stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ברידג'
היסטוריה

ניתן לעקוב אחר ההיסטוריה של מספר משחקי קלפים דמויי ויסט מאז תחילת המאה ה-16. היו אלו משחקים מבוססי לקיחות עם מבחר וריאציות משניות. ויסט הפך למשחק המקובל, ורכש לו קהל חובבים לאורך מאות שנים, עד ימינו.
בשנות התשעים של המאה ה-19, הרעיון לפיו המחלק יכול לבחור סדרה אחת, שתהיה ה"שליט" זכה לפופולריות בארצות הברית ובריטניה והמשחק, שנוצר כונה "ברידג'-ויסט". בשנת 1904 הקונספט של שלב "הכרזה" כדי להחליט איזה שחקן יגדיר את סדרת השליט התקבל גם הוא, וגרסה זו כונתה "ברידג' הכרזה" (auction bridge).
הצורה המודרנית של המשחק עוצבה על ידי הרולד ואנדרבילט. הוא פרסם בשנת 1925 את החוקים, שניסח למשחק הברידג' ואלו הפכו לצורה הדומיננטית של המשחק תוך שנים מעטות.
מילון אוקספורד טוען שמקור המלה האנגלית bridge הוא באופן הביטוי של המלה "ביריץ'", ממקור כנראה רוסי שפירושה "קח". לפי המילון, ישנן השערות שמקור המלה מהצירוף בשפה הטורקית "ביר-אוץ'" - bir-üç, אותו ניתן לתרגם ל"אחד-שלוש", מושג שיכול לתאר את העובדה שבמהלך המשחק "יד" אחת פתוחה בעוד שלוש "ידיים" סגורות.
מונחים בסיסיים > מהלך המשחק > מכרז

כרוז - השחקן מהזוג שזכה בחוזה ומנסה לבצע את החוזה.
כפל (Double) - אם השחקנים שלא הכריזו חושבים שהכרוז לא יוכל לבצע את החוזה הם לעיתים מכריזים כפל. הכפל מכפיל את הנקודות שההגנה תקבל אם היא תפיל את החוזה אך אם הכרוז יבצע את החוזה יוכפלו הנקודות שהוא יקבל. לעיתים משתמשים בכפל גם כדי לסמן לשותף מה טיב הקלפים שבידו של המכריז.
משחק חלקי - משחק בחוזה נמוך מ-3NT. החוזים במשחק חלקי הם חוזים עם שליט מגובה 1 עד גובה 3 וחוזים ללא שליט: 1NT ו-2NT.
משחק מלא - משחק בחוזה של 3NT או יותר אבל פחות מסלאם (Slam).
סלאם (Slam) - הכרזה וביצוע של חוזה שבו הכרוז מתחייב לקחת שתים עשרה או שלוש עשרה לקיחות. סלאם קטן (Small Slam) הוא הכרזה של חוזה שבו הכרוז מתחייב לקחת 12 לקיחות. סלאם גדול (Grand Slam) הוא הכרזה של חוזה שבו הכרוז מתחייב לקחת את כל שלוש-עשרה הלקיחות.
מונחים בסיסיים > מהלך המשחק > משחק

שלב המשחק הוא השלב בו אחד מבני הזוג שזכה במשחק מנסה לבצע את החוזה.
הגנה - הזוג שאינו הכרוז והדומם.
פגיעות - כל זוג יכול להיות במצב פגיע או במצב לא-פגיע. במצב פגיע הניקוד שמקבלים עבור ביצוע משחק מלא או סלאם גבוה יותר מאשר במצב לא-פגיע. במצב פגיע העונש על כישלון בביצוע החוזה גבוה יותר מאשר במצב לא-פגיע. הסבר מורחב ראו בפסקה "שיטת הניקוד".
שיטות הכרזה וקונבנציות

לבני הזוג מותר להעביר מידע על הקלפים שברשותם, אך זאת במגבלות הבאות:
מותר להעביר מידע רק על ידי הכרזות והשלכת קלף בעת לקיחה, ושום אמצעי אחר.
כל המידע צריך להיות מוסבר ליריבים, אם הם שואלים.
כלומר, זוג יכול לייחס להכרזות משמעויות שונות, כל זמן שהן מובהרות ליריבים. כאשר ההכרזה אינה טבעית אלא משקפת קונבנציה אשר אינה נפוצה, השותף של מכריז הכרזה זו צריך לציין זאת (למשל, על ידי הנחת כרטיס ה-Alert, ראו קופסאות הכרזה להלן) על מנת לציין ליריבים שלהכרזה משמעות מיוחדת.
משמעות ההכרזות של הזוג מגדירה את שיטת ההכרזה. ישנן שיטות הכרזה מקובלות רבות בהן גורן, 2 על 1 מחייבת למשחק מלא אקול, Standard American, פרסיז'ן (Precision), ועוד.
הכרזה, שמשמעותה אינה טווח נקודות מסוים ו"אורך" בסדרה המוכרזת או נכונות לשחק את החוזה בסדרה המוכרזת נקראת "קונבנציה". ישנן קונבנציות רבות, מהמוכרות יותר מהן: "סטיימן" (Stayman), "ג'קובי טרנספר" (Jacoby transfers), Walsh Diamond ו"בלקווד" (Blackwood).
ההחלטה איזו סדרה להכריז ובאיזה גובה היא לב שלב ההכרזה בברידג', אבל באופן כללי ניתן לומר, שהיא תלויה בהערכת השחקן את ידו. ישנן מספר טכניקות הערכה. הטכניקה הבסיסית ביותר היא ספירת הנקודות של מילטון. עליה יש המוסיפים שיטות כמו "ספירת לקיחות מפסידות" (losing trick count) ו"חוק סה"כ הלקיחות" (law of total tricks).
קונבנציות בברידג'

בחלק זה של הערך בקונבנציות יסומנו 2 שותפים במשחק כשחקן א' ושחקן ב'.
קונבנציות בברידג' > סטיימן (Stayman)

אחת הקונבנציות הנפוצות ביותר בברידג'. הכרזה זו מתבצעת לאחר ששחקן א' פתח בהכרזת 1NT (ללא שליט) או 2NT. על ההכרזה הזו של שחקן א' עונה שחקן ב' 2♣ או 3♣ בהתאמה.

 לקונבנציה זו יש שתי מטרות:
לברר האם ניתן להכריז משחק מלא.
למצוא התאמה של רביעייה מול רביעייה, אם יש כזו, באחת מסדרות המייג'ור (כלומר לב ועלה).
קונבנציות בברידג' > Weak two bid

"שנים חלש" או בביטוי האנגלי המקובל יותר גם אצל דוברי עברית "Weak Two" היא קונבנציה בברידג' בה שחקן מכריז בגובה 2 עם יד חלשה ושישה קלפים בסדרה שהוכרזה. מטרת ההכרזה היא הפרעה ליריבים שבהסתברות גבוהה מחזיקים את מרבית הנקודות. לאחר ההכרזה היריבים יאלצו ברוב המקרים לחפש התאמה בסדרה בגובה 3, במקום להתחיל לעשות זאת בגובה 1, לו הפותח לא היה מכריז הכרזת Weak Two.
הכרזה של Weak Two עם שישה קלפים באחת מסדרות המייג'ור נפוצה. יש המכריזים הכרזה כזו גם בסדרת ה ♦.
קונבנציות בברידג' > ג'קובי טרנספר

קונבנציה נפוצה זו מתבצעת לאחר הכרזת 1NT או 2NT של הפותח. מטרת ההכרזה היא בחינת האפשרות להתאמה בסדרה על מנת לשחק בה במקום בחוזה של NT.
המשיב משתמש בה כאשר יש לו אורך בסדרה.
קונבנציות בברידג' > בלקווד (Blackwood)

קונבנציה זו בוחנת את האפשרות להכרזת חוזה של סלאם, באמצעות בירור מספר האלופים ובמקרים מסוימים גם מספר המלכים שיש לזוג.
הקונבנציה מבוססת על הכרזה מלאכותית של 4NT, שהיא שאלה על מספר האלופים שבידי השותף. על פי תשובת השותף יודע השחקן שהשתמש בקונבנציה האם מספר האלופים שבידי השותפים מעניק סיכוי טוב לביצוע סלאם ובהתאם לכך מכריז סלאם או מסתפק בהכרזת משחק מלא. השימוש בקונבנציה הוא רק לאחר שבמהלך ההכרזה הוסכם על סדרה שתהיה סדרת השליט.
טכניקות ביצוע

טכניקות בהן משתמש הכרוז במטרה לבצע את החוזה או לבצע לקיחות עודפות.
טכניקות של ההגנה

משחק ההגנה מחייב תיאום בין שני המגנים. הסוגיות המרכזיות במשחק ההגנה מפורטות בהמשך
טכניקות של ההגנה > טכניקות בסיסיות של ההגנה

הובלת הפתיחה
מתי להוביל בשליט
טכניקות של ההגנה > טכניקות מתקדמות של ההגנה

הימנעות מ-endplay או לחץ
ספירת היד (מעקב אחר אופן חלוקת הסדרות והקלפים אצל השותף ואצל הכרוז, על סמך ההכרזה והמשחק)
הובלת הפתיחה - שימוש במידע מההכרזה
סימון
uppercut
שיטות ניקוד

כמו בכל משחק קלפים, הניקוד בברידג' תלוי בערך הקלפים שביד. כדי להקטין את השפעת גורם המזל ולהגביר את השפעת היכולת, לא מסתכלים בתחרויות ובמועדונים על הניקוד של מישהו במנותק, אלא משווים אותו לכל הזוגות ששחקו את אותה חלוקת קלפים. ישנן שתי שיטות ניקוד עיקריות: זוגות וקבוצות.
שיטות ניקוד > משחקי זוגות (ניקוד נקודות-משחק)

במשחקי זוגות, כל "יד" (חלוקה) משוחקת על ידי מספר זוגות, ואז משווים את כל התוצאות. כל זוג צובר שתי נקודות-משחק על כל זוג שקיבל פחות נקודות על אותה יד, ונקודה אחת לכל זוג שקיבל את אותו מספר של נקודות על היד. אז מסכמים את הניקוד על כל הידיים כדי להחליט מיהו הזוג הזוכה. בדרך כלל הניקוד ניתן בסופו של דבר כאחוז ממקסימום תאורטי: 100% משמעו שהזוג צבר יותר נקודות מכל שאר הזוגות בכל הידיים.
שיטות ניקוד > משחקי קבוצות

במשחקי קבוצות, שני זוגות מרכיבים קבוצה של ארבעה שחקנים, שמשחקת כנגד קבוצה אחרת. כל יד משוחקת פעמיים בצורה הבאה:
נניח שקבוצה א' משחקת נגד קבוצה ב'. בפעם הראשונה שהיד משוחקת, זוג אחד מקבוצה א' משחקים את קלפי צפון-דרום וזוג אחד מקבוצה ב' משחק את קלפי מזרח-מערב; כאשר היד משוחקת שוב, אז שני הזוגות הנותרים משחקים, אך הפעם הזוג מקבוצה א' אוחז בקלפי מזרח-מערב, והזוג מקבוצה ב' אוחז בקלפי צפון-דרום. אסור לקבוצות לדון על המשחקים בזמן שביניהם. לאחר שהיד שוחקה פעמים, משווים את תוצאות שני המשחקים וקובעים ניקוד על סמך הניקוד הכללי. למשל, אם זוג אחד זכה ב+1000 נקודות ביד, ואילו בני זוגם לקבוצה קיבלו - 980 נקודות, הרי שסה"כ קיבלה הקבוצה על היד +20 נקודות.
אז משתמשים באחת משתי דרכים כדי לקבוע מי מנצח. בשיטת "board-a-match", לכל יד יש משקל שווה; בכל יד ניתן לנצח, להפסיד, או להגיע לתיקו. בניקוד IMP (ראשי תיבות של International Match Points), מתרגמים את ההבדל תוך שימוש בסולם של 0–24, שמכווץ את הפרשי הניקוד.
ניקוד - ראבר

במשחק בין חברים בדרך כלל משחקים ראבר. בראבר, זוכים בנקודות נוספות על השלמת הראבר - השלמת שני משחקים (100 נקודות) פעמיים. ישנן גם שני סוגים של נקודות - מתחת לקו ומעל הקו. רק נקודות מתחת לקו נחשבות לצורך השלמת משחק.
ניקוד - ברידג' תחרותי

בתחרויות ברידג' ובמשחקים במועדונים, לכל יד יש ניקוד משלה, והיא לא חלק מראבר. זה משנה (ומפשט) את הניקוד שתואר לעיל.
בשיטת ניקוד זו, אם הכרוז ביצע את החוזה, הזוג מקבל נקודות עבור הלקיחות שהתחייב לקחת ועבור הלקיחות הנוספות כפי שתואר (20 לכל לקיחה מעבר ל-6 בתלתן/יהלום, 30 לכל לקיחה בלב/עלה, 30 + בונוס לכל לקיחה בללא שליט, עם אפשרות להכפלה או לכפל-כפליים). אם החוזה שהוכרז היה מספיק כדי לצבור 100 נקודות או יותר, הזוג זכה ב"משחק", שזוכה ב-300 נקודות נוספות בלא-פגיע ו-500 בפגיע. אם הוא נמוך יותר, אז הזוג זוכה ב-50 נקודות.
הבונוס לסלאם, הבונוס "על העלבון" והניקוד עבור לקיחות שהסתיימו בהפסד ולקיחות-יתר שהוכפלו זהים למה שתואר לעיל.
בברידג' תחרותי, בכל סדרה של ארבע ידיים, הפגיעויות "כולם פגיעים", "אף אחד לא פגיע", "פגיע מול לא פגיע" ו"לא פגיע מול פגיע" יופיעו פעם אחת, בסדר מוגדר מראש.
סדר המשחקים של הזוגות נקבע על ידי אחד השיטות של תנועות בתחרויות ברידג'.
אביזרי עזר בתחרויות > תיבת הכרזה

"תיבת הכרזה" ("bidding box") היא תיבה שמכילה כרטיסיות הכרזה. ליד כל שחקן יש תיבה. השחקנים משתמשים בהן בשלב ההכרזה על מנת לתאר את ההכרזות שלהם. בתיבת הכרזה יש שני תאים. בתא אחד כרטיסים של הכרזות רגילות בברידג' החל מ-♣1 ועד 7NT. במקום להכריז בקול, השחקן מניח על השולחן את הכרטיס המתאים מהתיבה. שיטה זאת מונעת העברת מידע אסורה בבחירת המילים או בטון הדיבור.
אביזרי עזר בתחרויות > מסך הפרדה

בתחרויות עילית משתמשים אף במסכי הפרדה ("bidding screens"). על כל שולחן מונח מסך באלכסון (בין הפינות הנגדיות) שחוצץ בין השותפים. המסך מונע מכל שחקן לראות את שותפו, ובכלל זה את שפת גופו, (תנועות ידיו והבעות פניו). בשלב ההכרזה כרטיסי ההכרזה מועברים מתחת למסך מצד לצד על גבי מגש כשהמסך סגור לחלוטין. בשלב הביצוע נפתח חלון קטן בתחתית המסך, כדי שהשחקנים יראו את קלפי הדומם והקלפים שמשוחקים לכול לקיחה. מסך ההפרדה נמצא בשימוש רק בתחרויות חשובות ומקצועיות.
אביזרי עזר בתחרויות > Bridgemates

Bridgemates הם מחשבונים ייעודיים לברידג' המחוברים באמצעות תקשורת אלחוטית למחשב. השחקנים מקלידים לתוכם את החוזה ששוחק ואת התוצאה. בשנים האחרונות מחליפים מכשירי ה-Bridgemate את דפי רישום התוצאות. הליך רישום התוצאות באמצעות Bridgemate מורכב מרישום החוזה והתוצאה על ידי צפון-דרום ואישור על ידי מזרח-מערב.
ברידג' ברשת האינטרנט

ישנם מספר אתרים, חלקם חופשיים בעוד אחרים מחייבים רישום, המאפשרים לשחק ברידג' ברשת. OKBridge הוא הוותיק מביניהם; ואפשר למצוא שם שחקנים ברמות שונות, ממתחילים ועד אלופי עולם. למספר אגודות ברידג' ביניהן ה-American Contract Bridge League, ה-English Bridge Union וה-Dutch Bridge Union מחזיקים גם הם שרתי ברידג'.
בין האתרים החופשיים, Bridge Base Online (אנ') הוא הפופולרי ביותר, ונחשב לאתר שמקפיד על רמה גבוהה של אתיקה, ואפשר למצוא בו שחקנים ברמה עולמית.
אתר bestbridge הישראלי מהווה פלטפורמת לימוד ותרגול המתאימה לכל הרמות. האתר מציע תרגול הכרזות, משחק יד, הגנה וכן צפייה בעשרות שיעורי ברידג' בווידאו.
ברידג' ברשת האינטרנט > יתרונות המשחק ברשת

ישנם יתרונות רבים למשחק ברשת:
האפשרות לבחור מתי לשחק.
האפשרות לבחור את מתחריך. במשחק במועדון אתה עלול להדרש לשחק נגד זוגות חלשים, לא נחמדים, או חזקים מדי לרמתך. ברשת אתה יכול לשחק מול שחקנים ברמה קרובה מאוד לרמתך.
רוב השרתים מציעים שיטות דירוג שחקנים מדויקות. שיטות הניקוד של ה-ACBL וה-EBU לוקחות בחשבון גם כמה זמן שחקן כלשהו משחק ולא בהכרח מהי רמתו; בעוד המערכות הממוחשבות מנסות למדוד את יכולתו של השחקן בלי להתחשב במספר המשחקים ששיחק.
ישנן פחות הגבלות על הקונבנציות שמותר להשתמש בהן.
קל יותר לגלות רמאויות במשחקים ברשת, שכן ישנו רישום מדויק של כל הכרזה וביצוע. אומנם רמאות על ידי דרכים כמו שיחת טלפון בין בני הזוג היא אפשרית, אך ישנן פחות בעיות אתיות כמו הסקת מסקנות מטון הדיבור של בן הזוג שמתרחשת במשחק פנים אל פנים.
ישנו רישום מדויק של כל יד, ועל כן קל לבדוק טענות כלשהן.
אי אפשר לבצע מהלך לא חוקי בטעות, שכן התוכנה לא תקבל הנחת קלף או הכרזה שאינם חוקיים.
החיסרון המרכזי של משחק ברשת הוא שברידג' הוא משחק חברתי ואנשים רבים משחקים בו מכיוון שהם נהנים מהאווירה החברתית של מועדון הברידג'.
ברידג' בישראל

בישראל מתקיימת פעילות ברידג' ענפה ברמה הארצית, המקומית והבינלאומית. נציגי ישראל זכו בהישגים רבים בזירה הבינלאומית כשבשנים האחרונות ישראל היא מעצמת ברידג' בגילאים הצעירים, ונבחרת ישראל עד גיל 26 זכתה באליפות העולם בשנת 2010, ובאליפות אירופה בשנת 2011. ההישג הכי גדול של ישראל הוא מקום ראשון (מדליית זהב) לנבחרת הנשים של ישראל באליפות העולם לשנת 2023.
מונחים נוספים

היפוך הדומם
חיתוך צולב
call
ראבר - משחק ראבר הוא אחת מהדרכים לבצע משחק חברתי, שמתנהל עד אשר אחד הזוגות זוכה בשני משחקים (100 נקודות "מתחת לקו").
כפל (Double) - אם השחקנים שלא הכריזו חושבים שהכרוז לא יוכל לבצע את החוזה הם לעיתים מכריזים כפל. הכפל מכפיל את הנקודות שההגנה תקבל אם היא תפיל את החוזה אך אם הכרוז יבצע את החוזה יוכפלו הנקודות שהוא יקבל. לעיתים משתמשים בכפל גם כדי לסמן לשותף מה טיב הקלפים שבידו של המכריז.
הגנה - הזוג שאינו הכרוז והדומם.
ACBL - American Contract Bridge League
דירקטור - מנהל תחרות
revoke-אדם כלשהו לא שירת את הסדרה המשוחקת ומקבל עונש, העונש הוא שיריביו מקבלים לקיחה או שתי לקיחות תלוי מה אם הוא לקח את הקלף או לא.
הובלה מחוץ לתור (Lead out of turn) - זה שמימינו של הכרוז הוביל במקום זה שמשמאלו של הכרוז.
איתות (ברידג')
Balancing
נוסחת נויברג
ראו גם

ברידג' - מונחים
הערות שוליים

↑   נבחרת הנשים של ישראל הוכתרה לאלופת העולם בברידג', באתר וואלה, 2 בספטמבר 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012440943805171  BnF: cb119310790 (data)  GND: 4008237-4  LCCN: sh85031601  NKC: ph118989
דיקדיק גינתר

| דיקדיק גינתר |
| --- | --- |
 דיקדיק גינתר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
משפחה:: פריים
תת־משפחה:: צבאיים
שבט:: אנטילופות סבך
סוג:: דיקדיק
מין:: דיקדיק גינתר
שם מדעי
 Madoqua guentheri ‏תומאס, 1894
תחום תפוצה


דיקדיק גינתר (שם מדעי: Madoqua guentheri; קרוי גם דיקדיק ארוך-חוטם) הוא מין אנטילופה קטנה בסוג דיקדיק שבתת-משפחת הצבאיים המצוי במזרח אפריקה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1864 על ידי אולדפילד תומאס, וקרוי על שמו של הזואולוג הגרמני אלברט גינתר אשר גילה מין אחר של דיקדיק. יש לו בין 2 ל-4 תת-מינים. מין זה הוא אחד הנפוצים בסוג לצד דיקדיק קירקי, וטווח התפוצה שלו חופף עם כל המינים. בשל המבנה המיוחד של חוטמם, טקסונומיות מסוימות רואות בדיקדיק גינתר ודיקדיק קירקי מינים השייכים לסוג נפרד או תת-סוג הקרוי "Rhynchotragus"; סופר המדע ג'ונתן קינגדון, לעומת זאת, סובר שאין מקום לחלק בין המינים, וזאת הדעה המקובלת כיום.
אנטומיה > מבנה ומידות גוף

דיקדיק גינתר הוא יונק קטן עם מבנה גוף דק, צוואר ארוך וראש קטן ומחודד. פלג גופו האחורי גבוה בדרך כלל כמו הכתף או אף למעלה מכך. לדיקדיק יש זנב קצר במיוחד אשר שעיר בצידו העליון ועירום בצידו התחתון, ואורכו הוא 3–5 סנטימטרים. לדיקדיק עיניים גדולות עם עפעפיים שחורות, ובנוסף יש לו זוג בלוטות פראורביטאליות גדולות מתחת לעין אשר אף הן שחורות. אוזניו של הדיקדיק גדולות ולבנות בצידן הפנימי. הרגליים שלו דקיקות וארוכות והפרסות קטנות וחדות. על פני המצח, יש לדיקדיק ציצת שיער בולטת וזקורה. גובה הכתפיים של דיקדיק גינתר: 38-35 ס"מ; אורך ראשו וגופו: 68-50 ס"מ; אורך זנבו 2–5 ס"מ, ומשקלו: 6.7-5.5 ק"ג.
סימן ההיכר הבולט ביותר של מין זה הוא חוטמו היוצא דופן אשר גדול מכל המינים בסוג ונראה יותר כחדק מאשר כאף רגיל; המבנה שלו, רחב ונפוח מאוד ומזכיר במיוחד את הסאיגה, והוא נראה כתלוי על הפה בדומה לטפיר. החדק גמיש מאוד והדיקדיק מסוגל לנענע אותו לכל הצדדים. ההשערה הרווחת היא שהחדק משמש כאמצעי קירור, כאשר דם העורקים מופנה על ממברנות החוטם ובתהליך מורכב של אידוי הוא מתקרר בהם. פתחו של החדק בעל 3 חורים עגולים מחוברים אשר גורמים לחדק להיראות כמשאבה.
אנטומיה > כסות וקרניים

הפרווה של דיקדיק גינתר רכה ודקה ומורכבת משערות צפופות וזיפיות. ההרכב שלה כולל שערות אפורות, צהובות, חומות, כתומות, שחורת ולבנות המקנות לה מראה אפרפר-צהבהב מחוספס כשל צבי הסלעים, עם נטייה לחום דהוי באזור הצלעות והרגליים. המפשעה, הגחון, החזה וצידי הרגליים הפנימיים - לבנים. הראש נבדל משאר הגוף בצבע החום-בהיר שלו, להוציא את הלחיים האפרפרות, הסנטר הלבן, וללא טבעות עיניים לבנות סביב העיניים. ציצת השיער במצח משתנה בצבעה מפרט לפרט: לעיתים צבעה חום בהיר כשאר הראש, לעיתים צבעה אפרפר-צהבהב-לבנבן בדומה לצבע הגוף, וישנם מקרים בהם היא תהיה בעלת מראה שחרחר.
לזכרי הדיקדיק יש קרניים שחורות וקצרות באופן כללי, אך הן ארוכות יחסית למינים האחרים בסוג ואורכן מגיע לכ-9.8 ס"מ. הקרניים ישרות בדרך כלל או מתעגלות בקצה לאחור בקו ישר עם המצח; הקרן מחורצת ברכסים טבעתיים בולטים בדומה לקרני הצבי (עד כ-6 רכסים), והקצוות חדות וחלקות בדרך כלל. לעיתים הקרניים מוסתרות בציצת השיער שמזדקרת מעל המצח, אך לרוב הן עדיין נראות בשל אורכן. דיקדיק גינתר מפגין דו-צורתיות זוויגית: הנקבות גדולות מהזכרים, אין להן קרניים, והציצה של הזכרים בהירה וארוכה משלהן.
תפוצה ובית גידול

דיקדיק גינתר הוא יונק תת-אנדמי אשר תפוצתו מוגבלת לאזורים הצחיחים של מזרח אפריקה. הטווח הנוכחי שלו משתרע על פני דרום ומזרח אתיופיה (אורומיה, סומלי ומדינת האומות, הלאומים ועמי הדרום), דרום-מזרח דרום סודאן (מחוז אקווטוריה המזרחית), צפון אוגנדה (המחוזות המערביים של האזור הצפוני), צפון ומרכז קניה, ומרבית סומליה להוציא את רצועת החוף המרכזית וצפון סומלילנד ופונטלנד.
בית הגידול של דיקדיק גינתר מאופיין ברוב המקרים בסבך של צמחייה נמוכה מאחר שההישרדות של הדיקדיק מסתמכת על מסתור בצמחייה. עם זאת, הוא אינו מצוי כמעט בצמיחה צפופה בגלל מגבלות התנועה וצמצום טווח הראייה ההכרחי לאתר טורפים. בתי גידול מועדפים כוללים ספיחי קוצים צחיחים, שיחים, ופסיפס של כרי דשא וחורש סוואנה, או כרי דשא וחורש על גדות הנהרות. מספרי הדיקדיק גדולים במיוחד באזורים שבהם נפוץ מרעה של בעלי חיים מקומיים או באזורים המוטרדים מפעילות אנושית, מאחר שאזורים כאלו מתאפיינים בצמחיית סבך נמוכה ובמקורות מזון זמינים. כמו כן הם נמצאים במספרים משמעותיים בצידי הדרכים ובשיחים צעירים הפורחים בשדות עם צמחייה מזדקנת. קרקע בית הגידול נעה בין קרקע חולית לבין קרקע אדומה או גבעות טרשים. מגבלת הגובה של הדיקדיק היא 1,200 מטר מעל פני הים. הטמפטורות בתחומי המחייה של הדיקדיק 20–36 מעלות, וכמות המשקעים הממוצעת היא בסביבות 1,000-100 מילימטר לשנה.
אקולוגיה > פעילות

דיקדיק גינתר הוא בעל חיים פעיל יום בעיקרו, אך בדרך כלל הוא פעיל גם בשעות הדמדומים ובשעות הלילה. לעיתים קרובות, טווח הפעילות שלו יהיה מהזריחה עד ל-3 בבוקר, כשלאחר מכן הוא פורש למנוחה קצרה עד עלות השחר. הסיבה לכך היא שגופו הקטן של הדיקדיק צורך מזון רב בשל קצב חילוף החומרים המהיר.
אקולוגיה > התנהגות ומערכת חברתית

דיקדיק גינתר חי בטריטוריה קבועה המכילה משפחה קטנה: זכר, נקבה ועופר צעיר. העופר נפלט בדרך כלל מהטריטוריה לאחר ההמלטה הבאה של הנקבה. אף על פי ששני בני הזוג חיים בטריטוריה, הם נראים לעיתים קרובות ביחידות. במקרה שאחד מבני הזוג עוזב את הטריטוריה או מת, בן הזוג השני מצרף אליו בהקדם בן זוג חדש, אם כי הוא עשוי להישאר בגפו. גבולות הטריטוריה נקבעים על ידי ערימות גללים בקוטר של כ-12 ס"מ הנעשים על ידי בני הזוג, ולרוב, זוהי הפעילות הראשונה המשמשת כהכרזה על תפיסת השטח. אף על פי ששני בני הזוג יוצרים ערימות גללים, הזכרים עושים זאת בתדירות יותר, ובנוסף הם גם מסמנים באמצעות שתן וגירוד עם הפרסות באדמה. בדרך כלל, הנקבה עושה ראשונה את צרכיה ואז הזכר בא בעקבותיה ועושה את צרכיו באותו מקום.
ההפרשות מבלוטות הריח שבעיניים גם הן משמשות לסימון השטחים. שיטה נוספת להכרזה על תפיסת השטח היא באמצעות קול: הזכרים משמיעים לרוב קול דמוי שריקה כאשר הם מופרעים על ידי זרים. חדירה של דיקדיק זר לטריטוריה תגרום לזכר לבצע סדרת קפיצות המלוות בשריקות בעת הנחיתה על הקרקע, ובכך הוא מאותת למשפחתו להתקבץ יחדיו למקום אחד. שריקות אלו נשמעות כ"זיק-זיק" או "דיק-דיק" ומכאן המקור לשמם. הזכר גם חורט בגזעי העצים עם קרניו כדי לסמן את הטריטוריה. הזכר הוא המגן הבלעדי של השטח, והוא הופך לתוקפני במיוחד בזמן היחום של הנקבה. הקרבות בין הזכרים סמליים: לאחר סדרת דקירות קצרה המנצח ירדוף בעקבות המפסיד כשלעיתים הוא דוקר את הצמחייה, ובתום סילוק היריב הוא יבצע את טקס הגללים מחדש. לפעמים זוגות דיקדיקים מטריטוריות שכנות עשויים לעמוד בגבולות שטחם ולהביט אחד בשני.
אקולוגיה > תזונה

| --- | --- |


פריטי מזון שונים הנאכלים על ידי דיקדיק גינתר.
דיקדיק גינתר הוא יונק צמחוני הבררן במזונו. תזונתו כוללת בין השאר עלים, פרחים, גבעולים, פירות, זרעים, ותרמילים של שיחים או עצים. העשבים מהווים חלק קטן מאוד מהתזונה שלו (להוציא את זרעי ופרחי העשב), אולם כאשר התנאים הסביבתיים יאפשרו זאת, הם ילעסו בהרחבה את קצות הדשא הירוק. דיקדיק גינתר אינו מתרכז בצמח אחד בעת האכילה, ובמקום זאת נוהג לפשוט על מספר צמחים בו זמנית, כשבכל אחד הוא בורר את החלקים העשירים בחלבון. התנהגות זאת חיונית עבור האקלים המדברי בקרן אפריקה שבו איכות הצמחים נמוכה בשל מחסור במשקעים. פריטי המזון הם מגוונים מאוד ורובם בדרך כלל בעלי ערך תזונתי גבוה. הרכב התזונה של הדיקדיק משתנה בהתאם לעונה: במהלך העונה היבשה הוא ניזון מ-סנגליית סנגל, שיח ערבות (Combretum), הפאגרה (Zanthoxylum) ו-Harrisonia abyssinica (מהפיגמיים), הגרוויה (Grewia; מהחלמיתיים), ומהתמרינדי, ובעונה הגשומה גם מלפופית, כומיפהורה (Commiphora) ואוזן-ארי (Leonotis nepetifolia). הדיקדיקים נוהגים לפשוט על יבולים ומטעים וכן לאכול צמחים בשרניים. מבין הגידולים החקלאיים, ניצני שומשום אהובים עליהם במיוחד. הדיקדיק מסוגל לשרוד ללא שתיית מים רגילים, ותחת זאת ילקק טל מהעלים בלילה או ישתה מים מצמחים בשרניים.
בשל גובהו הנמוך, הדיקדיק ניזון לרוב מפריטי מזון הנמצאים על פני הקרקע, אותם הוא מלקט באמצעות לשונו ושפתו העליונה. למין זה ישנם מספר התאמות מיוחדות המאפשרות לו ללקט עלים קטנים המוקפים קוצים וכן ללקט מזון ביעילות באזורים העניים בצמחייה. ההתאמות הללו כוללת חוטם מוארך, צוואר דק וארוך, לוע ולשון צרים וגוף רזה; החוטם משמש כאמצעי ליקוט בדומה לחדקו של הפיל, בעוד שהלוע הצר והצוואר הארוך מותאמים לחדור לצמחייה קוצנית מבלי להידקר. הדיקדיק משתמש ברגליו הקדמיות כדי למשוך ענפים גבוהים עד שיהיו בהישג ידו, וכן נעמד על רגליו האחוריות כדי להגיע לענפים גבוהים בזמן שרגליו הקדמיות נשענות על גזע העץ. בעת הצורך, הדיקדיק משתמש בפרסותיו ובקרניו על מנת לחפור באדמה ולהגיע לשורשים הקבורים בה. הרגלי האכילה של בעלי חיים אחרים כמו פרימטים, מכרסמים ועופות, מסייעים בעקיפין לתזונת הדיקדיק; הללו נוהגים לפזר בשטח מבלי משים תרמילים, ניצנים, עלים ופירות אשר הופכים עקב כך לזמינים עבור הדיקדיק התר מתחת לחופת העצים אחר פריטי מזון. הדיקדיק נוהג ללקט מזון מהזריחה עד לאמצע הבוקר, ולאחר מכן מאמצע הצהריים עדר לרדת החשיכה.
אקולוגיה > התמודדות עם טורפים

דיקדיק גינתר הוא חיה ביישנית אשר תסתתר במהירות בסבך כאשר תרגיש בצל של סכנה; לאחר שהדיקדיק מאתר צמחייה סבוכה הוא כורע על האדמה ונשכב בצורה שטוחה עד חלוף הסכנה. בשל גודלו הננסי, טורפיו של הדיקדיק רבים למדי; ביניהם ניתן למנות נמרים, צבועים נקודים, צבועים מפוספסים, ברדלסים, קרקלים, סרוואלים, חתול בר, וכן תנים שחורים, תנים לבני-פס, זאבים אתיופים, זאבים זהובים אפריקנים, מיני בבונים (בבון צהוב, בבון זית, בבון מצרים), עיטי סוואנה ופיתונים. הדיקדיק עשוי להגיב בצורה שונה בהתאם לסוג הטורף; לדוגמה, אם נמר נמצא בקרבת מקום הדיקדיק ישרוק כדי להזהיר את השאר, בעוד שבנוכחות הצבוע הדיקדיק ישתוק ורק יצפה בו כל עוד הוא במרחק סביר. על מנת להתחמק מטורפיו הרבים, הדיקדיק משתמש בחושי הראייה, השמיעה והריח המצוינים שלו, בנוסף לזריזותו הרבה והכרת הטריטוריה שלו; גודלו הננסי יסייע לו להשתחל לאזורים סבוכים שבהם טורפים גדולים יתקשו לנוע.
אקולוגיה > רבייה ומחזור חיים

דיקדיק גינתר מגיע לבגרות בתוך שנתו הראשונה, ומוסגל להתרבות בהצלחה עד גיל 10. משך זמן היחום של הנקבה הוא בין יום לשבוע, והממוצע הוא יום וחצי. היחום אינו מושפע מתנודות עונתיות והוא מתרחש בכל השנה. תקופת ההריון נמשכת בדרך כלל 170–180 ימים לאחריהם נולד עופר יחיד; נקבת דיקדיק ממליטה לרוב פעמיים בשנה. במהלך הלידה, הרגליים הקדמיות מקופלות לאחור ולא מתוחות קדימה; מבין מעלי הגירה, מאפיין זה ייחודי לדיקדיק להוציא את האיילון. בדרך כלל, במהלך עשרת הימים שלאחר הלידה הנקבה נכנסת ליחום, וכתוצאה מכך, ההמלטה וההזדווגות מתרחשת באותו זמן. עקב כך, נקבת הדיקדיק נמצאת בהריון במשך רוב השנה, כולל בזמן שבו יש לה עופר צמוד.
בעת הלידה, משקל הזכר הוא 725–792 גרם, בעוד שהנקבה שוקלת 560–680 גרם. בעוד שאצל מעלי גירה גדולים הצאצאים יונקים במשך מספר חודשים, עופר הדיקדיק מסוגל לאכול מזון מוצק כבר בגיל שבוע. הדיקדיקית מסתירה את העופר בסבך במשך שבועיים עד שלושה, ובניגוד לצבאים ואיילים רבים, היא נשארת צמודה אליו במשך הימים הראשונים. במהלך השהייה בסבך הדיקדיקית ניזונת מהשלייה שלה המספקת לה חומרים מזינים ומקילה עליה את השהייה במשך זמן רב ללא גיחה לחוץ. בתום הימים הראשונים, הדיקדיקית מגיחה מחוץ לסבך לעיתים קרובות ולפרקי זמן קצרים על מנת ללקט מזון, ועם הזמן הגיחות לחוץ מתארכות והופכות לתכופות יותר. בסופו של דבר הדיקדיקית תבוא לבקר את העופר במסתורו ארבע פעמים ביום בלבד (בזריחה, בצהרי היום, בין הערביים ובשקיעה). לאחר מספר חודשים ובתום תקופת ההסתתרות, העופר יוצא ממחבואו ונלווה לשני ההורים בליקוט מזון בטריטוריה. האב לא נוטל שום חלק בגידול העופר, וההורות שלו מתבטאת בכך שהוא סובלני לנוכחותו ומאפשר לו להסתובב בטריטוריה. כאשר הזכר תוקפני הוא עשוי להוציא את זעמו על העופר. העופר עשוי לרוץ ולהתחבא באזור סבוך בעקבות הקריאות של אימו, וכאשר תחלוף הסכנה היא תודיע לו על כך. העופרים שותקים במשך היום, אך ייתכן שהם שורקים במהלך הלילה.
הצבעוניות של הדיקדיק הצעיר זהה למבוגרים כבר בלידה. האוזניים, האף והרגליים גם הם מפותחים היטב. בין שבעה לתשעה שבועות, הקרניים מתחילות להופיע אצל הזכרים, אם כי בהתחלה הן מוסתרות על ידי ציצת השיער שבמצח. הקרנות מגיעות לגודלם המלא לאחר שנתיים. העופר מגיע לגובה ולמשקל המלא בגיל שמונה חדשים.
תוחלת החיים המרבית של דיקדיק גינתר בשבי היא 17.5 שנים.