stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אהרון גרשגורן
קריירה

גרשגורן הצטרף לראשונה למחלקת הנוער של מכבי חיפה בשנת 1958 בגיל 10. בשנת 1962 הוא התקדם לקבוצת הנוער, וב-1963 זומן לסגל נבחרת הנוער של ישראל ולקח עמה חלק במשחקי אליפויות אסיה לנוער בבנגקוק ובסיאול, ובחלקם אף שימש כקפטן הנבחרת. בנערותו הוא נחשב לשחקן התקפי, ששיחק רבות בעמדת החלוץ.
בשנת 1964, בגיל 16 בלבד, שיחק גרשגורן לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת של מכבי חיפה. עם הגעתו לבוגרים, מאמנו אברהם מנצ'ל פיתח אצלו את יכולת הקישור והתמיכה גם בהגנה. ב-1965 הוא ירד עם הקבוצה לליגת המשנה, אך בעונה שלאחר מכן חזר עמה לליגה הבכירה, תוך כדי שלקח תפקיד של שחקן מפתח בקבוצה ואף כבש שישה שערים במשחק כנגד הפועל קריית שמונה, מה שהפך אותו לשיאן כיבושי השערים במשחק אחד בתולדות המועדון. לאחר חזרתה של מכבי חיפה לליגה העליונה, היא הייתה מועמדת מספר פעמים לזכייה באליפות הליגה, אך כשלה בניסיונותיה לעשות זאת.
ב-1966 זומן גרשגורן לראשונה לנבחרת ישראל, אך לא זכה לדקות משחק. במחנה האימונים באתיופיה לקראת הנסיעה למונדיאל 1970 שנערך במקסיקו, התברר כי הוא פצוע. אף על פי שהתברר לבסוף כי הוא כשיר ונבדק מבחינה רפואית, הוא נפצע פעם נוספת במהלך אימון הנבחרת, ונאלץ להיעדר מטורניר גביע העולם. בכל השנים שנכלל בסגל הנבחרת, הוא לא השתתף באף משחק רשמי.
בשנת 1973 החל גרשגורן לעבוד הן כמורה לחינוך גופני בבית הספר התיכון "גימנסיה ביאליק" בחיפה, תפקיד אותו מילא עד סגירת בית הספר ב-1983 והן במסגרת היחידה לחינוך גופני בטכניון. כעבור שנה הוא פרש ממשחק פעיל והפך למאמנה של קבוצת הפועל נהריה. אף על פי כן, הוא חזר לשחק במכבי חיפה כעבור חצי שנה לאחר שהקבוצה ביקשה ממנו לחזור עקב הזדקקותה לעזרה במאבקיה בליגת המשנה, אליה ירדה שוב ב-1974. ב-1976 הוא עמד שוב בפני פרישה ממשחק, עקב פציעה בגיד אכילס שדרשה ממנו לעבור ניתוח יקר בגרמניה. על אף הספקות, הוא המשיך לשחק, ובסיום עונת 1977/1978 פרש סופית. קריירת המשחק שלו במכבי חיפה נמשכה 14 שנים.
בעונת 1980–1981 סיים גרשגורן לאמן את הפועל אפיקים והחל לאמן את הפועל טבריה בליגה הארצית. בשנת 1984 החל גרשגורן לאמן את הפועל חיפה, וב-1986 הוא חזר לשמש כמאמנה של הפועל טבריה, ולאחר מכן פרש מאימון.
גרשגורן נשוי לאילנה ואב ל-3 ילדים. הוא בעל תואר שני בחינוך (1995), ותואר דוקטור בחינוך גופני (2000). הוא מקיים חוגי כדורגל לילדים במועדון הספורט הוד הכרמל, וכן קייטנות. כמו כן, שימש בעבר כראש היחידה לחינוך גופני בטכניון.
הערות שוליים

↑  ה"מוזיאון הירוק" – ספר השיאים של מכבי חיפה באתר הרשמי של מכבי חיפה
↑  הסגל הארצי, מעריב 31 באוגוסט 1980
סטטלר ווולדורף

| --- | --- |

סטטלר (ימין) ווולדורף (שמאל)
 יוצרים:  ג'ים הנסון 
 
סטטלר ווולדורף (באנגלית: Statler and Waldorf) הם דמויות בדיוניות – זוג קשישים זעפנים שהופיעו בסדרת הטלוויזיה החבובות כשהם מעירים הערות ציניות כלפי שאר המשתתפים ממושביהם ביציע. השניים מופיעים בשיר הפתיחה של המופע בדיאלוג בו הם תוהים מדוע בכלל באו למופע ואף משווים את הצפייה בו לעינוי. הצמד הופיע כמעט בכל פרק של הסדרה. כאשר באחד הפרקים הם הנחו את המופע וקרמיט ופוזי היו על המרפסת שלהם. בסדרת ההמשך Muppets Tonight, שהתבססה על תוכנית טלוויזיה ולא על הופעה באולם, הם הופיעו כשהם צופים בתוכנית בטלוויזיה בבית אבות, כאשר הם ממשיכים במנהגם להעיר הערות ציניות לעבר המסך. הם זכו לפופולריות רבה מהמעריצים וזו הביאה לתוכנית אינטרנט בכיכובם ב-2005 שהופיעה במשך שנה בשם "סטטלר ווולדורף מהמרפסת" ומציגה את סטטלר ווולדורף צופים בסרטי קולנוע חדשים, לועגים להם בצורה קיצונית והומוריסטית ומעריכים אותם לטובה או לרעה.
סטטלר ווולדורף נקראים על שמם של שני מלונות מפוארים בניו יורק: "סטטלר" ו"וולדורף-אסטוריה". אשתו של וולדורף, אסטוריה, היא אחותו של סטטלר (והופיעה בסדרה כבובה של סטטלר לבושה בגדי נשים), ועל כן השניים הם למעשה גיסים.
בפרק הפיילוט של החבובות דיבבו את סטטלר ווולדורף ג'רי נלסון וג'ים הנסון. במהלך שידור הסדרה החליף ריצ'רד האנט את נלסון. מאז הסרט "חג המולד של החבובות" (1992) מדבבים את השניים ג'רי נלסון ודייב גואלז, למעט הסרט מ-2011 בו הוחלף ג'רי נלסון בסטיב וייטמייר.
סטטלר ווולדורף הופיעו (כמבוגרים) בסדרה המצוירת "חבובוטף", שם הופיעו בקולו של דייב קולייר. בניגוד לשאר דמויות המבוגרים, בסדרה המצוירת הוצגו פניהם של השניים, ככל הנראה מפני שהדמויות הללו לא נוצרו במיוחד עבור הסדרה אלא היו קיימות קודם לכן והיו להן פנים מוכרות. בגרסת האתחול של ה"חבובוטף" הם גרים בבית אבות שסמוך לבית החבובוטף ומעירים הערות דרך המרפסת שצופה לחצר הבית.
ה'ת'

ה'ת' (5,400) ובקיצור ת' – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-29 בספטמבר 1639, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 16 בספטמבר 1640.
המולד של תשרי חל ביום שלישי, 16 שעות ו-885 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג הכז. איננה מעוברת, ואורכה 354 ימים.
זו שנה שלישית לשמיטה, ושנת 4 במחזור העיבור ה-285. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 24 (סימנה כדידז) במחזור השמש ה-193.
שנה זו היא שנת 1,571 לחורבן הבית, ושנת 1,951 לשטרות.
נולדו

מארי זכריה בן יוסף הכהן, חכם מחכמי יהדות צנעא במאה ה-17, דיין וראב"ד בבית הדין הגדול בצנעא.
נפטרו

י"ג בשבט – רבי ישראל שמואל קליהרי, מחבר ספרים ומקובל מרבני קרקוב, בן למשפחת קלהורה.
כ' באדר – רבי יואל סירקיש, אב"ד וראש ישיבה בפוזנא, בריסק, קרקוב וערים נוספות, מראשי ועד ארבע ארצות ומחבר "בית חדש" על ארבעה טורים.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג הכז, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
Pepper (אפליקציה)

| --- | --- |

 מחזור חיים:  2017 - חלק מבנק לאומי – הווה
 מערכת הפעלה:  iOS, אנדרואיד 
 קטגוריה:  בנקאות  Pepper Pay  Pepper Invest
 pepper.co.il
 
פפר (באנגלית: Pepper) הוא סניף של בנק לאומי, שבו כל השירותים הבנקאיים מוצעים רק דרך אפליקציית מובייל.
ב"פפר" ניתן לנהל חשבון בנק, ליטול הלוואות, להפקיד לפקדונות וחסכונות, לקבל פנקס צ'קים וכרטיס אשראי או דביט בינלאומי. השירות הבנקאי בפפר ניתן בטלפון בשעות היום ובצ'ט הזמין 24 שעות ביממה, 6 ימים בשבוע. כיום השירות מאפשר פתיחת חשבונות יחיד פרטיים בלבד, אך מתוכננת גם אפשרות לפתיחת חשבונות משותפים וחשבונות עסקיים בעתיד.
בדומה לשירותים בנקאיים נוספים, ב"פפר" מוצע פיד לכל לקוח (בסגנון המאפיין רשתות חברתיות) ובו מוצגות תובנות צרכניות שונות.
היסטוריה

"פפר" הושק לראשונה ביוני 2017 על ידי בנק לאומי כ"בנק ישיר ועצמאי". קהל היעד העיקרי אליו פונה פפר הוא צעירים, מגיל 16 ומעלה, בשל הזיקה של צעירים לאמצעים דיגיטליים. לצורך הפרויקט השקיע בנק לאומי כ-300 מיליון ש"ח. לפי התעריפון המפורסם באתר "פפר", לא נגבות עמלות - למעט במקרים חריגים. "פפר" הוא סניף של בנק לאומי, בסוף 2018 הופרדה הפעילות הטכנולוגית של "פפר" לחברה בת של בנק לאומי.
השירות הציע אפליקציה נוספת בשם "פיי" (לשעבר "פפר פיי", באנגלית: "Pepper Pay") המאפשרת ללקוחות כל הבנקים לקבל ולשלוח תשלומים אל אנשי הקשר שלהם בטלפון הנייד, לאסוף כספים בקבוצה ועוד. כיום, "Pay" הוא שירות נפרד.
ב-2019 הושקה האפליקציה "Pepper Invest", המיועדת ללקוחות "פפר" בלבד אשר מלאו להם 18 שנים. ביישומון ניתן לסחור בניירות ערך של חברות בארצות הברית ובשברי מניות החל מ-50 שקלים.
על מנת לפתוח חשבון ב"פפר", על המבקש לעבור שיחת וידאו עם בנקאי ולצרף מסמכים מזהים אודותיו. מסיבות רגולטוריות, מורשים לפתוח חשבון ב"פפר" רק ישראלים שמקום מושבם בישראל ואינם בעלי אזרחות אמריקנית. למעט צעירים (16-18), המחויבים בהצגת תעודת זהות בלבד, או מקרים אחרים (הכפופים לשיקול דעת בנק לאומי), על כל מבקש להחזיק בחשבון בנק ובכרטיס אשראי קיימים ופעילים על מנת לבדוק את נתוני האשראי של המבקש. לאחר ההצטרפות ל"פפר", הלקוח מקבל מארז הצטרפות ובו כרטיס אשראי ופנקסי שיקים.
נכון ל-2023, השימוש ב"פפר" מוגבל לאפליקציה בלבד, ולא ניתן לבצע פעילות באמצעות דפדפן או אתר ייעודי.
הערות שוליים

↑  רעות שפיגלמן, הבנק הדיגיטלי PEPPER של לאומי זמין מהבוקר לכלל הציבור, באתר כלכליסט, 26 ביוני 2017
↑  שאלות ותשובות באתר "Pepper"
↑  לאומי השיק בנק חדש בשם ׳פפר׳ שזמין רק באפליקציה באתר Geektime,‏ 20 בפברואר 2017
↑  רחלי בינדמן, בדרך לאמריקה - פפר הפך לחברת בת נפרדת מלאומי, באתר כלכליסט, 3 בפברואר 2019
| בנק לאומי לישראל |
| --- | --- | --- |
| היסטוריה ופעילות | אוצר התיישבות היהודים • בנק אנגלו-פלשתינה • משבר מניות הבנקים • Pepper (אפליקציה) |  |
| מיזוגים | בנק אלרן • בנק קרדיט • בנק אגודת ישראל • הלוואה וחיסכון • בנק קופת עם • בנק אוניקו • בנק ערבי ישראלי |  |
| יושבי ראש | הופיין • פורדר • להמן • זקס • יפת • הורביץ • חת • זנבר • רף • ברודט • חאג' יחיא |  |
| מנהלים | ליבונטין • הופיין • ברט • להמן • יפת • בינו • ד. פרידמן • מאור • רוסק עמינח • ח. פרידמן |  |
דוד שמיר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1962 (בן 62 בערך) 
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:  צבא הגנה לישראל 
 דרגה:  רב סרן 
 
דוד שמיר (נולד ב-1962) הוא רב-סרן במילואים ופסיכיאטר, שהיה קב"ן במערך הרפואה של צה"ל אשר הואשם כי הציע להעביר מידע מסווג לאיראן, לרוסיה ולחמאס בתמורה לכסף. הורשע במגע עם סוכן חוץ ובהחזקת ידיעות במטרה לפגוע בביטחון המדינה.
ביוגרפיה

שמיר הוא בעל תואר מומחה לפסיכיאטריה שעבד במרכז הרפואי לבריאות הנפש אברבנאל. שמיר שירת כפסיכיאטר במערך הרפואי של צה"ל, ובמהלך שירותו נחשף לחומר צבאי מסווג, שכלל מידע על תוכניות פינוי אזרחים בזמן מתקפת טילים, אופן מתן שירותי בריאות הנפש של פיקוד העורף בזמן מלחמה ותוכניות החירום של חיל הרפואה.
באפריל 2007 החליט שמיר להעביר מידע מסווג לאיראן, לרוסיה ולחמאס בתמורה לכסף. שמיר יצר קשר באמצעות דואר אלקטרוני עם משרד החוץ האיראני, במכתב הציג את עצמו כקצין ישראלי בעל קשרים רבים לאנשים בעלי סיווג ביטחוני, לאחר שגורמי משרד החוץ האיראני ענו למייל, הוא גויס על ידם. באוגוסט של אותה שנה, שלח שמיר פקס מביתו אל הקונסוליה האיראנית שבלונדון ואף לקונסוליה הטורקית שבעיר, אך כאשר ראה שהוא איננו מקבל מענה החליט שמיר לשלוח מייל נוסף באוקטובר.
בנובמבר 2007, החליט שמיר לפנות לגורמים באוניברסיטת אל-אזהר בעזה, אוניברסיטה שנשלטת על ידי אנשי ארגון החמאס. בנוסף לכך, שמיר גם שלח מייל אנונימי לשירות הביטחון הרוסי, שם ביקש מהם מידע על דרכי גיוס לשירותי הארגון ואף הביע את רצונו לחדור לשורותיו. במהלך אותו חודש נעצר שמיר על ידי כוחות השב"כ בשיתוף עם מפלג הפשיעה הכלכלי-ביטחוני במשטרת ישראל.
ב-23 בנובמבר הוגש נגדו כתב אישום בבית משפט המחוזי בתל אביב. בכתב האישום יוחסו לשמיר ניסיון ריגול חמור, מגע עם סוכן חוץ ושיבוש הליכי משפט. בינואר 2008, לאחר שחתם על הסדר טיעון עם הפרקליטות, הוגש נגדו כתב אישום מתוקן שכלל עבירות של מגע עם סוכן חוץ והחזקת ידיעות במטרה לפגוע בביטחון המדינה, וללא ניסיון ריגול. במשפטו נימק את מעשיו כניסיון להציל את חיי משפחתו, היות שלדעתו המצב החברתי בישראל הוא חסר תקנה, ועל כן תכנן לעבור עם משפחתו לאירופה בכסף שירוויח מעבירותיו. כמו כן טען כי לא ניסה לגרום נזק לישראל וכי הוא "מתחרט ומתבייש".
עוד באותו חודש הורשע שמיר על פי הודאתו, ונידון לחמש שנות מאסר בפועל ושנתיים מאסר על-תנאי. בגזר הדין השוו השופטים בין מעשיו של שמיר להרשעות אחרות של אזרחים ערבים ונתינים זרים בעבירת מגע עם סוכן חוץ, ביניהן הרשעתו של ג'ריס ג'ריס, אך הדגישו כי לעומתם שמיר היה קצין בצה"ל, מעורה בחברה הישראלית, וכי המגעים שניסה ליצור לא צלחו בסופו של דבר. שמיר ערער על גזר הדין לבית המשפט העליון, אך ערעורו נדחה במרץ 2009.
הערות שוליים

↑  עפרה אידלמן ויהונתן ליס, רס"ן מואשם בניסיון לרגל עבור איראן, רוסיה וחמאס, באתר הארץ, 22 בנובמבר 2007
1 2  גלעד גרוסמן, הקב"ן הורשע בריגול "קל", באתר nrg‏, 9 בינואר 2008
↑  ורד לוביץ' ואפרת וייס, אישום: קב"ן ניסה לרגל לטובת איראן, באתר ynet, 23 בנובמבר 2007
↑  עפרה אידלמן, הסדר טיעון עם הפסיכיאטר שהואשם בריגול לאיראן, באתר הארץ, 8 בינואר 2008
↑  ורד לוביץ', לא ריגל: קב"ן צה"ל יואשם רק במגע עם סוכן חוץ, באתר ynet, 8 בינואר 2008
↑  ורד לוביץ', הקב"ן שניסה לעזור לאיראן נשלח ל-5 שנות מאסר, באתר ynet, 17 בינואר 2008
↑  תפ"ח 1126/07 (מחוזי ת"א) מדינת ישראל נ' דוד שמיר, ניתן ב-17 בינואר 2008
↑  ע"פ 1803/08 דוד שמיר נ' מדינת ישראל, ניתן ב-9 במרץ 2009
ערך זה הוא קצרמרבנושא קציני צה"ל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בינה אופק

| --- | --- |

 לידה:  20 בפברואר 1934 תל אביב, פלשתינה (א"י)
 פטירה:  28 במאי 2024 (בגיל 90) הרצליה, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  בית העלמין הישן בהרצליה 
 עיסוק:  עריכה, תרגום
 שפות היצירה:  עברית 
 תקופת הפעילות:  1955–2024 (כ־69 שנים)
 בן או בת זוג:  אוריאל אופק 
 צאצאים:  עטרה אופק 
 
בינה אופק (20 בפברואר 1934 – 28 במאי 2024) הייתה סופרת, עורכת ומתרגמת ישראלית.
ביוגרפיה

בינה אופק נולדה בתל אביב, בתם של חוה ודב (בורקה) דלמן, במשפחה בת שלושה ילדים. אביה עלה ב-1925 לארץ ישראל מבלארוס.
התחנכה בגן הילדים של ימימה אבידר-טשרנוביץ ברחוב ירמיהו שבצפון תל אביב.
בגיל חמש עברה עם משפחתה למושב חרות.
בצעירותה למדה בבית החינוך בתל מונד ובבית הספר החקלאי בנהלל. בבגרותה עברה לטורונטו שבקנדה, ושם למדה במדרשה למורים.
סיפוריה הראשונים לילדים התפרסמו בעיתון "דבר לילדים" ב-1956.
בשנים 1968–1974 כתבה את התסריט לסדרת הטלוויזיה לילדים "סמי וסוסו", שזכתה בין השאר בפרס רשות השידור. כן כתבה לתוכניות "טלפלא" ו"סיפורי חליל".
ב-1979 מונתה לעורכת העיתון "ידיעות אחרונות לילדים". כן הייתה עורכת ספרי הילדים של הוצאת "עדנים". את ספריה הראשונים ערכה ותרגמה בשיתוף עם אוריאל אופק, ובהמשך כתבה, תרגמה וערכה בעצמה מאות ספרים וסיפורים לילדים. כן עסקה בעריכת ספרים למבוגרים.
בצעירותה, הרבתה לאייר, ואיוריה נמנים בין החומרים שבארכיונהּ.
נישאה בשנת 1952 לסופר הילדים אוריאל אופק עד מותו ב-1987. נולדו להם שתי בנות, עטרה אופק ואמירה חכמוביץ, שתיהן סופרות ועורכות.
התגוררה בהרצליה, שם ניהלה ספרייה לילדים. מסוף שנות ה-80 הייתה בזוגיות עם ראובן יוגב.
נפטרה ב-28 במאי 2024. נטמנה בבית העלמין הישן בהרצליה, לצד בעלה.
ארכיונה מופקד במכון גנזים שבבית אריאלה בתל אביב.
ביאורים

↑  איור אחד פורסם בבלוג של מכון גנזים בעקבות מכתב שכתב לה משה מוסינזון. לצפייה במכתב, ובאיור שפורסם בעיתון בערבית, ראו כאן.
מספריה > כתיבה

ארמון של צדפים וחול (1958)
פלי השקנאי (1958)
דרכים של קיץ וחורף (1959; 2005)
רון ורונית עובדים בגינה (1970)
חבר חדש בא לגן (1970; 1972)
חג הפסח חג האביב (1970; 1983)
טיול לנחל: חגית ועפר בנחל אלכסנדר (1970)
חגית ועפר בפארק הלאומי (1970)
ירושלים של ילדים ושל אור (1970; 1973; 1977)
הבובה של אמירה (1973)
חגית ועפר בשמורת החולה (1974; 1975)
טיול יפה ביער (1974)
טיול לפרדס (נכתב בשיתוף עם אוריאל אופק; 1975)
החברים של בוני
מכבי אש: גם גילי כבאי
סיפורי זהב (עם יצחק לבנון), הוצאת מודן
השועל והעורב (עם יצחק לבנון)
אוצר אגדות המזרח (עם יצחק לבנון)
אשה ורופא-נשים (1977)
מעשה בגינת פלאים, שועלה ובחמישה שעלולים (1978)
מעשה שהיה בספר לימוד שטייל בגן החיות (1978)
מעשה שהיה בצדף, בים וביום הולדת (1978)
מעשה שהיה בצפור קטנה ובשעון אחד ובהמון אנשים (1978)
סיפורי החביבים (1980)
סיפורי הנפלאים (1982)
החמור בעור האריה (1996)
להבנת הנקרא: חוברת עבודה לביסוס הבנת הנקרא, לכיתות בית הספר היסודי (1998; 2001)
ספר התשובות הגדול: שאלות על עצמי ועוד (2003)
בגדי המלך החדשים: ספורים קצרים למתחילים לקרוא (2003)
ברלה ברלה, צא החוצה: ספורים מצחיקים לקוראים הצעירים (2007)
סוד המסע המופלא (2008)
מספריה > עריכה

ממני בגעגועים: מכתבי ילדים לחיילים (1970)
ירקות ארצנו: אגדות (בשיתוף עם אוריאל אופק; 1972)
עושה הנפלאות (1980)
ביער בתל אביב (1981)
תנועה, תנועה, תנועה... (1984)
חלומו של דני (1985)
כאשר הייתי נער קטן (מאת אריך קסטנר; 1988; 2007)
אמיל והתאומים: והוא סיפור נוסף לאמיל והבלשים (מאת אריך קסטנר; 1988)
תל אביב - עיר אגדה :11 אגדות תל אביביות (1989)
100 אנשים ששינו את העולם: אנציקלופדיה (מאת ביל ייאנה; 1990; 1994)
אוצר אגדות המזרח: סיפורים, אגדות ומעשיות (1995)
ישראל גוי קדוש (1995)
ספר המיתוסים: מיתוסים ואגדות מהמיתולוגיה היוונית (1996)
סיפורים מהתיאטרון היווני (1996)
בריאות ללא רעלים: מדריך לחיים ללא רעלים (1996)
דון קישוט איש למנשה: תחריטי נחושת (1996)
הקומדיה האלהית :התופת, כור הטוהר, גן העדן - תחריטי נחושת (1996)
הגנב החכם: ספורי חכמים וטיפשים (1996)
התחלה טובה: הגנב החכם (1996)
התחלה טובה: כבוד שווה זהב (1996)
כבוד שווה זהב: ספורי חכמים וטיפשים (1996)
קריאה מדעית בכף היד: מדריך מאויר (1997)
ריפוי עצמי: חוכמת ריפוי הגוף בעזרת חשיבה נכונה (1997)
שיר אהבה: מילים של אהבה (1997)
האושר שבחיבוק: רומנטיקה במילים (1997)
נשיקות: רומנטיקה במילים (1997)
ספר הלבבות: רומנטיקה במילים (1997)
אומרים אהבה: ציטוטים של אהבה מעומק הלב (1997)
ספר המסתורין: מדריך מקיף לתופעות מוזרות ברחבי העולם (1997)
מי מושך בחוטים של חיינו? והאם אפשר להימנע מלהגרר אחר השפעות פנימיות בלתי רצויות? (1997)
אבא היה אומר: סיפורים מופלאים ומצחיקים מפרס ואפגניסטן (1998)
יוגה מאוזנת :תוכנית לשנים עשר שבועות (1998)
100 סופרים ששינו את העולם: אנציקלופדיה (מאת כריסטין פרקינס; 1999)
אמנות המלחמה: איך לנצח בלא לחימה (1999)
שואה, תקומה, מולדת (1999)
על כוס קפה (2000)
חיוכים: הומור מיוון העתיקה (2000)
סבבה של בדיחות (2000)
צבע בכחול וזרוק לים (2001)
סיפורים מתוקים: קובץ סיפורים קצרים למתחילים לקרוא (2003)
סיפורים שאהבתי: קובץ סיפורים קצרים למתחילים לקרוא (2003)
חתימת ההורים (2003)
מתחת לגל (2003)
כושי בלאנטיס (2004)
גרוטסבא (2006)
צמח של אמונה ותקווה (2006)
שבוי בקסמה: סיפור שהיה (2006)
דילמה (2007)
הערות שוליים

↑  דב דלמן באתר מרכז תיעוד תל מונד
↑  חוה נובק, "סמי וסוסו" ב"בית מניה", דבר, 31 בינואר 1972, המשך, (משמאל).
↑  בינה אופק, באתר "דףדף"
↑  ציירי לי פלמחניק שהופך לשוטר בריטי, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש, 22 בדצמבר 2024
↑  אופק בינה, מס. בעל ארכיון 369, באתר מכון גנזים ע"ש אשר ברש
↑  רעיה, ממני בגעגועים: מכתבי ילדים לחיילים, דבר, 29 ביוני 1970.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491757505171  ISNI: 0000 0000 6694 4179  LCCN: n85235006  VIAF: 35899634   WorldCat (עם VIAF): 35899634
מדורה

מדורה
מדורה עם תפוחי אדמה
מדורה היא הדלקת אש מבוקרת בשטח חיצוני מצומצם, למטרות שונות.
מדורה משמשת בעיקר לחימום הגוף ליושבים בחוץ בלילות קרים, לבישול מזון, לאיתות ולציון חגים שונים. בעת שקידשו הסנהדרין את החודש להיות חודש חסר, היו מודיעים על כך באמצעות הדלקת מדורות ('משואות') על פסגות הרים מרכזיים, כגון הסרטבא.
חומר הדלק השכיח במדורה הוא עצים, המונחים זה על זה בערימה חרוטית מרווחת, המאפשרת זרימת חמצן חלקה לבעירה טובה יותר. ההבערה הראשונית של המדורה נעשית על ידי חומרים המתלקחים בקלות (כגון זרדים, עלים יבשים או קוביות דלק), המסייעים בתורם להבעיר את בולי העץ הגדולים מהם, בתגובת שרשרת.
במקומות שונים בעולם מתקיימים ימי ציון שנתיים למאורעות היסטוריים, המשלבים הדלקת מדורות באופן מסורתי. בישראל, לדוגמה, נהוגות מדורות ל"ג בעומר, בבריטניה נחגג כך ליל גאי פוקס, ובצפון אירופה הדלקת מדורות היא טקס עיקרי בחגיגות ליל ולפורגה, המציין את המעבר מתקופת החורף לתקופת האביב.
בעבר, הדלקת מדורות הוותה חלק מרכזי בטקסים פגנים. במסגרת עבודת המולך, היו מעבירים ילדים בין שתי מדורות, או קופצים עימם מעל לבורות אש.
ראו גם

קומזיץ
בעירה
תיאטרון חיפה

| --- | --- |
סמליל התיאטרון

 נתונים כלליים
 סוג:  תיאטרון
 מייסדים:  אבא חושי
 תקופת הפעילות:  1961–הווה (כ־63 שנים)
 מיקום המטה:  חיפה 
 קואורדינטות:  32°48′23″N 34°59′57″E﻿ / ﻿32.806388888889°N 34.999166666667°E﻿ / 32.806388888889; 34.999166666667 
 משרד ראשי:  חיפה
 ענפי תעשייה:  תרבות ואמנות 
 מנכ"ל:  ניצה בן צבי
  
 www.ht1.co.il
  (למפת חיפה מוגדלת) תיאטרון חיפה(למפת חיפה רגילה) תיאטרון חיפה(למפת הגליל המערבי רגילה) תיאטרון חיפה(למפת הגליל המערבי מוגדלת) תיאטרון חיפה he
 
סמליל קודם של התיאטרון, ששימש עד אמצע העשור השני של המאה ה-21
אירוע לרגל חגיגות היובל של התיאטרון, שנערך בהשתתפות שחקני העבר וההווה של התיאטרון, ושודר בערוץ 2
התיאטרון העירוני חיפה (או "תיאטרון חיפה", כפי שהוא נקרא החל מראשית שנות ה-2000) הוא התיאטרון העירוני של העיר חיפה, והתיאטרון העירוני הראשון בישראל.
תיאטרון חיפה בצילום ממדרגות העולות מגן בנימין
פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים

פסטיבל חיפה הבינלאומי להצגות ילדים שנהגה על עי המנכ"ל נועם סמל, מתקיים בו מדי שנה, בחול המועד פסח, מעל ל-3 עשורים. בפסטיבל מועלים מופעי רחוב, הצגות והפקות מקור מתיאטרונים בארץ ומרחבי העולם. ניצה בן צבי היא מנכלית הפסטיבל החל משנת 2010 ושמה דגש על המעמד הבינלאומי של הפסטיבל
פעילויות נוספות

בתיאטרון מתקיימות פעילויות נוספות:
סדנאות תיאטרון
קייטנות קיץ לילדים ונוער
מחלקה חינוכית היוזמת חיבורים בין תלמידי בתי ספר הבאים לצפות בהצגות, לבין היוצרים והנעשה מאחורי הקלעים.
התיאטרון מארח הצגות ומופעי אורח, מוזיקה, פרינג', מחול ועוד
לקריאה נוספת

תיאטרון עירוני חיפה 1991-1961, בהוצאת התיאטרון, 1991 – חוברת שיצאה לכבוד 30 שנה לתיאטרון
הערות שוליים

↑  התחילה העבודה בתיאטרון העירוני בחיפה, דבר, 3 ביולי 1961.
↑  מ' ברנע, התיאטרון יציג 5 מחזות בשנה, דבר, 14 בספטמבר 1961
↑  על פי שיחה עם יחיאל אורגל שהיה מעצב התאורה ומנהל ההפקות של התיאטרון מתחילתו ועד אוגוסט 2001
↑  שמואל האוזר, "במת השחקנים" תשולב בחיפה, על המשמר, 16 בדצמבר 1969.
↑  משה בן שאול, פרידה מ"במת השחקנים", מעריב, 18 בדצמבר 1969.
↑  בעקבות הצורך בבמה ערבית, הוקם בשנת 1994 תיאטרון אל-מידאן.
↑  מרב יודילוביץ', כולם היו בני, ובנייני, באתר ynet, 22 ביולי 2011
↑  בילי שוורץ - מחזמר ענק!, באתר old.ht1.co.il
1 2  תיאטרון חיפה, באתר www.ht1.co.il
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no2008072812  MusicBrainz: c3f5dc2d-fae9-4108-8ac9-af7a10e8ca4e  VIAF: 155159950   WorldCat (עם VIAF): 155159950 
מאירועי תיאטרון רחוב באוויר הפתוח של הפסטיבל
גיל רגב

| --- | --- |

גיל רגב
 לידה:  22 ביוני 1951 (בן 73) חרב לאת, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 תקופת הפעילות:  1969–1976 (שירות סדיר)   1976–1983 (שירות מילואים)   1983 – יולי 2004 (שירות קבע)
 דרגה:   אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת 201  מפקד בסיס נבטים  ראש להק כוח אדם  ראש אכ"א
 פעולות ומבצעים
   מלחמת יום הכיפורים   מבצע שלום הגליל    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה הראשונה  האינתיפאדה השנייה
גיל רגב (נולד ב-22 ביוני 1951) הוא אלוף בדימוס בצה"ל. שימש בין השאר כמפקד טייסת 201, מפקד בסיס נבטים וראש להק כח אדם. בתפקידו האחרון כיהן כראש אכ"א.
ביוגרפיה

רגב נולד בשם גיל זיגמן, במושב חרב לאת שבעמק חפר בו הוא מתגורר גם היום. למד בתיכון בכפר ויתקין. בתחילת שירותו הצבאי שינה את שם משפחתו לרגב.
עשה את לימודיו האקדמאים באוניברסיטת אובורן שבאלבמה, במסגרת מכללת המלחמה של חיל האוויר של ארצות הברית. רגב הוא גם בוגר הקורס לניהול מתקדם A.M.P של אוניברסיטת הרווארד.
שירות צבאי

רגב התגייס לצה"ל ביולי 1969. עם גיוסו התנדב לקורס טיס מספר 64, אותו סיים בשנת 1971 כטייס קרב. בקיץ 1972 שובץ בטייסת 201 ("טייסת האחת") ועבר קורס הסבה בו הוכשר כטייס F-4 פנטום.
במלחמת יום הכיפורים לחם במסגרת הטייסת. במהלך המלחמה ביצע עשרות גיחות תקיפה בכל החזיתות והפיל שני מטוסי אויב. אחרי המלחמה הוצב כמדריך בבית הספר לטיסה.
בשנת 1976 השתחרר מהשרות הסדיר, רכש משק חקלאי ועסק בגידול פרחים ליצוא וירקות לשוק המקומי. במלחמת לבנון הראשונה השתתף כטייס פנטום במסגרת שירות המילואים.
בשנת 1983 חזר לשירות קבע בחיל האוויר ומונה לסגן מפקד טייסת 201 ובהמשך מונה למפקדה. ב-1989 עשה הסבה למטוסי F-16 ושירת כמדריך ראשי בבית הספר לטיסה. ב-1990 מונה למפקד בסיס נבטים. לאחר תקופת לימודים באקדמיית חיל האוויר האמריקאי באלבמה, מונה למפקד היחידה לשיתוף פעולה (יחשת"פ). ב-1997 מונה לראש להק כוח אדם (רלכ"א). בהמשך שימש גם סגן ראש אגף כוח אדם (אכ"א). ב-13 ביולי 2001 מונה לראש אכ"א במקומו של האלוף יהודה שגב, שפרש מצה"ל.
בדצמבר 1998, בעת ששימש רלכ"א, חולל רגב סערה כאשר דיבר נגד הניסיון של שילוב נשים בקורס טיס ואמר כי "נשים צריכות ללדת ולבנות משפחה". עוד אמר אז, כי "אם נקבל את כל הבנות נצטרך לומר איזה בנים לא נקבל, ואני עלול לפספס בנים מצוינים". עם זאת, בתקופת כהונתו כראש אכ״א הוגבר שילוב הנשים ביחידות צה״ל, בפרט במקצועות הלחימה, ונסגרו חיל הנשים והבסיסים המיועדים לנשים בלבד. בתגובה למחאה של גורמים דתיים הדגיש רגב כי המהלך נעשה תוך מאמץ לא לפגוע ברגשות חיילי ההסדר וללא כפייה של שירות משותף ברמת הפלוגה.
כראש אכ״א קידם רגב שיפור בתנאים של משרתי המילואים, בין השאר באמצעות תוספת תשלום על ימי מילואים והחזרים על הוצאות רכב וטלפון, ויזם הקמה של מרכזי סיוע למשפחותיהם של אנשי מילואים. כמו כן יזם תוכנית לגיוס לשירות קבע של תומכי לחימה, בפרט מקרב בוגרי בתי הספר הטכניים של צה״ל.
רגב הוא מהתומכים הבולטים בהפיכת צה"ל לצבא מקצועי. במהלך כהונתו כראש אכ"א הביע ביקורת על כך שהצבא משקיע כספים רבים בתמיכה בחיילים שלא משרתים כלוחמים אלא בתפקידים שאינם משמעותיים, ושתרומתם לצה״ל נמוכה. לדבריו עדיף צבא מקצועי יותר גם על חשבון התפישה כי צה"ל הוא "צבא העם".
ביולי 2004 הוחלף בתפקיד ראש אכ"א באלוף אלעזר שטרן והשתחרר מצה"ל.
לאחר השירות הצבאי

ב-2004 פתחה המשטרה הצבאית החוקרת (מצ"ח) בחקירה בעקבות תלונה של סא"ל דליה קוטאי, מי שהייתה קצינה באכ"א, והודחה על ידי רגב. הקצינה ייחסה לבכירים באכ"א, ובהם רגב, חשדות חמורים ביותר, שעניינם, בין היתר, העדפות פסולות ומעשי שחיתות בדמות קבלת טובות הנאה מעבר למותר על-פי הדין בצבא. לפי החשדות רגב אישר לקצינים בכירים בצה"ל, בהם האלופים יפתח רון-טל, ראש מז"י, ובני גנץ אלוף פיקוד צפון, סיוע כספי שלא כדין לצורך מימון שכר דירה במקומות שאליהם עברו מתוקף תפקידם וכן לשם הובלת הרהיטים והציוד בין הדירות. בעקבות ממצאי חקירת מצ"ח מצא הפרקליט הצבאי הראשי, תא"ל אביחי מנדלבליט, כי רגב אכן חרג מסמכותו, אך קבע שמדובר בחריגה ממינהל תקין ולא בעבירה ערכית. הפצ"ר המליץ ב-22 במאי 2005 לרמטכ"ל, רב-אלוף משה יעלון, על נזיפה פיקודית לרגב.
במאי 2005 אמר רגב בשיחה עם סימה קדמון כי "על פי שיפוטי המקצועי והידע שברשותי, אף אחד מבין נעדרי צה"ל אינו בחיים". לדבריו, "זו גם ההנחה הרווחת בקרב הגורמים המקצועיים. אלא שאין בידנו שום הוכחה לכך. בחלק מהמקרים יש מסקנות, בחלק הערכות. אך הוכחות אין". היו שמתחו ביקורת על כך שרגב מצא לנכון לומר דברים אלו לאחר שכבר השתחרר, וטענו שדבריו פגעו במשפחות ובארגונים שפועלים למען החזרת הנעדרים הביתה.
גיל רגב שימש כשופט בעונה השנייה של תוכנית המציאות הישראלית "השגריר" בערוץ 2, לצד דובר צה"ל לשעבר, נחמן שי, והכתבת הפוליטית של ערוץ 2, רינה מצליח. רגב החליף בתפקיד את ראש השב"כ לשעבר, יעקב פרי ששימש בתפקיד זה בעונה הראשונה של הסדרה.
בספטמבר 2023, חמישים שנה לאחר מלחמת יום הכיפורים, שודרה ב"כאן 11" הסדרה "האחת" בסדרה מתראיין רגב על טייסת 201 בזמן המלחמה.