רוד איילנד (BB-17)
היסטוריית שירות > 1909–1923

לאחר סיום הסקירה, רוד איילנד יצאה לניו יורק לשיפוץ במספנת הצי של ניו יורק. במהלך השיפוץ, ב-8 במרץ, הוקצתה האונייה לפלגה השלישית, השייטת הראשונה. לאחר שיצאה מהמבדוק היבש, היא חידשה את שגרת התמרונים הרגילה של ימי השלום עם שאר השייטת, אימוני ירי והפלגות אימונים. בפברואר 1910 היא נשלחה לשייט באיים הקריביים. האונייה שובצה לפלגה הרביעית, השייטת הראשונה ב-20 באוקטובר, ושבועיים לאחר מכן ערכו היא ושאר השייטת סקירה ימית בבוסטון עבור הנשיא ויליאם הווארד טאפט ב-2 בנובמבר. לאחר מכן חצו הספינות את האוקיינוס האטלנטי כדי לבקר בנמלי אירופה; רוד איילנד הפליגה לגרייבסנד. במהלך השייט ערך הצי אימוני קרב וסיור בקנה מידה גדול. רוד איילנד ושאר האוניות חצו מחדש את האוקיינוס האטלנטי ועצרו במפרץ גואנטנמו ב-13 בינואר 1911.
לאחר מכן חידשה האונייה את שגרת ימי השלום שלה, שנמשכה במשך שלוש השנים הבאות, עם שייט לקי וסט, פלורידה והוואנה ומפרץ גואנטנמו בקובה ביוני – יולי 1912. עם שובה, היא שובצה באופן זמני כאוניית הדגל של הפלגה השלישית ב-17 ביולי. משימה זו הייתה קצרת מועד, וב-1 באוגוסט העביר מפקד הפלגה את דגלו לאוניית האחות שלה ניו ג'רזי. ב-28 ביוני 1913, רוד איילנד הפכה שוב לאוניית הדגל של הפלגה, ותפקיד זה נמשך עד 18 בינואר 1914. בסוף 1913, הצי האמריקני החל להיות מעורב יותר ויותר במהפכה המקסיקנית; בסוף 1913, רוד איילנד שייטה מול וראקרוס, טמפיקו וטוקספן כדי להגן על אזרחים אמריקאים במדינה. בפברואר 1914 עזבה האונייה את האזור ועצרה במפרץ גואנטנמו למשך שבועיים לפני שהמשיכה לארצות הברית כדי לחזור לשגרה הרגילה שלה.
האונייה יצאה לשני הפלגות כדי להציג את הדגל באיים הקריביים, הראשון מאוקטובר 1914 עד מרץ 1915, והשני מינואר עד פברואר 1916. בתקופה זו שימשה כאוניית הדגל של הפלגה הרביעית, השייטת הראשונה, מ-19 בדצמבר 1914 עד 20 בינואר 1915. ב-15 במאי 1916, היא צומצמה לעתודת הצי במספנת הצי בבוסטון, והודחה רשמית מהצי האטלנטי למחרת. בין 24 ביוני ל-28 בספטמבר, היא שירתה כאוניית הדגל של המפקד העליון, כוח המילואים, הצי האטלנטי. רוד איילנד הוחזרה לפעילות ב-27 במרץ 1917, כאשר המתיחות עם גרמניה עלתה באופן דרמטי כתוצאה ממערכת הצוללות הבלתי מוגבלת של הגרמנים שהושקה מוקדם יותר באותה השנה. ארצות הברית הכריזה מלחמה ב-6 באפריל, וב-3 במאי הפכה האונייה לאוניית הדגל של פלגת אוניות המערכה השלישית, הצי האטלנטי. צוות האונייה עבר הכשרה מקיפה כדי להעלות את האונייה למוכנות לחימה לפני שהיא שובצה לסיורים נגד צוללות מול האי טנג'יר, מרילנד. היא התבססה מחוץ להמפטון רודס בשנת 1918.
באפריל, רוד איילנד הועברה לפלגת אוניות המערכה השנייה, וביוני היא ערכה ניסויים להוכחת טורפדו. בתום המלחמה בנובמבר, הוקצתה האונייה למבצע הובלת חיילים אמריקאים חזרה מצרפת. המסע הראשון החל ב-18 בדצמבר; רוד איילנד ווירג'יניה יצאו לברסט, צרפת, לשם הגיעו ב-30 בדצמבר. שתי האוניות קלטו 2,043 איש ביניהן במהלך שהות של שלושה ימים בנמל. במהלך ארבע מסעות נוספים, שהאחרון שבהם הסתיים ב-4 ביולי 1919, היא נשאה יותר מ-5,000 איש לבוסטון. ב-17 ביולי, היא הוקצתה כאוניית הדגל של פלגת אוניות המערכה הראשונה, צי האוקיינוס השקט. היא עזבה את בוסטון חמישה ימים לאחר מכן ושייטה לבלבואה, בכניסה לתעלת פנמה. לאחר מעבר התעלה, יצאה רוד איילנד צפונה, אל Mare Island Navy Yard, שם היא נשארה עד 1920. ב-30 ביוני היא הוצאה מהשירות והושמה במילואים. על פי תנאי האמנה הימית של וושינגטון משנת 1922, רוד איילנד נמכרה לגרוטאות ב-1 בנובמבר 1923 ופורקה. פעמון האונייה נשמר בתצוגה בבית מדינת רוד איילנד.
רוד איילנד בשנת 1907
רוד איילנד בתאי השיט מירפלורס בתעלת פנמה