ג'ון לוק
כסף ותאוריות כלכליות > כסף ותורת כמות הכסף

במסכת השנייה על ממשל מדיני (פרק ה') ובכתביו הכלכליים מסביר לוק שהשימוש בכסף הומצא ואומץ בגלל השימושיות שלו כאמצעי חליפין, כדרך לצבור ערך, וכאמצעי לייעול חלוקת העבודה והניצול של משאבי הטבע. להמצאת הכסף היו משמעויות חברתיות מרחיקות לכת. לפני המצאת הכסף בני אדם לא יכלו לצבור קניין מעבר למה שיכול לשמש אותם לשימור חייהם ולנוחיותם. היכולת לצבור רכוש בכלכלה המבוססת על סחר חליפין הייתה מוגבלת, משום שלא ניתן לצבור טובין מתכלים. המצאת הכסף איפשרה להחליף את המוצרים המתכלים במטבעות שאינם מתכלים וכך לצבור ערך. התוצאה החברתית של המצאת הכסף היא גידול באי-השוויון החומרי, אך יש לה גם משמעויות חיוביות: היא מעודדת בני אדם לעשות שימוש רב יותר ורציונלי יותר במשאבי הטבע.
האימוץ של כסף וזהב כמתכות שמשמשות לחליפין נובע מכך שמתכות אלה אינן מתכלות ואינן משמשות לדברים אחרים, כך שהן ניתנות לצבירה, והאגירה שלהן לא גורעת מהיכולת להשתמש במשאבי הטבע לצורך שימור החיים ונוחיותם. אולם, ההחלטה להפוך מתכות אלה לאמצעי חליפין ולהקנות להן ערך לא נובעת מהכרח: זוהי פעולה וולונטרית שנעשית בהסכמה משותפת בין בני האדם במצב הטבע. כלומר, יש סיבה לכך שדווקא מתכות אלה נבחרו, אך הערך שהן מייצגות הוא מלאכותי, לא טבעי. לוק מדגיש שההסכמה על השימוש בכסף ועל ערך הכסף אינה הסכמה שניתנת במפורש, אלא הסכמה שמשתמעת מקבלת השימוש בהן.
ערך הכסף נקבע בשוק ככל טובין אחר על פי היצע וביקוש (vent), אך היות שאנשים תמיד מעוניינים להחליף את המוצרים המתכלים שהם מייצרים, הביקוש לכסף, בניגוד לטובין אחרים הוא "תמיד מספיק". מכך מסיק לוק שהערך של הכסף נקבע רק על פי צד ההיצע, כלומר על פי כמות הכסף. כמות הכסף משפיעה באופן הופכי על המחיר של טובין בשוק. בכלכלה סגורה שינוי בכמות הכסף יוביל לשינוי ברמת המחירים, אך לאחר עדכון המחירים לא יהיה לשינוי השפעה על רמת הפעילות הכלכלית. בכלכלה שמקיימת סחר חוץ עם מדינות אחרות, יש צורך ברמת מחירים יציבה וזהה פחות או יותר לרמת המחירים במדינות אחרות. שינוי בכמות הכסף במדינה יכול להוביל לבעיות במסחר. בהינתן שאובדן מסוים של כסף במהלך הסירקולציה שלו הוא בלתי נמנע, ובהינתן שמדינות אחרות יכולות להגדיל את כמות הכסף שברשותן על ידי כרייה של מתכות יקרות, מסיק לוק שעל אנגליה לשאוף למאזן מסחרי חיובי, שיגדיל באופן עקבי את כמות הכסף. המטרה היא למנוע מצב שבו כמות הכסף במדינה תקטן ביחס לכמות הכסף במדינות אחרות, ועקב כך תנאי המסחר ורמת הפעילות ייפגעו. הדיון של לוק על הקשר בין כמות הכסף למחירים ולרמת הפעילות נחשב לניסוח הראשון של תורת הכמות של הכסף, אף שחסרה בו הדינמיות של מודלים מאוחרים יותר, כגון זה שפיתח דייוויד יום.
לוק מבחין בין שתי דרכים להתייחס לערך של כסף. הראשונה היא רמת המחירים של מוצרים; כלומר, יחס החליפין בין כסף לבין מוצרים בשוק. השנייה היא ריבית על הלוואות, שלוק מגדיר כ"מחיר של שכירת כסף". ככל הדברים בשוק, שיעור הריבית נקבע על פי היצע וביקוש (vent), או כפי שלוק מגדיר זאת "לפי מספר הקונים והמוכרים". אלה, בתורם, נקבעים על פי מצב המסחר, כמות הכסף וכמות החובות. כשכמות הכסף קטנה, המחיר של שכירת כסף נהייה יקר יותר. כך גם כאשר רמת המסחר או כמות החוב עולה. יוצא מכך שקיים בשוק שיעור "טבעי" של ריבית. לוק סבר שהמדינה לא יכולה להכתיב שיעור ריבית שונה מהשיעור הטבעי, כיוון שבנקאים ואנשי עסקים מיומנים ימצאו תמיד דרכים לקנות ולמכור כסף בשיעור הריבית הטבעי ולהתחמק מהעונשים הקבועים בחוק. מכאן שלא ניתן להשתמש בשיעור הריבית, באופן מלאכותי, כדרך לרגולציה של הפעילות בשוק. יותר מכך, גם אם אפשר היה לקבוע את שיעור הריבית בחוק, הרחקת שיעור הריבית החוקי משיעור הריבית הטבעי הייתה מזיקה לרמת המסחר. אם אנגליה תקטין באופן אפקטיבי את שיעור הריבית החוקי – כפי שביקש הפרלמנט לעשות – פחות מלווים יהיו מוכנים להסתכן בהשכרת כספם. התוצאה היא שיותר כסף יצא ממחזור המסחר ורמת המסחר תרד. יוצא מכך ששיעור הריבית החוקי היעיל ביותר הוא השיעור הטבעי. רק שיפור במסחר ובמאזן במסחרי יכול לשפר את מצב הממלכה.
עם זאת, לוק לא ביקש לבטל לחלוטין את החוק בנוגע לריבית. חוק זה חשוב מהסיבות הבאות: (א) במקרים שבהם אין חוזה חתום בין הצדדים החוק יכול לשמש בוררים ובתי משפט כדרך לקביעת הריבית; (ב) לוק מכיר בכך שבמצב הדברים הנוכחי קיים ריכוז רב של הפעילות הבנקאית בלונדון, מצב שהוא מגדיר כ"מעין מונופול בהסכמה". מצב זה מצריך רגולציה כיוון שהוא מקנה לבנקאים המיומנים כוח רב ויכולת לנצל את הבורים ואת הלווים מתוך הכרח. לוק מציע, אם כן, שהחוק יכול לשמש על מנת לקבוע גבול עליון ותחתון לריבית.