stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דרמות קוריאניות
היסטוריה

שידור רדיו, כולל שידור של דרמות רדיו בקוריאה החלו ב-1927 תחת הכיבוש היפני בקוריאה. לאחר מלחמת קוריאה דרמות רדיו שיקפו את מצב הרוח הלאומי.
שידור טלוויזיוני החל ב-1956 עם השקת תחת הטלוויזיה הניסיונית הראשונה- HLKZ-TV אשר נסגרה מספר שנים מאוחר יותר בעקבות שרפה. ערוץ הטלוויזיה הארצי הראשון היה רשות השידור הקוריאנית (KBS), שהתחיל את שידורו ב-1961. הסדרה הראשונה הייתה בת רבע שעה, שנקראה "שערי גן עדן" בערוץ HLKZ-TV. בשנות השישים מכשירי טלוויזיה היו יכולת מוגבלת, כך שסדרות לא יכלו להגיע אל קהל גדול יותר.
בשנות השבעים מכשירי טלוויזיה זכו לפופולריות יחד עם סדרות, שהפכו לייצג גיבורים לאומיים, במקום סמלים היסטוריים דרמטיים. סדרות מודרניות כמו כן פרצו באותה התקופה, והן הציגו סבל ודילמות אישיות של אנשים.
מימון טכנולוגי היה מוגבל, ערוצים קוריאנים לא יכלו ליצור סדרות בעלות ז'אנרים שהשקעתן הכלכלית גבוהה, כגון אקשן ומדע בדיוני, בניגוד לסדרות זרות ואמריקאיות שהתפתחו מבחינה טכנולוגית.
בשנות השמונים סדרות מודרניות ניסו לעורר נוסטלגיה בקרב תושבים עירוניים, על ידי הצגת אורח חיים כפרי, שכן היה אופייני לקוריאה. בשנת 1987 סדרה קוריאנית הגיע לשיא רייטינג של 78%, שנחשב לאבן דרך בטלוויזיה הקוריאנית. "הרחובות נהיים שקטים בשעות בהן משודרות הסדרה, כל אדם במדינה יושב בבית מול הטלוויזיה"- כך נכתב בקוריאה טיימס. הציטוט מלמד על עלייה חדה בפופולריות של הסדרות הקוריאניות.
בשנות התשעים הביאו עימן עוד אבן דרך בטלוויזיה הקוריאנית. בעת התפתחות הטכנולוגיה, הזדמנויות חדשות צצו ותחילת העשור זכור עם פתיחת הערוץ הפופולרי- רשות השידור בסיאול (SBS), שסייעה וייזמה מחדש את המירוץ להשגת תשומת הלב של הצופים. סדרות חדשות צצו עקב התחרות בין הערוצים והן היו האבני דרך המרכזיים להפכית הדרמות הקוריאניות למה שהן היום, שכן הפורמט המשגשג של מיני סדרות פרץ אז- לאחר כל "האבולוציה" שהסדרות הקוריאניות עברו לאורך השנים, העשור הזה נחשב בתור תקופה של תחילת הדרמות הקוריאניות עם הפורמט והמאפיינים שלהן היום, יחד עם תחילת הגל קוריאני.
עם תחילת שנות האלפיים נוצרה סוגה חדשה בדרמות הקוריאניות, "אופנת הסאגסוק" (דרמות סאגסוק)- בה הדרך שהופקו והוצגו סדרות היסטוריות שונתה לחלוטין.
הפקה

דרמות קוריאניות במקור הופקו על ידי הערוץ בו הוא משודר, אך עברו גם להפקה חיצונית החל משנות האלפיים. בשנת 2012 כ-75% מכל הדרמות הקוריאניות הופקו עם חברות חיצוניות. באותה שנה תחרות פראית נוצרה בין חברות ההפקה: מתוך 156 חברות רשומות רק כ-34 מהן שידרו דרמות. תקציב ההפקה מחולק בין חברות ההפקה לערוץ המשדר- הערוץ המשדר מכסה בדרך כלל כ-50% מההוצאות. אם שחקנים מפורסמים או כותבים מוכרים משתתפים בדרמה, לעיתים הערוץ המשדר יכסה אף יותר מהתקציב. שאר התקציב משולם על ידי חברות ההפקה עם עזרת תומכים חיצוניים. הערוץ מקבל כ-100% מההכנסה על פרסומות בעת שידור, סכום כזה נע בדרך כלל בין סביבות 300-400 מילון וון (מטבע קוריאני). עלות של פרק אחד לדרמה נע בין סכום של 250 מיליון וון ודרמות היסטוריות נעות בסכום גדול מזה.
בקוריאה, המון מן התקציב מושקע לטובת המראה החיצוני של הכוכבים הראשיים. במקרים מסוימים מושקעים כ-55%-65% מהתקציב על הופעה, בניגוד לסדרות יפניות בהן 20% מהתקציב מושקע על מראה חיצוני או סדרות אמריקאיות בהן כ-10% מהתקציב מושקע למטרה זו. כל דבר אחר, כולל משכורות, הוצאות חוץ, מיקום והוצאות אחרות מתוקצבות ממה שנותר מהתקציב. לעיתים קרובות, חברות הפקה חורגות מן התקציב ואינן מסוגלות לשלם משכורות. תופעה זו מתרחשת במיוחד אצל חברות הפקה קטנות, שמפיקות דרמות כבלים ונוהגות לצאת מכלל אחראיות ולהכחיש את האשמות. שחקנים בדרך כלל מקבלים תשלום על עבודתם בסוף החודש שבו שודר הפרק האחרון של הסדרה בה הופיעו. כוכבי הדרמות הגדולים והמפורסמים ביותר מרוויחים בסביבות 100 מיליון וון לפרק.
הפקה > צילום

משום שהפקת דרמה דורשת תקציבים גבוהים במיוחד, חברות הפקה דוחקות בצוות לצלם פרקים בלוז עמוס ביותר, על מנת לשלם פחות כסף על השכרת מקום. בדרך כלל, ארבעת הפרקים הראשונים של דרמה מצולמים מראש, והשאר מצולם תוך כדי שידור הדרמה. תסריטאים, שאינם כותבים מראש את הדרמה, עלולים לשנות את התסריט אפילו מספר שעות לפני הצילום עצמו, על פי ביקורת הצופים וכמות הרייטינג. ההפקה עובדת ברוב המקרים עם שלושה צוותי צילום, שעובדים בסבבים על מנת להגביר את קצב הצילום. בגלל שינויים לא-עקביים בתסריט ולו"ז צילומים עמוס, שחקנים כמעט תמיד בכוננות, ואין להם זמן לעזוב את הסט או לישון כראוי. המדיה הקוריאנית קוראת לתופעה זו של שינה אי-סדירה, קצרה, במקומות ופוזיציות לא נוחות ג'וק-ג'אם (쪽잠), או בתרגום לעברית: שינות צד. דרמות קוריאניות משודרות בדרך כלל פעמיים בשבוע, אחד אחרי השני, ולכן צילום הפרקים צריך להיות מהיר. שחקנים קוריאנים הודו כי קיבלו עירוי בעת צילומים, בעקבות לוח זמנים קיצוני ותשישות.
קבוצות הפקה שולחות בדרך כלל לערוצים המשדרים שני סוגי קלטות: עותק ראשוני ועותק לגיבוי. עם זאת, בעקבות לוח זמנים צפוף, פרק בן 70 דקות ככל הנראה יגיע לתחנת השידור בשבע קלטות נפרדות, כל קלטת בת עשר דקות. זה קורה משום שתוך כדי שידור הפרק, הצוות עלול עדיין לצלם את הדקות האחרונות שלו או לערוך חלקים בו.
לחברות ההפקה הגדולות יותר יש יעדי צילום משלהן לדרמות היסטוריות, עם סטים משוכללים ונרחבים.
צוות > שחקנים

שחקני הדרמות הפופולרים ביותר, פופולרים גם מחוץ אל קוריאה הודות לגל הקוריאני.
בשנות האלפיים, נהיה נהוג ללהק כוכבי קיי-פופ לדרמות. קבלת פניהם אמנם מעורבת, אך רבים מהם נהיו מצליחים בתור שחקנים.
צוות > תסריטאים ובמאים

לעיתים רבות, תסריטאים ובמאים מוכרים כמו שחקנים בעצמם. רוב התסריטאים (כ-90%), הם תסריטאיות, שלא רק כותבות סיפורי אהבה אלא גם סיפורי אקשן. בהשוואה לקולנוע הקוריאני, הטלוויזיה יותר מושכת אלייה תסריטאים ותסריטאיות, משום שתנאי החוזה טובים יותר, ההכרה שיקבלו בתור תסריטאים גבוהה יותר וכמו כן גם המשכורת. תסריטאיות ובמאים מפורסמים נוטים להישאר בתחומם. בעת שרוב התסריטאיות הן נשים, רוב הבמאים הם גברים.
מוזיקה

למוזיקה יש תפקיד חשוב בדרמות הקוריאניות. פסקולים מקוריים מסכמים נוצרים לכל דרמה בנפרד, משום שהם מתארים את אופייה. בניגוד לסדרות אמריקאיות, מעריצים קונים אלבומי פסקול. הטרנד הזה החל בשנות התשעים, כאשר מפיקים החליפו פסקולים אינסטרומנטליים בשביל שירים שבוצעו על ידי זמרי קיי-פופ. בשנות האלפיים נהיה נהוג לשחקנים ראשיים לקחת חלק בפסקולים המקוריים, חלקית בגלל שנהגו להעסיק זמרי קייפופ בתור כוכבים של דרמות. לעיתים, פסקולים מקוריים של קיי-דרמות הגיעו אל תחילת טבלאות הלהיטים, עם מכירות גבוהות של אלבומים דיגיטליים ואלבומים פיזיים.
מלחין פסקולים מקוריים לרוב יחפש אחר זמרים בעלי הצלחה קודמת בתחום. לעיתים, זמרים נותנים את שיריהם לדרמות ובאופן נדיר זמרים זרים מוזמנים על מנת לבצע שירים מדרמות.
דרמות קוריאניות בישראל

בשנת 2007, שודרה הדרמה הקוריאנית הראשונה בישראל בערוץ ויוה- "סאם סון המתוקה", ומאז שודרו עוד דרמות באותו הערוץ בעקבות התעניינות שהקהל הישראלי הראה כלפי הז'אנר. ב-2008 העיתון ידיעות אחרונות, אחד מהעיתונים הגדולים בישראל, תיאר את הפופולריות של הדרמות הקוריאניות בישראל בתור "מהפכה" בטעם תרבותי. מעריצי הדרמות בישראל לא הסתפקו רק בדרמות שויוה שידרו, ולכן קמו אתרים וקבוצות מתרגמים שתרגמו דרמות קוריאניות לעברית מתרגומן באנגלית, דבר שגרם לתפוצה רחבה יותר והגדלת קהל המעריצים.
באבי יאר (פואמה)

יבטושנקו מקריא את הפואמה
המצבה בבאבי יאר
באבי יאר היא פואמה מאת יבגני יבטושנקו שהתפרסמה ב-1961. הייתה זו היצירה הראשונה בברית המועצות שהביעה את הביקורת על קשר השתיקה השלטוני על השמדת יהודי ברית המועצות בכלל ויהדות אוקראינה בפרט בעת מלחמת העולם השנייה, תוך השתתפות פעילה של משתפי פעולה. השיר נסוב על אתר השמדת יהודי קייב - באבי יאר, עליו, כדברי מחבר השיר "אין יד ואין מצבת". המלחין דמיטרי שוסטקוביץ' הלחין את הפואמה וכלל אותה בסימפוניה ה-13 שלו. הפואמה תורגמה לעשרות לשונות והפכה לאחד מסמליה המייצגים של השואה בעיני רבים.
רקע

לאחר כיבוש קייב בספטמבר 1941 כונסו כל יהודי העיר ונשלחו להוצאה להורג לתוך בורות ירי שנחפרו ביער לא רחוק מן העיר. ברצח השתתפו כוחות איינזצגרופן נאצים ומשתפי פעולה מקרב האוכלוסייה המקומית האוקראינית. ב-29 וב-30 בספטמבר (ערב יום הכיפורים ה'תש"ב) נטבחו בבאבי יאר 33,771 יהודים. במהלך השנה שלאחר מכן הובלו לבאבי יאר והומתו שם בהריגה 15,000 יהודים נוספים שנתפסו בעיר ובסביבתה. הנאצים רצחו בבאבי יאר רבים נוספים: צוענים, חולים מבית החולים הפסיכיאטרי ע"ש פבלוב, שבויי מלחמה סובייטיים ואזרחים רבים שנרצחו בשל סיבות טריוויאליות כהפרת סדר (כ-50 אלף בני אדם).
החל מיולי 1943, קיבלו חיילי ה-אס אס הוראה להעלים את כל הראיות לרצח בבאבי יאר, כחלק ממבצע 1005. על מנת להעלים את הראיות, נשרפו הגופות, עבודה שבוצעה בכפייה על ידי אסירי מחנה הריכוז סִירצק, אשר כמאה מתוכם היו יהודים. עבודת הטשטוש הנאצית כה הצליחה, עד שלא נשאר זכר לקברי ההמונים בבאבי יאר, ולזמן רב לא הוקמה במקום כל אנדרטה לזכר הנרצחים.
בימי חרושצ'וב, ימי הפשרה יחסית לאחר מות סטלין, הפך המקום לאתר עלייה-לרגל ועלתה התביעה להקמת אנדרטה במקום. בין משמיעי התביעה היו הסופרים איליה ארנבורג וויקטור נקרסוב, אך בלא הועיל.
בשנת 1961 ארעה מפולת הבוץ בקייב - אסון שנבע מהתמוטטות סכר שהוצב על גיא באבי יאר. לטענת אנטולי קוזנצוב, הסכר הוצב על הגיא כדי לטשטש את זכר הרציחות ולמנוע מחקר בנושא וכך למנוע את הנצחת זכרם של הקורבנות היהודיים.
הפואמה

את השיר חיבר המשורר יבגני יבטושנקו, בן לאב גרמני ולאם אוקראינית, לאחר ששב מסיור בקייב. באותו יום הקריא יבטושנקו את השיר בפני סטודנטים בפוליטכניקום של מוסקבה ולאחר מכן הוא הופץ באופן מחתרתי כסאמיזדאט (פרסום בהוצאה עצמית).
ב-19 בספטמבר 1961, במלאת עשרים שנים לטבח, פרסם המשורר את הפואמה "באבי יאר" בשבועון הספרותי "ליטרטורניה גזטה" (Литературная Газета). הייתה זו הפעם הראשונה בה הופיעה השואה בשירה הסובייטית הרוסית. בפואמה זו הצליח יבטושנקו לבטא זעקה כנגד הרוע, האכזריות והאדישות. הוא לא מחה רק נגד הטבח עצמו, אלא הפנה אצבע מאשימה נגד שיתוף הפעולה של רוסים ואוקראינים עם השלטון הנאצי ועם האנטישמיות הכרוכה בזהות הרוסית לפני הקמת ברית המועצות. השיר הכה בתדהמה מיליוני קוראים, שרבים מהם למדו את שורותיו בעל-פה וייבטושנקו הפך לדובר של דור. בפברואר 1963 הקריא יבטושנקו את השיר לפני קהל של 6,000 צופים בפריז.
ב-1968 נמכר הדף המקורי בבית המכירות סותבי'ס לאספן הציוני ליאו גרהם, שהעבירו למשמרת בספרייה הלאומית בירושלים.
על אף ההערצה לה זכה מצד חלק מהציבור בברית המועצות ורבים במערב, הוקע יבטושנקו על ידי רבים במדינתו. לא רק השלטון ראה בו דיסידנט, גם רבים מקרב שכבת ה"אינטליגנציה" (סופרים ומשוררים) ראו בו משורר בורגני וצדקני.
הסימפוניה ה-13 של שוסטקוביץ'

המלחין דימיטרי שוסטקוביץ ביקש להלחין את הפואמה מיד לאחר שקרא אותה. ב-20 ביולי 1962 סיים את כתיבת הסימפוניה ה-13 שלו. הסימפוניה כוללת חמישה פרקים, כל אחד מהם הוא לחן שונה לפואמה של יבטושנקו, יחד עם תכנים נוספים הכוללים גינוי לאנטישמיות לכל סוגיה (מן הפוגרומים ומשפט דרייפוס ועד האנטישמיות הממוסדת של השלטון הסטליניסטי). על ביצוע הבכורה ניצח קיריל קונדראשין. לאחר מספר קטן של הופעות, התבקשו יבטושנקו ושוסטקוביץ' על ידי השלטונון "לתקן" את השיר ולהפכו ל"פחות יהודי". הטענה הייתה ששורות השיר אינן מתאימות ללחן ובשל כך יש לשנותן, כך שיתנגנו טוב יותר. היצירה המשיכה להיות מנוגנת עם התמליל המתוקן בהופעות במינסק, גורקי, לנינגרד ונובוסיבירסק, עד שנאסרה כליל להשמעה באמצע 1963. הלחן והתמליל דלפו למערב לקראת 1970, בינואר אותה שנה בוצעה על ידי תזמורת פילדלפיה תחת שרביטו של יוג'ין אורמנדי.
השפעת הפואמה על הקמת האנדרטה בבאבי יאר

בשנת 1966 נערכה תחרות בין אדריכלים ואמנים וב-1974 נסתיימה הקמת האנדרטה. האנדרטה המקורית לא ציינה כי יהודים היו בין הקורבנות שנרצחו במקום.
הערות שוליים

↑  אנטולי קוזנצוב, באבי יאר (תל אביב: עם עובד, 1971), ע' 364.
↑  שיר נרגש נגד האנטישמיות פורסם ב"ליטראטורנאיה גאזטה", קול העם, 21 בספטמבר 1961
↑  מיהו יבגני יבטושנקו?, דבר, 29 בספטמבר 1961
↑  יבגני יבטושנקו: התכוונתי לעבר ולא להווה, חרות, 29 באפריל 1962
↑  דמעות בעיני לא-יהודים - בעת קריאת "באבי יאר" מפי יבטושנקו, דבר, 20 בפברואר 1963
↑  גיל וייסבלאי, "עַל בַּאבִּי-יָאר אֵין יָד וְאֵין מַצֶּבֶת" – הגרסה הלא מצונזרת בכתב ידו של יבטושנקו, בבלוג "הספרנים" של הספרייה הלאומית, 19.04.2017
↑  לשיר את הפחד, באתר הארץ, 2 בינואר 2006
נוקסוויל

נוקסוויל (באנגלית: Knoxville) היא העיר השלישית בגודלה במדינת טנסי שבארצות הברית, אחרי הערים ממפיס ונשוויל ומשמשת כעיר מחוז נוקס (Knox), במזרח טנסי. נוקסוויל היא הוותיקה מארבע הערים הגדולות בטנסי, ומעת הקמתה בשנת 1796 היא שימשה כעיר הבירה הראשונה של המדינה. אחד מכינוייה של העיר הוא "עיר השיש" כיוון ששימשה כמרכז להפצת שיש בתחילת המאה העשרים. העיר קרויה על שמו של מזכיר המלחמה הראשון של ממשלת ארצות הברית, הנרי נוקס.
בנוקסוויל שוכן הקמפוס המרכזי של אוניברסיטת טנסי, האוניברסיטה הגדולה בטנסי, הידועה בקבוצות הספורט שלה בתחום הפוטבול וכדורסל נשים.
היסטוריה

תחילתה של ההתיישבות במקום היא במבצר צבאי בשם וייט'ס פורט (White's Fort), שנקרא על שם מקימו, ג'יימס וייט, בשנת 1786. בשנת 1791 נקבעה נוקסוויל כבירה, תחילה בירת הטריטוריה המערבית של צפון קרוליינה והחל משנת 1796, בירתה של המדינה הצעירה, טנסי. נוקסוויל שימשה כבירת המדינה עד לשנת 1815.
בתקופת מלחמת האזרחים, בחודש נובמבר 1863, הטילו כוחות הקונפדרציה מצור על העיר במשך שבועיים. המצור נכשל והעיר נותרה בשליטת צבא הצפון. נוקסוויל, כמו גם סביבתה, בניגוד לשאר חלקי המדינה, הושפעו מאוד מערכי מדינות הצפון. תופעות של עבדות כמעט ולא היו באזור ואהדת התושבים הייתה נתונה למדינות הצפון.
בשנת 1933, בתקופת השפל הגדול, שכן בעיר המטה של רשות עמק טנסי, אשר נועדה למצוא מקורות ליצור חשמל זול במדינה, תוך העסקת מובטלים.
בשנת 1982 התקיימה בעיר התערוכה העולמית. בניין "כדור השמש" הבולט מעל קו הרקיע של העיר הוא שריד לאותה תערוכה.
בשנת 1999 נוסד בעיר היכל התהילה לכדורסל נשים.
גאוגרפיה

נוקסוויל שוכנת בקו רוחב 35°58′22″ צפון, קו אורך 83°56′32″ מערב. מדרומה של העיר מתאחדים שני נהרות: נהר פרנץ' הרחב (שמקורו באשוויל, צפון קרוליינה) ונהר הולסטון (המגיע מקינגספורט בצפון), יחד הם יוצרים את ערוצו הרחב של נהר טנסי. על נהר טנסי ניתן לשוט עד לעיר נוקסוויל החל מן השפך שלו לנהר המיסיסיפי.
את העיר חוצים שני כבישים בין-מדינתיים: I-40 שהוא ציר תנועה מזרחי-מערבי, ו- I-75 שהוא ציר תנועה צפוני-דרומי. בשולי העיר שדה התעופה הגדול מקגי-טייסון (McGhee Tyson Airport). העיר אף קשורה לרשת מסילות הברזל, אולם קיימת בה תנועת רכבות משא בלבד.
דמוגרפיה וכלכלה

בהתאם לנתוני 2007, חיים בעיר כ-183,500 תושבים, 79.7% מהם לבנים, 16.2 אפריקאים-אמריקאים, 1.45% אסיאתים, 0.31% ילידים (אינדיאנים).
כלכלתה של נוקסוויל תלויה במידה רבה בארבעת המעסיקים הגדולים בעיר: אוניברסיטת טנסי, המעבדות הלאומיות באוק רידג', מרכז מחקר התחבורה הלאומי ורשות עמק טנסי. בגלל מיקומה, על צירי תנועה מרכזיים בארצות הברית, קיימים בעיר ובשוליה מרכזי הפצה ומחסנים רבים של חברות ענק.
אירועים שנתיים ראויים לציון

פסטיבל עצי הדוגווד נערך בעיר מדי שנה במחצית השנייה של חודש אפריל, בעת שאלפי עצים פורחים בצבעי לבן-ורוד ברחובות העיר. בפסטיבל סיורים מודרכים כמו גם אירועי תרבות ואמנות.
משחקי הבית של קבוצת הפוטבול של נבחרת אוניברסיטת טנסי, שכינוייה ה- Vols. המשחקים מתקיימים בימי ראשון, בחודשים ספטמבר עד נובמבר, באצטדיון האוניברסיטה ובו למעלה מ-107,000 מושבים, אחד הגדולים בארצות הברית. כל אחד ממשחקי הבית של הקבוצה מלווה באירועים שונים משך כל סוף השבוע ומושך לעיר צופים מכל רחבי מזרח טנסי.
משחקי הבית של קבוצת כדורסל נשים של נבחרת אוניברסיטת טנסי, ה- Lady Vols, נערכים באולם סגור ובו 24,500 מושבים, הגדול ביותר מבין אוניברסיטאות ארצות הברית. קבוצת כדורסל הנשים של אוניברסיטת טנסי זכתה מספר פעמים באליפות המכללות של ארצות הברית.
בתרבות

נוקסוויל מוזכרת בסרט ספרות זולה בתור יעד הבריחה של בוץ' מפני מרסלוס ואלאס.
ערים תאומות

יוון לאריסה, יוון
פיגוע הדריסה בקפיטול (2021)

| --- | --- |
נקודת הביקורת בשדרת החוקה, היכן שהתחולל פיגוע הדריסה (צולם בשנת 2009)
נקודת הביקורת בשדרת החוקה, היכן שהתחולל פיגוע הדריסה (צולם בשנת 2009)
 תאריך:  2 באפריל 2021
 מקום:  וושינגטון הבירה, ארצות הברית
 קואורדינטות:  38°53′30″N 77°00′30″W﻿ / ﻿38.8916°N 77.0083°W﻿ / 38.8916; -77.0083
 סוג:  פיגוע דריסה
 נשק:  סכין, מכונית
 הרוגים:  2 (כולל המפגע)
 פצועים:  1
 מבצע:  נואה גרין
 מספר מפגעים:  1
 he
 
ב-2 באפריל 2021, אדם ביצע פיגוע דריסה והתנגש במתרס הצפוני שמחוץ למשכן הקפיטול בוושינגטון הבירה, לאורך שדרת החוקה, וכתוצאה מכך הרג שוטר במשטרת הקפיטול של ארצות הברית ופצע שוטר נוסף. בתגובה, עוצר הוטל על מתחם הקפיטול. הקונגרס של ארצות הברית היה בפגרת אביב, ולכן חברים אחדים בלבד בקונגרס נכחו במשכן הקונגרס במהלך התקרית. הדורס, נואה גרין בן ה-25, מת בבית חולים לאחר שנורה על ידי כוחות המשטרה.
התקרית

המֶפָגֵע ריסק מכוניתו — ניסאן סנטרה כחולה — לתוך נקודת ביקורת בשדרת החוקה המשמשת בדרך כלל את חברי הסנאט של ארצות הברית ואנשי הסגל שלהם בימי חול, כ-91 מטרים (כ-100 יארד) מהכניסה למשכן הקפיטול בו נמצאת מליאת הסנאט. אחרי שהרכב דרס שני שוטרים והוביל למותו של השוטר ויליאם אוונס, המפגע יצא מהרכב והניף סכין. הוא זינק לעבר השוטרים ומיאן לציית לאזהרות המילוליות של השוטרים בטרם נורה בידי קצין אחר. הוא נעצר ואושפז אך מאוחר יותר מת מפצעיו.
בעקבות זאת, קומפלקס הקפיטול של ארצות הברית הושבת וננעל וסגל הקונגרס צווה להתבצר במקומו, כשבמקביל חיילי המשמר הלאומי של ארצות הברית הוצבו בסמוך למתרס. הנעילה של המתחם הוסרה מאוחר יותר באותו יום.
באותן השעות הוקצו קרוב ל-2,300 חיילים מהמשמר הלאומי של ארצות הברית להגן על מתחם הקפיטול רבתי, במסגרת משימה שהחלה לאחר ההסתערות על הקפיטול בינואר 2021. מספר חיילי המשמר הגיע לשיא לקראת ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית, כאשר כ-26,000 חיילים הוצבו במחוז קולומביה על מנת לספק אבטחה לאירועי ההשבעה הנשיאותית. לאחר ההשבעה הושאר כח קטן יותר של חיילים לשמור על המתחם.
המחבל

נואה ר. גרין, גבר אפרו-אמריקאי בן 25, ביצע את הפיגוע. גרין נולד בפיירליאה (אנ') שבווירג'יניה המערבית וגדל במשפחה בת עשרה ילדים. הוא התבגר בעיר קובינגטון השוכנת במדינת וירג'יניה, והשלים את לימודיו התיכוניים בבית הספר התיכון אלגני (Alleghany). בתיכון הוא שיחק פוטבול והשתתף במשחקי אַתְלֵטִיקָה קַלָּה. גרין למד במכללת גלנוויל סטייט לפני שהועבר לאוניברסיטת כריסטופר ניופורט (CNU) שבניופורט ניוז, שם היה מגן אחורי בנבחרת הפוטבול של האוניברסיטה.
המחבל > הידרדרות במצבו הנפשי

אנשים שהכירו את גרין תיארו אותו כתלמיד תיכון פופולרי ואתלט ידוע, אך סיפרו כי לאחר שסיים את לימודיו באוניברסיטת כריסטופר ניופורט, הפך גרין לפרנואיד והתקרב לדת, והותיר את המשפחה והחברים מודאגים ממצבו הנפשי ההפכפך. בני משפחה וחברים הוסיפו לדווח כי גרין האמין שאנשים סיממו אותו בקסנקס ב-2019, מה שהותיר אותו עם תסמונת נסיגה. חבר לשעבר ששיחק עם גרין בנבחרות האתלטיקה אמר ל"וושינגטון פוסט" כי רוב האנשים ראו בטענתו של גרין בדבר סימומו בקסנקס כ"לא מחוברת למציאות". לאחר שעבר לדירה בניופורט ניוז, דיווח גרין על "הזיות, דפיקות לב מואצות, כאבי ראש ומחשבות אובדניות", ואחיו האמין כי תופעות אלה עשויות להיות קשורות לשימוש בסמים או להפרעה נפשית כלשהי. יום אחד, נטש גרין לפתע את דירתו בניופורט ניוז ועבר לאינדיאנפוליס, ואמר כי "התרופות נתנו לו השראה ללכת לשם". כשהיה באינדיאנפוליס, אמר גרין לאחיו כי הוא מאמין שפורצים לדירתו. אחיו דיווח בנוסף כי גרין היה טרוד נפשית באופן שיטתי.
כעבור זמן מה נהפך גרין לחסיד אומת האסלאם, ארגון לאומיות שחורה בהנהגת לואיס פרחאן, הידוע בהצהרותיו מעוררות המחלוקת על גזע. גרין רשם עצמו כ"חסידו של פרחאן", והביע ברשת החברתית "פייסבוק" תמיכה באומת האסלאם ובפרחאן. הוא פרסם באינטרנט נאומים ומאמרים מאת פרחאן וקודמו אלייז'ה מוחמד. בדצמבר 2020 הוא אף הגיש בקשה לשינוי שמו ל"נואה זאם מוחמד", אך נעדר מהשימוע לשינוי השם באינדיאנפוליס ב-30 במרץ, ארבעה ימים טרם הפיגוע. לאחר הפיגוע הסירה פייסבוק את הפוסטים שפרסם מהרשת החברתית ומאינסטגרם.
שבועיים לפני הפיגוע פרסם גרין צילום מסך של תרומה בסך 1,085 דולר אמריקני שתרם, בשם "נואה X" (על בסיס שמו של דובר אומת האסלאם לשעבר מלקולם X), עבור סניף אומות האסלאם בנורפוק שבווירג'יניה לכבוד יום המושיעים (אנ'). פרסום התרומה בא לצד קישור לנאום של פרחאן בשם "ההרס האלוהי של אמריקה". בפוסטים נוספים שפרסם גרין זמן קצר לפני הפיגוע, כתב כי השנים הקודמות היו "קשות" וכי "מאז החלה מגפת הקורונה בארצות הברית הפך מצבו לקשה יותר" וחשף כי היה מובטל. דרך הרשתות החברתיות ביטא את עמדותיו הדתיות הקיצוניות, ופרסם פוסטים על אודות אחרית הימים ואנטיכריסט. בפוסט שפרסם ב-15 במרץ, עודד גרין את עוקביו "ללמוד את חזון יוחנן, את סימני אחרית הימים, ללמוד מיהו הטוב ביותר ומיהו האנטיכריסט, ללמוד מיהו נביא השקר ואת המצב שנוצר באותם הימים". כעבור יומיים הוא העלה פוסט שייתכן כי התייחס לטענתו כי סומם על ידי חבריו, והאשים את הסמים שהסיטו אותו מ"דרך המלך". הוא גם פרסם סרטון של פרחאן בכותרת "צליבתו של מייקל ג'קסון" ב-21 במרץ. בפוסטים אחרים שפרסם בשבוע שלפני הפיגוע כתב גרין כי הוא מאמין שפרחאן הושיע אותו, באומרו: ”אחרי הצרות האיומות מהן סבלתי כנראה על ידי ה-CIA וה-FBI, סוכנויות ממשלתיות של ארצות הברית של אמריקה [...] סבלתי רבות מפריצות לביתי, הרעלות מזון, תקיפות, ניתוחים לא-מורשים בבתי חולים, ומשטיפות מוח.”
לדברי אחיו של גרין, חודשים אחדים טרם הפיגוע נטש גרין את ביתו באינדיאנפוליס ועבר לבוטסואנה, שם גרין סיפר לו על כוונתו להתאבד. הוא זינק אל עבר מכונית נוסעת ופצע עצמו אנושות, ולאחר מכן שב לארצות הברית והתגורר עם אחיו. בלילה שלפני הפיגוע, מצבו של גרין התדרדר עוד יותר, ובמסרונים ששלח לאחיו אמר כי הוא בדרכו להיות חסר בית. גרין לא היה מוכר למשטרה טרם הפיגוע.
נפגעים

בפיגוע הדריסה נהרג שוטר ונפצע שוטר נוסף.
השוטר שנהרג היה "ויליאם פ. 'בילי' אוונס" (באנגלית: William F. "Billy" Evans). אוונס נולד בשנת 1980 בנורת' אדמס שבמסצ'וסטס להווארד וג'ניס אוונס, ולמד בבית הספר התיכון דרארי. ב-7 במרץ 2003 הצטרף לכוחות משטרת הקפיטול של ארצות הברית. הוא שירת במשך 18 שנה במשטרת הקפיטול והיה חבר ביחידת המגיבים הראשונים של המשטרה. לאחר שגרין תקף את אוונס ועמיתו למשטרה, אוונס מת מפצעיו בבית החולים של אוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון. אוונס הוא השוטר השישי במשטרת הקפיטול שנפל בעת מילוי תפקידו מאז נוסדה המשטרה בשנת 1828, והשני ב-2021. גופתו של אוונס שונעה מבית החולים בליווי משטרתי.
תגובות

מפקדת משטרת הקפיטול בפועל יוגאנאדה פיטמן (אנ') אמרה כי "הפיגוע היה זמן קשה במיוחד" עבור כוחותיה, במיוחד בעקבות ההסתערות על הקפיטול ב-6 בינואר אותה השנה.
חברי קונגרס רבים שיבחו את תפקוד משטרת הקפיטול, המשמר הלאומי ומגיבים ראשונים (אנ') אחרים, והביעו תנחומים בפני המשטרה ומשפחתו של השוטר ההרוג. יושבת ראש בית הנבחרים של ארצות הברית ננסי פלוסי כינתה את אוונס כ"קדוש מעונה לדמוקרטיה", והורתה להוריד את דגלי ארצות הברית המתנוססים בקפיטול לחצי התורן. נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן הורה גם הוא להוריד את הדגלים בבית הלבן ובכל מבני הציבור הפדרליים לחצי התורן, כאות כבוד לשירותם והקרבתם של שוטרי משטרת הקפיטול.
ראו גם

הירי בבית הנבחרים של ארצות הברית (1954)
צ'ייס באדינגר

| --- | --- |

באדינגר ב-2007
 לידה:  22 במאי 1988 (בן 36) אנקיניטס שבקליפורניה
 עמדה:  קלע, סמול פורוורד
 גובה:  2.01 מטר
 מספר:  34 
 מכללה:  אוניברסיטת אריזונה
 דראפט:  בחירה מספר 44, 2009 דטרויט פיסטונס
 קבוצות כשחקן
 2009–2012 2012–2015 2015–2016 2016 2016–2017:  יוסטון רוקטס מינסוטה טימברוולבס אינדיאנה פייסרס פיניקס סאנס סאסקי בסקוניה
 
צ'ייס אנדרו באדינגר (באנגלית: Chase Andrew Budingerrxjcjddjjcjfjfjfjffjfjdjdjfjfjfjfjfjjf; נולד ב-22 במאי 1988) הוא שחקן כדורעף חופים מקצועי, וכדורסלן עבר אמריקאי, ששיחק בליגת ה-NBA בין השנים 2009–2016.
ראשית חייו

באדינגר נולד בעיר אנקיניטס, קליפורניה ולמד בתיכון "לה קוסטה קניון" שבעיר. בעת לימודיו התיכוניים הוא קיבל מלגת לימודים כספורטאי מצטיין בכדורסל ובכדורעף. באדינגר הראה יכולות גבוהות בשני הענפים, נבחר שלוש פעמים לשחקן הכדורעף המצטיין של מחוז סן דייגו, ובעונת הסניור שלו קלע 34 נקודות, קטף 11 ריבאונדים והוסיף 4.5 אסיסטים ו-3.0 חטיפות כדור בממוצע למשחק. בשנתו האחרונה בתיכון הוא הוזמן להשתתף במשחק מקדונלד'ס אול-אמריקן ואף נבחר לשחקן המצטיין של המשחק, במשותף עם קווין דוראנט.
ראשית חייו > קריירת מכללות

עם סיום לימודיו התיכוניים בחר באדינגר לשחק בשורות קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת אריזונה המשחקת בבית הפסיפי של המכללות (נקרא Pac-10). כבר בחודש נובמבר של עונת הבכורה שלו נבחר באדינגר לשחקן השבוע כשרשם 25.6 נקודות ו-7.0 ריבאונדים, והיה לפרשמן השני בתולדות הליגה שפותח את עונת הבכורה שלו עם התואר. בעונתו הראשונה במכללות קלע באדינגר 15.6 נקודות למשחק, שביעי בבית הפסיפי כולו, והוסיף 5.8 ריבאונדים.
בעונת הסופומור היה באדינגר לאחד משני השחקנים היחידים בקבוצה שפתחו בכל אחד ממשחקי העונה. הוא תרם 17.1 נקודות ו-5.4 ריבאונדים למשחק, השני בטיבו בקבוצה בשתי הקטגוריות, ונבחר לחמישיית העונה השלישית ב-Pac-10. בסיום העונה, הודיע באדינגר כי יעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA לשנת 2008, ולאחר שפרשנים צפו לו בחירה באמצע הסיבוב הראשון הודיע כי יחזור לאוניברסיטה לעונה נוספת.
בעונת המשחקים השלישית במדי אריזונה, שותף באדינגר ב-1,317 דקות, כמות הדקות הרבה ביותר בעונה שקיבל שחקן באריזונה מעולם. הוא תרם 18.0 נקודות, ובסיום העונה נבחר לחמישיית העונה בבית הפאסיפי.