stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכר ג'ון סי. בויל
פירוק עתידי

סכר ג'ון סי. בויל הוא אחד מארבעה סכרים בנהר קלאמת שיפורקו במסגרת חוק השיקום הכלכלי של הקלאמת (Klamath Economic Restoration Act). החל מפברואר 2016, מדינות אורגון וקליפורניה, בעלי הסכרים, הרגולטורים הפדרליים וגורמים נוספים הגיעו להסכמה לפרק את כל ארבעת הסכרים עד שנת 2020, כפוף לאישור ועדת הסדרת האנרגיה הפדרלית (FERC). החל מאוקטובר 2020, המשא ומתן נתקע. ב-26 באוגוסט 2022 פרסם ה-FERC את ההצהרה הסופית על ההשפעה הסביבתית (Environmental Impact Statement, בראשי תיבות EIS) על פירוק הסכר שבה אישר את פירוק הסכרים. הסכר צפוי להיות מפורק מתישהו ב-2023 או 2024.
ההחלטה היא הצלחה של התנועה לפירוק הסכרים על הנהר קלאמת (Un-Dam the Klamath) הפועלת כבר 20 שנה. התנועה טוענת שיש להסיר את הסכרים מכיוון שהם יוצרים פריחת אצות רעילה, מקטינים מאוד את כמות דגי האלתית בנהר, גורמים למחלות בדגים, מאיימים על אורח החיים של השבטים הילידים, מגבירים את הסיכונים הבריאותיים של בני השבטים ופוגעים בתעשיית הדיג בחוף המערבי. שבעה מיני דגים מאוימים על ידי הסכרים. נטען גם שהסרת הסכרים מועילה כלכלית.
הערות שוליים

↑  John C Boyle P-2082
↑  George Kramer, John C. Boyle (1887-1979)
↑  "New plan to remove Klamath River dams without help from Congress". 3 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Major Milestone Met for Klamath Dams Removal
↑  "Major hurdle cleared in plan to demolish 4 Klamath River dams". opb.
↑  Hartel, Diana (25 במאי 2011). "Doctor's Orders: Undam the Klamath". High Country News. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Dams Are Threatening California Salmon and a Native Tribe's Culture". VICE News. 22 באוקטובר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Top 5 California Dams Out" (PDF). California Trout: The 2019 Report. 2019.
↑  Honea, Jon (31 במאי 2020). "When Does it Make Sense to Undam a River?". The Maritime Executive. {{cite web}}:  (עזרה)
אגם מודק

אגן אגם טולי של ימינו
אגם מודק (באנגלית: Lake Modoc) הוא אגם לשעבר בקליפורניה ובאורגון, במיקומם של אגם קלאמת העליון, אגם קלאמת התחתון ואגם טולי של ימינו. הוא היה קיים בתקופת הפליוקן והפליסטוקן, היווצרותו הושפעה כנראה מגעשיות והעתקים. קרקעית האגם לשעבר סיפקה משאבים רבים עבור בני האדם הקדומים, וכיום היא משמשת לחקלאות.
רקע

כבר למעלה ממאה שנה ידוע שאגמים גדולים היו קיימים בעבר במערב ארצות הברית, בעיקר אגם להונטן (אנ') בנבדה ואגם בונוויל ביוטה. אגמים כאלה נוצרו גם במזרח אורגון, שם אגם מלהיור (אנ') ואגם גוס (אנ') של ימינו הם שרידים של אגמים לשעבר. אגם מודק נקרא כך על ידי סמואל נ. דיקן (Samuel N. Dicken), פרופסור לגאוגרפיה באוניברסיטת אורגון. אזור אגם מודק תואר לראשונה בתחילת ובאמצע המאה ה-19.
האגם

אגם מודק היה אגם סגור שהתקיים בתקופת הפליסטוקן באגנים שנוצרו על ידי העתקים וגעשיות. הוא השתרע באורך של 120 קילומטרים מדרום לאגם טולי בקליפורניה ועד ליד פורט קלאמת (אנ') באורגון של ימינו. מפלס פני האגם הגיע לגובה של כ-1,292 מטר מעל גובה פני הים והוא השתרע על שטח של כ-2,839 קילומטרים כשצורתו אסימטרית מאוד. כמה איים נוצרו באגם, כמו גבעות קלאמת, גבעת מילר (Miller Hill) של ימינו קרוב לקלאמת פולס וגבעת טורקי (Turkey Hill) קרוב למלין (אנ'). קו החוף של אגם מודק נראה היטב קרוב לאגם טולי.
האגם > הידרולוגיה

שלא כמו אגמים סגורים אחרים, הייתה זרימה קבועה של נגר עילי לאגם מודק, בשל קרבתו להרים מכוסי שלג וקרחונים של רכס קסקייד. אגן הניקוז שלו השתרע על פני מחוזות מודק וסיסקיו של ימינו (שניהם בקליפורניה), ומחוזות ג'קסון, קלאמת ולייק (כולם באורגון), כולל הנהרות ויליאמסון, ספראג ולוסט. אפר, פומיס ואפר געשי מרכס הקסקייד מילאו את האגם.
היה גם מוצא לאגם מודק, תחילה דרומה לפני שקילוח לבה חסם אותו, אם כי החלחול נמשך משם עד היום. נכון לעכשיו, הנהר קלאמת מנקז את האזור. בהתחשב בכך שהאגן כיום אינו יכול להכיל אגם בגודל של אגם מודק, סביר להניח שהיווצרותו ומותו הושפעו מקיומם של יציאות נוספות.
היסטוריה

אגם מודק נוצר כנראה על ידי תהליכים גאולוגיים כמו העתקים או על ידי הר הגעש מדיסין לייק (אנ') החוסם מוצא לשעבר המתנקז דרומה. נראה שהאגם היה קיים בתקופת הפליסטוקן והפליוקן המאוחר, כאשר כמה משקעים של האגם מוערכים כבני 3 מיליון שנים לפחות. במהלך שלב איזוטופ חמצן ימי 4 (אנ') היה אגם מודק עמוק וקר.
מפלס המים החל לרדת עם סיום הפליסטוקן, ככל שהאקלים נעשה צחיח יותר והמוצא לנהר קלאמת נמוך יותר. קרקעית האגם לשעבר כמעט מפולסת, וקו החוף כמעט ואינו מפותל. כיום נותרו מאגם מודוק אגם טולי, אגם קלאמת העליון ואגם קלאמת התחתון ; אגם קלאמת העליון הוא האגם הגדול ביותר כיום באורגון לפי שטח פנים.
קרקעית האגם המתייבש כללה קרקעות עמוקות ושפע צמחייה, מים וחיות בר; לפיכך היא אוכלסה במהירות על ידי בני אדם שהיגרו לשם לפני למעלה מ-3,000 שנה. קרקעית האגם לשעבר משמשת כיום כאדמות חקלאות, וחקלאות היא השימוש האנושי הנפוץ ביותר בקרקע באזור. חלק מקו החוף הדרומי כוסה בקילוחי לבה, ותהליכים גאולוגיים נמשכו אל תוך ההולוקן. קילוחי הלבה של הר הזכוכית (Glass Mountain) הם מלפני כ-1,000 שנים, וכמה מקילוחי הלבה של ההולוקן עברו תהליכי שבירה.
הערות שוליים

↑  [https://www.oregongeology.org/pubs/OG/OGv42n11.pdf  Samuel N. Dicken, Pluvial Lake Modoc, Klamath County, Oregon, and
Modoc and Siskiyou Counties, California]
↑  Lavine, Alexis; Aalto, K. R. (15 במאי 2002). "Morphology of a crater-filling lava lake margin, The Peninsula tuff cone, Tule Lake National Wildlife Refuge, California: implications for formation of peperite textures". Journal of Volcanology and Geothermal Research. 114 (1): 149. doi:10.1016/S0377-0273(01)00285-2. ISSN 0377-0273. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Reheis, Marith C.; Adams, Kenneth D.; Oviatt, Charles G.; Bacon, Steven N. (באוגוסט 2014). "Pluvial lakes in the Great Basin of the western United States—a view from the outcrop". Quaternary Science Reviews. 97: 46. doi:10.1016/j.quascirev.2014.04.012. {{cite journal}}:  (עזרה)
ג'ון קריטנדן

ג'ון ג'ורדן קריטנדן (באנגלית: John Jordan Crittenden;‏ 10 בספטמבר 1787 –  26 ביולי 1863) היה פוליטיקאי אמריקאי מקנטקי. ייצג את מדינתו הן בבית הנבחרים והן בסנאט, וכיהן פעמיים כתובע הכללי של ארצות הברית בממשלי הנשיאים ויליאם הנרי הריסון, ג'ון טיילר ומילרד פילמור. הוא גם כיהן כמושל קנטקי ה-17 והיה חבר בבית המחוקקים של המדינה. אף על פי שלעיתים קרובות הוזכר שמו כמועמד אפשרי לנשיאות ארצות הברית, הוא מעולם לא התמודד על המשרה.
בשנים הראשונות לקריירה הפוליטית שלו, שירת קריטנדן בבית הנבחרים של קנטקי ונבחר כיושב ראש הבית מספר פעמים. עם תחילתה של מערכת המפלגות השנייה (Second Party System), שנמשכה בשנים 1828–1854, זיהה את עצמו עם המפלגה הרפובליקנית הלאומית (בהמשך המפלגה הוויגית), והיה תומך נלהב של הנרי קליי ומתנגד של הסיעה הג'קסונית במפלגה הדמוקרטית בהנהגתם של אנדרו ג'קסון ומרטין ואן ביורן.
ב-17 בדצמבר 1828, בשלהי תקופת נשיאותו של ג'ון קווינסי אדמס, כאשר הוא כבר נחשב לברווז צולע, נקב הנשיא בשמו של קריטנדן כמועמד למשרת שופט בית המשפט העליון של ארצות הברית, אך הסנאטורים שתמכו בנשיא הנבחר אנדרו ג'קסון, הצביעו נגד אישור המינוי עד שג'קסון הושבע כנשיא ויכול היה למנות מועמד מטעמו. לאחר שירות קצר כמזכיר המדינה של קנטקי, בחר בית המחוקקים של המדינה בקריטנדן לסנטור, התקופה השנייה מבין ארבע תקופות בלתי רצופות שלו בתפקיד. עם בחירתו של ויליאם הנרי הריסון לנשיא, מונה קריטנדן כתובע הכללי של ארצות הברית, אך חמישה חודשים לאחר פטירתו הפתאומית של הנשיא הריסון, הובילו חילוקי דעות פוליטיים להתפטרותו.
ב-1842 שב קריטנדן לסנאט וכיהן בו עד 1848, כשהתפטר כדי להתמודד על משרת מושל קנטקי, בתקווה שבחירתו תסייע לנשיא זאכרי טיילור לזכות בתמיכתה של המדינה בבחירות לנשיאות של 1848. טיילור נבחר, אך קריטנדן סירב לקבל תפקיד בקבינט שלו, מחשש שיואשם בעסקה מושחתת כפי שקליי הואשם ב-1825. לאחר מותו של טיילור ב-1850, התפטר קריטנדן מתפקידו כמושל, וקיבל על עצמו לכהן פעם שנייה כתובע הכללי בממשלו של הנשיא מילרד פילמור.
עם התפוררותה של המפלגה הוויגית באמצע שנות ה-50 של המאה ה-19, הצטרף קריטנדן למפלגת שאינם יודעים דבר (המפלגה האמריקאית). לאחר תום כהונתו כתובע הכללי נבחר שוב לסנאט, ודחף לפשרה בנושא העבדות כדי למנוע את התפרקותה של ארצות הברית. כאשר אווירה מרירה בין המפלגות הגבירה את איום פרישת מדינות הדרום, חיפש קריטנדן את המתונים מכל המפלגות, והקים את מפלגת האיחוד החוקתי, אך סירב לקבל על עצמו את מועמדות המפלגה לנשיאות בבחירות של 1860. בדצמבר 1860 ניסח את פשרת קריטנדן, שהייתה סדרה של החלטות ותיקונים לחוקה שהוא קיווה שיימנעו את פריצתה של מלחמת האזרחים, אך הקונגרס לא אישר אותם.
אחד מבניו, ג'ורג' ב. קריטנדן, היה קצין בדרגת מייג'ור גנרל בצבא הקונפדרציה. בן אחר שלו, תומאס לאונידס קריטנדן, היה קצין באותה דרגה בצבא האיחוד. ב-1861 נבחר קריטנדן האב כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית ותמך באיחוד. עם זאת, הוא מתח ביקורת על רבים מצעדי המדיניות של הנשיא אברהם לינקולן ושל הקונגרס, כולל הצהרת האמנציפציה וכניסתה של וירג'יניה המערבית לאיחוד. הוא המשיך לפעול לפיוס בין המדינות במשך כל תקופת כהונתו בבית הנבחרים. הוא הכריז על מועמדותו לבחירה מחדש לבית הנבחרים ב-1863, אך נפטר לפני שהבחירות התקיימו.
ראשית חייו

ג'ון ג'ורדן קריטנדן נולד בעיר ורסיילז שבקנטקי. הוא היה ילדם השני ובנם הבכור של ותיק מלחמת העצמאות של ארצות הברית, מייג'ור ג'ון קריטנדן האב ושל רעייתו ג'ודית האריס. לג'ון וג'ודית קריטנדן היו ארבעה בנים וחמש בנות, שכולם למעט אחד הגיעו לבגרות. ג'ון קריטנדן האב היה בן למשפחה ממוצא ולשי וג'ודית קריטנדן הייתה ממוצא צרפתי-הוגנוטי. ג'ון קריטנדן האב עסק במדידת קרקעות בקנטקי יחד עם ג'ורג' רוג'ר קלארק והתיישב שם זמן קצר לאחר תום מלחמת העצמאות של ארצות הברית. שניים מאחיו של קריטנדן, תומאס ורוברט, היו עורכי דין, והאח השלישי, הנרי, היה חוואי.
קריטנדן החל את לימודי ההכנה שלו לקולג' בבית הספר התיכון אקדמיית פיסגה במחוז וודפורד. לאחר מכן הוא נשלח לבית ספר פנימייתי במחוז ג'סמין. על חבריו לספסל הלימודים נמנו תומאס אלכסנדר מרשל, לימים חבר בית הנבחרים של ארצות הברית ושופט, ופרנסיס פ. בלייר, לימים עיתונאי. הוא התיידד במיוחד עם בלייר, וחילוקי הדעות הפוליטיים שנתגלעו לימים בין השניים לא פגעו בקשר ביניהם. לאחר שנת הלימודים הראשונה שם, הוא עבר ללקסינגטון, לביתו של השופט ג'ורג' ביב, כדי ללמוד משפטים בהדרכתו. הוא החל ללמוד לימודים מתקדמים בקולג' וושינגטון (כיום אוניברסיטת וושינגטון ולי) בלקסינגטון, וירג'יניה. במהלך תקופת לימודיו הקצרה שם, הוא למד מתמטיקה וכתיבת ספרות יפה והתיידד עם יו לאוסון וייט (לימים הנשיא הזמני של הסנאט). מתוך אי-שביעות רצון מתוכנית הלימודים של הקולג', עבר קריטנדן לוויליאמסבורג, וירג'יניה, שם הוא למד בקולג' ויליאם ומרי. הוא המשיך ללמוד משפטים בהדרכתו של סנט ג'ורג' טאקר והכיר את הנשיא לעתיד ג'ון טיילר.
ב-27 במאי 1811 נשא קריטנדן לאישה את שרה א. לי בביתה שבוורסיילז. לי הייתה דודניתו של מי שלימי יהיה נשיא ארצות הברית, זאכרי טיילור. לזוג נולדו שבעה ילדים עד למותה של שרה בספטמבר 1824. בין ילדיהם נמנו ג'ורג' קריטנדן, שהיה מייג'ור גנרל בצבא הקונפדרציה, ותומאס לאונידס קריטנדן, שהיה גם הוא מייג'ור גנרל, אך בצבא האיחוד. בתם, סאלי לי "מריה" קריטנדן, הייתה אמו של ג'ון ק. ווטסון, שהיה קצין בדרגת אדמירל משנה בצי ארצות הברית בסוף המאה ה-19. בת נוספת שלהם, אן מרי באטלר קריטנדן קולמן (אנ'), פרסמה את הביוגרפיה של אביה, "חייו ומכתביו של ג'ון ג. קריטנדן".
ראשית הקריירה המשפטית והעסקית

בשנה לאחר סיום לימודיו ב-1806 התקבל קריטנדן ללשכת עורכי הדין. הוא החל לעבוד במחוז וודפורד, אך התברר לו שמרכז קנטקי כבר התברך בשפע של עורכי דין. בשל כך הוא עבר למחוז לוגאן, שאז נחשב לאזור ספר, ופתח משרד עורכי דין בראסלוויל. בגיל 22 הוא חצה את נהר אוהיו לטריטוריית אילינוי, שם המושל ניניאן אדוארדס מינה אותו כתובע הכללי של הטריטוריה. בשנה שלאחר מכן מינה אותו אדוארדס גם כעוזרו האישי.
בנוסף לעיסוקו המשפטי כאשר הוא שב לקנטקי, היו בבעלותו של קריטנדן מטעים שבהם הועסקו עבדים שהיו בבעלותו. ב-1830 כלל משק הבית שלו 12 לבנים חופשיים ו-6 עבדים. ב-1850 הוא החזיק בבעלותו 44 עבדים. ב-1860, לאחר שחילק מרכושו לילדיו שהיו אז כבר בוגרים, הוא החזיק בבעלותו 10 עבדים.
ראשית הקריירה הפוליטית

המשרה הראשונה לה נבחר קריטנדן הייתה חבר בית הנבחרים של קנטקי, שם הוא ייצג את מחוז לוגאן בשנים 1811–1817. לאחר הכינוס של 1811 של בית הנבחרים, הוא התנדב לשרת כעוזרו של הגנרל סמואל הופקינס במשלחת נגד האינדיאנים. עם פרוץ מלחמת 1812, מינה מושל קנטקי, צ'ארלס סקוט, את קריטנדן כשליש של המיליציה של קנטקי. ב-1813 הוא היה שלישו האישי של המושל אייזק שלבי, והשתתף בקרב תיימז בקנדה. לאחר המלחמה קיבל קריטנדן ציון לשבח מהמושל על ביצוע משימתיו. הוא חידש את עיסוקו בעריכת דין בראסלוויל.
ב-1814 מינה המושל שלבי את קריטנדן כחבר הסנאט של ארצות הברית כדי למלא את המושב שהתפנה בעקבות התפטרותו של מורהו, ג'ורג' ביב. אולם לשלבי התברר שבשל גילו הצעיר של קריטנדן, שהיה אז בן 27, הוא היה צעיר בשלוש שנים מהגיל המינימלי לסנאטורים. לפיכך, הוא שב לכהן בבית הנבחרים של קנטקי, שם הוא נבחר כיושב ראש הבית במקומו של ג'ון רואן. בתפקיד זה הוא כיהן בשנים 1815–1817.
כיושב ראש בית הנבחרים, כיהן קריטנדן בתפקידו בתקופה סוערת במיוחד. באוקטובר 1816, נפטר המושל ג'ורג' מדיסון זמן קצר לאחר שהחל לכהן בתפקיד. במקומו נבחר סגן המושל גבריאל סלוטר. עם כניסתו לתפקיד החליט סלוטר על שני מינויים שנויים במחלוקת ועד מהרה סר חנו בעיניהם של רבים מתושבי קנטקי. קבוצה של חברי בית הנבחרים, בהנהגתו של ג'ון ברקינרידג', ציינה שעל פי חוקת קנטקי, סגן המושל מכהן רק עד לעריכת בחירות למושל חדש. הם טענו שסלוטר היה רק "מושל בפועל". הם הגישו הצעת חוק לבית הנבחרים לעריכת בחירות חדשות. החוק נפל בהצבעה, אך קריטנדן תמך בו.
תמיכתו של קריטנדן בעריכת בחירות חדשות למשרת המושל זכתה לאהדה ציבורית והועילה לו מבחינה פוליטית. כאשר פג ב-1817 תוקף המינוי של הסנאטור מרטין ד. הרדין, אחד מהמינויים השנויים במחלוקת של סלוטר, בחרה האספה הכללית של קנטקי בקריטנדן כמחליפו. אף על פי שהיה אז צעיר הסנאטורים, הוא שימש כיושב הראש השני של ועדת המשפט של הסנאט שהוקמה זמן קצר קודם לכן. הוא גם היה חבר בוועדה לענייני הצי. במהלך תקופת כהונתו זו בסנאט הוא הגיש הצעת חוק לפיצוי אנשים שנקנסו על פי חוקי הזרים וההסתה של 1798. הוא הגיע למסקנה שהפוליטיקה המדינתית עוררה בו עניין רב יותר, ובשל כך ובשל הקשיים הכספיים שהתעוררו עקב לידת ילדיו השלישי והרביעי, הוא החליט ב-3 במרץ 1819 להתפטר מכהונתו בסנאט.
פרישה

לאחר פרישתו מהסנאט עבר קריטנדן לפרנקפורט, בירת קנטקי, כדי למשוך עוד לקוחות ולהיות קרוב למרכז הפוליטי של המדינה. בין לקוחותיו אז נמנו הנשיאים לשעבר ג'יימס מדיסון וג'יימס מונרו, מי שלימים יכהן כסגן הנשיא, ריצ'רד ג'ונסון ומי שיכהנו לימים כמושלי קנטקי, ג'יימס מורהד, ג'ון בריטהיט ורוברט לטצ'ר. בתקופה זו הוא שיתף פעולה עם הנרי קליי בהגנה על צ'ארלס ויקליף, שנאשם ברצח עורך העיתון "קנטקי גאזט". קריטנדן טען שמותו של העורך היה מקרה של הגנה עצמית וקליי נשא נאום סיכום מלא להט. חבר המושבעים שב לאחר כמה דקות והכריז על זיכויו של ויקליף.
בינואר 1820 נבחרו קריטנדן וג'ון רואן לסייע בפתרון סכסוך הגבול בין קנטקי לבין טנסי. הגבול היה אמור לעבור לאורך קו הרוחב '30 36° צפון, אך כאשר מדד אותו המודד תומאס ווקר, הוא סימן אותו בטעות בקו דרומי יותר. קריטנדן ורואן הציעו ש"קו ווקר" יישאר קו הגבול בקטע בין הרי קמברלנד לבין נהר טנסי ומדינת טנסי תפוצה על כך בקטע שממערב לנהר. לחלופין הם הציעו שהגבול ישונה לקו הרוחב המקורי לכל אורכו. חברי הוועדה מטעם טנסי דחו את שתי ההצעות, ותחת זאת ביקשו שקו ווקר יוכר כקו הגבול ממזרח לנהר ולאורך קו דרומי יותר ממערבה לו, ושבהסכמים ההדדיים בין המדינות יכובדו הקצאות הקרקעות הקיימות. קריטנדן נטה לדחות את ההצעה הזאת, אך רואן לא שלל אותה. נציגי קנטקי הציעו שהעניין יובא בפני בוררות, אך נציגי טנסי דחו את ההצעה. בדוח שהגיש לאספה המדינתית, המליץ קריטנדן שקנטקי תקבל את ההצעה של טנסי. נציגי האספה הושפעו מהדוח של קריטנדן וב-2 בפברואר נחתם ההסכם.
ב-1823 נבחר קריטנדן למועצת הנאמנים של אוניברסיטת טרנסילבניה, ככל הנראה בשל השתדלותו של הנרי קליי. שנה לאחר מכן העניקה לו האוניברסיטה תואר דוקטור לשם כבוד במשפטים. הוא גם היה חבר במועצת הנאמנים והיועץ המשפטי של סמינר קנטקי בפרנקפורט. הוא העניק את תמיכתו לקליי בבחירות לנשיאות של 1824 עד שקליי פרש מהמרוץ. לאחר מכן הוא העביר את תמיכתו לאנדרו ג'קסון עד שהבין שג'ון קווינסי אדמס, אם ייבחר, ימנה ככל הנראה את קליי כמזכיר המדינה. המבקרים כינו את הבטחתו לכאורה של אדמס לקליי כ"עסקה מושחתת", אך בסופו של דבר נבחר אדמס לנשיאות. עם מינויו של קליי כמזכיר המדינה, הוא התכוון להמליץ על קריטנדן כמחליפו בתפקיד היועץ המשפטי הראשי בקנטקי של הבנק השני של ארצות הברית (אנ'), אך הבנק בחר באדם אחר.
המחלוקת על בית המשפט הישן והחדש

קריטנדן מצא את עצמו שוב בחיים הציבוריים עם פרוץ המחלוקת על בית המשפט הישן ובית המשפט החדש (Old Court – New Court controversy) בקנטקי. כאשר כוונתו של בית המחוקקים לנקוט בצעדים להרגעת הצדדים במחלוקת סוכלה על ידי בית המשפט לערעורים של המדינה, הגישו תומכי השינוי באספה הכללית הצעת חוק לביטולו של בית המשפט והקמת בית משפט חדש תחתיו, שבו יכהנו שופטים שיהיו אוהדים למטרתם. מתנגדי החקיקה טענו שהצעד של האספה הכללית נגד את החוקה, ולמשך זמן מה טענו שני בתי המשפט להיותם הסמכות השיפוטית העליונה במדינה. אף על פי שהוא כיהן כנשיא הבנק המדינתי שזכה לגיבוי בית המשפט החדש מאז הקמתו ב-1820, הזדהה קריטנדן באופן פומבי כתומך בית המשפט הישן באפריל 1825. במערכת הבחירות לבית הנבחרים שהתקיימה באותה שנה זכה קריטנדן לעידוד מידידיו להתמודד על מושב בבית. רבים האמינו שהוא היה תומך בית המשפט הישן היחידי שזכה לתמיכה מספקת כדי לזכות באחד המושבים של מחוז פרנקלין, שהיה מבצר של תומכי בית המשפט החדש. כשקריטנדן נעתר להצעה, הציגו תומכי בית המשפט החדש את מועמדותם של התובע הכללי של המדינה, סלמון שארפ ושל לואיס סנדרס, עורך דין בולט. בסופו של דבר נבחרו לשני המושבים של המחוז קריטנדן ושארפ.
בשעות הבוקר המוקדמות של 7 בנובמבר 1825, באותו יום בו תוכננה התכנסות בית המחוקקים, נרצח סלמון שארפ. החשדות נפלו על תומכי בית המשפט הישן שהסיתו לרצח. קריטנדן ניסה להרגיע את הרוחות באמצעות העברת החלטה המגנה את הרצח והעמדת פרס של 3,000 דולר ללכידת הרוצח. כאשר נלכד הרוצח ירבעם ביצ'אם, התברר מעל לכל ספק שהמניע לרצח היה אישי, לא פוליטי. רעייתו של ביצ'אם נישאה לו בתנאי שהוא יהרוג את שארפ, שסירב להכיר באבהותו של הילד שהיא הרתה לו טרם נישואיה לביצ'אם. על אף זאת, קריטנדן סירב לבקשה לייצג את ביצ'אם במשפט הרצח, שכן הוא היה מעוניין להימנע מכל קשר למקרה.
המחלוקת על בתי המשפט הייתה הנושא המרכזי בו דן בית המחוקקים באותו מושב. קריטנדן הצטרף לרוב שתמך בבית המשפט הישן בהעברת חוק לביטול בית המשפט החדש. הצעת החוק נפסלה על ידי הסנאט של המדינה בזכות הצבעתו שוברת השוויון של סגן המושל רוברט מקאפי. קריטנדן היה בהמשך לחבר בוועדת השישה שהוקמה כדי לפתור את המשבר, אך ללא הועיל. הוא לא היה מוכן לקבל פתרון לפיו כל השופטים של שני בתי המשפט יתפטרו והמושל יוכל למנות בית משפט שיהיה מקובל על שני הצדדים. עמדתו זו עלתה לו בתמיכתם של כמה מתומכי בית המשפט החדש שהצביעו עבורו בבחירות הקודמות וב-1826 הוא לא נבחר מחדש לבית הנבחרים. בסופו של דבר תומכי בית המשפט הישן צברו תמיכה בשני בתי המחוקקים ובית המשפט החדש בוטל סופית בדצמבר אותה שנה.
ב-15 בנובמבר אותה שנה נשא קריטנדן לאישה את מריה נוקס טוד, אלמנה שהייתה בתו של השופט הנרי אינס. קריטנדן אימץ את שלושת ילדיה של טוד ולזוג נולדו עוד שני בנים, ג'ון ויוג'ין. בתה של טוד, קתרין, נישאה לאחיה החורג, בנו של קריטנדן, תומאס. בנם ג'ון ג'ורדן קריטנדן השלישי, נהרג בקרב ליטל ביגהורן. מריה נוקס טוד קריטנדן נפטרה ב-1851 ממחלה בלתי ידועה.
פעילותו במפלגה הרפובליקנית הלאומית

כתוצאה מהמחלוקת על בתי המשפט, התפלגו הפוליטיקאים של קנטקי בין המפלגה הדמוקרטית לבין המפלגה הרפובליקנית הלאומית. נאמנותו של קריטנדן להנרי קליי והשקפותיו הפוליטיות שלו עצמו מיקמו אותו במחנה הרפובליקני הלאומי. בשל תמיכתו במועמדותו לנשיאות מינה אותו הנשיא אדמס ב-1827 כתובע הפדרלי של מחוז קנטקי. ב-1828 מינה אותו אדמס כמחליפו של רוברט טרימבל כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית, אך תומכיו של ג'קסון בסנאט סירבו לאשר את המינוי. כאשר הביס ג'קסון את אדמס בבחירות לנשיאות של 1828, הוא הדיח את קריטנדן מתפקידו כתובע הפדרלי בשל קשריו עם קליי ובשל התנגדותו למדיניות הכלכלית של ג'קסון.
תומכיו של קריטנדן שאפו להציג את מועמדותו מטעם הרפובליקנים הלאומים לתפקיד מושל קנטקי בבחירות של 1828. אף על פי שמועמדותו הייתה כמעט בטוחה, הוא דחה את ההצעה מתוך חשש שהוא ישויך לקליי, שאיבד את הפופולריות שלו בקנטקי, ועקב כך הוא ינחל כישלון בבחירות. תחת זאת העביר את תמיכתו לתומאס מטקלף, שהשיג ניצחון דחוק על המועמד הדמוקרטי ויליאם ברי. קריטנדן שאף להיבחר לתקופת כהונה נוספת בבית המחוקקים של קנטקי, אך שוב לא עלה הדבר בידו.
ב-1829 נבחר קריטנדן לבית הנבחרים של קנטקי לאחר שניצח בבחירות ביניים. הוא שימש כיושב ראש הבית במשך כל תקופת כהונה זו. ב-1830 הוא היה מועמד המפלגה הוויגית כמחליפו של ג'ן רואן בסנאט. שאיפתה החשאית של המפלגה הייתה לבחור בקליי, וכך להעניק לו קרש קפיצה למסע בחירות נוסף לנשיאות, אך לא היה ידוע אם הוא יהיה מסוגל להבטיח מספיק קולות לבחירתו. הוחלט שקריטנדן יהיה המועמד, ואם יסתמן לוויגים רוב בהצבעה בהפרש מספיק גדול, קריטנדן יפרוש ויאפשר להם לבחור בקליי תחתיו. מולו הציבו הדמוקרטים את ריצ'רד ג'ונסון, ג'ון רואן, צ'ארלס ויקליף וג'ון בריטהיט. אף אחד מהם לא הצליח להשיג יותר מ-64 הקולות מתוך 69 הקולות שהיו דרושים כדי לאשר את המועמדות. קריטנדן זכה ב-68 קולות ב-14 סבבי הצבעה שונים, אך סירב להצביע בעצמו, שכן הוא רצה שקליי יהיה המועמד. בכל אופן, כמה מאלו שהצביעו לקריטנדן, סירבו להצביע עבור קליי והמושב בסנאט נותר פנוי.
בשנה שלאחר מכן, רוב ברור של חברי בית הנבחרים של קנטקי נותר מחויב לקריטנדן לבחירתו לסנאט. עם זאת, בעלי בריתו של קליי לחצו על קריטנדן לפרוש מהמרוץ ולאפשר לקליי להיות מועמד הוויגים. קריטנדן נעתר וקליי נבחר ברוב של תשעה קולות מול ריצ'רד ג'ונסון. קריטנדן ניהל שני מסעות בחירות בלתי מוצלחים, האחד של ריצ'רד בנקר לתפקיד המושל והשני של קליי בקנטקי כמועמד בבחירות לנשיאות של 1832. לאחר תבוסתו של קליי ב-1832, הוא הציע שהוא יתפטר מהסנאט ויאפשר לקריטנדן להיבחר במקומו, אך קריטנדן דחה את ההצעה. מאוחר יותר באותה שנה התפטר קריטנדן מחברותו בבית הנבחרים של קנטקי.
פעילותו במפלגה הוויגית

קריטנדן היה פעיל בארגון המפלגה הוויגית שהוקמה ב-1834 משרידיה של המפלגה הרפובליקנית הלאומית שחדלה לתפקד. ב-4 ביולי אותה שנה הוא זימן את הפגישה הארגונית הראשונה של המפלגה בקנטקי בקוב ספרינג, פרבר של פרנקפורט. הוא נבחר כיושב ראש הוועדה המקומית ובנאום שנשא למחרת היום הוא גינה במרירות את הנשיא ג'קסון. בהמשך אותה שנה מינה המושל ג'יימס מורהד את קריטנדן כמזכיר המדינה של קנטקי. בבחירות שנערכו באוגוסט זכו הוויגים ברוב בשני בתי המחוקקים של קנטקי. כאשר התכנסה האספה המדינתית, בחרו חבריה בקריטנדן כסנאטור מטעם המדינה על פניו של ג'יימס גתרי ברוב של 94 מול 40.
מיד לאחר שתפס את מושבו בסנאט, נבחר קריטנדן כחבר בוועדת האדמות הציבוריות וועדת המשפט של הסנאט, זאת בזכות ההשפעה של קליי. בראשית תקופת כהונתו זו הוא התנגד באופן נחרץ להצעתו של הסנאטור תומאס ה. בנטור להקצות תקציבים פדרליים לשדרוג קרקעות והקמת ביצורים צבאיים לאורך החוף המזרחי. הוא גם תקף את ממשל ג'קסון על הצו הנשיאותי שעל פיו נדרש תשלום בזהב או בכסף על קרקעות הממשלה. הוא ציין שהעקרונות של הצו הוצגו בהצעת החלטה שהוגשה לסנאט, אך נדחתה ברוב גדול. קריטנדן טען שדחיית ההצעה הייתה למעשה גינוי שלה על ידי הסנאט, ועדיין הממשל פעל בניגוד לכך חודשים ספורים לאחר מכן, וחרג, כפי שקריטנדן הגדיר זאת, ממגבלות הסמכות של הרשות המבצעת. הוא התעמת על הנושא באריכות עם בנטון והקונגרס העביר בסופו של דבר חוק שדרש מהממשלה לקבל את השטרות של הבנקים שהונפקו על פי הצו הנשיאותי לרכישת הקרקעות הממשלתיות, אך הנשיא ג'קסון לא חתם עליו עד להתפזרות הקונגרס, צעד שקרוי "וטו כיס" שנובע מאי נקיטת פעולה כלשהי על ידי הנשיא כדי שהחוק לא ייכנס לתוקף.
במהלך תקופת כהונתו זו בסנאט, נותר קריטנדן מבקר בוטה של ג'קסון ושל יורשו מרטין ואן ביורן. הוא תמך בתוכניתו של קליי לחלוקת ההכנסות ממכירת הקרקעות בין המדינות, ואף הצטרף לקליי בהתנגדותו למלחמת הסמינול השנייה (אנ') שהממשל תמך בקיומה. אחת מההצעות היחידות של הממשל שבהן הוא תמך היה ההכרה ברפובליקת טקסס החדשה. במהלך תקופת כהונתו זו בסנאט בלטה במיוחד סוגיית העבדות. קריטנדן נחשב כבעל דעות מתונות בנושא, ששאף להותירו מחוץ לשיח הפוליטי. ב-1836 הוא התנגד לעצומות שהוגשו על ידי הקווייקרים לביטול העבדות בוושינגטון די. סי., אך הוא גם התנגד לצעדים הרדיקליים של תומכי העבדות כמו הצעתו של ג'ון קלהון לאסור את הפצתם של חומרים כתובים נגד העבדות באמצעות הדואר במדינות הדרום.
בניגוד לטבעו הפייסני, נקלע קריטנדן לעימות בין חברי הקונגרס ג'ונתן סילי ויליאם גרייבס, עימות שהסתיים בדו-קרב. באולם בית הנבחרים תקף סילי את יושרתו של עורך העיתון הוויגי, ג'יימס ווטסון ווב. ווב העביר דרישה באמצעות ידידו, ויליאם גרייבס, שסילי יחזור בו מדבריו. כאשר סירב סילי לקבל את המסר מגרייבס, האשים אותו גרייבס שהוא פגע בכבודו של ווב וקרא לו להתייצב מולו לדו-קרב. גרייבס, שאליו התלוו חברי הקונגרס ריצ'רד מנפי מקנטקי וריצ'רד וייז מווירג'יניה, ביקש מקריטנדן לשמש כ"משנה" שלו בדו-קרב. בתחילה מחה קריטנדן על כך, אך בסופו של דבר נעתר. לאחר שתי החטאות של שניהם, נהרג סילי בסבב הירי השלישי. לבית הנבחרים הוגשה הצעה להדיח את גרייבס ולגנות את שאר המשתתפים בדו-קרב, להוציא את קריטנדן שהיה סנאטור ולפיכך לא כפוף לבית הנבחרים. ההחלטות על ההדחה והגינוי הורדו בסופו של דבר מעל סדר היום, אך קריטנדן חש באופן אישי ייסורים על מה שקרה והתחרט על מעשיו.