stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרינס פילדר
קריירה מקצועית > דטרויט טייגרס - 2012 עד היום > 2012

לאחר הוורלד סיריס של 2011, שוחרר פילדר והפך לשחקן חופשי. ב-26 בינואר 2012 חתם חוזה לתשע שנים בשווי 214 מיליון דולר עם קבוצת דטרויט טייגרס בה שיחק אביו. ב-5 באפריל שיחק לראשונה במדי הטייגרס, ואף חבט באופן מוצלח בעמידה הראשונה. ב-7 באפריל חבט פילדר את שתי חבטות ההום ראנס הראשונות שלו כטייגר, בניצחון 0–10 על הבוסטון רד סוקס. בעונתו הראשונה באמריקן ליג נבחר לשחק בהרכב הפותח במשחק האולסטאר, וכן השתתף בהום ראן דרבי בו חבט 28 וניצח אותו בתחרות קרובה מול חוזה באוטיסטה. כך הפך פילדר לשחקן השני בהיסטוריה שמנצח שני משחקי דרבי ולשחקן הראשון שמנצח את הדרבי משתי הליגות.
חיים אישיים

פילדר נשוי לשאנל פילדר איתה התחתן בעודו שיחק במיינור ליג. לזוג שני ילדים.
לפילדר קעקוע על צווארו, שאומר את שמו, פרינס (נסיך) בקוריאנית.
לפני עונת 2008 הפך פילדר לצמחוני. זה קרה לאחר שקרא ספר שנתנה לו אשתו. אך חייו של פילדר כצמחוני היו קצרים, שכן במסיבת עיתונאים בשנת 2012 אמר: "אני לא צמחוני. הייתי. למשהו כמו שלושה חודשים."
פרינס פילדר (ימין) וריקי וויקס באימון, הברוארס 2005
פילדר חובט בשביל הברוארס, 2006
פילדר חובט בשביל הברוארס, 2007
פילדר בהום ראן דרבי 2009, בו ניצח
פילדר (ימין) ועמיתו דלמון יאנג, 2012
פילדר לאחר שניצח את ההום ראן דרבי של 2012
קוויסקלוס

| קוויסקלוס |
| --- | --- |
 Quiscalus niger
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פזאיים
סוג:: קוויסקלוס
שם מדעי
 Quiscalus ‏וייו, 1816

קוויסקלוס (שם מדעי: Quiscalus; פירוש השם הלטיני: "אם כל הארצות" - האיטי, שם התגלה העוף) הוא סוג של ציפורי שיר ממשפחת הפזאיים המצויים בטבע באמריקה הצפונית, המרכזית וגם בצפון אמריקה הדרומית. כיום מכילים בסוג זה 6 מינים נוסף על מין נכחד ממקסיקו. רבים מהם נפוצים לאורך ארצות הברית, שם הם מכונים בטעות "זרזירים".
עופות אלה דומים במראהו לעורביים או לזרזיריים, אך הם קרובים יותר לפזאי. רובם כהים, שחורים עד חומים ולעיתים בגווני חום-אדמדם עם מקור נוקשה מחודד ועיניים גדולות צהובות. הם בעלי זנב ארוך כשל נחליאלי והם מזמרים. אורכם 20 עד 40 סנטימטרים, כשהזכרים גדולים מהנקבות ומשקלם הממוצע 49–239 גרם.
עופות אלה הם אוכלי כל שלעיתים נחשבים למזיקים ומטרידים, הפוגעים ביבולים חקלאיים והם אינם מפחדים מהאדם.
מינים

Quiscalus major
Quiscalus quiscula
Quiscalus mexicanus
Quiscalus nicaraguensis
Quiscalus niger
Quiscalus lugubris
Quiscalus palustris - נכחד
כמה מהחוקרים רואים בכמה תת-מינים של הסוג מינים עצמאיים.
צוטומו ימאגוצ'י

| --- | --- |
צוטומו ימאגוצ'י, 25 במרץ 2009
צוטומו ימאגוצ'י, 25 במרץ 2009
 לידה:  16 במרץ 1916 נגסאקי, יפן 
 פטירה:  4 בינואר 2010 (בגיל 93) נגסאקי, יפן 
 מדינה:  יפן
 מקום מגורים:  נגסאקי שביפן
 ידוע בשל:  היחידי שהוכר כנפגע שתי פצצות האטום שהוטלו על הירושימה ונגסאקי
 מקצוע:  מהנדס מכליות נפט
 מעסיק:  מיצובישי 
 
זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
צוּטוֹמוּ ימָאגוּצִ'י (ביפנית: 山口 彊; ‏16 במרץ 1916 – 4 בינואר 2010) היה אזרח יפני, היחיד שהוכר כנפגע שתי פצצות האטום שהוטלו על הירושימה ונגסאקי בסוף מלחמת העולם השנייה.
תולדות חייו

צוּטוֹמוּ ימָאגוּצִ'י נולד בנגסאקי שביפן. החל משנות ה-30 היה מועסק בתעשיות מיצובישי בתור מהנדס מכליות נפט. הוא טען שמעולם לא חשב שיפן צריכה לפתוח במלחמה. הפלדה, הברזל והנפט עמדו להיגמר לטענתו, בעוד המכליות שהביאו נפט הוטבעו בזו אחר זו על ידי צוללות.
הפצצת הירושימה

ימאגוצ'י עבד וחי בנגסאקי, אבל בקיץ 1945 הוא נסע לצורך העבודה להירושימה לשלושה חודשים. בבוקר 6 באוגוסט התכוון לחזור לנגסאקי, והלך לתחנת הרכבת שבמרכז הירושימה עם שני שותפיו. בדרך נזכר ששכח את תעודת המעבר שלו וחזר לבית בו התארח. בשעה 8:15 הטיל המפציץ אנולה גיי את הפצצה ילד קטן במרכז העיר. היה זה השימוש הראשון בפצצת ביקוע גרעיני של אורניום מועשר. כשהוטלה הפצצה, ימאגוצ'י היה כ-3 ק"מ ממוקד הפיצוץ. הפיצוץ קרע את עור התוף שלו ושרף את צדו השמאלי של גופו. לאחר שהתאושש מהפיצוץ, תפסו שלושה מן השורדים מחסה לילי במקלט בסביבה, ולמחרת התפזרו. ימאגוצ'י שב לביתו שבנגאסקי. כ-70,000 איש, אישה, זקן וטף נהרגו באותו יום בהירושימה, וכ-80,000 נוספים עתידים היו להיהרג מהשלכות הקרינה בהמשך אותה השנה.
הפצצת נגסאקי

ב-9 באוגוסט חזר ימאגוצ'י לעבוד, על אף פציעתו. משהגיע למשרדו שבנגסאקי סיפר לחבריו על המאורע. בשעה 11:00 סיפר למפקח על הפיצוץ בהירושימה, ובמהלך השיחה הוטלה פצצה נוספת. משרדו של ימאגוצ'י היה במרחק 3 ק"מ ממוקד הפיצוץ, אך הפעם הוא לא נפגע ישירות. פצצת הפלוטוניום איש שמן גבתה את חייהם של כ-40,000 בני-אדם ברגע נפילתה, ואת חייהם של כ-25,000 נוספים כתוצאה מהקרינה בשנים הבאות.
לאחר המלחמה

לאחר סיום המלחמה עבד ימאגוצ'י כמתרגם בעבור צבא ארצות הברית. בשנת 1957 ממשלת יפן החלה להעניק טיפול מיוחד לניצולי פצצות האטום, אך ימאגוצ'י לא חש שהוא זקוק לטיפול מיוחד ולא השתתף בבדיקות הרפואיות. לאורך השנים התמסר למאבק לפירוז העולם מנשק גרעיני והפך למנהיג וסמל לתנועה היפנית לפירוק נשק גרעיני. בסוף שנות ה-90 כתב ספר אוטוביוגרפי אודות חוויות האטום שלו והמאבק בנשק הגרעיני.
בשנת 2006 השתתף ימאגוצ'י יחד עם עוד 165 ניצולים ששרדו את שתי הפצצות בסרט תיעודי שנקרא "לשרוד פעמיים". בהקרנת הסרט באומות המאוחדות נשא ימאגוצ'י נאום תחינה בו אמר: "אני שונא את הנשק הגרעיני בגלל מה שהוא עושה לכבוד האדם". במרץ 2009 הוא קיבל הכרה רשמית מממשלת יפן על כך שהיה קורבן שתי הפצצות, ובכך הפך לאדם היחיד בעולם שהוכר כנפגע של שתי פצצות אטום.
לקראת סוף חייו חלה בסרטן הקיבה. ב-4 בינואר 2010 נפטר בביתו שבנגסאקי, והוא בן 93.
הערות שוליים

1 2 3   Tsutomu Yamaguchi (Obituary), The Telegraph, 6 January 2010
↑  האדם ששרד את הירושימה ונגסאקי, Justin McCurry, The Guardian, 25/3/2009
↑  איך שרדתי את הירושימה ואת נגסאקי The Independence, 26/3/2009
↑  יפני הוכר כקורבן שתי פצצות אטום, 3/25/2009, AP
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810599764505606  CiNii: DA17176362  GND: 1154549194  ISNI: 0000 0000 6616 6960  LCCN: no2009103158  NDL: 01098258  SUDOC: 180104837  VIAF: 91123358   WorldCat (עם VIAF): 91123358
צבעוניים (קבוצה אתנית)

משפחה דרום אפריקנית צבעונית
המונח צבעוניים (באנגלית: Coloureds) בדרום אפריקה מתייחס לקבוצת אוכלוסייה המורכבת מבני תערובת של צאצאי המתיישבים האפריקאנרים ובני שבטים אפריקאיים, אליהם נתערבבו גם חלקים ממוצא של עמי דרום-מזרח אסיה. בארצות הברית, זהו מונח בלתי תקין פוליטית המתייחס בעיקר לאפריקאים או אינדיאנים.
בדרום אפריקה

האוכלוסייה הצבעונית נוצרה, ברובה, כתוצאה מהעובדה שבראשית ההתיישבות האירופית בכף התקווה הטובה היו המתיישבים הבורים הלבנים אוכלוסייה שכללה בעיקר גברים. מיעוט הנשים במושבה הביא לתופעות של ניצול מיני של בנות העבדים השחורים והאסייתים, שכתוצאה ממנו נולד דור של בני תערובת בחוותיהם של המתיישבים. בני תערובת אלה זכו ליחס של התנכרות הן מצד האוכלוסייה הלבנה והן מצד האוכלוסייה השחורה, והתפתחו בקהילות נפרדות של עצמם.
בשנות שלטון האפרטהייד וההפרדה הגזעית שהנהיג, קיטלג אותם הממשל כגזע בפני עצמו, בצד הלבנים והשחורים, למרות שבפועל אין להם מאפיינים גזעיים ואתניים ברורים וחד-משמעיים. הוקצו להם אזורי מחיה משלהם, בתי ספר נפרדים וכדומה. עם זאת, כתוצאה משנות האפליה וההפרדה, ותחושתם כדחויים הן מצד המיעוט הלבן והן מצד הרוב השחור, פיתחו תרבות פוליטית משלהם ונאבקו על זכויותיהם. הם לא נהנו מזכויות היתר של הלבנים, אך בתקופות מסוימות זכו לזכויות יתר מועטות על פני השחורים. גם האוכלוסייה ההודית הגדולה בדרום אפריקה קוטלגה על ידי השלטונות במעמד שווה ערך לצבעוניים.
הצבעוניים בדרום אפריקה מונים כ-4 מיליון איש (כ-9% מהאוכלוסייה, מעט פחות מהלבנים). מבחינה דתית, מרביתם נוצרים קלוויניסטים המשתייכים לכנסייה ההולנדית-רפורמית, עם מיעוט מוסלמי. רובם המכריע (כ-90%) דובר את שפת האפריקאנס כשפת אם.
בארצות הברית

בארצות הברית ובבריטניה, הוראת המונח צבעוניים (Colored, באיות אמריקאי), נקרא People of Color ("אנשים של צבע" בתרגום חופשי לעברית), והוא שונה במקצת ומתייחסת בעיקר לאפריקאים או אינדיאנים. יש להבחין בין השימוש במונח בהקשרו הדרום אפריקני לזה האמריקני, כשבצפון אמריקה מונח זה נחשב לכינוי מבזה שאינו תקין-פוליטית כיום.
ראו גם

מולאטים
קובאדונגה

| --- | --- |
סמל קובאדונגהסמל קובאדונגה

 מדינה:  ספרד ספרד
 קהילה אוטונומית:  אסטוריאס אסטוריאס
 רשות מקומית:  קנגס דה אוניס
 שטח:  2.54 קמ"ר
 גובה:  253 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  54 (2020)
 קואורדינטות:  43°19′0″N 5°3′0″W﻿ / ﻿43.31667°N 5.05000°W﻿ / 43.31667; -5.05000
 אזור זמן:  UTC+1
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ספרד מוגדלת) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהקובאדונגה(למפת ספרד רגילה) מדריד ברצלונה בילבאו חיחון סרגוסה ואיאדוליד מאלגה קורדובה סביליה גרנדה פלמה מורסיה ויגו ולנסיה מרידה צרפת צרפת פורטוגל מרוקו אלג'יריהקובאדונגה(למפת אסטוריאס רגילה) אוביידו חיחון אבילס מפרץ ביסקאיה קנטבר. קסטיליה ולאון גליסיהקובאדונגה(למפת אסטוריאס מוגדלת) אוביידו חיחון אבילס מפרץ ביסקאיה קנטבר. קסטיליה ולאון גליסיהקובאדונגה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
קובאדונגה (ספרדית Covadonga) היא כפר ופרוקיה (אנ') המהווה חלק מהרשות המקומית קנגס דה אוניס בקהילה האוטונומית אסטוריאס שבספרד. המקום התפרסם בזכות קרב קובאדונגה שנערך בקרבתו. קובאנדונגה היא חלק מהנתיב הצפוני של דרך עולי הרגל: דרך סנטיאגו.
גאוגרפיה

קובאדונגה נמצאת על מורדות הר אאוסבה (Auseva) (ספ') ברכס פיקוס דה אירופה, כ-11 ק"מ ממרכז קנגס דה אוניס.
מקור השם

פרוש השם הוא "מערת הגבירה". זהו הלחם של cova (מערה בלטינית וולגרית) עם donga (אדון או גבירה בלטינית).
היסטוריה

קובאדונגה התפרסמה בזכות קרב קובאדונגה שנערך בסביבתה. אבל עוד קודם לכן המערה היוותה אתר פולחן למרים אם ישו. לאחר הקרב הפכה קובאדונגה ליעד של עלייה לרגל ובהמשך הוקמה הבזיליקה.
אתרים במקום

בזיליקת Santa María la Real de Covadonga הבנויה כולה מאבן גיר ורודה. נבנתה בסוף המאה ה-19 בסגנון נאו-רומנסקי. ממנה נשקפות הפסגות של פיקוס דה אירופה.
המערה הקדושה של "הבתולה של קובאדונגה" שבה קבורים פלגיוס מלכה הראשון של אסטוריאס ואלפונסו הראשון המלך השלישי.
כנסיית "גבירתנו של קובאדונגה" (Nuestra Señora de Covadonga) שנבנתה במאה ה-16.
גלריה

המערה הקדושה של קובאדונגה, מראה כללי.
המערה הקדושה של קובאדונגה.
קפלה בתוך המערה.
בית הכמרים (Casa Capitular).
הקבר של פלגיוס.
פצצת גרנד סלאם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 תכנון:  בארנס ואליס 
 מדינה מייצרת:  הממלכה המאוחדת 
 יצרן:  ויקרס, ויקרס-ארמסטרונג 
 משקל:  10 טון
 יחידות שיוצרו:  42 
 היסטוריית שירות
 תקופת השירות:  13 במרץ 1945 – 19 באפריל 1945 (38 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 
פצצת גרנד סלאם (באנגלית: Grand Slam Bomb) הייתה פצצה אווירית כבדה במשקל עשרה טון, שחיל האוויר המלכותי הבריטי עשה בה שימוש נגד מטרות בגרמניה במסגרת ההפצצות האסטרטגיות בשלהי מלחמת העולם השנייה.
עקרון הפעולה של הפצצה

הפצצה השתייכה למשפחת פצצות שכונתה "פצצות רעידת אדמה" (Earthquake bombs) ויועדה להריסת מבנים. לאחר הטלתה הייתה הפצצה מגיעה בנפילתה למהירות גבוהה (למעלה מ-500 קילומטר לשעה). היא הייתה פוגעת בקרקע, חודרת לתוכה ומתפוצצת מתחת לפני השטח. ההתפוצצות הייתה יוצרת מכתש או חלל תת-קרקעי (camouflet) שהיה עשוי למוטט מבנה שניצב מעליו. אפקט ההרס העיקרי של הפצצה נועד להיות מושג באמצעות גלי ההדף התת-קרקעיים שהיא הייתה מחוללת, אשר היו מערערים את יסודות המבנה אליו כוונה הפצצה.
פצצת הגרנד סלאם היוותה גרסה מוגדלת של פצצת הטולבוי ששקלה חמש טונות – אף היא פצצת רעידת אדמה - אשר הוכנסה לשימוש בחיל האוויר המלכותי בשנת 1944. שתי הפצצות פותחו על ידי המדען הבריטי בארנס ואליס(אנ') - מפתח "פצצת הניתור", אשר שימשה את חיל האוויר המלכותי לשם הבקעת הסכרים בחבל הרוהר בגרמניה ב-1943.
הפצצה לא תוכננה ממש לשם חדירת תקרות בטון ולא פעם התפוצצה מוקדם מדי, או התפרקה בפגיעתה, אך היא הייתה יעילה יותר מסוגי הפצצות האחרים (למעט פצצת הטולבוי).
נתונים טכניים

אורך הפצצה היה 7.7 מטר, וקוטרה – 1.17 מטר. בעיצוב הפצצה הושם דגש על קווים אווירודינמיים, על מנת לאפשר לה להגיע למהירות נפילה גבוהה. לכן כלל עיצובה זנב ארוך, שתפס 4.11 מטר מכלל אורכה.
הפצצה מולאה בחומר נפץ מסוג טורפקס במשקל של 4.14 טון (שהיה שקול בעצמתו ל-6.5 טון של TNT).
בפצצה – כמו בפצצת הטולבוי - הותקנו סנפירים, אשר העניקו לה תנועת סחרור מייצבת. מעטפת הפצצה הייתה מוקשחת יותר מאשר בפצצות קונבנציונליות - אשר מעטפתן הייתה דקה במתכוון על מנת לאפשר הכנסת יותר חומר נפץ לתוכן – ולכן הייתה גם כבדה יותר. קשיחות המעטפת העניקה לפצצה כושר חדירה גדול יותר לקרקע. כושר החדירה שלה היה עד לעומק של 40 מטר בקרקע רגילה, ולמעלה מ-4 מטר בבטון.
הפצצה יועדה לנשיאה על ידי מפציץ האוורו לנקסטר. משקל הפצצה היה לכאורה גדול מכושר הנשיאה שלו, אך חיל האוויר המלכותי הצליח להתאים את המפציץ לנשיאתה. לצורך כך הוסרו צריחי המקלעים של המטוס, ומפאת גודלה של הפצצה הוסרו גם דלתות תא הפצצות שלו. דגם המפציץ שנשא את הפצצה כונה B.1.
פיתוח הפצצה החל בחודש יולי 1944 והיא יוצרה במפעלי ויקרס שבעיר שפילד. ייצור הפצצה היה מורכב (כך למשל, לאחר שחומר הנפץ המותך נוצק אל תוך מעטפת הפצצה נדרש לו פרק זמן של חודש על מנת להתקרר ולהתייצב) והיקף הייצור שלה נמוך. עובדה זו כמו גם עצמתה הרבה של הפצצה הביאו לכך שמטוסים שנשאו אותה, אשר גיחותיהם בוטלו לאחר שהמריאו, נדרשו לשוב ולנחות כאשר הפצצה עמם, במקום להטיל את מטענם לים, כמקובל עד אז.
הפצצה הוטלה לראשונה בהטלה נסיונית, שנערכה בבריטניה ב-13 במרץ 1945.
משימות הפצצה בפצצת גרנד סלאם

חיל האוויר המלכותי עשה שימוש מבצעי ב-42 פצצות גרנד סלאם, כולן בחדשים האחרונים של המלחמה באירופה.
טייסות חיל האוויר המלכותי אשר מטוסיהן נשאו את הפצצה והטילו אותה היו טייסת 617 (הטייסת אשר הפציצה ומוטטה את סכרי חבל הרוהר) וטייסת 9.
בילפלד (Bielefeld)‏, ‏14 במרץ 1945
ארנסברג,‏15 במרץ 1945
ארנסברג, 19 במרץ 1945
ארברגן (Aarbergen)‏,‏21 במרץ 1945
נינבורג (Nienburg)‏,‏22 במרץ 1945
ברמן, 23 במרץ 1945
פרגה (Farge)‏,‏27 במרץ 1945
המבורג, 9 באפריל 1945
הלגולנד, 19 באפריל 1945
טייסת 617 נועדה לצאת למזרח הרחוק כדי להשתתף במלחמה מול יפן ולתקוף בפצצות גרנד סלאם מטרות יפניות, אך כניעת יפן באוגוסט 1945 ייתרה את הצורך בכך.
ראו גם

מפצחת בונקרים
מבצע אפרודיטה
פצצה קופצת
הערות שוליים

↑  לפי גרסה אחרת – 41 פצצות.
↑  (אנ')
↑  (אנ')
↑  (אנ')
↑  (אנ')
מעגן צוללות ליד העיר ברמן בגרמניה, שגג הבטון שלו – בעובי של 4.5 מטר – הובקע על ידי פצצת גרנד סלאם
פרידריך וילהלם מורנאו

| --- | --- |

 לידה:  28 בדצמבר 1888 בילפלד, הרייך הגרמני 
 פטירה:  11 במרץ 1931 (בגיל 42) סנטה ברברה, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות הדרום-מערבי שטאנסדורף 
 שם לידה:  Friedrich Wilhelm Plumpe 
 סוגה מועדפת:  סרט אימה, דרמה 
 מדינה:  גרמניה 
 תקופת הפעילות:  מ-1919 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת היידלברג  האקדמיה לדרמה ע"ש ארנסט בוש 
 בן או בת זוג:  Hans Ehrenbaum-Degele 
 פרופיל ב-IMDb
 חתימה:   
 
פרידריך וילהלם מורנאו (בגרמנית: Friedrich Wilhelm Murnau; ‏28 בדצמבר 1888 – 11 במרץ 1931), אחד מחשובי במאי הקולנוע של עידן הסרט האילם. מורנאו היה אחד מהבמאים הגרמנים שהיו חלק מהקולנוע האקספרסיוניסטי הגרמני, וביים כמה מהסרטים המשפיעים ביותר של אותה תקופה. חלק ניכר מיצירותיו של מורנאו מעידן הסרט האילם אבדו, ורק מעטות מהן שרדו עד היום.
ביוגרפיה

פרידריך וילהלם פלומפה (Friedrich Wilhelm Plumpe) נולד בבילפלד שבגרמניה, ולמד פילוסופיה באוניברסיטת ברלין ומאוחר יותר תולדות האמנות באוניברסיטת היידלברג. אז שינה את שמו ל"מורנאו" על שם עיר בגרמניה. במלחמת העולם הראשונה שירת כטייס קרב. בשנת 1919 ביים את סרטו הראשון: "Der Knabe in Blau". אולם סרטו המפורסם ביותר הוא נוספרטו – עיבוד שעשה בשנת 1922 לספרו של ברם סטוקר "דרקולה". מורנאו נתבע על ידי יורשיו של סטוקר על הפרת זכויות יוצרים והפסיד, ובית המשפט הורה להשמיד את כל העותקים, אולם מספר עותקים לא-חוקיים הוחבאו ונשמרו ועל כן הסרט נותר ברשותנו. "נוספרטו" נתן את ההשראה לורנר הרצוג לביים גרסה חדשה בשנת 1979.
סרט חשוב נוסף של מורנאו הוא "Der Letzte Mann" ("הצחוק האחרון", 1924). את התסריט כתב קרל מאייר וכוכב הסרט היה אמיל יאנינגס. בסרט לראשונה הוצגה נקודת המבט הסובייקטיבית של המצלמה, בה המצלמה "רואה" דרך עיניה של דמות קולנועית ומשמשת כדי להעביר לצופה את מצבה הפסיכולוגי. מורנאו גם היה המבשר של תנועת ה-"Cinéma Vérité" והחומרים בהם עסקה.
מורנאו עבר להוליווד בשנת 1926, שם הצטרף לאולפני פוקס המאה ה-20. הוא ביים את הסרט "Sunrise: a Song of Two Humans" שנחשב לאחת מפסגות הקולנוע של שנות העשרים. הסרט זכה להצלחה עצומה בקופות וזכה במספר פרסי אוסקר בטקס חלוקת הפרסים הראשון שנערך בשנת 1927, ביניהם הפרס על "הסרט הטוב ביותר – ייחודי ואמנותי" – "Best Picture, Unique and Artistic Production". בפרס עבור "ההפקה הטובה ביותר" ("Best Production") זכה הסרט "כנפיים". כיום נהוג להזכיר את "כנפיים" כזוכה הסרט הטוב ביותר, ולא את "זריחה".
שני סרטיו הבאים של מורנאו, "Four Devils" ו-"City Girl", הותאמו לעידן החדש של סרטים מדברים ולא נתקבלו באהדה על ידי הציבור. הכישלון הקופתי הביא להתפכחותו של מורנאו, והוא עזב את אולפני פוקס ויצא למסע בדרום האוקיינוס השקט. שם, יחד עם חלוץ הקולנוע הדוקומנטרי רוברט פלאהרטי יצר את הסרט טאבו. אך פלהארטי עזב לאחר שנתגלעו ביניהם חילוקי דעות על רקע אומנותי ומורנאו סיים את הפקת הסרט לבדו. הסרט צונזר בארצות הברית כיוון שכלל צילומים של נשים פולינזיות חשופות חזה.
מורנאו לא הספיק לצפות בהקרנת הבכורה של סרטו האחרון. הוא נהרג בתאונת דרכים בסנטה מוניקה שבקליפורניה בשנת 1931. הוא נקבר בברלין. רוברט פלהארטי, אמיל יאנינגס וגרטה גרבו נכחו בהלוויה, ופריץ לנג נשא את ההספד.
בשנת 2003 הוענק למורנאו פרס טדי מיוחד וזאת אף על פי שנטייתו המינית ההומוסקסואלית נותרה בגדר שמועה בלבד.
הערות שוליים

↑  Awards for F.W. Murnau, IMDb
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275526405171  PLWABN: 9810619215805606  BIBSYS: 90915587  BNE: XX1093454  BnF: cb119172698 (data)  CANTIC: a10128025  CiNii: DA12516951  GND: 118585878  ICCU: RAVV089170  ISNI: 0000 0001 2276 4261  LCCN: n81053559  LNB: 000075964  NKC: xx0165817  NLA: 35230157  NLK: KAC2020O3409  NTA: 070830800  RERO: 02-A003619580  SELIBR: 262133  SNAC: w6089g8c  SUDOC: 027043126  Trove: 874134  ULAN: 500283702  VIAF: 12312928   WorldCat (עם VIAF): 12312928 
מורנאו, בשנת 1920
קברו של מורנאו ועליו פסל של דיוקנו.
צרחת וילהלם

צרחת וילהלם
צרחת וילהלם (באנגלית: The Wilhelm Scream) היא אפקט קולי ששימש עד כה ביותר מ-400 סרטים, סדרות טלוויזיה ומשחקי וידאו. הצרחה מושמעת לעיתים קרובות כאשר דמות כלשהי נפגעת מירייה, נופלת מגובה רב או מושלכת עקב פיצוץ.
נהוג לייחס את הצרחה לשחקן והזמר שֶׁב וולי (Sheb Wooley) שגילם בסרט "Distant Drums" משנת 1951 חייל שנטרף על ידי תנין. ההקלטה שביצע וולי צורפה לספריית הצלילים של האחים וורנר. שמה של הצרחה לקוח מהשימוש השלישי המתועד באפקט זה במערבון "The Charge at Feather River" משנת 1953, בסצנה בה דמות בשם וילהלם נפגעת ברגלה מחץ.
האפקט נהיה מוכר והפך לבדיחה פופולרית בקרב עורכי סאונד רבים, בפרט לאחר ששימש בין היתר בסדרות הסרטים "מלחמת הכוכבים" ו"אינדיאנה ג'ונס", כמו גם בסרטי הנפשה רבים של חברת וולט דיסני.
פסטוס אזילי

| --- | --- |

אזילי ב-2013
 לידה:  21 באוקטובר 1989 (בן 34) בנין סיטי, ניגריה
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטר
 מספר:  31
 מכללה:  אוניברסיטת ואנדרבילט
 דראפט:  בחירה מספר 30, 2012 גולדן סטייט ווריורס
 קבוצות כשחקן
 2012–2016:  גולדן סטייט ווריורס
 הישגים כשחקן
 אליפות ה-NBA‏ (2015)
איפייני פסטוס אזילי-אנדולו (באנגלית: Ifeanyi Festus Ezeli-Ndulue; נולד ב-21 באוקטובר 1989) הוא כדורסלן עבר ניגרי, אשר שיחק בקבוצת גולדן סטייט ווריורס מליגת ה-NBA בין השנים 2012–2016. נחשב לשחקן אגרסיבי וקשוח בעל אוריינטציה הגנתית.
נעוריו

אזילי נולד בבנין סיטי שבניגריה, כבן למשפחה בת שישה ילדים. את לימודיו התיכוניים סיים בגיל 14, ובשנת 2004 נשלח לחיות אצל דודו בעיר יובה סיטי, קליפורניה, על מנת להגשים את שאיפתו ללמוד רפואה. עם הגיעו לארצות הברית החל אזילי לקחת שיעורים בתיכון בסקרמנטו, ובמקביל ניסה לראשונה לשחק כדורסל, בעצת דודו. צעדיו הראשונים ככדורסלן, בגובה 2.03 מטרים, היו במסגרת ליגת החובבים, ואת נקודותיו הראשונות בקריירה קלע בטעות לסל של היריבה. בראיון שהעניק בשנת 2011 סיפר על הקשיים בלימוד משחק הכדורסל: "לא ידעתי מה אני עושה... זה היה קשה. כולם היו מתוסכלים ממני, וגם אני נהייתי מתוסכל מזה". בגיל 16 החל אזילי ללמוד באופן חלקי במכללה הקהילתית יובה והתאמן עם קבוצתה, במקביל להשתתפותו בליגת החובבים. בכך שלמד באופן חלקי בלבד, שמר על זכאותו לארבע שנות לימוד אקדמיות נוספות.
קריירת מכללות

בשנת 2008 החל ללמוד באוניברסיטת ואנדרבילט, ממנה קיבל מלגת כדורסל. בשתי עונותיו הראשונות בקבוצת הכדורסל של הקבוצה שימש כמחליף וקלע 3.8 נקודות למשחק בלבד. בשתי העונות הבאות שדרג אזילי את משחקו, הפך לסנטר הפותח של הקבוצה, ורשם ממוצעים של 11.7 נקודות, 6.1 ריבאונדים ו-2.3 חסימות למשחק. בסיום עונת הג'וניור שלו נבחר לחמישייה השנייה של המחוז הדרום-מזרחי ("second-team All-SEC").
קריירה מקצועית > גולדן סטייט ווריורס

אזילי נבחר על ידי גולדן סטייט ווריורס בבחירה ה-30 של דראפט ה-NBA‏ 2012. בתחילת עונת הרוקי שלו שימש כשחקן ספסל, אך בעקבות פציעה ממושכת של הסנטר הפותח, אנדרו בוגוט, פתח אזילי ב-41 משחקים. ממוצעיו באותה עונה עמדו על 2.4 נקודות ו-4.0 ריבאונדים ב-14.4 דקות למשחק.
ביוני 2013 נפצע אזילי בברכו הימנית ועבר ניתוח שהשבית אותו למשך כל עונת 2013/2014. בעונת 2014/2015 חזר לשחק בשורות הווריורס, אך החמיץ במהלכה 36 משחקים בעקבות פציעה בקרסולו השמאלי. גולדן סטייט סיימה את העונה הסדירה עם המאזן הטוב בליגה, 67-15, ובסיום העונה זכתה באליפות ה-NBA. אזילי השתתף ב-20 מתוך 21 משחקי הפלייאוף של הווריורס בעונת האליפות, כולם כשחקן ספסל, ורשם בהם ממוצעים של 3.5 נקודות ו-3.1 ריבאונדים למשחק.
ב-6 בנובמבר 2016 קלע שיא קריירה של 16 נקודות בניצחון קבוצתו על דנוור נאגטס. בפברואר 2016 עבר אזילי ניתוח בברכו השמאלית, שהשבית אותו במשך כחודשיים. בעונת 2015/2016 שיפר את ממוצעיו ל-7.0 נקודות, 5.6 ריבאונדים ו-1.1 חסימות למשחק, ועזר לקבוצתו לסיים את העונה הסדירה עם המאזן הטוב בתולדות ה-NBA‏, 73-9.
קריירה מקצועית > פורטלנד טרייל בלייזרס

ביולי 2016 חתם אזילי על חוזה לשנתיים בפורטלנד טרייל בלייזרס, עבור כ-15 מיליון דולר. כחודש לאחר החתימה על החוזה נפצע בברכו השמאלית, ומכיוון שלא החלימה כמצופה נאלץ אזילי לעבור ניתוח ולהחמיץ את כל עונת 2016/2017, ובסיום העונה נופה מסגל הקבוצה בטרם הופיע במדיה ולו פעם אחת.
סטטיסטיקת קריירה > בעונה הסדירה ב-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012/2013 | גולדן סטייט | 78  | 41 | 14.4 | 0.438 | 0.000 | 0.531 | 4.0 | 0.3 | 0.3 | 0.9 | 2.4 |
| 2013/2014 | גולדן סטייט | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 2014/2015 | גולדן סטייט | 46 | 7 | 11.0 | 0.547 | 0.000 | 0.628 | 3.4 | 0.2 | 0.2 | 0.9 | 4.4 |
| 2015/2016 | גולדן סטייט | 46 | 13 | 16.7 | 0.548 | 0.000 | 0.530 | 5.6 | 0.7 | 0.4 | 1.1 | 7.0 |

| קריירה |  | 170 | 61 | 14.1 | 0.513 | 0.000 | 0.557 | 4.3 | 0.4 | 0.3 | 1.0 | 4.2 |
סטטיסטיקת קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהקו | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | גולדן סטייט | 12 | 3 | 11.2 | 0.462 | 0.000 | 0.571 | 2.5 | 0.2 | 0.3 | 0.6 | 2.0 |
| 2015 | גולדן סטייט | 20 | 0 | 9.2 | 0.540 | 0.000 | 0.552 | 3.1 | 0.3 | 0.1 | 0.5 | 3.5 |
| 2016 | גולדן סטייט | 23 | 1 | 8.8 | 0.536 | 0.000 | 0.432 | 2.7 | 0.3 | 0.0 | 0.3 | 4.0 |

| קריירה |  | 55 | 4 | 9.5 | 0.530 | 0.000 | 0.500 | 2.8 | 0.3 | 0.1 | 0.4 | 3.4 |
↑  אזילי לא שיחק בעונת 2013/2014 בעקבות פציעה.
הערות שוליים

1 2  אזילי חוזר למגרשים לאחר שנת היעדרות, באתר goldenstateofmind.com
↑  כתבה על התפתחותו של אזילי, באתר espn.com
↑  סטטיסטיקות המכללות של אזילי, באתר sports-reference.com
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 2012, באתר basketball-reference.com
↑  סטטיסטיקות הקריירה של אזילי ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  אזילי עובר ניתוח בברכו הימנית, באתר הרשמי של גולדן סטייט ווריורס
↑  אזילי חוזר לווריורס לאחר פציעה בקרסול, באתר הרשמי של גולדן סטייט ווריורס
↑  דוח המשחק בין גולדן סטייט לדנוור, באתר basketball-reference.com
↑  אזילי עובר ניתוח בברכו השמאלית, באתר הרשמי של גולדן סטייט ווריורס
↑  מייק דאנליבי בקליבלנד, הורפורד עבר לבוסטון, באתר ONE‏, 8 ביולי 2016
↑  Ezeli Undergoes Knee Surgery, באתר הרשמי של פורטלנד טרייל בלייזרס, 8 במרץ 2017
צ'קררה

צ'קררה (Chacarera) היא סגנון מוזיקלי וריקוד אופייני לצפון מערב ארגנטינה ולדרום בוליביה והיא מזוהה בעיקר עם הפרובינציה של סנטיאגו דל אסטרו, יש לה קצב מהיר ומקצב של 3/4 או 6/8, והיא נרקדת בזוגות.
מקורה של הצ'קררה

רוב המידע על היווצרותה של הצ'קררה מגיע מכתביו של אנדרס צ'סרטה (Andrés Chazarreta 1876-1960) יליד סנטיאגו דל אסטרו שהיה ראשון חוקרי הפולקלור והראשון לאזכר את הצ'קררה כסגנון מוזיקלי בתחילת המאה ה-20.
יש קווי דמיון בין הריקודים של הצ'קררה, הסמבה הארגנטינאית, הקואקה ועוד; וייתכן שיש להן מקור משותף בריקודים ספרדיים מתקופת הבארוק.
למשל- ניתן להבחין בקווי דמיון מסוימים בין הצ'קררה לסביליאנה (Sevillana) הספרדית.
מקור שמה הוא במילה chacarero שמציינת עובד בשדות התירס בדיאלקט הקצ'ואה של סנטיאגו דל אסטרו.
הצ'קררה התפתחה והפכה למוכרת בכל רחבי ארגנטינה בתור הזהב של הפולקלור באמצע המאה ה-20, מיטב להקות הפולקלור ביצעו אז צ'קררות, ובעיקר בני משפחת קראבחל (Carabajal) - משפחה של מוזיקאים מסנטיאגו דל אסטרו שבני דור ההמשך שלהם עדיין מופיעים.
המבנה של הצ'קררה

לצ'קררה יש שני חלקים, כאשר בכל חלק יש שני בתים בודדים ובית כפול שחלקו השני המשמש כפזמון חוזר; ולפני כל חלק ובין הבתים מנוגן קטע המעבר.
כלומר, מבנה כל חלק מתוך השניים הוא A B A B A B B (משמאל לימין) כאשר A הוא ההקדמה או קטע הביניים, ו-B הוא הבית.
בכל אחד מהבתים - ארבע שורות.
המבנה של הצ'קררה > הגאטו (Gato) והאסקונדידו (Escondido)

במקביל לצ'קררה התפתחו סגנונות נוספים כמו הגאטו (Gato) והאסקונדידו (Escondido) שהמקצב שלהם זהה לזה של הצ'קררה, אך המבנה שונה.