stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סכר שלושת הערוצים
מהלך הבנייה של הסכר

באוגוסט 1996 הושלמו שתי תשתיות תחבורה גדולות, כולל גשר שילינג מעבר ליאנגצה ונמל תעופה בעיר יי-צ'אנג, שנכנס לשירות. בינואר 1997 אישרה הוועדה לתכנון תשתיות של המדינה הנפקה של מיליארד יואן באג"ח עבור קונצרן תאגיד שלושת הערוצים. זה היה המהלך הראשון של TGPCC לגייס כספים לבנייה באמצעות הנפקת אג"ח. במרץ 1997, אושר מעמדה החדש של צ'ונגצ'ינג כרשות מוניציפלית, מהלך שנועד להקל על היישוב מחדש ולהאיץ את התקדמות הפרויקט. באמצע ספטמבר 1997 הושלמה העתקת הגל הראשון של העקורים מאזור הסכר לעבר צ'ונגצ'ינג.
ב-1 באוקטובר 1997, גשר צ'ינג'יאטו נפתח לתנועה, וסיכם את בניית מתקני התחבורה למען תשתית הבנייה של הסכר עצמו. ב-6 באוקטובר נפתח הניווט לאורך תעלה באורך 3.5 ק"מ בגדה הדרומית של היאנגצה, הכנה נוספת לחסימת הערוץ הראשי של הנהר. ב-14 באוקטובר התקבלה החלטה בישיבת ההנהלה ה-63 של הפוליטביורו בראשות המנהיג העליון גְ'יָאנְג דְזֶה-מִין לחסום את הערוץ הראשי של היאנגצה עד 8 בנובמבר, מהלך שסימל את השלמת השלב הראשון בבניית הרשתות הלוגיסטיים והכנת הקרקע עבור הפרויקט ותחילת השלב השני של בניית הסכר עצמו.
ב-1998, שיטפון ענק שנגרם על ידי נהר היאנגצה הפריע לעבודות הבנייה של סכר שלושת הערוצים והשפיע על 300 מיליון בני אדם, עם בערך 300,000 הרוגים בעקבות השיטפון והפסדים מוערכים ב-30 מיליארד דולר. ההפסד הכספי הזה של שיטפון בודד גרם לממשלת סין להיות נחושה עוד יותר להשלים את הפרויקט, בהתחשב שהעלות הכוללת שלו (27 מיליארד דולר) אפילו פחותה מההפסד הבודד הזה.
ב-1 במאי 1998 החלה בניית סוגר תעלת הספינות הזמני. באוקטובר מנהרת התעלה נחפרה והחל המילוי שלה בבטון. באמצע ספטמבר 2000 נאטמו 22 החורים התחתונים להסטת זרם השיטפונות. נכון לסוף 2001, מרבץ הבטון שהושקע לסכר שלושת הערוצים הסתכם באותה השנה ב-4.0638 מיליון מ"ר, כמות ששברה את שיא העולם זו השנה השלישית ברציפות. במאי 2002 סכר המעצור הזמני של זרמי הנהר במעלה הזרם פורק לאחר שמילא בהצלחה את משימתו ההיסטורית, ואפשר לנהר היאנגצה שהוסט מזרחה להסתער לתוך בור היסוד של סכר שלושת הערוצים, ובכך להכניס את הסכר לפעילות. באוקטובר בניית סוללת הזרמת השיטפונות הסתיימה. בנובמבר מנהרת ההטיה של נהר היאנגצה פורקה לגמרי. למחרת הפירוק, רוטור מחולל הטורבינות ההידראולי הגדול בעולם הונף בהצלחה למקומו בסכר, במטרה לייצר כוח הידרואלקטרי.
ב-2003 נבדק סוגר תעלת הספינות הקבוע והמאגר החל לאגור מים. באמצע יוני נעילת מעבר הספינות הדו-מסלולית הושלמה כדי לאפשר לספינות לעבור. ביולי מערך ייצור חשמל מספר 2 חובר לרשת והוכנס לייצור. באוגוסט מערכת ייצור חשמל מס' 3 חוברה לרשת והחלה לייצר חשמל. לבסוף, בנובמבר מערכת ייצור חשמל מספר 1 חוברה לרשת והחלה לייצר חשמל. בכך הושלם הליך הבנייה של הסכר עצמו והסדר הניווט והתנועה המסחרית בו. נכון לספטמבר 2005 כל 14 מערכות הייצור בגדה השמאלית של הסכר הוכנסו לייצור, שנה מוקדם יותר מהתאריך הסופי שנקבע בלוח הזמנים.
ראו גם

הפלא השמיני של העולם
סכר וודונגדה
סכר באיחטאן
סכר גג'ואובה
הערות שוליים

↑  Three Gorges Dam's last generator passes trial
↑  נתוני האוכלוסין הם משנת 2020
↑  Richard G. Weingardt, John Lucian Savage, Leadership and Management in Engineering 8, 2008-07-01, עמ' 162–166 doi: 10.1061/(ASCE)1532-6748(2008)8:3(162)
↑  John Lucian Savage papers - Archives West, archiveswest.orbiscascade.org
↑  The Three Gorges Dam: A Deluge of Doubts, The China Story (ב־Australian English)
↑  "Factbox: A history of China's Three Gorges project". Reuters (באנגלית). 2019-11-14. נבדק ב-2022-04-15.
1 2  "Thousands being moved from China's Three Gorges - again". Reuters (באנגלית). 2012-08-22. נבדק ב-2022-04-15.
↑  Li Peng opens Three Gorges project, South China Morning Post, ‏Invalid Date (באנגלית)
↑  סין: עוד 4 מיליון יפונו בגלל הסכר הגדול בעולם, באתר ynet, 11 באוקטובר 2007
↑  "'Cracks' in China's Three Gorges dam" (באנגלית בריטית). 2002-04-12. נבדק ב-2022-04-15.
↑  Chronology of Three Gorges Project, www.mfa.gov.cn
↑  Final Report on 1998 Floods in the People's Republic of China - China, ReliefWeb (באנגלית)
↑  Three Gorges Dam Construction: Schedule from 1992 to 2009, Travel China Guide
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552102505171  GND: 4508514-6  NKC: ge360244 
מהנדס הסכרים האמריקאי ג'ון לוסיאן סבאג' עם המשלחת הסינית לנהר היאנגצה, 1944 (מתוך הארכיון הלאומי של ארצות הברית).
בניית הסוגרים בין תנועת הספינות לתנועת המים המוסטים, 2002.
עבודות הבנייה על סכר שלושת הערוצים, 12 ביולי 2005.
סכר שלושת הערוצים כפי שהוא נראה מהחלל, 23 בנובמבר 2016.
עונת 1982/1983 בליגה הארצית

עונת 1982/1983 בליגה הארצית הייתה העונה השביעית של הליגה הארצית כליגה השנייה בחשיבותה בכדורגל בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו.
הליגה כללה 16 קבוצות. בתום העונה סיימה בית"ר תל אביב במקום הראשון ועלתה לעונת 1983/1984 לליגה לאומית לצד הכח רמת גן, ומכבי רמת עמידר שסיימו במקום השני והשלישי בהתאמה.
מכבי שפרעם, הפועל עכו והפועל תל חנן ירדו לליגה השלישית.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בית"ר תל אביב | 30 | 16 | 9 | 5 | 35 | 23 | 12 | 57 | עלו ליגה |
| 2 | הכח רמת גן | 30 | 15 | 10 | 5 | 46 | 24 | 22 | 55 | עלו ליגה |
| 3 | מכבי רמת עמידר | 30 | 15 | 9 | 6 | 39 | 22 | 17 | 54 | עלו ליגה |
| 4 | הפועל חיפה | 30 | 14 | 9 | 7 | 36 | 30 | 6 | 51 |  |
| 5 | הפועל ראשון לציון | 30 | 13 | 9 | 8 | 38 | 30 | 8 | 48 |  |
| 6 | הפועל פתח תקווה | 30 | 13 | 8 | 9 | 34 | 31 | 3 | 47 |  |
| 7 | הפועל אשקלון | 30 | 10 | 15 | 5 | 29 | 19 | 10 | 43 |  |
| 8 | הפועל חדרה | 30 | 9 | 11 | 10 | 48 | 45 | 3 | 38 |  |
| 9 | הפועל נצרת עילית | 30 | 9 | 9 | 12 | 37 | 41 | 4- | 36 |  |
| 10 | בית"ר רמלה | 30 | 8 | 12 | 10 | 34 | 39 | 5- | 36 |  |
| 11 | הפועל בית שאן | 30 | 9 | 7 | 14 | 36 | 40 | 4- | 34 |  |
| 12 | הפועל בית שמש | 30 | 7 | 11 | 12 | 27 | 35 | 8- | 32 |  |
| 13 | הפועל קריית שמונה | 30 | 7 | 11 | 12 | 19 | 31 | 12- | 32 |  |
| 14 | מכבי שפרעם | 30 | 5 | 12 | 13 | 27 | 38 | 11- | 27 | ירדו ליגה |
| 15 | הפועל עכו | 30 | 7 | 6 | 17 | 23 | 32 | 9- | 24 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל תל חנן | 30 | 3 | 11 | 16 | 19 | 47 | 28- | 20 | ירדו ליגה |
↑  תוך הורדת שתי נקודות.
↑  תוך הורדת נקודה
עונת 1982/1983 בליגה הלאומית

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  25 בספטמבר 1982 – 21 במאי 1983 (239 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  מכבי נתניה
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  473 (1.97 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  ישראל עודד מכנס (22 שערים)
 השחקן המצטיין:  ישראל עודד מכנס
 → 1981/19821983/1984 ←
 
עונת 1982/1983 בליגה הלאומית הייתה העונה ה-27 של הליגה הלאומית כליגת הכדורגל הבכירה בישראל.
על ניצחון במשחק הוענקו שלוש נקודות ונקודה בודדת הוענקה על תיקו. לעונת 1982/1983 לליגה הלאומית עלו הפועל לוד, הפועל רמת גן ומכבי יבנה. בתום העונה סיימה מכבי נתניה במקום הראשון וזכתה באליפות בהפרש גדול מהסגנית שמשון תל אביב. על כך טבע מאמנה של נתניה, מרדכי שפיגלר, את המונח "נתניה ועוד 15", שהמחיש את חוזקה של נתניה לעומת הליגה. המבקיע המצטיין של העונה היה עודד מכנס ממכבי נתניה שכבש 22 שערים.
בסיום העונה הפועל רמת גן, הפועל ירושלים והפועל כפר סבא (האלופה של העונה הקודמת) ירדו ליגה. לעונת 1983/1984 לליגה הלאומית עלו בית"ר תל אביב, הכח מכבי רמת גן ומכבי רמת עמידר.
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | מכבי נתניה | 30 | 18 | 7 | 5 | 54 | 31 | 23 | 61 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 2 | שמשון תל אביב | 30 | 12 | 11 | 7 | 35 | 27 | 8 | 47 | העפלה לגביע האינטרטוטו |
| 3 | הפועל באר שבע | 30 | 11 | 13 | 6 | 33 | 23 | 10 | 46 |  |
| 4 | הפועל תל אביב | 30 | 13 | 7 | 10 | 33 | 26 | 7 | 46 |  |
| 5 | מכבי תל אביב | 30 | 10 | 11 | 9 | 27 | 23 | 4 | 41 |  |
| 6 | מכבי חיפה | 30 | 8 | 14 | 8 | 31 | 31 | 0 | 38 |  |
| 7 | הפועל לוד | 30 | 7 | 15 | 8 | 33 | 28 | 5 | 36 |  |
| 8 | בית"ר ירושלים | 30 | 7 | 15 | 8 | 34 | 33 | 1 | 36 |  |
| 9 | מכבי פתח תקווה | 30 | 8 | 12 | 10 | 25 | 30 | 5- | 36 |  |
| 10 | מכבי יבנה | 30 | 7 | 15 | 8 | 25 | 31 | 6- | 36 |  |
| 11 | הפועל יהוד | 30 | 8 | 12 | 10 | 18 | 26 | 8- | 36 |  |
| 12 | בני יהודה תל אביב | 30 | 7 | 15 | 8 | 26 | 35 | 9- | 36 |  |
| 13 | מכבי יפו | 30 | 6 | 15 | 9 | 22 | 24 | 2- | 33 |  |
| 14 | הפועל רמת גן | 30 | 6 | 15 | 9 | 15 | 21 | 6- | 33 | ירדו ליגה |
| 15 | הפועל ירושלים | 30 | 8 | 7 | 15 | 29 | 44 | 15- | 31 | ירדו ליגה |
| 16 | הפועל כפר סבא | 30 | 6 | 12 | 12 | 33 | 40 | 7- | 30 | ירדו ליגה |
| עונות בליגה העליונה בישראל |
| --- | --- | --- |
| ליגת ארץ ישראל | 1929/1930 • 1930/1931 • 1931/1932 • 1932/1933 • 1933/1934 • 1934/1935 • 1935/1936 • 1937 • 1938 • 1939 • 1940 • 1940/1941 • 1941/1942 • 1942/1943 • 1943/1944 • 1944/1945 • 1945/1946 • 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| ליגה א' והליגה הלאומית | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 • 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1968 • 1968/1969 • 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 • 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 • 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| ליגת העל | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
סלחרד

סָלֶחַרְד (ברוסית: Салехард, במקור סליה-חרד, בשפת ניינץ - "יישוב על המפרץ"), עיר בצפון-מערב סיביר שברוסיה. סלחרד היא המרכז המנהלתי של המחוז האוטונומי של ימאלו-ננץ שבמחוז טיומן. נכון לשנת 2021, מנתה אוכלוסיית העיר כ-51 אלף תושבים.
גאוגרפיה

העיר נמצאת בחוג הקוטב הצפוני והיא ככל הנראה העיר היחידה בעולם הנמצאת בדיוק על קו רוחב זה. העיר מרוחקת כ-1982 ק"מ ממרכז החבל טיומן, וכ-2436 ק"מ מהבירה מוסקבה.
סמוך לעיר מעברו השני של הנהר יושבת העיירה Labytnangi אליה מגיע קו הרכבת ממוסקבה. נסיעה בקו זה נמשכת שלושה ימים.
היסטוריה

העיר נוסדה ב-1595 כמבצר על נהר האוב. שמה המקורי היה אובדורסק, על שם הנהר. בסוף המאה ה-18 הפך המבצר ליישוב עירוני רגיל. תושבים רוסיים ראשונים החלו להגיע לעיר משנת 1820 ואילך. בשנת 1930 הפך היישוב למרכז המנהלתי של המחוז. ב-1933 שונה שם העיר לשמה הנוכחי, והיישוב הוכרז כעיר ב-1938.
סמל בוואריה

| --- | --- |

סמל בוואריה הגדול
 גרסאות
 
 סמל בוואריה הקטן
 פרטים
 המחזיק בסמל:  בוואריה 
 תאריך אימוץ:  5 ביוני 1950 
 
סמל בוואריה (בגרמנית: Bayerisches Staatswappen) הוא סמלה הרשמי של המדינה הגרמנית בוואריה והוא קיים בשתי גרסאות, גדולה וקטנה. הסמל עוצב בצורתו הנוכחית ב-1946 והוכרז בחוק ב-5 ביוני 1950.
תיאור הסמל

המגן מחולק לארבעה רבעים כאשר הרבע הראשון (הקנטון) מוטען באריה זהוב בעל טפרים ולשון אדומים, העומד זקוף על שדה שחור. חלק זה מסמל את המחוז המנהלי פפאלץ עילית (גרמנית: Oberpfalz), מכיוון שזה סמלו ההיסטורי מ-1214. הרבע השני הוא סמלו של המחוז ההיסטורי פרנקוניה והוא מכונה המגרפה הפרנקונית. הוא מחולק לשני חצאים בצבעי אדום ולבן כאשר שלושת ה"שיניים" הלבנות מייצגות את שלושת מחוזות פרנקוניה: עילית, תחתית ומרכזית. מקורו של הסמל מבישוף וירצבורג שהיה גם דוכס פרנקוניה. הרבע השלישי מציג פנתר כחול בעל טפרים זהובים ולשון אדומה, העומד זקוף על רקע לבן ומייצג את מחוזות בוואריה העליונה והתחתונה. הרבע הרביעי מוטען בשלושה אריות שחורים פוסעים ברקע זהב המייצגים את מחוז שוואביה. המגן שבמרכז צבוע כדוגמת דגל בוואריה במעוינים אלכסוניים בצבעי תכלת ולבן. מקורו של סמל זה ברוזני העיר בוגן ולאחר מכן הוא אומץ על ידי בית ויטלסבאך, מושלי בוואריה מהמאה ה-12. כיום מסמל המגן המרכזי את בוואריה כולה.

הציצה היא "כתר העם" המורכב מרצועת זהב מעוטרת באבני חן שעליה חמישה עלים מקושטים. הכתר התווסף לסמל ב-1923 כדי לסמל את שלטון העם שהחליף את שלטון (כתר) המלוכה.
התומכים הם שני אריות זהב זקופים.
הסמל הקטן

כשהמגן המרכזי מוצג לבדו במסגרת זהב ומוכתר בכתר העם, הוא מהווה את הגרסה הקטנה של הסמל.
היסטוריה

הסמל השתנה רבות במהלך השנים בהתאם לתהפוכות השלטון שעברו על בוואריה: דוכסות בחסות פרנקית ואחר כך בחסות האימפריה הרומית הקדושה, נסיכות, ממלכה (ממלכת בוואריה) ולבסוף מדינה גרמנית. עם זאת, המוטיבים המרכזיים - דגל בוואריה והאריה הזהוב הופיעו בכמעט כל גלגול של הסמל.
הערות שוליים

↑  Bayerisches Landesportal: Coat of Arms and Flags
↑  Landeswappen
| סמלי גרמניה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | הסמל הלאומי |  |
| סמלי המדינות | באדן-וירטמברג • בוואריה • ברלין • ברנדנבורג • ברמן • המבורג • הסן • חבל הסאר • מקלנבורג-מערב פומרניה • נורדריין-וסטפאליה •  סקסוניה • סקסוניה-אנהלט • סקסוניה התחתונה • ריינלנד-פאלץ • שלזוויג-הולשטיין • תורינגיה |  |
| סמלים היסטוריים | סמל באדן • סמל פרוסיה • סמל גרמניה המזרחית |  |
סמל ממלכת בוואריה
עופר נחשון

| --- | --- |

עופר נחשון במאי 2014
 לידה:  27 באפריל 1966 (בן 58)
 מדינה:  ישראל
עופר נחשון (נולד ב-27 באפריל 1966) הוא שדרן וקריין רדיו ישראלי שהחל את דרכו בקול השלום במהלך שנות ה-80 ועבר אל רשת ג' של קול ישראל ב-1991 וב-2017 לכאן גימל של תאגיד השידור הישראלי. בעבר, נציג רשות השידור שהיה אמון על הגשת הניקוד הישראלי באירוויזיון.
ביוגרפיה

נחשון החל את דרכו ברדיו בשידור תוכנית הלילה "Drive Time" בתחנת קול השלום של אייבי נתן, בסוף שנות השמונים. ב-1991 עבר לרשת ג', בה שידר את התוכנית הפופולרית "קופסת הלהיטים". התוכנית כללה השמעות של להיטי מוזיקה עדכניים של זמרי והרכבי פופ ודאנס שונים, שחלקם קיבלו לראשונה חשיפה מקומית בתוכניתו.
במקביל להגשת "קופסת הלהיטים", הגיש נחשון את המצעד הלועזי השבועי והשנתי ברשת ג' משנת 1992 ועד למצעד האחרון ששודר ב-1997.
בנובמבר 1997 עברה רשת ג' לשידורי מוזיקה ישראלית בלבד, והופסק שידורן של תוכניות המוזיקה הלועזית של נחשון. נחשון נשאר בקול ישראל והגיש תוכניות שונות של מוזיקה ישראלית ברשת ג'. כמו כן שידר תוכנית לילית בתחנת הרדיו 88FM. ב-2005 עבר לארצות הברית, וכשחזר לישראל ב-2007 חזר לשדר ברשת ג'. ב-2008 התחיל לשדר גם ב-88FM. בין התוכניות ששידר נחשון בתחנות קול ישראל נמנות תוכנית המוזיקה היומית "באוויר" ברשת ג', ששידרה מוזיקה ישראלית ואירחה אמנים ישראלים; גרסה מחודשת של התוכנית היומית "קופסת הלהיטים", ששילבה להיטים משנות השמונים והתשעים עם להיטים עכשוויים; ותוכנית הדאנס "Club88fm" ב-88FM. נחשון אף הגיש לעיתים את מהדורת החדשות של קול ישראל והגיש בטלוויזיה את מגזין הקולנוע "טלסינמה" בערוץ 1. בשנים 2009–2017 נחשון הגיש את תוצאות הניקוד הישראלי באירוויזיון, במסגרת ההקראה הוא נהג מדי שנה להודות למדינה המארחת בשפתה. ב-2017, חולל שערורייה זוטא כאשר הודיע בשידור חי באירוויזיון על סיום שידורי רשות השידור (במסגרת הקראת הניקוד הישראלי), דבר שהתפרש באופן שגוי בחו"ל כפרישה מוחלטת של ישראל מהאירוויזיון.
כיום מגיש נחשון את התוכניות "בחזרה לעתיד", "שיא גימל" ו"שבת רטרו" בתחנת הרדיו כאן גימל. בנוסף, הוא משמש כקריין במהדורות חדשות הרדיו של תאגיד השידור הציבורי.
הערות שוליים

↑  בן שלו, המהפך ב-88FM מתחיל, באתר הארץ, 15 בינואר 2009
↑  למשל, אירוויזיון 2012 בו פנה באזרית למארחי התחרות אזרבייג'ן.
↑   אירוויזיון 2017: הפרידה מרשות השידור פורשה בעולם כפרישת ישראל מהתחרות, באתר הארץ, 14 במאי 2017
ע'ול

ע'ול
ע'ול (בערבית: غول; בעברית נכתב גם ג'ול) בתרבות הערבית הוא יצור מיתי, סוג של שד או מעין מפלצת מפחידה. צורתו או תיאורו אינם ניתנים במדויק, ולעיתים משתמשים במילה לתיאור דבר מה מפחיד ולא ידוע. ספרות מודרנית משתמשת לעיתים קרובות במונח כדי לתייג סוג מסוים של מפלצת אל-מת, עם קשר הדוק לבתי קברות ולצריכה של בשר אדם.
בהרחבה, המילה ע'ול משמשת גם ככינוי גנאי כדי להתייחס לאדם שאוהב להתעסק במקברי או שעיסוקו כרוך ישירות במוות.
בפולקלור

בפולקלור הערבי אומרים שהע'ול שוכן בבתי קברות ובמקומות לא מיושבים אחרים. ע'ול זכר מכונה ע'ול ואילו הנקבה נקראת ע'ולה. יש המזהים את הע'ול הערבי כיצור נקבה המכונה לפעמים אמא ע'ול ('אום ע'ולה) או מונח יחסי כמו דודה ע'ול. היא מתוארת בסיפורים רבים כשהיא מפתה דמויות אומללות, בדרך כלל גברים, לביתה שם היא יכולה לאכול אותם.
יש הטוענים שהע'ול הוא שד השוכן במדבר, משנה צורה שיכול ללבוש חזות של חיה, במיוחד צבוע. הוא מפתה אנשים לא זהירים למקומות נטושים במדבר כדי להרוג ולטרוף אותם. היצור טורף ילדים צעירים, שותה דם, גונב מטבעות ואוכל את המתים, ואז לובש את צורתו של האדם שנאכל לאחרונה.
רק כאשר אנטואן גלן תרגם את סיפורי אלף לילה ולילה לצרפתית, המושג המערבי של ע'ולים הוכנס לחברה האירופית. גלן תיאר את הע'ול כיצור מפלצתי השוכן בבתי קברות וחוגג על גופות.
בתרבות הפופולרית

הסרט "הג'ול המשוגע" (1943; The Mad Ghoul) בבימויו של ג'יימס הוגאן מספר על פרופסור לכימיה שבעקבות ניסויים בגז הופך את עוזרו לג'ול.
היצור היווה השראה לדמותו של ראס-אל-גול, דמות בדיונית ביקום של חברת DC קומיקס, ואחד מאויביו הגדולים של באטמן, אשר הופיעה בסרטו של כריסטופר נולאן, באטמן מתחיל משנת 2005, בגילומו של ליאם ניסן.
בסוגת הפנטזיה מופיעים ע'ולים, לעיתים כדמויות משנה ולעיתים כבעלי תפקיד מרכזי יותר. בסדרת ספרי "אניטה בלייק" של לורל ק' המילטון, העו'לים הם שוכני בתי קברות מטרידים. בסדרת "ציידת הלילה" של ג'אנין פרוסט, ע'ולים תופסים מקום מרכזי אף על פי שהם אוכלי בשר אדם. גיבורת הסדרה, קתרין מנספילד עצמה, נחשדת שהיא שואפת להפוך ליצור היברידי (חצי ערפד וחצי ע'ול) בעלת כוחות מיוחדים. בסדרת "תיקי דרזדן" של ג'ים בוצ'ר מופיעים ע'ולים בעלי בינה היכולים להתחזות לבני אדם רגילים. הע'ולים מככבים גם בסדרת הספרים, משחקי המחשב והסדרה הטלווזיונית "המכשף", כיצורים הבאים לסעוד באתרים בהם רב המוות.
למשפחת ויזלי היה ע'ול בעליית הגג.
הערות שוליים

1 2 3  Definition of GHOUL, www.merriam-webster.com (באנגלית)
↑  Ahmed K. Al-Rawi, The Arabic Ghoul and its Western Transformation, Folklore 120, 2009-12-01, עמ' 291–306 doi: 10.1080/00155870903219730
↑  בראד שטייגר, The Werewolf Book: The Encyclopedia of Shape-Shifting Beings, 2011
1 2  The Cambridge Companion to Modern Arab Culture, Cambridge: Cambridge University Press, 2015, Cambridge Companions to Culture, ISBN 978-0-521-89807-2
↑   "The Mad Ghoul", במסד הנתונים הקולנועיים IMDb (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
סלח נא אשמות

סלח נא אשמות היא סליחה שנהוגה בנוסח אשכנז בתפילת ערבית של יום הכיפורים. מחברה אינו ידוע, אולם ידוע שחי לפני המאה ה-12, שאז הפיוט כבר מוזכר במחזורי התפילה.
מבנה

הפיוט בנוי משנים-עשר בתים, כל בית בן שתי שורות. השורה הראשונה בכל בית פותחת במילים "סלח נא" ולאחר מכן ביטוי המתאר חטאים (למשל, בבית הראשון: "סלח נא אשמות ופשעי לאומך").
השורה השנייה בכל בית פותחת במילה "לעוון", ולאחריה ביטוי המבטא כפרה. מבנה הפיוט מבוסס על הפסוק "סְלַח נָא לַעֲו‍ֹן הָעָם הַזֶּה כְּגֹדֶל חַסְדֶּךָ וְכַאֲשֶׁר נָשָׂאתָה לָעָם הַזֶּה מִמִּצְרַיִם וְעַד הֵנָּה" (ספר במדבר, פרק י"ד, פסוק י"ט), ולכן הפיוט נאמר לאחר פסוקים אלו בתפילה. יש נוהגים שהחזן קורא את בתי הפיוט והקהל עונה בסוף כל בית "סלח נא".
כל שורה, לאחר הביטויים הפותחים החוזרים ("סלח נא" ו"לעוון"), פותחת באות לפי סדר האלפבית.
לחנים וביצועים

קיימים מספר לחנים לפיוט, ביניהם של חסידות ברסלב.
הערות שוליים

↑  על פי ספר שמות, פרק ל"ב, פסוק י"א: "לָמָה ה' יֶחֱרֶה אַפְּךָ בְּעַמֶּךָ".
↑  על פי ספר תהלים, פרק ל"ו, פסוק י': "כִּי עִמְּךָ מְקוֹר חַיִּים".
↑  ספר שמות, פרק ל"ב: "וְהִנָּחֵם עַל הָרָעָה לְעַמֶּךָ... וַיִּנָּחֶם ה' עַל הָרָעָה אֲשֶׁר דִּבֶּר לַעֲשׂוֹת לְעַמּוֹ".
↑  אברהם ברלינר גרס "הכל" (הערות על הסידור, "כתבים נבחרים" א עמ' 133), וכן אברהם מאיר הברמן (הספר העברי בהתפתחותו עמ' 215) וגולדשמידט, שכתב על הגרסה "הכל" כי "אין לה שחר".
↑  ספר משלי, פרק כ"ח, פסוק י"ג: "וּמוֹדֶה וְעֹזֵב יְרֻחָם".
↑  על פי תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ו.
↑  על פי ספר ישעיהו, פרק מ"ג, פסוק ז': "כֹּל הַנִּקְרָא בִשְׁמִי וְלִכְבוֹדִי בְּרָאתִיו יְצַרְתִּיו אַף עֲשִׂיתִיו".
↑  על פי ספר תהילים, פרק ס"ח, פסוק י': "גֶּשֶׁם נְדָבוֹת תָּנִיף אֱלֹהִים".
↑  הכוונה לטפשות שברשעות, על פי תלמוד בבלי, מסכת סוטה, דף ג', עמוד א': "אין אדם עובר עבירה אלא אם כן נכנסה בו רוח שטות".
↑  ספר ירמיהו, פרק נ', פסוק כ': "בַּיָּמִים הָהֵם וּבָעֵת הַהִיא נְאֻם ה' יְבֻקַּשׁ אֶת עֲו‍ֹן יִשְׂרָאֵל וְאֵינֶנּוּ וְאֶת חַטֹּאת יְהוּדָה וְלֹא תִמָּצֶאינָה כִּי אֶסְלַח לַאֲשֶׁר אַשְׁאִיר".
↑  על פי ספר שמות, פרק ו', פסוק ז': "וְלָקַחְתִּי אֶתְכֶם לִי לְעָם" וכן ספר דברים, פרק ד', פסוק כ': "וְאֶתְכֶם לָקַח ה' וַיּוֹצִא אֶתְכֶם מִכּוּר הַבַּרְזֶל מִמִּצְרָיִם לִהְיוֹת לוֹ לְעַם נַחֲלָה".
↑  על פי ספר תהילים, פרק קי"ט, פסוק ס"ו: "טוּב טַעַם וָדַעַת לַמְּדֵנִי".
↑  על פי ספר מיכה, פרק ז', פסוק י"ט: "יָשׁוּב יְרַחֲמֵנוּ יִכְבֹּשׁ עֲו‍ֹנֹתֵינוּ"
↑  על פי ספר משלי, פרק ז', פסוק כ"ו: "מְצוֹדִים וַחֲרָמִים".
↑  הגהות מיימוניות, ספר אהבה, סדר תפילות כל השנה; ספר המנהגים (טירנא, מנהג של ראש השנה.
↑  הרב חיים אלעזר שפירא, דרכי החיים והשלום עמ' רעו.
↑  סלח נא ברסלב, אתר YouTube
עונת 1982/1983 בפוטבול ליג

| --- | --- |
 תקופת התחרות:  24 באוגוסט 1982 – 14 במאי 1983 (264 ימים)
 מספר משתתפות:  22
 הזוכה:  ליברפול
 מספר משחקים:  462
 מספר שערים:  1264 (2.74 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  (27) לותר בליסה (ווטפורד)
 → 1981/19821983/1984 ←
 
עונת 1982/1983 הייתה העונה ה-84 של הפוטבול ליג שהיא הייתה הליגה האנגלית הבכירה בכדורגל. העונה החלה ב-24 באוגוסט[דרושה הבהרה] 1982 והסתיימה ב-14 במאי 1983. בעונה זו התחרויות התקיימו בליגה הבכירה, בליגת משנה,  בדיוויזיון השלישי ובדיוויזיון הרביעי.
הליגה הבכירה כללה 22 קבוצות. לוטון טאון, נוריץ' סיטי וווטפורד (בפעם הראשונה בתולדות המועדון) היו הקבוצות שעלו מליגת משנה.
עבור הניצחון הוענקו שלוש נקודות ונקודה עבור תוצאת תיקו. במידה וכמה קבוצות זכו באותו מספר נקודות, הקבוצה עם יתרון הפרש שערים דורגה במקום גבוה יותר.
ליברפול זכתה באליפות בפעם ה-14 בתולדות המועדון.
בסוף העונה לליגת משנה ירדו מנצ'סטר סיטי, סוונסי סיטי וברייטון אנד הוב אלביון. במקומן לליגה הבכירה עלו קווינס פארק ריינג'רס, וולברהמפטון וונדררס ולסטר סיטי.
כדורגלנים מצטיינים

לותר בליסה מווטפורד כבש 27 שערים וזכה בתואר מלך השערים.
קני דלגליש מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה של התאחדות עיתונאי הכדורגל האנגלית. זאת בפעם השנייה בקריירה.
קני דלגליש מליברפול זכה בפרס כדורגלן השנה שהוענק על ידי התאחדות שחקני הכדורגל.
טבלת הליגה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| 1 | ליברפול | 42 | 24 | 10 | 8 | 87 | 37 | 50 | 82 | זכייה בליגה  העפלה לגביע האלופות |
| 2 | ווטפורד | 42 | 22 | 5 | 15 | 74 | 57 | 17 | 71 | העפלה לגביע אופ"א |
| 3 | מנצ'סטר יונייטד | 42 | 19 | 13 | 10 | 56 | 38 | 18 | 70 | זכייה בגביע האנגלי  העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע |
| 4 | טוטנהאם הוטספר | 42 | 20 | 9 | 13 | 65 | 50 | 15 | 69 | העפלה לגביע אופ"א |
| 5 | נוטינגהאם פורסט | 42 | 20 | 9 | 13 | 62 | 50 | 12 | 69 | העפלה לגביע אופ"א |
| 6 | אסטון וילה | 42 | 21 | 5 | 16 | 62 | 50 | 12 | 68 | העפלה לגביע אופ"א |
| 7 | אברטון | 42 | 18 | 10 | 14 | 66 | 48 | 18 | 64 |  |
| 8 | וסטהאם יונייטד | 42 | 20 | 4 | 18 | 68 | 62 | 6 | 64 |  |
| 9 | איפסוויץ' טאון | 42 | 15 | 13 | 14 | 64 | 50 | 14 | 58 |  |
| 10 | ארסנל | 42 | 16 | 10 | 16 | 58 | 56 | 2 | 58 |  |
| 11 | וסט ברומיץ' אלביון | 42 | 15 | 12 | 15 | 51 | 49 | 2 | 57 |  |
| 12 | סאות'המפטון | 42 | 15 | 12 | 15 | 54 | 58 | 4- | 57 |  |
| 13 | סטוק סיטי | 42 | 16 | 9 | 17 | 53 | 64 | 11- | 57 |  |
| 14 | נוריץ' סיטי | 42 | 14 | 12 | 16 | 52 | 58 | 6- | 54 |  |
| 15 | נוטס קאונטי | 42 | 15 | 7 | 20 | 55 | 71 | 16- | 52 |  |
| 16 | סנדרלנד | 42 | 12 | 14 | 16 | 48 | 61 | 13- | 50 |  |
| 17 | בירמינגהאם סיטי | 42 | 12 | 14 | 16 | 40 | 55 | 15- | 50 |  |
| 18 | לוטון טאון | 42 | 12 | 13 | 17 | 65 | 84 | 19- | 49 |  |
| 19 | קובנטרי סיטי | 42 | 13 | 9 | 20 | 48 | 59 | 11- | 48 |  |
| 20 | מנצ'סטר סיטי | 42 | 13 | 8 | 21 | 47 | 70 | 23- | 47 | ירדה ליגה |
| 21 | סוונסי סיטי | 42 | 10 | 11 | 21 | 51 | 69 | 18- | 41 | העפלה לגביע אירופה למחזיקות גביע  כמחזיקת גביע וויילס, ירדה ליגה |
| 22 | ברייטון אנד הוב אלביון | 42 | 9 | 13 | 20 | 38 | 68 | 30- | 40 | ירדה ליגה |
סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  כנסייה, בזיליקה זוטרה 
 על שם:  ססיליה הקדושה 
 כתובת:  טרסטוורה 
 מיקום:  רומא 
 מדינה:  איטליה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־5
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־5 
 אדריכל:  פרדיננדו פוגה 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות הבארוק 
 קואורדינטות:  41°53′15″N 12°28′33″E﻿ / ﻿41.887555555556°N 12.475891666667°E﻿ / 41.887555555556; 12.475891666667
 אתר רשמי
  (למפת רומא מוגדלת) סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה(למפת רומא רגילה) סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה
 
בזיליקה די סנטה צ'צ'יליה אין טרסטוורה (באיטלקית: Santa Cecilia in Trastevere) היא בזיליקה מהמאה ה-5 הנמצאת ברובע טרסטוורה של העיר רומא בירת איטליה. הכנסייה קרויה על שם צ'צ'יליה הקדושה.
היסטוריה

הכנסייה הראשונה באתר הוקמה במאה החמישית על ידי האפיפיור אורבנוס הראשון, והוקדשה לצ'צ'יליה הקדושה. על פי המסורת, נבנתה הכנסייה על ביתה של הקדושה. שרידים של כנסייה זו, ושל בית רומאי קדום יותר, התגלו באתר בו ממוקם כיום הבפטיסטריום של הכנסייה.
ב-22 בנובמבר 545 ערך האפיפיור ויגיליוס בכנסייה תפילה מיוחדת לכבוד צ'צ'יליה הקדושה, ובאמצע התפילה נלקח על ידי אנטמי סקריבונה, שליח הקיסרית תאודורה והועלה על ספינה לקונסטנטינופול בירת האימפריה הביזנטית.
בשנת 822 הורה האפיפיור פסקליס הראשון על שיפוץ הכנסייה, והעביר אל הכנסייה את שרידי הקדושה (שהיו קודם לכן מוצגות בקטקומבות קליקסטוס הקדוש).
שיפוץ נוסף בכנסייה בוצע במהלך המאה ה-18.