stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זאלהסנטגרוט
היסטוריה

באזור היישוב נמצאו ממצאים משמעותיים מהתקופה הכלקוליתית. חפירות ארכאולוגיות חשפו גם ממצאים קלטיים, אך כנראה לא היה במקום יישוב קלטי קבוע. ממצאים רבים מהתקופה הרומית הגיעו מאזור העיירה, מה שנותן סיבה להאמין שבמקום היה היישוב הרומי מאסטריאנה. אחרי התיישבות המדיארים במרכז אירופה, האזור היה שייך לחמולת טיריה. הטירה וסביבתה, שנבנתה כבר בשנת 1299, החליפו ידיים לעיתים קרובות מאוד במאות שלאחר מכן. כיום היא יכולה להחשב גם כחלק מהיישוב צ'ומוקהאזה שהיה קיים בימי הביניים.
מלחמת העולם הראשונה, גבתה קורבנות רבים מתושבי הכפר הגדול ואחריה נבנתה במקום תעשיית המזון של הכפר. הוקם מפעל לעיבוד פירות וגם מחלבה. מלחמת העולם השנייה שוב פגעה ביישוב, עם 262 קורבנות אזרחיים, לרבות יהודים רבים שגורשו למחנות ריכוז, אף על פי שאין תיעוד מיוחד על הקהילה היהודית המקומית.
תחבורה > מסילת ברזל

קו הרכבת להובלת נוסעים נסגר מאז 4 במרץ 2007.
תחבורה > כביש

היישוב ממלא תפקיד פריפריאלי ברשת הכבישים בהונגריה. אחד הכבישים החשובים ביותר שלו הוא כביש 7336, המוביל מאזור התעשייה הצפוני של קסטהיי דרך היישוב.
אתרים בעלי חשיבות

טירת באטיאני והפארק המוגן שלה (1787, בארוק מאוחר, בסגנון צמה)
הטירה הקטנה
מגדל חורבה (כנסייה פרנציסקנית לשעבר מהמאה ה-14)
גשר אבן (1846)
אנדרטה היסטורית
מרכז הרחצה והפנאי התרמי Szent Gróth
מעבד חלזונות
פסל יוזף בם, של הפסל טיבור טורי טרק
גלריית תמונות

הכנסייה הרומית קתולית
הכנסייה הרומית קתולית מהאוויר
פסלו של יוזף בם
ילידי המקום

ינה המבורגר (בהונגרית: Hamburger Jenő; זאלהסנטגרוט (אוּדְוַוארְנוֹק), 31 במאי 1883 – מוסקבה, 14 בדצמבר 1936) היה רופא רנטגנולוג יהודי-הונגרי, פוליטיקאי סוציאל-דמוקרטי, קומיסר העם (שר) לענייני חקלאות בתקופת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית.
יוז'ף גריינר, בשמו הבדוי ארנה שטיינר (בהונגרית: Greiner József; זאלהסנטגרוט, 12 ביולי 1901 – ברית המועצות, 16 בינואר 1945) היה עיתונאי, עובד מפלגה, עורך עיתון, פקיד יהודי-הונגרי. הוצא להורג בברית המועצות לאחר "משפט ראווה".
ארנה מילר (בהונגרית: Müller Ernő; ברוסית: Мюллер Осипович Эрнст; זאלהסנטגרוט, 21 באוקטובר 1886 – ברית המועצות, 25 בדצמבר 1937) היה חייט יהודי-הונגרי, עובד המפלגה הקומוניסטית. הוצא להורג בברית המועצות לאחר "משפט ראווה".
הערות שוליים

↑  Városrészek , zalaszentgrot.hu
↑  Zalaszentgrót Integrált Településfejlesztési Stratégia, zalaszentgrot.hu
↑  "Zala megyei polgárőr egyesületek". zmpsz.hu.
↑  Zalaszentgrót története a város honlapján(הקישור אינו פעיל, 2019-04)
↑  Vasárnapi Ujság 1866. november 4.
↑  Zala megye helytörténeti lexikona. Kéziratos regesztagyűjtemény. (Csokma-Dusank)
↑  A politikai elnyomás, Moszkvában és a Moszkvai területen agyonlőtt és eltemetett áldozatainak mártirológiája 1938-53 – Müller Ernő.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562534505171  GND: 7599274-7  LCCN: n88160862  NKC: ge760478  VIAF: 137313223   WorldCat (עם VIAF): 137313223 
טירת באטיאני
זרם אויאשיו

זרם אויאשיו מתנגש עם זרם קורושיו סמוך להוקאידו. כששני זרמים מתנגשים הם יוצרים ערבולות. פיטופלנקטון הצומח על פני המים הופך להיות אז מרוכז לאורך הגבולות של ערבולות אלו, ובכך מדגים את תנועת המים.
זרם אויאשיו (ביפנית: 親潮), הידוע גם בשמות זרם אויה סיוו, זרם אוחוצק וזרם קוריל, הוא זרם ים קר סוב-ארקטי בצפון האוקיינוס השקט. מקורו של זרם זה הוא במצר ברינג והוא זורם לכיוון דרום כשהוא נושא עמו מים קרים מאוקיינוס הקרח הצפוני לאוקיינוס השקט. סמוך לחופה המזרחי של יפן זרם אויאשיו מתנגש עם זרם קורושיו ליצירת הזרם הצפון פסיפי. לזרם אויאשיו חשיבות בהשפעתו על האקלים של המזרח הרחוק הרוסי, בעיקר בקמצ'טקה ובצ'וקוטקה, שם קו העצים מוסט בכ-10° דרומה לעומת הקו בעומק היבשה בסיביר.
מימיו של זרם אויאשיו עשירים בדגה בשל תכולת חומרי המזון הגבוהה שיש במים קרים ובשל השינויים הגדולים בפני הים, אשר יכולים להגיע לכ־10 מטרים באזורים מסוימים ותורמים לזמינות חומרי המזון. עם זאת, הזרם גורם לוולדיווסטוק להיות הנמל הקרוב ביותר לקו המשווה שמימיו קופאים בעונת החורף, דבר הדורש שוברות קרח על מנת להשאירו פתוח בעונה זו. אולם, לכך יש השפעה מועטה על יבול הדגה בים אוחוצק משום שהשינויים בפני הים גורמים לכך שקפיאת המים לא מתרחשת בקלות.
ואן מוריסון

| --- | --- |

מוריסון בהופעה בצפון אירלנד ב-2015
 לידה:  31 באוגוסט 1945 (בן 79) בלפסט, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  George Ivan Morrison 
 שם במה:  Van Morrison 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  Elmgrove Primary School 
 סוגה:  רוק, בלו-אייד סול, ג'אז פיוזן, מוזיקה קלטית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  גיטרה, גיטרה אקוסטית, גיטרה חשמלית, גיטרה 12 מיתרים, קלידים מוזיקליים, סקסופון אלט, מפוחית פה, סקסופון, פסנתר 
 חברת תקליטים:  מרקורי רקורדס, Bang Records, האחים וורנר רקורדס, דקה רקורדס 
 בן או בת זוג:  מישל רוקה 
 צאצאים:  Shana Morrison 
 פרסים והוקרה:  היכל התהילה של הרוק אנד רול (1993)  פרס ג'וני מרסר (2015)  Americana Lifetime Achievement Award for Songwriting (2017)  קצין במסדר האימפריה הבריטית  קצין מסדר האמנויות והספרות  Knight Bachelor 
 www.vanmorrison.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סר ג'ורג' איוון "ואן" מוריסון (באנגלית: George Ivan Morrison; נולד ב-31 באוגוסט 1945) הוא זמר ופזמונאי מבלפסט, צפון אירלנד. הוא מנגן במגוון כלי נגינה, כולל גיטרה, מפוחית, קלידים, וסקסופון.
מוריסון התפרסם לראשונה כסולן הלהקה הבריטית Them (אנ'), כשכתב בשנת 1966 את הלהיט "גלוריה". כמה שנים לאחר מכן, מוריסון עזב את הלהקה ופצח בקריירת סולו משגשגת.
המסלול המוזיקלי של מוריסון היה ייחודי ביותר. רוב המוזיקה שלו הייתה קרובה לסגנונות הסול האמריקאי וה-R&B, כמו הסינגלים הפופולרים "נערה חומת-עיניים" (Brown-Eyed Girl), "ריקוד ירח" (Moondance) ו"דומינו" (Domino). באותה מידה אוסף השירים שלו כלל גם מסעות מוזיקליים ארוכים, נינוחים ורוחניים עם השפעה של המסורת הקלטית, ג'אז, ודימויים של זרם התודעה, כמו באלבומו הקלאסי "Astral Weeks" וכן באלבום "Veedon Fleece". השילוב של שני קווי הסגנון הללו כונה "סול קלטי".
הקריירה של מוריסון מתפרשת על כמה עשורים והושפעה ממוזיקאים פופולרים רבים. הוא נכלל בהיכל התהילה של הרוק אנד רול והיכל התהילה של התמלילנים. בשנת 2000, מוריסון דורג במקום 25 במצעד 100 האומנים הגדולים ביותר של הרוק'נרול בערוץ הטלוויזיה VH1.
ביוגרפיה > היסטוריה מוקדמת

מוריסון גדל כפרוטסטנט, והשתייך לכנסייה של אירלנד, בקרב משפחתו במזרח בלפסט הוא שמע מוזיקה מגיל צעיר, כשאביו, עובד מספנה, אסף אלבומי ג'אז ובלוז אמריקאי ואימו הייתה זמרת. הוא ירש את טעמו של אביו במוזיקה, ובהתבגרו הוא האזין לאומנים כמו ריי צ'ארלס, לדבלי, וסולומון בורק. בשנת 2005 הוא אמר בריאיון לרולינג סטון ש"האנשים הללו היו ההשראה שלי להמשיך הלאה. אם לא המוזיקה הזו, לא הייתי יכול לעשות את מה שאני עושה עכשיו".
מוריסון עבד כמנקה חלונות לפני היותו מוזיקאי מצליח, עובדה שהוזכרה בשיריו "Cleaning Windows" ו-"St Dominic's Preview".
ביוגרפיה > שנות השישים

מוריסון עזב את בית הוריו בגיל 15 בשאיפה לקריירה מוזיקלית. הוא ניגן בכמה להקות סקיפל (סוג של מוזיקת פולק), ורוק'נרול לפני שהצטרף ללהקה "המונרכים" The Monarchs לסיבוב הופעות באירופה. ב-1964 הוא ייסד להקה בשם Them והתבלט בתוכה. ללהקה היו מספר להיטים במצעדים, הידוע בהם המנון הרוק הנודע "גלוריה", שבוצע בהמשך על ידי אמנים רבים כולל להקת הדלתות. באמצע שנות ה-60 ואן מוריסון גם ניגן אלתורים במועדון בלוס אנג'לס יחד עם ג'ים מוריסון. בהופעה הם שרו יחד את "גלוריה". שנים מאוחר יותר הוא צוטט בראיון אומר: "זה היה רגע התהילה בכל הקריירה שלי, לשיר את גלוריה עם ג'ים מוריסון".
מוריסון עזב את הלהקה ב-1966 לאחר סיבוב ההופעות בארצות הברית לאחר שלא היה מרוצה בשימוש הגובר באומני אולפן. הוא חזר לבלפסט מתוך מחשבה לפרוש מעסקי המוזיקה, אך המפיק של Them, ברט ברנס (Bert Berns) שכנע אותו לחזור לניו יורק ולהקליט סולו עבור חברת התקליטים Bang Records. מהקלטות מוקדמות אלו צמח אחד הלהיטים הגדולים של מוריסון, "נערה חומת-עיניים" (Brown-Eyed Girl) שהגיע למקום 10 במצעד האמריקאי ב-1967. המתופף בשיר היה גארי צ'סטר. האלבום שיצא מהקלטות אילו היה !Blowin' Your Mind. מוריסון הודה מאוחר יותר, בריאיון לרולינג סטונס, שהוא לא היה מרוצה מהאלבום, "זה יצא גרוע, והם הוציאו אותו ללא הסכמתי". ההקלטות פורסמו שוב מספר פעמים על ידי Bang Records בצורת בוטלגים תחת שמות שונים. רוב ההקלטות נערכו ונאספו מחדש באלבום Bang Masters. מהדורה זו כוללת גרסה חלופית ל"נערה חומת-עיניים" כמו גם גרסאות מוקדמות ל"לצידך" (Beside You) ו"גברת ג'ורג'" (Madame George) שיופיעו בשינויים קלים באלבומו השני של מוריסון.
ב-1967, לאחר מותו של המפיק, ברנס, מוריסון עבר לבוסטון, מסצ'וסטס. שם הוא הסתבך תוך זמן קצר בבעיות פיננסיות ואישיות. הוא סבל מדיכאון הקשור באלכוהול והתקשה להשיג הופעות. אולם, במעט ההופעות שהיו לו מוריסון הוא השיג תמיכה מקצועית והחל להקליט בחברת האחים וורנר. אלבומו הראשון אצלם היה "שבועות שמימיים" (Astral Weeks), מחרוזת שירים שנחשבת על ידי רבים כיצירה הטובה ביותר שלו. האלבום זכה לתישבחות מהביקורת, אך לאדישות מהקהל הרחב. מוריסון, בריאיון לרולינג סטונס, תיאר את האלבום כאופרת רוק עם קו סיפורי ברור. "שבועות שמימיים" דורג בכמה רשימות בין האלבומים הטובים ביותר בכל הזמנים ונחשב לדוגמה מוקדמת לאלבומי קונספט (נושא).
ביוגרפיה > שנות השמונים

רוב המוזיקה שמוריסון הוציא בשנות ה-80 הייתה סביב נושא רוחניות ואמונה עד שניתן לשייך אותם לתחום הניו-אייג'. באלבומו מ-1983,Inarticulate Speech of the Heart, הוא הוסיף תודה מיוחדת לל. רון האברד, אף על פי שמעולם לא השתייך רשמית לסיינטולוגיה או לכנסייה אחרת.
האלבום No Guru, No Method, No Teacher שיצא ב-1986 גרף ביקורות חיוביות ממבקרים רבים אך לא מכולם. קולו של מוריסון נשמע בשיאו והעיבודים האקוסטיים היו מהמחוספסים ביותר מאז האלבום Astral Weeks, אך חלק מהמבקרים לא אהבו את העיסוק הרב בתוכן דתי.
ב-1988 הוציא את "פעימת לב אירית" (Irish Heartbeat), אלבום שירי-עם איריים מסורתיים, יחד עם להקת הצ'יפטיינס.
ביוגרפיה > שנות התשעים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
ביוגרפיה > שנות האלפיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דיסקוגרפיה

Blowin' Your Mind! (1967)
Astral Weeks (1968)
Moondance (1970)
His Band and the Street Choir (1970)
Tupelo Honey (1971)
Saint Dominic's Preview (1972)
Hard Nose the Highway (1973)
Veedon Fleece (1974)
A Period of Transition (1977)
Wavelength (1978)
Into the Music (1979)
Common One (1980)
Beautiful Vision (1982)
Inarticulate Speech of the Heart (1983)
A Sense of Wonder (1985)
No Guru, No Method, No Teacher (1986)
Poetic Champions Compose (1987)
Irish Heartbeat (In collaboration with The Chieftains, 1988)
Avalon Sunset (1989)
Enlightenment (1990)
Hymns to the Silence (1991)
Too Long in Exile (1993)
Days Like This (1995)
How Long Has This Been Going On (1995)
Tell Me Something: The Songs of Mose Allison (1996)
The Healing Game (1997)
Back on Top (1999)
You Win Again (2000)
Down the Road (2002)
What's Wrong with This Picture? (2003)
Magic Time (2005)
Pay the Devil (2006)
Keep It Simple (2008)
Born to Sing: No Plan B (2012)
Duets: Re-working the Catalogue (2015)
Keep Me Singing (2016)
Roll with the Punches (2017)
Versatile (2017)
You're Driving Me Crazy (2018)
The Prophet Speaks (2018)
Three Chords & the Truth (2019)
ואן מוריסון בשנת 1972
ויליאם גרהאם

ויליאם אלכסנדר גרהאם (באנגלית: William Alexander Graham;‏ 4 בספטמבר 1804 - 11 באוגוסט 1875) היה חבר הסנאט של ארצות הברית מטעם קרוליינה הצפונית בין השנים 1840–1843 ובהמשך חבר הסנאט של קונפדרציית המדינות של אמריקה בין השנים 1864–1865. הוא גם כיהן כמושל קרוליינה הצפונית ה-30 בין השנים 1845–1849 ומזכיר הצי של ארצות הברית בין השנים 1850–1852 בקבינט של הנשיא מילרד פילמור. בבחירות לנשיאות של 1852 הוא היה מועמד לסגן הנשיא מטעם המפלגה הוויגית בשותפות עם המועמד לנשיאות, וינפילד סקוט.
ראשית חייו

ויליאם גרהאם נולד ב-4 בספטמבר 1804 בווזוביוס פירנס (הכבשן של וזוב) ליד לינקולנטון, קרוליינה הצפונית. סבו, ג'יימס גרהאם (1763-1714), נולד בדרמבו שבמחוז דאון, כיום בצפון אירלנד, והתיישב במחוז צ'סטר שבפרובינציה של פנסילבניה. ויליאם גרהאם התחנך באקדמיית פלזנט רטריט שבליקולנטון ולמד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, שם הוא היה חבר באגודה פילנתרופית. הוא למד משפטים וב-1825 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין בהילסבורו, קרוליינה הצפונית.
קריירה פוליטית

בין השנים 1833–1840 כיהן גרהאם כחבר בית הנבחרים של קרוליינה הצפונית מטעם מחוז אורנג' ובתקופה זו הוא כיהן פעמיים כיושב ראש הבית.
ב-1840 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית מטעם המפלגה הוויגית כדי למלא את המקום שהתפנה עקב התפטרותו של רוברט סטריינג' וכיהן בתפקיד זה מה-25 בנובמבר אותה שנה ועד ה-3 במרץ 1843. במהלך תקופה זו הוא כיהן כיושב ראש ועדת התביעות של הסנאט. אחיו הבכור, ג'יימס גרהאם, היה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית עוד מ-1833.
בין השנים 1845–1849 כיהן גרהאם כמושל קרוליינה הצפונית. לאחר שדחה הצעות להתמנות כשגריר ארצות הברית ברוסיה ובספרד ב-1849, הוא מונה ב-1850 כמזכיר הצי של ארצות הברית בקבינט של הנשיא מילרד פילמור ובתפקיד זה הוא כיהן עד 1852. בבחירות לנשיאות של 1852 הוצגה מועמדותו ללא הצלחה למשרת סגן נשיא ארצות הברית כשותפו למרוץ של וינפילד סקוט. מועמדותם קיבלה 42 קולות של חבר האלקטורים מארבע מדינות בלבד, קנטקי, מסצ'וסטס, טנסי וורמונט.
לאחר שובו מוושינגטון די. סי. לקרוליינה הצפונית, הוא נבחר לסנאט של מדינתו וכיהן בתפקיד זה בין השנים 1854–1866 וכחבר הסנאט של הקונפדרציה בין השנים 1864–1865. באפריל 1865, כשהקונפדרציה עמדה על סף תבוסה במלחמת האזרחים, הנהיג גרהאם באופן אישי משלחת שכללה מושל לשעבר נוסף של קרוליינה הצפונית, דייוויד סוויין, שביקשה מגנרל האיחוד ויליאם שרמן הפסקת אש כדי שבירת המדינה, ראלי לא תחווה אלימות וחורבן. שרמן נעתר לבקשה.
שנותיו האחרונות

ב-1866 נבחר גרהאם שוב לסנאט ארצות הברית, אך מאחר שקרוליינה הצפונית לא התקבלה מחדש לאיחוד, הוא לא יכול היה לממש את בחירתו. בין השנים 1867–1875 הוא היה חבר מועצת הנאמנים של קרן פיבודי שהעניקה סיוע חינוכי לדרום שלאחר המלחמה. בין השנים 1873–1875 הוא היה בורר במחלוקת הגבולות בין וירג'יניה למרילנד. ויליאם גרהאם נפטר בסרטוגה ספרינגס שבניו יורק ונטמן בבית הקברות הפרסביטריאני בהילסבורו.
הנצחתו

צי ארצות הברית הנציח את גרהאם בקריאת משחתת על שמו שהייתה בשירות בשנים 1920–1922. בנוסף, נקראה על שמו אחת מאוניות ליברטי. על שמו של גרהאם קרויים עיר ומחוז בקרוליינה הצפונית.
גני מונטרוז, השוכנים בהילסבורו, הם אחד מאחוזותיו לשעבר של גרהאם ועדיין ניתן לראות בהם מאפייני בנייה מתקופתו. גרהאם גם התגורר בבית נאש-הופר שבהילסבורו משנת 1869 ועד מותו. בית זה הוכרז כנקודת ציון היסטורית לאומית ב-1971.
אחד מבניו של גרהאם, ויליאם אלכסנדר גרהאם הבן, היה חבר בבית המחוקקים של קרוליינה הצפונית ונציב החקלאות של המדינה. שני בניו האחרים, אוגוסטוס וג'ון, היו גם הם פוליטיקאים, ובתו סוזן נישאה לוולטר קלארק, פוליטיקאי ושופט.
הערות שוליים

↑  Survey and Planning Unit Staff (July 1974). "Vesuvius Furnace". National Register of Historic Places - Nomination and Inventory. North Carolina State Historic Preservation Office.
↑  Ward, Dallas T., The Last Flag of Truce
↑  William A. Graham (1804-1875), The Carolina Story: A Virtual Museum of University History.
↑  navsource.org: USS Graham
↑  Davies, James (2012). "Liberty Cargo Ships". ww2ships.com.
↑  Gannett, Henry (1905). The Origin of Certain Place Names in the United States. Govt. Print. Off. p. 140.
↑  Charles W. Snell (March 27, 1971). "National Register of Historic Places Inventory-Nomination: Nash-Hooper House (William Hooper House)". National Park Service.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649782305171  GND: 128804092  ISNI: 0000 0001 1617 0491  LCCN: n85158358  NARA: 127539660  NTA: 071020292  SNAC: w6057rgk  US Congress: G000362  VIAF: 33059701   WorldCat (עם VIAF): 33059701
חאק א-דין הראשון

חאק א-דין הראשון, מבני שושלת וולאשמה, האמיר של יפאט ובנו של עומר וולאשמה. לפי החוקר א.מ. לואיס, הוא "הפנה את ההסתערויות המקוטעות של קודמיו להסתערות של ג'יהאד ראשון נגד החבשים הכופרים".
סולטאן מצרים א-נאסר מוחמד עודד את האמיר חאק א-דין לתקוף את אתיופיה. האמיר לכד את שגרירו של הקיסר האתיופי עמדה ציון הראשון כאשר חזר מקהיר. הלה נדרש בכפייה להתאסלם, אך סירב והוצא להורג.
לפי הספר "הניצחונות האדירים של עמדה ציון קיסר אתיופיה", הידיעה על כך ששגרירו הוצא להורג הכעיסה כל כך את הקיסר, עד שהלה יצא מיד לכיוון יפאט עם עוד שבעה פרשים. בספר נטען שכאשר הגיע לשם, הקיסר טבח גברים רבים מצבא יפאט; צבאו של עמדה ציון צר על בירת יפאט ולקח כשלל כמות ניכרת של זהב, כסף, ארד וגם בגדים.
האמיר הובס מאוחר יותר על ידי הקיסר האתיופי עמדה ציון בשנת 1328.
הערות שוליים

↑  משפחת אצולה מוסלמית ששלטה במאות ה-13 עד ה-16 בחלקים של מזרח אתיופיה, ג'יבוטי ומערב סומליה, והייתה בסכסוך הן טריטוריאלי והן דתי עם שליטי חבש.
↑  I.M. Lewis, A Modern History of the Somali, fourth edition (Oxford: James Currey, 2002), p. 25
↑  J. Spencer Trimingham, Islam in Ethiopia (Oxford: Geoffrey Cumberlege for the University Press, 1952), p. 71.
↑  Richard Pankhurst, The Ethiopian Borderlands (Lawrenceville: Red Sea Press, 1997), p. 41
↑  G.W.B. Huntingford (translator), The Glorious Victories of Amda Seyon (Oxford: Clarendon Press, 1965), p. 56.
| שושלת וולאשמה |
| --- | --- | --- |
סולטנות יפאט • סולטנות אדאל
| סולטאנים | עלי אבן וולי אסמה • עומר אבן דונאיה • חאק א-דין הראשון • סאבר א-דין הראשון •  ג'מאל א-דין הראשון • עלי אבן סאבר א-דין • אחמד אבן עלי • חאק א-דין השני • סעאד א-דין השני • סאבר א-דין השני • מנסור א-דין • ג'מאל א-דין השני • בדלאי אבן סעאד א-דין • מוחמד אבן בדלאי • שמס א-דין אבן מוחמד • אבו בכר אבן מוחמד |  |
| ראו גם | הסכסוך האתיופי-סומלי • אחמד אבן איברהים אל-גאזי • מלחמת אתיופיה-אדאל |  |
ממלכות האימפריה האתיופית • היסטוריה של סומליה
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: עלי אבן וואלי אסמה | שושלת וולאשמה | הבא: סאבר א-דין הראשון |
חארבי, קיסר אתיופיה

חארבי היה קיסר אתיופיה וחבר בשושלת זאגווה. מעט מאוד ידוע על שלטונו, ההיסטוריון וואליס באדג' גורס ששנות שלטונו היו כ-20 שנה. מקורות אחרות מתארך את המוות שלו לפני 1270 כאשר יקונו אמלאק הוכתר לקיסר אתיופיה.
הערות שוליים

↑  E. A. Wallis Budge, A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia, 1928 [Oosterhout, the Netherlands: Anthropological Publications, 1970], p. 284. ISBN 0938818910.
| שושלת זאגווה |
| --- | --- | --- |
תקופת החושך האתיופית
| קיסרים | מארה תקלה היימנות • טאטדים • ג'אן סאיום • גארמה סאיום • ימהרנה קריסטוס • קאדוס חארב • לליבלה • נאקוטו לאב • יטברק • מירארי • חארבי • יטברק |  |
| ראו גם | יהודית המלכה • ירושלים החדשה • השושלת הסולומונית • תקלה גיורגיס השני |  |
מחוז וג
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: מירארי | קיסר האימפריה האתיופית  1253–1261 | הבא: יטברק |
ויקי לאנדרוס

| --- | --- |

 לידה:  23 באוגוסט 1949 (בת 75) פאלאוקסטריצה, יוון 
 שם לידה:  Βασιλική Παπαθανασίου 
 שם במה:  Βίκυ Λέανδρος 
 מוקד פעילות:  יוון 
 תקופת הפעילות:  מ-1965 
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה מועדפת:  יוונית, גרמנית, צרפתית 
 כלי נגינה:  גיטרה אקוסטית 
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס 
 בן או בת זוג:  Ivan Zisiadis (1982–1986) Enno von Ruffin (1986–2005) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  צלב מסדר ההצטיינות של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה (2015)  Goldene Stimmgabel (2000)  מפקד במסדר ההצטיינות של דוכסות לוקסמבורג (2011) 
 www.vickyleandros.eu
 פרופיל ב-IMDb
 
ויקי לאנדרוס (ביוונית: Βίκυ Λέανδρος; נולדה ב-23 באוגוסט 1949) היא זמרת יוונייה בעלת קריירה בינלאומית ארוכה.
ביוגרפיה

לאנדרוס נולדה בשם ואסיליקי פאפאטנסיו, באי קורפו שביוון, לליאו ליאנדרוס; מוזיקאי מצליח באירופה בשנות החמישים והשישים (בעיקר בגרמניה).
כילדה הצטרפה לאביה שהיגר להמבורג בתחילת שנות השישים וכבר בשנת 1965, בהיותה בת 13, הצליחה לאנדרוס לחדור לתודעת ההמונים בגרמניה עם להיט נעורים בשם "סכין, מזלג ומספריים" ואחריו עם להיטים נוספים שכתב לה אביה אותם ביצעה בגרמנית וצרפתית.
בשנת 1967 הוזמנה לאנדרוס, בפעם הראשונה, לייצג את לוקסמבורג באירוויזיון 1967 שנערך בווינה. היא ביצעה בתחרות את השיר "האהבה בכחול" (L'amour est bleu) והגיעה למקום הרביעי. השיר זכה להצלחה בינלאומית ולגרסאות כיסוי רבות (אחת מהן, בביצוע האינסטרומנטלי של פול מורייה ותזמורתו, הגיעה למקום ה-1 במצעד הלהיטים האמריקאי). במקביל, התפתחה הקריירה של לאנדרוס בכל מדינות מרכז ומערב אירופה, בקנדה וביוון מולדתה. כשהוצע ללאנדרוס לייצג את יוון בפסטיבלים בינלאומיים, סירבה כביטוי להתנגדותה למשטר הקולונלים היווני שהופל ב-1974.
באירוויזיון 1972 הוצע ללאנדרוס לייצג שוב את לוקסמבורג בתחרות, הפעם עם השיר Après toi ("אחריך"), שנכתב על ידי אביה תחת שם העט מאריו פנס. בתחרות שנערכה באותה שנה באדינבורו, בירת סקוטלנד, זכה שירה של לאנדרוס במקום הראשון. השיר היה ללהיט גדול בראש מצעדי הפזמונים באירופה, קנדה, יפן אוסטרליה ואנגליה (גם בישראל שהה השיר ארבעה שבועות בראש המצעד). בשנת 1974 היא שחררה סינגל "תיאו, אנחנו נוסעים ללודז'" שזכה להצלחה.
לאנדרוס המשיכה להיות פעילה בשדה המוזיקה והבידור תוך שהיא נסמכת על מכונת להיטי הפופ שהיו שזורים במוטיביים יוונים שיצר אביה ופעלה עד פרישתו מעסקי המוזיקה בסוף שנות התשעים. באותה תקופה כתב ליאו לאנדרוס פזמונים גם לוואנגליס, דמיס רוסוס ולזמרים אחרים מהשורה הראשונה באירופה וביוון. כיום, לאנדרוס משתפת פעולה עם יוצרים אחרים וכותבת בעצמה. היא שיתפה פעולה עם מיקיס תאודוראקיס בשנת 2002 והופיעה באולימפיאדה שנערכה באתונה ב-2004.
בשנת 2006 התמודדה לאנדרוס על הזכות לייצג את גרמניה בתחרות האירוויזיון באתונה, אך השיר שביצעה לא נבחר. ב-2009 הוציאה אלבום שכלל השפעות סגנוניות של סוגות שלא אפיינו את הקו שלה במשך הקריירה, כגון: מוזיקת נשמה, רית'ם אנד בלוז והיפ הופ. לאחר שהאלבום קיבל ביקורות מעורבות, שבה לאנדרוס לסגנונה המוכר והוציאה ב-2010 אלבום של גרסאות בגרמנית לשירים צרפתיים.
בבחירות המוניציפליות האחרונות ביוון, באוקטובר 2006, נבחרה לעיריית פיראוס מטעם התנועה הסוציאליסטית הפאן-הלנית ושימשה אף בתפקיד סגנית ראש העיר ואחראית לענייני התרבות. במאי 2008 התפטרה מתפקידה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

לאנדרוס הייתה נשואה ליזם היווני איוון זיזיאדיס בשנים 1982–1986. זיזיאדיס הוא אביו של בנה לאו שנולד ב-1980. ב-1986 היא נישאה לאנו ברון פון רופין (Enno Freiherr von Ruffin) עמו התגוררה באחוזה בדרום שלזוויג-הולשטיין עד לגירושיה ממנו ב-2005. לשניים שתי בנות משותפות. בתה הצעירה היא שחקנית ומופיעה תחת השם אלסנדרה לאנדרוס.
וייה סראנו

| --- | --- |
דגל וייה סראנודגל וייה סראנו
 מדינה:  בוליביה בוליביה
 מחוז:  צ'וקיסאקה
 נפה:  בליסאריו בואטו
 גובה:  2,122 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  3,298 (2012)
 קואורדינטות:  19°07′23″S 64°19′25″W﻿ / ﻿19.123055555556°S 64.323611111111°W﻿ / -19.123055555556; -64.323611111111 
 אזור זמן:  UTC -4
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת בוליביה מוגדלת) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרווייה סראנו(למפת בוליביה רגילה) סוקרה לה פאס קוצ'במבה סנטה קרוס פוטוסי טרינידד סאלאר דה אויוניברזיל פרגוואי ארגנטינה צ'ילה פרווייה סראנו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
וייה סראנו (בספרדית: Villa Serrano) היא עיירה קטנה ובירת נפת בליסאריו בואטו (אנ') שבמחוז צ'וקיסאקה (אנ') שבבוליביה.
גאוגרפיה

וייה סראנו ממוקמת כ-483 ק"מ מלה פאס וכ-91 ק"מ מבירת המדינה ומבירת המחוז סוקרה. בנוסף, העיירה ממוקמת ליד הנהר אל פסקדו (Río El Pescado).
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 16 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא נובמבר (20 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא יולי (14 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 936 מילימטרים בשנה. חודש פברואר הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (173 מ"מ גשם), וחודש יולי הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (4 מ"מ גשם).
תנועה ותחבורה

העיירה ממוקמת ליד הכביש המהיר F38.
הערות שוליים

↑  INE – Instituto Nacional de Estadística Bolivia 2012
↑  Villa Serrano (Belisario Boeto, Chuquisaca, Bolivia) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information, citypopulation.info
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא גאוגרפיה של בוליביה ובנושא יישובים באמריקה הדרומית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וייה סראנו".
ז'אן מאביון

| --- | --- |

 לידה:  23 בנובמבר 1632 Saint-Pierremont, צרפת 
 פטירה:  27 בדצמבר 1707 (בגיל 75) פריז, ממלכת צרפת 
 ענף מדעי:  היסטוריה, דיפלומטיקה, פלאוגרפיה, תאולוגיה 
 מקום קבורה:  כנסיית סן ז'רמן דה פרה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ריימס 
 תרומות עיקריות
 Acta Ordinis S. Benedicti De re diplomatica
 
ז'אן מאביון (בצרפתית: Jean Mabillon‏; 23 בנובמבר 1632 – 27 בדצמבר 1707) היה נזיר בנדיקטיני צרפתי. האב המייסד של הפלאוגרפיה והדיפלומטיקה (אנ').
ואן ריפאבליק

| --- | --- |

 מקום הקמה:  קולורדו ספרינגס 
 מוקד פעילות:  קולורדו ספרינגס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2002
 סוגה:  פופ-רוק, רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  Mosley/Interscope
 http://onerepublic.com/
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 ריאן טדר זאק פילקינס דרו בראון אדי פישר ברנט קטצל
 חברים לשעבר
 ג'ארד ביטס טים מאיירס
 
ואן ריפאבליק (באנגלית: OneRepublic) היא להקת פופ-רוק אמריקאית. הלהקה הוקמה בשנת 1996, והתפרסמה לראשונה בשנת 2002, לאחר שהשיגה הצלחה מסחרית דרך אתר "מייספייס".
היסטוריה > 1996–2006: הקמת הלהקה וראשית דרכה

הלהקה הוקמה בקולורדו בשנת 1996 על ידי ראיין טדר וזאק פילקינס שהכירו בתיכון והיו חברי הלהקה הראשונים. במקור הלהקה נקראה "This Beautiful Mess". לאחר שסיימו את התיכון התפרקה הלהקה כאשר כל אחד פנה לדרך אחרת. השניים התאחדו מחדש בלוס אנג'לס בשנת 2003 ותשעה חודשים לאחר מכן הוחתמו בחברת "תקליטי קולומביה". לאחר ביצוע שינויים נוספים בשמה של הלהקה והוספת חברי הלהקה אחרים, החלה הלהקה להתמקד בעשיית המוזיקה. אחרי שנתיים וחצי של הקלטות ההקלטות נזרקו על ידי "תקלטי קולומביה". הלהקה התחילה לעבוד עם אתר האינטרנט "MySpace" והחלו להתפרסם ולבסוף החוזה עם "תקליטי קולומביה" התחדש.