stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוטיסטים
השתלשלות משמעות המושג

השם פְּרוֹטִיסְטׇה הוצע לראשונה בידי ארנסט הקל בשנת 1866 כממלכה השלישית אחרי החי והצומח. מאוחר יותר הרברט קוֹפְּלֶנְד (אנ') הוציא מקבוצה זו את התאים חסרי הגרעין (הפְּרוֹקַרְיוֹטִים): האצות הכחוליות והחיידקים (כלומר בקטריות) ויצר מהם קבוצה רביעית: המוֹנֵרָה (באנגלית מיוונית monera, ופירושה ממלכת החיידקים). עתה היו חי, צומח (כולל פטריות), מוֹנֵרָה (חיידקים ואצות) ופְּרוֹטִיסְטׇה.
רוברט וִיטָאקֶר (Robert Whitaker) הגדיר בשנת 1969 אחרי עשור של לבטים שיש לחלק את עולם החי לשתי קבוצות: אֵיקַרְיוֹטִים (תאים בעלי גרעין ואברונים) ופְּרוֹקַרְיוֹטִים (טרום גרעין – כלומר חסרי גרעין ואברונים), וכי הפְּרוֹטִיסְטׇה מוגדרת כ"יצורים חד-תאיים או החיים במושבות, אשר אינם יוצרים רקמה תאית". הוא יצר בכך את שיטת חמש הממלכות, לפיה כל היצורים הפְּרוֹקַרְיוֹטִיים שייכים לממלכה אחת: המוֹנֵרָה – חסרי הגרעין.
בינתיים נתגלו פְּרוֹטִיסְטִים חסרי מיטוכונדריה (אברון נשימת החמצן). בהשפעת הגישה הסוברת שהמיטוכונדריה עצמה הגיעה לתא החי כחיידק עצמאי ובתהליך של צירוף ואימוץ הוכנס לתא ופועל בו בשיתוף פעולה ותלות הדדיים (סימביוזה), סברו שיצורים אלו שנתגלו הם אבותיהם של האֵיקַרְיוֹטִים בעלי הגרעין והאברונים, כולל מיטוכונדריה. בעקבות זאת נוצרה השערת האַרְכֵזוֹאָה (archezoa, עולם החי הקדמון) לפיה יצורים אלה שקודם נכללו בפְּרוֹטִיסְטִים הם בני ממלכה נפרדת: האַרְכֵזוֹאָה. שיטה של שש ממלכות הייתה מקובלת בעולם המדעי בשנות ה-70 וה-80 והוצעה גם שיטה של שבע ממלכות.
מאז 2005 ובעקבות ניתוחי דנ"א מעולם החי, נפוצה הצעת רוגיירו שלפיה נמנעים מהחלוקה לממלכות, אך שימרו רבות מההגדרות הקודמות, וכך עולם החי מתחלק לשלושה תחומים:
התחום הקדום – אַרְכֵאוֹנִים – שהם החיידקים הקדומים
תחום החיידקים – הבקטריה
תחום האֵיקַרְיוֹטִים – כל השאר, בעלי הגרעין והאברונים.
השניים הראשונים היו בעבר תחת מחלקת-על אחת בלבד.
תחום האֵיקַרְיוֹטִים נחלק לחלקים, אך נמנעים מלקרוא לחלקים אלו "ממלכות":
אקסקווטה – בעלי שוט
אמבזואה – אמבה וחד-תאיים אחרים
אופיסטוקונטה – חיות, פטריות (פונגי), משפך זנבי (הקדום)
ריזריה – יצורים חסרי נשימת חמצן דמויי אמבה
כרומלוולטה – אצות חומיות, דיאטומים ודומיהם
ארכיאה-פלסטידים – צמחים, אצות ירוקות, ויצורונים זעירים המטמירים אור ומפיקים חמצן הנקראים גְלָאוּקוֹפִיטִים.
במשמעות זו המונח פְּרוֹטִיסְט משמש להבהרת השתלשלות מקומם של התאים הנדונים, אך לא להגדרת הממלכה או הקבוצה בה הם מוגדרים כיום.
מאפיינים

הפְּרוֹטִיסְטִים כוללים שתי צורות חיים: הטרוטרופיים הדומים לבעלי חיים בכך שהם זקוקים לתרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים. ומולם אוטוטרופיים הדומים לצמחים בכך שאינם זקוקים לתרכובות אורגניות מן הסביבה כדי להתקיים.
רובם המוחלט של הפְּרוֹטִיסְטִים הם חד-תאיים, וגודלם נע בין 0.01 ו-0.5 מ"מ (כלומר, גדולים בהרבה מחיידקים). בין הפְּרוֹטִיסְטִים הרב-תאיים ניתן לציין את האצות החומיות והאדומיות, למשל.
מיונים טקסונומיים מודרניים (החל מהמאה ה-21) משייכים חלק מהפְּרוֹטִיסְטִים לבעלי החיים (אמבות) וחלק לצמחים (אצות), ובכך מבטלים למעשה את שייכות הפְּרוֹטִיסְטִים לממלכה טקסונומית משל עצמה.
תחום מחיה

הפרוטיסטים נפוצים מאוד בסביבות מימיות ובאדמה. מרביתם הטרוטרופים וחלקם חי כטפילים, למשל בתוך גוף האדם.
סוגים

מבין הפְּרוֹטִיסְטִים המוכרים יותר ניתן למנות, לצד האצות שהוזכרו, סוגים רבים של עובש, אמבות, סנדלית ואת החוֹרִירִיוֹת שיצרו במותן סלעי משקע. המחלקה חואנופלגלאט Choanoflagellate (מיוונית: משפך-זנבי) נחשבת לקרובה ביותר לבע"ח שממנה התפתחו בעלי החיים. בפרט יצורים אלו דומים לחלק מתאי הספוגיים.
מספר מיני הפְּרוֹטִיסְטִים נאמד בכ-200,000.
הפְּרוֹטִיסְטִים דמויי בעלי החיים (האמבות, בעיקר) נקראים פרוטוזואה או פרוטוזואים. מושג זה נמצא בשימוש תדיר כיום, ושימש לאורך השנים כמעט בכל שיטות המיון השונות.
פתוגניות

פְּרוֹטִיסְטִים רבים הם פתוגנים, כלומר גורמים למחלות, חלקן ידועות ונפוצות:
הסוג Plasmodium כולל ארבעה מינים הגורמים למחלת המלריה, אחד מגורמי המוות העיקריים באפריקה.
האמבה Entamoeba histolytica (אֶנְטְאָמֶבָּה הִיסְטוֹלִיטִיקָה) גורמת לדיזנטריה. ה"אֶנְט" שבשם האמבה מעיד על הימצאותה במעי.
Giardia lamblia גורם לדלקות במערכת העיכול.
הסוג לישמניה (Leishmania) גורם למחלת העור החמורה שושנת יריחו.
Trypanosoma brucei (אנ') גורם למחלת השינה.
כמעט כל הפרוטיסטים הללו נפוצים בעיקר במדינות העולם השלישי. הרפואה מתקשה לעיתים להתמודד עם זיהומים פרוטיסטיים, שכן עקב היותם איקריוטיים הם לא מושפעים מאנטיביוטיקה, ובנוסף קשה ליצור תרופה שתפגע בהם מבלי לפגוע בתאי האדם החולה, שאף הם איקריוטיים.
ראו גם

רעב תפוחי האדמה הגדול באירלנד
פרוטוזואולוגיה
איגלנה
הערות שוליים

↑  "The New Higher Level Classification of Eukaryotes with Emphasis on the Taxonomy of Protists" מאת Adl SM, Simpson AG, Farmer MA, et al. שפורסם ב-"Journal of Eukaryotic Microbiology"‏ (2005)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560928705171  GND: 4135232-4  LCCN: sh85139670  NDL: 00562366  NKC: ph1099727
צ'סטר סטיילס

| --- | --- |

 לידה:  14 בספטמבר 1970 (בן 54) לואיוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
צ'סטר "צ'ט" ארתור סטיילס (באנגלית: Chester "Chet" Arthur Stiles; נולד ב-14 בספטמבר 1970 בלואיוויל, קנטקי) הוא פושע אמריקאי ידוע לשמצה, אשר התפרסם בציבור לאחר שהופיע במספר קליפים בהם הוא נראה אונס ילדה שבאותה העת הייתה בת שלוש ומתעלל בה מינית. הקליפים נוצרו בסביבות שנת 2003 אך התגלו רק בשנת 2007 בפרומפ, נבדה. הבולשת הפדרלית ומשטרת לאס וגאס פתחו במצוד נרחב ברחבי ארצות הברית שהסתיים בלכידתו. המשטרה פרסמה חלקים מהקליפ לתקשורת, ואמה של הילדה זיהתה אותה; סטיילס התגורר בביתם באותה העת בה הווידאו נוצר. הוא נתפס בהנדרסון, נבדה, והופיע בפני בית המשפט באוקטובר 2007. חקירות נוספות הראו שסטיילס התעלל בילדה צעירה אחרת בזמן שחי עם משפחתה.
במאי 2009 נידון סטיילס ל-21 מאסרי עולם בשל 21 אישומים שונים עם אפשרות לשחרור מוקדם כעבור 140 שנים. השופט נימק כי סטיילס לא הראה חרטה בשימוע והגיב לגזר הדין בטענה שלתובעים "אכפת יותר מטוהר הילד מאשר מחייו של אדם"; סטיילס אמר "קיבלתי עשרים ואחד מאסרי עולם על פשע שלא היה אלים.. הלוואי שהאמת הייתה יותר חשובה להם". נכון ל-2015, עונש מאסרו הוא אחד מהארוכים ביותר שניתנו אי פעם.
משהועבר סטיילס להיות נתון תחת סמכותו של שירות בתי הסוהר של נבדה בבית הסוהר אילי הוא נלקח למאסר הגנתי ולבידוד עבור ביטחונו האישי, מתוך חשש לחייו מהאוכלוסייה הכללית של בית הכלא. ב-2009 הותקף סטיילס בקטטה בין אסירים אך לא נפצע.
הערות שוליים

↑  Chester Stiles Sentenced to Prison in Child Sex Case, www.ktvn.com (באנגלית)
↑  10/4/07: Subject Of Nationwide Manhunt Has Local Ties - Louisville News Story - WLKY Louisville Archived 2011-05-24 at the Wayback Machine
↑  "The Nevada Independent - Your State. Your News. Your Voice". thenevadaindependent.com. Retrieved 2020-06-20.
↑  Toddler rape suspect shuffles into court in chains - CNN.com
↑  Cara McCoy, Child molester gets multiple life sentences - Las Vegas Sun Newspaper, lasvegassun.com, ‏2009-05-29 (באנגלית)
↑  Mackenzie Concepcion, Who is serving the world's longest prison sentences?, The Arizona Republic (באנגלית אמריקאית)
↑  Chester Stiles gets into a prison scuffle, Las Vegas Review-Journal, ‏2009-08-06 (באנגלית אמריקאית)
קטפרס

קטפרס היא מילה ביוונית שפורשה בספרות חז"ל כמדרון וגם לעניין נתינת מכות.
המילה מורכבת משני חלקים: קָטָ- (Cata), שפירושו ירידה, ופרס[דרושה הבהרה].
ככל הנראה, בחרו חז"ל להשתמש במילה זו להבהיר כי מדובר לא בעניין מדרון סתמי אלא במדרון באופן קיצוני; מדרון משופע עד שאין אפשרות לחפץ לנוח בו כלל ועיקר. כך גם פירש הרמב"ם.
ההפך של "קטפרס" הוא "אשבורן", גומא בארץ, שכאשר משקה נוזל ישפך לשם, הוא יתכנס מחמת הגומא.
לעיתים משמשת המילה "קטפרס" ככינוי למקום שאינו נחשב ל"אשבורן", אך גם אינו "קטפרס", ודינו שווה לקטפרס (לעניין טומאה וטהרה). כך גם רצפה חלקה שאין בה גומא לכינוס המים מכונה ונחשבת כקטפרס לעניין טומאה וטהרה.
בדיני טומאה וטהרה

המילה "קטפרס" מופיעה שלוש פעמים במשנה בסדר טהרות  ופעם אחת במסכת גיטין לעניין מסירת גט -. הביטוי קשור לתורת ה"ניצוק" של נוזלים (שלפי דעת חז"ל, כמו קטפרס, אינו חיבור לא לטומאה ולא לטהרה) כמקביל לתיאור "אשבורן", שכן נחשב לחיבור.
הערות שוליים

↑  ראו פירוט בספר הערוך
↑  בפירושו על משנה, מסכת טהרות, פרק ח', משנה ט'
↑  רש"י, מסכת מעילה, דף י"ז, עמוד א'
↑  ראו למשל משנה, מסכת טהרות, פרק ח', משנה ט'
פרן אוליביה

פרנאנדו (פרן) אוליביה אי פונס (בקטלאנית: Fernando (Ferran) Olivella i Pons;‏ 22 ביוני 1936 – 14 במאי 2023) היה כדורגלן ספרדי ששיחק במשך כל הקריירה בברצלונה כמגן וכבלם. אוליביה היה חבר בסגל הקבוצה הבוגרת במשך 13 עונות, בין 1956 לבין 1969, וכן ערך 18 הופעות במדי נבחרת ספרד.
קריירה > קריירה קבוצתית

אוליביה נולד בברצלונה שבספרד. הצטרף בנעוריו למחלקת הנוער של ברצלונה. ב-1954 החל לשחק בקבוצת המשנה של המועדון, אספנייה אינדוסטריאל. לאחר שתי עונות בקבוצת המשנה, עלה אוליביה לקבוצה הבוגרת. אוליביה השתלב היטב בקבוצה בעונתו הראשונה, בה הופיע ב-17 משחקי ליגה. תחילה אוליביה שיחק בעמדת המגן, אך עם הזמן עבר לתפקיד הבלם. בעונתו השנייה בברצלונה, עונת 1956/57, היה אוליביה שותף לזכייתה בגביע הגנרל, כשחקן קבוע בהרכבה.
תחת הדרכתו של הלניו הררה זכה פעמיים באליפות ספרד, בעונות 1958/59 ו-1959/60, בגביע הגנרל פעם נוספת ב-1958/59 ובגביע ערי הירידים פעמיים, ב-1958 וב-1960. במהלך עונת 1959/60, ב-14 בפברואר 1960, הבקיע אוליביה את שערו היחיד במדי ברצלונה, במשחק בו הביסה ברצלונה את לאס פאלמס 8-0. השנים הבאות היו קשות עבור אוליביה, שמיעט לשחק ושותף ב-19 משחקי ליגה בלבד בשלוש העונות הבאות. בתקופה זו זכתה ברצלונה בגביע הגנרל ב-1963, אך לאוליביה היה חלק מועט בזכייה זו והוא לא שותף במשחק הגמר מול ריאל סרגוסה. בהמשך, השתפר מצבו של אוליביה, ולאחר פרישתו של ז'ואן סגרה בסוף עונת 1963/64, התמנה אוליביה לקפטן הקבוצה. כקפטן הקבוצה זכה עם הקבוצה בגביע ערי הירידים בפעם השלישית בקריירה שלו, ב-1966. לאחר מכן, דעך מעמדו בקבוצה והוא מיעט לשחק. בעונת 1967/68 זכתה ברצלונה בגביע הגנרל, אך גם בזכייה זו חלקו היה קטן, ואת הגביע הניף הקפטן באותו משחק, חוסה אנטוניו סאלדואה. בעונת 1968/69 השתתף עם ברצלונה בגמר גביע מחזיקות הגביע, בו הפסידה ברצלונה 3-2 לסלובן ברטיסלאבה. בסוף העונה פרש סופית ממשחק, בגיל 32.
בסך הכול שותף אוליביה ב-500 משחקים רשמיים ולא רשמיים בשורות ברצלונה, ובכך היה אחד השחקנים עם מספר ההופעות הגדול ביותר בשורותיה.
קריירה > קריירת נבחרות

אוליביה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ספרד ב-31 במרץ 1957, בניצחון נבחרתו 5–0 על בלגיה. מאז הופיע ב-17 משחקים נוספים בנבחרת, ואף שימש קפטן הנבחרת שזכתה ביורו 1964. את הופעתו האחרונה בנבחרת ערך ב-8 בדצמבר 1965 במשחק מול אנגליה. הוא נמנה בסגל הנבחרת במונדיאל 1966 שנערך באנגליה, על אף שלא שותף באף משחק.
קריירה > לאחר הפרישה

אוליביה היה חבר בהנהלת מועדון הכדורגל ברצלונה בין 1989 לבין 1993, בעת נשיאותו של ז'וזפ ליואיס נונייז.
נפטר ב-14 במאי 2023.
תארים > ברצלונה

גביע ערי הירידים (3): 1958, 1960, 1966
הליגה הספרדית (2): 1958/59, 1959/60
הגביע הספרדי (4): 1956/57, 1958/59, 1962/63, 1967/68
תארים > ספרד

יורו 1964
קבל אלקטרוליטי

קבל אלקטרוליטי הוא קבל מקוטב המשתמש באלקטרוליט כחומר דיאלקטרי. כתוצאה מכך, לקבלים אלקטרוליטיים קיבול גדול יותר ליחידת נפח מאשר סוגי קבלים אחרים.
מבנה

קבלים אלקטרוליטיים עשויים בדרך כלל מטנטלום או מאלומיניום, אם כי ניתן להשתמש בחומרים אחרים.
קבלים אלומיניום עשויים משני רדידי אלומיניום וביניהם נייר ספוּג באלקטרוליט. אחד משני רדידי האלומיניום מכוסה בשכבת תחמוצת, והרדיד הזה משמש כאנודה, בעוד שהרדיד שאינו מצופה משמש כקתודה. במהלך פעולה רגילה, האנודה חייבת להיות במתח חיובי ביחס לקתודה, ולכן הקתודה מסומנת לרוב בסימן מינוס לאורך גוף הקבל. השכבות מגולגלות בצורת ספירלה, ועטופות בקופסה גלילית, עם שני פינים הבולטים ממנו לצורך חיבור הקבל למעגל החשמלי. ישנן שתי גאומטריות נפוצות: צירית ורדיאלית. לקבלים צירים יש פין אחד בכל קצה של הגליל כשכל פין מחובר לרדיד אחר, בעוד שבגאומטריה הרדיאלית שני הפינים ממוקמים באותו קצה של הגליל.
קיטוב

כמעט כל הקבלים האלקטרוליטיים מקוטבים, כלומר המתח בהדק החיובי תמיד גבוה מהמתח בהדק השלילי. הקיטוב נוצר בשל המבנה הא-סימטרי שלהם.
הקבלים חייבים להיות מופעלים בקוטביות קבועה בכל עת. מסיבה זו, הקוטביות מסומנת על בית המכשיר. הפעלת מתח בקוטביות הפוכה העולה על 1 או 1.5 וולט, עלולה להרוס את התווך הדיאלקטרי (התחמוצת) ובכך את הקבל. אופי הכשל של קבלים אלקטרוליטיים עלול להיות מסוכן, ולגרום לפיצוץ או לשרפה בשל שחרור מימן בראקציה הכימית בה מתכלה שכבת החמצון.
עם זאת, קיימים גם קבלים אלקטרוליטיים דו-קוטביים הניתנים להפעלה בכל אחת מהקוטביות, תוך שימוש בקונסטרוקציות מיוחדות עם שתי אנודות המחוברות בטור. ניתן גם ליישם קבל אלקטרוליטי דו קוטבי על ידי חיבור שני קבלים אלקטרוליטיים רגילים בטור, אנודה לאנודה או קתודה לקתודה.
פרמטרים טיפוסיים > קיבול

לקבלים אלקטרוליטיים יש קיבול גדול יותר מלרוב סוגי הקבלים האחרים, בדרך כלל 1µF עד 47mF. סוג מיוחד של קבלים אלקטרוליטיים, הנקראים קבלים דו-שכבתיים או קבלי-על, בעלי קיבול היכול להגיע לאלפי פאראד. הקיבול של קבל אלקטרוליטי מאלומיניום נקבע על ידי מספר גורמים, כגון שטח הלוח ועובי האלקטרוליט. המשמעות היא שקבל בעל קיבול גדול הוא מגושם וגדול ממדים.
היתרון של קיבול גדול בקבלים אלקטרוליטיים מגיע עם כמה חסרונות. בין החסרונות ניתן למנות זרמי זליגה גדולים, טולרנס רחב של הקיבול, התנגדות טורית שוות-ערך (Equivalent Series Resistance - ESR) גבוהה ואורך חיים מוגבל.
פרמטרים טיפוסיים > מתח מקסימלי

לקבלי אלומיניום מתח פעולה מקסימלי של החל מוולט אחד לקבל-על ועד כמה מאות וולט בזרם ישר.
שימושים

קבלים אלקטרוליטיים מאלומיניום נמצאים ביישומים רבים כגון ספקי כוח, לוחות אם במחשבים ומכשירי חשמל ביתיים רבים. מכיוון שהם מקוטבים, ניתן להשתמש בהם רק במעגלי זרם ישר.
ישנם יישומים רבים שאינם זקוקים לטולרנס הדוק ולקיטוב AC, אך דורשים ערכי קיבול גדולים. למשל, קבלים אלקטרוליטיים משמשים לסינון מתח היציאה בספקי כוח מזרם חילופין לזרם ישר, כדי להפחית את אדוות המתח. כאשר משתמשים בהם בספקי כוח ממותגים, הם לרוב המרכיב הקריטי המגביל את אורך החיים השמיש של ספק הכוח, ולכן משתמשים שם בקבלים באיכות גבוהה.
קבלים אלקטרוליטיים עשויים לשמש גם בהחלקת קלט ופלט כמסנן מעביר תדירויות נמוכות, או אם האות הוא אות זרם ישר עם רכיב זרם חילופין חלש בהרבה ממנו. עם זאת, קבלים אלקטרוליטיים אינם פועלים היטב עם משרעת מתח גדולה ותדרים גבוהים, בשל ההספק המתפזר בהתנגדות הטורית האקוויוולנטית. ביישומים כאלה, משתמשים בקבלים בעלי התנגדות טורית אקוויוולנטית נמוכה כדי להפחית הפסדים ולהימנע מחימום יתר.
דוגמה אחרת היא השימוש בקבלים אלקטרוליטיים כמסננים במגברי שמע שמטרתם העיקרית היא להפחית המהום רשת אשר ישמע אם יוגבר.
ראו גם

קבל אוויר
צפק

| --- | --- |

 שיוך:  קרום נסיובי, viscus serous membrane, מזותליום, ישות אנטומית מסוימת 
 מיקום אנטומי:  חלל הצפק 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (1149) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  peritoneum 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A10.1.02.002 
 TA2 (2019):  3729 
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H3.04.08.0.00001 
 FMA:  9584 
 קוד MeSH:  A01.923.047.025.600 
 מזהה MeSH:  D010537 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0031153 
 
הדופן האחורית של הבטן במבט קדמי לאחר שהוצאו ממנה איבריה; הצפק הדופני צבוע כחול
צֶפֶק (בלועזית: פריטונאום; TA: Peritoneum) הוא קרום נסיובי דק ושקוף העוטף את דופנות חלל הבטן ואת חלקם הגדול של האיברים בחלל הבטן. לצפק שתי שכבות, הצפק הדופְנִי (Peritoneum parietale) צמוד לדפנות חלל הבטן, והצפק הקִרְבִּי או צפק הקרביים (Peritoneum viscerale) צמוד לאיברים הפנימיים. בין שתי השכבות נמצא נוזל מסכך המופרש על ידי הצפק, אשר מקטין את החיכוך בעת תנועת האיברים בחלל הבטן.
בשלב העוברי מתחילים איברי הבטן את התפתחותם מחוץ לתחומי הצפק, וחלקם חודרים לתוכו ומשלימים שם את התפתחותם. יש בהם שחודרים אך מעט לאזור הצפק (למשל הכליות) או שהם נכנסים עד לדרגה שהם עטופים חלקית בצפק קרבי (למשל המעי הגס העולה והמעי הגס היורד). על איברים אלו אומרים שהם מאחורי הצפק (retroperitoneale). איברים אחרים כגון הקיבה והמעי הדק חודרים במלואם לאזור הצפק והם עטופים לחלוטין בצפק קרבי.
יחד עם האיברים התוך-צפקיים, נמשכים לתוך אזור הצפק גם כלי הדם והעצבים שלהם. הללו עוברים בתוך שכבה כפולה של צפק המכילה רקמת חיבור רפה ורקמת שומן. לאיברים שנכנסו במלואם יש יכולת תנועה התלויה באורכו של הקרום הכפול המעגן אותם לדופנות הבטן.
כאשר האיברים גדלים הם ממלאים לחלוטין את חלל הבטן ומותירים רק חלל פוטנציאלי בין הקרום הדופני לקרום הקרבי. החלל הפוטנציאלי, המכונה "חלל הצפק" (Cavitas peritonealis), מכיל כמות קטנה של נוזל סיכוך (כ-50 מ"ל). בזכרים חלל הצפק שלם, ובנקבות הוא פתוח דרך החצוצרות, הרחם והנרתיק.
חלקי הצפק

לחלקיו השונים של הצפק ניתנו שמות. החלוקה הראשונה היא לחלל העיקרי של הצפק ולחלל נוסף המכונה "אַמְתַּח הַפֶּדֶר" (Bursa omentalis) הקשורים ביניהם בפתח בשם "נקב הפדר" (Foramen omentale; Foramen epiploicum).
בחלק הקדמי של הבטן בולט "הפֶּדֶר הגדול" (Omentum majus) – מבנה המורכב משתי שכבות של צפק כפול (למעשה ארבע שכבות של צפק) היורד כסינר מחלקה התחתון של הקיבה, המכונה עקם הקיבה הגדול ועולה בחזרה עד למעי הגס הרוחבי, לסרעפת ולטחול. הפדר הגדול מגיע עד לאגן ומכסה את החלק הקדמי של המעי. מהחלק העליון של הקיבה, עקם הקיבה הקטן, עולה "הפדר הקטן" (Omentum minus) עד לכבד.
איברים תוך-צפקיים מעוגנים לדופנות הבטן בשכבה כפולה של צפק המכילה את כלי הדם ואת העצבים שלהם. מלבד כלי דם ועצבים, בין שכבות הצפק נמצאים מבנים חוץ-צפקיים נוספים ברקמת חיבור רפה המכילה רקמת שומן וקשריות לימפה. לשכבות כפולות אלו שמות בהתאם לאיברים המחוברים אליהם. כך למשל מתלה המעי (Mesenterium) הוא קרום הצפק הכפול המעגן את המעי הדק (למעט התריסריון שהוא מאחורי הצפק) ו"מתלה המעי הגס הרוחבי" (Mesocolon transversum) הוא קרום הצפק הכפול המעגן את המעי הגס הרוחבי. לאיברים עם מצע יש יכולת תנועה בחלל הבטן.
חלקי הצפק > חלוקות משניות

חלוקות משניות של חלקי הצפק מאפשרות ציון מדויק יותר של חלקיו. צפק כפול המחבר בין איבר לאיבר או בין איבר לדופנות הבטן מכונה רצועה; למשל "רצועת הקיבה והטחול" (Ligamentum gastrosplenicum; Ligamentum gastrolienale), "רצועת הקיבה והמעי הגס" (Ligamentum gastrocolicum) ו"רצועת הקיבה והסרעפת" (Ligamentum gastrophrenicum), שהן כולן בעצם חלקיו של הפדר הגדול.
קפלים בצפק שיוצרים אזורים סגורים הפתוחים לחלל הצפק או אזורים עיוורים מכונים נְסַגוֹת (Recessus; ביחיד: נִסְגָּה). אמתח הפדר הוא דוגמה לנִסְגָּה כזו. קמטים (plicae) בצפק נוצרים בדרך כלל במקומות שבהם מכסה הצפק צינור כלשהו או שאריות מבנה עוברי; למשל, קמט הטבור האמצעי (Plica umbilicalis mediana), המכסה שארית ממבנה עוברי שהתנוון.
ראו גם

דלקת הצפק
תסמונת פיץ יו קרטיס
לקריאה נוספת

Moore KL, Clinically Oriented Anatomy, 3rd Ed., Baltimore, Williams & Wilkins, pp. 152-159, 1992 ISBN 068306133X.
סכמה של חתך במישור חִצי (סגיטאלי) של חלל הבטן. חלל הצפק העיקרי צבוע אדום, ואמתח הפדר בכחול
קובי בלדב

יעקב (קובי) בלדב (נולד ב-14 באוקטובר 1965) הוא כדורגלן עבר ישראלי בעמדת השוער במכבי נתניה, אשר שימש גם כמנהל כללי ויושב ראש המועדון.
קריירה

בלדב החל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של הפועל נצרת עילית ועלה לקבוצה הבוגרת ב-1982. ב-1984 עבר למכבי נתניה כשוער מחליף. באותה העונה, בהיותו קפטן נבחרת ישראל בכדורגל עד גיל 19, היה חלק מפרשת קובלנץ, והורחק לשנה מהנבחרת. ב-1986 תפס את מקומו של אריה חביב כשוער הראשון. בלדב הופיע במדי נתניה ב-251 משחקי ליגה, והיה שותף לעליה לגמר גביע הטוטו ב-1988/1989. ב-1995 עבר למכבי הרצליה ושם שיחק עונה אחת לפני שפרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו חזר בלדב למכבי נתניה ומונה כמנהל הכללי של המועדון עד 2007, בה עזב את התפקיד אך נשאר במועדון כחבר הנהלה. במהלך התקופה הזאת מונה גם כעוזר מאמן ב-2002 ושימש בתפקיד כמספר חודשים. ב-2010, עקב עזיבתו של דניאל יאמר, מונה כבעלים משותף ויושב ראש המועדון.
חיים אישיים

בלדב נשוי לאשת התקשורת לשעבר עו"ד לימור בלדב, וכיום הוא הבעלים של סוכנות ביטוח ויזמות עסקית.
הערות שוליים

↑  מכבי נתניה: יעקב בלדב מונה כעוזר מאמן, באתר ynet, 25 במרץ 2002
↑  נרי ברנר, יאמר: אני עוזב בלב שלם, היתה לי תקופה נהדרת, באתר ynet, 21 ביוני 2011
צ'ריקאו (מחוז משנה)

מחוז משנה צ'ריקאו (בבלארוסית: Чэрыкаўскі раён; ברוסית: Чериковский район) הוא אחד מ-21 מחוזות משנה מנהליים של מחוז מוהילב שבמזרח בלארוס. מרכזו המנהלי היא העיר צ'ריקאו.
דמוגרפיה

בתקופת עריכת מפקד האוכלוסין של בלארוס (2009) (אנ'), מנתה אוכלוסיית מחוז המשנה צ'ריקאו 14,875 בני אדם. האוכלוסייה הצטמצמה ובשנת 2019 נמנו במחוז המשנה 12,960 בני אדם. ההרכב האתני של האוכלוסייה במחוז היה ב-2009: 94.21% בלארוסים, 4.51% רוסים, ו-1.28% אחרים. שפות הדיבור הנפוצות: בלארוסית (83.90%) ורוסית (14.94%).
צ'רינג קרוס

צלב אלינור בצ'רינג קרוס - נבנה בתקופה הוויקטוריאנית
חזית תחנת הרכבת של צ'רינג קרוס ומלון צ'רינג קרוס - תחריט מהמאה ה-19
צ'רינג קרוס (באנגלית: Charing Cross) הוא אזור ברובע וסטמינסטר, במרכז לונדון שבאנגליה. מקור השם הוא כפר קטן שהיה במקום זה בשם צ'רינג קרוס.
מקורו של שם הכפר שנוי במחלוקת. הכפר ידוע בכך שבו נבנתה האחרונה באנדרטאות הזיכרון למלכה אלינור מקסטיליה, אשתו של המלך אדוארד הראשון. המלכה נפטרה במחוז נוטינגהאמשייר והובאה משם למנזר וסטמינסטר במסע שנמשך שלושה עשר ימים ושנים עשר לילות. בכל שנים עשר המקומות שבהם נח ארונה של המלכה בנה המלך אדוארד הראשון צלבי זיכרון שנקראו מאז צלבי אלינור. מקום מנוחת הארון האחרון לפני לוויית המלכה היה בצ'רינג. מתוך צלבים אלה נותרו עד ימינו שלושה.
יש הגורסים שהמקום קרוי על שם הצלב, ומקורו במשפט הצרפתי "שר רין" - "מלכה אהובה". לפי גרסה אחרת, מקור השם הוא מילה אנגלית עתיקה שמשמעה "עיקול הנהר".
אנדרטת הצלב הנוכחית העומדת מול תחנת הרכבת של צ'רינג קרוס היא שחזור ויקטוריאני של הצלב המקורי (אף שרבים חושבים ששחזור זה מעוטר יותר מהמקור). השחזור תוכנן על ידי האדריכל אדוארד מילטון בארי. כל המרחקים בלונדון נמדדים ממיקומה של האנדרטה המקורית, אשר כיום נמצא בה פסלו של המלך צ'ארלס הראשון.
תחנת הרכבת של צ'רינג קרוס מאוזכרת בכמה מסיפורי שרלוק הולמס.
ראו גם

דרך צ'רינג קרוס
תחנת צ'רינג קרוס
קוליברי כיפה (סוג)

| קוליברי כיפה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: קוליבראים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קוליבריים
סוג:: קוליברי כיפה (סוג)
שם מדעי
 Calypte ‏גולד, 1856

קוליברי כיפה (שם מדעי: Calypte) הוא סוג של קוליברים החיים במערב אמריקה הצפונית וניזונים מפרחים בעודם מרחפים באוויר. הם בעלי "כיפת" נוצות על ראשם והחזה מקושט באדום או סגול נוצץ.
זהו סוג קטן בעל שני מינים:
קוליברי כיפה (Calypte costae)
קוליברי אנה (Calypte anna)
קובי אור

| --- | --- |

קובי אור
 לידה:  1 בינואר 1948 רמת גן, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  9 בפברואר 2023 (בגיל 75) רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  יעקב נח בן-עמי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1978–2023 (כ־45 שנים)
 מעסיק:  חדשות, זמן תל אביב
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 
קובי אור (1 בינואר 1948 – 9 בפברואר 2023) היה עיתונאי, פובליציסט, משורר ופילוסוף-רוק.
ביוגרפיה

נולד בשם יעקב נח בן-עמי ברמת גן, בן יחיד ללאה לבית אורנשטיין ויהודה בן-עמי שעלו מגליציה לפני מלחמת העולם השנייה והשתקעו בעיר רמת גן. לבנם קראו יעקב על שם סבו והעניקו לו שם נוסף: נח. קובי אור נולד גדל וחי ברמת גן כל חייו. מאז סוף שנות השבעים חיבר מאמרים בנושאי רוק אלטרנטיבי בישראל ובחו"ל.
בפברואר 1979, כשהיה בן 31, החל להוציא את "חמור", פנזין עצמאי על מוזיקה וספרות שאותו כתב, ערך והדפיס. בריאיון לבן שלו הסביר את שם הפנזין: "מפני שחמור היא חיה דפוקה כזאת שכולם מרביצים לה וצוחקים עליה"; "זאת גם זברה שירדה מהפסים". הפנזין "חמור" יצא בצורה לא סדירה במשך השנים וחולק חינם בחנויות תקליטים בודדות בישראל בלבד. עשרת הגיליונות הראשונים של הפנזין, מהשנים 1979–1983, נחשבים ליקרי ערך ולפריטי אספנות.
הראשון שדיווח על כתיבתו יוצאת הדופן של קובי אור היה יואב קוטנר, במדורו בידיעות אחרונות, בשנת 1982. בשנת 1983 הפך "חמור", באופן זמני, למדור בירחון המוזיקה "ווליום". ב-1984 החל אור לפרסם את מאמריו בעיתון "חדשות" (במסגרת המדור "קרוע"), במקומון "כלבו" בחיפה, ובמקומון "זמן תל אביב" של קבוצת מעריב.
כתיבתו של אור אופיינה בסגנון מופשט ואסוציאטיבי, השם דגש על ציטוטים והתייחסויות לדת, למוות, להיסטוריה ולפילוסופיה, והשפיעה על דור שלם של יוצרים ומבקרים, בהם יוסי בבליקי, בועז כהן, אהד פישוף, גלעד כהנא, רועי ארד, יאיר רוה, רוגל אלפר, עוזי וייל, אתגר קרת, אסף גברון ויוצרי פסטיבל הפנזינים. כמו כן, להקת נושאי המגבעת הירושלמית שהוקמה באמצע שנות השמונים נקראה במקור "נושאי המגבעת של קובי אור" כמחווה לו.
בשנת 1999 אור הופיע במופעי ספוקן וורד בשילוב מוזיקה עם קוב והוציא לאור אלבום בשם "טרקסטים".
בשנת 2000 נעשה עליו הסרט הדוקומנטרי "אור קשה, אור רך" של הבמאי חן שיינברג.
בשנת 2006 החל לכתוב מאמרים לכתב העת לשירה "דקה".
בשנת 2007 הוציא לאור אלבום בשם "צודק כמו גשם", שבו הקריא טקסטים שלו על רקע מוזיקה שכתבו בועז כהן ויוסי בבליקי. האלבום הודפס ב-59 עותקים פיזיים בלבד (גילו של קובי אור היה אז 59) אך הועלה במלואו להאזנה בחינם ברשת.
בין השנים 2008 ל-2010 היה אור שותף לצמד הנויז נמק (NEMEK), ביחד עם העיתונאי והיוצר הדוקומנטרי בועז גולדברג. הטקסטים שאור הביא לנמק הציגו סגנון ששאב בעיקר מספרות הבלש והפשע האמריקאית, על הצד הכי קיצוני שלה. הקו המוזיקלי שיקף את האהבה המשותפת של אור וגולדברג לזרמים אזוטריים ברוק כגון נאו-פולק, דרון ונויז. הצמד נמק הופיע פעמים רבות ואף הקליט כמה קטעים, שצפויים לצאת בשנה הקרובה. בשנת 2019 יצר גולדברג סרט דוקומנטרי-מוזיקלי בשם "מחר כבר עבר", ובו מתועד גם שיתוף הפעולה שלו עם קובי אור במסגרת נמק.
משנת 2010 ועד מותו ניהל בלוג בשם "קרמטוריום", שבו פרסם מאמרים על מוזיקה, שירה ותרבות בכללותה, בסגנון האופייני לו.
בספטמבר 2016 יצא לאור פנזין בשם "הטיסה" ובו טקסטים, צילומים ואיורים של קובי אור. הפנזין יצא בהוצאת תחנת הנייר ומופץ במספר חנויות בתל אביב.
ב־9 בפברואר 2023 הלך לעולמו בבית החולים שיבא תל השומר לאחר מאבק בסרטן הלבלב.
דיסקוגרפיה

"טרקסטים", מאי 1999, פוך (חברת תקליטים) של מוטי שהרבני. אור קורא טקסטים שלו על רקע הנגינה של הגיטריסט קונץ.
"צודק כמו גשם", אוגוסט 2007, טרקטור (הוצאה לאור). אור קורא על רקע המוזיקה האלקטרונית של בועז כהן ויוסי בבליקי.