stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובלנץ
הערות שוליים

↑  מתוך אתר עיריית קובלנץ
↑  אתר הכנסייה
↑  בגרמנית: Philipp Christoph von Sötern
↑  אתר האינטרנט הרשמי של המבצר
↑  Petra Weiss, The city administration of Koblenz in National Socialism Hagen 2012, pp. 495–496
↑  Petra Weiss, Stadtverwaltung Koblenz under National Socialism, p. 496
↑  ראו: שו"ת חות יאיר, סימן לא.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263931705171  BNE: XX5256060  BnF: cb12507260d (data)  GND: 4031410-8  LCCN: n81032661  MusicBrainz: 94ff83eb-5039-4883-b9ab-cfaba7bc133d  NARA: 10044980  NKC: ge129602  SUDOC: 03430374X  VcBA: 494/51710  VIAF: 612162783898266280002   WorldCat (עם VIAF): 612162783898266280002 
טירת שטולצנפלס שוחזרה בסגנון התחייה הגותית וצופה על העיר.
כיכר קובלנץ בפתח תקווה
קובלנץ ב-1572
חבישה

ערך זה עוסק בהשמת תחבושת. אם התכוונתם למקצועו של החובש, ראו .
אדם חובש את ידו
חבישה היא פעולה של עיטוף איבר פגוע. פעולת החבישה מתחלקת באופן כללי לשני סוגים: חבישה זמנית כעזרה ראשונה וחבישה לטווח ארוך לצורך טיפול רפואי. בתוך שני תחומים אלו מתחלקת החבישה לתת-סוגים רבים.
חבישה כעזרה ראשונה

אחת המטרות העיקריות של החבישה בדימום חזק או שאינו פוסק היא עצירת דימום באופן זמני עד לטיפול רפואי מתקדם ובדימום קל עד לעצירה טבעית של הדימום בקיום קרישה. חבישה למטרה זו נעשית בכמה צורות.
כאשר מדובר בדימום קל מתבצעת העצירה בדרך כלל באמצעות אגד מדבק, תחבושת או גאזה קטנה המוצמדת אל החתך עד שהדימום נעצר מעצמו באמצעות קרישה של הדם. אולם, כאשר מדובר בדימום חזק יש לבצע חבישה לוחצת שמטרתה לעודד קרישיות לעצירת הדם.
חבישה כעזרה ראשונה > עצירת שטף דם

שטף דם מוגדר כיציאה של דם מכלי הדם. ישנן שתי דרכים לעצור את שטף הדם (נכתב לעיתים בראשי תיבות: שט"ד):
לחץ ישיר - תחבושת הלוחצת על מקור הדימום וסופגת את הדם
לחץ עקיף - חסימת העורק המוביל אל האזור הפגוע
שט"ד בגפיים (יד או ברגל, נקראים גם איבריים גליליים) יש לנסות ולעצור על ידי תחבושת הלוחצת על מקור הדימום וסופגת את הדם. פעולה כזו מכונה לחץ ישיר בניגוד ללחץ עקיף המתייחס לחסימת העורק המוביל אל האזור הפגוע. במגן דוד אדום ובחיל הרפואה של צבא הגנה לישראל מקובל להשתמש לחבישה כזו בתחבושת אישית.
כאשר הדימום אינו נעצר על ידי החבישה (וזאת ניתן לדעת כאשר התחבושת מאדימה), יש להוסיף לחץ על הפצע באמצעות משולש לחץ. משולש לחץ הוא רצועת בד שיוצרים קשר במרכזה, יש לקשור את רצועת הבד כאשר הקשר נמצא מעל התחבושת ומופנה לכיוון הפצע. צורת חבישה זו מוסיפה לחץ על הפצע במטרה לעצור את הדימום. בחבישה זו יש להיזהר שלא לעצור את זרימת הדם כדי לא לפגוע בחיות איבר המטרה. ניתן לבדוק זאת באמצעות מדידת דופק בקצה האיבר הפגוע.
כאשר ישנו דימום מאחד האזורים בגוף, שאינו הגפיים או הראש, ישנו קושי לעצור את הדימום, שכן לא ניתן לעשות זאת באמצעי החבישה הרגילים. דימום מהמפשעה, הישבן והצוואר ניתן לעצור באמצעות הצמדת תחבושת אישית ולחיצה על האזור (נקודות מיוחדות). בנוסף, ניתן לעצור שטפי דם באמצעות הצמדת העורק אל העצם הצמודה אליו וחסימתו (נקודת לחיצה). ניתן לעשות זאת בבית שחי, בעצמות התת-בריחיות ובזרוע (העורק הברכיאלי). צורת חבישה זו אינה מומלצת למי שאינו מיומן בה, מכיוון שהיא עלולה לגרום נזק יותר מתועלת, במקרה זה יש להשתמש בלחץ ישיר.
ישנם סוגי חבישות שונות, כגון חבישת בטן, חבישת עין ועוד. אך גם מי שאינו מיומן או שאין ברשותו ציוד חבישה, יכול לאלתר וכל חבישה שתעצור את הדם תחשב חבישה יעילה.
תחבושת המוסטטית היא תחבושת המכילה משפעל לזירוז קרישת דם. בישראל קיימים שני סוגים, האחד היא תחבושת המכילה משפעל אשר מונחת בתוך הפצע או על גביו בלחץ ישיר, והשני הוא מזרק המכיל משפעל המוזרק לתוך הפצע.
חבישה כעזרה ראשונה > חסימת עורקים

ישנם מקרים בהם לא ניתן לעצור את הדימום על ידי לחץ ישיר ולכן יש לבצע חסימת עורקים, הנקראת לחץ עקיף. מטרת פעולה זו היא לחסום את כל זרימת הדם אל האזור הפגוע. אך בפעולה זו שכאשר זרימת דם לאיבר כלשהו נחסמה למשך זמן, הגוף מייצר רעלים ונוצרים קרישי דם באיבר החסום. שחרור החסימה עלול להציף את הגוף ברעלים וקרישי הדם, חסימה זו חמורה, עד שלעיתים יש לכרות את האיבר הפגוע; אך פעולה זו הכרחית כאשר יש חשש לאיבוד דם מאסיבי. משום כך יש להעדיף תמיד לחץ ישיר על פני לחץ עקיף, ובלבד ששטף הדם המסיבי המסוכן נעצר.
חסימת עורקים ניתנת להמרה בחבישת לחץ ישיר. ברפואה הדחופה בישראל, מקובל לבצע המרה זו בתנאי שטח עד כעשרים דקות מעת החבישה, ובתנאי שאת ההמרה יבצע החובש עצמו או בעל דרגה בכירה ממנו.
חסימת עורקים בלחץ עקיף תתבצע כאשר שטף הדם לא נעצר באמצעות לחץ ישיר, או באחד התנאים הבאים - חלקם סיבתיים וחלקם נסיבתיים:
קטיעה מלאה או חלקית של אחת מהגפיים
פצוע מדמם הזקוק לפעולת החייאה
הימצאותו של רסיס גדול הגורם לדימום בגפיים
ריבוי פצעים או פצועים בזירת האירוע באופן שאין אפשרות לניטור טוב ורצוף של כל הפצועים
תנאי חשיכה קיצונית – כך שלא ניתן לראות את מקור הדימום, וזו חבישה זמנית עד להימצאות מקור אור
לחץ ישיר שנכשל
כאשר נשקפת סכנה לצוות הרפואי (איום, שרפה, זירת ירי), תתבצע חבישה זמנית עד לחלוף הסכנה
מקובל להשתמש בראשי-תיבות קבר רחל: קטיעה, בהחייאה, רסיס, ריבוי, חשיכה, לחץ.
ישנם מספר סוגי חבישה שביכולתם להשיג חסימת עורקים:
חוסם עורקים קלאסי הנמצא בשימוש מגן דוד אדום וגופי עזרה ראשונה אחרים היא רצועת גומי/סיליקון הנקשרת בחוזקה סביב הגפה, כחמישה סנטימטרים מעל מקום הדימום, כשבכל ליפוף מוגברת עוצמת הכריכה; לא ניתן לבצע חסם עורקים עצמוני בשיטה זו.
חובשי צה"ל ביחידות לוחמות, משתמשים ב-CAT - Combat Application Tourniquet; זהו חסם עורקים בעל צמדן ותפסנים, המאפשר יישום ביד אחת, וניתן לביצוע עצמי.
חוסם עורקים הולנדי הוא כינוי לצורת חסימת עורקים מאולתרת המתבצעת באמצעות רצועת בד הנקשרת בחוזקה סביב הגפה. שיטה זו אינה יעילה כאשר הגפה בעלת נפח משמעותי.
חוסם עורקים רוסי הוא כינוי לצורת חסימת עורקים מאולתרת המתבצעת באמצעות רצועת בד, המקיפה את הפצע ומחוזקת על ידי ליפוף באמצעות מקל או מוט.
לאחר הנחת חסם עורקים יש לכתוב באופן בולט את שעת הנחת החסם; המוסכמה בכוחות ההצלה בעולם היא לכתוב על מצחו של הפצוע את שעת החסימה בארבע ספרות (00:00) ואת שם מבצע החסימה ודרגתו.
חבישה לצורך מניעת זיהום

פצע פתוח בעור יכול להוות סכנה אף אם איננו מדמם כי חיידקים רבים יכולים לחדור אל הגוף וליצור זיהום. כדי למנוע זאת, יש לחטא את הפצע ולבצע חבישה אוטמת (packing). החיטוי נעשה באמצעות תמיסה המכילה כלורהקסידין (אנ'), אלכוהול ולעיתים גם סטרמיד (אנ'). חבישה זו מתבצעת באמצעות תחבושת ייחודית. בתנאי שטח ניתן להשתמש בגאזה או תחבושת אישית ולאטום בשכבה נוספת.
מקובל לחבוש פצע בתחבושת הספוגה בחומר חיטוי כגון יוד. כאשר אין חומר חיטוי בנמצא, ניתן לשטוף בכמות גדולה של מים על מנת לנקות מלכלוך שחדר פנימה. אטימה מוחלטת של הפצע אינה מקובלת ויש הטוענים שהיא אף מזיקה.
חבישה לצורך מניעת זיהום > חבישת כווייה

בחבישת כווייה משתמשים בדרך כלל בתחבושת ייעודית המכילה חומרים מרגיעים שאינם נדבקים לעור. בצה"ל משתמשים בתחבושות מטלין. כאשר אין תחבושת ייעודית ניתן להשתמש בניילון נצמד או בתחבושת אחרת שאינן נדבקות לעור ובמקביל אין אידוי רב דרכה.
כוויות באזור הפנים או העיניים ניתן לחבוש באמצעות פדי גזה ספוגים בסיילין. כווייה נרחבת עלולה לגרום להתייבשות.
חבישה לזירוז ריפוי הפצע

בפצעים עמוקים או מוגלתיים מקובל להשתמש בחבישה על מנת לזרז את תהליך הריפוי. כדי לרפא את הפצע, הגוף זקוק לסביבה לחה ואטומה. על כן חבישת הפצע מסייעת לריפוי העצמי של הפצע על ידי יצירת סביבה כזו.
חבישה כזו היא בדרך כלל לטווח ארוך יותר מהחבישות שהוזכרו לעיל, לכן, רצוי להתאים בקפידה את סוג התחבושת לסוג הפצע ומיקומו. חשוב שהתחבושת תהיה יעילה בספיגת הפרשות ותיצור סביבה לחה לפצע, יש להקפיד שתהיה נוחה להסרה.
יש להחליף את התחבושת מדי תקופת זמן על פי הוראת רופא, בהתאם לסוג התחבושת והפצע. בזמן החלפת תחבושת יש לדאוג לניקוי יסודי של הפצע.
חבישה לזירוז ריפוי הפצע > חבישה משולבת בתרופות

בפציעות קשות או בפצעים מוגלתיים וקשיי טיפול מקובל להשתמש בחבישות המכילות תרופות שמטרתן לזרז את הטיפול.
יש חומרים שמקובל לחבוש איתם על מנת לסייע לטיפול:
אנטיביוטיקה - שימוש באנטיביוטיקה בתוך החבישה הוא נפוץ מאוד ומסייע לטיפול בזיהומים שנוצרו בפצע. כאשר מדובר בזיהום חמור, נוטלים לפעמים אף כדורי אנטיביוטיקה.
אבץ - קיימת סברה כי האבץ משחרר מינרלים המסייעים לפצע להירפא. ניתן לרכוש תחבושות מיוחדות המכילות אבץ.
קולגן - גם הקולגן משחרר מינרלים המסייעים לפצע, וגם הוא משמש בחבישות מיוחדות.
חבישה לצורך קיבוע

במקרה של שבר באחת מן העצמות, מתבצעת חבישה שעיקר מטרתה היא לקבע את האיבר על מנת למנוע תזוזה של העצם העלולה להחמיר את הפגיעה.
הקיבוע נעשה בדרכים שונות ותלוי במבנה האיבר אותו מקבעים.
קיימים מספר קיבועים, קיבוע זמני הנעשה בשטח (שמטרתו למנוע תזוזה ונזק עד הגעתו למרכז רפואי), וקיבוע ארוך טווח (שמטרתו איחוי העצמות).
בקיבוע לטווח ארוך משתמשים בדרך כלל בגבס שמטרתו למנוע תזוזה של האיבר ובכך לסייע לאיחוי המהיר של העצם. כאשר מדובר בנקע או בסדק, יש המשתמשים לפי עקרונות RICE בתחבושת אלסטית על מנת ליצור לחץ על האזור, פעולה המסייעת להפחתת נפיחות וכאב.
התקנים מורכבים יותר המותקנים על הגוף נועדו לשפר את פעולת מערכת התנועה ואת יציבות האיבר החבוש עד להחלמתו או באופן קבוע כשלא צפויה החלמה נקראים מישרים (או אורטזות). בעל המקצוע הפרא רפואי המספק אותם מספק גם גפיים תותבות והוא נחשב לספק טכנולוגיה מסייעת. דוגמאות למיישרים: "מחוך" המסייע לאדם עם דיסק פרוץ להניע את גבו באופן בריא והתקן "רגל-עקב-שוק" - התקן המחליף את פעולתה של רצועה קרועה בייצוב הקרסול.
חבישות המשלימות או מחליפות ניתוחים > חבישת נקז ריאות

דוגמה לחבישה כזו היא שסתום אשרמן וגזה וזלין. כאשר יש פציעה חודרת בחזה אשר חדרה אל הקרום שבין בית החזה לבין הריאות, וחדר אוויר לרווח הזה, נוצר קושי בנשימה. לצורך טיפול במצב כזה נהגו בעבר להצמיד פד גאזה ספוגה בוזלין אל הפצע, ולהדביקו משלושה כיוונים סביב שסתום חד כיווני שהוחדר באמצעות ניתוח בזק. שסתום זה מאפשר לאוויר להתנקז מן הקרומים אך לא להיכנס חזרה. כחלק מציוד עזרה ראשונה של אמבולנסים קיים שסתום אשרמן - מדבקה עליה מותקן שסתום חד כיווני מגומי. את המדבקה מדביקים על החתך ובכך יוצרים את הפעולה הרצויה.
ראו גם

עזרה ראשונה
דימום
טראומה גופנית
עצירת דימום
קיבוע רגל לעז
עירד רובינשטיין

| --- | --- |

רובינשטיין באפריל 2013
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  בית צבי 
 פרסים והוקרה:  פרס התיאטרון הישראלי 
 
עירד רובינשטיין בהצגה "אגף 6", על פי אנטון צ'כוב, בבימויו של יפים קוצ'ר, בתיאטרון הסימטה, 2011
"אגף 6"
ההצגה "דונה פלור נשואה לשניים", על פי ז'ורז'י אמאדו, בבימויו של עירד רובינשטיין בסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין, 2012
"דונה פלור", יורם לוינשטיין
עירד רובינשטיין (נולד ב-23 ביוני 1980) הוא שחקן, במאי ומחזאי ישראלי; זוכה פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2015 על עבודת הבימוי שלו למחזה "רומיאו ויוליה" שהועלה בתיאטרון באר שבע, ולשנת 2017 על בימוי "מלך הכלבים" בתיאטרון בית לסין.
ביוגרפיה

עירד רובינשטיין נולד וגדל בראשון לציון.
בצה"ל שירת במשך ארבע שנים כלוחם ומפקד ביחידה 669 – יחידת החילוץ של חיל האוויר. הוא בוגר בית צבי במחזור מ"ה (2007), ובוגר קורס משחק מול מצלמה אצל רותי דייכס. במהלך לימודיו שיחק בתפקידים ראשיים רבים, בהם ד"ר דייסארט ב"אקווס", רוי כהן ב"מלאכים באמריקה", ואף השתתף בהצגה "מישהו לרוץ איתו" - קופרודוקציה של בית צבי בשיתוף תיאטרון בית ליסין. בשנה השלישית ללימודיו קיבל את תפקידו הקולנועי הראשון בסרט "הבודדים", בבימויו של רנן שור. עם תום לימודיו קיבל הזדמנות ממנהל בית צבי, גרי בילו, לביים את צמד המחזות הקצרים "ההודי רוצה לברונקס/ התור" מאת ישראל הורוביץ בבית צבי, ובהמשך בתיאטרון הספרייה, וכך החל לביים ולשחק במקביל.
קריירה > כשחקן

בשנים 2006–2009 השתתף רובינשטיין בסדרות: "בשורות טובות", "האי" 2, ובהצגות: "אובססיה", "פנטזיה", "ריצ'רד השלישי", "עקומים", בתיאטרון הספרייה.
בשנת 2010 שיחק בהצגה "יחסים מסוכנים" בתיאטרון הסימטה בתפקיד ואלמון, והשתתף בסדרה "השועלים".
בשנת 2011 שיחק בהצגה "רומיאו ויוליה" בקאמרי, לצד רוזינה קמבוס ואריה מוסקונה, ובתפקיד הראשי ב"אגף 6" על פי צ'כוב, בבימוי יפים קוצ'ר בתיאטרון הסימטה.
כמו כן השתתף בסדרות: "ילדי ראש הממשלה" ו"2.3 בשבוע" והצטלם לסרט הקולנוע "בית לחם", קופרודוקציה ישראלית-גרמנית-בלגית, בבימויו של יובל אדלר.
בשנת 2012 השתתף בסדרות "חטופים" (עונה 2) ו"אופוריה".
בשנת 2013 הצטלם לסרטים "מכתבי אהבה במלחמה", (בסרט השתתפו גם עידו ברטל ונועה בירון) ו"סינדרום ירושלים" - קופרודוקציה גרמנית ישראלית, ולסדרה "רמזור".
בשנת 2014 שיחק בהצגה "הגיבן מנוטרדם" של תיאטרון באר שבע.
בשנת 2018 שיחק תפקיד ראשי בסדרה "שלטון הצללים" בתפקיד השר גלבוע (הוט)
בשנת 2021 שיחק תפקיד משני בסדרה "נעלמים" בתפקיד אבינועם גושן (הוט)
קריירה > כבמאי תיאטרון

ב-2012 ביים את "משהו למות בשבילו" עיבוד ל"המתאבד" מאת ניקולאי ארדמן בתיאטרון חיפה.
ב-2014 ביים את "המחברת הגדולה" בסטודיו למשחק מיסודו של יורם לוינשטיין. ההצגה הועלתה לאחר מכן בתיאטרון גשר.
ב-2015 ביים את "רומיאו ויוליה" בתיאטרון באר-שבע, על בימויה זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנה זו.
כמו כן עיבד וביים את "מר ורטיגו" על פי ספרו של פול אוסטר בתיאטרון גשר.
ב-2016 ביים ועיבד את "גרין מייל" על פי ספרו של סטיבן קינג בתיאטרון באר-שבע. כמו כן ביים את "קוריולנוס" מאת שייקספיר בתיאטרון הבימה בכיכובם של גיל פרנק וגילה אלמגור, ואת "הר לא זז" מאת גלעד עברון בתיאטרון בית ליסין.
ב-2017 ביים את "במנהרה" מאת רועי חן בתיאטרון גשר, את "1984" על פי ספרו של ג'ורג' אורוול בתיאטרון הבימה, עיבד וביים את "דונה פלור נשואה לשניים" על פי ספרו של ז'ורז' אמאדו בתיאטרון באר-שבע, וכמו כן עיבד וביים את ההצגה "מלך הכלבים" בתיאטרון בית לסין על פי ספרו של שלום אש. על בימויה של הצגה זו זכה בפרס התיאטרון הישראלי לשנה זו.
2018 ביים את "אותלו" מאת שייקספיר בתיאטרון הקאמרי בכיכובו של עמוס תמם.
ב-2018 בים בתיאטרון בית לסין את המחזה "לילה אחד, מרקוביץ'", שאותו כתב יחד עם יואב שוטן-גושן על פי ספרה של איילת גונדר-גושן.
ב-2019 תרגם וביים בתיאטרון הקאמרי את המחזה "מיזרי" מאת ויליאם גולדמן על פי הרומן של סטיבן קינג.
באותה שנה ביים את המחזה "הנכד", אותו כתב יחד עם גור קורן, בתיאטרון הקאמרי.
ב-2023 ביים בתיאטרון הקאמרי את המחזה "הבן של מושיקו הגדול" מאת גיל ארי כהן, ואת המחזה "המלך עומד למות" מאת אז'ן יונסקו.
קריירה > ככותב

עירד רובינשטיין הוא זוכה פרס "קיפוד הזהב" 2012 על עיבוד "אגף 6" על פי צ׳כוב לבמה (יחד עם יפים קוצ'ר).
מלבד "אגף 6" עיבד לבמה את המחזות: ״גרין מייל״ בתיאטרון באר שבע, וכמו כן עיבד יחד עם יואב שוטן את ״מר ורטיגו״, "דונה פלור נשואה לשניים", ו״מלך הכלבים״, שהייתה מועמדת לפרס המחזה הטוב ביותר לשנת 2017 .
תרגם את "משהו למות בשבילו" בתיאטרון חיפה.
כתב יחד עם יואב שוטן-גושן ואיילת גונדר-גושן את התסריט לסרט ״באב ג׳הנום״ (בימוי: יבגני רומן).
כתב יחד עם יואב שוטן-גושן את המחזה "לילה אחד, מרקוביץ'" על פי ספרה של איילת גונדר-גושן וגם ביים אותו.
תרגם את המחזה "מיזרי" מאת ויליאם גולדמן על פי הרומן של סטיבן קינג.
כתב יחד עם גור קורן את המחזה "הנכד" על פי "העצים מתים זקופים" מאת אלחנדרו קסונה וגם ביים אותו.
פילמוגרפיה > בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | סוגה ומסגרת | במאי | תסריטאי | מפיק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2009 | הבודדים | שלומי | סרט קולנוע | רנן שור | גיא מאירסון, רנן שור, משה זונדר | אסף אמיר EZ Films, נורמה ישראל |
| 2009 | ד"ש לפיטוסי | נמרוד | פסטיבל 8 מ"מ | גיא ירוסלבסקי |  |  |
| 2009 | מל"מ - כוח הידע | קצין חיל הים | סרט תדמית לחיל המודיעין | ניסן בלקין | אורן נאמן | דיסקין הפקות |
| 2009 | BACKBONE | הפרוטגוניסט (ללא שם) | פרויקט סרטים של 48 שעות, ופסטיבל אייקון 2009 |  |  |  |
| 2013 | בית לחם | ליאור | סרט קולנוע | יובל אדלר | יובל אדלר, עלי ואקד | טליה קלינהנדלר (פאי סרטים) |
| TBA | סינדרום ירושלים | בלש | סרט קולנוע גרמני | דרור זהבי | דון בולינגר ומרטין ראוהוס |  |
| TBA | מכתבים במלחמה | אלטמן | סרטי מוזיאון - סיפורם של מקימי גוש עציון | בועז ארמוני | אורן נאמן | גם סרטים |
פילמוגרפיה > בטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | סוגה ומסגרת | במאי | תסריטאי | מפיק |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | בשורות טובות | שחקן פרינג' | דרמה-קומית מוקומנטרית | עודד רסקין | מיכל ליבדינסקי | סער יוגב |
| 2008 | האי, עונה 2 | ציון | סדרת מתח לנוער | עופר ויצמן | גיורא חמיצר | קופרמן |
| 2010 | השועלים | אלברט השוטר | קומדיה לנוער | אורן שקדי | גיורא חמיצר | קופרמן |
| 2011 | 2.3 בשבוע | איתי | דרמה מוקומנטרית, ערוץ 2 | שחר ברלוביץ' | שחר ברלוביץ' | אבוט רייף המאירי |
| 2011 | ילדי ראש הממשלה | מאבטח שב"כ | דרמה HOT | אלון בנארי | נועה רוטמן, שחר מגן | רם לנדס |
| 2012 | אופוריה | מנהל פנימייה צבאית | דרמה HOT | דפנה לוין | רון לשם | לימור אבקסיס |
| 2012 | חטופים, עונה 2 | מפקד "כידון" | סדרת דרמה, ערוץ 2 | גידי רף | גידי רף | טנדר הפקות |
| 2021 | נעלמים, עונה 4 | אבא של דין גושן | סדרת מתח לנוער | יריב הורוביץ (עונה 4) | ירון ארזי (תסריטאי ראשי) יהונתן בר אילן (פיתוח ותסריטאי ראשי) | ירון ליכטנשטיין (מפיק אחראי) |
פילמוגרפיה > בתיאטרון

| בכורה/שנת הפקה | שם ההצגה | תפקיד | תיאטרון | מחזאי | במאי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | מישהו לרוץ איתו | הונינגמן | קופרודוקציה של בית צבי ותיאטרון בית ליסין | חגית רכבי ניקוליבסקי על פי דויד גרוסמן | חגית רכבי ניקוליבסקי |
| 5 במאי 2007 | עקומים | קצין נאצי | תיאטרון הספרייה | מרטין שרמן | עידו ריקלין |
| 2008–2007 | אובססיה | פיקס | תיאטרון הספרייה | עידו ריקלין על פי ז'ול ורן | עידו ריקלין |
| 2008–2007 | ריצ'רד השלישי | ברקנברי | תיאטרון הספרייה | ויליאם שייקספיר | ארתור קוגן |
| 10 באוקטובר 2008 | ההודי רוצה לברונקס/ התור | פלמינג | תיאטרון הספרייה | ישראל הורוביץ | עירד רובינשטיין |
| 15 בינואר 2010 | יחסים מסוכנים | וואלמון | תיאטרון הסימטה | על פי פייר שודרלו דה לאקלו | אביהוד תדהר |
| 4 בינואר 2011 | רומיאו ויוליה | פיטר | הקאמרי | ויליאם שייקספיר | נועם שמואל |
| יולי 2011 | אגף 6 | ד"ר ראגין | תיאטרון הסימטה | על פי אנטון צ'כוב | יפים קוצ'ר |
בימוי לתיאטרון

| הצגת בכורה | הצגה | תיאטרון | מחזאי | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | הבן של מושיקו הגדול | התיאטרון הקאמרי | גיל ארי כהן |  |
| יוני 2021 | אהבה ומגפה | התיאטרון הקאמרי | יואב שוטן-גושן, עירד רובינשטיין, נועה לזר קינן, גור קורן ובת חן סבג |  |
| 2019 | הנכד | התיאטרון הקאמרי | גור קורן ועירד רובינשטיין |  |
| 2019 | מיזרי | התיאטרון הקאמרי | ויליאם גולדמן על פי ספרו של סטיבן קינג |  |
| 2018 | אותלו | התיאטרון הקאמרי | ויליאם שייקספיר |  |
| 2018 | לילה אחד, מרקוביץ' | תיאטרון בית לסין | יואב שוטן-גושן ועירד רובינשטיין על פי ספרה של איילת גונדר-גושן |  |
| 2017 | מלך הכלבים | תיאטרון בית לסין | יואב שוטן-גושן ועירד רובינשטיין על פי "מאטקע (מוטקה) גנב" של שלום אש |  |
| אפריל 2016 | קוריולנוס | הבימה | ויליאם שייקספיר |  |
| דצמבר 2015 | גרין מייל | תיאטרון באר שבע | עירד רובינשטיין |  |
| אוקטובר 2015 | מר ורטיגו | גשר | יואב שוטן-גושן ועירד רובינשטיין על פי ספרו של פול אוסטר |  |
| פברואר 2015 | רומיאו ויוליה | תיאטרון באר שבע | שייקספיר |  |
| 10 באפריל 2013 | רשומון | הסטודיו לאמנויות הבמה - תיאטרון חולון | פיי ומייקל קאנין, על פי אקירה קורוסאווה | ההצגה יצגה את הסטודיו בפסטיבל "עתיד התיאטרון" |
| 3 בנובמבר 2012 | הנפש הטובה מסצ'ואן | גודמן - בית ספר למשחק בנגב | ברטולט ברכט |  |
| 25 ביולי 2012 | משהו למות בשבילו | תיאטרון חיפה | מוירה בופיני על פי "המתאבד" של ניקולאי ארדמן |  |
| ינואר 2012 | דונה פלור נשואה לשניים | סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין | יואב שוטן ועירד רובינשטיין על פי ספרו של ז'ורז' אמאדו | ההצגה יצגה את הסטודיו בפסטיבל "בלומנאו" בברזיל וכמו כן בפסטיבל "עתיד התיאטרון" בצוותא |
| 24 ביוני 2011 | איפה אמא שלי? | תיאטרון תהל | כריסטופר המפטון |  |
| 10 באוקטובר 2008 | ההודי רוצה לברונקס/ התור | תיאטרון הספרייה | ישראל הורוביץ | זכה במלגה על בימוי |
| 22 במרץ 2008 | ההודי רוצה לברונקס/ התור | בית צבי | ישראל הורוביץ | זכה במלגה על בימוי |
הערות שוליים

1 2  שגיא בן נון‏, הזוכים הגדולים בפרסי התיאטרון 2016: "בילי שוורץ" ו"רומיאו ויוליה", באתר וואלה, 20 במאי 2016
↑  מיה אשרי, טקס פרסי התיאטרון: "סוס אחד נכנס לבר" היא הזוכה הגדולה עם ארבעה פרסים, באתר הארץ, 25 במאי 2018
ספר מורמון

ערך זה עוסק באחד מספרי היסוד של המורמונים. אם התכוונתם למחזמר סאטירי מברודוויי, ראו .
| --- | --- |

 First Book of Nephi  Book of Helaman  Book of Alma  Third Book of Nephi  Book of Mormon  Fourth Nephi  Book of Ether  Book of Mosiah  Book of Omni  Second Book of Nephi  Words of Mormon  Book of Jacob  Book of Jarom  Book of Enos  Book of Moroni 
 מידע כללי
 מאת:  Mormon, ג'וזף סמית' הבן 
 שפת המקור:  אנגלית 
 סוגה:  כתבי קודש, נצרות, Mormon literature 
 הוצאה
 הוצאה:  כנסיית ישוע המשיח של קדושי אחרית הימים 
 תאריך הוצאה:  1830 
 
כריכת ספר מורמון מההוצאה המקורית של שנת 1830
ספר מורמון (במקור באנגלית: Book of Mormon) הוא מספרי היסוד של הזרם המורמוני בדת הנוצרית, הידועה גם כ"התנועה של קדושי אחרית הימים", ונחשב להתגלות אלוהית ולחלק מכתבי הקודש על ידי כל הזרמים של הדת המורמונית, כאשר הזרם הגדול שבהם הוא "כנסיית ישו המשיח של קדושי אחרית הימים". הוא הודפס לראשונה באנגלית במרץ 1830 בפלמירה, במדינת ניו יורק שבארצות הברית, ומאז תורגם למעל ל-100 שפות. על פי ג'וזף סמית', הנביא והמייסד של הדת המורמונית, הספר כולל כתבים עתיקים שנכתבו במצרית עתיקה על ידי נביאים מצאצאי בני ישראל והוחבאו באדמה בארצות הברית במאה ה-5. לדבריו, בשנת 1823 נגלה אל סמית' המלאך מורוני, הראה לו היכן למצוא את הכתבים וציווה עליו להוציאם מהאדמה, לתרגמם ולהפיצם. סמית' עצמו הגדיר את ספרו כ"ספר הנכון ביותר בעולם."
רקע לכתיבת הספר

ג'וזף סמית' חי בתחילת המאה ה-19, תקופה בהיסטוריה של ארצות הברית המכונה "ההתעוררות הגדולה השנייה" (The Second Great Awakening). תקופה זו הייתה תקופה של התעוררות דתית גדולה בקרב הפרוטסטנטים בארצות הברית שהובילה להיווצרות של מספר קבוצות דתיות חדשות, חלקן בעלות אמונות משיחיות באחרית ימים שחשבו שתתרחש בקרוב. באותם ימים חי סמית' במערב מדינת ניו יורק, אזור שחווה התעוררות דתית גדולה. כחלק מהתעוררות זו, נוצרו אצל אנשים עניין וסקרנות בנוגע לסוגים חדשים של התנסויות דתיות, כולל עיסוק בקסמים ומאגיה, וניסיונות להשיג חזיונות נבואיים. כך גם צצו באותה תקופה אנשים רבים שטענו לנבואה ולכך שהם חווים התגלויות אלוהיות.בתוך הקשר זה יצא לאור ספר מורמון, עליו טען סמית' כי הוא נשלח אליו בהתגלות אלוהית.
רקע לכתיבת הספר > הגרסה המורמונית

לשיטת המורמונים, המאמינים בסיפור כתיבת הספר כפי שסיפר אותו ג'וזף סמית', הספר נכתב במקור על לוחות זהב ונערך במאה ה-4 וה-5 בארץ שעתידה להיקרא ארצות הברית. הספר נכתב ונערך על ידי הנביא מורמון ובנו הנביא מורוני, שמאוחר יותר ייהפך למלאך שיגלה את הספר לסמית'. כפי שהוא כותב בהקדמה לספר, ב-21 בחודש ספטמבר 1823, נגלה אליו המלאך מורוני וציווה עליו להוציא את הלוחות מהמקום בו החביא אותם, גבעת קומורה שכיום נמצאת בעיירה מנצ'סטר שבמדינת ניו יורק, לתרגם את תכולתם ולהפיץ את הבשורה הטמונה בתוכם. על פי סמית', הספר נכתב במקור בשפה אותה הוא כינה "מצרית מתוקנת" (Reformed Egyptian), וכדי לתרגם את הספר נעזר סמית' במשקפיים נבואיים. המסורת המורמונית זיהתה משקפיים אלו לאחר מכן בתור האורים ותומים המוזכרים במקרא.
בחייו, העידו כמה ממאמיניו של סמית' כי הם ראו את לוחות הזהב מהם תרגם סמית' את ספר מורמון. סמית' החתים אחד עשר איש על עדות כי הם ראו בעיניהם את לוחות הזהב. עדויות אלו, המצויות בשני מסמכים המכונים "עדות שלושת העדים" ו"עדות שמונת העדים," מצורפות בדרך כלל כהקדמה לספר מורמון ומודפסות איתו במהדורות שמוציאה הכנסייה.
ישנם חוקרים מורמונים הטוענים כי מחקר מדעי מאשש את האותנטיות והעתיקות של ספר מורמון ואת העובדה שנכתב על ידי מספר כותבים, ולא על ידי סופר אחד. כמו כן, יש הטוענים כי ספר מורמון דומה לספרי התנ"ך העבריים בסגנונו ובמבנהו, מה שגם מאשש את זמן כתיבתו המוקדם ואת השפה המקורית בה נכתב.
ההקדמה לספר מורמון אומרת כי:
ספר מורמון הוא ספר קדוש, כמוהו כתנ"ך. הוא מתעד את מגעיו של האל עם תושבי אמריקה הקדומים, וכולל, כמוהו כתנ"ך, את דברו הנצחי של האל. הספר נכתב על ידי נביאים קדומים ברוח הנבואה וההתגלות. דבריהם, שנכתבו על גבי לוחות מזהב צוטטו וקוצרו על ידי היסטוריון נביא בשם מורמון. דברים אלו מתעדים שתי תרבויות גדולות. האחת באה מירושלים ב-600 לפנה"ס, ולאחר מכן נפרדה לשתי אומות, בני נפי ובני למן. האחרת באה מוקדם יותר, כאשר הפיץ האל את לשונות מגדל בבל. קבוצה זו ידועה כבני ירד. לאחר אלפי שנים הושמדו כולם פרט לבני למן, שהם אבות האינדיאנים. האירוע החשוב המתואר בספר מורמון הוא כהונתו האישית של ישו בקרב בני נפי בסמוך לאחר קומו לתחייה. הספר מסביר את עקרונות דבר האל ואת תוכנית הגאולה, ומסביר לאנשים מה עליהם לעשות על מנת לקבל שלווה בחיים אלו וגאולה בחיים שלאחר מכן.
רקע לכתיבת הספר > הגרסה הביקורתית

לפי דעתם של חוקרים, אין ספק בכך שהספר נכתב על ידי ג'וזף סמית' עצמו. הם טוענים כי תוכן הספר וסגנונו מורים על המודרניות שלו ושאין שום בסיס היסטורי לסיפורים הנמצאים בתוכו על אירועים שהתרחשו כביכול במאות הראשונות לפני ולספירה. הם מעלים נקודות שונות המצויות בספר והמתאימות לזמן ולמקום בהם חי סמית', ומבטלים כל אפשרות לתארוך של הספר למאות הראשונות לספירה. הספר מכיל רמזים ברורים לעניינים שהעסיקו אנשים בתקופה בה סמית' כתב, כגון אוניברסליזם דתי, אנטי-מסוניות ואנטי-קתוליות. כמו כן, הצביעו חוקרים על הדמיון בין הצמיחה של המורמוניות לבין הצמיחה של תנועות דתיות נוצריות אחרות בארצות הברית, כמו השייקרים, האדוונטיסטים, הספיריטואליסטים והמתודיסטים, דמיון המראה שהדת המורמונית היא תוצר מודרני לחלוטין.
בעבר נטו מבקרי הכנסייה המורמונית לראות בג'וזף סמית' רמאי ונרקיסיסט, שהציג את עצמו כנביא וכתב ספר נבואה כחלק מתאוותו לכוח ולנשים. בשלב מסוים, אף טענו מתנגדיו של סמית' כי לא הוא כתב את הספר, אלא תוכן הספר נגנב מכתב יד של סופר בן זמנו בשם סולומון ספולדינג (Solomon Spaulding), שטרם הודפס. טענה זו התפוגגה עם הדפסת ספרו של ספולדינג, שהתגלה כחסר כל קשר לספרו של סמית'. כמו כן, טענו חוקרים וממשיכים לטעון כיום שסמית' שאב חלק מרעיונותיו מספר בשם View of the Hebrews, שנכתב על ידי סופר בשם אית'ן סמית' (Ethan Smith), גם הוא בן תקופתו של סמית'. ספר זה כלל את הטענה שהאינדיאנים הם צאצאים של בני ישראל, רעיון שתופס מקום מרכזי בספר מורמון. בעשורים האחרונים, מבקשים חוקרים של מורמוניות כגון דן פוגל, בראיין ווטרמן וג'אן שיפס להציג דעה מורכבת יותר, שאינה מקבלת את התפיסה המורמונית הדתית אך גם לא את הביקורת הגמורה על דמותו של סמית'. חוקרים אלו מציגים את סמית' כאדם בעל מניעים טובים, אך שעשה שימוש בהמצאות ושקרים משום שראה בכך הכרח כדי לשכנע אנשים לקבל את המסרים הדתיים אותם הוא ביקש להפיץ.