stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאטי
הערות שוליים

↑  Localities in Gaza Governorate by Type of Locality and Population Estimates, 2007-2016, באתר הלשכה הפלסטינית לסטטיסטיקה
↑  פרופיל מחנה החוף (שאטי), באתר אונר"א (באנגלית)
↑  שמואל רולבנט, עזה ביום בהיר, דבר, 4 בינואר 1957
↑  דני צדקוני, ריבוי טבעי גבוה ברצועת עזה, דבר, 12 באוקטובר 1977
↑  חומר נפץ הוטל על רכב צה"ל ליד עזה, מעריב, 11 במרץ 1969
↑  הוטל עוצר לילה על מחנה שאטי, מעריב, 23 במרץ 1969
↑  רימון יד פצע שמונה, מעריב, 7 במאי 1970
מחבלים ניסו לעשות חיפוש, מעריב, 20 במאי 1970
שני חיילים ו-10 תושבים, דבר, 8 ביוני 1970
↑  מפר עוצר בעזה נהרג מיריות, דבר, 26 בינואר 1971
עזרא ינוב, בוטל העוצר במחנה שאטי ברצועה, מעריב, 2 בפברואר 1971
↑  Esther Rosalind Cohen, Human Rights in the Israeli-occupied Territories, 1967-1982, Manchester University Press, 1985, page 135
↑  פינוי גם ממחנה שאטי ברצועה, דבר, 2 באוגוסט 1971
↑  דוד מושיוב, שתי פנים לעקירה לאל עריש, דבר, 3 באוגוסט 1971
↑  דני צדקוני, בתום שלב א' לדילול הפליטים, דבר, 6 בספטמבר 1971
↑  יותקנו שלושים מגרשי משחקים ברצועת עזה, דבר, 31 באוגוסט 1971
↑  דני צדקוני, ארבע שכונות עירוניות ייבנו ברצועה לתושבי המחנות, דבר, 24 בינואר 1972
עזרא ינוב, הוחל בביצוע תכנית נרחבת, מעריב, 24 בינואר 1972
↑  עזרא ינוב, בעזה החלו למכור מגרשים, מעריב, 8 בנובמבר 1974
↑  עזרא ינוב, משפחות פליטים עוברות לשכונה חדשה בעזה, מעריב, 30 בדצמבר 1974
↑  Esther Rosalind Cohen, Human Rights in the Israeli-occupied Territories, 1967-1982, Manchester University Press, 1985, page 232
↑  עזרא ינוב, נבחרה נציגות מוכתרים, מעריב, 29 בפברואר 1972
↑  דני צדקוני, תושבי שאטי הקימו ועד בדרך בחירות, דבר, 17 באוקטובר 1972
↑  דני צדקוני, נרצח יו"ר הוועד של מחנה שאטי, דבר, 12 בפברואר 1973; המשך
עוד שלושה ועדים התפטרו בעזה, דבר, 21 בפברואר 1973
נלכדו מחבלים שהשתתפו ברצח, מעריב, 18 במרץ 1973
מאסר עולם לרוצחי הכומר, דבר, 15 ביולי 1974
↑  Elisha Efrat, Urbanization in Israel, p. 205, Palgrave Macmillan (Aug 1984), ISBN 031283523X,
↑  יואב זיתון, צה"ל: השתלטנו על מחנה שאטי בעזה, כ-1,000 מחבלים חוסלו, באתר ynet, 14 בנובמבר 2023
↑  Governing Gaza: Bureaucracy, Authority, and the Work of Rule, 1917–1967, pages 170-172
↑  עזרא ינוב, כ-200 אלף עזבו השטחים מ-1967, מעריב, 3 באוגוסט 1972
↑  מחנה הפליטים שאטי סופח לעזה, דבר, 15 באוקטובר 1972
↑  א-שאווה נבחר יו"ר ועד שכונת רימל, דבר, 25 בינואר 1973
↑  דני צדקוני, עזה רוצה בחירות, דבר, 7 בפברואר 1977
↑  צבי אילן, "עזה", עמ' 277 בנופים ואתרים, הוצאת משרד הביטחון, 1973
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2008065059  VIAF: 129234545   WorldCat (עם VIAF): 129234545
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  köztestület, אקדמיה 
 מיקום:  בודפשט 
 מדינה:  הונגריה 
 מייסדים:  האקדמיה ההונגרית למדעים 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1992
 תאריך פתיחה רשמי:  1992 
 
 קואורדינטות:  47°30′05″N 19°02′47″E﻿ / ﻿47.50147°N 19.046418°E﻿ / 47.50147; 19.046418
 mta.hu/szima/
 he
 
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני (בהונגרית: Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia; בראשי תיבות SZIMA) נוסדה על ידי האקדמיה ההונגרית למדעים בשנת 1992 עבור נציגים בולטים של התחומים שהודרו פוליטית על ידי המשטר הקומוניסטי מ-1949 - הספרות והאמנויות. האקדמיה סצ'ני היא מוסד מסונף של האקדמיה ההונגרית למדעים (MTA), אשר הוקמה תוך תהליך השיקום לאחר חילופי המשטר בשנת 1989. זהו ארגון עצמאי עם תקנון נפרד ונושאי המשרה בו נבחרים באופן עצמאי על ידי האספה הכללית שלו. עם זאת, התקציב שלו הוא חלק מתקציב ה-MTA. חבריה אינם מקבלים שכר ואינם משלמים דמי חבר.
מבנה המוסד

נציגי האמנויות נכחו כבר במפגש הראשון של אגודת החוקרים ההונגרית (קודמו של האקדמיה ההונגרית למדעים) בשנת 1825 ואחד הרעיונות המרכזיים בהקמת המוסד (האקדמיה למדעים) אז היה טיפוח וטיפול בשפה ההונגרית. כבר מתחילת הדרך נציגי ענפי אמנות שונים לקחו חלק פעיל בעבודת האקדמיה למדעים.
לדוגמה: יאנוש אראן היה המזכיר הכללי של האקדמיה ההונגרית למדעים במשך ארבע עשרה שנים וזולטן קודאי היה נשיא הדירקטוריון במשך שלוש שנים. עם זאת, עקב השינוי הפוליטי, בוטלה תת-המחלקה לאמנויות יפות ב-1949, וסופרים ואמנים עזבו את האקדמיה.
דומוקוש קושארי, נשיא האקדמיה ההונגרית למדעים בתקופת חילופי המשטר, כתב על הצורך להכיל מחדש את הספרות והאמנות.
בנוסף למצוינות הספרותית, חברי הגוף החדש (אקדמית סצ'ני) הם אמנים חזותיים, אדריכלים, אמנים שימושיים (תעשייתיים), יוצרי סרטי קולנוע, צלמים, היסטוריונים של תולדות האמנות ומלחינים. לפי התקנון שנקבע, רק ארבעים ושמונה אנשים מתחת לגיל שבעים יכולים להיות חברים באקדמיה בעת ובעונה אחת במקביל. מעל גיל שבעים כולם נשארים אמנם חברים מן המניין, אך במקומם ניתן לבחור חבר חדש (לתוך ה-48). מטרת האקדמיה, הפועלת כארגון חברתי, אך פועלת גם להשגת מעמד של גוף ציבורי, היא להפוך לקהילה שומרת ערכים וסטנדרטים של התרבות ההונגרית בנוסף להערכה האישית של חבריה.
קבוצת אזור מישקולץ של האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני נוסדה ביוני 2000.
במאי הקולנוע קארוי מאק הפך לנשיא הארגון. לאחר מותו בחרה האספה הכללית ב-27 בנובמבר 2017 את דורה מאורר לנשיאה.
האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני הקימה טופס חברות חדש (חברות נומינלית) באספה הכללית השנתית הרגילה שלה ב-26 בנובמבר 2018, עבור אישים מצטיינים בחיי הרוח שאינם, או אינם בעיקר, אמנים יוצרים, לפיכך על פי תקנון האקדמיה, לא יכולים להיות חברים רגילים או חברי כבוד.
לקריאה נוספת

"A Széchenyi Irodalmi és Művészeti Akadémia vezetőségének nyilatkozata". Élet és Irodalom. LVII. évf. (7. szám): 2013. február 15., 10. אורכב מ-המקור ב-2015-09-25. נבדק ב-2013-02-16. (הצהרת הנהלת האקדמיה משנת 2013)
ראו גם

mta.hu/szima – אתר האינטרנט של האקדמיה סצ'ני
תקנון האקדמיה לספרות ואמנויות סצ'ני
האתר של קבוצת מישקולץ
מאמרים קשורים

האקדמיה המדעית ההונגרית
האקדמיה ההונגרית לאמנויות
הערות שוליים

↑  Akadémiai tag lett Pintér Béla és Dragomán György (Hvg.hu, 2017-11-28. Hozzáférés: 2017-11-28)
בני וקנין

בני וקנין (נולד ב-5 בדצמבר 1950) הוא איש ציבור שכיהן כחבר מועצת עיריית אשקלון, כראש עיריית אשקלון, וכיו"ר חברת פלאפון. חתן פרס קפלן. כלכלן ועורך דין במקצועו ובהכשרתו.
ביוגרפיה

וקנין נולד במרקש שבמרוקו ועלה לישראל בשנת 1954 עם משפחתו, נשוי ואב ל-4 ילדים. בעל תואר ראשון ותואר שני בכלכלה ובמשפטים והוא כלכלן ועורך דין במקצועו ובהכשרתו. בשנות ה-70 חבר לאלי דיין והקים את תנועת "אשקלון בתנופה" אשר שלטה עד 2003 במועצת העיר. כיהן כיושב ראש החברה הכלכלית לאשקלון. דיין כיהן ראשון כראש העיר, כאשר וקנין שימש כסגן וכממלא מקום במשך 12 שנים.
לאחר התפטרות דיין ב-1991 וקנין מונה לראשות העירייה.
בשנת 2003, לאחר 12 שנים בראשות העיר פרש מתפקידו לטובת כהונה כיו"ר חברת פלאפון. לאחר התפטרותו מונה שבתאי צור לתפקיד ראש העיר כממלא מקום.
ב-2005 מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "נתיבי תחבורה עירוניים" שיוזמת פתרונות לקויי הרכבת בגוש דן.
בשנת 2008 נבחר שוב לראשות עיריית אשקלון בסיבוב שני כשהוא זוכה ל-52% אחוזים מקולות הבוחרים.
זוכה פרס מצוינות של קרן שלם לשנת 2010.
בבחירות לראשות העיר ב-2013 הפסיד למועמד איתמר שמעוני.
בשנת 2020 קיבל תואר ד"ר מאוניברסיטת ליל בצרפת בשיתוף המכון האורבני של אוניברסיטת ניו יורק (N.Y.U), המחקר עוסק בפיתוח כלכלי אורבני בערים וכמודל המחקר שימשה העיר אשקלון עם מחקר השוואתי לערים בארץ ובעולם.
הסניגוריה הציבורית

| --- | --- |


בניין הסנגוריה הציבורית בתל אביב
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 סוכנות אם:  משרד המשפטים 
 תאריך הקמה:  1996
 ממשלה:  ממשלת ישראל
 ראש:  עו"ד ענת מיסד-כנען
 מטה מרכזי:  הנרייטה סולד 4, תל אביב יפו
 
הסניגוריה הציבורית היא יחידה במשרד המשפטים המעניקה שירות של סנגוריה ציבורית, כלומר ייצוג משפטי לנאשמים ולחשודים מחוסרי אמצעים ולזכאים לכך על פי החוק. הייצוג המשפטי על ידי הסניגוריה הציבורית ניתן ללא תמורה, ושכר טרחתם של עורכי הדין משולם להם ישירות מקופת המדינה, על פי תעריף קבוע שנקבע אף הוא בחוק.
הסניגוריה הציבורית מעניקה ייצוג משפטי בכל שלבי ההליך הפלילי, החל ממתן ייעוץ לחשודים עצורים במהלך החקירה המשטרתית, דרך ייצוגם באולמות המעצרים, לרבות במסגרת בקשות למעצר עד תום ההליכים, עובר לייצוגם בשלבי בירור האשמה והטיעון לעונש בתיקים הפליליים, ולהגשת ערעורים, בקשות רשות ערעור, בקשות לדיון נוסף ובקשות למשפט חוזר בעניינם, וכלה בייצוג אסירים בפני ועדות השחרורים, בייצוג עברייני מין בהליכים לפי חוק הגנה על הציבור מפני עבירות מין ובייצוג חולי נפש המאושפזים בכפייה בפני ועדות פסיכיאטריות.

ייצוג נאשמים במימון המדינה מקובל במרבית המדינות הדמוקרטיות, והוא מהווה ערובה חשובה לקיומו של הליך משפטי הוגן ולעשיית צדק, במיוחד בשיטת המשפט האדברסרית.
הקמת הסניגוריה הציבורית

טרם הקמת הסניגוריה הציבורית, מרבית הנאשמים במשפטים פליליים לא היו מיוצגים על ידי עורך דין. במקרים מעטים בהם הואשם אדם חסר אמצעים בפשע חמור, מונה לנאשם "סניגור ממונה", ולא תמיד הייתה איכות הייצוג נאותה. על רקע זה, מינה שר המשפטים בשנות השמונים ועדת בדיקה בנושא הסיוע המשפטי הפלילי, שבראשה עמד שופט בית המשפט העליון בדימוס דוד בכור. ועדה זו מתחה ביקורת קשה על תופעת היעדר הייצוג ועל כך שלא הייתה קיימת באותה עת כל מסגרת מקצועית לפיקוח על איכות הסיוע המשפטי הניתן במשפטים פליליים. הוועדה קראה לשינוי שיטת הסיוע המשפטי בישראל והציעה מעבר לשיטה של סניגוריה ציבורית. באותן שנים נמתחה ביקורת גם בפסיקת בית המשפט העליון על היעדרם של אמצעים הולמים למתן ייצוג לנאשמים מחוסרי אמצעים.
הסניגוריה הציבורית הוקמה בשנת 1996, עם חקיקת חוק הסניגוריה הציבורית, התשנ"ו-1995. מובילי החוק להקמת הסניגוריה הציבורית היו פרופסור דוד ליבאי ופרופסור קנת מן מהפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב שאף היה לסניגור הציבורי הראשון. מן פרש לאחר תקופת כהונה אחת בראש הסניגוריה הציבורית, ובשנת 2003 מונתה לכהן בתפקיד עורכת הדין ענבל רובינשטיין, אשר כיהנה כסניגורית הציבורית הארצית עד לפברואר 2012. בספטמבר 2011 הודיעה ועדת הסניגוריה הציבורית על החלטתה לבחור בד"ר יואב ספיר לכהונת הסנגור הציבורי הארצי השלישי, והוא כיהן בתפקידו עד מאי 2021. מפרישתו ועד ספטמבר אותה שנה כיהנה בתפקיד במינוי זמני ד"ר חגית לרנאו, זאת עד למינויה של סנגורית מחוז חיפה, ענת מיסד-כנען.
מבנה הסניגוריה הציבורית

הסניגוריה הציבורית הוקמה כישות סטטוטורית עצמאית, שאינה כפופה ליועץ המשפטי לממשלה. על פעילותה מפקחת ועדת הסניגוריה הציבורית, ועדה עצמאית הכוללת את שר המשפטים, שופט בית המשפט העליון בדימוס, שני עורכי דין העוסקים בייצוג נאשמים ומומחה למשפט פלילי.
בראש הסניגוריה הציבורית עומד הסניגור הציבורי הארצי ותחתיו מכהנים סניגורים ציבוריים מחוזיים. תקופת כהונתו של הסניגור הציבורי הארצי היא חמש שנים וניתן להאריכה בחמש שנים נוספות. תפקידו של הסניגור הציבורי הארצי לנהל את הסניגוריה הציבורית, להתוות את מדיניותה, לדאוג להדרכת עובדיה ולפקח על רמתם המקצועית של כל עורכי-הדין הפועלים מטעמה. הסניגור הציבורי הארצי ממונה הן על הסניגורים הציבוריים המחוזיים, הפועלים במחוזות תל אביב, מרכז, ירושלים, דרום, צפון וחיפה, והן על יחידת הסניגוריה הארצית.
הסניגוריה הארצית כוללת את לשכת הסניגור הארצי, מחלקה אדמיניסטרטיבית ומחלקת תיקי בית-משפט עליון. בנוסף מרכזת הסניגוריה הארצית נושאים שונים, ובהם: משפטים חוזרים, ייצוג אסירים ועצורים, ייצוג נוער, חקיקה וכיוצא בזה.
הסניגורים הציבוריים המחוזיים אחראים לניהול העבודה השוטפת של הסניגוריה במחוזות. הם נושאים באחריות הכוללת לייצוג הניתן על ידי כל אחד מעורכי-הדין הפנימיים והחיצוניים במחוז, ואחראים על הרכבת רשימת עורכי הדין, מינוי סניגורים ציבוריים, חלוקה ותיאום של עבודתם, פיקוח מקצועי על עבודת עורכי-הדין ומתן ייעוץ משפטי, אישור תשלומי שכר הטרחה, ועוד. בכל אחד ממחוזות הסניגוריה פועלות מחלקות ייעודיות לענייני מעצרים, נוער, ייעוץ ופיקוח, אסירים, פסיכיאטריה ובעלי מוגבלויות ועוד.
שיטת ההפעלה של הסניגוריה הציבורית היא במודל מעורב של "מיקור חוץ": השירות המשפטי ניתן ברובו על עורכי דין פרטיים המועסקים כסניגורים "חיצוניים", ומשובצים לייצוג הלקוחות על פי שיקול דעתה של הסניגוריה הציבורית. בסניגוריה הציבורית מועסקת קבוצה מצומצמת יותר של סניגורים ציבוריים עובדי המדינה (סניגורים "פנימיים"), אשר פרט לביצוע תפקידיהם בייצוג נאשמים וחשודים הם מפקחים על פעולתם של הסניגורים ה"חיצוניים" ומרכזים מקצועית תחומים מסוימים בעבודת הסניגוריה במחוז. מעמדם של הסניגורים עובדי המדינה הוא כמעמדם של עובדי פרקליטות המדינה.
כיום מועסקים בלשכות הסניגוריה הציבורית כ-110 עורכי-דין וצוות מינהלי התומך בהם. לצידם מועסקים בכל רחבי הארץ כ-860 סניגורים "חיצוניים", הנשכרים לפי הצורך.
מעמד הסניגוריה הציבורית

חוק הסניגוריה הציבורית מעניק חשיבות מיוחדת ומפורשת לעיקרון של הקמת מערכת סניגוריה מקבילה ושוויונית למערכת התביעה (עקרון השוואת המעמד). על פי החוק, מעמדם של הסניגור הציבורי הארצי ושל עובדי הסניגוריה הציבורית הוא כשל מעמדם של פרקליט המדינה ועובדי פרקליטות המדינה, בהתאמה.
עקרון השוואת המעמד מתחייב מעקרון השוויון בשיטת המשפט האדברסרית הנוהגת בישראל. ביסודו עומדת ההכרה בכך שכדי לקיים הליך הוגן יש להבטיח שוויון מוסדי ומקצועי בין שני הגופים המייצגים את שני צדי המתרס בהליך הפלילי. עיקרון זה בא גם ליצור השוואה מעשית בין שני הגופים, ולאפשר את איוש התפקידים בסנגוריה במועמדים בשיעור קומה מקביל לאלה המועסקים בפרקליטות, ולהעניק שירותים משפטיים באיכות שווה לזו של הפרקליטות.
העילות למינוי סניגור ציבורי

תנאי הזכאות לייצוג על ידי סניגור ציבורי קבועים בחוק הסניגוריה הציבורית ובחוק סדר הדין הפלילי. ישנן עילות מינוי התלויות בחומרת העבירה או בחומרת התוצאה האפשרית של ההליך המשפטי (למשל: מאסר בפועל, מעצר עד תום ההליכים, הסגרה, אשפוז כפוי, החזקה בתנאי הפרדה), או כאלה המתייחסות להליכים שיש בהם סדרי דין חריגים (למשל: דיון מקדמי, עדות מוקדמת). קבוצה נוספת של עילות מינוי קשורות במאפיינים מיוחדים של הנאשם או החשוד, כגון מצב כלכלי קשה, מוגבלות פיזית או נפשית, קטינות ועוד.
בנוסף לרשימת מקרים זו, לבתי-המשפט קיימת סמכות כללית להורות על מינוי סניגור גם אם לא מתקיימת אחת מעילות המינוי האחרות, וזאת כאשר בית המשפט סבור "שאינו יכול לנהל את המשפט כאשר הנאשם אינו מיוצג".
היקף הפעילות

בשנים שחלפו מאז הקמתה חל גידול משמעותי בהיקפי הפעילות של הסניגוריה הציבורית. בשנת 2006 ייצגה הסניגוריה הציבורית על חמשת מחוזותיה, בכ-76,000 הליכים פליליים חדשים, בשנת 2010 פעלה הסניגוריה הציבורית במתן ייצוג בכ-87,000 הליכים פליליים, ואילו בשנת 2014 ייצגה הסניגוריה הציבורית בכ-115,000 הליכים.
הסניגוריה הציבורית מייצגת את הנאשמים במרבית ההליכים הפליליים הנדונים בבתי המשפט בישראל. על פי ההערכה ובהתבסס על נתוני הנהלת בתי המשפט, הסניגוריה הציבורית מייצגת כ-41% מהנאשמים בבתי המשפט המחוזיים, כ-57% מהנאשמים בבתי משפט השלום וכ-76% מהקטינים בבתי המשפט לנוער. בשנת 2014 שולמו מקופת המדינה כשכר טרחה לסניגורים ציבוריים כ-180 מיליון ש"ח.
תפקידים מוסדיים

בנוסף לייצוג לקוחותיה הזכאים לכך על פי חוק, לסניגוריה הציבורית תפקיד חשוב כגוף מוסדי במערכת המשפט הישראלית. כך למשל מציגה הסניגוריה הציבורית עמדה עצמאית בהליכי חקיקה, משתתפת בוועדות מקצועיות, מבצעת ביקורים רשמיים בבתי סוהר ובמתקני מעצר ומפרסמת דו"חות על תנאי הכליאה בישראל.
הסניגוריה הציבורית הייתה הגוף הראשון שזכה למעמד של "ידיד בית המשפט", והיא מצטרפת לדיון בתיקים עקרוניים כצד חיצוני המחווה את דעתו ותורם ממומחיותו הייחודית בתחום המשפט הפלילי.
הסניגוריה הציבורית עורכת כנסים והשתלמויות בתחום המשפט הפלילי והיא שותפה בהוצאה לאור של כתב העת המקצועי "הסניגור". חלק מאנשי הסניגוריה גם נוטלים חלק פעיל בהנחיית קליניקות משפטיות לייצוג פלילי הפועלות בבתי-הספר למשפטים ברחבי ישראל.
תדמית

במהלך חקירות המשטרה בפשעים חמורים נתגלו מספר מקרים בהם חוקרי משטרה הביעו זלזול באנשי הסנגוריה הציבורית וטענו כי אלו אינם מוכשרים או אינם דואגים לטובת החשודים, במטרה להביא את הנאשמים שלא לשעות לעצותיהם ולהודות בהאשמות שהוטחו בהם. נגד דברים אלו יצאו בחריפות השופטים עוזי פוגלמן ואליקים רובינשטיין שקבעו שאנשי הסנגוריה הציבורית עושים עבודתם נאמנה.
סניגורים ציבוריים ראשיים

| מספר | שם | תמונה | תקופת כהונה | תפקידים ציבוריים לאחר הכהונה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | קנת מן | ‏ | 1996–2002 |  |
| 2 | ענבל רובינשטיין | ‏ | 2003–2012 |  |
| 3 | יואב ספיר | ‏ | 2012–2021 |  |
| מ"מ | חגית לרנאו | ‏ | מאי-ספטמבר 2021 |  |
| 4 | ענת מיסד-כנען |  | 2021– |  |
ראו גם

הסיוע המשפטי (יחידה במשרד המשפטים המספקת סיוע משפטי בהליכים אזרחיים).
דיני פניות ציבור בנושאים משפטיים במשרדי מדינת ישראל
הערות שוליים

↑  ראו, למשל, בש"פ 353/87 מדינת ישראל נ' אפרגן, פ"ד מא(4) 147, וכן ע"פ 134/89 אברג'יל נ' מדינת ישראל, פ"ד מד(4) 203.
↑  אודות הסנגוריה הציבורית, באתר משרד המשפטים.
↑  תומר זרחין, הסנגור הציבורי הבא: ד"ר יואב ספיר, באתר הארץ, 15 בספטמבר 2011
↑  אבישי גרינצייג, ‏עו"ד ענת מיסד-כנען מונתה לסנגורית הציבורית הארצית, באתר גלובס, 12 בספטמבר 2021
↑  חוק הסניגוריה הציבורית, תשנ"ו - 1995, באתר נבו, ‏4 באוקטובר 2023
↑  בג"ץ 4495/99 הסניגוריה הציבורית נ' ועדת הערר לפי סעיף 12(ד) לחוק הסניגוריה הציבורית, החלטה מיום 6.9.99, באתר תקדין
↑  דו"חות פעילות שנתיים באתר הסניגוריה הציבורית
↑  דו"ח פעילות הסניגוריה הציבורית לשנת 2014 , בעמ' 119
↑  שם, בעמ' 127
↑  דוח"ות תנאי כליאה באתר הסניגוריה הציבורית
↑  ע"פ 10477/09 פריד אלענמי נ' מדינת ישראל, ניתן ב־10 באפריל 2013, סעיף 64
ע"פ 6344/12 בוגוסלבסקי רוסטיסלב נ' מדינת ישראל, ניתן ב־12 ביולי 2016, סעיף 9
↑  ע"פ 8512/14 אנה קומשין נ' מדינת ישראל, ניתן ב־18 ביולי 2016, סעיף 22 לפסק דינו של השופט עוזי פוגלמן, סעיפים ב-ג בפסק דינו של המשנה לנשיאה אליקים רובינשטיין
פרופ' קנת מן, הסניגור הציבורי הארצי הראשון
הסניגורית הציבורית הארצית לשעבר, עו"ד ענבל רובינשטיין והסניגור הציבורי הראשי לשעבר ד"ר יואב ספיר (2011)
משרדי הסניגוריה הציבורית בתל אביב
אורניתורה

| אורניתורה |
| --- | --- |
 שרידים של ג'אנסוס  נקבת תרנגול הודו מצוי
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
קבוצה:: אורניתורה
סדרה:: ‏
תת־סדרה:: ‏
שם מדעי
 Ornithurae ‏הקל, 1866

אורניתורה (שם מדעי: Ornithurae) היא קבוצה פוליפילטית של עופות קמאים, ממנה התפתחו העופות בתראים, אשר כוללת את האב הקדמון המשותף של האיכתיאורניס, ההספראורניסאים, הלימנאביס ושל כל העופות בתראים וצאצאיהם (העופות המודרניים). הג'אנסוס (Gansus Yumenensis) ממחוז גאנסו בסין ידוע כמין העוף הראשון והעתיק ביותר בקבוצה זו אשר מתוארך יותר ל-120 מיליון שנה לפני זמננו.
מיון

ארנטס הקל טבע לראשונה את שמה של הקבוצה ב-1866 ואף כלל בה את כל "העופות האמיתיים" יחד עם "מורפולוגיית הזנב האופיינית בלעדית לכל העופות הקיימים" (תורגם מאת ז'אק גוטייה (אנ')) ועוד זה מבדיל את הקבוצה עצמה מהארכיאופטריקס אשר אותו הציב בכלל ארנטס במילים Sauriurae (ביוונית: זנבות לטאה) בקבוצה חדשה אחרת בגלל פשוטות לכל העופות בני זמננו יש זנבות אשר הם פיגוסטיליים, קצרים ואף גם ממומסים ואילו הארכיאופטריקס הצליח כבר לשמור על אותו הזנב המאפייני והייחודי ביותר של הדינוזאורים התרופודים שאינם עופות. קבוצה זו נתנה לז'אק להיות בתוך מרת הגדרה אשר מבוססת עליה: "עופות מודרניים ואף גם כן כל המינים האחרים כמו האיכתיאורניס וההספראורניס קרובים יותר לעופות קיימים מאשר בכלל לארכיאופטריקס". מאוחר יותר ארנטס והדה קווירוז הגדירו זאת עוד מחדש אותה כקבוצה אשר מבוססת על אפומורפיה יותר בהתאם האפשרי לשימושו המקורי של ארנטס כולל אף כן את קבוצת הארכוזאורים "אוומטאטרסליה" (שממנה התפתחו הפטרוזאורים, הדינוזאורים שאינם עופות והעופות) עם האורניתורה אשר הומולוגי בדיוק כמו זה של עוף קונדור האנדים ואף גם כן כל צאצאיו והם בעודם הגדירו את קבוצת האורניתורה כשם של יחסית זנב שהוא יותר קצר מאשר עצם הירך אף עם פיגוסטיל זהו אף יסוד דחוס בצורה של שיתוף ועצמותיו אף התמזגו אצל הבוגר עם הזמן אשר מורכב מפחות יותר משש חוליות קודרות וקצרות מחלקו החופשי של הזנב אשר אף עצמו מורכב משמונה חוליות קודרות. הם כללו אף את העופות המודרניים (אשר בו הם הוגדרו כ"קבוצת הכתר של העופות מודרניים") ומינים של עופות קדומים מקבוצה זו כמו האיכתיאורניס, ההספראורניסאים והאפסארוויס (Apsaravis) כלולים בקבוצת האורניתורה עצמה.
סוג אפאטורניס - נכחד
סוג Antarcticavis? - נכחד
סוג Cerebavis - נכחד
סוג Guildavis - נכחד
סוג Iaceornis - נכחד
סוג Kookne - נכחד
סוג לימנאביס (Limenavis) - נכחד
סוג קינורניס (Qinornis) - נכחד
סוג ג'אנסוס (Gansus) - נכחד
סוג צ'אנגז'ויאורניס - נכחד
סוג טינגמיאטורניס (Tingmiatornis) - נכחד
סוג Gallornis - נכחד
סוג איכתיאורניס (Ichthyornis) - נכחד
סדרה הספראורניסאים (Hesperornithes) - נכחדה
תת-מחלקה עופות בתראים (Neornithes)
'Til You Can't

'Til You Can't הוא שיר של זמר הקאנטרי האמריקאי קודי ג'ונסון. הוא יצא לאור ב-18 באוקטובר 2021, כסינגל המוביל מתוך אלבום האולפן השמיני שלו Human: The Double Album. השיר נכתב על ידי בן סטניס ומאט רוג'רס, והפיק טרנט ווילמון.
השיר זכה בפרס סינגל השנה בטקס פרסי איגוד מוזיקת הקאנטרי לשנת 2022.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  עולמי | בילבורד גלובל 200 | 141 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 18 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הקאנטרי איירפליי | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 1 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 26 |  |
|  קנדה | שירי הקאנטרי הקנדי | 1 |  |
מיקומי שיא > מצעדים שנתיים

|   ‏‏‏  2022> מדינה |   ‏‏‏  2022> מצעד |   ‏‏‏  2022> מיקום שיא |   ‏‏‏  2022>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 34 |  |
|  ארצות הברית | מצעד הקאנטרי איירפליי | 3 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הקאנטרי | 3 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 82 |  |
תארים

| מדינה | תואר | עותקים |
| --- | --- | --- |
| ארצות הברית (RIAA) | פלטינה 2× | 2,000,000 |
הערות שוליים

↑  Gold & Platinum, RIAA (באנגלית אמריקאית)
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2022: דייב קוב, ג'יי.טי. קיור, דרק ניקסון וכריס סטייפלטון – "Cold" (כריס סטייפלטון) | פרס גראמי לשיר הקאנטרי הטוב ביותר  2023: מאט רוג'רס ובן סטניס – "'Til You Can't" (כריס סטייפלטון)  | הבא: 2024: כריס סטייפלטון ודן וילסון – "White Horse" |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: כריס סטייפלטון – "Starting Over" | פרס איגוד מוזיקת הקאנטרי לסינגל השנה  2022: קודי ג'ונסון – "'Til You Can't" | הבא: 2023: לוק קומבס – "Fast Car" |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: קלסי בלריני, קני צ'זני ופטריק טרייסי – "Half of My Hometown" | פרס איגוד מוזיקת הקאנטרי לקליפ השנה  2022: קודי ג'ונסון ודסטין האני – "'Til You Can't" | הבא: 2023: הארדי בהשתתפות לייני וילסון – "Wait in the Truck" |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: 2021: קיין בראון – "Worship You" | פרס ה-CMT לקליפ הטוב ביותר – גבר  2022: קודי ג'ונסון – "'Til You Can't" | הבא: 2023: – |
בסיס איתם

בסיס חיל האוויר איתם (כנף 25), היה בסיס הטיסה האחרון שהוקם בחצי האי סיני על ידי חיל האוויר הישראלי. הבסיס נחנך בדצמבר 1976.
לצד הבסיס שכנו מבני קבע עבור חיילי ומפקדי הבסיס, בו גרו עם משפחותיהם, מבנים שקיבלו את השם "מחנה נורית" שהיה חלק מחבל ימית.
חיל האוויר הפעיל בסיני באותה התקופה עוד שלושה בסיסים מרכזיים – אופיר, עציון ורפידים, שהקנו לצה"ל הגנה מרחבית על כל שטחו של חצי האי סיני.
היסטוריה

הבסיס מוּקם כ־19 ק"מ דרומית לעיר ימית ו־37 ק"מ מזרחית לאל עריש. נבנה כחלק מחשיבה אסטרטגית צבאית ישראלית, שאפיינה את שנות ה־70, שעל פיה אזור אל עריש יישאר בידי ישראל באופן קבע, גם במסגרת הסכמי שלום עתידיים. השטח היווה נקודה אסטרטגית, מכיוון שבמהלך מלחמות ישראל־מצרים השונות, היה אחד מנקודות העימות המרכזיות. בסופו של דבר, להבדיל מבסיסי הטיסה האחרים בסיני, לא השתתף בסיס איתם בלחימה מבצעית, ולא הוכיח את נחיצותו המבצעית.
בתחילה שימש הבסיס כבסיס־פריסה בלבד, שהפעיל מטוסי F-4 פנטום ומיראז', אך החל מאוקטובר 1976 הופעלה ממנו טייסת 253 ("טייסת הנגב") של מטוסי נשר ואחר כך מיראז' באורח קבע. במקביל לפעילותו הקבועה, המשיך הבסיס לשמש בסיס־פריסות.
בשנת 1979, עם חתימת הסכם השלום בין ישראל למצרים שבו הוסכם על פינוי חצי האי סיני והחזרתו למצרים, פונו הבסיס ומתקניו השונים לבסיס רמון שבנגב, שהוקם על ידי ארצות הברית בעקבות הפינוי, ושקיבל את מספרו של בסיס איתם (25) ואת סמלו. טייסת הקרב האחרונה ששכנה בו, נפרדה מהבסיס באוקטובר 1981.
לאחר פינוי סיני, הופעלה מן הבסיס למשך זמן מה, טייסת מסוקים אוסטרלית כחלק מכוח המשקיפים הרב־לאומי, לצורך מעקב אחר מילוי ההסכם הישראלי־מצרי.
כיום, נקרא שדה התעופה "שדה התעופה אל־גורה", והוא כמעט ואינו פעיל למעט נחיתת מטוסים קלים ומסוקים של כוח המשקיפים הרב-לאומי, שעדיין מוצב במקום.
לקריאה נוספת

דני שלום, כנפי מלחמה כנפי שלום, עמודים 350–351
הערות שוליים

↑  El-Gora Airport - באתר SkyVector.
| ישובי סיני שפונו במסגרת הסכם השלום בין ישראל למצרים או הסכמים אחרים |
| --- | --- | --- |
| יישובי חבל ימית | אבשלום • אוגדה • דקלה • חולית • חרובית • חצר אדר • ימית • מחנה נורית • מעוז הים • נאות סיני • ניר אברהם • נתיב העשרה • פריאל • פרי גן • סופה • עצמונה • שדות • תלמי יוסף |  |
| יישובי מרחב שלמה | אופירה • די זהב • נביעות • שלהבת • זהרון |  |
| נוספים | קדש ברנע • נח"ל ים • נח"ל תרשיש |  |
קליל תעשיות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית
 בורסה:  הבורסה לניירות ערך בתל אביב
 סימול:  TLV: KLIL
 מוטו:  החיבור המושלם בין הבית לעולם
 מייסדים:  משפחת סונינו
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־74 שנים)
 חברות בנות:  רול פרופיל בע"מ  פתח חלון ודלת בע"מ
 מיקום המטה:  ישראל כרמיאל, ישראל
 שליטה בחברה:  צור דבוש
 בעלות:  צור דבוש, אחזקות ציבור ומוסדיים
 ענפי תעשייה:  ענף הבניה והמתכת
 מוצרים עיקריים:  חלונות, דלתות, קירות מסך, תריסים. מוצרי מינימל למפתחי ענק
 שווי שוק:  611 מיליון ש"ח (15 בדצמבר 2024)
 הכנסות:  376 מיליון ש"ח (2023)
 רווח תפעולי:  25.1 מיליון ש"ח (2023)
 רווח:  15.9 מיליון ש"ח (2023)
 הון עצמי:  374 מיליון ש"ח (2023)
 סך המאזן:  462 מיליון ש"ח (2023)
 יו"ר:  צור דבוש
 מנכ"ל:  ניר אילני
 עובדים:  350
  
 https://www.klil.co.il
 
קליל תעשיות היא חברה ציבורית ישראלית לפיתוח עיצוב וייצור חלונות, דלתות, תריסים  וקירות מסך מפרופילי אלומיניום לענף הבנייה. החברה נסחרת בבורסה לניירות ערך בתל אביב ונכללת במדד "ת"א 90". מפעל הייצור שלה שוכן בכרמיאל.