stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ירדנה שאל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1942 (בת 82 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 מועדון:  הפועל גוש זבולון
 מאמן:  יוסף טלקי
 
ירדנה שאל (נולדה ב-1942) היא שחיינית עבר ישראלית, אלופת ישראל בשחייה (1954, 1956 ו-1957) במשחה ל-100 מטר גב ושיאנית ישראל במשחים בסגנון זה.
ביוגרפיה

שאל גדלה בקיבוץ כפר המכבי. היא התאמנה בקבוצה של הקיבוץ ובהמשך בקבוצת הפועל גוש זבולון בהדרכתו של יוסף טלקי.
ביוגרפיה > 1954 > שיאנית ישראל ואלופת ישראל

בתחרות מבחן לאליפות הפועל שנערכה בגוש זבולון בתחילת חודש ספטמבר 1954 קבעה שאל במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:30.4 דקות, שיפור לשיאה של ויויאן חסון מהפועל ירושלים (1:32.7 דקות). שבוע לאחר מכן, באליפות הפועל ה-11 שנערכה בספטמבר 1954 היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראל חדש של 1:29.8 דקות. באליפות ישראל בשחייה לנוער הראשונה שנערכה בסוף ספטמבר, היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:28.2 דקות ובאליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה היא זכתה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 ארד. מדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:31.7 דקות, לפני האלופה היוצאת ויויאן חסון (1:34.0 דקות) ושושנה ריבנר מברית מכבים עתיד (1:34.0 דקות). מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:27.1 דקות ובמשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 6:56.6 דקות.
ביוגרפיה > 1955

בתחרות שנערה בכפר הירוק במאי 1955 קבעה שאל במשחה ל-100 מטר גב שיא ישראלי חדש של 1:27.3 דקות. שלושה שבועות לאחר מכן, במסגרת תחרויות ספורט הפועלים, שנערכו בדוטרכט, הולנד ביוני היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:26.0 דקות. היא לא השתתפה באליפות ישראל באותה שנה מפני ששברה את ידה.
בתחרות שנערכה בכפר המכבי קבעה שאל במשחה ל-200 מטר גב שיא ישראלי חדש של 3:07.3 דקות.
ביוגרפיה > 1956

באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבריכת השחייה של בת גלים בחיפה באוקטובר 1956 זכתה שאל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:27.0 דקות, לפני חברותיה לקבוצה ר. פלד (1:34.5 דקות) ויעל יבור (1:36.5 דקות).
ביוגרפיה > 1957

בתחרות ארצית שנערכה בבריכת בת גלים בחיפה ביולי 1957 זכתה שאל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בשיא ישראלי חדש של 1:24.1 דקות. באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוקטובר אותה שנה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:28.1 דקות.
ביוגרפיה > 1958

בתחרות ארצית שנערכה בבריכת גלי הדר בחיפה ביולי 1958 זכתה שאל במדליית זהב במשחה ל-100 מטר גב בתוצאה של 1:24.2 דקות.
הערות שוליים

↑  שני שיאי ישראל בשחייה הושגו בגוש זבולון, דבר, 3 בספטמבר 1954
↑  10 שיאים ישראלים חדשים, דבר, 12 בספטמבר 1954
↑  8 שיאי שחיה באליפות הנוער, דבר, 26 בספטמבר 1954
↑  שלמה מוזר, דבר הספורט - אורות וצללים באליפות השחיה, דבר, 17 באוקטובר 1954
↑  שחייני הפועל מפליגים מחר, דבר, 11 במאי 1955
↑  4 נצחונות ו-3 שיאים לשחיניו בבלגיה, דבר, 7 ביוני 1955
↑  מנדלבוים: 100 חירה- 1:01.5 דק', על המשמר, 25 בספטמבר 1955
↑  דבר הספורט - 2 שיאים ישראלים חדשים בשחייה הושגו ביום ב' בכפר מכבי, דבר, 29 ביוני 1955
↑  5 שיאים והפתעות באליפות ישראל בשחייה, חרות, 7 באוקטובר 1956
↑  4 שיאים ארציים הוצבו באליפות ישראל בשחייה, דבר, 7 באוקטובר 1956
↑  חמישה שיאים הושגו בשחיה, מעריב, 14 ביולי 1957
↑  ע. שוורץ, קרבות סוערים באליפות השחייה, מעריב, 20 באוקטובר 1957
↑  ירדנה שאל שחתה 100 מ' גב- 1:24.2 דק', חרות, 27 ביולי 1958
ירון אמיתי

| --- | --- |

 לידה:  3 באפריל 1974 (בן 50) תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 עיסוק:  זמר-יוצר, מעבד, מפיק מוזיקלי, במאי דוקומנטרי, צלם, שדרן רדיו.
 סוגה:  רוק קלאסי, רוק מתקדם
 שפה מועדפת:  עברית 
 כלי נגינה:  גיטרה
 מספר צאצאים:  2 
 www.amityband.com
 פרופיל ב-IMDb
 
ירון אמיתי (נולד ב-3 באפריל 1974) הוא זמר-יוצר, מעבד, מפיק מוזיקלי, במאי דוקומנטרי, צלם ושדרן רדיו.
חיים אישיים

אמיתי גר ברמת גן, נשוי ואב לשתי בנות.
משפחתו

סבו של ירון אמיתי, משה אמיתי, היה כנר, אקורדיוניסט ופסנתרן מקצועי שליווה את הזמר שמשון בר-נוי בשנות ה-50 וה-60, בהופעות ובהקלטות עם תזמורתו "תזמורת אמיתי", ואף הלחין לו שיר בשם "הרשי לי". משה אמיתי ניגן גם עם זמרים כמו אריק לביא ויפה ירקוני.
סבו מצד האם היה האדריכל אלכס שר, אשר תכנן בין היתר את אתר ההנצחה של בית התותחן וחלק ניכר מערד ומכפר גבירול.
דיסקוגרפיה > סינגלים

Amity Band - Crazy Times (מילים ולחן: ירון אמיתי) (2014)
Amity Band - Can't Wait for Tomorrow (מילים ולחן: ירון אמיתי) (2015)
Amity Band - Twilight Fantasy (מילים:ירון אמיתי, לחן: ירון אמיתי ונעם רפפורט) (2015)
Swan Band - A Simple Trick of Mind (מילים ולחן: עמי לוי) (2016)
(Swan Band - Can't Wait For Tomorrow (Live (מילים ולחן: ירון אמיתי) (2016)
Amity Band - Tend to Remember (מילים ולחן: ירון אמיתי) (2016)
Amity Band - Lady Dandelion (מילים ולחן: ירון אמיתי) (2016)
Swan Band - Lost in Outer Space ‏(2017)
Swan Band - דמיון אמיתי (2018)
סוואן בנד - פגישה קבועה (2019)
Amity Band - Celluloid Eyes
(2020)
דיסקוגרפיה > אלבומים

Lost in Outer Space ‏- Swan Band ‏ (2019)
הערות שוליים

↑  שי גולן, צוות קולומבוס, הכותבים של קולומבוס מסכמים שנה של מוזיקה ישראלית – תשע"ו, באתר מגזין המוזיקה קולומבוס
↑  "DEEP PURPLE" חוזרת להופעה בישראל, באתר nana10‏, 10 בינואר 2016
↑    רז שכניק, יחממו את אלן פרסונס, באתר "ידיעות אחרונות", 8 באוגוסט 2017
↑  רדיו אורנים, באתר מכללת אורנים
יעקב שטיינהויז

| --- | --- |

 השכלה:  ישיבת פוניבז' 
 מקום פעילות:  בית וגן, ירושלים
 השתייכות:  חרדים-ליטאים
 תחומי עיסוק:  ר"מ בישיבת קול תורה
 חיבוריו:  דבר יעקב על מסכתות פסחים, בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, סנהדרין, מכות, יבמות, כתובות, גיטין, קידושין ונדרים
 אב:  דב זאב שטיינהויז
 
הרב יעקב שטיינהויז הוא ר"מ בישיבת קול תורה בירושלים, מחבר סדרת הספרים 'דבר יעקב'.
ביוגרפיה

נולד לרב דב זאב שטיינהויז. בבחרותו למד בישיבת פוניבז' בבני ברק. התמנה לכהן כר"מ בישיבת קול תורה לצעירים, עבר לתקופת מה לשמש כר"מ בישיבת חזון ברוך, וחזר ללמד בישיבת הגדולה ואחראי על התלמידים מחוץ לארץ.
חיבוריו

הרב שטיינהויז חיבר את סדרת הספרים 'דבר יעקב' על התלמוד בבלי, בסדרה 13 ספרים, 12 על מסכתות הש"ס ואחד דרשות על התורה.
סגנון הספר הוא הבאת השאלות והנידונים המרכזיים בסוגיא, הספר פופולרי בקרב אנשי צוות בישיבות ובכלל הציבור[דרוש מקור].
משפחתו

אביו הרב דב זאב שטיינהויז היה רב קהילת מחזיקי הדת בקופנהגן, ובשנת ה'תש"כ מונה למשגיח בישיבת קול תורה לצעירים.
דודו הרב אהרון שטיינהויז שימש כר"מ בישיבת קול תורה, והיה יושב ראש המחלקה הפדגוגית וחבר הנהלה במרכז החינוך העצמאי, וחתנו של הרב אברהם דב זוננפלד, נכדו של הרב יוסף חיים זוננפלד.
בנו משה חיבר סדרת ספרים בשם "מורשת משה", בתו ברכה נעמי נפטרה בשנת ה'תשנ"ה.
ספריו

דבר יעקב על מסכתות פסחים, בבא קמא, בבא מציעא, בבא בתרא, סנהדרין, מכות, יבמות, כתובות, גיטין, קידושין ונדרים, ירושלים, ה'תש"ס–ה'תשפ"א
הערות שוליים

↑  דבר יעקב, באתר אוצר החכמה.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306283005171  LCCN: no00012157  VIAF: 41378078   WorldCat (עם VIAF): 41378078 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נואם בבר מצווה לידו הרב רפאל וולפין והרב מנחם רוטנברג אנשי צוות בישיבת קול תורה
יעקב פרידמן (משורר)

יעקב פרידמן - משורר יידי ישראלי
יעקב פרידמן (ביידיש: פרידמאן; 12 בנובמבר 1910, מילניצה, גליציה – 12 בנובמבר 1972, תל אביב) היה משורר יידי ישראלי, חתן פרס מאנגר.
כתב ב"דבר" בשם העט "י. נמדירף" (אנגראמה של שמו).
ביוגרפיה

יעקב פרידמן נולד במלניצה שבגליציה בשנת 1910, צאצא לרבי ישראל פרידמן מרוז'ין, מייסד חסידות רוז'ין. בילדותו, בשנת 1919, לאחר מלחמת העולם הראשונה, עבר להתגורר בצ'רנוביץ שבבוקובינה, ושם גר עד 1941 (למעט השנים 1929–1932, שבהן התגורר בוורשה שבפולין). שם החל לפרסם את שיריו.
בשנת 1941, עם כיבוש צ'רנוביץ על ידי רומניה במלחמת העולם השנייה, הוגלה פרידמן לטרנסניסטריה יחד עם אשתו קניה, ומשם נמלט לגטו ברשד.
לאחר השואה שב לבוקרשט, ושם פעל להחייאת תרבות יידיש.
מבוקרשט העפיל לארץ ישראל, אך נתפס על ידי הבריטים ונכלא במחנה מעפילים בקפריסין. בשנת 1949 עלה לישראל.
בארץ התגורר תחילה בבית דגן, ובשנת 1959 עבר לרמת אביב, בה התגורר עד מותו.
פרידמן כתב שירים, מחזות ופיוטים ביידיש. חלק מהם תורגמו לעברית.
נפטר בשנת 1972.
היה אב לחנה ברקמן.
ארכיונו, הכולל התכתבות, מאמרים על יצירתו, תרגומים של שיריו ומקצת מספוריו, נמצא בבעלות הספרייה הלאומית.
פרסים

1954 – פרס קונגרס התרבות היהודית על ספרו "פאסטעכער פון ישראל" ("רועים בישראל") (יחד עם ה. לייוויק)
1967 – פרס פיכמן ליצירה יידית (יחד עם בנימין גלאי, שזכה בפרס פיכמן ליצירה עברית)
1970 – פרס איציק מאנגר.
ספריו

מעשה’לאך: א זאמלונג פון לעגענדען איבער ביידע וועלטען, ניו יורק: פארלאג פעלט, 1904. (קובץ מעשיות)
אויסגעשטרעקטע הענט: דראמאטישע פאעמע, ורשה: קולטור-ליגע, 1932. (פואמה דרמטית)
פאסטעכער אין ישראל, תל אביב: הוצאת פועלים (ביכער פון דער יידישער פען-גרופע אין ישראל), 1953. (שירים)
די לעגענדע נח גרין, ניו יורק: אלטוועלטלעכן יידישן קולטור קאנגרעס, 1960. (שירים)
נפילים: דראמאטישע פאעמע, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, 1963. (פואמה דרמטית)
ליבשאפט, תל אביב: י"ל פרץ, 1967. (שירים)
לידער און פאעמעס, 3 כרכים, תל אביב: ישראל בוך, תשל"ד 1974. (התוכן: באנד 1. צום ערשטן איינס -- באנד 2. אדם, שבת, פאסטעכער אין ישראל -- באנד 3. די לעגענדע נח גרין, נפילים, ליבשאפט.) (קובץ שירים ופואמות)
שבת (תרגם מיידיש והוסיף אחרית-דבר: ק.א. ברתיני, תל אביב: רשפים, תשל"ח 1977.
געזען אויף א ווייל, תל אביב: ישראל בוך, תשל"ט 1979. (סיפורים קצרים)
בקובץ:
ש. זאראמאב (עורך), ערשטער שניט: זאמל=בוך פון י. פערלאוו, נ. פערסקי, יעקב פרידמאן, ב. מרדכי, א. לעוו, 3 כרכים, ורשה: (דפוס Renoma),‏ 1929–1931.
לוקט לאחר מותו:
יצירות יעקב פרידמאן שנתחברו ביידיש בשנים 1927–1937 / ולוקטו מחוברות וכתבי עת בידי אליהו סלע (סלדינגר), עבור עבודת הדוקטור: "יעקב פרידמאן ושירתו במערך ההיסטורי והאקטואלי: בחינתה הפיוטית של יצירתו על ענייניה וכליה" (יצאה לאור בשנת תשנ"ד 1993), ירושלים: [חמו"ל], תשמ"ז 1987. (הטקסט בעברית וביידיש)
ספריו > בתרגום לעברית

שלג במדבר (עברית: י. אחאי, ק. ברתיני, מ. בוסק ואחרים), תל אביב: י.ל.פרץ, תש"ל 1970.
מיומנה של משוררת (תרגום מיידיש: יוסף אחאי), תל אביב: הוצאת י"ל פרץ, תשל"ב.
בראשית הייתה הדממה: מבחר שירים ופואימות (תרגמו מיידיש ק.א. ברתיני ואחרים; הקדמה מאת דן מירון), תל אביב: הקיבוץ המאוחד, תשמ"ג.
לקריאה נוספת

יצחק גאלדקארן [גולדקורן], 'יעקב פרדימאן: דער זינגער און שעער פון אצילות', די צוקונפט 79 (1973), 24–27. (ביידיש)
יודל מארק, "יעקב פרידמאן פאעטישע דאכטענישן און טראכטענישן", בתוך: יעקב פרידמאן, לידער און פאעמעס, תשל"ד 1974, כרך ג, עמ' 323–371. (ביידיש)
יצחק יונסוביץ', 'יעקב פרידמאן', די גאלדענע קייט 87 (1975), 40-33. (ביידיש)
יוסף אקרוטני, 'יעקב פרידמאן – דער דיכטער פון ייחוסדיקער פארווארצלטקייט', די צוקונפט 81 (1975), 191–187. (ביידיש)
יצחק קאהאן, 'יעקב פרידמאנס פאעזיע', ירושלימער אלמאנאך 8 (1977), 223–230; 10 (1978), 217–223. (ביידיש)
ק. שבתאי, 'יעקב פרידמאנס "שבת" אויף העברעיש', ביי זיך 12 (תשלט) 155–158. (על "שבת") (ביידיש)
יעקב זיפר, 'אין יעקב פרידמאנס פאעטישן הויף', חשבון 94 (תש"ם), 26–33. (ביידיש)
מאָטל סאַקציער, 'יעקב פרידמאן', ביי זיך 22 (תשמ"ג), 41–47. (ביידיש)
דן מירון, 'הקדמה לשירת יעקב פרידמן', סימן קריאה 16/17 (1983), 542–562.
דן מירון, "כוחה של חולשה: על שירת יעקב פרידמן", בספרו הצד האפל בצחוקו של שלום עליכם: מסות על חשיבותה של הרצינות ביחס ליידיש ולספרותה, עם עובד, 2004, עמ' 269–308.
חיים שפילברג, 'אדם, גאט און באשאף (מחשבות וועגן דריי פאעמעס פון יעקב פרידמאן)', ביי זיך 23–24 (תשמ"ד), 102–113. (ביידיש)
אליעזר פודריאצ'יק, 'דער דיכטער פון רחמים און תפארת', יידישע קולטור 47,5/6 (1985), 42–46. (ביידיש)
אליעזר פודריאצ'יק, 'משורר הרחמים והתפארת', רבקול (1989), 47–57.
מיכל גיא, '"שניי אין מידבר" פון יעקב פרידמאן', די גאלדענע קייט 130 (1990), 28–35. (על "שניי אין מידבר")
הערש סגל, טשערנאוויצער יידישע פאעטן: איציק מאנגער, יעקב פרידמאן, מאיר חרץ, תל אביב: פארלאג י.ל. פרץ, תשנ"א 1991. (ביידיש)
אליהו סלע-סלדינגר, יעקב פרידמן ושירתו במערך ההיסטורי והאקטואלי: בחינתה הפיוטית של יצירתו על ענייניה וכליה, דיסרטציה, האוניברסיטה העברית בירושלים, תשנ"ד 1993.
אליעזר פודריאצ'יק, 'יעקב פרידמאן און זיין פאעטישער גייסט', די גאלדענע קייט 138 (1994), 49–52.
יוסף בר-אל, 'יעקב פרידמאנס "נפילים": געפאלנקייט און אפאטעאזיס', אקספארדער יידיש 3 (1995), 585–602. (על "נפילים") (ביידיש)
אליהו סלע-סלדינגר, מיתר קרוע רוטט בעלטה (א צעפלאצטע סטרונע ציטערט אין דער פינצטער), 2 כרכים, תל אביב: ה. לייוויק פארלאג ביים פאראיין פון יידישע שרייבערס און זשורנאליסטן אין ישראל, תשנ"ו 1996. (התוכן: כרך א: עיונים ביצירות היבחרות של יעקב פרידמן. כרך ב: יצירות היבחרות העלומות של יעקב פרידמן 1927–1937) ביידיש, עם שער נוסף ביידיש וכן תרגום מקביל לעברית.)
יוסף בר-אל, די שירה פון יעקב פרידמאן, תל אביב: ישראל בוך; דער רינה קאסטא צענטער פאר יידיש לימודים – בר-אילן אוניווערסיטעט, תשנ"ז 1996. (ביידיש)
אליהו סלע-סלדינגר, מטרנסניסטריה לישראל: עיון ביצירות יעקב פרידמן מהשואה ואחריה (צווישן טראנסניסטריע און ישראל), תל אביב: ה. לייוויק, תשס"ג 2003. (עברית, יידיש ואנגלית)
הערות שוליים

↑  ארכיון יעקב פרידמן (משורר), בספרייה הלאומית
↑  "פרס פיכמן" – לגלאי ולפרידמן, דבר, 19 בספטמבר 1967; פרס פיכמן לגלאי ולפרידמן, דבר, 25 בספטמבר 1967; פרס פיכמן לגלאי ופרידמן, דבר, 29 בספטמבר 1967.
↑  טקס חלוקת פרס מאנגר, מעריב, 16 ביוני 1970.
↑  ראו יוסף בר-אל, 'יעקב פרידמאנס "נפילים": געפאלנקייט און אפאטעאזיס', אקספארדער יידיש 3 (1995), 585–602.
↑  ראו ביקורות: יעקב-צבי שרגל, 'יעקב פרידמאן, פאעט פון פאסטעך-שטאם', ישראל-שטימע,  6 בינואר 1981, עמ' 7; יוסף אקרוטני, 'יאנקעניו – א פראזאיעקר, ישראל-שטימע 24, 15 (תש"ם 1980), עמ' 4; יצחק קאהאן, 'יעקב פרידמאן, "געזען אויף א ווייל" (תשל"ט)', די צוקונפט 86, 4 (1980) 162–165; אלכסנדר שפיגלבלט, 'פראזאיקער אויף א ווייל: יעקב פרידמאן, "געזען אויף א ווייל", 1979', די גאלדענע קייט 100 (1979), 272–275.
↑  עם הופעת מבחר שיריו, "בראשית הייתה דממה", בתרגום עברי: יהודה גור-אריה, 'פייטן יידי מן המעברה', מעריב, 3 בפברואר 1984, עמ' 37.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261335005171  PLWABN: 9810549024205606  GND: 120847337  LCCN: n80132219  SUDOC: 076896129  VIAF: 52530593   WorldCat (עם VIAF): 52530593
יחסי גינאה–שווייץ

| יחסי גינאה–שווייץ |
| --- | --- |
גינאה: שווייץ


גינאה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
245,857: 41,277
אוכלוסייה
14,840,980: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
23,612: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,591: 99,060
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי גינאה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הקונפדרציה השווייצרית לבין רפובליקת גינאה הם יחסים טובים, אך לא אינטנסיביים (על פי משרד החוץ השווייצרי).
שווייץ הכירה בעצמאותה של הקולוניה הצרפתית לשעבר שבגינאה בתאריך 13 באוקטובר 1958. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין שתי המדינות כוננו בשנת 1960. ב-1959 נפתחה במקום קונסוליה שווייצרית, ובשנת 1965 היא שודרגה למעמד שגרירות. השגרירות השווייצרית בקונאקרי נסגרה בשנת 1992 ומאז 2001 קיימת במקום קונסוליית כבוד.
בשנות השישים, יחד עם הסכם תעופה שנחתם בין שתי המדינות, חתמו שווייץ וגינאה על הסכם בנושא הסחר, ההגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי. מאז אותו ההסכם ועד 2010 לא התפתחו יחסי שיתוף הפעולה שבין המדינות. שווייץ סיפקה בשנות השמונים ושנות התשעים של המאה העשרים עזרה כלכלית.
מזכר הבנות בנושא הגירה נחתם בין שתי המדינות בשנת 2004, במזכר ההבנות סוכם על שילוב מחדש של גינאים המתגוררים בשווייץ בצורה לא חוקית, בגינאה. הסכם נוסף נחתם בין שתי המדינות בנושא ב-2011.
ב-2015 התגוררו בגינאה 106 אזרחים שווייצרים, האזרחים השווייצרים רובם פועלים כמיסיונרים של הדת הנוצרית.
נציגויות דיפלומטיות

שווייץ אינה מיוצגת בגינאה בדרג השגרירות. שווייץ מיוצגת בגינאה בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בקונאקרי, בירת המדינה.
גינאה אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. גינאה מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
יוסף פפירניקוב

| --- | --- |

משמאל: יוסף פפירניקוב, ש"ל שניידרמן ואברהם ליס, תל אביב 1937
 לידה:  22 ביוני 1895 ורשה, האימפריה הרוסית 
 פטירה:  12 במרץ 1993 (בגיל 97) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין קריית שאול 
 שפות היצירה:  יידיש 
 סוגה:  שירה 
 פרסים והוקרה:  פרס איציק מאנגר ליצירה ספרותית ביידיש 
 
יוסף פַּפְּיֶרניקוב (בכתיב יידי: פּאַפּיערניקאָוו; 22 ביוני 1895, ורשה – 12 במרץ 1993, תל אביב) היה משורר יידי, איש העלייה הרביעית, ממייסדי ספרות היידיש בארץ ישראל.
ספריו

אין זוניקן לאנד: פאלעסטינע לידער, ורשה: נייע קולטור, 1927. ("בארץ שטופת השמש") (שירים)
רויט אויף שווארץ: לידער, ורשה: נייע קולטור, 1929. (שירים)
גאלדענע זאמדן, ורשה: אייגנס, 1932. ("חולות פז") (שירים)
מיט לענדער גלייך: פאלעסטינער לידער: אייגנס, 1934. (שירים)
די פיראונצוואנציקסטע שעה: לידער, תל אביב: אייגנס, 1935. (שירים)
פאר מיר און פאר אלע: סאציאלע לידער, תל אביב: אייגנס, 1936. ("בשבילי ובשביל כולם") (שירים)
אנוווקס: לידער, תל אביב: אייגנס, 1938. (שירים)
אונטער פייער: לידער, תל אביב: אייגנס, 1939. ("תחת אש") (שירים)
פון רויטן פראנט, תל אביב: שטאמען, 1943. (שירים)
אונטער שווארצע הימלען, תל אביב: אייגנס, 1944. (שירים)
פון ערשטן שניט 1918–1928: ווארשע – תל אביב, תל אביב: אליין, 1945–1946. (שירים)
מיין ברענענדיקער שטאם, תל אביב: אליין, 1945. (שירים)
היימוויי: ווארשע – תל אביב – פאריז, תל אביב: אליין, 1946. (שירים)
איבערבלייב: 1918–1925, ווארשע–תל אביב, תל אביב: אליין, 1949. (שירים)
געקליבענע לידער: פון היים בונט קריג און חורבן, ניו יורק: איקוף, [תש"ח?]. (שירים) (בראשית הספר פרק אוטוביוגרפי)
אן עלנד הויז: (און אנדערע דערציילונגען), תל אביב: קליינביבליאטעק, 1950. (סיפורים)
פרוכט פון ווינט: (געקליבענע לידער); ארויסגעגעבן פון יידישער קולטור-פעדעראציע, יוהנסבורג: [חמו"ל], 1952. (שירים) (2טע אויפל: תל אביב: אליין, 1980.)
מיין שיר השירים: לידער פון ליבשאפט, תל אביב: ניי לעבן, 1953. (שירים) (2טע פארגרעסערטע אויפל: המנורה, 1966.)
דאס לאנד פון צווייטן בראשית: (ארץ-ישראל-לידער און פאעמען), תל אביב: (דפוס הכרמל), 1954. ("ארץ הבראשית השנייה": שירים ופואמות על נושאים ארצישראליים; המוקדמים בהם הופיעו בארבעת קובצי שירתו הקודמים בנושא ארץ ישראל, "אין זוניקן לאנד", "גאלדענע זאמדן", "מיט לענדער גלייך", "אונטער פייער") (הספר זיכה אותו בפרס קרן הספרות של קונגרס התרבות היהודית בברזיל לשנת 1954)
היימישע און נאָענטע: דערמאנונגען, תל אביב: י"ל פרץ ביבליאטעק, 1958. (זיכרונות) (הספר זיכה אותו ב-1958 בפרס ע"ש דוד פינסקי לסופרי יידיש ישראלים מטעם ספריית י"ל פרץ, שהוענק באותה שנה לראשונה)
די זון הינטער מיר, תל אביב: פארלאג י. ל. פרץ, 1961. (שירים)
פון צווייטן בראשית: לידער און פאעמעס; ארויסגעגעבן פונעם י’ פאפיערניקאוו-יובל-קאמיטעט, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, 1964. (שירים ופואמות)
איבער חורבות, תל אביב: המנורה, תשכ"ז. (שירים)
אין ליכט פון פארגאנג: לידער, תל אביב: המנורה, תשכ"ט. (שירים)
פון אלץ צו ביסלעך: מיט יידיש, מיט יידישע און נישט-יידישע, פארצייכענונגען, נסיעות, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ד 1974. (מסות)
אין ווייסן עלטער: לידער; (ארויסגעגבן מיט דער הילף פון שמואל און גאלדע שפירא פאנד, פאריז), תל אביב: י"ל פרץ פארלאג, 1976.
מיין אנטאלאגיע, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, 1978. (שירים)
די גרינע ראסע: לידער, תל אביב: דויער, תשמ"ג 1983. (שירים)
באנייונג: לידער, תל אביב: פארלאג י. ל. פרץ, תשמ"ה 1985. (שירים)
אין א ניי ליכט: לידער, תל אביב: פארלאג י. ל. פרץ, תשמ"ז 1987. (שירים)
ספריו > בתרגום עברי

מן הטנא: שירים; מתורגמים על ידי סופרים שונים; עורכים: אברהם לוינסון ודב שטוק, תל אביב: הוועדה להוצאת כתבי המשורר, תש"ב. (בספר 89 שירים, הנחלקים לארבעה מדורים: בית ונכר, עם נפש, חריש, מרי; הקדים מבוא: דב שטוק (סדן); המתרגמים: יעקב אורלנד, נתן אלתרמן, אהרן זאב בן-ישי, מנחם ברגר, אברהם ברוידס, צבי ברמאיר, אביגדור גרינשפן, יוסף הפטמן, אברהם חלפי, גרשון חנוביץ, יהושע טן-פי, י' יחיאל, אברהם לוינסון, דניאל לייבל, שמשון מלצר, שכנא נשקס, א"ש עמיאל, א' פאיאנס, אלכסנדר פן, צבי קרול, דב שטוק)
פרי גני: שירים; תורגמו על ידי סופרים שונים, תל אביב: מנורה, תשכ"ב. (130 שירים, שתורגמו בהתנדבות על ידי 25 משוררים, בהם נתן אלתרמן, יעקב אורלנד, אהרן אשמן, אברהם ברוידס, אברהם חלפי, אברהם לוינסון, שמשון מלצר, דב סדן ושלמה שנהוד)
בוים און וואלד: לידער / אילן ויער: שירים; תרגם מיידיש א. אשמן, תל אביב: ה. לייוויק פארלאג, תשכ"ו 1966–תשמ"ה 1985. (יידיש ועברית עמוד מול עמוד)
בשערי הקשת: שירים; תרגם מיידיש שלמה שנהוד, תל אביב: המנורה, תשל"א.
ספריו > תרגום

סערגיי אלעקסאנדראוויטש יעסעניין, געקליבענע לידער; פון רוסיש: י’ פאפיערניקאוו, ורשה: אייגנס, 1933. (ראה אור שוב: תל אביב: המנורה, תש"ל.)
ספריו > בעריכתו

יוסף פאפיערניקאוו (צונויפגעשטעלט און רעדאגירט), ירושלים אין יידישן ליד: אנטאלאגיע, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ג.
ספר יובל

40 יאָר פאפיערניקאָוו אין ארץ-ישראל, תל אביב: פארלאג י. ל. פרץ; יוצא לאור מטעם פאפיערניקאוו-יובילייקאמיטעט ביים יידישן ליטעראטן און זשורנאליסטן-פאראיין אין ישראל, 1965. (הספר בארכיון האינטרנט)
לקריאה נוספת

מלך ראוויטש, 'יוסף פּאַפּיערניקאָוו' (1957), בספרו מיין לעקסיקאָן: יידישע און העברעישע דיכטערס, דערציילערס און פובליציסטן אין מדינת ישראל. אויך קינסטלערס און כלל-טוערס (כרך ג של "מיין לעקסיקאָן"), מונטריאול 1958, עמ' 309–312, בארכיון האינטרנט
"יוסף פאפיערניקאוו", אין: לעקסיקאָן פון דער נייער יידישער ליטעראטור, כרך ח, ניו יורק: אלוועלטלעכער יידישער קולטור-קאנגרעס, 1968, עמ' 105–107. (ביידיש)
יצחק קאהאן, 'יוסף פּאַפּיערניקאָוו – דער באַזינגער פון טרוים', בספרו אויפן צעשיידוועג: ליטעראטור-קריטיק, עסייען, אימפרעסיעס, תל אביב: המנורה, תשל"א, עמ' 246–251, בארכיון האינטרנט.
דב סדן, היימישע כתבים: שרייבער, ביכער, פּראָבלעמען, כרך א, תל אביב: המנורה, תשל"ג 1972, עמ' 133–139. (ביידיש)
גיטל מייזל, 'י. פּאַפּיערניקאָוו: (40 יאָר ארץ-ישראלדיקייט)' בספרה עסייען, תל אביב: פארלאג י"ל פרץ, תשל"ד, עמ' 135–145.
אברהם ליס, 'יוסף פאפיערניקאָוו', ביי זיך 22 (תשמ"ג), 64–70. (ביידיש)
דוד ספרד, 'י. פאפיערניקאָוו', פאלק, וועלט און מדינה 57 (1979), 13–14. (ביידיש)
יעקב צבי שארגעל, 'יוסף פּאַפּיערניקאָוו: פרס ראש הממשלה, און "אָנהייב" – 50 יאָר', בספרו צווישן שריַיבער און ווערק, כרך ב: קוואַלן אַרום געצעלט, תל אביב: ישראל-בוך, תשמ"א 1981, עמ' 207–211, בארכיון האינטרנט.
יעקב צבי שארגעל, 'י. פּאַפּיערניקאָווס צושטיַיער צו דער יִידיש-דיכטונג אין ישראל', בספרו צווישן שריַיבער און ווערק, כרך ג: מיט פולע עמערס, תל אביב: ישראל-בוך, תש"ן 1990, עמ' 129–133, בארכיון האינטרנט.
מרדכי חלמיש, 'יוסף פפיירניקוב', בספרו יידיש בישראל: על סופרים, משוררים, אמנים, תל אביב: עקד, תש"ן 1990, עמ' 298–312.
שמעון קאנץ, 'יוסף פּאַפּיערניקאָוו אין א ניי ליכט', בספרו רינג נאָך רינג: עסייען, תל אביב: י.ל. פּרץ פֿארלאג, תשנ"א 1990, עמ' 49–51.
פנחס ארליך, 'יוסף פפירניקוב - בשירת יידיש במקומותינו: (בשנת 85 להולדתו)', בספרו דמויות, רחובות: פ. ארליך, תש"ס, עמ' 133–136.
יעקב צבי שארגעל, 'איז אַוועק אין דער אייביקייט: יוסף פּאַפּיערניקאָוו', בספרו צווישן שריַיבער און ווערק, כרך ד: גארבן אין אלול, תל אביב: ישראל בוך, 1994, עמ' 262–264.
Emanuel S. Goldsmith, 'Yiddish Bard of Israel’s Rebirth: On the 90th Birthday of Joseph Papiernikov,' Jewish Book Annual 47 (1989), 170-181.
Sources of Spiritual Pleasures: Joseph Papiernikov, Charlotte, NC: Sam Eneman, [19--]. (סרט וידאו המאיר את כתביו של פפירניקוב)
הערות שוליים

1 2  על קברו רשום תאריך הלידה 22.6.1895. יש מקורות הנוקבים בתאריך לידה אחר: אצל דוד תדהר (עורך), "יוסף פפירניקוב", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1601 נטען י"ח בשבט תרנ"ז, 1897; ואילו בדף המשורר באתר בית לייוויק נטען 22 ביוני 1899.
↑  תאריך הפטירה המדויק ע"פ דף המשורר באתר בית לייוויק.
↑  י"ח בילצקי, יוסף פפירניקוב, אנציקלופדיה יודאיקה, 2007, באתר HighBeam Research (באנגלית).
↑  ראו לדוגמה: יוסף פּאַפּיערניקאָוו, בתוך: מלך ראוויטש (רעדאקטאר), דאָס אַמאָליקע יִידישע וואַרשע, מונטריאול: פארבאנד פון ווארשעווער יידן אין מאנטרעאל, תשכ"ו 1966, עמ' 539, בארכיון האינטרנט.
↑  Moyshelekh Un Shloymelekh (part 2)‎, באתר המרכז לחקר המוזיקה היהודית, האוניברסיטה העברית בירושלים (באנגלית).
↑  מילות השיר "בין העצים הירקרקים" והאזנה לו, באתר זמרשת.
↑  פפירניקוב – חתן הפרס לספרות יידיש, דבר, 3 באוגוסט 1978.
↑  יקירי תל–אביב-יפו, באתר עיריית תל אביב-יפו.
↑  מנשה רוזנברג (קיבוץ עין גדי), למנוע ירידת המשורר פפירניקוב, דבר, 28 באוגוסט 1980.
↑  ארכיון אסף יוסף פפירניקוב., בספרייה הלאומית
↑  שירת י. פפיירניקוב, על המשמר, 23 בינואר 1953.
↑  הספר, באתר קטלוג הרשת האירופית של הספריות ליודאיקה והבראיקה (Rachel),‏ European Network of Judaica and Hebraica Libraries (REBJH)‎.
↑  גיטל מייזל, הספרות היהודית בשנת תשט"ו: ישראל, על המשמר, טור אחרון, 30 בספטמבר 1955.
↑  פרס ספרותי לי. פפירניקוב, על המשמר, 23 בדצמבר 1955.
↑  פרס "חג העשור" מטעם ספרית י. ל. פרץ, דבר, טור 2, 2 במאי 1958.
↑  מן הטנא, דבר, 6 במרץ 1942.
↑  פנינה מיזליש, פרי גנו של י. פפירניקוב, מעריב, 27 באפריל 1962.
↑  שירי פפיירניקוב בעברית, מעריב, 23 בפברואר 1962; שלמה בן-נון, הערות מאזין | ערכים, עסקנות ו"ביצועיזם" ברדיו, דבר, טור 3, 20 ביולי 1962.
↑  Sources of spiritual pleasures: Joseph Papiernikov, באתר WorldCat.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007307100505171  PLWABN: 9810627177405606  GND: 119084872  ISNI: 0000 0001 1658 175X  LCCN: n88235468  NLA: 35528929  NTA: 158990498  Trove: 985887  VIAF: 63993706   WorldCat (עם VIAF): 63993706