stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חקובו ארבנס גוסמן
ההפיכה ביוני 1954

היסחפותו של הנשיא ארבנס אחרי מנהיגי מפלגת העמל הגואטמלית הקומוניסטית ורעיונות שנחשבו קומוניסטים, האיצה את סוכנות הביון המרכזית של ארצות הברית להכין בשנת 1951 תוכנית להדחתו, שקיבלה את הכינוי "מבצע PBFORTUNE".
בשנת 1954 ממשל אייזנהאור התרשם מההתערבות המוצלחת באיראן שבה הודחה ממשלת מוחמד מוסאדק. ב-19 בפברואר 1954 השתיל ה-CIA מצבור נשק, כביכול סובייטי, בניקרגואה, על מנת להוכיח קשרים צבאיים חשאיים בין ממשלת גואטמלה ובין ברית המועצות. אולם הסתבר כי מבצע זה, שקיבל את שם הקוד "Washtub" היה מיותר.
מול החרם שהוטל עליה על ידי ארצות הברית, הזמינה ממשלת ארבנס נשק מצ'כוסלובקיה. היה מדובר בנשק גרמני מימי המלחמה, שהובא בחשאי לגואטמלה במאי 1954 באנייה השוודית "Alfhem".
ממשלת ארבנס הוקיעה בכנס של ארגון מדינות אמריקה בקרקאס את התוכניות האמריקאיות להתערבות בענייני גואטמלה. היא פרסמה דוח"ות של הבית הלבן הקשורים במבצע PBFORTUNE ולפעולות חבלה נגד שלטונות גואטמלה.
ממשל אייזנהאור החליט לצוות על ה-CIA להפעיל את המבצע "PBSUCCESS", דהינו, הפיכת השלטון ארבנס.
במסגרת המבצע חדרו לגואטמלה כוחות מניקרגואה ומהרפובליקה הדומיניקנית וגויסו כוחות מתוך גואטמלה עצמה. מולם הצבא הגואטמלי לא היה מוכן להגן על שלטון הנשיא. ארבנס גוסמן התפטר ב-27 ביוני 1954 ובמקומו הושכן משטר צבאי בראשות הקולונל קרלוס קסטייו ארמס. לארבנס ומשפחתו הותר לבקש מקלט פוליטי בשגרירות מקסיקו בדרך לעזיבת גואטמלה.
השנים בגלות

ארבנס ומשפחתו נאלצו לחיות בגלות. הם שהו לתקופות קצובות במקסיקו, שווייץ, צרפת, צ'כוסלובקיה, ברית המועצות ואורוגוואי.
בשנת 1957 הצטרף ארבנס כחבר במפלגת העמל הגואטמלית, בעלת האידאולוגיה הקומוניסטית ושהפכה עם הדחתו לבלתי חוקית.
בשנת 1960 הזמין פידל קסטרו את ארבנס ומשפחתו להתיישב בקובה. בשנת 1970 עברו מקובה למקסיקו. ארבנס גוסמן נפטר במקסיקו סיטי בינואר 1971, בעת שהתרחץ באמבטיה.
בשנת 1995 גופתו הועברה לקבורה מחדש במולדתו, לפי החלטת הנשיא רמירו דה לאון קרפיו, ונטמנה בבית הקברות הכללי של גואטמלה סיטי.
השנים בגלות > חייו הפרטיים

לחקובו ארבנס ולמריה כריסטינה וילנובה קסטרו נולדו שלושה ילדים: אראבלה, מריה לאונורה וחקובו. בשנת 1965, אראבלה בת ה-25, דוגמנית במקצועה, התאבדה. הבן, חואן חקובו ארבנס וילנובו (יליד 1946) הוא פוליטיקאי
לקריאה נוספת

Gleijeses, Piero Shattered hope: the Guatemalan revolution and the United States, 1944-1954. Princeton University 1992
הערות שוליים

1 2  Gleijeses, Piero עמוד 136
↑  בספרדית sargento primero de la Compañía de Caballeros Cadetes
1 2  אגלי קולינה מרין
↑  Gleijeses, Piero עמוד 137
↑  Gleijeses, Piero עמוד 141-142
↑  Gleijeses, Piero עמוד 145
↑  Gleijeses, Piero עמוד 146
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007457562905171  PLWABN: 9810642445705606  BnF: cb144225193 (data)  GND: 123488664  HDS: 043692  ISNI: 0000 0000 2949 7293  LCCN: n85198420  NARA: 10568682  NTA: 133496171  SNAC: w65n6vrd  SUDOC: 088927016  VIAF: 62456341   WorldCat (עם VIAF): 62456341
יחסי אוסטרליה – דרום סודאן

| יחסי אוסטרליה – דרום סודאן |
| --- | --- |
אוסטרליה: דרום סודאן


אוסטרליה: דרום סודאן
שטח (בקילומטר רבוע)
7,741,228: 644,329
אוכלוסייה
26,778,707: 12,004,788
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,723,827: 11,998
תמ"ג לנפש (בדולרים)
64,373: 999
משטר
מונרכיה חוקתית פדרלית: רפובליקה נשיאותית

שר החוץ של דרום סודאן ניאל דנג ניאל (אנ') חותם על מזכר עם עמיתו האוסטרלי קווין ראד לייסוד היחסים הדיפלומטיים בין המדינות, 2011
יחסי אוסטרליה–דרום סודאן הם היחסים בין הקהילייה של אוסטרליה לרפובליקה של דרום סודאן. בין שתי המדינות מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים, ולמרות לשתי המדינות אין שגרירויות רשמיות זו אצל זו, הקשר בין המדינות חזק.
היסטוריה

שתי המדינות היו בעבר חלק מהאימפריה הבריטית, ואצל שתי המדינות השפה האנגלית משמשת כשפה העיקרית.
לאורך מלחמות האזרחים בסודאן (מלחמת האזרחים הסודאנית הראשונה בשנים 1955–1972 ומלחמת האזרחים הסודאנית השנייה בשנים 1983–2005), פליטים דרום סודאנים רבים חיפשו מקלט בקניה, שבה אוסטרליה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכריזו על תמיכתן ביישוב מחדש של פליטים דרום סודאנים. לפיכך, הקהילה הדרום סודאנית באוסטרליה הייתה הקהילה האפריקאית המאורגנת הראשונה אי פעם באוסטרליה, וגם הפזורה האפריקאית הגדולה ביותר במדינה.
כאשר דרום סודאן קיבלה את עצמאותה ב-2011, אוסטרליה הייתה אחת המדינות הראשונות שהכירו בה. בעקבות מלחמת האזרחים בדרום סודאן שפרצה שנתיים לאחר מכן, השתתפה אוסטרליה בכוח שמירת השלום שנשלח למדינה. בשל הפזורה הדרום-סודאנית הגדולה במדינה, אוסטרליה התבקשה לקחת מעורבות גדולה יותר בכוח ממה ששלחה בפועל.
דרום סודאנים באוסטרליה

פליטים מדרום סודאן הגיעו לאוסטרליה לראשונה במהלך שנות ה-90.
בעוד שהקהילה הדרום סודאנית באוסטרליה נוטה להיות משולבת היטב בחברה, אלימות על רקע גזעי וגזענות נותרו בעיה במדינה. פעילויות פשע מתמשכות שנגרמו על ידי כנופיות דרום סודאניות עוררו עוינות ושנאה נגד דרום סודאנים על ידי אוסטרלים וגרמו לחששות שמספר התושבים הדרום סודאנים במדינה יגדל.
ראו גם

יחסי החוץ של אוסטרליה
יחסי החוץ של דרום סודאן
יאקוב אלט

| --- | --- |

נוף מהסטודיו של יאקוב אלט באלזרפורשטט
 לידה:  27 בספטמבר 1789 פרנקפורט, האימפריה הרומית הקדושה 
 פטירה:  30 בספטמבר 1872 (בגיל 83) וינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות בווינה 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 צאצאים:  רודולף פון אלט, פרנץ אלט 
 
יאקוב אלט (בגרמנית: Jakob Alt‏; 27 בספטמבר 1789 – 30 בספטמבר 1872) היה צייר ואמן ליתוגרפיה גרמני. אביהם של רודולף פון אלט ופרנץ אלט.
אלט התמחה בעיקר בציורי נוף, ונוף עירוני.
ביוגרפיה

יאקוב אלט נולד בפרנקפורט ליוהאן אלט וברברה לבית הורסט, למד בתחילת דרכו אצל אמן המיניאטורה יוהאן פטר בר ואביו יוהאן פרידריך בר (Beer), בשנת 1810 הגיע ללמוד בווינה, ונשלח בין 1813 ל-1820 מספר פעמים לצייר נופים במחוזות שונים של האימפריה האוסטרית, התנסות שקיבעה את מעמדו כצייר נוף. בהמשך שיתף פעולה עם אמנים אחרים ביצירת הדפסים של נופים מרחבי האימפריה.
הוא היה מורהו הראשון של בנו הבכור רודולף ושל בנו הצעיר פרנץ, ששיתפו עמו פעולה בפרויקטי הנופים שלו, עד שפיתחו קריירות עצמאיות. אוסף ציוריו הגדול נמצא כיום במוזיאון הלאומי של אוסטריה תחתית, ה-"Landesmuseum Niederösterreich" (גר').
גלריה

המערה הכחולה בקאפרי
ונציה, 1835
מראה רומא, 1837 צבע מים מוצג כיום באלברטינה, וינה
טירת שטיבר, אוסטריה, 1834
מפרץ דוברובניק, 1840
אינסברוק, 1845
יבלונקוב, 1840
וינה
טרנזה (אלבום)

| --- | --- |

 אלבום אולפן מאת קייטנו ולוזו
 יצא לאור:  1972
 מקום הקלטה:  לונדון
 סוגה:  מוזיקה פופולרית ברזילאית
 שפה:  פורטוגזית, אנגלית
 אורך:  37:13
 חברת תקליטים:  פיליפס רקורדס
טרנזה (בפורטוגזית: Transa) הוא האלבום השישי של המוזיקאי הברזילאי קייטנו ולוזו, שיצא ב-1972 על ידי חברת התקליטים פיליפס רקורדס. כמו קודמו, הוא הוקלט בזמן שהאמן שהה בגלות בלונדון בשל הדיקטטורה הצבאית בברזיל, אם כי הוא חזר למולדתו זמן קצר לאחר שסיים אותו.
רקע והקלטה

ב-13 בדצמבר 1968, נשיא ברזיל ארטור דה קוסטה אה סילבה חתם על חוק שנתן לו כוחות דיקטטוריים בפועל, ובין היתר סמכויות צנזורה. לאחר החתימה על החוק, אמנים שונים שנמנו על תנועת הטרופיקליה נעצרו, ביניהם ולוזו שבילה מספר חודשים בכלא יחד עם המוזיקאי ז'ילברטו ז'יל בעוון "פעילות נגד השלטון", ולאחר כך הוגלו שניהם ללונדון.
לאחר ששהה בגלות בלונדון מאז קיץ 1969, ולוזו השיג אישורים על מנת לשהות חודש אחד בברזיל בינואר 1971 כדי לקחת חלק במיסה של יום הנישואין ה-40 של הוריו. בריו דה ז'ניירו נחקר הזמר על ידי הצבא שביקש ממנו להלחין שיר המחמיא לכביש המהיר טרנס אמזוניקה במהלך בנייתו. ולוזו לא קיבל את "ההצעה", אבל עם חזרתו ללונדון הקליט את ה-LP עם הכותרת 'Transa', שיצא לאור ברזיל בינואר 1972, עם חזרתו הקבועה של הזמר למולדתו.
ביקורת

קייטנו מכנה את האלבום "אחד התקליטים האהובים עליי", וטוען שהאלבום מגיע לרמה של מוזיקליות שלא הצליח להשיג באלבומים קודמים. האלבום התגלה כפופולרי בקרב הציבור הברזילאי, בין השאר בשל הכללת גרסה חדשה של הסמבה הישנה "Mora na Filosofia", במקור של מונזואטו.
האלבום נמנה עם 10 האלבומים הברזילאים הטובים בהיסטוריה על פי רולינג סטון ברזיל. הצלחתו תגרום לכישלון אלבומו העוקב הלא שגרתי, Araçá Azul. באוגוסט 2016, האתר פיצ'פורק בחר את השיר הפותח את האלבום, "You Don't Know Me", כשיר ה-73 הטוב ביותר משנות השבעים. האלבום משלב בין אנגלית ופורטוגזית.
רשימת השירים

צד ראשון:
| מס' | כותרת | אורך |
| --- | --- | --- |
| 1. | You Don't Know Me | 3:50 |
| 2. | Nine Out of Ten | 4:55 |
| 3. | Triste Bahia | 9:32 |
צד שני:
| מס' | כותרת | אורך |
| --- | --- | --- |
| 4. | It's a Long Way | 6:05 |
| 5. | Mora na Filosofia | 6:16 |
| 6. | Neolithic Man | 4:42 |
| 7. | Nostalgia (That's What Rock'n Roll Is All About) | 1:20 |
הערות שוליים

↑  קווין לוזנו, The 200 Best Songs of the 1970s - Page 7, Pitchfork (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: fbd4a178-0c4a-3979-b626-8f2f3e3e335d
יחסי איטליה–תימן

| יחסי איטליה–תימן |
| --- | --- |
איטליה: תימן


איטליה: תימן
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 527,968
אוכלוסייה
59,293,250: 40,880,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 21,606
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 529
משטר
רפובליקה

יחסי איטליה–תימן הם יחסי החוץ בין איטליה לתימן.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים בין איטליה לממלכת תימן החלו ב-2 בספטמבר 1926. חתימת החוזה האיטלקי-תימני במסגרתו הוענקה לאיטליה זכות השליטה בחוף המזרחי של ים סוף. איטליה נשלטה בעידן זה על ידי בניטו מוסוליני, שתפס את מושכות השלטון בשנת 1922, ומדיניותו התבססה על כיבוש והרחבה.
נציגויות דיפלומטיות

תימן מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא.
איטליה מחזיקה בתימן שגרירות בצנעא.
יאקוב ג'וגאשווילי

| --- | --- |

 לידה:  18 במרץ 1907 בדזי, פלך כותאיסי, האימפריה הרוסית 
 נהרג:  14 באפריל 1943 (בגיל 36) זקסנהאוזן, גרמניה הנאצית 
 מדינה:  ברית המועצות, האימפריה הרוסית 
 השכלה:  האקדמיה הצבאית של כוחות הטילים האסטרטגיים  האוניברסיטה הממלכתית לתחבורה  במוסקבה 
 בן או בת זוג:  Zoya Gunina יוליה מלצר  Olga Golysheva 
 צאצאים:  Elena Yakovlevna Dzhugashvili, יבגני ג'וגאשווילי, גלינה ג'וגאשווילי 
 השתייכות:  הצבא האדום 
 דרגה:  לוטננט בכיר 
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם השנייה 
 עיטורים
 עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  עיטור הכוכב האדום  עיטור הדגל האדום 
 
יאקוב יוסיפוביץ' ג'וגאשווילי (בגאורגית: იაკობ ჯუღაშვილი, יאקוב ג'וּע'אשווילי; ברוסית: Яков Иосифович Джугашвили, יאקוב דז'וגאשווילי; נולד ב-18 במרץ 1907, בדזי, גאורגיה - 14 באפריל 1943, זקסנהאוזן, גרמניה) היה בנו הבכור של סטלין, מאשתו הראשונה, יקטרינה סוואנידזה. הוא נפל בשבי הגרמני בתחילת המלחמה וסטלין סירב להחליפו בגנרלים גרמנים שנפלו בשבי הצבא האדום. בסופו של דבר, הוא נהרג במחנה השבויים זקסנהאוזן. לימים טוהר מאשמת בגידה של נפילה בשבי.
ביוגרפיה

יאקוב ג'וגאשווילי נולד ליוסיף סטלין ויקטרינה סוואנידזה. אימו נפטרה כאשר הוא היה בן 6 חודשים בלבד והוא התחנך במשפחתה. את ילדותו הוא העביר בטביליסי ואחר כך למד בבית ספר תיכון במוסקבה והשלים לימודיו ב-1925 בבית הספר להנדסת חשמל בעיר.
נישואיו הראשונים היו לזויה גונינויה, בת ה-16, אך אביו התנגד נחרצות לנישואין אלה, בתגובה לכך הוא ניסה להתאבד בירייה, אך ללא הצלחה. סטלין הגיב לכך באומרו כי "מסור ליאשה ממני כי הוא מתנהג כמו בריון וסחטן ושאין לי עמו שום דבר משותף. שיחיה איפה שהוא רוצה עם מי שהוא רוצה", נולדה לו ולגונינויה בת בפברואר 1929, אך היא מתה כעבור שמונה חודשים מדלקת ריאות. לאחר מותה של הבת ג'וגאשווילי וגונינה נפרדו, אף על פי שלא התגרשו באופן רשמי.
יאקוב סיים את בית הספר הטכני במוסקבה והתקבל לאקדמיה לארטילריה. בתחילת שנות ה-30 הוא הכיר את אולגה גולישבאיה, שהגיעה למוסקבה על מנת לעבוד בתעשייה האווירית. הם גרו יחדיו בדירה, אך נישואיהם לא יצאו אל הפועל. עוד בהגיעה לעיר היה לה בן בשם יבגני שכעבור זמן הוענק לו שם משפחתו של יאקוב והוא נקרא יבגני ג'וגאשווילי.
בשנת 1936 יאקוב הכיר את הבלרינה היהודייה יוליה מלצר. יאקוב הכיר אותה במסעדה, בה הוא היה מעורב בקטטה עם בעלה הקודם, ניקולאי בסראב, שהיה עוזר ראש הנקוו"ד במחוז מוסקבה. ב-1938 השניים נישאו וכעבור זמן נולדה להם בת, גלינה ז'וגאשווילי, שסירבה להכיר ביבגני כאחיה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התגייס יאקוב למאמץ המלחמתי והוא לחם בחטיבת השריון ה-14. הוא לחם בחזית באזור בלארוס במחוז ויטבסק של היום.
קיימות שתי גרסאות בדבר גורלו במלחמה:
ג'וגאשווילי לאחר תפיסתו, 1941גרסה אחת טוענת כי ב-16 ביולי 1941 הוא לחם באזור ליוזנה ונלכד על ידי כוחות הוורמאכט. הנאצים הודיעו על לכידתו ב-20 ביולי. תחילה הוא הועבר למחנה לשבויי מלחמה בפרוסטקנה, בפרוסיה המזרחית (לימים גמינה פרוסטרקי בפולין). כוחות הביטחון של הרייך ניסו לשדל אותו לעבוד עבורם אך ללא הצלחה, הנאצים הקליטו את התשאולים שערכו לו לצורכי תעמולה בחזית. לבסוף הועבר לכלא מרכזי של הגסטפו אך גם שם סירב לשתף פעולה, לבסוף הועבר למחנה הריכוז המלסבורג. באפריל 1942 שוב הועבר לכלא המרכזי של הגסטפו ובפברואר 1943 הועבר בהוראת הימלר לזקסנהאוזן. לאחר התבוסה בקרב סטלינגרד, ניסו הנאצים להוציא לפועל עסקת חילופי שבויים ולהחליפו בגנרל פאולוס שנפל בשבי הסובייטי, אך סטלין השיב אז: "לא אחליף חוגר בפילדמרשל!". לפי גרסה אחרת, היטלר הסכים לשחררו בתמורה לשחרור אחיינו המועדף היינץ היטלר, אולם סטלין סירב כי כעס על כניעת בנו. על פי מקורות גרמניים, יאקוב נרצח על ידי זקיף במחנה בעת ניסיון בריחה. גרסה אחרת טוענת שהוא התאבד כשנצמד לגדר החשמלית.
גרסה שנייה גורסת כי יאקוב ז'וגאשווילי נהרג ב-16 ביולי 1941 על ידי הכוחות הגרמניים, שהחליטו לדווח כי הוא נשבה, זאת לצורכי תעמולה וכי הצילומים שהנאצים פרסמו, היו למעשה זיוף. תומכי גרסה זו טוענים שהצילומים אינם ברורים ולא היו עדים שראו את יאקוב בשבי.
כששמע על מות בנו, דווח כי סטלין בהה בתצלום שלו; מאוחר יותר הוא ריכך את עמדתו כלפי ג'וגאשווילי, ואמר שהוא היה "גבר אמיתי" וכי "הגורל נהג בו לא בצדק".
בשנת 1977 הוענק לו עיטור "המלחמה הפטריוטית הגדולה" מדרגה ראשונה.
טרנזיט (סדרת לוויינים)

לוויין מדגם Transit 4A
טרנזיט (באנגלית: Transit, Navy Navigation Satellite System, NNSS) הייתה מערכת הניווט הלוויינית הראשונה שהופעלה באופן מבצעי. היא החלה לפעול בשנת 1964 ופעלה עד לשנת 1993 כאשר הופעלה מערכת GPS.
היסטוריה

המערכת הופעלה על ידי חיל הים של ארצות הברית. היא פותחה על ידי DARPA וצוות של המעבדה לפיזיקה יישומית. מספר ימים אחרי שיגור ספוטניק 1 מדעני המעבדה לפיזיקה יישומית הצליחו להגדיר את מסלול הלוויין תוך שימוש באפקט דופלר. במרץ 1958 הוצע לנצל שיטה זו לקבלת מידע על מיקום מדויק של עצם על כדור הארץ. בעקבות כך הוחלט על תחילת פיתוח מערכת ניווט. מטרת המערכת הייתה לספק מידע למערכת טילי פולאריס שהיו מוצבות על צוללות הצי. בהמשך המערכת החלה לספק שירות גם לגופים פרטיים. בשנת 1988 בוצע עדכון של גובה האוורסט על ידי מדידות שבוצעו על ידי המערכת.
הלוויין הראשון Transit 1A שוגר בספטמבר 1959 אך השיגור נכשל. ב-13 באפריל 1960 שוגר לוויין Transit 1B והחלו בדיקות המערכת. המערכת נכנסה לשירות הצי בשנת 1964 עם תחילת שיגור לוויינים מדגם Oscar.
שיגורי ניסוי ראשונים בוצעו ממרכז החלל קנדי, בהמשך השיגורים עברו לבסיס חיל האוויר ונדנברג. רוב השיגורים בוצעו על ידי משגר סקאוט.
שימוש במערכת הופסק בהדרגה לאחר הפעלת מערכת GPS.
תיאור המערכת

לווייני המערכת הוצבו במסלול קוטבי בגובה של כ-1100 ק"מ. לתפקוד תקין של המערכת היה צורך ב-5 לוויינים פעילים. דיוק המיקום במקור היה כ-200 מ'. בהמשך הדיוק שופר לכ-15-25 מ'. לצורכי המערכת להצבה בצוללת פותח מחשב ייעודי מדגם AN/UYK-1. הוא שקל כ-250 ק"ג. ביכולתו היה לספק מיקום מדויק של הצוללת כ-15 דקות לאחר קבלת מידע מהלוויינים.
הלוויינים הראשונים של המערכת היו מדגם Oscar והיו מתוכננים ל-3 שנות עבודה. מעשית רובם פעלו 14 שנים. בשנת 1972 החלו בשיגור לוויינים משופרים מדגם Triad. בהמשך פותחו לוויינים מדגם Nova.
לווייני המערכת

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| תאריך שיגור | שם הלוויין | הערות |
| 17 בספטמבר 1959 | Transit 1A | השיגור נכשל |
| 13 באפריל 1960 | Transit 1B |  |
| 22 ביוני 1960 | Transit 2A |  |
| 30 בנובמבר 1960 | Transit 3A | השיגור נכשל |
| 22 בפברואר 1961 | Transit 3B |  |
| 29 ביוני 1961 | Transit 4A |  |
| 15 בנובמבר 1961 | Transit 4B |  |
| 19 בדצמבר 1962 | Transit 5A |  |
| 5 באפריל 1963 | Transit 5B | שיגור נכשל |
| 16 ביוני 1963 | Transit 5C |  |
| 28 בספטמבר 1963 | Transit 5BN-1 |  |
| 5 בדצמבר 1963 | Transit 5BN-2 |  |
| 21 באפריל 1964 | Transit 5BN-3 | השיגור נכשל |
| 4 ביוני 1964 | Transit 5C1 |  |
| 6 באוקטובר 1964 | Transit O-1 |  |
| 13 בדצמבר 1964 | Transit O-2 |  |
| 11 במרץ 1965 | Transit O-3 |  |
| 24 ביוני 1965 | Transit O-4 |  |
| 13 באוגוסט 1965 | Transit O-5 |  |
| 22 בדצמבר 1965 | Transit O-6 |  |
| 28 בינואר 1966 | Transit O-7 |  |
| 26 במרץ 1966 | Transit O-8 |  |
| 19 במאי 1966 | Transit O-9 |  |
| 18 באוגוסט 1966 | Transit O-10 |  |
| 14 באפריל 1967 | Transit O-12 |  |
| 18 במאי 1967 | Transit O-13 |  |
| 25 בספטמבר 1967 | Transit O-14 |  |
| 2 במרץ 1968 | Transit O-18 |  |
| 27 באוגוסט 1970 | Transit O-19 |  |
| 2 בספטמבר 1972 | Triad 1 |  |
| 30 באוקטובר 1973 | Transit O-20 |  |
| 12 באוקטובר 1975 | Triad 2 |  |
| 1 בספטמבר 1976 | Triad 3 |  |
| 28 באוקטובר 1977 | Transit O-11 |  |
| 15 במאי 1981 | Nova 1 |  |
| 11 באוקטובר 1984 | Nova 3 |  |
| 3 באוגוסט 1985 | Transit O-24 |  |
| 3 באוגוסט 1985 | Transit O-30 |  |
| 16 בספטמבר 1987 | Transit O-29 |  |
| 16 בספטמבר 1987 | Transit O-28 |  |
| 26 באפריל 1988 | Transit O-23 |  |
| 26 באפריל 1988 | Transit O-32 |  |
| 16 ביוני 1988 | Nova 2 |  |
| 25 באוגוסט 1988 | Transit O-25 |  |
| 25 באוגוסט 1988 | Transit O-31 |  |
הערות שוליים

↑  https://web.archive.org/web/20150920234035/http://www.jhuapl.edu/techdigest/td/td1901/pisacane.pdf
↑  https://www.washingtonpost.com/archive/1998/01/14/measuring-a-mountain/34fe6c45-f382-4776-bfdc-236a1bfc3bae/
↑  http://www.ed-thelen.org/comp-hist/BRL64-t.html#TRW-230-130-AN/UYK-1
יזראל וויבריישן

| --- | --- |
ססיל "סקלי" ספנס, סולן הלהקה
ססיל "סקלי" ספנס, סולן הלהקה
 מקום הקמה:  קינגסטון 
 מוקד פעילות:  ג'מייקה ג'מייקה
 תקופת הפעילות:  מ-1970
 סוגה:  רוסט רגאיי
 שיתופי פעולה בולטים:  Groundation
 israel-vibration.com
 
יזראל וויבריישן (באנגלית: Israel Vibration) היא שלישיית רגאיי שמקורה בקינגסטון בירת ג'מייקה. השלושה נפגשו בילדותם במרכז שיקום לילדים חולי פוליו, והפכו לאחת הלהקות המצליחות בג'מייקה בשנות ה-70 המאוחרות.
חברי הלהקה הם: לאסטל "וויס" בולגין, אלברט "אפל גבריאל" קרייג, וססיל "סקלי" ספנס.
הלהקה הוקמה בקינגסטון בשנת 1969, את אלבומם הראשון מימנה תנועת "שנים עשר השבטים של ישראל" (זרם בראסטפארי).
ב-23 במרץ 2020 נפטר חבר הלהקה אלברט "אפל גבריאל" קרייג. חבר הלהקה ססיל "סקלי" ספנס נפטר ב-26 באוגוסט 2022.
דיסקוגרפיה

משנת 1978 עד 2010 הוציאה הלהקה 29 אלבומים:
| --- | --- |
 The Same Song‏ (1978)  Unconquered People‏ (1980)  Strength of My Life‏ (1989)  Dub Vibration: Israel Vibration in Dub‏ (1990)  Praises‏ (1990)  Forever‏ (1991)  Why You So Craven‏ (1991)  Vibes Alive‏ (1992)  IV‏ (1993)  I.V.D.U.B.‏ (1994)  Survive‏ (1995)  On the Rock‏ (1995)  Dub the Rock‏ (1995):  Sugar Me‏ (1995)  Israel Dub‏ (1996)  Free to Move‏ (1996)  Live Again!‏ (1997)  Ras Portraits‏ (1997)  Pay the Piper‏ (1999)  Practice What Jah Teach‏ (1999)  Jericho‏ (2000)  Dub Combo‏ (2001)  Fighting Soldiers‏ (2003)  Live & Jammin‏ (2003)  Stamina‏ (2007)  Reggae Knights‏ (2010)
יחסי איטליה–תוניסיה

| יחסי איטליה–תוניסיה |
| --- | --- |
איטליה: תוניסיה


איטליה: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
301,340: 163,610
אוכלוסייה
59,293,250: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
2,254,851: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
38,029: 3,947

נשיא תוניסיה אל-באג'י א-סבסי (מימין) נפגש עם ראש ממשלת איטליה פאולו ג'נטילוני בשולי פסגת G7 בטאורמינה שבאיטליה, 2017
יחסי איטליה-תוניסיה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית לרפובליקה של תוניסיה.
סקירה כללית

שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1957.
שתי המדינות חברות מלאות באיחוד מדינות הים התיכון. הייתה קהילה איטלקית חשובה שהתגוררה בתוניסיה לפני עצמאותה. יש קהילה תוניסאית המתגוררת באיטליה.
במגפת הקורונה באיטליה, תוניסיה הייתה אחת המדינות הבודדות ששלחו רופאים צבאיים לאיטליה.
נציגויות דיפלומטיות

איטליה מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס ושלוש קונסוליות כבוד בביזרטה, ספקס וסוסה.
תוניסיה מחזיקה באיטליה שגרירות ברומא, קונסוליה כללית בפלרמו, 3 קונסוליות בג'נובה, מילאנו ונאפולי ושתי קונסוליות כבוד (בבארי ובנוברה).
יחסי איי בהאמה – גרמניה

| יחסי איי בהאמה – גרמניה |
| --- | --- |
איי בהאמה: גרמניה


איי בהאמה: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
13,880: 357,022
אוכלוסייה
401,723: 84,431,715
תמ"ג (במיליוני דולרים)
14,339: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
35,692: 52,777
משטר
דמוקרטיה פרלמנטרית: רפובליקה פדרלית

יחסי איי בהאמה–גרמניה הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין איי בהאמה לגרמניה.
סקירה כללית

היחסים בין איי בהאמה לגרמניה הם ידידותיים ובלתי מעורערים, אך לא אינטנסיביים במיוחד. שיתוף הפעולה באו"ם טוב; איי בהאמה תמכו לעיתים קרובות ביוזמות ומועמדות גרמניות. אין תפקיד דיפלומטי גרמני או קרייזי בקריירה באיי בהאמה; קונסול כבוד דואג לאינטרסים הגרמניים בשטח.
היקף הסחר הוא שולי, כאשר היצוא לגרמניה הסתכם ב-2.9 מיליון אירו בלבד בשנת 2019, בעוד שהיבוא מגרמניה, בעיקר מכונות, הסתכם ב-32.3 מיליון אירו בשנת 2019.
הסכם חילופי מידע על מיסים בין שתי המדינות נכנס לתוקף ב-12 בדצמבר 2011. משא ומתן על הסכם תחבורה אווירית והוא מוכן לחתימה.
אין שיתוף פעולה פיתוח דו-צדדי בין גרמניה לאיי בהאמה בגלל הכנסות המדינה הגבוהות יחסית לנפש. עם זאת, איי בהאמה מעורבים בשיתופי פעולה פיתוח גרמניים רב-צדדיים באמצעות הבנק העולמי ובנקי הפיתוח האזוריים וכן בפרויקטים אזוריים להגנת אקלים במימון יוזמת האקלים הבינלאומית של המשרד הפדרלי לאיכות הסביבה, שמירת טבע ובטיחות גרעינית.
נציגויות דיפלומטיות

איי בהאמה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין וקונסוליית כבוד בפרנקפורט.
גרמניה מחזיקה באיי בהאמה קונסוליית כבוד בנסאו.
יזנוביים

| יזנוביים |
| --- | --- |
 יזנוב גדול
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: עטלפים
תת־סדרה:: עטלפים קטנים
משפחה:: יזנוביים
סוג:: יזנוב
שם מדעי
 Rhinopomatidae ‏סנט-אילר, 1818

יזנוביים (שם מדעי: Rhinopomatidae) הם משפחת עטלפי חרקים בעלי זנב המזכיר עכבר ומכאן שמם האנגלי. במשפחה זו, שקרובה גנטית למשפחת הפרספיים וגם למין עטלף הדבורה, ישנו סוג יחיד ובו 6 מינים.
עטלפי אלה נמצאים רק בעולם הישן - מצפון אפריקה לתאילנד וסומטרה בעיקר באזורים חמים ויבשים. הם יוצאים בלילות וישנים ביום במערות, נקיקים או אפילו פירמידות.
אלו עטלפים קטני גוף עם גפיים קטנות אבל זנב ארוך ודק. הם בעלי צבעים כהים או חיוורים והאף שלהם נראה פשוט. כמו רוב עטלפי החרקים מזונם העיקרי הוא חרקים שונים כמו עשים, יתושים וחיפושיות.
בישראל מצויים 2 מינים מהמשפחה: יזנוב גדול ויזנוב קטן.
מיני היזנוביים

יזנוב קטן (Rhinopoma hardwickii)
יזנוב מקניס (Rhinopoma macinnesi)
יזנוב גדול (Rhinopoma microphyllum)
יזנוב גמדי (Rhinopoma muscatellum)
Rhinopoma cystops
Rhinopoma hadramauticum
יזמים צעירים

| --- | --- |

 תחום:  שירותים פיננסיים 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  קולורדו ספרינגס 
 מייסדים:  הוראס א. מוזס, וינת'רופ מ. קריין, תאודור ניוטון וייל 
 תקופת הפעילות:  1919–הווה (כ־105 שנים) 
 www.jaworldwide.org
 
יזמים צעירים ישראל הוא ארגון המפעיל פרויקטים העוסקים בחשיפתם של בני נוער בגילאי תיכון לעולם העסקים והיזמות, במסגרתם הם מתנסים בהקמת מיזם עסקי והפעלתו במשך שנת לימודים אחת, בליווי של מורים ומנחים עסקיים מתנדבים מהקהילה העסקית והאקדמיה, וכן נחשפים לתחומי ידע נוספים.
בתוכנית "עושים עסקים", בעזרת מנחים פדגוגים ומנחים עסקיים, מקימים בני הנוער למעשה חברה ועוסקים בניהולה השוטף - קביעת בעלי תפקידים, כתיבת תוכנית עסקית, גיוס הון ושיווק המוצר לקהל היעד.
יזמים צעירים ישראל J.A Israel

הארגון שמפעיל את הפרויקט בישראל, ארגון יזמים צעירים ישראל, הוא ארגון ללא מטרות רווח שהוקם במתכונתו הנוכחית בשנת 1998 על ידי היו"ר אלה גליל. מנכ"לית הארגון היא יעל חן נחמן.
הארגון חבר בארגון-הגג הבינלאומי Joniur Achievement מארצות הברית שבו חברות, נכון לעשור השני של המאה ה-21, 102 מדינות.
בתום כל שנה עסקית, אשר בה הקבוצה מתגבשת, עובדת, מתכננת מוצר ומוכרת אותו, משתתפים חברי הקבוצה בתחרויות מחוזיות וארציות, כשבסופן נבחרת הקבוצה הטובה מכולן אשר נוסעת לתחרות בינלאומית בה היא מציגה את מוצרה.