stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורי מאנין

| --- | --- |

 לידה:  16 בפברואר 1937 סימפרופול, ברה"מ 
 פטירה:  7 בינואר 2023 (בגיל 85) בון, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  מתמטיקה
 מקום מגורים:  רוסיה
 מקום לימודים:  אוניברסיטת מוסקבה
 מנחה לדוקטורט:  איגור שאפארביץ'
 מוסדות:  אוניברסיטת נורת'ווסטרן (2002)  אוניברסיטת מוסקבה  מכון מקס פלאנק למתמטיקה 
 תלמידי דוקטורט:  אלכסנדר בילינסון ולדימיר ברקוביץ' ולדימיר דרינפלד וסילי איסקובסקי דמיטרי לייטס מיכאל קפרנוב בוריס ציגן
 פרסים והוקרה:  עיטור  מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה בדרגת מפקד בכיר (2008)  פרס בויאי (2010)  פרס רולף שוק למתמטיקה (1999)  פרס לנין (1967)  מדליית קנטור (2002)  פרס נמרס למתמטיקה (1994)  פרס המלך פייסל הבין-לאומי במדעים (2002)  מדליית בראואר (1987)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה  עיטור הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 תרומות עיקריות
 השערת מורדל מעל שדות פונקציות, קישור גאוס-מאנין, מגבלת מאנין, השערת מאנין, בניית ADHM, סימטריית מראה, מחשוב קוונטי
 
יורי איוונוביץ' מאנין (רוסית: Юрий Иванович Манин;‏ 16 בפברואר 1937 – 7 בינואר 2023) היה מתמטיקאי רוסי, שעסק במגוון תחומים. מאנין תרם רבות לגאומטריה אלגברית וחקר את הקשרים בינה לפיזיקה. בנוסף, היה ממניחי היסודות לטופולוגיה אריתמטית (אנ') ולמחשוב קוונטי, ועסק גם בפילוסופיה של המתמטיקה.
קורות חייו

מאנין נולד בסימפרופול שבחצי האי קרים. הוריו, איוון גברילוביץ' מאנין (1913–1943) ורבקה זינובייבה מילר, היו סטודנטים במכון הפדגוגי של קרים. האב למד בפקולטה לגאוגרפיה ובהמשך לימד שם. האם סיימה דוקטורט בבלשנות. את שנות הילדות בסימפרופול בילה מאנין בעיקר בבית הוריה של אמו (סבו היה מחזאי ועיתונאי ודודתו, אחות אמו, חוקרת ספרות ומתרגמת). עם תחילת מלחמת העולם השנייה, המשפחה פונתה יחד עם המכון הפדגוגי למחצ'קלה שבקווקז, ומשם לצ'רג'ואו שבטורקמניסטן ולמירזאצ'ול שבאוזבקיסטן. האב נלחם בחזית ונעדר מאז 1942.
עם תום המלחמה חזרה המשפחה לסימפרופול, שם עבדה האם כעורכת הראשית בהוצאה לאור (בהמשך פוטרה במסגרת המאבק בקוסמופוליטיות). בהיותו תלמיד תיכון הושפע מאנין מהספר "יסודות תורת המספרים" של וינוגרדוב, ובגיל 15 שלח לווינוגרדוב מאמר עם נוסחאות שקיבל למספר הנקודות השלמות באליפסואיד (המאמר זכה בתחרות, תוך שהוא מנצח מאמרים של סטודנטים בוגרים).
ב-1953 סיים מאנין את התיכון עם מדליית זהב והחל ללמוד בפקולטה המכנו-מתמטית של אוניברסיטת מוסקבה. ב-1958 סיים את הלימודים שם, והחל לכתוב דוקטורט תחת הנחייתו של איגור שאפארביץ'. הוא סיים אותו וקיבל תואר "קנדידט למדעים" ב-1961 ותואר דוקטור למדעים ב-1963.
בין השנים 1992-1960 עבד במחלקה לאלגברה של המכון המתמטי ע"ש סטקלוב, ובשנים 1992-1965 באוניברסיטת מוסקבה (שם החל מ-1967 שימש כפרופסור בקתדרה לאלגברה). בין 1992–1993 עבד כפרופסור ב-MIT, וב-1993 היגר לגרמניה ועד שנת 2005 היה מנהל שותף של מכון מקס פלאנק בבון. בשנת 2002 מונה לפרופסור באוניברסיטת נורת'ווסטרן באוונסטון.
במהלך הקריירה שלו כתב מאנין ספרים ומאמרים בנושאים רבים והנחה מעל ל-50 תלמידי דוקטורט. רבים מהם הפכו למתמטיקאים נודעים שכלעצמם – אלכסנדר בילינסון, ולדימיר ברקוביץ', ולדימיר דרינפלד (זוכה מדליית פילדס), וסילי איסקובסקי, דמיטרי לייטס, מיכאל קפרנוב, בוריס ציגן ואחרים. בשנת 1969 היה מאנין בין 99 המתמטיקאים שחתמו על העצומה לשחרורו של אלכסנדר יסנין-וולפין (מתנגד משטר שנכלא בבית חולים פסיכיאטרי). כתוצאה מכך, הרשויות הגבילו את יציאתו של מאנין והחותמים האחרים מגבולות ברית המועצות, ובמשך 20 השנים הבאות שיתוף הפעולה שלו עם מתמטיקאים מחוץ לברית המועצות התבצע רק דרך הדואר. חמש פעמים הוזמן מאנין להרצות בפני הקונגרס הבין-לאומי של המתמטיקאים, אבל יכול היה להשתתף רק בקונגרס במוסקבה ב-1966.
מאנין ידוע כמתמטיקאי שהרבה לעבור בין תחומי מחקר שונים. לסמינר שלו באוניברסיטת מוסקבה הביא כל סמסטר רשימת מאמרים חדשים אותם רצה להבין, כל שנה בתחום אחר. הוא גם התעמק בפסיכולוגיה, בפילוסופיה, בספרות ובכתיבת שירה (הוא אירח בביתו סמינר בנושאים רחבים, וטען שמותר לדבר בו על הכל – חוץ ממתמטיקה). בין השאר, הציג את ארכיטיפ העיר הריקה בפסיכולוגיה יונגיאנית וכתב על דמות התחבולן (trickster). בין חוג חבריו נמנו סופרי הפנטזיה האחים סטרוגצקי (שביססו עליו את אחת הדמויות בספרם) והזמר ולדימיר ויסוצקי.
תרומתו למדע

עבודתו המוקדמת של מאנין התמקדה בחבורות פורמליות של יריעות אבליות והשערת מורדל מעל שדות פונקציות (אותה הוכיח בעבודת הדוקטורט שלו ב-1963 ועליה הוענק לו עיטור לנין). בהמשך חקר מאנין משוואות דיפרנציאליות אלגבריות וב-1958 הציג את קישור גאוס-מאנין לעקומות, שמאז הפך למרכיב חשוב בחקר הקוהומולוגיה במשפחות של יריעות אלגבריות.
מאנין השתמש בחבורת בראואר של יריעה אלגברית כדי להגדיר את מגבלת מאנין, שמודד את הכישלון של עקרון הסה עבור אותה יריעה באמצעות התורה של אלגבראות אזומאיה גלובליות. בשנת 1967 הוזמן לפריז על ידי אלכסנדר גרותנדיק. מאנין התרשם עמוקות גם מפריז וגם מהמארח שלו, ובין מאנין לגרותנדיק נקשרו קשרי ידידות.
מאנין היה מחלוצי התחום של טופולוגיה אריתמטית (יחד עם ג'ון טייט, דייוויד ממפורד, מייקל ארטין וברי מאזור). הוא ניסח את השערת מאנין, בדבר ההתנהגות האסימפטוטית של מספר הנקודות הרציונליות מגובה חסום על יריעה אלגברית. השפעה גדולה הייתה לספרו של מאנין מ-1972 על משטחים ועקומות קוביות (ממעלה שלישית), בו הוא חוקר אותם בכלים קלאסיים ומודרניים של גאומטריה אלגברית ושל אלגברה לא-קיבוצית.
בפיזיקה מתמטית, מאנין עסק בתורת יאנג-מילס בה חקר את האינסטנטונים והציג את בניית ADHM (במאמר משותף עם ולדימיר דרינפלד, נייג'ל היצ'ין ומייקל עטיה). בכנס שנערך באוניברסיטת ברקלי בשנת 1991, מאנין התוודע לגישה של פיזיקאים מתורת השדה הקוונטית לגאומטריה אנומרטיבית באמצעות חישוב אינטגרלי פיינמן. הוא פרסם מאמר בנושא יחד עם מקסים קונצביץ' וגם בהמשך עסק במחקר של סימטריית מראה. מאנין היה מהראשונים שהציעו את הרעיון של מחשב קוונטי, בספרו "החשיב והבלתי-חשיב" מ-1980.
פרסים ואותות הוקרה

מאנין היה חבר-מתכתב של האקדמיה הרוסית למדעים (מ-1990), חבר האקדמיה המלכותית למדעים של הולנד, של אקדמיית גטינגן למדעים, של אקדמיה לאופולדינה, של האקדמיה הצרפתית למדעים (מ-2005), של האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים ושל האקדמיה האפיפיורית למדעים בוותיקן (מ-1996). הוא דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטאות הסורבון, אוסלו וווריק.
במהלך השנים זכה מאנין בפרסים רבים, ביניהם פרס החברה המתמטית של מוסקבה (1963), עיטור לנין (1967), מדליית בראואר (1987), פרס ניימרס (1994), פרס שוק (1999), מדליית קנטור (2002), פרס המלך פייסל (2002), ופרס בוייאי (2010). בשנת 2000 הרצה מאנין בקונגרס האירופי למתמטיקה, ובשנת 2016 נשא את הרצאת אוילר באוניברסיטת פוטסדאם.
ספרים

Manin, Yu. I., A Course in Mathematical Logic. Springer, 1977. ISBN 978-1-4757-4385-2
(הוצאה שנייה מ-2010 מכילה פרקים נוספים שכתב בוריס זילבר.)
Манин Ю. И., Доказуемое и недоказуемое. Советское радио, 1979. -- היכיח והבלתי-יכיח (ברוסית)
Манин Ю. И., Вычислимое и невычислимое. Советское радио, 1980. -- החשיב והבלתי-חשיב (ברוסית)
Manin, Yu. I., Mathematics and Physics. Birkhäuser, 1981. ISBN 978-1-4899-6784-8
Manin, Yu. I., Cubic Forms - Algebra, Geometry, Arithmetics. North Holland, 1986. ISBN 978-0-444-87823-6
Manin, Yuri I., Gauge Field Theory and Complex Geometry. Grundlehren der mathematischen Wissenschaften. Springer, 1988. ISBN 978-3-540-61378-7
Manin, Yuri I., Quantum Groups and Noncommutative Geometry. Montreal CRM, Springer, 1988. ISBN 978-3-319-97986-1
Manin, Yuri; Kostrikin, Alexei, Linear Algebra and Geometry. London, England: Gordon and Breach, 1989. ISBN 978-0-4290-7381-6
Manin, Yuri; Kobzarev, Igor, Elementary Particles: Mathematics, Physics and Philosophy. Dordrecht: Kluwer, 1989. ISBN 978-0-7923-0098-4
Manin, Y., Topics in Non-Commutative Geometry. Princeton University Press, 1991. ISBN 978-0-6916-3578-1
Manin, Yuri; Panchishkin, Alexei, Introduction to Number Theory. Springer, 1995. ISBN 978-3-540-20364-3
Manin, Yuri; Gelfand, Sergei, Methods of Homological Algebra. Springer, 1996. ISBN 978-3-6420-7813-2
Manin, Yuri I., Frobenius Manifolds, Quantum Cohomology, and Moduli Spaces. American Mathematical Society, 1999. ISBN 978-0-8218-1917-3
Manin, Yuri I., Mathematics as Metaphor – Selected Essays. American Mathematical Society, 2009. ISBN 978-0-8218-4331-4
(בגרסה הרוסית לספר מופיעים טקסטים בנושאי הגות ושירה שלא נכנסו לתרגום האנגלי.)
Manin, Yuri I., Introduction to the Theory of Schemes. Springer, 2018. ISBN 978-3-319-74315-8
הערות שוליים

↑  Max Planck Institute for Mathematics in Bonn Mourns Death of Yuri Manin‏, 8 בינואר 2023 (באנגלית)
↑  הקדמה מאת יורי מאנין לזכרונות של סבו, זינוביי מילר (ברוסית)
↑  איוון גברילוביץ' מאנין בספר זיכרון ממלה"ע ה-2 (ברוסית)
↑  Yuri Ivanovich Manin באתר פרויקט הגנאלוגיה במתמטיקה (באנגלית)
↑  Yu. I. Manin. Rational points on algebraic curves over function fields (1963) (ברוסית)
↑  Le Groupe de Brauer-Grothendieck en Géométrie Diophantienne (1996) (בצרפתית)
↑  Morishita, Masanori.  Knots and Primes (2012) - Introduction (pp. 1-7) (באנגלית)
↑  M.F. Atiyah, N.J. Hitchin, V.G. Drinfeld, Yu.I. Manin. Construction of instantons (1978) (באנגלית)
↑  M. Kontsevich, Yu. Manin. Gromov-Witten classes, quantum cohomology, and enumerative geometry (1994) (באנגלית)
↑  Yuri I. Manin. Moduli, Motives, Mirrors (Conference paper) (באנגלית)
| זוכי פרס רולף שוק |
| --- | --- | --- |
| לוגיקה ופילוסופיה | וילארד ואן אורמאן קוויין (1993) • מייקל דאמט (1995) • דנה סקוט (1997) • ג'ון רולס (1999) • סול קריפקי (2001) • סולומון פפרמן (2003) • יאקו הינטיקה (2005) • תומאס נייגל (2008) • הילרי פטנאם (2011) • דרק פרפיט (2014) • רות מיליקן (2017) • שהרן שלח (2018) • דאג פרביץ, פר מרטין-לוף (2020) • דייוויד קפלן (2022) |  |
| מתמטיקה | אליאס מנחם סטיין (1993) • אנדרו ויילס (1995) • מיקיו סאטו (1997) • יורי מאנין (1999) • אליוט לייב (2001) • ריצ'רד סטנלי (2003) • לואיס קפארלי (2005) • אנדרה זמרדי (2008) • מייקל אשבכר (2011) • ייטאנג ז'אנג (2014) • ריצ'רד שואן (2017) • רונלד קויפמן (2018) • ניקולאי ג'ורג'ביץ' מקרוב (2020) • ג'ונתן פילה (2022) |  |
| אמנות חזותית | רפאל מונאו (1993) • קלאס אולדנבורג (1995) • טורסטן אנדרסון (1997) • הרצוג ודה מרון (1999) • ג'וזפה פנונה (2001) • סוזן רותנברג (2003) • סג'ימה ונישיזאווה (2005) • מונה חאטום (2008) • מרלן דומה (2011) • לאקאטון וואסאל (2014) • דוריס סלסדו (2017) • אנדרה ברזאני (2018) • פרנסיס אלס (2020) • רם קולהאס (2022) |  |
| מוזיקה | אינגוואר לינדהולם (1993) • ג'רג' ליגטי (1995) • יורמה פאנולה (1997) • רביעיית קרונוס (1999) • קאיה סאריאהו (2001) • אן סופי פון אוטר (2003) • מאוריציו קאגל (2005) • גדעון קרמר (2008) • אנדרו מנזה (2011) • הרברט בלומסטדט (2014) • ויין שורטר (2017) • ברברה הניגן (2018) • ג'רג' קורטג (2020) • ויקינגור אולפסון (2022) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455034005171  PLWABN: 9810661515805606  BIBSYS: 90130663  BnF: cb12937320r (data)  CANTIC: a10118007  CiNii: DA00188673  dblp: 99/3323  GND: 121177580  ICCU: UFIV039772  ISNI: 0000 0000 7725 1861  LCCN: n81014424  LNB: 000145608  MGP: 44207  NKC: mzk2005272955  NLA: 35325687  NTA: 074063243  RERO: 02-A000109913  SELIBR: 74092  SUDOC: 058586407  VIAF: 54278365   WorldCat (עם VIAF): 54278365
יעל רייך

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוגוסט 1971 (בת 53) 
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
יעל רייך (נולדה ב-14 באוגוסט 1971) היא דוגמנית, שחקנית ואמנית ישראלית.
ביוגרפיה

רייך התגלתה בגיל 17 בחוף הים בתל אביב על ידי המעצב אסף זיו, השניים נסעו יחדיו לפריז ולאחר מכן היא הופיעה בשבוע האופנה בעיר.
היא כיכבה על שערי המגזינים ווג, אל ומארי קלייר ולקחה חלק בתצוגות אופנה של איב סאן לורן ואוסקר דה לה רנטה.
כאומנית היא ערכה מספר תערוכות, היא עבדה רבות גם במילאנו ובניו יורק ודגמנה גם לחברות רבלון ומייסיס.
היא הובילה את הקמפיינים של הבשמים "עדן" ו"אנאיס אנאיס" של קאשרל וגם למחסני אופנה.
ב-2006 היא החלה לשמש כשופטת בעונה השנייה של התוכנית "הדוגמניות" שעסקה בחיפוש אחר הדוגמנית הבאה של ישראל.
השתתפה בסדרה תיעודית בערוץ 2 על החיים בעולם הדוגמנות.
ביוגרפיה > משחק

בשנת 2011 שיחקה בסרט הדרמה הקצר "לילה בהיר" לצד מיקי לאון, את הסרט ביימה וכתבה לי את גליק.
בשנת 2012 שיחקה בסרט הדרמה-קומי "מלח ים" בבימויו של איתי לב, ולצידם של יפתח קליין וחן יאני.
ישראל שלום יוסף פרידמן

ערך זה עוסק בהאדמו"ר השני מבוהוש. אם התכוונתם לנינו, רב ישראל שלום יוסף פרידמן בן שלום, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1855 זולוטי פוטיק, האימפריה האוסטרית 
 פטירה:  9 באפריל 1923 (בגיל 67) בוחוש, ממלכת רומניה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בב בוחוש 
 תקופת הפעילות:  ? – 9 באפריל 1923 
 אב:  יצחק פרידמן 
 
רבי ישראל שלום יוסף פרידמן (י"ג בתשרי תרט"ז, 1855 -כ"ג בניסן תרפ"ג, 1923, הפאר ישראל) היה האדמו"ר השני מבוהוש.
תולדותיו

נולד בפוטיק, אחוזת רבי ישראל מרוז'ין, לרבי יצחק פרידמן האדמו"ר מבוהוש ולשיינא רחל, בתו של רבי דוד הגר מזבלטוב. נקרא על שם אבי סבו, רבי ישראל מרוז'ין ובנו רבי שלום יוסף מסדיגורה, שנולד ביום לידתו. נישא למלכה, בתו של רבי משה אברהם צוקרמן מרשקוב. לאחר נישואיו התגורר אצל חמיו, וקיבל ממנו את הטלית והתפילין של הבעל שם טוב, שקיבלם בירושה מרבי ברוך ממז'יבוז'. לאחר פטירת אביו מונה לממלא מקומו. כל זמן שאחיו שהו בבוהוש, סירב להתנהג בגינוני אדמו"רות, מלבד נטילת קוויטלאך. בי"ז בשבט תרס"ו התאלמן ונישא בשנית למלכה בת רבי יוסף מרימנוב. בזמן מלחמת העולם הראשונה שהה תקופה ברימנוב אצל חמיו, שם לא התנהג באדמו"רות, אך לאחר תקופה החלו להגיע אליו חסידים רבים והוא עזב את העיר.
יחד עם אחיו עמד בנשיאות כולל רומניה ובימיו נבנו בארץ ישראל שישה בתי כנסת של חסידי בוהוש, ארבעה בצפת, וכן בטבריה ובירושלים. הקים ישיבה ראשונה באזור בוהוש, בשם "בית ישראל". הישיבה הייתה תחת פיקוחו האישי, וחתניו (לימים ממלאי מקומו) כיהנו כמשגיחים.
דברי תורתו יצאו בשנת תשל"ט, מכתבי החסידים, בספר פאר ישראל ובהוצאה מחודשת בשנת תשס"ט. בין חסידיו היה רבי אליעזר זוסיא פורטוגל מסקולען.
לא השאיר בנים ושני חתניו-אחייניו, רבי מנחם מנדל פרידמן (בעלה של בלומה רייזל) ורבי דוד טברסקי (בעלה של גיטל), מילאו את מקומו. שתי בנות נוספות היו חוה לאה אשת רבי יעקב יוסף טברסקי מסטניסלב, בנו של רבי מנחם נחום מרחמסטריווקה שהתאלמן בחיי חמיו והשנייה אשת רבי גדליה אהרן רבינוביץ ממונוסטריץ'.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007413105105171
יחסי הודו–תאילנד

| יחסי הודו–תאילנד |
| --- | --- |
הודו: תאילנד


הודו: תאילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
3,287,263: 513,120
אוכלוסייה
1,454,183,987: 71,655,872
תמ"ג (במיליוני דולרים)
3,549,919: 514,945
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,441: 7,186
משטר
רפובליקה סוציאליסטית פדרלית: מונרכיה

היחסים הדיפלומטיים בין הודו לתאילנד כוננו בשנת 1947, זמן קצר לאחר שהודו קיבלה עצמאות. הודו חולקת גבול ימי ארוך עם תאילנד, שכן איי אנדמן ואיי ניקובאר של הודו חולקים גבול ימי עם תאילנד לאורך ים אנדמן.
רקע

השנים האחרונות מאז 2001 היו עדים להתחממות הולכת וגוברת, הגברת הקשרים הכלכליים והמסחריים, חילופי ביקורים ברמה גבוהה מצד שני הצדדים וחתימת הסכמים שונים המובילים להעצמת היחסים. תאילנד והודו משתפות פעולה בפורומים רב-צדדיים שונים, כמו שותפות הדיאלוג של הודו עם איגוד מדינות דרום-מזרח אסיה, הפורום האזורי ASEAN‏ (ARF), ופסגת מזרח אסיה, הקבוצה האזורית BIMSTEC הכוללת את בנגלדש, הודו, סרי לנקה, תאילנד, מיאנמר, נפאל וקשרי תחבורה משולשים עם תאילנד, מיאנמר והודו. הודו חברה בחבר הדיאלוג לשיתוף פעולה באסיה (ACD) שיזמה תאילנד בשנת 2002 ובשיתוף פעולה בין מקונג לגנגס (MGC), קבוצה של שש מדינות.
יתר על כן, הודו ותאילנד היו קשורות תרבותית במשך מאות שנים והודו השפיעה עמוקות על התרבות התאילנדית. קיימות מספר משמעותי של מילים בתאית המושאלות מסנסקריט, השפה הנפוצה בהודו. פאלי, שהייתה שפת מגדהה והיא מדיום של טהרוואדה, היא שורש חשוב נוסף באוצר המילים התאילנדי. הבודהיזם, הדת העיקרית בתאילנד, מקורה מהודו. הסיפור ההינדי של ראמאיאנה ידוע גם בכל תאילנד בשם רמאקיאן.
התפתחויות אחרונות

ראש ממשלת תאילנד אבהיסיט וג'ג'יווה ערך ביקור ממלכתי בהודו במהלך 4–5 באפריל 2011, בהזמנתו של מאנמוהאן סינג, ראש ממשלת הודו. שני המנהיגים הסכימו להגדיל את האינטראקציה התרבותית, התקשורת ושיפור המסחר והכלכלה באמצעות המסגרות הדו-צדדיות והאזוריות - ASEAN-India, BIMSTEC ו- MGC. כמו כן הוחלט להגדיל את הסחר בין שתי מדינות מסכום של 6.7 מיליארד דולר לשנת 2010 לשיעור כפול מזה בשנת 2014.
ראש ממשלת תאילנד יינגלאק צ'ינוואט ערך ביקור ממלכתי בינואר 2012 כאורח הראשי ביום הרפובליקה ההודי. כתוצאה מהביקור, נחתמו 6 הסכמים דו צדדיים, כולל הסכם העברת נידונים. בתור דחיפה משמעותית לשיתוף הפעולה הביטחוני הדו-צדדי, הודו ותאילנד חתמו ב-30 במאי 2013 על חוזה הסגרה. כמו כן נחתם הסכם בין המועצה למודיעין כללי ההודית והארגון נגד הלבנת הון התאילנדי בנושא שיתופי פעולה בחילופי מודיעין הקשורים להלבנת הון ומימון טרור.
מנמוהאן סינג אמר כי שתי המדינות הסכימו להמשיך ולחזק את קשרי ההגנה כולל תרגילים וסיורים משותפים. ראש ממשלת תאילנד בירך על חתימת הסכם ההסגרה. שני המנהיגים מקווים לסיום מוקדם של הסכם הסחר החופשי בהודו. שתי המדינות הסכימו להמשיך בפיתוח תשתיות בקווי פרויקט הכביש המהיר הודו-מיאנמר ותאילנד שצפוי להסתיים עד 2016.
נציגויות דיפלומטיות

הודו מחזיקה בתאילנד שגרירות בבנגקוק וקונסוליה כללית בצ'אנג מאי. מאידך, תאילנד מחזיקה בהודו שגרירות בניו דלהי ו-3 קונסוליות בצ'נאי, קולקטה ומומבאי.
יחסי סנגל–רוסיה

| יחסי סנגל–רוסיה |
| --- | --- |
סנגל: רוסיה


סנגל: רוסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
196,722: 17,098,242
אוכלוסייה
18,609,434: 144,612,532
תמ"ג (במיליוני דולרים)
31,014: 2,021,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,667: 13,978
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית נשיאותית

שגרירות רוסיה בדקר
יחסי סנגל–רוסיה הם יחסי החוץ הדו-צדדיים בין רוסיה לסנגל. רוסיה מחזיקה בסנגל שגרירות בדקר וסנגל מחזיקה ברוסיה שגרירות במוסקבה.
היחסים בין שתי המדינות

ברית המועצות כוננה יחסים דיפלומטיים עם סנגל ב-14 ביוני 1962. היחסים הפוליטיים בין המדינות יציבים.
בספטמבר 2007 ביקר שר החוץ סרגיי לברוב בסנגל בביקור רשמי, ובמהלכו קיים שיחות עם נשיא סנגל עבדוליי ואד, ראש הממשלה ושר החוץ. במרץ 2008 ייצג שר החוץ לברוב את רוסיה בוועידה ה-11 של הארגון לשיתוף פעולה אסלאמי בדקר. ב-7–9 בפברואר 2011 במוסקבה נערך ביקור של משלחת סנגלית בראשות שר  החוץ מדיקה ניאנג (צר'), אשר עבדו על עדכון המסגרת המשפטית של היחסים הדו-צדדיים.
שיתוף פעולה בין המדינות

בשנת 2007, בדקר, נחתם מזכר הבנות בין משרדי החוץ של שתי המדינות בנושא התייעצויות פוליטיות. באפריל 2009 נחתם הסכם בין-משרדי לשיתוף פעולה בין בתי המשפט העליונים ברוסיה וסנגל. קשרים בין פרלמנטריים מתמשכים. ב-2–4 בפברואר 2011, קיימה דקר התייעצויות מומחים בנושא טיוטת ההסכמים בתחום המשפטי, ובמיוחד החוזה המוסכם בין הפדרציה הרוסית לרפובליקה של סנגל בנושא ריצוי העונש של אנשים שנידונו למאסר במדינתם, וההסכם בין הפדרציה הרוסית וסנגל לגבי הסגרה. במהלך ביקור עבודה במוסקבה ב-8 בפברואר 2011, מדיקה ניאנג חתם על הסכם בין ממשלתי בנושא שיתוף פעולה בתחום הדייג. מאז 1996 שוב הוענקו מלגות מדינה לסנגל: 10 – לאוניברסיטאות ו-5 – בבית הספר לתארים מתקדמים.
יחסים כלכליים

קשרים כלכליים לא זכו להתפתחות משמעותית. על פי נתוני שירות המכס הפדרלי ברוסיה, בשנת 2010 הסתכם הייצוא הרוסי לסנגל ב-8.021 מיליון, בעוד שהמחזור הכולל מוערך בכ-8.42 מיליון. בשנים 2006–2007 סנגל קנתה ארבעה מסוקים (שני מיל מי-17 ושני מיל מי-24). הסנגלים בעד שיתוף פעולה בענף הכרייה. סנגל מעוניינת בסיוע רוסיה בהכנת מפה גאולוגית של סנגל.
יחסי ניגריה–סין

| יחסי ניגריה–סין |
| --- | --- |
ניגריה: הרפובליקה העממית של סין


ניגריה: סין
שטח (בקילומטר רבוע)
923,768: 9,596,967.75
אוכלוסייה
233,892,108: 1,418,507,662
תמ"ג (במיליוני דולרים)
362,815: 17,794,782
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,551: 12,545
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה עממית

יחסי ניגריה–סין הם היחסים הבילטרליים בין הרפובליקה הפדרלית של ניגריה והרפובליקה העממית של סין. היחסים הדיפלומטיים בין המדינות כוננו רשמית ב-10 בפברואר 1971 - עשור לאחר שניגריה קיבלה את עצמאותה מהאימפריה הבריטית. היחסים בין ניגריה לסין התרחבו על רקע הגדלת הסחר הבילטרלי ושיתוף הפעולה האסטרטגי. סין נחשבת לאחת מבנות הברית והשותפות הקרובות ביותר של ניגריה. סין היא גם אחת משותפות הסחר והיצוא החשובות של ניגריה. על פי סקר שירות עולמי של BBC משנת 2014, 80% מהניגרים רואים בחיוב את השפעתה של סין, כאשר רק 10% מביעים דעה שלילית, מה שהופך את ניגריה לאומה הפרו-סינית ביותר בעולם.
למרות שניגריה מקיימת קשרי סחר עם טאיוואן, ויש לה נציגות בטאיפיי, היא פרסמה הודעה משותפת עם סין ב-2005, שבה אישרה כי בייג'ינג היא "הממשלה הלגיטימית היחידה המייצגת את כל סין וטאיוואן היא חלק בלתי ניתן להסרה משטחה".
פיתוח יחסים בילטרליים

ניגריה והרפובליקה העממית של סין כוננו יחסים דיפלומטיים רשמיים ב-10 בפברואר 1971. היחסים בין שתי המדינות התהדקו כתוצאה מהבידוד הבינלאומי והגינוי המערבי של הדיקטטורות הצבאיות של ניגריה (1998–1970). מאז הפכה ניגריה למקור חשוב של נפט עבור הכלכלה הצומחת במהירות של סין וניגריה מחפשת עזרה בסין בהשגת צמיחה כלכלית גבוהה; סין סיפקה תמיכה כלכלית, צבאית ופוליטית נרחבת.
ב-1996, כשממשל קלינטון לחץ בעד סנקציות נגד ניגריה, סין, יחד עם מדינות מערב אירופה, היו נגד הקפאה עולמית של נכסי ניגריה.
בשנת 2004 ושוב ב-2006, נשיא סין חו ג'ינטאו ערך ביקורים ממלכתיים בניגריה ונאם במושב משותף של האספה הלאומית של ניגריה. שתי המדינות חתמו על מזכר הבנות להקמת שותפות אסטרטגית. סין תמכה בהצעה של ניגריה למושב במועצת הביטחון של האו"ם.
בתגובה להיסוס של ארצות הברית ומדינות מערביות אחרות לסייע לניגריה במאמציהן להילחם במורדים באזור דלתת ניז'ר העשיר בנפט, פיתחה ממשלת ניגריה שיתוף פעולה צבאי הדוק עם סין, שסיפקה נשק, ציוד, אימונים וטכנולוגיה לכוחות המזוינים של ניגריה. שתי המדינות חתמו גם על הסכם של 311 מיליון דולר לפיתוח שיתוף פעולה בתוכניות תקשורת וחלל; סין סייעה בפיתוח ושיגור לוויין התקשורת הניגרי (NigComSat-1) עד 2007 כדי להרחיב את רשתות הסלולר והאינטרנט במרכז אפריקה.
בינואר 2017, ממשלת ניגריה הורתה איוואן להעביר את השגרירות הבלתי רשמית שלה מאבוג'ה, בטענה שהמדינה האפריקנית היא מגינה של חזון סין האחת. הוראה זו הגיעה לאחר שניגריה השיגה הבטחת השקעה של 40 מיליארד דולר מסין.
בשנת 2021, שתי המדינות חגגו 50 שנות יחסים רשמיים. עד שנת 2100, ההערכה היא שאוכלוסיית ניגריה תעלה על אוכלוסיית סין.
תקרית 2020 בסין

באפריל 2020, שר החוץ ג'פרי אוניאמה גינה את יחסה המפלה של סין כלפי ניגרים, לאחר שסרטון שעלה ברשת בו נראה תושבי ניגריה בסין מופלים על ידי המקומיים. בעוד שפקידים סינים אמרו שהם מתייחסים לנושא ברצינות רבה, הם גם האשימו את התקשורת המערבית בהדגשת אירועים בודדים כדי להזין מסע הכפשה של יחסי ציבור על האינטרסים הניגרים שלה.
בנובמבר 2020, ממשלת סין חסמה את כניסתה של סין לכל הזרים, כולל ניגרים בגלל חששות COVID-19, למעט "שירותים חיוניים" כולל שירות דיפלומטי.
שיתוף פעולה צבאי

בשנת 2015, רחפן מתוצרת סין התרסק באזור הכפרי של ניגריה. על פי ההערכות, המל"ט היה מעורב במאבקה של ניגריה נגד הקבוצה המיליטנטית האסלאמית, בוקו חראם. סין סיפקה את ה-CH-3 לממשלת ניגריה לפני 2014, יחד עם פצצות מונחות YC-200 וטיל אוויר-קרקע AR-1.
בשנת 2020, מפקד חיל האוויר הניגרי (NAF), מרשל האוויר סאדיק אבובאקר, חשף כי ה-NAF סיים את רכישת שמונה מל"טים של כנף לונג II, CH-4 ו-CH-3.
יחסי סחר

הסחר הדו-צדדי הגיע ל-3 מיליארד דולר ב-2006 - עלייה מ-384 מיליון דולר ב-1998. במהלך ביקורו של נשיא סין חו ג'ינטאו ב-2006, סין השיגה ארבעה רישיונות קידוח נפט והסכימה להשקיע 4 מיליארד דולר בפרויקטים לפיתוח נפט ותשתיות בניגריה, ושתי המדינות הסכימו לתוכנית של ארבע נקודות לשיפור היחסים הבילטרליים - מפתח חלקו היה הרחבת המסחר וההשקעות בחקלאות, טלקומוניקציה, אנרגיה ופיתוח תשתיות. יתר על כן, סין הסכימה לקנות נתח שליטה בבית הזיקוק קדונה שיפיק 110,000 חביות ליום (17,000 cubic metres per day). ניגריה גם הבטיחה לתת עדיפות לחברות נפט סיניות עבור חוזים לחיפושי נפט בדלתא של ניז'ר ובאגן צ'אד. ב-2006 הסכימה סין גם להעניק הלוואה של מיליארד דולר לניגריה כדי לעזור לה לשדרג ולחדש את רשתות הרכבת שלה. בשנת 2005 הסכימה ניגריה לספק לפטרוצ'יינה 30,000 חביות ליום (4,800 cubic metres per day) של נפט תמורת 800 מיליון דולר. בשנת 2006 רכש ה-CNOOC מניה תמורת 2.3 מיליארד דולר בבלוק חיפושי נפט בבעלות שר ההגנה לשעבר. סין גם התחייבה להשקיע 267 מיליון דולר כדי לבנות את אזור הסחר החופשי לקי ליד לאגוס. עם זאת, ה"הצפה" של שוקי ניגריה בסחורות סיניות זולות הפכה לנושא פוליטי רגיש, שכן - בשילוב עם יבוא מוצרים אירופאים יד שנייה - היא השפיעה לרעה על תעשיות מקומיות, במיוחד בטקסטיל, והובילה לסגירה של 65 מפעלי טקסטיל ופיטורי 150,000 עובדי טקסטיל במהלך עשור. חמושים ניגרים גם איימו לתקוף עובדים ופרויקטים סיניים בדלתא של ניז'ר. בשנת 2010, הסחר בין שתי המדינות הסתכם בשווי 7.8 מיליארד דולר. ב-2011 ניגריה הייתה שותפת הסחר הרביעית בגודלה של סין באפריקה וב-8 החודשים הראשונים של 2012 היא הייתה ה-3.
באפריל 2018, ניגריה חתמה על עסקת החלפת מטבעות בסך 2.4 מיליארד דולר שתקפה ל-3 שנים. בשנת 2019, הסחר הדו-צדדי בין סין לניגריה הגיע ל-19.27 מיליארד דולר.
מימון פיתוח סיני לניגריה

משנת 2000 עד 2011, היו כ-40 פרויקטים סיניים רשמיים למימון פיתוח שזוהו בניגריה באמצעות דיווחים שונים בתקשורת. הפרויקטים הללו נעים בין הלוואה של 2.5 מיליארד דולר לפרויקטי רכבת, חשמל או תקשורת בניגריה ב-2008, ועד מזכר הבנות של מיליארד דולר לבניית בתים ואספקת מים באבוג'ה ב-2009, וכמה רשתות רכבת.
מאז שנת 2000, יחסי הסחר עלו באופן אקספוננציאלי. חלה עלייה בסחר הכולל של למעלה מ-10,384 מיליון דולר בין שתי המדינות משנת 2000 עד 2016. עם זאת, המבנה של יחסי הסחר בין סין לניגריה הפך לנושא פוליטי מרכזי מכיוון שהיצוא הסיני היווה כ-80% מסך נפחי הסחר הדו-צדדיים. זה הביא לחוסר איזון סחר רציני עם יבוא של ניגריה פי עשרה ממה שהיא מייצאת לסין. כלכלת ניגריה החלה להסתמך יתר על המידה על יבוא זר זול כדי לקיים את עצמה, וכתוצאה מכך לירידה ברורה בתעשייה הניגרית במסגרת הסדרים כאלה. בספטמבר 2018, ניגריה חתמה על הלוואה של 328 מיליון דולר עם סין כדי להגביר מאוד את הפיתוח של תשתיות טלקומוניקציה בניגריה.
סין סיפקה את המימון לפרויקטים הבאים בניגריה:
מסופי שדה התעופה אבוג'ה-קדונה, רכבת קלה של מטרו אבוג'ה, אבוג'ה ופורט הארקורט
Lekki אזורי סחר חופשי, אוגון - גואנגדונג
Zungeru Hydro Power Dam
אוניברסיטת תחבורה, דאורה
בתמורה, שכרה ניגריה לעיתים קרובות/שיטתית חברה סינית כדי לפקח על פרויקטי הפיתוח שלה, כמו תחנת הכוח ההידרואלקטרית ממבילה בנפח 3,050 מגה-וואט.