אזעקת מלחמה בישראל
הצופרים

הצופרים הראשונים הותקנו בארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי במהלך שנות ה-30 ושנות ה-40 והזהירו את התושבים מפני מפציצים במלחמת העולם השנייה (למשל בהפצצות חיל האוויר האיטלקי על חיפה). צופרים אלו היו צופרים ידניים אשר פעלו בעזרת מנואלה וכאשר היה איום האנשים היו מסובבים אותה וזה היה מסובב גלגל בעל חריצים אשר היה מפיק את צליל הצפירה (צופרים אלו היו נפוצים בעיקר בבסיסים צבאיים ובכפרים וישובים אשר לא הייתה בהן הספקת חשמל סדירה) במקביל אליהם הותקנו במרכזי אוכלוסייה גדולים יותר צופרים אלקטרומכניים אשר התבססו על הצופרים הידניים אך במקום מנואלה הותקן בהם מנוע חשמלי אשר איפשר את הפעלתם מרחוק (צופרים אלו לא פורקו במלואם וניתן לראות ולשמוע אותם בעיקר בבסיסים צבאיים ובכפרים מסוימים), צופרים אלה הופעלו גם במהלך מלחמת העצמאות, בעקבות תקיפות אוויריות של חיל האוויר המצרי.
במהלך שנות ה-60 וה-70 החלו להתקין גם צופרים פנאומטיים (מופעלים באמצעות לחץ אוויר), בעיקר במרכזי אוכלוסייה של ערים גדולות, במקביל לפריסתם של הצופרים האלקטרומכניים בעיקר בכפרים ובמושבים, מרבית הצופרים הללו הם מדגמים F71 ו-HLS273 של חברת HÖRMANN הגרמנית שנחשבת מומחית בתחום. צופרים אלה חזקים ביותר - צופר מדגם F71 מגיע לעוצמה של 132 דציבלים בטווח של 30 מטרים.
ראש הצופר מותקן על עמוד בגובה של כ-19 מטרים, הקול המושמע מופק באמצעות כוח אוויר המופק על ידי מדחס שנמצא בתחתית העמוד ובעזרת צינור אוויר שולח את האוויר כלפי מעלה, בקצה העליון של ראש הצופר מותקן מנוע רב עוצמה שמחובר לגלגל בעל חריצים (בדומה לצופרים המכניים) אשר מרטיט את האוויר שיוצא מה שמפיק את צליל הצפירה. הצופרים הפנאומטיים דומים באופן עבודתם לצופרים המכניים אולם בפעולתם מעורב אוויר דחוס, דבר שמגדיל באופן משמעותי את ביצועיהם. דחיסת האוויר מתאפשרת באמצעות מנוע דיזל (במקרה מלחמה בה אספקת החשמל מושבתת), דגם זה מצויד גם במכל אוויר גדול המאפשר דחיסת אוויר מבעוד מועד ומאפשר הפעלה מיידית. עד לסוף שנות ה-90 הפעלת צופר מדגם זה הייתה ידנית על ידי חיילי מילואים של פיקוד העורף, הפעלת הצופר חייבה נוכחות פיזית של המפעילים בחדר המכונות התת-קרקעי שמתחת למגדל, בו נמצא גם המדחס ומנוע הדיזל שמפעיל אותו. בזמן מלחמת המפרץ הססמה להפעלת מערכת האזעקה הייתה "נחש צפע", והיא שודרה ברדיו ובטלוויזיה, בכל פעם שנורו טילי סקאד לעבר ישראל וכך ידעו אנשי המילואים להפעיל את מערכות הצופרים בערים השונות.
במהלך השנים 2010 ועד 2012 כל הצופרים הפנאומטיים הושבתו בהדרגה אך חלקם עדיין לא פורק וניתן לראותם עדיין בערים מסוימות.
שיטה נוספת לתפעול הצופרים הייתה דרך פרוטוקול DTMF, פרוטוקול טלפוניה המשדר בצורה אלחוטית (או עם קו טלפון) מספר חיוג סודי הדומה לחיוג מספר טלפון אשר מכיל גם אותיות כדי להקשות על פיצוח הצופן. בצופרים היה מקלט אשר שימש כמכשיר טלפון, וכך על ידי חיוג למספר מסוים והקשת קוד מסוים אחר, היה ניתן להפעיל את הצופר לסימון רגיעה ולסימון סכנה.
החל מסוף שנות ה-90 החלו להתקין ברחבי הארץ צופרים אלקטרונים במקביל לצופרים הפנאומטים, המיובאים ומתוחזקים על ידי קבלני משנה של צה"ל ונועדו כדי להרחיב את אזורי הצפירה בעיקר באזורים שבהם התקשו לשמוע את הצופרים הפנאומטים, הצופרים האלקטרוניים הראשונים מתוצרת החברות מוטורולה, Altec, Federal signal, Whelen וטלקול החליפו את הצופרים האלקטרומכניים בעיקר במגזר הכפרי ולקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21 החליפו את הצופרים הפנאומטים במרכזי הערים הגדולות, דוגמת דגם ECN3000 של חברת HÖRMANN. הצופרים האלקטרוניים קטנים בהרבה מהצופרים הפנאומטיים: צופר מדגם ECN3000 מורכב מ-20 רמקולים וגובהו כ-3 וחצי מטרים; וצופר מדגם חדש וקטן עוד יותר, של חברת ATI Systems מדגם HPSS32 (אנ') מורכב מ-8 רמקולים וגובהו כשני מטרים.
צופרים אלו ממוקמים בדרך כלל על גגות מבני ציבור, בתי ספר, גני ילדים ולעיתים על מבני תעשייה ומשרדים. טון הצפירה מורכב מסינתזה של אותות חשמליים המוגברים ומושמעים דרך הרמקולים של הצופר, כך שהצופר האלקטרוני הוא מערכת כריזה לכל דבר וכן ניתן להשתמש בו גם לצרכים אחרים.
במקרים בהם אין מבנים שניתן להרכיב עליהם את הצופר, הוא מותקן על עמוד גבוה מהקרקע. יתרונם הגדול של הצופרים האלקטרוניים הוא בפשטות התקנתם היחסית, אמינותם ויכולת הכריזה שלהם. ישנם בישראל קרוב לשלושת אלפים צופרים המשרתים הן את המגזר העירוני והן את הכפרי. הצופרים האלקטרוניים מאפשרים גם כריזה מילולית חופשית על ידי פיקוד העורף ובשעת הצורך גם שידור הודעות מוקלטות כדוגמת הנחיות לציבור או מידע במקרה חירום.
הפעלת האזעקה נעשית מרחוק באמצעות תקשורת אלחוטית ומערכת שליטה אשר מתקשרת עם כל הצופרים ואף יכולה לקבל דיווח על תקלות. כמו כן קיימת כיום אפשרות להפעיל את האזעקה באזורים שונים בארץ באופן חלקי, כך שבזמן אמת מערכת ההתרעה מאתרת בעצמה את הטיל או הרקטה, מחשבת את אזור נפילתו, ומפעילה את הצופרים רק באזור הנדרש: בזמן מלחמת המפרץ, בזמן שיגורו של טיל הופעלה האזעקה בכל המדינה, בזמן מלחמת לבנון השנייה היו בישראל 25 אזורי צפירה, ובמבצע צוק איתן (2014) היו 255 אזורי צפירה, בשנת 2019 היו 1,800 אזורי צפירה.