק בשבילכם". הוא נודע בהופעותיו הססגוניות, בהן הוא מופיע ברחבי העולם. הופיע מספר פעמים בישראל בשנות ה-90 וה-2000.
בשנת 2010 הואשם כי הכה את המפיקה מרינה יבלוקובה ונסע ביוזמתו להיבדק בבית חולים שיבא בתל השומר. בסוף התברר כי הוא דחף אותה קלות והיא החליטה לנצל את המקרה למטרת פרסום.
בטקס חלוקת הפרסים בטקס "גרמופון הזהב" של שנת 2010 קיבל שני פרסים באותו טקס, וזאת בפעם הראשונה בהיסטוריה של התחרות. כמו כן נרשם בתור הזמר היחידי ברוסיה שקיבל פרס בתחרות זו מדי שנה במשך כל 17 השנים שהטקס קיים.
באוקטובר 2011 השיק את המופע החדש שלו שנקרא "אחר" וזכה בטקס פרסי Muz-TV בתור המופע המוצלח ביותר לשנת 2012, וכן באותו הטקס זכה בתור הזמר המוצלח ביותר של 10 השנים האחרונות וגם בתור הווידאו קליפ המוצלח של השנה. וכן המשיך בסיבוב הופעות עם המופע "אחר" בכל העולם.
בשנת 2022 הוא הוציא שיר ביחד עם אנה אסטי שהגיע לראש מצעד הפזמונים ברוסיה.
בנובמבר 2024 נשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי שלל את התואר אמן העם של אוקראינה מקירקורוב על תמיכתו בפלישה הרוסית לאוקראינה.
חיים אישיים

בסוף שנת 2011 הכריז במהלך טקס "גרמופון הזהב" כי נולדה לו בת. הבת נולדה בארצות הברית בעזרת אם פונדקאית שקירקורוב בחר ועל ידי תרומת ביצית. הבית שנקנה עבורו במיאמי עמד ריק כיוון שהפפראצי גילו אותו ולא נתנו מנוחה לאב הטרי והילדה. בגיל שלושה חודשים הועברה התינוקת למוסקבה, שם טיפלה בה דודתו של קירקורוב.
ב-29 ביוני 2012 נולד בנו השני, גם כן בארצות הברית על ידי אם פונדקאית.
אשתו לשעבר הייתה הזמרת אלה פוגצ'ובה, שהופיעה לצדו לעיתים.
קירקוב גר בבית פרטי, על חצי אי, ליד רובע קונצבו של מוסקבה והעיר קרסנוגורסק.
הערות שוליים

↑  "Dimitris Kontopoulos and Phillip Kirkorov to compose Lazarev’s song for Stockholm 2016", Eurovisionary, דצמבר 2015
↑  כוכב הפופ הגדול ברוסיה אושפז לבדיקה פסיכיאטרית בישראל, באתר וואלה, 9 בדצמבר 2010
↑  https://novyny.live/ru/zirki/dvokh-ukrayinskikh-spivachok-pozbavili-derzhnagorod-khto-shche-v-spisku-214629.html
↑  https://www.kp.ru/russia/zvezdy-na-otdyhe/dom-filippa-kirkorova/
↑  https://www.google.com/maps/@55.8017257,37.3642931,251m/data=!3m1!1e3?hl=ru-UA&entry=ttu
↑  https://radiokp.ru/znamenitosti/ya-zhivu-na-ostrove-kirkorov-rasskazal-o-svoem-roskoshnom-dvorce_nid605391_au47321au
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007428906805171  BIBSYS: 9049806  GND: 1268409758  ISNI: 0000 0000 3742 9805  LCCN: no00007887  LNB: 000283046  MusicBrainz: 3e6ed59b-2a9d-4957-92f5-e2fd453f8e1b  VIAF: 11844087   WorldCat (עם VIAF): 11844087
לומברדיה

לומברדיה (באיטלקית: Lombardia) הוא אחד מ-20 המחוזות באיטליה ונמצא בצפון מערב המדינה. בירתו היא העיר מילאנו. הוא גובל במחוזות פיימונטה, אמיליה-רומאניה, ונטו, טרנטינו - אלטו אדיג'ה ובשווייץ. בלומברדיה מתגוררת שישית מהאוכלוסייה הכוללת של איטליה (כ-10 מיליון נפש). מושל המחוז הנוכחי הוא אטיליו פונטנה.
לומברדיה הוא אחד משלושת המחוזות העשירים ביותר באירופה. חברות רבות, איטלקיות וזרות, מציבות את המטות שלהן במילאנו. לומברדיה היא ביתן של קבוצות ספורט רבות, בענפי ספורט מגוונים. גורד השחקים הגבוה ביותר באיטליה, מגדל יוניקרדיט, שגובהו 231 מטר, נמצא בלומברדיה ומשמש כמטה חברת יוניקרדיט.
שם המחוז נגזר משמו של שבט הלומברדים, שבט גרמאני שהתיישב באזור לאחר נפילת האימפריה הרומית המערבית.
היסטוריה

האזור יושב לראשונה באלף השני לפני הספירה. אחר כך יושב על ידי האטרוסקים. האטרוסקים בנו את העיר מנטואה והפיצו את שפת המנטואה בכתיבה. במאה ה-5 לפנה"ס התיישבו באזור הקלטים. הקלטים הקימו מספר ערים (בהן מילאנו), והצליחו להרחיב את שליטתם עד הים האדריאטי. שמות גאוגרפיים רבים באזור עודם קלטיים (מילאנו, לדוגמה) או מאזכרים את העמים הקלטים שישבו באזור (בין הדוגמאות הבולטות – גאלארטה). התקדמות הקלטים נעצרה על ידי הקיסרות הרומית. אחרי מאות שנות מאבק, כבשה רומא ב-194 לפנה"ס את האזור ולומברדיה הפכה לפרובינציה.
בעקבות הכיבוש הרומי והודות למיקומה החשוב של לומברדיה בדרך לגאליה (צרפת) ולמזרח היבשת, הפכה לומברדיה לאזור עשיר, עם חקלאות מפותחת ונתיבי מעבר רחבים. פוליטיקאים ומצביאים רומיים חשובים נולדו באזור.
אחרי נפילת האימפריה הרומית סבלה לומברדיה מהתקפות שונות. היחסים בין הלומברדים לבין שבטים גאליים ובווארים התחזקו מאוד באותה התקופה, ואחר כך התחזקו הקשרים עם האיטלקים עצמם. הקשרים התהדקו מאוד, ומן התרבות הלומברדית נותר רק קומץ קטן של חוקים. גם חוקים אלו בוטלו עם כיבוש לומברדיה בידי קרל הגדול, מלך הפרנקים. קרל סיפח לממלכתו את לומברדיה ומחוזות רבים מצפון ומרכז איטליה. את מקום הדוכסים הלומברדים תפסו וסאלים גרמאנים, בישופים ונסיכים.
החל מהמאה ה-11 החלה לומברדיה בפיתוח מחודש של התעשייה, המסחר והחקלאות. פיתוח זה חיזק את התושבים בערים העצמאיות של החבל, שיצרו ברית בשם הליגה הלומברדית, והגיע לשיאו במאות ה-12 וה-13, אז הביסו לגיונות מקומיים את פרידריך הראשון ופרידריך השני, קיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
במאה ה-14 התפתח האזור תחת שליטים מקומיים שונים. לומברדיה עברה תהליך של התעצמות פוליטית וכלכלית, ובאמצע המאה ה-15 היה דוכס מילאנו, פרנצ'סקו ספורצה, פוליטיקאי בעל עוצמה כלכלית וצבאית גדולה באירופה כולה. חבל לומברדיה הפך למרכז פיננסי עד כדי כך שהמושג 'לומברדיזציה' הפך למושג המתאר עסקאות כספים מול פקדונות, ורחוב לומברד בסיטי של לונדון נקרא על שם הלומברדים שעסקו בבנקאות.
אחרי הקרב על פאביה ב-1525, הפכה משרת דוכס מילאנו לעמדת כוח אוסטרית. בתקופת שלטון בית הבסבורג על האזור המשיכה הכלכלה להתפתח. באותה התקופה היו חלקיה המזרחיים של לומברדיה נתונים לשליטתה של רפובליקת ונציה.
השלטון האוסטרי נפסק בסוף המאה ה-18, עם פלישת צבא צרפת. ב-1815 הוחלה הרסטורציה על אירופה, ואוסטריה שבה לשלוט על לומברדיה. בסוף המאה ה-19 התאחדה עם מדינות איטליה הנוספות לאיטליה, ומאז נחשב מחוז לומברדיה לאחד המחוזות העשירים באיטליה בפרט ובאירופה בכלל. באוקטובר 2017 נתקיים במחוז משאל עם ובו הכריעו התושבים בעד דרישה לאוטונומיה.
ב-2020 הייתה לומברדיה הזירה העיקרית של התפרצות נגיף הקורונה באיטליה, ואחד האזורים שנפגעו פגיעה קשה בשלב מוקדם של התפשטות המגפה בעולם.
ראו גם

הליגה הלומברדית
דוכסות מילאנו
פדניה
הערות שוליים

↑  לפי כללי התעתוק לעברית יש לכתוב לומברדייה. שם זה יש להגות במלעיל, ולא במלעיל דמלעיל כפי שבטעות נהוג לבטא.
↑  ד"ר א. בונה, "מתולדות הבנקאות", בתוך: הבנקאות להלכה ולמעשה - ספר לאיש-המקצוע ולמעיין, ירושלים, ראובן מס, 1940, עמ'  13.
↑  יוסף ישראל, הדרכים כבר לא מובילות לרומא: ונציה ומילאנו הולכות למשאל עם על אוטונומיה, נבדק ב-2017-11-28
↑  AP ודבר ראשון, ‏שני מחוזות עשירים בצפונה של איטליה הצביעו במשאל עם בעד אוטונומיה, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 באוקטובר 2017
↑  Coronavirus: More than 900 deaths in a day in Italy, BBC, ‏27 במרץ 2020 (באנגלית)
| מחוזות איטליה |
| --- | --- | --- |
| אזורים רגילים | אברוצו • אומבריה • אמיליה-רומאניה • בזיליקטה • ונטו • טוסקנה • לאציו • לומברדיה • ליגוריה • מארקה • מוליזה • קלבריה • קמפניה • פוליה • פיימונטה |  |
| אזורים אוטונומיים | ואל ד'אוסטה • טרנטינו - אלטו אדיג'ה • סיציליה • סרדיניה • פריולי-ונציה ג'וליה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564192905171  BnF: cb11935190r (data)  GND: 4036294-2  HDS: 007079  ISNI: 0000 0001 1504 1022  LCCN: n81057174  MusicBrainz: e9534cdf-f4d6-4346-bfbe-6a34619e518a  NKC: ge182356  SUDOC: 029136156  VIAF: 134876348   WorldCat (עם VIAF): 134876348
בית איג'זא

| --- | --- |

משמאל הכפר בית איג'זא, מימין ההתנחלות גבעון החדשה וביניהם גדר ההפרדה
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 גובה:  821 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  816 (2016)
 קואורדינטות:  31°51′N 35°09′E﻿ / ﻿31.85°N 35.15°E﻿ / 31.85; 35.15 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) בית איג'זא(למפת ירושלים רגילה) בית איג'זא(למפת הרי ירושלים רגילה) בית איג'זא(למפת הרי ירושלים מוגדלת) בית איג'זא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
בית איג'זא (ערבית: بيت إجزا); הוא כפר בנפת אל-קודס, כ-6 ק"מ צפונית לירושלים. משתרע על שטח של 2,526 דונם והאוכלוסייה שלו מנתה 816 נפש בשנת 2016.
בית איג'זא, גובלת באל-ג'יב ממזרח, קרקעות אל-ג'יב מצפון, בית דוקו ממערב, ובידו מדרום. ב-1980 הוקמה, בצמוד לכפר ממערב, ההתנחלות גבעון החדשה.
היסטוריה

לפי עדויות ארכאולוגיות הכפר היה מיושב כבר מהתקופה ההלניסטית. סמוך לכפר נמצאת "ח'רבת בד אבו מועמר", בית קברות חצוב בסלע, ששימש את תושבי היישוב בגבעה הסמוכה "ח'רבת אל עדסה" (או "חדשה") שבקרתבה התרחש "קרב חדשה" בין הממלכה הסלאוקית לממלכת החשמונאים. במקום מערת קבורה מפוארת ובה כוכי קולומבריום רבים (בתרבות הרומית שימשו קולומבריה לקבורת אפר משריפת מתים, ולפולחן).
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בבית איג'זא הייתה אוכלוסייה של 59 מוסלמים. מספר זה ירד מעט במפקד 1931 ל 54 מוסלמים, אשר שכנו ב-14 בתים.
ב-1945 הייתה בבית איגז'ה אוכלוסייה של 70 מוסלמים, שלהם היו 2,550 דונם אדמה. מתוך אדמות אלו, 122 דונם היו של מטעים ואדמות השקיה, 922 של גידולי דגנים, ואילו 8 דונם היה שטח בנוי.
בעקבות מלחמת השחרור, ולאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עברה בית-איג'זא לשליטה ירדנית.
בשנת 1961 הייתה אוכלוסיית בית איג'זא 129 נפש.
לאחר 1967

במהלך מלחמת ששת הימים ב-1967, בית איג'זה עברה לשליטה ישראלית. קרקעות הופקעו על ידי ישראל לצורך בניית יישובים, ובהם גבעת זאב וגבעון החדשה.
בשנת 1977 התיישב במחנה הצבאי הנטוש הסמוך לכפר (ששימש כבית ספר לקצינים של הצבא הירדני עד 1967), גרעין של מתיישבים יוצאי ברית המועצות. הדבר התאפשר על בסיס צו תפיסה של אדמות "לצרכים צבאיים". באוקטובר 1979 התקבלה החלטת ממשלה, במסגרת המגמה לעבות את ירושלים, על הקמת "מצפה גבעון" (גבעת "חדשה") כיישוב קבע. זאת על סמך הטענה שהקרקע במקום הייתה בבעלות חברת "נחלת ישראל - רמה" ההיסטורית משנת 1921. בינואר 1980, עלו 35 מאנשי הגרעין להתנחל על שטח בן 70 דונם. תושב בית איג'זא, צברי מחמוד אע'רייב, ממנו הופקעו קרקעות לשם הקמת בריכת מים ליישוב, עתר לבג"ץ נגד ההפקעה. במהלך הדיון המשפטי בבית המשפט העליון התברר שבטאבו לא רשומה קרקע על שם חברת "נחלת ישראל - רמה", כי אם כ"רכוש ממשלתי" ירדני, כיוון שהקרקע הופקעה על ידי ירדן בשנות ה-60 לצורכי המחנה הצבאי הסמוך, אך הותר לתושבים במקום להמשיך ולעבד את האדמות.
בראשית השליטה הישראלית נתפסה הקרקע הירדנית על בסיס "צו מס' 59", צו צבאי שהוצא לפיו כל הקרקעות והנכסים שהיו בבעלות השלטון הירדני יעברו לידי השלטון הצבאי הישראלי. אע'רייב נאלץ לוותר על קרקע בשטח של 45 דונם, עם זאת הכיר הממשל הצבאי בבעלותו על 24 דונם ו-200 מ"ר ובתי ההתנחלות הוקמו מסביב לבית משפחת אע'רייב.
בהסכם אוסלו ב', השטח הבנוי של הכפר סווג כשטח B אך 60% מהקרקעות החקלאיות של הכפר סווגו כשטח C.
לאחר 1967 > גדר ההפרדה

בזמן האינתיפדה השנייה בשנת 2003, החלה מדינת ישראל בהקמתה של גדר ההפרדה. צברי מחמוד אע'רייב, עתר לבג"ץ נגד תוואי הגדר שמנתק אותו מהכפר. מצד שני עתרו תושבי גבעון החדשה נגד הצבת שער בגדר הביטחון, במקטע שבין יישובם לבין בית איג'זא. ב-31 ביולי 2006 נדחו העתירות על ידי בית המשפט העליון, לאחר שקבע כי היות שבני המשפחה דחו את הצעת
מערכת הביטחון לקבל פיצויים ולעזוב את ביתם, התוואי הנוכחי מידתי וראוי. בית משפחת אגרייב הוקף ונכלא בגדר גבוהה, והם יכולים להגיע לכפר רק דרך שרוול צר, המוקף בגדר נוספת שמתחברת לתוואי גדר ההפרדה.
עקב גדר ההפרדה, כש-980 דונמים (או 38.1% מכלל שטח הכפר) נותרו מעברו השני של הגדר והגישה של התושבים אליהם הוגבלה (בעיקר שטחים חקלאיים ומעיין "עין א-שמייה", ששימש את תושבי הכפר במשך מאות שנים).
ב-26 בפברואר 2004, שני תושבים נהרגו וכ-70 נפצעו בעימות עם צה"ל והמשטרה, בעת הפגנות נגד הקמת גדר ההפרדה באזור.
הערות שוליים

1 2  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  קארלו פאביה, המדריך לרומא של מטה (Guida di Roma Sotterranea)  מסת"ב 88-7448-994-3
↑  אהרון דולב, בגבעון מקימים בית לסלפאק, מעריב, 9 בדצמבר 1977
↑  החלטות הממשלה מס. 56 מיום כ"ג בתשרי תש"ם 79.10.14, מס. 145
↑  התנחלות חדשה ליד גבעון, מעריב, 15 בינואר 1980
↑  ברוך מאירי, עתר לבג"ץ נגד הפקעת קרקע לצרכי הישוב חדשה, מעריב, 17 בנובמבר 1980
↑  מנשר מס' 2 של מפקד כוחות צה"ל ביהודה ושומרון. בעלות זו הוסדרה בהמשך בצו צבאי מס' 59
↑  בג"ץ 277/84 צברי מחמוד אע'רייב נ' ועדת העררים לפי צו בדבר רכוש ממשלתי
↑  בג"ץ 3758/04
↑  (בג"ץ 5170/06
↑  נדחו עתירות תושבים פלסטינים וישראלים נגד תוואי הגדר בסמוך לגבעון החדשה
↑  עוז רוזנברג, תכנית חיסכון - חדשות 2, ‏תחקיר: מיליוני השקלים שבוזבזו בבניית גדר ההפרדה, באתר ‏מאקו‏, 24 ביוני 2013
↑  ארנון רגולר, עמוס הראל, פלשתינאים: צה"ל ירה אש חיה אל המפגינים; כוחות הביטחון: היה ירי חי באוויר, באתר הארץ, 26 בפברואר 2004
| Flag of Palestineיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582162405171
ג'וזף אלן פריר הבן

ג'וזף אלן פריר הבן (באנגלית: Joseph Allen Frear Jr.‏; 7 במרץ 1903 – 15 בינואר 1993) היה איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי. כדמוקרט, הוא כיהן כסנאטור ארצות הברית מטעם דלאוור בשנים 1949 עד 1961. הוא הובס בניסיונו להיבחר לכהונה שלישית על ידי הרפובליקני ג'יימס קיילב בוגס ב-1960.
ביוגרפיה > ראשית חייו

ג'וזף אלן פריר נולד ב-7 במרץ 1903 בחווה ליד רייסינג סאן, במחוז קנט, דלאוור, לג'וזף אלן ולקלרה (לבית לאובר) פריר. אמו נפטרה ב-1922, ואביו התחתן לאחר מכן עם בתו של אחיה. פריר היה קרוב משפחה רחוק של רוברט א. פריר, ששימש כיו"ר ועדת הסחר הפדרלית. הוא היה אחד משלושה ילדים, קיבל את השכלתו המוקדמת בבתי ספר ציבוריים מקומיים, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון סיזר רודני בשנת 1920.
פריר למד באוניברסיטת דלאוור בניוארק, שם קיבל תואר ראשון בחקלאות ב-1924. לאחר סיום לימודיו, הוא הפך למפעיל של שלוש חוות ולנשיא עסק קמעונאי שהפיץ חלב, דלק, מכונות חקלאיות ודשן. הוא כיהן כנציב של מכללת דלאוור סטייט בדובר (1936–1941) ושל ועדת הרווחה לגיל המבוגר של דלאוור (1938–1948). הוא התעניין גם בבנקאות, והיה מנהל (1938–1946) ויושב ראש מועצת המנהלים (1946–1948) של הבנק הפדרלי לקרקע בבולטימור, מרילנד. במהלך מלחמת העולם השנייה שירת כמייג'ור בצבא ארצות הברית מ-1944 עד 1946. מ-1947 עד 1951, הוא היה נשיא בית החולים הכללי קנט בדובר.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

פריר נבחר לסנאט האמריקאי ב-1948, כשהביס את הסנאטור הרפובליקני המכהן ק. דאגלס באק במרוץ צמוד. במהלך קדנציה זו כיהן ברוב הדמוקרטי בקונגרס ה-81 וה-82, והמיעוט הדמוקרטי בקונגרס ה-83. הוא נבחר שוב לסנאט האמריקני ב-1954, והביס את חבר בית הנבחרים של ארצות הברית הרפובליקני הרברט ב' וורברטון בהפרש גדול מהצפוי. במהלך הקדנציה הזו, הוא שוב כיהן עם הרוב הדמוקרטי בקונגרסים ה-84, ה-85 וה-86. פריר לא חתם על המניפסט הדרומי של 1956 והצביע בעד חוק זכויות האזרח משנת 1960  בעוד שלא הצביע על חוק זכויות האזרח משנת 1957.
פריר הובס בהפרש קטן בניסיונו להיבחר לכהונה שלישית ב-1960 למושל הרפובליקני ג'יימס קיילב בוגס. בסך הכל הוא כיהן בסנאט מ-3 בינואר 1949 ועד 3 בינואר 1961. לאחר שעזב את הסנאט, הנשיא ג'ון קנדי מינה אותו לוועדה לניירות ערך, שם כיהן מ-1961 עד 1963. מאוחר יותר הוא חידש את הקריירה שלו בעסקים ובבנקאות.
ביוגרפיה > מוות ומורשת

פריר מת ב-15 בינואר 1993 בדובר ונקבר בבית הקברות אוד-פלאו בקמדן, דלאוור. הבניין הפדרלי של J. Allen Frear ב-300 South New Street בדובר נקרא לכבודו. קיים גם בית ספר יסודי אלן פריר בקמדן.
הערות שוליים

1 2  "Interview with J. Allen Frear". 1st State Stories. אורכב מ-המקור ב-26 באפריל 2012. נבדק ב-4 בינואר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3 4  "FREAR, Joseph Allen Jr., (1903–1993)". Biographical Directory of the United States Congress.
↑  "HR. 8601. PASSAGE OF AMENDED BILL".
↑  "HR. 6127. CIVIL RIGHTS ACT OF 1957". GovTrack.us.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n87136494  SNAC: w6328pb7  US Congress: F000356  VIAF: 43352740   WorldCat (עם VIAF): 43352740