stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תא טלפון אדום
תאי טלפון אדומים בבריטניה וברחבי העולם כיום

כיום כמות תאי הטלפון האדומים ברחבי בריטניה הולכת ופוחתת, בדומה למגמה הכללית בתחום הטלפונים הציבוריים, וזאת בשל השימוש הגובר של אנשים רבים בטלפונים סלולריים כאשר נמצאים ברחוב. עם זאת, רבים מהם ממשיכים לשרת את הציבור ברחובות הערים, וחלקם אף עוברים שחזור ושימור, וזאת בשל הפופולריות הרבה שלהם בקרב הציבור הבריטי; בנוסף הם מהווים סמל בריטי מוכר ופופולרי עבור התיירים המבקרים בבריטניה. חלק מתאי הטלפון האדומים הוסבו לשימושים אחרים, כגון מכשירים למכירת דברי דואר או כספומטים.
תאי הטלפון האדומים ניצבים כיום גם במספר קולוניות-לשעבר של בריטניה בעולם, בהן מלטה, גיברלטר, ברבדוס, אנטיגואה, גוזו וקפריסין. חלקם משמשים כיום כקיוסק-אינטרנט. באוסטרליה וניו זילנד היו פזורים תאי טלפון אדומים רבים, בעלי עיצוב מקומי, וחלקם נשמרים כיום באזורים בעלי חשיבות היסטורית.
מספר תאי טלפון אדומים הוקמו לא רק בבריטניה ובקולוניות שלה. בארצות הברית, למשל, הוצבו מספר תאי טלפון אדומים באוניברסיטת אוקלהומה, שם הם משמשים את ציבור הסטודנטים; תא דומה הוצב במרכז הסטודנטים ב-MIT. מספר תאים הוצבו גם בעיירות גלוויו באילינוי, אוקספורד במיסיסיפי ועוד. תא אחד הוצב מחוץ לשגרירות בריטניה בוושינגטון. תאי הטלפון בנורווגיה נצבעו גם הם באדום. לישראל יובאו ב-2008 מספר תאי טלפון אדומים מבריטניה, מגרסת K6, והוצבו ברחוב חיים עוזר בפתח תקווה.
הפופולריות של תאי הטלפון האדומים הפכה אותם למושא ליצירה מגוונת ושימושים שונים. במקומות מסחריים רבים ברחבי העולם, כגון פאבים, מסעדות ומשרדים, ניתן למצוא דגמים שונים של תאי טלפון אדומים, עשויים מחומרים קלים יותר.
בישראל, במזכרת בתיה, מוצב תא טלפון אדום בסמוך למוזיאון המושבה.
תחנות בזמן

תחנות בזמן הוא אלבום אוסף של הזמרת ריטה שיצא בשנת 1996 ומכיל אוסף של שירים שהקליטה במהלך השנים, אשר לא נכללו באלבומיה הקודמים.
האלבום מכר 160,000 עותקים, הגיע למעמד של פלטינה מרובעת ונחשב לאחד האלבומים הישראליים הנמכרים ביותר בכל הזמנים.
רשימת השמעה

| תחנות בזמן> מס' | תחנות בזמן> שם | תחנות בזמן> משך | תחנות בזמן>  | תחנות בזמן>  | תחנות בזמן>  | תחנות בזמן>  | תחנות בזמן>  | תחנות בזמן>  | תחנות בזמן>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | עד שתעזוב  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | מחול מטורף (ביצוע מהופעה חיה)   | 5:54 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | ארץ מולדת  | 4:35 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | חיזיון מקומי  | 4:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | שרה ברחובות (ביצוע מהופעה חיה)   | 3:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | אני חיה לי מיום ליום (ביצוע מהופעה חיה)   | 5:58 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | תחנה של זמן  | 4:41 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | אל תפחד (שירת הסירנה)   | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | אגדת השמש והירח (עם להקת אתניX)   | 4:26 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | תני לי להחליט  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | כובע קסמים  | 3:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | שבועה (עם רמי קלינשטיין)   | 5:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 13. | הולכת אליך  | 4:29 |  |  |  |  |  |  |  |
| 14. | רגע פרטי  | 3:52 |  |  |  |  |  |  |  |
| 15. | תחת ירח ערבי  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 16. | היו לילות  | 4:44 |  |  |  |  |  |  |  |
נתוני מכירות

| מקום | תואר | מכירות |
| --- | --- | --- |
| ישראל (IFPI) | פלטינה מרובעת | 160,000 |
שמואל אוסטשינסקי

שמואל אוֹסְטָשִינְסקי (תרכ"ד, 1864 – י"ח באדר ב' ת"ש, מרץ 1940) היה איש העלייה הראשונה, מראשי הציבור בראשון לציון וראש ועד המועצה במושבה. אחיו של אליהו אוסטשינסקי.
תולדותיו

נולד בשנת תרכ"ד (1864) בכפר אוסטשין שבפלך מינסק של האימפריה הרוסית (בתחום המושב היהודי, ברוסיה הלבנה) לאליקים גצל, שהיה מנהל אחוזות ובעל אחוזה משלו. בשנת תרמ"ו (1886) עלה לארץ ישראל והתיישב בראשון לציון. קנה אדמה בראשון לציון, ובשל מעמדו הכלכלי לא היה זקוק לתמיכת הברון רוטשילד.
היה בין מייסדי אגודת הפועלים הראשונה בארץ ישראל, וכן ממייסדי אגודת הכורמים. היה ממקימי המושבות חדרה וכפר סבא. רכש אדמה לצורך הקמת שכונת התימנים "שיבת ציון" בראשון לציון. בשל מעמדו בקרב בני המושבות החדשות – ראשון לציון, עקרון, פתח תקווה, רחובות, נס ציונה וזכרון יעקב – שימש בורר ומתווך בסכסוכים שפרצו בין התושבים.
נבחר כראש הוועד החקלאי בראשון לציון. בשנים תרפ"ו–תרפ"ז (1926–1927) כיהן כראש ועד המועצה בראשון לציון. בתקופת כהונתו כראש הוועד יובשו ביצות, נסלל רחוב מרכזי במושבה ונחפרו בארות חדשות.
נפטר בשנת ת"ש (1940) ונקבר בראשון לציון. לאחד מבניו קרא הרצל, על שם תאודור הרצל. נכדו, בן בנו ירוחם, הוא עו"ד דניאל אוסטין.
על שמו ועל שם אחיו אליהו נקרא רחוב האחים אוסטשינסקי בראשון לציון.
תחנת אבא הלל

תחנת אבא הלל היא תחנת רכבת קלה תת-קרקעית מתחת לצומת עלית ברמת גן במפגש של ציר ז'בוטינסקי, רחוב ארלוזורוב (ברמת גן) ורחוב אבא הלל (כביש 482). התחנה נבנתה כחלק מהקו האדום של הדנקל.
מבנה התחנה

התחנה נבנתה בעומק של 29 מטר ומשתרעת לאורך של כ-150 מטר מתחת לציר ז'בוטינסקי, מצומת עלית מערבה. רוחב רציפי התחנה הוא 10 מטר. הכניסה הראשית לתחנה ממוקמת ברחבה שלפני בית אבגד במתחם בורסת היהלומים ברמת גן. לצורך הקמת התחנה החלו הסדרי תנועה חדשים באזור העבודות.
| כניסה | נגישות | אתר סמוך |
| --- | --- | --- |
| A | דרגנוע ומדרגות | מגדל משה אביב |
| B | דרגנוע ומדרגות |  |
| C | מעלית, דרגנוע ומדרגות | מתחם הבורסה, מכללת שנקר |
היסטוריה

במאי 2015 זכו ביחד חברת סולל בונה וחברת CRTG (אנ') הסינית במכרז לבניית המנהרות והתחנות בחלק המערבי של הקו האדום הכולל גם את תחנת אבא הלל.
ב-27 באוגוסט 2015 החלו העבודות.
ב-18 באוגוסט 2023, עם השקת הקו האדום, נפתחה התחנה לשימוש ציבור הנוסעים.
הערות שוליים

↑  הדי כהן, ‏אריסון והסינים יכרו מנהרות הרכבת בת"א ב-2.9 מיליארד ש', באתר גלובס, 19 במאי 2015
↑  אילן ליאור, החלו העבודות על תחנת הרכבת הקלה בצומת הרחובות אבא הלל וז'בוטינסקי ברמת גן, באתר הארץ, 27 באוגוסט 2015
הכניסה לתחנת אבא הלל, מבט לכיוון מגדל משה אביב
צומת עלית לפני תחילת העבודות
שיש אלגין

| --- | --- |

 מידע כללי
 פַּסל:  פידיאס 
 תאריך יצירה:  שנות ה־40 של המאה ה־5 לפנה״ס 
 טכניקה וחומרים:  שיש פנטלי 
 נתונים על היצירה
 מיקום:  המוזיאון הבריטי
 קואורדינטות:  51°31′09″N 0°07′42″W﻿ / ﻿51.5192°N 0.1283°W﻿ / 51.5192; -0.1283
 
קנטאור ולפית נלחמים.
ראש סוס
שיש אלגין (באנגלית: The Elgin Marbles) הקרוי גם שיש הפרתנון (Parthenon Marbles) הוא חלק מאפריז הפרתנון שבאתונה, יוון, שהובא בשנת 1806 על ידי תומאס ברוס, רוזן אלגין השביעי (אנ') למוזיאון הבריטי בלונדון שבאנגליה. ברוס היה שגריר הממלכה המאוחדת לאימפריה העות'מאנית בין השנים 1799 ו-1803 - תקופה בה הייתה יוון חלק מהאימפריה, וקיבל "פירמאן" המתיר לו לרכוש את השיש. בשנת 1936 נבנתה עבור הפסלים גלריה מיוחדת - גלריית דובין (Duveen Gallery).
תיאור האפריז

שיש אלגין כולל את הפסלים שהיו על גמלון הפרתנון, מטופות המתארות קרב בין הלפיתים והקנטאורים, ואת האפריז של הפרתנון.
המוצגים מהווים יותר ממחצית מפסלי הפרתנון שנשתמרו: 75 מטרים מתוך 160 המטרים של הפסלים שהיו במקור; 15 מתוך 92 המטופות, ו-17 מפסלי הגמלון.
אלגין רכש את הפסלים שנותרו מהריסות הפרתנון שניזוק במהלך מלחמת העצמאות היוונית (1821–1833). מהפסלים שלא נלקחו, יצר אלגין העתקי שעווה, ואלה מוצגים במוזיאון הבריטי.
האפריז מתאר את התהלוכה של חגיגות הפאנאתנאיה שעברה דרך אתונה פעם בארבע שנים. התהלוכה מגיעה לשיאה באפריז המזרחי שבו מוצגים האלים היווניים יישובים.
ביקורת על העברת הפסלים ללונדון

כאשר השיש הובא ללונדון, בהשקעת כספו הפרטי של אלגין, הדבר הביא לביקורת ציבורית רבה מחד, ולהערכה ציבורית רבה מאידך. הלורד ביירון התנגד נחרצות להבאת הפסלים, ואף כתב שיר כנגד הבאתם. מאידך, הציבור הבריטי, ובייחוד האמנים הבריטים קיבלו בשמחה את הפסלים מתוך כוונה ללמוד מהם ולחקותם. ג'ון קיטס כתב שתי סונטות על הפסלים, והלחץ הציבורי הביא לכך שהפרלמנט הבריטי רכש בשנת 1816 בעלות של 35,000 ליש"ט את הפסלים עבור האומה הבריטית, והם הוצבו לתצוגה לציבור הרחב במוזיאון הבריטי - ראשית בסאלון אלגין (שנבנה עבורם ב-1832) וב-1939 הועברו לגלריית דובין.
נזק לפסלים

על מנת לאפשר העברת השיש לאנגליה, נחתכו הפסלים למקטעים קטנים ואלה הועברו בספינות לבריטניה. הספינה "מנטור" שהובילה חלק מהפסלים טבעה במהלך סופה ליד כף מטפן. אלגין השקיע ממון רב והשיש הועלה ממצולות הים (דבר שלא היה מקובל באותה עת).
השיש המוצג במוזיאון הבריטי נשמר טוב יותר משום שזכה להגנה מפני נזקי מזג האוויר ובעיקר מנזקי זיהום האוויר והגשם החומצי אשר פגעו במהלך המאה ה-20 בשיש שנותר ביוון.
התביעה היוונית לבעלות על הפסלים

ממשלת יוון דרשה מבריטניה שתשיב לה את הפסלים מטעמים מוסריים, אף שכיום לא ניתן להציב אותם במקומם המקורי בפרתנון בשל הנזק שנגרם למבנה במהלך השנים.
ממשלת יוון שואפת להציב את הפסלים במוזיאון האקרופוליס שתוכנן על ידי האדריכל השווייצרי–אמריקאי, ברנרד טשומי, אשר בו אמורים הפסלים להיות מוצגים בשחזור של הפרתנון, במקום בו עמדו בפרתנון המקורי.
עמדת המוזיאון הבריטי

עמדת המוזיאון הבריטי באשר לעתיד הפסלים השתנתה במהלך השנים, אולם הטיעונים העיקריים של המוזיאון (אף שהודיע שאינו מתנגד להצבת כל הפסלים המצויים ברחבי העולם באתר אחד), כי השבתו ליוון תביא לנזק רב לפסלים בשל זיהום האוויר הרב המצוי באתונה. כמו כן, טוען המוזיאון הבריטי, כי בשל העובדה שהפסלים נרכשו במימון הציבור הבריטי, ומכוח חוק של הפרלמנט הבריטי, רק חוק אחר של הפרלמנט יכול להתיר השבת הפסלים.
בעניין אחר, הנוגע להשבת יצירות אמנות שנבזזו על ידי הנאצים, והועברו עם תום מלחמת העולם השנייה על ידי הצבא הבריטי למוזיאון הבריטי, קבע בית המשפט העליון של בריטניה במאי 2005 כי אין להוציאם מבריטניה. שופט בית המשפט, סר אנדרו מוריס, קבע כי "טעמים מוסריים" אינם יכולים לשנות חוק של הפרלמנט הבריטי - ועל כן חל איסור על השבת יצירות אומנות אלה.
פסלים אחרים שנלקחו מהפרתנון

לורד אלגין לא היה היחיד שלקח חלקים מפסלי הפרתנון, ולמעשה כמעט כל הפסלים נלקחו ממקומם המקורי והוצבו במוזיאונים, בין ביוון עצמה (בעיר אתונה) ובין במוזיאונים בערים אחרות באירופה (כגון מוזיאון הלובר בפריז).
לקריאה נוספת

כריסטופר הטישנס, The Elgin Marbles: Should they be returned to Greece? (וכן מאמרים של רוברט בראונינגס וגרהאם בינס) הוצאת ורסו, 1998
ויליאם סנט קלייר, Lord Elgin and the Marbles (הוצאת אוניברסיטת אוקספורד, 1998)
דורותי קינג, "The Elgin Marbles" (הוצאת רנדום האוס, 2006)
הערות שוליים

↑  תיאור הבאת השיש לבריטניה
↑  מאמר בעיתון הגארדיאן, 27 במאי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007540847605171  GND: 4191603-7  LCCN: sh85042569  NKC: unn2015883137  VIAF: 211260412   WorldCat (עם VIAF): 211260412 
מקטע מהשיש בו ניתן לראות את הנזקים בבירור.
מקטעים של הפסלים שנחתכו לצורך העברתם לבריטניה.
שמאייל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  28 ביוני 1969 (בת 55)
 שם לידה:  מרים אל-קטאן
 שם במה:  שמאייל
 מוקד פעילות:  כווית 
 תקופת הפעילות:  1998–2004 (כ־6 שנים)
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  חאליג'י • ערבי • פופ
 חברת תקליטים:  רוטנה
 
מרים אל-קטאן (בערבית: Maryam Alqatan; נולדה ב-28 ביוני 1969), הידועה בשם הבמה שמאייל (בערבית: شمايل), היא זמרת כוויתית לשעבר.
קריירה מוזיקלית

את אלבום הבכורה שלה Ya athabi, הוציאה בשנת 1998. האלבום זכה להצלחה ובעקבותיו יצא אלבום נוסף בשנה שלאחר מכן, Kaser alzejaj. בהמשך, הוציאה אלבום אולפן שלישי, Katheb o sadeg אך לאחר הוצאתו, חדלה מלהוציא אלבומים במשך שלוש שנים.
בשנת 2003, יצא אלבומה הרביעי והאחרון Mahad tharbkom ala edekom. שמאייל הפסיקה את הקריירה המוזיקלית שלה בשנת 2014.
דיסקוגרפיה

1998: Ya athabi (באנגלית: My Suffering)
1999: Kaser alzejaj (באנגלית: Broke the Glass)
2000: Katheb o sadeg (באנגלית: Lie and Believe)
2003: Mahad tharbkom ala edekom (באנגלית: Nobody Hit Your Hand)
הערות שוליים

↑  شمايل, Discogs (באנגלית)
↑  شمايل = Shamayel* - 2000 كذب وصدق = Kizeb Wa Sodeq, Discogs (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 63156495503917562760   WorldCat (עם VIAF): 63156495503917562760
שנבדלו מכל מרחק

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  זלדה
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  שירה
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1984
 מספר עמודים:  23
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  990009720320205171
 
שנבדלו מכל מרחק הוא כותר ספר אוסף שיריה השישי של המשוררת הישראלית זלדה, אשר ראה אור בתשמ"ד 1984 בהוצאת הקיבוץ המאוחד, סמוך למועד פטירתה.
כותר הספר, שיריו וביטויים שטבעה בו זלדה, זכו לציטוט בחברה הישראלית.
זלדה הקדישה את הספר ל"ידידי נפשי".
שירים

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  [מכתבו פרץ כנהמת ים]  תוך השינה  באותו ליל כוכבים  בצל האלה |  שבחי המרפסת הקטנה  [במרחקי הבריאה קיים]  הפוגה  [לא ארחף בחלל] |  איך להתפלל  גאה כאחד המזלות  פרפר שחור  [יקירי הואילו לבוא אל חלומי] |  בית הנופש  כאשר געגועים  [באותו ערב מוזר]  אמרתי אל נפשי  תמיהה  שני יסודות  על העובדות  בבית החולים א. כי ימכר סוס בשוק ב. מעבר לקיר ישישה חולה ג. אתה טועה ד. נפשי הציצה מן החרכים ה. כאשר שמעה |
תכנים ואמירות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  באתר לב לדעת
שלומי טפיארו

| --- | --- |

טפיארו במהלך ההצגה "מנדראגולה", 2011
 לידה:  4 במרץ 1980  (בן 44) אילת, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2006
 עיסוק:  שחקן
 מקום לימודים:  בית צבי
 מספר צאצאים:  3
 פרופיל ב-IMDb
שלומי טפיארו (נולד ב-4 במרץ 1980) הוא שחקן ישראלי.
ביוגרפיה

טפיארו הוא בן למשפחה דתית בת חמישה ילדים. הוא נולד באילת וגדל בנתניה, וכשהיה בן 6 עברה משפחתו לאלפי מנשה. אמו מזל, ילידת הארץ ממוצא אלג'יראי, היא לבורנטית. אביו אבי, עלה ממרוקו בגיל חמש ועבד בבגרותו במוטורולה.
את שירותו הצבאי עשה בחיל השריון.
בוגר בית הספר למשחק "בית צבי" (סיים בשנת 2006). לאחר לימודי המשחק שיחק בתיאטרון בית ליסין.
קריירה > בטלוויזיה

בשנת 2007 השתתף בקלטת ה-DVD לילדים "איך בוחרים שם לאחותי הקטנה?" (המבוססת על שיריו של אהוד מנור).
בשנת 2011 שיחק בתפקיד אורח בסדרה ״בנות הזהב״ בתפקיד ג׳לי.
בשנת 2014 שיחק את אלכס איקס בסדרה "זגורי אימפריה" ובנוסף שיחק את רם בסדרה "עממיות".
בשנת 2017 שיחק בעונה השישית של סדרת הנוער "ראש גדול", בתפקיד אלמוג.
בשנת 2018 שיחק בסדרה "חיים שלי" לצד קובי מימון.
באותה השנה שיחק גם בסדרה "בשבילה גיבורים עפים" של ערוץ 12, בתפקיד רן המפקד בחמ"ל חטיבה.
בשנת 2019 שיחק את אופיר חזן בסדרה "מגן דוד דרום".
בשנים 2019–2020 שיחק את עידן "מישמיש" רז בסדרה "קיבוצניקים".
בשנים 2020–2021 שיחק את איתן לב ארי בסדרה "PPS".
בשנת 2021 שיחק את ד"ר אמיר, הרופא המטפל של ערן ומיכל בסדרה "למה מי מת" המשודרת ביס.
בשנת 2022 שיחק את ליאור, בכינוי "קוף", שהיה בן זוגה של דנה לימוני (רותם סלע), בסדרה "בלאדי מורי".
בשנת 2023 שיחק את רב פקד טווין, שוטר שהגיע לחקירה בטירת ג'רום בסדרה כראמל בכאן חינוכית.
בשנת 2024 שיחק את דין, שותפו העסקי של בועז בסטארט-אפ שהוא מפתח בסדרה מתוקים בהוט.
נוסף על כך, שיחק בפרסומת לחברת הוט ומשמש פרזנטור של bestie אתר פלטפורמה להשוואת ביטוחים.
בשנת 2024 השתתף בעונה השלישית של רוקדים עם כוכבים בקשת, והודח תשיעי.
קריירה > בקולנוע

שיחק בסרט התעודה של הקופרודוקציה ישראל-קנדה "מערת הקבורה של ישו", בבימויו של שמחה יעקובוביץ'.
בשנת 2015 גילם את תום בסרט "קמטי צחוק".
קריירה > בתיאטרון

טפיארו הוא שחקן בתיאטרון בית לסין. בין תפקידיו: "נערי ההיסטוריה" "תפוחים מן המדבר", "עלמה ורות", "מייק ברנט", "בחורים טובים", "לה מנדרגולה", "סיפור אהבה", "עובד בשביל שניים", "טרטיף", "אלה גרוסמן", "הקומה השלישית", "עבדאללה שוורץ" ותפקיד ראשי ב"פנתר כפול".
שיחק גם ב"שיפוצים" וב"המשתמט".
טפיארו אף משתתף באנסמבל הגדוד העברי.
חיים אישיים

טפיארו נשוי לדיקלה, אותה הכיר כשעבד בצוות בידור באילת ואב ל-3 ילדים. מתגורר ברמת גן.
פילמוגרפיה

| שנה> סרטים | פרויקט> סרטים | דמות> סרטים | הערות> סרטים |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015 | קמטי צחוק | תום | סרט קולנוע |
טלוויזיה
| 2008 | אלטלנה | שלומי | תפקיד אורח |
| 2011 | בנות הזהב | ג'לי | תפקיד אורח |
| 2013 | אקשן של הורים |  | מדבב |
| 2014 | עממיות | רם | תפקיד אורח |
| 2014 | זגורי אימפריה | אלכס איקס | תפקיד אורח |
| 2017 | ראש גדול | אלמוג |  |
| 2017 | ויקי ואני | אבי | תפקיד אורח |
| 2018 | חברות | יניב | תפקיד אורח |
| 2018 | בשבילה גיבורים עפים | דן | תפקיד אורח |
| 2018 | חיים שלי | אבי | תפקיד אורח |
| 2018 | שאטו עין כרם | שגיב | תפקיד אורח |
| 2019 | בת אל הבתולה | ירון בקר |  |
| 2019 | מגן דוד דרום | אופיר חזן |  |
| 2020 | קיבוצניקים | עידן "מישמיש" רז |  |
| 2020–2021 | PPS | איתן לב ארי |  |
| 2021 | חזרות | עודד | תפקיד אורח |
| 2021 | למה מי מת | אמיר |  |
| 2022 | בלאדי מורי | ליאור | מועמד לפרס האקדמיה הישראלית לטלוויזיה – שחקן ראשי בסדרת דרמה קומית וקומדיית מצבים (2022) |
הערות שוליים

↑  ציפי שוחט, איך הגיע שלומי טפיארו לככב במחזה מקסי ואני?, באתר הארץ, 27 בינואר 2012
↑  https://youtu.be/p1BjPAviLes?si=JHbXC7iFp6_DfWG8
שסק

| שסק |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צמחים
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: ורדנאים
משפחה:: ורדיים
סוג:: Eriobotrya
מין:: שסק
שם מדעי
 Eriobotrya japonica ‏לינדלי, 1821
| --- | --- |
 ערך תזונתי ל-100 גרם ‏(בממוצע)
 מים:  86.73 ג'
 קלוריות:  47 קק"ל
 חלבונים:  0.43 ג'
 פחמימות:  12.14 ג'
 שומן:  0.2 ג'
 כולסטרול:  0 מ"ג
 ויטמינים:  ‏
  ‑ ויטמין A:  76 מק"ג
  ‑ ויטמין B1:  0.019 מ"ג
  ‑ ויטמין B2:  0.024 מ"ג
  ‑ ויטמין B3:  0.18 מ"ג
  ‑ ויטמין B6:  0.1 מ"ג
  ‑ ויטמין C:  1 מ"ג
 ברזל:  0.28 מ"ג
 סידן:  16 מ"ג
 מגנזיום:  13 מ"ג
 זרחן:  27 מ"ג
 אשלגן:  266 מ"ג
 נתרן:  1 מ"ג
 סיבים תזונתיים:  1.7 ג'
 מקור: משרד החקלאות האמריקני
שסק (שם מדעי: Eriobotrya japonica) הוא מין של עץ פרי ירוק-עד בעל עלים גדולים הנושא פרי עגול צהוב מרוּבה גלעינים גדולים ממשפחת הוורדיים. פריו עסיסי, צבעו בין צהוב לכתום, רב גלעינים ובעל טעם מתוק-חמצמץ. השסק שייך למשפחה בעלת ערך כלכלי רב שמקיפה עצי פרי: תפוח (Malus), אגס (Pyrus), חבוש (Cydonia) דובדבן (Cerasus), משמש (Armeniaca), שזיף (Prunus), שסק (Eriobotrya) וצמחי קטיף ונוי.
השסק מאוקלם היטב באזורים סובטרופיים ובאזורים בעלי אקלים מתון. השסק גדל בעולם כולו, ובאופן מסחרי באזור הים התיכוני. בישראל נאמדים שטחי גידול השסק בכ- 2,500 דונם, ומניבים כ-5000 טון יבול שנתי. ברוב השטחים מגדלים את הזן עכו הוותיק, אך הזן אברי, שהוא זן חדש יחסית בארץ, תופס תאוצה ונחשב זן משמעותי.
מקור השם

מקור השם "שסק" בארמית, בפסוק "אנא מפליגנא אמגוזי ואת פליג שיסקי" (מסכת בבא מציעא, דף ס', עמוד א'), שם משמעותו לא הייתה ברורה, אך נקבע בין השאר שהתייחס לפרי עץ השיזף (לפי רש"י על אתר) או לפרי המדלר (medlar). בתחילת המאה ה-20 השם אומץ לפרי השסק. השם "שסק" ניתן ל-Mespilus japonica במילון "ילקוט הצמחים" (הערה 698) משנת 1930, ואושרר במילון "צמחי ארץ ישראל – שמות המשפחות והסוגים" משנת 1946 בסעיף 347.
שמו של השסק בערבית הוא "אִסְכַּדִנְיָה" (بشملة يابانية, إِسْكَدِنْيَا) שיבוש של שמו הטורקי yenidünya, "עולם חדש". באנגלית שמו של השסק הוא "לוקוואט" (Loquat), לקוח משמו הסיני בקנטונזית. באיטלקית הוא מכונה "נספולו", ברוסית הוא מכונה "מושמולה", שם שהובא מדרום רוסיה, ביוונית הוא נקרא Μουσμουλιά (מוסמוליה) ובגרמנית שמו של השסק הוא "מיספל".
מורפולוגיה

עץ קטן ירוק-עד, המגיע לגובה של 6 מ', נופו מעוגל.
הענפים הצעירים חומים עם גוון צהבהב, מכוסים בצפיפות בשיער צמרי חלוד או חלוד אפרפר.
הלוואים דמויי מרצע, 1 עד 1.5 ס"מ, פלומתיים, קודקודם מתחדדות.
הפטוטרות כמעט נעדרות או קצרות מאוד, אורכה 6 עד 10 מ"מ, מכוסה בשערות צמריות שצבען חום אפרפר.
העלים מסורגים פשוטים, קשים, גדולים, אורכם 12 עד 30 ס"מ ורוחבם 3 עד 9 ס"מ, דמוי ביצה הפוכה או אליפטיים מאורכים ומחודדים. השוליים בבסיס הטרף תמימה ובהמשך משוננת. צידם העליון מבריק והתחתון מעין לבד צפוף שצבעו כעין החלודה. העורקים הצדדים 11 או 12 זוגות והם בולטים, מנוצים ומסתיימים בשניים חדות.
התפרחות אמיריות (בקצה הענפים), מכבדים עם הרבה פרחים, שעירות מאוד ואורכן 10 עד 19 ס"מ.
הפרחים לבנים, דו-מיניים, ונכונים, קוטרם 1.2 עד 2 ס"מ, מפורדי עלי כותרת ומכוסים שערות בצבע החלודה ומלווים חפים יבשים, קוטרם כ-12 מ"מ.
הגביע בעל 5 אונות שמשתיירות בראש הפרי.
הכותרת בעלת עלי הכותרת 5, רחבים ובעלי ציפורניים.
האבקנים כ-20, מעורים בגביע.
השחלה תחתית בעלת 5 מגורות ועמודי שחלה 5, מפורדים. בכל מגורה 2 ביציות. השיליות זוויתיות.
הפירות דמוי-אגס או תפוח מוארך, בשרניים, אורכם 2 עד 3.5 ס"מ, צבעם צהוב. ציר הפרי מקריח ואורכו 3 עד 8 מ"מ. בראש הפרי ישנם תמיד שרידים של עלי הגביע.
הפרי בעל מספר קטן של גדולים מאוד חלקים ומבריקים.
מאפיינים

מקור העץ באזור דרום מזרח סין, אם כי הוא גדל גם ביפן, ומגדלים אותו גם בישראל, בברזיל ובמספר מדינות נוספות. עץ השסק יכול להגיע עד גובה של 5–10 מטר, אם כי הוא בדרך כלל קטן יותר, בסביבות 3–4 מטר.
השסק גדל באשכולות, וגודלו נע בין 3–5 ס"מ בעת בשלותו. לפרי תכולת סוכר גבוהה (כ-10 אחוזים), חומצה ופקטין. בישראל פריחת השסק מתחילה בעונת הסתיו ואורכת כ-80–100 ימים. משקלו של פרי שסק בודד הוא 50 גרם בממוצע.
גלעיני השסק ועליו הצעירים רעילים במקצת, ומכילים כמויות קטנות של גליקוזידים ציאנוגניים (כולל אמיגדלין). חומרים אלה ישוחררו לגוף בעת עיכול הגלעינים. אולם טעמם המר של הגלעינים מונע לרוב את אכילתם בידי בני אדם ובכל מקרה ריכוז הרעל בגלעין הוא נמוך מכדי לגרום נזק.
פיתוח מינים תרבותיים

בארץ פותחו כמה זנים מסחריים של השסק, "עכו 13", ו"עכו 1", שפותחו בתחנת הניסיונות החקלאית של עכו, ו"צריפין", שפותח במכון וולקני, "זיקים", ו"ביג ג'ים". בשנים האחרונות יובאו ואוקלמו בארץ זני שסק נוספים, גדולים במיוחד, מספרד ומקליפורניה. היום נטועים בישראל כ-5000 דונם שסק. במטעים המסחריים, בשומרון ובשפלה, ותחת מעטה רשת, להגנה מפני ציפורים ועטלפים, ניתן להגיע ליבול מסחרי של קרוב לשלושה טון לדונם. לשסק חיי מדף קצרים ביותר ושמירתו בקירור מזיקה לטעמו. בקעת הנדיב שממזרח לבנימינה, ועמק בת שלמה שממזרח לזכרון יעקב הם מאזורי הגידול הראשיים של השסק בצפון הארץ.
נטיעות בישראל וסביבתה

השסק נטוע באזורים רבים בישראל - בהרי ירושלים, בגליל העליון, בשפלה, באזורי החוף ובנגב הצפוני. הפרי התחבב על האוכלוסייה הישראלית משום שהוא מניב פרי ראשון לאחר תקופת החורף, והוא שונה מן ההדרים, הבננות ותפוחי העץ מהאיסום.
ברצועת החוף הלבנונית, מצור וצידון ועד למבואות ביירות נטועים עצי שסק גדולים. גם במצרים, לאורך תעלות המים המתוקים, נטועים עצי שסק גדולים מאד.[דרוש מקור]
בתרבות

הפרי מוזכר רבות בספרות הסינית, כמו בשיריו של לי באי.
הערות שוליים

↑  מאיה שניט-אורלנד, יצחק קוסטו, מולי זקס, שמעון אנטמן, מוטי פרס, דו"ח לתוכנית מחקר: קביעת מועד דיגום מומלץ בשסק וערכי סף מומלצים ליסודות ההזנה בעלים, באתר משרד החקלאות ופיתו כפרי, ‏21/11/2022
↑   אילון גלעד, "פירוש אחד שקדים, פירוש אחר אפרסקין": כיצד הגענו אל השֶׁסֶק?, באתר הארץ, 4 באפריל 2018
↑  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 168
פריחת השסק
שסק מבשיל בישראל
שסק ארוז ומוכן לשיווק
דבורה מאביקה את פריחת השסק בירושלים.
פרחים של שסק יפני
תפרחת של שסק יפני
עלים של שסק יפני
תא טלפון (סרט)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 בימוי:  ג'ואל שומאכר
 הופק בידי:  דוד צוקר גיל נטר
 תסריט:  לארי כהן
 עריכה:  מארק סטיבנס 
 שחקנים ראשיים:  קולין פארל קייטי הולמס ראדה מיטשל קיפר סאת'רלנד פורסט ויטאקר פאולה ג'אי פארקר
 מוזיקה:  הארי גרגסון ויליאמס 
 צילום:  מת'יו ליבטיק 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20
 חברה מפיצה:  InterCom, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  4 באפריל 2003
 משך הקרנה:  81 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מתח, סרט בלשי, סרט פעולה, מותחן פסיכולוגי 
 תקציב:  10 מיליון דולר
 הכנסות:  97,837,138 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   phonebooth
 www.phoneboothmovie.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
תא טלפון (באנגלית: Phone Booth) הוא סרט מתח בכיכובו של קולין פארל. הסרט נכתב על ידי לארי כהן, ובוים על ידי ג'ואל שומאכר. יצא לאקרנים ב-4 באפריל 2003.
עלילה

סטו שפרד (פארל), איש יחסי ציבור ניו יורקי, נכנס לתא טלפון ציבורי כדי לערוך שיחת טלפון אישית לפילגשו, זאת כיוון שאשתו נוהגת לעבור על תדפיס השיחות שלו בטלפון הסלולרי. כאשר הטלפון מצלצל, מרים סטו את השפופרת, ומתבשר על ידי האדם בצד השני של הקו כי רובה צלפים מכוון אליו, ואם יניח את השפופרת, יחוסל במקום. סטו מוצא עצמו בתסבוכת, שרק מתעצמת כאשר הצלף יורה בעובר אורח, והשוטרים שמגיעים למקום בטוחים שסטו הוא הרוצח, ושיש להם עסק עם מטורף. רוב עלילת הסרט מתרחשת בתוך תא הטלפון.
צוות שחקנים

| שחקן | תפקיד |
| --- | --- |
קולין פארל: סטו שפרד
קיפר סאת'רלנד: המתקשר
פורסט ויטאקר: קפטן אד ריימי
ראדה מיטשל: קלי שפרד
קייטי הולמס: פמלה מקפדן
פאולה ג'אי פארקר: פליסיה
דל יאנט: איש הפיצה
ג'ון אנוס: לאון
הפקה

הסרט צולם בניו יורק (ובחלקו בעיר התחתית של לוס אנג'לס), ונעשה בתקציב של 13 מיליון דולר. הצילומים ארכו עשרה ימים בלבד. ההכנסות ממכירת כרטיסים ברחבי העולם נאמדו ב-97,837,138 דולר.
| הכנסות מארצות הברית | הכנסות ממדינות אחרות | סך ההכנסות |
| --- | --- | --- |
| $46,566,212 | $51,270,926 | $97,837,138 |
רכב הנדידה הירחי

רכב הנדידה הירחי (מאנגלית: Lunar Roving Vehicle או בקיצור LRV) שנקרא גם לונר רובר היה כלי רכב 4 גלגלי, מופעל על ידי סוללות, ששימש לנסיעה על הירח בשלוש המשימות האחרונות בתוכנית אפולו (אפולו 15, 16 ו־17) בין 1971 ל־1972. הרכב נודע בכינוי Moon buggy - טרקטורון ירחי.
ה־LRV יכול היה לשאת עד שני אסטרונאוטים על ציודם המלא ודוגמאות קרקע שנאספו על ידם.
היסטוריה

הרעיון לרכב ירחי קדם לתוכנית אפולו. בסדרת מאמרים שנכתבו על ידי ורנר פון בראון ואחרים ושפורסמו במגזין "Collier's Weekly" בשם "Man Will Conquer Space Soon!‎" ("האדם יכבוש את החלל בקרוב!"). פון בראון, שהועבר מגרמניה לארצות הברית במבצע פייפרקליפ ושהיה ראש הסוכנות הצבאית לטילים בליסטיים, תיאר במאמרים אלו שהייה של שישה שבועות על הירח בה נכלל שימוש ברכב או טרקטור ירחי בעל שישה גלגלים במשקל 10 טונות שישמש להעברת אנשים ומטען.