מבצע סוואנה (דרום אפריקה)
תוצאות המבצע

הניסיון הדרום אפריקני למנוע מה-MPLA לתפוס את השלטון באנגולה לאחר עזיבת הפורטוגזים נכשל. ה-MPLA לא רק תפס את שלטון תוך כדי חיסול FNLA ודחיקת UNITA מן השדה הפוליטי אלא גם זכה להכרה מרוב מדינות אפריקה והארגון לאחדות אפריקה, למרות שאלו ברובן לחצו על דרום אפריקה להתערב באנגולה. מדיניות הדטנט של פורסטר כלפי מדינות אפריקה השחורה חטפה מהלומה, ולמרות שרוב המדינות השחורות המשיכו לנהל יחסים עם דרום אפריקה הם הסתכלו עליה בחשדנות.
במקביל, התגובה הקרירה של העולם המערבי למבצע סוואנה גרם לממשלה הדרום אפריקנית להבין שהיא לא יכולה לסמוך על תמיכה מן העולם המערבי במהלך המאבק כנגד המעורבות הקומוניסטית באפריקה. במקביל, חוסר הנכונות של המערב לסייע לדרום אפריקה, בפרט משיכת הסיוע האמריקני בזמן קרב קיפנגונדו, עודדו את ברית המועצות להגביר את הסיוע הצבאי ל-SWAPO.
המבצע גרר ביקרות פנימית בתוך דרום אפריקה כנגד הממשלה ממספר כיוונים. האופוזיציה, כלל מפלגות השמאל שבפרלמנט, אומנם לא התנגדה למבצע אבל הביעה ביקרות על החשאיות שבה הממשלה ביצעה אותה. לעומת זאת הימין הקיצוני האפריקאנרי ביקר את הממשלה על כך שהיא מקריבה חיי לבנים בכדי לסייע לשחורים. הקהילה העסקית כמו כן ביקרה את המבצע עקב הפגיעה בכלכלה שנגרמה מהגדלת תקציב משרד הביטחון. סקרים הראו שרוב האוכלוסייה האפריקאנית הביעה תמיכה במבצע בזמן שרוב קטן יותר מקרב האוכלוסייה דוברת אנגלית הביעה תמיכה במבצע.
היחס של האוכלוסייה השחורה כלפי המבצע הוא מורכב יותר, מצד אחד התנגדות גלויה למבצע שנבע מסולידריות והתנגדות לאפרטהייד, לצד תמיכה במבצע עקב התנגדות לקומוניזם, אבל נראה שרוב האוכלוסייה השחורה הייתה אדישה למבצע, אדישות אשר נבעה מחסור התעניינות ביחסי חוץ והתמקדות בפוליטיקה שבטית. הקונגרס הלאומי האפריקני ניסה לנצל את מה שתפס ככישלון של השלטון הלבן להביס חיילים שחורים באנגולה בכדי להביא למרד בקרב האוכלוסייה השחורה. נטען שהכישלון של מבצע סוואנה היה אחד מן הגורמים אשר הובילו למהומות בסווטו, למרות שטענה זאת שנויה במחלוקת.
הכישלון של דרום אפריקה להביס את ה-MPLA איפשר ל-SWAPO להתבסס בדרום אנגולה ולזכות בהגנה ואימונים ממשלת אנגולה ובעלי בריתה הסובייטים והקובנים. אבל למרות החסות ובסיוע שה-MPLA וקובה נתנו ל-SWAPO, הם סירבו לתקוף את דרום אפריקה או להגיב בכל צורה אשר עלולה להוביל לפלישה דרום אפריקנית נוספת. חשש זה מפלישה נוספת נבע מחוסר היכולת של הכוחות הקובנים והכוחות של ה-MPLA לעצור את הכוחות הדרום אפריקנים והעובדה שהפלישה נעצרה רק לאחר שהקובנים פוצצו גשרים במדינה והדרום אפריקנים לא היו ערוכים לכך.
התבססות של SWAPO באזור הגבול בשטח הובילה להקמת Die Kaplyn על ידי כוחות הגנה של דרום אפריקה, שטח מפורז שנמתח לאורך כל גבולה הצפוני של נמיביה עם אנגולה ולהגדלת כוחות הביטחון מ־16,000 איש ל־50,000 איש. במקביל ממשלת דרום אפריקה הגבירה את התמיכה הדרום אפריקנית בארגון UNITA בכדי למנוע יציבות באנגולה.
למבצע הייתה השפעה גדולה על כוחות ההגנה של דרום אפריקה, גרם למטה הכללי הדרום אפריקני לערוך חשיבה מחדש על האסטרטגיה והטקטיקה של הצבא. המבצע הראה שדרום אפריקה נמצאת בנחיתות אל מול הגוש המזרחי בארטילריה, ואת ההשפעה הקטלנית שיש למשגרי הרקטות הסובייטים. כתוצאה ישירה מן המבצע תעשיית הביטחון הדרום אפריקנית פיתחה, בסיוע מצד ישראל וג'רלד בול, את תותח ה-G-5 ותותח ה-G-6. נראה שלתוצאות של מבצע סוואנה היה משקל מכריע בתוכנית הגרעין הדרום אפריקנית, למרות שאין הוכחות ממשיות לכך.
עקב התפקיד שגדוד הסיור הראשון מילא במבצע סוואנה, המבצע הוביל להגדלת הכוחות המיוחדים הדרום אפריקנים. כוחות FNLA אשר מצאו את עצמם שבורים בסוף המבצע העבירו את הנאמנות שלהם לדרום אפריקה והיו הבסיס להקמת גדוד 32.
במהלך המבצע נפלו בשבי שמונה חיילים דרום אפריקנים, כוחות ההגנה אשר תפסו שלושה יועצים קובנים ניסו להחליף אותם בחיילים שלהם אבל ה-MPLA סירב ודרש תשלום כסף תמורת שחרור השבויים. הממשלה הדרום אפריקנית סירבה ושמונת השבויים שוחררו לבסוף ב־1978 לאחר שה-MPLA ויתר על דרישותיו הכספיות והסכים לחלופי שבויים.