stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרטין ואן ביורן
משפחתו

ב-21 בפברואר 1807 נישא ואן ביורן לחנה הואס, אשר הייתה גם כן ממוצא הולנדי. לזוג נולדו חמישה בנים ובת אחת. אברהם (1807 - 1873) בוגר ווסט פוינט ובעל קריירה צבאית, ג'ון (1810–1866) בוגר ייל ועורך-דין בניו יורק, מרטין ג'וניור (1812–1855) שימש כמזכיר לאביו וכעורך כתביו עד מותו בטרם עת ממחלת השחפת, ווינפילד סקוט (נולד ונפטר בשנת 1814) וסמית תומפסון (1817–1876) עורך ועוזר מיוחד לאביו בעת כהונתו כנשיא. בתם היחידה נולדה מתה. לאחר 12 שנות נישואין, חנה ואן ביורן נדבקה בשחפת ונפטרה ב-5 בפברואר 1819 בגיל 35. ואן ביורן לא נישא שוב עד יום מותו.
בתרבות

ג'ורג' בוש האב, בוגר אוניברסיטת ייל וחבר בעברו באחוות הגולגולת והעצמות, התמודד על הנשיאות ב-1988 לאחר כהונה כסגן נשיא, כפי שעשה ואן ביורן. במערכון שהועלה על ידי "Doonesbury" נראים כמה מחברי אחוות הגולגולת והעצמות מנסים לשדוד את קברו של ואן ביורן, ככל הנראה מתוך כוונה להשתמש בשרידים בטקס שיסייע לבוש בבחירות.
בסדרה "סיינפלד", בפרק "The Van Buren Boys" ישנה התייחסות לחבורת רחוב פיקטיבית המעריצה וקרויה על שמו של הנשיא מרטין ואן ביורן. בפרק עצמו סימן הידיים של החבורה הוא שמונה אצבעות המונפות למעלה, כאשר שמונה האצבעות מייצגות את העובדה שוואן ביורן היה הנשיא השמיני של ארצות הברית.
בסרט "אמיסטאד" מוצגת דמותו של מרטין ואן ביורן כאשר נייג'ל הות'ורן מגלם אותו.
בתחילת הסרט "Tow Faces of January", מתואר מפגש של שני גולים אמריקנים באתונה ותייר אמריקאי שהוא צאצא של ואן ביורן, כמו כן קיים ויכוח בין שתי הדמויות האם ואן ביורן הוא הנשיא השביעי או השמיני.
בפרק בסדרת המשטרה "NCIS: לוס אנג'לס", מופיעה נושאת מטוסים אמריקאית הנקראת על שמו של הנשיא האמריקאי מרטין ואן ביורן.
לקריאה נוספת

Robert V. Remini, Martin Van Buren and the Making of the Democratic Party, Columbia University Press, 1959 (הספר בקטלוג ULI)
John Niven, Martin Van Buren: the Romantic Age of American Politics, Oxford University Press, 1983 (הספר בקטלוג ULI)
Major L. Wilson, The Presidency of Martin Van Buren, University Press of Kansas, 1984 (הספר בקטלוג ULI)
Jerome Mushkat, Martin Van Buren: Law, Politics, and the Shaping of Republican Ideology, Northern Illinois University Press, 1997 (הספר בקטלוג ULI)
Donald B. Cole, Martin Van Buren and the American Political System, Princeton University Press, 2014 (הספר בקטלוג ULI)
מומו (מאכל)

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  כיסונים
 מטבח:  הודי ונפאלי
 אזור מוצא:  נפאל וטיבט
 מוצא:  נפאל נפאל
 ממציא:  העם הטיבטי 
 מרכיבים עיקריים:  קמח, מים ושמן שומשום
 
מומו (בהינדי: मोमो; בנפאלית: मम; באנגלית: Momo) הוא כיסון נפאלי עשוי מבצק חיטה ממולא בבשר או ירקות ונפוץ במדינות תת-היבשת ההודית. מקורו בג'יאוזי הסיני.
הבצק של כיסוני המומו מורכבים מקמח, מים ושמן שומשום שאותם מערבבים יחד, ומכיל מליות שונות. את המומו מבשלים באידוי או טיגון.
המומו דומים בטעמם לכיסוני המנטו והג'יאוזי ונהוג לצרוך אותם עם תבלינים ועשבי תיבול מדרום אסיה.
גרסאות

לכיסוני המומו גרסאות שונות ומלבד הגרסה הבסיסית קיימות גם גרסאות נוספות:
כיסוני בשר: כיסונים הנפוצים באזור הסיקים, נפאל וטיבט ונהוג למלא אותם בבשר חזיר, בקר, עזים ותאו ולעיתים מוגש בתוספת רוטב עגבניות או סויה.
כיסוני גבינה: כיסונים הנפוצים בהודו ומזרח נפאל ונהוג למלא אותם בגבינת פניר או צ'ורפי.
כיסונים מתוקים: כיסוני גבינה מתוקים הנפוצים באזור קטמנדו ונהוג למלא אותם בגבינת מאווה וסוכר.
כיסונים טבעוניים: כיסונים הנפוצים בהודו ונפאל ונהוג למלא אותם בטופו, תפוח אדמה, גזר, שעועית ירוקה וצ'יוטה.
הערות שוליים

↑  Lynelle Seow, CultureShock! India, Marshall Cavendish International Asia Pte Ltd, 2017-01-15, ISBN 978-981-4771-98-6. (באנגלית)
↑  Acta Orientalia Academiae Scientiarum Hungaricae, Akadémiai Kiadó, 1955. (באנגלית)
↑  Momo Recipe, web.archive.org, ‏2008-12-01
↑  Jyoti Pathak, Taste of Nepal: Momos - म:म: or मोमो (Dumplings), Taste of Nepal, ‏2013-07-26
↑  Sarah Coates, Beef Momos with Tomato Achar, The Sugar Hit, ‏2016-03-04 (באנגלית אמריקאית)
↑  Khoya Recipe (Homemade Mawa) - Spice Up The Curry | Khoya recipe, Recipes, Homemade recipes, Pinterest (באנגלית)
תחרות השחמט בדורטמונד

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 תאריך ייסוד:  1973 
 עיר מארחת:  דורטמונד 
 אתר רשמי
 
 קואורדינטות:  51°30′50″N 7°27′55″E﻿ / ﻿51.5139°N 7.4653°E﻿ / 51.5139; 7.4653
 he
 
תחרות השחמט בדורטמונד היא תחרות על בשחמט שנערכת בדורטמונד שבגרמניה. התחרות הראשונה נערכה בשנת 1928, השנייה ב-1951 והשלישית בשנת 1961. החל משנת 1973 התחרות נערכת על בסיס שנתי, בחודש יולי. בשנת 2020 לאור מגפת הקורונה התחרות לא נערכה.
הזוכה במספר הרב ביותר בתחרות הוא רב-אמן ולדימיר קרמניק, שניצח בה 10 פעמים.
סנקט יוהאן אים פונגאו (מחוז)

| --- | --- |

 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  זלצבורג (מדינה) זלצבורג
 בירת המחוז:  סנקט יוהאן אים פונגאו 
 שטח:  1,755.37 קמ"ר
 גובה:  1,010 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  79,579 (1 בינואר 2016)
 קואורדינטות:  47°21′00″N 13°13′59″E﻿ / ﻿47.35°N 13.233°E﻿ / 47.35; 13.233 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.salzburg.gv.at/themen/se/bezirke/bh-stjohann.htm
  מפת מיקום  מפה מפורטת    he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
סנקט יוהאן אים פונגאו (בגרמנית: St. Johann im Pongau) הוא מחוז במרכז מדינת זלצבורג שבאוסטריה. המחוז חופף לשטח הגאוגרפי המכונה "פונגאו".
במחוז 25 ערים ועיירות:
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  אבן אים פונגאו  אונטרטאורן  אלטנמרק אים פונגאו  באד גאסטיין  באד הופגאסטיין  בישופסהופן  גולדג  גרוסרל  דורפגאסטיין |  היטאו  היטשלג  וגריין  ורפן  ורפנוונג  מילבאך אם הוכקניג  סנקט וייט אים פונגאו  סנקט יוהאן אים פונגאו |  סנקט מרטין אם טננגבירגה  פורסטאו  פילצמוס  פלכאו  פפרוורפן  קליינרל  רדשטאדט  שוורצך אים פונגאו |
ג'רג' סיגטי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  29 בינואר 1905 סנטש, הונגריה 
 פטירה:  27 בנובמבר 1978 (בגיל 73) בודפשט, הרפובליקה העממית ההונגרית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרקשרטי בבודפשט 
 מקום לימודים:  Könyves Kálmán High School (1922)  האוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (1926) 
 
ג'רג' סיגטי (בהונגרית: Szigeti György; סנטש, 29 בינואר 1905 – בודפשט, 27 בנובמבר 1978) היה פיזיקאי הונגרי-יהודי זוכה פרס קושוט, מהנדס חשמל, בעל דוקטורט (Ph.D) במדעים טכניים, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים. מחקריו בפיזיקה תאורטית ובפיזיקה ניסויית התמקדו בעיקר בפיזיקת הריק (ואקום) ועסקו רבות בפיזיקה של פריקת גזים ובבעיות הטכניות סביב הנושא, כמו גם בסוגיות האלקטרולומינסנציה של חומרים והמוליכים למחצה. בזכות עבודתו הארגונית הוקם "המכון לחקר הפיזיקה הטכנית של האקדמיה ההונגרית למדעים", שסיגטי היה המייסדו ומנהלו בין השנים 1958 עד 1974.
אביו היה דיולה סיגטי, הפילולוג הקלסי.
ביוגרפיה

סיגטי סיים בשנת 1922 את בית הספר העל יסודי בגימנסיה המלכותית ההונגרית הראשית באויפשט, שם לימד אביו ובשנת 1926 סיים את התואר בהנדסת חשמל באוניברסיטה לטכנולוגיה ולכלכלה של בודפשט (BME) המלכותית. לאחר מכן הצטרף לחברת נורות ליבון וחשמל מאוחדת כמהנדס. לִיפֹּוט אַשְנֶר (1872 – 1952) איש העסקים היהודי שהיה המפתח והמנכ"ל של החברה, האיש שהגה את השם המסחרי "טוּנְגסְרַם", היה גם ממייסדי טכנולוגיית התאורה הונגרית. בשנים מ־1928 עד 1948 עבד שם סיגטי כמהנדס במעבדת המחקר של המפעל, ומשנת 1948 עד 1950 כמהנדס הראשי וכמנהל המעבדה של החברה. בתוך כך, בסוף 1944, זולטן באי (היה פיזיקאי גרעין הונגרי וחסיד אומות העולם) ודנש ינקוביץ', המנהל המסחרי של "מנורות ליבון וחשמל המאוחדת", יחד עם כמה מהנדסים נוספים הצילו את סיגטי מגירוש למחנות ההשמדה (לימים עמד סיגטי לצד ינקוביץ' במשפט ראווה שהתנהל נגדו). בשנת 1950 "המכון לחקר הטלקומוניקציה" השתלט על המעבדה של "נורות ליבון וחשמל מאוחדת", שבראשו נותר סיגטי עד 1953. לפי הצעתו, הקים "מיניסטריון המטלורגיה והמכונות" של הונגריה את המכון לחקר תעשיית התקשורת בשנת 1953, וסיגטי בתפקידו שימש כמנהל המכון עד דצמבר 1957. בזכות עבודתו הארגונית, המכון לחקר הפיזיקה הטכנית של האקדמיה ההונגרית למדעים החל לפעול בשנת 1958. סיגטי היה מנהלו הראשון, ואחרי פרישתו לגמלאות בשנת 1974, הוא סייע בעבודת המכון כיועץ מדעי. במקביל לקריירת המחקר שלו, הוא לימד אלקטרוטכניקה כמרצה באוניברסיטת בודפשט כבר משנת 1949 ומשנת 1952 עד 1954 היה מרצה להנדסת ואקום באוניברסיטת אטווש לוראנד.
בנו יאנוש סיגטי (1936) הוא פיזיקאי ובתו יהודית סיגטי (1949) היא מהנדסת כימיה.
עבודתו

בנורות ליבון וחשמל מאוחדת סיגטי היה חבר בקהילת ההנדסה היצירתית יוצאת הדופן, של אימרה ברודי פיזיקאי וכימאי וממציא הונגרי-יהודי שנרצח בשואה, ארנה וינטר מהנדס כימי, טיוודאר מילנר מהנדס כימי וזולטאן באי, כולם לימים היו חברי האקדמיה ההונגרית למדעים, בין היתר. בתחילת הקריירה עסק סיגטי בעיקר בפרמטרים הטכניים של מיישרי זרם הממולאים בגז ובפיזיקה של פריקות גז. לאחר מכן הפנה את תשומת לבו לאפשרויות ההתפתחות של שפופרות ריק ושפופרות קרן קתודית, בחן את תכונותיהן האלקטרון-אופטיות, ובחן את הקשרים בין פליטת האלקטרונים של קתודת הליבון למבנה הגבישי של המתכת. מאמצע שנות השלושים של המאה העשרים היה עסוק בבעיות התאורטיות והמעשיות-הנדסיות של נורות על בסיס פלואורסצנציה כלומר, הנורה פלואורסצנטית, ובמקורות אור הניאון ואלקטרולומינסנטית והזרחן. הישגיו המשמעותיים ביותר היו מנורת פריקת הגז בלחץ גבוה במילוי קריפטון (1937) ומנורת הסיליקון קרביד (1939), שפותחו והוגשו כפטנט במשותף עם זולטאן באי, והיו האב הקדום של ה-LED, הדיודה פולטת אור, מקור האור האלקטרומומינטנטי (קרויפטון) הראשון שהוגש כפטנט.
רעיונותיו האלקטרוטכניים וההנדסיים התאפיינו בדמיון יצירתי, ואף על פי שלא תמיד מימש את רעיונותיו בפועל, הוא העלה את האפשרות למקורות אור אלקטרולומינסנטיים ללא מנורות המכסות את הקיר, כמו גם הטלוויזיה עם מסך שטוח שניתן היה לתלות על הקיר. מספר פטנטים הונגרים ובינלאומיים נקשרו לשמו.
חברויות והוקרה

סיגטי נבחר למספר רב של תפקידים:
חבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים 1954
חבר מן המניין בשנת 1958
מזכיר האקדמיה בין 1958 ל־1960
סגן מזכ"ל בשנים 1960–1961
חבר הנשיאות משנת 1961 עד 1964.
הוא היה פעיל בפעילותן של מספר ועדות אקדמיות, כמו פיזיקה, פיזיקה של מצב מוצק, הנדסת ואקום ואלקטרוניקה.
משנת 1954 עד 1968 היה מזכיר הכללי של האגודה לפיזיקה של אוניברסיטת אטווש לוראנד
משנת 1968 עד 1976 היה נשיא האגודה
אחרי 1976 היה נשיא הכבוד של האגודה
משנת 1962 היה יו"ר ועדת הפיזיקה של הואקום.
משנת 1957 היה חבר מייסד של המועצה למדעים והשכלה גבוהה.
בשנת 1962 נבחר לחבר כבוד של האקדמיה ההודית למדעים (IAS) בבנגלור
סגן נשיא החברה האירופית לפיזיקה (EPS), שנוסד בשנת 1978 בסיועו ואחר כך חבר כבוד
נבחר גם כחבר במכון הפיזיקה בלונדון (IOP)
לוועדה הבינלאומית לתאורה (CIE)
באיגוד הבינלאומי למדע ואקום וטכנולוגיית ואקום (IUVSTA)
1959 פרס קושוט, מדרגה שנייה.
בשנת 1947 קיבל את פרס זיפרנובסקי
בשנת 1970 הוענק לו מדליית של האגודה לפיזיקה אטווש לוראנד .
מדליית הזהב של מסדר הכישרון של הרפובליקה העממית ההונגרית (1951)
מדליית העבודה (1953)
מסדר העבודה (1956)
מדליית הזהב של מסדר העבודה (1965)
מדליית חצי היובל לשחרור הונגריה (1970)
מסדר הדגל הרפובליקה העממית ההונגרית 1974).
כתביו העיקריים

הפיזיקה של חומרים מאירים Lumineszkáló anyagok fizikája. Budapest: Mérnöki Továbbképző Intézet. 1948.
אלקטרוטכניקה Elektrotechnika: A bpesti Műszaki Egyetem gyengeáramú tagozat 2. éves villamosmérnökhallgatók részére. Budapest: Tankönyvkiadó. 1951
אלקטרוניקה Elektronika: A Bpesti Műszaki Egyetem gyengeáramú tagozat 3. éves villamosmérnökhallgatók részére. Budapest: Jegyzetsokszorosító. 1952
ראו גם

Bognár Géza: George Szigeti’s 70. anniversary. Acta Technica, (1975)
Valkó Iván Péter: Szigeti György köszöntése. Fizikai Szemle, (1975)
Kónya Albert – Nagy Elemér: Szigeti György. Fizikai Szemle, (1979)
Gergely György: Szigeti György öröksége. Fizikai Szemle, (2004)
לקריאה נוספת

מיהו מי? לקסיקון ביוגרפי. Ki kicsoda: Életrajzi lexikon magyar és külföldi személyiségekről, kortársainkról. Budapest: Kossuth. 1975. 568–569. o
גזה בוגנאר: ג'רג' סיגטי. Bognár Géza: Szigeti György 1905–1978. Magyar Tudomány, LXXXVI. évf. 4. sz. (1979) 309–311. o.
Kossuth-díjasok és Állami Díjasok almanachja 1948–1985. Szerk. Darvas Pálné, Klement Tamás, Terjék József. Budapest: Akadémiai. 1988. 322. o. ISBN 963-05-4420-2
Magyar tudóslexikon A-tól Zs-ig. Főszerk. Nagy Ferenc. Budapest: Better; MTESZ; OMIKK. 1997. 772–773. o. ISBN 963-85433-5-3
הונגריה במאה העשריםMagyarország a XX. században IV.: Tudomány – Műszaki és természettudományok. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd: Babits. 1999. 96., 102., 114., 249. o.
Magyar nagylexikon XVI. (Sel–Szö). Főszerk. Bárány Lászlóné. Budapest: Magyar Nagylexikon. 2003. 734. o. ISBN 963-9257-15-X
A Magyar Tudományos Akadémia tagjai 1825–2002 III. (R–ZS). Főszerk. Glatz Ferenc. Budapest: MTA Társadalomkutató Központ. 2003. 1240–1241. o.
מפעל חייו של ג'רג' סיגטי. Gergely György: Szigeti György életműve: A Szigeti-iskola. Magyar Tudomány, CXI. évf. 2. sz. (2005) 239–243. o
Új magyar életrajzi lexikon VI. (Sz–Zs). Főszerk. Markó László. Budapest: Helikon. 2007. 400. o. ISBN 963-547-414-8
עין ח'ושניה

| --- | --- |

 מיקום המעיין
 מדינה:  ישראל ישראל
 מחוז:  רמת הגולן
 אזור:  מרכז רמת הגולן
 קואורדינטות:  33°00′10″N 35°49′30″E﻿ / ﻿33.00281970053992°N 35.825052559266624°E﻿ / 33.00281970053992; 35.825052559266624
 גובה:  790 מטר
 נתוני המעיין
 סוג זרימה:  מעיין איתן
 ספיקה ממוצעת:  15 מ"ק לשעה
 גישה למעיין
 נגישות לציבור:  פתוח לציבור
  (למפת אצבע הגליל מוגדלת) עין חושניה(למפת אצבע הגליל רגילה) עין חושניה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין חושניה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עין חושניה
עֵין ח'וּשְׁנִיָה הוא קבוצת נביעות כקילומטר מזרחית לכפר ח'ושנייה הנטוש. המעיינות נובעים במספר נקודות על פני שטח של כחצי קמ"ר, הנביעה המרכזית נמצאת בגובה 790 מטר וספיקת המים הממוצעת בה הוא 15 מ"ק לשעה. עד לשנת 1986 מי המעיין נשאבו על ידי חברת מקורות, ושימשו כחלק ממי השתייה של היישוב קשת. .מי המעיין זורמים מערבה לכיוון אגן נחל יהודיה.
מעיינות עין ח'ושנייה נמצאים בתחומי שמורת הטבע אירוס ח'ושנייה.
הערות שוליים

↑  דרור גלעד והלל גלזמן, סקר מעיינות צפון ישראל - דו"ח מס' 1: רמת הגולן, משרד החקלאות, ירושלים, 1991.
סנקט יוהאן אים פונגאו

| --- | --- |
סמל סנקט יוהאן אים פונגאוסמל סנקט יוהאן אים פונגאו
קתדרלת סנקט יוהאן בעיר
קתדרלת סנקט יוהאן בעיר
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  זלצבורג (מדינה) זלצבורג
 מחוז:  סנקט יוהאן אים פונגאו
 ראש העיר:  גונטר מיטרר (ÖVP)
 שטח:  78 קמ"ר
 גובה:  561–618 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  11,235 (1 בינואר 2020)
  ‑ צפיפות:  140 נפש לקמ"ר (2014)
 קואורדינטות:  47°35′0″N 13°12′0″E﻿ / ﻿47.58333°N 13.20000°E﻿ / 47.58333; 13.20000
 אזור זמן:  UTC+1
 www.stjohannimpongau.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהסנקט יוהאן(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.סנקט יוהאן(למפת מדינת זלצבורג רגילה) זלצבורג האליין זלפלדן גרמניה אוסטריה עילית שטיריה קרינתיה טירול אי. טירולסנקט יוהאן(למפת מדינת זלצבורג מוגדלת) זלצבורג האליין זלפלדן גרמניה אוסטריה עילית שטיריה קרינתיה טירול אי. טירולסנקט יוהאן    תחום העיר במפת מחוז זלצבורג tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
סנקט יוהאן אים פונגאו (בגרמנית: Sankt Johann im Pongau; בדיאלקט פונגאו: Seiger Håns או Sénnig Håns; בקצרה .St. Johann/Pg) היא עיר במדינת זלצבורג שבאוסטריה ובירת המחוז סנקט יוקאן אים פונגאו. עם 10,945 תושבים (נכון ל-1 בינואר 2016), היא גם העיר הגדולה ביותר במחוז זה.
גאוגרפיה

העיר שוכנת בעמק זלצך שבאלפים המזרחיים, במרכז אזור זלצבורג פונגאו. השטח המוניציפלי של העיר מכסה את הקהילות גינָאוֹ, הָלמוֹס, מָשֶל, אָיינוֹדֶן, פּלַנקֶנָאוֹ, רָיינבָאך, רֶטֶנשטָיין, סנקט יוהאן ואוּרָייטִינג.
עקב מיקומו הציורי, האזור מתפרנס בעיקר מתיירות, סקי בחורף וטיולים בחודשי הקיץ. עמק דרמטי באורך של כ-4 קילומטרים הנקרא לִיכטֶנשטָיינסקלָם שוכן מדרום לעיר.
הערות שוליים

| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567314705171  GND: 4420164-3  LCCN: n88201582  MusicBrainz: b8042bdd-f503-4de6-bfbd-4d291fe2fcf2  NKC: ge262417  VIAF: 139665368   WorldCat (עם VIAF): 139665368
מרים ישראלי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1966 (בת 59 בערך) מדינת ניו יורק ברוקלין, ניו יורק
 מוקד פעילות:  ישראל ישראל
 עיסוק:  כתיבה, הלחנה, ניהול מקהלות
 זרם:  חרדית חסידית
 סוגה:  מוזיקה חסידית, מוזיקה יהודית מקורית
 שפה מועדפת:  עברית, אנגלית
 שיתופי פעולה בולטים:  יעקב שוואקי, בני פרידמן, מרדכי שפירא, ארי גולדוואג, איצי וולדנר, אורי דוידי
 בן זוג:  משה ישראלי
 מספר צאצאים:  11
מרים (מירי) ישראלי (נולדה ב-1966) היא זמרת, כותבת, מלחינה ומנצחת חרדית ישראלית-אמריקאית.
כתבה עשרות שירים לזמרים חרדים רבים, בהם גדולי הזמר החסידי. רבים משיריה הפכו ללהיטים.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בבורו פארק שבברוקלין למשפחה של חסידי צאנז. החלה לכתוב שירים בגיל 11.
לאחר נישואיה עלתה לישראל ושימשה כמורה בסמינרים, בין השאר ב"סמינר החדש" של הרב הלל ליברמן.
קריירה מוזיקלית

בגיל 11 לכתוב שירים, ובשנות לימודיה בסמינר בברוקלין החלה גם להלחין ולשלוח את שיריה לבתי ספר שונים בארצות הברית. באותם ימים כתבה בשפת האם שלה - אנגלית.
לאחר נישואיה חדלה מפעילותה המוזיקלית, ובשנת 1988 חזרה לכתוב, כשכתבה את שירה הראשון בעברית, שיר על ארץ ישראל, לערב שירה של "מכון שרה שנירר". שנה לאחר מכן כתבה לערב של המכון שיר נוסף שבוצע על ידי ילד הפלא אבי שרון, "אמא תגידי לי", שזכה לפרסום רב.
ישראלי הוציאה שני אלבומים עם שירים מקוריים שלה אותו ביצעו זמרים שונים. האלבום הראשון, "אמא תגידי לי", יצא בשנת 1999 והשתתפו בו ברוך לוין, דב הנדלר, מוטי ושלמה קורנפלד, וילד הפלא אבי שרון שביצע את שיר הנושא "אמא תגידי לי". האלבום השני, "אמן", אותו הפיק ג'ף הורביץ, יצא בשנת 2010 והשתתפו בו ארי גולדוואג, אלי תמיר, נחמן סלצר ומקהלתו "שירה חדשה", יונתן היל, אליעזר קוסוי, יהודה דים ואבי אבידני.
בשנת 2012 כתבה לצד ארי גולדוואג את השיר "יש תקווה" לזמר בני פרידמן, שהפך ללהיט. מאז החלה לכתוב שירים בעברית ובאנגלית עבור זמרים חרדים רבים, בהם לגדולי הזמר החסידי, דוגמת יעקב שוואקי ומרדכי שפירא.
ישראלי בעיקר כותבת שירים, אך לפעמים גם משתתפת בהלחנה.
חיים אישיים

נשואה למשה ישראלי, אמא ל-11 ילדים ומתגוררת בשכונת רוממה בירושלים.
משיריה

| הזמר | השיר |
| --- | --- |
אבי שרון: אמא תגידי לי
אורי דוידי: אחד אני יודע, הלוואי, מוכנים, נו נו, תבנה עולם, תפילה שלי, Jump
איציק דדיה: מקודשת, תן לי יבשה (עם איצי וולדנר)
איציק וינגרטן: תרקדו
ארי גולדוואג: זה קלי, יש לי הכל, לא נפסיק לרקוד
בני פרידמן: גוט שאבעס, וזכני (עם ברוך לוין), חיי המלמד, ילדינו הם משימתנו (עם שלומי גרטנר), יש תקווה, כולני שונים (עם ג'ואי ניוקם), מיי דיר ראבע (עם איצי וולדנר) עברי אנוכי, תודה לך רב'ה, 25 אלף נרות, Stand Up for our Morahs
דוד גבאי: הכל לטובה
דוד שפירא: אמא שלי, לך על זה, עידן חדש
יוני זי: לנצח
יעקב שוואקי: אש, ברוך השם שבת הגיעה, זה הקטן, ישתבח שמו, לב אחד, לחיים, מאמין בניסים, מוזיקה, נצח ישראל, עולם מושלם, שתי נשמות, תדליק את האש
מאט דאב: אנא השם (עם איציק דדיה), סבבה
מרדכי שפירא: אבא, אין עוד מלבדו, הכל משמים, חברים, כדי להודות, מחר
נמואל הרוש: אלוקים
שלומי גרטנר: היי זה הזמן, ידיים באוויר, ילדינו הם משימתנו (עם בני פרידמן)
שמחה ליינר: תן לי סימן
הערות שוליים

↑  פנינה טייכמן, משחקי מילים, מגזין קול פליי, גיליון 11 סיוון תשפ"א, עמ' 46
↑  משחקי מילים, מגזין קול פליי, גיליון 11 סיוון תשפ"א, עמ' 46
↑  מיכאל אריאלי, מירי ישראלי: "מעולם לא שרתי לפני גברים, זה המפתח להצלחה שלי", באתר הידברות, 7 באוגוסט 2017
↑  אלבום חדש מבית היוצר של 'זה שיר': "אמן", באתר חסידיניוז, ‏9 במאי 2010
↑  ואלו התוצאות: מצעד העשור של קול חי מיוזיק, באתר קול חי מיוזיק, ‏17 באוקטובר 2019 – זכה במקום השמיני במצעד העשור
 מצעד העשור של 'קול ברמה': הדירוג המלא - שיר העשור, זמר העשור ופריצת העשור, סרטון בערוץ "בחזית", באתר יוטיוב (אורך: 02:51:11) – זכה במקום ה-17 במצעד העשור
↑  פנינה טייכמן, משחקי מילים, מגזין קול פליי, גיליון 11 סיוון תשפ"א, עמ' 48
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462704805171  ISNI: 0000 0004 0249 2600  MusicBrainz: 33e1bbc8-329e-4220-9b89-8b24ca2d6056  VIAF: 298135037   WorldCat (עם VIAF): 298135037
די (ויילס)

| --- | --- |

הנהר במעברו דרך העיירה ל'אנגול'ן, ויילס
 מידע כללי
 אורך:  110 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  37 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  1,816.8 קמ"ר
 מוצא:  ליד ל'אנול'ין, סנודוניה
 שפך:  מפרץ ליברפול
 מדינות באגן הניקוז:  ויילס, אנגליה
 
הנהר די (באנגלית: River Dee, בוולשית: Afon Dyfrdwy) הוא נהר הזורם בצפון ויילס ומערב אנגליה.
מוצא הנהר הוא ברכס הרי סנודוניה, משם הוא ממשיך לאגם באלה וזורם לכיוון מזרח. לאחר שהנהר עובר במסלולו את ל'אנגול'ן, הוא עוקף את העיר רקסהאם ומשנה את מסלולו לכיוון צפון, מכאן הוא יוצר חלק מהגבול הצפוני בין אנגליה לוויילס, עובר דרך העיר צ'סטר ולבסוף נשפך לים בקרבת ליברפול לצד חצי האי וירל.
ויג ואם

| --- | --- |

 מקום הקמה:  האלדן 
 מוקד פעילות:  הלדן, נורווגיה נורווגיה
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 סוגה:  גלאם מטאל
 חברת תקליטים:  Harmonia Mundi 
 www.wigwamofficial.com
 חברים
 אגי סטן נילסן, טרונד הולטר, ברנט ינסן, אוייסטן אנדרסן
 
ויג ואם (Wig Wam) היא להקת גלאם מטאל נורווגית.
היסטוריה

חברי הלהקה באים מהעיר הלדן שבדרום נורווגיה והקימו אותה ב-2001, לפני כן הם היו מעורבים בתעשיית המוזיקה וחלקם היו חברים בלהקות אחרות. הם התחילו את פעילות הלהקה במספר הופעות ברחבי המדינה.
ב-2004 הם הוציאו את אלבומם הראשון שפורסם גם בשוודיה, האלבום כלל גם גרסת כיסוי לשירה של מלאני צ'יזהולם "I Turn to You", באותה שנה הלהקה השתתפה בתחרות "Melodi Grand Prix" הבוחרת את נציג נורווגיה לאירוויזיון והם הגיעו למקום השלישי.
ב-2005 השתתפו שנית בתחרות עם שירם "בחלומותיי" והגיעו אל המקום הראשון, באירוויזיון 2005 שנערך בקייב הם עלו לגמר ולבסוף הגיעו למקום התשיעי.
ב-2006 יצא אלבומם השני.
הם התארחו במהלך מופעי הביניים של מלודיפסטיבלן 2010.
סודה לשתייה

| --- | --- |

סודה לשתייה
 
 שם סיסטמטי:  נתרן מימן פחמתי
 שמות נוספים:  סודה לשתייה
 כתיב כימי:  NaHCO₃ 
 מסה מולרית:  84.01 גרם/מול
 מראה:  גבישים לבנים
 מספר CAS:  144-55-8
 צפיפות:  2.20 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 מסיסות:  69 g/L (0 °C) 96 g/L (20 ºC)   165 g/L (60 ºC)   236 g/L (100 °C)
 מקדם שבירה:  1.3344
 NFPA 704:       0 ‏ 0 1 
 הערה כללית:  מתפרק ב 50C (אינו ניתך)
 
סודה לשתייה (נתרן מימן פחמתי, סודיום ביקרבונט) היא מלח נפוץ. נוסחתו היא: NaHCO3. בסודה לשתייה נעשים שימושים שונים במשק הבית (בישול, אפייה, ניקיון ועוד) ובתעשייה.
תכונות החומר

סודה לשתייה היא חומר מוצק גבישי לבן, בדרך כלל בצורה של אבקה דקה.
מסה מולרית: 84.007 גרם למול
צפיפות: 2.159 גרם לסמ"ק
מסיסות במים : 7.18 גרם ב-100 סמ"ק מים (ב 18°C)
טמפרטורות התכה ורתיחה: אין (מתפרק בחום)
pKb (קבוע הבסיס): 6.3
CAS:‏ 144-55-8
כימיה > הפקה מנתרן הידרוקסידי

נתרן פחמתי יכול להתקבל בתגובה בין נתרן הידרוקסיד (NaOH) ופחמן דו-חמצני (CO2) לפי הנוסחה:  {\ce {2NaOH + CO2 -> Na2CO3 + H2O}}.
לאחר מכן מתרחשת תגובה בין הנתרן הפחמתי, המים ופחמן דו-חמצני:
 {\ce {Na2CO3 + CO2 + H2O -> 2NaHCO_3}}.
תוצר התגובה הוא סודה לשתייה (NaHCO3).
כימיה > תגובות סתירה

במים מתפרקת סודה לשתייה לקטיון נתרן (+Na) ואניון של מימן פחמתי (-HCO3). מימן פחמתי הוא בסיסי ויגיב במים תוך שחרור הידרוקסיד:  {\ce {HCO3^- + H2O -> H2CO3 + OH^-}}.
סודה לשתייה תגיב עם חומצות ותנטרל אותן, התגובה תייצר מלחים שונים. כך למשל תגיב סודה לשתייה עם חומצה הידרוכלורית (HCl):
 {\ce {NaHCO3 + HCl -> CO2 + NaCl + H2O}}. המלח המתקבל הוא נתרן כלורי (מלח בישול).
כימיה > פירוק בחום

בטמפרטורה גבוהה מ-60°C תתפרק הסודה לשתייה ותפלוט הרבה פחמן דו-חמצני. בגלל תכונה זו משתמשים בה בתוך חומר מתפיח באפייה ובמטפים לכיבוי אש. נוסחת ההתפרקות היא:  {\ce {2NaHCO3 -> CO2 + Na2CO3 +H2O}}.
חימום נוסף, לטמפרטורה שמעל 850°C, יהפוך את הנתרן הפחמתי לנתרן חמצני וישחרר עוד פחמן דו-חמצני לפי התגובה:  {\ce {Na_2CO_3 -> CO_2 + Na_2O}}
הפקה

התהליך התעשייתי הראשי להפקת סודה לשתייה נקרא תהליך סולווה (Solvay process) על שם התעשיין הבלגי ארנסט סולווה שפיתח את השיטה ובנה מתקן ייצור ראשון בשנת 1864. בתהליך זה מעבירים פחמן דו-חמצני CO2 דרך תמיסה מרוכזת של מלח בישול NaCl ואמוניה NH3. התגובה להפקת סודה לשתייה:
במפעל תמיסת מלח מועברת דרך שני מגדלים, בראשון מבעבעים לתוכה אמוניה המתמוססת בה ובמגדל השני מבעבעים את ה־CO2. האמוניה נחוצה משום שהיא יוצרת pH בסיסי ובסביבה בסיסית סודה לשתייה מסיסה פחות מ־NaCl ולכן תשקע כמוצק. בלי אמוניה התמיסה תהיה חומצית ואי אפשר יהיה להפריד סודה לשתייה מהתמיסה.
האמוניה שנצרכה בשלב (1) ממוחזרת בשלב מאוחר יותר ומוחזרת לתחילת התהליך.
מקור חלופי הוא כרייה של החומר: בארצות הברית נכרה המינרל Trona שהוא תערובת סודה לשתייה ונתרן פחמתי ממכרות בוויומינג.
שימושים > בהכנת מזון

מספר E של סודה לשתייה הוא E500ii.
סודה לשתייה משמשת באפייה בתור חומר מתפיח והיא מתחילה לעבוד מיד במגע עם מים ולכן כאשר משתמשים בסודה לשתייה מוסיפים אותה לבצק סמוך ככל הניתן לזמן האפייה.
כתוספת לרוטב עגבניות לנטרול החומציות של מיץ העגבניות, או לעוגת דבש לנטרול חומציותו של הדבש.
סודה לשתייה משמשת לריכוך בשר.
השריית קטניות יבשות כמו שעועית וחמצה (חומוס) בתמיסת סודה לשתייה מקצרת את פרק הזמן הנדרש לריכוכן, ומפחיתה את נטייתם לגרום נפיחות.
שימושים > נטרול חומצות

לטיפול במקרה חירום של שפיכת חומצה.
הוספה לחומרים שונים על מנת להביא אותם ל-pH רצוי.
מוסיפים סודה לשתייה לשליטה על חומציות ביוב במכלים לפירוק ביולוגי של החומר האורגני.
נתרן ביקרבונט מופרש מהלבלב אל התריסריון ובשל כך, מנטרל את החומציות שמגיעה מן הקיבה, ומגן על המעיים.