stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קלאוס שנק פון שטאופנברג
לאחר מותו

לאחר הוצאתו להורג של שטאופנברג, נאסרה אשתו ההרה נינה במחנה עבודה, וארבעת ילדיה נלקחו לבית יתומים. בתה התינוקת, שנולדה לאחר כמה חודשים, נלקחה אף היא, וגדלה בבית יתומים עם אחיה עד סוף המלחמה. שמם שונה ל"מייסטר" לצורכי האימוץ, משום שהיטלר הורה על מחיית השם שטאופנברג. אף לאחר קץ המלחמה, נחשבו שטאופנברג ועמיתיו לבוגדים בגרמניה המערבית, וסקרי דעת קהל הראו כי רוב הציבור ראה בהם מפירי שבועה. רק מאמץ מרוכז של מוקירי זכרם, דוגמת הנשיא תיאודור הויס, הביא למפנה הדרגתי בתפישה שלהם. ברבות השנים הפכו לגיבורי ההתנגדות הגרמנית למשטר הנאצי. הרחוב הראשי בברלין בו הוצא להורג נקרא על שמו - רחוב שטאופנברג, ובמקום נפתח מוזיאון המציג מסמכים ותצלומים רבים הנוגעים לקשר העשרים ביולי. נינה פון שטאופנברג נפטרה בשנת 2006, בגיל 92.
בשנת 2008 הופק בהוליווד סרט המבוסס על סיפורו האישי של שטאופנברג בשם "מבצע ואלקירי". את דמותו של שטאופנברג גילם השחקן טום קרוז.
ראו גם

התנגדות גרמנית לנאציזם
הנס אוסטר
ברטהולד שנק גראף פון שטאופנברג
הנינג פון טרסקו
מאורת הזאב
בנדלרבלוק
מבצע ואלקירי (סרט)
רשימת תוכניות התנקשות באדולף היטלר
קשר העשרים ביולי
לקריאה נוספת

קונסטנטין פיצגיבון, 20 ביולי - הקשר נגד היטלר, הוצאת מערכות.
דני אורבך, ואלקירי - ההתנגדות הגרמנית להיטלר, הוצאת ידיעות אחרונות, 2009
מייקל בשלוס, המנצחים, מאנגלית אריה חשביה, הוצאת מטר, 2003.
הערות שוליים

↑  How traitors became heroes, דויטשה ולה, 20 ביולי 2014.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
 
| מלחמת העולם השנייה | פורטל היסטוריה | פורטל גרמניה |

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267630005171  PLWABN: 9810604229705606  BIBSYS: 90151868  BNE: XX1270570  BnF: cb11986730t (data)  GND: 118642537  ISNI: 0000 0001 1565 2130  LCCN: n80035030  LNB: 000174442  NKC: js20050516012  NTA: 071811273  RERO: 02-A010153544  SELIBR: 220070  SNAC: w6md0b9q  SUDOC: 027931226  VIAF: 32789868   WorldCat (עם VIAF): 32789868
משלים (מתמטיקה)

בתורת הקבוצות, משלים של קבוצה  G (באנגלית:  G complement of set) הוא קבוצה אחרת, אשר מכילה את כל האיברים שאינם נמצאים ב- G. זאת ביחס לקבוצה  U כלשהי שהיא "הקבוצה האוניברסלית" - קבוצה שבהקשר הנוכחי של הדיון, כל קבוצה שעליה נדבר היא תת קבוצה של  U.
על-פי הגדרה זו, האיחוד של קבוצת  G והמשלים של  G הוא הקבוצה  U, ואילו החיתוך ביניהן הוא קבוצה ריקה.
הגדרה פורמלית

תהא  U קבוצה, ותהא  G\subseteq U קבוצה חלקית שלה. אז המשלים של  G  ב- U יוגדר כך:  G^{\complement }=U-G. סימונים מקובלים נוסף למשלים הם  G',\ \complement _{U}G,\ {\overline {G}},\ -G. עם זאת, הסימון  {\overline {G}} מתנגש לעיתים עם שימושים אחרים של הסימון בקו עליון, ולכן מקובל להימנע ממנו.
דוגמה

תהא קבוצה  N המכילה את כל המספרים הטבעיים 1,2,3,....
תהא קבוצה  A המכילה רק את המספרים הטבעיים הזוגיים 2,4,6.... הקבוצה  B היא המשלים של  A ביחס ל- N אם היא מכילה את המספרים המוכלים ב- N אך לא ב- A, כלומר את המספרים הטבעיים האי זוגיים 1,3,5....
ניתן לראות כי החיתוך של  A עם  B נותן קבוצה ריקה, בעוד שאיחודן יוצר את הקבוצה  N.
תכונות בסיסיות

A^{\complement \complement }=A, כלומר המשלים של המשלים של קבוצה הוא הקבוצה עצמה.
A\cap A^{\complement }=\emptyset , כלומר, חיתוך קבוצה והמשלים שלה שווה לקבוצה הריקה.
A\cup A^{\complement }=U, כלומר, איחוד קבוצה והמשלים שלה שווה לקבוצה האוניברסלית.
U^{\complement }=\emptyset , כלומר המשלים של הקבוצה האוניברסלית הוא הקבוצה הריקה.
\emptyset ^{\complement }=U, כלומר המשלים של הקבוצה הריקה הוא הקבוצה האוניברסלית.
כללי דה מורגן

כללי דה מורגן קושרים את הפעולות "איחוד", "חיתוך", "משלים". בכתיב פורמלי הם מוצגים כך:
| נושאים בתורת הקבוצות |
| --- | --- | --- |
| מושגי יסוד | תורת הקבוצות הנאיבית • תורת הקבוצות האקסיומטית • קבוצה • יחידון • הקבוצה הריקה • קבוצת החזקה |  |
| עוצמות | עוצמה • קבוצה בת מנייה • קבוצה שאינה בת מנייה • עוצמת הרצף |  |
| פעולות | איחוד • חיתוך • משלים • הפרש סימטרי • מכפלה קרטזית |  |
| אקסיומות | אקסיומת ההיקפיות • אקסיומת האיחוד • אקסיומת הקבוצה האינסופית • אקסיומת ההחלפה • אקסיומת קבוצת החזקה • אקסיומת היסוד • אקסיומת הבחירה • השערת הרצף |  |
| משפטים | האלכסון של קנטור • משפט קנטור-שרדר-ברנשטיין • הלמה של צורן • משפט הסדר הטוב |  |
| פונקציות | פונקציה • פונקציה חד-חד-ערכית • פונקציה על • פונקציה חד-חד-ערכית ועל • פונקציית הזיווג של קנטור |  |
| יחסים | יחס • יחס רפלקסיבי • יחס סימטרי • יחס אנטי-סימטרי • יחס טרנזיטיבי • יחס שקילות • יחס הופכי |  |
| סדר | סדר חלקי • סדר מלא • סדר טוב • טיפוס סדר • מספר סודר |  |
| שונות | הפרדוקס של ראסל |  |
דיאגרמת ון של המשלים של  G בקבוצת  U הוא השטח המסומן בצבע אפור.
אלכסנדר ברוולד

| --- | --- |

 לידה:  3 במרץ 1877 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  25 באוקטובר 1930 (בגיל 53) ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השכלה:  האוניברסיטה הטכנית של ברלין (1901)  האוניברסיטה הטכנית של מינכן 
 מעסיק:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 
אלכסנדר ברוולד
תבליט לזכרו של אלכסנדר ברוולד - אדריכל מבנה הטכניון ומרצה בטכניון. התבליט נמצא בבניין ההיסטורי של הטכניון - היום מדעטק.
אלכסנדר בֶּרוַולד (בגרמנית: Alexander Baerwald; י"ח באדר תרל"ז, 3 במרץ 1877, ברלין – ה' בחשוון תרצ"א, אוקטובר 1930, ירושלים) היה אדריכל וצייר יהודי-גרמני, מחלוצי האדריכלות הישראלית החדשה בתקופת היישוב. מן המשפיעים ביותר על התגבשות הסגנון האקלקטי בארץ ישראל, מתכנן העיר בת ים (שכונת "בית וגן") ובניין הטכניון הישן. ממקימי הפקולטה לארכיטקטורה בטכניון.
קורות חיים

ברוולד נולד בברלין למשפחת סוחרים יהודית מתבוללת, ולמד באוניברסיטה הטכנית בשרלוטנבורג, מאז 1920 רובע של ברלין. ב-1906 נישא לציירת לוטֶה אייזנברג. עבד בשירותו של האדריכל ארנסט פון אינה על בניין הספרייה המלכותית הפרוסית (כיום ספריית המדינה בברלין). במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא הגרמני כקצין ארטילריה ימית, והיה הקצין היהודי הראשון בתחום זה. את פנים ביתו בברלין תכנן אלכסנדר ברוולד בדיוק לפי תא הפיקוד שלו באוניה. בברלין עצמה היה אחראי לתכנון שכונות בהן התגוררו המדינאים ואנשי התרבות והמדע של העיר.
ב-1910 הוזמן ברוולד לתכנן בחיפה את הבניין שעתיד היה לאכלס את מוסד ה"טכניקום", בהמשך - "הטכניון" את תכנון המבנה עשה ממשרדו בברלין, אבל לתכנון עצמו קדם מסע לימוד בארץ ישראל. הוא נע בארץ עם רעייתו ועמד מקרוב אחר מנהגי הבנייה הערבית, מאפייניה והתאמתה לאקלים הארץ. המיוחד התרשם מיכולת החציבה והעיצוב באבן מבלי להזדקק לתוספות דקורטיביות מחומרים אחרים. הוא התרשם עמוקות מן הקשת המחודדת, מסורגי האבן והעץ של המרפסות, מחלונות האוורור ומעיטורי הצריחים. כל אלה באו לידי ביטוי בעיצוב המבנה המיועד לטכניקום. ב-1925 עלה לארץ והתיישב עם אשתו בחיפה, שם לימד בפקולטה לאדריכלות בטכניון שנפתח לא מכבר, פקולטה שנוצרה במיוחד עבורו. במקביל ניהל משרד לתכנון אדריכלי.
ברוולד הוא האדריכל היהודי-ציוני הראשון אשר באופן מודע חיפש מקורות חדשים בניסיון ליצור "אדריכלות ישראלית" חדשה המתאימה לשובו של העם היהודי לארצו. חיפושיו של ברוולד אחר סגנון מקומי חדש נעשו על רקע החזון הציוני של הקמת יישוב עברי חדש בעל תרבות חדשה, המתבססת על תרבות העם היהודי וארץ ישראל. הוא ראה בבנייה האסלאמית על מאפייניה השונים בארץ (כגון אדריכלות ממלוכית) סגנון אליו צריכה תרבות הבנייה היהודית החדשה להתקשר. התוצר האדריכלי של בנייניו של ברוולד הוא אותו סגנון שלימים כונה "הסגנון הארץ ישראלי" אשר שילב בין מזרח ומערב והיה הסגנון השולט ביישוב עד שנות ה-20. בבניין הטכניון, למשל, מתבטא השילוב הזה בקשתות בסגנון מזרחי ומעליהן גמלוני-לבנים בסגנון צפון-אירופי. החיבור למקום בא לידי ביטוי בתכנון בית וגן (לימים בת ים) במסגרתו העניק ברוולד חשיבות לטופוגרפיה המקומית, למאפייני השטח ומתאר קו החוף ובמכוון נמנע משינוי גס של הנוף.
שני בתי הספר שתכנן ברוולד בחיפה, בניין הטכניון ואחריו גם את בניין בית הספר הריאלי הישן, נחשבים עד היום לדוגמה טובה של הסגנון האקלקטי. בתכנון בניין הטכניון נעשה גם מאמץ לתת לו ממד ציבורי וממלכתי באמצעות סימטריה והעמדה מונומנטלית ביחס לסביבתו (בדומה לבניין הגימנסיה העברית הרצליה שנבנה בתקופה המקבילה בתל אביב). על כל פנים, נראה כי בסוף ימיו הפנה ברוולד עורף לעקרונות הסגנון האקלקטי שהנהיג: "בית פיליפס" שנבנה על הר הכרמל בנוי כבר במתכונת הסגנון הבינלאומי. בשלוש השנים האחרונות לחייו תכנן ברוולד בית עבור חיים ויצמן, שנועד להיבנות בהר הצופים, בסמוך לאוניברסיטה העברית. בסופו של דבר סבל הפרויקט דחיות חוזרות ונשנות, ולבסוף לא יצא אל הפועל.
ברוולד הרבה לצייר ולרשום נופים, בני-אדם וקריקטורות, ואף אייר מספר ספרים. הוא היה מוזיקאי חובב אשר ניגן בוויולה, ובעודו בגרמניה ניגן ברביעיית מיתרים שהשתתף בה גם אלברט איינשטיין. הוא נפטר ממחלה קשה ב-1930, והובא לקבורה בבית הקברות בהר הזיתים. לזכרו רחוב בהדר הכרמל בחיפה ואנדרטה בכרמל מרכזי. במקום שבו נהג לשבת. חלק מעזבונו נמצא בארכיון ההיסטורי של הטכניון.
פרויקטים נבחרים

בניין הטכניון הישן בהדר הכרמל, חיפה, 1912 - כיום המוזיאון הלאומי למדע, טכנולוגיה וחלל
בניין בית הספר הריאלי העברי בחיפה בהדר הכרמל (כיום בניין הכיתות התיכוניות), חיפה (1913-1910)
בית בלומנפלד במושבה מרחביה, 1911
בנייני משק בקואופרציה במרחביה, 1912
ביתם של המהנדס שמואל איצקוביץ' ורעייתו לאה (הבית השני שהוקם ברחוב הרצל),1922
מבנה השנאה (טרנספורמציה) ברחוב יפת, יפו 1923
סניף בנק אנגלו-פלשתינה (חלקו הראשון) בחיפה, 1925
בית הרמן שטרוק, חיפה, 1925.
מלון פלטין, תל אביב, 1926
בית רוזנטל בחיפה, 1926 - רחוב יפה נוף 25.
בית זוסקין בתל אביב, 1926
בית חולים המרכזי (כיום בית חולים העמק) בעפולה, 1928
בית איצקוביטש בחיפה, 1928.
בית פיליפס בכרמל מרכזי, חיפה, 1929
המרכז המסחרי החדש בהדר הכרמל, חיפה (החל בתכנון וליאון וַמוּשׁ סיימו עם פטירתו של ברוולד)
תכנון בשנת 1924 של עיר עברית, בחולות 'ג'בלייה' שמדרום ליפו בשם 'בית וגן'. השכונה שקמה על בסיס תוכניתו שינתה את שמה בשנת 1936 לבת-ים[דרוש מקור].
ראו גם

ערכים על מבנים ואתרים שתכנן אלכסנדר ברוולד
לקריאה נוספת

יוסי בן-ארצי, " 'מסע הלימוד' של אלכסנדר ברוולד", זמנים: רבעון להיסטוריה, 96 (סתיו 2006), עמ' 14–21
אלי לירן, "בעקבות בנייני הארכיטקט אלכסנדר ברוולד בחיפה", חיפה: ביטאון העמותה לתולדות חיפה, 4 (נובמבר 2006), עמ' 16–21
הערות שוליים

↑  בכמה מקורות מוזכר ברוולד כמפקד צוללת. ככל הנראה שימש ברוולד כקצין (מודיעין?) בצוללת
↑  יוסי בן-ארצי, "מסע הלימוד" של אלכסנדר ברוולד,זמנים, גיליון 96
↑  אבא אלחנני, המאבק לעצמאות של האדריכלות הישראלית במאה העשרים, הוצאת משרד הביטחון. עמ' 17-18
↑  אמציה פלד, רחוב אלכסנדר ברוולד, בתוך "מדריך רחובות חיפה", באתר האינטרנט של עיריית חיפה
↑  רחוב קלר פינת שדרות הנשיא 147
↑  שאלות נפוצות, באתר ספריות הטכניון
1 2  עורכים: מרדכי נאור ויוסי בן-ארצי (1989). חיפה בהתפתחותה, 1918 - 1948: מקורות, סיכומים, פרשיות נבחרות וחומר עזר. הוצאת יד יצחק בן-צבי. המחלקה לחינוך והדרכה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 272038  NLI: 987007504482705171  GND: 124012981  ISNI: 0000 0001 2320 352X  LCCN: no2010203377  ULAN: 500067200  VIAF: 32918973   WorldCat (עם VIAF): 32918973 
אנדרטה לזכרו של אלכסנדר ברוולד ברחוב קלר פינת שדרות יצחק
הכתובת על האנדרטה
שמואל כץ (צייר)

| --- | --- |

שמואל כץ, 2008
 לידה:  18 באוגוסט 1926 וינה, אוסטריה
 פטירה:  26 במרץ 2010 (בגיל 83) געתון, ישראל
 לאום:  ישראלי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט  בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות 
 תקופת הפעילות:  1949–2010 (כ־61 שנים)
 תחום יצירה:  קריקטורה, איור, ציור
 פרסים והוקרה:  פרס עיפרון הזהב (2007)  פרס נורדאו (1974)  פרס נחום גוטמן לאיור (1985)  פרס דוש לקריקטורה (2006) 
 
שמואל (אלכסנדר) כץ (18 באוגוסט 1926 – 26 במרץ 2010) היה צייר, מאייר וקריקטוריסט ישראלי. התפרסם בעיקר בזכות איוריו לסיפור הילדים דירה להשכיר, ציוריו ורישומיו מאופיינים בקו קליל ובהומור. חבר קיבוץ געתון מהיווסדו ועד מותו.
גלריה

"מבראשית עד הלום", ציור קיר (סגריפיטו) מאת שמואל כץ על בניין הנשקייה, געתון, 1953
פרט מציור הקיר (1954) מקיבוץ עין המפרץ, בתצוגה בתערוכה "העשור הראשון" במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר
"המועדון לחבר" בקיבוץ יסעור עם ציור קיר מאת שמואל כץ, 1955
שמואל כץ בזמן תליית התערוכה "משפחת הקיבוץ" בחיפה, 1958
"לוח התעשייה", ציור קיר (גואש על עץ) מאת שמואל כץ בתערוכת "משפחת הקיבוץ", גני התערוכה, תל אביב-יפו, 1961
"לוח החקלאות", ציור קיר (גואש על עץ) מאת שמואל כץ בתערוכת "משפחת הקיבוץ", גני התערוכה, תל אביב-יפו, 1961
דמותו של צייר קריקטורות - קריקטורה של שמואל כץ בכניסה למוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס בחולון
חזית צריף בקיבוץ געתון עם ציוריו של כץ
פרסקו בקיבוץ געתון
השכלה

1945 אדריכלות, האוניברסיטה לטכנולוגיה של בודפשט, בודפשט, הונגריה
1953 ציור קיר, הדפס ופסיפס, בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות (בוזאר), פריז, צרפת
פרסים

| --- | --- |
 1959 - מדליית ארד, התערוכה הבינלאומית לאמנות הספר (גר'), לייפציג, גרמניה  1960 - פרס שלישי, הסלון הבינלאומי ה-13 להומור, בורדיגרה, איטליה  1961 - הפרס לרישום ואקוורל של הביאנלה לאמנים צעירים, פריז, צרפת  1966 - פרס שני, "אוסקר ההומור", בריסל, בלגיה  1969 - מדליה, הסלון הבינלאומי להומור, בורדיגרה, איטליה  1970 - פרס אמנות ההומור, אקספו, מונטריאול, קנדה  1974 - פרס נורדאו לאמנות, תל אביב-יפו  1980 - מלגת שהייה, קריית האמנים, הסיטה, פריז, צרפת:  1985 - פרס נחום גוטמן לאיור, עיריית תל אביב-יפו  1988 - עיטור אנדרסן לאיור ספרות ילדים, האגודה הבינלאומית לספרות ילדים (IBBY), בזל, שווייץ (על הספר "מספורי מר קשקש", 1987)  1997 - פרס בינלאומי לקריקטורות, בודפשט, הונגריה  1998 - עיטור הזהב, הרפובליקה האוסטרית  2006 - פרס דוש לקריקטורה, עיריית תל אביב-יפו  2007 - פרס עיפרון הזהב, המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון
תערוכות יחיד

1952 גלריה מקרא סטודיו, תל אביב-יפו
1956 גלריה מקרא סטודיו, תל אביב-יפו
1957 בית העיתונאים,בית סוקולוב תל אביב-יפו
1957 המוזיאון העירוני, עכו
1960 המוזיאון העירוני, עכו
1961 "בדרכי מלכת שבא", בית סוקולוב, תל אביב
1961 המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד
1962 גלריה דה קוליזה, פריז, צרפת
1963 גלריית המדפיס הממשלתי, וינה, אוסטריה
1963 המוזיאון העירוני, לה-הבר, צרפת
1963 בית העירייה, טור, צרפת
1964 מוזיאון תל אביב לאמנות, תל אביב-יפו
1966 "מסע בארץ ישראל", בית ציוני אמריקה, תל אביב-יפו
1967 "צבעי מים, רישומים", מוזיאון הנגב לאמנות, באר שבע
1968 "רישומים מאת שמואל כץ" (כחלק מתערוכה "מלחמת ששת הימים - צילומים ורישומים"), המוזיאון לאמנות חדישה, חיפה
1969 "מלחמת ששת הימים - מערכות פקוד צפון, רישומים", בית האמנים בירושלים
1972 גלריה בלוטגאסה, וינה, אוסטריה
1973 גלריה בירדקה, ציריך, שווייץ
1975 "תערוכת רישומים וצבעי מים", גלריה יפו העתיקה, תל אביב-יפו
1976 "רישומים ממערכות פיקוד הצפון במלחמת ששת הימים", בית החייל, תל אביב-יפו
1976 "מסע באירן", צוותא, תל אביב-יפו
1977 "Jerusalem-Isfahan", ביתן התערוכות של העירייה, קלן, גרמניה
1977 גלריה ניאזי, טהראן, אירן
1980 קריית האמנים, הסיטה, פריז, צרפת
1982 גלריה רוזנפלד, תל אביב-יפו
1987 בית אריאלה, תל אביב-יפו
1987 הספרייה הבינלאומית לנוער, מינכן, גרמניה
1987 ספריית אגף הנוער, מוזיאון ישראל, ירושלים
1987 "מ-חסמבה עד מר קשקש", תערוכה ניידת, אמנות לעם
1987 "מ-חסמבה עד מר קרקש", בית אריאלה, תל אביב-יפו
1988 מוזיאון הספרות, בודפשט, הונגריה
1993 המוזיאון העירוני, ברלין-טמפלהוף, גרמניה
1994 "רישומיו של מעפיל", מחנה המעפילים, עתלית
1997 המזרח הפרוע, מפגשי שלום ברישומים מחוייכים, בית גבריאל, צמח
2000 "רשמים ורישומים מעכו, 2000-1950", מוזיאון עוקשי לאמנות, עכו
2002 מוזיאון הפלמ"ח, תל אביב-יפו
2004 "הגדר הטובה", גלריית בית השומר, כפר גלעדי
2005 "שמואל כץ, צייר בשדה הקרב", מוזיאון פתח תקווה לאמנות, פתח תקווה
2006 "מסע על פני ימים", המוזיאון הימי הלאומי, חיפה
2007 בין המצרים, מבית הזכוכית לארץ המובטחת", גלריה טל, כפר ורדים
2008 "זכרונות מצוירים", מרכז הקצה, נהריה
2009 "שמוליק כץ: 60 שנות איור של ספרי ילדים", ספריית אגף הנוער, מוזיאון ישראל, ירושלים
2010 "שמוליקיבוץ", המוזיאון הישראלי לקריקטורה ולקומיקס, חולון
2010 "שמוליק כץ, איורים", הגלריה בסמינר הקיבוצים, קריית טבעון
2013 "שמואל כץ: ימי הדיו", המשכן לאמנות על שם חיים אתר, עין חרוד
אמנות במרחב הציבורי

1954 ציור קיר (פרסקו) עם שרגא וייל, חדר האוכל, עין המפרץ (נהרס)
1955 ציור קיר, "מועדון לחבר", קיבוץ יסעור
1957 עיטור קיר, תבליט בטון ומתכת, בניין המרפאה, געתון
1958 "תרנגול", ציור קיר (סגריפיטו), בית הילדים, געתון
1958 "רועה מחלל וכבשה", ציור קיר (סגריפיטו), הנגרייה, געתון
1958 "מבראשית עד הלום", ציור קיר (סגריפיטו), בניין הנשקיה, געתון
1968-1983 מערכת עיטורים בחדר האוכל, געתון
1969 קיר עיטורי, קרמיקה, "מועדון לחבר", געתון
1967 קיר מעוטר לזכר דני שטראוס, געתון
1984 ציור קיר, בית על המשמר, תל אביב-יפו (נהרס?)
1999 קיר עיטורי, אריחי קרמיקה, בית ספר יסודי, מזרעה
רשימת פרסומים

גורלו של צייר: קו עובר בין אוסטריה, הונגריה וישראל; מגרמנית: אברם קנטור, בני ברק: ספרית פועלים, תשס"ג 2003. (אוטוביוגרפיה מלווה באיוריו) (הספר ראה אור במקור בגרמנית ב-2001 בשם Mein Schicksal war die Ausnahme: Erinnerungen eines Zeichners und Karikaturisten an Österreich, Ungarn und Israel, וינה: St. Pölten)
רשימת פרסומים > אלבומי ציורים

באוהלי קידר - רישומים, הוצאת אמנים מאוחדים, 1961
נתן שחם ושמואל כץ, מסע לארץ כוש, מסדה, 1962
נתן שחם ושמואל כץ, מסע בארץ ישראל, הוצאת לוין-אפשטיין, 1966
שמואל כץ - ציורים ורישומים, עם מבוא מאת נתן שחם, הוצאת אמנים מאוחדים, 1967
גלויות ירושלמיות, הוצאת אמנים מאוחדים, 1970
ירושלים: ציורים ורישומים, הוצאת אמנים מאוחדים, 1974
מעבר לסיני, סיור ב"ארץ גושן", ספרית פועלים, 1974
אלבום ירושלים, ספרית פועלים, 1986
באוהלי קידר - רישומים וציורים, מהדורה מורחבת, ספריית פועלים, 1989
רשימת פרסומים > ספרי קריקטורות

עיטור שבועי, חרוזים ופזמונים, עם מרדכי אמיתי, הוצאת הקיבוץ הארצי, 1952
מעיר ומכפר, הוצאת על המשמר, 1956
מדן ועד סיני, יומנו של קריקטוריסט, ספריית פועלים, 1957
בנבל עשור, רישומי עשור למדינת ישראל, הוצאת על המשמר, 1958
לך בעקבות השמש, הוצאת אמנים מאוחדים, 1961
אחרי המבול, ספר בראשית בעיני שמואל כץ, הוצאת אמנים מאוחדים, 1965
ירושלים, עסקי קודש כרגיל, עם טקסט מאת יהודה האזרחי, מסדה, 1973
המזרח הפרוע: רשמים ברישומים מחויכים, כתר, 1995
ארץ זבת חלב ודבש, הוצאת פלטפוט, 1997
ארץ הקיבוצים, חמישים שנות חיי קיבוץ בעין שוחקת, ספרית פועלים, 1998
רשימת פרסומים > אלבומי ניצחון וספרי מלחמה

אפרים תלמי, ישראל במערכה, הוצאת עמיחי, 1952
משה שמיר, בעקבות לוחמי סיני, עשור למבצע קדש, הוצאת משרד הביטחון, 1966
מהר גריזים עד הר חרמון, קרבות פיקוד הצפון במלחמת ששת הימים, הוצאת משרד הביטחון, 1968
שמואל כץ ונתן שחם, מסע בארץ נודעת, הוצאת משרד הביטחון, 1968
יצחק נימצוביץ, בזכותם, הוצאת משרד הביטחון, 1968
יפתח אחוזת הסופה, מאת יוצאי חטיבת יפתח בפלמ"ח, הוצאת לוין אפשטיין, 1970
מילא אוהל, לוחמי הבזלת, רשמים ורישומים במערכה על רמת הגולן במלחמת יום הכיפורים, הוצאת קצין חינוך פיקוד צפון, 1973
הלו טלי, חיילים כותבים מהחזית, הוצאת שקמונה, 1974
אריה חשביה, פלמ"ח יפתח, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1978
אבי בטלהיים, גולני - משפחת לוחמים, הוצאת משרד הביטחון, 1990
אהרון חוטר ישי, קו הגנה, ספריית מעריב, 1991
יהודה דקל, משטרה עברית, מצודת ישע - מצודת כוח, כרטא, 2003
מרדכי בראון, "גבעתי" כמו כולם: קורות גדוד 55 במלחמת העצמאות, המרכז לחקר כוח המגן ע"ש ישראל גלילי, 2009
רשימת פרסומים > הגדות של פסח

הגדה של פסח, הוצאת הקיבוץ הארצי, 1964
הגדה לילדי הגן, הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1973
הגדת ארץ ישראל, הוצאת כתר, 1983
רשימת פרסומים > שירונים

ברון יחד, הוצאת תרבות וחינוך, 1963
להקת הנח"ל שרה, הוצאת משרד הביטחון, 1964
רבותי ההיסטוריה חוזרת, שירי לוחמים, הוצאת סובר, 1972
עלי להבה, הוצאת השומר הצעיר, 1985
שירו אחרי, עם חוה אלברשטיין, כתר, 1982
רשימת פרסומים > ספרים בהוצאת קיבוץ געתון

ואלה קורות בית האוכל בקיבוץ געתון, 1968-1948, 1968
נופי געתון - רישומים, 1973
היה היה, 1983
רשימת פרסומים > ספרים מאוירים למבוגרים

מיכאל שפריר, מטעים, ספרית פועלים, 1952
ברטה חזן, האדם מדביר השממה, ספרית פועלים, 1952
בני מיטיב, הזורעים במדבר, ספרית פועלים, 1958
שבתאי טבת, לישראלים בלבד, מסדה, 1961
משה שמיר, הגלגל החמישי, ספרית פועלים, 1961
אליעזר שמאלי, בקצה הזרת, קובץ סיפורים, מסדה, 1961
בנימין גל, בקלחת משותפת, ספרית פועלים, 1964
מרדכי אמיתי, פיוטו של שבוע, ספרית פועלים, 1964
אברהם ברוידס, לארץ המוקד, נופי דרום, הקיבוץ המאוחד, 1965, 1973
יוסי גמזו, כל הכבוד, סיפורה הבלעדי של ישראלה ישראלי, הוצאת צ'ריקובר, 1966
יוסי גמזו, אתם נוער אתם?! מסדה, 1966
מרים רות, ספרות לגיל הרך, הוצאת אוצר המורה, 1968
בנימין גל, שיח קוצים: הומורסקות מהווי הקיבוץ, ספרית פועלים, 1971
שמואל פ. בנטוב, 144 השעות הגורליות, קובץ שירים ממלחמת ששת הימים, פרסום בן, נהריה, 1972
אפרים קישון, דו לאכסט? ישראלדיקע הומורעסקעס, מעריב, 1976
דן זקס, חוצלארץ, שיטוט באחת-עשרה מזוודות ותיק יד אחד, שוקן, 1977
אפרים קישון, שש קומדיות, מעריב, 1977
בצלאל עמיקם, הארץ שלי, הוצאת ברונפמן, 1978
מנחם תלמי, תמונות יפואיות, מעריב, 1979
מנחם תלמי, תמונות יפואיות, סיבוב שני, מעריב, 1983
שלום רוזנפלד, אצלנו, מעריב, 1983
מנחם תלמי, פעמיים טורקי, מעריב, 1986
גבריאל שטרן, על המרפסת של מוסא הג'ינג'י, על המשמר, 1986
אפרים קישון, עין כמונים: השועל בלול התרנגולות, מעריב, 1987
אפרים קישון, שבע קומדיות, מעריב, 1989
גיורא מנור, הטוב בזמנים, הרע בזמנים, תג - הוצאה לאור, 1996
שמעון ישראלי, הגועל והנפש, מקמות הומוריסטיות, הוצאת ירון גולן, 2001
אבישי גרוסמן, להגיע למקום שממנו התחלנו, ספרית פועלים, 2003
מאיר עמית, מזמורי "תשרי", מקמות, יבנה, 2003
סטף ורטהיימר, זיכרונות בין השורות, המוזיאון הפתוח תפן, 2006
שמואל כץ ותהילה עופר, מול השער הנעול, הוצאת הספינות שבדרך, 2007
לקריאה נוספת

תמיר, טלי; שכטר, נועם, שמואל כץ - ימי הדיו, משכן לאמנות עין חרוד, 2013
הערות שוליים

↑  שמואל א. כץ, המזרח הפרוע: רשמים ברישומים מחויכים, ירושלים: כתר הוצאה לאור, 1995, עמ' 7.
↑  שמואל (אלכסנדר) כץ, גורלו של צייר, בני ברק: ספריית פועלים, 2003, עמ' 27–29.
↑  כץ, גורלו של צייר (2003), עמ' 35–40.
↑  כץ, גורלו של צייר (2003), עמ' 58–63; גליה בר אור; גדעון עפרת, העשור הראשון: הגמוניה וריבוי, עין חרוד: משכן לאמנות עין חרוד, 2008, עמ' 124–127.
↑  טלי תמיר, נעם שכטר (עורכים), שמואל כץ: ימי הדיו, עין חרוד: משכן לאמנות עין חרוד, 2013, עמ' 236–239.
↑  תמיר, שכטר (עורכים), שמואל כץ: ימי הדיו (2013), עמ' 252.
↑  נפתחה תערוכת הצייר שמואל כץ, על המשמר, 26 במרץ 1952.
↑  ראו: "דייגים בגעתון" (1952, דיו על נייר, 50.5x35 ס"מ), בתוך: תמיר, שכטר (עורכים), שמואל כץ: ימי הדיו (2013), עמ' 62.
↑  רחל שלו, "שמואל כץ: הגדה אנגלית בהשראה ספרדית", כל הצפון, קריית ביאליק, 20 באפריל 1984.
↑  תמיר, שכטר (עורכים), שמואל כץ: ימי הדיו (2013), עמ' 228–229.
↑  כץ, גורלו של צייר (2003), עמ' 92–93.
↑  קרני עם דם,[דרושה הבהרה] "עין אחת צוחקת, השנייה גם", כל הצפון, 13 במאי 1994, עמ' 45.
↑  מאיוריו של כץ במשפט אייכמן, באתר יד ושם
↑  תמיר, שכטר (עורכים), שמואל כץ: ימי הדיו (2013), עמ' 5–104, 239–240.
↑  כץ, גורלו של צייר (2003), עמ' 139–143.
↑  כץ, גורלו של צייר (2003), עמ' 157.
1 2  מרים פלג, שמואליק כץ מגעתון הוא "חתן משולש" של פרסים, מעריב, 22 באוקטובר 1961.
↑  שני ציירים מישראל קיבלו פרסים אמנותיים בינלאומיים, דבר, 12 באוקטובר 1961.
↑  IBBY, IBBY Honour List (1988), 1988, p.19.
↑  מרב יודילוביץ', פרס דוש לקריקטורה יוענק לשמואל כץ, באתר ynet, 3 בדצמבר 2006.
↑  ביקורת: מיכאל אוהד, מזכרת מאפריקה, דבר, 13 בינואר 1961; א. מן, שמואל כץ בבית סוקולוב, מעריב, טור 2, 13 בינואר 1961.
↑  הציור כוסה בלוחות בשנת 1965. בעת שיפוץ המבנה בשנת 1997 הוצלו חמש דמויות מתוך שבע, והן קיימות כיום כפרגמנטים עצמאיים.
↑  על ציוריו של כץ: נחום גוטמן, הציורים ל"הגלגל החמישי", דבר, 17 במרץ 1961.
| "חסמבה" מאת יגאל מוסינזון |
| --- | --- | --- |
| דמויות | ירון זהבי • תמר הסגנית • אלימלך זורקין |  |
| מאיירים | שמואל כץ • מ' אריה • אשר דיקשטיין • גיורא רוטמן • עמירם תמרי • איקא ישראלי |  |
| סרטים וסדרות טלוויזיה | חסמבה ונערי ההפקר • חסמבה ושודדי הסוסים • חסמבה דור 3 |  |
| ספרים נבחרים | חסמבה או חבורת סוד מוחלט בהחלט |  |
לקטגוריה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 279958  NLI: 987007263769305171  PLWABN: 9810645023005606  BnF: cb12089720t (data)  GND: 119500981  ISNI: 0000 0000 8397 2139  LCCN: n82063503  NLK: KAC200805123  NTA: 203221060  RERO: 02-A014105942  SELIBR: 235557  SUDOC: 029226821  ULAN: 500482664  VIAF: 79427900   WorldCat (עם VIAF): 79427900 
שמואל כץ עם בנימין טנא משמאל ב"משמר לילדים", תחילת שנות ה-50
שמואל כץ (מימין) ושרגא וייל ביצירת ציור קיר בקיבוץ עין המפרץ, 1954
שמואל כץ רושם במחברתו מול חורבות משטרת ח'אן יונס, עזה, בזמן מבצע קדש, 1956
חנוכת האטלייה השלישי ("הצריף") של שמואל כץ בקיבוץ געתון, 1961
בגליל בתל חי

| --- | --- |

 שיר
 יצא לאור:  1920
 סוגה:  זמר עברי, שירי ההתיישבות העובדת
 שפה:  עברית
 כתיבה:  אבא חושי
 לחן:  עממי
"בגליל בתל חי" הוא שיר על גבורתו של יוסף טרומפלדור בקרב תל חי, שכתב המנהיג הציוני ואיש השומר הצעיר, אבא חושי ללחן עממי-פולני (יש הטוענים עממי-אוקראיני, אך אין לכך סימוכין).
רקע

באביב 1920 הקריא אבא חושי בוועידת "השומר הצעיר" בלבוב את מילות השיר "בגליל בתל חי" שחיבר בהשראת עמידת הגבורה של יוסף טרומפלדור וחבריו בחצר תל-חי.

ההחלטות שנתקבלו בוועידה שיקפו את רוח מאורעות תל חי, לפיכך הוחלט שהשכבה הבוגרת של "השומר הצעיר" תעלה מיד ארצה, ומאמצי התנועה יתמקדו בהגשמת מטרה זו.
בשנות ה-20 המוקדמות כבר שרו את השיר בכל הארץ. הוא הוכר וגם נדפס כ"שיר עממי". עורכי שירונים וחוקרי זמר ניסו לגלות מיהו מחבר השיר. במספר שירונים הופיע שמו של זאב ז'בוטינסקי כמחבר המילים; טעות שרווחה בגלל שירו "מני דן ועד באר שבע". יש שהטילו חשד בקבוצת אנשי רוח ומשוררים מהכשרת גורדוניה, ביניהם יחזקאל סן (גלגלי העולם). אך הם הכחישו את חלקם בשיר. בדרך הברירה נשארה קבוצת סוללי הכביש חיפה-ג'דה וביניהם חלוצים אחדים שהיו ברמת יוחנן. ואכן בתוכנית שערך והגיש אליהו הכהן סיפר אחד מחברי הכשרת רמת יוחנן שאבא שנלר (חושי) הוא "האשם הבלעדי" בחיבור השיר. אחיו, יעקב חושי, אישר שאביו היה שר את השיר וגם ניגן אותו במנדולינה עוד בחוץ לארץ.
רקע > ביצועים

בין מבצעי השיר, ניתן למצוא את: פאולו גורין, שלישיית שריד, שמעון ישראלי, עפרה חזה, ונגה אשד.
הערות שוליים

1 2  בגליל בתל חי, באתר זמרשת