stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מנדל פורטוגלי

מנדל פורטוגלי. בתמונה אופיינית עם כאפיה
קברו של מנדל פורטוגלי בחלקת השומר בבית הקברות של כפר גלעדי
מנדל פורטוגלי (1888 בבסרביה - 13 בינואר 1917, פלשתינה) היה מאנשי העלייה השנייה, ממייסדי ארגון בר גיורא, ממנהיגי השומר.
אודות

נולד בשנת 1888 בקלרש שבבסרביה, שהייתה אז חלק מהאימפריה הרוסית. בן בכור למשפחה ממגורשי ספרד, אביו זאב (וולויל) פורטוגייז ואמו עטרה (קריינדל) לבית ברויטמן. הוא למד בחדר ובשנת 1899 למד בבית ספר לסוחרים בקישינב. הוא נידון לשלוש שנים של עבודות פרך בסיביר לאחר שהשתתף בקבוצה אשר חתרה כנגד שלטון הצאר ברוסיה, מתוכן ריצה שנתיים עד שקיבל חנינה. הוא הצטרף לפועלי ציון ועבד כמורה למתמטיקה. עם פרוץ הפוגרום בשנת 1905, השתתף יחד עם ישראל גלעדי ב"בהגנה העצמית" בקלרש. הוא הגיע לארץ ישראל לאחר שברח מהמשטרה הרוסית שחיפשה אותו, ולאחר מכן הגיעה גם משפחתו לארץ.
פורטוגלי היה ממייסדי ארגון השמירה בר גיורא והשומר. בין היתר, חי תקופות מסוימות בסג'רה ובמסחה, ולימים חי עם משפחתו במרחביה.
בשנת 1917, לאחר שחזר משמירה לביתו שהיה בבית-גן, נפל אקדחו והוא נפצע קשות מפליטת כדור וכעבור מספר ימים נפטר. קבור לצד אשתו טובה (אחותו של מרדכי יגאל) בבית העלמין של כפר גלעדי. הותיר שני בנים, בשם אברהם ויזרעאל.
לקריאה נוספת

אביבה אופז, איש השומר - מיתוס ומציאות, בעקבות מכתביהם של מנדל וטובה פורטוגלי, הוצאת מודן ומשרד הביטחון – ההוצאה לאור, 2017.
נחמן תמיר, אנשי העלייה השנייה - פרקי זכרונות - כרך ב' (על דניאל פורטוגלי, האח), הוצאת המרכז לתרבות וחינוך תל אביב, 1974, עמודים 205–209
הערות שוליים

↑  מרדכי יגאל, טובה פורטוגלי - ליום השבעה, דבר, 14 באוקטובר 1965
↑  לזכרה של טובה פורטוגלי, למרחב, 11 בנובמבר 1965
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007571830805171  LCCN: no2016113682  VIAF: 186146462655227771637   WorldCat (עם VIAF): 186146462655227771637
יצחק גרשטנקורן

יצחק גרשטנקורן נואם בחגיגת הנחת אבן הפינה למרכז התעשייה ע"ש אריה שנקר, קריית אריה, יוני 1947
יצחק גרשטנקורן (כ"ט בטבת תרנ"א, 9 בינואר 1891 - כ"ה בתשרי תשכ"ב, 4 באוקטובר 1961) היה חלוץ, מייסד בני ברק וראש העירייה הראשון שלה, ומחבר ספרות תורנית.
ביוגרפיה

נולד בפולין לפתחיה גרשטנקורן, מחסידי האדמו"ר רבי שמעון קאליש מסקרנביץ. בגיל 15 נכנס ללמוד בישיבת לידא של הרב יצחק יעקב ריינס. בהמשך למד בישיבה של החפץ חיים. יחד עם אשתו שרה היה ממייסדי קבוצת בית ונחלה (קבוצה ציונית-חסידית ורשאית). עלה עם הקבוצה לארץ ישראל בתחילת 1924 (תרפ"ד).
קבוצת "בית ונחלה" שאפה לעסוק בחקלאות והקימה את המושבה החרדית שהפכה לעיר בני ברק על אדמות שנקנו באמצעות חברת גאולה מהכפר הערבי הסמוך "אבן איברק" שהחליף את שמו לאל חירייה כדי לבדלו מהמושבה היהודית.
בבחירות שנערכו בתשרי תרפ"ה (1924), כשנה לאחר העלייה לקרקע, נבחר גרשטנקורן לראש הוועד הראשון של המושבה וכיהן בתפקיד זה מספר שנים. בסוף 1924, לאחר הבחירות, הוא יצא לחוץ לארץ להשתדל למען המושבה. בשובו, בתחילת פברואר 1925 הוא נתקבל במושבה בטקס כבוד כשילדי המושבה נושאים דגלי ישראל. בתחילת 1925 נבחר לוועד קהילת יהודי יפו ותל אביב.
היה ממייסדי ומראשי בנק בני ברק שנועד למימון פיתוח המושבה ופעל רבות בארץ ישראל ובעולם לגיוס כספים עבור הבנק.
בשל משבר בוועד המושבה, התפטר גרשטנקורן מראשות הוועד. והחליף אותו הרב המקומי נחמן שמואל יעקב מיודסר. כאשר קיבלה בני ברק מעמד של מועצה מקומית, בשנת תרצ"ז (1937), מונה לעמוד בראש המועצה יעקב פרבשטיין. בבחירות הראשונות למועצה, שנערכו לאחר שנתיים בתרצ"ט (1939), נבחר יצחק גרשטנקורן לעמוד בראש המועצה. בתפקיד זה כיהן עד לשנת תשי"ד (1954).
גרשטנקורן היה גם סופר ופרשן תורני פורה. בין השאר, חיבר סדרה בת שמונה כרכים על ספר תהילים. זכה בפרס הרב קוק לספרות תורנית לשנת תשי"ג (1953).
נפטר ב-4 באוקטובר 1961 ונקבר בבית הקברות שומרי שבת..
על שמו רחוב במרכז בני ברק - שנקרא רחוב בן פתחיה, ולאחר מותו הוחלט להנציחו ברחוב "שדרות גרשטנקורן". בנו, אלעזר גור, היה רב-סרן בצה"ל, שליח עלייה בצרפת וחבר קיבוץ בית אורן. חתנו ישראל ברוק היה בנו של הרב חיים שאול ברוק. נכדו מבן אחר היה הרב ישראל אריה גרשטנקורן. נכד נוסף הוא ישעיהו ארנרייך, ששימש כראש מועצה מקומית עמנואל וכסגן ראש העיר בית שמש.
מדי שנה עורכת עיריית בני ברק, תחרות לספרות תורנית, ומתוך עשרות ספרים המגיעים למזכיר העירייה זוכים כחמשה במלגה כספית, הפרס נושא את שמו של הרב ומכונה: "פרס הרב גרשטנקורן".
מכתביו

אהבה בתענוגים - דברי תורה על שיר השירים, תשי"ח
נעים זמירות ישראל - על ספר תהלים, שמונה כרכים
חזון איש, תשי"ד (ספר זכרונות על החזון איש ביידיש)
ארבע תקופות, הוצאת שילה, תשי"א
אבות ובנים בכתבי הקודש, בני ברק, תש"ח
זכרונותי על בני ברק, חלק א, ירושלים תש"ב, חלק ב, ירושלים תש"ו, באתר אוצר החכמה
יהודה וישראל, לעיון ולמחשבה, בני ברק, תש"ז
שני כתרים, בני ברק, תש"ט
לקריאה נוספת

'גרשטנקורן, יצחק', בתוך: דוד קלעי, ספר האישים: לכסיקון ארצישראלי, תל אביב: מסדה – אנציקלופדיה כללית, תרצ"ז, עמ' 151–152. (הספר בקטלוג ULI)
ארגון אור האורות, אור הברק - קשריו ופעילותו של ר' יצחק גרשטנקורן עם הרב אברהם יצחק הכהן קוק, בני ברק תש"ע
אברהם טננבוים, האיש שלא נרתע: סיפור תולדותיו וקורות חייו של רבי יצחק גרשטנקורן, הוצאת עיריית בני ברק
אהרן סורסקי, חבלי יוצר, סיפור חייו ופעלו של מייסד בני-ברק רבי יצחק גרשטנקורן, שני כרכים, בני ברק תשל"ד, באתר אוצר החכמה
הערות שוליים

↑  מתה ש. גרשטנקורן ממייסדי בני ברק, מעריב, 9 במאי 1965.
↑  בני ברק, הארץ, 8 בינואר 1924
↑  פ. אורבך, בני ברק, הארץ, 2 בדצמבר 1924
↑  בני ברק, הארץ, 9 בפברואר 1925
↑  תוצאות הבחירות לועד הקהלה ביפו, דואר היום, 6 בינואר 1925
↑  בבני ברק, הארץ, 11 באפריל 1926
בבנק לחקלאות ותעשייה בני ברק, הארץ, 3 בינואר 1929
↑  יצחק גרשטנקורן, באתר BillionGraves
↑  נפטר ר' יצחק גרשטנקורן, הצופה, 5 באוקטובר 1961
↑  דוד לאזר, עוד נשארו שישים ריבוא, מעריב, 21 בדצמבר 1950
| דגל העיר ראשי מועצת ועיריית בני ברק |
| --- | --- | --- |
| ראשי ועד המושבה | יצחק גרשטנקורן 1924–1934 • רב העיר הרב נחמן שמואל יעקב מיודסר 1937–1934 |  |
| ראשי מועצה מקומית | יעקב פרבשטין 1939–1937 • יצחק גרשטנקורן 1949–1954 |  |
| ראשי עירייה | יצחק גרשטנקורן 1949–1954 • משה בגנו 1954 • ראובן אהרונוביץ' 1957–1954 • משה בגנו 1957–1959 • ראובן אהרונוביץ' 1959–1966 • שמואל וינברג 1966–1968 • שמעון סירוקה 1968–1969 • ישראל גוטליב 1969–1974 • יצחק מאיר 1974–1976 • ישראל גוטליב 1976–1978 • שמואל וינברג 1978–1983 • משה אירנשטיין 1983–1991 • ירחמיאל בויאר 1991–1993 • משה אירנשטיין 1993–1995 • עמוס מר-חיים (יו"ר ועדה קרואה) 1995–1998 • מרדכי קרליץ 1998–2003 • ישכר פרנקנטהל 2003–2008 • יעקב אשר 2008–2013 • אברהם רובינשטיין (מ"מ) 2013 • חנוך זייברט 2013–2018 • אברהם רובינשטיין 2018–2024 • חנוך זייברט 2024–מכהן |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007517000305171  GND: 1184475636  ISNI: 0000 0000 5312 4745  LCCN: nr95038866  VIAF: 41733596   WorldCat (עם VIAF): 41733596
דיאגרמת סמית

דיאגרמת סמית עבור עכבות, ללא סימונים
דיאגרמת סמית היא כלי עזר גרפי המשמש בהנדסת חשמל לפתרון בעיות הנוגעות לקווי תמסורת ותיאום עכבות. הדיאגרמה הומצאה בידי פיליפ ה. סמית ב-1939 עת שעבד במעבדות בל. הדיאגרמה היא כלי שימושי ונפוץ עד היום, על אף שכיום תוכנת מחשב יכולה לבצע את אותן המטלות בקלות. דיאגרמת סמית מקשרת בין גדלים שונים, כגון עכבה חשמלית, מתירות (אדמיטנס), מקדם החזרה, יחס גלים עומדים (SWR) ועוד.
סקירה

דיאגרמת סמית היא שרטוט במישור המרוכב של מקדם ההחזרה  \Gamma , כאשר הציר האופקי מתאר את הרכיב הממשי של מקדם ההחזרה והציר האנכי את הרכיב המרוכב שלו. הגדלים הרלוונטיים עבור הדיאגרמה בדרך כלל מנורמלים לפי גודל אופייני של המערכת (למשל לפי עכבת קו התמסורת):
כאשר  Z(z) היא העכבה בנקודה  z,  Z_{0} היא עכבת קו התמסורת ו- {\bar {z}} היא העכבה המנורמלת.
באופן זה ניתן באמצעות כפל פשוט לעבור מהגודל שמציגה הדיאגרמה לגודל הרלוונטי עבור המערכת. מקדם ההחזרה  \Gamma  אינו מנורמל מכיוון שהוא גודל מרוכב חסר יחידות שמקיים  |\Gamma |<1.
הסימונים ההיקפיים בקצוות הדיאגרמה הם סקלות של זוויות ושל אורך גל. הזווית מייצגת את המופע (הפאזה) של מקדם ההחזרה. השימוש העיקרי של סקלת אורך הגל הוא בפתרון בעיות במערכות מפולגות. זהו המרחק הנמדד על קו התמסורת לכיוון המקור או לכיוון העומס, ביחידות של אורך הגל הרלוונטי לבעיה  \lambda  (סיבוב שלם מייצג תנועה של חצי אורך גל על קו התמסורת). הליכה על הציר ההיקפי עם כיוון השעון מסמנת בדיקה של המרחק לכיוון המקור, והליכה נגד כיוון השעון מסמנת בדיקה של המרחק לכיוון העומס.
מכיוון שהעכבות והמתירויות תלויות בתדירות הגל האלקטרומגנטי, ניתן להשתמש בדיאגרמת סמית בשביל לפתור את הבעיה עבור תדירות אחת בכל פעם. עבור יישומים קצרי סרט פתרון זה מספיק בשביל לספק את המטרות לרוב חבילת הגלים, אולם ביישומים עם סרט רחב נוצר צורך לפתור את הבעיה עבור מספר תדרים ולאחר מכן לחבר את התוצאות, דבר אשר מפחית את הדיוק של הפתרון.
רקע מתמטי > הגדרות והנחות

קו תמסורת מורכב לרוב משני מוליכים המחוברים בכל קצה להדקים, וביניהם חומר דיאלקטרי. בתוך קו התמסורת מתקיימת משוואת הגלים עבור השדה החשמלי ועבור השדה המגנטי, ולכן קיים עבורו פתרון של גל נסוג וגל מתקדם. לאופן המולך קיטוב TEM, וניתן לתת למתח ולזרם פתרון בצורה של גל נסוג וגל מתקדם:
מידע נוסף על פיתוח זה ניתן לקרוא תחת משוואות הטלגרפיה.
עבור העכבה האופיינית  Z_{0} והמתירות האופיינית  Y_{0}={\frac {1}{Z_{0}}}, ניתן להגדיר לכל עכבה  Z(z) ומתירות  Y(z) במערכת גודל מנורמל:
מקדם ההחזרה מוגדר בתור היחס בין הגל הנסוג לגל המתקדם. נגדיר כי העומס נמצא בנקודה  z=0, ואז מקדם ההחזרה של העומס יהיה:
כך ניתן להגדיר באמצעות הגודל  \Gamma _{L} את מקדם ההחזרה לכל  z עד כדי הבדל מופע:
עבור גל מתקיים  k={\frac {2\pi }{\lambda }}, כך שעם תלות באורך הגל מתקבל  \Gamma (z)=\Gamma _{L}e^{j{\frac {4\pi }{\lambda }}z}, גודל בעל מחזוריות של  {\frac {\lambda }{2}}.
העכבה מוגדרת בתור היחס בין המתח לזרם, כלומר:
באמצעות הביטויים למתח ולזרם, הגדלים שמצאנו לעיל נותנים לנו ביטוי לעכבה בכל נקודה כתלות במקדם ההחזרה בנקודה זו:
או באמצעות עכבה מנורמלת:  {\bar {z}}={\frac {1+\Gamma (z)}{1-\Gamma (z)}}. למעשה,  {\bar {z}} ו- \Gamma (z) קשורות באמצעות העתקת מוביוס.
בשימוש בדיאגרמת סמית מניחים כי אין איבודים בתוך קו התמסורת, כלומר  k הוא גודל ממשי.
רקע מתמטי > דיאגרמת סמית עבור עכבות

ניתן לכתוב את מקדם ההחזרה בצורה:  \Gamma (z)=\Gamma _{L}e^{2jkz}=\Gamma _{r}(z)+j\Gamma _{i}(z), ובאופן דומה את העכבה המנורמלת בתור:
כך מהביטוי שלעיל עבור  {\bar {z}} מתקבל:
אפשר מהשוואת חלק מדומה וחלק ממשי לפתור ולקבל שתי משפחות של מעגלים:
התוצאה המתקבלת היא ש- z_{r}, החלק הממשי של העכבה המנורמלת, נמצא על מעגל בעל רדיוס  {\frac {1}{z_{r}+1}} שמרכזו בנקודה  \left(\Gamma _{r}={\frac {z_{r}}{z_{r}+1}},\Gamma _{i}=0\right), בעוד  z_{i}, החלק המדומה של העכבה המנורמלת, נמצא על מעגל ברדיוס  {\frac {1}{|z_{i}|}} שמרכזו בנקודה  \left(\Gamma _{r}=1,\Gamma _{i}={\frac {1}{z_{i}}}\right). דוגמאות למעגלים כאלה ניתן לראות בדיאגרמה שלעיל.
החצי העליון של המישור מייצג חלק מדומה חיובי, כלומר התנהגות השראותית, והחלק התחתון של המישור מייצג חלק מדומה שלילי, כלומר התנהגות קיבולית.
עבור נתק (מעגל פתוח),  z\to \infty . עבור הרכיב הממשי מתקבל מעגל ברדיוס 0 (נקודה) שמרכזו ב- (1,0). זהו מצב של החזרה מלאה, ואכן מתקבל בהתאם  \Gamma =1.
עבור קצר,  z=0. הנקודה המתאימה תהיה החיתוך בין המעגל שמייצג חלק ממשי 0 לבין זה שמייצג חלק מרוכב 0 (מקרה עבורו המיפוי הוא לקו ישר). חיתוך זה מתקבל בנקודה  \Gamma =-1, כצפוי עבור קצר.
רקע מתמטי > המעבר לדיאגרמה של מתירויות

דיאגרמת סמית עבור מתירויות (דיאגרמת Y) בנויה באופן דומה לזו של העכבות. המתירות המנורמלת הופכית לעכבה המנורמלת:
מכך נובע:
דיאגרמת סמית למתירויות נראית כמו זו עבור עכבות, אבל הסקלה מסובבת ב- 180^{\circ }. לאחר השינוי החלק העליון של המישור מייצג התנהגות קיבולית והחלק התחתון מייצג התנהגות השראתית.
שימושים > מציאת עכבות באמצעות מקדם ההחזר

על מנת לסמן את מקדם ההחזרה  \Gamma =0.63\angle 60^{\circ } בדיאגרמת סמית, צריך למתוח קו ישר העובר בראשית הצירים, כך שהזווית בינו לבין הציר הממשי הוא 60 מעלות. ניתן להיעזר בסקלה של הזוויות על מנת למצוא זווית זו. המעגל החיצוני של הדיאגרמה, שהוא פנים הסקלות, מייצג  |\Gamma |=1. אם רדיוס המעגל החיצוני בדיאגרמה הוא 100 מ"מ, לדוגמה, יש למתוח קו מראשית הצירים שאורכו 63 מ"מ, משום שגודל מקדם ההחזרה הוא 0.63 מהרדיוס החיצוני. נקודה זו מסומנת בשרטוט משמאל בתור  P_{1}.
כדי למצוא את העכבה שנקודה מייצגת, מוצאים בנפרד את החלק הממשי שלה ואת החלק המדומה שלה. עבור החלק הממשי, יש לעקוב אחר המעגל הסגור שמרכזו בצד ימין של הדיאגרמה. נקודת החיתוך שלו עם הציר האופקי היא  \Re {\bar {z}}=0.8. עבור החלק המדומה, יש לעקוב אחר המעגל הפתוח עד הנקודה בה הוא פוגע בהיקף הדיאגרמה שהיא  \Im {\bar {z}}=1.4. לפיכך העכבה המנורמלת המתאימה היא  {\bar {z}}=0.8+j1.4.
בקובץ שמשמאל מסומנות מספר נקודות המסוכמות בטבלה שלהלן.
| סימון הנקודה | מקדם ההחזרה (בהצגה קוטבית) | עכבה מנורמלת (בהצגה קרטזית) |
| --- | --- | --- |
|  P_{1} (רכיב השראותי) |  0.63\angle 60^{\circ }=0.63e^{j{\frac {\pi }{3}}} |  0.8+j1.4 |
|  P_{2} (רכיב השראותי) |  0.73\angle 125^{\circ }=0.73e^{j{\frac {25\pi }{36}}} |  0.2+j0.5 |
|  P_{3} (רכיב קיבולי) |  0.44\angle -116^{\circ }=0.44e^{j{\frac {29\pi }{45}}} |  0.5-j0.5 |
שימושים > שימוש בעכבות ובמתירויות במקביל

בפתרון בעיות של תיאום קווי תמסורת, עולה במקרה רבים צורך לעבוד עם מתירויות ועם עכבות במקביל. ניתן להשתמש בדיאגרמה כפולה, המייצגת גם עכבות וגם מתירויות, אולם ניתן גם להשתמש בדיאגרמה אחת כדי להציג את אחותה. המתירות המנורמלת מיוצגת על ידי נקודה שנמצאת על אותו המעגל עליו נמצאת העכבה המנורמלת אבל במרחק של  180^{\circ } (מדובר במעגל שמרכזו בראשית הצירים ומייצג את  \Gamma ). באופן זה, המתירות המתאימה לעכבה המסומנת בנקודה  P_{1} מהדוגמה הקודמת, היא הנקודה  Q_{1}, המייצגת את המתירות המנורמלת  {\bar {y}}=0.3-j0.54.
באותו אופן ניתן לראות כי הנקודה  P_{10} מייצגת את העכבה המנורמלת  {\bar {z}}=0.1+j0.22, אשר מתאימה למתירות  {\bar {y}}=1.8-j3.9 (מופיעה בתור  Q_{10} בשרטוט).
שימושים > תיאום קווי תמסורת

בקווי תמסורת לעיתים יש לבצע תיאום עכבות – השוואת עכבת קו התמסורת ועכבת העומס כדי למנוע החזרות מהעומס, משום שהחזרות עלולות לפגוע במקור. כפי שהוצג ברקע המתמטי, מקדם ההחזר  \Gamma (z) הוא בעל מחזוריות של  \lambda /2, כלומר עבור מעגל שרדיוסו  |\Gamma _{L}| תנועה על היקף המעגל שקולה לתנועה לכיוון העומס או לכיוון המקור. לכן גם תנועה זו יכולה להיות שקולה להארכה או לקיצור של קו התמסורת. מסיבה זו המעגל החיצוני של דיאגרמת סמית מכויל באורכי גל.
בדוגמה הבאה מוצג מקרה בו ניתן לתאם את המעגל עבור עומס בעל רכיב התנגדותי ורכיב השראותי.
נניח שיש קו תמסורת מלא אוויר ללא הפסדים, בעל עכבה אופיינית  Z_{0}=50\Omega , אשר דרכו מועבר זרם בתדר של 800 מגה־הרץ, ובסופו נגד ( R=17.5\Omega ) וסליל ( L=6.5nH) המחוברים בטור. עכבת הסליל היא  Z=j\omega L=j2\pi fL=j32.7\Omega , ולכן העכבה הכוללת של העומס היא:
בנרמול לפי העכבה האופיינית של קו התמסורת, יתקבל:
נקודה זו מופיעה על דיאגרמת סמית שמשמאל בתור  P_{20}.
נראה שתי אפשרויות לתיאום העכבות במקרה זה:
שימושים > תיאום קווי תמסורת > באמצעות תוספת קבל בטור

על ידי הוספת קבל בטור לעומס.
מכיוון שהתווך הוא תווך ללא הפסדים, שורטט דרך נקודה זו מעגל בו הגודל של מקדם ההחזרה,  |\Gamma |, קבוע – רדיוס המעגל. הקו בין ראשית הצירים לנקודה זו חותך את הסקלה של אורך גל בנקודה  L_{1}=0.098\lambda .
ניתן להתקדם על המעגל שרדיוסו  |\Gamma | בכיוון השעון (לכיוון המקור) עד שהחלק הממשי של העכבה – ההתנגדות – יהיה שווה לאחד (נקודה  P_{21}). הקו בין ראשית הצירים לנקודה זו חותך את הסקלה של אורך גל בנקודה  L_{2}=0.177\lambda . כלומר צריך להתרחק מהעומס למרחק של:
מכיוון שקו התמסורת מבודד באוויר אורך הגל שתדירותו 800 מגה־הרץ היא כמו בריק ולכן הנוסחה עבור אורך הגל היא:
כאשר c היא מהירות האור בריק ו־f היא תדירות הגל בהרץ. לפיכך אורך הגל הוא  \lambda =375\ {\text{mm}}, ולכן המרחק המתאים מהעומס, בו צריך לחבר עכבה נוספת, הוא  d=29.6\ {\text{mm}}.
במרחק זה מהעומס, העכבה המנורמלת היא:
העכבה שצריך להוסיף לעומס בטור על מנת שהעכבה הכוללת תהיה שווה ("מתואמת") לעכבת קו התמסורת  Z_{0}, היא:
דיאגרמת סמית מייצגת עכבה מנורמלת ולכן:
ולכן קיבול הקבל שיש להוסיף בטור על מנת שהעכבות יהיו שוות ("מתואמות") הוא:
לסיכום, על מנת לתאם את העכבות בקו תמסורת זה, עבור זרם בתדירות של 800 מגה־הרץ, יש לחבר במרחק של  29.6\ {\text{mm}} מהעומס קבל שקיבולו  2.6\ \mathrm {pF} , כשהקבל מחובר בטור לקו התמסורת.
שימושים > תיאום קווי תמסורת > באמצעות גדם קצר

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
לקריאה נוספת

David M. Pozar, Microwave Engineering, Wiley; 4 edition, 2011, pp.48-72. ISBN 0470631554
דוגמה לקריאה של דיאגרמת סמית. גל מתקדם לאורך קו תמסורת בעל עכבה אופיינית  Z_{0}, אשר בסופו עומס בעל עכבה  Z_{L}, כאשר העכבה המנורמלת היא  z=Z_{L}/Z_{0}. הגל מוחזר עם מקדם החזרה  \Gamma , וכל נקודה על הדיאגרמה מייצגת בעת ובעונה אחת גם את הערך של  \Gamma  (השרטוט מצד ימין למטה) וגם את ערכו של  z באמצעות הקשר  z={\frac {1+\Gamma }{1-\Gamma }}.
דוגמה של נקודות המשורטטות על דיאגרמת סמית לעכבות
ערכים של מקדם החזרה המשורטטים על דיאגרמת סמית לעכבות והערכים המקבילים עבור מתירויות
דיאגרמת סמית עבור בעיית תיאום קווי תמסורת
אדאמו נגאלו

אדאמו נגאלו (בצרפתית: Adamo Nagalo; נולד ב-22 בספטמבר 2002 בחוף השנהב) הוא כדורגלן בורקינאי-איווארי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פ.ס.וו איינדהובן מליגת העל ההולנדית ובנבחרת בורקינה פאסו.
קריירת מועדונים

נגאלו גדל באקדמיית רייט טו דרים בגאנה. ב-1 באוגוסט 2020 חתם בנורשלן מליגת העל הדנית.
ב-2 בספטמבר 2024 נגאלו חתם בפ.ס.וו איינדהובן מליגת העל ההולנדית.
קריירה בינלאומית

ב-19 בנובמבר 2022 ערך נגאלו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו, בניצחון 1–2 על נבחרת חוף השנהב במשחק ידידות.
נכלל בסגל נבחרת בורקינה פאסו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
הערות שוליים

↑  Burkina Faso announce 27-man TotalEnergies AFCON squad באתר קונפדרציית הכדורגל של אפריקה, 22 בדצמבר 2023 (באנגלית)
| נבחרת בורקינה פאסו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 ה. קונאטה •  2 ג'. וואטרה •  3 גיברה •  4 נגאלו •  5 דג'יגה •  6 באנסה •  7 ד. וואטרה •  8 באדולו •  9 קאבורה •  10 טראורה •   11 בנגרה •  12 א. טאפסובה • 13 מ. קונאטה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 קי • 18 ודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 נומה • 22 טורה • 23 ניקיימה • 24 גירה • 25 יאגו • 26 סאלו • 27 טו • מאמן: ולוד |  1 ה. קונאטה •  2 ג'. וואטרה •  3 גיברה •  4 נגאלו •  5 דג'יגה •  6 באנסה •  7 ד. וואטרה •  8 באדולו •  9 קאבורה •  10 טראורה •   11 בנגרה •  12 א. טאפסובה • 13 מ. קונאטה •  14 דאיו • 15 ע. טאפסובה • 16 קופי • 17 קי • 18 ודראוגו • 19 באנדה • 20 סנגארה • 21 נומה • 22 טורה • 23 ניקיימה • 24 גירה • 25 יאגו • 26 סאלו • 27 טו • מאמן: ולוד | בורקינה פאסו |
סינתזה אורגנית

סינתזה אורגנית (באנגלית: Organic synthesis) היא תחום חקר בכימיה אורגנית וסינתזה כימית, העוסקת בייצור של תרכובות אורגניות. הסינתזה האורגנית ניצבת בדרגת מורכבות גבוהה יחסית, והיא בעלת עושר וגיוון עצום בהשוואה לשיטות סינתטיות קלאסיות. סינתזה אורגנית מיושמת הן בקנה מידה קטן במסגרת המעבדה הכימית, והן בקנה מידה גדול במסגרת מפעלי הייצור והתעשייה הכימית.
מטרות

סינתזה אורגנית מהווה את השיטה הבלעדית בייצורן של מרבית התרכובות הכימיות הידועות לאדם.
חלק עצום מהחומרים המשמשים את האדם הם תרכובות אורגניות שיוצרו בתעשייה הכימית בשיטות סינתטיות העושות שימוש בתגובות אורגניות.
הסיבות לביצוע סינתזה אורגנית:
מתן מענה לדרישה מסחרית של מוצרים אורגנים, כגון: תרופות וחומרי טבע; חומרי ריח (לתעשיית הקוסמטיקה והמזון); חומרי טעם (לתעשיית המזון); צבעים; דלקים וממסים; חומרי נפץ (המיוצרים בתגובות ניטרציה); חומרי לחימה כימיים; חומרי הדברה; מעכבי בעירה; דבקים; פולימרים.
זיהוי והוכחת מבנה של חומר טבע מסוים בשיטות הגרעה וסינתזה.
בחינה של תאוריות או מנגנון כימי.
| דוגמאות למוצרים חשובים המתקבלים בתהליכי סינתזה אורגנית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| חומרי נפץ | תרופות | חומרי הרדמה | חומרי ריח | חומרי טעם | צבעים | דלקים וממסים | חומרי הדברה | חומרי לחימה כימיים | מעכבי בעירה |

| PETN | אספרין | קטמין | ונילין | אצסולפאם | אינדיגו | ניטרומתאן | די-די-טי | גז מדמיע | הקסא-ברומו ציקלו דודקאן |
סוגים > סינתזה אורגנית חצי-סינתטית (Semisynthesis)

ביצוע של התאמות (מודיפיקציות) כימיות על חומרי טבע (שבודדו ממקורות ביולוגיים) באמצעות תגובות אורגניות, לעיתים בסיוע של יצרנים ביולוגיים.
לדוגמה: ארטמתיר (Artemether) היא תרופה לטיפול במחלת המלריה שפותחה בתהליך חצי-סינתטי, מחומר הטבע ארטמיסינין (Artemisinin) שהגיע מהצמח לענה חד שנתית (Artemisia annua). הכימיה שבוצעה על חומר הטבע הייתה חיזור של הקרבוניל האסטרי באמצעות אשלגן בורוהידריד (KBH4) לקבלת כוהל, ובשלב השני הפיכת הכוהל לאתר על ידי הוספת מתנול בקטליזה חומצית (נוכחות HCl).
סוגים > סינתזה מוחלטת או סינתזה טוטאלית (Total synthesis)

הכנה של תרכובות אורגניות מתקדמות מחומרי גלם פשוטים וזמינים (commercially available precursors).
לדוגמה: הסינתזה הטוטלית של טרופינון (Tropinone), המשמש כחומר גלם בייצור של אטרופין, בוצעה לראשונה בשנת 1901 על ידי ריכרד וילשטאטר. אולם היא הייתה מרובת שלבים ובעלת ניצולת סופית נמוכה מאוד, של כ-1%. בשנת 1917 הצליח הכימאי רוברט רובינסון לסנתז את החומר בתהליך קצר ויעיל בהרבה, תוך הסתמכות על שלושה חומרי גלם טבעיים שהוגבו בכלי אחד.
תחומי משנה בסינתזה אורגנית

הערה: חלק מהתחומים אינם ייחודיים לסינתזה אורגנית בלבד, אך ללא ספק, היא מהווה בהן חלק מהותי, ועל כן הם מובאים כאן.
אלקטרוסינתזה (Electrosynthesis) - מבוצעת במסגרת תאים אלקטרוכימיים, ומאפשרת לבצע תהליכי חמצון או חיזור ישירים על תרכובות אורגניות, במטרה להביא להסבה של קבוצות פונקציונליות מסוימות, לקבוצות אחרות, בין היתר כתחליף להגבה שלהן עם מגיבים (ראגנטים) אי-אורגניים.
סינתזה ביומימטית (Biomimetic synthesis) - עוסקת בתכנון ופיתוח של תהליך סינתזה אורגנית בהשראה ביולוגית, ועל בסיס תהליכים ביוסינתטיים המתרחשים בטבע. התחום פותח בראשית המאה ה-20, על ידי המדען הבריטי סר רוברט רובינסון, ומאז זוכה למחקר ופיתוח מדעי נרחב. השאיפה בפיתוח תהליכי סינתזה ביומימטיים היא הרצון להשיג את היעילות והבררנות (סלקטיביות) הגבוהה של מערכות ביולוגיות כגון אנזימים בהפקה של תרכובות בעלות חשיבות מסחרית גבוהה, כגון תרופות.
פוטוסינתזה מלאכותית (Artificial photosynthesis) - עוסקת ברתימה של קרינה אלקטרומגנטית להפקה של חשמל או כימיקלים, כגון תרכובות אורגניות. זהו תחום המבוסס על תהליך הפוטוסינתזה המבוצע בטבע, בו צמחים (וקבוצות מסוימות של פרוטיסטים וחיידקים) ממירים קרינה (מאור השמש), מים ופחמן דו-חמצני לתרכובות סוכר (וחמצן) בהן הם משתמשים לקיום תהליכי גדילה והתפתחות.
סינתזת מצב מוצק (Solid-phase synthesis) - עוסקת בתכנון ופיתוח של שיטות סינתזה המבוצעות על מצע מוצק. בשיטה זו, המגיבים נקשרים למצע מוצק (לרוב פולימר) ולאחר מכן עוברים את שלבי הסינתזה. היתרון בשיטה הזו היא הקלות בה מורחקים תוצרי הלוואי והמגיבים שלא נצרכו בתגובה, וזאת על ידי ביצוע של תהליכי שטיפה פשוטים, בהן חומר התוצר הרצוי נשאר קשור למצע המוצק, בעוד שאר החומרים מסולקים מהמערכת. סינתזה זו פותחה בשנות ה-50 של המאה ה-20, על ידי רוברט ברוס מריפילד, ככלי לסינתזה של פפטידים (Peptide synthesis) - פולימרים קצרים המורכבים מיחידות חוזרות של חומצות אמינו. תחום זה נמצא כיום בשימוש מעבדתי ותעשייתי נרחב מאוד.
סינתזה בכלי אחד (One-pot synthesis) - היא אסטרטגיה סינתטית הדוגלת בביצוע של שלבי סינתזה מרובים בכלי תגובה אחד. המטרה היא להשיג ניצולת גבוהה, על ידי ייתור של תהליכי הפרדה וניקוי המבוצעים בין השלבים, ובכך גם להביא לפישוט התהליך, קיצור אורך הזמן הכולל להתרחשות הסינתזה ולהורדת העלות הכספית של התהליך הכולל. אסטרטגיה זו, היא גישה חשובה בתעשייה הכימית.[דרוש מקור]
תגובות אורגניות

התגובות הכימיות המשמשות בתהליכי הסינתזה האורגנית קרויות תגובות אורגניות. באופן כללי, נהוג למיין את התגובות הכימיות על פי מנגנון הפעולה הכימי שבו הן מתרחשות, להלן פירוט:
| חלוקה על פי מנגנוני התגובה> סוג | חלוקה על פי מנגנוני התגובה> תגובות משנה | חלוקה על פי מנגנוני התגובה> הערות |
| --- | --- | --- |
| תגובות סיפוח | סיפוח אלקטרופילי | כולל תגובות הלוגינציה, הידרו-הלוגינציה והידרציה |
| תגובות סיפוח | סיפוח נוקלאופילי | כולל תגובות הלוגינציה, הידרו-הלוגינציה והידרציה |
| תגובות סיפוח | סיפוח רדיקלי | כולל תגובות הלוגינציה, הידרו-הלוגינציה והידרציה |
| תגובות החסרה (אלימינציה) |  | כולל תגובות דה-הידרציה. מתאים למנגנוני התגובות: E1, E2, E1CB |
| תגובות התמרה | התמרה נוקלאופילית אליפטית | מנגנוני תגובות: SN1,SN2,SNi |
| תגובות התמרה | התמרה נוקלאופילית ארומטית |  |
| תגובות התמרה | התמרת אציל נוקלאופילית |  |
| תגובות התמרה | התמרה אלקטרופילית |  |
| תגובות התמרה | התמרה אלקטרופילית ארומטית |  |
| תגובות התמרה | התמרה רדיקלית |  |
| תגובות רדיקליות |  | תגובות חמצון חיזור רדיקליות הייחודיות לתרכובות אורגניות. |
| תגובות שחלוף (סידור מחדש) | שיחלוף 1,2 |  |
| תגובות שחלוף (סידור מחדש) | תגובה פריציקלית |  |
| תגובות שחלוף (סידור מחדש) | שיכול אולפינים (Metathesis Reactions) |  |
כמות התגובות האורגניות שפותחו מאז ראשית ימיה של הכימיה האורגנית ועד ימינו היא עצומה, כך שמתן פירוט מלא של כל התגובות אינו קל, לחלופין, נסקור את שיטת המיון של התגובות על פי השפעתן על מבנה התרכובת - שני סוגים עיקריים - תגובות על השלד הפחמני, ותגובות על הקבוצות הפונקציונליות:
תגובות אורגניות > יצירה או שינוי של השלד הפחמני

תגובות שמביאות לשינוי באורך השלד הפחמני (בהיבט של קיצור או הגדלת מספר קשרי הפחמן-פחמן), או בתגובות שקשורות לשינוי מבני בשלד הפחמני, כגון, תגובות שחלוף או ציקליזציה (סגירת טבעת).
תגובות אורגניות > יצירה או שינוי של השלד הפחמני > תגובות נבחרות

נביא כאן כמה מהתגובות השימושיות והחשובות ביותר המאפשרות יצירה של קשרי פחמן-פחמן, המהווים את השלד של התרכובות האורגניות:
גריניאר - תגובה אורגנו-מתכתית ליצירת קשר פחמן-פחמן.
ויטיג - תגובה להסבת קשר קרבונילי בקטון או אלדהיד (C=O) לקשר כפול (C=C).
תגובה אלדולית -  תגובה בין שני קרבונילים המתרחשת בסביבה בסיסית או חומצית ומובילה ליצירת בטא-הידרוקסי-קטון.
דילס-אלדר - תגובת סיפוח בין דיאן לאלקן היוצרת מולקולה טבעתית.
פרידל-קרפטס - תגובה המאפשרות לקשור מתמירים אלקילים (בתהליך האלקילציה) או אצילים (בתהליך האצילציה) לטבעת ארומטית.