stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלין טופוזאקוב
קריירה

טופוזאקוב גדל בדימיטרובגראד והחל את הקריירה שלו ככדורגלן במועדון המקומי. כשהיה בן 18 הצטרף ללבסקי סופיה, ושם שיחק כ-12 עונות רצופות, מלבד תקופה קצרה בה הושאל למועדון אחר. עם לבסקי סופיה זכה טופוזאקוב בחמש אליפויות (מהן 3 רצופות) ובשישה גביעים. בשנת 2005 מונה טופוזאקוב לקפטן הקבוצה, ובעונת 2005/2006 העפיל עמה לרבע גמר גביע אופ"א. בעונה שלאחר מכן העפיל עם לבסקי סופיה לשלב הבתים של ליגת האלופות, בפעם הראשונה שקבוצה בולגרית הגיעה למעמד זה.
ב-3 בינואר 2008 הגיע טופאזקוב לישראל יחד עם חברו מלבסקי סופיה, הקשר ההתקפי דימיטר טלקייסקי, והשניים הוחתמו בהפועל תל אביב על ידי המאמן אלי גוטמן, שהגיע לקבוצה רק זמן קצר קודם לכן לאחר שהקבוצה נקלעה למקום האחרון בטבלה. השניים שיחקו לראשונה ב-12 בינואר, במחזור ה-15 של עונת 2007/2008, מול הפועל כפר סבא באצטדיון בלומפילד. במחזור ה-25 כבש טופוזאקוב את שערו היחיד במדי הפועל תל אביב, בניצחון 3–2 על בני יהודה. בנוסף בישל שני שערים בעונה זו, בניצחון 3–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, ובניצחון 3–1 מול בית"ר ירושלים. טופוזאקוב תרם רבות להישארותה של הקבוצה בליגה הבכירה, וכן להעפלתה לגמר גביע המדינה. בתום העונה קיבלו טופוזאקוב וטלקייסקי במשותף את תואר "השחקן המצטיין" מטעם ארגון אוהדי הפועל תל אביב.
בעונה שלאחר מכן המשיכה הקבוצה במגמת השיפור וטופוזאקוב סייע לקבוצה להתמודד על האליפות מול מכבי חיפה, לצידם של הבלמים דאגלס דה סילבה וואליד באדיר, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני. לאחר שנה וחצי בהפועל תל אביב שוחררו שני הבולגרים בקיץ 2009. בסך הכל הופיע טופוזאקוב ב-61 משחקים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.
בעונת 2009/2010 חזר טופוזאקוב לשחק בלבסקי סופיה, וכעבור שנה חזר לישראל, שוב יחד עם טלקייסקי, והשניים חתמו בהפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 כבש טופוזאקוב שני שערים במדי הפועל רמת גן, וב-16 באפריל 2011 ערך את משחקו האחרון בקריירה, מול הפועל תל אביב.
לזכותו של טופוזאקוב 30 הופעות במדי נבחרת בולגריה. ב-2 בספטמבר 2000 ערך את הופעתו הראשונה במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת צ'כיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. ב-11 בפברואר 2009 ערך טופוזאקוב את משחקו האחרון במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת שווייץ.
בעונת 2013/2014 החל לשמש כעוזר מאמן לבסקי סופיה, ובמרץ 2014 מונה למאמן הזמני של הקבוצה עד לתום העונה, בשל בעיות בריאות מהן סבל המאמן הראשי, ובעונת 2016/2017 שימש שוב כמאמן הראשי של הקבוצה. בקיץ 2017 מונה למאמן קבוצת ארדה קרדז'אלי מהליגה השלישית בבולגריה, ובעונתו הראשונה בקבוצה העלה לליגה השנייה.
תארים

אליפויות: 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2005/2006, 2006/2007
הגביע הבולגרי: 1997/1998, 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2006/2007
סופר קאפ: 2005, 2007, 2009
הערות שוליים

↑  לי בוץ, הפועל ת"א: הבולגרים חתמו רשמית; אסולין בדרך, באתר ynet, 6 בינואר 2008
↑  דודי שחם, טופוזאקוב וטלקיסקי חתמו בהפועל רמת גן, באתר nrg מעריב, ‏ 11 באוגוסט 2010
ביוואן פרנסמן

ביוואן פרנסמן (באנגלית: Bevan Fransman; נולד ב-31 באוקטובר 1983) הוא כדורגלן דרום אפריקאי המשחק בעמדת הבלם.
קריירה

פרנסמן גדל בשכונת עוני בקייפטאון ושיחק בילדותו במועדונים קטנים בשכונתו. בגיל מאוחר יחסית נחשף למועדונים הגדולים בדרום אפריקה, כאשר מועדון הפאר FC פורטונה רכש אותו מקבוצתו הקודמת. מאז פרנסמן נהפך לבורג מרכזי במועדונו. בגיל 19 ניסה את מזלו באירופה כששיחק בבלגיה במועדון מוסקרון, אך לאחר עונה אחת חזר לדרום אפריקה בגלל חוסר בדקות משחק ושיחק בקייזר צ'יפס. במשך העונה הראשונה וחלק מן העונה השנייה פרנסמן כמעט ולא שיחק, בגלל פציעות חוזרות ונשנות. בשנת 2006 עבר לשחק בקבוצת התחתית מורוקה סוואלווס, שם הפגין יכולת גבוהה אשר הובילה אותו להתעניינות ממועדונים רבים באירופה.
לקראת עונת 2008/2009 הגיע פרנסמן לישראל, וחתם בקבוצת מכבי נתניה. ב-13 בספטמבר 2008 כבש את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 3–1 על הפועל פתח תקווה. בסך הכל כבש 3 שערים בעונתו הראשונה בקבוצה, וסייע למכבי נתניה לסיים במקום הרביעי. בעונה שלאחר מכן המשיך להיות הבלם המוביל בקבוצה, תחת הדרכתו של המאמן ראובן עטר, הבקיע שני שערים וסיים עם הקבוצה במקום העשירי.
לקראת עונת 2010/2011 עבר לשחק במדי אלופת ליגת העל, הפועל תל אביב, עמה העפיל לשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-2 בפברואר 2011 כבש את שער הבכורה שלו במדי הפועל תל אביב, בניצחון 7–0 על מכבי עירוני קריית אתא במסגרת גביע המדינה. את שער הליגה הראשון שלו בקבוצה כבש לקראת סיום העונה, בדרבי מול מכבי תל אביב שהסתיים בתיקו 2–2. לאחר שדאגלס דה סילבה עזב את הקבוצה, התמודד פרנסמן על עמדת הבלם עם ואליד באדיר ומריו פצ'אלקה, ובעונתו השנייה במועדון חל פיחות במעמדו. גם בעונה זו כבש פרנסמן שער ליגה אחד, בניצחון 2–0 על הפועל באר שבע, בנוסף לשער נוסף בדרבי מול מכבי תל אביב בגביע הטוטו, שהסתיים בתיקו 2–2. פרנסמן עזב את הפועל תל אביב לאחר שנתיים בהן זכתה הקבוצה פעמיים ברציפות בגביע המדינה, וסיימה פעמיים ברציפות במקום השני.
ב-30 במאי 2012 חזר פרנסמן לדרום אפריקה, וחתם בקבוצת סופרספורט יונייטד. ביוני 2014 עבר לקבוצת בלומפונטיין סלטיק, במדיה שיחק שנתיים. ביולי 2016 עבר לקבוצת מריצבורג יונייטד, במדיה שיחק שנתיים. ביולי 2018 חתם בקבוצת היילנדס פארק.
בנבחרת דרום אפריקה שיחק פרנסמן משנת 2005 עד שנת 2012. פרנסמן נכלל בסגלה של הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2008 אך לא שיחק במהלך הטורניר, ובסך הכל לזכותו 19 הופעות במדי הנבחרת.
תארים

גביע המדינה: 2010/2011, 2011/2012
הערות שוליים

↑  פרנסמן חתם במכבי נתניה, באתר וואלה!, ‏ 28 ביולי 2008
↑  לי בוץ, הפועל ת"א: פרנסמן חתם ל-3 שנים, זהבי נשאר, באתר ynet, 23 ביוני 2010
| נבחרת דרום אפריקה – גביע אפריקה לאומות 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 פרננדז •  2 פרנסמן •  3 מסיללה •  4 מוקואנה •  5 מוריס •  6 דיווידס •  7 נלאפו •  8 טשאבאלאלה •  9 מורירי •  10 פינאר •   11 ואן הירדן •  12 מודיסה • 13 מלונגו •  14 צ'באנגו • 15 זומה • 16 ג'וזפס • 17 אמפלה • 18 ולאזה • 19 מון • 20 אוונס • 21 פאנטיני • 22 דיגקאשווה • 23 קונה • מאמן: פריירה |  1 פרננדז •  2 פרנסמן •  3 מסיללה •  4 מוקואנה •  5 מוריס •  6 דיווידס •  7 נלאפו •  8 טשאבאלאלה •  9 מורירי •  10 פינאר •   11 ואן הירדן •  12 מודיסה • 13 מלונגו •  14 צ'באנגו • 15 זומה • 16 ג'וזפס • 17 אמפלה • 18 ולאזה • 19 מון • 20 אוונס • 21 פאנטיני • 22 דיגקאשווה • 23 קונה • מאמן: פריירה | דרום אפריקה |
הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי

| --- | --- |
  דגל הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
 דגל הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
 שפה רשמית:  ערבית, צרפתית, אנגלית
 מטה הארגון:  ערב הסעודית ג'דה, ערב הסעודית
 חברים:  
 מזכיר כללי:  ערב הסעודית יוסף אבן אחמד אלעות'ימין
 תקופת הפעילות:  25 בספטמבר 1969 – הווה (55 שנים)
 הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
 
הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי (בערבית: منظمة التعاون الاسلامي, בתעתיק מדויק: מנט'מת אל-תעאון אל-אסלאמי; בצרפתית: Organisation de la Coopération Islamique, ידוע גם בראשי התיבות OIC) הוא ארגון בין-לאומי שהוקם בשנת 1969 ברבאט שבמרוקו כדי לקדם שיתוף פעולה בין מדינות העולם המוסלמי. כיום הוא מונה 58 מדינות חברות-מלאות, ובהן 22 המדינות השייכות לליגה הערבית. מטה הארגון שוכן בעיר ג'דה שבערב הסעודית.
מטרות הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי כוללות על-פי פרסומי האמנה מטעמה, בין היתר:
קידום סולידריות ושיתוף פעולה בין חברות הארגון, כולל בהבטחת השתתפותן הפעילה בקבלת החלטות דיפלומטיות, פוליטיות, כלכליות וחברתיות ברמה העולמית.
תמיכה בפלסטינים לממש את זכויותיהם ובהן הזכות להגדרה עצמית והקמת ישות ריבונית (מדינת פלסטין) עם העיר ירושלים (אל-קודס) כבירתה, תוך שמירה על אופייה המוסלמי ועל המקומות הקדושים שבה.
הגנה על זהותה האמיתית של האסלאם בכלל, ומאבק בביזוי הדת האסלאמית בפרט (כגון השחתת הקוראן) ועידוד דיאלוג הן בין פלגי דתות שונים והן בין בני עמים זרים.
קידום זכויות האדם, כולל ערכי המשפחה המוסלמיים.
שיתוף-פעולה במאבק בטרור.
ביטוי לקידום מטרות אלה ניתנן בהחלטות באו"ם ותיקונים להחלטות שהובלו על-ידי הארגון ועסקו, בין היתר, בנושאים הבאים:
זכויות הפליטים הפלסטינים (החלטות רבות)
זכויות האדם בגולן הסורי הכבוש (כך במקור)
מצב זכויות האדם של הרוהינג'ה המוסלמיים ובני מיעוטים אחרים במיאנמר (בורמה לשעבר)
מאבק בשנאה על רקע פלגים שונים בדתות, המהווה הסתה לאפליה, עוינות חברתית ואף לאלימות ולמלחמות
התנגדות גורפת לזכויות להט"ב (סעיף זה לא חל על אלבניה)
הארגון בנוי ממספר גופים:
ועד ראשי המדינות – הוא הסמכות העליונה בכל נושא המתעורר, ותפקידו, בין היתר, לקבוע את מדיניות הארגון. הוא מתכנס אחת לשלוש שנים.
ועד שרי החוץ – מתכנס אחת לשנה כדי לבדוק האם המטרות וההחלטות שנתקבלו בוועידת ראשי המנהיגים אכן הושגו וכן להמשיך בפעילות השוטפת תוך שימוש באמצעים נוספים.
המזכירות הכללית – הוועד המנהל של הארגון, עוסק בחלק המנהלתי של הארגון וכן בתיאום בין שני הגופים כדי להביא ליישום מקסימלי של ההחלטות שהתקבלו בוועידות הקודמות.
מדינות החברות בארגון

נכון ל-12 בדצמבר 2024(אנ')
אוגנדה אוגנדה
אוזבקיסטן אוזבקיסטן
איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות
אינדונזיה אינדונזיה
איראן איראן
אלבניה אלבניה
אלג'יריה אלג'יריה
אזרבייג'ן אזרבייג'ן
אפגניסטן אפגניסטן
בורקינה פאסו בורקינה פאסו
בחריין בחריין
בנגלדש בנגלדש
בנין בנין
ברוניי ברוניי
גבון גבון
גיאנה גיאנה
גינאה גינאה
גינאה ביסאו גינאה ביסאו
ג'יבוטי ג'יבוטי
גמביה גמביה
האיים המלדיביים האיים המלדיביים
הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
חוף השנהב חוף השנהב
טג'יקיסטן טג'יקיסטן
טוגו טוגו
טורקיה טורקיה
טורקמניסטן טורקמניסטן
ירדן ירדן
כווית כווית
לבנון לבנון
לוב לוב
מאוריטניה מאוריטניה
מאלי מאלי
מוזמביק מוזמביק
מלזיה מלזיה
מצרים מצרים
מרוקו מרוקו
ניגריה ניגריה
ניז'ר ניז'ר
סודאן סודאן
סומליה סומליה
סורינאם סורינאם
סיירה לאון סיירה לאון
סנגל סנגל
עומאן עומאן
עיראק עיראק
ערב הסעודית ערב הסעודית
פקיסטן פקיסטן
צ'אד צ'אד
קומורו קומורו
קטר (מדינה) קטר
קירגיזסטן קירגיזסטן
קזחסטן קזחסטן
קמרון קמרון
תוניסיה תוניסיה
תימן תימן
הערות:
באוגוסט 1993: זנזיבר זנזיבר עזבה את הארגון.
ב־15 באוגוסט 2012: סוריה סוריה הושעתה מחברותה בארגון בשל האלימות שמפעיל המשטר של אסד כנגד אזרחיו.
מדינות החברות בארגון > מדינות משקיפות

נכון ל-12 בדצמבר 2024(אנ')
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה
הרפובליקה המרכז-אפריקאית הרפובליקה המרכז-אפריקאית
צפון קפריסין צפון קפריסין הטורקית
קוסובו קוסובו
רוסיה
תאילנד תאילנד
מדינות החברות בארגון > מדינות שנסיונותיהן להצטרפות נדחו עד כה

נכון ל-12 בדצמבר 2024(אנ')
בלארוס בלארוס (כ"חברה משקיפה" בלבד)
ברזיל ברזיל (כ"חברה משקיפה" בלבד)
דרום אפריקה דרום אפריקה (כ"חברה משקיפה" בלבד)
הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (כחברה-מלאה)
הפיליפינים הפיליפינים (כ"חברה משקיפה" בלבד)
ליבריה ליבריה (כחברה-מלאה)
מאוריציוס מאוריציוס (כחברה-מלאה)
נפאל נפאל (כ"חברה משקיפה" בלבד)
הרפובליקה העממית של סין סין (כ"חברה משקיפה" בלבד)
סרביה סרביה (כ"חברה משקיפה" בלבד)
סרי לנקה סרי לנקה (כ"חברה משקיפה" בלבד)
קניה קניה (כחברה-מלאה)
ראו גם

דגל הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי
העולם המוסלמי
הליגה הערבית
הערות שוליים

↑  Charter of the Organisation of Islamic Cooperation (OIC) (עמ' 4-5), Organisation of Islamic Cooperation, ‏2018 (באנגלית)
↑  UN Human Rights Resolutions Portal, Universal Rights Group, Search main sponsor: OIC (באנגלית)
↑  Liv Martin, Is opposition to LGBTQI+ issues growing at the UN?, Geneva Solutions, ‏19 ביולי 2022 (באנגלית)
↑  סוכנויות ידיעות, סוריה הושעתה מארגון שיתוף פעולה איסלאמי, באתר nrg מעריב, 16 באוגוסט 2012
| הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי |
| --- | --- | --- |
| חברות | אפגניסטן • אלג'יריה • צ'אד • מצרים • גינאה • אינדונזיה • איראן • ירדן • כווית • לבנון • לוב • מלזיה • מאלי • מאוריטניה • מרוקו • ניז'ר • פקיסטן • תימן • ערב הסעודית • סנגל • פלסטין (מיוצגת על ידי אש"ף) • סודאן • סומליה • תוניסיה • טורקיה • בחריין • עומאן • קטר • איחוד האמירויות הערביות • סיירה לאון • בנגלדש • גבון • גמביה • גינאה ביסאו • אוגנדה • בורקינה פאסו • קמרון • קומורו • עיראק • המלדיביים • ג'יבוטי • בנין • ברוניי • ניגריה • אזרבייג'ן • אלבניה • קירגיזסטן • טג'יקיסטן • טורקמניסטן • מוזמביק • קזחסטן • אוזבקיסטן • סורינאם • טוגו • גיאנה • חוף השנהב |  |
| מדינה מושעית | סוריה |  |
| מדינות משקיפות | בוסניה והרצגובינה • הרפובליקה המרכז-אפריקאית • קפריסין הצפונית • תאילנד • רוסיה |  |
| ארגונים משקיפים | הליגה הערבית • האו"ם • המדינות הבלתי-מזדהות • האיחוד האפריקאי • הארגון לשיתוף פעולה כלכלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007520203405171  BIBSYS: 14023546  GND: 2081073-8  ISNI: 0000 0004 0648 136X  LCCN: nb2012022645  NKC: kn20020321711  NLG: 281543  TDVİA: islam-konferansi-teskilati  VIAF: 302216036   WorldCat (עם VIAF): 302216036
דימיטר טלקייסקי

דימיטר ניקולייב טלקייסקי (בבולגרית: Димитър Николаев Телкийски, נולד ב-5 במאי 1977) הוא כדורגלן עבר בולגרי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירה

טלקייסקי נולד בפלובדיב וגדל במחלקת הנוער של קבוצת בוטב פלובדיב. בשנת 1999 עבר למועדון הפאר הבולגרי לבסקי סופיה, עמו זכה בחמש אליפויות (מהן 3 רצופות) ובחמישה גביעים. בעונת 2005/2006 העפיל עם לבסקי סופיה לרבע גמר גביע אופ"א, ובעונה שלאחר מכן העפיל עמה לשלב הבתים של ליגת האלופות, בפעם הראשונה שקבוצה בולגרית הגיעה למעמד זה.
ב-3 בינואר 2008 הגיע טלקייסקי לישראל יחד עם חברו מלבסקי סופיה, הבלם אלין טופוזאקוב, והשניים הוחתמו בהפועל תל אביב על ידי המאמן אלי גוטמן, שהגיע לקבוצה רק זמן קצר קודם לכן לאחר שהקבוצה נקלעה למקום האחרון בטבלה. השניים שיחקו לראשונה ב-12 בינואר, במחזור ה-15 של עונת 2007/2008, מול הפועל כפר סבא באצטדיון בלומפילד. שבוע לאחר מכן, במשחקו השני בקבוצה, כבש טלקייסקי את שער הבכורה שלו, בניצחון 3–2 על מכבי הרצליה.
בסך הכל כבש טלקייסקי חמישה שערי ליגה בעונה זו, מתוכם שניים שנבחרו למקום הראשון והשני במצעד שערי העונה בליגת העל – הראשון בבעיטה מהאוויר בניצחון 3–1 בדרבי מול מכבי תל אביב, והשני לאחר שכידרר לאורך חצי מגרש ואז הקשית מעל השוער, בניצחון 3–1 על בית"ר ירושלים. טלקייסקי תרם רבות להישארותה של הקבוצה בליגה הבכירה, וכן הוסיף שני שערים במשחקי גביע המדינה, וסייע להעפלתה של הפועל תל אביב לגמר הגביע. בתום העונה קיבלו טלקייסקי וטופוזאקוב במשותף את תואר "השחקן המצטיין" מטעם ארגון אוהדי הפועל תל אביב.
בעונת 2008/2009 המשיכה הקבוצה במגמת השיפור וטלקייסקי סייע לקבוצה להתמודד על האליפות מול מכבי חיפה, אך לבסוף סיימה הקבוצה במקום השני, ולאחר שנה וחצי בהפועל תל אביב שוחררו שני הבולגרים בקיץ 2009. בסך הכל כבש טלקייסקי 10 שערים במדי הפועל תל אביב בכל המסגרות.
לקראת עונת 2009/2010 עבר טלקייסקי לקבוצת אמקאר פרם מליגת העל הרוסית, אך לא הצליח להשתלב בקבוצה וחזר כבר באותה עונה ללבסקי סופיה, שם התאחד שוב עם טופוזאקוב. בעונה שלאחר מכן חזרו השניים לישראל וחתמו בהפועל רמת גן. בעונת 2010/2011 כבש טלקייסקי 5 שערים במדי הפועל רמת גן, וב-10 באפריל 2011 ערך את משחקו האחרון בישראל, מול הפועל פתח תקווה, והורחק בכרטיס אדום.
לקראת עונת 2011/2012 חתם טלקייסקי בלוקומוטיב סופיה, ובדצמבר 2011 עבר לצ'רנומורץ בורגס, אך נפצע ושיחק במדיה 4 משחקים בלבד, ובתום העונה חזר ללוקומוטיב סופיה. בעונת 2011/2012 ערך 15 הופעות במדי לוקמוטיב, בהן כבש שני שערים, ובסופה פרש ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרת בולגריה

טלקייסקי הוא שחקנה לשעבר של נבחרת בולגריה, במדיה ערך 22 הופעות וכבש 3 שערים. ב-29 בנובמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו, במשחק ידידות בקהיר מול נבחרת מצרים. ב-6 בספטמבר 2006 כבש את שערו הראשון במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת סלובניה במסגרת מוקדמות יורו 2008. טלקייסקי הבקיע גם שני שערים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010, וב-5 בספטמבר 2009 הופיע לאחרונה במדי הנבחרת, במשחק מול נבחרת מונטנגרו.
תארים

אליפויות: 1999/2000, 2000/2001, 2001/2002, 2005/2006, 2006/2007
הגביע הבולגרי: 1999/2000, 2001/2002, 2002/2003, 2004/2005, 2006/2007
סופר קאפ: 2005, 2007
הערות שוליים

↑  לי בוץ, הפועל ת"א: הבולגרים חתמו רשמית; אסולין בדרך, באתר ynet, 6 בינואר 2008
↑  אתם בחרתם: שער העונה שייך לטלקיסקי, באתר ערוץ הספורט, ‏ 16 ביוני 2008
↑  דודי שחם, טופוזאקוב וטלקיסקי חתמו בהפועל רמת גן, באתר nrg מעריב, ‏ 11 באוגוסט 2010
אדווין ואן דר סאר

אדווין ואן דר סאר (בהולנדית: Edwin van der Sar; נולד ב-29 באוקטובר 1970 בוורהוט שבהולנד) הוא כדורגלן עבר הולנדי ששיחק בעמדת השוער. ואן דר סאר הוא השחקן בעל מספר ההופעות השני הרב ביותר בהיסטוריה של נבחרת הולנד במדיה שיחק 130 פעמים, ונחשב לאחד מגדולי השוערים בתולדות המשחק.
לאורך הקריירה שיחק באייאקס אמסטרדם, יובנטוס, פולהאם ובמנצ'סטר יונייטד. הוא זכה פעמיים בליגת האלופות, פעם אחת בגביע אופ"א, ארבע פעמים באליפות ליגת העל ההולנדית וארבע פעמים באליפות הפרמייר ליג.
קריירת מועדונים > ראשית חייו ותחילת הקריירה

ואן דר סאר נולד בעיר וורהוט, החל לשחק בקבוצת הילדים של המועדון פורהולטה המקומי ולאחר מכן עבר לשחק בשורותיה של נורדוויק. בשנת 1990 הביא אותו עוזר המאמן של אייאקס אמסטרדם, לואי ואן חאל, לשחק בשורות מועדון הפאר.
ואן דר סאר הגיע לקבוצה כמחליפו של השוער הראשון סטנלי מנזו. בעונתו הראשונה בליגה, שותף בתשעה משחקים, ובעונה השנייה לא שותף כלל וצפה מהצד בחבריו זוכים בגביע אופ"א, לאחר ניצחון במשחקי הגמר על טורינו. בעונת 1992/1993, לאחר שער עצמי אותו כבש מנזה, קיבל ואן דר סאר מואן חאל, שבינתיים מונה למאמן הקבוצה, את אפודת השוער הראשון וכבר בעונתו הראשונה בהרכב סייע לקבוצתו לזכות בגביע ההולנדי.
בעונה שלאחר מכן, עונת 1993/1994, היה ואן דר סאר בהרכב הקבוצה במשך עונה שלמה, לראשונה בקריירה. הוא סייע לחבריו לזכות באליפות הליגה ההולנדית ובסיום העונה נבחר לשוער המצטיין בליגה. לקראת העונה הבאה, עם עלייתו של פטריק קלויברט מקבוצת הנוער, הושלם הרכב "דור הזהב" של אייאקס עם אדגר דווידס, קלרנס סידורף, מארק אוברמארס והאחים פרנק ורונאלד דה בור, בהרכב הנחשב לאחד הטובים בהיסטוריה.
בעונת 1994/1995 זכתה הקבוצה באליפות נוספת עם מאזן של 106 שערי זכות מול ספיגת 28 שערים בלבד, ללא הפסד, ועם בחירתו של ואן דר סאר לשוער העונה בליגה ההולנדית בפעם השנייה ברציפות. הקבוצה זכתה גם בליגת האלופות לראשונה מאז ראשית שנות ה-70 עם ניצחון 0-1 על מילאן בגמר הטורניר. בסיום העונה נבחר ואן דר סאר על ידי אופ"א לשוער השנה באירופה.
בעונת 1995/1996 המשיך דור הזהב את שליטתו בליגה ההולנדית עם אליפות נוספת, בחירתו של דר סאר לשוער העונה בהולנד בפעם השלישית ברציפות, זכייה שלישית ברציפות בסופרקאפ ההולנדי וזכייה בסופר קאפ האירופי. הקבוצה העפילה פעם נוספת עד לגמר טורניר ליגת האלופות בו פגשה את יובנטוס, אך נכנעה ליריבה האיטלקית 4-2 בבעיטות הכרעה, לאחר 1-1 בסיום המשחק. העונה הבאה הייתה העונה הראשונה מאז עונת הבכורה שלו בה לא זכה ואן דר סאר בתואר קבוצתי. הקבוצה סיימה במקום הרביעי בליגה, והודחה עוד לפני שמינית גמר הגביע ההולנדי כשהפסידה בתוצאה 1-0 להראקלס אלמלו ששיחקה אז בליגת המשנה. בליגת האלופות הצליחה הקבוצה להעפיל עד לשלב חצי הגמר בו הודחה על ידי יובנטוס כשהפסידה 2-1 במשחק הביתי, והובסה בתוצאה 4-1 במשחק הגומלין בחוץ. גם בטורניר הסופרקאפ המקומי, אליו העפילה כאלופת השנה הקודמת הובסה הקבוצה 3-0 מול פ.ס.וו. איינדהובן.
ואן דר סאר המשיך ושיחק באייאקס במשך שתי עונות נוספות, בהן זכה באליפות הליגה ההולנדית פעם נוספת, ובשני גביעים, בטרם עזב את המועדון, ואת הולנד.
קריירת מועדונים > המעבר ליובנטוס ולפולהאם

לקראת עונת 1999/2000 כבר נחשב ואן דר סאר לאחד השוערים הטובים באירופה, ובשירותיו התעניינו יובנטוס, שחיפשה מחליף לאנג'לו פרוצי שעבר לאינטר מילאנו, ומנצ'סטר יונייטד שחיפשה יורש לפטר שמייכל שעזב לספורטינג ליסבון. ואן דר סאר בחר לחתום במדיה של יובנטוס האיטלקית והפך לשוער הלא-איטלקי הראשון בתולדות המועדון.
ואן דר סאר ערך את הופעת הבכורה שלו תחת המאמן קרלו אנצ'לוטי בתיקו 1-1 הביתי מול רג'ינה קלצ'ו. בעונתו הראשונה במועדון הייתה יובנטוס לקבוצת ההגנה הטובה בליגה כשספגה 20 שערים בלבד ב-34 משחקים. ואן דר סאר ספג ביקורת על השער ה"רך" שספג במחזור האחרון אשר הוביל להפסד תואר האליפות. יובנטוס סיימה את העונה במקום השני, נקודה אחת בלבד אחרי לאציו. גם בעונה הבאה, עונת 2000/2001, למרות שיובנטוס המשיכה להציג את ההגנה החזקה ביותר בסרייה א', כשספגה 27 שערי ליגה, ואן דר סאר המשיך לספוג ביקורת על טעויות שהובילו לאובדן נקודות חשובות. זכורה במיוחד הדיפת הבעיטה של הידטושי נקטה מרומא הישר לרגליו של וינצ'נצו מונטלה אשר כבש והשווה את המשחק. הטעות הובילה לאובדן 2 נקודות קריטיות במאבק צמוד על תואר האליפות. יובנטוס סיימה במקום השני פעם נוספת, עם שתי נקודות פחות מרומא.
ביולי 2001 החתימה יובנטוס את ג'אנלואיג'י בופון כשוער ראשון, ללא ידיעתו של ואן דר סאר, שחש פגוע מהמהלך ואף כינה אותו "בגידה". ואן דר סאר החליט לעזוב את המועדון וחתם באופן מפתיע לארבע שנים בפולהאם, העולה החדשה אל הפרמייר ליג, ששילמה תמורתו סכום המוערך בכ-7 מיליון ליש"ט.
בעונת הבכורה שלה בליגה, ספגה הקבוצה 44 שערים ב-38 משחקים, וסיימה במקום ה-13. ואן דר סאר המשיך ושיחק בקבוצה במשך ארבע עונות, בטרם עזב את המועדון בסיום עונת 2004/2005.
קריירת מועדונים > מנצ'סטר יונייטד

ביולי 2005, בגיל 34, חתם ואן דר סאר על חוזה לשנתיים במנצ'סטר יונייטד. בעונת הבכורה שלו במדים החדשים, ספגה הקבוצה 34 שערים ב-38 משחקים, וסיימה במקום השני בליגה, עם שמונה נקודות מתחת לצ'לסי. ואן דר סאר אף סייע לקבוצה לזכות בגביע הפוטבול ליג לאחר ניצחון 0-4 על ויגאן אתלטיק בגמר הטורניר.
בעונת 2006/2007 המשיך ואן דר סאר לשמור על יכולתו. על אף שבחודש פברואר נעדר משישה משחקים לאחר ששבר את אפו כתוצאה מהתנגשות עם רובי קין במשחק הליגה מול טוטנהאם הוטספר, הוא המשיך וסייע לקבוצתו לזכות באליפות הליגה האנגלית לראשונה מזה ארבע שנים, ואף עצר בעיטת פנדל במשחק שהכריע את האליפות בניצחון 0-1 בדרבי מול מנצ'סטר סיטי ובסיום העונה נבחר לנבחרת העונה בפרמייר ליג. ואן דר סאר גם העפיל עם הקבוצה עד לגמר גביע ה-FA בו הפסידה לצ'לסי בתוצאה 1-0.
עם פתיחת עונת 2007/2008 נפגשו צ'לסי ומנצ'סטר למשחק במסגרת מגן הקהילה. המשחק נסתיים בתוצאה של 1-1 בתום ההארכה, אך מנצ'סטר זכתה בגביע בזכות עצירת שלושה פנדלים של ואן דר סאר בבעיטות ההכרעה. הוא סייע לקבוצתו לזכות באליפות שנייה ברציפות, ולהעפיל לגמר ליגת האלופות. במשחק גמר ליגת האלופות 2008 פגשה מנצ'סטר את צ'לסי, בהדרכתו של אברהם גרנט, לה הייתה זו העפלה ראשונה אי-פעם לגמר הטורניר. לאחר 1-1 בתום ההארכה, ניצחה יונייטד בבעיטות ההכרעה 5-6. ואן דר סאר, שעצר את הפנדל המכריע של ניקולא אנלקה, נבחר לשחקן המצטיין של המשחק.
בעונת 2008/2009 שבר ואן דר סאר את שיא הדקות ללא ספיגה במשחקי הליגה, כששמר על רשת נקייה במשך 1,311 דקות רצופות. הוא סיים את העונה עם 21 משחקים בהם לא ספג שער, וזכה בתואר כפפת הזהב בפרמייר ליג ובאליפות שלישית ברציפות. בליגת האלופות הצליחה הקבוצה להעפיל פעם נוספת עד משחק הגמר, בו פגשה את ברצלונה לה נכנעה בתוצאה 2-0. על אף ההפסד במשחק הגמר נבחר ואן דר סאר בפעם השנייה בקריירה לשוער השנה באירופה מטעם אופ"א, ולנבחרת העונה בפרמייר ליג.
בטורניר הכנה לעונת 2009/2010 נפגע ואן דר סאר בידו ונאלץ להחמיץ 12 משחקים מפתיחת העונה. לאחר שהחלים מפציעתו, חזר ואן דר סאר לשורות הקבוצה, אולם החמיץ משחקים נוספים במהלך העונה בעקבות שבץ בו לקתה אשתו. הוא לקח במהלך העונה חלק ב-21 משחקי ליגה בלבד, והקבוצה סיימה את העונה במקום השני, עם נקודה אחת פחות מצ'לסי שזכתה באליפות. בעונת 2010/2011, שהייתה עונתו האחרונה בקריירה, המשיך ואן דר סאר להציג יכולת גבוהה. הוא זכה עם הקבוצה באליפות נוספת, ונבחר בפעם השלישית בקריירה לנבחרת העונה בפרמייר ליג, ובמשחקו האחרון באולד טראפורד הוא קיבל לאות כבוד את סרט הקפטן.
משחקו האחרון בקריירה היה משחק גמר ליגת האלופות 2011 בו פגשה מנצ'סטר יונייטד את ברצלונה. מנצ'סטר הפסידה במשחק בתוצאה 3-1, ובסיומו פרש ואן דר סאר ממשחק פעיל.
במרץ 2016 ערך הופעה אחת במדי נורדוויק מהליגה הרביעית בהולנד.
הנבחרת הלאומית

ואן דר סאר זומן לראשונה לסגל נבחרת הולנד לקראת מונדיאל 1994, אולם לא שותף במשחקים. את הופעת הבכורה שלו במדים הלאומיים הוא רשם ב-7 ביולי 1995 במשחק מול נבחרת בלארוס.
בטורניר יורו 1996 כבר היה ואן דר סאר לשוער הראשון בנבחרת. הוא ספג בטורניר במשחק אחד בלבד, בתבוסה 4-1 מול נבחרת אנגליה. הולנד סיימה במקום השני בבית והעפילה לשלב רבע הגמר של הטורניר, בו הפסידה בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים לאחר תוצאת 0-0 בתום 120 דקות.
במונדיאל 1998 סיימה הולנד במקום הראשון בבית, והעפילה עד לשלב חצי-גמר הטורניר בו הודחה בפנדלים מול נבחרת ברזיל לאחר 1-1 בתום המשחק, והפסידה לקרואטיה בתוצאה 2-1 במשחק על המקום השלישי.
בטורניר יורו 2000 שהתקיים בהולנד, במשותף עם בלגיה, המשיך ואן דר סאר לעמוד בשערה של נבחרתו הלאומית. הוא סייע לנבחרת להעפיל עד לשלב חצי הגמר של הטורניר בו פגשה את נבחרת איטליה. לאחר תוצאת 0-0 בתום 120 דקות, ועל אף שעצר בעיטת עונשין של פאולו מלדיני, הודחה הולנד לאחר שהפסידה 3-1 בבעיטות ההכרעה.
לאחר שכשלה בניסיונה להעפיל לטורניר מונדיאל 2002, חזרה הולנד והשתתפה במונדיאל 2006. בשלב הבתים ספג ואן דר סאר שער בודד, וסייע לקבוצתו להעפיל אל שלב שמינית הגמר, בו הפסידה 1-0 לפורטוגל.
ביורו 2008 הוגרלה הנבחרת ל"בית המוות" יחד עם איטליה, צרפת ורומניה. הולנד סיימה את הבית במקום הראשון עם מלוא 9 הנקודות ועם מאזן שערים של 1-8, אולם הודחה בשלב רבע הגמר כשהפסידה לרוסיה בתוצאה 3-1. ואן דר סאר, שהציג יכולת טובה, נבחר לנבחרת הטורניר במשותף עם בופון ואיקר קסיאס. בסיום הטורניר הודיע ואן דר סאר על פרישתו מנבחרת הולנד. למרות פרישתו מהנבחרת נעתר ואן דר סאר לבקשתו של בארט ואן מרוויק, מאמן הנבחרת, לשוב לשני משחקים נוספים במסגרת מוקדמות מונדיאל 2010 בעקבות פציעתם של מארטן סטקלנבורג והנק טימר, ושמר על רשת נקייה בשניהם.
תארים והישגים > קבוצתיים

אליפות הולנד (4): 1993/94, 1994/95, 1995/96, 1997/98
הגביע ההולנדי (3): 1992/93, 1997/98, 1998/99
מגן יוהאן קרויף (3): 1993, 1994, 1995
ליגת האלופות (1): 1994/95
גביע אופ"א (1): 1991/92
הסופר קאפ האירופי (1): 1995
הגביע הביניבשתי (1): 1995
גביע האינטרטוטו (1): 1999
גביע האינטרטוטו (1): 2002
אליפות אנגליה (4): 2006/07, 2007/08, 2008/09, 2010/11
גביע הפוטבול ליג (2): 2005/06, 2008/09
מגן הקהילה (3): 2007, 2008, 2010
ליגת האלופות (1): 2007/08
אליפות העולם לקבוצות (1): 2008
תארים והישגים > אישיים

שוער השנה של אופ"א (2): 1995, 2009
שוער העונה בהולנד (4): 1994, 1995, 1996, 1997
כפפת הזהב בפרמייר ליג (1): 2008/09
נבחרת העונה בפרמייר ליג (3): 2006/07, 2008/09, 2010/11