stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נולד בארבעה ביולי

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  נולד בארבעה ביולי 
 בימוי:  אוליבר סטון 
 הופק בידי:  אוליבר סטון   א. קיטמן הו
 תסריט:  אוליבר סטון, רון קוביק 
 עריכה:  ג'ו הוטשינג, דיוויד ברנר 
 שחקנים ראשיים:  טום קרוז   קירה סדג'וויק   ריימונד ג'. בארי   קרוליין קאווה   ג'רי לוין   פרנק ווליי   וילם דפו
 מוזיקה:  ג'ון ויליאמס
 צילום:  רוברט ריצ'רדסון
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  סרטי יוניברסל 
 חברה מפיצה:  סרטי יוניברסל
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  20 בדצמבר 1989
 משך הקרנה:  145 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית   ספרדית
 סוגה:  סרט מלחמה, סרט ביוגרפי, סרט דרמה, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 הכנסות באתר מוג'ו:   bornonthefourthofjuly
 פרסים:  פרס אוסקר לעריכה הטובה ביותר (ג'ו הוטשינג, דיוויד ברנר)  פרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (אוליבר סטון)  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נולד בארבעה ביולי (באנגלית: Born on the Fourth of July) הוא סרט קולנוע אמריקני משנת 1989 המבוסס על האוטוביוגרפיה רבת המכר של החייל רון קוביק, שנלחם במלחמת וייטנאם, הקרויה גם היא "נולד בארבעה ביולי". בסרט וילם דפו מגלם את צ'ארלי, וטום קרוז מגלם את קוביק וזכה על כך בפרס גלובוס הזהב.
אוליבר סטון, שהיה בעצמו חייל שנלחם בווייטנאם, כתב את התסריט ביחד עם קוביק וביים והפיק את הסרט. סטון רצה לצלם את הסרט בווייטנאם, אך בגלל היחסים הטעונים בין וייטנאם לארצות הברית, הסרט צולם בפיליפינים. "נולד בארבעה ביולי" הוא חלק מה"טרילוגיה" של אוליבר סטון על מלחמת וייטנאם לצד "פלאטון" ו"שמיים וארץ".
הסרט זכה בשני פרסי אוסקר על הבימוי הטוב ביותר ועריכת הסרט הטובה ביותר, וכן בארבעה פרסי גלובוס הזהב.
עלילה

קוביק הוא נכה מלחמה מווייטנאם שהפך למשותק בפלג גופו התחתון ואיבד את כושרו המיני. מעבר לזאת הוא אחוז ברגשות אשם משום שמידע שגוי שנתן לו המפקד שלו גרם לו להרוג את אחד מחבריו לנשק ומשום שהגישה המיליטנטית הקיצונית של מפקדיו גרמה לו להתאכזר אל אוכלוסייה אזרחית.
קוביק שהתגייס לצבא מתוך אהבת מולדת ומתוך שאיפה להיות גיבור ולהגיע להגשמה עצמית, מורד בערכי החברה, מנתק את הקשר עם משפחתו בעלת הערכים הוויקטוריאנים והופך לפעיל פציפיסטי.
ראו גם

לא שם זין
שאול צירלין

| --- | --- |

 לידה:  1960 (בן 64 בערך) קריית אתא, ישראל 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 שפה מועדפת:  עברית 
 
שאול צירלין (נולד ב-1960) הוא זמר ישראלי. התפרסם בזכות השיר "סוכר", שאותו כתב והלחין.
נעוריו ותחילת דרכו

שאול צירלין נולד בכפר אתא (כיום קריית אתא). כעבור שנתיים עקר עם הוריו ואחיו לשכונת גבעת אולגה שבחדרה, ומשם לחדרה. בגיל 15 עבר לקיבוץ אושה הסמוך לקריית אתא, ושנתיים וחצי אחר כך פרש מהלימודים. כעבור כמה חודשים התגייס. תחילה פנה לצנחנים, אולם בהמשך עבר ליחידה מודיעינית המפעילה מכשירי מכ"ם, שם הלחין את שירו הראשון, שנכתב באנגלית. כשהשתחרר, ב־1980, עבד כפקיד טכני בתחנת הכוח בחדרה. כעבור שנה יצא לבדו לטיול רכבות באירופה, עם תרמיל וגיטרה. במהלך הנסיעות הארוכות חיבר והלחין פזמונים נוספים.
קריירה מוזיקלית

שאול צירלין החל את הקריירה המוזיקלית בגיל 21 (בשנת 1980) כשהופיע בבארים מלווה את עצמו בגיטרה כשהוא שר משיריו ומשירי אחרים. תחילה ניסה את מזלו בהולנד ובגרמניה, שם הופיע עם שירים של אלביס פרסלי וג'ון דנוור, או עם מוזיקה מקורית שכתב. אחרי מספר חודשים בחו"ל חזר לארץ. בהמשך דרכו פגש בנחצ'ה היימן וחבר אליו לכמה שנים כזמר אורח בערבי הזמר של היימן כשהוא ממשיך ליצור ולהעלות משיריו לבמה וכן שר משיריו של נחצ'ה ואחרים. במסגרת זו אף השתתף בקליפ השיר "אנשי הגשם" בשנת 1983 יחד עם חני ליבנה ומשה דץ מלהקת "חופים".
בשנת 1989 הקליט את אלבומו הראשון, שנקרא על שם אחד השירים בו, השיר "סוכר". שיר זה הפך ללהיט ענק בשנה זו ולאחריה, ועד היום צירלין מזוהה עמו. השיר "דייגים" מתוך האלבום, הפך גם הוא ללהיט ריקודי עם, ואף "מולדת 87" הפך ללהיט והושמע לא מעט. ב-1991 הוציא את אלבומו השני "תודה לחיים" ובו השיר "החיים הם יין". ב-1993 צירלין הוציא את אלבומו השלישי "אביב אהבה" שמתוכו בלט דואט עם עינת שרוף בשם, "אל המים".
ב-1999 הוציא צירלין את אלבומו הרביעי "אהבה חיוך ויין" בסגנון בלקני אישי. ב-2002 הוציא את השיר "אדמתי אדמתך". שיר זה מדבר על השלום המיוחל עם שכנינו הפלסטינים. שירים נוספים משלו, שהוקלטו ויצאו למדיה שלא במסגרת אלבום הם "אהבה צוענית", "אהבי אלי", "אותך וקפה" (שלושתם הושמעו בהזדמנויות רבות ונחשבו כ"שיר השבוע ברשת ג'") ו"תאומים" שלא זכה להשמעות רבות.
בשנים 2015-2016 קיים שיתוף פעולה מוזיקלי עם אורי מיילס שלקח על עצמו את תפקיד מנהלו המוזיקלי, וליווה אותו בהופעה "נדודי אהבה". למופעו הצטרף הגיטריסט יואב קציר. בשנים האחרונות מוסיף צירלין על פעילותו האמנותית, ובנוסף לכתיבת שירים ולחנים הוא כותב גם פואטיקה [דרושה הבהרה]. צירלין נוהג להופיע בעיקר במתכונת של קופה פתוחה. כזמר ויוצר מקורי לחלוטין בחר לו את הדרך הארוכה והקשה, כשאינו נעזר בשום גוף מסחרי.
חיים פרטיים

צירלין רווק, אב לילד וחי באבירים.
בפברואר 2017 אובחן צירלין כחולה באי-ספיקת כליות, טופל בדיאליזה והמתין להשתלת כליה. בספטמבר 2021 עבר השתלת כליה.
דיסקוגרפיה

"שאול צירלין" (1987)
"סוכר" (1989)
"תודה לחיים" (1990 / 1991)
"אביב אהבה" (1993)
"בקושי ח"י - תמצית השירים 1984–1994" (1995) - אוסף
"אהבה חיוך ויין" (1999)
"שאול צירלין - עשרים שנה 1989–2002" (2011) - אוסף
הערות שוליים

↑  "החיים לא סוכר | ישראל היום". ישראל היום. נבדק ב-2018-03-24.
↑  שאול צירלין הזמר שאחראי על השיר "סוכר" חולה מחלת הכליות  mynet חדרה, ג'ני אלעזרי, 19 בנובמבר 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007499218405171
מצוות לאו להנות נתנו

מצוות לאו להנות נתנו הוא כלל המובא בתלמוד ובהלכה, המלמד שההנאה הנגרמת עקב קיום מצווה, איננה נחשבת הנאה מבחינה הלכתית, ולכן אדם יכול ומחויב לקיים מצווה על אף שהדבר כרוך באיסור הנאה, למשל אדם שאסר על עצמו כל הנאה משופר, מותר לו לקיים מצוות שמיעת תקיעת שופר בראש השנה, שכן "מצוות לאו ליהנות ניתנו". לדעת המהר"ל, כלל זה מלמד על יחס היהדות למצוות שהם כ'גזירות מלך' ולא כציוויים מוסריים בלבד.
ביאור

איסור הנאה הוא איסור שמחמתו נאסר על האדם להנות מחפץ או אדם מסוים. איסור זה יכול שיחול מאליו, (לדוגמה חמץ בפסח,  ערלה), ויכול שיחול כתוצאה מפעולה שהאדם נקט (לדוגמה הקדש, נדר).
כל שימוש ומילוי רצונו של האדם נחשב להנאה: בין שימוש פיזי בגוף החפץ, ובין שימוש כלכלי (אפילו פריעת חוב).אך היות שמצוות לאו להנות נתנו, אין איסור לקיים מצווה בחפץ האסור.
מקור

בתלמוד במסכת ראש השנה (דף כ"ח, עמוד א') מובא שבתחילה סבר רבא שיש לפסול תקיעות שופר שנעשו בשופר האסור בהנאה, אך לאחר מכן חזר בו והכשיר בנימוק ש'מצוות לאו להנות נתנו'. כלל זה מובא פעמים רבות בתלמוד ובפוסקים ואף נפסק להלכה.
נימוקים

בראשונים כתבו מספר טעמים לבאר כלל זה:
לדעת רש"י: המצוות לא נתנו לישראל לשם הנאה, "אלא לעול על צואריהן נתנו".
לדעת הרשב"א: המצוות מביאות לאדם שכר בעולם הבא ואין הדבר נחשב להנאה האסורה.
הסתייגויות

כאשר ישנה הנאה נוספת הנלוות לקיום המצווה, אין ההיתר חל. למשל: טבילת מצווה במים קרים, או קבלת הזאה ממי חטאת, בימות הקיץ, ההנאה מצינון הגוף איננה מותרת אגב קיום מצוות הטבילה.
יש מחלוקת אם היתר זה הוא לכתחילה או בדיעבד, שכן אולי נחשב כמצווה הבאה בעבירה.
בחפצים שההלכה מחשיבה אותם כאילו אינם (כתותי מכתת שיעוריה), למשל איסורי הנאה המחויבים בשריפה, מאחר שבמקרה זה נחשב אותו החפץ כשרוף, לא חל כלל זה. וכן במצוות שלצורך קיומן יש חיוב ב'שיעור' מסוים (לולב לדוגמה) החפץ פסול לקיום המצוה.
מצוות תלמוד תורה: יש מהאחרונים שכתבו שאף במצוות שבהן עיקר מהות המצווה היא ההנאה לא חל כלל זה. על פי זה כתבו שלצורך קיום במצוות תלמוד תורה אסור להשתמש בחפצים של איסורי הנאה. שכן כחלק ממצוות תלמוד תורה הוא שמחת לב הנובעת מכך. יש החולקים וסוברים שאף מצוות תלמוד תורה איננה נחשבת כהנאה, משום שיש לחלק בין 'הנאה רוחנית' לבין 'הנאת הגוף' ובתלמוד תורה אין הנאה פיזית לדבריהם הותרה אמירה לגוי בשבת לצורך קיום מצוות תלמוד תורה.
ראו גם

איסור הנאה
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ח, עמוד א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר זמנים, הלכות שופר וסוכה ולולב, פרק א', הלכה ג'
↑  תפארת ישראל פרק ו'. על פי ביאור רש"י.
↑  שער המלך הלכות לולב פ"ח תלה זאת במחלוקת גדולי הראשונים
↑  תלמוד בבלי, מסכת ראש השנה, דף כ"ח, עמוד א'
↑  ממון הנמצא בעיר הנדחת
↑  ההבנה הפשוטה בדברי הט"ז (יו"ד סימן רכא ס"ק מ"ג) היא משום שיש הנאה נלווית. אך האגלי טל מסביר אחרת
↑  ספר פני אריה סימן מ"ז.
↑  ראו ילקוט יוסף שבת סימן רע"ו, ס"ק א
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
דבר העובדים בארץ ישראל

ערך זה עוסק באתר חדשות שהוקם בשנת 2016. אם התכוונתם לעיתון ארץ ישראלי שפעל בשנים 1925–1996, ראו .
| --- | --- |

 סוג:  עיתונות מקוונת
 סלוגן:  אתר החדשות החברתי של ישראל
 תקופת הפעילות:  7 ביוני 2016 – הווה (8 שנים)
 בעלות:  הסתדרות העובדים הכללית החדשה
 שירותים עיקריים:  חדשות, פובליציסטיקה
 http://www.davar1.co.il/
 
דבר העובדים בארץ ישראל, שנקרא קודם לכן דבר ראשון, הוא אתר חדשות ופובליציסטיקה בבעלות ובהוצאה לאור של הסתדרות העובדים הכללית החדשה. האתר נקרא על שמו של עיתון ההסתדרות "דבר" אשר נסגר בשנת 1996, ובימיו האחרונים נקרא "דבר ראשון". השקפות האתר הן סוציאליסטיות וציוניות. האתר החל לפעול ביוני 2016, נסגר למספר שבועות באפריל 2019 ועלה לאוויר בשמו החדש ב-1 במאי 2019.
האתר מבקר תכופות את תפיסת העולם הנאו-ליברלית, ומעודד מדיניות כלכלית-חברתית סוציאל-דמוקרטית של מדינת רווחה. בסיקור באתר מושם דגש על התאגדויות אנושיות בכלל, ועל התאגדויות עובדים בפרט ועל סוגיות הנוגעות בזכויות עובדים. כאתר בבעלות ארגון עובדים, ביקש האתר להוות חלופה תקשורתית שאינה נשלטת על ידי בעלי הון. בין תחומי הסיקור של האתר: כלכלה, עבודה, רווחה, בריאות, תשתיות, חינוך, ביטחון, חדשות חוץ, ספורט - בדגש על ספורט נשים ונכים ועוד. האתר על פי רוב נוקט עמדה תומכת כלפי הסתדרות העובדים הכללית.
עורכו הראשי של האתר הוא טל כספין. מנכ"לית החברה היא שרית פרידמן. עם כותביו הבולטים נמנים בין היתר ניצן צבי כהן ודוד טברסקי. מרבית הכתבים באתר הם פעילי התנועה החינוכית דרור-ישראל, שעברו הכשרה עיתונאית.
דבר ראשון

אתר 'דבר ראשון' עלה לאוויר ב-7 ביוני 2016, לאחר קרוב לשנה של הכנות והכשרת קבוצת הכתבים. האתר העיד על עצמו עם הקמתו כי ערכיו הם שאיפה לצדק חברתי ולשוויון, ואמונה בציונות ובמדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית. עם זאת האתר מבקש להביא לידי ביטוי מנעד של השקפות עולם, ולהיות מחויב לכללי האתיקה העיתונאית. מיום הקמתו ועד תחילת שנת 2018 היה יניב כרמל העורך הראשי באתר. החל מ-1 בינואר 2018 נכנס לתפקיד שי ניב.
במהלך הבחירות בהסתדרות ב-2017, נמתחה עליו ביקורת בטענה כי הביע תמיכה ביו"ר המכהן אבי ניסנקורן בהתמודדותו מול שלי יחימוביץ' על תפקיד היו"ר. ב-8 באפריל 2019, יום לפני הבחירות לכנסת ה-21, נסגר אתר "דבר ראשון" בהוראת יושב ראש ההסתדרות, ארנון בר-דוד. עורך האתר שי ניב התפטר, ורמז כי הסרת האתר מהאוויר נגרמה בעקבות כתבות ביקורתיות שפרסם כנגד משה כחלון.
דבר העובדים בארץ ישראל

ב-1 במאי 2019, כשלושה שבועות לאחר סגירת האתר, הוא נפתח מחדש באותו URL, ועם מרבית צוות הכותבים הקודם תוך שינוי שמו ל"דבר העובדים בארץ ישראל" והחלפת העורך הראשי. האתר תיאר את השינוי שעבר:
לאחר תהליך בחינה וארגון מחדש שערכה ההסתדרות לאתר החדשות שבבעלותה, הוחלט למקד את האתר בסיקור תוכני הליבה של העבודה המאורגנת והאדם העובד בישראל. "דבר העובדים בארץ ישראל" יביא לקדמת הבמה את זרם חייהם של העובדים והעובדות בישראל ויסקר את פועלם בחיי היום יום ובמקומות העבודה, בארגונם, במאבקיהם ובהישגיהם. האתר גם יתמודד עם המגמות הכלכליות המבקשות להדיר חלקים נרחבים מהחברה הישראלית.
באוקטובר 2019 השיק האתר גם מהדורה אנגלית תחת השם Davar - workers society and economy in israel (דבר - עובדים, חברה וכלכלה בישראל), ובינואר 2020 השיק מהדורה ערבית תחת השם دڤر - صوت العمال في إسرائيل (דבר - קול העובדים בישראל). עוד הושק בסוף ינואר 2020 גם מגזין מודפס רבעוני מבית דבר העובדים.
בדצמבר 2020 נכנס האתר לרשימת מאה האתרים הניצפים בישראל, בהתאם למדד אלכסה.
בפברואר 2021 השיק האתר עיצוב חדש לעמוד הבית שלו, במסגרתו הוחזר סמליל האתר לצבעי השחור לבן שאפיינו את עיתון דבר המודפס בעבר. העיצוב החדש של האתר, שנעשה על ידי חברת RGB-Media, הפך את דף הבית לדינמי ומודולרי יותר, כך שיציג יותר כתבות בהתאם ל'מתחמי הסיקור' הנוגעים לנושאי הליבה השונים של האתר, תוך מתן הדגשה רבה יותר לכתבות המגזין.
לקריאה נוספת

דני ואזנה, מאוגדים - התחדשות העבודה המאורגנת בישראל, הוצאת שחקים 2017. עמ' 422 (שובו של עיתון "דבר" - קולות מן העבר)
הערות שוליים

↑  אל קוראינו, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 6 ביוני 2016
↑  דבר ראשון, באתר "דרור ישראל" (בארכיון האינטרנט), 8 ביוני 2016
↑  אודות אתר דבר ראשון
↑  שי ניב מונה לעורך הראשי של 'דבר ראשון', באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 בינואר 2018
1 2   נתי טוקר, יום לפני הבחירות: ההסתדרות הורידה מהאוויר את אתר "דבר ראשון", באתר TheMarker‏, 9 באפריל 2019
1 2  קול לעובדים ולעובדות, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 1 במאי 2019
↑  המהדורה האנגלית
↑  لأول مرة: ينشر موقع الأخبار "دڤر" التابع للهيستدروت نسخة باللغة العربية, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 8 בינואר 2020
↑  קריאה מהנה: מגזין מודפס חדש מבית 'דבר', באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 23 בינואר 2020
↑  אמזון: אתר החדשות ״דבר״ הוא אחד מ-100 האתרים הגדולים בישראל, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 24 בדצמבר 2020
↑  אתר החדשות ״דבר״ מתחדש, באתר דבר העובדים בארץ ישראל, 22 בפברואר 2021
| דגל ישראל אתרי חדשות בישראל |
| --- | --- | --- |
| אקטואליה | דבר העובדים בארץ ישראל • דיגיטל 14 • כאן דיגיטל • הארץ • המקום הכי חם בגיהנום • וואלה • זמן ישראל • חדשות 0404 • חדשות 13 • ישראל היום • ynet • כאן חדשות • מאקו • מגפון ניוז • מידה • מעריב אונליין • News1 מחלקה ראשונה • N12 • עכשיו 14 • רוטר.נט • שיחה מקומית •  שקוף • i24 News |  |
| המגזר הדתי והחרדי | בחדרי חרדים • המחדש • הקול היהודי • חרדים10 • כיכר השבת • כיפה • סרוגים • ערוץ 7 • JDN |  |
| המגזר הערבי | א-סנארה • אל-ערב • פאנט • בוקרא תקשורת |  |
| בידור ופנאי | חורים ברשת • ישראל בידור • פנאי פלוס • Xnet |  |
| מדע וטכנולוגיה וגיימינג | הידען • מזבלה • Geektime • HWzone • GamePro • Vgames |  |
| שונות | ביזפורטל • תיק דבקה • WDG • ONE • GoGay |  |
סמליל האתר בשמו הראשון
סמליל האתר לאחר פתיחתו המחודשת
צילום מסך של "דבר העובדים בארץ ישראל"
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
גיליון מודפס מיוחד של דבר ראשון, לכבוד ועידת הסתדרות המעו"ף ה-17
מגזינים של דבר 2020
פונקציית תקרה

הגרף של פונקציית תקרה
פונקציית התקרה מחזירה לכל מספר ממשי  x את המספר השלם הקטן ביותר שגודלו אינו קטן מ- x. הפונקציה מסומנת
דוגמאות:  \lceil 2.7\rceil =3,\lceil -2.1\rceil =-2,\lceil -2\rceil =-2.
תכונות

\lceil x\rceil =-\lfloor -x\rfloor  כאשר  \lfloor x\rfloor  פונקציית הרצפה
\lfloor x\rfloor \leq x\leq \lceil x\rceil
\lceil x\rceil -1<x\leq \lceil x\rceil
\lceil x\rceil =x אם ורק אם  x הוא מספר שלם
\lfloor 0.5k\rfloor +\lceil 0.5k\rceil =k כאשר  k מספר שלם
ראו גם

פונקציית הערך השלם
עיגול (אריתמטיקה)
לקריאה נוספת

Ronald Graham, Donald Knuth, Oren Patashnik, Concrete Mathematics: A Foundation for Computer Science, Addison-Wesley, 1994, pp. 67-101
הוראסיו קארטס

הוראסיו מנואל קארטס חארה (בספרדית: Horacio Manuel Cartes Jara; נולד ב-5 ביולי 1956, אסונסיון) הוא איש עסקים ופוליטיקאי פרגוואי. כיהן כנשיא פרגוואי בשנים 2013–2018.
ראשית חייו

קארטס נולד בשנת 1956 כשלישי בין 4 אחים. אביו של קארטס, רמון טלמו קארטס לינד, היה בעלים של חברה קטנה למטוסי ססנה.
בנעוריו למד קארטס במכללה הגרמנית "גתה", במכללה הבינלאומית ובמכללה הישועית "כריסטו ריי" באסונסיון. אחר ביום לימודיו במכללה הוא למד מכונאות מטוסים בבבית הספר -Powerplant Spartan School of Aero בטולסה, אוקלהומה בארצות הברית, והשתלמות במטוסי ססנה בויצ'יטה, קנזס.
בעולם העסקים

כשחזר לפרגוואי, פתח עסק לממכר חלקי חילוף למטוסים, ומאוחר יותר חברה למכירת מוצרי משק. בשנת 1985 נידון למאסר על סחר מטבעות. בשנת 1986 הוא פתח חברה להחלפת כספים בשם "אממביי". החברה גדלה והפכה מאוחר יותר, בשנת 1992, לבנק בשם זהה, כיום בשווי של כ-333 מיליון דולרים. בשנת 1994 הפך לבעל מניות בחברת הטבק Tabacalera del Este SA, בעלת מותג הסיגריות "פלרמו" וכעבור שנתיים הקים את חברת Tabacos del Paraguay SA. ב-2001 רכש את חברת המשקאות Licoreria Acosta שהפכה ל-Bebidas del Paraguay, יצרנית המשקאות "פאלפ" ו"פורו סול" ומשווקת של מספר מותגים בינלאומיים. במשך השנים הבאות הקים קארטס מספר רב של חברות, המאוגדות בקבוצה הנושאת את שמו - קבוצת קארטס.
קארטס נכנס גם לזירת עסקי הספורט ובשנת 2001 הפך ליושב ראש מועדון הכדורגל "ליברטד" (Club Libertad). בעת ניהולו זכה המועדון 4 פעמים באליפות, כמו כן בשנת 2006 עלה לחצי הגמר של גביע "ליברטאדורס סנטנדר". קארטס היה גם לראש ועדת הבחירה של איגוד הכדורגל של פרגוואי. בעת כהונתו בתפקיד עלתה נבחרת פרגוואי בשנת 2010 לרבע הגמר גביע העולם בכדורגל
הוראסיו קארטס היה בעבר נשוי למריה מונטניה, שממנה התגרש, ונולדו לו שלושה ילדים: חואן פבלו, סופיה ומריה סול.
קריירה פוליטית

עד לשנת 2009 קארטס לא היה מעורב כלל בפוליטיקה, ואף לא היה רשום בפנקס הבוחרים. בשנת 2009 הצטרף למפלגת הימין-מרכז "קולורדו", תוך הצהרה שמטרתו היא למנוע את הסחפותה של פרגוואי לגל השמאלני המתחולל בדרום אמריקה. הוא הפך במהרה למועמד מוביל במערכת הבחירות של שנת 2013. הוא זכה, בין השאר, לתמיכתו של ניקנור דוארטה פרוטוס, נשיא פרגוואי לשעבר.
הקמפיין התבסס על הבטחות לפיתוח פרגוואי מבחינה כלכלית, משיכת משקיעים זרים ומודרניזציה של התעשייה.
במהלך הקמפיין, הצהיר קארטס מספר הצהרות הומופוביות, בין השאר אמר כי הוא יירה לעצמו באשכים, אם יתברר כי אחד מילדיו הוא הומוסקסואל.
נבחר ב-21 באפריל 2013 למשרת נשיא פרגוואי, מטעם מפלגת "קולורדו" (או בשמה הרשמי: התאחדות הרפובליקאים הלאומיים) ברוב של 45.8% מהקולות. באוגוסט 2013 נכנס לתפקידו וכיהן בו חמש שנים. בהתאם לחוקת פרגוואי נמנע ממנו לרוץ לכהונה נוספת בנשיאות, והחליף אותו בתפקיד בן מפלגתו מריו אבדו בניטס.
בעקבות החלטת נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ להעביר בשנת 2018 את שגרירות ארצות הברית בישראל מתל אביב לירושלים, גם הנשיא קארטס החליט להכיר בירושלים כבירתה של ישראל. ב-21 במאי 2018 התקיים טקס חנוכת שגרירות פרגוואי בירושלים, השוכנת בשכונת מלחה, בהשתתפותם של נשיא פרגוואי קארטס, ראש הממשלת ישראל בנימין נתניהו, ואישים נוספים. כמחוות תגובה על כך החליטה ישראל לפתוח מחדש שגרירות בפרגוואי, שנסגרה בעבר מסיבות כלכליות. יורשו של קארטס בתפקיד, אבדו בניטס, הפך בספטמבר 2018 את ההחלטה והודיע כי יחזיר את שגרירות ארצו ל"תל אביב" (בפועל להרצליה). קארטס גינה את הצעד הזה.
ביום העצמאות ה-71 של מדינת ישראל הוא נכח בקהל בטקס הדלקת המשואות וישב לצידו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו.
הערות שוליים

↑  איתמר אייכנר וסוכנויות הידיעות, פרגוואי הודיעה על החזרת השגרירות לת"א; נתניהו סוגר את השגרירות, באתר ynet, 5 בספטמבר 2018
↑   טקס הדלקת המשואות בהר הרצל | התשע"ט - 2019, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1164462865  ISNI: 0000 0004 4878 7033  LCCN: n2015022506  SUDOC: 19527069X  VIAF: 315943878   WorldCat (עם VIAF): 315943878
דוד גינצבורג (כימאי)

| --- | --- |
דוד גינצבורג בשנות ה-70 של המאה ה-20
דוד גינצבורג בשנות ה-70 של המאה ה-20
 לידה:  5 בספטמבר 1920 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  9 במרץ 1988 (בגיל 67) 
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית 
 מקום מגורים:  ארצות הברית, ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת ניו יורק  אוניברסיטת קולומביה  הסיטי קולג' של ניו יורק 
 מוסדות:  סורבון  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 פרסים והוקרה:  פרס ויצמן (1954),  פרס רוטשילד (1965),  פרס ישראל למדעים מדויקים (1972)
 תרומות עיקריות
 חלוץ בשטח המחקר של כימיה אורגנית סינתטית
 
דוד גינצבורג (באנגלית: David Ginsburg;‏ 5 בספטמבר 1920 – 9 במרץ 1988) היה כימאי ישראלי, חלוץ בשטח המחקר של כימיה אורגנית סינתטית, פרופסור לכימיה בטכניון, שבו גם מילא תפקידי מִנהל בכירים. חתן פרס ישראל למדעים מדויקים (1972).
ביוגרפיה

גינצבורג נולד בשנת 1920 בעיר ניו יורק שבארצות הברית. אביו היה המשורר והסופר שמעון גינצבורג ודודיו (אחֵי אביו) היו המתרגם פסח גינזבורג והפרופסור למתמטיקה יקותיאל גינצבורג. בילדותו עלה לארץ ישראל, ולמד בגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב (1933–1937). לאחר שסיים את לימודיו התיכוניים החל בלימודי תואר ראשון באוניברסיטה העברית, אך במהלכם שב לניו יורק. הוא סיים תואר בוגר במדעים בסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1941, ובשנה שלאחר מכן קיבל תואר מוסמך באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1947 סיים לימודי דוקטורט בכימיה באוניברסיטת ניו יורק. שנה לאחר מכן שב לישראל והצטרף כחוקר למכון ויצמן. בשנת 1954 הוזמן להתמנות לפרופסור בטכניון.
בתחום המחקר היה גינצבורג בעל מוניטין בינלאומי ותרם תרומה מרכזית לפיתוח הכימיה האורגנית הסינתטית. מחקרו על הסינתזה המוחלטת של מורפין זכה לפרסום עולמי והביא להרחבת הפעילות בחקר המבנה של חומרי טבע. עבודותיו תרמו לביו-סינתזה של אלקלואידים ובידוד חומרים פיזיולוגים. תרומות חשובות נוספות מעבודתו כוללות את המחקרים הראשונים בפרופלנים, וכן יישום שיטות פיזיקליות (דוגמת ספקטרוסקופיה מסות) לחקר מבנה חומרי טבע מסובכים.
במהלך שנות עבודתו היה גינצבורג פרופסור אורח במכונים מדעיים בעלי שם, בהם אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת אוקספורד, אוניברסיטת קיימברידג', אוניברסיטת ברנדייס, אוניברסיטת פריז ומכון מקס פלאנק בהיידלברג.
בטכניון מילא שורה של תפקידים מנהלתיים: משנה לנשיא לענייני מחקר (1959–1960), נשיא הטכניון בפועל (1961–1962), דקאן הסטודנטים (1962–1964) ומשנה לנשיא לענייני פיתוח (1965–1966).
גינצבורג הוא חתן פרס ויצמן למחקרים במדעים מדויקים (1954), פרס רוטשילד (1965) ופרס ישראל למדעים מדויקים (1972). כמו כן היה נשיא אגודת הכימיה בישראל וחבר הנהלת המועצה הלאומית למחקר ולפיתוח, ועמד בראשה בשנים 1961–1962. גינצבורג נבחר לחבר האקדמיה הישראלית למדעים (1976) וכן לאגודות הכימיה של יפן, של אנגליה, של שווייץ ושל ארצות הברית.
חיים אישיים

היה נשוי לחמדה. אב לשתי בנות: יונינה אלסטר ופרופ' שמעונה גינצבורג, פרופסור חבר בגמלאות במחלקה למדעי הטבע והחיים באוניברסיטה הפתוחה.
התגורר בחיפה.
ספריו

The Opium Alkaloids: Selected Topics, New York: Interscience Publishers, 1962.
Propellanes: Structure and Reactions, Weinheim: Verlag Chemie (Monographs in Modern Chemistry, v. 7), 1975.
Propellanes: Structure and Reactions: sequel I (July 1975-December 1980), Haifa: Technion-Israel Institute of Technology, Department of Chemisty, 1981. (הספר הוא המשך לספר בשם זה שהופיע בוויינהיים ב-1975; מובאים בו מאמריו שפורסמו בין 1 ביולי 1975 ל-31 בדצמבר 1980)
לקריאה נוספת

Mordecai B. Rubin, 'In Memoriam: David Ginsburg, 1920–1988,' Israel Journal of Chemistry 29,2-3: Special Issue: Stereochemistry (1989), 127–129. (המאמר, Wiley Online Library)
הערות שוליים

↑  על הפקולטה לכימיה (היסטוריה, תחומי עניין וכו'). באתר הטכניון
↑  סיפורה של פקולטה, מגזין הטכניון, באתר הטכניון, עמוד 19
↑  הזוכים בפרס ויצמן עד כה, באתר עיריית תל אביב
↑  פרס רוטשילד תשע"ו, באתר יד הנדיב
↑  ד"ר מירה קיפניס, פרס ישראל בכימיה, באתר מכון ויצמן
↑  פרופ' דוד גינצבורג, באתר האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים
מפרסומיו:
The Problem of Morphine Synthesis, Bulletin on Narcotics, 1956/01/01
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270698705171  BIBSYS: 90170447  CiNii: DA05766358  GND: 172114489  LCCN: n50033427  NDL: 00847017  NKC: skuk0000478  NTA: 072225181  RERO: 02-A003297897  SUDOC: 108902234  VIAF: 10389205   WorldCat (עם VIAF): 10389205
רוח צפונית

.
| --- | --- |

 סוגה:  דרמת מתח
 יוצרים:  עמית כהן   אסף ברנשטיין   דניאל שנער
 שחקנים:  אלישע בנאי   לוסי איוב   יניב ביטון   מיכאל אלוני    מיכל עוזיאל   נמרוד הוכנברג
 ארץ מקור:  ישראל ישראל
 שפות:  עברית
 מספר עונות:  1 
 מספר פרקים:  8
 הפקה
 מפיק:  יואב גרוס
 שידור
 רשת שידור:  HOT
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רוח צפונית היא סדרת טלוויזיה מסוגת דרמת מתח שיצרו עמית כהן, דניאל שנער ואסף בורשטיין, ובבימויו של האחרון. הסדרה החלה את שידוריה ב-2024 ב-HOT.
עלילה

עלילת הסדרה היא סיפור מתח חובק עולם, המציג כיצד עלולה מדינת ישראל להיקלע לסכסוך אלים שיגרור אליו באפקט פרפר את כל המזרח התיכון. עלילת הסדרה עוברת בין סיכול טרור ברחבי העולם, חטיפות, הברחות טילי קרקע-קרקע לא-קונבנציונליים וטכנולוגיות ריגול וסייבר עתידניות ומסוכנות. הסדרה מתארת חבורה של חיילים ביחידת 8200 שירות המתנהל כולו בעולם טכנולוגי, כשבראשה מערכת בינה מלאכותית בשם "בעלת האוב", שספק אם היא שולטת בהם או הם שולטים בה. בסדרה סדרה נרחבת של דמויות ובראשן: אמיר קצין מודיעין שמנסה לעצור אסון ביטחוני המאיים לגלוש למלחמה כוללת; אחיו דואי, הייטקיסט מסתורי, שחוזר לישראל אחרי שנים של היעדרות; וסודרי קצינה מבריקה שמובילה את מכונת המודיעין האימתנית, אך צריכה להתמודד עם טעות קטלנית שעשתה. השלושה מנהלים מערכת יחסים מורכבת, יצרית ורעילה. ההסלמה הצבאית מעצבת ומגדירה מחדש את היחסים בין הדמויות, ומחברת בין האישי לבין הביטחוני. הסדרה עוסקת בנעשה מאחורי הקלעים ביחידה 8200.
שחקנים ודמויות

רס"ן (במיל') דוד "דואי" בן ארי (מיכאל אלוני) – אחיו של אמיר, הקב"ר הראשי לשעבר, הייטקיסט שחזר לארץ לעזור לאחיו.
סרן אמיר בן ארי (אלישע בנאי) – קצין במדור חזבאללה של יחידה 8200, פקוד של עדי, בקשר רומנטי איתה.
רס"ן עדי סודרי (לוסי איוב) – קצינה ביחידה 8200, קב"רית ראשית, המפקדת של אמיר, בקשר רומנטי איתו.
תא"ל אלבז (יניב ביטון) – מפקד יחידת 8200.
סמל צבי (אלעד גיטלמכר) – חייל חרדי במדור סייבר ביחידה 8200.
סמל ניבי (מור דמרי) – חיילת במדור סייבר ביחידה 8200.
רס"ן רעות שפר (יעל איתן) – קצינה וראש מדור סייבר ביחידה 8200.
סרן רועי סבג (נמרוד הוכנברג) – קצין במדור חזבאללה ביחידה 8200, נהרג בפיצוץ מטען מוסלק בקולוסיאום בפרק הראשון.
רס"ם רונה (לונא מנסור) – נגדת במדור חזבאללה ביחידה 8200, פקודה של עדי.
סגן רונן (יובל שבח) - קצין במדור בנקאות ביחידה 8200.
מירב (מיכל עוזיאל) – אשת מבצעים של המוסד המוצבת בשלוחת ירדן.
קארין (דיאנה גולבי) – אשת מבצעים של מוסד, פקודה של מירב.
יניב (נבו קטן) – נגד בצה"ל נהג מכלית דלק צבאית.
דניאל (אהרון פארן) - סוכן מוסד.
5-אלפא רדוקטאז

5 אלפא רדוקטז (באנגלית: 5α-Reductases או 3-oxo-5α-steroid 4-dehydrogenases) הוא אנזים אשר נמצא בעיקר בבלוטת הערמונית, ואחראי על הפיכת טסטוסטרון לדיהידרוטסטוסטרון (DHT).
טסטוסטרון
דיהידרוטסטוסטרון
אנזים זה מופיע בשני סוגים:
סוג 1 משפיע על זקיקי השיער, דבר הגורם להתקרחות - נשירת שיער.
סוג 2 משפיע על בלוטת הערמונית וגורם להגדלה שפירה של הערמונית.
ראו גם

מחסור ב-5 אלפא רדוקטאז