stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פסוק (לוגיקה)
בתחשיב פסוקים

ההגדרה הבסיסית ביותר של פסוק ניתנת במסגרת תחשיב הפסוקים. השפה של תחשיב פסוקים כוללת אינסוף סימנים,  P_{1},P_{2},P_{3},\ldots , הנקראים "פסוקים יסודיים". יתר הפסוקים נבנים מתוכם באופן רקורסיבי לפי הכללים הבאים:
לכל  n טבעי, הפסוק היסודי  P_{n} הוא פסוק.
לכל פסוק  A, הביטוי  \neg (A) הוא פסוק, כאשר  \neg  הוא הקשר הלוגי "לא".
לכל שני פסוקים  A,B, הביטוי  (A)\,\Box \,(B) הוא פסוק, כאשר  \Box  הוא אחד מבין הסימנים  \land  ("וגם"),  \lor  ("או"),  \to  ("אם-אז"),  \leftrightarrow  ("אם ורק אם").
כל פסוק מתקבל מרצף פעולות סופיות של הכללים הללו.
למשל  (P_{1})\to ((\neg (P_{2}))\lor (P_{1})) הוא פסוק.
האופי הרקורסיבי של בניית פסוקים מאפשר להוכיח עליהם משפטים באינדוקציה מבנית (המבוססת על אינדוקציה של מספרים טבעיים), לפי בניית הפסוק. אם טענה כלשהי מתקיימת לכל הפסוקים היסודיים, ואם בהינתן שהיא מתקיימת לפסוקים  A,B, היא מתקיימת גם לפסוקים  \neg (A) ו- (A)\,\Box \,(B) (לכל קשר לוגי), אז בהכרח הטענה מתקיימת לכל הפסוקים. למשל, כך ניתן להוכיח שאורכו של כל פסוק (מספר הסימנים שבו) משאיר שארית 1 בחלוקה ב-3.
משפט הקריאה היחידה, שמוכח באינדוקציה על בניית פסוק, מבטיח שכל פסוק ניתן לקרוא באופן יחיד, כלומר שיש רק דרך אחת לבנות אותו לפי הכללים הללו. כאשר אין חשש לבלבול בקריאה, נהוג להשתמש בכתיב בלתי פורמלי ולהשמיט סוגריים מהפסוק.
ערך האמת של פסוק נקבע על פי ערכי האמת של הפסוקים היסודיים המופיעים בו, ולפי טבלת האמת של כל קשר לוגי. למשל אם  P_{1} אמיתי ו- P_{2} שקרי, אז הפסוק  (P_{1})\land (\neg (P_{2})) (שמשמעו " P_{1} וגם לא  P_{2}") הוא אמיתי. התאמה המתאימה ערך אמת לכל פסוק יסודי נקראת מבנה, והיא שקובעת את ערכי האמת של כל הפסוקים האפשריים בתחשיב פסוקים.
פסוק שהוא אמיתי תמיד, ללא תלות בערכי האמת של הפסוקים היסודיים המופיעים בו (כלומר אמיתי בכל מבנה; למשל  P_{1}\to P_{1} שאמיתי בין אם  P_{1} אמיתי ובין אם הוא שקרי) קרוי טאוטולוגיה. פסוק שתמיד שקרי, ללא תלות בערכי האמת של הפסוקים היסודיים המופיעים בו, נקרא סתירה.
בתחשיב יחסים

תחשיב פסוקים אינו עשיר מספיק כדי לבטא את מרבית התורות המתמטיות. לכן משתמשים בתחשיב יחסים ששפתו עשירה יותר.
פסוק הוא נוסחה ללא משתנים חופשיים.
בתחשיב יחסים > אינטואיציה

מצופה שלפסוקים יהיה ערך אמת יחיד וקבוע, אך לא כל הנוסחאות עונות לתנאי הזה. למשל אמיתות הנוסחה  x\approx 1 תלויה בערך של x. היא אמיתית אם x הוא הקבוע 1, ושקרית אחרת. כדי לאפיין מבין הנוסחאות את אלו שהן פסוקים יש צורך להגדיר את המושג "משתנה חופשי". נאמר על כמת שהוא כימות של משתנה  x בנוסחה, אם  x מופיע כתו הראשון מימין לכמת (למשל  \exists x). בכל נוסחה, לאחר כימות של משתנה נפתחים סוגריים. משתנה  x בנוסחה נקרא "משתנה מכומת" אם הוא מופיע כתו הראשון מימין לכמת, או שהוא בתוך הסוגריים שנפתחים על ידי כמת המכמת אותו. משתנה שאינו מכומת נקרא "משתנה חופשי". נוסחה שבה אין משתנים חופשיים נקראת פסוק.
באופן אינטואיטיבי, פסוק הוא נוסחה שמייצגת טענה כללית כלשהי, שאמיתותה אינה תלויה בערכים שמקבלים המשתנים שבה, מאחר שלא ניתן להציב ערכים במשתנים מכומתים.
בתחשיב יחסים > דוגמאות

הנוסחה  x\approx 1, למשל, אינה פסוק, כי המשתנה  x המופיע בה הוא משתנה חופשי. לעומת זאת  \exists x(x\approx 1) הוא פסוק. הפסוק אמיתי במבנה הסטנדרטי של המספרים הטבעיים (או גם של הממשיים), שכן הוא טוען שקיים  x כלשהו ששווה ל-1. גם הנוסחה  \forall x(x\approx 1) היא פסוק. פסוק זה שקרי במבנה הסטנדרטי, שכן הוא קובע שכל מספר שווה ל-1.
\forall x\forall y(x\times y=y\times x) – פסוק זה קובע שכפל הוא פעולה קומוטטיבית. הפסוק נכון במספרים הממשיים. הוא לא נכון, למשל, באלגברת הקווטרניונים של המילטון.
\forall x\forall y\exists z(x<y\to x<z<y) – הפסוק קובע שהסדר בקבוצה הוא סדר צפוף. הפסוק נכון במספרים הממשיים. הוא לא נכון במספרים השלמים.
\forall x(x=x) – פסוק זה נכון בכל מודל.
תקרית הפסוק ותבנית הפסוק

בהגדרת הפסוק הנ"ל מודגש כי הפסוק הוא אוסף אידיאלי של סימנים. הסיבה לכך היא אבחנת יסוד חשובה אך חמקמקה בתורת השפה: בין תקרית פסוק ותבניתו. על-מנת להכיר הבחנה זו יש להבחין כי בכל פעם שמבוטא פסוק, למשל בעל פה או בכתב, התוצאה אינה הפסוק עצמו אלא מקרה פרטי שלו.
הפסוק, על כן, אינו זהה עם כתמי הדיו (או צירופי הפיקסלים המהבהבים) המשמשים לביטויו, אלא הוא המשותף לכל כתמי הדיו הללו, הוא זהה עם הסימנים האידיאלים המבטאים אותו. כל פסוק זהה עם תבנית אפלטונית שמשותפת לכל תקריות הפסוק שלו. למשל, כאשר נכתב "יורד גשם", "יורד גשם", אותו הפסוק נכתב פעמיים, ולכן אף אחד ממופעי תקרית הפסוק אינו זהה עם הפסוק.
ראו גם

נוסחה (לוגיקה)
תחשיב הפסוקים
קשר לוגי
פוף

פוף - סאקו, לפי העיצוב הראשוני משנת 1968
אישה יושבת על פוף, שמקבל את צורתו על פי תנוחת ישיבתה
הפוף (נקרא במקור סאקו, Sacco באיטלקית שמשמעותה שק) הוא מושב שנוצר ממעטפת בד גדולה הממולאת בקלקר, שעועית יבשה או מילוי דומה. הוא משמש ככיסא, הדום או ספה. הישיבה על הפוף משפיעה על צורתו.
היסטוריה

הסאקו הוצג בשנת 1968 על ידי שלושה מעצבים איטלקים: פיירו גאטי, צ'זארה פאוליני ופרנקו תיאודורו, ככיסא ללא צורה. אמנם הוא לא היה הכיסא הראשון ללא צורה, אך היה הראשון שנחל הצלחה רבה, בניגוד לכיסא האחר ללא צורה בשם "בלו", שנמצאו בו תקלות רבות.
הסאקו נועד כריהוט לבית.
בישראל (ובמספר שפות נוספות), קיבל הסאקו את הכינוי פוף (מצרפתית: Pouf - הדום). באנגלית שמו Bean bag chair.
מוצרים אחרים דמויי פוף

מעצבים רבים עיצבו בהשראת הפוף כיסאות חסרי צורה נוספים, המפורסם שבהם הוא הילד השמן של ג'וקה סטלה שעיצב המעצב הפיני ג'וקה סטלה; בכיסא זה יש פחות תפרים, הוא יותר אלסטי והמילוי שלו יותר עמיד.
פריד שאווקי

| --- | --- |

 לידה:  30 ביולי 1920 קהיר, ממלכת מצרים
 פטירה:  27 ביולי 1998 (בגיל 77) קהיר, מצרים
 שם לידה:  فريد شوقى محمد عبده شوقى 
 מדינה:  מצרים 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 בן או בת זוג:  הודא סולטאן 
 צאצאים:  Nahed Farid Shawqi, Rania Farid Shawki 
 מספר צאצאים:  5 
 פרופיל ב-IMDb
 
פריד שאווקי (בערבית: فريد شوقي محمد عبده; 30 ביולי 1920 – 27 ביולי 1998) היה שחקן, תסריטאי ומפיק מצרי. הוא שיחק ביותר מ-350 סרטים והיה בין השחקנים המפורסמים במהלך שנות ה-50.
ביוגרפיה

פריד שאווקי נולד ביולי 1920 בפרברי קהיר. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא עבד בשרות הציבורי. הוא התחיל לשחק בתיאטרון מקומי והצטלם בתפקידים קטנים בסרטים. במקביל הוא היה בין מקימי "ליגת המשחק הלאומית", קבוצת שחקנים שכללה גם את אשתו הצעירה. בשנת 1943 הלהקה קיבלה הכרה בעיר. בעקבות ההצלחה, שאווקי עזב את השרות הציבורי. בשנת 1947 הוא זכה להצלחה גדולה עבור תפקידו בסרט "מלאכים בגיהנום". בשנת 1951 הוא התחתן עם הודא סולטאן וביחד הם שיחקו ביותר מ-80 סרטים.
הוא היה מאוד פופולרי ברחבי המזרח התיכון. המבקרים התייחסו אליו כ"ג'ון ויין" או "אנתוני קווין" הערבי. באותה תקופה כ-80% מאוכלוסיית מצרים לא ידעו לקרוא ולקולנוע הייתה השפעה גדולה על חיי האזרחים.
במהלך הקריירה הוא שיחק ב-351 סרטים, 27 מחזות, 17 סדרות טלוויזיה. כמו כן הוא כתב תסריט ל-25 סרטים והפיק 30 סרטים. על הסרטים הוא קיבל מספר פרסים של הקולנוע המצרי עבור המשחק וגם עבור התסריטים שכתב.
פרדריק ג'ון סקרימג'ר

ד"ר פרדריק ג'ון סקרימג'ר (באנגלית: Frederick John Scrimgeour) היה רופא שליח המיסיון, מנהלו השני של בית החולים אי.מ.מ.ס הסקוטי בנצרת, (1908–1914), (1920–1921), עם תחילת המנדט הבריטי ב-1917 מונה לקצין רפואה ראשי של אזור צפון ארץ-ישראל.
ביוגרפיה

סקרימג'ר נולד בדאנדי, סקוטלנד.
ב-1902 נשלח לדמשק להשתלם בטיפול במחלות שהיו אופייניות באזור הגליל כגון: מלריה, גרענת, טראכומה ומחלות זיהומיות של מערכת העיכול, אבעבועות שחורות, טיפוס הבהרות ו-כולרה. במקביל למד ערבית.
סקרימג'ר קיבל דיפלומה עות'מאנית באיסטנבול. ב-1904 הגיע לנצרת כעוזרו של ד"ר פקרדוני קלוסט ורטן,
 בשנת 1905 טיפל צוות בית החולים בשנה אחת ביותר מ–10,000 פניות למרפאת בית החולים, יותר מ–100 אשפוזים, כ–500 ניתוחים ויותר מ–1,000 ביקורי בית. בית החולים מנה יותר מ-40 מיטות.
בשנת 1905 זכו שני הרופאים בבית החולים לתגבורת של האחות אדית ג'ונקוק, ילידת 1871. עם הגיעה לנצרת, בפברואר 1905, קיבלה עליה האחות ג'ונקוק את הטיפול בכל נושאי המינהל והאמרכלות.
בשנת 1908, עם פטירתו של ורטן, החל סקרימג'ר לנהל את בית החולים אי.מ.מ.ס הסקוטי בנצרת. באותה עת הצטרפה אל האחות ג'ונקוק אחות מוסמכת נוספת שהגיעה מאנגליה: ג'סי קרופט. בשנים הבאות, התעצמה פעילותו של בית החולים, והוא עמד לפני הרחבה ניכרת.
בנובמבר 1914 הוכרז מצב מלחמה בין האימפריה העות'מאנית לבין בריטניה. עקב המלחמה, נאלץ ד"ר סקרימג'ר, שהיה אזרח בריטי, לעזוב את נצרת. הוא נסע למצרים, שם הצטרף לכוחות הבריטיים ומונה למפקד מחנה שבויים, ליד קהיר. על ניהול בית החולים הופקדה האחות המוסמכת אדית ג'ונקוק, בעזרתה של האחות המוסמכת ג'סי קרופט. מתוקף תפקידה זה עמדה ג'ונקוק בראש צוות שמנה יותר מ– 250 עובדים, והופקדה על הטיפול והרווחה בקרב מאות מאושפזים, מהם במצב קשה.
ב-1917 לאחר כיבוש ארץ-ישראל על ידי הבריטים מונה לקצין רפואה ראשי של אזור צפון ארץ ישראל.
ב-1920 חזר לנהל את בית החולים בנצרת. בעת כהונתו כמנהל בית החולים, נבנה בית החולים החדש על ידי חברה רפואית - מיסיונרית Edinburgh Medical Missionary Society (E.M.M.S). הבניה הושלמה באיחור ניכר -1924, עקב מלחמת העולם הראשונה.
ב-1921 פרש.
ראו גם

בית חולים אי.מ.מ.ס הסקוטי
לקריאה נוספת

ערן דולב, מקצועיות, נחישות וחמלה: סיפורה של האחות אדית ג'ונקוק במלחמת העולם הראשונה, הרפואה הצבאית, כרך 10, חוברת 1 (27), אוקטובר 2012, " המכללה האקדמית תל-חי
נח'לה בישארה, "אירוס ורטני", עמ' 41, 76, איתי בחור - הוצאה לאור, 2011
הערות שוליים

↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון-יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, ערך: פרדריק ג'ון סקרימג'ר, עמ' 319
↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799", איתי בחור - הוצאה לאור, זכרון-יעקב, מהדורה שנייה, מרץ 2012, עמ' 206
↑  Nurse Edith JOHNCOCK RRC
פופ-פאנק

| --- | --- |

 מקורות סגנוניים:  פאנק רוק • פופ רוק • פאוור פופ • גל חדש
 מקורות תרבותיים:  אמצע שנות ה-1970 בממלכה המאוחדת, בארצות הברית ובקנדה
 מוצא:  קנדה, הממלכה המאוחדת, ארצות הברית 
 כלים:  גיטרה חשמלית • בס • תופים
 פופולריות מיינסטרים:  רמות שונות של הצלחה מסחרית מסוף שנות ה-1970. הסגנון זכה להצלחה מסחרית בינלאומית מסיבית מאמצע שנות ה-1990 ועד היום
 נושאים קרובים
 פוסט-פאנק • סקא פאנק • רוק אלטרנטיבי • אימו
 
פופ-פאנק (באנגלית: Pop-punk) הוא סגנון מוזיקלי המהווה תת-ז'אנר של סוגת הפאנק רוק ומהווה חלק ממוזיקת הפופ. פופ-פאנק מתאפיין בסגנון קליל ונוסחתי, בדומה לפופ, אך שעדיין שומר על עקרונות הפאנק.
היסטוריה

החל מאמצע שנות ה-80 החלה מתפתחת בארצות הברית דרישה לשירי פאנק יותר נגישים זאת כנגד סגנון ההארדקור פאנק שהתבלט אז.
שיאו של הפופ-פאנק הגיע בתחילת שנות ה-90 לאחר שנירוונה הוציאו את אלבומם Nevermind ב-1991 שהיה לאלבום פורץ דרך הן אמנותית ובעיקר מסחרית. נירוונה הוכיחו לקהילת הפאנק שגם לרוק על גוניו היותר מחוספסים יש מקום במיינסטרים ושלהקת פאנק זוכה להשמעות בשידורים מסחריים פופולריים בטלוויזיה וברדיו. ב-1994 הוציאה גרין דיי את אלבומה, Dookie, שזכה להצלחה ענקית הן במונחי מכירות והן במונחי השמעות. חודשיים לאחר מכן הוציאה אופספרינג את אלבומה, סמאש, שמכר בלמעלה מ-11 מיליון עותקים והפך לאחר מההוצאות המצליחות ביותר של כל הזמנים של לייבל מוזיקה עצמאי. שתי הלהקות האלו היו בולטות בסצנת הפאנק, הופיעו ואף שחררו אלבומים שנים רבות טרם פריצתם. פריצה זו הצביעה הן על שינוי בהרגלי צריכת המוזיקה של הקהל ובעיקר על המחשבה המסחרית ועל השינוי האומנותי שחל אצל הלהקות עצמן שביקשו להגיע לקהל רחב יותר.
לרוב, השירים בנויים לפי תבנית לירית ומלודית קליטה ועוסקים באהבה, אכזבה, חברויות, נעורים, פרידות והתבגרות בערים פרבריות. תת-ז’אנר זה מיוחס לאלפי, אם לא לעשרות אלפי, להקות ברחבי העולם, ועשוי להיות מושפע מסצנות של גראז’ רוק, הארדקור, סקא, פופ, ראפ, רוק אלטרנטיבי, רוק אנד רול, רוק גותי ו-Emo.
ב-1999 הגיע גל נוסף של להקות פופ-פאנק שבהן אפשר למצוא את גוד שארלוט, ניו פאונד גלורי ובלינק-182. גל זה אופיין בתמיכה של חברות התקליטים הגדולות, זאת בניגוד לגל להקות הפופ-פאנק של תחילת שנות ה-90 שנוהלו באמצעות לייבלים קטנים ועצמאיים. יחסית לשאר להקות הפופ-פאנק בבלינק-182 ניכר כי הם ביצעו מעבר אומנותי חד ובוטה במטרה לפזול לקהל חדש ורחב הרבה יותר. האלבום של בלינק אופיין במלודיות קליטות והמנוניות וכתיבה פשוטה שפונה לקהל צעיר ומתאפיין בהומור נמוך.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 מספר להקות התחילו לשלב פופ-פאנק עם סוגי מוזיקה אחרים כמו אימו ופוסט-הארדקור.
לדוגמה: +44, דה אקדמי איז..., All Time Low, Cartel, Cute Is What We Aim For, The Early November, Hit The Lights, The Matches, Motion City Soundtrack, Paramore, The Pink Spiders, The Red Jumpsuit Apparatus, Hawk Nelson, and Stellar Kart.
ביולי 2007, יצאו האלבום של סם 41, "Underclass Hero" והאלבום של MxPx, "Secret Weapon". באלבומים אלה ניתן לראות כיצד הלהקות חוזרות לנגן מוזיקת פופ-פאנק כמו בתחילת הקריירה שלהן. האלבומים הנ"ל זכו ליותר הצלחה בקרב המעריצים הישנים והחדשים כאחד. גם להקת גוד שארלוט הודיעה על כך שהיא חוזרת לנגן פופ-פאנק באלבומה הרביעי, "Good Morning Revival".
פופ-פאנק בישראל

בשנת 1994 קמה בחיפה, ישראל להקת הפופ-פאנק Useless ID, אשר זכתה להצלחה רבה ביחס לשאר להקות הפאנק בארץ.
בראשית דרכה הייתה הלהקה לא ידועה, והייתה מאופיינת במוזיקת פאנק רועשת כמעט חסרת מילים.
בהמשך דרכם, כשיצא האלבום Bad Story, Happy Ending - אשר הוקלט בלייבל המכובד קונג-פו (בו הקליטו בלינק-182 את אלבומם הראשון), התפרסמה הלהקה ברחבי העולם, ונעשתה מצליחה במיוחד בארצות הברית, קנדה, ויפן.
ביקורת
שומרי הסף של האתיקה, הזהות, הערכים והעקרונות של תרבות הפאנק נוטרים טינה מסוימת לזרם הפופ-פאנק. זאת, בשל התמסחרותו, כניעתו למוסכמות, השתלבותו בזרם המרכזי והתפשרותו על חופש היצירה, שלא להזכיר את כפיפותו הברורה לתאגידים מסחריים ולממסד הפוליטי. לפי שומרי הסף האלו, מטרותיה של תרבות הפאנק היא לפרוץ גבולות, לערער על סמכויות ולאתגר את הממסד הפוליטי. למרות זאת, הפופ-פאנק קידם נורמות של גלובליזציה, פרסום, מסחור ושיווק והכחיד את האלמנט הנשכני, המחאתי והעצמאי
פרידאבאד

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  הריאנה
 תאריך ייסוד:  1607 
 שטח:  742.9 קמ"ר
 גובה:  198 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  1,404,653 (2011)
 קואורדינטות:  28°25′00″N 77°18′00″E﻿ / ﻿28.416666666667°N 77.3°E﻿ / 28.416666666667; 77.3 
 אזור זמן:  UTC+5:30
 http://www.faridabad.nic.in/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיפרידאבאד(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיפרידאבאד  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
פרידאבאד (באנגלית: Faridabad; בהינדי: फ़रीदाबाद) היא העיר הגדולה ביותר במדינת הריאנה ההודית וחלק מאזור הבירה הלאומית דלהי. זוהי אחת מערי הלוויין הגדולות של דלהי ונמצאת 284 ק"מ דרומית לבירת המדינה צ'נדיגאר. העיר יושבת על גדות נהר יאמונה ומהווה את הגבול המחוזי המזרחי בין מדינת הריאנה ומדינת אוטר פרדש. פרידאבאד תוארה כעיר השמינית הצומחת ביותר בעולם והשלישית בהודו על ידי סקר קרן ראשי הערים. בהתאם לתוכנית האזורית של דלהי בשנת 2001, פרידאבאד היא חלק מאזור מטרופולין דלהי (DMA).
אזור המגורים והתעשייה שזה עתה פותח בפרידאבאד (סעיף 66 עד 89) בין תעלת אגרה לנהר הימונה מכונה בדרך כלל פרידאבאד רבתי. האזור מתפתח כעיר תת-עצמית עם כבישים רחבים, גבוהים מבנים, קניונים, מוסדות חינוך ומרכזי בריאות ומסחר. סקטורים 66 עד 74 הם מגזרים תעשייתיים, ואילו סקטורים 75 עד 89 הם מגזרים למגורים.
פרידרבאד היא מרכז תעשייתי מרכזי של הריאנה. 50% ממס ההכנסה שנגבה בהריאנה הוא מהערים פרידאבאד וגורגאון. פרידאבאד מפורסמת בתחום החקלאי בייצור חינה, בעוד טרקטורים, אופנועים, גיר לרכבים, מקררים, נעליים, צמיגים ובגדים מהווים את המוצרים התעשייתיים העיקריים המיוצרים בעיר.
בשנת 2018, פרידאבאד נחשבה על ידי ארגון הבריאות העולמי כעיר השנייה המזוהמת בעולם. בשנת 2020 דורגה העיר במקום ה-10 בסקר בעשר הערים המלוכלכות ביותר בהודו בשנת 2020.
לפי מפקד האוכלוסין של 2011, מנתה פרידאבאד 1,404,653 תושבים, מתוכם היו 750,446 גברים ו-654,207 נשים.
הערות שוליים

↑  {{{מחבר}}}, Crofton, Morgan William, (27 June 1826–13 May 1915), Who Was Who, Oxford University Press, 2007-12-01
↑  Figure 4.4. Top 40 global fastest growing metropolitan areas, 2010-11, dx.doi.org
↑  From Garden Cities to New Towns, Abingdon, UK: Taylor & Francis, עמ' 294–316, ISBN 978-0-203-46096-2
↑  Richard Krishfield, Susumu Honjoa, Takatoshi Takizawa, Kiyoshi Hatakeyama, Ice-ocean environmental buoy program : archived data processing and graphical results from April 1992 through November 1998, Woods Hole, MA: Woods Hole Oceanographic Institution, 1999
↑  {{{מחבר}}}, Suthers, Martin William, (27 June 1940–21 May 2016), DL; Consultant, Fraser Brown, Solicitors, 2005–13, Who Was Who, Oxford University Press, 2007-12-01
↑  {{{מחבר}}}, Johnson, Herschel V., (3 May 1894–16 April 1966), United States diplomat; retired, May 1953, Who Was Who, Oxford University Press, 2007-12-01
↑  Leonardo Pasqua, Mayara Damasceno, Ramon Cruz, Monique Matsuda, Exercising in Air Pollution: The Cleanest versus Dirtiest Cities Challenge, International Journal of Environmental Research and Public Health 15, 2018-07-17, עמ' 1502 doi: 10.3390/ijerph15071502
↑  Joseph E. Schwartzberg, Census of India: Census Atlas, National Volume, 1981. Produced under the direction of B. K. Roy. Delhi: Controller of Publications. Government of India for the Registrar General and Census Commissioner, India, 1989. vii, 212 pp. Rs.360.00, £41.98, $129.60., The Journal of Asian Studies 50, 1991-05, עמ' 446–449 doi: 10.2307/2057270
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561907305171  GND: 4576535-2  LCCN: n89223520  VIAF: 153727982   WorldCat (עם VIAF): 153727982
פועלים דינמיים וסטטיביים

בבלשנות, פעלים דינמיים וסטטיביים הם שני סוגי פעלים אשר מובחנים זה מזה בתיאור הפעולה שהם מתארים: פועל דינמי מתאר פעולה, ולעומתו פועל סטטי מתאר מצב (state, מכאן "מצב").
בדקדוק העברי לא קיימת הבחנה כזו בין שני סוגי הפעלים, אולם התופעה קיימת בשפות רבות.
הפעלים וההבחנה שלהם בשפות שונות

הדרכים בהן השפות מקיימות את ההבחנה בין השניים יכולות להיות מגוונות, החל מיחסות, מילות יחס, זמנים ספציפיים, מוספיות, סיומות ועוד.
הפעלים וההבחנה שלהם בשפות שונות > אנגלית

באנגלית ההבחנה בין הפעלים מתבצעת על בסיס זמנים. בדוגמאות שלהלן, משפטים המסומנים בכוכבית בסופם אינם קבילים בשפה:
פעלים סטטיביים לא נוטים בזמני progressive:
John is running. (non-stative)
* John is knowing the answer
לא ניתן לכפות אותם בכוח:
I forced John to run.
* I forced John to know the answer.
לא ניתן להטות אותם בציווי:
Run!
* Know the answer!
עבר פשוט: I went to school - הלכתי לבית ספר. went היא צורת העבר הפשוט של הפועל הלא סדיר/חזק (irregular) to go, ללכת.
עבר מתקדם: I was going to school - הלכתי לבית ספר. בעברית אין הבחנה בין שני סוגי העבר הללו.
פעלים סטטיביים:
עבר פשוט: I agreed with her - הסכמתי איתה. agreed היא צורת העבר הפשוט של הפועל החלש to agree, להסכים.
עבר מתקדם: I was agreeing with her - הסכמתי איתה. למרות שמבחינה דקדוקית זו צורת העבר המתקדם התקינה של agree, אין שום היתכנות הגיונית למשפט כזה. במקום להשתמש בעבר המתקדם, ישתמשו דוברי אנגלית בצורה הבאה: I used to agree with her - נהגתי להסכים איתה.
ישנם פעלים סטיטיביים יוצאי דופן שבמצבים מסוימים יכולים להתבטא גם בצורת העבר המתקדם. אחד הנפוצים הוא to think, לחשוב. לדוגמה:
עבר פשוט: I thought a thought - חשבתי מחשבה. ה-thought הראשון הוא צורת העבר הפשוט של הפועל הלא סדיר/חזק to think.
אולם אם נדמיין את הסיטואציה הבאה בה סטודנט חושב וחושב על פתרון בבעיה מתמטית, המאמץ והפעילות המנטלית הדרושים ממנו יכולים להיחשב כפעולה ארוכה ומתמשכת, שיכולה לקבל ביטוי הגיוני בצורת העבר המתקדם:
The student was thinking a lot on the math problem - הסטודנט חשב הרבה על הבעיה במתמטיקה.
פועל סטטיבי נוסף שיכול לקבל ביטוי תקין בשני הזמנים הוא הפועל to see, לראות.
עבר פשוט: I saw the sun in the sky - ראיתי את השמש בשמיים. saw היא צורת העבר הפשוט של הפועל הלא סדיר/חזק to see.
אולם, כשנשים את הפועל בצורת העבר המתקדם הוא יקבל משמעות אחרת:
I was seeing my friend yesterday - התראיתי אתמול עם חבר שלי. כשהוא בצורת המתקדם שלו הפועל to see מתפרש במשמעות של להתראות, להפגש, לצאת לאירוע וכו'.
צורת הבחנה זו קיימת אף בקוריאנית.
הפעלים וההבחנה שלהם בשפות שונות > גרמנית

בגרמנית, ההבחנה בין הפעלים מתבצעת על בסיס היחסות ומילות היחס בשפה, כשהדינמיים מקבלים את יחסת האקוזטיב (מושא ישיר) ואילו הסטטיביים מקבלים את הדאטיב (מושא עקיף).
לדוגמה:
הפועל zu legen (להניח) במשפט הבא מתפקד כדינמי ולכן מקבל את יחסת האקוזטיב (מודגש):
Ich lege den Stift auf den Tisch - אני מניח את העט על השולחן.
העט מונח על השולחן, מתבצע שינוי מיקום של החפץ, ועל כן דינמי והפועל מקבל את יחסת האקוזטיב לזכר יחיד: den.
אולם במשפט הבא, אותו הפועל מתפקד כסטטיבי ולכן מקבל את יחסת הדאטיב (מודגש):
Der Stift liegt auf dem Tisch - העט מונח (נח) על השולחן.
במשפט זה העט נמצא בתנוחה, מיקומו או מצבו אינם משתנים ועל כן סטטיבי והפועל מקבל את יחסת הדאטיב לזכר יחיד: dem.
ההבחנה הזו נכונה גם כאשר אין פועל ובמקומו יש אוגד (zu sein). האוגד יקבל תמיד את יחסת הדאטיב (מודגש):
ich bin in der Schule - אני בבית ספר. der היא יחסת הדאטיב לנקבה יחיד.
עם פועל:
ich gehe in die Schule - אני הולך לבית הספר. die היא יחסת האקוזטיב לנקבה יחיד.
היוצאת דופן היחידה היא מילת היחס zu (אל, ל-) שמקבלת תמיד את יחסת הדאטיב ומתקבלת בצורות zur [zu+der] ו-zum [zu+dem], ללא קשר אם היא מתווכת בין פועל סטטיבי או דינמי למושא. לדוגמה:
ich gehe zur Schule - אני הולך לבית הספר.
הטייתן של תוויות היידוע הגרמנית der, die ו־das.
פילוסופיה של הקולנוע

קריקטורי קוביסטית של צ'ארלי צ'אפלין, מתוך המגז'ין Cinéa  ‏ ב-1922.
פילוסופיה של הקולנוע או פילוסופיה קולנועית היא תת־ענף בפילוסופיה של האמנות, הבוחן שאלות שונות בנוגע למהות הקולנוע, ועומד על הזיקות השונות שבין פילוסופיה (על שלל תחומיה) לבין קולנוע. בפילוסופיה של הקולנוע, "הקולנוע" יכול לשמש הן כמושא המחקר הן כאמצעי לבחינת סוגיות פילוסופיות. על אף שמבחינה היסטורית היו הפילוסופים מבין הראשונים שכתבו על קולנוע (בעיקר במסורת הפילוסופיה הקונטיננטלית), רק בשנות ה־80 התפתחה הפילוסופיה של הקולנוע כתחום אקדמי עצמאי (גם בפילוסופיה האנליטית). הפילוסופיה של הקולנוע מקבילה במידה רבה לתחום התאוריה הקולנועית, אולם אלו נבדלים לעיתים בהנחות היסוד והמתודות המנחות אותם.
היסטוריה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. חסרים פילוסופים נוספים מתקופות מאוחרות יותר..
היסטוריה > הפילוסופיה ועולם האמנות > עיסוק פילוסופי ביצירת האמנות

לפילוסופיה ולאמנויות בכלל יש היסטוריה אמביוולנטית של אחים–אויבים. מצד אחד, לכאורה קיים ניגוד מתודי בין העשייה הפילוסופית העיונית וחתירתה לאמת, לבין היצירה האמנותית הרגשית והבדיונית. אפלטון, תפס את האמנות כ"חיקוי" נחות של עולם התופעות, כחיקוי של חיקוי. לדידו, האובייקטים והתופעות הנתונים בזמן ובחלל ונתפסים על ידי החושים, רק נוטלים חלק בדרגת הממשות הגבוהה ביותר – עולם האידאות. בהתאם, הוא גרס כי הצייר, הפסל, המוזיקאי, המשורר ואיש התיאטרון מציגים ביצירותיהם חיקויים של הממשות הנמוכה (עולם התופעות), כאילו הם המציאות, וכך עלולים להוליך אותנו שולל ולהסטות אותנו מן האמת. בספר האחרון של הפוליטאה אפלטון אף קרא לגרש את המשוררים מ"קליפוליס", עיר־המדינה האידיאלית.
עם זאת, אפלטון עצמו השתמש באמנות כדי לבטא את תכניו הפילוסופיים, בכך שכתב בסוגה של דיאלוגים, ושרבים מהם כוללים אלגוריות, משלים ותיאורים מיתולוגיים־בדיוניים (המפורסם שבהם הוא משל המערה). כמו כן, בדיאלוג המשתה האסתטיקה מתוארת כהכרחית לעלייה בסולם של דיוטימה, ולהאחדה בין האמת, הטוב והיופי. תלמידו אריסטו, כתב את החיבור הידוע הפואטיקה על אמנות הטרגדיה. ובעת המודרנית, בעיקר בעקבות ביקורת כוח השיפוט של קאנט, האסתטיקה צמחה כענף משמעותי בפילוסופיה. לאחר אפלטון, פילוסופים רבים השתמשו בטכניקות ספרותיות־אמנותיות וכתיבת דיאלוגים או כתיבה אוטוביוגרפית כדי לבטא את רעיונותיהם הפילוסופים, ופילוסופים שונים גם עסקו באמנות. בהם ניתן למנות את: קיקרו, ניקולא מלבראנש, ג'ורג' ברקלי, ז'אן־ז'אק רוסו, דייוויד יום, וולטר, פרידריך שילר, הלדרלין, פרידריך ניטשה, אלבר קאמי, ז'אן־פול סארטר, סימון דה בובואר, ג'ורג' סנטיאנה, אייריס מרדוק ואומברטו אקו.
היסטוריה > הפילוסופיה ועולם האמנות > הפילסופיה ועולם הקולנוע

במאמרו On the Possibility of Cinematic Philosophy תומאס ורטנברג (גר') בחן את תנאי האפשרות של "תזת הפילוסופיה הקולנועית", דהיינו האפשרות שפילוסופיה תיעשה במדיום הקולנוע. כלומר, באופן משמעותי יותר מאשר הצגת תוכן פילוסופי במדיה אודיו־ויזואליות בהקלטה של הרצאה בפילוסופיה או כשטקסט פילוסופי מצוטט באופן ישיר בתסריט. ורטנברג זיהה שלוש דרכים בהן קולנוע יכול לעשות ועושה פילוסופיה:
אילוסטרציה קולנועית של רעיון או טקסט פילוסופי. הוא נותן לדוגמה את הסרט שמש נצחית בראש צלול כמי שמציג את רעיונות ה"החזרה הנצחית" ו"אהבת הגורל".
ניסוי מחשבתי קולנועי. כלומר, הצגה ופרשנות של תרחיש דמיוני באמצעות מדיום קולנועי. למשל: המטריקס המפתח את "השד המתעתע" של דקארט ואת השערת הסימולציה בכלל, ופשעים ועבירות קלות השולל את התזה הסוקראטית (העולה בפוליטאה) שאין רשע וטוב לו.
קולנוע ניסיוני, עריכת ניסויים קולנועיים מועדי כישלון אודות מהות הקולנוע הבוחנים את גבולות המדיום. למשל: סרטיו האוונגרדים של אנדי וורהול.
ורטנברג לא טוען שאלו הדרכים היחידות, אלא מתווה דרך לפיתוח עתידי ההתפלספות הקולנועית.