stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוברט האריס
הערות שוליים

↑  Melton Mowbray - עיירה בת 20,000 תושבים סמוך ללסטר. כיום קרוי אחד האולמות בבית הספר על שמו.
↑  Varsity – קבוצת ספורט המייצגת אוניברסיטה.
↑  מתוך סקירה על הספר בעיתון הגארדיאן
↑  סוכנויות הידיעות, פולנסקי זכה בפרס הבימוי בברלין, באתר ynet, 20 בפברואר 2010
↑  Culture Film Robert Harris to adapt his novel The Fear Index for the screen
↑  White, Peter (5 בפברואר 2020). "'The Crown' Producer Left Bank Developing Adaptation Of Robert Harris' Financial Thriller 'The Fear Index' For Sky". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kanter, Jake (26 באפריל 2021). "'The Fear Index': Josh Hartnett To Headline Sky's Adaptation Of Robert Harris' Financial Thriller". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Fear Index review – a nail-biting, number-crunching, big-money mystery". TheGuardian.com. 10 בפברואר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roman Polanski to Direct Dreyfus Affair Drama 'D'
↑  ROBERT HARRIS
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310280105171  PLWABN: 9810581502605606  BIBSYS: 97001295  BNE: XX1169186  BnF: cb12251976s (data)  CANTIC: a10754751  CiNii: DA03451968  GND: 115765530  ICCU: RAVV077504  ISNI: 0000 0001 1698 5746  LCCN: n82065487  LNB: 000023711  MusicBrainz: 1f971017-51f1-4db0-9afd-c47d5ca1dc17  NDL: 00467974  NKC: jn20001005264  NLA: 36051905  NLG: 70280  NLK: KAC199611624  NSK: 000347346  NTA: 06939444X  RERO: 02-A011472566  SELIBR: 190099  SNAC: w67s8qfg  SUDOC: 031272517  VIAF: 110431011   WorldCat (עם VIAF): 110431011
שיר אידלסון

| --- | --- |

 לידה:  26 במאי 1975 (בת 49)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  "בית צבי" "תלמה ילין (בית ספר)"
 יצירות בולטות:  "הקיץ של אביה" "רמת אביב גימל" "החצר" "דקות של תהילה"
 פרופיל ב-IMDb
 
שיר אידלסון (נולדה ב-26 במאי 1975) היא שחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

בוגרת בית הספר תלמה ילין במגמת תיאטרון (1993). בשנת 1998 סיימה בהצטיינות את לימודי משחק במחזור ל"ו של בית הספר למשחק בית-צבי. למדה שנתיים בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין.
מלגות: מלגת הצטיינות, מלגה ע"ש שמואל רודנסקי על ביצוע מצטיין של שלל התפקידים בשנת הסיום, מלגת קרן הסטיפנדיות, וכן במשך ארבע שנים זכתה במלגת קרן שרת.
בין שנת 2000 ל-2007 כיהנה בוועד המנהל של שח"ם - ארגון השחקנים בישראל.
חיה בזוגיות עם המוזיקאי פייר שאיין, אם לשתי בנות, סופי ואלכס, ומתגוררת באבן יהודה שם היא מכהנת כחברת מועצה מטעם סיעת "לתת יותר" בראשות ראש המועצה אבי הררי.
קריירה > קריירה בתיאטרון

בתיאטרון הספרייה: ב-1998 גילמה את אדלה בהצגה "בית ברנרדה אלבה" מאת פדריקו גארסיה לורקה שביים ארתור קוגן. ב-1999 גילמה את קטיה בהצגה "חמישה לילות" מאת אלכסנדר וולודין שביימה נינה מיכואלס, ואת דונה בהצגה "הקיץ האחרון" מאת ג'יין צ'יימברס שביימה אריאלה מנדלס.
בתיאטרון בית ליסין גילמה את וולווט בהצגה "פופקורן" מאת בן אלטון שביים עודד קוטלר.
בתיאטרון הקאמרי: ב-1998 שיחקה בהצגה "המורדים" מאת עדנה מזי"א שביים עמרי ניצן. ב-1999 שיחקה בהצגה "מעיין הגופרית" מאת נוריאל טוביאס שביים גדליה בסר. ב-2004 שיחקה לצד דינה סנדרסון בהצגה "עקר בית" מאת ענת גוב שביימה עדנה מזי"א. ב-2006 שיחקה בהצגה "קרוב לבית" שכתבה וביימה דפנה רובינשטיין, ובהצגה "יתוש בראש" מאת ז'ורז' פדו שביים עמרי ניצן.
בתיאטרון צוותא גילמה את גלי בהצגה "נימפות בערפל" (שאף הפכה ב-2008 לסרט קולנוע בעל אותו השם בבימויו של יורם זקס).
בתיאטרון הבימה ב-2004 גילמה את הופי בהצגה "ארטון" מאת עזרא אהרון שביים רוני ניניו.
בהתיאטרון שלנו שיחקה בהצגת הילדים "אנחנו כבר גדולים".
ב-2010 בתיאטרון חיפה גילמה את סשה בהצגה "מי דואג לילד" מאת טום סטופארד שביים משה נאור.
בתיאטרון הקיבוץ יצרה ושיחקה בהצגת היחיד "אני כריסטיאן F" שעיבדה איילה קוקוס וביים ניר ארז.
קריירה > קריירה בקולנוע ובטלוויזיה

ב-1988, כשהייתה בת 13, גילמה את מירהל'ה לצד קאיפו כהן ואביטל דיקר בסרט שביים אלי כהן "הקיץ של אביה" על פי ספרה של גילה אלמגור בעל אותו השם. ב-1997 גילמה את מאיה בעונה השלישית של סדרת הטלוויזיה "רמת אביב גימל". ב-1999 גילמה את גלי בעונה הראשונה (פרק 12) של סדרת הטלוויזיה "החבר'ה הטובים" ששודרה ב"ערוץ הילדים". ב-2001 גילמה את התפקיד הראשי של מיקה בסדרת הטלוויזיה "דקות של תהילה" ששודרה ב"ערוץ 2" ואת בתה של גילה אלמגור בסדרת הדרמה "האשה האחרת" . ב-2003 גילמה את רות בסרט הקולנוע "להיות כוכב". בין השנים 2003–2005 שיחקה בטלנובלה החסידית הראשונה, "החצר", שם גילמה את רוחל, ביתו של האדמו"ר מלייבניץ. ב-2008 גילמה את גלי בסרטו של יורם זקס "נימפות בערפל". בשנת 2012 שיחקה בסרט ״האיש הצמא״ בתפקיד תמר.
שכחו אותי בבית 3

| --- | --- |

 בימוי:  ראג'ה גוסנל 
 הופק בידי:  ג'ון יוז, הילטון א' גרין 
 תסריט:  ג'ון יוז 
 עריכה:  ראג'ה גוסנל
 שחקנים ראשיים:  אלכס ד. לינז האווילנד מוריס ריה קילסטדט ג'יימס סייטו קווין קילנר ניל פלין דייוויד תורנטון מריאן סלדס לני וון דולן סקרלט ג'והנסון אלכסנדר קרופה סט סמית 
 מוזיקה:  ניק גלני-סמית' 
 צילום:  ג'ולי מקט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  גרייט אוקס הפקות, Hughes Entertainment 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  12 דצמבר 1997
 משך הקרנה:  102 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט חג המולד, סרט קומדיה, סרט לכל המשפחה 
 תקציב:  $32,000,000
 הכנסות:  $79,000,000
 הכנסות באתר מוג'ו:   homealone3
 פרסים:  מועמד לפרס ראזי לסרט ההמשך הגרוע ביותר
 סרט קודם:  שכחו אותי בבית 2
 סרט הבא:  שכחו אותי בבית 4: להציל את הבית
 דף הסרט ב־IMDb
 
שכחו אותי בבית 3 (באנגלית: Home Alone 3)‏ הוא סרט המשך קומי אמריקאי לסרטים הקודמים בסדרת שכחו אותי בבית, שיצא ב-1997. בסרט זה הוחלף השחקן הראשי מקולי קאלקין באלכס ד. לינז.
תקציר העלילה

אלכס בן השמונה חולה באבעבועות רוח ונשאר בבית לבד, לאחר שהוריו יצאו לעבודה ואחיו לבית הספר.
באותו הזמן, מגלים 4 גנבים המקושרים לארגון טרור שבביתו של אלכס יש שבב חשוב, המוסתר במכונית צעצוע.
אלכס עוקב אחרי הגנבים ומבין מה הם מתכננים לעשות.
לאחר שהוא מתקשר למשטרה פעמיים ואף אחד לא מאמין לו, הוא מחליט לתפוס את הגנבים בעצמו.
לאחר שתוכניתו הראשונה נכשלת, אלכס מכין תוכנית שנייה בה הוא מכין את הבית בצורה ערמומית ומציב מלכודות לגנבים.
לבסוף הוריו של אלכס מגלים הכל ואת הגנבים מכניסים לכלא.
שחקנים ראשיים

אלכס פריט (אלכס ד. לינז) – הילד גיבור הסרט
גברת הס (מריאן סלדס) – שכנתו הקשישה של אלכס
פיטר בופרה (אולק קרופא) – אחד מארבעת השודדים
אליס ריבונס (ריה קילסטדט) – אחת מארבעת השודדים
בורטון ג'רניגן (לני וון דולן) – אחד מארבעת השודדים
ארל אונגר (דייוויד ת'ורנטון) – אחד מארבעת השודדים
מולי פריט (סקרלט ג'והנסון) – אחותו הגדולה של אלכס
סטן פריט (סט סמית) – אחיו הגדול של אלכס
שכורה ולא מיין

שכרה ולא מיין או שכורת ולא מיין היא קינה לתשעה באב הנאמרת בשחרית של תשעה באב בקהילות הספרדים והאשכנזים. מחבר הקינה הוא רבי שלמה גירונדי, מתלמידי הרמב"ן ומפייטני קטלוניה במחצית השנייה של המאה ה-13.
תוכן הקינה

הקינה פונה מגוף שלישי אל כנסת ישראל, בשלושת הבתים הראשונים, ואל אומות העולם, בבית האחרון. בבית הראשון, המקונן קורא אל עם ישראל להתאבל ולזעוק לפני הקב"ה בעקבות חורבן בית המקדש. הבית השני מתאר את מצבו העגום של בית המקדש החרב, אשר היו בו כהנים אשר ”עַל מִשְׁמְרוֹתָם עָמְדוּ”, וקורא, כמו בסוף כל בית, לזעקת בני ישראל כלפי ה'. הבית השני מגיע מנקודת הפתיחה בה עם ישראל כבר זועק אל ה', אך מהסיבה הלא נכונה - על מצבו הגרוע, ולא כמתחרט ושב בתשובה על חטאיו בדור החרבן ובדורות שלפניו. הבית האחרון, פונה אל אויבי האומה, וקורא להם שלא לשמוח בנפילתה של כנסת ישראל כי עד מהרה יגאל אותם ה', ו”גַם עָלַיִךְ תַּעֲבָר כּוֹס אֲשֶׁר עֲבָרַנִי”.
כחלק מיתר הקינות לתשעה באב, הקינה התפרשה פעמים רבות. בין השאר יש לציין את פירושו של רבי יעקב רקח, בסידור "בית אב", ואת מהדורתו של דניאל גולדשמידט הכוללת מהדורה מדעית וביאור.
מבנה

הקינה כתובה במבנה של שיר אזור, מבנה מקובל בשירת ימי הביניים של יהדות ספרד. מלבד מחרוזת הפתיחה, יש בקינה שלוש מחרוזות בעלות מספר משתנה של בתים. הבתים בכל מחרוזת חורזים בחרוז אחיד, ובסופו ישנו אזור החורז בחרוז המבריח -פַיִךְ. הקינה כתובה במשקל הברתי-דקדוקי, וכל בית מורכב משתי צלעיות של שש תנועות.
הערות שוליים

1 2  חיים שירמן, השירה העברית בספרד ובפרובאנס, מוסד ביאליק תשי"ז, ספר שני חלק א', עמ' 326–328.
↑  המהרי"ט צפנת פענח, פרשת דברים
↑  סדר בית אב לארבע תעניות, ליוורנו תרל"ז, דף קז, באתר הספרייה הלאומית.
↑  סדר הקינות לתשעה באב, מוסד הרב קוק, ירושלים תשל"ב, עמ' קכב–קכד, באתר אוצר החכמה (צפייה חופשית – מותנית ברישום).
↑  על המושג ראה אמנון ששון, שיר אזור, באתר הפיוט והתפילה.
שטפן היים

| --- | --- |
צילום משנת 1982
צילום משנת 1982
 לידה:  10 באפריל 1913 קמניץ, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  16 בדצמבר 2001 (בגיל 88) עין בוקק, ישראל 
 שם לידה:  Helmut Flieg 
 מדינה:  רפובליקת ויימאר, גרמניה המזרחית, ארצות הברית, גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בווייסנזה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו 
 שפות היצירה:  גרמנית, אנגלית 
 יצירות בולטות:  דוח המלך דוד 
 תקופת הפעילות:  מ-1938 
 בן או בת זוג:  Gertrude Heym (1943–?) 
 פרסים והוקרה:  פרס ירושלים (1993)  פרס היינריך מאן (1953)  הפרס הלאומי של מזרח גרמניה 
 www.stefan-heym.de
 חתימה:   
 
שטפן היים מדבר בהפגנה בברלין, 4 בנובמבר 1989
שטפן היים (בגרמנית: Stefan Heym; ‏10 באפריל 1913 – 16 בדצמבר 2001) היה סופר יהודי-גרמני. מן הבולטים בסופריה של גרמניה המזרחית.
ביוגרפיה

שטפן היים הוא שם העט של הלמוט פליג. היים נולד בקמניץ שבגרמניה למשפחה יהודית. למד באוניברסיטת ברלין עיתונאות ספרות ולשון גרמנית. עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 ברח לצ'כוסלובקיה, ומשם היגר לארצות הברית. בניו יורק ערך שבועון גרמני-אמריקני בשם "הד העם הגרמני". עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס לצבא האמריקני כחלק מתוכנית נערי ריצ'י, ונלחם עם בעלות הברית על אדמת אירופה. הוא היה חייל מצטיין ואף זכה לכמה עיטורים וציונים לשבח; השירות הצבאי העניק לו גם אזרחות אמריקנית.
היים סיים את לימודיו האקדמיים בארצות הברית והתפרסם שם כסופר, ספרו הראשון "נושאי צלב-החופש", רומן תיעודי על חייהם של החיילים האמריקנים באירופה, היה לרב-מכר.
אחר כך כתב רבי-מכר נוספים, "עיני התבונה" ו״גולדסבורו", ורומן נוסף - ״בני הערובה״ - שחברת סרטי פרמאונט הפכה לסרט. בעקבות מלחמת קוריאה. היים עבר משבר של אכזבה עמוקה מדרך החיים האמריקנית, ובתוך גלי הלהט הפטריוטיים ששטפו את אמריקה, החליט להחזיר לנשיא דווייט אייזנהאואר את המדליות והעיטורים שזכה בהם במלחמת העולם. ב-1953, בשיא המלחמה הקרה, הוא שב לגרמניה והחליט להשתקע בברלין המזרחית.
במזרח גרמניה, קנה לו היים עד מהרה שם של אחד מחשובי הסופרים. בסך הכל כתב היים 15 רומנים, בעיקר רומנים היסטוריים. הנושאים שבהם עסק לא היו לרוחם של השלטונות; הוא כתב על הברחות וסחר לא חוקי בין מזרח ומערב גרמניה, על צנזורה ועל המהפכה הגרמנית, מלחמת האזרחים היחידה שהתרחשה אי־פעם בגרמניה. השלטונות ראו בכך ביטוי לביקורת על נוקשותם הדוגמטית. ב-1965 אף הוקיע אותו בפומבי מנהיג המפלגה הקומוניסטית, אריך הונקר, כבוגד ברעיון הסוציאליסטי. ספריו נאסרו להפצה במזרח־גרמניה, אבל מצאו את דרכם למערב, שקיבל אותו כאחד הקולות האותנטיים ביותר שנשמעו מן העבר השני של מסך הברזל. בשנת 1972 פרסם את הספר "דוח המלך דוד", אלגוריה על שכתוב ההיסטוריה בידי מנהיגים ומלחכי הפנכה שלהם. בספר שלמה המלך מבקש לכתוב את הסיפור הרשמי על אביו דוד, בלי האכזריות, הנשים, מעשי הכפירה, המניפולציות הפוליטיות, ובלי יהונתן.
בשנות השמונים הרשו לו השלטונות חופש פעולה מסוים. הוא הירבה להופיע בטלוויזיה המערב־גרמנית, ואף ביקר בישראל לרגל צאת ספרו "אחשורוש מלך היהודים" לאור. במהלך אירועי נפילת חומת ברלין,ב-4 בנובמבר 1989 נאם לפני מיליון איש בברלין. ב-1994 נבחר לפרלמנט הגרמני (הבונדסטאג), אך שנה מאוחר יותר התפטר מהפרלמנט במחאה על החלטת הצירים להעלות לעצמם את המשכורות.
בשנת 1993 הוענק להיים פרס ירושלים בספרות.
היים נפטר בגיל 88, בעת ששהה בישראל בוועידה בינלאומית לרגל יום השנה ה-200 להולדת המשורר היינריך היינה, ונקבר בבית הקברות היהודי בוייסנזה בברלין.
ספריו > ספריו בגרמנית

Collin (1979)
Der kleine König, der ein Kind kriegen mußte und andere neue Märchen für kluge Kinder (1979)
Ahasver (1981) – published in English as The Wandering Jew (1984)
Atta Troll. Versuch einer Analyse (1983 )
Schwarzenberg (1984) – novel about the Free Republic of Schwarzenberg
Reden an den Feind (1986)
Nachruf (1988) – autobiography
Meine Cousine, die Hexe und weitere Märchen für kluge Kinder (1989)
Auf Sand gebaut (1990) – short stories
Stalin verlässt den Raum (1990) – political writings
Einmischung (1990)
Filz (1992)
Radek (1995)
Der Winter unsers Missvergnügens (1996)
Immer sind die Weiber weg und andere Weisheiten (1997)
Pargfrider (1998)
Immer sind die Männer schuld (2002)
Offene Worte in eigener Sache (2003)
ספריו > ספריו שתורגמו לעברית

נושאי צלב-החופש: רומן, עברית: אברהם בירמן, תל אביב: נ' טברסקי, תש"י 1950.
בני תערובות; עברית: אמיל פוירשטין, אביגדור המאירי, תל אביב: צ' ליינמן, תש"ד 1944.
אחשוורוש, היהודי הנודד; תרגמה מגרמנית: נילי מירסקי, תל אביב: עם עובד (ספרייה לעם), 1983. – סאטירה פוליטית שנונה, המביאה את עלילותיהם של היהודי הנודד אחשוורוש ויריבו הנצחי השטן.
דוח המלך דוד; עברית: ברוריה בן-ברוך, ירושלים: כתר, 1987. – סיפורו של איתן האזרחי, שנשכר על ידי שלמה המלך לכתוב את תולדות חיי אביו דוד המלך.
קולין; תרגם מגרמנית יעקב גוטשלק, תל אביב: ספרית פועלים, 1993.
ספר דוד המלך; מחזה מאת רועי חן על פי ספרו של שטפן היים דוח המלך דוד, שעלה בתיאטרון גשר ב-2016, בימויו של יבגני אריה/
הערות שוליים

1 2 3  אריאנה מלמד, אני כתבתי את החלום - ראיון בלעדי ונרגש עם שטפן היים, חדשות, 17 בנובמבר 1989
↑  גלילי שחר, משורר, מאהב ורב מרצחים, באתר הארץ, 23 במאי 2008

יוסי גורביץ, דיקטטורת שלמה, באתר "האייל הקורא" - על הספר "דו"ח המלך דוד"
↑  שירי לב-ארי, מת הסופר היהודי-גרמני שטפאן היים, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2001
↑  יעל אהרונוב, יריד הספרים הבינלאומי נפתח אתמול בבניני האומה בירושלים. ביריד יוענק פרס ירושלים לסופר הגרמני שטפן היים, חדשות, 19 באפריל 1993
↑  עתי"ם, הסופר שטפאן היים מת היום בישראל, באתר הארץ, 15 בדצמבר 2001
↑  שולמית הראבן, אדם לא הורגים פעמיים - שטפאן היים: אחשוורוש, היהודי הנודד: עם עובד, כותרת ראשית, 23 בנובמבר 1983
↑  דוד ויצטום, המשל והנמשל-  'דו"ח המלך דוד 'מאת: שטפן היים; תרגום: ברוריה בן־ברוך; כתר, כותרת ראשית, 9 בדצמבר 1987
↑  פביאנה חפץ, בין חומות של פחד - "קולין", שטפן היים, תרגום מגרמנית: אברהם כרמל, ספריית הפועלים, 285 עמי, חדשות, 5 במרץ 1993
↑  ניר סלונים, ‏"ספר דוד המלך": יצירת מופת שאסור להחמיץ, באתר ‏מאקו‏, 19 באפריל 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262665505171  PLWABN: 9810570479705606  BIBSYS: 90071445  BNC: 000506679  BNE: XX1109433  BnF: cb120260578 (data)  CANTIC: a19181978  CiNii: DA03463140  GND: 118550691  ISNI: 0000 0001 2103 0522  LCCN: n50039546  LNB: 000034769  MusicBrainz: 5739c34b-bc5e-4462-908e-0750cf3d87c8  NDL: 001301907  NKC: ola2001100014  NLA: 35192485  NLG: 120489  NLK: KAC201521302  NSK: 000002925  NTA: 068179421  RERO: 02-A003369971  SELIBR: 190676  SNAC: w6d50knt  SUDOC: 02842218X  Trove: 859106  ULAN: 500376756  VIAF: 91729249   WorldCat (עם VIAF): 91729249
שחפית שחורת-מקור

| שחפית שחורת-מקור |
| --- | --- |
 שחפית שחורת-מקור בוגר בלבוש קיץ. נורת'מברלנד, אנגליה    קריאות בוגר וצעיר, נורפוק, אנגליה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיתיים
סוג:: תלאסאוס
מין:: שחפית שחורת-מקור
שם מדעי
 Thalasseus sandvicensis ‏לאת'אם, 1787
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של שחפית שחורת-מקור   מקייצת ומקננת   חורפת

שחפית שחורת-מקור, המכונה גם שחפית סנדוויץ' (שם מדעי: Thalasseus sandvicensis), היא עוף מים ממשפחת השחפיתיים. אזור מחייתה הוא חופים חוליים במיוחד ליד מים חמימים ורדודים. היא מקננת באיים חוליים, חופים רחבים ולגונות חול.
בישראל השחפית חולפת וחורפת לא שכיחה, בעיקר בחופי הים התיכון. בנוסף, היא מקייצת נדירה מאוד. היא חולפת לא שכיחה גם באילת, שם ישנם מספר פרטים הנצפים בכל חודשי השנה.
טקסונומיה ואטימולוגיה

היא תוארה לראשונה בידי האורניתולוג ג'ון לאת'אם בשנת 1787 תחת השם המדעי Sterna sandvicensis, אך הועברה לאחרונה לצד מיני שחפיות נוספים לסוג הנוכחי Thalasseus (היינריך בויה, 1822), בעקבות מחקרי DNA מיטוכונדריאלי אשר איששו את ההשערה כי שלושת הטיפוסים השונים במשפחת השחפיות (כיפה לבנה, כיפה שחורה, וכיפה שחורה עם כתם לבן במצח) מהווים ענפים שונים ומובחנים.
שם הסוג הנוכחי Thalasseus נגזר מהמילה היוונית Thalassa, "ים"; ושם המין הספציפי sandvicensis מגיע מהעיירה סנדוויץ' שבקנט, אנגליה, שהיא המקום בו נאסף הטיפוס על-פיו תואר המין לראשונה. לרוב בשמות מיני עופות sandvicensis מרמז כי המין תואר לראשונה באיי הוואי, שנודעו בעבר כ"איי הסנדוויץ'", אך שחפית זו כלל אינה מופיעה שם.
כיום זהו מין מונוטיפי, אם כי בעבר היה מוכר תת-מין נוסף שמוכר כיום כמין נפרד בשם T. acuflavidus, המקנן בחופי האוקיינוס האטלנטי באמריקה הצפונית והדרומית, ומזדמן לעיתים למערב אירופה.
תיאור

השחפית שחורת-המקור בינונית עד גדולה בגודלה ביחס לשחפיות אחרות. היא בעלת מקור שחור ארוך, חד וצר, עם קצה צהוב. אורכה 37–43 ס"מ (כ-5.5 ס"מ מהמקור), מוטת כנפיה 85–97 ס"מ, ומשקלה 180–300 גרם. כנפיה ארוכות וצרות, בעלות גוון אפור בהיר מלמעלה ולבן מלמטה. רגליה הקצרות שחורות.
ציד ותזונה

השחפית ניזונה בעיקר מדגים קטנים כגון צלופחיים וקיפונאים. בנוסף היא אוכלת שרימפס, דיונונים, תולעי מפרץ וחרקים. השחפית שחורת המקור צדה את טרפה באמצעות שעיטה לעבר המים ותפיסת הדג במקור. השחפית צוללת למים ממרחק של כ-7.5 מטרים ומטה.
בדרך כלל השחפיות אוכלות לבדן ולא אוכלות ליד שחפיות אחרות, אך עם זאת, כאשר יש טרף שנזרק, ניתן לצפות במספר שחפיות שמתאספות לידו ולוקחות ממנו. לעיתים הן מתאגדות עם מינים אחרים של עופות ואוכלות בצפיפות. השחפיות עשויות לקחת דגים מדייגים, וחלקן אף צדות חרקים שעפים כתוצאה מעבודה של חוואים.
רבייה

הזכר והנקבה של השחפית מחפשים יחדיו אתר לקינון. שחפיות שחורות-מקור מקננות בחופים סגורים ומוגנים. מתרבה לראשונה ביל 3–4 שנים. הקן (נבנה על ידי שני ההורים) הוא שקע רדוד בקרקע, לפעמים מרופד בפיסות פסולת. הדגירה על הביצים נעשית על ידי שני ההורים ונמשכת בין 21 ל-29 ימים. הנקבה מטילה ביצה אחת או שתיים, ובמקרים נדירים אפילו שלוש. צבע הביצים הוא ורוד בהיר עם כתמים גדולים בצבע שחור, חום ואפור.
הגוזלים עוזבים את הקן אחרי מספר ימים בודדים ומתאספים בקבוצה. הגוזלים מזהים את קולם של הוריהם ויוצאים החוצה על מנת להתכונן להאכלה. הם עפים לראשונה בגיל 28 עד 32 ימים ונשארים עם הוריהם למשך ארבעת החודשים הראשונים לחייהם.
הערות שוליים

↑  שחפית שחורת-מקור באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2 3  Sandwich Tern, All About Birds (באנגלית)
↑  ברק ביכלר, שחפית שחורת-מקור, Thalasseus sandvicensis, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  Bridge, Eli S.; Jones, Andrew W.; Baker, Allan J. (2005). "A phylogenetic framework for the terns (Sternini) inferred from mtDNA sequences: implications for taxonomy and plumage evolution". Molecular Phylogenetics and Evolution. 35 (2): 459–469. doi:10.1016/j.ympev.2004.12.010. PMID 15804415.
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 347, 383. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Noddies, skimmers, gulls, terns, skuas, auks – IOC World Bird List, www.worldbirdnames.org
↑  Thalasseus sandvicensis  (Latham, 1787), Integrated Taxonomic Information System
1 2  Sandwich Tern, Audubon, ‏2014-11-13 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007602228705171  GND: 4146471-0 
מגוון מופעים במגדיר קרוסלי
ביצים, אוסף מוזיאון טולוז
שכחו אותי בבית 5

| --- | --- |

 בימוי:  פיטר יואיט 
 הופק בידי:  קים טוד
 תסריט:  ארון גינסבורג   וייד מקלנטייר
 שחקנים ראשיים:  כריסטיאן מרטין   אדי סטיפלס   ג'ודל פרלנד   דאג מורי   אלי הארווי   דבי מזר   מלקולם מקדואל
 מוזיקה:  דיוויד קיטיי 
 צילום:  פטר בניסון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20   וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  25 בנובמבר 2012
 משך הקרנה:  87 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חג המולד, קומדיה טלוויזיונית, סרט קומדיה 
 סרט קודם:  שכחו אותי בבית 4
 סרט הבא:  שכחתי שאין כמו בבית 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שכחו אותי בבית 5 (באנגלית: Home Alone: The Holiday Heist, בתרגום חופשי: לבד בבית: שוד חג המולד) הוא סרט טלוויזיה קומי אמריקאי לכל המשפחה בבימויו של דניאל רוד. הסרט יצא ב-25 בנובמבר 2012, לרגל חג המולד.
תקציר עלילה

פיין בקסטר ומשפחתו החליטו לעבור דירה מביתם שבקליפורניה שטופת השמש לבית ישן אך מרווח שבמדינת מיין המושלגת, לרגל קידומה של האם ולמורת רוחם של הילדים. כשהילד פיין מנסה להתאקלם בביתו החדש הוא נתקף חרדות והחל להאמין שהבית רדוף רוחות רפאים, ולכן הוא הקים מלכודות מאולתרות ברחבי הבית. מה שההורים לא ידעו הוא שהבית העתיק הזה מסומן על ידי שלושה גנבי צמרת השמים עין על אוצר גנוז בבית. יום אחד, כשההורים שהו בצד השני של העיר ופיין ואחותו נותרו לבדם בבית, החליטו שלושת הגנבים לפרוץ אל הבית כדי לחפש את האוצר, ואז החגיגה התחילה.
שחקנים

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
כריסטיאן מרטין: פין בקסטר
ג'ודל פרלנד: אלקסיס בקסטר
מלקולם מקדואל: סינקלייר
דבי מזר: ג'סיקה
אדי סטיפלס: יוז
אלי הארווי: קתרין בקסטר
דאג מורי: קארטיס בקסטר
ביל טארנבול: סיימון בקסטר
אדוארד אסנר: מר קארסון
פיטר דאקונהא: מייסון
אדריאנה או'ניל: גאבי מאראנטה
ביל טארנבול: סיימון האסלר
כריס סיגארדסון: קלארק
אוון סקוט: סנטה קלאוס במזחלת
שכחו אותי בבית 4

| --- | --- |

 בימוי:  רוד דניאל 
 הופק בידי:  פרנץ' אדנס
 תסריט:  דברה פאנק   סטיב ל. הייס
 שחקנים ראשיים:  מייק ויינברג   פרנץ' סטווארט   מיסי פיל   אריק אברי
 מוזיקה:  טדי קסטלוסי 
 צילום:  פטר בניסון 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20   וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  3 בנובמבר 2002
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חג המולד, קומדיה טלוויזיונית 
 סרט קודם:  שכחו אותי בבית 3
 סרט הבא:  שכחו אותי בבית 5 (2012)
 דף הסרט ב־IMDb
 
שכחו אותי בבית 4 (באנגלית: Home Alone 4) הוא סרט משפחה-קומדיה אמריקאי בבימויו של דניאל רוד, שיצא לרגל חג המולד לטלוויזיה ברשת ABC ב-3 בנובמבר 2002.
תקציר עלילה

העלילה עוסקת במשפחת מקאליסטר: קייט האמא, פיטר האבא, באז הילד הבכור, מייגן האמצעית וקווין הקטן. עברו 8 חודשים, מאז שקייט (קלרה קרי) ופיטר (ג'ייסון בייג'ה) התגרשו, ופיטר עמד להתחתן עם אשה בשם נטלי (ג'ואנה גוינג).
פיטר רצה שילדיו יכירו קצת יותר את נטלי (אשר עומדת להיות אמם החורגת), ולכן כאשר הגיע חג המולד, הוא הזמין אותם לבוא אליו בחגים, אך ילדיו סירבו להצעה. עבר יום וקווין (מייק ווינברג) התאכזב ממשפחתו אשר לא נענית לבקשותיו, והוא נזכר שיש לו הזמנה פתוחה אל אביו. קווין הגיע לביתה של נטלי, שמפנקת אותו עד מאוד. שם הוא פגש את מר פרסקוט המשרת (אריק אברי), ואת מלי המנקה (ברברה בבקוק). אחרי כמה ימים קווין פגש את מארב הגנב (פראנץ' סטיוארט) שאותו הוא כבר מכיר ואת אשתו וירה ואמו מלי. לבסוף הוא מנצח וכולם חוגגים את חג המולד.
שחקנים

| שם השחקן | שם הדמות |
| --- | --- |
מייק ווינברג: קווין מקאליסטר
קלרה קרי: קייט מקאליסטר
ג'ייסון בייג'ה: פיטר מקאליסטר
גידאון ג'ייקובס: באז מקאליסטר
צ'אלה רוסו: מייגן מקאליסטר
ג'ואנה גוינג: נטלי
אריק אברי: מר פרסקוט
ברברה בבקוק: מלי
פראנץ' סטיוארט: מארב
מיסי פייל: וירה
ליסה קינג: המלכה
אנדר רוטמן: המלך
קרייג ג'לדנהויס: הנסיך
רצח רוברט קנדי

ערך זה עוסק ברצח רוברט קנדי, אחיו של נשיא ארצות הברית. אם התכוונתם לרצח אחיו, הנשיא ג'ון פ' קנדי, ראו .
| --- | --- |
רוברט קנדי בלוס אנג'לס.
 תאריך:  5 ביוני 1968
 מקום:  במלון אמבסדור, לוס-אנג'לס, ארצות הברית
 מטרה:  רוברט קנדי
 קואורדינטות:  34°03′35″N 118°17′50″W﻿ / ﻿34.0597°N 118.2971°W﻿ / 34.0597; -118.2971
 סוג:  רצח פוליטי
 הרוגים:  1 (רוברט קנדי)
 פצועים:  5
 מבצע:  סירחאן סירחאן 
 מספר מפגעים:  1 
 מניע:  תמיכתו של קנדי במדינת ישראל בזמן מלחמת ששת הימים.
 he
 
רצח רוברט קנדי הוא רצח פוליטי, שאירע ב־5 ביוני 1968 במלון אמבסדור בלוס-אנג'לס. הרצח בוצע בתום מסיבת עיתונאים בידי סירחאן סירחאן, שחש נבגד עקב תמיכת קנדי במדינת ישראל בזמן מלחמת ששת הימים.
הרצח

בחצות של ליל 5 ביוני 1968, נשא קנדי, שהיה התובע הכללי של ארצות הברית ואחיו של נשיא ארצות הברית לשעבר ג'ון פיצג'רלד קנדי, דברים במסיבת עיתונאים במלון אמבסדור בלוס אנג'לס. מעט לאחר חצות סיים קנדי את נאום הניצחון שלו בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית בקליפורניה לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1968. קנדי אמר לתומכיו במלון כי "הניצחון בקליפורניה כבר מובטח לנו" ואף סימן V באצבעותיו. לאחר מכן פנה קנדי עם פמלייתו לצאת מן האולם. הוא עמד לגשת לחדר הכתבים בקיצור דרך, במטבח המלון. זאת למרות התנגדות שומר ראשו. בעוברו במטבח המלון מוקף באנשיו ובתומכים, ירה בו באקדח מתנקש צעיר בשם סירחאן סירחאן, בן למשפחה פלסטינית-נוצרית שהיגרה לארצות הברית מירושלים. קנדי נפגע שלוש פעמים וחמישה אחרים נפצעו אף הם.
לאחר שנורה, תפסו תומכיו של קנדי את סירחאן (בהם האלוף האולימפי, רייפר ג'ונסון), קנדי שכב פצוע ושאל את אחד מתומכיו "הכול בסדר?". לאחר שקיבל תשובה חיובית, אמר "הכול יהיה בסדר"". לאחר כמה דקות, הגיעו רופאים והרימו אותו לאלונקה. מילותיו האחרונות היו "אל תרימו אותי". לאחר מכן איבד את הכרתו והוא הובהל לבית החולים. באותו הזמן שקנדי היה בדרכו לבית החולים ניסו מספר אנשים בבית המלון לבצע לינץ' בסירחאן, במקום נשמעו קולות שאמרו "לתלות אותו" ואף אחרים אמרו "לינץ', לינץ'" רק לאחר ששוטרים הגיעו לזירה נעצר הניסיון וההמון שזה עתה בעט בסירחאן עזב. קנדי נפטר בשעות הבוקר המוקדמות.
המתנקש הועמד לדין ונידון תחילה למוות, אולם לאחר ביטול עונש המוות בקליפורניה הומר גזר הדין למאסר עולם. בחקירתו ובמשפטו טען כי המניע למעשהו היה תמיכתו של רוברט קנדי במדינת ישראל לאחר ניצחונה במלחמת ששת הימים. (הרצח אירע ביום השנה למלחמה). רוברט קנדי לא היה ידוע כתומך מובהק של ישראל, אך ההנחה היא שהמתנקש לא עמד על ההבחנה בין הדרגות השונות של התמיכה בישראל, באשר כל המתמודדים על הנשיאות, בין אם היו תומכי ישראל מובהקים ובין אם לאו, הצהירו במהלך הפריימריז על תמיכתם בישראל.