stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ז'אן בודריאר
הגותו

בודריאר השתמש במושג "סימולאקרה" (Simulacra) – המהווה חלק מהותי בשיח הפוסטמודרני. הוא שימש בידיו כאמצעי ביטוי ביקורתי לתיאור המציאות, ככזו שהופר היחס בינה לבין ייצוגיה. אחת הדוגמאות הבולטות לכך, היא ריבוי דגמי הערים והמבנים המוצגים לקהל באתרים שונים ברחבי העולם, שנוצרו על פי בודריאר כתולדה מצורך בלתי נשלט לייצר חיקויים שישמשו כתענוגות להמונים. למושג זה יש תקדימים במשל המערה של אפלטון ואף על מושג ה'פאסטיש' של ולטר בנימין. מבחינה זו קיים קשר בין הגותו של בודריאר לבין הגותו של הפילוסוף פרדריק ג'יימסון.
לדעת בודריאר הטרור הוא בן זמנה של הגלובליזציה והוא אמצעי נגד הייאוש והבושה של מוטבי הגלובליזציה והכניעה של התרבות לטכנולוגיה הדורסנית. הייאוש נובע, כך סבר, מן המימוש של כל התשוקות ומן השפע שאין לו משהו שישמש משקל נגד ומן הפתרון האלים לסכסוכים. בודריאר כתב על טרור חדש עם נשק חדש בו הטרוריסטים מסווים עצמם בחיי היום יום האמריקאים ומשתפים בטרור את מותם. בודריאר פיתח תאוריית פיתוי בה השפעת הצדדים מובילה לקיצוניות או לאיפוס. הפיתוי הוא משחק היכול להיות בדמות דו-קרב, חיזור גורלי, משחק פוקר בסכומי עתק, נקמת דם ועוד. כל צד מנסה להביא את הצד השני לכדי סכנת חיים.
בודריאר הגדיר ארבעה שלבים בהתפתחות הקשר בין המציאות לבין הדימוי בתרבות המערבית והם:
שלב ראשון – הדימוי כהשתקפות המציאות, רפרזנטציה.
שלב שני – הדימוי כעיוות המציאות, השחתה.
שלב שלישי – הדימוי כהסוואה להיעדר, יצירת רושם, מעשה כשפים של הדימוי.
שלב רביעי, הסימולאקרה – דימוי חסר קשר מוחלט למציאות; המודל מכריע את דרך ראייתנו את המציאות.
בודריאר סופר ארבע מלחמות עולם:
מלחמת העולם הראשונה, ששמה קץ לעידן הקולוניאליזם.
מלחמת העולם השנייה, ששמה קץ לנאציזם.
מלחמת העולם השלישית, היא המלחמה הקרה, ששמה קץ לקומוניזם.
מלחמת העולם הרביעית היא המלחמה בין הסדר העולמי החדש לבין הטרור.
ספרו "רוח הטרור" מעניק הסבר אלטרנטיבי ומקורי להרס מגדלי התאומים בפיגועי 11 בספטמבר.
סימולאקרה וסימולציה

המושגים סימולציה וסימולאקרה הם מרכזיים בהגותו המאוחרת של בודריאר, ומהווים את החלק המוכר ביותר בעבודתו. בעוד הוגים קודמים גרסו שהמסמן (הסימנים השונים שנוכחים בטקסט) והמסומן (האובייקט אליו מתייחס הטקסט) מרכיבים את הטקסט התקשורתי, בודריאר טוען שישנה אפשרות שלייצוג תקשורתי אין מיוצג ממשי. כלומר הסימולציה, שאמורה להיות מודל המשקף את המציאות הממשית, טשטשה אותה וערפלה את זהותה. תהליך זה הוביל להיווצרותה של מציאות חדשה מעוותת, אותה הוא כינה היפר-ממשית. הוא טוען שאנו חיים בחברה היפר-ממשית, הגדושה בהעתקים חסרי מקור (סימולאקרות), ולה אין קשר עם המציאות הממשית, אלא רק עם הייצוגים שלה.
מספריו

סימולקרות וסימולציה (2007). סדרת "הצרפתים", הוצאת הקיבוץ המאוחד, תרגום, הערות ואחרית דבר: אריאלה אזולאי.
רוח הטרור (2004). תל אביב: הוצאת רסלינג. תרגום: אמוץ גלעדי, עריכה מדעית: דרור משעני, 103 עמודים.
אמריקה (2000). תל אביב: הוצאת בבל, תרגמה: מור קדישזון, 163 עמודים.
מלחמת המפרץ לא קרתה (1991)
לשכוח את פוקו (1977). (על הפילוסוף הצרפתי מישל פוקו).
ראו גם

פילוסופיה של האדריכלות
לקריאה נוספת

בודריאר והמילניום (פוסטמודרניים), מאת הורוקס כריסטופר הוצאת ספרית פועלים בעברית.
אושי קראוס, בודריאר וסימולקרת הכסף, רסלינג, 2010.
אייל דותן, "ברוכים הבאים למלחמת העולם הרביעית: אחרית דבר", בתוך: רוח הטרור, רסלינג, 2004, עמ' 97-83.
בנק בני ברק

בנק בני ברק ובשמו המלא הבנק לחקלאות ולתעשייה בני ברק היה בנק קואופרטיבי ארץ-ישראלי שפעל כאגודה שיתופית והתקיים בין השנים 1936-1925.
בנק בני ברק אגודה שיתופית בע"מ נוסד ב-1925 על ידי ועד המושבה של בני ברק ומייסדי המושבה בראשות יצחק גרשטנקורן, בדומה לקופות הלוואה וחסכון שנוסדו אז במושבות ברחבי ארץ ישראל. גרשטנקורן תיאר את הסיבות להקמתו בזכרונותיו: "בתחילת החורף תרפ"ה ראינו צורך דחוף להקים מוסד כספי, שישמש לנו מכשיר למימון, הן למפעלי יחידים והן למפעלי הציבור. ועד המושבה היה זקוק לסכומים גדולים לצורכי היישוב בימים הראשונים, והיחיד אף הוא לא היה לו אל מי לפנות להלוואה. ננעלו בפניו דלתות הבנקים בתל אביב, שהרי הבנקים בכלל לא היו רוחשים אמון ביותר לעולים ולמתיישבים חדשים, ועל אחת כמה וכמה למתיישבי בני ברק ... יהודי בני ברק לא הוכשרו בעיניהם כראויים לכך".
נציגי החברים הורשאים של אגודת בית ונחלה מחו נגד הקמת הבנק והודיעו שאינם אחראיים לפעולותיה.
עם הקמתו של הבנק יצא גרשטנקורן לפולין במסע לגיוס הון מקרב חברי אגודת "בית ונחלה" ומקרב חסידות גור שיוצאי שתי הקהילות היו ממייסדי המושבה בארץ ישראל. כן אסף גרשטנקורן השקעות בבנק בביקור באמריקה. המסעות של גרשטנקורן הוכתרו בהצלחה ובנק בני התרחב מעבר לקופה הלוואה וחסכון רגילה. האגודה היוותה המוסד הכספי העיקרי של מושבת בני ברק בשנותיה הראשונות לצורכים ציבוריים ופרטיים כאחד. בין השאר היא מימנה הקמת תשתיות מים זורמים, בתי חרושת ורכישת קרקעות ובתים. בסוף 1928 דווח ש-65% ממניות הבנק נמכרו באמריקה, 10% בפולין והשאר בארץ ישראל.
בסוף 1927 תרם הבנק מרווחיו לקרן קיימת לישראל, לקרן היסוד ולבניין בית הכנסת הגדול של בני ברק. כן השתתף הבנק של תרומת מיל לקרן הקיימת על כל הלוואה של הבנק.
הבנק נוסד בבני ברק אך כעבור כחצי שנה ראשונה של פעילות עבר הסניף המרכזי לתל אביב וד"ר זליג סוסקין החל לשמש יושב ראש ההנהלה. אולם המעבר לא הביא איתו לגיוס הון חדש ולגידול בהכנסות וכעבור כחצי שנה התפטר סוסקין והבנק חזר לפעול מבני ברק. בהמשך ניהל את הבנק חיים דוד אוירבך. בשנת 1929 הוחל בבניית בית לבנק במרכז בני ברק והבנק נכנס למשכנו במחצית הראשונה של 1930.
ב-1928 גרשטנקורן יצא למסע גיוס כספים בארצות הברית ולהקמת משרד להפצת מניות הבנק בוושינגטון הבירה. במסע גיוס הון זה הוצבה מטרה למכירת מניות בשווי מיליון דולר אך התוצאות היו דלות ביותר עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי של 1929.
בשנת 1931 התברר שהבנק נמצא בגרעון גדול. החברה שהקימה את בני ברק הייתה בקשיים ולא עמדה במחויבותה לפרוע את הלוואותיה שקיבלה מהבנק. גם ההלוואה שניתנה לבית חרושת ברקאי נחשבה לאבודה. בעקבות זאת פוטר אוירבך מנהל הבנק ומונה לבנק מלווה מטעם בנקים אחרים שהלוו לו כספים. בניין הבנק הוצא למכירה בשנת 1932, אך הודות למסע גיוס כספים בדרום אפריקה הבנק המשיך להתקיים עוד כמה שנים.
המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה הביאה ב-1936 להתמוטטות הבנק ולפירוקו בעקבות הגידול החד בבקשה למשיכת חשבונות.
הערות שוליים

↑  בנק לחקלאות ולתעשייה בני ברק, דבר, 22 ביולי 1925
1 2  שלש שנים ליסוד בני ברק, דבר, 19 ביוני 1927
↑  דב גנחובסקי, "הבנק של בני ברק", המטבע, גיליון 10, נובמבר 1997.
↑  מודעה ואזהרה, בית ונחלה, בני ברק, דער מאָמענט, 10 ביוני 1926
↑  בני ברק, דבר, 15 ביולי 1927
1 2  בנק בני ברק, דבר, 28 בדצמבר 1927
↑  בבנק לקחלאות ולתעשייה בני ברק, דבר, 24 בדצמבר 1928
↑  תרומת המיל לקרן הקימת, דואר היום, 20 בפברואר 1928
↑  במרכז האגודות לאשראי הדדי, דבר, 20 בינואר 1929
↑  בני ברק, לקט, דבר, 8 באוגוסט 1929
בבנק בני ברק, דואר היום, 8 בינואר 1930
↑  בנק בני ברק, דואר היום, 1 במאי 1930
↑  בנק בני ברק, דבר, 30 ביוני 1931
↑  מודעה ממשרד ההוצאה לפועל ביפו, דואר היום, 16 באוקטובר 1932
↑  בני ברק, דבר, 18 באוגוסט 1933
↑  בנק לחקלאות ולתעשייה בני ברק בע"מ, דואר היום, 3 במרץ 1933
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008983556105171
ליקוטי עצות

כריכת הספר במהדורה מודרנית
ליקוטי עצות הוא חיבור תורני, המבוסס על הספר ליקוטי מוהר"ן של רבי נחמן מברסלב. הספר חובר על ידי תלמידו רבי נתן שטרנהרץ.
הספר נערך בשנת תקפ"ו (1826) כהשלמה לעריכת הספר "קיצור ליקוטי מוהר"ן" (שנערך בשנת תקס"ה). מטרת הספר היא להוציא עצות מעשיות מתוך הספר ליקוטי מוהר"ן ושיחותיו של רבי נחמן, ולסדרם לפי נושאים על מנת להקל על מי שקשה עליו הלימוד בליקוטי מוהר"ן.
הספר נתפס כספר קל שהקריאה בו זורמת ושוטפת, בניגוד לספרים עמוקים ומורכבים יותר בחסידות ברסלב. מכאן נובעת הפופולריות הרבה שלו. כותרת המשנה של הספר מעידה על כך שמדובר בליקוט של רעיונות קצרים, וכך נכתב בה:
"ספר ליקוטי עצות – דרכים ישרים ועצות נפלאות, עצת ה' אשר לעולם יעמודו, הנובעים ממעיין היוצא מבית ה' מתורתו של רבנו הקדוש רבי נחמן מברסלב, לעורר ולהקיץ, לחזק ולקרב את כל אדם, מכל מקום שהוא, להנטותו לתחייה, להחלימו ולרפאו ולהחיותו בחיים אמיתיים ונצחיים, לשים לו שארית לנצח נצחים."
הספר מסודר על פי סדר האלפבית. בהקדמה כותב רבי נתן על החיבור שמי ש"חס על נפשו באמת" ישים לב לחיבור הקטן הזה שהוא "מעט הכמות ורב האיכות". הערך הראשון הוא אמת ואמונה, ואחר כך בין היתר אכילה, הכנסת אורחים, ארץ ישראל, בושה, כעס, כבוד ועוד, עד לערך האחרון שהוא תמימות.
רבי נחמן אמר פעם "נכספתי להמשיך את העולם אל העשייה" מתוך כוונה כי הביצוע הוא תכלית התאוריה והמעשה מטרת הלימוד. ספר ליקוטי עצות מאפשר ללומדים לקבל עצות מעשיות אשר נגזרות מהתאוריות כפי שהן מופיעות בצורה מופשטת בליקוטי מוהר"ן.
הוצאות מאוחרות

בשנים מאוחרות יותר הוציא תלמידו של רבי נתן, רבי נחמן מטשערין, את הספר במהדורה שנייה, ובה הוסיף להוציא עצות גם משאר ספריו של רבי נחמן. הספר נקרא "ליקוטי עצות מהדורא בתרא".
בהמשך לקח ר' נחמן מטשערין את אותו עיקרון של ר' נתן והחיל אותו גם לגבי ספרי רבו ר' נתן בעצמו, וכתב ארבעה כרכים של עצות למעשה היוצאות מספרו של ר' נתן "ליקוטי הלכות". הספר נקרא בשם "אוצר היראה".
בדפוסים מאוחרים, לוקטו שלושת ליקוטי העצות (ליקוטי עצות של ר' נתן, ליקוטי עצות מהדורא בתרא ואוצר היראה של ר' נחמן מטשערין) לספר אחד, ונקראו בשם "ליקוטי עצות המשולש".
על בסיס הספר "ליקוטי עצות" של ר' נתן, נכתב ביידיש הספר "עצות המבוארות", על ידי נינו של רבי נחמן, רבי שמשון ברסקי. בספר זה מבאר ומסביר המחבר ביידיש את דברי רבי נחמן הכתובים בעברית. כיוון שספר זה מהווה גם ביאור ולא רק תרגום, הוא תורגם בחזרה לעברית.
אזכורים תרבותיים

הספר מככב בסצנת מפתח ברב המכר "מקימי" שכתבה נועה ירון-דיין (בהוצאת עם עובד). הגיבורה עלמה פותחת את הספר באקראי ומוצאת בו תשובות לרבות מהשאלות שמטרידות אותה.
הזמר יוסף קרדונר הלחין קטעים מתחילת הספר בשירו "דע לך שכל רועה ורועה.."
Planet Caravan

| --- | --- |
 שיר בביצוע בלאק סבאת'
 מתוך האלבום Paranoid
 יצא לאור:  18 בספטמבר 1970
 תאריך הקלטה:  16–21 ביוני 1970
 סוגה:  רוק פסיכדלי, ספייס רוק
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  4:29
 חברת תקליטים:  ורטיגו רקורדס, וורנר רקורדס
 כתיבה:  טוני איומי, ביל וורד, גיזר באטלר, אוזי אוסבורן
 לחן:  ביל וורד, טוני איומי, גיזר באטלר, אוזי אוסבורן 
 הפקה:  רודג'ר ביין
 
"Planet Caravan" הוא שיר של להקת ההבי מטאל הבריטית בלאק סבאת'. השיר יצא במקור באלבומם Paranoid משנת 1970.
סקירה כללית

גיזר באטלר מבלאק סבאת' - שהלחין את מילות השיר - אמר כי השיר עוסק בשני אוהבים אשר צפים יחד לאורך היקום. סולן בלאק סבאת', אוזי אוסבורן, השתמש ברמקול לזלי כדי להשיג את אפקט הטרבל והרטט של השירה. את תפקידי הפסנתר בשיר ניגן המהנדס טום אלום. איומי דיבב את החליל למאסטר הרב-רצועות ההפוך, אשר לאחר מכן הועבר מחדש וטופל בסטריאו דיליי.
ב-31 במאי 2020, "Planet Caravan" שימש כמוזיקת השכמה לצוות של SpaceX Crew Dragon לפני שיגור החללית מאוחר יותר באותו יום. זו הייתה הפעם הראשונה שנעשה שימוש במוזיקה כדי להעיר אסטרונאוטים מאז תוכנית מעבורות החלל האחרונה ביולי 2011. החללית הייתה בדרכה לתחנת החלל הבין-לאומית.
השיר כולל צליל אמביינט ונינוח שנחשב לעיתים קרובות כסטייה ממותג ההבי מטאל המסורתי של הלהקה.
משתתפים

אוזי אוסבורן - שירה
טוני איומי - גיטרה, חליל
גיזר באטלר - גיטרה בס
ביל וורד - קונגה
טום אלום - פסנתר
גרסת פנטרה

"Planet Caravan" זכה לגרסת כיסוי על ידי להקת ההבי מטאל האמריקאית פנטרה עבור אלבומם Far Beyond Driven משנת 1994.
גרסת פנטרה > שחרור וקבלה

השיר יצא לאור כסינגל השני מתוך האלבום Far Beyond Driven, וכסינגל המשך ללהיט שלהם "I'm Broken" בשנת 1994 בחברת התקליטים איסט וסט רקורדס. השיר הפך לסינגל המצליח ביותר של פנטרה, והגיע למקום ה-26 במצעד הסינגלים הבריטי. מגזין מטאל האמר דירג את הכיסוי של "Planet Caravan" במקום ה-31 ברשימת 50 שירי פנטרה הטובים ביותר.
גרסת פנטרה > רשימת רצועות

| סינגל אמריקאי> מס' | סינגל אמריקאי> שם | סינגל אמריקאי> משך | סינגל אמריקאי>  | סינגל אמריקאי>  | סינגל אמריקאי>  | סינגל אמריקאי>  | סינגל אמריקאי>  | סינגל אמריקאי>  | סינגל אמריקאי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Planet Caravan (גרסת אלבום)  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | Cowboys from Hell (הופעה חיה)  | 5:08 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Primal Concrete Sledge (הופעה חיה)  | 3:57 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | By Demons Be Driven (Biomechanical מיקס)  | 4:16 |  |  |  |  |  |  |  |
| סינגל אירופאי 1> מס' | סינגל אירופאי 1> שם | סינגל אירופאי 1> משך | סינגל אירופאי 1>  | סינגל אירופאי 1>  | סינגל אירופאי 1>  | סינגל אירופאי 1>  | סינגל אירופאי 1>  | סינגל אירופאי 1>  | סינגל אירופאי 1>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Planet Caravan (גרסת בלאק סבאת')  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Badge (גרסת Poison Idea)  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | A New Level (הופעה חיה)  | 5:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Becoming (הופעה חיה)  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| סינגל אירופאי 2> מס' | סינגל אירופאי 2> שם | סינגל אירופאי 2> משך | סינגל אירופאי 2>  | סינגל אירופאי 2>  | סינגל אירופאי 2>  | סינגל אירופאי 2>  | סינגל אירופאי 2>  | סינגל אירופאי 2>  | סינגל אירופאי 2>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | Planet Caravan (גרסת בלאק סבאת')  | 4:03 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | The Badge (גרסת Poison Idea)  | 3:56 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | Domination (הופעה חיה)  | 4:55 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | Hollow (הופעה חיה)  | 2:27 |  |  |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑  Sweeney, Joe (2020-09-16). "Black Sabbath's Paranoid at 50: potent anthems of working-class strife". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2024-11-01.
↑  Mike Segretto, 33 1/3 Revolutions Per Minute: A Critical Trip Through the Rock LP Era, 1955–1999, Rowman & Littlefield, 2022, עמ' 232–233, ISBN 978-1-4930-6460-1. (באנגלית)
1 2 3 4  Black Sabbath (2015-07-30), BLACK SABBATH - The Story Behind "Planet Caravan", נבדק ב-2024-11-01
↑  Meghan Bartels last updated, SpaceX's 1st Crew Dragon with astronauts to dock at space station today. Here's how to watch., Space.com, ‏2020-05-31 (באנגלית)
↑  Pantera | Biography, Music & News, Billboard (באנגלית אמריקאית)
↑  Dom Lawsonpublished, The 50 best Pantera songs ever, louder, ‏2019-02-04 (באנגלית)
| בלאק סבאת' |
| --- | --- | --- |
טוני איומי (גיטרה) • אוזי אוסבורן (שירה) • ביל וורד (תופים) • גיזר באטלר (גיטרה בס)
ביל וורד (תופים) • רוני ג'יימס דיו (שירה) • איאן גילן (שירה)
| אלבומי אולפן | Black Sabbath ‏ (1970) • Paranoid ‏ (1970) • Master of Reality ‏ (1971) • Vol. 4 ‏ (1972) • Sabbath Bloody Sabbath ‏ (1973) • Sabotage ‏ (1975) • Technical Ecstasy ‏ (1976) • Never Say Die!‎ ‏ (1978) • Heaven and Hell ‏ (1980) • Mob Rules ‏ (1981) • Born Again ‏ (1983) • Seventh Star ‏ (1986) • The Eternal Idol ‏ (1987) • Headless Cross ‏ (1989) • Tyr ‏ (1990) • Dehumanizer ‏ (1992) • Cross Purposes ‏ (1994) • Forbidden ‏ (1995) • 13 ‏ (2013) |  |
| נושאים קשורים | Heaven & Hell • Iron Man‏ • Paranoid‏ • God Is Dead?‎ |  |
דיסקוגרפיה של בלאק סבאת' • קטגוריה:בלאק סבאת' • פורטל:הבי מטאל
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 3314ee64-783c-3f64-b4d3-842d714de88a  MusicBrainz work: 0416c284-809d-303b-a903-39821fbe334e
ישיבת תורת חיים (ורשה)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בעלי תפקידים
 ראש הישיבה:  הגרי"ז, הרב צבי הירש גליקסון
 
ישיבת תורת חיים (ורשה) היא ישיבה בעלת צביון ליטאי, שהתקיימה בוורשה בין שתי מלחמות העולם, בראשות הרב צבי הירש גליקסון - חתנו של רבי חיים סולובייצ'יק. לישיבה הייתה זיקה היסטורית למוסדות החינוך של רבי יצחק (איטשה) גרודזינסקי שנשאו את אותו השם, והיא נתפסה במידת מה כהמשך המפעל שלו.
הישיבה נבנתה במתכונת הישיבות הליטאיות, כראשיה כיהנו בנו וחתנו של הרב חיים סולובייצ'יק רבה של בריסק, ובשיא פריחתה למדו בישיבה כשלוש מאות בחורים, מהם שיצאו להוראה ורבנות בקהילות חשובות, היא התקיימה עד מלחמת העולם השנייה.
רקע היסטורי

בעת מלחמת העולם הראשונה הגיע לוורשה הרב ישעיהו וינוגרד מירושלים, והחל ביוזמה להקמת ישיבה ליטאית במתכונת מודרנית על דרך ישיבות ליטא, אשר תפנה הן לבחורי הישיבה הרבים שהגיעו לוורשה הבירה, והן לבני החסידים תושבי העיר. לצורך כך הוא בא בדברים עם כמה מגדולי הדור, וביניהם הרב חיים סולובייצ'יק מבריסק.
בשנת תרע"ט, מיד לאחר פטירת הגר"ח סולובייצ'יק נוסדה הישיבה, ונקראה על שמו ישיבת תורת חיים. הפתיחה נעשתה תוך פרסום ציבורי וגיוס תרומות וספרים בקרב תושבי ורשה. את האחריות הכלכלית על הישיבה לקחו על עצמם גבאי בית המדרש "חברת ש"ס" שברחוב נליבקי 39, אשר היה מרכזם של תלמידי החכמים הליטאיים בורשה. בתחילת דרכה שוכנה הישיבה בבית המדרש של ה"חברת ש"ס" אולם עד מהרה עברה הישיבה לקמפוס מרווח ברחוב גנשה 45. המתחם נתרם על ידי סימא ברויידא (אלמנת הרב יעקב ברוידא) ובו מבנים רחבי ידיים, ששימשו לת"ת, מכינה, ישיבה קטנה וישיבה גדולה.
זמן קצר לאחר הקמת הישיבה התמזגו אליה מוסדות תורת חיים הוותיקים מייסודו של ר' איטשע גרודזינסקי.
רקע היסטורי > ישיבות הרב גרודזינסקי

משנות השמונים של המאה התשע עשרה פעל בוורשה הרב איטשע גרודזינסקי - ליטאי במקורו ובדרך חייו, בייסוד שיעורי תורה וחבורות לומדים בורשה, פעולות שנעשו בהשפעת רבו החפץ חיים. הפעילות החלה כחבורת לומדי תורה לבעלי מלאכה ונוער עובד, והתפתחה בהדרגה תוך שהיא עוברת גלגולים שונים. עם הזמן התפתחה החבורה לכדי רשת מרובת סניפים של תלמודי תורה, מכינות, ישיבות קטנות וגדולות וקיבוץ לגילאים שונים וקהל יעד מגוון. מייסד הישיבה הרב גרודזינסקי דאג לקיומה הכלכלי וגם הרוחני כאחד, ולכן כונתה הישיבה 'ישיבת ר' איטשה'. למרות מיקומה של הישיבה בבירת פולין, היו בה גם משגיחים מוסריים כנהוג בישיבות ליטא.
ההתאחדות עם מוסדות אלו היוותה תגבורת משמעותית לישיבה החדשה, בעקבותיה נוסף ר"מ חדש - הרב מאיר פינקל - חתנו של הרב גליקסון, ומעתה היו שהישיבה נתפסה אצלם כישיבה מייסודו של ר' איטשע אשר נפטר כשנתיים לאחר הקמתה.
רקע היסטורי > התפתחות הישיבה

בשנת תר"פ למדו בישיבה כמאה וחמישים בחורים, לישיבה נספח גם תלמוד תורה לילדים ונערים, בו למדו כמאתיים תלמידים בחלוקה לחמש מחלקות. עם הזמן התפתחה הישיבה, ומשצר המקום עברו חלק מהבחורים בחזרה אל בית המדרש של ה"חברת ש"ס" ברחוב נליבקי בו החלה הישיבה את דרכה. בתקופות מסוימות ריכזה הישיבה למעלה משלוש מאות בחורים וכבר בשנת תרפ"ח הגיע מספר בוגרי הישיבה במשך שנות פעילותה לאלפים.
עם צמיחת הישיבה נוצר גידול משמעותי בתקציב הנדרש לכלכלת הישיבה. מלבד הבחורים אשר זכו לפנימיה בתנאים מלאים כמקובל בישיבות הליטאיות החדשות, גם לילדי התלמוד תורה שהגיעו מבתי עניים ניתנו ארוחות. גבאי ה"חברת ש"ס" לא עמדו בנטל ופנו לעזרת העולם היהודי הרחב. בהמשך כאשר נפל העול הכלכלי של הישיבה על כתפי ראש הישיבה הרב גליקסון, פנה גם הוא ליהודי ארצות הברית, ואף תכנן נסיעה לשם לצורך גיוס כספים.
שיטת הלימוד ומבנה הישיבה

תלמידי הישיבה הגדול נחלקו לארבעה מחלקות שונות בהתאם לרמה הלימודית - שלוש כיתות ו"קיבוץ". בכיתה הראשונה למדו הבחורים גמרא עם רש"י ותוספות, בכיתה השנייה נוספו גם מפרשים, והשלישית הייתה הכנת הבחור ללימוד עצמאי, לקראת ה"קיבוץ" בו השתלמו להיות למדנים מובהקים ואף מורי הוראה בישראל. ללימודי קודש הוקדשו שמונה שעות ביום, ולמי מהכיתות הנמוכות שחפץ בלימודי חול הגיע בכל יום מורה מיוחד שלימד פולנית, היסטוריה, גאוגרפיה וכדומה.
המבנה של ישיבה מסודרת שלא בצורת לימוד משותף ב"שטיבל" היה חדש בוורשה החסידית, אך גם שיטת הלימוד הייתה חדשנית בסגנון ליטאי. בעקבות מגוריו בסוף ימיו של רבי חיים סולובייצ'יק בורשה הפולנית, החלה להיקלט בקרב יהודי ורשה שיטת הלימוד הליטאית-למדנית, שלא כמו שיטת הפלפול שהייתה נהוגה עד כה. שינוי זה בא לידי ביטוי בפריחת ישיבת תורת חיים בהנהגת חתנו של הרב סולובייצ'יק - שבעצמו היה פולני ממשפחה חסידית שהתקרב לשיטת לימודו של חותנו רבי חיים. בישיבה ניכרה עקבותיה של שיטת הפלפול הוותיקה, יחד עם ההתחדשות שהביאה שיטת הלמדנות ההגיונית-בריסקאית מבית גדולי ליטא.
שעורי חמיו היו לקו ומשקולת בדרך שיעוריו של ראש הישיבה הרב צבי דב (הירשל). עם זאת הייתה לו גישה אישית מיוחדת, בתוספת נופך וסגנון אישי משלו. בעוד חדושיו של רבי חיים היו מתומצתים ומכוונים רק לשורשי הדברים ולמסקנה שבהם, אצל ר' הירשל תפסה השקלא וטריא מקום נכבד, והוא נהג להתעכב על דף הגמרא הנלמדת על הסדר בישיבה.
רבני הישיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מיסוד הישיבה בשנת תרע"ח כיהן רבי יצחק זאב הלוי סולובייצ'יק בראשות הישיבה עד למינויו כרבה של בריסק במקומו של אביו לאחר כשנה וחצי.
לצדו כיהן כראש הישיבה גיסו הרב צבי הירש גליקסון, חתנו של הרב חיים סולובייצ'יק. לאחר התמנותו של הרב יצחק זאב כרבה של בריסק המשיך הרב גליקסון לבדו בתפקיד והנהיג את הישיבה עד הירצחו בשואה בגטו ורשה.
הרב משה גרודזינסקי בנו של ר' איטשע שימש כמשגיח, עד שנת עלייתו לארץ בשנת תרפ"ג. נרצח בחברון בפרעות תרפ"ט.
משנת תרע"ו חתנו של ר' משה - הרב אברהם אדלר כיהן כר"מ עד עלייתו לא"י בשנת תרפ"א (לאחר עלייתו הצטרף לישיבת תורת חיים בירושלים העתיקה.)
הרב משה קוזולובסקי שימש קודם כמו"ץ בווילנא, כיהן כר"מ עד לפטירתו בשנת תרפ"ט.
אברהם ישראל משה סלומון כיהן כר"מ עד עלייתו לא"י בשנות השלושים.
רבני הישיבה > במוסדות תורת חיים של הרב גרודזינסקי

בחורף תרס"ז כיהן בה כר"מ הרב אברהם ישראל משה סלומון - 'הרב מחרקוב'.
בסביבות תרס"ו כיהן בה הרב אליעזר לופט כמנהל רוחני למשך שנה.
לאחריו ניהל את הישיבה הרב שלמה גרודזנסקי.
ולאחריו בשנים הנושקות למלחמת העולם הראשונה ניהל את הישיבה הרב אלחנן יעקובוביץ.
תלמידי הישיבה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מבוגרי הישיבה שימשו ברבנות בקהילות ישראל, וביניהם קהילת וסילוביץ, רדום (ר' פייבל בורשטיין), איזביץ ועוד.
הרב יצחק הוברמן ("הצדיק מרעננה").
הרב יהושע הוטנר.
הרב יהושע משה אהרונסון - תלמיד התלמוד תורה.
הרב אברהם קוטנר.
הערות שוליים

1 2  הקדמת המחבר, שערי זיו - תשע"ד, עמ' 19
↑  בני משפחת וינוגרד הקימו כבר ב-1886 בירושלים את הישיבה הנודעה תורת חיים.
1 2 3 4 5  צינוביץ. אישים ושיטות. p. 438.
↑  הועד, הודעה מהישיבה הגדולה תורת חיים, היינט, 28 במרץ 1919
↑  מכתבי הח"ח, ר' אריה לייב פופקא, עמ' 34
↑  הדרום, מד, 242
1 2  רבי אברהם אדלר, כנפי נשרים, עמ' 3
1 2  זכרון בספר. p. 84.
↑  זרח ורהפטיג, הישיבות בוורשה, עץ אבות - קידוש השם בשואה א, עמ' 277
1 2 3  מכתב מהרב גליקסון, ספר רפאל, עמ' 660
1 2  מענטאדער מא, 28/4/1927, עמ' 4
↑  שמחה עלברג, וורשה של מעלה, בני ברק תשכ"ט, עמ' קע"ב, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  אשר זלקא ראנד (עורך), "הרב ר' יצחק זאב סאלאווייציק", תולדות אנשי שם ח"א, ניו יורק, תש"י, עמ' 89, באתר היברובוקס;  וכן דוד תדהר (עורך), "מאיר אדלבוים", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ד (1950), עמ' 1576
↑  ברזין, אבא צבי. יזכור. p. 90.
↑  הישיבה, שנה א קובץ ב', כסליו תרפ"ט, עמ' לא (29)
↑  החפץ חיים ופעלו, רבי משה מאיר ישר, חלק שלישי עמ' תתלח
↑  הרב מ"מ ישר. תנועת המוסר. Vol. ה. p. 291.
1 2  הרב מ"מ ישר. תנועת המוסר. Vol. ג. p. 68.
↑  יהשוע משה אהרונסון. עלי מרורות. p. 27.
בנימין פיין

| --- | --- |

 לידה:  17 בפברואר 1930 קייב, ברה"מ 
 פטירה:  14 באפריל 2013 (בגיל 83) פרדס חנה-כרכור, ישראל 
 ענף מדעי:  פיזיקה
 מקום מגורים:  ברית המועצות, ישראל
 מקום לימודים:  האוניברסיטה הממלכתית של ניז'ני נובגורוד 
 מנחה לדוקטורט:  ויטאלי גינזבורג 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב 
 תרומות עיקריות
 אלקטרוניקה קוונטית
 
בנימין פיין (Fain; י"ט בשבט תר"צ, 17 בפברואר 1930 – ה' באייר תשע"ג, 14 באפריל 2013) היה פיזיקאי ישראלי, מומחה לפיזיקת לייזרים, פרופסור במחלקה לכימיה באוניברסיטת תל אביב. היה אסיר ציון ופעיל עלייה בברית המועצות.  חזר בתשובה, ובשנותיו האחרונות עסק בפילוסופיה של המדע וביחסים בין המדע לאמונה היהודית.
ביוגרפיה

נולד ב-17 בפברואר 1930 בקייב שבאוקראינה הסובייטית, ברית המועצות, במשפחה יהודית מתבוללת, ונקרא על שם סבו שנרצח ב-1919 בפוגרום בפרוסקורוב בידי חיילים מצבאו של סימון פטליורה. אביו היה מתמטיקאי ואמו רופאה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הטלטלה המשפחה במשך ארבע שנים ברחבי ברית המועצות. לאחר המלחמה התיישבה משפחתו בדושנבה שבברית המועצות (היום בירת טג'יקיסטן), שם סיים לימודי תיכון.
בשנת 1948 התקבל למכון לאנרגטיקה במוסקבה, ובשנת 1950 עבר ללמוד פיזיקה באוניברסיטת גורקי (כיום ניז'ני נובגורוד), שם בשנת 1956 סיים בהצטיינות את הדוקטורט בהנחיתו של הפרופסור ויטאלי גינזבורג, שהיה לחתן פרס נובל בשנת 2003. בשנת 1965 החל ללמד באוניברסיטת גורקי בתפקיד פרופסור וראש מחלקה לרדיופיזיקה קוונטית - תחום מדעי שהוא נטל חלק בפיתוחו. תחילה חיבר את ספרו "רדיופיזיקה קוונטית", שראה אור בתרגום לאנגלית בשם Quantum Electronics ואחר כך תורגם גם לגרמנית. בהמשך כתב את ספרו "הפוטונים והסביבה הבלתי לינרית" ומאמרים מדעיים רבים. בשנת 1966 עבר למוסקבה והחל לעבוד במכון לפיזיקה של מצב מוצק בפרבר העיר - צ'רנוגולובקה.
בשנת 1972 הצטרף  למאבק למען העלייה לישראל, השתתף בסמינר מדענים מסורבי עלייה ונהיה פעיל בהוצאת "סמיזדט", למרות שאת הבקשה לעלייה הגיש רק לאחר יציאת אשתו הראשונה ובתו, בינה ואווה, לארץ בשנת 1974. ב-1976, בעקבות התבודדות למשך שבוע בשל מחלה, פיין החל להגדיר את עצמו כאדם דתי, ובהדרגה התקרב אל היהדות אורתודוקסית. הוא נישא בשנית לשושנה רוז'נסקי. באותה שנה ערך מחקר סוציולוגי על היהדות הסובייטית וניסה לקיים סימפוזיון בינלאומי בנושא. ביטול הסימפוזיון על ידי הק.ג.ב. יצר הד בדעת הקהל, ומאבקו בשלטונות הלך והחריף. בעקבותיו באו מעצרים, חיפושים, חקירות ומעקבים.  אחרי פיטוריו ממכון המחקר בצ'רנוגולובקה הוא הפך למסורב עלייה נרדף ומובטל. אחרי תקופה של מאבק עיקש קיבל בשנת 1977 היתר עלייה ועלה לישראל.
בישראל נולדו לו שני בנים, אהרן וגדעון; אהרן פנה לזרם החרדי וגדעון גדל בזרם החרדי לאומי.
בישראל המשיך פיין להיאבק רבות למען שיפור מצבם של יהודי ברית המועצות, ובמקביל חזר לפעילות מדעית במסגרת בית הספר לכימיה באוניברסיטת תל אביב שבה המשיך גם כפרופסור אמריטוס. תחום עיסוקו המדעי כלל: אלקטרוניקה קוונטית, פיזיקת לייזרים וסביבות רציפות.
היה חבר בחוג הפרופסורים לחוסן מדיני.
בשנת 2004 יצא לאור ספרו "יש מאין" בהוצאת ראובן מס, שתורגם לרוסית ולאנגלית. חלקו השני של הספר עוסק בחייו תחת השלטון הסובייטי. מאוחר יותר יצא הספר במהדורה נוספת על ידי מכון הר ברכה.
בשנת 2009 יצא ספרו "חוק והשגחה", בהוצאת מכון הר ברכה, בו הוא עוסק בפילוסופיה של המדע מתוך נקודת מבט יהודית-אמונית. בספרו זה הוא יוצא נגד הגישה החילונית-מטריאליסטית למדע, ומנסה להוכיח בכלים פילוסופיים את אמיתות הגישה היהודית למדע.
בינואר 2011 יצא לאור (על ידי מוסד הרב קוק) ספר שלישי שלו, "דלות הכפירה".
בשנת 2012 יצא לאור ספרו הרביעי, "סוד הנשמה: גוף ונפש באור התורה והמדע", גם הוא בהוצאת מוסד הרב קוק.