דויטשלנד (אוניית מערכה, 1904)
היסטוריית שירות > מלחמת העולם הראשונה > קרב יוטלנד

ויצה-אדמירל ריינהרד שר, המפקד החדש של צי הים הפתוח, תכנן מיד גיחה נוספת לים הצפוני, אך הנזק לזיידליץ עיכב את המבצע עד סוף מאי. שייטת אוניות המערכה השנייה - בעלת אוניות המערכה החלשות ביותר שהיו מעורבות בקרב, וחסרת כוח בגלל היעדרותם של פרוסן, השומרת על שפך האלבה, ולותרינגן, השחוקה שהוצאה משירות פעיל - הוצבה בחלקו האחורי של מערך הקרב הגרמני. קצת לפני 16:00 CET, סיירות המערכה של קבוצת הסיור I נתקלו בשייטת סיירות המערכה הראשונה הבריטית בפיקודו של דייוויד ביטי. הספינות היריבות החלו בדו-קרב ארטילרי שהביא להשמדתן של אינדפטיגבל, מעט לאחר השעה 17:00, וקווין מרי, פחות מחצי שעה לאחר מכן. בשלב זה, סיירות המערכה הגרמניות הפליגו דרומה כדי למשוך את הספינות הבריטיות לעבר הגוף העיקרי של צי הים הפתוח. לאחר שהבין שהצי הגרמני מגיע לטווח, ביטי הפנה את ספינותיו בחזרה לכיוון הצי הגדול. שר הורה לצי לרדוף אחרי אוניות המערכה הנסוגות של שייטת אוניות המערכה החמישית הבריטית במהירות שיא. דויטשלנד והפרה-דרדנוטים האחרות היו איטיים משמעותית מהדרדנוטים, ונקלעו במהירות לפיגור. עד השעה 19:30, הצי הגדול הגיע למקום ועימת את שר עם עליונות מספרית משמעותית. הצי הגרמני נפגע קשות מהנוכחות של אוניות המערכה מסדרת דויטשלנד האיטיות יותר; אם שר יורה לפנות מיידית לכיוון גרמניה, הוא יצטרך להקריב את הספינות האיטיות יותר כדי לשפר את סיכויי בריחתו.
שר החליט להפוך את מסלול הצי בפנייה בו זמנית, תמרון שחייב כל יחידה בקו הגרמני לפנות 180° בו זמנית. כתוצאה מפיגור, האוניות של שייטת אוניות המערכה השנייה לא יכלו להתאים למסלול החדש בעקבות הפנייה, ולכן דויטשלנד וחמש האוניות האחרות של השייטת היו ממוקמות בצד המנותק של הקו הגרמני. מאובה שקל להזיז את ספינותיו לחלק האחורי של הטור, אחרי הדרדנוטים של שייטת אוניות המערכה השלישית, אך החליט נגד זה כשהבין שהתנועה תפריע לתמרון של סיירות המערכה של היפר. במקום זאת, הוא ניסה להציב את ספינותיו בראש הטור. אבל עד שהשייטת השנייה הגיעה למעמדה בראש המערך, הורה שר על פנייה לאחור נוספת, שהציבה אותם בחלק האחורי של הצי הגרמני. עד השעה 21:00, שר הפנה את הצי בפעם השלישית, אך המהירות האיטית של שלזיין ושאר הפרה-דרדנוטים בשייטת גרמו להם לצאת מעמדתם, לצד המנותק של הצי. מאוחר יותר בערב היום הראשון של הקרב, סיירות המערכה של קבוצת הסיור I הלחוצות קשות נרדפו על ידי הבריטים. הנובר ושאר מה שנקרא "ספינות חמש דקות" באו לעזרתם על ידי הפלגה בין שייטות סיירות המערכה המנוגדות. אוניות אלו היו מעורבות בקרב לזמן קצר מאוד, בעיקר בגלל הראות הלקויה. בגלל הראות הלקויה הירי שלהם לא היה יעיל. דויטשלנד ירתה רק פגז אחד מתותחי ה-28 ס"מ שלה בשלב זה. מאובה החליט שלא מומלץ להמשיך במאבק נגד סיירות המערכה החזקות בהרבה מאוניותיו, ולכן הורה לפנות 8 נקודות דרומה.
מאוחר בליל 31 במאי, הצי התגבש מחדש למסע הלילה חזרה לגרמניה; דויטשלנד, פומרן והנובר נסוגו מאחורי קניג ושאר הדרדנוטים של שייטת אוניות המערכה השלישית לכיוון האחורי של הטור. הנובר אליה הצטרפו שאר חברי השייטת שלה: הסן, שלזיין ושלזוויג-הולשטיין. הסן התמקמה בין הנובר ופומרן, בעוד שתי האוניות האחרות התמקמו בחלק האחורי של הטור. משחתות בריטיות ביצעו סדרה של התקפות נגד הצי, שחלקן כוונו נגד דויטשלנד. בתגרה, דויטשלנד וקניג התרחקו מהמשחתות התוקפות, אך לא הצליחו לזהות מטרות בבירור מספיק כדי לירות בהן ביעילות, דויטשלנד ירתה רק כמה פגזי 8.8 ס"מ בערפל ללא השפעה. זמן קצר לאחר מכן, פומרן נפגעה על ידי טורפדו אחד לפחות מהמשחתת אונסלאוט; הפגיעה פוצצה מחסן תחמושת שהשמיד את האונייה בפיצוץ אדיר. שברי האונייה ירדו כגשם על דויטשלנד. למרות האכזריות של הלחימה הלילית, צי הים הפתוח הצליח לעבור דרך הכוחות הקלים הבריטיים מבלי למשוך את תשומת לב אוניות המערכה של ג'ליקו, ובהמשך הגיע לשונית הורנס בשעה 04:00 ב-1 ביוני. הצי הגרמני הגיע לווילהלמסהאפן כמה שעות לאחר מכן, שם תפסו הדרדנוטים אוניות המערכה מסדרת נסאו ואוניות המערכה מסדרת הלגולנד עמדות הגנה, בעוד האוניות שניזוקו ואוניות השייטת השנייה נכנסו לתוך הנמל. במהלך הקרב, דויטשלנד ירתה רק פגזי 28 ס"מ בודדים וחמישה פגזי 8.8 ס"מ. לא נגרם לה נזק במהלך הקרב.