stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
איסט וילג'
מבנה השכונה > לואיסיידה

מקור שמו של אזור זה בהגייה הלטינית לשם אזור הלוור איסט סייד (הצד המזרחי התחתון) של מנהטן. מקור שמה של השכונה בשיר משנת 1974 מאת האקטיביסט החברתי ביטמן ריוואס. השכונה כוללת את אזור שדרה C - אזור בו מתגוררת בעיקר אוכלוסייה היספנית מאז שלהי שנות ה-60 של המאה ה-20.
מבנה השכונה > הבאורי

אזור הבאורי (The Bowery) נודע בעבר כאזור בו התגוררו חסרי בית רבים, וכאזור של פשיעה וסחר וסמים. בסוף המאה ה-20 שוקם האזור, והפך לאזור מגורים של אמנים רבים.
אתרי עניין בשכונה > אוניברסיטת ניו יורק

עם תהליכי הג'נטרפיקציה של השכונה, החלו להירכש עוד ועוד מבנים על ידי אוניברסיטת ניו יורק, אשר באופן מסורתי התרכזה בווסט וילג'. האוניברסיטה נחשבת לאחד המוסדות האקדמיים הבולטים ביותר בארצות הברית ובעולם. בין בוגריה וסגל המרצים שלה נמנים 33 חתני פרס נובל. רוב המבנים הנרכשים על ידי האוניברסיטה הם מעונות סטודנטים, מה שיצר קונפליקטים בין תושבי השכונה לבין הסטודנטים הצעירים החדשים הממלאים אותה.
אתרי עניין בשכונה > רחוב סנט מרקס

רחוב סנט מרקס הוא רחוב מרכזי וחשוב בתרבות השכונה. הרחוב וסביבותיו הפכו בשנים האחרונות משכונה מוזנחת ומוכת עוני לאזור יאפי עם מרכזי בילוי וקולניריה רבים. הרחוב ידוע כמעונם של אקטיביסטים חברתיים רבים, כגון שולמית פיירסטון, אמנים כגון לני ברוס ומסעדות רבות.
אתרי עניין בשכונה > פארקים ושטחים ירוקים בשכונה

פארק כיכר טומפקינס
בשכונת האיסט וילג' ממוקם פארק כיכר טומפקינס. שטחו של פארק זה הוא כ-42,000 מ"ר, צורתו רבועה והוא ממוקם בין רחוב 10 מזרח (East 10th Street) מצפון, שדרה B ממזרח, רחוב 7 מזרח (East 7th Street) מדרום, ושדרה A ממערב.
הפארק נודע במהומות שאירעו בו בלילה שבין 6 באוגוסט ו-7 באוגוסט 1988, המהומות שנקראו "מהומות המשטרה של פארק כיכר טומפקינס" (The Tompkins Square Park Police Riot). בשל הפשיעה הרבה שגברה בפארק, ונוכחות חסרי בית וסוחרי סמים בו, החליטה מועצת השכונה (מועצת הקהילה השלישית של מנהטן - (Manhattan Community Board 3)) על עוצר בשעה 1 בלילה בשטח הפארק. ניסיון המשטרה להשליט את העוצר הביא למהומות רחבות היקף בשכונה.
החל מאמצע שנות התשעים של המאה ה-20, תהליכי ג'נטרפיקציה והתחדשות עירונית באזור הביאו לתמורות רבות בפארק, שהוא ריאה ירוקה גדולה יחסית באי מנהטן והוא נהפך לאזור בטוח ונעים למבקרים. הפאק שופץ והתווספו אליו מגרשי ספורט, פינות כלבים, שולחנות פינג-פונג ושחמט ותאורה חדשה. בפארק נערכים כיום פסטיבלים ייחודיים המעידים על אופי השכונה: יצירתית, אמנותית ורחוקה מהמיינסטרים. בין הפסטיבלים: הקרנות סרטים צרפתיים בחודשי הקיץ ופסטיבל מוזיקה אלטרנטיבית.
מתחם הכלבים בפארק
פארק תומפקינס בחודשי החורף
פארק נהר איסט
שטחו של פארק נהר איסט, הנמצא במזרח השכונה, לאורך דרך פרנקלין ד. רוזוולט כ-230,000 מ"ר.
הפארק ממוקם בין רחוב מונטגומרי בדרום לרחוב 12 מזרח (East 12th Street) בצפון. הפארק תוכנן בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי רוברט מוס, במטרה שישמש פארק מרכזי לאזור הלואר איסט סייד.
אתרי עניין בשכונה > מוזיאון בית הסוחר

בנין שנבנה בשנים 2–1831 והוא היחיד ששרד במנהטן מהמאה ה-19 על כל קישוטיו המקוריים. המוזיאון מאפשר הצצה מעניינת לחיי משפחת סוחרים ניו יורקית טיפוסית בין השנים 1835–1865. הבניין שימש כבית מגורים כמאה שנים והוא כולל 3 קומות ושמונה חדרים. הריהוט המקורי, הבגדים, המזכרות והציוד האישי של בני המשפחה נשארו כשהיו.
אוכלוסין

נכון לשנת 2000, 35% מאוכלוסיית השכונה הייתה ממוצא אסייתי, 28% לבנים, 27% היספנים (לבנים או שחורים) ו-7% אפרו-אמריקאים.
תרבות

בשכונה ממוקמים המוזיאון האוקראיני, המוזיאון החדש לאמנות עכשווית והמוזיאון למורשת יהודית.
הערות שוליים

↑  A Sleek Office Building Rises Over Gritty Astor Place, כתבה על תהליכי התפתחות של השכונה מתוך הניו יורק טיימס.
↑  Making Rent, כתבה על עליית מחירי הנדל"ן בשכונה מתוך הניו יורק מגזין.
↑  Where the Flophouse Once Ruled, a Call to Go Slow, כתבה על מגמות הפיתוח המואצות בשכונה מתוך הניו יורק טיימס.
↑  מפת מנהטן ומיקומה של חוותו של ווטר ון טווילר באתר theboweryboys
↑  כתבה מאתר הוילג' וויס על מועדון ה- A7, Gleefully Violent Hardcore Nostalgia Reigns at the A7 Reunion.
↑  Where the HARLEY LOCO by Rayya Elias, סרטון המתאר את ספרה של אליאס על העוני והפשיעה באזור במאה הקודמת.
↑  The Final Frontier, for Now, כתבה מהניו יורק טיימס המתארת את הפיכת השכונה מאזור לא רצוי ומרכז לסחר בסמים לאתר מבוקש של חיי עיר תוססים.
↑  Not Subject to Review, כתבה על המתיחות בין תושבי השכונה לסטודנטים החדשים המתגוררים במעונות השונים של אוניברסיטת ניו יורק.
↑  Films on the Green, מידע על פסטיבל הקרנת סרטים צרפתיים בפארק תומפקינס בחודשי הקיץ.
↑  New Village Music Festival.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542502005171  LCCN: n97020612  MusicBrainz: 1fdeb3cb-7337-49ea-aa85-992f0de3e023  VIAF: 135041484   WorldCat (עם VIAF): 135041484 
מבט לכיוון דרום לעבר השדרה השנייה.
בית קפה באיסט וילג'.
יריד רחוב בלאיסיידה, קיץ 2008.
רחוב סנט מרקס.
פארק נהר איסט דרומית לגשר ויליאמסבורג.
מוזיאון בית הסוחר.
איתן רביבו

איתן רביבו (נולד ב-22 בינואר 1961) הוא כדורגלן עבר ישראלי. ששיחק בעמדת החלוץ והמגן השמאלי.
קריירה

רביבו החל את דרכו במחלקת הנוער של הפועל אשדוד ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1978, עם הופעת בכורה בגיל 17 מול הפועל טירת כרמל. הקבוצה שיחקה בליגה הארצית ובעונת 1978–1979 ירד עימה לליגה א' דרום. בתחילת עונת 1981–1982 הצטרף להפועל כפר סבא מהליגה הלאומית ובסוף העונה חגג עימה את אליפות הליגה כחלוץ מוביל. בעונה שלאחר מכן שחק רביבו עם קבוצתו במסגרת האינטרטוטו ובסיום העונה ירד עם כפר סבא לליגה הארצית ולאחר עונה אחת בארצית חזרו ללאומית. רביבו המשיך בכפר סבא עד לסוף עונת 1988–1989, אז ביקש להשתחרר ונענה בחיוב. בשתי העונות האחרונות בכפר סבא שיחק רביבו לסירוגין גם בתפקיד המגן השמאלי.
בעונות 1989–1991 חזר ושיחק בהפועל אשדוד מליגה א' דרום בתור חלוץ קיצוני שמאלי והעפיל איתה לליגה הארצית. בעונה השנייה סיים עם הקבוצה במקום השמיני בארצית. רביבו עזב את הפועל אשדוד לאחר טענות ששכרו לא שולם במלואו.
בעונות 1991–1994 שיחק במכבי עירוני אשדוד בתפקיד במגן השמאלי. שנתיים בליגה הארצית, ולאחר ההעפלה לליגה הלאומית המשיך עוד עונה אחת.
לאחר הפרישה ממשחק, אימן מספר קבוצות בליגות הנמוכות, בין היתר את הפועל מרמורק.
תארים כשחקן

ליגת העל
אליפות (1): 1981/1982
גביע אלוף האלופים
זכייה (1): 1982
חיים אישיים

אחיו הצעיר אורן רביבו גדל ושיחק בעירוני אשדוד והשניים שיתפו פעולה בזמן שאיתן שיחק בעירוני. שני בניו לירן ואור שיחקו במ.ס. אשדוד עד גיל נוער.
כיום איתן רביבו הוא מנהל אגף בעיריית אשדוד.
הערות שוליים

↑  פתיחה טובה וסיום טוב, בעיתון מעריב 29 באוקטובר 1978
↑  לאחר 8 שנים, איתן רביבו נפרד מכפר סבא, בעיתון מעריב 29 בספטמבר 1989
↑  הוא עוד ישוב, בעיתון מעריב 2 באוקטובר 1989
↑  קבלות בכורה לרכש של כפר סבא, בעיתון מעריב 21 באוגוסט 1988
אלפא רומיאו 350

| --- | --- |

Alfa Romeo 350
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1935–1937
 יחידות שיוצרו:  701
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל אחריו:  אלפא רומיאו 500
 סיווג:  משאית
 אורך:  6,958 מ"מ
 רוחב:  2,060 מ"מ
 משקל:  6.0 טון (ריק), כושר מטען מקסימלי - 4.0 טון
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 6,126 סמ"ק המפיק 75 כ"ס ב-2,000 סל"ד (מנוע דיזל, תוצרת Deutz AG)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות כולל 2 אפשרויות להעברת המהירות
אלפא רומיאו 350 (באיטלקית: Alfa Romeo 350) היא משאית בינונית, הנעה 4x2, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב אלפא רומיאו האיטלקית בין השנים 1935–1937.
"אלפא רומיאו 350"

יוצרו 701 יחידות.
מנוע קדמי.
מנוע דיזל 6.1 ליטר.
2 דלתות.
תא נוסעים - נהג + נוסע.
ראו גם

אלפא רומיאו 50
אלפא רומיאו 85
אלפא רומיאו 450
אלפא רומיאו 500
אלפא רומיאו 800
הערות שוליים

↑  Stefano Salvetti, L'altra Alfa, Fucina Editore, Milano, 2014, ISBN 978-88-88269-38-2
↑  "אלפא רומיאו 350" trucksplanet.com/catalog/model
אלפא רומיאו 50

| --- | --- |
אלפא רומיאו 50
אלפא רומיאו 50
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1931–1934
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל אחריו:  אלפא רומיאו 85
 אורך:  8,95 מטר
 רוחב:  2,45 מטר
 משקל:  5 טון
 בסיס גלגלים:  5.2 מטר
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילינדרים, 10,600 סמ"ק, המפיק 80 כ"ס, ב-1,200 סל"ד (מנוע דיזל), סוג המנוע: (l’"F6M 217")
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  33 קמ"ש
אלפא רומיאו 50 (באיטלקית Alfa Romeo 50) היא משאית כבדה אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב ה-איטלקית אלפא רומיאו בין השנים 1931–1934.
חברת "אלפא רומיאו" ייצרה את דגם ה-"אלפא רומיאו 50" בשיתוף פעולה עם חברת ייצור המשאיות הגרמנית "Büssing". דגם ה-"אלפא רומיאו 50" היה כמעט זהה לדגם ה- "Bussing-NAG 50" הגרמני.
סך הכול יוצרו 115 יחידות.
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו 85
אלפא רומיאו 430
אלפא רומיאו 450
אלפא רומיאו 500
אלפא רומיאו 800
לקריאה נוספת

אלפא רומיאו 50 - היסטוריה ( (it) Histoire de l'Alfa Romeo 50 [archive])
הערות שוליים

↑  אלפא רומיאו 50 (EN) L’Alfa Romeo 50 e 80 su "trucksplanet.com") trucksplanet.com. )
ערך זה הוא קצרמרבנושא תחבורה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אלפא רומיאו 430

| --- | --- |

Alfa Romeo 430
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  אלפא רומיאו
 שנות ייצור:  1942–1950
 הרכבה:  איטליה איטליה
 מודל אחריו:  אלפא רומיאו 450
 סיווג:  משאית
 אורך:  5,955 מ"מ
 רוחב:  2,130 מ"מ
 גובה:  2,580 מ"מ
 משקל:  3.350 טון (ריק)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, בטור, 5,815 סמ"ק המפיק 80 כ"ס ב-2,000 סל"ד (מנוע דיזל)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות כולל 2 אפשרויות להעברת המהירות
 מהירות מרבית:  65 קמ"ש
 צריכת דלק:  טווח מכל דלק - 390 ק"מ
אלפא רומיאו 430 (באיטלקית: Alfa Romeo 430) היא משאית כבדה, הנעה 4x2, אשר יוצרה על ידי יצרנית הרכב אלפא רומיאו האיטלקית בין השנים  1942–1950.
דגמי "Alfa Romeo 430 RE" יוצרו עבור צבא איטליה, בעיצומה של מלחמת העולם השנייה, ובתום המלחמה, יוצר לשימושים אזרחיים.
דגמים

"Alfa Romeo 430"
"Alfa Romeo 430 RE" - דגם לשימוש הצבא האיטלקי
"אלפא רומיאו 430"

מנוע קדמי אשר ממוקם ברובו במרכז-תחתית תא הנהג ובין המושבים הקדמיים של תא הנהג
מנוע דיזל
2 דלתות
תא נוסעים - נהג + נוסע
ראו גם

אלפא רומיאו
אלפא רומיאו 50
אלפא רומיאו 85
אלפא רומיאו 350
אלפא רומיאו 450
אלפא רומיאו 500
אלפא רומיאו 800
הערות שוליים

↑  "אלפא רומיאו 430" - מפרט archive.org/web
↑  Nicola Pignato, Gli autoveicoli del regio esercito nella Seconda Guerra Mondiale, Parma: Artegrafica Silva, 1998
↑  "אלפא רומיאו 430" trucksplanet.com/catalog/model
איתן רותם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בפברואר 1961
 נהרג:  17 באוגוסט 1982 (בגיל 21) בכפר עבדיה בלבנון
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  כדורמים
 
איתן רותם (10 בפברואר 1961 – 17 באוגוסט 1982) היה שחיין ושחקן כדורמים ישראלי, אלוף ישראל בשחייה ושחקן נבחרת ישראל בכדורמים. נהרג בלבנון במבצע שלום הגליל.
ביוגרפיה

רותם נולד וגדל בקיבוץ גבעת חיים איחוד, בנם הבכור של רבקה ואריה רותם, אחיו האמצעי, יובל, אלוף ושיאן ישראל בשחייה ואחותו הצעירה מיכל. הוא למד בבית הספר היסודי ובחטיבת הביניים בקיבוץ, המשיך ללמוד בתיכון "חוף הכרמל", וסיים את בית הספר במגמה הומנית. רותם הצטיין בספורט. הוא התאמן בשחייה בקבוצת הפועל גבעת חיים בהדרכתו של גרשון שפע. הוא שיחק כדורמים בקבוצת הפועל גבעת חיים בהדרכתם של מיקי הדר ועודד רוזנפלד, איתה זכה בחמישה תוארי אליפות המדינה.
ביוגרפיה > אלוף ישראל בשחייה

באליפות החורף הראשונה של ישראל בשחייה (בריכת 25 מטר) שנערכה בבריכת גבעת חיים במרץ 1977 זכה רותם במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:09.4 דקות. באליפות ישראל שנערכה בסוף ספטמבר אותה שנה הוא זכה במדליית ארד במשחה ל־200 מטר גב בתוצאה של 2:32.61 דקות, אחרי אבי כרמל (2:20.22 דקות) וערן קרקו (2:30.27 דקות), שניהם ממכבי תל אביב.
רותם היה חבר בנבחרת ישראל בכדורמים, והשתתף בתחרויות בינלאומיות ברחבי העולם.
בנובמבר 1979, התגייס רותם לצה"ל. כספורטאי מצטיין יכול היה לשרת בתפקיד עורפי, אולם העדיף לשרת ביחידה קרבית, ושירת בגדוד 890 של חטיבת הצנחנים. באפריל 1981, הוא הועלה לדרגת סמל. בעת שירותו הצבאי המשיך להתאמן ולייצג את ישראל בתחרויות בינלאומיות באירופה ובאמריקה. אימוניו בנבחרת לא פגעו בשירותו הצבאי, ובפברואר 1981, הוא הועלה לדרגת סמ"ר.
ביולי 1982, בימי מלחמת שלום הגליל, אושרה יציאתו מן הארץ לטורניר "שמונה האומות" בכדורמים שנערך באוסלו נורווגיה ובטורניר קדם אליפות העולם שנערך בגואיאקיל, אקוודור. כששב לישראל, אף על פי שהיה אמור להיות בחופשה, חזר רותם לפקד על יחידתו בלבנון. ב-17 באוגוסט 1982 הוא התנדב להחליף את נהג הסיור שהתלונן על עייפות. בסיור ליד הכפר עבדיה בלבנון, מזרחית לביירות, נלכד במארב מחבלים, שפתחו עליהם באש ונהרג במהלכו.
רותם הובא למנוחות בחלקה הצבאית בבית הקברות בקיבוץ שבו נולד, גבעת-חיים איחוד.
שר הביטחון אריאל שרון כתב במכתב תנחומים למשפחתו:
סמל-ראשון איתן רותם נתן את חייו למען מולדתו. הוא שירת בגדוד חיל-רגלים, היה חייל מעולה. אחרי שסיים קורס מ"כים, תיפקד איתן כסמל במחלקת מרגמות. הוא היה ספורטאי מצטיין, עמד בכבוד בשני התחומים, בלי להזניח אף אחד מהם, בהצטיינות.
הנצחה

נערך טורניר כדורמים לזכרו.
הערות שוליים

↑  שחיה, דבר, 20 במרץ 1977
↑  באליפות החורף הראשונה של ישראל בשחייה, מעריב, 20 במרץ 1977
↑  יעקב פתאל, ששה שיאים חדשים בשחייה הוצבו בפתיחת אליפות ישראל בוינגייט, דבר, 25 בספטמבר 1977
אל תקנה לי ורד

אל תקנה לי ורד הוא אלבום האולפן השלישי של הזמרת יעל לוי.
התכנון המקורי לאלבום השלישי היה ב-1989, כשלוי הקליטה בעיבוד והפקה מוזיקלית של עובד אפרת את השיר "גבעול". השיר יצא לאור לרדיו, אך לא זכה להצלחה והאלבום נגנז.
ב-1991 חזרה לוי ועבדה על אלבום חדש, שנלקח לקו רוקיסטי מעודן, תוך כדי שמירה על איכותו. לצורך האלבום התגייסו מוזיקאים ידועים, בהם מישל עמר, דורון פיקר, רביב גזית, קובי אייזנמן וורד קלפטר, חברתה הקרובה של לוי, שהלחינה לה את "ניחושים של ים" לאלבומה הראשון. את האלבום הפיק צוף פילוסוף. האלבום יצא על גבי תקליט, דיסק וקלטת אודיו.
לרדיו נשלחו מספר שירים, שמהם זכו להצלחה "לך לאן שתלך", "סוף המשחק", "אימפריה של בושה" ושיר הנושא. "אל תקנה לי ורד" הגיע למקום ה-37 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ב. לשיר "לך לאן שתלך" הופק וידאו קליפ מצליח שביימה דליה מבורך. השיר "גבעול" זכה להצלחה שלא זכה לה בגרסתו הקודמת.
האלבום עורר עניין תקשורתי כשיצא, ועל אף שלא נמכר הרבה הוא השאיר להיטים רבים.
רשימת רצועות

כל השירים עובדו על ידי צוף פילוסוף. "גבעול" עובד על ידי עובד אפרת.
אל תקנה לי ורד (תרצה אתר - ורד קלפטר) (4:52)
השיר הגיע למקום ה-37 במצעד הפזמונים העברי השנתי תשנ"ב.
גבעול (מאיר גולדברג - ורד קלפטר) (4:26)
נכתב לפעמים גם כ"גיבעול". השיר הוקלט ב-1989 בעיבוד והפקה מוזיקלית של עובד אפרת לתכנון המקורי של האלבום. השיר יצא לאור לרדיו אבל לא זכה להצלחה, מה שגרם לגניזת האלבום. למעשה, "גבעול" הוא השריד היחיד מהתכנון המקורי. מצב זה השתנה כאשר פורסם שלוי עובדת על אלבום חדש, למעשה האלבום הזה.
סוף המשחק (צוף פילוסוף) (3:45)
אתה יוצא מהמחזור (יצחק קלפטר - ורד קלפטר) (3:59)
לך לאן שתלך (מאיר גולדברג - קובי אייזנמן) (4:07)
לשיר הופק קליפ מצליח שביימה דליה מבורך.
אימפריה של בושה (מאיר גולדברג - עובד אפרת) (3:56)
זה לא עולם אחר (ורד קלפטר) (3:47)
לא בוכה (ורד קלפטר) (5:44)
השיר חודש על ידי דנה ברגר בשם "יש בזה טעם" והופיע באלבומה המצליח "עד הקצה", שיצא בשנת 2000.
לא נגיע רחוק (דני דותן) (3:54)
כמו פני הים (ורד קלפטר) (4:40)
אהבתי אותך בבוקר (לאונרד כהן - ורד קלפטר) (1:39)
גרסה עברית מקוצרת של ורד קלפטר לשיר "Hey, That's No Way To Say Goodbye" של לאונרד כהן. הגרסה המתורגמת הולחנה על ידי קלפטר. זהו הקטע המסיים את האלבום.
קרדיטים

| --- | --- |
 יעל לוי – שירה  צוף פילוסוף – גיטרה בס, עיבודים, הפקה מוזיקלית  עובד אפרת – גיטרה בס, עיבוד והפקה מוזיקלית ("גבעול")  ורד קלפטר – גיטרה, קולות  רביב גזית – קלידים  מישל עמר – תופים, כלי הקשה:  דורון פיקר – אקורדיון  קובי אייזנמן – גיטרות, קולות  עוזי נוי – גיטרות  חיים שמש – מפיק  אסנת שילוח – מפיקה
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1950

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  14 במאי 1950
 תאריך סיום:  20 במאי 1950
 מספר משתתפות:  12
 מארחת:  הונגריה (1949–1957) הונגריה
 ערים מארחות:  בודפשט
 זוכה:  ברית המועצות ברית המועצות
 מלך הסלים:  צרפת אן מרי קולשן  87, 14.5 למשחק
 → 19381952 ←
 
אליפות אירופה בכדורסל נשים 1950, הייתה האליפות האזורית השנייה שאורגנה על ידי פיב"א אירופה. האליפות נערכה בבודפשט, הונגריה בין ה-14 במאי ל-20 במאי 1950.
ברית המועצות זכתה באליפות ובכך החלה תקופת שליטה הכדורסל הסובייטי בכדורסל אירופאי. עד לשנת 1991 נבחרת ברית המועצות ניצחה בכל האליפויות למעט אליפות שנערכה בשנת 1958.
מתכונת האליפות

בתחרות השתתפו 12 נבחרות. הם חולקו ל-3 בתים. הקבוצה המנצחת וסגניתה בכל בית המשיכו התמודדות על המדליות. יתר הקבוצות התמודדו על מקומות 7-12.
בית הגמר

| מקום | נבחרת | נקודות | נצ' | הפ' | קליעה | ספיגה | הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 10 | 5 | 0 | 350 | 128 | 222 |
| 2 | הונגריה (1949–1957) הונגריה | 9 | 4 | 1 | 224 | 185 | 39 |
| 3 | צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 8 | 3 | 2 | 205 | 206 | 1- |
| 4 | צרפת צרפת | 7 | 2 | 3 | 197 | 257 | 60- |
| 5 | איטליה איטליה | 6 | 1 | 4 | 168 | 217 | 49- |
| 6 | פולין פולין | 5 | 0 | 5 | 116 | 267 | 151- |
הדירוג הסופי

| --- | --- |

מיקום: נבחרת
1: ברית המועצות ברית המועצות
2: הונגריה (1949–1957) הונגריה
3: צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה
4: צרפת צרפת
5: איטליה איטליה
6: פולין פולין

7: רומניה (1948-1952) רומניה
8: בלגיה בלגיה
9: שווייץ שווייץ
10: אוסטריה אוסטריה
11: ישראל ישראל
12: הולנד הולנד
נבחרת ישראל באליפות

הנבחרת הגיעה לאליפות כמעט ללא הכנה מקדימה. ההרכב נוצר על פי שיקולים פוליטיים של חלוקת נציגות ההרכב בין מכבי להפועל. השחקניות מהאיגודים השונים לא התאמנו כמעט יחד.
נבחרת ישראל כללה את השחקניות הבאות:
דבורה רוף קמינר -44, 6.3 נקודות למשחק
מילכה שוורץ  עמישב - 6, 1.2 נקודות למשחק
יהודית צביבל שמבן
רעיה ברונשטיין -23, 3.8 נקודות למשחק
ציונה גלעדי ז"ל - 3, 0.6 נקודות למשחק
אורה נודל -20, 2.9 נקודות למשחק
מיה קרפ רשף -20, 2.9 נקודות למשחק
טובה בורנשטיין אפשטיין - 21, 3.0 נקודות למשחק
תמר מטל שומכר -10, 2.0 נקודות למשחק
צילה אופנטיר אופיר ז"ל -בסגל
לאה דטויניק ז"ל - 4, 0.8 נקודות למשחק
אמירה הדרה ז"ל - 2, 0.1 נקודות למשחק
דליה הפנר -1, 0.3 נקודות למשחק
אביבה זילברשטיין ז"ל - בסגל
מאמן הנבחרת - דולק (אהרון) אומשוויף עמישב ז"ל
בתחילת האליפות הנבחרת שיחקה בבית ב' והפסידה בכל המשחקים:
נגד אוסטריה 12:32
נגד הונגריה 13:95
נגד פולין 19:44
בהמשך היא התמודדה על מקומות 7-12:
נגד שווייץ 21:28 - הפסד
נגד רומניה 21:41 - הפסד
נגד בלגיה 28:50 - הפסד
נגד הולנד 28:21 - ניצחון
הנבחרת סיימה את האליפות במקום ה-11.
במשך 18 שנה לאחר מכן לא נשלחה נבחרת כדורסל נשים ישראלית לאליפויות בינלאומיות.
ב-2019 כדורסלניות נבחרת ישראל הראשונה 1950 נכנסו להיכל התהילה של כדורסל נשים ישראל.
הערות שוליים

↑  היכל התהילה - כדורסל נשים ישראל
אלביס מאנו

אלביס קופי אוקיירה ויאפה מאנו (בהולנדית: Elvis Kofi Okyere Wiafe Manu; נולד ב-13 באוגוסט 1993 בדורדרכט שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים

מאנו גדל במחלקות הנוער של SC אמסטלווייק, SSW ופיינורד. ב-26 בפברואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של פיינורד, בהפסד 3-2 לפ.ס.וו. איינדהובן במסגרת המחזור ה-23 בליגת העל ההולנדית לעונת 2011/2012. ב-6 במאי הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-2 על הירנפיין במסגרת המחזור ה-34 בליגה. הוא ערך 33 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-31 באוגוסט 2012 הושאל מאנו למשך עונת 2012/2013 לאקסלסיור רוטרדם מליגת המשנה ההולנדית. הוא ערך 20 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים.
ב-9 בינואר 2014 הושאל מאנו עד לתום עונת 2013/2014 לקמבור מליגת העל ההולנדית. ב-19 בינואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-0 על גו אהד איגלס במסגרת המחזור ה-19 בליגה. ב-26 בינואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על הירנפיין במסגרת המחזור ה-20 בליגה. הוא ערך 15 הופעות ליגה במועדון במהלך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-29 באוגוסט 2015 חתם מאנו בברייטון אנד הוב אלביון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. ב-19 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשהחליף את תומר חמד במחצית בתיקו 0-0 נגד וולברהמפטון וונדררס במסגרת המחזור השמיני בליגה לעונת 2015/2016. הוא ערך עשר הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-1 בפברואר 2016 הושאל מאנו להאדרספילד טאון מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ עד ל-2 במאי 2016. ב-6 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 2-1 לפרסטון נורת' אנד במסגרת המחזור ה-20 בליגה לעונת 2015/2016. הוא ערך חמש הופעות ליגה במדי המועדון, וב-30 במרץ 2016 נקרא בחזרה מההשאלה.
ב-31 בדצמבר 2016 הושאל מאנו לגו אהד איגלס מליגת העל ההולנדית עד לתום עונת 2016/2017. ב-13 בינואר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-1 לא.ז. אלקמאר במסגרת המחזור ה-18 בליגה. ב-4 בפברואר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 2-1 על ניימכן במסגרת המחזור ה-21 בליגה. הוא ערך 14 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-10 ביולי 2017 חתם מאנו על חוזה לשנתיים בגנצ'לרבירלי מליגת העל הטורקית. הוא ערך 24 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע ארבעה שערים.
ב-1 ביולי 2018 חתם מאנו באקהיסארספור מליגת העל הטורקית. הוא ערך 28 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שבעה שערים, וכן זכה עם המועדון בסופר קאפ הטורקי.
ב-2 ביולי 2019 חתם מאנו בבייג'ינג רנהה מליגת העל הסינית. הוא ערך 12 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שער אחד.
ב-16 באוגוסט 2020 חתם מאנו בלודוגורץ ראזגרד מליגת העל הבולגרית. הוא ערך 36 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שמונה שערים, וזכה עם המועדון באליפות בולגריה ובסופר קאפ הבולגרי.
ב-28 בפברואר 2022 חתם מאנו בוויסלה קרקוב מליגת העל הפולנית עד לתום עונת 2021/2022. הוא ערך 11 הופעות ליגה במדי המועדון, בהן הבקיע שני שערים.
ב-2 באוגוסט 2022 חתם מאנו על חוזה לשנתיים בבוטב פלובדיב מליגת העל הבולגרית. הוא ערך 14 הופעות ליגה בחצי הראשון של עונת 2022/2023, בהן הבקיע שבעה שערים.
ב-31 בינואר 2023 הושאל מאנו עד לתום עונת 2022/2023 לחרונינגן מליגת העל ההולנדית. ב-5 בפברואר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בתיקו 1-1 נגד טוונטה במסגרת המחזור ה-20 בליגה. הוא ערך עשר הופעות ליגה במועדון, ולא הבקיע שערים.
לקראת עונת 2023/2024 חזר מאנו לבוטב פלובדיב, אך לאחר שערך שתי הופעות ליגה בעונה זו, ב-4 באוגוסט 2023 שוחרר מהמועדון. ב-3 באוקטובר 2023 חתם באוניברסיטת קלוז'.
קריירה בינלאומית

מאנו שיחק בנבחרות הצעירות של הולנד, כולל בנבחרת הולנד עד גיל 21.
תארים

הסופר קאפ הטורקי (1): 2018/2019
אליפות בולגריה (1): 2020/2021
הסופר קאפ הבולגרי (1): 2021/2022
הערות שוליים

↑  Elvis Manu op huurbasis naar Excelsior באתר FR12, ‏ 31 באוגוסט 2012 (בהולנדית)
↑  Ghanaian attacker Elvis Manu feels Cambuur still not safe despite moving to 9th place באתר Modern Ghana, ‏ 15 במרץ 2014 (באנגלית)
↑  Elvis Manu: Feyenoord striker joins Brighton for undisclosed fee באתר BBC, ‏ 29 באוגוסט 2015 (באנגלית)
↑  Elvis Manu: Huddersfield sign Brighton winger on loan באתר BBC, ‏ 1 בפברואר 2016 (באנגלית)
↑  Elvis Manu: Brighton recall winger from Huddersfield Town loan באתר BBC, ‏ 30 במרץ 2016 (באנגלית)
↑  Manu heads to Holland באתר הרשמי של ברייטון אנד הוב אלביון, 31 בדצמבר 2016 (באנגלית)
↑  Go Ahead Eagles strengthened with Elvis Manu באתר הרשמי של גו אהד איגלס, 31 בדצמבר 2016 (בהולנדית)
↑  Elvis Manu leaves Brighton and signs with Genclerbirligi SK on two-year deal באתר BBC, ‏ 10 ביולי 2017 (באנגלית)
↑  Elvis MANU'dan 3 yıllık imza באתר הרשמי של אקהיסארספור, 1 ביולי 2018 (בטורקית)
↑  人和官宣荷兰快马加盟 曾帮助费耶诺德闯入欧联杯 באתר Sina Sports, ‏ 2 ביולי 2019 (בסינית)
↑  Лудогорец с пореден трансфер, "орлите" подписаха с Елвис Ману באתר Top Sport, ‏ 16 באוגוסט 2020 (בבולגרית)
↑  Elvis Manu piłkarzem Wisły Kraków באתר הרשמי של ויסלה קרקוב, 28 בפברואר 2022 (בפולנית)
↑  Ботев (Пд) с изненадващ трансфер באתר Top Sport, ‏ 2 באוגוסט 2022 (בבולגרית)
↑  Elvis Manu speelt de rest van het seizoen voor FC Groningen באתר OOG TV, ‏ 31 בינואר 2013 (בהולנדית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אלביס מאנו".
אלן בין

| --- | --- |

אלן בין
 לידה:  15 במרץ 1932 ווילר, טקסס
 פטירה:  26 במאי 2018 (בגיל 86) יוסטון, טקסס
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  ארצות הברית אמריקאי
 השכלה:  אוניברסיטת טקסס באוסטין  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  R. L. Paschal High School 
 עיסוק בעבר:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1963–1981 (כ־18 שנים)
 דרגה:  קפטן בצי ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  69 יום, 15 שעות, ו-14 דקות
 מספר פעילות חוץ-רכבית:  3 (2 מהן על הירח)
 זמן שהייה בפעילות חוץ-רכבית:  הליכות ירח: 7 שעות ו-45 דקות הליכות חלל: שעתיים ו-41 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  אלן בין
 משימות
 אפולו 12, סקיילאב 3
 
 עיטורים
    מדליית השירות המצוין של הצי
 
אלן לה-וֶרן בין (באנגלית: Alan LaVern Bean;‏ 15 במרץ 1932 – 26 במאי 2018) היה אסטרונאוט בתוכנית אפולו ובסקיילאב. האדם הרביעי שהלך על הירח, במסגרת משימת אפולו 12.
בצעירותו

בין נולד ב-15 במרץ 1932, בווילר, טקסס. בשנת 1950, סיים לימודים בבית הספר על שם ר.ל. פסקל, בפורט וורת', טקסס.
היה לו תואר בוגר במדעים בהנדסה אווירונאוטית מאוניברסיטת טקסס, אותו השלים בשנת 1955. בתום לימודיו הצטרף לצי, ולמד בבית הספר לטיסה. לאחר מכן הוצב בטייסת התקיפה הסילונית בג'קסונוויל, פלורידה. לאחר ארבע שנים, התחיל לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי של הצי, ולאחריו הטיס מספר מטוסים של הצי.
בין צבר למעלה מ-7,145 שעות טיסה, מתוכן 4,890 שעות על מטוסי סילון.
בנאס"א

בין היה בקבוצה השלישית שנבחרה על ידי נאס"א בשנת 1963 (לאחר שניסה פעם אחת להתקבל ולא נבחר). הוא היה טייס גיבוי של ג'מיני 10 אולם בתחילה לא קיבל שיבוץ למשימות הראשונות של תוכנית אפולו. בזמן האימונים הוא היה האסטרונאוט הראשון שהתאמן בסימולטור הציפה הנייטרלית (בריכת האימונים שבמרכז טיסות החלל מרשל) והיה מעורב בשילוב בריכה זו בתוכנית האימונים של האסטרונאוטים. לאחר שהאסטרונאוט קליפטון ויליאמס נהרג בתאונת מטוס, פיט קונראד ביקש שבין יהיה במקומו בצוות הגיבוי של אפולו 9.