stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מץ
היסטוריה > מלחמת צרפת–פרוסיה והסיפוח הגרמני

במהלך מלחמת צרפת–פרוסיה בשנים 1870–1871, מץ הייתה למפקדה הראשית של הצבא הצרפתי, תחת פיקודו של הגנרל פרנסואה אשיל בזן. לאחר הקרבות של קולומבי, מארס-לה-טור וגרבלוט, גנרל בזן נסוג במטרה להגן על מץ, ונכנע לאחר מספר חודשים של מצור. לאחר חתימת הסכם פרנקפורט ב-1871 סופחה מץ אל האימפריה הגרמנית, כחלק מחבל אלזס-לורן, ונוהלה ישירות בידי הממשלה הקיסרית ששכנה בברלין. העיר שמרה על חשיבותה האסטרטגית והפכה לעיר חשובה של חיל המצב הגרמני, והגרמנים בנו ביצורים נוספים סביב העיר.
היסטוריה > מלחמות העולם ואחריהן

בעקבות שביתת הנשק עם גרמניה בסוף מלחמת העולם הראשונה, הצבא הצרפתי נכנס למץ בנובמבר 1918 והעיר הושבה לצרפת לאחר חתימת הסכם ורסאי. לאחר המערכה על צרפת ב-1940 במהלך מלחמת העולם השנייה, העיר סופחה פעם נוספת לגרמניה, הפעם לרייך השלישי, לתוך רייכסגאו הקרוי בשם ווסטמרק. ב-1944, העיר הותקפה בידי הארמייה השלישית של ארצות הברית תחת פיקודו של פטון, והתקפה זו ספגה התנגדות כבדה מצד הצבא הגרמני. הקרב על מץ נמשך מספר שבועות, אך לבסוף נכבשה העיר בידי האמריקנים בנובמבר 1944, והושבה לצרפת אחרי מלחמת העולם. בשנות ה-50 הפכה מץ לבירת חבל לורן המודרני, שהתפצל מאלזס, ונותרה בתפקיד עד 2015. בתחילת שנת 2016 אוחדו מספר חבלים לגראנד אסט ומץ אינה משמשת יותר כבירת החבל.
חוק וממשל > החוק המקומי

החוק המקומי (צרפתית: droit local) יושם כחלק מהמערכת המשפטית של מץ, הפועלת במקביל לחוק הצרפתי. החוק, שנוצר ב-1919, משמר את החוק הצרפתי שפעל בצרפת לפני 1870 ונשמר בידי הגרמנים במהלך סיפוח אלזס-מוזל, אך בוטל בשאר חלקי צרפת ב-1871. החוק גם משמר את החוק שפעל באימפריה הגרמנית עד שנת 1918, את ההוראות הספציפיות שאומצו על ידי הרשויות המקומיות, ואת החוק הצרפתי שהחל לאחר שנת 1919 ופעל רק בתחום הקרוי אלזס-מוזל (צר'). זהו חוק מקומי הפעיל בתחומים שונים כגון דת, חברה, עבודה וכספים. ההבדל הבולט ביותר בין צרפת לאלזס-מוזל הוא היעדר החילוניות הנוקשה באלזס-מוזל. אלזס מוזל עדיין נשלטת לפי החוק שפעל לפני 1905, המספק את התמיכה הציבורית בקהילה הקתולית והלותרנית, בכנסיות הקלוויניסטים ובקהילה היהודית.
חוק וממשל > מנהל

כמו כל מחוז מנהלי ברפובליקה הצרפתית החמישית, מץ מנוהלת בידי ראש העיר והעירייה, שנבחרים באמצעות בחירות דמוקרטיות כל 6 שנים. בעירייה ישנם ראש עיר ו-54 חברי מועצה, ומועצת עירייה שמתקיימת ביום חמישי האחרון של כל חודש. מאז 2008, ראש עיריית מץ הוא הסוציאליסט דומיניק גרוס.
מץ היא חברה באיגוד הערים של מץ, המאגד 40 ערים למטרופולין שמרכזו במץ.
הנוף העירוני

מץ היא ביתם של סגנונות ארכיטקטוניים רבים, העדים למילניום בו הושפעה מץ מתרבויות שונות. כעיר היסטורית וחשובה של חיל המצב, העיר הושפעה גם מהאדריכלות הצבאית במהלך ההיסטוריה. העיר ידועה בשל אדריכלות אבן הגיר הצהובה שלה.
הרובע ההיסטורי של מץ שימר את תכנון הערים הגאלו-רומי באמצעות הקארדו העובר בו, שנקרא בזמנו ויה סקרפונסיס, והדקומנוס העובר בו. בין השרידים הגאלו-רומיים הידועים בעיר נמנים המרחצאות, חלקים מן האקוודוקט, ובזיליקת סנט-פייר-אקס-נוניין.
כיכר סנט-לואיס עם הארקדות, משמשת כסמל חשוב לאדריכלות שיא ימי הביניים, יחד עם הקפלה של מסדר אבירי היכל שלמה. דוגמאות בולטות בעיר לאדריכלות ימי הביניים המאוחרים הן קתדרלת סנט אטיין הגותית, מספר כנסיות וארמונות ברחבי העיר, ושני אסמים. האדריכלות הרנאסנסית בעיר ניכרת בארמונות ומבני פאר מן המאה ה-16, כגון ארמון זקני העיר. משני צדי שער הקתדרלה ניצבים פסלי הכנסייה המנצחת והיהדות המובסת, שעיניה חסומות, חניתה שבורה ולוחות הברית שבידיה הפוכים. חלק מן הויטראז'ים של הקתדרלה הם יצירות של האמן היהודי מרק שגאל.
בית העירייה של מץ והמבנים הסובבים את כיכר העיר הם עבודתו של הארכיטקט הצרפתי ז'אק-פרנסואה בלונדל שעיצב וחידש את המרכז של העיר מץ בהקשר של עידן הנאורות. בנוסף, מבנים נאו-קלאסיים מן המאה ה-18 כגון בית האופרה ובית המשפט נמצאים בעיר.
האזור המלכותי של מץ נבנה במהלך הסיפוח הראשון של מץ לאימפריה הגרמנית בידי אוטו פון ביסמרק. במטרה ״לגרמן״ את העיר, הקיסר וילהלם השני החליט ליצור בעיר רובע שעיצובו מאופיין באדריכלות גרמנית הכוללת מבני רנסאנס, ואדריכלות רומנסקית או נאו-קלאסית, עם אלמנטים של אר נובו ואר דקו. בנוסף, אבן הגיר הצהובה הייחודית לעיר, הוחלפה באבנים שמוצאן בחבל הריין שבגרמניה, כמו אבן חול ורודה או אפורה, גרניט ובזלת. האזור מאופיין בבניינים חשובים בעיר, כמו תחנת הרכבת המרשימה ומשרד הדואר המרכזי שנבנו על ידי האדריכל הגרמני יוּרגן קרוֹגר.
אדריכלות מודרנית בעיר ניכרת בעבודתם של האדריכלים רוז'ה-הנרי אֶקספֵּר (כנסיית תרזה הקדושה, 1934), ז'ורז-הנרי פֶּנגוּסון (תחנת מכבי האש, 1960), וז'אן דוּביסון (יחידות המשנה של העיר, שנות ה-60). שיפוצו של הארסנל שבו אולם קונצרטים ב-1989 והקמת הארנה של מץ ב-2002, בתכנונם של האדריכל הקטלאני ריקארדו בופיל והאדריכל הצרפתי פול שמטוב בהתאמה, מראים את ההתפתחות של הפוסטמודרניזם.
מרכז פומפידו-מץ, שעוצב על ידי האדריכל היפני שיגֵרוּ באן, הוא מוזיאון המייצג יוזמה אדריכלית חזקה לרגל כניסתה של מץ אל המאה ה-21. המרכז הוא אבן הפינה של אזור האמפיתיאטרון של העיר, והוא נמצא כיום בבנייה וייזום על ידי האדריכלים ניקולאס מישלן, ז'אן-פול ויגייה, כריסטיאן דה פּוֹרזַמפּארק והמעצב פיליפ סטארק. פרויקט הבנייה צפוי להסתיים בשנת 2015.
הנוף העירוני > ביצורי העיר

מן העת העתיקה ועד ימינו, העיר הייתה מבוצרת ברציפות כדי להגן את העיר ולספק עמדת קרב לכוחות המגנים על העיר. חומות מן התקופה הקלאסית ועד המאה ה-20 ניצבות בעיר ליד הגנים הציבוריים לאורך הנהרות מוזל וסאיל. טירת גשר מן המאה ה-13, אחת מן האחרונות באירופה, הקרויה שער הגרמנים, הפכה לאחד מסמלי העיר. כיום נותרו שרידים מן המצודה מן המאה ה-16 הניצבים בעיר. צריפים חשובים מן המאות ה-18 וה-19 פרושים כיום ברחבי העיר, ובכמה מהם יש גם עניין ארכיטקטוני, מה שהופך אותם למתקנים אזרחיים, כגון הארסנל.
הנוף העירוני > אקולוגיה עירונית

תחת הנהגתם של בוטנאים כמו ז'אן-מארי פֶּלְט (Pelt), מץ הנהיגה מדיניות של אקולוגיה עירונית בשנות ה-70. בגלל הסימנים העירוניים לכישלון של תכנון נכסי הדירה העירוניים לאחר המלחמה, המבוסס בעיקר על מושגים של CIAM, ז'אן-מארי פלט, אז הקונסול המוניציפלי של מץ, יזם את חידוש הגישה האקולוגית לתכנון עירוני. מדיניותו של פלט התממשה במץ על ידי תכנון של אזורים ירוקים רחבים סביב הנהרות מוזל וסאיל, והקמת אזור גדול להולכי רגל.
מאז, רעיון האקולוגיה העירונית עדיין קיים במץ באמצעות שיפוץ מתמיד של מבנים עתיקים, בנייתם של פרויקטים חדישים (כגון מרכז פומפידו-מץ), ויצירת גנים ציבוריים על פי המאפיינים של אדריכלות נוף.
חינוך והשכלה

מץ היא משכנם של בתי ספר רבים, וביניהם האוניברסיטה של לורן שלה שני מרכזים: האחד במץ והשני בנאנסי. באוניברסיטת לורן יש 55,000 סטודנטים, 101 מרכזי מחקר מוסמכים המאורגנים על פי 9 תחומי המחקר, ו-8 מכללות לתואר שלישי.
תחבורה > תחבורה עירונית

עיקרה של התחבורה הציבורית במץ הוא במערכת אוטובוסים מהירה הקרויה מטיס (Mettis). למאטיס יש מערכת תחבורה מתוכננת משלו, הכוללת את הקווים A ו-B מקשרים בין המקומות החשובים של העיר (למשל העיר התחתית, האוניברסיטה ובתי החולים).
תחבורה > מסילות רכבת

תחנת הרכבת הראשית של מץ מקושרת לרשת הצרפתית של הרכבות במהירות גבוהה TGV, המפעילה קווי רכבת ישירים ממץ לפריז וללוקסמבורג. זמן הנסיעה ברכבת ממץ לפריז הוא 82 דקות. בנוסף, בעיירה לוּבּיני, 25 ק"מ מדרום למץ, נמצאת תחנת הרכבת הראשית של לורן, המופעלת גם היא על ידי רשת TGV, ומפעילה רכבות מהירות לערים נאנט, רן, ליל ובורדו (מבלי לעצור בפריז). בנוסף לכך, מץ היא אחת התחנות הראשיות ברשת הרכבות המחוזית של לורן הקרויה מֶטרוֹלוֹר.
תחבורה > אוטוסטרדות

מץ ממוקמת בצומת של שתי אוטוסטרדות חשובות: האוטוסטרדה המזרחית מפריז לשטרסבורג, שהיא עצמה חלק מהדרך האירופאית E50 המקשרת את פריז לערים כמו ריימס, נירנברג, פראג, קושיצה, אומן ורוסטוב על הדון, והאוטוסטרדה A31 המקשרת בין לוקסמבורג לים התיכון דרך הערים נאנסי, דיז'ון וליון.
תחבורה > שדות תעופה

שדה התעופה הבינלאומי הקרוב ביותר למץ הוא נמל התעופה לוקסמבורג-פינדל. בנוסף, במרחק שעה ורבע נסיעה ברכבת מתחנת הרכבת של לורן נמצא נמל התעופה שארל דה גול בפריז. בנוסף, סמוך למץ נמצא שדה התעופה הלאומי מץ-נאנסי-לורן המקשר את מץ למספר יעדים בצרפת ובאלג'יריה.
תחבורה > תחבורה ימית

מץ ממוקמת במפגש הנהרות מוזל וסֶאיִי, ששניהם פתוחים לשיט. המרינה של מץ מקשרת את מץ לערים נוספות בעמק המוזל (כגון שנגן, טריר וקובלנץ) דרך נהר המוזל.
יהדות מץ

בימי הביניים הייתה בעיר קהילה יהודית, שראשיתה המדויקת אינה ברורה. ככל הנראה נולד בעיר רבנו גרשום, מנהיג יהודי אשכנז בסוף המאה העשירית. מאוחר יותר שכן בעיר בית מדרשם של כמה מבעלי התוספות. בשנת 1365 גורשו יהודי מץ.
לאחר שחזרה העיר לידי צרפת באמצע המאה ה-16, התיישבו בעיר ארבע משפחות לפי היתר מצומצם שנבע מצורכי הצבא הצרפתי. קהילה של ממש נוצרה בסוף אותה מאה, ברובע יהודי ועם מוסדות אוטונומיים. בעשורים הבאים התפתחה הקהילה במהירות, וממחצית המאה ה-17 הפכה העיר למרכז יהודי חשוב. אף שבמספר תושביה לא הייתה מץ הקהילה הגדולה ביותר, היא זכתה לתהילה בעולם היהודי, במספר תחומים: הקהילה חוותה פריחה כלכלית, על אף נטל המיסים הגבוה, ומוסדותיה היוו מודל לחיקוי. בפרט זכתה מץ לתהילה תורנית כאשר משכה אליה רבנים נודעים כמו רבי יעקב ריישר, רבי יעקב יהושע פלק, רבי אריה לייב גינצבורג, ורבי יהונתן אייבשיץ, שגם ניהלו במץ ישיבה גדולה.
ערב המהפכה הצרפתית כללה אוכלוסיית מץ למעלה מאלפיים יהודים, ואוכלוסיית אלזס-לורן היהודית היוותה את הריכוז הגבוה ביותר של יהודים בצרפת כולה. בשנים אלו הוקם במץ בית דפוס עברי, והחלו תהליכי מודרניזציה בין יהודי העיר.

לאחר המהפכה ירדה מץ מגדולתה וכבר לא נחשבה לקהילה משמעותית באירופה כולה, אך עדיין הייתה אחת הקהילות הגדולות והחשובות ביהדות צרפת. הוקמה בה קונסיסטוריה מחוזית, ובית מדרש לרבנים ארצי. בראשית המאה ה-20 חוותה הקהילה גל הגירה ממזרח אירופה. בשואה נפגעה הקהילה, אך לאחר השואה שבה פעולתה להתחדש, וגם כיום היא קהילה משמעותית בצרפת.
כיום יש בקהילה מערכת חינוך יהודית עד לגיל תיכון, מספר בתי כנסת פעילים, עירוב, מקווה, מערכת כשרות, וסניף של תנועת הצופים היהודים בצרפת.
מבנים חשובים > מבנים דתיים

קתדרלת סנט אטיין הגותית שנבנתה במהלך המאה ה-13, המציגה את המרחב הגדול בעולם של חלונות זכוכית צבעוניים ואת האולם השלישי בגובהו בצרפת.
בזיליקת סנט פייר, הכנסייה העתיקה ביותר בצרפת והערש של המזמור הגרגוריאני.
כנסיית סנט מקסימין המציגה חלונות זכוכית צבעוניים של האמן הצרפתי ז'אן קוקטו, וכנסיית סנט תרזה שנבנתה על ידי האדריכל הצרפתי רוז'ה-הנרי אֶקספֵּר.
הקפלה הרומנסקית של מסדר אבירי היכל שלמה מן המאה ה-13, המוסד הטמפלרי העתיק ביותר באימפריה הרומית הקדושה.
מבנים חשובים > מבנים אזרחיים

מבנים רבים מימי הביניים המפוזרים בעיר וכוללים שני אסמים ומספר ארמונות.
בתי הולדתם של פול ורלן, ז'אן-פרנסואה פילאטר דה רוזייה, אנדרה שוורץ-בארט, גוסטב קהן, גבריאל פיירנה, שארל פטר (Pêtre) ואנטואן שארל לואי דה לאסאל.
ביתו של פרנסואה רבלה.
בית האופרה שנבנה בסגנון נאו-קלאסי עם השפעה טוסקנית. בית האופרה הוא הוותיק ביותר בצרפת שעודנו פעיל ואחד הוותיקים באירופה. המקום שימש כאתר הוצאה להורג באמצעות גיליוטינה בתקופת המהפכה הצרפתית.
מבנים חשובים > מבנים מחוזיים

כיכר העירייה המוקפת על ידי מבנים נאו-קלאסיים, עבודתו של הארכיטקט הצרפתי ז'אק-פרנסואה בלונדל.
בית המשפט (לשעבר ארמון המושלים), ששימש את הסעודה של מץ, שבה נפגש המרקיז דה לה פאייט עם המרקיז של רופק ועם הדוכס של גלואקסטר כדי לתמוך במלחמת העצמאות של ארצות הברית.
תחנת הרכבת המרכזית ומשרד הדואר המרכזי שנבנו על ידי הארכיטקט הגרמני יוּרגן קרוֹגר.
ארמון המושלים (לשעבר מפקדת הקומנדו) בסגנון נאו-רנסאנסי פלמי שנבנה בידי האדריכלים הגרמנים שונהלס ושטוֹלטרפוֹת.
מבנים חשובים > מבנים צבאיים

שער הגרמנים מן המאה ה-13, שהוא כיום טירת הגשרים מימי הביניים היחידה בצרפת. השער היה חלק גורלי בהגנה על העיר מפני המצור של 1552–1553.
הריסות הביצורים העתיקים של מץ מהעת העתיקה ועד המאה ה-18, וביצוריה הנוכחיים של מץ מן המאות ה-19 וה-20.
מבצר קֱלוּ, המכונה בצרפת גם "הגיהנום של קֱלוּ" (בצרפתית: L'enfer de Queuleu), אשר שימש את הגרמנים כמרכז למעצרם וחקירתם של חברי תנועת ההתנגדות הצרפתית במהלך מלחמת העולם השנייה.
אנדרטת הזיכרון של מץ, המציגה פסל של אם הנושאת את גופת בנה המת.
ערים תאומות

גרמניה טריר, גרמניה
ישראל כרמיאל, ישראל
הרפובליקה העממית של סין ייצ'אנג, הרפובליקה העממית של סין
צרפת סן-דני, ראוניון, צרפת
לוקסמבורג לוקסמבורג, לוקסמבורג
גרמניה זארבריקן, גרמניה
הממלכה המאוחדת גלוסטר, הממלכה המאוחדת
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו דג'מבאלה, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו
צ'כיה הראדץ קראלובה, צ'כיה
לקריאה נוספת

האנציקלופדיה העברית כרך כ"ד תשל"ב עמ' 96
הפורטל הראשי בכניסה לקתדרלת סנט אטיין, דוגמה לשימוש באבן הגיר הצהובה של מץ
שדרת בל אפוק באזור המלכותי
הביצורים שנבנו על ידי הגרמנים במאה ה-13
מזרקה באחד האיים של מץ, סמוך לכנסייה הפרוטסטנטית
תחנת הרכבת הראשית של מץ באזור המלכותי
בזיליקת סנט פייר, הכנסייה העתיקה ביותר בצרפת
תות שחור

| תות שחור |
| --- | --- |
 תות שחור
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: תותיים
סוג:: תות עץ
מין:: תות שחור
שם מדעי
 Morus nigra ‏לינאוס, 1753
תּוּת שחור או תות שמי (שם מדעי: Morus nigra. שם עממי: עברית: תות שמי; ערבית: شاتوت תרגום: תות שאמי; אנגלית: black mulberry תרגום: תות שחור. מקור שמו הערבי מתייחס לאזור א-שאם (סוריה רבתי) על שם בנו של נוח - שם. הוא מין עץ פרי, נשיר, בינוני-גדול, חד-ביתי או דו-ביתי, אחד מ-17 מינים של הסוג תות (Morus) ממשפחת התותיים (Moraceae). מוצאו במערב אסיה, מהקווקז, איראן וארמניה. המין הובא לצפון אמריקה, אירופה וסין, שם הוא תורבת וגדל בר. בנוסף הוא בוית בעת העתיקה באגן הים התיכון בשביל פירותיו. מוצא השם העברי קדום. העץ נזכר במשנה, במסכת מעשרות. ביוון גידלו אותו כבר במאה השישית לספירה. שני מיני תות נפוצים בישראל כצמחי תרבות, התות השחור והתות הלבן, ובעת האחרונה התפשט התות הפקיסטני (Morus macroura).
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם
 
 מים:  88% ג'
 
 קלוריות:  43 קק"ל קק"ל
 
 חלבונים:  1.4 גר ג'
 פחמימות:  9.8 גר ג'
 שומן:  0.39 גר ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  25 IU מק"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.101 מג מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.620 מג מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.050 מג מ"ג
  ‑ ויטמין B9:  6 מק"ג
  ‑ ויטמין C:  36.4 מג מ"ג
  ‑ ויטמין E:  0.87 מג מ"ג
  ‑ ויטמין K:  7.8 מק"ג
 
 ברזל:  1.85 מג מ"ג
 סידן:  39 מג מ"ג
 מגנזיום:  18 מג מ"ג
 אשלגן:  194 מג מ"ג
 נתרן:  10 מג מ"ג
 נחושת:  60 מיקרוגרם מ"ג
 אבץ:  0.12 מג מ"ג
 בטא-קרוטן:  9 מיקרוגרם מק"ג
 סיבים תזונתיים:  1.7 גר ג'
 
 מקור:
תיאור

תות שחור הוא עץ חד-ביתי או דו-ביתי, ענף ורחב נוף שיכול להגיע לגובה של 10 מטר. תות שחור אוהב אור מלא, עמיד בקרה, בשרב, במליחות ובגיר. הוא גדל בכל אזורי בישראל ובקרקעות שונות, אם כי מספר המינים קטן והוא לא מתפשט באופן עצמאי בדומה לתות לבן. הריבוי באמצעות זרעים בעונת הסתיו.
מאפיינים

הענפים חומים כהים, הענפים הצעירים שעירים. הלוואים חופשיים, ממוקמים בצדי בסיס הפטוטרת, שעירים ונושרים בקלות או בהקדם.
הניצנים, הרדומים בחורף, עטופים ב-3–6 קשקשים רעופים.
העלים מסורגים והטרף שלהם פשוט עד מאונה עמוקות ככף יד והשוליים משוננים. הם עבים ובעלי 3–5 עורקים ראשיים שיוצאים מבסיסם ועורקים משניים מנוצים. העלים סגלגלים ורחבים אורכם 5–20 ס"מ ורוחבם מעט קטן מאורכם. בסיס העלה דמוי-לב עמוק, שפתם משוננת או בעלות אונות. העלים ירוקים, לא מבריקים. צדם העליון מחוספס וצבעם ירוק כהה וצדם התחתון שעיר וצבעם ירוק בהיר.
התפרחות הזכריות חיקיות, בדרך כלל בזוגות, שיבוליות, מרובות פרחים, בעלי עוקץ קצר.
תפרחות הנקבה הן משיבולת קצרה ועד כדורית.
הפרחים חד-מיניים וקטנים, העטיף פשוט ללא כותרת עם 4 עלי גביע.
הפרחים הזכריים: אונות הגביע חופפות; אבקנים מתכופפים בניצן; עמוד עלי ראשוני ומנוון בדרך כלל קיים.
פרחי נקבה: יושבים; אונות הגביע חופפות, משתיירות בפרי; השחלה עלית עם מגורה אחת או שתיים; עמוד עלי קיים או לא; צלקת מפצלת לשתי חלקים, פלומה או מעין יבלות זעירות בהיקף.
הפרי פרי מדומה עסיסי שנושר כיחידה אחת. אחרי הַאֲבָקָה והפריה מתפתחת מכל עלה שחלה אגוזית (פרי יבש שאינו נפתח בהבשילו) קטנה וקשה. במהלך ההבשלה מתאחים ארבעת עלי העטיף, מתמלאים מוהל עסיסי ומתוק, תופחים, ומתערים בדופן עלה השחלה ובאגוזית. וכך, הופך מקבץ האגוזיות לפרי מדומה.
הזרע פחות או יותר כדורי בעל אנדוספרם; העובר מעוקל ושטוח; והטבורית אליפיזית.
הבדלים בין תות לבן לתות שחור

בניגוד לשמם, התותים לא תמיד מובדלים בצבעם. אמנם התות השחור צבעו סגול כהה או שחור, אך תות לבן יכול להיות בצבע לבן, צהוב, ורוד, סגול או שחור.
תות שחור נוטה להיות קטן יותר, בעל עלים מחוספסים ושעירים יותר, בסיס עלה עמוק יותר בצורת לב. תות לבן גבוה יותר, בעל עלים חלקים יחסית, בסיס עלה רדוד יותר.
טעמו של התות הלבן לפני ההבשלה הוא עדין ולאחר מכן הוא הופך להיות מתוק אך תפל; לעומתו טעם התות השחור לפני הבשלה בשלב הירוק טעמו אגוזי, לאחר התחלת ההבשלה צבעו הופך אדום וטעמו חמוץ ולאחר מכן שהתות גודל ומתחיל להתכהות טעמו חמצמץ עד מתוק ובהבשלה מלאה מתוק מאוד, בעל טעם עשיר.
עוקץ התפרחת (אנ') של תות שחור קצר יותר מזה של תות לבן.
תות שחור עם שחלה שעירה, לעומת שחלה חלקה בתות לבן
בתרבות

עץ התות השחור מופיע בשיר "הכול קרה בגלל רותי" שמופיע בספר ובאלבום "זרעים של מסטיק" מאת לאה נאור והלחנים מאת נחום היימן.
הערות שוליים

↑  ראו א-שאם.
↑  Morus L., POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Morus nigra L., World Flora Online, ‏6-4-2022 (באנגלית)
↑  עזריה א., צמחים ובעלי חיים במשק האדם, החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 12, משרד הבטחון-ההוצאה לאור והחברה להגנת הטבע, 1988, עמ' 120
איתי (שיר)

"איתַי" הוא סינגל הבכורה של הזמרת-יוצרת קרן פלס שנכלל באלבומה הראשון, אם אלה החיים. השיר נכתב והולחן על ידי פלס, ויצא ב-24 באפריל 2006.
אודות השיר

השיר נכתב על בן זוגה לשעבר, איתי פרל (עם זאת, זהו דבר שפלס עצמה לא רצתה להתייחס אליו והעדיפה להשאיר את הדמות עליה נכתב השיר "אנונימית"), והוא מתאר את מערכת היחסים ביניהם שנמשכה שלוש שנים. לדברי פלס, "השיר הוא על בחור שהגיע לעיר הגדולה ועדיין אין לו משפחה ושורשים. והעניין הוא שמתחת לכל הכיף בלהיות לבד ולא מחויב, מסתתרת בדידות".
השיר הגיע לראש מצעדי הפזמונים בתחנות רדיו שונות וביניהן רשת ג' - מקום ראשון במצעדים השבועיים ומקום שלישי במצעד השנתי וגלגלצ - מקום רביעי במצעד השנתי.
הוא זיכה את פלס בתארים "זמרת השנה" ו"תגלית השנה" בגלגלצ וברשת ג' במצעד העברי השנתי.
וידאו קליפ

לשיר יצא וידאו קליפ שביים אסף לבני, את איתי גילם אנחל בונני והופיע בו גם השחקנית דניאלה וירצר. נכון לאוקטובר 2021 הקליפ הגיע לכ-1.7 מיליון צפיות ביוטיוב.
הופעות חיות

השיר נכלל במרבית סיבובי ההופעות של קרן פלס. השיר גם הופיע בחלק מסיבוב ההופעות המשותף של פלס עם רמי קלינשטיין, במהלכו השניים שרו יחד את השיר.
הערות שוליים

1 2  אור ברנע, עכשיו אני, באתר ynet, 23 באפריל 2006
↑  יעקב בר-און, ‏איתי פרל: "איבדתי את קולי בגלל העומס, זו הייתה טראומה", באתר מעריב אונליין, 23 בינואר 2018
↑  מיכאלה אונגר, קרן "איתי" פלס מדברת, באתר ynet, 13 באוגוסט 2006
| קרן פלס |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אם אלה החיים • מבול • בין העיר לכפר • איך שהשמש תזרח • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים • שקופים 2 |  |
| אלבומי הופעה | רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה |  |
| סיבובי הופעות | שני פסנתרים • איך שהשמש תזרח • לבד על הפסנתר • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים בקיץ |  |
| קברט | לילה אחד באפריל |  |
| קרן פלס - שירים |
| --- | --- | --- |
| אם אלה החיים | "איתי" • "אם אלה החיים" • "שמעון השכן" • "פסק זמן" • "זאת שבמקומי" • "רכבת באירופה" |  |
| מבול | "מבול" • "רצה הביתה" • "במכונית ליד הים" • "פיז'ו 92'" • "תקופה של שינויים" |  |
| בין העיר לכפר | "כל היתר חולף" • "שיר לאסף" • "הצפון הפורח" • "תקליט שרוט" |  |
| איך שהשמש תזרח | "לייק וואנקה" • "כלום לא טעים" • "השעות המתות" • "גם אני" • "רק שתבואי" |  |
| רמי קלינשטיין קרן פלס | "עד אשר ישוב" • "לחיות" • "תודה" • "בגידה" |  |
| לילה אחד באפריל | "אסור" • "לילה אחד באפריל" • "כל שנה יש אפריל" |  |
| שקופים | "שקופים" • "מעבר לנהר" • "מי אני?" • "באת לי פתאום" • "שמש תיכנס" • "עוד יום עבר" |  |
| שקופים 2 | "אין סוף ללילה" • "אושר בא והולך" • "ימים אחרים" • "מרחק הזמן" • "לא אבודים" • "מישהו שמח בשבילי" • "שתי גדות" |  |
| שירים נוספים | "רק אלוהים ישפוט אותי" • "בום" • "בשדה מאחורי ביתי" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 700f495c-81a8-4367-9b21-73b242f2a6b5
עידן זלמנסון

| --- | --- |

 לידה:  18 באפריל 1995 (בן 29) באר יעקב שבישראל
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.06
 מספר:  20
 קבוצות כשחקן
 2011–2013   2013–2015   2015–2018   2018–2019   2019–2021   2021–2024   2024-:  מכבי תל אביב   ← בני הרצליה   ← מכבי ראשון לציון   ← הפועל אילת   הפועל ירושלים   הפועל תל אביב  הפועל חולון
 הישגים כשחקן
 אליפות ישראל (2016)   גביע המדינה (2020)   השחקן המשתפר של העונה (2017)  גביע ווינר (2020)
עידן זלמנסון (נולד ב-18 באפריל 1995) הוא כדורסלן ישראלי המשחק בעמדת הסנטר בהפועל חולון. גובהו 2.06 מטרים.
ביוגרפיה

זלמנסון נולד בבאר יעקב, ובגיל שלוש עבר להתגורר בראשון לציון עם משפחתו. אחיו, תומר זלמנסון, גם הוא כדורסלן בעמדת הגארד, המשחק בהפועל כפר קאסם מהליגה הלאומית. זלמנסון ידוע כשחקן בעל זריקה הטובה שלו מחצי מרחק ובעל משחק ה"פוסט אפ" המצוין שלו.
קריירה מקצוענית > מכבי תל אביב (2011–2013)

זלמנסון גדל במחלקות הנוער של מכבי ראשון לציון ולאחר מכן עבר למחלקת הנוער של מכבי תל אביב, ובשנת 2011 עלה לסגל הקבוצה הבוגרת, אך כמעט ולא שותף בשתי העונות הראשונות שלו עם הקבוצה.
קריירה מקצוענית > בני הרצליה (2013–2015)

לאחר שקיבל דקות מועטות במכבי תל אביב הושאל בתחילת עונת 2013/2014 לשתי עונות, עם אופציה לשתיים נוספות, לבני הרצליה. בעונתו הראשונה בקבוצה הוא קלע 2.3 נקודות והוריד 1.2 ריבאונדים למשחק ב-6.7 דקות. בעונת 2014/2015 חזר זלמנסון למכבי תל אביב, לאחר שהאחרונה מימשה את האופציה שהייתה לה בחוזה עם בני הרצליה בה היא יכולה להחזיר אותו, אך חזר לאחר כמה שבועות לבני הרצליה.
קריירה מקצוענית > מכבי ראשון לציון (2015–2018)

ב-19 ביולי 2015 חתם במכבי ראשון לציון לשלוש עונות. בעונת 2015/2016 שיחק זלמנסון 6.4 דקות ו-2.4 נקודות בממוצע למשחק, ושימש בעיקר כמחליף לדריל מונרו. באותה עונה זכה עם הקבוצה באליפות ישראל תחת המאמן אריק שיבק. בעונת 2017/2016 המשיך זלמנסון לעונה שנייה בקבוצה והמשיך את מגמת ההשתפרות שלו, ואף קבע את שיא הקריירה שלו למשחק נגד הפועל חולון (24 נק'). את עונת 2017/2018 סיים זלמנסון עם ממוצעים של 8.9 נקודות ו-4.6 ריבאונדים ב-19.3 דקות למשחק.
קריירה מקצוענית > הפועל אילת (2018–2019)

ב-13 ביולי 2018 חתם לעונה אחת בהפועל אילת וחזר לשחק עבור מאמנו לשעבר במכבי ראשון לציון, שרון דרוקר. זלמנסון עזר לקבוצתו לסיים במקום הרביעי בעונה הסדירה ולהגיע עד לשלב "הפיינל פור", שם הפסידה קבוצתו למכבי תל אביב.
קריירה מקצוענית > הפועל ירושלים (2019–2021)

ב-14 ביולי 2019 חתם על חוזה של 280 אלף דולר לשנתיים בהפועל ירושלים. הוא חלק את הקו הקדמי בעונה זאת ביחד עם חברו לקבוצה לשעבר מהפועל אילת, סולימאן בריימו. בשנתו הראשונה בקבוצה מירושלים סיפק זלמנסון ממוצעים של 8.9 נקודות ו-4.6 ריבאונדים. ב-13 בפברואר 2020 זכה עם הפועל ירושלים בגביע המדינה. בעונתו השנייה סיפק ממוצעים של 9.4 נקודות ביחד עם 4.8 ריבאונדים ב-19.1 דקות משחק.
קריירה מקצוענית > הפועל תל אביב (2021–2024)

ב-19 ביולי 2021 חתם בהפועל תל אביב, והצטרף לחבריו לקבוצה לשעבר, בר טימור וג'ייקובן בראון מהפועל ירושלים, וג'יי. פי. טוקוטו מהפועל אילת. זלמנסון היה הסנטר הפתוח עבור קבוצתו בעונה זו, בה הוא סיפק ממוצעי קריירה בריבאונדים ובדקות במשחק, 9.3 נקודות ו-5.7 ריבאונדים ב-21.6 דקות במשחק. הוא הצטיין במיוחד בסדרת רבע הגמר נגד מכבי תל אביב, שם סיפק מספרים של 15 נקודות ו-5.3 ריבאונדים בממוצע למשחק. ב-4 ביולי 2023 הודיעה הפועל תל אביב על הארכת חוזהו של זלמנסון בשנתיים נוספות. ב-30 ביוני 2024 הודיעה הפועל תל אביב על שחרורו של זלמנסון.
הפועל חולון (2024-הווה)
ב-11 ביולי 2024 חתם זלמנסון בהפועל חולון לשנתיים. עם חתימתו הצטרף זלמנסון למועדון אקסקלוסיבי של שחקנים ששיחקו במכבי תל אביב, הפועל ירושלים, הפועל תל אביב, והפועל חולון, שכולל את זלמנסון, רפי מנקו, ותמיר בלאט.
קריירת נבחרות

זלמנסון שיחק בכל הנבחרות הצעירות של ישראל ובאליפות אירופה עד גיל 16 (דרג ב') סיים עם אחוזי הקליעה הגבוהים ביותר מהשדה (63.4). בקיץ 2014 שיחק זלמנסון עם נבחרת העתודה של ישראל בכדורסל באליפות אירופה עד גיל 20 והציג יכולת טובה, כאשר הוא קולע 6.9 נקודות וקוטף 3.7 ריבאונדים בממוצע למשחק ב-15.5 דקות. לקראת יורובאסקט 2017 נבחר לאחד משחקני הנבחרת ושימש מחליף לריצ'רד האוול בעמדת הסנטר. בקיץ 2018 שוב זומן לסגל הנבחרת. ב-2020 זומן לנבחרת ושימש מחליף לאיתי שגב בעמדת הסנטר. ב-2022 זומן לסגל הנבחרת לקראת אליפות אירופה 2022. בפברואר 2023 זומן לחלון נבחרת ישראל למשחקי מוקדמות אליפות העולם בכדורסל.
חיים אישיים

זלמנסון התחתן בקיץ 2023. לו ולבת זוגו יש ילדה. הם מתגוררים בתל אביב.
הערות שוליים

↑  אור שקדי‏, הפועל תל אביב: עידן זלמנסון חתם לשנתיים, באתר וואלה, 19 ביולי 2021
↑  עמרי מנהיים, ‏רשמי: עידן זלמנסון האריך חוזה בהפועל תל אביב בשנתיים, באתר ערוץ הספורט, 4 ביולי 2023
↑  אור שקדי‏, עידן זלמנסון חתם בהפועל חולון: "תהיה עונה מלאת הישגים", באתר וואלה, 11 ביולי 2024
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2017 (מקום 21) |
| --- | --- | --- |
|  1 האוול •  2 הלפרין •  3 כדיר •  4 אליהו •  5 כספי •  6 דאוסון •  7 מקל •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 בלייזר • 10 פניני • 11 זלמנסון • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  |  1 האוול •  2 הלפרין •  3 כדיר •  4 אליהו •  5 כספי •  6 דאוסון •  7 מקל •  ‏8‏ ‏אוחיון‏‏  •‏ 9 בלייזר • 10 פניני • 11 זלמנסון • 12 טימור • מאמן: אדלשטיין  | ישראל |
| ‏‏נבחרת ישראל‏ - אליפות אירופה בכדורסל 2022 (מקום 17) |
| --- | --- | --- |
|  1 סורקין •  2 מקל •  3 אבדיה •  4 פניני •  5 מדר •  6 מנקו •  7 כהן •  ‏8‏ ‏זלמנסון‏‏  •‏ 9 לוי • 10 גינת • 11 בלאט • 12 זוסמן • מאמן: גודס  |  1 סורקין •  2 מקל •  3 אבדיה •  4 פניני •  5 מדר •  6 מנקו •  7 כהן •  ‏8‏ ‏זלמנסון‏‏  •‏ 9 לוי • 10 גינת • 11 בלאט • 12 זוסמן • מאמן: גודס  | ישראל |
זלמנסון במדי מכבי תל אביב, 2013
זלמנסון, השלישי מימין בשורה האחורית, במדי הנבחרת ב-2018
Training Season

"Training Season" הוא שיר של הזמרת-יוצרת הבריטית-אלבנית דואה ליפה. השיר יצא לאור ב-15 בפברואר 2024, על ידי חברת התקליטים וורנר רקורדס, כסינגל שני מאלבום האולפן השלישי שלה Radical Optimism. ליפה ביצעה את השיר והכריזה עליו בטקס פרסי גראמי ה-66.