stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גרעיני הבסיס
פגיעה בגרעיני הבסיס

פגיעה בגרעיני הבסיס בעקבות טראומה גופנית או מחלה יכולה לגרום לליקויים מוטוריים חמורים.
ישנן מספר מחלות חשובות אשר יסודן הוא בעיקר בכשל בגרעיני הבסיס:
מחלת פרקינסון - פגיעה בגרעיני הבסיס יכולה לגרום למחלת פרקינסון. זוהי מחלה בה נפגע תפקודם של התאים מפרישי הדופמין של החומר השחור עקב הצטברות חלבון בשם אלפא-סינוקלאין. המחלה מתבטאת ברעד במנוחה, בקשיון ובתת-תנועתיות (Bradykinesia). בשלבים המאוחרים יכולת התנועה הרצונית מוגבלת כמעט לחלוטין, בנוסף לפגיעה משמעותית בקוגניציה.
מחלת הנטינגטון - מחלה שבה נפגעים תאים מפרישי אצטילכולין וGABA בגרעיני הבסיס, בעיקר בגרעין הזנבי ובפוטמן. היא מתבטאת בתנועות לא רצוניות המזכירות ריקוד, באובדן זיכרון ובדמנציה (שיטיון).
המיבליזם - מחלה שבה נפגע הגרעין התת-תלמי. לגרעין זה יש כאמור תפקיד חשוב במסלול הלא ישיר שאחראי לריסון תנועה. המחלה מתבטאת בתנועות הנפה של היד והרגל בצד הנגדי לצד הפגיעה.
הסימפטומים של הפרעת קשב נובעים בין היתר מפגיעה בקשרים שבין גרעיני הבסיס לאונה המצחית.
היסטוריה ומחקר

כבר ב-1664 גילו אנטומיסטים את קיומם של מבנים תת-קליפתיים במוח. למבנים הראשונים שהופרדו בבירור ניתן השם Corpus Striatum ("הגוף המפוספס"), מונח שכלל בין השאר את הגרעין הזנבי, הפוטמן והגלובוס פלידוס. ניתן היה לראות שגרעינים אלו מקבלים קלט ומוציאים פלט ענף לקליפת המוח ולגזע המוח, ולכן בתחילה יוחס להם תפקיד מרכזי עד מאוד. הסברה ששלטה בתקופה זו הייתה שגרעינים אלו מקבלים מידע תחושתי מכל החושים ויוזמים את כל התנועות.
במהלך השנים עד המאה ה-20 איבדו גרעיני הבסיס מתהילתם. התפקידים הרבים שיוחסו להם בתחילה התגלו, אט-אט, כשייכים למרכזים אחרים במוח. העניין בגרעיני הבסיס התעורר מחדש, לאחר שהתברר כי כאשר הם ניזוקים הדבר גורם לבעיות תנועתיות מגוונות. תצפית זו הביאה להגדרה מחודשת של תפקידם.
תפקודם של גרעיני הבסיס לא נתפס עוד כמוטורי-תחושתי בלבד. ניכר כי הם מעורבים במערך תפקודי מורכב יותר המאפשר את מכלול ההתנהגויות מכוונות המטרה וכולל היבטים רגשיים, מוטיבציונים וקוגניטיביים.
ראו גם

היפוקמפוס
אמיגדלה
הערות שוליים

1 2 3  Stocco, A., Yamasaki, B., Natalenko, R., & Prat, C. S. (2014). Bilingual brain training: A neurobiological framework of how bilingual experience improves executive function. International Journal of Bilingualism, 18(1), 67-92.
↑  Eriksson, J., Vogel, E. K., Lansner, A., Bergström, F., & Nyberg, L. (2015). Neurocognitive architecture of working memory. Neuron, 88(1), 33-46.
1 2 3  Mai, J. K., & Paxinos, G. (Eds.). (2012). The human nervous system. Academic Press.
1 2 3 4 5 6  Neil R. Carlson, (2013). Physiology of Behavior. Boston: Pearson.
1 2  Mark R. Rosenzweig, Arnold L. Leiman, S. Marc Breedlove (1999). Biological psychology: an introduction to behavioral, cognitive, and clinical neuroscience. 2nd ed. Sunderland, Massachusetts: Sinauer Associates.
↑  Calkins, Susan D. (Ed); Bell, Martha Ann (Ed), (2010). Child development at the intersection of emotion and cognition. Human brain development. Washington, DC, US: American Psychological Association.
1 2  רמי רחמימוב (2004). מהפכת המוח: תקשורת, מחלות נפש וסמים. רעננה: מכון ון ליר בירושלים הקיבוץ המאוחד.
↑  V. S. Ramachandran, ed. (2012) Encyclopedia of Human Behavior, 2nd ed. Academic Press.
↑  Dietrich, A. (2004). Neurocognitive mechanisms underlying the experience of flow. Consciousness and Cognition, 13(4), 746-761.
↑  Barkley, R. A., Cook, E. H., Dulcan, M., Campbell, S., Prior, M., Atkings, M., & ... DuPaul, G. J. (2002). Consensus Statement on ADHD. European Child & Adolescent Psychiatry, 11(2), 96.
| גרעיני הבסיס |
| --- | --- | --- |
| אזורים מוחיים | סטריאטום (הגרעין הזנבי • פוטמן • גלובוס פלידוס • גרעין האקומבנס) •  אמיגדלה • פקעת ההרחה (אנ') • הגרעין התת-תלמי (אנ') • החומר השחור |  |
| תפקודים | שליטה מוטורית • למידה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  TA98: A14.1.09.501 
הקשרים בין גרעיני הבסיס במוח האנושי.
צ'ארלס רוזן

| --- | --- |

 לידה:  5 במאי 1927 מנהטן, ארצות הברית 
 פטירה:  9 בדצמבר 2012 (בגיל 85) מנהטן, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת פרינסטון 
 סוגה:  תורת המוזיקה 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1973)  המדליה הלאומית למדעי הרוח (2011)  פרס הספר הלאומי (1972)  מדליית ג'יימס מדיסון (1998) 
 
צ'ארלס רוזן (באנגלית: Charles Rosen; ‏5 במאי 1927 – 9 בדצמבר 2012) היה פסנתרן, מוזיקולוג ותאורטיקן של המוזיקה יהודי־אמריקאי.
חייו

רוזן למד נגינה בפסנתר אצל מוריץ רוזנטל, אך בראיון שהופיע בגיליון יוני 2007 של מגזין המוזיקה של ה-BBC אמר רוזן, שהשפעתו של יוזף הופמן, שאותו שמע, לדבריו, מדי שנה החל בגיל שלוש, הייתה גדולה יותר. רוזן העלה בזכרונו נגינה לפני לאופולד גודובסקי בגיל שבע; גודובסקי שאל את רוזן מה הוא רוצה לעשות כשיהיה גדול ורוזן ענה, לבדיחות דעתו של גודובסקי, "אני רוצה להיות פסנתרן כמו יוזף הופמן." רוזן הזכיר גם את ארטורו טוסקניני כמי שהשפיע עליו רבות, בעיקר הודות לתשומת הלב שהקדיש לרצף של קולות פנימיים.
כפסנתרן וירטואוז הופיע רוזן באין-ספור רסיטלים וקונצרטים ברחבי העולם. בראיון הוא אמר, שאין לו עניין לבצע מוזיקה של סקריאבין, פורה ואחרים מן המלחינים הטונאליים המאוחרים, אך הוא הקליט, עם זאת, מספר רב של יצירות המאה ה-20 לפי הזמנת מחבריהן, ביניהן יצירות של סטרווינסקי, קרטר ובולז. בין הקלטותיו גם ספרות מוקדמת יותר כמו האטיודים של דביסי, הסונאטות המאוחרות ו"ווריאציות דיאבלי" של בטהובן ו"אמנות הפוגה" של באך; בראיון ציין רוזן, שהוא מסרב לנגן את היצירה האחרונה במלואה בקונצרט משום שהוא סבור, שהיצירה נועדה לאימונים בבית ומן הנמנע לנגן אותה כמו שבאך התכוון אלא ביחידות, להנאה אישית.
רוזן היה גם מוזיקולוג ומחברם של ספרי מוזיקה רבים וחשובים. ספרו החשוב ביותר, אולי, הוא "הסגנון הקלאסי", המנתח את טבעו והתפתחותו של הסגנון הקלאסי העליון, כפי שפיתחו אותו יוזף היידן, וולפגנג אמדאוס מוצרט ולודוויג ואן בטהובן. "צורת הסונאטה" הוא בכמה מובנים המשך של "הסגנון הקלאסי"; זו היא אנליזה אינטנסיבית של הצורה המוזיקלית הראשונה במעלה, שהייתה בשימוש בתקופה הקלאסית. "הדור הרומנטי" עוסק ביצירות הדור המוקדם של מלחינים רומנטיים, כולל פרדריק שופן, פרנץ ליסט, רוברט שומאן ופליקס מנדלסון.
רוזן, איש אשכולות, כתב ופרסם גם בתחומים אחרים של מדעי הרוח: "רומנטיות וריאליזם: המיתולוגיה של אמנות המאה התשע-עשרה ומשוררים, מבקרים ושאר משוגעים רומנטיים".
מפעם לפעם כיהן רוזן כפרופסור באוניברסיטה. הוא החזיק בתואר דוקטור לספרות צרפתית מאוניברסיטת פרינסטון ולימד באוניברסיטת הרווארד, באוניברסיטת אוקספורד ובאוניברסיטת שיקגו.
רוזן כתב באופן קבוע ב-The New York Review of Books.
ביבליוגרפיה

Arnold Schoenberg (1996. Chicago: University of Chicago Press): ISBN 0-691-02706-4
Beethoven's Piano Sonatas: A Short Companion (2001, New Haven: Yale University Press): ISBN 0-300-09070-6
The Classical Style (2nd ed., 1997, New York: Norton): ISBN 0-393-31712-9
Critical Entertainments: Music Old and New (2001. Cambridge: Harvard University Press): ISBN 0-674-00684-4
The Frontiers of Meaning: Three Informal Lectures on Music (1994. New York: Hill and Wang): ISBN 1-871082-65-X
The Musical Languages of Elliott Carter (1984. Washington, D.C.: Music Division, Research Services, Library of Congress)
Piano Notes: The World of the Pianist (2002: Free Press): ISBN 0-7432-4312-9
Romanticism and Realism: The Mythology of Nineteenth-Century Art (with Henri Zerner; 1985. New York: Norton): ISBN 0-393-30196-6
Romantic Poets, Critics, and Other Madmen (2000. Cambridge: Harvard University Press): ISBN 0-674-77951-7
The Romantic Generation (1998, Cambridge: Harvard University Press): ISBN 0-674-77934-7
Sonata Forms (2nd ed., 1988, New York: Norton): ISBN 0-393-30219-9
גנדי ריגר

גנדי ריגר (24 במאי 1948 – 12 באוקטובר 2015) היה חבר הכנסת מטעם מפלגת "ישראל בעליה".
ביוגרפיה

ריגר נולד בברית המועצות ולמד שם הנדסת מכונות באוניברסיטת לבוב. ב-1990 עלה לישראל, והתגורר בכפר סבא .
פעילותו הציבורית החלה כמייסד מפלגת העולים "דה" בשנת 1992. בין 1993 ל-1994 היה רכז "הפורום הציוני" ובשנים 1996–1999 כיהן כמנכ"ל מפלגת "ישראל בעלייה".
בשנת 1999 נבחר לכנסת ה-15 מטעם ישראל בעליה. בכנסת כיהן כחבר בוועדות הכנסת שונות.
בבחירות לכנסת ה-16 הוצב במקום הרביעי, אך המפלגה זכתה בשני מנדטים בלבד, ומאוחר יותר התאחדה עם הליכוד. לאחר הבחירות הקים חברה לייעוץ פוליטי בשם "פוליטק". החברה העניקה שירותי ייעוץ, בין היתר, למפלגת ש"ס, בנושאי הקשר עם ציבור העולים מברית המועצות לשעבר.
ריגר היה אב לבת. נפטר ב-12 באוקטובר 2015, והובא למנוחות בבית העלמין פרדס חיים בכפר סבא.
הערות שוליים

↑  לילי גלילי, ליברמן סוחף אחריו את תושבי לוד", הארץ, 25 במרץ 2006
ארוחה רשמית (אוניברסיטה)

אולם הארוחות הרשמיות של גירטון קולג'
אולם ארוחה באוניברסיטת אוקספורד אשר בו צולמו סצנות מסרטי הארי פוטר
אולם ארוחה במכללה גונביל וקיז באוניברסיטת קיימברידג'
ארוחה רשמית (באנגלית: Formal Meal או Formal Hall) היא ארוחה רשמית מסורתית הנערכת במספר אוניברסיטאות ותיקות ויוקרתיות בבריטניה, בהן סטודנטים לבושים בלבוש רשמי ולעיתים קרובות אף מתהדרים בגלימה אקדמית. ארוחות אלו מתקיימות בעיקר באוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת אוקספורד ואוניברסיטת דרהאם. הארוחה מהווה חלק מהגאודי (Gaudy), כינויו של אורח חיי הסטודנטים באוניברסיטאות אלה.
אופי הארוחות שונה במכללות (קולג'ים) השונות המקיימות ארוחות רשמיות. גם תדירות הארוחות אינה זהה במכללות השונות, שכן יש מכללות המארחות ארוחה כזו מדי יום וישנן שמקיימות ארוחה כזו רק פעם בשבוע. סיבות רבות לכך, בעיקרן:
מכללות מסורתיות יותר שומרות על צביון יוקרתי ועתיק יותר מאחרות.
בהתאם לעושר המכללה כך גם כמות הארוחות הרשמיות הנהוגות בה. לדוגמה בטריניטי קולג', מכללה הידועה בעושרה המופלג, ארוחות אלו מתקיימות מדי יום. בגירטון קולג' לעומת זאת, ארוחה רשמית מתקיימת פעם בשבוע.
ותק המכללה משתקף לרוב ביופי, בקלאסיקה ובהידור של אולמות הארוחות בכל מכללה. בחלק מן המכללות לאולמות אלו ותק של למעלה מ-500 שנים. לרוב אלו אולמות עץ גדולים המרוהטים בשולחנות עץ רחבים וארוכים. אולם כזה באוניברסיטת אוקספורד נראה בסרטי הארי פוטר.
חוקים ומסורות בארוחות

כיאה לאירועים ותיקים במהלך השנים התפתחו מספר חוקים ומסורות:
ההיררכיה מכתיבה שסטודנטים הלומדים לתואר ראשון לא יישבו לרוב באותם שולחנות אשר בהם יישובים התלמידים הבוגרים. בדרך-כלל התלמידים הבוגרים חולקים שולחן עם ה"עמיתים" (Fellows) והמרצים הבכירים ב"שולחן הגבוה".
הארוחה תחל רק לאחר שמנהל (Master) או מנהלת (Mistress) המכללה מגיעים לשולחנם ומברכים בלטינית.
באוניברסיטת קיימברידג' חובה על סטודנטים אשר מתארחים בארוחה רשמית במכללה שלהם ללבוש את הגלימה המסורתית. אורחיהם, לעומת זאת אינם מוכרחים ללבוש את אותה גלימה, אלא חליפת ערב.
לפי עושר המכללה נקבע המחיר אשר נגבה מן הסטודנט עבור הארוחה (ככל שהמכללה עשירה יותר מחיר הארוחה פוחת) וכן כמות ההזמנות אשר אותו סטודנט יכול לחלק. לדוגמה, ברוב המכללות באוניברסיטת קיימברידג' הסטודנטים הבוגרים יכולים להשתתף בכמה ארוחות רשמיות אשר יחפצו, אך יכולים להזמין כשני אורחים לכל סמסטר.
השלכת הפני (Pennying) היא מסורת ארוכת-שנים בארוחות אלו, אך מסכנת את מבצעיה בגירוש מהארוחה על ידי צוות המסעידים.
ראו גם

חדר אוכל
משתה
הערות שוליים

↑  הכוונה לקולג'ים הכלולים באוניברסיטאות המדוברות
ג'וני אורלנדו

| --- | --- |
אורלנדו מופיע ב"די קנטין" (Die Kantine) בעיר קלן בשנת 2019
אורלנדו מופיע ב"די קנטין" (Die Kantine) בעיר קלן בשנת 2019
 לידה:  24 בינואר 2003 (בן 22) קנדה מיסיסוגה, אונטריו, קנדה
 שם לידה:  ג'ון וינסנט אורלנדו
 שם במה:  JohnnyOSings 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית, קנדה 
 תקופת הפעילות:  מ-2011
 עיסוק:  זמר-יוצר • שחקן • דוגמן • יוטיובר
 סוגה:  פופ • טין פופ • דאנס-פופ
 סוג קול:  בריטון גבוה 
 שפה מועדפת:  אנגלית, איטלקית 
 כלי נגינה:  קול, גיטרה, פסנתר, טובה, תופים
 חברת תקליטים:  יוניברסל מיוזיק קנדה • איילנד רקורדס
 פרסים והוקרה:  MTV Europe Music Award for Best Canadian Act (2019)  MTV Europe Music Award for Best Canadian Act (2021)  MTV Europe Music Award for Best Canadian Act (2020)  MTV Europe Music Award for Best Canadian Act (2022) 
 johnnyorlandomusic.com
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
ג'ון וינסנט אורלנדו (באנגלית: John Vincent Orlando; נולד ב-24 בינואר 2003) הוא זמר-יוצר, ולוגר ואמן קול קנדי. אורלנדו זכה לתשומת לב ברשתות החברתיות לראשונה כאשר פרסם גרסאות כיסוי לשירי פופ של אמנים כמו אוסטין מאהון, טיילור סוויפט, ריהאנה, ג'סטין ביבר ושון מנדס בערוץ היוטיוב שלו. בשנת 2019 אורלנדו היה מועמד לפרס ג'ונו בקטגוריית האמן/ית פורץ/ת הדרך של השנה. הוא גם זכה פעמיים בפרס המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית המופע הקנדי הטוב ביותר, בשנת 2019 ובשנת 2020.
ב-18 במאי 2018 הוא חתם ביוניברסל מיוזיק קנדה, והתחיל להוציא סינגלים כדוגמת "Day and Night" ו-"What If" (שניהם בהשתתפות מקנזי זיגלר), "Last Summer",‏ "Waste My Time",‏ "All These Parties",‏ "Phobias",‏ "See You" ו-"Everybody Wants You".
המיני-אלבום הראשון שלו, VXIIXI, יצא לאור בשנת 2015 כשהיה בן 12 בלבד. המיני-אלבום השני שלו, Teenage Fever, יצא לאור ב-15 במרץ 2019. אורלנדו יצא לסיבוב ההופעות השני שלו באמריקה הצפונית עבור קידום המיני-אלבום, שהתחיל ב-29 באפריל 2019 בשיקגו והסתיים ב-22 במאי 2019 בוונקובר. הוא נתמך על ידי חבריו הקרובים, היידן סאמראל וגאס מקמילן.
באוגוסט 2020 נודע כי MTV חתמה עם אורלנדו על הסכם שיתוף פעולה עסקי עבור מוצרי צריכה בסוף יולי 2020. באוקטובר 2020 הוא הודיע כי המיני-אלבום השלישי שלו, It's Never Really Over יצא לאור ב-23 באוקטובר 2020.
ראשית חייו

ג'וני אורלנדו נולד במיסיסוגה, אונטריו, קנדה ב-24 בינואר 2003. אביו, דייל וינסנט אורלנדו, הוא עורך דין, ואמו, מרדית' אורלנדו היא עקרת בית. לאורלנדו יש שלוש אחיות: אחותו הבכורה, מדיסון, מחזיקה ערוץ יוטיוב בו היא מפרסמת בקביעות סרטונים על הדיאטה שלה ועל שגרת הבריאות שלה, האחות השנייה, דריאן, עוזרת לג'וני בכתיבת שירים ובפרסום, ואחותו הצעירה ביותר, לורן אורלנדו, היא ולוגרית, יוטיוברית, זמרת ושחקנית.
אורלנדו הוא ממוצא איטלקי.
קריירה

ב-6 בדצמבר 2011, אורלנדו פתח את ערוץ היוטיוב שלו, "JohnnyOsings", והעלה אליו גרסת כיסוי שביצע לשיר "Mistletoe" של ג'סטין ביבר, בעזרת אחותו הגדולה, דריאן אורלנדו. אורלנדו ואחותו הקליטו את השיר בחדר האמבטיה שלהם, מכיוון ששם הייתה אקוסטיקה טובה. בתחילה הם ציפו למאה צפיות לכל היותר, אך להפתעתם הסרטון הפך לוויראלי וזכה ליותר מ-100,000 צפיות בחודש. בהסתמך על ההצלחה הראשונית של הסרטון הראשון שלו, הוא ואחותו המשיכו להעלות גרסאות כיסוי לשירים של זמרים מפורסמים כמו ג'סטין ביבר, שון מנדס, טיילור סוויפט, אוסטין מאהון וסלינה גומז בערוץ היוטיוב שלו, כאשר דריאן הייתה אחראית על ביומם, צילומם, הפקתם ועריכתם של כל הסרטונים שלו.
אומנותיות > השפעות

אורלנדו ציין שג'סטין ביבר ושון מנדס הם חלק ממקורות ההשראה העיקריים שלו במוזיקה. הוא גם הצהיר כי הוא מעריץ את בילי אייליש, דרייק, דה ויקנד, אליסיה קארה ומוזיקאים קנדיים אחרים ומצפה לשתף פעולה עם מישהו מהם בעתיד. בראיונות אחרונים, הוא גם סיפר כי במכונית של אביו הושמעו שירים של פרל ג'אם ואוטיס רדינג, מה שעזר לטפח את כישורי כתיבת השירים שלו.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2015: VXIIXI
2019: Teenage Fever
2020: It's Never Really Over
דיסקוגרפיה > סינגלים

2012: "Summertime"
2013: "Never Give Up"
2013: "Replay"
2014: "Found My Girl"
2015: "See the World"
2015: "Right by Your Side"
2015: "You And I"
2016: "Let Go"
2016: "Day & Night" (עם מקנזי זיגלר)
2016: "Missing You"
2017: "Thinking About You"
2017: "Everything"
2017: "The Most"
2018: "What If (I Told You I Like You)" (עם מקנזי זיגלר)
2018: "Last Summer"
2019: "Sleep"
2019: "Piece of My Heart"
2019: "Deep Down"
2019: "Why"
2019: "Waste My Time"
2019: "Sleep (רמיקס של בנקס & רנקס)
2019: "All These Parties"
2019: "Mistletoe"
2020: "Phobias"
2020: "See You"
2020: "Everybody Wants You"
2020: "Adelaide"
2020: "Flaws"
2020: "Bad News"
• 2021 : "I DONT"
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

2017: "Big Like You" (מתוך פסקול הסרט "Bunyan & Babe")
2017: "Christmas Fever" (עם Bars and Melody)
2017: "We Change the World" (עם ריינה הרטן)
2018: "Keep On Trying" (עם סילביה פריז'ביש)
פילמוגרפיה

| שנה | סרט/סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Super Why! (אנ') | Whyatt Beanstalk / Super Why | דיבוב; עונה 3 |
| 2017 | Bunyan and Babe (אנ') | טראוויס | דיבוב |
| 2018 | Pinocchio (אנ') | פינוקיו | דיבוב בגרסה האנגלית |
| 2018 | Chicken Girls (אנ') | סם | סדרת רשת; בפרק "Seven Minutes in Heaven" |
| 2018 | Baby Doll Records | סם | סדרת רשת; בפרק "Work from Home" |
| 2018–2020 | Total Eclipse (אנ') | סם | סדרת רשת; תפקיד ראשי |
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2016 | פרסי בחירת הנוער | כוכב/ת רשת: מוזיקה | מועמדות |  |
| 2017 | פרסי בחירת הילדים | אמן/ית מוזיקה ויראלי/ת מועדף/ת | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי בחירת הילדים | יוצר/ת יוטיוב מוזיקלי/ת אהוב/ה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי ג'ונו | האמן/ית פורץ/ת הדרך של השנה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי בחירת הנוער | כוכב/ת רשת: מוזיקה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | המופע הקנדי הטוב ביותר | זכייה |  |
| 2020 | פרסי בחירת הילדים | כוכב/ת הרשת האהוב/ה: מוזיקה | מועמדות |  |
| 2020 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | המופע הקנדי הטוב ביותר | זכייה |  |
הערות שוליים

↑  "Johnny Orlando, Toronto teen signed to major label, ready to take centre stage". CBC News, May 23, 2018.
↑  "Shawn Mendes and the Weeknd lead the 2019 Juno nominations" CBC Music, January 29, 2019
↑  Croezen, Alyssa (30 במאי 2018). "Johnny Orlando And Mackenzie Ziegler On Their New Single 'What If', Dating Rumours And Upcoming Summer Tour". ET Canada. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Johnny Orlando Has a Perfect Summer Day in 'Last Summer' Music Video: Exclusive Premiere". Billboard, October 10, 2018.
↑  "Johnny Orlando Announces Completed EP". Tiger Beat, January 25, 2019.
↑  "JOHNNY ORLANDO ANNOUNCES ‘TEENAGE FEVER’ TOUR". Tiger Beat, February 15, 2019.
↑  "JOHNNY ORLANDO ANNOUNCES TEENAGE FEVER TOUR OPENING ACTS HAYDEN SUMMERALL ,ANGELINA AND GUS". Tiger Beat, March 3, 2019.
↑  Eggertsen, Chris (6 באוגוסט 2020). "The Deals: MTV Signs Talent Agreement With Johnny Orlando, Shania Twain Makes 'Texas'-Sized Detour". Billboard. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "JOHNNY ORLANDO ANNOUNCES NEW EP, IT'S NEVER REALLY OVER FOR OCTOBER 23". Umusic.
↑  "Teen pop star Johnny Orlando wants Justin Bieber on his live series". outlookindia.com/. נבדק ב-14 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Klonowski, Lauren. "Johnny Orlando: The Power of a YouTube Channel". Beyond The Stage Magazine. Beyond The Stage Magazine. נבדק ב-19 באוגוסט 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Alyssa Morin (11 באוגוסט 2019). "Teen Choice Awards 2019 Winners: The Complete List". E!. נבדק ב-21 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nordyke, Kimberly; Howard, Annie (3 בנובמבר 2019). "MTV EMAs: Taylor Swift, BTS, Billie Eilish Among Winners". The Hollywood Reporter. נבדק ב-8 בנובמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Bruce Haring (2 במאי 2020). "Avengers: End Game, Stranger Things, Dwayne Johnson Among Winners At Nickelodeon's Kids' Choice Awards". Deadline Hollywood. נבדק ב-3 במאי 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2017–2018: שון מנדס | פרס המוזיקה של MTV אירופה למופע הקנדי הטוב ביותר   2019–2022: ג'וני אורלנדו  | הבא: |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1187756466  ISNI: 0000 0004 6692 0846  LCCN: no2018165699  MusicBrainz: e8608780-e53e-4a09-9443-1e9ead1df35e  VIAF: 6760154441752235460008   WorldCat (עם VIAF): 6760154441752235460008
מסביב לעולם בשמונים יום (סרט, 2004)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  מסביב לעולם בשמונים יום 
 בימוי:  פרנק קורצ'י
 הופק בידי:  ביל בדלטו
 תסריט:  לפי ספרו של ז'ול ורן  דוד טיטכר דוד בנולו דוד גולדשטיין
 עריכה:  טום לואיס 
 שחקנים ראשיים:  ג'קי צ'אן  סטיב קוגן   ססיל דה פראנס
 מוזיקה:  טרבור ג'ונס
 צילום:  פיל מיהוקס 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Walden Media, Spanknyce Films, סרטי וולט דיסני, Mostow/Lieberman Productions 
 חברה מפיצה:  Walt Disney Pictures
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 16 ביוני 2004
 משך הקרנה:  120 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט ילדים, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט קומדיה, סרט הרפתקאות, סרט פעולה 
 מקום התרחשות:  לונדון, הודו, פריז, סן פרנסיסקו, ניו יורק 
 תקציב:  110 מיליון דולר
 הכנסות:  72,178,895 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   aroundtheworldin80days
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסביב לעולם בשמונים יום הוא סרט הרפתקאות וקומדיה אמריקאי משנת 2004, בהפקת פרנק קורצ'י. הוא מבוסס על הרומן של ז'ול ורן "מסביב לעולם בשמונים יום". אמנם, בסרט מתבצע המסע מסביב לעולם בשמונים יום אבל טיבם של המשתתפים בו, המניע שלהם ליטול חלק בו ואפילו מסלולו שונים בסרט זה מן הספר המקורי ומהסרט במהדורת 1956. מבקרי קולנוע סבורים שזו גם אחת הסיבות לכישלון הקופתי של הסרט. בתפקידים ראשיים בסרט משתתפים: ג'קי צ'אן, המומחה לאמנויות לחימה סיניות, בתפקיד לאו קינג, גנב "בודהת הירקן" מבנק אנגליה, שמקבל על עצמו להיות המשרת הצרפתי פאספרטו, סטיב קוגן בתפקיד הג'נטלמן האנגלי, פיליאס פוג, והעלמה הפריזאית, השחקנית הבלגית, ססיל דה פרנס, בתפקיד מוניקה לה רוש, המצטרפת למסע מסביב לעולם כבר ביום הראשון למסע, בפריז.
הסרט מתרחש בעולם של המאה ה-19. במרכזו פיליאס פוג ממציא במקצועו (inventor) המפתח המצאות בתחום התחבורה המוטורית. למסעו מסביב לעולם הצטרף פאספארטו, משרת סיני, אשר לו מטרה מיוחדת ליטול חלק במסע: להחזיר לכפרו "לנדזו" בסין פסל עתיק של הבודהה - "בודהת הירקן", שנבזז ממנו. חברי כנופיית "העקרבים השחורים" בפקודת הגנרלית פאנג (בעברית: שן כלב), השחקנית אקא קרן מוך (aka Karen Mok), שהביאה את הפסל לבנק של אנגליה למטרה למכור אותו תמורת העזרה הצבאית מבריטניה. חברי הכנופיה מקיימים מרדף אחרי לאו קינג ונאבקים עמו ב"קונג פו" לאורך כל הדרך.
בסרט משתתפים שחקנים חשובים נוספים כמו: ארנולד שוורצנגר בתפקיד הנסיך הטורקי, המנסה לחטוף את מוניקה היפה, ריצ'רד ברנסון, מפעיל הבלון בפריז, הקומיקאי האמריקאי "דוד שניידר" בתפקיד הקבצן בסן פרנסיסקו וקתי בייטס בתפקיד המלכה ויקטוריה. הפקת הסרט הסתיימה בכישלון קופתי גדול: הפסד של כ-40 מיליון דולר. הסרט היה מועמד לשני ציונים שליליים בשנת 2005, האחד, על העדר רציפות בסצנות, והשני, על משחקו של ארנולד שוורצנגר.
עלילה

בתחילת הסרט אנו צופים בגנב, הוא לאו קינג (ג'קי צ'אן), הבורח מבנק אנגליה עם שללו - "בודהת הירקן" - לגן עירוני. בגן נמצא הממציא פיליאס פוג (סטיב קוגן), הבוחן נסיעה באופנוע ממונע. כאשר משרתו בורח ממנו, לאו קינג מופיע בפניו ומציע עצמו למשרה שהתפנתה. שוטר המגיע למקום אינו מזהה את המשרת החדש כגנב. הוא רוכש את אמון אדונו כשהוא מנסה רכב קיטור מסילתי, ומצליח להגיע למהירות שיא של חמישים מייל לשעה.
פוג הולך לביקור היומי ב"אקדמיה המלכותית למדעים". באקדמיה הם מחליפים דעות בנושא גנבת הפסל הירוק מהבנק האנגלי. פוג הביע את שמחתו על הגנבה, שכן הבנק אינו ממלא את תפקידו בקידום המצאות האנושות. הוא מוסיף כי ממילא בתוך חודש הגנב יגיע בסין (המשטרה סבורה כי הגנב הוא סיני), כיון שלהערכתו כבר ניתן להקיף את העולם תוך 80 יום - לכן פוחת הסיכוי שהגנב ייתפס. יושב ראש האקדמיה, לורד קלווין, מציע התערבות: אם יצליח המסע, פיליאס פוג יהיה שר המדע של הממלכה הבריטית, תפקיד בו מכהן הלורד - כך יוכל לקדם את ניסוייו המתוכננים על ידו. והיה אם יכשל, כף רגלו לא תדרוך יותר על מפתן האקדמיה למדעים.
גנבת הפסל מהבנק האנגלי מעוררת את רוגזה של הכנופיה האחראית לעסקה עם האימפריה הבריטית - העקרבים השחורים. גנרל פאנג הפקידה את הפסל "בודהת הירקן", בבנק היוקרה האנגלי לשם ביצוע עסקה. לורד קלווין קובע: "אין בודהה - אין דיל", וחיילים בריטיים לא יסייעו לכנופיה הסינית. כך מתחיל מרדף של חברי הכנופיה אחרי המחזיק בפסל, לאו קינג. פוג, בתחילה, אינו מבין מדוע יש מהומה סביב משרתו. פוג ופאספרטו מגיעים לפריז ברכבת ומבקרים בגלריה לציור. שם הם פוגשים במוניקה לה רוש (ססיל דה פראנס), נערת מלתחה, המתמצאת בציור בסגנון האימפרסיוניזם. היא מבקשת להצטרף למסע סביב העולם.
עלילה > מפאריז לאיסטנבול

בפריז עולים הם לכדור פורח ובגרמניה עוברים לרכבת אוריינט אקספרס. פיליאס פוג מבקש להיפטר ממוניקה, אך היא מאיימת על פאספרטו כי היא תגלה שרודפים אחריו. פאספרטו מספר לפוג כי מוניקה הנה קרובת משפחה פריזאית שלו. מוניקה מקסימה את נהג הקטר ומחישה את הנסיעה, מפעילה את קסמהּ הנשי גם על פוג ומצטרפת לצוות. ביום ה-10 למסע הם מגיעים לאיסטנבול, שם נעצרת הרכבת בפקודת הנסיך "האפי" ארנולד שוורצנגר. חייליו מביאים את מוניקה היפה לארמונו. הוא ממתין לה בבריכת השחיה ומייעד אותה להיות אשתו השביעית. בכניסה לארמון ניצב חיקוי של הפסל של רודן, האדם החושב, בדמות הנסיך. פאספרטו מאיים לנפץ אותו אם מוניקה לא תשוחרר. היא משוחררת, אך הפסל נשמט ומתנפץ - הם נסים על נפשם.
בלונדון מתקבלת הודעה מהבלש פיקס (יואן ברמנר), ששהה ברכבת, כי גנב "בודהת הירקן" נמצא עם ויליאס פוג. לורד קלווין סבור שייתכן ופוג כלל אינו יודע שהגנב מנצל אותו על מנת לברוח בחברתו. יוצאת הוראה שבכל רחבי האימפריה יוצגו תמונות "מבוקש" עם תמונות פוג ופאספארטו.