stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוורפורדווסט
היסטוריה

ממצאים מצביעים על התיישבות באזור מתקופת הברזל והשלטון הרומאי. מיקומה של הוורפורדווסט בנקודת מעבר טבעית על נהר הקלד'י וגישה לים מאותו נהר, לצד הרכס הסלעי השולט בצומת דרכים חשובה זו, העניק לאזור היישוב חשיבות אסטרטגית רבה וככל הנראה שכן במקום מבצר רומאי שסביבו התפתחה התיישבות. בתקופה הרומאית שם היישוב היה קר אלן (Caer Alun; מבצר אלן), אחת הסברות היא שהוא נקרא כך על שם אלן (Elen), אשתו הוולשית של הקיסר מגנוס מקסימוס (השליט הרומאי האחרון בבריטניה).
בשנים שלאחר הפלישה הנורמנית לאי הבריטי ב-1066, דרום ויילס נכבשה ונשלטה על ידי אצילים נורמנים באדונוניות ספר, גילברט פיטץ רישארד קיבל את לידיו את האדמות סביב הוורפורדווסט והחל בבניית הטירת בסוף המאה ה-11. במהלך המאה ה-12 מרכזי הכוח הנורמנים בדרום ויילס היו בעימותים תכופים עם שליטים וולשים מצפון, הוורפורדווסט עצמה נכבשה ב-1147 על ידי הוול סס, בנו של שליט ממלכת דהייברת' ריס אפ גריפיד'. לאחר שחזרה לידי הנורמנים, החלה העיירה לגדול ופרוח כמרכז מסחרי ומנהלי חשוב בדרום-מערב ויילס (מעמד שהשתמר עד היום), בסוף המאה ה-12 נבנתה כנסיית סנט מרי והחלו להתפתח מספר תעשיות ובעיקרן תעשיית צמר שנסחר עם השוק האנגלי ממזרח דרך היבשה והים (במורד נהר הקלד'י).
במהלך ימי הביניים העיירה נקראה קסטלטאון (Castletown) על שם הטירה במרכזה. באמצע המאה ה-16, כאשר ביטל הנרי השמיני את העצמאות של אדוניות הספר והכיל את החוק האנגלי על כל ויילס, התחלקה מחדש ויילס למחוזות, בשלב זה נקראה העיירה בשמה הנוכחי 'הוורפורדווסט' והיא הוגדרה כעיירת מחוז מאוחדת (אחת משתיים כאלו בוויילס) משום חשיבותה למאבק בתקיפות פיראטים שהגיו מהים. עד לשינוי הנרחב הנעשה במחוזות בממלכה המאוחדת ב-1974, העיירה נקראה באופן רשמי "העיירה והמחוז הוורפורדווסט" ובפועל הייתה חלק ממחוז פמברוקשייר שנוסד.
במהלך מלחמת האזרחים האנגלית, פקידי העיירה ואנשי המקצוע בה תמכו בפרלמנט בעוד שהאצילים בה תמכו במלוכה, מה שהביא עימותים רבים בה והשליטה בה עברה חמש פעמים בין הצדדים. לאחר מכן החלה הוורפורדווסט בדעיכה יחסית ונותרה מאז עיירה קטנה יחסית למרכזים העירוניים הסמוכים שגדלו באופן ניכר החל מהמאה ה-18 כגון מילפורד הייבן מדרום. עליית תעשיית התיירות באזור במהלך המאה ה-20, פתיחת הפארק הלאומי חופי פמברוקשייר ומעמדה כבירת מחוז פמברוקשייר החל מ-1996, הביאו כולם לגידול העיירה ועליית חשיבותה בעשורים האחרונים.
אתרים בעלי חשיבות

טירת הוורפורדווסט
גשר הולכי הרגל במרכז העיירה
בניית מנהלת מחוז פמברוקשייר
הריסות מנזר הרפורדווסט
אנדרטת המלחמה
תושבים מוכרים

כריסטיאן בייל - שחקן, נולד בעיירה ב-1974
סיימון דייוויס - כדורגלן נבחרת ויילס, נולד בעיירה ב-1979
צ'לסי מאנינג - חיילת בצבא ארצות הברית ומדליפה, גדלה בעיירה מספר שנים בילדותה
ריס איוואנס - שחקן, נולד בעיירה ב-1967
גריף ריס - זמר ומוזיקאי, נולד בעיירה ב-1970
תומאס פיקטון - מושל וגנרל בריטי שנפל בקרב ווטרלו, נולד בעיירה ב-1758
גוון ג'ון - אמנית, נולדה בעיירה ב-1876
הערות שוליים

↑  נכון ל-2011.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554925605171  LCCN: n80093380  MusicBrainz: 22ce8b5d-0b65-4f6f-b515-2e9ff96eca25  VIAF: 132522785   WorldCat (עם VIAF): 132522785
הגן הבוטני הלאומי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  שמורת טבע
 על שם:  מונטגיו למפורט
 תאריך הכרזה:  1931
 מייסדים:  אוטו ורבורג, אלכסנדר איג 
 נתונים ומידות
 שטח:  0.025 קמ"ר
 צומח:  כל צמחי הבר של ישראל והמזרח התיכון
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  ירושלים 
 קואורדינטות:  31°47′37″N 35°14′39″E﻿ / ﻿31.793611111111°N 35.244166666667°E﻿ / 31.793611111111; 35.244166666667
 אתרים בפארק:  המרכז להוראת הטבע ע"ש משפחת פרחיה  ספריית הגן הבוטני ע"ש שמואל צבי טודר  מערת משפחת נזיר  מערת ניקנור  תחנה מטאורולוגית
 https://www.botanic.co.il/
 he
 
הגן הבוטני הלאומי ל"צמחי הבר" של ישראל, צילום הכניסה ל"שער אלכס גראס"
הגן הבוטני הלאומי בהר הצופים, או בשמו הרשמי הגן הבוטני לצמחי ארץ ישראל ע"ש מונטגיו למפורט, הוא הגן הבוטני הראשון שהוקם בארץ ישראל ומתעד את כל צמחי הבר של ישראל ושל המזרח התיכון. שטחו הוא כ-25 דונם ומוצגים בו למעלה מ-1,000 מיני צמחים.
הגן ממוקם בחלקו הצפוני של קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים בירושלים. ברחבי הגן מצויות מערות קבורה מתקופת בית שני. בחלקו המערבי של הגן נמצא אמפיתיאטרון קטן. כיום הגן מהווה גם שמורה אקולוגית וגם גן לאומי ונמצאים בו: המרכז להוראת הטבע ע"ש משפחת פרחיה, ספריית הגן הבוטני ע"ש שמואל צבי טודר שהיא הספרייה הגדולה בארץ לבוטניקה, ותחנה מטאורולוגית הדואגת להתאים את הצמחים בגן לתנאי מזג האוויר.
בצדו המערבי של הגן נמצא שביל על שם אביגדור המאירי החוצה את הגן, במרכז השביל לצד הכניסה הראשית נמצא לוח אבן ועליו חקוק שירו המפורסם: "מעל פסגת הר הצופים". בחלקו הדרומי של הגן מצויה רחבה גדולה עם כיסאות ישיבה וממולה מערכת של חמישה אולמות קבורה הקרויה "מערת ניקנור" על שם ניקנור עושה הדלתות.


הבוטניקאי אלכסנדר איג נוטע את העץ הראשון בגן הבוטני הלאומי בהר הצופים - 1931
מערת הקברים של משפחת נזיר
תולדות הגן הבוטני הלאומי

הגן הבוטני הלאומי הוקם בשנת 1931 בצדה הצפוני של האוניברסיטה העברית בהר הצופים על ידי פרופ' אוטו ורבורג, שהיה המייסד של המחלקה לבוטניקה של האוניברסיטה ביחד עם הבוטניקאי אלכסנדר איג. הגן שהקימו שניהם היה הגן הבוטני הראשון בארץ ישראל וגם הראשון בכל המזרח התיכון. הגן היה גולת הכותרת של עבודתו המדעית והחינוכית של הבוטנאי אלכסנדר איג, שהמשיך ללמד באוניברסיטה עד יום מותו וגם נטע בו את העץ הראשון.
הוא ביסס את הגן על הצומח של ארץ ישראל לפי בתי גידול והקים עם תלמידיו ועמיתיו (מיכאל זהרי ונעמי פיינברון), דיונות זעירות, גדת נחל, חורש ים תיכוני זעיר וכדומה, בהם שתלו צמחים מקומיים. הוא ליקט צמחים לגן גם בסוריה, טורקיה, עיראק ולבנון, ממנה הביא שתילי 350 ארזים. בהמשך טיפלו בגן בוטנאים כטוביה קושניר וקלרה חן.
בשנת 1947 הועבר לגן גן החיות התנ"כי, אשר תוכנן להשתלב בגן הבוטני. רוב בעלי חיים שרדו את קרבות מלחמת העצמאות, אך רעבו בשל מחסור במזון המתאים לצרכיהם. ב-1950 הושג הסדר עם הירדנים ובעלי החיים שנותרו הורדו מההר בשיירות הדו-שבועיות.
לאחר בידוד של הר הצופים מישראל בשנת 1948 הוחלט ליצור "גן בוטני חדש" בקמפוס האוניברסיטה בגבעת רם במערב ירושלים. הגן הבוטני החדש נפתח בשנת 1954 זמן קצר לאחר הקמת הקמפוס בגבעת רם.
הגן הוזנח לאורך 19 השנים בהן היה הר הצופים מובלעת בשליטה ישראלית בתוך שטח ירדני. בגן נחפרו תעלות קשר והוטמנו בו מוקשים.
מצב הגן הלך והתדרדר, עד שבשנת 1980 הוחלט לשקמו. בשנת 1988 נחנך הגן מחדש ומאז הוא מהווה מרכז חינוכי ומדעי כמו גם פינת מרגוע בקמפוס.
מערת משפחת נזיר

בצידו המערבי של הגן הבוטני בכביש הכניסה אל קמפוס הר הצופים ישנה מערת קברים יהודית מתקופת בית שני המיוחסת אל משפחת נזיר.
מערת ניקנור והפנתיאון הלאומי של ישראל

מערת ניקנור היא מערת קבורה הנמצאת בגן הבוטני הלאומי שנמצא בחלקו הצפוני של קמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים ובה נתגלתה גלוסקמה המתייחסת לניקנור עושה הדלתות.
גלריה

הכניסה אל הגן הבוטני הלאומי
חצר הכניסה אל אולמות מערת ניקנור
קבריהם של מנחם אוסישקין ושל יהודה לייב פינסקר
שביל לזכרו של "אביגדור המאירי"
אמפיתאטרון הגן הבוטני הלאומי
הכניסה אל מערת נזיר
שומרה משוחזרת בגן
אגם בגן
כרכומים בגן
ראו גם

הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם
הערות שוליים

↑  האגודה העברית למען ירושלים, מפת ירושלים בהוצאת ראובן מס, 1948, עם סימון הגן 'בית הנכאת הבוטני' (מס' 5 באינדקס), באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
|  גנים לאומיים בישראל |
| --- | --- | --- |
| הגולן והגליל | אושא • אכזיב • ארבל • בית הכנסת בכפר נחום • בית שערים • ברעם • הר תבור • חורשת טל • חורבת מנים • חמת טבריה • חצור • כוכב הירדן • כורזים • כורסי • כפר נחום • מבצר יחיעם • מבצר נמרוד • מונפור • נחל צלמון • סוסיתא • ציפורי • קרני חיטין • ראש הנקרה • שדה עמודים • שמרון • תל חי • תל יודפת • תל צפצפות • תל קדש |  |
| השרון והשומרון | אביחיל • אפולוניה • בית אלפא • בית שאן • גן השלושה • הר גריזים • הר הכרמל • חוף גדור • חוף השרון • מבצר קאקון • מעיין חרוד • נחל אלכסנדר • נחל מהר"ל • נחל נדר • סידנא עלי • פארק השרון • צור נתן • קיסריה • שומרון • תל דור • תל מגידו • תל שקמונה |  |
| יהודה ומישור חוף יהודה | בית גוברין • בית עיטאב • גן המלך • הגן הבוטני הלאומי • הגן הלאומי והאוניברסיטאי ע"ש טבצ'ניק • הר צובה • הרודיון • הרי יהודה • חוף פלמחים • גבעות הכורכר נס ציונה • ירקון • מאוזוליאום מזור • מגדל אפק • מורדות הר הצופים • מערות סמך • מערות חזן • נבי סמואל • נחל רובין • סובב חומות ירושלים • עין חמד • עמק צורים • קומראן • תל גזר • תל חברון • תל לכיש • תל צפית |  |
| הנגב | אנדרטת חטיבת הנגב • אשכול • אשקלון • גן הפסלים • ממשית • מצדה • ניצנה • עבדת • עין עבדת • עתיקות עין גדי • שבטה • תל באר שבע • תל ערד |  |
| גנים בוטניים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| גנים בוטניים המקבלים מימון ממשלתי | הגן הבוטני הלאומי • הגן הבוטני האוניברסיטאי בגבעת רם • גן וואהל לוורדים • הגנים הבוטניים של אוניברסיטת תל אביב • הגן הבוטני במקוה ישראל • הגן הבוטני בנאות קדומים • הגן הבוטני במכללת אורנים • חוות הנוי בעמק חפר • נקודה ירוקה • הגן האקולוגי בטכניון • יער אילנות |  |
| גנים בוטניים אחרים | גני הטבע • גבעת תום ותומר • הגן הבוטני בארסוף קדם • הגן הבוטני באילת • הגן הבוטני בעין גדי • גן איריס בכפר יהושע • עתי יפה • גן הקקטוסים  • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • פארק אוטופיה |  |
הייזל מקקליון

הייזל מקקליון (באנגלית: Hazel McCallion;‏ 14 בפברואר 1921 – 29 בינואר 2023) הייתה פוליטיקאית קנדית אשר כיהנה כראש העיר של מיסיסוגה באונטריו, העיר השישית בגודלה בקנדה. מקקליון התמנתה לתפקיד בשנת 1978 והיא כיהנה בו 36 שנים ברציפות מאז ועד 2014, כאשר פרשה לגמלאות.
היא הייתה אחת מראשי הערים בעלי תקופות הכהונה הרצופות הארוכות בעולם. היא ניצחה ב-12 מערכות בחירות במהלך כהונתה.
ביוגרפיה

הייזל ג'ורנו (לימים מקקליון) גדלה בקוויבק. עבדה בחברה מסחרית במונטריאול והתבקשה במסגרת עבודתה לעבור לטורונטו. נישאה לסם מקקליון והם עברו להתגורר בסטריטסויל, שהפכה אחר כך לחלק ממיסיסוגה. בני הזוג ייסדו עיתון מקומי. לזוג נולדו שלושה ילדים. סם מקקליון נפטר בשנת 1997 לאחר מחלת אלצהיימר.
ביוגרפיה > פעילות פוליטית

הייזל מקקליון נבחרה לתפקיד ראש עיריית סטריטסויל בשנת 1970 וכיהנה בו עד שנת 1973. בשנת 1978 נבחרה לתפקיד ראש עיריית מיסיסוגה. מקקליון קיבלה את תפקיד ראש העיר, תקופה קצרה אחרי שהוחלט בשנת 1974 לצרף את העיירות פורט קרדיט וסטריטוויל לעיר. מיסיסוגה הייתה אז עיר קטנה בפרברים של טורונטו. בימי כהונתה עברה העיר מהפכה. היא משכה אליה אוכלוסייה רבה, הוקם בה מרכז עיר עם בניינים רבי קומות וחברות רבות עברו אליה.
מקקליון ניצחה על תהליך זה תוך הקפדה על איזון תקציבי ומניעת גירעונות. מדיניותה ואופייה הביאו רבים להשוותה למרגרט תאצ'ר, ראש ממשלת בריטניה. הצלחתה הפוליטית והישגיה בפיתוח העיר הקנו לו מעמד ויוקרה ציבוריים והיא הייתה אחת מראשי הערים הנודעים ביותר בקנדה. היא זכתה לשלל פרסים בינלאומיים על פעליה.
נפטרה ב-29 בינואר 2023.
הוועד הפולני לשחרור לאומי

הוועד הפולני לשחרור לאומי המכונה גם ממשלת לובלין היה ממשלה זמנית פולנית שהוקמה בברית המועצות ביולי 1944 כאשר הצבא האדום עמד בכניסה לשטחי פולין.
הגדת גרציאנו

| --- | --- |

 מידע כללי
 נושא:  הגדה של פסח 
 
רבן גמליאל מתוך הגדת גרציאנו
הגדת גרציאנו (באנגלית: Graziano Haggadah) היא הגדה של פסח מאוירת שנכתבה וצוירה בברצלונה שבספרד, ככל הנראה בשליש הראשון של המאה ה-14 ושנת מכירתה לרוכש הראשון היא 1328.
כתב היד נמצא בספריית בית המדרש לרבנים באמריקה ומספרו שם 9300 .MS.
היסטוריה

כמקובל בהגדות הספרדיות מימי הביניים הכותב השמיט את הקולופון, שמציין את המיקום והתאריך שבו נוצר כתב היד. החוקרת אוולין מ. כהן ציינה כי על פי המראה והסגנון של כתב היד, נראה שהוא עוצב בתחילת המאה ה-14. רישום בהגדה מראה שהמכירה שלה נעשתה ב-1328 ונמכרה שוב ב-13 בפברואר 1334. ככל הנראה כתב היד הועבר לאיטליה בסוף המאה ה-15, אך בוודאות הוא נמצא שם במאה ה-17, כאשר מצוין בהגדה חתימה הצנזור שמעידה כי ההגדה נבדקה על ידי פרה לואיג'י דה בולוניה ב-1600 ועל ידי פרה ג'ירולאמו דה דוראלנו ב-1640. רישום ב-4 עמודים שונים בהגדה מצביע כי אברהם יוסף שלמה גרציאנו רכש את ההגדה בכ"ד בניסן ה'ת"ה (21 בספטמבר 1645). ההגדה לאחר מכן הגיעה לאספן הספרים העבריים אלקן נתן אדלר, שמכר בשנת 1923 את הכתב יד לבית המדרש לרבנים באמריקה.
תוכן ההגדה

14 העמודים הראשונים של ההגדה ללא ציורים. החל מעמוד 15 בהגדה המילים הראשונות בקטעי ההגדה מעוצבות בזהב עם עלי כסף בתוך תיבה צבועה, והדמויות שמצוירות מודגשות עם פריחה שמתחילה מלמעלה או למטה של אותיות מסוימות שבתיבה.
כתב היד נכתב באותיות ספרדיות מרובעות ברורות, אך כפי הנראה החלק הלא מעוטר בהגדה נכתב על ידי סופר פחות מיומן, כאשר ניתן להבחין בטעויות שנעשו בכתב היד, כמו: חריגה מגבולות העמודות או שצוין שרבי אלעזר בן עזריה בן 17 שנה במקום בן 70 שנה כמו שמצוין בכלל ההגדות.
בדומה להגדות קטלוניה נראה גם בהגדה זו מאפיינים דומים לשאר ההגדות, כמו ציור המרור או ציור המצה. יש בכתב היד כמה קווי דמיון סגנוניים להגדת האחות ואחדים מעמודיהן זהים לחלוטין הן מבחינת חלוקת הטקסט הן מבחינת העיטורים, בנוסף לכך קיים גם דמיון להגדת הזהב.
גלריה

הללויה מתוך הגדת גרציאנו
הללויה מתוך הגדת גרציאנו
שפוך חמתך מתוך הגדת גרציאנו
ליל שמורים אותו אל חצה מתוך הגדת גרציאנו
מרור מתוך הגדת גרציאנו
מצה מתוך הגדת גרציאנו
רבי עקיבא מתוך הגדת גרציאנו
הערות שוליים

1 2  הגדות ברצלונה - הפאר היהודי בגותיקה הקטלאנית
1 2 3  אוולין מ. כהן, The Graziano Haggadah
| הגדות של פסח |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-9 | סדר רב עמרם גאון |  |
| המאה ה-10 | סידור רב סעדיה גאון |  |
| המאה ה-11 | הגדה של פסח מגניזת קהיר |  |
| המאה ה-14 | הגדת הזהב (קטלוניה) • הגדת שאלתיאל (קטלוניה) • הגדת ריילנדס (קטלוניה) • הגדת ראשי הציפורים (גרמניה) • הגדת פובלט (קטלוניה) • הגדת סרייבו (קטלוניה) • הגדת וולף (צרפת) • הגדת קאופמן (קטלוניה) • הגדת האחות (קטלוניה) • הגדת ברצלונה (קטלוניה) • הגדה היספנית-מורסקית • הגדת פראטו (קטלוניה) • הגדת ששון (קטלוניה או דרום צרפת) • הגדת מודנה־בולוניה (קטלוניה) • הגדת גרציאנו (קטלוניה) • הגדת מוקטה (קטלוניה) • הגדת קיימברידג' (קטלוניה) • הגדת לומברד |  |
| המאה ה-15 | הגדת רוטשילד (צפון איטליה) • הגדת נירנברג הראשונה (גרמניה) • הגדת נירנברג השנייה (גרמניה) • הגדת וושינגטון (גרמניה) • הגדת דרמשטאדט • הגדת ארנה מיכאל (גרמניה) • סידור הרבי מרוז'ין (מזרח אירופה) • הגדת פארמה • הגדת יהודה (גרמניה) • סידור גאליקו (איטליה) • הגדת וואדי אל חגארה (וואדי אל חגארה) • הגדת לונדון של יואל בן שמעון • הגדת סינסינטי הראשונה • הגדת חילק ובילק • הגדת טגרנזי (גרמניה או אוסטריה) • הגדת ריילנדס האשכנזית |  |
| המאה ה-16 | הגדת פראג (פראג) • הגדת מנטובה (איטליה) • הגדת פריסול • הגדת מחזור רומא (בולוניה) |  |
| המאה ה-17 | הגדת ונציה (איטליה) • הגדת אמסטרדם (הולנד) |  |
| המאה ה-18 | הגדת המבורג • הגדת סינסינטי השנייה • הגדת לייפניק |  |
| המאה ה-19 | הגדת ניו יורק |  |
| המאה ה-20 | הגדת שיק (פולין) • הגדת פרחי (מצרים) • הגדת מקסוול האוס (ארצות הברית) • הגדת הרבי מחב"ד • הגדת הגדוד השלישי של הפלמ"ח (ישראל) |  |
| הגדות שונות | הגדה קיבוצית לפסח • הגדות קטלוניה |  |
הוועד הפאראלימפי הבין-לאומי

| --- | --- |

 ענפי ספורט:  ענפי הספורט הפאראלימפיים בעולם
 תחום השיפוט:  כלל עולמי 
 מיקום המטה:  בון, גרמניה
 נשיא:  אנדריו פרסונס
 יושב ראש:  Andrew Parsons 
 תאריך ייסוד:  1989
 מקום ייסוד:  דיסלדורף, גרמניה
 מספר חברות:  161
 www.paralympic.org
 
הוועד הפאראלימפי הבין־לאומי (באנגלית: International Paralympic Committee או בקיצור: IPC) הוא מוסד ללא כוונת רווח, אשר בחסותו מתקיימים המשחקים הפאראלימפיים. הוועד נוסד בדיסלדורף, גרמניה ב-22 בספטמבר 1989.
הוועד הפאראלימפי הבין־לאומי מורכב מנציגיהם של 161 ועדים פאראלימפיים לאומיים (אנ'), ומטהו המרכזי נמצא בבון שבגרמניה. הוועד מנהל ובוחר ספורטאים פאראלימפים להיכל התהילה הפאראלימפי.
נשיאי הוועד הפאראלימפי

| נשיא | שנים |
| --- | --- |
קנדה רוברט סטידוורד: 1989 - 2001
בריטניה פיליפ קרייבן: 2001 - 2017
ברזיל אנדריו פרסונס: 2017 -
הופ דאנס

רקדנית הופ דאנס
ההופ דאנס (באנגלית: Hoop dance או Hooping) הוא ריקוד בסגנון חופשי המשלב תנועות טכניות וחישוק הולה הופ. מטרת הריקוד להוות אימון לכל הגוף. הריקוד התפתח במועדונים בלוס אנג'לס בתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, ומשם התפשט לשאר חלקי ארצות הברית.
קהילות ריקוד הופ דאנס נפגשות ברחבי העולם בפארקים ופסטיבלים, שם הן עוסקות בריקוד. בישראל המפגשים מתרחשים ברחבי הארץ. בפארקים, פסטיבלים ונקודות מפגש ספונטיות.
לקריאה נוספת

Hooping A Revolutionary Fitness Program by Christabel Zamor with Ariane Conrad Workman Publishing New York 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: ph625492 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחול. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוף ון קלווה

הוף ון קלווה (Hof van Cleve) היא אחת משתי המסעדות הבלגיות היחידות בנות שלושה כוכבים במדריך מישלן האדום, ביחד עם מסעדת "הכרמלית" של השף חרט ון הקה. היא ממוקמת בכפר קראוסהאוטם. השף הוא פטר חוסנס (Peter Goossens).
המסעדה נפתחה ב-1987 בבית חווה ישן על אחת מגבעות קראוסהאוטם. היא נקראת על שם המשפחה שאכלסה את הבית עד 1968, משפחת ון קלווה.
על-פי הסכם עם הבעלים הקודם שאליה תצורף מסעדה בעלת כוכב במדריך מישלן האדום תגיש מטבח בראסרי. ב-1991 זכתה ב-15/20 נקודות ושתי מצנפות בגו מיו. מאז 1992 והפסקת פעולתה של המסעדה הקודמת, החלו לבשל מטבח עילי. הדבר הוביל ב-1994 לכוכב מישלן הראשון ולניקוד של 17/20 ושלוש מצנפות בגו מיו. ב-1998 קיבלה המסעדה את כוכבה השני. כוכבה השלישי הגיע ב-2005.
המסעדה נבחרה במקום ה-14 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2007.
במקום ה-23 בשנת 2006,
במקום ה-28 בשנת 2008,
במקום ה-26 בשנת 2009,
במקום ה-17 בשנת 2010.
במקום ה-15 בשנת 2011.
המסעדה נכללת במדריך השולחנות הגדולים בעולם.
פטר חוסנס זכה בתואר "שף השנה" ב-2004 ממדריך גו מיו, מאז אותה שנה, המסעדה מחזיקה בניקוד של 19.5 מתוך 20 במדריך גו מיו. באזור בנלוקס, הוף ון קלווה היא בעלת הניקוד הגבוה ביותר בגו מיו, למעט המסעדה ההולנדית Oud Sluis שמקדימה אותה, עם ניקוד של 20/20.
שף המסעדה הוא פטר חוסנס (Peter Goossens; נולד ב-1964 ב-Borsbeke). בשנים 2007–2009 הוא הפעיל בראסרי במוזיאון לאמנויות יפות בבריסל. הבראסרי הגיש מטעמים בלגיים מסורתיים. חוסנס הוא אורח קבוע בתוכניות טלוויזיה. הוא אחד השופטים בתוכנית "המסעדה שלי" (Mijn Restaurant) בתחנת הטלוויזיה הפלמית vtm. בסתיו 2010 הוא היה אחד מהיזמים של התוכנית Njam!, בערוץ הבישול החדש Studio 100.
הערות שוליים

↑  Wablieft tijdschrift, 2005, Peter Goossens: "Ik eet zelf altijd heel gewone kost"
↑  מסעדת הוף ון קלווה במקום ה-14 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2007
↑  מסעדת הוף ון קלווה במקום ה-23 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2006
↑  מסעדת הוף ון קלווה במקום ה-28 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2008
↑  מסעדת הוף ון קלווה במקום ה-26 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2009
↑  מסעדת הוף ון קלווה במקום ה-17 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2010
↑  מסעדת הוף ון קלווה במקום ה-15 במשאל 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2011
↑  מסעדת הוף ון קלווה במדריך השולחנות הגדולים בעולם
הופ אמרסון

| --- | --- |

הופ אמרסון
 לידה:  29 באוקטובר 1897 האוורדן, ארצות הברית 
 פטירה:  25 באפריל 1960 (בגיל 62) הוליווד, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1900 
 פרופיל ב-IMDb
 
הופ אמרסון (באנגלית:  Hope Emerson;‏ 29 באוקטובר 1897 - 25 באפריל 1960) הייתה שחקנית אמריקאית, מועמדת פרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1950 על הופעתה בסרט "נעולה".
ביוגרפיה

אמרסון נולדה בעיר האוורדן שבמדינת איווה. לאחר שסיימה את לימודייה נסעה לניו יורק כדי להשתתף כשחקנית חובבת במופעי וודוויל. ערכה את הופעת הבכורה שלה כשחקנית בשנת 1930 בהפקת תיאטרון של נורמן בל גדס. היא התגלתה בתפקידי משנה בסרטים "צלע האדם" ו"זעקת העיר".
בשנת 1950 הייתה אמרסון מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בתפקיד הסוהרת הסדיסטית אוולין הרפר בדרמת כותלי הכלא של ג'ון קרומוול "נעולה".
אמרסון המשיכה לשחק בתפקידי משנה גם במערבון של ויליאם ולמן "נשים בכיוון מערב" ובסדרות הטלוויזיה "פיטר גאן" בתור הזמרת והפסנתרנית "אמא" ו"המופע של דניס אוקיפי".
אמרסון מעולם לא נישאה ולא הביאה ילדים, היא נפטרה ממחלת כבד ב-25 באפריל 1960 בהוליווד כשהיא בת 62. היא נקברה ב"בית הקברות גרייס היל" שבעיר הולדתה.
הגדת ברצלונה

| --- | --- |

 מידע כללי
 שפת המקור:  עברית 
 
הא לחמא עניא כתוב בכתב יד הגדת ברצלונה
הגדת ברצלונה היא כתב יד מאויר שנוצר בשנת 1350 בערך, המכיל את נוסח ההגדה של פסח. זוהי אחת ההגדות הספרדיות שנוצרו בברצלונה בסביבות שנת 1350 יחד עם הגדת הזהב, שהופקה גם בברצלונה של ימי הביניים.
תיאור

כתב היד עשוי קלף, עם 161 דפי פוליו בגודל 255 על 190 מ"מ. בהגדה נעשה שימוש בארבעה סגנונות קליגרפיים שונים: אות מרובעת בשני גדלים ואחת חצי-קורסיבית, גם היא בשני גדלים. להגדה קווים ושוליים מסומנים.
כתב היד מכיל שני חלקים, שהם פרי עבודתם של שני מעתיקים שונים, שכנראה פעלו בזמנים ובאזורים שונים. שני חלקים אלו אוחדו מאוחר יותר לצורתם הנוכחית.
הקלף ששימש בחלק הראשון, הראשי, תוצרת ברצלונה, דומה לזה של כתבי יד ספרדיים אחרים, ושונה מאוד מאלה המשמשים במרכז אירופה ובאיטליה. טכניקת סימון הקווים והשוליים ששימשו בחלק זה של כתב היד הייתה נפוצה בקרב מעתיקים ספרדים, והחלה להתפשט לאחר 1271. טכניקה זו אינה שכיחה בקודקס של המאות הארבע-עשרה והחמש-עשרה. גם העובדה של יצירת הקיפולים עם ארבעה דו-פולים כדי להשיג שמונה עלים שימושיים הייתה אופיינית לקודקס הספרדי.
מלבד ההגדה עצמה בהגדת ברצלונה מספר פיוטים, מחברי חלק מהם היו תושבי העיר ז'ירונה שבספרד.
היסטוריה

החלק הראשון והמרכזי של ההגדה מתוארך לאמצע המאה הארבע-עשרה ונעשה כנראה בברצלונה. ההרחבה נעשתה בפרובאנס בסוף המאה הארבע-עשרה או בתחילת המאה החמש-עשרה.
שני חלקי ההגדה אוחדו בבולוניה בשנת 1459, ההגדה נמכרה על ידי שלמה לטיף מירושלים לרבי משה, בנו של רבי אברהם מבולוניה בשנת 1459 תמורת חמישים דוקטים של זהב. הוא מכיל גם את אישורו של הצנזורה הכנסייתית, פריי לואיג'י, מהמסדר הדומיניקני משנת 1599.
ההגדה כיום בבעלות הספרייה הבריטית, בלונדון.
גלריה

מצה מתוך הגדת ברצלונה
מתוך הגדת ברצלונה
"עבדים היינו לפרעה במצרים" מתוך הגדת ברצלונה
מתוך הגדת ברצלונה
ביבליוגרפיה

קאנו פרז, מריה חוסה, "תוכן ההגדה של ברצלונה" (בספרדית). מגוון לימודי ערבית ועברית. כתבי עת אלקטרוניים של אוניברסיטת גרנדה, כרך 41, 1992.
הוועד המרכזי של יהודי פולין

הוועד המרכזי של יהודי פולין (ביידיש: צענטראל קאָמיטעט פון די יידן אין פוילן; בפולנית: Centralny Komitet Żydów w Polsce או Centralny Komitet Żydów Polskich) היה הארגון שייצג את יהודי פולין במחצית השנייה של שנות ה-40, משלהי מלחמת העולם השנייה.
בתקופת המלחמה התפתחה התארגנות יהודית במהירות רבה בפולין המשוחררת, עוד לפני תום המלחמה בשטח פולין. בלובלין, המקום שבו היה המרכז הזמני של המדינה הפולנית החדשה, החלו להתקבץ שרידי היהודים מן השטחים המשוחררים, בקבוצות קטנות. אחד המשרדים הראשונים שקמו ליד "הוועד הפולני" היה "המדור לסיוע לאוכלוסייה היהודית".
בשנת 1944 הוקם 'הוועד המרכזי הזמני של יהודי פולין'. הרכבו הראשון היה: ד"ר שלמה הירשנהורן (יו"ר), ד"ר ראובן פלדשוה (בן-שם), מרדכי זונשיין ומנדל (מקס) קוסובר. אחר-כך צורפו אליו יונס טורקוב ואחרים. לאחר מכן, צורף גם הקומוניסט מארק ביטר. בארגון היו נציגים מהפלגים הציוניים, הקומוניסטים, הבונד, הפרטיזנים היהודים והדמוקרטים היהודים.
בנובמבר 1944, לאחר שד"ר אמיל זומרשטיין הסכים להתייצב בראש הוועד המרכזי, הוקם המוסד באופן פורמלי, תחת השם 'הוועד היהודי המרכזי הזמני'. לאחר הקמת הוועד, פורסמו הודעות על כך בעיתונות הפולנית, ויהודים מרחבי פולין הוזמנו ללובלין, וקיבלו כתבי מינוי שהסמיכום לפעול כחברי הוועד במקומותיהם. הנציגים קיבלו גם תמיכה כספית לנצרכים, בגדים לחלוקה וגיליונות לרישום שמות היהודים במקומותיהם.
כמוסד דמוקרטי, נקראו כל נציגי הוועדים המקומיים לוועידה בלובלין בנובמבר 1944, במטרה לבחור את הוועד המרכזי. הוועידה אישרה בלי הצבעה את הרכב הוועד שפעל לפני הבחירות. הוועד הקים מחלקות: חיפוש קרובים ורישום, עזרה רפואית, ילדים ונוער, עזרה במזון ובביגוד, פרודוקטיביזציה וייעוץ משפטי.
לאחר הוועידה הסכימה ממשלת פולין כי לא תיעשה מעתה שום פעולה בענייני היהודים בלי ידיעת הוועד.
בינואר 1945, עם שחרורה של ורשה, העתיק הוועד את מושבו אל הבירה ורשה.
הוועד המרכזי של יהודי פולין קידם תחייה כלכלית, חברתית ותרבותית של הקהילה היהודית בפולין בעידוד ממשלת פולין ובתמיכה מיהודי ארצות הברית. הוועד סייע להתיישבות יהודים במערבי פולין, בעיקר בשלזיה תחתית. הוועד סייע בחידוש חינוכם של ילדים יהודים ביידיש ובפולנית, וסייע לחקלאות ולתעשייה יהודית. הוועד סייע בהקמת מרפאות ובתי יתומים, בניסיון להתמודד עם צורכי ניצולי השואה, בהם בית הילדים באוטבוצק.
הוועד סייע בהוצאה לאור של כתבי עת יהודיים ובהקמת תיאטראות ביידיש וארגוני תרבות. הוועד תמך בוועדה ההיסטורית היהודית.
ראו גם

הקואורדינציה הציונית לגאולת ילדים יהודים
הערות שוליים

↑  The World Reacts to the Holocaust, David S. Wyman, Charles H. Rosenzveig (eds.), p. 109-110
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007259515705171  BnF: cb150769487 (data)  GND: 1230563-7  ISNI: 0000 0001 2189 0813  LCCN: nr90027089  NKC: kn20050408034  SUDOC: 109160886  VIAF: 153970843   WorldCat (עם VIAF): 153970843
הייזל בלבו

הייזל בלבו (באנגלית: Hazel Belvo,; נולדה ב-1934) היא ציירת אמריקאית, מחנכת ותומכת באמנות.
חיים ויצירה

בלבו נולדה וגדלה בחווה בסנטרוויל, אוהיו. היא למדה במכון לאמנות דייטון. היא לימדה אמנות באקדמיית סנט פול. היא בילתה את הקיצים שלה בגרנד פורטאז', מינסוטה והייתה אמנית במושבה לאמנות גרנד מארה, ולימדה שם במשך שנים רבות. היא הייתה מייסדת שותפה של איגוד הנשים באמנות של מינסוטה (WARM). היא הפכה ליו"ר למחלקה לאמנויות יפות במכללת מיניאפוליס לאמנות ועיצוב ב-1989. היא פרשה כפרופסור אמריטוס ממכללה זו לאחר שלימדה שם במשך 34 שנים.
האמנות של בלבו עוסקת ברוחניות, במיתוסים ובנשיות, כאשר חקר הטבע הוא נושא בולט. תערוכתה Spirit Tree בגלריה בוקלי הציגה ציורים של עץ ארז הקטן . הסדרה שלה ״רביעיית העירוי״ התבססה על חוויותיה בהמתנה לקבלת עירוי דם והתמונות קיבלו "משמעות מטאפיזית תחת המציאות הפסיכולוגית והפיזית ונראו קשורות בקשר שלא יינתק."
בלבו הייתה אחת מ-12 אמנים שנכללו בספרה של ג'ואנה אינגלוט משנת 2007 WARM: A Feminist Art Collective in Minnesota.
העבודות של בלבו נכללות באוספים פרטיים וציבוריים כולל מכון מיניאפוליס לאמנות, מרכז ווקר לאמנות, מוזיאון וייסמן לאמנות, מוזיאון טוויד לאמנות, מוזיאון בצלאל, אוסף דוויט וואלאס וג'נרל מילס.