ריצ'רד ניוטרה
קורות חיים

ניוטרה נולד בלאופולדשטאט, מחוז בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, ב־8 באפריל 1892, למשפחה יהודית עשירה. אביו היהודי-הונגרי סמואל ניוטרה (1844–1920) היה בעל בית יציקת מתכת, ואמו, אליזבת "בטי" גלזר ניוטרה (1851–1905) הייתה חברה בהקהילה היהודית וינה. לריצ'רד היו שני אחים שאף הם היגרו לארצות הברית, ואחות, פפי ויקסלגרטנר, אמנית שהיגרה לשוודיה, שם ניתן לראות את עבודותיה במוזיאון לאמנות מודרנית.
ניוטרה למד בתיכון סופיינגימנסיון בווינה עד שנת 1910. הוא למד תחת מקס פביאני וקארל מאיירדר באוניברסיטה הטכנולוגית של וינה (1910 – 1918), וכן למד בבית הספר הפרטי לאדריכלות של אדולף לוס. בשנת 1912 הוא עשה טיול לימודי לאיטליה ולבלקן עם ארנסט לודוויג פרויד (בנו של זיגמונד פרויד).[דרוש מקור]
ביוני 1914 הופסקו לימודיו של ניוטרה כאשר גויס לטרבינייה; הוא שימש סגן בתותחנים בטרבינייה עד סוף המלחמה. בראיון שנערך עם רעייתו בשנת 1978 לאחר מותו, סיפרה דיונה ניוטרה על התיעוב שחש בעלה ריצ'רד אל מול פעולות הנקם כנגד הסרבים: הוא דיבר על האנשים שפגש [כלומר בטרבינייה ... איך המפקד שלו היה סדיסט, שהצליח לממש את נטיותיו הסדיסטיות ... הוא היה סתם פקיד עירוני קטן בווינה, אבל אז הפך למפקדו...
הוא קיבל חופשה בשנת 1917 כדי לחזור לאוניברסיטה ולהבחן בבחינות הסיום שלו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נסע ניוטרה לשווייץ שם עבד עם אדריכל הנוף גוסטב אממן. בשנת 1921 שימש במשך תקופה קצרה כאדריכל העיר בעיירה הגרמנית לוקנוואלדה, ובהמשך אותה שנה הצטרף למשרדו של אריך מנדלסון בברלין. ניוטרה היה שותף לכניסת המשרד לתחרות תכנון מרכז מסחרי חדש בחיפה, ארץ ישראל (1922) ולפרויקט הדיור זהלנדורף בברלין (1923). הוא נישא לדיונה ניידרמן, בתו של אדריכל, בשנת 1922. נולדו להם שלושה בנים, פרנק ל.(1924–2008), דיון (1926–2019) אדריכל ושותפו של אביו, וריימונד ריצ'רד (1939–1939) רופא ואפידמיולוג סביבתי.
ניוטרה עבר לארצות הברית בשנת 1923 והתאזרח שם בשנת 1929. הוא עבד תקופה קצרה עבור פרנק לויד רייט עד שקיבל הזמנה מחברו הקרוב ושותפו לספסל הלימודים באוניברסיטה רודולף שינדלר לעבוד ולחיות ב"בית שינדלר" - הבית השיתופי שתכנן ובנה בקליפורניה. עבודתו הראשונה של ניוטרה בלוס אנג'לס הייתה באדריכלות נוף, ובמסגרת זו עיצב את גינת בית החוף שתכנן שינדלר (1922–1925), עבור פיליפ לובל, בחוף ניופורט, ואת הפרגולה ובריכת השכשוך למתחם שתכננו יחדיו פרנק לויד רייט ושינדלר עבור אלין בארנסדאל בגבעת הזיתים (1925), הוליווד. שינדלר וניוטרה שיתפו פעולה בתחרות תכנון מבנה ליגת האומות בשנים 1926–1927 ובאותה שנה גם הקימו חברה יחד עם המתכנן קרול ארונוביצ'י (1881–1957) שנקראה הקבוצה האדריכלית לתעשייה ומסחר (AGIC). בהמשך לכך הוא פתח משרד משלו והמשיך בתכנון מבנים רבים המגלמים את הסגנון הבינלאומי, מתוכם שנים עשר הוגדרו כמורשת תרבותית היסטורית (HCM), כולל בית הבריאות של לאוול משנת HCM # 123); 1929) ובית המחקר של ריצ'רד ודיון ניוטרה, משנת 1966 (HCM # 640). בקליפורניה הוא התפרסם בשל המבנים הגאומטריים הקפדניים אך אווריריים שיצר, שביטאו וריאציה חוף-מערבית בתכנון בתי מגורים בסגנון המודרניזם של אמצע המאה (Mid-century modern - MCM) . על לקוחותיו נמנו אדגר ג'יי קאופמן, גלקה שייר וולטר קונראד ארנסברג. בתחילת שנות השלושים של המאה הקודמת, הכשיר משרדו של ניוטרה בלוס אנג'לס כמה אדריכלים צעירים שזכו בהמשך להצלחה עצמאית משלהם, ובהם גרגורי אין, הארוול המילטון האריס ורפאל סוריאנו. בשנת 1932 הוא ניסה לעבור לברית המועצות, כדי לסייע בתכנון מעונות דיור עובדים שניתן לבנותם בקלות, כאמצעי לסייע במצוקת הדיור.
בשנת 1932 ניוטרה נכלל בתערוכת היצירה המקורית רבת ההשפעה של המוזיאון לאמנות מודרנית (MOMA) בנושא אדריכלות מודרנית, שאצרו פיליפ ג'ונסון והנרי-ראסל היצ'קוק. בשנת 1949 הקים ניוטרה שותפות עם רוברט א. אלכסנדר שנמשכה עד 1958, מה שאפשר לו לתכנן מבנים מסחריים ומוסדיים גדולים יותר. בשנת 1955, מחלקת המדינה של ארצות הברית שכרה את שירותיו של ניוטרה לתכנון מבנה שגרירות חדש בקראצ'י, פקיסטן. מינויו של ניוטרה היה חלק מתוכנית שאפתנית במסגרתה גויסו ארכיטקטים ידועי שם לתכנון שורה של שגרירויות, ובהם - וולטר גרופיוס באתונה, אדוארד דורל סטון בניו דלהי, מרסל ברויאר בהאג, ג'וזפ לואיס סרט בבגדאד, ואירו סארינן בלונדון. בשנת 1965 ניוטרה הקים שותפות עם בנו דיון ניוטרה. בין 1960 ל -1970 תכנן ניוטרה שמונה וילות באירופה, ארבע בשווייץ, שלוש בגרמניה ואחת בצרפת. לקוחות בולטים בתקופה זו כללו את גרד בוצריוס, עורך "די צייט", וכן דמויות מעולם המסחר והמדע.
ריצ'רד ג'וזף ניוטרה נפטר ב־16 באפריל 1970, בגיל 78.