stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אבות ישורון
ביוגרפיה

יחיאל פרלמוטר נולד בשנת 1904 בעיירה נסכיז' שבמחוז קובל בגוברניית ווהלין בתחום המושב של האימפריה הרוסית (בתחומי אוקראינה של ימינו). אמו ריקל הייתה בת למשפחת האדמו"רים שפירא שחצרם הייתה בעיירה. הוא גדל בעיירה פשדמיישצ'ה, מקום מושבו של הסב פנחס פרלמוטר, איש עסקים, ובגיל צעיר עבר עם משפחתו לעיר הסמוכה קרסניסטב (כיום בפולין), שבה הפעיל אביו ברוך טחנת קמח גדולה בבעלות העסק המשפחתי. בעת מלחמת העולם הראשונה יצא עם הוריו כפליט ושב לקרסניסטב בתום המלחמה. בשנת 1925, בתקופת העלייה הרביעית, עלה לארץ ישראל המנדטורית, ועבד כפועל חקלאי, פועל בניין ושומר בכרמים. ב-1955 התנדב לשמירות ליליות בקיבוץ נחל עוז. על עברות שמו לאבות ישורון אמר בריאיון לדבר ב-1970:
"כיצד נעשה אדם אבות ישורון? התשובה היא מן השבירות. שברתי את אמי ואת אבי, שברתי להם את הבית. שברתי להם את לילות המנוחה. שברתי להם את חגיהם, את שבתותיהם. שברתי להם את ערכם בעיני עצמם. שברתי להם את הפתחון פה. שברתי להם את לשונם. מאסתי את היידיש, ואת שפת קודשם לקחתי ליום-יום. מאסתי עליהם את החיים. יצאתי מן השותפות. וכאשר ירדה עליהם שעת האין-מוצא-עזבתי אותם בתוך האין מוצא. אז אני כאן. בארץ. התחלתי לשמוע קול שיצא מקרבי, בהיותי לבדי בצריף, על מיטת ברזל, קול קורא לי בשמי מן הבית, והקול- קול מעצמי אל עצמי. קול שלי יוצא מן המוח ומתפשט בכל הגוף...אז התחלתי לחפש דרך לברוח ולהחליף את השם ושם המשפחה, ברבות הזמן הצלחתי לשעבר את השמות. היה לזה ערך הגנתי. כי בהיות הקול נתעוררתי."
בני משפחתו נרצחו בשואה. אף על פי שהיה פטור משירות מחמת גיל, הוא התנדב להילחם במלחמת העצמאות ושירת בחטיבת כרמלי בצפון הארץ. המראות שראה במלחמה הביאו אותו לכתוב את "פסח על כוכים", שיר שהביע הזדהות עם גורל הפליטים הפלסטיניים, מה שהביא לביקורת רבה עליו (ראו בהמשך), אך הטבח במעלות ב-1974 שינה את גישתו לסכסוך הישראלי הפלסטיני ולאמונו בדו קיום ושלום בין שני העמים.[דרוש מקור]
ישורון החל לפרסם שירים בכתב העת "טורים" בשנת 1934, ומאז פרסם כל השנים במוספים הספרותיים ובכתבי עת. ספרו הראשון, "על חַכמות דרכים", נדפס בשנת תש"ב (1942). על ספרו זה חתם עדיין בשמו הראשון. לאחר מכן החליט לעברת את שמו, תחילה קרא לעצמו "אָבוֹת הַפְּנִינִי" ("הַפְּנִינִי" - מעין תרגום חלקי של השם פרלמוטר, שפירושו אֵם הַפְּנִינָה. לדברי ישורון, שם זה הוצע בידי אברהם שלונסקי), אך לאחר מכן החליט על "אבות ישורון" והחליף את שמו לשם זה רשמית ב-1950. ספריו הבאים: "רעם" (1961), "שלושים עמ' של אבות ישורון" (1964) ו"זה שם הספר" (1970), כבר נדפסו בשמו החדש.
בתקופה האחרונה לחייו החל לבקר בשבתות בבית מדרשו של האדמו"ר ממודז'יץ ברחוב דיזנגוף 36 בתל אביב.
מעט לפני מותו, התבשר ישורון כי זכה בפרס ישראל, אך לא זכה לקבלו.
אבות ישורון נפטר בתל אביב ב-1992, בן 87, שישה שבועות לאחר פטירתה של אשתו, פֶּסְיָה (לבית יוסטמן). נקבר בבית העלמין קריית שאול.
בתו היא העורכת והמתרגמת הלית ישורון.
יצירתו וקבלתה

עד לשנות השבעים היה אבות ישורון משורר בעל השפעה מעטה יחסית. שינויים תרבותיים בחברה הישראלית ובספרות הישראלית הביאו לכך שברבות השנים הלכה וגברה השפעתו. מנחם פרי ומשוררים צעירים מחבורת סימן קריאה ראו באבות ישורון משורר גדול ועשו רבות לפרסומו ברבים.
הביטוי השירי החם והקרוב, לשונו המרוסקת, חיבתו הבסיסית לערביי הארץ, הזדהותו עם גורל הפליטים הפלסטינים ושיבוצי היידיש המרובים בשיריו משכו את לבו של דור משוררים צעיר. שירתו המאוחרת שונה לחלוטין משירתו המוקדמת והביאה לו פרסום רב, פרסים ספרותיים וראיונות רבים בתקשורת.
יצירתו וקבלתה > הפולמוס על שירו "פסח על כוכים"

בין המבקרים וחוקרי הספרות יש התולים את מיקומו השולי יחסית של ישורון בבמה השירית בתקופת ראשית המדינה בכעס שעורר שיר שפרסם בעניין גורל הפליטים הערבים־פלסטינים במלחמת העצמאות. בשנת 1952 פרסם ישורון במוסף הספרות של עיתון "הארץ" שיר ארוך בשם "פסח על כוכים", ובו השוואה בוטה, אשר הרגיזה רבים, בין הפליטים היהודים לפליטים הערבים. אחד מבתי השיר כורך גם את גורל פליטי המלחמה וגורל יהודי פולין והוריו: "וְאַבָּא-אִמָּא, מִן מִלְקוֹחַ אֵשׁ-אֵל-רַבְרַבָּא מִלְקָח - צִוּוּנוּ יַהְנְדֶס לֹא לִשְׁכֹּחַ, וְעַל פּוֹילִין לֹא לִשְׁכַּח." השיר מסתיים בשורות הבאות: "מְלֵאָה לָהּ אֶרֶץ אֲדָמָה וְלֹא נוֹעֶדֶת."
השיר עורר פולמוס ארוך, והביא אצל רבים למעין נידוי של ישורון. ההדים שעורר השיר מכונים גם "הפולמוס על 'פסח על כוכים'". בין חוקרי הספרות והמבקרים, שהתייחסו לפולמוס הזה ופרסמו בעניינו מאמרים ומסות, בדרך כלל ברוח ביקורתית המצדיקה את עמדתו של ישורון, ניתן למצוא את אהרן אמיר, שחרף ההבדלים הפוליטיים ביניהם תמך בעמדתו; את דן מירון במאמר החריף "במבחן מבטם של האבות: על פרקים בשירתו של אבות ישורון"; את יוחאי אופנהיימר בספרו על כל שירי ישורון; את חיה שחם במאמרה, "בצומת המשולש – הפולמוס סביב 'פסח על כוכים' לאבות ישורון, שנדפס ב"דפים למחקר בספרות"; את מיכאל גלוזמן, שפרסם מאמר על הפרשה בחיבורו, "מומנטים ביקורתיים בתולדות מדינת ישראל", בהוצאת מכון ון ליר בירושלים; את חגי רוגני, שהתייחס לפולמוס בספרו, "מול הכפר שחרב – עמדות פוליטיות כלפי הסכסוך היהודי-ערבי בשירה העברית, 1929–1967", בהוצאת פרדס; את יצחק לאור במאמרו, "ועל פוילין לא לשכוח", במוסף הספרותי של העיתון "הארץ"; ואת המשוררת והחוקרת לילך לחמן בכָתבה על שירתו. דן מירון חזר לדון בשיר במלאת 70 שנה לפרסומו.
ארכיונו מופקד במכון גנזים - ארכיון הסופרות והסופרים העבריים בישראל, אשר בבית אריאלה בתל אביב.
יצירתו וקבלתה > ערבי מחווה

ערב מחווה לאבות ישורון, במלאת 31 שנה לפטירתו, התקיים בתיאטרון החאן בירושלים במוצ"ש 25 פברואר 2023. בערב השתתפו עמיחי חסון, הלית ישורון, לילך לחמן ובני שבילי. המנחה היה שמוליק קליין, מוזיקה: ארי גורלי וטלאור איזנברג.
ערב מחווה לאבות ישורון התקיים ביום 15 נובמבר, 2018, במרכז נווה שכטר שבתל אביב. בערב הוצגה תערוכת כתבי יד מקוריים של אבות ישורון, שנחשפו לראשונה, באדיבות הלית ישורון וארכיון מכון גנזים - ארכיון אגודת הסופרות הסופרים בישראל. לאחר מכן הוקרן הסרט "ישורון: 6 פרקי אבות" מסדרת "העברים" מאת יאיר קדר. לאחר ההקרנה, הופיעו כרמי זיספאל, ערן ויץ ושי צברי במופע מחווה מתוך האלבום "טוב שהעולם גדול".
ערב מחווה מטעם כתב העת "משיב הרוח" התקיים ביום 18 ספטמבר, 2016 בבית אבא חושי שבחיפה. בערב השתתפו ד"ר דרור בורשטיין, מעין שטרנפלד, סיגל בן יאיר, איתמר שרון שי צברי, כרמי זיסאפל וערן ויץ, בשירים מתוך אלבום לחנים חדשים לשירים של אבות ישורון "טוב שהעולם גדול". ערך והנחה: עמיחי חסון.
ערב מחווה לאבות ישורון בפתיחת פסטיבל השירה במטולה, התקיים ב-16 מאי, 2002. בין המשתתפים: שמעון אדף, שרון אס, מאיר ויזלטיר, הלית ישורון, יצחק לאור, אהרן שבתאי, בנימין שבילי ואפרת מישורי. עוד התקיים בערב מופע משותף של ערן צור וקורין אלאל.
ערב מחווה לאבות ישורון עם צאת המהדורה המלאה של שיריו' התקיים ביום 21 באוקטובר 2001 בבית ביאליק בתל אביב. בערב השתתפו: פרופ' מנחם פרי, יצחק לאור, חיים באר, הלית ישורון, שמעון אדף, אפרת מישורי, עודד וולקשטיין ואחרים.
אבות ישורון בקולנוע

אבות ישורון - 1990, סרט תיעודי. במאי: אמיר הראל. בהשתתפות אבות ישורון, מראיין נסים קלדרון.
ישורון: 6 פרקי אבות (2018), סרט תיעודי בבימוי עמיחי חסון, במסגרת מיזם "העברים" בהפקת יאיר קדר.
במוזיקה הישראלית

אחדים משיריו של ישורון הולחנו והוקלטו. עם שירים אלה נמנים: "1 ינואר לילה" שהלחין ושר חנן יובל במסגרת ערב שירי משוררים מס' 3. אלון אולארצ'יק הלחין ושר את אותו שיר תחת השם "בבית קפה מצד הרחוב"; "שתים עשרה בלירה" בלחנו של אילן וירצברג וביצועה של גלי עטרי, "אלוהיך" בלחנו של וירצברג וביצועה של נורית גלרון, "האיש מול מת" בלחנו של שלמה גרוניך וביצועו של אלי גורנשטיין ו"כמה זה שקל" בלחנה וביצועה של קורין אלאל. המוזיקאי ישראל ברייט הלחין קטע מראיון שערך ישורון עם הפזמונאי והעיתונאי עלי מוהר. קטע זה קיבל את הכינוי "פתיחה לראיון" והוא סוגר את אלבום השירה המולחנת של ישראל ברייט "אוצר סמוי".
ב-2014 יצא האלבום "טוב שהעולם גדול – משירי אבות ישורון" בהפקת כרמי זיסאפל, ערן ויץ ושי צברי (על ידי נענע דיסק) ובביצועם של אמנים שונים, בהם: ברי סחרוף, רונה קינן, אלי מגן ותמר קפלנסקי.
פרסים שהוענקו לו

פרס ברנר לספרות (1967)
פרס ביאליק לספרות (1979)
פרס השירה הישראלית (1992)
פרס ישראל לספרות ולשירה (1992). על קבלת הפרס הודיעו בימיו האחרונים, והוא הוענק לו לאחר פטירתו.
ספריו

על חכמות דרכים: שירים, יחיאל פרלמוטר (אבות ישורון), תל אביב: הוצאת דביר, תש"ב-1942.
רְעֵם: שירים, תל אביב: אגודת הסופרים העברים ליד דביר, תשכ"א-1961.
שלושים עמ’ של אבות ישורון, ירושלים – תל אביב: הוצאת שוקן, 1964.
זה שם הספר, תל אביב וירושלים: הוצאת שוקן, תש"ל-1970.
השבר הסורי אפריקני, תל אביב: ספרי סימן קריאה / מפעלים אוניברסיטאיים, 1974. מהדורה היסטורית: ספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2022.
קַפֶּלָה קוֹלוֹת: שירים, תל אביב: ספרי סימן קריאה / מפעלים אוניברסיטאיים, תשל"ז-1977.
שער כניסה שער יציאה: שירים, תל אביב: ספרי סימן קריאה / הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"א-1981.
הומוגרף: שירים, תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ה-1985.
אדון מנוחה: שירים, תל אביב: ספרי סימן קריאה / הקיבוץ המאוחד, 1990.
אין לי עכשו: תל אביב: שירים, ספרי סימן קריאה / הקיבוץ המאוחד, 1992.
אבות ישורון כל שיריו (הערות: בנימין הרשב, הלית ישורון), בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2001-1995.
מִלְּבַדְאַתָּה: מבחר, (עורכות: הלית ישורון, לילך לחמן), בני ברק: הספריה החדשה לשירה, ספרי סימן קריאה / הקיבוץ המאוחד, 2009.
פָּנֶיךָ אֶל פָּנַי (מבחר בסדרת "זוטא", עורכת: הלית ישורון), הוצאת הקיבוץ המאוחד-ספרית פועלים, 2018. לקריאת הספר המלא בפסיק הספרייה הדיגיטלית.
חרסים, הספריה החדשה, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 2021.
ובו מכתב האֵם, זיכרון, מכתבים ושכחה אצל אבות ישורון, כולל שירי הספר שלושים עמוד של אבות ישורון (ערך והוסיף אחרית דבר: יעקב הרשקוביץ), בני ברק: הקיבוץ המאוחד, 2024.
לקריאה נוספת

אידה צורית, שירת, רא האציל – ביוגרפיה של אבות ישורון, בני בר( הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1995.
חיה ), שחם, "בצומת משולש – הפולמוס סביב השיר 'פסח על כוכים' לאבות ישורון", דפים למחקר בספרות, 10, תשנ"ו, עמ' 47–65. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
רועי גרינוולד, שפתו של אבות ישורון, חיבור לשם קבלת תואר דוקטור לפילוסופיה, האוניברסיטה העברית, 2012.
עומר ולדמן, לשון וסגנון בשירת אבות ישורון, 1970-1934, עבודת גמר לתואר מוסמך, האוניברסיטה העברית, 2021.
דן מירון, "הקול קול ישורון : בשולי "הונא מחטטת" (כאן תחנת... מילות הפתיחה של קול ישראל בערבית), לאבות ישורון, זמנים, מרץ 1954.
דן מירון, "פולמוס ויקר בכרך אחד: הערות ל"שפתח [ערבית: מילת פתיחה] בגלוי וביקר אל אורי צבי גרינברג" מאת אבות ישורון, זמנים, ספטמבר 1955.
דן מירון, "על שירי אבות ישורון", מוסף הארץ, מאי 1961.
דן מירון, "ושוב, האגדה הבנאלית על המשורר הנידח", הארץ, יוני 1990.
דן מירון, "אבות : על דמותו האמנותית של המשורר אבות ישורון", ידיעות אחרונות, פברואר 1992.
דן מירון, "מעולם לא "כיסחתי" את שירת ישורון", מעריב, מרס 1992.
לילך לחמן (עורכת), איך נקרא אבות ישורון , בני ברק: הקיבוץ המאוחד, סדרת אדום כהה, 2011. - אסופה ראשונה של מאמרים העוסקים בשירתו של אבות ישורון.
מאמר מתוך הספר: "'סע, סע, ההפך ההגה' – שלושה פרקים על אבות ישורון", מאת מנחם פרי.
הלית ישורון, איך עשית את זה? – ראיונות 'חדרים', הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה, 2016, עמ' 37–65, ראיון עם אבות ישורון מספטמבר 1982.
הלית ישורון, איך עשית את זה? – ראיונות 'חדרים', הוצאת הקיבוץ המאוחד/ספרי סימן קריאה, 2016, עמ' 149–158, ראיון עם אבות ישורון מיולי 1986.
עומר ולדמן, "זמן משוחח עם זמן: שיחה עם הלית ישורון על הארכיון של אביה, אבות ישורון", מוזה 6 (2023), עמ' 26-8.
דן מירון, במבחן מבטם של האבות: פרקים מתוך אוטוביוגרפיה ספרותית, הוצאת בלימה, 2024
לקריאה נוספת > מאמרים על יצירתו

סיגל נאור פרלמן, "אני כלב חי ולא אריה מת", באתר "פנס", אפריל 2021, על חרסים,
עדה קינסטלר, "המהלך הזה, שבו הופך המכתב למייצגו של אדם שהיה": על שני שירים של אבות ישורון עם צאתם לאור של "אבות ישורון - כל שיריו", 2001, ארץ אחרת, 10, תשס"ב-2002.
תמר משמר, "העילג החכם", עיתון 77, 66, תשמ"ה-1985.
יעקב בסר, "אבות ישורון – הצפוי והמפתיע", ידיעות אחרונות, ינואר 1981.
ירון גולן, "חומר גלם" כשירה: על אבות ישורון, שער כניסה שער יציאה, 1981, מעריב, ינואר 1981.
אברהם הגורני-גרין, "הבאתי מלה מאמי לעברית", מאזנים, נ"ג, 2, תשמ"א-1981. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
בני ציפר, "אבות ישורון – קולאז’ סוריאליסטי", הארץ, ינואר 1981.
הרולד שימל, "ה’תליממיסטר’, או הקו המכריע בשירה העברית": על אבות ישורון, "שער כניסה שער יציאה", 1981, דבר, ינואר 1981.
גבריאל מוקד, "דיקט וחול בפלשתינה, יהודים וערבים בפלשתינה, קונקרט קשה בפלשתינה", עכשיו, 64, 1996.
אורציון ברתנא, "המציאות הארצישראלית בשנות ה-40 ודרכי ייצוגה בשירת נתן אלתרמן מול דרכי ייצוגה בשירת יחיאל פרלמוטר", הציונות, י"ט, תשנ"ט-1999.
יוחאי אופנהימר, "היה ערבי עם זקן שחור כאבי": הערבי בשירתו הפוליטית המוקדמת של אבות ישורון, עלי-שיח, 33, תשנ"ד-1994.
"השבירה הכפולה" , נושא השואה ביצירתו של אבות ישורון, מאת חנה יעוז-קסט, נדפס בעיתון 77, 128, תשנ"א 1991.
נתן זך, "דיוקנו של המשורר כמוצא הישר": על אבות ישרון, ידיעות אחרונות, אוקטובר 1984.
הלל ברזל, "פריצת לשון כמחוה רגשית-אידאולוגית: על תפיסת השיר של אבות ישורון", מאזנים, נ"ו, 1, תשמ"ג-1983. (המאמר זמין לצפייה במאגר JSTOR לאחר הרשמה)
דוד וינפלד, "האני הביוגרפי, פתח דבר לשירי אבות ישורון", דבר, אפריל 1981.
ביאורים

↑  לקראת הערב הזה, חשף מכון גנזים בבלוג שלו את שירו בכתב ידו "הבית בזמן בנייתו הולך ונהרס"
הערות שוליים

↑  GRAVEZ, gravez.me
↑  אבות ישורון, הלית ישורון ולילך לחמן (ע), מלבדאתה, הקיבוץ המאוחד, 2009, עמ' 393
↑  תקציר ביוגרפי עבור המכון לתרגום ספרות עברית, מכון גנזים, אוסף 409 - סימול 7260
↑   מרדכי נאור, על פניו נפל בצאת השמש, באתר הארץ, 22 באוקטובר 2024
↑  יוסי שיין, המאה הישראלית והישראליזציה של היהדות, ידיעות אחרונות. ספרי חמד, 2019
↑  אבות ישורון בריאיון לעלי מוהר, דבר, יום שישי, אוגוסט 28, 1970; עמוד 29
↑  עומר ולדמן, "'הלשון צריכה להיות כמו גרניט': יובל לצאת 'השבר הסורי אפריקני' של אבות ישורון", הו! 27, 2024, עמ' 254-231
↑  אבות ישורון, פסח על כוכים, הארץ, 23 במאי 1952
↑  דן מירון, במבחן מבטם של האבות, זמנים, 24 בספטמבר 1954, המשך
↑  חיה שחם, בצומת המשולש – הפולמוס סביב 'פסח על כוכים' לאבות ישורון, דפים למחקר בספרות, 10, 1995-96, באתר JSTOR
↑  יצחק לאור, "ועל פוילין לא לשכוח", באתר הארץ, 30 במאי 2002
↑   דן מירון, פני אבינו היו פה. אז היינו עוד בנים, באתר הארץ, 29 במרץ 2022
↑   יוסי בן ארצי, לא מחקנו את ירדה, באתר הארץ, 10 בינואר 2022
↑  עומר ולדמן, זמן משוחח עם זמן: שיחה עם הלית ישורון על הארכיון של אביה אבות ישורון, באתר אקדמיה - מוזה 6, 2023
↑  ישורון, אבות, מס. בעל ארכיון 409, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  הבית בזמן בנייתו הולך ונהרס, באתר הבלוג של מכון גנזים ע"ש אשר ברש, 21 בפברואר 2023
↑  טוב שהעולם גדול: ערב מחווה לאבות ישורון, באתר EventBuzz, 15.11.2018
↑  ערב מחווה למשורר אבות ישורון, באתר משיב הרוח, 18 ספטמבר, 2016
↑  מחווה לאבות ישורון בפתיחת פסטיבל השירה במטולה, באתר הארץ, 16 במאי 2002
↑  מחווה לאבות ישורון, באתר ynet, 11 באוקטובר 2001
↑   שני ליטמן, דוקאביב 2018: אהבות ישורון בשישה פרקים אלגנטיים, באתר הארץ, 22 במאי 2018
↑   לילך לחמן, חרס הנשאר, נשאר לבדו מהסרויז, באתר הארץ, 17 בפברואר 2021
↑  אבות ישורון, פרקים מהספר חרסים, באתר הספרייה החדשה
↑   רן יגיל, קובץ מעיזבונו של אבות ישורון מציג את המשורר האוונגרדי במיטבו, באתר הארץ, 11 במאי 2021
↑  ובו מכתב אם, באתר הקיבוץ המאוחד
↑  דרור בורשטיין, דן מירון ויתר על קול המשורר שלו כדי לגעת בכל הספרות ובכל המשוררים, באתר ynet, 12 בספטמבר 2024
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אבא קובנר | פרס ביאליק לספרות יפה במשותף עם אהרן אפלפלד  1979 | הבא: דב סדן |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270270305171  PLWABN: 9810675694305606  BnF: cb12546763d (data)  GND: 121596281  ISNI: 0000 0001 1037 846X  LCCN: n80038013  MusicBrainz: a4c533ac-6b2f-46e5-8039-5b78e9ebd1b8  NSK: 000420635  NTA: 069365709  SUDOC: 080683193  VIAF: 9961116   WorldCat (עם VIAF): 9961116 
ביתו של אבות ישורון ברחוב ברדיצ'בסקי 8 בתל אביב
קטע מדף הגהות של מחזור השירים "צות וצות" (מחברות לספרות, אוקטובר 1949), בו רואים את שינוי השם מ"אבות הפניני" ל"אבות ישורון". המקור נמצא במכון גנזים.
אור אינברום

ליאור (אור) אינברום (נולד ב-12 בינואר 1996) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר במכבי הרצליה.
קריירה

אינברום נולד בקריית גת למשפחה יוצאת אתיופיה. החל לשחק כדורגל בקבוצת הילדים של מ.ס. קריית גת, ובגיל 14 הצטרף למחלקת הנוער של מועדון ספורט אשדוד. ב-17 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 3–0 על מכבי פתח תקווה במסגרת גביע הטוטו. ב-20 בספטמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 2–0 נגד הפועל חיפה, בו גם הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה. עד לסיום עונת 2014/2015 שיחק 25 משחקי ליגה וכבש שלושה שערים, ובתום העונה ירדה הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2015/2016 כבש 14 שערים בליגה הלאומית והיה מלך שערי הקבוצה, ובתום העונה חזרה מ.ס. אשדוד לליגת העל. בעונת 2016/2017 כבש ארבעה שערים בליגת העל, ובמקביל זומן לנבחרת הצעירה של ישראל וערך במדיה חמש הופעות.
ב-20 ביוני 2017 חתם לארבע עונות בגנט מליגת העל הבלגית. הוא לא שיחק במדי הקבוצה, וב-31 באוגוסט 2017 הושאל לקבוצת מריבור, אלופת ליגת העל הסלובנית, במדיה ערך שתי הופעות. ב-30 בינואר 2018 חזר לישראל והושאל בחזרה למ.ס. אשדוד, ועד תום עונת 2017/2018 כבש ארבעה שערים ב-13 הופעות ליגה.
ב-21 ביוני 2018 הושאל לבית"ר ירושלים וחתם לעונה אחת בקבוצה. ב-12 ביולי 2018 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה, כאשר עלה מן הספסל נגד צ'יחורה סצ'חרה בשלב הראשון של מוקדמות הליגה האירופית, שהסתיים בתיקו 0–0. ב-17 בספטמבר 2018 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול הפועל חיפה שהסתיים בתיקו 2–2. במהלך העונה היה מעורב במספר אירועים מחוץ למגרש. בליל השנה האזרחית החדשה הוא נפצע מדקירות סכין בפלג גופו התחתון בפתח ביתו שבאשדוד ופונה לבית החולים אסותא. חודש וחצי לאחר מכן נחקר במשטרה בחשד להתחזות, לאחר שהגיע לבית החולים לטיפול אך השתמש בתעודת זהות של אדם אחר. בעקבות האירועים נשקלה המשך דרכו בקבוצה. לאחר שחתם על חוזה מופחת והתחייב להתגורר בירושלים הוחלט לאפשר לו להמשיך לשחק בקבוצה עד לתום העונה.
ב-27 ביוני 2019 הושאל להפועל תל אביב, וחתם על חוזה לעונה אחת עם אופציה לרכישה מקבוצתו הבלגית בתום העונה. ב-30 ביולי 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב במשחק מול מ.ס. אשדוד בגביע הטוטו. ב-28 בספטמבר 2019 כבש את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, במשחק מול בני יהודה שהסתיים בתיקו 1–1, ובסך הכל ערך במדי הקבוצה 14 הופעות בכל המסגרות, ובינואר 2020 שוחרר מהמועדון.
ב-4 בפברואר 2020 הושאל עד סוף העונה למכבי פתח תקווה מהליגה הלאומית, עם אופציה לרכישה.
ב-2 ביוני 2021 חזר למ.ס. אשדוד.
ב-5 בינואר 2022 הושאל שוב למכבי פתח תקווה עד לתום העונה. ב-17 באוגוסט עזב את אשדוד וחתם בהפועל אום אל-פחם.
ב-1 בפברואר 2023 חתם בסקציה נס ציונה.
ב-2 באוקטובר 2023 חתם בהפועל כפר סבא.
ב-8 ביולי 2024 חתם במכבי הרצליה.
הערות שוליים

↑  ליאור אינברום, באתר ההתאחדות לכדורגל בישראל
↑  עמית קרקו, ‏אינברום חתם בגנט, ששילמה מיליון וחצי יורו, באתר ONE‏, 20 ביוני 2017
↑  יניב טוכמן‏, מאור לחושך: ההרפתקה האירופית המאכזבת של אור אינברום במאריבור, באתר וואלה, 21 בנובמבר 2017
↑  אופיר סער‏, אור אינברום חתם רשמית בבית"ר ירושלים: "חובת ההוכחה עליי", באתר וואלה, 21 ביוני 2018
↑  יניב טוכמן, יניר יגנה ואבי אשכנזי‏, אור אינברום נדקר באשדוד ופונה לבית חולים: "חזרתי הביתה והותקפתי על ידי אלמונים", באתר וואלה, 1 בינואר 2019
↑  אופיר סער‏, בית"ר ירושלים הודיעה: אור אינברום התנצל בפני חוגג ונשאר: "מבטיח שאחזיר על המגרש", באתר וואלה, 21 בפברואר 2019
↑  נדב צנציפר, אור אינברום חתם בהפועל ת"א, באתר ynet, 27 במאי 2019
↑  מאור נחמני, ‏הפועל ת"א הודיעה לאינברום: חפש לעצמך קבוצה, באתר ONE‏, 1 בינואר 2020
↑  מאור נחמני, ‏אור אינברום הושאל מהפועל ת"א למכבי פ"ת, באתר ONE‏, 4 בפברואר 2020
↑  ליאב נחמני, חזר הביתה: אור אינברום חתם לשלוש עונות במ.ס אשדוד, באתר ישראל היום, 2 ביוני 2021
↑  רענן ברנובסקי‏, אור אינברום ויון ניקולאסקו הושאלו למכבי פתח תקוה, באתר וואלה, 5 בינואר 2022
↑  חוזר לליגה הלאומית: אור אינברום חתם בהפועל אום אל פאחם, באתר וואלה, 17 באוגוסט 2022
↑  תומר חבז, ‏בלדימיר דיאס ואור אינברום חתמו רשמית בנס ציונה, באתר ONE‏, 1 בפברואר 2023
↑  אור אינברום חתם בהפועל כפר סבא: "מתרגש להגיע", באתר וואלה, 2 באוקטובר 2023
איזבל הקדושה מצרפת

איזבל הקדושה, נסיכת צרפת (מרץ 1225 - 23 בפברואר 1270), בת לואי השמיני מלך צרפת ושל בלאנש מקסטיליה. הייתה גם אחותם הצעירה של לואי התשיעי מלך צרפת (הקדוש), ואלפונסו רוזן טולוז, ואחותו הגדולה של שארל מלך סיציליה. מייסדת מנזר לונשאן (Longchamp).
איזבל ומסירותה לדת

בילדותה בחצר המלך, איזבל הקדישה את עצמה לנצרות. קרבתה החזקה לדת הגיעה בעיקר מאחיה, הנסיך לואי התשיעי, שעתיד היה להיות יורש כס המלך. מסירותה הגדולה הייתה למסדר הפרנציסקני והיא פעלה רבות להעצמת המסדר בצרפת. אחד ממפעליה הבולטים התרחש ב-26 במאי 1254, כאשר האפיפיור אינוקנטיוס הרביעי שלח לאיזבל איגרת תגובה המאשר החזרת מספר כמרים פרנציסקנים לאחר בקשתה של זו.
מסירותה של איזבל לדת באה לידי ביטוי גם בהתנגדותה למוסד הנישואין, בעת שסירבה להצעת קונראד הרביעי מגרמניה, בנו של פרידריך השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה. יתר על-כן, איזבל הצהירה ושיבחה ברבים כי היא בתולה ועתידה להישאר כזו.
איזבל ומסירותה לדת > ייסוד מנזר לונשאן

רצונה של איזבל היה להקים מנזר עבור מסדר קלרה הקדושה לנשים בנות המעמד הגבוה שבחרו בחיים של עוני ופרישות מחמירה. המקום נקבע לא רחוק מפרברי פריז ובשנת 1255, לואי התשיעי החל בהליכי הבנייה. ב-10 ביוני 1256, הונחה אבן הפינה למנזר וב-2 בפברואר 1259 הבנייה הושלמה בעקבות סיום תוקף ההיתר שניתן על ידי האפיפיור אלכסנדר הרביעי. המנזר סימל צניעות וטוהר ונשות המנזר היו קרויות: "האחיות הענוות המשרתות את מרים הבתולה הקדושה".
איזבל התנגדה להצעה להיות אם המנזר וכף רגלה אף לא דרכה במנזר. זאת בעקבות סכסוכים עם אחיה על אישורים והוראות האפיפיור אורבנוס הרביעי אשר ניתנו בעטיו.
לבסוף, ב-27 ביולי 1263 אישר אורבנוס הרביעי את המנזר וזאת לאחר תיקונים שאושרו בתקנון המנזר בעקבות חילוקי דעות אשר נוצרו, בעיקר לגבי הקפדה על שמירת מצוות. תקנון זה קיבל תוקף גם במנזרים אחרים ובכך חיזק האפיפיור את השפעתו גם על המנזרים הפרנציסקנים בצרפת.
מות איזבל

איזבל נפטרה בביתה אשר בלונשאן ב-23 בפברואר 1270 ונקברה בחצר המנזר אשר בנתה. גופתה הוצאה מהקבר לאחר תשעה ימים וזאת לאחר שלא נראו בה סימני ריקבון וכמו כן, ניסים רבים נטענו ביחס לקברה. ב-4 ביוני 1637 שוב הוצאה גופתה של איזבל.
גורל מנזר לונשאן

מנזר לונשאן המשיך להיות אבן שואבת לנשים אשר ביקשו להיות לנזירות. כמו כן, המנזר התחזק מהצד הפוליטי כאשר התקיימו לא מעט סעודות בהשתתפות קרדינלים ואפיפיורים, כבשנת 1521 כאשר האפיפיור לאו העשירי הגיע לסעוד במנזר לונשאן לשם חיזוק קשריו עם המסדר.
החל מהמאה ה-17 סבל המנזר מעליות וירידות בכוחו. בשלהי המאה ה-18 עם החלשות הכנסייה הקתולית ופרוץ המהפכה הצרפתית נסגר המנזר ובשנת 1794 הוצע מבנה המנזר למכירה. אולם, באין קונה הוחלט בשנת 1857 על הריסת המבנה למעט המגדל. אדמות המנזר כלולות בפארק של יער בולון.
גיא זו-ארץ

| --- | --- |

 לידה:  21 במרץ 1973 (בן 51) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1991
 בן או בת זוג:  יעל בר זוהר (2005–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
גיא זו-ארץ (נולד ב-21 במרץ 1973) הוא מנחה טלוויזיה, שחקן וזמר ישראלי.
ביוגרפיה

גיא זו ארץ נולד וגדל בשכונת קריית שלום בתל אביב, למשפחה יהודית-ספרדית דוברת-לאדינו ממוצא טריפוליטאי, טורקי ויווני. אחיו הגדול רועי זו-ארץ הוא פסנתרן ונגן קלידים בלהקת הרוק "היהודים".
את שירותו בצה"ל עשה זו-ארץ בלהקת חיל האוויר. לאחר שחרורו מצה"ל החל ללמוד משחק אצל הלל נאמן, ומשחק מול מצלמה אצל רות דייכס, וגם למד פיתוח קול.
קריירה > טלוויזיה

בשנת 1997 החל זו-ארץ להשתתף באופרת הסבון של ערוץ 2 "רמת אביב גימל" בתפקיד נמרוד פורת.
בשנת 1999 השתתף בתוכנית "חבורת בולדוזר".
בשנת 2002 שיחק בסדרת הדרמה ב"קצב הקצב". באותה שנה שיחק גם בסדרה "טיפול נמרץ" ששודרה בערוץ 2 גילם את רובי כהן.
בשנת 2003 יצא לאקרנים הסרט "ואלס פסיפלורה" בהשתתפותו.
ב-2004 התארח בעונה השנייה של הסדרה הקומית ששודרה בערוץ הילדים ״הפיג'מות״ גילם את אדם בן זוגה של אלונה (אלונה טל).
בשנים 2004–2005 השתתף בטלנובלה "השיר שלנו", שם גילם את גבעון כספי.
בשנת 2005 שיחק בתפקיד משנה בסרט "מינכן" של סטיבן ספילברג.
בשנת 2008 גילם את רונן בסרט "אנטארקטיקה".
בשנת 2009 השתתף בטלנובלה "חשופים" ששודרה ב-HOT, שם גילם את בן הזוג של מארינה מקסימיליאן בלומין.
בשנת 2012 החל לגלם את ארי, אביו של יונתן תובל שפיר ומנהל המחנה גאליס בסדרת הנעורים "גאליס", ספין אוף של הסדרה "החולמים", המשודרת ב"הוט".
ב-2015 השתתף בעונה השלישית של תוכנית הדוקו-ריאליטי "גולסטאר" בהוט 3.
בשנת 2018 שיחק בסרט "עד הקצה - ג'סטה 2" בבימויו של קובי מחט. כמו כן, השתתף בסרט "שבעה ימים באנטבה".
ב-2018 יצר את הסרט "בר מצווה מאוחרת", בו סיפר זו-ארץ כי סבו נפטר שעתיים לפני בר המצווה שלו, ולכן לא יצא לו לחגוג את בר המצווה שלו עד גיל מאוחר.
בשנים 2020–2021 השתתף בסדרה "PPS", בתפקיד יואב גוטמן.
ב-2023 התארח עם אחיו רועי בעונה הרביעית של הסדרה הקומית שמשודרת בכאן 11 ״קופה ראשית״, שיחק בתפקיד עצמו.
בסוף שנת 2023, ובמהלך שנת 2024, הצטלם לתוכנית הדוקו-ריאליטי "מחוברים - החיים במלחמה״, שבה הוא מתעד את עצמו, ובין היתר, מספר את סיפורו של אחיינו, עילי ברעם, שנרצח בפסטיבל הנובה עם פתיחת מלחמת חרבות ברזל. הסדרה עלתה בספטמבר 2024.
קריירה > על הבמות ובתיאטרון

בשנת 1998 לקח חלק במופע "פעמוני היובל" לציון חמישים שנה למדינת ישראל.
זו-ארץ השתתף במספר הצגות, רובן בתיאטרון הבימה, בהן "בוסתן ספרדי", "גן ריקי", "יומנה של אנה פרנק", "פרפרים הם חופשיים", "לא בגלל הזכרונות", "תל אביב הקטנה", "מראה מעל הגשר", "ללכת עד הסוף", ומחזות הזמר "הלהקה חוזרת" ו"מרי לו".
ב-2006 השתתף במחזמר "ברנשים וחתיכות" בתיאטרון בית ליסין.
בשנת 2007 זכה לאות הערכה מטעם קרן שלם על עבודת תיאטרון עם נכי פיגור שכלי בעכו, כשכתב וביים עבורם את ההצגות "עכו-דימונה-עכו" ו"הרחוב שלנו".
בשנת 2008 השתתף בפסטיגל.
בחנוכה 2010 שיחק במחזמר "בת הים הקטנה" לצד רינת גבאי.
בשנת 2012 החל זו-ארץ לשחק במחזמר "פרח השכונות" בתיאטרון באר שבע, לצד לירז צ'רכי. את המחזמר כתב קובי אוז, בבימויו של ניר ארז.
בחנוכה 2013 שיחק במחזמר "שלגיה והציד" יחד עם טל מוסרי, חנה לסלאו ויעל בר זוהר.
בפסח 2015 שיחק את משה רבנו בהצגה לילדים "נסיך מצרים" לצד רינת גבאי, מאיה בוסקילה, מיקי קם ואחרים.
מיוני 2017 משחק לצד יעל בר זוהר בקומדיה הרומנטית "פעם בשנה".
בחנוכה 2017 שיחק במחזמר "אקונה מטטה" לצד רינת גבאי, עדן סבן ודניאל מורשת.