stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Boshret Kheir
הערות שוליים

↑  أغنية لمطرب إماراتي تحول مصر إلى "كباريه كبير" - عربي21 (אורכב 30.03.2016 בארכיון Wayback Machine)
↑  بالفيديو.. «قمر»: «الجاسمي» غنى «بشرة خير» بالصدفة.. وأسعدنا الناس (אורכב 02.09.2014 בארכיון Wayback Machine)
↑  بالفيديو.. «بشرة خير» من «الجسمي» للمصريين في «الرئاسة» (אורכב 16.08.2016 בארכיון Wayback Machine)
↑  موقع ليالينا, دخول أغنية بشرة خير ضمن أفضل 100 أغنية في العالم, موقع ليالينا, ‏15 בספטמבר 2014; ibalawi, دخول أغنية بشرة خير ضمن أفضل 100 أغنية في العالم, تلفزيون الفجر, ‏21 בנובמבר 2019
↑  القاهرة - أحمد القماش, أغنية لمطرب إماراتي تحول مصر إلى "كباريه كبير", عربي21, ‏20 במאי 2014
↑  هانى شاكر: مخرج كليب "بشرة خير" أظهر مصر على أنها كباريه كبير (אורכב 15.07.2014 בארכיון Wayback Machine)
↑  "بشرة خير" للجسمي تثير جدلا في القاهرة, Al Jazeera, ‏23 במאי 2014
↑  محمد رحيم يتهم عمرو مصطفى بسرقة لحن "بشرة خير".. وعمرو : "الأغنية لحن الفقير إلى الله" (אורכב 24.09.2015 בארכיון Wayback Machine)
↑  יעקב בר-און, ‏מחאה ים תיכונית: ליאור פרחי מספר על "מדינה סוערת", באתר מעריב אונליין, 13 בדצמבר 2015; מדינה סוערת ליאור פרחי וחיים ישראל בדואט מחאה, בטריבונה, מרץ 2015
לבז'חה (מחוז)

מחוז לבז'חה הוא אחד מתשעה עשר מחוזות אורוגוואי. בירתה והעיר המאוכלסת ביותר בה היא מינס.
המחוז ממוקם באזור המרכז המזרחי של אורוגוואי, גובל במחוז טריינטה אי טרס בצפון, ובמחוז רוצ'ה במזרח, במחוז מלדונדו בדרום ובמחוזות קנלונס ופלורידה במערב. גרים בו 58,848 תושבים ושטחו 10,016 קמ"ר, עם צפיפות אוכלוסייה של 5.87 תושבים לקמ"ר.
המחוז נקרא על שמו של הגנרל חואן אנטוניו לבז'חה, שהיה פעיל במאבק העצמאות של המדינה, והיה גם יליד המחוז.
היסטוריה

המחוז הוקם ב-16 ביוני 1837 על חלק מהשטחים שהיו שייכים למחוזות סרו לרגו ומלדונדו. בתחילה היא נקראה רשמית מחוז מינס (בעברית: מחוז המכרות). במרץ 1888 התבקש בית הנבחרים להכריז על העיירה מינס כעיר, ולשנות את שם המחוז ללבז'חה. העיר מינס הפכה אזלבירת המחוז, אך רק ב-26 בדצמבר 1927 שונה שם המחוז ללבז'חה.
כלכלה

הכלכלה העיקריות במחוז מתבססת על גידול בעלי חיים בצפון; כרייה של אבן גיר, דולומיטים ושיש ויצור חמרי בניין, ומפעל המלט "ארטיגס", הממוקם בקרבת העיר מינס, המנצל את אבן הגיר. גידולי אורז סויה דורה תירס ועצי גפן זיתים ואוכמניות. בדרום יש חוות לפרות חולבות, ובמרכז ישנו ייעור בשטח נרחב שגדל ל-109,226 דונם. קרוב למינס יש מפעל גדול לייצור מים מנירלים סוליס, מבשלות בירה, ויקבים לייצור יינות משובחים לייצוא.
ממשל > מוניציפלית

ראש העיר נבחר בבחירה ישירה, עם ארבעה ממלאי מקום, לתקופה של חמש שנים. לאחר מכן יכול להיבחר מחדש.
ממשל > חוקתית

הרשות המחוקקת היא מועצה מחוזית המורכבת מ-31 חברי מועצה, הנבחרים באופן דמוקרטי. חברי המועצה מופקדים על הצעת רפורמות עירוניות, צווים ומיסים, כמו גם כל פרויקט אחר שהם מוצאים לנכון בתאום עם ראש העיר.
ממשל > עיריות במחוז (ניהול אזורי)

במחוז קיימים 4 עיריות אזורית.
בעיריות מתקיימים בחירות אחת ל-5 שנים, בהם נבחר ראש העירייה ו-4 חברי מועצה, האחראים על הנושאים המוניציפליים באזור בחירתם.
| מפה | שטח שיפוט (km²) | מספר תושבים (מפקד 2011) | שם העירייה | תאריך הקמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 784.1 | 2,283 | חוסה באטז'ה אי אורדונס | מרץ 2010 |
|  | 851.8 | 5,398 | חוסה פדרו ורלה | מרץ 2010 |
|  | 634 | 1,830 | מריסקלה | מרץ 2015 |
|  | 101.6 | 2,924 | סוליס דה מטאוחו | אוקטובר 2018 |
תיירות

התיירות במחוז מתמקדת בראש ובראשונה באטרקציות הטבעיות שלה, תוך הדגשת התיירות ההררית, פארקים ומפלי מים, המציעה אתרים מעניינים בהם מבקרים לאורך כל השנה. העיר מינס היא גם אטרקציה חשובה, המציעה אתרי תרבות מגוונים.
דמוגרפיה

מספר התושבים נכון לשנת 2019, היה 58,848 נפש, (מתוכם 28,909 גברים ו-29,939 נשים) ב-29,437 משקי בית.
תוחלת חיים הממוצעת לשנת 2011 76.24 שנים (גברים: 72.98 שנה, ונשים: 79.63 שנה)
דמוגרפיה > מרכזים עירוניים

רשימות עיירות או ערים עם אוכלוסייה של מעל 1000 תושבים (נתוני מפקד 2011):
| שם העיר | תושבים |
| --- | --- |
מינס: 33,446
חוסה פדרו ורלה: 5,118
סוליס דה מטאוחו: 2,825
חוסה באטז'ה אי אורדונס: 2,203
מריסקלה: 1,626
בערים קטנות יותר, התגוררו 8,535 נפש. והאוכלסייה הכפרית הייתה 5,608 נפש, נכון ל-2019.
הערות שוליים

↑  המקור ברשימות הלשכה הלאומית לסטטיסטיקה באורוגוואי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559593705171  GND: 7542889-1  LCCN: n81125399  MusicBrainz: 49f00fb2-f114-40be-9b2d-1f934c90b941  VIAF: 239228892   WorldCat (עם VIAF): 239228892 
העיריות במחוז נכון ל־2018. 
1- חוסה באטז'ה אי אורדונס;
 2- חוסה פדרו ורלה;
 3- מריסקלה;
 4- סוליס דה מטאוחו.
טירה היסטורית בדרום מחוז פלורידה
הכפר סאן גבריאל במרכז מחוז פלורידה
עיר של מלאכים נופלים

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  קסנדרה קלייר 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  רומן 
 מקום התרחשות:  ניו יורק 
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  5 באפריל 2011 
 סדרה
 ספר קודם:  עיר של זכוכית 
 הספר הבא:  עיר של נשמות אבודות 
 
עיר של מלאכים נופלים הוא הספר הרביעי בסדרת בני הנפילים מאת קסנדרה קלייר. הסדרה הייתה אמורה להסתיים בספר עיר של זכוכית, אך במרץ 2010 הכריזה קלייר כי יתווסף ספר רביעי, מאוחר יותר אמרה שהיא רואה בשלושת הספרים האחרונים "טרילוגיה שנייה" בסדרה. הספר יצא לאור ב-5 באפריל 2011.
הספר בעברית יצא לאור בהוצאת גרף בתרגומה של ענבל שגיב-נקדימון ב-2013.
חלקים מהספר מוטמעים בסדרה ציידי הצללים.
ביקורת

ה- Manila Bulletin נתן לספר ביקורת מעורבת, וכתב ש"כשהיא מתחילה לספר על של סיימון זה בגרסה הכי חלשה שלו". Common Sense Media העניק לספר ארבעה כוכבים.
הערות שוליים

↑  "City of Fallen Angels (subscription required)". Library Journal (Book Verdict). נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "City of Fallen Angels (review)". Booklist. אורכב מ-המקור ב-20 בדצמבר 2016. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Smith, Rachel L. (Spring 2012). "Clare, Cassandra: City of Fallen Angels (review)". The Horn Book Guide. 23 (1): 93. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Chapman, Madison. "REVIEW: "City of Fallen Angels" takes a darker turn". Herald Tribune. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Just Any Other Supernatural Romance". Manila Bulletin (subscription required). 11 ביוני 2011. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "City of Fallen Angels (review)". Commonsensemedia. אורכב מ-המקור ב-4 במרץ 2016. נבדק ב-31 ביולי 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
| סדרת בני הנפילים מאת קסנדרה קלייר |
| --- | --- | --- |
| בני הנפילים | עיר של עצמות • עיר של אפר • עיר של זכוכית • עיר של מלאכים נופלים • עיר של נשמות אבודות • עיר של אש שמיימית |  |
| מיומנויות אפלות | גבירת חצות • אדון הצללים • מלכת האוויר והחושך |  |
| מכשירי התופת | מלאך מכני • נסיך מכני • נסיכה מכנית |  |
| קללות קדמוניות | מגילות הכשף האדומות • מלכודת הספר הלבן |  |
| the last hours cassandra clare | Chain of Gold • Chain of Iron • Chain of Thorns |  |
| ספרים נוספים | The Bane Chronicles • Tales from the Shadowhunter Academy • Ghosts of the Shadow Market |  |
| שונות |  בני הנפילים: עיר של עצמות (סרט) • ציידי הצללים |  |
דניאל שנער

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  22 ביוני 1981 (בן 43) ירושלים, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון על שם מיי בויאר, בית הספר למנהל עסקים, האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית 
 יצירות בולטות:  שמים אדומים (ספר) 
 
דניאל שנער (נולד ב-22 ביוני 1981) הוא איש עסקים וסופר ישראלי, התפרסם בזכות ספרו "שמים אדומים" שעובד לסדרת טלוויזיה באותו שם.
ביוגרפיה

שנער נולד ב-1981 בירושלים. בצעירותו למד בבית הספר בויאר. שנער השתתף במחנה קיץ בשם זרעים של שלום בו שהו בני נוער ישראלים ופלסטינים, חוויותיו במחנה היוו תשתית לכתיבת ספרו שמים אדומים.
כשהתגייס לצה"ל גויס ליחידה 8200 בחיל המודיעין, שם עסק בין היתר בתחומי הטרור הפלסטיני והטרור הבינלאומי. במהלך קורס הקצינים שלו שהיה בתקופת האינתיפאדה השנייה, הוצב לזמן קצר גם במחסום חווארה. שנער שירת כשש שנים.
לאחר שירותו הצבאי השלים שני תארים אקדמאים, אחד במשפטים ואחד במנהל עסקים שניהם באוניברסיטה העברית, ובהמשך השלים תוכנית למנהלים בכירים בבית הספר לעסקים של הרווארד. תוך כדי לימודיו הוא עבד כאנליסט בחברת ההשקעות בטכנולוגיה אלרון ולאחר תקופה הוא מונה לעוזר מנכ"ל חברת האחזקות "כלל תעשיות", בהמשך התקדם לתפקיד סמנכ"ל האסטרטגיה והפיתוח העסקי בחברה.
בשנת 2015 הקים יחד עם חברת ההשקעות 'אקסס אינדסטריז' את חברת ההשקעות "כללטק", חברה שהשקיעה וייעצה לאקסס בהשקעותיה בחברות טכנולוגיה בשלב הצמיחה. שנער משמש כמנכ"ל החברה מאז הקמתה. במסגרת אחת ההשקעות הראשונות של כללטק, היה מעורב בהנפקת חברת איירון סורס, מהלך שכונה "הנפקת ההייטק הישראלית הגדולה בהיסטוריה".
ספריו

עם תום שירותו הצבאי הוא החל לכתוב מותחן ריגול בדיוני המתאר את יחסיהם של סער ועלי – ישראלי ופלסטיני שגדלו יחדיו כחברי ילדות, וכשגדלו פנו לאפיקים שונים - צה"ל וגדודי חללי אל-אקצא.
בתחילה, הספר לא עבר את אישור הצנזורה הצבאית וועדת השרים למתן היתר לפרסומים, לאחר דין ודברים במשך קרוב לשנה הספר אושר לפרסום.
הספר יצא לאור במרץ 2018 תחת השם שמים אדומים עם יציאתו הפך הספר לרב-מכר וזכה בתואר 'ספר זהב' (מכירה של מעל 20,000 עותקים), ובשנת 2022 הוא הפך ל'ספר פלטינה' לאחר מכירת יותר מ-40,000 עותקים.
בשנת 2021 יצא לאור ספר ההמשך בית הפגודה, אשר מתרחש כעשור לאחר תום האירועים ב'שמים אדומים'. הספר זכה אף הוא לתואר 'רב מכר'.
הפקה טלוויזיונית

הספר שמים אדומים עובד על ידי שנער, רון לשם, דניאל אמסל, עמית כהן ואלון זינגמן לסדרה באותו שם.
בפברואר 2023 הייתה הסדרה מועמדת לפרס "הסדרה הטובה ביותר" בפסטיבל סירייס מאניה (SeriesMania) בעיר ליל בצרפת. ב-22 ביוני 2023 הסדרה התחרתה וזכתה בפסטיבל הסדרות הבין-לאומי בברלין בגרמניה, והייתה הסדרה הישראלית היחידה שזכתה בפסטיבל זה באותה שנה. הסדרה גם זכתה בפרס הסדרה הטובה ביותר בפסטיבל הקולנוע הבינלאומי בהודו "Global India" לשנת 2023. בתאריך 30 ביולי 2023 הסדרה קטפה הישג יוקרתי נוסף וזכתה בפסטיבל בואנוס איירס אינטרנשיונל בקטגוריית סדרת הדרמה הטובה ביותר. הסדרה משודרת החל מ-19 ביוני 2023, בערוץ רשת 13.
במאי 2024 החלה את שידוריה ב-HOT סדרה נוספת ששנער בין יוצריה: רוח צפונית, סדרה מסוגת דרמה-מתח שיצר יחד עם עמית כהן,  ואסף ברנשטיין, ובבימויו של האחרון.
חיים אישיים

שנער נשוי ואב לשני ילדים, גר בתל אביב.
הערות שוליים

1 2  סמדר שילוני, "אין לי אמפתיה לאנשים שהורגים חפים מפשע, רק הבנה למה שעובר להם בראש", באתר ynet, 19 ביוני 2023
↑  דניאל שנער, באתר בית הספר למנהל עסקים באוניברסיטה העברית, ‏אפריל 2018
↑  דניאל שנער, באתר מובילים במשק, ‏25 בספטמבר 2021
↑  רונה חזקיה, ‏"אנחנו לא קרן הון סיכון קלאסית, אצלנו יש בעל מניות אחד עם גישה למיליארדים", באתר Geektime‏, 7 ביוני 2018
↑  דניאל שנער, הנפקת הענק של איירון סורס: לרכוב על דרקון כל הדרך לוול סטריט, באתר כלכליסט, 29 ביוני 2021
↑  קובי פינקלר, ספר חדש: שמים אדומים, באתר ערוץ 7, 11 במרץ 2018;  גיא הורוביץ, אחרי עשור במגירה ושנה בצנזורה, "שמים אדומים" מתגלה כמותחן מרתק, באתר הארץ, 28 במרץ 2018
↑  רשימת זוכי אות ״ספר פלטינה״ באתר התאחדות בעלי הוצאות הספרים בישראל.
1 2   גילי איזיקוביץ, דניאל שנער: "אין עוד מדינה שיש בה סיפורי ריגול מטורפים כל כך", באתר הארץ, 19 ביולי 2021
↑  תמר גורפינקל, בית הפגודה - דניאל שנער | ביקורת ספר, באתר חדשות 13, 19 באוגוסט 2021
↑   קצין המודיעין שהפך למחבר רבי מכר: "הייתה לי זכות מעניינת לראות מקרוב איך חיים טרוריסטים", סרטון בערוץ "reshettv", באתר יוטיוב (אורך: 05:01)
↑  תמה ספיר, ‏חוויותיו של מנכ"ל קרן הון סיכון "כללטק" כקצין בימי האינתיפאדה בסדרת מתח חדשה, באתר גלובס, 27 ביולי 2023
↑  קיץ ברבנר, ‏מתוך כ-500 סדרות מ-62 מדינות: "שמים אדומים" מועמדת בפסטיבל היוקרתי, באתר מעריב אונליין, 9 בפברואר 2023
↑  מיכל דאבי, הישג ל"שמים אדומים": תתחרה בפסטיבל הסדרות הבינלאומי של ברלין, באתר חדשות 13, 22 ביוני 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007418318105171  VIAF: 40152501155810682219   WorldCat (עם VIAF): 40152501155810682219
גל אלברמן

גל אלברמן (נולד ב-17 באפריל 1983) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר האחורי המשמש כיום כמנהלה הספורטיבי של מכבי חיפה מליגת העל.
אלברמן גדל במכבי פתח תקווה וזכה בשתי אליפויות עם בית"ר ירושלים, במדיה נבחר לכדורגלן העונה בישראל בעונת 2007/2008. הוא שיחק גם בטנריפה ובורוסיה מנשנגלדבך, ולאחר מכן היה קפטן מכבי תל אביב, במדיה שיחק שבע שנים ועמה זכה בשלוש אליפויות רצופות. בשנת 2019 פרש ממשחק פעיל במדי מכבי חיפה, ולזכותו 36 הופעות נבחרת ישראל, בהן כבש שער אחד.
קריירה

אלברמן, בנו של שמעון אלברמן שהיה שחקן מכבי פתח תקווה ונבחרת ישראל בכדוריד בשנות ה-70 וה-80, גדל באורנית והחל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של מכבי פתח תקווה. בעונת 2000/2001 עלה לקבוצה הבוגרת של המועדון, עמה היה שותף להעפלה לגמר גביע המדינה בשנת 2001, זכייה בגביע הטוטו בעונת 2003/2004 והעפלה לחצי גמר הגביע בעונת 2004/2005, שבסיומה עזב את המועדון.
בתחילת עונת 2005/2006 עבר לקבוצת טנריפה ששיחקה בליגת המשנה בספרד. הוא שיחק בקבוצה חצי עונה ואז חזר לישראל וחתם בבית"ר ירושלים. בעונתו הראשונה בבית"ר ירושלים זכתה הקבוצה באליפות, ובעונת 2007/2008 זכתה בדאבל ואלברמן נבחר לכדורגלן העונה בישראל.
ב-2 ביוני 2008 חתם אלברמן בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך מהבונדסליגה הגרמנית, בה שיחק בצוותא עם רוברטו קולאוטי. בעונתו הראשונה במועדון ערך 16 הופעות ליגה, אך בעונת 2009/2010 לא שותף במשחקי הקבוצה.
ב-31 באוגוסט 2010 חזר אלברמן לישראל וחתם לשנתיים במכבי תל אביב. בעונתו הראשונה במדי הקבוצה שותף ב-30 משחקי ליגה וכבש שער אחד במחזור הסיום של העונה. בפתיחת עונת 2011/2012 איבד את מקומו בהרכב, אך עם הגעתו של ניר לוין באמצע העונה לעמדת המאמן חזר לשחק באופן קבוע ואף נבחר לקפטן הקבוצה. ב-13 במאי 2012 האריך אלברמן את חוזהו בקבוצה בשנתיים.
בעונת 2012/2013 ערך אלברמן 41 הופעות בכל המסגרות במדי מכבי תל אביב, ובכך סיים את העונה עם מספר ההופעות הרב ביותר בקבוצה, בשעה ששיתף פעולה עם מהראן ראדי במרכז המגרש. בעונה זו שימש כקפטן שני לשרן ייני, ובסופה חגג אליפות ראשונה עם מכבי תל אביב, ושלישית בסך הכל בקריירה. בעונה שלאחר מכן זכה אלברמן עם הקבוצה באליפות שנייה ברציפות. ב-19 במאי 2014 האריך את חוזהו במועדון בשנתיים נוספות, ובעונת 2014/2015 זכה עם הקבוצה באליפות שלישית ברציפות, וכן בגביע המדינה ובגביע הטוטו. בגמר גביע המדינה באותה העונה, בהיעדרו של הקפטן הקבוע שרן ייני, עלה אלברמן עם סרט הקפטן במשחק בו ניצחה מכבי 2–6 את הפועל באר שבע. עונה לאחר מכן העפיל עם מכבי לליגת האלופות, שם שיחקה במסגרת שלב הבתים, וכן לגמר גביע המדינה עונה שנייה ברציפות.
בפתיחת עונת 2016/2017, עם עזיבת ערן זהבי את הקבוצה, מונה אלברמן לקפטן הקבוצה, תפקיד אותו מילא עד חזרתו של ייני למועדון בהמשך העונה. משחקו האחרון במדי מכבי היה בהפסד לבני יהודה תל אביב בגמר גביע המדינה 2017. בסך הכל שיחק אלברמן שבע שנים במכבי תל אביב, וכבש חמישה שערים ב-216 הופעות ליגה במדי הקבוצה.
ב-1 ביוני 2017 חתם אלברמן לשנתיים במכבי חיפה, ולקראת תחילת העונה מונה לקפטן הקבוצה בצוותא עם דקל קינן. בעונת 2017/2018 ערך 27 הופעות ליגה. בעונת 2018/2019 שותף בשני משחקי ליגה בלבד, וב-6 ביוני 2019 הודיע על פרישתו ממשחק פעיל.
קריירה > נבחרת ישראל

ב-20 בנובמבר 2002 ערך אלברמן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ישראל, במשחק ידידות מול נבחרת מקדוניה. ב-17 באוקטובר 2007 כבש את שערו היחיד במדי הנבחרת, במשחק ידידות מול נבחרת בלארוס.
במשחקי מוקדמות יורו 2008 היה אלברמן שחקן הרכב קבוע בנבחרת, ובטורניר מוקדמות מונדיאל 2010 שותף בחמישה משחקים. לאחר מכן לא זומן לסגל הנבחרת במשך תקופה ארוכה, ובטורניר מוקדמות מונדיאל 2014 שותף בחמישה משחקים.
ב-27 באוגוסט 2015 הודיע אלברמן על פרישתו מהנבחרת, לאחר שערך במדיה 36 הופעות, וכבש שער אחד.
לאחר הפרישה

לאחר פרישתו הוציא אלברמן ספר בשם "6" הכולל שמונה סיפורים קצרים המבוססים בחלקם על אירועים אמיתיים שקרו לו. ב-9 ביולי 2019 מונה לעוזרו של מרקו בלבול, מאמן מכבי חיפה.
ב-10 ביוני 2021 מונה למנהלה הספורטיבי של מכבי חיפה.
תארים

גביע הטוטו: 2003/2004
אליפות: 2006/2007, 2007/2008
גביע המדינה: 2007/2008
אליפות: 2012/2013, 2013/2014, 2014/2015
גביע המדינה: 2014/2015
גביע הטוטו: 2014/2015
כדורגלן העונה בישראל: 2007/2008
הערות שוליים

↑  אלישע שוחט, שירת ביאליק, באתר איגוד הכדוריד בישראל, 31 באוקטובר 2011
↑  אורן יוסיפוביץ‏, העתיד כבר נכתב, באתר וואלה, 25 בפברואר 2019
↑  יניב טוכמן, גל בר-אור, כדורגלן העונה של מעריב ו-nrg: גל אלברמן, באתר nrg‏, 18 באפריל 2008
↑  לי בוץ ושי ארצי, אלברמן חתם לשנתיים והתאמן במכבי ת"א, באתר ynet, 6 בספטמבר 2010
↑  רענן ברנובסקי‏, מכבי תל אביב: גל אלברמן סיכם לשנתיים נוספות, באתר וואלה, 19 ביוני 2012
↑  קציני קישור, באתר ישראל היום, 30 ביולי 2013
↑  איציק יצחקי‏, מכבי חיפה: גל אלברמן חתם לשתי עונות, באתר וואלה, 1 ביוני 2017
↑  יגאל גולדשטיין, ‏אלברמן פרש: השגתי הרבה מעבר למה שציפיתי מעצמי, באתר ערוץ הספורט, 6 ביוני 2019
↑  נדב צנציפר, דוד בן שימול, גל אלברמן פרש מנבחרת ישראל, באתר ynet, 27 באוגוסט 2015
↑  שש - מידע ופרטים על הספר, אתר נוריתה
↑  מערכת ONE, גל אלברמן מונה למנהל הספורטיבי במכבי חיפה, באתר ONE, ‏10 ביוני 2021
רסולניק

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מרק
 מטבח:  המטבח הרוסי 
 מוצא:  רוסיה
 מרכיבים עיקריים:  מלפפון חמוץ, כבד, brine, kidney as food, ירק שורש 
 
רסולניק (ברוסית: рассольник) הוא מרק רוסי אשר המרכיבים העיקריים שלו הם מלפפונים חמוצים, גריסים, וכליות של חזיר או בקר, אם כי יש כאלו המכינים אותו ללא בשר. בעבר, רסולניק היה נקרא קליה (רו'), והוא היה מכיל גם דגים, אך מהמאה ה-19 הוא מוכר בשם רסולניק, ובדרך כלל אין מכינים אותו עוד עם דגים.
הערות שוליים

↑  Darra Goldstein, A taste of Russia : a cookbook of Russian hospitality, 2nd ed, Montpelier, VT: Russian Life Books, 1999, ISBN 1-880100-42-8
↑  רסולניק צמחוני, באתר dailysoccerdigest.com, ‏19 ביוני 2018 (באנגלית)
↑  Famous World Soups: Rassolnik (Russia), www.tasteatlas.com
ערך זה הוא קצרמרבנושא מזון. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אל-כאף

| --- | --- |

 מדינה:  תוניסיה תוניסיה
 :  תוניסיה תוניסיה
 מחוז:  אל-כאף
 ראש העיר:  Amor Idoudi
 שפה רשמית:  ערבית, צרפתית
 תאריך ייסוד:  8 ביולי 1884
 שמות קודמים:  Sicca, Sicca Veneria, Cirta, Sikka Beneria, Shaqbanariya
 שטח:  25 קמ"ר
 גובה:  780 מטרים
 דת:  אסלאם
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  54,690 (2014)
 קואורדינטות:  36°10′00″N 8°42′00″E﻿ / ﻿36.166666666667°N 8.7°E﻿ / 36.166666666667; 8.7 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.commune-elkef.gov.tn
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת תוניסיה מוגדלת) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאל-כאף(למפת תוניסיה רגילה) תוניס ג'רבה קירואן ביזרטה ספקס סוסה קרתגו גאפסה לוב אלג'יריה הים התיכוןאל-כאף  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אל-כאף (בערבית: الكاف, באנגלית: El Kef), המכונה גם לה כאף (Le Kef בצרפתית), היא עיר בצפון מערב תוניסיה. היא גם בירת מחוז כאף.
העיר אל-כאף ממוקמת 175 קילומטרים ממערב לבירה תוניס וכ־40 קילומטרים ממזרח לגבול בין אלג'יריה לתוניסיה. בשנת 2014 אוכלוסייתה מנתה 54,690 (מפקד 2014). העיר העתיקה בנויה על הר השולחן שנקרא ג'בל דיר. אל-כאף הייתה בירתה הזמנית של תוניסיה במהלך מלחמת העולם השנייה. בעיר התמקם מטה הפיקוד של החזית הלאומית לשחרור אלג'יריה במהלך מלחמת העצמאות האלג'ירית נגד הצרפתים בשנות החמישים.
סידי בו מכלוף (צר') הוא הקדוש הפטרון של העיר. הוא נטמן במאוזוליאום הנמצא בעיר.
גאוגרפיה

העיר אל-כאף היא העיר הגבוהה ביותר בתוניסיה, בגובה 780 מטרים מעל גובה פני הים, שטח המטרופולין של העיר מגיע ל־25,000 דונם מתוכם 450 דונם הם החלק הפנימי של רובע מדינה המוקף חומה.
העיר אל-כאף משתרעת על פני שתי נפות במחוז. נפת אל-כאף מזרח ונפת אל-כאף מערב, שהם שני הרבעים העירוניים של העיר.
היסטוריה > אטימולוגיה

בימי שלטון קרטגו נקראה העיר סיצ'ה-Sicca מאוחר יותר בימי השלטון הרומי העיר נקראה סיצ'ה וונריה. לאורך ההיסטוריה העיר החליפה מספר שמות שלה: קולוניה יוליה Cirta, נובה Cirta, Sikka Beneria, Shaqbanariya ולבסוף מאז המאה ה-16 שמה היה אל-כאף.
היסטוריה > בזמן העתיק

אל-כאף הייתה מאז ימי קדם העיר הראשית של ברכס הרי תל שבהרי האטלס, הנמשך ממרוקו דרך אלג'יריה ועד צפון מערב תוניסיה. אל-כאף היוותה את המרכז הפוליטי, המרכז הדתי החשוב ביותר והמעוז הדומיננטי.
בראשית המאה החמישית היה אפיאריוס מסיצ'ה (אנ') הכומר בעיר. הוא גרם ל סכסוך בין כנסיות קרתגו ורומא בדבר סמכות השיפוט של בישופי אפריקה כאשר פנה לכנסיית רומא כנגד נידויו מכנסיית קרתגו.
בסביבות שנת 439 לספירה כבשו הוונדלים את העיר מידי הרומאים. בסופו של דבר, העיר אל-כאף הפכה לחלק מממלכת הברברים.
היסטוריה > הכיבוש על ידי בית אומיה

בשנת 688 לספירה, פשטו על העיר מוסלמים במהלך הכיבוש של בית אומיה את צפון אפריקה.
במאה ה-17 נבנתה הקסבה של לה כאף (אנ') כדי לאכלס בה חיל מצב קבוע (אוג'אק); בשנת 1740 הושלמה בניית העיר על ידי הוספת חומות מבוצרות. חומות אלה לא הועילו ולא מנעו את כיבוש העיר וביזה על ידי האלג'יראים בשנת 1756, ולא את כיבוש הצבא הצרפתי משנת 1881, לאחר קריסתה האימפריה העות'מאנית חלקית.
ב־8 ביולי 1884 הכריזו רשויות הפרוטקטורט הצרפתי החדש על אל-כאף כעיר, אחת הראשונות במדינה.
היסטוריה > זמנים מודרניים

בשנת 1973 התקיימה בעיר פגישת פסגה בין נשיא תוניסיה חביב בורגיבה לנשיא אלג'יריה הווארי בומדיין. בפסגה הציע נשיא אלג'יריה לחוקק חוקה לאיחוד תוניסאי-אלג'יראי. הנשיא בורגיבה סירב להצעה והציע הסכם לפיתוח שיתוף פעולה כלכלי בין שתי המדינות.
אקלים

האקלים בעיר בדרך כלל לא יציב, בקיץ ישנם גלי חום ובחורף סובל האזור מסופות שלגים.
| אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> חודש.טמפרטורה יומית מרבית ממוצעת (C°).טמפרטורה יומית מזערית ממוצעת (C°).משקעים ממוצעים (מ"מ) | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> ינואר.13.1.2.8.57.9 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> פברואר.14.4.2.9.38.6 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> מרץ.17.5.4.8.46.8 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אפריל.20.7.7.1.48.2 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> מאי.26.6.11.2.43.2 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> יוני.31.9.15.3.24.6 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> יולי.35.4.17.9.7.5 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אוגוסט.35.3.18.3.17.1 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> ספטמבר.30.1.16.39 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> אוקטובר.25.2.12.1.35.8 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> נובמבר.18.5.7.1.43.2 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> דצמבר.14.3.4.52.1 | אקלים באל-כאף   El Kef   בממוצע בין השנים 1981 לבין 2010> שנה.23.6.10.454 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
מקור: Institut National de la Météorologie (precipitation days 1961–1990)
מבנים עתיקים

בעיר אל-כאף ישנם מספר מבנים דתיים אסלאמיים, של התנועה הסופית. במאוזוליאום סידי בו מכלוף נמצא קברו של מייסד פלג איסאווה (אנ') בתוניסיה. מסגד אל קדריה החשוב גם לסופיות.
מורשת של הקהילה היהודית המקומית העתיקה, בית הכנסת גריבה (צר') הוא נמצא ברובע היהודי שנקרא הארה. הוא מושא הערצה של יהודי האזור ואפילו אלג'יריה, העולים לרגל מדי שנה במהלך השבוע של חג סוכות. עם שקיעתה של הקהילה היהודית בעיר בשנת 1984, בית הכנסת ננטש ועבר תהליך של הרס מתקדם, עד ששוחזר עשר שנים מאוחר יותר על ידי הרשויות ונפתח מחדש לציבור ב־13 באפריל 1994. בסוף מרץ 2017 עבר הבניין סדרת עבודות שיקום נוספת. בית כנסת זה הוא אחד מששת בתי הכנסת שנשארו במגרב. בית הכנסת הגדול ביותר נמצא באי ג'רבה.
בעיר נמצא המאוזוליאום של עלי טוקי, אביו של אל-חוסיין בן עלי אט-טורקי (אנ'), מייסד שושלת חוסייניד (אנ') ששלטה בתוניסיה בין השנים 1705 עד 1957.
בעיר התגלו שרידים, שנשמרו היטב, של בזיליקה רומאית המתוארכת לראשית המאה החמישית בשם דאר אל קוס, שהוקדשה לפטרוס הקדוש.
הר השולחן הנישא לגובה של 600 מטר מעל הסביבה בשם ג'וגרטה טבלנד (אנ') נראה מאל-כאף. בהר נמצאים שרידי מבנים עוד מימי הנומידים.
תרבות > מוזיאונים

המוזיאון לאמנויות ומסורות פופולריות של אל-כאף, השוכן במבנה שנבנה במאה ה-18, מציג אוספים את המנהגים החברתיים ששררו בעיר לפני עצמאות המדינה.
תרבות > מוזיקה

פסטיבל מכלוף מתקיים בחודש יולי בכל שנה. פסטיבל סאליחה מתקיים כל שנה שנייה. שם הפסטיבל לקוח משמה של הזמרת סאליחה (אנ') שנולדה בשנת 1914 בכפר נביור במחוז כאף. עם השנים הפכה לזמרת הלאומית של תוניסיה. יום מותה בשנת 1958 הפך ליום אבל לאומי.
תרבות > אמנויות במה

בעיר אל-כאף נמצא המרכז הלאומי של תוניסיה לאמנויות הבמה, הדרמה והתפאורה. העיר גם מארגנת את הפסטיבל של "24 שעות של תיאטרון ללא הפסקה".
תרבות > קולינריה

המטבח של אל-כאף כולל שני מתכונים ספציפיים לאזור. המאכל הראשון, לחם אזורי טיפוסי שנקרא "mjamaa או khobz el aid", מכוסה בביצה ומעוטר. הנאפה בעיקר בימי הפסטיבלים. המאכל השני נקרא, בורזגן (צר') הוא סוג של קוסקוס שמומתק קלות על ידי שכבות מתחלפות של פירות יבשים, כגון, תמרים ובשר טלה.
פסטיבל מאיו Mayou, המכונה גם פסטיבל בורזגן, בו מגישים את הקוסקוס המסורתי בטעמים עכשוויים.
ראשות העיר

ראשות העיר מורכבת ממועצת העיר שבה מכהנים 22 חברים, בהם נשיא, סגן נשיא, ראשי הרבעים, שישה עוזרים ושלושה עשר יועצים.
דמוגרפיה

הנתונים נתקבלו ממשרד הפנים של ממשלת תוניסיה על פי סקר מפקד האוכלוסין לשנת 2014.
| שנה | מספר תושבים |
| --- | --- |
1867: 3,000
1881: 3,500
1911: 5,112
1923: 7,000
1936: 8,855
1946: 11,246
1956: 14,743
1966: 23,000
1975: 27,939
1984: 34,159
1994: 42,449
2004: 45,191
2006: 41,580
2014: 54,690
חינוך

מערכת החינוך העירונית כוללת בתי ספר חטיבות ותיכונים. בנוסף גם מכונים אקדמיים והפקולטות הבאים: המכון הגבוה ללימודי מדעי הרוח, המכון הגבוה למוזיקה ותיאטרון, המכון הגבוה לטכנולוגיית המידע, המכון הגבוה לחינוך גופני, בית הספר החקלאי לתארים מתקדמים והמכון הגבוה לסיעוד.
תקשורת

שירות הרדיו האזורי "לה כאף" שנוסד 7 בנובמבר 1991, מכסה בשידוריו את צפון מערב המדינה.
תחבורה

חברת התחבורה של אל-כאף היא החברה היחידה המציעה שירות תחבורה ציבורית באוטובוסים בעיר. העיר מקושרת לערים מסביב על ידי רשת מוניות הנקראת לוג'ה (אנ'). התחבורה לבירה תוניס, מתבצע באמצעות קו הרכבת האזורי העובר דרך דהמני (אנ').