stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כשל שוק
ראו גם

מוצר ציבורי
כלכלה קיינסיאנית
הפולמוס סביב השוק
הערות שוליים

↑  לדוגמה: Paul Samuelson, Economics, New York, 1976, p. 160. כיום, בעקבות R. Coase "The Lighthouse in Economics", Journal of Law and Economics, 1974 ואחרים, שהראו כי עיקר המגדלורים המוקדמים הוקמו על ידי גורמים פרטיים, טיעון זה נזנח במידה רבה.
↑  Diamond, Jared. "The Curse of QWERTY." Discover Magazine, April 1997
↑  Kelly, Kevin and Reiss, Spencer. "One Huge Computer." Wired Magazine, August 1998.
↑  Terrell, Timothy. "Hoodwinked by Technology?." The Free Market, November 1999.
↑  Postrel, Virginia I. "Creative Insecurity." Reason Magazine, January, 1998.
↑  Liebowitz, Stan and Margolis, Stephen E. "The Fable of the Keys." Journal of Law and Economics, April 1990.
↑  Liebowitz, Stan and Margolis, Stephen E. "Should Technology Choice be a Concern of Antitrust Policy?" Harvard Journal of Law and Technology, Summer 1996.
↑  Liebowitz, S. J, and Stephen Margolis. Winners, Losers & Microsoft : Competition and Antitrust in High Technology. Vol. Independent studies in political economy. Oakland, Calif: Independent Institute, 1999.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4130502-4
לאופיס

| לאופיס> תקופה |
| --- | --- |
פליוקן 4 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: צפעיים
סוג:: לאופיס
מין:: Laophis crotaloides
שם מדעי
 Laophis

לאופיס (שם מדעי: Laophis; מיוונית עתיקה: "נחש של אנשים") הוא סוג נחש נכחד ממשפחת הצפעיים, אשר התקיים במשך הפליוקן של אירופה שלפני 4 מיליון שנה.
המאובנים של הנחש התגלו בסלוניקי שבצפון יוון. הוא תואר למדע לראשונה ב-1857 בידי החוקר האנגלי הידוע ריצ'רד אוון, לאחר חשיפה של כמה שלדים שלו. הדוגמה המקורית ששימשה את אוון נאבדה במשך השנים אך בשנת 2014 נחשף שלד נוסף של הנחש, כשהוא ידוע מחוליות בודדות שהתגלו סלוניקי. הסוג מכיל מין יחיד - Laophis crotaloides, שפירושו: "דמוי-עכסן".
נחש זה היה בעל מבנה דומה לזה של נחשי צפע או ביטיס מודרניים אך היה גדול מהם בהרבה, באורך של 3 עד 4 מטרים ומשקל של 26 ק"ג, בדומה לרב-פתן מלכותי. דבר זה הופך אותו לצפעי הגדול ביותר שחי מעולם ואולי אף לנחש הארסי הגדול ביותר, בהשוואה הגדול שבצפעים המודרניים הוא עכסן גב-יהלום מזרחי שהגיע לאורך מרבי של 2.4 מטרים ולמשקל של 15 ק"ג. אף שלא נשתמר כנראה שהוא היה בעל ניבי ארס חלולים כדי להזריק ארס קטלני לטרפו הקטן.
הערות שוליים

↑  Georgalis, Georgios (2014). "Rediscovery of Laophis crotaloides – the world's largest viper?". ResearchGate
↑  Owen, R. (1857). "On the Fossil Vertebrae of a Serpent (Laophis crotaloides, Ow.) discovered by Capt. Spratt, R.N., in a Tertiary Formation at Salonica". Quarterly Journal of the Geological Society. 13 (1–2): 196–199. doi:10.1144/GSL.JGS.1857.013.01-02.28. S2CID 131142130.
לואי, נסיך קונדה (1668–1710)

| --- | --- |

 לידה:  10 בנובמבר 1668 פריז, ממלכת צרפת 
 פטירה:  4 במרץ 1710 (בגיל 41) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  לואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון (24 ביוני 1685–?) 
 פרסים והוקרה
 אבירי מסדר הרוח הקדושה  אביר במסדר סן-מישל 
 
לואי דה בורבון, או לואי השלישי, נסיך קונדה (בצרפתית: Louis III de Bourbon-Condé;‏ 10 בנובמבר 1668 - 4 במרץ 1710), היה נסיך קונדה משנת 1709 עד מותו.
ביוגרפיה

לואי דה בורבון, דוכס דה בורבון, דוכס מונמורנסי (1668–1689), דוכס ד'אנייה (1689–1709), הנסיך השישי של קונדה, הרוזן דה סאנסר (1709–1710), הרוזן דה שרולה (1709), נולד במלון דה קונדה בפריז ב-10 בנובמבר 1668 ומת בארמון ורסאי ב-4 במרץ 1710.
הוא היה בנם הבכור של אנרי ז'ול דה בורבון, נסיך קונדה ואנה הנרייטה מבוואריה, ונכדו של לה גרנד קונדה.
הוא היה אחד מתשעה ילדים, ובנם הבכור של הוריו שנותר בחיים. אחותו, מארי תרז דה בורבון, נישאה לפרנסואה לואי, נסיך קונטי ב-1688. אחות אחרת, לואיז בנדיקט דה בורבון, התחתנה עם לואי אוגוסט, דוכס מיין, בנו של לואי ה-14, ב-1692. אחותו הצעירה, מארי אן דה בורבון, נישאה מאוחר יותר לגנרל המפורסם לואי ז'וזף דה בורבון.
הוא מונה ל-Chevalier du Saint-Esprit ב-1686, לקולונל של רגימנט הרגלים בורבון מאוחר יותר באותה שנה, למרשל דה מחנה ב-1690 וללוטננט גנרל ב-1692. עם מות אביו, הוא ירש את כל התארים והאחוזות של קונדה.
נישואים

בשנת 1685, לואי התחתן עם לואיז פרנסואז דה בורבון, הידועה בבית המלוכה בשם מדמואזל דה נאנט, שהייתה הבת הבכורה של מלך צרפת לואי ה-14 ופילגשו, מאדאם דה מונטספן. בעידן שבו שיקולים שושלתיים מילאו תפקיד מרכזי, הורמו גבות בבית המלוכה בנישואים בין נסיך הדם לממזר מלכותי. אולם ראש בית קונדה, le Grand Condé, הסכים עם השידוך הנחות מבחינה חברתית בתקווה לזכות בהטבות מאביה של הכלה, לואי ה-14.
כמו אביו, שהפך לנסיך קונדה ב-1687, לואי דה בורבון ניהל חיים טיפוסיים, חסרי ייחוד. בתקופה שבה מטר וחצי נחשב לגובה נורמלי לאישה, לואי, למרות שלא היה ממש גמד, נחשב לגבר נמוך. אחיותיו, למעשה, היו כל כך קטנות עד שכינו אותן "בובות הדם", או, באופן פחות מחמיא, "חיפושיות שחורות קטנות" מאחר שרבים מהם היו בעלי גוון עור כהה ובעלי גיבנת. למרות שלא סבל ממצב זה בעצמו, לואי היה מקרוצפלי. בנוסף, נאמר כי לגוון עורו היה גוון צהבהב-כתום מובהק. בצד החיובי, בעוד שלא היה מלומד, לואי היה משכיל בצורה מכובדת.
נסיך קונדה

לואי היה הנסיך דה קונדה במשך קצת פחות משנה, שכן הוא מת רק אחד עשר חודשים לאחר אביו. כמו אביו, לואי היה מטורף ללא תקנה, והיה "עושה פרצופים איומים", כפי שציין היסטוריון אחד. לואי מת בשנת 1710 בגיל ארבעים ושתיים.
משפחתו

מארי אן אלאונור דה בורבון, מדמואזל דה בורבון (22 בדצמבר 1690 - 30 באוגוסט 1760) מתה רווקה.
לואי אנרי הראשון, נסיך קונדה (18 באוגוסט 1692 - 27 בינואר 1740) נישא למארי אן דה בורבון, ולאחר מכן התחתן עם קרולינה, רוזנת הסן-רוטנבורג.
לואיז אליזבת דה בורבון (22 בנובמבר 1693 - 27 במאי 1775) התחתנה עם לואי ארמנד, נסיך קונטי.
לואיז אן דה בורבון, מדמואזל דה שרולה (23 ביוני 1695 - 8 באפריל 1758) מתה רווקה.
מארי אן דה בורבון (16 באוקטובר 1697 - 11 באוגוסט 1741) נישאה בחשאי ללואי דה מלון, דוכס ג'ויוז .
שארל, רוזן שרולה (19 ביוני 1700 - 23 ביולי 1760) נישא בחשאי לז'אן דה ולואה סן רמי (צאצא של אנרי השני מצרפת).
הנרייט לואיז דה בורבון, מדמואזל דה ורמנדואה (15 בינואר 1703 - 19 בספטמבר 1772) מתה רווקה.
אליזבת אלכסנדרין דה בורבון, מדמואזל דה סנס (15 בספטמבר 1705 - 15 באפריל 1765) מתה רווקה.
לואי, רוזן קלרמון (15 ביוני 1709 - 16 ביוני 1771) מת רווק.
לואזה קומפר

| --- | --- |
 לידה:  1445? Roman Catholic Diocese of Arras, צרפת 
 פטירה:  16 באוגוסט 1518 (בגיל 73 בערך) סן-קנטן, צרפת 
 מקום קבורה:  Basilica of Saint-Quentin 
 מוקד פעילות:  ממלכת צרפת 
 זרם:  האסכולה הפרנקו-פלמית 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 
כתב היד של Omnium bonorum plena, מוטט מאת קומפר, אולי היצירה המוקדמת ביותר שלו ששרדה; התאריך המדויק איננו ודאי, אבל ייתכן שהמוטט נכתב להקדשת הקתדרלה של קמבריי ב-2 ביולי 1472.
לואזה קומפר (בצרפתית: Loyset Compère; סביבות 1445 – 16 באוגוסט 1518) היה מלחין צרפתי מתקופת הרנסאנס, בן דורו של ז'וסקן דה פרה. קומפר היה בין מלחיני המוטטים והשאנסונים החשובים ביותר בתקופה זו ואחד המוזיקאים הראשונים, שהביאו לצרפת את סגנון הרנסאנס האיטלקי הקליל.
קורות חייו

מקום הולדתו המדויק אינו ידוע, אבל מסמכים מאותה תקופה משייכים אותו למשפחה מארטואה (בצרפת של ימינו) ומעלים סברה, שייתכן ונולד ברוזנות אינו (בבלגיה של ימינו). מקור אחד לפחות ממילאנו מציין, שקומפר תיאר את עצמו כמי שמוצאו באראס, גם היא בארטואה. הן התאריך והן מקום הלידה המשוער קרובים מאוד לאלה של ז'וסקן דה פרה; למעשה, האזור הסובב את הגבול הצרפתי-בלגי הנוכחי הוציא מתוכו במאה ה-15 וה-16 מספר גבוה להפתיע של מלחינים מעולים, שתהילתם השתרעה על אירופה כולה. במקרים רבים רואים מלחינים אלה כחברים באסכולה הפרנקו-פלמית, או האסכולה ההולנדית.
בשנת 1470 עבד קומפר כזמר בקאפלה של הדוכס גאליאצו מריה ספורצה במילאנו, בתקופה שמלחינים כמו יוהנס מרטיני וגאספאר ואן ורבקה שרו שם גם הם. מקהלת הקאפלה גדלה בראשית שנות ה-70' של המאה ה-15 לאחד מהרכבי הזמרה הגדולים והמפורסמים ביותר באירופה. אחרי רצח הדוכס בשנת 1476, נראה שקומפר "פוטר" מן הקאפלה וייתכן שחזר אז לצרפת. בזמן מן הזמנים במהלך עשר השנים הבאות החל לעבוד בחצר המלוכה הצרפתית, משם התלווה אל שארל השמיני בפלישה לאיטליה ב-1494 (לא ידוע באיזה תפקיד). הוא היה ברומא בתחילת 1495, בתקופה ששארל וצבאו כבשו את העיר.
לאחר זאת כיהן בשורה של משרות כנסייתיות. בשנת 1498 שהה קומפר בקמבריי ומשנת 1500 עד 1504 בקירוב היה בדואיי; מינויו האחרון היה לכנסייה בסן קוונטין. במשך כל הזמן הזה היה כנראה בשירות חלקי של החצר הצרפתית, וראיה לכך חיבוריו הרבים לאירועים רשמיים וטקסיים. קומפר מת בסן קוונטין.
רשימת יצירות > מיסות וחלקי מיסות

Missa Alles regretz;
Missa De tous bien plaine;
Missa L'homme armé;
Kyrie et Gloria sine nomine;
Credo 'Mon pére';
Credo sine nomine.
רשימת יצירות > מחזורי מוטטים (מיסות חלופיות)

אלה הם מחזורי מוטטים, שכל מוטט מתוכם נועד לשירה במקום קטע מטקס המיסה. ברשימה מופיע המוטט לצד שם החלק הקבוע במיסה.
1. Ave Domine Jesu Christe (Missa de D.N.J.C). Ave Domine Jesu Christe (Introit); Ave Domine Jesu Christe (Gloria); Ave Domine Jesu Christe, (Credo); Ave Domine Jesu Christe (Offertory); Salve, salvator mundi (Sanctus); Adoramus te, Christe (Elevation); Parce, Domine (Agnus dei); Da pacem, Domine (Deo Gratias).
2. Hodie nobis de virgine(Missa in Nativitate Deus Noster Jesu Christe). Hodie nobis de Virgine (Introit); Beata Dei Genetrix Maria (Gloria); Hodie nobis Christus natus est (Credo); Genuit puerpera Regem (Offertory); Verbum caro factum est (Sanctus); Memento, salutis auctor (Elevation); Quem vidistis, pastores (Agnus dei); O admirabile commercium (Deo Gratias).
3. Missa Galeazescha (Missa de Beata Maria Virgine); Ave virgo gloriosa (Introit); Ave, salus infirmorum (Gloria); Ave, decus Virginale (Credo); Ave, sponsa verbi summi (Offertorii); O Maria (Sanctus); Adoramus te, Christe (Elevation); Salve, mater salvatoris (Agnus dei); Virginis Mariae laudes (Deo Gratias).
רשימת יצירות > מגניפיקטים

Magnificat I toni;
Magnificat IV toni (Esurientes only);
Magnificat VI toni (I);
Magnificat VI toni (II);
Magnificat VII toni;
Magnificat VIII toni (Esurientes only).
רשימת יצירות > מוטטים

Ad honorum tuum Christe;
Asperges me Domine;
Ave Maria, gratia plena;
Crux triumphans;
Gaude prole regia / Sancta Catharina (1501);
O admirabile commercium;
Officium de cruce (In nomine Jesu);
O genetrix gloriosa;
Omnium bonorum plena (לפני 1474, ייתכן שלכבוד הקדשת הקתדרלה של קמבריי ב-5 ביולי 1472)
Paranymphus salutat virginem;
Profitentes unitatem;
Propter gravamen;
Quis numerare queat / Da pacem (חובר כנראה לחגיגות "שלום אטאפלה" ב-3 בנובמבר 1492, או לחתימת הברית בין האפיפיור אלכסנדר השישי לשארל השמיני ב-15 בינואר 1495)
Sile fragor;
Sola caret monstris / Fera pessima (1507);
Virgo caelesti.
רשימת יצירות > מוטט - שאנסון

Le corps / Corpusque meum;
Male bouche / Circumdederunt me;
Plaine d'ennuy / Anima mea;
Tant ay d'ennuy / O vos omnes (=O devotz cueurs /O vos omnes).
רשימת יצירות > שאנסונים לשלושה קולות

A qui diraige ma pensée;
Au travail suis;
Beaulté d' amours;
Bergeronette savoysienne;
Chanter ne puis;
Des trois la plus;
Dictes moy toutes;
Discant adieu a madame (I);
En attendant;
Faisons boutons (Text: Jean II);
Guerisses moy;
La saison en est;
Le grant dèsir d'aymer;
Le renvoy;
Mes pensées;
Ne doibt on prendre (
Ne vous hastez pas (Adieu a madame (II).);
Pensant au bien;
Pleut or a Dieu;
Pour estre ou nombre;
Puis que si bien;
Reveille toy franc cueur;
Se j'ay parlé (texte: Henry Baude);
Se mieulx ne vient (adaptation d'une chanson de P. Convert);
Se pis ne vient;
Seray je vostre mieulx amée (נעדר ממכלול יצירות קומפרה בהוצאת פלואס)
Sourdes regrets;
Tant ha bon oeul;
Tout mal me vient;
Va-t-en regret (poem by Jean II de Bourbon);
Venes regrets;
Vive le noble roy de France;
Vous me faittes morir d'envie (poem by Jean II de Bourbon).
רשימת יצירות > שאנסונים

Alons fere nos barbes (possibly apocryphal);
De les mon getes = Voles oir une chanson);
Et dont revenes-vous;
Gentil patron;
J'ay un syon sur la porte;
Je suis amie d'un fourrier;
L'aultre jour me chevauchoye;
Mon pére m'a donné mari;
Nous sommes de l'ordre de St Babouin;
Royne du ciel;
Une plaisante fillette;
Un franc archier;
Vostre bargeronette.
רשימת יצירות > פרוטולי

Che fa la ramacina;
Scaramella fa la galla.
רשימת יצירות > יצירות המיוחסות לקומפר או מוטלות בספק

Ave regina, cælorum (אלמונית, אך מיוחסת לקומפר);
Cayphas (מיוחסת הן ליוהנס מרטיני והן לקומפר;
Lourdault lourdault garde que tu feras (מיוחסת הן לנינו לה פטי והן לקומפר. מלומדים נוטים להעדיף כיום פה אחד את קומפר) ;
Mais que ce fust (מיוחסת הן לקומפר והן לפיטרקין בונל ;
O post partum munda (אלמונית, מיוחסת לקומפר);
Sanctus - O sapientia (מוטל בספק מסיבות סגנון);
Se non dormi dona (אלמונית, מיוחסת לקומפר);
Se (Si) vous voulez que je vous face (אלמונית אבל בסגנון של קומפר);
Vray dieu quel payne(ייחוסים רבים, ביניהם גרספאר ואן ורבקה, ז'אן ז'אפאר ומתאוס פיפלארה.
Se (Si) vous voulez que je vous face (אלמונית אבל בסגנון של קומפר);
פחמן חד-חמצני

| --- | --- |

מולקולת פחמן חד-חמצני
 שם סיסטמטי:  Carbon monoxide
 שמות נוספים:  קרבוניל Carbonyl)
 כתיב כימי:  CO 
 מסה מולרית:  28.01 גרם/מול
 מראה:  גז שקוף
 מספר CAS:  630-08-0
 צפיפות:  0.00125 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  גז
 מסיסות:  27.6 מ"ג לליטר
 ממסים:  חומצה אצטית, כלורופורם, בנזן, אתנול, אתיל אצטט
 טמפרטורת היתוך:  -205.02 °C   68.13 K
 טמפרטורת רתיחה:  -191.5 °C   81.65 K
 נקודת הבזק:  -191 °C   82.15 K
 נקודת התלקחות:  609 °C   882.15 K
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  110.5- קילוג'ול למול
 אנטרופיה מולרית תקנית:  197.7±0.05 ג'ול למול־קלווין
 NFPA 704:       4 ‏ 3 0 
 
מודל תלת־ממדי של פחמן חד-חמצני
פחמן חד-חמצני (CO בכתיב כימי) הוא תרכובת של פחמן וחמצן, שהיא גז בטמפרטורת החדר. זהו גז רעיל המסוכן לבריאות, חסר צבע וריח, והוא תוצר לוואי של שרפה (חימצון) בלתי מושלמת של תרכובות אורגניות. בעירה חלקית של דלק היא שרפה ללא נוכחות מספקת של חמצן, הגורמת לפליטת מולקולות מים ופחמן חד-חמצני, זאת לעומת בעירה מלאה של דלק בה יש נוכחות מספקת של חמצן, ושכתוצאה ממנה מתפרקות התרכובות למולקולות מים ופחמן דו-חמצני. פחמן חד-חמצני הוא גז דליק, ויכול בבערה להשלים את תהליך הבערה המלא ולהפוך לפחמן דו-חמצני.
מבנה המולקולה

מולקולה של CO מורכבת מאטום פחמן (C) אחד ואטום חמצן (O) אחד, הקשורים זה לזה בקשר משולש: 2 קשרים קוולנטים וקשר קואורדינטיבי בו משתתפים 2 אלקטרונים מאטום החמצן. לפחמן וחמצן יחד יש 10 אלקטרוני ערכיות. הקשר המשולש מביא לקיום כלל האוקטט עבור אטום הפחמן - שישה אלקטרונים בשלושה קשרים ועוד 2 אלקטרונים לא קושרים. זוג האלקטרונים הקושרים של הפחמן נקשרים לאלקטרונים הקושרים של החמצן, והאלקטרונים הבלתי קושרים של החמצן נקשרים גם הם לשני האלקטרונים הקושרים שנותרו. מצב היסוד של המולקולה הוא סינגלט מגנטי - אין אלקטרונים לא מזווגים. כיוון שארבעה מששת אלקטרוני הקשר באים מהחמצן ורק שניים מהפחמן, נוצר דיפול - מטען שלילי קטן על אטום הפחמן ומטען חיובי קטן על אטום החמצן (בניגוד להפרשי האלקטרושליליות שבין האטומים). כאשר המולקולה קשורה כליגנד כיוון הקיטוב עשוי להשתנות בהתאם למבנה הקומפלקס הקואורדינטיבי.
המולקולה איזו-אלקטרונית למולקולת החנקן N2 כי בשתי המולקולות 10 אלקטרוני ערכיות ו6 אלקטרוני קשר. ואורך הקשר פחמן-חמצן 112.8 פיקומטר בדומה לאורך הקשר בחנקן (קשר משולש ומסה מולקולרית זהה). להשוואה אורך קשר כפול פחמן-חמצן (בקרבוניל) הוא כ 120 פיקומטר. גם טמפרטורות ההיתוך - 68K והרתיחה - 82K קרובות לאלו של חנקן (63K ו77K). אנרגיית הקשר בפחמן חד-חמצני 1072KJ/mol היא הגבוהה ביותר הידועה וגבוהה מאנרגיית הקשר המשולש בחנקן (942KJ/mol).
המקור לפחמן חד-חמצני

CO נוצר כאשר שורפים פחמימנים ללא אספקה שוטפת של חמצן. המקור העיקרי לפחמן חד-חמצני מחוץ לבית הוא שרפה לא מושלמת שנוצרת כחלק מפעילותם של מנועי כלי רכב. בשנים האחרונות הופחת ריכוז הפחמן החד-חמצני באוויר, כתוצאה משיפור הדלקים, משיפור מערכת השרפה במנועי כלי הרכב ומכניסתם לשימוש של ממירים קטליטיים.
למרות כל זאת, עיקר החשיפה לריכוזים גבוהים של פחמן חד-חמצני מתרחשת באזורים בהם יש ריכוז צפוף של כלי רכב הנעים באיטיות, בעיקר במרכזי ערים סואנות ולאורך צירי הגישה לתוכן.
השפעות בריאותיות

CO הוא גז רעיל. שאיפת פחמן חד-חמצני אינה גורמת נזק משמעותי לריאות עצמן, אך מקטינה בצורה משמעותית, ולעיתים קטלנית, את יכולת נשיאת החמצן על ידי תאי הדם האדומים בדם. הפחמן החד-חמצני נקשר, דרך אטום הפחמן הנושא מטען שלילי חלקי ליון הברזל בקבוצת ההם, אותו חלק במולקולת ההמוגלובין שנושא את החמצן. זיקתו של הCO לקבוצת ההם גדולה פי 240 ממולקולת החמצן, וכך הוא מתחרה בצורה ניכרת על המקום של החמצן ומונע את העברתו. חשיפה לריכוזים נמוכים של פחמן חד-חמצני גורמת לסחרחורות, בחילות וכאבי ראש. בחשיפה לריכוזים קצת גבוהים יותר, חלה ירידה ביכולת הריכוז, פגיעה בערנות וביכולות הפיזיות, כלומר הקטנת היכולת לתפקד ולמלא משימות יומיומיות. ההשפעות נגרמות מכך שרקמות ואיברים שונים בגוף אינם מקבלים אספקת חמצן מלאה. פחמן חד-חמצני מסולק מהגוף רק דרך הריאות ועל ידי מולקולות החמצן המתחרות איתו על הקשירה להמוגלובין. כלומר, כאשר יהיה יותר חמצן הוא ייקשר יותר להמוגלובין וכמות הפחמן החד-חמצני שתוכל להיקשר להמוגלובין תפחת והוא יסולק מהר יותר בזמן נשיפת האוויר החוצה. זמן מחצית החיים של הקרבוקסיהמוגלובין באוויר חדר הוא כ-300 דקות ויורד עד 90 דקות כאשר מספקים חמצן בקצב מהיר ובריכוז גבוה דרך מסכה המושמת על פיו ועל אפו של הנפגע.
חשיפה לריכוזים גבוהים, העשויה להתרחש באזורים סגורים, עלולה לגרום להרעלה חריפה שתוצאותיה הן אובדן הכרה ואף מוות כתוצאה מחנק. פחמן חד-חמצני הנפלט ממכשירים ביתיים כגון תנורים לחימום או בישול, עלול לגרום להרעלה, כיוון שהגז חסר צבע, חסר ריח וחסר טעם.
מחוץ לבית קטן הסיכוי לחשיפה קטלנית לפחמן חד-חמצני למעט במקרים נדירים, כגון כבאים הנחשפים לרמות גבוהות של ריכוזי פחמן חד-חמצני בעת כיבוי שרפה.
אוכלוסיות הרגישות במיוחד לחשיפה לפחמן חד-חמצני:
לנשים בהריון עלולה חשיפה לריכוזי פחמן חד-חמצני לגרום נזק לעובר המתפתח.
קשישים נוטים לסבול ממחלות לב כרוניות, אשר עלולות להחמיר עקב חשיפה למזהם זה.
חשיפה לפחמן חד-חמצני בקרב חולים הסובלים ממחלות כרוניות אשר מעכבות אספקת חמצן סדירה בגוף, כגון ברונכיט כרונית או אנמיה על סוגיה, עלולה להגביר את התופעות של מחלות אלו.
תקנים

התקן האמריקאי לפחמן חד-חמצני הוא 10 מיליגרם למטר מעוקב לפרק זמן של 8 שעות ו-40 מיליגרם למטר מעוקב לפרק זמן של שעה אחת. אלו הם ערכים מרביים של ממוצעים לפרקי הזמן הללו ואסור לחרוג מהם יותר מפעם אחת בשנה.
התקן הישראלי לפחמן חד-חמצני הוא 11 מיקרוגרם למטר מעוקב לפרק זמן של 8 שעות ו-60 מיקרוגרם למטר מעוקב לפרק זמן של חצי שעה.
קבוצת הם הקשורה לפחמן חד-חמצני (פונה כלפי מעלה בציור), אטומי הפחמן באפור, אטום החמצן באדום, אטומי החנקן בסגול ויון הברזל בכתום
לאופרד 6 ליטר רודסטר

| --- | --- |

Leopard 6 Litre Roadster
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Leopard Automobile AB
 שנות ייצור:  2005 - עד היום
 הרכבה:  פולין פולין
 אורך:  3,800 מ"מ
 רוחב:  1,713 מ"מ
 גובה:  1,240 מ"מ
 משקל:  1,170 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,500 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  V8 צילינדרים, 5,967 סמ"ק, המפיק 405 כ"ס), ב-6,000 סל"ד,  יחס דחיסה 10.9:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 6 מהירויות
 מהירות מרבית:  250 קמ"ש
 צריכת דלק:  10.2 ליטר ל-100 ק"מ
 מעצב:  entrepreneur Zbysław Szwaj
מנוע V8 צילינדרים לאופרד 6 ליטר רודסטר
לאופרד 6 ליטר רודסטר (בפולנית: Leopard 6 Litre Roadster) היא מכונית ספורט מבית Leopard Automobile AB הפולנית.
הדגם נבנה במרכב רודסטר מגוף אלומיניום, בעבודת יד. הוא מאיץ מעמידה ל-100 קמ"ש ב-4 שניות. ייצור הדגם החל בשנת 2005 בתפוקה של 25 יחידות בשנה.
הערות שוליים

↑  דגם "לאופרד 6 ליטר רודסטר" - מפרט linkedin.com/pulse/leopard-6-litre-roadster
↑  לאופרד 6 ליטר רודסטר revolvy
↑  לאופרד 6 ליטר רודסטר - מפרט טכניcar.info/en-se/leopard
פטריק אוומויילה

פטריק אוומויילה (גרמנית: Patrick Owomoyela‏; נולד ב-5 בנובמבר 1979 בהמבורג, גרמניה) הוא כדורגלן גרמני-ניגרי חופשי. ידוע במסירות הארוכות שלו וביכולת ההגנה. לעיתים הוא משחק בעמדת הקשר הימני.
בעונת 1998/1999 הצטרף אוומויילה לקבוצת לונבורגר מהבונדסליגה ג', ולאחר שלוש עונות שם עבר לקבוצת אוסנבריק. במקביל לקריירת הכדורגל שיחק גם כדורסל בליגות הנמוכות של גרמניה, אך החליט להתמקד בכדורגל ופרש מכדורסל. לאחר עונת אחת באוסנבריק הוא עבר לפדרבורן, וכעבור עונה נוספת הצטרף לארמיניה בילפלד מבונדסליגה ב', וסייע לה להעפיל לבונדסליגה ב-2004. בתחילת עונת 2005/2006 עבר אוומויילה לורדר ברמן. הוא היה המגן השמאלי הקבוע של הקבוצה עד עונת 2006/2007, בה הגיע קלמנס פריץ מבאייר לברקוזן. אוומויילה אף זומן לסגל נבחרת גרמניה, אך בעקבות פציעה הפסיד את מקומו בהרכב הנבחרת ואת מקומו בהרכב הקבוצה לפריץ. הוא החלים מהפציעה במרץ 2007, וחזר לשחק בתור מחליף. בתחילת עונת 2009/2010 עבר לבורוסיה דורטמונד ושיחק  במועדון עד שנת 2013 .
אוומויילה היה מועמד לזימון לנבחרת ניגריה, אך סירב לזימון של התאחדות הכדורגל הניגרית, כיוון ששאף לשחק בנבחרת גרמניה. הוא זומן לסגל הנבחרת על ידי יורגן קלינסמן לאחר יורו 2004 ולקראת מסע משחקים באסיה.
לעיתים משמש אוומויילה בתור פרשן כדורסל בטלוויזיה הגרמנית למשחקי ליגת ה-NBA. ב-2007 השתתף אוומויילה בקמפיין נגד גזענות בכדורגל תחת הסיסמה "הגינות במגרשי הכדורגל". הפרסומת הופיעה על גבי רכבות חשמליות ברחבי העיר ברמן.
פלייסטואנאקס

פלייסטואנאקס (ביוונית: Πλειστοάναξ) היה מלך ספרטה מהשושלת האגידית. מלך בין 458-445 לפנה"ס, ופעם נוספת בין 426-409 לפנה"ס.
ביוגרפיה

פלייסטואנאקס היה בנו של המצביא פאוסניאס, שהיה בן לשושלת האגידית ואחיינו של לאונידס הראשון. בשנת 458 לפנה"ס הוא ירש את המלך פליסטרכוס שמת ללא ילדים. פלייסטואנאקס היה עדיין צעיר, ובתחילת שלטונו שימש כעוצר ניקומדס. פלייסטואנאקס מלך על ספרטה בתקופת המלחמה הפלופונסית הראשונה, ובשנת 445 לפנה"ס יצא בראש כוח צבאי גדול אל אטיקה במטרה לכבוש את אתונה. שליט אתונה, פריקלס, דיכא אז מרידה באובויה, ונראה היה שגורלה של אתונה נחרץ. פלייסטואנאקס כבש את אלווסיס וטריה, אלא שלמרבה ההפתעה לא התקדם מעבר לכך. עובדה זו, גרמה לכך שפריקלס יכל להמשיך ולדכא את המרד בנחת. הצעד לא התקבל בעין יפה בספרטה. על פלייסטואנאקס הוטל עונש כסף כבד, שאותו לא הצליח לפרוע, ועל כן יצא לגלות. יועצו קליאנדרידאס נידון למוות שלא בפניו, ונמלט גם כן מהעיר. בתקופת גלותו, הומלך במקומו בנו פאוסניאס, ומכיוון שהוא היה קטין, אחיו של פלייסטואנאקס, קלאומנס, מונה כעוצר.
עצירתו הפתאומית של פלייסטואנאקס בשערי אתונה, לא ברורה עד ימינו. תוקידידס, מציין ביובש שהוא הגיע עד אלווסיס ואז פיזר את חייליו, אולם במקום אחר מעיר שהספרטנים חשדו בו שהוא קיבל שוחד מפריקלס. את קבלת השוחד מזכיר גם ההיסטוריון המאוחר יותר פלוטרכוס, הטוען שפריקלס שיחד גם את קליאנדרידאס. עם זאת, מרבית החוקרים כיום סוברים שמדובר בשמועות, שאין בהן כדי להסביר את הפרשה. ייתכן שפלייסטואנאקס פשוט לא היה להוט למלחמה, ופריקלס הציע תנאים טובים לשלום.
בתקופת גלותו, חי פלייסטואנאקס על הר ליקייאון בארקאדיה, בבית שחציו היה בתוך מקדש זאוס, לשם נוחות וביטחון גם יחד. לטענת תוקידידס, הוא ואחיו אריסטוקליס שיחדו את האורקל מדלפי, כדי שתאמר לכל ספרטני המגיע אליה, שעל הספרטנים להשיב לארצם "את זרע חצי האל" (היינו פלייסטואנאקס שנחשב לצאצאו של הרקולס שהיה כידוע אל למחצה), ולא, ספרטה תיחרש "במחרשה של כסף" (היינו, רעב ויוקר יבואו על הארץ). בשל כך, בשנת 426 לפנה"ס החזירו הספרטנים את פלייסטואנאקס לעיר והכתירו אותו מחדש כמלך. עם זאת, מעמדו לא היה יציב. הוא היה מהתומכים הבולטים בשלום ניקיאס. הוא נזכר בהמשך כמנהיג של מסע מלחמה שהובילו הספרטנים נגד שבט שחי בארקאדיה. הוא מת בסביבות שנת 409 לפנה"ס ופאוסניאס ירש אותו בשנית.
לקריאה נוספת

תוקידידס, תולדות מלחמת פילופוניס, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. הקדים מבוא א' פוקס. ירושלים, מוסד ביאליק, תשי"ט (1959).
משה עמית, תולדות יוון הקלאסית, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 1984. (הספר בקטלוג ULI)
פלוטארכוס, חיי אישים - אנשי יוון, תרגם מיוונית והוסיף הערות א"א הלוי. ירושלים, מוסד ביאליק, תשל"א.
Donald Kagan, The Peloponnesian War, Penguin Books, 2003.
הערות שוליים

↑  א"א הלוי בתרגומו לתולדות המלחמה הפלופונסית, מתרגם את השם: פלייסטואנאכס. אולם בתרגומו לחיי אישים הוא מתרגם אותו כפליסטונאכס. משה עמית מתרגם פלייסטואנכס.
↑  ההגייה ביוונית: פלייסטואנאקְס.
↑  עמית, עמ' 305.
1 2  פלוטרכוס, "חיי פריקלס, 22.
↑  תוקידידס, ספר שלישי, 26.
↑  תוקידידס, ספר ראשון, 114.
↑  תוקידידס, ספר שני, 21.
↑  הפרשנות לקטע על פי: א"א הלוי, תוקידידס - תולדות מלחמת פילופוניס, מוסד ביאליק, 1959. עמ' 244.
↑  תוקידידס, ספר חמישי, 16.
↑  תוקידידס, ספר חמישי, 17.
↑  עמית, עמ' 371.
↑  תוקידידס, ספר חמישי, 33.
↑  דיודורוס, ספר שלושה עשר, 75.
פגיעת ברק

| --- | --- |
רגל אדם שנפגע ממכת ברק קרובה, ניתן לראות את האדמומיות בצורת זיגזג(אנ') לאורך הרגל שנגרמה כתוצאה מהברק.
רגל אדם שנפגע ממכת ברק קרובה, ניתן לראות את האדמומיות בצורת זיגזג(אנ') לאורך הרגל שנגרמה כתוצאה מהברק.
 תחום:  רפואת חירום
 גורם:  מכת ברק 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D015168
 סיווגים
 ICD-10:  T75.0 
 ICD-11:  NF08.0 
 
מכות ברק רבות באזור מיושב
פגיעת ברק היא טראומה גופנית הנגרמת על ידי מכת ברק. אף על פי שפעמים רבות פגיעות ברק גורמות למוות פתאומי או לדום לב בשל המתח הגבוה של מכת הברק, מצבם הרפואי של ניצולי פגיעות ברק הוא לרוב טוב יותר מניצולי פגיעות אחרות הנגרמות ליד מתח נמוך יותר אך זמן פגיעה ממושך יותר.
פגיעות ברק אינן נפוצות בישראל, אך בממלכה המאוחדת מתים כשלושה אנשים בשנה כתוצאה מפגיעות ברק ובארצות הברית מתים כ-70 אנשים בשנה כתוצאה מפגיעות ברק. מדי שנה נהרגים ברחבי העולם בין 6,000 ל-24,000 בני אדם מפגיעות ברק, ומספר דומה לזה נפצעים.