קנדה במשחקים האולימפיים
היסטוריה > אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984)

לאחר שהחרימה את אולימפיאדת מוסקבה, שבה קנדה והשתתפה באולימפיאדת לוס אנג'לס (1984). היא השיגה במשחקים אלה את התוצאות הטובות בתולדותיה - 44 מדליות, מהן 10 מדליות זהב. לשם השוואה, באולימפיאדה השנייה בטיבה מבחינת הישגיה של קנדה, אולימפיאדת אטלנטה, צברו הקנדים 22 מדליות. ההישג הקנה לקנדה את המקום השישי בטבלת המדליות, ובמספר כולל של מדליות דורגה במקום הרביעי, אחרי ארצות הברית, גרמניה המערבית ורומניה.
גם במשחקים אלה היה הענף הבולט ביותר ענף השחייה, עם 10 מדליות, מהן 4 מדליות זהב. אלכס באומן קבע שיאי עולם בשני המשחים בסגנון מעורב אישי (2:01.42 דקות ל-200 מטר ו-4:17.41 דקות ל-400 מטר). ויקטור דייוויס קבע שיא עולם ב-200 מטר חזה (2:13.34 דקות), זכה במדליית הכסף במשחה ל-100 מטר חזה, והיה שותף לזכייתה של רביעיית השליחים במדליית הכסף במשחה ל-100X4 מטר בסגנון מעורב. ברביעייה זו היה חבר גם מייק וסט, שזכה במדליית ארד ב-100 מטר גב. במשחה למרחק הכפול זכה קמרון הנינג במדליית ארד. בין השחייניות, בלטה אן אוטנברייט, שזכתה במדליית זהב ב-200 מטר חזה, במדליית כסף ב-100 מטר חזה, והייתה שותפה לזכייתה של נבחרת השליחות ל-100X4 בסגנון מעורב במדליית ארד. מדליית הזהב של אוטנברייט הייתה הראשונה של שחיינית קנדית במשחקים האולימפיים.
ענף נוסף בו בלטו הקנדים הוא ענף הקאנו/קיאק, בו זכו בשתי מדליות מכל סוג. לארי קיין זכה במדליית הזהב בקאנו ל-500 מטר, ובמדליית כסף בתחרות ל-1000 מטר. לראשונה גם חותרי קיאק קנדים הגיעו להישגים, כאשר יו פישר ואלווין מוריס זכו במדליית זהב בתחרות ל-1000 מטר ובמדליית ארד בתחרות ל-500 מטר. אלכסנדרה בארה וסוזאן הולוויי זכו במדליית כסף בתחרות הזוגות ל-500 מטר, והיו שותפות לזכייה במדליית הארד בתחרות לרביעיות. גם החותרים זכו בשש מדליות, אחת מהן מדליית זהב - בתחרות לשמיניות. אליזבת' קרייג וטרישה סמית' זכו במדליית כסף במקצה הזוגות, וכך גם רביעיית החותרות עם הגאית. רוברט מילס זכה במדליית ארד במקצה היחידים, האחיות דניאל וסילקה לאומן זכו אף הן במדליית ארד, ובמדליית ארד נוספת זכו רביעיית החותרים.
שלושה אלופות אולימפיות נוספות היו המתעמלת האמנותית לורי פונג, הקופצת למים סילבי ברנייה (קפיצה מ-3 מטר) והקלעית לינדה ת'ורן (ירי מ-25 מטר באקדח). באתלטיקה זכו הקנדים בחמש מדליות. שתי נבחרות השליחות, בריצת 100X4 מטר ובריצת 400X4 מטר זכו במדליות כסף, ונבחרת השליחים בריצת 100X4 מטר זכתה במדליית ארד. חבר הנבחרת בן ג'ונסון זכה במדליית ארד נוספת, בריצת 100 מטר. לין קנוקה-ויליאמס זכתה אף היא במדליית ארד, בריצת 3000 מטר.
המתאגרפים שון או'סאליבן ווילי דה ויט זכו במדליות כסף, ודייל וולטרס זכה במדליית ארד. סטיב באואר זכה במדליית כסף במרוץ אופני כביש וקורט הארנט זכה במדליית כסף במרוץ נגד השעון. קרולין וולדו זכתה במדליית כסף בשחייה צורנית, ובדואט רשמו שרון המברוק וקלי קריצ'קה הישג דומה. שייטי ההולנדי המעופף טרי מקלאפלין ואוורט בסטט זכו במדליית כסף, שייט הפין טרנס נילסון זכה במדליית ארד, וכך גם שייטי הסולינג. המתאבק רוברט מולה זכה במדליית כסף, ועמיתו כריסטופר רינקה זכה במדליית ארד. מרים המשקולות ז'אק דמר זכה במדליית כסף, והג'ודוקא מארק ברגר זכה במדליית ארד.
נבחרת הכדורסל שוב סיימה במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת ארצות הברית בחצי הגמר 59–78 ובמשחק על מדליית הארד הפסידה לנבחרת יוגוסלביה בתוצאה 82–88. נבחרת הנשים סיימה אף היא במקום הרביעי, לאחר שהפסידה לנבחרת סין 63-57 במשחק על מדליית הארד. גם נבחרת הגברים בכדורעף סיימה במקום הרביעי, לאחר הפסדים לנבחרות ארצות הברית ואיטליה בשלבים המכריעים. נבחרת הנשים סיימה במקום השמיני. נבחרת הכדורגל הודחה בשלב רבע הגמר בידי נבחרת ברזיל, לאחר שהפסידה 2–4 בבעיטות הכרעה.