stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מקדש אוואם
הערות שוליים

↑  UNESCO Executive Summary
↑  A. V. Korotaev (1996). Pre-Islamic Yemen: Socio-political Organization of the Sabaean Cultural Area in the 2nd and 3rd Centuries AD. Otto Harrassowitz Verlag. p. 82. ISBN 978-3-447-03679-5.
↑  "Landmarks of Ancient Kingdom of Saba, Marib (Yemen) added to UNESCO's World Heritage List". UNESCO (באנגלית). 2023-01-25. נבדק ב-2023-02-05.
↑  Pritchard, James B.; Fleming, Daniel E. (28 בנובמבר 2010). The Ancient Near East: An Anthology of Texts and Pictures. Princeton University Press. p. 313. ISBN 0-691-14726-4 – via Google Books. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Bromiley, Geoffrey W. (1979). The International Standard Bible Encyclopedia. Wm. B. Eerdmans Publishing. p. 245. ISBN 978-0-8028-3781-3 – via Google Books.
תוכנית אולם הפריסטיל
שחזור השער הצפון מערבי, נגיש רק לכוהנים
חבר AFSM מעתיק כתובת מהקיר החיצוני של המקדש בסיוע מקומיים
בית הקברות של אוואם
אירי כפול עם כריך הולנדי

המרכז הבינלאומי לשירותים פיננסיים (IFSC), מרכז תכנון מס רב-לאומי באירלנד
אירי כפול עם כריך הולנדי הייתה שיטה להימנעות ממס, שהתבצעה בעיקר על ידי תאגידים רב-לאומיים שמרכזם בארצות הברית מאז סוף שנות ה-80 של המאה ה-20. השיטה כללה שימוש בשילוב של חברות בת אירית והולנדית כדי להעביר רווחים לטריטוריות שבהן החיוב במס הוא נמוך יחסית, או על מנת לנצל פרצות בחוקי המס באותן טריטוריות. הטכניקה אפשרה לתאגידים מסוימים להפחית באופן דרמטי את שיעורי מס החברות שלהם. מאז שנת 2010, שינויים בחוקי המס באירלנד הביאו לכך שהשימוש בחברה ההולנדית אינו נדרש.
השיטה נחשבת לטכניקת תכנון המס הגדולה ביותר בהיסטוריה מבחינת מס שנחסך, כאשר עד לשנת 2010 הגנה על רווחי הון אמריקאים בסכום של כ-100 מיליארד דולר מדי שנה מתשלום מס. כך, למשל, באמצעות השיטה, פייסבוק שילמה מס חברות בשיעור של כ-8% בלבד בין 2010 ל-2017, במקום שיעור מס של 35% שהיה עליה לשלם אילו לא הייתה משתמשת בשיטה. דוגמה נוספת היא גוגל, שבאמצעות שיטת האירי הכפול, יחד עם טכניקות תכנון מס נוספות, שילמה במשך שנים מס אפקטיבי של 2.4% בלבד. בעשותה כך, גוגל נמנעה מתשלום מס בסכום כולל של 2.4 מיליארד דולר במהלך שנת 2016, ובין השנים 2015–2018 העבירה רווחים של עשרות מיליארדי דולרים לברמודה, בכל שנה, עד שהודיעה בסוף שנת 2019 כי תפסיק להשתמש בשיטה.
אף על פי שהשיטה הייתה ידועה הן לאמריקאים והן לאיחוד האירופי במשך כעשור, רק באוקטובר 2014 האיחוד האירופי אילץ את אירלנד לערוך שינויים בחוקי המס באופן שימנע מתאגידים להשתמש בשיטה (ולא ארצות הברית, שבפועל היא זו שרוב המס נמנע ממנה), וזאת החל מינואר 2015. עם זאת, לחברות אשר החלו להשתמש בשיטה קודם לכן, כמו אפל, גוגל, פייסבוק ופייזר, ניתנו ארכות של שנים לסגירת החברות האיריות, והללו המשיכו להרוויח מהשיטה עד לשנת 2020.
פועל יוצא של השימוש בשיטה הוא העברת פעילות אמיתית מסוימת של תאגידי הענק לאירלנד. הדבר היווה את אחד הגורמים להיחלצותה של אירלנד ממשבר החוב האירופי. במהלך שנת 2016 נסקו הכנסות אירלנד ממסים ודיווחו על גביה עודפת של מיליארדי דולרים בחודשים בודדים, כאשר 80% מהעלייה הזו נבעה ממסי חברות.
אופן השימוש בשיטה

השיטה עובדת באופן הבא: תחילה, נרשמות שתי חברות פרטיות באירלנד וחברה פרטית בהולנד. ייעודה של החברה האירית הראשונה הוא קבלת תמלוגים גדולים מתאגיד אמריקאי, שבפועל הן תוצר ממכירות שנמכרו לצרכנים בארצות הברית. אילולא העברת התמלוגים, התאגיד האמריקאי היה נאלץ לשלם לממשלת ארצות הברית מס חברות על רווחיו שנוצרו בארצות הברית. התמלוגים באופן זה נרשמים כסוג של הוצאה, וכך הרווחים שנולדו בארצות הברית קטנים יותר ״על הנייר״, ובהתאם קטן תשלום המס לרשויות המס בארצות הברית. לאחר ההעברה, על החברה האירית לשלם מס על התמלוגים שקיבלה מהתאגיד האמריקאי, אולם שיעור המס על תמלוגי קניין רוחני באירלנד היה נמוך במיוחד, וכך נוצר חיסכון ראשון במס לתאגיד האמריקאי.
לאחר מכן, על מנת להימנע לחלוטין מתשלום מס, ניתן להעביר את רווחי ההון למקלט מס (טריטוריות עם שיעור מס אפסי על רווחי הון), למשל ברמודה. פרצה בחוק ההולנדי גרמה לכך שההעברה הזו נעשתה באופן נוח וזול מחברות הרשומות בהולנד אל מקלטי המס. בשל העובדה שהעברות רווחים, נכסים וזכויות בין מדינות האיחוד האירופי נעשות יחסית בקלות, החברה האירית הראשונה מעבירה את הרווחים להולנד, ומשם למקלט המס. במהלך שנת 2010, נעשה תיקון בחוק האירי, המבוסס בין היתר על רשת גדולה של אמנות מס דו-צדדיות עם מדינות רבות, ובכך העברות למקלטי מס התאפשרו באותה הקלות גם מבלי להידרש לחברה ההולנדית.
החברה האירית השנייה משמשת למכירות ללקוחות אירופאים. גם החברה הזו מחויבת במס בשיעור נמוך בשל כך שנמצאת באירלנד, ובהמשך יכולה להעביר את רווחיה לחברה האירית הראשונה או לחברה ההולנדית.
לפי כללי ה-OECD, תאגידים בעלי קניין רוחני (בעיקר חברות מדע וטכנולוגיה), יכולים לרשום את הקניין הרוחני כנכס בלתי מוחשי במאזן החשבונאי שלהם, ולנכות אותו במקור בעסקאות עם לקוחות קצה. כלומר, נניח שחברת תוכנה אמריקאית מוכרת רישיון לתוכנה שלה באיטליה, ללקוח איטלקי, ב-100 דולר, ונניח שהרווח של אותה חברה על עסקה כזו הוא 95 דולר. בשל העובדה שהקניין הרוחני של החברה נמצא בארצות הברית, הרווח נחשב לכזה שנוצר בארצות הברית ועליה לשלם בארצות הברית מס חברות על 95 הדולר שהרוויחה, כך שאיטליה לא תהנה ממס חברות בגין עסקה זו. כאמור, בשל שיעורי המס (הרלוונטיים) הנמוכים באירלנד, התאגיד האמריקאי יעדיף שהרווח ייחשב לכזה שנוצר באירלנד, ועל כן ירשום את הקניין הרוחני כנכס של החברה האירית.
סגירת הפרצה על ידי האיחוד האירופי (2015)

חקירה שערך האיחוד האירופי לחברת אפל במהלך השנים 2014–2016, העלתה כי השיטה הייתה קיימת כבר בשנת 1991. בנוסף, מחקר אקדמי בארצות הברית משנת 1994 זיהה שימושים בטכניקות חשבונאיות של העברות רווחים בין מדינות על ידי תאגידים אמריקאים על מנת להפחית חבות במס, וחקירות הקונגרס האמריקאי הנוגעות להתנהלויות מס של חברות רב-לאומיות אמריקאיות הביאו לכך שהאמריקאים בפועל היו מודעים לשיטות אלו במשך שנים רבות. עם זאת, ארצות הברית לא ניסתה לכפות את הפסקת השיטה על ידי האירים, והדבר נעשה לראשונה על ידי האיחוד האירופי בשנת 2014.
על אף שנראה לכאורה תמוה שארצות הברית תעמוד מהצד לנוכח העובדה שהתאגידים האמריקאיים משתמשים בשיטה זו ונמנעים ממס, יש שמסבירים כי גישה זו היא רציונלית. למשל, אחד החוקרים האקדמיים המומחים למקלטי מס ומיסוי חברות בארצות הברית, ג'יימס ר. היינס ג'וניור, בשנת 1994, ציין כי: "שיעורי מס נמוכים זרים [ממקלטי מס] בסופו של דבר משפרים את גביית המס בארצות הברית". זאת, בין היתר, מאחר שלדעתו הדבר מאפשר הרחבת פעילות של התאגידים שבסופו של דבר מביאה לחבות גבוהה יותר במס באופן כללי, אולם ניתן לטעון כי מדובר בטענה כללית הנוגעת להפחתת החבות במס, ושאין בכך כדי להצדיק התחמקות יקרה ותשלום מס למדינה זרה.
קניסת אפל ב-13 מיליארד יורו על ידי האיחוד האירופי (2016)

עד לשנת 2017, אפל הייתה החברה הגדולה ביותר באירלנד, והייתה אחראית ללמעלה מרבע מצמיחת התמ"ג של אירלנד. השימוש של אפל בשיטת האירי הכפול הביאה לכך שאפל שילמה מס בשיעור הקטן מאחוז בודד על רווחיה, החל מסוף שנות ה-80. השימוש הביא לכך שאפל נחקרה על ידי הסנאט האמריקאי במאי 2013, וסוקר רבות באמצעי התקשורת הכלכליים.
ב-29 באוגוסט 2016 הודיע הנציב האירופי לתחרות כי אפל קיבלה סיוע לא חוקי מאירלנד. הנציבות האירופאית הורתה לאפל לשלם קנס בגובה 13 מיליארד יורו, בתוספת ריבית, במיסים איריים, שלא שולמו על רווחים של כ-111 מיליארד יורו, במהלך תקופה של עשר שנים, 2004–2014. מדובר בקנס הגדול ביותר בהיסטוריה בהקשר של מס חברות.
ממר"ם

| --- | --- |

סמל ממר"ם
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  26 ביוני 1959 – הווה (65 שנים)
 מקים היחידה:  מרדכי קיקיון
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  מחשבים
 פיקוד
 יחידת אם:  יחידת לוטם
 דרגת המפקד:    אלוף-משנה
 מפקד נוכחי:  אל"ם רחלי דמבינסקי
מרכז המחשבים ומערכות המידע (או, כמקובל יותר, בראשי תיבות היסטוריים: ממר"ם) היא יחידת מחשבים באגף התקשוב וההגנה בסב"ר בצה"ל. ממר"ם היא יחידת המחשב הראשונה שנוסדה בצה"ל, ובתור שכזו נתנה שירותי מחשב לחילות צה"ל ולאגפי המטה הכללי. היחידה נוסדה ב-15 ביולי 1959, לקראת רכישת המחשב הראשון לצה"ל.
פירושם המקורי של ראשי התיבות ממר"ם היה "מרכז מחשבים ורישום ממוכן", אולם במשך השנים חדלו המילים "רישום ממוכן" לשקף את עיקר פעילות היחידה, ולראשי התיבות ניתנו משמעויות חדשות מדי זמן מה, בהתאם לשינוי תחומי פעולותיה של היחידה; ראשי התיבות הנוכחיים מייצגים את השם "מרכז מחשבים ומערכות מידע". בסיס היחידה נמצא במחנה מקלף ברמת גן.
היסטוריה > ממר"ם בעשור השני של המאה ה-21

בעשור השני של המאה ה-21, משמשת ממר"ם כיחידת התשתיות המרכזית של זרוע היבשה והמטכ"ל. עיקר עיסוקה הוא תפעול מרכזי המחשבים, הפעלת מרכז תמיכה כלל-צה"לי בנושא מחשוב, קביעת ארכיטקטורה ופיתוח מערכות תשתית עבור זרוע היבשה וכן ניטור ובקרה של אותן מערכות. בנוסף לכך, עוסקת היחידה בהכוונה של יחידות הפיתוח החל משלב אפיון הפרויקטים והמערכות ולאורך כל חיי הפרויקט. בממר"ם משרתים כיום בעיקר חיילים המוגדרים כמנהלי תשתיות מערכות מחשב, תוכניתנים, מפעילי מערכות וטכנאים.
הכשרה מקצועית

בראשית ימי ממר"ם נחשב המחשב לכלי המהווה פריצת דרך מדעית (ואכן שימש גם לעיבודים מדעיים), ולכן גויסו לשורות ממר"ם והיחידות הנלוות גם חיילים בעלי כישורים מתמטיים בולטים, שהפכו ברבות הימים לפרופסורים באוניברסיטאות, ובהם אסא כשר, שהרן שלח, זהר מנה ואחרים. תוך שנים מעטות התאקלם המחשב בצה"ל, ומשקלם של המתמטיקאים בממר"ם ירד, לטובת אנשי הניהול והפיקוד הצבאי. מפקדה השני של היחידה, אל"ם ד"ר מנחם דישון, הוא היחיד שנשא בתואר כפול זה.
בתחילה, ההכשרה וההדרכה במקצועות המחשב התקיימה ביחידת ההדרכה (מדור ובהמשך ענף) שהייתה חלק מממר"ם. ב-1994 נעשתה הפרדה בין הגופים והוקמה יחידת בסמ"ח, בית הספר למקצועות המחשב. ב-5 במאי 2013 חזרה היחידה להיות כפופה לממר"ם, אך לאחר מכן הועברה לכפיפות של יחידת מצפ"ן - בית התוכנה הגדול ביחידת לוטם של אגף התקשוב.
בוגרי קורס תכנות, קורס מגן בסייבר וקורס נתמ"מ ובשמו החדש קורס DevOps (ניהול תשתיות מערכות מחשב, בעבר נקרא מפעיל מחשב גדול, מפעיל מערכות מחשב) מכונים "בוגר ממר"ם", מחולקים בין ממר"ם ליחידות המחשוב בזרועות וביחידות הפיתוח השונות.
כפיפות

תחילה הייתה ממר"ם יחידה מטכ"לית. ב־1994 הועברה לחיל הקשר, האלקטרוניקה והמחשבים כחלק מהקמתה של חטיבת המחשוב. עם פירוקה של חטיבת המחשוב ב־1999, הועברה ממר"ם לכפיפות ישירה של חיל הקשר. עם הקמת אגף התקשוב ויחידת לוטם ב־2003, ממר"ם הוכפפה לה, תפקידיה ומבניה שונו והיא אחראית כיום על התשתית של מערך המחשוב בצה"ל. כך חזרה ממר"ם להיות יחידה מטכ"לית, הכפופה ליחידת לוטם באגף התקשוב.
מפקדי היחידה

| שם | תמונה | תקופת הפיקוד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| מרדכי קיקיון |  | יולי 1959 – דצמבר 1967 | אזרח, מפקד ממר"ם הראשון |
| אל"ם ד"ר מנחם דישון |  | דצמבר 1967 – יולי 1973 |  |
| אל"ם רוממיה הלוי-סגל |  | יולי 1973 – יולי 1978 |  |
| אל"ם משה נדיר |  | יולי 1978 – דצמבר 1979 |  |
| אל"ם יוסף שיפטן |  | דצמבר 1979 – מרץ 1981 |  |
| אל"ם שריה זיו |  | אפריל 1981 – יוני 1982 |  |
| אל"ם אבי פרי |  | יולי 1982 – אוקטובר 1984 |  |
| אל"ם יצחק מלאך |  | נובמבר 1984 – נובמבר 1987 |  |
| תא"ל אלי גונן |  | נובמבר 1987 – מאי 1992 | קיבל דרגת תא"ל אישית במהלך שינוי כפיפותו הארגונית של ממר"ם |
| אל"ם גיורא אולמן |  | מאי 1992 – יולי 1994 |  |
| אל"ם מירי קדמיאל |  | אוגוסט 1994 – יולי 1999 | האישה הראשונה בתפקיד זה |
| אל"ם צבי גליכמן |  | ספטמבר 1999 – אוגוסט 2002 |  |
| אל"ם אבי כוכבא |  | אוגוסט 2002 – מאי 2006 |  |
| אל"ם אילה חכים |  | מאי 2006 – מרץ 2010 | לימים מפקדת לוט"ם |
| אל"ם נועם רוזנפלד |  | מרץ 2010 – פברואר 2013 |  |
| אל"ם חנן איסרוביץ' |  | פברואר 2013 – יולי 2015 |  |
| אל"ם טליה גזית |  | יולי 2015 – יוני 2018 |  |
| אל"ם עומר גרוסמן |  | יוני 2018 – יוני 2020 |  |
| אל"ם יעל גרוסמן |  | יוני 2020 – מרץ 2023 | לימים מפקדת לוט"ם |
| אל"ם רחלי דמבינסקי |  | מרץ 2023 - |  |
עמותת בוגרי ממר"ם

עמותת בוגרי ממר"ם הוקמה בשנת 2007 על ידי קבוצה של בוגרי היחידה. העמותה מונה למעלה מ-6,400 חברים ומובילה פרויקטי יזמות ותוכניות ייחודיות לבוגרי ממר"ם אשר שרתו בכלל היחידות הטכנולוגיות של צה״ל. יו"ר העמותה הוא אל"ם (מיל') יצחק מלאך, מפקד ממר"ם לשעבר. יו"ר הוועד המנהל הוא סא"ל (מיל') יוסי מלמד, בוגר יחידת בסמ"ח.
גלריה

המחנה הראשון של ממר"ם
ראש ממשלת ישראל, לוי אשכול, ומפקד ממר"ם הראשון, מרדכי קיקיון, בעמדת המפעיל של מחשב פילקו
יום ההפעלה האחרון של מחשב פילקו 211 בממר"ם
בניין ממר"ם הראשון
מחשב הפילקו הראשון שהגיע ליחידה
נקבניות בממר"ם
לקריאה נוספת

עמירה שחר, בחזית המחשוב - ממר"ם: מורשת מרכז המחשבים בצה"ל, הוצאת מערכות, 2002.
הערות שוליים

↑  אליהו הכהן, "המחשב הראשון שיובא לארץ", מעשה חושב, אוקטובר 1990;
אריה עמית, 63 שנה מלאו להקמת ממר"מ - איך הכל התחיל?, הלשכה לטכנולוגיות המידע בישראל
1 2   בחזרה לסיפור מאחורי המחשב הראשון בצה"ל, באתר צה"ל, 23 בינואר 2020
↑  מחשב אלקטרוני חדיש למערכת הביטחון הובא לארץ, דבר, 26 ביולי 1961
↑  סא"ל יצחק (איצ'ה) מאירי, באתר תולדות הדיגיטל בישראל
↑  יוסי הטוני, ‏אל"מ נועם רוזנפלד מונה למפקד החדש של ממר"ם, באתר "אנשים ומחשבים", 1 באפריל 2010
↑  יוסי הטוני, ‏סא"ל חנן איסרוביץ' ימונה למפקד ממר"ם; יחליף את אל"מ נועם רוזנפלד, שמונה לרמ"ח, באתר "אנשים ומחשבים", 30 בינואר 2013
↑  יוסי הטוני, אל"ם טליה גזית, המפקדת החדשה של ממר"ם: "על היחידה להכיר את התהליכים המבצעיים בצה"ל", "אנשים ומחשבים", 30 ביולי 2015
↑  יוסי הטוני, "המשימות שלפנינו מתכתבות עם חזית טכנולוגיית ה-IT בעולם", באתר "אנשים ומחשבים", 12 ביוני 2018
↑   ציוץ של רן כוכב (רנכו), דובר צהל ברשת החברתית אקס (טוויטר), 11 ביולי 2022
↑  צבי קצבורג, ‏הנמר בטקס חילופי מפקדת ממר"ם, באתר "אנשים ומחשבים"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304545405171 
מחשב פילקו 211 בממר"ם, 1962
נקבניות בשנותיה הראשונות של יחידת ממר"ם
קטע מהמאמר "מוח יש – שכל אין", שפורסם ב־2 באוגוסט 1961 בשבועון העולם הזה

מפתחת יחידת ממר"ם
פפסי

| --- | --- |

הלוגו של פפסי
 סוג:  קולה
 יצרן:  פפסיקו
 מוצא:  ארצות הברית
 מועד הכנה ראשוני:  1898
 צבע:  שחור
 טעם:  קולה
פפסי (באנגלית: Pepsi) הוא משקה קולה פופולרי, המיוצר ומשווק ברחבי העולם, על ידי חברת פפסיקו וזכייניה. פפסי היא המתחרה העיקרית של קוקה-קולה.
המשקה הומצא על ידי הרוקח כלב בראדהאם בארצות הברית ב-28 באוגוסט 1898, כמה שנים לאחר המצאת הקוקה-קולה. המותג נרשם ב-16 ביוני 1903 ונמכר מאז תחת השם "פפסי-קולה". מאז פותחו גרסאות רבות של משקה זה על ידי חברת פפסיקו בשם פפסי-מקס, פפסי-סמבה, פפסי-גולד ועוד. ב-2007 הושק ביפן במהדורת קיץ מוגבלת - משקה פפסי קולה בטעם מלפפון.
היסטוריה

ייצור הפפסי בבקבוקים החל בשנת 1903 בבית המרקחת של ממציאה. כבר בשנה שלאחר מכן מכרה החברה 19,848 גלונים של המשקה.
בשנת 1906 הומצא הלוגו הראשון של החברה אשר הזכיר מעט בצורתו את זה של קוקה-קולה. ב-1939 שינתה החברה את סמלה וגרסאות שונות במעט שלו היו בשימוש מאז.
ב-1923 פשטה את הרגל החברה בשל התייקרות מחירי הסוכר כתוצאה ממלחמת העולם הראשונה. המותג נקנה על ידי משקיע אך החברה שוב פשטה את הרגל כ-8 שנים מאוחר יותר בשל שינוי מתכון המשקה.
ב-1934, בתקופת השפל הגדול שגשגה החברה בזכות השקת בקבוק גדול יותר אשר היה אטרקטיבי יותר באותה העת.
ב-1964 יצא המשקה דיאט פפסי והיה למשקה הדיאטתי הראשון מסוגו בארצות הברית.
סמליל פפסי

סמלילה של פפסי השתנה והתפתח לאורך השנים. משנת ההשקה ועד סוף שנות הארבעים, הלוגו החליף כמה גרסאות, אך שמר על שילוב הצבעים אדום-לבן ועל האותיות המסולסלות.
ב-1942 נעשה השינוי המשמעותי הראשון בלוגו, כשצורתו שונתה לצורה של פקק של בקבוק. באותה שנה גם התווסף ללוגו לראשונה הצבע הכחול. הצבעים אדום, לבן וכחול מלווים את הלוגו של פפסי עד היום.
החל מ-1961 הושמטה המילה "קולה" משם המשקה והלוגו, שהחל להיקרא בפשטות "פפסי". ב-1973 חל שינוי משמעותי נוסף בלוגו, כשבמקום עיגול עם שוליים משוננים כשל פקק, נותר רק עיגול. מאז עבר הסמליל סדרה נוספת של רענונים. העיצוב האחרון של הלוגו נעשה בשנת 2008.
טעמים

בנוסף למשקה הקולה הקלאסי, חברת פפסי יצרה עשרות וריאציות על המשקה הבסיסי שלה.
ב-1993 יצא לשוק "פפסי מקס", תחילה באנגליה, צרפת, הולנד ואוסטרליה, ומאוחר יותר בארצות נוספות. בארצות הברית נמכר המשקה בשם "דיאט פפסי מקס", ובנוסחה מעט שונה מזו שנמכרת בשאר העולם.
בארצות הברית יצאו לשוק משקאות פפסי בטעם לימון, דובדבן, וניל, תות, פירות טרופיים ועוד. ביפן נמכרו מהדורות מוגבלות של משקה פפסי קולה בטעם שעועית אזוקי, מלפפון ועץ באובב. ברוסיה נמכר משקה פפסי קולה בטעם קפה, ומשקה פפסי קולה בטעם גלידה. באיטליה נמכר משקה פפסי קולה בטעם מוחיטו.
פרסומות ואזכורים

בין המוזיקאים שהשתתפו בפרסומות של פפסי: מייקל ג'קסון, מדונה, דייוויד בואי, טינה טרנר, ספייס גירלז, בריטני ספירס, ביונסה, פינק, שאקירה, כריסטינה אגילרה, ג'סטין טימברלייק והכנרת הישראלית מירי בן-ארי.
ב-2011 פפסי הפכה לנותנת החסות הרשמית של אקס פקטור האמריקאית. לצד הפרסים המובטחים לזוכה, פורסם כי הוא גם יככב בפרסומת הסופרבול של פפסי, שתשודר במהלך המשחק בפברואר 2011. יוצר ומנחה התוכנית, סיימון קאוול צוטט כשהוא מתייחס לפרס: "זה רק יעזור לזוכה להפוך לכוכב. אני נפעם מהעובדה שפפסי הציעו דבר כזה... בהתחשב בעבר המוזיקלי של פפסי, זה המותג היחיד שיכול לעשות דבר כזה. המסר שזה מעביר למתחרים הוא שיש כאן הזדמנות ענקית שיכולה לשנות את חייהם".
הביטוי "מלחמות הקולה" הוזכר בשירו של בילי ג'ואל "We Didn't Start the Fire". השורה "Rock & Roll and Cola Wars" מתייחסת למאבק של שתי החברות לגייס מוזיקאים מובילים לפרסומות שלהם.
בישראל

פפסי לא שווק בישראל עד לשנת 1991 עקב כניעת החברה לחרם הערבי. היעדרות המוצר הותירה את השוק לשליטה מוחלטת של קוקה-קולה המתחרה, והובילה בין השאר לקשיי קליטה של פפסי בישראל. מאז כניסתה לישראל, נותר נתח השוק של פפסי בדרך כלל על אחוזים בודדים, דבר זה השתנה במקצת עם השקת "פפסי מקס" (פפסי זירו סוכר) שהפך לפפולרי ולמצליח מכל משקאות החברה. פפסי מיוצר ומשווק בישראל על ידי חברת טמפו משקאות.
היריבות עם קוקה-קולה

במסגרת התחרות עם קוקה-קולה לאורך השנים שהחלה בעיקר בשנות השבעים, פפסי הנהיגה מבחני טעימה עיוורים בחנויות שנקראו "אתגר הפפסי". המבחנים הראו שיותר צרכנים העדיפו את הטעם של פפסי על פני הטעם של קוקה-קולה. בעקבות מבחני הטעימה, המכירות של פפסי החלו לטפס, והחברה הרחיבה את פעילות "אתגר פפסי" בארצות הברית. היריבות זכתה לכינוי "מלחמת הקולה".
ב-1985, חברת קוקה-קולה שינתה את הנוסחה שלה, והציגה את "הקולה החדשה" (the new coke). תגובת הצרכנים למשקה החדש הייתה שלילית, והמשקה החדש הפך לכישלון שיווקי. שלושה חודשים לאחר השקת המשקה החדש, חברת קוקה-קולה החזירה לשוק את המשקה המקורי, הפעם כשהוא מכונה "הקלאסי" (classic). היו שהציעו שהמשקה החדש של קוקה-קולה הומצא כתגובה לאתגר פפסי. תאוריה אחרת גרסה שמדובר היה בתעלול שיווקי, שכל מטרתו הייתה לעורר כעס בקרב הצרכנים וליצור ביקוש גדול לקוקה-קולה המקורי.
בשונה מחברת פפסי, שמראשיתה השתמשה בסלבריטאים וידועים לצורך שיווק ופרסומות, כולל סלבריטאים הוליוודים ומבוליווד, חברת קוקה-קולה בשנים הראשונות והמשמעותיות השתמשה באנשים מגוונים, מכלל ענפי החיים והמעמדות ובעיקר ממעמד הפועלים.
ב-2018 השיק המותג את "מבחן הטעם" בישראל, עם דוכני טעימה עיוורת בין פפסי מקס לקוקה-קולה. לטענת המותג, 58% מהטועמים בקיץ 2018 העדיפו את הטעם של פפסי מקס. בעקבות ההצלחה, מבחן הטעם חזר גם בקיץ 2019.
הערות שוליים

↑  A History of Pepsi Logos
↑  'The X Factor' U.S. 2011 winner will star in Pepsi's Super Bowl commercial, examiner.com
↑  https://www.youtube.com/watch?v=z5GVljsL8yg
↑  pepsi ads
↑  Pepsi Max - מבחן הטעם (2018-07-12), חמישים ושמונה אחוזים כבר גילו, נבדק ב-2019-06-10
↑  מבחן הטעם הבינלאומי של פפסי מקס חוזר לישראל, באתר מגזין שותים, ‏10 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 4a9070f9-d9e0-4214-af1f-348c80ba7a6e  VIAF: 1544163707033129422388   WorldCat (עם VIAF): 1544163707033129422388 
סמליל המוצר מ-1906 ועד 1939
פפסי פינק
ליגת האלופות של CONCACAF

| --- | --- |

 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1962
 ארגון מפעיל:  CONCACAF 
 מספר תחרות:  52 
 מספר מתמודדים:  24
 מספר משחקים:  30 
 יבשת:  אמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, הקריביים (CONCACAF)
 שמות קודמים:  גביע CONCACAF לאלופות (1962 - 2008) ליגת האלופות של קונקקאף (2008 - 2023)
 זוכה:  מקסיקו פצ'וקה (6)
 הכי הרבה זכיות:  מקסיקו קלוב אמריקה (7)
 מפעל נמוך יותר:  ליגת CONCACAF
 concacaf.com
 
לוגו גביע CONCACAF בעבר
גביע האלופות של CONCACAF הוא מפעל כדורגל יבשתי שנתי שבו מתחרים המועדונים המצליחים ביותר בצפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים. המפעל, אותו מארגנת CONCACAF, הוא המפעל היוקרתי ביותר לקבוצות המשויכות לקונפדרציית CONCACAF. הזוכה במפעל העפילה בעבר לגמר גביע אינטראמריקנה מול זוכת גביע ליברטדורס, וכיום היא מעפילה ישירות לאליפות העולם לקבוצות.
המפעל נוסד תחת השם גביע CONCACAF לאלופות בשנת 1962, בשנת 2008 שינה את מתכונתו ואת שמו לליגת האלופות וב-2023 שינה את שמו בשלישית לשמו הנוכחי. לקבוצות ממקסיקו מספר הזכיות הגבוה ביותר במפעל, 32 זכיות בסך הכול. שיאנית הזכיות במפעל היא קלוב אמריקה המקסיקנית עם שבע זכיות.
האלופה המכהנת (2024) היא פצ'וקה מהליגה המקסיקנית.
היסטוריה > גביע CONCACAF לאלופות

המפעל נוסד בשנת 1962, ככלי מדד אפשרי להעפלה לגביע ליברטדורס, מפעל אותו מארגנת CONMEBOL.
מאז הקמתו שינה המפעל את מתכונתו מספר פעמים. בשיטה המקורית חולקו המשתתפות לשתי קבוצות, קבוצת צפון/מרכז אמריקה וקבוצת הקריביים, מהן העפילו המובילות לסיבוב או למשחק הגמר. הזוכה הראשונה בתואר הייתה גוודלחרה המקסיקנית, שגברה במשחק גמר כפול 0–6 על קומוניקאסיונס מגואטמלה. החל מ-1971, הצטרפו למפעל גם סגניות מליגות בצפון אמריקה, והטורניר החל להתרחב. בהדרגה, נוסף גם שלב בתים למפעל.
בשנת 1995, בעקבות הקמת ה-MLS, שינה הטורניר את מתכונתו פעם נוספת. שלב הבתים בוטל, והטורניר שוחק בשיטת נוקאאוט מתחילתו ועד סופו. בין 2004 ל-2008, בפורמט האחרון של המפעל בשמו הישן, השתתפו בו שמונה קבוצות שהחלו את דרכן ברבע הגמר, ושיחקו בשיטת נוקאאוט במשחק כפול (בית וחוץ) עד לשלב הגמר. הזוכה האחרונה של המפעל במתכונתו הישנה הייתה פצ'וקה המקסיקנית, שגברה בגמר כפול 2–3 על דפורטיבו סאפריסה מקוסטה ריקה.
החל משנת 2005, שולחת CONCACAF את מחזיקת הגביע להשתתף בגביע העולם למועדונים.
היסטוריה > ליגת האלופות של CONCACAF

בנובמבר 2006 קיבל הוועד הפועל של CONCACAF החלטה לפתח את גביע האלופות למפעל רחב יותר, בסגנון ליגת האלופות האירופית. בישיבה שנערכה ב-14 בנובמבר 2007, הוצגו הפרטים הראשונים של המפעל החדש, שהחל את דרכו באוגוסט 2008. המפעל הורחב ל-24 קבוצות. לפי השיטה המקורית, 16 מהן שיחקו בסיבוב נוקאאוט מוקדם. שמונה המעפילות מסיבוב זה הצטרפו לשמונה הקבוצות הנותרות לשלב בתים, בו חולקו לארבעה בתים בני ארבע קבוצות כל אחד. שתי הראשונות בכל בית העפילו לשלב רבע הגמר. שלבי ההכרעה שוחקו בשיטת נוקאאוט בית-חוץ.
החל מ-2012 שונה הטורניר פעם נוספת, ו-24 הקבוצות החלו כולן את דרכן בשלב בתים, שהתקיים בין החודשים אוגוסט לאוקטובר. הקבוצות הוגרלו לשמונה בתים בני שלוש קבוצות כל אחד על פי קבוצות דירוג, אך קבוצות ממקסיקו ומארצות הברית לא יכלו להיפגש בשלב הבתים. בתום ארבעה מחזורים, העפילו שמונה הקבוצות שסיימו במקום הראשון בבית שלהן לשלב הנוקאאוט של הטורניר ששוחק בין החודשים מרץ למאי, כך שהתחיל כחמישה חודשים לאחר סיום שלב הבתים והתנהל בשיטת משחקי בית-חוץ לכל אורכו, כולל שלב הגמר. המעפילות משלב הבתים דורגו על פי הישגיהן, ונפגשו ביניהן ברבע הגמר כך שהמדורגת ראשונה נפגשה עם המדורגת שמינית, השנייה מול השביעית וכן הלאה, כשהמדורגות 1–4 מארחות את משחק הגומלין.
ב-2018 מתכונת הטורניר שונתה שוב, כך שכלל 16 קבוצות בשיטת משחקי בית-חוץ לכל אורכו, וכך התנהל הטורניר עד לשנת 2023, הוחלט על חזרה לשיטת גביע בו ישתתפו 27 קבוצות, ובהתאם על שינוי השם חזרה ל"גביע האלופות של CONCACAF".
שיטת המפעל > העפלה

במתכונתו החדשה של המפעל, החל מ-2024, מעפילות אליו 27 קבוצות בסך הכל. 22 מהן משתתפות בסיבוב הראשון, וחמש קבוצות מצטרפות בשלב שמינית הגמר.
הקבוצות יכולות להעפיל על בסיס הישגים בליגות המקומיות, או בתחרויות האזוריות של צפון אמריקה, מרכז אמריקה והקריביים:
שיטת המפעל > העפלה > צפון אמריקה

6 קבוצות מליגה MX המקסיקנית (הטובה ביותר בשקלול טורנירי האפרטורה והקלאוסורה באותה השנה תעפיל ישירות לשמינית הגמר).
5 קבוצות מליגת ה-MLS של ארצות הברית וקנדה (זוכת הליגה תעפיל ישירות לשמינית הגמר).
2 קבוצות מליגת העל הקנדית.
זוכת גביע ארצות הברית הפתוח.
זוכת "האליפות הקנדית" (מפעל בשיטת גביע).
3 קבוצות מגביע הליגות הצפון אמריקאי (הזוכה תעפיל ישירות לשמינית הגמר).
שיטת המפעל > העפלה > מרכז אמריקה והקריביים

6 קבוצות מגביע מרכז אמריקה (הזוכה תעפיל ישירות לשמינית הגמר).
3 קבוצות מהגביע הקריבי (הזוכה תעפיל ישירות לשמינית הגמר).
בצפון אמריקה קבוצות יכולות להעפיל בכמה דרכים שונות דרך הליגות, הגביעים המקומיים או גביע הליגות האזורי:
קבוצות מליגת ה-MLS (למעט הקנדיות) יכולות להעפיל גם דרך גביע ארצות הברית הפתוח ודרך "גביע הליגות".
הקבוצות הקנדיות ב-MLS יכולות להעפיל גם דרך "האליפות הקנדית" ודרך "גביע הליגות".
הקבוצות המקסיקניות יכולות להעפיל גם דרך "גביע הליגות".
במקרה בו קבוצה מעפילה גם דרך גביע הליגות או גביע לאומי וגם דרך ליגה מקומית, הקבוצה הבאה בדירוג הליגה תזכה במקום. במקרה בו קבוצה מעפילה גם דרך גביע הליגות וגם דרך גביע לאומי, המפסידה בגביע הלאומי תזכה במקום.
בסך הכל, יכולות להשתתף במפעל מקסימום של 9 קבוצות מכל אחת ממדינות צפון אמריקה (אם נציגותיה זוכות בכל 3 המקומות הראשונים בגביע הליגות), ועשר מליגת ה-MLS. רוב מדינות מרכז אמריקה יכולות לשלוח מקסימום של 5 נציגות לגביע מרכז אמריקה, וזה גם המספר המקסימלי של קבוצות שיכולות להשתתף בגביע האלופות ממדינות אלו (אם כולן מסיימות בין 6 המקומות הראשונים בטורניר. רוב מדינות הקריביים יכולות לשלוח מקסימום של 4 נציגות לגביע הקריבי, ומקסימום של 3 נציגות לגביע האלופות (אם הן זוכות בכל 3 המקומות הראשונים בגביע הקריבי).
שיטת המפעל > העפלה > אצטדיונים

אם לאחד המועדונים המעפילים אין אצטדיון זמין העומד בתנאים של CONCACAF, הוא נפסל מהתחרות ומוחלף במועדון מהתאחדות אחרת. אם אצטדיונה הביתי של הקבוצה לא עומד בתנאים, היא רשאית למצוא אצטדיון חלופי ראוי וזמין באותה המדינה. מועדונים מניקרגואה ומבליז נפסלו בעבר מהתחרות מסיבה זו.
קלוב אמריקה המקסיקנית החזיקה בשיא הצופים למשחק במסגרת הטורניר, כאשר 66,208 צופים נכחו באצטדיון האצטקה במקסיקו סיטי, במשחק נגד הרדיאנו מקוסטה ריקה, ב-8 באפריל 2015. שיא זה נשבר ב-4 במאי 2022, כאשר סיאטל סאונדרס אירחה את אוניברסידד נסיונל באצטדיון לומן פילד, לעיני 68,741 צופים.
שיטת המפעל > שיטת הטורניר

במתכונתו הנוכחית, הטורניר כולל חמישה שלבי נוקאאוט, כולם בשיטת בית וחוץ, למעט הגמר שנערך במשחק יחיד. בסיבוב הראשון משתתפות 22 קבוצות, ובשלב שמינית הגמר מצטרפות אל 11 הקבוצות המנצחות 5 הקבוצות המדורגות.