stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סוזי איימיס

| --- | --- |

סוזי איימיס, 2010
 לידה:  5 בינואר 1962 (בת 62) אוקלהומה סיטי, אוקלהומה, ארצות הברית
 שם לידה:  Susan Elizabeth Amis 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1984–1999 (כ־15 שנים)
 בן זוג:  סם רוברדס (1986–1994)  ג'יימס קמרון (2000–הווה)
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1986) 
 פרופיל ב-IMDb
 
סוזן אליזבת' "סוזי" איימיס (אנגלית: Susan Elizabeth "Suzy" Amis; נולדה ב-5 בינואר 1962) היא שחקנית עבר ודוגמנית עבר אמריקאית. התפרסמה בסרטים "החשוד המיידי", "טיטניק", "ספירה לאחור" ו"הבלדה על ג'ו הקטנה".
ביוגרפיה

איימיס נולדה באוקלהומה סיטי לבעלים של חברת בנייה והיא אחת משישה ילדים. החלה את דרכה כדוגמנית בחברת הדוגמנות "פורד" לפני שהופיעה בסרטה הראשון "פנדנגו" לצידם של בעלה הראשון השחקן סם רוברדס וקווין קוסטנר.
ב-1990 שיחקה לצידה של אומה תורמן בקומדיה "מקום בו נמצא הלב" בתפקיד קלואי, בתו של המומחה להריסת בנייני מגורים סטיוארט מק'ביין (דבני קולמן).
ב-1993 זכתה להערכה רבה ולמועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט על הופעתה במערבון "הבלדה על ג'ו הקטנה" בתור הבוקרת ג'וזפין מונאהאן.
ב-1994 הופיעה בסרט הפעולה "ספירה לאחור" בתור קייט, אשתו של המומחה משטרתי לחבלה ג'ימי דוב (ג'ף ברידג'ס).
ב-1995 שיחקה במותחן הפשע המוערך "החשוד המיידי", סרטו הראשון של בריאן סינגר, בתפקיד אדי פינרן עורכת הדין וחברתו של דין קיטון (גבריאל ביירן).
ב-1997 הכירה איימיס את הבמאי המפורסם ג'יימס קמרון על סט סרטו זוכה 11 פרסי האוסקר "טיטניק", בו שיחקה בתור ליזי, נכדתה של רוז קלברט (גלוריה סטיוארט).
בשנת 1999 שיחקה בסרט המדע הבדיוני "יום הדין" לצד אייס-טי. זה הסרט האחרון שאיימיס שיחקה בו ומאז לא המשיכה לשחק.
חיים אישיים

בשנת 2000 נישאה לג'יימס קמרון, ולזוג נולדו שתי בנות ובן. בעת שהכירה את קמרון הוא היה נשוי לשחקנית לינדה המילטון, והם התגרשו לאחר שהמילטון גילתה שהוא מנהל רומן עם איימיס במהלך צילומי סרטם.
לאיימיס גם בן אחד מבעלה הראשון סם רוברדס, ב-2005 ייסדה ביחד עם אחותה בית ספר יסודי פרטי בלוס אנג'לס והיא משמשת כבעליו.
פילמוגרפיה

פנדנגו (1985)
אורות הכרך (1987)
בגדים פשוטים (1988)
טיל גיברלטר (1988)
טוויסטר (1989)
איפה שהלב (1990)
עשיר באהבה (1992)
צפה בזה (1993)
הבלדה על ג'ו הקטנה (1993)
שתי גופות קטנות (1993)
ספירה לאחור (1994)
נאדג'ה (1994)
החשוד המיידי (1995)
האקס (1997)
טיטניק (1997)
עומד אחרון בנהר סאבר (1997) - סרט טלוויזיה
משימה בלהבות (1998)
יום הדין (1999)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

מיאמי מחלק מוסר (1984)
נמל התעופה דבלין

נמל התעופה דבלין (באירית: Aerfort Bhaile Átha Cliath, באנגלית: Dublin Airport) הוא נמל תעופה בין-לאומי המשמש את אזור דבלין בירת אירלנד. הנמל ממוקם כעשרה קילומטרים צפונית לדבלין, סמוך לעיר סוורדס שבמחוז פינגל. בשנת 2019 עברו בנמל התעופה כ-32.9 מיליון נוסעים ב-226,181 תנועות מטוסים, נתון המציב אותו כנמל התעופה העמוס באירלנד ובאי האירי בכלל.
נמל התעופה משמש בעיקר יעדים קצרים ובינוניים, וכן מספר יעדים בין-יבשתיים, בעיקר למזרח התיכון ואמריקה הצפונית. הנמל משמש כבסיס פעולה מרכזי לחברת הדגל האירית אייר לינגוס, לחברת התעופה הזולה הגדולה באירופה, ריאנאייר, ולמספר חברות אזוריות.
היסטוריה > השנים הראשונות

בשנת 1936 הקימה ממשלת אירלנד את חברת התעופה אייר לינגוס, שהחלה להפעיל טיסות משדה התעופה הצבאי קייסמנט. בשנת 1937 החלו בבניית הנמל החדש באזור שנקרא קולינסטאון, ששימש כבסיס לחיל האוויר הבריטי במלחמת העולם הראשונה. עד לסוף שנת 1939 נבנו משטחי דשא לנחיתה, וכן כבישים פנימיים, חניונים, ומערכת תאורה חשמלית. טיסת הבכורה יצאה ב-19 בינואר 1940 לליברפול, אנגליה.
בשנת 1940 החלו בבניית בית הנתיבות בנמל, ובתחילת 1941 הוא נפתח לציבור. המבנה תוכנן על ידי האדריכל דזמונד פיצג'רלד, אחיו של גארט פיצג'רלד שהיה פעמיים הטישך. עיצוב המבנה הושפע ממראה גשרי האוניות של אותה התקופה, והוא כיום מבנה לשימור.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הופסקו מרבית הטיסות לשדה התעופה. הקו היחיד שפעל בשנות המלחמה היה הקו לליברפול של איר לינגוס, לתקופה קצרה הופעלו גם טיסות לשדה התעופה ברטון הסמוך למנצ'סטר.
בשנת 1947 הושלמה בנייתם של שלושה מסלולים מבטון.
היסטוריה > משנות החמישים

בשנות החמישים הורחב הנמל, כדי להתמודד עם הגידול המתמיד. חברות תעופה חדשות החלו לפקוד את הנמל, בהם בריטיש איירווייז, סבנה ו-BKS. בשנת 1958 הושק קו טרנס-אטלנטי ראשון דרך שאנון. בשנות השישים פקדו את הנמל באופן קבוע מטוסי סילון כבואינג 707, בואינג 737, BAC-11 והוקר סידלי טריידנט. בשנת 1969 עברו בנמל 1,737,151 נוסעים.
בשנת 1971 הזמינה אייר לינגוס שני מטוסים רחבי גוף מדגם בואינג 747. המטוס הראשון שנמסר בחודש מרץ, ביצע מטס חגיגי מעל רחוב או'קונל ביום פטריק הקדוש. עד לסוף העשור היו בצי אייר לינגוס שלושה מטוסים מדגם זה. כדי להתמודד עם גודל המטוס, נפתחה בשנת 1972 זרוע חדשה המסוגלת להכיל כחמשה מיליון נוסעים בשנה. הצמיחה בשדה התעופה בשנות השבעים, לה ציפו בעקבות ההשקעות הרבות בשדה התעופה ובאייר לינגוס, לא התממשה.
היסטוריה > משנות השמונים

בשנת 1983 פתחה אייר לינגוס את "אייר לינגוס קומיוטר", שקהל היעד שלה היו אוכלוסיית היוממים, אשר הפעילה טיסות יומיות קבועות לשדות תעופה קטנים באירלנד ובבריטניה. טיסות אלו הופעלו באמצעות מטוסי טורבו-פרופ, מתוצרת סאאב ופוקר. מרבית קווים אלו הושבתו עקב פיתוח רשת הכבישים המהירים באירלנד.
התחרות העזה שהתפתחה בשוק הטיסות במדינה, בעיקר בקו דבלין-לונדון, הביא לכך שבשנת 1989 עברו בנמל התעופה כ-5.1 מיליון נוסעים. באותה השנה, נפתחו מסלול חדש שאורכו 2,640 מטרים, ומרכז בקרת תעבורה אווירית.
בשנות התשעים המשיך הנמל להתרחב במהירות, השלוחה הראשונה לבניין הטרמינל הישן, הוארכה משמעותית. כן נבנתה שלוחת B החדשה, שצוידה בגשרי עלייה למטוס. קומת הקרקע של הטרמינל הישן הוחזרה לפעילות על מנת שיוכלו להפעיל ממנו שערי יציאה נוספים. שלוחה D שבנייתה הושלמה בשנת 2007, משמשת כאזור עלייה למטוס ייעודי לחברות הזולות. בשלוחה זו 14 שערי יציאה, ואין גשרי עלייה למטוס.
היסטוריה > בשנים האחרונות

בעקבות הצלחת תוכנית "סלטיק טייגר", חווה נמל צמיחה משמעותי בשנות התשעים והאלפיים. צמיחה זו התרחשה בעקבות אנשי העסקים הרבים אשר פקדו את המדינה, יחד עם הגידול בתיירות הפנימית, והעלייה החדה במספר היוצאים לחופשות מחוץ למדינה.
בחודש ינואר 2006, עברו לראשונה מספר האירים היוצאים לחופשות בחו"ל, את מספר התיירים הנכנסים למדינה. אירים רבים נוסעים למכירות סוף השבוע שאחרי חג המולד בניו יורק. ביקוש נוסף לטיסות מגיע מצידם של אירים אשר רכשו נכסים להשקעה בדרום אירופה ובשווקים המתעוררים שבמזרח אירופה.
כמו כן, מהגרי העבודה, בעיקר ממדינות מזרח אירופה, הביאו לפתיחתם של מספר קווים חדשים. אירלנד היא אחת משלוש מדינות שפתחו את גבולותיהן באופן חופשי בפני מהגרים מעשר המדינות שהצטרפו לאיחוד האירופי בשנת 2004. מאז, עברו ממדינות אלו לאירלנד למעלה ממאה אלף איש.
בשנים 2009 ו-2010 חווה הנמל ירידה משמעותית במספר הנוסעים, אך משנת 2011 מספרם נמצא במגמת עלייה.
הסכם ההובלה האווירית

בשנת 1993 נחתם הסכם הובלה אווירית, בין ארצות הברית לאירלנד. ההסכם אפשר לחברות התעופה להפעיל טיסות טרנס-אטלנטיות ישירות מדבלין ליעדים בארצות הברית, ללא צורך בחניית ביניים בשאנון.
ההסכם נועד להבטיח את האינטרסים של נמל התעופה שאנון הממוקם בחוף המערבי, ששימש בעבר בעיקר כתחנת תדלוק בטיסות בין אירופה לצפון אמריקה. כניסתם לשירות של המטוסים המודרניים בעלי קיבולת דלק רבה יותר, הפכה אותו למיותר, והוא חווה קיטון משמעותי.
במסגרת ההסכם, נדרשו חברות התעופה על כל טיסה ישירה בין דבלין לארצות הברית, להפעיל טיסה שתעצור לחניית ביניים בשאנון. שקיעה נוספת במעמדו של שדה התעופה בשאנון התרחשה בנובמבר 2006, כשאושרו יותר טיסות לדבלין. בשנת 2007 אושר הסכם שמיים פתוחים בין ארצות הברית והאיחוד האירופי, והדרישה לעצירת ביניים הוסרה לחלוטין. הדבר גרם לגידול עצום בטיסות בין דבלין לארצות הברית, ואייר לינגוס לבדה הפעילה טיסות ישירות מדבלין ל-16 יעדים בארצות הברית.
בתי נתיבות > טרמינל 1

טרמינל 1 נפתח בשנת 1972, הוא תוכנן בתחילה להכיל חמישה מיליון נוסעים בשנה. על פי התוכנית המקורית, היה אמור להיבנות זרוע נוספת ובה שערי עליה למטוס, אולם תוכנית זו לא יצאה אל הפועל. מסיבות אבטחה הופסק השימוש בחניון שהיה בקומה העליונה, ושטחו הפך למשרדים.
בתחילת שנות התשעים שופץ הטרמינל, ובשנת 1999 נפתחה זרוע B. בשנת 2007 נפתחה זרוע D המשמשת את חברות התעופה הזולות.
מטרמינל 1 יוצאות מרבית הטיסות הקצרות, למעט אלו המפעילה אייר לינגוס. חברות התעופה אייר קנדה ואייר טראנסט הקנדיות, הן מפעילות הטיסות הארוכות היחידות בטרמינל.
בתי נתיבות > טרמינל 2

בניית הטרמינל החלה באוקטובר 2007, והוא נחנך ב-19 בנובמבר 2010. שטח בית הנתיבות כ-75,000 מ"ר, ובו 19 שערי עלייה למטוס. הטרמינל מסוגל להכיל 15 מיליון נוסעים בשנה, וכך להעלות את הקיבולת הכללית של שדה התעופה ל-35 מיליון נוסעים בשנה.
הטרמינל כולל זרוע אחת ארוכה (E), ומתוכננת הרחבה לזרוע נוספת (F) מדרום לה. עלות בניית הטרמינל הסתכמה בכ-600 מיליון אירו, נתון שעורר ביקורת רבה עקב ההאטה הכלכלית במדינה בשנים אלו.
מרבית חברות התעופה המפעילות טיסות ארוכות פועלות מבית הנתיבות, חברת התעופה אייר לינגוס מפעילה מטרמינל זה אף את טיסותיה הקצרות.
בטרמינל זה קיימת עמדת גבול של ארצות הברית (פריקלירנס), המאפשרת לעוברים בה כניסה מהירה בשדות היעד.
יעדים ארוכי טווח

ל-DAA, מפעילת הנמל, תוכניות התרחבות שאפתניות, במסגרתה נוספו בשנים האחרונות יעדים חדשים בצפון אמריקה ובמזרח התיכון. כמרבית שדות התעופה בעולם, הושפעו גם הטיסות הטרנס-אטלנטיות מהנמל מפיגועי 11 בספטמבר.
בשנת 2005 השיקה חברת התעופה מבחריין, גאלף אייר, קו סדיר בין המדינות. בשנת 2006 החלה אייר לינגוס להפעיל קו סדיר לדובאי.
למרות רווחיותו, בוטל הקו לבחריין ביוני 2007, כחלק מארגון מחדש של גאלף אייר, מהלך זה נוצל על ידי איתיחאד איירווייז שהשיקה קו לאבו דאבי ביולי אותה השנה. אייר לינגוס הפסיקה את טיסותיה לדובאי במרץ 2008.
במאי 2011 החלה US איירווייז להפעיל טיסות לשארלוט שבקרוליינה הצפונית. בינואר 2012 החלה אמירטס להפעיל טיסות לדובאי בתדירות יומית. ביוני 2012 החלה יונייטד איירליינס להפעיל טיסה יומית לוושינגטון-דאלס.
ביוני 2013 החלה אמריקן איירליינס להפעיל טיסות לJFK, בנוסף לקו העונתי שלה משיקגו-או'הייר. טיסות אלו מופעלות בתדירות יומית בחודשי הקיץ, וארבע פעמים בשבוע בחודשי החורף. בין החודשים יוני לספטמבר מפעילה יונייטד איירליינס שתי טיסות יומיות מניוארק-ליברטי לדבלין.
באפריל 2014 החלה אייר לינגוס להפעיל טיסות סדירות לסן פרנסיסקו ולטורונטו-פירסון. בספטמבר 2014 תגברה אמירטס את הקו לדובאי בטיסה יומית נוספת, וכן שודרגו המטוסים בקו לבואינג 777-300ER. איתיחאד איירווייז הוסיפה גם היא מספר טיסות.
תחבורה אל הנמל וממנו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
אל הנמל מגיע הכביש המהיר M-1.
הערות שוליים

↑  company profile / company history באתר daa (באנגלית)
↑  History - Seventy Years And Counting באתר dublinairport.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0253 3984  LCCN: nr2005023301  VIAF: 152909529   WorldCat (עם VIAF): 152909529 
מבנה הטרמינל שנפתח ב-1941
נקודת סומוביט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  חצי אי 
 מידע נוסף
 קואורדינטות:  62°23′49″S 59°21′04″W﻿ / ﻿62.3969°S 59.3511°W﻿ / -62.3969; -59.3511
  (למפת איי שטלנד הדרומיים מוגדלת) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת סומוביט(למפת איי שטלנד הדרומיים רגילה) אי הפיל קלרנס אי המלך ג'ורג'  ליווינגסטון סמית' מעבר דרייק מצר ברנספילד  אנטארקטיקהנקודת סומוביט
 
נקודת סומוביט או סומוביט פוינט או נוס סומוביט (באנגלית: Somovit Point; בבולגרית: нос Сомовит) היא לשון יבשה בחוף המזרחי של האי רוברט באיי שטלנד הדרומיים, שבאנטארקטיקה.
אורכה של לשון היבשה 500 מטרים, והיא בולטת לתוך מיצר ברנספילד.
לשון היבשה ממוקמת בין מפרצון קרוני, לבין מפרצון צפינה.
נקודת סומוביט ממוקמת 900 מטרים צפונית–צפון-מזרחית מנקודת באטוליה;
וכן, נקודת סומוביט ממוקמת 1.1 קילומטרים דרומית–דרום מערבית מנקודת קיצ'ן.
היסטוריה > מיפוי אזור הנקודה

אזור הנקודה מופה לראשונה על ידי סוקרים בולגרים שנת 2009.
היסטוריה > מקור השם

לשון היבשה נקראת על שם העיר סומוביט שבצפון בולגריה.
הערות שוליים

| איי שטלנד הדרומיים |
| --- | --- | --- |
| איים עיקריים | אי הפיל (אלפנט) • המלך ג'ורג' • גריניץ' • דספשן • לואו • ליווינגסטון • נלסון • סמית' • סנואו • קלרנס • רוברט |  |
| איים קטנים | אלפאוס • אסטור • בארלו • האף מון • איי זד (האי אספרנטו • האי לסידרן • האי פאנאגוריה • האי קושאבה) • ראגד |  |
| איונים | סלע גרייס • סלע פולגר • סלעי ראגד |  |
| מצרי ים | איגליקה • מצר אוסמר • מצר אינגליש • מצר בויד • מצר ברנספילד • מצר מורטון • מצר מקפארליין • מצר סמולנסק |  |
| שוניות והר מצולה  (הרים תת-ימיים) | הר ורדי |  |
| רכסי הרים | רכס אימאון • רמת דוספיי • רמת וידין • רכס ולקה |  |
| הרים ומצוקים | אבלוגי • אונגל • אורגנה • אירווינג • אנטים • דרינוב • הלמט • כריסטי • מאטוצ'ינה • מומצ'יל • מזק • מיזייה • נאופיט • נייפייר • סבלייבסקי • סלאטינה • סלאבייקוב • סן סטפנו • פוסטר • פלאנה • פסגה • רוז • ריגס • שארפ • שופן |  |
| אוכפים | ויטושה • ורשץ • מאדאן • נסבר • פופובו • קוסטנץ |  |
| נונאטאקים | וילן • באחו |  |
| גבעות | אדינבורו • באטנברג • דולו • דרונג • לזלי • נגרו • סילר • פנקה • צ'סטר • רזן |  |
| חצאי אי ולשונות יבשה | נקודת אדוארדס • גבעת אדינבורו • נקודת איוואן אסן • נקודת אלין פלין • נקודת אמאדוק • נקודת אסקס • חצי האי ארצ'ר • נקודת באטאק • חצי האי בורגס • נקודת באטאק • נקודת בטוליה • נקודת בוטב • חצי האי ביירז • נקודת בנסון • נקודת ברון • נקודת גארמן • כף ג'יימס • נקודת גרגורי • נקודת דבליאנוב • נקודת דומטה • נקודת דופניצה • נקודת דליאן • נקודת האמר • נקודת הרמוני • נקודת ואראדרו • חצי האי וארנה • נקודת וונד • נקודת וילאגרה • נקודת וליקאן • נקודת זהרי • נקודת יאנה • נקודת יובקוב • נקודת יירצ'ק • נקודת לאקאטניק • נקודת לברנוב • ליונז ראמפ • נקודת ליסטה • נקודת מדובנה • נקודת מקין • נקודת מקרוני • ראש מרטינז • נקודת מרקלי • נקודת נגרה • נקודת ניואל • נקודת ניקופול • נקודת סאדאלה • נקודת סבאר • נקודת סומוביט • נקודת סידינס • נקודת סמירננסקי • כף סמית' • נקודת סנאה קרוז • נקודת סקלינה • נקודת סרדץ • נקודת פרליק • נקודת קובאדין • נקודת קוטיס • חצי האי קופרמיין • נקודת קיצ'ן • נקודת קתרינה • נקודת ראדב • נקודת רוברט • נקודת רוס • נקודת רזדל • חצי האי ריי • נקודת רילה • נקודת ריש • נקודת רנייר • כף שירף |  |
| מפרצים | אדמירליטי • איוואן אסן • באבה טונקה • ברשליאן • גארניה • המלך ג'ורג' • הירו • ודנה • זאפאלניה • חיסריה • יארביצה • יונדולה • לגרו • לינבו • מון • מיטשל • מיקאלבי • נבסטינו • ניקולוב • פאקושה • צפינה • קרוני • קרלוטה |  |
| אגמים | אגם לימנופולאר • אגם מידג' |  |
| קרחונים | קרחוני איי שטלנד הדרומיים בחלוקה לפי איים |  |
| מבנים | כנסיית השילוש הקדוש |  |
| אזורים אנטארקטיים מוגנים במיוחד | חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • ליונז ראמפ • מפרץ אדמירליטי • כף שירף |  |
| אזורי ציפורים בעלי חשיבות | מפרץ אדמירליטי • נקודת בארנארד (נקודת ברנרד) • חצי האי ביירז • נקודת הרמוני • האי טרטר • ליונז ראמפ • חצי האי פוטר • כף שירף |  |
נגיפי שפעת

| נגיפי שפעת |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: Orthornavirae
מערכה:: Negarnaviricota
מחלקה:: Insthoviricetes
סדרה:: Articulavirales
משפחה:: נגיפי שפעת
שם מדעי
 Orthomyxoviridae

משפחת נגיפי השפעת (שם מדעי: Orthomyxoviridae) היא משפחה של נגיפי RNA. המשפחה כוללת 7 סוגים: Influenzavirus A‏, Influenzavirus B‏, Influenzavirus C‏, Influenzavirus D‏, Isavirus‏, Thogotovirus  ו-Quaranjavirus.
ארבעת הסוגים הראשונים עשויים לגרום למחלת השפעת בחולייתנים, כולל עופות, בני אדם ויונקים אחרים. Isaviruses מדביק דגי אלתית, thogotovirus מדביק חולייתנים וחסרי חוליות כגון קרציות ויתושים.
ארבעת הסוגים, המאופיינים באמצעות הבדלים אנטיגניים בחלבוני גרעין ובחלבוני המטריקס (אנ') מדביקים חולייתנים כך:
Influenzavirus A מדביק אדם, יונקים אחרים ועופות, וגורם למגפות השפעת.
Influenzavirus B מדביק אדם וכלבי ים
Influenzavirus C מדביק אדם, חזירים, וכלבים.
Influenzavirus D מדביק חזירים ובקר.
סיווג

נגיפי השפעת משויכים לקבוצת נגיפי ה-RNA החד-גדילי השלילי. בסדרה Articulavirales.
| סוג | מינים | סרוטיפ/זן | מאכסן |
| --- | --- | --- | --- |
| Influenza virus A | Influenza A virus* | H1N1, H1N2, H2N2, H3N1, H3N2, H3N8, H5N1, H5N2, H5N3, H5N8, H5N9, H7N1, H7N2, H7N3, H7N4, H7N7, H7N9, H9N2, H10N7 | בני-אדם, חזירים, עופות, סוסים, עטלפים |
| Influenza virus B | Influenza B virus* | Victoria, Yamagata‏ | בני-אדם, כלבי ים |
| Influenza virus C | Influenza C virus* |  | בני-אדם, חזירים, כלבים |
| Influenza virus D | Influenza D virus* |  | חזירים, בקר |
| Isavirus | Infectious salmon anemia virus* |  | אלתית אטלנטית |
| Thogotovirus | Thogotovirus* |  | קרציות, יתושים, יונקים (כולל בני אדם) |
| Thogotovirus | Dhori virus | Batken virus, Bourbon virus, Jos virus | קרציות, יתושים, יונקים (כולל בני אדם) |
Quaranjavirus‏: 
| Quaranjavirus‏ | Quaranfil virus,* Johnston Atoll virus |  | תרנגולים, עכברים, בני-אדם, עופות ימיים |
טיפוסים

לפי שיטת הסיווג המקובלת, יש 4 סוגים של נגיפי שפעת הייחודיים לחולייתנים, וכל אחד מהם כולל מין אחד בלבד. Influenza A ו- Influenza C מדביקים מגוון רחב של מינים, ואילו Influenza B מדביק כמעט אך ורק בני אדם ו- influenza D מדביק בקר וחזירים.
טיפוסים > Influenza A

הנגיפים שבסוג Influenza A מסווגים על בסיס חלבוני המעטפת המגלוטינין (H או HA) ונוראמינידאז (NA או N).
מוכרים 16 טיפוסים של H ו-9 טיפוסים של N ב-Influenza A.
החלוקה הבאה והמפורטת לזנים נעשית על ידי ציון מין הנגיף, המקום הגאוגרפי הראשון בו הוא בודד, מספק סידורי של הדגימה, שנה, וטיפוס HA ו-NA‏.
לדוגמה:
(A/Brisbane/59/2007 (H1N1
(A/Moscow/10/99 (H3N2
כאשר הנגיף בודד ממאכסן לא אנושי, גם המאכסן מופיע אחרי מין הנגיף, לדוגמה (במקרה שהזן בודד מברווז): A/duck/Alberta/35/76.
Influenza A הוא הפתוגן האלים ביותר בין נגיפי השפעת הפוגעים באדם, וגורם לרוב המקרים הקשים. סרוטיפים שזוהו באדם (לפי סדר מקרי מוות פנדמיים):
H1N1 – גרם למגפת השפעת הספרדית ולמגפת השפעת ב-2009.
H2N2 – השפעת האסיאתית
H3N2 – שפעת הונג קונג
H5N1 – שפעת העופות
H7N7 – בעל פוטנציאל זואונוטי חריג, ולכן גם מהווה סיכון מגפתי.
H1N2 – אנדמי בבני אדם וחזירים
H9N2, H7N2, H7N3, H10N7 – טיפוסים של שפעת העופות
| שם המגפה | שנים | מקרי מוות | אחוז מקרי מוות | תת-זן | אינדקס פנדמי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מגפת השפעת האסיאתית 1889–1890 | 1889–1890 | 1 מיליון | 0.15% | ככל הנראה H3N8   או H2N2 | NA |
| השפעת הספרדית | 1918–1920 | 20 מיליון–100 מיליון | 2% | H1N1 | 5 |
| השפעת האסיאתית | 1957–1958 | 1 מיליון–1.5 מיליון | 0.13% | H2N2 | 2 |
| שפעת הונג קונג | 1968–1969 | 750 אלף–1 מיליון | <0.1% | H3N2 | 2 |
| השפעת הרוסית | 1977–1978 | אין מספר מדויק | N/A | H1N1 | N/A |
| מגפת השפעת ב-2009 | 2009–2010 | 105,700–395,600 | 0.03% | H1N1 | NA |
טיפוסים > Influenza B

נגיף influenza B מדביק ייחודי כמעט אך ורק לאדם, והוא שכיח פחות מ-influenza A. היונק הנוסף היחיד הידוע כבעל פוטנציאל הידבקות מהנגיף הוא כלב הים. הסוג הזה של הנגיף עובר מוטציה בקצב נמוך פי שניים–שלושה מנגיף influenza A‏, ולכן המגוון הגנטי אצלו קטן יותר ויש לו סרוטיפ בודד. בגלל המגוון הגנטי הנמוך שלו, החיסוניות נגדו נרכשת לרוב בגיל צעיר. עם זאת, שיעור המוטציות גבוה מספיק כדי שהחיסוניות לא תחזיק מעמד במשך לאורך זמן רב. קצב המוטציות הנמוך יחסית ומגוון המכסנים הנמוך מביא לכך שסוג זה של הנגיף לא מתפתח לפנדמיה.
טיפוסים > Influenza C

הנגיף מסוג influenza C מדביק בני אדם וחזירים, ועלול לגרום למחלה קשה ולהתפרצויות מקומיות. עם זאת, influenza C שכיח פחות מהסוגים האחרים ולרוב גורם למחלה קלה בילדים.
טיפוסים > Influenza D

הסוג הזה סווג ב-2016, נגיפים מהסוג בודדו לראשונה ב-2011. הסוג דומה יחסית ל- influenza C, שממנו הוא התפצל לפני כמה מאות שנים. יש לפחות שני זנים בסוג זה. המאכסן העיקרי שלו הוא הבקר, אך הוא מדביק גם חזירים.
טיפוסים > Isavirus

Isavirus גורם לאנמיה קשה בדגים. בניגוד לתאי דם אדומים בוגרים ביונקים, החסרים גרעין, לתאי דם אדומים בוגרים של דגים יש גרעין, ולכן הם עשויים להיות מודבקים על ידי נגיפים. הדג מפתח זימים חיוורים ועשוי לשחות קרוב לפני המים. עם זאת, לפעמים אין תסמינים חיצוניים ניכרים, ושומר על תיאבון בריא, ומת בפתאומיות.
טיפוסים > Thogotovirus

בשונה מהסוגים הקודמים, Thogotovirus, מועבר על ידי פרוקי-רגליים, לרוב קרציות. הנגיף יכול להתרבות גם בתאי הקרצייה וגם בתאי חולייתנים. תת-זן מסוים אחד מיתושים. מכיוון שהנגיף מועבר לחולייתנים באמצעות מוצצי דם, הוא שונה מניפי המשפחה האחרים המועברים דרך מערכת הנשימה.
טיפוסים > Quaranjavirus

Quaranjavirus מדביק פרוקי רגליים וחולייתנים. בין פרוקי הרגליים המכסן השכיח ביותר הוא קרצייה רכת-גוף. בין החולייתנים המאכסנים השכיחים הם עופות ארקטיים המקננים במושבות, ביניהם סולת גנט, שחפיתיים ואנפתיים.
מורפולוגיה

הוויריון הוא פלאומורפי (רב-צורתי). המעטפת עשויה להיות בצורה כדורית או חוטית. באופן כללי צורת הוויריון אלפיסואידית עם חלקיקים בקוטר 80–120 ננומטר או ויריונים חוטיים בקוטר 80–120 באורך עד 20 מיקרומטר.
יש כ-500 בליטות שונות דמויות-זיזים במעטפת, הבולטות כ-10–14 ננומטר מפני שטח המעטפת, בצפיפות משתנה. בליטות הגליקופרוטאין HA נחצצות בצורה לא סדורה על ידי אשכולות של נוראמנידאז (NA). יחס HA ל-NA הוא 4–5 ל-1.
ממברנות כלוסטרול עם גליקופרוטאנים בולטים עוטפות את הנוקלאוקפסידים. נוקלאופרוטאינים עם לולאה בקצה של כל אחד מהם. הארגון הפנימי של הוויריון אינו ברור. החלבונים הריבונקלאריים חוטיים בטווח אורך של 50–130 ננומטר ובקוטר של 9–15 ננומטר, ולהם סימטרייה סלילית.
גנום

לנגיפים במשפחה גנום הכולל 6–8 מקטעים ליניארים של RNA חד-גדילי שלילי.
אורך הגנום המלא 12,000–15,000 נוקלאוטידים.
אורכי המקטעים:
| מקטע | חלבון מקודד | גודל (נוקלאוטידים) | גודל חלבון מקודד (חומצות אמינו) |
| --- | --- | --- | --- |
| PB1 | פולימראז | 2,300–2,500 | 757 + 87 (F2) |
| PB2 | פולמיראז | 2,300–2,500 | 759 |
| PA | פולימראד | 2,200–2,300 | 716 |
| HA | המגלוטין | 1,700–1,800 | 550 |
| NP | נוקלאופרוטאין | 1,500–1,600 | 498 |
| NA | נוראמינידאז | 1,400–1,500 | 454 |
| M | חלבוני ממברנה | 1,000–1,100 | 252 + 97 |
| NS | חלבונים לא מבניים | 800–900 | 230 + 121 |
במקטעי הגנום יש רצפים חוזרים בשני הקצוות. הרצף החוזר בקצה ה-5' הוא באורך 12–13 נוקלאוטידים. רצף הנוקלאוטידים בקצה ה-3' זהה. ב- PB1-F2 נוצר כתוצאה משינוי במסגרת הקריאה של PB1.
הגנים M ו-NS מייצרים שני חלבונים שונים כתוצאה משחבור חליפי.
מחזור ההכפלה

לרוב, נגיפי השפעת, מארבעת הסוגים הייחודיים לחולייתנים, מועברים מיונקים נגועים דרך האוויר בעקבות שיעול או עיטוש המפזרים רסס נוזלי המכיל נגיפים, ומעופות דרך הלשלשת. הנגיפים עשויים להיות מועברים גם באמצעות רוק, נזלת, צואה או דם.
ההדבקה מתרחשת כתוצאה ממגע בנוזלי גוף אלה או במשטחים מזוהמים. מחוץ למאכסן, נגיפי שפעת יכולים להישאר מידבקים למשך כשבוע בטמפרטורת הגוף, מעל 30 יום בטמפרטורת 0°C,וללא הגבלת זמן בטפרטורות נמוכות ביותר (כמו באגמי צפון-מזרח סיביר). ניתן בקלות להשמיד את הנגיפים באמצעות חומרים מחטאים ודטרגנטים.
הנגיפים נקשרים לתאים באמצעות אינטראקציה בין ההמגלוטינין ומלוקולות החומצה הסיאלית שעל פני תאי האפיתל בריאות ובגרון. התא מכניס את הנגיף באמצעות בליעה תאית (מס' 1 בתרשים) . באנדוזום החומצי חלק מחלבון ההמגלוטינין מאחה את המעטפת הנגיפית עם הממברנה של הבועית, וה-RNA הנגיפי (vRNA), חלבוני-עזר ו-RNA רפליקאז משתחררים לציטופלזמה. החלבונים האלה וה-vRNA יוצרים מבנה שחודר לגרעין התא (מס' 3 בתרשים). לאחר החדירה לגרעין, ה-RNA רפליקאז מתחיל לתעתק גדיל משלים חיובי (cRNA) (מס' 4א בתרשים). ה-cRNA יוצא מהגרעין לציטופלזמה (מס' 5 בתרשים) ועובר תרגום לחלבון או נשאר בגרעין. חלבונים נגיפיים חדשים שמסונתזים, מופרשים באמצעות מערכת גולג'י (מס' 6ב בתרשים) אל ממברנת התא (במקרה של המגלוטינין ונואמינידאז), או חוזרים אל תוך גרעין התא (מס' 6א בתרשים) ונקשרים ל-vRNA ויוצרים מבני חלקקים עם הגנום.
חלבונים נגיפיים אחרים הם רב-תפקידיים בתא המכסן, כולל פירוק mRNA תאי ושימוש בנוקלאוטידים החופשיים לסינתזת vRNA (מס' 4ב בתרשים) ומעכבים תרגום mRNA של התא המאכסן.
vRNA שלילי היוצר את הגנום של נגיפים חדשים, RNA רפליקאז וחלבונים נגיפיים אחרים נאספים אל תוך הוויריון. המגלוטינין ונוראמינידאז נאספים יחד בממברנת התא. ה-vRNA וחלבוני הליבה הנגיפיים יוצאים מהגרעין ונכנסים לבליטת הממברנה (מס' 7 בתרשים). הוויריון מנץ מתוך התא דרך הממברנה הפוספוליפידית, כשהוא סופח אליו את ההמגלוטינין והנוראמינידאז עם המעטפת הממברנלית (מס' 8 בתרשים). כמו קודם הנגיף החופשי נצמד לתא באמצעות ההמגלוטינין. הנגיפים הבוגרים מתנתקים כשהנוראמינדאז שלהם מבקע את שיירי החומצה הסיאלית מהתא המאכסן. לאחר שחרור של נגיפים חדשים, התא המאכסן מת.
נגיפי שפעת הם אחת משתי המשפחות של נגיפים בעלי גנום RNA, שההכפלה שלהם נעשית בגרעין התא (המשפחה הנוספת היא משפחת הרטרו-וירוסים), וזאת מפני שנגיפי השפעת אינם יכולים לייצר את ה-mRNA של עצמם. הם משתמשים בתחלי ה-RNA התאיים להתחלת סינתזת ה-mRNA הנגיפי בתהליך חיטוף כיפה (cap snatching (אנ'))‏. כאשר בגרעין ה-RNA פולימראז, PB2, מאתר את ה-pre-mRNA התאיו נקשר לקצה ה-5' Cap שלו, ה-RNA פוילמראז, PA, חותך את ה-mRNA בתאי ליד הקצה ה-5' Cap ומשתמש במקטע כתחל (פריימר) לתעתוק שאר הגנום הנגיפי ל-mRNA‏. תהליך זה נצרך מפני ה-mRNA זקוק ל-5' Cap כדי שיזוהה על ידי הריבוזום התאי ויתורגם לחלבון.
מאחר שאין חלבוני הגהה (proofreading) ל-RNA, ה-RNA רפליקאז מכניס טעות בערך כל 10,000 נוקלאוטידים (כלומר בערך טעות אחת או קצת יותר לגנום המלא של נגיף השפעת), לכן כמעט כל נגיף חדש יכיל מוטציה בגנום. החלוקה של הגנום לעד שמונה מקטעים נפרדים מאפשרת ערבוב מקטעים מנגיפים שונים שחדרו לתא. כתוצא מכך השונות בין הנגיפים גדולה, וקומבינציות מקטעים שונות יותרות התנהגות שונה, שלעיתים באה לידי ביטוי ביכולת להדביק מאכסן חדש, או להתגבר על המערכת החיסונית הנרכש המכירה את המינים המקוריים ומסוגלת להתמודד איתם (תהליך הקרוי העברה אנטיגנית).
שרידות וחיטוי

נגיפי השפעת ממקור יונקים נוטים להיות בלתי-יצבים, אך עשויים לשרוד מספר שעות בליחה. נגיפי שפעת העופות יכולים לשרוד 100 ימים במים מזוקקים בטמפרטורת החדר, ו-220 ימים בטמפרטורה של 17°C. נגיף שפעת העופות מנוטרל במהירות רבה יותר בזבל אורגני, אך יכול לשרוד על לשבועיים בצואה בכלובים, וללא הגבלת זמן במצב קיפאון. כל נגיפי השפעת נפגעים על ידי חומרי הלבנה, אתנול 70%, אלדהידים, גורמי חמצון ותרכובות אמוניום רביעוניות.
הנגיפים מנוטרלים בשהייה בחום של 56°C למשך שעה לפחות, וברמת pH הקטנה מ-2‏.