stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חברה ממשלתית
בישראל

בהתאם לחוק החברות הממשלתיות, תשל"ה-1975, הגדרת חברה ממשלתית מתייחסת לחברה שיותר מ-50% מכוח ההצבעה באספה הכללית שלה או הזכות למנות יותר ממחצית הדירקטורים שלה הם בידי מדינת ישראל. חברה בעלת פחות מ-50% מכוח ההצבעה או מהכוח למנות דירקטורים, נקראת "חברה מעורבת".
הקמת חברה ממשלתית מחייבת החלטת ממשלה, על פי הצעה של אחד השרים. במקרה שהממשלה החליטה על הקמת חברה ממשלתית, מביא שר האוצר את ההחלטה לידיעת ועדת הכספים של הכנסת, בציון מקורות המימון ובצירוף חוות דעת רשות החברות הממשלתיות.
על חברות ממשלתיות, למעט חברות שלפי מסמכי היסוד שלהן אסור להן לחלק רווחים, לפעול לפי השיקולים העסקיים שעל פיהם נוהגת לפעול חברה לא-ממשלתית. לממשלה מותר להכתיב לה שיקולים אחרים בהחלטת ממשלה ובאישור ועדת הכספים.
על פי חוק החברות הממשלתיות הוקמה רשות החברות הממשלתיות, יחידה במשרד האוצר אשר תפקידיה לייעץ לממשלה בעניינים הנוגעים לחברות הממשלתיות, לטפל בעניינים המשותפים לכלל החברות הממשלתיות, לעקוב אחר מילוי המלצות של מבקר המדינה, לייעץ ולסייע לחברות ממשלתיות בניהול עסקיהן, לעקוב ברציפות אחר פעילות החברות והגשמת מטרותיהן, ולבדוק את הדוחות המוגשים לה מטעם החברות הממשלתיות. בנוסף, משמשת הרשות כגורם המטפל ומסייע בביצוע פירוקים, מיזוגים, ארגון ומכירת מניות של חברות ממשלתיות וכן כגורם המייעץ לוועדת השרים בעניינים הנוגעים להפרטה.
הליכי הפרטה בישראל התקיימו מראשית קיום המדינה, והתעצמו החל משנת 1986 בעקבות גל כלל עולמי של הפרטה בהובלת בריטניה.
ראו גם

תאגיד סטטוטורי
מונופול ממשלתי
הערות שוליים

↑  סעיף 5 לחוק החברות הממשלתיות, תשל"ה-1975
↑  סעיף 4 לחוק החברות הממשלתיות, תשל"ה-1975
| דגל ישראל חברות ממשלתיות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אוצר | ענבל חברה לביטוח |  |
| אנרגיה | חברת החשמל לישראל • המכון הגיאופיסי לישראל • נתיבי הגז הטבעי לישראל • תשתיות נפט ואנרגיה • החברה הלאומית לאספקת פחם • חקר ימים ואגמים לישראל • מקורות |  |
| ביטחון | רפאל מערכות לחימה מתקדמות (SCD) • התעשייה האווירית לישראל • אלתא מערכות • תומר חברה ממשלתית • נצר השרון |  |
| בינוי ושיכון | האגודה לתרבות הדיור • דירה להשכיר • חלמיש • עמידר • ערים • חברת קרתא |  |
| דת | המרכז הארצי לפיתוח המקומות הקדושים |  |
| חינוך | הארכיון המרכזי לתולדות העם היהודי • הכפר הירוק • מאיר שפיה • מדרשת שדה בוקר • מקוה ישראל • החברה למתנ"סים |  |
| ירושלים | החברה לפיתוח מזרח ירושלים • החברה לשיקום ולפיתוח הרובע היהודי |  |
| כלכלה | אשרא • המועצה הישראלית לצרכנות |  |
| סביבה | החברה הממשלתית להגנות מצוקי חוף הים התיכון • החברה הממשלתית להגנות ים המלח • פארק אריאל שרון • החברה לשירותי איכות הסביבה |  |
| רווחה | המשקם |  |
| תחבורה | חברת כביש חוצה ישראל • נתיבי איילון • נתיבי ישראל • נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים • רכבת ישראל • נמל אשדוד • חברת נמלי ישראל |  |
| תיירות | החברה לפיתוח עכו העתיקה • החברה הממשלתית לתיירות |  |
| חברות ממשלתיות בעבר | אל על • בזק • נמל אילת • נמל חיפה • צים • תעש מערכות • עשות אשקלון • תדמור• דואר ישראל • בנק הדואר |  |
רשות החברות הממשלתיות • הפרטה בישראל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536018205171  BnF: cb11950180n (data)  LCCN: sh85056046  NKC: ph225455  SUDOC: 027467562 
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלכלה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חברה נשלטת זרה

חברה נשלטת זרה (באנגלית: Controlled Foreign Corporation) היא שיטת מיסוי הנוגעת לחברה תושבת חוץ העונה לתנאים נוספים. הוראות החוק הנוגעות לחברות מסוג זה נועדו להפחית את כדאיות הסטת הכנסות מחוץ למדינה על מנת להפחית או להימנע מתשלום מס בגינן.
המדינות בהן קיימת חקיקה בנושא חברה נשלטת זרה כוללות בין היתר את ארצות הברית, גרמניה, יפן, אוסטרליה, שוודיה וישראל. קיימת שונות בין חוקי המדינות בנושא חברה נשלטת זרה.
רקע

חוקי המס במדינות רבות לא מטילים חבות מס על מחזיקי מניות בגין רווחי החברה שבה הם מחזיקים מניות. חבות המס חלה רק ברגע שמחולק דיבידנד. במצב זה חלק הנישומים יכלו להקים ישויות תושבות חוץ במדינות בהן שיעור המס נמוך ולהסיט לישויות אלו את הכנסותיהם. מצב זה אפשר שוני במועד תשלום המס בין נישומים, לדוגמה, נישום הממוסה בישראל לפי השיטה הפרסונלית מחויב בתשלום מס מיידי על כל הכנסותיו מחוץ לישראל ואילו נישום אחר שיסיט את הכנסותיו לחברה תושבת חוץ יימנע מתשלום מס מיידי (עד למשיכת דיבידנד).
בישראל

פקודת מס הכנסה בסעיף 75ב מגדירה חברה נשלטת זרה כישות העונה על התנאים הבאים במצטבר:
חבר בני אדם תושב חוץ
המניות או הזכויות בו אינן רשומות למסחר בבורסה או שהיקף המניות או הזכויות הרשומות למסחר נמוך מ-30%
שיעור המס החל על ההכנסות פסיביות במדינת החוץ לא גבוה מ-15%
רוב הכנסות או רווחי החברה הם פסיביים
תושבי ישראל מחזיקים, במישרין או בעקיפין, יותר מ-50% בלפחות אחד מאמצעי השליטה
לאחר שנקבע בהתאם לתנאים שמדובר בחברה נשלטת זרה, מחויב כל תושב ישראל המוגדר לצורך הסעיף כבעל שליטה במס על חלקו היחסי ברווחיה של החברה הנובעים מהכנסה פסיבית. החריג לכך הוא רווח הנובע מדיבידנד שהתקבל מחבר בני אדם תושב חוץ, שמקורו בהכנסה שמוסתה על ידי מדינה זרה בשיעור גבוה מ-15%. שיעור המס החל על בעל השליטה הוא שיעור המס החל על הכנסה שמקורה בדיבידנד.
הסעיף כולל מספר הוראות שנועדו למנוע מצב של כפל מס.
ראו גם

חברת משלח יד זרה
הערות שוליים

↑  מי שמחזיק ב-10% או יותר באמצעי השליטה בחברה, בצורה ישירה או עקיפה, כולל בדרך של החזקה עם קרוב או גורם איתו יש שיתוף פעולה באופן קבוע על פי הסכם
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566017605171  LCCN: sh94002181
זיכרונותיו של שרלוק הולמס

| --- | --- |

כריכת הספר
 מידע כללי
 מאת:  ארתור קונאן דויל
 איורים:  סידני פאג'ט 
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  ספרות בלשית
 הוצאה
 הוצאה:  ג'ורג' ניונס בע"מ
 תאריך הוצאה:  1894
 מספר עמודים:  279
 סדרה
 ספר קודם:  הרפתקאותיו של שרלוק הולמס 
 הספר הבא:  כלבם של בני בסקרוויל 
 
זיכרונותיו של שרלוק הולמס (באנגלית: The Memoirs of Sherlock Holmes) הוא אוסף של סיפורים בלשיים על הבלש שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל. האוסף פורסם ב-1894.
רשימת הסיפורים

תריסר הסיפורים (11 במהדורה האמריקנית) בספר הם:
כתם כסף
הפרשה של קופסת הקרטון (סיפור זה מופיע בקובץ הקידה האחרונה במהדורות האמריקניות של הקאנון)
הפנים הצהובות
פקידו של סוכן-הבורסה
גלוריה סקוט (התעלומה הראשונה שהולמס חקר)
הטקס של בני מסגרייב (בין התעלומות הראשונות שהולמס חקר)
התעלומה באחוזת רייגייט
האיש המעוקם
החולה הדייר
המתורגמן היווני (מייקרופט הולמס מופיע בפעם הראשונה)
ההסכם הימי
הבעיה הסופית
רשימת הסיפורים > הפרשה של קופסת הקרטון

המהדורה הלונדונית הראשונה של הספר שיצאה לאור ב-1894 לא כללה את הסיפור הזה, למרות שכל תריסר הסיפורים הופיעו בסטרנד. הסיפור נכלל במהדורה האמריקנית הראשונה, אולם תוך זמן קצר היא הוחלפה במהדורה מתוקנת שבה הושמט הסיפור.
הסיבה להשמטה זו איננה ברורה. ככל הנראה, הסיפור הוסר מהמדורה הבריטית כיוון שדויל סבר שתכניו לא מתאימים לילדים צעירים. יש הטוענים כי זו הסיבה להשמטת הסיפור גם מהמדורה האמריקנית.
כתוצאה מכך הסיפור לא פורסם בארצות הברית במשך שנים רבות, והוא הוסף לאוסף הקידה האחרונה. גם כיום רוב המהדורות האמריקניות של הקאנון מכלילות את הסיפור בקידה האחרונה, בעוד שהמהדורות הבריטיות כוללות אותו בזיכרונותיו של שרלוק הולמס.
בנוסף, לאחר הסרת הסיפור נלקחה חלק מהפתיחה שלו, שבה הולמס קורא את מחשבותיו של ווטסון, והוספה לתחילת הסיפור "החולה הדייר". גם כיום ישנן גרסאות של "הפרשה של קופסת הקרטון" שפורסמו ללא הפתיחה המקורית.
זואי פרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בספטמבר 1983 (בת 41) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1992
 עיסוק:  שחקנית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן  אוניברסיטת בוסטון 
 בן זוג:  גאב טאראבולסי (מאז 2021)
 פרופיל ב-IMDb
 
זואי פרי (באנגלית: Zoe Perry; נולדה ב-26 בספטמבר 1983) היא שחקנית אמריקאית. היא הופיעה כמרי קופר הצעירה בספין–אוף שלדון הצעיר, תפקיד שאמה, לורי מטקאלף, שיחקה בסדרת המקור המפץ הגדול. פרי שיחקה גם בתפקידים חוזרים בסדרות המשפחה וסקנדל.
קריירה

פרי נולדה בשיקגו לשחקנים לורי מטקאלף וג'ף פרי ב-26 בספטמבר 1983. ההופעה הטלוויזיונית הראשונה שלה הייתה כג'קי בפלאשבקים בסיטקום רוזאן, בו הופיעה גם אמה באותו תפקיד. הוריה, לעומתה, לא רצו שפרי תמשיך במשחק עד שתתבגר בשל החשש מהלחץ שנלווה אליו. בתיכון, פרי טענה שהיא ביישנית מכדי להופיע, והחלה לשחק באוניברסיטת נורת'ווסטרן, כדרך להכיר חברים לאחר המעבר מאוניברסיטת בוסטון.
אחרי שסיימה את לימודיה, זואי פרי עברה לניו יורק כדי לחפש עבודה בטלוויזיה, וקיבלה תפקידים קטנים בסדרות כמו חוק וסדר: מדור מיוחד, אך הגעגועים הביתה החזירו אותה לקליפורניה, שם מצאה עבודה בתיאטרון. ב-2013 היא הופיעה בברודוויי במחזה The Other Place לצד אמה. ב-2015 פרי שיחקה לצד אביה וקווין מק'קיד בדרמה זוכת פרס פוליצר שנכתבה על ידי יוג'ין או'ניל, אנה כריסטי.
פרי הופיעה בתשעה פרקים במותחן של ABC, המשפחה, בשנת 2016. ב-2017 היא לוהקה לתפקיד חוזר במותחן הפוליטי סקנדל ששודר ב-ABC, ובו כיכב אביה. באותה שנה היא לוהקה לגרסה הצעירה של מרי קופר (אמו של שלדון קופר) בספין אוף של הסיטקום המפץ הגדול. יש לציין שבגרסת המקור, אמה של פרי שיחקה את מרי קופר. למרות קרבתה לתוכנית דרך אמה, זואי פרי קיבלה את התפקיד אחרי אודישן.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Allgretto '75 | מרדית' ברוק | סרט קצר |
| 2008 | Deception | מזכירה #1 |  |
| 2008 | The Loss of a Teardrop Diamond | מתילדה |  |
| 2011 | Turkey Bowel | זואי |  |
| 2014 | Cotton | מקסין |  |
| 2016 | No Pay, Nudity | רני |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992, 1995 | רוזאן | ג'קי הצעירה | 2 פרקים |
| 2006 | חוק וסדר: כוונה פלילית | וונדי | פרק אחד: "Vacancy" |
| 2006 | Conviction | אודרי נולס | 2 פרקים |
| 2006, 2008, 2010 | My Boys | מלצרית | 4 פרקים |
| 2007 | פשע מן העבר | מלינדה לוי 82' | פרק אחד: "Justice" |
| 2008 | מרפאה פרטית | ליזה | פרק אחד: "Equal & Opposite" |
| 2009 | Ave 43 | ג'נט | 2 פרקים |
| 2012 | האנטומיה של גריי | קייטי נונן | פרק אחד: "Beautiful Doom" |
| 2013 | Second Shot | קריסטל מונסון | פרק אחד: "If It Ain't Fix, Don't Break It" |
| 2016 | המשפחה | ג'יין | 9 פרקים |
| 2016 | NCIS | קריסטן פילדס, קצינת משטרה | 2 פרקים |
| 2017 | ליב ומאדי | מרלו | פרק אחד: "Tiny House-A-Rooney" |
| 2017 | סקנדל | סמנת'ה רולנד | 9 פרקים |
| 2017–2024 | שלדון הצעיר | מרי קופר | תפקיד ראשי |
הערות שוליים

1 2 3  The Other Place's Zoe Perry on the 'Surreal' Joy of Co-Starring on Broadway With Her Mom, Laurie Metcalf, Broadway.com (באנגלית)
↑  'Anna Christie' a new stage in Jeff Perry, daughter Zoe's relationship, Los Angeles Times, ‏2015-01-21 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Zoe Perry List of Movies and TV Shows | TVGuide.com, web.archive.org, ‏2017-10-06
1 2  Amber Dowling, Amber Dowling, ‘Young Sheldon’: How Zoe Perry Plans to Walk in Her Mother’s Emmy-Nominated Shoes, The Hollywood Reporter, ‏2017-06-22 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Natalie Abrams April 09, 2017 at 10:56 AM EDT, 'The Big Bang Theory' Spinoff Star Zoe Perry on Emulating Her Mom, Laurie Metcalf, EW.com (באנגלית)
↑  Sheri Linden, Sheri Linden, ‘No Pay, Nudity’: Film Review, The Hollywood Reporter, ‏2016-11-11 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2021028416  VIAF: 3592158188209720260007   WorldCat (עם VIAF): 3592158188209720260007
חברה פתוחה

חברה פתוחה הוא מושג שנטבע בשנת 1932 על ידי הפילוסוף הצרפתי-יהודי אנרי ברגסון, ובהמשך פותח על ידי הפילוסוף האוסטרי-בריטי קרל פופר.
פופר תיאר שלוש רמות שבהן יכולה להתאפיין חברה אנושית:
חברה סגורה, מסורתית, בעלת מאפיינים שבטיים
חברה פתוחה, בעלת גישה ביקורתית למסורת
חברה מנוכרת, ללא כל יחס בין-אישי פנים-מול-פנים.
בחברה פתוחה, הממשלה צפויה להיות קשובה וסובלנית לאזרחי המדינה, והמנגנונים הפוליטיים שקופים וגמישים. ההפך מחברה פתוחה הוא משטר סמכותני.
היסטוריה

על פי פופר, החברה היוונית הקדומה החלה את המעבר הארוך והאיטי מחברה שבטית לחברה פתוחה, והתמודדה לראשונה עם יחסי שלטון-אזרח, שהיו פחות אישיים מאשר בחברה השבטית.
מאפיין עיקרי של חברה פתוחה כזו הוא הגישה הביקורתית למסורות השבטיות: ההבחנה בין חוקי הטבע לחוקים מעשה ידי אדם, וייחוס חשיבות לאחריות האישית ולאפשרות לבחור בצורה מוסרית (שלא בהכרח סותרת את האמונה הדתית). לפי פופר, חברות שבטיות אינן מבחינות במכוון בין חוקי הטבע למנהגי השבט, כדי ליצור מראית עין לפיה לחוקי השבט יש בסיס קדוש או קסום.
בסוף המאה ה-20 החלה להתפשט החברה הפתוחה במדינות רבות בעולם, אולם לא ניתן לייחס זאת למחקריו של פופר אלא להתקדמות הכלכלית של החברה התעשייתית המודרנית, שדורשת מחבריה מיומנויות של צמיחה, אוריינות וכישורים חברתיים, הנפוצים פחות בחברות שבטיות. הפילוסוף גאורג זימל היה בין חלוצי המחקר של הקשר בין כלכלה חופשית לחברה פתוחה.
הגדרה ומאפיינים

פופר הגדיר את החברה הפתוחה בשני הכרכים של ספרו "החברה הפתוחה ואויביה". הוא הגדיר חברה פתוחה כחברה "שבה אנשים מתמודדים עם החלטות אישיות", בניגוד לחברה שבטית או קולקטיבית.
לדעתו רק דמוקרטיה יכולה לספק מנגנון מתאים לכינון חברה פתוחה ללא צורך בשפיכות דמים או חילול מהפכה. חברה כזו מתאפיינת בזמינות הידע לציבור, חירות פוליטית ושמירה על זכויות האדם.
בחברה סגורה כמות הידע הנמצאת בידי הציבור מוגבלת, ולכן מקובלת רק גרסה אחת של המציאות, דבר המגביל את חופש המחשבה. לעומת זאת, בחברה פתוחה מקובלת חשיבה ביקורתית, המעודדת חופש מחשבה וחופש ביטוי. מוסדות התרבות והמשפט של חברה פתוחה תומכים בחירויות אלה.
ביקורת

במאמר שפרסם ג'ורג' סורוס הוא כתב שהוא רואה את עצמו כתלמיד של קרל פופר, אך בחברה הפתוחה של ימינו שיח פוליטי דמוקרטי לא בהכרח מוביל להבנה טובה יותר של המציאות. לטענתו, גם בחברה שיש בה הפרדת סמכויות, חופש ביטוי ובחירות חופשיות, פוליטיקאים עדיין מוצאים דרכים להסתיר מידע חיוני מהציבור.
הערות שוליים

↑  ג'ורג' סורוס, From Karl Popper to Karl Rove – and Back, ‏8 בנובמבר 2007 (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4123879-5  NKC: ph194657
זואי סבר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 במרץ 1974 (בת 50) לבוב, ברה"מ 
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 תחום יצירה:  ציור 
 
זואי (בלינסקי) סבר (נולדה ב-23 במרץ 1974) היא ציירת ישראלית. בוגרת האקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל בירושלים.
סבר חברה באיגוד האמנים הפלסטיים הישראלי, באיגוד האדריכלים הישראלי ובעמותת מרחב להתחדשות עירונית.
ביוגרפיה

סבר נולדה וגדלה בלבוב במערב אוקראינה, שם למדה ציור מגיל צעיר בבית ספר לאומנות ואצל מורים פרטיים לגרפיקה, רישום קלאסי וציור צבע.
בשנת 1990 עלתה לישראל ולמדה במשך 3 שנים (1990–1993) במגמת אומנות פלסטית בבית ספר עירוני א' בתל אביב. בשנת 1996–2001 למדה בפקולטה לארכיטקטורה שבאקדמיה לאומנות ועיצוב בצלאל בירושלים. פרויקט הגמר שלה נקרא "סדק", עסק בקשר הקונספטואלי בין עבר לעתיד והיה מוקדש לרחוב יפו בירושלים ולמסלול הצלבני העתיק עד לשער יפו. לאחר סיום לימודיה בשנת 2001 עבדה בתחום הפרסום. החל משנת 2010 חזרה לתחום האומנות באופן עצמאי ובחרה לעסוק בנופים ישראליים, ובעיקר בנופים אורבניים.
סבר פיתחה שיטת ציור ייחודית, הכוללת שכבות של צבע שמן ואקריליק. יש המשייכים אותה בטעות לסגנון הנאיבי, אולם אף על פי שיצירותיה של סבר מאופיינות בצבעוניות עזה, אין בהן תיאורים "נאיבים".
בקיץ 2019 הוצגה בבנייני האומה תערוכת ציורי נוף של זואי סבר תחת הכותרת "צבע של מקום". העבודות המוצגות בתערוכה משלבות בין טבע, עיר ודמיון תוך הצגת נופים מרחבי המדינה.
סבר מתגוררת בגבעתיים, שם נמצא גם הסטודיו שלה, נשואה ואם לשלושה בנים.
תערוכות > תערוכות יחיד

2014 - "ART IS FUN" גלריה תירוש, הרצליה, ישראל
2015 - "נופים של אושר", היכל התרבות, פתח תקווה, ישראל
2015 - "מסע מקומי", מכון המים, הגלריה העירונית ע"ש יוסף ויסמן, גבעתיים, ישראל
2016 - "על גגות תל אביב", מרכז יאנוש קורצ'אק, מינכן, גרמניה
2017 - "גווני ישראל", המוזיאון הממלכתי לאמנות קזטייב (אנ'), אלמטי, קזחסטן
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

1999 - תערוכת סטודנטים ״בצלאל״, ירושלים
2000 - תערוכת סטודנטים ״המרחב האורבני״ בצלאל, ירושלים
2002 - תערוכת גמר, הגשת פרויקט גמר ״בצלאל״
2012 -GINA Gallery of International Naive Art, גלריה ״ג׳ינה״, תל אביב, ישראל
2012 - "Salon D'Automne Israel", תל אביב, ישראל
2013 - ""Sweet Dreams - A Naive Reality, גלריית ג׳ינה, ישראל
2014 - ״האומנות היהודית״, גלריית דורית גור, יפו, ישראל
2014 - ״עליית מדרגה״ המוקדשת למלחמה באלימות נגד נשים. גלריה עירונית, מכון המים, גבעתיים, ישראל
2015 - תערוכה קבועה "זואי סבר - אמנות היא כיף", יחידה לצעירים החדשה, המרכז הרפואי ע"ש חיים שיבא - תל השומר, רמת גן, ישראל
2015 - תערוכה שני ציירים (זואי סבר, גיל ג'יבלי) עיתון גלובס, ראשון לציון, ישראל
2015 - "מחווה ללאונרדו", אמנים בעקבות לאונרדו דה וינצ'י, מלון לאונרדו פלאזה, ירושלים, ישראל
2015 - "שלום לך ארץ נהדרת", גלריית ג׳ינה, תל אביב, ישראל
2015 - "ראי אדמה", גלריה אפרת, תל אביב, ישראל
2015 - "סופ-עונה", תיאטרון גבעתיים, גבעתיים, ישראל
2016 - "אופטימיות של השלום", בית ציוני אמריקה, תל אביב, ישראל
2016 - "סברס", מרכז עמיעד, יפו, ישראל
2016 - "אמנות סודית", בנק לאומי, תל אביב, ישראל
2016 - "נקודת זכות", מתחם (White City) העיר הלבנה, תל אביב, ישראל
2017 - "מגדל בבל", מכון המים, הגלריה העירונית ע"ש יוסף ויסמן, גבעתיים, ישראל
2017 - "ArtIped", הבנק הבינלאומי הראשון, תל אביב, ישראל
2017 - "נקודת זכות", שנקר, בית הספר לאמנות רב תחומית, רמת גן, ישראל
2017 - "חמלה, סיוע והצלה", בית ציוני אמריקה, תל אביב, ישראל
2012 - תערוכה במסגרת הפסטיבל ה-5 לאומנות נאיבית בקטוביץ׳, פולין
2012 - גלריה Gutman Art Gallery, ברלין, גרמניה
2012 - " le Salon d'Artistes reinvente", פריז, צרפת
2014 - Espace Urbain", Mémoire de l'Avenir", פריז, צרפת
2015 - "Israelische Kunstgraphik", Theater Nestroyhof Hamakom, וינה, אוסטריה
2016 - "מגדל בבל", Schema Projects Gallery, ברוקלין, ניו-יורק, ארצות הברית
2016 - "מגדל בבל", Trebisonda Centro per l'Arte Contemporanea, פרוג'ה, איטליה
2016 - פיוז'ן פסטיבל, חוסטקה, צ'כיה
2017 - "יבשות נעלמות", מלון קפיסאני, ונציה, איטליה
2018 - "ארצנו הקטנטונת", גלריה ג'ינא, תל אביב.
2018 -"70 לישראל אמנות כחול לבן: תערוכת אמנות בחניונים הציבוריים של תל אביב-יפו" (אריה אזן, ברוך אלרון, נחום גוטמן, נפתלי בזם, מנשה קדישמן, רפי פרץ, זואי סבר, עודד פיינגרש), אוצרים: איריס אלחנני, דורון פולק
הערות שוליים

↑  תערוכה: זואי סבר, באתר ערוץ 7
↑  אמנות זה שעשוע זואי סבר, באתר www.artbeat.co.il
↑  "רק אל תקראו לה נאיבית / זואי סבר בראיון מיוחד לבלוג". גט א לייף. סטייל. 2015-09-10. נבדק ב-2018-01-31.
↑  הרבה יותר נוח לגלוש באפליקציית חדשות 20, לחץ עכשיו להורדה, בנייני האומה מעלים תערוכת אמנות חדשה שמציגה את ישראל כאוטופית, באתר חדשות 20, ‏2019-07-21
↑  אמנים - אומנות ישראלית | תערוכה חדשה לאמנית זואי סבר בגלריה תירוש הרצליה פיתוח, באתר www.amanim.com
↑  אמנות זה שעשוע  זואי סבר, באתר www.artbeat.co.il
↑  - Smadar SheffiSmadar Sheffi, www.smadarsheffi.com
↑  אמנים - אמנות ישראלית | זואי סבר משיקה תערוכת יחיד בשם "מסע מקומי". אוצר - דורון פולק, באתר www.amanim.com
↑  "המסע של זואי". נבדק ב-2018-01-31.
↑  איילת אליעזרי, [http://www.collect.co.il/forumattachment.aspx?m=149289&i=1 זואי סבר - תערוכת "מסע מקומי"
Zoe Sever - Exhibition "Local Journey"], 2015
↑  Vernissage: Zoe Sever - On the Roofs of Tel Aviv, www.facebook.com
↑  Exhibition "Shades of Israel" by Zoe Sever, www.facebook.com
↑  gmirk, Exhibition "Shades of Israel" by Zoe Sever, www.gmirk.kz (באנגלית)
↑  גלריה Gina - זואי סבר
זהות קאסיני

במתמטיקה, זהות קאסיני היא הזהות:
כאשר  F_{k} הוא האיבר ה-k בסדרת פיבונאצ'י.
לדוגמה 5, 8, 13 הם איברים סמוכים בסדרת פיבונאצ'י, ואכן:
הזהות נקראת על שם ג'ובאני דומניקו קאסיני שגילה אותה ב-1680.
הוכחה

ההוכחה הקצרה ביותר לנוסחה נעזרת בחוקי דטרמיננטות:
קל להוכיח באינדוקציה שמתקיים:
ולכן:
הכללות

אז'ן שרל קטלן הוכיח ב-1879 את זהות קטלן:
זהות קאסיני מתקבלת ממנה על ידי ההצבה  r=1.
סטפן ויידה (Steven Vajda) הוכיח שמתקיים:
כאשר מוסכם שלכל n טבעי:  F_{-n}=(-1)^{n+1}F_{n} (הגדרה זו משמרת את נוסחת הנסיגה של מספרי פיבונאצ'י).
זהות קטלן מתקבלת מזהות זו על ידי ההצבה  i=r,j=-r.
חברה פוסט-תעשייתית

מודל שלושת המגזרים בארצות הברית, של הכלכלן קולין קלארק – אחוז המועסקים במגזר השירותים גדל במהלך המאה ה-20
חברה פוסט-תעשייתית הוא מונח בסוציולוגיה, המתאר את שלב ההתפתחות של החברה כאשר מגזר השירותים מייצר יותר עושר מאשר מגזר התעשייה.
את המונח טבע הסוציולוג הצרפתי אלן טוריין והוא קשור קשר הדוק למושגים תאורטיים סוציולוגיים דומים כמו פוסט-פורדיזם, חברת המידע, כלכלת ידע, כלכלה פוסט-תעשייתית, מודרניות מאוחרת וחברת רשת. כולם יכולים לשמש בכלכלה או בתחומי מדעי החברה כרקע תאורטי כללי בתכנון מחקרים.
כאשר נעשה שימוש במונח, מספר תהליכים נפוצים מתגלים:
הכלכלה עוברת מייצור סחורות למתן שירותים.
ידע הופך לצורה מוערכת של הון; ראה הון אנושי.
הפקת רעיונות היא הדרך העיקרית לצמיחת הכלכלה.
באמצעות תהליכי גלובליזציה ואוטומציה, הערך והחשיבות של כלכלת "הצווארון הכחול", העבודה המאורגנת, כולל עבודת כפיים (למשל, עבודה בקו ייצור) יורד, ואלה של עובדים מקצועיים (למשל, מדענים, אנשי מקצוע בתעשייה היצירתית, ואנשי טכנולוגית המידע) גדלים בערכם ובשכיחותם.
מדעי ההתנהגות, המידע וטכנולוגיות קשורות מפותחים ומיושמים (למשל, כלכלה התנהגותית, ארכיטקטורת מידע, קיברנטיקה, תורת המשחקים ותורת המידע).
הערכת ערך הידע

החברה הפוסט-תעשייתית מתאפיינת בהערכת שווי מוגברת של הידע. כפי שנחזתה על ידי דניאל בל, כיצד דפוסי התעסוקה הכלכליים יתפתחו בחברות כאלה. לטענתו, התעסוקה תגדל מהר יותר במגזר השלישוני (והרביעוני) ביחס לתעסוקה במגזר הראשוני והשניוני וכי המגזר השלישוני (והרביעוני) יקבל עדיפות במשק. זה ימשיך להתרחש כך ש"השפעת המומחה" תתרחב והכוח יהיה מונופול על ידי ידע.
כיוון שהמגזר השלישוני והרביעוני הם בעצם מכווני ידע, הדבר יביא למבנה חדש של מערכת החינוך, לפחות בניואנסים שלה. "הכוח החדש ... של המומחה" מוליד כתוצאה מכך את התפקיד ההולך וגדל של אוניברסיטאות ומכוני מחקר בחברות פוסט-תעשייתיות. חברות פוסט-תעשייתיות עצמן מתמקדות במקומות אלה של ייצור ידע וייצור מומחים כמוקדיהם החדשים. כתוצאה מכך, המרוויחים הגדולים ביותר בחברה הפוסט-תעשייתית הם אנשי מקצוע עירוניים צעירים. כדור חדש, משכיל יותר שנלהב יותר מליברליזם, צדק חברתי ואיכות הסביבה, העברת הכוח לידיהם, כתוצאה מחשיבות הידע שלהם, מצוטטת לעיתים קרובות כדבר טוב.
התרבות היצירתית

באופן דומה, החברה הפוסט-תעשייתית משרתת את התרבות היצירתית. האנשים המצוידים ביותר לשגשג בחברה טכנולוגית הולכת וגוברת, הם צעירים בעלי השכלה גבוהה. ככל שההשכלה עצמה הופכת יותר ויותר מכוונת לייצור אנשים המסוגלים לענות על הצורך במימוש עצמי, יצירתיות וביטוי עצמי. שינוי ניואנסי זה בחינוך, כמו גם בקרב המעמד המתפתח של אנשי מקצוע צעירים, בעצמו מביא למה שג'יימס די רייט מזהה כ"שפע כלכלי חסר תקדים והשבעת הצרכים החומריים הבסיסיים בקלות יחסית". גם אלן דנהאם-ג'ונס צופה מאפיין זה של החברה הפוסט-תעשייתית, בה ניתן "לצרוך" שפע של מוצרים באופן שווה ולהיות בעלי זמן פנאי נטול עבודה".
החברה הפוסט-תעשייתית מודגשת שוב ושוב ככזו שבה ידע הוא כוח וטכנולוגיה היא המכשיר. מטבע הדברים, אנשים בעלי כישורים יצירתיים מועילים לחברה כזו. הדוקטרינה של "מהירות, ניידות וגמישות" מתאימה היטב לתעשייה יצירתית דינמית, וככל שתעשיות הייצור הולכות ופוחתות, הדרך סלולה עבור אמנים, מוזיקאים ויוצרים שכישוריהם מנוצלים טוב יותר במגזרים השלישוני והרביעוני. הגאוגרף העירוני טרבור בארנס, חקר את התפתחות העיר ונקובר שבקנדה בסוף המאה ה-20 כעיר פוסט-תעשייתית, ומביא לדוגמה את התבססותה על תעשיית משחקי הווידאו כמרכיב של מגזר השירותים, וחלק חשוב בכלכלה הפוסט-תעשייתית.
ככל שהפעילות הכלכלית עוברת בעיקר מהמגזר הראשוני והמגזר השניוני למגזר השלישוני, ואחר כך הרביעוני, ערים שבהן מתרחש שינוי זה, הופכות יותר פתוחות לחילופי מידע. והדבר מגביר את הדרישה לשירותי המגזר השלישוני והרביעוני, כגון מימון, חינוך, תקשורת, ניהול, הכשרה, הנדסה ועיצוב. על העיר להפוך למוקד המסוגל לספק את המידע המעודכן ביותר מרחבי העולם. כך צמחה תופעת "עיר העולם" או "עיר גלובלית", המהווה מוקד מרכזי בעל השפעה כלכלית, חברתית, או פוליטית ולעיתים קרובות גם תרבותית ישירה ומוחשית על הזירה הבינלאומית, בעידן הגלובליזציה. ערי עולם מוגדרות כבעלות קשר ישיר, שאינו מוגבל למיקומן הגאוגרפי, עם העולם החיצוני למדינת הלאום.
התרכזות גאוגרפית

החברה הפוסט תעשייתית מופיעה ברוב עוצמתה בערים, וביטויה המרחבי הוא התרכזות גאוגרפית בערים גדולות, לרוב
באזורי מטרופולין, הבולטות בערים אלה הן ערי העולם.
השינויים המבניים במשק, בחברה ובמרחב, פרי העידן הפוסט תעשייתי, היה מנוע עיקרי להעצמתה של תופעת הגלובליזציה שאפשרה את השילוב בין המערכות המורכבות וחובקות העולם של המשק הגלובלי. עוגני המשק הגלובלי, שהם גם מוקדי ההתרחשות הפוסט תעשייתית, הם הערים גדולות, רובן ערי עולם, שהן ישויות מרחביות ריכוזיות ומקוטבות, אשר מהוות עוגן המחבר את המשקים הלאומיים לכלכלה הגלובלית. החברה הפוסט תעשייתית מתמחה בשירותים יצרניים מתקדמים, שהחשובים בהם להנעת המשק הגלובלי הם השירותים המשפטיים,
הפיננסיים והחשבונאיים, שירותי הפרסום והייעוץ הארגוני ודומיהם. אלה מאפשרים את קיומן ואת ניהולן של מערכות ייצור מורכבות, חברות רב לאומיות, חלקן גם רב מקומיות, הפרוסות על פני הגלובוס. אך לרוב מצויים משרדי המטה שלהם בערי העולם דוגמת ניו יורק, לונדון וטוקיו, בהם קיים ריכוז של ספקי שירותים אלו.