stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גבולות בני הגנה
השטח הנדרש

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
קיימות דעות שונות בשאלה מהן הגבולות המינימליים שחיוניים למדינת ישראל כיום כדי להגן על קיומה.
כבר ב-1967 הביע ממשל הנשיא לינדון ג'ונסון את עמדתו כי חזרה מיָדית של ישראל למצב ששרר ב־4 ביוני 1967 בטרם פרוץ המלחמה, לא תהווה מרשם לשלום אלא לחידוש מעשי האיבה.
ראשי המטות המשולבים של צבא ארצות הברית התבקשו בתום מלחמת ששת הימים, לחוות דעתם על השטחים המזעריים ביותר שיש להוסיף לישראל מעבר לקו הירוק, וקבעו שעל ישראל להתייצב לאורך שדרת ההר של יהודה והשומרון ואמרו כי ”מבחינה צבאית טהורה, ישראל תצטרך לשמור [בידיה] חלק מהשטח התפוס כדי לספק גבולות בני הגנה”. ב-1974 הגיעה המכללה לפיקוד ולמטה של צבא ארצות הברית, בתום מחקר שערכה, למסקנה דומה".
'גבולות בני הגנה' במזרחה של הארץ, הן על פי תפיסת הביטחון הישראלית והן בציבוריות הישראלית? עומק אסטרטגי שמאפשר המרחב הגאוגרפי מנהר הירדן ועד כביש אלון, בשיפולים המזרחיים של שדרת ההר המרכזית לאורך יהודה והשומרון על מנת לשרת שני יעדים:
בשגרה: לנסות ולהרתיע אויב מניסיון פלישה ממזרח ויצירת חיץ למניעת הברחת אמצעי לחימה ולוחמים לשטחי יהודה ושומרון.
בחירום: בהינתן כישלון ההרתעה והתממשות מתקפה יאפשר לצה"ל לבצע את משימת ההגנה בסבירות גבוהה להצלחה.
לפי פרופסור אפרים ענבר ואלוף (במיל') גרשון הכהן, "ירושלים רבתי" הכוללת את גוש עציון מדרום, את מעלה אדומים ומישור אדומים עד ים המלח ממזרח ואת יישובי חבל בנימין מצפון היא "היא נקודה ארכימדית לשליטה ולשימור תנאי הביטחון בארץ ישראל שממערב לירדן".
רצועת הביטחון, שבה שלטה ישראל בדרום לבנון מיוני 1985 ועד לנסיגה לגבול הבינלאומי בשנת 2000, נועדה לספק ליישובי צפון ישראל גבול בר הגנה מירי קטיושות.
ראו גם

גבולות אושוויץ – תיאור של גבולות הקו הירוק כגבולות שאינם בני הגנה,  שבא להמחיש את הגישה שבגבולות אלה טמונה סכנה קיומית למדינת ישראל
תוכנית אלון
לקריאה נוספת

המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, גבולות בני-הגנה תנאי הכרחי לביטחון ישראל, ירושלים, 2005
הערות שוליים

↑  גבולות בני-הגנה תנאי הכרחי לביטחון ישראל, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ירושלים, 2005
1 2 3 4  פרופסור אפרים ענבר ואלוף (במיל') גרשון הכהן, ‏"ירושלים: מזכר אסטרטגי", השילוח, 4, מאי 2017
↑  מתוך הנאום האחרון שנשא יצחק רבין בכנסת: "לא נחזור לקווי 4 ביוני 1967 - גבול הביטחון להגנת מדינת ישראל יוצב בבקעת הירדן, בפירוש הנרחב ביותר של המושג הזה", תוכנית אלון
↑  המכתב של בוש לשרון ואשרור שני בתי הקונגרס בהחלטה משותפת, 460, את המכתב והודעתו של בוש לשרון בקרופורד, טקסס, 11 באפריל 2005
↑  בהקשר של ישראל בה הרוב המכריע של עוצבות היבשה מורכב ממילואים חשוב המרחק של מרכזי הגיוס מקו הגבול וזה מזה להצלחת הגיוס
↑  יעקב עמידרור, דרישותיה של ישראל לגבולות בני-הגנה, בתוך  גבולות בני-הגנה תנאי הכרחי לביטחון ישראל, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ירושלים, 2005, עמ' 24
↑  "ישראל, ארצות הברית והמאבק על הקפאת הבנייה בהתנחלויות 2010-2009", עמוד 25, זכי שלום, inss המכון למחקרי ביטחון לאומי, דצמבר 2015
↑  ד"ר יגיל הנקין, ‏"מה יבטיח את קיומנו?", השילוח,  2, דצמבר 2016
↑  יעקב עמידרור, דרישותיה של ישראל לגבולות בני-הגנה, בתוך  גבולות בני-הגנה תנאי הכרחי לביטחון ישראל, המרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה, ירושלים, 2005, עמ' 21-22
↑  מתוך הנאום האחרון שנשא יצחק רבין בכנסת: "לא נחזור לקווי 4 ביוני 1967 - גבול הביטחון להגנת מדינת ישראל יוצב בבקעת הירדן, בפירוש הנרחב ביותר של המושג הזה", תוכנית אלון
↑   אלוף בן, כנס השואה בירושלים והבחירות בארה"ב הם תפאורה מושלמת לסיפוח בקעת הירדן, באתר הארץ, 22 בינואר 2020
אאודי סוג C

| --- | --- |

Audi Typ C
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אאודי
 שנות ייצור:  1912–1921
 יחידות שיוצרו:  1,116
 הרכבה:  גרמניה גרמניה
 מודל קודם:  Audi Typ B  (אנ')
 מודל אחריו:  Audi Type K (אנ')
 משקל:  920 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,400-3,200 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, בטור, 3,564 סמ"ק המפיק 35 כ"ס ב-1,800 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  90 קמ"ש
אאודי סוג C (בגרמנית: Audi Type C) היא מכונית פתוחה מתוצרת אאודי אשר יוצרה בין השנים 1912–1921 בגרמניה.
פרטים

יוצרו 1,116 יחידות.
דגם "אאודי סוג C" לא יוצר בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
שלדת רכב - מסגרת נפרדת במארז פלדה.
מנוע קדמי - אורכי.
מנוע בנזין.
סוג הנעה: הנעה אחורית.
מתלים: מתלה קדמי - סרן קשיח, קפיצי עלים, מתלה אחורי - סרן קשיח, קפיצי עלים.
מצמד - עם חרוט עור.
מאייד מסוג "Zenith".
צמיגים: 820x120.
מחיר היחידה (מארז בלבד): 10,500 גולדמרק (בגרמניה, שנת 1912).
בין השנים 1912-1914 דגם "אאודי סוג C" זכה בתחרות "Österreichische Alpenfahrt" (אנ') (Austrian Alpine Rally).
תמונות

"אאודי סוג C", שנת 1914
"אאודי סוג C", שנת 1914
"אאודי סוג C"
"אאודי סוג C"
"אאודי סוג C" - מבט לתא הנהג ולוח מחוונים
מנוע "אאודי סוג C"
הערות שוליים

↑  "אאודי סוג C" - תמונה en.wheelsage.org/audi/typ_c/14379/pictures
↑  Oswald, Werner (2001). Deutsche Autos 1920-1945, Band (vol) 2 (in German). Motorbuch Verlag. ISBN 3-613-02170-6
פיאט 2B

| --- | --- |

פיאט  2B לנדולט, שנת 1909
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  Fiat Tipo 2B, פיאט 2B
 יצרן:  פיאט
 שנות ייצור:  1912–1920
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל קודם:  Fiat Brevetti
 מודל אחריו:  פיאט 505
 חברת אם:  פיאט
 אורך:  3,885 - 3,965 מ"מ
 משקל:  ,1,300-1,350 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,740 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 2,815 סמ"ק המפיק 28 כ"ס ב-1,800 סל"ד
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  75 קמ"ש
פיאט 2B, טורפדו, שנת 1912
פיאט 2B (באיטלקית: Fiat Tipo 2) היא מכונית משפחתית, (4 מושבים + נהג) אשר יוצרה על ידי חברת פיאט האיטלקית בין השנים 1912–1920. בנוסף, יוצר הדגם בתצורת לנדולט ובתצורת משאית.
סך הכול יוצרו 22,518 יחידות.
תצורות

טורפדו - 4 דלתות
לנדולט - 4 דלתות
משאית
תמונות

פיאט 2B, שנת 1911
ראו גם

פיאט
פיאט 10 HP
פיאט 12 HP
פיאט Brevetti
פיאט זירו
פיאט 70
פיאט 505
פיאט 507
פיאט 520
פיאט 521
פיאט 522
פיאט 527
קנדומבלה

מרכז הקנדומבלה "טחנת רוח ישנה"
הקנדומבלה (בפורטוגזית: Candomblé) היא דת עממית אפרו-ברזילאית הנפוצה בבאהיה שבצפון-ברזיל.
השורשים האפריקאיים של הקנדומבלה

העבדים האפריקניים הגיעו לחופי ברזיל כבר ב-1530, תחילה כתוספת ובהמשך כתחליף לכוח העבודה המקומי ההולך ופוחת. לא ידוע מתי הגיעו האפריקנים הראשונים לבאהיה, אך ידוע בוודאות שהיו בחבל ב-1550.
ברזיל קלטה במשך ארבע מאות שנות סחר עבדים מעל לארבעה מיליון אפריקנים. במקרים רבים האוכלוסייה השחורה הייתה האוכלוסייה השולטת מבחינה מספרית: לדוגמה, ב-1807 בסלבדור, נרשמו 28% לבנים, 20% מולאטים (ילידי תערובת) ו-52% שחורים.
עם העבדים הגיעו לחופי העולם החדש גם דתות, אמונות, דרך חיים וראיית עולם שחלקם נשתמרו עד היום. הקנדומבלה הוא תוצאה של מפגש ארוך בין דתות מקומיות אפריקניות, הדת הקתולית ואמונות אינדיאניות מקומיות.
המסורת של יורובה/נאגו היא החזקה והנפוצה ביותר מבין המסורות של הקנדומבלה בבאהיה. מקורה מאנשי היורובה שהגיעו מאזור דרום מערב ניגריה ובנין של היום.
הסיבה לכך שלמרות המגוון הרב של מסורות דתיות שהובאו לבאהיה, דווקא לקוסמולוגית היורובה, העולם הרוחני המובל על ידי ה-אורישה (Orixás - אלים אפריקאיים, להלן "האלים"), השפעה כה רבה על הדת האפרו-ברזילאית לא ברורה לגמרי. נראה, עם זאת, כי לפחות בחלקן הסיבות נעוצות בתזוזה הגאוגרפית של סחר העבדים.
הגל האחרון של עבדים אפריקנים מסוף המאה ה-18 ועד למשלוח האחרון ב-1851 היה בעיקר ממפרץ בנין: אזור של יורובה-דאהומי, כלומר הדומיננטיות הדתית שלהם נובעת בחלקה מיתרון כמותי.
שבט היורובה גם סיפק קוסמולוגיה עשירה ומורכבת, מבנה חברתי מוגדר ואנימיזם "נייד": פחות קשור לחפץ ומקום מאשר שאר האמונות האפריקניות.
הקבוצות האתניות השונות של באהיה הקימו מחדש את האמונות והמנהגים המקומיים שלהם בתוך מסגרת שהובאה על ידי היורובה, על כן יש סוגים רבים של קנדומבלה: Candomblé de Angola, Candomblé de Jeje, Candomblé de Congo ועוד. אם כי, עם השנים, התמזגות ונישואי תערובת טשטשו מעט את הגבולות בין הקבוצות האתניות השונות.
למסורת האפריקנית היה תפקיד חשוב באיחוד חברת העבדים. המסורות החברתיות נשתמרו טוב יותר בערים מאשר באזורי הכפר. בחלקים האורבניים, לשחורים מאותם האזורים באפריקה, הייתה לפחות האפשרות להיפגש וליצור קבוצות.
במטעים, בהם ניסו האדונים למנוע היווצרות קבוצות הומוגניות, היווצרות קשרים כאלו הייתה קשה הרבה יותר. מכאן ניתן להבין איך צמח והתפתח הקנדומבלה דווקא בסלבדור בירת באהיה ולא באזור הכפרי.
במשך מאתיים השנים הראשונות התקיים הפולחן האפריקאי בברזיל באופן חשאי. ב-1830, שמונה שנים לאחר עצמאות האומה מפורטוגל ו-58 שנים לפני ביטולה הסופי של העבדות נערכה הפגישה הראשונה של הספיריטיסטים השחורים בפרוורי סלבדור. המרכז (terreiro) לקח את שמו מהמקום, אנג'ניו וליו (Engenho velho), "טחנת רוח ישנה", והפולחן עצמו, איש אינו יודע מדוע, נקרא "קנדומבלה".
קנדומבלה, מקומבה ואומבנדה

יש להבדיל בין הקנדומבלה לשני מושגים הקרובים אליו ביותר והעלולים לבלבל: מקומבה (Macumba) ואומבנדה (Umbanda).
ב-1920 פיתח Zelio de Morales סוג של ספיריטואליזם חדש הקרוי אומבנדה. מורלס ערבב את הקנדומבלה, הדת הקתולית ואמונות אינדיאניות לתערובת דתית שמשכה אחריה רבים. מתחילתה הייתה האומבנדה מוקדשת למאגיה לבנה, היא קראה לאלים רק לעבודות טובות ולצדקה. עם הזמן, אנשים בעלי כוונות טהורות פחות החלו בפולחן האל האפריקאי אשו (Exu) ולגיון השדים שלו. פולחן זה קרוי קימבנדה (Quimbanda) והוא עוסק במאגיה שחורה וגרימת נזק. למונח מקומבה בברזיל שימוש רחב שכולל כל טקס שמזמנים בו רוחות.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | קנדומבלה | אומבנדה |
| סוג האלים | אלי יורובה | מקומי אינדיאני (Caboclos) עבדים אפריקניים, האבות (Pretos velhos) |
| בסיס סוציאלי | היסטורית: שחורים ועניים | תערובת גדולה יותר של מעמד וגזע |
| הבסיס הרגיונאלי | באהיה (צפון מזרח) | ריו ודרומה |
| מקום מוצא | מערב אפריקה | ברזיל |
| מוזיקה | תיפוף, שירה וריקוד, מערב אפריקאי. | מחיאות כפיים, שירה וריקוד, אפריקאי. |
אמונת היורובה באפריקה ובאמריקה

קיימים שני הבדלים עיקריים בין האמונות באפריקה ובאמריקה. בניגריה, פולחן האלים קשור לקבוצות משפחה ולבתי אב.
באל רואים את האב הקדמון של הקבוצה ופולחנו תמיד מתנהל על ידי המנהיג המבוגר ביותר של הקבוצה, דור אחר דור ללא היעזרות בטראנס.
מצד שני, חברי קבוצה מסוימים הרוקדים לאל נקראים "בני האלים" וכן קרואים כך אנשים שקיבלו את קריאת האל (מחלה, חלום, וכו') שנחשבים כאנשים ש"נולדו" על ידי האלים, נכנסים למצב של איחוז.
העבדות הרסה לחלוטין קשרים אלו לאחווה ולקבוצת משפחה ואף על פי שהרעיון כי ניתן "לרשת את האל" קיים באמריקה, פולחן קבוצת המשפחה נעלם.
קושי נוסף נעוץ בכך שבניגריה לכל בית אב יש אל משלו. באמריקה לא היה דבר זה אפשרי בייחוד אם ה"אומה" המשוחזרת הייתה מורכבת מעבדים של עיר מסוימת ולא מקבוצה אתנית.
הכוהנים נאלצו לכלול את כל מאמיני האלים השונים בארגון אחד. דבר זה שינה את הטקס: לא עוד זומן אותו אל אחד בכל אירוע, עתה צריך להזכיר את כולם, אחד אחרי השני, בסדר היררכי קבוע מראש הקרוי שירה (Xire).
פנתאון האלים של אלי יורובה באפריקה היה גדול מאוד, אך רק חלק ממנו מנחה את חיי צאצאיהם החיים בעולם החדש. כמעט בכל מרכזי הקנדומבלה מאמינים בכתריסר אלים. המספר הזה מוכפל במהרה אם ניקח בחשבון את המופעים והתכונות השונות המיוחסות לכל אל. אשו (Exu), לדוגמה, מופיע ב-21 גלגולים שונים.
שמות ותפקידי האלים העיקריים בקנדומבלה

אולורום (Olorum) האל העליון. בניגריה ובברזיל אין פולחן מיוחד בשבילו. אולורום הוא יוצר כל, אך הוא מרוחק ובלתי ניתן להשגה על ידי בני האדם. הוא לא מופיע בזמן טראנס אין לו פז'י (Peji) (מקדש) ואין Terreiros (מרכזים) המוקדשים לו. האלים הם אלו המשמשים כ"שגרירים" של אולורום, והם אלו שקשורים ישירות לעולם היומיום של בני התמותה.
האלים העיקריים שעובדים אותם בברזיל הם:
אובאטאלה (Obatala) או אורישאלה (Orixala) אל השמים: אל אנדרוגיני.
שנגו (Xango) אל הרעם עם שלוש נשותיו:
ינסאן (Yansan) אלת הסערות
אובה (Oba)
אושון (Oshun) אלת נחלי המים המתוקים ואהבה חושנית
אוגון (Ogun), אח של שנגו, הוא אל המלחמה והנפחים
אושוסי (Oxossi) אל הציד
אומולו (Omolu) אל הרפואה והאבעבועות השחורות
יאמנז'ה (Yemanja) שהייתה אלת המים המתוקים בניגריה הפכה לאלת המים המלוחים והאהבה הצנועה בברזיל.
אושונמארה (Oxunmare) הקשת
אשו (Exu) המתווך בין האלים לבני התמותה, וכתוצאה מכך, הוא האל הראשון שעובדים אותו.
האורישה הם אלי הטבע. הם קשורים לתופעות טבע שונות: מים, אוויר, יער ואדמה, ממקורות ראשוניים אלו האלים אוספים ומעניקים את ה-אשה (Axé), האנרגיה החיונית שלהם.
האלים הם אומנם התגלמות של כוחות הטבע, אך מעבר לכך הם גם מייצגים מלכים ומנהיגים שהפכו לאלים לאחר מותם וכן הם קשורים למצבים, תכונות ופעולות אנושיות ספציפיות.
עד לשנות ה-70 של המאה ה-20 הקנדומבלה ושאר הגילויים של התרבות האפרו-באהינית כגון הריקוד ואמנות הלחימה קפואירה (Capoeira) נרדפו. הקנדומבלה המוקדם נרדף על ידי הכמורה הקתולית ועל ידי הממשל. רדיפה מוקדמת זו הובילה למצב של סינקרטיזם דתי מעניין בין הקנדומבלה לדת הקתולית שנשמר עד היום.
מרכזי הקנדומבלה

בסלבדור בבאהיה יש כ-2,000 מרכזים (Terreiros) של קנדומבלה, רובם שייכים למסורת הנאגו/יורובה. לרוב עומדת בראש כל מרכז אישה הידועה בשם מאי ג'י סאנטו (Mãe-de-santo) "אם הקדוש" ובמקרים מועטים יותר מנהל את המרכז גבר ואז הוא נקרא פאי ג'י סאנטו (Pai-de-santo) "אב הקדוש".
מספר החברים בכל מרכז משתנה ונע מעשרים למספר מאות של חברים.
אין שום קשר בין מרכזי הקנדומבלה השונים. כל מרכז הוא אוטונומי, תלוי ב"אביו" או ב"אמו" ואינו מכיר בשום סמכות גדולה משלו.
אמנם, המרכזים התארגנו ב-1937 ב"איחוד הכתות האפרו-ברזילאיות של באהיה", אך היה מדובר במוסד מלאכותי של הגנה קולקטיבית כדרך הסינדיקטים, שאין בו שום דבר אפריקאי לא במקורות ולא בחוקים, ושהשאיר לכל קנדומבלה את האוטונומיה המוחלטת שלו.
כל מרכז הוא בבחינת אפריקה בזעיר-אנפין שבה המקדשים הפכו לבתים קטנים המפוזרים בערבה אם עובדים את האלים באזור הפתוח, או לחדרים מופרדים בתוך בית אם עובדים את האלים בערים. המרכז הופך למקום פולחן על ידי הקדשה והקדשה זו מקורה בקבורת האשה, Axé) העוצמה הרוחנית של הקנדומבלה.
המושג, במקרה זה מתאר דברים השונים מאוד אחד ממשנהו, אך העובדה המשותפת לכולם היא שכולם משמרים את העוצמה המקודשת: המזון המוענק לאלים, עשבים לרחיצת נשים המוכנסות בברית, עשבים לריפוי מחלות וכדומה. בברזיל, שלא כמו באפריקה, העוצמה הרוחנית של המרכז צריכה להכיל את העוצמה הרוחנית של כל האלים. לאחר שאוספים את כל העצמים המקודשים חופרים בור באדמה ומכניסים לתוכו את העצמים (ההרכב משתנה ממקום למקום) ולאחר שהדבר נעשה אפשר לפתוח את המרכז.
ההיררכיה החברתית של מרכזי קנדומבלה

ההיררכיה החברתית של מרכזי קנדומבלה היא נוקשה וברורה.
כל מרכז מנוהל על ידי אם או אב הקדוש (במושג היורובה: באבאלורישה, Babalorixa): כוהני הקנדומבלה המשמשים בתפקיד השמאן, מהווים את נתיב התקשורת העיקרי בין העולם החומרי של בני התמותה לעולם הרוחני של האלים.
סמכות של אם או אב הקדוש היא אבסולוטית, היא/הוא אחראיים על כל אירועים והתפקידים החשובים, אדמיניסטרטיביים ורוחניים, הם הפוסקים בכל הוויכוחים - פנימיים וחיצוניים, הם המוציאים לפועל של ההוראות המרכזיות של הקנדומבלה, שומרים על הכבוד, מבצעים חובות ושומרי הסודות, הם המחנכים העיקריים של ה"טירונים".
אב/אם הקדוש גם משמשים כמרפאי הקהילה: הם מגלים את מקור הבעיה הרפואית או הרוחנית ומספקים פתרון ולשם כך הם עשויים להיעזר בכישוף.
התפקיד העיקרי שלהם הוא לשמר ולטפח את העוצמה החיונית לקיום.
עוצמה זו היא נקודת המשען עליה סובבת הצלחתו של המרכז. כשהעוצמה מוזנת ומטופלת כראוי היא גדלה כאש קדושה ומקנה עוצמה רוחנית, שגשוג ובריאות לכל המשרת אותה.
יש תפקידים רבים נוספים במרכז. את רובם ממלאים פיליוס דג'י סנטו (Filhos/Filhas-de-santo), בני/בנות הקדוש. תפקידים אלו ממלאות לרוב הנשים. לאחר שהן עברו לפחות את השלבים הראשונים של החניכה, בנות הקדוש קשורות מבחינה סמלית וטקסית לעברו ועתידו של המרכז.
היכולת שלהן להפוך להתגלמות האלים בזמן הטראנס עוזרת להפרות את המרכז ואת הפרט בעוצמה הנעלה של האלים. בנות האלים מייצגות את כוח העבודה הכפרי של המרכז: טבחיות, מנקות וגננות.
בין בנות האלים, אחת משמשת כשנייה במעלה בהיררכית המרכז, מאי פיקנה (Mãe pequena), האם הקטנה. תפקידה לדאוג כי רצונות אם הקדוש מבוצעות ולנהל את תפקודו היומיומי של המרכז.
אוגה (Oga) הם החברים הגבריים של המקדש שתפקידם הוא יותר עניין של כבוד מאשר תפקיד פעיל. לרוב הם אינם עוברים את טקס החניכה. לרוב הם באים ממעמד חברתי או פוליטי גבוה מחוץ למרכז. האוגה תורם כספית ופוליטית למרכז ומעלה את יוקרתו בעיני הקהל החילוני.
אשוגון (Axogun) אחראי על הקרבת בעלי החיים. הוא מקריב אותם ומחלק את המנחות השונות לאלים על פי הנחיות קשוחות.
מאי דג'י אופה (Mãe-de-ofa) משמשת כמומחית לעשבים. היא/הוא מכיר/ה את זהות כל העלים והעשבים הקדושים, איך לאסוף אותם ואיזה מנחות ראוי להשאיר לאלי היער אוסאים (Ossaim) ואושוסי (Oxossi).
השפעת על חיי היומיום בסלבדור, בירת באהיה

סלבדור, בירת באהיה, בצפון מזרחה של ברזיל, היא העיר הקדושה של הקנדומבלה. הקנדומבלה זו הדת המעניקה את הבסיס הרוחני ואת מבנה העל של החיים בבאהיה.
למרות שקנדומבלה חשוב גם במחוזות אחרים, בבאהיה השפעתו חודרת כל וקובעת את פרטי הפרטים של חיי היומיום, מצבעי הבגדים אותם לובשים עד למאכלים אותם אוכלים בכל יום נתון. הקנדומבלה מהווה השראה לצורה ותוכן של חלק נרחב של התרבות העממית כולל מילים של שירים וצעדי ריקוד. הקנדומבלה מהווה גם מערכת אזוטרית שמעניקה הסברים פילוסופיים וקוסמולוגיים לגחמות החיים האנושיים ברמה החברתית והאישית.
בסלבדור - רשמית עיר נוצרית- יש יותר ממיליון ורבע תושבים. יותר מ-75% מהם צאצאים של אפריקאים. יש בעיר יותר ממאה כנסיות ועם זאת אין מספרן או השפעתן מתקרבות ל-2,000 מרכזי קנדומבלה.
בימי שישי מתלבשים אנשים רבים בלבן מכיוון שיום שישי מוקדש לאושלה (Oxala), האל שיצר את האדם ועל כן נחשב לאבי האנושות וצבעו לבן: צבע חוכמה ושלום.
בפינות הרחוב עומדות מוכרות המאכלים, נשים אפריקאיות הלבושות בתלבושות קנדומבלה אופייניות, המכונות גם "באינות". נשים אלו הן נשים שעברו את טקס החניכה והמטעמים שהן מוכרות כוללים את המאכלים האהובים על האלים.
פרטי השגרה היומית של האנשים הקשורים בקנדומבלה גם היא מוכתבת על ידי דתם. כל יום בשבוע קשור לאל מסוים שאת צבעיו האנשים לובשים, את מאכליו אוכלים, וממאכלי הטאבו שלו הם קרוב לוודאי ימנעו. הקישור של ימים מסוימים לאלים יכול אף לקבוע אם האנשים יקיימו יחסי מין. ביום שמוקדש לאל המגן שלו יעדיפו חלק מהאנשים להתנזר.
אפילו אופי ואירועי השנה מנובאים על ידי הקנדומבלה. בראשון לינואר העיתונים ואף בחדשות הטלוויזיה הממלכתית מודיעים את זהות האל שנקבע על ידי כוהני וכוהנות הקנדומבלה כאל שישלוט בשנה הקרובה. לפי זהות האל מחליטים האם השנה תהיה שנת שלום או מלחמה, מחלות, סערות או שנת יצירה ויצרנות.
בסלבדור יש מסעדות הקרויות בשם האלים, תמונות ופסלי האלים ממלאים את הרחובות, השלטים והבניינים בסלבדור. כך, סמלי הקנדומבלה מהווים, בדרכים רבות, חלק קבוע ורגיל של חוויות יומיומיות של כל תושבי סלבדור.
לקנדומבלה אין ספרי קודש. העקרונות והתאוריות שלו צריכים להיות מוטבעים בחיי היומיום כדי להתקיים. אין פער בין טבעי לעל-טבעי, בין קודש לחול. האנושי והעל-אנושי אינם כה רחוקים. הם חודרים זה אל זה ויכולים להפוך אחד לשני. לאלים יש תכונות אנושיות ואנשים מסוימים משאילים את גופם לאלים כדי לאפשר לישויות הרוחניות להצטרף לקהילה האנושית. אין גם חוסר המשכיות בין כוחות הטבע (אלים) לבין בני האדם מכיוון שכוחות הטבע מועברים לממדי אנוש כך שהאנשים יכולים לתקשר אתם ואף להשפיע עליהם.
מכיוון שהאלים, "התגלמות תופעות הטבע", מזוהים עם צמחים, בעלי חיים, מאכלים, מינרלים וצבעים מסוימים האנשים יכולים להיות כל הזמן בקשר עם האנרגיות הרוחניות שלהם באמצעות כל אחד מאלמנטים אלו. אם כך, ישנה המשכיות בין העולם האנושי, הטבעי והרוחני. שיטת אמונה זו מאפשרת לאנשים להבין את טבע כוחות היקום ומעניקה דרכים ספציפיות להיכנס ולשמור את המגע אתם על מנת לקדם את ההרמוניה החברתית והאישית.
פילוסופיה דתית

הדתות האפרו ברזילאיות הם היתוך של נצרות ודת היורבה, הנצרות בדתות אלה בברזיל היא יותר צורנית ומשמשת כסמל, אבל היא גם חלק עקרי בזהותם הדתית, והם רואים עצמם כקתולים מאמינים. פולחן האלים והטקסים סביבם, הוא הפולחן והפילוסופיה הדתית- אין הפרדה בין גשמי לרוחני, בין קודש לחול, הגישה המטאפיזית היא שהנשמה והגוף אינם מתקיימים בעולמות נפרדים. החיבור לאלים נעשה על ידי טראנס גופני ונפשי, והאלים נתפסים כבעלי יכולת על טבעית לעזור למאמין. האלים שלהם יש לאדם גישה אליהם, נחשבים כחלק מהטבע, ולא כישות עליונה מעל הטבע כמו אולורום שאליו לא ניתן להגיע, והגוף נתפס ככלי דרכו אפשר להגיע לחיבור לאל ולהתגלות. לחושים ולגוף יש תפקיד חשוב, והוא גם לא נחשב למשהו שיש לדכאו ולראות בו משהו נעלה פחות מהקודש כי אין את ההפרדה הזאת שקיימת למשל בדתות האברהמיות. אך בדומה להם ישנה הפרדה ברורה בין טוב לרע.
בצורה די פרדוקסלית התפיסה הזו די נוגדת את הנצרות שהיא גם חלק בלתי נפרד מהזהות של הקנדומבלה, אך היא הפוכה ממנו, בנצרות יש הפרדה ברורה בין קדוש ליום יומי בין הארצי לגבוה. הגוף נחשב למשהו גשמי וארצי, והנפש לגבוהה ואלוהית והגוף מפתה אותך להתפתות לייצר כמבחן, בדתות האפרו ברזילאיות הגוף משמש ככלי לעיתים גשמי ולעיתים רוחני ולעיתים שניהם יחד בו זמנית. בנצרות העצמה היא בתפילה, במילה הכתובה, בקנדומבלה האקסטזה היא זו שמשחקת תפקיד עיקרי. והעצמה היא בסלגדאס (ריטואל שירים, ריקודים, תלבושות ומנהגים בחג מסוים) בטקסים, בטראנס הנפשי-גופני, ובריקודים. לעיתים חושים חזקים ועצמתים או צרכים "גשמיים" נחשבים גם הם כבעלי ממד מיסטי ורוחני.
היחס הזה לחושים גרמו שבניגוד לנצרות הקלאסית התפיסה לגבי מינית שונה, המיניות לא נחשבת כבעלת משקל בהיבטים דתיים. הנזילות בזהות ובנטייה המינית היא גדולה יחסית, ואין חשיבות מוסרית כפי שהיא קיימת בנצרות או ביהדות, ישנה הפרדה בין טוב לרע במין, וכן אלה, אך לא קיים בו ממד הגשמיות החטא כפי שיש בדתות האחרות.
לקריאה נוספת

Bastide Roger, Le Candomble de Bahia (Rite Nago),Mouton & Co, Paris, 1958
Lannguth Arthur John, Macumba: White and Black Magic in Brazil, Harper & Row, New York, 1975
Voeks Robert A, Sacred Leaves of Candomble, University of Texas Press, Texas, 1997
מרכז קנדומבלה בפרנמבוקו
Exu
מאכל מסורתי המוגש ל-Oxum
Wanderer Puppchen

| --- | --- |

Wanderer Puppchen
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Wanderer-Werke AG
 שנות ייצור:  1912–1926
 הרכבה:  גרמניה
 אורך:  3,100 - 3,250 מ"מ
 רוחב:  1,330 מ"מ
 גובה:  1,420-1,500 מ"מ
 משקל:  500 ק"ג (מטען: 250 ק"ג) (דגם "5/12 PS W1") 550-600 ק"ג (ריק), (800-850 ק"ג - כולל מטען) (דגם "W3 5/15 PS") 600-750 ק"ג (ריק), (850-1,000 ק"ג - כולל מטען) (דגם "W3 (5/15 PS)") 600-650 ק"ג (ריק), (850-900 ק"ג - כולל מטען) (דגם " 5/15 PS W4") 700-850 ק"ג (ריק), (1,150-1300 ק"ג - כולל מטען) (דגם " 5/20 PS W8")
 בסיס גלגלים:  2,250-2,395 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 4 פעימות, 1,147 סמ"ק, המפיק 12 כ"ס ב-1,800 סל"ד (מנוע סוג "4 Zyl. Reihe 4 Takt") (יוצר בין השנים 1912-1913) 4 צילינדרים, 4 פעימות, 1,222 סמ"ק, המפיק 15 כ"ס, ב-1,800 סל"ד (יוצר בין השנים 1913-1914) 4 צילינדרים, 4 פעימות, 1,286 סמ"ק, המפיק 17 כ"ס, ב-2,000 סל"ד (יוצר בין השנים 1914-1919) 4 צילינדרים, 4 פעימות, 1,306 סמ"ק, המפיק 17 כ"ס ב-2,000 סל"ד (יוצר בסיום מלחמת העולם הראשונה, 1919-1924)  4  צילינדרים, 4 פעימות, 1,306 סמ"ק, המפיק 20 כ"ס ב-2,000 סל"ד (יוצר בין השנים 1925-1926)
 הילוכים:  תמסורת ידנית  - 3 מהירויות
 מהירות מרבית:  70 קמ"ש (מנוע 1,147 סמ"ק)  78 קמ"ש (מנוע 1,286 סמ"ק המפיק 17 כ"ס)
 צריכת דלק:  8 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,147 סמ"ק)  8.5 ליטר ל-100 ק"מ (מנוע 1,306 סמ"ק המפיק 20 כ"ס)
Wanderer Puppchen היא מכונית  פתוחה, בסגנון "טורפדו" אשר יוצרה על ידי יצרנית האופניים, כירכרות, אופנועים, ומכוניות הגרמנית Wanderer-Werke AG בין השנים 1912–1926,. השם puppchen אינו שמה הרשמי אלא כינוי עממי ופירושו "בובה" או "בובה קטנה".
יוצרו מעל 9,000 יחידות
דגמי "Wanderer Puppchen" נרכשו על ידי הצבא הגרמני שהיה קרוי רייכסווהר,(בגרמנית: Reichswehr, "הגנת הרייך"), ושירת בתקופת מלחמת העולם הראשונה.
דגמים

5/12 PS W1 (יוצר בין השנים 1912-1913)
5/15 PS W2 (יוצר בין השנים 1913-1914)
W3 (5/15 PS) (יוצר בין השנים 1919-1914)
5/15 PS W4 (יוצר בין השנים 1919-1924)
5/20 PS W8 (יוצר בין השנים 1925-1926)
תמונות

דגם Wanderer Puppchen מודל "W 3", שנת 2015
דגם Wanderer Puppchen
דגם Wanderer Puppchen
דגם Wanderer Puppchen  מודל "5/20 PS W8"
דגם Wanderer Puppchen מודל "W 3"
דגם Wanderer Puppchen  - מונפק על בול גרמני משנת 1982
דגם Wanderer Puppchen
דגם Wanderer Puppchen
דגם "Wanderer Puppchen" בשרות הצבא הגרמני (רייכסווהר)
הערות שוליים

↑  יצרנית כלי הרכב הגרמנית "Wanderer-Werke AG" פעלה בין השנים 1896-1945
↑  דגם Wanderer Puppchen, שנת 1920liveauctioneers
↑  דגמי "Wanderer Puppchen" מפרט טכניdeacademic
↑  דגם "Wanderer Puppchen" מודל 5/12 PS W1 audi.com/corporate/en/company/history/models/wanderer-512-hp-type-w3h
↑  דגם "Wanderer Puppchen" מודל "5/15 PS W2" - מפרט טכני ומידותauta5p.eu/lang/en/katalog/auto
עושים רוח

| --- | --- |

 מדבבים:  ליא קניג אלי גורנשטיין עזרא דגן 
 מדינה:  ישראל 
 הקרנת בכורה:  2006 
 משך הקרנה:  80 דק' 
 שפת הסרט:  עברית 
 
מונדי, מגיבורי הסרט
עושים רוח הוא סרט הנפשה ישראלי באורך מלא (80 דקות) משנת 2006. הסרט, שנעשה בעזרת הנפשה ממוחשבת, הוא הראשון מסוגו בישראל. הסרט הונפש, נכתב ובוים על ידי אורן פלד. בין מדבבי הסרט ליא קניג, אלי גורנשטיין ועזרא דגן.
עלילת הסרט

הסרט עוקב אחר מונדי, מאוורר שולחן בחנות המזגנים "עושים רוח" שמתעורר מחלום רע, בו הוא נשאב אל תוך משאית שחוטפת מאווררים ישנים למזבלה, כדי לפנות את מקומם בעולם לטובת מזגנים. מונדי חושש שחלומו יתגשם עם פתיחת תערוכת מזגנים שנתית, בה יוצג "כפור 1000", מזגן מתוחכם רב עוצמה וזול. יחד עם חבריו, המאווררים אולסי, גרשון, פאניה ונחום, מנסה מונדי למנוע את הגזירה.
הפקה והפצה

הסרט הופק באופן עצמאי, תחילה כסרטון קצר על ידי פלד ולאחר מכן כהפקה מלאה. לאחר מספר הופעות בפסטיבלים הופץ הסרט בתקליטורי DVD על ידי גלובוס יונייטד. ב-2008 הועלה לשירות ה-VOD של חברת HOT.
אנדי רם ויוני ארליך

אנדי רם (מימין) ויוני ארליך באליפות ארצות הברית הפתוחה, 2006
אנדי רם ויוני ארליך (מכונים לעיתים בתקשורת הספורט גם "אֶנְדִיוֹנִי"), הם טניסאים ישראלים ששיחקו יחד בתחרויות טניס זוגות. הם הצמד המצליח ביותר בתולדות הטניס הישראלי לדורותיו. הישגי השיא שלהם היו, זכייה בטורניר גראנד סלאם, שתי השתתפויות בטורניר המאסטרס היוקרתי, העפלה לשלב חצי הגמר בבית העליון של גביע דייוויס במסגרת נבחרת ישראל, ופעמיים העפלה לשלב רבע הגמר במשחקים האולימפיים.
ראו גם

אנדי רם
יוני ארליך
בוב ומייק בריאן