stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מהדי מוסאווי
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6  Mehdi Mousavi, "About Me." Seyed Mehdi Mousavi's personal website Literature and nothing else…. http://mehdimousavi.net/درباره-من-2/ (accessed March 9, 2024)
1 2 3  מהדי מוסאווי, ככר החרות עקבה מדם : שירים נבחרים. תל אביב: כתב ווב הוצאה לאור בע"מ, 2021. תורגם על ידי אורלי כהן. עמ' 9.
↑  Mehdi Mousavi". ICORN international cities of refuge network." https://www.icorn.org/writer/mehdi-mousavi(retrieved March 9, 2024)
↑  Kaveh Bassiri. “A History of Modern Iranian Poetry.” Essential Voices: Poetry of Iran and Its Diaspora, 2021.
↑  Saeed Kamali Dehghan, "Poets lobby Iran to pardon pair convicted of insulting religion," The Guardian, November 4, 2015, https://www.theguardian.com/books/2015/nov/04/poets-lobby-iran-to-pardon-pair-convicted-of-insulting-religion
↑   איתי משיח, על קפה בתל אביב, עם הכוכב שחזר ממרתפי העינויים באיראן, באתר הארץ, 28 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007567933605171  ISNI: 0000 0000 3916 7386  LCCN: n2008200091  VIAF: 1158185560520060276   WorldCat (עם VIAF): 1158185560520060276
בולגסארי

| --- | --- |
 הופק בידי:  צ'ו יונג-ג'ין
 עריכה:  קים מיונג-ג'ה
 שחקנים ראשיים:  צ'וי מו-ריונג  אום אנג-רן  גאנג מי-אה
 מוזיקה:  קים יונג-הוון
 צילום:  קים יונג-סון
 מדינה:  דרום קוריאה דרום קוריאה
 חברת הפקה:  סרטי קוואנג סונג
 הקרנת בכורה:  דרום קוריאה (תיאטרון מיונגבו) 1 בדצמבר 1962
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  קוריאנית
 סוגה:  קאייג'ו
 תקציב:  3.5 מיליון ₩
 דף הסרט ב־IMDb
 
בולגסארי בסוף סונגדו (הנג'ה: 松都末年의; הנגול: 송도말년의; ליטון: Songdomalnyeon-ui Bulgasali), או פשוט בולגסארי (הנגול: 불가사리; ליטון: Bulgasali) הוא סרט דרום-קוריאני אבוד משנת 1962 מסוגת קאייג'ו אשר בוים ונערך על ידי קים מיונג ג'ה. הסרט הופק על ידי חברת סרטי קוואנג סונג, סרט זה היה לסרט מפלצות הראשון אשר הופק בדרום קוריאה. כמו כן, הוא היה לסרט קוריאני הראשון להשתמש באפקטים מיוחדים.
יצירתו של הסרט החלה ב-26 בנובמבר 1961. בתור השראה לסרט שימשה מפלצת מהמיתולוגיה הקוריאנית פולגסארי והשפעה ליצרת הסרט שימש הסרט היפני מסוגת קאייג'ו גודזילה משנת 1954. תקציבו של הסרט עמד על 3.5 מיליון וון, צילומי הסרט החלו ב-28 בפברואר 1962 והסתיימו ב-24 במרץ של אותה שנה.
הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה באחד מבתי הקולנוע בסיאול ב-1 בדצמבר 1962. הסרט קיבל ביקורות שליליות ממבקרים, במיוחד האפקטים המיוחדים, בימוי ומשחק. כנראה, הסרט נעלם זמן קצר לאחר הקרנתו, הוא נחשב לפיסת היסטוריה חשובה בתולדות הקולנוע הדרום קוריאני ולאחד מסרטי קאייג'ו המבוקשים ביותר.
עלילה

כיוון שהסרט אבוד תקציר העלילה לקוח מתוך גיליון של עיתון צ'וסון אילבו מ-7 בדצמבר 1962 ומתוך אתר בסיס נתוני סרטים קוריאניים.
בקוריאה הפאודלית, בתקופת קוריו המאוחרת, אמן לחימה מנוסה בשם נאם היונג נבגד ונרצח. שנאתו גורמת לו לקום לתחייה כמפלצת אוכלת מתכת, המכונה בולגסארי כדי לחפש נקמה.
הקרנה

בולגסארי היה הסרט הראשון המשתמש באפקטים המיוחדים בכל 40 שנות היסטוריה של הקולנוע הקוריאני. הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בתיאטרון מיונגבו בסיאול ב-1 בדצמבר 1962.
הקרנה > ביקורות

עם הקרנתו הסרט זכה לביקורות שליליות בגלל אפקטים לא יעילים ובימוי מיושן מאת קים מיונג ג'ה. באותה תקופה הסרטים ההיסטוריים היו היחידים שהיו שווים צפייה בדרום קוריאה, ובולגסארי זכה לכינוי "בידור מדרגה שלישית".
המבקר מטעם עיתון צ'וסון אילבו חש כי בימוי הסרט מיושן וקבע כי המשחק של השחקנים הראשיים היה "לא טוב במיוחד", והוסיף: "זה מוסיף שעמום בכל שורה במהלך החלק הראשון". כמו כן, הוא ציין כי ניתן לראות מיתרים תלויים מראש הדרקון באחת הסצנות.
מורשת

בולגסארי נחשב לאחד הסרטים האבודים המבוקשים ביותר מסוגת קאייג'ו. הסרט דורג במקום הרביעי ברשימת "8 סרטים האבודים שחייבים למצוא" על ידי GameRant.
לעומת הסרט שנחשב לאבוד, התסריט המקורי של הסרט שמור כיום בארכיון הסרטים הקוריאני. אולם, אינו נגיש לציבור הרחב.
הערות שוליים

↑  מתוך אתר ארכיון הסרטים הקוריאני
↑  פסטיבל הפנטזיה
1 2  דף הסרט באתר בסיס נתוני סרטים קוריאניים (בקוריאנית)
1 2 3  Native Korean Monsters Are Coming, Cine21, ‏2008-07-29 (בקוריאנית)
1 2  8 Lost Films That Need to be Found, GameRant, ‏Sep 27, 2022 (באנגלית)
↑  דף הסרט באתר ארכיון הסרטים הקוריאני
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בולגסארי".
קיאנו ריבס

| --- | --- |

קיאנו ריבס, 2024
 לידה:  2 בספטמבר 1964 (בן 60) ביירות, לבנון 
 שם לידה:  Keanu Charles Reeves 
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-1984
 מקום לימודים:  De La Salle College  North Toronto Collegiate Institute  Avondale Secondary Alternative School  Etobicoke School of the Arts  American Community School at Beirut 
 בן או בת זוג:  Alexandra Grant (2018–?)  בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה 
 צאצאים:  Ava Reeves 
 פרסים והוקרה:  פרס הסרטים של ה-MTV לצמד הטוב ביותר על המסך (1995)  פרס הקולנוע של MTV לגבר הנחשק ביותר (1992)  פרס הסרטים של MTV על ההופעה הטובה ביותר (2000)  טיים 100 (2022)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
קיאנו צ'ארלס ריבס (באנגלית: Keanu Charles Reeves; נולד ב-2 בספטמבר 1964) הוא שחקן קולנוע קנדי. נודע בעיקר בכיכובו בסדרת הסרטים "מטריקס" בתור ניאו, ובסדרת הסרטים "ג'ון וויק" בתור הדמות באותו השם.
ילדות ונעורים

ריבס נולד בביירות שבלבנון לאם אנגלייה בשם פטרישיה טיילור, מעצבת תלבושות ואמנית במה, ולאב אמריקאי בשם סמואל נולן ריבס, גאולוג, ששהה במזרח התיכון לצורך עבודתו. משפחת אביו ממוצא ילידי-הוואי, סיני, פורטוגזי, אנגלי ואירי. בהיותו שלוש עזב אביו את משפחתו, הפעם האחרונה שפגש אותו קיאנו הייתה כשהיה בן 13, בהוואי. לאחר הגירושים עברה המשפחה לניו יורק ואחר כך לקנדה כשהיה בן שבע וכך גדל בטורונטו. אמו התחתנה והתגרשה פעמיים נוספות.
קריירה

ניסיונו הראשון במשחק היה בתיאטרון. הוא שיחק במספר הצגות וזכה לביקורות טובות. בין לבין הופיע בכמה סרטים קנדיים ובסדרות טלוויזיה. תפקידו הראשון בקולנוע האמריקני היה בסרט "חתיך, חתיך" (1986). הופעתו הקטנה בסרט זה גרמה לו להבין שמקומו בקולנוע. הוא עבר להוליווד ומשם החלה הקריירה שלו לתפוס תאוצה.
תפקידיו הראשונים היו בסרטי נעורים, להם לוהק לרוב בשל מראהו. כך הוא כיכב בסרטים כמו "שיגעון של נשף" ו"נקודת פריצה", בשלהי שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים. הפריצה הגיעה כאשר כיכב בקומדיה "המסע המופלא של ביל וטד" (1989) בתור טד "תיאודור" לוגן. הסרט זכה להצלחה ופופולריות רבה, שהביאה לסרט המשך "מסע הכזבים של ביל וטד" ב-1991, וסדרה מצוירת שהוא דיבב. עוד סרט מצליח בו כיכב היה סרט הפולחן של גאס ואן סנט, "איידהו שלי" (1991).
בשנת 1994 כיכב לצד סנדרה בולוק בסרט הפעולה "ספיד". הסרט גרף יותר מ־600 מיליון דולר בקופות והפך את ריבס ובולוק, לכוכבי הוליווד מבוקשים.
ב-1999 הופיע בתפקידו הידוע ביותר בסרט המדע הבדיוני "מטריקס" בתפקיד הגיבור ניאו. בהמשך חזר לתפקיד זה בשני הסרטים הנוספים בטרילוגיה, "מטריקס רילודד" ו"מטריקס רבולושנס" ואף בסרט ההמשך לטרילוגיה, "מטריקס: התחייה", שצולם כ-20 שנה לאחר מכן ויצא לאקרנים בדצמבר 2021.
בתחילת שנות האלפיים כיכב בסרטים "משחק חזק", "אהבה בחודש נובמבר", "באהבה אין חוקים", "קונסטנטין" (2004) "מצוץ מהאצבע" (2005), "סורק אפלה" ו"הבית באגם" (שניהם מ-2006).
בשנת 2008 כיכב בתפקיד חייזר, לצד ג'ניפר קונלי, בסרט "ביום שהעולם עמד מלכת", רימייק לסרט מדע בדיוני מ-1951, שזכה להצלחה בקופות.
בשנת 2009 שיחק בקומדיה הרומנטית "חייה הפרטיים של פיפה".
ב-2013 יצא סרטו הראשון כבמאי, "קרב עד הסוף", בו גם הופיע באחד התפקידים הראשיים. באותה שנה גם כיכב בסרט הפעולה והפנטזיה 47 רונין, המבוסס על סיפורם ההיסטורי של ארבעים ושבעה הרונין, שהתרחש ביפן בתחילת המאה ה-18. עלות הפקת הסרט הייתה כ-200 מיליון דולר אך הוא הכניס רק כ-150 מיליון.
משנת 2014 הוא מככב בסדרת סרטי הפעולה "ג'ון וויק". ב-2015 שיחק בסרט האימה "דפיקה בדלת".
בתערוכת E3 של 2019 הודיע כי ישתתף בהפקת משחק המחשב Cyberpunk 2077 של חברת CD Projekt RED כמדובב. המשחק יצא לשוק בדצמבר 2020. המשחק יצא לשוק חרף העובדה שהמפתחים שלו ידעו שהוא לא גמור ועמוס בבאגים, ונכשל מבחינה מסחרית. אחר כך הושק עדכון למשחק.
בשנת 2021 החל לפרסם, יחד עם הסופר מאט קינדט, סדרת ספרי קומיקס בשם "BRZRKR", החוברת הראשונה מכרה מעל 615 אלף עותקים זמן קצר לאחר שיצאה לאור. בנוסף הודיעה חברת נטפליקס כי תעבד את סדרת הקומיקס לסרט וסדרה בכיכובו. ביולי 2024 הוציא לאור את ספר הבכורה שלו (The Book of Elsewhere), שהרקע שלו הוא עולם הקומיקס BRZRKR, ספר שאותו כתב עם סופר המדע־בדיוני הבריטי צ'יינה מיוויל.
חיים אישיים

ב-1998 החל זוגיות עם השחקנית האמריקאית ג'ניפר סיים (אנ'), והיא אף נכנסה להיריון ממנו, אולם ב-24 בדצמבר 1999 חוו לידה שקטה. לאחר מספר שבועות הם נפרדו. ב-2 באפריל 2001 נסעה סיים לבדה בלוס אנג'לס, התהפכה עם רכבה ונהרגה במקום. בעקבות כך, ריבס לקח פסק זמן מעבודתו.
ב-2009 הכיר ריבס את האמנית אלכסנדרה גרנט (אנ'), והם שיתפו פעולה בשני ספרים. בשנת 2011 הוציאו לאור ביחד ספר שירים ואיורים, במהדורה מוגבלת של 4,000 עותקים, וב-2016 ספר צילומים. בנובמבר 2019 הודיעו רשמית כי הם זוג.
כשנשאל ריבס אם הוא אדם רוחני, אמר שהוא מאמין "באלוהים, באמונה, באמונה הפנימית, בעצמי, בתשוקה לדברים", ושהוא "רוחני מאוד". למרות שהוא שאינו מזדהה כבודהיסט, הדת הותירה עליו רושם עז, במיוחד לאחר צילומי הסרט "הבודהה הקטן". הוא הסביר, "רוב הדברים שאיתם יצאתי מהבודהיזם היו אנושיים – הבנת רגשות, ארעיות וניסיון להבין אנשים אחרים ומאיפה הם מגיעים".
ריבס ידוע באורח חייו הצנוע יחסית לכוכב הוליוודי, אשר בא לידי ביטוי בין היתר בנסיעותיו בתחבורה ציבורית.
בנוסף לאזרחותו הקנדית ריבס מחזיק בגרין קארד אמריקאי.
פרסים והוקרה

ב-31 בינואר 2005 זכה לכוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד.
בשנת 2022 נכלל ברשימת טיים 100.
פילמוגרפיה > קולנוע

"מרחפת" (1986)
"גווייה על שפת הנהר" (1986)
"חתיך, חתיך" (1986)
"תינוקות בארץ הצעצועים" (1986) – סרט טלוויזיה
"ניגון לנצח" (1988)
"הנסיך מפנסילבניה" (1988)
"שיגעון של נשף" (1988)
"יחסים מסוכנים" (1988)
"המסע המופלא של ביל וטד" (1989)
"הורים במשרה מלאה" (1989)
"אני מת עלייך" (1990)
"הדודה ג'וליה והכתבן" (1990)
"נקודת פריצה" (1991)
"מסע הכזבים של ביל וטד" (1991)
"איידהו שלי" (1991)
"דרקולה" (1992)
"מהומה רבה על לא דבר" (1993)
"בודהה קטן" (1993)
"לאהוב ולהתגבר" (1993)
"מעוותים" (1993)
"גם לבוקרות יש רגעים קודרים" (1993)
"ספיד" (1994)
"ג'וני נמוניק" (1995)
"אהבה בין הכרמים" (1995)
"תגובת שרשרת" (1996)
"להרגיש את מינסוטה" (1996)
"הפעם האחרונה בה ביצעתי התאבדות" (1997)
"מלכודת לפרקליט" (1997)
"מטריקס" (1999)
"המחליפים" (2000)
"המעקב" (2000)
"רואה בקלפים" (2000)
"אהבה בחודש נובמבר" (2001)
"משחק חזק" (2001)
"מטריקס רילודד" (2003)
"אנימטריקס" (2003) – דיבוב
"מטריקס רבולושנס" (2003)
"באהבה אין חוקים" (2003)
"קונסטנטין" (2005)
"מצוץ מהאצבע" (2005)
"אלי פארקר" (2005)
"הבית באגם" (2006)
"סורק באפלה" (2006)
"מלכי הרחוב" (2008)
"כשהעולם עמד מלכת" (2008)
"חייה הפרטיים של פיפה לי" (2009)
"הפשע של הנרי" (2010)
"Generation Um..." (ב-2012)
"קרב עד הסוף" (2013) – גם במאי
"47 רונין" (2013)
"ג'ון וויק" (2014)
"דפיקה בדלת" (2015)
"חשופה" (2016)
"קיאנו" (2016) – דיבוב
"דוגמניות ושדים" (2016)
"חברה רעה" (2016)
"כל האמת" (2016)
"עד העצם" (2017)
"ג'ון וויק 2" (2017)
"התרחשות של מידות מונומנטליות" (2017)
"SPF-18" (ב-2017)
"סיביר" (2018)
"היעד... חתונה"‏ (2018)
"משוכפלים" (2018)
"אם זו אהבה" (2019)
"ג'ון וויק 3" (2019)
"צעצוע של סיפור 4" (2019) – דיבוב
"בובספוג הסרט: מבצע הצלה" (2020) – דיבוב
"ביל וטד בקצב המוזיקה" (2020)
"מטריקס: התחייה" (2021)
"ליגת DC סופר-פטס" (2022) – דיבוב
"ג'ון וויק 4" (2023)
"סוניק – הסרט 3" (2024) – דיבוב
"ג'ון וויק מציג: בלרינה"‏ (2025)
Outcome‏ (TBA)
The Entertainment System Is Down‏ (TBA)
Good Fortune (יפורסם בהמשך)
פילמוגרפיה > טלוויזיה

חום הלילה (1985)
עולמו המופלא של דיסני (1986)
ניסוי זמנים (1987)
תיאטרון אמריקאי (1989)
המופע של טרייסי אולמן (1989)
ההרפתקה המצוינת של ביל וטד (1990) – דיבוב
קלה להרכבה (2009–2012)
Swedish Dicks‏ (2018–2016)
דרגה סודית (אנ') (2024) - דיבוב
בראון: הסיפור הלא יאמן בפורמולה 1 (2023)
פילמוגרפיה > משחקי וידאו

Enter the Matrix‏ (2003)
Cyberpunk 2077‏ (2020)
ענבל ביבי

| --- | --- |

 לידה:  19 בספטמבר 1997  (בת 27) ישראל מיתר, ישראל
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2013
 עיסוק:  זמרת, שחקנית
 סוגה:  פופ
 שפה מועדפת:  עברית 
 חברת תקליטים:  הליקון ‏•‏‏ יוניברסל
 שיתופי פעולה בולטים:  מיוזיקפה, סופרגרופ, שרק, יגל אושרי
 
ענבל ביבי (נולדה ב־19 בספטמבר 1997) היא זמרת ושחקנית ישראלית.
ביוגרפיה

ביבי נולדה וגדלה במיתר לאב מרצה במוסדות לימוד אקדמיים ולאם שעובדת במערך הבריאות. הוריה התגרשו כשהייתה בת 17. סבה היה איש הציבור מרדכי ביבי.
קריירה

ביבי החלה את הקריירה המוזיקלית שלה ב־2013 כשנבחרה להשתתף בגיל חמש עשרה וחצי בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "אקס פקטור ישראל". ביבי שובצה לנבחרת הבנות של רמי פורטיס, הייתה בין המתמודדות הבולטות בעונה וטיפסה עד לחצי הגמר. בין גרסאות הכיסוי שביצעה בתוכנית נמנים השירים "Beat It", "בחום של תל אביב", "Where Is the Love" (אנ'),‏ "Oops!... I Did It Again", "צל כבד" ו"ניסים".
בקיץ 2014 הצטרפה להרכב "מיוזיקפה סופרגרופ", פרויקט הסופרגרופ הישראלי הראשון של המותג "קפה נמס עלית" (של חברת עלית). חבריה להרכב הם הזמרים האולטראס, נאור אורמיה ואליעד נחום (שהחליף בהרכב את איזי). במסגרת ההרכב, השתתפה בשירים "בום ולרקוד", "שיר אהבה בשבילך", "נמס ממך", "רציתי להגיד לך תודה", "בלי תוויות" ובביצוע מחודש לשיר "מתוק כשמרלי". בספטמבר 2014, השתתפה בשיר "Revelation" של ההרכב Jetfire.
באוקטובר 2014 הייתה מועמדת בקטגוריית "פריצת השנה" בטקס נבחרי הילדים מטעם ערוץ הילדים.
באפריל 2016 החלה לגלם את דמותה של יובל הופמן בסדרת הנוער "נעלמים", שבה גם שרה את שיר הנושא "נצלול". ביולי של אותה שנה, ביצעה את השיר שכתבה "Booty Base" במסגרת שיתוף פעולה עם להקת "Bemet". עוד באותה השנה הייתה מועמדת בקטגוריית "שחקנית השנה" ו"זמרת השנה" בטקס נבחרי הילדים מטעם ערוץ הילדים.
ב־2019 גילמה את מגי בעונה השנייה של "כבודו" ב-Yes הטלוויזיה בלוויין.
ביוני 2016, הוציאה לאור את הסינגל "Dominoes". באוגוסט 2016 הוציאה לאור את הסינגל "Rolling".
ב־2021 התמודדה בשנית בתוכנית המציאות אקס פקטור בעונה הרביעית במטרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2022 עם השיר "marionette" והגיעה למקום השלישי. ביבי ביצעה את השיר באוקטבה מעבר ליכולת שלה ועל כן סבלה משטף דם, בצקות ודימומים בגרון לאחר גמר התוכנית, ולא הייתה מסוגלת לדבר במשך תקופה.
החל מ־2022 היא משתתפת בתפקיד נועה בר-און בגרסה הבימתית לסרטו של אבי נשר "הלהקה".
ביולי 2022 הוציאה ביבי את הסינגל המקורי הראשון שלה, "פרימיטיבי".
בינואר 2023 הוציאה את הסינגל "פרפרים שחורים". במרץ הוציאה את הסינגל "עין תחת עין". ב־20 ביוני הוציאה את הסינגל "אף פעם לא לבד", שזכה להצלחה. ב־10 בספטמבר השתתפה בדואט "נקליל" עם גיא מזיג. ב־7 בדצמבר הוציאה את הסינגל "חיבוק אחרון".
באוגוסט 2023 לוהקה ביבי למופע המוזיקלי "לילות ברודוויי" בתיאטרון "הבימה". במופע מבוצעות הקלאסיקות הגדולות של הכותבים והמלחינים היהודים הגדולים של ברודוויי. במקביל לוהקה גם לשחק את נועה במחזמר "הלהקה", המבוסס על סרטו של אבי נשר, בבימוי צדי צרפתי.
ב־5 במרץ 2024 הוציאו לאור ביבי ויגל אושרי שיר משותף בשם "תפילה". השיר נכתב והולחן בשיתוף אושרי וביבי, בהפקה ובעיבוד מוזיקלי של צוק אלגזי. ב־6 ביוני הוציאה ביבי את הסינגל "רוקדת בשקיעה". ב־3 ביולי 2024 הוציאה את אלבום הבכורה שלה, "רוקדת בשקיעה". ב-27 בנובמבר הוציאה את הסינגל "פיג'מה".
חיים אישיים

ביולי 2016, השתתפה בצעדת השרמוטות ובמסגרת נאומה חשפה כי עברה אונס על ידי גבר מוכר מתעשיית הבידור.
באוגוסט 2016, התגייסה לצבא ושובצה לשרת בפיקוד העורף. במהלך שירותה, הורשעה בשימוש במריחואנה ונשפטה לתקופת מאסר של 16 ימים בכלא צבאי.
בפברואר 2022 יצאה מהארון והגדירה את עצמה כפאנסקסואלית.
דיסקוגרפיה > סינגלים

| שם> מדיה פורסט | שנה | מיקומי שיא> גלגלצ | מיקומי שיא> העשירייה | מיקומי שיא> היטליסט | מיקומי שיא>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| "כולי חיוכים" (עם אייטולה ונתי תמם) | 2021 | — | — | — | — |
| "Marionette" | 2022 | — | — | — | — |
| "Zaza" | 2022 | — | — | — | — |
| "פרימיטיבי" | 2022 | — | — | — | — |
| "פרפרים שחורים" | 2023 | — | — | — | — |
| "עין תחת עין" | 2023 | — | — | — | — |
| "אף פעם לא לבד" | 2023 | 2  | 3  | 5  | 15  |
| "נקליל" (עם גיא מזיג) | 2023 | — | — | — | — |
| "חיבוק אחרון" | 2023 | 10  | — | — | — |
| "תפילה" (עם יגל אושרי) | 2024 | 11  | — | — | — |
| "רוקדת בשקיעה" | 2024 | 3  | — | — | — |
|  | 2024 |  |  |  |  |
| "פינוקיו" (עם שרק) | 12  | — | — | — |  |
דיסקוגרפיה > שיתופי פעולה

| שם | שנה |
| --- | --- |
"בום בזום" (נתי תמם בהשתתפות ענבל ביבי): 2021
"צללים" (אוהב בהשתתפות ענבל ביבי): 2023
"In the Name of Love (Pride)" (פוראבר תל אביב וג'טפייר בהשתתפות ענבל ביבי): 2023
הערות שוליים

↑  פרויקט "מיוזיקפה" 2014 של קפה נמס עלית, אתר שטראוס, 27 במאי 2014
↑  ענבל ביבי מ"אקס פקטור" בשיר חדש, באתר וואלה, 14 בספטמבר 2014
↑  חן אביב, מי זכה בטקס נבחרי הילדים 2014? באתר פרוגי, 16 בדצמבר 2014
↑  BEMET - BOOTY BASS (BalconyTV) - יוטיוב
↑  נבחרי הילדים 2016
↑  Inbal Bibi - Dominoes - ענבל ביבי - יוטיוב
↑  דודי פטימר, אחרי "אקס פקטור": ענבל ביבי מפתיעה בגדול, נענע 10,‏ 10 ביוני 2016
↑  ענבל ביבי - Inbal Bibi - Rolling - יוטיוב
1 2  רן בוקר, ענבל ביבי: "נאנסתי ולא אתלונן. לא מוכנה שישפילו אותי", באתר ynet, 7 באוגוסט 2016
↑  גלעד ינאי, "היי, אני מכיר אותך!" - ענבל ביבי מגיעה ל"אקס פקטור לאירוויזיון", באתר חדשות 13, 27 באוקטובר 2021
↑  ערן סויסה, "נראה לי אתה פרימיטיבי": ענבל ביבי יוצאת לדרך חדשה, באתר ישראל היום, 25 ביולי 2022, בדיקה אחרונה ב־19 בדצמבר 2022
↑  מאיה כהן, תלויה עם חבלים: ענבל ביבי מדהימה בצעד חדש, באתר ישראל היום, 30 בינואר 2023, בדיקה אחרונה ב־30 בינואר 2023
↑  ענבל ביבי צילמה בגיאורגיה קליפ לשיר החדש שלה "עין תחת עין", באתר חדשות 13, 22 במרץ 2023
↑  לילות ברודוויי, באתר הבימה
↑  גיל משעלי, ‏ענבל ביבי ויגל אושרי מוציאים שיר משותף, "תפילה", באתר ‏מאקו‏, 5 במרץ 2024
↑  רן בוקר, הותר לפרסום: הזמרת שנעצרה על סמים היא ענבל ביבי, באתר ynet, 18 באוגוסט 2016
↑  שגיא בן נון‏, "אמרתי להוריי "אני נמשכת גם לבנות". הם ענו "זה יעבור לך". אני בת 24 וזה לא עבר", באתר וואלה, 4 בפברואר 2022
↑  מיקום שיא במצעד הישראלי השבועי של "מדיה פורסט" (2) (יש לבחור "שירים מובילים – רדיו – ישראלי", שנה: 2023, שבוע 39), באתר מדיה פורסט, 30 בספטמבר 2023, אורכב ב־2 באוקטובר 2023, בדיקה אחרונה ב־3 באוקטובר 2023
↑  המצעד השבועי 28.9.2023, באתר גלי צה"ל, 28 בספטמבר 2023, בדיקה אחרונה ב־28 בספטמבר 2023
↑  ‏21.9.2023 – העשירייה – עם מאיה אלקולומברה (מיקום שיא "אף פעם לא לבד", ב־52:51), באתר כאן, 21 בספטמבר 2023
↑  "מצעד המוזיקה של ישראל", 02.10 - 26.09.2023, 2023, שבוע 40, באתר ארכיון האינטרנט, 2 באוקטובר 2023, אורכב מהמקור ב־3 באוקטובר 2023
↑  המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר ארכיון האינטרנט, ‏17 בדצמבר 2023
↑  מדיה פורסט — המצעד הישראלי השבועי | 10 במרץ 2024 — 16 במרץ 2024 (שנה: 2024, שבוע 11), באתר מדיה פורסט, 17 במרץ 2024
↑  מדיה פורסט – המצעד הישראלי השבועי (שנה: 2024, שבוע: 26), באתר מדיה פורסט, 30 ביוני 2024, אורכב ב־3 ביולי 2024
↑  מדיה פורסט — המצעד הישראלי השבועי | 28 ביולי 2024 — 3 באוגוסט 2024 (שנה: 2024, שבוע: 31), באתר מדיה פורסט, 4 באוגוסט 2024, אורכב ב־8 באוגוסט 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007592495005171  VIAF: 12148035967887972188   WorldCat (עם VIAF): 12148035967887972188
אמיטאב גוש

| --- | --- |

אמיטאב גוש, 2017
 לידה:  11 ביולי 1956 (בן 68) קולקטה, הודו 
 מדינה:  הודו 
 מקום מגורים:  קולקטה 
 מקום לימודים:  בית הספר דון, סנט אדמונד הול, אוקספורד, אוניברסיטת דלהי, סנט סטפאן קולג', בית הספר לכלכלה של דלהי 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  ארמון הזכוכית, כרומוזום כלכתה, נהר של עשן, ים הפרגים, The Great Derangement 
 בת זוג:  דבורה בייקר
 פרסים והוקרה:  Sahitya Akademi Award in English (1989)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת פריז-סורבון (אוקטובר 2010)  פרס ארסמוס (2024)  פרס דן דוד (2010)  הפרס לספרות אסייתית-אמריקנית (2007)  פרס ארתור סי. קלרק (1997)  פרס מדיסיס זר (1990)  Ananda Puraskar (1989)  פרס פאדמה שרי לספרות וחינוך  עמית החברה המלכותית לספרות 
 www.amitavghosh.com
 
אמיטאב גוש (באנגלית: Amitav Ghosh, בבנגלית: অমিতাভ ঘোষ; נולד ב-11 ביולי 1956) הוא מהסופרים החשובים ביותר שיצאו מתת היבשת ההודית, זוכה פרס ג'נאנת פית' ה-54, הפרס הספרותי היוקרתי ביותר בהודו (לשנת 2018) ופרסי ספרות אחרים (דוגמת פרס דן דוד ופרס פאדמה שרי). כתיבתו המגוונת משתמשת באסטרטגיות נרטיביות מורכבות כדי לבחון ולדון בנושאים שונים, דוגמת המתח בין הזהות הלאומית והאישית, סוגיות קולוניאליזם ופוסט קולוניאליות ושינויי אקלים, תוך מתן דגש מיוחד לסוגיות אלו בקרב תושבי הודו ודרום מזרח אסיה.
ביוגרפיה > ילדותו ולימודיו

אמיטב גוש נולד בכלכותה ב-11 ביולי 1956, וגדל בין היתר בהודו בנגלדש וסרי לנקה. הוא התחנך בפנימיית הבנים היוקרתית בית הספר דון שבעיר דהראדון, כאשר בין בני דורו בבית הספר ניתן למנות את הסופר ויקראם סת' וההיסטוריון רם גוהא. בזמן לימודיו בבית הספר כתב סיפורים ושירה עבור השבועון של בית הספר וייסד את המגזין "היסטורי טיימס" יחד עם גוהא.
לאחר לימודיו בדון, גהוש השלים את תאריו באוניברסיטת סנט סטיבנס ואוניברסיטת דלהי, ובהמשך זכה במלגת קרן אינלקס להשלמת דוקטורט באנתרופולוגיה חברתית בסנט אדמונד הול, אוקספורד, בהנחיית האנתרופולוג הבריטי פיטר לינהרדט. עבודת הדוקטורט שלו, שהוגשה בשנת 1982, עסקה בקשרים משפחתיים והקשרם לארגון הכלכלי והחברתי בחיי הכפר המצריים.
ביוגרפיה > גוש כסופר

הרומן הראשון של אמיטב גהוש, 'מעגל התבונה' (The Circle of Reason) שיצא ב-1986 זכה להערכה רבה הן בהודו והן בזירה הבינלאומית, ואף הוביל לזכייתו של גוש בפרס מדיסיס לסופר זר, המוענק בצרפת לסופרים זרים על יצירות יוצאות דופן.
לאחר הצלחתו של הרומן הראשון פרסם גוש יצירות נוספות דוגמת "קווי הצל" (The Shadow Lines, 1988) ו"ארמון הזכוכית" (The Glass Palace, 2000). בין השנים 2004 ל-2015 חזר להודו עבור עבודתו על טרילוגיית איביס, העוסקת בהקשר ההיסטורי של מלחמת האופיום הראשונה וכוללת את הספרים "ים של פרגים" (2008), "נהר של עשן" (2011) ו"מבול של אש" (2015).
לצד ספרי הפרוזה הרבים של גוש, הוציא גם ספרי עיון, ביניהם ניתן למנות את ספר העיון העלילתי "בארץ עתיקה" (In an Antique Land,1992), שמהווה ספר המשך לעבודת הדוקטורט שלו, וחוקר את כפרי מצרים דרך נקודת המבט האנתרופולוגית העכשווית, יחד עם נקודת המבט של סיפורו של סוחר יהודי מהמאה ה-12 ועבדיו ההודיים, וספרו "הסטייה הגדולה: שינויי אקלים והבלתי מתקבל על הדעת" (The Great Derangement: Climate Change and the Unthinkable, 2016) אשר מציג את הכישלון התרבותי והספרותי של החברה לייצג את משבר האקלים, ואת ההכחשה העמוקה העומדת למול משבר האקלים המתהווה.
בשנת 2010 זכה גוש בפרס דן דוד בחקר ההווה בתחום "ספרות – סיפורה של המאה ה-20 ביחד עם מרגרט אטווד, ובשנת 2018 זכה בפרס ג'נאנת פית (אנ'), פרס הספרות הוותיק והנחשב ביותר בהודו.
גהוש מתגורר כיום בניו יורק עם אשתו, דבורה בייקר. לזוג שני ילדים, לילה ונאיאן.
על יצירתו של גוש > פרוזה

הרומנים ההיסטוריים של גהוש כוללים בין היתר את מעגל התבונה (The Circle of Reason), רומן הביכורים שלו משנת 1986, קווי הצל (The Shadow Lines, 1988) הכרומוזום של כלכתה (The Calcutta Chromosome, 1996), ארמון הזכוכית (The Glass Palace, 2000), הגאות הרעבה (The Hungry Tide, 2004) ואי הרובים (Gun Island, 2019).
בנוסף, כתב גוש בין השנים 2004 ל-2015 את טרילוגיית איביס. סדרת הרומנים, המתרחשת בשנות ה-30 של המאה ה-19, עוסקת בהשלכות מלחמת האופיום הראשונה על סין ואזור האוקיינוס ההודי. הטרילוגיה כוללת את ים של פרגים (Sea of Poppies, 2008), נהר של עשן (River of Smoke, 2011) ומבול של אש (Flood of Fire, 2015).