הנרי רומנוב
קורות חייו > עבודתו

המחשבה לעלות לארץ ישראל עלתה כאשר באחד הימים, בהיותו בפריז, חלפה על פניו של הנרי מכונית של שגרירות ישראל ועליה התנוסס דגל ישראל. מאחר שהיה ברור שבתום תקופת ההתמחות אין לו עתיד בצרפת, והיות וכעת יש לעם היהודי מדינה משלו, הבין ששם מקומו. הוא ומשפחתו נרשמו לעלייה.
הם עלו במרסיי על האנייה הישראלית "נגבה" ב־15 באוגוסט 1950 והגיעו לחיפה ב־21 באוגוסט, שם שהו ב"שער העלייה" שלושה ימים.
אביו נשלח לעבוד כרופא במרפאה בניצנים, וכעבור שנה עבר להתגורר בירושלים ועבד במרפאת קופת חולים "כללית". הנרי נשלח לעבוד במחלקה הכירורגית בבית החולים הממשלתי "שוויצר" שבטבריה. הוא עבד שם כשנה עד אוגוסט 1951.
ב־24 ביוני 1951 הוצעה לו עבודה כעוזר במחלקת כירורגיית חזה שעמדה להיפתח בבית החולים הדסה עין כרם בראשות חנוך מילויצקי.
עד להקמת המחלקה בהדסה, עבד במחלקת ריאות של ד"ר פנחס וייל בבית החולים הדסה ג' בירושלים ("הדסה זיו") ובבית החולים של הדסה בבאר שבע.
ב־18.11.1951 גויס לצה"ל ושירת כרופא, לאחר שעבר בהצטיינות קורס קצינים, בבית החולים מספר 5 בתל השומר, במחלקה לכירורגיית חזה.
ב־15 במאי 1953 השתחרר מצה"ל וכעבור 4 ימים שב לעבוד במחלקת כירורגיית חזה בבית חולים "זיו" של הדסה.
במאי 1956 קיבל דרגה של אסיסטנט ראשון (Tenure- קביעות). ביולי 1957 מונה למדריך (instructor) בכירורגיה.
הנרי גויס למבצע סיני ב-29.10.1956 ועבד ב"מצודה", בסיני, ליד אילת, שם שירת כראש צוות מנתחים. בתפקיד זה מילא גם במלחמת ששת הימים ומלחמת יום הכיפורים בבית חולים הדסה עין כרם.
ביוני 1958 קיבל דרגת "רופא ראשי זמני" במחלקה לכירורגיית חזה. בשנים אלו, עם העלייה הגדולה לארץ, הגיעו ארצה חולים רבים שסבלו משחפת הריאות. עבודתו כללה בעיקר טיפול ניתוחי בחולים אלה, ותרומת המחלקה לפתרון הבעיה הבריאותית הקשה הזו, הייתה בעלת חשיבות גדולה.
באותה תקופה החל להתפתח ענף חדש בכירורגיה, הכירורגיה של כלי הדם. הנרי מצא עניין בנושא, וחשב שיש להכניס לארץ את הענף הכירורגי החדש. הוא קיבל אישור להשתלמות בנושא ביוסטון, טקסס, אצל אחד המנתחים הבולטים והחלוץ בנושא זה.
במרץ 1959 נסעו הנרי ומשפחתו ליוסטון, טקסס בארצות הברית, שם עבד כעוזר במחלקתו של הפרופסור מייקל דבייקי בבית החולים "Methodist", ובמחלקתו של הפרופסור דנטון קולי (Denton A. Cooley) בבית החולים "Saint Lukes".
במרץ 1960 חזר ארצה ועבד בבית החולים "זיו" במרכז העיר, בירושלים. בית החולים, כולל המחלקות הכירורגיות שהיו בבית החולים "זיו", עברו לבניין החדש של הדסה בעין כרם ב־6.6.1961.
ב-10.5.1961 קיבל את תעודת מומחה לכירורגיה של בית החזה.
ב-28.7.1961 קיבל את הדרגה האקדמית של מרצה (Lecturer) מבית הספר לרפואה בירושלים. במהלך עבודתו עסק בהוראה של מאות סטודנטים בשנה השישית ללימודיהם. כמו כן, הדריך מתמחים במקצועות השונים של הכירורגיה וליווה את הרופאים הקבועים במחלקה.
ב-17.11.1961 החליט הוועד הרפואי של "הדסה" להעניק לו את הדרגה של "רופא ראשי קבוע".
בתור כירורג התמנה לשבת כפוסק בוועדות, בדרג ראשון, של הביטוח הלאומי, במקרים של תאונות עבודה, החל מחודש יולי 1963
ב־8.11.1968 קיבל את הדרגה האקדמית של "פרופסור-חבר" (Associate Professor) מבית הספר לרפואה בירושלים.
עד 1970 עיקר עיסוקו היה בניתוחי ריאות וניתוחי כלי דם. כמו כן השתתף בכל ניתוחי ה"לב הסגור" בהדסה.
בפברואר 1970, מנהל המחלקה הכירורגית פרופ' חנוך מילויצקי נהרג בפיגוע טרור במטוס סוויסאייר בשווייץ, וההנהלה החליטה לחלק את המחלקה לשתי יחידות: האחת לכירורגיית לב והשנייה- ליחידה לניתוחי חזה וכלי דם, בהנהלת הנרי, מ־1.4.1970.
במשך שנים התנהל ויכוח בעניין הכירורגיה של כלי דם בין מנתחים מפורסמים בעולם: יש כאלה שטענו שזה חלק מהכירורגיה הכללית ואחרים שטענו שזה חלק מכירורגיה של החזה. לבסוף, אחרי שנים, הוכר מקצוע כירורגית כלי-דם כמקצוע כירורגי נפרד והחלו להיפתח במקומות שונים בעולם מחלקות של כירורגיה של כלי הדם. הנרי השתדל לשכנע גורמים שונים בצורך בהכרה במקצוע וב־1974 נפתחה המחלקה ראשונה בארץ, בהדסה, בראשותו.
שמה של היחידה הוסב ל"מחלקה לכירורגית כלי דם". זו הייתה המחלקה הראשונה מסוגה בארץ וגם בהרבה מקומות בעולם, בימים ההם.
במסגרת הכירורגיה של כלי הדם, הלכו והתפתחו שיטות בדיקה לא פולשניות לאבחון ומעקב. היה חשוב שתוקם במסגרת המחלקה מעבדה כזו. לשם כך נסע הנרי למספר כנסים שדנו בנושא וביקר במספר מעבדות קיימות על מנת לעמוד מקרוב על השיטות הנהוגות. הוא הצליח לקבל תרומות מידידיו ביוסטון והוקמה קרן לכבודה של הד"ר הלן שפר, רופאה ידועה מיוסטון. ב־3.7.1977 נחנכה המעבדה בנוכחותה של הד"ר שפר שעל שמה תרמו חבריה ומכריה כספים לרכישת ציוד למעבדה. המעבדה שהקים הייתה הראשונה והיחידה מסוגה בארץ.
באוקטובר 1978 קיבל הנרי את הדרגה האקדמית של "פרופסור מן המניין".
הנרי סיים את תפקידו כמנהל מחלקת כירורגיית כלי דם בהדסה ביוני 1987, והמשיך לעבוד שלוש שנים נוספות עד פרישתו לגמלאות ב־1990.
ב-1989 בעקבות ההכרה במקצוע כירורגיית כלי דם כהתמחות-על, קיבל את תעודת ה"מומחה בכירורגיית כלי דם".
לאחר פרישתו לגמלאות, התנדב במשך 9 שנים במרפאה של כלי הדם בהדסה.
במהלך שנות עבודתו פרסם 105 עבודות מחקר בעיתונים ובכנסים רפואיים.