stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיגון במלח חם
הערות שוליים

↑  "Technique: Hot Salt Frying". Foodista.
↑  Church, A. H. (1886). Food-Grains in India. Chapman and Hall. pp. 73–75.
↑  Dr. Francis Buchanan (Hamilton) (1833). A Geographical, Statistical, and Historical Description of the District, or Zila, of Dinajpur, in the Province, or Soubah, of Bengal. The Baptist Mission Press.
↑  "Rice: Value Addition". TamilNadu Agricultural University.
ערמונים בחול שחור חם, שהוכן על ידי רוכל רחוב.
טאיפה (ממלכה מוסלמית)

ממלכות הטָאִיפָה (בספרדית: Reinos de taifas, מערבית طائفة) הוא השם שניתן בהיסטוריה של ספרד לממלכות מוסלמיות קטנות שנוצרו בעקבות התפוררות הישויות הפוליטיות הגדולות.
היסטוריה

תקופת הטאיפות הראשונה החלה בשנת 1031 עם התפרקות ח'ליפות קורדובה לעשרות ממלכות קטנות. הטאיפות היו נתונות במאבקי כוח בלתי פוסקים, שהביאו עד מהרה לחלוקת השטח בין חמש ממלכות עיקריות, שמרכזיהן היו בסרגוסה, בדחוס, טולדו, גרנדה וסביליה. המלחמות בין הטאיפות שיחקו לידיהן של הממלכות הנוצריות של חצי האי האיברי, שהפכו את חלקן לוסאליות והשיתו עליהן מיסים כבדים.
חולשתם המדינית של המוסלמים בספרד הגיעה לשיאה בכיבוש טולדו בשנת 1085 בידי אלפונסו השישי (אנ') מלך קסטיליה ולאון. מאורע זה הביא לפלישתם של המוראביטון לספרד. אלה איחדו תחת שלטונם את כל החלק המוסלמי של חצי האי האיברי, ובכך הביאו לקיצה את תקופת הטאיפות הראשונה.
שקיעתו של שלטון המוראביטון באמצע המאה ה-12 הותירה חלל שלטוני, שהתמלא שוב בממלכות טאיפה. תקופת הטאיפות השנייה הסתיימה ב-1157, עם פלישת המוואחידון, שתפסו את מקומם של המוראביטון בצפון אפריקה. ממלכות הטאיפה חזרו לתקופה שלישית לאחר תבוסתם של המווחדון בקרב נבס דה טולוסה ב-1212. רוב ממלכות התקופה השלישית נכבשו עד מהרה בידי הנוצרים; הממלכה היחידה שנותרה על כנה לאורך זמן הייתה ממלכת גרנדה.
ראו גם

היסטוריה של ספרד
אל-אנדלוס
ממלכת גרנדה
טיגואה

| --- | --- |

 מדינה:  איי שלמה איי שלמה
 מחוז:  מחוז רנל ובלונה
 גובה:  18 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  613 (2013)
 קואורדינטות:  11°33′30″S 160°04′14″E﻿ / ﻿11.558333333333°S 160.07063888889°E﻿ / -11.558333333333; 160.07063888889 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת איי שלמה מוגדלת) הוניארה בואלה טולאגי גיזו פפואה גינאה החדשה  ים שלמה ים האלמוגים האוקיינוס השקטטיגואה(למפת איי שלמה רגילה) הוניארה בואלה טולאגי גיזו פפואה גינאה הח.  ים שלמה ים האלמוגים האוקיינוס השקטטיגואה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
טיגואה (באנגלית: Tigoa; ויש המאייתים: Tingoa) הוא כפר באי רנל (אנ') המשמש כבירת מחוז רנל ובלונה (אנ') בדרום איי שלמה.
גאוגרפיה

הכפר נמצא במרכז האי רנל, כשישה קילומטרים מחופי האוקיינוס השקט (ים שלמה) והוא מרוחק כ־235 קילומטרים מבירת המדינה, הוניארה.
דמוגרפיה

בשנת 2009 התגוררו בכפר 569 תושבים. בשנת 2013 עלה מספרם ל־613.
תחבורה

בכפר ממוקם שדה תעופה בשם "שדה התעופה טינגואה" (אנ') ובו מסלול טיסה פשוט. עוברים בכפר מספר רחובות צרים מאוד.
הערות שוליים

↑  World Gazeteer(הקישור אינו פעיל)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים באוקיאניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חינם

מוצר או שירות שניתנים ללא תמורה נחשבים שניתנו בחינם.
נתינה שכזו, תמיד כרוכה בעלות כלשהי, בין אם היא עלות כספית (בשל עלות חומרי גלם, שכר לעובדים וכולי), ובין אם היא תשומת לב או השקעת זמן בדבר הניתן - אך העלות לא מושתת על המקבל. ישנן סיבות רבות למתן דברים בחינם, ונתינה כזאת יכולה להיות מבוססת על מודל עסקי מסוים או יכולה להעיד על אינטרס מסוים.
התנדבות ותרומה לקהילה

אנשים רבים מבצעים פעילויות שונות בתור התנדבות. בין השאר, פעילויות אלו כוללת התנדבות למען הקהילה ואוכלוסיות חלשות, והתנדבות לטובת קידום דבר מה (קידום רעיון, קידום מועמד בבחירות וכולי). פעילויות אלו מבוצעות בחינם על ידי המתנדב מתוך רצון או אידאולוגיה מסוימים, והתמורה היא קידום האידאולוגיה והדוגלים בה, וללא קבלת תמורה כספית מהגורם הנהנה מפעילות המתנדב.
שיווק וקידום מכירות

חברות וארגונים פועלים בדרך כלל מתוך כוונה לרווח כספי. רווח זה מושג מתוך הכנסות, שמתקבלות בתמורה למוצרים או שירותים שמספק הארגון. לכאורה, פעילות בחינם של ארגונים אלו היא מנוגדת למטרת הארגון להיות רווחי. למעשה, הם נותנים שירותים ומוצרים שעלותם נמוכה יחסית, על מנת לקדם מכירות של מוצרים או שירותים.
שיווק וקידום מכירות > Freemium

מודל עסקי נפוץ בעולם הדיגיטלי הוא מודל ה-Freemium, המבוסס על מתן מוצר בסיסי בחינם במקביל להתניית שירותים בעלי ערך מוסף ("Premium") בתשלום, מתוך הנחה שאחוז מסוים ממקבלי המוצר בחינם ירכשו את השירותים הנוספים.
שיווק וקידום מכירות > חבילות מוצרים

עסקים רבים יוצאים במבצעים בהם מוצר מסוים ניתן בחינם, כתוצאה מרכישה של מוצר אחר. מבצע שכזה יוצר תחושה של "כדאיות" אצל קונים פוטנציאליים, ויכולה לעודד אותם לרכוש את המוצר. מעבר לפוטנציאל בהגברת הקניה של הלקוחות, בתי עסק רבים משתמשים בשיטה זו על-מנת למנוע מעצמם הוצאות והפסדים. לדוגמה, בית עסק רכש מוצר מסוים בכמות גדולה, נדרש להחזיק את המוצר במקום כלשהו. לשטחי אחסון יש עלות מסוימת, והם אינם בלתי מוגבלים. לפעמים בית עסק יעדיף לחלק בחינם מוצר שאינו פופולרי, או פחות רווחי, על מנת לפנות מקום למוצרים יותר רווחיים.
שיווק וקידום מכירות > מוצרי פרסום

מוצרים ושירותים רבים ניתנים בחינם מתוך אסטרטגיית שיווק. דוגמאות למוצרים כאלו הם עטים, מזכרות, וחינמונים, אשר מחולקים בחינם, ועליהם מודפסים סמל, סיסמה, או פרסומות.
שיווק וקידום מכירות > יחסי ציבור

יש חברות מסחריות שמחלקות מוצר לאוכלוסייה אהודה בציבור (מחלקות כריכים לחיילים בצמתים), או תורמות לקהילה בדרכים אחרות, על מנת לפרסם את עצמן באמצעות יחסי ציבור.
לעיתים מחולק בחינם המוצר עצמו, או גרסה חלקית של המוצר, על מנת לאפשר לציבור לבחון את המוצר ולהתרשם ממנו, ובכך ליצור חשיפה שיכולה להביא לרכישה חוזרת של המוצר, בכסף מלא. לעיתים מפעילות חברות שיטות שונות בניסיון ליצור עניין סביב השקת גרסה זו של המוצר, למשל על ידי חלוקתו בחינם לעיתונאים או למובילי דעת קהל ברשתות חברתיות.
שיווק וקידום מכירות > לקוח כמוצר

במקרים מסוימים, למשל בתחום הפרסום, ניתן שירות בחינם לקהל הרחב, כאשר מקור ההכנסה מתבסס על הפוטנציאל הכספי הטמון בהימצאותו של הקהל באותה מדיה. למשל, ערוצי טלוויזיה מסחריים הפתוחים לקהל הרחב ומתפרנסים ממכירת זמן פרסום לחברות המעוניינות לפנות לאותו קהל.
מודל עסקי זה נפוץ בענפים שונים באינטרנט, דוגמת רשתות חברתיות, מנועי חיפוש או פורטלים העוסקים בתחום מסוים כמו ארגון ימי הולדת או טיולים בעולם.
בעשור השני של המאה ה-21 לא רק תנועת הלקוחות וחשיפתם לפרסום הפכה לבעלת ערך, אלא גם אגירת מידע דיגיטלי על לקוחות אלו, שיכל לסייע לחברות שונות באופנים שונים, למשל, מיקוד פרסומות עבור קהלים בעלי מאפיינים מסוימים. מודל זה התפרסם בקרב הקהל הרחב לאחר פרשת קיימברידג' אנליטיקה והשימוש בו עשתה החברה במידע על עשרות מיליוני גולשים במטרה להשפיע על הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 2016. יישומונים שונים בטלפונים החכמים מוצעים להורדה בחינם ומבקשים גישה למידע שנמצא בטלפון, דוגמת היסטוריית גלישה או אנשי קשר, בניסיון לאפיין מידע על בעל המכשיר ולהרוויח כסף ממכירת המידע. שיטות אלו הוגבלו במידת מה לאחר 2016 בחלק מהחברות והמכשירים, בעקבות שינויים בטלפונים החכמים שדורשים אישור מיוחד וברור יותר עבור כל הרשאה שמבקש כל יישומון.
שיווק וקידום מכירות > הכנסה ממקור אחר

שירותים רבים (כגון כבישים) ניתנים בחינם על ידי מדינות וגופים אחרים, ללא עלות ישירה על השימוש בהם. המימון לשירותים אלו מגיע ממקורות אחרים, כגון הכנסות המדינה ממסים, או תרומה של ארגונים, שלעיתים אף זוכים להטבת מס כתוצאה מתרומתם.
הערכת שווי החינם

ביטוי נפוץ הוא "אסיא דמגן במגן - מגן שוה" (=רופא שמרפא בחינם - שווה חינם", תלמוד בבלי, מסכת בבא קמא, דף פ"ה, עמוד א') או בעברית "עולה חינם, שווה חינם". ביטוי זה נובע מאיכות נמוכה, שממנה סובלים לעיתים מוצרים המחולקים בחינם, בעקבות הרצון של המחלקים לצמצם את ההוצאה שלהם על המוצרים המחולקים.
ראו גם

פרו בונו
תוכנה חופשית
שומר חינם
חינמון
מתנה, כלכלת מתנה
אין ארוחות חינם
חיבוק חינם
הערות שוליים

↑  עומר כביר, מרשם מסוכן: תוכנה רפואית שימשה לפרסום מפוקפק של משככי כאבים ממכרים, באתר כלכליסט, 2 בפברואר 2020
↑  עומר כביר, פרטיות במובייל? רק למי שיש לו כסף, באתר כלכליסט, 14 בנובמבר 2019
טווסון

ערך זה עוסק בסוג פסיונים. אם התכוונתם לדג ממשפחת השפתוניים, ראו .
| טווסון |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: תרנגולאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פסיוניים
סוג:: טווסון
שם מדעי
 Polyplectron ‏טמינק, 1813

טַוָּסוֹן או פסיון טווסי (שם מדעי: Polyplectron) הוא סוג של עופות קרקע ממשפחת הפסיוניים החיים בדרום-מזרח אסיה.
מאפיינים

הטווסונים מזכירים במראם טווס קטן, ומכאן שמם, אך אינם קרובי משפחתו. בעלי ראש כחול עם ציצה, גוף אפור או שחור ועליו כתמים כחלחלים דמויי-עיניים על הנוצות ועל הזנב המפואר שיכול להיפרש כמו זנב הטווס. ואולם הם קטנים מהטווס בהרבה וגם פחות צבעוניים.
הטווסונים חיים ביערות טרופיים ברחבי דרום-מזרח אסיה והם מרבים לשוטט על הקרקע ולחפש פירות, זרעים וחרקים. הזכרים מקימים טריטוריות בעונת הרבייה בתוך זירת חיזור ומנסים להרשים במצגים שונים את נקבות. הנקבות קטנות ומוסוות הרבה יותר מהזכרים שאינם תורמים לגידול האפרוחים וגם לא נאמנים לבנות זוגם.
מצב השימור של כמה מיני טווסונים מוגדר כפגיע עקב ציד ופגיעה ביערות הגשם.
מינים

טווסון פלאוואן (Polyplectron napoleonis)
טווסון מלאי (Polyplectron malacense)
טווסון בורנאי (Polyplectron schleiermacheri)
טווסון גרמיני (Polyplectron germaini)
טווסון אפור (Polyplectron bicalcaratum)
טווסון היינן (Polyplectron katsumatae)
טווסון סומטרי (Polyplectron chalcurum)
טווסון הררי (Polyplectron inopinatum)
טאיפן

| טאיפן |
| --- | --- |
 טאיפן פנים-יבשתי  טאיפן חופים
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
תת־מערכה:: בעלי חוליות
קבוצה:: זוחלים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: נחשים
משפחה:: פתניים
סוג:: טאיפן
שם מדעי
 Oxyuranus ‏קינגהורן, 1923

טאיפן או טַיְפָּן (שם מדעי: Oxyuranus) הוא סוג של נחשים ארוכים, מהירים וארסיים ביותר ממשפחת הפתניים הנפוצים באוסטרליה. בסוג זה שלושה מינים כאשר למין טאיפן חופים 2 תת-מינים. הטאיפן נמנה עם הארסיים בנחשי העולם.
שמו של הסוג ניתן על ידי דונלד תומפסון בעקבות השם של נחשים אלו בפי האבוריג'ינים תושבי חצי האי כף יורק, קווינסלנד.
מינים

בסוג זה שלושה מינים:
טאיפן חופים (Oxyuranus scutellatus ) - לו שני תת-מינים:
Oxyuranus scutellatus scutellatus - הנפוץ באוסטרליה
Oxyuranus scutellatus canni - הנפוץ בגינאה החדשה.
טאיפן פנים-יבשתי (Oxyuranus microlepidotus)
טאיפן מרחבי המרכז (Oxyuranus temporalis) - המין התגלה ב-2007 והוא נפוץ במרחבי הפנים של אוסטרליה המערבית.
הטאיפן ניזון מיונקים קטנים כמו חולדות ובנדיקוטים.
הנחשים בסוג זה נחשבים לנחשי היבשה הארסיים ביותר. הארס שלהם מכיל ארס הפוגע במערכת העצבים וכן הפוגעת בקרישת הדם. הטאיפן פנים-יבשתי הוא הנחש היבשתי בעל ריכוז הארס הגבוה בעולם וטאיפן החופים הוא הנחש היבשתי השלישי בעולם מבחינת ריכוז הארס שלו לפי מדד LD50. טאיפן מרחבי המרכז נחשב גם כן לאחד הארסיים ביותר, אך טרם נחקר בצורה יסודית ומקיפה.
הערות שוליים

↑  טייפן במילון בעלי חיים: נכר (תשל"ב), 1972, באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מידע על גילויו של המין החדש
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530366505171  LCCN: sh99002782
חורבת בית לויה

| --- | --- |

מבט מאזור הכנסייה הביזנטית בחורבת בית-לויה
 היסטוריה
 תקופות:  תקופת הברזל, התקופה הביזנטית בארץ ישראל, תקופת בית שני, התקופה הממלוכית בארץ ישראל 
 מיקום
 מדינה:  ישראל 
 קואורדינטות:  31°33′49″N 34°55′41″E﻿ / ﻿31.563611°N 34.928056°E﻿ / 31.563611; 34.928056
  (למפת הר חברון מוגדלת) חורבת בית לויה(למפת הר חברון רגילה) חורבת בית לויה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת בית לויה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום חורבת בית לויה
 
פסיפס על רצפת כנסייה ביזנטית בחורבת בית-לויה
חורבת בית לוֹיָה היא אתר ארכאולוגי בו שרידי ישוב קדום, בראש גבעה בדרום השפלה, כ-3.5 ק"מ מצפון למושב אמציה. במקום נמצאו שרידי ישוב מתקופת הברזל, תקופת בית שני, התקופה הביזנטית והתקופה הממלוכית בארץ ישראל. במקום נמצאה כתובת עברית משלהי תקופת בית ראשון ובה ההופעה המוקדמת ביותר של השם העברי "ירושלים".
בתקופת הברזל

יש המזהים את חורבת בית לויה עם בית לְבָאוֹת המוזכרת בספר יְהוֹשֻׁעַ כאחת מערי שבט שִׁמְעוֹן (שקיבל את נחלתו בתוך נחלת יְהוּדָה). אמנם בחפירות שנערכו בתל בשנת 1961 על ידי יוסף נוה התגלו שתי מערות קבורה מתקופת הברזל, אך יש הטוענים שלפי סדר המקומות המופיעים בתיאור נחלת שִׁמְעוֹן מסתבר אתר דרומי יותר לבית לְבָאוֹת, כמו תל שוקת.
באחת מהמערות הללו התגלו מספר כתובות בכתב העברי הקדום משלהי המאה ה-6 לפנה"ס, במצבי שימור שונים. מנהל החפירה, פרופסור נוה, הציע לקרוא את הכתובת כך: ”יהוה אלהי כל הארץ, הרי יהד (יהודה?) לו לאלהי ירשלם”.
יש חילוקי דעות לגבי קריאה כזאת אך נראה שבכל מקרה מדובר בהופעה המוקדמת ביותר של השם העברי ירושלים. הכתובת מוצגת כיום במוזיאון ישראל.
מורמונים מימנו את החפירות במקום בשנת 2008 כיוון שלפי מסורת שלהם השם הערבי של האתר משמר זכרו של האתר כביתו של "לחי" מייסד האמונה המורמונית. פה, לפי המסורת המורמונית, הייתה נחלתו. מפה, לפי אמונתם, הוא נדד אל המדבר באזור ים סוף, ולבסוף מ"ים איריטאום" הוא, משפחתו, ורעיהם למסע, הפליגו ל"ארץ המובטחת" המזוהה ביבשת אמריקה, ככתוב בספר הראשון של ספר מורמון.
שרידי היישוב מתקופת בית שני ומהתקופה הביזנטית

בחפירות שנערכו במקום נמצאו שרידי יישוב גדול מהתקופות ההלניסטית והביזנטית. היישוב נמצא לצד דרך רומית שקישרה בין מרשה ובית גוברין לבין לכיש וחברון ובסמיכות לאדמות השפלה הפוריות. במקום נמצאו שרידי תעשייה חקלאית הכוללים מספר בתי בד, גת מרוצפת פסיפס, ומספר אולמות קולומבריום (לגידול יונים לצורכי מאכל, דשן, ופולחן - כולל בבית המקדש בירושלים), אחד מהם מהגדולים בארץ ישראל.
האדמה במקום היא של סלע קירטון פריך המקל על חפירה ובנייה תת-קרקעית. מלבד מערכות מגורים, בורות מים, מערת פעמון, ומערות קבורה, גם חלק מהמתקנים החקלאיים שהוזכרו למעלה וששרדו (כולל בית בד והקולומבריום) הם תת-קרקעיים. הירידה אל בית הבד היא בגרם מדרגות חצוב. המזוזות והמשקוף מעוטרים בעיטור אטי מפואר. על אחת המזוזות חרוטות שתי מנורות בעלות שבעה קנים ומנורה נוספת חרוטה במרכז המשקוף שמעל לכניסה. במקום נמצאו מתקני סחיטה שלמים, אגן חצוב, ים וממל ומעל מרכז הים, התגלתה בתקרה גומחה שאליה הותאמה ככל הנראה קורת עץ. ריצפת בית הבד הוסרה מאוחר יותר ונחצבה לעומק של כ-3 מ' עם גרם מדרגות נוסף. במילוי העפר שם נמצא מטבע מימי אגריפס השני (מאה 1 לספירה) וכן חרסים משלהי ימי הבית השני. בסמוך לבית הבד מובילות 7 מדרגות מטויחות אל אחד ממספר מקווי טהרה יהודים חפורים שהתגלו באתר. בסמוך נמצאת כמו כן כניסה למערכת מסתור מאוחרת יותר מתקופת מרד בר כוכבא.
שרידי היישוב מתקופת בית שני ומהתקופה הביזנטית > הכנסייה הביזנטית והפסיפס

בחלקו המערבי של האתר נמצאים שרידי כנסייה נוצרית מהתקופה הביזנטית (הוקמה בשנת 500 לספירה לערך) ולידה שרידי מבנים נוספים - כולל בית-בד ומשטח דריכה של גת. רצפת האולם של הכנסייה מכוסה ב"שטיח" פסיפס גדול ששרד היטב, עם קישוטים וציורים של פירות, עופות, יונקים, ודמויות דייגים. בכניסה לאולם המרכזי הפסיפס כולל כתובת ברכה ביוונית, ובאולם עצמו ציור של אמפורה ממנה יוצאים שריגי גפן היוצרים מדליונים ובתוכם ציורים. הפירות המתוארים כוללים רימון, ענבים בצבעים שונים, תאנה, ולפי המשוער גם דובדבן, מלון, תפוח, אתרוג, ואולי גם עוזרר ופגות שקמה. הפירות מעוצבים בסגנון שרווח אז במרחב (למשל הדובדבנים הדומים בעיצובם לאלה שנמצאו בווילה מהמחצית ראשונה של המאה השישית בארגוס שביוון. לכן לא ברור שכל הפירות הללו אמנם גודלו באזור.
במרכז הסיטרה הצפונית של האולם מצוירת אוניית מפרש בעלת משוטים ובה זוג דייגים, שאחד מהם תפש דג בחכתו. במרכז הסיטרה הדרומית מופיעים הדיגים עם שללם. מכאן ההשערה שתושבי היישוב עסקו גם בדיג או לפחות במסחר בו. בסיטרה הדרומית מצוירים גם עופות שונים, יונקים, פרחים ורימונים.
רוב דמויות האדם, החיות והדייגים הושחתו באופן שיטתי בעידן האיקונוקלאזם הביזנטי או המוסלמי המאוחר יותר בשל האיסור על עשיית פסל או תמונה, ומולאו אחר כך באבני פסיפס.
מצפון-מזרח לכנסייה הביזנטית נחפרה (כבר בראשית המאה ה-20 על ידי רוברט מקאליסטר מההקרן לחקר ארץ ישראל) קפלת תפילה ביזנטית תת-קרקעית מהמאות ה5–8 לסה"נ.
תקופה הממלוכית

על ראש גבעת האתר נמצאו שרידי בנייה רבים ובהם מבני מגורים, מתקנים וטרסות חקלאיות מימי הביניים המאוחרים המתוארכים לתקופה הממלוכית. באתר נמצאה גם אורווה תת-קרקעית (כנראה לחמורים) המשוערת גם כן לתקופה הממלוכית. לאורווה מובילות מדרגות רחבות, ובה שישה אבוסים וביניהם קדחים ששימשו כנראה לקשירת החמורים, שוקת קטנה, וגומחות לנרות.
הגישה לאתר

חורבת בית לויה היא אתר ארכאולוגי פעיל שעדיין לא הוסדר לציבור. במקום מערות רבות ובורות שרבים מהם עדיין לא סומנו או נחסמו. האתר נמצא בלב שטח אש צבאי ולכן יש צורך בתיאום כניסה. הגישה הנוחה לאתר היא ברכב גבוה (או רגלית או באופניים) ב"דרך הפטרולים" (סימון שבילים אדום) אליו ניתן להיכנס מצפון מכביש 35 כ-6 ק"מ מזרחית לצומת בית גוברין, או מדרום דרך כביש 358 כחצי קילומטר מזרחית למושב אמציה. במעלה הגבעה של בית לויה ישנה חנייה נוחה ליד אתר החפירות.
הערות שוליים

↑  חירבת בית לויה באתר עמוד ענן
↑  ספר יהושע, פרק י"ט, פסוק ו'
↑  יְהוֹשֻׁעַ י"ט באתר עַלַמַּפָּה
↑  עולם התנ"ך - ספר יהושע באתר http://www.kotar.co.il
1 2  Joseph Naveh (1963). "Old Hebrew Inscriptions in a Burial Cave". Israel Exploration Journal. 13 (2): 74–92.
↑  "Patrich, Joseph; Tsafrir, Yoram (1992).  E.Stern (ed.).  תבנית:Hebrew [The New Encyclopedia of Archaeological Excavations in the Holy Land]. Vol. I. pp. 181–186.
↑  Frank Moore Cross (1970). "The cave inscriptions from Khirbet Beit Lei". Near Eastern archaeology in the twentieth century : essays in honor of Nelson Glueck. Doubleday. pp. 299–306.
↑  Beit Lehi Foundation באתר http://beitlehi.org
↑  Khirbet Beit Lei and the Book of Mormon: An Archaeologist’s Evaluation באתר https://rsc.byu.edu
1 2  חורבת בית לויה: פסיפס כנסייה ביזנטית, בורות מים, קולומבריה ובתי בד בשפלת יהודה באתר מטיילים עם ענת
1 2  חורבת בית לויה גיליון 121 לשנת 2009 של כתב העת חדשות ארכיאולוגיות של רשות העתיקות
↑  הכנסייה הביזנטית בבית לויה מצגת של ד"ר אורן גוטפלד באתר http://beitlehi.org
↑  The Archaeology of the Early Islamic Settlement in Palestine, Volume 1, Jodi Magness
↑  Macalister, R.A.S. (1901). "On a Rock Cut Chapel at Beit Leyi". Palestine Exploration Fund Quarterly Statement. London: PEF. 33: 226–230. נבדק ב-28 במרץ 2011. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  תאום טיולים בשטחי אש באתר מטיילים עם ענת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522254405171  VIAF: 316602922   WorldCat (עם VIAF): 316602922 
כתובת עברית על קיר אבן גיר של מערת קבורה בחורבת בית לויה - ובה אזכור "ירושלם". מוצגת כיום במוזיאון ישראל.
קולומבריום מהגדולים שנתגלו בארץ
כתובת ברכה בפסיפס כנסיית בית לויה
סל (ובו פגות שקמה כנראה) בפסיפס כנסיית בית לויה
הדמות היחידה ששרדה את האיקונוקלאזם בפסיפס כנסיית בית לויה
חינליג (כפר)

חינליג (באזרית: Xınalıq) היא רשות מקומית וכפר קווקזי עתיק שמקורותיו מתקופת אלבניה הקווקזית (אנ'). הכפר ממוקם גבוה בהרים של מחוז קובה (אנ') באזרבייג'ן. עיריית חינליג היא חלק ממחוז קובה וכוללת את הכפרים חינליג וגלאיחודט (אנ'). הכפר נכלל באתר המורשת העולמית הנוף התרבותי של אנשי חינליג ונתיב המִנְדָּד "קץ' יולו" של ארגון אונסק"ו שהוכרז ב-17 בספטמבר 2023 במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.
מיקום

חינליג ממוקמת מדרום-מערב לעיר קובה באמצע הרי הקווקז הגדול המפרידים בין צפון הקווקז ברוסיה לעבר הקווקז. חינליג הוא גם הכפר הגבוה, המרוחק והמבודד ביותר באזרבייג'ן, ובין הגבוהים בקווקז. מזג האוויר משתנה באופן דרמטי במהלך הקיץ והחורף, נע בין C°‏ 20- מעלות צלזיוס ל-C°‏ 18. בחינליג מתגוררים כ-2,000 נפשות בני הקבוצה האתנית של החינליג (אנ'). קבוצה אתנית קטנה זו של אנשים דוברת את שפת חינליג (אנ'), שהיא שפה מבודדת (אנ') במשפחת השפות של צפון-מזרח הקווקז (אנ'), אם כי רבים מדברים גם אזרית.
היסטוריה מודרנית

ב-7 באוקטובר 2006 הכריז נשיא אזרבייג'ן, אילהם אלייב, על תוכניות למודרניזציה של מבני החינוך, התשתיות, המבנים הממשלתיים ומשאבים אחרים של החינליג.
בשנת 2007 הקים אלייב בצו נשיאותי את השמורה המדינתית ההיסטורית-אדריכלית והאתנוגרפית של החינליג, כדי לשמר את המראה, השפה והמנהגים הייחודיים של הכפר.
חינליג נכללה ברשימת המעקב של קרן המונומנטים העולמית (אנ') לשנת 2008 של 100 האתרים בסכנת הכחדה בשל חשש לבניית כביש בין חינליג לקובה. הרישום לא נועד לבקר את הפעילות התיירותית והמסחרית הפוטנציאלית בחינליג, אלא הוא נועד כאזהרה שפיתוח חדש לא צריך לבוא במחיר של פגיעה באופיו ההיסטורי המהותי של האתר.
משרד התרבות והתיירות שיקם את גגותיהם של קרוב למאה בתים בחינליג ב-2011, והמסגד מהמאה ה-9 שוקם בשנים 2012–2014. הכפר והנוף שמסביב לו של מנדד "קץ' יולו" הוגדרו כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו במהלך הוועדה ה-45 למורשת עולמית של אונסק"ו.
אדריכלות

"עמודים התומכים בגגות נראים במרכז בתים מקומיים. אין להם רהיטים. עם זאת, יש שפע של כריות, שמיכות ו"מוטקה" (כריות מלבניות ארוכות), כמו גם מזרנים גדולים וקטנים. אין להם שולחנות ומנהג התושבים הוא לשבת על הרצפה."
תרבות ומנהגים

תושבי חינליג שמרו על אורח חייהם המסורתי. חתונות וטקסים אחרים נערכים בהתאם לטקסים שהועברו מדור לדור. אזור זה שופע במסורות העשירות ביותר הקשורות לגשם ועיבוד האדמה בשילוב עם יחס מיוחד לחיות בית, חתונות והלוויות, כמו גם לגופים שמימיים. הטקסים והמסורות שהפכו לחלק בלתי נפרד מהחיים קשורים קשר הדוק לתופעות הטבע. תושבי הכפר עוסקים בעיקר בגידול כבשים, אותם הם רועים בשדות מרעה המשתנים בעונות השנה. בקיץ הם עולים לאזורים הגבוהים ובחורף הם יורדים לשפלה לאורך נתיב בן כ-200 קילומטרים, מנהג המכונה "קץ' יולו" ("נתיב ההגירה"), ובעברית "מנדד (אנ')", וקיים גם במקומות אחרים בעולם. יש לתושבים טכניקת אריגה ייחודית. צעיפים ארוגים מצמר של חינליג מפורסמים בכל אזור קובה. תושבי הכפר השכנים נהגו לקנות את חומר הגלם הזה לייצור בגדים חיצוניים. בעבר, "צ'וחה", צעיף עשוי צמר, היה פריט הבגד הלאומי שלבשו האנשים העשירים יותר בכפרים. תושבי חינליג גורבים בחורף גרבי צמר שנראים כמו מיני שטיח בצבעים רבים. אחת הפעילויות העיקריות שמבוצעות גם על ידי תושבי המקום היא איסוף והכנת צמחי מרפא. הם נאספים ומייבשים לשימוש מאוחר יותר בייצור מזון ונמכרים לתיירים.
אוגוסט מציין את תחילת עונת הדבש בחינליג. דבש מקומי נבדל בטעם ובריח ייחודיים משלו. האנשים המקומיים מספרים שדבש הוא תרופה לריפוי שבעים מחלות. בסתיו חוגגים את עונת בשר העיזים שנבדל גם בגלל טעמו המיוחד.
לעיתים קרובות ניתן להבחין בחינליג בערמה של קוביות או לבנים הנקראות באזרית "טזק" עשויות מזבל. בעבר, סוג זה של ביו-דלק היה בשימוש נרחב באזרבייג'ן. את הזבל עורמים ומערבבים עם חציר, יוצרים צורות מיוחדות ולאחר מכן דוחסים. הלבנים שנוצרו מיובשות בשמש ולאחר מכן, משמשות לבניית קירות גבוהים. הלבנים הן הדלק העיקרי המשמש את תושבי חינליג, הן חומר איכותי ואינן כרוכות בעלויות נוספות.
סגנון השיער, שבעבר היה פופולרי בקרב לוחמים הונים וטורקים, נותר אופנתי. לא ניתן לראותו באף מקום אחר באזרבייג'ן. סגנונות דומים נשמרים היום רק בסיביר ובמונגוליה, אם כי אפשר לראות אותם גם בסרטי היסטוריה. בסרטים אלו נראים נערים צעירים עם ראשים מגולחים במלואם פרט לצמה אחת קלועה ארוכה שמשתלשלת מלמעלה. נערים צעירים נהגו לחיות עם צמה זו עד גיל ההתבגרות, אז נאלצו לחתוך אותה עם גיוסם לצבא.
המוזיאון ההיסטורי-אתנוגרפי של הכפר חינליג, שהוקם בשנת 2001, עוסק בהיסטוריה של חינליג ומציג פריטים עתיקים מהכפר. בשני החלקים של המוזיאון, ששטחו הכולל של 160 מטרים רבועים, ניתן לראות כלי חרס מסורתיים, בגדים, שטיחים, כלי בית, מטבעות וכלי נשק, וכן תצלומים של נציגים מפורסמים של הכפר.
רקע אתני

תושבי חינליג הם בני הקבוצה האתנית של החינליג (אנ') וקשורים לקבוצה האתנית של צפון-מזרח הקווקז (אנ'). הם לרוב בעלי שיער חום, עם עיניים חומות או כחולות, לא גבוהים במיוחד, וכבדי גוף למדי.
הם היו בוודאי בין 26 השבטים שחיו באלבניה הקווקזית שהפילוסוף היווני סטראבון הזכיר בגאוגרפיקה.
שמונה בתי קברות עתיקים מקיפים את הכפר, והם מכסים שטח גדול פי כמה מזה של הכפר עצמו. רוב הקברים כוללים שלוש או ארבע שכבות קבורה. הכתובות על המצבות כתובות בכמה סוגי אלפבית שונים. על מנת להגן על עצמם במאה ה-10 מפני שבטי נוודים שונים, נבנו בחינליג מתקני הגנה מיוחדים, כולל מבצר: מגדל השמירה הראשי כלל גם את המקדש הזורואסטרי. זקנים מקומיים מספרים כי הכוהן שגר במקדש הזה נקרא "פיאג'ומרד" וכי הוא נהג לצפות בלהבה נצחית הבוערת שם.
שפה

אנשי חינאלוג מדברים בשפת חינליג (אנ'), שפה ייחודית שהיא שפה מבודדת (אנ') במשפחת השפות של צפון-מזרח הקווקז (אנ'); ייתכן שהיא קשורה יותר לשפות לזגיות (אנ') מאשר לקבוצות אחרות בצפון-מזרח הקווקז, אבל הקשר הזה לא הוכח. התיאור הראשון של שפת חינליג מובא בכתביו של ר.פ. פון ארקרט (R.F. von Erkert). בספרו "שפות ממקורות קווקזיים", שפורסם בגרמנית בווינה ב-1895, הוא מתאר את הדקדוק וצירופי המילים הייחודיים של שפת החינליג. על מנת ללמוד את שפת החינליג, הוקם בכפר במאה ה-20 סניף מיוחד של המכון לבלשנות של ברית המועצות. הבלשנים שעבדו שם חיברו את כל האלפבית של שפת הכתב הלטיני הזו, המכילה שבעים ושתיים אותיות. אנשי חינליג קוראים לכפרם קטש, לעצמם קתיד ולשפתם קטשמיץ. השם 'חינליג' החל לשמש בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20. זה נובע או מצבע החינה של הסלעים שמסביב או משמו של שבט הוני.