stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טייכר וזרחוביץ'
דמויות ומערכונים בולטים > מערכונים בעבר

רוי קוקה (עומר ריבאק), טוען שהוא חבר ילדות של טייכר וזרחוביץ'. מכנה את טייכר וזרחוביץ' "תל אביבים" ומרבה להעביר ביקורת על העיר.
"האסדה", תסכית מתח שמתרחש על אסדת הגז "יגאל" וכולל את מר סטייט מנהל האסדה, ברטה בעלת דוכן הפיס, והרצי טבח האסדה אשר מכין רק ביצים.
"טוחנים", פודקאסט האוכל של ערן וצ'יקו מהדגים (פרודיה על בינו גבסו, הוא ד"ר שקשוקה). פודקאסט בהגשת ערן זרחוביץ' שבו הוא הולך לאכול עם המסעדן צ'יקו מהדגים, במקומות שרק הוא מכיר.
מקבילית המוחות - פארודיה על שעשועוני טריוויה ישנים, טייכר הוא המנחה וזרחוביץ' מגלם את "עודד שוסטקוביץ' ממגדיאל" המציג עצמו כ"חייל וסטודנט". המשחק מתאפיין בכך שהמנחה שואל שאלה שהתשובה נראית מובנת מאליה, בעוד ששוסטקוביץ' עונה תשובה מפתיעה שגם היא מתאימה לשאלה שנשאל.
אילון מעירוני א' (דור כאהן), היפסטר תל אביבי שלמד בילדותו בעירוני א'. שטוען שאביו הוא חנוך רוזן ואמו היא מיקי לאון.
מקבץ פרסומות רדיו פיקטיביות בנושאים רנדומליים, זכורה במיוחד הפארודיה ״מרתפי אלקטרוניקה״, המבוססת על הפרסומות של רשת מחסני חשמל.
הערות שוליים

↑  אלכסנדר כץ, החוזה של טייכר וזרחוביץ' ברדיו ת"א הוארך ב-3 שנים נוספות, באתר אייס, 29 באוגוסט 2016
↑  איילת רוזן, ‏ריח ונטה, באתר ‏מאקו‏, 15 באוגוסט 2013
↑  רז שכניק, טייכר וזרחוביץ' יפרשנו את האירוויזיון, באתר ynet, 15 באפריל 2019
דומיניקו ברארדי

דומיניקו ברארדי (באיטלקית: Domenico Berardi; נולד ב-1 באוגוסט 1994 בקוזנצה שבאיטליה) הוא כדורגלן איטלקי המשחק בעמדת החלוץ והקיצוני בססואולו ובנבחרת איטליה. בראדי הוא מלך השערים בכל הזמנים של ססואולו.
קריירה

דומיניקו ברארדי, נולד וגדל בקוזנצה בדרום איטליה ובגיל 13 הצטרף לקבוצת הילדים של קוזנצה קלצ'ו עד שבגיל 16 עבר לססואולו. את הופעת הבכורה בקבוצה הבוגרת של ססואולו ערך ברארדי ב-27 באוגוסט 2012, כשהוא בן 18 בניצחון החוץ 0–3 על צ'זנה בסרייה ב'. חמישה ימים לאחר מכן, כבש ברארדי את שער הבכורה שלו במדי ססואולו בניצחון 1–2 על קרוטונה. בשנת 2013, נבחר ברארדי לשחקן המצטיין של הסרייה ב' כשסייע לססואולו לזכות באליפות הסרייה ב' ולהעפיל לסרייה א'.
ב-2 בספטמבר 2013, יובנטוס הכריזה באתר האינטרנט הרשמי שלה, כי רכשה את הבעלות על כרטיס השחקן של דומיניקו ברארדי ובתמורה שילמה 4.5 מיליון אירו והעבירה בהשאלה את לוקה מארונה לשורות ססואולו. ב-25 בספטמבר 2013, כשהוא בן 19 בלבד, ערך ברארדי את הופעת הבכורה שלו בסרייה א' בתיקו 1-1 נגד נאפולי. ב-6 באוקטובר 2013, כבש ברארדי את שער הבכורה שלו בסרייה א' בבעיטת עונשין מ-11 מטרים בניצחון 0–3 על פארמה. ב-3 בנובמבר 2013, כבש ברארדי שלושער בניצחון החוץ הראשון בהיסטוריה של ססואולו בסרייה א' 3–4 נגד סמפדוריה. ב-12 בינואר 2014, כבש ברארדי ארבעה שערים בניצחון ססואולו 3–4 על מילאן, והפך לשחקן הצעיר השני בהיסטוריה שכובש ארבעה שערים במשחק ליגה בסרייה א'. את עונת 2013/14, סיים ברארדי עם 16 שערי ליגה ב-29 משחקים וסייע לססואולו להימנע מנשירה לליגה השנייה. בחודש יולי 2014, הוחלט כי ברארדי יישאר בססואולו למשך עונה נוספת והסכם הבעלות על כרטיס השחקן שלו שהחזיקה יובנטוס יחודש. את עונת 2014/15, סיים ברארדי עם 10 כיבושים ו-15 בישולים והיה לאחד המבשלים המובילים ביותר בסרייה א'.
ב-25 ביוני 2015, במסגרת העברתו של החלוץ סימונה זאזה ליובנטוס שילמה ססואולו 10 מיליון אירו כדי לרכוש בחזרה מיובנטוס את הבעלות על כרטיס השחקן של דומיניקו ברארדי. למרות זאת, יובנטוס שמרה על האפשרות להחזיר את השחקן בחזרה לשורותיה בשנת 2016. את עונת 2015/16 פתח דומיניקו ברארדי כשחקן המצטיין בניצחון הביתי של ססואולו 1–2 על נאפולי אך נפצע באותו המשחק ונעדר מהמגרשים לתקופה של חודש וחצי. את שערו הראשון באותה העונה כבש ברארדי ב-18 באוקטובר 2015, בניצחון 1–2 על לאציו. את אותה העונה סיימה ססואולו במקום השישי בטבלת הסרייה א' אשר מוביל למוקדמות הליגה האירופית.
ב-28 ביולי 2016, ערך ברארדי את הופעת הבכורה האירופית שלו במדי ססואולו בסיבוב המוקדמות השלישי של הליגה האירופית ואף כבש את שערה הראשון של ססואולו במסגרת אירופית אי פעם בתיקו 1-1 נגד לוצרן. במשחק הגומלין בין הקבוצות שנערך ב-4 באוגוסט סייע ברארדי לססואולו להעפיל לשלב הפלייאוף כשכבש צמד שערים בניצחון 0–3. לאחר שכבש שער בכל אחד מצמד המשחקים נגד הכוכב האדום בלגרד בשלב הפלייאוף של הליגה האירופית סייע ברארדי לססואולו להעפיל לראשונה בתולדותיה לשלב הבתים של הליגה האירופית. ב-28 באוגוסט כבש ברארדי שער בניצחון 1–2 על פסקארה והפך לשחקן האיטלקי הצעיר ביותר שכבש 40 שערי ליגה בסרייה א' מאז עונת 1994/95.
קריירה > קריירה בינלאומית

בראדי נמנה עם סגל נבחרת איטליה עד גיל 21 במדיה ערך 18 הופעות וכבש שלושה שערים. באוקטובר 2015, זומן בראדי לראשונה על ידי המאמן אנטוניו קונטה לסגל הנבחרת הבוגרת של איטליה לצמד משחקים נגד נבחרת אזרבייג'ן ונבחרת נורווגיה במסגרת מוקדמות יורו 2016 בצרפת.
תארים

סרייה ב' מקום ראשון: 2012/13
תארים > נבחרת איטליה

אליפות אירופה: יורו 2020
15 דקות (ארגון)

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל
 מטה הארגון:  מזא"ה 9, בית הצעירים, תל אביב - יפו, 6521322
 מייסדים:  יוסי סעידוב ואהוד עוזיאל
 מנכ"ל:  סיון שמואלוביץ׳
 תקופת הפעילות:  2009–הווה (כ־15 שנים)
 http://15minutes.co.il/
 
15 דקות – ארגון צרכני התחבורה בישראל הוא עמותה רשומה הפועלת בישראל, שמטרתה לשפר את התחבורה ציבורית בישראל
היסטוריה

ארגון 15 דקות הוקם בשנת 2009 ביוזמה מקומית של שני פעילים ירושלמים, יוסי סעידוב ואהוד עוזיאל, במטרה לשפר את התחבורה הציבורית בשכונת מגוריהם. השניים, כצעד ראשון, יזמו מפגש תושבים בנושא תחבורה, שפורסם בשיטת חבר מביא חבר. למפגש זה הגיעו כ-100 תושבים מכל רחבי העיר, והצלחתו הרבה הניעה פעילות ירושלמית מקומית במגוון נושאים, בהם: מידע בתחנות, איסוף תלונות, פרסום מדריך לתביעות קטנות לנוסעי התחבורה הציבורית וקמפיין עלייה מכל הדלתות. בין ההצלחות נוסד גם קו 15 הפופולרי, קו ישיר לתחנה המרכזית מהקטמונים, אשר אמור להגיע ב-15 דקות בלבד. הקו קרוי על שם העמותה, ששמה "15 דקות" נועד להדגיש את החשיבות של קיצור זמני נסיעה בתחבורה ציבורית, כך שתהווה חלופה לשימוש ברכב הפרטי.
צוות

בעקבות הצלחת הפעילות הירושלמית החלו הפעילים לפעול להפיכת היוזמה לארגון ארצי. גיל יעקב, ששימש עד אז כמנכ"ל "מגמה ירוקה" ופעיל בתחום התחבורה, נקרא לעמוד בראש הארגון ולהוביל מהלך זה. הוא הוביל את תהליך הקמת העמותה, ושימש כמנכ"ל הארגון עד לשנת 2019. יוסי סעידוב המשיך בפעילותו כדובר הארגון. אליהם הצטרפו להקמה ולצוות הקבוע לרה פארן, שמשמשת כרכזת מאבקים ציבוריים וקשרי קהילה ודפנה עורי מסטצ'קין המרכזת את פניות הציבור ופרויקטים מיוחדים. משנת 2013 רשום הארגון כעמותה רשומה (ע"ר). בשנת 2018 נבחרו גיל יעקב ויוסי סעידוב לרשימת 100 האנשים המשפיעים של דה-מרקר לשנה זו. בהסבר לבחירתם נכתב: "כיום, 15 דקות הוא הארגון המשפיע ביותר שפועל בתחום זה, שהשפעתו על איכות חייהם של הישראלים רבה".
בשנת 2019 נבחרה שמרית נוטמן לתפקיד מנכ"ל הארגון. במרץ 2021 הודיעה שמרית נוטמן על כוונתה לסיים את תפקידה, את מקומה תפסה לרה פארן שבשנים האחרונה ריכזה את תחום המאבקים הציבוריים ואת נושא קשרי הקהילה של העמותה.
באוקטובר 2023 הודיעה לרה פארן על עזיבתה, את מקומה תפסה מי שהייתה בשנתיים האחרונות דוברת הארגון סיון שמואלוביץ'.
תחומי פעילות

מאז הקמתו ב-2013 הארגון פועל ברמה הפרטנית, המקומית והארצית דרך מאבקים ציבוריים ותקשורתיים ובעזרתם של מתנדבים ואנשי מקצוע הפועלים בהתנדבות.
ברמה הפרטנית – לארגון מוקד פניות ציבור שמסייע לאנשים פרטיים לפתור בעיות בתחום התחבורה הציבורית ולמצות את זכויותיהם כצרכנים. בשיתוף פעולה עם אוניברסיטת תל אביב מספק המוקד ייעוץ משפטי וסיוע בהגשת תביעות קטנות בגין הפרות של תנאי הרישיון כנגד מפעילי התחבורה הציבורית. במקביל, החל משנת 2017, המוקד אוסף דיווחים באמצעות אפליקציה הנקראת "15 דקות". הדיווחים משמשים להפקת דו"חות מקצועיים ופעולה מרוכזת מול הגורמים האחראים על שירותי התחבורה בישראל: משרד התחבורה, החברות המפעילות, והרשויות המקומיות. הדו"חות הרבעוניים של הארגון חשופים לציבור והם זכו לסיקור במספר ערוצי תקשורת.
ברמה הארצית הארגון מקדם נושאי רוחב מול משרד התחבורה, בכנסת ובעזרת התקשורת.
תחומי פעילות > הישגים

קידום נתיבי תחבורה ציבורית- באמצעות קמפיין שנמשך שלוש שנים, בסופו משרד התחבורה והרשויות בגוש דן הגיעו להסכמות לגבי תוכנית "מהיר לעיר", שלפיה יוקצו עשרות ק"מ של כבישים לטובת נת"צים. הארגון מנהל מעקב אחר הביצוע, ומפעיל לחץ ציבורי ותקשורתי לקידום תוכניות תקועות.
בעקבות לחץ ציבורי בהובלת ארגון "15 דקות" בוצע תיקון חקיקה המאפשר הצבת מצלמות אכיפה המתעדות נסיעת כלי רכב פרטיים בנתיבי התחבורה הציבורית. סמכויות האכיפה הורחבו אפוא לרשויות המקומיות.
עלייה מכל הדלתות – בזכות מאבק החל מנובמבר 2015 התאפשרה לראשונה עלייה מכל דלתות האוטובוס בשליש מהקווים העירוניים. הארגון ממשיך לקדם את הרחבת האפשרות לעליה מכל הדלתות, מכיוון שנמצא שהיא חוסכת כרבע מזמן הנסיעה של קו עירוני.
הגעה מהירה לאזורי תעסוקה – קמפיין אשר תרם להשקת קווים מהירים לאזורי תעסוקה ולהוצאה לפועל של תוכנית "קווי הזנק" על ידי משרד התחבורה.
הפחתת הזיהום בתחנה המרכזית בירושלים – פסק דין תקדימי בתביעה של פעילי 15 דקות חייב את הנהלת התחנה להתקין אמצעים להפחתת הזיהום באולמות הנוסעים.
רב-קו במוניות השירות – בשיתוף עם ארגון נהגי המוניות וארגוני הגיל השלישי הובילו פעילי "15 דקות" מהלך להכנסת הרב-קו למוניות השירות. בדצמבר 2017 הכריז שר התחבורה ישראל כץ כי בסוף 2018 יוכנס הרב-קו למוניות.
החלפת חברת סיטיפס - בעקבות קמפיין מוצלח של הפעילים הירושלמים בארגון נמנע חידוש חוזה ההפעלה של הרכבת הקלה מול חברת סיטיפס.
הפעלת מוקד תביעות קטנות – עשרות תביעות קטנות נגד מפעילי תחבורה ציבורית הוגשו בליווי אוניברסיטת תל אביב ומוקד 15 דקות – כולן הסתיימו בפיצוי לנוסעים.
שיפורים נקודתיים – מאות שיפורים בשירותי התחבורה הציבורית בוצעו על ידי משרד התחבורה והמפעילים בעקבות פעילות מוקד הפניות.
פעילות פרלמנטרית – חברי הארגון נוכחים באופן קבוע בוועדות בכנסת לקידום נושאים שונים כגון תכנון עירוני, קידום תחבורה ציבורית, השפעה על סדרי עדיפויות תקציביים, תקן תחנות אוטובוס, תיאום וקישור בין הרכבות לאוטובוסים, קידום הקו הסגול והכחול של הרכבת הקלה בגוש דן, רפורמת התעריפים, מעקב אחר יישום תוכניות משרד התחבורה.
"מהיר ועכשיו" – ייזום וקידום רשת של קווים מהירים על תוואי הרכבת הקלה בגוש דן, שיפעלו כקווים מכינים עד שתחל פעילותה ב-2030. קווים אלו יופעלו על ידי מערכת אוטובוסים מהירה (BRT) ותינתן להם קדימות על ידי נתיבי תחבורה ציבורית.
דו"ח דירוג יישובים - דירוג פעילות של מועצות מקומיות ושירות התחבורה הציבורית בתחומן.
תוכניות בנייה – הארגון מספק חוות דעת מקצועיות לתוכניות מתאר עירוני ומנסה להשפיע על תוכניות המתאר לקידום נגישות לתחבורה ציבורית וסביבתית.
בינואר 2018 יזם הארגון בשיתוף עם לובי 99 ומגמה ירוקה את "יום הזעם בפקקים", פעילות מחאה שבה צפרו נהגי ישראל על היעדר פתרונות תחבורה מספקים לרכב הפרטי. במקביל פועל הארגון "תוכנית חירום" לקידום תחבורה ציבורית, שעד כה חתמו עליה כ-40 חברי כנסת.
בנוסף החל משנת 2017 מעביר הארגון סדנאות ותוכניות חינוך בבתי ספר העוסקות בכלים ליצירת שינוי בתחבורה הציבורית. הסדנאות מעניקות כלים לשיפור המציאות ולאזרחות פעילה ומשלבות עשייה על מנת לשפר בעיות המטרידות את האזרחים.
מימון

פעילות העמותה מתבססת על מתנדבים ועל צוות קבוע במשרות חלקיות. מקורות המימון שלה הם קרן סבה, יד הנדיב ותרומות של הציבור. בשנת 2016 התקיים קמפיין גיוס המונים.
ראו גם

משרד התחבורה והבטיחות בדרכים
תחבורה ציבורית בישראל
אוטובוסים בישראל
רכבת ישראל
תחבורה בדרך שלנו
תחבורה היום ומחר
הערות שוליים

1 2  "אודות - ארגון 15 דקות לשיפור התחבורה הציבורית בישראל". ארגון 15 דקות לשיפור התחבורה הציבורית בישראל. נבדק ב-2018-03-22.
↑  כאן 11 - תאגיד השידור הישראלי (2016-11-15), חשבון יומי- ריאיון עם גיל יעקב -מנכ"ל "חמש עשרה דקות" ארגון צרכני תחבורה ציבורית., נבדק ב-2018-06-19
↑  "תביעות קטנות - ארגון 15 דקות לשיפור התחבורה הציבורית בישראל". ארגון 15 דקות לשיפור התחבורה הציבורית בישראל. נבדק ב-2018-06-19.
↑  15 דקות - אפליקציות ב-Google Play, באתר play.google.com
↑  דקות 15 on the App Store, באתר App Store (באנגלית)
↑  אודי עציון, הכסף שמאחורי הפקקים, באתר ynet, 21 במאי 2018
↑  "התחבורה הציבורית בעיר: הדרדרות בדירוג של ירושלים | כל העיר". כל העיר ירושלים. 2017-12-27. נבדק ב-2018-06-19.
↑   אורן דורי, איחורים, צפיפות ודילוג על תחנות: קווי התחבורה הציבורית הגרועים בישראל, באתר TheMarker‏, 26 באפריל 2017
↑  ליאת קציר, ‏צפיפות בלתי נסבלת ואיחורים קבועים: הרשימה השחורה של קווי האוטובוס, באתר ‏מאקו‏, 21 באוגוסט 2017
↑  אסף זגריזק, איחור, דוחק, לכלוך, בלי מיזוג: אלה קווי האוטובוס הגרועים בארץ, באתר ynet, 25 בפברואר 2018
↑   אבי בר-אלי, "נסיעה באוטובוס – רולטה רוסית": זינוק של 30% בתלונות על התחבורה הציבורית, באתר TheMarker‏, 21 באוגוסט 2017
↑  אודי עציון, אלה קווי האוטובוס האיטיים והמאחרים ביותר, באתר ynet, 3 ביולי 2018
↑  רועי רובינשטיין, קווי התחבורה הציבורית יצאו למכרזים חדשים, באתר ynet, 21 ביוני 2018
↑  אודי עציון, עוד נתיבי תחבורה ציבורית? אולי אחרי הבחירות, באתר ynet, 16 באוגוסט 2018
1 2 3 4  מנשר הצגה לתורמים ארגון "15 דקות" (אנגלית)
↑  ניר חסון, אגד והתחנה המרכזית בירושלים ישלמו 1.2 מיליון שקל בגלל זיהום אוויר, באתר הארץ, 9 באפריל 2014
↑  אסף זגריזק, איפה תוכלו לתפוס אוטובוס תוך רבע שעה?, באתר ynet, 25 בדצמבר 2017
↑  מחאה יצירתית בכבישים נגד הפקקים, באתר ‏מאקו‏, 14 בינואר 2018
↑  התכנית הכלכלית. הגיע הזמן לפתרונות מידיים להוצאת ישראל מהפקקים, באתר www.facebook.com
↑  "תלמידים מזיזים את התחבורה הציבורית - ארגון 15 דקות לשיפור התחבורה הציבורית בישראל". ארגון 15 דקות לשיפור התחבורה הציבורית בישראל. 2018-05-30. אורכב מ-המקור ב-2018-06-19. נבדק ב-2018-06-19.
↑   אורן דורי, "רק מי שלוחץ על משרד התחבורה, כמו החרדים, מקבל תחבורה ציבורית", באתר TheMarker‏, 13 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010648303705171
אוג'מאה

ג'וליוס נייררה
אוג'מאה (בסוואהילי: Ujamaa; באופן מילולי: "משפחה מורחבת" או "משפחתיות") היא מודל כלכלי-חברתי שהנהיג נשיאה הראשון של טנזניה, ג'וליוס נייררה בתקופת שלטונו במדינה.
ב-1967, שלוש שנים לאחר עצמאות טנזניה, הכריז נייררה בהצהרת ארושה, על המודל החדש, שבוסס על עקרונות הסוציאליזם האפריקאי. אליבא דנייררה, משפחה אפריקאית מורחבת, פירושה שכל אדם עומד לשירותה של הקהילה, ושיתוף פעולה ופיתוח קולקטיבי הם ההצדקה לקיומו של הפרט. נייררה גרס שחלוקת העושר צריכה להיות אופקית ולא אנכית, ולשם כך יש לאסור על צבירת הון פרטי.
העקרונות ליישום האוג'מאה

לשם יישום המודל בטנזניה, קבע נייררה מספר עקרונות:
כדי להגביר את יציבותה ואחדותה של המערכת הפוליטית יש להתבסס על פוליטיקה חד מפלגתית. מפלגתו, צָ'אמָה צָ'ה מָאפִּינְדוּזִי, הייתה המפלגה היחידה שקיומה הותר עד 1992.
כדי ליצור שוויון בחברה, ולא לתת יתרון לבעלי הון, יש להלאים כמה מהענפים הכלכליים במדינה.
כדי לאפשר ניהול קולקטיבי יעיל של הכפרים, יש להעתיק חלק מהם ממקומם. בין 1973 ל-1978, 85% מהאוכלוסייה הכפרית של טנזניה הועברה ממקומה, ללמעלה מ-7,000 כפרים מתוכננים, במטרה לאלץ את תושביהם לעבור לחקלאות מודרנית יותר, ולאפשר להם גישה לשירותי רווחה שונים.
משמעות העצמאות היא ניתוקה של טנזניה מהתלות הכלכלית והתרבותית במדינות אירופה, ולפיכך על הטנזנים ללמוד ולעשות הכל בעצמם.
הבסיס ליישום העקרונות האחרים הוא בחינוך חובה חינם.
השלכות האוג'מאה על טנזניה

המודל נכשל, המדינה נקלעה לחובות כבדים, וב-1976 הייתה טנזניה, בעבר יצואנית התוצרת החקלאית הגדולה באפריקה, ליבואנית הגדולה ביותר. עם הגורמים המרכזיים לכישלון נמנים היעדרן של השקעות חיצוניות במדינה, משבר האנרגיה העולמי, הירידה במחירי הקפה והאגבות והמלחמה עם אוגנדה ב-1978.
משנוכח נייררה ב-1985 כי לא יהיה מנוס מהפסקת מדיניות האוג'מאה וממעבר למדיניות של שוק חופשי, העדיף לפרוש מתפקידו, ולא להנהיג את המדינה באופן שאינו מאמין בו. עם זאת, בנאום הפרידה שלו הודה במפורש בכישלון מדיניותו.
בצד הכשלונות, למדיניות האוג'מאה היו גם מספר הצלחות - במהלך יישומה גברה האחדות במדינה הצעירה, ושירותי החינוך והבריאות השתפרו והגיעו לאוכלוסיות רבות יותר.
לקריאה נוספת

Cranford Pratt, "Julius Nyerere: Reflections on the Legacy of his Socialism", Canadian Journal of African Studies 33(1), 62-137.
קדש (ארנת)

| --- | --- |

 מידות
 אורך:  כ־400 מטרים
 רוחב:  250 מטרים
 שטח:  100 דונם
 היסטוריה
 תרבויות:  חתים
 תקופות:  התקופה הנאוליתית ברונזה בייניימית תקופת הברונזה המאוחרת תקופת הברזל I תקופת הברזל II התקופה ההלניסטית התקופה הרומית
 ננטש:  התקופה הביזנטית
 סוג:  תל
 מאורעות:  דאפור 
 אתר ארכאולוגי
 חפירות:  1921-1922 1975-1995
 ארכאולוגים:  1921–1922, מוריס פזארד  1995–1975, פיטר פאר
 מיקום
 מדינה:  סוריה סוריה
 מיקום:  30 קילומטר דרומית-מערבית לחומס
 קואורדינטות:  34°33′27″N 36°31′12″E﻿ / ﻿34.5576°N 36.52°E﻿ / 34.5576; 36.52
  (למפת סוריה מוגדלת) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקדש(למפת סוריה רגילה) דמשק חלב חומס לטקיה חמה דיר א-זור אל-חסכה א-רקה הים התיכון  ישר. לבנון ירדן עיראק טורקיהקדש
 
מפת סוריה באלף השני לפנה"ס
רעמסס השני נוהג במרכבה. תחריט ממקדש אבו סימבל המתאר את קרב קדש
קֶדֶש ("כּינסַה" בהגייה החתית), הייתה עיר חורית עתיקה ששכנה על גדות נהר האורונטס בשטח מערב סוריה של היום. חורבותיה נמצאות בתל נבי מִנד, 24 ק"מ דרומית מערבית לחומס. החורבות זוהו על ידי קנת קיצ'ן (Kenneth Kitchen).
אזכורים של קדש במקורות

ישנם המזהים את qa-di-sa-a המוזכרת בתעודות מארי, המתוארכות לסביבות המאה ה-18 לפני הספירה, עם קדש על הארנת.
העיר קדש מוזכרת פעמים רבות בתעודות חתיות, מצריות ואכדיות. האזכורים המוקדמים ביותר נוגעים לקרב מגידו המתוארך למאה ה-15 לפני הספירה. לאחר מכן, העיר קדש מופיעה בתשעה מכתבים במכתבי אל-עמארנה. במכתב 189 מופיעה התכתבות בין מלך קדש "אִיתַגַמַה", שמלך באמצע המאה ה-14 לפנה"ס, למלך מצרים. במכתב הוא מתלונן על ביריאווזה מלך דמשק שמשמיץ אותו. איתגמה מופיע ב-11 מתוך 382 מכתבי אל עמרנה, מתוכם 4 מכתבים העוסקים בארץ "עמקו" ששכנה בדרום עמק הבקאע שבלבנון. במכתבים מופיעים שמות של שני מלכים נוספים של קדש "סוטרנה" ו"ארי-טשוב".
העיר מוזכרת בצורה די נרחבת בתיאורים של קרב קדש. תמונות הקיר המצריות של מלחמת קדש מראות את העיר קדש כעיר מבוצרת מוקפת חומה וחפיר כפול.
לאחר קרב קדש העיר כמעט ואינה מוזכרת במקורות כתובים.
במהדורת לוסיאן של תרגום השבעים מתורגם הביטוי המוקשה "ארץ תחתים חודשי" שבפסוק "ויבאו הגלעדה ואל ארץ תחתים חודשי ויבאו דנה יען וסביב אל צידון" ל- "ארץ החיתים קדש".
בכלח נמצא כתובת המתייחסת לעמדה אשורית ב Qi-di-si, ויש המזהים מקום זה עם קדש.
זיהוי תל נבי מנד כקדש

תל נבי מנד זוהה כקדש באמצע המאה ה-19 על ידי ויליאם תומפסון (אנ'), על סמך מיקומו התואם את התיאור של מיקום קדש בכתובות המתארות את קרב קדש. בשנת 1881 ביקר קלוד קונדר בתל נבי מנד ושמע מתושב מקומי ששם המקום "קדש". בהתאם הוא בחן את העניין ואף על פי שבתחילה חשב שקדש נמצאת ליד קטנה, הגיע למסקנה שהזיהוי נכון.
היו שפקפקו בזיהוי זה כיוון שלא נמצא בתל נבי מנד חפיר כפול. המצאות חפירה מרובעת במערב התל בחפירות בשנת 1975 העלתה את האפשרות למציאת התאמה בנקודה זאת, אולם פאר כתב שהתברר שהחפירה המרובעת היא מאוחרת יותר, אולי ביזנטית. הזיהוי של תל נבי מנד כקדש קיבל חיזוק משמעותי בחפירות 1975 בהמצאות בתל של מכתב ממלך החיתים אל ארי-טשופ (Ari-Teshup) המזוהה כבנו של מלך קדש ממכתבי אל-עמארנה.
עמנואל וליקובסקי חלק על הזיהוי של תל נבי מנד כקדש. הוא טען שהתל אינו מוקף במים כפי שנראה בציורי הקיר של קדש ומיקום הנהר בצפון אינו תואם את התיאורים של הקרב. במקום זאת, הוא טוען שתל נבי מנד היא רבלה.
חפירות ארכאולוגיות בתל נבי מנד

קדש מזוהה בתל נבי מִנד, הנמצא על נקודת המפגש בין האורונטס, הנמצא ממזרח לתל ויובלו המוקדיה, הנמצא ממערב ומצפון לתל, 7 קילומטר דרומית לאגם חומס ו-24 ק"מ דרומית מערבית לחומס. שטח התל הוא כ-100 דונם בפסגתו, בערך 200 על 450 מטר, והוא מתנשא לגובה של כ-30 מטר מעל סביבתו. מדרומו יש תל קטן בגובה של כ-7 מטר, עליו נמצאו שרידים רבים מהתקופה הרומית. התל ממוקם במפתח על הדרך הראשית חומס-טריפולי ובנוסף נמצא על דרך לכיוון צפון-דרום, הגם שלא דרך ראשית בגלל שהאזור היה מכוסה לעיתים קרובות בביצות.
בשנים 1921–1922 התקיימו בתל חפירות ארכאולוגיות על ידי מוריס פזארד (אנ') שהתרכזו באזור הצפוני מזרחי של התל ומצאו שהתל היה מיושב מהתקופה הכנענית ועד התקופה הרומית. בשכבה העליונה שבתל נמצאו שרידים מהתקופה ההלניסטית. למרגלות התל נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית. הממצאים המשמעותיים ביותר בחפירות של פזארד כללו מצבת ניצחון שהציב סתי הראשון, צלמיות וחותמות גליל.
בשנים 1975–1995 חפר בתל פיטר פאר. חפירותיו התרכזו בתעלות 1, 2, 5, 8 במורדות הצפון מזרחיים של התל ובתעלה 3 במערב התל. בראש התל נמצא כפר, בצפונו בית קברות של הכפר, דבר המגביל את החפירות הארכאולוגיות בתל. פאר הסביר את הבחירה לחפור דווקא בקדש בכך שהעיר הייתה על הגבול של מספר תרבויות, באזור בו התבצעו אך מעט חפירות ארכאולוגיות.
בעונה הראשונה של חפירות פאר בשנת 1975 נמצאו מספר כתובות. אלו כללו מכתב ממלך חלב אל מלך קדש וכתובת אוגריתית מתקופת הברונזה המאוחרת. בתעלה 1 נמצא על סלע האם יישוב המזוהה כנאוליתי. עד 1991 לא נמצאו בתל ממצאים כלקותיים. בתעלה 8 נמצאו בתים בעלי אופי עירוני העשויים מלבני בוץ מתקופת הברונזה הקדומה שדומים לממצאים בחמה ושונים מאלו באוגרית וגבל שעל חוף הים התיכון. מערכת הביצורים הקדומה ביותר שנמצאה מתוארכת למאה ה-17 לפני הספירה. הביצורים כוללים שלוש חומות מקבילות עשויות מלבני בוץ המחוברות מדי פעם בקירות אנכיים. החומה החיצונית היא בעובי של בערך 2.5 מטר, בעוד החומה הפנימית היא בעובי של פחות ממטר. לאחר שמערכת הביצורים הזאת נזנחה ועברה תהליכי בלייה, נבנו עליה מבני מגורים של תקופת הברונזה המאוחרת. על פי החרסים שנמצאו, התקופה שבין הזנחת הביצורים לבין הקמת הבתים על ההריסות הייתה קצרה ולא יותר משנות דור. בצפון מזרח התל, בתעלה 5, נמצא מבנה מרשים שעבר חורבן אלים בשריפה, תוך השארת שברי חרסים. המבנה מתוארך למאה השמינית לפני הספירה וייתכן שהוא מעיד על כיבוש אשורי של העיר. מעל שכבה זאת, מופיעה השכבה ההלניסטית.
בחפירות של פאר נמצאו עצמות רבות של בעלי חיים מבויתים. עיקר הממצא היה מתקופת הברונזה ומהתקופה ההלניסטית, וממצאים נוספים נמצאו מהתקופה הנאוליתית, התקופה הכלקוליתית המאוחרת ותקופת הברזל. שיעור עצמות העיזים והכבשים בממצאים שנבדקו עמד על בין 68-74% ושיעור הבקר עמד על 17%. חזירים היוו כ-8% בתקופה הכלקוליתית המאוחרת וירדו לכ-4% בתקופת הברונזה המאוחרת. נמצאו באתר גם מעט עצמות של חמורים, סוסים וגמלים.
בניתוח של כלי אבן שנמצאו בתל, נכללו שברי קלצ'יט שזוהו כחלקים של כלי שיובא ממצרים, ייתכן מטאזה, ואלו היו העדות היחידה של כלי אבן שיובאו ממצרים. בתל נמצאו גם מספר כלי בזלת שכוללים מכתש וחצובה.
היסטוריה

האתר של קדש יושב לראשונה בתקופה הנאוליתית. בתקופת הברונזה המאוחרת, העיר הייתה עיר חשובה, והייתה יעד למסעי קרבות של חלק ממלכי השושלת ה-18 והשושלת ה-19 של מצרים. העיר שכנה בשטח ממלכת אמורו, בעמק בעל חשיבות אסטרטגית, דרכו עברו דרכי המסחר. תחותמס הראשון שמלך בתחילת המאה ה-16 לפנה"ס יצא בשנת מלכותו השנייה למסע מלחמה כנגד ברית ממלכות בראשה עמדה מיתני, וכללה גם את החתים, ארם וקדש.
בשנת 1482 לפנה"ס יצא תחותמס השלישי למסע המלחמה הראשון, לאחר שהתייצבה מולו ברית נרחבת של מלכי כנען בראשות מלך העיר קדש. המרד נתמך על ידי ממלכת מיתני. תחותמס עצמו כתב שהמרד התפשט על פני כנען כולה ”מן העיר ירזה ועד קצות תבל” (יֻרְזָה שכנה כנראה בתל גמה של היום). מרד זה הוכרע בקרב מגידו. רק במסעו השישי הצליח לכבוש אותה. במאה ה-14 לפנה"ס עברה העיר להיות תחת השפעה חתית.
בתחילת המאה ה-13 לפנה"ס יצא סתי הראשון למסעו השלישי שמטרתו הייתה להילחם בחתים, הוא הצליח להכותם בקדש, ולזכר ניצחונו הציב מצבת ניצחון שנמצאה במקום בחפירות ארכאולוגיות. אולם, ככל הנראה, השלטון המצרי במקום לא האריך ימים והעיר שבה להיות תחת שלטון חיתי.
בימי רעמסס השני נערך בקרבת העיר קרב קדש כנגד האימפריה החתית שבראשה עמדו מוותליש השני וחתושיליש השלישי. הקרב נערך על השליטה באזורי כנען, סוריה ולבנון. בתחילת הקרב הייתה יד החתים על העליונה אולם המצרים, בהנהגתו של רעמסס, התעשתו וגרמו לחתים אבדות כבדות. הקרב הסתיים בתיקו טקטי, אולם הניצחון האסטרטגי במלחמה היה בידי החתים, כש-16 שנים מאוחר יותר, הגיע המאבק לסיומו עם חתימת הסכם שלום בין שתי המעצמות. על פי הסכם זה קדש נשארה בידי החתים והגבול בין הממלכות עבר באזור בקעת הלבנון.
קדש נהרסה בסוף המאה ה-13 לפנה"ס, בעקבות פלישת גויי הים, ונעלמה מהתיעוד ההיסטורי, ככל הנראה בגלל שחמת וריבלה היו לערים הראשיות באזור והאפילו עליה. העיר הייתה מיושבת עד התקופה ההלניסטית, בה היא זכתה לתחייה מסוימת, כפי שמעידים הממצאים הארכאולוגיים. היא נודעה בשם לאודיקיאה על הלבנון(אנ')‏ (Laodiceia-ad-Libanum או Laodiceia Scabiosa). היא מוזכרת מספר פעמים בהקשר המלחמות בין בית תלמי והממלכה הסלאוקית. העיר מוזכרת גם בכתבים רומאיים וכתבי הכנסייה הביזנטית ולמרגלות התל נמצאו שרידים מהתקופה הביזנטית. ככל הנראה ישב בעיר בישוף של הכנסייה הביזנטית.
הערות שוליים

| --- | --- |
פורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב:  לפורטל ארכאולוגיה של המזרח הקרוב
↑  Graham Philip, Natural and Cultural Aspects of the Development of the Marl Landscape East of Lake Qatina During the Bronze and Iron Ages, page 223
1 2 3 4  אנציקלופדיה מקראית, כרך ז', עמ' 43–44, ערך "קדש על הארנת"
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  Peter Parr, Bulletin: Number Three-The Tell Nebi Mend Project: A Progress Report on the Institute of Archaeology's Excavations at Ancient Kadesh-on-the-Orontes in, The Journal of the Ancient Chronology Forum, 1991
1 2  Qadesh on the Orontes, Buried History, 12, 14-21, 1976, page 17
↑  ספר שמואל ב', פרק כ"ד, פסוק ו'
↑  Claude Reignier Conder, Heth and Moab: Explorations in Syria in 1881 and 1882, 1892, pages 18-21
1 2 3  Christopher J Davey, Qadesh on the Orontes, Buried History, 12, 14-21, 1976, page 18
1 2  Qadesh on the Orontes, Buried History, 12, 14-21, 1976, page 21
↑  Immanuel Velikovsky, Ages in Chaos, Ramses II and His Time, 1978, pages 25-26
1 2  Melissa A. Kennedy, Kamal Badreshany, and Graham Philip, Drinking on the periphery: the Tell Nebi Mend goblets in their regional and archaeometric context, Levant, page 1
↑  Melissa A. Kennedy, Kamal Badreshany, and Graham Philip, Drinking on the periphery: the Tell Nebi Mend goblets in their regional and archaeometric context, Levant, page 2
↑  The Monuments of Seti I: Epigraphic, Historical, and Art Historical Analysis, page 120
↑  Caroline Grigson, The fauna of Tell Nebi Mend (Syria) in the Bronze and Iron Age—a diachronic overview. Part 1: Stability and change—animal husbandry, Levant 2015, page 5
↑  Rachael Thyrza Sparks, Stone Vessels in the Levant, Routledge, 2017, page 634
↑  יוחנן אהרוני, תולדות ארץ ישראל, הוצאת משרד הביטחון, תל אביב 1986, עמוד 106
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563833005171  LCCN: sh2002009972  NKC: ge1086810  VIAF: 315170330   WorldCat (עם VIAF): 315170330