stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דן בלומברג
מחקריו

בין הנושאים שחקר בתחום החישה מרחוק, בלומברג חוקר את המחקר הסביבתית והשלכות שינוי האקלים, גאוגרפיה פלנטרית, שימוש בחישה מרחוק לטובת חקלאות, חקר תהליכים סביבתיים במרכז אסיה וזיהוי אנומליות תוך שימוש בהדמאות היפרספטראליות.
פרסים ואותות הוקרה

חבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה (International Academy of Astronautics) משנת 2018.
הערות שוליים

1 2  "פרופ' דן בלומברג נבחר ליו"ר סוכנות החלל הישראלית". סוכנות החלל הישראלית. 4 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "UTILIS Leadership".
↑  "ברכות לפרופ' דן בלומברג, סגן הנשיאה ודיקן למחקר ופיתוח באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, על היבחרו כחבר באקדמיה הבינלאומית לאסטרונאוטיקה!". 25 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258869105171  ISNI: 0000 0004 0269 5782  ORCID: 0000-0001-9337-1617  VIAF: 298294964   WorldCat (עם VIAF): 298294964
דויד בלאקוול

| --- | --- |

 לידה:  24 באפריל 1919 סנטרליה, ארצות הברית 
 פטירה:  8 ביולי 2010 (בגיל 91) ברקלי, ארצות הברית 
 שם לידה:  David Harold Blackwell 
 ענף מדעי:  תורת ההסתברות, תורת המשחקים, סטטיסטיקה בייסיאנית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (1941) 
 מנחה לדוקטורט:  ג'וזף דוב 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1954–1989)  אוניברסיטת סאות'רן (1942–1943)  המכון למחקר מתקדם (1941–1942)  אוניברסיטת הווארד (1944–1954)  Clark College (1943–1944) 
 תלמידי דוקטורט:  יצחק (איסקו) מלכסון, Barry Wilson Brown, George Gregory Roussas, Lambert Koopmans, Tadeusz Bednarski, Manish Chandra Bhattacharjee, Richard Eugene Isaac, Kang Ling James, Joseph A. Yahav, Richard Lockhart, Rolando Chuaqui, ג'ון ג'וזף בירץ', קרלוס אלברטו ברבוסה דנטוס, Ashok Prasad Maitra, רוג'ר ג-ב וטס, הווארד ג. טאקר, David W. Matula, Jaap Fabius, Aram John Thomasian, B. R. Bhat, ריצ'ארד ס. ביוסי, Mustafa Benyaklef, John C. Morgan, II, James O'Donnell Flynn, Siew-Tin Koay, Marie-Louise Agop Yengoyan, Abdelaziz Laghrari, Michael Lawrence Orkin, Shaiy Pilpel, Lawrence Edward Myers, Flavio Rocha Gorini, Jonathan Chukwuemeka Nkwuo, Basudev Uprety, Kooros Mahjoob-Behrooz, Hezekiah Oduoye Adeyemi, Richard Clark Persons, Li-Pei Chen, Arne David Wagner, Richard Yasuo Kakigi, Abderrahmane Alj, מורטון ד. דייויס, Ralph Eugene Strauch, Alberto Ruiz-Moncayo, Gerald John Smith, Jr., Mohamed Salahuddin Ahmed, Edgar J. Gilbert, Melvin Louis Katz, Jr., Wesley C. Thompson, Howard Dachslager, Jeremy Samuel Berman, Richard Ellsworth Robinson, Benton Niles Jamison, Sailes Kumar Sengupta, Martin Fox, Dorian Feldman, John E. Rolph, Calvin Wayne Sweat, Tien-Fang Hou, Atholl Livingston Wilson, Nadia Makary Girgis, Phillip Good Freygood, Benjamin Henry Eichhorn, Jack I. Karush, Roger Purves, רוברט נאו 
 פרסים והוקרה:  פרס ג'ון פון נוימן (1979)  עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה (1962)  חבר האקדמיה הלאומית למדעים (1965)  עמית המכון לסטטיסטיקה מתמטית (1947)  המדליה הלאומית למדעים (2012) 
 
דויד הרולד בלאקוול (באנגלית: David Harold Blackwell‏; 24 באפריל 1919 - 8 ביולי 2010) היה סטטיסטיקאי ממוצא אפרו-אמריקאי. נוסף על לסטטיסטיקה והסתברות, בלאקוול עסק גם בתורת המשחקים ותורת האינפורמציה. בלאקוול היה האפרו-אמריקאי הראשון שנבחר לאקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית, והאדם האפריקאי אמריקאי הראשון שהיה לפרופסור מן המניין באוניברסיטת ברקלי.
ביוגרפיה

בלאקוול נולד למשפחת פועלים בדרום מדינת אילינוי שבארצות הברית, והיה הבן הבכור מבין ארבעת הילדים במשפחה. אף על פי שבאותה תקופה עדיין הייתה נהוגה הפרדה גזעית בארצות הברית, בקהילה בה גדל היה בית ספר "מעורב" בו למדו לבנים ושחורים יחד. בלקוול בלט כתלמיד מצטיין בתחום המתמטיקה, קפץ כיתה פעמיים, וסיים את לימודיו בבית הספר התיכון בגיל 16. לאחר מכן החל ללמוד באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין בכוונה לקבל תעודת הוראה ולהיות למורה למתמטיקה. בגיל 19 הוענק לו תואר ראשון במתמטיקה, תואר שני שנה לאחר מכן, ותואר דוקטור למתמטיקה ב-1941, כאשר היה בן 22. הוא קיבל מלגה לפוסט-דוקטורט במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטת פרינסטון, אך נאלץ לעזוב כעבור שנה עקב מדיניות ההפרדה הגזעית שהייתה נהוגה שם. לאחר שעזב את פרינסטון ניסה לקבל משרה והציג את מועמדותו ל-105 אוניברסיטאות ומכללות. ג'רזי ניימן תמך במועמדותו למשרה באוניברסיטת ברקלי, אך הוא לא קיבל את המשרה, שוב עקב מדיניות הפרדה גזעית. הוא לימד בשורה במספר מכללות ואוניברסיטאות "שחורות" עד 1954, ולבסוף קיבל באוניברסיטת ברקלי משרת מרצה אורח, שוב בתמיכתו של ניימן. כעבור שנה היה לפרופסור מן המניין במחלקה לסטטיסטיקה של אוניברסיטת ברקלי, האדם האפריקאי-אמריקאי הראשון שהגיע לדרגה זו באוניברסיטת ברקלי. בלאקוול נשאר בברקלי עד פרישתו ב-1988.הוא נפטר בשנת 2010, בגיל 91.
עבודתו המדעית

תרומתו הנודעת ביותר לסטטיסטיקה היא משפט ראו-בלאקוול, בתורת האמידה, המציע דרך קונסטרוקטיבית לשיפור אמד חסר הטיה כלשהו לאמד אופטימלי. המשפט שפורסם ב-1947, מבוסס על תוצאה תאורטית שפרסם ק. ר. ראו שנתיים קודם לכן. מאוחר יתר היה לסטטיסטיקאי בייסיאני תחת השפעתו של ג'ימי סאבייג'.
תרומות חשובות נוספות של בלאקוול למדע כוללות את פיתוח מודל לערוצי תקשורת הנקרא על שמו (תורת האינפורמציה), תרומות לתאוריה של משחקים עם אינפורמציה לא מלאה (תורת המשחקים), מחקר התפלגות דיריכלה ותהליכי דיריכלה (תורת ההסתברות), ותרומות לתחום הכלכלה המתמטית שהוא היה בין מייסדיו, ותרומות רבות בתחום הסטטיסטיקה הבייסיאנית.
הכרה ופרסים

בלאקוול זכה בחייו, וגם אחרי מותו, בפרסים ואותו כבוד רבים. בין היתר הוענקו לו 15 תוארי דוקטור לשם כבוד, הוא היה עמית החברה המלכותית לסטטיסטיקה, עמית האיגוד האמריקני לסטטיסטיקה, וחבר באקדמיה הלאומית למדעים של ארצות הברית. בלאקוול כיהן כנשיא המכון לסטטיסטיקה מתמטית, נשיא אגודת ברנולי וסגן נשיא האיגוד האמריקאי לסטטיסטיקה. ב-1979 זכה בפרס ג'ון פון נוימן. ב-2012 הוענקה לו, לאחר מותו, המדליה הלאומית למדעים על ידי הנשיא ברק אובמה.
בשנת 2024 קראה חברת Nvidia למעבד גרפי על שמו.
הערות שוליים

↑  NVIDIA Blackwell Platform Arrives to Power a New Era of Computing, Nvidia, ‏18 March 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304302705171  BnF: cb12347806r (data)  CiNii: DA00183068  dblp: 178/5733  GND: 128821574  ISNI: 0000 0001 1473 0627  LCCN: n79138722  MGP: 4209  NKC: xx0026917  NTA: 068204477  SNAC: w6p93294  SUDOC: 032450451  VIAF: 56684356   WorldCat (עם VIAF): 56684356
האספן (קומיקס)

| --- | --- |

האספן, כפי שהופיע בחוברת Contest of Champions #1 מאוקטובר 2015. אמנות מאת פאקו מדינה וחואן ולסקו
 סוג:  דמות
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  Avengers #28 (מאי 1966)
 יוצרים:  סטן לי דוק הק
 גילום הדמות:  בניסיו דל טורו ("תור: העולם האפל", "שומרי הגלקסיה", "הנוקמים: מלחמת האינסוף")
 מידע
 שם אמיתי:  טנליר טיוואן
 סטטוס:  פעיל
 כוחות:  מחזיק בכוח הראשיתי שינוי צורה מוגבל ראיית הנולד טלפתיה חיי נצח חליפת שריון מיוחדת
 חבר בקבוצה:  זקני היקום
 דמויות קשורות
 משפחה:  מטאני (אשה, מתה) קארינה טיוואן-קורבאק (בת)
 אויבים:  האוונג'רס 
 
האספן (באנגלית: Collector) הוא דמות בדיונית המופיעה בחוברות הקומיקס ביקום מארוול קומיקס. דמותו הופיעה לראשונה בחוברת Avengers #28 ממאי 1966, ונוצרה על ידי הכותב סטן לי והמאייר דון הק.
האספן הוא האלטר אגו של טנליר טיוואן, מהיצורים העתיקים ביותר ביקום. מינו התפתח זמן קצר לאחר המפץ הגדול, והיות שטיוואן היה האחרון מבני מינו, ישות המוות העניקה לו חיי נצח. יחד עם ישויות עתיקת נוספות כדוגמת הגראנדמאסטר, הוא הצטרף למועצת זקני היקום. טיוואן בילה שנים עם אשתו, מטאני, ובתו - קארינה - על כוכב לכת ששימש כמפקדה. קארינה עזבה בבגרותה, ואשתו מתה בנסיבות מסתוריות. דבר זה הבהיל מאוד את טיוואן, שחשב כי מטאני אלמותית כמותו. טיוואן הבין שגורם חיי-הנצח של הזקנים הוא הרצון לחיות, וכי מטאני איבדה רצון זה. טיוואן החליט כי לא יסבול מגורל דומה, וחיפש מטרה לחייו. טיוואן קיבל חיזיון על דברים רבי עוצמה, הנחושים בדעתם להשמיד את היקום. הוא החליט למנוע זאת, ולהקדיש את חייו לאיסוף חפצים ויצורים על מנת להציל את היקום מסכנות. הוא הרחיב את מטרת האיסוף שלו לתיעוד והנחלת ידע תרבויות העבר. הוא בנה חללית גדולה, נסע בחלל ואסף יצורים וחפצים מכוכב וכוכב. כעבור שנים, חלליתו נעשתה מלאה והוא נאלץ להעביר את האוסף שלו למעין מוזיאון על פני כוכב-הלכת קרון. בכל פעם שחלליתו נעשתה מלאה, הוא בנה עוד מוזיאון; בבעלותו נמצאים כעשרה מוזיאונים מלאים. הוא נעשה אובססיבי לאיסוף, עד כדי כך ששכח את מטרתו.
טיוואן התמודד מול איומים שונים דוגמת הטיטאן המטורף תאנוס, גיבורים כמו האוונג'רס ודרדוויל, וכלה בקורבאק העוצמתי. טיוואן שלח את בתו לרגל אחר קורבאק, והתגלה כי טיוואן ניסה לדווח לגיבורי כדור הארץ. לפני שעשה זאת, קורבאק הרג את טיוואן אך נהרג בתהליך. חבר זקני היקום הגראנדמאסטר, אשר היה מאוד קרוב לטיוואן, ניסה להחיותו. הוא יצר קשר עם ישות המוות, ושיחק בתחרות האלופים נגדה על מנת להשיג את הכוח להחיות את טיוואן. גראנדמאסטר ניצח, אך נאלץ להקריב את חייו שלו למען טיוואן. טיוואן קם לתחייה, חזר לאיסוף, וחזה את ניסיונו של סירטיר לכבוש את אסגרד. הוא הקים לתחייה את הגראנדמאסטר, וארגן קרב בין האוונג'רס לאוונג'רס מהחוף המערבי - בכך שכל צד חשב שהצוות השני הם נבלי על. מאוחר יותר, וזקני היקום תכננו להרוג את גלקטוס, ובכך למוטט את היקום. זקני היקום היו שורדים את התהליך, והיו הופכים ליצורים דמויי גלקטוס; התוכנית נכשלה, וטיוואן הפך לאיום על היקום. לאחר מכן, הוא והגראנדמאסטר הימרו על הקרב בין קבוצות דפנדרס לאופנדרס.
את דמותו של האספן בסדרת הטלוויזיה "האלק וצוות הריסוק" דיבב ג'ף בנט. את דמותו של האספן ביקום הקולנועי של מארוול, ובפרט בסרטי הלייב אקשן "תור: העולם האפל", "שומרי הגלקסיה" ו"הנוקמים: מלחמת האינסוף" גילם השחקן בניסיו דל טורו, ששב לדובב את הדמות בסדרה "מה אם...?".
דון האטסון

| --- | --- |

דון האטסון, 1935
 לידה:  31 בינואר 1913 פיין בלאף, ארצות הברית 
 פטירה:  26 ביוני 1997 (בגיל 84) רנצ'ו מיראז', ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 עמדה:  תופס
 גובה:  1.85 מטר
 משקל:  83 קילוגרם
 מספר:  14, 7
 מכללה:  אוניברסיטת אלבמה
 היכל התהילה:  1951 (פוטבול מכללות) 1963 (פוטבול מקצועני)
 קבוצות כשחקן
 1935 - 1945:  גרין ביי פאקרס
 הישגים כשחקן
 3 זכיות באליפות הליגה (1936, 1939, 1944)  פעמיים MVP של ה-NFL‏ (1941, 1942)  בחירה לפרו בול – 4 פעמים (1939–1942)  בחירה לאול-פרו - 8 פעמים (1938–1945)  בחירה לנבחרת העשור של שנות השלושים ב-NFL  בחירה לקבוצת השנה ה-50 של ה-NFL  בחירה לקבוצת השנה ה-75 של ה-NFL  בחירה לקבוצת השנה ה-100 של ה-NFL
 
דונלד "דון" מונטגומרי האטסון (אנגלית: Donald Montgomery Hutson‏; 31 בינואר 1913 – 26 ביוני 1997) היה שחקן פוטבול ועוזר מאמן אמריקאי. האטסון שיחק בתפקיד התופס (Wide Receiver) בקבוצת גרין ביי פאקרס מליגת ה-NFL לאורך כל 11 שנות הקריירה המקצוענית שלו.
קריירה

האטסון בינואר 1913 בפיין בלאף, ארקנסו. את קריירת המכללות שלו הוא התחיל ב-1932 באוניברסיטת אלבמה ושנתיים לאחר מכן זכה עימה באליפות ה-NCAA. בעקבות הישגיו, נבחר האטסון לנבחרת ה-All-America הראשונה על ידי שישה ארגונים שונים. בסיום לימודיו באוניברסיטה, לא תכנן האטסון להמשיך ולשחק פוטבול מקצועני, אך שוכנע על ידי מאמנה של גרין ביי פאקרס, קרלי למבו.
בעונתו הראשונה בליגה, תפס האטסון שישה טאצ'דאונים והוביל את ה-NFL בקטגוריה הזו. בעונה השנייה הוא כבר זכה עם גרין ביי באליפות הליגה, לאחר שזו ניצחה 6-21 בגמר את בוסטון רדסקינס, ושבר שיאי NFL בתפיסות (34) ויארדים בתפיסה (536). ב-1939 קבע האטסון שיא ליגה נוסף - תשעה טאצ'דאונים בתפיסה בעונה אחת. באותה עונה זכתה גרין ביי באליפות נוספת, אך האסטון, שהיה פצוע במשך ארבעה שבועות, שותף רק בדקות הסיום של הגמר נגד ניו יורק ג'איינטס.
שנתיים לאחר מכן, הפך האטסון לתופס הראשון אי פעם שתפס 50 מסירות בעונה, ובמקביל המשיך להוביל את ה-NFL ביארדים וטאצ'דאונים בתפיסה. באותה עונה הוא זכה לראשונה בפרס ה-MVP של הליגה, לאחר שקיבל שש מתוך תשע ההצבעות למקום הראשון. עונה אחר כך, שיחזר האטסון את ההישג וזכה שוב בפרס ה-MVP, לאחר שהפך לתופס הראשון בהיסטוריה שחוצה את רף 1,000 היארדים בתפיסה.
בפברואר 1943 הודיע האטסון על פרישה ממשחק בעקבות פציעה, אך התחרט בהמשך וחזר לתחילת העונה בספטמבר. בסיום אותה עונה, הוא הודיע על פרישה נוספת, הפעם כדי לקבל את משרת עוזר המאמן של גרין ביי. גם הפעם הפרישה לא ארכה זמן רב, והאסטון חזר לשחק במקביל לעבודתו כעוזר מאמן. את עונת 1944 סיימה גרין ביי כאלופת ה-NFL, כשהאטסון מסיים עם שתי תפיסות ל-47 יארדים במשחק הגמר נגד ניו יורק ג'איינטס.
ב-1945 פרש האסטון בשלישית, אך חזר בו שוב והצטרף לסגל שחקני הקבוצה. בשבוע השלישי של העונה, במשחק נגד דטרויט ליונס, קבע האטסון שיא של 29 נקודות אישיות ברבע, לאחר שהשיג ארבע טאצ'דאונים בתפיסה ובעט חמש נקודות אקסטרה. שיא זה נחשב עד היום לאחר מהשיאים הבלתי שבירים של ה-NFL. בסיום אותה עונה, פרש האסטון סופית ממשחק, כשבאמתחתו למעלה מ-20 שיאי ליגה שונים.
בנוסף ליכולתו המצוינת כתופס, שימש האסטון כבועט (Placekicker) של הקבוצה, והשיג 172 נקודות אקסטרה מתוך 183 ניסיונות ושבעה שערי שדה מתוך 15 ניסיונות. כמו רבים מהשחקנים באותה תקופה, האסטון שיחק גם בעמדות הגנה, ובעונת 1940 אף הוביל את הליגה עם שש חטיפות מסירה. בשתי עונותיו האחרונות בגרין ביי, הוא שימש כמאמן-שחקן, ואחרי פרישתו המשיך בתפקיד עוזר המאמן עד 1948.
האטסון נחשב לתופס המודרני הראשון, ועד היום הוא מדורג כאחד התופסים הטובים בתולדות הליגה. ב-1951 נכנס האטסון להיכל של פוטבול המכללות, וב-1963 הוא היה אחד מ-17 האישים הראשונים שהוצגו בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני. ב-1969 הוא נבחר לקבוצת השנה ה-50 של ה-NFL, ב-1994 לקבוצת השנה ה-75 וב-2019 לקבוצת השנה ה-100. האטסון הוא אחד משישה שחקנים בלבד שנכללו בכל שלוש קבוצות השנה של הליגה.
חיים אישיים

מגיל צעיר התעניין האטסון בעולם העסקים. בזמן שהיה סטודנט באוניברסיטת אלבמה, הוא פתח מכבסה עם חברו לקבוצה בר בראיינט, אך הם מכרו את העסק לאחר שנתיים. בהיותו שחקן בגרין ביי הוא פתח אולם באולינג, שזכה להצלחה כה גדולה, עד שהוא שקל פעמיים פרישה ממשחק כדי להקדיש את רוב זמנו להפעלתו. לאחר מכן, הוא הקים סוכנות כלי רכב וב-1951 אף רכש סוכנויות של שברולט וקאדילק ברסין, ויסקונסין. בנוסף, שימש האטסון כחבר בדירקטוריון של גרין ביי מ-1952 עד 1980, אז נבחר לדירקטור אמריטוס.
לאחר שפרש מהחיים הציבוריים, התיישב האסטון ברנצ'ו מיראז', קליפורניה, שם התגורר עד מותו ב-26 ביוני 1997, בגיל 84.
סטטיסטיקה נבחרת

| עונה | קבוצה | משחקים | תפיסות | יארדים בתפיסה | טאצ'דאונים בתפיסה   |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1935 | גרין ביי פאקרס | 9 | 18 | 420 | 6 |
| 1936 | גרין ביי פאקרס | 12 | 34 | 536 | 8 |
| 1937 | גרין ביי פאקרס | 11 | 41 | 552 | 7 |
| 1938 | גרין ביי פאקרס | 10 | 32 | 548 | 9 |
| 1939 | גרין ביי פאקרס | 11 | 34 | 846 | 6 |
| 1940 | גרין ביי פאקרס | 11 | 45 | 664 | 7 |
| 1941 | גרין ביי פאקרס | 11 | 58 | 738 | 10 |
| 1942 | גרין ביי פאקרס | 11 | 74 | 1,211 | 17 |
| 1943 | גרין ביי פאקרס | 10 | 47 | 776 | 11 |
| 1944 | גרין ביי פאקרס | 10 | 58 | 866 | 9 |
| 1945 | גרין ביי פאקרס | 10 | 47 | 834 | 9 |
| קריירה |  | 116 | 488 | 7,991 | 99 |
הערות שוליים

↑  NFL's most unbreakable records, NFL
↑  Hutson was first modern receiver, ESPN
↑  Tinsley as Good as Hutson?, St Louis Post-Dispatch
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2015034824  VIAF: 315534161   WorldCat (עם VIAF): 315534161
דויד בראון מיני רימאסטר

| --- | --- |

David Brown Mini Remastered, שנת 2018
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  David Brown Automotive (אנ')
 שנות ייצור:  2017 - היום
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  מכונית עירונית
 מרכב:  מנוע קדמי, הנעה קדמית
 אורך:  3,055 מ"מ
 רוחב:  1,470 מ"מ
 גובה:  1,330 מ"מ
 משקל:  740-750 ק"ג
 בסיס גלגלים:  2,035מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 1,275 סמ"ק המפיק 72 כ"ס ב-4,600 סמ"ק, יחס דחיסה 10.1:1  4 צילינדרים, 1,330 סמ"ק המפיק 84 כ"ס ב-5,700 סמ"ק, יחס דחיסה 10.1:1
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מהירות מרבית:  145 קמ"ש
 צריכת דלק:  5.5-5.7 ליטר ל-100 ק"מ
 קשר:  מיני (מותג מכוניות)
דויד בראון מיני רימאֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶֶסטֶר (באנגלית: David Brown Mini Remastered) היא מכונית עירונית המוגדרת כמכונית קומפקטית סופרמיני בסגנון "מכוניות רטרו" מתוצרת יצרנית רכבי היוקרה בסדרות מוגבלות David Brown Automotive (אנ') הבריטית אשר מיוצרת משנת 2017 ועד היום בבריטניה.
"דויד בראון מיני רימאסטר"

דגם "דויד בראון מיני רימאסטר "מבוסס על דגם "מיני" המקורי, (כולל מידות ועיצוב) מתוצרת מיני (מותג מכוניות) אשר יוצרה בין השנים 1959–2000. בבריטניה.
דגם "דויד בראון מיני רימאסטר" הוצג לראשונה במונקו באפריל 2017.
מטה ומפעל היצרן ממוקם בכפר "Silverstone" (אנ') במחוז נורת'האמפטונשייר באזור מזרח המידלנדס.
2 דלתות.
מנוע קדמי.
סוג הנעה: הנעה קדמית.
12 צבעים חיצוניים כולל 3 צבעי גג.
פנסי LED.
קיבולת מכל דלק - 34 ליטר.
מחיר היחידה בבריטניה בטווח של 75,000 - 100,000שטרלינג (נכון למרץ 2019).
"דויד בראון מיני רימאסטר" > דגמים

1,275 סמ"ק - דגם "דויד בראון מיני רימאסטר" בהשראת "Café Racers".
1,330 סמ"ק - דגם "דויד בראון מיני רימאסטר" בהשראת "מונטה קרלו".
"דויד בראון מיני רימאסטר" > תאוצות

תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 8.9 שניות (דגם מנוע 1,275 סמ"ק.
תאוצה בין 0-97 קמ"ש היא 11.7 שניות (דגם מנוע 1,330 סמ"ק.
תמונות

"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2019
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2019
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2019
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2019
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2019
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2018
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2018
"דויד בראון מיני רימאסטר" שנת 2018
ראו גם

מיני (מותג מכוניות)
דויד בראון ספידבק
הערות שוליים

↑  "דויד בראון מיני רימאסטר" autocar.co.uk/car-news/new-cars/mini-remastered-david-brown-launch-london-motor-show
↑  "דויד בראון מיני רימאסטר" autoexpress.co.uk/mini/mini/99789/david-brown-mini-review
↑  "דויד בראון מיני רימאסטר" carscoops.com/2019/03/david-brown-automotives-mini-remastered-is-cute-but-very-very-expensive
↑  "דויד בראון מיני רימאסטר" דגם "Café Racers" davidbrownautomotive.com/cafe-racers
↑  "דויד בראון מיני רימאסטר" דגם monte-carlo davidbrownautomotive.com/monte-carlo
די יונגע

די יונגע (ביידיש, קרי: "הצעירים") הייתה קבוצה של צעירים שכתבו ביידיש – משוררים וכותבי פרוזה – בניו יורק בתחילת המאה העשרים. חברי הקבוצה ייצגו עמדות של מודרניות ספרותית. הם התארגנו לראשונה ב-1907.
חברי הקבוצה היגרו לארצות הברית ממזרח אירופה בין השנים 1902 ו-1911. הם הושפעו מהיינה, האקספרסיוניזם הגרמני והסימבוליזם הרוסי.
הקבוצה ראתה עצמה כאופוזיציה לרטוריקה הנשגבת של מה שנקרא משוררי סדנת היזע. השירה של האחרונים היוותה תגובה לתנאי החיים הקשים של מעמד הפועלים היהודים שהיגרו והשפעת החילון על המהגרים היהודים לאמריקה. שירתם הייתה דידקטית ודיברה על הכרה מעמדית ומלחמת מעמדות. שירה זו ירשה מעט מאוד מן המסורת של ספרות יידיש והשפה הפואטית שלה הושפעה מדייטשמעריש (יידיש מגורמנת) שרבים ראו בה אלמנט מודרני.
די יונגע קמו כתוצאה מהתנגדות לסוג זה של שירה אותה הם ראו כנחותה. הם הכריזו שיש לשחרר את ספרות יידיש מאידאולוגיות לאומיות וחברתיות. רעיון זה והסלידה ממה שקדם להם קרב את המשוררים בני אותו דור. רבים מהם ייצגו עמדה אסתטית של האמנות לשם האמנות. הם תמכו בסוג של שירה ששאפה לעדן את השפה השירית וליפותה ולהרחיקה מהשפה המדוברת בין המהגרים
די יונגע סימנו את התחלת ספרות יידיש המודרנית בארצות הברית. משוררים חדשים אלה יצרו שירה בסגנונות שונים ואין מאפיין אחד לכולם. מני לייב יצר בסגנון אימפרסיוניסטי. משה לייב הלפרן נתן ביטוי להוויה האורבנית בניו יורק. אחרים, בקבוצה, יצרו בסגנון סימבוליסטי.
לחברי הקבוצה לא הייתה תפיסה ספרותית אחידה. המשותף ביניהם היה במה שהם התנגדו לו בספרות יידיש.
מבחינה פוליטית דגלו חברי הקבוצה, בעיקר, בעמדות שמאליות רדיקליות. בנוסף לפרסום יצירות עצמאיות הם פרסמו גם אנתולוגיות. חברי הקבוצה פרסמו בעיתון הקומוניסטי "פרייהייט" ובעיתון האנרכיסטי "פרייע ארבעטער שטימע". הם הוציאו גם ביטאונים המוקדשים לספרות ולאמנות.
"הייתה זו הקבוצה הספרותית המובחנת הראשונה בהתפתחותה של ספרות יידיש המודרנית".
בין החברים החשובים בקבוצה נמנים המשוררים משה לייב הלפרן, ה. לייוויק, זישה לנדוי, מני לייב, ראובן אייזלנד וכן כותבי הפרוזה דוד איגנטוב, יוסף אופטושו, איזיק רבוי.
לקריאה נוספת

אברהם נוברשטרן. מודרניזם יידי בארצות הברית. בתוך: זמן יהודי חדש: תרבות יהודית בעידן חילוני - מבט אנציקלופדי, כרך ג. ספרויות ואמנויות. ירושלים, הוצאת כתר, 2008.
הערות שוליים

1 2  נוברשטרן, עמ' 169
↑  נוברשטרן, שם
↑  נוברשטרן, עמ' 170
האסק

ערך זה עוסק בדמות בדיונית. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

האסק, כפי שהופיעה על עטיפת החוברת Fallen Angels Vol.2 #6 מינואר 2020, אמנות מאת אשלי ויטר.
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  כפייג' גאתרי: ROM Annual #3 (נובמבר 1984) כהאסק: X-Force #32 (מרץ 1994)
 יוצרים:  ביל מנטלו, ויליאם ג'ונסון (פייג') פביאן ניצ'זה, טוני דניאל (האסק)
 מידע
 שם אמיתי:  פייג' אליזבת' גאתרי
 כינויים:  סאמסון גאתרי
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  קמברלנד 
 מקצוע:  גיבור-על, תלמיד, חקלאי
 כוחות:  השלת עור לחומר מסוג אחר, לרבות מתכת או אבן.
 חברה בקבוצה:  אקס-מן
 חברה לשעבר בקבוצה:  S.H.I.E.L.D Generation X מוטאנטים ללא גבולות
 אזרחות:  ארצות הברית 
 דמויות קשורות
 משפחה:  תומאס גאתרי (אב, מת) לוסינדה גאתרי (אם) לוקאס גאתרי (דוד) סאם, ג'ב ולואיס גאתרי (אחים) מלודי, ג'ואל, אליזבת' וסיסי גאתרי (אחיות) ג'יי גאתרי (אח, מת)
 
האסק (באנגלית: Husk, בתרגום לעברית: קלפה) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת ROM Annual #3 מנובמבר 1984, ונוצרה על ידי הכותב ביל מנטלו והמאייר ויליאם ג'ונסון.
האסק היא האלטר אגו של פייג' אליזבת' גאתרי, מוטאנטית צעירה בעלת היכולת להשיל שכבה אחת מעורה (או קלפה) ולגלות מתחת אפידרמיס מהרכב שונה. לעיתים היא משנה את צורתה למתכת או לאבן, אולם יש ביכולתה לשנות את מצב צבירת גופה למגוון חומרים אחרים. פייג' היא בת למשפחת כורי פחם מרובת ילדים מקנטקי, והיא אחותו הצעירה של סמואל גאתרי. היא הייתה חברה בקבוצת Generation X בטרם הצטרפה לשורות האקס-מן.
דון דרייגר

דונלד (דון) פרדריק דרייגר (באנגלית: Donald 'Donn' Frederick Draeger; ‏15 באפריל 1922 - 20 באוקטובר 1982) היה ספורטאי ומאמן, מומחה לאמנויות לחימה אסיאתיות, מחברם של מספר ספרים על אמנויות לחימה, שתרם תרומה חשובה להפצת אמנויות אלה במרחב האמריקאי והמערבי. לחם כחייל בחיל הנחתים האמריקני.
במהלך חייו נודע דרייגר בשם החיבה 'דון'. בחיל הנחתים האמריקני היה בעל דרגת סרן בעת השלום ורב-סרן במהלך מלחמת העולם השנייה. הוא שהה כמה עשורים מחייו באזור האוקיינוס השקט וביפן, ולמד על בוריין מספר אמנויות לחימה קלאסיות של האזור.
ביוגרפיה

דרייגר נולד ככל הנראה במילווקי, ויסקונסין. ביוגרף אחד, פול נרס (הכותב עבור כתב העת "חגורה שחורה"), מציין שידוע מעט על הרקע המשפחתי של דרייגר. כנער, דרייגר שהה מספר קייצים בקרבם של אנשי שבט אוג'יבווי (אנ') בצפון ויסקונסין. הוא צד אתם, עיסוק שהפך לתחביבו, ובתקופה מאוחרת יותר הסתייג מבילוי זה, והצדיק אותו רק כדרך לספק מזון או מתוך הגנה עצמית.
דרייגר החל להתאמן באמנויות לחימה בשיקגו בהיותו בן 7. בתחילה למד ג'יוג'יטסו, אולם במהרה עבר לג'ודו ונעשה כה מיומן עד שהגיע לחגורה חומה בגיל 10. בבגרותו התנשא לגובה של 1.88 ס"מ ושקל 88 ק"ג.
הוא התגייס לחיל הנחתים האמריקני בהיותו בן 15, במהלך השפל הגדול. הוא לחם במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה. נרס סבור ש"די ודאי שדרייגר היה באיוו ג'ימה בזמן הקרב המפורסם של פברואר-מרץ 1945 בו נפגעו כמעט 26,000 אמריקנים ונהרגו יותר מ-22,000 יפנים." דרייגר גם שירת בזמן מלחמת קוריאה.
ב-1948 הגיע לדרגת דאן 4 בג'ודו. דרייגר היה מייסד-שותף של ארגון הג'ודו הלאומי הראשון בארצות הברית, Amateur Judo Association. הוא נטל חלק מכריע בייסודה של התאחדות Judo Black Belt Federation‏ (JBBF), שאחרי כן הפכה ל-United States Judo Federation ‏  (USJF).
נרס כותב שדרייגר היה נשוי חלק מחייו, היה לו בן, אך מעט ידוע על חייו הפרטיים.
הישגיו

דרייגר כתב ספרים רבים על אמנויות לחימה. לפני שכתב אותם נכתבו רוב ספרי אמנויות הלחימה בשפות אסיאתיות. מסטושי טקיאמה, מאסטר קראטה שוטוקאן, היה אחד מהמחברים-שותפים הידועים ביותר של דרייגר.
בין פרסומיו של דרייגר:
Judo Training Methods : A Sourcebook, with Takahiko Ishikawa, The Charles E. Tuttle Co., 1961
Javanese Silat: The Fighting Art of Perisai Diri by Quintin Chambers and Donn F. Draeger (Paperback - Mar 1979)
Pentjak-Silat The Indonesian Fighting Art, Kodansha International Ltd,1970
Asian Fighting Arts (with Robert W. Smith), Kodansha International, 1969; re-titled Comprehensive Asian Fighting Arts upon republication, 1980 (ISBN 978-0870114366)
Classical Bujutsu : Martial Arts And Ways Of Japan, Vol I., Weatherhill, 1973, 1996
Classical Budo: Martial Arts And Ways Of Japan, Vol II., Weatherhill, 1973, 1996
Modern Bujutsu & Budo: Martial Arts And Ways Of Japan, Vol III., Weatherhill, 1974, 1996
Japanese Swordsmanship : Technique And Practice (with Gordon Warner), Weatherhill, 1982
The Weapons and Fighting Arts of Indonesia (ISBN 978-0804817165)
Phoenix-Eye Fist: A Shaolin Fighting Art of South China
Shantung Black Tiger: A Shaolin Fighting Art of North China (with Leo Budiman Prakarsa and Quintin T. G. Chambers), Weatherhill, 1976 (ISBN 978-0834801226)
Judo Formal Techniques: A Complete Guide to Kodokan Randori No Kata
Ninjutsu: The Art of Invisibility, Japan's Feudal Age Espionage Methods, Lotus Press, 1977; Phoenix Books, 1994
פרט לכתיבתו, דרייגר עבד גם תקופה קצרה בתעשיית הסרטים. הוא שימש כמדריך אמנויות לחימה בסרט ג'יימס בונד "אתה חי רק פעמיים", שם גם שימש ככפילו של שון קונרי.
רוברט וו. סמית, חברו הטוב ומי שהיה מחבר שותף עמו, מזכיר סיפורים ואנקדוטות שונים על דרייגר בספרו Martial Musings.
דרייגר המשיך להתאמן באמנויות לחימה במהלך חייו. הוא התאמן עם אמני לחימה אסיאתיים שונים, גם מכיוון שהוא הוצב בזירת האוקיינוס השקט במהלך שירותו הצבאי בחיל הנחתים האמריקני, וגם מכיוון שחי ביפן במשך למעלה מעשור. דרייגר היה חבר בניהון קובודו שינקוקאי, הארגון היפני העתיק ביותר למחקר ושימור אמנויות הלחימה הקלאסיות. הוא גם היה הלא-יפני הראשון שהתמחה בטנשין שודן קטורי שינטו-ריו, והגיע לדרגת מדריך (קיושי מנקיו) בשיטה זו, הוא גם החזיק בדרגות גבוהות בשינדו מוסו-ריו, ג'ודו (jodo), גודו (judo) ובקנדו.