stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טנונטוזאורוס
היסטוריה

מאובן הטננוטוזאורוס הראשון התגלה במחוז ביג הורן שבמונטנה בשנת 1903 על ידי משלחת של המוזיאון האמריקאי לתולדות הטבע. משלחות נוספות בשנות ה-30 באותו האזור חשפו 18 פרטים נוספים, ומשלחות נוספות בשנות ה-40 חשפו עוד ארבעה. למרות כמות המאובנים הגדולה, החיה לא תוארה רשמית בשנים אלו, אלא רק קיבלה את הכינוי "Tenantosaurus" על ידי ברנום בראון. הכינוי הוא הלחם של המילים היווניות לגיד וללטאה, כאשר הוא מתייחס לגידי הזנב של החיה.
בשנות ה-60, אוניברסיטת ייל ביצעה סדרה של חפירות ממושכות ומקיפות במונטנה ובוויומינג בתצורה שהכילה את המאובנים המקוריים של טננוטוזאורוס (תצורת קלוברלי). החפירות הובלו על ידי ג'ון אוסטרום, שיחד עם צוותו גילה יותר מ-40 פרטים חדשים ותיאר ב-1970 את המין Tenontosaurus tilletti. לימים מחקרים הראו שמין זה היה בעל החוליות הנפוץ ביותר בתצורה, כאשר הוא מצוי פי חמישה מבעל החוליות השני הכי נפוץ, הנודוזאור זאורופלטה.
מאז 1970, מאובנים נוספים רבים של T. tilletti התגלו במקומות רבים ברחבי ארצות הברית, כגון תצורת הקרניים (Antlers Formation) באוקלהומה, תצורת פלאקסי בטקסס, תצורת וואיאן (Wayan) באיידהו, תצורת הר הארז ביוטה ותצורת ארונדל (Arundel) במרילנד. ב-1997 תואר מין נוסף של טנונטוזאורוס, T. dossi, אשר נמצא בתצורת הרי התאומים שבטקסס.
פלאוביולוגיה > תזונה

הצמחים הנמוכים הנפוצים בבית הגידול של מיני הטנונטוזאורוס היו שרכאים, שרכי עצים וציקסאים, ולכן סביר להניח שהיוו את מרבית התזונה שלהם. צמחים בעלי פרחים ראשוניים יכלו גם להאכל על ידם, בנוסף לחלקים קרובים לקרקע של צמחים חשופי זרע גבוהים כגון גינקו ומחטנאים. צורת המקור והשיניים שלהם אפשרה להם לאכול כל חלק בצמח, כגון עלים, קליפת גזע ואף את פירות הצמח.
פלאוביולוגיה > טורפים

מאובני שיניים ואף שלדים שלמים יותר של דינוזאורים דרומאוזאוריים טורפים מהסוג דיינוניכוס התגלו מס' פעמים בקרבה רבה לפרטים של T. tilletti- פרטי טנונטוזאורוס נמצאו ביותר מ-50 אתרי חפירה, כאשר 14 מהם הכילו גם מאובני דיינוניכוס. לפי מחקר שפורסם ב-1995, רק שישה מהאתרים שמכילים שרידי דיינוניכוס לא מכילים שרידים של פרטי טנונטוזאורוס, ומאובני דינוניכוס כמעט אף פעם לא מופיעים יחד עם חיות צמחוניות אחרות. כאשר מסכמים את נתונים אלו, כ-20% משרידי הטנונטוזאורוס שהתגלו נמצאו יחד עם שרידי דיינוניכוס, מה שהניע מדענים מסוימים לשער שהסוג דיינוניכוס היה הטורף העיקרי של מיני הטנונטוזאורוס.
עם זאת, טנונטוזואורס בוגר היה גדול בהרבה מדיינוניכוס בוגר, מה שלא אפשר לדיינוניכוס יחיד להרוג טנונטוזואורס בוגר. המדענים שטענו שהסוג דיינוניכוס היה הטורף העיקרי של מיני הטנונטוזאורוס הסתמכו על ההשערה שדרומאוזאוריים צדו בלהקות, אך בימינו נחשבת השערה זו כשנוייה במחלוקת לאור העובדה שעדיין לא נמצאו ראיות ישירות שיתמכו בה במאובנים ושציד בשיתוף פעולה מתואם בין כמה פרטים, אשר כמעט ולא נראית בקרובים בני ימינו של דינוזאורים, כגון ציפורים וזוחלים. במקרה הפרטי של דיינוניכוס, נמצאו ראיות כגון פרטים שנמצאו עם שרידי טנונטוזאורוס, שתקפו ואכלו גם אחד את השני, מה שמעיד על התאספות של כמה פרטים סביב גוויית טנונטוזאורוס כאשר הם תוקפים זה את זה ונאבקים ביניהם על הטרף המת. בימינו סבורים מדענים שדיינוניכוס תקפו טנונטוזואורס צעירים ויכלו לאכול פרטים בוגרים רק לאחר מותם, מה שנתמך על ידי העובדה שפרטי טנונטוזאורוס שנמצאים עם פרטי דיינוניכוס אינם בגודל המקסימלי לסוג זה, כאשר הטורפים העיקריים של פרטים בוגרים היו אלוזאורואידים גדולים שחיו באותו זמן ומקום, כגון אקרוקנתוזאורוס.
פלאוביולוגיה > גדילה

מאובן אחד של נקבת טננוטוזאורוס נמצא עם שאריות של רקמת מח עצם על הירך והשוקה שלו הנקראת "עצם מדולרית" (Medullary bone). עצם זאת נצפית גם בעופות בנות ימינו ומהווה מקור סידן לנקבות לפני ובמהלך הטלת הביצים לצורך בניית הקליפה. עצמות מודלריות נוספות נמצאו גם במאובנים של אלוזאורוס וטירנוזאורוס, מה שאומר שמדובר בתכונה קדומה שהורשה לאורניתופודים ותרפודים (כולל עופות) מהאב הקדמון המשותף שלהם. גילה של נקבת הטננונטוזאורוס הוערך בשמונה שנים במותה, והיא הייתה קטנה יותר מהפרטים הכי גדולים שנמצאו, מה שאומר שמיני הטננוטוזאוריוס הגיעו לבגרות מינית לפני שסיימו לגדול. כמו כן, הראה מחקר היסטולוגי שנעשה על מאובנים של T. tilletti שהם גדלו מאוד מהר עד להיותם מתבגרים, כאשר הגדילה הפכה איטית יותר עם ההתקרבות להתבגרות עצמה (בניגוד לאיגואנודונטים אחרים).
פלאואקולוגיה

הטנונטוזאורוס הוא בעל החוליות הנפוץ ביותר בתצורת קלוברלי האמריקאית, שם הוא נפוץ פי חמישה מבעל החוליות השני הכי נפוץ (הנודוזאור זאורופלטה). בפרט "אבן בוץ של הכבשה הקטנה" (Little Sheep Mudstone Member) בתצורה הנ"ל הטנונטוזאורוס הוא אוכל העשב היחיד, ונמצאו איתו מאובנים של דיינוניכוס יחד עם שרידי אלוזאור וגוניופוליד (קרוב משפחה של התנינאים המודרניים שנראה וחי כמוהם) שעדיין לא שויכו למין ספציפי. בפרטים נוספים בתצורה המייצגים את גיל האפטיאן האמצעי והלאה התצורה ישנו שינוי במגוון הביולוגי כתוצאה משינוי ניכר באקלים: מאובני טנונטוזאורוס נמצאים יחד עם הפארקוזאור הנדיר זפירוזאורוס, האובירפטורוזאור מיקרוונאטור ושרידים של זאורופוד דמויי-טיטאנוזאור ואורניתומימי שעדיין לא שויכו למין ספציפי.
מגוון המינים הנ"ל היה דומה לתצורות אחרות בהם נמצא הטנונטוזאורוס כגון תצורת הקרניים המשתרעת מדרום מערב ארקנסו דרך דרום מזרח אוקלהומה עד צפון מזרח טקסס. אף על פי שתצורה זו לא תוארכה רדיומטרית, מגוון המינים הקיים בה תואם לתצורות קרובות שכן תוארכו, מה שהוביל מדענים להסיק שהתצורה מייצגת את גיל האלביאן (110 מיליון שנה לפנה"ס). האזור הנ"ל היה מישור הצפה עם נהר שהתנקז לים פנימי רדוד בתוך היבשת, שיהפוך מאוחר יותר לים הפנימי המערבי. מישור ההצפה הכיל יערות טרופיים וסוב-טרופיים, דלתאות וביצות בדומה ללואיזיאנה המודרנית. המין T. tilletti חי בסביבה הזו יחד עם דינוזאורים כמו הדיינוניכוס, זאורופודים כמו האסטרודון והזאורופוסידון והקרנוזאור אקרוקנתוזאורוס שהיה טורף העל של בית הגידול. גם בתצורת הקרניים הטנונטוזאורוס הוא בעל החוליות הנפוץ ביותר שנמצא בה.
בתרבות

הטנונטוזאורוס נראה במספר סרטים וסדרות:
ב"מועדון הקרב הג'ורסי" נראה טנונטוזאורוס שהוכרע על ידי חבורת דיינוניכוסים, אך טרפם נלקח בידי טירנוזאורוס.
מופיע ב"מפלצות חוזרות לתחייה", בפרק על האקרוקנתוזאורוס שיכול היה לצוד אותו, אף שהעדיף זאורופודים גדולים.
אף שאינו מופיע בסדרת סרטי "פארק היורה", הוא מוזכר בספרים כטרפם של הרפטורים. הוא מוצג גם בקומיקסים של הסדרה.
הוא נראה גם במשחקי מחשב כגון "Jurassic Park: Operation Genesis", "Jurassic World: Alive" או "The Isle".
השוואה של 6 אורניתופודים לאדם: אדמונטוזאורוס (באפור), איגואנודון (בירוק), טנונטוזאורוס (באדום), קמפטוזאורוס (בכחול), זלמוקסס (בסגול) ודיסלוטוזאורוס (בכתום)
אם טנונטוזאורוס ושלושת גוריה, מותקפים על ידי דיינוניכוס
כספית כלורית

| --- | --- |

מבנה כימי של כספית כלורית
 
 כוס כימית המכילה כספית כלורית
 שם סיסטמטי:  Mercury(II) chloride
 שמות נוספים:  Mercury dichloride
 כתיב כימי:  Cl₂Hg 
 מסה מולרית:  271.52 גרם/מול
 מראה:  אבקה גבישית לבנה, חסרת ריח
 מספר CAS:  7487-94-7
 צפיפות:  5.43 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  מוצק
 מסיסות:  מסיס במים (7.4 ג' ב-100 מ"ל ב-20 מעלות צלזיוס, 48 ג' ב-100 מ"ל ב-100 מעלות צלזיוס)
 ממסים:  מסיס באתנול, אצטון, אתיל אצטט, פירידין, אתר (4 ג' ב-100 מ"ל), CS2 ומעט בבנזן.
 טמפרטורת היתוך:  276 °C   549.15 K
 טמפרטורת רתיחה:  304 °C   577.15 K
 מקדם שבירה:  1.859
 אנתלפיית התהוות סטנדרטית:  −228.3 קילוג'ול למול
 LD50:  41 מיליגרם לקילוגרם
 NFPA 704:       0 ‏ 4 0 
 
כספית כלורית (באנגלית: Mercury(II) chloride) היא תרכובת אי-אורגנית לבנה, מוצקה וחסרת ריח.
כספית כלורית היא חומר רעיל ביותר (רעיל במגע, נשימה ובליעה).
מבנה

מבחינה כימית, כספית כלורית איננה חומר יוני. היא אינה מצויה בצורה של יונים אלא התרכובת בנויה מאטום כספית אליו מחוברים בצורה קווית שני אטומי כלור מכל צד. זו אחת הסיבות שמסבירה את תכונותיה הפיזיקליות ואת העובדה שהחומר נוטה לעבור ישירות למצב צבירה גזי בעת חימום.
ייצור

ייצור של כספית כלורית מבוסס על תגובה ישירה של כלור (Cl2) עם כספית (Hg):
Hg + Cl2 → HgCl2
או עם תגובה של מלח כספית חנקתית (HgNO3) עם חומצת מימן כלורי (HCl), לקבלת כספית כלורית (HgCl2), מים וגז חנקן דו-חמצני (NO2).
HgNO3 + 2 HCl → HgCl2 + H2O + NO2
שימושים

לכספית כלורית שימושים בתעשיית הצילום, חומרי החיטוי (כקוטל פטריות וצמחים) ובתעשיית שימור העץ, וכן בתעשייה הכימית כמגיב וכזרז לתגובות. כיום יורד השימוש בחומר לאור רעילותו הרבה ולאור כניסתם של תחליפים טובים יותר.
השימוש העיקרי של כספית כלורית הוא בייצור של ויניל כלוריד מאצטילן וחומצת מימן כלורי.
C2H2 + HCl → CH2=CHCl
שימוש נוסף של החומר הוא כתוסף המונע קיטוב באלקטרוליטים של סוללות.
כספית כלורית משמשת כמגיב בסינתזות אורגנית, שם היא נוטה ליצור סגסוגות נוזליות (אמלגם) עם מתכות כדוגמת מגנזיום ואלומיניום. בעשותן זו, היא מונעת היווצרות של אידוש (שכבת פסיבציה) ובכך מכשירה את המתכת לבצע את הפעולה בתמיסה. כלומר היא משמשת כיזם לתגובה.
כספית כלורית משמשת גם להסרה של קבוצות גופרית בטבעות ציקליות.
בטיחות

כל תרכובות הכספית רעילות ביותר, והן מסוכנת לבריאות האדם.
חשיפה לכספית או לתרכובות כספית תגרום נזק ברמה כזו או אחרת למערכת העצבים (בדגש על המוח, שם היא נוטה להצטבר), מערכת השתן, מערכת העיכול, מערכת הנשימה.
כספית משבשת את הפעילות התקינה של מוליכים עצביים ביניהם סרוטונין, דופמין ואצטילכולין.
הרעלת כספית משפיעה על הפן הנפשי והפיזי של האדם ומסוגלת ליצירת תסמינים נפשיים של דיכאון, חרדה, חוסר שקט, הפרעת קשב וריכוז, שינוי דרמטי במצבי רוח, ותסמינים פיזיים כמו: רעד בלתי נשלט בשרירים, נמלול, קשיי שמיעה וראייה, פגיעה בזיכרון, כאבי ראש, שינויים בלחץ דם, הופעת מחלות אוטואימוניות והפרעה בתפקוד בלוטת התריס.
ראו גם

כספית
הרעלת כספית
הכובען המטורף
הערות שוליים

↑  Wells, A.F. 1984, Structural Inorganic Chemistry, Oxford: Clarendon Press
↑  Past, present and future of the wood preservation industry
↑  הרעלת כספית - אבחון וטיפול (ארכיון)
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
המבנה הקווי של מולקולת כספית כלורית.
צנצנת זכוכית המכילה כספית כלורית
יוסטיציה אדטודה

| יוסטיציה אדטודה |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: קוציציים
סוג:: יוסטיציה
מין:: יוסטיציה אדטודה
שם מדעי
 Justicia adhatoda ‏לינאוס, 1753

יוּסְטִיצְיָה אֲדַטּוֹדָה (Justicia adhatoda), הידועה גם בשמה הקודם אדטודה לבנה (adhatoda vasica), היא עץ נוי ירוק-עד, בכותי, מסועף וסבוך, בגובה 2.5 עד 4 מ' ממשפחת הקוציציים. מוצאו של העץ מהאזורים המשתרעים מאפגניסטן ועד הודו-סין. הסוג יוסטיציה כולל 917 מינים ותפוצתו באפריקה, ומאסיה הטרופית והסובטרופית עד האוקיינוס השקט, ובאמריקה הטרופית והסובטרופית. בישראל יוסטיציה אדטודה אוקלמה בהצלחה באזור ההרים ואף באזורים אחרים. הסוג אדטודה אליו שויך מין זה הוכלל ביוסטיציה (בספרות נפוץ השם אדטודה לבנה).
בית גידול

יוסטיציה אדטודה הוא עץ בעל צימוח מהיר זקוק לאור מלא או חלקי, עמיד בקרה, גדל בהר להר הגבוה, בעמק ובשפלה ובבקעה ובקרקעות שונות ומנוקזות. הריבוי בעזרת ייחורים.
הפריחה בקיץ.
יוסטיציה אדטודה ברפואה העממית

בהודו, לצמח יוסטיציה אדטודה הידוע בכינויו "Adulsa" או "Vasaka" בהינדית, יש חשיבות רפואית משמעותית. הוא נמצא בשימוש ברפואה האיורוודית (Ayurvedic) המסורתית במשך מאות שנים בשל סגולות המרפא שלו. השימושים נפוצים של יוסטיציה אדטודה בהודו כוללים:
הפרעות נשימה: יוסטיציה אדטודה ידועה בעיקר ביעילותה בטיפול במחלות בדרכי הנשימה כגון אסתמה (גנחת), ברונכיטיס, שיעול והצטננות. העלים שלה מכילים אלקלואידים ותרכובות אחרות בעלות תכונות מכייחות, מרחיבות סימפונות ואנטי דלקתיות, המסייעות בהקלה על תסמיני נשימה.
גודש הסימפונות: הצמח משמש לעיתים קרובות כדי להקל על גודש הסימפונות על ידי עידוד הוצאת ריר מדרכי הנשימה, ובכך להקל על קשיי הנשימה.
הקלה בשיעול: הצמח נחשב לתרופה יעילה לסוגים שונים של שיעול, כולל שיעול יבש ושיעול ליחתי. התרופה מסייעת להרגעת השיעול ודיכויו.
אנטי דלקתי: העלים של יוסטיציה אדטודה מכילים תרכובות ביו-אקטיביות בעלות תכונות אנטי דלקתיות, מה שהופך אותם לשימושיים בהפחתת דלקת הקשורה למצבי נשימה.
הפחתת חום: ברפואה האיורוודית משתמשים ביוסטיציה אדטודה גם להורדת חום בשל תכונותיו להורדת חום.
מאפיינים אנטי-מיקרוביאליים: כמה מחקרים מצביעים על כך שביוסטיציה אדטודה זוהו פעילות אנטי-מיקרוביאלית נגד חיידקים ופטריות מסוימים, מה שמגביר עוד יותר את תפקידה בריפוי זיהומים בדרכי הנשימה.
ריפוי פצעים: בנוסף, מאמינים כי יוסטיציה אדטודה היא בעלת תכונות ריפוי פצעים ולעיתים משתמשים בה באופן מקומי לטיפול בחתכים ובפצעים.
בסך הכל, צמח יוסטיציה אדטודה ממלא תפקיד משמעותי ברפואה ההודית המסורתית, במיוחד בטיפול בהפרעות נשימה, וממשיך להיות מוערך בשל תכונות הריפוי שלו.
יוסטיציה אדטודה בחקלאות

בעוד שהשימוש המסורתי העיקרי יוסטיציה אדטודה הוא ברפואת צמחים, במיוחד בטיפול במחלות נשימה בבני אדם, יש לה גם שימושים משניים בגידול בעלי חיים. באזורים מסוימים בהודו העלווה מעובדת כגידול מספוא לבעלי חיים, כולל בקר, עיזים וכבשים. העלים של הצמח מיובשים ולאחר מכן ניתנים לבעלי חיים כמזון משלים. חשוב להדגיש שהיא לא משמשת כמזון עיקרי לבעלי חיים, אלא ניתנת בדרך כלל בשילוב עם מקורות מספוא אחרים.
תמונות

עלה טיפוסי
הערות שוליים

↑  יוסטיציה אדטודה באתר הרשימה האדומה של IUCN
↑  Justicia adhatoda, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Justicia adhatoda, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏23-11-2023
↑  גדעון ביגר ונילי ליפשיץ, הניסיונות לאקלום עצים אקזוטיים בארץ-ישראל בתקופת השלטון הבריטי, קתדרה 85, אוקטובר 1997, עמ' 154, 158
↑  Justicia, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  Justicia, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏24-11-2023
1 2 3  א. פאהן, ד. הלר, מ. אבישי, מגדיר לצמחי התרבות בישראל, תל אביב: הוצאת הקיבוץ המאוחד, 1998, עמ' 413-18
מראה נוף העץ ברחוב בירושלים
בחלק התחתון הכותרות נפלו
פרחים
מנגן שבע חמצני

| --- | --- |

 
 שם סיסטמטי:  Manganese(VII) oxide
 שמות נוספים:  חמצן פרמנגני חמצן מנגני
 כתיב כימי:  Mn₂O₇ 
 מסה מולרית:  221.87 גרם/מול
 מראה:  שמן אדום כהה (בטמפרטורת החדר), ירוק כהה אם נמצא במגע עם חומצה גופריתית
 מספר CAS:  12057-92-0
 צפיפות:  2.79 גרם/סמ"ק
 מצב צבירה:  נוזל
 ממסים:  מתפרק במגע עם חומצה פראמנגנית/HMnO4
 טמפרטורת היתוך:  5.9 °C   279.05 K
 
מנגן שבע חמצני (בכתיב כימי: Mn2O7) היא תרכובת אי-אורגנית. נוזל נדיף זה מגיב בקלות רבה למגע. חומר זה הוא מחמצן מסוכן ותואר לראשונה בשנת 1860.
ייחוד

הצורה הגבישית של תרכובת כימית זו היא ירוקה כהה. הנוזל הוא ירוק כאשר האור מוחזר ממנו ואדום כאשר האור מועבר דרכו. הוא מתמוסס בפחמן טטרהכלורידי, ומתפרק כאשר הוא בא במגע עם מים.
מבנה

תכונות המסיסות שלו מעידות על מין מולקולרי לא קוטבי, דבר שאושר על ידי המבנה שלו. המולקולות מורכבות מזוג טטרהדרונים שחולקים קודקוד משותף. הקודקודים תפוסים על ידי אטומי חמצן ובמרכזי הטטראדר ממוקמים אטומי המנגן. הקישוריות מסומנת על ידי הנוסחה O3Mn-O-MnO3. מרחקי ה-Mn-O הטרמינליים הם 1.585 Å והחמצן המגשר הוא במרחק של 1.77 Å משני אטומי המנגן האחרים. זווית Mn−O−Mn היא 120.7°.
פירוסולפט, פירופוספט ודיכרומט מאמצים מבנים הדומים לזו של Mn2O7. ככל הנראה מין הקבוצה העיקרית הדומה ביותר הוא Cl2O7. תוך התמקדות בהשוואה בין הסדרות של מתכות המעבר, Tc2O7 ו-Mn2O7 דומות מבחינה מבנית אבל זווית Tc−O−Tc היא 180°. Re2O7 מוצק אינו מולקולרי אלא מורכב ממרכזי Re שמקושרים גם עם אתרים טטרהדראליים וגם אתרים אוקטאהדרלים; בשלב האדים, הוא מולקולרי עם מבנה דומה ל-Tc2O7.
סינתזה ותגובות

Mn2O7 נראה כמו שמן ירוק כהה כאשר מוסיפים H2SO4 מרוכז ל-KMnO4. התגובה מייצרת תחילה חומצה פרמנגנית, HMnO4 (מבחינה מבנית, HOMnO3), המתייבשת על ידי חומצה גופרתית קרה כדי ליצור את ה-אנהידריד שלה, Mn2O7.
Mn2O7 יכול להגיב עוד יותר עם חומצה גופרתית כדי לתת את הקטיון המנגניל MnO+3, שהוא איזואלקטרוני עם CrO3.
Mn2O7 מתפרק בסמוך לטמפרטורת החדר. ההתפרקות נהפכת למסוכנת עקב סיכוי רב להתפוצצות מעל 55 מעלות צלזיוס. ניתן לגרום את הפיצוץ על ידי מכה במדגם או על ידי חשיפתו לתרכובות אורגניות אשר ניתנות לחמצון. אוזון גם מיוצר בתהליך, והוא מעניק ריח חזק לחומר. האוזון יכול להצית באופן ספונטני פיסת נייר ספוגה בתמיסת אלכוהול.
מנגן שבע-חמצני מגיב למי חמצן בנוכחות חומצה גופרתית ומשחרר חמצן ואוזון.
הערות שוליים

↑  Aschoff, H. Ann. Phys. Chem. Ser. 2 volume 111 (1860) page 217 and page 224.
1 2  H. Lux (1963). "Manganese(VII) Oxide".  In G. Brauer (ed.). Handbook of Preparative Inorganic Chemistry, 2nd Ed. Vol. 1. NY,NY: Academic Press. pp. 1459–1460.
↑  Simon, A.; Dronskowski, R.; Krebs, B.; Hettich, B. (1987). "The Crystal Structure of Mn2O7". Angew. Chem. Int. Ed. Engl. 26: 139–140. doi:10.1002/anie.198701391.
↑  Krebs, B.; Mueller, A.; Beyer, H. H. (1969). "The Crystal Structure of Rhenium(VII) Oxide". Inorganic Chemistry. 8: 436–443. doi:10.1021/ic50073a006.
↑  Wells A.F. (1962) Structural Inorganic Chemistry 3d edition Oxford University Press
↑  Holleman, A. F.; Wiberg, E. "Inorganic Chemistry" Academic Press: San Diego, 2001. ISBN 0-12-352651-5.
מספרי משימה

| --- | --- |

כרזת ה-DVD של העונה הראשונה של הסדרה באנגלית
 סוגה:  סדרת הנפשה לילדים   חינוכי   הרפתקאות   קומדיה
 מדבבים בעברית:  לירון לב, נעמה אוזן, איטן גרינברג, אורלי תגר, נועה פלדמן, מאיה בר שלום, דייוויד לרנר, בר סביר, רועי ניב, תימור שפיר, נועם טל, לירז גורדון, יהלי ניב ושלר, נועם קלינשטיין, נגה ברק ואייר שפיר.
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית (דובב לשפות נוספות, ובהן עברית)
 מספר עונות:  2
 מספר פרקים:  67
 הפקה
 הפצה:  Beyond International 
 אורך פרק:  15 דקות
 שידור
 רשת שידור:  CBeebies 
 רשת שידור בישראל:  ערוץ הופ!
 תקופת שידור מקורית:  16 באוקטובר 2006 – 11 בדצמבר 2009
 תקופת שידור בישראל:  2009 – 2010
 קישורים חיצוניים
 www.numberjacks.co.uk
 
מספרי משימה (באנגלית: Numberjacks) היא סדרת הנפשה בריטית לילדים. הסדרה שודרה לראשונה בבריטניה ב-16 באוקטובר 2006, ובישראל בשנת 2009 בערוץ הופ!. לסדרה יש 2 עונות ו-67 פרקים באורך 15 דקות.
עלילה

העלילה מספרת על חבורת מספרים שגרים בתוך ספה בשם "מספרי משימה", אשר עוזרים לפתור בעיות ותעלומות בעזרת כוח המתמטיקה.
נבלי הסדרה

מספרי משימה זכורים מהנבלים שלהם, תפקידם של כל נבל היא לחבל או לעשות בעיות שיפריעו לסדר היום יום של אנשים כמו לגרום לדברים להיעלם או לגרום להם להתנהג בצורה משונה.
לכל נבל יש שיר משלו אשר מתאר לנו את האישיות שלהם. מכיוון שהסדרה נוצרה עוד בתחילת ה-CGI העיצוב של הנבלים נחשב היום כמאוד מטריד ומפחיד. הנבלים הם:
חידוני (The Puzzler): בועה משונה בעל משקפיים ירוקים וזקן כתום מבועות הוא אוהב לתת למספרי המשימה כל מיני חידות ושאלונים בכך שהוא לוכד אותם בתוך אחת מהבועות שלו וכדי לצאת יצטרכו לענות על החידה שלו. כאשר הם מביסים אותו חידוני מתפוצץ כמו בועה עד שיחזור שנית בפרקים הבאים.
כפכפונה (Spooky Spoon): כפית מאונשת בצבע ורוד עם שרשרת מוזהבת שאוהבת ליצור בעיות ואי נוחות אצל אחרים, היא מרגישה רגועה כאשר יש בלגן. היא לרוב מערבבת דברים, למשל כדור באולינג עם תפוח ושמה אותם במקום הלא נכון בשיר שלה אומרים שלמרות שהיא בוגרת היא מתנהגת כמו ילדה.
משנה הצורות (Shape Japer): יצור בצורת כדור סגול בעל פרצוף כועס ושיניים חדות, בדרך כלל הוא אוהב לשנות צורות של דברים מגדול לקטן, מרחב לצר. הוא יכול לשנות את צורתו לקובייה ולפעמים גם לפרמידה. בגרסה האנגלית משנה הצורות הוא נקבה אך בגרסה העברית היא זכר.
בועת הבעיות (Problem Blob): סליים ירוק בעל עין אחת שיוצר בעיות בכך שהוא יורק יריקה ירוקה על משהו ויש בעיה. בדרך כלל הוא גורם לחפצים לגדול או לאנשים להתנהג מוזר. בועת הבעיות היא מאוד גדולה וכבדה. בועת הבעיות הוא הנבל הראשון שהופיע בסדרה.
צייד המספרים (The Numbertaker): גבר גבוהה הלבוש כולו לבן ולו כובע לבן גבוהה. הוא לא מדבר בכלל ובקושי מראה רגשות ובניגוד לכל שאר הנבלים שנוצרו ב-CGI הוא שחקן אמיתי. הוא נחשב לאיום הכי גדול למספרי משימה משום שמטרתו היא לצוד מספרים ויש לו הרבה גאדג'טים לכך כמו מגנט, שואב אבק, רשת פרפרים ועוד.
הדמויות והמדבבים

במאית הדיבוב בעברית הייתה אפי בן ישראל, ומפיקת הדיבוב הייתה ענבר שטגר עזרא.
| שם הדמות | שם המדבב/ת בעברית |
| --- | --- |
6 / 8 / חידוני: לירון לב
5: נעמה אוזן
4: איטן גרינברג
3: אורלי תגר
דמויות שונות: נועה פלדמן
7/9/כפכפונה (2010): מאיה בר שלום
סוכן 27/סוכנים שונים: דייוויד לרנר
0: 
1: 
2: 
סוכנת 108/השירים של הרעים (2010): בר סביר
סוכנים שונים: רועי ניב
סוכנות שונות: תימור שפיר
סוכנים שונים (2010): נועם טל
סוכנים שונים (2010): לירז גורדון
סוכנות שונות (2010): יהלי ניב ושלר
סוכנות שונות (2010): נועם קלינשטיין
סוכנות שונות (2009): נגה ברק
סוכנות שונות: אייר שפיר
שידור

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 47 | 47 | 16 באוקטובר 2006 | 3 באוגוסט 2009 |
|  | 2 | 20 | 20 | 26 באוקטובר 2009 | 11 בדצמבר 2009 |
ב-24 באפריל 2022 חזרה הסדרה לשידורים חוזרים בערוץ הופ!
הערות שוליים

↑  Meanies, Numberjacks Wiki (באנגלית)
↑  Puzzler, Numberjacks Wiki (באנגלית)
↑  The Spooky Spoon, Numberjacks Wiki (באנגלית)
↑  Shape Japer, Numberjacks Wiki (באנגלית)
↑  Problem Blob, Numberjacks Wiki (באנגלית)
↑  The Numbertaker, Numberjacks Wiki (באנגלית)
נייר כסף

נייר כסף, הוא גיליון מתכת דק העשוי מבדיל . נייר הפח הוחלף לאחר מלחמת העולם השנייה על ידי נייר אלומיניום זול ועמיד יותר, שעדיין מכונה "נייר כסף" באזורים רבים (דוגמה לכינוי שגוי).
היסטוריה

נייר כסף עשוי מגיליון דק של פח היה זמין מסחרית לפני המוצר המקביל לו מאלומיניום. בסוף המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20, נייר כסף היה בשימוש נפוץ, וישנם אנשים שממשיכים להתייחס למוצר החדש בשם הישן. נייר כסף נוקשה יותר מנייר אלומיניום. הוא נוטה לתת טעם קל של פח למזון העטוף בו, וזו הסיבה העיקרית שהוא הוחלף במידה רבה באלומיניום ובחומרים אחרים לעטיפת מזון.
בגלל עמידותו בפני אִכּוּל, עמידותו בפני חמצון, זמינותו, עלותו הנמוכה, רעילותו הנמוכה וגמישותו הקלה, נייר כסף שימש כסתימה לחורים בשיניים לפני המאה ה-20.
הקלטות האודיו הראשונות על גלילי פונוגרף נעשו על נייר כסף.
ראו גם

כובע נייר כסף
כינוי שגוי
הערות שוליים

↑  A.M. Howatson, P.G. Lund, and J.D. Todd, Engineering Tables and Data, p. 41
↑  "foil". Encyclopædia Britannica Online. Encyclopædia Britannica, Inc. נבדק ב-27 בפברואר 2012. {{cite encyclopedia}}:  (עזרה)
↑  "Difference between Aluminum Foil and Tin Foil". DifferenceBetween.info. נבדק ב-13 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "History Of The Use Of Tin Foil Pre 1850". Informational Site Network. Home Dentistry.ca. נבדק ב-27 בפברואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  The Encyclopedia Americana (Volume 22). Encyclopedia Americana Corporation. 1919. p. 792. נבדק ב-8 בינואר 2011. {{cite book}}:  (עזרה)
פונוגרף נייר כסף
כתיבה אוטומטית

כתיבה אוטומטית או פסיכוגרפיה היא טענה ליכולת העל-חושית המאפשרת לאדם (למשל מדיום) להפיק מילים כתובות ללא מודעות לתהליך הכתיבה עצמו. המילים נובעות כביכול מהתת מודע, או ממקורות רוחניים או על טבעיים.
היסטוריה

כתיבה אוטומטית כטכניקה של תרגול רוחני, דווחה על ידי איפוליט טן בהקדמה למהדורה השלישית של ספרו, "האינטליגנציה" (צרפתית: De l'intelligence), שפורסמה בשנת 1878. לצד "חזיונות את'ריים" או ראיית "הילות מגנטיות", פרננדו פסואה טען להתנסות בכתיבה אוטומטית. הוא אמר שהוא חש "בבעלותו של משהו אחר", כשלפעמים הוא מרגיש תחושה בזרוע ימין שלטענתו הורמה לאוויר ללא רצונו. ג'ורג'י הייד-ליס, אשתו של ויליאם בטלר ייטס, טענה גם היא ליכולתה לכתוב באופן אוטומטי. שרי אורובינדו, כמו גם האמא (מירה אלפסה) התאמנו באופן סדיר בכתיבה אוטומטית.
ויליאם פלטשר בארט כתב ש "מסרים אוטומטיים עשויים להתרחש ולהתקבל, בין אם הכותב מחזיק עפרון על דף הנייר, או באמצעות לוח פלנצ'ט או לוח אואיג'ה". בתחום הספיריטואליזם, נטען שרוחות נוהגות להשתלט על ידו של המתקשר, כדי לכתוב מסרים, אותיות, מכתבים ואפילו ספרים שלמים. כתיבה אוטומטית עשויה להתרחש במצבי טראנס או עירות מוחלטת. ארתור קונאן דויל, בספרו ההתגלות החדשה (1918), כתב שכתיבה אוטומטית מתרחשת כתוצאה מתת המודע של הסופר או באמצעות רוחות חיצוניות הפועלות דרך הסופר. המשורר הסוריאליסטי רובר דסנו, טען שהוא היה בין המוכשרים ביותר בכתיבה אוטומטית. כמה מחוקרי הפאראפסיכולוגיה, למשל, תומסון ג'יי הדסון טענו כי בכתיבה אוטומטית לא מעורבות רוחות וכי תת-המודע של הכותב הוא ההסבר.
מקרים שהתרחשו לכאורה, של כתיבה אוטומטית יוחסו לאישים אליסטר קראולי, ג'יין רוברטס, הלן שוקמן ו-ניל דונלד וולש. ב-1975, וונדי הארט, שמוצאה מהעיירה מיידנהד, הממלכה המאוחדת, טענה כי היא כתבה באופן אוטומטי על ניקולס מור, מפקד צבא ימי, אשר מת בשנת 1642.
ניתוח מדעי

מדענים וספקנים כאחד מחשיבים את תופעת הכתיבה האוטומטית בתור תופעה הנובעת כתוצאה של האפקט האידיאומוטורי.
הפרופסור לפסיכולוגיה תיאודור פלורנוי חקר את הטענה שנטענה על ידי המתקשרת בת המאה ה-19 הלן סמית' (קתרין מולר) אשר התנסתה בכתיבה אוטומטית כדי להעביר מסרים ממאדים. פלורנוי הגיע למסקנה כי אותה "שפת מאדים" של גברת סמית' הייתה בעלת מקבילות חזקות לשפת האם שלה, צרפתית ושכתיבתה האוטומטית היוותה בסך הכל את פרי זכרונן של "רומנסות הפונות לדמיון התת-הכרתי, הנגזרות במידה רבה ממקורות נשכחים שנחשפה אליהם בעבר (למשל, לספרים אשר אותם קראה בהיותה ילדה)". הוא המציא את המונח זכירה חבויה כדי לתאר את התופעה הזו.
הרופא צ'ארלס ארתור מרסייה, אשר כתב בכתב העת הרפואי הבריטי (1894), מתח ביקורת על הפרשנות הספיריטואליסטית של הכתיבה האוטומטית, בסכמו, "אין צורך או מקום לסיוען של רוחות, וקריאה לסיוע כזה, היא לאו דווקא סימן לחשיבה חסרת מדעיות גרידא, אלא לחשיבה לא עניינית ובלתי מסודרת". בשנת 1927, כתב הפסיכיאטר הרולד דירדן שכתיבה אוטומטית היא דרך פסיכולוגית של "הקשה" על התת-מודע, ושאין שום דבר מסתורי הנוגע לכך.
על פי החוקר הסקפטיקן, ג'ו ניקל, "כתיבה אוטומטית מתרחשת כאשר אדם נמצא במצב של תלישות. זהו סוג של אוטומטיזם מוטורי, או פעילות שרירים בלתי מודעת".
הנוירולוג טרנס היינס כתב כי "כתיבה אוטומטית היא דוגמה לצורה מתונה יותר של מצב דיסוציאטיבי".
התנהגות של כתיבה אוטומטית התגלתה בשלושה חולים אשר סבלו מנזק להמיספירה הימנית שלהם.
גלריה

כתיבה אוטומטית של מינה קרנדון
כתיבה אוטומטית של הלן סמית'
כתיבה אוטומטית של גברת תומאס אבריט
דוגמה של כתיבה אוטומטית שצוטטה על ידי הקוסם ויליאם מריוט
כתיבה אוטומטית של פרנסיס וורד מונק
כתיבה אוטומטית של לאונורה פייפר
ראו גם

דאוזינג
האפקט האידיאומוטורי
השראה
לוח ויג'י
שיקו שביאר
תסמונת הגף הזרה