stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גלובוס יגלוניקוס

מפת גלובוס יגלוניקוס על-פי טדאוש אסטרייכר
גלובוס יגלוניקוס (בפולנית: Globus Jagielloński; באנגלית: Globus Jagellonicus או Jagiellonian globe) יוצר בצרפת ב-1510 לערך. הוא נחשב למוקדם ביותר המצביע על חלק כלשהו מהעולם החדש, והוא הראשון שהתווה את קווי המתאר של יבשת דרום אמריקה. גלובוס ארדאפפל הקודם לו (1493) אינו מראה את היבשת שזה אך התגלתה. הגלובוס דומה באופן מפתיע לגלובוס האנט-לנוקס, המתוארך אף הוא לשנת 1510.
הגלובוס מוזהב, קוטרו 73.5 ס"מ, ובתוכו מנגנון של שעון אסטרונומי. הוא שייך כמעט מזמן הכנתו לאקדמיה בקרקוב, ששמה הוסב לאוניברסיטה היגלונית, ומכאן שמו.
העולם החדש

העולם החדש מופיע בגלובוס הייגלוני בשני מקומות שונים ורק באחד מהם הוא נקרא אמריקה:
על יבשת שמצוירת בדרום-מערב האוקיינוס האטלנטי תחת הכיתוב "עולם חדש, ארץ הצלב הקדוש" ( MUNDUS NOVUS, TERRA SANCTAE CRUCIS ) ו"אדמת ברזיל" ( TERRA DE BRAZIL ).
באוקיינוס ההודי מדרום להודו תחת הכיתוב "אמריקה שנתגלתה לאחרונה" ( AMERICA  NOVITER REPERTA ). משפט זה הופיע לראשונה בחוברת משנת 1509 שפורסמה בשטרסבורג תחת הכותרת  'גלובוס העולם: הצהרה או תיאור העולם וכל ארצות (כדור) הארץ' (Globus Mundi: Declaratio sive descriptio mundi et totius orbis terrarum).
שיטת תלמי מול שיטת קולומבוס

העובדה שאמריקה נמצאת בשני מקומות: הן בחצי הכדור המזרחי והן בחצי הכדור המערבי נובעת משתי הערכות שונות מאוד של היקף כדור הארץ. הדבר בא לידי ביטוי במפה במרחק, דרך האוקיינוס האטלנטי, בין הנקודה המערבית ביותר באירופה - כף סאו ויסנטה בפורטוגל וקטיגָרָה (היום העיר קריגרה בפיליפינים), שבצידה המזרחי של אסיה:
לפי השיטה המסורתית, של פטולמאיוס תלמי המרחק בקווי אורך היה 180 מעלות בלבד. לפי נתונים אלה, לא היה מקום לעוד יבשת בין מערב אירופה למזרח אסיה. על-פי שיטה זו, אמריקה מרוחקת מאירופה באותה מידה כמו תת-היבשת ההודית ולפיכך היא שורטטה מתחתיה על הגלובוס היגלוני.
לפי השיטה של קולומבוס המרחק היה 225 מעלות, כלומר ברבע יותר. על פי שיטה זו, העולם החדש, קרוב יותר לאירופה מאשר אסיה ונמצא במרחק 135 מעלות מפורטוגל.
לקבל את נתוניו של קולומבוס היה מוביל בהכרח לדחיית הראייה התלמאית, דבר שהרבה קרטוגרפים באותה תקופה לא היו נכונים לעשות.
מפת וָלְדְזֵמילר

הקרטוגרף מרטין ולדזמילר היה הראשון שהציג את שתי השיטות במפה משנת 1507. במפה זו, ששמה 'קומסמוגרפיה עולמית' ( Universalis Cosmographia ), מוזכר לראשונה השם 'אמריקה'. מכיוון שהשם לא היה מקובל בזמנו, מחק אותו ולדזמילר מהמפה והחליפו במונח טרה אינקוגניטה בשתי היבשות. לאחר מותו החזירו אנשי דפוס את המונח החדש.
המפה של ולדזמילר הייתה פשרה בין קווי האורך של קולומבוס לאלה של שיטת תלמי שהופיעו על גלובוס הארדאפפל של מרטין בהיים. בימין המפה, באסיה, עקב ולדזמילר אחר שיטת תלמי לפיה המרחק בין האיים הקנריים במערב (ברבע השמאלי של המפה) לקצה המזרחי של אסיה, דרך אירופה ואסיה וכולל האי זיפנגו (יפן), הוא 270 מעלות אורך. האוקיינוס ממזרח לאסיה נקרא האוקיינוס ההודי המזרחי (Occeanus Orientalis Indicus).
בצידה השמאלי של המפה נותרו אם כך 90 מעלות להשלמת הסיבוב (ל-360 מעלות). כאן הצביע ולדזמילר על התפיסה של קולומבוס לפיה מצא את הודו ומזרח אסיה מצד מערב. את האוקיינוס בין הקנריים ל"הודו" הוא כינה "האוקיינוס המערבי" (Occidentales Occeanus). דרום וצפון אמריקה מתוארות כשני איים צרים פאריאס ואמריקה (PARIAS ו-AMERICA) עם מצר שעובר ביניהם (מקומה למעשה של פנמה). במפה הממוזערת בחלק העליון הותיר ולדזמילר חלק יבשתי שמחבר בין שתי היבשות ומראה בכך גרסה אחרת של התגליות שדווחו. הצד המערבי של שתי היבשות מצוין כ-terra ultra incognita (ארץ מעבר לנודע) לדרום אמריקה ו-terra ulterius incognita (ארץ הלאה מעבר לנודע) לצפון אמריקה.
דוגמה נוספת לניסיון לגשר בין שתי השיטות במפה אחת היא מיקום האי היספניולה שבים הקריבי שקולומבוס טעה לחשוב שמדובר ביפן (במפה Zipangri). מצד אחד שני האיים מוצגים בנפרד אך מצד שני המרחק ביניהם הוא 45 מעלות בלבד לעומת 150 מעלות במציאות.
בגלובוס יגלוניקוס אומצה הגישה של ולדזמילר להציג את שתי השיטות.
ראו גם

גלובוסים של קורונלי
הערות שוליים

↑  הוצא לאור בפולין Tadeusz Estreicher, Globus Biblioteki Jagiellońskiej z początku wieku XVI, w Krakowie, Nakładem Akademii Umięjetności, 1900
↑  דניס א. קוסגרוב, מיפוי 1999
↑  מקור בלטינית, עמוד 17 שורה 4
↑  George E. Nunn, The Origin of the Strait of Anian Concept, Philadelphia, Beans, 1929, pp.4-6
↑  מאמר על הקרטוגרף מרטין ולדזמילר
↑  מתוך הספר "פולין מגלה את אמריקה", סיגמונד ה. אומינסקי 1972
מפתו של ולדזמילר קוסמוגרפיה אוניברסלית, 1507
גרון בלו

| --- | --- |

פסגת הגרון בלו
 מידע כללי
 גובה:  1,424 מטר
 מדינה:  צרפת 
 מיקום:  צרפת צרפת
 רכס הרים:  הרי הווז'
 מסלול ההעפלה הקל:  בקיץ ברכב והליכה רגלית קצרה
 קואורדינטות:  47°54′03″N 7°05′53″E﻿ / ﻿47.900833°N 7.098056°E﻿ / 47.900833; 7.098056
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גרון בלו(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גרון בלו(למפת גראנד אסט רגילה) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה א. דה פ.  או-דה פראנס  בלגיה לוקס. גרמניה שווייץגרון בלו(למפת גראנד אסט מוגדלת) שטרסבורג מילוז מץ נאנסי אפינאל ורדן שאלון-אן שמפאן  ריימס שרלוויל מזייר  טרואה שומון בורגון-פראנש-קונטה איל דה פראנס  או-דה פראנס  בלגיה לוקסמבורג גרמניה שווייץגרון בלו
 
גרון בלו (בצרפתית: Grand Ballon, באלזסית: Grosser Belchen) היא הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הרי הווז' וגובהו הוא 1,424 מטר מעל לגובה פני הים שמהווה את הנקודה הגבוהה במחוז או-רן. ההר נמצא 25 ק"מ בצפון מערב לעיר מילוז.
בעבר קראו להר בלו דה גבווילר על שם גבווילר, העיר הקרובה ביותר להר, הממוקמת 8 ק"מ ממנו וכן בלו דה סולץ כשמה של עיר קרובה להר. עד היום ניתן למצוא בערים גרמניות רחובות בשם בלו דה סולץ (Ballon-de-Soultz) על שם ההר הזה שהיה תחת שלטון גרמניה בין השנים 1870 ו-1918. באותה תקופה העיר הקרובה ביותר להר מהצד הגרמני הייתה סולץ (Soultz-Haut-Rhin) ומהצד הצרפתי הייתה גבווילר ולכן כל מדינה קראה להר בהתאם לעיר הקרובה ביותר מצידה בטענה כי זו העיר הקרובה ביותר. בבדיקות מדויקות שנערכו, מקובל היום כי העיר הקרובה יותר היא גבווילר.
היום שמו של ההר הוא "גרון בלו" שפירושו בלון גדול שמשמעותו היא שזאת הפסגה הגבוהה ביותר ברכס הווז'.
אל פסגת הגרון בלו ניתן להגיע כל השנה על ידי נסיעה ברות דה קרט (Route des Crêtes; דרך הפסגות) עד למעבר הרים בגובה 1,343 מטר. ולאחר מכן להמשיך רגלית עד לפסגה. בחורף ההר מושלג אך לא בקיץ.
על פסגת ההר ממוקמת אנדרטה לזכר לוחמי הציידים אלפינים, מכונים השטן הכחול, שנהרגו במלחמת העולם הראשונה. האנדרטה הוקמה ב-1926 ונחנכה על ידי ראש הממשלה הצרפתי רמון פואנקרה. ב-1940 במסגרת הפלישה הגרמנית לצרפת, האנדרטה נהרסה אך היא שוחזרה ב-1960. ליד הפסגה ממוקם מכ"ם שמשמש להכוונת התעופה האזרחית באזור ומספק מידע לשדות התעופה בשטרסבורג ובמילוז.
ג'יין פוסטר (היקום הקולנועי של מארוול)

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  תור 
 גילום הדמות:  נטלי פורטמן
 דיבוב:  נטלי פורטמן ("מה אם...?")
 מידע
 כינויים:  תור האדירה
 מקצוע:  אסטרופיזיקה יועצת של .S.H.I.E.L.D
 תואר:  דוקטור
 שיוך:  .S.H.I.E.L.D ממלכת אסגארד החדשה
 כלי נשק:  מיולניר
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 חברים:  תור ד"ר אריק סלוויג דרסי לואיס ולקיריה פריגה
 אויבים:  מלקית' הארור גור שוחט האלים
 
ג'יין פוסטר (באנגלית: Jane Foster) היא דמות בדיונית המגולמת על ידי נטלי פורטמן בזיכיון הסרטים של היקום הקולנועי של מארוול (MCU). הדמות מבוססת על דמות בעלת אותו שם בפרסומה של חברת מארוול קומיקס.
נכון לשנת 2023, פוסטר הופיעה בשלושה סרטים: "תור", "תור: העולם האפל" ו"תור: אהבה ורעם". גרסאות חלופיות של הדמות הופיעו בסרט "הנוקמים: סוף המשחק" ובסדרה "מה אם...?" בדיבובה של פורטמן.
ביוגרפיה בדיונית > ראשית חייה

בצעירותה, אביה של ג'יין פוסטר נפטר, וכעבור זמן לא רב, אמה איליין חלתה במחלה סופנית. לפני שאיליין נפטרה, היא אמרה לג'יין לא לפחד, ושתמיד תמשיך להילחם.
פוסטר למדה וקיבלה תואר מאוניברסיטת קולוור, היכן שאביה ואריק סלוויג עבדו יחד.
ביוגרפיה בדיונית > היכרות עם תור

בשנת 2011, ד"ר אריק סלוויג, ד"ר ג'יין פוסטר האסטרופיזיקאית ודרסי לואיס המתמחה שלה, מוצאים את תור האסגארדי בניו מקסיקו, שם הוא נחת לאחר שגורש מאסגארד. פוסטר ותור נמשכים זו לזה, בזמן שתור מחפש אחר המקבת שלו. תור חוזר לאסגארד כדי להתעמת עם לוקי, ופוסטר והצוות שלה מחפשים דרך לפתוח פורטל לאסגארד.
ביוגרפיה בדיונית > האיתר והזוגיות עם תור

בשנת 2013, פוסטר נוסעת עם לואיס ועם המתמחה שלה למפעל נטוש בלונדון בו מופיעים פורטלים למימד אחר, ומשבשים את חוקי הפיזיקה סביבם. פוסטר נשאבת ונשלחת לעולם אחר, שם, מעבר לעיניו רואות-הכל של היימדל, היא סופגת את האיתר. היימדל מזהיר את תור, אזהרה שמובילה את תור לכדור הארץ. כשתור מוצא את פוסטר, היא משחררת בלי משים כוח מסתורי, ותור שב איתה לאסגארד. אודין, שמזהה את הכוח ככלי נשק הידוע בשם האיתר, מזהיר שהאיתר יהרוג את פוסטר, וששובו של כוח זה מבשר על נבואה הרת-אסון.
מלקית', מנהיג האלפים האפלים, שהתעורר בעקבות שחרורו של האיתר, תוקף את אסגארד. במהלך הקרב, מלקית' ואלגרים מחפשים אחר פוסטר – חשים שהיא מכילה את האיתר. פריגה, אמו של תור, נדקרת ונפצעת אנושות כשהיא מגנה על פוסטר, ומלקית' ואלגרים נאלצים לברוח ללא פוסטר.
בניגוד לפקודתו של אודין להישאר באסגארד, תור משחרר את לוקי (אשר יודע על פורטל סודי לסווארטאלפהיים, ביתם של האלפים האפלים) באי-רצון, שם השניים ישתמשו בפוסטר כדי לפתות את מלקית' ולהתעמת עימו. בתמורה, תור מבטיח ללוקי לנקום במלקית' על מות אמם.
תור, לוקי ופוסטר הולכים לסווארטאלפהיים, כשוולסטאג וסיף מעכבים את החיילים האסאגרדים ופאנדרל מסייע להם בבריחתם. בסווארטאלפהיים, לוקי מרמה את מלקית' לשאוב את האיתר מפוסטר, אבל הניסיון של תור להשמיד את החומר החשוף נכשל.
תור ופוסטר מגלים פורטל נוסף במערה סמוכה ומתאחדים בלונדון עם המנטור של לואיס ופוסטר, ד"ר אריק סלוויג - שאושפז לזמן קצר עקב הטראומה שחווה במהלך המתקפה של לוקי על כדור הארץ.
הם מגלים שמלקית' מתכנן להחזיר את האלפים האפלים לשלטון על ידי שחרור האיתר ב"התכנסות" בגריניץ' – מקום התלכדות העולמות, בו יופיעו פורטלים המקשרים בין העולמות. לאחר שתור נלחם במלקית' ומביס אותו, פוסטר ותור מתאחדים על פני כדור הארץ.
לאחר מכן, השניים שבים לניו מקסיקו ומתחילים מערכת יחסים. אולם עם הזמן, תור ממשיך לעבוד עם הנוקמים ופוסטר הופכת עסוקה במחקר שלה על השפעות ה"התכנסות", עליו היא מועמדת לפרס נובל. בשנת 2015, פוסטר נפרדת מתור.
ביוגרפיה בדיונית > אבחון הסרטן והפיכה לתור האדירה

בשנת 2018, פוסטר התפוררה בהבזק, והושבה לחיים כעבור חמש שנים.
בשנת 2023, פוסטר אובחנה עם סרטן סופני.
בשנת 2024, פוסטר מגלה שהטיפול הרפואי לא יעיל ולואיס מעודדת אותה לחפש טיפול רפואי באסגארד החדשה. פוסטר נוסעת לשם בתקווה שהפטיש של תור – מיולניר, שנהרס בעבר על ידי הלה – עשוי לרפא אותה. בשל הכישוף שתור הטיל על הפטיש ללא ידיעתו שנים קודם לכן כדי להגן על פוסטר, מיולניר מחשל עצמו מחדש ונקשר אליה.
תור, שהגיע לאסגארד החדשה כדי להתמודד עם מתקפה של גור שוחט האלים, מופתע למצוא את פוסטר אוחזת במיולניר. אף על פי כן תור חובר אליה, אל ולקיריה – מלכת אסגארד החדשה – ואל קורג כדי להילחם בגור. הקבוצה מסכלת את תוכניתו של גור, אבל הוא בורח וחוטף מספר ילדים אסגארדים לממלכת הצללים.
הקבוצה נוסעת לעיר האומניפוטנטית כדי להזהיר את האלים האחרים ולבקש מהם עזרה. זאוס, מנהיג האלים, פוחד מגור ולא מוכן לעזור. הוא חושב שהאלים יכולים להישאר בטוחים מפני גור בעיר. זאוס מורה על לכידת הקבוצה כדי למנוע מהם לחשוף את מיקומה של העיר האומניפוטנטית לגור, אך הם נלחמים בכוחותיו של זאוס ונמלטים.
כשהמסע נמשך, תור ופוסטר מחדשים את מערכת היחסים הרומנטית שלהם ופוסטר חושפת את דבר מחלתה. הקבוצה נוסעת לממלכת הצללים כדי להציל את הילדים האסגארדים. אולם, הדבר מתברר כתחבולה של גור כדי לקחת את סטורמברייקר – הגרזן של תור– בו הוא מתכוון להשתמש על מנת לפתוח את הביפרוסט ולהגיע אל נצח (Eternity), במטרה לבקש את השמדת כל האלים.
ביוגרפיה בדיונית > מותה

פוסטר מתרוקנת מכוחותיה בכל פעם שהיא משתמשת במיולניר, ומוזהרת ששימוש נוסף בו יהרוג אותה. תור משכנע את פוסטר לתת לו להילחם בגור לבד בזמן שהיא מתאוששת. כשפוסטר חשה שגור עומד להרוג את תור, היא מצטרפת לקרב עם מיולניר כדי להציל אותו. השניים הורסים את החרב של גור, אבל השלושה מובאים אל נצח.
תור מפציר בגור להחיות את בתו במקום להשמיד את האלים. תור עוזב את גור להחליט וניגש לפוסטר, שנכנעת למחלתה בזרועותיו לאחר שהשלימו זה עם זו. נרגש מהמעשה שלהם, גור מבקש מנצח להחיות את בתו לאב, בקשה אשר מתמלאת.
נשמתה של פוסטר מגיעה לשערי ולהאלה, שם היימדל מברך אותה לעולם הבא ומודה לה על שעזרה להציל את בנו.
גרסאות חלופיות > שוד אבן המציאות

בשנת 2013, פוסטר נמצאת באסגארד ומספר נשים אסגארדיות מציגות בפניה את חדרה. בזמן שהיא ישנה, רוקט ראקון מתגנב פנימה ומשתמש במכשיר כדי לשאוב ממנה את אבן המציאות.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרויקט | פרס | קטגוריה | תוצאה | הערות שוליים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | תור: העולם האפל | פרסי בחירת הנוער | שחקנית הקולנוע הנבחרת: מדע בדיוני/ פנטזיה | מועמדות |  |
| 2023 | תור: אהבה ורעם | פרסי בחירת הילדים של ניקלודיאון | שחקנית אהובה | מועמדות |  |
| 2023 | תור: אהבה ורעם | פרסי Critics' Choice Super (אנ') | השחקנית הטובה ביותר בסרט גיבורי על | מועמדות |  |
ראו גם

נטלי פורטמן – שחקנית המגלמת את ג'יין פוסטר ביקום הקולנועי של מארוול
שירה האס – שחקנית המגלמת את סברה ביקום הקולנועי של מארוול
אבי ארד – מפיק ומייסד Marvel Studios
יצחק פרלמוטר – מנכ"ל ויו"ר לשעבר של Marvel Entertainment
הערות שוליים

↑  Sydney Bucksbaum Updated September 08, 2021 at 07:00 PM EDT, All the MCU actors who voice their characters in Marvel's 'What If…?' — and every recast role, EW.com (באנגלית)
↑  Cooper Hood, Avengers: EVERY Confirmed Victim of Thanos' Infinity War Snap, ScreenRant, ‏2020-09-08 (באנגלית)
↑  Teen Choice Awards (2014), IMDb
↑  Denise Petski, Nate Burleson & Charli D’Amelio To Host Nickelodeon’s Kids‘ Choice Awards; ’Stranger Things’ Leads 2023 Nominations — Full List, Deadline, ‏2023-01-31 (באנגלית)
↑  Kimberly Nordyke, ‘Wednesday,’ ‘Sonic the Hedgehog 2,’ Taylor Swift, Harry Styles Among Winners at 2023 Kids’ Choice Awards, The Hollywood Reporter, ‏2023-03-05 (באנגלית)
↑  Etan Vlessing, ‘Everything Everywhere All at Once’ Wins Big at 2023 Critics Choice Super Awards, The Hollywood Reporter, ‏2023-03-16 (באנגלית)
הערות שוליים > ביאורים

↑  כפי שמתור בסרט "תור: אהבה ורעם"
↑  כפי שמתואר בסרט "תור"
↑  כפי שמתואר בסרטים "הנוקמים: עידן אולטרון" ו"תור: אהבה ורעם"
↑  כפי שמתואר בסרט "תור: ראגנארוק"
גוטוקו סאקאי

זהו שם יפני; שם המשפחה הוא .
גוטוקו סאקאי (ביפנית: 酒井 高徳; נולד ב-14 במרץ 1991) הוא כדורגלן יפני-גרמני המשחק בעמדת המגן הימני בוויסל קובה ובנבחרת יפן.
קריירת מועדונים

סאקאי נולד בניו יורק לאב יפני ולאם גרמניה, כשהיה בן שנתיים עברה משפחתו לסאנג'ו ביפן. סאקאי התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים המקומית. בגיל 15, הוא הצטרף למחלקת הנוער של אלבירקס נייגאטה ובמקביל שיחק בליגת התיכונים עבור תיכון קאישי גקואן. ב-15 בנובמבר 2008 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של אלבירקס ניגאטה כאשר הוא רק בן 17 במסגרת גביע הקיסר נגד טוקיו. כעבור כמה חודשים חתם רשמית במועדון. ב-1 בינואר 2012, סאקאי הושאל לשטוטגרט עד לשנה וחצי עם אופציה לרכוש את השחקן בתום תקופת ההשאלה. ב-11 בפברואר 2012, ערך את הופעת הבכורה שלו בבונדסליגה בניצחון 0-5 נגד הרטה ברלין. ב-22 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בגרמניה בניצחון 1-5 נגד סטיאווה בוקרשט במסגרת שלב הבתים של הליגה האירופית. ב-10 בינואר 2013, סאקאי חתם בשטוטגרט עד יוני 2016 ועבר רשמית עוד לפני שהסתיימה תקופת ההשאלה. ב-1 ביולי 2015 חתם לשלוש שנים בהמבורג. ב-9 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה בקבוצה בהפסד 3-2 לקרל צייס יינה בגביע הגרמני. ב-14 באוגוסט 2019 חתם בוויסל קובה היפנית.
קריירת מועדונים > קריירת נבחרות

בצעירותו סאקאי היה חלק מנבחרת יפן בכדורגל עד גיל 20. בשנת 2011 נכלל בסגל הנבחרת הבוגרת לקראת גביע אסיה בכדורגל 2015, אך נאלץ לעזוב את הסגל עקב פציעה. ב-6 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת בניצחון 0-1 נגד איחוד האמירויות הערביות במסגרת גביע קירין. סאקאי נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014. הוא השתתף במונדיאל 2018, ולאחר שנבחרתו הודחה, הודיע על פרישה מהנבחרת.
סטטיסטיקה

נכון ל-8 ביוני 2014
| מועדון | עונה | ליגה> משחקים | ליגה> שערים | גביע> משחקים | גביע> שערים | גביע הליגה> משחקים | גביע הליגה> שערים | יבשתי> משחקים | יבשתי> שערים | סה"כ> משחקים | סה"כ> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| אלבירקס ניגאטה | 2008 | 0 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | - | - | 1 | 0 |
| אלבירקס ניגאטה | 2009 | 18 | 0 | 1 | 0 | 4 | 0 | - | - | 23 | 0 |
| אלבירקס ניגאטה | 2010 | 31 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | - | - | 35 | 0 |
| אלבירקס ניגאטה | 2011 | 25 | 1 | 2 | 0 | 3 | 0 | - | - | 30 | 1 |
| אלבירקס ניגאטה | סה"כ | 74 | 1 | 4 | 0 | 11 | 0 | - | - | 89 | 1 |
| שטוטגרט | 2011/2012 | 14 | 0 | - | - | - | - | - | - | 14 | 0 |
| שטוטגרט | 2012/2013 | 27 | 0 | 4 | 0 | - | - | 10 | 1 | 41 | 1 |
| שטוטגרט | 2013/2014 | 28 | 0 | 2 | 0 | - | - | 2 | 0 | 32 | 0 |
| שטוטגרט | 2014/2015 | 18 | 1 | 1 | 0 | – | – | – | – | 19 | 1 |
| שטוטגרט | סה"כ | 69 | 0 | 6 | 0 | - | - | 12 | 1 | 87 | 1 |
| סה"כ בקריירה | סה"כ בקריירה | 143 | 1 | 10 | 0 | 11 | 0 | 12 | 1 | 176 | 2 |
ג'ון קרואו רנסום

| --- | --- |

 לידה:  30 באפריל 1888 פולסקי, ארצות הברית 
 פטירה:  3 ביולי 1974 (בגיל 86) גמבייר, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ואנדרבילט, כרייסט צ'רץ' 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1931)  מלגת רודס (1910)  עמית האקדמיה האמריקאית לשירה (1962)  מדליית אמרסון-תורו (1968)  פרס בולינגן (1950)  פרס הספר הלאומי לשירה (1964)  פרס ראסל לוינס לשירה 
 
ג'ון קרואו רנסום (באנגלית: John Crowe Ransom; ‏30 באפריל 1888 - 3 ביולי 1974) היה משורר, מסאי ופרשן חברתי אמריקאי.
ביוגרפיה

רנסום נולד בפולסקי, בנו של כומר מתודיסט. בגיל 15 נכנס רנסום לאוניברסיטת ואנדרבילט בנאשוויל, טנסי, וסיים את לימודיו במוסד זה בגיל 21 (1909).
בשנים 1910 עד 1913 למד באוניברסיטת אוקספורד באנגליה במסגרת מלגת רודז.
ב-1914 החל רנסום לעבוד במחלקה האנגלית בוואנדרבילט. הקריירה שלו נקטעה לזמן מה על ידי מלחמת העולם הראשונה, והוא שרת כקצין ארטילריה בצרפת. לאחר המלחמה חזר רנסום לוואנדרבילט, והפך לחבר במחלקה האנגלית באוניברסיטה זו.
ב-1930 הצטרף רנסום, יחד עם עוד 11 אגררים דרומיים (Southern Agrarians), לפרסום המניפסט האגררי, שנדמה כי סחף עמו את התרבות האמריקאית הדרומית המסורתית. בשנות השלושים פרסם רנסום מאמרים שונים, שהושפעו מהאמונות האגרריות, אך עד ל-1945 הוא הפנה את גבו לתנועה זו.
אוסף המסות שלו, "God Without Thunder", פורסם ב-1938, השנה בה הוא פרסם גם את "The World's Body". ב-1941 הוא פרסם את "The New Criticism" (הביקורת החדשה).
ב-1937 עזב רנסום את וואנדרבילט, וקיבל משרה בקניון קולג' באוהיו. ב-1945 פורם ספרו "Selected Poems". לאחר שהגיע לקניון, הוא נעשה העורך של ה-"Kenyon Review", ונשא במשרה זו עד ל-1959.
ב-1966 הוא נבחר לאקדמיה האמריקאית לספרות ולאמנויות. ב-1972 פורסם אוסף מסות נוסף שלו, שפורסמו קודם ב-"Kenyon Review".
רנסום מת בגמבייר, אוהיו ב-3 ביולי 1974. קברו נמצא מאחורי ספריית צ'למרס של הקניון קולג'.
גוטי (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  קווין קונולי 
 הופק בידי:  רנדול אמט, ג'ורג' פורלה 
 תסריט:  לים דובוס, ליאו רוסי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ון טרבולטה William DeMeo ליאו רוסי Victor Gojcaj ספנסר לופרנקו קלי פרסטון פרואיט טיילור וינס סטייסי קיץ' 
 מוזיקה:  פיטבול 
 צילום:  מייקל ברנט 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Emmett/Furla Films 
 חברה מפיצה:  Big Bang Media, MoviePass, ורטיקל אנטרטיינמנט 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  14 ביוני 2018 
 משך הקרנה:  110 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט פשע, סרט ביוגרפי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
גוטי (באנגלית: Gotti) הוא סרט דרמת פשע ביוגרפי אמריקאי משנת 2018, בבימויו של קווין קונולי ובכיכובו של ג'ון טרבולטה בתפקיד הראשי. הסרט מתמקד בחייו של ג'ון גוטי, הבוס הידוע לשמצה של משפחת הפשע גמבינו בניו יורק. הסרט מציג את עלייתו של גוטי לצמרת העולם התחתון, את חיי הפשע והמאבקים המשפטיים, וכן את יחסיו עם בני משפחתו.
הסרט הוכרז ב-2010, אך הוא התעכב בתהליך הפיתוח במשך מספר שנים עם במאים ושחקנים רבים, כולל בארי לוינסון ואל פאצ'ינו. הצילום הראשי החל לבסוף ביולי 2016 בסינסינטי, אוהיו והסתיים בברוקלין, ניו יורק בפברואר 2017.
גוטי הפגין ביצועים נמוכים הן מבחינה ביקורתית והן מבחינה מסחרית ; הסרט הכניס רק 6 מיליון דולר מול תקציב הפקה של 10 מיליון דולר, וצפו ביקורות באופן אוניברסלי כולל את הכתיבה האסתטיקה והביצועים (למעט זו של טרבולטה, שזכתה לשבחים מסוימים), אף על פי שהשימוש שלה באיפור זכה להערות חיוביות.
עלילה

הסרט עוקב אחר חייו של ג'ון גוטי (ג'ון טרבולטה) – מתחילת דרכו כפושע קטן ועד עלייתו להיות הבוס הגדול של משפחת גמבינו, אחת ממשפחות הפשע החזקות ביותר בארצות הברית. העלילה מתפרסת על פני כמה עשורים ומציגה את מערכת יחסיו עם בניו, ובמיוחד עם בנו ג'ון ג'וניור (ספרנסו לופז), שנאלץ להתמודד עם הצל של אביו ועם הלחצים שנובעים מחיי הפשע של המשפחה. הסרט משלב בין האירועים האמיתיים לבין האופן שבו הם נתפסו על ידי הציבור והתקשורת.
צוות השחקנים

ג'ון טרבולטה בתפקיד ג'ון גוטי – הבוס המפורסם של משפחת גמבינו.
קלי פרסטון בתפקיד ויקטוריה גוטי – אשתו של ג'ון גוטי.
ספנסר לופרנקו בתפקיד ג'ון גוטי ג'וניור – בנו של ג'ון גוטי, שנאבק ללכת בעקבות אביו או לצאת לחיים נורמטיביים.
סטייסי קיץ' בתפקיד אנג'לו רוג'רו – חבר קרוב ואחד מאנשיו הבכירים של גוטי.
ביקורות

הסרט "גוטי" קיבל ביקורות שליליות מאוד מצד המבקרים. המבקרים מתחו ביקורת על התסריט, הבימוי, והאופן שבו הוצגה הדמות הראשית, בטענה שהסרט לא הצליח להציג עומק משמעותי או חדשנות. למרות הופעתו המחויבת של ג'ון טרבולטה בתפקיד הראשי, הסרט לא הצליח להמריא בקופות והפך לכישלון ביקורתי. הסרט קיבל ציון של 0% באתר Rotten Tomatoes, והיה לאחד מהסרטים עם הביקורות הגרועות ביותר של השנה. באתר Metacritic קיבל הסרט ציון של 24 מתוך 100, מה שמעיד על ביקורות שליליות ברובן.
פרסים

| פרס | קטגוריה | מועמד | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס פטל הזהב | הסרט הגרוע ביותר | רנדל אמט | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | הבמאי הגרוע ביותר | קווין קונולי | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | השחקן הגרוע ביותר | ג'ון טרבולטה | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | שחקנית המשנה הגרועה ביותר | קלי פרסטון | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | התסריט הגרוע ביותר | לם דובס וליאו רוסי | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | הצמד הגרוע ביותר על המסך | קלי פרסטון וג'ון טרבולטה | מועמדות |
| פרס פטל הזהב | הסרט הגרוע של השנה |  | מועמדות |
הערות שוליים

↑  Perez, Lexi (15 ביוני 2018). "'Gotti': What the Critics Are Saying". The Hollywood Reporter. Prometheus Global Media. נבדק ב-15 ביוני 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
ג'ון קר (פיזיקאי)

| --- | --- |

ג'ון קר, בסביבות 1860 (צילום של תומאס אנן (אנ'))
 לידה:  17 בדצמבר 1824 ארדרסון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  15 באוגוסט 1907 (בגיל 82) גלאזגו, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 ענף מדעי:  פיזיקה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת גלאזגו 
 מוסדות:  אוניברסיטת גלאזגו (1846) 
 פרסים והוקרה:  המדליה המלכותית (1898)  עמית החברה המלכותית 
 
ג'ון קר (באנגלית: John Kerr;‏ 17 בדצמבר 1824 – 15 באוגוסט 1907) היה פיזיקאי סקוטי חלוץ בתחום האלקטרו-אופטיקה. נודע בעיקר בזכות גילוי "אפקט קר" (אנ') המכונה על שמו, ותריס תא קר (אנ') המבוסס על האפקט שגילה.
ביוגרפיה

נולד בארדרסון (אנ') שבצפון איירשייר (אנ'), סקוטלנד. למד בגלאזגו ואחר כך במכללה של הכנסייה החופשית של סקוטלנד (אנ') באדינבורו.
משנת 1857 שימש כמרצה במכללה, עד מותו בגלאזגו ב-1907.
הוא גילה ב-1857 את האפקט הפוטו-אלקטרי הידוע על שמו בשם אפקט קר, ובשנת 1858 את האפקט המגנטו-אופטי (אנ').
גולים

ערך זה עוסק במחזה מאת ג'יימס ג'ויס. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
גולים (באנגלית: Exiles) הוא מחזהו היחיד של הסופר האירי ג'יימס ג'ויס. 
"גולים" נחשב לאחת מיצירותיו הפחות מוכרות של ג'ויס, והוא הועלה על הבמה בתיאטראות לונדון לראשונה רק ב-1970. ג'ויס, חסיד ומעריץ מושבע של הנריק איבסן, כתב את המחזה ברוח סגנונו של המחזאי הנורווגי.
המחזה הוא על משולש אהבה בין ריצ'רד רואן, סופר, רעייתו ברתה, אשה לא משכילה, ורוברט הנד, ידיד נעורים של רואן ועיתונאי מצליח, שהוא ורואן נהגו להתהולל בצעירותם. הדמויות במחזה מייצגות בעליל את ג'ויס עצמו, רעייתו נורה ואחד מחבריו.
המחזה נכתב על רקע ביקור המולדת של ג'ויס באירלנד ב-1909, בו פגש אחדים מחבריו. ג'ויס החל לכותבו ב-1914, סיימו ב-1916 והוציאו לאור ב-1918.  ניסיונותיו של ג'ויס להעלות את "גולים"  על בימת תיאטרון אבי או תיאטרון דובר אנגלית מרכזי אחר  לא עלו יפה. רק ב-1970, כשלושים שנה לאחר מותו, העלה הרולד פינטר את המחזה על במת תיאטרון מרמייד בלונדון.
חברו של ג'ויס, פאדריק קולם, התבטא כי: 
"למבקרים הייתה תחושה כי  ("גולים") חסר הן את הקסם של דיוקן האמן כאיש צעיר   והן את העושר של יוליסס. הם ציינו כי המחזה נכתב בצלמו של מחזה איבסני, וכי הוא פרי עבודתו של מעריץ צעיר של המחזאי הסקנדינבי הדגול."
משנשאל לימים על ידי ידידו איטלו זבבו מדוע קרא למחזהו "גולים" ענה ג'ויס:
"מסוכן לו לאדם לעזוב את ארצו, אבל מסוכן יותר לשוב אליה, משום שאז ינעצו בני ארצו, אם רק יוכלו, סכין בלבו."