עם עולם
אחרית דבר

העובדה כי מפגשם המטלטל של חברי "עם עולם" עם זרם המהגרים הגדול - שהביאם למסקנה בדבר נחיצותה של מגמת הפרודוקטיביזציה - מעידה על כך שהם הבינו לעומק את בעיית הקיום היהודי בתחום המושב, מעבר לפרעות הזמניות: כאוכלוסייה עירונית, סבלו היהודים יותר בתקופות משבר, והקיום הכלכלי שלהם התבסס על 'מקצועות אוויר' בלתי פרודוקטיביים ובלתי יציבים. הפרעות היוו זרז למגמה קריטית שהייתה נחוצה בלי קשר להתפרצותן. הדבר מאיר באור שונה את האידיאליזציה של "עם עולם": הייתה זו הגירה קולקטיבית לאמריקה, המאורגנת תחת אתוס שיתופי וחקלאי, שבא להציל את חבריה משכפול הקיום היהודי של תחום המושב - בעת שהיה זה על סף-רעב.
נהירתם של מאות אחר "עם עולם", גם אם עשו זאת רק בדרכי ההגירה מערבה, נבעה מתוך הדחייה הכפולה: הראשונה על רקע הקיום היהודי המעורער, כלכלית ופיזית, והשנייה על רקע אי-הצלחתו של הסוציאליזם הרוסי לחולל את תנועת המהפכה הנכספת. בימי הצאר הקמת קומונות הייתה מעשה חתרני, ומי שביקש להגשים את הרעיון שומה הייתה עליו לעזוב לארץ אחרת.
בציטוט שהביאה מרגלית שילה מדבריו הכנים של חיים חיסין, עולה כי ההתלבטות בין א"י לאמריקה טמנה בחובה מניע עומק נסתר: נערי האינטליגנציה היהודית-רוסית, בוגרי הגימנסיות והסטודנטים באוניברסיטאות, ראו באמריקה מחוז חפץ לשתי שאיפות סותרות: הקמת קומונות למספר מוגבל של שנים, וסיום הלימודים האקדמיים. בארץ ישראל אי אפשר היה להגשים את שתי השאיפות יחד, בשל מצבה הבלתי מתקדם של הארץ. באמריקה לעומת זאת, 'יתגשמו כל התקוות': לא צריך לבחור בין הקמת קומונה או בין סיום הלימודים - אפשר לעשות את שניהם גם יחד, בזו אחר זו. מנקודת מבט זו, הנחשפת מבלי משים בדבריו של חיסין, ההגירה האידאולוגית לאמריקה מסתירה שאיפה שהוסיפה והתקיימה בקרב חברי "עם עולם", חרף שאיפותיהם הקומונליות. גם טורטל מציינת כי האינטליגנציה היהודית-רוסית השליכה "אחרי גווה 'קריירות' ומעמד כלכלי איתן". במבחן התוצאה, השתלבו הצעירים הנלהבים במסגרות התעסוקה והאקדמיה האמריקניות, כאשר פרק הקומונה בחייהם חלף לו.
רעיונות שמיזגו תפיסות סוציאליסטיות ושאיפות יהודיות היו קיימות עוד קודם לשנות ה-80, אולם רק בסיטואציה כה משברית נולד ציבור שהיה מוכן לאמצן. התבוננות ב"עם עולם" תוך היפוך נקודת המבט, מלמטה למעלה, מראה כי לרעיונות הללו היה דורש – הם הרי לא הומצאו באביב 1881 – והיו מאות שהיו מוכנים לאמץ את אתוס העלייה לאמריקה, ולהקים בה מסגרות קומונליות, עירוניות וחקלאיות. הסוציאליזם הקומונלי באמריקה הכזיב בסופו של דבר; יעקב עובד ציין כי שנות ה-70 וה-80 של המאה ה-19 היו באופן כללי תקופה בלתי מוצלחת לניסיונות התיישבות שיתופית ברחבי ארצות הברית.
רוב רובם של שני המיליונים ושבע מאות אלף היהודים שהיגרו לארצות הברית בין 1924-1875 לא הלכו לעבוד בחקלאות. "עם עולם" והאתוס האגררי שלה דיברה למעטים, אולם היסוד הסוציאליסטי שלה יצר דפוסי התארגנות בקרב חבריה, שתורגמו לאחר מכן להקמתה של תנועת הפועלים היהודית בארצות הברית; חלק ניכר מחבריה הבולטים של "עם עולם" לקחו חלק בייסוד מסגרותיה של תנועת הפועלים היהודית האמריקנית. אנשיה נשאו את הקולקטיביזם שבהגירתם אל תוך החברה הפועלית היהודית, והשכילו להחדיר את היסוד הזה לקהילה היהודית בכללה, תוך מיזוג ייחודי של "סוציאליזם, לאומיות יהודית-עממית ודמוקרטיה אמריקאית".
| סניפי עם עולם בערי תחום המושב | חוגים בתחום המושב | אישים בולטים | הערות | קומונות שיתופיות שהוקמו בעיר | קומונות שיתופיות שהוקמו בספר | זמן קיום השותפות | זמן חיסול המושבה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קרמנצ'וג | חוג אחד לפחות הצטרף לקבוצת קייב של אוליניקוב | שמראיעויסקי, שאול סוקולובסקי (מנהיג החבורה שייסדה את בית לחם יהודה) | חוג שיתופי | ניו-יורק | בית לחם יהודה בדקוטה הדרומית, ספטמבר 1882: 32 רווקים וזוג אחד | 18 חודשים | 1885 |
| קייב | לפחות אחד | ניקולאי אוליניקוב (מנהיג החבורה), המשורר דוד אדלשטט | התפוררו מהר יחסית. הקבוצה השנייה בגודלה אחרי אודסה. דגלו בפרודוקטיביזציה אך לא בחיי קומונה. | ניו-יורק |  |  |  |
| וילנה | חוג בן 12 חברים הצטרף לקבוצת קייב בהגיעה לליברפול | אלכסנדר הרכבי, באריס כספע, סולומון מענאקער, אייב קאהאן (הגיע לברודי במאי 82') | הסניף של וילנה היה באוריינטציה סוציאליסטית מובהקת, והנהיג שיתוף בין חבריו. | ניו-יורק |  |  |  |
| באלטה | חלק הצטרפו לקבוצת קייב בדרך לברודי | אליעזר משביר (מנהיג) | התפוררו מהר יחסית. קבוצה לא שיתופית | ניו-יורק | רק אליעזר משביר חבר לייסוד בית לחם יהודה |  |  |
| חארקוב | לפחות אחד |  |  |  |  |  |  |
| אודסה | ארבעה | באקאל, הרדר ובאליע, פול קפלן | קבוצות במתכונת שיתופית. קפלן היה סוציאליסט מובהק - בתקנון שהנהיג נאסרה כליל כל עבודה שכירה, והודגש הצורך להציל מהפכנים רוסיים מסיביריה. | הארטפורד קונטיקט -(הגעת הקבוצות לנ"י - בין ינואר ליולי 1882) - 60 איש | ניו-אודסה באורגון, ינואר 1883. 70 חברים כעבור שנה | חמש וחצי שנים | מרץ 1887 |
| ניקולאייב | לפחות אחד | ספיוואקובסקי |  |  |  |  |  |
| סמילה | לפחות אחד |  |  |  |  |  |  |
| מינסק | לפחות אחד |  |  |  |  |  |  |
| ויטבסק | שניים |  |  |  |  |  |  |