stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרל רתיינס
פרסומים

Die Juden in Abessinien (The Jews in Abyssinia), Hamburg 1921 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
Sanaa - Zeitschrift der Gesellschaft zu Erdkunde zu Berlin (Sanaa, Journal of the Society for Geography in Berlin), Berlin 1929, pp. 329–352 (jointly written with Hermann v. Wissmann) (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
"Exploration au Yémen", Journal Asiatique, 215 (Paris): pp. 141– 155 (Exploration in Yemen)
Rathjens.v. Wissmannsche Südarabien-Reise, Hamburg 1931 (jointly written by Rathjens, Hermann von Wissmann, J H Mordtmann and Eugen Mittwoch) (South Arabia travel: Essays from the field of Cultural Studies) (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
Vorislamische Altertümer (Pre-Islamic antiquities), Hamburg 1932 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
"Landeskundliche Ergebnisse" (Geographic Results), pub. in series: Abhandlungen aus dem Gebiet der Auslandskunde, vol. 40, Hamburg 1934 (jointly written with Hermann v. Wissmann), pp. 133–154 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
"Sabäische Inschriften" (Sabaean Inscriptions), pub. in series: Abhandlungen aus dem Gebiet der Auslandskunde, vol. 40, Hamburg 1934 (jointly written with Hermann v. Wissmann) (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
Die Pilgerfahrt nach Mekka (The Pilgrimage to Mecca), Hamburg 1948 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
"Kulturelle Einflüsse in Südwest Arabien von den ältesten Zeiten bis zum Islam unter besonderer Berücksichtigung des Hellenismus". Jahresbericht für kleinasiatische Forschung (Cultural influences in Southwest Arabia from the earliest times until Islam with special consideration given to Hellenism. Annual Report for Asia Minor Research), vol. 1: pp. 1–42.
Jahrbuch des Museums für Länder-und Völkerkunde, Stuttgart 1951 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
Sabaeica (2 volumes), Hamburg 1953; 3rd edition published in 1955 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית)); (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
Beiträge zur Klimakunde Südwest-Arabiens : das Klima von Sana, das Klima von Jemen (Contributions to climatology Southwest Arabia: the climate of Sana, the climate of Yemen), Hamburg 1956 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
Jewish Domestic Architecture in San'a, Yemen, The Israel Oriental Society, affiliate of the Hebrew University. Jerusalem 1957 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
"Die alten Welthandelsstraßen und die Offenbarungsreligionen" (The Old World trade routes and the revealed religions): Oriens [Journal of the International Society of Oriental Research], 15, Leiden 1962, pp. 115–129 (קרל רתיינס, באתר OCLC (באנגלית))
לקריאה נוספת

Aviva Klein-Franke, Carl Rathjens - Geograf, Ethnograf und wegweisender Archäologe im Jemen (published in: Mit Kamel und Kamera; historische Orient-Fotografie 1864-1970), Hamburg 2007 (German); Rathjens’ Dokumentation der jüdischen Gemeinde im Jemen (ibid., pp. 233–238).
הערות שוליים

↑  Carl Rathjens 10. März 1887–29. Juli 1966. In: Der Islam (ed. Stefan Heidemann), vol. 46, issue 1, Jan. 1970, pp. 55–63 (German)
↑  The Jews in Abyssinia, by Carl Rathjens (German)
↑  Carl Rathjens, Jewish Domestic Architecture in San’a, Yemen (with an introduction by Shelomo Dov Goitein), Israel Oriental Society: Jerusalem 1957
↑  Aviva Klein-Franke, Carl Rathjens - Geograf, Ethnograf und wegweisender Archäologe im Jemen (published in: Mit Kamel und Kamera; historische Orient-Fotografie 1864-1970), Hamburg 2007 (German); Rathjens’ Dokumentation der jüdischen Gemeinde im Jemen (ibid., pp. 233-238).
↑  Carl Rathjens and Hermann von Wissmann, Landeskundliche Ergebnisse (pub. in: Abhandlungen aus dem Gebiet der Auslandskunde, vol. 40), Hamburg 1934, pp. 133 – 136. There, Rathjens writes on p. 133: "The following list of Jewish communities in Yemen was left to us in Sana from Chochom Bashi, the head of the entire Yemenite Jews. He read to us the names of the places from its tax rolls, which were in excellent order, because he is accountable to the Imam for the proper delivery of the taxes of the Jews of Sana, as throughout the [entire] country." (Original German: "Das nachfolgende Verzeichnis der Judengemeinden in Jemen wurde uns vom Chacham Bâschi, dem Oberhaupt der gesamten jemenitischen Juden, in Sana aufgegeben. Er las uns die Namen der Orte aus seinen Steuerlisten vor, die in vorzüglicher Ordnung waren, da er gegenüber dem Imâm für die richtige Ablieferung der Steuern der Juden Sana wie im ganzen Lande verantwortlich ist").
↑  Abuhav, Orit (2003). The Human Countenance: The Contribution of the Ethnologists Erich Brauer and Raphael Patai to the Anthropology of the Jews. Vol. 22. Jerusalem: Jerusalem Studies in Jewish Folklore. pp. 159–178.
↑  Muchawsky-Schnapper, Ester (2018), "The Clothing of the Jews of Yemen",  in Rachel Yedid; Danny Bar-Maoz (eds.), Ascending the Palm Tree: An Anthology of the Yemenite Jewish Heritage, Rehovot: E'ele BeTamar, p. 155, OCLC 1041776317 (Many of Carl Rathjens' photographs are now part of the Israel Museum, and are taken from the Photographic Archive of the Isidore and Anne Falk Information Center for Jewish Art and Life)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297092305171  BnF: cb16748919v (data)  GND: 118787918  ISNI: 0000 0001 0877 4009  LCCN: no2004002503  NTA: 194960862  VcBA: 495/224896  VIAF: 20476614   WorldCat (עם VIAF): 20476614
מוטי בודק

| --- | --- |

 לידה:  1961 (בן 63 בערך) חיפה, ישראל
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל  אוניברסיטת קלארק 
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  אולם ספורט צאלים אילת 
 
מוטי בודק (נולד ב-1961) הוא אדריכל ישראלי, בעליו של משרד "בודק אדריכלים" בתל אביב ופרופסור במחלקה לארכיטקטורה בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים ובביה"ס לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה

בודק נולד וגדל בחיפה. ב-1983 סיים את שירותו הצבאי ושירת שנתיים במערכת הביטחון. ב-1989 סיים בהצטיינות תואר ראשון בעיצוב (B.Des) בבצלאל,  וב-1990 סיים תואר ראשון בארכיטקטורה (B.Arch) בטכניון. בשנים 1987–1994 עבד במשרד האדריכלים "יסקי-גיל-סיון". ב-1989 הקים משרד אדריכלים יחד עם דרור אבירם. דרכיהם נפרדו ב-1993. ב-1991 החל ללמד במחלקה לעיצוב סביבתי בבצלאל, שהוכרה שנה לאחר מכן על ידי המל"ג כמחלקה לארכיטקטורה.
ב-1995 השלים תואר שני באוניברסיטת קלארק שבמסצ'וסטס. באותה שנה מונה למרצה וחבר סגל בבצלאל. בשנים 2001–2004 עבד כסגן ומ"מ ראש בית הספר לאדריכלות באוניברסיטת אריאל, וכיום עובד כפרופסור במחלקה לארכיטקטורה בבצלאל, אקדמיה לאמנות ועיצוב בירושלים, וכפרופסור אורח בבית הספר לאדריכלות באוניברסיטת תל אביב. זאת, במקביל לעבודתו כאדריכל עצמאי במשרדו שבתל אביב. בודק היה ממייסדי מועצת ארגוני הסגל במוסדות להשכלה גבוהה ושימש כמשנה ליו"ר.
בודק נשוי ואב לחמישה, מתגורר בתל אביב.
מחקר

בפסקה זו אין מקורות ביבליוגרפיים כלל, לא ברור על מה מסתמך הכתוב בה וייתכן שמדובר במחקר מקורי. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
בודק עוסק במחקר, תכנון והקמה של מבנים המתבססים על מערכות טבעיות תוך התייחסות לפרמטרים של קיימות וסביבה ולשיטות תכנון וייצור המשלבות טכניקות בנייה מתועשות, מהירות וזולות. הוא שותף בקבוצת מחקר אינטרדיסציפלינרית הפועלת באוניברסיטת תל אביב עוסקת בפיתוח מערכות מבניות מבוססות מנגנונים מן הטבע המיועדות בין השאר להפחית את השפעתה של מגפת הקורונה, ונתמכת על ידי מענקי מחקר של המדען הראשי במשרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה המיועדים למחקרים יישומיים פורצי דרך, ושל קרן Rosetrees הבריטית המיועדת למחקרים רפואיים
תערוכות

תערוכת יחיד "במבוך הארכיטקטורה: מסע פוטוריסטי דיגיטלי, רעיונות, פרויקטים ומבנים In the Maze of Architecture A retrospective-futuristic digital journey, Buildings and Projects. אוצרת: ד"ר ורד זפרן גני. הגלריה של סדנאות האמנים בתל אביב. אוגוסט-ספטמבר 2021.
תערוכת קיץ בגן המדע של מכון ויצמן למדע: חי, צומח, דומה - ההמצאות שמחקות את הטבע Animal, Vegetable, Similar: A Exhibition in the Garden of Science museum at the Weizmann Institute of Science", אוצרת: ד"ר רוני אשכנזי, מכון ויצמן למדע, יולי-אוגוסט 2019.
תערוכת פרויקטים BISTAU במסגרת כנס בינלאומי באוניברסיטת תל אביב, 2018 Joint International Conference - IWBE - IBO Israeli Biomimicry Organization, The 7th International Workshop of Bionic Engineering IWBE18, The 4th Biomimicry- Academy & Industry conference, יוני 2018.
ביאנלה לאדריכלות בוונציה, הביתן הישראלי, תערוכה קבוצתית "LifeObject". אוצרים: נוי לזרוביץ, אריאל בלונדר, בניה בואר, יעל אילת ון-אסן, ועידו בצ׳לת. la Biennale di Venezia: The 15th International Architecture Exhibition Venice, Italy, מאי-נובמבר 2016.
תערוכה קבוצתית "ביו דיזיין: היברידים עיצוביים Bio-Design: Hybrid Fabrications", אוצרת: ד"ר יעל אילת ון-אסן. הגלריה המחקרית, HIT מכון טכנולוגי חולון, אפריל-מאי 2015.
תערוכת יחיד "ביומימיקרי - ארכיטקטורה בהשפעת מערכות מן הטבע" Biomimicry - Ausstellung zu Gebäuden und Projekten des Architekten Moti Bodek im freiLand Potsdam. אוצר: Prof. Arthur Engelbert, האוניברסיטה למדעים בפוטסדאם, גרמניה. Fachhochschule Potsdam, University of Applied Sciences Potsdam (FH;P), מאי 2014.
תערוכה קבוצתית "מרחב 99", עמותת אדריכלים מאוחדים בישראל, תל אביב, מאי 1999.
תערוכה קבוצתית "מהסריג לשנות האלפיים", בנין בצלאל ההיסטורי, ירושלים, יוני 1992.
פרויקטים בולטים

תכנון גשר משה סנה באשדוד
תכנון מסוף ביג באשדוד
תוכנית אב קמפוס מרכז עלית לספורט אוניברסיטת תל אביב
תכנון קריית ספורט ואצטדיון עירוני טבריה
תכנון אולם ספורט צאלים אילת
תכנון בית ספר מירון תל אביב
תכנון בית כנסת ומרכז תרבות בבאר גנים
תכנון ראשוני לאצטדיון עירוני כפר קאסם
תכנון אולם ספורט נופי ים בתל אביב
תכנון אולם ספורט בצופים
תוכנית למרכז העיר אילת
תכנון שכונה בפארק נחל באר שבע
תכנון מבנה תעשייה במצפה רמון
שימור ושיקום מבני בית החולים "ביקור חולים" בירושלים, ותכנון שני מגדלי אשפוז בצמוד להם.
תכנון תחנות אוטובוס בכביש 44, צומת חולון וכביש גהה ("המפלצות")
מסוף תחבורה ציבורית בעיר אלעד
גלריה

אולם ספורט צאלים אילת
בית ספר מירון תל אביב תכנון: מוטי בודק ודנה אוברזון
הדמיה של אצטדיון עירוני טבריה (בבנייה)
הדמיה של מרכז תרבות ניסנית בבאר גנים (בבנייה)
הדמיה של אצטדיון עירוני כפר קאסם
אולם ספורט נופי ים בתל אביב
בית החולים ביקור חולים בירושלים
תחנות אוטובוס בכביש 44
מסוף ביג אשדוד
ביומימיקרי - ארכיטקטורה בהשפעת מערכות מן הטבע, תערוכת מבנים ופרויקטים, פוטסדאם גרמניה, מאי 2014
ראו גם

מבנים ואתרים שתכנן מוטי בודק
הערות שוליים

↑  לבנון, פרויקט תיעודי של המלחמות בלבנון
↑  הגילוי המפתיע במחנה הפליטים, כאן 11
↑    מבצע שלום הגליל,   המערכה ברצועת הביטחון
↑  תוכנית למתחם ימק"א באתר הספרייה הלאומית 1988
↑  כיום נקרא: יסקי מור סיון אדריכלים
↑  בודק-אבירם אדריכלים, מגורים באבן יהודה 1992
↑  בודק-אבירם אדריכלים, מגורים בעין שריד 1993
↑  בודק-אבירם אדריכלים, מגורים בראש העין 1994
↑  שלוש דקות על משבר הקורונה, אוניברסיטת תל אביב 2020
↑  תערוכת הבוגרים אוניברסיטת תל אביב
↑  New Biomimetic Active Ventilation Paradigm for Indoor Spaces, מאמר במגזין בינלאומי International Journal of Numerical Methods for Heat & Fluid Flow, ‏אפריל 2023
↑  Bioinspired ventilation for interior spacess, קבוצת מחקר אינטרדיסציפלינרית באוניברסיטת תל אביב
↑  New Biomimetic Active Ventilation Paradigm for Indoor Spaces, הרצאה בכנס חדשנות בהשראת הטבע - אקדמיה ותעשיה, מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט אוניברסיטת תל אביב, ‏אפריל 2023
↑  פאנל חוקרים שבוע המדע והסביבה ראש העין, ‏מאי 2023
↑  משרד החדשנות, המדע והטכנולוגיה מעניק 85 מיליון ש"ח למחקרים יישומיים פורצי דרך
↑  "Rosetrees Trust". www.rosetreestrust.co.uk.
↑  חן מור אטיאס, בין שני עולמות, באתר כאן אשדוד, ‏פברואר 2023
↑  גשר משה סנה אשדוד, באתר youtube, ‏פברואר 2023
↑  מסוף תחבורה ביג אשדוד, ‏יוני 2023
↑  לבייג'ין יש אצטדיון "קן הציפור", ולטבריה יהיה אצטדיון שריון צב, באתר Xnet‏, 7 בינואר 2016
↑  אצטדיון עירוני טבריה, באתר youtube, ‏דצמבר 2022
↑  הביצה האדומה של אילת: אולם הספורט החדש בביה"ס צאלים, באתר Xnet‏, 25 ביוני 2005
↑  מגזין d+a, מרכז ספורט נופי ים תל אביב, ‏ספטמבר 2018
↑  נועם דביר, השמיים הם הגבול: מגדלים בישראל, באתר הארץ, 14 ביולי 2009
↑  מיכאל יעקובסון, סיבוב בתחנת האוטובוס הכי מוזרה, באתר חלון אחורי, ‏פברואר 2021
↑  דן גילמן, מה הסיפור של תחנות האוטובוס, באתר כאן 11, ‏ספטמבר 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012329158205171  VIAF: 946168290784057610009   WorldCat (עם VIAF): 946168290784057610009
דייוויד פרימן-מיטפורד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 במרץ 1878 לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 פטירה:  17 במרץ 1958 (בגיל 80) מאל, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  Church of St Mary, Swinbrook 
 השכלה:  מכללת רדלי  סאמר פילדס סקול 
 בן או בת זוג:  סידני באולס (6 בפברואר 1904–?) 
 
דייוויד ברטרם אוגילבי פרימן־מיטפורד, ברון רידסדייל השני (באנגלית: David Mitford, 2nd Baron Redesdale‏; 13 במרץ 1878 – 17 במרץ 1958) היה אציל אנגלי ואבי האחיות מיטפורד, שתיארו אותו ברומנים ובזיכרונות שונים שחיברו.
מוצאו וצעירותו

במיטפורד ניכרה תמהונות כבר מגיל צעיר. כילד היה נוטה להתקפי זעם פתאומיים. הוא לא גילה כל עניין בקריאה או ברכישת השכלה ורצה רק לבלות את זמנו ברכיבה. לימים הוא אהב להתפאר בכך שקרא רק ספר אחד בחייו, הרומן פנג הלבן מאת ג'ק לונדון, וטען שנהנה ממנו כל כך שנדר שלעולם לא יקרא ספר אחר, אבל לאמיתו של דבר, קרא את רוב הספרים שחיברו בנותיו.
הישגיו הנמוכים בלימודים גרמו לכך שלא נשלח לאיטון קולג' עם אחיו הגדול, אלא לבית הספר ראדלי, מתוך כוונה שימשיך לקריירה צבאית. עם זאת, נכשל מיטפורד בבחינת הכניסה לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, ובמקום זאת נשלח לסרי לנקה לעבוד אצל בעל מטעי תה.
לורד רידסדייל היה בנם השני של אלג'רנון ברטרם פרימן־מיטפורד, הברון רידסדייל הראשון, ושל ליידי קלמנטיין גרטרוד הלן אוגילבי, בתו של דייוויד אוגילבי, הרוזן העשירי מאֶרלי. שושלת מיטפורד היא אצולה כפרית מנורת'מברלנד שראשיתה במאה ה־14. סבא רבא של רידסדייל היה ההיסטוריון ויליאם מיטפורד. אביו, ברטרם, שכּונה ברטי, היה דיפלומט, פוליטיקאי וסופר, והחזיק באחוזות גדולות שעברו בירושה בגלוסטרשייר ובאוקספורדשייר, וכן בנורת'מברלנד. הוא הועלה לדרגת ברון בשנת 1902 ולכן זכה בנו בשם דייוויד פרימן-מיטפורד המכובד, על אף שבדרך כלל השתמשו רק בשם המשפחה מיטפורד.
עבודה ומלחמה

בתחילת 1900 חזר מיטפורד לאנגליה מסרי לנקה, וב־23 במאי 1900 הצטרף לחטיבת הרובאים של נורת'מברלנד כסגן משנה. הגדוד שלו שירת במלחמת הבורים השנייה בדרום אפריקה, ומיטפורד הצטרף עד מהרה ללחימה, שירת בה בהצטיינות, נפצע שלוש פעמים, ואיבד ריאה אחת. הוא נלקח לזמן קצר בשבי על ידי הבורים ביוני 1900, אך נמלט. במאי 1901 מונה כשליש ללורד מת'ווין, מפקד בכיר במלחמה, וב-10 באוגוסט 1901 הועלה לדרגת סגן. הוא הוצב בפלוגה ה־40 (מאוקספורדשייר) של הפרשים המתנדבים הקיסריים (Imperial Yeomanry), וחזר לממלכה המאוחדת באפריל 1902. לאחר שובו, הוחזר כסגן רגיל לגדוד שלו ביולי 1902, אך התפטר מהצבא כעבור שלושה חודשים, באוקטובר 1902.
במשך זמן מה עבד מיטפורד אצל חמיו בניהול כתב העת "הגברת", אבל הוא לא גילה בזה עניין, ולא היה מוכשר לכך. בני הזוג מיטפורד נסעו בקביעות לקנדה, שם החזיק מיטפורד זיכיון חיפוש זהב ליד סוואסטיקה, אונטריו: מעולם לא נמצא שם זהב, אבל מיטפורד נהנה מהשהות בטבע. בתו יוניטי מיטפורד הצהירה כי היא נהרתה בסוואסטיקה (שפירוש שמה "צלב קרס") ושיתפה את היטלר בטענה זו, לאחר שהצטרפה לחוג מקורביו הבריטיים. שכנו של רידסדייל, הארי אוקס, הצליח לגלות זהב בקרבת מקום בשנת 1912, והפך לבעל אדמות עשיר.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב־1914, מיהר מיטפורד להצטרף לרובאי נורת'מברלנד מחדש. הוא הוסמך בדרגת סגן ושירת כקצין לוגיסטיקה בפלנדריה, וזכה בעיטור אוזכר בשדרים על גבורתו בקרב איפר השני, שם גם נהרג אחיו הבכור, קלמנט מיטפורד. עם ריאה אחת בלבד, וכבר בדרגת סרן, הוא נפסל משירות פעיל ב־1916. לאחר מות אביו באוגוסט 1916, קיבל את השם והתואר לורד רידסדייל, ומונה לזמן קצר לתפקיד ה"פרובוסט מארשל" של מחוז אוקספורדשייר, כלומר מפקד המשטרה הצבאית במחוז, שבאחריותו להבטיח גיוס מתגייסים חדשים. בשנים 1918–1919 שירת כקצין קרקע בחיל האוויר המלכותי.
עבודה ומלחמה > לורד רידסדייל

בשבתו בבית הלורדים כלורד רידסדייל נהג לשתוק בדרך כלל, אך ב־1925 הצטרף לוועדה המצומצמת של בית הלורדים לענייני תוארי אצולה תלויים ועומדים (כלומר שלגביהם לא ניתן לקבוע מי אמור לרשת את התואר).
אף על פי שרידסדייל היה כעת בעל קרקעות מרובות, לא היה אדם עשיר: האחוזות היו בלתי־מפותחות, והתקבולים מהאוכלוסייה על אדמותיו היו נמוכים. הכנסותיו לא הספיקו לכלכלת שבעה ילדים וחמישה משרתים, ולכן ויתר על ביתו הגדול בבאטספורד שבקוטסוולדס. הוא קנה והרחיב את אחוזת אסטהול ולאחר מכן עקר לכפר הסמוך סווינברוק. כאן סיפק את תשוקתו לבנייה כשניהל בניית בית גדול חדש, הקרוי על שם הכפר, ומופיע כבית המשפחה בספרי בנותיו ננסי וג'סיקה. ההוצאות הללו כמעט רוששו את רידסדייל, שלא הצטיין בניהול כספים. מצוקה כלכלית זו, לצד אכזבתו הגוברת מכך שכל ילדיו המאוחרים יותר היו בנות, הובילו להידרדרות במצבו הנפשי, שהפכה לאגדית באמצעות תיאורי בנותיו את התקפי הזעם התכופים והנוראים שלו.
עבודה ומלחמה > דעות פוליטיות ופיצולים משפחתיים

בתור אציל שמרן, רידסדייל היה חבר בבית הלורדים, שאז עדיין הכילה מושבים עוברים מאב לבן, מלבד הבישופים וראשי מערכת החוק. הוא נכח בבית הנבחרים באדיקות, אך לא התעניין בחקיקה מלבד התנגדותו לכמעט כל רפורמה פרוגרסיבית. עם זאת, בשנות ה־30 פיתחה אשתו אהדה עזה לפשיזם, והוא נטה לגישת הפייסנות של נוויל צ'מברלין כלפי גרמניה הנאצית. בתו ג'סיקה, קומוניסטית מגיל העשרה שלה, תיארה אותו כ"אחד הפשיסטים של הטבע", אבל לא ידוע על הצטרפות רשמית שלו לשום מפלגה פשיסטית. בשל נטייה זו, נותק הקשר שלו עם בתו ג'סיקה, ובמידה חלקית גם עם בתו הבכורה ננסי, שהייתה מאוד אנטי-פשיסטית, וסוציאליסטית מתונה, אך לא שמאלנית כמו ג'סיקה.
רידסדייל היה שונא־זרים (קסנופובּ) אינסטינקטיבי, וחזר ממלחמת העולם הראשונה עם סלידה מצרפתים ושנאה עמוקה לגרמנים. כפי שניסח זאת "הדוד מתיו", הדמות שעוצבה על בסיס רידסדייל, ברומן של בתו ננסי "המרדף אחר האהבה": "צפרדעים [כינוי גנאי לצרפתים] קצת עדיפים על הוּנים [כינוי גנאי לגרמנים] ועל ווֹפּס [כינוי גנאי לאיטלקים], אבל חו"ל זה מחורבן שאי־אפשר לתאר, וזרים הם שדים". בתחילה זלזל רידסדייל בהתלהבות שהפגינו בנותיו דיאנה (אשתו של מנהיג איגוד הפשיסטים הבריטי, אוסוולד מוסלי) ויוניטי כלפי גרמניה הנאצית ואדולף היטלר: שהרי היטלר היה, בעיניו, "הוני". בנובמבר 1938, לעומת זאת, התלוו בני הזוג רידסדייל לבנותיהם בנסיעה לגרמניה, שם השתתפו בעצרת בנירנברג ופגשו את היטלר, שאותו יוניטי ודיאנה כבר הכירו. שני הרידסדיילים נשבו מייד בקסמו של היטלר ונהנו מהערצתו לאימפריה הבריטית. מאוחר יותר דיבר רידסדייל בבית הלורדים בעד האנשלוס והחזרת מושבות גרמניה, והפך לתומך נלהב יותר במדיניות הפייסנות של צ'מברלין כלפי גרמניה. ליידי רידסדייל חיברה מאמרים בשבחו של היטלר ובתמיכה בנאציזם.
פרוץ מלחמת העולם השנייה ב־1939 גרם סדרה של משברים במשפחת מיטפורד. רידסדייל היה, מעל הכל, פטריוט, ומיד עם הכרזת המלחמה חזר בו מתמיכתו בהיטלר והפך לאנטי־גרמני חריף. ליידי רידסדייל דבקה באהדתה לנאצים; כתוצאה מכך, התקלקלו היחסים בין בני הזוג, והם נפרדו ב־1943. יוניטי, שהייתה מאוהבת בהיטלר, ניסתה להתאבד במינכן ביום הכרזת המלחמה, וסבלה מנזק מוחי חמור. היא הושבה לאנגליה נכה, וליידי רידסדייל טיפלה בה עד מותה ב־1948. דיאנה ואוסוולד מוסלי נכלאו במאי 1940 בנימוק שהיוו סיכונים ביטחוניים, וריצו יותר משלוש שנות מאסר עד שחרורם בנובמבר 1943. בעלה של ג'סיקה, אסמונד רומיי, נהרג בקרב בשנת 1941, מה שהעמיק את מרירותה כלפי "הענף הפשיסטי" במשפחה. ג'סיקה לא שבה לדבר עם אביה, אף על פי שהשלימה עם אמה בשנות החמישים. עם דיאנה לא שבה ג'סיקה לדבר עד 1973, וגם אחר כך נותרו מנוכרות לצמיתות בגלל המשך ההבדלים הפוליטיים החריפים ביניהן.
חיים אישיים

בפברואר 1904 התחתן מיטפורד עם סידני בולס (1880–1963), שאותה פגש לראשונה עשר שנים קודם לכן, כשהיה בן 16 והיא בת 14. היא הייתה בתו של תומאס גיבסון בולס, עיתונאי וחבר פרלמנט שמרני, שב-1863 ייסד את המגזין ואניטי פייר, וכמה שנים מאוחר יותר את מגזין הנשים "הגברת" ("The Lady").
לזוג נולדו בן אחד ושש בנות, וכולם השתמשו בשם המשפחה מיטפורד ולא בפרימן־מיטפורד:
ננסי מיטפורד (1904–1973), שנישאה לפיטר רוד, חייל, עובד סיוע, יוצר סרטים ובנו של הברון רנל הראשון, ב־1933. הם התגרשו ב־1957.
פמלה מיטפורד (1907–1994), שנישאה לדרק ג'קסון, פיזיקאי ובנו של סר צ'ארלס ג'קסון.
תומאס דייוויד מיטפורד (1909–1945), שנהרג בקרב בזמן מלחמת העולם השנייה, בדרגת רב-סרן
דיאנה מיטפורד (1910–2003), שנישאה לבריאן גינס ב־1929. הם התגרשו ב־1933 והיא נישאה לסר אוסוולד מוסלי ב־1936.
יוניטי מיטפורד (1914–1948)
ג'סיקה לוסי מיטפורד (1917–1996), שנישאה לאסמונד רומיי, פעיל אנטי־פשיסט, ב־1937. לאחר מותו ב־1941, היא נישאה לרוברט טרויהאפט, עורך דין אמריקאי, ב־1943.
דבורה ויויאן מיטפורד (1920–2014), שנישאה לדוכס ה-11 מדבונשייר, בנו הצעיר ויורשו של הדוכס העשירי מדבונשייר, ב־1941.
בתעודת הלידה של ננסי, רשם מיטפורד בשדה "עיסוק" את התשובה: "מכובד".
שלהי חייו

ב־1945 נהרג בנו, טום מיטפורד, בפעולה בבורמה. לורד רידסדייל, שכבר היה מדוכא מפירוק נישואיו, מעולם לא התאושש ממכה נוספת זו. על פי הביוגרפיה שלו מאת ננסי מיטפורד: "אף על פי שהיא [ננסי] הצטערה עמוקות על מותו, לא היה עבורה פירוש הדבר, כפי שהיה עבור הוריה, שכל ההנאה בחיים נגמרה".
רידסדייל הסתגר באינצ'קנת', אי בהברידיים הפנימיים מול החוף המערבי של סקוטלנד, שאותו רכש ב־1938. מאוחר יותר הוא עבר לרידסדייל בנורת'מברלנד, רכוש אבות משפחתו, וחי שם כמתבודד.
כשביקרה אותו בתו ננסי בשנת 1950, תיארה אותו כ"שברירי וזקן". הוא מת בנורת'מברלנד בשנת 1958 ונקבר בבית הקברות של כנסיית סנט מרי בסווינברוק, באוקספורדשייר, שם קבורות גם ארבע מבנותיו (ננסי, דיאנה, יוניטי, ופמלה).
תואר האצולה שלו עבר לאחיו, ברטרם פרימן־מיטפורד, הברון רידסדייל השלישי.
דמותו הבדיונית – "הדוד מתיו"

רידסדייל הוא המודל לדמות "הדוד מתיו, לורד אלקונלי מאלקונלי, ברומנים של ננסי מיטפורד "המרדף אחר האהבה" (The Pursuit of Love, ‏ 1945) ו"אהבה באקלים קר" (Love in a Cold Climate ‏1949).
קטע אופייני מהספר הראשון: "ברגע שארוחת הבוקר הסתיימה, היה מתחיל לצעוד ברחבי החדר, שואג לעבר הכלבים 'בואו הנה, מנוולים! רד מהמעיל הזה!' בעיטה. 'מספיק עם הרעש הזה, לעזאזל איתך!' - צועק שיביאו לו את הרובה, מקלל ומנאץ כל מי שפזיז דיו כדי להיקרות על דרכו." הוא שמר את כלבי הדם שלו בכושר בכך ששלח אותם לעקוב אחר ילדיו. גם "הדוד מתיו" החזיק על הלִזבֵּז כלי חפירה צבאי מימי שירותו במלחמה, ועליו עדיין שערות וחלקי מוח של האויב. אף על פי כן, התיאורים שכתבו שתי בנותיו של רידסדייל בסיפורת שלהן מבהירים שבין התקפי זעם היה רידסדייל אב מפנק שאהב לרכוב ולצוד עם ילדיו.
את הדוד מתיו גילם מייקל אולדריג' בסדרת הטלוויזיה מ־1980 Love in a Cold Climate. בסדרה על בסיס אותו ספר של ה־BBC משנת 2001, גילם אותו אלן בייטס.
הערות שוליים

↑  Jonathan Guinness and Catherine Guinness: The House of Mitford: Portrait of a Family; Viking (1984).
↑  Mitford, Deborah (2010). Wait for Me!. New York: Farrar, Straus and Giroux. pp. 4–5. ISBN 978-0-374-20768-7.
↑  Biographical information from Selina Hastings, Nancy Mitford (Hamish Hamilton 1985), chapter 1.
1 2  Hart′s Army list, 1902
↑  "40th Company, 10th Battalion". Angloboerwar.com. נבדק ב-2014-03-06.
↑  "The War – Invalids and others returning home". The Times. No. 36755. London. 30 April 1902. p. 10.
↑  Page 6022 | Issue 27475, 19 September 1902 | London Gazette | The Gazette, www.thegazette.co.uk
↑  Page 6346 | Issue 27480, 7 October 1902 | London Gazette | The Gazette, www.thegazette.co.uk
↑  PRO Kew; file WO 372/14/42889 (Does not exist)
↑  National Archives, Kew, file AIR 76/419; name misspelt as "Redesdale, David Bertram Ogilvy Freeman Wilfred".
1 2  "A touch of class, by Maggie Brown". The Guardian Friday 26 January2001. נבדק ב-11 בנובמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Nancy Mitford, The Pursuit of Love, 113
↑  "British Foreign Policy. (Hansard, 29 March 1938)". Hansard.millbanksystems.com. 29 במרץ 1938. נבדק ב-20 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Selina Hastings, Nancy Mitford, 119
↑  Independent article by Calkin J, 2010; accessed 25 September 2014
↑  Nancy Mitford, The Pursuit of Love, 28
↑  "'The Pursuit of Love' – Nancy Mitford – Fun Facts, Questions, Answers, Information". Funtrivia.com. אורכב מ-המקור ב-12 בינואר 2015. נבדק ב-20 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Photographic press agency and picture library". Rex Features. נבדק ב-20 בדצמבר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Love in a Cold Climate (TV Mini Series 2001– ) - IMDb".
הודעה על הפגנה שאורגנה על ידי ליגת האחים הבריטית, ארגון פרוטו־פאשיסטי של ראשית המאה ה-20
משפחת מיטפורד ב־1928
סופת דצמבר 1951 בישראל

| --- | --- |
 סוג:  סופה
 תאריך התחלה:  13 בדצמבר 1951 
 תאריך סיום:  24 בדצמבר 1951 
 משך האסון:  13 בדצמבר 1951 – 24 בדצמבר 1951 (12 ימים) 
 
תושבי מעברה חופרים תעלות באדמה כדי לנקז מי גשם, דצמבר 1951
באמצע חודש דצמבר 1951 פקדה את ישראל סופת רוח וגשם חריגה בעוצמתה. הסופה, שנמשכה כ-11 ימים ברציפות, פגעה במרבית חלקי המדינה למעט הנגב הדרומי וגרמה להצפות נרחבות ולנזקים כבדים ברכוש. פגיעה קשה במיוחד נגרמה לעשרות מעברות עולים ברחבי המדינה וכן לעיר תל אביב-יפו, שכמה משכונותיה הוצפו.