stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יומי עיני
ספריו

במסגרת שירותו באמ"ן היה אחראי לכתיבת הספר "הצבא הסורי" על בסיס מידע שנמצא בעת מלחמת ששת הימים.
לאחר פרישתו משירותו הצבאי החל לשלוח ידו בכתיבה, וכתב בעיקר ספרי מתח וסיפורת:
7 סיפורים מופלאים, חדרה: עיר ותכלת, 1998
מר ומתוק: שני רומנים וסיפורים, תל אביב: י' גולן, 1999
זינוק הקונדור, לוד: עיר ותכלת, 2000
הוא והיא: על אהבות ואכזבות, תל אביב: אור-עם, 2002
מגדלי התאומים, תל אביב: אור-עם, 2003
אהבה חשאית: רומן ריגול, ירושלים: עיר ותכלת, 2004
נדיה, תל אביב: סער, 2008
הפתעות: ועוד סיפורים, תל אביב: סער, 2009
דובאי, תל אביב: סער, 2010
נשים מפתות בתנ"ך, תל אביב: סער, 2011
אירמה: שלושה סיפורי אהבה, תל אביב: סער, 2012
איש הצללים, תל אביב: סער, 2013
פנצ'ו הבלש בממלכת הג'ונגל, ירושלים: עיר ותכלת, 2006 (בנוסף: הקלטת אודיו של סיפורים מתוך הספר)
ציף ציף ציף, חולון: צבר, 2006 (בנוסף: סרטון בשם זה)
מה מה מה: מעשה בכבשה
זום זום זום, Book R Us, ‏2009
הערות שוליים

↑  מצוטט אצל רונן ברגמן וגיל מלצר, מלחמת יום כיפור - זמן אמת, 2003, עמ' 27.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007296852505171  GND: 1033617695  ISNI: 0000 0000 6697 9590  LCCN: no99027268  VIAF: 78411201   WorldCat (עם VIAF): 78411201
סטפן קרשניניקוב

| --- | --- |

 לידה:  11 בנובמבר 1711 מוסקבה
 פטירה:  8 במרץ 1755 (בגיל 43) סנקט פטרבורג
 לאום:  רוסי
 תקופת הפעילות:  1733–1743 (כ־10 שנים)
 מספר מסעות:  1
 גילויים בולטים:  חקר קמצ'טקה
סטפן קרשניניקוב (11 בנובמבר 1711 - 8 במרץ 1755) היה מגלה ארצות, בוטנאי וגאוגרף רוסי.
ביוגרפיה

קרשניניקוב נולד במוסקבה במשפחת איש צבא. עוד בהיותו סטודנט היה חבר של משלחת, שיצאה בשנת 1733 לחקר סיביר. הוא חזר לסנקט פטרבורג רק כעבור 10 שנים, בשנת 1743. במהלך השנים 1733 - 1736 הוא היה חבר במשלחת שחקרה אזורים דרומיים של סיביר כולל אזור הרי סאיין, נהר יניסיי ואגם באיקל. בחורף 1737 הוא הגיע לעיר יקוטסק. לקראת קיץ 1737 הוא הגיע לחוף האוקיינוס והחלו הכנות למעבר ימי לקמצ'טקה. בחצי האי קמצ'טקה הוא השתתף במסעות רבים במשך 4 שנים, עד לשנת 1741. הוא חקר שטחים נרחבים כולל אזורי החוף ואזורים הפנימיים של חצי האי. במהלך השנים הוא טיפס על כל הרי הגעש הגדולים בקמצטקה, חקר את הנהרות, תיאר תיאור מפורט של האקלים והחי והצומח באזור. בקיץ 1741 הוא התחיל בדרך חזרה לסנקט פטרבורג.
בסנקט פטרבורג הוא עבד בגן הבוטני של האקדמיה למדעים והחל משנת 1747 היה מנהלו. בשנת 1750 הוא נבחר להיות חבר של האקדמיה הרוסית למדעים.
קרשניניקוב נפטר באופן פתאומי בשנת 1755.
עבודתו הראשית "תיאור אדמת קמצ'טקה" (Описание Земли Камчатки) פורסמה כבר לאחר מותו. היא תורגמה למספר שפות והייתה מקור ללימוד האזור במשך שנים רבות.
על שמו נקראו מספר מקומות בחצי האי קמצ'טקה (אי, כף, מפרץ והר) ומספר סוגי צמחים.
יחסי ג'מייקה–פקיסטן

| יחסי ג'מייקה–פקיסטן |
| --- | --- |
ג'מייקה: פקיסטן


ג'מייקה: פקיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
10,991: 796,095
אוכלוסייה
2,838,646: 252,259,078
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,423: 338,368
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,842: 1,341
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה אסלאמית פדרלית ודמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי ג'מייקה-פקיסטן הם היחסים הפוליטיים, הכלכליים והתרבותיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן.
סקירה כללית

פקיסטן וג'מייקה מנהלות דיאלוגים פוליטיים באופן אינטנסיבי ורציף. שתי המדינות עושות מאמצים על מנת לחזק את היחסים ביניהן ואת שיתופי הפעולה בין המדינות. פקיסטן הדגישה כי היחסים הדו-צדדיים בין פקיסטן לג'מייקה נחשבים "מצוינים", מאז כינון היחסים הדיפלומטיים הרשמיים בשנת 1962. שתי המדינות משתפות פעולה בתחומי התיירות, המסחר, ההשקעה, בחינוך, הבריאות, המדע והטכנולוגיה.
יחסים כלכליים

בשנת 2016, ייצאה ג'מייקה לפקיסטן סחורה בשווי 870 אלף דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם מכוניות, אוטובוסים, כלי רכב להרכבה, חלקי רכב, גרוטאות ברזל, כלים רפואיים, חוברות, מוצרי גומי ומקררים. לעומתה, פקיסטן ייצאה לג'מייקה סחורה בשווי 2.53 מיליון דולר אמריקאי. נתחים גדולים מהסחורה הם בגדים ומוצרי כותנה, ממתיקי סוכר, מוצרי אלומיניום ומוצרי ברזל.
סוכנות החלל האיראנית

| --- | --- |

 מידע כללי
 מדינה:  איראן 
 תאריך הקמה:  1 בפברואר 2004 
 מטה מרכזי:  טהראן 
 www.isa.ir
 
סוכנות החלל האיראנית (בפרסית: سازمان فضایی ایران, סָאזְמָאנֶ-ה פַזָאאִיֶ-ה איראן) היא הגוף באיראן המתאם והמבצע את הפרויקטים השונים של המדינה בתחום החלל. הסוכנות כפופה למועצת החלל של איראן שמתווה את מדיניות איראן בתחום החלל; בראשה עומד נשיא איראן.
פעילות בתחום הלוויינות

סוכנות החלל של איראן מתאמת שיתופי פעולה בינלאומיים (ובהם עם איטליה, רוסיה וסין) בתחום פיתוח, ייצור ושיגור של לוויינים.
הלוויין האיראני הראשון, "סינה 1", פועל בחלל מאז 2005.
הלוויין שנבנה באיטליה, "מסבאח", טרם שוגר.
אומיד, לוויין ראשון שנבנה באיראן ושוגר על ידיה, סיים פעולתו בחלל.
ראסאד 1, לוויין זעיר עם מטע"ד צילום, שוגר בשנת 2011.
נאביד, גרסה מתקדמת יותר של אומיד, שוגר ב-2012.
פג'ר, לוויין עם מטע"ד צילום פשוט, שוגר בפברואר 2015.
טולוע, לוויין תצפית ששוגר במהלך 2013.
לוויין תקשורת גדול בשם "זוֹהרֶה" הוזמן על ידי איראן ברוסיה, אך טרם ידוע מועד שיגורו לחלל.
זאפאר
Autsat
תאדביר - לוויין תצפית שמטרותיו הן חישה מרחוק של כדור הארץ.
פעילות בתחום המשגרים

לאיראן שני משגרי לוויינים מפיתוח עצמי:
סאפיר - שיגר בהצלחה את הלוויין אומיד.
סימורג - הוצג בפברואר 2010, טרם שוגר.
מרכז החלל סמנאן הוא אתר השיגורים לחלל של המשגרים האיראניים.
יומון העם

| --- | --- |


 פורמט:  ברודשיט 
 מו"ל:  People's Daily Publishing 
 בעלים:  הוועדה המרכזית של המפלגה הקומוניסטית של סין, המפלגה הקומוניסטית של סין 
 תאריכי הופעה:  15 ביוני 1948 – הווה (76 שנים) 
 שפה:  written vernacular Chinese, סינית 
 מערכת:  בייג'ינג 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 ISSN:  1672-8386
 עמוד ראשון:  עמוד ראשון מהיום
 www.people.com.cn
 
יומון העם (בסינית: 人民日报; בפין-יין: Rénmín Rìbào, "יֶנְמִין יִיבַּאוֹ") הוא עיתון יומי 
סיני, היוצא לאור על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין. לעיתון תפוצה שנעה בין שלושה לארבעה מיליון עותקים וכן מהדורות מקוונות בשפות אחדות. ככלל, העיתון מבטא את עמדות המפלגה הקומוניסטית הסינית ואת מדיניותה.
העיתון הופיע לראשונה ב-15 ביוני 1948, לקראת סיום מלחמת האזרחים בסין, והמערכת שכנה בעיר פינגשאן במחוז חביי. עם השלמת השתלטות הקומוניסטים על סין הועברה מערכת העיתון לבייג'ינג בחודש מרץ 1949. העיתון היה תחת שליטה הדוקה של בכירי המפלגה הקומוניסטי הסינית, ובעת שלטונו של מאו דזה-דונג נשלט ישירות על ידי מזכירו של מאו.
יומון העם בעת מהפכת התרבות

בעת מהפכת התרבות שימש יומון העם אחד המקורות הבודדים למידע על המתרחש בסין - הן כלפי העולם והן בתוך סין. בתקופה זו, נחשבו מאמרי המערכת של העיתון כעמדות הרשמיות של ההנהגה הסינית ושיקפו את האקלים האנטי-אינטלקטואלי של אותה תקופה. פעמים רבות שימש העיתון כמדד למעמדם הפוליטי של בכירים במפלגה, בהנהגה ובצבא - על פי מיקום הידיעות אודות האישים נמדד גם מעמדם.
העיתון כמבטא המשטר

מאמרי המערכת ביומון העם נחשבים על ידי מומחים לסין מחד ועל ידי תושבי סין מאידך כמבטאים של מדיניות הממשלה והמפלגה הקומוניסטית של סין. בעיתון קיימת הבחנה בין מאמרי המערכת, פרשנויות ודעות. למרות שכל החומרים הכלולים העיתון עוברים אישור של מוסדות המפלגה הקומוניסטית של סין, קים מדרג ברור בין החלקים שצוינו, ומאמרי המערכת נחשבים למבטאים המדויקים ומוסמכים יותר של מדיניות המפלגה והנהגת סין. מאמר דעה או פרשנות המופיע בעיתון, יכול לרמז לקוראים על מחלוקת או ויכוח בקרב ההנהגה, בעוד שמאמר מערכת מעיד על עמדה רשמית של המשטר. לאחר מותו של מאו זדונג חשפו מאמרי המערכת את פעילות כנופיית הארבעה והצביעו את הדרך למדיניות הפרגמטית של ממשיכי דרכו של מאו.
מודרניזציה של העיתון

כיום העיתון אינו מהווה מקור בלעדי למידע על סין ועבור תושבי סין, כבעבר. עיתונים מתחרים מבית ומחוץ הביאו לשינויים רבים בעיתון, ואחד מהם הוא העלאת מהדורה מקוונת של העיתון (בשנת 1997). באתר האינטרנט של העיתון מופיעים גם פורומים, בהם יכולים הקוראים להגיב ולהתדיין על נושאים שונים. כמו כן כוללת גרסת האינטרנט של העיתון גם תרגומים לרוסית, צרפתית, אנגלית וערבית.
הערות שוליים

↑  Renmin Ribao Chinese newspaper, Encyclopedia Britannica (באנגלית)
נורמנדי תחתית

נורמנדי תחתית או נורמנדיה תחתית (בצרפתית: Basse-Normandie, בנורמנית: Basse-Normaundie) היה אחד מ-27 חבלי צרפת עד סוף שנת 2015. החבל נוצר בשנת 1956 כאשר חבל נורמנדי חולק לנורמנדי עילית ונורמנדי תחתית, בשנת 2016 אוחדו שני החבלים. החבל כולל שלושה מחוזות: קלבדוס, מאנש ואורן. החבל מכסה שטח של 17,859 קמ"ר, המהווה 3.2 אחוזים מכלל שטח צרפת.
היסטוריה

במהלך התקופה הרומית חולק האזור למספר ערי מדינה. השטח נכבש על ידי הפרנקים במאה ה-5. לאחר מכן הייתה תקופת פריחה של מנזרים בנקדיטינים, שהגיעה לשיאה במאה ה-7 וה-8; הדוגמה הטובה והמרשימה ביותר למנזרים אלו היא מון סן מישל. באותה התקופה נורמנדי תחתית הייתה חלק מממלכת נויסטריה.
הפלישות הנורמניות הרסו את האזור במאה ה-9 והנורמנים הפכו לשליטי החבל. ויליאם הממזר דוכס נורמנדי, שישב בעיר קן, כבש את אנגליה בשנת 1066 ונעשה מוכר בשם ויליאם הכובש. ב-1106 עברה נורמנדי לשליטת בית פלנטג'נט, ומאה שנים לאחר מכן סיפח פיליפ השני, מלך צרפת את החבל לממלכתו. במהלך מלחמת מאה השנים עבר האזור כולו שוב לשליטת אנגליה וחזר לצרפת מספר פעמים, עד שנשאר סופית בידיה בשנת 1468.
אחת המערכות החשובות ביותר במלחמת העולם השנייה, הפלישה לנורמנדי, התרחשה על חופי נורמנדי תחתית. כוחות בעלות הברית נחתו בחופי קלבדוס ביוני 1944. במהלך המלחמה כולה נפגע האזור בצורה קשה מאוד, ורוב הערים והכפרים סבלו מהרס וחורבן בקרב על נורמנדי.
כלכלה

כלכלת האזור מבוססת בעיקר על חקלאות, הכוללת גידול צאן ובקר, גידול פרות לייצור חלב, טקסטיל ופירות. ישנם גם מכרות ברזל ליד העיר קן. תיירות היא גורם משפיע ביותר בכלכלת האזור. החבל מקושר לאנגליה על ידי שירות מעברות היוצאות מנמלי שרבור וקן.
תרבות

נוסף על השפה הצרפתית, מדוברת בנורמנדי שפה נוספת הנקראת נורמנית. השפה בשימוש גם כיום ויש לה מספר ניבים. היא מדוברת גם באיי התעלה.
סופרים צרפתיים רבים יצאו מנורמנדי תחתית, כמו גי דה מופסאן, מרסל פרוסט, גוסטב פלובר ועוד. הסופר השווייצרי בשפה הגרמנית אלכס קאפי נולד גם הוא במחוז. במחוז נולדו מספר אנשי רוח מפורסמים ובהם הפסנתרן והמלחין אריק סאטי, הצייר אז'ן בודן, פרנאן לז'ה ועוד.
יחסי ג'מייקה–צ'ילה

| יחסי ג'מייקה–צ'ילה |
| --- | --- |
ג'מייקה: צ'ילה


ג'מייקה: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
10,991: 756,102
אוכלוסייה
2,838,646: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
19,423: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
6,842: 16,956
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה דמוקרטית

מימין: שר החות הצ'יליאני ארלדו מוניוס, נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט וראש ממשלת ג'מייקה אנדרו הולנס, 2016
יחסי ג'מייקה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ג'מייקה לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

יחסים רשמיים בין שתי המדינות החלו עם כינון יחסים דיפלומטיים בדצמבר 1963, וב-3 באוקטובר 1990 נפתחה שגרירות צ'ילה בקינגסטון.
בשנת 1994 חתמו צ'ילה וג'מייקה על הסכם בסיסי לשיתוף פעולה טכני ומדעי, ואילו בשנה שלאחר מכן נחתם הסכם שיתוף פעולה תיירותי. מאוחר יותר, בשנת 2005, שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות בענייני חקלאות, ואילו בשנת 2007 הן חתמו על מכשירים דומים בנוגע להפעלת שירותים אוויריים ולפרויקטים לשיתוף פעולה במדינות החברות בקהילה הקריבית (CARICOM).
ביקורים רשמיים

ביקורו הרשמי הראשון של שר החוץ הצ'יליאני בג'מייקה נערך על ידי השר אנריקה סילבה סימה בשנת 1992, ואילו שר החוץ האריס מג'מייקה נסע לצ'ילה ביוני 2003 כדי להשתתף בפסגה הראשונה של צ'ילה–CARICOM.
ביולי 2004 ערך הנשיא ריקרדו לאגוס אסקובר ביקור עבודה בג'מייקה, ונפגש עם ראש הממשלה פ. ג'. פטרסון, שלימים ביקר בצ'ילה באוגוסט 2005.
הנשיאה מישל בצ'לט, ערכה ביקור רשמי בקינגסטון ב-9 ביוני 2006, שבו הסכמי שיתוף פעולה רבים נחתמו, כולל אחד עבור המאבק נגד התעללות בהברחות של סמים נרקוטיים והסכם ביטול אשרות לדרכון דיפלומטי ורשמי.
באוגוסט 2017 ערך ראש ממשלת ג'מייקה, אנדרו הולנס, ביקור ממלכתי בצ'ילה, שם חתם, יחד עם הנשיאה בצ'לט, על הסכם שיתוף פעולה בענייני ספורט ומזכר הבנות בין סוכנויות סחר החוץ של שתי המדינות לקידום סחר דו-צדדי ואזורי.
נציגויות דיפלומטיות

ג'מייקה מיוצגת בצ'ילה באמצעות שגרירותה בברזיליה, ברזיל, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד בסנטיאגו דה צ'ילה.
צ'ילה מחזיקה בג'מייקה שגרירות בקינגסטון.
סוכנות הגבול הצפון–מזרחית

| --- | --- |

 
 סוכנות הגבול הצפון-מזרחית ב-1963
 ממשל
 עיר בירה:  שילונג
 היסטוריה
 תאריכי הקמה:  1914 
 תאריכי פירוק:  20 בינואר 1972 
 ישות יורשת:  ארונאצ'ל פרדש 
 שטח בעבר:  83,000 קמ"ר
 אוכלוסייה בעבר:  10,000 (נכון ל־1971)
 
סוכנות הגבול הצפון-מזרחית (בהינדי: नॉर्थ-ईस्ट फ़्रंटियर एजेंसी; באנגלית: North-East Frontier Agency; באסאמית: নৰ্থ ইষ্ট ফ্ৰন্টিয়াৰ এজেন্সী), שנקראה במקור אזורי הגבול הצפון-מזרחיים (באנגלית: North-East Frontier Tracts), הייתה יחידה מנהלית בהודו הבריטית וברפובליקה של הודו מ-1914 עד 20 בינואר 1972, אז הפכה לטריטוריית האיחוד ארונאצ'ל פרדש וחלקים ממנה הועברו לאסאם. בירתה הייתה שילונג.
אזורים (1914–1954)

הודו הבריטית כבשה את אסאם ב-1824 בעקבות המלחמה האנגלו-בורמזית הראשונה, אך ריבונותה באזורים שבשיפולי ההימלאיה ומאוכלסים בשבטים היה רופף. ב-1912, לאחר הקמת הרפובליקה הסינית, החלה מודרניזציה מואצת של סין והרפובליקה החלה להשמיע תביעות לאזורים שבגבולותיה, תוך ניסיון לקבוע גבולות מוחלטים למדינה. הבריטים הגיבו לכך ביצירת קו מקמהון בהסכם שימלה עם טיבט, בו נקבע גבול הודו הבריטית כשהוא כולל את האזור, והציבו את האזור באחריות נציב משנה שהוצב בקהימפור. למרות שהאזור נכלל רשמית במחוז אסאם, הוא נוהל בדומה למנהל במדינות הנסיכותיות, בשיטה סוזרנית.
ב-1914, כמה אזורים בעלי רוב שבטי הופרדו ממחוז אסאם בהודו הבריטית כדי ליצור את אזור הגבול הצפון-מזרחי. האזור חולק בתחילה לשני חלקים: (א) החלק המרכזי והמזרחי ו-(ב) החלק המערבי. בשנת 1919 שונה שם המקטע המרכזי והמזרחי לאזור הגבול סדיה, ושמו של המקטע המערבי לאזור הגבול בליפארה. בשנת 1937, אזורי הגבול סדיה ובאליפארה יחד עם מסלול הגבולות של לקהימפור (שנוצר גם הוא בשנת 1919) של מחוז אסאם קיבלו את השם 'האזורים הבלתי נכללים של מחוז אסאם', בעקבות חוק ממשלת הודו, 1935. על פי תקנה 1 של תקנות גבול צפון מזרח (מינהל פנימי) משנת 1943, אזור הגבול טיראפ נוצר על ידי איחוד אזורים מסוימים של אזורי גבול סדיה ולקהימפור. לאחר מכן הוכנסה תקנה חדשה - תקנת הגבולות של אסאם (ניהול משפטי), 1945 - על ידי מושל אסאם תוך שימוש בסמכויותיו לפי סעיף 92(2) לחוק ממשלת הודו, 1935. זה הוכיח את עצמו כצעד ציון בהיסטוריה של האזור, שלימים הופיעה כמדינת ארונאצ'ל פראדש. בשנת 1946 חולק אזור הגבול בליפארה לשתי יחידות מנהליות: תת-סוכנות סלע ואזור סובנסירי.
לאחר עצמאותה של הודו ב-1947, אזור הגבול הצפון-מזרחי היה לחלק ממדינת אסאם. בשנת 1948 חולק אזור הגבול סדיה לשני מחוזות: מחוז אבור הילס ומחוז גבעות משמי. בשנת 1950, החלקים המישוריים של הרצועות הללו, (Balipara Frontier Tract, Tirap Frontier Tract, District Abor Hills ומחוז Mshmi Hills) הועברו לממשלת מדינת אסאם והשאר הפכו לאחד מאזורי השבטים במדינת אסאם, ונכללו בחלק ב' של הטבלה המצורפת לסעיף 20 בנספח השישי של חוקת הודו). השטחים שנכללו בחלק ב' בנספח נשלטו ישירות על ידי מושל אסאם כנציגו של נשיא הודו, בעוד האזורים בחלק א' היו בעלי מעמד אוטונומי. בשנת 1951, ה-Balipara Frontier Tract, Tirap Frontier Tract, מחוז אבור הילס, מחוז משמי הילס ואזורי השבטים של נאגה שונו יחד לסוכנות הגבול הצפון-מזרחית.
סוכנות (1954–1972)

בשנת 1954, אזור הגבול באליפארה חולקה לחטיבת גבול קמנג, וחטיבת הגבול סובנסירי, אזור הגבול טיראפ שונה לחטיבת הגבול טיראפ, מחוז גבעת אבור שונה לחטיבת הגבול סיאנג ומחוז גבעות משמי שונה למחלקת הגבול של לוהיט. האזור כולו נקרא סוכנות הגבול הצפון-מזרחית.
ב-26 בינואר 1954, סוכנות הגבול הצפון-מזרחית חולקה לשש חטיבות: קמנג (לשעבר סוכנות המשנה של סלע), סובנסירי (לשעבר אזור סובנסירי), טיראפ (לשעבר טרקט גבול טיראפ), סיאנג (לשעבר מחוז אבור הילס), לוהיט (לשעבר מחוז מישמי) וטאונסנג. ב-1957 הועבר אזור מהסוכנות למחוז חדש שנקרא גבעות נגה–טאוסנג, בו אוחדו מחוז גבעות נגה שהיה בעבר בעל מעמד אוטונומי ואזור טאוסנג שהיה חלק מהסוכנות. לימים הפך המחוז למדינת נאגאלנד.
במלחמת הודו–סין ב-1962 נכבשה מרבית הטריטוריה בידי צבא סין, אך הכוחות הסינים נסוגו והשיבו את האזור לשליטת הודו. הרפובליקה העממית של סין עודנה תובעת בעלות על מרבית השטח.
ב-1 באוגוסט 1965 הועבר הנהלת הסוכנות ממשרד החוץ למשרד הפנים. כתוצאה מכך, ב-1 בדצמבר 1965, חמש דיוויזיות הגבול (קמנג, סובנסירי, סיאנג, לוהיט וטיראפ) הפכו לחמשת המחוזות שלה, וסגן נציב היה לראש המינהל של המחוזות במקום קצין מדיני. בשנת 1967 הוקמה מועצת הסוכנות. עד 1972, היא הייתה מבחינה חוקתית חלק ממדינת אסאם ונוהלה ישירות על ידי מושל אסאם כנציגו של נשיא הודו. במסגרת הארגון מחדש של צפון-מזרח הודו פוצלה הסוכנות מאסאם והפכה לטריטוריית האיחוד של ארונאצ'ל פרדש והועמד בראשה נציב ראשי נפרד, שנכנס לתוקף ב-21 בינואר 1972.
הערות שוליים

1 2  P. N. Luthra, “North-East Frontier Agency Tribes: Impact of Ahom and British Policy”, Economic and Political Weekly vol. 6, no. 23, 1971, עמ' 1143–49‏, JSTOR 4382099
↑  "East Kameng - at a glance". East Kameng district website. אורכב מ-המקור ב-2003-12-10.
↑  Savitri G. Burman, “NEFA—The Land and its Pepole”, India Quarterly vol. 19, no. 4, 1963, עמ' 344–69‏, JSTOR 45070502
1 2  Report on the Third General Elections in India, 1962, New Dlehi: Election Commussuon of India, עמ' 4–5
↑  "Inception of administration". Government of Arunachal Pradesh website. אורכב מ-המקור ב-2009-04-10.
↑  R. N. Haldipur, NEFA - An Introduction
↑  The Naga Hills-Tuensang Area Act, 1957
↑  The North-Eastern Areas (Reorganisation) Act, 1971, s. 6
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533460405171  LCCN: no95048496  VIAF: 135740330   WorldCat (עם VIAF): 135740330 
אזורי הגבול הצפון-מזרחיים ב-1946
הגבול הצפון-מזרחי במפה הפוליטית הראשונה של הודו העצמאית, 1947
חטיבות סוכנות הגבול הצפון-מזרחית ב-1954
סופיה מנסאו

סופיה מנסאו (גרמנית: Sophia von Nassau‏, 9 ביולי 1836 - 30 בדצמבר 1913), הייתה אשתו של אוסקר השני, מלך שוודיה.
ביוגרפיה > בצעירותה

סופיה נולדה בארמון ביטריך שבויסבאדן ב-9 ביולי 1836, לוילהלם, דוכס נסאו ופאולינה, נסיכת וירטמברג, בתם של פאול, נסיך וירטמברג ושרלוטה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן. בשנת 1839 מת אביה וילהלם, דוכס נסאו, ואחיה אדולף, דוכס נסאו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1848 פרץ ברחבי הדוכסות מרד כחלק ממהפכות אביב העמים, ואחיה ואמה דיכאו אותו. בשנים 1853–1854 שהתה סופיה אצל דודתה שרלוטה, נסיכת וירטמברג, אשתו של מיכאיל פאבלוביץ', הנסיך הגדול של רוסיה, על מנת ללמוד את ההנהגות בבית מלוכה. בשנת 1856 מתה אמה פאולינה, נסיכת וירטמברג, וסופיה עברה להתגורר אצל אחותה מריה, נסיכת נסאו.
ביוגרפיה > נסיכת הכתר של שוודיה

ביולי 1856 נפגשה סופיה עם אוסקר, נסיך שוודיה, אשר היה אמור לרשת את הכתר לאחר אחיו, והשניים התאהבו אחד בשנייה. לאחר מכן חזר אוסקר לשוודיה וקיבל את הסכמת הוריו לנישואים, ובאוקטובר אותה שנה הוכרז על אירוסיהם. בתקופת האירוסין למדה סופיה את ההיסטוריה והשפה השוודית, וב-6 ביוני 1857 התחתנו השניים בביטריך. ב-19 ביוני הגיעו השניים לשוודיה, והתקבלו בהתלהבות על ידי התושבים. בשנת 1858 ילדה סופיה את בנה גוסטב, מה שהבטיח את המשך השושלת, והעלה את הפופולריות שלה בעיני העם.
בשנת 1859 מת חמיה אוסקר הראשון, מלך שוודיה, וגיסה עלה לשלטון כקרל החמישה עשר, מלך שוודיה. מכיוון שלא היו לקרל ואשתו לואיזה, נסיכת הולנד בנים, מונה בעלה אוסקר לנסיך הכתר השוודי, ובעקבות כך יחסיהם של סופיה ובעלה עם המלך ואשתו היו מתוחים.
מאחר שילדה 3 ילדים בשלוש שנים, התערערה בריאותה של סופיה, ומשום כך יצאה בשנת 1861 לטיול בניס, ובשנת 1863 לטיול בגרמניה. סופיה הטילה משמעת חזקה על ילדיה, ואף הניקה אותם בעצמה, דבר שהיה נדיר ביותר באותה תקופה. בהמשך אף שלחה סופיה את ילדיה לבתי ספר ציבוריים, ולא חינכה אותם בבית כפי שהיה נהוג אז.
בשנת 1866 סופחה דוכסות נסאו לפרוסיה לאחר מלחמת אוסטריה–פרוסיה, ובעקבות כך הובילה סופיה קו אנטי פרוסי בממשל השוודי. אולם בשנת 1870 נפגשה סופיה עם וילהלם הראשון, מלך פרוסיה, ויצרה עמו קשר טוב. לאחר מכן אף יצרה סופיה קשרים ידידותיים עם פרידריך, נסיך הכתר הגרמני ועם אשתו ויקטוריה, הנסיכה המלכותית.
ביוגרפיה > מלכת שוודיה

בשנת 1873 מת גיסה קרל החמישה עשר, מלך שוודיה, ובעלה עלה לשלטון במקומו כאוסקר השני, מלך שוודיה. בשנת 1875 ערכו בני הזוג טיול באירופה, וביקרו בדנמרק, בברלין ובדרזדן, שם נפגשו עם אלברט, מלך סקסוניה ואשתו קרולה מואסה, כאות לפיוס בין בית ואסה לבית ברנדוט. לאחר מכן קטעה סופיה את הביקור עקב מצב בריאותה, בעוד בעלה המשיך לויימאר ולרוסיה.
בין השנים 1873–1878 חוותה סופיה משברים, בעקבות הרומנים שניהל בעלה עם נשים שונות, ובשנת 1878 החלה להתקרב יותר לדת, ומיעטה להשתתף באירועים רשמיים של בית המלוכה. בשנת 1881 ביקרה סופיה בבריטניה את ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת, ולאחר מכן ייסדה את בית הספר לאחיות הראשון בשוודיה, כפי המודל שראתה בבריטניה.
בשנת 1881 התחתן בנה גוסטב, נסך הכתר השוודי עם ויקטוריה, נסיכת באדן בקרלסרוהה, וסופיה השתתפה בחתונה על אף מצב בריאותה הרעוע. היחסים בינה לוויקטוריה היו מתוחים, עקב דעותיהם הפוליטיות ההפוכות, ונטיותיה הפרו-גרמניות של ויקטוריה.
סופיה פעלה רבות ליישוב המשברים השונים עם נורווגיה, ואף שכנעה את בעלה להסכים לפירוק האיחוד השוודי-נורווגי בדרכי שלום בשנת 1905. בשנת 1907 מת בעלה אוסקר השני, ובנה עלה לשלטון במקומו כגוסטב החמישי, מלך שוודיה. סופיה המשיכה את מסעותיה לבריטניה ולאירופה, וב-30 בדצמבר 1913 מתה בארמון בקופנהגן.
משפחתה

ב-6 ביוני 1857 התחתנה סופיה עם אוסקר השני, מלך שוודיה, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
גוסטב החמישי, מלך שוודיה (1858–1950)
הנסיך אוסקר, דוכס גוטלנד (1859–1953)
הנסיך קרל, דוכס וסטריטלנד (1861–1951)
הנסיך אויגן, דוכס נרקה (1865–1947)
סטיגמא

ערך זה עוסק באות יוונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| Ϛ ϛ סטיגמא |
| --- | --- |

אלפבית יווני
Α α אלפא: Β β בטא
Γ γ גמא: Δ δ דלתא
Ε ε אפסילון: Ζ ζ זטא
Η η אטא: Θ θ תטא
Ι ι יוטא: Κ κ קפא
Λ λ למדא: Μ μ מו
Ν ν נו: Ξ ξ קסי
Ο ο אומיקרון: Π π פאי
Ρ ρ רו: Σ σ ς סיגמא
Τ τ טאו: Υ υ אופסילון
Φ φ פי: Χ χ כי
Ψ ψ פסי: Ω ω אומגה
אותיות או ליגטורות שאינן בשימוש
 דיגמא:  סטיגמא
 הטא:  סאן
 קופא:  סאמפי
 שו: 
סטיגמא (אות גדולה: Ϛ, אות קטנה: ϛ) היא ליגטורה שהשתמשו בה באלפבית היווני על מנת לייצג איחוד של האותיות סיגמא וטאו.
אות זו נכתבה בצורת הכתב של האות היוונית דיגַמא כאשר זו שימשה לייצג את המספר 6 בספרות יווניות.
כיום נותרה מאות זו רק האות סיגמא סופית.
יומי הוא חלום

יומי הוא חלום הוא אלבום האולפן השלישי של המוזיקאי והזמר הישראלי שי נובלמן, אשר הופק מוזיקלית ידי עוזי פיינרמן ונובלמן. האלבום יצא בשנת 2013 והוא הראשון של הזמר שמילותיו הן בשפה העברית.
הפקה

העבודה על האלבום החלה בקיץ 2010, עת נובלמן חבר לשכנו, ושותפו להפקת האלבום, המוזיקאי עוזי רמירז, והסתיימה כשנתיים אחר כך.
חלק מהנושאים ומהמוטיבים בשירי האלבום הושפעו ישירות מהעיר: בשיר "רץ ביפו" (שאת מילותיו כתב עם דן תורן), הוא שר על סוס הדוהר בין רחובותיה של העיר, ומביא סיפור אהבה בדיוני בין ילדיהם של שני משוררים, ערבי ויהודי: שמואל בן עדיה ואל קייאס. בשיר "אין לה אוויר", מתוארת בחורה מקומית, בת האלוהים, המטיילת בשדרה בעיר ונרדפת על ידי קריאות המואזין.
שני שירים אחרים (אותם כתב עם ערן צור), הושפעו מהקרבה אל הנמל והים: "בילי באד" - אדפטציה של צור על פי ספרו הקלאסי של הרמן מלוויל, אודות מלח אונייה המוצא להורג, ו"דייגת" המספר על אשה היוצאת לדוג סיכויים אבודים בנהר.
האלבום כלל גם מספר שירים אוטוביוגרפיים: "כל יום משתנה", שיצא כסינגל הראשון מתוך האלבום, (ואף שובץ ברשימות השידור בתחנות הרדיו השונות), ומספר על השינויים התכופים אותם חווה הכותב בתקופה ההיא, "ג'וליאן ואני" המספר על יום בדירה, מחסומי היצירה ואבהות טרייה, ו-"סיפורו של גולש", המתאר את ההתמכרות שבגלישה באתרי האינטרנט.
האלבום כולל גם שתי גרסאות כיסוי לשירים לועזיים אותם תרגם נובלמן לעברית: הראשון שבהם, שיר הנושא, "יומי הוא חלום", היה במקור My year is a day, להיט פופ פסיכדלי צרפתי משנת 1968 של Les Irresistibles ו-"שדים" (במקור "Demons") של הלהקה הבריטית Super furry animals. ארבעה סינגלים יצאו מהאלבום, כאשר לשלושת הראשונים אף צולמו קליפים: "כל יום משתנה", "אין לה אוויר", "יומי הוא חלום" ו"רץ ביפו"/ "יש אהבה". קליפ נוסף יצא לשיר ״סיפורו של גולש״.
מוזיקאים אורחים שהשתתפו באלבום תרמו גם הם לצביונו: אלי לולאי (סולנה של להקת רוקפור), סוזי מילר, דנה עדיני בילי לוי, יונתן שילנסקי בקולות רקע, עוזי רמירז בגיטרה, שחם אוחנה בבס ועוד.
עטיפת האלבום מציגה צילום עתיק של נמל יפו משנת 1898, בו נשתל צילומו של נובלמן, לצד דייגים מקומיים (מהצילום המקורי), עם קליגרפיה של האמנית גיתית רפאל.
השיר ״רץ ביפו״ נכלל בשנת 2016 בדיסק אוסף כפול של המוזיקאי דן תורן, ״לא ארזתי לבד״.
ביקורות

יומי הוא חלום יצא לחנויות בחודש יוני 2013. אלבום ראשון מזה שנים שהוציא נובלמן בשפה העברית. יואב קוטנר שיבח את האלבום בישראל היום. רועי בהריר כתב ביקורת אוהדת ב-nrg. כתבי מגזין Timeout בחרו בו כ"אלבום הישראלי של הקיץ". גם נדב מנוחין מ-Walla שיבח את האלבום. גיא חג'ג' כתב ביקורת חיובית בבלוג המוזיקה עונג שבת.
רשימת השירים

רץ ביפו (04:19)
יומי הוא חלום (03:08)
אין לה אוויר (03:09)
כל יום משתנה (04:18)
בילי באד (04:43)
דייגת (05:04)
סיפורו של גולש (03:43)
נטלי (03:46)
גלויה מנוטינג היל (01:20)
ג'וליאן ואני (02:47)
שדים (04:29)
תצפיות מהגבעה (03:06)
יש אהבה (04:24)
הערות שוליים

↑  יואב קוטנר, יוצא מן הכלל טוב, ישראל היום, 5.7.2013
↑  רועי בהריר, סינגולר, nrg, 2.1.2014
↑  בחירת המערכת, מוזיקה לקיץ, Timeout. 15.8.2013
↑  נדב מנוחין, קשוב מאוד, וואלה, 2.7.2013
↑  גיא חג'ג', לקרוא ולשרוף, עונג שבת, 21.6.2013
סופיה סומג'ו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 בינואר 1985 (בת 39) סטוקהולם, שוודיה שוודיה
 שם לידה:  סופיה סומג'ו ונאי
 מוקד פעילות:  שוודיה 
 תקופת הפעילות:  מ-2008
 עיסוק:  זמרת, זמרת-יוצרת, פזמונאית
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  שוודית, אנגלית 
 כלי נגינה:  קול
 חברת תקליטים:  דו איט יורסלף ביץ' פרודקשנס
 http://www.sophiasomajo.com
 פרופיל ב-IMDb
 
סופיה סומג'ו ונאי (באנגלית: Sophia Somajo Venai, נולדה ב-2 בינואר 1985) היא זמרת-יוצרת שוודית אשר מרבה לשיר שירי פופ. במהלך הקריירה שלה, עבדה סומג'ו עם אמנים שונים כמו בריטני ספירס, כריסטינה אגילרה, בקסטריט בויז, אלסו ואדם למברט. עם חלקם היא עבדה בשם טיפאני אמבר.
סומג'ו ידועה בזכות להיטה "Diamond Heart", שיצא בשנת 2018 וזכה להצלחה בינלאומית.