stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
SAP (חומר)
היסטוריה

עד שנות ה-20 של המאה ה-20, חומרים סופחי מים היו מוצרים על בסיס סיבים. האפשרויות היו נייר טישו, כותנה, ספוג ועיסת מוך. יכולת ספיגת המים של חומרים מסוג זה היא רק עד פי אחד עשר ממשקלם ורובו אובד בלחץ מתון.
בתחילת שנות ה-60, משרד החקלאות של ארצות הברית (USDA) בדק חומרים לשיפור חיסכון במים בקרקעות. הם פיתחו שרף המבוסס על קישור של הפולימר אקרילוניטריל(אנ') על שלד של מולקולות עמילן. תוצר הידרוליזה של ההידרוליזה של הקו-פולימר עמילן-אקרילוניטריל הזה ספג מים בכמות הגדולה מפי 400 ממשקלו. בנוסף, הג'ל לא שחרר מים נוזליים כפי שעושים חומרים סופגים המבוססים על סיבים.
הפולימר זכה לכינוי "Super Slurper". משרד החקלאות העניק את הידע הטכני למספר חברות אמריקאיות לצורך פיתוח נוסף של הטכנולוגיה הבסיסית. נוסו מגוון רחב של שילובים, כולל שימוש בחומצה אקרילית, אקרילאמיד ופוליוויניל אלכוהול(אנ') (PVA).
המחקר כיום הוכיח את יכולתם של חומרים טבעיים, כגון רב-סוכרים וחלבונים, להיות בעלי תכונות של סופר ספיגה במים טהורים ובתמיסת מלח (0.9% משקל) בדומה לפוליאקרילטים סינתטיים ביישומים הנוכחיים. הוכנו פולימרים סופר-סופגים של חלבון סויה /פולי-חומצה אקרילית בעלי חוזק מכני טוב.
ייצור של קופולימרים

פולימרים סופר-סופגים מיוצרים כיום מפילמור של חומצה אקרילית מעורבבת עם נתרן הידרוקסיד בנוכחות יזם ליצירת המלח נתרן פוליאקרילט(אנ'). פולימר זה הוא הסוג הנפוץ ביותר של SAP המיוצר כיום בעולם.
חומרים אחרים משמשים גם לייצור פולימר סופג, כגון קופולימר פוליאקרילאמיד, קופולימר אתילן ואנהידריד מאלאי(אנ'), קרבוקסימתיל צלולוזה(אנ') מוצלבת, קופולימרים של אלכוהול ופוליוויניל, תחמוצת פוליאתילן(אנ') מוצלבת וקופולימר של עמילן ופוליאקרילוניטריל(אנ'). האחרון הוא אחד מסוגי ה-SAP הוותיקים ביותר שנוצרו.[דרוש מקור]</link>[ צריך ציטוט ]
כיום, פולימרים סופר-סופגים מיוצרים באחת משלוש שיטות עיקריות: פילמור ג'ל, פילמור בתרחיף או פילמור בתמיסה. לכל אחד מהתהליכים יש יתרונות משלו וכולם מניבים מוצר שאיכותו קבועה.
פילמור ג'ל (GP)

בתהליך זה מניחים על רצועה נעה או באמבטיה גדולה תערובת של חומצה אקרילית, מים, חומרים היוצרים קשרי הצלבה ויזמים המופעלים על ידי קרינת UV. התערובת הזאת מוסעת אל ריאקטור, שהוא חדר ארוך המצויד במנורות UV חזקות. קרינת ה-UV מתחילה את תגובות הפילמור וההצלבה. התוצר הוא גושים של ג'ל דביק המכיל 60% עד 70% מים. הגושים נגרסים או נטחנים ומונחים במתקני ייבוש. אפשר לרסס אותם בחומרים מצליבים נוספים וכך לקבל ״הצלבה על פני השטח״ - שמגדילה את יכולת הספיגה תחת עומס (AUL) או ספיגה כנגד לחץ (APP). שיטת פילמור זו משמשת ליצירת אבקות SAP המשמשות בייצור חיתולים חד פעמיים ומוצרי היגיינה חד פעמיים נוספים.
פילמור בתמיסה

פילמור בתמיסה הוא הנפוץ ביותר כיום לייצור קו-פולימרים מסוג SAP, במיוחד אלו עם המונומר הרעיל אקרילאמיד. התהליך הזה הוא יעיל וזול. משתמשים בו בתמיסה מימית של מונומר ליצירת הפולימר במצב ג׳ל. תגובת הפילמור היא אקסותרמית והאנרגיה שמשתחררת בתהליך משמשת להנעת התהליך ועוזרת להורדת עלויות הייצור. הג'ל שנוצר בתגובה נקצץ, מיובש ונטחן לקבלת גודל הגרגר הסופי. טיפולים להתאמת החומר לשימוש הסופי נעשים בדרך כלל לאחר קבלת הגרגר בגודלו הסופי.
פולימרים מומסים הם בעלי יכולת ספיגה דומה לשל הפולימרים הנמצאים בצורת גרגרים. ניתן לדלל אותם במים לפני השימוש ולספח אותם למוצרים המתאימים או לצפות בהם את המוצרים. לאחר ייבוש בטמפרטורה מתאימה, מקבלים מוצר מצופה ב-SAP. מצפים בדרך זו חוטים, כבלים ויריעות.
פילמור בתרחיף (סספנסיה)

תהליך הפילמור בתרחיף מתבצע על ידי חברות ספורות בלבד, כי הוא דורש רמה בקרת ייצור גבוהה במשך שלבי הפילמור. בתהליך הזה יוצרים תרחיף של המגיב המסיס במים בממס אורגני. בצורה זו מקבלים את חלקיקי הפולימר במכל התגובה ואין צורך בשלבים הנוספים ליצירת הגרגררים. גם תהליכי ההתאמה של הפולימר לשימוש הסופי יכולים להתבצע תוך כדי הפילמור או מיד אחריו.
שימושים

שלג מלאכותי לצילומים והפקות
נרות
חומרים מבוססי צמנט (כמו בטון)
שחרור מבוקר של קוטלי חרקים וקוטלי עשבים
חיתולים וחיתולים למבוגרים
ג'לים מעכבי אש
בקרה על שיטפונות
מערכות ניטור דלק בכלי תעופה ובכלי רכב
יצירת אפקטים בקסמים
מיטות מים ללא תנועה
רפידות כירורגיות
תוספי מזון
חבישת פצעים
כללי בטיחות

יש להרחיק מילדים מתחת לגיל 10.
יש להימנע ממגע החומר בפה ובחלל הפה, אין לבלוע. במקרה של בליעת אבקת SAP יש לשטוף את הפה במים ולאחר מכן לשתות, אין לגרום הקאה. ולאחר מכן יש לפנות לייעוץ רפואי.
יש להרכיב תמיד מגני עיניים בהתעסקות עם החומר.
אין לשאוף את האבקה. במקרה של שאיפה, יש לפנות לייעוץ רפואי.
הערות שוליים

↑  Hawaii Energy and Environmental Technologies (HEET) Initiative. ביולי 2016. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Horie, K, et al., 890.
↑  A. Mignon, J. Vermeulen, D. Snoeck, P. Dubruel, S. Van-Vlierberghe, N. De-Belie, Mechanical and self-healing properties of cementitious materials with pH-responsive semi-synthetic superabsorbent polymers, ‏2017
↑  Sun, Fang; Messner, Bernfried A. (5 בדצמבר 2006), Manufacture of web superabsorbent polymer and fiber, אורכב מ-המקור ב-29 באוגוסט 2011 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Snoeck, Didier; Van Tittelboom, Kim; Steuperaert, Stijn; Dubruel, Peter; De Belie, Nele (2012-03-15). "Self-healing cementitious materials by the combination of microfibres and superabsorbent polymers". Journal of Intelligent Material Systems and Structures. 25: 13–24. doi:10.1177/1045389X12438623.
↑  Mignon, Arn; Devisscher, Dries; Graulus, Geert-Jan; Stubbe, Birgit; Martins, José; Dubruel, Peter; De Belie, Nele; Van Vlierberghe, Sandra (2017-01-02). "Combinatory approach of methacrylated alginate and acid monomers for concrete applications". Carbohydrate Polymers. 155: 448–455. doi:10.1016/j.carbpol.2016.08.102. ISSN 0144-8617. PMID 27702534.
↑  Mulder, Douglas C.; O'Ryan, David E. (31 בדצמבר 1985), Method and apparatus for powder coating a moving web: US 4561380 A {{citation}}:  (עזרה)
↑  "SUPER SLURPER Compound with a super thirst". Agricultural Research: 7–9. ביוני 1975. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Zohuriaan-Mehr, M.J (2009). "Protein - and homo poly(amino acid)-based hydrogels with super-swelling properties". Polymers for Advanced Technologies. 20 (8): 655–671. doi:10.1002/pat.1395.
↑  Song, W., Xin, J., Zhang J. (2017). "One-pot synthesis of soy protein (SP)-poly (acrylic acid) (PAA) superabsorbent hydrogels via facile preparation of SP macromonomer". Industrial Crops and Products. 100: 117–125. doi:10.1016/j.indcrop.2017.02.018.{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: multiple names: authors list (link)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1231923725
המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים

| --- | --- |

 מדינה:  נורווגיה 
 מטה הארגון:  אוסלו 
 מנכ"ל:  Guri Hjeltnes 
 תקופת הפעילות:  2006–הווה (כ־19 שנים) 
 hlsenteret.no
 קואורדינטות:  59°53′56″N 10°40′40″E﻿ / ﻿59.89894°N 10.67785°E﻿ / 59.89894; 10.67785
  (למפת אוסלו מוגדלת) המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים (למפת אוסלו רגילה) המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים 
 
המרכז לחקר השואה ומיעוטים דתיים (בנורווגית: Senter for studier av Holocaust og livssynsminoriteter) הוא מכון מחקר נורווגי המאורגן כקרן עצמאית ומסונף לאוניברסיטת אוסלו.
היסטוריה

המרכז הוקם בשנת 2001. בשנת 2006 הוא עבר מקמפוס אוניברסיטת אוסלו לווילה גרנדה, ביתו לשעבר של וידקון קוויזלינג.
ההקדש של המרכז נתרם על ידי ממשלת נורווגיה בהוראת הקהילה היהודית של נורווגיה כחלק מההחזר שניתן להם בגין החרמת רכושם כשנורווגיה נכבשה במהלך מלחמת העולם השנייה.
המרכז הוקם בחסות אוניברסיטת אוסלו ויש לו משימה כפולה:
חינוך הציבור על השואה, במיוחד בהקשר הנורווגי. בפירוט בכל הקשור לפעולות שבוצעו כנגד ליהודים: שלילת זכויות, רדיפה, מעצרים, כליאה, החרמה וגירוש למחנות מחוץ לנורווגיה, במיוחד לאושוויץ. המוסד מתמקד גם במחקרים על אנטישמיות בנורווגיה ומחוצה לה בעבר, בהווה ובעתיד.
לימודים ומחקר על מיעוטים אתניים ודתיים בעולם ובמיוחד בנורווגיה.
לשם כך מציע המרכז חומרים חינוכיים, תוכניות חינוכיות, תערוכות, מוזיאון ואוספי ספרייה. המכון משתף פעולה עם אוניברסיטת אוסלו, יד ושם והמוזיאון היהודי בטרונדהיים.
ב-23 בינואר 2008 הודיע המרכז כי חפץ בעל חשיבות מסוימת נגנב ממוזיאון המרכז ב-23 בנובמבר 2007 או לפני כן. המוזיאון נסגר זמנית לאחר מכן כדי לשפר את מערכת האבטחה.
הערות שוליים

↑  "Holocaust-senteret rammet av frekt tyveri". 2008-01-24. אורכב מ-המקור ב-2008-01-24. נבדק ב-2021-01-15.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007513324905171  ISNI: 0000 0001 1891 0721  LCCN: no2006133954  NKC: ko20201090247  VIAF: 141735745   WorldCat (עם VIAF): 141735745
מרצ

| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 מייסד:  שולמית אלוני
 מנהיגים:  שולמית אלוני, יוסי שריד, חיים אורון, זהבה גלאון, אילן גילאון, תמר זנדברג, ניצן הורוביץ
 מזכיר כללי:  תומר רזניק
 תקופת הפעילות:  9 במרץ 1992 – הווה (33 שנים)
 אפיון:  מפלגת שמאל סוציאל-דמוקרטית ציונית
 אידאולוגיות:  ציונות סוציאל-דמוקרטיה פתרון שתי המדינות הפרדת הדת מהמדינה פרוגרסיביזם
 כנסות:  12–24
 ממשלות:  25, 26, 28, 36
 אותיות:  מרצ
 שיא כוחה:  12 מנדטים (1992)
 שפל כוחה:  לא עברה את אחוז החסימה (2022)
 רשימה פוליטית:  מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר (2003–2006) התנועה החדשה-מרצ (2009–2013) המחנה הדמוקרטי (2019–2020) העבודה–גשר–מרצ (2020) העבודה–מרצ (2020)
 נוצרה מתוך:  רצ, מפ"ם, שינוי
 התמזגה לתוך:  הדמוקרטים
 מטה:  תל אביב יפו
 מיקום במפה הפוליטית:  שמאל
 ארגונים בינלאומיים:  האינטרנציונל הסוציאליסטי מפלגת הסוציאליסטים האירופאים ההסתדרות הציונית העולמית
 צבעים רשמיים:    ירוק,   לבן,   כחול כהה
 
 meretz.org.il
מֶרֶצ היא מפלגת שמאל סוציאל-דמוקרטית ציונית ישראלית. המפלגה הורכבה בשנת 1992 מאיחוד של המפלגות רצ, מפ"ם וחלק משינוי. השם מרצ מורכב מהאותיות מ' ורצ, אותיות שהופיעו על פתקי ההצבעה של המייסדות, מפ"ם ורצ. המפלגה הייתה בשיאה בכנסת ה-13, כשזכתה ל-12 מנדטים והייתה שותפה בכירה בממשלת רבין השנייה. במשך השנים מאז מספר המנדטים של המפלגה המשיך להצטמצם בהדרגה.
לראשונה מאז הממשלה ה-28 ממנה פרשה ב-2000, הייתה מרצ שותפה בממשלת ישראל ה-36. יושב ראש המפלגה לשעבר (שלא התמודד שוב), ניצן הורוביץ, כיהן כשר הבריאות, וכן כיהנו מטעמה תמר זנדברג כשרה להגנת הסביבה, עיסאווי פריג' כשר לשיתוף פעולה אזורי ויאיר גולן כסגן שרת הכלכלה והתעשייה.
בשנת 2022 הגיעה מרצ לשפל כוחה בבחירות לכנסת העשרים וחמש. זהבה גלאון נבחרה ליושבת ראש המפלגה בבחירות מקדימות. בסוף הבחירות המפלגה לא עברה את אחוז החסימה וחסרו לה כ-4,000 קולות כדי להיכנס לכנסת. המפלגה לא נכנסה לכנסת לראשונה מאז היווסדה.
ב-30 ביוני 2024 התאחדה המפלגה עם מפלגת העבודה למפלגת "הדמוקרטים".
אידאולוגיה > מדינית-ביטחונית

בשאלת אופייה והגדרתה של מדינת ישראל מרצ דוגלת ב"בית לאומי לעם היהודי ומדינת כלל אזרחיה". המפלגה תומכת בביטול חוק יסוד: ישראל – מדינת הלאום של העם היהודי שמעגן את מעמדה של מדינת ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי בחוק יסוד, אותו היא מכנה כ"גזעני".
בנושא המדיני-ביטחוני, המפלגה תומכת בהסדר עם הפלסטינים שיוביל לחתימה על הסכם, שיכלול את יציאתם של הישראלים מההתנחלויות ביהודה ושומרון אותן היא מכנה כ"כיבוש" וקוראת להפסקה של בניית התנחלויות חדשות ולפירוק של מאחזים, שבסופו, יקבע גבול מדיני חדש לישראל על בסיס הקו הירוק של שנת 1967 לפני תוצאות מלחמת ששת הימים ועל השטחים המפונים תוקם מדינת פלסטין. בנוסף, המפלגה קוראת לחרם על מוצרים ישראלים שמיוצרים בהתנחלויות. ביחס לעיר בירה עתידית על פי ההסכם, תתקיים חלוקה של ירושלים, שבסיומה, מזרח ירושלים יהפוך לבירת פלסטין ומערב ירושלים לבירת ישראל. בנוסף, על פי עמדת המפלגה, ישראל תעניק לתושבים הערבים הקיימים במזרח ירושלים אזרחות ישראלית אם ירצו בכך.
בנוגע לרצועת עזה, המפלגה תומכת בהתערבות הממשלה שתאפשר תוכנית שיקום בין-לאומית של התשתיות, רבעי המגורים ואזורי התעשייה והחקלאות ברצועה, הסרת הסגר הישראלי מעליה ובהקלה על מגבלות התנועה, שיווק הסחורות מעזה לשטחי הרשות הפלסטינית ביהודה ושומרון והכנסת חומרי בניין לרצועה. כל זאת תוך "שמירה על ביטחון תושבי הדרום" ובשיקום הדרגתי בטווח זמן קרוב. המפלגה קוראת לעולם להכיר במדינת פלסטין באופן חד-צדדי, "לשם התנעה של תהליך מדיני שכה חיוני לביטחוננו הלאומי, אנו קוראים למועצת הביטחון של האו"ם להכיר בפלסטין כמדינה עצמאית וחברה מלאה בעצרת הכללית ובארגונים הבין-לאומיים של האו"ם. זאת, כמסדרון מוביל למו"מ על הסכם קבע לשלום, כאשר הצדדים מתייצבים למו"מ כשווים, מדינה מול מדינה".
חזון השלום שהמפלגה מקדמת הוא יוזמה אזורית, שתכלול הסדר מדיני לא עם הרשות הפלסטינית בלבד אלא עם מדינות ערביות נוספות בהן לבנון וסוריה. לפיכך, המפלגה לא פוסלת החזרה אפשרית של רמת הגולן לידי סוריה במסגרת הסכם שלום, אך מציינת כי במצב הנוכחי של מלחמת האזרחים במדינה, הסכם שכזה אינו ריאלי.
המפלגה תומכת בביטול החוק למניעת פגיעה במדינת ישראל באמצעות חרם, חוק חובת גילוי לגבי מי שנתמך על ידי ישות מדינית זרה ו"חוק הנכבה" שקובע כי שר האוצר רשאי לשלול תקציב של גוף שהוציא הוצאה לאחת מן המטרות בין היתר של תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור של מדינת אויב או של ארגון טרור נגד מדינת ישראל, ציון יום העצמאות כיום אבל או ביצוע השחתה או ביזוי פיזי הפוגע בכבוד דגל המדינה או סמל המדינה
במצע המפלגה של 2015, נוספה התייחסות לסוגיית ההסתננות מאפריקה לישראל שבה תמכה בהקמת מרכזי קליטה ומתן זכויות סוציאליות ושירותי בריאות עבור מבקשי מקלט לצד הקמת מערכת בדיקת בקשות מקלט מתפקדת והענקת מעמד פליט למבקשי המקלט שיוכרו כפליטים בסכנת חיים. בנוגע למהגרי העבודה, הבטיחה את זכותם לבריאות במסגרת חוק ביטוח בריאות ממלכתי, חינוך, כיסוי בגין תאונות עבודה, נכות ולידה לכל עובד זר המועסק בישראל, ביטול משטרת ההגירה, והרחבה משמעותית של היחידה לאכיפת חוקי העבודה. יחידה זו תעסוק, בין היתר, בהבטחת תנאי עבודה שווים למהגרי עבודה. עם זאת, תומכת בסינון מהגרי עבודה מתוך המסתננים, ומתנגדת למתן אישורי שהיה למהגרים שאינם מבקשי מקלט או פליטים.
אידאולוגיה > כלכלה

מבחינה כלכלית-חברתית מרצ מגדירה עצמה כסוציאל-דמוקרטית, ותומכת בהרחבת מדינת הרווחה המספקת שירותים חברתיים לכל בתחומי החינוך, הבריאות, הדיור, השירותים הסוציאליים והתעסוקה.
מרצ מתנגדת לליברליזם כלכלי ומציעה מדיניות כלכלית הכוללת מדינת רווחה, מגזר ציבורי חזק, רגולציה ופיקוח וצמצום אי-השוויון הכלכלי, שלטענת המפלגה ימנעו ניצול של עובדים ושל כספי ציבור.
היא נמצאת במעמד של מפלגה חברה באינטרנציונל הסוציאליסטי ומפלגה משקיפה במפלגת הסוציאליסטים האירופאים הפועלת במוסדות האיחוד האירופי וזאת ביחד עם מפלגת העבודה הישראלית שגם היא נמצאת באותו המעמד בארגונים אלו (בשנת 2018 פרשה מפלגת העבודה מארגון האינטרנציונל הסוציאליסטי במחאה על הצטרפות תנועת ה-"BDS" אליו). בנוסף לכך חברה בהסתדרות הציונית העולמית ומחזיקה סיעה בהסתדרות העובדים הכללית החדשה.
אידאולוגיה > חברה וזכויות הפרט

בין עמדותיה של המפלגה שמבוססות על עמדה ליברלית בתחומים שונים ניתן למצוא: הפרדת הדת מהמדינה, אקטיביזם שיפוטי, חופש דת וחופש מדת, חופש הביטוי, חופש ההתארגנות, לגליזציה של קנאביס, פמיניזם, סביבתנות, קיימות וצדק סביבתי. זאת לצד תחומים חברתיים אחרים, בהם עמדות המפלגה אינן ליברליות, בהן היחס לזנות וסגירת מועדוני חשפנות. מרצ תומכת בהכשרה משפטית של נישואים וגירושים אזרחיים לפסולי חיתון, הפרדת הדת מהמדינה, מתנגדת לכפייה דתית אך תומכת בתקצוב שירותי הדת במדינה באופן יחסי לשיעורם באוכלוסייה.
מצע המפלגה מדגיש את חשיבות הפמיניזם וקידום שוויון מגדרי. המפלגה מתנגדת לכל סוג של אפליית נשים, ותומכת בהבטחת ייצוג מגדרית שווה בסקטור הציבורי. ברשימת מרצ לכנסת משוריינים 2 מקומות בכל חמישייה, 40 אחוז, באופן מגדרי (כך שאם נבחרים 3 גברים תהיינה 2 נשים, ואילו תבחרנה 3 נשים יהיו 2 גברים). מרצ תומכת בקידום חוק להפללה גורפת של לקוחות זנות לפיו כל צריכת שירותי זנות תהיה עבירה פלילית ותוכל אף להביא למאסר הלקוח.
המפלגה פועלת לחקיקת זכויות משפטיות שוות לאזרחי להט"ב בישראל כפי שקיימות עבור הטרוסקסואלים בעלי תחושת התאמה לזהותם המגדרית בה נכללים הכרה משפטית בנישואים חד-מיניים בישראל, קידום חקיקה שתכלול נטייה מינית וזהות מגדרית בין העילות המאפשרות העמדה לדין על הסתה והשוואת מעמד נפגעי פשעי שנאה על רקע הומופוביה למעמד נפגעי פעולות איבה, תיקון חוק הפרשנות – הוספת הגדרה של נטייה מינית, זהות מגדרית וביטוי מגדרי לכל חוק העוסק באיסור אפליה והחלת איסור משפטי של ביצוע ופרסום של הטכניקות הפסאודו-מדעיות של טיפול המרה.
המפלגה תומכת בקידום מדיניות של אי הפללה של משתמשי קנאביס. לצד זאת, תומכת המפלגה באימוץ מדיניות טיפול במשתמשים בסמים קשים, אשר תתבסס על ההנחה לפיה המשתמשים בסמים קשים זקוקים לחמלה, טיפול וגמילה ולא לענישה מעצר או מאסר. עם זאת, המפלגה תומכת במאבק בסוחרי "סמים קשים" ו"סמי פיצוציות" ובאלו המוכרים סמים, אלכוהול וסיגריות לקטינים.
ביחס להעדפה מתקנת מצע המפלגה קורא להענקת מתן עדיפות לאוכלוסייה הערבית בכל תחומי החיים בישראל לצד איסור על שימוש במוצא ערבי כהצדקה לביצוע בידוק ביטחוני, הקצאת משאבים ניכרת להנכחה של התרבות הערבית בקרב כלל הציבור בישראל וזירוז אישור יישובים ערביים והרחבתם כולל שטחי השיפוט של היישובים הערביים הקיימים. המפלגה מתנגדת להצעות חוק בהן חוק לאבחנה בין ערבים נוצרים למוסלמים וחוק מתן העדפה לאזרחים ששירתו בצה"ל או בשירות לאומי בשורת נושאים בהם קבלה לעבודה בשירות המדינה, הקצאת קרקעות, קבלת מקום למעונות באוניברסיטה ועוד.
אידאולוגיה > הגנת הסביבה

מרצ היא מפלגה ירוקה הדוגלת במדיניות סביבתית מקיימת ומדגישה את נושא השמירה והטיפוח של איכות הסביבה (סביבתנות). במסגרת אידאולוגיה זו, תומכת מרצ בחידוש פעילות המועצה הלאומית לנושא איכות הסביבה שחדלה לפעול ב-2003, אשר תכלול באופן קבוע נציגי ציבור, ארגונים סביבתיים ונציגי אקדמיה אותם תזמין לפי העניין, נציגים של קבוצות אשר נפגעות באופן תדיר מתהליכי פיתוח, תיעוש, או הזנחה סביבתית לצד הקמת ועדת שרים סטטוטורית להגנת הסביבה ("קבינט סביבתי"). כמו כן, הקמת רשות לאומית עצמאית למדידת איכות האוויר.
המפלגה תומכת בהסכם פריז ופועלת ליישום התוכנית הלאומית להיערכות לשינויי האקלים. המפלגה בעד קביעת יעדים שאפתניים למעבר לאנרגיה ממקורות מתחדשים בתוספת של אחוז לשנה, כך שעד 2030 כ-30% ייוצרו מאנרגיות מתחדשות. בכנסת העשרים וארבע קידמה השרה זנדברג את "חוק האקלים", שעבר בקריאה ראשונה וקובע יעדים לצמצום פליטות פחמן, אנרגיה מתחדשת, ומנגנונים להבטחת הערכת סיכונים בפרויקטים שונים של משרדי הממשלה.
מרצ עומדת לצד התנועה הסביבתית במאבקים שונים ברחבי הארץ, כגון התנגדות להסכם קצא"א "Red-Med". המפלגה תומכת בהרחבת אפשרויות אכיפה ישירה בה יוכל אזרח לתבוע באופן ישיר פיצוי מתאגידים מזהמים בלא חובת הוכחת נזק, הובילה החלטת הממשלה להבראת מפרץ חיפה ופועלת לתקצוב לפינוי בתי הזיקוק ממפרץ חיפה. השרה להגנת הסביבה מטעם המפלגה תמר זנדברג פעלה להחלת חוק הפיקדון על מכלי משקה בהם בקבוקים בנפח ליטר וחצי ויותר.
חברי המפלגה פועלים למען זכויות בעלי חיים וחברה מוסי רז לקח חלק במהלך לביטול כלובי סוללה בתעשיית הביצים ומעבר לתקן האירופי של לולים ללא כלובים, שקודם בכנסת העשרים וארבע. מרצ פועלת לאיסור המשלוחים החיים, איסור הרעלת בעלי חיים במקרה של המתה לצורך מיגור הכלבת ואימוץ גישת החיסון האוראלי, הגברת התמיכה הממלכתית בארגונים הפועלים למען בעלי-החיים והחלת חוק של 6 שנות מאסר בגין ציד למטרות בידור או ספורט.
היסטוריה > הקמה: 1992

מרצ הוקמה ב-9 במרץ 1992 כרשימה משותפת לכנסת של מפלגות השמאל הציוני רצ בראשותה של שולמית אלוני, מפ"ם בראשותו של יאיר צבן ושינוי בראשותו של אמנון רובינשטיין. בהנהגת הרשימה עמדה שולמית אלוני. הקמת הרשימה המשותפת יצרה פילוג בשינוי וחלק מפעיליה פרשו. מאוחר יותר (בשנת 1997) החליטו המפלגות להתמזג למפלגה אחת וכתוצאה מכך חל פילוג נוסף במפלגת שינוי – חבר הכנסת אמנון רובינשטיין ומרבית פעילי שינוי נכנסו לאיחוד, ואילו חבר הכנסת אברהם פורז וחלק מהפעילים הקימו סיעה עצמאית ששמרה על השם שינוי.
בבחירות הראשונות שבהן השתתפה ב-23 ביוני 1992 זכתה מרצ, או בשמה המלא מרצ - ישראל הדמוקרטית - רצ, מפם, שינוי, להצלחה גדולה כשקיבלה 12 מנדטים והייתה למרכיב חשוב בממשלתו של יצחק רבין. בשבתה בממשלה ראתה לה מטרה מרכזית לעודד את רבין במדיניות השלום ועמדה בכך. עם זאת, אכזבה רבים בהתפשרותה בנושאים של זכויות האדם ודת כלפי השותפה הנוספת לקואליציה – ש"ס. כאשר ש"ס דרשה את התפטרות שולמית אלוני מתפקיד שרת החינוך, הסכימו לכך במרצ, מחשש לנפילת הממשלה.
היסטוריה > תקופת שריד: 1996–2003

בתחילת 1996 נבחר יוסי שריד במקומה של שולמית אלוני להנהגת המפלגה. בבחירות לכנסת הארבע עשרה ב-1996 איבדה המפלגה שלושה מנדטים. במהלך כנסת זו התאחדו סופית שלוש המפלגות המרכיבות את המפלגה, אך זה גרם לפילוג בשינוי. מחלוקת נוספת בתנועה התרחשה על רקע הסתבכותו של דדי צוקר בפרשיה של ניגוד עניינים בגיוס כספים בתוקף תפקידו כיו"ר עמותת בית הספר לקולנוע "קמרה אובסקורה". צוקר, שסולק מהתנועה, נשאר חבר הכנסת בסיעת יחיד.
בבחירות לכנסת החמש עשרה ב-1999 שבה מרצ והתחזקה במנדט אחד וצורפה לקואליציה של אהוד ברק. במסגרת הקואליציה הזאת כיהנו בממשלה יוסי שריד כשר החינוך, רן כהן כשר המסחר והתעשייה וחיים אורון כשר החקלאות. מרצ פרשה כעבור שנה על רקע מחלוקת שפרצה בין שר החינוך יוסי שריד לבין סגנו משולם נהרי מטעם ש"ס. ברק העדיף את עמדת ש"ס בהניחו שקולותיהם של חברי הכנסת של מרצ מובטחים לו בכל מקרה.
היסטוריה > בחירות 2003

בבחירות לכנסת השש עשרה (2003) התמודדה מרצ ברשימה משותפת עם תנועת שח"ר בראשותו של יוסי ביילין (שהצטרף לרשימה החדשה יחד עם יעל דיין, לאחר שכשלו בהשגת מקום ריאלי בבחירות המקדימות במפלגת העבודה), והבחירה הדמוקרטית בראשותו של רומן ברונפמן, יוצא ישראל בעליה. למרות הריצה המשותפת, לא נמלטה הרשימה המשותפת מהמפלה היחסית של השמאל בבחירות לכנסת השש עשרה, בהן מפלגת העבודה קיבלה 19 מנדטים לעומת 26 לישראל אחת בבחירות לכנסת החמש עשרה, ואילו רשימת מרצ-הבחירה הדמוקרטית-שח"ר זכתה ב-6 מנדטים לעומת 10 למרצ לבדה בבחירות הקודמות.
את היחלשותה של המפלגה ניתן להסביר בשינוי דעת הקהל הישראלית לימין הפוליטי עקב האינתיפאדה השנייה, שהתבטא בין השאר בחוסר אמון נרחב בעקרונות אוסלו עימם הייתה המפלגה מזוהה, כמו גם בתמיכה גוברת בשימוש באמצעים צבאיים חריפים למיגור הטרור (כגון מבצע חומת מגן), להם התנגדה מרצ מסורתית. גם התחזקותה של מפלגת שינוי שאחזה בעמדות ליברליות דומות לאלו של מרצ בשאלת יחסי דת ומדינה וזכויות אזרח, אך ללא המיתוג השמאלי המופגן בסוגיות המדיניות-ביטחוניות והכלכליות, פגעה במרצ באותן הבחירות. יוסי שריד הסיק מסקנות אישיות עוד בערב הבחירות והודיע על פרישתו מראשות התנועה, אם כי המשיך לכהן כחבר הכנסת מטעמה.
היסטוריה > הקמת יחד

לאחר בחירות 2003, הוחלט להקים גוש שמאל חדש – בשם יחד – שירכז את כל תנועות השמאל בארץ, וזאת על מנת לנסות לעורר את מחנה השמאל, שהתמיכה בו פחתה בעקבות הטרור הפלסטיני והאינתיפאדה השנייה. בפועל, יחד נכשלה במימוש מטרה זו. רק מרצ ושח"ר של ביילין הסכימו להצטרף למיזוג. חברי העבודה, אפילו היונים שבהם כמו עמרם מצנע, אברהם בורג ויולי תמיר – סירבו להצטרף ליחד. רומן ברונפמן, נציגה היחיד של הבחירה הדמוקרטית, בחר אף הוא שלא להצטרף למפלגה החדשה, אם כי נשאר חבר בסיעה המשותפת.
המפלגה החדשה נקראה יחד, ראשי תיבות של "ישראל חברתית דמוקרטית". השם המקורי היה יע"ד ("ישראל עובדת דמוקרטית") אך שונה ליחד כיוון ש"יעד" מזכירה את המילה הרוסית "яд" שפירושה "רעל". במפקד החברים שנערך לקראת בחירות יו"ר המפלגה, בין רן כהן ליוסי ביילין, התפקדו רק 22,000 אנשים – פחות ממחצית מספר האנשים שהתפקדו למרצ ב-1999. בבחירות זכה בסופו של דבר יוסי ביילין. ביולי 2004 נבחרה ועידת "יחד" שכללה 1,000 חברים, ומתוכה נבחרו כ-60 חברי הנהלה. זאת בניגוד למבנה של מרצ, שכלל ועידה גדולה יותר ומועצה כגוף ביניים. שיטת שריון המקומות למגזרים ולקבוצות שונות הופסקה גם היא, מלבד הבטחת הייצוג לנשים, לוותיקים, לצעירים ולנוער. בספטמבר אותה שנה נערכו בחירות לחטיבותיה השונות של המפלגה, וכיוונה המתחדש הולך ומתבהר, על אף האכזבה על כישלון מפלגת שמאל גדולה.
"יחד" החלה במדיניות חדשה של הידוק הקשר עם חבריה, בעיקר על ידי פעילות ברשת. למרות זאת, היא לא הצליחה לזכות בבולטות תקשורתית והכרה ציבורית והמוניטין שלה רק התדרדר. בעקבות סקר שערכה המפלגה ובה נמצא שרוב הציבור לא מכיר את מפלגת יחד אלא ממשיך לדבוק בשם "מרצ" החל מאבק פנימי על מנת להחזיר את השם הישן. ביילין התנגד לכך והמאבק על השם התפרש כמבחן למנהיגותו. לבסוף, ב-2005 התקבלה פשרה ובה שם המפלגה שונה למרצ-יחד. אף על פי שהמפלגה נקראת באופן רשמי מרצ-יחד, הלוגו לבחירות 2006 והפרסומים היו בשם מרצ.
היסטוריה > בחירות 2006

בנובמבר 2005 עם בחירתו של עמיר פרץ ליו"ר מפלגת העבודה ופרישת המפלגה מהממשלה, הוחלט להקדים את הבחירות לכנסת השבע עשרה ל-28 במרץ 2006. עמיר פרץ הציג אג'נדה שמאלנית-סוציאליסטית, עם דגש על התחום החברתי-כלכלי, והיה חשש במרצ שמצביעים יעברו לעבודה. יוסי שריד, שמאז פרישתו הרבה לתקוף את מרצ על גבי העיתונות, אף הציע במאמר בעיתון "הארץ" למרצ להתאחד עם פרץ. רומן ברונפמן, ששוריין ברשימת מרצ במקום החמישי, הודיע על פרישתו מהמפלגה וריצה במסגרת עצמאית עם מפלגת הבחירה הדמוקרטית. כאשר התברר בסקרים שמפלגתו רחוקה מאחוז החסימה, החליט לא לרוץ.
בחירת הרשימה לכנסת ב"מרצ" מתבצעת בשני שלבים: שלב ה"פאנל" וה"דירוג". בשלב הפאנל בוחרים את 20 המועמדים שידורגו, ולאחר מכן, מתוך כל המועמדים שהציעו עצמם. בשלב הדירוג מדרגים את 20 המועמדים הראשונים. שאר 100 חברי הרשימה מוצבים על פי שריונים שונים ו"מקומות של כבוד".
לקראת הרכבת הרשימה לכנסת ה-17, העבירה הנהלת מרצ חוק שקובע שחבר הכנסת מטעם מרצ שכיהן 8 שנים ומעלה ומעוניין להיבחר לקדנציה נוספת יאלץ לקבל 60% מקולות הוועידה. בעיני רבים במפלגה חוק זה היווה ניסיון לפגוע באנשי מרצ הוותיקים – יוסי שריד, חיים אורון ורן כהן – ולקדם על חשבונם את נאמני ביילין. לאחר שהתקבל החוק, לא הייתה שום דרך לבטלו לפי תקנון המפלגה. במרצ נמנעו מהמבוכה על ידי "משחק" עם שיטת הבחירות הפנימיות – הבחירות למועמדים הוותיקים היו שעתיים לפני הבחירות לפאנל בשעות אחר-הצהריים המוקדמות, כאשר על כל מועמד ותיק היה אפשר להצביע "כן" או "לא". כיוון שהבחירות היו בשעה נפרדת, היה ברור שרק התומכים של אותם מועמדים יבואו להצביע ועל כן מובטח להם לעבור את הפאנל עם 60 אחוזי התמיכה הנדרשים.
ב-2 בדצמבר 2005 החליט יוסי שריד, לאחר 32 שנים במערכת הפוליטית, לפרוש מהחיים הפוליטיים ולא להתמודד בבחירות 2006. הוא החל לכתוב טור אישי פוליטי בעיתון "הארץ" בו הוא הרבה להתייחס למפלגות השונות ולהעביר עליהן ביקורת, כולל על מפלגתו שלו.
ב-16 בינואר 2006 נערכו הפריימריס ונבחרה רשימת מרצ לכנסת, שכללה לבסוף את כל חברי הכנסת הוותיקים למעט שריד, שלבסוף שובץ במקום ה-119 הסמלי.
ב-28 במרץ 2006 בתום הבחירות לכנסת ה-17 התברר כי המפלגה זכתה ב-5 מנדטים. לאחר הבחירות נשמעה ביקורת נגד יוסי ביילין, במיוחד בשלב שלפני פרסום התוצאות הסופיות, כאשר נראה שהמפלגה זכתה רק ב-4 מנדטים. לאחר ספירת קולות החיילים התברר שמרצ זכתה ב-5 מנדטים.