stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רונן איציק
הערות שוליים

↑   עמוס הראל, בין וירג'יניה לצפון קוריאה, לטראמפ כבר אין זמן להתעסק בסוריה, באתר הארץ, 18 באוגוסט 2017
↑  רונן איציק, "ואז המוצב התחיל לירוק אש": מפקד הבופור נזכר, באתר nrg‏, 6 ביולי 2017.
↑  רונן איציק, "האדם שבטנק", הוצאת
ePublish, ‏2017, עמ' 86
↑  חנן גרינברג, הושלמה ההשתלטות על בינת ג'ביל, באתר ynet, 25 ביולי 2006
↑  חטיבה 10, באתר יוטיוב
↑  "...לא הייתה כהראל...", אתר יד לשריון
↑  אתר יד לשריון - חיל השריון מאז ועד היום, באתר פארק לטרון | יד לשריון
↑  האם צבא המילואים שוקע?
↑  איציק רונן‏, לקראת גיוס הקיץ לחיל השריון: הפרק הראשון בספר "האדם שבטנק", באתר וואלה, 28 ביולי 2017
↑   הספר פרישה - ראיון בערוץ 11, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:14)
↑   חשיפת הספר "כיוון ברור" בערוץ 11, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 4:47)
↑  אל"מ (מיל') רונן איציק - הביטחוניסטים, באתר הביטחוניסטים, ‏1 במרץ 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007363681505171  VIAF: 171151171011339092074   WorldCat (עם VIAF): 171151171011339092074
רולון גארדנר

רולון גארדנר (באנגלית: Rulon Gardner; נולד ב-16 בינואר 1971 באפטון, וויומינג, ארצות הברית) הוא מתאבק עבר אמריקאי, אלוף אולימפי ואלוף עולם בהיאבקות בסגנון יווני-רומי במשקל עד 130 קילוגרם.
גארדנר התפרסם לאחר שהגיע לאולימפיאדת סידני (2000) כאלמוני יחסית, וזכה במדליית הזהב אחרי ניצחון סנסציוני בקרב הגמר על אלכסנדר קרלין שנחשב בעיני רבים לגדול המתאבקים בכל הזמנים. ניצחונו של גארדנר קטע לקרלין רצף חסר תקדים של 13 שנה ללא הפסד ושש שנים בלא שאיפשר ליריביו לצבור אפילו נקודה אחת נגדו.
גארדנר נודע גם ביכולת ההישרדות שלו, לאחר ששרד סדרה של תאונות קשות ומצבים קיצוניים.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

גארדנר גדל בחווה לייצור חלב בוויומינג, עם שמונה אחים ואחיות מבוגרים ממנו, ועסק בעבודה פיזית בחווה במשך כל ילדותו ונערותו.
בבית הספר התיכון התגלה כישרון ההיאבקות שלו כשזכה באליפות וויומינג לבתי ספר תיכוניים, ובמקביל הצטיין בפוטבול ובהדיפת כדור ברזל. הוא המשיך להצטיין גם במכללה המקצועית בה למד לאחר התיכון, והגיע לאוניברסיטת נברסקה על מלגה של ספורטאי מצטיין. באוניברסיטה סיים תואר בחינוך גופני.
ב-1998 זכה בתואר בינלאומי ראשון - מדליית זהב במשחקים הפאן-אמריקאים.
אולימפיאדת סידני (2000) - עד הגמר

על אף הזכייה במשחקים הפאן-אמריקאים הגיע גארדנר הגיע לאולימפיאדת סידני כאלמוני יחסית.
בבית המוקדם שלו בתחרות ההיאבקות בסגנון יווני-רומי עד 130 קילוגרם ניצח גארדנר בקלות את שלושת יריביו מאיטליה, ארמניה ותוניסיה, ועלה לרבע הגמר. כיוון שלרבע הגמר עלו רק שישה מתחרים ולא שמונה, זכה גארדנר בכרטיס חופשי לחצי הגמר.
בחצי הגמר פגש גארדנר את הישראלי יורי יבסייצ'יק. יבסייצ'יק הוביל 2:0 ונראה בדרך לניצחון, אך אז הצליח גארדנר להטיל את יבסייצ'יק שנפגע בראשו. גארדנר המשיך לתקוף את יבסייצ'יק ההמום, הפך את התוצאה וניצח 3:2 כדי לעלות לקרב הגמר, שם המתין לו האלוף האולימפי משלוש האולימפיאדות הקודמות והמתאבק שלא נוצח מזה 13 שנה, אלכסנדר קרלין.
אולימפיאדת סידני (2000) - קרב הגמר

ביום הקרב נאספו מכובדים רבים באולם ההיאבקות כדי לראות - כך האמינו - את אלכסנדר קרלין זוכה במדליית זהב אולימפית רביעית ברציפות. נשיא הוועד האולימפי הבינלאומי, חואן אנטוניו סמראנש, נכח באולם והתכוון להיות האיש שיגיש את המדליה ההיסטורית לקרלין. איש לא נתן סיכוי לאמריקאי המפתיע והאלמוני מול מי שנחשב לגדול המתאבקים בכל הזמנים. בקרב קודם בין השניים, באליפות העולם ב-1997, הביס קרלין את גארדנר בקלות.
הקרב, בן שני חלקים של 3 דקות כל אחד לפי חוקי ההיאבקות של אז, התפתח לקרב התגוששות כאשר גארדנר מצליח לעמוד מול קרלין. החלק הראשון הסתיים ללא נקודה לאיש מהמתחרים, והחלק השני, על פי החוקים, החל באחיזה הדדית כאשר כל מתאבק מנסה להפוך את יריבו.
כ-30 שניות מתחילת החלק השני של הקרב, תוך כדי ההתגוששות במהלך האחיזה ההדדית, הצליח גארדנר לשבור את אחיזתו של קרלין. לאחר בדיקה בווידאו אישרו השופטים את המהלך והעניקו לגארדנר נקודה שהעלתה אותו ליתרון מפתיע. זו הייתה הנקודה הראשונה שבה זכה יריב של קרלין מזה 6 שנים.
6 דקות הקרב חלפו כאשר קרלין לא מצליח לעשות דבר מול גארדנר. לפי חוקי הענף, כיוון שאף מתמודד לא צבר 3 נקודות, המשיך הקרב להארכה בת 3 דקות שבסיומה מוכרז בכל מקרה מנצח.
בהארכה נראה היה בבירור שדווקא קרלין הולך ומתעייף, וגארדנר שולט בקרב. הנקודה היחידה בה זכה גארדנר הכריעה את הקרב, כאשר בשניות האחרונות של הקרב הוריד קרלין את זרועותיו, והכיר בהפסדו.
ניצחונו של גארדנר על קרלין הכה גלים בעולם הספורט כולו. המשלחת האמריקאית הכירה בהישג הזה כגדול הישגיה באולימפיאדה, וחבריו של גארדנר למשלחת האולימפית העניקו לו את הכבוד לשאת את דגל ארצות הברית בטקס הסיום.
המשך קריירת ההיאבקות לאחר אולימפיאדת סידני

עטור תהילה התייצב גארדנר ב-2001 לאליפות העולם בפטראס, יוון, וגם כאן זכה במדליית הזהב כאשר הוא גובר בגמר על יריב מהונגריה. בכך הפך גארדנר לאמריקאי היחיד שהיה גם אלוף אולימפי וגם אלוף עולם בהיאבקות בסגנון יווני-רומי.
על אף שעבר לאחר מכן סדרת פציעות בעקבות תאונות שונות ומשונות, פציעות שכללו קטיעה של אצבע בכף רגלו, ניצח גארדנר במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת אתונה (2004). באולימפיאדה נוצח הפעם בחצי הגמר, אך ניצח בקרב על מדליית הארד. לאחר הקרב ירד ממזרן ההיאבקות כשהוא מותיר מאחוריו את נעליו, כסימן לפרישה.
עוד במהלך קריירת ההיאבקות החובבנית שלו וגם לאחר פרישתו, בעקבות השם שעשה לעצמו עם ניצחונו על אלכסנדר קרלין, זכה גארדנר במספר הצעות לעבור להיאבקות מקצוענית תמורת סכומים גבוהים אך סירב לכולן. בסוף שנת 2004 השתתף בקרב MMA יחיד מתוך כבוד ליריבו, שהיה אלוף אולימפי בג'ודו מאולימפיאדת ברצלונה (1992). גארדנר ניצח בקרב.
לאחר קריירת ההיאבקות

גארדנר הפך מיד אחרי הניצחון על קרלין למרצה ומרואיין מבוקש. לאחר פרישתו הסופית מהיאבקות פעילה הפך את מתן ההרצאות למקצועו, ובנוסף הקים מרכז בריאות וכושר ביוטה.
ב-2008 שימש גארדנר כפרשן היאבקות עבור רשת NBC בשידוריה מאולימפיאדת בייג'ינג.
ב-2010 נכנס גארדנר להיכל התהילה של ההיאבקות האמריקאית.
ב-2011 השתתף גארדנר בתוכנית המציאות "The Biggest Loser", המקור האמריקאי לתוכנית "לרדת בגדול". גארדנר הגיע אליה לאחר שהעלה במשקלו ל-215 קילוגרם, משקל שהעמיד את בריאותו בסכנה. לאחר שבמהלך התוכנית הוריד ממשקלו כ-85 קילוגרם וסומן כמנצח העתידי, הודיע במפתיע על פרישה מהתוכנית מסיבות אישיות, אותן לא פירט.
עוד באותה שנה חזר גארדנר להתאמן והודיע שהוא שוקל לחזור מפרישה ולנסות להתחרות באולימפיאדת לונדון (2012) - חזרה שלא יצאה לפועל בסופו של דבר.
ב-2012 נקלעו עסקיו לקשיים, וגארדנר הוכרז כפושט רגל עקב חוב של כ-3.9 מיליון דולר. כתוצאה מכך נמכרו מרבית נכסיו, כולל המדליות האולימפיות בהן זכה.
סיפורי הישרדות

מעבר להיאבקות, נודע גארדנר גם בכך ששרד סדרה של תאונות ומצבים קיצוניים שעבר.
כילד בבית הספר שופד גארדנר על ידי חץ שנורה על ידי ילד אחר כמעשה קונדס.
ב-2002 עבר תאונה כשרכב לבדו על מזחלת שלג ונותר תקוע לזמן ארוך באזור קפוא ומבודד. התאונה עלתה לו באיבוד אצבע בכף רגלו, שנכרתה בשל כוויית קור.
ב-2004, לפני אולימפיאדת אתונה, נפגע ממכונית בעת שרכב על אופנועו ויצא מהפגיעה עם פריקה בשורש כף ידו.
ב-2007 התרסקו גארדנר ושניים מחבריו עם מטוס קל אל אגם פאוול. לאחר ששרדו את ההתרסקות עצמה, נאלצו השלושה לשחות במים בטמפרטורה של 7 מעלות במשך למעלה משעה, ולאחר מכן לשרוד לילה שלם ללא מחסה בטמפרטורה של 2 מעלות מתחת לאפס. בבוקר נמצאו השלושה בריאים ושלמים על ידי דייג שעבר במקום במקרה.
קת'לין קווינלן

| --- | --- |

 לידה:  19 בנובמבר 1954 (בת 69) פסדינה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  תיכון טמאלפאייס 
 בן או בת זוג:  ברוס אבוט (1994–?) 
 מספר צאצאים:  2 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1979) 
 פרופיל ב-IMDb
 
קטלין קווינלין וריקי שלח
קת'לין דניס קווינלן (באנגלית: Kathleen Denise Quinlan; נולדה ב-19 בנובמבר 1954) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית, הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר לשנת 1995 על תפקידה בסרט "אפולו 13".
ביוגרפיה

קווינלן, בתם של ג'וזפין ורוברט קווינלן, נולדה בפסדינה שבלוס אנג'לס, קליפורניה. גדלה בעמק מיל שבמארין, קליפורניה ולמדה ב"תיכון טמאלפאייס". קווינלן נשואה משנת 1994 לשחקן ברוס אבוט, לזוג ילד אחד.
ביוגרפיה > קריירה קולנועית

את תפקיד הבכורה שלה בקולנוע קיבלה קווינלן בגיל 19 בדרמה הקומית-מוזיקלית של ג'ורג' לוקאס "אמריקן גרפיטי". לאחר מכן השתתפה קווינלן בתפקידה הראשי בדרמת הפנטזיה "מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים", עליו הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה. בשנת 1984 הופיעה בתפקיד הראשי בסרטו של ריקי שלח "החורף האחרון" (לצד יונה אליאן וסטיבן מאכט) קו פרודוקציה ישראלית-אמריקאית, סיפורן של שתי אלמנות צה"ל המנסות לאתר את בעליהן האובדים.
קווינלן הופיעה בשנת 1994 בדרמה ההיסטורית של רון הווארד, "אפולו 13", המבוססת על הסיפור האמיתי של ספינת החלל האמריקנית "אפולו 13" שנשלחה לחלל בשנת 1970 במטרה לנחות על הירח. קווינלן גילמה בסרט את מרילין לוול, אשתו של האסטרונאוט האמריקאי המפורסם ג'יימס לוול (טום הנקס). על תפקידה זה הייתה מועמדות לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר.
ב-1997 שיחקה קווינלן במותחן האימה הבדיוני "סיוט בקצה האופק" בתור סגן פיטרס מצוות חילוץ שיוצא לאתר את ספינת החלל "אופק האירועים" שנעדרת 7 שנים ובמותחן הפשע "עצירת פתע". ב-1998 שיחקה בדרמה "תביעה אזרחית", בה גילמה את אן אנדרסון, המגייסת משרד עו"ד בראשותו של ג'אן שליכמן (ג'ון טרבולטה) במטרה להפסיק את זיהום המים בעיירתה הקטנה. ב-1999 החלה לשחק בסדרת הדרמה "חוקים שבלב" ברשת CBS, בה גילמה את לין הולט למשך כל 3 עונות הסדרה.
ב-2006 הופיעה קווינלן בשחזור לסרט האימה הקלאסי של ווס קרייבן "גבעות הפחד". ב-2008 השתתפה בקומדיה "ארוס עליה".
לאחר מכן שיחקה ב-7 פרקים בסדרת המתח המפורסמת "נמלטים".
פילמוגרפיה נבחרת > קולנוע

אמריקן גרפיטי (1973)
שדה תעופה 77 (1977)
מעולם לא הבטחתי לך גן של ורדים (1977)
ההבטחה (1979)
יום העצמאות (1983)
אזור הדמדומים: הסרט (1983)
החורף האחרון (1984)
שקיעה (1988)
הדלתות (1991)
אפולו 13 (1994)
עצירת פתע (1997)
סיוט בקצה האופק (1997)
ידידות אחרת (1997)
ענק שלי (1998)
תביעה אזרחית (1998)
הקרב על שאקר הייטס (2003)
רומנטיקה מושלמת (2004) - סרט טלוויזיה
גבעות הפחד (2006)
הפרצה (2007)
ארוס עליה (2008)
אמפייר סטייט (2009)
אלקטרה לוקס (2010)
The River Why ‏(2010)
Parallel ‏(2018)
הורייזון: סאגה אמריקאית (2024)
פילמוגרפיה נבחרת > טלוויזיה

Too Rich: The Secret Life of Doris Duke‏ (1999)
חוקים שבלב (2002-1999)
משפחה אמריקאית (2011) - סרט טלוויזיה של HBO
כבאי שיקגו (2013-2012)
הבורחים (2018)
קמלה קאן (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |

 הופעה ראשונה:  מיס מארוול
 גילום הדמות:  אימאן ולאני (אנ')
 מידע
 כינויים:  מיס מארוול אור לילה
 כוחות:  הקרנת מבני אנרגיה קוסמית
 אזרחות:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ג'רזי סיטי 
 דמויות קשורות
 משפחה:  מוניבה קאן (אם) יוסוף קאן (אב) אמיר קאן (אח)
 חברים:  קרול דנברס מוניקה רמבו
 אויבים:  דאר-בן
 
| --- | --- |
 :  ראו גם – גברת מארוול (קמלה קאן)
קמלה קאן (באנגלית: Kamala Khan, תעתיק מדויק: קמלה ח'אן), הידועה גם בכינויה מיס מארוול (Ms. Marvel), היא דמות בדיונית המגולמת על ידי השחקנית אימאן ולאני (אנ') בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU). הדמות מבוססת על דמות בעלת אותו שם בפרסומה של חברת מארוול קומיקס.
קמלה היא נערה מוסלמית-אמריקאית ממוצא פקיסטני שמעריצה את קרול דנברס. היא בעלת כוחות אנרגיה קוסמית רדומים מממד אחר אשר מתעוררים.
נכון לשנת 2023, קמלה הופיעה בתפקיד ראשי בסרט גיבורות-העל "המארוולס". הדמות הופיעה קודם לכן בתפקיד המרכזי במיני-סדרה "מיס מארוול" העוסקת בתחילת דרכה של ח'אן.
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חייה

קמלה היא מוסלמית אמריקאית ממוצא פקיסטני, בת להורים מהגרים – מוניבה ויוסוף קאן. לקמלה אח גדול בשם אמיר. היא מתגוררת בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי. קמלה גדלה להעריץ את הנוקמים, במיוחד את קפטן מארוול (קרול דנברס). היא לומדת בתיכון האקדמי קולס יחד עם חבריה נאקיה וברונו. בזמנה הפנוי, קמלה יוצרת תוכני מעריצים שונים של הנוקמים כמו ספרות חובבים, אמנות וקוספליי. היא גם מנהלת ערוץ יוטיוב משלה בשם Sloth Baby Productions, המתמקד בגיבורי על.
ביוגרפיה בדיונית > הפיכה למיס מארוול > גילוי כוחות קוסמיים

בשנת 2025, קמלה יוצרת תלבושת של קפטן מארוול על מנת להשתתף בתחרות קוספליי בכנס החובבים של הנוקמים הקרב ובא. אולם, היא מתקשה לקבל אישור מהוריה להשתתף בכנס ובמקום זאת מתכננת להתגנב החוצה עם חברה ברונו במטרה ללכת לכנס. קמלה מוסיפה לתלבושת הקוספליי שלה צמיד, שסבתה סנה שלחה, על מנת להשלים את התלבושת. בכנס, קמלה עונדת את הצמיד אשר גורם לה להקרין מבנה של אנרגיה קוסמית הגורמת בשוגג להרס. היא מצילה את זואי צימר, חברתה לכיתה, בעזרת מבנה אנרגיה בצורת יד. לאחר התקרית, ברונו מאיץ בקמלה לחזור הביתה ולמחרת עוזר לה לשלוט בכוחותיה.
ברונו מסיק שהצמיד מפעיל את כוחותיה של קמלה. מאוחר יותר, ברונו, קמלה ונאקיה משתתפים במסיבה שזואי ארגנה ופוגשים את קמראן, התלמיד החדש בשכבת הבוגרים. קמראן מוצא חן בעיניי קמלה, והיא מפסיקה להתאמן עם ברונו. קמלה מתחילה לראות חזיונות של אישה מסתורית ותוהה כיצד נעלמה איישה, סבתא רבתא שלה, בחלוקת הודו. קמלה שואלת על כך בזמן חגיגת חג הקורבן. בחגיגה, בזמן שנאקיה רצה למסגד, ילד צעיר מתחיל להחליק ממרפסת אך קמלה מצילה אותו בעזרת "כוח הלילה שלה". קמלה נסוגה לסמטה ונרדפת על ידי מל"טים וסוכנים של המחלקה לבקרת נזקים (DODC), בהובלתה של הסוכנת סיידי דיוור. קמראן מציל את קמלה ומציג אותה בפני אמו נג'מה, אשר קמלה מזהה כאישה המופיעה בחזיונות שלה.
ביוגרפיה בדיונית > הפיכה למיס מארוול > למידה על החשאיים

נג'מה מסבירה שהיא וקמראן שייכים לקבוצה של ישויות משופרות הידועות בשם "החשאיים" (Clandestines) – ג'ינים אשר הוגלו ממימד הנור, ושאיישה הייתה אחת מהם. בנוסף, נג'מה חושפת שהצמיד יכול לעזור להם לשוב למימד הנור, ומבקשת את עזרתה של קמלה. קמלה מסכימה, אך ברונו מזהיר אותה שהמסע הבין-ממדי יכול להיות מסוכן. קמלה מבקשת מקמראן זמן נוסף על מנת לוודא שיוכלו לבצע את המסע בבטחה. קמראן מסכים, אבל נג'מה מסרבת לחכות ומחליטה להכריח את קמלה לעזור להם.
אמיר – אחיה של קמלה – מתחתן עם טיישה ארוסתו. קמראן מגיע לחתונה כדי להזהיר את קמלה לפני ששאר החשאיים מגיעים. החשאיים מכניעים את קמלה, ברונו וקמראן בזמן שנג'מה מנסה להשתמש בצמיד, פעולה שמעוררת חיזיון של רכבת. נאקיה רואה את קמלה משתמשת בכוחותיה כשקמלה וברונו נמלטים.
סנה יוצרת קשר עם קמלה, מגלה שגם היא ראתה את חיזיון הרכבת ומתעקשת שמוניבה וקמלה יבקרו אותה בקראצ'י.
ביוגרפיה בדיונית > הפיכה למיס מארוול > המסע לקראצ'י

קמלה ומוניבה נוסעות לקראצ'י ומתאחדות עם סנה. סנה חושפת שהצמיד מנסה להעביר מסר דרך חיזיון הרכבת. למחרת, קמלה עטוית המסכה הולכת לתחנת הרכבת על מנת לחקור, אך מותקפת על ידי כארים – חבר בקבוצת הפגיונות האדומים – שבתחילה חשב שהיא אחת מהחשאיים.
כארים לוקח את קמלה למקום המחבוא של הפגיונות האדומים. קמלה לומדת ממנהיגם ואליד שהחשאיים מנסים לשבור את מעטה מימד הנור, המפריד בין המימד של החשאיים לעולם האנושי, כדי להתרחב ולהשתלט על העולם האנושי.
קמלה מתחילה להתאמן עם הפגיונות האדומים כדי לשלוט בכוחותיה, אך הם מופסקים על ידי החשאיים. מתפתח מרדף, במהלכו ואליד הורג את החשאיים אך נדקר אנושות על ידי נג'מה. כשקמלה וכארים הודפים את החשאיים, כארים הורג את אחד מהם ונג'מה דוקרת בטעות את הצמיד – שולחת את קמלה לחלוקת הודו בשנת 1947.
קמלה יוצרת קשר עם איישה, שמבקשת ממנה לפני מותה להדריך את סנה. קמלה יוצרת הקרנה של כוכבים על מנת להוביל את סנה אל אביה, מבינה שהיא זו שאיחדה אותם מחדש. כשקמלה שבה להווה, היא מגלה שהתקיפה של נג'מה פתחה את המעטה, אך המעטה מאדה את כל מי שבא איתו במגע. נג'מה מעבירה את כוחה לקמראן לפני שהיא מקריבה את עצמה כדי לסגור את המעטה. סנה ומוניבה מוצאות את קמלה ומוניבה משלימה עם כוחותיה של בתה. הן חוזרות לג'רזי סיטי.
ביוגרפיה בדיונית > הפיכה למיס מארוול > הגנה על ג'רזי סיטי

לאחר שקמלה חזרה לעיר, חנות הנוחות של ברונו, Circle Q, התפוצצה והסוכנת סיידי דיוור הורתה על סגירת החנות. קמלה יוצרת הסוואה באמצעות הבד מהמתנה של מוניבה וכארים לפני שהיא מתאחדת עם הבנים. בעזרתם של נאקיה, אמיר וזואי, הקבוצה מעכבת את סוכני בקרת נזקים. הסוכן פי. קלירי מורה על נסיגה, אך דיוור מתעלמת ממנו ומובילה פלגת סוכנים להסתערות על בית הספר בו מסתתרים קמלה וחבריה, ועוצרת את כולם פרט לקמלה ולקמראן, שמתעמת עם דיוור. דיוור תוקפת אותו, אבל קמלה נלחמת בסוכנים ומאפשרת לחבריה לברוח. דיוור בורחת ומאוחר יותר היא משוחררת מתפקידה על ידי קלירי. קמלה הופכת לדמות אהובה בקהילה שלה ומקבלת מאביה את שם גיבורת העל "מיס מארוול".
שבוע לאחר מכן, ברונו אומר לקמלה שיש לה מוטציה גנטית. מאוחר יותר, הצמיד של קמלה פולט זוהר מוזר בחדר השינה שלה, והיא פתאום מחליפה מקום עם קרול דנברס.
ביוגרפיה בדיונית > יצירת המארוולס

מתגלה שהצמיד של קמלה הוא אחד מזוג הצמידים הקוונטיים כאשר דאר-בן, המנהיגה החדשה של הקרי, משיגה את הצמיד השני בחלל ורותמת את כוחו של הצמיד. דאר-בן מצמידה את המטה שלה לצמיד ומשתמשת בו כדי לקרוע נקודת קפיצה בחלל. החריגה שנוצרה מתגלה על ידי .S.W.O.R.D. החקירה של דנברס ומוניקה רמבו מובילה לכך ששתיהן וקמלה נשזרות קוונטית. שזירה זו גורמת לשלוש להחליף מקומות באמצעות התעתקות כאשר לפחות שתיים מהן משתמשות ביכולות מבוססות אור שלהן בו זמנית. החילוף גורם לשלוש להילחם באויבי קרי של השנייה, ומותיר את בית משפחת קאן הרוס.
כששלוש הנשים שבות למקומן המקורי, ניק פיורי ורמבו מבקרים אצל קמלה בכדור הארץ, כשלבסוף דנברס מצטרפת אליהם. לאחר מכן, השלוש מצטרפות למושבת פליטים של הסקרולים על כוכב הלכת טרנקס. שם, דאר-בן קורעת נקודת קפיצה נוספת, אשר שואבת את האטמוספירה של טרנקס לתוך כוכב הלכת הלה על מנת לנסות לשקם את האוויר של הלה. לאחר מאמץ חפוז לפנות את המושבה, דנברס, רמבו וקמלה מקימות צוות המכונה באופן לא רשמי "המארוולס" על ידי קמלה. דנברס מודיעה לאחרות על האגדה שהצמידים הקוונטים שימשו ליצירת רשת התחבורה של נקודות הקפיצה. השלוש נשזרו בשל הקשר ההדדי שלהן עם האנרגיה של הרשת כאשר דאר-בן שיבשה אותה. הקריעה החוזרת ונשנית של נקודות הקפיצה על ידי דאר-בן גורמת לחוסר יציבות נוסף לרשת ומסכנת את היקום.
השלוש רודפות אחר דאר-בן אל אלאדנה, כוכב לכת עשיר במים, ולאחר מכן אל השמש של כדור הארץ. דאר-בן מתמקדת במקומות חשובים לדנברס לאיסוף משאבים במשימתה לשקם את הלה. המארוולס נלחמות בדאר-בן ומכניעות אותה בספינתה ליד השמש, אבל היא גונבת את הצמיד של קמלה ומשתמשת בשני הצמידים יחד כדי לקרוע חור נוסף בחלל. הניסיון לעשות זאת הורס את דאר-בן ומשאיר פתח לרב-יקום. לאחר שקמלה מחזירה לעצמה את הצמידים, היא ודנברס משתמשות בכוחות המשולבים שלהן כדי להמריץ את רמבו – מאפשרות לה לסגור את החור מהצד השני, פעולה המשאירה אותה תקועה. קמלה ומשפחתה עוזרים לדנברס לעבור לביתה הישן של אמה המנוחה של רמבו, מריה. הצוות קצר הימים נותן השראה לקמלה לחפש גיבורים צעירים ולהקים קבוצה חדשה. קמלה מתחילה בגיוס קייט בישופ, שמסכימה.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | מיס מארוול | פרס סאטורן | ההופעה הטובה ביותר של שחקן צעיר בסדרת הזרמת מדיה | זכייה |  |
| 2023 | מיס מארוול | פרסי Critics' Choice Super (אנ') | השחקנית הטובה ביותר בסדרת גיבורי על | מועמדות |  |
| 2023 | המארוולס | אגודת מבקרי הסרטים מאזור וושינגטון די. סי. (אנ') | ההופעה הצעירה הטובה ביותר | מועמדות |  |
| 2023 | המארוולס | חוג מבקרי הסרטים של לאס וגאס | הנערה הטובה ביותר בסרט | מועמדות |  |
| 2023 | המארוולס | פרסי איגוד עיתונאי הקולנוע של אינדיאנה | פריצת השנה | מועמדות |  |
ביאורים

↑  כפי שמתואר בפרק "דור ה-'למה'" בסדרה "מיס מארוול".
↑  כפי שמתואר בפרק "מרוסקת" בסדרה "מיס מארוול".
↑  כפי שמתואר בפרק "מיועדת" בסדרה "מיס מארוול".
↑  כפי שמתואר בפרק "רואה אדום" בסדרה "מיס מארוול".
↑  כפי שמתואר בפרק "פעם אחר פעם" בסדרה "מיס מארוול".
↑  כפי שמתואר בפרק "לא נורמלית" בסדרה "מיס מארוול".
הערות שוליים

↑  Armando Tinoco, Saturn Awards Nominations: ‘The Batman’, ‘Nightmare Alley’, ‘Spider-Man’, ‘Better Call Saul’ Top List, Deadline, ‏2022-08-12 (באנגלית אמריקאית)
↑  Dean Simons, Syndicated Comics, The Beat, ‏2022-10-27 (באנגלית אמריקאית)
↑  Clayton Davis, ‘The Batman,’ ‘RRR’ and ‘The Boys’ Lead Critics Choice Super Awards Nominees for Film and Television, Variety, ‏2023-02-22 (באנגלית אמריקאית)
↑  Patrick Hipes, ‘Everything Everywhere All At Once’, ‘The Boys’ Top Critics Choice Super Awards, Deadline, ‏2023-03-16 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Neglia, The 2023 Washington DC Area Film Critics Association (WAFCA) Winners, Next Best Picture, ‏2023-12-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  AwardsWatch - Las Vegas Film Critics Society (LVFCS) Nominations: ‘Barbie,’ ‘Oppenheimer’ Lead, AwardsWatch, ‏2023-12-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  AwardsWatch - Las Vegas Film Critics Society Awards: ‘Oppenheimer,’ Bradley Cooper, ‘Godzilla Minus One’ Top Winners, AwardsWatch, ‏2023-12-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  Matt Neglia, The 2023 Indiana Film Journalists Association (IFJA) Winners, Next Best Picture, ‏2023-12-17 (באנגלית אמריקאית)
ריצ'רד ברקוביץ

ערך זה עוסק בפעיל אמריקאי בתחום האיידס. אם התכוונתם לפיזיקאי ישראלי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 באוקטובר 1955 (בן 69) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  אוניברסיטת ראטגרס 
 richardberkowitz.com
 
ריצ'רד ברקוביץ' (באנגלית: Richard Berkowitz; נולד ב-6 באוקטובר 1955) הוא הומוסקסואל אמריקאי, מראשוני הפעילים למען מין בטוח בקרב הקהילה ההומוסקסואלית בארצות הברית. פעילותו נעשתה כתגובה למגפת האיידס שפרצה בראשית שנות השמונים. בין היתר, הוא מחברם של שני ספרים בנושא.
פועלו

ברקוביץ' נולד וגדל בניו ג'רזי. באמצע שנות השבעים החל לימודי תואר בתקשורת באוניברסיטת ראטגרס, שם הקים את אחת התנועות הראשונות למען זכויות הומואים. עם סיום לימודיו, ברקוביץ' עבר לניו יורק והתפרנס ממתן שירותי סאדו-מאזו. עוד קודם לפריצת מגפת האיידס, היה ברקוביץ' מודאג ממחלות המין שפגעו בקהילתו, והתעניין בדרכים להגן על לקוחותיו – חלקם נשואים ובעלי משפחות. בניו יורק פגש את ג'וזף סונבנד (Sonnabend), רופא וחוקר נגיף האיידס, ולמד ממנו כיצד לקיים יחסי מין מוגנים ובטוחים. סונבנד הכיר לברקוביץ' את מייקל קאלן (Callen), זמר ופעיל כנגד מחלת האיידס, וביחד הם כתבו ופרסמו מאות מאמרים בנושא. ב-1983 הוציאו השניים לאור בשיתוף עם סונבנד את "איך לקיים יחסי מין בזמן מגפה: גישה אחת" – המדריך הראשון ליחסי מין בטוחים. עם זאת, עבודתם והתבטאותם כנגד ההפקרות המינית בקרב הומוסקסואלים עוררה עליהם מחאות רבות בקרב הקהילה הגאה ומנהיגיה, ורבים התעלמו מהם וראו בהם כמטיפי מוסר צבועים. 
ב-1984 אובחן ברקוביץ' כנשא של נגיף האיידס.
ב-2003 פרסם ברקוביץ' את ספרו השני בנושא: "להישאר בחיים: המצאת המין הבטוח". עם פרסומו מכר הספר כ-5,000 עותקים, אך לאחר מספר חודשים הדפסתו הופסקה עקב סגירתה של ההוצאה לאור.
ב-2009 יצא סרטו הדוקומנטרי של דריל ויין על פועלו של ברקוביץ', Sex Positive. הסרט זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בפסטיבל אאוטפסט.
ראפאת

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  אל-קודס
 שטח:  3.773 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,100 (2006)
 קואורדינטות:  31°52′14″N 35°11′32″E﻿ / ﻿31.870555555556°N 35.192222222222°E﻿ / 31.870555555556; 35.192222222222 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת ירושלים מוגדלת) ראפאת(למפת ירושלים רגילה) ראפאת(למפת הרי ירושלים רגילה) ראפאת(למפת הרי ירושלים מוגדלת) ראפאת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
ראפאת הוא כפר פלסטיני בנפת אל-קודס, כ-4 ק"מ דרומית מערבית לעיר רמאללה. לפי נתוני הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה, הכפר מנה 2,100 תושבים בשנת 2006. שטח הקרקע הכולל שלו, 3,773 דונם. הוא גובל בקלנדיה ממזרח, אל ג'ודיירה מצפון, רמאללה ממערב, וביתוניה מדרום.
היסטוריה

בסקר ארכאולוגי שנערך מצפון לכפר בשנות ה-90 של המאה ה-20, נאספו חרסים מהתקופה ההלניסטית (7%), הביזנטית (90%), המוסלמית המוקדמת (?) והעות'מאנית. סה"כ נאספו 103 חרסים.
במפקד 1922 שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, בראפאת הייתה אוכלוסייה של 219 מוסלמים ואילו על פי מפקד 1931 הייתה בראפאת אוכלוסייה של 218 תושבים, אשר חיו ב-46 בתים.
בסקר שנערך בשנת 1945, הייתה בראפאת אוכלוסייה של 280 מוסלמים, ושטח קרקע של 3,777 דונם. מתוכם, 252 דונם יועדו למטעים ולאדמות השקיה, 1,965 דונם היו לגידולי דגנים, ואילו 21 דונם היו שטח בנוי.
ב-13 במאי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, פונה הכפר לפי הוראת הלגיון הערבי.
לאחר הסכמי שביתת-הנשק של 1949, עברה ראפאת לשליטה ירדנית.
ב-1961, אוכלוסיית ראפאת הייתה 504 נפש.
בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, ראפאת נמצאת בשליטה ישראלית.
ישראל הפקיעה 287 דונמים (8.5% מכלל שטח הכפר) לבניית מחנה עופר. אדמות נוספות הופקעו מראפאת לבניית גדר ההפרדה. 637 דונמים, המהווים 18.7% מכלל השטח של הכפר, נמצאים מאחורי גדר ההפרדה, בצד הישראלי.
הערות שוליים

↑  יצחק מגן, ישראל פינקלשטיין (ע), סקר ארכאולוגי בארץ בנימין, ירושלים: רשות העתיקות, 1993, עמ' 154, מסת"ב 965-406-007-8
↑  בני מוריס, לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינים 1947–1949, עמ' 99.
| Flag of Senegalיישובי נפת אל-קודס |
| --- | --- | --- |
| ערים | מזרח ירושלים (שנוי במחלוקת) |  |
| מועצות מקומיות | אבו דיס • אלעיזריה • א-ראם |  |
| כפרים | אל-קובייבה • בידו • בית ענאן • ביר נבאלא • ח'אן אל-אחמר • חיזמא • כפר עקב (שנוי במחלוקת) • קטנה • קלנדיה • ענאתא • ערב אל-ג'האלין • בית דוקו • בית חנינא • בית סוריכ • בית איג'זא • בית איכסא • ג'בע • אל-ג'ודיירה • אל-ג'יב • מוח'מאס • ראפאת • א-סוואחרה א-שרקייה • קלנדיה •  א-זעיים • שייח' סעד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים שועפאט (שנוי במחלוקת) |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584237105171
רות יקירתי (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  מחזה של נורמן קרסנה
 בימוי:  ויליאם ד. ראסל (אנ')
 הופק בידי:  פול ג'ונס
 תסריט:  ארתור שיקמן
 עריכה:  ארצ'י מרשק
 שחקנים ראשיים:  ויליאם הולדן ג'ואן קולדפילד
 מוזיקה:  רוברט דולן
 צילום:  ארנסט לסלו
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 הקרנת בכורה:  10 ביוני 1947
 משך הקרנה:  95 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית 
 הכנסות:  3,800,000 דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
רות יקירתי (באנגלית: Dear Ruth) הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1947, בבימויו של ויליאם ד. ראסל (אנ'), עם ויליאם הולדן, ג'ואן קולדפילד ומונה פרימן בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזה "רות יקירתי" של נורמן קרסנה שהועלה בהצלחה בברודוויי ב-1944. המחזה הוצג גם בתיאטרון הקאמרי ב-1949 בתרגומו של בנימין תמוז ובבימויו של יוסף מילוא.