כתובת אזתוד
הכתובת הפיניקית > תרגום

תרגום הכתובת מובא לעיל לפי המוסכם בקרב החוקרים. המילים שתרגומן איננו ודאי, וכן שמות מקומות, מובאים בכתב נטוי כפי שמופיעות בכתובת המקורית. החלוקה היא לפי הכתובת השלמה ביותר – הכתובת שבשער העליון. מילים המקוטעות בירידת שורה בכתובת המקורית מאוחדות בתרגום לעיל.
| טור א' | טור ב' | טור ג' | סוף הכתובת |
| --- | --- | --- | --- |
|  אנכי אזתוד הברכ בעל, עבד  בעל, אשר אידר (הביא לגדולה) אורכ מלך הדננים.  פעלני (עשׂני) בעל לדננים לאב ולאם. החיה אנכי את  הדננים. הרחיב אנכי ארץ עמק אדנ ממוצא  שמש ועד מבואה. והיה בימיי כל נועם (כל טוּב)  לדננים, ושׂובע ומנעמים. ומילא אנכי עקרת פער  ופעל (עשה) אנכי סוס על סוס ומגן על מגן וצבא על  צבא, בעבור בעל והאלים, ושברת מלצמ,  ותרק אנכי (את) כל הרע אשר היה בארץ. והקים אנכי  (את) בית אדני בנועם (בטוב), ופעל (עשה) אנכי לשורש אדני נועם,  והושיב אנכי (אותו/אותם) על כסא אביו, ושת (שׂם, השית) אנכי שלום את (עם)  כל מלך, ואף כאב פעלני כל מלך (כל מלך עשני לאביו) בצדקי  ובחכמתי ובנועם לבי (בזכות צדקתי וחכמתי וטוב־לבי). ובנה אנכי חומות  עזות בכל הקצוות (של הארץ) על הגבולות במקומות שבהם היו  אישים רעים בעלי גדודים, אשר לא היה (בהם) איש עבד  לבית־מפש. ואנכי אזתוד שתִים (שׂמתי אותם) תחת  פעמיי (רגליי). ובנה אנכי חומות במקומות ההם, כדי שישבו  דננים בנחת לבם (יוכלו לחיות בלי פחד). ועינה (הכפיף) אנכי ארצות עזות במבוא  שמש, אשר בל (לא) עינו כל המלכים אשר היו לפניי,  ואנכי אזתוד עיניתים, הורדתים אנכי, והושבתים אנכי  בקצות גבולי במוצא שמש, ודננים |  הושבתי שם. והיו בימיי, בכל  גבול עמק אדנ ממוצא שמש  ועד מבואה, ובמקומות אשר היו  לפנים (בעבר) נשתעים (פוחדים מהם), אשר ישתע (יפחד) אדם ללכת  דרך (בהם), ובימי אנכי, אישה תלך  לחוד (לבדה) עם פלכים, בעבור בעל והאלים.  והיו בכל ימיי שׂובע ומנעמים ושֶבֶת  נעימה ונחת לב לדננים ולכל  עמק אדנ. ובנה אנכי (את) הקֶרֶת הזאת ושת (שׂם)  אנכי (את) שמה "אזתודי", כי בעל ורשף־  צפירים שלחוני לבנות (אותה). ובנה אנכי  בעבור בעל ובעבור רשף־צפירים  בשובע ובמנעמים ובשֶבֶת נעימה ובנחת  לב, להיות משמר לעמק אדנ  ולבית־מפש, כי בימיי היה לארץ עמק  אדנ שובע ומנעמים ובל (לא) היה מתמ  לדדנים לל בימיי. ובנה אנכי הקֶרֶת הזאת (ו)שת (שׂם)  אנכי (את) שמה "אזתודי"; הושיב אנכי בה  (את) בעל־כרנתריש וילך זבח לכל |  המסכת: זבח יממ – אלוף (שור), ובעת חריש –  שׂה, ובעת קציר – שׂה. וברך בעל־  כרנתריש את אזתוד (ב)חיים ושלום  ועוז אדיר על כל מלך, לתת (כלומר, נתנו לאזתוד) בעל־כרנתריש  וכל אלוהי הקֶרֶת לאזתוד אורך ימים וריבוי  שנים ורשאת נעימה/נעימות ועוז אדיר על כל  מלך. והייתה הקֶרֶת הזאת בעלת שובע ותירוש, והעם  הזה אשר יושב בה יהיה בעל אלופים (שוורים)  ובעל צאן ובעל שובע ותירוש וברבים ילד (יולידו צאצאים רבים)  וברבים יאדר (יהיה אדיר מאוד) וברבים יעבוד (ישרת הרבה)  את אזתוד ואת בית־מפש, בעבור בעל והאלים.  ואם מלך במלכים ורוזן ברוזנים, אם  אדם אשר הוא בעל שם, אשר ימחה (את) שם  אזתוד מהשער הזה, ושת (שׂם) שמו (שׁם), אם אף יחמוד  את הקֶרֶת הזאת, ויסע (את) השער הזה אשר פעל (עשה)  אזתוד ויפעל לשער זר (ויעשה שער אחר) ושת (שׂם) שמו עליו;  (או) אם בחמדה יסע, אם בשנאה וברוע יסע  (את) השער הזה; ומחה בעל־שמים ואל־קונה־ארץ |  ושמש־עולם וכל קהל־בני־אלים את הממלכה ההיא ואת המלך ההוא ואת  האדם ההוא אשר הוא בעל שם אפס  שמ אזתוד יהיה לעולם כמו שם  שמש וירח! |
בכתובת חוזרות כמה מילים פיניקיות שונות בצורתן או בשימושן ממקבילותיהן העבריות. הראשונה היא המלה "אש", המשמשת לשעבוד (אנ'), כמו אֲשֶׁר או שֶׁ־ּ בעברית. ייתכן שהמלה הפיניקית "אש" היא שֶׁ־ּ עם אל"ף פרוסתטית. "פעל" על הטיותיו הוא הפועל הפיניקי המקביל לפועל העברי "עשה". הצורה הפיניקית של בניין "הִפעיל" היא "יִפעִל", כמו בפעלים "יחו" (החייה) ו"ירחב" (הרחיב). "כנ" הוא הפועל המקביל ל"היה", כמו באוגריתית. השורש נ־ע־מ נפוץ בפיניקית ומחליף את השורש ט־ו־ב, שלא מוכר בה. רוב הפעלים בכתובת מופיעים בצורת המקור המוחלט ואחריהם הנושא, בדומה לצורה "וְשַׁבֵּחַ אֲנִי" (קהלת, ד', ב'), ומקבילה לה צורת העבר בעברית (למשל, "ומלא אנכ" משמעו "מילאתי אנכי"). בשפות שמיות שונות משמעות המלה "בעבור" משתנה מעט; בכתובת אזתוד, "בעבר" ("בעבור") משמעה אולי "לשם" (השוו שמואל ב', י"ב, כ"ה) או "בזכות". בכתובת יש הבדל בין מִלית היחס "אית", היא המלית המצטרפת למושא, לבין מלית היחס "את" במשמעות "עִם" (המלית העברית "את" משמשת בשתי המשמעויות). סיומת הנקבה היא תמיד "־ת".