stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צי התעלה

אה"מ "מינוטאור", אוניית הדגל של צי התעלה, 1887–1875 לערך
צי התעלה (באנגלית: Channel Fleet), שנקרא לפני כן שייטת התעלה (Channel Squadron), היה יחידת אוניות מלחמה של הצי המלכותי הבריטי שהגנה על מימי התעלה האנגלית (תעלת למאנש) מ-1854 עד 1909 ומ-1914 עד 1915.
תולדותיו

שייטות להגנת מימי המולדת (Home waters) היו קיימות בכל תולדותיו של הצי המלכותי הבריטי. אחת הראשונות הידועות לנו, שפעלה מפלימות, נקראה "השייטת המערבית" (Western Squadron), והיא המבשרת של "שייטת התעלה" (Channel Squadron) שנקראה לימים "צי התעלה" (Channel Fleet). ב-1650 נמסרה האחריות להגנת מימי התעלה מביצ'י הד (אנ') ועד לנדס אנד לידי קפטן ויליאם פן (אנ'), ולפקודתו הועמדו שש אוניות. אוניות אלה הוסיפו לפעול גם לאחר הרסטורציה, ומיחידה זו נוצרה "השייטת המערבית". מ-1690 ולמשך רוב המאה ה-18 ועד תחילת המאה ה-19 פעלה השייטת בתקופות מלחמה מבסיס הצי בפלימות (אנ'). ב-1854 הוקמה "שייטת התעלה", שנקראה לעיתים גם בשם Particular Service Squadron. שייטת התעלה נעשתה ליחידה קבועה בצי ב-1858.
במאה ה-19, כאשר הכשירו הצרפתים נמל לאוניות קיטור מלחמתיות בשרבור, בנה הצי המלכותי את נמל פורטלנד (אנ') כבסיס לאוניותיו. הנמל ושובר הגלים שלו נבנו בשנים 1849–1872.
לקראת 1900, עם התהדקות היחסים בין בריטניה לצרפת ולנוכח התעצמותה הימית של גרמניה, לא היה עוד צורך בצי שיגן על מימי התעלה, משום שזירת ההתגוששות הימית האירופית העיקרית עברה לים הצפוני. אדמירל ארתור וילסון נשא באופן רשמי בתפקיד "מפקד שייטת התעלה" מ-1901 עד 1903. סגנו פיקד על יחידה של אוניות מערכה. שייטת התעלה של השנים 1858–1903 נקראה לעיתים בטעות "צי התעלה".
ב-17 באפריל 1903 מונה סגן-אדמירל צ'ארלס בֶּרֶספוֹרד למפקד שייטת התעלה. ב-6 במאי 1903 הודיעה לו האדמירליות כי "שייטת התעלה" תיקרא מעתה "צי התעלה". ב-14 בדצמבר 1904 הוחלף שמו של צי התעלה ל"צי האטלנטי" (Atlantic Fleet) (אנ'), וזה של צי מימי המולדת (Home Fleet) (אנ') ל-"צי התעלה".
ב-24 במרץ 1909, במסגרת ארגון מחדש של יחידות הצי המלכותי, נעשה "צי התעלה" ל"פלגה השנייה של צי מימי המולדת" (2nd Division of the Home Fleet).
הערות שוליים

↑  National Archives, 1859-1914.
↑  Weigly (2004), p. 331.
↑  Ranft (1995), p. 144.
↑  Black (2011).
↑  Macksey (1964), p. 192.
↑  Saunders (1997), p. 32.
↑  Annal (2012), p. 24.
↑  Royal Navy Dockyard: Plymouth (2017).
1 2 3  Harley & Lovell (2017).
↑  William Loney RN: Channel Fleet (2015).
↑  Channel Fleet (2004).
↑  Portland Harbour Authority: History.
↑  HMS Bulwark (2011).
פינגווין רצועת-הסנטר

| פינגווין רצועת-הסנטר |
| --- | --- |
 פינגווין רצועת הסנטר
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: פינגווינאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: פינגוויניים
סוג:: פינגווין זנב-מכחול
מין:: פינגווין רצועת-הסנטר
שם מדעי
 Pygoscelis antarcticus ‏פורסטר, 1781
תחום תפוצה


פינגווין רצועת-הסנטר (שם מדעי: Pygoscelis antarcticus) הוא מין של פינגווין שמצוי באיי ג'ורג'יה הדרומית ואיי סנדוויץ' הדרומיים, באנטארקטיקה, באיי דרום אורקני, באיי דרום שטלאנד, באי בובה, באלאני ובאי פיטר. המושבה הגדולה ביותר בעולם של פינגווינים אלו היא על האי זבודובסקי, שם נמצאים מעל למיליון זוגות מקננים. מקור שמו של המין הוא מהרצועה השחורה הצרה הנמצאת מתחת לראשו, ומבחינה אותו בקלות ממינים אחרים.
אורכו כ-68 ס"מ ומשקלו נע בין 3 ל-6 ק"ג. הזכרים גדולים במקצת מהנקבות, אף כי המשקל עשוי להיות מושפע ממחזור הרבייה. כיום מוערכת אוכלוסייתם של הפינגווינים בכ-7,500,000 זוגות. מזונם מורכב מיצורים שוליים, דגים וחסילונים.
פינגווין רצועת-הסנטר תואר לראשונה על ידי המדען הגרמני יוהאן פורסטר ב-1781.
התנהגות

הפינגווינים בונים קנים עגולים מסלעים. קיניהם רחוקים מעט זה מזה על מנת למנוע מריבות. הנקבה מטילה שתי ביצים, והיא והזכר דוגרים עליהן. הגוזלים בוקעים לאחר כ-35 ימים, גבם אפור, ובטנם לבנה. הם נשארים בקן כ-20–30 יום. לאחר כ-50–60 יום מתחלפת הפלומה שלהם לכסות נוצות של בוגרים, והם הולכים לים.
תזונה

מזונו של פינגווין רצועת-הסנטר מורכב מבעלי חיים קטנים, קריל, דגים, דיונונים וסרטנים, והם עשויים לשחות למרחק של כ-80 ק"מ בחיפושיהם אחר מזון. הפינגווין מסוגל לשחות במים קרים מאוד בגלל צפיפותן הגדולה של נוצותיו, שמשמשות כמעיל חסין-מים. שכבות שומן עבות מספקות גם הן בידוד, וכלי הדם על הסנפירים והרגליים התפתחו למבנים מורכבים על מנת לשמור חום.
תמונות

פינגווין מקנן
פינגוויני רצועת-הסנטר בקרחון באנטארקטיקה
הערות שוליים

↑  פינגווין רצועת-הסנטר באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Weight of Chinstrap Penguin
| פינגוויניים |
| --- | --- | --- |
| פינגווין גדול | פינגווין קיסרי • פינגווין מלכותי |    |
| פינגווין זנב-מכחול | פינגווין לבן-אוזן • פינגווין רצועת-הסנטר • פינגווין אדלי |    |
| פינגווין מצוייץ | פינגווין הסלעים • פינגווין עב-מקור • פינגווין חסון • פינגווין ישר-ציצה • פינגווין לבן-פנים • פינגווין מצויץ מערבי • פינגווין מצויץ צפוני |    |
| פינגווין צהוב-עין (סוג ומין יחיד) | פינגווין צהוב-עין |    |
| פינגווין זוטר (סוג ומין יחיד) | פינגווין זוטר |    |
| פינגווין החגורה | פינגווין מגלן • פינגווין גלאפגוס • פינגווין שחור-רגל • פינגווין הומבולדט |    |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536591005171  LCCN: sh87007248
צרעפציתיים

| צרעפציתיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: Apocrita
משפחה:: צרעפציתיים
שם מדעי
 Cynipidae ‏לטריי, 1802

צִרְעפָצִיתִיִּים נקראות גם צרעות עפצים (שם מדעי: Cynipidae) הם משפחה של צרעות בסדרת הדבוראים הידועים בשל כך שזחל הצרעה מתפתח בתוך עפצים על צמחים שונים. בעולם ידועים כ-1,300 מינים רובם קטנים מאוד (1–8 מ"מ). מתוכם כ-360 מינים ב-36 סוגים שונים באירופה וכ-800 מינים באמריקה הצפונית, אך המספר האמיתי כנראה גדול יותר.
המינים במשפחה זו נוהגים בעיקר ליצור עצפים על אלונים. צרעת עפצים ממשפחה אחרת (Eulophidae) הנפוצה בארץ יוצרת עצפים על אקליפטוס.
עפצים

עפצים שונים
עפצים על גבעולי אלון
עפצים על עלים
עפץ על של Diplolepis rosae על ורד הכלב
הערות שוליים

↑  אנציקלופדיית החי והצומח של ארץ ישראל, כרך 3 – "חרקים", בעריכת יהושע קוגלר, הוצאת משרד הביטחון , עמ' 323
צמנט פורטלנד

צמנט פורטלנד (באנגלית: Portland cement) הוא הצמנט השכיח ביותר והוא משמש כחומר המליטה העיקרי בבנייה המודרנית, והמרכיב הקושר כימית את מרכיבי הבטון והמלט.
צמנט פורטלנד מיוצר על ידי ערבוב אבקת אבן גיר, חרסית וחול ים קוורצי. את התערובת מחממים לטמפרטורה של 1,400–1,600 מעלות צלזיוס, עד להיווצרות של גוש אחיד ונוקשה המכונה קלינקר צמנטי (Cement clinker). אחרי טחינת הקלינקר מתקבלת אבקה עדינה המתקשה מספר שעות אחרי שהיא נחשפת למים.
צמנט פורטלנד קיבל את שמו מאבן בנייה שנחצבה מחופי האי פורטלנד (Isle of Portland), מחוז דורסט, בבריטניה, על-מנת ליצור הקבלה בינו לבין האבן שהייתה ידועה כאבן משובחת בתקופה הוויקטוריאנית.
מבנה מינרלי

| שם בעברית | שם לטיני | סימון כימי של צמנט | חום הידרציה (Jul/gr) | קצב הידרציה אופייני |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| אליט | Alite | C3S | 500 | מהיר, מספר שעות עד יומיים |
| בליט | Belite | C2S | 250 | איטי, שבוע עד שבועיים |
| טריקלציום אלומינט | Tricalcium Aluminate | C3A | 850 | מהיר, שעות |
| צליט | Tetracalcium Aluminoferrite | C4AF | 450 | מהיר, יום |
הקלינקר מכיל ארבעה מרכיבים עיקריים: אליט ובליט (Belite) שהן תרכובות על בסיס סיד וסיליקה, צליט (Calcium aluminoferrite) שהיא תרכובת מינרלית המכילה ברזל וטריקלציום אלומינט (Tricalcium aluminate) שהיא תרכובת סיד ואלומינה. את הצבע האפור מקנה למלט הצליט שהוא המרכיב היחיד בצמנט פורטלנד שאינו לבן.
כאשר יש צורך לייצר צמנט פורטלנד לבן משתמשים בחומרי גלם שאינם מכילים ברזל, ובמטחנת כדורים עם כדורים קרמיים במקום כדורי ברזל.
פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה

| --- | --- |
 סוג:  פסטיבל מוזיקה 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  מוזיאון תל אביב לאמנות 
 מייסדים:  מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה 
 מועדים
 תאריכי פעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 fbmc.co.il
 
פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה הוא פסטיבל למוזיקה קלאסית המתקיים במוזיאון תל אביב לאמנות. הפסטיבל נוסד על ידי מרכז פליציה בלומנטל למוזיקה בשנת 1999 והוא מתקיים מדי שנה בחודש מאי במשך שבוע. הפסטיבל קרוי על שמה של הפסנתרנית פליציה בלומנטל.
תחומי הפסטיבל הם רחבים ומגוונים. הפסטיבל כולל קונצרטי מוזיקה קאמרית, מוזיקה תזמורתית, הרכבים קוליים, אנסמבלים המתמחים במוזיקה מוקדמת, רסיטלים לפסנתר ורסיטלים וואקליים ומוזיקה עממית. בפסטיבל תוכניות העוסקות במחול, בתיאטרון, בקולנוע ובספרות. בשנים האחרונות נוסף לפסטיבל גם שבוע הגיטרה.
המייסדת והמנהלת האמנותית של הפסטיבל הייתה אנט סלין, בתה של פסטיבל פליציה. המנהלת הכללית היא אביגיל ארנהיים ועורך תוכניות הגיטרה הוא יהודה שרייר.
הערות שוליים

1 2 3   חגי חיטרון, פסטיבל פליציה בלומנטל למוזיקה הוא מתנה לטווח ארוך, באתר הארץ, 7 במאי 2018
↑  אמיר מנדל, מתה הזמרת אנט סלין, מייסדת ומנהלת פסטיבל פליציה בלומנטל, באתר הארץ, 3 ביוני 2017
צרעה גרמנית

| צרעה גרמנית |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: פרוקי-רגליים
מחלקה:: חרקים
סדרה:: דבוראים
תת־סדרה:: דבוראים שנציים
על־משפחה:: צרעים
משפחה:: צרעיים
תת־משפחה:: Vespinae
סוג:: Vespula
מין:: צרעה גרמנית
שם מדעי
 Vespula germanica ‏פבריציוס, 1793
תחום תפוצה

צרעה גרמנית (שם מדעי: Vespula germanica) היא מין של צרעה חברתית.
נתונים כלליים

אורך המלכה: 16-20 מ"מ 

אורך הפועלת: 11-13 מ"מ

אורך הזכר: 11-16 מ"מ

צבע הגוף: צהוב ועליו כתמים שחורים 

התפתחות: גלגול מלא

מזון: צוף פרחים, טל דבש, חרקים, חלק פגרים 

תפוצה: אירופה, אסיה, אמריקה הצפונית, צפון אפריקה 

תפוצה בארץ ישראל: במרכז ובצפון, באביב ובקיץ.
סקירה כללית

הצרעה הגרמנית בונה קן במחילה באדמה או בנקיק בין סלעים. הקן עשוי מנייר אפור שהיא מייצרת מחומר צמחי שנטחן בפיה ומעורבב ברוק.
לאחר בניית הקן מטילה המלכה ביצים בתאים השונים ומטפלת בהן עד בקיעתן וגדילתן של דור הפועלות הראשון. לאחר גמר גידולן, מטפלות הפועלות בפעילויות התחזוקה, איסוף המזון והטיפול בצאצאים. המלכה עוסקת רק בהטלת ביצים. לקראת תום העונה, מטילה המלכה כמה ביצים לא מופרות בתוך תאים גדולים יותר, ומהן מתפתחים זכרים ומלכות צעירות. כשהקן מאוכלס בצפיפות הוא יכול להגיע ל-15 קומות של תאים.
הצרעה הגרמנית חובבת טל דבש שמפרישות כנימות היושבות על גזעי עץ השקד וענפיו. היא חובבת גם בשר ואוכלת גם את הכנימות עצמן. היא נמשכת גם לפגרים וטורפת גם את הזבובאים המגיעים אליהם.
עקיצת הצרעה מכאיבה מאוד אך אינה מסוכנת לבני אדם שאינם רגישים במיוחד לארס הצרעה. עקיצתן של כמה צרעות עלולה לגרום להלם אנפילקטי. כאשר נעקץ ילד קטן או אדם קשיש מומלץ לפנות לרופא.
מלכה
פועלות בפתח הקן
צי סיירות המערכה

צי סיירות המערכה, (BCF),  הידוע מאוחר יותר ככוח סיירות המערכה, מערך ימי של סיירות מערכה מהירות של הצי המלכותי, פעל בין השנים 1915 ל-1919.
היסטוריה

הצי הוקם ב-11 בפברואר 1915 כאשר האדמירליות הורתה לפרוס את סיירות המערכה המהירות יותר שלה בפיקוד רוזית'  ולקבץ אותם יחד כצי סיירות המערכה החדש.  השם 'צי' נשאר עד 1916 למרות שהוא היה כפוף רשמית למפקד העליון, הצי הגדול .  הצי הכיל בתחילה את שייטות סיירות המערכה הראשונה, השנייה והשלישית, אך זו צומצמה לשייטות סיירות המערכה הראשונה והשנייה ביוני 1916. היא כללה גם שתי שייטות סיירות קלות ושתי שייטות משחתות, בנוסף שייטת אוניות המערכה החמישית החדשה שכללה את אוניות המערכה המהירות החדשות מסדרת המלכה אליזבת שפעלו עם הצי. ב-29 בנובמבר 1916 שונה שמו לכוח סיירות המערכה. הכוח פורק באפריל 1919.
מפקדים

|  | דרגה | דגל | שם | טווח |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
פיקוד תת-אדמירל, צי/כוח סיירות המערכה
| 1 | תת-אדמירל |  | סר דייוויד ביטי | 8 בפברואר 1915 |  |
| 2 | תת-אדמירל |  | סר ויליאם פאקנהאם | 29 בנובמבר 1916 |  |
| 3 | תת-אדמירל |  | סר הנרי פ. אוליבר | 28 בפברואר 1919 – 21 במרץ 1919 |  |
| 4 | תת-אדמירל |  | סר רוג'ר קיז | 21 במרץ 1919 – 7 באפריל 1919 |  |
הערות שוליים

↑  Mace, Martin (2014). The Royal Navy and the War at Sea 1914-1919 (באנגלית). Barnsley, England: Pen and Sword. p. 53. ISBN 9781781593172.
↑  Jordan, John (2011). Warships after Washington: The Development of Five Major Fleers 1922-1930 (באנגלית). Barnsley, England: Seaforth Publishing. p. 2. ISBN 9781848321175.
↑  Trevor, Royle (2007). The flowers of the forest : Scotland and the First World War. Birlinn. p. 161. ISBN 9781843410300.
↑  Watson, Dr Graham. "Royal Navy Organisation and Ship Deployment, Inter-War Years 1914-1918". www.naval-history.net. Gordon Smith. 27 October 2015. נבדק ב-12 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harley, Simon; Lovell, Tony. "Battle Cruiser Force - The Dreadnought Project". www.dreadnoughtproject.org (באנגלית). Harley and Lovell, 3 November 2015. נבדק ב-13 במרץ 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
קו-אנזים Q10

| --- | --- |
 
 כתיב כימי:  C₅₉H₉₀O₄ 
 מספר CAS:  303-98-0
 
קו אנזים Q10‏ (Coenzyme Q10), המוכר גם כיוביקינון ומכונה לעיתים ויטמין Q (על אף שאינו ויטמין), הוא חומר דמוי ויטמין מסיס בשומן, המשמש כנוגד חמצון ומשתתף בתהליך שחרור האנרגיה.
המבנה שלו הוא מעין 'ראש' של 1,4 benzoquinone - האחראי לתפקודו ומחובר ל'זנב' של 10 פחמנים (מכאן שמו Q10), הגורם לו להיות מסיס בשמן.
הוא דרוש לכל תא בגוף האדם, ובמיוחד מרוכז בלב ובכליות. התאים שמשתמשים באנרגיה רבה יותר הם 'צרכנים' גדולים יותר של Q10.
נוצר בגוף האדם מחומצת האמינו טירוזין דרך מפל של 8 קודמנים ארומטיים הדורשים כקו אנזימים לצורך יצירתו של Q10, את החומרים הבאים: טטרהידרוביופטרין, ויטמין B2, ויטמין B3, ויטמין B5, ויטמין B6, ויטמין B9, ויטמין B12 וויטמין C.
Q10 בודד לראשונה בשנת 1957 על ידי ד"ר פרדריק קראן ממיטוכונדריה של לב בקר, אך קיים בכל מזון אחר[דרושה הבהרה][דרוש מקור] - כולל בצמחים. הספיגה מהמזון פחותה מ-10%. עד גיל 30–35 הגוף מייצר Q10. מגיל זה פוחת ייצורו בהדרגה.[דרוש מקור]
בכמוסות קו-אנזים Q10 יש גם מרכיבים לא פעילים, הכוללים בדרך כלל ג'לטין, גליצרין, מים מטוהרים, ויטמין E, חומר מתחלב (לציטין סויה), צבע מאכל (אנאטו, טיטניום דיאוקסיד), שמן פולי סויה.
ישנם מחקרים התומכים בשימוש ב Q10 להורדת לחץ דם, אך התרומה הבריאותית של נטילת Q10 לחולים עם אי-ספיקת לב ו/או מטופלי סטטינים מוטלת בספק.
צ'ארלס פורטל

| --- | --- |
צ'ארלס פורטל
צ'ארלס פורטל
 לידה:  21 במאי 1893 הונגרפורד, ברקשייר, בריטניה הממלכה המאוחדת
 פטירה:  22 באפריל 1971 (בגיל 77) פונטינגטון, מערב ססקס, בריטניה הממלכה המאוחדת
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  כרייסט צ'רץ'  וינצ'סטר קולג' 
 בן או בת זוג:  Joan Welby (22 ביולי 1919–?) 
 צאצאים:  Rosemary Portal, 2nd Baroness Portal of Hungerford, Richard Portal, Mavis Portal 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי  חיל האוויר המלכותי חיל האוויר המלכותי
 תקופת הפעילות:  1914–1945 (כ־31 שנים)
 דרגה:    מרשל של חיל האוויר המלכותי
 תפקידים בשירות
 מלחמת העולם הראשונה מפקד הטייסת ה-16; מפקד כנף 24; מפקד הטייסת ה-7 מפקד הכוחות הבריטיים בעדן  מלחמת העולם השנייה מפקד המפציצים של חיל האוויר המלכותי  ראש מטה חיל האוויר המלכותי
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
  מסדר האמבט   מסדר הבירית  מסדר ההצטיינות   אות השירות המצוין   הצלב הצבאי
 
צ'ארלס פורטל (באנגלית: Sir Charles Frederick Algernon Portal;‏ 21 במאי 1893 - 22 באפריל 1971) היה ראש המטה של חיל האוויר המלכותי במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה > בצעירותו

פורטל נולד ב-21 במאי 1893 בהונגרפורד שבבריטניה, לאדוארד רוברט פורטל וקייט לבית היל. פורטל התחיל בלימודי משפטים, אך הפסיק אותם כשפרצה מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה ואחריה

בתחילת המלחמה שירת פורטל ביחידת האופנועים של חיל ההנדסה כשליח מעביר הודעות. בדצמבר 1914 פיקד על יחידת האופנועים של פלוגת האיתות בָּגַּיִס הראשון בחזית המערבית.
ביולי 1915 הועבר לגיס התעופה המלכותי (שקדם לחיל האוויר המלכותי). ביולי 1916 סיים קורס טיס והצטרף לטייסת ה-60. במשך המלחמה טס כ-900 פעמים בתפקידי תצפית, איכון ארטילריה והפצצות לילה. על פעילותו במלחמה עוטר בצלב הצבאי ובאות השירות המצוין. ב-1918 הועלה לדרגת לוטננט קולונל.
לאחר המלחמה נשאר בחיל האוויר ופיקד על הטייסת ה-7. בשנים 1934–1936 היה מפקד הכוחות הבריטיים בעדן. ב-1937 הועלה לדרגת תת מרשל. הוא הועבר למשרד האווירייה ושם הורה להקמת 30 בסיסי אוויר חדשים. ב-1 בפברואר 1939 מונה למפקד מחלקת כוח האדם של חיל האוויר
ביוגרפיה > מלחמת העולם השנייה

ב-3 בספטמבר 1939, ביום בו הכריזו בריטניה וצרפת על כניסתם למלחמה הועלה פורטל לדרגת מרשל אוויר וב-1 באפריל 1940 מונה למפקד פיקוד המפציצים של חיל האוויר המלכותי.
פורטל היה חסיד ההפצצות האסטרטגיות (הפצצת שטח מסוים בלי להתרכז על מטרות יחידות). כאשר בעת הקרב על בריטניה הפציצו הגרמנים בטעות את לונדון, הוא הורה ב-25 באוגוסט 1940 להפציץ בפעם הראשונה את ברלין. החלטה זו גרמה להרמן גרינג להפסיק להפציץ מטרות של חיל האוויר ולהתרכז בהפצצות על לונדון וערים נוספות. זו הייתה אחת מהסיבות לכישלון הגרמנים בקרב זה. ב-25 באוקטובר 1940 התמנה לתפקיד ראש מטה (מפקד) חיל האוויר המלכותי בדרגת מרשל אוויר ראשי. בתפקיד זה החזיק עד סוף המלחמה.
בגלל חילוקי דעות הוא פיטר את ראש פיקוד מטוסי הקרב יו דאודינג. פורטל עסק בשיפור מערכת הניווט ושיפור דיוק המפציצים. לאחר שאחר שנוכח באבדות הגדולות של המפציצים ובחוסר יעילותם הוא מינה בפברואר 1942 את ארתור הריס לראש פיקוד המפציצים שהיה כמוהו חסיד נלהב של ההפצצות האסטרטגיות במחשבה שההפצצות האלה יפגעו במורל של הגרמנים. ערים גדולות כברלין, המבורג, נירנברג קלן, דרזדן ועוד הופצצו קשות. 600,000 אזרחים גרמנים נהרגו ו-57,000 מלוחמי פיקוד המפציצים. במרץ 1945 דרש צ'רצ'יל להפסיק את ההפצצות האסטרטגיות
בינואר 1943 התלווה פורטל לצ'רצ'יל בועידת קזבלנקה שם נבחר כמתאם כוחות המפציצים של בריטניה וארצות הברית.
ב-1 בינואר 1944 הועלה פורטל לדרגת מרשל של חיל האוויר המלכותי.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

פורטל פרש מהשירות ב-17 בספטמבר 1945. ב-1946 הוענק לו התואר ויקאונט הונגרפורד. בשנים 1946–1951 היה בקר ייצור של אנרגיה אטומית במשרד האספקה. ב-1960 נבחר ליושב ראש חברת התעופה הבריטית. נפטר מסרטן ב-1971 בגיל 77.
הערות שוליים

↑  מחקרים הראו שההפצצות האלה לא פגעו במורל הגרמנים אלא להפך. יש הרואים בשיטת ההפצצות השטח כפשע מלחמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11638338d (data)  GND: 1133086500  ISNI: 0000 0001 1058 2460  LCCN: n78025560  NARA: 10581676  SNAC: w6r796zh  VIAF: 40627486   WorldCat (עם VIAF): 40627486
פנינה בור

| --- | --- |

 לידה:  30 בנובמבר 1924 תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  26 בנובמבר 2009 (בגיל 84) רמת גן, ישראל 
 שם לידה:  פנינה פופובסקי 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  גימנסיה גאולה 
 פרסים והוקרה:  יקירת רמת גן 
 
פנינה בור (30 בנובמבר 1924 – 26 בנובמבר 2009) הייתה נשיאת מסדר "בני ברית" בישראל בין השנים 1986–1998, מפקחת בני ברית בישראל וסגנית הנשיא העולמי של בני ברית.
ביוגרפיה

בור נולדה בשנת בתל אביב בשם "פנינה פופובסקי". היא הייתה השנייה משלוש בנותיהם של הורים ציוניים: אביה, יצחק פופובסקי, יליד קירובוגרד (רוסיה), היה מאנשי העלייה השנייה, אחותו אטל הייתה אף היא חלוצה בת העלייה השנייה, וכלתו של יהושע ברמן, מייסד מאפיית ברמן. אמה של פופובסקי, זהבה לבית פלדמן, הייתה דור שלישי לילידי ארץ ישראל ואחיותיה הן ההיסטוריונית ויו"ר תנועת מכבי העולמית, רבקה רבינוביץ ושולמית פוקס. סבתה מצד אמה הייתה אחותו של גרשון שרשבסקי, מראשוני המתיישבים בקריית עקרון ובת דודתה מדרגה שנייה היא הסופרת דבורה עומר.
את חינוכה והשכלתה רכשה בבית הספר העממי "לדוגמה" ולאחר מכן סיימה את תיכון "גאולה". במרוצת הזמן השתלמה בשפה האנגלית ורכשה השכלה כללית רחבה נוספת באופן עצמאי. בד בבד למדה מוזיקה, ניגנה בפסנתר, וסיימה את הקונסרבטוריון העברי בתל אביב. בהמשך הצטרפה לשורות "ההגנה" שם שירתה עד קום מדינת ישראל. בהמלצת פיקוד ההגנה בתל אביב התקבלה לעבודה בסוכנות היהודית, שם סיימה את תפקידה כמזכירתו של לוי אשכול, לימים ראש ממשלת ישראל, אשר ביקש אותה להעדיף את עבודתה בסוכנות היהודית על פני גיוס לצה"ל. זאת מפני שעם קום מדינת ישראל, היה מחסור רב בכוח אדם מיומן למילוי תפקידים חשובים.
פנינה פופובסקי נישאה לצ'לן אברהם בור, מוותיקי התזמורת הפילהרמונית הישראלית. נולדו להם שני בנים ושתי בנות.
ביוגרפיה > פעילותה ב"בני ברית"

בור הצטרפה לארגון "בני ברית", וכעבור זמן מה, החלה לעלות בשלבי ההיררכיה של מנהיגות הארגון. את תפקידה הבכיר הראשון מילאה ברמת גן, כאשר נבחרה בשנת 1965 לנשיאת לשכת "מרים הנביאה" בעיר. על פעילותה בלשכה זאת זכתה בפרס "מנורת נשיא המסדר". בהמשך כיהנה כיושבת ראש המועצה האזורית גוש דן של המסדר, המאגדת את כל לשכות בני ברית באזור, וכראש ועדות מרכזיות, בין השאר הוועדה למען ישראל, תרבות ותיירות. נבחרה להיות נציגת ישראל בגופים בין-לאומיים, ביניהם המועצה הבינלאומית ולאחר מכן למועצת הנגידים, הנחשבים לשני הגופים החשובים ביותר של המסדר. בהמשך נבחרה לסגנית נשיא בני ברית בישראל.
גולת הכותרת הייתה הבחירה בה כנשיאה הארצית של ארגון בני ברית בישראל, בשנת 1986. זו הייתה הפעם הראשונה מאז יסוד המסדר בה נבחרה אישה לכהונה רמה זו. 12 שנים כיהנה בתפקיד זה (תפקידה הוארך שלוש פעמים ברציפות). בתקופה זאת הגיע ארגון בני ברית בישראל לפריחה שהתבטאה בהקמת עשרות לשכות חדשות ברחבי הארץ ובהגדלת מעורבות הארגון בחיי החברה בישראל בצורה משמעותית, לצד גיוס תרומות נרחב מנדבנים מישראל ומחוצה לה, ביסוס המצב הכספי של המסדר וחיזוק הקשרים עם בני ברית ברחבי העולם. לאחר מכן כיהנה כמפקחת המסדר בישראל, וכסגנית הנשיא העולמי במשך 8 שנים.
פועלה של בור במסגרת "בני ברית" זכה להוקרה בישראל ומחוצה לה. בין הפרסים ואותות ההוקרה שקיבלה: יקירת עם יפה עם אחד, "יקירת העיר רמת גן" בשנת 1995, תואר "אם השנה" מטעם ארגון בני ברית, "מנורת נשיא המסדר" של בני ברית וכן, בנטיעת עצים על שמה ביער קק"ל.
במסגרת פעילותה בארגון נשלחה בור לחו"ל לוועידות שונות כנציגה מישראל, שם הופיעה בפני ציבור בני ברית והקהילות היהודיות בכל אתר. בנוסף, הופיעה בפני קהילות נוצריות בכנסיות, וזאת מתוך מטרה להסביר את מצבה של ישראל. היא הופיעה באמצעי תקשורת רבים. כתוצאה מהופעותיה בארצות הברית, הוענקו לה תוארי "ראשי ערים", אזרחויות כבוד ועוד, מכ-15 ערים ברחבי ארצות הברית. בין השאר, הוענק לה תואר "ראש עיריית סן אנטוניו", תעודת אזרחות כבוד עם מפתח העיר של יוסטון ותעודת הוקרה מיוחדת מאת יו"ר רובע הברונקס בניו יורק. הירחון החשוב ביותר של ארגון בני ברית העולמי, "National Jewish Monthly", בחר בה כאחת משש נשים הפעילות ביותר בבני ברית העולמי ואשר הגיעו להישגים הגבוהים ביותר, והיחידה מחוץ לארצות הברית.
ביוגרפיה > פעילות ציבורית מחוץ ל"בני ברית"

בור פעלה לאורך כל השנים גם בארגונים נוספים, מלבד ב"בני ברית": כיהנה כחברה בהנהלת מוסד "שלווה" לקשישים, הייתה חברה במועצה של "האגודה למען החייל" ובהנהלת "קרן לב"י", בריכוז מלגות לנפגעי צה"ל. כמו כן בהמלצת ראש הממשלה נבחרה לכהן בוועדה להענקת "אות המתנדב מטעם שר העבודה והרווחה" ובוועדה להענקת "אות המתנדב מטעם נשיא המדינה". בהמלצת ראש הממשלה נבחרה גם לכהן כנשיאת קרן סיביל מטעם משרד העבודה והרווחה לעידוד מוסדות מפת"ן בישראל.
חלק נכבד מזמנה וממרצה הקדישה פנינה למען הקהילה ברמת גן, כתושבת העיר במשך כשישה עשורים. ברמת גן היא הייתה פעילה בוועדות שונות, הייתה חברת הנהלת התזמורת הקאמרית רמת גן, סייעה להגברת הפעילות ההתנדבותית בעיר, עודדה סיורי תיירים, והיוותה כוח מניע ונמרץ בפרויקטים שונים לרווחת תושבי העיר: הייתה פעילה בהענקת מלגות לסטודנטים תושבי העיר, סייעה בהקמת מועדוני קשישים, מועדוני שוטרים, אימוץ משפחות במצוקה ובקליטת עולים.
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "יצחק פופובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יד (1965), עמ' 4495
↑  עלה עם אביו, ניסן פופובסקי (דוד תדהר (עורך), "ניסן פופובסקי", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ב (1947), עמ' 677)
↑  דוד תדהר (עורך), "אטל ברמן (פופובסקי)", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך יא (1961), עמ' 3857
↑  דוד תדהר (עורך), "יהושע ברמן", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 147
קבוצת הפנטלנדיט

פנטלנדיט מקמבלדה שבאוסטרליה המערבית. גודל הדגימה 1.7 ס"מ על 2.9 ס"מ
קבוצת הפנטלנדיט היא קבוצה של מינרלים סולפידיים קשורים, הדומים במבנה הפנימי ובכימיה שלהם. הקבוצה קרויה על שם המינרל פנטלנדיט, המינרל הנפוץ ביותר, והראשון מקבוצה זו שזוהה.
הנוסחה הכללית של המינרלים החברים בקבוצה היא XY8(S, SE)8 כאשר X יכול להיות כסף, מנגן, קדמיום או עופרת, ו-Y יכול להיות נחושת. מתכות מגוונות יותר כדוגמת ניקל, ברזל או קובלט יכולים להיות הן באתר X והן באתר Y.
לכל המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט יש סימטריה איזומטרית, חבורת סימטריות נקודתית "הקסאוקטהדרלית"  4/m\ {\bar {3}}\ 2/m, וחבורת סימטריות מרחבית Fm3m.
המבנה המרחבי של המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט מורכב למדי, בתצורת קובייה ממורכזת פנים, כאשר יוני המתכת במרכז של ארבעונים (ארבעה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי במרכז) או תמניונים (שישה יוני גופרית מקיפים את היון המתכתי) במרכז.
מכל המינרלים החברים בקבוצה רק הפנטלנדיט מצוי בשפע, ושאר חברי הקבוצה הם מינרלים נדירים.
המינרלים בקבוצת הפנטלנדיט

ארגנטופנטלנדיט – Ag(Ni,Fe)8S8
ג'פרויאיט – Ag,Cu,Fe)9(S,Se)8)
מנגן-שדלוניט – Mn,Pb,Cd)(Cu,Fe)8S8)
פנטלנדיט – Fe,Ni)9S8)
קובלט-פנטלנדיט – Co,Ni,Fe)9S8)
שדלוניט – Pb,Cd)(Cu,Fe)8S8)