כתובות נדר פיניקיות
תרומתן של הכתובות למחקר > זהויות וייחושׂ

מהכתובות עולה כי הפיניקים הזדהו בעיקר לפי מוצאם, כאשר הנודר כתב לרוב את שמו ואת שם אביו, או שושלתו הגברית מספר דורות אחורה. באחת הכתובות, בה מקדיש המצבה הוא איננו נודר הנדר, שושלת הנודר מגיעה 16 דורות אחורה, ובכתובת שבורה בראשיתה מקרליס מוזכרים לפחות 17 דורות. במספר מקרים, במקום שם אדם ואביו מוזכר שם האדם, תוית "ש", ושם אדם אחר, ומקרים אלה מרמזים, ככל הנראה, על מנהג אימוץ. לעיתים הייחוס היה על־פי אדוניו של הנודר, ולאחר שמו הפרטי היה בא "עבד" ושם אדוניו, ואף שושלת אדוניו.
בחלק מהמקרים בהם מציבת המצבה היא אישה נכתבה השושלת הגברית של אבותיה, אולם במיעוט המקרים נכתבה שושלת אמותיה, שושלת מעורבת שם אישהּ או אף שם אישהּ ושושלתו. יש גם שאישה התייחשה לפי אביה ואישהּ, וכן בכתובת אחת שנידרה על־ידי שתי נשים נמצא שאחת התייחשה לפי אביה, והשנייה לפי אישהּ, ככל הנראה הראשונה נשואה והשנייה לא. יש גם מקרים בהם נכתבה שושלת נשית של גבר, אך ייתכן שהדבר נובע מהיותו עבד.
לעיתים הנודר הזדהה גם לפי מקצועו, אך נדיר מאוד שהזיהוי המקצועי החליף את הזיהוי המשפחתי ולא בא יחד איתו. הזיהוי לפי המקצוע מאפשר ללמוד על המקצועות הנפוצים בקרתחדשת ושמותיהם. רבים מהמקצועות הנזכרים זהים לעברית ומזוהים באמצעותה, כמו סופר, רופא, נגר, טבח, גלב אלים (סַפָּר במקדש), חרש וכן חרש ארונות, חובל, רוקח, יועץ, ממליח, ברא, פועל (יוצר) המגרדות, זובח, מודד, מליץ, חרם, אורג המלקוח, מוכר הפול, מוכר הקטורת, ונוסכי מתכות כגון חרוץ, ברזל ונחושת. חלק מהמקצועות, כגון "מסרוע", "פתא", "סהב", "ברש", "מקדח", "גגפם" ו"רקא", לא ידועים, וחלק מתבהרים דרך שפות שמיות אחרות, כגון "פועל הרחמת" – פועל במלאכת השיש, לפי רחמא (שיש) בתדמורית (אנ'). מתוך שושלות היוחסין והמקצועות המצוינים בכתובות עולה כי לעיתים מקצועות עברו במשפחה. מהכתובות אף עולה שלקרתחדשת הובאו סופרים מפיניקיה, כגון "הסֹפר אִש צִדֹן". המקצועות המוזכרים בכתובות מעידים אף על המערכת המנהלית הפיניקית: מקצועות כגון "סֹפר הדלחת" ו"פֹעל התעלית" מעידים על שירותי תיעול ואף על סופרים במשרד התיעול העירוני בקרתחדשת הגדולה.
בכתובות מוזכרים גם תארים ומעמדות דתיים. אחד התארים המוזכרים הוא "שנא" מהשורש ש.נ.ה., שמשמעותו אדם היודע ושונה את הלכות הפולחן, וזה הוא השורש הקדום לשם תנאים. חלק מהנודרים הזדהו כעבדי מקדשים כגון "עבד בית צד־תנת (ב)מערת", "עבד בית מלך־עשתרת", "עבד בית עשתרת באתר הקדוש", "עבד בית שמש", "עבד בית ארשף", "עבד בית אשמן", וכן "עבד עשתרת האדירה", שהוא אולי עבד במקדש עשתרת ואולי עבד האלה עצמה. נודרים אחרים הזדהו ככהנים: "כהן של בעל־שמים", "כהן אלת (תנת או אשרה)" וכן "רב כהן אלת", "כהן אשמן־עשתרת", וכן "הכהן". זיהויים דתיים נוספים המצויים בכתובות הם "איש בְּעמת איש עשתרת" ו"עמיתה של עשתרת ארך".
ישנם נודרים המזדהים גם לפי תפקיד שלטוני בו הם או אבותיהם החזיקו. התפקיד הנפוץ ביותר הוא השופט, כאשר לעיתים רק הנודר היה שופט, לעיתים הנודר ואבותיו היו שופטים (מה שמעיד על מעבר התפקיד בירושה, או על ייחוס רם למשפחות מסוימות), ולעיתים הנודר התייחש על אבותיו השופטים. תואר שלטוני נוסף, הידוע בעיקר מכתובות הנדר, הוא התואר "הרב", מלשון רבי־ממלכה, שעזרו לשופטים ראשי השלטון. גם התואר הזה עבר לעיתים בירושה. קיימת כתובת בה הנודר, שופט בעצמו, מתייחש גם לשופטים וגם לרבים בקרב אבותיו, וכן לבעלי תארים לא ברורים ("מקם אלם מתרח עשתרני", וכן "עשתרני" לבד – כנראה תארים דתיים). בכתובת אחת מוזכר "בעל תברבשי", כלומר אחד מבעלי־העיר; הדבר מבהיר מעט את אזכורי "מבעלי עיר" שנטבעו על מטבעות במושבות פיניקיות – בעלי העיר אכן היו שליטיה האנושיים.
בכתובות מזדהים לעיתים בני ערים פיניקיות רחוקות לפי עיר מולדתם. הנפוצים ביותר הם בני צידון, שהסתדרו בחבורות מיוחדות שנקראו "בד" (ראה בפרק תרומה לשונית), והן נקראו על שם מנהיג הבד (החבורה); הניסוח הנפוץ היה, לאחר שם הנודר, "אִש צִדֹן בד..." ואז הופיע שם מנהיג הבד. פעמים רבות נדרי אלה המציינים את חברותם בבד נידרו לפקודת ("מיעמס" בפיניקית) עַם (האזרחים השליטים) קרתחדשת, דבר המעיד על זכויות מיוחדות שנתנו לאנשי פיניקיה בעיר. יש שכתובות שנחתמות ב"למיעמס", מבלי לציין לפקודת מי נידרו, ויש שכתובות נידרו "למיעמס" אדם מסוים, ולא עם העיר. בכל המקרים הנודרים היו אנשי צידון. אנשי צידון מתייחסים לעצמם בכתובות תמיד כ"איש צידון", מלבד פעם אחת בה אבי הנודרת מתקרא "הצידוני", ולרוב מציינים גם את הבד אליו השתייכו ואדוני הבד. באחת המצבות מוזכרת נודרת, בתו של איש צידוני, שנקרא "צִדֹן", ככל הנראה על שם עיר הולדת אביה. בכתובות אחרות מוזכרים אנשים בשם "צר" (המופיע גם בבמדבר, כ"ה, ט"ו כשם פרטי), אולי על שם צור. בכתובות שנמצאו בקרתחדשת, בני מושבות פיניקיות אחרות מקרתחדשת התייחסו לעצמם כ"איש בעם־" ולאחר מכן שם המקום ממנו הגיעו, למשל "איש בעם לכש (אנ')" "איש בעם ראש־מלקרת", "איש בעם אירנם", "איש בעם אי־בשם" ו"איש בעם אי־נר". ייחוש מסוג זה נמצא גם בכתובות מחוץ לקרתחדשת, כמו למשל בכתובת מאדרמת: "איש בעם איתנם" ומאולביה: "איש בעם קרתחדשת".
הנוסח המצוי "בשנת שופטים" ולאחריו שמות שני שופטים מאשש את דברי הסופרים הרומאים בדבר זוג שופטים שנתיים המושלים בקרתחדשת.