stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אלימות נגד להט"ב
אלימות באישור המדינה > כיום

נכון לאוגוסט 2020, ב-69 מדינות יחסי מין בהסכמה בין שני מבוגרים מאותו המין נמצאים מחוץ לחוק. ב-9 מהן גם קיים עונש מוות על יחסים שכאלה:
ברוניי.
איראן (לאחר הרשעה רביעית).
מאוריטניה.
קטר.
ערב הסעודית: אף על פי שהעונש המקסימלי על הומוסקסואליות הוא הוצאה להורג, הממשלה נוטה להשתמש בעונשים אחרים (קנסות, עונשי מאסר ומלקות), אלא אם כן היא חשה שהומוסקסואלים מערערים על סמכות המדינה על ידי מעורבות בתנועות להט"ב חברתיות.
תימן.
חלקים מניגריה וסומליה.
מדינות שבהן פעילות מינית הומוסקסואלית נמצאת מחוץ לחוק אך אין בהן עונש מוות, לפי יבשת:
אפריקה
אסיה
אמריקה
איי האוקיינוס השקט
אפגניסטן, בה עדיין נענשים על פעילות מינית כזו בקנסות ובעונשי מאסר, ביטלה את עונש המוות לאחר נפילת ארגון הטליבאן בשנת 2001, אשר הורה על כך מ-1996. הודו הוציאה את ההומוסקסואליות מחוץ לחוק עד 2 ביוני 2009, אז הכריז בית המשפט העליון של דלהי על ביטולו של סעיף 377 לחוק העונשין ההודי.
בג'מייקה קיימים כמה מחוקי הסדום הקשים בעולם, עם עונש מאסר של 10 שנים על פעילות הומוסקסואלית.
ארגונים בין-לאומיים לזכויות אדם כמו Human Rights Watch ואמנסטי אינטרנשיונל מגנים חוקים ההופכים את היחסים ההומוסקסואליים בין מבוגרים בהסכמה לפשע. מאז 1994 קבעה גם ועדת האו"ם לזכויות אדם כי חוקים מסוג זה מפרים את הזכות לפרטיות המובטחת בהכרזה לכל באי עולם בדבר זכויות האדם ובאמנה הבין-לאומית בדבר זכויות אזרחיות ומדיניות.
תקיפה פלילית > אלימות באוניברסיטאות

בארצות הברית במהלך השנים האחרונות, מכללות ואוניברסיטאות נקטו צעדים עיקריים כדי למנוע הטרדה מינית בקמפוס, אך סטודנטים דיווחו על אלימות בגלל נטייתם המינית. הטרדה מינית יכולה להיות "ללא מגע" כגון התבדחות או מתן הערות ו"כוללת מגע" כמו אילוץ סטודנטים לבצע מעשים מיניים. אף על פי שקיים מעט מידע על אלימות נגד להט"בים במוסדות להשכלה גבוהה, קהילות שונות נוקטות עמדה נגד האלימות. להט"בים ניצולי אונס רבים אמרו שהם חוו את התקיפה הראשונה שלהם לפני גיל 25, וכי רבים מגיעים לקמפוס עם חוויה זו. כמעט מחצית מהנשים הביסקסואליות חוות את התקיפה הראשונה שלהן בין הגילאים 18–24, ורוב אלה מתרחשים ללא דיווח בקמפוסים במכללות. אף שהלשכה הפדרלית לחקירות שינתה בשנת 2012 את המשמעות של ההגדרה ה"פדרלית" למה הכוונה במילה "אונס" (למטרות דיווח), ממשלות המדינות המקומיות עדיין קובעות כיצד מטפלים במקרי אלימות בקמפוס. קתרין היל ואלנה סילבה אמרו ב-Drawing the Line: Sexual Harassment on Campus (מסמנים את הקו: הטרדה מינית בקמפוס), "סטודנטים שמודים שהטרידו סטודנטים אחרים בדרך כלל לא רואים בעצמם מחזרים דחויים, אלא כקומיקאים שלא הובנו כהלכה." מרבית הסטודנטים אשר מבצעים אלימות מינית כלפי תלמידים אחרים עושים זאת כדי לחזק את האגו שלהם, מתוך אמונה כי מעשיהם הם הומוריסטיים. יותר מ-46% מההטרדות המיניות כלפי להט"בים לא מדווחות. משאבים לאומיים נוצרו לטיפול בנושא האלימות המינית וארגונים שונים כמו האגודה האמריקאית לנשות האוניברסיטה והמרכז הלאומי לאלימות במשפחה ולאלימות מינית הוקמו כדי לספק מידע ומשאבים למי שהוטרד מינית.
תקיפה פלילית > חקיקה נגד פשעי שנאה הומופוביים

בשנת 2003, חברי הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה החלו להתייחס לפשעים המבוססים על נטייה מינית כפשעי שנאה (בניגוד לחקיקה כללית נגד אפליה), כדי שייחשבו לפשע בנסיבות מחמירות.
בארצות הברית אין חקיקה פדרלית המסמנת נטייה מינית כקריטריון לפשעי שנאה, אך כמה מדינות, כולל מחוז קולומביה, אוכפות עונשים מחמירים יותר על פשעים שבהם יכול היה להיות שנטייה מינית, אמיתית או נתפסת, הייתה המניע לקיומם. גם בקרב 12 המדינות הללו, רק בארצות הברית יש חוק פלילי שמזכיר במפורש את הזהות המגדרית, וגם אז רק ב-11 מדינות ובמחוז קולומביה. בנובמבר 2010, העצרת הכללית של האו"ם הצביעה 70–79 להסרת "נטייה מינית" מהרשימה של סיבות לא מוצדקות להוצאות להורג, והחליפה אותה ב"סיבות אפליה על בסיס כלשהו". בהחלטה מוזכר מספר רב של קבוצות, כולל גזע, דת, הבדלים לשוניים, פליטים, ילדי רחוב ועמים ילידים.
קשה לאמוד את התגובה המשפטית והמשטרתית לפשעי שנאה מסוג זה. חוסר דיווח של הרשויות על הסטטיסטיקה של פשעים אלה והעלמת דיווחים של הקורבנות עצמם גורמים לקושי זה. לעיתים קרובות הקורבן לא ידווח על פשע כדי לא למשוך תשומת לב נוספת אל נטייתו.
תקיפה פלילית > הטיה שיפוטית לכאורה

| --- | --- |
 :  ראו גם – Gay panic defense
"זה די מטריד שמישהו ש[הורג] אדם בדם קר משתחרר מהר מאוד..."
המקור באנגלית
"It's pretty disturbing that somebody that [kills] a person in cold blood gets out very quickly…."
הגנות משפטיות כמו Gay panic defense מאפשרות עונשים קלים יותר עבור אנשים שהואשמו בהכאה, עינויים או הרג הומוסקסואלים בגלל משיכתם. טענות אלה מניחות כי התוקף זועם כל כך על חיזורי הקורבן שלהם עד שנגרם לו שיגעון זמני, והוא לא היה מסוגל לעצור את עצמו או להבדיל בין טוב לרע. במקרים אלה, אם הוכח אובדן החושים, או אם מתעוררת הזדהות בחבר המושבעים, עשויה להיות הפחתה משמעותית בעונש. בכמה מדינות הטיעון על פרובוקציה שימש להגנה במשפטים לגבי אלימות נגד להט"בים. דבר זה הביא כמה מדינות וטריטוריות באוסטרליה לשנות את חקיקתן, כדי למנוע או להפחית את השימוש בהגנה משפטית זו במקרים של תגובות אלימות לחיזור הומוסקסואלי לא אלים.
היו כמה מקרים מפורסמים בהם אנשים שהורשעו באלימות נגד להט"ב קיבלו עונשים קלים ביותר. מקרה אחד כזה הוא המקרה של קנת ברואר. ב-30 בספטמבר 1997 פגש את סטיבן ברייט בגיי בר מקומי. הוא קנה לו שתייה ולאחר מכן הם הלכו לדירתו של ברואר. בעודו שם, ברואר החל פעילות מינית לעבר ברייט, וברייט הכה אותו למוות. בתחילה הואשם ברייט ברצח מדרגה שנייה, אך בסופו של דבר הוא הורשע בתקיפה בדרגה שלישית ונידון לשנת מאסר. מקרים כמו של ברייט אינם נדירים. בשנת 2001 הוכה למוות אהרון ובסטר על ידי קבוצת צעירים חמושים במחבטי בייסבול ובמקל ביליארד בזמן שהסתובב באזור פארק סטנלי אותו פוקדים גברים הומוסקסואלים. ריאן קראן הורשע בהריגה בפרשה בשנת 2004 ושוחרר על תנאי בשנת 2009 לאחר שריצה 4 שנים בלבד מתוך עונשו המקורי באורך שש שנים. שני נערים נשפטו במסגרת חוק צדק פלילי לנוער בקנדה ונידונו לשלוש שנים לאחר שהודו באשמה. התוקף הרביעי זוכה.
גם השופטים אינם חסינים מהשפעת דעות קדומות על שיקול דעתם. בשנת 1988, ג'ק המפטון, שופט בטקסס, פסק 30 שנות מאסר לגבר בגין הריגתם של שני גברים הומוסקסואלים, במקום מאסר עולם שביקש התובע. בפסק דינו, אמר: "לא אכפת לי מקווירים שמשוטטים ברחובות ואוספים נערים מתבגרים ... [אני] שם זונות והומואים בערך באותה רמה ... ויהיה לי קשה לתת למישהו מאסר עולם על הריגת זונה."
בשנת 1987, שופט בפלורידה שטיפל בתיק הנוגע להכאה למוות של הומוסקסואל, שאל את התובע: "זה פשע עכשיו, להכות הומוסקסואל?" התובע השיב, "כן, אדוני. וזה גם פשע להרוג אותם." "הזמנים באמת השתנו", השיב השופט. השופט, דניאל פוטש, טען כי הוא מתלוצץ, אך הוסר מהתיק.
תקיפה פלילית > הסתה אנטי-להט"בית במילות שירים

כתוצאה מהתרבות האנטי-הומוסקסואלית החזקה בג'מייקה, אמני רגאיי ודאנסהול רבים, כמו בוז'ו באנטון, אלפנט מן, סיזלה, פרסמו שירים שמילותיהם דוגלות באלימות נגד הומוסקסואלים. באופן דומה, מוזיקת ההיפ-הופ כללה בעברה מדי פעם מילים הומופוביות באגרסיביות, אך כיום היא נראית מתוקנת.
כשהיה בן 15, באנטון כתב שיר שנהיה ללהיט כשהוציא אותו שנים מאוחר יותר בשנת 1992 בשם "Boom Bye Bye". השיר עוסק ברצח הומוסקסואלים ו"תמך בירי בגברים הומוסקסואליים, שפיכת חומצה עליהם ושריפתם חיים." שיר של אלפנט מן מכריז: "כשאתה שומע שלסבית נאנסה/זו לא אשמתנו ... שתי נשים במיטה/זה שתי סדומאיות [כינוי למקיימות מעשי סדום] שצריכות למות."
פעילים קנדיים ביקשו לגרש אמני רגאיי מהארץ בגלל תכנים הומופוביים בחלק משיריהם, שלדבריהם מקדמים אלימות נגד הומוסקסואלים. בבריטניה חקר הסקוטלנד יארד מילות שירי רגאיי וסיזלה נאסר להיכנס לבריטניה בשנת 2004 בגלל האשמות שהמוזיקה שלו מקדמת רצח.
תומכי זכויות הומואים פתחו את הקבוצה עצרו את מוזיקת הרצח כדי להילחם במה שלדבריהם הוא קידום שנאה ואלימות מצד אמנים. הקבוצה ארגנה הפגנות, מה שגרם לכמה מקומות לסרב לאפשר לאמנים המכוונים להופיע, ולאובדן נותני חסות. בשנת 2007 ביקשה הקבוצה מאמני הרגאיי להבטיח "לא לייצר מוזיקה או להצהיר הצהרות פומביות המעוררות שנאה כלפי אנשים הומוסקסואלים. הם גם לא יכולים לאשר שחרור מחדש של שירים הומופוביים קודמים." מספר אמנים חתמו על הסכם זה, כולל בוז'ו באנטון, ביני מן, סיזלה וקייפלטון, אך מאוחר יותר חלק הכחישו את החתימה עליו.
במהלך שנות השמונים, גלוחי הראש בצפון אמריקה שקידמו את תרבות הפופ הנאו-נאצית המתהווה ושירי רוק גזעניים הלכו יותר ויותר להופעות של פאנק רוק עם מוזיקה אנטי-הומוסקסואלית הדוגלת באלימות.
מניעים > תרבות מצ'ואיסטית והומופוביה חברתית

| --- | --- |
 :  ראו גם – הומופוביה, הטרוסקסואליות כפויה
הרוב המכריע של תקיפה פלילית הומופובית מתבצע על ידי תוקפנים גברים על קורבנות גברים, והוא קשור למצ'ואיזם הטרוסקסואלי אגרסיבי או לשוביניזם גברי. תאורטיקנים ביניהם קלווין תומאס וג'ודית באטלר הציעו כי הומופוביה יכולה להיות מושרשת בחשש של אדם להיות מזוהה כהומו. הומופוביה אצל גברים קשורה לחוסר ביטחון לגבי גבריות. מסיבה זו, הומופוביה נפוצה לכאורה בספורט, ובתת-תרבות של תומכיו, הנחשבים ל"גבריים" סטריאוטיפיים, כמו כדורגל ורוגבי.
תאורטיקנים אלה טענו כי אנשים המביעים הומופוביה אינם עושה זאת רק כדי להעביר את אמונותיהם בנוגע למעמדם של אנשים הומואים, אלא גם כדי להתרחק ממעמד זה ומהסטטוס החברתי שלו. לפיכך, על ידי התרחקותם מאנשים הומוסקסואלים, הם מאשרים מחדש את תפקידם כהטרוסקסואלים בתרבות הטרונורמטיבית, ובכך מנסים למנוע תיוגם ואת ההתייחסות אליהם כהומואים.
תיאוריות פסיכואנליטיות שונות מסבירות את ההומופוביה כאיום על הדחפים החד-מיניים של הפרט, בין אם הדחפים הללו ממשיים ובין אם הם היפותטיים בלבד. איום זה גורם לדיכוי, הכחשה או היווצרות תגובה.
מניעים > דת

| --- | --- |
 :  ראו גם – הומוסקסואליות ודת
מניעים > דת > טקסטים דתיים

מספר פסוקים בתנ"ך מתפרשים לרוב כאוסרים על יחסי מין הומוסקסואליים:
”וְאֶת זָכָר לֹא תִשְׁכַּב מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה הִוא” (ויקרא, י"ח, כ"ב)
”וְאִישׁ אֲשֶׁר יִשְׁכַּב אֶת זָכָר מִשְׁכְּבֵי אִשָּׁה תּוֹעֵבָה עָשׂוּ שְׁנֵיהֶם מוֹת יוּמָתוּ דְּמֵיהֶם בָּם” (ויקרא, כ', י"ג)
הפסוקים לעיל גורמים למתח רב בין אדוקי הדתות האברהמיות לבין אנשי קהילת הלהט"ב. במסורות של דתות אלו פסוקים אלו נתפסים כגינוי מוחלט כל פעילות מינית הומוסקסואלית בין גברים, ובנוסף, בדרך כלל יותר בימי קדם מאשר כיום, כהצדקה לאלימות.
במגזין Religion Dispatches, קנדיס צ'לוו-הודג' טוענת כי ששת הפסוקים בערך שמצוטטים לרוב לגינוי להט"בים מתייחסים בכלל ל"מין פוגעני"[דרושה הבהרה]. היא מציינת כי אין בתנ"ך גינוי ל"יחסים אוהבים, מחויבים, הומוסקסואליים ולסביים" וכי ישו שתק בנושא.
מניעים > דת > נצרות

| --- | --- |
 :  ראו גם – להט"ב ונצרות
בחברה של ימינו, זרמים נוצריים רבים מקבלים אנשים הנמשכים לאותו מין, אך מלמדים כי מערכת יחסים הומוסקסואלית ויחסי מין הומוסקסואליים הם חטאים. עדות אלה כוללות את הכנסייה הרומית-קתולית, הכנסייה האורתודוקסית המזרחית, הכנסייה המתודיסטית, ועוד עדות עיקריות רבות, כמו הכנסייה הרפורמית באמריקה והכנסייה הבפטיסטית האמריקאית, וכן ארגונים וכנסיות אוונגליסטיים שמרניים, כמו הברית האוונגליסטית, והכנס הבפטיסטי הדרומי. באופן דומה, כנסיות פנטקוסטליות כמו אספות האל, כמו גם כנסיות רסטורציוניסטיות, כמו עדי יהוה וכנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים, נוקטות בעמדה שפעילות הומוסקסואלית אינה מוסרית.
יש קבוצות נוצריות שדוגלות בטיפול המרה ומקדמות קבוצות הומוסקסואלים לשעבר. קבוצה אחת כזו, אקסודוס אינטרנשיונל, טענה כי טיפול בהמרה עשוי להיות כלי שימושי להפחתת התשוקות מאותו המין, ובעוד שלוחות לשעבר של אקסודוס ממשיכות עם דעות כאלה, אקסודוס גינתה מאז את משימת הארגון והתנצלה על הכאב והפגיעה ועל קידום "מאמצי שינוי נטייה מינית ותאוריות מתקנות אודות נטייה מינית שהכפישו הורים." הקונצנזוס הרפואי והמדעי בארצות הברית היא שטיפול המרה עלול להזיק ויש להימנע ממנו מכיוון שהוא עשוי לנצל אשמה וחרדה, ובכך לפגוע בהערכה העצמית ולהוביל לדיכאון ואף להתאבדות. בקהילת בריאות הנפש קיימת דאגה רחבה שקידום טיפול ההמרה עצמו גורם לנזק חברתי על ידי הפצת השקפות לא מדויקות לגבי נטייה מינית ויכולתם של אנשים הומוסקסואלים, לסביות וביסקסואלים/ות לנהל חיים מאושרים ובריאים. קידום זה של הרעיון שהומוסקסואליות היא בלתי מוסרית וניתנת לתיקון עשוי לגרום לתוקפים עתידיים של הומוסקסואלים להרגיש צודקים בזה שהם "עושים את עבודת האל" בכך שהם מצליחים להיפטר מעולמם של הלהט"בים.
הכנסייה הקתולית מלמדת כי משיכה הומוסקסואלית אינה חטא וכי יש להתייחס לאנשי הלהט"ב בחמלה ובכבוד, כמו אל כל האחרים. היא גם מלמדת כי יחסי מין נועדו להתקיים בין בני זוג ממינים נגדיים. מכתב משנת 1992 מאת הקרדינל ג'וזף רצינגר, האפיפיור העתידי בנדיקטוס השישה עשר, גינה את תופעת הבריונות וההטרדות נגד להט"בים. נאמר שם כי לאנשי הלהט"ב "יש אותן זכויות כמו לכל האנשים, כולל הזכות לא להתייחס אליהם באופן שפוגע בכבודם האישי." במכתב נכתב גם:
מגונה שאנשים הומוסקסואלים היו מושא לרשעות אלימה בדיבור או בפעולה. יחס כזה ראוי לגינוי מצד כוהני הכנסייה בכל מקום שהוא מתרחש. זה מגלה סוג של התעלמות מאחרים המסכן את העקרונות הבסיסיים ביותר של חברה בריאה. יש לכבד תמיד את כבודו הפנימי של כל אדם במילה, בפעולה ובדין.
עם זאת, באותו מכתב הציע רצינגר כי עלייה באלימות נגד הומואים אינה מפתיעה אם יוכנסו חוקים להגנה על התנהגות הומוסקסואלית:
...כשמכניסים חקיקה אזרחית כדי להגן על התנהגות שלאיש אין כל זכות מתקבלת על הדעת לקיים אותה, לא הכנסייה ולא מהחברה כולה צריכים להיות מופתעים כאשר נטיות ופרקטיקות מעוותות אחרות תופסות תאוצה ותגובות לא רציונליות ואלימות גוברות.
האפיפיור בנדיקטוס השישה עשר, אז מנהיג הכנסייה הרומית-קתולית קבע כי "הגנה על האנושות מפני הומוסקסואליות הייתה חשובה לא פחות מהצלת העולם משינויי אקלים וכי כל מערכות היחסים מעבר להטרוסקסואליות מסורתית הן "הרס של עבודת האל." האפיפיור פרנציסקוס נתפס כמקבל יותר את הלהט"ב, ואמר לאיש הומוסקסואל כי "אלוהים יצר אותך ככה. אלוהים אוהב אותך ככה. האפיפיור אוהב אותך ככה ועליך לאהוב את עצמך ולא לדאוג ממה שאנשים אומרים."
מניעים > דת > אסלאם

| --- | --- |
 :  ראו גם – להט"ב ואסלאם
הקוראן, ספר האסלאם, מצטט את סיפורם של "אנשי לוט" (הידועים גם כאנשי סדום ועמורה), שהושמדו בזעמו של אללה משום שעסקו במעשים גשמיים תאוותניים בין גברים.
חוקרי האסלאם, כמו שייח' אל-אסלאם, האימאם מאלכ והאימאם שאפי בין היתר, קבעו כי האסלאם אוסר על הומוסקסואליות והורה לעונש מוות על אדם האשם בכך.
העונש החוקי על מעשי סדום השתנה בין בתי הספר למשפטים: יש הקובעים עונש מוות, ואילו אחרים קובעים עונש מתון יותר לפי שיקול דעת. פעילות הומוסקסואלית היא פשע ואסורה ברוב המדינות בהן יש רוב מוסלמי. בחלק ממדינות הרוב המוסלמיות החילוניות יחסית כמו אינדונזיה, ירדן וטורקיה, זה לא המקרה.
בקוראן, בדומה למקרא ולתורה, יש גינוי מעורפל של הומוסקסואליות וכיצד יש להתמודד איתה, והוא מותיר אותה פתוחה לפרשנות. מסיבה זו פנו משפטנים אסלאמיים לאוספי החדית' (דברי מוחמד) וסונה (ספרות חייו). אלה, לעומת זאת, ברורים לחלוטין וקשים במיוחד. אבן אל-ג'וזי מתעד את מוחמד מקלל מקיימי מעשי סדום בכמה חדית', וממליץ על עונש מוות הן עבור השותפים הפעילים והן עבור אלה הפסיביים בפעילות מינית הומוסקסואלית.
סונאן אל-טירמידהי מדווח שוב על מוחמד כי פסק עונש מוות עבור השותף הפעיל ועבור השותף הפסיבי: "כל מי שאתה מגלה שמקימים את חטאם של אנשי לוט, תהרוג אותם, גם זה שעושה את זה וגם את מי שהוא שלו זה נעשה." העיקרון המוסרי או התאולוגי הכללי הוא שאדם שמבצע פעולות כאלה מאתגר את ההרמוניה של בריאת האל, ולכן הוא מורד באלוהים.
השקפות אלה משתנות בהתאם לפלג. קוראניסטים (אלה שאינם משלבים את החדית'ים הנזכרים לעיל במערכת האמונות שלהם) אינם דוגלים בעונש מוות.
יש אימאמים שמטיפים לדעותיהם וקובעים כי הומוסקסואלים ו"נשים שמתנהגות כמו גברים" צריכים להיות מוצאים להורג על פי החוק האסלאמי. אבו אוסאמה במסגד גרין ליין בברמינגהאם הגן על דבריו לחסידים באומרו "אם הייתי קורא להומוסקסואלים כלבים סוטים, מלוכלכים ומטונפים שיש להוציא להורג, זה חופש הביטוי שלי, לא?".
השקפות אסלאמיות עכשוויות אחרות הן כי "פשע ההומוסקסואליות הוא אחד הפשעים הגדולים ביותר, החטא הגרוע והנתעב ביותר במעשים". הומוסקסואליות נחשבת לחטא הגדול ה-11 באסלאם, בימי מלוויו של מוחמד, פעם סלחו לנער עבד על שהרג את אדונו אשר ביצע בו מעשה סדום.
הירי במועדון הלילה באורלנדו בשנת 2016 היה אז הירי ההמוני הקטלני ביותר על ידי אדם ונותר האירוע הקטלני ביותר של אלימות נגד להט"ב בהיסטוריה של ארצות הברית. ב-12 ביוני 2016, עומר סדיק מאטין, מוסלמי ממוצא אפגני יליד ניו יורק, רצח 49 בני אדם ופצע יותר מ-50 במועדון הלילה "פּוֹלְס" (Pulse) באורלנדו, פלורידה. המעשה תואר על ידי החוקרים כמתקפת טרור אסלאמית ופשע שנאה.
מניעים > דת > יהדות

| --- | --- |
 :  ראו גם – להט"ב ויהדות
בעקבות הפסקת הסמיכה, ביהדות לא נעשה שימוש בעונשי מוות במשך יותר מ-2,000 שנה, אך עדיין זרמים רבים עדיין רואים בפעילות מינית הומוסקסואלית חטא. היהדות האורתודוקסית אוסרת בדרך כלל התנהגות הומוסקסואלית. אומנם קיימת מחלוקת לגבי אילו מעשים כפופים לאיסורי הליבה, אולם היהדות האורתודוקסית כולה מעמידה פעולות ליבה מסוימות של הומוסקסואלים, כולל מעשי סדום, בקטגוריה של ייהרג ובל יעבור, הקטגוריה הקטנה של האיסורים המקראיים (הכוללת גם רצח, עבודת אלילים, ניאוף וגילוי עריות) שיהודי מחויב למות ולא לעשותם על פי חוקי ההקרבה העצמית בהלכה היהודית.
ראו גם

עמדות פוגעניות
הטרוסקסיזם
סטריאוטיפים על להט"בים
אונס מתקן
התאבדויות בני נוער להט"בים
בריונות והטרדות נגד להט"ב
ברנדון טינה
מת'יו שפרד
הכנסייה הבפטיסטית וסטבורו
אדמירל דאנקן
אש (ספר)

| --- | --- |

עטיפת הספר "אש" מאת קריסטן קאשור
 מידע כללי
 מאת:  קריסטן קאשור
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  רבות ומרובות
 סוגה:  פנטזיה, ספרות נוער
 הוצאה
 הוצאה:  קבוצת פינגווין 
 תאריך הוצאה:  5 באוקטובר 2009 
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כנרת
 תאריך:  2012
 תרגום:  יעל אכמון
 סדרה
 סדרת ספרים:  "שבע הממלכות"
 ספר קודם:  מחוננת
 הספר הבא:  ביטרבלו
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  003498781
 
אש הוא רומן פנטזיה לנוער מאת קריסטן קאשור, וספר ההמשך ל"מחוננת", ספר הביכורים שלה. בספר זה, השני בסדרת "שבע הממלכות", מסופר סיפורה של אישה צעירה שנחשבת לסוג של מפלצת בשל יכולותיה המיוחדים וניראותה האחרת. כשיצא הספר הוא פתח במקור הרביעי ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וזכה במספר פרסים.
פרסים

"אש" נמנה ברשימת ספרי הנוער הטובים של איגוד הספריות האמריקאי (ALA) לשנת 2010, וכן זכה בפרס Cybils בקטגוריית נוער. הספר זכה גם בפרסים הבאים:
Publishers Weekly Best Children's Books of 2009
Washington Post Best Kid's Book of The Year
Seattle Times Best YA Book of 2009
School Library Journal Best Books of 2009
הוצאה לאור

2009, UK, Gollancz ISBN 0-575-08511-8, 5 October 2009, Hardback
הוצאת כנרת, 2012, 398 עמודים, תרגום: יעל אכמון
הערות שוליים

↑  "Kristin Cashore," This Is My Secret, February 28, 2008.
↑  "The Cybils 2009," 2009 Cybils winners, February, 2010.
↑  "Publishers Weekly" Best Children's Books of 2009, November 2, 2009
↑  "The Washington Post", The Best Kid's Books of the Year, December 13, 2009
↑  "The Seattle Times", The best children's books of 2009, December 28, 2009
↑  "School Library Journal", Best Books 2009, December 1, 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz work: 71f91a9f-ae59-4be3-a795-4f9154ceb6c8
אלסה בסקוב

| --- | --- |

 לידה:  11 פברואר 1874 מריה מגדלנה, שוודיה 
 פטירה:  30 יוני 1953 (בגיל 79) דאנדריד, שוודיה 
 שם לידה:  אלסה מרטמן
 מדינה:  שוודיה 
 מקום קבורה:  בית הקברות של יורשהולם 
 מקום לימודים:  Konstfack, Whitlockska samskolan 
 שפות היצירה:  שוודית
 סוגה:  ספרות ילדים
 בן או בת זוג:  נתנאל בסקוב (1897–?) 
 צאצאים:  גונטר בסקוב, בו בסקוב, Börje Beskow 
 www.elsabeskow.se
 
אלסה בסקוב (בשוודית: Elsa Beskow; ‏11 בפברואר 1874 - 30 ביוני 1953) הייתה סופרת ומאיירת ספרי ילדים שוודית.
ביוגרפיה

אלסה נולדה בסטוקהולם לאיש העסקים ברנט מרטמן, אשר הגיע לשוודיה מברגן, נורווגיה, ולאמה- אוגוסטה פהלסטדט, ממשפחה שוודית. אחת מדודותיה, אליס טגנר, הייתה אשת חינוך אשר טבעה בשנת 1900 את המושג "המאה של הילד". טגנר היוותה עבור אלסה דמות מופת שעיצבה את תפישת עולמה בכל הנוגע לראיית הילדים כבעלי זכות לילדות בריאה, חווייתית ומוגנת. אלסה הייתה השנייה מבין שישה ילדים, אח בכור וחמש בנות. כשהייתה בת 15, הלך האב לעולמו והמשפחה ירדה מנכסיה. אוגוסטה והבנות עברו לגור עם שתים מאחיותיה ואחיה של אוגוסטה, אשר חיו ביחד ואילו הבן עבר לגור עם דודה אחרת. שלוש הדודות הפכו למקור השראה לסיפורי דודה ירוקה, דודה חומה ודודה לבנדר העדינה, ואילו הדוד היה השראה לדמותו של דוד כחול, כפי שכינוהו הילדים בסיפורים.
אלסה למדה בבית החינוך לאמנות ובמכללה האוניברסיטאית לאומנויות שנקראה אז "טכניקה סקולאן", או "בית הספר הטכני", בסטוקהולם. בבגרותה למדה בבית החינוך לאמנות ובמכללה האוניברסיטאית לאומנויות בסטוקהולם.
את בעלה, שבעברו היה שר בממשלת שוודיה ובעל תואר דוקטור לתאולוגיה, נתנאל בסקוב (אנ') פגשה לראשונה בשנת 1897. הם הכירו במכללה בה לימד. היא החלה בקריירה כסופרת ומאיירת סמוך לנישואיה עם נתנאל בסקוב (אנ'). בשתים-עשרה השנים הראשונות לנישואים נולדו לה, לסירוגין, בכל שנה ספר ובכל שנה ילד. אחר כך ראו אור עוד עשרים וארבעה ספרים שהטקסט והאיורים שבהם - כולם משלה, ועשרה ספרים בהם היא הוסיפה איוריה לטקסטים של סופרים אחרים. בניה שימשו כמודל כמעט לכל הדמויות של הילדים - בנים ובנות כאחד. ספריה רואים אור בעברית בהוצאת משכן ספרים.
בשנה השלישית לנישואיה, אלמנתו של ויקטור רידברג תרמה להם את הוילה שבנו. ויקטור הלך לעולמו בטרם הספיקו לעבור אליה.
בחלק מהספרים, דוגמת "חגיגת הפרחים", חלק מהטקסט הוא בצורת שירים אותם היא גם הלחינה.
האווירה בבית בו אלסה גדלה, הייתה מלאת חיוניות, ליברלית ואמנותית. הייתה זאת אווירה שונה בתכלית מהאווירה הכבדה ששררה במשפחת בסקוב ממנה הגיע בעלה. התנשאותם ואי קבלתם אותה, פגעה בה. בציוריה היא הביעה את הקונפליקטים שהתלוו לכך בצורה אמנותית, מחויכת וכואבת בה בעת. הבדלי האופי היו גם מקור לנתקים ועדיין אהבתם זה לזה גברה. נתנאל בסקוב היה קשור עם תנועת האמנויות והאומנויות ועם התנועה האנתרופוסופית ודרכו אלסה בסקוב לקחה חלק בפעילותן בשוודיה.
אחד מבניה נהרג בתאונת מזחלת שלג לפני יום הולדתו השמיני ולקח לה שנים לקום מצערה ולחזור ליצירתה.
בשנת 1930 ביקרה בארץ ישראל. ובעקבות ביקורה כתבה את הספר "ביצת השמש" ובאחד מהאיורים בספר מופיעה תמונה משפת הכנרת.
את חייה סיכמה בראיון לפני מותה, בספר הביוגרפיה שערכה סטינה המר, במילים: ”חיי היו גביע מלא עד תום שלא הייתי מוותרת על אף טיפה ממנו.”
כתיבתה

בשנת 1894 החלה אלסה בסקוב לעבוד במגזין הילדים Jultomten.לאחר מכן היא החלה להוציא לאור ספרים משלה ובהם היא הכותבת והמאיירת בטכניקה מיוחדת שהיא פיתחה. ספריה שזורים אלמנטים מהמציאות בשוודיה באותם ימים עם עמודי התווך של מעשיות עמים ואגדות ואף מהמיתוסים הקדומים. בכל הסיפורים כמעט, הילדים זוכים לפגוש שדונים, גובלינים (יצורים מהסוג של עוץ לי גוץ לי מהסיפור של האחים גרים) גמדים, פיות, וחיות המדברות בלשון אדם. הנושאים המרכזיים עוסקים ביחסים שבין ילדים ובינם ובין עצמם, בינם ובין חיות וצמחים, בינם ובין המבוגרים המחנכים אותם. הילדים חרוצים ופעלתנים, שובבים וסקרניים מאוד, נוקטים יוזמה ולומדים מהטבע. עבודתה נתנה במה לאווירה ביתית שמחה באזור הכפרי השוודי של סוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים.
בסקוב הפכה להיות אחת האמניות האהובות ביותר מכל סופרי הילדים השוודים. רבים מספריה הפכו לקלאסיקה והם מודפסים ללא הרף. היא גם איירה גם ספרי אותיות וספרי שירים לבתי ספר שוודיים. דפי הספרים שלה ממוסגרים לרוב על ידי מסגרת דקורטיבית בסגנון אר-נובו.
כל יצירותיה נודעות כסיפורים פשוטים ועליזים, מאוירים ביופי יוצא דופן.
פרסים והוקרה

פרס אלסה בסקוב נוסד בשנת 1958 והוא ניתן למאייר ספרי התמונות השוודי הטוב ביותר בשנה.
עבודות נבחרות

Children from Solbacka, 1898
Olle's ski trip, 1907
George's book, 1916
Aunt Green, Aunt Brown and Aunt Lavender, 1918
Little Lasse in the garden, 1920
Baby Brother's sailing journey, 1921
Bubble Muck, 1921
Grandma's quilt, 1922
Christopher's harvest time, 1923
Aunt Brown's Birthday, 1925
Jan and all his friends, 1928
Hat Cottage, 1930
Grandma and-down Light, 1930
Around the year, 1931
The Sun Egg, 1932
Woody, Hazel & Little Pip, 1939
Talented Annika, 1941
Uncle Blue's New Boat, 1942
Peter and Lotta's Adventure, 1947
Red bus, green car, 1952
עבודות נבחרות > תורגמו לעברית

סיפורה של ישישונת קטנטונת, 1897
פטר בארץ גרגרי היער, 1901
ילדי היער, 1910
חליפת הצמר החדשה של פלה, 1912
חגיגת הפרחים, 1914
ביצת השמש, 1932 (נכתב בעקבות ביקורה בארץ ישראל)
לקריאה נוספת

האמר, סטינה אלסה בסקוב (1958)
Håkansson, Gunvor Elsa Beskow och Astrid Lindgren (1967)'
Sjögren, Margareta Elsa Beskow och hennes world (1983)
Elsa Beskow at Svenskt kvinnobiografiskt lexikon
הערות שוליים

↑  Björkman, Ivar; Djursholm – staden på landet (Djursholms Forntid och Framtid, 1982) ISBN /91-85549-00-2
↑  רינת פרימו, כדאי שתדעו: יש לכם בבית גמדים!, באתר ynet, 11 במרץ 2009
1 2  "Elsa Beskow". Credo.
↑  Ahlgren, Stig (1977). Insnöad: Läsning i blandade ämnen. Ystad: Rabén & Sjögren. p. 138. ISBN 9789129479195.
↑  Liukkonen, Petri. "Elsa Beskow". Books and Writers (kirjasto.sci.fi). Finland: Kuusankoski Public Library. אורכב מ-המקור ב-27 ביולי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anita Silvey (1995). Children's Books and Their Creators. Houghton Mifflin Harcourt. pp. 59–. ISBN 0-395-65380-0.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297672605171  PLWABN: 9810591329205606  BIBSYS: 90514996  BNE: XX5629807  BnF: cb11891776z (data)  CiNii: DA03446527  GND: 118176420  ISNI: 0000 0001 2037 3398  KulturNav: b46f8e02-78d5-4301-ab85-fe15ece79e00  LCCN: n79053780  MusicBrainz: 208a1c2c-efa9-4bd1-b153-57d8364f2cab  NDL: 00433184  NKC: mub2017959663  NLA: 36246300  NLK: KAC200802141  NTA: 06953022X  RERO: 02-A006073566  RKD: 301835  SELIBR: 178164  SNAC: w6rz1z3m  SUDOC: 026725398  Trove: 1236058  ULAN: 500169157  VIAF: 97459375   WorldCat (עם VIAF): 97459375
ביטרבלו

| --- | --- |

עטיפת הספר "ביטרבלו" - רקע כחול ושלושה מפתחות על צרור מאחורי כותרת הספר
 מידע כללי
 מאת:  קריסטן קאשור
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  פנטזיה
 הוצאה
 הוצאה:  Dial
 תאריך הוצאה:  2012
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  כנרת זמורה-ביתן דביר
 תאריך:  2014
 סדרה
 סדרת ספרים:  "שבע הממלכות"
 ספר קודם:  "אש"
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  מסת"ב 0803734735
 הספרייה הלאומית:  003645872
ביטרבלו הוא רומן פנטזיה לנוער מאת הסופרת האמריקאית קריסטן קאשור. זהו הספר השלישי בסדרת "שבע הממלכות", כאשר קודמים לו "מחוננת" ו"אש".