stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שערוריית ילדים תמורת מזומן

בית המשפט של מחוז לוצרן בווילקס-באר, פנסילבניה
שערוריית "ילדים תמורת מזומן" היא פרשה במסגרתה שני שופטים בבית משפט במחוז לוצרן, פנסילבניה, ארצות הברית קיבלו שוחד מבתי כלא פרטיים בתמורה להטלת פסקי דין קשים על קטינים כדי להגביר את התפוסה בבתי הסוהר הפרטיים לנוער בפנסילבניה. שני השופטים, מייקל קונהאן ומארק צ'יאברלה הורשעו ונגזרו עליהם מאסר ממושך ותשלום פיצויים של למעלה ממאה מיליון דולר.
צ'יאברלה גזר על אלפי ילדים שהות ממושכת במרכזי כליאה לנוער בגין עבירות טריוויאליות כמו לעג לסגן מנהל בית ספר ברשת מייספייס או הסגת גבול בבניין נטוש. קונהאן הודה בשנת 2010 באשמה בסעיף אחד של קשר סחיטה ונידון ל-17.5 שנות מאסר פדרלי. צ'יאברלה בחר ללכת למשפט והורשע ב-12 מתוך 39 סעיפים ונידון ל-28 שנות מאסר בכלא פדרלי.
בעקבות השערורייה, בית המשפט העליון של פנסילבניה ביטל מאות פסקי דין של מחוז לוצרן. המרכז למשפטי נוער הגיש תובענה ייצוגית נגד השופטים וגורמים רבים אחרים, ובית המחוקקים של מדינת פנסילבניה הקים ועדה לחקור בעיות במערכת המשפט לנוער במחוז.
חקירות לפני התפוצצות הפרשה

מועצת ההתנהלות השיפוטית (Judicial Conduct Board) של פנסילבניה קיבלה ארבע תלונות על מייקל קונהאן בין 2004 ל-2008, אך מאוחר יותר הודתה המועצה שלא חקרה אף אחת מהן, ואף לא חיפשה תיעוד בנוגע למקרים המעורבים. חקירה נוספת על גזר דין לא תקין במחוז לוצרן החלה בתחילת 2007 כתוצאה מבקשות של מספר צעירים לסיוע מהמרכז למשפטי נוער בפילדלפיה. עורכי דין מהמרכז קבעו כי כמה מאות תיקים נדונו מבלי שהנאשמים קיבלו ייעוץ מתאים. באפריל 2008, המרכז עתר לבית המשפט העליון של פנסילבניה בבקשה לסעד בגין הפרה לכאורה של זכויות האזרח של בני הנוער שנשפטו. בקשת הסעד נדחתה מאוחר יותר, ולאחר מכן נשקלה מחדש בינואר 2009, כאשר עלו האשמות בשחיתות נגד קונהן וצ'יאברלה.
ה-FBI ורשות המיסים הפדרלית, ה-IRS, חקרו גם הם את שני השופטים, אם כי התאריכים וההיקף המדויקים של חקירות פדרליות אלה לא פורסמו ברבים. חלק מהחקירה נחשף היות שהתרחש במהלך דיונים על התנהלותה של שופטת אחרת לשעבר במחוז לוצרן, אן ה. לוקוטה. לוקוטה הובאה בפני מועצת ההתנהגות השיפוטית בנובמבר 2006 כדי לענות על האשמות של שימוש בעובדי בית המשפט לצרכיה האישיים, הפגנת הטיה בגלוי כלפי כמה עורכי דין שהתעמתו איתה, והשפלת עובדים בפומבי. הדירקטוריון פסק נגד לוקוטה בנובמבר 2008, והיא הודחה. במהלך הדיונים, לוקוטה האשימה את קונהאן בקונספירציה להדחתה. היא סייעה לחקירה הפדרלית על תוכנית "ילדים תמורת מזומן", ובעקבות כך הוציא בית המשפט העליון של פנסילבניה צו עיכוב שעצר את הדחתה של לוקוטה.
בית המשפט העליון של פנסילבניה החליט לבסוף לאשר את הדחתה של לוקוטה מהספסל בינואר 2011, ומצא שהיא קיבלה משפט הוגן, ללא קשר לעדותו של קונהאן. היא גם הורתה למחוק את הרישומים של 2,401 מהצעירים שנפגעו.
אישומים

הצהרה ממשרד התובע האמריקאי למחוז התיכון של פנסילבניה פירטה את ההאשמות נגד שני השופטים ב-26 בינואר 2009. ההאשמות תיארו פעולות של שני השופטים בין 2000 ל-2007 שנועדו לסייע בבנייה ובאכלוס של מתקנים פרטיים לכליאת לנוער.
התובע האמריקני האשים כי בשנת 2002 קונהאן, שהיה אז נשיא בית המשפט, השתמש בסמכותו כדי לבטל מימון למתקן המופעל במחוז. על פי החשד, השופטים קיבלו מיליוני דולרים בתשלומים עבור השלמת הסכם מחייב בין בית המשפט לבין המתקנים הפרטיים, בבעלות משותפת של עורך הדין רוברט פאוול, לשימוש בשירותיהם וסגירת המתקן המחוזי לאחר מכן. בהסתרת התשלומים היו מעורבות במספר גורמים ועסקאות שהביאו לטענות להעלמת מס נגד השניים. הם הואשמו גם בשליחת קטינים למתקנים אלו, בהם לשופטים היה אינטרס כספי גם כאשר קציני המבחן לנוער לא המליצו על כך.
בהסדרי טיעון מקוריים, שנקבעו במשא ומתן, נקבעו שבע שנות מאסר, קנסות והחזרים, וקבלת אחריות על הפשעים. ב-30 ביולי 2009, דחה השופט אדווין מ' קוסיק את הסדר הטיעון, תוך שהוא מצביע על "התנהגות לאחר הודאה באשמה וביטויים של הנאשמים" שלדעתו אינם עומדים בתנאי ההסכם. קוסיק כתב שקונהאן וצ'יאברלה המשיכו להכחיש את הפשעים שלהם גם לנוכח ראיות מוחצות, ולכן אינם זכאים להקלה הרבה מתחת להנחיות הענישה הפדרלית. פרקליטיהם של שני השופטים הגישו בקשה לבחינה מחדש של דחיית הסדר הטיעון. הבקשה נדחתה ב-24 באוגוסט 2009, וצ'יאברלה וקונהאן משכו לאחר מכן את הודאתם באשמה, פעולה שהביאה בסופו של דבר למשפטו של צ'יאברלה והאשמות נוספות נגד השופטים לשעבר.
בעקבות דחיית העסקה, ב-9 בספטמבר 2009, הוגש כתב אישום בן 48 סעיפי אישום נגד השניים, שכלל סחיטה, הונאה, הלבנת הון, סחיטה, שוחד והפרות מס פדרליות. שני השופטים הועמדו לדין בגין האישומים ב-15 בספטמבר 2009. השניים סירבו להודות בכל הסעיפים ונותרו חופשיים בערבות של מיליון דולר, למרות בקשת התובעים הפדרליים לערבות גבוהה יותר. התובעים טענו שערבון השופטים היה צריך להיות גבוה יותר, מכיוון שהם עומדים בפני אפשרות לעונשי מאסר ארוכים והיו עדויות לניסיונות להגנה על נכסים.
רוברט פאוול, עורך דין ובעלים משותף של שני מתקני הנוער בלב השערורייה, הודה ב-1 ביולי 2009 באי דיווח על עבירה פלילית וסיוע לקשר של העלמת מס, ובמעורבות בשוחד על סך 770,000 דולר. פאוול שילם לשניים בתמורה לסיוע בפיתוח מרכזי הכליאה לנוער שבבעלותו. בית המשפט העליון של פנסילבניה השעה זמנית את רישיונו של פאוול ב-1 בספטמבר, תוך ציון הרשעתו הפלילית.
רוברט מריקל, יזם הנדל"ן שבנה את שני מתקני הנוער, הודה ב-3 בספטמבר 2009 באי חשיפת עבירה פלילית. מריקל שילם לקונהאן וצ'יאברלה 2.1 מיליון דולר כשכר טרחה. מריקל הסכים לשלם 2.15 מיליון דולר למימון תוכניות בריאות ורווחה מקומיות לילדים.  מריקל שוחרר ממעצר פדרלי ב-2015 לאחר שריצה מאסר של שנה.
סנדרה ברולו, לשעבר סגנית המנהלת של שירותי זיהוי פלילי של שירותי המבחן לנוער במחוז לוצרן, הודתה באשמה בעסקת טיעון במרץ 2009 בשיבוש הליכים פדרליים. ההאשמות הללו נבעו מפעולות שברולו נקטה לאחר שנודע לה ששמה מופיע בתביעה האזרחית הפדרלית.
פסקי דין וגזרי דין פליליים

ב-18 בפברואר 2011, הרשיע חבר מושבעים פדרלי את צ'יאברלה ב-12 מתוך 39 סעיפים, כולל סחיטה במסגרתה קיבלו השניים תשלום בלתי חוקי של כמעט מיליון דולר ממקים של מרכז נוער.
צ'יאברלה נמצא אשם גם בהונאת מס וקשירת קשר להלבנת הון. המושבעים זיכו אותו מאשמת סחיטה ושוחד במקרה אחר.
לאחר הרשעתו של צ'יאברלה, הוא ועורך דינו ערכו על מדרגות בית המשפט מסיבת עיתונאים מאולתרת. מסיבת העיתונאים הופרעה על ידי סנדי פונזו, שבנה אדוארד קנזקוסקי התאבד ביוני 2010 לאחר שצ'יאברלה גזר עליו שהות במתקן הכליאה לנוער.
ב-11 באוגוסט 2011 נידון צ'יאברלה ל-28 שנות מאסר פדרלי. הוא מרצה את עונשו במוסד הכליאה הפדרלי באשלנד, כלא פדרלי עם אבטחה נמוכה במזרח קנטקי.  הוא אמור להשתחרר ב-2035, כשיהיה בן 85. ערעור אחד שלו נדחה ב-25 ביולי 2013. בערעור שני אישר השופט את טענתו של צ'יאברלה לפיה עורכי דינו לא העלו תביעות התיישנות באישומים אלו. הוא הורה על משפט חדש בסעיפים אלה, אך אישר את ההרשעות בהונאה.
ב-23 בספטמבר 2011 נידון קונהאן ל־17 וחצי שנות מאסר בכלא פדרלי לאחר שהודה באשמת קשר לסחיטה. בשל התפרצות נגיף הקורונה, הוא שוחרר מהכלא ביוני 2020, שש שנים לפני מועד שחרורו המקורי.
ב-4 בנובמבר 2011, נידון פאוול ל-18 חודשי מאסר פדרלי לאחר שהודה באי דיווח על עבירה פלילית וסיוע לקנוניית מס. הוא נכלא במחנה הכלא הפדרלי, פנסקולה, מתקן בעל אבטחה נמוכה בפלורידה, ושוחרר ב-16 באפריל 2013. ב-10 באוגוסט 2015, אושר הסכם פשרה בסך 4.75 מיליון דולר לפאוול, פיצויים הקשורים לעניינם של לפחות 2,400 קטינים.
גזר הדין של רוברט מריקל באשמת אי דיווח על פשע עוכב עד לעדותו הצפויה במשפט השוחד של חבר הקונגרס לשעבר וסנאטור מדינת פנסילבניה רפאל מוסטו. ב-23 בנובמבר 2010, פורסם כתב אישום בן שישה סעיפי אישום נגד מוסטו, שהואשם בקבלת יותר מ-28,000 דולר בתמורה לעזרתו בהשגת מענקים ומימון. מוסטו לא הודה באשמה. לאחר מותו של מוסטו ב-24 באפריל 2014, מריקל נידון למחרת לשנת מאסר אחת על ידי השופט המחוזי הבכיר אדווין מ' קוסיק. מריקל חויב לשלם קנס של 250,000 דולר ולהתייצב בלשכה הפדרלית לבתי הכלא ב-14 במאי 2014. הוא שוחרר ב-29 במאי 2015.
תביעות הקורבנות

בית המשפט העליון של פנסילבניה מינה את השופט הבכיר ארתור גרים מבית המשפט המחוזי של מחוז ברקס לבדוק את כל המקרים שנדונו על ידי קונהאן וצ'יאברלה. מינויו של גרים קיבל את סמכותו מחוק שנעשה בו שימוש נדיר, המכונה "שיפוט ספסל המלך" (אנ')‏, גרים המליץ לבטל את כל פסקי הדין שניתנו על ידי צ'יאברלה מ-2003 עד 2008, ולמחוק את רישומי הצעירים שנפגעו. ב-26 במרץ 2009 אישר בית המשפט העליון את המלצותיו של גרים וקבע כי צ'יאברלה הפר את זכויותיהם החוקתיות של אלפי בני נוער, והורה על ביטול מאות פסקי דין של בני נוער.
תביעה ייצוגית הוגשה על ידי המרכז למשפטי נוער בשם הצעירים שנשפטו ולא היו מיוצגים על ידי עורך דין או קיבלו ייעוץ לגבי זכויותיהם. התביעה כללה גם תביעה לפיצויים במסגרת החלק האזרחי של חוק הארגונים המושפעים והמושחתים (RICO) נגד בני זוגם של השופטים ושותפיו העסקיים, פקידי מרכזי נוער ומחוז לוצרן. שלוש תביעות פדרליות נוספות שהוגשו בשם הקורבנות אוחדו עם התביעה של מרכז המשפט לנוער.
הבונה והבעלים של בתי המעצר הפרטיים נקנסו בתשלומים של כ-25 מיליון דולר. ב-17 באוגוסט 2022, השופט המחוזי בארצות הברית, כריסטופר קונר, הוציא פסק דין המחייב את השופטים צ'יאברלה וקונהאן לשלם פיצויים בסך 106 מיליון דולר בתוספת פיצויים עונשיים של 100 מיליון דולר לכמעט 300 ילדים שנשלחו באופן לא חוקי למתקני כליאה במהלך השערורייה, תוך שימוש בתעריף בסיס של $1000 ליום מעצר שלא כדין.
הוועדה הבין-זרועית למשפט נוער

בעקבות ההאשמות הפדרליות, האספה הכללית של פנסילבניה עברה הקימה ועדה שתחקור את מכלול הנסיבות סביב עיוות הדין. ביולי 2009 הוקמה הוועדה הבין-זרועית לצדק לנוער. הוועדה מורכבת מ-11 חברים, שמונו מכל סניף ממשל בפנסילבניה, כאשר ארבעה חברים נבחרים על ידי הרשות השופטת, ארבעה על ידי בית המחוקקים ושלושה על ידי המושל.
הוועדה, שתוכננה להיפגש לפחות פעם בחודש, התארגנה לחקור את פעולותיהם של שני השופטים והנזקים שנגרמו על ידי שני השופטים ולבחון את מצב בתי המשפט של מחוז לוצרן שנותרו בעקבות כהונתם. הוועדה קיבלה סמכות לזימון והיא נדרשה להשלים את עבודתה ולדווח על המלצותיה וממצאיה לשלושת הזרועות של ממשלת המדינה עד 31 במאי 2010.
בתרבות

השערורייה הוצגה ב - Capitalism: A Love Story, הסרט התיעודי של מייקל מור מ-2009. סרט תיעודי באורך מלא המכסה את השערורייה בשם Kids for Cash יצא בפברואר 2014, וזכה לביקורת חיובית. עיתונאי התחקיר זוכה פרס פוליצר ויליאם אקנברגר כתב אקספוזיציה מסוקרת באורך ספר של השערורייה. באפריל 2014, סדרת הפשע התיעודית של CNBC American Greed דיווחה על המקרה.
ביצירות בדיוניות, פרק בסדרה "חוק וסדר:מדור מיוחד", פרק בסדרה "CSI: ניו יורק", ופרק בסדרה "האישה הטובה" כללו שופטים מושחתים ששולחים ילדים למתקני כליאה פרטיים.
1921 בארצות הברית

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
| «««  1920   1919  1918 |  דגל ארצות הברית | 1921  בארצות הברית |  »»»  1922   1923   1924 |
כל ערכי השנים בארצות הברית • אירועים בולטים בעולם ב-1921 פורטל ארצות הברית • לוח שנה של שנת 1921
1921 בארצות הברית הייתה השנה בה חגגה ארצות הברית 145 שנה מיום היווסדה.
הנהגה

הנשיא:  וודרו וילסון (המפלגה הדמוקרטית) עד 4 במרץ, וורן הרדינג (המפלגה הרפובליקנית)
סגן הנשיא: תומאס מרשל (המפלגה הדמוקרטית) עד 4 במרץ, קלווין קולידג' (המפלגה הרפובליקנית)
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
4 במרץ – וורן הרדינג מושבע לנשיא ה-29 של ארצות הברית
11 ביולי – נשיא ארצות הברית לשעבר ויליאם הווארד טאפט מושבע כנשיא העשירי של בית המשפט העליון של ארצות הברית. הוא האדם היחיד עד כה שהיה גם נשיא וגם נשיא בית המשפט העליון.
4 באוגוסט – שידור רדיו ראשון של משחק טניס. שודר משחק במסגרת גביע דייוויס בפיטסבורג שבארצות הברית
7 בספטמבר – תחרות מיס אמריקה הראשונה נערכה באטלנטיק סיטי שבניו ג'רזי.
נולדו

27 בינואר – דונה ריד, שחקנית אמריקאית (נפטרה ב-1986)
4 בפברואר – בטי פרידן, פמיניסטית ופעילה חברתית אמריקאית (נפטרה ב-2006)
21 בפברואר – ג'ון רולס, פילוסוף אמריקאי (נפטר ב-2002)
14 באפריל – תומאס שלינג, כלכלן אמריקאי, זוכה פרס נובל לכלכלה (נפטר ב-2016)
3 במאי – שוגר ריי רובינסון, מתאגרף אמריקאי (נפטר ב-1989)
6 ביולי – ננסי רייגן, אשתו של רונלד רייגן והגברת הראשונה של ארצות הברית (נפטרה ב-2016)
18 ביולי – ג'ון גלן, אסטרונאוט ופוליטיקאי אמריקאי (נפטר ב-2016)
19 באוגוסט – ג'ין רודנברי, סופר ומפיק מדע בדיוני ("מסע בין כוכבים") (נפטר ב-1991)
25 באוגוסט – מונטי הול, מנחה שעשועוני טלוויזיה אמריקאי (נפטר ב-2017)
3 בנובמבר – צ'ארלס ברונסון, שחקן קולנוע אמריקאי (נפטר ב-2003)
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
9 בספטמבר – וירג'יניה ראפ, שחקנית ודוגמנית אמריקאית (נולדה ב-1895)
4 במרץ: וורן הרדינג מושבע כנשיא ה-29 של ארצות הברית
Drive (שיר של אר.אי.אם.)

Drive הוא סינגל שביצעה להקת אר.אי.אם. ויצא לאור בשנת 1992.
רקע

השיר נכלל באלבומה השמיני של הלהקה Automatic for the People. הוא דורג במקום ה-28 במצעד בילבורד הוט 100. במצעד השירים האלטרנטיביים דורג השיר במקום הראשון, ובמקום השני במצעד הרוק מיינסטרים. במצעד הסינגלים הבריטי השיר דורג במקום ה-11.
השיר סומפל לתוך השיר Space Bound שביצע אמינם בשנת 2011.
הוידאו קליפ לשיר בוים על ידי פיטר קאר וצולם בסכר ספולטובה שבעמק סן פרננדו.
המילים Hey kids, rock n' roll נלקחו מתוך השיר Rock On של דייוויד אסקס.
הערות שוליים

↑  ‏Drive, באתר songfacts
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 2a643420-c6fe-327c-bb50-1529319b74fa  MusicBrainz work: ed797fb6-f5e7-3eb6-ac25-9fa38bc52357
Drive (שיר של The Cars)

"Drive" הוא שיר משנת 1984 של להקת The Cars, הסינגל השלישי מתוך האלבום Heartbeat City של הלהקה, שיצא במרץ 1984, והלהיט הבינלאומי הגדול שלהם. השיר נכתב על ידי ריק אוקייסק, הושר על ידי הבסיסט בנימין אור והופק על ידי רוברט ג'ון "מאט" לאנג עם הלהקה. עם פרסומו, "Drive" הפך לשיר שהגיע למקום הגבוה ביותר במצעדים של להקת The Cars. בארצות הברית הגיע לשיא במקום ה-3 במצעד Billboard Hot 100. השיר הגיע למקום 5 (מס' 4 עם כניסה מחודשת בשנת 1985) בבריטניה, מספר 4 במערב גרמניה, מספר 6 בקנדה ומספר 3 (מספר 5 עם כניסה מחודשת בשנת 1985) באירלנד.
השיר משויך לאירוע Live Aid שנערך ביולי 1985, שם בוצע על ידי בנג'מין אור במהלך האירוע בפילדלפיה; לפני כן, השיר שימש כמוזיקת רקע למונטאז' של קליפים המתארים את הרעב באתיופיה באותה תקופה במהלך האירוע בלונדון, שהופק על ידי המוזיקאי האנגלי דייוויד בואי. לאחר הקונצרט השיר נכנס מחדש למצעד הסינגלים הבריטי והגיע לשיא כמספר 4, באוגוסט 1985. ההכנסות ממכירות השיר שהופץ מחדש גייסו כמעט 160,000 ליש"ט כתרומות.
בסקירה רטרוספקטיבית של השיר, עיתונאי AllMusic, דונלד א. גוארסקו שיבח את השיר על היותו "בלדה משגעת, התואמת כתיבת שירים מכל הלב לתמונת צלילים אלקטרונית מפתה. המוזיקה משקפת את הטון הלירי עם לחן מקסים שעולה ונופל בצורה מרגיעה ועם זאת עצובה."
קליפ וידאו

הסרטון המוזיקלי, שביים השחקן טימותי האטון, מציג את הדוגמנית / שחקנית בת ה-18, פולינה פוריסקובה, שלימים תהפוך לאשתו של ריק אוקייסק.
הקליפ מחליף בין צילומים של בנג'מין אור, היושב במועדון לילה נטוש, מול בובות שהוצבו בבר כלקוחות וכמוזג, לבין סצנות המתארות את התמוטטות היחסים בין הדמויות שגילמו אוקייסק ופוריסקובה. בסופו של דבר, לאחר שנותרה לבדה, האישה בוכה וצוחקת היסטרית זמן מה לפני שהיא מבקרת במועדון הלילה. היא מביטה בעצב מבעד לחלון מלוכלך על הבמה, שם ניראים בובות לבושות טוקסידו של חברי הלהקה, עם כלי הנגינה שלהם, כאילו הם מנגנים מופע, ופונה להתרחק עם סיום הווידאו.
מאוחר יותר נזכר האטון כי בימויו לסרטון התרחש מכיוון שהוא גר ליד אליוט רוברטס, מנהל להקת The Cars. הם האזינו לקטעים מהאלבום "Heartbeat City" שלא פורסם אז, והוטון אמר לרוברטס שהוא התרשם במיוחד מ"דרייב".
באותה תקופה כולם עשו סרטונים. זה היה השיא של MTV, וכשאתה הקלטת אלבום, אתה חשבת גם על הסרטון. דיברתי עם אליוט על כמה אני אוהב את השיר הזה 'דרייב', והתחלתי לתאר את כל הדרכים השונות שחשבתי שיוכלו ללכת איתו, עד הקליפ. והוא אמר, 'אתה יודע, כל מה שאתה אומר נשמע ממש מעניין. אכפת לך אם ... האם אתה מוכן שאעביר את הרעיון הזה לריק אוקייסק?' אמרתי 'בטח!' אז הוא חזר אלי למחרת ואמר, 'ריק ואני חושבים שאתה צריך לביים את הסרטון. אנחנו אוהבים את הרעיון שלך.' אז ככה זה קרה. וכחודש לאחר מכן הייתי בניו יורק באולפני אסטוריה במשך יומיים, וצילמתי את הסרטון.
האטון וריק אוקייסק התיידדו והביאו לכך שאוקייסק לוהק ב-"Made in Heaven".[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  "Drive by The Cars Songfacts". Songfacts.com. 12 במאי 1984. נבדק ב-7 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Ric Ocasek Rocks CBGB | Music News". 30 בספטמבר 2005. נבדק ב-7 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whitburn, Joel (2002). Top Adult Contemporary: 1961-2001. Record Research. p. 49.
↑  "BBC ON THIS DAY | 13 | 1985: Was Live Aid the best rock concert ever?". BBC News. נבדק ב-7 באוקטובר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Geldolf Live Aid". Mojo4music.com. אורכב מ-המקור ב-8 בינואר 2011. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Guarisco, Donald A. "Drive - The Cars | Listen, Appearances, Song Review". AllMusic. נבדק ב-7 באוקטובר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Video Classics: "Drive" – The Cars". CBS. 4 בפברואר 2012. אורכב מ-המקור ב-2016-03-05. נבדק ב-2020-02-27. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Timothy Hutton, from Ordinary People and Taps to a Cars video" By Will Harris Random Roles - AV Club Mar 10, 2015 accessed 13 March 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 831a0de5-208d-47b5-ae70-d86aa9eb70a4  MusicBrainz work: 4cbcd04d-3b93-30b1-bd33-3ace8d4a1826
600-609 לפנה"ס

שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 609 - 600 לפנה"ס
אירועים ומגמות

609 לפנה"ס – הבבלים מביסים את  צבא אשור שנשלט על ידי מלך אשור האחרון, אשור–אובליט השני וכוכבשים את חרן
609 לפנה"ס – יאשיהו מלך יהודה, מת בקרב מגידו נגד צבא פרעה נכו מלך מצרים
609 לפנה"ס – אזור ארץ ישראל עובר לשליטת ממלכת מצרים לאחר קרב מגידו
607 לפנה"ס – מותו של המלך קואנג משושלת ג'ואו של סין
605 לפנה"ס – קרב כרכמיש:  יורש העצר של בבל נבוכדנאצר השני מביס את צבא מצרים אשר נשלט על ידי מלך מצרים פרעה נכו מה שמאפשר את אבטחת כיבוש אשור על ידי בבל
605 לפנה"ס – אזור ארץ ישראל חוזר לשליטת ממלכת בבל לאחר קרב כרכמיש
605 לפנה"ס – נבוכדנאצר השני, אשר שימש בתור יורש העצר, מחליף את אביו נבופלאסר ומתמנה למלך בבל
603 לפנה"ס – החל למלוך סאדיאטס על ממלכת לידיה
600 לפנה"ס – ייסוד העיר מרסיי שבצרפת על ידי היוונים
600 לפנה"ס – ייסוד מילאנו על ידי הקלטים סביב שנה זו
600 לפנה"ס – ייסוד קפואה
600 לפנה"ס – איזמיר נבזזת ונהרסת
600 לפנה"ס – נבוכדנצר השני בונה את הגנים התלויים של בבל
600 לפנה"ס – תקופת הפיסול ביוון הארכאית מתחילה ביוון העתיקה
600 לפנה"ס – קורוס שנוצר בשנה זו נמצא עתה במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק, ארצות הברית
600 לפנה"ס – מקדש ארטמיס שבקורפו נבנה
600 לפנה"ס – ייסוד העיר פומפיי
600 לפנה"ס – הזורואסטריות נעשית פופולרית בפרס
600 לפנה"ס – תחילת בנייתו של התל בקהוקיה
600 לפנה"ס – האטרוסקים לוכדים את ההתיישבות ברומא והופכים אותו למרכז מסחר משגשג
600 לפנה"ס – אתונה סובלת מבעיה חברתית חמורה
600 לפנה"ס – הסדר הדורי והסדר האיוני מתפתחים
600 לפנה"ס – מערכת קלנדרית מופיעה באזורים בעלי השפעה אולמקית חזקה במסו–אמריקה
אנשים משמעותיים

605 לפנה"ס – מותו של נבופלאסר, השליט הראשון של האימפריה הנאו–בבלית
600 לפנה"ס – לידתו של כנבוזי הראשון מלך אנשאן, ראש הממלכה האחמנית ואביו של כורש הגדול
600 לפנה"ס – תאלס איש מילטוס, פילוסוף יווני
Casa mia

| --- | --- |

 סינגל בביצוע גאלי
 יצא לאור:  7 בפברואר 2024
 סוגה:  מוזיקת פופ 
 שפה:  איטלקית
 אורך:  3:30
 חברת תקליטים:  וורנר מיוזיק איטליה
 כתיבה:  גאלי עמדוני, דווידה פטרלה, מיכאלה צוקה
 
"Casa mia" (בעברית: "הבית שלי") הוא שיר שהוקלט על ידי הזמר האיטלקי גאלי. הוא יצא לאור ב-7 בפברואר 2024 בהוצאת חברת התקליטים וורנר מיוזיק איטליה, כסינגל שלא מתוך אלבום האולפן.
השיר הגיע למקום החמישי במצעד הסינגלים האיטלקי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי המבצע, דווידה פטרלה ומיכאלה צוקה. בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, שם הצליח לצבור למעלה מ-54.4 מיליון השמעות.
"Casa mia" היה שירו של גאלי לפסטיבל סן רמו השנתי, הקדם האיטלקי לאירוויזיון 2024, שהתקיים במאלמה שבשוודיה. הוא הגיע למקום הרביעי.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-7 בפברואר 2024.
נכון ליוני 2024 עומד מונה הצפיות של הקליפ על למעלה מ-40 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2024)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  איטליה | מצעד הסינגלים האיטלקי | 5 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 25 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| איטליה (FIMI) | 2× פלטינה | 200,000 |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| עולם | 7 בפברואר 2024 | הזרמת מוזיקה • הורדה דיגיטלית | וורנר מיוזיק איטליה |  |
הערות שוליים

↑  Casa mia, ספוטיפיי
↑  - Casa mia (Official video - Sanremo 2024), יוטיוב
↑  "Top Singoli – Classifica settimanale WK 7" (באיטלקית). Federazione Industria Musicale Italiana. נבדק ב-17 בפברואר 2024. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Casa mia - Single, אפל מיוזיק
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d78eb3fd-8e00-4a14-9223-805811fc1c90
1992 ברוסיה

1992 ברוסיה הייתה השנה הראשונה להקמת המדינה לאחר פירוק ברית המועצות.
כתוצאה מרפורמה כלכלית נרחבת, ביטול בקרת על מחירי הסחורות רמת האינפלציה בשנה הייתה כ-2600%.
הנהגה

נשיא רוסיה - בוריס ילצין
ראש הממשלה - בוריס ילצין (עד ל-15 ביוני), יגור גאידר (מינוי זמני עד ל-15 בדצמבר), ויקטור צ'רנומירדין (מ-15 בדצמבר)
יושב ראש הפרלמנט - רוסלאן חסבולטוב
אירועים בולטים > ללא מועד

בית המשפט החוקתי דן בנושא חוקתיות צו של בוריס ילצין על פיזור המפלגה הקומוניסטית והחליט שצו היה בניגוד לחוקה.
פתיחת בורסה לניירות ערך במוסקבה.
הקמת אווראז, אחד מיצרני הפלדה הגדולים בעולם.
הקמת חברת אלרוסה חברת כריית יהלומים הגדולה בעולם.
לאור החלשות השלטון המרכזי והופעת שכבה של המתעשרים ("הרוסים החדשים") עולה גל פשיעה שהמשטרה לא מסוגלת להתמודד איתו ברמה שהייתה בעבר.
אירועים בולטים > אירועי תרבות

החל משנת 1988 האקדמיה לאמנות הקולנוע מחלקת פרסי "ניקה" עבור הסרטים. בשנה זו הזוכים היו:
עבור הסרט: "אנקור ועוד אנקור" (של פיוטר טודורובסקי)
עבור תפקיד גברי בסרט: אודג'ולי בורדולי
עבור תפקיד נשי בסרט: טטיאנה וסילייבה
נפטרו

18 בינואר – אלכסנדר אלמטוב, שחקן הוקי קרח סובייטי (ב-1940)
4 במרץ – יבגני יבסטיגנייב שחקן סובייטי,(נולד ב-1926).
7 במרץ – אסף מסרר, במאי בלט סובייטי, (נולד ב-1903)
8 במרץ – סרגיי אוברזצוב, במאי תיאטרון סובייטי (נולד ב-1901)
25 במאי – ויקטור גרישין, מדינאי סובייטי (נולד ב-1914)
28 ביוני – מיכאל טל שחמטאי סובייטי ממוצא יהודי (נולד ב-1936)
16 ביולי – טטיאנה פלטצר, שחקנית סובייטית (נולדה ב-1903)
24 ביולי – גבריל איליזרוב, רופא סובייטי (נולד ב-1920)
Deep Purple (אלבום)

Deep Purple ("דיפ פרפל") הוא אלבומה השלישי של להקת הרוק הבריטית דיפ פרפל, שיצא ב-1969. האלבום הוא האחרון שיצא עם ההרכב המקורי של הלהקה, עם השתתפותו של הזמר המקורי רוד אוונס. למרות שבחי המבקרים שראו בו אלבום פורץ דרך, הקהל באמריקה ובבריטניה קיבל את האלבום בקרירות ולא באהדה כמו באלבומיהם הקודמים, "The Book of Taliesyn" ו-"Shades of Deep Purple".
הקלטות

האלבום הוקלט באולפני "De Lane Lea Studios" שבלונדון. ההקלטות נערכו תחת לחץ מפני שהלהקה כמעט ולא מצאה זמן בין כל סיבובי ההופעות המרובים שערכה. חברי הלהקה התעקשו ליצור חומר מקורי, ולמעשה זהו האלבום הראשון שלהם שמלבד שיר אחד, כולו חומר מקורי, בניגוד לשני האלבומים הקודמים שכללו יותר קאברים.
צליל האלבום כבד ונוקשה יותר מאלבומיהם הקודמים, ומכיל השפעות של בלוז רוק, רוק מתקדם ומוזיקה קלאסית.
תוכן השירים

השיר "Lalena" הוא גרסת הכיסוי היחידה באלבום. את השיר כתב דונובן שנה קודם. השיר "April" הוא השיר המורכב ביותר באלבום והוא גם השיר שסוגר את האלבום. השיר הוא יצירה בת 12 דקות, המושפעת ממוזיקה קלאסית, רוק כבד ורוק מתקדם. היא מכילה סולואים ממושכים של אורגן, גיטרה חשמלית, כלי נשיפה וקטעי תזמורת. רבים מחשיבים את היצירה כאחת מהטובות ביותר שיצרה הלהקה אי פעם.
הצלחה וביקורת

ההצלחה המסחרית של הלהקה בארצות הברית חלחלה לבסוף גם לבריטניה, והפופולריות של הלהקה עלתה במולדתם: מגזינים רבים החלו לכתוב אודותיהם, והתקבלו בקשות רבות להופעות. למרות זאת, האלבום התקבל בארצות הברית ובבריטניה בקרירות יחסית והצליח פחות מאלבומיהם הקודמים.
מבחינה ביקורתית, האלבום שובח על ידי מבקרי מוזיקה רבים. ברוס אדר (Bruce Eder) מאתר Allmusic כתב על האלבום: "זהו אלבום שניתן לשבת ולהאזין לו שלוש פעמים ברציפות, גם אלו שלא נמנים עם מעריצי דיפ פרפל... מדובר באחד מאלבומי הרוק המתקדם המרעננים ביותר אי פעם". מעריצים מחשיבים את האלבום כאחד הייחודיים והטובים ביותר שהקליטה הלהקה לאורך הקריירה שלה.
| ביקורות של אתרי מוזיקה> שם האתר | ביקורות של אתרי מוזיקה> ביקורת |
| --- | --- |
AllMusic: 4.5/5
PopMatters: 6/10
Collector's Guide to Heavy Metal: 7/10
Sputnikmusic: 3/4
רשימת השירים

| צד א'> מס' | צד א'> שם | צד א'> כותב(ים) | צד א'> משך | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  | צד א'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Chasing Shadows  | לורד, פייס | 5:34 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Blind  | לורד | 5:26 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Lalena  | דונובן | 5:05 |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Fault Line (ממוספר באלבום כ-4a)   | בלקמור סימפר, לורד, פייס | 1:46 |  |  |  |  |  |  |
| 5. | The Painter (ממוספר באלבום כ-4b)   | אוונס, בלקמור, סימפר, לורד, פייס | 3:51 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 21:48 |  |  |  |  |  |  |
| צד ב'> מס' | צד ב'> שם | צד ב'> כותב(ים) | צד ב'> משך | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  | צד ב'>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Why Didn't Rosemary  | אוונס, בלקמור, סימפר, לורד, פייס | 5:04 |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Bird Has Flown  | אוונס, בלקמור, לורד | 5:36 |  |  |  |  |  |  |
| 3. | April  | בלקמור, לורד | 12:10 |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 22:50 |  |  |  |  |  |  |