האימפריה הספרדית

| --- | --- |
דגל

 מפה של השטחים שנמצאו תחת שליטתו של בית הבסבורג בשנת 1556
 המנון לאומי:  המנון ספרד 
 ממשל
 משטר:  אבסולוטיזם פוליטי (תחת שושלת בורבון)   מונרכיה מעורבבת (תחת שושלת הבסבורג)
 שפה נפוצה:  דה פקטו: ספרדית   לטינית
 עיר בירה:  מדריד (דה פקטו)   (דה יורה: משנת 1561 חוץ מהשנים 1601–1606)   ואיאדוליד (1601-1606)
 גאוגרפיה
 יבשת:  אמריקה 
 היסטוריה
 הקמה:   
 תאריך הקמה:  סוף המאה ה-15
 פירוק:   
 תאריך פירוק:  1975
 ישות קודמת:  כתר קסטיליה   כתר אראגון   ממלכת גרנדה   ממלכת נווארה   ארצות השפלה הבורגונדיות   בישופיות של אוטרכט   האימפריה האצטקית   אינקה   מאיה   ממלכת טונדו   מדג'ה אס   הסולטנות של סולו   לואיזיאנה הצרפתית
 ישות יורשת:  ספרד   איטליה   האימפריה המקסיקנית הראשונה   רפובליקת קולומביה הגדולה   הפרובינציות המאוחדות של ריו דה לה פלטה   צ'ילה   בוליביה   פרוטקטורט של פרו   הרפובליקה הפיליפינית הראשונה   גינאה המשוונית   רפובליקת סהרה הערבית הדמוקרטית   לואיזיאנה הצרפתית   טריטוריית פלורידה   השלטון הצבאי של ארצות הברית בקובה   פוארטו ריקו
 דמוגרפיה
 דת:  נצרות קתולית (רשמית ודומיננטית)
 כלכלה
 מטבע:  ריאל ספרדי (לפני 1537)   אסקודו (1537–1598)   דולר ספרדי (1598–1869)   פסטה ספרדי (1869–1975)
 
טריטוריות פורטוגזיות בעת האיחוד האיברי  טריטוריות האימפריה טרם הסכם אוטרכט   טריטוריות האימפריה טרם מלחמות העצמאות של מדינות אמריקה  טריטוריות האימפריה טרם מלחמת ארצות הברית–ספרד  טריטוריות האימפריה טרם הדה-קולוניזציה של אפריקה  טריטוריות האימפריה כיום
האימפריה הספרדית (בספרדית: Imperio Español) היא ממלכת ספרד ומושבותיה מסוף המאה ה-15 ועד לאמצע המאה ה-20. שורשיה נטועים בעידן התגליות אשר החל במאה ה-15. ספרד, יחד עם פורטוגל, היו לחלוצות הקולוניאליזם האירופאי, אשר ניצחו על שלביה הראשונים של הקמת המערכת הקולוניאלית בעולם החדש. "תור הזהב" של האימפריה היה בתקופת שלטונם של מלכי בית הבסבורג, עת הפכה ספרד לכוח הגלובאלי הדומיננטי באירופה.
בתום מלחמת הירושה הקסטיליאנית התאחדה ספרד לישות פוליטית אחת באוניה פרסונלית, וזאת בעקבות נישואיהם של מלכת קסטיליה ומלך אראגון. בשנת 1492 השלימו שליטי ספרד את הרקונקיסטה עם כיבושה של ממלכת גרנדה המוסלמית, ובאותה השנה אושר מסעו של כריסטופר קולומבוס מערבה על פני האוקיינוס האטלנטי, והוביל, בסופו של דבר, לגילויה של יבשת אמריקה. בעקבות גילוי זה, הפכה היבשת לחשובה מבין מטרותיהם הקולוניאליות של שליטי ספרד.
בתחילתה של המאה ה-16, יישבה ספרד את האנטילים הגדולים שבקריבים, והשתלטה על שטחים נרחבים ביבשת אמריקה תוך כיבוש ושעבוד שבטי האינקה והאצטקים. בשנת 1522 השלימה ספרד את הקפת כדור הארץ ואת מציאת הנתיב הימי המערבי להודו ולאיי התבלינים. בשנת 1525 הוקמה מלכות המשנה של ספרד החדשה, שחלשה על מרכז אמריקה, חצי האי פלורידה ועל חלקה העיקרי של מה שידועה היום כארצות הברית (אזור טקסס וקליפורניה). בין המאות ה-16 וה-18 הניבו המושבות הספרדיות בעולם החדש עושר עצום לספרד, תוך כדי שעבוד וניצול התושבים המקומיים ועבדים אפריקאים, והפכו אותה למדינה החזקה והעשירה באירופה.
על מנת לשלוט על נתיבי המסחר בין אמריקה למזרח הרחוק, ספרד יישבה ב-1565 את גואם, מיקרונזיה, האיים הפיליפינים וחלקים מאינדונזיה. בנוסף לשטחים הקולוניאליים ברחבי העולם, שלטה האימפריה על מספר טריטוריות באירופה: ארצות השפלה וחלקים מצרפת, גרמניה ואיטליה המודרניות, בנוסף למספר מעוזים לחופי אפריקה. בתחילת המאה ה-17 חלשה ספרד על אימפריה שמעולם לא נראתה כמותה בגודלה, עושרה ועוצמתה. היא שלטה על שטחים במערב אירופה, צפון אמריקה, צפון אפריקה, דרום-מזרח אסיה ובעיקר בדרום ומרכז אמריקה (אמריקה הספרדית) שם השפעת תרבותה והשפה הספרדית נשמרו עד היום.
בשוך קרבות מלחמת הירושה הספרדית ב-1713, הטריטוריות הספרדיות באירופה נמסרו למעצמות אירופה האחרות, להן הפסידה ספרד. ב-1741, ניצחון גדול על הכוחות הבריטיים בקולומביה נתן הארכה נוספת להגמוניה הספרדית באמריקה עד למאה ה-19. בשלהי המאה ה-18, משלחות ספרדיות לצפון מערב האוקיינוס השקט הובילו להתיישבויות באלסקה ובאיי ונקובר.
במהלכה של המאה ה-18 איבדה ספרד את שטחיה בצפון אמריקה לצרפת ובחוזה 1819 מכרה את פלורידה לארצות הברית. כיבושה של ספרד בידי צרפת הנפוליאונית ומלחמות שלטוניות במלוכה הובילו לניתוק עם הקולוניות באמריקה. חולשה זו של ספרד נתנה את האות לתנועות הלאומיות באמריקה. סדרת מלחמות עצמאות של מדינות דרום ומרכז אמריקה הובילו לאיבוד רוב שטחה של האימפריה. מה שנותר מהאימפריה הספרדית הגדולה בת 400 השנים באותה העת היו קובה, פוארטו ריקו, איי הודו המזרחית הספרדיים ושטחים באפריקה. את מושבותיה האחרונות באמריקה איבדה ספרד בסוף המאה ה-19, לאחר שסופחו, בנוסף לאיי הודו המזרחיים, לארצות הברית בתום המלחמה איתה. את האיים האחרונים שהחזיקה האימפריה באוקיינוס השקט מכרה לגרמניה. ולכן, עם בוא המאה ה-20, כל שנותר לאימפריה הספרדית היו מושבותיה האפריקאיות: גינאה המשוונית, סהרה המערבית ומרוקו הספרדית אשר צורפו לאימפריה בעת המרוץ לאפריקה. טריטוריות אחרונות אלו נותרו בתחומי האימפריה עד לאמצע המאה ה-20, עת הגיעה לשיאה תנועת הדה-קולוניזציה.
כיום שולטת ספרד באיים הקנריים שבאוקיינוס האטלנטי, ובסאוטה ומלייה - שתי ערים אוטונומיות על חופה הצפוני של מרוקו.