stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרזייה
הערות שוליים

1 2  Adam Bernstein, "Persian songstress a voice of Iranian political dissent," וושינגטון פוסט, 15 October 2010. Accessed 26 October 2010
↑  hatef, کنسرت بین المللی ارکستر فارابی؛ ترویج فرهنگ نیکوکاری و نوع دوستی- Farabi International Orchestra, سايت خبری تحليلی موسيقی پارس :: اخبار موسيقی :: گزارش کنسرت, ‏2015-05-02 (ב־)
1 2 3  Trevor Mostyn, "Marzieh obituary", The Guardian, 19 October 2010, Accessed 26 October 2010.
1 2  "Diva defied Iran's Mullahs", Daily Telegraph, 21 October 2010. Accessed 26 October 2010
↑  "French TV covers Iranian singer Marzieh's Funeral", National Council of Resistance of Iran, 20 October 2010. Accessed 26 October 2010
↑  Marzieh Passes Away in Exile (Iranian.com, in English)]
↑  Diva of Persian music passes away (Swedish Friends of Free Iran / FOFI)
↑    Marzieh (Obituary), The Telegraph, 21 October 2010
↑  Margalit Fox,"Marzieh, Iranian Singer and Voice of Dissent, Dies at 86", New York Times, 16 October 2010. Accessed 26 October 2010
↑  Maryam Rajavi, "Message of Mrs. Rajavi". 13 October 2010. Accessed 26 October 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400413505171  BnF: cb13988207p (data)  ISNI: 0000 0003 9065 996X  LCCN: n96071643  MusicBrainz: 7e2d5988-5864-4298-b26b-88264d3d1b20  NTA: 074108808  SUDOC: 07925411X  VIAF: 284292768   WorldCat (עם VIAF): 284292768 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "מרזייה".
ארונה של מרזייה בבית הקברותAuvers-sur-Oise שבפריז ב־18 באוקטובר 2010
מריה אנטוניה, דוכסית בוואריה

מריה אנטוניה, דוכסית בוואריה (בגרמנית: Maria Antonia von Bayern; 18 ביולי 1724 –  23 באפריל 1780), הייתה בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ואשתו של פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
ביוגרפיה

מריה אנטוניה נולדה ב-18 ביולי 1724 בארמון נימפנבורג, מינכן, לקרל אלברכט, נסיך הכתר של בוואריה ומריה אמליה, ארכידוכסית אוסטריה, בתם של יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ווילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג. בצעירותה קיבלה מריה אנטוניה חינוך יוצא מן הכלל, והשתלמה במיוחד באמנויות, ובכלל זה ציור, כתיבה שירה ומוזיקה.
ב-13 ביוני 1747 התחתנה מריה אנטוניה עם בן דודה פרידריך כריסטיאן, נסיך הכתר של סקסוניה, וב-20 ביוני באותה שנה מומשו הנישואים בדרזדן. נישואי הזוג היו מאושרים, ונולדו להם 9 ילדים.
במהלך מלחמת שבע השנים עזבה מריה אנטוניה את דרזדן, ועברה לגור בפראג ובמינכן. בשנת 1763 מת חמיה אוגוסט השלישי, מלך פולין, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ובעקבות כך חזרה מריה אנטוניה לדרזדן. כעבור 10 שבועות מת בעלה פרידריך כריסטיאן, ובנה פרידריך אוגוסט השלישי, הנסיך הבוחר מסקסוניה עלה לשלטון במקומו, תוך שמריה אנטוניה משמשת כעוצרת יחד עם גיסה פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה. במהלך כהונתה היא התנגדה לוויתורו של בנה על הכתר הפולני, והיא הקימה בדרזדן מפעל טקסטיל ומבשלת בירה. בשנת 1768 הגיע בנה פרידריך אוגוסט לבגרות ונטל את השלטון לידיו, וב-23 באפריל 1780 מתה מריה אנטוניה בביתה בדרזדן.
משפחתה

ב-13 ביוני 1747 התחתנה מריה אנטוניה עם פרידריך כריסטיאן, הנסיך הבוחר מסקסוניה, ממנו היו לה 9 ילדים:
בן (1748).
פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה (1750–1827), התחתן עם אמליה מצווייבריקן-בירקנפלד.
קרל מקסימיליאן, נסיך סקסוניה (1752–1781).
יוזף, נסיך סקסוניה (1754–1763).
אנטון, מלך סקסוניה (1755–1836), התחתן עם מריה קרולינה, נסיכת סבויה, ולאחר מותה התחתן עם מריה תרזה מאוסטריה.
מריה אמליה, נסיכת סקסוניה (1757–1831), התחתנה עם קרל השני אוגוסט, דוכס צווייבריקן.
מקסימיליאן, נסיך הכתר של סקסוניה (1759–1838), התחתן עם קרולינה, נסיכת פארמה, ולאחר מותה התחתן עם מריה לואיזה קרלוטה, נסיכת בורבון-פארמה.
תרזה מריה, נסיכת סקסוניה (1761–1820).
בן (1762).
מרי לם

| --- | --- |

 לידה:  3 בדצמבר 1764 לונדון, ממלכת בריטניה הגדולה 
 פטירה:  20 במאי 1847 (בגיל 82) לונדון, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום קבורה:  כנסיית אול סיינטס, אדמונטון 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  הסוחר מוונציה, הלילה השנים עשר, שני האדונים מוורונה, אילוף הסוררת, כטוב בעיניכם, פריקלס, נסיך צור, אגדת חורף, חלום ליל קיץ, מסיפורי שייקספיר, סוף טוב הכל טוב 
 
מרי אן לם (באנגלית: Mary Ann Lamb; ‏3 בדצמבר 1764 – 20 במאי 1847) הייתה סופרת אנגלייה, שנודעה בעיקר בשיתוף הפעולה עם אחיה, צ'ארלס לם, בכתיבת העלילות של סיפורי שייקספיר, אשר מלכתחילה נועדו לילדים, אך נקראו גם על ידי המבוגרים.
מרי סבלה מהפרעות נפשיות קשות, ובשנת 1796 דקרה למוות את אמה בהתקף פסיכוטי. אחיה, צ'ארלס, טיפל בה במסירות במהלך חייו, וסלון ביתם היווה מוקד לסופרים ואמנים מהמעגל התרבותי של לונדון בתקופתם, ביניהם, המשוררים ויליאם וורדסוורת' וסמואל טיילור קולרידג'.
קורות חיים

מרי לם נולדה בלונדון, כבת שלישית מתוך שבעת ילדיהם של ג'ון ואליזבת לם. רק שלושה מהילדים שרדו: ג'ון הבן, מרי וצ'ארלס. לאחר מותו של המעסיק של אביה ואירוע מוחי של האחרון, נכנסה המשפחה למצוקה כלכלית. גם אמה של מרי חלתה, ואילו אחיה, צ'ארלס, אושפז בשנת 1795 בבית חולים פסיכיאטרי לתקופה קצרה, עקב התמוטטות עצבים. מרי עבדה כתופרת כדי לסייע בכלכלת המשפחה וטיפלה באמה. המעמסה עליה הייתה כבדה מאוד, ונראה שהשפיעה על מצבה הנפשי.
ב-22 בספטמבר 1796, בעת מריבה קשה עם אמה, נטלה מרי סכין מטבח ודקרה אותה למוות, לעיניהם של אחיה ג'ון ודודתה שרה לם, שהגיעה לביתם כדי לסייע למשפחה. צ'ארלס הגיע במרוצה ולקח את הסכין מידיה. מרי אושפזה כבר באותו הערב בבית חולים פסיכיאטרי ואובחנה כחולת רוח, ועל כן איננה אחראית למעשיה.
לאחר שישה חודשים החזיר אותה צ'ארלס לביתם וטיפל בה ובהתקפיה החוזרים ונשנים, עד סוף ימיו. היא המשיכה לעבוד כתופרת והרבתה לקרוא ספרים, אותם שאלה מהספרייה הציבורית. בשנת 1799 מת ג'ון, האח הבכור, ומרי עברה לגור עם צ'ארלס בלונדון. שניהם נותרו רווקים כל ימיהם.
בשנת 1801 הקימו מרי וצ'ארלס מעין מועדון ספרותי, בו השתתפו סופרים ואמנים שונים, וביניהם גם וורדסוורת' וקולרידג' כשהזדמנו למקום. החל מאותה תקופה התמכר צ'ארלס לאלכוהול, ומרי השגיחה עליו בעת שהשתכר, כשם שהוא השגיח תדיר על בריאותה.
צ'ארלס מת בשנת 1834, ואילו מרי, שמחלתה החמירה בשנותיה האחרונות, מתה בשנת 1847 ונקברה לצדו של אחיה.
עבודתה הספרותית

בשנת 1807 הוציאו מרי וצ'ארלס את האוסף "מסיפורי שייקספיר" (Tales from Shakespeare) – קובץ של סיפורי פרוזה, אשר עובדו מהמחזות של ויליאם שייקספיר, ואשר נועדו לילדים. מרי כתבה את ההקדמה ואת סיפורי ארבע עשרה הקומדיות, וצ'ארלס תרם את סיפורי הטרגדיות. הכתיבה החלה תודות לבקשתה של חברתה של מרי שתכתוב לילדי בית הספר על מחזותיו של שייקספיר. על אף שאת רוב העבודה עשתה מרי, רק שמו של צ'ארלס הופיע על השער, עד המהדורה השביעית.
הספר זכה להצלחה גדולה. עד שנת 1825 הוא יצא כבר בתשע מהדורות. הם המשיכו וכתבו, לאחר מספר שנים, ספרים נוספים בנושא, ואף הוציאו שירים לילדים. הצלחתם הביאה רווחה כלכלית לאח והאחות והמעגל הספרותי שלהם הלך והתרחב.
הספר פופולרי גם היום, והוא מהווה את אחד הנושאים החשובים בספרן של מרי אן שייפר ואנני בורוז: מועדון גרנזי לספרות ולפאי קליפות תפודים, שיצא בשנת 2008.
עבודתה הספרותית > המחזות שנכללו בספר: Tales from Shakespeare מאת מרי וצ'ארלס לם

The Tempest (Mary Lamb) – הסערה
A Midsummer Night's Dream (Mary Lamb) – חלום ליל קיץ
The Winter's Tale (Mary Lamb) – אגדת חורף
Much Ado About Nothing (Mary Lamb) – מהומה רבה על לא מאומה
As You Like It (Mary Lamb) – כטוב בעיניכם
Two Gentlemen of Verona (Mary Lamb) – שני האדונים מורונה
The Merchant of Venice (Mary Lamb) – הסוחר מוונציה
Cymbeline (Mary Lamb) – צימבלין
King Lear (Charles Lamb) – המלך ליר
Macbeth (Charles Lamb) – מאקבת
All's Well That Ends Well (Mary Lamb) – סוף טוב הכל טוב
The Taming of the Shrew (Mary Lamb) – אילוף הסוררת
The Comedy of Errors (Mary Lamb) – קומדיה של טעויות
Measure for Measure (Mary Lamb) – מידה כנגד מידה
Twelfth Night (Mary Lamb) – הלילה השנים עשר
Timon of Athens (Charles Lamb) – טימון איש אתונה
Romeo and Juliet (Charles Lamb) – רומאו ויוליה
Hamlet, Prince of Denmark (Charles Lamb) – המלט
Othello (Charles Lamb) – אותלו
Pericles, Prince of Tyre (Mary Lamb) – פריקלס נסיך צור
עבודתה הספרותית > ספרים נוספים

The Works of Charles and Mary Lamb – Vols 1–6, by Charles Lamb and Mary Lamb
The Blue Jar Story Book by Edgeworth, Lamb, Lamb, and Mant
The letters of Charles Lamb : to which are added those of his Sister Mary Lamb
הערות שוליים

↑  Hitchcock, Susan Tyler (2005). Mad Mary Lamb. New York, London: W. W. Norton & Company. ISBN 0-393-05741-0
↑  The Best Letters of Charles Lamb cy Charles Lamb, Itroduction
↑  Works of Charles Lamb and Mary Lamb. Letter 1, 1976
1 2 3  Hitchkook... (see above)
↑  Mary Lamb, Encyclopedia Britannica
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007310127205171  PLWABN: 9810608205205606  BIBSYS: 90887499  BNE: XX1003561  BnF: cb11910804n (data)  CiNii: DA01012457  GND: 118778501  ISNI: 0000 0001 2124 4205  LCCN: n50037868  LNB: 000156214  MusicBrainz: 82f77d83-f727-4476-ad5e-1886f111d519  NDL: 00446702  NKC: ola2003172344  NLA: 35859330  NLG: 117275  NLK: KAC199615804  NSK: 000003369  NTA: 068440715  SELIBR: 250659  SNAC: w676664m  SUDOC: 026962330  Trove: 1119395  VcBA: 495/347314  VIAF: 24603799   WorldCat (עם VIAF): 24603799 
"מסיפורי שייקספיר" מהד' חמישית. רק החל מהמהדורה השביעית החל להופיע גם שמה של מרי לם בשער
מרכבות האלים

ערך זה עוסק בספר וסרט של אריך פון דניקן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  אריך פון דניקן
 שפת המקור:  גרמנית
 סוגה:  עב"מולוגיה 
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת בונייר, G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  1968
 מספר עמודים:  188
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת צ'ריקובר
 תאריך:  1975
 תרגום:  עמשי לוין
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-85-06-04493-3
 הספרייה הלאומית:  002046368, 001808333, 001813552
 
מרכבות האלים (בגרמנית: Erinnerungen an die Zukunft) הוא ספר וסרט תיעודי (המבוסס על הספר) מעוררי מחלוקת של הסופר השווייצרי אריך פון דניקן, ובהם טוען פון דניקן כי התרבות האנושית החלה כתוצאה מביקורם של חייזרים קדומים בכדור הארץ.
הספר יצא לאור בשנת 1968, תורגם ל-28 שפות והפך מיד לרב-מכר בארצות הברית, גרמניה ו-38 מדינות נוספות. מאז פרסם פון דניקן מעל 20 ספרים באותו נושא שנמכרו בכ-60 מיליון עותקים בעולם.
בשנת 1970 הופק בגרמניה סרט תיעודי באורך מלא בשם "מרכבות האלים" המבוסס על הספר ועל ספר ההמשך "אלים מן החלל החיצון". הסרט נערך מחדש בארצות הברית בשנת 1973 כסרט לטלוויזיה בשם: "בעקבות אסטרונאוטים קדומים" (In Search of Ancient Astronauts). הצלחת הספר והסרט גררה חיקויים רבים שהידועים בהם הם ספריו של זכריה סיטשין.
בשנת 1996 הפיקה חברת הטלוויזיה האמריקאית ABC סרט טלוויזיה תיעודי המבוסס על הרעיונות שבספר בשם "מרכבות האלים – התעלומות נמשכות" (Chariots of the Gods - The Mysteries Continue).
בקיץ 2003 החלה הקרנת סדרת מדע בדיוני בשם "מרכבות האלים" שהיא שילוב בין סוגת (ז'אנר) החקירה הרפואית בנוסח סדרת הטלוויזיה CSI והרפתקאות נוסח אינדיאנה ג'ונס.
הטענה המרכזית

לפי פון דניקן, אסטרונאוטים חייזרים הגיעו לכדור הארץ כמה פעמים במהלך ההיסטוריה האנושית. בביקוריהם אלה הם התקבלו כאלים על ידי האוכלוסייה המקומית. החייזרים בחרו את האינטליגנטי מבין האוכלוסייה המקומית כ"מלך" וסיפקו לו אמצעי להתקשרות עם האלים ("מכשיר רדיו"). הם לימדו את בני המקום אורחות ציוויליזציה בסיסיות ביותר וכן כמה ערכי מוסר, במגמה לאפשר את התפתחותו של סדר חברתי.
החייזרים היפרו כמה נשים שנבחרו במיוחד ובכך יצרו גזע חדש שדילג על שלב בסולם האבולוציה הטבעית. בביקוריהם החוזרים נבדקו תוצאות ההפריה. המשפחות הלא מוצלחות הוכחדו או הועברו לאזור אחר ונשים נבחרות הופרו שוב.
כשהחייזרים עזבו הם השאירו אחריהם סימנים שרק חברה מפותחת מבחינה טכנית ומתמטית תוכל להבינם שנים רבות אחר כך.
מהלך כזה של ההיסטוריה מתיימר להסביר את תעלומת הופעתו של האדם המודרני, האדם החושב (הומו-סאפיאנס) שאין יודעים בוודאות מאין הופיע, ואת תעלומת היעלמו של האדם הניאנדרטלי שנעלם תוך 5,000 עד 10,000 שנה לאחר הופעת האדם המודרני (לפני כ-30,000 שנים). שתי תופעות אלה אינן מתיישבות לחלוטין עם העובדות הידועות למדע כיום. כמו כן, הספר בא ליישב תעלומות שונות בתנ"ך ובברית החדשה, שנראות סתומות לקורא הממוצע.
הביקורת על הספר

בין הביקורות על התאוריה שבספר:
כיצד ייתכן שגזע זר מכוכב אחר מסוגל להפרות את תושבי כדור הארץ? הסתירה מתרחבת לאור טענתו של פון דניקן עצמו בתחילת הספר, שההנחה שחיים בכלל וחיים אינטליגנטיים בפרט חייבים להיות מבוססים על תנאים דומים לאלו שבכדור הארץ, בטעות יסודה. כלומר, על פי הגיונו החייזרים שהפרו את בנות האדם היו בכלל בעלי כימיה שונה משלנו.
כיצד הוא מעלה את התמיהות בנוגע לאי הפסחא? תור היירדאל בספרו "אקו אקו" שיצא לאור עשור לפני ספרו של פון דניקן, מספר כי ניסוי פשוט שערך הראה שצוות של שישה אנשים המצוידים בנקרי אבן בלבד יכול לחצוב פסל כדוגמת הפסלים הענקיים של אי הפסחא תוך שנה, וכי צוות של כמה עשרות אנשים הצליח באמצעים פרימיטיבים להעמיד פסל כזה על הבמה תוך 18 יום. מדוע דבק פון דניקן בעובדה שאין עצים באי הפסחא כיום ומתעלם מתוצאות החפירות הארכאולוגיות המוכיחות שבעבר אי הפסחא היה מיוער, ולכן היה לתושבי האי הקדומים עץ הנדרש לעבודות הבנייה?
פון דניקן טוען כי: "העובדה שהמצרים הקדמונים השתמשו בלוח שנה המבוסס על הכוכב סיריוס מתמיהה כיוון שסיריוס נראה רק עם שחר ורק על קו האופק". לטענת המתנגדים לרעיונותיו, זוהי דוגמה להטעיה. לדבריהם, סיריוס הוא אחד הכוכבים הבוהקים בשמים ונראה במצרים היטב במרכז השמים.
פון דניקן מזכיר בפליאה את יכולתם של המאיה לחשב את שנת נוגה בת 584 הימים. אולם, האמת היא ששנת נוגה היא בת 225 ימים בלבד. המספר 584 מתאר את המחזור של שנת נוגה כפי שצופה מכדור הארץ יראה אותם, וכל שהמאיה היו צריכים לעשות הוא לספור ימים עד שנוגה חזר לאותה נקודה בשמים.
בנקודה האחרונה טמונה בעצם עיקר חולשתו של הספר. אין ספק שפון דניקן אינו מקבל את העיקרון שבבסיס תערו של אוקאם שהוא כלי בסיסי בידי אלו המחפשים אחר הסברים לתופעות שונות. כלומר, פון דניקן אינו מסכים כי "כאשר ישנם שני הסברים שווי ערך לאותה תופעה, ההסבר הפשוט יותר הוא הנכון" כפי שגורס העיקרון. למעשה, חולשתו העיקרית היא העובדה שיש דרכים פשוטות יותר להסביר את התופעות עליו מדבר הספר. הספר מתבסס על תאוריות שאינן ברורות מאליהן ואינן אינטואיטיביות, גם במקרים בהם קיימים הסברים פשוטים יותר, והעובדה שהספר הולך בדרך של תאוריות לא שגרתיות לכל אורכו הוא למעשה נקודת התורפה שלו.
הסתייגותה של הקהילה המדעית מפון דניקן הייתה אחד הגורמים לפרסומו ב-1976 של הספר "The Space-Gods Revealed" ("חשיפת אלי-החלל") מאת רונלד סטורי. הספר מפריך ביסודיות, עמוד אחר עמוד כמעט, את הטענות והראיות בספר "מרכבות האלים". פון דניקן הודה כי זייף חרסים שהראו כביכול "צלחות מעופפות", אשר הופיעו בספרו.
לקריאה נוספת

אריך פון דניקן, מרכבות האלים: מצפונות העתיד אל מסתרי העבר, הוצאת צ'ריקובר, 1968. תרגום מגרמנית Erinnerungen an die Zukunft על ידי עמשי לוין.
Philip J. Klass, UFOs Explained, Random House, 1974
הערות שוליים

↑   יונתן בן-דב, מוצא המיתוס על החייזרים שהורישו ציביליזציה לאנושות, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2013
↑  ביקורת קולנוע - ד"ש מעולמות רחוקים, "העולם הזה", גיליון 1750 מ-17 במרץ 1971, עמוד 31
אחד מפסלי הענק באי הפסחא שלטענת פון דניקן נוצר על ידי חייזרים
מריה אנטוניה, נסיכת פורטוגל

מריה אנטוניה אדלייד קמילה קרולינה אאולליה ליאופולדינה סופיה אינס פרנסיסיקה דה אסיס אי דה פאולה מיכאלה רפאלה גבריאלה גונזגה גרגוריה ברנאדינה בנדיטה אנדריאה דה ברגנסה, נסיכת פורטוגל ; ‏28 בנובמבר 1862 – 14 במאי 1959) הייתה בתו של מיגל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו של רוברטו הראשון, דוכס פארמה.
ביוגרפיה

מריה אנטוניה נולדה ב-28 בנובמבר 1862 בטירת ברונבאך, ורטהיים אם מיין, למיגל הראשון, מלך פורטוגל ולאדליידה מלוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג, בתם של קונסטנטין, נסיך הכתר של לוינשטיין-ורטהיים-רוזנברג ואגנס, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג, ששהו בגלות לאחר שגורשו מפורטוגל במהלך המלחמות הליברליות.
ב-15 באוקטובר 1884 התחתנה מריה אנטוניה עם רוברטו הראשון, דוכס פארמה, ממנו נולדו לה 12 ילדים. בשנת 1907 מת בעלה רוברטו, ומאוחר יותר עברה מריה אנטוניה לגור עם בתה זיטה, ששהתה בגלות לאחר התפטרותו של בעלה קרל הראשון, קיסר אוסטריה מהשלטון בסוף מלחמת העולם הראשונה. בשנת 1940 עברה מריה אנטוניה יחד עם בתה זיטה ומשפחתה לקוויבק שבקנדה, ולאחר המלחמה עברה לגור בטירת ברג שבלוקסמבורג. ב-14 במאי 1959 מתה מריה אנטוניה בביתה, ובעת מותה, היא הייתה הנכדה האחרונה ששרדה מנכדיו של ז'ואאו השישי, מלך פורטוגל.
משפחתה

ב-15 באוקטובר 1884 התחתנה מריה אנטוניה עם רוברטו הראשון, דוכס פארמה, ממנו נולדו לה 12 ילדים:
מריה דלה נווי אדלייד, נסיכת בורבון פארמה (1885–1959)
סיסטו, נסיך בורבון-פארמה (1886–1934), התחתן עם הדוויגה דה לה רושפוקו
סאווריו, נסיך בורבון-פארמה (1889–1977), התחתן עם מדלן בורבון-בוסה
פרנצ'סקה, נסיכת בורבון-פארמה (1890–1978)
זיטה, נסיכת בורבון-פארמה (1892–1989), התחתנה עם קרל הראשון, קיסר אוסטריה
פליצ'ה, נסיך בורבון-פארמה (1893–1970), התחתן עם שארלוט, הדוכסית הגדולה של לוקסמבורג
רנאטו, נסיך בורבון-פארמה (1894–1962), התחתן עם מרגרט, נסיכת דנמרק
מריה אנטוניה, נסיכת בורבון-פארמה (1895–1977)
איזבלה, נסיכת בורבון-פארמה (1898–1986)
לואיג'י, נסיך בורבון-פארמה (1899–1967), התחתן עם מריה פרנצ'סקה, נסיכת סבויה
הנריצ'טה, נסיכת בורבון-פארמה (1903–1987), הייתה חירשת
גאטנו, נסיך בורבון-פארמה (1905–1958), התחתן עם מרגרטה, נסיכת טורן וטקסיס
מרי ליאון

| --- | --- |

 לידה:  15 במאי 1925 נוריץ', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  25 בדצמבר 2014 (בגיל 89) אוקספורדשייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Mary Frances Lyon 
 ענף מדעי:  גנטיקה
 מקום מגורים:  אנגליה
 מקום לימודים:  גירטון קולג' 
 מנחה לדוקטורט:  רונלד פישר 
 מוסדות:  אוניברסיטת אדינבורו 
 פרסים והוקרה:  מדליית מנדל (2003)  פרס פרל מייסטר גרינגרד (2006)  פרס רוזנסטיל (2006)  פרס ויליאם אלן (1986)  פרס מרץ' אוף דיימס בביולוגיה התפתחותית (2004)  המדליה המלכותית (1984)  פרס קרן גיירדנר הבינלאומי (1985)  פרס וולף לרפואה (1997)  עמית החברה המלכותית 
 תרומות עיקריות
 גילוי השתקת כרומוזום X
 
מרי פרנסס ליאון (באנגלית: Mary Frances Lyon; ‏15 במאי 1925 - 25 בדצמבר 2014), הייתה גנטיקאית אנגלית. היא נודעת בעיקר בזכות גילוי השתקת כרומוזום ה-X.
ילדות והשכלה גבוהה

מרי ליאון נולדה ב-15 במאי 1925 בנוריץ', אנגליה, בת בכורה מתוך שלושה ילדים, להורים שהיו עובד מדינה ומורה בבית ספר. היא למדה בבית ספר יסודי בברמינגהאם. לדבריה, שם היא התחילה להתעניין במדע והחליטה לעסוק בו בבגרותה, בזכות מורה שהסבירה את המדע באופן ברור ומרתק ובזכות ספרי מדע שבהם זכתה בתחרות כתיבת חיבורים. 
במהלך מלחמת העולם השנייה, היא למדה בגירטון קולג', בתוך אוניברסיטת קיימברידג' שהייתה המכללה לנשים הראשונה שהוקמה באנגליה. היא מעידה שהייתה הגבלה של 500 נשים לעומת מעל 5000 גברים באוניברסיטה, ושעל אף שהנשים עברו את אותם הקורסים, ההתנסויות הפרקטיות והמבחנים כמו הגברים, הן לא קיבלו תואר אמיתי בסיום לימודיהן אלא רק תואר "בשם". מקצוע הלימודים הראשי שלה היה זואולוגיה, ובנוסף היא למדה גם פיזיולוגיה, כימיה אורגנית וביוכימיה והתעניינה באמבריולוגיה. לדבריה, בעקבות מלחמת העולם השנייה היחס לנשים השתנה והחל מ-1948 החלו לקבל נשים לאוניברסיטת קיימברידג' באופן רשמי. היא המשיכה ללימודי הדוקטורט (דבר שהיה יוצא דופן עבור נשים) ביחד עם רונלד פישר, שהיה פרופסור לגנטיקה בקיימברידג', ובמהלך הדוקטורט אפיינה זן עכברים מוטנטי עם מוטציה בשם pallid, עבודה שלאחר מכן היא פרסמה במאמר. במהלך הדוקטורט, היא עברה לאדינבורו ושם השלימה את לימודיה ב-1950 וזכתה בתואר ד"ר.
מחקר

לאחר השלמת הדוקטורט, מרי ליאון הצטרפה לקבוצת מחקר בראשות קונרד האל וודינגטון (אשר תחת הנחייתו עבדה בסוף עוד בסוף הדוקטורט). הקבוצה מומנה על ידי מועצת המחקר הרפואי וחקרה מוטגנזה (יצירה של מוטציות) ואת הסיכונים הגנטיים הנגרמים על ידי קרינה ונשורת גרעינית, על רקע הדאגה ממלחמה גרעינית. ליאון עסקה בחקר מוטציות גנטיות שונות של עכברים: המשיכה את מחקרה על מוטציית ה-pallid וחקרה מוטציות נוספות. דוגמאות למוטציות היו מוטציה של מערכת העצבים בשם ataxia, שגרמה לעכברים קושי בהליכה, ומוטציה של האוזן הפנימית בשם twirler, אשר העכברים שנשאו אותה התרוצצו במעגלים, טלטלו את ראשיהם וסבלו מחוסר שיווי משקל. ב-1955 הקבוצה, ובכללה מרי ליאון, עברה ליחידת הרדיוביולוגיה בהרוול, שם היה יותר מקום לעכברים.
בהרוול היא המשיכה לחקור, ובנוסף למוטציות הקודמות בדקה גם מוטציה מנומרת (mottled), שהזכרים אשר נשאו אותה לעיתים מתו כעוברים, או שחיו והיו בעלי פרווה לבנה. זאת בעוד הנקבות בעלות המוטציה היו בעלות פרווה מגוונת. על ידי רבייה מכוונת ומחושבת של העכברים בעלי המוטציה, היא חקרה את מעבר המוטציה בין הדורות והסיקה לגבי מיקום המוטציה על כרומוזום ה-X. זאת, ביחד עם גילויים חדשים באותו הזמן לגבי כרומוזום ה-X של היונקים, הביאו אותה להעלות את ההשערה לגבי השתקת כרומוזום ה-X.
מרי ליאון פרסמה מאמרים רבים בנושא קרינה, מוטגנזה כימית ומחקר של גנים בעלי מוטציות. בשנים 1962 עד 1987 היא כיהנה כראשת תחום הגנטיקה במחלקת הרדיולוגיה של מועצת המחקר הרפואי בהרוול. היא המשיכה לחקור עד 1990, אז פרשה ממחקר פעיל.
השתקת כרומוזום X

עבודתה המוכרת ביותר היא גילוי התופעה של השתקת כרומוזום X, הידועה גם בשם "ליאוניזציה" על שמה של מרי ליאון. היא גילתה את התופעה הציטוגנטית החשובה בעת מחקר בנושא סכנות קרינה בשנת 1961. מחקרה בנושא הסביר את מנגנון השליטה הגנטי על כרומוזום ה-X. המחקר מגלה את הסיבה לכך שנשים רבות הן נשאיות למחלות שונות הקשורות לכרומוזום X, אך הן בריאות ואינן מראות את תסמיני המחלות האלו. לדוגמה, מחלה כזו היא ניוון שרירים על שם דושן, מחלה גנטית קטלנית, בה האישה תהיה חולה רק אם המוטציה קיימת אצל שני ההורים שלה, ואילו גבר יהיה חולה אם אמו נשאית.
המנגנון מתרחש בשלב העוברי של התפתחות הנקבה ביונקים (כולל בבנות אדם), כאשר ישנם כבר כמה מאות תאים בעוברית. בכל תא בנפרד מתרחשת מתילציה (הוספת קבוצות מתיל ל-DNA) לאחד מכרומוזומי ה-X (של האם או של האב), והכרומוזום הזה נדחס ומנוטרל. התהליך אקראי, ולכן בכל תא של העוברית יושתק כרומוזום X אחר. כלומר, בחלק מהתאים של העוברית יתבטא כרומוזום X מהאם (וכרומוזום X מהאב יושתק) ובשאר התאים יתבטא כרומוזום X של האב (וכרומוזום X מהאם יושתק). הכרומוזום המושתק ממשיך להיות משוכפל במיטוזה, אך לא משועתק ולכן לא מתבטא בתא. דוגמה מוחשית למנגנון ההשתקה הוא התבטאות צבע פרווה בחתולים.
פרסים

מרי ליאון נבחרה לעמיתת החברה המלכותית ב-1973, ב-1979 הפכה להיות חברת האקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, והיא חברה זרה של כבוד באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. בשנת 1984 זכתה במדליה המלכותית, בשנת 1994 זכתה בפרס לגנטיקה אנושית, וב-1997 זכתה בפרס וולף לרפואה עבור השערתה בנוגע להשתקה האקראית של כרומוזום X. בשנת 2004 היא זכתה בפרס "מצעד האגורות" לביולוגיה התפתחותית, המוענק על ידי ארגון "מצעד האגורות" לחוקרים אשר מחקריהם פרצו דרך וקידמו את תחום בריאות תינוקות. בשנת 2006 היא זכתה בפרס פרל מייסטר גרינגרד, פרס אשר מוענק על ידי אוניברסיטת רוקפלר למדענית בולטת בתחום רפואי-ביולוגי.
לקריאה נוספת

שירה שגיא, עינת מונוביץ, "מארי ליון (1925–2014) וההשתקה האקראית של כרומוזום X", הרפואה, מרץ 2016, אדר א'-אדר ב' תשע"ו, כרך 155, חוברת 3, עמ' 140–145.
הערות שוליים

1 2 3  ריאיון עם ד"ר מארי ליאון, 2004
1 2 3 4 5 6 7  ריאיון עם ד"ר מארי ליאון, מ-2010
↑  Lyon, Mary F., Hereditary absence of otoliths in the house mouse, The Journal of physiology
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452658505171  CiNii: DA03668584  GND: 1081965584  ISNI: 0000 0000 3793 1344  LCCN: n88099763  NTA: 075072343  RERO: 02-A003538740  SNAC: w6kh3d8z  VIAF: 27731364   WorldCat (עם VIAF): 27731364
מרכז רכטר

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מרכז מסחרי 
 על שם:  זאב רכטר 
 מיקום:  אילת 
 מדינה:  ישראל 
 הקמה ובנייה
 אדריכל:  זאב רכטר, משה זרחי, יעקב רכטר 
 קואורדינטות:  29°33′19″N 34°57′09″E﻿ / ﻿29.555170701218°N 34.952513035071°E﻿ / 29.555170701218; 34.952513035071
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת אילת מוגדלת) הר יהושפט הר צפחות אילות חבל אילות מצרים ירדןמרכז רכטר(למפת אילת רגילה) הר יהושפט הר צפחות א. חבל אילות מצרים ירדןמרכז רכטר  he מרכז רכטרhe מרכז רכטרמפת  __ אילת (in English: Eilat) [‌דרום הנגב‌]מצפון: __ מועצה אזורית חבל אילות (in English: Hevel Eilot Regional Council) ממזרח: עקבה (in English: Trace) מדרום: מפרץ אילת (in English: Gulf of Aqaba) ממערב: חצי אי (in English: Peninsula) סיני (in English: Sinai) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
מרכז רכטר הוא המרכז המסחרי העירוני הראשון שהוקם באילת, בתכנונם של האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר.
היסטוריה

לאחר מבצע קדש זכתה אילת לתנופה משמעותית שהגדילה את העיר ושכללה את רמת השירותים לתושבים ולתיירים. בתכנון המרכז האזרחי של העיר הוחל ב-1957 ובמסגרת זו נערכה תחרות תכנון פומבית שבעקבותיה תוכננה פריסת המבנים והכיכרות באזור. אחריה נערכה תוכנית מפורטת שאותה תכננו האדריכלים זאב רכטר, משה זרחי ויעקב רכטר. האדריכל זאב רכטר שהוביל את התכנית, נפטר זמן קצר לאחר השלמת שלב הבנייה הראשון והמרכז נקרא על שמו "מרכז רכטר". אגפו הראשון של המרכז נחנך בתחילת שנת 1960 ובמהלך העשור הושלמו אגפיו האחרים.
המרכז כולל סדרה של מבני חצר שמשמשים למסחר ובחלק מהם גם למלונאות. העסק הראשון שנפתח במרכז היה "בית מרקחת מיכלין" הפועל ברציפות באותה החנות מאז 1959 ונחשב לוותיק העסקים באילת. לבד ממנו פעל במרכז גם מסוף הנוסעים של נמל התעופה אילת, שאותו הפעילה חברת התעופה ארקיע, קודם להקמת מסוף הנוסעים בנמל עצמו. כיכר אזרחית להתכנסויות נקבעה בצפון המרכז המסחרי, ובצמוד לה הוקמו כחלק מהמרכז בניין עיריית אילת, קולנוע "אילת" ו"בית סולל בונה" שבלט בנוף הודות לגובהו שהתנשא לשבע קומות והיה הבניין הגבוה באילת במשך שנים רבות. לצד המרכז הוקמו מוקדים נוספים כמו תחנה מרכזית אילת, אולם ספורט ובית התרבות "בית פיליפ מוריי".
לאורך השנים נערכו במרכז ובסביבתו שינויים ותוספות שפגעו בחזותו. הקולנוע נסגר והוסב לחנות בגדים והכיכר האזרחית נהרסה והוסבה לחניון ציבורי. עם פתיחת קניון מול הים ב-1997 איבד "מרכז רכטר" את מעמדו, אך הוא נותר כמוקד מסחרי מרכזי בעיר. המרכז נכלל ברשימה המופיעה בהוראות תוכנית המתאר לאילת כמומלץ להיכלל ברשימת השימור העירונית.
לקריאה נוספת

מיכאל יעקובסון: סיבוב במרכז רכטר באילת, באתר 'חלון אחורי', 26 במאי 2021
משה בידרמן

רבי משה בידרמן (נולד בתקל"ז - י"ג בטבת ה'תרי"א, 1776 - 18 בדצמבר 1850) היה האדמו"ר השני בשושלת אדמו"רי חסידות לעלוב, עמד בראשה משנת ה'תקע"ד ועד לפטירתו בשנת ה'תרי"א.