stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דוד ליבוביץ

ערך זה עוסק בדוד ליבוביץ מפתח הדוידקה. אם התכוונתם לרב דוד ליבוביץ, מייסד וראש ישיבת חפץ חיים בארצות הברית, ראו .
| --- | --- |
דוד ליבוביץ, 1947
דוד ליבוביץ, 1947
 לידה:  28 בינואר 1904 טומסק, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  4 במרץ 1969 (בגיל 65)
 מקום מגורים:  רוסיה, ישראל
 מקום קבורה:  בית העלמין הדרום 
 מוסדות:  תעש מערכות  מקוה ישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס ביטחון ישראל (1973) 
 מספר צאצאים:  2 
 תרומות עיקריות
 פיתוח כלי נשק להגנה
 
תצלום תעודת "פרס ביטחון ישראל" לדוד ליבוביץ, ב"בית המכניקה" במקוה ישראל
לוחית זיכרון במקום בו גר דוד ליבוביץ בחולון
דוד לֶיבּוביץ (28 בינואר 1904 – 4 במרץ 1969) היה ממציא ישראלי, נשק של ארגון "ההגנה", מראשי וממייסדי התעשייה הצבאית במחתרת לפני קום המדינה. פיתח את הדָוִידְקָה, הקרויה של שמו, הפרעוש (דגם מוקטן של הדוידקה), והפיאט (מטול פגזים נגד שריון). את אמצעי הלחימה לשימוש "ההגנה" פיתח וייצר בבית הספר החקלאי מקוה ישראל.
קורות חיים

ליבוביץ נולד בטומסק שבסיביר. היה פעיל בתנועת "החלוץ". בשנת 1927 עלה לארץ ישראל. כבעל הכשרה בטכנולוגיה התקבל לבית הספר החקלאי מקוה ישראל כמורה וכמנהל הטכני של בית הספר. מרבית המצאותיו היו כלים חקלאיים: שכלולים בכלים חקלאיים, מקלפת תירס, "תותח חפרפרות" (כלי ירייה להשמדת חפרפרות) ועוד.
הצטרף לארגון "ההגנה", שם נפצע בעת הדרכה בחומרי חבלה. היה מראשוני התע"ש, תכנן ובנה את מרגמת הדוידקה, שהופעלה בהצלחה בחזית ירושלים ובחזיתות נוספות.
היה נשוי לשולמית לבית מולדבסקי, בת אחותו של העסקן והמו"ל נחום טברסקי, והיה אב לשניים: צבי וחנה.
נטמן בבית העלמין הדרום.
בשנת 1973, ארבע שנים לאחר מותו, הוענק לו פרס מיוחד במסגרת פרס ביטחון ישראל.
עירית חולון קבעה לוחית זיכרון על הבית שהוקם על בית מגוריו של דוד ליבוביץ בחולון ברחוב אליהו קראוזה 34.
לקריאה נוספת

שמואל אביצור, 'דוד לייבוביץ – מ"תותח" חפרפרות עד ל"תותח" בתש"ח', בספרו: ממציאים ומאמצים: מחוללי המהפיכה בדרכי הייצור בארץ; ערכו והביאו לדפוס: רחבעם זאבי, גניה דורון, ירושלים: יד יצחק בן-צבי, תשמ"ו 1986, עמ' 76–80.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "שמואל מולדבסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יט (1971), עמ' 5706
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011910459905171  VIAF: 3587167025399453390002   WorldCat (עם VIAF): 3587167025399453390002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דסטרקשן

| --- | --- |

להקת דסטרקשן ואורחים נוספים
 מקום הקמה:  לוראך 
 מוקד פעילות:  גרמניה
 תקופת הפעילות:  מ-1982
 סוגה:  ת'ראש מטאל
 חברת תקליטים:  Steamhammer Nuclear Blast AFM
 שיתופי פעולה בולטים:  קריאייטור סודום
 http://www.destruction.de
 חברים
 שמיר (אנ') מייק וואוור
 חברים לשעבר
 תומאס סנדמן הארי ווילקנס אנדרה גריידר אוליבר קייזר תומאס רוזנמרקל כריסטיאן אנגלר מייקל פיריאנו סוון וורמן מארק ריין
 
דסטרקשן (Destruction) היא להקת ת'ראש מטאל גרמנית.
הלהקה הוקמה בשנת 1982 תחת השם "Knight of Demon" אך שינתה אותו לשמה הנוכחי בשנת 1984.
לאורך רוב שנות התשעים הלהקה לא הייתה חתומה בחברת הקלטות גדולה, ונאלצה להקליט את אלבומיה בהפקה אישית, עד אשר חתמה בחברת ההפקות "Nuclear Blast" בשנות ה-2000.
הלהקה הופיעה בישראל פעמיים: בפעם הראשונה כחלק מפסטיבל מטאליסט ב-2005, ובפעם השנייה בשנת 2013.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

(1985) Infernal Overkill
(1986) Eternal Devastation
(1988) Release from Agony
(1990) Cracked Brain
(1998) The Least Successful Human Cannonball
(2000) All Hell Breaks Loose
(2001) The Antichrist
(2003) Metal Discharge
(2005) Inventor of Evil
(2007) Thrash Anthems
(2008) D.E.V.O.L.U.T.I.O.N.
(2011) Day of Reckoning
(2012) Spiritual Genocide
(2016) Under Attack
(2017) Thrash Anthems II
(2019) Born to Perish
(2022) Diabolical
דיסקוגרפיה > מיני אלבומים

(1984) Sentence of Death
(1987) Mad Butcher
(1994) Destruction
(1995) Them Not Me
דוד לזר

| --- | --- |

 לידה:  1957 (בן 67 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  ישיבת כרם ביבנה  מכון שכטר למדעי היהדות 
 
דוד ג'יימס לזר (נולד ב -1957) הוא רב ומחנך יליד ארצות הברית, רב בית הכנסת "אור המדבר" בפאלם ספרינגס, שבקליפורניה. משרת קהילות בישראל ובאירופה למעלה משלושים שנה.
ביוגרפיה

לזר גדל במשפחה יהודית קונסרבטיבית-ליברלית בלוס אנג'לס, אך פנה לעבר היהדות האורתודוקסית בשנות העשרה שלו. לאחר שסיים את שירותו הצבאי בישראל בשנת 1980, היה ממקימי ההתנחלות גן אור ברצועת עזה. שם הוא פגש את אשתו סשה מייגרס, עולה מהולנד, הם התחתנו בקיץ 1981, ואז עברו לירושלים בשנה שלאחר מכן. לזר התחנך בישיבת כרם ביבנה, שם שילב לימודי יהדות ושירות בשריון בצה"ל. סיים תואר ראשון במקרא באוניברסיטה העברית וסמיכה לרבנות ותואר שני בלימודי יהדות ב-1993 ממכון שכטר למדעי היהדות. כמו כן, היה עמית במכון מנדל למנהיגות (בשנים 1998–2000).
קריירה רבנית

לפני שכיהן כרב בקהילת אור המדבר, לזר שימש במשך יותר משני עשורים כרב קהילתי ומחנך בירושלים, תל אביב וסטוקהולם. בירושלים כיהן לזר כמנהל חינוך ב"קהילת מבקשי דרך" של יהדות רקונסטרוקציוניסטית והיה רב "קהילת יער רמות" של התנועה המסורתית בישראל. הוא חצה את עולם האורתודוקסיה וחזר לשורשיו היהודיים הליברליים, והפך לרב קונסרבטיבי בשנת 1993. בהמשך עבר לתל אביב, שם היה המנהיג הרוחני של "קהילת תפארת שלום" גם של התנועה המסורתית.
במהלך הקריירה שלו, לזר היה פעיל בארגונים רבים ללא מטרות רווח למשל כוח המשימה הישראלי לאיידס, הבית הפתוח בירושלים והאסיפה הרבנית. החל משנת 2001 הוא משיא זוגות חד-מיניים.
משנת 2010 עד 2013, לזר היה רב הקהילה היהודית בסטוקהולם, שוודיה. לזר שימש כר מחנך ומרכז בית המקדש היהודי במקדש ישעיהו בפאלם ספרינגס, קליפורניה עד סוף 2018, אז הקים את "אור המדבר", ארגון המוקדש לפיתוח זהות יהודית רוחנית באזור פאלם ספרינגס. לזר עבד לאורך השנים במגוון רחב של מסגרות חינוכיות כמו תל"י, מחנה רמה בקליפורניה וקנדה, כמו גם בתנועות הנוער נוע"ם ויהודה הצעיר. הוא המנהל המייסד של עמותת רקמ"ה לפיתוח מנהיגות קהילתית רוחנית. בעודו בסטוקהולם, מלבד מילוי תפקידו הקבוע בהובלת התפילה בבית הכנסת הגדול, לימוד וייעוץ של חברי הקהילה, לזר היה פעיל במען סיוע ודיאלוג בין-דתי. בזכות גישתו לנושאים אלה, הופק סרט תיעודי עלילתי עליו בשנת 2013. "הרב החדש", העוקב אחר עבודתו של לזר בקהילה היהודית בסטוקהולם. הסרט הופק ובוים על ידי אירן לופז וסטפן הנריקסון, והושלם בשנת 2017.
הערות שוליים

↑  יובל בן-עמי, לצלילי הברירה הטבעית בתל אביב, עיר הקודש, באתר הארץ, 7 בינואר 2006
↑  עמירם ברקת,דפנה ברמן, מנהיגים דתיים: מצעד גאווה בי-ם יגרום לשפיכות דמים, באתר הארץ, 30 במרץ 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264224605171  BIBSYS: 8062681  BnF: cb15035066m (data)  GND: 1065773803  ISNI: 0000 0001 1489 0591  LCCN: n2002035945  LNB: 000135598  SUDOC: 133333477  VIAF: 24882926   WorldCat (עם VIAF): 24882926 
[[קטגוריה:מייסדי מושבים]
דוד ליטבינוב

דוד ליטבינוב (נולד ב-23 בספטמבר 1993) הוא מרים משקולות ישראלי. ייצג את ישראל באולימפיאדת טוקיו 2020.
ביוגרפיה

נולד להורים ילידי אוקראינה שעסקו בעבר בהרמת משקולות ובהרמת כוח, אביו איגור הוא בעל עסק עצמאי להובלות ואמו ויקטוריה ספרית. בצעירותו עסק גם באיגרוף. בגיל 15 התגלה על ידי המאמן יורי אוזלינר והחל לעסוק בהרמת משקולות בצורה מקצוענית.
קריירה

בשנת 2010 בגיל 17 השתתף בתחרות המקצוענית הראשונה שלו, אליפות אירופה עד גיל 17 בספרד. שם סיים במקום ה-16.
בשנת 2013 זכה במדליית הארד באליפות אירופה לנוער.
בשנת 2020 זכה במדליית ארד בגביע העולם ברומא.
ליטבינוב קיבל כרטיס לאולימפיאדת טוקיו 2020 כחמישה ימים לפני טקס הפתיחה, לאחר שמרים המשקולות הברזילאי פרננדו רייס נפסל מהשתתפות מכיוון שנכשל בבדיקת חומרים אסורים. בתחרות עצמה הוא סיים במקום ה11 מתוך 12 עם תוצאה כוללת של 381 ק"ג.
במאי 2022 השתתף באליפות אירופה שם סיים במקום השישי (מתוך 13) תוך קביעת שיא ישראלי חדש של 220 ק"ג בדחיקה ו-406 ק"ג סך הכל.
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏דוד ליטבינוב ייצג את ישראל בטוקיו 2020, באתר ONE‏, 18 ביולי 2021
↑  Olympedia – David Litvinov, www.olympedia.org
↑  הרמת משקולות: שיא ישראלי ומקום שישי לדוד ליטבינוב באליפות אירופה, באתר www.israelhayom.co.il, ‏6.6.2022
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת טוקיו (2020)  |
| --- | --- | --- |
|  אופניים | שלומי חיימי • עומר שפירא |  |
|  אתלטיקה | גירמה אמרה • סלאמוויט באיולין-טפרי • דיאנה ויסמן • מאור טיורי • מארו טפרי • אדוה כהן • איימרו עלמיה • לונה צ'מטאי-סלפטר • חנה קנייזבה-מיננקו |  |
|  בדמינטון | מישה זילברמן • קסניה פוליקרפובה |  |
|  בייסבול | נבחרת ישראל בבייסבול (ג'רמי בלייך • ג'ונתן דה-מארטה • ג'ואי ווגמן • בן וונגר • זאק וויס • ג'וש זייד • ג'ייק פישמן • אלכס כץ • אלון ליישמן • שלמה ליפץ • ג'ון מוסקוט • די ג'יי שרעבי • טל אראל • ריאן לברנוואי • ניק ריקלס • סקוט בורצ'ם • מיץ' גלסר • דני ולנסיה • זאק פנפראס • איאן קינסלר • טיי קלי • בלייק גיילן • אסף לוונגרט • רוב פולר) |  |
|  ג'ודו | גילי כהן • גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי •  תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון    נבחרת ישראל בג'ודו (גילי שריר • טוהר בוטבול • רז הרשקו • ענבר לניר • שגיא מוקי • תמנע נלסון-לוי • פיטר פלצ'יק • לי קוכמן • שירה ראשוני • ברוך שמאילוב • אורי ששון) |  |
|  גלישת גלים | ענת ליליאור |  |
|  הרמת משקולות | דוד ליטבינוב |  |
|  התעמלות אמנותית |  לינוי אשרם • ניקול זליקמן   נבחרת ישראל בהתעמלות אמנותית (אופיר דיין, קארין וקסמן, יוליאנה טלגין, יאנה קרמרנקו, נטלי רייץ) |  |
|  התעמלות מכשירים |  ארטיום דולגופיאט • ליהיא רז • אלכס שטילוב |  |
|  טאקוונדו |  אבישג סמברג |  |
|  טריאתלון | רן שגיב • שחר שגיב |  |
|  ירי תחרותי | סרגיי ריכטר |  |
|  שחייה | אביב ברזלי • איתי גולדפדן • אנסטסיה גורבנקו • מירון חרותי • יעקב טומרקין • גל כהן גרומי • דניס לוקטב • מיכאל לייטרובסקי • אנדראה מורז • דניאל נמיר • רון פולונסקי • תומר פרנקל |  |
|  שחייה אומנותית | שלי בובריצקי • עדן בלכר |  |
|  שחייה במים פתוחים | מתן רודיטי |  |
|  קשתות | איתי שני |  |
|  רכיבה | אשלי בונד • דניאל גולדשטיין-וולדמן • אלברטו משען • טדי ולוק |  |
|  שיט | נויה בר עם • שחר טיבי • יואב כהן • קטי ספיצ'קוב • שי קקון |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האצטדיון האולימפי סנטניאל

| --- | --- |

 מיקום:  ארצות הברית אטלנטה, ג'ורג'יה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  33°44′08″N 84°23′22″W﻿ / ﻿33.735555555556°N 84.389444444444°W﻿ / 33.735555555556; -84.389444444444
 אבן יסוד:  10 ביולי 1993
 תקופת הפעילות:  19 ביולי 1996 – 27 באוגוסט 1996 (40 ימים) 
 שופץ:  27 באוגוסט 1996
 עלות הבנייה:  207 מיליון דולר
 משטח:  דשא
 אדריכל:  הירי אינטרנשיונל 
 מושבים:  85,000 (באולימפיאדה) 49,000 (לאחר האולימפיאדה)
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אטלנטה מוגדלת) האצטדיון האולימפי סנטניאל(למפת אטלנטה רגילה) האצטדיון האולימפי סנטניאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון האולימפי סנטניאל (באנגלית: Centennial Olympic Stadium) היה האצטדיון העיקרי של אולימפיאדת אטלנטה שנערכה באטלנטה שבמדינת ג'ורג'יה שבארצות הברית.
היסטוריה

עבודות בניית האצטדיון החלו ב-10 ביולי 1993 והוא נפתח ב-19 ביולי 1996 עבור טקס הפתיחה של האולימפיאדה. האצטדיון בן ה-85,000 מושבים נבנה על פי תכנון של משרד האדריכלים הירי, משרד רוזר ומשרד ויליאמס - ראסל וג'ונסון.
לאחר סיום האולימפיאדה, עבר האצטדיון שינויים נרחבים על מנת להתאימו לשמש כאצטדיון קבוצת הבייסבול אטלנטה ברייבס. חלקו הדרום מערבי של האצטדיון נבנה מראש באופן המותאם למשחק הבייסבול. חלקו הצפוני של האצטדיון נהרס לחלוטין ובכך קטן מספר המושבים באצטדיון ל-49,000 בלבד.
שמו של האצטדיון שונה לאחר האולימפיאדה ל"שדה טרנר" - על שם הבעלים של קבוצת הברייבס - טד טרנר. העובדה שהוועד האולימפי שארגן את משחקי אטלנטה נתן את האצטדיון בשווי 207 מיליון דולרים במתנה לקבוצת הברייבס ולא לעיר אטלנטה עוררה ביקורת.
עבודות שיפוץ האצטדיון הושלמו בשנת 1997.
דיר אל-ע'וסון

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  טולכרם
 שטח:  2 קמ"ר
 גובה:  264 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  8,242 (2006)
 קואורדינטות:  32°10′35″N 35°03′34″E﻿ / ﻿32.176483°N 35.059564°E﻿ / 32.176483; 35.059564
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.deiralghusoon.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נתניה מוגדלת) דיר אל ע'וסון(למפת נתניה רגילה) דיר אל ע'וסון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר אל ע'וסון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום דיר אל ע'וסון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
דֵיר אל-ע'וּס֫וּן (בערבית: دير الغصون, בתעתיק מדויק: דיר אלע'צון, הגייה נפוצה: דֵיר לֶעְ'ס֫וּן) היא עיירה פלסטינית בשומרון, בנפת טולכרם כ-8 קילומטרים מצפון לטולכרם ובגובה של כ-250 מטר מעל פני הים.
האזור כולו נקרא "הכפרים של א-שעראוויה" (قرى الشعراوية), ובנוסף לדיר אל-ע'וסון, נכללים בו: עתיל, באקה א-שרקייה, עילאר, סידא, קפין, זיתא, ושלושת כפרי א-נזלה (שממזרח לבאקה א-שרקייה).
העיירה נמצאת בסמיכות לגדר ההפרדה.
מקור השם

פירוש המלה דֵיר (دير) הוא מנזר ופירוש המלה השנייה אל-ע'וסון (الغصون) הוא ענפים, כלומר, במקום היה "מנזר הענפים".
גרסה נוספת היא שהמקום משמר את השם עצן, ממנו הגיע עדינו העצני, מגיבורי המלך דוד.
היסטוריה

נמצאו כאן חרסים ושרידי מבנים מימי הביזאנטים, מהתקופה המוסלמית הקדומה ומימי הביניים.
בדיר אל-ע'וסון והסביבה יש מספר חורבות ארכאולוגיות הנקראות בפי התושבים: אל-מסקופה (المسقوفة), מסקיר (مصقير), אל-ח'מאר (الخمار), ואדי מסין (وادي مسين) ח'רבת בג'ורה, ח'רבת ווסיל ועוד.
בשנת 1265 הוזכר הכפר, כאחוזה שהעניק הסולטאן ביברס, אחרי שהביס את הצלבנים, לאחד מאנשיו – האמיר בדר א-דין מוחמד בי.
היסטוריה > העידן העות'מאני

ייתכן שדיר אל-ע'וסון היה הכפר המסומן כ"אל דיר" במפתו של פייר ז'אקוטן שנסקר במהלך פלישת נפוליאון ב-1799.
במהלך מרד האיכרים בארץ ישראל, בשנת 1834, אבראהים פאשא ממצרים רדף מורדים לזיתא הסמוכה. תשעים מורדים נהרגו שם, והשאר ברחו לדיר אל-ע'וסון. צבאו של אבראהים פאשא הסתער על הכפר וכ-300 מהמורדים נהרגו.
בתחילת המאה ה-20 הקימו התושבים, בפאתי דיר אל-ע'וסון כמה כפרים חקלאיים קטנים ששימשו אותם בעיקר בעונות החריש והקציר. משנות ה-20 ואילך הפכו שישה מהם לכפרים עצמאיים (כמו: איבת'אן, זמר, מרג'ה ומסקופה), תחת המועצה המקומית דיר אל-ע'וסון.
היסטוריה > המנדט הבריטי

בין השנים 1936–1937, במהלך המרד הערבי נגד הבריטים, חמישה מתושבי הכפר נהרגו ותושב אחר נתפס על ידי הצבא הבריטי, נדון למוות ונתלה בירושלים.
בשנות הארבעים של המאה העשרים, בתקופת המנדט הבריטי, עבדו רבים מתושבי הכפר בתפקידי בנייה ותחזוקה במחנה חיל האוויר הבריטי RAF Ein Shemer (כיום, מנחת עין שמר).
אוכלוסייה

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
אוכלוסייה
| מפקד | תושבים | הערות |
| 1922 | 1,410 |  |
| 1931 | 2,060 |  |
| 1945 | 2,860 |  |
| 1961 | 3,376 |  |
| 1967 | 3,700 |  |
| 1987 | 5,300 |  |
| 1997 | 7,061 |  |
| 2005 | 9,187 |  |
| 2007 | 9,713 |  |
| 2017 | 9,936 |  |
אדמות

| --- | --- |
אדמות הכפר
שימוש: דונם
שטח בנוי: 2,870
גידולי שדה וחממות: 200
הופקע לצורך בניית גדר ההפרדה: 300
מטעים (בעיקר), מעבר לגדר ההפרדה: 2,400
כרמי זיתים ומטעים: 5,430
סה"כ: 11,200
גדר ההפרדה נבנתה על 300 דונם מאדמות הכפר, ומפרידה בינו לבין 2,200 דונם נוספים.
אישים שמוצאם מהכפר

ראש ממשלת הרשות הפלסטינית לשעבר סלאם פיאד.
פרופסור עבד א-סתאר תאופיק קאסם (1948–2021) סופר, הוגה דעות ומתנגד לרשות הפלסטינית.
פרופסור עיזַת ע'זאווי (אנ') (2003–1951)
הערות שוליים

1 2  Palqura, دير الغصون - דיר אל-ע'וסון, Palqura - אנציקלופדיה של הכפרים הפלסטיניים
1 2  זאב וילנאי, אריאל - אנציקלופדיה לידיעת א"י, 1976, עמ' 1689
1 2  Adam Zertal , Nivi Mirkam, The Manasseh Hill Country Survey: Volume 3: From Nahal ‘Iron to Nahal Shechem, BRILL, 2017, עמ' 442
↑  Muḥammad Ibn-ʿAbd-ar-Raḥīm Ibn-al-Furāt, Ayyubids, Mamlukes and crusaders : selections from the Tārīkh al-duwal wa'l-mulūk of Ibn-al-Furāt ; in 2 volumes. 2. The translation, Heffer, 1971, עמ' 81, 209, 249
↑  Karmon, Y. (1960). "An Analysis of Jacotin's Map of Palestine". Israel Exploration Journal. 10 (3, 4): 155–173, 244–253.
1 2  Robinson, E. , Smith, E, Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838, Crocke, 1841, עמ' 135
↑  Transformation in Arab Settlement, Moshe Brawer, in The Land that Became Israel: Studies in Historical Geography, Ruth Kark (ed), Magnes Press, Jerusalem 1989, p.174
↑  Ala Abbas עלא עבאס, شهداء قريه دير الغصون - השהידים של כפר דיר אל-ע'וסון, Palestine Remembered, 2010
↑  Roy Marom, RAF Ein Shemer: A Forgotten Case of Jewish and Arab Work in a British Army Camp in Palestine during the Second World War, War & Society 39, 2020-07-02, עמ' 189–209 doi: 10.1080/07292473.2020.1786889
↑  Barron, J.B., ed., Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922. Government of Palestine., 1923
↑  Mills, E., ed. (1932). . ., Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas, Jerusalem: Government of Palestine, 1932
1 2 3 4 5 6  Palestine Remembered, دير الغصون - Dayr al-Ghusoun דיר אל-ע'וסון, Palestine Remembered
↑  Government of Jordan, Census 1961, 1964, עמ' 14
↑  Palestinian Central Bureau of Statistics, Census 2017, 2018, עמ' 67
↑  דו"ח המשרד לתיאום הומניטרי של האו"ם, 9 ביולי 2007
| Flag of Senegalיישובי נפת טולכרם |
| --- | --- | --- |
| ערים | טולכרם (מכילה את השכונות: שוויכה, אירתח) |  |
| מועצות מקומיות | ענבתא • עתיל • בלעא • באקה א-שרקייה • בית ליד • דיר אל-ע'וסון • קפין |  |
| כפרים | פרעון • איכתאבא • עילאר • עזבת שופה • אל-ג'ארושיה • כפר עבוש • כפר ג'מאל • כפר א-לבד • כפר רמאן • כפר סור • כפר זיבאד • ח'ירבת חורייש • כור • א-נזלה אל-ע'רביה • א-נזלה א-שרקיה • נזלה אל-ווסטא • נזלת אבו נאר • נזלת עיסא • רמל זיתא • רמין  • א-ראס • ספארין • סידא • שופא • סיר • זיתא |  |
| מחנות פליטים | נור שמס |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009349651805171
האצטדיון האייקוני לוסייל

| --- | --- |

 כינוי:  האצטדיון האייקוני, אצטדיון לוסייל
 מיקום:  לוסייל, קטר
 קואורדינטות:  25°25′15″N 51°29′25″E﻿ / ﻿25.420861111111°N 51.490388888889°E﻿ / 25.420861111111; 51.490388888889
 אבן יסוד:  11 באפריל 2017
 תקופת הפעילות:  21 בנובמבר 2021 – הווה (שנתיים)
 בעלים:  התאחדות הכדורגל הקטרית
 משטח:  דשא
 אדריכל:  פוסטר & פרטנרס
 קבוצות:   קטר
 מושבים:  86,250
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קטר מוגדלת) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן אל-וכרה ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי האצטדיון האייקוני לוסייל(למפת קטר רגילה) דוחה א-רויס אל-ח'ור אום סלאל א-דעאין א-ריאן אל-וכרה ערב הסעודית  בחריין המפרץ הפרסי האצטדיון האייקוני לוסייל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
האצטדיון האייקוני לוסייל (בערבית: ملعب لوسيل الدولي; תעתיק מדויק: מלעבּ לוסיל אלדולי; תעתיק חופשי: מלעבּ לוסייל א-דַּוּלי) הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בעיר לוסייל שבקטר, ואירח את גמר מונדיאל 2022. האצטדיון תוכנן על ידי משרד האדריכלים של האדריכל הבריטי נורמן פוסטר.
מבנה

מבנה האצטדיון תוכנן להיות עגול כמעט לגמרי, והוא מחולק לשתי טבעות מושבים, בתכולה כוללת של 86,250 מושבים. האצטדיון מוקף מבחוץ בבריכת השתקפות, שמעליה שישה גשרים. את התעלה והאצטדיון מקיפים מגרשי חנייה ורחבה להולכי רגל שמובילה למערך בניינים המשמשים את האצטדיון, שכולל בתוכו בית מלון ואת משרדי האצטדיון. גג האצטדיון הוא בעל צורת אוכף, ובעל יכולת לפתיחה וסגירה מלאה בהתאם לתנאי האקלים. העבודות להקמת האצטדיון החלו באפריל 2017. התכנית של עיצוב האצטדיון פורסמה בדצמבר 2018. האצטדיון נפתח בנובמבר 2021.
לאחר גביע העולם מספר מקומות הישיבה באצטדיון יוקטן לכ-20,000 מושבים.
דסיורים

| דסיורים |
| --- | --- |
 שד טסמני    נמיית כיס נמרית
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: טורפי כיס
משפחה:: נמיות כיס
תת־משפחה:: דסיורים
סוגים
 13
שם מדעי
 Dasyurinae ‏פולדפוס, 1820

דסיורים (שם מדעי: Dasyurinae - אטימולוגית: "שעירי זנב") היא תת-משפחה של טורפי כיס בינוניים עד קטנים במשפחת נמיות כיס, הכוללת 13 סוגים ו-52 מינים. בתת-משפחה זאת כלולים מינים בינוניים אשר דומים לנמיות, לסמורים או לחתולים, ומינים קטנים הדומים לחולדות, לסנאים או לעכברים. תת-משפחת הדסיורים מחולקת לשני שבטים: שבט הדסיורים, ושבט הפסקוגלים והיא הוקמה בשנת 1820.
מאפיינים

הדסיורים חולקים ביניהם מספר קווי דמיון במבנה הגוף, אך יש ביניהם הבדלים ניכרים בגודל. ראשם גדול ובעל חרטום מחודד, אוזניהם קטנות, והם בעלי זנב ארוך, עבה ושעיר. רגלייהם האחוריות והקדמיות לרוב בגודל זהה, ולהם טפרים חזקים המשמשים את רובם לחפירה או לטיפוס. מערכת השיניים שלהם דומה לטורפים מהעולם הישן, והן מותאמות במיוחד ללעיסת מזון מהחי. יש להם ניבים גדולים ומספר רב של חותכות קטנות. הפרווה של הדסיורים שעירה, עבה וצפופה, ולמינים רבים יש שערות זיפיות ארוכות שמקנות להם מראה קיפודי. צבעי הפרווה של סוגי הדסיורים משתנים בהתאם לאזור המחיה; המינים החיים ביערות מתאפיינים בפרווה כהה שצבעה נע משחור לאפור כהה, בעוד שהמינים החיים במדבריות ובסוואנות מתאפיינים בפרווה בהירה בצבע חום בהיר עד צהבהב חולי. לרבים מהדסיורים אין את הכיס האמיתי האופייני לסדרת הקנגוראים, ותחת זאת יש להם קפל עור גדול סביב הפטמות המתפקד בצורה דומה.
הדסיורים פעילים ברובם בשעות הלילה, אם כי יש מספר לא מבוטל של מינים פעילי יום. את שעות המנוחה שלהם הם מבלים במקלט תת-קרקעי, בגזעים חלולים, במאורות או במרומי העצים. יש להם חושים חדים המשמשים אותם בציד. הטרף של הדסיורים משתנה בהתאם לגודלם: המינים הגדולים ניזונים בעיקר מחולייתנים בינוניים, והמינים הקטנים ניזונים מחולייתנים קטנים ומחרקים. ככלל, כל סוגי הדסיורים מסוגלים להרוג טרף בגודלם או אף גדול מהם. תקופת ההריון של הדסיורים קצרה יחסית, ולאחריהם הגורים שוהים תקופה ממושכת בכיס של האם. לאחר מכן, הם מטפסים על גב האם או שוהים בקן מוגן שבנתה עבורם. אצל מספר סוגים קטנים, נפוצה תופעת מוות המוני של הזכרים מיד לאחר עונת הרבייה הראשונה שלהם.
מיון

שבט: דסיורים (Dasyurini)
סוג: שד הכיס (Sarcophilus )
מין: שד טסמני (Sarcophilus harrisii)
מין: שד לניאריוס (Sarcophilus laniarius) - נכחד
מין: Sarcophilus moornaensis - נכחד
מין: Sarcophilus prior - נכחד
סוג: נמיית כיס (Dasyurus )
מין: נמיית כיס ניו-גינאית (Dasyurus albopunctatus)
מין: נמיית כיס מערבית (Dasyurus geoffroii)
מין: נמיית כיס נמרית (Dasyurus maculatus)
מין: נמיית כיס ברונזית (Dasyurus spartacus)
מין: נמיית כיס מזרחית (Dasyurus viverrinus)
מין: נמיית כיס צפונית (Dasyurus hallucatus)
סוג: מולגרה (Dasycercus )
מין: מולגרה זנב-מברשת (Dasycercus blythi)
מין: מולגרה זנב-נוצה (Dasycercus cristicauda)
סוג ומין יחיד: קווארי (Dasyuroides byrnei)
סוג ומין יחיד: קאלוטה אדומה (Dasykaluta rosamondae)
סוג ומין יחיד: דיבלר (Parantechinus)
סוג: חדף הכיס (Phascolosorex )
מין: חדף כיס צר-פס (Phascolosorex dorsalis)
מין: חדף כיס אדום-בטן (Phascolosorex doriae)
סוג: אנטכינוס מדומה (Pseudantechinus )
מין: אנטכינוס מדומה עבה-זנב (Pseudantechinus macdonnellensis)
מין: אנטכינוס מדומה קרפנטריה (Pseudantechinus mimulus)
מין: אנטכינוס מדומה נינגבינג (Pseudantechinus ningbing)
מין: אנטכינוס מדומה שזוף (Pseudantechinus roryi)
מין: אנטכינוס מדומה וולי (Pseudantechinus woolleyae)
מין: אנטכינוס מדומה אבן-חול (Pseudantechinus bilarni)
סוג: דסיור מפוספס (Myoictis )
מין: דסיור מפוספס מולר (Myoictis melas)
מין: דסיור מפוספס וולאס (Myoictis wallacii)
מין: דסיור מפוספס טייט (Myoictis wavicus)
מין: דסיור מפוספס וולי (Myoictis leucura)
סוג ומין יחיד: דסיור מנומר (Neophascogale lorentzi)
שבט: פסקוגלים (Phascogalini)
סוג: פסקוגל (Phascogale )
מין: פסקוגל זנב-מברשת (Phascogale tapoatafa)
מין: פסקוגל צפוני (Phascogale pirata)
מין: פסקוגל אדום-זנב (Phascogale calura)
סוג: דסיור ניו-גינאי (Murexia )
מין: דסיור קצר-שיער (Murexia longicaudata)
מין: דסיור שחור-זנב (Murexia melanurus)
מין: דסיור רחב-פס (Murexia rothschildi)
מין: דסיור ארוך-אף (Murexia naso)
מין: דסיור הבאמה (Murexia habbema)
סוג: אנטכינוס (Antechinus )
מין: אנטכינוס טרופי (Antechinus adustus)
מין: אנטכינוס סובטרופי (Antechinus subtropicus)
מין: אנטכינוס הביצות (Antechinus minimus)
מין: אנטכינוס חום (Antechinus stuartii)
מין: אנטכינוס כסוף-ראש (Antechinus argentus)
מין: אנטכינוס שחור-רגל (Antechinus arktos)
מין: אנטכינוס צהוב-רגל (Antechinus flavipes)
מין: אנטכינוס קירח-רגל (Antechinus mysticus)
מין: אנטכינוס שחור-זנב (Antechinus arktos)
מין: אנטכינוס אגילי (Antechinus agilis)
מין: אנטכינוס קינמון (Antechinus leo)
מין: אנטכינוס אטרטון (Antechinus godmani)
מין: אנטכינוס עופרי (Antechinus bellus)
מין: אנטכינוס אפרורי (Antechinus swainsonii)
מין: אנטכינוס טסמן (Antechinus vandycki)
מין: אנטכינוס יבשתי (Antechinus mimetes)
נמיית כיס מזרחית
מולגרה זנב-נוצה
פסקוגל אדום-זנב
אנטכינוס צהוב-רגל
אנטכינוס אגילי
האגודה הישראלית לאסטרונומיה

| --- | --- |
 תחום:  קידום תחום אסטרונומיית החובבים
 מקום פעילות:  ישראל
 מייסדים:  ד"ר דוד זייצ'ק
 יושב ראש:  ד"ר יגאל פת-אל
 עובדים:  אין
 תקופת הפעילות:  1951–הווה (כ־73 שנים)
 astronomy.org.il
 
האגודה הישראלית לאסטרונומיה היא מוסד ללא כוונת רווח בישראל ומטרתה להעמיק ולהפיץ את המודעות לנושא האסטרונומיה בקרב הציבור הישראלי.