stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בית הכנסת הגדול (בני ברק)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  בני ברק 
 מדינה:  ישראל 
 נוסח תפילה:  נוסח ספרד (במניין הראשי)
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1962
 תאריך פתיחה רשמי:  1962 
 קואורדינטות:  32°05′14″N 34°49′44″E﻿ / ﻿32.087222222222°N 34.828888888889°E﻿ / 32.087222222222; 34.828888888889
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) בית הכנסת הגדול(למפת גוש דן רגילה) בית הכנסת הגדול(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום בית הכנסת הגדול  he בית הכנסת הגדולhe בית הכנסת הגדולמפת  __ בני ברק (in English: Bnei Brak) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ פתח תקווה (in English: Petah Tikva), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel) מדרום וממערב: __ רמת גן (in English: Ramat Gan) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית הכנסת הגדול בבני ברק ממוקם ברחובה הראשי של העיר, רחוב רבי עקיבא.
"בית הכנסת הגדול הישן" נוסד בכ"ד באלול תרפ"ח ברחוב קאליש. ישנם בו שישה חדרי תפילה, ובהם מניינים ושיעורים לאורך רוב שעות היום.
"בית הכנסת הגדול החדש", ברחוב רבי עקיבא, בצמוד לבית הכנסת הגדול הישן, נחנך ב-1962. יוזם בית כנסת זה היה אברהם שטרן, לעילוי נשמת בני משפחתו שנספו בשואה ושני בניו חללי צה"ל. כיום מתפללת בו קהילה של יוצאי ישיבת חברון ויש בו כולל של כמה מאות אברכים.
היסטוריה

הנחת אבן הפינה לבית הכנסת הגדול של המושבה הצעירה הייתה בי' באב תרפ"ז. שנה לאחר מכן, באלול תרפ"ח, נחנך בית הכנסת בטקס מפואר שבו נכח גם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, הרב הראשי לארץ ישראל.
במשך שנים רבות, רב בית הכנסת הגדול הישן היה הרב שמעון ננקנסקי (בנו של הרב שלום אליהו ננקנסקי). בתחילת שנות האלפיים עבר בית הכנסת שיפוץ נרחב במימונו של רפאל הלפרין. יש בו כמה אולמות תפילה, והמניין המרכזי מתקיים בחדר המרכזי המכונה "האולם הגדול". נוסח התפילות בחדר זה הוא נוסח ספרד, בשאר האולמות נוסח התפילה משתנה לפי זהותו של זה שנבחר לשמש כשליח ציבור.
בשנת 1962 נפתח בצמוד לבית הכנסת הישן בית הכנסת הגדול החדש, המכיל כמה מאות מקומות ישיבה ובית הכנסת הוותיק קיבל את השם "בית הכנסת הגדול הישן". יוזם בית הכנסת אברהם שטרן קרא את שמו "גיבורי ישראל" על שם הנופלים במלחמות ישראל. שניים מבניו של שטרן נפלו במלחמת העצמאות במסגרת הפלוגה הדתית של הפלמ"ח. בבית הכנסת פעלה קהילה ציונית דתית לאומית. עם השנים עזבו בני הקהילה למקומות יישוב אחרים והמעטים שנותרו התבגרו. בימי חול היה בית הכנסת סגור.
בתחילת שנות האלפיים, עם התמעטותם של המתפללים הוותיקים, נכנסו לעמותת בית הכנסת גם מתפללים חרדים מיוצאי ישיבת חברון, ובמשך הזמן החלו לנהל את המקום. בבית הכנסת ישנו לוח הנצחה לראש הממשלה המנוח מנחם בגין ובו תקציר קורות חייו.
בקומת הקרקע מתנהל בית תמחוי "בית התבשיל". בקומה השנייה בית הכנסת האמור של יוצאי ישיבת חברון ובקומה השלישית כולל "הליכות משה" (על שם שמואל שניצר), במימונו של דן גרטלר, שמימן גם את עלות בניית הקומה השלישית.
בית הכנסת הגדול הישן בימיו הראשונים
פנים "האולם הגדול" בבית הכנסת הישן
ציפי רפאלי

| --- | --- |
רפאלי ובתה בר, באתר צילומי פרסומת מסדרת "הקרב על המילקי", 1990
רפאלי ובתה בר, באתר צילומי פרסומת מסדרת "הקרב על המילקי", 1990
 לידה:  7 במרץ 1955 (בת 69) תל אביב, ישראל
 שם לידה:  זיפי רפאלי 
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  1978–1983 2017
 בן זוג:  שוקי בן פורת (1973–1983) רפי רפאלי (1984–הווה)
 צאצאים:  דור רפאלי, און רפאלי, בר רפאלי, ניל בן פורת 
 פרופיל ב-IMDb
 
ציפורה (ציפי) לוין-רפאלי (נולדה ב-7 במרץ 1955) היא דוגמנית עבר ואשת חברה ישראלית, אמם של הדוגמנים בר ואון רפאלי והסוכנת האישית שלהם.
ביוגרפיה

ציפורה לוין נולדה וגדלה בתל אביב, בתם של זוג ניצולי השואה פנינה (לבית דרבסקי - ילידת פולין, 1930) ובנימין לוין (יליד ליטא, 1924). אמה איבדה את כל בני משפחתה בשואה, מלבד אחותה, ועבדה במחלקת הנשים של חנות הביגוד "מצקין". לציפי לוין אחות, זהבית חסידוף, שהייתה נשואה לאיש העסקים דני חסידוף.
לוין בוגרת תיכון עירוני י"א בתל אביב. את הקריירה שלה החלה בגיל 12 כאשר מילאה לסירוגין עם שלוש בנות אחרות תפקיד של ילדה בת 12 בהצגה "בודדה באפלה" בתיאטרון השדרה של מנחם גולן לצד דינה דורון וחנן גולדבלט. בגיל 12 וחצי זכתה בתואר סגנית ראשונה תחרות "מלכת המים", והחלה לעבוד כדוגמנית בבית ספר לצילום.
כאשר הייתה בת 12 וחצי קישר אותה פופיק ארנון, שהכיר אותה מאחת ההצגות שלה, עם אריק איינשטיין, וזה ביקש ממנה שתשתתף בקליפ הראשון שצולם לטלוויזיה הישראלית, ואחד הקליפים הראשונים שאיינשטיין צילם, "הימים הארוכים העצובים". לאחר צילום הקליפ התפתחה ידידות ביניהם, ולוין המשיכה לככב בקליפים ובתוכניות לול המפורסמות. בעיתונות נטען שאליה מתייחס השיר על הנערה בדרך לגימנסיה, טענה שהוכחשה על ידי רוטבליט.
קריירה

בשנת 1970 שיחקה בתפקיד קטן בסרט "התרוממות". בשנת 1971 שיחקה בתפקיד משני את דניאלה, חברתו של יהודה ברקן, בסרטו של מנחם גולן "כץ וקרסו", אחד הסרטים הנצפים ביותר בתולדות הקולנוע הישראלי.
השתתפה בתפקיד אורח בסדרה המיתולוגית "חדווה ושלומיק", שהייתה אחת הסדרות העלילתיות הראשונות שהופקו בישראל, ושודרה בערוץ הראשון באביב 1971.
לוין דגמנה למספר חברות אופנה ונודעה כאחת מנערות הזוהר הבולטות של ישראל, יש האומרים המפורסמת ביותר באותה תקופה, שכיכבה על שערי מגזינים ובמדורי הרכילות.
כדוגמנית היא עבדה צמוד לגדולי המעצבים והיוצרים באותה תקופה. השתתפה בקמפיינים וקטלוגים רבים ביניהם, של חברת תדיראן, הייתה הפנים של מוצרי קוסמטיקה של מעצבת האופנה האנגליה הנודעת מרי קוואנט, גוטקס, גרבי סברינה, דוגמנית של מוצרי שיער, תיקים, תכשיטים ועוד.
רפאלי כיכבה בקמפיינים ופרסומות, והייתה מהדוגמניות העסוקות בשנות ה-70 ותחילת ה-80 בישראל, ואף זכתה לכינוי "פארה פוסט הישראלית". היו שהתייחסו אליה כאל דוגמנית-על ישראלית. בשנת 1984 היא תוארה בעיתון כ"לשעבר דוגמנית והיום שותפה בבוטיק של הספר גילי גמליאלי".
בשנת 1988 הופיעה בתה בר, בת השנתיים וחצי בפרסומת לסינרים. לוין נענתה בשנת 1993 לבקשת אריק איינשטיין, איתו הייתה בקשרי ידידות, שבתה בר תצטלם בגיל 8 לסרט "כמו גדולים 2". בהמשך היא עודדה את בר מגיל 15 ללכת בעקבותיה בתחום הדוגמנות. כיום היא משמשת כסוכנת וכמנהלת האישית של בתה. היא נודעת במעורבותה הרבה בקריירה שלה וכמי שבנתה את המותג "בר רפאלי". לוין מנהלת גם את קריירת הדוגמנות של בנה און רפאלי.
החל מנובמבר 2017 ועד מאי 2018 השתתפה כאחת מתשע החברות הקבועות בפאנל של תוכנית הטלוויזיה היומית "אקטואליוֹת", ששודרה ברשת 13 בשעות הצהריים, עם שרון כידון, שהתבססה על התוכנית "The View" של רשת ABC. בכל יום שלוש מתוך חברות הפאנל השתתפו בתוכנית. חברות נוספות בפאנל הן אוולין הגואל, מעיין אדם, מוריה קור, מרגלית צנעני ודנה ספקטור. בהמשך זכתה לחיקוי בתוכנית "ארץ נהדרת".
קריירה > עבירות מס ומאסר

בדצמבר 2015 נחקרו בר רפאלי וציפי לוין ברשות המיסים, בחשד שבר רפאלי קיבלה הנחות סלב ניכרות ולא שילמה מס עליהן, ובחשד שהציגה מצג שווא כאילו מרכז חייה אינו בישראל, מתוך מטרה לחמוק מתשלום מס הכנסה על עבודות בחו"ל. החקירה הובילה להודעה של פרקליטות המדינה שנשקלת העמדה לדין, בכפוף לשימוע, של בר רפאלי והוריה, באשמת עבירות מס. בהסדר טיעון עם הפרקליטות ביוני 2020, הוסכם שציפי רפאלי תיכנס לכלא ל-16 חודשים ובר רפאלי תרצה תשעה חודשי עבודות שירות, ועל כל אחת מהן יוטל קנס של 2.5 מיליון ש"ח. ב-13 בספטמבר 2020 אישר בית המשפט את הסדר הטיעון ושמונה ימים לאחר מכן החלה לרצות את עונשה בבית הסוהר נווה תרצה. בתקופת מאסרה שימשה עוזרת הוראה לאסירות שלא השלימו השכלה תיכונית. לאחר קיצור מאסרה השתחררה ב-24 במאי 2021.
בתקופת מאסרה חלתה רפאלי בנגיף הקורונה, ורופאה האישי טען שבגלל מחלת הלב שלה, נשקפה סכנה לחייה.
חיים אישיים

ב-1973 בגיל 18 נישאה לאיש העסקים שוקי בן פורת. לאחר שלוש שנים נולד בנם הבכור, ניל בן פורת, ועברה להתגורר בלונדון. לאחר גירושיה, חזרה לישראל, והחלה לעבוד בבוטיק ובמסעדה.
ב-1984 נישאה בשנית, לרפי רפאלי, בן מושב עולש ובעל חוות סוסים. להם נולדו שלושה ילדים: הדוגמנית בר רפאלי, דור רפאלי ממפתחי אפליקציית בליינדספוט, והשחקן און רפאלי.
מתגוררת עם משפחתה בהוד השרון.
הערות שוליים

1 2  ערן בר-און, רעות שבא לבכות, באתר ynet, 8 באפריל 2009
↑  חוה נובק, השדרה ממשיכה במתח, דבר, 26 בינואר 1967
↑  הימים הארוכים העצובים, 1968, אתר יוטיוב
↑  אורית מרלין־רוזנצוייג, ציפי רפאלי, אמא של בר: "אני לא קונה יהלומים, אני יולדת אותם", באתר Xnet‏, 6 באפריל 2017
↑  חנית נוה, כשציפי לוין פגשה את אריק: הנשים בחייו של איינשטיין, באתר nana10‏, 6 באוקטובר 2014
1 2  תפוח קרוב לעץ, מעריב, 10 בפברואר 1988
↑  דף הפייסבוק של יעקב רוטבליט
1 2  יפות יפות (עם תמונה), מעריב, 30 ביולי 1971
↑  ליאורה גולדנברג-שטרן, ‏בעלה לשעבר של ציפי רפאלי: "רשות המסים צריכה לשלם לבר רפאלי על הפרסום", באתר מעריב אונליין, 31 בינואר 2016
↑  מערכת mako סלבס, ‏מצאנו בבוידעם: ציפי לוין בת ה-16 מככבת בביקיני ב"כץ וקרסו", באתר ‏מאקו‏, 19 באוקטובר 2015
↑  ראו למשל: יפה אמיתית (תמונה), מעריב, 13 בינואר 1980
↑  חנית נוה, לא בלי בתי: הקריירה של ציפי רפאלי, באתר nana10‏, 7 במרץ 2015
↑  לאב ציפי באתר המערכת כל מה שישן – מודעות וידיעות מארכיוני העיתונות העברית
↑  ציפי רפאלי באתר onlife
↑  אחרי שנים של שתיקה ציפי רפאלי מתראיינת לראשונה באתר רשת 13
↑  אירית רותם, 50 מלאו למולה, מעריב, 11 ביולי 1984
↑  נרי ליבנה, פרויקט הלביאה, באתר הארץ, 16 באוקטובר 2007
↑  ליאת רון, ‏נא להכיר: הכוח שמניע, דוחף, הודף, קושר ויוצר את בר רפאלי, באתר גלובס, 15 באפריל 2009
↑  ענבל פרגר, מה יש לנו מגברת לוין?, באתר Xnet‏, 31 בדצמבר 2013
↑  מי אמר על ציפי רפאלי: "היא לא שנונה ולא מעניינת"? באתר ערוץ עשר
↑  יממה אחרי הביקורת של יו"ר קשת - מנכ"לית פייסבוק מתראיינת לרשת, אתר וואלה!
↑  מעריב אונליין, ‏"החיקוי אחד לאחד": ציפי רפאלי עוקצת את "ארץ נהדרת", באתר מעריב אונליין, 12 בפברואר 2018
↑  אלה לוי-וינריב , ‏בר רפאלי חשודה בהעלמות מס במיליונים ומצגי שווא על מגוריה בישראל, באתר גלובס, 17 בדצמבר 2015
אלון חכמון, ‏"נגיש כתב אישום נגד בר רפאלי", באתר מעריב אונליין, 18 בדצמבר 2015.
↑  אלה לוי-וינריב, ‏כתב אישום בכפוף לשימוע לבר רפאלי: הסתירה הכנסות בעשרות מיליוני שקלים, באתר גלובס, 3 בינואר 2019
↑  גלעד מורג, נחתם הסדר הטיעון: ציפי רפאלי תיכנס לכלא ל-16 חודשים, באתר ynet, 9 ביוני 2020
↑  גלעד מורג, בית המשפט אישר: ציפי רפאלי תיכנס ל-16 חודשי מאסר, בר רפאלי תרצה עבודות שירות, באתר ynet, 13 בספטמבר 2020
↑  הג'וב החדש של ציפי רפאלי בכלא: עוזרת הוראה, באתר ‏מאקו‏, 25 באוקטובר 2020
↑  נועה רחמים, ‏הרופא של ציפי רפאלי: "נשקפת סכנה לחייה", באתר מעריב אונליין, 17 בינואר 2021
נבחרת פינלנד בכדורגל

ערך זה עוסק בנבחרת הגברים של פינלנד בכדורגל. אם התכוונתם לנבחרת הנשים, ראו .
נבחרת פינלנד בכדורגל היא נבחרת הכדורגל הלאומית של פינלנד. פינלנד היא מהמעטות שבמדינות אירופה שהכדורגל הוא לא ענף הספורט הפופולרי בה. הוקי קרח הוא ענף הספורט הפופולרי בפינלנד.
היסטוריה

נבחרת פינלנד העפילה לראשונה בתולדותיה לאליפות אירופה ב-2020, ובנוסף השתתפה באליפות המדינות הנורדיות בכדורגל וזכתה בו ב־2001. הדירוג הנוכחי של נבחרת פינלנד ברשימת הדירוג של פיפ"א, הוא המקום ה-69 בעולם, נכון ל-28 בנובמבר 2024; הניקוד הוא 1,361.53 – ירידה של 3 נקודות לעומת ניקוד קודם. דירוג השיא 33 נמדד לראשונה במרץ 2007, והדירוג הנמוך ביותר 110 נמדד לראשונה ביולי 2017.
ב-15 בנובמבר 2019, פינלנד הצליחה להעפיל לטורניר הגדול הראשון שלה, יורו 2020. חלוצה, טימו פוקי, כבש עשרה שערים במוקדמות התחרות.
ב-12 ביוני 2021, ביורו 2020 ניצחה פינלנד את משחק הבכורה שלה בטורניר, כשגברה 0–1 על דנמרק. יואל פוהיאנפאלו כבש את השער, והעניק למדינתו את השער הראשון בתחרות וניצחון ראשון בתולדותיה.
גביע העולם בכדורגל

1930 - לא נרשמה
1934 - לא העפילה
1938 - לא העפילה
1950 - פרשה
1954 עד 2022 - לא העפילה
אליפות אירופה בכדורגל

| שנה | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
צרפת 1960: לא נרשמה
ספרד 1964: לא נרשמה
איטליה 1968: לא העפילה
בלגיה 1972: לא העפילה
יוגוסלביה 1976: לא העפילה
איטליה 1980: לא העפילה
צרפת 1984: לא העפילה
גרמניה 1988: לא העפילה
שוודיה 1992: לא העפילה
אנגליה 1996: לא העפילה
בלגיה הולנד 2000: לא העפילה
פורטוגל 2004: לא העפילה
אוסטריה שווייץ 2008: לא העפילה
פולין אוקראינה 2012: לא העפילה
צרפת 2016: לא העפילה
| האיחוד האירופי 2020 | סיבוב ראשון | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 3 |
גרמניה 2024: לא העפילה
בריטניה אירלנד 2028: 
| סה"כ | 1/17 | 3 | 1 | 0 | 2 | 1 | 3 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
ליגת האומות של אופ"א

| שנה | דרג | סיבוב | משחקים | ניצחונות | תיקו* | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| פורטוגל 2018-2019 | ג | עלתה לדרג ב | 6 | 4 | 0 | 2 | 5 | 3 |
| איטליה 2020-2021 | ב | שלב הבתים | 6 | 4 | 0 | 2 | 7 | 5 |
| הולנד 2022-2023 | ב | שלב הבתים | 6 | 2 | 2 | 2 | 8 | 6 |
| 2024-2025 | ב | ירדה לדרג ג | 6 | 0 | 0 | 6 | 2 | 13 |
| 2026-2027 | ג |  |  |  |  |  |  |  |
| סה"כ | סה"כ | סה"כ | 24 | 10 | 2 | 12 | 22 | 27 |
משחקי תיקו כוללים גם משחקים שהוכרעו בבעיטות הכרעה
סגל הנבחרת

סגל הנבחרת לקראת יורו 2020
הנתונים מעודכנים ל-5 ביוני 2021
| עמדה | עמדה | שם | תאריך לידה | הופעות | שערים | מועדון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | שוער | לוקאש הרדצקי | 24 בנובמבר 1989 | 84 | 0 | גרמניה באייר לברקוזן |
|  | שוער | יסה יורונן | 21 במרץ 1993 | 14 | 0 | איטליה ברשה |
|  | שוער | אנסי יאקולה | 13 במרץ 1987 | 3 | 0 | אנגליה בריסטול רוברס |

|  | הגנה | פאולוס אראיורי | 15 ביוני 1988 | 51 | 3 | קפריסין פאפוס |
|  | הגנה | דניאל אושונסי | 14 בספטמבר 1994 | 11 | 0 | פינלנד ה.י.ק. הלסינקי |
|  | הגנה | יונה טויפיו | 10 במרץ 1988 | 73 | 3 | שוודיה BK האקן |
|  | הגנה | לאו ואיסנן | 23 ביולי 1997 | 8 | 0 | שוודיה אלפסבורג |
|  | הגנה | ניקו המאליינן | 5 במרץ 1997 | 7 | 0 | אנגליה קווינס פארק ריינג'רס |
|  | הגנה | תומאס לאם | 18 בדצמבר 1993 | 26 | 0 | הולנד זוולה |
|  | הגנה | ניקולאי אלהו | 12 במרץ 1993 | 12 | 0 | הונגריה מ.ט.ק. בודפשט |
|  | הגנה | ירא אורונן | 13 ביולי 1994 | 49 | 1 | בלגיה ראסינג גנק |
|  | הגנה | יוקה רייטאלה | 15 בספטמבר 1988 | 56 | 0 | ארצות הברית מינסוטה יונייטד |
|  | הגנה | רוברט איוואנוב | 19 בספטמבר 1994 | 4 | 0 | פולין ורטה פוזנן |

|  | קשר | גלן קמארה | 28 באוקטובר 1995 | 31 | 1 | סקוטלנד גלאזגו ריינג'רס |
|  | קשר | רוברט טיילור | 21 באוקטובר 1994 | 20 | 1 | נורווגיה בראן |
|  | קשר | רובין לוד | 17 באפריל 1993 | 45 | 4 | ארצות הברית מינסוטה יונייטד |
|  | קשר | פרדריק ינסן | 9 בספטמבר 1997 | 18 | 7 | גרמניה אאוגסבורג |
|  | קשר | רסמוס שולר | 18 ביוני 1991 | 49 | 0 | שוודיה יורגודן |
|  | קשר | פיירא סוירי | 22 בספטמבר 1994 | 31 | 5 | דנמרק אסביירג |
|  | קשר | טים ספרף (קפטן) | 20 בפברואר 1987 | 81 | 1 | יוון לאריסה |
|  | קשר | יוניי קאוקו | 12 ביולי 1990 | 25 | 0 | דנמרק אסביירג |
|  | קשר | אוני ולאקארי | 18 באוגוסט 1999 | 5 | 1 | קפריסין פאפוס |

|  | חלוץ | טימו פוקי | 29 במרץ 1990 | 91 | 30 | אנגליה נוריץ' סיטי |
|  | חלוץ | יואל פוהיאנפאלו | 13 בספטמבר 1994 | 42 | 9 | גרמניה אוניון ברלין |
|  | חלוץ | לאסי לפאליינן | 24 באוגוסט 1998 | 8 | 0 | קנדה מונטריאול |
|  | חלוץ | מרקוס פורס | 18 ביוני 1999 | 5 | 1 | אנגליה ברנטפורד |
שחקנים מפורסמים

מיקאל פורסל
טימו טאיניו
יארי ליטמאנן
פטרי פסאנן
טימו פוקי
יונאס קולקה
מיכאל פורסל
מיקה וירינן
מיקסו פאטלינן
סמי הופייה
אנטי ניימי
רוני פורוקארה
ניקלאס מויסאנדר
שיאי שחקנים

נכון ל-17 בנובמבר 2024.
שיאי שחקנים > שיאני ההופעות

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | יארי ליטמאנן | 1989– 2010 | 137 | 32 |

| 2 | טימו פוקי | 2009 - הווה | 127 | 42 |
| 3 | סמי הופייה | 1992 - 2010 | 106 | 5 |
| 3 | יונתן יוהנסון | 1996 - 2010 | 106 | 21 |
| 5 | ארי הילם | 1983 - 1996 | 100 | 20 |
| 6 | יונאס קולקה | 1994 - 2010 | 98 | 11 |

| 7 | לוקאש הרדצקי | 2010 – הווה | 97 | 0 |
| 8 | מיכאל פורסל | 1999 - 2014 | 87 | 29 |
| 9 | ארקה פטיאה | 1983 - 1994 | 84 | 0 |
| 9 | טים ספרוו | 2009 - 2021 | 84 | 1 |
שיאי שחקנים > מלכי השערים

| דירוג | שחקן | שנים בנבחרת | שערים | הופעות | ממוצע למשחק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| 1 | טימו פוקי | 2009 - הווה | 42 | 121 | 0.33 |
| 2 | יארי ליטמאנן | 1989– 2010 | 32 | 137 | 0.23 |
| 3 | מיכאל פורסל | 1999 - 2014 | 29 | 87 | 0.33 |
| 4 | יונתן יוהנסון | 1996 - 2010 | 21 | 106 | 0.2 |
| 5 | ארי הילם | 1983 - 1996 | 20 | 100 | 0.2 |
| 6 | מיקסו פאטלאינן | 1986–2000 | 18 | 70 | 0.26 |
| 7 | ורנר יקלוף | 1919 - 1927 | 17 | 32 | 0.53 |
| 8 | אוליס קופונן | 1924– 1935 | 16 | 38 | 0.42 |
| 8 | גונאר אסטרום | 1923– 1937 | 16 | 43 | 0.37 |
| 8 |  |  | 16 |  |  |
| יואל פוהיאנפאלו | 2012 - הווה | 77 | 0.21 |  |  |
הערות שוליים

↑  דירוג לנבחרות לאומיות לגברים באתר פיפ"א
1 2  החל מאוגוסט 1993 – אז החל דירוג פיפ"א לנבחרות גברים בכלל
| כדורגל בפינלנד פינלנד |
| --- | --- | --- |
| ניהול | התאחדות הכדורגל של פינלנד |  |
| תחרויות ליגה | וייקוסליגה • יקונן • ליגות נמוכות • מבנה הליגות |  |
| תחרויות גביע | הגביע הפיני • גביע הליגה הפינית |  |
| נבחרות | הנבחרת הלאומית • הנבחרת הצעירה |  |
יארי ליטמאנן שיאן ההופעות (137) בנבחרת פינלנד בכל הזמנים.
טימו פוקי מלך שערי (42) נבחרת פינלנד בכל הזמנים.
שנגן

ערך זה עוסק ביישוב בלוקסמבורג. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
סמל שנגן

 מדינה:  לוקסמבורג לוקסמבורג
 מחוז:  גרבנמכר
 נפה:  רמיך
 ראש העיר:  רוז'ה ובר
 בירת הכפר:  Remerschen 
 תאריך ייסוד:  887
 על שם:  Schengen 
 שטח:  10.63 קמ"ר
 גובה:  302 מטרים
  ‑ הנקודה הגבוהה:  302
  ‑ הנקודה הנמוכה:  142
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  5,163 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  49°28′0″N 06°22′0″E﻿ / ﻿49.46667°N 6.36667°E﻿ / 49.46667; 6.36667
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.schengen.lu
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בית קוך
גשר שנגן
שֶׁנְגֶן (בלוקסמבורגית: Schengen) הוא יישוב בדרום-מזרח לוקסמבורג השוכן בקנטון רמיש לגדותיו של נהר מוזל. שנגן שוכן בסמיכות למשולש הגבולות של לוקסמבורג, צרפת וגרמניה, ומשתרע על-פני שטח של 10.63 קמ"ר. היישוב כולל שלושה כפרים נפרדים – רמרשן (Remerschen) שהוא האמצעי והגדול בין השלושה, שנגן מדרום לו, ווינטרינגן (Wintringen) מצפון לו. אוכלוסיית היישוב מנתה 1,527 תושבים בשנת 2011, שליש מהם זרים.
היסטוריה

מממצאים ארכאולוגיים הראו כי אזור שנגן היה מיושב בתקופת הברונזה. היישוב עצמו נוסד ככל הנראה בשנת 887.
ב-14 ביוני 1985 נחתמה אמנת שנגן על אונייה בנהר מוזל סמוך לכפר שנגן. האמנה מסדירה מדיניות הגירה וביקורת גבולות מתואמת באירופה. שנגן נבחרה לארח את המעמד על ידי לוקסמבורג אשר כיהנה אותה עת כנשיאת האיחוד האירופי, בשל הסמליות שבמיקומה במשולש הגבולות. במרבית ההקשרים המונח "אזור שנגן" לא מתייחס כלל לסביבתה הקרובה של העיירה שנגן, אלא לאזור שעליו חלה אמנת שנגן (הכולל את רוב שטח יבשת אירופה).
בעבר כונה היישוב כולו בשם רמרשן, אך בעקבות פרסומו בזכות אמנת שנגן, הוסב שמו של היישוב כולו מרמרשן לשנגן ב-3 בספטמבר 2006. ליד גדת הנהר ניצבת אנדרטה המנציחה את חתימת האמנה במקום. שנגן ידוע גם בזכות הגפנים ותעשיית היין שלו, ודרך היין של לוקסמבורג מתחילה ביישוב ומובילה צפונה לאורך המוזל.
טירת שנגן ובית קוך

בשנגן טירה שנזכרה לראשונה במסמך מ-5 במאי 1350, אך היא נהרסה על ידי בעליה ב-1812, למעט מגדל בקוטר של תשעה מטרים הנושא גג בצורת חרוט, ואשר שימש ככל הנראה כבית מאסר. הטירה הנוכחית נבנתה לאחר מכן תוך שימוש בחומרי הבניין של הטירה המקורית, ובה שלוש קומות. בחזית המבנה שלוש שורות שבכל אחת מהן תשעה חלונות, למעט בחזית הקומה הראשונה, שבמרכזה קבועה דלת תחת חלון. במרכזה של חזית הגג גמלון ובו שעון, ומעליו מגדל קטן בצורת משושה. ב-1871 שהה ויקטור הוגו בטירה ואף הכין תרשים של המגדל שלצידה. ב-1939 עברה הטירה לבעלותו של מסדר הנזירות של אליזבת הקדושה, ושימשה את חברותיו כבית מרגוע. פנים המבנה שופץ בשנים האחרונות. סביב הטירה גן משוחזר בסגנון הבארוק. בגן פסל של ניקולס הקדוש.
בית קוך (לוקסמבורגית D'Kochhaus) נבנה ליד הטירה בשנת 1779 לערך, ושימש כבית הארחה של בעליה. המבנה החליף ידיים, ובמשך כשמונים שנה היה בבעלותה של משפחת קוך, אשר העניקה לו את שמו. ב-1966 נמכר הבניין למועצה המקומית. זו שיפצה אותו בשנות ה-90, ובמקום נפתח "מוזיאון אירופה לאמנות מודרנית" (Europa Museum of Modern Art).
כנסיית שנגן

שנגן השתייכה לרובע הכנסייתי של הכפר הגרמני השכן פרל עד 1802, מועד בו הוכפפה לזו של רמרשן, וחמש שנים לאחר מכן, ב-1807 הייתה לפרוקיה עצמאית. הכנסייה ביישוב נזכרה לראשונה ב-1618 ובית המקהלה תוארך ככל הנראה למאה ה-15. בשנים 1870–1871 הכנסייה הוגדלה, אך חרבה לחלוטין בשרפה שאירעה ב-29 בינואר 1949. ב-8 במאי 1949 הונחה אבן הפינה לכנסייה החדשה, והיא הוקדשה ככנסיית גואל העולם (l’église Salvator-Mundi) ב-9 בנובמבר 1950.
גשר שנגן

גשר שנגן (גרמנית Viadukt von Schengen; לוקסמבורגית Viaduc vu Schengen) מגשר בין שתי גדותיו של נהר מוזל בין הכפרים רמרשן ושנגן, ונושא עליו את הכביש המהיר A13 בלוקסמבורג בצידו המערבי ואת הכביש המהיר הגרמני A8 בצידו המזרחי. הגשר נבנה בין השנים 1998–2002 ונחנך ביולי 2003. אורכו הכולל הוא 607 מטרים, רוחבו 28.5 מטרים וגובהו 23.7 מטרים.
ערים תאומות

אוסטריה אישגל, אוסטריה
טירת שנגן
הכרתי והפלתי

הַכְּרֵתִי וְהַפְּלֵתִי היו גדודי חיילים המוזכרים בתנך בזמן מלכותו של דוד המלך בלבד. כמעט תמיד הם מוזכרים בצמוד לשר הצבא בניהו בן יהוידע, למעט פעם אחת שבה הם מוזכרים עם יואב בן צרויה (שמואל ב כ, ז).
יחידה זאת הייתה נפרדת משאר הצבא, כנראה יחידה מובחרת בראשותו של בניהו בן יהוידע. על פי הפסוקים יש להניח כי הכרתי והפלתי היו יחידה אחת שחולקה לשתי תתי-יחידות: הכרתי והפלתי. יחידה זאת כאמור הייתה בתקופת דוד בלבד והייתה ייחודית לו, כנראה בגלל שדוד יכול היה לסמוך עליהם. במרד אדוניה נשארו הכרתי והפלתי בצדו של דוד למרות ששר הצבא דאז, יואב בן צרויה, נטה אחרי אדוניה. אזכורם הראשון מופיע בעת שדוד כבר מולך, והם לא נזכרים בזמן בריחתו משאול, אך יכול להיות שניצני היחידה התחילו אז, אולי כשפשט דוד על נגב הכרתי.
יש לציין שחיילים זרים, עם שם דומה ("כתים") מוזכרים גם בתקופה מאוחרת של ממלכת יהודה. בחרסי ערד (מכתב מספר 1) מוזכרים ה"כתים", ולכן יש להניח שלוחמים שכירים היו נפוצים בתקופת ממלכת יהודה.
זיהויים ומקור שמם

נגב הכרתי היה חלקה הדרומי של "ארץ פלשתים". ישנם חוקרים הרואים בהם, אם כן, יחידה המורכבת מלוחמים זרים, המורכבים מיושבי אזור זה: הכרתי והפלשתי, אשר שמו שובש ונשמטה ממנו האות ש', אולי בהשפעת "הכרתי". הקשר בין הכרתי והפלשתים חוזר גם בדברי הנביא צפניה: "הוי יושבי חבל הים גוי כרתים דבר ה' עליכם כנען ארץ פלשתים" ובדברי הנביא יחזקאל: "הנני נוטה ידי על פלשתים והיכרתי את כרתים והאבדתי את שארית חוף הים" (כ"ה, טז).
יונתן בן עוזיאל בתרגומו מפרש כרתי ופלתי - קשתים וקלעים, כלומר שנקראו כך על שם תפקידם ולא על שם מקום מוצאם.
הרד"ק כותב: "ויש מפרשים: שתי משפחות שהיו מישראל שהיו סרים אל משמעת המלך ורואים פניו תמיד, ובניהו היה בראשם". כמוהו סבור גם הרלב"ג, ואילו אחרים סוברים שהיו אלה שתי משפחות שאינן מישראל, כמו שהיו לדוד גם גיבורים-לוחמים כאיתי הגתי, צלק העמוני ועוד, או שהיו אנשים שהתגיירו מבין הפלשתים ויוצאי כרתים, ובאו לשבת בישראל.
חז"ל דרשו לגביהם שהיה בניהו בן יהוידע ראש הסנהדרין, ואילו הם הסנהדרין עצמו: במסכת ברכות מסופר כיצד פעלה "שרשרת הפיקוד" במלכות דוד – לא רק זו הצבאית, אלא גם זו של החכמים והיועצים במלכותו: ביציאה למלחמה היה דוד פוסק ראשון, כאשר לאחר מכן היו מתייעצים עם אחיתופל לגבי הפרטים, נמלכין בסנהדרין כדי לקבל היתר הדרוש למלחמת רשות, ולבסוף שואלים באורים ותומים. בהקשר לכך נאמר:
"בניהו בן יהוידע" – זו סנהדרין; "הכרתי והפלתי" – אלו אורים ותומים. ולמה נקרא שמם הכרתי והפלתי? כרתי – שכורתין את דבריהם ["חותכים" ופוסקים דברים]; פלתי – שמופלאין במעשיהן.
אזור התעשייה עמק שרה

אזור התעשייה עמק שרה הוא אזור תעשייה הממוקם מדרום לעיר באר שבע.
מיקום

אזור התעשייה נמצא דרומית-מזרחית לעיר, והוא אזור התעשייה הגדול והעיקרי של באר שבע. גבולות אזור התעשייה הם במערב מסילת הרכבת באר שבע - רמת חובב, בצפון כביש 25, במזרח כביש 40 ובדרום
מתחם כלא באר שבע. השכונות הקרובות לאזור התעשייה הן נווה נוי מצפון-מערב ושכונת הפארק מצפון. בסמוך לעמק שרה נמצא מחלף שרה. בשטח אזור התעשייה עובר נחל בקע.
רקע

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מה קרה עד שנת 2000?.
אזור התעשייה עמק שרה כלל עד תחילת שנות ה-2000 כ-60,000 מ"ר לא מאוכלסים[דרושה הבהרה], ולכן כונה "עמק הרפאים"[דרוש מקור]. החל מ-2009 ואילך, גורמים בעיריית באר שבע טענו שהאזור מלא עד אפס מקום, לאחר שבמהלך השנים התמלאו אזורי המסחר והתעשייה שלו בכ-1,000 עובדים נוספים[דרוש מקור]. הוועדה המקומית לתכנון ולבנייה אישרה את הרחבת אזור עמק שרה ב-1,500 דונם נוספים. לאחר ההרחבה גודלו של אזור התעשייה הוא כ-5,000 דונם.
שמות

באר שבע נחשבת על פי המסורת לעיר בה שהה אברהם אבינו. עם בניית אזור התעשייה בעיר, בתחילת שנות החמישים, הוא נקרא "עמק שרה", על שמה של שרה אימנו.
הרחובות באזור קרויים בשמות של מקצועות תעשייתיים. לדוגמה: רחוב "החורש", "החשמלאי", "הנחושת", "הבדיל", "המכונאי", "הפחח", "המסגר", "הגנן" ועוד.