stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריבוע פנט

ריבוע פַּ֫נֶט הוא כלי שהומצא על ידי הגנטיקאי הבריטי רג'ינלד פנט, ומתבסס על חוקי התורשה של מנדל. הוא משמש ביולוגים לקביעת תדירות של גנוטיפים ופנוטיפים בכל הצאצאים של הכלאה מסוימת. התרשים הוא למעשה טבלה, שבה נכתבים כל הגנוטיפים האפשריים בהכלאה. ניתן להסיק ממנה את ההסתברות לקבלת גנוטיפ מסוים, של גן אחד או יותר.
ליצורים המתרבים ברבייה זוויגית יש בדרך כלל שני אללים של כל תכונה, בעוד בגמטות, תאי הרבייה, יש רק אלל אחד של כל תכונה (הפיצול של האללים לגמטות מתרחש במיוזה). ריבוע פנט מוצג כטבלה, כאשר הגמטות האפשריות של הורה אחד נמצאות בחלק העליון של הטבלה, ושל השני - בצד. בכל תא מוצגים הגנוטיפים (כלל האללים) של הצאצא משתי הגמטות. לפי הגנוטיפ ניתן להסיק מה התכונה שתתבטא. ההסתברות לקבלת גנוטיפ מסוים, היא תוצאת חילוק כמות הפעמים בה הגנוטיפ מופיע בטבלה במספר התאים בטבלה.
דוגמאות

|  | R | R |
| --- | --- | --- |
R: RR
r: Rr
דוגמה להכלאה בריבוע פנט עם תכונה אחת. הורה אחד הומוזיגוט דומיננטי, וההורה השני הטרוזיגוט. לכל הצאצאים יש פנוטיפ דומיננטי, ויש סיכוי של 50% שהפרט יהיה הומוזיגוט דומיננטי, ו-50% שיהיה הטרוזיגוט.
|  | RY | Ry | rY | ry |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| RY | RRYY | RRYy | RrYY | RrYy |
| Ry | RRYy | RRyy | RrYy | Rryy |
| rY | RrYY | RrYy | rrYY | rrYy |
| ry | RrYy | Rryy | rrYy | rryy |
דוגמה להכלאה דיהיברידית (הכלאה בין שני פרטים הטרוזיגוטים לשתי תכונות) בריבוע פנט. מתקבל יחס 9:3:3:1 בין הגנוטיפים.
אדריכלות גותית - מונחים

רשימת מונחים בנושא אדריכלות גותית. הרשימה כוללת גם מושגים הקשורים באדריכלות הכנסיות של ימי הביניים, ואדריכלות התחייה הגותית.
בסוגריים מופיעה צורת הכתיב של המושג באנגלית. לכל מושג קיים גם תעתיק מקורי באנגלית או בשפת המקור (לרוב יוונית או לטינית, צרפתית וגרמנית).
מילון מונחים מאויר

להלן מונחונים מאוירים של חלקי הקתדרלה הגותית. לחצו על הכתוביות בתמונה כדי לעבור לערכים הרלוונטיים.
חלקי הכנסייה/קתדרלה

אמבולטוריום (לטינית: Ambulatorium, אנגלית: Ambulatory) - מעבר היקפי שסביב האפסיס.
אפסיס (יוונית: hapsis, אנגלית: Apse) - האזור הנמצא בסוף הספינה הראשית, לרוב בצורה מעגלית. באזור זה נמצא בדרך כלל המזבח הראשי והמפואר ביותר.
בית המקהלה (אנגלית: Quire אך מכונה לרוב Choir. מלשון כורוס ביוונית) - החלק המצוי ממזרח לבית הרוחב, בו ישבה המקהלה ובו נעשו הסקרמנטים הנוצריים.
בפטיסטריום (Baptistery) - אגף ההטבלה בכנסייה, לרוב נבנה כמבנה נפרד הסמוך אליה.
טרנספט או בית הרוחב (Transept) - חלל מעבר הניצב לספינה הראשית סביב המזבח ונותן לכנסייה צורה של צלב.
מצלב (Crossing) - מרכז הכנסייה בו נפגשים אולם התווך ובית הרוחב.
נרתקס (Narthex) - מבואת הכניסה הראשית לקתדרלה.
ספינה ראשית או אולם התווך (לטינית: Navis, אנגלית: Nave) - החלל המרכזי של הכנסייה או הקתדרלה. הספינה מתוכננת להכיל את הציבור הרחב לטקסים ותפילות וכל שאר חלקי המבנה סובבים או תומכים בה, מבחינת התפקוד ומבחינה פיזית. דופן הספינה מורכב מעמודים המפרידים בינה ובין הספינות הצדדיות, גלריה או טריפוריום, קומת תאורה ולבסוף מתעגלים קווי העמודים והופכים לקמרונות.
ספינה משנית או סיטראה (אנגלית: Aisles) - מעברי צד צרים ונמוכים יותר משני צידי הספינה הראשית, לרוב נמצאים מתחת לתומכות הצדדיות והדואות.
צ'פטר האוס (אנגלית: Chapter House) - בית מועצת הקתדרלה, מבנה נפוץ באנגליה בסמוך לכנסיות, בו נפגשים הכמרים או הנזירים לישיבות ודיונים שונים.
קלויסטר (מלטינית: claustrum, אנגלית: Cloister) חצר מרובעת קטנה האופיינית בעיקר למנזרים וכנסיות מנזר גותיים.
קפלה (לטינית: Cappella, אנגלית: Chapel) גומחה או חלל קטן ללא מוצא, המוקדש לקדוש כלשהו או למטרה משנית אחרת; נמצאת לרוב סביב האמבולטוריום, בצדי הספינות המשניות ולעיתים בטרנספט.
קריפטה (אנגלית: Crypt) - גומחה מתחת לכנסייה, בה קבורים קדושים נוצריים, אנשי דת, פטרונים או אנשי אצולה נכבדים. דווקא בתקופה הגותית כמעט שלא נבנו קריפטות אלא הן נבנו בעיקר בכנסיות קדומות יותר.
שווה (צרפתית: Chevet) אפסיס מוקף קפלות הקורנות ממנו כמו עלי כותרת של פרח.
תתי-סגנונות גותיים

הגותיקה בצרפת ומרכז אירופה:
האמנות הגותית המוקדמת (1140 עד ראשית המאה ה-13): בה התגבשו תפישות אדריכליות וחזותיות, ופתרונות לרעיונות החדשים של החזון הגותי. אמנות זו מתבטאת בקתדרלות של סנס, נואיון, לאן ובפיסול שבחזית קתדרלת שארטר. מאפייניה כוללים קמרון בעל 6 צלעות וקיר המחולק ל-4 אזורים.
האמנות הגותית בעיצומה (1200–1250): ידועה כ-High Gothic או כסגנון גותי בשל, ובה התגבשו מידות, פרופורציות ועיצוב קנוניים באדריכלות הגותית והיא נפוצה ברחבי אירופה. כאן יש חזרה לקמרון בעל 4 צלעות וקיר המחולק ל-3 אזורים.
סגנון Rayonnant ("גותיקה קורנת") (1240–1350): בו יש דגש על שימוש באור ועידון המבנה.
האמנות הגותית המאוחרת (1250 ואילך): האמנות הגותית מיושמת לא רק לגבי קתדרלות וכנסיות אלא גם לגבי מבני ציבור אזרחיים. יש גם התפתחות סגנונות מקומיים בגותיקה, כגון באנגליה, בגרמניה, בספרד ובאיטליה.
סגנון Flamboyant ("סגנון הלהבות") (המאה ה-15): הסגנון מאופיין בתחרת חלונות דמוית להבות אש, ושפע של קישוטים ופרטים פיסוליים.
הגותיקה באנגליה:
סגנון גותי אנגלי מוקדם (Early English) - בין השנים 1180–1275. ייבוא של הסגנון הגותי הצרפתי, ובעיקר השימוש בקשת מחודדת.
סגנון גותי מקושט (Decorated Gothic) - בין השנים 1275–1380. התאפיין בפיתוח קישוטים מורכבים יותר, בעיקר לחלונות, הכולל את השימוש בקישוטי Tracery.
סגנון גותי ניצב (Perpendicular Gothic) - בין השנים 1380–1520. התאפיין בחלונות גדולים יותר וקווים מאונכים, בפיתוח קמרון המניפה ובוויתור על קומת הטריפוריום לטובת דגש רב יותר על קומת התאורה.
הגותיקה בספרד:
גותיקה מודחארית (Mudejar Gothic) - סגנון מקובל בספרד במאה ה-13 וה-14 המעורב עם סגנון האדריכלות המורית
גותיקה לבנטינית (Levantino gothic) - סגנון מקובל בספרד במאה ה-14.
גותיקה איזבלינית (Isabelline Gothic) - סגנון מקובל בספרד במאה ה-15.
גותיקת לבנים (Brick Gothic) - סגנון גותי מקובל באזור המדינות הבלטיות המתאפיין בבנייה בלבנים אדומות בלבד ולא מסלעים חצובים מסותתים.
התחייה הגותית (Gothic Revival) - סגנון שניסה להחיות את האדריכלות הגותית מסוף המאה ה-18 ועד תחילת המאה ה-20. נפוץ בעיקר בגרמניה, בריטניה, צפון אמריקה ואוסטרליה.
הסגנון האינדו-סאראצני (Indo-Saracenic) - השפעת התחייה הגותית בהודו.
הסגנון הסקוטי ברוניאלי (Scottish baronial style) - סגנון תחייה גותית בסקוטלנד.
התחייה המורית Moorish Revival - סגנון באירופה וארצות הברית ששאב השראה מסגנונות אוריינטליים בהם הסגנון המורי מספרד ועוד.
ראו גם

אדריכלות כנסיות
אדריכלות קלאסית - מונחים
| אדריכלות גותית |
| --- | --- | --- |
| ערכים ראשיים | אדריכלות גותית • אמנות גותית • אדריכלות גותית -  מונחים • התחייה הגותית | גותיקה |
| סגנונות גותיים | סגנון גותי קורן • סגנון גותי לוהב • אדריכלות גותית אנגלית • אדריכלות גותית ספרדית • גותיקה מנואלינית | גותיקה |
| מונחים ואלמנטים גותיים | אדריכלות כנסיות • קמרון צלעות • חלון רוזטה • ויטראז' • תחרת חלונות • תמיכות דואות • צריחון • צריח מחודד • קרוקט • גרגויל • גרוטסק | גותיקה |
| מבני מפתח | בזיליקת סן-דני • קתדרלת נוטרדאם (פריז) • קתדרלת שארטר • קתדרלת בורז' • קתדרלת ריימס • קתדרלת אמיין • קתדרלת לאן • סנט שאפל • ארמון האפיפיורים, אביניון • קתדרלת קלרמון-פראן • קתדרלת אוורה • קתדרלת שטרסבורג • קתדרלת רואן • כנסיית סנט אואן • קתדרלת בווה • קתדרלת קלן • קתדרלת ויטוס הקדוש, פראג • שטפנסדום, וינה • המינסטר של אולם • מריינקירכה, ליבק • קתדרלת בורגוס • קתדרלת לאון • קתדרלת סביליה • מגדל בלן • קתדרלת מילאנו • ארמון הדוג'ים, ונציה • קתדרלת קנטרברי • קתדרלת לינקולן • קתדרלת סולסברי • קתדרלת ולס • מנזר וסטמינסטר • קתדרלת יורק | גותיקה |
| קטגוריות | קטגוריה:אדריכלות גותית • קטגוריה:קתדרלות בסגנון גותי • קטגוריה:מבנים גותיים • קטגוריה:מבני התחייה הגותית • קטגוריה:אדריכלים גותיים • פורטל:אדריכלות | גותיקה |
חלקי החזית המערבית הגותית (קתדרלת שארטר)
חלקי השער הגותי (קתדרלת נוטרדאם דה פריז)
חלקי הקיר הגותי (קתדרלת אמיין)
חלקי השווה הגותי (קתדרלת ויטוס הקדוש)
המפלגה הקומוניסטית הרומנית

| --- | --- |

 מדינה:  רומניהרומניה
 מנהיגים:  ראשון – גאורגה קריסטסקו-פלפומארו   האחרונים:  גאורגה גאורגיו-דז'   ניקולאה צ'אושסקו
 תקופת הפעילות:  1921 – בשם המפלגה הסוציאליסטית-קומוניסטית, אחר כך המפלגה הקומוניסטית ברומניה; ב-1948 התאחדה עם פלג שמאלי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית הרומנית ושינתה את שמה ל"מפלגת הפועלים הרומנית"; ב-1965 שונה שמה ל"מפלגה הקומוניסטית הרומנית". – 1989
 אידאולוגיות:  קומוניזם, מרקסיזם
 מטה:  בוקרשט 
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל קיצוני
 צבעים רשמיים:  אדום
 
 npcr.ro
 
המפלגה הקומוניסטית הרומנית (ברומנית: Partidul Comunist Român) היא מפלגה שהתפתחה מתוך המפלגה הסוציאליסטית הרומנית בשנת 1921. כמפלגה קומוניסטית נרדפה על ידי השלטונות ברומניה בין שתי מלחמות העולם, הוצאה אל מחוץ לחוק וחבריה נכלאו, או נמלטו לברית המועצות. ואולם, בתום מלחמת העולם ועם כניסת הצבא האדום לשטחה כחיל כיבוש, המפלגה הקומוניסטית תפסה את השלטון ברומניה, בחסות ברית המועצות בשנת 1946. 
המשטר הדיקטטורי הקומוניסטי שהונהג ברומניה נמשך עד למהפכת דצמבר 1989, במהלכה סולק הרודן הקומוניסטי מן השלטון, נשפט ולאחר משפט בזק נידון למוות, החל תהליך של דמוקרטיזציה במדינה. חוקה חדשה נתקבלה ופשעי המשטר הקומוניסטי הוקעו על ידי ועדת חקירה מיוחדת שהוקמה יותר מאוחר ביוזמת נשיא רומניה.
עד מלחמת העולם השנייה

המפלגה נוסדה ב-1921 כאשר הרוב הבולשביקי של חבריה גרם לשינוי שמה - ממפלגה סוציאליסטית, לסוציאליסטית-קומוניסטית. המפלגה נתקבלה לקומינטרן ומשלחת מטעמה זומנה לברית המועצות, וכך מצאו עצמם הסוציאליסטים המתונים נאלצים לפרוש מהמפלגה. מקץ שנה נקבע שמה כ"מפלגה הקומוניסטית הרומנית (PCR)" כשמניין חבריה ירד מ-40,000 בערך, לפחות מ-2000; למפלגה נודעה אז השפעה מועטת ביותר על סדר היום ברומניה, שהיו בה באותה עט מעט מאוד פועלי תעשייה, מהיותה מדינה חקלאית ברובה. מיעוט התמיכה במפלגה נבע גם כי חבריה נרדפו על ידי השלטונות, משום התנגדותם לרעיון רומניה הגדולה, שכללה את שטחי בסרביה, בוקובינה, טרנסילבניה ודוברוג'ה, אותם כינתה המפלגה הקומוניסטית שטחים כבושים - מה שהיה מאוד לא פופולרי בתקופה רווית הלאומיות שלפני מלחמת העולם השנייה. בנוסף לכך, רומנים אתניים היו מיעוט במפלגה, בה היו חברים יהודים (דוגמת מרצ'ל פאוקר), הונגרים ובולגרים רבים וממיעוטים אלו נבחרו כל מזכירי המפלגה בין השנים 1924-1944.
זמן קצר לאחר הקמת המפלגה נעצרו ראשי המפלגה והועמדו לדין בטענה שהיו שותפים להתקפה של מקס גולדשטיין על הפרלמנט הרומני. המשטר הרומני רדף את חברי הקומינטרן ואף חיסל בכלא מספר חברים במפלגה בטענה שניסו לברוח מהמעצר. בעקבות זאת, הכריז שר הפנים הרומני, קונסטנטין ארג'טויאנו שהמפלגה הקומוניסטית חוסלה ובעקבות זאת המלך פרדיננד חנן חלק מהחברים הזוטרים של המפלגה שישבו בכלא. עקב רדיפות השלטון, המפלגה לא שלחה נציגים מרומניה לוועידות הקומינטרן, והיא יוצגה על ידי פעילים קומוניסטיים מרומניה שמצאו מקלט בברית המועצות. בסביבות הקונגרס החמישי של המפלגה בשנת 1931, יוסיף סטלין החליף את כל הנהגת המפלגה בנציגים שלו, ויושב ראש המפלגה, אלכסנדר שטפנסקי היה בכלל מפולין. עם זאת, הפלג המקומי של המפלגה הצליח להמשיך לפעול ובתקופת המשבר הכלכלי העולמי של 1929 ארגנה כמה שביתות מוצלחות מבחינתה. אך שביתות אלו לא תורגמו לרווחים פוליטיים משום שהאידאולוגיה של המפלגה לא מצאה חן בעיני הרומנים וחשדם של הרומנים כלפי שליטה של ברית המועצות במפלגה. 
לאסטרטגיה של יצירת שיתוף פעולה עם מפלגות סוציאליסטיות ואחרות להתנגדות לפאשיזם שאומצה על ידי הקומינטרן בין השנים 1934-1939, לא הייתה השפעה רבה על התנהלות המפלגה הקומוניסטית הרומנית, בגלל החשד של מפלגות אחרות משיתוף פעולה עם שלוחיה של ברית המועצות, במיוחד לאור טענתה לבעלות על שטחים מרומניה הגדולה. עם זאת, חלק מהפעילים הקומוניסטים פעלו במסגרות מפלגות סוציאליסטיות אחרות.
בבחירות 1937 תמכו הקומוניסטים ביולי מניו כנגד גאורגה טטרסקו שרדף אותם, אך הועמדו במצב מביך כאשר מניו כרת ברית עם התנועה הלגיונרית הפאשיסטית. לאחר הבחירות, הפעילות נגד הקומוניסטים ברומניה נמשכה ביתר שאת והמפלגה כמעט שותקה לגמרי. עיתונים שנחשדו בקשר עם הקומוניסטים נסגרו והמשטרה החשאית חדרה לשורות המפלגה. בעקבות זאת הוחלט לקרוא לחברי המפלגה הקומוניסטית להצטרף למפלגת השלטון היחידה שהוקמה בימי הדיקטטורה המלכותית של קרול השני, כדי להשפיע מתוך תוכה על ידי הפצת הרעיונות הקומוניסטים.
במלחמת העולם השנייה

בשנת 1940 אולצה רומניה לותר על בסרביה, צפון בוקובינה ודרום דוברוג'ה והמפלגה הקומוניסטית בירכה על כך בהתאם למדיניותה רבת השנים. לגבי הוויתור על צפון טרנסילבניה, הטענה הרשמית של השלטון ברומניה אחרי 1950 היא שהמפלגה התנגדה לוויתור על טרנסילבניה, אולם ההוכחות לכך הן רק מהתקופה שלאחר פלישת גרמניה הנאצית לברית המועצות ביוני 1941.
חלק מהפלג החיצוני של המפלגה נשאר פעיל בפעולות התנגדות לנאצים בצרפת. הפלג הפנימי של המפלגה הואשם על ידי כמה מחברי הקומיטרן בטרוצקיזם ועל כך שחלק מהחברים הזוטרים במפלגה שיתפו פעולה כביכול עם השלטון של התנועה הלגיונרית. בהמשך, כמעט כל הנהגת המפלגה מהפלג הפנימי נתפס ונכלא. בשנת 1943 נעשו ניסיונות של המפלגה לאחד את כל מפלגות האופוזיציה הבלתי חוקית ברומניה נגד המשטר הפאשיסטי, אולם השיחות התנהלו בעצלתיים משום שמפלגת האיכרים חששה מהתקדמות ברית המועצות והעדיפה לנהל שיחות עם בנות הברית מהמערב. בראשית 1944, כאשר הצבא האדום עבר את נהר פרוט, שולבו גם נציגי ה המפלגה הקומוניסטית בתמרונים הפוליטיים לשינוי מדיניות רומניה ביחס לבת בריתה עד אז, גרמניה הנאצית. ב 23 באוגוסט 1944 מיוזמת המלך מיכאי הראשון ויועציו מקרב מפלגות האופוזיציה ומקרב הצבא התבצעה הפיכה ברומניה בה יון אנטונסקו הודח מהשלטון ונעצר. הוחזרה החוקה הדמוקרטית והוקמה ממשלה קואליציונית שעיקרה התבסס על מפלגת האיכרים והמפלגה הלאומית הליברלית. נציג קומוניסטי, לוקרציו פטרשקאנו כיהן בה כשר המשפטים, חבר ממשלה קומוניסטי ראשון בתולדות רומניה. ב-31 באוגוסט נכנס הצבא האדום לבוקרשט, ובחסותו החלה המפלגה הקומוניסטית הרומנית בפעולות מחאה נגד השלטון.  
בשנת 1945 הורכבה ממשלה שבה למפלגה הקומוניסטית והסיעות הקשורות אליה היה רוב והשפעה מכריעה.
ובשנת 1946 באמצעות זיוף תוצאות הבחירות הכלליות המפלגה הקומוניסטית תפסה את כל רסני השלטון.
לאחר מלחמת העולם השנייה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קרב בית צור

קרב בית צור, הקרב הרביעי בסדרת הקרבות של מרד החשמונאים, שנערך בשנת 164 לפנה"ס, הוא העימות הישיר הראשון בין המורדים לדרג מדיני בכיר של האימפריה הסלאוקית. התערבות זו של הדרג הבכיר נבעה מכישלון המושלים המקומיים לדכא את המרד ולהחזיר את השקט ליהודה. הקרב הסתיים בניצחון החשמונאים, טיהור וחנוכת בית המקדש, והסכמה סלאוקית לתת ליהודים חופש דת.
רקע

מרבית הצבא הסלאוקי ובעיקר החלקים האיכותיים שלו יצאו עם המלך, אנטיוכוס הרביעי, לדיכוי מרידות בצפונה ובמזרחה של האימפריה וטרם שבו לבסיסם. כתוצאה מכך יכלו הסלאוקים להפנות רק חלק קטן מכוחותיהם לטיפול במשבר ביהודה, ולהסתמך על תגבורות מקומיות שערכן הצבאי היה נמוך.
פיקוד

ליסיאס, המושל של החלק המערבי של האימפריה הסלאוקית והעוצר של אנטיוכוס החמישי אאופטור ("איש נכבד ומזרע המלוכה"), יצא בראש כוחותיו כדי להדביר את המרד. היה זה הראשון מבין שני המסעות של ליסיאס, שגם הוא סבל מהקשיים של מסעי המלחמה הקודמים. אין מן הנמנע שמפקד בהיררכיה כה גבוהה, ייטול את מרב הכוחות שהוא יכול, אך סדר הכוח הפוטנציאלי שעמד לרשותו היה מוגבל, שכן עיקר הצבא הסלאוקי היה מרותק לסטרפיות המזרחיות עקב המרידות.
הצבאות

לפי מקבים א' הכח הסלאוקי מנה לא פחות מ-60 אלף רגליים, ו-5 אלפים פרשים. ולפי מקבים ב' 80 אלף רגליים, אלפי פרשים ואף 80 פילים. על פי החוקרים מדובר במספרים מופרזים מאוד, שכן הם עולים על מצבת כוחות האדם הכוללת של הצבא הסלאוקי, כאשר חלקו של צבא זה מרותק למרידות במזרח, אך הנחה מקובלת היא שסדר הכוחות של הסלאוקים מנה יותר מכוחות יהודה. על פי הערכתו של בר כוכבא מבחינת מקורות כוח האדם היה ניתן לגייס כ-16 אלף חיילים לכל היותר. וייתכן כי נספחו אליהם בדרך אנשי מיליציה מבין תושבי החוף ההלניסטים ואולי אף מאדום, שנכללו במספר הכולל.
צבא החשמונאים כלל כוח גדול למדי שמספרו הגיע לכ-10,000 לוחמים, האומדן הגבוה ביותר שבו מתארים המקורות מספר חיילים בקרב אחד. על פי בר-כוכבא מספר זה מוכיח כי במערכות שהיו לאחר מכן, סדר הכוחות לא היה כה צנוע כפי שמתואר בספרי מקבים.
שדה הקרב

אף שבית צור לא יכלה לחסום את תנועתו של כוח גדול כמו הצבא הסלוקי צפונה, התקדמות צפונה ללא כיבושה הייתה עלולה להיות הרת אסון לכוחות הסלוקים במקרה של תבוסה. בגלל התנאים הטופוגרפיים בסביבה, התנועה מהר חברון להר יהודה התנקזה לרצועה צרה שרוחבה כ-2–3 קילומטר שבמרכזה נמצאה בית צור. כך שכוח שהיה יוצא מהיישוב היה יכול לנתק את דרכי הנסיגה.
מהלך הקרב

לאחר שהתקפות הצבא הסלאוקי על השטח שבשליטת המורדים מכיוון צפון וממערב נכשלו, החליט הפיקוד הסלאוקי לנסות לתקוף אותם מדרום, דרך השטחים המיושבים באוכלוסייה אדומית אוהדת בדרום הר חברון. צבאו של ליסיאס נע בשפלת החוף דרך לוד, גזר ומרשה - עיר שהייתה מיושבת בצידונים הלניסטים ואדומים - ומשם פנה מזרחה לבית צור. בדרך זו הגיע הצבא הסלאוקי לקו פרשת המים. בדרכו ניצבה בית צור, יישוב מבוצר שכיבושו היה כרוך בקושי רב.
צבא המורדים שהגיע מתוך יהודה מצפון לדרום פשט על הצבא הסלאוקי והרג בהם אלפים. לתפיסתו של בצלאל בר כוכבא היה מדובר על פעולת פשיטה בנוסח "פגע וברח", כיוון שלא מתואר שהצבא הסלוקי נסוג בבריחה, כפי שמתואר בקרב אמאוס למשל. כך שלכלל התנגשות של ממש לא הגיעו, כי ליסיאס נאלץ לשוב במהרה לאנטיוכיה כשנודע לו על מותו של אנטיוכוס הרביעי. ענייני מדינה חשובים אלה היו גורליים הרבה יותר מהמשך המערכה נגד המורדים, וליסיאס בחר לוותר על המשך הלוחמה בשלב זה.
תוצאות הקרב

על פי הר בעקבות תוצאות הקרב ניסה ליסיאס להמשיך לנהל את המשא ומתן הקודם באיגרת נוספת שנשלחה מטעם המלך (ב-164-165 לפנה"ס) ומוענה הפעם להמון העם. באיגרת חזר על דבריו כי נכון הוא לתת חנינה למורדים ולתת חופש פולחן ליהודים ואף ניסה לפתות להסכים את היהודים בהטבות שונות. אך סלעי המחלוקת היו טיהור המקדש והכהונה הגדולה של מנלאוס. כמו כן, הסכים ליסיאס לוויתורים בכמה מדרישותיהם. הייתה באיגרת זו הכרה מסוימת במעמד החשמונאים. שני צירים רומאים, ששהו אז בסוריה, הביעו באיגרת את הסכמתם לצעדים שנקט ליסיאס (מקבים ב יא לד-לח), ואף הביעו נכונות לסייע ליהודים במשא ובמתן עם המלך הסלאוקי, ולמעשה הייתה זו ההתערבות הראשונה של הרומאים בענייני יהודה שנודע עליה.
תמורות דרמטיות בממלכה הקלו על מצב החשמונאים: אנטיוכוס מצא את מותו בסמיכות זמן למאורעות, כך שליסיאס היה עסוק בהעברת השלטון לאנטיוכוס החמישי ובשמירה על מעמדו-שלו, והטיפול במרד ביהודה נדחק בסדר העדיפויות שלו. גם בנציבות של קוילה-סוריה ופיניקיה חלו שינויים, ותלמי בן דורימנס, הנציב בעל הקו הנוקשה כלפי היהודים, שנכשל בקרב אמאוס, הודח ובמקומו מונה תלמי מקרון.
הר סובר כי יהודה ניצל את שעת הכושר שנזדמנה לו, וזמן קצר לאחר מותו של אנטיוכוס אפיפנס השתלט על ירושלים, מלבד החקרא (כסליו 164 לפנה"ס). צעדם הראשון של יהודה ואנשיו בירושלים, לאחר שניטרלו את הפרעותיהם של אנשי החקרא, היה לטהר את המקדש. ספר חשמונאים מספר כי צבאו הגיע להר ציון ומצא כי הר הבית שמם ועשבים צומחים במקום. שטח המקדש טוהר ועל הכהנים ציווה להחליף את אבני המזבח באבנים חדשות וכך נבנה מזבח חדש. הם חידשו את עבודת בית המקדש: שמו מנורה, מזבח קטורת ואת שלחן הפנים. ולאחר מכן חנכו את המקדש, ביום, אותו אנו חוגגים עד היום חנוכה וכך נכתב בספר:
התעצמות החשמונאים

ניצחונותיו של יהודה והתבססותו בארץ יהודה, עוררו את זעמם של העמים השכנים, שהחלו להציק ליהודים היושבים בקרבם וגרמו למכבים לצאת למספר מסעות עזרה, ענישה וחילוץ בשנת 163 לפנה"ס.
יהודה יצא בתחילה כנגד בני אדום במחוז עקרבה, שהציקו ליהודים שישבו בקרבם (1). אף יעזר שבעבר הירדן המזרחי נפלה בידי היהודים (2). לאחר מכן יצא כנגד בני בעון בעבר הירדן (3). לאחר מכן יצאו להצלת יהודי הגלעד (4). רבים מיהודי הגלעד התבצרו במבצר דיאתמה, ויהודה ויונתן עלו עליהם בראש כוח שמנה 8,000 לוחמים. במקום לתקוף ישירות את דתמה ממערב, הם ניצלו את יחסיהם הטובים עם הנבטים, חצו את המדבר וכבשו את בצרה, ומשם חזרו מערבה ותקפו את צבא טימותיאוס בשלשה ראשים, בשעה שהחל להסתער על המבצר בסולמות ומכונות. בקרב נוסף כנגד טימותאוס ליד נחל רפון, הוא ניגף שוב בפני החשמונאים, והיהודים חולצו בשיירה דרך עפרון, וסקיתופוליס עד לירושלים. בקרב שלישי כנגד טימותאוס באזור יעזר בקרבת רבת עמון נכבשה יעזר וטימותאוס נפל בקרב.
באותו זמן יצא שמעון התרסי בראש 3,000 לוחמים לעזרת יהודי הגליל המערבי (5). יהודים אלו סבלו מהתקפותיהם של תושבי עכו, צור וצידון. הוא עובר דרך נרבתא (ליד מגדל סטרטון), ולאחר מכן נלחם עימם בגליל המערבי ומנצחם ורודף אחריהם עד לשערי עכו, שבה הם מסתגרים. ולאחר מכן חילץ את יהודי הגליל והביאם ליהודה.
במקביל למסעותיהם של יהודה ושמעון בגלעד ובגליל, ניסו שני מפקדי חשמונאים נוספים: יוסף בן זכריה ועזריהו, לתקוף בפעולה שנכשלה את ימניה (יבנה של היום) שבה שלט גורגיאס כמפקד אדום. לאחר שובו של יהודה הוא החליט לבצע מסע ענישה בארץ אדום (7). הוא תקף את חברון, מרשה ואף אשדוד. במסע שני דרך מודיעים ולוד נקם את נקמת יהודי יפו, שאותם הטביעו התושבים הנוכריים, והרס את נמל יפו (6). יהודה אף הרס את נמל יבנה, לאחר ששמע שאנשי יבנה מתכוונים לעשות דבר דומה ליהודי עירם. בעימות נוסף עם גורגיאס ליד מרשה, כמעט ונפל גורגיאס עצמו בשבי, אך לבסוף נסוג יהודה לעדולם, מבלי שהגיע להישג בקרב זה.
זיהוי האתר

מצפה
רמון
מצפה
רמון
בית צור מזוהה עם "חרבת טביקה" (גובה 971 מטר) בפאתיה הצפון-מערביים של העיירה חלחול, במרחק של כקילומטר מהכביש הראשי (בנ.צ. 31.589383 / 35.094155).
האתר עצמו מכונה "בורג' א-סור" ומשמר את שם האתר. היישוב הקהילתי כרמי צור שנמצא כשני קילומטר מצפונו, אף הוא משמר את שמו של האתר.
לקריאה נוספת > מקורות עתיקים

מקבים א', ד' 26–36
יוספוס, "קדמוניות היהודים", י"ב 313–315
מקבים ב', י"א 1–15
לקריאה נוספת > מקורות מודרניים

מיכאל אבי יונה, הקרבות שבספרי החשמונאים, מסות ומחקרים בידיעת הארץ, תשכ"ד, עמ' 57–68, מובא בספר מדינת החשמונאים, עמ' 188
בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 214–222
הערות שוליים

↑  לפי מקבים א' 60 אלף רגליים, ו5 אלפים פרשים. ולפי מקבים ב' 80 אלף רגליים, אלפי פרשים ואף 80 פילים
↑  ע"פ מקבים א' ד 29. מספר שהחוקרים נוטים לקבל. היסטוריה של עם ישראל - התקופה ההלניסטית, עורכי הסדרה מיכאל אבי יונה ואברהם שליט, עורך הכותר אברהם שליט, הוצאת עם עובד, תשמ"ג עמ' 112-113
↑  בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 54
↑  בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 218
↑  בצלאל בר כוכבא, מלחמות החשמונאים, משרד הביטחון, ירושלים תשמ"ח, עמ' 217
↑  בבית צור נתגלו שרידים של שלשה מבצרים, שניים בסגנון מעורב מזרחי-הלניסטי ושלישי בסגנון הלניסטי מובהק. לדעת החוקרים אין מן הנמנע שאחד מהם לפחות אם לא יותר, נבנו על ידי החשמונאים
↑  על פי מקבים א 5 אלפים איש, מספר שנראה מוגזם
↑  לפי התיאור של ספר מקבים א, מניח בר כוכבא שבעל הספר לא ידע את הסיבה האמיתית לנסיגתו של ליסיאס
↑  ד', ל"ה-נ"ט
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
 קרבות המכבים (מרד החשמונאים)
| שליט | אנטיוכוס הרביעי   (175 - 164) | אנטיוכוס הרביעי   (175 - 164) | אנטיוכוס הרביעי   (175 - 164) | אנטיוכוס החמישי   (164 - 162) | אנטיוכוס החמישי   (164 - 162) | דמטריוס הראשון   (162 - 150) | דמטריוס הראשון   (162 - 150) | דמטריוס הראשון   (162 - 150) |
| שנה לפנה"ס | 166 | 166 | 165 | 164 | 162 | 162 | 161 | 160 |
| אתר הקרב | אפולוניוס | בית חורון | אמאוס | בית צור | בית זכריה | כפר שלמא | חדשה | אלעשה |
(1) המערכה בעקרבא, (2) קרב יעזר, (3) המערכה נגד בני בנען, (4) המערכה בגלעד,
(5) מסע של שמעון לגליל המערבי, (6) מסע נגד יפו ויבנה, (7) המערכה באדום
רוויית משמעים

רְוָיָת מַשְׁמָעִים היא תופעה פסיכולוגית, שבה חזרה על מילה או ביטוי מספר פעמים, גורמת להם לאבד זמנית משמעות באוזני השומע, שתופס אותם כסדרת צלילים חסרי משמעות.
היסטוריה ומחקר

ליאון (יעקובוביץ') ג'יימס, פרופסור לפסיכולוגיה מאוניברסיטת הוואי, טבע לראשונה את הביטוי "רוויית משמעים" בעבודת הדוקטורט שלו בשנת 1962 (אוניברסיטת מקגיל, מונטריאול, קנדה). לפני כן, שימש "רוויה מילולית" יחד עם ביטויים נוספים לתיאור עייפות מנטלית. בעבודתו, מפרט ג'יימס את רבים מהביטויים ששימשו לתיאור התופעה בעבר.
במסגרת המאמר של פרופ' ג'יימס מוצגים מספר ניסויים המדגימים את התופעה בכמה משימות קוגניטיביות, כגון סידור מילים ומספרים המוצגים שוב ושוב בפרק זמן קצר, חזרה בעל פה על מילים ולאחר מכן קיבוצן לפי משמעות, חיבור מספרים אחרי קריאתם בקול ותרגום מילים בין שפות לאחר אמירת המילה מספר פעמים באחת השפות. בכל אחד מהמקרים התבקשו הפרטים במחקר לחזור על מילה או מספר כמה פעמים לפני ביצוע המטלה. המחקר מדגים כי חזרה על המילה לפני ביצוע המשימה מקשה על הנבחן בהשלמתה.
ההסבר לתופעה נובע מכך שבקליפת המוח, חזרה מילולית מעוררת תבנית נוירונית התואמת למשמעות המילה. רפטיציה מהירה גורמת הן לפעילות סנסורית-מוטורית והן להפעלת מערכת העצבים המרכזית (ראה תאוריית ההתפתחות הקוגניטיבית של פיאז'ה) דבר הידוע כגורם המאט את מהירות התגובה, ומכאן הירידה במהירות עם כל חזרה.
פרופ' ג'יימס (1962) מכנה מסקנה זאת כהתחלה של ה"נוירוסמנטיקה הניסיונית".
יישומים

פותחה אפליקציה להפחתת פחד קהל אצל סובלים מהפרעות דיבור (כגון גמגום) על ידי יצירת רוויה משמעית, וכך להפחית את הרגשות השליליים הנוצרים עקב דיבור.
בתרבות

בסיפור הקצר "ברניס" מאת אדגר אלן פו (משנת 1835), הגיבור מתאר מצב רוח הגורם לו "לחזור, מונוטונית, על מילה נפוצה, עד שהצליל, מעוות עקב חזרה תדירה, הפסיק להעביר כל משמעות לתודעה".
בסיפור הקצר "יותר אזעקות בלילה" מאת ג'יימס ת'ורבר (משנת 1933) התופעה מתוארת.
בסדרה חברים, בפרק "The One with the Stoned Guy", הדמות בשם הפרק חוזרת על המילה "Tartlets" (טארט קטן) עד שהוא שם לב שהביטוי "איבד כל משמעות"
בספרו של טוני בורגס "Pontypool Changes Everything" ובעיבודו הקולנועי ישנו שימוש רב ברווית משמעים.
בסדרה משפחת סימפסון, בפרק "Radioactive Man" מילהאוס אומר לבארט "עשיית סרטים היא רפיטטיבית נורא, אמרתי ' jiminy jillikers!' כל כך הרבה פעמים עד שהמילים איבדו כל משמעות.
ראו גם

Buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo buffalo
מנטרה
הערות שוליים

↑  Leon Jakobovits James (באפריל 1962). "Effects of Repeated Stimulation on Cognitive Aspects of Behavior: Some Experiments on the Phenomenon of Semantic Satiation". נבדק ב-2012-08-17. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dr. Leon James (formerly Leon A. Jakobovits) University of Illinois. "SEMANTIC SATIATION AND COGNITIVE DYNAMICS1".
↑  "Berenice by Edgar Allan Poe". Online-literature.com. 2007-01-26. נבדק ב-2012-08-17.
↑
↑  Memorable quotes for "Friends" The One with the Stoned Guy (1995), IMDb.com
↑  http://www.snpp.com/episodes/2F17.html