stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגלריה הלאומית לאמנות (וושינגטון)
אדריכלות

המוזיאון מורכב משני מבנים: הבניין המערבי (1941), והבניין המזרחי (1978) המקושרים במעבר תת-קרקעי. בניין המערב, המורכב משיש טנסי ורוד, תוכנן בשנת 1937 על ידי האדריכל ג׳ון ראסל בסגנון נאו-קלאסי.
בבניין המערבי יש אוסף נרחב של ציורים ופסלים של אמנים אירופאים מימי הביניים ועד סוף המאה ה-19, כמו גם יצירות של המאה ה-20 על ידי אמנים אמריקאים.
לעומת זאת, התכנון של הבניין המזרחי על ידי האדריכל איי אם פיי הוא גאומטרי המחלק את הצורה הטרפזית של האתר לשני משולשים.
המאפיין המרכזי של המבנה הוא האטריום הגבוה, אשר מעוצב כבית משפט פתוח, המוקף בחלל פיסולי המשתרע על פני 16,000 מ״ר. האטריום מרוכז על ציר, אותו יוצר עמוד השדרה עבור הבניין המערבי והוא נבנה משיש טנסי.
ב-2005, עוגני לוחות השיש לקירות אלו החלו להראות סימנים של מתח, מה שיוצר סיכון שהלוחות ייפלו על המבקרים למטה. בשנת 2008, פקידי הגלריה החליטו כי יש צורך בהסרת הלוחות והתקנת לוחות חדשים. השיפוץ הושלם ב-2016.
הבניין המזרחי מתמקד באמנות מודרנית-עכשווית, עם אוסף יצירות של פבלו פיקאסו, אנרי מאטיס, ג'קסון פולוק, אנדי וורהול, רוי ליכטנשטיין ואלכסנדר קלדר.
המבנה הסופי של הגלריה הלאומית לאמנות, גן הפסלים של הגלריה הלאומית לאמנות הושלם ב-1999 לאחר 30 שנות תכנון. גן הפסלים מכיל נטיעות של מינים אינדיאנים[דרושה הבהרה], עצים ופריחה רב-שנתית. בגן הפסלים ישנה מזרקה מעוגלת. הפסלים אשר מוצגים באזור הנוף שמסביב כוללים יצירות של דייוויד סמית, מארק די סוורו, רוי ליכטנשטיין, סול לויט, טוני סמית, רוקסי פיין, ז'ואן מירו, לואיז בורז'ואה והקטור גימאר.
הערות שוליים

↑  Leigh, Catesby (8 בדצמבר 2009). "An Ultramodern Building Shows Signs of Age". The Wall Street Journal. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265986405171  PLWABN: 9810653001405606  BIBSYS: 98027020  BNE: XX244892  BnF: cb118666319 (data)  CANTIC: a10129509  CiNii: DA00236222  GND: 1003319-1  ISNI: 0000 0001 2375 3994  LCCN: n79054426  LNB: 000023317  NARA: 10479068  NDL: 00811580  NKC: kn20020419021  NLA: 36099676  NLG: 251771  NSK: 000107644  RERO: 02-A000186242  SELIBR: 252854  SNAC: w69638c2  SUDOC: 026415127  TePapa: 49568  Trove: 1212253  ULAN: 500115983  VcBA: 494/10611  VIAF: 3064149198328574940008   WorldCat (עם VIAF): 3064149198328574940008
הדיוויזיה ה-31 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1915–1919 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-31 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה באפריל 1915 כחלק מצבא קיצ'נר, ובדצמבר אותה שנה נשלחה למצרים, שם נפרסה באזור קנטרה, על מנת להגן על תעלת סואץ. במרץ 1916 נשלחה הדיוויזיה לצרפת, והיא לחמה בקרבות היום הראשון של הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-8, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב אנקר בקרב אראס, ובשל אבדותיה הכבדות היא לא לחמה בקרב פשנדל. בשנת 1918 לחמה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה בקרב איפר הרביעי, ובמתקפת מאה הימים, כולל בקרב איפר החמישי. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובמרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
הדיוויזיה ה-30 (בריטניה)

| --- | --- |

 פרטים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שיוך:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1914–1919 (כ־5 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 דרגת המפקד:   מייג'ור גנרל
הדיוויזיה ה-30 של הצבא הבריטי הייתה דיוויזיה בריטית אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בדצמבר 1914 כחלק מצבא קיצ'נר, ובדצמבר 1915 נשלחה הדיוויזיה לצרפת. הדיוויזיה לחמה בקרבות היום הראשון של  הקרב על הסום כחלק מהקורפוס ה-13, וספגה אבדות כבדות. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים בחזית המערבית, ובכלל זה בקרב פשנדל, מתקפת האביב ומתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה שוחררו חיילי הדיוויזיה, ובספטמבר 1919 פורקה הדיוויזיה.
דניאל ורוז'אן

| --- | --- |

צילום משנת 1912
 לידה:  20 באפריל 1884 פרקניק, (כיום צ'איבויו), איילט סיבאס, אנטוליה (כיום טורקיה) האימפריה העות'מאנית 
 נרצח:  26 באוגוסט 1915 (בגיל 31) צ'נקירי, אלייט קסטמונו, אנטוליה (כיום טורקיה), האימפריה העות'מאנית 
 שם לידה:  דניאל ציבוקריאן
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 לאום:  ארמנים 
 שם עט:  Դանիէլ Վարուժան 
 מקום לימודים:  Murad-Raphaelyan College, אוניברסיטת גנט 
 שפות היצירה:  ארמנית 
 תקופת הפעילות:  1904–1915 (כ־11 שנים) 
 חתימה:   
 
דניאל (או טניאל) ורוז'אן בשמו בלידה דניאל צ'יבוקריאן (בארמנית: Դանիէլ Վարուժան, שמו בלידה – Դանիէլ Չպուքքարեան;‏ 20 באפריל 1884 פרקניק – 26 באוגוסט 1915 טונה על יד צ'אנקירי) היה אחד המשוררים הארמנים החשובים במאה ה-20, נציג הסימבוליזם האירופי. בגיל 31 כשהגיע למעמד מוערך, נעצר, גורש ונרצח בימי רצח העם שביצעו השלטונות העות'מאנים נגד העם הארמני בשנים 1915–1916. הושווה, בין היתר, לפדריקו גארסיה לורקה, "לורקה של המזרח" (אנטוניה ארסלן).
טבלתי את מכחולי רק באדום של אדמת מולדתי, בים הדם שלה
חייו

דניאל או טניאל צ'בוקריאן נולד בבית עשוי אבן, שנבנה על יד נחל, כ-125 שנה קודם לכן, ביישוב ברגניק או פרקניק (בימינו – הכפר צ'איבויו, בטורקיה) בנפת סיוואס במרכז אנטוליה. הכפר שכן קילומטרים ספורים מן העיר סיוואס והיה מיושב על ידי בארמנים בני המיעוט הקתולי המחיטריסטי אביו, גריגור (קריקור) צ'בוקריאן היה איכר עני. על מנת לשפר את פרנסת המשפחה היה האב ל"פאנדוחט" (בארמנית – מהגר עבודה) ועבר לעבוד באיסטנבול. בילדותו ספג דניאל את האווירה הכפרית, על נופיה הצבעוניים, העבודות העונתיות בחקלאות, והאגדות מפי אמו וזקני הכפר. כל אלה הטביעו חותם לימים על השקפתו ושירתו.
בשנת 1896, בעקבות מעשי הטבח ההמוניים בארמנים של משטר ה"הסולטן האדום" עבדול חמיד השני, נסע דניאל לקונסטנטינופול, בליווי אמו, טאקוּהי, בחיפוש אחרי האב שגויס לצבא העות'מאני ושאחר כך נכלא על לא עוול בכפו. על כך כתב מאוחר יותר בשיר "אבי בצבא" שנכלל בקובץ "לב השבט" בשנת 1909. בשנים 1896–1898 התחנך הילד במכללה הקתולית של האבות המחיטאריסטים באיסטנבול. המשיך אחר כך את לימודיו בבית הספר הארמני בקאדיקוי ואחר כך בתיכון המחיטאריסטי על שם מוראט רפאליאן בוונציה. בימי שהותו בוונציה בשנת 1906 פרסם את קובץ שיריו הראשון – צמרמורות. את שירו הראשון פרסם קודם לכן, ב-1903, בכתב עת של המחיטאריטסים בוונציה, "פאזמאווב". בסיועם של הנזירים המחיטאריסטים מוונציה החל משנת 1905 למד פילוסופיה, ספרות ובמקביל מדעי המדינה ומדעי החברה באוניברסיטת גנט בבלגיה. בעת לימודיו בגנט עבר דניאל משבר נפשי אישי ממנו יצא בעזרת מה שראה כהתחברות גורלו כמשורר אל גורל עמו. כתב באותה תקופה את קובץ השירים "לב האומה". בתום הלימודים חזר לכפר הולדתו כדי ללמד בו למשך שלוש שנים בבית ספר "אראמיאן" בעיר טוקט. אימץ את שם העט "דניאל ורוז'אן". בשנת 1909 שמו זה התפרסם בחוגי התרבות הארמנים הודות לקובץ "לב האומה" ומאוחר יותר לקובץ "שירים פגנים". בשנת 1911 התחתן עם בחירת לבו, אראקסי טשג'יאן, אותה הכיר בבית הספר "אראמיאן". נישואיו עוררו שערורייה, מפני שאראקסי הייתה מיועדת מילדותה לגבר אחר. אביו של דניאל התנגד נחרצות לנישואים אלה. מי שבא לעזרתו היה סבאסטי מוראט, גבור לאומי, מקרב הפדאיון הארמנים שלחמו בטורקים, ששכנע את אביו של דניאל לתת את ברכתו לחתונת בנו. בשנת 1912 התמנה למנהל בית הספר המחיטריסטי "גריגור המאיר הקדוש ברובע פרה איסטנבול. לימד שם צרפתית וכלכלה פוליטית.
בשנת 1914 הקים ורוז'אן יחד עם גוסטאן זריאן, גריגור זוהרב, סיאמאנטו, זאבל אבאיאן, האגופ אושאגאן, אהרון פרסגיאן וקגהאם פרסגיאן, את הקבוצה הספרותית "מהיאן" (מקדש), ששאפה להתחיל תהליך של רנסאנס ארמני. חבריה שאפו להרים את מורל עמם, למוד מאות שנים של עבדות ואפילה, על ידי חיבורו מחדש לרוחה של ארמניה הפגנית והטרום-נוצרית, תוך עידוד המאבק בעצמאות ודחיית הרודנות, לרבות זו של הממשל הטורקי המושחת. יחד עם האגופ סירוני הקים את המגזין "ואגאסארט".
אנחנו מדגישים את פולחנה ואת ביטויה של הרוח הארמנית, מפני שהרוח הארמנית חיה, אך מבצבצת רק לעיתים מזומנות. אנו אומרים: ללא הרוח הארמנית, אין ספרות ארמנית ואמן ארמני. כל אמן אמיתי מבטא רק את רוח אומתו... אנו אומרים:הרוח הארמנית נשלטה על ידי גורמים חיצוניים, מנהגים נרכשים, השפעות זרות, ריגושים מוטים ומעוותים, אך אלה לא הצליחו להטמיע אותה
מותו

בימי מלחמת העולם הראשונה, בלילה שבין 23–24 באפריל 1915 בפקודת שלטון "הטורקים הצעירים" בתור ראש קבוצת הסופרים "מהיאן" נעצר ורוז'אן באיסטנבול, יחד עם עוד מאות משכילים ונציגי האליטה הארמנית בעיר הבירה, כולל עמיתיו המשוררים רופן סוואג וסיאמאנטו. רבים מהם נלקחו מבתיהם, נכלאו וגורשו לכיוון המדבר. ורוז'אן ואחרים נלקחו לצ'נקירי וב-13 באוגוסט לאיאש.
משם חמישה מהמשכילים הארמנים העצורים, כולל ורוז'אן, הוצעדו בשיירה מזרחה בליווי כמה "שוטרים" מאולתרים ("צ'טה") חמושים. כשש שעות הליכה מצ'נקירי, ליד החאן טונה (Tüneh), בווילייט קסטמונו. הובלו ליער סמוך. שם הופשטו מבגדיהם נקשרו לעצים ונדקרו בסכינים דקירות רבות עד למוות. צרחותיהם נשמעו למרחקים. במעשי הרצח השתתפו 12 צ'טה. יחד עם ורוז'אן נרצחו גם הרופא, הסופר והמשורר רופן סבאק, הקרטוגרף וסוחר הספרים אוניק מאר'זג'יאן, וככל הנראה גם רופא השיניים גוליסטניאן. אחד מעדי הראייה היה עגלון בשם חסן מקסטמונו. המורה, הסופר והעיתונאי מיקאל סמדאג'אן שניצל מצעידת המוות סיפר מאוחר יותר שוורוז'אן שמר כל הזמן על רוח אופטימית, הקריא שירים לידידיו והביע אמונה כי לעם הארמני מחכים ימים טובים יותר.
אחת היצירות החשובות של ורוז'אן היה "שיר הלחם" (Հացին երգը – האצין יֶרְגֶה), קובץ שכלל חמישים עמודים של שירים. הקובץ נשאר לא גמור. המשורר תכנן לכתוב בהמשך גם "שיר היין". בעת מעצרו החזיק אצלו את כתב היד של "שיר הלחם". כתב יד זה נחשב אבוד מספר שנים אך נמצא הודות למאציהם של כמה מחבריו שפנו לשירותיו של חוקר בשם ארשאביר אסאיאן. השירים הנמאו בין חפצים שהוחרמו מהארמנים והחוקר השיג אותו אחרי ששיחד פקידים טורקים.
הקובץ פורסם אחרי מות מחברו בשנת 1921 וקיבל ערך סמלי רב בעיני העם הארמני. שירי הקובץ מהללים את ההוד שבחיי האיכרים בכפרים הארמניים באנטוליה. מעריכים כי איש מלבד סיאמאנטו וורוז'אן לא ביטאו טוב יותר את תקוות הארמנים בתחילת המאה ה-20. תוך שימוש באגדות, אפוסים עתיקים וההיסטוריה הפגנית ואלגוריות, הם ציפו לשחרור מהדיכוי ולתחייתן מחדש של האמנויות הארמניות.
לדניאל ורוז'אן ולאשתו, אראקסי, נולדו 3 ילדים: בת – ורוניג או ורוניקה – ושני בנים, הייג וארמן, האחרון נולד בשנת 1915.
אחרי מות בעלה, היגרה אראקסי ורוז'אן לארצות הברית, יחד עם ילדיה. אראקסי נפטרה באריזונה, ארמן חי ונפטר בעיר פרסנו בקליפורניה, האיד היה למו"ל של עיתון בפרסנו ומת שם בגיל 87 בשנת 2002. ורוניקה נשואה ספרסיאן, חיה בניו יורק, נפטרה בשנת 2009 בגיל 98 ואפר גופה נקבר לצד אמה בבית קברות באריזונה.
הנצחה

2000, 2009 – הדואר הארמני הנפיק בולי דואר לזכרו
9 בפברואר 1958 – לוחית זיכרון לזכרו הוצבה באולם הספרייה של אוניברסיטת גנט
2015 – New England Poetry Club בווטרטאון, מסצ'וסטס הקים פרס לשירה לזכרו בשווי 1000 $
2015 – בוים על ידי רפאלה נירו הסרט התיעודי "שיר הלחם" שבו 15 משוררים איטלקים מדקלמים שירים מאת דניאל ורוג'אן
יצירותיו

דניאל ורוז'אן כתב 4 קובצי שירה עיקריים:
1906 – Սարսուռներ (סרסורְנֶר – צמרמורות), ונציה. כולל 18 שירים. הכמרים המחיטריסטים סירבו להוציאם לאור.
1909 – Ցեղին սիրտը (צֶגין סירדֶה – לב האומה) קונסטנטינופול – שירים המהווים מעין היסטוריה שירית אפית של התחייה הארמנית במאה ה-19 ואת המאבק הארמני לאמנציפציה בשלהי המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20. הם כתובים "בשפה עשירה, מלהיבה וצבעונית".
1912 – Հեթանոս երգեր (הטאנוס יֶרְגֶר – שירים פגניים) קונסטנטינופול – המוקדשים ל"אמנות לחיות חיים חופשיים, מצד אחד, הפתקאות החושים והיחסים החופשיים, מצד שני מחאה נגד התנאים החברתיים המהווים מחסום למיצוי הפוטנציאל לחופש". מאוחר יותר נמתחה ביקורת על יחסו הארכאי כלפי הנשים כאובייקט לאהבת בשרים.
1921 – Հացին երգը (האצין יֶרְגֶה – שיר הלחם), קונסטנטינופול, ביירות.
לאורך השנים שיריו הוצאו לאור בשפה הארמנית בארמניה (בירבאן), באיסטנבול, ובגולה – בלבנון – בביירות ובאנטליאס, בירושלים (תחת השלטון הירדני ואחר כך הישראלי), במרסיי, מילאנו, מוסקבה וכו'.
דניאל ורוז'אן כתב גם מחזות והרבה מאמרים, שפורסמו בעיתונים כמו "באזמוופ", גר'וני", "אנאהיט", "שיראק", "ראזמיק", "אזדאק" ו"אזאטאמארט".
לקריאה נוספת

Esajanian, Levon. Դանիէլ Վարուժան (կեանքը եւ գործը Constantinople: Berberian, 1919
הערות שוליים

↑  בלוג של Maggie Land Blanck על הכפר פירקניק באנגלית 2008–2015
↑  Armenian on web פורום עם פרטים ביוגרפיים על ורוז'אן, מאת Vahan Altiparmak
↑  Armenian on web פורום עם פרטים ביוגרפיים על ורוז'אן, מאת Vahan Altiparmak
↑  Vahan Altiparmak
↑  Vahan Altiparmak
↑  Armenian on web פורום עם פרטים ביוגרפיים על ורוז'אן, מאת Vahan Altiparmak
↑  תחרות על שם דניאל ורוז'אן
↑  Armenian on web פורום עם פרטים ביוגרפיים על ורוז'אן, מאת Vahan Altiparmak
↑  Armenian on web פורום עם פרטים ביוגרפיים על ורוז'אן, מאת Vahan Altiparmak
↑  Vahan Altiparmak
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007278437905171  PLWABN: 9810622285605606  BNE: XX1204494  BnF: cb12074693b (data)  GND: 119217414  ISNI: 0000 0000 2362 6875  LCCN: n82079202  NTA: 138623406  SUDOC: 029036917  VIAF: 68952841   WorldCat (עם VIAF): 68952841 
דניאל ורוז'אן ואשתו, אראקסי
דקריים

| דַּקָּרִיִּים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: דקראים
תת־סדרה:: דמויי-דקר
משפחה:: דַּקָּרִיִּים
שם מדעי
 Serranidae ‏אינאמורה, ויאב, 2002

Cromileptes altivelis
Serranus scriba
דקר ענקי
Epinephelus bruneus
דקר הקלפ
עורו של בֹּרִיתָן שֵׁשׁ-קַו זה מפיק ריר רעיל
Sacura margaritacea
דקר הסלעים, המצוי בסכנת הכחדה עקב דיג יתר.
להקה של דגי פזית ים סוף אוכלי פלנקטון
דַּקָּרִיִּים (שם מדעי: Serranidae) היא משפחת דגים גדולה, מסדרת הדקראים, שקיבלה ממשפחה זו את שמה. המשפחה מכילה כ-450 מינים ביותר מ-70 סוגים, לרבות דגי הדקר השונים.
הרבה ממיני הדקריים הם קטנים מאוד ואורכם אינו עולה על 10 ס"מ, אך המין גדול במשפחה - דקר ענקי הוא אחד מדגי הגרם הגדולים בעולם, הגדל לאורך של 4.2 מטר ולמשקל של 600 ק"ג. כמותו גדול מאוד גם המין דקר גוליית אטלנטי שמגיע לאורך 2 מ' ולמשקל של 360 ק"ג.
מאפיינים

מינים רבים של דקריים בעלי צבעים ססגוניים, ורבים מהמינים הגדולים נתפסים באופן מסחרי לצורכי מזון. הם נמצאים לרוב בקרבת שוניות, במים טרופיים או סופטרופיים לאורך החופים. דקריים הם לרוב חסונים למראה בצורתם, בעלי פיות גדולים וקוצים קטנים במכסה הזימים. מאפיין נוסף שלהם הוא שורת שיניים חדות, לרוב בעלי זוג שיניים גדולות המגיחות מקדמת הלסת התחתונה.
כל הדקריים הם טורפים. למרות שכמה מינים, במיוחד מתת-משפחת הפזיתיים (Anthiinae), ניזונים מזואופלנקטון בלבד, הרוב ניזון מדגים סרטנאים וסילוניות. לרוב הם ציידים האורבים לטרפם, מסתתרים במחבואם בשונית ויורים עצמם לעבר טרף חולף. סביר להניח שצבעם הססגוני הוא מעין שיבוש הסוואתי, בדומה לפסים הכהים האנכיים של הטיגריס.
מינים רבים הם דיכוגמים, כלומר הם מתחילים את חייהם כנקבות ומשנים את מינם לזכרים בשלב מאוחר יותר של חייהם. הם מייצרים כמות גדולה של ביצים והפגיות (לארוות) הם פלנקטוניים, לרוב נתונים לחסדי זרמי הים עד שיהיו מוכנים להתיישב בתוך אוכלוסייה בוגרת.
מיון

במשפחת הדקריים קיימים 73 סוגים ובהם כ-450 מינים שונים.
תת-משפחה - פזיתיים (Anthiinae )
סוג Acanthistius
מין יחיד Anatolanthias apiomycter
סוג Anthias
סוג Baldwinella
סוג Caesioperca
סוג Caprodon
סוג Choranthias
סוג Dactylanthias
מין יחיד Epinephelides armatus
סוג Giganthias
סוג Hemanthias
סוג Holanthias
סוג Hypoplectrodes
סוג Lepidoperca
סוג Luzonichthys
סוג Meganthias
מין יחיד Nemanthias carberryi
סוג Odontanthias
מין יחיד Othos dentex
סוג Plectranthias
סוג Pronotogrammus
סוג פזית (Pseudanthias)
סוג Rabaulichthys
סוג Sacura
סוג Selenanthias
מין יחיד Serranocirrhitus latus
מין יחיד Tosana niwae
סוג Tosanoides
מין יחיד Trachypoma macaranthus
תת-משפחה דקרים (Epinephelinae )
מין יחיד דקרן אדום-לוע (Aethaloperca rogaa)
סוג Alphestes
מין יחיד דלשן לבן קו (Anyperodon leucogrammicus)
מין יחיד בוריתן זהוב-פסים (Aulacocephalus temminckii)
סוג Cephalopholis
מין יחיד Chromileptes altivelis
סוג דקרן (Dermatolepis) - בו דקרן משויש
סוג דקר (Epinephelus)
מין יחיד Gonioplectrus hispanus
מין יחיד Gracila albomarginata
מין יחיד Grammistops ocellatus
סוג היפורתודוס (Hyporthodus)
סוג דוקרנית (Mycteroperca)
מין יחיד Niphon spinosus
סוג Paranthias
סוג דוקרן (Plectropomus) - בו דוקרן נמרי
סוג Pogonoperca
מין יחיד Saloptia powelli
מין יחיד Triso dermopterus
סוג וריולה (Variola)
תת-משפחה בוריתניים (Grammistinae )
סוג Belonoperca
סוג Rypticus
סוג Diploprion
מין יחיד Aporops bilinearis
סוג Pseudogramma
סוג Suttonia
מין יחיד בֹּרִיתָן קַוְקַוִּי (Grammistes sexlineatus)
תת-משפחה Liopropomatinae
סוג Bathyanthias
מין יחיד Jeboehlkia gladifer
סוג Liopropoma
מין יחיד Rainfordia opercularis
תת-משפחה Serraninae
מין יחיד Bullisichthys caribbaeus
סוג Centropristis
סוג Chelidoperca
מין יחיד Cratinus agassizii
סוג Diplectrum
סוג Hypoplectrus
סוג Paralabrax
סוג Parasphyraenops
מין יחיד Schultzea beta
מין יחיד Serraniculus pumilio
סוג אוקונוס (Serranus)
סוגים ללא מקור
מין יחיד Caesioscorpis theagenes
מין יחיד Hemilutjanus macrophthalmos
סוג Palaeoperca - נכחד
דניאל ויליאמס

דניאל גרסיה ויליאמס (באנגלית: Danielle Gracia Williams; נולדה ב-14 בספטמבר 1992) היא אתלטית ג'מייקנית, אלופת העולם (בייג'ינג 2015) בריצת 100 מטר משוכות.
ביוגרפיה

ויליאמס נולדה במחוז סנט אנדרו, ג'מייקה. אחותה הגדולה ממנה בשנתיים שרמיין אף היא אצנית מצטיינת בריצת 100 מטר משוכות. היא לומדת מנהל עסקים וספורט באוניברסיטת ג'ונסון סמית' בשארלוט קרוליינה הצפונית.
ביוגרפיה > 2013

באוניברסיאדה שנערכה בקאזאן, רוסיה ביולי 2013 זכתה ויליאמס במדליית ארד בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 12.84 שניות. חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה במוסקבה, רוסיה היא סיימה במקום 20 בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.13 שניות.
ביוגרפיה > 2014

במשחקי חבר העמים שנערכו בגלאזגו, סקוטלנד באוגוסט 2014 סיימה ויליאמס במקום רביעי בריצת 100 מטר משוכות בתוצאה של 13.06 שניות.
ביוגרפיה > 2015

באוניברסיאדה שנערכה בקוואנגג'ו, קוריאה הדרומית בתחילת יולי 2015 זכה ויליאמס במדליית זהב בריצת 110 מטר משוכות בתוצאה של 12.78 שניות.
ביוגרפיה > 2015 > אלופת עולם

באליפות העולם באתלטיקה שנערכה בבייג'ינג, סין בסוף אוגוסט אותה שנה זכתה ויליאמס במדליית זהב, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 12.57 שניות, לפני סינדי רולדר מגרמניה שיא אישי חדש של 12.59 שניות ואלינה טאלאי מבלארוס שקבעה שיא לאומי חדש של 12.66 שניות. בשלב חצי הגמר היא קבעה שיא אישי חדש של 12.58 שניות, התוצאה המהירה בשלב זה. אחותה שרמיין סיימה במקום שביעי בריצה זו בתוצאה של 12.95 שניות.
שיאים אישיים > אצטדיון

ריצת 100 מטר: 11.24 שניות (2013)
ריצת 200 מטר: 22.62 שניות (2013)
ריצת 100 מטר משוכות: 12.32 שניות (2019)
שיאים אישיים > אולם

ריצת 60 מטר: 7.32 שניות (2014)
ריצת 200 מטר: 23.43 שניות (2013)
ריצת 60 מטר משוכות: 8.02 שניות (2015)
הדיוויזיה השישית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  5 בספטמבר 1818 – 20 ביוני 1919 (100 שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה השישית (בגרמנית: 6. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, מלחמת צרפת–פרוסיה ובמלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה בדיסלדורף בנובמבר 1816 כחטיבה, וב-5 בספטמבר 1818 הפכה לדיוויזיה ה-6. חיילי הדיוויזיה גויסו מפרובינציית ברנדנבורג, ובפרט מאזור ברנדנבורג. בשנת 1820 עבר מטה הדיוויזיה לטורגאו, ובשנת 1850 הוא עבר לברנדנבורג. בשנת 1866 לחמה הדיוויזיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה והשתתפה בקרב קניגרץ, ובמלחמת צרפת-פרוסיה היא לחמה בקרב מארס-לה-טור, קרב גרבלוט ובמהלך המצור על מץ.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-3 בפיקוד אוואלד פון לוכו, אשר היה חלק מהארמייה הראשונה. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות מונס, לה קאטו ובקרב על המארן. לאחר מכן השתתף בהדיפת המתקפות הצרפתיות בסואסון יומיים קודם לכן. לאחר מכן השתתף בבלימת המתקפות הצרפתיות באראס ובלה באסה. באוקטובר 1915 הועברה הדיוויזיה לסרביה, שם השתתפה במערכה המוצלחת לכיבוש הארץ, ולאחר מכן היא הועברה בחזרה לחזית המערבית והשתתפה בקרב ורדן ובקרב על הסום. בשנת 1917 היא לחמה במהלך הקרב השני על האן, ולאחר מכן הועברה לתקופה קצרה לחזית המזרחית. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב, ובכלל זה הקרב השלישי על האן, ולאחר מכן לחמה במתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-20 ביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

וילהלם פון רדזוויל (6 במרץ 1848–18 בפברואר 1852)
וילהלם פון תימן (19 בפברואר 1852–25 באוקטובר 1854)
קרל פון הרמן (26 באוקטובר 1854–6 ביוני 1856)
פרידריך אדולף פון ויליזן (7 ביולי 1856–7 ביולי 1858)
אלברט פון קורצפלייש (8 ביולי 1858–9 במרץ 1863)
גוסטב פון מנשטיין (10 במרץ 1863–25 בינואר 1867)
גוסטב פון בודדנברוק (26 בינואר 1867–17 באוגוסט 1871)
קורט פון שוורין (18 באוגוסט 1871–18 בנובמבר 1876)
רודולף פון מנטויפל (19 בנובמבר 1876–13 בינואר 1879)
אוטו פון פרסטר (14 בינואר 1879–4 בנובמבר 1882)
קרל פון לאריש (11 בנובמבר 1882–14 בינואר 1887)
גוטליב פון היזלר (15 בינואר 1887–21 במרץ 1889)
פרידריך פון האסל (22 במרץ 1889–24 במרץ 1890)
פרידריך אוגוסט ציגלר (20 בספטמבר 1890–16 במאי 1892)
וילהלם פון פפאף (17 במאי 1892–17 באפריל 1895)
פדור פון ברודובסקי (18 באפריל 1895–2 ביולי 1899)
ברונו יונס (3 ביולי 1899–8 באפריל 1901)
אדוארד פון ליברט (9 באפריל 1901–6 באפריל 1903)
הנס פון בזלר (18 באפריל 1903–15 בספטמבר 1904)
הרמן יוליוס פון דר לאנקן (16 בספטמבר 1904–21 בספטמבר 1910)
פרדיננד פון קוואסט (22 בספטמבר 1910–28 בפברואר 1913)
זיגיסמונד פון פרסטר (1 במרץ 1913–2 בפברואר 1914)
מנפרד פון ריכטהופן (3 בפברואר 1914–1 באוגוסט 1914)
ריכרד הרודט פון רוהדן (2 באוגוסט 1914–14 בדצמבר 1917)
מקסימיליאן פון מוטיוס (15 בדצמבר 1917–21 בפברואר 1919)
בורגר פון אופן (22 בפברואר 1919–7 במאי 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה השישית (בוואריה)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  ממלכת בוואריה ממלכת בוואריה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הבווארי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 בסיס האם:  רגנסבורג
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1900 – 19 ביוני 1919 (19 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה המלכותית הבווארית השישית (בבווארית: 6. Königlich Bayerische Division) הייתה דיוויזיה בצבא הבווארי ומאוחר יותר בצבא הקיסרות הגרמנית, אשר לחמה במלחמת העולם הראשונה ופורקה ב-1919.
היסטוריה > הקמת הדיוויזיה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1900, והייתה מוצבת ברגנסבורג. במקורות הבוואריים, לא כונתה בדרך כלל הדיוויזיה כ"דיוויזיה בווארית מלכותית", שכן זו נחשבה מובן מאליו, אך מחוץ לבוואריה, ייעוד זה שימש לה, וליחידות בוואריות אחרות, כדי להבדיל ביניהן מיחידות פרוסיות שמספרן דומה. הדיוויזיה הייתה חלק מהקורפוס הבווארי המלכותי השלישי.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

במהלך מלחמת העולם הראשונה שירתה הדיוויזיה בחזית המערבית. היא נלחמה בתחילה במערכה על הגבולות, ולאחר מכן שירתה באזור שבין הנהרות מז ומוזל עד יולי 1916. ביולי ובאוגוסט 1916 לחמה הדיוויזיה בקרב ורדן, ולאחר מכן היא נלחמה ביער ארגון. בסוף ספטמבר 1916, היא נלחמה בקרב על הסום. הדיוויזיה ספגה אבדות קשות בשני הקרבות הללו. מאוקטובר 1916 עד 1918, הדיוויזיה החזיקה את החפירות בפלנדריה ובארטוס, ונלחמה בקרב אראס ובקרב פשנדל. לאחר מכן היא נלחמה במתקפת האביב הגרמנית של 1918, ונלחמה בקרב הראשון על הסום (1918), הידוע גם בשם הקרב השני של הסום (כדי להבדיל בינו לבין הקרב ב-1916). לאחר תקופה בשוחות בפלנדריה וליד ורדן, נלחמה הדיוויזיה בקרב השני על הסום (1918), הידוע גם בשם הקרב השלישי על הסום. היא המשיכה להתנגד להתקפות שונות של מדינות ההסכמה עד סוף המלחמה. המודיעין של בעלות הברית דירג את הדיוויזיה כאחת הדיוויזיות הגרמניות הטובות ביותר. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-19 ביוני 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

קרל פון הורן (1 באפריל 1900–18 במרץ 1904)
תיאודור פון צווהל (19 במרץ 1904–20 במאי 1906)
לואיטפולד פון הורן (21 במאי 1906–12 באוקטובר 1906)
פרידריך פון פפלאום (13 באוקטובר 1906–5 באוגוסט 1909)
קרל פון מרטיני (6 באוגוסט 1909–21 באפריל 1912)
אוסקר פון קסילנדר (22 באפריל 1912–26 במרץ 1913)
מקסימיליאן פון ההן (27 במרץ 1913–17 בפברואר 1915)
אוטו פון גיסלינג (17 בפברואר 1915–17 באפריל 1916)
אלברט קוך (17 באפריל 1916–10 ביולי 1916)
מקסימיליאן פון ההן (10 ביולי 1916–16 באוקטובר 1916)
מקסימיליאן פון קירשבאום (16 באוקטובר 1916–23 באוקטובר 1916)
איגנץ פון גודין (28 באוקטובר 1916–28 בספטמבר 1917)
קרל פון רידל (30 בספטמבר 1917–29 במאי 1918)
אוטו פון ראוכנברגר (29 במאי 1918–19 בדצמבר 1918)
אויגן פון צלנר (20 בדצמבר 1918–19 ביוני 1919)
דניאל זהבי

| --- | --- |

דניאל (דני) זהבי
 לידה:  12 בינואר 1975 (בן 49) ישראל ירושלים, ישראל
 עיסוק:  שחקן, במאי, מחזאי, מלמד תיאטרון, ומטפל בסוג׳וק ובפסיכודרמה
 מקום לימודים:  בית הספר למשחק סטודיו ניסן נתיב  בימוי והוראת התיאטרון במכללת סמינר הקיבוצים  בית הספר לתסריטאות בהנהלת עידית שחורי  איגוד הסוג'וק הבינלאומי סניף ישראל  תואר שני בפסיכודרמה במכללת סמינר הקיבוצים
 פרסים והוקרה:  פרס קיפוד הזהב (2019)
 פרופיל ב-IMDb
דניאל (דני) זהבי (נולד ב-12 בינואר 1975) הוא שחקן, במאי, ומחזאי ישראלי.
ביוגרפיה

דני זהבי נולד וגדל בירושלים, הוא בנם של צבי אשר עסק בניהול פרויקטים בתחום המחשוב ומלכה אשר עסקה בסיוע לעולים מאתיופיה. דני הוא האמצעי מבין שלושה אחים, למד בתיכון שליד האוניברסיטה ושירת בצה"ל כלוחם ביחידה מובחרת. בוגר הסטודיו למשחק ניסן נתיב והחוג לתיאטרון בסמינר הקיבוצים. שיחק בהצגות בתיאטרונים שונים, בסרטי קולנוע ובטלוויזיה. דני מביים במגמת התיאטרון בתיכון לאומנויות בירושלים. למד תסריטאות בבית הספר לתסריטאות בהנהלת עידית שחורי ובעל תואר שני בפסיכודרמה ממכללת סמינר הקיבוצים.
בשנת 2013 סיים דני לימודי מטפל בכיר בסו-ג'וק בסניף הישראלי של איגוד הסו-ג'וק הבינלאומי, וכיום במקביל לעבודתו האומנותית, הוא מורה בכיר ומטפל מומחה בסו-ג'וק.