stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נח'ן
הערות שוליים

1 2 3  Gauthier, Henri (1926). Dictionnaire des Noms Géographiques Contenus dans les Textes Hiéroglyphiques. Vol. 3. p. 99.
↑  בית קברות עתיק מלפני יותר מ-5,000 שנה נמצא במצרים, כתבה מספר 704795 מתאריך 21 באפריל 2005 אתר וואלה באמצעות שירות הארץ (אוחזר מאתר ארכיב הרשת)
↑  חור מזוהה עם האל הכנעני חורון, ראו תפוצת סיפור מלחמת אל הסער עבודה לשם דוקטור נגה איילי דרשן, האוניברסיטה העברית
↑  Fixing the Fort at Hierakonpolis, Archaeology's Interactive Dig, באתר מגזין Archaeology
↑  Mark Rose, ‏World's First Zoo - Hierakonpolis, Egypt, באתר Archaeology Magazine (לקוח מכרך 63, מספר 1, ינואר/פברואר 2010)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531915405171
ג'ינצ'ינג, קיסר סין

הקיסר ג'ינצ'ינג (13 בנובמבר 1760 – 2 בספטמבר 1820), הידוע גם בשמו הפרטי יונגיאן, היה קיסר סין השביעי בשליטת שושלת צ'ינג תחת השבט המאנצ'ורי אייסין גיורו. הוא היה בנו ה-15 של הקיסר צ'ייאנלונג והחל לשלוט על כלל סין משנת 1796, לאחר שאביו פרש כדי לא להאריך ימים בשלטון יותר מאשר מסבו הגדול, הקיסר קאנגשי, שהיה בעל תקופת השלטון הארוכה ביותר בסין. יונגיאן שלט עד מותו המסתורי בשנת 1820, ובמהלך שלטונו ניסה לנרמל את האימפריה, נלחם בסחר האופיום ונפטר מהשן, שהיה יועצו הקיסרי המושחת של אביו.
שנותיו הראשונות

יונגיאן נולד בארמון הקיץ הישן, 8 ק"מ צפונית מערבית לחומות בייג'ינג. שמו האישי, "יונגיאן" (永 琰), שונה מאוחר יותר ל"יאנגיאנג" (顒 琰) כאשר הפך לקיסר. התו הסיני עבור "יונג" בשמו, שונה מהשכיח יותר 永 אל הפחות נפוץ 顒. חידוש זה הונהג על ידי הקיסר צ'ייאנלונג, שהאמין כי זה לא ראוי שיהיה תו סיני נפוץ בשמו האישי של הקיסר, בהמשך לתהליך רב השנים של שמות אסורים במשפחה הקיסרית.
יונגיאן היה בנו ה-15 של הקיסר צ'ייאנלונג. אמו הייתה אשת הקיסר לינג האצילית, בתו של וויי צ'ינגטאי (魏清泰) שהיה פקיד סיני של אנשי האן, שמשפחתו השתלבה היטב בחטיבות המנהליות והצבאיות של מנצ'ו.
לקיסר צ'ייאנלונג היו במקור שני בנים נוספים שהיו מועמדים להיות יורשו, אך שניהם מתו בגיל מוקדם ממחלות, לכן בדצמבר 1773 הקיסר בחר בסתר ביונגיאן כיורשו. בשנת 1789, הקיסר צ'ייאנלונג קבע את התואר של יונגיאן בתור "נסיך ג'יה מהמדרגה הראשונה"(嘉 親王; או בפשטות "הנסיך ג'יה").
שלטון

באוקטובר 1795, השנה ה-60 למלכותו, הודיע קיסר צ'ייאנלונג על כוונתו לפרוש מהשלטון לטובת הנסיך ג'יה. הוא קיבל את ההחלטה הזו מכיוון שהוא חש שזה לא יהיה מכבד לשלוט יותר זמן מסבא שלו, הקיסר קאנגשי הגדול, שהיה על כס המלוכה במשך 61 שנה. הנסיך ג'יה עלה על לשלטון בפברואר 1796 ואימץ את השם "ג'ינצ'ינג", ובעקבות כך הוא ידוע היסטורית בתור הקיסר ג'ינצ'ינג. עם זאת, במשך שלוש השנים הבאות, הקיסר ג'ינצ'ינג היה קיסר רק בשמו, אך החלטותיו עדיין התקבלו על ידי אביו, שהפך לטייאנג-הואנג (קיסר אמריטוס) לאחר המלכת בנו.
לאחר מותו של קיסר צ'ייאנלונג בראשית פברואר 1799, השתלט הקיסר ג'ינצ'ינג על השלטון והעמיד לדין את השן, שהיה יועץ מועדף על אביו. השן הואשם בשחיתות ובניצול כוחו לרעה, תאריו נלקחו ממנו, רכושו הוחרם והורו עליו להתאבד. כלתו של השן, הנסיכה הקסיאו, אחותו למחצה של הקיסר ג'ינצ'ינג, נחסכה מעונש וקיבלה כמה נכסים מאחוזותיו של השן.
באותה תקופה התמודדה אימפריית צ'ינג עם הפרות סדר פנימיות, והבולטים מבניהם - מרד הלוטוס הלבן הגדול (1796–1804) ומרידות מיאו (1795–1806). הקיסר ג'ינצ'ינג עסק בהרגעת האימפריה ובדיכוי המרידות, וניסה להחזיר את סין לשגשוגה ולעוצמתה של המאה ה-18. עם זאת, בין היתר עקב יצוא גדול של כסף מהמדינה כתשלום עבור האופיום שהוברח לסין מהודו הבריטית, הכלכלה ירדה.
שלטון > שינוי השם של וייטנאם

ג'ינצ'ינג סירב לבקשתו של השליט הווייטנאמי ג'יה לונג לשנות את שמה של ארצו לנאם וייט. במקום זאת הוא שינה את השם לווייטנאם. הספר הסודי על היסטוריית המלכות של וייטנאם של ג'יה לונג, מכיל את ההתכתבויות הדיפלומטיות על מתן השם. למעשה הייתה לסין השפעה מנצחת על וייטנאם ומכאן יכולתו של קיסר סיני על וייטנאם.
שלטון > החוקה האנטי נוצרית

הקוד המשפטי הגדול של צ'ינג כולל חוק אחד שכותרתו "איסורים על מכשפים ומכשפים" (禁止 師 巫 邪術). בשנת 1811 נוסף לו סעיף המתייחס לנצרות. הוא עבר שינוי בשנת 1815 וב-1817, והתקבע בצורתו הסופית בשנת 1839 על ידי בנו ויורשו של ג'ינצ'ינג הקיסר דאוגואנג, ובוטל בשנת 1870 על ידי הקיסר טונגזי. הסעיף גזר גזר דין מוות לאירופאים בגין הפצת הקתוליות בקרב האן הסיני ומאנצ'ורים. נוצרים שלא יחזרו בתשובה נשלחו לערים מוסלמיות בשינג'יאנג, כדי להינתן כעבדים למנהיגים ובני בית מוסלמים.
מותו ומורשת

ב-2 בספטמבר 1820 נפטר הקיסר ג'ינצ'ינג בארמון המטיילים של רייה (ג'הול), 230 ק"מ (צפונית מזרחית) לבייג'ינג, שם היה בית המשפט הקיסרי ברובע הקיץ. בטיוטת ההיסטוריה של צ'ינג לא נרשם סיבת מוות. היו שטענו כי הוא מת לאחר שהוכה על ידי ברק, אך אחרים מעדיפים את התיאוריה שהוא מת משבץ מכיוון שהקיסר היה במצב של השמנת יתר, דבר שפגע בבריאותו. אחריו החליף אותו בנו השני, מיאנינג, שנודע כקיסר דאוגואנג. ג'ינצ'ינג קבור בין קברי הצ'ינג המערבים, 120 ק"מ דרומית-מערבית לבייג'ינג, במתחם המאוזוליאום צ'אנג (昌; מואר "מפואר").
הערות שוליים

↑  Chinese history in geographical perspective, Lanham, Maryland, ISBN 978-0-7391-7231-5
↑  China and Christianity, Cambridge, MA and London, England: Harvard University Press, ISBN 978-0-674-28363-3
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007446856705171  GND: 1048292797  ISNI: 0000 0000 8271 7478  LCCN: n85308956  NTA: 195054350  Trove: 1355671  ULAN: 500450279  VIAF: 77770705   WorldCat (עם VIAF): 77770705
תומאס אוגדן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  4 בדצמבר 1946 (בן 78)
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  סן פרנסיסקו, קליפורניה, ארצות הברית
 השכלה:  בית הספר לרפואה באוניברסיטת ייל  קולג' אמהרסט 
 מקצוע:  פסיכואנליטיקאי וסופר
 בת זוג:  סנדרה
 פרסים והוקרה:  פרס סיגורני (2012) 
 
תומאס ה. אוגדן (באנגלית: Thomas H. Ogden; נולד ב-4 בדצמבר 1946) הוא פסיכואנליטיקאי וסופר יהודי-אמריקאי. כתב ספרים חשובים בתחום הפסיכואנליזה וכן ספרי סיפורת. מזוהה בעיקר עם הזרם האינטרסובייקטיבי בפסיכואנליזה.
ביוגרפיה

אוגדן גדל בצעירותו בפרוורי ניו יורק. אביו עבד כסדרן בקרנגי הול. לאחר סיום לימודיו בתיכון, החל בלימודי ספרות וטרום רפואה בקולג' אמהרסט במסצ'וסטס, ולאחר סיום התואר הראשון המשיך ללימודי רפואה באוניברסיטת ייל, בה גם השלים התמחות בפסיכיאטריה. הוא עבד כשנה כפסיכיאטר בקליניקת טאביסטוק בלונדון. סיים את הכשרתו כפסיכואנליטיקאי במכון הפסיכואנליטי בסן פרנסיסקו, שם נשאר כחבר סגל. במשך יותר מ-25 שנים ניהל את המרכז למחקר מתקדם בפסיכוזות. הוא גם היה חבר מערכת בכתב העת הבינלאומי לפסיכואנליזה.
אוגדן משמש כיום כמטפל ומדריך במכון הפסיכואנליטי של צפון קליפורניה. גישתו הפסיכואנליטית נחשבת אינטרסובייקטיבית ואינטגרטיבית, עם שילוב של השפעות מתאוריית יחסי אובייקט של מלאני קליין, ופסיכולוגיית האני.
אוגדן זכה ב-2004 במסגרת כתב העת הבינלאומי לפסיכואנליזה בפרס המאמר החשוב ביותר של השנה; ב-2010 זכה בפרס הסקל נורמן על הישג יוצא דופן בפסיכואנליזה; ב-2012 זכה בפרס סיגורני; וב-2014 בפרס הנס לוולד על תרומה בתחום החינוך הפסיכואנליטי.
המודל התאורטי של אוגדן

אוגדן נשען במידה רבה על המודל של מלאני קליין. למודל זה הוסיף את העמדה האוטיסטית-מגעית. אוגדן מתאר את העמדה האוטיסטית-מגעית כעמדה ראשונית וגולמית בחיים, המוקדמת לכל סימבוליקה ומנגנוני הגנה פרימיטיבים והנשלטת על ידי החושים (בעיקר חוש המישוש), וקושר מעבר מוצלח של שלב זה ביכולת ליצור תיחום רגשי. מושג נוסף של אוגדן הוא השלישי האנליטי (The Analytic third), אוגדן מתאר את המושג כ"התנסות בהימצאות בו זמנית בתוך האינטרסובייקטיביות של מטפל (אנליטיקאי)-מטופל ומחוצה לה, סובייקטיביות שלישית זו, השלישי האנליטי האינטרסובייקטיבי, היא תוצר של הדיאלקטיקה הייחודית הנוצרת על ידי (בין) הסובייקטיביות הנפרדת של האנליטיקאי וזו של המטופל במסגרת האנליטית".
ספריו

1982 - Projective Identification and Psychotherapeutic Technique.
1994 - Subjects of Analysis
1997 - Reverie and Interpretation: Sensing Something Human
2001 - Conversations at the Frontier of Dreaming
הקצה הפרימיטיבי של החוויה (1989), תרגמו חגית אהרוני ואבנר ברגשטיין, סדרת "פסיכואנליזה", עם עובד, 2001.
מצע הנפש: יחסי אובייקט והדיאלוג הפסיכואנליטי (1986), תרגמה איריס רילוב, הוצאת "תולעת ספרים", 2003.
2005 - This Art of Psychoanalysis: Dreaming Undreamt Dreams and Interrupted Cries
על אי היכולת לחלום (2011), תרגמה אפרת גבאי, סדרת "פסיכואנליזה", עם עובד, 2011.
2012 - Creative Readings: Essays on Seminal Analytic Works
לגלות מחדש את הפסיכואנליזה (2009), תרגם בעז שלגי, הוצאת "תולעת ספרים", 2013.
2013 - The Analyst's Ear and the Critic's Eye: Rethinking Psychoanalysis and Literature (עם בנג'מין אוגדן)
להשיב חיים שלא נחיו (2016), תרגמה איריס רילוב, סדרת "פסיכואנליזה", עם עובד, 2020.
הפרטים שהושמטו (2014), תרגם יואב כ"ץ, הספריה לעם, הוצאת עם עובד, 2017.
לא אמא שלי (2016), תרגם יואב כ"ץ, הספריה לעם, הוצאת עם עובד, 2018.
די בכך (2021), תרגם יואב כ"ץ, עם עובד, 2023.
הערות שוליים

↑  Cooper, Arnold M. (20 במאי 2008). Contemporary Psychoanalysis in America: Leading Analysts Present Their Work. p. 419. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "PINC Members". PINC San Francisco. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  איתמר לוי, מתוך הקדמה לספרו של אוגדן "מצע הנפש" בתרגום איריס רילוב, 2003
↑  "2012 Sigourney Award". Sigourney Award. אורכב מ-המקור ב-2016-08-18. נבדק ב-24 בדצמבר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ,בטיפולנט - השלישי האנליטי
↑   מוטי פוגל, לא משמיט שום פרט, באתר הארץ, 13 באפריל 2017
↑   איריס לעאל, "די בכך" מוכיח שפסיכואנליטיקאי מבריק הוא לעתים סופר רע, באתר הארץ, 20 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300758005171  PLWABN: 9810690484105606  BnF: cb14485089v (data)  GND: 114829128  ISNI: 0000 0001 1689 7762  LCCN: n82124908  NKC: nlk20050167273  NLK: KAC201420951  NTA: 074035711  SUDOC: 128275685  VIAF: 94859724   WorldCat (עם VIAF): 94859724
טיל בליסטי לטווח בינוני

טיל מסוג פרשינג II. ניתן להבחין בשני שלבי הטיל.
טיל בליסטי לטווח בינוני (באנגלית: Intermediate-Range Ballistic Missile) הוא על פי הגדרת הסוכנות האמריקאית להגנה מפני טילים, טיל בליסטי לטווח של 3,000–5,500 ק"מ. הגדרת נשק כלשהו כטיל לטווח בינוני נעשית מטעמי נוחות, ולמעשה אין הבדל גדול בין טיל חזק לטווח בינוני לבין טיל בליסטי בין-יבשתי.
טילים בליסטיים לטווח בינוני נמצאים כיום בידי ארצות הברית, צרפת, הממלכה המאוחדת, רוסיה, הודו ופקיסטן. מעריכים שטילים כאלו מצויים גם בידי ישראל, איראן וקוריאה הצפונית.
כיוון שטיל לטווח בינוני קטן יותר, קל יותר לשגרו ממתקנים ניידים, מה שעושה את הטיל קטלני מאוד עקב היכולת שלו להסתתר ולשגר טילים ממקומות שונים. בריטניה לדוגמה, משתמשת בטילים אלו כתחמושת היחידה שלה לראשי נפץ גרעיניים, עקב היכולת לשגר טילים אלה בקלות מצוללת. צוללות בריטניה יכולות לשגר טיל זה מכל אוקיינוס בעולם, מה שהופך יכולת זאת שווה ערך לטיל בין יבשתי רגיל.
לעיתים מוסבים טילים כאלו מהשימוש הצבאי למטרות של חקר החלל, ובמקום ראשי הנפץ מותקנים על הטילים לוויינים היוצאים למסלולם מחוץ לכדור הארץ. כך למשל ה-ת'ור, ה-יופיטר וה-יופיטר-C, ששיגר את הלוויין הראשון של ארצות הברית - אקספלורר 1.
ב 21 בנובמבר 2024, ככל הידוע, התבצע שימוש מבצעי ראשון של טיל בליסטי לטווח בינוני, כאשר רוסיה שיגרה טיל אורשניק לעבר אוקראינה. לטיל יש לפחות שישה רש"קים נפרדים שע"פ הנטען, לכל אחד מהם יש יכולת ניהוג למטרה אחרת, כלומר מדובר בטיל מרובה ראשי נפץ. בשיגור המדובר בוצע שימוש ברש"קים קונוונציונאליים.
דוגמאות

Agni III
DF-4
יופיטר
פרשינג II
יריחו 2
יריחו 3
SM-64 Navaho (בוטל)
Taepodong-1
Taepodong-2
ת'ור
Ghauri הטיל הפקיסטני
שיהאב 3
ראו גם

טיל בליסטי לטווח קצר
טיל בליסטי בין יבשתי
הערות שוליים

↑  ציטוט מהודעת נשיא רוסיה, וולדימיר פוטין
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NARA: 10638697
ריאה

ערך זה עוסק באיבר הנשימה בגוף. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

CT של הריאות
 שיוך:  מערכת הנשימה 
 מיקום אנטומי:  חלל החזה 
 אספקה עורקית:  עורק הריאה 
 ניקוז ורידי:  ורידי הריאה 
 תיאור ב:  המילון האנציקלופדי ברוקהאוס ואפרון 
 מזהים
 לטינית (TA98):  pulmones 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A06.5.01.001 
 TA2 (2019):  3265 
 קוד MeSH:  A04.411 
 מזהה MeSH:  D008168 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0024109 
 
תרשים של מערכת הנשימה
ריאה היא איבר המאפשר נשימה בגופם של בעלי חיים מפותחים. לבעלי חוליות, ובכללם לאדם, זוג ריאות.
הריאות הן איברי הנשימה העיקריים: הריאות ומספר מבנים נוספים מרכיבים את מערכת הנשימה. תפקידן העיקרי של הריאות הוא לשאוף אוויר ולמסור את החמצן שבו אל תאי הדם האדומים: הללו נושאים אותו בעזרת זרם הדם אל כל תאי הגוף. בנוסף, אל הריאות מגיע הפחמן הדו-חמצני, תוצר הלוואי של תהליך הנשימה התאית, ומהן הוא נפלט החוצה אל הסביבה.
תפקיד הריאות הוא להעביר חמצן מהסביבה דרך מערכת הדם לכל תאי הגוף. אורגניזמים קטנים, וחד-תאיים בפרט, אינם זקוקים למערכות אלו (מערכת לב-ריאה משולבת), מכיוון שהם יכולים לספוג את החמצן ולפלוט את הפחמן הדו-חמצני ישירות מהסביבה שבה הם נמצאים אל תוך התא.
מבנה הריאות

אצל האדם תופסות הריאות חלק גדול מבית החזה, מעצם הבריח עד הסרעפת. לאדם בריא יש שתי ריאות, ימנית ושמאלית. הריאה השמאלית מחולקת לשני חלקים הנקראים אונות, והיא מעט קטנה יותר מהריאה הימנית כדי להותיר מרחב להכלת הלב. הריאה הימנית מורכבת משלוש אונות. האונות מתחלקות לאוניות, שכל אחת מהן מהווה יחידה עצמאית מבחינת הספקת הדם. לפיכך אפשר, במקרה של מחלות ריאות מסוימות, לכרות אונה או אונית, ושאר חלקי הריאה יוכלו להמשיך לתפקד.
אל כל ריאה נכנס צינור הנקרא: סמפון (ברבים סמפונות). כל אחד מהסמפונות קרוי על שם חלקה של הריאה שהוא מספק לו אוויר. הסמפונות מחוברים אל צינור קנה הנשימה.
ניתן להגדיר את הריאות כמערכת צינורות שדרכם עובר האוויר. הסמפון שנכנס לריאות ומוביל בתוכו אוויר מתפצל לסמפונות קטנים יותר (המכונים סמפונונים). בצינורות הסמפונות הקטנים נעלם הסחוס ונותרת רקמת חיבור בלבד. הסימפונות הולכים ומסתעפים בשלישית וברביעית עד התהוות הסימפונון הסופי, המוקף שכבה של שרירים חלקים. הללו גורמים להרחבת הסמפונון הסופי או להצרתו על ידי כיווץ והרפיה. דפנות הסמפונונים הסופיים הן כה דקות, שחילוף הגזים בין הדם והאוויר מתאפשר כבר בתוכן. בהמשכו של הסמפונון הסופי מצוי הסימפון הנושם, שהוא צינור שאליו מחוברות שקיות רבות - נאדיות הריאה, שבדפנותיהן מתבצע חילוף הגזים. שטחן הכללי של נאדיות הריאה, לו נפרשו כולן זו לצד זו, היה מגיע ל-50–75 מטרים מרובעים.
מבנה הריאות > נאדיות הריאה

הנאדיות הן שלפוחיות אוויר קטנות המוקפות בנימי דם. כאשר הנאדית מלאה באוויר שנשאף, מפעפע חמצן (O2) אל הדם שבנימים, אשר מוזרם על ידי הלב אל כל רקמות הגוף. בו בזמן, מפעפע פחמן דו-חמצני (CO2) מנימי הדם אל האוויר שבנאדיות, ומהן, דרך הסמפונונים, הסימפונות וקנה הנשימה, נפלט החוצה באמצעות פעולת הנשיפה.
מבנה הריאות > מעטפת הריאות (קרום האדר)

כל אחת מהריאות עטופה בקרום כפול, הנקרא אדר (פְּלֶאוּרַה), שנודע לו תפקיד חשוב במנגנון הנשימה. זהו קרום נסיובי דק וכפול, שעלהו הפנימי דבוק לריאה, והחיצוני דבוק לקירות בית החזה, לסרעפת ולדפנות חלל הבינה (חלל המצוי בין שתי הריאות שממוקמים בו הוושט, הקנה, הלב וכלי הדם הגדולים). בין שתי שכבות הקרום ישנו מרווח מיקרוסקופי הנקרא חלל האדר המשוח בנוזל.
הריאות נתונות בתוך סל גרמי עשוי צלעות, המחוברות מאחור אל החוליות ומלפנים אל עצם החזה. בין הצלעות מצויים השרירים הבין צלעיים. בין בית החזה ובין חלל הבטן שמתחתיו מפרידה הסרעפת, העשויה משרירים בחלקיה ההיקפיים ומרקמת חיבור במרכזה.
מנגנון הנשימה

מנגנון הנשימה הוא התהליך האחראי על הכנסה והוצאת האוויר מהריאות. תהליך זה נעשה על ידי הגדלה והקטנה לסירוגין של הנפח הכללי של בית החזה. הגדלת נפח בית החזה נעשית על ידי פעולת שרירי הנשימה: שריר הסרעפת (שריר הנשימה הראשי) והשרירים הבין-צלעיים.
במצב מנוחה הסרעפת קמורה כלפי בית החזה והצלעות יורדות כלפי מטה. כיווץ שריר הסרעפת, המבטל את הקימור, גורם לקיצורה ומגדיל על ידי כך את נפח בית החזה, ובמקביל, כיווץ השרירים הבין צלעיים גורם להתרוממות הצלעות בכיוון מעלה והחוצה.
בזמן הגדלת בית החזה נמשך עלה האדר הדבוק לדפנות בית החזה (עלה דופני) יחד עם הדפנות ואילו עלה האדר השני נשאר צמוד אל הריאות. כאשר קרום העלה הדופני מתרחק מהעלה הריאתי, נוצר תת-לחץ בין שני עלי האדר, דבר המוביל למשיכת העלה הריאתי אחר העלה הדופני וכך מביא להתרחבות נפח הריאות וליצירת תת-לחץ בהן. השוואת תת-לחץ בריאות מתאפשרת על ידי כניסת אוויר מבחוץ דרך דרכי הנשימה.
בעת הנשיפה, שרירי הנשימה נרפים, קטן הנפח הכללי של בית החזה, וכתוצאה מכך נוצר לחץ על הריאות המורחבות, המביא לפליטת האוויר שבהן כלפי חוץ.
הריאה היא איבר סביל במה שנוגע לתהליך הנשימה; נפחה גדל וקטן כתוצאה מהרחבת בית החזה. מכאן שתהליך נשימה תקין מחייב אטימות של חלל האדר. נקב בעלי האדר, כמו בפציעה למשל, יגרום לכך שבעת הרחבת בית החזה לא ייווצר תת-לחץ בחלל האדר והריאה לא תוכל להתרחב ולקלוט אוויר. אם לא תתבצע התערבות מהירה להצלת חיי הפגוע – לא יוחלף אוויר בריאות, והחולה עלול להפסיק לנשום. מאחר שבבית החזה קיימת הפרדה לשתי ריאות ולשני חללי אדר, פוגעת פציעה זו לרוב רק בריאה אחת והשנייה יכולה להמשיך לנשום.
אספקת הדם לריאות

אספקת הדם לריאות היא כפולה. כמות קטנה של דם מחומצן מגיעה מאבי העורקים באמצעות עורקי-הסימפונות ומספקת חמצן לסימפונות פלאורה.
מרביתו של הדם מובאת לריאות במחזור הריאות כדי שיתחמצן. הדם המגיע בעורקי הריאה הוא דם בלתי מחומצן. הוא נכנס אל תוך העורקים, ההולכים וצרים, ומגיע עד רשת הנימים שבדפנות הנאדיות, שם הוא קולט חמצן ופולט פחמן דו-חמצני. לאחר שהפך על ידי כך לדם מחומצן, יוצא הדם מן הריאות באמצעות ורידי הריאות ומגיע ללב. כלי הדם נכנסים לריאות יחד עם הסימפונות ומתלווים אליהן במהלכן. הריאות מקבלות במשך יחידת זמן את אותה כמות דם שמקבלים כל שאר חלקי הגוף יחד.
הנשמה מלאכותית

בהנשמה מלאכותית מבוצע אוורור הריאות לא על ידי הגוף עצמו, אלא על ידי עזרה מבחוץ. בהנשמה מלאכותית מבצעים חיקוי פעולת שרירי הנשימה. קיימות מספר שיטות של הנשמה מלאכותית:
חיקוי פעולת שרירי הנשימה מתבצעת על ידי לחץ שלילי על בית החזה והבטן – דבר שהיה מתבצע באמצעות מכונות הנשמה באמצע המאה ה-20 (ראה, ריאת ברזל), בעיקר בקרב חולי פוליו קשה. כיום לא משתמשים כלל במכונות אלו, ורק כ-10 אנשים בעולם השתמשו בה נכון לשנת 2015.
מכונות הנשמה של היום משתמשות בלחץ חיובי – כלומר "דוחפות" אוויר לתוך הריאות במקום התהליך הפיזיולוגי בו אוויר "נשאב" אל הריאות עקב קיום תת-לחץ בהן.
תפקידים נוספים

מלבד התפקידים הקשורים להחלפת גזים, הריאות מבצעות גם את התפקידים הבאים:
משפיעות על ריכוז של סמים שונים בדם העורקי.
ממירות אנגיוטנסין (פפטיד המעלה את לחץ הדם) מסוג אחד לסוג שני על ידי אנזים המרה.
מנקות קרישי דם קטנים שנוצרו בוורידים.
מווסתות את הלחץ החלקי של פחמן דו-חמצני בדם ובכך גם את רמת החומציות (pH) שלו.
משמשות כרקמה המקיפה את הלב ומגינה עליו מפני מכות ולחצים.
מסננות בועיות גז הנוצרות בדם ורידי - למשל, אחרי צלילה.
הריאה אצל אדם מעשן

הריאות מורכבות מקרוב ל־300 מיליון שקיות קטנטנות הנקראות נאדיות, כאשר בעזרתן פחמן דו-חמצני מגוף האדם מוחלף בחמצן מהאוויר בחוץ. מחלות שונות בגוף האדם פוגעות ישירות בנאדיות, כמו שעושה אמפיזמה (נפחת), מחלה הנגרמת עקב עישון.
כמו כן, העישון גורם להצרת הסימפונות והנאדיות, המרכיבות את הריאות, ומקשה על הנשימה. הוא גם פוגע ביכולתן של הריאות לנקות את עצמן.
ראו גם

דלקת ריאות
תמט הריאות
כריתת ריאה
פולמונולוגיה
חסידות טשאקאווא

חסידות טשאקאווא (נהגה: צָ'קָבָה) היא חצר חסידית שמוצאה בעיר טשאקאווא בגליציה. החסידות היא ענף של חסידות צאנז.
הדור הראשון

האדמו"ר הראשון מטשאקאווא היה רבי יעקב הלברשטאם, בנו של רבי סיני הלברשטאם מז'מיגראד, שהיה בנו של רבי ברוך הלברשטאם, בנו של מייסד שושלת צאנז, רבי חיים הלברשטאם. רבי יעקב היה חתנו של רבי שלום מוסקוביץ' משאץ-לונדון. הוא החל לכהן בגיל 21 כרב בעיר טשאקאווא. בשנת תרצ"ה עלה לישראל והתגורר בירושלים, שם הקים את בית הכנסת וישיבת "דברי חיים צאנז-טשאקאווא" בשכונת גאולה. שהה תקופה בארצות הברית. נפטר ד' בחשוון תשכ"ח בארצות הברית ונטמן בבית הקברות של באבוב בניו ג'רזי.
הדור השני

לרבי יעקב היו ארבעה בנים וארבע בנות. בהם:
רבי נפתלי הלברשטאם - ממלא מקום אביו כאדמו"ר מטשאקאווא, ויו"ר ועד הכשרות של העדה החרדית
רבי מאיר הלברשטאם (תרפ"ז, 1927 - י"ט בכסלו תשע"ב, 2011) - כיהן כאדמו"ר מטשאקאווא - בני ברק. עלה עם אביו לארץ ישראל. לפני גיל הבר מצווה שהה אביו בארצות הברית והוא נסע לסבו רבי סיני הלברשטאם ששהה בז'מיגראד. במהלך מלחמת העולם השנייה נפטר סבו והוא נשאר לבדו. תקופה מסוימת שהה בבית יתומים בהודו. בשנת תש"ה (1945) העלהו סבו רבי שלום מוסקוביץ' לארץ ישראל. למד בישיבת בית אברהם בירושלים. נישא לבתו של הרב אהרן יוסף לוריא, חסיד סלונים, מחבר הספר "עבודת פנים". התגורר בטבריה ובקריית צאנז שבנתניה. בשנת תשמ"ו (1986) עבר לבני ברק. בנו הבכור חיים ברוך הוא חסיד חב"ד מראשי ועד בית חיינו 770. בנו שמואל הוא חסיד צאנז ומנכ"ל מפעל הש"ס.
רבי משה הלברשטאם - חבר הבד"צ של העדה החרדית בירושלים וממלא מקום אביו כראש ישיבת דברי חיים צאנז-טשאקאווא
רבי חכם צבי הלברשטאם - נהרג עם בנו בתאונת דרכים בדרכם לאפיית מצות. בנים אחרים שלו הם רבי סיני הלברשטאם - רב שיכון ג' בבני ברק, והאדמו"ר מלייפניק רבי נפתלי אלימלך הלברשטאם.
חתניו: רבי יהושע מלוביצקי מלעכוביץ רבי יהושע מרדכי אלעזר ווגשל מלנצהוט-ניו יורק ורבי משה סגל דייטש, אדמו"ר משאץ בלונדון ובקטמון ורבי שלום אייזיקוביץ.
הדור השלישי

אחר פטירת רבי נפתלי בשנת תשפ"ב הוכתר חתנו רבי שלמה גשטטנר (בן הרב נתן גשטטנר) לאדמו"ר מטשאקאווא בבית מדרשו בירושלים. נכדו של רבי נפתלי, רבי יוסף מאיר כהנא הוכתר לאדמו"ר מטשאקאווא בית שמש, ובית מדרשו בשכונת רמת אברהם.
ה'תשי"ז

אות מלחמת סיני אשר פרצה בכ"ד בחשוון התשי"ז – 29 באוקטובר 1956.
ה'תשי"ז (5,717) ובקיצור תשי"ז – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-6 בספטמבר 1956, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 25 בספטמבר 1957.
המולד של תשרי חל ביום רביעי, 15 שעות ו-125 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השג. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-301. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 5 (סימנה הלבא) במחזור השמש ה-205.
שנה זו היא שנת 1,888 לחורבן הבית, ושנת 2,268 לשטרות.
מדינת ישראל חגגה ביום העצמאות ה'תשי"ז 9 שנות עצמאות.
אירועים

כ' בתשרי – פעולת חוסאן ו"מבצע לולב"
ה' בחשוון – מבצע שומרון – פעולת תגמול גדולה נגד משטרת קלקיליה
כ"ד בחשוון – מתחיל מבצע קדש. מתבצעת הצניחה המבצעית הראשונה והיחידה בתולדות צה"ל, במסגרת מלחמה זו
כ"ד בחשוון – טבח כפר קאסם – חיילים ממשמר הגבול יורים למוות בערבים ישראלים השבים לכפרם בלי לדעת שהוטל עליו עוצר
כ"ו בחשוון – מבצע קדש – בריטניה וצרפת מתחילות בהפצצת מצרים, במטרה לכפות עליה את פתיחת תעלת סואץ
כ"א בכסלו – נוסדה העיר אשדוד, הגיעו למקום המתיישבים הראשונים – 22 משפחות עולים ממרוקו
א' באדר ב' – 3 צעירים יורים בישראל קסטנר בפתח ביתו. קסטנר מת מפצעיו 11 ימים מאוחר יותר
ג' באדר ב' – ישראל נסוגה מסיני אחרי מבצע קדש
ז' בניסן – תעלת סואץ נפתחת מחדש, לאחר שהייתה סגורה עקב הנזקים שנגרמו במהלך מבצע קדש
נולדו

כ"ט בחשון – צביקה פוגל, תת-אלוף בצה"ל וחבר הכנסת מטעם עוצמה יהודית
כ"ה בכסלו – הרב שמואל אליהו, רב העיר צפת וחבר מועצת הרבנות הראשית
כ"ה בטבת – יהודית רביץ, זמרת
י"ח בשבט – משה קפלינסקי, סגן הרמטכ"ל לשעבר
כ"ו בשבט – לוני הרציקוביץ', איש עסקים ישראלי ויו"ר קבוצת הכדורגל מכבי תל אביב לשעבר
ט' באדר א' – הרב זאב סולטונוביץ', ר"מ בישיבת הר ברכה
כ"ה באדר א' – צחי הנגבי, שר וחבר הכנסת מטעם הליכוד וקדימה
כ"ט באדר א' – רא"ם הכהן, רב היישוב עתניאל וראש ישיבת בית ועד לתורה
י"ב באדר ב' – דייוויד סילברמן, מאייר אמריקאי (הסימפסונים)
כ"ב באייר – בנימין קלמנזון, ראש ישיבת בית ועד לתורה
ח' בתמוז – ברי סחרוף, זמר ומלחין
י"ט באב – אליעזר שקדי, מפקד חיל האוויר הישראלי ה-15
נפטרו

י"ח בחשוון – יעקב פרידמן האדמו"ר מהוסיאטין (נולד ב-ה'תרל"ט)
ז' באדר א' – ג'ון פון נוימן, מתמטיקאי אמריקאי ממוצא יהודי-הונגרי (נולד ה'תרס"ד)
י"ב באדר ב' – ישראל קסטנר, חבר ועד ההצלה בבודפשט בזמן השואה (נולד ב-ה'תרס"ו)
ח' באייר – אברהם אברונין, בלשן עברי, מתרגם, מורה וסופר
י"א באייר – אריך פון שטרוהיים, במאי ראינוע ושחקן אוסטרי אמריקאי יהודי
ג' בסיוון – אהרן ברט – היה מנכ"ל בנק אנגלו-פלשתינה ואחר כך, כאשר הוחלף שם הבנק – מנכ"ל הראשון של בנק לאומי לישראל
י"א בתמוז – שלום אש, סופר יהודי פולני (נולד ב-ה'תרמ"א)
כ"א באב – הרב אהרן רוקח, האדמו"ר הרביעי בשושלת בעלזא
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשי"ז הם:
חיים שירמן – מדעי היהדות
יוחנן לוי – מדעי הרוח
יעקב פיכמן – ספרות יפה
אורי צבי גרינברג – ספרות יפה
פלטיאל דייקן – מדעי המשפט
זיגפריד ש' להמן – חינוך
שלמה הסטרין – מדעים מדויקים
דוד פיינגולד – מדעים מדויקים
גד אביגד – מדעים מדויקים
שאול אדלר – רפואה
שמואל הורביץ – חקלאות
פאול בן-חיים – מוזיקה
ראובן מרגליות – ספרות תורנית
אליעזר שמאלי – ספרות ילדים
דב כרמי – אדריכלות
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
הרמטכ"ל משה דיין סוקר מסדר של חטיבה 9 בשארם א-שייך עם סיום מלחמת סיני
היסטוריה של עם ישראל
Mother's Daughter

"Mother's Daughter" (בעברית: "[ה]בת של אמא") הוא שיר של הזמרת האמריקאית מיילי סיירוס, מתוך המיני-אלבום השני שלה She Is Coming. הסינגל יצא לאור ב-11 ביוני 2019, על ידי תקליטי RCA.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-54 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מיילי סיירוס, אנדרו וויאט ואלמה והופק על ידי טאי קית' ואנדרו וויאט. עם השיר הופיעה סיירוס לראשונה במסגרת הופעה שהתקיימה ב-BBC1, ביחד עם השירים "Cattitude" ו-"D.R.E.A.M.".
בסמוך לצאתו עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי.
השפעה

ב-22 באוקטובר 2020 ממשלת פולין אסרה על כל סוגי ההפלות במדינה, גם במקרה של מום בעובר. בשל כך, "Mother's Daughter" הפך לוויראלי בפולין, והפך לאחד השירים המושמעים ביותר. אלפי נשים יצאו לרחובות כדי לדרוש אי הפללה כשהן נושאות כרזות עם מילים מתוך השיר. התופעה תועדה בתמונות שהופצו באינטרנט, כמו גם הופצו קטעי וידאו של המפגינות שרות את השיר. את התוכן שיתפה סיירוס ברשתות החברתיות שלה.