stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גדעון מנסה
הערות שוליים

↑  Gideon Mensah rejoint le Club באתר הרשמי של ז'ירונדן דה בורדו, 3 באוגוסט 2021 (בצרפתית)
↑  Otto Addo announces squad for World Cup finals באתר הרשמי של התאחדות הכדורגל הגנאית, 14 בנובמבר 2022 (באנגלית)
↑  CAN 2023 : la liste du Ghana sans Partey ni un réfractaire ! באתר Afrik Foot, ‏ 1 בינואר 2024 (בצרפתית)
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 נורודין •  2 ייאדום •  3 באפור •  4 ג'. מנסה •  5 פארטי •  6 אדו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 וקאסו •  12 אטי-זיגי • 13 בואצ'י •  14 ג. מנסה • 15 פנטסיל • 16 וולאקוט • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 אווסו • 20 קודוס • 21 באבא • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 אטה • 25 טטה • 26 עבדול מומין • 27 קוואיה • 28 אבנגה • מאמן: ראייבאץ |  1 נורודין •  2 ייאדום •  3 באפור •  4 ג'. מנסה •  5 פארטי •  6 אדו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 וקאסו •  12 אטי-זיגי • 13 בואצ'י •  14 ג. מנסה • 15 פנטסיל • 16 וולאקוט • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 אווסו • 20 קודוס • 21 באבא • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 אטה • 25 טטה • 26 עבדול מומין • 27 קוואיה • 28 אבנגה • מאמן: ראייבאץ | גאנה |
| נבחרת גאנה – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו |  1 אטי-זיגי •  2 למפטי •  3 אודוי •  4 סליסו •  5 פארטי •  6 אווסו •  7 איסאהאקו •  8 קיירה •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 דנלאד • 13 אפרייה •  14 מנסה • 15 אידו • 16 נורודין • 17 רחמן • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 סולימאנה • 23 ג'יקו • 24 סווה • 25 סמניו • 26 סיידו • מאמן: אדו | גאנה |
| נבחרת גאנה – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון |  1 אופורי •  2 סיידו •  3 אודוי •  4 אופוקו •  5 שינדלר •  6 סליסו •  7 קניגסדרפר •  8 אשימרו •  9 ג'. איו •  10 א. איו •   11 בוכארי •  12 וולאקוט • 13 פנטסיל •  14 מנסה • 15 אווסו • 16 אטי-זיגי • 17 חמידו • 18 אמרטי • 19 ויליאמס • 20 קודוס • 21 עבדול סאמד • 22 למפטי • 23 ג'יקו • 24 נואמה • 25 סמניו • 26 באבא • 27 סווה • מאמן: יוטון | גאנה |
גדעון סיימון

גדעון סיימון (נולד ב-11 בינואר 1960) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בעמדת הקשר אחורי והבלם. סיימון מזוהה בעיקר עם קבוצת הפועל כפר סבא, בה שיחק במשך רוב הקריירה שלו, וזכה בתארים.
קריירה

סיימון החל את הקריירה בעונת 1978/1979 בה החל להשתלב בקבוצה הבוגרת של הפועל כפר סבא. גדעון שימש בקבוצה כקשר אחורי ובלם, שהצטיין ביציאה להתקפות מתפרצות מהירות. עם הקבוצה זכה סיימון בתואר האליפות בישראל לעונת 1981/1982, ובעוד 2 תוארי גביע המדינה, וזכייה אחת בתואר אלוף האלופים. מאזן ההבקעות שלו עומד על 30 שערים במדי כפר סבא. השער הידוע ביותר שלו היה בגמר גביע המדינה לעונת 1989/1990, בניצחון 0:1 של כפר סבא על שמשון תל אביב. בסיום עונת 1989/1990, לאחר הזכייה בגביע המדינה, עזב סיימון את כפר סבא וחתם בהפועל רמת גן, שם שיחק עונה אחת, ולאחר מכן פרש מכדורגל.
בנו של גדעון, אלירן סיימון, שיחק גם הוא בהפועל כפר סבא והיה קפטן הקבוצה.
תארים כשחקן

ליגת העל
אליפות (1): 1981/1982
גביע המדינה
זכייה (2): 1979/1980, 1989/1990
גביע אלוף האלופים
זכייה (1): 1981
הערות שוליים

↑  מאיר ריפמן, אליך, גדעון, ‏5 ביוני 1990
↑  גביע 1990 – מוזיאון הפועל כפר סבא
↑  גדעון סיימון חתם בהפועל רמת גן, מאת אייל יצחקי, עיתון מעריב, 24 ביולי 1990
גלושה

גלושה, נקראה גלוּשָׁה רבתי (אוקראינית: Велика Глуша, יידיש: לִישֶע), או בשפת המקום ויֶילְקָה גלושה, הוא כפר קטן השוכן כ-27 ק"מ צפונית לעיר קאמין-קושירסקי.
מיקומו הגאוגרפי הוא בנ"צ 03 25 – 49 51 בצפון מערב חבל ווֹהלִין, כיום בצפון מערב אוקראינה. בשנת 2001 התגוררו בכפר כ-1880 תושבים.
השליטה באזור עברה מיד ליד, מראשית העת החדשה, בין ממלכות ומדינות פולין, ליטא, רוסיה, גרמניה הנאצית ואוקראינה. ובין השאר, היה שייך לחבל פּוֹלֵסְיֵה, כיום דרום מערב ביילרוסיה.
כל כיבוש הביא בעקבותיו פגיעה קשה ביהודי האזור.
תולדות הקהילה היהודית

יהודים חיו בגלושה לפחות מאז 1800. בראשית המאה ה-20 חיו בה 139 יהודים, מתוך 825 תושבים. במפקד האוכלוסין ב-1921 נמנו 224 יהודים ב-40 בתי אב.
בסמוך שכן לו הכפר גלושה זוטא, או בשמותיו האחרים, לִישְׁקֶע ומָאלָה גלוּשָׁה, וב-1921 נמנו בו 135 יהודים ב-35 בתי אב.
הכפר שכן בין שני מרכזים יהודיים: קובל ופינסק. קובל הייתה המרכז הכלכלי-מסחרי ופינסק הייתה המרכז הרוחני-ציוני. משפחות הכפר היו בקשרי נישואים עם משפחות באזור פולסיה: פינסק, קוברין, דיוין ועוד, ועם משפחות באזור ווהלין: רטנה, קאמין-קושירסקי, קובל ועוד. כך שמרה הקהילה על זהותה היהודית.
בקרבת גלושה היו כמה כפרים שבכל אחד מהם גרו מספר משפחות יהודיות, אשר עסקו לפרנסתם בחקלאות ודייג. הכפרים הם: בירקי, ווטלי, וולקה, וידרטי וורוקומולה. גלושה רבתי עבורם הייתה המרכז. צעירים מגלושה היו משמשים שם כ"מלמדים" וסייעו לשמירת זיקת המשפחות אל הדת היהודית והשפה העברית.
העיירה הייתה רחבה ובנויה באופן מסודר. מגרש גדול וריק באמצע, ששימש לירידים, וסביבו בתים גדולים הבנויים בלבנים אדומות ומכוסים גגות רעפים. הבתים המועטים, בעלי גגות הקש, לא פגמו בתמונה הכללית, היפה.
השדות מסביב היו בבעלות רוזנים פולנים, אשר היהודים עיבדו אותם בחכירה.
עד מלחמת העולם הראשונה ידוע מעט מאוד על העיירה.
תולדות הקהילה היהודית > במלחמת העולם הראשונה

עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, חלף הצבא הרוסי ובראשו הקוזקים דרך הכפר על מנת להילחם בגרמנים, והוא אילץ את היהודים לברוח אל היער ובתיהם נבזזו עד תום. בהמשך הן הגרמנים והן הרוסים רוקנו את האזור מכל היבולים ובעלי החי שהיו לאכרים. בעקבות המלחמה והרעב, פרצה מגפת טיפוס באזור ונפלו בה חללים רבים.
באמצע מלחמת העולם הראשונה, מצב יהודי פינסק היה קשה, עד שאיפשרו לחלקם לעזוב את העיר. אלפי יהודים נדדו במרחבי פולסיה ווהלין וכעשר משפחות הגיעו לגלושה רבתי ואומצו שם.
יהודי פינסק הביאו עמם ספרים רבים ביידיש ובעברית וכן את רוח הציונות. הם סיפרו על תאי הגנה של יהודים ברוסיה הלבנה ושירי עבודה וציון החלו להישמע ברחבי העיירה.
בשנת 1920, הצבא האדום כבש את האזור, אך נסוג בלחץ הצבא הפולני שנעזר ברוסים הלבנים בפיקוד הצורר הָאטְמַן בָּאלָאכוֹביץ'. עם אספסוף של פורעים ורוצחים הוא שוטף את עיירות היהודים ועושה בם שמות. לאחר שנרצחו 120 יהודים בעיר קמין-קושירסקי, הם מגיעים גם לגלושה, ובמשך כמה ימים בין ראש השנה ליום כיפור הם רוצחים 24 יהודים בגלושה רבתי ו-11 בגלושה זוטא, וכן מבצעים מעשי אונס וביזה. המאורע השאיר חותם קשה על הכפר הקטן.
תולדות הקהילה היהודית > בין שתי מלחמות עולם

עם התבססות השלטון הפולני, חזר זמנית השקט.
החיים בעיירה תססו כמו בעיר גדולה. רוב היהודים היו עניים, בעלי חנויות קטנות או בעלי מלאכה זעירים, ורק מיעוטם היו עשירים. בית הכנסת היה המקום המרכזי העיירה ומשנת 1932 כיהן בו הרב משה חיים בלינצקי.
למרות מיעוט תושביה, לא חסרו מחלוקות שהיו נפתרות בדרך כלל, אך לעיתים היה צורך בסיוע המשטרה הפולנית.
לשיא הגיעה המחלוקת בעניין השליטה על השחיטה, אשר גרמה לפרוד בין שארי בשר ופגעה בחיי החברה בעיירה ואפילו הוקם בית כנסת נוסף לשרת את המיעוט.
אולם פרט למחלוקות היו בעיירה גילויים של שמחה, עזרה הדדית וסעד לנצרכים בגלוי ובסתר.
בחתונות היו מזמינים מהעיר קובל את איצעלה הכליזמר, הכנר שהיה מביא עמו נגנים נוספים ומובטח היה אז שתהיה חתונה כדת וכדין.
בשמחת תורה היו רוקדים בבית המדרש ואחר היו עוברים מבית לבית וזוללים עוגות ופשטידות תוך כדי זמר וריקוד.
עד שנת 1924 לא היה בית ספר בגלושה רבתי והלימודים היו רק ב"חדר". אז הובאו מורים מוסמכים מהערים הגדולות ונפתח בית ספר יסודי. עקב מיעוט תלמידים לא נפתח בית ספר תיכון ומי שהאמצעים איפשרו בידו, נסע ללמוד בגמנסיה של קובל. חלק מהנערים נשלחו ללמוד בישיבות.
ספריה גדולה הוקמה ומנתה אלפי ספרים בעברית וביידיש והיה גם קשר עם הוצאת ספרים בוורשה שממנה נרכשו ספרים. הכסף למימון הספרים נאסף בהצגות שהציג הנוער בעיירה ובישובי הסביבה, ולשם כך נעזרו בשחקנים מהנוער של גלושה זוטא.
הוקם מועדון נוער ששימש את כל הצעירים ללא הבדל מעמד ומפלגה ובו ניגנו, שרו והתווכחו על פוליטיקה.
הנוער היה נוהג לטייל בגן הארמון של הרוזן לובינסקי ושביליו היו מקום מפגש לאהבות ראשונות, דמעות פרידה, שירים וויכוחים.
עם החמרת מצב יהודי פולין, החלה הגירה מהעיירה. חלק היגר לארצות הברית, ארגנטינה ומקסיקו, אך ברובם נתעוררה הכמיהה לעלות לארץ ישראל.
נוסדו כמה ארגונים חלוציים, בהם ה"חלוץ הצעיר".
כמה צעירים יצאו להכשרות חלוציות וארבעה מהם זכו לעלות לארץ. תשעה אנשים נוספים הצליחו לעלות לארץ, חלקם לפני המלחמה וחלקם אחריה.
תולדות הקהילה היהודית > במלחמת העולם השנייה

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, נכנסו הרוסים לאזור והמשטר הקומוניסטי הושלט שם. נאסרה הפעילות הציונית ולימוד העברית. נסגרו שערי ההגירה ונותק קשר המכתבים.
ב- 22 ביוני 1941 פלשו הגרמנים לאזור וביחד עם בני בריתם האוקראינים החלו במסע החיסול הסופי של יהדות ווהלין. ב-3 במרץ 1942, פורים, נרצחו 25 יהודים בכפר הסמוך גלושה זוטא, על כך שלא התייצבו לעבודה. חלקם נקברו חיים.
ב-10 באוגוסט 1942 הובלו יהודי גלושה רבתי בעגלות ישירות מהעיירה אל בורות ההריגה בקמין קושירסקי ובו ביום נרצחו יחד עם 2500 יהודי העיר וכפרי הסביבה. הילדים הושלכו חיים אל הבור ונקברו עם המתים. האדמה, כך מספרים, רעדה במשך שלושה ימים.
כמה מיהודי גלושה רבתי ניצלו לאחר תלאות רבות במחנות עבודה, בלחימה עם הפרטיזנים ובשורות הצבא האדום.
לאחר המלחמה נשארו כמה כותלי בתים, אשר גם הם נהרסו בהמשך.
כך תמה לה תקופה של מאות שנים, של עיירה יהודית קטנה, שהייתה עולמה בזעיר אנפין של יהדות מזרח אירופה.
לקריאה נוספת

פנקס הקהילות פולין - כרך ה' ווהלין ופולסיה - הערך הלושה הגדולה, עמ' 75.
ספר הזיכרון של קמין קושירסקי
גברה קראסטוס, קיסר אתיופיה

גברה קראסטוס (געז: ገብረ ክሪስቶስ; מילולית: "משרת הצלב") היה קיסר אתיופיה מה-18 במרץ 1832 עד ה-8 ביוני 1832. בנו של גברה מאסי (צאצא של פאסילידס).
קיסר זה היה קיסר בובה, שהוכתר על ידי סגן הקיסר, ראס עלי השני מבני האורומו. זמן קצר לאחר מכן הדיח ראס עלי את הקיסר לטובת אחיו, סהלה דנגל. הכמרים של מחוז אזזו פסלו את סהלה דנגל בשל אמונתו הדתית, ושכנעו את ראס עלי לשחרר את גברה קראסטוס מהגלות באי מיטרהה שבאגם טאנה, ולמנותו כקיסר. קראסטוס היה קיסר למשך כשלושה חודשים, עד מותו, ונקבר במנזר תקלה היימנות באדבבי. ההיסטוריון וואליס באדג' כותב בספרו שקיסר זה הורעל למוות.
לאחר מותו, אחיו סהלה דנגל הוכתר מחדש לקיסר.
הערות שוליים

↑  H. Weld Blundell, The Royal chronicle of Abyssinia, 1769-1840 (Cambridge: University Press, 1922), p. 489
↑  Wallis Budge, E. A. [1928] (1970). A History of Ethiopia: Nubia and Abyssinia. Oosterhout, the Netherlands: Anthropological Publications.
| השושלת הגונדרית |
| --- | --- | --- |
| תקופת התחייה | פאסילידס • יוהנס הראשון • ייאסו הראשון • יסחק ייאסו • ייאסו הראשון • תקלה היימנות הראשון • עמדה ציון • תקלה היימנות הראשון • טאוופלוס • נאבחנה יוהנס • טאוופלוס • יוסטוס (אינו מהשושלת) • דווית השלישי • בקפה • ייאסו השני • חאזקאיס • ייאסו השני • יואס הראשון |  |
| תקופת השופטים | יוהנס השני • תקלה היימנות השני • סוסניוס השני • סלומון השני • תקלה גיורגיס הראשון • ייאסו השלישי • תקלה גיורגיס הראשון • חאזקאיס • תקלה גיורגיס הראשון • באדה מריאם השני • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • יונס • תקלה גיורגיס הראשון • סלומון השלישי • דמטריוס תקלה גיורגיס הראשון • דמטריוס • אגוולה ציון • יואס השני • ג'יגר • באדה מריאם השלישי • ג'יגר • ייאסו הרביעי • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • גברה קראסטוס • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל • יוהנס השלישי • סהלה דנגל |  |
האימפריה האתיופית
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ייאסו הרביעי | קיסר אתיופיה  18 במרץ - 8 ביוני 1883 | הבא: סהלה דנגל |
גברדין

מודעה של ברברי למכירת חליפות גברדין, ב-1908
גברדין (באנגלית: Gabardine) הוא טקסטיל שהומצא ב-1879 על ידי תומאס ברברי, שרשם עליו פטנט ב-1888. האריג אטום למים ומשמש ליצירת מעילי גשם ובגדים אחרים.
הגברדין שימש לביגוד עבור חוקרי קטבים דוגמת רואלד אמונדסן וארנסט שקלטון ועבור כובש הפסגות ג'ורג' מאלורי.
ראו גם

בד דנים
גדעון סהר

ערך זה עוסק ברופא. אם התכוונתם לפוליטיקאי, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1952  (בן 72 בערך)
 לאום:  ישראל ישראל
 לימודי רפואה:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 התמחות:  כירורגיית לב-חזה
 תפקידים:  מנהל היחידה להשתלות לב במרכז הרפואי רבין (2003–2006)
 מחלקות ובתי חולים:  מנהל המחלקה לניתוחי חזה ולב במרכז הרפואי סורוקה (2006–הווה)
 
גדעון סהר (נולד ב-1952) הוא מנתח לב וריאות, מנהל המחלקה לניתוחי חזה ולב במרכז הרפואי סורוקה (ממרץ 2006), פרופסור לכירורגיית חזה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
סהר עוסק בניתוחי מעקפים, ניתוחי מסתמים ותיקוני מסתמים, כירורגיה של אבי העורקים, ניתוחים זעיר פולשניים, ניתוחים ללא שימוש במכונת לב-ריאה וכן בהשתלת לב וריאות.
ביוגרפיה

סהר הוא בוגר הפקולטה לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים. סהר בעל תואר מוסמך במינהל מערכות בריאות (MHA) של בית ספר למינהל עסקים על שם רקנאטי באוניברסיטת תל אביב ותואר מוסמך בכירורגיה, שאותו סיים בהצטיינות.
סהר התמחה בבית חולים בילינסון, במחלקה לניתוחי חזה ולב בניהולו של פרופ' ברנרדו וידנה. הוא השתלם בניתוחי חזה בבית חולים Erasem בבריסל (אנ'), בבית חולים Pompidou Medical Center בפריז (אנ') ובבית החולים מאונט סיני בניו יורק.[דרוש מקור]
בין השנים 2003–2006 ניהל סהר את היחידה להשתלות לב בבית החולים בילינסון.
מאז חודש מרץ 2006 מנהל סהר את המחלקה לניתוחי חזה ולב במרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה, בבאר שבע.
בדצמבר 2011 ביצע סהר, לראשונה בישראל, השתלה של מסתם לב ללא תפרים בטכנולוגיה רפואית מתקדמת וחדשנית.
בשנת 2011 הוגדר "שיאן השכר במגזר הציבורי" לאותה שנה, כשהשתכר 1.5 מיליון ש"ח.
סהר מכהן כיושב ראש ועדת הבחינות של המועצה המדעית של מנתחי הלב בישראל. משנת 2011, מכהן כיו"ר איגוד מנתחי הלב בישראל.
מחקר

סהר ורופאי מחלקתו עוסקים במחקר קליני ובמחקר בסיסי במגוון נושאים:
פיזיולוגיה והיסטולוגיה של עורקי השד ושל עורק היד (Radial artery)
אופטימיזציה של שימוש במעקפים עוקבים (Sequential)
ביוכימיה של פרפור פרוזדורים (מחקר משותף)
אי־סנכרון בהתכווצות הלב בקרב חולים עם ירידה בינונית עד קשה בתפקוד חדרי הלב
המו־דינמיקה של שסתומי הלב
טיפול בנוגדי קרישה לאחר השתלת שסתומים ביולוגיים
הפחתת נזק קוגניטיבי
היבטים פסיכו־סוציאליים של מחלות לב והאשפוז במחלקה לניתוחי לב
הערות שוליים

↑  המחלקה לניתוחי חזה ולב, המרכז הרפואי סורוקה
↑  סגל הפקולטה לרפואה, אוניברסיטת בן-גוריון - פרופ' גדעון סהר
↑  פרופ' גדעון סהר - רק דברים טובים
↑  ישי קרוב, "מסתם לב לאדם - מרקמת לב של סוס", באתר ערוץ 7, 21 בנובמבר 2011
↑  טל שחף, בן זהבי, רותם סלע, שיאן השכר הציבורי: פרופ' גדעון סהר עם 1.5 מיליון שקל, באתר nrg‏, 10 באוקטובר 2011
↑  רוני לינדר, "פרופ' גדעון סהר אינו צריך להצטדק על השכר שהוא מקבל בסורוקה", באתר TheMarker‏, 24 באוקטובר 2011
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412669705171
גרגורי בסקין

גרגורי (גרשון) בסקין (נולד ב-21 ביוני 1987) הוא סייף ישראלי, אלוף ישראל בסיף בשנים 2005, 2008, 2012, 2013 ו-2021 בענף הדקר.
קריירה

בסקין נולד בסנט פטרסבורג שברוסיה עלה לישראל בשנת 1990 והתגורר באשקלון. בשנת 1996, כשהוא בן 9, החל להתאמן בסיוף. בתחרות סבב עולמי לנוער שנערכה באשקלון בשנת 2003 דורג במקום החמישי (נועם גיל היה שלישי). בסקין היה אלוף ישראל לנוער בשנים 2004–2007 (עד גיל 21). בשנת 2007 היה סגן אלוף אירופה לנוער. בשנת 2010 זכה באליפות ישראל בפעם השנייה.
ב-2009 העפיל לגמר גביע עולם באיטליה והגיע לדירוג השיא שלו לבוגרים בעולם - מקום 64.
בשנת 2012 כשל בניסיונו להעפיל לאולימפיאדת לונדון.
נכון לשנת 2022, מאמן ומתגורר בסטוקהולם, שוודיה, שם זכה באליפות המדינה לשנה זו. במאי 2017 השתתף באליפות ישראל לסיוף וזכה במדליית הכסף.
באליפות אירופה שנערכה ביוני 2022 באנטליה סיים בסקין במקום 30 בתחרות האישית ובתחרות הקבוצתית זכה במדליית הכסף יחד עם חבריו לנבחרת ישראל: יובל פרייליך, עידו הרפר ויונתן כהן.
הערות שוליים

↑  "סייף: גרגורי בסקין זכה באליפות ישראל", באתר ynet, 21 ביוני 2005
↑  סער הס, סייף: בסקין סגן אלוף אירופה לנוער, באתר ynet, 6 בנובמבר 2006
↑  אליסף דעואל, ‏" אף סייף לא הצליח להעפיל לאולימפיאדת לונדון", באתר ONE‏, 22 באפריל 2012
↑  ניר שועלי. "סיוף: סיכום תוצאות אליפות ישראל 2017", בכדור אחר. 14 במאי 2017
↑  אורן אהרוני, עשו היסטוריה: נבחרת הסייף סגנית אליפות אירופה, באתר ישראל היום, 22 ביוני 2022
גאווין מקינטוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 במרץ 1999 (בן 25) טוסון, אריזונה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 מקום לימודים:  תיכון מירה קוסטה 
 http://www.gavinmacintosh.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
גאווין מקינטוש (באנגלית: Gavin MacIntosh; נולד ב-22 במרץ 1999) הוא שחקן אמריקאי. את הקריירה המקצועית שלו מקינטוש התחיל כשחקן ודוגמן בגיל עשר, והוא ידוע בעיקר בשל הופעתו בתפקיד קונור סטיבנס בסדרת הטלוויזיה "משפחת פוסטר" של ערוץ ABC Family לשעבר.
ראשית חייו

מקינטוש נולד ב-22 במרץ 1999. הוא גדל בטוסון, אריזונה ומאוחר יותר עבר עם משפחתו להרמוסה ביץ', קליפורניה. הוא למד בבית הספר התיכון מירה קוסטה במנהטן ביץ' וסיים את לימודיו בשנת 2016. יש לו שני אחים צעירים, גרנט וגייג' מקינטוש.
קריירה

בשנת 2010 מקינטוש החל את קריירת המשחק שלו כששיחק בתפקיד ראשי בסרט הדרמה הקצר "Turns". בין התפקידים הנוספים ששיחק בסרטים קצרים נמנים מרטין תומאס הצעיר בסרט "The Science of Death" וג'ונתן הצעיר בסרט "Breathe". בשנת 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקולנוע לצד אחיו גייג', כשהופיעו יחד בתור האחים מארק וניק פיטרסון בהתאמה בדרמת אמנויות הלחימה "Blood Games: Sanctioned to Die".
בשנת 2011, מקינטוש ערך את הופעת הבכורה שלו בטלוויזיה כששיחק בתפקיד אורח חבר בשבט הצופים של רון סוונסון בסדרה הקומית "מחלקת גנים ונוף" של NBC. בין התפקידים הנוספים ששיחק בטלוויזיה נמנים כמה תפקידי אורח בתור ברוס, אחיו בן ה-13 של ברט, בפלאשבק משנת 1981 בסדרה הקומית "לגדל את הופ" של פוקס, ובתפקיד בראד הצעיר בפרק הפיילוט של סדרת הדרמה המדע-בדיונית "H.O.P.E.".
בשנת 2013, מקינטוש החל לשחק בתפקיד משני בסדרת הדרמה "משפחת פוסטר" של ABC Family (כיום Freeform). בסדרה מגלם מקינטוש את חביב המעריצים קונור, ילד יפה תואר וטוב לב המפתח רגשות לילד האומנה הביישן והבודד, ג'וד אדמס פוסטר (שמגולם על ידי היידן ביירלי), מה שגורם לג'וד בן ה-13 להתחיל להטיל ספק במיניותו.
בנוסף לסרטים ולסדרות בהם השתתף, מקינטוש הופיע גם בפרסומות ארציות שונות, כולל קמפיינים בטלוויזיה עבור צמיגי גודייר, חטיף "לנצ'בלס" של חברת אוסקר מאייר (אנ'), פיצה האט, רשת הקעמונאות לואו'ס והונדה. כדוגמן ילדים ונוער של סוכנות פורד, הוא הופיע בפרסומות ובקמפיינים של מאטל, טארגט, גאפ, פורשה, האנג טן וטום טיילור בין היתר.
ב-2 במרץ 2015, שודר הפרק "Now Hear This" של הסדרה "משפחת פוסטר", בו ג'וד וקונור, דמויותיהם של ביירלי ומקינטוש, מתנשקים, מה שנחשב היה לנשיקה הלהט"בית הצעירה ביותר אי פעם בתולדות הטלוויזיה האמריקאית. בשני ציוצים ב-29 במרץ 2015, מקינטוש הלין על החלטת יוטיוב להוסיף הגבלת גיל לגישה לסרטון של סצנת הנשיקה של הדמויות, מה שגרם לקמפיין קולני ברשתות החברתיות, ולאחר פחות מיום יוטיוב הסירה את הגבלת הגיל מהסרטון.
סצנת הנשיקה החד-מינית הצעירה ביותר של "משפחת פוסטר" דורגה במקום ה-9 מתוך 19 רגעי הלהט"ב הגדולים ביותר בטלוויזיה של שנת 2015. הנשיקה של מקינטוש וביירלי הופיעה גם ברשימת שבעת הרגעים הטובים ביותר של ABC Family בטקס The Wrap Rewind לשנת 2015.
ב-23 בדצמבר 2015 הופיע מקינטוש בפרסום של מגזין אאוט שדן בנשיקתו הגאה המפורסמת.
חיים אישיים

תחומי העניין האישיים של מקינטוש כוללים רכיבה על סקייטבורד, רכיבה על אופניים וכדורגל תחרותי, וכן שרבוט, ציור וכתיבת שירים. מקינטוש היא הטרוסקסואל הפעיל למען זכויות ושוויון לקהילת הלהט"ב. בנוסף, יחד עם היידן ביירלי ששיחק איתו ב"משפחת פוסטר", גאווין הוא דובר בולט נגד בריונות, ומעודד צעירים לקבל את השוני ביניהם. הוא הביע את תמיכתו בקמפיין "Be Good to Each Other".
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד |
| --- | --- | --- |
| 2011 | Sanctioned to Die | מארק פטרסון |
| 2016 | American Fable | מרטין |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | מחלקת גנים ונוף | ויין | פרק: "Pawnee Rangers" |
| 2011 | לגדל את הופ | ברוס בן ה-13 | פרק: "Burt's Parents" |
| 2013–2016 | משפחת פוסטר | קונור סטיבנס | 25 פרקים |
| 2014–2016 | בונז | פרקר בות' | 3 פרקים |
| 2017 | בוש | ארסון | 4 פרקים |
| 2021 | צרות טובות | קונור סטיבנס | פרק: "Klompendansen" |
הערות שוליים

↑  Gavin MacIntosh (24 במרץ 2014). "I just turned 15 on Saturday!". Twitter. נבדק ב-24 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gavin MacIntosh LinkedIn page". 2017. נבדק ב-18 ביוני 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Gavin MacIntosh - Home". GavinMacIntosh.com. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  "Be Good To Each Other - Hayden Byerly & Gavin MacIntosh Fundraiser". Booster.com. 2013. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Turns" short film teaser". RightxHookxMedia - YouTube. 2010. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Blood Games: Sanctioned to Die – Cast and Filmmakers". BloodGames-SanctionedToDie.net. אורכב מ-המקור ב-2014-12-16. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ""Life Alone" TV Pilot (H.O.P.E. series)". HopeSeries - YouTube. 17 ביוני 2011. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fanlala.com, www.fanlala.com
↑  Rosy Cordero (24 במרץ 2014). "TV to Si: Will Mariana Finally Find Love on 'The Fosters?". Xfinity TV Comcast. אורכב מ-המקור ב-27 במרץ 2014. נבדק ב-24 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lee Hernandez (24 במרץ 2014). "'The Fosters' Season Finale Recap". Hollywood Life. נבדק ב-24 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gavin MacIntosh TV Commercials". iSpot.tv. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Gavin MacIntosh - Ford / Robert Black - Kids". Ford / Robert Black. אורכב מ-המקור ב-22 במרץ 2014. נבדק ב-22 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  James Michael Nichols, Is This The Youngest Same-Sex Kiss In TV History?, HuffPost, ‏3 במרץ 2015 (באנגלית)
↑  Samantha Schoenfeld, YouTube reverses age-restriction video of youngest TV same-sex kiss on ‘The Fosters’, fox61.com (באנגלית)
↑  Lyle Masaki 12/23/2015, The 19 Biggest LGBT Moments On TV In 2015, LOGO News
↑  7 Best Moments From ABC Family's Final Year, TheWrap, ‏22 בדצמבר 2015 (באנגלית)
↑  Gavin MacIntosh Discusses His Gay Kiss On the Fosters and What's Next For Him, www.out.com, ‏23 בדצמבר 2015 (באנגלית)
↑  Taylor Pittman, What Actor Gavin MacIntosh Has Learned From Playing A Gay Teen On 'The Fosters', HuffPost, ‏24 ביולי 2015 (באנגלית)
↑  Jim Halterman 6/29/2015, "The Fosters" Gavin MacIntosh On Being Part Of TV's Youngest Gay Couple: "Things Are Definitely Going To Move Forward", LOGO News
↑  Greg Hern, ez, The Fosters' Jude and Connor talk to Gay Star News about reaction to their historic kiss, Gay Star News, ‏23 ביולי 2015 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2017107752  VIAF: 6029150325541710090000   WorldCat (עם VIAF): 6029150325541710090000
גראמן G-44 וידג'ן

גראמן G-44 וידג'ן (אנגלית: Widgeon, סוג של ברווז) הוא מטוס אמפיבי קל, דו מנועי, בעל חמישה מקומות, מתוצרת חברת גראמן, ארצות הברית. סימול המטוס בצי ארצות הברית ובמשמר החופים של ארצות הברית היה J4F. בגיס האווירי של צבא ארצות הברית ובחילות האוויר של צבא ארצות הברית זכה המטוס לסימול OA-14. בזרוע האוויר של הצי המלכותי הבריטי כונה המטוס "גוסלינג" (אנגלית: Gosling, אפרוח של ברווז).
תכנון ופיתוח

המטוס תוכנן בתחילה עבור השוק הפרטי והיה למעשה גרסה מוקטנת של מטוס אחר של חברת גראמן, G-21 גוס (אנ'), שיוצר כמה שנים לפני הווידג'ן. אב הטיפוס של המטוס המריא לראשונה ב-1940 והמטוס יוצר, על גרסאותיו השונות, בין השנים 1941–1955. ב-1945 אושרה לייצור גרסה משופרת, G-44A. המטוסים שייצרה גראמן בגרסה זו שופרו באמצעות העמקת תצורת ה-V בקדמת הגוף, כדי לשפר את תכונות השיט של המטוס. במטוס המשופר ניתן היה לשאת ששה נוסעים (כולל הטיס), לעומת חמישה בדגם הקודם. שיפור נוסף שנעשה לאחר המלחמה היה החלפת מנועי המטוס מדגם ריינג'ר, שהיו בעלי הספק של 200 כוח סוס, והמדחפים שהיו עשויים מעץ ובעלי פסיעה קבועה. לאחר המלחמה היו זמינים למטוסים בשוק הפרטי מנועים קלים יותר ובעלי עוצמה רבה יותר, ובמטוסים שעברו לשוק הפרטי הותקן מגוון של מנועים כאלה. בסך הכל יוצרו 276 מטוסי וידג'ן, מהם 176 עבור הכוחות המזוינים השונים. 76 מן המטוסים שיוצרו היו מגרסה G-44A. המטוס האחרון מגרסה זו סופק בינואר 1949.
גרסה נוספת של המטוס יוצרה ברישיון בצרפת על ידי סוסייטה דה קונסטרוקסיון איירונאוול (Société de construction aéronavale,‏ SCAN) (צר'), וסומלה SCAN-30. בסך הכל יוצרו 41 מטוסים מגרסה זו, שרובם הגיעו בסופו של דבר לשוק הפרטי בארצות הברית. חברת מקינון אנטרפרייזז (McKinnon Enterprises) מאורגון הסבה יותר מ-70 מטוסי וידג'ן לגרסה שנקראה "סופר וידג'ן". במסגרת ההסבה הוחלפו המנועים למנועי אברו לייקומינג G0-480-B1D, בעלי ששה צילינדרים והספק של 270 כוח סוס, הותקנו מערכות אוויוניקה חדישות, מדחפים בעלי שלושה להבים, חלונות גדולים יותר, אטימה טובה יותר בפני רעש, יציאות חירום, ומשקל המראה מוגדל. החברה איפשרה כאופציה תוספת של מצופים מתקפלים בקצות הכנפיים.
שירות מבצעי

במלחמת העולם השנייה שימש הווידג'ן למשימות סיור ותובלה כללית, ושירת בשורות צי ארצות הברית, משמר החופים של ארצות הברית וזרוע האוויר של הצי המלכותי. המטוסים נשאו פצצת עומק במשקל 200 ליברות (כ-90 ק"ג) למשימות לוחמה נגד צוללות. המטוסים גם חומשו לעיתים במקלעים, שירו דרך חלונות המטוס.
מטוסי הווידג'ן הטביעו מספר קטן של צוללות במהלך המלחמה. מטוס וידג'ן של משמר החופים של ארצות הברית טען שהטביע צוללת ב-1 באוגוסט 1942 ליד חופי לואיזיאנה. הצוללת זוהתה כ-U-166. שנים רבות לאחר המלחמה, ב-2001, נמצאו שרידי הצוללת, והובהר על פי מיקומה שכנראה הוטבעה יומיים לפני כן על ידי ספינת סיור. ההערכה היא שהמטוס תקף צוללת אחרת, U-171, שלא נפגעה.
מטוס וידג'ן של פטרול האוויר האזרחי (Civil Air Patrol) (אנ') טען להטבעת צוללת ב-11 ביולי 1942.