stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תקשורת פוליטית (תחום מחקר במדעי החברה)
אתגרים מחקריים בחקר תקשורת פוליטית

האתגר המתודולוגי של מחקר התקשורת הפוליטית הוא תיאור והוכחה של קשרים בין שחקנים פוליטיים, התקשורת והציבור. כל קודקוד במשולש היחסים הזה הוא עולם מורכב ומרובד, ולכל קודקוד השפעה על שני הקודקודים האחרים. מטבעם של מדעי החברה, לכל המרכיבים מגוון של הגדרות והנחות יסוד גם בהתאם לתחום המחקר (תקשורת המונים, מדע המדינה, אינטרנט וחברה, כלכלה פוליטית, יחסים בינלאומיים, פסיכולוגיה פוליטית, לימודי מגדר, ואחרים) וגם בהתאם לאסכולות ותאוריות שונות בתוך כל תחום. רשתות חברתיות מקוונות כמו פייסבוק וטוויטר לדוגמה, לא תחשבנה אמצעי תקשורת המונים על פי כל ההגדרות, אף על פי שהמונים חשופים אליהם. אתגר מחקרי נוסף במחקרים כמותניים בכלל ובמתודולוגיה ניסויית בפרט טמון בתרגום מרכיבי משולש היחסים למשתנים מדידים לטובת בחינה סטטיסטית של קשרים והרכבת מודל של שרשרת תהליכים. אף על פי שלא ניתן לכלול את כל המורכבות הזאת בפרויקט מחקר אחד והמסקנות שניתן להסיק ממחקרי תקשורת פוליטית מוגבלות לתנאים הספציפיים של כל מחקר - ככל שגדל מאגר המחקרים ניתן להרחיב את ההכללות לגבי התופעות הנחקרות כפי שקורה בתחומי מחקר רבים.
עידן הטכנולוגיה הדיגיטלית בחקר תקשורת פוליטית

למורכבות הטרום-דיגיטלית בחקר תקשורת פוליטית התווסף עולם שלם של מכשירים המחוברים באופן אלחוטי לרשת האינטרנט, תוכנות, אפליקציות ורשתות חברתיות ששינו לחלוטין את הדרכים שבהן מידע מיוצר, משודר ומופץ. במקביל פותחו כלי מחקר דיגיטליים ומחשבים בעלי כוח חישוב רב המאפשרים לחוקרים לנתח כמויות מידע גדולות ולבחון תאוריות שלא ניתן היה לבדוק בלעדיהם.
עם הופעתם של הפיתוחים הדיגיטליים בעשור הראשון של המאה ה-21, נחלקו התחזיות לגבי הפוטנציאל הגלום בהם לשנות מן היסוד את יחסי הכוחות המסורתיים בזירה התקשורת הפוליטית לשלוש אסכולות כלליות. הסייבר-אופטימסטיים, בקצה אחד של הסקאלה, ציפו שהטכנולוגיה תשנה באופן מהותי את מאזן הכוח לטובת השחקנים שבעבר היה להם פחות כוח מובנה הודות לעלות הנמוכה של גיוס קהילות פעולה שיתופיות בקנה מידה גדול שיקדמו צדק חברתי-כלכלי-פוליטי ללא צורך בניהול מרכזי. בקצה השני, התריעו הסייבר-פסימיסטים (אנ') שהטכנולוגיה הדיגיטלית תשמש למעקב, פיקוח, מישטור, צנזורה, הפצה של פרופגנדה ודיכוי של כל סימן קטן ביותר של התנגדות ועימות. ואילו הסייבר-סקפטים התמקמו באמצע עם עמדה לפיה זירה פוליטית השתתפותית זולה וקלה היא אכן מקפצה יעילה למטרות מסוימות כמו שיתוף, בניית קהילה, גיוס תרומות, עצומות, וארגון הפגנות אבל הפוטנציאל הגלום בה מוגבל עקב עומס של מסרים, העדר יכולת להגיע לקונצנזוס מבעד לשיטפון הביטויים האישיים, ונטיה של אנשים לצאת ידי חובה על גבי מקלדת במקום להקריב מעצמם ולהתחייב לפעילות שטח.
על פניו נראה שהטכנולוגיה הדיגיטלית אכן הפילה את המחסומים שהפרידו בעבר בין הציבור לבין פוליטיקאים ובין הציבור לבין תקשורת ההמונים. אזרחים יכולים לתקשר ישירות דרך הרשתות עם ראש הממשלה, שרים, חברי כנסת, ומוסדות המדינה וכשהמסר ויזואלי או ויראלי הוא יתפוס את תשומת הלב של טלוויזיה, רדיו, ועיתונות. מה גם שחיבור לאינטרנט הוא כל שנדרש לשידור חי ישירות מזירת התרחשות ללא התערבות בזמן אמת של גופים רשמיים או עיתונאיים. במציאות שכזו קל לאמץ את התחושה שהטכנולוגיה איזנה את יחסי הכוחות הטרום-דיגיטליים במשולש היחסים שחקנים פוליטיים, תקשורת, ציבור אבל הממצאים המחקריים נוטים להיות מסויגים יותר ונחרצים פחות.
על אף השפע הדיגיטלי, קשה להשפיע על סדר פוליטי-תקשורתי-חברתי קיים אפילו בדמוקרטיות ליברליות והצלחה בכך נשארה תלויה במגוון משתנים ישירים ועקיפים. עבור חוקרי תקשורת פוליטית מדובר בפאזל מרתק וחשוב לפירוק והרכבה.
ראו גם

אקטיביזם תקשורתי
מסגור (תקשורת)
דובר (מקצוע)
לקריאה נוספת

גלילי-צוקר, א. (2008). פוליטיקה תקשורתית בת זמננו: אזרחות מקוונת. רמות הוצאה לאור.
Wolfsfeld, G. (2011). Making sense of media and politics: Five principles in political communication. New York: Routledge.
Chadwick, A. (2013). The hybrid media system. Oxford, England: Oxford University Press.
McNair, B. (2007). An introduction to political communication (4th ed.). London & New York: Routledge.
(Kaid, L.L.E (Ed.). (2004). Handbook of of Political Communication Research. New Jersey: Lawrence Erlbaum Associates (PDF Download
סעיף 4

סעיף 4 (באנגלית: Clause IV) מבחינה היסטורית מתייחס לחלק מחוקת מפלגת הלייבור הבריטית מ-1918 שהגדיר את המטרות והערכים של המפלגה. לפני העריכה שלו ב-1995, יישומו היה שנוי במחלוקת במידה ניכרת.
נוסח

הגרסה המקורית של סעיף 4, נוסח על ידי סידני וב בנובמבר 1917 ואומצה על ידי המפלגה ב-1918, נקרא, בחלק 4:
”להבטיח לעובדי הכפיים ולעובדי השכל את מלוא פירות יצרנותם ואת החלוקה השוויונית ביותר האפשרית על בסיס הבעלות המשותפת על אמצעי הייצור, ההפצה והחליפין, ואת המערכת הטובה ביותר הניתנת להשגה של ניהול ושליטה בכל תעשייה ובכל שירות.”
ב-1918 הלאמה נתפסה על ידי מצביעים רבים כאמצעי למודרניזציה. כך למשל, ההלאמה של הרכבות הייתה מדיניות שנתמכה באופן רחב, כיוון שרבים האמינו שתפחית את עודף של חברות רכבת שאינן מתואמות ביניהן.
הנוסח הזה בדרך כלל הובן כקריאה להלאמה של כל הכלכלה, אבל קריאה לעומק של הטקסט מראה שיש עוד הרבה פרשנויות אפשריות. 'בעלות משותפת' יכולה להתייחס לבעלות מוניציפלית, קואופרטיב עובדים או קואופרטיב צרכנים.
בדצמבר 1944 אימצו במפלגת הלייבור את המדיניות של "בעלות ציבורית" וזכו בתמיכה ברורה במדיניות שלהם – ההרס של "ענקי המחסור, זוהמה, מחלות, בורות וחוסר תעסוקה (בטלנות)" – בניצחון בבחירות של אחרי המלחמה שנערכו ב-1945 שהביאו את קלמנט אטלי לשלטון. אולם, למפלגה לא הייתה תוכנית ברורה כיצד הבעלות הציבורית תעצב את הרפורמות שלהם והתנהלו ויכוחים רבים.
ההלאמה הובלה על ידי הרברט מוריסון שהיה לו הניסיון של איחוד האוטובוסים של לונדון ומערכת הרכבת התחתית לתוך מערכת ריכוזית בשנות ה-30. הוא התחיל עם בנק אנגליה באפריל 1946, שבו בעלי המניות קיבלו פיצוי והנגיד וסגן הנגיד מונו מחדש. יתר על כן, ענפים אחרים הלכו בעקבותיו במהירות: התעופה האזרחית ב-1946, והרכבות והתקשורת ב-1947, יחד עם הקמתה של מועצת הפחם הלאומית, שהייתה אחראית לאספקת 90% של צורכי האנרגיה של הממלכה המאוחדת. ב-1946 גם הוקם שירות הבריאות הלאומי אשר נכנס לתוקף ביולי 1948, וב-1948 באה ההלאמה של מסילות הברזל, תעלות, דרכי התובלה והחשמל. ב-1951 תעשיות הברזל, הפלדה והגז גם כן הובאו לידי בעלות ציבורית.
הקרב של גייטסקל

אחרי ההפסד בבחירות הכלליות ב-1959 מנהיג מפלגת הלייבור יו גייטסקל התחיל להאמין שהתנגדות ציבורית להלאמה הובילה לביצועים הנמוכים של המפלגה והודיע כי הוא הציע לתקן את סעיף 4. השמאל נאבק והצליח להביס כל הצעה לשינוי: באופן סמלי, הוחלט לאחר מכן לכלול את חלק 4 של סעיף 4 בכרטיס החבר של מפלגת הלייבור.
המשבר הכלכלי של שנות ה-70, והתבוסה שספגו האיגודים המקצועיים, כמו גם הירידה בהשפעה של המפלגה הקומוניסטית הבריטית, הובילו להתחזקות של חברי מפלגת הלייבור שהתנגדו למרקסיזם.
הקרב של בלייר

ב-1993, לפני שנהיה מנהיג מפלגת הלייבור, טוני בלייר כתב ספרון לאגודה הפביאנית שביקר את הניסוח של סעיף 4 שמבלבל בין מטרות לאמצעים. בלייר קידם תפישה לפיה  המדיניות שצריך ליישם כדי להשיג את ערכי הסוציאליזם צריכה להשתנות ("לעבור מודרניזציה"), כדי להתאים לשינויים בחברה. אחרי שנהיה למנהיג הוא הכריז בתום נאומו בוועידה ב-1994 שלמפלגת הלייבור נחוצה הצהרה חדשה של מטרות וערכים, ושהוא ינסח אחת ויציג אותה למפלגה. הגרסה החדשה אומצה בוועידת המיוחדת בפסחא ב-1995 אחרי דיבייט.
נוסח הגרסה החדשה:
”מפלגת הלייבור היא מפלגה דמוקרטית סוציאליסטית. היא מאמינה שבכוח המאמץ המשותף שלנו ניתן להשיג יותר מאשר אנו משיגים לבד, על מנת ליצור לכל אחד מאיתנו את האמצעים לממש את הפוטנציאל האמיתי שלנו וליצור לכולנו קהילה בה כוח, עושר והזדמנות הם בידי הרבים ולא בידי המעטים, ושבה הזכויות מהן אנו נהנים משקפות את החובות שאנו חבים, ובה אנו חיים יחדיו, כבני חורין, ברוח של סולידריות, סובלנות וכבוד הדדי.”
הנטישה של עקרונות ההלאמה של סעיף 4 המקורי ייצגה שבר עם העבר של מפלגת הלייבור ובמיוחד שבר עם מניפסט 1983 ("מכתב ההתאבדות הארוך ביותר בהיסטוריה", כפי שכונה על ידי אחד מחברי הפרלמנט של המפלגה) שבו הוצעה בעלות גדולה אף יותר של המדינה. עם זאת, הסעיף החדש הצהיר, בפעם הראשונה, שמפלגת הלייבור היא מפלגה "סוציאליסטית".
רגע סעיף 4

השינוי של סעיף 4 נתפס על ידי הפרשנים הפוליטיים כרגע מכריע שבו הלייבור הישן הפך ללייבור החדש (ניו לייבור). "רגע סעיף 4" ("Clause Four Moment") של הלייבור נהיה לאחר מכן למטאפורה לכל צורך או צורך נראה לעין של עיצוב חדש מהיסוד של העקרונות או העמדות של מפלגה פוליטית. לפיכך, מודרניסטיים שמרנים טענו שהמפלגה השמרנית חייבת לעבור את "רגע סעיף 4" שלה, לדחות את הבטחות העבר ולהראות, לפחות מבחינה רטורית, שינוי לציבור הבוחרים.
זה הביא לעלייה ברבעים מסוימים במידת הציניות בקרב אלו שראו את "רגע סעיף 4" כלא יותר ממערכה מבוימת שבה המנהיג פועל נגד ופוגע בחברות במפלגתו שלו.
שימושים אחרים

סעיף ארבע היה גם השם של קבוצת קמפיין בתוך הזרוע הסטודנטיאלית של מפלגת הלייבור (כיום "סטודנטי הלייבור"), שהצליחה לסיים את השלטון של המיליטנט ב-1974. עם זאת, הניסיון של סעיף ארבע להתנגד למיליטנט בגוף הצעירים הסוציאליסטיים של מפלגת הלייבור (LPYS) היה כישלון, ובסופו של דבר LPYS התפרק. רבים מהחברים בקבוצה הזו כמו מייק גייפס (חבר פרלמנט מטעם מחוז אילפורד סאות') תמכו בתיקונו של בלייר לסעיף 4.
סורט

"הענק עם החרב הבוערת", ג'ון צ'ארלס דולמן, 1909
במיתולוגיה הנורדית, סורט או סורטור (נורדית עתיקה: Surtr "שחום") הוא יוטון. על סורט כתוב באדה הפרוזאית, שנכתבה במאה ה-13 על ידי ההיסטוריון סנורי סטורלוסון, ובאדה הפואטית, שהיא קובץ מהמאה ה-13 של שירים מוקדמים יותר. בשני המקורות סורט משחק תפקיד משמעותי באירועי רגנרוק. מסופר שהוא ישא את חרבו הזוהרת לקרב נגד האסיר וילחם באל פרייר, ושהוא ישרוף את כל העולם. האדה הפרוזאית מוסיפה שהוא ניצב כשומר על עולם אש בשם מוספלהיים, ושהוא יוביל את "בני מוספל" לקרב ברגנרוק ושבקרב נגד פרייר הוא ינצח.
על שמו של סורט נקרא האי סירטסיי אשר פרץ ממי האוקיינוס האטלנטי מדרום לאיסלנד בשנת 1963, ומשמעות שמו "האי של סורט".
ביאורים

↑  Valföðr - אחד משמות אודין, "אבי החללים בקרב"
הערות שוליים

1 2  מתרגומו של שאול טשרניחובסקי.
1 2  תרגום: הנרי אדמס בלוז, The Poetic Edda, American-Scandinavian Foundation, 1923. (באנגלית)
1 2 3 4  תרגום: אנתוני פולקס, Edda, Everyman Paperbacks. (באנגלית)
תור (קומיקס)

| --- | --- |

תור, כפי שהופיע על עטיפת החוברת Thor Vol.3 #8 מיוני 2008, אמנות מאת מרקו ג'ורג'ביק ואוליביה קויפה.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Journey into Mystery #83 (אוגוסט 1962)
 יוצרים:  סטן לי, לארי לייבר, ג'ק קירבי מבוסס על-פי הדמות במיתולוגיה הנורדית
 גילום הדמות:  כריס המסוורת' ("היקום הקולנועי של מארוול")
 מידע
 שם אמיתי:  תור בן אודין
 כינויים:  זיגמונד, ארתור,  זיגפריד, ד"ר דונלד בלייק, ג'ייק אולסון, סיגורד ג'רלסון, אריק מסטרסון, תור העוצמתי, בנו המועדף של אודין, שליט אסגרד, אל הרעם, בנה של גאיה, בנה של פריג, "זהבה", אדון הסופות והברקים, הלוחם האדיר בכל המיתולוגיות, גאוות אסגרד, הברק, נותן הרעמים, מביא הרעם, אדון הסופות, אדון הברקים, שליט מזג האוויר, אב הכל
 סטטוס:  פעיל
 גזע:  אסגרד
 נטייה:  טוב
 כוחות:  חוזק, מהירות, סיבולת, שליטה בברק ואריכות חיים על-אנושיים (באמצעות התפוחים הזהובים של אידון) ,באמצעות מיולניר  *תעופה *ספיגת והקרנת אנרגיה *תמרון מזג האוויר *מסע בין-ממדי *תמרון אלקטרי
 כלי נשק:  פטיש קרב מיולניר, גרזן קרב סטורמברייקר
 חבר בקבוצה:  האוונג'רס, האסגרדים, מבשרי גלקטוס
 חבר לשעבר בקבוצה:  יחידת האלים, נקמת המלכה, חיל תור, ליגת העולמות, חיל קרונוס, אלי אסגרד, האוונג'רס של סאן-ספוט, האוונג'רס המופלאים
 אזרחות:  אסגרדית
 דמויות קשורות
 משפחה:  אודין (אב) גאיה (אם) פריג (אם חורגת) בלדר, טיר, וידאר, בראגי  (אחים) לוקי (אח מאומץ) ראגנארוק (שיבוט קיבורג) בור (סב, מת) קול (דוד) אלדריף ולאוסה (אחיות)
 אויבים:  לוקי (קומיקס), הלה (קומיקס), ראגנארוק (קומיקס), תאנוס
תור (באנגלית: Thor ,לעיתים מבוטא כת'ור) הוא דמות בדיונית של גיבור-על המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת Journey into Mystery #83 מאוגוסט 1962, פרי עטם של סטן לי ולארי ליבר ובאיורו של ג'ק קירבי. דמותו התבססה על תור מהמיתולוגיה הנורדית.
דמותו של תור מדורגת במקום ה-14 ברשימת מאה גיבורי העל הגדולים, לפי אתר IGN. את דמותו של תור בסרטי היקום הקולנועי של מארוול "תור", "הנוקמים", "תור: העולם האפל", "הנוקמים: עידן אולטרון", "תור: ראגנארוק" "הנוקמים: מלחמת האינסוף", "הנוקמים: סוף המשחק" ו"תור: אהבה ורעם" מגלם השחקן כריס המסוורת'.
היסטוריה פרסומית

רעיונו של הכותב סטן לי לדמותו של תור הגיע מתוך הרצון ליצור דמות שתהיה חזקה יותר מכל בן אנוש אחר. לבסוף הוא בחר ליצור דמות אל, ומכיוון שהקוראים הכירו בזמנו את האלים הרומיים והיוונים, הוא התמקד במיתולוגיה הנורדית. בנוסף, הוא דמיין את האלים הנורדים כויקינגים מתקופה קדומה, בעלי זקן עבות, קסדות מקורננות ואלות קרב. בתחילת שנות השישים, הכותר Journey into Mystery היה זקוק לזריקת התעוררות ולכן הוא בחר באל הנורדי תור לעמוד בראש סדרת הכותרים. הוא ביקש מאחיו, לארי ליבר, לכתוב את התסריט, וכבדרך הרגל, הוא ציוות לכותר את המאייר ג'ק קירבי, עמו היה שותף ליצירת גיבורי על נוספים מאותה תקופה (קפטן אמריקה, איירון מן, ספיידרמן, אקס-מן, ארבעת המופלאים והענק הירוק). מחוברת #101 החלה הרצה ממושכת עד לחוברת #179 (אוגוסט 1970), כאשר עוד בחוברת #79 (אוקטובר 1963) נוספה עלילה בשם Tales of Asgard בת חמישה עמודים שהורחבה בגיליון הבא ל-18 עמודים.
בחוברת #126 (מרץ 1966) שונה שם הכותר ל-The Mighty Thor ועלילת Tales of Asgard הוחלפה במעללי "הבלתי אנושיים" (The Inhumans, גליונות #146-152, נובמבר 1967-מאי 1968). ג'ק קירבי עזב את הכותר לקראת סוף 1970, והחליפו המאייר ג'ון בוסימה החל מחוברת #182 (נובמבר 1970). סטן לי עזב מיד לאחר מכן, ואותו החליפו כותבים כג'רי קונוויי, לן ויין ורוי תומאס, כשזה האחרון שילב רבות מהמיתולוגיה הנורדית ועיבד אותן לתוך הקומיקס.
וולט סימונסון לקח על עצמו הן את מלאכת הכתיבה והן את מלאכת האיור החל מחוברת #337 (נובמבר 1983) עד לחוברת #367 (מאי 1986). הוא הציג את דמותו של בטא ריי ביל במה שנחשב בעיני רבים להרצה מוצלחת ופופולרית. לאחר עזיבתו, העורך הראשי של מארוול דאז טום דה פלקו עבד על הכותר יחד עם האמן רון פרנץ, עד אשר עזב בחוברת #459 (פברואר 1993).
לאור ההתפתחויות במיני סדרה "גיבורים נולדים מחדש" בשנות ה-90, תור ודמויות רבות של גיבורי על הוסרו מהמשכיות יקום מארוול למשך שנה אחת והועברו ליקום מקביל. הכותר שינה את שמו מחדש ל-Journey into Mystery החל מחוברת #503 (נובמבר 1996) ועד לחוברת #521 (יוני 1998).
לאחר חזרתו ליקום מארוול, תור החל בכרך שני בחוברת Thor vol. 2 #1 (יולי 1998). חוברת #36 (יוני 2001) החלה להשתמש במיספור כפול, כמחווה להרצה המקורית משנות השישים. כרך זה נכתב עד לחוברת #85/#587 (דצמבר 2004), כאשר דן ג'ורגנס כתב את 79 החוברות הראשונות, ודניאל ברמן ומייקל אבון איימינג השלימו את הסדרה עד לסופה.
הכרך השלישי של הכותר החל בספטמבר 2007 בכתיבתו של ג'יי מייקל סטרזינסקי ובאיורו של אוליביה קויפה. בינואר 2009, הכותר שינה את מספורו חזרה להרצה משנות השישים (חוברת #600). קיירון גילן החליף את סטרזינסקי בחוברת #604 עם האמנים בילי טאן, ריצ'רד אלסון ודאגי ברייטוויית' עד לחוברת #614, ונכון להיום ממונה על הכותר הכותב מאט פרקשן.
ביוגרפיה בדיונית > שנות השישים

אודין, אביו של תור, מחליט כי על בנו ללמוד את ערכה של ענווה ובתוך שכך מאכלס אותו בתוך גופו של סטודנט לרפואה מוגבל בשם דונלד בלייק, ללא כל זכרונות על אלוהותו. במהלך חופשה בנורווגיה ולאחר שהפך לרופא מן המניין, בלייק עד להגעתו של כח סיור חוצני. בלייק נמלט למערה, ולאחר שמגלה את מקבתו המוסתרת של תור - מיולניר - והטחתה בסלע, הופך לאל הרעם.
לאחר שהביס את החוצנים, תור חולק בחיים כפולים עם האלטר אגו שלו - מטפל בחולים יחד עם האחות ג'יין פוסטר, אהובתו בהמשך, ומגן על האנושות מפני רוע. מיקומו של תור על פני כדור הארץ מושך עד מהרה את תשומת לבו של אחיו החורג ואויבו לוקי, אשר שב לכדור הארץ פעמים רבות כדי להרוס את אחיו. לוקי גם אחראי לשלושה מנבליו העיקריים של תור - האיש הסופג, צוות הריסה (אנ') ומלקית' הארור. במהלך אחת ההתרחשויות, לוקי אחראי בעקיפין ליצירת חבורת האוונג'רס, כאשר הוא משתמש בחיזיון כדי למשוך את תור לקרב עם הענק הירוק. מבין האויבים המוקדמים של תור ניתן למנות את האיש הרדיואקטיבי, מכשפת ומוציא להורג, הצבא האדום, זארקו איש המחר, איש הלבה, הקוברה, מיסטר הייד וכן הגרגויל האפור.
תור מתאהב בג'יין פוסטר ומסרב להוראותיו של אביו לחזור לאסגרד, דבר אשר מוביל לענישתו מספר פעמים. כמו כן, חיבתו של תור לכדור הארץ ניכרת היות שהוא בנה של האלה הבכירה גאיה. תחבולותיו הערמומיות של לוקי מאלצות את תור לשתף פעולה עם אביו ועם בן בריתו בלדר כדי לעצור את ענק האש סירטיר, להביס את האיש הסופג הכוחני, ולהוכיח את חפותו במבחן האלים, מה שמצריך ממנו פרישה זמנית מהאוונג'רס.
תור פוגש גם באל היווני הרקולס, שהופך לחבר נאמן כאשר תור מצילו מהאל האולימפי פלוטו. בנוסף, הוא בולם את התקדמותו של אגו הכוכב החי ומציל את ג'יין פוסטר מידיו של הוד התפתחותו. אודין לבסוף מסכים למערכת היחסים בין תור לג'יין פוסטר, בתנאי שהיא תעבור את המבחן. אולם, פוסטר נכנסת לפאניקה ונכשלת. למרות כישלונה, אודין שולח אותה חזרה לכדור הארץ בניסיון למצוא אהבה חדשה, ותור שבור הלב מכיר את הלוחמת האסגרדית סיף. תור נאבק בטרול האסגרדי אוליק לראשונה בניסיון לגנוב חזרה את מיולניר, מביס את קאנג הכובש ואת סופר-סקרול החוצני, ויחד עם אודין ובני בריתו נכנס לקרב עד מוות עם "שלושת המכשפים".
למרות ניסיונות חוזרים ונשנים של לוקי להשמיד את תור בעזרת אויבים חדשים וותיקים, תור יוצא כשידו על העליונה ואף מונע את לקיחתו בידי אלת המוות הלה. הוא חוזר לאסגרד כדי למנוע מאויבו מנגוג לשלוף את חרבו של אודין ובכך להשמיד את יקום מארוול, מגלה אודות הישות הקוסמית גלקטוס ומונע מאדם וורלוק מלחטוף את סיף.
ביוגרפיה בדיונית > שנות השבעים

תור נלחם שוב בסירטיר כאשר ענק האש פורץ לתוך אסגרד. הדבר קורה בזמן שלוקי תופס את השלטון באופן זמני באמצעות הטבעת של אודין. הוא חוזר לכדור הארץ מעט מאוד, וזאת לאחר שהוא נתקל באיומים חוזרים ונשנים מכוחות אסגרדיים (מנגוג ואוליק, לדוגמה), אלוהיים (פלוטו) וקוסמיים (אינפיניטי, קְסור).
תור עוזר לחברי האוונג'רס לנטרל מספר אויבים (כדוגמת אולטרון, גרביטון, הרוזן נפאריה וקורבאק), הנתונים להשפעתם של "זקני היקום" המרושעים. הוא גם מונע ממנגוג ניסיון שני להשתלט על חרבו של אודין, לאחר שזה התחזה למלך אסגרד. בנוסף, הוא ניצל על ידי בן בריתו ולסטאג כאשר "כוח אודין" הופך לכוח הרסני ובעל תודעה משלו, וכן ניצל ממוות כאשר אביו, אודין, מתכנן אירוע קרב מבוים (בסיפור "שחר האלים").
ביוגרפיה בדיונית > שנות השמונים

תור מתעמת בסופו של דבר מול המארח הרביעי של קבוצת נבלי-על "השמימיים" ולומד אודות מקור עולם ביתו, אסגרד, ואודות תוכניתו של אודין להגן על כדור הארץ מפני השופטים החוצניים. אודין מנסה לעצרם באמצעות שריונו של "המשמיד" וחרבו, אך "השמימיים" עוזבים לבסוף רק כאשר ניתנת להם מתנת מנחה של תריסר בני אנוש בידי גאיה בשם "אמהות השמיים" (ביניהן פריגה והרה). תור לומד גם כי אמו הביולוגית היא גאיה.
לאחר שהשיב את האלים האסגרדים למקומם הראוי מעל פנתאון האלים (באמצעות איסוף האנרגיות מאימהות השמיים של שאר הפנתאונים), תור חווה מספר הרפתקאות בכדור הארץ - בין היתר נלחם בכוחותיו של גלקטוס, מונע ממפיסטו מלקחת נשמות אנוש, מטהר את שמו לאחר שהואשם על ידי האל האסגרדי טיר, עוזר לדראקס המשמיד, מתעמת מול מלך נסטרונד לשעבר פפניר כאשר שוחרר בידי לוקי, ונלחם נגד דרקולה. תור לומד גם אודות קיומו של "אוכל האלים", יצור שזומן כשאלי המוות מכמה פנתאונים איחדו את ממלכותיהם באופן זמני. היצור מתגלה כבנה של גאיה, ולפיכך כאחיו למחצה, ולאחר הבסתו תור משיב את הסדר הקוסמי על כנו.
תור נשלח על ידי מנהל סוכנות S.H.I.E.L.D ניק פיורי לחקור חללית המתקרבת לכדור הארץ ונתקל בבטא ריי ביל החוצני, שלאחר קרב קצר עמו מצליח להניף את מקבתו של תור, מיולניר. לאחר ישוב ההדורים עם האלים האסגרדים, בטא ריי ביל כורת ברית עמם ובאישורו של אודין זוכה לעזור לתור ולבני בריתו בהבסת צבא שדים בהנהגת שד האש סירטיר, האוחז בחרב "שחר", חרב האבדון האימתנית. לאחר מספר קרבות ממושכים, כולל קרב עד מוות עם פפניר, האלים נוחלים ניצחון, אם כי סירטיר נעלם דרך קרע בזמן ונחשב למת.
תור נשאר באסגרד כדי למלא את הריק שנותר לאחר מותו לכאורה של אודין. הוא מניס את הלה, פוגש באבי-סבו טיוואז, מאלץ את לוקי לרפא אותו משיקוי אהבה, מציל נשמות אבודות מתוך ממלכתה של הלה, ובעזרתו של בטא ריי ביל מביס את האלף האפל קורס. תור מקולל בידי הלה לאחר שהציל את אנג'ל מידי חבורת "המשוטטים" הרצחנית. עצמותיו הופכות לשבירות כזכוכית והוא אינו מסוגל להתרפא אם נפגע. הקללה הופכת אותו לאלמותי, והוא אינו יכול למות חרף פציעותיו הרבות. תור נפצע בקרב עם האיש הסופג (שנשלח על ידי לוקי) ובסופו של דבר ניצל על ידי לוקי במהלך קרב עם האלפים האפלים.
תור נאלץ לעטות שריון על מנת להגן על גופו השברירי. הוא ולוקי מביסים קבוצה של ענקי כפור המחפשים נקם על ידי מציאת הנחש של מידגרד, בתקווה שזה יהרוג את אל הרעם. לפי הנבואה, תור והנחש של מידגרד עתידים להרוג אחד את השני במהלך הראגנארוק. הענקים מוצאים את הנחש לבסוף, אשר נלחם נגד תור בקרב עד מוות. תור הורג את הנחש, אם כי גופו מתאדה לחלוטין. לוקי הורג את ענקי הכפור ומוצא את צורתו הנוזלית של תור. המשמיד מנסה לפרק את אל הרעם לגורמים אך אינו יכול לעשות זאת עקב קללתה של הלה. תור לבסוף מצליח להשתלט על מוחו של המשמיד ומאלץ את הלה באיומי מוות להשיב את צורתו המקורית. לאחר מכן, הוא שובר את זרועו של לוקי כעונש על מעשיו.
ביוגרפיה בדיונית > שנות התשעים

לאחר מפגש נוסף עם השמימיים בעולם חוצני, תור מוצא את אודין – אסירו של סת – ומשתמש בכוחו כדי להדוף את סירטיר, להביס את אניהילוס בשעה שאסגרד מצויה באזור השלילי ונלחם בג'אגרנוט, אויבם של האקס-מן בכדור הארץ. כאשר תור הורג את לוקי בקרב יחידים, הוא מגורש על ידי היימדל האסגרדי, שמתפקד כשליט זמני בעת שאודין מתחיל את תקופת שנתו. הוא מוחלף על ידי בן האנוש אריק מסטרסון, שהופך לגיבור העל ת'נדרסטרייק. כאשר אודין מתעורר, תור נסלח על מעשיו וחוזר. במהלך קרב, תור נתקף שגעון לוחמים בידי ולקיריה. לאחר שהוא גובר על כל מי שמנסה לעצרו, הוא מובל על ידי תאנוס הנצחי בפני אודין, שמרפא את בנו מהשגעון.
תור נלכד ביקום מקביל יחד עם קבוצות גיבורי על אחרות כהאוונג'רס וארבעת המופלאים לאחר שהביסו את אונסלוט. למשך שנה, הגיבורים חיים במציאות מקבילה המתגלה כתוצר מלאכותי, עד אשר הם חוזרים ליקום שלהם. תור מצטרף חזרה לאוונג'רס ונלחם במשמיד יחד עמם. הוא ניצל על ידי ישות בשם מרנוט, המתגלה כאחד מעורביו של אודין. בנוסף, תור נכנס למלחמה עם האלים האפלים, נלחם בשלושת המכשפים ונאבק מאבק מתמשך עם תאנוס, המחפש לעצב מחדש את היקום.
כוחות ויכולות

כמו כל האסגרדים, תור אינו אלמותי אלא נאלץ לסמוך על אספקה תקופתית של התפוחים הזהובים של אידון כדי לשמר את תוחלת חייו, שהחזיקה למשך אלף שנה. בהיותו בנם של אודין ושל גאיה, תור הוא החזק מבין האלים הנורדים ומסוגל להישגים כבירים במחי יד בלבד.
לתור עמידות גבוהה בפני פגיעות, ברמה הקרובה לחסינות. הסיבולת שלו איפשרה לו להילחם נגד צבא ענקי הכפור במשך תשעה חודשים ללא כל פגיעה או עייפות. יש לו מהירות על המאפשרת לו להדוף כדורים עם מקבתו ואף להשיג את מהירותו של המוטאנט קוויקסילבר. כמו כל האסגרדים, תור חסין בפני מחלות אנושיות ובעל עמידות מסוימת לקסם.
כאל הנורדי של הרעם, תור יכול לזמן את האלמנטים של הסערה – רעם, גשם, רוח ושלג – ומשתמש במיולניר כדי לתעל את יכולתו. הוא מתמחה בקרב פנים אל פנים, בעיקר בשימוש בפטיש קרב, בחרב ובאלה. ברשותו שני חפצים המעניקים לו כוח – חגורת כוח קסומה המגבירה את כוחו ואת סיבולתו, ומקבתו המיסטית אשר מעניקה לו יכולת לשלוט במזגי האוויר וכן מעניקה לו יכולת תעופה, הקרנת אנרגיה וספיגתה, מסע בין ממדי וכן תמרון חומרי. באמצעות מיולניר, תור מסוגל לנוע במהירות על-קולית באטמוספירת הארץ ובמהירות הגוברת ממהירות האור בחלל.
לאחר מותו של אודין, תור ירש את כוחו של אביו. הודות לכך, הוא היה מסוגל לעצב מחדש את הירח ולצוות על המפלצת האסגרדית מנגוג. בנוסף, ריכוז כל כוחו בעת הטלת מיולניר איפשר לערוף את ראשו של המשמיד, בעת שנשלט על ידי דסאק קוטל האלים. תור התמחה גם בשליטה על ההריסות, רמת התעלות רוחנית המאפשרת לו לשחרר את אסגרד ממעגל הראגנארוק.
כאשר המיולניר נפגמת, דוקטור סטריינג' מעביר את כוחו של אודין מתור למקבת ובכך מאפשר את תיקונה. אולם, בכך קשר את גורלה בגורלו – אם תישבר בעת קרב, הרי שהוא ימות.
אחרי אירוע "החטא הקדמון", תור נעשה לא-ראוי למיולניר. כתחליף, הוא משתמש בגרזן קרב בשם יארנביורן, אותו קיבל לפני שקיבל את המיולניר. כמו כן, אחרי שאמר כי אין לו צורך בה, אחת מידיו הוחלפה ביד קיברנטית.
אזכורים במדיות אחרות

דמותו של תור הופיעה בסדרות אנימציה של ספיידרמן משנות ה-80, ארבעת המופלאים (בדיבובו של ג'ון ריס-דייוויס), הענק הירוק והאקס-מן משנות ה-90, וכן האוונג'רס: סדרת האנימציה של שנת 2010.
דמותו של תור הופיעה בסרט הטלוויזיה הענק הירוק חוזר משנת 1988 והוא גולם על ידי אריק קרמר.
דמותו של תור הופיעה בסרטי האנימציה של מארוול, "הנוקמים: האיחוד", והמשכו, "הנוקמים: האיחוד 2", וכן בסרט "הענק הירוק נגד". בנוסף הופיעה דמותו לצד בטא ריי ביל בסרט האנימציה המבוסס על הקומיקס כוכב הענק הירוק, אשר נקרא "עולמו של הענק הירוק". כל הסרטים הם חלק מסדרת הסרטים "Marvel Animated Features".