stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כתבי אוגרית
לקריאה נוספת > חומרים על תוכן הכתבים

Huehnergard, John (2012). An Introduction to Ugaritic. Hendrickson Publishers. ISBN 978-1-59856-820-2.
Schniedewind, William; Hunt, Joel H. (2007). A Primer on Ugaritic: Language, Culture and Literature. Cambridge University Press. ISBN 978-1-139-46698-1.
Charles Virolleaud, Les nouveaux textes alphabétiques de Ras-Shamra (XVIe campagne, 1952), Syria 30, 1953, עמ' 187–195
Mark S. Smith, The Origins of Biblical Monotheism: Israel's Polytheistic Background and the Ugaritic Texts, Oxford/New York: Oxford University Press, 2001 (Abstract) (באנגלית)
צדוקים

הַצַּדּוֹקִים (צְדוֹקִים) היו כיתה – דהיינו תנועה חברתית-דתית – יהודית מרכזית בימי בית המקדש השני. אנשיה היו מזוהים עם האריסטוקרטיה ומעמד הכהונה. הצדוקים שללו את האמונה בחיים לאחר המוות, בעולם הבא ובתחיית המתים, התנגדו לגזירות של החכמים וחלקו על הפרושים בהלכות שונות. הם היו יריביהם של הפרושים ובין הכיתות החשובות ביהודה בתקופת בית שני.
מאחר שלא נותרו עד ימינו מקורות שנכתבו בידי הצדוקים עצמם, ועיקרם של המקורות ההיסטוריים אודותיהם נכתבו בידי פלגים מתנגדים, הנטייה המקובלת במחקר היא לסייג את מה שידוע על הצדוקים, מחשש להטיות.
על פי עמדה מקובלת במחקר, החזיקו הצדוקים בפרשנות שונה למקרא בנוסף לספר הדרכות משלהם בשם ספר הגזרות, ודחו את התורה שבעל פה בפרשנותה הפרושית.
מאפייני הצדוקים

מעדויות במקורות נראה שהצדוקים היו עשירים וקרובים לתרבות ההלניסטית. הורגש ריחוק בינם לבין המוני העם – שהביעו מורת רוח מהשלטון היווני ותמכו בפרושים בשל צניעותם ברוח ובממון. הצדוקים היו מקושרים בדרכים שונות לכהן הגדול ולאצולה העליונה – שושלת הכהונה הגדולה והכהן הגדול, צדוק בן אחיטוב, שלפי חלק מהחוקרים על שמו נקראת הכת, אולם כמתואר להלן ייתכן כי שמם, לפחות על פי המסורת נגזר משם אחד מתלמידיו של אנטיגנוס איש סוכו, או משום שראו עצמם כצדיקים. בתקופת מרד החשמונאים, הצדוקים היו ממוקמים בעמדת כוח חברתית ושלטונית יחד עם משפחות הכוהנים הגדולות. ידם של הצדוקים הייתה על העליונה – כוהנים גדולים נבחרו תמיד ממשפחות שהשתייכו לכת הצדוקית.
מאפייני הצדוקים > אמונותיהם ודרכם

הצדוקים בניגוד לפרושים, לא האמינו בהישארות הנפש ובתחיית המתים ובשכר ועונש בעולם הבא. בשל כפירה בעולם הבא דגלו רבים מהם בנהנתנות. הם כפרו באמונה במלאכים וצמצמו את האמונה בהשגחה.
הרב יצחק אייזיק הלוי טוען שהצדוקים התנגדו לפרושים מסיבות פוליטיות ולא החזיקו בפרשנות שונה של התורה כי זו לא עניינה אותם, ובכך הוא מסביר את מיעוט המקורות על שיטתם הדתית של הצדוקים.
תולדות הצדוקים > רקע - כיתות בית שני

במשך ימי הבית השני ישנם סימנים שונים להיווצרות זרמים כיתתיים שהחזיקו באידאולוגיות שונות מההשקפה המרכזית במקדש ירושלים. הדוגמה הבולטת ביותר הייתה תופעת ההתייוונות הנרחבת בימי אנטיוכוס הרביעי, אך רמזים שונים לכתות גנוסטיות אחרות ולמגוון של השקפות ניתן למצוא גם בספרים החיצוניים ובקדומות שבמגילות מדבר יהודה. על הצדוקים אנו שומעים לראשונה בערך בשנת 150 לפנה"ס, בזמן כלשהו הקרוב למרד החשמונאים. מתקופה זו ואילך המחלוקות הדתיות בלטו במידה ניכרת, עד שפיצלו את העם לזרמים דתיים שונים.
ישנם חוקרים המשערים שמחלוקות דתיות אלו החלו לצוץ בעקבות הצלחת המרד וההתעוררות הדתית שהוא הביא, או מפני שבתקופת גזרות השמד וההתיוונות חלו שינויים בהשקפות הדתיות של העם. חוקרים אחרים קושרים את הרעיונות של הצדוקים שהיו בני המעמד העליון וסחרו עם נוכרים. אפשרות נוספת שעלתה במחקר היא שלראשונה הייתה עצמאות יהודית על המקדש, דבר שגרם לאידאולוגיות וזרמים תת-קרקעיים לצוץ בניסיון להשיג שליטה במקדש.
ההיסטוריון היהודי יוסף בן מתתיהו מספר על שלוש או ארבע כתות עיקריות במאה הראשונה לספירה: צדוקים (שככל הנראה מנו כמה מאות בודדות של אנשים, שהתבלטו בשל מעמדם הכלכלי הגבוה), איסיים (שמנו לדבריו כ-4,000 חברים) ופרושים (שמנו לדבריו כ-6,000 חברים, אך לטענתו רוב העם – ההמון, הלך אחריהם ונשמע להם) ולעיתים גם הקנאים (המכנה אותה בשם "הפילוסופיה הרביעית"), זרמים יהודיים נוספים: בייתוסים ותרפויטים.
תולדות הצדוקים > תקופת שגשוגם של הצדוקים

בסוף ימיו של יוחנן הורקנוס הראשון חלה התקרבות בינו לבין הצדוקים, בעקבות חששו של יוחנן הורקנוס שהפרושים רוצים להדיחו ממשרת הכהן הגדול. הקשר של השלטון לצדוקים התחזק בתקופת שלטונו הקצרה של יהודה אריסטובולוס הראשון והגיע לשיאו בימי אלכסנדר ינאי, שפעל להפיכת הסנהדרין לצדוקית. בין הגורמים שהביאו להתקרבות היו התנגדות הפרושים לצבא השכירים הנוכרים שהחזיקו השליטים ורצונם להגביל את סמכות המלך והעדפת התואר "נשיא". כמו כן הם התנגדו לחיבור בין הכהונה לבין המלכות. בשל כך העדיפו השליטים את קרבתם של הצדוקים בעלי הממון והקשרים עם נוכריי הסביבה.
לאחר חורבן בית שני נעלמו הצדוקים.
הצדוקים במקורות

עיקר המידע שיש על הצדוקים מופיע בכתבי יוסף בן מתתיהו, בספרות חז"ל ובברית החדשה.
הצדוקים במקורות > אצל יוסף בן מתתיהו

יוסף בן מתתיהו מתאר כך את הצדוקים:
ובמקום אחר:
ויש עוד כת שנייה לאיסיים, ואנשיה אינם שונים במנהגיהם ובחוקותיהם מיתר אחיהם, ורק במשפט על הנשואים נבדלו מהם... רק למען החיות זרע על פני האדמה... והצדוקים קשים גם לאחיהם ומקבלים את פני חבריהם בכעס, כאילו היו נוכרים להם.
הצדוקים במקורות > בספרות חז"ל

אנטיגנוס איש סוכו, היו לו שני תלמידים שהיו שונין בדבריו והיו שונין לתלמידים ותלמידים לתלמידים. עמדו ודקדקו אחריהן ואמרו: 'מה ראו אבותינו לומר דבר זה? אפשר שיעשה פועל מלאכה כל היום ולא יטול שכרו ערבית? אלא אִלו היו יודעין אבותינו שיש עולם אחר ויש תחיית המתים לא היו אומרים כך'. עמדו ופירשו מן התורה ונפרצו מהם שתי פרצות – צדוקים וביתוסין. צדוקים על שום צדוק, ביתוסי על שום ביתוס. והיו משתמשין בכלי כסף וכלי זהב כל ימיהם, שלא הייתה דעתן גסה עליהם אלא צדוקים אומרים: 'מסורת הוא ביד פרושים שהן מצערין עצמן בעולם הזה ובעולם הבא אין להם כלום'.
הצדוקים במקורות > בספרות חז"ל > מחלוקות הלכתיות בין הצדוקים והפרושים

בספרות חז"ל מופיעות כ-18 פסיקות הלכה של הצדוקים הנוגדים את עמדת הפרושים.
מועד מנחת העומר, המתחיל את ספירת העומר הקובעת את מועד חג השבועות, חל ביום ראשון בשבוע כמאמר הכתוב 'ממחרת השבת', ולא למחרת יום טוב ראשון של פסח – כפי הפרשנות של חז"ל (הפרושים).
יחיד מתנדב ומביא את קורבן התמיד, ואין חובה שיובא מכספי ציבור, כדעת הפרושים.
הכהן הגדול יעלה את הקטורת ביום הכיפורים מחוץ לקודש הקודשים, ולא בתוכו.
הצדוקים דרשו טהרה מחמירה של הערב שמש עבור הכהן השורף פרה אדומה, ולא הסתפקו בטבול יום, כדעת הפרושים.
הצדוקים התנגדו לניסוך המים.
מנחת בהמה נאכלת לכהנים
"עין תחת עין" ממש.
החלוצה יורקת על פניו של היבם.
"ופרשו השמלה" שבטענת בתולים הוא השמלה ממש, בניגוד לדעת הפרושים המחייבים בירור בעדים.
אין עדים זוממים נהרגים אלא אם נהרג מי שהעידו עליו.
ירושת הבת עם בת הבן
האדון חייב בנזקים של עבדו ואמתו
מי שנדון למוות בשריפה נשרף במדורה.
הניצוק טמא
כתבי הקודש אינם מטמאים את הידיים
הם התנגדו לרעיון עירוב החצרות, המאפשר לשאת מזון וכלים מבית לבית בשבת.
הצדוקים במקורות > בברית החדשה

בברית החדשה מוזכר דיון בין הצדוקים לבין ישו, בו הצדוקים שוללים קיומם של מלאכים וכופרים בתחיית המתים. מסופר כי באו לישו צדוקים ושאלוהו לגבי דיני ייבום וחליצה. כמו כן נזכרים הצדוקים יחד עם הפרושים כמעמד בעם היהודי, ואף מוזכר ויכוח בין הצדוקים לפרושים בעניין תחיית המתים.
במחקר > היחס למקורות

החוקרים הצביעו על הבעייתיות של המקורות ביחס לצדוקים. כתבי חז"ל נכתבו במובהק על ידי מתנגדי הצדוקים וכך גם הברית החדשה, שנכתבה על ידי הנוצרים הקדומים. לגבי יוסף בן מתתיהו חלוקות הדעות. היו שטענו שהוא נטה לכיוון הפרושים ועל כן היה מוטה נגד הצדוקים, בעוד אחרים, כמו הרב יצחק אייזיק הלוי טענו שיוסף בן מתתיהו היה מתומכי הצדוקים והיטה את כתביו לטובתם. רבים מהחוקרים גם ציינו את מיעוט התיאור של הצדוקים, ובהתאם כתבו שלא ניתן לתת תמונה שלמה עליהם. פרופ' רחל אליאור טוענת שמגילות קומראן הן של הצדוקים, ולשיטתה יש בידינו מקור שבו הצדוקים מעידים על עצמם.
במחקר > היווצרות כת הצדוקים

החוקרים מאסכולת חכמת ישראל כתבו שהצדוקים דחו את מסורת האבות שהפרושים מסרו לעם ואיננה כתובה בתורה. ווייס טען שבתחילה הצדוקים היו שותפים לדרך הדרשה של הפרושים, אך בשלב מסוים הם מאסו בדרשות ובחרו לדבוק יותר בלשון הכתוב. צבי גרץ לעומתו טען שהצדוקים דבקו במסורת, והיו אלו הפרושים אשר סטו מדרך התורה בהמציאם דרשות חדשות הרחוקות מפשט התורה. ועל כן, הצדוקים בשמרנותם עמדו על משמר המסורת ממנה סטו הפרושים.
הרב יצחק אייזיק הלוי שלל מכל וכל את הטענה שהצדוקים דחו את הפרשנות של הפרושים. לטענתו הצדוקים דחו רק את הגזירות והתקנות מדרבנן שאין להן סמך בתורה. לשיטתו, לצדוקים לא הייתה שיטה אחרת בפרשנות התורה, ואת המחלוקות של הצדוקים יש להסביר בזלזול של הצדוקים במצוות, בחוסר הבנתם או באינטרסנטיות.
חז"ל מסבירים את היווצרות כת הצדוקים בכך שלא הסבירו את האמונה בשכר ועונש לתלמידים באופן נכון, ומייחסים את היווצרות הצדוקים לתלמידיו של אנטיגנוס איש סוכו, תנא בתקופת הזוגות במאה ה-3 לפנה"ס.
יש חוקרים הטוענים כי מפאת העובדה שהשתייכו למעמד סוציולוגי וכלכלי גבוה, הצדוקים סברו שהם אינם זקוקים לחיים לאחר המוות – כיוון שיש להם את כל צורכיהם ורצונותיהם בחייהם.
במחקר > היעלמות הצדוקים

היו ששיערו שהצדוקים נעלמו לאחר חורבן בית שני מכיוון שלא יכלו להעביר את המסורת לדורות הבאים ללא בית המקדש.[דרוש מקור]
הרב יצחק אייזיק הלוי טען שהצדוקים היו כת מדינית שאמונותיה נבעו מרצונם לתפוס את השלטון ועל כן עם אובדן העצמאות המדינית לאחר חורבן בית המקדש נעלמו הצדוקים.[דרוש מקור]
במחקר > היחס בין הצדוקים לבין קבוצות אחרות > היחס בין הצדוקים לבייתוסים

החוקרים חלוקים בשאלת היחס בין הצדוקים לבייתוסים:
חלקם חושבים שמדובר באותה כת, ומבססים הערכה זו על ההלכות הרבות המובאות בחז"ל במקור אחד בהקשר לצדוקים ובמקור אחר בקשר לבייתוסים, וכן על זיהויים של הצדוקים עם משפחות הכהנים שחלקם נקראו ביתוס. חוקרים רבים מסכימים כי בית ביתוס המוזכר בכתביו של יוסף בן מתתיהו הוא בית הכהונה הגדול שעל שמו כונו הבייתוסים בספרות חז"ל, ומאחר ומניחים שכל ארבעת בתי הכהונה הגדולים היו צדוקים, יש הסוברים כי הבייתוסים הם צדוקים או קרובים לצדוקים.
רוב החוקרים סבורים שהשם "בייתוסים" מכנה חלק מסוים של התנועה הצדוקית. על פי מנחם קיסטר, הנוסח "שתי משפחות" קדם לנוסח "שתי פרצות" במקור שלפנינו. לפיכך, ניתן לראות בצדוקים ובבייתוסים כשייכים לזרם או לתנועה אחת.
חלקם חושבים שמדובר בכת נפרדת, אם כי קרובה לכת הצדוקים. לפי גישת משה דוד הר, הנטייה של חז"ל לייחס הלכות מסוימות לצדוקים ולבייתוסים יחד היא שגויה ונגרמה בחלוף השנים עקב הבלבול והשכחה שחלו אצל חז"ל, ולכן יש לראות את הצדוקים והבייתוסים כשתי כיתות שונות ונפרדות.
עם זאת, ישנה הסכמה שהצדוקים כמו הבייתוסים, לא היו כת מתבודדת, אלא קבוצת עילית המעורבת בציבור. בנוסף, מעטות מאוד העדויות למציאת צדוקים או בייתוסים לאחר חורבן בית שני, ולכן ניתן לראות שלאחר זמן מה הם נעלמו כקבוצה.
במחקר > היחס בין הצדוקים לבין קבוצות אחרות > הצדוקים ומגילות קומראן

פרופ' רחל אליאור מן האוניברסיטה העברית משערת, שכתבי הצדוקים הם מגילות קומראן, מגילות כהניות המיוחסות בידי כותביהן ל"כהנים בני צדוק ואנשי בריתם", ככתוב פעמים רבות במגילות, ומתארות לוח שנה שמשי קבוע ומקודש מראש, המתחיל בחודש האביב (שמות יב, ב), ומונה 364 ימים בתריסר חודשים בני 30/31 ימים כל אחד, בלא תלות בירח, וכן מתארות סדרת מקומות קדושים (גן עדן, הר סיני והר ציון) ואבות קדושים (חנוך, מלכיצדק, משה ואהרן, אברהם יצחק ודוד) הקשורים במקדש בירושלים. לדעתה על פי כתבים אלו הצדוקים שואבים את שמם מצדוק – אחד הכהנים הגדולים מתקופת דוד המלך ששמר לו אמונים, שכיהן במשכן בגבעון ומאוחר יותר חנך וכיהן בבית המקדש בירושלים, ובניו היו ממונים על עבודות הקורבנות במשך רוב ימי הבית הראשון והשני – עד שנטשו או הודחו על ידי משפחת כהני בית חשמונאי, במאה ה-2 לפני הספירה.
המפתח לזיהוי כתבי הצדוקים עם מגילות קומראן, לדעתה של אליאור, הוא זיהוי "כהני הצדק" שהחזיקו בלוח השמש בן 364 הימים ו-52 השבתות המתחיל באביב (שמות יב, ב) עם "בני אור", וזיהוי "כהני הרשע" שהחזיקו בלוח ירחי משתנה המתחיל בסתיו, במצוות בית סלאוקוס, עם הכהנים לבית חשמונאי, "בני חושך" המחללים לדעתם את קדושת המקדש. לפי השערותיה של פרופ' רחל אליאור, הצדוקים האמינו בלוח השנה הקומראני השמשי והקבוע, ויום הינף העומר לשיטתם יצא תמיד ב-26 לחודש הראשון (כ"ו ניסן), אשר תמיד לשיטתם יצא ביום ראשון בשבוע (ממחרת שבת בראשית) ולכן חג השבועות יצא תמיד ב-15 לחודש השלישי (כלומר ט"ו סיון) ביום ראשון בשבוע.
אף על פי שיש דמיון בין רבות מהלכות הצדוקים לאלו של עדת קומראן (במיוחד במגילת מקצת מעשי התורה), עדיין בשלוש המחלוקות שמציין יוסף בן מתתיהו (הפילוסופיות: דטרמיניזם – גורל האדם, עולם הבא ותחיית המתים) הדעות של הצדוקים הפוכות במובהק לאלו של עדת קומראן. עם זאת, עדיין ייתכן שיש לחלק בין הצדוקים הראשונים שיצאו מעדת קומראן והיו כאיסיים בתקופת החשמונאים, לבין הצדוקים המאוחרים בתקופת חורבן בית המקדש השני – ימיו של ההיסטוריון יוסף בן מתתיהו.[דרוש מקור][מפני ש...]
חיבור בין מגילות קומראן לצדוקים מצוין במגילת ברכה לשלום יונתן המלך (4Q448), הוא כנראה אלכסנדר ינאי, אותו הפרושים ציינו במפורש כצדוקי וכנראה גם את אביו יוחנן הורקנוס הראשון. גם אשתו, שלומציון המלכה ובנם יוחנן הורקנוס השני מוזכרים במגילה אחרת (4Q332). במסורת הפרושים מוזכרים מאבקי כח רבים בתקופה זו בעיקר בין שמעון בן שטח, מנהיג הפרושים ואחיה של שלומציון, לבין אלכסנדר ינאי, ולכן הוא כנראה המגונה/מקולל מאידך בפי אנשי מגילות קומראן כ'איש הלצון' 'כהן הרשע' ועוד.
במחקר > היחס בין הצדוקים לבין קבוצות אחרות > קבוצת הרודיאנים בברית החדשה

איל רגב טוען בספרו, "הצדוקים והלכתם", שבברית החדשה, מתי זיהה בין קבוצת הצדוקים לבין קבוצת הרודיאנים-בייתוסים, בדומה לחז"ל. גם לוקאס, הנוטה לדיוק היסטורי גדול יותר, החליף בין הרודיאנים לבין ראשי הכוהנים שהיו בדרך כלל צדוקים.
במחקר > היחס בין הצדוקים לבין קבוצות אחרות > האיסיים

ישנו דמיון מסוים, המתבטא במספר הלכות משותפות, בין הצדוקים לאיסיים (המכונים גם "כת מדבר יהודה").
רבי עזריה מן האדומים היה הראשון שהציע שהתייחסותו של יוסף בן מתתיהו לאיסיים מקביל לביתוסיים המוזכרים במשנה ובתלמוד, בעקבות הדמיון בסיומת שמם, אף שבכתבי היד אין כותבים את שמם כך. כיום החוקר איל רגב אוחז בדעה זו בהקשר לכת המגילות הגנוזות בעוד רחל אליאור סברה שמגילות אלו הן של הצדוקים או חלק מכת זו ושלא הייתה כת איסיים כלל.
במחקר > היחס בין הצדוקים לבין קבוצות אחרות > בית שמאי[דרושה הבהרה]

הרב יעקב מדן, ראש ישיבת הר עציון בגוש עציון, משער שהיו קשרים ענפים בין הצדוקים והבייתוסים ובין בית שמאי. באופן זה הוא מסביר את נידויו של רבי אליעזר ש"מעולם לא אמר דבר שלא שמע מרבו" כלומר לא עסק בחדשנות דרשנית, והיה "שמותי", וכן מוסברת מלחמתו של רבן גמליאל ברבי יהושע סביב התאריך של יום כיפור. לדעת הרב מדן, דברי הכהנים הצדוקים הוצאו מהמשנה, ובפרט מפרק "השתלשלות התורה" בפרקי אבות. יתרה מזו, לפי הרב מדן, ייתכן שהמחלוקת במסורות קשורה גם מחלוקת קדומה יותר הקשורה למשה מול אהרן ויהושע מול הכהנים של ימיו. לדעתו אלישע בן אבויה ותלמידו רבי מאיר שהיה נשוי לברוריה קשורים לקבוצה זו, וכן מרתה בת בייתוס – אשה מיוחסת ועשירה בירושלים בעת חורבן העיר.
לקריאה נוספת

איל רגב, הצדוקים והלכתם – על דת וחברה בימי בית שני, על דת וחברה בימי בית שני, הוצאת יד בן צבי, ירושלים, תשס"ה
רחל אליאור, ספרות ההיכלות ומסורת המרכבה – תורת הסוד הקדומה ומקורותיה, תל אביב, משכל, 2004.
רחל אליאור, מקדש ומרכבה, כהנים ומלאכים, היכל והיכלות במיסטיקה היהודית הקדומה, ירושלים: הוצאת מאגנס תשס"ג
רחל אליאור, זיכרון ונשייה: סודן של מגילות מדבר יהודה, ירושלים: מכון ון ליר תשס"ט
ליברטור FP-45

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מודל נשק 
 מדינה מייצרת:  ארצות הברית 
 יצרן:  ג'נרל מוטורס 
 תקופת השימוש:  1942–1945 (כ־3 שנים) 
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה 
 יחידות שיוצרו:  1,000,000 
 מידע טכני
 קליבר:  .45 ACP 
 
ליברטור FP-45 הוא אקדח בסגנון דרינגר, עם מנגנון לירי-בודד בקוטר 0.45 אינץ' שיוצר על ידי צבא ארצות הברית במהלך מלחמת העולם השנייה לשימוש על ידי כוחות התנגדות בשטחים כבושים על ידי גרמניה הנאצית. האקדח מעולם לא הונפק לכוחות אמריקאים או אחרים של בעלות הברית, ויש מעט מקרים מתועדים של שימוש בנשק למטרה המיועדת לו. בסך הכול, מעט אקדחי FP-45 חולקו כמתוכנן, ורובם הושמדו על ידי כוחות בעלות הברית לאחר המלחמה. האקדח הוא קוריוז היסטורי, התכנון והייצור הושלמו בזמן שיא אך ככל הנראה האקדח לא זכה לשימוש ורוב היחידות הושמדו לאחר המלחמה. האקדח הוא דוגמה לייצור מהיר בזול שדוחק כל שיקול של נוחות בשימוש שלא לדבר על אסתטיקה. חוקרים של כלי נשק טבעו את הקביעה כי הנשק היה מהיר יותר לייצור מאשר לשימוש.
רקע

הרעיון לייצר ולהפיץ אקדח פשוט לשימוש המחתרות באירופה הוצע על ידי נספח צבאי פולני במרץ 1942. הפרויקט הוקצה לוועדת הלוחמה הפסיכולוגית המשותפת של צבא ארצות הברית ותוכנן עבור צבא ארצות הברית חודשיים לאחר מכן על ידי ג'ורג' הייד מחטיבת הייצור הפנימי של תאגיד ג'נרל מוטורס. הייצור בוצע על ידי חטיבת מנורות של ג'נרל מוטורס הצבא נתן לפרויקט את השם Flare Projector Calibre.45 ומכאן הכינוי FP-45. השרטוטים ההנדסיים המקוריים סימנו את הקנה כ"צינור", את הנוקר כ"מוט בקרה", ואת מגן ההדק כ"מפתח". המפעל של חטיבת מנורות הרכיב מיליון אקדחים מסוג ליברטור. בסף הכל פרויקט ליברטור ארך כשישה חודשים מעת התכנון ועד סיום הייצור עם כ-11 שבועות של זמן ייצור בפועל.
תכונות האקדח

ה-FP-45 היה אקדח שנועד לייצור המוני בזול ומהיר. היו לו רק 23 חלקי פלדה מוטבעים שהיו זולים וקלים לייצור. בקת האקדח ניתן לאחסן חמישה כדורים של תחמושת הוא ירה את כדור האקדח 0.45 ACP מבריח נעול דרך מקנה לא ללא חירוק. בשל מגבלה זו, הוא נועד לשימוש לטווח קצר,של כ-0.91–3.66 מטר. הטווח האפקטיבי המרבי שלו היה רק 7.6 מטר. האקדח עשוי כמעט כולו מיריעת פלדה דקה וזולה המורכבת באמצעותוריתוך נקודתי, עם ידית דריכה מאבץ. מכיוון שהנשק לא ניתן לפירוק בשדה מבלי להרוס אותו, נקדחו חורים לתוך המסגרת כדי לאפשר לשמן את המנגנון. האקדח תוכנן להיות בעל ביצועים נחותים משתי סיבות עיקריות: על מנת שהאקדח יהיה חסר תועלת אם יתפס על ידי האויב. ומאחר שהמטרה העיקרית של הנשק הייתה לאפשר לפרטיזן להרוג חייל מטווח קצר ולקחת את נשקו וציודו.
הגימור המחוספס, המבנה העשוי ממתכת ללא אמצעים לאחיזה נוחה והשימוש בבריח נעול לחלוטין הפכו את הנשק ללא נוח לירי עד כדי כך ששימוש בנשק חושף את היורה לפגיעות כגון חתכים ומכות. המנגנון מופעל ידנית באמצעות ידית הפעלה המצאת בחלק האחורי. המשתמש מושך את הידית לאחור כדי לדרוך את הנשק ומסובב לצד אחד כדי לספק גישה לבית הבליעה, הטעינה נעשית על ידי בלוק שנמשך כלפי מעלה ואז נדחף בחזרה למטה כאשר הכדור נכנס לבית הבליעה, לנשק אין מחלץ מכל סוג שהוא, ובעוד שתרמיל ריק עשוי לפעמים לצאת באופן חופשי, לרוב היה צורך להחדיר מוט עץ שמסופק בקופסה המקורית לתוך הלוע כדי לאלץ את התרמיל החוצה. קת הנשק מכילה תא קטן עם כיסוי, המאפשר לאחסן בתוכו עד עשרה כדורים. הליברטור יוצר עם כוונות ברזל קבועות, אם כי השימוש בהם נותר מוגבל מאוד בהתחשב בטווח האפקטיבי הקצר ביותר. הכוונת הקדמית היא חלק ממגן ההדק המעוגל הגדול, ואילו הכוונת האחורית משולבת בחלקים המשמשים להרמת הבלוק.
היו מספר סיבות לייצור הנשק בקליבר 45 ACP, ראשית, האקדח לא נועד להיות נשק קבוע בידי המשתמש אלא רק עד שהתחמושת שסופקה איתו אזלה, מתוך המחשבה שלא סביר המשתמש ישרוד קרב בו הוא ירה את כל 10 בכדורים. רוב ההערכות מציינות את תוחלת החיים של האקדח במקסימום של 50 יריות שבמהלכן האקדח היה מתפרק מעוצמת הלחץ של הירי. סיבה נוספת הייתה העלות הנמוכה יחסית והזמינות של התחמושת בארצות הברית. הסיבה השלישית נבעה הכוונה שהנשק והתחמושת של הליברטור יהיו חסרי תועלת לכוחות הכיבוש הגרמניים: שימוש בתחמושת של 9 מ"מ פירושו פוטנציאל לתת תחמושת לשימוש הצבא הגרמני.
היסטוריית שימוש

האקדח נארז למסירה עתידית בקופסת קרטון פשוטה ובה האקדח, 10 כדורים ודף נייר עם הוראות שימוש בציורים. בטווח ארוך יותר, הכדור יתחיל לצנוח ולסטות מהמסלול. עלות המסירה המקורית של ה-FP-45 הייתה 2.10 דולר ארצות הברית ליחידה שווה ערך ל-$39 ב-2023. האקדחים יוצרו ללא הטבעות של יצרן או כל סימון מזהה אחר, הם חסרו מספרים סידוריים אם כי על חלק מהאקדחים הוטבעה אות בודדת. ככל הידוע כ-25,000 אקדחי FP-45 נמסרו לתנועת ההתנגדות הצרפתית ועוד כמה אלפים הוטלו מהאוויר ביוון. לפי גרסה אחרת אקדחים שנשלחו לזירת המלחמה בצפון אפריקה הגיעו לידי לוחמים ביוון. משלוח הגדול הגיע לסין, שקיבלה כ-100,000 יחידות. לפי חלק מהמקורות בזירת המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט הגנרל דאגלס מקארתור ביקש וקיבל 50,000 אקדחי ליברטור אותם חילק ללוחמי גרילה בזירות שונות. בניגוד לשאר אזורי הלחימה העיקריים של מלחמת העולם השנייה, קיימות עדויות כתובות לכך שהאקדחים הופצו בשטח. מקארתור עצמו ציין בדיווח למפקדה שהוא השתמש ב-8,000 הרובים הראשונים שהתקבלו כדי לחמש כפריים ילידים באיי שלמה וגוודלקנל וככל הנראה גם בפיליפינים. המשלוח גדול יותר של אקדחים מנה 200,000 והוא נמסר בהודו, ביולי 1944. מתוכם 40,000 אקדחים נמסרו בסרי לנקה ועוד 44,000 בבורמה. לאחר שהחלה החלוקה שונה שמו של האקדח והוא זכה להקרא "המשחרר". לאחר המלחמה, מספר רב של אקדחי ליברטור שלא נמסרו ללוחמים בזירות הלחימה הרבות הותכו לגרוטאות. עם זאת, אלפים רבים שרדו ונשארו במחזור, וכעת הם מבוקשים כפריטי אספנים.
אקדח הליברטור המודפס

בשנת 2013 הופיע הליברטור (Liberator (gun)), שהוא אקדח לירייה בודדת הניתן להדפסה בתלת-ממד וקרוי על שמו של הליברטור FP45, בחירת השם מצביעה על כוונת המפרסם לבצע אקט סמלי התומך בהתנגדות לממשלות העולם וקריאת תגר על הניסיונות להגביל בעלות על נשק. ב-19 ביולי 2018, משרד המשפטים של ארצות הברית הגיע להסדר עם Defense Distributed, המתיר מכירת תוכניות לנשק חם בהדפסת תלת מימד באינטרנט, החל מ-1 באוגוסט 2018.
ראו גם

נשק חם שנוצר באמצעות מדפסת תלת-ממד
לקריאה נוספת

Wayne Webster Weird and Unusual Weapons: Firearms and their Development BookRix, 2016 ISBN 3739650842
Ronald W. Koch The FP-45 Liberator Pistol, 1942-1945 1976
הערות שוליים

1 2 3  Contributors to Gun Wiki,'"`UNIQ--nowiki-00000000-QINU`"'FP-45 Liberator, Fandom, Inc.
↑  Leroy Thompson The M3 Bloomsbury Publishing, 2016 Grease Gun page 11
↑  Wayne Webster Weird and Unusual Weapons: Firearms and their Development BookRix, 2016
1 2  The FP-45 Liberator Pistol, The Armory Life, ‏2 בפברואר 2021
↑  Olivia B. Waxman,'"`UNIQ--nowiki-00000008-QINU`"'The Gun That Sparked the 3D-Printed Weapons Debate Has an Unexpected WWII History, Time, ‏1 באוגוסט 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007565683505171  LCCN: sh85076448 
אקדח ליברטור בהדפסה תלת־ממדית
נעמי גירמה

נעמי היילה גירמה (באנגלית: Naomi Haile Girma, נולדה ב-14 ביוני 2000) היא כדורגלנית מקצוענית אמריקאית המשחקת כמגנה בקבוצת סן דייגו ווייב(אנ') מהליגה הלאומית לכדורגל נשים בארצות הברית ובנבחרת ארצות הברית בכדורגל נשים.
גירמה שיחקה כדורגל מכללות בקבוצת סטנפורד קרדינלס(אנ'); היא שימשה כקפטנית הקבוצה כשזכתה בגביע המכללות לנשים 2019.(אנ'); היא הייתה הבחירה הכללית הראשונה בדראפט 2022 של הליגה הלאומית לנשים(אנ') שם; היא נבחרה לרוקי השנה של הליגה(אנ') ב-2022, ולמגנת השנה של הליגה(אנ') ב-2022 וב-2023.
גירמה שיחקה בנבחרות ארצות הברית עד גיל 17(אנ'), עד גיל 19(אנ') ועד גיל 20(אנ'), לפני הופעת הבכורה שלה בבוגרות ב-2022. היא נבחרה לשחקנית השנה בכדורגל בארצות הברית ב-2023. היא זכתה במדליית הזהב עם נבחרת ארצות הברית באולימפיאדת פריז 2024, שם היא שיחקה בכל דקות הטורניר.
ב- ינואר 2025 חתמה בצ׳לסי עד 2029 והפכה לשחקנית היקרה בעולם כשצ׳לסי שילמה לקבוצתה הקודמת כ-900 אלף פאונד דמי העברה.
ביוגרפיה מוקדמת

גירמה נולדה בסן חוזה, קליפורניה, להורים מהגרים מאתיופיה שנפגשו באזור המפרץ. יש לה אח אחד המבוגר ממנה בשלוש שנים. משפחתה דוברת אמהרית ואנגלית.
בצעירותה, גירמה שיחקה במועדון מקומי שאביה הקים עבור הקהילה האתיופית באזור המפרץ ב-2005, ולמדה בבית הספר היסודי Hacienda ושיחקה כדורסל לאחר הלימודים בבית הספר של ימק"א. היא גם התאמנה בהתעמלות במשך חמש שנים' לפני שהתחילה לשחק בכדורגל בחטיבת הביניים. לאחר שהרשימה מאמנים בשנת 2009 במהלך אימון אליו הוזמנה על ידי חברה, גירמה שיחקה במועדון נוער מקומי בשם "סנטראל וואלי קרוספייר", משנת 2010 ועד לפירוקו בשנת 2017. בקרוספייר, המאמן עודד אותה להשתתף באירועי תוכנית הפיתוח האולימפית (US Youth Soccer ODP), והיא נקראה למחנה הנבחרת עד גיל 14 של ארצות הברית. לאחר מכן היא הפכה לשחקנית אורחת ב-De Anza Force(אנ'), וגם שיחקה באקדמיית הת'ורנס של קליפורניהובתיכון פיוניר(אנ').
קריירת מכללות

גירמה שיחקה כדורגל מכללות עבור הקרדינלס סטנפורד, ושימשה כקפטנית הקבוצה בזכייה בגביע המכללות לנשים 2019(אנ'). היא החמיצה את החלק המוקדם של עונת 2021 לאחר שקרעה את הרצועה הצולבת הקדמית שלה. במהלך החלמתה, היא הגישה בקשה והתקבלה לתוכנית עמיתי מייפילד ליזמות בסטנפורד(אנ'). בדצמבר 2021, גירמה החליטה לוותר על זכאותה הנותרת לשחק בליגת הקולג'ים, והכריזה על הצטרפותה לדראפט ליגת הנשים המקצוענית לשנת 2022(אנ'). היא סיימה את לימודיה בסטנפורד ב-2022 עם תואר ראשון בבלשנות חישובית, והמשיכה ללמוד לתואר שני במדעי הניהול וההנדסה בסטנפורד, לאחר שהפכה לשחקנית כדורגל מקצועית.
קריירת מועדונים

"סן דייגו וויב" בחרה בגירמה כבחירה הראשונה בדראפט 2022 של ליגת הנשים(אנ'). היא נבחרה לנבחרת החודש בחודשים מאי ויוני 2022, וזכתה בתואר רוקי החודש של הליגה לחודש יוני. בסוף העונה, היא נבחרה למגן השנה, וגם לרוקי השנה של הליגה, והפכה לשחקנית הראשונה שזוכה במספר פרסי סוף שנה בעונת הרוקי שלה. ב-14 ביוני 2023, סן דייגו וויב הודיעה כי החתימה את גירמה על חוזה חדש עד שנת 2026. היא הובילה את הקבוצה לזכייה במגן הליגה(אנ') לעונת 2023, ונבחרה למגֵנת השנה של הליגה שנה שנייה ברציפות.
בינואר 2025 עברה גירמה מקבוצת סן דייגו ווייב לקבוצה האנגלית צ'לסי. ההעברה בוצעה תמורת 1.1 מיליון דולר, מה שהפך את העסקה לראשונה בהיסטוריה של כדורגל הנשים שחצתה את רף מיליון הדולר.