stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אגם ת'וריסוואטן
גאוגרפיה

לאגם בדרך כלל יש צבע ירוק עז. כמו אגמים איסלנדיים אחרים, שהם אגמים קרחוניים או אגמים געשיים, לפני הקמת תחנת הכוח Vatnsfell, האגם Kririsvatn היה האגם השני בגודלו במדינה, לאחר פתיחת תחנת הכוח הפך לאגם המלאכותי הגדול במדינה, היום גודלו יכול להגיע עד 86 קמ"ר. לא הייתה זרימת מים באגם, אלא רק נתיבים תת-קרקעיים שהפליגו דרך הלבה, בעיקר באוסטבורטן.
העומק הנמוך ביותר של המים הוא 109 מטרים. גובה פני השטח שלו נע על 16.5 מטרים לאחר עונות השנה.
אגם Thorrisvatn, האגם הגדול ביותר באיסלנד, הוא המאגר הגדול ביותר וחלק חשוב של מערכת השירות של Landsvirkjun. כל המים שנצברו במאגרים Kvílarveita ו-Hágöngulón עוברים דרך אגם Thorrisvatn.
אגם Thorrisvatn הפך למאגר עם הסתה של נהר Thjórsá ב-Börfell Mountain בשנים 1970–1972. נהר Kaldakvísl הוסב לתוך האגם בקצה הצפוני של האגם וזרם מבוקר נבנה בקצה הדרומי.
תעלה נחפרה מהאגם ונבנה שער בטון בתעלה כדי לנהל את קצב הזרימה. התעלה נקראת תעלת Vatnsfell, ונושא מים מאגם Thorrisvatn דרך תחנת Vatnsfell לתוך המאגר Krókslón מעל תחנת סיגאלדה, ומשם לתחנות אחרות עוד למטה באזור קטיף. עבודה על המאגר החלה בשנת 1980 הושלמה בשנת 1997.
הערות שוליים

↑  LAKE THORISVATN מתוך אתר NAT - Nordic Adventure Travel (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 207152139968211100008   WorldCat (עם VIAF): 207152139968211100008
אוניברסיאדת מקסיקו סיטי (1979)

| --- | --- |
 עיר מארחת:  מקסיקו מקסיקו סיטי, מקסיקו
 מדינות משתתפות:  94 במספר
 ספורטאים משתתפים:  2,974
 תחרויות:  10 ענפים
 טקס הפתיחה:  2 בספטמבר 1979
 טקס הנעילה:  13 בספטמבר 1979
 נפתח רשמית על ידי:  חוסה לופס פורטייו 
 האצטדיון הראשי:  האצטדיון האוניברסיטאי האולימפי
 → אוניברסיאדת סופיה אוניברסיאדת בוקרשט ← 
 
אוניברסיאדת הקיץ העשירית נערכה במקסיקו סיטי, מקסיקו ב-1979; טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון האוניברסיטאי האולימפי. במשחקים השתתפו כ-3,000 ספורטאים.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בעשרה ענפי ספורט: אתלטיקה, היאבקות, התעמלות מכשירים, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, סיף, קפיצה למים ושחייה.
סך הכול הוענקו 290 מדליות, מתוכן 73 לברית המועצות.
טבלת המדליות (חלקית)

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 31 | 26 | 16 | 73 |
| 2 | ארצות הברית ארצות הברית | 21 | 14 | 16 | 51 |
| 3 | רומניה רומניה | 14 | 3 | 14 | 31 |
| סך הכל | סך הכל | 97 | 92 | 101 | 290 |
| משחקי האוניברסיטה העולמיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | טורינו (1959) • סופיה (1961) • פורטו אלגרה (1963) • בודפשט (1965) • טוקיו (1967) • טורינו (1970) • מוסקבה (1973) • רומא (1975) • סופיה (1977) • מקסיקו סיטי (1979) • בוקרשט (1981) • אדמונטון (1983) • קובה (1985) • זאגרב (1987) • דיסבורג (1989) • שפילד (1991) • באפלו (1993) • פוקואוקה (1995) • סיציליה (1997) • פלמה (1999) • בייג'ינג (2001) • דאיגו (2003) • איזמיר (2005) • בנגקוק (2007) • בלגרד (2009) • שנג'ן (2011) • קאזאן (2013) • קוואנגג'ו (2015) • טאיפיי (2017) • נאפולי (2019) • צ'נגדו (2021) • ריין-רוהר (2025) |  |
| משחקי חורף | שאמוני (1960) • וילאר (1962) • שפינדלרוב מלין (1964) • ססטרייר (1965) • אינסברוק (1968) • רובניימי (1970) • לייק פלאסיד (1972) • ליביניו (1975) • שפינדלרוב מלין (1978) • חאקה (1981) • סופיה (1983) • בלונו (1985) • צ'טרבסקה פלסו (1987) • סופיה (1989) • סאפורו (1991) • זאקופונה (1993) • חאקה (1995) • מוג'ו/צ'ונג'ו (1997) • פופרד (1999) • זאקופונה (2001) • טרוויזיו (2003) • אינסברוק/זיפלד (2005) • טורינו (2007) • חרבין (2009) • ארזורום (2011) • טרנטו (2013) • גרנדה (2015) • אלמטי (2017) • קרסנויארסק (2019) • לוצרן (2021) • לייק פלאסיד (2023) • טורינו (2025) |  |
אוניברסיטת ג'נובה

| --- | --- |

הבניין המרכזי של אוניברסיטת ג'נובה - מושב האתנאום
 אוניברסיטה
 תקופת הפעילות:  1481–הווה (כ־543 שנים)
 קמפוס:  ג'נובה, אימפריה, סבונה, לה ספציה, קיאווארי, ליבורנו, פייטרה ליגורה
 בעלי תפקידים
 רקטור:  פדריקו דלפינו
 צוות:  1711
 תלמידים
 :  32,284 (2020)
 מיקום
 מיקום:  ג'נובה, איטליה
 מדינה:  איטליה איטליה
 קואורדינטות:  44°24′53″N 8°55′36″E﻿ / ﻿44.4148535°N 8.9266209°E﻿ / 44.4148535; 8.9266209
 https://unige.it/it/
  (למפת איטליה מוגדלת) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאוניברסיטת ג'נובה(למפת איטליה רגילה) בארי נאפולי בולוניה רומא מילאנו טורינו קליארי פלרמו פירנצה ונציה קטנזארו סיציליה סרדיניה קור. צרפת שווייץ אוסטריה סלובניה הונגריה קרואטיה בוסניה והרצגובינה  מ. תוניסיה אלג'יריה הים האדריאטי  הים הטירני הים הליגורי  הים התיכוןאוניברסיטת ג'נובה
 
אוניברסיטת ג'נובה או בשמה המלא "אוניברסיטת הלימודים של ג'נובה" (באיטלקית:L'Università degli Studi di Genova או Università di Genova בקיצור UniGe) היא אוניברסיטה ממלכתית איטלקית שנוסדה בשנת 1481. היא שוכנת במרכז ההיסטורי של ג'נובה ולה שלוחות בערים שונות של חבל ליגוריה. - אימפריה, סבונה, לה ספציה, קיאווארי ופייטרה ליגורה. היא כוללת שש ה בתי ספר גבוהים.
המוסד קם בזמנו על ביסוד התאגדויות של מורים ותלמידים שהתארגנו בג'נובה במסגרת מכללות למשפטים, תאולוגיה, רפואה ואמנויות החל מהמאה ה-13
אוניברסיטת ג'נובה נמצאת בקשר הדוק עם המכון האיטלקי לטכנולוגיה IIT ומתכננת בניית פקולטה חדשה להנדסה בקרבת הפארק המדעי טכנולוגי "גרייט קמפוס" בארצלי.
קמפוס

אוניברסיטת ג'נובה כוללת כמה קמפוסים עצמאיים השוכנים במספר אזורים עירוניים. ידועים במיוחד מתחם האוניברסיטה ברחוב באלבי 5 בעיר ג'נובה עצמה, שעוצב על ידי האדריכל ברטולומאו ביאנקו ונבנה ב-1640, כמו כן הקופמלקס החדש בוואלטה פוג'יה (Valletta Puggia) שנבנה בשנים 1980–1990 והמאחסן את המחלקות לכימיה, מדעי המחשב, מתמטיקה ופיזיקה, והמושב החדש של הפקולטה לכלכלה, שנבנה בשנת 1996 על ידי שיקומם של רציפי נמל ישנים. הגן הבוטני של האוניברסיטה (Orto Botanico) משתרע על 10 דונם במרכז העיר, מיד מתחת לבניין המרכזי של האוניברסיטה.
הקמפוסים האזוריים נמצאים בסבונה, אימפריה, סנטה מרגריטה ליגורה, ונטימיליה ולה ספציה.
היסטוריה > הפקולטות בימי הביניים

המכללה למשפטים (Il Collegio dei Giudici) פעלה באופן ודאי כבר בשנת 1307 כשקפיטני העם החליטו לפטור את חברי המכללה מכל מס ומגאבלה. המכללה לרפואה נוסדה בערך באותה תקופה. ב-1353 חבריה זכו גם הם לפטור ממסים. תקנון המכללה לרפואה נקבע רשמית ב-8 באוגוסט 1481 על ידי "מועצת הזקנים" שלה. המכללה לתאולוגיה זכתה להכרת האפיפיור סיקסטוס הרביעי בבולה בשנת 1471 . אפיפיור זה היה בן העיר סבונה ושמו בלידה היה פרנצ'סקו דלה רוברה. (Francesco della Rovere)
המכללות הנ"ל זכו לתרומות משמעותיות, בין היתר, תרומתו של אטורה וראנצה שנקבעה בצוואתו ב-1512. תרומה זו איפשרה את הקמתן בעיר של ארבע קתדרות לרפואה. גם אנסאלדו גרימלדי הוריש בשנת 1536 סכומים שאיפשרו את הקמתן של קתדרות למשפט קאנוני, משפט אזרחי, פילוסופיה של המוסר ומתמטיקה.
היסטוריה > מכללת סן ג'ירולמו

ב-1569 הקתדרות של המכללות הישנות שולבו בבתי הספר של הישועים, שהתחילו עוד ב-1554 לפעול בג'נובה בתחום החינוך. המכללה הישועית מצאה אחרי כמה נדודים, מושב קבוע בקרבת כנסיית סן ג'ירולמו דל רוזו ונקראה משום כך מכללת סן ג'ירולמו.
בניין המכללה נבנה על יד הכנסייה על ידי האדריכל ברטולומאו ביאנקו ונכנס לשימוש החל מ-1640. הוא משמש כיום את הרקטורט של האוניברסיטה.
פרט לארבע כיתות נמוכות ללטינית, המכללה כללה, בין היתר, שתי קתדרות לרטוריקה, למתמטיקה, ללוגיקה ולפיזיקה, שתי קתדרות לתאולוגיה סכולסטית, אחת לתאולוגיה של המוסר, ואחת למשפט קאנוני,
מכללת סן ג'ירולמו לא נחשבה עדיין לאוניברסיטה ומי שביקש להמשיך בלימודים עשה זאת מחוץ לגבולות הרפובליקה של ג'נובה באוניברסיטאות בפאביה,
פארמה ורומא.
היסטוריה > אוניברסיטת ג'נובה (1805-1773)

ב-1773 עם ביטול ארגון הישועים - Compagnia di Gesù -על ידי האפיפיור קלמנס, המכללה הוכרזה לאוניברסיטה והיא הועמדה תחת פיקוח הסנאט של הרפובליקה של ג'נובה שהיה מוסמך למנות פרופסורים ומרצים. הוקם מחלק לחינוך המורכב מנכבדים ג'נובזים והוקמו מחדש כל הקדתרות הקודמות, גם בחינוך הגבוה (קאנונים קדושים, משפט אזרחי, פילוסופיה, פיזיקה, תאולוגיה, לוגיקה ומטפיזיקה) וכן בחינוך הביניים (כיתות לרטוריקה, קריאה, כתיבה). הופרדה הוראת הפיזיקה (שהייתה באחריות האב גלי'צריו סנקסאי) מזו של הפילוסופיה.
ב-1777 הוקמה קתדרה ומעבדה לכימיה, בראשות גוליילמו באט שיזם גם הקמת הגן הבוטני בגבעה שמאחורי בניין האוניברסיטה.
אחרי 25 באוקטובר 1781 האוניברסיטה הוסמכה להעניק את כל התארים בתאולוגיה ובאמצעות צו מ-29 באפריל 1782 סונפה המכללה לתיאולוריה לפקולטה לתאולוגיה.
המחלק לחינוך החליט להנהיג מקצועות בעלי צביון יישומי-ניסיוני. ב-1784 הפעיל קתדרות לאריתמטיקה מסחרית, להיסטוריה של הטבע ולפיזיקה ניסיונית, כשהאחרונה צוידה במעבדה משלה.
הקורס לאלגברה ולגאומטריה הופקדו זמנית על המרצה למטפיזיקה שלימד אותו חינם.
הרפובליקה הליגורית, שנוסדה בג'נובה על ידי נפוליאון בונפרטה לפי דגם צרפתי, הוציאה ב-1802 תקנון שארגן את האוניברסיטה בארבע פקולטות: תאולוגיה, פילוסופיה, משפטים ורפואה. בראש האוניברסיטה הועמדה ועדה בת חמשה עמיתים, אחד לכל פקולטה ועוד נציג שנבחר על ידי המורים.
לימודי הרפואה שהתנהלו עד אז בבית החולים פמטונה הועברו תחת חסות האוניברסיטה.
נדרש מחזור לימודים של שלוש עד ארבע שנים תחת פיקוח הוועדה שתכננה את הבחינות הדרושות לקבלת התארים.
היסטוריה > האוניברסיטה הקיסרית, אחר כך האקדמיה הקיסרית של ג'נובה

אחרי הקמת האימפריה הצרפתית הראשונה שהטמיעה בתוכה את הרפובליקה הליגורית, החינוך הגבוה הוענק במסגרת בתי ספר מיוחדים למשפטים, רפואה, מדעי הפיזיקה והמתמטיקה, מדעי המסחר, לשון ושפה ורוקחות. כמו כל המרכזים האוניברסיטאים שבאימפריה הנפוליאונית, אוניברסיטת ג'נובה סונפה לאוניברסיטה הקיסרית של פריז.
האוניברסיטה כללה 40 קתדרות ו-600 סטודנטים. התקציב מומן מהון שהובא לחוץ לארץ על ידי הישועים, עוד לפני התפרקות ארגונם, בייחוד ללונדון ולאוסטריה.

נערך ארגון מחדש של הקתדרות:בוטלה זו לתאולוגיה שנלמדה במסגרת הסמינר, גם הקתדרות למשפטים צומצמו לארבע. הוקמו לעומת זאת קתדרות לאסטרונומיה, לספרות צרפתית ולהיסטוריה.
האתנאום בג'נובה קיבל ב-1805 את השם "האוניברסיטה הקיסרית של ג'נובה" וב-1809 את השם "האקדמיה הקיסרית של ג'נובה".
היסטוריה > אוניברסיטת ג'נובה במתכונת הנוכחית

אחרי נפילתו של נפוליאון הממשלה הזמנית של הרפובליקה של ג'נובה מינתה מחלק חינוך חדש וב-1815 בעקבות קונגרס וינה נכנסה האוניברסיטה תחת חסותה של ממלכת סרדיניה וזכתה לאותן זכויות יתר שקיבלה אוניברסיטת טורינו.
בעת התנועות התחייה האיטלקית בשנים 1821–1823 ובשנים 1830–1835 האוניברסיטה נסגרה בגלל המהומות בשם שמירת הסדר הציבורי.
באתנאום נשמר עדיין דגל הטריקולור הראשון, סמל לאחדותה הלאומית של איטליה, שהונף ברחובות ג'נובה ב-10 בדצמבר 1847 על ידי הסטודנטים בראשות גופרדו מאמלי, לרגל מלאת 101 שנה מגירוש האוסטרים מהעיר.
ב-1870 הוקם מנהל (רג'יה) של בתי הספר הגבוהים ללימודי ים ומדעי הכלכלה והמסחר, שמוזגו ב-1936 עם מנהל האוניברסיטה (Regia Università degli Studi di Genova ) ונקראו מכאן ואילך פקולטה להנדסה ופקולטה לכלכלה ומסחר.
ב-1862 החוק מטאוצ'י סיווג את אוניברסיטת ג'נובה כאוניברסיטה בעלת רמה שנייה. ב-1885 הועברה לרמה ראשונה, שאושרה סופית אחרי רפורמת ג'נטילה משנת 1923.
בשלהי המאה ה-20 האוניברסיטה התרחבה במהירות והקימה קמפוסים חדשים. ב-1996 הוקמו כמה מחלקות בסבונה באזור קסרקטין לשעבר. הקמפוסים מארחים את המחלקה להנדסה וכן קורסים לניהול עסקים. הוקמו מעבדות לסימולציה, לוגיסטיקה והנדסת תעשייה.
בשנת 2021 אוניברסיטת ג'נובה התמקמה במקום 401–500 בין המוסדות האוניברסיטאים בעולם לפי הסיווג Academic Ranking of World University (ARWU).
היא תפסה את המקום ה-40 בעולם התחום הנדסת הים/אוקיינוס.

היא תפסה את המקום הראשון באיטליה בתחום האוקיינוגרפיה, המקום השלישי באיטליה בתחומי הננומדע והננוטכנולוגיה, והמקום החמישי באיטליה בתחום הפיזיקה.
פקולטות

אדריכלות
הנדסה
כלכלה
מדעי הרוח (scienze della formazione)
מדגעי המדינה
משפטים
מתמטיקה, פיזיקה, מדעי הטבע
ספרות ופילוסופיה
רפואה וכירורגיה
רוקחות
שפות וספרויות זרות
אישים > מרצים ידועים

אוואנדרו אגאצי, פילוסוף
אלברטו מריה בדרידה, מתמטיקאי
ג'רולמו בוקארדו, כלכלן ופוליטיקאי
קרלו בקי, פיזיקאי
אובלדו ברביארי, גאופיזיקאי
פלביו ברונצ'לי, פילוסוף
ארצ'יירו ברניני, פיזיקאי
אליו ג'ואנולה, רומניסט,
ג'אטקומו דבוטו, בלשן
אדלברטו ואלגה, גאוגרף
אנטוניו טאבוקי, סופר ובלשן
אאוג'ניו ג'וזפה טוליאטי, מתמטיקאי
רנאטו מנהיימר, סוקר דעת הקהל
ג'וי מרינו, חוקר סייבר
פרנצ'סקו דלה קורטה, בלשן - רומניסט
קוראדו מלטזה, היסטוריון של האמנות
אדוארדו סנגווינטי, סופר
אנטוניו סקרפה, אתנולוג
קרלו פוצ'י, מתמטיקאי
אטורה פנצ'יני, פיזיקאי
קרלו פרצ'רו, תסריטאי
אגארדו צ'אני, מתמטיקאי
פאוסוטו קואוקולו, משפטן
סטניסלאו קניצארו, כימאי ופוליטקיאי,
מיקלה פדריקו שאקה, פילוסוף
אישים > תלמידים מפורסמים

בנדיקטוס החמישה עשר (ג'אקומו דלה קייזה), אפיפיור, למד תאולוגיה בג'נובה
אורנלה בארה, רוקחת, מייסדת חברת התרופות "די פארמה"
קוסטס גאורגאקיס, פעיל אנטיפשיסטי, הצית את עצמו במחאה נגד הכת הצבאית ביוון מהשנים 1967–1974
פרנקו מלרבה, האסטרונאוט האיטלקי הראשון
ג'וזפה מאציני, הוגה ומהפכן
אנריקו פיאג'ו, תעשיין
סנדרו פרטיני, פעיל פוליטי, נשיא איטליה
ג'אנאורליו קוניברטי - חוקר בתחום מדע החומרים וננוטכנולוגיה
אלסנדרו ריברי, רופא ועירורג
ביבליוגרפיה

René Boudard, L'organisation de l'université et l'enseignement secondaire dans l'Académie Imperiale de Gênes, Mouton, Paris, 1962.
הערות שוליים

1 2 3  Boudard
↑  Boudard עמ' 19
1 2 3  Boudard עמ' 22
1 2  הסיווג שנגהאי של האוניברסיטאות  2021 באתר אוניברסיטת ג'נובה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007269482705171  PLWABN: 9810704722105606  BIBSYS: 95006072  BnF: cb11885256q (data)  CiNii: DA11326112  GND: 1010593-1  ISNI: 0000 0001 2151 3065  LCCN: n80020294  NKC: ko2003182710  RERO: 02-A010161720  SUDOC: 032054262  VcBA: 494/9363  VIAF: 125008745   WorldCat (עם VIAF): 125008745
אוניברסיאדת סופיה (1961)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  בולגריה סופיה, בולגריה
 מדינות משתתפות:  32 במספר
 ספורטאים משתתפים:  1,270
 טקס הפתיחה:  25 באוגוסט 1961
 טקס הנעילה:  3 בספטמבר 1961
 נפתח רשמית על ידי:  דימיטר גנב 
 האצטדיון הראשי:  אצטדיון ואסיל לבסקי
 
אוניברסיאדת הקיץ השנייה נערכה בסופיה, בולגריה ב-1961, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון ואסיל לבסקי. במשחקים השתתפו 1,270 ספורטאים (מתוכם 899 גברים ו-371 נשים).
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, חתירה, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, קפיצה למים ושחייה.
סך הכול הוענקו 204 מדליות, מתוכן 51 לברית המועצות שזכתה ב-21 מדליות זהב, 23 כסף ו-7 ארד.
טבלת המדליות (חלקית)

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 21 | 23 | 7 | 51 |
| 2 | יפן יפן | 9 | 6 | 5 | 18 |
| 3 | הונגריה הונגריה | 8 | 2 | 6 | 18 |
| סך הכל | סך הכל | 68 | 67 | 69 | 204 |
| משחקי האוניברסיטה העולמיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | טורינו (1959) • סופיה (1961) • פורטו אלגרה (1963) • בודפשט (1965) • טוקיו (1967) • טורינו (1970) • מוסקבה (1973) • רומא (1975) • סופיה (1977) • מקסיקו סיטי (1979) • בוקרשט (1981) • אדמונטון (1983) • קובה (1985) • זאגרב (1987) • דיסבורג (1989) • שפילד (1991) • באפלו (1993) • פוקואוקה (1995) • סיציליה (1997) • פלמה (1999) • בייג'ינג (2001) • דאיגו (2003) • איזמיר (2005) • בנגקוק (2007) • בלגרד (2009) • שנג'ן (2011) • קאזאן (2013) • קוואנגג'ו (2015) • טאיפיי (2017) • נאפולי (2019) • צ'נגדו (2021) • ריין-רוהר (2025) |  |
| משחקי חורף | שאמוני (1960) • וילאר (1962) • שפינדלרוב מלין (1964) • ססטרייר (1965) • אינסברוק (1968) • רובניימי (1970) • לייק פלאסיד (1972) • ליביניו (1975) • שפינדלרוב מלין (1978) • חאקה (1981) • סופיה (1983) • בלונו (1985) • צ'טרבסקה פלסו (1987) • סופיה (1989) • סאפורו (1991) • זאקופונה (1993) • חאקה (1995) • מוג'ו/צ'ונג'ו (1997) • פופרד (1999) • זאקופונה (2001) • טרוויזיו (2003) • אינסברוק/זיפלד (2005) • טורינו (2007) • חרבין (2009) • ארזורום (2011) • טרנטו (2013) • גרנדה (2015) • אלמטי (2017) • קרסנויארסק (2019) • לוצרן (2021) • לייק פלאסיד (2023) • טורינו (2025) |  |
אוטגו

אוטגו (באנגלית: Otago) הוא חבל בחלקו הדרום מזרחי של האי הדרומי של ניו זילנד הנקרא על שם חצי האי אוטגו הנמצא בשטחו. אוטגו הוא החבל השני בגודלו בניו זילנד, והוא משתרע על פני 31,241 ק"מ רבוע בהם מתגוררים 196,600 תושבים, יותר ממחצית מהם מתגוררים בדנידין, בה גם ממוקמת אוניברסיטת אוטגו, האוניברסיטה הראשונה שהוקמה בניו זילנד. ערים בולטות נוספות בחבל הן אואמרו (Oamaru), קווינסטאון (Queenstown) וואנקה (Wanaka).
חלוקה מנהלית

מבחינה מנהלית החבל מחולק לארבע רשויות אזוריות: שלושה מחוזות ועיר אחת. בנוסף, כ-40% ממחוז ואיטקי שבחבל קנטרברי מצויים גם הם בתחומי אוטגו.
| רשויות אזוריות באוטגו>  | רשויות אזוריות באוטגו> שם | רשויות אזוריות באוטגו> בירה | רשויות אזוריות באוטגו> שטח (קמ"ר) | רשויות אזוריות באוטגו> אוכלוסייה (2018) | רשויות אזוריות באוטגו> צפיפות (בנפש לקמ"ר) | רשויות אזוריות באוטגו> סוג |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | דנידין Dunedin | - | 3,287 | 130,700 | 39.76 | עיר |
| 2 | קווינסטאון-לייקס Queenstown-Lakes | קווינסטאון | 8,719 | 39,100 | 4.48 | מחוז |
| 3 | מרכז אוטגו Central Otago | אלכסנדרה | 9,956 | 21,000 | 2.11 | מחוז |
| 4 | כלותה Clutha | בלכלותה | 6,334 | 17,700 | 2.79 | מחוז |
דמוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
| פריסת אוכלוסיית אוטגו |
| --- | --- | --- | --- |
  מתחת 1 נפש לקמ"ר  מעל 1 נפש לקמ"ר  מעל 5 נפש לקמ"ר  מעל 10 נפש לקמ"ר  מעל 50 נפש לקמ"ר  מעל 100 נפש לקמ"ר  מעל 250 נפש לקמ"ר  מעל 500 נפש לקמ"ר  מעל 750 נפש לקמ"ר  מעל 1000 נפש לקמ"ר  מעל 2000 נפש לקמ"ר:
הערות שוליים

↑  "Subnational population estimates: At 30 June 2018 (final) – NZ.Stat tables". Stats NZ Tatauranga Aotearoa. 14 November 2018
| חבלי ניו זילנד |
| --- | --- | --- |
| האי הצפוני | נורת'לנד • אוקלנד • ואיקטו • ביי אוף פלנטי • הוקס ביי • טראנאקי • מנוואטו-ונגנאוי • ולינגטון • גיזברן |  |
| האי הדרומי | וסט קוסט • אוטגו • סאות'לנד • קנטרברי • נלסון • מרלבורו • טסמן |  |
| אזורים במעמד מיוחד | איי קוק • איי קרמדק • ניואה • איי צ'טהאם • טוקלאו • שטח חסות רוס • האיים הסאב-אנטארקטיים |  |
ראו גם רשויות אזוריות בניו זילנד
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530894305171  GND: 276707-7  LCCN: n93113558  MusicBrainz: 8d1a15c7-7e15-4b3b-afa1-be292a31680a  NKC: ge598335  VIAF: 130336289   WorldCat (עם VIAF): 130336289
אושדבנק

| --- | --- |


 נתונים כלליים
 סוג:  בנק
 מוטו:  "בנק שלי. מדינה שלי"  Мій банк. Моя країна
 מייסדים:  ממשלת אוקראינה 
 תקופת הפעילות:  1991–הווה (כ־33 שנים)
 מיקום המטה:  קייב 
 משרד ראשי:  קייב, אוקראינה
 בעלות:  ממשלת אוקראינה
 ענפי תעשייה:  שירותים פיננסיים ובנקאות
 מוצרים עיקריים:  שירותים פיננסיים
 הכנסות:  558 מיליון הריבניה (רווח נטו, 2017)
 יו"ר:  סרגיי נאומוב
 עובדים:  קרוב ל-30,000 איש
  
 www.oschadbank.ua/en
 
אושדבנק (באוקראינית: Ощадбанк) הוא הבנק השני בגודלו באוקראינה ובעל מספר הסניפים הגדול ביותר מבין כל הבנקים במדינה. הבנק נמצא בבעלות המדינה.
פעילות הבנק

החל מ-1 בינואר 2018, נכסי הבנק נטו הסתכמו ב-234 מיליארד הריבניה. נכון לשנת 2019, רשת הבנקאות הלאומית של אושדבנק כוללת כ-2,640 סניפים, כמעט 3,150 כספומטים ו-3,200 מסופי תשלום. יותר מ-45,000 מסופי קופה מסחריים קשורים לעיבוד הבנק. אושדבנק הנפיק יותר מ-11.5 מיליון כרטיסים (מתוכם למעלה מ-6 מיליון פעילים), כולל מערכת התשלומים האוקראינית SPACE. בבעלות הבנק בנקאות באינטרנט ומערכת התשלומים Oschad 24/7.
ועל פי המגזין הבריטי The Banker, בשנת 2014 אושדבנק דורג במקום העשירי בדירוג הבנקים הגדולים ביותר במרכז ומזרח אירופה, ו-367 בדירוג של 1000 הבנקים העולמיים המובילים. המשרד הראשי של אושדבנק ממוקם בקייב. בשנת 2017 הבנק קיבל רווח נקי של 558 מיליון הריבניה, בשנת 2016 הקודמת הרווח היה 468 מיליון הריבניה.
הערות שוליים

↑  https://www.unian.ua/economics/finance/2388672-dva-ukrajinski-derjbanki-vidzvituvali-pro-richniy-pributok.html
↑  https://kie.dcz.gov.ua/novyna/naybilshyy-derzhavnyy-bank-ukrayiny-zaproshuye-na-robotu
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 125695549   WorldCat (עם VIAF): 125695549
אוניברסיאדת טורינו (1970)

| --- | --- |
 עיר מארחת:  איטליה טורינו, איטליה
 מדינות משתתפות:  58 במספר
 ספורטאים משתתפים:  2084
 תחרויות:  9 ענפים
 טקס הפתיחה:  26 באוגוסט 1970
 טקס הנעילה:  6 בספטמבר 1970
 נפתח רשמית על ידי:  ג'וזפה סארגאט 
 האצטדיון הראשי:  סטאדיו אולימפיקו
 
אוניברסיאדת הקיץ השישית נערכה בטורינו, איטליה ב-1970, כאשר טקס הפתיחה והמשחקים נערכו באצטדיון האולימפי בטורינו. במשחקים השתתפו 2,084 ספורטאים. במקור המשחקים היו צריכים להתקיים בליסבון בשנת 1969, אך בשל סירובה של ליסבון לקיים את המשחקים הם נדחו בשנה והועברו לטורינו.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות בתשעה ענפי ספורט: אתלטיקה, התעמלות מכשירים, טניס, כדורמים, כדורסל, כדורעף, סיף, קפיצה למים ושחייה.
סך הכול הוענקו 242 מדליות, מתוכן 58 לברית המועצות.
טבלת המדליות (חלקית)

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ברית המועצות ברית המועצות | 26 | 17 | 15 | 58 |
| 2 | ארצות הברית ארצות הברית | 22 | 18 | 11 | 51 |
| 3 | גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 8 | 3 | 4 | 15 |
| סך הכל | סך הכל | 82 | 80 | 80 | 242 |
אורי שרצקי

אורי שרצקי (שני משמאל), בטקס מגן הכבוד מטעם נשיא מדינת ישראל
אורי שרצקי (נולד ב-1 בינואר 1969) הוא סופר ועיתונאי ישראלי, ממייסדי הפועל קטמון ירושלים ומנכ"ל הקבוצה הנוכחי.
ביוגרפיה

שרצקי נולד וגדל בירושלים, בוגר התיכון ליד האוניברסיטה. את לימודי התואר הראשון שלו עשה באוניברסיטה עברית בירושלים בעבודה סוציאלית במסלול קהילתי. לאחר לימודיו פנה לעיתונאות ספורט ולעריכה, ובאוגוסט 1996 הקים את הירחון "שם המשחק". הירחון, שיצא תחת חברת מעריב החזקות ונסגר בשנת 2010, היה כתב העת היחיד בישראל שהתפרסם באופן קבוע ועסק בכלל ענפי הספורט. הירחון לא עסק בחדשות ספורט שוטפות, אלא פרסם בעיקר כתבות צבע ועומק בשילוב ראיונות עם ספורטאים.
במקביל לעבודתו כעורך "שם המשחק", עבד שרצקי במקומון "כל העיר" של רשת שוקן ובהמשך ערך את מדור הספורט של "כל הזמן", השלוחה הירושלמית של רשת המקומונים של מעריב. בסוף 2009 מונה לעורך הראשי של רשת המקומונים הארצית, ושנתיים לאחר מכן סיים את תפקידו.
ביוגרפיה > מעורבות בהפועל קטמון ירושלים

בשנת 2007, לאחר מספר שנים בהן ניסו אוהדי הפועל ירושלים ללא הצלחה, למצוא משקיע חדש שירכוש את הקבוצה מידי ויקטור יונה ויוסי סאסי, החליטו חלק מהאוהדים בראשותו של שרצקי לקנות חלק מהבעלות על הקבוצה, זאת באמצעות חברה בע"מ שהוקמה לשם כך. לאחר שזו לא הצליחה להגיע להסכם עם סאסי, הוחלט על הקמת קבוצה חדשה אלטרנטיבית. האוהדים פנו להנהלת הפועל מבשרת ציון/אבו גוש מליגה א', שעמדה על סף פירוק, ולאחר קבלת הסכמתה, מיזגו אותה עם החברה שהקימו ושינו את שם הקבוצה ל"הפועל קטמון". לאחר המיזוג, מונה שרצקי לנציג האוהדים בהנהלת הקבוצה החדשה.
לאחר שתי עונות ובשל מחלוקות עם אנשי מבשרת בהנהלת המועדון המאוחד, החליטו האוהדים להקים קבוצה חדשה בליגה ג' שתהיה בבעלות עמותה בשם "קטמון מועדון אוהדים" ותיקרא "הפועל קטמון ירושלים". שרצקי קיבל את תפקיד יושב ראש העמותה, אותו מילא כשלוש שנים. במהלך תקופתו כיו"ר עלתה הקבוצה מליגה ג' לליגה א'.
מעט לאחר סיום תפקידו כיו"ר הפועל קטמון, התמנה שרצקי באוגוסט 2013 למנכ"ל הקבוצה. בעונתו הראשונה כמנכ"ל הפכה הפועל קטמון לקבוצת האוהדים הראשונה שמשחקת בליגת כדורגל מקצוענית בישראל. במהלך ניהולו לאורך השנים, נעשו מספר ניסיונות שלא צלחו לאיחוד בין הפועל קטמון ירושלים לבין הפועל ירושלים. בתום עונת 2016/2017 ירדה הפועל ירושלים לליגה א' ובכך הפכה הפועל קטמון ירושלים לקבוצת הפועל הבכירה בעיר. בעונת 2018/2019 זכתה הקבוצה בגביע הטוטו של הליגה הלאומית, והפכה לקבוצת האוהדים הראשונה בישראל שזוכה בתואר כלשהו.
ב-26 בפברואר 2020 החליט בית המשפט המחוזי בירושלים על פירוק העמותה אשר ניהלה את הפועל ירושלים. מספר חודשים לאחר מכן, ב-1 ביוני 2020, החליטו חברי עמותת "קטמון מועדון אוהדים" לאשר את קניית השם "הפועל ירושלים" ולהחליף את שם המועדון לשם זה. הוחלט ששרצקי ימשיך לכהן כמנכ"ל הקבוצה גם לאחר שינוי השם, ושנה לאחר מכן, ב-30 באפריל 2021, הבטיחה הפועל ירושלים את חזרתה לליגת העל, אחרי היעדרות של 21 שנים.
חיים אישיים

שרצקי מתגורר כיום בהר אדר. נשוי לרווית, עובדת באגף הרווחה של עיריית ירושלים, ואב לשלושה.
ספריו

ספר הכדורגל השלם: אנציקלופדיה קטנה של כדורגל, הוצאת מפה (2002)
לקסיקון מפה: ספורט, עם אודי הירש, הוצאת מפה (2004)
רביבו, עם חיים רביבו, הוצאת גלורי (2004)
הערות שוליים

↑  ענת קם‏, דדי מרקוביץ' מונה לעורך מוספשבת של מעריב, באתר וואלה, 13 בדצמבר 2009
↑  היסטוריה: הפועל קטמון ירושלים זכתה בגביע הטוטו של הלאומית, באתר ynet, 25 בספטמבר 2018
↑  גידי ליפקין, ‏רשמית: ביהמ"ש החליט על פירוק הפועל ירושלים, באתר ONE‏, 26 בפברואר 2020
↑  קטמון תשנה את שמה להפועל ירושלים, באתר ynet, 1 ביוני 2020
↑  עמית קרקו, ‏אחרי 21 שנים: הפועל ירושלים עלתה לליגת העל, באתר ONE‏, 30 באפריל 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300231305171  LCCN: no2005059194  VIAF: 21876405   WorldCat (עם VIAF): 21876405