stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמצעי מניעה הורמונליים
היסטוריה > גלולות למניעת היריון, תחילת דרכם של אמצעי המניעה ההורמונליים

אחת ההמצאות החשובות ביותר במאה ה-20, היא המצאת גלולות למניעת היריון.
יש הטוענים כי המצאה זו היוותה גורם משמעותי בשחרורן של הנשים. המצאת הגלולות אפשרה לנשים להחליט על תזמון הקמת משפחה ותכנון התא המשפחתי, מה שמאפשר לנשים מאז ועד היום לצאת לשוק העבודה ולפתח קריירה.
הליך מניעת ההיריון באמצעות השראה של שינויים הורמונליים בגוף החל על ידי כימאי אמריקני-פרסי בשם לבון ג'ולין (באנגלית: Percy Lavon Julian). לבון מצא שתוצר לוואי של שמן פולי הסויה יכול לעבור שינוי כך שיהיה דומה להורמון המין הנשי, שמו פרוגסטרון. הפרוגסטרון מווסת את תהליך הביוץ, בתהליך שחרור הביצית משחלות האישה. אחריו, גילו חוקרים נוספים חומרים בטבע שיכולים לחקות את התנהגות הפרוגסטרון. בסופו של דבר, בשנת 1955, דוגמית מתמצית מהסוג הנזכר מעלה, נשלחה לביולוג בשם גרגורי פינקוס (באנגלית:Gregory Goodwin Pincus). האחרון גילה שניתן לשלב את הפרוגסטרון מהתמציות הללו בגלולה ובכך למנוע את הביוץ אצל אישה. פינקוס לא ייעד את התגלית החדשה לטובת מניעת היריון. מי שעשתה זאת, היא מרגרט סנגר (באנגלית: Margaret Sanger), סנגורית פיקוח על הילודה. מרגרט גייסה הון לטובת מחקר שיוביל פינקוס, מחקר בנושא הליך המנגנון ההורמונלי של ההיריון.
הגלולות אושרו לשימוש בארצות הברית בשנת 1960, והיום נמצאות בשימוש נרחב. נכון לעכשיו, מאות מיליוני נשים ברחבי הגלובוס נוטלות גלולות, הן למטרות מניעת היריון והן לטובת מטרות רפואיות שונות.
יתרה מכך - הגלולות מצויות ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי (באנגלית: WHO - World Health Organization), ונכללת בין תרופות אחרות רבות שנבדקו רבות ובטוחות לשימוש.
היסטוריה > היסטוריה של אמצעים הורמונליים נוספים למניעת היריון

ישנן שיטות נוספות למניעת היריון באופן הורמונלי:
נורפלנט - שיטה זו הומצאה בשנת 1991. מנהל התרופות והמזון האמריקאי (FDA), אישר את השימוש בשתל זה (באנגלית: Levonorgestrel-releasing implant). מדובר בשתל המושתל מתחת לעור בצד הפנימי של הזרוע, המשחרר הורמונים למניעת היריון בגוף האישה.
התקן תוך-רחמי הורמונלי - מבוסס על ההורמון לבונוגסטרל (באנגלית: Levogestrel).
מדבקה הורמונלית למניעת היריון - בשנת 2004, המדבקה ההורמונלית למניעת היריון, "אוורה" (באנגלית: Evra) נכנסה לשימוש בישראל.
מידע נוסף לגבי שיטות אלו יסופק בהמשך הערך.
שימושים רפואיים

השימוש העיקרי של אמצעי מניעה הורמונליים הוא מניעת הריון. חלק מאמצעי המניעה עשויים לשמש להקלה בדימום ווסתי כואב, דיסמנוריאה, או על דימום ווסתי מוגבר, מנורגיה.
כמו כן ניתן לראות שימוש באמצעי מניעה הורמונליים כחלק מטיפול בתסמונות הקשורות למערכת ההורמונלית. נעשה שימוש בגלולות למניעת הריון כחלק מטיפול בתסמונת השחלות הפוליציסטיות. השימוש בגלולות מפחית את הגירוי הרחם ורקמת השד הנובעת ממנגנון חוסר באסטרוגן המאפיין את החולות בתסמונת.
סוגים > גלולות למניעת הריון

מטרת הגלולות היא מניעת ביוץ בכך שהיא מדכאת הפרשה של הורמוני FSH (הורמון מגרה זקיק) ו-LH (הורמון מחלמן) הפועלים במערכת הרבייה הנקבית. הגלולה המשולבת מכילה שני הורמונים נקביים - אסטרוגן ופרוגסטין (נגזרת סינתטית של פרוגסטרון שלא נספג היטב בגוף). תפקידם של הורמונים אלה הוא דיכוי התפתחות הזקיקים בשחלה בעזרת הפחתת הפרשה של הורמוני ביוץ. דיכוי התפתחות הזקיקים מונע עלייה ברמת הורמון המין אסטרדיול. עקב כך, נמנע תהליך בקיעת ביצית בשלה מאחד הזקיקים, הגעתה לרחם והפיכה זמינה להפריה. את הגלולות המשולבות יש ליטול כל יום בשעה קבוע, אולם איחור של עד 12 שעות לא אמור לפגוע ביעילותן.
ישנם שלושה סוגים של גלולה משולבת:
חפיסה עם 21 גלולות עם חומר פעיל אותן האישה נוטלת במשך שלושה שבועות ובמשך שבוע לא נוטלת כלל.
חפיסה עם 28 גלולות - 21 גלולות עם חומר פעיל שאותן נוטלת האישה במשך שלושה שבועות ועוד שבע גלולות פלצבו אותן נוטלת האישה במשך שבוע. מטרת גלולות הפלצבו היא קביעת הרגל לנשים כדי שלא ישכחו לנטול את הגלולות לאחר ההפסקה.
סוג חדש יחסית של חפיסות המכילות 24 גלולות עם חומר פעיל ועוד ארבע גלולות פלצבו.
אם האישה שוכחת לנטול את גלולת הפלצבו, יעילות אמצעי המניעה לא נפגעת. לעומת זאת, יעילות התרופה עלולה להיפגע במקרה של שלשולים או הקאות, מכיוון שהיא עלולה שלא להספג.
ישנם גלולות המכילות פרוגסטין, ללא אסטרוגן. יעילותן נמוכה יותר מיעילות הגלולות המשלבות פרוגסטין עם אסטרוגן וגם דרך מניעת ההריון שונה. גלולות המכילות פרוגסטין בלבד גורמות לשינויים ברירית צוואר הרחם וכך, אף על פי שהביצית המופרית מגיעה לרחם, לתאי הזרע קשה להגיע אליה. את הגלולות הללו יש לנטול בכל יום ללא הפסקה (בניגוד להפסקה של שבוע בנטילת הגלולות המשולבות). בנוסף, יעילותן עלולה להפגע במקרה שהאישה נוטלת את הגלולה הזו באיחור של יותר משלוש שעות.
סוגים > נורפלנט - אמצעי מניעה תת-עוריים

מערכת זו מכילה שתיים עד שש צינוריות העשויות מחומר פלסטי ומושתלת מתחת לעור בחלקה הפנימי של הזרוע. הנורפלנט מכיל התוכו את הורמון, שבדומה לפרוגסטין גם הוא מנגזרותיו שלהפרוגסטרון, הנקרא לבונורגסטרל (Levonorgestrel). הנורפלנט משחרר באופן איטי וקבוע את ההורמונים בגוף. הלבונורגסטרל מונע את הביוץ בשחלה וגורם לרירית הרחם להישאר דקה, דבר זה מונע מהביצית הפורית לבצע השרשה ברחם. את הנורפלנט ניתן להחדיר בשבוע הראשון של הווסת ושישה שבועות לאחר הלידה. הנורפלנט מונע הריון בצורה יעילה ולאורך זמן רב יחסית. למעשה ניתן להשאירו בגוף למשך תקופה של עד חמש שנים. חסרונו העיקרי של הנורפלנט הוא שהמכשיר עלול לגרום לשיעור גבוה של מחזורי דימום בלתי סדירים, אך הם מתאזנים בשנה הראשונה.
סוגים > התקן תוך רחמי

התקנים אלו עשויים מפלסטיק ומכילים בתוכם חומר מתכתי או הורמון פרוגסטין. הם מוחדרים לרחם כאשר לקצה ההתקן מחובר חוט העובר מבעד לצוואר הרחם עד לחלקו העליון של הנרתיק. חוט זה מקל על הרופא להוציאו במקרה הצורך. ישנם שלושה סוגי התקנים תוך רחמיים. שניים מהן מיועדים לנשים לאחר לידה - התקן נחושת והתקן המכיל הורמון (פרוגסטין). הסוג השלישי מיועד לנשים צעירות שלא ילדו.
1.התקן נחושת - התקן זה משחרר יוני נחושת הגורם לשינוי בהפרשת החומרים לחלל הרחם. שינוי זה מפריע לתנועת תאי הזרע ולהגעתם לרחם. על פי הוראות היצרן, מומלץ להוציא את התקן הנחושת לאחר חמש שנים אף על פי שבארצות הברית מקובל להשאירו עד עשר שנים.
2.התקן המכיל הורמון - התקן זה משחרר פרוגסטין ואיזו מונע ביוץ. הורמון זה מפחית את ההתכווצויות והדימומים שעלולים להתרחש לנשים המשתמשות בתקן הנחושת. בכ-15% מהמקרים, ההורמון גורם להדלדלות של רירית הרחם ובכך עלול לגרום למצב בו הדמם הווסתי נחלש ואפילו נפסק לחלוטין. את ההתקן המכיל הורמון יש להוציא לאחר כחמש שנים מרגע התקנתו.
3.התקן לצעירות - התקן זה מומלץ בשנים האחרונות על ידי ארגון הבריאות העולמי כקו הגנה ראשון. התקן זה הוא קטן, בעל מוליך צר ומינון הורמונלי נמוך ומקומי.
ההתקנה נעשית על ידי גניקולוג. מומלץ להתקין אותו ביום החמישי של הוסת, כיוון שאז צוואר הרחם רחב יחסית, אולם ניתן להתקינו גם בכל זמן אחר. בנוסף, לפני ההתקנה, ניתן ליטול כדורים להרחבת צוואר הרחם כדי להקל על התהליך.
מומלץ שלא לקיים יחסי מין ולא אוננות, לא להיכנס לבריכה ולא לג'קוזי כשבוע לאחר ההתקנה. לאחר שישה שבועות יש להגיע לביקורת לוודא שאין דלקת ושהחוט נמצא במקומו הרגיל.
חשוב לציין, אף התקן תוך רחמי אינו מגן מפני מחלות מין כולל איידס (HIV).
סוגים > טבעת וגינלית

טבעת זו עשויה פולימר גמיש והיא שקופה ודקה. עוביה 4 מ"מ וקוטרה 54 מ"מ. את הטבעת מכניסים לנרתיק, לרוב לצד צוואר הרחם, למשך שלושה שבועות ויש להסירה במהלך השבוע הרביעי (במהלכו אמור להתרחש הווסת). הטבעת משחררת הורמונים (אסטרוגן ופרוגסטין) אל הגוף באופן איטי וממושך. היא יוצרת מחסום המונע מתאי הזרע להפרות את הביצית. בנוסף, היא מונעת ביוץ ומעבה את הנוזל בצוואר הרחם. יתרונה הגדול של הטבעת היא שהיא קלה לשימוש ונוכחותה כמעט ואינה מורגשת, אולם היא אינה מגנה מפני מחלות מין (כולל איידס), מחייבת בדיקה וגינאלית על ידי גניקולוג ומצריכה מרשם רופא. בנוסף, עוד יתרון של הטבעת הוא, שבניגוד לאמצעי מניעה אחרים, ההורמונים שהטבעת משחררת אינם עוברים דרך הכבד ולא נספגים במערכת העיכול, אלא נספגים ישר לזרם הדם.
סוגים > מדבקה הורמונלית למניעת הריון

כמו אמצעי מניעה רבים, המדבקה מכילה גם היא שני סוגי הורמונים - אסטרוגן ופרוגסטרון. מדבקה זו נראית כמו פלסטר בגודל 4.5X4.5 ס"מ. ניתן להדביק אותה על הישבן, על החלק החיצוני של הזרוע העליונה או על החלק התחתון של הבטן. המדבקה יעילה מאוד למניעת הריון. בשימוש ממוצע מניחים שהיא יעילה יותר מהגלולות. יתר על כן, היא קלה יותר לשימוש מכיוון שיש להחליף מדבקה מדי שבוע ולא לזכור לקחת גלולה כל יום. בנוסף, עוד יתרון של המדבקה הוא שבניגוד לאמצעי מניעה אחרים, ההורמונים שהמדבקה משחררת אינם עוברים דרך הכבד ולא נספגים במערכת העיכול, אלא נספגים ישר לזרם הדם. המדבקה יעילה מאוד, אולם בקרב נשים השוקלות יותר מ-89 ק"ג היא פחות אמינה. ישנם מספר חסרונות בשימוש במדבקה ההורמונלית כמו העובדה שנשים בהריון ונשים מניקות אינן יכולות להשתמש במדבקה. בנוסף, במקרה של שימוש במדבקה שלא כהלכה, כמו: התרופפות המדבקה על העור, במקרה שהיא מוסרת ליותר מ-24 שעות או אם היא נשארת על הגוף יותר משבוע, עלול להתרחש הריון.
תופעות לוואי

השימוש באמצעי מניעה הורמונליים כרוך בחשיפה לתופעות לוואי נלוות. ישנם תופעות לוואי בולטות בשימוש ברוב אמצעי המניעה ההורמונליים. הנפוצה ביותר מביניהן היא דימום לא סידר, דימומים קלים במהלך החודש והכתמה (דימום קל ולא סדיר) . דימום זה נפוץ בחודשים הראשונים לנטילת גלולות למניעה הריון, בקרב נשים שמשתמשות בהתקן תוך רחמי ובשימוש במדבקה העורית השבועית.
תופעות לוואי זמניות נפוצות שעלולות להופיע בתחילת השימוש באמצעי מניעה הורמונליים:
רגישות בשדיים .
שינוי במצבי הרוח, לפעמים כרוך בדיכאון.
עלייה וירידה בחשק המיני.
אצירת נוזלים.
כאבי ראש.
בחילה.
עלייה בלחץ הדם.
עלייה במשקל.
לרוב תופעות הלוואי חולפות לאחר מספר חודשי שימוש.
ראו גם

היריון
גלולה למניעת הריון
ביצית
שחלות
מניעת היריון
התקן תוך-רחמי
הערות שוליים

↑  הברכה והקללה של הגלולה, באתר הברכה והקללה של הגלולה, ‏2017-03-08
↑  מעין פלג אבירם, 60 שנה לגלולה למניעת הריון: הכדור הקטן שחולל מהפכה גדולה, באתר ynet, 11 במאי 2021
1 2  הברכה והקללה של הגלולה, באתר הברכה והקללה של הגלולה, ‏2017-03-08
1 2  הגלולה למניעת הריון : 1955, באתר lib.cet.ac.il
↑  טיפה, כל מה שרציתם לדעת על אמצעי מניעה והתביישתם לשאול, באתר טיפת חלב ברשת, ‏2017-11-26 (ארכיון)
↑  נורפלנט-הדסה, באתר www.hadassah.org.il (ארכיון)
↑  נשים לגופן | התקן תוך רחמי
1 2  נשים לגופן | הטבעת הווגינלית והמדבקה העורית השבועית
↑  מוטי גל, מהיום בישראל: מדבקה למניעת הריון, באתר ynet, 5 במאי 2004
↑  כל מה שרציתם לדעת על אמצעי מניעה - מידע רפואי, באתר מכבי שירותי בריאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph120794 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
הלוח האנטולי

הלוח האנטולי. הלחיצה של הלוח הערבי כנגד האירואסייתי ממזרח לו, בתוספת התנועה השמאלית של ההעתק המזרח אנטולי והתנועה הימנית של ההעתק הצפון אנטולי, יוצרים את תנועת לוח אנטוליה מערבה ביחס ללוחות הנ"ל, ואת התנגשותו עם הלוח האפריקאי מדרום ומדרום מערב.
הלוח האנטולי (באנגלית: The Anatolian Plate) הוא לוח טקטוני יבשתי המופרד מהלוח האירו-אסיאתי והלוח הערבי על ידי ההעתק הצפון-אנטולי וההעתק המזרח אנטולי בהתאמה. רוב טורקיה ממוקמת על הלוח האנטולי, אך גם הים האגאי יוון, קפריסין ו-כרתים. רוב רעידות האדמה הרבות וההרסניות שהתרחשו בטורקיה לאורך ההיסטוריה, התרחשו על גבולות הלוח הטקטוני הזה.
הסביבה הטקטונית

הלוח האנטולי נע מערבה ביחס ללוח הערבי שממזרח ומדְרום-מזרח לו, וגם ביחס ללוח האירואסיתי שנמצא מצפונו וממזרחו. תנועה יחסית זו מערבה, נוצרת כתוצאה מהלחיצה ממזרח, של הלוח הערבי כנגד הלוח האירואסייתי, וכתוצאה מהעתק תנועה אופקית שמאלית של ההעתק המזרח אנטולי, ומהעתק תנועה ימנית של ההעתק הצפון אנטולי (ראו מפת התצלום). התנועה היחסית מערבה היא בקצב של כשלושה סנטינמר בשנה בממוצע רב שנתי. ברם קצב זה של תנועה יחסית מערבה מיוחס בעיקר לתנועת ההסטה הימנית בהעתק הצפון אנטולי, בעוד שלאורך ההעתק המזרח אנטולי קצב התנועה היחסית מערבה הוא רק 1.5 סנטימטר בשנה. הבדל זה בקצב התנועה לאורך שני ההעתקים, גורם לתנועה עם רוטציה בניגוד לכיוון השעון. בדרומו של הלוח ובדרום מערבו, מתנגש הלוח האנטולי עם קרום אוקיאני עתיק ששרד מתחת לקרקעית הים התיכון, ויוצר שם תהליך של הפחתה, אך גם עם הקרום היבשתי של הלוח האפריקאי לאורך הקשת ההלנית והקשת הקפריסאית.
ראו גם

רעידות האדמה בטורקיה ובסוריה (2023)
הערות שוליים

↑  Margaret Osborne, 7.8-Magnitude Earthquake Felt ‘Like the Apocalypse’ in Turkey and Syria, Smithsonian Magazine, February 6, 2023
↑  Geologic Overview of Anatolia, University of Arizona
↑  Anatolian Fault, Turkey, American Museum of Natural History -  Hall of Planet Earth.
1 2 3 4  Reilinger, R., et al. 1997, Global Positioning System measurements of present‐day crustal movements in the Arabia‐Africa‐Eurasia plate collision zone, Journal of Geophysical Research: Solid Earth, Vol. 102, pp. 9983-9999 (by semanticscholar.org)
↑  דיצה קמפלר ושמעון ודובינסקי, סוגרים את הים - והאדמה רועדת, באתר הספרייה הווירטואלית של המרכז לטכנולוגיה חינוכית - מט"ח
↑  רועי גרנות, פריצת דרך בהבנת היווצרותו של הים התיכון: שלוש מאות מיליוני שנים מתחת לים התיכון, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב, 17 אוג' 2016
↑  Roi Granot, Palaeozoic Oceanic Crust Preserved Beneath the Eastern Mediterranean, Nature Geoscience, 15 August, 2016
| טקטוניקת הלוחות |
| --- | --- | --- |
| לוחות | הלוח הערבי • הלוח האפריקאי • הלוח האירואסייתי • הלוח הלבנטיני • הלוח האנטולי • הלוח ההודי • הלוח האוסטרלי • הלוח האנטארקטי • הלוח הצפון-אמריקאי • הלוח הדרום-אמריקאי • הלוח הפסיפי • הלוח הקריבי • לוח סקוטיה • לוח נסקה • לוח קוקוס  • לוח גורדה • לוח חואן דה פוקה • הלוח הפיליפיני • הלוח האדריאטי • לוח אוחוצק • לוח אוקינאווה • הלוח האמורי • לוח יאנגצה |  |
| העתקים ובקעים | הבקע הסורי-אפריקני • העתק סן אנדראס • העתק המלכה שארלוט • ההעתק הצפון אנטולי • ההעתק המזרח אנטולי  • משולש עפר • הרכס המרכז-אטלנטי |  |
| שקעים אוקייניים | שקע טונגה • שקע מריאנה • שקע קוריל-קמצ'טקה • שקע יפן • שקע ננקאי • שקע אוקינאווה • שקע ריוקיו |  |
המרד הדרוזי בחורן

ערך זה עוסק במרד הדרוזי שפרץ בשנת 1909 בחורן. אם התכוונתם למרד הדרוזי הגדול (1925), ראו .
המרד הדרוזי בחורן פרץ בהר הדרוזים בשנת 1909 ולווה בהתקוממות אלימה נגד שלטון האימפריה העות'מאנית בסוריה הגדולה, בהנהגת משפחת אל-אטרש. הטורקים דיכאו את המרד ביד קשה. כ-2000 דרוזים נהרגו ואלפים נוספים נפלו בשבי. מנהיגי המרד נעצרו והוצאו להורג.
רקע

החורן הוא אזור בדרום סוריה, הכולל בחלקו המזרחי את הר הדרוזים, המכונה בערבית גם "הר חורן".
בשנת 1516 כבש הסולטאן סלים הראשון את הלבנט. העות'מאנים הניחו לשליטים דרוזים מבית מען לשלוט באזור הר הדרוזים, ואלו נהנו משגשוג כלכלי. המשפחה הדרוזית אל-אטרש שלטה במחוז א-סווידא משנת 1879.
בתחילת שנת 1909 החלה מחאה ביישובים הדרוזיים נגד נציגי השלטון העות'מאני. הגורמים למחאה היו עליית הטורקים הצעירים, העמקת המיסוי, חובת הגיוס לצבא הטורקי, וכן התנגדות לשינויים הכלכליים שנגרמו כתוצאה מהקמת מסילות רכבת חדשות באזור.
המרד

במאי 1909 התקיימה בכפר הדרוזי בוסרה אל-חריר (אנ') הפגנה נגד השלטון העות'מאני. המחאה הפכה לאלימה והתפתח עימות מזוין בין הצדדים. הטורקים נסוגו, והמחאה התפשטה בהדרגה ליישובים דרוזיים נוספים בהר חורן.
באוגוסט 1910 הגיע לדמשק כוח צבאי עות'מאני בן כ-35 גדודים בראשות סמי פאשה אל-פארוקי, ולאחר כחודש החל להתקדם לעבר היישובים הדרוזיים. הקרב הראשון התרחש בתחילת אוקטובר, והדרוזים נאלצו לסגת. קרב שני נערך ב-12 באוקטובר, שם שוב ניצחו העות'מאנים. ב-8 בנובמבר, לאחר מספר קרבות נוספים בהם הובסו הדרוזים, דוכא המרד סופית.
כוחות הצבא העות'מאני כבשו את כל אזור הר הדרוזים. כ-2,000 דרוזים נהרגו במהלך דיכוי המרד, אלה היוו כ-10% מהאוכלוסייה. אלפים נוספים נפצעו או נפלו בשבי ונכלאו בדמשק ובעכו. מנהיגי המרד נעצרו והוצאו להורג בשנים 1910 ו-1911.
לאחר דיכוי המרד חיזק השלטון את אחיזתו, ותנאי המחיה של הדרוזים, שהיו בין הגורמים למחאה, התדרדרו ביותר. אל-פארוקי פתח במסע לפירוק הנשק מהיישובים הדרוזיים, בו נאספו כ-10,000 רובים. הוא גם ערך מפקד אוכלוסין בהר הדרוזים ובעקבותיו העמיק את גביית המיסים מהתושבים, ועדרי בקר הוחרמו מתושבי הכפרים שלא שילמו מיסים. הורחבה גם חובת הגיוס, וכ-1,000 דרוזים גויסו לצבא העות'מאני ונשלחו לבסיסי צבא ברחבי האימפריה.
לאחר המרד

בשנת 1910 פרץ מרד דומה בעיר כרכ, והוא דוכא על ידי העות'מאנים באותו אופן.
בשנת 1916 פרץ המרד הערבי, בהנהגתו של השריף חוסיין בן עלי, כנגד האימפריה העות'מאנית. כאשר הגיעו הכוחות הערבים לעקבה שלח מנהיג הדרוזים סולטאן אל-אטרש אלף מאנשיו להצטרף למרד. כאשר הגיעו הכוחות לבוסרה הצטרף אל-אטרש ללחימה ועמד בראש כוח בן 300 לוחמים דרוזים. ב-29 בספטמבר 1918 היו כוחותיו הראשונים שנכנסו לדמשק והניפו את דגל המרד על בית הממשלה. אל-אטרש היה ידידו הקרוב של האמיר פייסל, מנהיג המרד, והאחרון העניק לו את התואר אמיר ודרגת גנרל בצבא סוריה.
בשנת 1925 הנהיג סולטאן אל-אטרש את המרד הדרוזי הגדול שפרץ בהר הדרוזים והתפשט לכל חלקי סוריה וחלקים מלבנון.
לקריאה נוספת

סלמאן חמוד פלאח, הדרוזים במזרח התיכון, משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2000.
אורי שטנדל, הדרוזים, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח.
כוחותיו של סמי פאשה אל-פארוקי נערכים לקרב בדרעא, 1910.
מנהיג הדרוזים, סולטאן אל-אטרש, בתמונה משנת 1925.
התגוננות צמחים מטריפה

הרדוף הנחלים, צמח רעיל ביותר בעל אלקלואידים קטלניים להגנה.
גדילן מצוי מכוסה קוצים, נוסף על היותו רעיל.
שיטה מהמין Vachellia collinsii משתמשת בנמלים להגנה.
התגוננות של צמחים מטורפים (באנגלית: host-plant resistance או HPR) מנצלת שיטות הגנה שונות נגד אוכלי צמחים העשויים להרוג אותם, את זרעיהם או להשמיד חלקים חיוניים לצמח והגנות אלה עובדות באופן דומה גם נגד צמחים מתחרים או טפילים. שיטות אלה דומות מאוד להתגוננות של בעלי חיים נטרפים, מפני בעלי חיים קרניבורים. עם זאת צמחים בניגוד לבעלי חיים לעיתים מפתחים סבילות לאותה טריפה, באמצעים שונים שבעלי חיים אינם יכולים להתחרות עימם (אנ'). הסיבה לכך היא שהגנות הצמחים יכולות ולעיתים קרובות מנוטרלות בידי אוכלי צמחים שונים, נוסף על עלות ייצור כימיקלים שונים בעלי הצמח.
במהלך האבולוציה, כאשר מאובנים של צמחים מתגוננים ידועים כבר מהסילור שלפני 420 מיליון שנה, מספר צמחים החלו לפתח כישורי הישרדות למניעת אכילה שלהם, כשבמרבית המקרים ההגנות מיועדות להדיפת חרקים שונים, אך גם נגד עופות, זוחלים ויונקים. חקר ההגנות של צמחים מפני אוכלי עשב חשוב גם בחקלאות בעודו משפיע על אכילתם לבני אדם (שבמקרים רבים הגנות הצמחים מונעות מהם להימכר למאכל) וכן משמשים להדברה ביולוגית או לעזרה רפואית.
הגנות הצמחים בדומה להתגוננות בעלי חיים יוצרת בעקיפין דרכי אבולוציה הדדית, בה מיני אוכלי הצמחים מנסים להערים או להתגבר על הגנות הצמחים בעוד הצמחים מנסים לשפר את הופעתם ונעים במסלול אבולוציוני הדדי. כך למשל הרדוף הנחלים מכיל אלקלואידים רעילים להגנה. עם זאת רפרף ההרדוף פיתח לזחליו חיסון טבעי מהרעלים. מספר חרקים אף ניצלו את רעלי הצמחים כדי להשתמש בהם להגנתם של עצמם. גם חיות שאינם אוכלות צמחים יכולות להשתמש בהגנות הצמח להגנתם העצמית, כפי שעופות שונים מקננים בין קוצים או מתחת לנטיפות שרף נגד טורפים.
דרכי התגוננות

לצמחים ישנם 2 סוגי הגנות: הגנות קבועות, הנמצאות דרך קבע על הצמח והגנות שמתעוררות לאחר מגע, תוך שהצמח חש מגע מבעל חיים מתקרב או שמופעל לאחר שהצמח ניזוק.
בין הגנות אלה נכללות:
הימנעות מקרבה לטורפים באמצעות הפצה באתרים רחוקים מאוכלי צמחים או שינוי זמני פריחה והפצת זרעים.
הפצת זרעים בחופת הצמח, שם מעט אוכלי צמחים מגיעים אליו ולעיתים מרחיקים אותו בידי שורשים, ענפים ארוכים או גזעים רחבים.
הגנות באמצעות קליפה חזקה, לרוב על הזרעים כדי לגונן על הזרע שבתוכם.
הפצה יעילה של זרעים, המאפשרת לרבים מהם להיקבר באדמה ולנבוט לפני שטורפים מספיק לאכול את כולם.
הגנה באמצעות כימיקלים ורעלים: הגנה זו היא אחת המוצלחות מהגנות הצמחים והם מורכבים ביותר, כאשר מטרתם של חלקם היא להרעיל טורפים ברגע הראשון בעוד מטרת אחרים היא להפוך לרעילים בהדרגה תוך שלאורך זמן הרעל מתגבש.
מטבוליטים משניים כימיים. צמחים יכולים לייצר מספר רב של רעלים וחומרים כימים שמטרתם להרעיל, לטשטש או לפגוע במחזור החיים של טורפיהם.
שימור בקוצים אימתניים ובדוקרנים להרתעה, כמו אצל קקטוסיים.
שינוי מרקם הקליפה לסיבי, מגרד או חלקלק ביותר. לעיתים מופץ מהקליפה גם ליגנין, שרף, צורן דו-חמצני או לטקס דביק, כולם עוזרים בהרתעה.
הצמח מימוזה ביישנית יכול לסגור את עליו במהירות בתגובה למגע, מה שעוזר הן למנוע אכילה והן להבהיל או להפיל טורפים.
חקיינות: האלווי מפתח פרחים ופירות "קוצניים" כדי לבלבל טורפים. ניצני מספר צמחים כמו החריע מגדלים סימנים הדומים לקורי עכביש כדי להרתיע תטולת זחלים עליהם והשעונית מייצרת דפוס של ביצי דנאית הדורה, כדי שדנאיות אמיתיות יימנעו מהטלה על צמח "תפוס".
הסוואה: הצמח המטפס Boquila, מחקה את העלים שעליהם הוא גדל בצורה ובגודל, מה שעוזר לאוכלי צמחים שלא יבחינו בו ביחס לצמח הפונדקאי. הצמח Lithops מתחפש לסלעים במדבר.
לעיתים צמחים בעלי חלקים עסיסיים יפחיתו את המינרלים שבהם ואת גודלם, ריחם או צבעם, מה שיפתה פחות את אוכלי העשב.
במקרים אחרים צמחים ינסו להסיט את אכילת חלקים יקרים כמו זרעים לאיברים פחות חיוניים כמו העלים.
הדדיות עם נמליים (הנפוצה בעצי שיטה) ועם בעלי חיים מגוננים המונעים טריפה. צמחים אחרים חיים בסימביוזה עם פטריות אנדופיטיות רעילות.
צמחים מסוימים מעודדים נוכחות של אויבים טבעיים של אוכלי עשב (אנ') (טורפים, פתוגנים וטפילים).
צמחים מותקפים יכולים לתקשר באמצעות השורשים ותפטירים אותות חשמליים כימיים, הורמונליים ועוד לעצים אחרים כדי שיתגוננו מטריפה.
הערות שוליים

↑  Labandeira, C. (2007). "The origin of herbivory on land: Initial patterns of plant tissue consumption by arthropods". Insect Science. 14 (4): 259–275. doi:10.1111/j.1744-7917.2007.00141.x-i1. S2CID 221813576.
↑  Boyd, Jade (2012). "A bit touchy: Plants' insect defenses activated by touch". Rice University. http://news.rice.edu/2012/04/09/a-bit-touchy-plants-insect-defenses-activated-by-touch-2/ Archived 2012-05-12 at the Wayback Machine
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007553339005171  LCCN: sh85102731
פריץ שנברג

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  12 בדצמבר 1878 ברלין
 פטירה:  9 בפברואר 1968 (בגיל 89)
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 תקופת הפעילות:  1938–1944 (כ־6 שנים)
 תפקידים בשירות
 קונסול כללי של סלוניקי, יוון.
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה
וילהלם אוטו פריץ שנברג (12 בדצמבר 1878, ברלין - 9 בפברואר 1968) היה דיפלומט גרמני ופושע מלחמה נאצי.
ביוגרפיה

פריץ שנברג היה בנו של בעל מלון. הוא למד בבית ספר הומבולדט בברלין. משנת 1898 למד משפטים בברלין ובשנת 1900 עבר בחינת הסמכה בטורקית בסמינר לשפות מזרחיות. בשנת 1902 קיבל את הדוקטורט שלו עם עבודת גמר על משפט מסחרי, נכנס לשירות דראגומן במשרד החוץ והועסק כדיפלומט של גרמניה במקומות שונים באימפריה העות'מאנית עד תום מלחמת העולם הראשונה בשנת 1918. בשנים 1919 - 1922 היה קונסול Chargé d'affaires בקובנה שבליטא שהוקמה באותה תקופה. בשנים 1926 - 1932 היה קונסול בגלאץ ברומניה.
בינואר 1938 הפך לקונסול הכללי בסלוניקי, יוון. לאחר כיבוש יוון על ידי גרמניה הנאצית ב-1941, היה שנברג מעורב באופן פעיל בגטואיזציה ובגירוש יהודי סלוניקי למחנה ההשמדה אושוויץ יחד עם עוזרו הבכיר של אדולף אייכמן, דיטר ויסליצני. הוא דיווח למשרד החוץ ב-15 במרץ 1943 על הגירוש הראשון של היהודים מסלוניקי ותמך בהצעה לגירוש יהודים מקומיים בני לאומים אחרים. מקצת היהודים בעלי אזרחות זרה, בעיקר איטלקית וספרדית ניסו להמלט מסלוניקי בחסות הקונסולים הזרים אך שנברג דיווח ב-1943 לברלין כי משפחות מודיאנו (Modiano) ונברו (Navaro) זכו באזרחות איטלקית והוסיף כי מדובר ביהודים עשירים ובעלי השפעה. שנברג מסר לשלטונות הגרמנים כי מקורות המידע לעניין הענקת האזרחות האיטלקית ליהודים יוונים הם הרב קורץ ואלבלה.
שנברג שב לברלין באמצע 1943 ופרש בנובמבר 1944. בשנות השישים חקרה הפרקליטות של קובלנץ אותו ואת גינתר אלטנבורג, הסוכן הגרמני דאז, באתונה אך מסיבות עלומות החליטה שלא להעמידם לדין בגין פשעיהם.
הערות שוליים

↑  סיפורו של שבוי: פרק שלישי: תקופת החיסול וההשמדה,  ז'ק לוי באתר מט"ח
↑  חורבן קהילת שאלוניקי, אלפונס לוי, באתר מט"ח
↑  שואת יהודי יוון בראי מסמכי משרד החוץ הגרמני, אירית דובלון-קנבל, אוניברסיטת תל אביב.
↑  יהדות יוון בשואה , המכון ללימודי השואה ע"ש ח. אייבשיץ, עמ' 78.
↑  הגטאות היהודיים בימי השואה: שורשי התופעה ויישומה, דן מכמן באתר יד ושם.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1271924285  VIAF: 228154380957330291389   WorldCat (עם VIAF): 228154380957330291389
למה (מורפולוגיה)

לֶמָּה (מיוונית λῆμμα 'הנחה') היא מונח בבלשנות המתאר את צורת המילון או המקור של קבוצת מילים בעלות אותה משמעות בסיסית. לדוגמה, בעברית, המילים צִבְעוֹנִי, צִבְעוֹנִית, צִבְעוֹנִים ו-צִבְעוֹנִיות כולן שייכות לאותה הלמה - צִבְעוֹנִי. כך גם כָּתַבְתִּי, כּוֹתֶבֶת, יִכְתְּבוּ, כְּתֹבְנָה ועוד, כולן שייכות ללמה כָּתַב. למות השייכות לאותה קבוצה יהיו שייכות לאותו חלק דיבר. בניגוד לשורש, למה מהווה קבוצה מצומצמת יותר, ולמעשה יכולות להיות למות רבות תחת אותו השורש - הלמות חִבּוּר, מַחְבֶּרֶת, מְחַבֵּר, חִבֵּר ו-הִתְחַבֵּר כולן שייכות לאותו השורש, ח־ב־ר.
ללמות תפקיד חשוב במיוחד בשפות עשירות מורפולוגית כגון עברית, ערבית וטורקית. התהליך בו קובעים את הלמה של מילה נקרא לֶמָּטִיזַצְיָה(אנ'). בעברית, הליך הלמטיזציה מתבצע תכופות בלימודי הלשון בבתי הספר, כאשר התלמידים מתבקשים להטות את הפועל לצורת עבר-נסתר כדי לזהות את שורשו.
מורפולוגיה

נטיית המילה הנבחרת בתור הלמה היא לרוב הנפוצה ביותר בקרב המילים שבקבוצת הלמה (המילה בעלת מידת המסומננות הנמוכה ביותר), אולם ישנן שפות בהן אופן בחירת הלמה שונה, למשל ע"פ צורת המקור.
בעברית, עבור שמות העצם והתואר, מקובל לבחור בצורת היחיד-זכר (נטולת שייכות) עבור הלמה, ובהרחבה בפועל, מקובל לבחור בצורת יחיד-זכר בעבר בגוף שלישי (עבר-נסתר) או בשם הפועל. במילוני עבר נודע השימוש בצורת המקור המוחלט לחיפוש משמעותו של הפועל, אולם מירידת השימוש במקור המוחלט בשפה לטובת המקור הנטוי (שם הפועל), מילונים שונים בחרו בצורות שונות לארגון הפעלים - לפי עבר-נסתר (רב-מילים), לפי השורש (אבן-שושן) ולפי צורת ההווה (ספיר וההווה). באופן דומה, בערבית משתמשים בצורת עבר-נסתר גם כן.
באנגלית, משתמשים בצורת היחיד עבור שמות עצם: tooth (שן) ולא teeth (שיניים), ובצורת המקור המוחלט עבור פעלים: go (הָלוֹך) ולא to goׁ (לָלֶכֶת) או went/gone (הָלַךְ).
ביפנית, צורת ההווה-עתיד נבחרת עבור פעלים - 食べる (אוֹכֵל\יֹאכַל) ולא 食べた(אָכַל).
ראו גם

שם הפועל (ובפרט, המקור המוחלט)
שורש
בשפות שמיות
הערות שוליים

↑  הגה וצורות : שורש ותבנית בפועל, באתר lib.cet.ac.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4167354-2