stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות וימבלדון 1972
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 80 זוגות. מזוג מנצחי תחרות 1971 רק בילי ג'ין קינג השתתפה בתחרות. 4 זוגות קיבלו דירוג:
קים וארוויק ואיבון גולגונג (אוסטרליה אוסטרליה), הפסידו במשחק הגמר
איליה נסטסה (רומניה (1965-1989) רומניה) ורוזמרי קזאלס (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 1970, ניצחו בתחרות
קלארק גרבנר ובילי ג'ין קינג (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בחצי הגמר
פרו מקמילן (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה) וג'ודי טגארט-דלטון (אוסטרליה אוסטרליה) הודחו ברבע הגמר
במשחק הגמר איליה נסטסה מרומניה ורוזמרי קזאלס מארצות הברית שיחקו נגד קים וארוויק ואיבון גולגונג מאוסטרליה וניצחו אותם בשתי מערכות.
סטן סמית', מנצח התחרות
בילי ג'ין קינג, מנצחת התחרות
משה זוארץ

| --- | --- |

 לידה:  9 בפברואר 1972 (בן 53) פתח תקווה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 פעילות בולטת:  יו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל
 תפקיד:  מנכ"ל חברת C-DATA
 צאצאים:  שיר זוארץ, אור זוארץ, בן זוארץ
 מספר צאצאים:  4 
 
משה "שינו" זוארץ (נולד ב-9 בפברואר 1972) הוא איש עסקים ישראלי, מנכ"ל ובעלים של חברת C-Data; ויו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל.
ביוגרפיה

זוארץ נולד וגדל בשכונת קריית מטלון שבפתח תקווה. כנער שיחק במועדון כדורגל של מכבי פתח תקווה.
שירת כחמש שנים בצה"ל בחיל המודיעין.
קריירה

לאחר שחרורו מהשירות הצבאי החל לעבוד כאיש מכירות בחברת קומסק ובהמשך מילא בה תפקידי ניהול בתחום מוצרי האחסון הממוחשב.
בשנת 2002 הקים עם שותפו זאב רוזנקרנץ את חברת קומפיוטר סי דאטה העוסקת בתחום מוצרי המחשוב. בניהולו הפכה החברה לאחת הגדולות בישראל בתחומה, ומחזורה מוערך בכ-1.7 מיליארד ש"ח נכון לשנת 2017.
תפקידים ציבוריים

ב-2005 מונה ליו"ר קבוצת הכדורגל מכבי פתח תקווה וכיהן בתפקיד עד 2011. לאחר מכן שימש כספונסר הקבוצה במשך מספר שנים. ב-2016 רכש עם אייל גולן את זכויות הניהול של קבוצת הפועל מרמורק הרחובותית.
ב-4 באוקטובר 2018 מונה ליו"ר ההתאחדות לכדורגל בישראל, אך בתוך פחות מארבעה חודשים הגיש את התפטרותו לאחר שהגיע למסקנה שלא יצליח להוציא לפועל את התוכנית אותה הוא תכנן. הוא סיים את תפקידו ביוני 2019.
ב-27 בדצמבר 2022 נבחר בשנית לכהן מחדש כיו"ר ההתאחדות לכדורגל.
חיים אישיים

נשוי ואב לארבעה. בתו היא הזמרת והשחקנית שיר זוארץ. בת אחרת, אור זוארץ, בזוגיות עם הכדורגלן ירדן שועה.
הערות שוליים

↑   אתר האינטרנט הרשמי של C-Data
↑  זעזוע במכבי פתח-תקווה: היו"ר שינו זוארץ עוזב, באתר ‏מאקו‏, 2 באוגוסט 2011
↑  נדב צנציפר, דוד בן שימול, רעידת אדמה בכדורגל הישראלי: שינו זוארץ התפטר מתפקידו, באתר ynet, 17 בינואר 2019
פנצרייגר

פנצרייגר מארדר 1
פנצרייגר מארדר 3
פָּנְצֵרְיֵיגר  (Panzerjäger), גרמנית: צייד טנקים, הוא אחד משני טיפוסים של משחיתי טנקים אשר יוצרו בגרמניה הנאצית במהלך מלחמת העולם השנייה. משחיתי טנקים מטיפוס פנצרייגר היו הדור הראשון של משחיתי הטנקים הגרמנים, והם התאפיינו בהיותם חסרי צריח ובעלי גוף מחופה למחצה וכן בעצם היותם הסבות של תובות קיימות של טנקים שהתיישנו.
פיתוח

הפנצרייגר היה משחית טנקים שנבנה על ידי הסרת הצריח מתובת טנק שהתיישן והחלפתו בתותח נגד טנקים. התותחים שהורכבו היו למעשה תותחים נגררים שהוסרו, יחד עם לוח מגן החזית שלהם, מהעגלה הנגררת, והרכבתם, כמו שהם, על התובה, על מנת לאפשר להם ניידות טובה יותר.
פיתוח הפנצרייגרים החל לפני תחילת מלחמת העולם השנייה ונמשך עד לשנת 1943, עת שמשחיתי הטנקים הכבדים והמוגנים יותר מטיפוס יאגדפנצר (Jagdpanzer, מגרמנית: טנק צייד) תפסו את מקומם. פנצרייגרים המשיכו לשרת עד תום המלחמה.
התובות ששימשו להרכבת הפנצרייגרים היו בעיקר תובות של טנקים מיושנים ושל טנקים שנתפסו שלל, מה שהוזיל את עלויות הבנייה שלהם ואפשר להשמיש ציוד מיושן שהיה חסר ערך לכלי לחימה אפקטיבי. למרות מספר חסרונות שנבעו ממדיניות זו, דוגמת שריון קל מידי וצדודית גבוהה, הוכיחו הפנצרייגרים את עצמם מוצלחים במשימה עבורה תוכננו.
פעילות מבצעית

פנצרייגרים הופעלו בדרך כלל במסגרת גדודית כחלק מדיוויזיית פנצרים או חיל רגלים משוריין (חרמ"ש), במטרה להתמודד עם העדיפות המספרית הגבוהה של טנקי בעלות הברית.
דגמים

דוגמאות למשחיתי טנקים מטיפוס פנצרייגר:
פנצרייגר 1 - תותח נגד טנקים 47 מ"מ על תובת פנצר 1
מארדר 1 - תותח 75 מ"מ על תובת טנק שלל צרפתי מסוג לוריאן 37L‏
מארדר 2 - תותח 75 מ"מ על תובת פנצר 2
מארדר 3 - תותח 75 מ"מ על תובת טנק צ'כי מסוג פאנצר 38(t)‏
נאזהורן - תותח 88 מ"מ על תובה שהורכבה מחלקים של טנקי פנצר 3 ופנצר 4
ראו גם

משחית טנקים
יאגדפנצר
הערות שוליים

↑  יחידות אלה כונו "פנצרגרנדיר" (Panzergrenadier).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4384464-9
תקשורת בקוריאה הצפונית

תקשורת בקוריאה הצפונית מתייחסת לשירותי תקשורת זמינים בקוריאה הצפונית. קוריאה הצפונית לא אימצה באופן מלא את טכנולוגיית האינטרנט בשל מדיניות הבידוד.
טלפון

נכון ל-2008, בצפון קוריאה מערכת טלפונים עם 1.18 מיליון קווים נייחים. עם זאת, רוב הטלפונים מותקנים רק אצל בכירי הממשל. מי שמעוניין בהתקנת טלפון חייב למלא טופס המציין את דרגתו, הסיבה שבגללה רוצה טלפון ואת הדרך בה ישלם על כך. רובם יותקנו במשרדי הממשלה, מפעלים בבעלות המדינה, כאשר רק כ-10% הם ליחידים או למשקי הבית.
ב-1970 נכנסו מתקני מיתוג אוטומטיים לשימוש בפיונגיאנג, בסינוויג'ו ובהמהונג. כמה תאי טלפונים ציבוריים החלו להופיע בפיונגיאנג בסביבות 1990. באמצע שנות ה-90, מרכזייה אוטומטית אשר יוצרה באמצעות מיזם משותף לאלקטל ולמפעלים בסין, הותקנה בפיונגיאג. ב-1997 הודיעה צפון קוריאה כי מיתוג אוטומטי החליף את המיתוג הידני בפיונגיאג וב-70 אזורים אחרים. העיתונות בצפון קוריאה דווחה בשנת 2000 כי כבל סיבים אופטיים הוארך עד נמל נאמפו ומחוז צפון פויאנג חובר גם הוא לסיב אופטי.
טלפון > טלפונים ניידים

בנובמבר 2002, טלפונים ניידים הוכנסו לשימוש בצפון קוריאה, ועד נובמבר 2003, כ-20,000 צפון קוריאנים קנו טלפונים ניידים. עם זאת, ב-24 במאי 2004, טלפונים ניידים נאסרו לשימוש.
ההגבלות כללו איסור על טלפונים ניידים בין 2004-2008.
בדצמבר 2008, הושק שירות טלפון נייד חדש בפיונגיאנג, המופעל על ידי החברה המצרית Orascom, עם תוכנית מתכננת להרחיב את הכיסוי לכל חלקי הארץ. השם הרשמי של רשת הטלפונים הניידים ב-3G היא Koryolink, והיא מיזם משותף בין Orascom ותאגיד הדואר והתקשורת בבעלות המדינה. מאז הושקה הרשת קיים ביקוש גדול.
במאי 2010, ליותר מ-120,000 צפון קוריאנים היו טלפונים ניידים; מספר זה עלה ל-301,000 עד ספטמבר 2010,
נכון למאי 2011, ל-60% מאזרחי פיונגיאנג בגילאים 20-50 היה סלולרי. ב-15 ביוני 2011 אישרו StatCounter.com כי כמה צפון קוריאנים משתמשים בטלפונים חכמים של אפל, של נוקיה ושל סמסונג. באוגוסט 2011 המספר עלה ל-660,000 ול-809,000 בספטמבר 2011, נכון לנובמבר 2011, אין טלפונים ניידים היכולים לחייג לתוך או מחוץ למדינה, וגם אין לטלפונים חיבור לאינטרנט. רשת 3G מכסה 94% מהאוכלוסייה, אבל רק 14% מהשטח. 
בדצמבר 2011 המספר גדל ל-900,000. Orascom דיווחו על 432,000 מנויים שנתיים אחרי תחילת הפעילות (דצמבר 2010), ועבר את המיליון עד פברואר 2012. באפריל 2013 מספר המנויים התקרב לשני מיליון. ב-2015 המספר גדל לשלושה מיליון.
ל-Koryolink אין הסכמי נדידה בינלאומיים. זרים המבקרים בצפון קוריאה יכולים לרכוש כרטיסי SIM נטענים מראש לצורך ביצוע שיחות בינלאומיות בלבד, וללא אפשרות לשיחות מקומיות. קודם לינואר 2013, זרים היו נאלצים למסור את הטלפון הנייד שלהם במעבר הגבול או בשדה התעופה טרם הכניסה למדינה, אבל עם זמינותם של כרטיסי הסים המקומיים, מדיניות זו אינה תקפה יותר. גישה לאינטרנט, עם זאת, זמינה רק לתושבים זרים אך לא לתיירים.
טלפון > קישור בינלאומי

חיבורי קווים נייחים בינלאומיים מרכיבים רשת המחברת בין פיונגיאנג לבייג'ינג ולמוסקבה, ובין צ'ונגג'ין לוולדיווסטוק. קווי תקשורת עם קוריאה הדרומית נפתחו בשנת 2000. במאי 2006 חברת TransTeleCom ומשרד התקשורת של צפון קוריאה חתמו על הסכם לבנייה והפעלה של רשת קווי תמסורת אופטיים באזור הגבול בין צפון קוריאה לרוסיה. זהו החיבור הנייח הישיר הראשון בין רוסיה וצפון קוריאה. הבנייה הושלמה ב-2007.
תחנת לוויינים קרקעית ליד פיונגיאנג מספקת תקשורת בינלאומית ישירה באמצעות חברת "אינטלסט". מרכז תקשורת לוויני הותקן בפיונגיאנג ב-1986 בסיוע טכני של צרפת. ב-1990 נחתם הסכם עם יפן לשימוש משותף בלוויין התקשורת שלהם. צפון קוריאה הצטרפה ב-1974 לאיגוד הדואר העולמי, אך יש לה הסכמי דואר ישירים רק עם מספר מצומצם של מדינות.
סיבים אופטיים

באפריל 1992 הוקם מפעל סיבים אופטיים בפיונגיאנג ורשת הסיבים האופטיים הראשונה שהורכבה מ-480 קווי Pulse Code Modulation ו-6 מרכזיות אוטומטיות מפיונגיאנג להמהונג (300 ק") הותקנה בספטמבר 1995. יתר על כן, תהליך יישור הקרקע שהחל ביוזמת קים ג'ונג איל במחוז קאנגוונדו במאי 1998, ובמחוז צפון פויאנג בינואר 2000, אפשרו בנייה של רשת סיבים מחוזית וארצית, אשר נבנתה על ידי עשרות אלפי חיילי צבא העם הקוריאני ופועלים אחרים שגויסו בקנה מידה נרחב, במטרה לשקם מאות אלפי דונם של אדמות פוריות שנהרסו באסונות טבע בסוף 1990.
טלוויזיה

השידורים בצפון קוריאה נשלטים על ידי המדינה, והם משמשים ככלי תעמולה של השלטון תחת מפלגת הפועלים של קוריאה. תחנה הטלוויזיה הקוריאנית המרכזית (Korean Central Television) ממוקמת בפיונגיאנג, ויש גם תחנות בערים מרכזיות נוספות. ישנם שלושה ערוצים המשדרים בפיונגיאנג ורק ערוץ אחד בערים אחרות. טלוויזיות צבעוניות תוצרת יפן מיובאות תחת שם מותג צפון קוריאני, אך טלוויזיות שחור לבן בגודל 19 אינץ' מיוצרות באופן מקומי מאז 1980. ההערכות הן שמספר הטלוויזיות שהיו בשימוש בתחילת שנות ה-90, עמד על כ-250 אלף.
דמות בולטת בשידורי תחנת הטלוויזיה של צפון קוריאה היא המגישה והקריינית רי צ'ון-הי שעבדה בתחנה משנת 1974 ועד 2012, עת יצאה לגמלאות. במשך שנות הקריירה הטלוויזיונית שלה וגם לעיתים מזומנות אחריה נחשפה דמותה של רי ברחבי העולם כאשר הופיעה במשדרי חדשות שונים של התחנה, במיוחד בעת המבזקים בהם הודיעה בקולה הדרמטי על הניסויים בנשק גרעיני שערכה קוריאה הצפונית וכן בהודעות הרשמיות שמסרה על מותם של קים איל-סונג ב-1994 ושל קים ג'ונג-איל ב-2011, בהן הזילה דמעות בשידור.
רדיו

מבקרים אינם מורשים להביא רדיו. כחלק ממדיניות מניעת המידע של הממשל, יש צורך לבצע שינויים במכשירי טלוויזיה ורדיו על מנת לקלוט תחנות ממשלתיות בלבד. מכשירים אלה נרשמים על ידי מחלקה מיוחדת במדינה והם כפופים לבדיקה באופן אקראי. הסרת החותם הרשמי מהמכשירים היא עבירה על פי חוק. על מנת לקנות טלוויזיה או רדיו, אזרחים קוריאנים נדרשים לקבל אישור מיוחד של גורמים רשמיים במקום המגורים או העבודה שלהם.
בצפון קוריאה יש 2 רשתות שידור רדיו AM, תחנת שידור פיונגיאנג תחנת שידור (קולה של קוריאה) ותחנת השידור הקוריאנית המרכזית, וכן רשת שידור FM בשם תחנת השידור פיונגיאנג FM. לכל 3 הרשתות יש תחנות בערים הגדולות המציעות תוכניות מקומיות. ישנו גם משדר רב עוצמה לשידור מעבר לים במגוון שפות.
בשנת 1997 היו 3.36 מיליון מכשירי רדיו.
שירותי דואר

שירות הדואר של קוריאה הצפונית מופעל על ידי משרד הדואר והתקשורת, ומפוקח מטעם הלשכה לתחזוקת שירותי התקשורת.
רשת תקשורת לאומית

Kwangmyong היא רשת "גן סגור" צפון קוריאנית, המשמשת כרשת אינטראנט אשר נפתחה בשנת 2000. היא נגישה בערים הגדולות, אוניברסיטאות, מרכזי תעשייה ומסחר. ניתן להתחבר 24 שעות ללא הגבלה על ידי חיבור Dial-up.
אינטרנט

גישה לאינטרנט בינלאומי בצפון קוריאה נעשית באמצעות סיבים אופטיים המחברים בין, כבל חיבור פיונגיאנג עם הרפובליקה העממית של סין. אינטרנט הקפה הראשון של צפון קוריאה נפתח בשנת 2002 כיוזמה משותפת עם חברת האינטרנט הדרום קוריאנית Hoonnet. הוא מחובר באמצעות קו לסין. מבקרים זרים יכולים לחבר את המחשבים שלהם לאינטרנט באמצעות קווי טלפון בינלאומיים הזמינים בכמה מלונות בפיונגיאנג. בשנת 2005 נפתח אינטרנט קפה חדש בפיונגיאנג וחובר באמצעות קישור לוויני. התוכן מסונן קרוב לוודאי על ידי סוכנויות הממשל. ב-2003-מיזם משותף בין איש עסקים גרמני לצפון קוריאה שנקרא KCC אירופה, הביא אינטרנט מסחרי לצפון קוריאה. החיבור נוצר בעזרת קישור לווייני מצפון קוריאה לשרתים הממוקמים בגרמניה. קישור זה סיים את הצורך לחייג לספקיות האינטרנט בסין.
מאז פברואר 2013, זרים מסוגלים לגשת לאינטרנט באמצעות רשתות 3G.
KCC אירופה מנהלת את סיומת המדינה .kp מברלין.
הערות שוליים

↑  High-tech revolution yet to hit North Korea
↑  "Country Comparison: Telephones – main lines in use".
↑  French, Paul.
↑  Lee, 2003
↑  "World briefings: North Korea", New York Times, June 4, 2004.
↑  "North Korea recalls mobile phones".
↑  Dave Lee. (10 December 2012) North Korea: On the net in world's most secretive nation.
↑  "Secretive N Korea set to launch mobile phone service", Associated Press, December 4, 2008.
↑  "3세대이동통신서비스 《고려링크》 시작 천리마 속도로 정보통신 현대화 노린다". 민족 21 (94). 2009-01-01.
↑  http://www.dailynk.com/english/read.php?cataId=nk01500&num=5303 (accessed 18 November 2009)
↑  "Cell phone demand stays strong in North Korea".
↑  Mobile phone subscriptions in N. Korea quadruple in one year: operator, YonhapNews, 9 November 2010
↑  Phone Handset Prices Fall as Users Rise, DailyNK, 20 May 2011
↑  Kang (강), Jin-gyu (진규) (2011-06-15).
↑  Orascom User Numbers Keep Rising, DailyNK, 11 August 2011
↑  Orascom Telecom Holding Third Quarter 2011 Results, page 30 (accessed 28 April 2012)
↑  "Secretive N. Korea opens up to cellphones".
↑  Hamish McDonald (24 December 2011) Father knows best: son to maintain status quo, The Age.
↑  Orascom Telecom Holding First Quarter 2011 Results, page 29 (accessed 20 May 2011)
↑  Alaa Shahine (2 February 2012).
↑  "North Korea embraces 3G service".
↑  Williams, Martyn.
↑  "EXCLUSIVE: Foreigners Now Permitted To Carry Mobile Phones In North Korea - NK News - North Korea News". 19 January 2013.
↑  Gallo, William.
↑  TransTeleCom is to build first land link with North Korea
↑  "Cable Production Base" "Naenara," Korea Today, No. 602 (8), 2006
↑  History of Land Rezoning in the DPRK, KCNA, 11 May 2005
↑  Kim Jong Il, "Improving the Layout of the Fields Is a Great Transformation of Nature for the Prosperity and Development of the Country, a Patriotic Work of Lasting Significance,"Rodong Sinmun, 18 April 2000
↑  Moon Sung Hwee (2006). "An In-depth Look at North Korea's Postal Service". Daily NK. נבדק ב-13 ינו' 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Andrew Jacobs (January 10, 2013).
↑  Foster-Carter, Aidan (2002-07-06).
↑  "First Internet Cafe Opens in Pyongyang".
↑  Lintner, Bertil (2007-04-24).
↑  "North Korea to offer mobile internet access".
↑  Caitlin Dewey (26 February 2013).
↑  "North Korea blocks access to Instagram".
רוכב אופניים משתמש בטלפון הנייד בהמהונג
צפון קוריאנים עם טלפונים סלולריים, אפריל 2012
הפרויקט של עידן רייכל

| --- | --- |

עידן רייכל
 סוגה:  פופ, מוזיקת עולם
 www.idanraichelproject.com
הפרויקט של עידן רייכל הוא הרכב מוזיקלי ישראלי. הפרויקט אינו להקה במובן המקובל של המילה, מאחר שהוא לא מכיל הרכב קבוע של זמרים ונגנים, אלא בסיס מתחלף עם זמרים שונים. בראש ההרכב עומד המוזיקאי עידן רייכל, שכותב ומלחין את רוב שיריו. חמשת אלבומיו של ההרכב זכו להצלחה מסחרית גדולה, ומכרו ביחד מעל לחצי מיליון עותקים בישראל לבדה.
קריירה מוזיקלית > אלבום ראשון

את הקריירה המוזיקלית שלו התחיל רייכל בתחילת שנות האלפיים, בין היתר כקלידן בהופעותיהם של עברי לידר ושל ריקי גל. בשאיפה להתפתח לכיוון של הפקה מוזיקלית, החליט ליצור תיק עבודות אישי, המעיד על יכולות ההפקה שלו. לשם כך הקליט באולפנו הביתי בכפר סבא שירים אחדים, שבהם השתתפו כשלושים זמרים שונים, רובם בני העדה האתיופית. השירים היו ברובם בסגנון מוזיקת עולם, תוך שילוב אלמנטים של מוזיקת פופ ורוק. מטרתו העיקרית של רייכל הייתה הצגת יכולות ההפקה שלו, על כן השקיע פחות בכתיבת השירים. כך, למשל, השיר "בואי" מורכב משני בתים בלבד, ללא פזמון חוזר, ובשיר "מדברים בשקט" אחרי הפזמון החוזר מושר פעם נוספת הבית השני של השיר.
רייכל הציג בפני חברת הליקון ארבעה שירים, שאף לא אחד מהם נכלל לבסוף באלבום. גדי גידור, בזמנו מנהל הרפרטואר של חברת הליקון, אהב את השירים, ויזם את איגודם לכדי אלבום שלם.
בנובמבר 2002 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום, "בואי", בביצועם של יאיר זיו, שירן כהן, אלמו אגא ומימי יוסף, שכלל שילוב של עברית ואמהרית ועובד על ידי רייכל, במשותף עם עברי לידר. השיר זכה להצלחה גדולה במצעדי הפזמונים, הושמע תכופות בתחנות הרדיו, ואף גרר גרסת פרודיה מצדו של דידי הררי, השמה ללעג את השמעותיו המרובות. בעת יציאת הסינגל, האלבום טרם היה מוכן במלואו, אך הביקורות החיוביות שלהן זכה הביאו לעבודה אינטנסיבית של רייכל להשלמת האלבום, שיצא לבסוף כשלושה שבועות לאחריו.
בדצמבר 2002 יצא האלבום המלא, "הפרויקט של עידן רייכל", בהוצאת חברת הליקון. האלבום נחל הצלחה גדולה, ומכר למעלה מ-150,000 עותקים. אחרי צאתו פורסמו גם הסינגלים "מדברים בשקט" בביצועה של אורטל אופק, "אם תלך" של דין דין אביב ו"הנך יפה" ששר רייכל בעצמו, בלווי קולות באמהרית מאת זנה אדחנני, במילים המעובדות מתוך שיר השירים. האלבום כלל שני שירים נוספים שעיקרם בעברית: "השיר של מימי" בביצועה של תום רהב ו"שושנים עצובות" בביצועו של רייכל. רוב השירים האחרים הם באמהרית.
במצעדי הפזמונים השנתיים של רשת ג' ושל גלגלצ לשנת תשס"ג, זכה ההרכב בתארים "הרכב השנה" ו"תגלית השנה". בשני המצעדים הגיעו ארבעת הסינגלים מהאלבום למקומות גבוהים, ובעיקר זכה להצלחה השיר "אם תלך", שזכה בתואר "שיר השנה" בשתי התחנות.
לאחר צאת האלבום, החל רייכל בעבודה על האלבום השני, שנמשכה כשנתיים. במקביל, יצא ההרכב לסיבוב הופעות בישראל. תחילה חשב רייכל להופיע במועדונים קטנים בתל אביב, אך אז קיבל הצעה להופיע במשכן לאמנויות הבמה במסגרת פסטיבל מוזיקת עולם. בבחירת האמנים מהאלבום שיופיעו יחד עמו, חיפש רייכל זמרים דוברי שפות שונות, כמו גם המנגנים במספר כלי נגינה. להופעות הצטרפו הזמרים ווגדרס אבי וואסה וכברה קסאי, שלא השתתפו באלבום. את קסאי הכיר רייכל דרך הלהקה הצבאית שאותה הדריך במהלך שירותו הצבאי. כמו כן, השתתפו בהופעות דין דין אביב, שלשם כך הפסיקה את המופע המשותף עם אמה עליזה אביב, נגן כלי ההקשה איתמר דוארי, שהיה אז בן 17 בלבד והמתופף גלעד שמואלי.
קריירה מוזיקלית > אלבום שני

בדצמבר 2004 יצא הסינגל הראשון מתוך האלבום השני, "ממעמקים", בביצוע רייכל עצמו, שלווה בשירה באמהרית של ווגדרס אבי וואסה על פי השיר העממי האתיופי "Nanu Nanu Ney". השיר זכה להצלחה מיידית כאשר נכנס היישר למקום הראשון במצעד הפזמונים השבועי של רשת ג', שאותו הוביל במשך שמונה שבועות רצופים.
בינואר 2005 יצא האלבום השני של ההרכב, "ממעמקים", גם הוא בהוצאת הליקון. בנוסף לשיתוף הפעולה הנמשך עם דין דין אביב, כברה קסאי ווגדרס אבי וואסה, כלל האלבום גם שירים של אמנים נוספים, כמאיה אברהם, מיטל מעודה, מירב איתן ושושנה דמארי. שיתוף הפעולה של רייכל עם דמארי נחשב ליוצא דופן, לאחר שבמשך שנים לא הקליטה שירים חדשים. באלבום שרה שני שירים שנכתבו במיוחד עבורה, "עלה נישא ברוח" ו"האר את עיניו". אחרי צאת האלבום יצאו הסינגלים "יש בי עוד כוח" בביצועה של אביב, "מילים יפות מאלה" בביצוען של קסאי וליאורה יצחק, "מכל האהבות" בביצועה של אברהם ו"שובי אל ביתי" בביצועו של אילן דמתי, ששימש כתאורן בהופעות ההרכב. האלבום כלל גם שיר אחד בערבית, "عزيني" ("Azini") בביצועה של מירה עווד, שגם כתבה את מילותיו.
גם "ממעמקים" זכה להצלחה במכירות, ומעל 20,000 עותקים נמכרו ממנו יומיים לאחר צאתו. בסך הכול מכר האלבום עד היום למעלה מ-140,000 עותקים. במצעד הפזמונים השנתי ה'תשס"ה של רשת ג' ושל גלגלצ זכה ההרכב פעם נוספת בתואר "הרכב השנה". לאחר צאת האלבום יצאו חברי ההרכב לסיבוב הופעות נוסף בישראל, ואחריו גם בארצות הברית ובאתיופיה.
קריירה מוזיקלית > לאחר האלבום השני

בינואר 2006 הופיעו חברי ההרכב באתיופיה, שם שהו במשך חמישה ימים. למסע זה הצטרף הבמאי תומר הימן, שביים בעקבותיו את הסרט התיעודי "שחור על לבן". הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2007. עבור הסרט, כתב רייכל את השיר "הביתה הלוך חזור", ששר הוא עצמו בסרט. מאוחר יותר הקליטה אותו גם קסאי, וביצועה יצא כסינגל בספטמבר 2007, בסמוך להקרנת הבכורה של הסרט.
בנובמבר 2006, יצא לאור על ידי חברת קומבנצ'ה מבית "פוטומאיו" אלבום אוסף של ההרכב, בשם: "The Idan Raichel Project", שהכיל שירים משני האלבומים הראשונים. אף על פי שהוא נמכר גם בישראל, יועד האלבום בעיקר להפצה במדינות אחרות.
בשנת 2008, בהזמנה של תחנת הרדיו גלגלצ לכבוד חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל, כתב ושר רייכל את השיר "מנעי קולך מבכי", בהתבססו על קינת רחל בספר ירמיהו.
קריירה מוזיקלית > אלבום שלישי

באוקטובר 2008 יצא "חלומות של אחרים", סינגל ראשון לקראת האלבום השלישי של ההרכב, ששר רייכל בעצמו. ב-20 בנובמבר יצא האלבום המלא, "בין קירות ביתי". בניגוד לשני אלבומיו הקודמים, לא שיתף רייכל פעולה באלבום זה עם מוזיקאים יוצאי אתיופיה. עם זאת, נכללו באלבום שירים בשפות שונות, ביניהם: "Todas las Palabras" ו-"Cada Dia" שכתבה וביצעה הזמרת הקולומביאנית מרתה גומז בספרדית, ו"Odjus Fitxadu" ששרה מיירה אנדראדה בשפה הקריאולית של כף ורדה. באלבום זה גם גדל מספר הנגנים המשתתפים, כאשר ברוב השירים השתתפה תזמורת של עשרים נגנים לפחות. באלבום השתתפו אילן דמתי ומאיה אברהם, שהשתתפו גם ב"ממעמקים". פרט ל"חלומות של אחרים", שר רייכל גם את השירים "בין קירות ביתי" ו"הכל עובר". לאלבום צורף השיר "מנעי קולך מבכי" כסינגל נפרד. את ההפקה המוזיקלית עשה עידן עם מתופף הפרויקט - גלעד שמואלי.
בדצמבר 2008 החלו תחנות הרדיו השונות להשמיע את השיר "منهار اللي مشيتي" ("מהיום שהלכת") מהאלבום, אף על פי שלא יצא כסינגל רשמי. את השיר כתב ושר שמעון בוסקילה בערבית מרוקאית לזכר אמו. זהו השיר הראשון לו כתב בוסקילה את המילים. הסינגלים הבאים היו "שאריות של החיים" ששר אמיר דדון, "מי נהר" ששרה ענת בן חמו, "Todas las Palabras" ששרה גומז ו"רוב השעות" ששר אילן דמתי.
כשלושה שבועות לאחר צאתו, הגיע האלבום למעמד אלבום זהב, ובאפריל 2009 - למעמד פלטינה. בטקס בו הוכרז האלבום כאלבום פלטינה, צוין גם סך מכירות של מעל 300,000 עותקים לשלושת אלבומי הפרויקט. האלבום השלישי מכר לבסוף למעלה מ-100,000 עותקים. במצעדים השנתיים של רשת ג' ושל גלגלצ זכה ההרכב פעם נוספת בתואר "הרכב השנה".
גם "בין קירות ביתי" הופץ ברחבי העולם באמצעות הלייבל "CUMBANCHA".
קריירה מוזיקלית > לאחר האלבום השלישי

באוקטובר 2010, הודיע רייכל שישמש כמנהל האמנותי של סדרת מוזיקת עולם באופרה הישראלית. באותו החודש, הוציא סינגל בשם "Say God", שבו שיתף פעולה עם הגיטריסט המאלי ויו פארקה טורה - אחד מאורחי הסדרה.
בשנת 2011 הלחין רייכל את השיר "אמא, אבא וכל השאר" שכתב ראובן פוליטי, שנפל במלחמת יום הכיפורים, במסגרת הפרויקט "עוד מעט נהפוך לשיר". את השיר ביצע עידן חביב.
קריירה מוזיקלית > אלבום רביעי

ביולי 2011 יצא האלבום הרביעי של הפרויקט, "הביתה, הלוך חזור", המורכב משלושה תקליטורים, הכוללים ביצועים לשירי הפרויקט בהופעות חיות, ושירים שלא נכללו באלבומים הקודמים.
מספר חודשים לאחר יציאתו, הגיע האלבום למעמד אלבום פלטינה, ובהמשך מכר למעלה מ-60,000 עותקים.
קריירה מוזיקלית > אלבום חמישי

בינואר 2013, יצא סינגל ראשון לקראת האלבום החמישי של הפרויקט, בשם "עכשיו קרוב". את השיר שר הזמר תמיר נחשון. השיר זכה להצלחה, והגיע לראש מצעדי הפזמונים השונים. בחודש פברואר יצא סינגל נוסף, "בלילה", ששר עידן חביב. בכתיבת השיר שיתף רייכל פעולה עם הפזמונאי יעקב גלעד.
במרץ 2013 יצא האלבום המלא, "רבע לשש". עם רוב הזמרים והנגנים באלבום שיתף רייכל פעולה כבר באלבומיו הקודמים, ביניהם הזמרים: ענת בן חמו, מירה עווד, עידן חביב, ויו פארקה טורה, אמיר דדון, מרתה גומז והמתופף גלעד שמואלי, שגם באלבום זה השתתף בהפקה המוזיקלית לצדו של רייכל. רייכל עצמו שר חמישה שירים שונים באלבום, יותר מבאלבומיו הקודמים. עליהם נמנה השיר "Sabe Deus", ששר בדואט עם הזמרת הפורטוגזית אנה מורה. שיר זה משלב עברית ופורטוגזית.
כבאלבומיו הקודמים של הפרויקט, נכללו באלבום זה מספר שירים בשפות שאינן עברית. פרט ל־"Sabe Deus", כולל האלבום גם את השירים "In Stiller Nacht", ששר גדול זמרי הקונטרה-טנור בעולם - אנדריאס שול, בגרמנית, "انا انا وانت انت", ששרה מירה עווד בערבית, "Mon Amour", ששר ויו פארקה טורה בצרפתית ו־"Detrás De Mi Alma", ששרה מרתה גומז בספרדית.
רייכל כתב והלחין את רוב שירי האלבום. את השיר "חיים פשוטים" כתב והלחין במשותף עם אביב גפן.
לאחר יציאת האלבום, יצאו כסינגלים גם השירים: "Sabe Deus", "עד שאין יותר לאן", "אם היית רואה", שאותו שרה ליאת ציון, ו"בקרוב".
בתוך יומיים בלבד מיום יציאתו של האלבום, נמכרו כ-15,000 עותקים ממנו, וזיכו אותו במעמד אלבום זהב. שלושה חודשים לאחר מכן, הגיע האלבום למעמד פלטינה כפולה, כשנמכרו ממנו מעל ל-60,000 עותקים. "רבע לשש" מכר עד היום למעלה מ-120,000 עותקים. האלבום הביא לזכייתו של הפרויקט בתואר "אנשי השנה" במצעד השנתי של גלגלצ לשנת תשע"ג. שני שירים מהאלבום דורגו בשני המקומות הראשונים במצעד זה: "בלילה", שזכה בתואר "שיר השנה", ו"עכשיו קרוב", שדורג במקום השני במצעד.
"רבע לשש" יצא בארצות הברית ובהמשך ייצא באירופה באמצעות הלייבל CUMBANCHA.
קריירה מוזיקלית > לאחר האלבום החמישי

ב-10 ביוני 2014 יצא הסינגל "Petit Roi", השיר הוא בשפה הצרפתית. את השיר ביצע צחי הלוי.
ב-2019, הופיע הפרויקט בחלק האומנותי של אירוויזיון 2019 עם השיר "בואי". באלבום הסולו של רייכל "ואם תבואי אליי" שיצא באותה שנה נכלל שיר בהשתתפות הפרויקט בשם "Ketero" עם הסולנית יהלום דוד.
ב-12 בפברואר 2020, יצא לאור הסינגל "איזה יום טוב", שנכתב והולחן על ידי רייכל בשיתוף תמר יהלומי ובוצע על ידי נסרין קדרי.
קריירה מוזיקלית > אלבום שישי

במהלך מלחמת חרבות ברזל, ב-31 באוקטובר 2023, יצא לאור הסינגל הראשון מתוך האלבום השישי של הפרויקט "תחזור" יחד עם רוני דלומי. ב-17 בדצמבר יצא לאור הסינגל השני "כל יום מחדש" יחד עם גידי גוב. האלבום, מגדל של אור, יצא לאור ב-6 בפברואר 2024.
ב-8 בינואר 2025, הפרויקט של עידן רייכל הוציא סינגל בשם "דרישת שלום מחיים אחרים (מילי)". את השיר כתב והלחין רייכל בשיתוף עם אבי אוחיון, והוא מבוצע על ידי שירה בן שמחון. השיר נכתב בהשראת מילי דקל חן, אשתו של שגיא, שנחטף לעזה במהלך טבח שבעה באוקטובר.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2002: הפרויקט של עידן רייכל
2005: ממעמקים
2008: בין קירות ביתי
2013: רבע לשש
2024: מגדל של אור
דיסקוגרפיה > אלבומים אחרים - אוספים

2006: The Idan Raichel Project
2011: הביתה, הלוך חזור - מארז משולש
תעסוקה מעברית

תעסוקה מעברית היא תעסוקה של עובד, או קבוצת עובדים עם מוגבלות, לתקופה מוגבלת בזמן, המתקיימת במקומות עבודה בשוק החופשי, תוך ליווי של אנשי מקצוע מתחום השיקום. התעסוקה המעברית נועדה לפתח מסוגלות תעסוקתית, ולשמש שלב מעבר בין מצב של אי-עבודה, או של תעסוקה במפעל מוגן, למצב של תעסוקה בשוק החופשי.