מיכאל שרפשטיין
ביוגרפיה

מיכה שרפשטיין נולד לאברהם ולטובה, במחנה עקורים בעיר נוי-אולם שבגרמניה אחרי מלחמת העולם השנייה.
למיכה היו אח ואחות גדולים ממנו ואח ואחות קטנים ממנו. הוריו עלו לישראל ב-1949 והתגוררו ביפו, שם פתח אביו בית מלאכה לחריטת עץ. אמו הייתה עקרת בית ועזרה לאביו. בהמשך רכשו הוריו קיוסק בקולנוע גלרון ביפו.
בהיותו בן 11 עבר עם משפחתו לרמת גן, בה גדל עד גיוסו לצה"ל. למד בבית הספר העממי ביפו ובתיכון אהל שם ברמת גן. בגיל 16 עזב את בית הספר והחל לעבוד כחשמלאי. בצבא היה חבר בגרעין נח"ל משאבי שדה ובהיאחזות קציעות במשך חצי שנה. כעבור שנה וחצי שירת כסמל, על תקן קצין תחמושת בצאלים.
בחופשת השחרור שלו מהצבא עבר מיכה שרפשטיין לתל אביב, התרועע עם יושבי בית הקפה כסית ודרכם נכנס לתעשיית הקולנוע. עבודתו הראשונה הייתה כשחקן. הוא הכיר את סוכנת השחקנים לביאה הון שהציעה לו לשחק בסרט הטלוויזיה "קרלוס" שצילמו באילת (1971) בו שיחק קאובוי. בסרט שיחקה גם ג'רלדין צ'פלין. שיחק גם בסרטו של מנחם גולן "שוד הטלפונים הגדול" (1972) ובסרטו של אורי זוהר "עיניים גדולות" (1974). אחר-כך עבד במספר סרטים כעוזר תאורן. הוא עבד עם אורי זוהר וצבי שיסל כעוזר הפקה בתוכניות שונות שביימו לערוץ הראשון. אחר-כך היה מפיק בפועל בסרטים "הצילו את המציל" בבימויו של אורי זוהר ו"פנטסיה על נושא רומנטי" בבימויו של ויטק טרץ' על פי תסריט של חנוך לוין (שניהם ב-1977). "מסע אלונקות" שביים ג'אד נאמן היה הסרט הראשון בו שימש כמנהל הפקה (1977). הוא עבד כמפיק בפועל, מנהל הפקה ועוזר במאי ראשון ב"יוצאים קבוע", השני בסדרת סרטי אסקימו לימון, בבימויו של בועז דוידזון (1979). עבד גם בסרטו של דניאל וקסמן "חמסין" (1982) ובסרטו של רפאל רביבו "עדות מאונס" (1984). לאחר צילומי הסרט נעצר בטענה שסיפק חשיש למשתתפי הסרט בזמן הצילומים.
שימש כמפיק בפועל בשניים מסרטיו של ג'ורג' עובדיה – "הדודה מארגנטינה" ו"נורית 2" (שניהם ב-1984).
הסרט הראשון בו כיהן שרפשטיין כמפיק היה "לנה" בבימויו של איתן גרין (1982). שותפו בהפקה היה נסים דיין. אחר-כך הפיק את סרטו של גרין "עד סוף הלילה" (1985), הפעם הפיק לבד. באותה שנה הפיק את הסרט "גשר צר מאוד", בבימויו של נסים דיין, על פי סיפור מאת חיים חפר. לקח חלק בהפקת שניים מהסרטים שביים זאב רווח – "שרגא קטן" (1978) ו"ספר נשים" (1984). הפיק את הסרט ללקק ת'תות שביים אורי ברבש (1992). הפיק את הסרט "נישואים פיקטיביים" (1988) שביים חיים בוזגלו. ב-1991 הפיק את סרטו של ערן ריקליס "גמר גביע" ובשנת 1993 הפיק את סרטו של ריקליס "זהר", אודות סיפור חייו של זהר ארגוב.
סדרת הטלוויזיה הראשונה ששרפשטיין הפיק הייתה "סטרייט ולעניין" (1994-1993). הייתה זו קומדיית מצבים והסיטקום הישראלי הראשון אשר הציג דמות של הומוסקסואל בפריים טיים. הוא הפיק גם את סדרת הטלוויזיה "תמונות יפואיות" עם אריק לובצקי ומתי הררי (1996).
שרפשטיין יצר ביחד עם עמיתן מנלזון את "כחול עמוק", הגרסה הישראלית של סדרת הטלוויזיה האמריקאית "משמר המפרץ", בבימויה של איילת דקל, שהוקרנה בכבלים (1998).
ב-2003 שרפשטיין הקים עם האחים משה ולאון אדרי את חברת ההפקה "טופיה". רבים מהסרטים והסדרות הפיק ביחד עם עמיתן מנלזון. הפיק את הסרט "פלייאוף" (2011) בבימויו של ערן ריקליס (2011), שמתבסס על סיפור חייו של רלף קליין. הפיק את הסדרה "כתב פלילי" שביים חיים בוזגלו (2005-2004). הפיק את סדרת הטלוויזיה "טירונות" שביים אורי ברבש (1998) בתקציב של 3 מיליון שקל.
הפיק שני סרטים עם אריק לובצקי – "הפנטסיה הגדולה של סימיקו הקטן", (2011) ו"תפוחים מן המדבר" (ביים ביחד עם מתי הררי).
שרפשטיין נפטר ב-27 באוגוסט 2022. היה גרוש ובשנותיו האחרונות היה בזוגיות עם ענת ברק.
היה נשוי לעיתונאית שרית ישי לוי ולאשת העסקים נילי תן-עמי, ממנה בנו הבכור, תום שרפשטיין, מוזיקאי, שהלחין את המוזיקה לחמישה מהסרטים והסדרות שהפיק. היה אב לשני ילדים צעירים יותר ממערכת יחסים שהייתה לו עם שלי גיל, המפיקה הראשית ב־ynet.
מיכאל שרפשטיין באתר הצילומים של הסרט "כידון", 2013
מיכאל שרפשטיין ודבורה קידר באתר "ציפורי החול"