stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רנדי לינדן
קריירה > !bleem ו-!bleemcast > !bleem

בשנת 1998, בהיותו חדור מוטיבציה מהמגוון הרחב של כותרים איכותיים הזמינים עבור קונסולת ה-PlayStation וכן מהיכולת לעיין בתכולתם תקליטורי PlayStation על גבי מחשב אישי באין מפריע, שם לעצמו לינדן מטרה ליצור אמולטור ל-PlayStation עבור Microsoft Windows. לאחר שרכש בחנות ספרים מדריך לארכיטקטורת MIPS, שבה נעשה ב-PlayStation שימוש, פנה לינדן ללמוד את המערכת. פיתוחו של האמולטור, שקיבל את השם "!bleem", ארך כשנה, והוא ראה לראשונה אור ב-15 במאי 1999.
לינדן החל, אם כן, מפתח את !bleem בדרך של לימוד פקודות מעבד ה-MIPS ויישום האמולציה שלהן, פקודה אחר פקודה, תוך התמקדות בפקודות החיוניות להפעלת כל כותר PlayStation שהוא בדק. הוא יישם תמיכה בפקודות – כגן חיבור, השוואה וחיסור – בסדר הופעתן, עד אשר בסופו של דבר הגיע לכדי כיסוי של מרבית סט הפקודות של השבב. לאחר שהשלים את יישום התמיכה במרבית פקודות המעבד, ייחד לינדן את תשומת ליבו ללימוד הדרך שבה ניהלו כותרי PlayStation את תצוגתם הגרפית. הוא פיתח את האמולטור באופן שבו כתיבות לזיכרון הקשורות לרינדור גרפיקה יורטו ולאחר מכן הומרו למצולעים (פוליגונים), זאת לשם הצגתם על גבי המחשב האישי. גישה זו היה בה כדי לאפשר ניצול של היכולות הגרפיות המתקדמות המצויות במחשבים אישיים ובדרך זו להשיג תצוגה ברזולוציה משופרת, תוך שהתהליך כולו נותר שקוף ביחס למשחקי הווידאו עצמם, בשעת הפעלתם על גבי !bleem.
דרישות המערכת של !bleem היו מתונות לתקופה, תוך שיעדן היה לאפשר את הפעלתו של האמולטור על גבי מחשב אישי המכיל מעבד Intel Pentium MMX בתדר 233MHz ו-16MB של זיכרון RAM. הגם שהיעד הראשוני שאף לאפשר את הפעלת האמולטור על גבי מעבד Intel Pentium בתדר 166MHz, דרישות אלה הוחמרו קלות עם הזמן. בריאיון ל-IGN בשנת 1999, ציין דייוויד הרפולשיימר, שותפו של לינדן ל-!bleem, כי לינדן עצמו תכנת את האמולטור על גבי מחשב אישי מבוסס מעבד Intel Pentium MMX בתדר 200MHz, מתוך מטרה להתאים את !bleem למפרט החומרה השמרני ביותר בדרך של חוויה אישית. עם זאת, !bleem כלל גם תמיכה בטכנולוגיות מעבד מתקדמות לתקופה, כמו סט הפקודות 3DNow! של AMD, שהוצג עם מעבד ה-K6-2 של החברה בשנת 1998.
מן ההיבט של עיבוד גרפי, !bleem תמך הן ברינדור תוכנה (Software Rendering) והן ברינדור חומרה (Hardware Rendering), כאשר האחרון מומש באמצעות ממשק תכנות היישומים Direct3D. בעוד ש-!bleem תמך במאיצי תלת מימד מתוצרת Matrox ,3dfx ,ATI ,Nvidia ו-S3, מאיץ כזה לא היה הכרחי לשם הפעלת האמולטור. תרומה מכרעת לביצועיו של !bleem תרמה העובדה שבמהלך פיתוחו נעשה שימוש בלעדי בשפת אסמבלי של x86, ומבלי שרכיבים כלשהם ייכתבו בשפות עיליות כדוגמת C או ++C. האמולטור פותח תוך שילוב בין שתי גישות אמולציה שונות, Low Level Emulation (LLE) ו-High Level Emulation (HLE), דבר שהוביל לכך שביצועיו היו טובים גם על חומרת מחשב צנועה לזמנו.
כשני עשורים למן השקתו של !bleem, ציין לינדן בריאיון כי "!bleem היה ה-Demo המקורי שבו נעשה שימוש כדי להציג את הרעיון של Xbox לביל גייטס", מה שהוביל לכך שלינדן התבקש ליצור גרסה מותאמת של האמולטור, חפה מכל התייחסות למותג של !bleem. בגרסה זו עשתה Microsoft לדבריו של לינדן שימוש פנימי כדי להדגים בפני גייטס את האפשרות של יצירת קונסולת משחק המבוססת על חומרת מחשב אישי.
קריירה > !bleem ו-!bleemcast > !bleemcast

את הרעיון של "!bleemcast", גרסת ה-Dreamcast של !bleem, הגה דייוויד הרפולשיימר. לינדן היה משוכנע שבניצול מיטבי של חמורת קונסולת ה-Dreamcast ניתן יהיה לשפר את חוויית המשחק באמולטור מעבר למה שהתאפשר על גבי מחשב אישי. הרפולשיימר החל משוחח עם Sega, תוך שהוא נוסע ליפן כדי לדון בפרויקט עם נשיא החברה ועם הדירקטוריון שלה. חרף מאמצים אלה, בחרה Sega בסופו של דבר שלא לאשר רשמית את שחרורו של !bleemcast, דבר שהוביל לכך שהיה על לינדן להמשיך בפיתוח האמולטור מבלי שיוכל להשתמש בערכת פיתוח התוכנה (SDK) הרשמית של הקונסולה.
במהלך פיתוחו של !bleemcast ניתח לינדן מספר ספריות של קונסולת ה-Dreamcast כדי לאתר ולעקוף באג חומרתי בשבב הגרפיקה של הקונסולה, ה-PowerVR Series2, אשר השפיע על ההפעלה באמצעות !bleemcast של אחד מהכותרים שבהמשך נתמכו בו (במובחן מ-!bleem ל-Windows, שלכתחילה תמך במגוון רחב של כותרים, הותאם !bleemcast לכותרים פרטניים באופן שבו נדרשה מהדורה ספציפית של האמולטור לשם הפעלה של כל כותר נתמך).
!bleemcast פותח במשותף עם רודריק מאהר, תוך שהעבודה עליו נעשתה בשלמותה בשפת אסמבלי של SH-4, ומבלי שייעשה כל שימוש בקוד של !bleem ל-Windows. עבודת הפיתוח של האמולטור ארכה כשנה. ניצב לבדו כמקרה ייחודי שבו קונסולה אחת, שהייתה אקטואלית אותה שעה במונחים של מחזור חיים, עברה בהצלחה אמולציה על גבי קונסולה אחרת, ראה "!bleemcast ל-Gran Turismo 2" אור ב-4 ביוני 2001, ובהמשך שחוררו "!bleemcast ל-Metal Gear Solid" ו-"!bleemcast ל-Tekken 3" ב-30 וב-31 באוקטובר 2001, בהתאמה.
קריירה > אבטיפוס של Quake ל-Game Boy Advance

בשנת 2002, החל לינדן לעבוד על יצירת אבטיפוס של גרסה של משחק הווידאו "Quake" ל-Game Boy Advance. בדומה לגישה שבה נקט בבואו לפתח את גרסת Doom ל-Super NES, יצר לינדן את האבטיפוס כהדגמה טכנית במטרה לגייס מוציאים לאור של משחקי וידאו. ההדגמה כללה את השלב הראשון של משחק הווידאו, הידוע כ-E1M1, ומנתה כ-200,000 שורות קוד בשפת אסמבלי של ARM7. לאחר שלא עלה בידו לגייס מוציא לאור, שינה לינדן מיקוד ועסק בשיפור טכנולוגיית מנוע המשחק שברקע להדגמה. בהיותה, בפעם נוספת, בסיס לגיוס של מוציאים לאור של משחקי וידאו, הציגה הגרסה המשופרת של המנוע שיפורי אנימציה, אפקטי תאורה נקודתיים, שימוש אופטימלי יותר במצלמה ושיפורים בניהול מקטעי משחק המצויים מתחת למים.
כעשרים שנה לאחר מכן, בשנת 2022, נתקל לינדן בעבודה שעשה על האבטיפוס של Quake ל-Game Boy Advance על גבי החסן נייד, דבר שהוביל לחשיפתה באמצעי תקשורת העוסקים במשחקי וידאו.
קריירה > עבודתו בחברת Microsoft

בשנת 2007, פנו ללינדן שתי קבוצות פיתוח שונות בחברת Microsoft כדי לעניינו בהצטרפות אליהן. לבסוף, בחר לינדן להצטרף לקבוצת כלי הפיתוח כראש צוות. במהלך עבודתו בחברה, נטל לינדן חלק בעבודות הפיתוח של מספר מוצרים, בהם Xbox 360, Kinect ו-Microsoft Band.
קריירה > Cyboid

תוך שהוא עושה שימוש בגרסה המשופרת של מנוע המשחק שנוצרה במקור עבור האבטיפוס של Quake ל-Game Boy Advance, שחרר לינדן בשנת 2006 גרסת Symbian של "Cyboid", משחק ירי בגוף ראשון בהשראת משחק הווידאו "Quake II".
בהמשך, עם הפסקת הייצור של Microsoft Band ב-2016, החליט לינדן, שהיה מועסק ב-Microsoft במשך כמעט עשור, לסיים את עבודתו בחברה. לאחר מכן, הקים לינדן את חברת R&R Digital והיא שחררה גרסה של Cyboid ל-Amazon Fire ב-25 באוקטובר 2016, ולאחר מכן גרסה ל-Android ב-25 במרץ 2017.
קריירה > העת הנוכחית

כיום, מועסק לינדן בחברת Limited Run Games, תוך שעבודתו מתמקדת ב-"Carbon Engine" – מנוע אמולציה המשמש לעיתים בסיס למשחקי הווידאו של החברה. מנוע ה-Carbon Engine מכיל מגוון של אמולטורים לקונסולות משחק, המלווים תדיר בגרסאות משופרות משחקי וידאו מקוריים, מתוך מטרה להעשיר את חוויית המשחק.
חיים אישיים

בשנות התשעים, שירת לינדן ככבאי מתנדב, תחילה בגייטרסבורג, מרילנד, ולאחר מכן בסן דייגו, קליפורניה. לאחר תקופה של התנדבות, התקבל לינדן ככבאי מקצועי מן המניין במחוז הגנת האש קרסט/מחוז מזרחי בסן דייגו, קליפורניה.
לינדן הוא יליד טורונטו שבאונטריו, קנדה. כיום הוא מתגורר בסיאטל, וושינגטון.
קישורים חיציניים

האתר הרשמי של חברת R&R Digital
רנדי לינדן, באתר MobyGames
רנדי לינדן, באתר IMDb
רנדי לינדן, ברשת החברתית LinkedIn
רנדי לינדן, ברשת החברתית X
רנדי לינדן, באתר GitHub
ג'ארנייל סינג בהינדרנוואלה

| --- | --- |

 לידה:  12 בפברואר 1947 Moga district, הודו 
 פטירה:  6 ביוני 1984 (בגיל 37) אמריטסר, הודו 
 מדינה:  הודו 
 השקפה דתית:  סיקיזם 
 
ג'ארנייל סינג בהינדרנוואלה (בפנג'אבי: ਜਰਨੈਲ ਸਿੰਘ ਭਿੰਡਰਾਂਵਾਲੇ‏; 12 בפברואר 1947 – 6 ביוני 1984) היה מנהיג הדמדמי טאקסל, קבוצה דתית סיקית שבסיסה בהודו. לבהינדרנוואלה הייתה השפעה רבה על הסיקים בחבל פנג'אב. הוא הטיף לחזרה לערכים המקוריים של הסיקיזם ושכנע אנשים צעירים לקיים את הכללים והחוקים המקוריים של הדת. הוא ידוע בשל תמיכתו בהקמת מדינת ח'אליסטן, תאוקרטיה המבוססת על עקרונות הסיקיזם.
ב-1981 נאסר בהינדרנוואלה בשל חשד למעורבות ברצח ג'אגט נאראין, פוליטיקאי הינדי. הוא הסגיר עצמו למשטרה מרצון, אך שוחרר בשל היעדר הוכחות, אולם שוטרים ממשטרת הודו קיימו אחריו מעקב צמוד. בהינדרנוואלה התפרסם בשל מעורבותו במאורע שבו הוא ומיליטנטים נוספים התבצרו במתחם האקאי טאקט, כולל מקדש הזהב, באמריטסר. בהינדרנוואלה נהרג במבצע כוכב כחול, ההתקפה של צבא הודו על המתחם, לאחר שראש ממשלת הודו, אינדירה גנדי, הורתה לצבא להרוג את הבדלנים המיליטנטים הסיקים שבתחום המקדש הקדוש. מאז מותו, נשאר בהינדרנוואלה דמות מעוררת מחלוקת בהיסטוריה של הודו. יש הרואים בו מרטיר שנלחם למען טובת עניינם של הסיקים, ואחרים רואים אותו כטיפוס מיליטנטי וקיצוני.
שנותיו הראשונות

בהינדרנוואלה נולד בכפר רוֹדֶה, במחוז פרידקוט בפנג'אב שבהודו. אביו, ג'וגינדר סינג היה איכר ומנהיג סיקי מקומי. ג'ארנייל סינג היה השביעי מבין שמונה אחים. הוא גדל כצמחוני מוחלט. עד שנת 1965 עסק בהינדרנוואלה בחקלאות ואז הצטרף ל"דמדמי טאקסל", אוניברסיטה סיקית נודדת, סמוך לעיר מוגה שבפנג'אב, אז בניהולו של גורבאצ'ן סינג חלסה. בהדרכתו של גורבאצ'ן סינג חלסה החל בהינדרנוואלה ללמוד קורס שנתי בלימודי כתבי הקודש, התאולוגיה וההיסטוריה של הסיקים. שנה אחר־כך חזר בהינדרנוואלה לכפרו וחזר לעסוק בחקלאות. הוא נשא לאישה את בּיבּי פריטאם קאוּר, בתו של בהאי סוצ'ה סינג מהעיר בילאספור. לזוג נולדו שני בנים, אישהאר ואינדרג'יט ב-1971 ו-1975 בהתאם. בּיבּי פריטאם קאוּר מתה ממחלת לב בגיל 60 ב-15 בספטמבר 2007 בג'אלאנדר.
פרסום

בהינדרנוואלה החל לעבור מכפר לכפר בפנג'אב כמיסיונר דתי כשהוא משוחח עם סיקים. הוא בקש מהסיקים לחיות בהתאם לכללים ולחוקים של הסיקיזם. הוא נהג לשאת נאומים ארוכים ולעודד צעירים רבים ליטול את האמריט ("צוּף" - מים קדושים מסוכרים שעורבבו בחרב "קאנדה"). בהינדרנוואלה הטיף לצעירים הסיקים שאיבדו את דרכם, כשהוא מעודד אותם לחזור לנתיב הח'אלסה על ידי ויתור על הרגלים מגונים כדוגמת נשים, סמים, התמכרויות וכו'. בעיני סיקים צעירים רבים הוא נחשב גיבור בשל התמקדותו במאבק למען מטרה. יורשו של גורבאצ'ן סינג חלסה, קארטר סינג קהלסה, שמת בתאונת דרכים ב-16 באוגוסט 1977 הזכיר את בהינדרנוואלה כמנהיג החדש של ה"דמדמי טאקסל". בהינדרנוואלה נבחר רשמית בטקס הבהוג במהטה צ'וֹווק ב-25 באוגוסט 1977.
פוליטיקה והתנועה למען ח'אליסטן

בתגובה לשאלות בנוגע לשאיפותיו הפוליטיות אמר פעם בהינדרנוואלה:
אם אי פעם אהיה נשיא של מפלגת האקלי דאל או של ועדת ה-S.G.P.C, חבר באספה המחוקקת של הודו, שר בממשלה או חבר פרלמנט.. יגיע לי שתכו בי בנעליכם
למרות הצהרות אלו השתתף בהינדרנוואלה בפעילות פוליטית מאחורי הקלעים. ב-1979 הציב בהינדרנוואלה 40 מועמדים בבחירות ל-SGPC (ועדה נבחרת של הסיקים שתפקידה לשמור על המקומות הקדושים לסיקים) שהתחרו על 140 המושבים בוועדה, כולם מלבד ארבעה הפסידו בבחירות. שנה אחר־כך השתתף בהינדרנוואלה באופן פעיל בבחירות הכלליות לקונגרס וניהל מסע תעמולה בשלושה מחוזות בחירה. בשל כישלונותיו בפוליטיקה של הבחירות, לא ביקש בהינדרנוואלה לקבל כל משרה פוליטית. כפי שצוין במאמר משנת 1984 בשבועון החדשות האמריקני, טיים מגזין בהינדרנוואלה נעשה כה פופולרי עד שלמעשה הוא גזל מהשירומני אקאלי דאל (מפלגה סיקית שבסיסה בפנג'אב) את הסמכות שהייתה לה בעיני הסיקים. בהינדרנוואלה רכש עוצמה רבה ואף סיעה פוליטית בפנג'אב לא נקטה בצעד כלשהו מבלי שלקחה בחשבון את תגובותו של בהינדרנוואלה.
בהינדרנוואלה נתפס בעיני רבים כתומך ברעיון המדינה התאוקרטית הסיקית הקרויה ח'אליסטן. עם זאת, בריאיון ל–BBC הוא הצהיר כי אם הממשלה תסכים להקמת מדינה כזו, הוא לא יסרב אם הסכמה זו תוצג בכוונה תחילה בצורה עמומה. בין הציטוטים נוספים המיוחסים לבהינדרנוואלה "אנו לא בעד ח'אליסטן ואנו גם לא נגדה". בתגובה לשאלה בדבר הקמת ח'אליסטן הוא צוטט כאומר "לא נדחה אותה. לא נחזור על אירועי 1947". כמו כן הוסיף "אם ממשלת הודו תפלוש למתחם דארבר סאהיב, יוקמו היסודות למדינה סיקית עצמאית".
תפקידו בקרב הקיצונים

ב-13 באפריל 1978 יצאו כמה אוהדים של סיעת האקהנד קירטאני ג'אתה (סיעה סיקית קיצונית) להפגין כנגד הניראנקארים (חברים במיסיון סאנט ניראנקארי, דת חדשה שפרשה מהסיקיזם). העימות הוביל לרצח של 13 חברים מהאקהנד קירטאני ג'אתה ושלושה ניראנקארים. דו"ח המשטרה נקב בשמם של עשרים ושניים אנשים, כמה מהם, מקורבים ידועים של בהינדרנוואלה. גם הקורבנות הואשמו בתקרית. דבר זה הכעיס את הסיקים עוד יותר.  ב-24 באפריל 1980 נרצח מנהיגם של הניראנקארים, גורבאצ'ן סינג. דו"ח המשטרה נקב בשמם של עשרים אנשים המעורבים ברצח, לרובם היו קשרים לבהינדרנוואלה. בהינדרנוואלה הואשם כי הורה על ביצוע ההתנקשות. חבר בהאקהנד קירטאני ג'אתה בשם רנג'יט סינג הודה בביצוע הרצח שלוש שנים אחר כך, ונידון לשלוש עשרה שנים בכלא טיהאר. בהינדרנוואלה שוחרר בשל חוסר ראיות.
ב-9 בספטמבר 1981 נורה ג'אגט נאראין, פוליטיקאי הינדי ממתנגדיו הבולטים של בהינדרנוואלה. יומיים לאחר הרצח הוציאה המשטרה צווי מעצר כנגד בהינדרנוואלה. המשטרה ערכה אחריו מצוד אך חיפוש בצ'אנדו קאלן, כפר בהריאנה העלה חרס. בתגובה הודיע בהינדרנוואלה פומבית כי יסגיר עצמו ב-20 בספטמבר.
ב-20 בספטמבר 1981 נעצר בהינדרנוואלה באשמת ארגון רצח לאלה ג'אגט נאראין. במהלך עשרים וחמישה הימים שאחר־כך, בזמן שבהינדרנוואלה שהה במאסר התלקחו מעת לעת קרבות באזורים בהם התקבצו שותפיו של בהינדרנוואלה. בהינדרנוואלה שוחרר בערבות ב-15 באוקטובר כאשר שר הפנים הסיקי של הודו, ג'יאני זאיל סינג  הודיע בפרלמנט של הודו שאין כל ראיות כנגד בהינדרנוואלה. בהודעות פומביות שנאמרו מיד אחר כך הביע בהינדרנוואלה את הסתייגותו מרצח של לאלה ג'אגט נאראין. עם זאת, אנשי הצוות של עיתונו של ג'אגט נאראין, ה"פאנג'אב קסרי" ומפיצי העיתון היו מטרה להתקפות במשך כמה חודשים ובסך הכל נרצחו 62 אנשים הקשורים לעיתון.
מותו

ב-3 ביוני 1984 יזמה אינדירה גנדי, ראש ממשלת הודו את מבצע כוכב כחול שנועד להביא להשבת השלטון ההודי בפנג'אב. הצבא נכנס למקדש הזהב ונלחם במיליטנטים שבו, כשהוא הורג רבים מהם. קיימים דיווחים כי בהינדרנוואלה לא שרד את ההתקפה ולכן נחשב "מרטיר" בעיני הסיקים.
על פי לוטננט גנרל קולדיפ סינג בראר שפיקד על הפעולה, זוהתה גופתו של בהינדרנוואלה על ידי מספר סוכנויות, כולל: המשטרה, לשכת המודיעין והלוחמים הסיקים שנשבו על ידי הצבא. גם אחיו של בהינדרנוואלה זיהה את גופתו. תמונות של גופתו לכאורה הודפסו בלפחות שני ספרים רבי מכר "טרגדיה של פנג'אב: מבצע כוכב כחול ולאחריו" ו"אמריטסר: הקרב האחרון של הגברת גנדי". כתב ה-BBC מארק טלי (Mark Tully) דיווח גם הוא כי ראה את גופתו של בהינדרנוואלה בזמן הלווייתו.
אנשים הטוענים כי שרד את ההתקפה כוללים את דירביר סינג, יועץ יחסי ציבור באוניברסיטת גורו ננק דב. הוא טען כי בהינדרנוואלה נפצע בחלקו הימני של המקדש שלו. הוא הצהיר "רופא ממשלתי אימת כי הוא נלכד חי. הוא עונה למוות". ר.ק. באג'אג', כתב של המגזין סורייה טען שראה תמונה של בהינדרנוואלה במעצר. טענה זו נדחתה בתוקף, בייחוד על ידי בנו של בהינדרנוואלה, כיום דמות בולטת בפוליטיקה הסיקית. כמה מתוך הדמדמי טקסאל טוענים כי עודנו בחיים. עם זאת, ג'ארנייל סינג  הוכרז מרטיר על ידי ועדת השירומני גורדווארה פרבאנדאק בכינוס ב-2003.
מורשתו

רוב הסיקים משבחים את ג'רנייל סינג' בינדראנוואלה כקדוש מעונה למען טובת הכלל, אך עבור ההינדואים הוא נחשב לטרוריסט. יש המשבחים את בינדראנוואלה בשל מאמציו להטיף את הפילוסופיה של הגורו גראנת סאהיב לסיקים. הסופר ההודי הידוע קהושוואנט סינג טוען כי מבצע כוכב כחול סיפק לתנועה למען חליסטן את הקדוש המעונה הראשון שלה בדמות ג'רנייל סינג' בינדראנוואלה. באירוע חגיגי שאורגן על ידי ועדת השירומני גורדווארה פרבאנדאק, ה"ג'אתאדר" הנוכחי של האקאל טאקט הצהיר פומבית כי בינדראנוואלה היה "קדוש מעונה" והעניק לבנו, אישאר סינג, גלימת כבוד. ב"אנציקלופדיה של סיקיזם" של הארבן סינג מתואר בינדראנוואלה כ"דמות פנומנלית בסיקיזם המודרני".
ויר סאנגהווי אחד מהפרשנים הפוליטיים ההודים המובילים אמר "בעיני סיקים רבים בהינדרנוואלה הוא עדיין מרטיר. אפילו כיום נדירים הפוליטיקאים הסיקים שיעזו לכנותו בכינוי לו הוא ראוי, רוצח פנאטי". יש החושבים כי מטרתו של בהינדרנוואלה הייתה להתפרסם ולהקים את האומה התאוקרטית של חליסטן. ויש החושבים כי בהינדרנוואלה היה אחראי להחלטה ליזום את מבצע כוכב כחול לאחר שמצא מחסה באקאל טאקט באמריטסר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649721105171  GND: 124468454  ISNI: 0000 0000 2628 6554  LCCN: n84105126  NTA: 131657402  VIAF: 18157931   WorldCat (עם VIAF): 18157931
ורנר ארבר

| --- | --- |

 לידה:  3 ביוני 1929 (בן 95) גרנינכן, שווייץ 
 ענף מדעי:  מיקרוביולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ז'נבה  המכון הטכנולוגי של ציריך  אוניברסיטת בזל 
 מוסדות:  אוניברסיטת דרום קליפורניה  אוניברסיטת ז'נבה 
 תלמידי דוקטורט:  Daisy Dussoix 
 פרסים והוקרה:  הצלב הגדול של המסדר הלאומי להצטיינות במדעים (ברזיל)  עמית האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים  חבר ארגון הביולוגיה המולקולרית האירופאי  פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה (1978) 
 צאצאים:  Silvia Arber 
 
ורנר ארבר
ורנר ארבר  (באנגלית: Werner Arber; ‏נולד ב־3 ביוני 1929) הוא מיקרוביולוג וגנטיקאי שווייצרי. בשנת 1978 זכה יחד עם המילטון סמית' ודניאל נתנס בפרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על גילויים של אנזימי הגבלה. תגלית זו הובילה לחקר DNA רקומביננטי.
קורות חיים

ורנר ארבר נולד בגרנינכן, בקנטון ארגאו, שווייץ, שם למד בבית ספר ציבורי עד גיל 16. בין השנים 1949–1953, למד פיזיקה וכימיה במכון הטכנולוגי של ציריך. בתום הלימודים, עבד כאסיסטנט במעבדה בה היה שימוש במיקרוסקופ אלקטרונים באוניברסיטת ז'נבה, ובזמנו הפנוי חקר בקטריופאג'ים וכתב את עבודת הדוקטורט שלו בנושא מוטציות למבדה פרופאג' פגומות. בשנת 1956, למד ארבר על ניסויים בבקטריופאג' למבדה (Lambda). בעקבות זאת, חשבו ארבר וקבוצת החוקרים איתה עבד, שזנים אלה צריכים להיות כלולים באוסף של מוטציות פרופאג' תחת מחקר במעבדה שלהם. מאוחר יותר, מחקר זה התברר להיות פורה הרבה יותר מן הצפוי.
בשנת 1958 לאחר שקיבל את הדוקטורט מאוניברסיטת ז'נבה, החל לעבוד באוניברסיטת דרום קליפורניה בתחום הגנטיקה בחיידקים. באותה שנה קיבל את ההצעה לחזור לז'נבה, אבל ארבר הסכים להצעה רק אחרי שבילה כמה שבועות פוריים בכל אחת מהמעבדות הבאות: גונתר סטנט - אוניברסיטת קליפורניה בברקלי, יהושוע לדרברג ואסתר לדרברג - אוניברסיטת סטנפורד וסלבדור לוריא – המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס.
בשנת 1971 עבר ארבר לאוניברסיטת בזל, שם היה אחד מהראשונים שעבדו ב"ביוצנטרום" (מחלקה באוניברסיטת בזל המתמחית במחקר מולקולרי
וביו-רפואי בסיסי והוראותו).
בשנת 1965 מונה לפרופסור מן המניין בגנטיקה מולקולרית באוניברסיטת ז'נבה. הוא שימש פרופסור אורח באוניברסיטת קליפורניה בברקלי במשך שנה.
בהמשך התקבל ורנר ארבר לחבר של עולם הידע המדעי (World Knowledge Dialogue) ושל האקדמיה האפיפיורית למדעים. כמו כן, נבחר לחבר באקדמיה האמריקנית לאמנויות ולמדעים בשנת 1984. האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר מינה אותו לנשיא של האקדמיה למדעים בינואר 2011.
קורות חיים > המחקר עליו זכה בפרס נובל

בשנת 1968, הצליח ורנר ארבר לבודד מחיידקים אנזימים מסוימים שתפקידם להגן על החיידק מפני פלישת דנ"א זר. אנזימים אלה נקראים אנזימי הגבלה, והם חותכים את הדנ"א הזר מבלי לפגוע בדנ"א של החיידק עצמו. גילוי זה נעשה תוך מחקר על יחסי גומלין בין חיידקים לבקטריופאג'ים. בקטריופאג' הוא נגיף התוקף חיידק, מתרבה בתוכו ואז פורץ החוצה תוך כדי הרס תא המאכסן. המחקר תרם מאוד לחקר הגנטיקה, מפני שבעזרת האנזימים ניתן לחתוך דנ"א בצורה מאוד מדויקת ומבוקרת, ובכך לחקור את הגנים יותר לעומק. על מחקר זה זכה בשנת 1978 בפרס נובל יחד עם המילטון סמית' ודניאל נתנס על גילוי אנזימי הגבלה ויישומם לבעיות של גנטיקה מולקולרית.
ז'ו דה

זהו שם סיני; שם המשפחה הוא .
ז'ו דה (בסינית: 朱德, בתעתיק פיניין: Zhu De; ‏1 בדצמבר 1886 – 6 ביולי 1976) היה גנרל סיני, פוליטיקאי, מהפכן ואחד ממייסדי המפלגה הקומוניסטית הסינית. נולד במשפחה ענייה בשנת 1886 בסצ'ואן, אומץ על ידי דוד עשיר בגיל תשע, אימוץ שהעניק לו השכלה טובה שאפשרה לו להתקבל לאקדמיה צבאית. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה, הוא הצטרף לצבא המורדים והפך במהרה לבעל תפקיד מרכזי בפיקוד. מאוחר יותר הוא אימץ את הקומוניזם ועלה בדרגות הצבא האדום הסיני. כאשר הייתה סין תחת שליטת מאו, היה ז'ו פקיד בכיר במפלגה הקומוניסטית הסינית. הוא נתמנה כמפקד העליון של הדיוויזיה השמינית של הצבא במהלך מלחמת סין–יפן השנייה. בשנת 1955 הוא הפך לאחד מעשרת המרשלים של "צבא השחרור העממי", ששם הוא נחשב כמייסד הראשי. ז'ו נשאר דמות פוליטית בולטת עד מותו ב-1976 הוא היה יושב ראש הוועדה המתמדת של הקונגרס הלאומי העממי מ־1975 עד 1976, ז'ו מילא גם תפקיד של ראש המדינה ברפובליקה העממית של סין.
ביוגרפיה

ז'ו נולד ב-1 בדצמבר 1886 למשפחת איכרים ענייה במחוז ילונג, באזור הררי ומבודד של מחוז סצ'ואן הצפוני. מתוך 15 הילדים שנולדו למשפחה רק שמונה שרדו. משפחתו עברה לסצ'ואן במהלך ההגירה ממחוז הונאן ומפרובינציית גואנגדונג. יש שטוענים שהוא שייך לקבוצת ההאקה, אבל בביוגרפיה שכתבה עליו אנייס סמדלי נאמר שהם באו מגואנגדונג ומדברים על אנשי האקה כעל שותפיהם בלבד. היא גם כתבה כי לפני כמה דורות משפחתו דיברו ב"דיאלקט קוואנגטונג" (שהיה קרוב אך בוודאי שונה מן הקנטונזית המודרנית) ושהדור שלו גם דיבר ב"דיאלקט של סצ'ואן" – גרסה אזורית מובהקת של דרום מערב סין ואינה מובנת לאחרים המדברים במנדרינית תקנית.
על אף העוני של המשפחה, נבחר ז'ו להישלח לבית ספר פרטי בשנת 1892. בגיל תשע הוא אומץ על ידי דודו העשיר, שהשפעתו הפוליטית אפשרה לו להגיע לאקדמיה הצבאית של יונאן. הוא נרשם לבית ספר תיכון בסצ'ואן וסיים את הלימודים בשנת 1908. לאחר מכן הוא חזר לבית הספר היסודי של יילונג כמדריך כושר. הוא היה חסיד של המדע המודרני וההוראה הפוליטית, ולא של החינוך הקלאסי שהיו מקובלים בבתי הספר. הוא פוטר מתפקידו ונכנס לאקדמיה הצבאית בקונמינג. שם הוא הצטרף לצבא האימפריאלי ביחידות שאורגנו כצבא מערבי, ובאותה העת גם לקבוצה פוליטית חשאית שממנה תפתח בעתיד תנועת הקוומינטנג.
ביוגרפיה > פעילות לאומנית

באקדמיה הצבאית יונאן בקונמינג הוא פגש לראשונה את צ׳אי אָו (Tsai Ao) ז'ו נשאר ללמד באקדמיה לאחר סיום לימודיו ביולי 1911. הוא הצטרף לכוחות המהפכנים לאחר מהפכת שינהאי, והצטרף אל היחידות שפיקד עליהן צ׳אי אהו באוקטובר 1911 שצעדו עם כוחות צ'ינג בסצ'ואן. הוא שירת כמפקד גדוד במבצע בסצ'ואן שפעל להפיל את המושל יואן שה-קאי, שתמך בשלטון המלוכני בשנים 1915–1916. כאשר הפך מפקדו צ'אי אהו למושל סצ'ואן לאחר מותו של יואן ביוני 1916, הפך ז'ו למפקד חטיבה.
לאחר מותו של מפקדו צ'אי או (נובמבר 1916) ושל אשתו הראשונה, ז'ו פיתח תלות גדולה וחמורה באופיום שפגעה בו עד 1922, אבל עבר טיפול גמילה בשאנגחאי. חייליו המשיכו לתמוך בו, דבר שדחף אותו לאסוף כוחות ולהיות לוחם מחדש. בשנת 1920, לאחר שגורשו כוחותיו מסצ'ואן לעבר הגבול הטיבטי, הוא חזר ליונאן כמפקח על ביטחון הציבור בממשלת הפרובינציה. בערך באותו זמן הוא החליט לעזוב את סין ללימודים באירופה. הוא נסע תחילה לשנחאי, שם כאמור הוא טיפל בהתמכרות לאופיום. על פי ההיסטוריונים של הקוומינטנג, שם פגש את ד"ר סון יאט-סן. הוא ניסה להצטרף למפלגה הקומוניסטית הסינית בתחילת 1922, אך נדחה בשל היותו לוחם.
ביוגרפיה > המעבר לקומוניזם

בשלהי 1922 הגיע ז'ו לברלין. הוא התגורר בגרמניה עד 1925, ולמד בשלב מסוים באוניברסיטת גטינגן. כאן פגש את ג'ואו אנלאי (Zhou Enlai) ולאחר מכן גורש מגרמניה עקב השתתפותו במספר מחאות סטודנטים. בתקופה זו הוא הצטרף למפלגה הקומוניסטית הסינית; ז'ואו אנלאי היה אחד מנותני החסות שלו (לאחר שלב נותני החסות, המועמד נמצא עדיין בשלב "על תנאי", השלב שלפני החברות בפועל). ביולי 1925, לאחר שגורש מגרמניה, נסע לברית המועצות ללימודי צבא ומרקסיזם באוניברסיטה הקומוניסטית. בעודו במוסקבה נולדה בתו היחידה. ז'ו חזר לסין ביולי 1926 כדי לשכנע ללא הצלחה את מנהיג סצ'ואן, יאנג סן, לתמוך במרד נגד הממשלה.
ב־1927, בעקבות התמוטטות החזית המאוחדת הראשונה, הורו רשויות הקוומינטנג לז'ו להוביל כוח נגד ההתקוממות של נאנצ'אנג של ג'ואו אנלאי ושל ליו בוצ'נג. לאחר שסייע לדכא את ההתקוממות, ז'ו וצבאו ערקו מן הקוומינטנג, והוא ברח עם חייליו. הוא הצליח למצוא מקלט לכוחות שנותרו לו על ידי הצטרפותו למפקד צבאי אחר – פאן שיזנג, ונקרא עד מהרה לעמוד בראש יחידה צבאית חדשה בחזית בנאנצ'אנג.
ביוגרפיה > המעבר לקומוניזם > ז'ו ומאו

הקשר ההדוק של ז'ו עם מאו דזה-דונג החל בשנת 1928, כאשר בסיועם של צ'ן יי ולין ביאו, ז'ו ערק מהגנתו של פאן שיסנג וצעד עם צבאו – 10,000 חיילים להרי ג'ינג-גאנג בחבל יונאן. כאן מאו יסד משטר מקומי ״סובייטי״ ב־1927, וז'ו החל לבנות את צבאו כצבא האדום וסייע לגבש ולהרחיב את אזורי השליטה של מאו. הם איחדו כוחות אחרי הפגישה שאירעה בגשר לונגיאנג ב־28 באפריל 1928, ותועדה על ידי אחיו של מאו ששירת תחת פיקודו של ז'ו. בפגישה הצהיר ז'ו: "עלינו לאחד כוחות ולבצע מדיניות צבאית ואגררית מוגדרת היטב". התפתחות זו הפכה לנקודת מפנה היסטורית – הכוחות המאוחדים הרכיבו את "הצבא האדום הרביעי", עם ז'ו כמפקד הצבאי ומאו כנציג המפלגה הקומוניסטית הבכיר.
הנהגתו הצבאית של ז'ו נתנה לו מעמד של יוקרה והמקומיים אפילו שייכו לו יכולות על טבעיות. במהלך התקופה, מאו וז'ו היו קשורים כל כך עד שהכפריים המקומיים היו מכנים אותם כ"ז'ו-מאו". בשנת 1929 נמלטו ז'ו ומאו מהג'ינג-גאנג-שאן לרויג'ין בעקבות לחץ צבאי של הקוומינטנג. כאן הם הקימו את "הרפובליקה הסובייטית הסינית", שבסופו של דבר תגדל לכ-30,000 קמ"ר ותכלול כשלושה מיליון בני אדם. בשנת 1931 התמנה ז'ו למנהיג הצבא האדום ברויג'ין על ידי הנהגת המפלגה הקומוניסטית הסינית. הוא הוביל בהצלחה כוח צבאי רגיל נגד הקוומינטנג במערכה נגד הכיתור. עם זאת, הוא לא היה מסוגל לעשות את אותו הדבר במהלך מבצע נוסף. לבסוף בשנת 1934, ז'ו עזר לפרוץ את הכיתור עם הכוחות הקומוניסטים, פריצה שהחלה ״המסע הארוך״ בו נסוגו הכוחות הקומוניסטים פנימה לתוכי סין היבשתית למרחק של 10 אלפי ק״מ, בעקבות לחץ צבא הקוומינטנג.
ביוגרפיה > המעבר לקומוניזם > מנהיג הצבא האדום

במהלך "המסע הארוך" נערכה ועידה של הכוחות הקומוניסטים השונים, תוך מאבקים פנימיים פוליטיים על השליטה במפלגה ובצבא. ז'ו תמך במאו ושיתף פעולה עם מפקד צבא נוסף. ביולי 1935 היו ז'ו וליו בוצ'נג עם הדיוויזיה הרביעית, בעוד מאו דזה דונג וג'ואו אנלאי היו עם הדיוויזיה הראשונה. כאשר נפרדו שתי הדיוויזיות ז'ו הוכרח ללכת דרומה. הדיוויזיה הרביעית לא שרדה את הנסיגה דרומה דרך פרובינציית סצ'ואן, אבל כשהגיע ליונאן, ז'ו פעל לשיקום הדיוויזיה בהדרכתו הפוליטית של מאו.
במהלך מלחמת סין–יפן השנייה ומלחמת האזרחים הסינית, ז'ו מילא את תפקיד המפקד העליון של הצבא האדום, וב-1940, תכנן וארגן מתקפה של מאה הגדודים. המבצע הסתיים בהצלחה. מאוחר יותר מאו ייחס הצלחה זו לאימוץ הטקטיקה הצבאית היפנית של "אדמה חרוכה" – הרס כללי של המקומות במלחמה וחיסול האוכלוסייה האזרחית והלוחמים האויבים.