stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קמפולונג מולדובנסק
מיוצאי הקהילה

דורה גד, כלת פרס ישראל
ברוך בנו ונגר, בונה העיר כרמיאל וראש עירה הראשון, מייסד מועצת הגליל
מנחם נאמן, שופט בבית המשפט המחוזי בחיפה, וסגן השופט המחוזי בדימוס, חזן, ו"יקיר העיר חיפה"
אלכסנדר שפיגלבלט, משורר
עמנואל מנדי פופל, חתן פרס ולנברג ב-1998
קרל חיים גלבר, ממנהיגי ציונות בוקובינה, מראשוני הרוויזיוניסטים
איציק פנר, משורר וסופר יידישאי ומפיץ תרבות יידיש
עלי פנר, איש תיאטרון אידישאי
קובי ווהל, משורר, מחזאי ומסאי
אלכסנדר שפיגלבלאט, משורר
מרדכי קופשטיין, נהרג בדרך ירושלים- גוש עציון, כתב יומן על החיים בגוש בין 1941–1945
לייבו לוין, קריין אמנותי, זמר ומלחין ביידיש
משה יוסף רובין, רבה הראשי של קמפולונג והקהילות הסמוכות בין השנים 1922–1940, מציל יהודים, וחוקר חסידות
זאב וולף מישל, רבה הראשי של קמפולונג והקהילות הסמוכות בין השנים 1906-1922, הוגה וסופר בחכמת חז"ל.
ערים תאומות

ישראל כרמיאל, ישראל
ראו גם

פרשת דוד פאליק
הערות שוליים

↑  ארכיון התצלומים של יד ושם 90DO2, יהודים על גדת הדנייסטר לפני גירושם לטרנסניסטריה, באתר יד ושם
↑  המכון הבינלאומי לחקר השואה, שרגורוד, באתר יד ושם
↑  מורפה – יהודי בוקובינה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007552541005171  GND: 4010210-5  NKC: ge1033980  VIAF: 127824490   WorldCat (עם VIAF): 127824490
עמיקם רוטמן

| --- | --- |

עמיקם רוטמן, 2011
 לידה:  7 באוקטובר 1945 (בן 79) ארץ ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  קול ישראל 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  amikam.rotman
 
עמיקם רוטמן (נולד ב-7 באוקטובר 1945) הוא עורך תוכניות, שדרן רדיו, תסריטאי, עיתונאי, ומרצה לתקשורת. היה בעל הטור האישי הראשון ברדיו ומאבות הסגנון האישי הפתוח של שידורי הרדיו מתחילת שנות השבעים של המאה ה-20.
ביוגרפיה

עמיקם רוטמן נולד בהרצליה לברכה ומאיר רוטמן (פועל בניין ועוזרת לגננת). בשירותו הצבאי עבר קורס קציני חי"ר והיה מפקד מחלקה. השתחרר בדרגת סרן אחרי שירות קבע כקצין הדרכה. למד מדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים, התחיל לעבוד ברדיו בשנת 1971 ככתב. פרש מקול ישראל באמצע שנת 2011.
מתגורר ביישוב לוטם. נשוי ואב ל-4, מהם שניים מנישואיו הראשונים.
מסעדת "רוטמן" שבבעלות המשפחה פעלה במשך 14 שנה בלוטם ונסגרה בשנת 2017.
ביוגרפיה > קריירה תקשורתית

שימש כתב חדשות ברדיו, עורך ומפיק יומני חדשות והגיש את היומן "בחצי היום".
כתב תסריטים לסרטים דוקומנטריים בשירות הסרטים הישראלי ובטלוויזיה החינוכית ("מקום קבורתו"). רוטמן היה בעל הפינה האישית הראשונה באמצע שנות השבעים - "השבוע שעובר" - מבט אישי על השבוע ששודר מדי יום שישי לקראת השעה שתיים בצהריים. הוא ערך והגיש תוכניות לילה ("תחנה", "ערב טוב מירושלים", ועוד.) הנחה אירועי זמר ומופעים ("ערב שירי נעמי שמר") וערך תוכניות דוקומנטריות של מעקב אחרי אירועים והקלטות בשטח ("שעה קטנה").
היה בין חבורת העיתונאים שכתבו במקומון הירושלמי הראשון "ירושלתון". לימים כתב גם טור אישי שנקרא "טור" במקומון "כל העיר" והיה בין מקימי העיתון "חדשות" (עורך מדורים בעמודים הפנימיים וכותב רשימות). הוא ערך והגיש את מהדורת החדשות הראשונה של הטלוויזיה בכבלים בחברת הטלוויזיה בכבלים "גוונים" ששידרה מראשון לציון. הוא כתב גם במקומונים: "על השרון", ו"לעניין". שידר מבזקי חדשות בגלי צה"ל ותוכנית סקירת עיתונות בבוקר בשנת 1995.
ערך תקליט על ביקור סאדאת בירושלים. ("44 שעות בירושלים") ב"קול ישראל" גם ערך והגיש את תוכנית סקירת העיתונות "אור ראשון" (הוא גם בעל זכות היוצרים על שם התוכנית). היה מרצה לתקשורת וניהל סדנאות רדיו במכללת עמק יזרעאל, מכללת נתניה, ומכללת ספיר. תוכנית הרדיו האחרונה שערך נקראה "אלה החיים" ובה בין היתר הייתה משודרת שיחה שלו עם עצמו כראיון ערוך מהאולפן ומטלפון, מה שאפשר להגדיר כחידוש שאין לו אח ורע בשידורים.
רוטמן זכה ל"פרס רשות השידור על תוכניות דוקומנטריות" מידי המנכ"ל גדעון לב ארי בסוף שנות השבעים על התוכנית "שעה קטנה".
ספרו

אלה החיים, הוצאת עולם חדש, 2014
הערות שוליים

↑   עמיקם רוטמן, איש כמו מאירק'ה, באתר הארץ, 20 בספטמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007515024905171  LCCN: no2014116174  VIAF: 310630670   WorldCat (עם VIAF): 310630670
צעקה (סרט, 2022)

ערך זה עוסק בסרט משנת 2022. אם התכוונתם לסרט משנת 1996, ראו .
| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 מבוסס על:  דמויות מאת קווין ויליאמסון
 בימוי:  מאט בטינלי-אולפין, טיילר ג'ילט 
 הופק בידי:  ג'יימס ונדרבילט פול ניינשטיין צ'אד ויללה ויליאם שרק קווין ויליאמסון
 תסריט:  ג'יימס ונדרבילט גאי בוסיק
 עריכה:  מישל אלר 
 שחקנים ראשיים:  נב קמפבל דייוויד ארקט קורטני קוקס מארלי שלטון
 מוזיקה:  בריאן טיילר 
 צילום:  ברט ג'וטקייביץ'
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Radio Silence Productions Project X Entertainment Outerbanks Entertainment Spyglass Media Group
 חברה מפיצה:  סרטי פרמאונט
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 14 בינואר 2022 ישראל 13 בינואר 2022
 משך הקרנה:  114 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  אימה סלאשר קומדיה שחורה
 מקום התרחשות:  Woodsboro 
 תקופת התרחשות:  העשור השני של המאה ה-21 
 תקציב:  24,000,000 דולר
 הכנסות:  137,743,943 דולר
 סרט קודם:  "צעקה 4" (2011)
 סרט הבא:  "צעקה 6" (2023)
 סרטים בסדרה:  "צעקה"
 דף הסרט ב־IMDb
 
צעקה (באנגלית: Scream; ידוע גם בשם צעקה 5) הוא סרט אימה-סלאשר אמריקאי, שבוים על ידי מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'ילט עם תסריט שנכתב על ידי ג'יימס ונדרבילט וגאי בוסיק. הסרט הופק על ידי ונדרבילט, צ'אד ויללה, פול נינשטיין, ויליאם שרק וקווין ויליאמסון.
הסרט הוא חלקו החמישי של סדרת סרטי "צעקה", שמהווה סרט המשך לסרט "צעקה 4", שיצא לאקרנים בשנת 2011, והראשון בסדרה שלא בוים על ידי הבמאי וס קרייבן, שנפטר בשנת 2015. נב קמפבל, דייוויד ארקט, קורטני קוקס ומארלי שלטון שביים לגלם את דמויותיהם מהסרטים הקודמים, ואליהם מצטרפים מליסה באררה, ג'נה אורטגה, ג'ק קווייד, דילן מינט, מייסון גודינג, קייל גאלנר, ג'סמין סבוי בראון, מייקי מדיסון וסוניה בן עמר.
הסרט עלה לאקרנים ב-14 בינואר 2022, תחת הפצתם של סרטי פרמאונט.
עלילה

25 שנים לאחר מסע ההרג של בילי לומיס וסטו מאכר בוודסבורו, תלמידת תיכון בשם טרה קרפנטר נמצאת לבדה בבית, שם היא מותקפת ונפצעת אנושות על ידי "גוסטפייס" ובעקבות כך מתאשפזת בבית החולים המקומי. במודסטו, אחותה הגדולה והמנוכרת של טארה, סם קרפנטר, מקבלת שיחת טלפון מווס היקס, אחד מחבריה של טרה, שמעדכן אותה על אשפוזה של טרה. בעקבות השיחה, סם חוזרת לוודסבורו עם בן זוגה, ריצ'י, שם היא פוגשת מחדש את חבריה של טרה: וס, אמבר פרימן, התאומים צ'אד ומינדי מיקס-מרטין, וליב מקנזי, בת זוגו של צ'אד. באותו לילה, בן זוגה לשעבר של ליב, וינס שניידר, שהוא גם אחיינו של סטו מאכר, נהרג על ידי "גוסטפייס" מחוץ לבר. בבית החולים, סם מותקפת על ידי "גוסטפייס", ובעקבות התקיפה מחליטה לחשוף בפני טרה כי היא החליטה לעזוב לאחר שגילתה שאביה הביולוגי הוא בילי לומיס, גילוי אשר הוביל גם לפרידתם של הוריהן.
על מנת להתחקות אחר עקבותיו של "גוסטפייס", סם וריצ'י מבקרים את דיואי ריילי, ומבקשים את עזרתו בעצירת הרוצח. לאחר שהוא מגרש אותם, דיואי יוצר קשר עם גייל וות'רס, כעת גרושתו, וסידני פרסקוט, ומזהיר אותן משובו של "גוסטפייס". דיואי מחליט לבסוף להצטרף אל סם וריצ'י, שהגיעו לביתם של מינדי וצ'אד. בשל העובדה כי תקיפותיו של "גוסטפייס" כוונו לאנשים הקשורים לרוצחים המקוריים, החבורה מתחילה לחשוד כי סם היא זו שלקחה את זהותו של "גוסטפייס". לאחר מכן, "גוסטפייס" רוצח את ווס ואמו, השריף ג'ודי היקס, בביתם. בזירת הפשע, דיואי מתאחד עם גייל, שהגיעה לעיירה על מנת לסקר את הסיפור. בבית החולים, טרה וריצ'י מותקפים על ידי "גוסטפייס" אך ניצלים על ידי סם ודיואי, שנהרג בעודו מנסה להרוג את "גוסטפייס".
סידני מגיעה לעיר לאחר שנודע לה על מותו של דיואי ופוגשת את גייל וסם בבית החולים. סידני מבקשת מסם לעזור להן לעצור את הרוצח. סם מסרבת ובוחרת לעזוב את העיר עם ריצ'י וטרה, אך השלושה נאלצים לעצור בביתה של אמבר על מנת להביא משאף עבור טרה. סידני וגייל עוקבות אחריהם לביתה של אמבר, שמתגלה כביתו הקודם של סטו, בו התרחש הטבח המקורי בוודסבורו. בבית, צ'אד ומינדי מותקפים ונדקרים על ידי "גוסטפייס", אך שורדים. בזמן שסם מטפלת במינדי הפצועה, אמבר יורה בראשה של ליב, חושפת את עצמה בתור "גוסטפייס" ונמלטת למרתף. לאחר שריצ'י משכנע את סם שטרה היא שותפתה של אמבר, סם עוזבת אותו על מנת לחפש את טרה, ומוצאת אותה קשורה בארון.
כאשר גייל וסידני מגיעות, אמבר יורה לעברן ופוצעת את גייל. לאחר מכן, ריצ'י דוקר את סם ומתגלה כבן זוגה של אמבר. ריצ'י ואמבר לוקחים את סם, סידני וגייל למטבח, שם הם מגלים להן שהם מעריצים אובססיביים של סדרת סרטי "דקירה" שנפגשו לאחר שהכירו באינטרנט, ומספרים להם כי בעקבות אכזבתם העמוקה מעלילת "דקירה 8", השניים החליטו לצאת למסע הרג חדש, שנועד להחזיר את "צוות השחקנים המקורי" על מנת לספק חומר מקור משופר לסרט "ריקוול" עתידי בסדרת "דקירה". לאחר מכן, ריצ'י חושף את תוכניתו להפליל את סם בנטילת זהותו של "גוסטפייס". במאבק שמתפתח, סם נאבקת בריצ'י ואילו גייל מצליחה לפצוע את אמבר ולהעלות אותה באש. סם נפצעת, אך משתמשת בסכין על מנת להכניע את ריצ'י לפני שיורה בו. אמבר מנסה לתקוף שוב את הקבוצה, אך נורית למוות על ידי טרה. טרה והתאומים נלקחים לבית החולים, וסם מודה לסידני וגייל על עזרתן. בשיחה ביניהן, גייל חושפת לסידני שהיא מסרבת לכתוב על הרציחות החדשות ולתת לרוצחים מוניטין, ותחת זאת היא תכתוב מחווה לדיואי.
שחקנים ודמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | אודות הדמות |
| --- | --- | --- |
| מליסה באררה | סמנתה "סם" קרפנטר | אחותה הגדולה למחצה של טרה ובת זוגו של ריצ'י. |
| ג'נה אורטגה | טרה קרפנטר | תלמידת תיכון ואחותה הקטנה של סם. |
| מייסון גודינג | צ'אד מיקס-מרטין | תלמיד תיכון, תאומה של מינדי, בן-זוגה של ליב ואחיינו של רנדי. |
| ג'סמין סבוי בראון | מינדי-מיקס מרטין | תלמידת תיכון, אחותו התאומה של צ'אד ואחייניתו של רנדי. |
| ג'ק קווייד | ריצ'רד "ריצ'י קירש | בן זוגה של סם. |
| מייקי מדיסון | אמבר פרימן | תלמידת תיכון וחברתה הטובה ביותר של טרה. |
| נב קמפבל | סידני פרסקוט | ניצולת מסעות הרציחות הקודמים של גוסטפייס. |
| קורטני קוקס | גייל וות'רס | עיתונאית ובת זוגו לשעבר של דיואי. |
| דייוויד ארקט | דיואי ריילי | שריף העיירה לשעבר ובן זוגה לשעבר של גייל. |
| סקיט אולריץ' | בילי לומיס | אביה הביולוגי של סם והגוסטפייס המקורי. |
| סוניה בן עמר | ליב מקנזי | תלמידת תיכון ובת זוגו של צ'אד. |
| דילן מינט | וס היקס | תלמיד תיכון ובנה של ג'ודי. |
| מארלי שלטון | ג'ודי היקס | השריף המקומית ואמו של וס. |
| הת'ר מטרזו | מרתה מיקס | אמם של צ'אד ומינדי ואחותו של רנדי. |
| ג'יימי קנדי | רנדי מיקס | דודם של מינדי וצ'אד. |
| קייל גאלנר | וינס שניידר | בן-זוגה לשעבר של ליב ואחיינו של סטו מאקר. |
| רוג'ר ל. ג'קסון | גוסטפייס (קול בלבד) | רוצח רעול פנים, שתוקף את וודסבורו. |
הפקה > פיתוח

בשנת 2011, הבמאי וס קרייבן אישר שהוא חתם על חוזה להפיק את הפרקים החמישי והשישי של סדרת סרטי "צעקה", שיופקו אם הסרט הרביעי יזכה להצלחה בקופות. בעקבות קשיים בשכתובי התסריטים במהלך הפקת הסרטים הקודמים, שהובילו לעיתים קרובות למצבים בהם הם היו מוכנים רק ביום הצילומים, הצהיר קרייבן שהוא יצטרך לראות גרסה סופית של התסריט עבור "צעקה 5" לפני שהוא יתחייב להפקת הסרט. בנוסף, ויליאמסון אישר שהוא מחויב לפי חוזים להפיק תסריטים עבור הסרטים הרביעי והחמישי, לאחר שהציג קונספטים לשלושה סרטים שיובילו להפקת הסרט השישי, אם כי חוזהו לסרט השישי טרם נחתם. ויליאמסון ציין כי אם הסרט החמישי יופק, הוא יהווה המשך לעלילותיהם של הדמויות שהופיעו לראשונה בסרט הרביעי, אך בה בעת הסרט הרביעי לא יכלול שום קליף האנגר שיוביל להפקת סרט ההמשך הפוטנציאלי.
לפני עליית הסרט הרביעי לאקרנים, השחקן דייוויד ארקט הביע תמיכה בעתיד הפוטנציאלי של סדרת הסרטים, באומרו "[הסוף] בהחלט משאיר אותו פתוח", לפני שהוסיף כי הוא יהיה מאושר על ההזדמנות לגלם את דמותו של דיואי בסרטים עתידיים. במאי 2011, המפיק בפועל, הארווי ויינשטיין אישר שסרט המשך נמצא בתכנון, על אף שהסרט הרביעי נכשל בקופות. בפברואר 2012, כשנשאל לגבי הפקת סרט ההמשך הפוטנציאלי, הצהיר ויליאמסון שאין לו מושג אם סרט ההמשך יופק.
ב־30 בספטמבר 2013, הארווי ויינשטיין הביע עניין להתקדם עם הפקת הסרט החמישי. ביולי 2014, ויליאמסון הביע ספק שהסרט החמישי יופק, ואמר על כך "אני מניח ש'צעקה 4' מעולם לא הצליח באופן שבו הם קיוו". ויליאמסון גם פירט על עזיבתו את סדרת הסרטים כיוון שקרייבן וצוות ההפקה שלו "סיימו איתו". ב-25 ביוני 2015 ערך עיתון ה"וול סטריט ג'ורנל" ראיון עם בוב ויינשטיין. כשנשאל על האפשרות להפיק סרט המשך לאחר הסרט הרביעי, ויינשטיין הכחיש בתוקף את האפשרות של סרט חמישי או כל סרט המשך נוסף לסדרת הסרטים, וציין שסדרת הטלוויזיה מבית "MTV" הוא המקום הנכון עבור סדרת הסרטים למצוא חיים חדשים.
לאחר סגירת חברת ההפקות של ויינשטיין בעקבות טענות רבות נגד הטרדות מיניות נגד המפיק הארווי ויינשטיין, גורלה של סדרת סרטי "צעקה" היה תלוי על בלימה. בתחילת 2019, דווח כי "בלאמהאוס הפקות", שזכתה לפרסום רב בעקבות עבודותיה בסוגת סרטי האימה, מעוניינת להחיות את הסדרה, וכי המפיק ג'ייסון בלאם, שעומד בראשה, מתאמץ להביא להפקת סרטי "צעקה" נוספים. בדיעבד, דיווחים אלו התגלו ככוזבים. בנובמבר 2019 רכשה חברת "Spyglass Media Group" את הזכויות ליצירת סרט "צעקה" חדש. לא היה ידוע אז אם הסרט החדש יהווה המשך, אתחול או עיבוד מחודש; נוסף על כן, לא היה ידוע אם ויליאמסון ישוב להפקת הסרט החדש. חודש לאחר מכן, הוכרז שהסרט יכלול צוות שחקנים חדש, אך גם נשאר פתוח לאפשרות להחזיר את צוות השחקנים מהסרטים הקודמים. ב-18 בנובמבר 2020, ויליאמסון חשף ששמו הרשמי של הסרט הוא צעקה.
הפקה > בימוי וליהוק

במרץ 2020, הוכרז כי הבמאים מאט בטינלי-אולפין וטיילר ג'יל יביימו את הסרט החמישי, שקווין ויליאמסון ישמש כמפיק בפועל, ושהפקת הסרט כבר נכנסה לפיתוח באופן רשמי וצילומיה עתידים להתחיל במאי 2020. במאי 2020, הוכרז שהשחקנית נב קמפבל נמצא בתהליכי משא ומתן על חזרה לגילום דמותה של סידני פרסקוט בסרט החדש. באותו החודש, הוכרז שדייוויד ארקט ישוב לגלם את דמותו של דיואי ריילי; ושג'יימס ונדרבילט וגאי בוסיק יכתבו את התסריט לסרט. כמו כן, אושר כי הסרט יופק ויצולם בהמשך השנה בווילמינגטון, צפון קרוליינה, תוך שמירה על פרוטוקולי הבטיחות למניעת הידבקות במגפת הקורונה.
ביוני 2020, מגזין "וראייטי" דיווח כי הסרט יופץ על ידי "סרטי פרמאונט" ויעלה לאקרנים במהלך שנת 2021, לציון 25 שנה מאז יצא הסרט הראשון בשנת 1996. בנוסף, "וראייטי" גם דיווח כי טרם ידוע אם קורטני קוקס או קמפבל, או כל שחקן אחר (למעט ארקט), ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרטים הקודמים. ב-31 ביולי 2020, פרסמה קוקס סרטון בחשבון האינסטגרם הרשמי שלה, שאישר את חזרתה לסרט החמישי. הידיעה אושרה אז על ידי אתרים שונים אחרים.
באוגוסט 2020, השחקניות מליסה באררה וג'נה אורטגה לוהקו לתפקידים שלא פורסמו. באותו חודש, "סרטי פרמאונט" הודיעה שהסרט יעלה לאקרנים ב-14 בינואר 2022, לאחר שתאריך עלייתו לאקרנים בשנת 2021 נדחה בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. בספטמבר 2020, ג'ק קווייד לוהק לצוות השחקנים בתפקיד לא ידוע. באותו החודש, אושר כי נב קמפבל, מארלי שלטון ורוג'ר ל. ג'קסון ישובו לגלם את דמויותיהם מהסרטים הקודמים, והוכרז על ליהוקם של דילן מינט, מייסון גודינג, קייל גאלנר, ג'סמין סבוי בראון, מייקי מדיסון וסוניה בן עמר לצוות השחקנים.
הפקה > צילומים

במקור, צילומי הסרט התעתדו להתחיל בווילמינגטון, צפון קרוליינה, במהלך מאי 2020, אך נדחו בעקבות התפרצות מגפת הקורונה. במקום זאת, צילומי הסרט החלו ב-22 בספטמבר 2020. צילומי הסרט התקיימו במספר שדרות בווילמינגטון, כולל צילומי חוץ של חטיבת הביניים ויליסטון וצילומי פנים של מספנת קרדינל לנס ורחוב 10. הפקת הסרט זכתה להנחת מס בסך 7 מיליון דולר ממשרד הקולנוע של צפון קרוליינה. הצילומים הסתיימו ב-17 בנובמבר 2020.
הפצה

הסרט עלה לאקרנים ב-14 בינואר 2022, תחת הפצתה של "סרטי פרמאונט".
המשך

קמפבל ובמאי הסרט הביעו עניין ביצירת סרטים עתידיים בסדרה. סרט שישי אושר רשמית ב-3 בפברואר 2022, כאשר אותו צוות יחזור להפיקו החל בקיץ 2022.
ביקורות

הסרט קיבל ציון באתר Rotten Tomatoes של כ־76% והקהל הרחב נתן לסרט ציון של כ־81%.
גלעד קמחי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  27 באוקטובר 1982 (בן 42)
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 
גלעד קמחי (נולד ב-27 באוקטובר 1982) הוא במאי, כוריאוגרף ושחקן ישראלי, המכהן כמנהל האמנותי של התיאטרון הקאמרי בתל אביב.
ביוגרפיה

גלעד קמחי נולד בראשון לציון ולו שתי אחיות גדולות ממנו. אמו שושנה עלתה מטורקיה וניהלה את לשכת סגן ראש עיריית ראשון לציון. אביו נסים, הגיע לישראל מבולגריה, היה בעל סוכנות פזגז בראשון לציון וכיום עוסק בגביית ארנונה.
מאז שהיה בן חמש קמחי השתתף בחוגי דרמה, שר ורקד. בגיל שלוש עשרה התקבל ללהקה הייצוגית של ראשון לציון "קול ראשון", שהציגה מחזות של שייקספיר, מולייר ומחזות זמר שונים. מגיל שלוש עשרה החל לטוס ללונדון לצפות בהצגות. בצה"ל שירת בלהקת הבקו"ם.
קמחי למד בבית צבי והוא בוגר מחזור מ"ב, שנת 2004. אחרי שגרי בילו ראה הופעה שלו במסיבת סיום של שנה א' הציע לו לביים, והוא ביים את "על גג העולם" מחזמר של אנדרו לויד ובר, בו לקחו חלק 30 תלמידים ובוגרים של בית צבי ותזמורת ניגנה בו על הבמה. הוא ביים והשתתף במחזמר "גריז" שעלה בתיאטרון הספרייה והציג 150 פעמים.
בבית צבי, קמחי החל ליצור ביחד עם חברו לספסל הלימודים דניאל אפרת. הם יצרו ביחד מופע בשם "אצל הרננדו במרתף", שהוצג בצוותא, קמחי ביים ואפרת כתב, ערך ושיחק.
ב-2007 השתתף בתוכנית המציאות "גריז", התחרה על תפקיד דני זוקו והגיע למקום השלישי. ציפי פינס ששפטה בתוכנית התרשמה ממנו והזמינה אותו לביים את מופע הפתיחה לפסטיבל "פותחים במה" בתיאטרון בית ליסין. הוא ביים מופע ששמו "ברודוויי פינת פרישמן", אותו כתב אפרת. המופע זכה בכמה פרסים: הבמאי המצטיין, אהוב הקהל, התלבושות ונכנס לרפרטואר תיאטרון בית ליסין.
בתחילת 2009, בעקבות הצלחת המופע "ברודוויי פינת פרישמן", החליטו בתיאטרון בית ליסין לאמץ את שחקני המופע דקלה הדר, שחר ישי, רויטל זלצמן, יוסי טולדו, הילה זיתון, ידידיה ויטל, יניב לוי וטל-יה יהלומי לוי כקבוצת הצעירים של תיאטרון בית ליסין. קמחי נבחר לשמש כמנהל האמנותי של הקבוצה, ואפרת ככותב ומתרגם. הפקות הקבוצה בתיאטרון בית ליסין היו משותפות לקבוצת הצעירים ולשחקנים הבוגרים, וחלק יועדו באופן בלעדי לקבוצה, כמו "מנדרגולה" (2011), "חלום של לילה בלב קיץ" וכמה הצגות ילדים.
ב–2016 ביים את המחזה "המוגבלים" מאת גור קורן. ההצגה הייתה ההצגה הנצפית ביותר בישראל באותה השנה, וזכתה לשבחי הביקורת. באותה שנה גם מונה לבמאי הבית של תיאטרון בית לסין.
ב-2017 ביים את המחזה "ציד המכשפות" מאת ארתור מילר ותרגם אותו מחדש יחד עם גור קורן. בדצמבר 2017 מונה לבמאי הבית של התיאטרון הקאמרי, ובנובמבר 2018 מונה למנהל האמנותי של התיאטרון הקאמרי. קמחי וקורן ממשיכים לעבוד יחד בתיאטרון הקאמרי עד היום.
בשנת 2019 ביים קמחי בתיאטרון הקאמרי את המחזמר "שיגעון המוזיקה", על פי הסרט באותו השם, וזכה שוב בהערכת המבקרים והקהל. ובאותה שנה נכנס לתפקידו כמנהל האמנותי של התיאטרון.
פרסים

2014 - פרס התיאטרון הישראלי לבמאי הטוב של השנה, עבור ההצגה "סיראנו דה ברז'ראק".
2011 - פרס התיאטרון הישראלי לעבודת הכוריאוגרפיה הטובה של השנה, עבור ההצגה "מנדרגולה".
2010 - פרס התיאטרון הישראלי לעבודת הכוריאוגרפיה הטובה של השנה, עבור המחזמר "אביב מתעורר".
2009 - פרס היוצר המצטיין בפסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין על הפקת מופע הפתיחה של הפסטיבל "תמונות יפואיות".
2008 - פרס הבמאי והכוריאוגרף בפסטיבל "פותחים במה" של תיאטרון בית ליסין עבור ההצגה "ברודוויי פינת פרישמן".
2008 - פרס הכוריאוגרף להצגות ילדים ונוער עבור ההצגה "נולדתי לחלום".
2007/8 - פרס לשחקן השנה במסגרת פרסי הבמה לילדים ונוער על משחקו בהצגה "נולדתי לחלום", קופרודוקציה של תיאטראות נאוה הפקות ותיאטרון ארצי לנוער.
הצגות שביים > הצגות למבוגרים

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| מלאכים באמריקה | התיאטרון הקאמרי | טוני קושנר | 2023 |
| החבדניקים | התיאטרון הקאמרי | אודי גוטשלק | 2022 |
| הבן | התיאטרון הקאמרי | פלוריאן ז'לר | 2020 |
| לילה בפריז | התיאטרון הקאמרי |  | 2019 |
| לא לריב | התיאטרון הקאמרי | גור קורן | 2019 |
| שגעון המוזיקה | התיאטרון הקאמרי | לפי הסרט Saturday Night Fever  - מוזיקה של להקת בי ג'יס - רוברט סטיגווד בעזרתו של ביל אוקס על פי הסיפור של ניק כהן | 2019 |
| רומיאו ואמא | התיאטרון הקאמרי | גור קורן וגלעד קמחי | 2018 |
| ציד המכשפות | התיאטרון הקאמרי | ארתור מילר | 2017 |
| הקומה השלישית (ליווי אמנותי) | בית ליסין | דפנה אנגל-מחרז על פי סיפור של אשכול נבו | 2017 (בימוי: מאיה ניצן ואלה ניקוליבסקי) |
| תמונות מחיי הנישואין | התיאטרון הקאמרי ותיאטרון גשר | אינגמר ברגמן | 2017 |
| אהבת מוות | בית ליסין | ענת גוב | 2016 |
| השחקנית | בית ליסין | גור קורן | 2016 |
| ביבר הזכוכית | בית ליסין | טנסי ויליאמס | 2015 |
| אופרה בגרוש | הקאמרי | ברטולט ברכט | 2015 |
| חתולה על גג פח לוהט | בית ליסין | טנסי ויליאמס | 2015 |
| המוגבלים | בית ליסין | גור קורן | 2014 |
| המקרה המוזר של הכלב בשעת לילה | בית ליסין | עיבוד של סימון סטיבנס לספרו של מרק האדון | 2014 |
| סירנו דה ברז'רק | הקאמרי | אדמון רוסטאן | 2013 |
| והילד הזה הוא אני | תיאטרון ארצי לילדים ולנוער | שירילי דשא על פי ספרו של יהודה אטלס | 2013 |
| חברות הכי טובות | קופרודוקציה בין בית ליסין לתיאטרון הקאמרי | ענת גוב | הצגת בכורה: 16 במרץ 2013 |
| משאלה אחת ימינה | בית ליסין | עיבוד של דפנה אנגל לספרו של אשכול נבו | 2012 |
| אחים בדם | בית ליסין | ווילי ראסל | 2011 |
| מנדרגולה | בית ליסין | יעקב שבתאי על פי מקיאוולי | 19 בינואר 2011 |
| אביב מתעורר | בית ליסין | מחזה ופזמונים של סטיבר סייטר, על פי מחזה מאת פרנק ודקינד | 22 באפריל 2010 |
| אמא מאוהבת | בית ליסין | גורן אגמון | 2010 |
| חלום של לילה בלב קיץ | בית ליסין | ויליאם שייקספיר | 23 במרץ 2009 |
| ברודוויי פינת פרישמן | בית ליסין | דניאל אפרת כתב וערך | 2008 |
| אצל הרננדו במרתף | אנסמבל הרננדו / צוותא | דניאל אפרת כתב וערך |  |
| כוח עליון | התיאטרון הקאמרי | על פי תסריט של רובן אוסטלונד | 2024 |
| צ'ילבות | התיאטרון הקאמרי | עומר קרן | 2024 |
הצגות שביים > בתיאטראות לילדים ולנוער

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| הקוסם מארץ עוץ | בית ליסין/המדיטק | על פי ספרו של פרנק באום, שירים: דניאל אפרת, מוזיקה: אמיר לקנר. עיבוד: דניאל אפרת ביחד עם גלעד קמחי | יוני 2011 |
| בגדי המלך | מדיטק | מחזה של דניאל אפרת לפי הנס כריסטיאן אנדרסן |  |
| חלום בקצות האצבעות | תיאטרון השעה הישראלי | דניאל אפרת, יערה דולב וחגי שלומוב |  |
| רוקדים ברחוב | תיאטרון השעה הישראלי | דניאל אפרת |  |
| מועדון ויואלדי | תיאטרון השעה הישראלי | דניאל אפרת |  |
| גיבורים קטנים | תיאטרון השעה הישראלי | דניאל אפרת וקובי ברכה |  |
| משחק ילדים | בית ליסין | אפרים סידון | 10 בנובמבר 2009 |
| וגר זאב עם כבש | תיאטרון ארצי לנוער | חמוטל בן זאב-עפרון |  |
| סוד הגן הנעלם | מדיטק | עיבוד של גורן אגמון לספרה של פרנסיס הודגסון ברנט | 2007 |
| פינוקיו | תיאטרון בית לסין | עיבוד של דניאל אפרת וגלעד קמחי על פי ספרו של קרלו קולודי | 2013 |
| פיטר פן | תיאטרון הקאמרי בשיתוף תיאטרון אורנה פורת לילדים ולנוער | עיבוד של שירילי דשא ורועי שגב על פי ספרו של ג׳יימס מתיו ברי | 2021 |
הצגות שביים > בתיאטראות הספרייה ובית צבי

| הצגה | תיאטרון | מחזאי | שנה |
| --- | --- | --- | --- |
| גריז | תיאטרון בית צבי | ג'ים ג'ייקובס / וורן קייסי | 30 בנובמבר 2006 |
| גריז | תיאטרון בית צבי | ג'ים ג'ייקובס / וורן קייסי | 25 במאי 2006 |
| גריז (חידוש) | תיאטרון הספרייה | ג'ים ג'ייקובס / וורן קייסי | 30 בנובמבר 2004 |
| גריז | תיאטרון הספרייה | ג'ים ג'ייקובס / וורן קייסי | 17 ביולי 2004 |
| גריז | תיאטרון בית צבי | ג'ים ג'ייקובס / וורן קייסי | 17 ביוני 2004 |
| על גג העולם | קופרודוקציה בין תיאטרון הספרייה לבית האופרה | אנדרו לויד ובר | 16 במאי 2004 |
| שיר בלתי צפוי | תיאטרון בית צבי | אנדרו לויד ובר |  |
חיים אישיים

קמחי הוא בן-זוגו של השחקן גיא רוזן והשניים הם הורים לתאומות.
חלוקת התנ"ך לסדרים

חלוקה לסדרים היא שיטה לחלוקת התנ"ך למקטעים קצרים ששימשה בעם היהודי קודם לחלוקה לפרקים והיום נמצאת בשימוש מועט.
קריאת התורה בארץ ישראל

במנהג ארץ ישראל הקדום, היו קוראים בתורה בשבתות על פי חלוקת הסדרים, במחזור שאורכו כשלוש שנים וחצי: ”לבני מערבא דמסקי לדאורייתא בתלת שנין”.
כמה פייטנים ארץ-ישראלים קדומים, כר' יניי ור' יוסף ברבי ניסן כתבו פיוטים לשבתות על פי קריאת התורה, בהתאם לחלוקה הזו, בעוד פייטנים ארץ-ישראליים מאוחרים יותר, כרבי שמואל בן הושענא, כתבו פיוטים בהתאם לחלוקה השנתית. לעומת זאת, בקהילת ארץ ישראל בקהיר נמשכה הקריאה על פי חלוקה זו עד תקופה מאוחרת יותר, והנוסע בנימין מטודלה שחי לפני כ-850 שנה מתאר בספר מסעותיו, שקהילה זו עדיין השתמשה בחלוקה לסדרים. חלוקת התנ"ך לסדרים משמרת את חלוקת התנ"ך לכד' ספרים כפי שמוזכר בספרות חז"ל.
חלוקת התורה לסדרים לוותה גם בהפטרות המתאימות לחלוקה. ההפטרות לפי מחזור הקריאה הזה נשמרו בקטעים מגניזת קהיר. יוסף עופר זיהה את רשימות ההפטרות השונות וערך רשימה של כל ההפטרות לפי המנהג התלת-שנתי.
השיקול לחלוקה לפרשיות קצרות יותר מפרשות התורה בבבל נבע מרצונם של אנשי ארץ ישראל למצוא חלוקה שתאפשר להתעמק יותר בפרשיות הנקראות. יש שכתבו כי יש לחלוקה זו רמז בדברי חז"ל ויש טוענים שהשיקול לחלוקה זו היה שיקול של נוחות, לשם זכירת המקום בו הפסיקו בשבת הקודמת (החלוקה לפרקים כמובן עוד לא הייתה קיימת).
שימושים נוספים בחלוקה לסדרים במהלך הדורות

במהלך הדורות חלוקה זו הוזכרה פעמים רבות וחלק מספרות המדרש מחולקת על פיה. כמו כן, היא מוזכרת גם במהדורות של פרשנות לתנ"ך.
המסורת הנוצרית מייחסת את חלוקת הטקסט לפרקים לבישוף האנגלי סטיבן לנגטון (1150–1228), אולם אין ודאות בכך. בערך בשנת 1330 רבי שלמה בן ישמעאל הכניס את מספור הפרקים הנוצרי לתוך ספרי המקרא היהודיים. כדי להקל על יהודים לעקוב אחרי הפסוקים המצוטטים על ידי נוצרים בפולמוסים נגדם, הוא יצר רשימה של כל פרקי התנ"ך. בתחילה הרשימה הועתקה כמות שהיא בסוף כתבי יד של התנ"ך, בהמשך הסימון הנוצרי השתרש בכתבים היהודיים ונהיה נפוץ.
מהדורת תנ"ך קורן היה התנ"ך המודפס הראשון, שהציג את החלוקה לסדרים בציון האותיות בערך מספרי עולה (לצידו של הכתוב), מאוחר יותר יצא תנ"ך על פי כתר ארם צובא (בהוצאת מוסד הרב קוק ובעריכת הרב מרדכי ברויאר) שגם סימן חלוקה זו על ידי הוספת האות ס לצד כל התחלת סדר, כמו שמסומן בכתבי היד.
לתנ"ך קורן צורפה הקדמה המסבירה את השתלשלות החלוקה היהודית לסדרים, ההשערות לגביה, וחשיבותה לישראל כיום.
כיום, מתקיימת תוכנית לימוד התנ"ך "תנ"ך יומי" ע"פ חלוקת הסדרים, אשר בה מסיימים את התנ"ך מאות אנשים כל שנה.