stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טריפה (עיר)
היסטוריה

באזור בו נמצאת טריפה כיום הייתה עיירה רומאית בשם באילו קלאודיה (Baelo Claudia). הרומאים בנו סביב העיירה חומות שנותרו עד היום בשטח העיירה.
טריפה קיבלה את שמה המודרני לאחר מתקפה בשנת 710 מידו של טריף אבן מליק, מפקד צבא ברברי נאמן למוסא בן נציר.
לאחר הכיבוש האסלאמי של דרום ספרד, החלו להקים ביצורים בעיירה במאה ה-10. במהלך השנים העיירה עברה לידיים שונות, ביניהן הייתה תחת שלטון שושלת מוראביטון. לאחר שזו האחרונה נפלה, טריפה נהפכה לחלק מממלכת גרנדה. בשנת 1292 היא נכבשה על ידי סנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה, ושנתיים לאחר מכן בפיקוד של אלונסו פרס דה גוסמן עמדה במצור של פלוגות אפריקאיות אסלאמיות. בשנת 1340 טריפה שוב עמדה תחת מצור, הפעם התוקפים היו בני השושלת המרינית ובעקבות המצור התפתח עימות גדול בין מרוקו ובין פורטוגל וקסטיליה. בשנת 1514 העיירה נהפכה למקום מושבו של המרקיז של האזור.
במהלך מלחמת חצי האי, טריפה הייתה תחת מצור של חיילים צרפתים ב-20 בדצמבר 1810, ופעם נוספת ב-18 באוקטובר 1811. בשני המצורים, טריפה קיבלה הגנה מחיילים מגיברלטר, שכן הספרדים והאנגלים כרתו ברית נגד הצרפתים. בשנת 1811 היו 3,000 חיילים שהגנו על העיירה, מתוכם 1,200 היו בריטים. בין הכוחות הבריטים היה גם צ'ארס הולווי, מהנדס צבאי בריטי שעזר לשפר את ביצורי העיירה. ב-19 בדצמבר העיירה הותקפה פעם נוספת לרגל חג המולד, והוטל עליה אולטימטום להיכנע ב-30 בדצמבר. הן המפקדים הבריטים והן המפקדים הצרפתים סירבו להיכנע. יום לאחר מכן החל לרדת גשם עז על הכוחות הצרפתים. ב-5 בינואר הצרפתים הבינו שאבקת השרפה שלהם רטובה ושרוביהם נסתמו בבוץ והם נסוגו.
כלכלה

כלכלת טריפה מתבססת בעיקר על תיירות, בעיקר על פעילויות הקשורות לספורט ימי. כמו כן הכלכלה מסתמכת במידה מועטה יותר על תעשייה וחקלאות באזור הסובב את העיירה.
תחבורה

מהנמל של טריפה יש שירות מעבורות לעיר טנג'יר במרוקו.
מגנוס הלגרן

מגנוס הלרן (בשוודית: Magnus Hellgren; נולד ב-1 באוקטובר 1963) הוא דיפלומט שוודי שכיהן כשגריר שוודיה בישראל בין השנים 2017–2020.
ביוגרפיה

הקריירה הדיפלומטית של הלרן החלה בשנות ה-90. בין השנים 1992 - 1990 כיהן בתפקידו הדיפלומטי הראשון כנציב בשגרירות קהיר, לאחר מכן, בשנת 92, כיהן כנציב בלונדון, ב-1993 בקופנהגן, ובין 1993 ל-1996 כנציב בפריז. בשנת 1998 כיהן כיועץ המועצה לענייני ביטחון ובהמשך קודם לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ השוודי.
מ-2001 ועד 2004 שימש כסגן מפקד משימה ראשי (DCM) של שגרירות שוודיה בדמשק. משנת 2004 עד 2010 שימש כציר (ב-2009 בתפקיד כשגריר) של המשלחת הקבועה של שוודיה בז'נבה. משנת 2011 ועד 2015 הוא שימש כראש המחלקה של המזרח התיכון במשרד החוץ.
משנת 2015 הוא כיהן כסגן המנהל הכללי במשרד החוץ של שוודיה וראש המחלקה לפירוז ומניעת הפצה ויצוא של נשק במשרד זה.
ביוגרפיה > תפקיד בישראל

ב-03 בספטמבר 2017 החל בתפקידו כשגריר שוודיה בישראל באופן רשמי.
כמי שמעורה היטב ובעל ניסיון רב באזור המזרח התיכון, הוא החל לפעול תוך זמן קצר ליצור תרומה משמעותית. ימים אחדים לאחר תחילת כהונתו כשגריר בישראל, אירח מפגש חגיגי "ישראל כהייטק ניישן", בו השתתפו נציגים בכירים מחברות ההייטק הישראליות המצליחות ביותר, וכן מחברות בינלאומיות בעלות פעילות ענפה בישראל. ABB, אפל, מלאנוקס, צ'ק פוינט, אאוטבריין, IATI וכן משקיעי הייטק ידועים כיוסי ורדי ומולי עדן היו בין המשתתפים. בהמשך אירח מפגשים רבים נוספים בסימן חשיבות פיתוח הקשר בין המדינות בהקשר הטכנולוגי, באחד מהם שרת המסחר של שוודיה, אן לינדה, הכריזה על מינוי של נציגה שוודית בתל אביב, המיועדת לפתח את יחסי ישראל - שוודיה בתחום הטכנולוגי.
בדצמבר 2017, בעקבות תקריות אנטישמיות שהתרחשו בשוודיה, יצא לתקשורת הלרן והביע את דאגתו לגבי האירועים, ואמר כי "אנחנו מחויבים לדאוג שהקהילה היהודית בשוודיה תמשיך לפרוח".
השכלה וחיים אישיים

להלרן תואר שני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהמוסד האקדמי מבית הספר לכלכלה של גוטנבורג (Gothenburg School of Economics), הוא נשוי לשגרירה השוודית אניקה מולין הלגרן (Annika Molin Hellgren), ולזוג שתי בנות.
ראו גם

יחסי ישראל–שוודיה
קרל נסר
הערות שוליים

↑  מערכת government.se, Organisation of the Foreign Service
↑  יעל ולצר, שוודיה מפענת סטארטאפ ישראלי, באתר NEWS
↑  מיכל גלנטי, ‏הלאונג' יש כבוד- בת היו"ר מככבת, באתר מעריב אונליין, 27 בנובמבר 2017
↑  צביקה קליין, שגריר שוודיה בישראל: "אם יהודי חושש לחבוש כיפה – נכשלנו", באתר מקור ראשון, ‏22 בדצמבר, 2017
קבלת כתב מינוי כשגריר אצל נשיא המדינה ב-2017
מאבריק (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סדרת הטלוויזיה "מאבריק" של רוי הגינס
 בימוי:  ריצ'רד דונר
 הופק בידי:  ברוס דייווי
 תסריט:  ויליאם גולדמן
 עריכה:  סטיוארט בירד
 שחקנים ראשיים:  מל גיבסון  ג'יימס גארנר  ג'ודי פוסטר
 מוזיקה:  רנדי ניומן
 צילום:  וילמוש זיגמונד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  Icon Productions 
 חברה מפיצה:  האחים וורנר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 במאי 1994
 משך הקרנה:  127 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט קומדיה, מערבון 
 תקציב:  75,000,000 דולר
 הכנסות:  123,000,000 דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   maverick
 דף הסרט ב־IMDb
 
מאבריק (באנגלית: Maverick) הוא מערבון קומי אמריקאי משנת 1994 בבימויו של ריצ'רד דונר, עם מל גיבסון, ג'יימס גארנר וג'ודי פוסטר בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי ויליאם גולדמן בהשראת סדרת הטלוויזיה "מאבריק" (אנ'), של רשת ABC ששודרה בסוף שנות ה-50 עם ג'יימס גארנר בתפקיד ברט מאבריק - נוכל שרמנטי, שחקן פוקר ואקדוחן מיומן שיודע להיכנס לצרות ולהיחלץ מהן בקלות.
הסרט זכה לביקורות טובות ולהצלחה מסחרית גדולה והיה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר.
תקציר העלילה

ברט מאבריק (מל גיבסון) מגיע לעיירה "קריסטל ריבר" (שם בדוי) במערב הישן של אמריקה כדי לגבות חוב. מאבריק הוא הרפתקן ושחקן פוקר מיומן ומתעתד להתייצב לתחרות גדולה של Draw poker שנערכת בסנט לואיס. התנאי להשתתפות הוא הפקדה של 25,000 דולר ולמאבריק חסרים 3,000 דולר.
הוא משחק פוקר עם "אנג'ל" (אלפרד מולינה), מנצח אותו אך נאלץ להימלט באיומי אקדח. הוא פוגש במקום את אנבל ברנספורד (ג'ודי פוסטר), נוכלת ושחקנית פוקר שמנסה לשווא לכייס אותו. מצטרף אליהם גם איש החוק, המרשל זאן קופר (ג'יימס גארנר) ושלושתם עולים על כרכרה בדרך לסנט לואיס. בדרך מת העגלון ומאבריק מצליח לעצור את הסוסים הדוהרים וכמעט נופל לתהום אך קופר מצליח להציל אותו.
בדרך הם נתקלים בקבוצת מסיונריות שנשדדו ומבטיחים למצוא את השודדים תמורת עמלה. הם מפתיעים את השודדים ומאבריק מחזיר את הכסף למסיונריות ומוותר על העמלה.
בדרך הם "מותקפים" על ידי שבט אינדיאנים בראשותו של ג'וזף (גרהאם גרין). ג'וזף הוא ידיד של מאבריק ומוכן "לקחת אותו בשבי" תמורת שחרורם של קופר ואנבל ומאבריק נפרד מהם. ג'וזף חייב למאבריק 1,000 דולר ואין לו מאין להחזיר לו.
במקום נמצא ארכידוכס רוסי עשיר (פול סמית) שרוצה לחוות צייד של אינדיאני תמורת 1,000 דולר. מאבריק מתחפש לאינדיאני והארכידוכס יורה בו מרחוק ובטוח שהרג אותו. ג'וזף מוסר למאבריק את הכסף וזה ממשיך במסעו לסנט לואיס.
בדרך הוא מותקף על ידי אנג'ל ואנשיו שמשאירים אותו על סוס כשחבל תליה על צוארו ומתחתיו שק ממנו יוצא נחש ארסי. מאבריק מצליח בקושי להינצל ומגיע לספינה "Lauren Belle" במימי המיסיסיפי שם נערכת התחרות. שם הוא פוגש את קופר ואנבל. לו ולאנבל חסרים 2,000 דולר לכל אחד.
מאבריק מבחין בארכידוכס הרוסי ומציג עצמו בפניו כאיש הלשכה לענייני אינדיאנים החוקר ציד אינדיאנים. הוא מקבל מהארכידוכס 6,000 דולר כדי שלא "יפליל" אותו וכעת גם הוא וגם אנבל יכולים להיכנס לתחרות.
קברניט הספינה, הקומודור" (ג'יימס קובורן) ממנה את איש החוק זאן קופר לשופט התחרות. כולם מפקידים 25,000 דולר בקופסה גדולה. בתחרות יש רק מנצח אחד שיזכה בכל הפרס הגדול בסך 500,000 דולר. התחרות מתחילה ונמשכת שעות רבות עם הפסקה שבה מאבריק ואנבל מתעלסים. לבסוף נשארים בתחרות רק מאבריק ואנג'ל.
מאבריק מנצח ואנג'ל מנסה לחסל אותו אך מחוסל קודם. קופר "חוטף" את הקופסה ונמלט כשהקומודור מנסה לירות עליו. לבסוף רואים את קופר והקומודור ביחד ומסתבר שהיה ביניהם הסכם קודם של חלוקת הפרס חצי-חצי. מאבריק "מפתיע" אותם ולוקח את הקופסה לעצמו.
בסוף מראים את קופר (שמתברר כאביו של מאבריק) ומאבריק, אב ובנו בבית מרחץ מתענגים באמבט על הצלחתם. למקום נכנסת אנבל שהבינה שמדובר בקומבינה בין אב ובן. באיומי אקדח היא לוקחת את הקופסה. מאבריק חזה את הנולד - הוא מעביר לאביו מגף ובו 250,000 ומבטיח כי יהיה לו משעשע למצוא ולהחזיר לעצמו את 250,000 הדולרים שלו שאצל אנבל.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| מל גיבסון | ברט מאבריק | שחקן קלפים |
| ג'יימס גארנר | זאן קופר | מרשל |
| ג'ודי פוסטר | אנבל ברנספורד | נוכלת/שחקנית קלפים |
| ג'יימס קובורן | הקומודור | קברניט ספינה |
| אלפרד מולינה | אנג'ל | שחקן קלפים |
| פול סמית |  | ארכידוכס רוסי |
| גרהאם גרין | ג'וזף | ראש שבט אינדיאני |
מאג'ד ראשד

מאג'ד ראשד אל-מחרזי (בערבית: ماجد راشد المحرزي, בתעתיק מדויק: מאג'ד ראשד אלמחרזי; נולד ב-16 במאי 2000 בכלבאא שבאיחוד האמירויות הערביות) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

ראשד גדל במחלקת הנוער של איתיחאד כלבאא. הוא ערך 83 הופעות ליגה והבקיע שלושה שערים במדי הקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות וליגת המשנה של איחוד האמירויות הערביות.
ב-1 ביולי 2021 חתם בשארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

ב-23 בספטמבר 2022 ערך ראשד את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות הערביות, בהפסד 1-0 לנבחרת פרגוואי במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת איחוד האמירויות הערביות לטורניר גביע אסיה 2023.
הערות שוליים

↑  AFC Asian Cup 2023™ Qatar squad lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 4 בינואר 2024 (באנגלית)
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו |  1 ח'סיף •  2 אידריס •  3 סולטאן •  4 אל-האשמי •  5 סאלמין •  6 ראשד •  7 מבח'ות •  8 א-זעאבי •  9 על. סאלח •  10 לימה •   11 קאנדו •  12 אל-חמאדי • 13 אל-עטאס •  14 חמד • 15 נאדר • 16 עבאס • 17 עיסא • 18 רמדאן • 19 אבראהים • 20 א-רסאני • 21 ח. עבדאללה • 22 תווחיד • 23 עאדל • 24 א. עבדאללה • 25 עב. סאלח • 26 נאסר • מאמן: בנטו | איחוד האמירויות הערביות |
מגנוס הראשון

ערך זה עוסק במלך נורווגיה. אם התכוונתם למלך שוודיה, ראו .
מגנוס אולפסון (בנורדית עתיקה: Magnús Óláfsson, בדנית ובנורווגית: Magnus Olavsson; ידוע יותר כמגנוס הטוב, בנורדית עתיקה: Magnús góði, בדנית ובנורווגית: Magnus den gode; ‏1024 לערך – 25 באוקטובר 1047) היה מלך נורווגיה מ-1035 ועד מותו ומלך דנמרק מ-1042 ועד מותו.
מגנוס היה בנו הבלתי חוקי של אולף השני, מלך נורווגיה, אך כאשר הודח אביו מכס המלוכה ב-1028 הוא נמלט מנורווגיה יחד עם אמו. הוא שב לנורווגיה ב-1035 והוכתר כמלך בגיל 11. ב-1042 הוא הוכתר גם כמלך דנמרק. מגנוס מלך על שתי הארצות עד למותו בנסיבות לא ברורות. לאחר מותו התפלגה ממלכתו בין האראלד השלישי, מלך נורווגיה לבין סוון השני, מלך דנמרק.
ראשית חייו

מגנוס היה בנו הבלתי חוקי של אולף השני, מלך נורווגיה מפילגשו האנגליה אלפהילד, לשעבר שפחתה של אסטריד, המלכה הרעייה של אולף. כתינוק שנולד בטרם עת, הוא היה חלש ובדקות שלאחר לידתו הוא סבל מקשיי נשימה ולא היה צפוי שהוא ישרוד. אולף לא נכח בלידת בנו ומשורר החצר שלו, סיגבט טורדרסון היה הסנדק שלו. בטקס הטבילה החפוז שלו, קרא סיגבט לתינוק על שמו של המלך הגדול ביותר שהוא הכיר, ששימש כדוגמה לאולף, קרל הגדול (בלטינית: Carolus Magnus). כנגד כל הסיכויים, מגנוס גדל להיות נער חזק ובריא וכבנו היחיד של אביו, ייחס לו זה האחרון חשיבות רבה.
ב-1028 הודח אולף מכס מלכותו על ידי המלך הדני קנוט הגדול והוא יצא לגלות יחד עם משפחתו ועם אנשי חצר מלכותו, כולל מגנוס הצעיר. במהלך החורף הם נדדו ברחבי ההרים ודרך איידסקוג, נכנסו לוורמלנד וקיבלו מקלט מראש שבט בשם זיגטריג בנרקה (כיום בשוודיה). לאחר כמה חודשים, הם עזבו את נרקה ובמרץ הם פנו מזרחה לכוון זיגטונה, שם נתן להם אנונד יקוב, מלך שוודיה ספינה. הפמליה הפליגה דרך הים הבלטי ונכנסה אל המפרץ הפיני ובסופו של דבר נחתה ברוס של קייב. את עצירתם הראשונה הם עשו בסטרייה לודוגה כדי לארגן את המשך מסעם. משם הם נסעו דרומה לנובגורוד, שם ביקש אולף לקבל את עזרתו של יארוסלאב החכם. יארוסלאב לא רצה בכל מקרה להיות מעורב ישירות במאבק הכוחות בסקנדינביה וסירב לסייע לאולף. לאחר זמן מה, בראשית 1030 נודע לאולף שהאקון אריקסון, העוצר של קנוט בנורווגיה, נעלם ביום והוא קיבץ את אנשיו כדי לשוב לנורווגיה במהרה. מגנוס הושאר אצל יארוסלאב ואצל אשתו אינגגרד, נסיכת שוודיה.
בראשית 1031, הגיעה פמליה שכללה את דודו של מגנוס, האראלד, לימים האראלד השלישי, מלך נורווגיה, כדי לדווח על הידיעה על מותו של אולף, אביו של מגנוס, בקרב סטיקלסטד. בשנים הבאות חונך מגנוס בשפות הרוסית העתיקה וביוונית והוכשר כלוחם. לאחר מותו של קנוט הגדול ב-1035, לא חפצו עוד אנשי האצולה הנורווגית לחיות תחת שלטונם העריץ של בנו סוון קנוטסון ואמו אלגיפו. עיינר וקאלף, שניים מחברי האצולה הנורווגית, שלאחר מותו של אולף קיוו שקנוט ימנה אותם להיות העוצרים, נסעו יחדיו לרוס של קייב להביא את הנער מגנוס כדי להמליכו כמלך נורווגיה. לאחר שקיבלו את אישורה של אינגגרד, הם שבו עם מגנוס לזיגטונה וקיבלו את גיבויו של מלך שוודיה, אחיה של אמו החורגת של מגנוס, אסטריד. אסטריד מיד הפכה להיות תומכת נלהבת של מגנוס וקובץ צבא בשוודיה בראשותם של עיינר וקאלף, כדי להושיב את מגנוס על כס המלוכה הנורווגי.
מלך נורווגיה ודנמרק

ב-1035, בגיל 11, הוכרז מגנוס כמלך וסוון ואמו נמלטו. סוון מת זמן קצר לאחר מכן. בתחילה שאף מגנוס לנקום באויבי אביו, אך בעצתו של סיגבט טורדרסון הוא נמנע מכך ועקב כך הוא היה ידוע בכינוי "הטוב" או "האציל".
בן נוסף של קנוט, הארדיקאנוט ישב על כס המלכות הדני ושאף שארצו תתאחד עם נורווגיה, כאשר מגנוס יזם ב-1040 מערכה נגד דנמרק. עם זאת, חוגי האצולה של שתי הארצות יזמו מפגש של שני המלכים בנהר גותה, הגבול בין שתי הממלכות. הם כרתו על שלום והסכימו שלאחר שהראשון מביניהם ימות, יירש אותו השני. ב-1042 מת הארדיקאנוט באנגליה ומגנוס היה למלך דנמרק, למרות תביעתו לכתר של אחיינו של קנוט, סוון אסטרידסן, שבידיו השאיר הארדיקאנוט את השליטה על דנמרק כאשר הוא יצא לאנגליה.
כחלק מהצעדים לייצוב שליטתו, החריב מגנוס את יומסבורג, מרכז השליטה של היומסויקינגים (Jomsvikingene). סוון נמלט מזרחה ושב כאחד ממנהיגי פלישת הונדים ב-1043 שאותה הכריע מגנוס בתבוסה מוחלטת בקרב שהתנהל ליד הדבי. בקרב זה, הניף מגנוס את גרזן הקרב של אולף, שנקרא על שמה של אלת המוות הנורדית. בלילה שלפני הקרב הוא חלם על אביו והנורווגים נשבעו שלפני פרוץ הקרב הם יכלו לשמוע את הפעמון שאולף הקדוש העניק לכנסיית קלמנט הקדוש בקאופנג, כסימן לכך שהקדוש משגיח על בנו ועל צבאו. היה זה הניצחון הגדול ביותר שהושג על הוונדים שמהם נהרגו כ-15,000 איש.
בדנמרק המשיך סוון להתנגד למגנוס, למרות שעל פי מחזור העולם הם הגיעו להסדר לפיו סוון היה לרוזן דנמרק תחת שליטתו של מגנוס.
מגנוס שאף לאחד את אימפריית הים הצפוני של קנוט הגדול על ידי כך שהוא גם יוכתר כמלך אנגליה. לאחר מותו של הארדיקאנוט, בחרו אצילי אנגליה את בנו של אתלרד השני, מלך אנגליה, אדוארד המודה. מגנוס כתב לו שהוא מתכוון לתקוף את אנגליה עם כוחות דנים ונורווגים משולבים ושהוא מתכוון לשלוט עליה. האנגלים היו עוינים במיוחדת את מגנוס. סוון היה מאוד רצוי שם, למרות שאמו של אדוארד אמה מנורמנדיה, העדיפה באופן מוזר את מגנוס.
בינתיים, שב דודו של מגנוס, האראלד הארדרדה, לנורווגיה ממזרח והתמודד על השלטון שם, בעוד שסוון המשיך לאיים על דנמרק. האראלד ראה עצמו כבעל ברית של סווין. מגנוס בחר לפייס את האראלד ב-1046 והפך אותו למלך-שותף על נורווגיה.
מותו

סוון הגביר את הלחץ על מגנוס ממקום מושבו בסקונה, אך בסוף 1046 הוא גירש אותו מדנמרק. בכל אופן, ב-25 באוקטובר 1047 מת מגנוס באופן פתאומי בהיותו בדנמרק, בזילנד או ביוטלנד, מתאונה או ממחלה. הדיווחים על מותו מאוד סותרים אלה את אלה. הדיווחים כוללים נפילה לים מאחד מהספינות שהוא כינס לצורך פלישה לאנגליה, נפילה מגב סוס ונפילה למשכב בעת שהיה על סיפון הספינה. נאמר שעל ערש דווי הוא ציווה שסוון ירש אותו בדנמרק והאראלד יירש אותו בנורווגיה. מגנוס נקבר בקבר אביו בקתדרלת נידארוס שבטרונדהיים של היום.
סנורי סטורלוסון תיאר את מגנוס כ:"בעל קומה ממוצעת, מאפיינים רגילים ועור בהיר. היה לו שיער בלונדיני. הוא דיבר באופן רהוט והיה בעל החלטה מהירה, בעל אופי אצילי, נדיב ביותר, לוחם גדול ואמיץ לב".
קו הירושה של אולף השני נקטע עם מותו של מגנוס. אך ב-1280, הוכתר אריק השני, מלך נורווגיה, שמצד אמו היה צאצא של אחותו של מגנוס, וולפהילד. מגנוס לא נישא מעולם, אך הייתה לו בת בשם רגנהילד, שנישאה מאוחר יותר לאציל נורווגי. נינה יהיה לימים אריק השלישי, מלך דנמרק.
טיילר סטון

| --- | --- |

 לידה:  8 בספטמבר 1991 (בן 33) ממפיס שבארצות הברית 
 עמדה:  פאוור פורוורד 
 גובה:  2.03
 מכללה:  מיזורי סאות'איסט מיזורי
 קבוצות כשחקן
 2014–2015 2014–2015 2015–2016 2016–2017 2017   2017–:  בשיקטש   ← דניזלי באסקט אגו רת'ימנו צ'יבה ג'טס הפועל גלבוע גליל   שימאנה סוסאנו מג'יק
 
טיילר סטון (באנגלית: Tyler Stone; נולד ב-8 בספטמבר 1991) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד בקבוצת שימאנה סוסאנו מהליגה היפנית. גובהו 2.03 מטר.
קריירה

סטון נולד בממפיס, טנסי שבארצות הברית. הוא החל לשחק במיזורי מליגת המכללות שבארצות הברית. ב-12 משחקים בהם שותף בעונת 2009/10 הוא קלע 1.8 נקודות למשחק. במהלך העונה עבר לשחק באוניברסיטת סאות' איסט מיזורי סטייט' אך לא שותף במשחקיה עקב חוקי ה-NCAA.
בעונתו השנייה במכללות קלע 14.7 נקודות למשחק ולקח 7.3 ריבאונדים. בעונה הבאה הגיע ל-15.5 נקודות למשחק ו-7.8 ריבאונדים. בעונה הרביעת והאחרונה קלע 19.3 למשחק, והשיג 9.5 כדורים חוזרים.
לאחר שלא נבחר בדראפט ה-NBA לשנת 2014 עבר לבשיקטש הטורקית, אך בתחילת העונה הושאל לדניזלי באסקט מהליגה הטורקית השנייה. במהלך העונה השיג 14.5 נקודות למשחק, ו-7.6 ריבאונדים.
בעונת 2015–2016 שיחק בקבוצת אגו רת'ימנו מהליגה הראשונה ביוון.
בעונת 2016–2017 שיחק בצ'יבה ג'טס מיפן. בעונה זו קלע 17.9 נקודות למשחק והשיג 7.2 ריבאונדים בממוצע.
ב-2017 חתם בהפועל גלבוע גליל. בנובמבר 2017 עבר לשימאנה סוסאנו מג'יק היפנית.
הערות שוליים

↑  דובי פיק, ‏הפורוורד טיילר סטון חתם בהפועל גלבוע/גליל, באתר ONE‏, 16 באוגוסט 2017
↑  אור שקדי‏, הפועל גלבוע/גליל: טיילר סטון הודיע כי יעזוב את המועדון, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2017
מאג'ד חסן

מאג'ד חסן (בערבית: ماجد حسن; נולד ב-1 באוגוסט 1992 בדובאי שבאיחוד האמירויות הערביות) הוא כדורגלן אמירתי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת שארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות ובנבחרת איחוד האמירויות.
קריירת מועדונים

חסן גדל במחלקת הנוער של שבאב אל-אהלי. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון במסגרת ליגת העל של איחוד האמירויות הערביות בשנת 2010, ובסך הכל ערך 175 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-1 ביולי 2022 חתם בשארג'ה מליגת העל של איחוד האמירויות הערביות.
קריירה בינלאומית

ב-24 בפברואר 2012 ערך חסן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת איחוד האמירויות, בניצחון 3-0 על נבחרת פלסטין במשחק ידידות. ב-8 בינואר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בניצחון 2-1 על נבחרת בחריין במסגרת גביע המפרץ לאומות.
בנוסף היה חלק מסגל הנבחרת הבוגרת בטורנירים גביע אסיה 2015, בו ערך שלוש הופעות, וגביע אסיה 2019, בו ערך שלוש הופעות גם כן.
הערות שוליים

↑  AFC Asian Cup UAE 2019 Complete Squad Lists באתר הרשמי של קונפדרציית הכדורגל של אסיה, 27 בדצמבר 2018 (באנגלית)
| נבחרת איחוד האמירויות הערביות – גביע אסיה בכדורגל 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 ח'סיף •  2 סאלמין •  3 עבאס •  4 ח'לי. מובארכ •  5 ע. עבד א-רחמן •  6 ג'ומעה •  7 מבח'ות •  8 חסן •  9 אל-אחבאבי •  10 מטר •   11 ח'ליל •  12 ח'. אל-חמאדי • 13 אסמאעיל •  14 ח'לפאן • 15 א. אל-חמאדי • 16 מ. עבד א-רחמן • 17 עיסא • 18 סאלח • 19 א. אחמד • 20 ראשד • 21 ח'לפ. מובארכ • 22 א-שאמסי • 23 מ. אחמד • מאמן: זאקרוני |  1 ח'סיף •  2 סאלמין •  3 עבאס •  4 ח'לי. מובארכ •  5 ע. עבד א-רחמן •  6 ג'ומעה •  7 מבח'ות •  8 חסן •  9 אל-אחבאבי •  10 מטר •   11 ח'ליל •  12 ח'. אל-חמאדי • 13 אסמאעיל •  14 ח'לפאן • 15 א. אל-חמאדי • 16 מ. עבד א-רחמן • 17 עיסא • 18 סאלח • 19 א. אחמד • 20 ראשד • 21 ח'לפ. מובארכ • 22 א-שאמסי • 23 מ. אחמד • מאמן: זאקרוני | איחוד האמירויות הערביות |
למבדה (ריקוד)

הלמבדה (בפורטוגזית: Lambada) הוא סגנון ריקוד זוגות שהתפתח בברזיל בסוף שנות ה-80. זהו ריקוד תוסס ואנרגטי המתאפיין בתנועותיו החושניות והסוגסטיות. הריקוד כרוך במגע פיזי הדוק בין בני הזוג, והוא מבטא את התרבות והמיניות הברזילאית.
מקורו של הריקוד אינו ברור לחלוטין, אך מאמינים כי מקורו הוא במדינת פארה שבאזור האמזונאס בברזיל. הריקוד התפתח משילוב של סגנונות ריקוד אפריקאים, קריביים וברזילאים שונים, כולל סגנון הריקוד האפרו-ברזילאי המכונה "פוחו". משמעות המילה למבדה היא "סטירה חזקה" או "מכה" בפורטוגזית.
הלמבדה זכה לראשונה לפופולריות בסוף שנות ה-80, אז החל להופיע בסדרה של שירים וקליפים, כולל בלהיט "למבדה" משנת 1989, בביצועה של להקת הפופ "קאומה". הלהקה הוקמה בצרפת ובין חבריה היו, בין היתר, ילידי גוואדלופ ומרטיניק. הסולנית, לואלווה בראז, הייתה ברזילאית, והפזמון הושר בשפה הפורטוגזית ובמקצב הלמבדה. הוא עוסק בגעגועים לאהבה ישנה, והריקוד נתפס כמבטא את הסמל של ברזיל ותרבותה.
את הלמבדה רוקדים בדרך כלל לצלילי מוזיקה בקצב מהיר ואופטימי עם קו בס חזק וכלי הקשה. הריקוד כולל סדרה של עבודת רגליים ותנועות גוף מורכבות, והוא דורש רמה גבוהה של קואורדינציה וסיבולת פיזית. הריקוד מתבצע לרוב בזוגות, כאשר בני הזוג עומדים צמודים זה לזה ומניעים את גופם בסנכרון עם המוזיקה.
אחד המאפיינים המובהקים ביותר של הלמבדה הוא האופן שבו בני הזוג מניעים את הירכיים ואת פלג גופם התחתון בצורה חושנית וסוגסטיבית. הריקוד ידוע בשל גווניו המיניים, ולעיתים הוא ספג ביקורת על היותו סוגסטיטיבי מדי או פרוץ מבחינה מינית. עם זאת, בברזיל לרוב רואים בלמבדה צורת ריקוד משמחת ואקספרסיבית המהווה חלק מהתרבות הברזילאית.
בנוסף להיותו סגנון ריקוד פופולרי, ללמבדה היה גם השפעה משמעותית על התרבות הפופולרית. הריקוד הוצג במספר רב של סרטים, תוכניות טלוויזיה וסרטוני מוזיקה, והוא שימש השראה למגוון מגמות לבוש ואופנה. הלמבדה הייתה גם נושא למספר רב של ספרים, מאמרים ומחקרים אקדמיים, והוא סגנון ריקוד פופולרי ברחבי העולם.
למרות הפופולריות שלה, הלמבדה התמודדה עם כמה אתגרים ומחלוקות במהלך השנים. הריקוד נאסר או הוגבל במדינות מסוימות בשל אופיו הסוגסטי, והוא ספג ביקורת מכמה כיוונים על קידום סטריאוטיפים שליליים על התרבות הברזילאית.
הערות שוליים

↑  Claus Schreiner, Música brasileira: a history of popular music and the people of Brazil, New York: Marion Boyars, 1993, ISBN 978-0-7145-2946-2
↑  The Latin Beat: The Rhythms And Roots Of Latin Music From Bossa Nova To ... - Ed Morales - Google Books, web.archive.org, ‏14 בפברואר 2017
↑  אפי לנדאו, למבדה גם באמריקה, חדשות, 25 בינואר 1990
↑  בועז כהן, תקליטים חדשים - מנת יתר - אמנים שונים - "למבדה" - אן.אם.סי, חדשות, 24 באוגוסט 1989
↑  סקירה של מצעד המצעדים ברשת ג', באתר אומנרים שפעם היה פה שמח
↑  שמעון פרנס, זכויות יצרים, חדשות, 9 בנובמבר 1989
↑  Lambada Sheet Music | Kaoma | Flute Solo, www.sheetmusicdirect.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561288805171  LCCN: sh95008564  NKC: ph321770
טיפול מוגבל בזמן בשיטת ג'יימס מאן

טיפול מוגבל בזמן בשיטת ג'יימס מאן הוא סוג של טיפול פסיכותרפי דינאמי קצר מועד, הכולל 12 מפגשים של האדם עם המטפל, הממוקדים בנושא מרכזי אחד. מטרת הטיפול היא לפתור כאב רגשי עכשווי או כרוני, ולשפר את הדימוי העצמי של האדם בתחום זה. גישה זו פותחה על ידי פרופ' ג'יימס מאן מאוניברסיטת בוסטון בשנות ה-70 של המאה ה-20. הגישה של מאן משלבת עקרונות פסיכודינמיים עם גישה אקזיסטנציאליסטית. ההנחה היא שבפסיכותרפיה דינמית מנסים ליצור במהלך הטיפול מרחב שבו העבר יכול להיות נוכח ב"כאן ועכשיו", מרחב שבו דילמות רגשיות מן העבר נחוות מחדש, מובנים ומפורשים, ושבו מוצאים פתרונות חדשים לבעיות ישנות. המרחב נוצר על ידי גבולות בטיפול, וכלי מרכזי בטיפול הוא העברה.
הטיפול הפסיכודינמי צמח מתוך הפסיכואנליזה. למרות שהתיאוריה הפסיכואנליטית מוכרת בפסיכולוגיה הפופולרית, מופנית כלפיה ביקורת לא מעטה. יש הטוענים כי היא אינה מבוססת מדעית, ואף יכולה להיחשב לפסאודו־מדע. קיימת גם ביקורת על האפקטיביות הנמוכה של הטיפול הפסיכואנליטי.
היסטוריה

אבי השיטה הוא ג'יימס מאן, פרופ' לפסיכיאטריה בפקולטה לרפואה באוניברסיטת בוסטון, ופסיכואנליטיקאי מנחה במכון לפסיכואנליזה בבוסטון. הרקע לפיתוח השיטה היה עבודתו של מאן במרפאה ציבורית לבריאות הנפש, שבה היה תור ממתינים גדול, וקיים היה חשש שיעבור זמן רב עד שיקבלו מענה טיפולי. מאן זיהה בעיה נוספת בטיפולים ממושכים - היווצרות יחס של תלות וקושי בסיום הטיפול. לעיתים קרובות זיהה רגרסיה לקראת סיום הטיפול. מכאן עלה הרצון לפתח גישה טיפולית חדשה, שתאפשר לרבים יותר ליהנות מטיפול דינאמי, וכן תתמודד עם הבעיה של רגרסיה בסיום הטיפול.
מאן העלה השערה, שמטופלים רבים יוכלו ליהנות מטיפול דינאמי בגישה פסיכואנליטית במסגרת מוגבלת של 12 מפגשים. הוא החל לעבוד במודל שפיתח, תוך שאפשר למטפלים אחרים לצפות בטיפול, לתעד, ואחר כך להתדיין עליו. כאשר ראה שהשיטה אפקטיבית, הוא החל ללמד אחרים לטפל באמצעות מודל זה.
מבנה הטיפול

לפני הטיפול מתקיימים 1–3 מפגשי הערכה של המטפל על האדם. הטיפול נמשך 12 מפגשים, המתקיימים אחת לשבוע בזמן ובמקום קבוע. כבר במפגש הראשון נמסר למטופל תאריך המפגש האחרון. השיחה מתקיימת פנים אל פנים ונמשכת 50 דקות. הטיפול עוסק ב'סוגיה מרכזית' אחת.
אחרי הטיפול מתקיימות 1–2 פגישות מעקב, לעיתים פנים אל פנים ולעיתים באמצעות דואר, אימייל או פגישה טלפונית (בשיחת טלפון).