stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוק נזקי זרים
לקריאה נוספת

Virginia Monken Gomez, The Sosa Standard: What Does It Mean for Future ATS Litigation? 33(2) PEPPERDINE L. REV. 469-500 (2006).
Natalie R. Davidson, Shifting the Lenses on Alien Tort Statute Litigation: Narrating US Hegemony in Filitarga and Marcos (2016). Forthcoming EUROPEAN J. OF INT’L L. Available at https://ssrn.com/abstract=2807768.
Kedar S. Bhatia, Reconsidering the Purely Jurisdictional View of the Alien Tort Statute 27(1) EMORY INT’L L. REV. 447 (2013).
Dodge, W. S. (2002). The constitutionality of the alien tort statute: Some observations on text and context. Virginia Journal of International Law 42(2), 687-712.
הערות שוליים

↑  Ch. 20, § 9, 1 Stat. 73 (1789).
↑  William S. Dodge, The Historical Origins of the Alien Tort Statute: Response to the Originalists 19(2) HASTINGS INT’L AND COMP. L. REV. 221-258 (1996). P. 223
↑  Gary Clyde Hufbaue & Nicholas K. Mitrokostas, International Implications of the Alien Tort Statute 16 ST. THOMAS L. REV. 607, 609 (2004).
↑  John Haberstroh, The Alien Tort Claims Act & Doe v. Unocal: A Paquete Habana Approach to the Rescue 32 DENV. J. INT'L L. & POL'Y 239 (2004).
↑  Dodge, supra n. 2, 230-231.
↑  Filartiga v. Pena-Irala, 630 F.2d 881 (2d Cir. 1980)
↑  Dodge, supra n. 2, 227
↑  Hufbauer & Mitrokostas, supra n. 3, 609
↑  Sung Teak Kim, Adjudicating Violations of International Law: Defining the Scope of Jurisdiction Under the Alien Tort Statute - Trajano v. Marcos 27 CORNELL INT’L L. J. (1994)
↑  Bradford R. Clark & Anthony J. Bellia Jr., The Alien Tort Staute and the Law of Nations, 78 U. CHI. L. REV. 445, 461 (2011).
1 2  Sosa v. Alvarez-Machain, 542 U.S. 692 (2004)
↑  Kadic v. Karadzic, 70 F.3d 232 (2d Cir.1995)
↑  Adra v. Clift, 195 F.Supp. 857 (D.Md.1961).
↑  William S. Dodge, Which Torts in Violation of Law of the Nations, 24 HASTINGS INT’L & COMP. L. REV. 351 (2001).
↑  Sosa, supra n. 11
↑  Kiobel v. Royal Dutch Petroleum Co. 133 S.Ct. 1659 (2013)
↑  Alan O. Sykes, Corporate Liability for Extraterritorial Torts under the Alien Tort Statute and Beyond: An Economic Analysis, 100 GEO. L.J. 2161, 2176 (2012).
↑  Alan O. Sykes, 2170-2171
↑  Anne-Marie Burley, The Alien Tort Statute and the Judiciary Act of 1789: A Badge of Honor 83(3) AM. J. OF INT’L L. 461 (1989).
↑  Filartiga v. Pena-Irala, No. 79-C-917, Memorandum and Order at 4 (E.D.N.Y. May 15, 1979); Jeffrey M. Blum & Ralph G. Steinhardt, Federal Jurisdiction Over International Human Rights Claims: The Alien Tort Claims Act After Filartiga v. Pena-Irala, 22(1) HARV. INT’L L. J. 53-114 (1981)
↑  Blum & Steinhardt, supra n. 21, 55
↑  Burley, supra n. 20, 463
↑  Eugene Kontorovich, Implementing Sosa v. Alvarez-Machain: What Piracy Reveals About the Limits of the Alien Tort Statute 80(1)  NOTRE DAME L. REV. 111-162 (2004)
↑  Eugene Kontorovich, 112-113,120
↑  Kiobel, supra n. 17
1 2  International Law Update 19, 21-40 (2013)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007601722805171  GND: 4838456-2  LCCN: n96047987  VIAF: 184785521   WorldCat (עם VIAF): 184785521
חיים רונן

| --- | --- |

 לידה:  1956 (בן 68 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1975–2007 (כ־32 שנים)
 דרגה:    תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 קצין חימוש פיקוד המרכז  מפקד מרכז תחמושת  קצין חימוש ראשי
 תפקידים אזרחיים
 מנכ"ל ארגון נכי צה"ל
 
חיים רונן (נולד ב-1956) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף, כיהן כקצין חימוש ראשי. לאחר שחרורו מונה למנכ"ל ארגון נכי צה"ל.
רונן נולד בישראל, למד בתיכון אורט אשקלון. ב-1975 התגייס לצה"ל ושירת כחמש צריח בבסיס ביר תמדה בסיני. במלחמת לבנון הראשונה שירת כקצין חימוש גדודי בחטיבה 401. ב-1984 מונה למפקד סדנה בבאלי"ש וב-1986 מונה לראש מדור טנקים בבה"ד 20. לאחר מכן שירת כסגן מפקד יחידת חימוש מרחבית בפיקוד הדרום. ב-1991 מונה לקצין החימוש של עוצבת עמוד האש ושירת כקצין החימוש של באלי"ש. שירת בתפקיד מטה במפקדת קצין חימוש ראשי וב-1996 קודם לדרגת אלוף-משנה ומונה לקצין החימוש של פיקוד המרכז. ב-1999 מונה למפקד מרכז תחמושת. ב-2001 מונה לראש מחלקת ארגון ומשאבי אנוש במפקדת קצין חימוש ראשי. בספטמבר 2003 מונה לקצין חימוש ראשי וכיהן בתפקיד עד יוני 2007. בתקופתו בוצעו קיצוצים נרחבים במערך האחזקה ובוטלו 600 תקנים של משרתי קבע, כמו כן נסגרו ואוחדו יחידות. חלק מתפיסת האחזקה המרחבית שבוצעה בתקופתו בוטלה בעקבות לקחי מלחמת לבנון השנייה.
לאחר שחרורו מונה בנובמבר 2007 למנכ"ל ארגון נכי צה"ל. בשנת 2014 ציין מבקר המדינה לחיוב כי ליקויים שנמצאו בעבר בארגון נכי צה"ל, תוקנו לרבות,  כתיבת תקנון חדש ונהלים לארגון וגיבוש תוכניות עבודה שנתיות ובקרה עליה. בשנים האחרונות נרשמה עליה חדה בהיקף הפעילויות בבתי הלוחם של ארגון נכי צה"ל ובמספר המשתתפים.[דרוש מקור]
בשנת 2019 סיים את תפקידו כמנכ"ל ארגון נכי צה"ל. הוא חבר הוועד המייעץ של תנועת הביטחוניסטים.
רונן בעל תואר ראשון בלימודי המזרח התיכון מאוניברסיטת בן-גוריון.
הערות שוליים

↑  שרון קביליו, מנכ"ל חדש לארגון נכי צה"ל, באתר News1 מחלקה ראשונה, 11 בנובמבר 2007
↑  דוח שנתי 64ב (עמ' 59-811)
↑  תא"ל (מיל') חיים רונן - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏בינואר 2022
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה  |
| --- | --- | --- |
| קציני חימוש ראשיים | אשר פלד • צבי בן יעקב • דב שמר • עמנואל פרת • עמוס חורב • ינון עזרוני • עמוס חורב • חיים דומי • אלעזר ברק • בן-ציון בן-בשט • טוביה מרגלית • משה קידר • צבי אורן • עמי סגיס • מיכאל דיין • שלום קורן • זכריה חי • חיים רונן • איל אלוק • צביקה קראוס • אליעזר בן הרוש • מישל ינקו |  |
| קציני הטכנולוגיה והאחזקה | אילן אליה |  |
חיה סמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 בנובמבר 1968 (בת 55) ירושלים, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית, ערבית 
 
חיה סמיר (בערבית: حياة سمير; נולדה ב-22 בנובמבר 1968 בירושלים) היא זמרת ערבייה-ישראלית ממוצא מצרי.
הערות שוליים

1 2  סמדר אלזון, שושלת - חיה סמיר: "שאנשים יבכו כשישמעו את השירים שלי, שירקדו, יהרהרו', חדשות, 7 בדצמבר 1986
↑  אריה בנדר, יוסוף: אני מחנך את ילדי לירות באויב הערבי אם תהיה מלחמה, מעריב, 23 במאי 1986
↑  דב אלפון, חיה רוצה ללהקה־צבאית, כותרת ראשית, 31 ביולי 1985
↑  ישראל יוסף, חיה שרה לשלום במדים, חדשות, 23 בדצמבר 1986
אריה בנדר, זמרת ערבייה בדרך לנח"ל, מעריב, 22 במאי 1986
↑  יובל יניב, "לא רוצה להיות 'הערבייה מהטלוויזיה׳" סולנית להקת פיקוד דרום. חיה סמיר (19), על הזכייה בפסטיבל הזמר, חדשות, 11 בספטמבר 1987
↑  שוש אביגל, נמו סרט בתלת־ממד - "פיטר פן", באולם הבימה, בהפקת התיאטרון העירוני חיפה וטלה־טמיר אמרגנים, חדשות, 27 בדצמבר 1988
↑  רונן טל, נקבע סדר שירי הקדם אירוויזיון, חדשות, 27 בפברואר 1989
↑  רונן טל, הזמרת חיה סמיר פרשה מתחרות הקדם אירוויזיון, חדשות, 2 במרץ 1989
↑  אריה יאס, חיה סמיר היא הגר, מעריב, 1 ביוני 1990
↑  פסטיבל 90' - נעילה - חיה סמיר מנערת קלות את המסיבה, כל העיר, 15 ביוני 1990
↑  חיה שרה שיר ביידיש, חדשות, 6 ביוני 1990
↑  יואב בירנברג, בלי סיכונים, חדשות, 6 בספטמבר 1992
↑  גואל פינטו, פסטיבל "תרבות של שלום" בתל אביב, ירושלים ונצרת, באתר הארץ, 31 במאי 2005
גלעד רייך, ‏מקצות הארץ באנו, באתר גלובס, 7 ביוני 2005
↑  ארז שוייצר, דבקה פנטזיה: חיה סמיר בנעלי שושנה דמארי, באתר הארץ, 26 בנובמבר 2009
↑  טל פרי, ‏מממשים פנטזיה, באתר גלובס, 19 בנובמבר 2009
המלצות לסוף השבוע - "דבקה פנטסיה" - פנטסיה מוסיקלית חדשה למוסיקה אתנית ישראלית מתקופת ראשית ההתיישבות, באתר הארץ, 17 ביולי 2008
↑  ארז שוייצר, פסטיבל העוד: בין ערן צור ואום כולתום, באתר הארץ, 10 בנובמבר 2009
↑  עומר שומרוני, ‏רק בגלל הרוח: המלצות לקראת "פסטיבל ירושלים למוזיקה מקודשת", באתר גלובס, 28 באוגוסט 2012
↑  גילי איזיקוביץ, בוגרי תוכניות ריאליטי רבים יתמודדו בקדם אירוויזיון, באתר הארץ, 28 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313234605171  BnF: cb16527909j (data)  ISNI: 0000 0000 6876 2432  MusicBrainz: 17435757-23b0-4021-a674-5b50ed8a07b9  VIAF: 97471990   WorldCat (עם VIAF): 97471990
טרזן קופר

| --- | --- |
 לידה:  30 באוגוסט 1907 ניוארק, דלאוור, ארצות הברית
 פטירה:  19 בדצמבר 1980 (בגיל 73) פילדלפיה, פנסילבניה, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  1.93 מטרים
 קבוצות כשחקן
 1925–?             ?–1929 1929–1941:  פילדלפיה פנתרס פילדלפיה סיינטס ניו יורק רנסאנס
צ'ארלס "טרזן" קופר (באנגלית: Charles "Tarzan" Cooper ; ‏ 30 באוגוסט 1907 - 19 בדצמבר 1980) היה כדורסלן אמריקאי מקצועני. הוא ידוע במיוחד בשל התקופה בה שיחק בקבוצת ניו יורק רנסאנס (1929–1941).
קופר נולד בניוארק, דלאוור. אחרי ששיחק בקבוצת בית הספר התיכון "סנטרל פילדלפיה", נהפך קופר למקצועני בשנת 1925. הוא שיחק במדי "פידלפיה פנתרס" ו"פילדלפיה סיינטס" עד לשנת 1929, אז הצטרף לקבוצת "ניו יורק רנסאנס" הידועה גם בשמה "רנס", ושיחק בשורותיה במשך אחת עשרה עונות. כל הקבוצות הללו היו עצמאיות, מכיוון שהליגות המקצועניות קיבלו לשורותיהן בשנותיהן הראשונות רק שחקנים בעלי עור לבן.
קופר, אשר התנשא לגובה של 1.93 סנטימטרים, כונה בידי ג'ו לאפצ'יק, שחקן הקבוצה היריבה הסלטיקס המקוריים, ה"סנטר הטוב ביותר אי פעם".
הוא הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל בשנת 1977.
בשנת 1980 הלך קופר לעולמו בפילדלפיה, פנסילבניה, בגיל 73.
טומאת ביאה

טומאת ביאה היא טומאה הנוצרת כתוצאה מקיום יחסי אישות הכוללים הוצאת שכבת זרע. טומאה זו חלה על שני השותפים בביאה, האיש והאשה, ומחשיבה את שניהם לראשון לטומאה, ובעקבותיה חל על שניהם איסור לאכול תרומה ובקודשים ולהיכנס להר הבית כדין אדם הטמא בטומאה היוצאת מגופו. משך טומאה זו הוא עד טבילת האיש או האשה במקווה, ולאחר מכן המתנה עד הערב. אמנם כבר משעה שטבלו במקווה, הפכו לטבול יום, וכניסתם להר הבית מותרת.
המקווה הנייד בחוות סקאלי. הטבילה במקווה מטהרת את הטמאים בטומאת ביאה.
מקור הדין

מקור דין טומאת ביאה הוא בפסוק בפרשת מצורע: ”וְאִשָּׁה אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אִישׁ אֹתָהּ שִׁכְבַת זָרַע וְרָחֲצוּ בַמַּיִם וְטָמְאוּ עַד הָעָרֶב ”. ופירש רבי שמעון בברייתא המובאת בתלמוד הבבלי, שאין טומאת האשה המשמשת מיטתה משום מגע בשכבת זרע, שהרי מגע בית הסתרים אינו נחשב למגע, אלא זוהי גזירת הכתוב שזוג המקיים יחסי אישות תוך יציאת זרע - נעשו טמאים:
'ורחצו במים וטמאו עד הערב' - אמר ר' שמעון: וכי מה בא זה ללמדנו? אם לענין נוגע בשכבת זרע, הרי כבר נאמר למטה 'או איש', אלא מפני שטומאת בית הסתרים היא, וטומאת בית הסתרים אינה מטמאה. אלא שגזרת הכתוב הוא
הגדרת הטומאה

טומאת ביאה אינה חלה אלא על משכב שיש בו הוצאת זרע, שיכול להביא להריון, שנאמר: "אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אִישׁ אֹתָהּ שִׁכְבַת זָרַע". אך עצם כניסת האבר בהעראה, או אף ביאה גמורה ללא הוצאת זרע - אינה מחילה טומאה זו. טומאה זו חלה על כל משכב עם אשה, נערה או ילדה, ובלבד שמלאו לה שלוש שנים, שאז יש על המשכב עימה שם 'ביאה'.
טומאה זו חלה רק על ביאה כדרך כל הארץ, שיכולה להביא להריון, אך ביאה שלא כדרכה אינה מטמאת את הזוג טומאת ביאה, אך האיש טמא משום יציאת הזרע מגופו, ומשיצא הזרע אל מחוץ לגופה של האשה, היא תטמא מדין נוגעת בשכבת זרע, שטומאתה קלה מטומאת ביאה.
בתלמוד הבבלי בארו שהפסוק שממנו למדו את טומאת הביאה עוסק במציאות שבה לאחר יחסי האישות האשה נותרה במיטתה מבלי לזוז, שאז הזרע שבקרבה אינו מטמאהּ, הואיל והוא בבית הסתרים. אך אם קמה ממיטתה, הטבילה לא תועיל לטהר אותה מטומאתה, שכן היא טמאה מחמת שהיא פולטת שכבת זרע:
למימרא דמשמשת בטומאת ערב סגי לה? [די לה לטבול, להמתין עד הערב ובכך להיטהר], והא אמר רבא: משמשת - כל שלשה ימים אסורה לאכול בתרומה, שאי אפשר לה שלא תפלוט! הכא במאי עסקינן - שהטבילוה במטה [מבלי לזוז, וכך הזרע לא יצא ממנה]
אמנם כמה ראשונים בארו שניתן להעמיד את הפסוק במציאות יותר שכיחה, בה האשה כיבדה את ביתה (ניקתה את הנרתיק מזרע) לפני שטבלה, והסיבה שבתלמוד הובא מקרה כה נדיר היא כדי לחדש דין זה של אשה שהזרע עוד בתוכה ואף על פי כן יכולה להיטהר מטומאת ביאה.
כניסה להר הבית

אחת המשמעויות המרכזיות של הטומאה, על סוגיה השונים, היא הגבלת האדם הטמא בכניסה לחלקים שונים של מתחם הר הבית ובית המקדש, ואכילת בשר קרבנות. על פי ההלכה, אדם הנטמא בטומאה שאינה יוצאת מגופו, כגון שנגע באחד משמונת השרצים במותו, או שנטמא למת, או שנגע באחד הטמאים המטמאים אדם וכלים, רשאי להיכנס להר הבית, שנחשב למחנה לויה, אך הוא מנוע מן התורה מלהיכנס לעזרה המקודשת של בית המקדש, וחכמים גזרו הרחקות נוספות לטמאים אלו בתוך שטח הר הבית.
אולם אדם הנטמא בטומאה היוצאת מגופו, כגון: זב, זבה, נדה, יולדת ובעל קרי, מנוע מן התורה מלהיכנס לתוך מחנה לויה, כלומר, אסור לו להיכנס לכל שטח הר הבית המקודש. אמנם בעל קרי שטבל, אף שעוד לא נטהר מטומאתו עד הערב, ואסור באכילת קדשים ותרומה עד אז, רשאי להיכנס להר הבית עד העזרה המקודשת, ומדברי חכמים עד עזרת נשים, כדין טבול יום.
טומאת ביאה נחשבת לטומאה היוצאת מגופו של האדם המטמאה את הנטמא בה בדרגת ראשון לטומאה שאינו מטמא אדם וכלים בנגיעתו, וכדין בעל קרי. לכן אסור לאיש ולאשה שקיימו יחסי אישות באופן שנטמאו בטומאת ביאה להיכנס להר הבית מן התורה עד שיטבלו. ולאחר שטבלו, מצד טומאת ביאה הם רשאים בכניסה להר הבית, אולם כל זמן שהאשה מוגדרת כפולטת שכבת זרע, היא נחשבת כמו אדם הרואה קרי, שמנוע מלהיכנס להר הבית עד שיפסיק מלראות ויטבול.
ביאת כלה

בתלמוד הבבלי הובאה מחלוקת תנאים בין חכמים לרבי יהודה, האם בבעילת המצווה, שהיא יחסי האישות הראשונים שמקיים זוג הנישא, קיימת טומאת ביאה, או לא. לדעת רבי יהודה, הואיל ואשה אינה יכולה להרות מביאה ראשונה, אין ביאה זו מטמאת טומאת ביאה. אמנם לדעת חכמים גם ביאה זו מטמאת ככל ביאה אחרת:
תנו רבנן: '[אשר ישכב איש] אותה' - פרט לכלה, דברי רבי יהודה; וחכמים אומרים: פרט לשלא כדרכה. אמר ליה הון בריה דרב נחמן לרב נחמן: לימא קא סבר רבי יהודה, התורה חסה על תכשיטי כלה! אמר ליה לפי שאין אשה מתעברת מביאה ראשונה. במאי קמיפלגי? רבנן סברי: שכבת זרע - פרט להעראה, אותה - פרט לשלא כדרכה; ורבי יהודה סבר: שלא כדרכה והעראה משכבת זרע נפקא, אותה - פרט לכלה
להלכה לא נפסקה דעתו של רבי יהודה, וגם ביאת כלה מטמאת בטומאת ביאה.
ראו גם

פולטת שכבת זרע
כניסה להר הבית
טומאה היוצאת מגופו
הערות שוליים

↑  ספר ויקרא, פרק ט"ו, פסוק י"ח
↑  כיוצא בזה בספרא מצורע פרשת זבים פרשה ג'.
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות שאר אבות הטומאות, פרק ה', הלכה י'
↑  תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ל"ב, עמוד א', משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות שאר אבות הטומאות, פרק ה', הלכה ט'
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ל"ד, עמוד ב', משנה תורה לרמב"ם, ספר טהרה, הלכות שאר אבות הטומאות, פרק ה', הלכה ט'
↑  אמנם בהמשך הסוגיה, הגמרא מחלקת בין מציאות שבה האישה 'מתהפכת' בעת או לאחר התשמיש, שאז היא בוודאות נחשבת לפולטת שכבת זרע כל זמן שהזרע פורה ומטמא אותה ביציאתו, ובין מציאות שבה האשה לא 'מתהפכת', שאז ייתכן שהזרע יצא כולו כעבור זמן קצר, תוך כדי הליכתה למקווה (וקיימת מחלוקת ראשונים האם יש לחשוש שמא לא יצא כל הזרע בהליכה זו או לא).
↑  כגון בחידושי הרשב"א על נדה דף מ"א, עמוד ב'.
↑  משנה, מסכת כלים, פרק א', משנה ח'
↑  משנה, מסכת כלים, פרק א', משנה ח', משנה תורה לרמב"ם, ספר עבודה, הלכות בית הבחירה, פרק ז', הלכה י"ז.
| טומאה וטהרה ביהדות |
| --- | --- | --- |
| דרגות טומאה | אבי אבות הטומאה • אב הטומאה • ולד הטומאה (ראשון • שני • שלישי ורביעי) |  |
| דרגות קבלת טומאה | חולין • מעשר שני • תרומה • קודש • חטאת |  |
| קבלת טומאה | אוהל • מגע • משא • היסט • מדרס • ביאה • בועל נידה • ביאה לבית • מדף • בליעה • עיסוק |  |
| מטמאים מן התורה | מת • נבלת חיה ובהמה • נבלת עוף טהור • נבלת השרץ • בעל קרי • פולטת שכבת זרע • מטמאי משכב ומושב - נידה, יולדת, זבה, זב • צרעת (אדם, בתים, בגדים) • שכבת זרע • חטאות המטמאות • מי חטאת |  |
| מטמאים מן דרבנן | ידיים • ארץ העמים • בית הפרס • כתבי הקודש • גויים • עבודה זרה • טבילה במים שאובים |  |
| נטמאים | אדם • כלים (כלי מתכות, כלי עץ, כלי חרס, בגדים, כלי עור, שק, וכלי עצם) • אוכלים •  משקין |  |
| אחרים | טומאת מקדש וקדשיו  • האיסור לכהן להיטמא למת • הכשר לקבל טומאה • טומאה רצוצה • טומאה הותרה בציבור |  |
| טהרה | טבילה • פרה אדומה • מקווה • חציצה • טבול יום • מחוסר כיפורים • טהרת מצורע • טבילת עזרא |  |
| סדר טהרות | כלים • אהלות • נגעים • פרה • טהרות • מקוואות • נידה • מכשירין • זבים • טבול יום • ידיים • עוקצים |  |
חיה סנקובסקי-שרון

| --- | --- |

חיה שרון בהצגת "הכתובה", 1961
 לידה:  1907 פרבומייסק, אוקראינה 
 פטירה:  1 באפריל 1998 (בגיל 91 בערך) תל אביב-יפו, ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות נחלת יצחק 
 מדינה:  ישראל 
 בן זוג:  אריה שרון
 צאצאים:  אלדר שרון 
 מספר צאצאים:  2 
 
חיה שרון בהצגת "אמדה", 1964
חיה (חיה'לה) סנקובסקי-שרון (1907, האימפריה הרוסית – 1 באפריל 1998, תל אביב) הייתה שחקנית תיאטרון האֹהל מראשיתו ועד לסגירתו ב-1969.
קורות חייה ופועלה

חיה סנקובסקי נולדה בגוֹלטָה (רוסית: Голта; האימפריה הרוסית, בהווה חלק מהעיר פרבומייסק (מחוז מיקולאייב) באוקראינה), לאהרון ובילה לבית גורביץ. עלתה ארצה ב-1925, למדה במסגרת "הסטודיה הדרמטית" של הבמאי משה הלוי ושיחקה בתיאטרון האֹהל עד לפירוקו ב-1969.
חיה סנקובסקי-שרון השתתפה בהצגות רבות, ובהן: יעקב ורחל (1928), בשפל (1933), ליליאום (1935), יושה עגל (1937), האחים אשכנזי (1938), פישקה החיגר (1939), גם הוא באצילים (1940), שלמה המלך ושלמי הסנדלר (1943), נשי וינדזור העליזות (1946), גיבורים (1946; חייל השוקולדה), שורשים עמוקים (1948), פרוורי ניו יורק (1948), ארבעת הגדולים (1949), עת הזמיר (1950; מאחרוני הגטו), פינה נידחת (1951), אגדת חורף (1952), חבורה על התמזה (1952), ד"ר קנוק (1953), החולה המדומה (1953), דרך הטבק (1953), תה וסימפתיה (1955), דונה גרציה (1956), קערת העץ (הפקת 1957), אסירה מס' 27 (1958), הידועה בציבור (1960; פילומנה), הכתובה (1961), המחרשה והכוכבים (1962), אמדה (1963; כיצד להיפטר מזה?), לילה של טעויות (1964), הצמא והרעב (1966), קומדיה שחורה ושקרים לבנים (1967), חופרי הזהב או אוצרו של נפוליון (1968), החלום האמריקאי (1969).
נישאה בשנת 1931 לאדריכל אריה שרון, ובני הזוג היו הורים לאלדר ולאורי.
לקריאה נוספת

חיה שרון, מן הבמה ומן האולם: זכרונות, תל אביב, 1988
הערות שוליים

↑  על יד ועדת התרבות של ההסתדרות הכללית
↑  בזיכרונותיה ("מן הבמה ומן האולם", 1988, עמ' 23–24) סיפרה על כך: ”התיאטרון נסגר ועם כיבוי אורות הבמה ירד עלי החושך – – – הפצע היה עמוק, ורק לאחר שנים הגליד.”
↑  שרון תכנן את בניין תיאטרון "אהל" ("בית ארלוזורוב") בעורפה של כיכר צינה דיזנגוף. ר' דני רכט, בית ארלוזורוב / תיאטרון אהל, באתר האנציקלופדיה העירונית "תל.אביב.פדיה"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475356705171  VIAF: 308259599   WorldCat (עם VIAF): 308259599
טארום

בואינג 737-700 של החברה בצביעת סקאיי טים
בואינג 737-800 של החברה
טארום (ברומנית: TAROM, בראשי תיבות: Transporturile Aeriene Române S.A. - מוביל אווירי רומני בע"מ) היא חברת התעופה הלאומית של רומניה. 97% ממניות החברה שייכים למדינה (משרד התחבורה הרומני). בסיס החברה הוא נמל התעופה הבינלאומי אנרי קואנדה שבאוטופן. חברת התעופה מפעילה קווים סדירים פנימיים ובינלאומיים לאירופה ולמזרח התיכון.
תולדות החברה

מקור החברה הוא עוד ב-1920 כאשר נוסדה חברת התעופה הרומנית-צרפתית CFRNA. החברה השתמשה במטוסים צרפתיים להסעת נוסעים ודואר, מפריז לבוקרשט, תוך חניות ביניים בערים האירופיות שבדרך. ב-1925 הפכה העיר גאלאץ ליעד הפנימי הראשון של החברה. ב-1930 שינתה החברה את שמה ל-LARES. ב-1937 התאחדה LARES עם חברת התעופה המתחרה SARTA. ב-8 באוגוסט 1945 נוסדה החברה בתצורה הנוכחית כחברה משותפת רומנית-סובייטית בשם TARS וב-18 בספטמבר 1954 שינתה החברה את שמה לשם הנוכחי, TAROM. בראשית שנות ה-60 נכללו ביעדי החברה בירות אירופה, וב-1966 ביצעה החברה את הטיסה הטרנס-אטלנטית הראשונה. מ-1974 ביצעה החברה טיסות סדירות לשדה התעופה קנדי בניו-יורק. עם הקמת הגוש הקומוניסטי לאחר סיום מלחמת העולם השנייה הצטיידה החברה במטוסים מתוצרת סובייטית, אולם לאחר קריסת ברית המועצות ב-1991 ציידה טארום את הצי שלה במטוסים מתוצרת מערבית.
ב-29 באוקטובר 2016 הוציאה החברה משירות את שני מטוסי האיירבס A310 המיושנים שלה.
צי המטוסים

צי המטוסים של החברה נכון לדצמבר 2018:
| כלי טיס | בצי | בהזמנה | נוסעים> J | נוסעים> Y | נוסעים> סה"כ | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A318-100 | 4 | — | 14 | 99 | 113 |  |
| ATR 42-500 | 7 | — | 6 | 42 | 48 |  |
| ATR 72-500 | 2 | — | 8 | 60 | 68 |  |
| בואינג 737-300 | 4 | — | 8 | 126 | 134 |  |
| בואינג 737-700 | 4 | — | 14 | 102 | 116 |  |
| בואינג 737-800 | 4 | — | — | 189 | 189 |  |
| בואינג 737-800 | 4 | — | 16 | 144 | 160 |  |
| בואינג 737-8 MAX | — | 5 | לא נקבע | לא נקבע | לא נקבע | יתקבלו החל משנת 2023 |
| סה"כ | 25 | 5 |  |  |  |  |
פעילות החברה בישראל

נכון לדצמבר 2018, החברה מפעילה 8 טיסות שבועיות מנמל התעופה הבינלאומי הנרי קואנדה באוטופן סמוך לבוקרשט לנמל התעופה בן-גוריון.
בנוסף, מפעילה החברה 3 טיסות שבועיות בקו לנמל התעופה הבינלאומי יאשי.
תאונות

אסון התעופה הגדול ביותר של החברה התרחש ב-31 במרץ 1995, כאשר טיסה 371 אשר בוצעה באיירבוס A310-324‏ (YR-LCC) בקו בוקרשט-בריסל התרסקה שתי דקות לאחר המראתה. כל 60 נוסעי המטוס ואנשי הצוות נספו.
הערות שוליים

↑  פרטי צי המטוסים של טארום, באתר airfleets.net (באנגלית)
↑  Editorial, Reuters. "Romanian airline Tarom, Boeing announce 737 purchase, leasing deal". U.S. (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-07-20.
| סקאיי טים |
| --- | --- | --- |
| מייסדות | אארומקסיקו • אייר פראנס • דלתא איירליינס • קוריאן אייר |  |
| חברות | אארולינאס ארחנטינס • איי.טי.איי. איירווייז • אייר אירופה • אירופלוט • גארודה אינדונזיה • וייטנאם איירליינס • טארום • מידל איסט איירליינס • סעודיה • צ'ק איירליינס • צ'יינה איירליינס • צ'יינה איסטרן איירליינס • KLM • קניה איירווייז • שיאמן איירליינס |  |
| חברות שותפות | אייר אירופה אקספרס (אנ') • אייר פראנס הופ • אארומקסיקו קונקט (אנ') • דלתא קונקשן (אנ') • דלתא שאטל (אנ') • KLM Cityhopper • מנדרין איירליינס (אנ') • שנגחאי איירליינס |  |
| חברות עבר | אליטליה • אליטליה אקספרס • אליטליה סיטיליינר (אנ') • אאוסטרל ליניאס אאריאס • בריט אייר • Joon • דונאוויה • נורת'ווסט איירליינס • סיטיג'ט • צ'יינה סאות'רן איירליינס • קונטיננטל איירליינס • קופה איירליינס • רז'יונל |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 310690512   WorldCat (עם VIAF): 310690512
חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה)

| --- | --- |

 פרטי החוק
 תאריך חקיקה:  25 באפריל 1949
 תאריך חקיקה עברי:  כ"ו בניסן תש"ט
 גוף מחוקק:  הכנסת הראשונה
 חוברת פרסום:  ספר החוקים 6 מ-26 באפריל 1949, עמ' 13
 הצעת חוק:  ממשלתית
 משרד ממונה:  משרד הביטחון
 מספר תיקונים:  18
 נוסח מלא:  הנוסח המלא
 
חוק החיילים המשוחררים (החזרה לעבודה), תש"ט–1949 נחקק על ידי הכנסת הראשונה לשם הבטחת זכויותיהם של החיילים המשוחררים ממלחמת העצמאות ובני משפחותיהם. סעיף עיקרי בחוק, שנוסף לו בשנת 1997, מגביל את האפשרות לפטר חייל בעת שירותו במילואים וזמן מה לאחר מכן.
היסטוריה חקיקתית

החוק אושר בכנסת הראשונה ב-25 באפריל 1949. מאז חקיקתו תוקן החוק 18 פעמים. תיקונים עיקריים:
בתיקון מס' 7 לחוק, משנת 1977, נוסף לו סעיף 5א, הקובע שזכותו של חייל משוחרר משירות סדיר להחזרה לעבודה רק על מי שביום התגייסותו מלאו לו 20 שנה. דברי ההסבר להצעת החוק נימקו צמצום זה:
בתיקון מס' 11 לחוק, משנת 1997, נוסף לו סעיף 41א, האוסר פיטורי עובד בשל בשירותו במילואים.
בתיקון מס' 12 לחוק, משנת 2001, תוקן סעיף 41א, ונוסף סעיף 41ב, המחיל את הגבלות הפיטורים גם על עובד המועסק דרך קבלן כוח אדם.
הוראות החוק > החזרה לעבודה

חייל משוחרר שסמוך לפני התגייסותו היה עובד קבוע במפעל, חייב בעל המפעל –
הוראה זו לא תחול על חייל משוחרר שלפני התגייסותו קיבל מבעל המפעל פיצויי פיטורים, ועל חייל משוחרר שאחרי התגייסותו קיבל פיצויי פיטורים על פי הסכם בתום־לב עם בעל המפעל.
עובד קבוע לעניין זה, הוא –
הוראות אלה אינן חלות על חייל משוחרר משירות סדיר אלא אם התקיימה בו אחת מאלה:
חייל משוחרר שהתקבל לעבודה כאמור לעיל, חייב בעל המפעל להעסיקו שישה חדשים מיום שנתקבל, או תקופה קצרה מזו כל זמן שהעסקתו היא בגדר אפשרות מעשית, ואין הוא רשאי לפטרו אלא בגלל התנהגות רעה חמורה. כתום שישה חדשים אלה יחולו עליו החוק, הנוהג והתנאים החלים על פיטורי עובדים במפעל.
לחייל משוחרר שהתקבל לעבודה כאמור לעיל, תיחשב התקופה שמיום התגייסותו ועד ליום החזרתו לעבודה כחלק מהוותק שלו, לעניין זכויות התלויות בוותק. בנוסף, בגין תקופה זו על מעסיק והעובד להמשיך בהפרשות לקופת גמל, כפי שהיו נוהגים אילו המשיך לעבוד. אם החייל המשוחרר לא חזר לעבודתו, חלה חובה זו על התקופה שמיום התגייסותו ועד ליום שחרורו.
הוראות החוק > זכות עבודה לבני משפחת חיילים נפטרים ונכי מלחמה

כאשר אדם נפטר בעת שירותו בצה"ל (שירות סדיר או שירות מילואים) או הפך לנכה מלחמה, והיה קודם לכן עובד קבוע במפעל, חייב בעל המפעל, לקבל לעבודה אחד מבני משפחתו של אותו אדם, אם אותו בן־משפחה מתאים לעבודה שבה עבד אותו אדם או לעבודה אחרת הפנויה במפעל. הוראה זו לא תחול במקרה שהאדם שמת בשירות או שהיה לנכה־מלחמה קיבל לפני התגייסותו פיצויי־פיטורים מבעל המפעל, ובמקרה שאותו אדם או הבאים תחתיו קיבלו לאחר התגייסותו פיצויי־פיטורים על פי הסכם בתום לב עם בעל המפעל.
לעניין זה, בני משפחתו של אדם הם
הוראות החוק > זכות קדימה בשליחה לעבודה

לחייל משוחרר משירות סדיר, שלא חלה עליו זכות ההחזרה לעבודה המתוארת לעיל, תהא תוך שנה אחת מיום השחרור זכות קדימה להישלח לעבודה במפעל שבו היה מועסק ארבעה שבועות רצופים לפחות סמוך לפני תחילת השירות; זכות קדימה זו תהיה עדיפה על פני כל הוראה בחוק שירות התעסוקה, תשי״ט–1959, ובתקנון השירות שנקבע לפי אותו חוק.
הוראות החוק > ועדות תעסוקה

שר הביטחון ימנה ועדות תעסוקה לצורך חוק זה; יושבי ראש הוועדות יתמנו בידי שר המשפטים לאחר התייעצות עם שר הביטחון. כל ועדת תעסוקה תהיה של ארבעה חברים: אחד הכשיר לכהן כשופט בית משפט השלום, והוא יהיה היושב ראש, אחד שהוא עובד הלשכה להכוונת חיילים משוחררים במשרד הביטחון והוא ירכז את עבודת הוועדה, אחד יתמנה מתוך מועמדים שיוצעו על ידי ארגון העובדים המייצג את המספר הגדול ביותר של עובדים במדינה (שהוא ההסתדרות החדשה), ואחד יתמנה מתוך מועמדים שיוצעו על ידי ארגוני מעסיקים. שר העבודה רשאי למנות יועץ לכל ועדת תעסוקה.
אדם הטוען שזכויותיו מכוח חוק זה הופרו רשאי לפנות לוועדת תעסוקה בבקשה שתפסוק בכל עניין הנוגע לזכויותיו האמורות. מצאה ועדת תעסוקה שמעסיק לא קיים חובה המוטלת עליו כלפי התובע לפי חוק זה, תיתן אחד מאלה:
על החלטה של ועדת תעסוקה ניתן לערער בבית דין אזורי לעבודה.
הוראות החוק > נכי מלחמה וזכויות קדימה לעבודה

שר הביטחון רשאי, בהסכמת שר העבודה, להתקין תקנות, ובהן:
בהתאם לסמכותו זו התקין השר את תקנות העסקת נכי מלחמה, תשי"א-1951.