stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קריית התקשורת במודיעין
הערות שוליים

↑  לי-אור אברבך, ‏תאגיד השידור במו"מ מתקדם לעבור לאולפנים במודיעין, באתר גלובס, 9 בדצמבר 2015
↑  עיריית מודיעין מכבים רעות, ערוץ 9 מגיע לפארק הטכנולוגי, באתר www.modiin.muni.il
↑  אלירן מלכי, ערוץ 9 נלחם על מעבר תאגיד השידור לאולפניו: "ביטול החוזה במודיעין יביא לסגירתנו", באתר כלכליסט, 10 ביולי 2016
1 2   נתי טוקר, תאגיד השידור "כאן" יעבור למודיעין בשבוע הבא, באתר TheMarker‏, 6 בספטמבר 2016
↑  תאגיד השידור הישראלי עובר לירושלים, באתר "סרוגים", 9 בפברואר 2020
↑  ערוץ 20 ישדר מאולפני התאגיד וערוץ 9 לשעבר ממודיעין, באתר אייס, 10 באוגוסט 2021
↑  אולפני ערוץ 9 במודיעין, גם פרסומות. צילומי פרסומת למילקי באולפני ערוץ 9 - חברת פי או וי שחר סגל הפקות, באתר www.facebook.com
↑  אולפני ערוץ 9 במודיעין, גם סדרות. צילומי סדרה "אלישע" באולפני ערוץ 9 - יואב גרוס הפקות, באתר www.facebook.com
המינבר במערת המכפלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 תאריך יצירה:  המאה ה־11 
 טכניקה וחומרים:  עץ 
 נתונים על היצירה
 זרם אמנותי:  אמנות מוסלמית 
 מיקום:  מסגד אל-ג'וואלי
 קואורדינטות:  31°31′30″N 35°06′39″E﻿ / ﻿31.524979649154°N 35.110958048065°E﻿ / 31.524979649154; 35.110958048065
 
המינבר במערת המכפלה הוא מינבר (דוכן תפילה) שנבנה במאה ה-11 ונמצא במסגד אל-ג'וואלי שבמערת המכפלה בחברון. המינבר הוזמן בשנת 1091 על ידי באדר אל-ג'מאלי, וזיר בכיר בשושלת הפאטמית, עבור מסגד שיעי באשקלון. בשנת 1191 העביר אותו צלאח א-דין מאשקלון למסגד אל-ג'וואלי בחברון.
תיאור המינבר

המינבר עשוי מפיסות עץ רבות שהוצמדו זו לזו ויוצרות עיטור גאומטרי, והוא נחשב ליצירת מופת באמנות האסלאמית. זהו המינבר העתיק ביותר שנותר בסגנון זה ועדיין משמש לתפילה. המינבר במסגד אל-אקצא בירושלים, שאף הוא הועבר לירושלים מחלב על ידי צלאח א-דין, עוצב בסגנון דומה.
המינבר כולל גרם מדרגות שבתחתיתו פתח כניסה ובראשו כיפה, והוא מקושט בעיטורי מוקרנס מוזהבים. דלתות המינבר מורכבות משני לוחות ועליהם מגולפים הדפסי כוכבים גאומטריים. מעל לדלתות ועל המשקופים מותקנים לוחות עם כתובות בערבית בכתב כופי, המתעדות את בניית המינבר והמסגד המקורי באשקלון. צלעות המינבר מעוטרות בערבסקות המבוססות על צורות גאומטריות דמויות משושים.
היסטוריה

על פי המסורת המוסלמית, המינבר הראשון נבנה על ידי מוחמד במדינה בשנת 629, ולאחר מכן הפך המינבר לסמל דתי ופוליטי. המינבר הוא מקום מושבו של האימאם במסגד, ומשמש כבמה לדרשות דת בימי שישי, הנושאות לעיתים גם אופי פוליטי.
המינבר במערת המכפלה הוזמן במקור בשנת 1091 או 1092 על ידי באדר אל-ג'מאלי, וזיר בכיר בשושלת הפאטמית, שכבשה זמן קצר לפני כן את שטחי מערב סוריה וארץ ישראל. באותה עת אשקלון נחשבה לעיר קדושה עבור השיעים, שהאמינו כי באחד הקברים בעיר נמצא ראשו של חוסיין (בן עלי). אל-ג'מאלי ציווה לבנות מסגד גדול באשקלון, בסמוך לקבר, והזמין מינבר מיוחד עבור המסגד.
מאוחר יותר, בשנת 1153, החליטו שליטי השושלת הפאטמית להעביר את קברו של חוסיין בן עלי למסגד חדש בקהיר, הנקרא כיום מסגד אל-חוסיין (אנ'), והמינבר שהוזמן על ידי אל-ג'מאלי נותר באשקלון. בשנת 1187 כבש צלאח א-דין, מנהיג השושלת האיובית, את ירושלים מידי הצלבנים. הוא חשש שאשקלון תהיה חשופה להתקפות נגד מצד הצלבנים ובשנת 1191 החליט להרוס את העיר, אך לפני כן הוא העביר את המינבר הפאטמי למסגד במערת המכפלה בחברון, שם הוא נמצא עד היום.
המינבר הוא אחד משלושת דוכני תפילה שנתרמו על ידי צלאח א-דין. האחרים מוצבים במכה ובמסגד אל-אקצא.
הערות שוליים

↑  רון פלד, השארנו את הפוליטיקה בבית וביקרנו במערת המכפלה, באתר ynet, 23 בנובמבר 2020.
כתובות בכתב כופי מעל דלתות המינבר
הנרי ויטנברג

הנרי ויטנברג (באנגלית: Henry Wittenberg‏; 18 בספטמבר 1918 – 9 במרץ 2010), היה קצין במשטרת ניו יורק ומתאבק יהודי-אמריקאי, אלוף אולימפי (לונדון 1948), סגן אלוף אולימפי (הלסינקי 1952) ופעמיים ברציפות אלוף המכביה (1950 ו-1954) בהיאבקות בסגנון חופשי.
ויטנברג ניצח במהלך הקריירה שלו הוא ב-400 קרבות והפסיד רק ב-4 קרבות.
ביוגרפיה

ויטנברג נולד בג'רזי סיטי ובבית הספר הצטיין בהיאבקות, שחייה ושחמט. בשנתו הראשונה בקולג' התחיל להשתתף בטורנירים של היאבקות והצטיין בכך. הוא לקח חלק בטורנירים של איגוד האתלטים החובבים וזכה בשמונה מהם, תוך לקיחת חלק בשלוש מאות היאבקויות וזכייה בכולן. הוא למד והתאבק בישיבה יוניברסיטי ובסיטי קולג' של ניו יורק במשך שלוש עשרה שנים. הוא שימש כפרופ' לחינוך לבריאות.
ביוגרפיה > אלוף אולימפי

באולימפיאדת לונדון (1948) זכה ויטנברג במדליית זהב לאחר ניצחון בקרב הגמר על פריץ שטוקלי משווייץ. במדליית ארד זכה בנט פוליקוויסט משוודיה.
ב-1950 השתתף במכביה השלישית וזכה במדליית זהב. באולימפיאדת הלסינקי (1952) זכה ויטנברג במדליית כסף. הוא הגיע שוב לקרב הגמר, אך הפעם הפסיד לוויקינג פאל משוודיה שזכה במדליית הזהב. במדליית הארד זכה אדיל אטן מטורקיה.
ב-1954 חזר ויטנברג לישראל וזכה במדליית זהב במכביה הרביעית.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) שימש ויטנברג כמאמן נבחרת ההיאבקות של ארצות הברית.
הנצחה

ב-1979 הוכנס שמו ליד לאיש הספורט היהודי.
הערות שוליים

↑  היום טקס נעילת המכביה, מעריב, 20 בספטמבר 1953.
אליפות וימבלדון 1992

| --- | --- |

המגרש המרכזי
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  22 ביוני 1992 – 5 ביולי 1992 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  106 
 כספי זכייה:  £4,416,820
 עיר מארחת:  אצטדיוני הטניס בווימבלדון 
 זוכה:  גברים:אנדרה אגסי (ארצות הברית) נשים:שטפי גראף (גרמניה) זוגות גברים:ג'ון מקנרו (ארצות הברית)/מיכאל שטיך (גרמניה) זוגות נשים:ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית)/נטליה זברבה (בלארוס) זוגות מעורבים:סיריל סוק (צ'כוסלובקיה)/לריסה ניילנד (לטביה)
 
 → אליפות וימבלדון 1991 אליפות וימבלדון 1993 ← 
 
אליפות וימבלדון 1992 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי הדשא של אצטדיוני הטניס בווימבלדון. התחרות התחילה ב-22 ביוני והסתיימה ב-5 ביולי. תוכנית התחרות כללה תחרויות גברים, תחרויות נשים ותחרויות זוגות גברים, זוגות נשים וזוגות מעורבים.
הפרסים

מנצחי תחרויות קיבלו את הפרסים הבאים:
תחרות הגברים - £265,000
תחרות הנשים - £240,000
תחרות זוגות גברים - £108,570
תחרות זוגות נשים - £93,920
תחרות זוגות מעורבים - £46,070
סך הפרסים באליפות היה £4,416,820 ובתחרויות לבודדים הם התחלקו כדלקמן:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| תחרות | תחרות | מנצח | גמר | חצי הגמר | רבע הגמר | הסיבוב הרביעי | הסיבוב השלישי | הסיבוב השני | הסיבוב הראשון |
| בודדים | גברים | £265,000 | £132,000 | £66,250 | £34,450 | £18,550 | £10,730 | £6,490 | £3,975 |
| בודדים | נשים | £240,000 | £120,000 | £57,970 | £29,280 | £14,840 | £8,315 | £5,035 | £3,080 |
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות דורגו:
ג'ון פיצג'רלד (אוסטרליה אוסטרליה) ואנדרס יאריד (שוודיה שוודיה), מנצחי תחרויות 1989 ו-1991, הודחו בסיבוב השני
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בחצי הגמר
קלי ג'ונס וריק ליץ' (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
ג'ים גראב וריצ'י רנברג (ארצות הברית ארצות הברית), הפסידו במשחק הגמר
סקוט דייוויס ודייוויד פייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו ברבע הגמר
גראנט קונל וגלן מיצ'יבטה (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השני
טום נייסן (הולנד הולנד) וסיריל סוק (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בסיבוב הראשון
קן פלאק וטוד ויטסקן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
מארק קרנצמן וּוֹלי מסור (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו ברבע הגמר
ויין פריירה ופיט נורבל (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
סטיב דה-וריס (ארצות הברית ארצות הברית) ודוד מקפרסון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
לוק ג'נסן (ארצות הברית ארצות הברית) ולורי וורדר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
גי פורז' (צרפת צרפת) ויאקב חלסק (שווייץ שווייץ), הודחו בחצי הגמר
חבייר פרנה (ארגנטינה ארגנטינה) ולאונרדו לַבַיֶה (מקסיקו מקסיקו), הודחו בסיבוב השלישי
קנט קינר וסוון סאלומה (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
אומר קמפורוזה (איטליה איטליה) וגורן איוואנישביץ' (קרואטיה קרואטיה), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר ג'ון מקנרו מארצות הברית ומיכאל שטיך מגרמניה שלא היו מדורגים נפגשו עם ג'ים גראב וריצ'י רנברג מארצות הברית וניצחו אותם ב-5 מערכות.
התחרות > תחרות זוגות נשים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. מנצחות תחרות 1991 השתתפו גם השנה אך עם פרטנרים חדשים. 16 זוגות קיבלו דירוג:
יאנה נובוטנה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) ולריסה ניילנד (לטביה לטביה), הפסידו במשחק הגמר
ג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית ונטליה זברבה (בלארוס (1991–1995) בלארוס), ניצחו בתחרות
ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו (ספרד ספרד) והלנה סוקובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בחצי הגמר
מרטינה נברטילובה ופם שרייבר (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחות תחרויות 1981–1984 ו-1986, הודחו בחצי הגמר
מרי ג'ו פרנאנדס וזינה גריסון (ארצות הברית ארצות הברית, הודחו בסיבוב הרביעי
קטרינה אדמס (ארצות הברית ארצות הברית) ומנון בולגרף (הולנד הולנד), הודחו בסיבוב השלישי
לורי מקנייל (ארצות הברית ארצות הברית) ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הרביעי
ג'יל התרינגטון (קנדה קנדה) וקטרין רינלדי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
פטי פנדיק (ארצות הברית ארצות הברית) ואנדראה סטרנאדובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בסיבוב השלישי
סנדי קולינס ואלנה ריינך (דרום אפריקה (1928–1994) דרום אפריקה), הודחו בסיבוב השלישי
ניקול פרוביס ואליזבת סמיילי (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
רייצ'ל מקווילן (אוסטרליה אוסטרליה) וקלאודיה פורביק (גרמניה גרמניה), הודחו בסיבוב הראשון
איזבל דמונז'ה ונטלי טוזיאה (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב השלישי
אנקה הובר וקלאודיה קולדה-קילש (גרמניה גרמניה), הודחו בסיבוב השלישי
קטרינה מלייבה (בולגריה בולגריה) וברברה ריטנר (גרמניה גרמניה), הודחו בסיבוב השלישי
גרטשן מאיירס וונדי וייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הרביעי
במשחק הגמר נטליה זברבה מבלארוס וג'יג'י פרנאנדס מארצות הברית נפגשו עם יאנה נובוטנה מצ'כוסלובקיה ולריסה ניילנד מלטביה וניצחו אותן בשתי מערכות. כל משתתפי הגמר השתתפו גם בגמר של השנה הקודמת אך עם פרטנרים אחרים. באותה שנה הזוג ניצח גם באליפות ארצות הברית הפתוחה ואליפות צרפת הפתוחה.
התחרות > תחרות זוגות מעורבים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. 16 זוגות קיבלו דירוג:
טוד וודברידג' (אוסטרליה אוסטרליה) ויאנה נובוטנה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו ברבע הגמר
אנדרס יאריד (שוודיה שוודיה) והלנה סוקובה (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה), הודחו בסיבוב השלישי
סיריל סוק (צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה) ולריסה ניילנד (לטביה לטביה), ניצחו בתחרות
ריק ליץ' וזינה גריסון (ארצות הברית ארצות הברית), מנצחי תחרות 1990, הודחו בסיבוב השני
קלי ג'ונס וג'יג'י פרנאנדס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
גלן מיצ'יבטה וג'יל התרינגטון (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב הראשון
מארק וודפורד וניקול פרוביס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
טום נייסן ומנון בולגרף (הולנד הולנד), הודחו בחצי הגמר
ג'ון פיצג'רלד ואליזבת סמיילי (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרות 1991, הודחו בסיבוב השני
דייוויד מקפרסון ורייצ'ל מקווילן (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב הראשון
גראנט קונל (קנדה קנדה) וקתרין רינלדי (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
מארק קרצמן (אוסטרליה אוסטרליה) ופם שרייבר (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
טוד ויטסקן וקטרינה אדמס (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
סטיב דה-וריס ופטי פנדיק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
לורי וורדר ורנה סטאבס (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
סקוט דייוויס ורובין וייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
במשחק הגמר סיריל סוק מצ'כוסלובקיה ולריסה ניילנד מלטביה שיחקו נגד יאקו אלטינג ומרים אורמנס מהולנד שלא היו מדורגים וניצחו אותם בשתי מערכות.
ישראל בווימבלדון

עמוס מנסדורף בסיבוב הראשון שיחק נגד מרקוס נווי מגרמניה וניצח ב-3 מערכות. בסיבוב השני הוא נפגש עם מיכאל שטיך מגרמניה והפסיד ב-4 מערכות.
אנדרה אגסי, מנצח התחרות
שטפי גראף, מנצחת התחרות
פיטסבורג

פיטסבורג (באנגלית: Pittsburgh) היא עיר במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, בירת מחוז אלגני ומרכז כלכלי ותעשייתי חשוב. מתגוררים בה 302,971 תושבים (נכון ל-2020), והיא העיר השנייה בגודלה בפנסילבניה אחרי פילדלפיה.
היסטוריה

בשנת 1754 הקימו הצרפתים במקום בו נמצאת היום פיטסבורג את מבצר פורט דוקן (DUQUESNE), כדי לשלוט על המקום בו מתחברים שני הנהרות מונונגאהלה ואלגני ויוצרים את נהר אוהיו. במהלך מלחמת הצרפתים והאינדיאנים (1754–1763), נכבש המבצר על ידי הגנרל ג'ון פורבס הסקוטי, כאשר הצרפתים נטשו את המבצר ושרפו אותו עם יציאתם. פורבס בנה מחדש את המבצר והפך את שמו למבצר פיט (Fort Pitt) על שם שר החוץ הבריטי, ויליאם פיט. האזור מסביב למבצר נקרא פיטסבורו (הרובע של פיט). במהלך מרד הפונטיאק של שבטים אינדיאניים נגד השלטון הבריטי, האינדיאנים צרו על המבצר במשך חודשיים. לאחר המהפכה האמריקאית, העיירה פיטסבורג המשיכה לגדול והתפתחה בה תעשייה של ייצור סירות. בהמשך התפתחה התעשייה בעיר ובשנת 1827 כבר ייצרה פיטסטבורג כמויות משמעותיות של ברזל, פח ומוצרים של זכוכית.
שגשוג תעשיית הפלדה בעיר נובע ממיקומה האסטרטגי. את העיר חוצים שני נהרות: מדרום נהר המונונגהלה ומצפון נהר האלגני. שני הנהרות נפגשים ב"נקודה" ויוצרים את נהר האוהיו. עם גילוי מכרות פחם בהרי מערב וירג'יניה ועפרת ברזל בהרי צפון טרנסילבניה, נוצרה בעיית הובלה שנפתרה על ידי השימוש בנהרות לתובלת המטענים. דרך הנהר הדרומי הובא פחם גולמי לעיר ודרך הנהר הצפוני הובאה עפרת ברזל. הפלדה חושלה במאות כבשנים ברחבי העיר ונשלחה על ספינות נהר לדטרויט לשמש לתעשיית הרכב.
בשנת 1845, כילתה שרפה גדולה מעל 1,000 מבנים בעיר. מלחמת האזרחים האמריקנית הביאה שגשוג לתעשיית הברזל של העיר, בייצור ברזל ונשק עבור הצבאות הלוחמים.
בשנות ה-80 של המאה ה-20 הצטמצמה התעשייה בפיטסבורג והאוכלוסייה בפיטסבורג הצטמצמה מ-675,000 ב-1950 ל-300,000 בשנת 2019.
כלכלה

בפיטסבורג ממוקמים מטות ההנהלה הראשית של חברות רבות מרשימת ה-Fortune 500, ביניהן חברת ההלבשה אמריקן איגל וענקית המזון היינץ.
השכלה

בעיר נמצאת אוניברסיטת פיטסבורג וכן המוסד הפרטי אוניברסיטת קרנגי מלון. המרכז הרפואי של אוניברסיטת פיטסבורג, מרכז רפואי אקדמי מוביל שבו מתבצעים רוב השתלות האיברים בארצות הברית. הדבר הביא להיותה של אוניברסיטת פיטסבורג בעלת תפקיד מוביל במחקר תאי הגזע, הגנה נגד טרור ביולוגי והנדסת רקמות.
הקהילה היהודית

בפיטסבורג יש כ-60,000 יהודים.[דרוש מקור] ביניהם זרמים שונים וקהילות שונות.
לא ידועה השנה המדויקת שבה נוסדה בעיר הקהילה היהודית, אולם מעריכים כי הקהילה נוסדה בין 1838 ל-1844 על ידי מהגרים מגרמניה. בשנות העשרים של המאה העשרים, חל גידול משמעותי בקהילה היהודית, עם הגירה למקום של יהודים רבים ממזרח אירופה. רובם התיישבו בשכונת סקוורל היל (אנ'), שהפכה בתחילת המאה העשרים למרכז התרבות היהודית בעיר, עם אטליזים כשרים, מעדניות, מסעדות יהודיות, וחנויות ספרים ביידיש ובעברית. במהלך השנים, ובדומה לתהליך שעבר על רוב יהדות ארצות הברית, נטמעו חלק גדול מיהודי המקום באוכלוסייה המקומית, מבחינה תרבותית.. מרבית הקהילה היהודית כיום מתרכזת בשכונות "סקוורל היל" ו"הגבעות הדרומיות". בנוסף, בפיטסבורג כ-200 משפחות של ישראלים מרביתם סטודנטים באוניברסיטאות קרנגי מלון, האוניברסיטה של פיטסבורג ואוניברסיטת פוינט פארק. בנוסף ישראלים רבים קשורים למרכז הרפואי של האוניברסיטה של פיטסבורג UPMC.
לקהילות היהודיות בפיטסבורג קשר מיוחד עם כרמיאל ואזור משגב במסגרת תוכנית שותפות 2000, של הסוכנות היהודית. בקהילה פעילים 5 שליחים ישראלים מטעם הסוכנות.
יהודי פיטסבורג, כרוב יהדות ארצות הברית, ברובם אינם דתיים, ורוב הדתיים שייכים לזרמים הרפורמי והקונסרבטיבי. בעיר גם קהילה יהודית אורתודוקסית קטנה של חסידי חב"ד, המפעילה רשת חינוך בשם אחי תמימים.
בשנת ה'תשע"ט (2018), נכנס רוברט באוורס, לאומן ואיש ימין קיצוני, לבית הכנסת הקונסרבטיבי "עץ חיים" וירה במתפללים, על רקע אנטישמי. 11 מתפללים נרצחו ושניים נפצעו. נפצעו גם ארבעה שוטרים. ב־2023 נגזר על באוורס עונש מוות.
הקהילה היהודית > אישים יהודים בולטים בקהילה היהודית ילידי פיטסבורג

אלברט אליס (באנגלית: Albert Ellis, ‏27 בספטמבר 1913, פיטסבורג, פנסילבניה – 24 ביולי 2007, ניו יורק), פסיכולוג יהודי-אמריקאי, מאבות גישת הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי, ומפתח גישת הטיפול הרציונלי אמוטיבי (REBT). אליס כתב ופרסם מעל 75 ספרים, 200 קלטות ו-1,200 מאמרים.
אדם ריינהרץ, תושב פיטסבורג ותיק כתב בכיר ב"פיטסבורג ג'ואיש כרוניקל", העיתון היהודי המוביל בעיר.
אורן לוי, תושב ותיק ומנהל את בית הספר היסודי "הלל אקדמי".
הרב אברהם בנימין זילברברג (נולד ב-ה'תרנ"ב, 1892 – נפטר ב-ליל יום כיפור י' בתשרי תשכ"ג, 7 באוקטובר 1962), מתחילה היה רב ואב"ד בטולישקוב בפולין, ומו"ץ בוורשה, ולאחר מכן רב ואב"ד בפיטסבורג, פנסילבניה, וחיבר ספרים רבים, וציונו ומקום קבורתו בירושלים.
הרב ברוך אהרן פופקו (פופקא; באנגלית: Bernard Poupko; ‏5 בפברואר 1917-ל' בניסן ה'תש"ע, 14 באפריל 2010), רב בפיטסבורג, פנסילבניה, ונשיא המזרחי בארצות הברית. הרב ברוך אהרן הוא אביו של הרב חיים יצחק פופקו, ששימש רב בברוקלין וסגן נשיא אגודת הרבנים. הרב ברוך אהרן הוא בנו של הרב אליעזר פופקו אב"ד וועליזש ברוסיה ולאחר מכן רב בפילדלפיה.
הרַבָּה דוידה (דניס ליס) אגר (באנגלית: Denise Leese Eger; נולדה ב-פורים ט"ו באדר ה'תש"כ, 14 במרץ 1960), רבה רפורמית אמריקנית המשתייכת להיהדות הרפורמית, כיהנה כיושבת-ראש איגוד הרבנים המתקדמים (CCAR) בארצות הברית בין 2015 ל-2017.
הרב יצחק שיינר (י"ד בחשוון ה'תרפ"ג, 5 בנובמבר 1922 פיטסבורג – י"ח בשבט ה'תשפ"א, 31 בינואר 2021 ירושלים ישראל), נולד בפיטסבורג ועשה עליה לישראל וגר בכרם אברהם, ראש הישיבה ישיבת קמניץ בירושלים וחבר מועצת גדולי התורה של דגל התורה.
מקס פישר (1908, פיטסבורג - 3 במרץ 2005, דטרויט), איש עסקים, יזם ופילנתרופ יהודי-אמריקני, וממנהיגיה הבולטים של יהדות ארצות הברית.
מגי פיינשטיין ילידת פיטסבורג, מטפלת בתחום בריאות הנפש, מייסדת "שותפות הריפוי 27/10", ארגון שעוסק בבריאות הנפש ובטיפול בטראומה בקהילה היהודית.
הקהילה היהודית > חסידות פיטסבורג

בפיטסבורג הוקמה גם חסידות פיטסבורג, שהיא חצר חסידית, וענף מחסידות נדבורנה. החסידות נוסדה על ידי רבי יוסף לייפר בעל ה"צדקת יוסף", בעיר פיטסבורג שבפנסילבניה, וכיום מרכזה באשדוד. לאחר פטירתו באדר ה'תשכ"ו, בנו בכורו רבי אברהם אבא לייפר בעל ה"אמונת אברהם" ו"איבא דאברהם" המחבר של הניגון העממי הישראלי המזדמר כיום בכל מדינות העולם ניגון "ישמחו השמים ותגל הארץ" שניצל בנס מהמלחמה בשואה, הוכתר לכהן במקומו כאדמו"ר בעיר פיטסבורג. בשנת ה'תש"ל עלה לישראל וקבע את משכנו בעיר אשדוד.
ערים תאומות

קזחסטן אסטנה, קזחסטן
קנדה המילטון, קנדה
ספרד בילבאו, ספרד
ישראל כרמיאל, ישראל
יפן סאיטאמה, יפן
רוסיה מוסקבה, רוסיה
אוקראינה דונצק, אוקראינה
בלגיה שרלרואה, בלגיה
סלובקיה פרשוב, סלובקיה
צ'כיה אוסטרבה, צ'כיה
ישראל קריית גת, ישראל
רוסיה נובוקוזנצק, רוסיה
הרפובליקה העממית של סין בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
קרואטיה רייקה, קרואטיה
הרפובליקה העממית של סין ווהאן, הרפובליקה העממית של סין
טורקיה גזיאנטפ, טורקיה
קרואטיה זאגרב, קרואטיה
הממלכה המאוחדת שפילד, הממלכה המאוחדת
בולגריה סופיה, בולגריה
ישראל משגב, ישראל
מקדוניה סקופיה, מקדוניה
ראו גם

מרכז הכנסים דוד ל. לורנס
פיטסבורג פיירטס
פיטסבורג פינגווינס
פיטסבורג סטילרס
התזמורת הסימפונית של פיטסבורג
חסידות פיטסבורג
הערות שוליים

↑  פיטסבורג וגרין ביי - שתי קבוצות – שתי ערים נעלמות
↑  Chroma Studios, Jewish Immigrants Have Found a Home in Pittsburgh, Positively Pittsburgh, ‏2015-12-07 (באנגלית אמריקאית)
↑  להרחבה על ההיסטוריה של יהדות פיטסבורג, ראו
History of the Jews in Pittsburgh בוויקיפדיה באנגלית
↑  מאת נתן גוטמן, עד ש"המצב" ייגמר, באתר הארץ, 12 בנובמבר 2003
↑  ynet, משפחת פאר שולחת גלויה מפיטסבורג, באתר ynet, 3 במרץ 2009
↑  http://www.chabadpgh.com/templates/articlecco_cdo/aid/ 532651/jewish/About-Us.htm
↑  לא נולד בה
(לצפייה הזיזו עם העכבר את סרגל הגלילה בתחתית התמונה)
| דגל פנסילבניה מדינת פנסילבניה |
| --- | --- | --- |
| בירת המדינה | האריסברג |  |
| אזורים גאוגרפיים | עמק ליהיי • הארץ ההולנדית של פנסילבניה • רמות לורל • הפונקוס • עמק סאסקהאנה |  |
| היישובים הגדולים ביותר | פילדלפיה • פיטסבורג • אלנטאון • אירי • רדינג • סקרנטון • בית לחם • נורת'המפטון • לנקסטר • האריסברג • אלטונה • יורק • וילקס-בארה • צ'סטר • ויליאמספורט • איסטון • לבנון • הייזלטון • ניו קאסל • ג'ונסטאון • מק'קיספורט |  |
| נושאים נוספים | מחוזות • סמלים • היסטוריה • דמוגרפיה • יהדות פנסילבניה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561808105171  BNE: XX5044829  GND: 4115567-1  LCCN: n79054720  MusicBrainz: 787abc26-28ce-44f8-a2d1-82d86b5d28a8  NARA: 10046064  NKC: ge192238  NLA: 35737145  SUDOC: 027485951  Trove: 1064356  VIAF: 133152143   WorldCat (עם VIAF): 133152143
גביע הפדרציה 1990

| --- | --- |
 ענף:  טניס 
 ארגון מפעיל:  הפדרציה הבין-לאומית לטניס 
 תקופת התחרות:  21 ביולי 1990 – 29 ביולי 1990 (9 ימים)
 מספר תחרות:  28 
 מספר משחקים:  74
 מדינות משתתפות:  47
 עיר מארחת:  נורקרוס, ארצות הברית ארצות הברית
 זוכה:  ארצות הברית ארצות הברית (14)
 
 → 1989 1991 ← 
 
גביע הפדרציה 1990 הייתה התחרות ה-28 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
התחרות נערכה במגרשי מרכז הטניס בנורקרוס, ארצות הברית. התחרות נערכה בחסות של NEC.
התחרות החלה ב-21 ביולי בהשתתפות 47 נבחרות והסתיימה ב-29 ביולי 1990.
נבחרת ארצות הברית ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ברית המועצות וזכתה בגביע בפעם ה-14 בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות

בעקבות גידול הנבחרות המשתתפות היה צורך ב-2 סיבובים מוקדמים לקביעת 32 נבחרות שישתתפו בתחרות הראשית. כמקובל היה גם סבב תנחומים בו השתתפו גם מנצחי סיבוב הראשון של המוקדמות.
מהלך התחרות > משחק הגמר

| ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית   ארצות הברית   2 | ארצות הברית, נורקורס   29 ביולי 1990  משטח קשה | ארצות הברית, נורקורס   29 ביולי 1990  משטח קשה | ברית המועצות   ברית המועצות   1 | ברית המועצות   ברית המועצות   1 | ברית המועצות   ברית המועצות   1 | ברית המועצות   ברית המועצות   1 | ברית המועצות   ברית המועצות   1 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| . | . | . | . | 1 | 2 | 3 |  |  |
| 1 | ארצות הברית | ג'ניפר קפריאטי  |  | 7 | 6 |  |  |  |
| 1 | ברית המועצות | ליילה מסחי |  | 6 | 2 |  |  |  |
| 2 | ארצות הברית | זינה גריסון |  | 6  | 3 | 3 |  |  |
| 2 | ברית המועצות | נטליה זברבה |  | 4 | 6 | 6 |  |  |
| 3 | ארצות הברית | ג'יג'י פרננדס/זינה גריסון  |  | 6 | 6 |  |  |  |
| 3 | ברית המועצות | לריסה ניילנד/נטליה זברבה |  | 4 | 3 |  |  |  |
ישראל בתחרות

בנבחרת ישראל השתתפו יעל סגל, לימור זלץ ואילנה ברגר. בסיבוב המוקדם השני הן נפגשו עם אירלנד וניצחו 0:2. בסיבוב הראשון הן נפגשו עם דנמרק וניצחו 0:3. בסיבוב השני הן נפגשו עם ספרד והפסידו 0:2.
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1997

| --- | --- |

האצטדיון על שם ארתור אש
 ענף:  טניס 
 תקופת התחרות:  25 באוגוסט 1997 – 7 בספטמבר 1997 (14 ימים) 
 מספר תחרות:  117 
 עיר מארחת:  ניו יורק
 אצטדיון:  מרכז הטניס הלאומי
 זוכה:  גברים:פטריק ראפטר (אוסטרליה) נשים:מרטינה הינגיס (שווייץ) זוגות גברים:יבגני קפלניקוב (רוסיה)/דניאל ואצק (צ'כיה) זוגות נשים:לינדזי דבנפורט (ארצות הברית)/יאנה נובוטנה (צ'כיה) זוגות מעורבים:מנון בולגראף (הולנד)/ריק ליץ' (ארצות הברית)
 
 → אליפות ארצות הברית הפתוחה 1996 אליפות ארצות הברית הפתוחה 1998 ← 
 
אליפות ארצות הברית הפתוחה 1997 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי מרכז הטניס הלאומי בפארק פלאשינג מדוז. כל המשחקים נערכו על משטח קשה. התחרויות התחילו ב-25 באוגוסט והסתיימו ב-7 בספטמבר. זו הייתה האליפות ה-117 מאז ייסודה.
בשנה זו הסתיימה בניית אצטדיון ארתור אש החדש.
התחרות > תחרות זוגות גברים

בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה), מנצחי תחרויות 1995 ו-1996 הודחו בסיבוב הראשון
יאקו אלטינג ופול הרהאריוס (הולנד הולנד), מנצחי תחרות 1994, הודחו בסיבוב השני
סבסטיאן לארו (קנדה קנדה) ואלכס או'בריאן (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השני
יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה) ודניאל ואצק (צ'כיה צ'כיה), ניצחו בתחרות
מארק פיליפוסיס ופטריק ראפטר (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
לואיס לובו (ארגנטינה ארגנטינה) וחביאר סאנצ'ס (ספרד ספרד), הודחו בסיבוב השני
מרטין דם (צ'כיה צ'כיה) ואדריי אולחובסקי (רוסיה רוסיה), הודחו בסיבוב השלישי
אליס פריירה (דרום אפריקה דרום אפריקה) ופטריק גלברייט (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
ריק ליץ' ויונתן סטרק (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב הראשון
מאהש בהופאטי ולאנדר פאיס (הודו הודו), הודחו בחצי הגמר
יונס ביורקמן וניקלס קולטי (שוודיה שוודיה), הפסידו במשחק הגמר
נייל ברוד (בריטניה בריטניה) ופייט נורבל (דרום אפריקה דרום אפריקה), הודחו בסיבוב הראשון
דונלד ג'ונסון ופרנסיסקו מונטנה (ארצות הברית ארצות הברית), הודחו בסיבוב השלישי
טרבור קרונמן (ארצות הברית ארצות הברית) ודייוויד מקפרסון (אוסטרליה אוסטרליה), הודחו בסיבוב השלישי
גרנט קונלי ודניאל נסטור (קנדה קנדה), הודחו בסיבוב השלישי
אוליבר דלטרה ופבריס סנטורו (צרפת צרפת), הודחו בסיבוב הראשון
מזוג מנצחי תחרות 1996 טוד וודברידג' ומארק וודפורד (אוסטרליה אוסטרליה) הודחו בסיבוב הראשון. יבגני קפלניקוב (רוסיה רוסיה) ודניאל ואצק (צ'כיה צ'כיה) נפגשו במשחק הגמר עם יונס ביורקמן וניקלס קולטי (שוודיה שוודיה) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הם ניצחו גם באליפות צרפת הפתוחה.