הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956
בחירות כלליות > מסע בחירות

סטיבנסון עבד קשה כדי לנצח, כשבפעם הראשונה התעמולה בטלוויזיה הייתה במה מרכזית. רוב הפרסומות התרכזו בעקרות בית, מפני שניצחונו של אייזנהאואר ב-1952 התבסס, במידה רבה, על הקול הנשי. כמה פרשנים טענו שהטלוויזיה הייתה גורם מרכזי בהחלטתו של אייזנהאואר בן ה-66 לרוץ לכהונה נוספת לאחר התקף הלב שחווה. הטלוויזיה אפשרה לו להגיע לכל האזרחים ללא נסיעה ברחבי המדינה.
סטיבנסון הציע להעלות את התקציב הממשלתי למען תוכניות רווחה והסכמים עם ברית המועצות, הפחתת תקציב הביטחון וסיום דו-צדדי של ניסויים גרעיניים. הוא גם הציע להפסיק את גיוס החיילים ולעבור לצבא של מתנדבים. אייזנהאואר התנגד לרעיונות האלה, אף על פי שעבד גם הוא על חוק להפסקת ניסויים גרעיניים. אייזנהאואר שמר על האהדה שהשיג במלחמת העולם השנייה, והוביל בכל הסקרים.
אייזנהאואר גם קיבל תמיכה בגלל שני משברי חוץ שקרו כמה שבועות לפני הבחירות. אזרחי הרפובליקה העממית של הונגריה החליטו למרוד בשלטון הסובייטי, מה שהוביל לפלישה סובייטית למדינה ב-26 באוקטובר. כעבור שלושה ימים, ובמצרים, כוחות צבא ישראלים, צרפתים ובריטים פלשו לסיני כדי למוטט את משטרו של גמאל עבד אל נאצר ולכבוש את תעלת סואץ שהולאמה זמן קצר קודם לכן. רוב הלחץ במלחמת סיני הגיע מהאו"ם (ניקסון טען שהמדינה לא יכלה לגנות את הפלישה הסובייטית להונגריה אולם לתמוך בפלישה הישראלית באותה נקודת זמן), והמרד ההונגרי רוסק בתוך כמה ימים. אייזנהאואר גינה את שתי הפעולות אך רק הצליח ללחוץ על כוחות המערב לסגת מסיני.
פעולות אלה חיזקו את התמיכה באייזנהאואר, אולם ממשלות זרות לא ראו זאת ככה. ממשל אייזנהאואר גם תמך בפסק דין בראון נגד מועצת החינוך ב-1954, שסיים את ההפרדה הגזעית החוקית בבתי ספר ציבוריים. כתוצאה, אייזנהאואר קיבל את תמיכתם של 40% מהמצביעים השחורים. הוא היה הרפובליקני האחרון שקיבל כמות כזאת של תמיכה ממצביעים שחורים. סטיבנסון, לעומת זאת, התנגד למעורבות המשפטית בנושא, בטענה שאין צורך לבצע ניסויים חברתיים. זאת בניגוד לתמיכה הדמוקרטית המסורתית בזכויות האזרח.
אייזנהאואר הוביל בכל הסקרים בהפרשים גדולים. בבחירות זכה אייזנהאואר ב-57% מקולות המצביעים, וב-41 מתוך 48 מדינות. סטיבנסון זכה רק ב-6 מדינות דרומיות ובמדינת הגבול מיזורי, ונהיה המועמד המפסיד הראשון מאז ויליאם ג'נינגס ברייאן ב-1900 שזכה במיזורי. אייזנהאואר ניצח בלואיזיאנה, והיה למועמד הרפובליקני הראשון שזכה בה מאז סיום תקופת השיקום.
| המועמד לנשיאות | מפלגה | מדינה | כמות האלקטורים | השותף | מדינת השותף | כמות האלקטורים של השותף |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| דווייט אייזנהאואר | רפובליקנית | ניו יורק | 457 | ריצ'רד ניקסון | קליפורניה | 457 |
| עדלי סטיבנסון | דמוקרטית | אילינוי | 73 | אסטס קיפאובר | טנסי | 73 |
| ללא | לא מחויבים |  | 0 | ללא |  | 0 |
| תומאס אנדרוז | זכויות המדינות | וירג'יניה | 0 | תומאס וורדל | קליפורניה | 0 |
| אריק האס | העבודה הסוציאליסטית | ניו יורק | 0 | ג'ורג'יה קוזיני | ויסקונסין | 0 |
| אנוק הולטוויק | האיסור | אילינוי | 0 | אדווין קופר | קליפורניה | 0 |
| פארל דובס | העובדים הסוציאליסטים | ניו יורק | 0 | מיירה וייס | קליפורניה | 0 |
| הארי פ. בירד | זכויות המדינות/עצמאי | וירג'יניה | 0 | ויליאם ג'נר | אינדיאנה | 0 |
| דרלינגטון הופס | הסוציאליסטית | פנסילבניה | 0 | סמואל פרידמן | ניו יורק | 0 |
| הנרי קרייבסקי | האמריקאית השלישית | ניו ג'רזי | 0 | אנה יזו | ניו ג'רזי | 0 |
| ג'רלד סמית' | הנוצרים הלאומית | מישיגן | 0 | צ'ארלס רוברטסון | מישיגן | 0 |
| וולטר ג'ונס | דמוקרטית | אלבמה | 1 | הרמן טלמדג' | ג'ורג'יה | 1 |

מערכת הבחירות הייתה האחרונה בה היו רק 531 אלקטורים, לאחר צירוף אלסקה והוואי לארצות הברית ב-1959.