stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חוג פרימיטיבי
דוגמאות

כל חוג פשוט הוא פרימיטיבי. בכיוון ההפוך, חוג פרימיטיבי מקומי משמאל (כלומר, כזה שיש לו אידיאל שמאלי מקסימלי יחיד) הוא פשוט.
האלגברה החופשית מעל שדה  F היא חוג פרימיטיבי שאינו פשוט, וכך גם חוג האנדומורפיזמים של מרחב וקטורי (ייתכן מממד אינסופי) מעל שדה.
כל חוג פרימיטיבי הוא ראשוני. אחת השיטות לקבל תוצאות על חוגים ראשוניים כלליים מן הידוע על חוגים פרימיטיביים, היא הבניה הבאה (של דונלד פסמן (אנ')): נניח ש- R חוג ראשוני,  X קבוצת משתנים שעוצמתה לפחות  |R|, ו- Y קבוצת משתנים שעוצמתה שווה לזו של חוג טורי החזקות הלא-קומוטטיביים הפורמליים  T=R\langle \langle X\rangle \rangle ; אז חוג הפולינומים הלא קומוטטיביים  T\langle Y\rangle  הוא פרימיטיבי.
יהי  D חוג עם חילוק. נסמן את המרכז שלו (שהוא שדה) ב- F. חוג הפולינומים (הקומוטטיביים)  D[x_{1},\dots ,x_{n}] הוא פרימיטיבי אם ורק אם שדה הפונקציות  F(x_{1},\dots ,x_{n}) מוכל (כאלגברה מעל  F) בחוג המטריצות  \operatorname {M} _{m}(D) לאיזשהו  m.
אם  R אלגברה ראשונית מעל שדה  F שאינו בן-מניה ועוצמתו גדולה משל הממד  \operatorname {dim} _{F}(R), ויש איבר  x\in R שיש לו חזקה שונה מאפס בכל אידיאל ראשוני שונה מאפס, אז  R פרימיטיבי. כל על מכפלה של חוגים פרימיטיביים היא פרימיטיבית (עמיצור).
אחת הבעיות המרכזיות באלגברות חבורה היא השאלה מתי אלגברה כזו היא פרימיטיבית (או פרימיטיבית למחצה). לפי משפט של פורמנק, אם  A,B חבורות (לא טריויאליות, וכך שלא שתיהן מסדר 2),  G=A*B היא המכפלה החופשית ו- R תחום שעוצמתו אינה עולה על של  G, אז  R[G] פרימיטיבי. במקרה שבו  R שדה, ניתן לוותר על התנאי על העוצמות (שהוא הכרחי כאשר  R איננו שדה).
מצד שני, קונל הראה כי  R[G] ראשוני אם ורק אם חוג הבסיס,  R, ראשוני וגם לחבורה  G אין תתי חבורות נורמליות סופיות (אמיתיות).
ג'ייקובסון שאל האם חוג פרימיטיבי שמאלי הוא גם פרימיטיבי ימני - ושיער שהתשובה שלילית. אכן, בהיותו סטודנט לתואר ראשון מצא ברגמן דוגמה לחוג כזה. מאוחר יותר הציג Jategaonkar בנייה אחרת (שיש לה תכונות נוספות מעניינות).
משפט Kaplansky על חוגי PI קובע שחוג PI פרימיטיבי הוא אלגברה פשוטה בעלת ממד סופי מעל המרכז. לדוגמה, המישור הקוונטי  F\langle x,y|yx=qxy\rangle , כאשר  q\in F קבוע שאינו שורש יחידה, הוא חוג פרימיטיבי שאינו PI.
אידיאלים פרימיטיביים

בדומה להגדרה של אידיאלים ראשוניים, אידיאל פרימיטיבי הוא אידיאל שהמנה ביחס אליו היא חוג פרימיטיבי. לחלופין, אלו הם המאפסים של מודולים פשוטים. כרגיל, אידיאל האפס פרימיטיבי אם ורק אם החוג עצמו פרימיטיבי. איחוד על פני שרשרת של אידיאלים פרימיטיביים לא חייב להיות פרימיטיבי (ואפילו לא ראשוני למחצה).
כל מודול פשוט מעל  R הוא מהצורה  R/L כאשר  L אידיאל שמאלי מקסימלי. מעובדה זו נובע שהליבה של אידיאל שמאלי מקסימלי (היינו, סכום האידיאלים הדו-צדדיים המוכלים בו) היא תמיד אידיאל פרימיטיבי, ושחוג הוא פרימיטיבי אם ורק אם יש לו אידיאל שמאלי מקסימלי שאינו מכיל אף אידיאל דו-צדדי.
רדיקל ג'ייקובסון של חוג מוגדר כחיתוך האידיאלים הפרימיטיביים. למרות ההבדל בין אידיאל (דו-צדדי) שהוא פרימיטיבי שמאלי לבין אידיאל פרימיטיבי ימני, החיתוך של שתי קבוצות האידיאלים שוות, כך שההגדרה של רדיקל ג'ייקובסון היא סימטרית. אם הרדיקל שווה לאפס, אומרים שהחוג הוא פרימיטיבי למחצה (לפעמים גם "פשוט למחצה במובן ג'ייקובסון", או " J-פשוט למחצה"). זהו המקרה אם ורק אם החוג הוא מכפלה תת-ישרה של חוגים פרימיטיביים.
ראו גם

חוג פרימיטיבי למחצה
הערות שוליים

↑  L.H.Rowen, Ring Theory I, Example 2.1.34; T.Y.Lam, A First Course in Noncommutative Rings, Prop. 11.23
↑  McConnel and Robson, Noncommutative Noetherian Rings, 9.6.11.
↑  עליו ראו: גנאלוגיה מתמטית של Vasanti Arun Jategaonkar, באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה.
↑  L.H.Rowen, Ring Theory I, Example 2.1.36
| אלגברה מופשטת |
| --- | --- | --- |
| ענפים | אלגברה ליניארית • אלגברה בוליאנית • אלגברה דיפרנציאלית • אלגברה הומולוגית • גאומטריה אלגברית • טופולוגיה אלגברית • תורת גלואה • תורת החבורות • תורת החוגים • תורת המספרים האלגברית • תורת הקטגוריות • תורת השדות |  |
| מבנים אלגבריים | מאגמה • חבורה למחצה • מונואיד • חבורה • חבורה אַבּלִית • חוג • תחום שלמות • שדה • מודול • מרחב וקטורי • אלגברה (מבנה אלגברי) • אלגברת לי • אלגברת הקווטרניונים של המילטון • אלגברה לא אסוציאטיבית |  |
| מושגי יסוד | הומומורפיזם • משפטי האיזומורפיזם • תת-חבורה נורמלית • אידיאל • לוקליזציה • מכפלה טנזורית • הצגה ליניארית |  |
זרזורה

בדרום מדבר לוב
בימת החול הגדולה
זרזוּרָה (בערבית: زرزورة) היא נאת מדבר אגדית במדבריות שממערב לנילוס. המסעות לגילוּיָה בעשורים הראשונים של המאה ה-20 הוליכו למיפוי של אזורים נרחבים במדבר לוב, לתגליות ארכאולוגיות ולמחקרים בגאומורפולוגיה של חוֹליות.
האגדה

זרזורה נודעה משמועות בלבד כנאת מדבר אי-שם ממערב לעמק הנילוס, ממלכת המתים של מצרים העתיקה. בכתבים מן המאה ה-13 היא מתוארת כ"עיר לבנה כיונה" וכ"נאת מדבר של ציפורים קטנות". זרזורה נזכרת ב"ספר הפנינים הגנוזות" (کتاب الدر المکنوز) מן המאה ה-15. כתב היד אינו עוד בנמצא, אבל חלקים ממנו הובאו בספרו מ-1907 של הארכאולוג והמוזיאולוג המצרי אחמד ביי כמאל (אנ'). בכתוב נזכרת זרזורה כעיר עתירת אוצרות במדבר סהרה, חבויה בעמק שמוליך אליו נקיק צר, וענקים שחורים שומרים עליה מפני זרים.
ההתייחסות הראשונה בספרות האירופית לנאת מדבר נעלמת בשם זרזורה, מצויה בספרו משנת 1835 של האגיפטולוג הבריטי ג'ון גארדנר וילקינסון על מצרים. הוא מיקם אותה, על פי סיפורים שהגיעו לאוזניו, כמהלך גמל במשך חמישה-שישה ימים מערבה לנאת המדבר המצרית פֿראפֿרָה, או כמהלך יומיים-שלושה ממערב לדא'חלה. השמועות על נאת המדבר העלומה הציתו את דמיונם של חוקרים והרפתקנים שביקשו לאתר אותה. מוקד נוסף למשיכתם אל מסתרי מדבר לוב היווה המידע בכתביו של ההיסטוריון היווני הרודוטוס על אובדן צבאו של כנבוזי השני בחולות המדבר שמעבר לעמק הנילוס.
מסעות ותגליות

אחרי הגילוי ב-1923 של נאות ארקנו (אנ') ועווינאת בדרום מדבר לוב על ידי אחמד חסנין ואחרי גילוי רמת גילף כביר ב-1926 על ידי כמאל א-דין חוסיין, החלו חוקרים שונים במסעות נמרצים לאיתורהּ של זרזורה. הידועים מכולם הם הרוזן ההונגרי לאסלו אלמאשי וקצין חיל המהנדסים הבריטי רלף בגנולד.
בגנולד סייר במדבר לוב בשנים 1927–1932 בנתיבים ובכיוונים שונים, ברכבי פורד דגם A (אנ') ודגם T (אנ'), שיעילותם הוּכחה בנסיעות בדרכי חול ועפר. ב-1930 אף חדר אל תוך ימת החול הגדולה. את מסעו הנרחב ביותר, שבו עבר בשולי גילף כביר והרחיק עד להרי טיבסטי בצ'אד ועד אל-פֿאשׁר בסודאן, ערך ב-1932. אף שאיתור זרזורה לא עמד בראש מעייניו, קיווה למצוא אותה. ב-1935 פרסם את ספרו "חולות לוב", שבו גם סיכם את מסקנותיו באשר למציאותה של נאת המדבר האבודה. בגנולד חזר למדבר לוב ב-1938, אך בהקשר למחקריו בפיזיקה של תנועת חולות.
לאסלו אלמאשי, שסייר בעומק מצרים עוד בשנות ה-20, נשבה באגדת זרזורה האבודה. ב-1932 יצא למדבר לוב בראש משלחת, שבה לקחו חלק רוברט ודורותי קלייטון-איסט-קלייטון, פטריק קלייטון (אנ') ממחלקת מיפוי המדבר המצרית וטייס חיל האוויר הבריטי, מפקד-כנף יוברט ג'ונס-פֶּנדֶרֶל (אנ'). אלמאשי האמין שמקומה של זרזורה ברמת גילף כביר בדרום-מערב מצרים, שהתגלתה אך שנים ספורות לפני כן אך לא נחקרה ולא מופתה. מכיוון שכלי הרכב לא הצליחו לטפס אליה, ערכו אלמאשי ואנשיו טיסות סיור וצילום מעליה. בתצפיות האוויריות נתגלו שני ערוצים מרופדים בצמחייה ירוקה, שהתאימו לתיאורים באגדת זרזורה (כגון ביחס לנקיק הצר שדרכו נכנסים אליה). ב-1933 מצא אלמאשי עמק שלישי ואותו סימן כזרזורה האגדית. במהלך הסיורים הקרקעיים גילה אלמאשי ריכוזים של ציורי סלע פרהיסטוריים, נוספים על אלה שמצא אחמד חסנין ב-1923 בעווינאת, כגון ב"מערת השחיינים" (אנ'). גילויים אלה נחשבים לתרומה הגדולה של מסעותיו. ב-1932 הלכו לעולמם שני פטרוניו של אלמאשי, הנסיך כמאל א-דין וסיר רוברט קלייטון-איסט-קלייטון, ובשנים הבאות הוגבלו צעדיו באזור על ידי הרשויות הבריטיות במצרים ובסודאן בשל החשד שהוא פועל למען האיטלקים.
מסעות הגילוי במדבר לוב בראשית שנות ה-30 עוררו עניין רב. הדוחות עליהם פורסמו תדיר בכינוסים ובכתב-העת של החברה הגאוגרפית המלכותית הבריטית, שפרשה את חסותה על משלחתו של בגנולד. המשתתפים במסעות הללו, רובם קצינים בצבא הבריטי, ייסדו ב-1930 בוואדי חלפה שבסודאן, את "מועדון זרזורה" (Zerzura Club) ונהגו להיפגש מדי שנה ב-Café Royale היוקרתי בלונדון. חלקם שירתו במערכה בצפון אפריקה במלחמת העולם השנייה בקבוצת המדבר ארוכת הטווח (קמא"ט) שהקים בגנולד. עם חברי מועדון זרזורה נמנה הכרטוגרף פטריק קלייטון, שהשתתף הן במשלחתו של אלמאשי והן במשלחתו של בגנולד. כמו כן נמנו עמם מפקד הכנף בחיל האוויר הבריטי ג'ונס-פנדרל, שבחופשותיו פעל במשלחתו של אלמאשי, הארכאולוג והבוטנאי ביל שׁוֹ (אנ'), שחבר לבגנולד ב-1930 בחקר מדבר לוב והיה שותפו להקמת הקמא"ט, הגאוגרף ג'ון בּוֹל (גר') מנהל מחלקת מיפוי המדבר של ממשלת מצרים ודאגלס ניובּוֹלד (Newbold), שהיה בשנות ה-30 מושל מחוז כֻּרדֻפֿאן שבמרכז סודאן. אורד וינגייט יצא ב-1933, עם תום תקופת שירותו בסודאן, למסע במדבר לוב בחיפוש אחרי שרידי צבאו של כנבוזי השני ואחרי זרזורה האגדית. יוצא דופן בחבורה היה אלמאשי ששירת בקורפוס אפריקה של רומל ועוד קודם לכן סייע לצבאו של אמיליו דה בונו במהלך המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה.
החיפושים אחרי זרזורה של אלמאשי ושותפיו בראשית שנות ה-30 שימשו כהשראה לעלילת ספרו (הבדיונית ברובה) של מייקל אונדטייה מ-1992 '"הפצוע האנגלי" וכן לסרטו של אנתוני מינגלה שהופק בעקבותיו. הספר והסרט עוררו מחדש את העניין בחוקרי מדבר לוב.
סוף דבר

המסעות והחיפושים לא העלו ממצא ממשי בנוגע לזרזורה החמקמקה, אבל לא היו לשווא. במהלכם קוּדם המיפוי של מדבריות מצרים ולוב והתגלו שרידי התרבויות הפרהיסטוריות בחרותות ובציורי הסלע ברמת גילף כביר. שיטות תעבורה ממונעת בתנאי שטח קשים, שפותחו ושוכללו במהלך המסעות הללו, בעיקר בידי בגנולד ושותפיו, עמדו ביסוֹד ההצלחות המבצעיות של הקמא"ט במערכה במדבר המערבי במלחמת העולם השנייה. ברכבי הקמא"ט הובלו לוחמי הכוחות המיוחדים ליעדי פשיטותיהם ובסיומן הוחזרו למסתור בחוליות. עניינו המדעי של בגנולד בפיזיקה של תנועת חולות התעורר במהלך מסעותיו במדבר; עבודותיו בתחום הגיאומורפולוגיה של חוֹליוֹת זכו לשם עולם.
לאסלו אלמאשי האמין שמצא את נאת המדבר הנעלמת, אך רלף בגנולד הגיע להכרה ש"זרזורה" איננה אלא משאלת לב ('wish-oasis’ בלשונו), ועם זאת, כרעיון, היא מגלמת את החתירה המתמדת לחקר הבלתי נודע. ובדברים אלה חתם ב-1935 את ספרו "חולות לוב":
כל עוד יוותרו בעולמנו מרחבים בלתי ידועים – תהיה שם אותה 'זרזורה' נעלמת [...] וכאשר לא יהיה עוד דבר חדש לגלותו, נחזה ב'זרזורה' מתפוררת לאבק, ציפורים קטנות מעופפות מעל חורבותיה וענן מכסה את עין השמש והופך את העולם למקום מַשׁמִים וחדגוני.
ראו גם

לאסלו אלמאשי
קבוצת המדבר ארוכת הטווח
לקריאה נוספת

רלף א' בגנולד, המדבר הלובי – מסעות בשממה (עברית: גדעון השמשוני). הוצאת ע' נרקיס, 2011, פרק 11: "זרזורה, נווה המדבר הנעלם", עמ' 195–206
Saul Kelly, The Lost Oasis: The Desert War and the Hunt for Zerzura, Westview Press, 2002, ISBN 0-7195-6162-0HC
הערות שוליים

↑  בשם מדבר לוב נקראה הסהרה המזרחית, ובכללה המדבר שממערב לנילוס
↑  מקור השם זרזורה, כמשוער, הוא בזרזירים – زرزور
↑  Livre des perles enfouies et du mystère précieux  (בצרפתית)
↑  Topography of Thebes and General View of Egypt, על "Wadee Zezóora" בעמ' 358–359
↑  הרודוטוס, היסטוריה, ספר שלישי, סעיף 26
↑  חסנין קרא לספרו מ-1925 בשם "נאות המדבר הנעלמות", שכן החשיב את גילויין להישג העיקרי של מסעו, אך לא ציין את זרזורה כאחת ממטרותיו
↑  החוקרים לא חדרו באותה תקופה אל מרחבי ימת החול הגדולה בשל המגבלות הטכניות של כלי הרכב ובשל החשש מאפשרוּת של נחיתת אונס שמשמעה שם היה מוות ודאי
↑  הטיסות בוצעו במטוס הקל ג'יפסי מות' (אנ') שהובא מאנגליה בידי רוברט-קלייטון-איסט
↑  החיפוש אחרי "שלושה ואדיות" נעשה בשל קביעותיו של וילקינסון מ-1835
↑  פירוט ההזמנות למפגשי "מועדון זרזורה" בלונדון בשנים 1930–1939
↑  נפל בשבי האויב ב-1941, ואלמאשי ביקרוֹ במחנה השבויים במרכז איטליה
↑  על חיפושיו במדבר אחרי זרזורה המתעתעת סיפר וינגייט לרעו (ושומר ראשו בחוד פלגות הלילה המיוחדות) צבי ברנר, איש אפיקים, כנזכר בספרו של יוסף אשכול, "איש השורה", משרד הביטחון – ההוצאה לאור, 1990
↑  הספר ראה אור בעברית בתרגום דן דאור בהוצאת ידיעות ספרים, 1997
↑  בשלהי שנות ה-70 נעזרו אנשי נאס"א בבגנולד הקשיש בחקר פני המאדים; אזור החוֹליוֹת שבשולי "הר שארפ" במכתש גייל נקרא לכבודו בשם Bagnold Dunes
↑  R.A. Bagnold, Libyan Sands – Travels in a Dead World, 1935, p. 347
הסמליל של "מועדון זרזורה"
זטה (כדורגל)

מועדון הכדורגל זטה הוא מועדון כדורגל מהעיירה גולובובצי, פרבר של עיר הבירה פודגוריצה שבמונטנגרו. המועדון נוסד בשנת 1927. המועדון זכה פעם אחת באליפות ליגת העל של מונטנגרו, בעונת 2006/2007.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1927 תחת השם FK דניקה. בשנת 1945 שמו שונה ל- FK נאפרדק. עשר שנים מאוחר יותר, בשנת 1955 שונה שמו של המועדון לשמו הנוכחי: FK זטה (מועדון הכדורגל זטה). שנותיה הראשונות של קבוצת הכדורגל היו קשות והיא לא שיחקה בליגה מקצועית במשך 35 שנותיה הראשונות. את רוב הזמן הזה הקבוצה העבירה בליגה האזורית של פודגוריצה, עד שבשנת 1962 קודמה לראשונה בתולדותיה אל הליגה המחוזית של מונטנגרו, בה הקבוצה שיחקה במשך 30 השנים הבאות. בשנת 1996 הקבוצה העפילה לראשונה בתולדותיה לליגה השנייה של מונטנגרו. בשנת 2000 הקבוצה העפילה לליגת העל של סרביה ומונטנגרו. הקבוצה הופיעה לראשונה באירופה בסיום עונת 2004/2005 כאשר סיימה את הליגה במקום השלישי, דבר המקנה לה השתתפות בסיבוב השני של גביע אופ"א. הקבוצה הוגרלה לשחק כנגד שירוקי ברייג הבוסנית ולאחר הפסד בסיכום שני המשחקים הודחה מהטורניר. זטה זכתה האליפות הראשונה בתולדותיה, והיחידה עד כה, בסוף עונת 2006/2007 - עונתה הראשונה של הליגה המונטנגרית הראשונה - ובכך הפכה לאלופת מונטנגרו הראשונה. בעקבות האליפות, הקבוצה זכתה גם להיות הקבוצה הראשונה שמייצגת את מונטנגרו בליגת האלופות בעונת 2007/2008. בסיבוב הראשון, הקבוצה גברה על קבוצת קובנה הליטאית אך בסיבוב השני פגשה הקבוצה את גלאזגו ריינג'רס הסקוטית והודחה מהטורניר. בעונת 2012/2013 השתתפה הקבוצה במוקדמות הליגה האירופית. בסיבוב הראשון פגשה בפיוניק ירוואן הארמנית והדיחה אותה. בסיבוב השני הוגרלה לשחק עם ג'יואסקילה מפינלנד וגברה גם עליה. בהופעתה הראשונה בסיבוב השלישי ניצחה הקבוצה את סרייבו הבוסנית, והעפילה לראשונה לשלב הפלייאוף. בשלב זה פגשה את פ.ס.וו. איינדהובן ההולנדית החזקה, ולאחר שהפסידה 14-0 במצטבר הודחה מהטורניר.
ועידת לונדון לכלכלה

ועידת לונדון לכלכלה הייתה כנס כלכלי שנערך ביוני 1933 בהשתתפות נציגים מ-66 מדינות. מטרת הוועידה, שנערכה במוזיאון לגאולוגיה של לונדון, הייתה להתמודד עם השפל הגדול, לחדש את המסחר הבינלאומי, ולייצב את שוקי המטבע הבינלאומיים. למרות זאת, שידר נשיא ארצות הברית, פרנקלין דלאנו רוזוולט, שנפש אז על יאכטה בצפון האוקיינוס השקט, הודעה אלחוטית ללונדון, שבה גינה את הוועידה בשל ניסיונה לייצב את המטבעות, ובאופן עקיף הכריז כי ארצות הברית לא תשתתף בדיונים.
רקע

לאחר שקרסה כלכלת העולם בעקבות מלחמת העולם הראשונה, הייתה ההנחה המקובלת שארצות הברית תפעל כהגמון. במסגרת האג'נדה לוועידה, שנוסחה בין נציגים משש המדינות העיקריות שנפגשו בז'נבה ב-1932, הייתה הצהרה תקיפה שנושא החובות בין ממשלות חייב להיפתר כיוון שהוא מהווה מכשול עיקרי בדרך להתאוששות מהשפל הגדול.
האירופאים האמינו ש"ההסדר אמור להקל על העולם", בעוד שמומחים אמריקנים כדוגמת הסנאטור בורה (William Edgar Borah) טענו ש"מקורן האמיתי של הצרות בעולם הוא במלחמה, ובהתעקשותה של אירופה להתחמש בנשק רב, והניהול הכושל של הכסף", לפי כך, הוא לא היה מוכן לדחות, להפחית או לבטל את תשלום החובות "ושאירופה תמשיך בתוכנית שגרמה בפועל לעולם לשקוע לתוך התנאים הכלכליים הנוכחיים".
מעשים סותרים

התקווה שארצות הברית תמשיך בהצמדה לתקן הזהב נמוגה במהירות כאשר הנשיא רוזוולט הכריז, יום לאחר שנכנס לתפקידו, על חוק החירום הבנקאי (Emergency Banking Act ) של 1933 ואסר על יצוא זהב, באמצעות צו נשיאותי מספר 6102, ובכך ביטל רשמית את ההצמדה לבסיס הזהב בארצות הברית. מאוחר יותר, במאי הוא אישר את חוק ההסדר החקלאי (Agricultural Adjustment Act) של אלמר תומאס (Elmer Thomas), חקיקה ש"דרשה מהנשיא להתמיד במדיניות של אינפלציה באמצעות הדפסת שטרות כסף".
ההצהרה של רוזוולט במהלך נאום ההשבעה שלו ב-1933: "אני לא אחסוך כל מאמץ לשקם את המסחר העולמי באמצעות הסתגלות הכלכלה הבינלאומית, אבל מצב החירום בבית אינו יכול להמתין להישג זה" ייצגה איתות ברור לנציגים בוועידה שהוא יתנגד לתכנונים של מדינות זרות להחיות את הכלכלה הבינלאומית.
קורדל הול, מזכיר המדינה בממשלו של רוזוולט, עמד בראש המשלחת האמריקנית לוועידה. הנשיא הורה להול שלא להשתתף בדיונים בנושא ייצוב המטבע. עם זאת, במועד שבו נערך הוועידה שינה הנשיא רוזוולט את דעתו לגבי מניפולציה של המטבע על מנת להעלות מחירים, והנחה את מומחי הבנקאות האמריקנים אוליבר ספראג (Oliver Sprague) וג'יימס ורבורג לנהל משא ומתן על ייצוב המטבע עם עמיתיהם הצרפתים והבריטים.
הדחייה של רוזוולט

כשהוועידה נפתחה ב-12 ביוני 1933 כל תשומת הלב הייתה מופנית לדיוני המטבע בין שלוש המדינות שנערכו מחוץ לוועידה. עד 15 ביוני ניסחו הנציגים האמריקנים הבלתי רשמיים יחד עם מונטגיו נורמן (Montagu Norman) מבנק אנגליה וקלמן מורה (Clement Moret) מבנק צרפת תוכנית לייצוב זמני.
למרות הניסיונות לשמירת סוד דלפה התוכנית לפני ביצוע ההכרזה הרשמית, והתגובה בארצות הברית הייתה הרסנית. המחירים בשוקי המניות והסחורות של ארצות הברית צנחו ושער החליפין של הדולר במטבעות הזרים עלה.
למרות שרוזוולט שקל לשנות שוב את מדיניותו הדיפלומטית בנוגע לשער ממוצע חדש שבין הדולר ללירה שטרלינג, הוא החליט בסופו של דבר לא להתחייב בדבר, אפילו לא באורח ניסיוני.
בשל חששותיו שהבריטים והצרפתים ינסו לווסת את שערי החליפין של המטבעות שלהם, דחה הנשיא רוזוולט ב-17 ביוני את ההסכם אליו הגיעו נציגיו עם עמיתיהם הבריטים והצרפתים למרות התחנונים של נציגיו וטענותיהם שהתוכנית היא רק אמצעי זמני ושיש בה סעיפים רבים שיאפשרו נסיגה ממנה.
התגובה הגורפת של הבריטים, הצרפתים והתומכים בשיתוף פעולה בינלאומי בארצות הברית לדחיית ההסכם על ידי רוזוולט הייתה שלילית ביותר. רמזי מקדונלד, ראש ממשלת בריטניה חשש ש"מעשיו של רוזוולט יהרסו את הוועידה" ונאמר כי ז'ורז' בונה (Georges Bonnet), המזכיר של הוועדה המוניטרית הצרפתית, "התפוצץ".
מבקרי ההחלטה בטוחים כי שיקולים לאומיים שיחקו תפקיד חשוב בהחלטה של רוזוולט לדחות את ההסכם, ובעקיפין היא גרמה להתמוטטות הוועידה.
הערות שוליים

↑  Baily, Thomas A.; & Kennedy, David M. (1994). The American Pageant (10th ed.). D.C. Heath and Company. ISBN 0-669-33892-3.
↑  London Economic Conference - TIME
↑  League of Nations, Draft Annotated Agenda, Official Number: C.48.M.18 (Conference M.E.1) II (Geneva: League of nations, 1933) 7-9; Foreign Relations of the United States, 1933 I (Washington: Government Printing Office, 1950) 453, 462-6.
↑  The World Economic Conference, Herbert Samuel, International Affairs (Royal Institute of International Affairs 1931-1939), Vol. 12, No. 4. (Jul., 1933) 445.
↑  Roosevelt’s 1933 Monetary Experiment, Elmus Wicker, The Journal of American History, Vol. 57, No. 4. (Mar., 1971) 867.
↑  Roosevelt: America's Strategist, M. A. Fitzsimons, The Review of Politics, Vol. 7, No. 3. (Jul., 1945), 283.
↑  The Ordeal of Cordell Hull, Julius W. Pratt, The Review of Politics, Vol. 28, No. 1. (Jan., 1966) 83.
↑  Roosevelt's Monetary Diplomacy in 1933, Jeannette P. Nichols, The American Historical Review, Vol. 56, No. 2. (Jan., 1951), 313.
↑  The London Monetary and Economic Conference of 1933: A Public Goods Analysis, Rodney J. Morrison, American Journal of Economics and Sociology, Vol. 52, No. 3. (Jul., 1993), pp. 312, 314.
טוביה אושרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בנובמבר 1937 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  29 בדצמבר 2019 (בגיל 82)
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין ירקון 
 
טוביה אושרי (25 בנובמבר 1937 – 29 בדצמבר 2019) היה עבריין, מראשי הפשע המאורגן בישראל.
ביוגרפיה

אושרי נולד וגדל בשכונת כרם התימנים בתל אביב. בגיל 13 נתפס גונב כסף ונשלח להתחנך בקיבוץ. לפני גיוסו לצה"ל עבד כעוזר במסגרייה. שירת בצה"ל בחטיבת גולני, ולאחר שחרורו חזר לעבוד במסגרייה והכיר את רחמים אהרוני ("גומדי"). הוא הקים עמו את כנופיית הכרם, ועסק עמו בפריצה ושוד מלטשות יהלומים.
השניים דאגו לכך שעמוס אוריון, אז חייל משוחרר, יקבל משרה בחברת ברינקס, כיוון שלא היה לו עבר פלילי. הכוונה הייתה לזכות דרכו בגישה לברינקס ולבצע שם שוד.
אושרי נכלל ברשימת ה-11 - מסמך משטרתי בו נכללו אישים שהמשטרה הגדירה כראשי הפשע המאורגן בישראל.
אושרי הורשע ברצח עמוס אוריון ועזר כהן, בשנת 1980 במפעל בשר שהיה בבעלותו של אושרי. גופות הנרצחים בותרו ונקברו בחולות אשדוד. על אושרי נגזר מאסר עולם, על אף טענתו שביצע את הרצח מתוך הגנה עצמית. לאחר 16 שנות מאסר וקציבת עונשו, שוחרר ממאסרו והחל לנהל חנות בשוק הכרמל שבתל אביב.
בשנת 1981 עלו טענות בדבר קשר חשאי בין מפקד פיקוד המרכז רחבעם זאבי לבין אושרי.
בשנת 2015 שודרו שתי כתבות על ידי העיתונאי עמרי אסנהיים בתוכנית "עובדה", שבהן נטען כי אהרוני ואושרי ניהלו קשר חשאי עם זאבי. בתחקיר "עובדה" מ-14 באפריל 2016 הודה אושרי כי הורה לאנשיו לפוצץ לבנת חבלה צה"לית בפתח דירתה של העיתונאית סילבי קשת, בעקבות כתבה בה מתחה ביקורת חריפה על התנהלותו של זאבי כאלוף פיקוד המרכז, תוך הסוואת זהותו כ"גנרל המקסיקני קסטאנייטאס".
ב-29 בדצמבר 2019 הלך לעולמו בגיל 82.
חיים אישיים

לאושרי יש שלושה ילדים מאשתו הראשונה.
בהמשך הכיר אושרי את שרה דנוך, ילידת כרם התימנים, אף היא, שהפכה לבת זוגו ונולדה להם בת בשנת 1979.
הערות שוליים

↑  נדחה ערעור אושרי וחבריו ברצח הכפול, דבר, 27 בדצמבר 1983
↑  טוביה אושרי העיד, דבר, 30 בינואר 1981
↑  סערה סביב הצעת להט למנות את זאבי למנכ"ל מוזיאון הארץ, דבר, 11 בנובמבר 1981
↑  עמרי אסנהיים, ‏הרוצחים מבר בקר: "כך גייסנו את גנדי", באתר ‏מאקו‏, 25 בינואר 2015
↑  יהונתן ליס, תחקיר "עובדה": רחבעם זאבי תקף מינית באופן סדרתי והילך אימים באמצעות עבריינים, באתר הארץ, 14 באפריל 2016
↑  טוביה אושרי, מראשי כנופיית הכרם, הלך לעולמו, באתר ‏מאקו‏, 29 בדצמבר 2019
↑  אושרי ישלם מזונות זמניים לבת של שרה דנוך, מעריב, 10 בפברואר 1986
חקלאות תעשייתית

חקלאות תעשייתית היא חקלאות המיישמת טכנולוגיות מתקדמות להגדלת תפוקת הייצור, שהחלה לצמוח באופן הדרגתי החל מאמצע המאה ה-19, והתפתחה באופן משמעותי במאה ה-20. כיום מהווה החקלאות התעשייתית את רובה המכריע של חקלאות החי בעולם המערבי, והולכת ומתפשטת במהרה גם בשאר העולם.
מאפיינים

כמה מהמאפיינים הבולטים של תיעוש החקלאות הם:
עלויות ייצור זולות.
תוצרת בכמויות גדולות בהרבה מתוצרת חקלאות מסורתית (אנ').
היקף רחב: תיעוש המשקים הביא להגדלה ניכרת בכמות בעלי־החיים המגודלים בכל משק, אשר עשוים להגיע לכמה מאות בכל רגע נתון. במשקים מסוימים, כגון לולי ביצים, לולי תרנגולות לבשר, ובריכות לגידול דגים, המספר עשוי להגיע אף עשרות אלפים.
שליטה מוחלטת בסביבה: משקים מתועשים יוצרים סביבות מלאכותיות לגידול בעלי־החיים, בהם יש לחקלאים שליטה על כל תנאי הגידול. למעט עדרים המגודלים לבשר, היוצאים למרעה למשך חלק מחייהם, רוב בעלי-החיים בחקלאות התעשייתית חיים כל חייהם בסביבה מעשי ידי אדם, בניתוק מוחלט מהטבע. השליטה בתנאי הסביבה מתאפיינת גם בהפעלה של מניפולציות סביבתיות, כגון שינוי בתנאי התאורה במטרה לעורר באופן מלאכותי תהליכים הורמונליים טבעיים בגוף בעלי־החיים.
חלוקת שלבי העבודה: בניגוד לחקלאות המסורתית, שבה לא הייתה הפרדה בין שלבי הגידול בעלי־החיים, בחקלאות המתועשת חל תהליך של התמחות, ושלבי גידול שונים, כגון הרבייה, ההדגרה (בעופות), הגידול עד לבגרות, הפיטום והשחיטה, מתבצעים באופן מופרד, לעיתים במשקים שונים, המתמחים כל אחד בתחומו.
ברירה מלאכותית: חקלאות מתועשת מתבססת על שימוש בזנים שעברו ברירה מלאכותית מרחיקת־לכת, במטרה לחזק בהם תכונות גנטיות שונות הרצויות לחקלאים, כגון גדילה מהירה, ובפרט של חלקי גוף בעלי ערך כלכלי גבוה יותר לתעשיית הבשר, תפוקה מוגדלת של ביצים או של חלב, והתאמה לתנאי סביבה שונים. חברות טיפוח מתמחות ביצירת גזעי בעלי־חיים המותאמים גנטית לצרכים שונים. כך, למשל, גזעי תרנגולות שונים משמשים בתעשיית הבשר ובתעשיית הביצים, כשכל גזע פותח עם התכונות הרצויות לתעשייה המתאימה.
ביקורת החקלאות התעשייתית

שיטות החקלאות התעשייתית נתונות לביקורת רבה מצד ארגוני זכויות בעלי חיים ורווחת בעלי חיים. לטענת ארגונים אלה, שיטות חקלאות אלו גורמות סבל לבעלי חיים, בעלי החיים מוחזקים בתנאים אשר נוגדים את טבעם ולא הולמים את צורכיהם. בנוסף, ביקורת נשמעת על כך שבשל המספר העצום של הפרטים הקיים בכל משק, לא ניתן לטפל באופן פרטני בבעיותיה האינדיבידואליות של כל חיה וחיה.
טענות נוספות המופנות כנגד החקלאות התעשייתית הן לנזקים בריאותיים וסביבתיים. קיימת טענה נגד שימוש רב שנעשה באנטיביוטיקה (בעיקר בתעשיית העופות), המסייע להתפתחותם של חיידקים עמידים יותר כנגדה ובעצם מוריד את יעילותה.
עוד טענה רווחת מתמקדת בבזבוז משאבים טבעיים ונזקים אקולוגיים הנגרמים על ידי חקלאות זו. בין היתר הביקורת היא על בזבוז מים, בזבוז אנרגיה, כריתת יערות גשם לשטחי מרעה, גידול מזון רב להאבסת בעלי חיים והעלאת אפקט החממה. ביקורת זו התבטאה גם בדו"חות בינלאומיים, בהם נטען כי החקלאות התעשייתית היא אחד הגורמים העיקריים למשבר האקלים.
הערות שוליים

↑   לימור אלוף, החקלאות התעשייתית הורסת את הקרקעות. האם נתעשת לפני שנביא לאסון?, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph634675 
המהפכה הירוקה אפשרה להגדיל את כמות היבול ליחידת שטח. יבולי החיטה במדינות מתפתחות בין השנים 1950 ל-2004, לפי ק"ג להקטר.
גידול תעשייתי של עופות לבשר בכפר יהושע, עמק יזרעאל
גידול עגלים במושב כפר יהושע