stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מאיר חן
הערות שוליים

↑   דניאל שמיל, המועמד המוביל לניהול התחבורה הציבורית: קצין המשטרה הצבאית הראשי לשעבר, באתר TheMarker‏, 2 בנובמבר 2013
↑  שמואל מיטלמן, עתירה לבג"ץ נגד קידומו של מפקד מצ"ח, באתר nrg‏, 8 בספטמבר 2009
↑  אמיר בוחבוט, למרות העתירה: תא"ל אוחנה לא יועמד לדין, באתר nrg‏, 9 בספטמבר 2009
↑  אלקטריאון וירלס בע"מ, אתר הבורסה לניירות ערך בתל אביב
| יושבי הראש ומנכ"לי נתיבי איילון |
| --- | --- | --- |
| יושבי הראש | דן הראל • מאיר חן • מקסין פסברג |  |
| מנהלים כלליים | ברוך עמיר • ישראל גרנית • דן חירם • דורון בלשה • יהודה בר-און • אריה בר • שי ברס • אבי חודין • איתמר בן מאיר • אורלי שטרן |  |
לצאת (סרט קצר)

| --- | --- |

 בימוי:  סטיבן האנטר
 מוזיקה:  ג'ק מונאקו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פיקסאר 
 חברה מפיצה:  סרטי אולפני וולט דיסני
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  22 במאי 2020 (דיסני+)
 משך הקרנה:  9 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לצאת (באנגלית: Out) הוא סרט קצר אמריקאי בהנפשה ממוחשבת משנת 2020, שנכתב ובוים על ידי סטיבן האנטר, בהפקת פיקסאר ובהפצת סרטי אולפני וולט דיסני. זהו הסרט הקצר השביעי בסדרת סרטי "ספארקשורטס" של פיקסאר, ועלילתו מתמקדת בגרג, צעיר הומו בארון שמנסה למנוע מאמו למצוא תמונה שלו עם בן-זוגו, בזמן שהם אורזים את חפציו לקראת מעבר דירה. הסיטואציה מסתבכת והופכת לקומית, כאשר באורח קסום, תודעתו של גרג מתחלפת עם זו של כלבו.
סרט קצר זה הוא הראשון בהפקת פיקסאר שבו הדמות הראשית היא גבר הומו, במרכז עלילתו סיפור להט"בי, הכולל הצגת נשיקה בין זוג גברים על המסך. הסרט הופץ לצפייה בדיסני+ ב-22 במאי 2020.
תקציר העלילה

חתול וכלב קסומים מופיעים על פתח דלת ביתו של גרג, צעיר הומו בארון, כאשר הוא ובן-זוגו מנואל אורזים את חפציו לקראת מעבר דירה. החתול מחדיר מעט קסם אל הקולר של ג'ים, כלבו של גרג. בתוך הבית, תמונה רומנטית של גרג ומנואל מחובקים גורמת לשניים להעלות זכרונות. מנואל מעודד את גרג לצאת מהארון בפני הוריו, אשר מופיעים במפתיע בפתח הבית, על מנת לעזור לבנם לעבור דירה. גרג מזדרז להסתיר את התמונה, ומנואל יוצא בשקט מהבית, דרך הדלת האחורית. כאשר גרג אוחז בקולר של ג'ים, ובקול רם מבקש, כלאחר יד, שהוא היה כלב, תודעתו של גרג מתחלפת עם זו של כלבו. "גרג" רץ החוצה לשחק בחצר, שם אביו המאופק מדליק את הגריל. "ג'ים" מנסה להגיע אליו, תוך שהוא מנסה בטירוף למנוע מאמו, הלהוטה כל כך לעזור, מלמצוא את התמונה.
האם, המתוסכלת מהתנהגותו של הכלב, מתיישבת ומדברת בקול רם על עד כמה מעציבה אותה העובדה שבנה עובר דירה הרחק ממנה, בעוד "ג'ים" מאזין. היא מדמיינת שיחה עם גרג, בה היא מביעה תקווה שגרג ימצא מישהו שיאהב אותו ושישמח אותו. לפתע, "ג'ים" מבין לא רק שאמא שלו יודעת שהוא הומו, אלא שהיא גם מקבלת את זה. הוא מנחם אותה, ואז רודף אחרי "גרג" ומצליח להשיב את תודעתו אל גופו. באותו הערב, גרג מציג את מנואל בפניו הוריו. אביו של גרג מחבק באופן ספונטני את מנואל. החתול והכלב מביטים, מרוצים ממשימתם שהושלמה בהצלחה, ומדלגים לעבר קשת בענן.
דמויות ומדבבים

| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| מנואל | קאלב קברה | ערן מור |
| ג'יג'י החתול | מתיו מרטין | יובל גרבש |
| גרג | קייל מקדניאל | אורי זלצמן |
| אמא של גרג | ברנדט סאליבן | ענת ניב |
פיתוח

הסרט הוא הסרט השביעי בסדרת "ספארקשורטס" של פיקסאר. את הסרט ביים וכתב סטיבן קליי האנטר, אשר היה שותף ביצירת "מוצאים את נמו" ו"וול-E",‏ והפיק מקס סקר, אשר היה שותף ביצירת "קוקו" ו"צעצוע של סיפור 3".
הפצה

הסרט הופץ בדיסני+ ב-22 במאי 2020.
מוזיקה

ג'ייק מונקו הלחין את המוזיקה עבור הסרט. הלחן הופץ ב-22 במאי 2020.
הערות שוליים

↑  Welk, Brian (22 במאי 2020). "Pixar's New Short Film 'Out' Features Studio's 1st Gay Main Character". TheWrap. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Morrison, Tony (22 במאי 2020). "Here's why Pixar's new short 'Out' is a coming-out story for everyone". ABC News. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lally, David. "Future SparkShorts Confirmation". Twitter. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Moreau, Jordan (23 במאי 2020). "Pixar Short Film 'Out' Features Studio's First Gay Main Character". Variety. Penske Media Corporation. נבדק ב-23 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Aviles, Gwen (22 במאי 2020). "New short film 'Out' features Pixar's first gay main character". NBC News. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑   ציוץ של דיסני+ ברשת החברתית אקס (טוויטר), 1 במאי 2020
↑  "New Short Film 'Out' Features Pixar's First Gay Main Character". WBTS-CD. 22 במאי 2020. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Romano, Nick (22 במאי 2020). "Pixar's first gay main character arrives in moving Disney+ short film". Entertainment Weekly. Meredith Corporation. נבדק ב-22 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Out Soundtrack". Soundtrack.Net. נבדק ב-15 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
למור צמרי

| למור צמרי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
משפחה:: אינדריים
סוג:: למור צמרי
שם מדעי
 Avahi ‏ז'ורדן, 1834
תחום תפוצה


למור צמרי (שם מדעי: Avahi) הוא סוג של למורים ממשפחת האינדריים הקרובים לסיפאקה.
אורכם של הלמורים 30-50 ס"מ ומשקלם 1,200-600 גרם. הם בעלי פרווה עבה ממנה קיבלו את שמם וזרועות ארוכות וכן זנב ארוך ושעיר. צבע הפרווה אפור, אדמדם ועד לשחור אצל כמה מינים.
הם שוכני עצים מטפסים היודעים לזנק גבוה כדי להימלט מטורפים כמו הפוסה או עופות דורסים.
מינים

למור צמרי מזרחי (Avahi laniger)
Avahi occidentalis
Avahi unicolor
Avahi cleesei
Avahi peyrierasi
Avahi meridionalis
Avahi ramanantsoavani
Avahi betsileo
Avahi mooreorum
ראו גם

הפארק הלאומי מרוג'ג'י
לוגיקה תלמודית

לוגיקה תלמודית הוא ענף של הלוגיקה שקושר בין המחקר בלוגיקה לחקר התלמוד. כבר מראשיתו, בימי הביניים, המחקר ייבא אל התלמוד עקרונות ודרכי חשיבה מהלוגיקה. החל מסוף המאה ה-20, מתקיים מחקר המקשר בין הלוגיקה התלמודית ללוגיקה פורמלית, ואף מייצא עקרונות לוגיים תלמודיים אל הלוגיקה המודרנית.
היסטוריה

בתלמוד נעשה שימוש בכללי-היסק פורמליים, באמצעותם מסיקים מסקנות ומפרשנים את המקרא, מכריעים בדיני ספקות, במחלוקות הלכתיות וכדומה. התלמוד עצמו כמעט ולא מתייחס ישירות לכללים אלה למעט בכמה מקומות בודדים, הבולטים שבהם הם המקורות התנאיים שמונים את המידות שהתורה נדרשת בהן, או בקיצור "מידות הדרש", המתארות את מערכת כללי ההיסק הלגיטימיים לחילוץ הלכות מתוך המקרא.
כבר בדיונים התלמודיים ניכר כי כללים אלו לא עומדים לדיון כשלעצמם, אלא רק נעשה בהם שימוש לצורכי היסקים הלכתיים שונים. לאחר תקופת התלמוד, בראשית ימי הביניים, התפתחה במקומות מסוימים ספרות העוסקת בכללים אלו כשלעצמם, בעיקר בקהילות יהודיות בצפון-אפריקה. בין הספרים הנודעים ניתן למצוא את "כללי הגמרא" של שמואל הנגיד, "ספר הכריתות" של רבי שמשון משאנץ והספר שייסד את הדיון השיטתי בכללים אלו – "כללי התלמוד" של הרב יצחק קנפנטון. בעת החדשה התפשטה סוגה מחקרית זו גם לארצות אירופה, אם-כי שם קיימת נטייה פחותה לקשור את כללי הלוגיקה התלמודית ללוגיקה האריסטוטלית. חריג לנטייה זו הוא הרמח"ל, בספרו "דרך תבונות".
מאוחר יותר, במאה ה-19 וה-20 הלך ונפוץ באירופה חקר הלוגיקה התלמודית, ונציגיו הבולטים היו תלמידי-חכמים בעלי זיקה למודרנה, כדוגמת הרב יצחק יעקב ריינס ("חותם תוכנית", מיינץ, 1880; "אורים גדולים", וילנה, 1887), הרב חיים הירשנזון ("ברורי המידות", הובוקן, 1929), הרב משה אביגדור עמיאל ("המידות לחקר ההלכה", ירושלים, 1939), והרב משה המאירי ("המידות שהתורה נדרשת בהן", ירושלים, 1924). גם בתקופה מאוחרת זו, לרוב נוסחו הכללים הלוגיים כסילוגיזמים לכללי הלוגיקה האריסטוטלית.
המחקר המדעי המודרני

ראשון לחוקרי הלוגיקה התלמודית המדעית היה הרב אדולף שוורץ במאה ה-20. גם הוא טרם עסק בפורמליזם לוגי מודרני של ממש למידות הדרש, אך הוא כולל בספריו התייחסות לכך. הוא כתב סדרת ספרים בגרמנית, שכל אחד מכרכיה מוקדש למידה ממידות הדרש. בסוף המאה ה-20 החלו להיכתב עבודות פורמליות של ממש בנושא, בכתב העת "היגיון" של אוניברסיטת בר-אילן (כיום בד"ד) על ידי הרב ד"ר מיכאל אברהם וד"ר גבריאל חזות. כמו כן ד"ר אבי ציון וד"ר אנדרו שומן כתבו חיבורים בתחום.
ב-2009 הוקמה באוניברסיטת בר-אילן קבוצת מחקר בלוגיקה תלמודית, שכוללת את פרופ' דב גבאי מקינגס קולג' שבלונדון, את הרב ד"ר מיכאל אברהם ופרופ' אורי שילד מאוניברסיטת בר-אילן, ואחרים. במסגרת קבוצת מחקר זו נעשה ניסיון לנתח את התלמוד במסגרת כללי הלוגיקה הפורמלית המודרנית, וליצור מבנה שיטתי של הלוגיקה שבבסיס התלמוד. בנוסף, המחקר העלה תוצאות חדשות בלוגיקה פורמלית מודרנית, וכך למשל בפרסומים של הקבוצה נעשו ניסיונות להגדיר מבנים לוגיים פורמליים של חשיבה דדוקטיבית העומדת בבסיס המשפט ובבסיסם של ענפי מדע רבים, לוגיקה של זמן וחזרה בזמן, לוגיקה דאונטית ואחרים. הקבוצה פרסמה עד-כה סדרה של 10 ספרים, ומאמרים שונים.
לקריאה נוספת

מיכאל אברהם, ישראל בלפר, גבריאל חזות, דב גבאי, אנדרו שומן, אורי שילד, סדרת Studies in Talmudic Logic, הוצאת College Publications
ד"ר אבירם רביצקי, לוגיקה אריסטוטלית ומתודולוגיה תלמודית: יישומה של הלוגיקה האריסטוטלית בפירושים למידות שהתורה נדרשת בהן, הוצאת מאגנס, ירושלים, 2010
הרב נחום אליעזר רבינוביץ', סבירות והסתברות בספרות חז"ל והראשונים, מעלה אדומים: מכון מעליות, תשע"ח
לואיג'י בריצי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1876
 פטירה:  1969 (בגיל 93 בערך)
 מדינה:  איטליה
 מקצוע:  בעל חנות מזכרות ומפעל דפוס
 מידע חסיד אומות העולם
 סטטוס היסטורי:  שרד את המלחמה
 מקום ההצלה:  אסיזי, איטליה
 אופן ההצלה:  זיוף מסמכים ותעודות זהות
 תאריך הכרה:  16.6.1997
 מקום ההכרה:  ירושלים, ישראל
 יוזם ההכרה:  מרים בן חורין
 אופן הנצחה:  קיר הכבוד
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (16 ביוני 1997) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  לואיג'י בריצי
 
לואיג'י בריצי (באיטלקית: Luigi Brizi, ‏1876 – 1969) הוא חסיד אומות העולם איטלקי, שפעל להצלתם של יהודים באיטליה בתקופת מלחמת העולם השנייה. הוא ובנו טרנטו (Trento) היו חברים במחתרת באסיזי, שהורכבה בעיקר מכמרים קתולים, וסיכנו את חייהם בהדפסת תעודות זהות מזויפות עבור יהודים נרדפים באמצעות ציוד הדפוס שבו החזיקו בחנות המזכרות שהייתה בבעלותם באסיזי, שבאומבריה. הם לא היו אנשי דת, ואף הגדירו את עצמם כאתאיסטים. בריצי ובנו הוקרו כחסידי אומות עולם על ידי יד ושם בשנת 1997.
בשנת 1997, כמה שנים לאחר פטירתו של טרנטו בריצי, עברה חנות המזכרות בירושה לבעלות אחיינו אוגו שמאנה (Ugo Sciamanna) ששמר על אופייה של החנות. מכונת הדפוס שבה השתמשו במסגרת המחתרת, מוצגת כיום במוזיאון באסיזי.
פעולותיהם להצלת יהודים בזמן מלחמת העולם השנייה

בספטמבר 1943 פלשו צבאות גרמניה הנאצית לאיטליה, בעקבות כניעתה לבעלות הברית. הנאצים הקימו ממשלת בובות, שנקראה הרפובליקה הסוציאלית האיטלקית, שבראשה עמד בניטו מוסוליני. הכוחות כבשו את צפונה ומרכזה של איטליה, תוך שהם מקימים קו ביצורים בשם קו החורף. הגרמנים הצליחו לעצור התקדמות בעלות הברית במשך שנה שלמה, ובזמן זה עבר עיקר הכח להתכונן לפלישה לנורמנדי. תושבים רבים בצפונה ובמרכזה של איטליה, ביניהם יהודים ומתנגדים למשטר הפשיסטי מיהרו להימלט ולברוח במטרה להציל את עצמם מהכוחות הגרמניים.
בתקופה זו, שימשה העיר אסיזי מקום מקלט למעל ל-4000 פליטים, כ-300 מהם יהודים. כמרים קתולים, רופינו ניקאצ'י, אב מנזר סן דמיאנו שבאסיזי, אלדו ברונצ'י, כומר בקתדרלת סן רופינו, והבישוף ג'וזפה פלאסידו ניקוליני, יחד עם איטלקים אחרים, בהם ג'ינו ברטלי, הקימו רשת מחתרתית שמצאה בתי מקלט, וסיפקה מזון ותעודות מזויפות לפליטים היהודים, כדי להסוות את יהדותם, ללואיג'י וטרנטו בריצי היו חלק משמעותי ומרכזי בהצלת הפליטים היהודים.
ניקאצ'י, שהיה ידידו של בריצי ונהג לשחק עימו דמקה בכל שבוע, ביקש ממנו לעזור לרשת ההברחה בהדפסת תעודות זהות מזויפות ליהודים בבית הדפוס שהיה בבעלותו. בריצי, שהיה אתאיסט ואנטי-פאשיסט הסכים לבקשה, וטען כי הוא יעשה זאת למען עתידה של איטליה, ובשם החירות והדמוקרטיה.
בריצי הציב רק תנאי אחד. הוא לא רצה שבנו היחיד טרנטו יהיה מעורב בעניין, מחשש לסיכון משפחתו. אך בהמשך, טרנטו נחלץ לעזרתו של אביו, וביחד בלילות, לאחר שסיימו את משמרתם בחנות המזכרות, היו עוברים בחשאי לבית הדפוס שנמצא בבעלותם, ומדפיסים תעודות זהות ומסמכים מזויפים. הם השתמשו בתעודות זהות ובשמות של אזרחים איטלקיים שברחו לדרום איטליה, שהייתה בשליטת בעלות הברית. אזרחים אלה, העבירו לניקאצ'י את התעודות כדי משפחות היהודים המוסתרים יוכלו להשתמש בהן.
לפי עדותו של אלדו ברונצ'י, התעודות האמיתיות של היהודים, ביחד עם חפציהם יקרי הערך ותכשיטיהם, נשמרו במרתף בביתו של הבישוף. דלת המרתף הוסתרה על ידי קיר שהבישוף בנה במו ידיו.
הקושי הגדול ביותר שבו נתקל בריצי הייתה בייצור חותמת, שתראה אותנטית. בנו טרנטו לקח את אופניו של ברונצ'י ורכב כ-20 ק"מ במטרה להשיג את החותמות המתאימות, מידיד משפחה שהיה מומחה מיומן ביצירת חותמות שהתגורר בעיר פוליניו.
סיפור ההצלה של משפחת ויטרבי

משפחת ויטרבי הייתה משפחה יהודית אשר מצאה מקלט באסיזי בין השנים 1943–1944. המשפחה כללה את האב אמיליו, אשתו מרגריטה, והבנות מרים (לימים בן חורין), וגרצ'יאלה (לימים קארוצ'י). כל חברי המשפחה קיבלו מבריצי תעודות מזויפות עם שמות איטלקיים נוצריים. מרים, שהפכה למריה, לא קיבלה תעודת זהות משום שהייתה צעירה מדי. היה עליה לזכור ששם משפחתה "החדש" הוא וילטי, ושמוצאה מהעיר ל'צה שבדרום איטליה - ולכן היה עליה להכיר את מפת העיר לצ'ה. העיר לצ'ה באותה התקופה כבר שוחררה על ידי בעלות הברית, ולכן לגרמנים לא הייתה האפשרות לערוך בירורים לבדיקת אמינותם של התעודות על המקום שממנו המשפחה העמידה פנים שהגיעה.
"אני זוכרת היטב את השעות הארוכות שבילו לואיג'י בריצי ובנו טרנטו על המסמכים האלה... עבדו בחוסר עניין ובעריצות, מודעים היטב לסיכון שהם נחשפו אליו"
הכרה והנצחה

לאחר סיום המלחמה, חנות המזכרות ובית הדפוס של לואיג'י וטרנטו בריצי נשמרה ואף המשיכה לפעול. לאחר מותו של טרנטו הבעלות עברה לאחיינו אוגו שמאנה (Ugo Sciamanna) ששמר על אופייה של החנות. לאחר מספר שנים המקום נסגר. מכונת הדפוס שבה השתמשו במסגרת המחתרת, הועברה למוזיאון באסיזי, שם היא מוצגת כיום.
בשנת 1978 כתב אלכסנדר רמתי את הספר "המחתרת באסיזי" שתיאר את פעולותיהם של רשת אסיזי, ובתוך כך את פעולותיהם של לואיג'י וטרנטו בריצי.
בשנת 1997 מסרה מרים בן חורין (ויטרבי) עדות ליד ושם על לואיג'י וטרנטו בריצי על העזרה להצלת משפחתה באמצעות המסמכים והתעודות המזויפות שהדפיסו להם ולשאר היהודים באסיזי.
לואיג'י וטרנטו בריצ'י הוכרו כחסידי אומות עולם ביד ושם ב-16 ביוני 1997.
ב-16 ביוני 1997 הוכרו לואיג'י וטרנטו בריצי כחסידי אומות עולם לאחר מותם. שמם נחרט על קיר הכבוד של חסידי אומות העולם, בגן חסידי אומות העולם ביד ושם.
ראו גם

אלדו ברונצ'י
ג'וזפה פלאסידו ניקוליני
ג'ינו ברטלי
המחתרת באסיזי
רופינו ניקאצ'י
לקריאה נוספת

המחתרת באסיזי, אלכסנדר רמתי, מסדה, 1978
Canadian Travellers in Italy, Barry Callaghan, 1989
הערות שוליים

1 2  אלכסנדר רמתי, 6, המחתרת באסיזי, מסדה, 1978, עמ' 35
1 2  The Righteous Among The Nations - Luigi and Trento Brizi - Rescue strory, Yad Vashem
↑  Trento e Luigi Brizi, addio alla storia, ‏2 בנובמבר, 2010
1 2  Father Andre Cirino, St. Francis College, Three Heroes of Assisi during the Holocaust
↑  אלכסנדר רמתי, 7, המחתרת באסיזי, מסדה, 1978
↑  Delia Gallagher, Inside the letter
1 2  מונסניור ג'וזפה פלסידו ניקוליני, האב אלדו ברונצ'י, האב רופינו ניקצ'י לואיג'י בריזי ובנו טרנטו, באתר www.yadvashem.org
↑  Bastia.it, Trento e Luigi Brizi, addio alla storia
↑  אלכסנדר רמתי, המחתרת באסיזי, מסדה, 1978
↑  The Righteous Among The Nations - Luigi and Trento Brizi - Rescue story, באתר יד ושם (באנגלית)
שמם של לואיג'י בריצי ובנו טרנטו על קיר הכבוד לחסידי אומות העולם, בגן חסידי אומות העולם שביד ושם, ירושלים.
למור שחור כחול-עין

| למור שחור כחול-עין |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור
מין:: למור שחור כחול-עין
שם מדעי
 Eulemur flavifrons ‏גריי, 1867
תחום תפוצה


למור שחור כחול-עין (שם מדעי: Eulemur flavifrons) הוא מין של פרימט מהסוג למור האנדמי לאי מדגסקר.
מאפיינים

למור זה דומה מאוד למין למור שחור (Eulemur macaco) אך הוא בעל עיניים בצבע כחול בניגוד ללמור שחור שבעל עיניים בצבע צהוב ועד לשנת 2008 למור כחול העיניים נחשב לתת-מין של הלמור השחור אך הופרד למין עצמאי. הנקבה בעלת פרווה בצבע חום-אדמדם וכמו הזכר היא בעלת עיניים כחולות. אורכו של הלמור כחול העיניים שלושים ותשע עד ארבעים וחמישה סנטימטרים עם זנב שאורכו חמישים ואחד עד שישים וחמש סנטימטרים ומשקלו 1.8 עד 1.9 קילוגרמים. הלמור כחול העיניים חי בקבוצות של 4 עד 11 למורים. תקופת ההיריון היא עד 129 יום ולאחריה נולדים 1 עד 2 צאצאים ביוני או יולי. תוחלת החיים של הלמור כחול העיניים בטבע אינה ידועה אך בשבי הלמור חי עד שלושים שנה. הלמור כחול העיניים חי ביערות יבשים טרופיים באי מדגסקר וניזון בעיקר מפירות, עלים, זרעים, אבקה (בוטניקה) וצוף פרחים אך גם מחרקים. עקב תזונתו הלמור כחול העיניים מסייע להפיץ זרעים של צמחים רבים וכן עוזר בהאבקה שלהם.
שימור

הטורפים של הלמור כחול העיניים הם טורפי מדגסקר כמו הפוסה, חנק קרקע מלגשי ועופות דורסים. הלמור כחול העיניים מסווג על פי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה עקב בירוא יערות נרחב באי מדגסקר ועקב ציד. כיום נותרו בטבע רק כ-1,000 למורים כחולי עין והמין כמעט נכחד בטבע. עקב כך הלמור כחול העיניים הוא אחד מ25 הפרימטים הנדירים ביותר בעולם.
הערות שוליים

↑  למור שחור כחול-עין באתר הרשימה האדומה של IUCN
| למוריים |
| --- | --- | --- |
| למור זנב-טבעת (סוג ומין יחיד) | למור זנב-טבעת |  |
| למור אמיתי | למור חום • למור סנפורד • למור לבן-ראש • למור אדום • למור אדום-חזית • למור חום-צוואר • למור אפור-ראש • למור שחור • למור שחור כחול-עין • למור מוכתר • למור אדום-בטן • למור הנמייה |  |
| למור צווארון | למור צווארון שחור לבן • למור צווארון אדום |  |
| למור עדין | למור במבוק אפור • למור במבוק מוזהב • למור במבוק מערבי |  |
| למור במבוק ענק (סוג ומין יחיד) | למור במבוק ענק |  |
תקריב על פנים של נקבה
מגדלנה (מחוז)

מגדלנה (בספרדית: Magdalena) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא בצפון קולומביה והוא גובל בים הקריבי בצפון, בלה גואחירה בצפון מזרח, בססאר במזרח, בבוליבר בדרום ובמערב ובאטלאנטיקו במערב.
המחוז משתרע על שטח של 23,188 קמ"ר. במחוז מתגוררים כ-1.3 מיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא סנטה מרתה.
היסטוריה

לאחר קבלת העצמאות של רפובליקת קולומביה הגדולה מהאימפריה הספרדית בתחילת המאה ה-19 האזור נכלל במחוז מגדלנה, שכלל את מרבית צפון קולומביה המודרנית ובירתו הייתה העיר קרטחנה (במחוז בוליבר העתידי). לאחר פיצול הרפובליקה ב-1830 האזור נכלל ברפובליקת גרנדה החדשה והשתייך לפרובינציית סנטה מרתה, ששטחה דמה לשטח המחוז העתידי. ב-1857 הרפובליקה הפכה לפדרלית והוקמה מדינת מגדלנה, שכללה את שטחי מחוזות מגדלנה, לה גואחירה וססאר העתידיים. ב-1863 הרפובליקה הפכה לארצות הברית של קולומביה והמדינות המקוריות המשיכו להתקיים.
ב-1886 ארצות הברית של קולומביה הפכה לרפובליקת קולומביה הלא-פדרלית, המדינה הפכה למחוז מגדלנה. ב-1898 פוצלו מהמחוז שטחים שהפכו בסופו של דבר למחוז לה גואחירה. ב-1967 המחוז קטן פעם נוספת כשפוצל ממנו מחוז ססאר.
בשנת 2020 התרחשה בשטחי המחוז התפוצצות מכלית הדלק וכתוצאה מכך נהרגו עשרות אנשים.
כלכלה

הכלכלה המקומית מסתמכת על חקלאות, הכוללת בין היתר גידול כותנה, אורז, בננה וטבק, גידול מקנה, דיג, תיירות והפעילות בנמל סנטה מרתה.
חלוקה מנהלית

בדומה לחלק גדול ממחוזות קולומביה, יש למחוז חלוקה מנהלית נוספת מלבד החלוקה לרשויות מקומיות והוא מחולק לחמש פרובינציות (Provincias) כדלהלן:
| שם | שם בספרדית | מספר רשויות מקומיות |
| --- | --- | --- |
| סנטה מרתה | Santa Marta | ‏1 |
| צפון | Norte | ‏7 |
| מרכז | Centro | ‏6 |
| דרום | Sur | ‏7 |
| ריו | Río | ‏9 |
הערות שוליים

↑  מגדלנה באתר האגודה הגאוגרפית של קולומביה (בספרדית).
| מחוזות קולומביה |
| --- | --- | --- |
| מחוז הבירה | בוגוטה |  |
| מחוזות | אטלאנטיקו • אמסונאס • אנטיוקיה • אראוקה • בויאקה • בוליבר • גואאיניה • גואביארה • ואופס • ואיה דל קאוקה • וילה • ויצ'דה • טולימה • לה גואחירה • מגדלנה • מטה • נורטה דה סנטנדר • נריניו • סוקרה • סן אנדרס ופרובידנסיה • סנטנדר • ססאר • פוטומאיו • צ'וקו • קאוקה • קונדינמרקה • קורדובה • קינדיו • קלדס • קסנרה • קקטה • ריסרלדה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11945045v (data)  MusicBrainz: d6a6abe3-e25f-4c90-b45a-3749b0dcb134  NKC: ge980203 
חלוקת המחוז לפרובינציות.
למור צווארון

| למור צווארון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף לח
משפחה:: למוריים
סוג:: למור צווארון
מינים
 למור צווארון שחור לבן  למור צווארון אדום
שם מדעי
 Varecia ‏גריי, 1863
תחום תפוצה


למור צווארון (שם מדעי: Varecia) הוא סוג במשפחת הלמוריים. בסוג זה יש שני מינים:
למור צווארון שחור לבן (Varecia variegata)
למור צווארון אדום (Varecia rubra)
כמו כל הלמורים, המינים אנדמיים למדגסקר כשתפוצת היא ביערות הגשם הלחים של צפון ומזרח מדגסקר. הלמורים שוקלים מ-3.5 עד 4 ק"ג. אורכם הוא כ-50 ס"מ, ואורך הזנב הוא כ-60 ס"מ. הנקבות גדולות במעט מהזכרים, ואורך חייהם הוא כ-20 שנה.
כשמם, יש להם צווארון ופרווה בצבע שחור לבן. הרגליים, הבטן והראש שחורים ולבנים. יש להם נקודת עור שחורה בגב ובצוואר, ולעיתים גם ברגליים] ובפה.
הלמורים חיים בקבוצות של 30 עד 50. הקבוצות מונהגות על ידי הנקבות שהם במעמד החברתי הגבוה מן הזכרים ואף מצטיינות בתקיפות ומגנות על שטחי מחיתם.
ההיריון נמשך כשלושה חודשים לאחר מכן הנקבה ממליטה תאומים או שלישייה.
ילידי מדגסקר - המלגשים מתייחסים אל למורי הצווארון כחיות קדושות אשר מתפללות אל השמש כמה פעמים ביום.
שימור

שני המינים מצויים בסכנת הכחדה חמורה בגלל הרס בתי-גידול, ציד ומסחר לחיות מחמד, הנחשבים כאיומים העיקריים לקיומם. יצירת הפארק הלאומי מסואלה בשנת 1997 עזרה להגן על הלמורים, אך למורי צווארון רבים לא חיים בתוך גבולות הפארק, והם עדיין בסיכון גבוה.
קולות

הלמורים יכולים להפיק קולות חזקים ורועשים כדי לתקשר.
לא תעשון אתי

| --- | --- |

 מקרא:  שמות, כ', כ'
 משנה:  מסכת ראש השנה, פרק ב', משנה ח'
 תלמוד בבלי:  תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף מ"ג תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ד
 משנה תורה:  ספר המדע, הלכות עבודה זרה וחוקות הגויים, פרק ג', הלכה י"א
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן קמ"א
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו ד' ספר החינוך, מצווה ל"ט
לֹא תַעֲשׂוּן אִתִּי הוא מצוות לא תעשה האוסרת על עשיית פסלים. על פי דרשת חכמים האיסור כולל עשיית דמות אדם, שמש, ירח וכוכבי השמיים, וכן מלאכים שונים. ישנה מחלוקת בראשונים האם האיסור כולל גם ציור ותחריט או רק תבליט או פסל. איסור נוסף שנלמד מהפסוק הוא עשיית בית וכלים כדוגמת בית המקדש וכליו.
המקור בתורה

לאחר מעמד הר סיני, ה' אמר למשה שעם ישראל ראו בעת המעמד שה' דיבר אליהם מן השמיים ושאסור להם לעשות אלוהי כסף וזהב:
וַיֹּאמֶר ה' אֶל מֹשֶׁה: כֹּה תֹאמַר אֶל בְּנֵי יִשְׂרָאֵל: אַתֶּם רְאִיתֶם כִּי מִן הַשָּׁמַיִם דִּבַּרְתִּי עִמָּכֶם. לֹא תַעֲשׂוּן אִתִּי, אֱלֹהֵי כֶסֶף וֵאלֹהֵי זָהָב לֹא תַעֲשׂוּ לָכֶם.
את המילים "לא תעשון אתי" דרשו חז"ל כאיסור לעשות את "מה שאיתי", כלומר פסלים של מלאכים וגרמי שמים: ”לא תעשון כדמות שמשי המשמשין לפני במרום”.
המקור בתלמוד

בתלמוד מסופר שרבן גמליאל עשה צורות של לבנה כדי לחקור בעזרתן את העדים שבאים להעיד על קידוש החודש. הגמרא דנה כיצד מותר היה לו לעשות כך, הרי מכוח הפסוק "לא תעשון איתי" למדו חכמים שאסור לעשות דמות של גרמי השמיים. מתוך המשא ומתן בסוגיה עולה שישנו איסור ליצור דמות אדם, דמות מלאכים שונים, דמות חמה ולבנה, וכן לבנות בית וכלים בדמות בית המקדש וכליו.
מחלוקת הראשונים לגבי ציור או תחריט

ישנה מחלוקת בראשונים האם בכל פרטי האיסור רק תבליט אסור, אך ציור או תחריט מותר. יש אומרים שתמיד האיסור הוא רק בתבליט, יש אומרים שלגבי איסור עשיית פסל בדמות אדם ומלאכים האיסור הוא בתבליט, אך לגבי גרמי השמיים שנראים לנו בשמיים כשקועים, גם תחריט או ציור אסור. יש אומרים שאדם אסור רק בתבליט, אך מלאכים אסורים גם בציור כמו גרמי השמיים. ויש אומרים שגם לגבי אדם ומלאכים אף תחריט או ציור אסור.
מחלוקת הראשונים לגבי ציור או תחריט > האם ציור קל יותר מתחריט

לדעת המהר"ם מרוטנבורג, מצד אחד ציור אדם או כוכבים מותר, אך מאידך פיסול ואף תחריט אסור לא רק באדם, מלאך וגרמי השמיים, אלא גם פיסול או יצירת תבליט או תחריט של בעלי חיים כלשהם. גם לדעת הט"ז, ציור שאין בו ממשות כלשהי אינו נחשב לתחריט. מנגד, לדעת הש"ך ציור כן נחשב כמו תחריט, והאוסרים תחריט יאסרו גם ציור.
מחלוקת הראשונים לגבי ציור או תחריט > צורות בבית הכנסת

על אף שלדעת כמה ראשונים יש איסור גם בצורות בעלי חיים, בבתי כנסת רבים מקובל היה לצייר נמר, נשר, צבי ואריה בשל המשנה הלומדת מהתנהגותם מידות חיוביות: ”הוי עז כנמר, וקל כנשר, ורץ כצבי, וגיבור כארי לעשות רצון אביך שבשמים.” גם במחזורים מקובל היה לצייר ציורים של חיות ומזלות. הראשונים נחלקו האם מותר לנהוג במנהגים אלה.
מחלוקת הראשונים לגבי ציור או תחריט > צורות בבית הכנסת > פולמוס פסל האריה בקנדיה

באזור אמצע המאה ה-16 שלח רבי אליהו קפשאלי שאלה לרבי יוסף קארו, המבי"ט, הרדב"ז ומהר"ם פדוואה אודות אדם שתרם לבית הכנסת בקנדיה בירת כרתים אריה מוזהב שיוצב על ארון הקודש. רבי אליהו קפשאלי אסר זאת בתוקף, ושלח שאלה לרבנים שנחשבו לגדולי אותו הדור. כולם אסרו את הדבר.
איסור חשד

על גבי המחלוקת בדבר איסור עשיה, נחלקו הראשונים האם מותר לאדם להשהות ברשותו צורה שנעשתה על ידי אחרים, על פי שאלת הגמרא במסכת עבודה זרה לגבי חשד ביחס לדמויות הלבנה של רבן גמליאל וחותמו של רב יהודה.
לדעת רוב הראשונים החשד המדובר הוא שיחשדו שעובד צורה זו שברשותו ויש אומרים שהאיסור הוא שיחשדו בו שעבר על איסור התורה שלא לעשות צורות.
יש אומרים שאיסור זה קיים רק ביחס לצורה שרגילים לעבוד אותה באופן נפוץ מאוד, כמו צורת דרקון חמה ולבנה. מנגד יש אומרים שהאיסור הוא בכל הצורות שיש איסור בעשייתן. ויש אומרים שהאיסור הוא גם בצורות שאין לגביהן איסור עשיה, כגון חיות ועופות וצמחים, אבל דווקא בצורות כאלה שייתכן שהגויים עובדים להן. ויש אומרים שבצורות מלאכים שרפים ואדם איסור ההשהיה הוא מהתורה, ולא מצד איסור חשד שהוא מדרבנן.
בימינו, פוסקים רבים כתבו שאיסור חשד איננו שייך, מאחר שהגויים אינם עובדים לצורות כאלה כלל, וברור שהם נעשים לנוי ומסחר. ויש אוסרים גם בימינו.
ראו גם

איסור עשיית פסל