אגודת הסטודנטים באוניברסיטה העברית
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסר מידע בנושאים הבאים: שנת ההקמה ומידע על שנות הפעילות בטרם נרשמה כעמותה; מידע על מאבקים ברמה הארצית בהם נטלה חלק והשפיעה; מידע על תהליכי כינון הגופים הפנימיים והסדרת הנהלים..
האגודה החלה לפעול זמן קצר לאחר פתיחת האוניברסיטה העברית ב-1925, בשם "הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית", כגוף המייצג של הסטודנטים באוניברסיטה. מטרתה העיקרית בשנים הראשונות הייתה לפעול למען רווחת הסטודנטים כולל במגורים, תעסוקה ותזונה, וייזום פעילות חברתית. האירוע החברתי הראשון שארגנה היה "נשף סטודנטים" שנערך ב-כ"א באדר ה'תרפ"ו - 7 במרץ 1926, שהפך לאירוע שנתי, לימים "יום הסטודנט". המאבק הראשון בו הייתה מעורבת היה למען הרחבת תוכנית הלימודים באוניברסיטה. בשנים הראשונות לפעילותה הייתה האוניברסיטה אוסף של מכוני מחקר שהקימו פרופסורים ידועי שם שגייסה האוניברסיטה ברחבי אירופה, ולא פעלה כמוסד להוראה לקראת תואר; הסטודנטים היו למעשה עוזרי מחקר ולא למדו באופן מסודר לקראת תואר. ב-1928 הסתדרות הסטודנטים דרשה למסד את תוכנית הלימודים ולהרחיב אותה לתחומים נוספים. בנוסף באותה תקופה החלה לטפח קשרים עם אגודות סטודנטים יהודים ברחבי העולם, והחלה ביוזמה להקמת התאחדות סטודנטים ארץ-ישראלית.
בשנים הראשונות פעלה האוגדה מדירה במרכז ירושלים, בה פעל מועדון הסטודנטים ובו התרכזה הפעילות התרבותית, החברתית והספורטיבית שלה (כולל: הרצאות, אספות הסברה, לשכת עבודה, סיוע אקדמי וכו'). מאחר שעם השלמת מספר מבנים בהר הצופים עברה רוב פעילות האוניברסיטה לשם, החלה האגודה לפעול למען הקמת מעונות ומועדון סטודנטים בהר.
בשנת 1935 פתחה האגודה במאבק נגד העלת שכר הלימוד ל-10,000 לירה ארץ-ישראלית, שהיה סכום עתק באותן השנים, שרק מעטים היו יכולים לשלם. באותה שנה גם פעלה למען הקמת "מכון לחקלאות" (לימים הפקולטה לחקלאות) שיכשיר מדענים לצורכי היישוב העברי, לאחר שהאוניברסיטה החליטה לדחות את הקמתו. בשנת 1936 נבנה מועדון סטודנטים בהר הצופים.
ביוני 1938 ארגנה האגודה לראשונה שביתה, במחאה על עלות שכר הלימוד ותשלומים נוספים שגבתה האוניברסיטה.
ב-17 בנובמבר 1941 הצטרפה האגודה לציון יום הסטודנטים הבין-לאומי, שנקבע לזכר השתלטות השלטון הנאצי על אוניברסיטת קארל, בפראג שבצ'כוסלובקיה בשנת 1939,
בשנת 1952 הקימה האגודה את "מפעל השכפול", במטרה לספק לסטודנטים העתקי ספרים, הרצאות וחומרי לימוד. הפעילות נעשתה תחילה בהתנדבות באמצעות מכונת סטנסיל. בשנה הראשונה הוציא המפעל 24 חוברות, רובן בנושאי הלימוד של הפקולטה למשפטים. מדי שנה גדל מספר החוברות, ועמו מספר העובדים והמכונות. בהדרגה הורחב ההסדר נם לגבי הפקולטות האחרות. בשנת 1956 נרשם "המפעל" כחברה (בשם "מפעל השכפול - בית ההוצאה של הסתדרות הסטודנטים של האוניברסיטה העברית"), מטרותיו הורחבו גם להוצאה־לאור של ספרים, מכירת מוצרים הדרושים ללימודי הסטודנטים (דוגמת מחברות וכלי כתיבה) וכן יצירת מקומות תעסוקה לסטודנטים. בשנת 1965 שונה שם "מפעל השכפול" ל"אקדמון". האוניבריסטה עצמה החלה לשתף פעולה עם "אקדמון" והשתמשה בשירותי הדפוס שלה והוצאת הספרים. "אקדמון" גם פתחה רשת של חנויות ברחבי הקמפוסים. בשנת 1986 רכשה האוניברסיטה 50% מהבעלות על "אקדמון".
בסוף 1959⁩ החלה האגודה להוציא לאור את עיתון הסטודנטים "פי האתון", כדו-שבועון.
במאי 1966 התקיימה בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם הפגנה 1966 גדולה בעת ביקורו במקום של קנצלר מערב גרמניה לשעבר, קונראד אדנאואר. הרקע לאירוע היה מחאת סטודנטים על נרמול יחסי גרמניה–ישראל שנה קודם לכן, צעד שנתפס על ידי הסטודנטים כלא מוסרי מאחר שהתרחש זמן קצר יחסית לאחר השואה. ההפגנה, בהובלת תאי הסטודנטים של "תנועת החרות" ושל "מק"י", הייתה סוערת, ובעקבות כניסתם של שוטרים לקמפוס, לראשונה מאז קום המדינה, ההפגנה התעצמה וסטודנטים נוספים הצטרפו כמחאה על ניסיון השתקה של החופש האקדמי. פעולה זו עוררה מהומה גדולה ובמהלכה נפצעו כ-20 סטודנטים. בעקבות הסערה הציבורית שהתחוללה הוחלט לכונן ועדת חקירה ממשלתית לבחינת היחסים בין האקדמיה למשטרה.