stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי הולנד–פרו

| יחסי הולנד–פרו |
| --- | --- |
הולנד: פרו


הולנד: פרו
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 1,285,216
אוכלוסייה
18,258,432: 34,307,937
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 267,603
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 7,800
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי הולנד–פרו הם היחסים הבילטרליים בין הולנד לפרו. שתי המדינות חברות באומות המאוחדות.
לפרו יש שגרירות בהאג שבהולנד. להולנד יש שגרירות בלימה, בירת פרו, וקונסוליות כבוד בארקיפה ובקוסקו.
היסטוריה

הולנד ופרו כוננו את היחסים ביניהן בשנת 1826. במהלך מלחמת העולם השנייה, שמרה פרו על יחסים עם ממשלת הולנד בגולה, שבסיסה בלונדון. היחסים עברו ממעמד של נציגות למעמד של שגרירות בשנת 1956.
מסחר

שתי המדינות מקיימות קשרי מסחר, בין היתר בתוצרות חקלאיות. החל מ-2019, התחזקו קשרי המסחר בתחום הזה בין שתי המדינות. הולנד היא המייבאת הגדולה ביותר של פירות מפרו, והמייבאת השנייה בגודלה של ירקות מאותה המדינה.
קהילות בתפוצות

נכון ל-2020, התגוררו בהולנד 71,788 פרואנים.
המבנה שבו ממוקמת שגרירות הולנד בפרו
שגרירות פרו בהולנד
יחסי אירלנד – ערב הסעודית

| יחסי אירלנד – ערב הסעודית |
| --- | --- |
אירלנד: ערב הסעודית


אירלנד: ערב הסעודית
שטח (בקילומטר רבוע)
70,273: 2,149,690
אוכלוסייה
5,268,332: 34,113,889
תמ"ג (במיליוני דולרים)
545,629: 1,067,583
תמ"ג לנפש (בדולרים)
103,568: 31,295
משטר
רפובליקה: מונרכיה אבסולוטית

יחסי אירלנד–ערב הסעודית הם היחסים הדיפלומטיים בין אירלנד לערב הסעודית.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בספטמבר 1974 אירלנד וסעודיה נהנו מיחסים מצוינים במשך שנים רבות. כמעט כל האזרחים האירים העובדים בסעודיה הם עובדים אורחים, בחסות המעסיק שלהם.
נציגויות דיפלומטיות

אירלנד מחזיקה בערב הסעודית שגרירות בריאד וקונסוליית כבוד בג'דה.
ערב הסעודית מחזיקה באירלנד שגרירות בדבלין.
יחסי הולנד–קטר

| יחסי הולנד–קטר |
| --- | --- |
הולנד: קטר (מדינה)


הולנד: קטר
שטח (בקילומטר רבוע)
41,543: 11,586
אוכלוסייה
18,258,432: 3,065,289
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,118,125: 235,770
תמ"ג לנפש (בדולרים)
61,239: 76,916
משטר
מונרכיה חוקתית: מונרכיה אבסולוטית

שר החוץ הקטרי ח'אלד בן מוחמד אל-עטיה (אנ') (מימין) נפגש עם שר החוץ ההולנדי פרנס טימרמנס (אנ') בעת ביקורו בהאג ב-2014.
היחסים בין ממלכת ארצות השפלה לבין מדינת קטר מבוססים על שיתוף פעולה במגוון תחומים, העיקרי שבהם הוא הסחר שבין המדינות. שיתוף הפעולה מצד חברות שונות משתי המדינות אף הוא מתחזק לאורך השנים, כשחברות הולנדיות רבות פותחות משרדים וסניפים בקטר.
היסטוריה

מלכת הולנד ביאטריקס קיימה ביקור רשמי בקטר במרץ 2011. בביקור שוחחה המלכה עם שייח'ה מוזה, אשתו של אמיר קטר, חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני והמלכה האם של קטר. מאז ועד היום, שרים הולנדים ביקרו בקטר ולהפך.
בשנת 2015 ביקר שגריר זכויות האדם ההולנדי בקטר ושוחח עם נציגי הממשלה וארגונים לא ממשלתיים. הולנד פועלת לשפר את מצב מהגרי העבודה לקטר ומתייעצת בקביעות עם הרשויות בקטר בנוגע לסוגיה זו.
יחסים כלכליים

היקף המסחר בין הולנד לקטר גדל משמעותית בעשור השני של המאה ה-21.
בשנת 2014 ייצאה קטר להולנד סחורה בהיקף של 197 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר נפט וגז טבעי. לעומתה הולנד ייצאה לקטר סחורה בהיקף של 460 מיליון דולר אמריקאי שכללה בעיקר חלב משומר, תחמוצת קובלט, מוצרי תקשורת ומחשבים. חברות הולנדיות מעורבות בפרויקטים גדולים בתחום הנפט, הגז הטבעי והתשתיות. מספר גדל והולך של עסקים הולנדיים פותח משרדים בקטר. קטר אף הביעה עניין במומחיות ההולנדית בנוגע לאנרגיה בת קיימא, לתחבורה וללוגיסטיקה, למים ולסביבה ולכן לחברות הולנדיות יש הזדמנויות רבות בקטר. מגזרים נוספים בהם קיימות השקעות הן ענפי הבריאות והתיירות.
יחסים אקדמיים

לאוניברסיטת סטנדן יש סניף בקטר, שמציע קורסים בעסקים ובאירוח בינלאומי. ל"ארגון הולנד למחקר מדעי יישומי" (TNO) יש משרד אזורי בפארק המדע והטכנולוגיה בקטר מאז 2011. אוניברסיטת חרונינגן ואוניברסיטת מאסטריכט מפעילות מספר תוכניות משותפות עם אוניברסיטת קטר.
שגרירויות

בחודש אוגוסט 2005 פתחה הולנד את שגרירותה בדוחה שבקטר, במעמד ראש ממשלת הולנד יאן פיטר בלקנאנדה שביקר בקטר במועד פתיחת השגרירות. בשנת 2006 פתחה קטר את שגרירותה בהאג שבהולנד, וזו מטפלת באינטרסים הקטריים בהולנד.
יושינויה

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1899–הווה (כ־125 שנים) 
 מיקום המטה:  צפון טוקיו 
 ענפי תעשייה:  שרותי הסעדה 
 מוצרים עיקריים:  מזון מהיר
  
 www.yoshinoya.com
 
יושינויה (𠮷野家) היא רשת מזון מהיר יפנית המתמחה בגיודון. הרשת נוסדה ביפן ב-1899.
אטימולוגיה ולוגו

בקאנג'י 吉 (יושי) פירושו "מזל", ו-野 (נו) פירושו "שדה", ו-家 (יה) פירושו "בית".
איקיצ'י מצודה מייסד החברה, גדל ביושינו שבמחוז אוסקה, והאמונה הרווחת שיושינו הוא מקור השם.
לעיתים מכונה הרשת ביפן "יושיגיו", שהוא קיצור של יושינויה נו גיודון.
מייסד החברה איקיצ'י מצודה עיצב הלוגו של יושינויה בצורה של קרני שוורים, שנגזרו מצורת האות הראשונית בשמה האנגלי של יושינויה, "Y". החבל המקיף את הקרניים מתייחס להיאבקות סומו יפנית, כאשר המילה "יוקוזונה" מקבילה ל"מנצח", המייצגת את איכות האוכל המוגש ביושינויה. החבל שמסביב מורכב מ-27 גרגרי אורז. הלוגו בכללותו נועד לרמוז שיושינויה מוכרת את "קערות הבקר הטובות ביותר".
היסטוריה

הסניף הראשון של יושינויה נפתח ב-1899 בשוק הדגים של ניהונבשי בטוקיו.  לאחר שהשוק נהרס ברעידת האדמה הגדולה בקאנטו, עבר יושינויה לשוק הדגים החדש של צוקיג'י ב-1926.
הרשת פתחה את הסניף הראשון שלה שעובד 24 שעות ביממה ב-1952.
ב-27 בדצמבר 1958 שונה המודל העסקי של הרשת ממסעדות עצמאיות לחברת מניות, במטרה לשפר את הרווחיות.
בשנת 1965 הרוויחה הרשת מיליוני דולרים, ובעקבות זאת התעניינה בהרחבת פעילותה ביפן.
שלוש שנים מאוחר יותר, ב-1968, נפתחה החנות הזכיינית הראשונה של הרשת בשינסאיבאשי.
ב-1975 נפתחה בקולורדו החנות האמריקאית הראשונה של הרשת. בתחילת שנות ה-2000, יושינויה, יחד עם רשתות אחרות כמו מקדונלד'ס, עוררו מלחמת מחירים ביפן על ידי הצגת מנת קערת בקר רגילה במחיר של 280 ¥¥, או בסביבות 3 דולר אמריקאי .
מיקומים

ליושינויה רשת סניפים במדינות שונות, בהן יפן, ארצות הברית, קמבודיה, סין, אינדונזיה, מונגוליה, הפיליפינים, סינגפור, טייוואן ותאילנד. הסניף המלזי שלה נסגר בשנת 2021.
מיקומים > יפן

בסניפי הרשת היפנית, שולחנות הם לעיתים קרובות דלפקים, ובמקרה כזה, הם מקבלים הזמנות מעבר לדלפק, ומקלות אכילה מסופקים. התפריט כולל מנה רגילה (נאמימורי או נאמי), מנה גדולה (אומורי), או מנה גדולה במיוחד (טוקומורי)  קערות בקר, קערות חזיר,  ביצים גולמיות (שאותן מערבבים או יוצקים מעל, לפעמים מעורבב ברוטב סויה), ביצים רכות, מרק מיסו וחמוצים (הנקראים אושינקו [お新香]). הם גם מגישים ג'ינג'ר אדום (בני שוג'ה), תבלינים ותה יפני ללא תשלום.
ב-14 ביוני 2011 החלה יושינויה ביפן להגיש קערות צלופחים כתפריט עונתי סטנדרטי שיוצע עד לחלק האחרון של יולי.
מיקומים > ארצות הברית

ב-1973 פתחה יושינויה משרד בדנוור וב-1975 פתחה את הסניף הקמעונאי הראשון שלה בדנוור. (המיקום הזה הפך מאוחר יותר ל"קוקורו", מסעדה דומה בניהולו של מס טוריטו) כיום יושינויה נמצאת רק בקליפורניה. ב- בפברואר 2017 סגרה את הסניף שלה בלאס וגאס, נבדה.  סניף בגודייר, אריזונה נפתח ב-2008 ונסגר בדצמבר 2011. סניף בדאלאס שנפתח ביוני 2011 היה המיזם הראשון של יושינויה בטקסס,  אך הוא נסגר בדצמבר אותה שנה. בשנת 2002 נפתח ההסניף הראשון ממזרח לנהר המיסיסיפי ברחוב 42 ליד טיימס סקוור, ניו יורק.  שתי חנויות נוספות נפתחו במקומות אחרים במנהטן, אך יושינויה הגישה ב-2008 בקשה לפשיטת רגל על פי פרק 11,  ומאוחר יותר כל סניפיה בעיר ניו יורק נסגרו בינואר 2012.
במרץ 2020, כתוצאה ממגפת ה-COVID-19, ההגשה בסניפים בוטלה באופן זמני, אך עדיין נעשו שירות טייק-אווי ואיסוף עצמי.
התפריט הראשי בארצות הברית כולל את קערת בקר, קערת עוף, קערת משולבת וקערת שרימפס, יחד עם מרק וקינוחים, ויש לו גרסאות כמו "בקר עם קערות ירקות", "קערות עוף טריאקי ", וסגנון ברביקיו. התפריט של יושינויה בארצות הברית דומה לזה ביפן. ברמה הבסיסית, שתי החברות מגישות מספר מתכונים על קערת אורז, הכוללת את קערת הבקר המסחרית עם בשר בקר פרוס דק מאוד בתוספת רוטב קל ובצל.
מיקומים > טייוואן

בשנת 1987 נכנסה יושינויה לשוק הטיוואני. היא פתחה את הסניף האסייתי הראשון שלה מחוץ ליפן לאורך כביש גואנקיאן במחוז ג'ונגג'נג, טאיפיי ב-1988.
מיקומים > סין

ב-1992 נפתח הסניף הסיני הראשון של יושינויה בוונגפוג'ינג בבייג'ינג.  מאוחר יותר הוא הורחב החל משנת 2002, שנת פתיחת הסניפים שלו בשנגחאי (סניף דגל) ושנג'ן.
בשנת 2015 הוקמה חברת החזקות של יושינויה בסין. נכון לשנת 2021, ישנם 390 סניפים של יושינויה בסין.
מיקומים > הונג קונג

חטיבת הונג קונג של יושינויה נוסדה ב-1991. 50 סניפים של יושינויה מרוכזים בשלושה אזורים עיקריים: הונג קונג (14 סניפים), הטריטוריות החדשות (21 סניפים) וקאולון (22 סניפים).
בניגוד ליושינויה ביפן, חנויות בהונג קונג אינן מספקות שירותי שולחן. לקוחות מזמינים את האוכל שלהם בקופא ואוספים שם את האוכל על מגש, בדומה לחנויות מזון מהיר מערביות.
מיקומים > פיליפינים

הזכיין הפיליפיני הראשון של יושינויה נוסד בשנת 1992, וב-12 ביוני נפתח הסניף שלו בקזון סיטי. הסניף פעל עד אוקטובר 1993. מאוחר יותר זה התחלף לניהול ישיר.
בשנת 2001 נכנסה יושינויה מחדש לשוק הפיליפיני באמצעות מיזם משותף בין יושינויה לקבוצת סנצ'ורי פסיפיק. הסניף הראשון נפתח בקניון בפסאי ב-15 בדצמבר 2001.
בשנת 2021, לאחר סיום השותפות בין יושינויה לקבוצת סנצ'ורי פסיפיק, הקימה יושינויה מיזם משותף חדש עם Jollibee Foods Corporation שישמש כזכיין הבא של יושינויה בפיליפינים.
מיקומים > אינדונזיה

חוזה זיכיון לזכיין מקומי נחתם באוקטובר 1993, והסניף הראשון נפתח בקניון בדרום ג'קרטה. הסניף פעל עד יולי 1998.
בשנת 2009 נכנסה יושינויה מחדש לשוק האינדונזי באמצעות הסכם זיכיון נוסף, ובאוקטובר 2010 נפתח הסניף הראשון במרכז ג'קרטה . נכון לשנת 2023, יש באינדונזיה 146 חנויות יושינויה באזור המטרופולין של ג'קרטה רבתי, סורבאיה, בנדונג, באלי, סמרנג, יוגיאקרטה, מדן, סולו, מאלנג, מקאסר, פלמבאנג, בנג'ארמסין, למפונג, קדוס ואנגי, צ'יקאראנג, קדירי, סידוארג'ו, מוג'וקרטו, גרסיק וג'מבר .
מיקומים > סינגפור

בשנת 1997 נחתם הסכם זיכיון עם זכיין מקומי, ונפתחו שני הסניפים הראשונים בסינגפור. בשנת 2016, וינג טאי מכרה את כל המניות של הזיכיון הסינגפורי לאסיה יושניויה. נכון לשנת 2023, יש 11 סניפים של יושינויה בסינגפור.
מיקומים > קמבודיה

בשנת 2013 נחתם הסכם הזיכיון בקמבודיה.
נכון לספטמבר 2022 יש שני סניפי יושינויה בקמבודיה בנמל התעופה הבינלאומי של פנום פן ובנמל התעופה הבינלאומי של סיאם ריפ .
מחלוקות

בסוף שנת 2001 נפגעו מכירות קערות הבקר כתוצאה מאירוע של פרה משוגעת. בסוף 2003 השעתה יפן את היבוא של בשר בקר אמריקאי עקב מקרה פרה משוגעת בוושינגטון, וכך נפגע המקור העיקרי של יושינויה לנתח קצבים דק (בקר שומני) המהווה את המרכיב העיקרי בקערת הבקר שלה. זה אילץ את יושינויה להפסיק את מכירות קערות הבקר ביפן לראשונה בתולדותיה ב-11 בפברואר 2004.
הידיעה על הסרת הפריט הזה מהתפריט של יושינויה גרמה להמונים לעמוד בתורים במסעדותיה בכל רחבי יפן כדי לטעום ממה שעשוי להיות קערת הבקר האחרונה שלהם במשך זמן רב. לאחר מכן עברה יושינויה להגשת קערת חזיר (בוטדון) במקום בשר בקר. עם זאת, המסעדות שלה בארצות הברית המשיכו להגיש את קערת הבקר באמצעות נתח קצבים דק אמריקאי. מ-2 בדצמבר 2004, מסעדות ביפן החלו להגיש מנה המבוססת על בקר אוסטרלי, רוטב אחר וירקות נוספים. קערות אלו נבדלו מ"קערות בקר" המקוריות שמשתמשות בבשר בקר אמריקאי.
בדצמבר 2005 הסירה יפן את ההגבלה על ייבוא בשר בקר מארצות הברית. בינואר 2006 הופסק היבוא שוב מכיוון שפקחים מצאו חלקי בקר אסורים במשלוח בשר עגל מארצות הברית. ביוני 2006 יפן הסירה בשנית את ההגלבה על יבוא.
ב-18 בספטמבר 2006 השיבה יושינויה את קערת הבקר שלהם ליום אחד במסגרת "פסטיבל תקומת קערת הבקר" . עם זאת, ה"תקומה" פירושה שקערות הבקר שלה יהיו זמינות רק בחמשת הימים הראשונים של החודש באוקטובר ובנובמבר. ב-1 בדצמבר 2006 החלו להגיש קערות בקר מדי יום, אם כי בשעות מוגבלות. שעות אלו הוארכו פעם אחת במהלך קמפיינים מיוחדים בפברואר ודצמבר 2007. עד 17 במרץ 2008, יושינויה הודיעו שהם יחדשו את המכירות של קערת הבקר ל-24 שעות ביממה, ויצאו דרך 1040 הסניפים שלהם אז בפריסה ארצית עד 20 במרץ 2008.
בשנת 2019 סניפי יושינויה בהונג קונג סבלו מחרם ומהשחתה על ידי מפגינים נגד הממשלה במהלך הפגנות הונג קונג 2019–2020.
הערות שוליים

↑  Hong Kong Yoshinoya official website: "Yoshinoya-HK Website". אורכב מ-המקור ב-11 באוקטובר 2012. נבדק ב-4 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Tsukiji". אורכב מ-המקור ב-6 בינואר 2009. נבדק ב-10 באפריל 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  YABAI Writers, Yoshinoya - The Favorite Japanese Fast Food | YABAI - The Modern, Vibrant Face of Japan, YABAI, ‏2017-05-10
↑  Nagata, Kazuaki (2014-04-28). "No sacred cows in Japan's beef bowl war". The Japan Times Online (באנגלית). ISSN 0447-5763. נבדק ב-2015-10-06.
↑  "Yoshinoya Hanamaru In Mid Valley Megamall Has Already Closed Down" (באנגלית אמריקאית). 2021-09-27. נבדק ב-2023-04-14.
↑  "吉野家メニュー： 牛丼・牛皿".
↑  "吉野家メニュー： 豚丼・豚皿".
↑  "吉野家 夏の定番メニュー 「鰻丼」期間限定発売のお知らせ".
1 2 3 4 5 6  "History of Overseas Expansion". Yoshinoya Holdings. נבדק ב-12 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yoshinoya - CLOSED - University - Las Vegas, NV". Yelp.
↑  Teresa Gubbins (16 במאי 2011). "Yoshinoya Beef Bowl to open first Texas branch in Dallas". Pegasus News. אורכב מ-המקור ב-19 במאי 2011. נבדק ב-24 במאי 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yoshinoya". נבדק ב-23 בדצמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yoshinoya N.Y. seeks protection". The Japan Times (באנגלית). 19 ביוני 2008. נבדק ב-4 ביוני 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "关于吉野家". 吉野家（中国）投资有限公司--关于吉野家 (בסינית). נבדק ב-12 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Yoshinoya collaborates with Jollibee in Philippines". Taiwan Immigrants' Global News Network. 7 במרץ 2021. נבדק ב-11 ביולי 2023. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History of Overseas Expansion". yoshinoya-holdings.com.
↑  Venzon, Cliff (16 בפברואר 2021). "Fast-food giants Jollibee and Yoshinoya team up in Philippines". Nikkei Asia. נבדק ב-16 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Hong Kong protesters trash Starbucks and Yoshinoya
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00309377  VIAF: 260788861   WorldCat (עם VIAF): 260788861 
הלוגו של יושינויה בארצות הברית
ארוחת יושינויה
יושינויה בנגויה
יושינויה בקליפורניה
מסעדת יושינויה במחוז פוטיאן, שנזן
מסעדת יושיניוה בהונג קונג
מסעדת יושינוקה בקלואוקן
מסעדת יושינויה בגרנד אינדונזיה
יושינויה בסינגפור
אנשים עומדים בתור ביום "פסטיבל תקומת קערת הבקר" בשנת 2006, ליד תחנת Teradachō, אוסקה
יוג'ין לנסריי

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1875 (יוליאני) פבלובסק, רוסיה 
 פטירה:  13 בספטמבר 1946 (בגיל 71) מוסקבה, ברה"מ 
 מקום קבורה:  בית הקברות נובודוויצ'יה 
 מקום לימודים:  Imperial Society for the Encouragement of the Arts (1896)  אקדמיית קולארוסי  אקדמיה ז'וליאן 
 פרסים והוקרה:  פרס סטלין  עיטור הדגל האדום של העמל  מדליה לגבורת העמל במלחמת המולדת הגדולה 1941–1945  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  צייר העם של רוסיה הסובייטית 
 צאצאים:  Nikolay Lanceray 
 
יבגני יבגנייביץ' לנסריי (ברוסית: Евгений Евгеньевич Лансере; באנגלית: Eugene Lanceray ‏: 23 באוגוסט 1875 – 13 בספטמבר 1946), נכתב לעיתים קרובות גם יוג'ין לנסריי, היה גרפיקאי רוסי, צייר, פסל, פציפיסט, ומאייר מקושר לקבוצת "מיר איסקוסטווה" ("אמנות העולם").
ביוגרפיה > ראשית חייו

לנסריי נולד בפבלובסק, רוסיה, פרבר של סנט פטרסבורג. הוא בא ממשפחה אמנותית רוסית בולטת ממוצא צרפתי. אביו, יוג'ין אלכסנדרוביץ' לנסריי, היה פסל. סבו ניקולס בנואה, ודודו לאון בנואה, היו אדריכלים מפורסמים. דוד אחר, אלכסנדר בנואה, היה אמן מוערך, מבקר אמנות, והיסטוריון שימור. סבא רבא שלו היה המלחין הרוסי יליד ונציה קטרינו קאבוס. אחותו, זינאידה סרבריאקובה, הייתה ציירת, ואילו אחיו ניקולאי היה אדריכל. בת דודתו, נדיה בנואה, הייתה אמו של פיטר יוסטינוב.
אביו יוג'ין לנסריי, שהיה גם אמן, מת בגיל צעיר, בן ארבעים, כשבנו היה בן אחת עשרה. עם זאת, הדוגמה של אביו, זיכרונות מכל מה שהיה קשור לחייו וליצירתו השפיעו על אישיותו לעתיד. כפי שהוא העיד על כך בבגרותו.
האמן בילה את ילדותו באוקראינה, באחוזה קטנה של אביו. לאחר מותו של אביו, עברה אמו עם ילדיה לסנט פטרסבורג, לבית אביו, המכונה בחוגי האמנות "בית בנואה ליד ניקולה מורסקוי" (ברוסית: Дом Бенуа у Николы Морского).
לנסריי לקח את שיעוריו הראשונים בבית הספר לציור של החברה האימפריאלית לעידוד האמנויות בסנט פטרסבורג בין השנים 1892 ל-1896. לאחר מכן נסע לפריז, שם המשיך את לימודיו באקדמיה קולרוסי ובאקדמיה ז'וליאן בין השנים 1896 ל-1899.
ביוגרפיה > קריירה לפני המהפכה

לאחר שחזר מצרפת לרוסיה, הצטרף לנסריי ל"מיר איסקוסטווה", תנועת אמנות רוסית משפיעה בהשראת כתב עת אמנותי בעל אותו שם, שנוסד ב-1899 בסנט פטרסבורג.  חברים בולטים נוספים בקבוצה כללו את דודו של לנסריי אלכסנדר בנואה, קונסטנטין סומוב, וולטר נובל, לאון באקסט ודמיטרי פילוסופוב.
כמו חברים אחרים במיר איסקוסטווה, הוא היה מוקסם מ"האבק הנוצץ" של אמנות הרוקוקו, ולעיתים קרובות פנה להיסטוריה ולאמנות הרוסית של המאה ה-18 כדי לקבל השראה.
יוג'ין לנסריי היה צעיר יותר מהמאסטרים של מיר איסקוסטווה ובתחילה פעל כתלמידם. השיטה היצירתית והשקפות האסתטיות שלו התפתחו תחת השפעתו והדרכתו של אלכסנדר בנואה, אם כי, לפי כמה היבטים של כישרונו, ייתכן שלנסריי עלה על המורה שלו. עבודותיו המשמעותיות הראשונות בתחום ציור והגרפיקה נוצרו בסוף 1890 - תחילת המאה ה-20. עיקר האינטרסים היצירתיים של האמן הופנו באותה תקופה לנוף ה"היסטורי", בעיקר האדריכלי.
ציור הקיר המהולל ביותר של לנסריי ממוקם בתקרת תחנת הרכבת מוסקבה קזנסקי (1933–1934). מלבד מקומה וקנה המידה שלה, המאפיין הייחודי של עבודה זו הוא שהיא נעשתה באמצעות צבע טמפרה, האהוב כל כך על האמן. אבל הוא עבד עם מדיות שונות, ותחום פעילותו כלל לא רק אמנות ציורי קיר אלא גם אמנות יפה, גרפיקה, איור ותפאורה תיאטרלית. לראשונה, לנסריי החל לעבוד בתיאטרון בתחילת שנות ה-1900, כשהוא מחווה את התשוקה לציור תיאטרון, שאפיינה כמעט את כל נציגי הדור המבוגר של קבוצת מיר איסקוסטבה.
ביוגרפיה > החיים שאחרי המהפכה

לנסריי היה החבר הבולט היחיד במיר איסקוסטווה שנשאר ברוסיה לאחר המהפכה של 1917. בהיותו נציג של הציור המסורתי (לא של תנועת האוונגרד) ושל הבורגנות, לא היה לו ביקוש רב בממשלה הסובייטית החדשה במשך זמן רב. גם אחותו מצאה את הגישה המהפכנית זרה לאמנותה, וב-1924 היא ברחה לפריז.
לנסריי עצמו שנא את המשטר הסובייטי החדש שהיה צריך לחיות בו לאחר 1917. זה התייחס להבנתו שלו את דרכה ההיסטורית של רוסיה והדיכויים האדירים כלפי קרוביו וחבריו הקרובים (חלקם היגרו וחלקם נהרגו) . בפברואר 1932 הוא השאיר פתק ביומניו: 'יש התרוששות מדהימה של הציבור. זוהי מטרת הממשלה להביא את כולם למצב של עוני, שכן קל יותר לנהל את העניים והרעבים'.
לנסריי עזב את סנט פטרסבורג ב-1917 ובילה שלוש שנים בדאגסטן.
הוא התאהב בנושאים מזרחיים. התעניינותו גברה במהלך מסעות שנעשו בתחילת שנות ה-20 ליפן ואנקרה, טורקיה. בשנת 1920, הוא עבר לטיבליסי, ג'ורג'יה. במהלך שהותו בג'ורג'יה, הוא הרצה באקדמיה הממלכתית לאמנויות של טביליסי (1922–1934) ואייר את הנובלות הקווקזיות של ליאו טולסטוי.
לנסריי עזב את גורגיה ב-1934, והתיישב במוסקבה, שם עסק בקישוט תחנת הרכבת קזנסקי במוסקבה ומלון מוסקבה. באותה תקופה עבד לנסריי גם כמעצב תיאטרלי .
שלוש שנים לפני מותו, הוא זכה בפרס סטלין, ובשנת 1945 הוענק לו התואר אמן העם. הוא מת במוסקבה בגיל 71.
תחנת הרכבת מוסקבה קזנסקי

אלכסי שצ'וסב, האדריכל הרוסי המפורסם, היה אחראי על כל תהליך קישוט תחנת הרכבת התחתית. בשנת 1916 נשכרו שצ'וסב, בנואה, סרבריאקובה, ולנסריי כדי לתכנן את הקישוטים והציורים עבור תחנת הרכבת קזנסקי, אך המהפכה הפסיקה את התוכניות.
בשנת 1932 הייתה השנה שבה בוצעה הרפורמה הממלכתית באדריכלות בברית המועצות, והאדריכלות ה'סטליניסטית' עם סגנונה המונומנטלי הפכה לקנונית. לנסריי, צייר מונומנטלי מנוסה עם דעות שמרניות, הוזמן מטביליסי למוסקבה כדי להמשיך לעבוד בקישוטי תחנת הרכבת המרכזית. הוא היה אחראי על המסעדה שנמצאת בפנים. בציורים של 1932–1934, לנסריי ניסה להראות מאפיינים ספציפיים של כל אזור מצויר. לדוגמה, את מורמנסק מייצג צוות ספינה, בעוד שחצי האי קרים מתוארת על ידי אישה טטארית חייכנית על רקע שמיים בהירים, עצים אקזוטיים ונגר עובד.
בינואר 1934, לאחר הדבקת הבד הראשון על התקרה כתב לנסריי: "יום מפנה, אדיר: היום הדביקו את התמונה הראשונה, קרים. כמובן, אני בהלם מההשפעה. הוא נראה קטן, עלוב, לגמרי לא ציורי, לגמרי לא מונומנטלי...
בגלל הבנייה הבלתי סדירה של הבניין, התקרות הגבוהות והאור הבלתי צפוי, התמודד האמן עם קשיים להפוך את הציור לבהיר ומורגש. מלבד מקומה וקנה המידה שלה, מאפיין ייחודי של עבודה זו הוא שהיא נעשתה באמצעות צבע טמפרה. האמן גם העדיף לצייר על קנבס שהוצמד לאחר מכן לתקרה. אבל, בעוד שלנסריי התאכזב מהשימוש הבלתי הולם שלו בטכניקה, חברי הוועדה לא היו ממש מרוצים מהנושא של ציוריו של לנסריי.
מאוחר יותר, הם יאמרו שבפרויקטים שלו חסר רעיון "סוציאליסטי עמוק" ויאשימו אותו בשימוש ביותר מדי סמלים ואלגוריות מופשטות. לנסריי המשיך לעבוד על הציורים המונומנטליים האלה לאחר סיום המלחמה. לאחר מותו נאלצו אמנים אחרים לסיים את העבודה על פי הסקיצות שהשאיר. התקרה המעוטרת של תחנת הרכבת קזינסקי נראית מוזר מאוד: ציורים סובייטים כבדים בגוונים חומים נראים אבודים בין יציקות טיח מוזהבות.
חלק זה של הבניין משמש כטרקלין, שבו אנשים שרוכשים כרטיסים למחלקת עסקים יכולים להמתין. בכל ערב ראש השנה יש במה בנויה בה מוצגות מופעי ילדים ומנגנים קונצרטים של מוזיקה.
יצירות אמנות קיר בחרקוב

ב-1932 השלים לנסריי שתיים מיצירותיו המונומנטליות בארמון התרבות ( "הבית המרכזי לתרבות וטכנולוגיה של הרכבת הדרומית") בחרקוב. אחד מהם נקרא "פרטיזנים של הקווקז מצדיעים לצבא האדום והשני מפגש של חברי קומסומול עם האיכרים של קרים".
עם הזמן, הציורים הידרדרו ולעיתים קרובות הוסתרו. בזמן משחקי יורו 2012, הם שוחזרו. שני ציורי קיר אלו הם היצירות המונומנטליות היחידות של יוג'ין לנסריי שנשמרו באוקראינה והדוגמאות היחידות של ציורי קיר משנות ה-30 הקיימות בחרקוב. אף שהיו הרבה ציורי קיר בחרקוב בתקופה שלפני המלחמה, כמעט כולם נהרסו במהלך המלחמה או נעלמו במהלך תיקונים, או הושמדו בכוונה.
באוקראינה ב-2015, ציורי הקיר האלה שצייר לנסריי בחרקוב היו בסכנת הרס. על שימורם התקיים דיון ציבורי. מאחר שלא ניתן היה לפרש את היצירה החזותית כתעמולה קומוניסטית ישירה, ביקשו גורמים רשמיים מהמדינה להעניק לה מעמד של מורשת תרבותית.
הערות שוליים

↑  Scholl, Tim. "From Petipa to Balanchine: Classical Revival and the Modernization of Ballet", page 144. London: Routledge, 1994.
1 2 3  Bown, Matthew Cullerne. "Art Under Stalin", p. 243. New York: Holmes & Meier, 1991.
↑  Scholl, Tim. "From Petipa to Balanchine: Classical Revival and the Modernization of Ballet", page 43 & 144. London: Routledge, 1994.
↑  Catriona Kelly, David Shepherd. "Constructing Russian Culture in the Age of Revolution, 1881-1940", page 182. Oxford: Oxford University Press, 1998.
↑  Chilvers, Ian. "A Dictionary of Twentieth-Century Art", p. 560. Oxford: Oxford University Press, 1999.
↑  «Погано работать на этих людей…» О дневниках Евгения Лансере, Михаил Гефтер (ב־)
↑  Atkinson, W. Patrick. "Theatrical Design in the Twentieth Century: An Index to Photographic Reproductions of Scenic Designs", page 312. Westport, CT: Greenwood Press, 1996.
↑  byk, Е.Е.Лансере. Казанский вокзал., Boris, ‏2014-11-10
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007302001505171  PLWABN: 9810530127005606  BnF: cb13187847z (data)  GND: 142260681  ISNI: 0000 0001 1027 2147  LCCN: n88081965  NTA: 113499132  RKD: 47755  SUDOC: 150142773  ULAN: 500029214  VIAF: 55697016   WorldCat (עם VIAF): 55697016 
יוג'ין לנסריי, הקיסרית אליזבת פטרובנה
יוג'ין לנסריי, נוף, 1904
יחסי אוקראינה–שוודיה

| יחסי אוקראינה–שוודיה |
| --- | --- |
אוקראינה: שוודיה


אוקראינה: שוודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 450,295
אוכלוסייה
38,139,491: 10,619,488
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 593,268
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 55,866
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אוקראינה–שוודיה הם יחסי החוץ בין שוודיה ואוקראינה. היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות כוננו ב-13 בינואר 1992.
יחסים היסטוריים

המגעים המתועדים הראשון בין אנשי סקנדינביה והשטחים הסלאבים של אוקראינה הם מסעות הוורנגים למה שהם קראו Garðaríki. אחד הוורנגים הללו היה רוריק שלפי הכרוניקה הרוסית הראשונה היה מייסד שושלת רוריק ששלטה ברוס של קייב עד המאה ה-14. היחסים בין מלכי שוודיה לרוס של קייב היו קרובים במשך מאות שנים ויארוסלאב הראשון, נסיך קייב, היה נשוי גם לבתו של המלך אולוף סקטקונונג, מלך שוודיה.
על פי התיאוריה הנורמניסטית מקובל כי רוס של קייב אימצה את שמה מהאליטה הוורנגית, שהוזכרה לראשונה בשנות ה-30 של המאה ה-9 ב"ספרי השנים של סן ברטן". במקור הזה מסופר כי בחצר קיסר האימפריה הרומית הקדושה לודוויג השני באינגלהיים, בשנת 839 (באותה השנה בה הופיעו לראשונה ורנגים בקושטא), ביקרה משלחת של הקיסר הביזנטי. הנציגים כללו שני גברים שקראו לעצמם "רוז" ("Rhos vocari dicebant"). לואי בירר על מוצאם ולמד שהם שוודים. מחשש שהם מרגלים עבור אחיהם, הדנים, הוא כלא אותם. הם הוזכרו גם בשנות ה-60 של המאה ה-9 על ידי הפטריארך הביזנטי פוטיוס בשם "רוס".
יחסים היסטוריים > ברית עם בוגדן חמנניצקי

ברית בין שוודיה להטמן בוגדן חמלניצקי נגד פולין הועמדה במשא ומתן מספר פעמים בין השנים 1651–1657. לאחר הסכם השלום שנחתם בווילנה בין נסיכות מוסקבה לפולין בשנת 1656, התרגז חמלניצקי וכתב לאלכסיי הראשון, צאר רוסיה: "השוודים הם העם הגון; כאשר הם מתחייבים לידידות וברית הם מכבדים את דברם. עם זאת, הצאר, הרוצה בהקמת שביתת-נשק עם הפולנים ורצה להחזיר אותנו לידיהם, התנהג איתנו בחוסר תום לב." גם לאחר חוזה פריאסלאב בשנת 1654 המשיך הטמן בוגדן חמלניצקי לנהל משא ומתן עם השוודים ובסוף 1655 השגריר שלו הציע לקרל העשירי גוסטב, מלך שוודיה, לקבל את אוקראינה כמדינה ווסלית שוודית והבטיח לו את שירותו הנאמן של כל הקוזאקים הזפוריז'יים.
לבסוף נחתם הסכם בין שוודיה ושלושה מפקדים אוקראינים (איוון בוהון, מנהיג הפרוטסטנטים האוקראינים יורי נמיריך ואיבן קובליבסקי) ב-6 באוקטובר 1657 בקורסון, שם הכירה שוודיה בגבולות אוקראינה כל הדרך עד ויסלה במערב ופרוסיה בצפון. אבל חמלניצקי נפטר חודש קודם לכן ואחרי שהשוודים עזבו את פולין למערכות צבאיות בדנמרק, הברית המוצעת מתה.