stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חמדי אל-פאצ'צ'י
רקע וקריירה מוקדמת

אל פאצ'צ'י נולד ב-1886 למשפחת פאצ'צ'י, משפחה סונית בעלת נכסים והשפעה בבגדאד. הוא ואחיו מוזאחם אל-פאצ'צ'י נטלו חלק פעיל בפוליטיקה העיראקית משנות ה-30. אל-פאצ'צ'י סיים את לימודי המשפטים בבית הספר המלכותי למשפטים באיסטנבול ב-1909, והיה שם פעיל בחוגים ערבים לאומנים. הוא לימד משפטים בבגדאד בין 1913 ל-1916. במהלך המרד העיראקי כנגד הבריטים ב-1920 נעצר, והוגלה לאי חנג'ה במפרץ הפרסי. לאחר שחרורו המשיך בקריירה פוליטית.
ב-1925 החל שיתוף פעולה בינו ובין המדינאי העיראקי עבד אל-מושין א-סעדון, ששימש מספר פעמים כראש ממשלה. פאצ'צ'י שימש כשר לענייני הוקף באחת מממשלותיו בין השנים 1925 ל-1926. לאחר מכן פרש מפוליטיקה וניהל את אחוזותיו הפרטיות. ב-1935 שב ונבחר לפרלמנט העיראקי אך לא שיחק תפקיד מרכזי. ב-1941 היה לתקופה קצרה שר הרווחה וב-1943 נבחר לנשיא לשכת המסחר. בתקופה זו התקרב לנורי סעיד ושימש כשר בממשלתו.
ראש ממשלת עיראק

ביוני 1944 פרש נורי סעיד מראשות הממשלה, ואל-פאצ'צ'י מונה במקומו. נמסר כי סעיד פורש מטעמי בריאות, אך למעשה נבעה הפרישה מיחסיו של נורי סעיד עם העוצר עבד אל-אילה שרצה בראש ממשלה שמרן, כנוע וחלש. סעיד המשיך לשמור בידיו את השליטה במדיניות החוץ. אל-פאצ'צ'י המשיך לשמור על הקו הפרו-בריטי שבו נקטה עיראק לאחר דיכוי מרד רשיד עאלי אל-כילאני ב-1941, אך זאת על אף שהיה אנטי-בריטי ולאומן ימני שמרן.. בתקופה זו נטה אל-פאצ'צ'י לשיתוף פעולה עם סעודיה ומצרים במסגרת הליגה הערבית, שנוסדה בשנת 1945. במסגרת זו תמרן את מדיניותה של עיראק כך שתימנע מלחצי המלך עבדאללה, שניסה להביא לאיחוד של סוריה, עיראק ועבר הירדן תחת שלטונו. במקביל נאלץ להתמודד עם נורי סעיד שניהל מדיניות עצמאית וחשאית שמטרתה לקרב את עיראק לטורקיה. כן ניהלה ממשלתו מאבק מזוין כנגד מרידה כורדית, בראשות המולא מוסטפא ברזאני. המרד דוכא לאחר שצבא עיראק, שב-1941 לחם כנגד הבריטים, קיבל סיוע מן הצבא הבריטי.
אל-פאצ'צ'י היה תקיף בעמדתו כנגד הקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, ובשנת 1945, הגיב לנאומו של הנשיא הארי טרומן בו הביע טרומן תמיכה בהקמת מדינה יהודית בה יתקבצו הפליטים היהודים מן השואה כי: "פלסטין היא מדינה ערבית ותישאר כך לנצח, על אף כל המאמצים הציוניים. בעיית פלסטין צריכה להיפתר במזרח התיכון, ולארצות הברית ולכל ארץ אחרת אין את הזכות להתערב." כן חזה כי הקמתה של מדינת ישראל תהיה מלווה בהקמת צבא בן 300,000 חיילים, ולו חיל אוויר חזק, שיהווה כוח ממשי באזור, וכי לו היה יודע טרומן עובדות אלו, לא היה תומך בציונים.
בינואר 1946 התפטר. לפיטוריו לא ניתנה סיבה.
לאחר כהונתו כראש הממשלה

ביוני 1946 עמד בראש המשלחת העיראקית לוועידת מועצת הליגה הערבית בבלודאן שבסוריה, שנועדה להתמודד עם החלטות ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית בנוגע לארץ ישראל. בראשותו, החליטה הוועדה כי אם יוצאו החלטות הוועדה לפועל, יחרימו מדינות ערב את בריטניה וארצות הברית בחרם תרבותי וכלכלי.
ב-1948, כאשר מלחמת העצמאות התנהלה, והכרזתה של מדינה יהודית בארץ ישראל נראתה קרובה, התמנה פאצ'צ'י לשר החוץ בממשלתו של מוחמד א-סדר. פאצ'צ'י נקט בקו תקיף המתנגד להחלטת החלוקה, אך ב-28 במרץ מת במפתיע מהתקף לב.
הערות שוליים

↑  Nuri Pasha resigns premiership, פלסטיין פוסט, 4 ביוני 1944
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 70
↑  י. שמעוני, מדינות ערב, פרקי היסטוריה מדינית, הוצאת עם עובד, 1994, עמ' 519
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 70
↑  מיכאל אפל, המזרח התיכון בימינו; עיראק - מלוכה, מהפכה, רודנות, הוצאת האוניברסיטה הפתוחה, 2005, עמ' 79
↑  ראש ממשלת עיראק שולט במצב, דבר, 3 בספטמבר 1945
↑  אל"מ (מיל) אברהם איילון, ‏המעורבות העיראקית במלחמת העצמאות, מערכות 246, ספטמבר 1975
↑  Iraqi premier replies to Truman, פלסטיין פוסט, 20 באוגוסט 1945
↑  Iraqis fear Jewish state, פלסטיין פוסט, 2 באוקטובר 1945
↑  Iraqi government resigns, פלסטיין פוסט, 31 בינואר 1946
↑  אל"מ (מיל) אברהם איילון, ‏המעורבות העיראקית במלחמת העצמאות, מערכות 246, ספטמבר 1975
זכויות להט"ב במונטנגרו

| --- | --- |

מונטנגרו
 מעמד בחוק:  הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות מ-1977
 שירות צבאי:  לסביות, הומואים וביסקסואלים מורשים לשרת בצבא מונטנגרו
 הגנה מפני אפליה:  החוק אוסר אפליה על רקע נטייה מינית או זהות מגדרית
 זכויות משפחה
 הכרה בזוגיות חד־מינית:  נישואים חד־מיניים אינם חוקיים במדינה
 
 הצבעה על הצהרת האו"ם:  בעד
תושבים להט"בים במונטנגרו מתמודדים עם אתגרים משפטיים שלא חווים תושבים שאינם להט"בים. פעילויות מיניות חד-מיניות הן חוקיות במונטנגרו מאז 1977, אבל זוגות מאותו המין ומשקי בית שבראשם זוגות חד-מיניים אינם זכאים לאותן הגנות משפטיות העומדות לרשות הזוגות שאינם חד-מיניים. אפליה על רקע נטייה מינית וזהות מגדרית אסורה בעבודה, אספקת סחורות ושירותים, שירותי חינוך ובריאות. מונטנגרו מחזיקה גם בחוקי פשעי שנאה ודיבורי שנאה הכוללים נטייה מינית וזהות מגדרית כעילה לאי-אפליה. למרות זאת, החברה המונטנגרית טרם הגיעה לרמה גבוהה של הסכמה, ואפליה כלפי אנשים להט"בים, לעיתים קרובות, לא מדווחת.
ב-2019 דירג הארגון ILGA-Europe את מונטנגרו במקום ה-11 מתוך 49 ממדינות אירופה מבחינת חקיקת זכויות להט"ב.
חוקיות של פעילות מינית מאותו המין

מונטנגרו ביטלה את האיסור על פעילות מינית מאותו המין ב-1977. גם גיל ההסכמה (14) הושווה בשנה זו.
הכרה בזוגות חד-מיניים

אין הכרה חוקית של זוגות חד-מיניים. חוקת מונטנגרו (אנ') אוסרת על נישואים חד מיניים במדינה.
ב-13 בנובמבר 2012, הצהיר סגן ראש הממשלה, דושקו מרקוביץ' כי הממשלה המונטנגרית תכין הצעת חוק שתעניק איזושהי הכרה משפטית לזוגות חד-מיניים. משרד זכויות האדם והמיעוט ערך הצעת חוק שיאופשר זוגיות רשומה, שתעניק חלק מהזכויות, היתרונות והאחריות של הנישואים אך לא תכלול אימוץ או טיפוח זכויות. הכנסייה האורתודוקסית הסרבית והחזית הדמוקרטית (אנ') יצאו בניגוד להצעה וטענו שהיא ”תהרוס” את הערכים הנוצריים ואת חיי המשפחה במונטנגרו. ב-27 בדצמבר 2018, ממשלת מונטנגרו (אנ') קיבלה את הטיוטה. אם הטיוטה הייתה נחקקה, הזוגיות הרשומה הייתה נכנסת לתוקף שנה לאחר מכן. הצעת החוק הוגשה בפרלמנט ב-24 בינואר. ב-27 בפברואר 2019, גובתה על ידי הוועדה הפרלמנטרית לזכויות אדם. עם זאת, ב-31 ביולי 2019 הצעת החוק נחסמה על ידי מספר חברי פרלמנט שבראשם עומדת החזית הדמוקרטית המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים של מונטנגרו (אנ'), הסוציאל-דמוקרטים של מונטנגרו (אנ') והמפלגה הליברלית של מונטנגרו (אנ') תמכו בצעד הזה. ההצעה נחסמה על ידי חברי הפרלמנט, בהצבעה של 38–4 עם 39 נמנעים. הרוב הדרוש של 41 קולות לא הושג.
ב-12 בדצמבר 2019, הממשלה אישרה את הטיוטה השנייה שהייתה דומה להצעת החוק. הוא הוצג בפני הפרלמנט ב-14 בינואר 2020. ב-18 ביוני 2020, הצעת החוק גובתה על ידי הוועדה הפרלמנטרית לזכויות אדם. ב-1 ביולי 2020, הצבעת החוק אושרה על ידי הפרלמנט, ברוב של 42 תומכים לעומת 5 מתנגדים ו-34 נמנעים. הצעת החוק נתמכה על ידי המפלגה הדמוקרטית של הסוציאליסטים, הסוציאל-דמוקרטים, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (למעט סגן אחד), המפלגה הליברלית וסגנית אחת מ-DEMOS.‏ האופוזיציה התנגדה לה, וכן שלוש מפלגות המייצגות קהילות מיעוט אתניות (קרואטים, בוסנים ואלבנים). הצעת החוק אושרה כחוק ב-3 ביולי 2020 על ידי נשיא מונטנגרו מילו ג'וקאנוביץ'. החוק פורסם ב-7 ביולי 2020 בעיתון הרשמי של מונטנגרו. החוק נכנס לתוקף ביום השמיני מיום פרסומו וחל שנה לאחר מכן.
ראש הממשלה דושקו מרקוביץ' בירך על מעבר החוק וצייץ כי הוא "צעד גדול בכיוון הנכון לחברה המונטנגרית, לבגרותה הדמוקרטית ולתהליכי האינטגרציה שלה. שוויון ואותן זכויות לכולם הם אבן הפינה של הערכים האנושיים והאירופיים. אני רוצה להודות לקהילת הלהט"ב על הדיאלוג והתרומה. לא יכול להיות מקום לאפליה על רקע נטייה מינית במונטנגרו האירופית". החקיקה קובעת "שותפויות חיים" לזוגות חד מיניים ומבטיחה זכויות וחובות משפטיות רבות, כולל ירושה, אפוטרופסות, רכוש, ביקורים בבית חולים ובכלא, הגנה מפני אלימות במשפחה וכו'. עם זאת, החוק אינו מכיר בזכויות אימוץ מלאות, אך מאפשר לשותף בשותפות חיים לקבל החלטות הנוגעות לילדיו הביולוגיים של בן הזוג השני במצבי חירום, ומעניק לשותפי חיים אותן זכויות כמו לזוגות נשואים בכל הנוגע לסכסוכים על הגנתם זכויות הילדים.
הגנה מפני אפליה

ב-27 ביולי 2010, פרלמנט מונטנגרו (אנ') חוקק את חוק האי-אפליה שכוללים בו, בין היתר, גם נטייה מינית וזהות מגדרית כעילה אסורה של אפליה. זו הייתה אחת מהדרישות שעל המדינה לעמוד בחברות באיחוד האירופי. החוק לאיסור אפליה (במונטנגרית: Zakon o zabrani diskriminacije), מגדיר את ”[ה]אפליה” באופן הבא:
אפליה היא כל הבחנה בלתי מוצדקת, חוקית או ממשית, ישירה או עקיפה או יחס לא-שוויוני, או אי טיפול באדם או בקבוצת אנשים בהשוואה לאנשים אחרים, כמו גם הדרה, הגבלה או יחס מועדף לאדם בהשוואה לאנשים אחרים, על בסיס גזע, צבע עור, שיוך לאומי, מוצא חברתי או אתני, שיוך לאומה המיעוטית או קהילה לאומית של מיעוטים, שפה, דת או אמונה, דעה פוליטית או אחרת, מין, זהות מגדרית, נטייה מינית, תנאי בריאות, נכות, גיל, מעמד מהותי, מצב אישי או משפחתי, חברות בקבוצה או נטלו חברות בקבוצה, מפלגה או ארגון אחר וכן מאפיינים אישיים אחרים.
ב-2013, תוקן החוק הפלילי לאיסור דיבור שנאה על בסיס נטייה מינית ועל בסיס זהות מגדרית, וכדי לספק שיפורי עונשין אם מבצעים עבירה על בסיס המעמד הלהט"בי של הקורבן. שינויים אלו נכנסו לתוקף ב-3 ביוני 2014.
שירות צבאי

הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים מורשים לשרת בצבא.
זהות מגדרית וביטוי

טרנסג'נדרים במונטנגרו מורשים לשנות מגדר חוקי, אך דורשים לעבור ניתוח לשינוי מין, עיקור, גירושים (אם הם היו נשואים לפני שינוי המגדר) ומקבלים אבחנה רפואית לשם כך.
תנאים חברתיים

הומואים ולסביות עלולים להתמודד עם אפליה והטרדה במונטנגרו. עמדות נגד הומואים טבועות עמוק בחברה וישנה התנגדות רחבה לזכויות להט"ב במדינה.
תנאים חברתיים > אקטיביות להט"בית

הנוף הגאה במדינה קטן מאוד. אירוע הגאווה הראשון במונטנגרו נערך ב-24 ביולי 2013 בעיירת החוף בודווה, שאורגנה על ידי העמותה "LGBT Forum Progres", ובהמשך עורר תגובות שונות בציבור. ב-20 באוקטובר 2013, התרחש אירוע גאווה בעיר הבירה פודגוריצה, שם נעצרו מפגינים אלימים נגד הומואים על ידי המשטרה.
בספטמבר 2017, התקיים המצעד השנתי החמישי בפודגוריצה בגאווה ללא שום אירוע חריג. האירוע אורגן על ידי העמותה "Queer Montenegro" (אנ'), והשתתפו בה כ-200 איש.
טבלת סיכום

| קריטריון> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | כן / לא> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | כן / לא> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק | הערות> מעמדם של הומוסקסואלים ושל לסביות בחוק |
| --- | --- | --- | --- |
| הומוסקסואליות ולסביוּת חוקיות |  |  | משנת 1977 |
| גיל ההסכמה שווה |  |  | משנת 1977 |
הומוסקסואליות אינה מסווגת כהפרעה נפשית: 
הכרה בזוגיות חד־מינית
הכרה בנישואי חוזה: 
| הכרה בזוגיות רשומה |  |  | משנת 2021 |
| הכרה בנישואים חד־מיניים |  |  | איסור חוקתי משנת 2007 |
אימוץ והורות
התרת אימוץ ללהט"בים יחידים: 
התרת אימוץ ילד של בן או בת הזוג: 
התרת אימוץ לזוגות חד־מיניים: 
הכרה בהורות משותפת בתעודות הלידה של ילדים של זוגות חד־מיניים: 
גישה להפריה חוץ־גופית עבור זוגות לסביות: 
| התרת פונדקאות לזוגות הומוסקסואלים |  |  | לא חוקי עבור כל הזוגות ללא קשר לנטייה המינית |
טרנסג'נדריות ושינוי מגדר
| מתן אפשרות לשינוי המגדר במסמכים ממשלתיים |  |  | דורש ניתוח לשינוי מין |
הכרה במגדר שלישי במסמכים ממשלתיים: 
מניעת התערבויות רפואיות במינם הביולוגי של ילדים המוגדרים כאינטרסקס: 
טרנסג'נדריות אינה מסווגת כהפרעה נפשית: 
הגנה מפני אפליה
|  | על רקע נטייה מינית | על רקע זהות מגדרית |  |
| חוקים נגד אפליה במקומות עבודה |  |  | משנת 2010 |
| חוקים נגד אפליה באספקת מוצרים ושירותים |  |  | משנת 2010 |
| חוקים נגד אפליה בכל התחומים (כולל אפליה בלתי ישירה והסתה) |  |  | משנת 2010 |
הגנה מפני אלימות
|  | על רקע נטייה מינית | על רקע זהות מגדרית |  |
שונות
להט"בים מורשים לשרת בצבא: 
טיפולי המרה אסורים עבור קטינים: 
גברים המקיימים יחסי מין עם גברים מורשים לתרום דם:
טיילור ופרנסיס

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 מייסדים:  ריצ'רד טיילור 
 תקופת הפעילות:  1852–הווה (כ־172 שנים) 
 חברת אם:  Informa 
 חברות בנות:  Hodder Education  Heldref Publications  גרלנד 
 מיקום המטה:  מילטון פארק 
  
 www.taylorfrancis.com
 
טיילור ופרנסיס (באנגלית: Taylor & Francis) היא הוצאת ספרים אקדמית בינלאומית אשר בסיסה באנגליה ואשר הוקמה בשנת 1852.
היסטוריה

בשנת 1798 ייסד ריצ'רד טיילור את כתב העת the Philosophical Magazine, אשר היה כתב העת המדעי הראשון אשר יצא לאור על ידי הוצאה עצמאית. בשנת 1852 הצטרף לחברה הכימאי ד"ר ויליאם פרנסיס. בשנת 1936 נרשמה כחברה פרטית בע"מ.
ההוצאה מפרסמת יותר ממאה כתבי עת וכ-1,800 ספרים חדשים מדי שנה.
בשנת 2004 המזגה ההוצאה עם קבוצת Informa, וכיום היא משמשת כמחלקה האקדמית שלה.
חלמין ריבאס

חלמין חאבייר ריבאס בואדה (בספרדית: Gelmin Javier Rivas Boada; נולד ב-23 במרץ 1989 בקומאנה שבוונצואלה) הוא כדורגלן ונצואלי המשחק בעמדת החלוץ בקבוצת די.סי. יונייטד.
קריירת מועדונים

ריבאס ערך את הופעת הבכורה שלו בדפורטיבו אנסואטגי בשנת 2009, בגיל 20.
בקלאוסורה 2013 עבר לדפורטיבו טאצ'ירה. לקראת עונת 2015/2016 עבר לאל-איתיחאד, ובתום העונה עבר לא-שארג'ה.
ב-6 בספטמבר 2020, ריבאס חתם בדי.סי. יונייטד מה-MLS.
קריירה בינלאומית

ריבאס ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ונצואלה ב-29 במאי 2010 במשחק נגד נבחרת קנדה, כשהחליף את מיקו בדקה ה-90.
טונדז'ה ימבול

ההיכל הביתי דיאנה
טונדז'ה ימבול (בבולגרית: Тунджа Ямбол) היא קבוצת כדורסל בולגרית מהעיר ימבול. המתמודדת בליגת העל הבולגרית.
היסטוריה

מועדון הכדורסל "טונדז'ה ימבול" הוקם בשנת 1945, מאז שנת 1964, מארחת הקבוצה בהיכל דיאנה המכיל 2,600 מקומות ישיבה. הקבוצה משתתפת בליגה הראשונה מאז הקמתה. בעונת 2000/01 התמודדה על האליפות מול קבוצת לבסקי סופיה, אך הפסידה בסדרת הגמר 3-0. בעונת 2001/02 זכתה באליפות הראשונה והיחידה שלה, לאחר ניצחון בסדרת הגמר מול קבוצת אקדמיק סופיה 0-3.
היסטוריה > השתתפות באירופה

בעונת 1999/00 השתתפה הקבוצה בשלב הבתים של גביע קוראץ'. בעונה שלאחר מכן הודחה על ידי קבוצת ז'לזניק בלגרד במוקדמות גביע קוראץ'. בעונת 2002/03 השתתפה הקבוצה ביורוקאפ צ'לנג', אך לא עברה את שלב הבתים.
תארים והישגים

הליגה הבולגרית :
אליפות (1): 2002
מקום שני: 2001
חצי גמר: 1979, 2000, 2003, 2006, 2011, 2012
הגביע הבולגרי :
חצי גמר: 2001, 2002, 2006, 2011, 2012, 2013
חצות בחנות צעצועים

| --- | --- |

 בימוי:  וילפרד ג'קסון
 הופק בידי:  וולט דיסני
 מוזיקה:  ברט לואיס
 אנימטור:  דייוויד הנד
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  אולפני וולט דיסני
 חברה מפיצה:  סרטי קולומביה
 הקרנת בכורה:  3 ביולי 1930
 משך הקרנה:  7:34 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מצויר 
 סרט קודם:  תעלולים ארקטיים
 סרט הבא:  לילה
 דף הסרט ב־IMDb
 
חצות בחנות צעצועים (באנגלית: Midnight in a Toy shop) הוא סרט הנפשה קצר אמריקאי, אשר ביים וילפרד ג'קסון והפיקו אולפני וולט דיסני.
עלילה

עכביש שתופס מחסה מסופת שלגים בחנות צעצועים מגלה שהסחורה מתעוררת לחיים כאשר החנות סגורה.
ביקורת

Motion Picture Herald (2 במאי 1931): "סרט מסדרת סימפוניות טיפשיות שיש לו את הכישרון של קלילות ושעשוע כללי. עכביש מתערבב מאוד בחנות צעצועים. כל הצעצועים במקום שרים בסולמות שונים כשהעכביש מקלקל את המשחק שלהם. הצעירים צריכים ליהנות מזה מאוד, והמבוגרים יבודרו."
מדיה ביתית

הסרט הופץ למדיה ביתית ב-19 בדצמבר 2006 באוצרות וולט דיסני: עוד סימפוניות טיפשיות, כרך ב'.
הערות שוליים

↑  "Shorts". Motion Picture Herald: 44. 2 במאי 1931. נבדק ב-23 בפברואר 2020. {{cite journal}}:  (עזרה)
חסינות תאית

חסינות תאית היא תגובה חיסונית שלא מעורבים בה נוגדנים. לעומת זאת מעורבים בה תאים בלענים (מקרופאגים), תאי הרג טבעיים, ולימפוציטים ציטוטוקסיים מסוג T המשחררים ציטוקינים - חלבונים המשמשים לתקשורת בין תאי המערכת החיסונית לרקמות הגוף - כתגובה לאנטיגן - פרודה המוכרת על ידי המערכת החיסונית.
חסינות תאית מגינה על הגוף בכך שהיא:
מפעילה את מנגנון המָוֶת הַתָּאִי הַמְּתֻכְנָת (אפופטוזה) בתא שנדבק במחלה, ובכך גורמת לו למות.
גורמת למנגנוני תאי ההרג הטבעיים ותאי הבלען (המקרופאגים) להרוג את גורם המחלה (הפתוגן).
מאמנת את הלימפוציטים - תאי הדם הלבנים הפעילים במערכת החיסונית, וכך גורמת לתגובה מהירה יותר בפעם הבאה.
מנגנון זה עוזר במקרים בהם הפתוגנים, אותם גורמים לתסמיני המחלה, מסוגלים להרוס ולשרוד את תאי הבלען (הפאגוציטים) שהיו אמורים להשמיד את גורם המחלה. מנגנון זה הוא היעיל ביותר נגד פגיעה תוך-תאית של נגיפים (וירוסים), אבל יעיל גם במקרים של סרטן.
חוכא ואטלולא

חוּכָא וְאִטְלוּלָא (לפי הערוך: חוכא וטלולא) הוא ביטוי תלמודי, שמופיע גם בספרות ההלכה ופירושו "צחוק וליצנות".
מקור הביטוי

הביטוי מופיע בתלמוד פעם אחת בלבד, בהסבר של רבא לגבי דין ביטול רשות. הוא טען שיש ביטול מחצר לחצר, ומצד שני אין מבטלין וחוזרין ומבטלין.:
דלא ליהוי מילתא דרבנן כחוכא ואטלולא
כלומר, "שלא יהיו דברי חכמים כחוכא ואטלולא".
פירוש הביטוי

על פי רש"י, פירוש המילה "חוכא" היא "שחוק" או "צחוק", וכיום מרבים לתרגם מילה זו ל"לעג". מקור המילה היא בשורש חו"ך, שמקורו בעברית, וממנו המילה "חיוך".
מקור המילה "אטלולא" היא בשורש טל"ל, שמשמעו "לשחק" או "להשתעשע". רש"י מפרש מילה זו כ"ליצנות", ולפעמים מתרגמים אותה ל"קלס" או "לעג".
לפי גרסת הערוך, צריך לומר "חוכא וטלולא", ולעיתים כותבים כך את הביטוי. יש המשנים את הביטוי ל"חוכא והתלולה", ויש הכותבים "חוכא ואיטלולי".
השלכות הלכתיות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
שני אנשים שהלכו בשני שבילים שונים, אשר אחד טהור והשני טמא, והגיעו יחד לבית דין, שניהם טמאים. התוספות מסביר כי הטעם הוא מפני שאם אחד יהיה טהור והשני טמא, יראה הדבר כחוכא ואטלולא.
ראו גם

זילותא דבי דינא
הערות שוליים

↑  שולחן ערוך, אורח חיים, סימן שפ"א, סעיף ז'
↑  חוכא ואיטלולא, באתר מילון השפה העברית
1 2  חוּכָא וְאִטְלוּלָא באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  מילון יסטרוב, אִטְלוּלָא א׳, הרב מרקוס יסטרוב
1 2  חוכא ואטלולא, במילון אבן-שושן
↑  על הגמרא בתלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ס"ח, עמוד ב'
↑  "חוכא ואטלולי" בספר האגדה
↑  תלמוד בבלי, מסכת פסחים, דף י', עמוד א'
↑  תוספות על תלמוד בבלי, מסכת נידה, דף ס', עמוד א', ד"ה באנו
חסינות (רפואה)

חֲסִינוּת היא מונח ביולוגי המתאר מצב שבו לגוף יש הגנות ביולוגיות מספקות בפני זיהום או חדירת מזהמים. לחסינות, שהיא פועל יוצא של פעילות מערכת החיסון, ישנם מרכיבים ספציפיים ולא ספציפיים. המרכיבים הלא-ספציפיים מתפקדים כיוצרי חיץ או מכשול לחדירת אובייקטים פתוגניים, או כאלמנטים המכחידים או נלחמים במגוון רחב של פתוגנים אלה. ייחודה של המערכת בכך שאינה ספציפית לגורם כלשהו (חיידק, נגיף, פטרייה או טפיל). חסינות ספציפית, או חסינות מסתגלת (אדפטיבית), היא חסינות שמסוגלת ללמוד לזהות מזהמים חדשים ולשפעל מערכת חיסונית ספציפית נגד מזהמים אלה.
חסינות אדפטיבית (נרכשת) נחלקת לעיתים קרובות לשני סוגים בהתאם לדרך שבה החסינות הושגה. חסינות טבעית מתרחשת כשהמפגש עם גורם המחלה אינו מכוון, ואילו חסינות מלאכותית או מכוונת מתרחשת כשהמפגש עם המזהם (או חלק ממנו) הוא מכוון - כפי שהדבר נעשה במקרה של חיסונים. כל אחת מהמערכות לעיל יכולה להתחלק הלאה בהתאם לדרך השגת החסינות. חסינות פסיבית היא יכולת חיסונית שהועברה לגוף באופן פסיבי (כמו למשל בהזרקה של נוגדנים או תאי T לבנים מתורמים זרים או מחלב אם). חסינות אקטיבית היא כזו שמתרחשת באופן אקטיבי בגוף עצמו, בתגובה למפגש עם אנטיגן. חסינות פסיבית היא קצרת טווח מטבעה, ופחות ספציפית מחסינות אקטיבית, שהיא ספציפית ביותר וארוכת טווח (לעיתים למשך כל החיים).
חמדה נופך-מוזס

| --- | --- |

 לידה:  8 בפברואר 1908 איסטנבול, האימפריה העות'מאנית 
 פטירה:  28 בינואר 1989 (בגיל 80) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית הקברות טרומפלדור 
 השכלה:  הגימנסיה העברית "הרצליה" 
 
חמדה נוֹפֶך-מוֹזֶס (8 בפברואר 1908, איסטנבול – 28 בינואר 1989, תל אביב) הייתה עיתונאית ועורכת דין ישראלית ממשפחת מוזס, פעילה בארגונים לקידום זכויות נשים והעורכת-המייסדת של מגזין "לאשה".
ביוגרפיה

חמדה נופך-מוזס נולדה ב-1910 באיסטנבול בירת האימפריה העות'מאנית, בת למרים לבית שפרנוב ויצחק נופך. אמה הד"ר מרים נופך הייתה רופאת העיניים, הראשונה בתל אביב., אביה היה משפטן, שהיה לימים מראשוני השופטים היהודים בארץ ישראל המנדטורית, שופט השלום העברי הראשון ביפו, והוא שהנהיג את השפה העברית במשפט והוציא פסקי דין בעברית. סבהּ יהודה זאב נופך (אבי-אביה) היה מורה ועסקן ציבור יהודי-רוסי מתומכי הציונות ותחיית השפה העברית. דודהּ ישראל קפלן (גיסו של אביה) היה מחנך עברי ועסקן ציבור ברוסיה ובארץ ישראל.
בשנת 1913 עלתה המשפחה לארץ ישראל והתיישבה בתל אביב הקטנה. נופך-מוזס סיימה את לימודיה בגימנסיה העברית "הרצליה", ולאחר מכן השלימה לימודי משפטים באוניברסיטת ז'נבה שבשווייץ.
נופך-מוזס מילאה שורת תפקידים בארגונים שונים:
חברת הוועד של איגוד נשים אקדמאיות בישראל.
חברת ההנהלה הארצית של התאחדות נשים לשווי זכויות.
חברת מועצת המפלגה הפרוגרסיבית בישראל.
חברת הנשיאות של הפדרציה הבינלאומית של נשים עורכות דין (אנ').
היא ייצגה את ישראל בקונגרסים בינלאומיים, בהם של הברית הבינלאומית של נשים, האיגוד הבינלאומי של נשים אקדמאיות והפדרציה הבינלאומית של עורכות דין.
ב-1965 הייתה מועמדת רשימת גח"ל לכנסת.
ב-1987/88 נבחרה (יחד עם השופט מיכה לינדנשטראוס וסטף ורטהיימר) לאשת המופת על ידי ליונס ישראל.
נופך-מוזס נישאה לעורך הדין ראובן מוזס, בנו של יהודה מוזס, מו"ל העיתון "ידיעות אחרונות", ולזוג נולדו שני בנים: יצחק ושמואל אהרון. יצחק הוסיף לשם משפחתו את שם משפחת אמו "נופך", לבקשתה, מאחר שלאביה, השופט יצחק נופך, לא היו בנים, והיא ביקשה להנציח את שם המשפחה בדרך זו.
חמדה נופך-מוזס נפטרה ב-1989, בגיל 81, והובאה לקבורה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
מגזין "לאשה"

ב-1947 ייסדה נופך-מוזס את השבועון "לאשה" והייתה העורכת הראשית שלו. בנוסף לתפקידה זה הייתה בעלת הטור "בסבך המשפט", שבו ניסתה להוביל לשינויים חקיקתיים וחברתיים. ב-1949 יזמה את תחרות מלכת היופי והייתה במשך שנים רבות הרוח החיה מאחורי מפעל זה. ב-1990, לאחר מותה, מונתה מרים נופך-מוזס (אשתו של בנה יצחק) למנכ"ל השבועון.
ספרה

חמדה נופך-מוזס, בסבך המשפט, תל אביב: לאשה, תשכ"ז. ("סיפורים מכתלי בית-המשפט בישראל")
הערות שוליים

↑  נסים לוי, יעל לוי, "רופאיה של ארץ-ישראל 1948-1799, איתי בחור הוצאה לאור, מרץ 2012, מהדורה שנייה, עמוד 301
↑  ראו: דוד תדהר (עורך), "ד"ר יצחק נופך", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך א (1947), עמ' 449.
↑  פנים חדשות ברשימת המועמדות לכנסת השישית, חרות, 27 באוקטובר 1965.
↑  אביבה קרול, ‏"יש אנטי", באתר גלובס, 16 באוגוסט 2001
↑  חמדה נופך-מוזס באתר חברה קדישא ת"א–יפו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305788305171  ISNI: 0000 0004 0219 2376  LCCN: n2016039607  VIAF: 297658869   WorldCat (עם VIAF): 297658869
חנה עמית-כוכבי

| --- | --- |

 לידה:  12 בנובמבר 1946 (בת 77) חיפה, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים, בית הספר הריאלי העברי בחיפה, אוניברסיטת חיפה 
 שפות היצירה:  עברית, ערבית 
 מספר צאצאים:  1 
 פרסים והוקרה:  פרס בן-גוריון (1983)  פרס טשרניחובסקי (2010)  פרס א.מ.ת. (2019) 
 
חנה עמית-כוכבי (נולדה ב-12 בנובמבר 1946) היא מתרגמת, מורה ומרצה לתרגום וחוקרת ערבית ותרגום.
קורות חייה

חנה עמית-כוכבי נולדה בחיפה למרים ומרדכי אקסמיט (לאחר מכן – עמית). אחיה, אריה עמית, הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל.
סיימה את בית הספר הריאלי. למדה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה  תואר ראשון ותואר שני בשפה, ספרות ערבית וספרות אנגלית (1968, 1971). כמו כן, סיימה לימודי תעודה בתרגום כתבי מדע אנגלית-ערבית-עברית (1975). את תואר הדוקטור קיבלה באוניברסיטת תל אביב, בהדרכתו של פרופ' גדעון טורי, על מחקרה המקיף "תרגומי ספרות ערבית לעברית, הרקע ההיסטורי-תרבותי שלהם, מאפייניהם ומעמדם בתרבות המטרה"
עמית-כוכבי חקרה את התרגומים מהספרות הערבית לעברית שנעשו מאז המאה ה-19 ועד היום. היא מפרסמת מאמרים אקדמיים בעברית ובאנגלית ועוסקת בעריכת תרגומים מערבית לעברית וביקורת ספרות, בעיתונות ובעבר גם בקול ישראל.
בשנות השבעים הייתה חברת מערכת כתב העת "שדמות" בעברית ובאנגלית, וכן הייתה מייסדת שותפה ועורכת שותפה של "ביטאון המורים לערבית ולאסלאם" (1986–2000). היא עוסקת גם בתרגום סימולטני ערבית-עברית-אנגלית.
עמית כוכבי היא אם לבת.
קריירה > כמתרגמת

כמתרגמת, מתמקדת עמית-כוכבי בתרגום ערבית-עברית-אנגלית. תרגומיה מקיפים יצירות פרוזה ושירה קלאסיות, מודרניות ומחזות שאחדים מהם הועלו על במות בעברית "כדי להגיע לקהל קוראים רחב ולהציג בפניו את מבחר פירות הספרות הערבית".
פרסמה בכתבי עת, בעיתונים ובאנתולוגיות, שירים, סיפורים וקטעים ממחזות ומרומנים שתורגמו מערבית.
חברה בחוג המתרגמים "מכּתובּ" שליד מכון ון ליר בירושלים. באתר המכון מתפרסם ומתעדכן אינדקס דיגיטלי ממוין של תרגומי הספרות הערבית לעברית מראשית הציונות ועד ימינו, שאותו ליקטה וסיוגה.
תרגומיה הספרותיים כוללים גם תרגומים מאנגלית, צרפתית ואיטלקית. עיקרם מוקדש לערבית מתוך "מחויבות אישית ולאומית עמוקה ובלתי מתפשרת להכרח לחיות יחד מתוך כבוד הדדי, הן בתוך מדינת ישראל והן עם המדינות השכנות".
קריירה > כמרצה לתרגום

מילאה תפקידי הוראה והנחיה בלימוד ערבית בבתי ספר עבריים, והשתתפה בהכנת תוכניות לימודים. באוניברסיטה העברית בירושלים לימדה תרגום. לימדה אנגלית, ערבית ותרגום באוניברסיטת חיפה.
במכללה האקדמית בית ברל הייתה שותפה להקמת המסלול לתרגום ערבית-עברית-ערבית, והכשירה מתרגמים משתי השפות.
באוניברסיטת בר-אילן הייתה מרצה בחוג לתרגום ולחקר התרגום.
פרסים

חנה עמית-כוכבי רשומה כמתורגמנית ראויה לציון על ידי מרקיז מי זה מי (אנ')
1983 – פרס הקרן על שם דוד בן-גוריון.[דרושה הבהרה]
1988 – פרס האגודה להבנה בין-דתית בישראל על מפעל חיים.
1988 - פרס מרכז תמי שטינמץ למחקרי שלום, מטעם אוניברסיטת תל אביב.
2010 – פרס טשרניחובסקי לתרגומי מופת, על תרגומה לכרך א' של "לילות ערב".
2019 – פרס א.מ.ת. לאמנות, מדע ותרבות "על תרומתה ארוכת השנים לעולם התרגומים מערבית לעברית".
מבין תרגומיה

2000 – ארמון החלומות של הערבים, אודיסיאה של דור, מאת פואד עג'מי, תל אביב: ספרית אפקים, עם עובד (תרגום השירים מערבית לעברית והגהת השמות והמושגים הערביים).
2008 – לילות ערב, מבחר מאלף לילה ולילה, כרך א‘, תל אביב: בבל.
2010 – לילות ערב, מבחר מאלף לילה ולילה, כרך ב‘, תל אביב: הוצאת בבל
2020 – אלרסאא'ל – האיגרות, מחמוד דרויש וסמיח אל-קאסם: הוצאת "מכתוב" וידיעות אחרונות
2003 – אום כולתום, קולה של מצרים ודמותה, מאת וירג‘יניה דניאלסון, חיפה: הוצאת פרדס.
2009 – גלגולו הראשון של אדאמסטור, מאת אנדרה ברינק, ינשוף.
2024 - אפירוגון, מאת קולום מק'קאן. ספרי נובמבר.