stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגל מארין

| --- | --- |

 לידה:  8 בינואר 1942 באטאק, בולגריה 
 פטירה:  18 במרץ 2024 (בגיל 82) 
 מדינה:  בולגריה בולגריה
 השכלה:  האוניברסיטה הצבאית הלאומית ע"ש וסיל לבסקי 
 בן או בת זוג:  סטאנקה מרינה 
 דרגה:  מייג'ור גנרל 
 עיטורים
 מסדר סטרה פלנינה 
 
אנגל מארין (בבולגרית: Ангел Марин, 8 בינואר 1942 – 18 במרץ 2024) היה פוליטיקאי בולגרי שכיהן כסגן נשיא בולגריה בין השנים 2002 ל-2012. הוא נכנס לתפקידו ב-2002 יחד עם הנשיא גאורגי פרבאנוב, והם נבחרו מחדש לכהונה שנייה ב-2007.
חיים וקריירה

מארין נולד בעיירה באטאק והשלים את לימודיו התיכוניים בדווין ב-1960. מ-1960 עד 1965 למד בבית הספר הצבאי לארטילריה בשומן, בהתמחות בארטלריית קרקע. בנוסף, קיבל תואר אזרחי בהנדסת אלקטרוניקת רדיו.
בין 1974 ל-1978 הוא למד באקדמיה הצבאית לתותחנים בלנינגרד. הוא סיים בהצטיינות ובמדליית זהב ב"מפקדת הרמטכ"ל והאופרטיבי-טקטי". הוא קיבל תואר אוניברסיטאי בחינוך צבאי.
במשך כהונתו ביחד עם הנשיא פרבאנוב, בעזרת הסמכות הנשיאותית שקיבלו למתן חנינות, הם חננו 431 פושעים.
מארין נפטר ב-18 במרץ 2024, בגיל 82.
הערות שוליים

↑  "Bulgarian Presidential Office Pardoned 431 Criminals", Sofia News Agency, 15 August 2011.
↑  "Former Bulgarian Vice President Angel Marin Passes Away at 82". noinvite. 18 במרץ 2024. נבדק ב-18 במרץ 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 122211995  ISNI: 0000 0004 0139 7820  LCCN: n2013063699  SUDOC: 179730339  VIAF: 77191419   WorldCat (עם VIAF): 77191419 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פוליטיקאים ובנושא בולגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלפרד דלפ

| --- | --- |

 לידה:  15 בספטמבר 1907 מנהיים, הקיסרות הגרמנית 
 הוצאה להורג:  2 בפברואר 1945 (בגיל 37) כלא פלצנזה, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  הרייך הגרמני 
 השכלה:  בית הספר הגבוה לפילוסופיה של מינכן  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  Sankt Georgen Graduate School of Philosophy and Theology 
 השקפה דתית:  הכנסייה הקתולית 
 
לוח זיכרון במקום לידתו של אלפרד דלפ
יד לזכרו בשכונת בוגנהאוזן במינכן
אלפרד פרידריך דלפ (בגרמנית: Alfred Friedrich Delp;‏ 15 בספטמבר 1907 - 2 בפברואר 1945) היה כומר קתולי גרמני, חבר מסדר הישועים. הוא פעל במסגרת חוג קרייזאו נגד המשטר הנאצי. הואשם בפני הפולקסגריכט בבגידה והוצא להורג בידי הנאצים.
קורות חייו

דלפ נולד במנהיים לאב אוונגלי ולאם קתולית. הוריו נישאו בטקס קתולי מספר שבועות לאחר לידתו ועברו מסיבות כלכליות להתגורר עם הורי אביו בעיירה היטנפלד (Hüttenfeld) השוכנת מזרחית לוורמס. דלפ קיבל מסבתו חינוך אווגלי ובמשפחה שררה מתיחות מסוימת בין שני הזרמים (הקתולי והאוונגלי). דלפ התגורר בהיטנפלד עד שנת 1914.
בנעוריו הושפע רבות מתנועת הנוער הקתולית „Bund Neudeutschland“ ובשנת 1921, בעת לימודיו בגימנסיה, התכונן לטקס הקונפירמציה בכנסייה האוונגלית, אולם עקב סכסוך עם הכומר שלו החליט לעבור את הטקס בכנסייה הקתולית.
בשנת 1926, מיד לאחר שסיים לימודיו בגימנסיה בעיר דיבורג (Dieburg), הצטרף דלפ למסדר הישועים. הוא שימש כמחנך ומורה לספורט בבית הספר הישועי בעיר פלדקירך באוסטריה.
בעקבות עליית הנאצים לשלטון נאלץ לעזוב את אוסטריה ועבר לגימנסיה פרטית (Kolleg St. Blasien) שהקים מסדר הישועים ביער השחור עבור כ-300 תלמידים גרמנים שנאלצו גם הם לעזוב את אוסטריה.
בשנת 1935 פרסם את ספרו הראשון "קיומיות טראגית" ("Tragische Existenzen"). בספר פיתח דלפ את גישתו החברתית, "הומניזם תיאונומי", המבוססת על יסודות סוציאליים נוצריים ונשענת על תורת האקזיסטנציאליזם של הפילוסוף מרטין היידגר.
דלפ השלים את לימודי התאולוגיה והפילוסופיה בולקנבורג (Valkenburg) שבהולנד (1934–1936) ובפרנקפורט (1936–1937). את עבודת הדוקטורט כתב על מרטין היידגר. ב-1937 הוסמך ככומר.
לאחר הסמכתו נמנה עם הכותבים בירחון הקתולי "קולות הזמן" (Stimmen der Zeit). בירחון הסביר את גישתו ששללה דו-קיום בין הקתוליות לנאציזם. לאחר הוצאת הירחון מחוץ לחוק והחרמת מבנה ההוצאה התרכז דלפ משנת 1939 בעיסוקו כמטיף וככומר בקהילת גאורגיוס הקדוש שבשכונת בוגנהאוזן במינכן ונודע בדרשותיו הביקורתיות כלפי המשטר הנאצי. דלפ אף סייע ליהודים נרדפים.
בשנת 1941 פגש בברלין את הלמוט ג'יימס פון מולטקה והחליט ב-1942 להצטרף לפעילות בחוג קרייזאו, שניסה לעצב את דמותה של גרמניה, לאחר הדחתו של היטלר והנאצים מן השלטון. דלפ שאף לביסוס המשטר בגרמניה על יסודות נוצריים-קתוליים.
בעקבות כישלון קשר ה-20 ביולי וחשיפת חוג קרייזאו נעצר דלפ בידי הגסטפו ב-28 ביולי במינכן. באוגוסט הועבר לבית הכלא של הגסטפו בברלין ובמחצית החודש נחקר בעינויים, כיוון שביומנו הופיע שמו של קלאוס שנק פון שטאופנברג. אולם, דלפ לא היה מעורב ולא עודכן בהכנות לקשר.
הגסטפו הציע לדלפ לצאת לחופשי בתנאי שיפרוש ממסדר הישועים, אולם דלפ סירב. דלפ הועמד לדין ב-9 בינואר 1945 בפני הפולקסגריכט באשמת בגידה והסתרת מידע על הקשר מן השלטונות. הוא הורשע ב-11 בינואר רק בסעיף בגידה ונידון למוות בתלייה.
גזר הדין בוצע ב-2 בפברואר בכלא פלצנזה. אפרו פוזר מעל שדה בברלין ופרסום מודעת אבל נאסרה.
בשנת 1956 הודפס "בפני המוות" ("Im Angesicht des Todes"), אוסף רשימותיו ומכתביו מן הכלא.
בגלל מותנו, יזכו אחרים בעתיד לחיים טובים ומאושרים יותר.
הנצחתו

בתי ספר רבים בערים שונות בגרמניה, ביניהן מנהיים, ברלין ודיבורג, וכן מספר מרכזים קהילתיים נקראו על שמו. בעיר דיבורג נקראים גם רחוב וגימנסיה על שמו.
הרחוב שבו התגורר והמרכז הקהילתי הקתולי בעיירה היטנפלד נקראו על שמו.
בעיר דונאווירט (Donauwörth) מחנה צבאי על שמו. הדואר הגרמני הנפיק בול לזכרו ב-1964.
ראו גם

הצלת יהודים במהלך השואה
אנדוציטוזה

אנדוציטוזה או בליעה תאית (endo=בתוך, cytos=תא) היא קליטת חומר אל תוך התא על ידי כליאתו בהתקפלות של קרום התא כלפי פנים, וסגירת ההתקפלות כשלפוחית. האנדוציטוזה נחלקת לבליעת חלקיקים המכונה בולענות (פגוציטוזה) ולגמיעת נוזלים המכונה גמענות (פינוציטוזה). התהליך ההפוך נקרא פליטה תאית או אקסוציטוזה.
אנדוציטוזה בתאים איקריוטיים. בכחול: גרעין התא, בירוק: חלבון G המשתתף בתהליך, באדום: סוכר שהוכנס לתא בתהליך האנדוציטוזה.
תופעות ביולוגיות רבות מתרחשות הודות לאנדוציטוזה, ובעיקר: מעבר של חומרים דרך ממברנת התא. מעבר זה של חומרים אחראי לקיומו של תהליך הנשימה התאית, להעברת אותות עצביים בנוירונים, להפרשה של פסולת מהתאים ולקליטת חומרים חיוניים מהסביבה, כגון גלוקוז, חומצות אמינו, ליפידים ובמקרה הצורך - תרופות. אחת מהדרכים לחדירה של וירוסים לתא היא באמצעות אנדוציטוזה. כמו כן, אף הועלתה, על ידי לין מרגוליס התאוריה המוכרת כתאוריה האנדוסימביוטית, לפיה המיטוכונדריה היא חיידק שחדר באנדוציטוזה לתוך תא והפך בו לסמביונט.
בבלענות (פגוציטוזה) נבלעים לרוב חלקיקים גדולים כמו חלבונים ועמילן (אצל תאים המשתמשים בהם למטרת מזון כמו אמבה או סנדלית). התאים בגוף האדם משתמשים בפגוציטוזה על מנת לנטרל וירוסים וחיידקים המצויים בקרבת התא, או כל גוף זר, למעשה.
התא שולח זרועות לכיוון הגוף הזר עד שנוצרת מעין בועית העוטפת אותו. התא שולח אל תוך הבועית אברונים מעכלים (ליזוזומים).
בתגובה של המערכת החיסונית הנרכשת, כאשר נשארים חלקיקים קטנים דיים, התא "שותל" בממברנה שלו את סימני הזיהוי של הגוף הזר, תוך כדי שחרור הורמונים שמתחילים שרשרת של תהליכים בתא עצמו ובתאים מסביב, ובסופו התא מפורק על ידי הגוף יחד עם הגורם הזר שבתוכו.
בגמענות (פינוציטוזה) נגמע נוזל חוץ תאי (הנוזל המצוי בין כל תא ותא), בדרך כלל כאשר התא מצוי בעקה עקב מחסור בנוזלים.
ראו גם

אקסוציטוזה
פגוציט
אימונוטוקסין
אנגלברט רנטגן

| --- | --- |

 לידה:  30 בספטמבר 1829 דוונטר, הולנד 
 פטירה:  12 בדצמבר 1897 (בגיל 68) לייפציג, הקיסרות הגרמנית 
 שם לידה:  Engelbert Johann Matthias Carel Röntgen 
 מוקד פעילות:  לייפציג 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה ולתיאטרון בלייפציג 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  כינור 
 בן או בת זוג:  Pauline Röntgen 
 צאצאים:  יוליוס רנטגן 
 
אנגלברט רנטגן (בגרמנית: Engelbert Röntgen ‏ 30 בספטמבר 1829 – 12 בדצמבר 1897) היה כנר גרמני.
ביוגרפיה

אנגלברט רנטגן נולד בדוונטר שבהולנד. בשנים 1848 עד 1853 למד נגינה בכינור אצל מוריץ האופטמן ופרדיננד דויד בקונסרבטוריון של לייפציג. משנת 1853 עד מותו היה כנר בתזמורת הגוונדהאוס; בשנת 1873 ירש את מקומו של דויד ככנר ראשי בתזמורת. משנת 1869 לימד בקונסרבטוריון של לייפציג.
אשתו של אנגלברט רנטגן הייתה הפסנתרנית פאולינה קלנגל, דודתו של הצ'לן יוליוס קלנגל, ובנו, יוליוס רנטגן, היה מלחין ופסנתרן בעל שם, שגם ילדיו, בהם אנגלברט רנטגן השני, הלכו בדרכו ועשו קריירה בתחום המוזיקה.
אנגלברט רנטגן מת בלייפציג בשנת 1897.
הערות שוליים

↑  ר. סטרוולד, "אנגלברט רנטגן" במילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים אונליין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424663905171  PLWABN: 9812730472705606  BNE: XX1746732  GND: 116583681  ISNI: 0000 0000 5941 1606  LCCN: no89016468  LNB: 000155295  MusicBrainz: 2e07cbed-b7bc-4057-8a55-2bb39c46b538  NTA: 17379050X  RERO: 02-A013348043  VIAF: 10601121   WorldCat (עם VIAF): 10601121
אנגלברט הומפרדינק

ערך זה עוסק במלחין גרמני. אם התכוונתם לזמר בריטי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  1 בספטמבר 1854 זיגבורג, פרובינציית הריין, ממלכת פרוסיה 
 פטירה:  27 בספטמבר 1921 (בגיל 67) נוישטרליץ, המדינה החופשית מקלנבורג-שטרליץ, רפובליקת ויימאר 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרום-מערבי שטאנסדורף 
 מוקד פעילות:  גרמניה 
 מקום לימודים:  בית הספר הגבוה למוזיקה וריקוד בקלן, Gymnasium Theodorianum 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 צאצאים:  Wolfram Humperdinck 
 פרסים והוקרה:  פרס מנדלסון 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:  
 
אֶנְגֶלְבֶּרְט הוּמְפֶּרְדִינְק (בגרמנית: Engelbert Humperdinck;‏ 1 בספטמבר 1854 – 27 בספטמבר 1921) היה מלחין גרמני, שזכה לפרסום כמלחין האופרה "הנזל וגרטל".
ביוגרפיה

הומפרדינק היה בנו של מורה בגימנסיה בעיר זיגבורג שבפרובינציית הריין. כבר בילדותו למד נגינה בפסנתר, ובהיותו בן 12 כתב את חיבוריו הראשונים לפסנתר. לאחר סיום לימודיו בגימנסיה החל ללמוד אדריכלות לבקשת אביו, אולם כעבור זמן קצר פנה למוזיקה. הוא התקבל לקונסרבטוריון בקלן ולאחר זכייה במלגה המשיך בקונסרבטוריון במינכן ובברלין, שם זכה במלגה נדיבה מקרן מנדלסון.
זכייה זו איפשרה לו מסע לאיטליה, שם נפגש בנאפולי עם ריכרד וגנר. וגנר התרשם מהומפרדינק והזמינו לפסטיבל בביירוית שם עזר לו הומפרדינק בהפקת האופרה "פארסיפל" ואף שימש כמורה למוזיקה לבנו של וגנר, זיגפריד.
זכייה במלגה נוספת איפשרה לו מסע נוסף באיטליה, צרפת וספרד, שם לימד בקונסרבטוריון של ברצלונה בשנים 1885–1886. ב-1887 חזר לקלן וב-1890 נתמנה לפרופסור בקונסרבטוריון של פרנקפורט. יצירותיו הראשונות שזכו להצלחה היו ההומורסקה לזמר ותזמורת ובלדה למקהלה.
פרסומו החל בשנת 1893 באופן מקרי. אחותו אדלהייד וטה (Adelheid Wette) ביקשה ממנו להלחין מספר מנגינות לסיפורם המפורסם של האחים גרים, "הנזל וגרטל", כדי שילדיה יוכלו להציג את הסיפור בתיאטרון הבובות שלהם במסגרת חגיגות בית ספרם. בחגיגה נכחו הומפרדינק וידידו המלחין והמבקר הוגו וולף, ששכנע אותו להרחיב את היצירה עד כדי אופרה. את הליברית כתבה אחותו. הצגת הבכורה הייתה בתיאטרון החצר בוויימאר ב-23 בדצמבר 1893, והקנתה להומפרדינק תהילת עולם. האופרה מבוצעת עד ימינו, והיא האופרה הגרמנית ה"פוסט-וגנריאנית" המפורסמת ביותר. בישראל הועלתה היצירה באופרה הישראלית החדשה, בתרגומו העברי של אברהם עוז ובבימויה של רנה ירושלמי.
בין האופרות הנוספות שחיבר הומפרדינק, אשר לא זכו להצלחה כזו, יש לציין את "ילדי המלך" (1897), שבה משתמש הומפרדינק לראשונה בטכניקה של שירה דיבורית, שהיא הפקת קול בין זמרה לדיבור. בטכניקה זו השתמשו לאחר מכן ארנולד שנברג, אלבן ברג, קורט וייל ועוד.
לקריאה נוספת

שלמה הד, אופרה-סיפורן של 120 האופרות הגדולות, 1991.
אצטדיון סטוז'יצה

| --- | --- |

אצטדיון סטוז'יצה
 מיקום:  ליובליאנה, סלובניה
 קואורדינטות:  46°04′52″N 14°31′17″E﻿ / ﻿46.081111°N 14.521389°E﻿ / 46.081111; 14.521389
 אבן יסוד:  2009
 תקופת הפעילות:  11 באוגוסט 2010 – הווה (14 שנים)
 בעלים:  עיריית ליובליאנה
 משטח:  דשא
 אדריכל:  סלובניה Sadar Vuga d.o.o.
 קבוצות:  אולימפיה לובליאנה   נבחרת סלובניה בכדורגל
 מושבים:  16,038 (כדורגל) 23,000 (מופעי תרבות)
 he
 
אצטדיון סטוז'יצה (בסלובנית: Stadion Stožice) הוא אצטדיון רב-תכליתי הממוקם בליובליאנה, בירת סלובניה. האצטדיון מכיל 16,038 מקומות ישיבה, והוא האצטדיון הגדול בסלובניה. עבור מופעי תרבות מסוגל האצטדיון לקלוט כ-23,000 צופים. האצטדיון משמש כמגרשה הביתי של מועדון הכדורגל אולימפיה ליובליאנה ומשמש לעיתים גם את נבחרת סלובניה בכדורגל.
האצטדיון אשר תוכנן על ידי חברת האדריכלים Sadar Vuga d.o.o הוא חלק מ"פארק הספורט סטוז'יצה", אשר כולל בין היתר גם את סטוז'יצה ארנה, אולם כדורסל בעל תכולה של כ-12,000 מושבים.
אבן הפינה של האצטדיון הונחה בשנת 2009, ובנייתו הושלמה כעבור שנה וחודשיים, והוא נחנך ב-11 באוגוסט 2010 במסגרת במשחק ידידות בין נבחרות סלובניה ואוסטרליה שהסתיים בתוצאה 2–0 לטובת הנבחרת המקומית.
אנתוני פילר

| --- | --- |
 לידה:  25 בנובמבר 1969 (בן 54) קנזס סיטי, מיזורי, ארצות הברית
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.93 מטרים
 מספר:  1, 7, 8, 44
 מכללה:  אוניברסיטת מיזורי
 דראפט:  בחירה מספר 15, 1992 לוס אנג'לס לייקרס
 קבוצות כשחקן
 1992–1996 1996–1998 1998–2003 2003–2004 2004–2005:  לוס אנג'לס לייקרס ונקובר גריזליס מינסוטה טימברוולבס סקרמנטו קינגס וושינגטון ויזארדס
אנתוני יוג'ין פילר (באנגלית: Anthony Eugene Peeler; נולד ב-25 בנובמבר 1969) הוא כדורסלן עבר אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1992–2005. ממוצעיו הכוללים לאורך 13 עונותיו בליגה הם 9.7 נקודות, 2.6 ריבאונדים ו-2.4 אסיסטים למשחק.
קריירת תיכונים ומכללות

פילר נולד וגדל בקנזס סיטי שבמיזורי. בשנת 1988 זכה בתואר כדורסלן התיכונים המצטיין של מיזורי ("Missouri Mr. Basketball"), ונבחר להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן, המציג את שחקני התיכונים המצטיינים בארצות הברית.
בין השנים 1988–1992 למד באוניברסיטת מיזורי, ושיחק בקבוצת הכדורסל שלה (ה"טייגרס") תחת המאמן נורם סטיוארט. בעונתו הראשונה העפילה הקבוצה לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), בו הפסידה מול אוניברסיטת סירקיוז בתוצאה 80–83. בעונתו האחרונה עם הטייגרס נבחר לחמישיית העונה השנייה של ליגת המכללות (Second-team All-American) וזכה בתואר שחקן העונה של מחוז Big Eight, לאחר שהוביל את כל שחקני המחוז עם 23.4 נקודות בממוצע למשחק, אליהן הוסיף ממוצעים של 5.5 ריבאונדים, 3.9 אסיסטים ו-2.1 חטיפות למשחק. בעת סיום לימודיו הוביל את כל השחקנים בתולדות הקבוצה בסך אסיסטים (497) וחטיפות (196), וכן ניצב במקום השלישי ברשימת הקלעים המובילים בתולדותיה (1,970 נקודות).
קריירת משחק ב-NBA

בדראפט ה-NBA‏ 1992 נבחר פילר בבחירה ה-15, על ידי לוס אנג'לס לייקרס. בארבע עונותיו עם הלייקרס פתח בכרבע ממשחקי קבוצתו, ותרם 10.6 נקודות, 2.3 ריבאונדים ו-2.0 אסיסטים בממוצע למשחק. בעונת 1994/1995 העפיל עם הלייקרס לחצי גמר האזור המערבי בפלייאוף, בו הפסידו מול סן אנטוניו ספרס בתוצאה 2–4.
לקראת עונת 1996/1997 הועבר עם ג'ורג' לינץ' בטרייד לוונקובר גריזליס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. בעונתו המלאה היחידה בקבוצה קבע שיא קריירה של 14.5 נקודות בממוצע למשחק, אולם הגריזליס סיימו עם המאזן הגרוע ביותר בליגה; 14–68. ב-4 בפברואר 1997 קלע פילר שיא קריירה של 40 נקודות בהפסד קבוצתו מול ניו ג'רזי נטס.
בפברואר 1998, לאחר כעונה וחצי עם הגריזליס, הועבר בטרייד למינסוטה טימברוולבס בתמורה לדאג וסט. בפלייאוף 1998 הוביל את קלעי קבוצתו עם 16.2 נקודות בממוצע למשחק, אך הטימברוולבס הפסידו בסיבוב הראשון מול סיאטל סופרסוניקס, בתוצאה 2–3. בכל אחת מ-5 העונות הבאות הודח עם מינסוטה בסיבוב הפלייאוף הראשון, ולאורך התקופה קלע 9.3 נקודות בממוצע למשחק. ביוני 2003 נשלח עם ג'ו סמית' בטרייד למילווקי באקס, תמורת סם קאסל וארווין ג'ונסון, אולם מיד שוחרר מהקבוצה.
באוגוסט 2003 חתם על חוזה בסקרמנטו קינגס. בעונתו היחידה עם הקינגס קלע 5.7 נקודות בממוצע למשחק כמחליפו מהספסל של דאג כריסטי, וסייע לקבוצה להעפיל לחצי גמר המערב. באותה עונה הוביל את כל שחקני הליגה עם 48.2% קליעה לשלוש.
בעונת 2004/2005 שיחק פילר עבור וושינגטון ויזארדס, ובקיץ 2005 פרש ממשחק, בגיל 35.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות הקריירה של פילר ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  רשימת המשתתפים במשחקי מקדונלד'ס אול-אמריקן לפי שנה, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של פילר, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1992, באתר basketball-reference.com
↑  פילר ולינץ' נשלחים בטרייד ללייקרס, באתר לוס אנג'לס לייקרס, 17 ביולי 1996
↑  סטטיסטיקות המשחק בין הגריזליס לנטס, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות הסדרה בין מינסוטה לסיאטל, באתר basketball-reference.com
↑  פילר וסמית' נשלחים בטרייד למילווקי, באתר ESPN,‏ 27 ביוני 2003
אלפרד דילגר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  20 באוקטובר 1897 ת'לשרי, הודו 
 פטירה:  1975 (בגיל 77 בערך) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  כומר 
 מידע חסיד אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסיד אומות העולם (5 בנובמבר 1991) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אלפרד דילגר
 
אלפרד דילגר (בגרמנית: Alfred Dilger;‏ 1901, ת'לשרי (אנ'), הודו – 1975) היה כומר, מתנגד המשטר הנאצי וחסיד אומות העולם מגרמניה.
קורות חיים

דילגר היה חייל בצבא הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה. הוא נפצע בקרב ואיבד את רגלו. משנת 1924 היה כומר בדיוקסיה של שטוטגרט. בשנת 1932 עבר להיות כומר בנלינגן אאוף דר פילדרן (Nellingen auf den Fildern) (גר') שבפרברי שטוטגרט.
קורות חיים > בתקופת מלחמת העולם השנייה

בתקופת מלחמת העולם השנייה היה דילגר חבר בכנסיית הווידוי (אנ') - כנסייה שהתנגדה למשטר הנאצי. בשנת 1942 עבר מפרברי שטוטגרט לתפקיד כומר בקנשטט (אנ'), כ-50 ק"מ מדרום-מערב לווירטמברג.
ביתו של דילגר בקנשטט היה מקום מפגש סודי לחברי כנסייתו בווירטמברג, חברי "האחווה" (גר'), שם תכננו חברי האחווה פעילויות לסיוע לנרדפי הנאצים. בסוף 1943 הפנו חברי כנסייתו של דילגר בברלין יהודים נרדפים אל אזור מגוריו של דילגר. הקבוצה בה פעלו דילגר ועמיתיו, אוטו מריקה ותאודור דיפר, העניקה מקלט ליהודים נרדפים אלה. לימים הוכרו גם מריקה ודיפר בתור חסידי אומות העולם.
באוקטובר 1943 קלטו דילגר ואשתו בביתם את בני הזוג קרקאואר (Krakauer), תחת השם הבדוי אקרמן (Ackermann). ילדיהם של בני הזוג דילגר היו מחוץ לבית עקב הפצצות האוויר של בעלות הברית. כדי להרגיע את חשדות השכנים הציגו בני הזוג דילגר את היהודים המסתתרים בתור תושבי ברלין שאיבדו את ביתם ואת כל רכושם בהפצצות האוויריות של בעלות הברית. בני הזוג קרקאואר נותרו בביתם של בני הזוג דילגר למעלה מחודש. זאת למרות אזהרתו של הכומר של שטוטגרט, לפיה לא יוכל דילגר לסמוך על הגנת הכנסייה במקרה שתתגלה העובדה שהוא מסתיר יהודים. על כך השיב דילגר שהוא מחשיב עצמו כזוכה ל"הגנה נעלה יותר" מאשר הגנתן של רשויות הכנסייה.
קורות חיים > לאחר המלחמה

משנת 1947 ועד פרישתו ב-1963 היה דילגר מנהל החברה המיסיונרית של בזל (אנ').
הכרה והנצחה

בשנת 1991 הכיר יד ושם באלפרד דילגר ובאשתו לואיז בתור חסידי אומות העולם.
אנגלברט דולפוס

אנגלברט דולפוס (בגרמנית: Engelbert Dollfuß; ‏4 באוקטובר 1892 – 25 ביולי 1934) היה פוליטיקאי נוצרי-סוציאלי אוסטרי שנרצח על ידי הנאצים בעת כהונתו כקנצלר אוסטריה (1934-1932) אחרי שהקים משטר רודני בעל בריתה של איטליה הפשיסטית ואשר סגנונו כונה "אוסטרופשיזם".
חייו

אנגלברט דולפוס נולד בעיירה טקסינג באוסטריה. בצעירותו היה בעל נטייה לדת ולמד בסמינר לכמרים בטרם החליט ללמוד משפטים. הוא למד משפטים באוניברסיטת וינה ולאחר מכן כלכלה באוניברסיטת ברלין. במהלך מלחמת העולם הראשונה נפסל בתחילה לגיוס בשל קומתו הנמוכה, אך לאחר מכן גויס, ושירת שירות פעיל בחזית האלפינית, ואף שהה במחנה שבויים תקופה קצרה בשנת 1918.
לאחר קריירה פוליטית וממשלתית, הפך למנהיג המפלגה הנוצרית-סוציאלית האוסטרית. באוקטובר 1930 הוא נתמנה למנהל הרכבת באוסטריה. דולפוס נתמנה כשר החקלאות בשנת 1931 וכקנצלר במאי 1932.
דולפוס היה מנהיג הנוצרים הסוציאליים, אוסטרים לאומנים שהתנגדו מצד אחד לסוציאל-דמוקרטים משמאל ולתומכי הנאצים שדרשו את איחוד אוסטריה עם גרמניה, מהצד השני. כראש ממשלה יזם תוכנית לרפורמות, וניסה לחבור לאיטליה של בניטו מוסוליני כבת ברית, על מנת לחזק את ההתנגדות לאיחוד עם גרמניה. במרץ 1933, אל מול שביתה ברכבת, ביקש להפעיל אמצעי ענישה נגד השובתים בשירות חיוני. אל מול הממשלה התייצב הפרלמנט שברוב של 81:80 קבע שאין להעניש את השובתים. בעקבות זאת, נוצר משבר פוליטי, יושב ראש הפרלמנט וסגניו התפטרו והממשלה הורתה לא לכנס את הפרלמנט.
דולפוס נטל לעצמו סמכויות דיקטטוריות. במאי 1933 פיזר את הפרלמנט האוסטרי ומשל באמצעות צווים שהוציא. באותו החודש הוציא אל מחוץ לחוק את המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, וביוני 1933 הוציא את המפלגה הנאצית באוסטריה אל מחוץ לחוק. בספטמבר הקים מפלגה חדשה בשם "חזית המולדת", אשר התמזגה עם המיליציה הימנית היימווהר. ב-20 בספטמבר 1933 נטל דולפוס לידיו את כל סמכויות הממשלה והקים ממשלה מקצועית בה לא שותפו חברי פרלמנט. ב-3 באוקטובר 1933 נורה דולפוס בידי מתנקש גרמני נאצי ונפצע.
בינואר 1934, אל מול מתקפות גוברות והלכות של הנאצים, פתח דולפוס במאבק נגד הנאצים ובמסע לטיהור הצבא והמשטרה מנאצים. דולפוס גם דרש מגרמניה להכיר בעצמאות אוסטריה ולהפסיק להתערב בענייניה.
בפברואר 1934 פתחו חברי המפלגה הסוציאל-דמוקרטית באוסטריה במרד שדוכא על ידי דולפוס בכח הנשק, במה שנודע כמלחמת האזרחים באוסטריה. ב-12 בפברואר 1934 ירו הצבא האוסטרי והמיליציה "משמר המולדת" אל מרכזי המרידה בווינה, תוך שהם הורגים ללא הבחנה אלף גברים, נשים וילדים, ופוצעים אלפים נוספים. לאחר המרידה החזיר דולפוס את עונש המוות והקים מחנות לכליאת מתנגדיו. במאי 1934 הכריז דולפוס על חוקה חדשה ברוח חוקתה של איטליה הפשיסטית.
ב-25 ביולי 1934 נרצח דולפוס על ידי הנאצים האוסטרים בעת ניסיון להפיכה נאצית שתזכה לשם "פוטש יולי": בשעת צהריים פרצו ללשכתו עשרות רבות של נאצים אוסטרים לבושים במדי הצבא האוסטרי וירו בו מטווח קצר. נאצים אחרים השתלטו באותה עת על תחנת השידור ושידרו הודעה כי דולפוס התפטר. דולפוס מת מפצעיו בשעת ערב מוקדמת, אך ניסיון ההפיכה הנאצית נכשל. כוחות הממשלה בפיקודו של קורט שושניג דיכאו את המרידה, המורדים נעצרו ו-13 מהם נתלו לאחר מכן. רצח פוליטי זה החליש את הלאומנים האוסטרים ואיפשר בסופו של דבר את האנשלוס, סיפוחה של אוסטריה לגרמניה הנאצית שבו היא איבדה את עצמאותה.
הערות שוליים

↑  ידיעות קצרות, הארץ, 5 באוקטובר 1930
↑  קבינט אנטישמי באוסטריה, דבר, 23 במאי 1932
↑  התסבוכת באוסתריה והסכנה לשלום באירופה, דואר היום, 18 באפריל 1933
↑  אוסטריה בלי פרלמנט, דבר, 26 במרץ 1933
↑  דולפוס דיקטאטור של אוסטריה, דואר היום, 21 בספטמבר 1933
↑  דיקטטורה פשיסטית באוסטריה, דבר, 24 בספטמבר 1933
↑  התנקשות בחיי דולפוס, דואר היום, 4 באוקטובר 1933
↑  הטרור הנאצי באוסטריה, דואר היום, 15 בינואר 1934
↑  המלחמה ביסודות הנאציים באוסטריה, דואר היום, 16 בינואר 1934
↑  ישיבה יוצאת מהכלל של המניסטרים האוסטרים, הארץ, 5 בפברואר 1934
↑  סבלנותה של אוסטריה פוקעת, דבר, 25 בינואר 1934
↑  מרידת הנאצים בווינה – דולפוס נרצח, הארץ, 26 ביולי 1934
↑  יחי היטלר! – במלים אלו מתו רוצחי דולפוס ואוסטריה רוקדת ריקודי־חן כלפי גרמניה, דבר, 1 באוגוסט 1934
|  הקנצלרים של אוסטריה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  קרל רנר  |  מיכאל מאייר  |  יוהאן שובר  |  ואלטר ברייסקי  |  יוהאן שובר  |  איגנץ זייפל  |  |  |  |  |
|  1918–1920  |  1920–1921  |  1921–1922  |  26–27 בינואר 1922  |  ינואר–מאי 1922  |  1922–1924  |  |  |  |  |
|  רודולף רמק  |  איגנץ זייפל  |  ארנסט שטררוביץ'  |  יוהאן שובר  |  קרל ואוגוין  |  אוטו אנדר  |  |  |  |  |
|  1924–1926  |  1926–1929  |  מאי–ספטמבר 1929  |  1929–1930  |  ספטמבר–דצמבר 1930  |  1930–1931  |  |  |  |  |
|  קרל בורש  |  אנגלברט דולפוס  |  קורט שושניג  |  ארתור זייס-אינקווארט  |  קרל רנר  |  לאופולד פיגל  |  |  |  |  |
|  1931–1932  |  1932–1934  |  1934–1938  |  11–13 במרץ 1938  |  אפריל–דצמבר 1945  |  1945–1953  |  |  |  |  |
|  יוליוס ראב  |  אלפונס גורבך  |  יוזף קלאוס  |  ברונו קרייסקי  |  פרד זינובאץ  |  פרנץ ורניצקי  |  |  |  |  |
|  1953–1961  |  1961–1964  |  1964–1970  |  1970–1983  |  1983–1986  |  1986–1997  |  |  |  |  |
|  ויקטור קלימה  |  וולפגנג שיסל  |  אלפרד גוזנבאואר  |  ורנר פיימן  |  ריינהולד מיטרלהנר  |  כריסטיאן קרן  |  |  |  |  |
|  1997–2000  |  2000–2007  |  2007–2008  |  2008–2016  |  9–17 במאי 2016  |  2016–2017  |  |  |  |  |
|  סבסטיאן קורץ  |  בריגיטה בירליין  |  סבסטיאן קורץ  |  אלכסנדר שלנברג  |  קארל נהאמר  |  |  |  |  |  |
|  2017–2019  |  2019–2020  |  2020–2021  |  אוקטובר–דצמבר 2021  |  2021 ואילך  |  |  |  |  |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278350905171  PLWABN: 9813122932805606  BIBSYS: 90533581  BNE: XX908740  BnF: cb119434026 (data)  CiNii: DA10783822  GND: 118526561  ISNI: 0000 0001 2023 1883  LCCN: n50027238  LNB: 000229711  NKC: xx0024226  NSK: 000734523  NTA: 070442541  RERO: 02-A016469647  SNAC: w65g4qh4  SUDOC: 027379590  VcBA: 495/99478  VIAF: 30328233   WorldCat (עם VIAF): 30328233
אליהו עניו

| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית
 פטירה:  1832 ה'תקצ"ג
 מקום מגורים:  קושטא
 תפקידים נוספים:  ראש ישיבה
 רבותיו:  רבי אליהו פאלומבו
 תלמידיו:  רבי אליעזר די טולידו
 חיבוריו:  דבר אליהו
 
רבי אליהו עניו או מהר"א עניו (נפטר ב-1832) היה רבה של קושטא וראש ישיבה בבאלאטה שבעיר במאה ה-19.
ביוגרפיה

תלמידו המובהק של רבי אליהו פאלומבו בישיבתו בקושטא למד. ומשנות העשרים של המאה ה-19 כיהן כדיין בעיר. משנת 1824 נמנה כאחד משלשת רבני העיר שאישרו הסכמה של בית דין איסור והיתר של קושטא. המסיונר יוסף וולף מונה אותו כראשון רבני העיר בשנת 1826. בשנת ה'תקצ"ב הסכים לספר "הי"א שיחתי" לרבי יצחק אלימלך, שם הוא מכונה "הרב המופלא תנא דבי אליהו ראש על ארץ קושטא". התכתב בהלכה גם עם רבי שמואל חיים
נפטר בראשית שנת התקצ"ג (1832) ונספד על ידי רבני דורו, בין היתר רבי שלמה חכים, רבה של אזמיר, ספד לו בשבת תשובה.
תלמידים

רבי אליעזר די טולדו, מחבר שו"ת משנת ר' אליעזר.
חכם יצחק אקשוטי מחבר ספר בני ישחק ודיין בקושטא.
חיבורו

לאחר מותו נדפס חיבורו קונטרס דבר אליהו, ספר הזכרונות ופסקי דינים של הרב אליהו, בסוף ספרו של תלמידו, שו"ת משנת רבי אליעזר חלק ב', לספר הסכמה ממנו.
לקריאה נוספת

פנקס בית הדין בקושטא, הוצאת אורות יהדות המערב, עמוד 90.
הערות שוליים

↑  מופיע ראשון בהקדמת תלמידיו לספרו יד המלך
↑  פנקס בית הדין בקושטא, פנקס או"ה תעודה עז
↑  קושטא תקצ"ב
↑  שמן המשחה, הלכות עבודה זרה סימן ו'
↑  כסא שלמה, דרוש א'
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פתח קונטריס דבר אליהו הנדפס בסוף ספר משנת רבי אליעזר חלק ב'