stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגל ליטא
פרוטוקול הדגל > ימי דגל לאומיים

כחלק מפרוטוקול הדגל ישנו עידוד להציגו בימים מסוימים, אך בימים שלהלן הפרוטוקול מדגיש זאת יותר או אף מחייב להניף את הדגל:
| תאריך | שם היום | הערות |
| --- | --- | --- |
| 1 בינואר | יום הדגל | לזכר היום ב-1919 שבו הונף הדגל הלאומי לראשונה על מגדל גדימינאס |
| 13 בינואר | יום לוחמי החירות | לזכר מאורעות ינואר ב-1991 |
| 16 בפברואר | יום ההקמה מחדש של המדינה הליטאית (מהאימפריה הרוסית, 1918) | מונף ביחד עם הדגל הלטבי והדגל האסטוני |
| 24 בפברואר | יום העצמאות של אסטוניה | מונף ביחד עם הדגל הלטבי והדגל האסטוני |
| 1 במרץ | יום החזרת העצמאות הליטאית על כנה (מברית המועצות, 1990) | מונף ביחד עם הדגל הלטבי והדגל האסטוני |
| 29 במרץ | יום נאט"ו | לכבוד הצטרפות ליטא לנאט"ו בשנת 2004; מונף ביחד עם דגל נאט"ו |
| 1 במאי | יום האיחוד האירופי | לכבוד הצטרפות ליטא לאיחוד האירופי בשנת 2004; מונף ביחד עם דגל האיחוד האירופי |
| 9 במאי | יום אירופה | לכבוד יום סיום מלחמת העולם השנייה ב-1945; בתקופת השלטון הסובייטי נקרא יום הניצחון |
| 15 במאי | יום כינוס האספה החוקתית | לכבוד האספה החוקתית של ליטא שחיברה את חוקת המדינה |
| 14 ביוני | יום האבל והתקווה | לזכר תחילת הגירושים ההמוניים של ליטאים לסיביר ב-1941; ביום זה מוסיפים לדגל סימני אבלות |
| 15 ביוני | יום הכיבוש ורצח העם | מסמל את תחילת הכיבוש הסובייטי ב-1940; ביום זה מוסיפים לדגל סימני אבלות |
| 6 ביולי | יום המדינה | לזכר הכתרת המלך הראשון (מינדאוגאס) ב-1253 |
| 15 ביולי | יום קרב גרונוולד | לזכר ניצחון הליטאים והפולנים על המסדר הטבטוני ב-1410 |
| 23 באוגוסט | יום הסרט השחור | מסמל את חתימת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב ב-1939; ביום זה מוסיפים לדגל סימני אבלות |
| 31 באוגוסט | יום החירות | מסמל את עזיבת היחידות האחרונות של הצבא האדום ב-1993 |
| 23 בספטמבר | יום רצח העם של יהודי ליטא | לזכר חורבנו של גטו וילנה על ידי גרמניה הנאצית ב-1943 |
| 25 באוקטובר | יום החוקה | מסמל את אימוץ החוקה הלאומית ב-1992 |
| 18 בנובמבר | יום העצמאות הלטבית | מונף ביחד עם דגל לטביה ודגל אסטוניה |
| 23 בנובמבר | יום החייל הליטאי | מסמל את הקמת צבא ליטא ב-1918 |

מלבד הימים הללו הדגל מונף גם באתרים שבהם נערכות בחירות. לפי החוק הממשלה רשאית לקרוא להנפת הדגל ולקבוע תנאים מיוחדים כגון הוספת סימני אבל.
ראו גם

סמל ליטא
המנון ליטא
הערות שוליים

↑  הצבע מתואר בליטאית כ"פורפורו", שמשמעותו סגול. אולם, משמעות הדבר איננה שגם הדגל בצבע סגול. טעות זו נעשתה ביחס לדגל הנשיאותי בפרסומים הראשונים שיצאו לאור על ידי וקסילולוגים
| דגלי מדינות אירופה |
| --- | --- | --- |
| מדינות | אוסטריה • אוקראינה • אזרבייג'ן • איטליה • איסלנד • אירלנד • אלבניה • אנדורה • אסטוניה • ארמניה • בולגריה • בוסניה והרצגובינה • בלארוס • בלגיה • בריטניה • גאורגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד • הונגריה • ותיקן • טורקיה • יוון • לוקסמבורג • לטביה • ליטא • ליכטנשטיין • מולדובה • מונקו • מונטנגרו • מלטה • מקדוניה • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • סן מרינו • ספרד • סרביה • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קזחסטן • קפריסין • קרואטיה • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| שטחים תלויים | אבחזיה • אג'ריה • אולדרני • אולנד • איי פארו • גגאוזיה • גיברלטר • ג'רזי • גרנזי • דרום אוסטיה • האי מאן • הרם • טרנסניסטריה • סרק • קוסובו • קטלוניה • צפון קפריסין |  |
| נוספים | דגל אירופה • דגל הסאמים |  |
אירופה • אפריקה • אסיה • אוקיאניה • אמריקה הדרומית • אמריקה הצפונית
דגל המדינה (ההיסטורי)
הדגל הצבאי הימי (יחס 1:2)
דיוניסיאקה

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נונוס
 שפת המקור:  יוונית הומרית
 סוגה:  שירה אפית
דיוניסיאקה (ביוונית: Διονυσιακά) היא פואמה אפית שנכתבה בידי המשורר היווני נונוס, כנראה בשלהי המאה ה-4 או תחילת המאה ה-5 לספירה. החיבור מורכב מ-48 ספרים הכוללים כ-20,426 טורי שירה בסגנון היוונית ההומרית. זהו אחד האפוסים השלמים הגדולים ביותר ששרדו מהעת העתיקה. הנושא המרכזי של הפואמה הוא לידתו, חייו, מותו ותחייתו של האל דיוניסוס ובמסעו המופלא ממקום לידתו במערב להודו.
מבנה החיבור

הדיוניסיאקה נכתבה לכל הפחות בסוף במאה ה-4 או לכל היותר בתחילת המאה ה-5 לספירה.
מספר הספרים 48, הוא כנראה סימבולי ומבטא את מספר הספרים הקיימים בשירתו של הומרוס הן האיליאדה והאודיסיאה יחדיו (כאשר בכל אחד ישנם 24 ספרים). ברם, נראה שהדיוניסיקה אינה שלמה, וישנם מספר חוקרים הסוברים כי ישנו גם ספר מספר 49 אשר נונוס לא הספיק לכתוב במהלך חייו. צידוק לסברה זאת יכול להתמך בעובדה כי בשירה התגלו לא מעט מקטעים שבהן יש חוסר עקביות בין הספרים שכנראה מעידים על כך כי היצירה איננה שלמה. ואומנם חלק אחר של חוקרים סוברים כי החוסרים מקורם בהעתקות או בתרגומים לקויים של השירה. בנוסף, כמו מטאמורפוזות של אובידיוס, נונוס כתב את יצירתו כעלילה לא ליניארית, כאשר בין כל סיפור למשנהו יש קשר רופף.
עלילה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לקריאה נוספת

Hopkinson, N. Studies in the Dionysiaca of Nonnus (Cambridge, 1994) pp. 1–4.
הערות שוליים

↑  הגיית השם ביוונית: דיוניסיאקה, במלרע (ההטעמה בהברה האחרונה).
| המיתולוגיה היוונית ודת יוון העתיקה |
| --- | --- | --- |
| אלים אולימפיים | זאוס • הרה • פוסידון • דיוניסוס • אפרודיטה • אתנה • אפולו • ארטמיס • ארס • הפייסטוס • הרמס • דמטר |  |
| אלים אולימפיים לשעבר | האדס • הסטיה |  |
| אלים כתוניים | האדס ופרספונה • גאיה • דמטר • הקטה • דיוניסוס • טרופוניוס (אנ') • טריפטולמוס (אנ') • האריניות |  |
| גיבורים | אגממנון • אדיפוס • אודיסאוס • אוינופיון • איאס • אכילס • אנטיגונה • בלרופון • דאוקליון • הקטור • הרקולס • טינדראוס • יאסון והארגונאוטים • מינוס • מנלאוס • פאריס • פריאמוס • פרסאוס • קדמוס • תסאוס • הרו ולאנדרוס |  |
| מקומות מרכזיים | אולימפוס • ארגוס • אתונה • דלפי • טרויה • טרטרוס • כיוס • לאקוניה • הלבירינת • ספרטה • השאול • תבאי • שדות אליסיום • שדות אספודל |  |
| יצורים מיתיים | אורתוס • אכידנה • אלמנטלים • ארגוס • גורגונות • גיגאנטים • האריה מנמאה • הידרה • היפוקמפוס • הרפיה • טיטאנים • טיפון • כימרה • מדוזה • מוזות • מינוטאורים • סאטירים • סטימפליה • סלמנדרה • סקילה וכריבדיס • פגסוס • קאמפה • קיקלופים • קנטאורים • קרברוס |  |
| אירועים מיתולוגיים בולטים | טיטאנומכיה • גיגאנטומכיה (גיגאנטים) • מלחמת טרויה • מסע הארגונאוטים |  |
| יצירות בולטות | האיליאדה והאודיסיאה • תאוגוניה • ארגונאוטיקה • דיוניסיאקה • ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס) • מטמורפוזות |  |
| סופרים | אוריפידס • אייסכילוס • אפולוניוס • אריסטופאנס • הומרוס • הסיודוס • סופוקלס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007583578505171  PLWABN: 9810680466805606  BNE: XX1962509  BnF: cb12008344t (data)  GND: 4320098-9  LCCN: n81137951  NLG: 114191  SUDOC: 02760862X  VcBA: 492/8879  VIAF: 2744152684010823430002   WorldCat (עם VIAF): 2744152684010823430002 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בכחוס (דיוניסוס) במרכבתו הנגררת על ידי פנתרים (פסיפס מהמאה ה-3 מסביליה).
דני רכט

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  שנות ה־60 של המאה ה־20 תל אביב-יפו, ישראל 
 מוקד פעילות:  תל אביב-יפו
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב 
 
דניאל (דני) רכט הוא מפיק מוזיקלי ופזמונאי ישראלי, יועץ תוכן וחוקר תולדות תל אביב.
ביוגרפיה

רכט נולד בתל אביב בשנות השישים של המאה ה-20, גדל בסביבת רחוב שינקין ובצפון הישן. ביתו בשכונת נווה צדק. בעשור האחרון הוא מחלק את זמנו בין תל אביב לבנגקוק.
ביוגרפיה > שנות השמונים

רכט למד בתיכון עירוני ה' ובאוניברסיטת תל אביב (מדע המדינה). במקביל ללימודיו באוניברסיטה עסק במגוון עבודות ניהול והפקה בתחומי המחול, התיאטרון והמוזיקה: עדלאידע פורים בשינקין (1985), פסטיבל עכו לתיאטרון (1986 ,1987), ניהול הופעות להקת המחול הקיבוצית (1988), הופעות אנסמבל פיליפ גלאס בישראל (1988) ועוד.
בשנת 1987 הפיק רכט, בשיתוף האוזן השלישית, את הופעות להקת ז'אן קונפליקט עם הסולן רמי פורטיס, אז חבר להקת מינימל קומפקט, שהגיע מאירופה. שלוש ההופעות התקיימו במועדון הפינגווין בתל אביב ותועדו בקלטות אודיו ווידאו. בשנת 1988 הקים רכט את חברת ההפקות אדר. במסגרת זאת הפיק, בשיתוף האוזן השלישית, את הופעות האיחוד של להקת הקליק. שלוש ההופעות שהתקיימו במהלך סופשבוע אחד פתחו את מועדון זמן אמיתי. מספר חודשים לאחר מכן ראו אור בחנויות תקליט וסרט הווידאו "הקליק בזמן אמיתי" - שתיעדו את המופע. באותה השנה הפיק רכט שני אלבומים פורצי דרך. הראשון, "זכרונות סיני" של אנסמבל מזרח מערב (בשיתוף עם האוזן השלישית). השני, "הקלטת" של להקת נושאי המגבעת (בשיתוף עם האוזן השלישית ונייר הפקות).
בשנים 1986–1989 ניהל רכט את הופעות הרוק בבית ליסין. לצד אמנים כמו אהוד בנאי, קורין אלאל וסי היימן הפך המרתף העליון בבית ליסין בית לעשרות רבות של להקות צעירות בתחילת דרכן: טאטו, נושאי המגבעת, החברים של נטאשה, פונץ' ואחרים.
בשנים 1988–1990 ניהל רכט אמנותית גם את קולנוע אלנבי, בו התקיימו מופעי מוזיקה, לצד הקרנות סרטים ומועדון ריקודים. הקולנוע הישן שימש אולם בית בסיבוב ההופעות המצליח של פורטיסחרוף. לצד אמנים מחו"ל (פיטר מרפי, קורטני פיין ונוספים) התארחו על במת אלנבי מיטב האמנים בישראל.
ביוגרפיה > שנות התשעים

בסוף 1989 החליט רכט להקדיש חלק מרכזי בפעילות חברת ההפקות אדר לפיתוח, הפקה וניהול אמנותי של שלוש להקת צעירות, אלמוניות אז. במסגרת עבודתו עם קובי אוז ולהקת טיפקס (בשנים 1989–1994) הופיעה הלהקה מאות הופעות. בשנת 1992 יצא אלבום הבכורה "שביל קליפות הגרעינים" (אלבום זהב) שנוצר בהשפעת תרבות הקומיקס ונכלל בו הלהיט "הרבי ג'ו כפרה" (מילים: קובי אוז ודני רכט). שנה אחר כך יצא האלבום המצליח "האחרון בעשירון התחתון" (אלבום זהב. גם אותו רכט הפיק וניהל אמנותית) עם הלהיטים "בתוך נייר עיתון", " עננה", "זמנים קטנים". ובשנת 1994 נכתב האלבום שובר השיאים "החיים שלך בלאפה" (אלבום פלטינה. יצא לאור ב-1995, בתום העבודה המשותפת של הלהקה עם רכט). בשנת 1998 חזר רכט לעבוד עם טיפקס. הוא ניהל אמנותית את "העצב עבר לגור כאן", מיני-אלבום שיצא באותה שנה. וייעץ לאלבום "דיסקו מנאייק" (אלבום זהב) שיצא שנה אחר כך.
דני רכט הפיק וניהל אמנותית את להקת רוקפור לאורך שבע שנים (1997-1990). במהלך תקופה זאת יצאו שלושה אלבומים. הראשון (1991), "רשת פרפרים" (עם הלהיטים "הכעס", " שוב לא שקט"). האחרון (1996), "בחזרה לשבלול" (אלבום זהב), הופק ויצא לחנויות לקראת פסטיבל המוזיקה NeXT שהתקיים בחודש אפריל 1996 ונפתח בהופעה חגיגית של רוקפור. גולת הכותרת בעבודתם המשותפת של רוקפור ושל רכט הוא האלבום "האיש שראה הכל" (אלבום זהב) שיצא לחנויות בפברואר 1995 אחרי שלוש שנות עבודה. האלבום שלדעת רבים הוא מאלבומי הרוק הטובים ביותר בשפה העברית, נכתב במשותף על ידי רכט והלהקה והניב רצועות כמו: "חור בלבנה", "כל כיוון", "מכונת הזמן" ועוד.
העבודה של דני רכט עם להקת כנסיית השכל נמשכה חמש שנים (1995-1990) במהלכן הופק האלבום "דברים בלחש" (אלבום זהב), אחד מאלבומי הבכורה החשובים ברוק הישראלי של שנות התשעים. עם הלהיטים: "אני מאמין", "השיר מהגן", "דברים בלחש"). שנה אחרי, ב-1994, יצא הספר-דיסק "קח שירים". שיתוף פעולה של הלהקה עם רכט ועם הצלם רונן ללנה, שהוקדש לשירת משוררים בעברית.
שיתוף הפעולה ההדוק בין המפיק ניצן זעירא לבין רכט הביא להקמת Banana - לייבל ההקלטות משותף לנענע דיסק ואדר הפקות. במסגרת זאת יצאו לאור האלבומים: "רעש רק רעש ק" של להקת רעש (עם הלהיטים "לעיתים", "נוסע לבד", "חנן"), "קח שירים" של להקת כנסיית השכל (בפורמט הנדיר אז של ספר-דיסק), "בחזרה לשבלול" - מחווה של רוקפור לאלבומים של אריק איינשטיין בשנים 1969–1970), אלבום הבכורה של ג'וני שועלי, "סליחות" (של רע מוכיח ואלון כהן), "תמימות" אלבומה השני של להקת רעש. ואלבומים נוספים.
בחודש אפריל 1996 ייסדו ניצן זעירא ודני רכט את פסטיבל המוזיקה NeXT שהתקיים בשנתיים הראשונות באולמות מרכז סוזן דלל בתל אביב. רכט ניהל את הפסטיבל יחד עם רמי פורטיס. בהמשך נדד הפסטיבל גם לאולמות אחרים בעיר. על במות פסטיבל המוזיקה NeXT הוצגו הפקות מקור (בחזרה לשבלול של רוקפור, אתה חברה שלי של ערן צור, שירי חנוך לוין של דודי לוי ונוספים) שגם הוקלטו ויצאו על גבי דיסקים. לצד מוזיקה ישראלית, התארחו בפסטיבלים שורה ארוכה של אורחים מחו"ל. כולם מסצנת המוזיקה האלטרנטיבית לגווניה: פיטר האמיל (ואן דר גרף ג'נרטור), ג'ון קייל, מפיק הדאב מד פרופסור, לי רנאלדו (סוניק יות'), להקת טוקסידומון, דייוויד אלן (גונג), להקת בל קאנטו ואחרים. בסמינרי NeXT שהתקיימו לצד הפסטיבל השנתי (1999-1996) התארחו בכירי תעשיית המוזיקה מהארץ ומחו"ל, לצד הקרנות סרטים וכיתות אמן. בפעילויות הסמינרים בניהולו של רכט, הושם לראשונה דגש על ההתממשקות בין עולמות המוזיקה והדיגיטל. חיבור שלא נתפס אז בטבעיות.
ביוגרפיה > המאה ה-21

בשנים 2001–2002 ייעץ דני רכט לחברת המוזיקה אן.אם.סי. לצד שירותי ייעוץ ופיתוח שיתופי פעולה, הפיק רכט שורה של אלבומים ואוספים. ביניהם "דנה ראתה עב"ם", אלבומה השלישי של להקת פונץ', ו"מוזיקה מהמרתף", אלבום הבכורה של להקת האנשים. בשנת 2003 יצא הפרויקט (ספר ואלבום הכפול) "שרות לאה גולדברג" בהפקת נענע דיסק ובניהולו האמנותי של רכט.
בשנים הבאות התמקד רכט במתן שירותי ייעוץ למגוון לקוחות (ביניהם חברות טלוויזיה, משרדי הפקה, פסטיבלים, אמנים, חברות תוכן, ועוד). ומיעט להפיק בעצמו. תהומות של דפנה בר ציון היה האלבום האחרון שיצא (2006) בהפקתו המוזיקלית של רכט. באותה השנה גם ניהל את פסטיבל "אזור התעשייה" למוזיקה ישראלית (בהפקת טבת סרטים ועיריית אשדוד).
עוד קודם, החל רכט לחלק את זמנו בין תל אביב לבין בנגקוק, תאילנד. הוא למד שם ארכיטקטורה. אך עיקר זמנו הוקדש אז להקמת אנציקלופדיה עירונית לתולדות יפו ותל אביב. לאחר כמעט חמש שנות עבודה שהתמקדו בבניית ארכיון, גביית עדויות ואיסוף חומרים ויזואליים, עלה לאינטרנט בחודש יולי 2007 אתר תל אביב 100 המארח את תל.אביב.פדיה (האנציקלופדיה העירונית). במהלך הזמן הצטרפו אל רכט מיטב החוקרים בתחום תולדות העיר (היסטוריונים, אדריכלים, חוקרים ואנשי אקדמיה), נכתבו מאות ערכים בנושא. וכיום מהווה האנציקלופדיה מקור מידע אמין וראשון במעלה בחקר תולדות העיר העברית הראשונה. בסיס המידע של מערכת האנציקלופדיה הוא הגדול בעולם בתחומו ועשרות אנשי מקצוע נעזרים בו מדי שנה לכתיבת מאמרים, מחקרים, תיקי תיעוד ועוד.
במשך עשור (2016-2006) התנתק דני רכט מהפקת מוזיקה, סירב להצעות שונות בתחום המוזיקה שהופנו אליו, והתמקד בעריכת האנציקלופדיה העירונית. בחודש אפריל 2016, עשרים שנה לאחר יציאת "בחזרה לשבלול" של רוקפור בהפקת רכט, הציעו לו חברי הלהקה שיפיק את אלבומם הבא. אותו אלבום יצא לבסוף בשנת 2020 ושמו "ארץ עיר".
הערות שוליים

↑  יורם חזן, משדרות עד לונדון: חמש תחנות בקריירה של כנסיית השכל, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2011
↑  נויה כוכבי, סצנת האינדי חוזרת אל המיינסטרים, באתר הארץ, 29 בנובמבר 2009
↑  גידי אביבי, מכתב אהבה אל הידידה מרחוב ארנון, באתר הארץ, 17 בנובמבר 2003
↑  תמר סוקניק, פסטיבל מוסיקה חדש באשדוד, באתר הארץ, 26 ביוני 2006
↑  אתר תל אביב 100-  האנציקלופדיה העירונית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297493205171  ISNI: 0000 0000 7088 2011  VIAF: 97441418   WorldCat (עם VIAF): 97441418
דין ואנג'ל

| --- | --- |
 סוגה:  תוכנית אירוח
 כותבים:  ארז קליימן, דורון צור, משה מלכה, הדר לוי
 בימוי:  יוסי קרן
 מנחים:  דין הפנר, אנג'ל ברנס
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 אתר צילומים:  אולפני הרצליה
 אורך פרק:  כ-22 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ דיסני ישראל
 תקופת שידור מקורית:  28 באוגוסט 2020 – 16 באוקטובר 2020
 
דין ואנג'ל היא תוכנית אירוח ישראלית, בהנחיית דין הפנר ואנג'ל ברנס, אשר משודרת בערוץ דיסני ישראל החל מ-28 באוגוסט 2020.
רקע

בכל פרק מגיעים לתוכנית שני אורחים מוכרים שונים, כאשר הם מתחרים בחמישה באתגרים שנקבעים לאחר סיבוב בגלגל האתגרים. בכל אתגר נקבע זוכה שמקבל נקודה, כאשר האורח שמקבל הכי הרבה נקודות זוכה בתואר "המנצח של הפרק".
אתגרים

ישנם חמישה אתגרים שונים, כאשר בכל אחד מהם יש משימות שונות.
אתגרים > אתגר סודות ושקרים

באתגר סודות ושקרים ישנם אתגרים שקשורים לחיים האישיים של האורחים.
אמת או חריף - האורחים נשאלים שאלות קשות והם יכולים לבחור אם לענות או לאכול מאכל חריף, האורח שעונה על הכי הרבה שאלות זוכה בנקודה.
ארבע עובדות אמתיות ואחת שהמצאנו - כל אורח מספר בתורו חמש עובדות על עצמו, כאשר אחת מהן היא שקרית, והאורח המתחרה צריך לנחש מה היא. האורח שמצליח לגלות את העובדה השקרית זוכה בנקודה.
אתגרים > אתגר המטבח

באתגר המטבח ישנם אתגרים שקשורים לאוכל.
האורחים צריכים, ללא שימוש בידיים, להשאיר עוגייה ששמים עליהם על המצח, כאשר האורח שמצליח להשאיר אותה הכי הרבה זמן זוכה בנקודה.
האורחים צריכים להכניס מרשמלו לפה תוך חצי דקה, לאחר מכן להדביק עליהם פתקיות ממו תוך חצי דקה ואז לזרוק גרביים לסל כביסה תוך חצי דקה. האורח שמצליח להכניס הכי הרבה גרביים לסל עם מרשמלו בפה ושדבוקים עליו פתקיות ממו זוכה בנקודה.
אתגרים > אתגר הבמה

באתגר הבמה ישנם אתגרים שקשורים למיומנויות הבמה, כמו ריקוד ושירה.
סימור דניאל מציגה לאורחים סרטון שלה רוקדת ולאחר הצפייה הם צריכים לרקוד כמו בסרטון, האורח שמצליח לרקוד הכי דומה לסרטון זוכה בנקודה.
האורחים צריכים לשיר תוך כדי שהם לבושים בתחפושת של סומו, כאשר האורח שעושה את זה הכי טוב זוכה בנקודה.
אתגרים > אתגר הדו-קרב

באתגר הדו-קרב האורחים מתמודדים אחד נגד השני בקרב.
האורחים צריכים לשיר שיר כאשר במהלך השירה הם עוברים במסלול מכשולים שכולל ארבע גיגיות שיש בהן בהתאמה לגו, שוקולד, סירופ מייפל ומי קרח. מי שמצליח לא להפסיק לשיר זוכה בנקודה.
האורחים לובשים לוח צמדן כאשר הם צריכים לזרוק ולהדביק כדורים אחד על השני תוך דקה. האורח שמצליח לזרוק ולהדביק הכי הרבה כדורים זוכה בנקודה.
אתגרים > אתגר משימת בונוס

באתגר משימת בונוס רק אורח אחד משתתף, כאשר הוא המשתתף שהאתגר יצא לו בסיבוב גלגל האתגרים.
האורח צריך לענות על תשע שאלות תוך דקה וחצי, כאשר את השאלות הוא מוציא מתוך כדורים שנמצאים באקווריום. אם האורח מצליח הוא זוכה.
אורחים

| מספר הפרק | תאריך שידור מקורי | אורחים | אתגרים שהופיעו בפרק | זוכה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 28 באוגוסט 2020 | עדן אלנה ואור עמרמי ברוקמן | אתגר סודות ושקרים - עדן אלנה אתגר הבמה - עדן אלנה אתגר סודות ושקרים - אין זוכה אתגר המטבח - עדן אלנה אתגר משימת בונוס - אור עמרמי ברוקמן אתגר הדו-קרב - תיקו | הזוכה היא עדן אלנה עם 4 נקודות,  לעומת אור עמרמי ברוקמן עם 2 נקודות |
| 2 | 4 בספטמבר 2020 | סטפן לגר ואגם בוחבוט | אתגר הבמה - אגם בוחבוט אתגר המטבח - תיקו אתגר הדו-קרב - סטפן לגר אתגר הבמה - תיקו אתגר סודות ושקרים - אגם בוחבוט | הזוכה היא אגם בוחבוט עם 4 נקודות,  לעומת סטפן לגר עם 3 נקודות |
| 3 | 11 בספטמבר 2020 | נאיה פדרמן ודניאל אסייג | יפורסם בהמשך | יפורסם בהמשך |
| 4 | 18 בספטמבר 2020 | רז ספני ונבו עמרני |  |  |
| 5 | 25 בספטמבר 2020 | איאן פינקוביץ ואוראל צברי |  |  |
| 6 | 2 באוקטובר 2020 | ריף נאמן ובר מיניאלי |  |  |
| 7 | 9 באוקטובר 2020 | נואל ברקוביץ' ויוני טובים |  |  |
| 8 | 16 באוקטובר 2020 | אלה לי להב ואברהם ארנסון |  |  |
הפקה

צילומי התוכנית התרחשו בחודשי יולי-אוגוסט באולפני הרצליה, כאשר זאת תוכנית האירוח המקורית השנייה של ערוץ דיסני ישראל, לאחר התוכנית "הכי טוב ככה" בהנחיית הדר לוי, שגם לקחה חלק בכתיבת התוכנית. פרק הבכורה של התוכנית שודר בערוץ ב-28 באוגוסט 2020, לפני שידור הבכורה של הסרט "קסם בלתי נשלט".
ב-23 באוגוסט 2021 דווח שהתוכנית חודשה לעונה שנייה, ושבמקומה של המנחה אנג'ל ברנס תנחה ריף נאמן, כאשר בעקבות מהלך זה ישונה שם התוכנית ל"דין וריף". ב-25 באוקטובר 2021 פורסם שהחליטו לבטל את הפקת העונה השנייה.
הערות שוליים

↑  ליד כל אתגר רשום הזוכה שבו
↑  הכרזה על הסדרה, בעמוד הפייסבוק של אולפני הרצליה
↑  שי שגב, חדש בטלוויזיה: יום שני, 28 באוגוסט 2020, באתר ג'ירפה, 27 באוגוסט 2020
↑  משה אבוטבול, פרסום ראשון: ריף נאמן תחליף את אנג'ל ברנס, באתר פרוגי, 23 באוגוסט 2021
↑  פוסט של פרוגי, בעמוד האינסטגרם של פרוגי, 25 באוקטובר 2021
דה-קונסטרוקטיביזם

| --- | --- |

מכון חזון (ויזואליזציה) באוניברסיטת שטוטגרט, אדריכל גינטר בניש.
 מידע כללי
 תקופה:  אדריכלות פוסט מודרנית
 טווח תאריכים:  משנות ה-80 במאה ה-20 ואילך.
 מבנים עיקריים:  המשכן לאמנויות הבמה באר שבע, הבית הרוקד בפראג
המוזיאון היהודי בברלין. דניאל ליבסקינד
גשר האשה, בואנוס איירס, סנטיאגו קלטרווה
דה-קונסטרוקטיביזם הוא סגנון באדריכלות שהתפתח מהאדריכלות הפוסט מודרנית בשנות ה-80. סגנון זה נשען ברובו על תפיסות הדקונסטרוקציה, תאוריה פילוסופית שפיתח הפילוסוף ז'אק דרידה, ומתאפשר בין השאר בזכות טכנולוגיות בנייה ותכנון חדשניות.
מאפייני הסגנון

האדריכלות הדה-קונסטרוקטיבית מנסה לבצע מניפולציות בצורה ובחלל וליצור מעטפת בניין ומערכת חללים השוברת את האקסיומות והמוסכמות הקודמות באדריכלות מכל סוג שהוא. יש המשווים את תפיסה זו לתפישה המחשבתית החדשה שהולידו הגאומטריה הלא-אוקלידית ותורת היחסות. הדה-קונסטרוקטיביזם יוצר מצב שהמקום או המבנה יכולים להתייחס אחרת לגמרי לכיוונים שונים ולאנשים המגיעים מאותם כיוונים ומפרשים אחרת את המרחב הפיזי.
מבנים רבים שתוכננו בסגנון זה מתאפיינים בריבוי של גרידים (רשתות קווים המסדרות ומארגנות את התוכנית) המקבלים ביטוי בשכבות שונות של המבנה. כמו כן הם מתאפיינים בצורות בלתי קונבנציונליות המכונות לעיתים "צורות מתפוצצות" משום שנראה כאילו הן בקעו מתוך המבנה והרסו חלק ממנו.
הבנייה והתכנון של מבנים דה-קונסטרוקטיביסטים מחייבת שימוש באמצעים טכנולוגיים מתקדמים, שהתפתחו החל משלהי המאה ה-20. הצורות החדשניות של אדריכלות זו הן כמעט בלתי אפשריות לתכנון ללא עבודה רבה בעזרת תוכנות מחשב תלת־ממדיות, המסייעות בתהליך התכנון. הכלים המסורתיים המשמשים את האדריכל לתכנון: תוכניות, חזיתות, חתכים וכדומה, הופכים להיות בלתי רלוונטיים במקרים רבים.
גם את הבנייה עצמה קשה מאוד להוציא לפועל בשימוש בשיטות בנייה קונבנציונליות. לדוגמה, פרטי הבניין הדרושים כדי לבנות קירות מסך הנחתכים בזוויות בלתי שגרתיות הם מורכבים מאוד ודורשים שימוש בטכנולוגיות ייצור מתקדמות כגון חיתוכי לייזר של מתכות וחיבורים מחומרים פלסטיים שונים שבעבר לא היו מקובלים בתחום הבנייה.
בישראל

גם בישראל ישנם מספר מבנים אשר נבנו בסגנון זה. אחד המפורסמים שבהם הוא המשכן לאמנויות הבמה בבאר שבע, אותו תכנן האדריכל סלו הרשמן.
אדריכלים דה-קונסטרוקטיביסטים בולטים

פיטר אייזנמן
פרנק גרי
חברת קופ הימלבלאו (אנ') (שני שותפים)
זהה חדיד
דניאל ליבסקינד
רם קולהאס
ברנרד טשומי
שבעת אדריכלים אלו הציגו בתערוכה במוזיאון ה-MOMA בניו יורק בשנת 1988. תערוכה זו, שנערכה ביוזמת פיליפ ג'ונסון ומארק וויגלי הייתה התערוכה הראשונה בה התגבשה תנועת הדה-קונסטרוקטיביזם ורעיונותיה פרצו לתודעה העולמית.
בניינים דה-קונסטרוקטיביסטים מפורסמים

מוזיאון המלחמה האימפריאלי צפון, מנצ'סטר, אנגליה. אדריכל דניאל ליבסקינד
קולנוע בדרזדן, גרמניה. חברת קופ הימלבלאו
הבית הרוקד (או בניין ג'ינג'ר ופרד), פראג, צ'כיה. אדריכל פרנק גרי
מרכז סטייטה ב-MIT, מסצ'וסטס. אדריכל פרנק גרי
בניינים דה-קונסטרוקטיביסטים מפורסמים > מבנים נוספים

פארק לה וילט, פריז. ברנרד שומי
מוזיאון גוגנהיים בילבאו. פרנק גרי
מרכז ווקסנר לאומנות ויזואלית, אוהיו. פיטר אייזנמן
מוזיאון גרונינגר, הולנד. חברת קופ הימלבלאו
ראו גם

דקונסטרוקציה - תאוריה פילוסופית
קונסטרוקטיביזם רוסי - תנועה אומנותית
אדריכלות פוסט מודרנית
סגנונות באדריכלות
הערות שוליים

↑  המשכן לאמנויות הבמה באתר של עיריית באר שבע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546553305171  LCCN: sh89002744
הדיוויזיה ה-554 (ורמאכט)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית
 שיוך:   ורמאכט
 סוג:  חיל רגלים
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  15 בפברואר 1940 – 13 באוגוסט 1940 (181 ימים)
 מלחמות:  מלחמת העולם השנייה
 פיקוד
 מפקדים:  אנטון פון הירשברג
 
הדיוויזיה ה-554 (בגרמנית: 554. Infanterie-Division), הייתה דיוויזיה של הוורמכאט במהלך מלחמת העולם השנייה. היא הייתה פעילה במשך מספר חודשים בשנת 1940.
היסטוריה

דיוויזיית הרגלים ה-554 הוקמה ב-15 בפברואר 1940 במחוז הצבאי V לשירות בגזרת הריין העליון בגבול גרמניה–צרפת,  שם שימשה כדיוויזיה סטטית בתפקיד הגנתי על החומה המערבית (בלשון בעלות הברית: "קו זיגפריד").  מפקד הדיוויזיה לאורך כל תקופת שירותה היה אנטון פון הירשברג.
בתחילה נמשך מטה הדיוויזיה מפיקוד הדיוויזיה לשירות מיוחד ה-441 והכיל שלושה רגימנטים חי"ר (621, 622, 623) וכן רגימנט ארטילריה, יחידת תצפית ויחידות דיוויזיוניות (כולם 554). רגימנט הרגלים ה-621 הוקם במחוז הצבאי XXI תוך שימוש בצוות מרגימנט הרגלים ה-532 של הדיוויזיה ה-246 וכן גדוד מקלענים 148 (בגלוגאו), רגימנט הרגלים ה-622 הוקם במחוז הצבאי VIII תוך שימוש באנשי רגימנט הרגלים ה-423 מהדיוויזיה ה-212 כמו גם אנשי רגימנט רובאי המולדת 2. /IX (בפרנקפורט), ורגימנט הרגלים ה-623 הוקם באזור פראג תוך שימוש באנשי רגימנט הרגלים ה-380 של הדיוויזיה ה-215.
הדיוויזיה נפרסה במאי וביוני 1940 כחלק מהפיקוד העליון XXXIII תחת הארמייה השביעית של קבוצת ארמיות C בגבול גרמניה עם צרפת,  יחד עם דיוויזיית הרגלים ה-556.  הגזרה של הדיוויזיה בחזית נותרה שקטה אפילו במהלך רוב המערכה על צרפת.
בעקבות הניצחון הגרמני במערכה על צרפת (שביתת הנשק ב-22 ביוני 1940), הפכו הדיוויזיות בקו זיגפריד למיותרות. דיוויזיית הרגלים ה-554 פורקה ב-13 באוגוסט 1940 בדונאושינגן, הגדודים I./621, II. /621, III. /621, I. /622, II./622, II. /623 ו-III. /623 הוגדרו מחדש כגדודי משמר המולדת אוטונומיים ונשלחו למחוז הצבאי VII, שם הפכו לגדודי רובאי המולדת 439 עד 445 ב-1 בינואר 1941.
ה'כ"ד

ה'כ"ד (5024)  היא שנה עברית  אשר  החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1263 (לפי הלוח היוליאני, שהיה נהוג אז), והסתיימה ביום כ"ט באלול, 22 בספטמבר 1264. שנה מסוג החא, היא מעוברת, ואורכה 383 ימים. זו שנה חמישית לשמיטה.
נפטרו

כ"א בתשרי – רבי יחיאל בן אורי, פוסק הלכה ומקובל מחסידי אשכנז. אביו של הרא"ש.  (נולד בד'תתק"ע)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג החא, ובה 383 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "חסרה": שבה חשוון וכסלו בני 29 יום כל אחד
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
ט"ו באדר ב' חל בשבת, ולכן שושן פורים נחוג שלושה ימים - בערים שהיו מוקפות חומה - מיום שישי י"ד באדר ב' ועד יום ראשון ט"ז באדר ב' - זהו פורים משולש.
י"ד בניסן, ערב פסח, חל בשבת, ולכן חלים דיני ערב פסח שחל בשבת.
היסטוריה של עם ישראל