אליזבת סמית' פרידמן
קריירה > תקופת היובש

חוק האיסור הלאומי משנת 1919, הידוע גם כחוק וולסטד, אסר על ייצור, מכירה או סחר של משקאות חריפים בארצות הברית. עם זאת, האיסור, שהיה בתוקף בין 1920 ל-1933, לא עצר את הביקוש למשקאות אלכוהוליים, ומשמר החופים הופקד על עצירת המבריחים לאורך החופים. מבריחים הביאו משקאות חריפים וחומרים נרקוטיים (אנ') לארצות הברית, כמו גם פריטים שהיו מחויבים במס כבד לו יובאו בגלוי, כמו בושם, תכשיטים ואפילו שעועית פינטו.
המבריחים השתמשו רבות בהודעות רדיו מוצפנות של קוד מורס כדי לנהל את פעולותיהם. בתגובה, שכר משמר החופים את אליזבת פרידמן, שעזבה את עבודתה ב-1922, זמנית כדי לפענח את צבר ההודעות הבלתי מפוענחות שלהם.  בסופו של דבר, היא וצוות קטן של קריפטאנליסטים שהכשירה הובילו את המאמץ נגד הברחות בינלאומיות והפצת סמים.
בעוד שקודים וצפנים מוקדמים היו בסיסיים מאוד, בהמשך העלייה במורכבות שלהם ובהתנגדות לפענוח הייתה חשובה לצמיחה הפיננסית של פעילות ההברחה. מידת התחכום לא הציבה בעיה גדולה עבור פרידמן; היא הצליחה בהתקפות מוצלחות נגד צפני החלפה וצפני שחלוף פשוטים, כמו גם נגד הצפנים המורכבים יותר שנכנסו בסופו של דבר לשימוש.
בשנת 1927, לשכת האיסור והמכס של משרד האוצר האמריקאי יסדה מאמץ משותף עם חטיבת המודיעין של משמר החופים של ארצות הברית לפיקוח על הברחות בינלאומיות, הפצת סמים ופעילות פלילית מקומית ועולמית. מ-1927 עד 1939, היחידה, שהייתה בעלת חשיבות קריטית, הייתה חלק ממשמר החופים האמריקאי.
פרידמן פענחה בעצמה את עיקר היירוטים של תחנות משמר החופים בסן פרנסיסקו ופלורידה. ביוני 1928, היא נשלחה ללמד את סי. איי. האוסל, שהוצב אצל המתאם הפרטי בחוף האוקיינוס השקט, כיצד לפענח הודעות של מבריחים. תחת הוראתה, האוסל הצליח לפענח 3,300 הודעות בתוך 21 חודשים. לאחר מכן, באוקטובר ונובמבר 1929, היא גויסה ביוסטון, טקסס, כדי לפתור 650 מקרי של הברחות שזומנו למשפט על ידי התובע של ארצות הברית. תוך כדי כך היא פענחה 24 מערכות הצפנה ששימשו את המבריחים. פרידמן הייתה אחראית לספק מידע מפוענח שהביא להרשעתם של מבריחים הסמים האחים עזרא.
בזמן שעבדה עבור משמר החופים של ארצות הברית, הלשכה לסמים, לשכת מס ההכנסה, הלשכה לאיסור משקאות חריפים ומכס ומשרד המשפטים, פרידמן פענחה למעלה מ-12,000 הודעות מקודדות ביד במשך שלוש שנים וזה שהוביל ל-650 תביעות פליליות. אחד האנשים שפרידמן עזרה להפליל היה אל קפונה .
ב-1930, פרידמן הציעה להקים צוות של שבעה אנשים כדי להתגבר על עומס העבודה הגובר הכרוך בפענוח הודעות. הצעתה אושרה לבסוף ב-1931, והיא הופקדה על הצוות ובכך הייתה לאשה היחידה באמריקה אי פעם שניהלה יחידת שוברי צופן.  היא גייסה והכשירה את הקריפטואנליסטים, ועד סוף 1932 פיתחה את צוות מודיעין הרדיו הטוב ביותר במדינה.  זה אפשר לה לגשת למערכות חדשות ולא טיפוסיות שהחלו להופיעו אז וזירזה את כל התהליך מהניתוח הראשוני ועד לפתרון הצופן. זה גם אפשר לה להישאר צעד אחד לפני המבריחים. "המשרד שלנו לא מייצר אותם, אנחנו רק שוברים אותם" אמרה פרידמן למבקר שניסה למכור לה סיוע ביצירת צפנים. ה-NSA מציין שהיא אכן "שברה אותם" פעמים רבות על פני מגוון מטרות. הצלחותיה הובילו להרשעתם של מפרים רבים של חוק וולסטד.
בנוסף להצלחותיה הקריפטואנליטיות, היא העידה לעיתים קרובות בתיקים נגד צדדים נאשמים. היא הופיעה כעדה מומחית ב-33 תיקים והתפרסמה במאמרי עיתונים ומגזינים עליה. המסרים שפענחה אפשרו לה לערב בחשדות כמה מבריחים במפרץ מקסיקו ובחוף האוקיינוס השקט. היא העידה בתיקים בגלווסטון וביוסטון בטקסס. בשנת 1933 היא הייתה עדת כוכב במשפט של 23 סוכנים חשודים של תאגיד היצואנים המאוחדים בניו אורלינס, לואיזיאנה. עדותה הביאה להרשעות של חמישה ממנהיגי הקבוצה שהיו, ע"פ ניתוחה, קשורים ישירות לכלי הברחה.
בשנה שלאחר מכן היא סייעה ליישב מחלוקת בין ממשלות קנדה וארצות הברית בעניין הבעלות האמיתית על ספינת המפרש I'm Alone.
ממשלת קנדה ביקשה את עזרתה של פרידמן ב-1937 בקשר לכנופיית הברחת אופיום, ובסופו של דבר היא העידה במשפטו של גורדון לים ומספר סינים אחרים. הפתרון שלה לקוד סיני מוצפן מסובך לא ידוע, למרות חוסר היכרותה עם השפה, היה המפתח להרשעות המוצלחות.