stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אמיליאנו מרטינס
נבחרת לאומית

מרטינס היה חבר בנבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 17 ובנבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 20. ב-2019 זומן לנבחרת הבוגרת, אך לא שותף במשחקי הידידות ובמשחקי מוקדמות מונדיאל 2022 בהם נכלל בסגל למשחק. ב-3 ביוני 2021, מרטינס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בתיקו 1–1 נגד צ'ילה. מרטינס נכלל בסגל הנבחרת לקראת קופה אמריקה 2021. במשחק נגד קולומביה בחצי הגמר, עצר 3 פנדלים וסייע לנבחרתו להעפיל לגמר. ארגנטינה גברה בגמר 0–1 על ברזיל ומרטינס נבחר בתום המשחק לשוער המצטיין של הטורניר.
נכלל בסגל נבחרת ארגנטינה בטורניר מונדיאל 2022. בשלב רבע הגמר של הטורניר נגד נבחרת הולנד, הדף מרטינס שתי בעיטות עונשין במסגרת דו-קרב בעיטות העונשין, ועזר לקבוצתו להעפיל לחצי הגמר.
בגמר הדף בעיטה של קולו מואני בדקה ה־123 ושמר על התוצאה 3-3 ששלח את המשחק לדו־קרב עונשין פנדלים מהנקודה הלבנה ב-11 מטר. בדו-קרב הדף בעיטה אחת וזכה עם ארגנטינה בגביע. על הצטיינותו לאורך הטורניר זכה בפרס כפפת הזהב לשוער הטוב ביותר.
חיים אישיים

ב-2017, נישא לזוגתו אמנדה. לזוג בן בשם סנטי ובת בשם אווה.
ב-2018, חתם חוזה עם חברת פומה שיהוו הספונסרים שלו.
תארים > קבוצתיים

גביע אנגלי: 2019/2020
מגן הקהילה (3): 2014, 2015, 2020
קופה אמריקה (2): 2021, 2024
פיינליסימה: 2022
גביע העולם בכדורגל: 2022
השוער המצטיין של הקופה אמריקה (2): 2021, 2024
הנבחרת המצטיינת של הקופה אמריקה (2): 2021, 2024
שחקן העונה של אסטון וילה: 2020/2021
השוער המצטיין של גביע העולם בכדורגל: 2022
שוער השנה של פיפ"א: 2022
גביע יאשין: 2023, 2024
הערות שוליים

↑  Lista de la Selección Argentina para el Mundial de Qatar 2022 באתר TyC Sports, ‏ 11 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אגוארו •  10 מסי •   11 די מריה •  12 מרצ'סין • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 ח. קוריאה • 17 דומינגס • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 לו סלסו • 21 א. קוריאה • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 גומס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • 27 אלברס • 28 מוסו • מאמן: סקאלוני |  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אגוארו •  10 מסי •   11 די מריה •  12 מרצ'סין • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 ח. קוריאה • 17 דומינגס • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 לו סלסו • 21 א. קוריאה • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 גומס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • 27 אלברס • 28 מוסו • מאמן: סקאלוני | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – מונדיאל 2022 (אלופת העולם) |
| --- | --- | --- |
|  1 ארמני •  2 פוית •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 קוריאה • 16 אלמדה • 17 גומס • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 דיבאלה • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני |  1 ארמני •  2 פוית •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 קוריאה • 16 אלמדה • 17 גומס • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 דיבאלה • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני | ארגנטינה |
| נבחרת ארגנטינה – קופה אמריקה 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 לו סלסו • 17 גרנאצ'ו • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 קרבוני • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני |  1 ארמני •  2 מרטינס קוארטה •  3 טגליאפיקו •  4 מונטייל •  5 פארדס •  6 פסלה •  7 דה פול •  8 אקוניה •  9 אלברס •  10 מסי •   11 די מריה •  12 רולי • 13 רומרו •  14 פלאסיוס • 15 גונסאלס • 16 לו סלסו • 17 גרנאצ'ו • 18 רודריגס • 19 אוטמנדי • 20 מק אליסטר • 21 קרבוני • 22 לא. מרטינס • 23 א. מרטינס • 24 פרננדס • 25 לי. מרטינס • 26 מולינה • מאמן: סקאלוני | ארגנטינה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1275918476  VIAF: 6387167202609867930000   WorldCat (עם VIAF): 6387167202609867930000
אנדראש סילאדי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 באפריל 1904 Balinț, רומניה 
 פטירה:  10 בדצמבר 1984 (בגיל 80) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות המרכזי האז'ונגארד בקלוז' 
 
אנדראש סילאדי (בהונגרית: Szilágyi András;‏ באלינץ, 25 באפריל 1904 – בודפשט, 10 בדצמבר 1984) היה רופא, סופר מהמעניינים בספרות ההונגרית, מספר סיפורים, כתב.
ביוגרפיה

אנדראש סילאדי נולד במשפחה יהודית בכפר קטן. הוא למד בתיכון בטימישוארה; קיבל תואר דוקטור לרפואה בפראג, באוניברסיטת קארל בפראג (1930). זה המקום שבו הוא התחיל גם לכתוב. הוא הופיע לראשונה עם שירים אקספרסיוניסטיים בעיתוני מהגרים הונגריים בברטיסלאבה ובווינה, ולאחר מכן פורסם הרומן הראשון שלו, "רועה חדש" (פריז, 1930). לאחר שחזר הביתה, השתקע בקלוז' ופתח מרפאה רפואית באחד הפרברים. ב-1932, לאחר סדרת דיווחים שפורסמו בעיתוני בוקרשט, הוא נכלא בגין עבירות עיתונות. כתביו פורסמו גם על ידי קורונק (תקופתנו): יחד עם יוז'ף מליוס ושאנדור קורווין, הוא השתייך לחוג הצר ביותר של כתב העת בשנות ה-30. ב-1944 גורש בגלל מוצאו היהודי; הוא שוחרר במחנה הריכוז דכאו. לאחר חזרתו הביתה המשיך את העיסוק הרפואי שלו לזמן מה (הוא היה רופא מחוזי. בין 1946 לבין 1948 היה הכתב של כתבי העת "האור" (Vílágosság), ומ-1948 ועד פרישתו היה עובד שכיר של דרכנו (Utunk).
יצירתו כסופר

היסטוריון ומבקר הספרות גאבור גל בירך את הרומן הראשון שלו בקול של התלהבות: "הוא כל כך שלם ומושלם - כתב על זה - שבסופו תצעק: האם זה שיר? שיר העלובים?... ז'אנר חדש? ולמה זה כל כך פשוט ועתיק אם זה חדש? מהם כל הדברים הקטנים האלה, לא מצוירים, ולא כתובים, לא מחולקים למשפטים רחבים, לא מכוונים לדיאלוג, ציור או הגיון, דמויי שיר ובכל זאת לא שיר, אבל עדיין שיר, לירי, אך לא קצבי, ברוטאלי ומחוספס, אבל ארוג כמשי, ואומר הכל בצורה קיצונית, לא פוגע באוזניים או בעיניים, כי זה עדין, אף על פי שהוא כל הזמן מנענע באגרופיו, וזה יותר טבעי ומלוכלך ודיאגנוסטי, ובכל זאת יש לו צליל של נבל? … הספר הזה הוא הבן שלו, והזמן הוא האמא הכי אסירת תודה". הוא כתב בהקדמה למהדורה המחודשת של 1955: "המחבר מעיד על עצמו שהוא תלמידם של זולה, ארנבורג, פיודור גלאדקוב וז'יגמונד מוריץ".
ההתלהבות של גאבור גל מהרומן השני של סילאדי, "חיילי הזמן", הייתה מתונה יותר: הוא חסר "קונקרטיזציה" - כתב. עם זאת, בניגוד לעולם המרחף בפואטיקה של הרומן הראשון, "השיר השני" הזה - כפי שכינה אותו דיולה צ'הי במחקר המבוא שנכתב למהדורה המחודשת של 1966 - מציג את מרכיבי ההיסטוריה העכשווית בצורה הרבה יותר קונקרטית. לבסוף, הסופר מסכם את כל השלב הראשון בקריירה של סילאדי כך: "אכן, שני הרומנים הקצרים של סילאדי מתמקדים בצורה, במבנה ובשפה הדינמית והקצבית הפואטית של דברים רבים מתוך שאיפות אידאולוגיות וספרותיות, תקוות גדולות, סימפתיות. ואשליות תמימות ואופטימיות של זמן יצירתם, אבל גם מאופנותיו הספרותיות החולפות".
ספריו

רועה חדש (פריז, 1930)
חיילי הזמן (רומן, קלוז', 1931; שני הרומנים פורסמו מחדש יחד, בוקרשט, 1955, אז עם הקדמה מאת דיולה צ'הי, בוקרשט, 1966. סופרים הונגרים ברומניה)
תמונות ביתיות (נובלות, בוקרשט, 1955)
פישטה ואיליה. מתוך ספר שרטוטים של כתב (בוקרשט, 1958)
ברגל (דיווחים, סיפורים, בוקרשט, 1961)
הכלה האגרונומית (דיווחים, בוקרשט, 1964)
מכסח הדשא האלמותי (זיכרונות, בוקרשט, 1977; נדפס מחדש בבוקרשט, 1988. סדרת סופרים הונגרים ברומניה), בודפשט, 1981 (בסדרת עובדות ועדים)
לקריאה נוספת

Romániai magyar irodalmi lexikon: Szépirodalom, közírás, tudományos irodalom, művelődés V. (S–Zs). Főszerk. Dávid Gyula. Bukarest–Kolozsvár: Kriterion; Kolozsvár: Erdélyi Múzeum-Egyesület. 2010. (לקסיקון ספרותי הונגרי ברומניה: ספרות, כתיבה ציבורית, ספרות מדעית, תרבות V. (S–Zs). עורך ראשי. דיולה דויד. בוקרשט–קלוז': קריטריון; קלוז': אגודת המוזיאון הטרנסילבנית. 2010)
ראו גם

Jancsó Elemér: Új pásztor. Erdélyi Fiatalok, 1930/7.
Gaál Gábor: Új pásztor. Korunk, 1930/7–8.
Gaál Gábor: Az idő katonái. Korunk, 1932/1.
Tamási Áron: Új pásztor. Erdélyi Helikon, 1931/1.
Tamási Áron: Az idő katonái. Erdélyi Helikon, 1931/9 (mindkettő újból közölve: Tamási Áron: Gondolat és árvaság. Budapest, 2000. 160–162, 175–179). *Marosi Péter: Lírai tudósítások. Utunk, 1955/32.
Marosi Péter: Szilágyi András hatvanadik születésnapjára. Igaz Szó, 1964/4.
Marosi Péter: Az Idő katonája (Nekrológ.) Utunk 1984/51.
Sőni Pál: Új pásztor – Az idő katonái. Igaz Szó, 1955/12.
Sütő András: Hazai képek. Igaz Szó, 1955/8.
Csehi Gyula: Új pásztor – Az idő katonái. Utunk, 1956/6.
Csehi Gyula: Mi lett Demeter fiaival és unokáival? Előre, 1964. október 24.
Abafáy Gusztáv: Szilágyi András útja a felszabadulásig. Korunk, 1959/9.
Kántor Lajos: Szilágyi András riportjairól. Korunk, 1959/1.
Kántor Lajos: Megkésett dedikáció Szilágyi Andrásnak. Igaz Szó 1985/2.
Hornyák József: 5 perc Szilágyi Andrással. Utunk, 1960/27.
Bodor Pál: A mesemondó riporter. Utunk, 1964/50.
Bodor Pál: Szilágyi András. Magyar Nemzet, 1984. szeptember 2.
Nagy István: Agronómus menyecske. Igaz Szó, 1964/10.
Huszár Sándor: A riporter tagad. In: Az író asztalánál. Interjúk. Bukarest, 1969. 131–138.
Marosi Ildikó: Beszélgetés Szilágyi Andrással az Új pásztorról és egyebekről. Új Élet, 1973/8.
Tamás Gáspár: Szilágyi András köszöntése. Utunk, 1974/17.
Szávai Géza: A kimondás áldása. A Hét, 1977/47.
Balogh Edgár: Ünnepi jegyzet Szilágyi Andrásról. Utunk 1979/17.
Baróti Pál: Gyógyít a toll. Szilágyi András 75 éves. Művelődés 1979/4.
Berkes Erzsébet: Az idő katonái. Élet és Irodalom, 1984/35.
Sándor László: Szilágyi András születésnapjára. Élet és Irodalom, 1984/17.
Szász János: Regények sorsa. Szilágyi András 80 éves. A Hét, 1984/17.
Gálfalvi Zsolt: Szilágyi András. (Nekrológ.) A Hét, 1984/51.
Kovács János: Ábrándos memoár – új olvasatban. A Hét, 1989/24.
Panek Zoltán: Dsidaiáda. Látó 1996/8–9.
P. M.: Az új pásztor. 100 éve született Szilágyi András. Irodalmi Jelen, 2004. április
Az őszinteség két napja. Erdélyi magyar értelmiségiek 1956 őszén. Bev. és sajtó alá rend. Benkő Levente. Kolozsvár, 2008. 83–93.
יוחנן זראי

| --- | --- |

יוחנן זראי מלווה בפסנתר את ריקה זראי, בעת המבחנים לתוכניתו של אד סאליבן, בשנת 1958
 לידה:  14 בפברואר 1929 בודפשט, ממלכת הונגריה 
 פטירה:  29 בדצמבר 2016 (בגיל 87) הולנד, ממלכת ארצות השפלה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 מקום לימודים:  האקדמיה למוזיקה פרנץ ליסט בבודפשט 
 שפה מועדפת:  עברית 
 בן או בת זוג:  ריקה זראי 
 פרופיל ב-IMDb
 
יוחנן זראי (14 בפברואר 1929 – 29 בדצמבר 2016) היה מלחין ישראלי, שפעל בשנות ה-50 וה-60 של המאה ה-20.
ביוגרפיה

זראי נולד בבודפשט שבהונגריה. לפי עדותו, הוא נמשך בילדותו לנגינה בפסנתר לאחר ששמע את סיפוריו של אביו, עיתונאי במקצועו, שעבד כמזכירו של גוסטב מאהלר. דודו הוא בלה זרקוביץ (Zerkovitz Béla), מלחין מצליח ומוכר בהונגריה. סבתו למדה שירה ופיתוח קול אצל קרל גולדמארק. יוחנן שרד את השואה לאחר שהיה בגטו ובמחנה ריכוז במערב הונגריה, ניצל מצעדת המוות למאוטהאוזן באמצעות תעודות מזויפות, ותרם גם להצלת הוריו. לאחר השואה למד באקדמיה למוזיקה בבודפשט ובאוסטריה.
עלה לישראל בשנת 1950. גר ביפו ובעין גב ולימד באקדמיה למוזיקה בירושלים.
הלחין מספר רב של שירים ללהקות צבאיות שונות, בהם "רוח סתיו", "אחד גבוה ושניים קטנים", "כוכב הצפון" ושירי הזיכרון "אחי הצעיר יהודה" ו"מי שחלם".
עבד בקול ישראל בניצוח, ויצר מוזיקה לתסכיתי רדיו רבים.
הלחין מוזיקה ושירים להצגות תיאטרון ולסרטי קולנוע ישראלים, בין היתר עבד יחד עם הפזמונאית נעמי שמר על הלחנת השירים וההפקה המוזיקלית של המחזמר "חמש-חמש" והלחין את פסקול הסרט "סאלח שבתי" עם השירים "לי ולך" ו"משיח הזקן", את הפסקול לסרט "האם תל אביב בוערת?", ואת הפסקול לסרט "נס בעיירה" ו"הגלולה". כמו כן הלחין את השיר "עם רדת יום", למילותיו של יעקב שבתאי, עבור הסרט "מצור".
במהלך שנות השישים הלחין שירים לאמנים מובילים ושיתף פעולה עם הפזמונאים חיים חפר ודידי מנוסי. בין שיריו: "אם רק תבואי בחמש", "צריף ישן", "תן לגמור מילה" ו"תפוח הזהב" בביצוע שלישיית גשר הירקון, "שיר הקטר", "הסלע האדום", "שיר סתיו", "למה לא אמרת לי" ו"שיר ההד" בביצוע אריק לביא. חלק משיריו בוצע על ידי אשתו, הזמרת ריקה זראי, כשבין להיטיה היו "גן השקמים" ו"קול אורלוגין".
בשנת 1971 היגר לקלן שבגרמניה, בעקבות הזמנה ליצור מוזיקה ניסיונית משולבת בווידאו-ארט. בהמשך, עבד שם בתרפיה במוזיקה עם ילדים פגועים והכיר את רעייתו השלישית, רוזמרי.
בשנת 1992 עבר לגור בהולנד.
במאי 2010 ערך התיאטרון הקאמרי מופע מחווה לזראי.
היה נשוי לזמרת ריקה זראי מסוף שנות החמישים עד לגירושיהם בתחילת שנות ה-70, בשנת 1959 נולדה להם בת, יעל.
נפטר ב-29 בדצמבר 2016 בהולנד.
הערות שוליים

↑  יעקב בר-און, ‏לא ישוב עוד לעולם, באתר מעריב אונליין, 2 בינואר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007281107405171  BnF: cb16542726s (data)  GND: 1179728653  ISNI: 0000 0000 3197 3420  LCCN: n93102590  MusicBrainz: ea61eb75-d883-4586-89fa-5a84b6bf2ee8  VIAF: 69114087   WorldCat (עם VIAF): 69114087 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנה פזקאש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בנובמבר 1905 בודפשט, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  2 בינואר 1973 (בגיל 67) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מדינה:  הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 בן או בת זוג:  אישטוואן קולצ'אר (1928–1936) 
 צאצאים:  אישטוואן קולצ'אר 
 
אנה פזקאש (במקור פונק; בהונגרית: Fazekas Anna; בודפשט, 15 בנובמבר 1905 – בודפשט, 3 בינואר 1973) הייתה סופרת, עורכת, יהודייה-הונגרייה. אחותה של ההיסטוריונית ארז'בט פזקאש, גיסתו של ארנה גרה, אשתו הראשונה של הפסיכיאטר והפסיכולוג אישטוואן קולצ'אר ואמו של הסופר והעיתונאי אישטוואן קולצ'אר הבן.
ביוגרפיה

פזקאש נולדה במשפחה יהודית כבתם של אברהם מנו פזקאש, פקיד ושל שרולטה הירש. את לימודיה התיכוניים סיימה בעיר הולדתו, ולאחר מכן השיגה תואר בחינוך גופני רפואי. היא עסקה בריפוי בפרקטיקה פרטית. שיריה פורסמו בעיתונים אסתי קוריר ובעיתון פסטי ובכרכי שירה עצמאיים. בשנת 1924 הפכה לחברה בתנועת הפועלים ההונגרית. היא גורשה ב-1944, אך ניצלה ושרדה את השואה. בשנת 1949 הפכה למבקרת של הוצאת אתנאום. בין 1950 לבין 1951, הייתה עמיתה פוליטית של ההנהגה המרכזית של מפלגת העובדים ההונגרית (MDP). בין 1952 לבין 1963, הייתה מנכ"לית הוצאת הספרים על שם הסופר פרנץ מורה.
משנת 1950 התפרסמו סיפוריה ושיריה לילדי הגנים ובתי הספר היסודיים, שיריה וסיפוריה היו כתובים בחלקם כספרי צביעה, בחלקם בכרכים עצמאיים ובחלקם בפרסומים מקובצים. האגדה "העופר של הסבתא הזקנה" (Öreg néne őzikéje) תורגמה לגרמנית, צ'כית, רוסית וסינית. הוא תרגמה ושיפצה שירי ילדים עבור "הוצאת הספרים אירופה" ועבור "הוצאת מוזיקה". הוא ליקטה מבחר מהאגדות של אנדראש פאי.
יצירותיה

ברכה חגיגית. ליום הולדתו השישים של החבר מתיאש ראקושי (הוצאת ספרי נוער 1952)
העופר של הסבתא הזקנה (1952; 1977; הוצאת ספרי הנוער Móra Ferenc 1981; 1993 Falukönyv-Ciceró; לאחרונה: 2010 Budapest Ciceró)
הרצ'ולה (1973 Móra Ferenc Youth Publishing; לאחרונה: 2010 Budapest Móra)
אוה בגן (1979 Budapest Móra Ferenc Youth Publishing)
יש ירח מלא בהיר (שירה לילדים) (הוצאת בודפשט Ferenc Móra Youth Publishing, 1969)
יום כיף (ספר שירה עם תמונות)(1967 Budapest Móra Ferenc Youth Publishing House)
הקרנבל של ז'ופי קיבאנצ', כלומר ז'ופי הסקרנית (רומן ילדים) (1966 בודפשט פרנץ מורה הוצאת ספרי נוער)
שיר הקיכלי (שירי ילדים) (1959 Budapest Magvető)
Bizony Peti, Bezzeg Ferkó (ספר שירה בתמונות)(1956) (שם הספר בתרגום לא מילולי "פרקו דווקא ופטי בטח")
האבן העגולה (סיפור בפסוק' שירה) (1955)
צלחת, סיר, מגהץ (אגדה) (1950)
ראו גם

Magyar életrajzi lexikon IV: 1978–1991 (A–Z). Főszerk. Kenyeres Ágnes. Budapest: Akadémiai. 1994. ISBN 963-05-6422-X (לקסיקון ביוגרפי הונגרי. עורכת ראשית אגנש קניירש)
הערות שוליים

↑  "Születési bejegyzése a Budapest IX. kerületi polgári születési akv. 1740/1905. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest XII. kerületi állami halotti akv. 82/1973. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810542287405606  BnF: cb170343356 (data)  GND: 1049818644  ISNI: 0000 0000 7855 3618  LCCN: no2007133438  NKC: xx0037713  VIAF: 36709713   WorldCat (עם VIAF): 36709713
אנדרו דוסונמו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  לאגוס שבניגריה
 מדינה:  ניגריה 
 תקופת הפעילות:  מ-1990
 מספר צאצאים:  2 
  אתר האינטרנט הרשמי של אנדרו דוסונמו
 פרופיל ב-IMDb
 
אנדרו דוסונמו (Andrew Dosunmu) הוא צלם, במאי קולנוע ווידאו קליפים ניגרי המוכר בארצות הברית בשל וידאו קליפים שביים בין היתר לאייזק הייז, לאנג'י סטון, לקומון, לטרייסי צ'פמן, לווייקליף ז'אן, לקליס, לארון נוויל, לטאליב קוולי ולמקסוול.
דוסונמו ביים את סרט הדרמה "עיר חסרת מנוחה" (2011), שהקרנת הבכורה שלו הייתה בפסטיבל הסרטים סאנדנס 2011. סרטו הבא, "אמו של ג'ורג'", שגם הוא הוצג לראשונה בסאנדנס, נבחר לערב הסגירה בפסטיבל הקולנוע מארילנד 2013. דוסונמו מתגורר בין ניו יורק ולאגוס שבניגריה.
קריירה > צילום

דוסונמו החל את הקריירה שלו בתור עוזר עיצוב בבית האופנה איב סן לורן. מאוחר יותר הפך למנהל קריאייטיב (שימש מנהל בעיצוב עטיפות אלבומים של אריקה באדו ופאבליק אנמי), צלם אופנה, ותמונות שלו הופיעו במגוון מגזינים בינלאומיים. ב-2007 התבקש לשאת הרצאה בוועידת TED בינלאומית. הוא ביים וצילם פרסומות לטלוויזיה ולמדיות מודפסות עבור חברות כגון AT&T, ג'נרל מוטורס, לוי שטראוס ושות', ג'ורדנו ג'ינס (Giordano Jeans), קנת' קול (Kenneth Cole), ‏"Buddy System" עבור ABC,‏ "My Kind of Town" עבור AMES ו-"Soul Food" עבור שואוטיים. תמונות שצילם עבור סרטו הדוקומנטרי "The African Game" ("המשחק האפריקאי") פורסמו בתצורת ספר מתנה (פורמט הנקרא בארצות הברית "ספר לשולחן הקפה") על ידי הוצאת הספרים powerHouse Books. דוסונמו נבחר ב-2008 להשתתף בתערוכת הצילומים "Snap Judgments: New Positions in Contemporary Photography" ("שיפוט מהיר: עמדות חדשות בצילום עכשווי") במרכז הבינלאומי לצילום, לצד כ-30 אמנים אפריקאיים אחרים. תמונות שצילם דוסונמו הופיעו במגזינים ובעיתונים כמו Vibe,‏ Clam,‏ Fader,‏ Face,‏ Paper,‏ Interview,‏ i-D,‏ Vogue Hommes – צרפת ואיטליה, Complex ו-Ebony.
קריירה > בימוי

דוסונמו עשה את עבודת הבימוי הראשונה שלו ב-1996, אז ביים וידאו קליפ לשיר של אייזק הייז. מאז ביים דוסונמו וידאו קליפים לאמנים ומוזיקאים רבים אחרים, כולל אנג'י סטון (Angie Stone), קומון (Common), וייקליף ז'אן, קליס, ארון נוויל (Aaron Neville), מקסוול (Maxwell), טרייסי צ'פמן וטאליב קוולי. סרטו הדוקומנטרי משנת 1999 "Hot Irons", זכה בפרס הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר ב-FESPACO, פסטיבל הקולנוע והטלוויזיה הפאן-אפריקני של ואגאדוגו. דוסונמו ביים פרקים של סדרת הטלוויזיה הדרום-אפריקאית "Yizo, Yizo", אשר מציגה על מסך הטלוויזיה את דיוני המדיניות סביב חינוך בבית ספר תיכון ביוהנסבורג בדרום אפריקה של אחרי האפרטהייד. בשנת 2010, לכבוד גביע העולם בכדורגל שנערך אז לראשונה באפריקה, יצר דוסונמו סרט דוקומנטרי נוסף, "The African Game" ("המשחק האפריקאי"), שבו הוא בוחן את משחק הכדורגל ביבשת האפריקאית ואת קשריה לתרבות האפריקאית על כל גווניה. המעבר שלו לסרטים עלילתיים הגיע ב-2011 עם הסרט "עיר חסרת מנוחה" (Restless City), שהוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים סאנדנס וזכה לביקורות חיוביות באופן כללי. היו אף שקראו לו "הסרט האפריקאי הטוב ביותר של 2011".
פילמוגרפיה

| שנה | שם | תפקיד | סוגה | פרסים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1999 | Hot Irons | במאי | דוקומנטרי | הסרט הדוקומנטרי הטוב ביותר בטקס הפרסים FESPACO |
| 2004 | Yizo Yizo | במאי | סדרת טלוויזיה |  |
| 2010 | The African Game | במאי/מפיק | דוקומנטרי |  |
| 2011 | עיר חסרת מנוחה | במאי | דרמה |  |
| 2013 | אמו של ג'ורג' | במאי | דרמה | בחירת ערב הסיום, פסטיבל מרילנד |
| 2017 | איפה קיירה? | במאי/תסריטאי | דרמה |  |
| 2022 | ביוטי | במאי | דרמה |  |
| TBA | Marked Man | במאי | דרמה |  |
הערות שוליים

↑  "Andrew Dosunmu". hautefashionafrica.com. 2008-02-27. נבדק ב-2011-12-07.
↑  "Restless City: A Film by Andrew Dosunmu". Restlesscityfilm.com. נבדק ב-2011-12-07.
↑  "Home | International Center of Photography". Icp.org. אורכב מ-המקור ב-2011-12-09. נבדק ב-2011-12-07.
↑  Sean Jacobs, Dosunmu's 'Restless City,' the best African film of 2011?, AFRICA IS A COUNTRY, 12.15.2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4709 3874  LCCN: no2007083627  MusicBrainz: 5ff53e7d-39ef-4b02-85d0-ec2da6286df3  PIC: 378933  VIAF: 61326881   WorldCat (עם VIAF): 61326881
אנה קיקינה

| --- | --- |

 לידה:  27 באוגוסט 1984 (בת 40) נובוסיבירסק, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, ברית המועצות 
 מידע כללי
 השכלה:  Novosibirsk State Academy of Water Transport 
 זמן שהייה בחלל:  226,681 דק' 
 משימות
 SpaceX Crew-5, משלחת מס' 68 לתחנת החלל הבין-לאומית 
 עיטורים
 גיבור הפדרציה הרוסית (2024)  טייס-קוסמונאוט של הפדרציה הרוסית (2024)  Master of Sports of Russia  Gagarin medal 
 
אנה יורייבנה קיקינה (נולדה ב-27 באוגוסט 1984) היא טייסת חלל רוסייה ממרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים. מאז ספטמבר 2016 היא האישה היחידה ברוסקוסמוס. טיסת החלל הראשונה שלה יצאה ב-5 באוקטובר 2022 בחללית Crew Dragon של SpaceX.
שנים ראשונות והשכלה

קיקינה נולדה ה-27 באוגוסט 1984 בנובוסיבירסק. היא סיימה את לימודיה בבית הספר מספר 29 בנובוסיבירסק. בשנת 2005 סיימה קורסים במשרד למצבי חירום כמדריכה בהוראת האוכלוסייה של יסודות העזרה הראשונה והיא בעלת תעודת מחלצת.
בשנת 2006 היא סיימה בהצטיינות את לימודיה באקדמיה הממלכתית של נובוסיבירסק לתחבורה ימית עם תואר כמהנדסת הידראולית.
עד 2012 עבדה כמנחת רדיו ומנהלת תוכניות בחברת רדיו-סיביר אלטאי (בתחנת רדיו הממוקמת בגורנו-אלטאיסק, שברפובליקת אלטאי).
אימונים לטיסות וטיסות חלל

קיקינה השתתפה בתחרות הפתוחה הראשונה של חיל הקוסמונאוטים ברוסיה, שהוכרזה ב-27 בינואר 2012 והתקבלה על ידי ועדת התחרות לשלב הבחירה במשרה מלאה. ב-4 בספטמבר 2012, על פי החלטת הוועדה הרפואית הראשית, היא הוכרה כשירה מסיבות בריאותיות לצורך הרשמתה כמועמדת לטיסות חלל. ב-8 באוקטובר 2012, לפי החלטת ועדת ההסמכה הבין-מחלקתית, הומלצה לתפקיד מועמדת לטיסות מבחן כקוסמונאוטית ולהתקבל להכשרה כללית בחלל. ב-26 באוקטובר 2012 היא נכנסה כמועמדת לחיל הקוסמונאוטים של רוסקוסמוס. ב-30 באוקטובר 2012 החלה באימונים כלליים לטיסות חלל.
בפברואר 2013, יחד עם אולג בלינוב ופיוטר דוברוב עברה אימון ביער ליד מוסקבה לתרגול פעולות, לאחר שנחתה באזור חורש וביצות בחורף. ב-5 ביוני 2014, לאחר שסיימה את הקורס להכשרה בחלל, עברה את הבחינה הממשלתית. עם זאת, ב-19 ביוני 2014, על פי תוצאות ההצבעה הסודית של ועדת ההסמכה הבין-מחלקתית, היא לא קיבלה את ההסמכה כ"קוסמונאוטית". בניגוד להחלטה זו, קיקינה בסוף יוני 2014 שמרה על מקומה כמועמדת לטיסת חלל, בתנאי שתשלים קורס של שנה אחת של שיעורים נוספים.
ביולי 2014 היא השתתפה בתרגילי מים בריחוף על מסוק, ולאחר מכן בתרגילים לתרגול פעולות צוות לאחר שנחתה במדבר בבייקונור. באוגוסט 2014 השתתפה בהכשרה מיוחדת בצניחה לשלושה שבועות עבור קוסמונאוטים. באוקטובר 2014 השתתפה באימונים על פעולות צוות במקרה של נחיתת חירום בשטח הררי. ב-17 בדצמבר 2014, הוענקה לקיקינה התואר "קוסמונאוטית מבחן" על פי החלטת הוועדה הבין-מחלקתית. ב-19 בדצמבר 2014 היא הועברה לתפקיד קוסמונאוטית מבחן של יחידת הקוסמונאוטים. מאז ספטמבר 2016, לאחר בחירתה של הקוסמונאוטית ילנה סרובה כחברה בדומה הממלכתית, אנה קיקינה הפכה לאישה היחידה בחיל הקוסמונאוטים של רוסקוסמוס.
בין התאריכים 7 עד 24 בנובמבר 2017 קיקינה נטלה חלק כמהנדסת טיסה, בניסוי הבידוד הבינלאומי "SIRIUS" המדמה טיסה לירח. במהלך הניסוי, היא השתתפה בסימולציות אימון של עגינת החללית הרוסית "פדרציה" במסלול כדור הארץ וסימולציה של שליטה מרחוק בלונוחוד באמצעות קסדת מציאות מדומה.
במאי 2018, יחד עם הקוסמונאוטים סרגיי ריז'יקוב וסרגיי קוד-סברצ'קוב עברה הכשרה מיוחדת לצניחה לקוסמונאוטים. היא ביצעה ארבעים קפיצות מצנח. באוגוסט 2018 היא השתתפה בהדרכות על ביצוע תצפיות חזותיות ומכשירים על כדור הארץ ממעבדת המטוסים Tu-134LK כחלק מתוכנית המחקר המדעי על תחנת החלל הבינלאומית.
קיקינה נבחרה לשמש כחברה בצוות התוכנית המאוישת המסחרית אשר טסה לתחנת החלל הבינלאומית בחללית קרו דרגון אנדורנס של SpaceX, במסגרת במשימה "SpaceX Crew-5" שהמריאה ב-5 באוקטובר 2022. הצוות הצטרף למשלחת מס' 68 ובהמשך למשלחת מס' 69 בפיקוד סרגיי פרוקופייב. הם חזרו לכדור הארץ במרץ 2023.
משפחה

קיקינה נשואה לאלכסנדר סרדיוק, מאמן-מורה לאימונים גופניים במרכז ההדרכה לקוסמונאוטים על שם יורי גגארין.
הערות שוליים

↑  "Наборы в отряд космонавтов". Федеральное государственное бюджетное учреждение "Научно-исследовательский испытательный центр подготовки космонавтов имени Ю.А.Гагарина". נבדק ב-2019-01-23.
↑  ירון דרוקמן, לראשונה זה 20 שנה: קוסמונאוטית מרוסיה שוגרה לחלל מארה"ב, באתר ynet, 5 באוקטובר 2022
↑  "Кикина Анна Юрьевна". Сайт ЦПК имени Ю. А. Гагарина. נבדק ב-2019-01-21.
1 2 3 4  "Кикина Анна Юрьевна. Биография". Сайт «Космическая энциклопедия». נבדק ב-2019-01-21.
↑  "От радиоведущей до космонавта!". Сайт «Радио «Сибирь». נבדק ב-2019-01-22.
↑  "Анну Кикину оставили в отряде космонавтов вопреки решению межведомственной комиссии" (ברוסית). Интерфакс. 2014-06-25. נבדק ב-2019-01-22.
↑  "Эксперимент «SIRIUS-17»". Сайт международного проекта Сириус. נבדק ב-2019-01-22.
אילן פיבקו

| --- | --- |

 לידה:  7 בספטמבר 1947 (בן 77) צרפת 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-1975
 תחום יצירה:  אדריכלות
 יצירות ידועות:  מגדל הגן ופארק קרסו למדע
 www.pivko.com
 
אילן פיבקו (נולד ב-7 בספטמבר 1947) הוא אדריכל ישראלי.