stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אה"מ דיוק אוף יורק (1940)
תיאור

ההדחק של דיוק אוף יורק היה 37,316 טון בתפוסה סטנדרטית ו-42,751 טון במעמס מלא. האונייה הייתה באורך כולל של 740 רגל (225.6 מטר), רוחב 103 רגל (31.4 מטר) ושוקע של 29 רגל (8.8 מטר). הגובה המטצנטרי המעוצב שלה היה 6 רגל 1 אינץ' (1.85 מטר) בתפוסה סטנדרטית ו-8 רגל 1 אינץ' (2.46 מטר) במעמס מלא.
היא הונעה על ידי טורבינות קיטור של פארסונס, שהניעו ארבעה צירי מדחף. קיטור סופק על ידי שמונה דודי אדמירליות אשר בדרך כלל סיפקו 100,000 כוחות סוס (75,000 קילוואט), אך יכלו לספק 110,000 כוחות סוס (82,000 קילוואט) במעמס חירום. זה העניק לדיוק אוף יורק מהירות מרבית של 28 קשרים (52 קמ"ש). האונייה נשאה 3,800 טון מזוט, אולם מאוחר יותר זה הוגדל ל-4,100 טון. היא גם נשאה 186 טון של סולר, 260 טון של מי הזנה רזרביים ו-440 טון של מים מתוקים. לדיוק אוף יורק היה טווח של 3,100 מיילים ימיים (5,700 ק"מ) במהירות של 27 קשרים (50 קמ"ש).
תיאור > חימוש

דיוק אוף יורק הרכיבה 10 תותחי BL 14 אינץ' (356 מ"מ) Mk VII. תותחי ה-14 אינץ' הותקנו בצריח כפול אחד של Mark II קדימה ושני צריחים מרובעים של Mark III, אחד מקדימה ואחד מאחורה. ניתן היה להגביה את התותחים ל-40 מעלות ולהנמיך את התותחים ל-3 מעלות. קשתות הסיבוב היו: צריח "A"‏, 286 מעלות; צריח "B"‏, 270 מעלות וצריח "Y"‏, 270 מעלות. הסיבוב וההגבהה נעשו על ידי הנעה הידראולית, בקצבים של 2 ו-8 מעלות לשנייה, בהתאמה. משקל תותח מלא שקל 15,950 פאונד (7,230 ק"ג), וניתן היה לירות מטח כל 40 שניות. החימוש המשני כלל 16 תותחי QF 5.25 אינץ' (133 מ"מ) Mk I אשר הורכבו בשמונה צריחים תאומים, במשקל 81 טון כל אחד. הטווח המרבי של תותחי Mk I היה 24,070 יארד (22,009.6 מטר) בגובה של 45 מעלות, התקרה נגד מטוסים הייתה 49,000 רגל (14,935.2 מטר). ניתן היה להגביה את התותחים ל-70 מעלות ולהנמיך אותם ל-5 מעלות. קצב האש הרגיל היה 10 עד 12 פגזים לדקה, אך בפועל, התותחים יכלו לירות רק 7 עד 8 פגזים בדקה.
יחד עם הסוללות הראשיות והמשניות שלה, נשאה דיוק אוף יורק 48 תותחי QF 2 פאונד (1.575 אינץ', 40 מ"מ) Mk.VIII "פום-פום" נגד מטוסים בשישה צריחים מתומנים. לאלה נוספו שישה תותחי אורליקון 20 מ"מ (0.8 אינץ') קלים נ"מ בצריחים בודדים.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה

באמצע דצמבר 1941, דיוק אוף יורק נשאה את ראש הממשלה וינסטון צ'רצ'יל לארצות הברית כדי להתייעץ עם הנשיא פרנקלין ד' רוזוולט. היא הגיעה לאנאפוליס, מרילנד, ב-22 בדצמבר 1941, ערכה שייט טלטלה לברמודה בינואר 1942, ויצאה לסקפה פלו ב-17 בינואר בעוד צ'רצ'יל חזר הביתה באוויר.
ב-1 במרץ 1942, היא סיפקה ליווי צמוד לשיירה PQ 12 יחד עם סיירת המערכה רינואון, הסיירת קניה ושש משחתות. ב-6 במרץ, כוח זה תוגבר באחת מהאוניות האחיות של דיוק אוף יורק, קינג ג'ורג' החמישי, ובנושאת המטוסים ויקטוריוס, הסיירת הכבדה ברוויק, ושש משחתות כתוצאה מחששותיו של אדמירל ג'ון טובי כי אוניית המערכה הגרמנית טירפיץ עשויה לנסות ליירט את השיירה. ב-6 במרץ יצאה אוניית המערכה הגרמנית לים ונצפתה על ידי צוללת בריטית בסביבות השעה 19:40; עם זאת, לא נוצר מגע, למעט התקפת טורפדו אווירית לא מוצלחת של מטוסים מוויקטוריוס.
מאוחר יותר באותו החודש, הוקמה שיירה PQ 13 ודיוק אוף יורק שוב הייתה חלק מכוח הליווי. בתחילת אפריל, דיוק אוף יורק, קינג ג'ורג' החמישי ונושאת המטוסים ויקטוריוס היוו את הליבה של כוח תמיכה שסייר בין איסלנד לנורווגיה כדי לחפות על כמה שיירות לברית המועצות. בסוף אפריל, כאשר קינג ג'ורג' החמישי נגחה בטעות והטביעה את המשחתת פנג'בי בערפל סמיך, וגרמה לנזק משמעותי לחרטום, דיוק אוף יורק נשלחה להחליף אותה. היא המשיכה בפעולות אלה עד מאי, כאשר הצטרפה אליה אוניית המערכה האמריקאית USS וושינגטון. באמצע ספטמבר, דיוק אוף יורק ליוותה את שיירה QP 14.
באוקטובר 1942, דיוק אוף יורק נשלחה לגיברלטר כאוניית הדגל החדשה של כוח H, ותמכה בנחיתות בעלות הברית בצפון אפריקה בחודש שלאחר מכן. במהלך תקופה זו, דיוק אוף יורק ספגה מתקפה אווירית של מטוסים איטלקיים במספר הזדמנויות, אך הפשיטות היו בקנה מידה קטן יחסית והן טופלו במהירות על ידי ה"מטריה" שסיפקו נושאות המטוסים הנלוות ויקטוריוס, פורמידבל ופיוריוס. לאחר פעולה זו, דיוק אוף יורק חזרה לבריטניה לצורך שיפוץ.
עם השלמת השיפוץ שלה, דיוק אוף יורק חידשה את מעמדה כאוניית דגל מ-14 במאי 1943 עד ליציאת קינג ג'ורג' החמישי והאו למבצע האסקי, פלישת בעלות הברית לסיציליה. מבצע תיבת הילוכים ביוני 1943 כלל סריקה של דיוק אוף יורק ואנסון, יחד עם אוניות המערכה של ארצות הברית USS אלבמה ו-USS דקוטה הדרומית, כדי לספק חיפוי מרוחק לפעולות קטנות בשפיצברגן ובמפרץ קולה, בעוד שבחודש שלאחר מכן בוצעו פעולות הסחה, בשם הקוד "מצלמה" ו"מושל נורווגיה", על מנת למשוך את תשומת לבם של הגרמנים הרחק ממבצע האסקי. ב-4 באוקטובר כיסו דיוק אוף יורק ואנסון כוח של סיירות ומשחתות של בעלות הברית ואת נושאת המטוסים האמריקאי USS ריינג'ר תחת מבצע מנהיג, שכלל פשיטה על הספנות הגרמנית מול נורווגיה. התקיפה הביאה לטביעתן של ארבע ספינות סוחר גרמניות ולנזק לשבע אחרות, מה שאילץ לקרקע רבות מהן.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה > הקרב נגד שרנהורסט

בשנת 1943 עברה סיירת המערכה הגרמנית שרנהורסט לנורווגיה, עמדה שממנה יכלה לאיים על השיירות הארקטיות לרוסיה. עם טירפיץ ושתי ספינות משוריינות גם בפיורדים הנורווגיים, היה צורך שהצי המלכותי יספק ליווי כבד לשיירות בין בריטניה לרוסיה. אחד מאלה ראו הגרמנים בתחילת דצמבר 1943, והמודיעין של בעלות הברית הגיע למסקנה שהשיירה הבאה, שיירה JW 55B, תותקף על ידי ספינות השטח הגרמניות. שני כוחות שטח הוקצו לספק חיפוי מרוחק ל-JW 55B, שיצאה מ-Loch Ewe ב-22 בדצמבר. ב-25 בדצמבר 1943 דווח על שרנהורסט כי היא נמצאת בים. סיירות כוח 1, בלפסט, נורפוק ושפילד, עם ארבע משחתות, יצרו קשר זמן קצר לאחר השעה 09:00 ב-26 בדצמבר. קרב קצר התרחש בסביבות השעה 09:30, אך שרנהורסט הרחיקה את רודפיה, ושוב גברה עליהם לאחר התנגשות קצרה בסביבות הצהריים.
בינתיים, כוח 2, כולל דיוק אוף יורק, הסיירת ג'מייקה וארבע משחתות, צמצמו טווח, וההערכה הייתה שפעילות לילית עם שרנהורסט תתחיל בסביבות השעה 17:15. אבל שרנהורסט שינתה מסלול, ומגע נוצר בשעה 16:32, במרחק של 29,700 יארד (27,200 מטרים). כוח 2 תמרן לאש מטחי דופן. בלפסט, עם כוח 1, ירו פגזי תאורה בשעה 16:47 כדי להאיר את שרנהורסט. הניסיון נכשל, אז דיוק אוף יורק ירתה פגז תאורה מאחד מתותחי 5.25 אינץ' (133 מילימטרים), שהפתיעה את שרנהורסט כשהסוללה הראשית שלה מופנית מלפנים ומאחור. עד 16:50 דיוק אוף יורק צמצמה טווח ל-12,000 יארד (11,000 מטרים) ופתחה באש עם מטח דופן מלא של עשרה תותחים, כשהיא קולעת פגיעה אחת. למרות שהייתה תחת אש חזקה, שרנהורסט כיוונה את אשה לעבר דיוק אוף יורק מספר פעמים ופגעה בה פעמיים. פגז 28.3 סנטימטרים (11.1 אינץ') עבר דרך התורן הראשי והרגליים השמאליות שלו מבלי להתפוצץ, אך רסיסים מהפגיעה הרסו את הכבל של מכ"ם החיפוש הראשי. פגז 15 סנטימטרים (5.9 אינץ') פילח גם את עמוד השמאלי של התורן מבלי להתפוצץ. בשעה 16:55 פגז 14 אינץ' (356 מילימטרים) השתיק את צריחים אנטון וברונו, אך שרנהורסט שמרה על מהירותה כך שעד 18:24 הטווח נפתח ל-21,400 יארד (19,600 מטרים), כאשר דיוק אוף יורק הפסיקה את האש לאחר שירתה 52 מטחי דופן. פגז אחד מהמטחים האחרונים פגע והתפוצץ בחדר הדוודים מספר 1 של שרנהורסט, האט את האונייה ואפשר למשחתות הרודפות לעקוף אותה.
לאחר מכן תקפו המשחתות של כוח 2 בטורפדות, ירו 28 וקלעו 3 פגיעות. זה האט את שרנהורסט, ובשעה 19:01 דיוק אוף יורק שוב פתחה באש, בטווח של 10,400 יארד (9,500 מטרים). היא הפסיקה את האש בשעה 19:30 כדי לאפשר לסיירות לצמצם טווח לעבר שרנהורסט. עשרה פגזי 14 אינץ' פגעו באונייה הגרמנית, גרמו לשריפות ופיצוצים, ושיתקו כמעט את כל הסוללה המשנית. עד 19:16 כל הצריחים הראשיים על סיפון שרנהורסט הפסיקו באש ומהירותה נחתכה ל-10 קשר (19 קמ"ש; 12 מייל לשעה). דיוק אוף יורק הפסיקה את האש בשעה 19:30. בשלבים האחרונים של הקרב המשחתות ירו לעברה בסך הכל 19 טורפדות, מה שגרם לשרנהורסט לנטות בצורה גרועה לצד שמאל, ובשעה 19:45 היא טבעה לאחר קרב שנמשך עשר וחצי שעות, ויחד איתה טבעו למעלה מ-1,700 אנשי צוות. בעקבות טביעתה, ונסיגת רוב היחידות הכבדות הגרמניות האחרות מנורווגיה, הצטמצם הצורך לשמור על כוחות חזקים במימי הבית הבריטיים.
היסטוריית שירות > מלחמת העולם השנייה > הפעולות הבאות

ב-29 במרץ 1944, דיוק אוף יורק וחלק הארי של צי הבית עזבו את סקפה פלו כדי לספק כוח תמיכה לשיירה JW 58. האונייה פעלה באזור הארקטי וכחיפוי לנושאות המטוסים שביצעו את סדרת התקיפות האוויריות של מבצע גודווד על טירפיץ באמצע עד סוף אוגוסט. בספטמבר, כשהיא עברה שיפוץ ומודרניזציה חלקית בליברפול, נוספו ציוד מכ"ם ותותחים נוספים נגד מטוסים. לאחר מכן היא קיבלה הוראה להצטרף לצי האוקיינוס השקט הבריטי והפליגה יחד עם אוניית האחות שלה אנסון ב-25 באפריל 1945. בעיה במעגל החשמלי של האונייה עיכבה אותה בזמן שהותה במלטה, וכתוצאה מכך היא לא הגיעה לסידני עד 29 ביולי, אז היה מאוחר מדי עבורה לקחת חלק משמעותי בפעולות האיבה נגד היפנים.
אף על פי כן, בתחילת אוגוסט, הוצבה דיוק אוף יורק בכוח משימה 37, יחד עם ארבע נושאות מטוסים ואחותה, קינג ג'ורג' החמישי. מ-9 באוגוסט, TF 37 ושלושה כוחות משימה של נושאות מטוסים אמריקאיות ביצעו סדרה של התקפות אוויריות על יפן, שנמשכו עד 15 באוגוסט, כאשר הכניעה נכנסה לתוקף. לאחר סיום פעולות האיבה, דיוק אוף יורק, לצד אוניית האחות שלה, קינג ג'ורג' החמישי, השתתפה בטקסי הכניעה שהתקיימו במפרץ טוקיו. בחודש שלאחר מכן הפליגה דיוק אוף יורק להונג קונג, כדי להצטרף לצי שהתאסף שם כדי לקבל את כניעת חיל המצב היפני. היא הייתה אוניית הדגל של צי האוקיינוס השקט הבריטי כשהיפנים נכנעו, ונשארה כזו עד יוני 1946, אז שבה לפלימות' לשיפוץ.
היסטוריית שירות > לאחר המלחמה

דיוק אוף יורק הייתה אוניית הדגל של צי הבית לאחר תום המלחמה ונשארה בשירות פעיל עד אפריל 1949. היא הושבתה בנובמבר 1951, וב-18 במאי 1957 הוחלט לגרוט אותה. היא נגרטה על ידי שיפוץ תעשיות בע"מ בפסלנה. פעמון הספינה ניצל וניתן לבית הספר הדוכס מיורק (ששמו שונה לבית הספר לננה) בניירובי, קניה.
ויסקי, חתול הספינה, מחוץ לתפקיד
אמני CEMA וקצין בצי המלכותי על סיפון דיוק אוף יורק בסקפה פלו
דיוק אוף יורק מובילה את נלסון, רינואון, פורמידבל וארגונאוט במהלך הכיבוש של צפון אפריקה הצרפתית
חברי צוותי התותחים של דיוק אוף יורק בסקפה פלו לאחר קרב כף הצפון
ספינות מלחמה של הצי השלישי של ארצות הברית וצי האוקיינוס השקט הבריטי במפרץ טוקיו, 28 באוגוסט 1945, מתכוננות לכניעה רשמית של יפן. דיוק אוף יורק נמצאת ממש מעבר ל-USS מיזורי בחזית. הר פוג'י נראה ברקע.
פעמון הספינה של דיוק אוף יורק
איזידור שפרבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1903 ארץ הוויסלה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  1961 (בגיל 58 בערך) ישראל 
 התמחות:  כירורגיה
 תפקידים:  ראש היודנראט בספקס
 מחלקות ובתי חולים:  בית החולים נהריה
 
איזידור שפרבר (או ספרבר; 1903 – 1961‏) היה רופא יהודי יליד פולין, שכיהן במהלך מלחמת העולם השנייה כראש היודנראט בעיר ספקס שבתוניסיה, ובהמשך עבד כמנתח בבית החולים נהריה.
קורות חיים

ערב מלחמת העולם השנייה היגר שפרבר לעיר ספקס בתוניסיה. עם כיבוש העיר בידי גרמניה הנאצית שימש ראש הקהילה היהודית וראש היודנראט בעיר. ייתכן שהגרמנים מינו אותו לתפקיד זה בשל שליטתו בשפה הגרמנית. יהודי ספקס ראו בו בתום המלחמה גיבור ומציל הקהילה.
בשנת 1958 עלה לישראל, התגורר ככל הנראה בנהריה, וחזר לעסוק במקצועו: רופא מנתח. במהלך שנות חייו בארץ עבד בבית החולים נהריה, והתיידד ידידות עמוקה עם אנשי מוזיאון לוחמי הגטאות. נראה כי ידידות זו הביאה את המוזיאון להיות בין המוזיאונים הראשונים בארץ שנתנו מקום לאירועי השואה בצפון אפריקה.
נפטר בישראל בשנת 1961.
לקריאה נוספת

חנה יבלונקה, הרחק מהמסילה: המזרחים והשואה, ידיעות ספרים, 2008, עמ' 189–190
הערות שוליים

↑  תאריכי הלידה והפטירה ע"פ חיים סעדון, הקהילה היהודית בצפאקץ במלחמת העולם השנייה, פעמים 114–115, עמ' 27. (הקישור אינו פעיל, 11 ביוני 2023)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים ובנושא רופאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אח"י להב

| --- | --- |

אח"י להב עם המכ"ם "אדיר", בסיס חיל הים חיפה, 23 ספטמבר 2014
אח"י להב עם המכ"ם "אדיר", בסיס חיל הים חיפה, 23 ספטמבר 2014
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  ספינת טילים
 צי:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי  שייטת ספינות הטילים
 דגל הצי:  
 סדרה:  סער 5
 סדרה קודמת:  סער 4.5
 אוניות בסדרה:  אח"י אילת, אח"י להב, אח"י חנית
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  נורת'רופ גרומן שיפ סיסטמס, ארצות הברית
 הושקה:  אוגוסט 1993, על ידי הגב' מרים אורן.
 תקופת הפעילות:  23 בספטמבר 1994 – בשירות פעיל (30 שנה)
 מלחמות וקרבות:    מלחמת לבנון השנייה    מבצע צוק איתן
 מידות
 הֶדְחֶק:  1,075 טונות (ללא מעמסה) 1227 טונות (טעונה בתחמושת, ציוד, אוכל ואנשים)
 אורך:  85.64 מטרים
 רוחב:  11.88 מטרים
 שוקע:  3.17 מטרים
 נתונים טכניים
 מהירות:  20 קשר (37 קמ"ש) על מנועי הדיזל 33 קשר (61 קמ"ש) על מנועי טורבינות
 גודל הצוות:  74 איש (סה"כ) 64 אנשי צוות וקצינים 10 אנשי צוות אוויר
 טווח שיוט:  3,500 מייל ימי (6,500 ק"מ)
 אמצעי לחימה
 חימוש:  8 × משגרי טילי הרפון נגד ספינות 64 × משגרי ברק 8 נגד מטוסים וטילים 1 × M61A1 וולקן מונחה פלנקס נגד טילים 2 × משגרים תלת קניים לטורפדואים נגד צוללות Mark 32
 אמצעי גילוי ול"א:  מכ"ם "אדיר" ואמצעי לוחמה אלקטרונית
 מסוקים:  מסוק עטלף
אח"י להב קורבטת טילים מדגם סער 5 בעמדות כניסה לנמל על רקע החוף האיטלקי
אח"י להב היא קורבטה מהסדרה סער 5 של חיל הים הישראלי, שנבנתה על ידי נורת'רופ גראמן בשנת 1993
הספינה היא אחת משלוש קורבטות הטילים בסדרה זו שבשירות שייטת ספינות הטילים ונמל הבית שלה הוא נמל חיפה. שתי האחרות הן אח"י אילת ואח"י חנית.
החוזה לבניית שלוש ספינות של הסדרה נחתם בראשית שנות ה-80 של המאה ה-20. להב הייתה הספינה השנייה בסדרה. הושקה בשנת 1993 והוכנסה לשירות בספטמבר 1994. להב לקחה חלק במלחמת לבנון השנייה על ידי חסימת נמלים לבנוניים. היא לקחה גם חלק בתרגילים, כולל תרגיל בחודש אפריל 2008 עם הציים הטורקי והאמריקאי. אח"י להב השתתפה בחסימת המשט לעזה בשנת 2010.
חימוש

החימוש של אח"י להב נועד להגן על הספינה מכל איום אפשרי. לספינה יש 8 משגרים של טילי הרפון מונחי מכ"ם נגד ספינות, בעלי ראש נפץ במשקל 221 ק"ג וטווח מרבי של 130 ק"מ. בנוסף, הספינה מוגנת מפני התקפה אווירית על ידי 64 משגרים לטילי ברק נגד מטוסים וטילים תוקפים הנותנים רדיוס הגנה של עד 70 ק"מ. חימוש נוסף נגד טילים הוא תותח  M61A1 וולקן מונחה - פלנקס, מקלעים קלים ותותחי אורליקון 20 מ"מ.
הספינה מוגנת נגד צוללות, באמצעות 2 משגרי טורפדו Mk32 כשכל משגר נושא שלושה צינורות לשיגור טורפדו. בנוסף הספינה נושאת מסוק "עטלף", אך זה אינו חמוש אלא נועד לסייר בחיפוש אחר מטרות או איומים בשביל הספינה.
אח"י להב נבחרה להיות הראשונה מבין ספינות הטילים סער 5 שתצטייד במכ"ם "אדיר" (MF-STAR) ובטילי ברק-8. ב-23 בספטמבר 2014, בטקס קבלת הצוללת אח"י תנין, חיל הים הציג את אח"י להב עם המכ"ם החדש בבסיס חיל הים בחיפה.
מפקדי הספינה

מפקדי אח"י להב כמו מפקדי הקורבטות האחרות מדגם סער 5 הועלו לדרגת סא"ל עם קבלת הפיקוד.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מפקדי אח"י להב
| דרגה ושם | תקופת כהונה כמפקד הספינה | פעילות | תמונה |  |  |
| עידו שבח | 1993 - 1995 |  |  |  |  |
| עידו לדרר | 1995 - 1998 |  |  |  |  |
| עזראל רם | 1998 - 2000 |  |  |  |  |
| עזרא מנע | 2000 - 2002 |  |  |  |  |
| יוסי בלוקה | 2002 - 2004 |  |  |  |  |
| צחי אפלמן | 2004 - 2006 | מפקד הספינה במלחמת לבנון השנייה |  |  |  |
| עידו בן-משה | 2006 - 2008 |  |  |  |  |
| יובל אילון | 2008 - 2010 | מפקד הספינה בעת המשט לעזה בשנת 2010 |  |  |  |
| רונן חג'ג' | 2010 - 2012 |  |  |  |  |
| זאב שחם | 2013 - 2015 | מפקד הספינה במבצע צוק איתן |  |  |  |
| יניב לביא | 2015 - 2016 |  |  |  |  |
| תמיר שמש | 2016 - 2017 |  |  |  |  |
| רועי דרייר | 2017 - 2019 |  |  |  |  |
| שי חודרה | 2019 - 27 במאי 2021 |  |  |  |  |
| רס"ן א | 27 במאי 2021 - הווה |  |  |  |  |
גלריה

אח"י להב מוצגת ביום העצמאות ה-61 של ישראל, מאי 2009
תרגיל רפואה ופינוי פצועים באח"י להב
ביאורים

↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
הערות שוליים

↑  מרים אורן היא אשתו של ראש משלחת הרכש מניו יורק- אברהם אורן.
↑  הכותב אל"ם עידו שבח שימש כמפקד אח"י להב מאוגוסט 1993 עד נובמבר 1995, החל בתהליך הבניה בארצות הברית וכמעט עד הכרזתה כספינה מבצעית בחיל הים.
| ספינות טילים של חיל הים הישראלי |
| --- | --- | --- |
שייטת ספינות הטילים • כלי שיט של חיל הים
| סער 1 שלכת | אח"י מבטח • אח"י משגב • אח"י מזנק | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 2 שלכת | אח"י חיפה • אח"י אילת • אח"י עכו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 3 שלכת | אח"י סער • אח"י סופה • אח"י געש • אח"י חרב • אח"י חנית • אח"י חץ | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 תכלית | אח"י רשף • אח"י קשת • אח"י רומח • אח"י כידון • אח"י תרשיש • אח"י יפו | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4 נדרן | אח"י ניצחון • אח"י עצמאות • אח"י מולדת • אח"י קוממיות | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 חוחית | אח"י עליה • אח"י גאולה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נושב | אח"י רומח • אח"י קשת | סמל חיל הים הישראלי  |
| זיוונית | אח"י שמרית • אח"י שלומית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 4.5 נירית | אח"י חץ • אח"י תרשיש • אח"י כידון • אח"י יפו • אח"י חרב • אח"י סופה | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 5 להב | אח"י אילת • אח"י להב • אח"י חנית | סמל חיל הים הישראלי  |
| סער 6 | אח"י מגן • אח"י עוז • אח"י עצמאות • אח"י ניצחון |  |
אוסקר רוברטסון

| --- | --- |

רוברטסון במדי סינסינטי רויאלס
 לידה:  24 בנובמבר 1938 (בן 85) ארצות הברית שארלוט, טנסי, ארצות הברית
 עמדה:  רכז
 גובה:  1.96 מטר
 מספר:  14,1
 מכללה:  אוניברסיטת סינסינטי
 דראפט:  בחירה טריטוריאלית, 1960 סינסינטי רויאלס
 היכל התהילה:  נבחר ב-1980
 קבוצות כשחקן
 1960–1970   1970–1974:  סינסינטי רויאלס   מילווקי באקס
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (1971)   MVP של העונה הסדירה (1964)   9 בחירות לחמישיית העונה הראשונה (1961–1969)   2 בחירות לחמישיית העונה השנייה (1970–1971)   זכייה בתואר רוקי העונה (1961)   12 בחירות למשחק האולסטאר (1961–1972)   MVP של משחק האולסטאר (1961, 1964, 1969)   אחד מ-50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA
אוסקר פאלמר רוברטסון (באנגלית: Oscar Palmer Robertson; נולד ב-24 בנובמבר 1938 בשרלוט, טנסי), הוא כדורסלן עבר אמריקאי הנחשב לאחד מגדולי הכדורסלנים בליגת ה-NBA בכל הזמנים.
ביוגרפיה

בארבע עשרה עונותיו בליגת ה-NBA השתתף רוברטסון ב-1040 משחקים והעמיד ממוצעי קריירה של 25.7 נקודות, 9.5 אסיסטים ו-7.5 כדורים חוזרים למשחק. "Big O" רוברטסון, כמו מג'יק ג'ונסון אחריו, היה גארד גבוה (1.96 מ') ששלט בכל ההיבטים השונים של משחק הכדורסל ושיחק כמעט בכל העמדות (עמדתו הטבעית הייתה רכז). כה מגוון היה משחקו, שבעונת 1961/1962 הגיע לממוצעים של 30.8 נקודות, 11.4 אסיסטים ו-12.5 כדורים חוזרים למשחק, כלומר השיג טריפל דאבל בממוצע לאורך עונה שלמה. הוא היה הראשון ב-NBA לעשות זאת. בעונת 2016/2017 הצטרף אליו ראסל וסטברוק שגם הוא סיים את עונתו עם ממוצעים של טריפל דאבל, 55 שנה לאחר מכן.
רוברטסון נבחר על ידי הסינסינטי רויאלס (כיום הסקרמנטו קינגס) בדראפט של 1960 ושיחק עימם במשך עשר עונות. ברמה האישית היה במהלך העשור לאחד מהשחקנים הדומיננטיים בליגה, שבה שיחקו כוכבים כמו וילט צ'מברלין וביל ראסל. ב-1961 נבחר לשחקן השנה הראשונה המצטיין בליגה וב-1964 ל-MVP של הליגה כולה. שש פעמים הגיע עם הרויאלס לפלייאוף אולם חסרונם של שחקנים טובים נוספים סביבו מנע מהקבוצה מלהתמודד על האליפות. ב-1970 הועבר בטרייד למילווקי באקס, שם חבר לסנטר כרים עבדול-ג'באר. עם הבאקס זכה באליפות בעונת 1970-1971, בגיל 31. שלוש שנים לאחר מכן, בעונתו האחרונה כשחקן, העפילו הבאקס לגמר אך הפסידו את האליפות לבוסטון סלטיקס, במשחק השביעי והאחרון של אחת מהסדרות המותחות והאיכותיות בתולדות ה-NBA.
הישגיו האישיים הרבים כללו, את הטריפל-דאבל המפורסם ותואר ה-MVP. בליגת המכללות החזיק בארבעה עשר שיאים, ובראשם שיא הנקודות, אותו שיפר ב-1970 פיט מרוויץ'. רוברטסון מדורג במקום ה-12 מבין שחקני ה-NBA לדורותיהם בנקודות בקריירה (26,710), תשיעי בנקודות למשחק (25.7), רביעי בקליעות עונשין (7,694) ובאסיסטים למשחק (9.5), וכן שישי בסך אסיסטים בקריירה (9,887). כל אלה, יחד עם שתים עשרה הופעות רצופות במשחקי האול סטאר ותשע הפעמים בהן נבחר לקבוצת העונה, הבטיחו את בחירתו להיכל התהילה של הכדורסל ב-1980 ומקומו ברשימת 50 השחקנים הגדולים בתולדות ה-NBA שפורסמה ב-1996, במלאת יובל שנים לליגת ה-NBA.
רוברטסון השחור חווה על בשרו בנעוריו את ההפרדה גזעית שהייתה נהוגה אז ברבות ממדינות ארצות הברית. עד לשנתו השלישית במכללת סינסינטי, בה לא שיחק מעולם שחור עור לפניו, לא יכול היה לשהות במלונות יחד עם חבריו לקבוצה בגלל צבע עורו. בראיון שנערך שנים לאחר מכן הצהיר שלעולם לא יסלח על האפליה שחווה. לאחר שפרש מכדורסל חזר לאינדיאנפוליס, העיר בה גדל, ופעל שם למען זכויותיהם של השחורים, בעיקר בתחום הדיור.
פעילותו הציבורית ליוותה אותו גם כשחקן. ב-1970 הגיש בתוקף תפקידו כיושב ראש ארגון שחקני ה-NBA, תביעה כנגד הליגה. השחקנים התנגדו למיזוג שהוצע בין שתי הליגות הנפרדות דאז (ה-NBA וה-ABA), לשיטת הדראפט ולהיעדר המעמד של שחקן חופשי (free agent) בחוקי הליגה. לבסוף יצא המיזוג לפועל לאחר שהושגה פשרה. הליגה הכירה במעמד החופשי של שחקנים שמסיימים חוזה ובזכותם של שחקנים הנבחרים בדראפט לסרב לחתום בקבוצה שבחרה אותם ולחזור ולהיבחר שוב לאחר שנה.
סטטיסטיקות קריירה

| --- | --- |
: = הוביל את ה-NBA בעונה זו
: = זכה באליפות ה-NBA בעונה זו
מודגש: = שיא קריירה
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1960/1961 | סינסינטי | 71 | 42.7 | 0.473 | 0.822 | 10.1 | 9.7 | 30.5 |
| 1961/1962 | סינסינטי | 79 | 44.3 | 0.478 | 0.803 | 12.5 | 11.4 | 30.8 |
| 1962/1963 | סינסינטי | 80 | 44.0 | 0.518 | 0.810 | 10.4 | 9.5 | 28.3 |
| 1963/1964 | סינסינטי | 79 | 45.1 | 0.483 | 0.853 | 9.9 | 11.0 | 31.4 |
| 1964/1965 | סינסינטי | 75 | 45.6 | 0.480 | 0.839 | 9.0 | 11.5 | 30.4 |
| 1965/1966 | סינסינטי | 76 | 46.0 | 0.475 | 0.842 | 7.7 | 11.1 | 31.3 |
| 1966/1967 | סינסינטי | 79 | 43.9 | 0.493 | 0.873 | 6.2 | 10.7 | 30.5 |
| 1967/1968 | סינסינטי | 65 | 42.5 | 0.500 | 0.873 | 6.0 | 9.7 | 29.2 |
| 1968/1969 | סינסינטי | 79 | 43.8 | 0.486 | 0.838 | 6.4 | 9.8 | 24.7 |
| 1969/1970 | סינסינטי | 69 | 41.5 | 0.511 | 0.809 | 6.1 | 8.1 | 25.3 |
| 1970/1971 | מילווקי | 81 | 39.4 | 0.496 | 0.850 | 5.7 | 8.2 | 19.4 |
| 1971/1972 | מילווקי | 64 | 37.3 | 0.472 | 0.836 | 5.0 | 7.7 | 17.4 |
| 1972/1973 | מילווקי | 73 | 37.5 | 0.454 | 0.847 | 4.9 | 7.5 | 15.5 |
| 1973/1974 | מילווקי | 70 | 35.4 | 0.438 | 0.835 | 4.0 | 6.4 | 12.7 |
| קריירה | קריירה | 1,040 | 42.2 | 0.485 | 0.838 | 7.5 | 9.5 | 25.7 |
| אולסטאר | אולסטאר | 12 | 31.7 | 0.512 | 0.714 | 5.8 | 6.8 | 20.5 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | דקות | אחוזים מהשדה | אחוזים מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1961/1962 | סינסינטי | 4 | 46.3 | 0.519 | 0.795 | 11.0 | 11.0 | 28.8 |
| 1962/1963 | סינסינטי | 12 | 47.5 | 0.470 | 0.864 | 13.0 | 9.0 | 31.8 |
| 1963/1964 | סינסינטי | 10 | 47.1 | 0.455 | 0.858 | 8.9 | 8.4 | 29.3 |
| 1964/1965 | סינסינטי | 4 | 48.8 | 0.427 | 0.923 | 4.8 | 12.0 | 28.0 |
| 1965/1966 | סינסינטי | 5 | 44.8 | 0.408 | 0.897 | 7.6 | 7.8 | 31.8 |
| 1966/1967 | סינסינטי | 4 | 45.8 | 0.516 | 0.892 | 4.0 | 11.3 | 24.8 |
| 1970/1971 | מילווקי | 14 | 37.1 | 0.486 | 0.754 | 5.0 | 8.9 | 18.3 |
| 1971/1972 | מילווקי | 11 | 34.5 | 0.407 | 0.833 | 5.8 | 7.5 | 13.1 |
| 1972/1973 | מילווקי | 6 | 42.7 | 0.500 | 0.912 | 4.7 | 7.5 | 21.2 |
| 1973/1974 | מילווקי | 16 | 43.1 | 0.450 | 0.846 | 3.4 | 9.3 | 14.0 |
| קריירה | קריירה | 86 | 42.7 | 0.460 | 0.855 | 6.7 | 8.9 | 22.2 |
הערות שוליים

↑  המובילים הסטטיסטיים של ה-NBA וה-ABA לדורותיהם, basketball-reference.com
| נבחרת ארצות הברית – האלופה האולימפית - רומא (1960) |
| --- | --- | --- |
|  1  •  2  •  3 וסט •  4 בלאמי •  5 בוזר •  6 דיסינג'ר •  7 הלדורסון •  8 אימהוף •  9 קלי •  10 ליין •   11 לוקאס •  12 סמית' • 13 ארנט •  14 רוברטסון • 15  • מאמן: ניואל |  1  •  2  •  3 וסט •  4 בלאמי •  5 בוזר •  6 דיסינג'ר •  7 הלדורסון •  8 אימהוף •  9 קלי •  10 ליין •   11 לוקאס •  12 סמית' • 13 ארנט •  14 רוברטסון • 15  • מאמן: ניואל | ארצות הברית |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 3794 1366  LCCN: n98033544  NTA: 330031988  SNAC: w6613pw3  VIAF: 28844623   WorldCat (עם VIAF): 28844623
אהבה בסוף הקיץ

| --- | --- |

 סינגל בביצוע צביקה פיק
 מתוך האלבום קליידוסקופ / מוסיקה
 יצא לאור:  מאי 1977
 סוגה:  דיסקו
 שפה:  עברית
 אורך:  4:20 (קליידוסקופ) 5:42 (מוזיקה)
 חברת תקליטים:  קוליפון
 כתיבה:  מירית שם אור
 לחן:  צביקה פיק
"אהבה בסוף הקיץ" הוא שיר של המוזיקאי הישראלי צביקה פיק. את השיר הוציאה לאור חברת קוליפון כסינגל במאי 1977. הוא נכלל בשני אלבומיו של פיק, "קליידוסקופ" ו"מוסיקה", בשתי גרסות שונות. הוא הולחן על ידי פיק ונכתב על ידי אשתו מירית שם אור.
רקע וכתיבה

השיר, בדומה ל"הרקדן האוטומטי", מתאפיין בסוגת הדיסקו. הוא מתאר סיפור אהבה של בני זוג צעירים שהכירו בסוף עונת הקיץ. לשיר שתי גרסאות שונות, אחת שיצאה לאור כסינגל במאי 1977 כחלק מהאלבום "קליידוסקופ", ואחת כחלק מהאלבום "מוזיקה". ב"קליידוסקופ", השיר בעל מפעם איטי מזה שבאלבום "מוזיקה", שכן רובו של האלבום "מוזיקה" מורכב משירי פופ קצביים. את קולות הרקע בשיר ביצעו הזמרות גלי עטרי, ריקי גל ונאוה ברוכין.
הצלחה במצעדים

זמן קצר לאחר צאתו, ב-25 במאי 1977, הוצג השיר ב"פינה לשיפוטכם" במצעד השבועי של תחנת הרדיו רשת ג'. שבוע לאחר מכן, נכנס השיר למקום ה-21 במצעד. באוגוסט 1977, טיפס השיר למקום הראשון במצעד, ושהה בראשו כארבעה שבועות. במצעד השנתי של התחנה, הגיע השיר למקום הרביעי.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2022)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 17 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1977)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | רשת ג' | 4 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי כל הזמנים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | המצעד של המדינה | 112 |  |