stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריו סוארש
חייו > ראש הממשלה

בבחירות הדמוקרטיות שנערכו באפריל 1976 זכו הסוציאליסטים במספר מושבים מספיק בפרלמנט על מנת להקים ממשלת מיעוט בראשותו של סוארש. לממשלה זו התנגדו הקומוניסטים משמאל, והשמרנים מימין, וסוארש נאלץ להתפטר מתפקידו בשנת 1978.
האווירה השמאלית שהביאה עמה המהפכה התפוגגה, וממשלות השמאל פינו את מקומן לסדרת ממשלות שמרניות עד 1983, עת זכה שוב סוארש בבחירות, וכיהן כראש ממשלה שוב עד 1985. הישגו העיקרי בתקופה זו היה המשא ומתן לכניסת פורטוגל אל האיחוד האירופי.
חייו > נשיא פורטוגל

בחודש מרץ 1986 נבחר סוארש לנשיא פורטוגל, והיה האזרח הראשון שכיהן בתפקיד זה מזה למעלה משישים שנה. תפקיד זה, בדומה לתפקיד הנשיא במדינת ישראל, היה תפקיד טקסי בעיקרו, וסוארש השתמש בו כדי לקדם את זכויות האדם בפורטוגל ובעולם. במהלך רוב שנות כהונתו נשלטה פורטוגל בידי השמרנים, אך בשנת 1995 חזרו אנשי השמאל לשלטון. סוארש פרש מתפקיד הנשיא בשנת 1996.
חייו > לאחר הנשיאות

בשנת 1998 היה סוארש חבר במשלחת של האומות המאוחדות אשר נועדה לבדוק את מצב זכויות האדם באלג'יריה נוכח מלחמת האזרחים העקובה מדם שהשתוללה שם. יש הרואים בדו"ח המשלחת, אשר האשים את הקיצונים האיסלמים במעשי הטבח, כאחד הגורמים לסיומה של הלחימה. אחרים הביעו תרעומת על התעלמותו של הדו"ח ממעשי האכזריות של הממשלה כנגד המורדים.
בשנת 1999 הוביל את מפלגתו בבחירות לפרלמנט האירופי, והחזיק בתפקידים שונים בפרלמנט מטעמה. סוארש זכה בפרסים שונים לזכויות האדם, ובתוארי כבוד משלוש אוניברסיטאות.
בסוף אוגוסט 2005 הודיע סוארש על מועמדותו לנשיאות פורטוגל בבחירות ינואר 2006. בבחירות אלו הוא הובס, והגיע שלישי עם כ-14% מהקולות.
סוארש וישראל

סוארש נחשב בעבר לידיד של מדינת ישראל. ב-1 בנובמבר 1995 נאם בכנסת, במה שהיה בדיעבד הופעתו האחרונה בכנסת של ראש הממשלה יצחק רבין, אשר נרצח שלושה ימים לאחר מכן, ב-4 בנובמבר.
בנובמבר 2002 התבטא סוארש נגד ממשלת ישראל, אז בראשות אריאל שרון, באומרו כי היא "מיליטנטית, ימנית וקיצונית", והתפטר מראשות המשלחת ליחסים עם ישראל של הפרלמנט האירופי (אחת ממשלחות הפרלמנט האירופי למדינות שאינן חברות באיחוד).
הערות שוליים

↑  נשיא פורטוגל לשעבר התפטר מ"המשלחת הישראלית" באירופה, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2002
↑  "המשלחת ליחסים עם ישראל" באתר הפרלמנט האירופי (באנגלית)
| נשיאי פורטוגל |
| --- | --- | --- |
| הרפובליקה הפורטוגזית הראשונה | תיופילו בראגה • מנואל דה אריאגה • תיאופילו בראגה • ברנרדינו משאדו • סידוניו פאיש • ז'ואאו דו קאנטו אה קאשטרו • אנטוניו ז'וזה דה אלמאידה • מנואל טיישיירה גומש • ברנרדינו משאדו | דגל פורטוגל |
| הדיקטטורה הלאומית הרפובליקה הפורטוגזית השנייה | ז'וזה מנדש קבסאדש • מנואל גומש דה קושטה • אושקר קרמונה • אנטוניו דה אוליביירה סלזאר (בפועל) • פרנסישקו קראביירו לופש • אמריקו תומאש | דגל פורטוגל |
| הרפובליקה הפורטוגזית השלישית | אנטוניו דה ספינולה • פרנסישקו דה קושטה גומש • אנטוניו רמליו איאנש • מריו סוארש • ז'ורז'ה סמפאיו • אניבל קבאקו סילבה • מרסלו רבלו דה סוזה | דגל פורטוגל |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אנטוניו רמליו איאנש |  נשיא פורטוגל  1986–1996  | הבא: ז'ורז'ה סמפאיו |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810639863105606  BIBSYS: 99021854  BNE: XX838580  BnF: cb119250594 (data)  CANTIC: a12079157  CiNii: DA10056861  GND: 118615157  ICCU: RAVV032398  ISNI: 0000 0001 0865 9211  LCCN: n50016646  NKC: skuk0001296  NLA: 35509499  NTA: 071975845  RERO: 02-A003841149  SELIBR: 250032  SUDOC: 027142361  Trove: 978989  VIAF: 5723795   WorldCat (עם VIAF): 5723795
נסיכות אכאיה

| --- | --- |
סמל
מטבע של הנסיכות מתקופת לואיס מבוגונדיה (ראשית המאה ה-14)
מטבע של הנסיכות מתקופת לואיס מבוגונדיה (ראשית המאה ה-14)
 האימפריה הלטינית ומדינותיה הווסאליות לאחר חלוקת האימפריה הביזנטית (1204)
 ממשל
 משטר:  מנוריאליזם
 ראש המדינה:  נסיך אכאיה 
 שפה נפוצה:  צרפתית ויוונית
 עיר בירה:  אנדרווידה, מיסטרס
 גאוגרפיה
 יבשת:  אירופה
 היסטוריה
 הקמה:  מסע הצלב הרביעי ופירוקה של האימפריה הביזנטית
 תאריך:  1205
 פירוק:  סופחה לדספוטט מוראה
 תאריך:  1432
 ישות קודמת:  האימפריה הביזנטית
 ישות יורשת:  דספוטט מוראה
 
נסיכות אכאיה (יוונית Πριγκιπάτον Αχαϊας; צרפתית Principauté d'Achaïe), או נסיכות מוראה, הייתה נסיכות שהשתרעה בשיאה על-פני כל שטחו של חצי האי פלופונסוס בדרומה של יוון. הנסיכות הייתה אחת משלוש ישויות וסאליות של האימפריה הלטינית, שקמו על חורבותיה של האימפריה הביזנטית, לאחר מסע הצלב הרביעי ב-1204.
היסטוריה

הנסיכות נוסדה בשנת 1205 ובשנת 1212 השתרעה על פני כל שטחו של הפלופונסוס, למעט העיר מונמבסיה שנכבשה בשנת 1248. הנסיכות הגיעה לשיאה בתקופתו של גיום השני וילאהרדואין, ששלט בה החל ב-1246 ועד מותו ב-1278. ב-1249, הקים גיוס השני את מצודת מיסטרס הסמוכה לספרטה, וקבע בה את בירתו. עשר שנים לאחר מכן, בסתיו 1259, הובסה הנסיכות על ידי הביזנטים, וגיום השני נשבה. תמורת חירותו והמשך קיומה של הנסיכות, הוא הוכרח לוותר על דרום-מזרחו של הפלופונסוס ועל שלושה ממאחזיו החשובים, ובהם גם מיסטרס. ב-1278 עברה הנסיכות לרשותו של שארל הראשון, אשר לא שלט בה באופן ישיר, אך שלח לה חיילים וכסף כדי לסייע במאבקיה נגד האימפריה הביזנטית החדשה.
ב-1289 שבה הנסיכות לשלטונו של בית בין וילאהרדואין, אך זמן קצר לאחר מכן, ב-1307 חזרה באופן רשמי לרשותו של בית אנז'ו, ובאופן מעשי ב-1318. במשך רובה של המאה ה-14 ועד שנת 1383, שררה בנסיכות מלחמת ירושה ממושכת ואלימה. זו התחלפה בתקופת אינטררגנום שנמשכה מ-1383 ל-1396, והסתיימה עם שלטונו של פדרו בורדו דה סן סופראנו (Pedro Bordo de San Superano). ב-1430 נכבשה רוב הנסיכות על ידי דספוטט מוראה, וסופחה אליה לחלוטין ב-1432.
חברה וכלכלה

החוק השולט בנסיכות שילב חקיקה ביזנטית וצרפתית. הנסיכות חולקה עם הקמתה בין 12 ברונים, ששטחם התחלק הלאה לעשרות יחידות משניות. 12 היחידות תפקדו כיחידות מנוריאליות אוטונומיות מבחינה טריטוריאלית וכלכלית. האצילים ואנשי הכנסייה החשובים לקחו חלק במועצה שבראשותה עמד הנסיך, וזו נהנתה מכוח רב והחלטותיה חייבו גם אותו. מאידך, האצילים חויבו בתקופות שירות צבאיות ארוכות, ולא יכלו לעזוב את שטח הנסיכות אלא באישורו של הנסיך. בכל אופן, עזיבתם את הנסיכות הוגבלה לשנתיים ויומיים, ואם לא שבו אל שטחה, נחלתם עשויה הייתה להיות מוחרמת. כלכלת הנסיכות נסמכה על תוצרת חקלאית מגוונת, שכללה יין, צימוקים, שעווה, דבש, שמן ומשי.
הערות שוליים

↑  Mystras - History
↑  The Principality of Achaia (1205-1432)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540329905171  LCCN: nr94022105  SUDOC: 175406413  VIAF: 270145857935823021526   WorldCat (עם VIAF): 270145857935823021526
נונאטאק נבוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 קואורדינטות:  69°37′30″S 71°04′54″W﻿ / ﻿69.625°S 71.081666666667°W﻿ / -69.625; -71.081666666667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאק נבוש(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהנונאטאק נבוש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק נבוש(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומינונאטאק נבוש
 
נונאטאק נבוש (באנגלית: Nebush Nunatak; בבולגרית: нунатак Небуш) הוא נונאטאק (מצוק סלעי שאינו מכוסה קרח) במערב רמת אלגר בצפון האי אלכסנדר, שבאנטארקטיקה.
אורכו של הנונאטק 1.54 קילומטרים בכיוון צפון-דרום.
רוחבו של הנונאטאק 1.1 קילומטרים.
שיא גובהו של הנונאטאק 900 מטרים מעל פני הים.
הנונאטאק מתנשא מעל שדה השלג ניקולס שממערב לו; ומעל קרחון דיליוס שמזרח לו.
הנונאטאק ממוקם 8.6 קילומטרים מצפון מערב לפסגת קוז'וך; 11.8 קילומטרים מצפון לנונאטאקי אפלאצקיה; 18 קילומטרים צפונית-מזרחית מרמת סאטון; 16.23 קילומטרים ממזרח להר בלקנסקה, שבהרי לאסוס; 10.63 קילומטרים מדרום-מזרח לנונאטאק שו; ו-5 קילומטרים דרומית - דרומית-מזרחית לנונאטאק טגרה.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הנונאטאק

הראשונים שהגיעו אל הנונאטאק (ב-30 בינואר 1988) היה צוות הסקר הגאולוגי של חריסטו פימפירב (Христо Пимпирев), ובוריסלב קאמנוב (Борислав Каменов), שניהם אנשי המשלחת האנטארקטית הבולגרית הראשונה, וכן פיליפ נל (Philip Nell) ופיטר מארקיז (Peter Marquis) מהסקר האנטארקטי הבריטי.
הנונאטאק מופה על ידי סוקרים בריטיים בשנת 1971.
היסטוריה > מקור השם

הנונאטאק נקרא על שמו של האנדרטה המגליתית נבוש, שבדרום-מזרח בולגריה.
לקריאה נוספת

הגאזט האנטארקטי הבולגרי (בבולגרית)
ניקולאי מאלקו

| --- | --- |

 לידה:  4 במאי 1883 בראילוב, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  23 ביוני 1961 (בגיל 78) סידני, אוסטרליה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטריון של סנקט פטרבורג, אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 פרסים והוקרה:  מסדר דנבורג 
 
ניקולאי אנדרייביץ' מאלקו (באנגלית: Никола́й Андре́евич Малько‏; 4 במאי 1883, סמאקי, אוקראינה – 23 ביוני 1961, סידני, אוסטרליה) היה מנצח רוסי.
מאלקו ניצח על הבכורות של הסימפוניה הראשונה והשנייה של שוסטקוביץ' ושל החמישית של ניקולאי מיאסקובסקי. בשנת 1951 ניצח על ביצוע הבכורה של הסימפוניה השביעית של ואגן הולמבו עם תזמורת הרדיו הדני. בשלהי חייו התמנה למנצח הראשי של התזמורת הסימפונית של סידני, לאחר שהופיע (והקליט) לעיתים קרובות בבריטניה.
ביוגרפיה

מאלקו למד בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת סנקט פטרבורג ואחר כך בקונסרבטוריון סנקט פטרבורג בשיעורי הלחנה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, אנטולי ליאדוב, אלכסנדר גלאזונוב, ניצוח עם ניקולאי צ'רפנין, ומאוחר יותר שיפר את יכולותיו במינכן עם פליקס מוטל. את הופעת הבכורה שלו ערך ב-1909 כעוזר מנצח הבלט בתיאטרון מריאינסקי. זמן קצר לפני המהפכה קיבל את תפקיד המנצח הראשי.
בתחילת העידן הסובייטי הפך מאלקו, שהיה בעל גישה חיובית לממשלה החדשה, לאחת הדמויות המובילות בחברה המוזיקלית. בשנים 1918–1921 עמד מאלקו בראש הקונסרבטוריון העממי של ויטבסק ובראש התזמורת הסימפונית. בשנים 1922–1924, היה פרופסור בקונסרבטוריונים של מוסקבה, חרקוב וקייב והוביל שיעור במכון למוזיקה ודרמה בקייב על שם מיקולה ליסנקו, אז המנצח הראשי של הפילהרמונית ופרופסור של הקונסרבטוריון בלנינגרד (1925–1928). הוא הוביל תזמורות שונות (כולל הפילהרמונית של לנינגרד), ביצע מספר בכורות, ביניהן הסימפוניה החמישית של מיאסקובסקי (1920) והראשונה של שוסטקוביץ' (1925).
בשנת 1929 עזב את ברית המועצות ועבד כמנצח אורח בווינה, פראג, קופנהגן, לונדון וערים אחרות. בשנת 1940 הוא התיישב בשיקגו, שם הוביל קבוצות שונות ולימד במילס קולג' בקליפורניה. משנת 1957 הוביל את התזמורת הסימפונית של סידני והופיע עמה בברית המועצות ב-1959.
ביצוע התזמורת בניצוחו של מאלקו התאפיין בחיות ובדיוק טכני ללא דופי. הוא ערך מספר הקלטות עם התזמורות הפילהרמוניות המלכותיות של קופנהגן ולונדון וכתב ספר על אמנות הניצוח, "המנצח והשרביט שלו" (Дирижёр и его палочка), שיצא לאור בקופנהגן.
מורשת

מאז 1963 נערכת התחרות הבינלאומית של מנצחים על שם מאלקו בבירת דנמרק, קופנהגן, אחת לארבע שנים.
מורשת > תלמידים

תלמידיו הם ליאו גינזבורג, אלכסנדר מליק-פאשאייב, אבגני מיכלדזה, יבגני מראווינסקי, איליה מוסין, ניקולאי רבינוביץ', גלב טרנוב, בוריס חייקין, איסאי שרמן ומארק שניידרמן.
הערות שוליים

↑  מידע על מאלקו
↑  מידע על מאלקו (בנורווגית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ואלרי ברדייב | מנהלים מוזיקליים, הפילהרמונית של לנינגרד 1926-1930  | הבא: אלכסנדר גאוק |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: לאוני גרנדל | התזמורת הסימפונית הלאומית של דנמרק 1930-1937  | הבא: פריץ בוש |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יוג'ין גוסנס | מנצחים ראשיים, התזמורת הסימפונית של סידני 1957-1961  | הבא: דין דיקסון |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271026905171  PLWABN: 9810612255905606  BNE: XX1149633  BnF: cb13927154f (data)  GND: 134801679  ISNI: 0000 0001 1588 3297  LCCN: n81003304  LNB: 000071102  MusicBrainz: ab8091af-914a-4d98-8f66-66b03e376297  NTA: 073287474  SNAC: w6gb2g22  SUDOC: 060744162  Trove: 911952  VIAF: 5120329   WorldCat (עם VIAF): 5120329
סטיבן מייקל קזאדה

| --- | --- |

 לידה:  15 בפברואר 1963 (בן 61) אלבקרקי, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2005 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מזרח ניו מקסיקו  West Mesa High School 
 http://www.stevenmichaelquezada.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סטיבן מייקל קזאדה (באנגלית: Steven Michael Quezada; נולד ב-15 בפברואר 1963) הוא שחקן אמריקאי. מוכר בזכות תפקידו בתור סוכן ה-DEA סטיב גומז בסדרה "שובר שורות".
קזאדה נולד וגדל בעיר אלבקרקי שבניו מקסיקו.
החל את דרכו כשחקן משני בסרטים כמו "שלג ראשון" לצידו של גאי פירס, "פסטיבל הבירה" ו-"Kites". בשנת 2008 התפרסם לראשונה בסדרת דרמת הפשע "שובר שורות" בתפקיד סוכן ה-DEA סטיב גומז, חברו הקרוב ויד ימינו של הסוכן האנק שריידר (דין נוריס).
קזאדה נשוי לצ'ריס קזאדה ואב לארבעה ילדים.
סטיבן מלוויל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  31 בדצמבר 1904 
 פטירה:  17 ביוני 1977 (בגיל 72) פרטוריה, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השתייכות:  חיל האוויר הדרום-אפריקאי 
 דרגה:  גנרל 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 
גנרל סטיבן אלכסנדר מלוויל (אנגלית: Stephen Alexander Melville;‏ 1904–1977), מפקד הצבא הדרום אפריקני בסוף שנות החמישים ובראשית שנות השישים של המאה ה-20.
הצטרף לחיל האוויר הדרום אפריקני בשנת 1924, ובמהלך מלחמת העולם השנייה פיקד על גיחות חיל האוויר במזרח אפריקה, צפון אפריקה, מדגסקר ואיטליה.
הוא שירת כראש מטה חיל האוויר הדרום אפריקני בין השנים 1954–1956, כמשנה לגנרל בין 1956 - 1958, וכרמטכ"ל הצבא בין 1958 - 1960.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אנשי צבא ובנושא דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נטפליקס אנד צ'יל

גרפיטי על שלט הכניסה למטה נטפליקס, לוס גאטוס, סנטה קלרה, קליפורניה.
נטפליקס אנד צ'יל (באנגלית: Netflix and chill; בתרגום חופשי לעברית: [להיכנס ל]נטפליקס ולהירגע) הוא מונח סלנג אינטרנטי המשמש כלשון נקייה לפעילות מינית, כחלק ממערכת יחסים רומנטית או מין מזדמן.
מאז השימוש המתועד הראשון במונח, שהיה שימוש לא מיני בציוץ שפורסם בשנת 2009, הביטוי צבר פופולריות בקרב קהילת הטוויטר ואתרי מדיה חברתית אחרים כמו פייסבוק ו-Vine. בשנת 2015, המונח הפך לתופעת אינטרנט והשימוש הנפוץ בו במדיה חברתית על ידי גולשים בגיל העשרה הוא בדרך כלל מיני.
היסטוריה > מקורות המונח

השימוש המתועד הראשון במונח "נטפליקס אנד צ'יל" היה בפוסט בטוויטר של המשתמשת "NoFaceNina" (לה שנדה רנה פוסטר) מה-21 בינואר 2009. בפוסט נכתב: "אני עומדת להיכנס לנטפליקס ולהירגע למשך כל הלילה". שימוש זה במונח היה ללא כל קונוטציות מיניות, אלא התייחסות פשוטה לפעולת הצפייה בשירות הסטרימינג המקוון, בדרך כלל לבד. עד לשנת 2013, הפופולריות של נטפליקס בארצות הברית עלתה מאוד, לאחר שצברה מיליוני מנויים בתשלום, והגדילה את השימוש בפועל במותג ובביטוי זה כשם עצם מורכב.
על פי הערכות, השימוש במונח כלשון נקייה לפעילות מינית התקבע באמצע 2014, ועד סוף השנה התפשט בקרב קהילת האפרו-אמריקאים באמצעות טוויטר. באפריל 2015 נוספה הגדרה של הביטוי אל Urban Dictionary, לפיה פירושו "קוד עבור שני אנשים שהולכים אחד לביתו של השני ו[מקיימים יחסי מין] או מבצעים פעילות אחרת הקשורה למין". עד מהרה, המונח התפשט מעבר לקהילת הטוויטר השחורה, והפך לתופעת אינטרנט שזכתה לתשומת לבם של אתרי חדשות כמו הגרדיאן והדיילי מירור.
היסטוריה > השפעה

ככל שהשימוש בביטוי זה הפך לנפוץ יותר ויותר, אירועים, מוצרים ושירותים הקשורים לביטוי החלו לצוץ, לרבות הכרה מצד חברת נטפליקס עצמה.
בספטמבר 2015, נוצרה אפליקציית מובייל דמוית טינדר המאפשרת למשתמשים לארגן מפגשים לצורך "נטפליקס אנד צ'יל".‏ בשתי אוניברסיטאות נפרדות, סטודנטים ארגנו אירועי "נטפליקס אנד צ'יל", כאשר אחד מהם בוטל על ידי הרשויות, שסברו שיותר מדי אנשים יגיעו למקום. במהלך אירוע "Maker Faire" בניו יורק, חשפה חברת נטפליקס אבטיפוס לכפתור חדש בשם "The Switch" ("המתג"), כאשר יילחץ - יעמעם את האורות בבית המגורים של המשתמשים, יפעיל הודעת "נא לא להפריע" על המכשירים הסלולריים שלהם ויפעיל את שירות הסטרימינג של נטפליקס, ובכך - יבטל את מרבית ההסחות של המשתמשים. כפתור זה מכונה לעיתים "כפתור נטפליקס אנד צ'יל".
באוקטובר 2015, היזם קורי ויליאמס השיק מותג חדש של קונדומים, שנקרא "נטפליקס אנד צ'יל". הקונדומים אושרו על ידי מנהל המזון והתרופות האמריקאי לשימוש למניעת הריון ומחלות מין.
בנובמבר 2015, על שלט הנושא את לוגו חברת נטפליקס, שהוצב על מטה החברה בלוס גאטוס, סנטה קלרה, קליפורניה, רוססו בגרפיטי המילים "אנד צ'יל".
לקראת חג המולד, בדצמבר 2015 הוציאה אריאנה גרנדה מיני-אלבום בשם "Christmas & Chill" - משחק מילים על המונח "נטפליקס אנד צ'יל".
בינואר 2016, האמן טום גאלה והחברה ART404 עיצבו את "Netflix & Chill Room", חדר להשכרה בניו יורק באמצעות Airbnb‏.
בתחילת פברואר 2016 פרסמה חברת נטפליקס את "Netflix and chill study" - תוצאות סקר אודות האופן שבו משתמשים שנמצאים במערכת יחסים משתמשים בשירות שלהם. התוצאות לוו בסדרת פוסטים ברשתות החברתיות עם ההאשטאג "#DatingWithNetflix" המקדם את הרעיון שלשימוש בשירותי החברה יש השפעה חיובית על זוגות שנמצאים במערכות יחסים.
ביוני 2016 הוציאה הזמרת-יוצרת דנה (Danah) שיר ששמו "Netflix and Chill" אותו פרסמה ב-SoundCloud. את הרצועה הפיק לני פירס, אמן היפ הופ המכונה Wippy Lion וחבר בקבוצת הפופ האוסטרלית Justice Crew. השיר מהווה ייצוג של השימוש במונח בתרבות הפופולרית.
בינואר 2020 הכריזו בן אנד ג'ריס על טעם גלידה חדש בשם "Netflix & Chilll'd" (חמאת בוטנים, בייגלה ובראוניז).‏
ראו גם

נטפליקס
מילים וביטויים בתרבות האינטרנט
הערות שוליים

1 2 3 4  Roose, Kevin (27 באוגוסט 2015). "'Netflix and chill': the complete history of a viral sex catchphrase". Fusion.net. נבדק ב-14 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2   ציוץ של NoFaceNina ברשת החברתית אקס (טוויטר), 21 בינואר 2009: "I'm about to log onto Netflix and chill for the rest of the night."
↑   ציוץ של NoFaceNina ברשת החברתית אקס (טוויטר), 22 בינואר 2009
1 2 3 4  Rickett, Oscar (29 בספטמבר 2015). "How 'Netflix and chill' became code for casual sex". The Guardian. London. נבדק ב-14 בנובמבר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Want to Netflix and chill? There's an app built especially for it". Daily Mirror. London. נבדק ב-2015-12-10.
1 2  Golby, Joel (13 באוקטובר 2015). "How to Do Netflix and Chill Properly". Vice. נבדק ב-14 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Shepherd, Jack (25 בספטמבר 2015). "The very first Netflix and Chill festival is going ahead and Pope Francis is on the invite list". The Independent. London. נבדק ב-21 בפברואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Brian, Matt (28 בספטמבר 2015). "Netflix actually made a Netflix and Chill button, and you can too". Engadget. נבדק ב-14 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  McDonald, Andy (8 באוקטובר 2015). "'Netflix And Chill' Is Now A Condom Brand, Millennials". Huffington Post. נבדק ב-27 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lakshmin, Deepa (8 באוקטובר 2015). "NETFLIX AND CHILL CONDOMS ARE A REAL THING AND NOTHING IS SACRED ANYMORE". MTV News. נבדק ב-27 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dimanche, MISE à JOUR (11 באוקטובר 2015). "Des condoms «Netflix and Chill» maintenant offerts". נבדק ב-27 באוקטובר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  O'Neil, Lauren (6 בנובמבר 2015). "Somebody tagged a sign at Netflix headquarters with 'and chill'". CBC News. נבדק ב-14 בנובמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roth, Madeline. "Ariana Invites You To Christmas and Chill on New EP". MTV. נבדק ב-2017-05-22.
↑  Burns, Janet. "Dedicated 'Netflix And Chill' Suite On Airbnb Can Be Yours For $400 A Night". Forbes. נבדק ב-2016-01-30.
↑  Papisova, Vera. "Netflix Is the Key to Long-Term Relationships, Survey Says". Teen Vogue. נבדק ב-2016-02-14.
↑  Netflix (13 בפברואר 2016). "What happens when you fall in love over Jessica Jones... #DatingWithNetflix". Facebook. נבדק ב-2016-02-14. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  YKIGS (4 ביולי 2016). "New Music: Danah – Netflix & Chill". YouKnowIGotSoul.com. נבדק ב-6 ביולי 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Groce, Nia (2020-01-17). "Ben & Jerry's is releasing a new 'Netflix & Chill'd' flavor made with peanut butter ice cream and fudge brownies". Insider. נבדק ב-2020-05-19.
ניקולאי לשינגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במאי 1912 
 פטירה:  2002 (בגיל 89 בערך) ישראל 
 מדינה:  רוסיה, ברית המועצות 
 מקצוע:  מהנדס 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (30 בדצמבר 2001) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  ניקולאי לשינגר
 
ניקולאי לשינגר (ברוסית: Николай Лешингер;‏ 22 במאי 1912 - 3 בדצמבר 2003), מהנדס מאודסה, מחסידי אומות העולם, שהציל נער יהודי במלחמת העולם השנייה וקשר את גורלו עם מדינת ישראל.
פעילות בתקופת השואה להצלת יהודים

ניקולאי בן העיר אודסה, היה בן בכור להוריו שעבד במפעל לייצור שמן. בשנת 1939 נישא לרחל כהן, יהודייה. עם פלישת הצבא הגרמני לברית המועצות במבצע ברברוסה שלח ניקולאי את רחל עם בתם הקטנה מזרחה ועבר לגור בבית אימו טטיאנה באודסה.
אודסה נכבשה על ידי הצבא הרומני ששיתף פעולה עם גרמניה הנאצית ב-11 באוקטובר 1941. חודשיים לאחר מכן ראה ניקולאי את היהודים המגורשים מן העיר כשהם מובלים לאורך הרחוב שבו גר. ניקולאי הבחין בילד כבן 11 שנורה על ידי שוטר נאצי בזמן שניסה לברוח. הנער נפל על הקרקע ואיבד את הכרתו. לאחר שהשיירה חלפה, ניגש ניקולאי אל הנער והבחין כי הוא נפצע ברגלו. ניקולאי נשא את הילד לביתו, טיפל בו וחבש את רגלו.
לאחר שהנער חזר להכרה, סיפר לניקולאי ששמו אלכסנדר גילרמן. אלכסנדר סיפר שאמו חיה צעדה איתו בשיירת המגורשים והיא דחפה אותו כדי שימלט. ניקולאי החליט לקחת את אלכסנדר תחת חסותו והחביא אותו בבית אמו בזמן המלחמה. אלכסנדר הוחבא במזווה שהיה בדירה. המזווה היה בעל דלת מוסווית ושטיח כניסה שכיסה את פתח הכניסה אליו, ודלת המזווה נחסמה על ידי מיטת האם. ניקולאי טיפל באלכסנדר חודשים רבים עד שהבריא. כשנתיים וחצי, מדצמבר 1941 עד שחרור אודסה בידי הצבא האדום ב-10 באפריל 1944, החביא ניקולאי את אלכסנדר בתוך המזווה תוך ידיעה שאם הצבא הגרמני יגלה אותו, הם יהרגו אותו ואת משפחתו.
לאחר המלחמה

בסיום המלחמה התאחד ניקולאי עם אשתו ובתו ששהו בקזחסטן במהלך המלחמה וחזרו לאודסה. ניקולאי עבד במפעל לייצור שמן עד יציאתו לגמלאות. באוקטובר 2001, כאשר היה בן 89, הוא ומשפחתו עלו לישראל וקבעו את ביתם בבית שמש. ב-3 בדצמבר 2003, הלך ניקולאי לעולמו בגיל 92.
הכרה והנצחה

ב-30 בדצמבר 2001, ניקולאי הוכר כחסיד אומות העולם על ידי יד ושם. בטקס שהתקיים לכבודו ביד ושם אמר ניקולאי: "מעולם לא חשבתי שמה שעשיתי היה כה משמעותי". במסגרת מיזם "חסד אחרון" (מיזם משותף ל"יד ושם" ושב"כ שנערך במהלך 2021, ובמסגרתו אותרו קבריהם של חסידי אומות העולם שגרו ונקברו בישראל ונאסף אודותם מידע רב) אותר קברו של ניקולאי בבית העלמין בבית שמש.
לקריאה נוספת

גרשון פינצ'בסקי. חסד אחרון: סיפורים של חסידי אומות העולם בישראל, ירושלים: יד ושם, 2023, עמ' 143
תיק חסיד אומות העולם מס' M.31.2/9600 ארכיון יד ושם
הערות שוליים

↑  Leschinger Nikolai, יד ושם
1 2 3  ניקולאי לשינגר, באתר יד ושם
↑  אור הלר, "חסד אחרון": המבצע של שב"כ ויד ושם להנצחת חסידי אומות העולם, באתר חדשות 13, 7 באפריל 2021
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ניקולאי לשינגר".
משקולת נייר

משקולת נייר בדמות אריה
משקולת נייר או מַכְבֵּדָה, היא חפץ כבד המונח על ערימת דפים כדי למנוע מהם להתעופף ברוח או למנוע את תזוזתם תחת משיכות מכחול (כמו במקרה של קליגרפיה יפנית). משקולת נייר היא חפץ הנמצא לרוב בשימוש על שולחן העבודה במשרד ובבית. אומנם כל חפץ כבד ומוצק יכול לשמש למטרה זו – פיסת אבן, מתכת, עץ, זכוכית, ואף משקולת מאולתרת מציוד משרדי כגון שדכן סיכות או מנקב – אך משקולת נייר ייעודית היא גם חפץ דקורטיבי ומטרתו איננה פונקציונליות גרידא.
משקולת הנייר הומצאה בתקופת המהפכה התעשייתית, כאשר גבר השימוש במסמכי נייר שונים – כגון נייר מכתבים, מזכרים, דוחות וחשבוניות – שנערמו במשרדים. משקולת הנייר מאפשרת לשמור על ערימת מסמכים מסודרת ומונעת מהם להתפזר עם כל משב רוח שעלול לחדור לחלל העבודה.
במהלך שתי המאות האחרונות הפכו משקולות הנייר לפריט אספנות ולחפץ בעל ערך אמנותי המוצג במוזיאונים.
ראו גם

בריק (אלקטרוניקה)
הערות שוליים

↑  מַכְבֵּדָה במילון שימוש כללי (תשנ"ט), באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ניסים ורטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 באפריל 1975 ל' בניסן תשל"ה אשדוד, ישראל 
 פטירה:  23 באוגוסט 2023 (בגיל 48) ו' באלול ה'תשפ"ג רמת גן, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות "לחיים" אלעד, ישראל
 שם לידה:  ניסים אוארטה
 סוגה מועדפת:  קולנוע חרדי, קומדיה, אימה, דרמה
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  2003–2012 (כ־9 שנים)
 עיסוק:  בימוי, הפקה, תסריט, משחק
 יצירות בולטות:  זעקת הנפטר, עיוורון, עולם התוהו
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
ניסים ורטה (11 באפריל 1975 – 23 באוגוסט 2023) היה שחקן, במאי, תסריטאי ומפיק קולנוע ותיאטרון ישראלי-חרדי. נחשב לחלוץ בז'אנר סרטי האימה של הקולנוע החרדי.
ביוגרפיה

ורטה נולד לאליהו ומרסל שרה אוארטה, עולים ממרוקו, וגדל ברובע ג' (קריית הרב אברמסקי) באשדוד. למד בישיבה של חסידות לעלוב בבני ברק ובישיבת "פורת יוסף" בירושלים. בצעירותו היה מקורב לרבנים מאיר אבוחצירא, שלום כהן, אברהם אבא לייפר, אלתר אלעזר מנחם בידרמן ומאוחר יותר גם לדוד חי אבוחצירא ואלימלך בידרמן. במשך מספר שנים היה מתנדב בביקור ילדים חולים במחלקות האונקולוגיות בין השאר במסגרת ארגון "אמנים משמחי לב".
ב-2014 ייסד לצד אסף העצני את "מורשת מכירות פומביות". בשנותיו האחרונות התעסק לפרנסתו במכירת חפצי יודאיקה עתיקים.