stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תפוחון

| תפוחון |
| --- | --- |
 איור וקונכייה של Pomacea canaliculata
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: רכיכות
מחלקה:: חלזונות
תת־מחלקה:: חלזונות עילאיים (לשעבר בקדם-זימאים)
סדרה:: Architaenioglossa
משפחה:: Ampullariidae
סוג:: תפוחון
שם מדעי
 Pomacea

קונכיות של תפוחונים מהמין Pomacea dolioides.
תפוחון (שם מדעי: Pomacea) הוא סוג טקסונומי של חילזון ממשפחת Ampullariidae ותת-מחלקת קדם-זימאים החי במים מתוקים. שמו המדעי נגזר מהמילה תפוח, וגם בעברית ובאנגלית הוא מכונה "חילזון תפוח" ו-Apple Snail (בהתאמה). התפוחון מהווה מין פולש מזיק מאוד במדינות רבות בעולם, ובין השאר אסור ייבואו לאירופה, הן באופן ישיר והן באופן עקיף ביחד עם תוצרת חקלאית, שנבדקת כדי לוודא שהיא לא מכילה את התפוחון.
מאפיינים

לתפוחון קונכייה כדורית תפוחה וגדולה ובה בין 3 ל-4 וקצת פיתולים. על רגלו ישנו סוגר (operculum) שמכסה את פתח הקונכייה כשהתפוחון נכנס פנימה לתוכה. הקונכייה גדולה וקוטרה נע בין 5 ל-8 סנטימטר. הקונכייה צבעונית וניתן למצוא קונכיות בגווני חום, צהוב, אדום, ירוק וכחול-סגול.
מוצאו מאמריקה הטרופית ובעיקר אמריקה הדרומית. הוא חי במים מתוקים ואוכל בתיאבון רב צמחיית ביצה וצמחי מים. בשל יכולתו לחסל כמות רבה של צמחייה הוא נחשב לסיכון אקולוגי. הוא הובא למקומות רבים ברחבי העולם, הן כחיית מחמד והן כחילזון למאכל. ברוב המקומות אליהם יובא פרטים הצליחו לברוח מהשבי ולהתרבות בבר, ולהפוך למין פולש הפוגע במערכת האקולוגית ומסכן את קיומה. התפוחון הוא גם מזיק גדול לחקלאות, בייחוד חקלאות לצמחי מים כמו אורז. הוא מזיק הן בגלל שהוא אוכל צמחים רבים והן בגלל שהימצאותו במשלוח תוצרת חקלאית גורמת לפסילת כל המשלוח לייצוא ומחייבת את השמדתו. מבין המינים הפולשים הנפוצים מהסוג תפוחון נמנים Pomacea canaliculata ו-Pomacea bridgesii. פליטי תרבות מהסוג תפוחון נתגלו גם בישראל.
התפוחון מטיל את ביציו בתטולה ורודה בצמחים שנמצאים מעל המים, על מנת להגן עליהם מטורפים החיים במקווי מים כגון דו-חיים ודגים.
גלריה

תפוחון מהמין Pomacea bridgesii
תפוחון מהמין Pomacea insularum
קונכייה של תפוחון מהמין Pomacea insularum
תטולה של תפוחון מהמין Pomacea canaliculata
קונכיות עם מכסה של תפוחון מהמין Pomacea diffusa
שרה זיסקינד

| --- | --- |

 לידה:  26 במרץ 1927 ורשה, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 פטירה:  25 בינואר 1994 (בגיל 66) תל אביב-יפו, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 
שרה זיסקינד (פלגר) (בפולנית: Sara Zyskind;‏ 26 במרץ 1927 – 25 בינואר 1994) הייתה סופרת יהודייה-פולנייה ישראלית שכתבה רבות על השואה. ניצולת גטו לודז' ומחנות הריכוז וההשמדה אושוויץ, מיטלשטיין וגרפנורט. סגנון כתיבתה הייחודי אפשר לקורא להזדהות עם מציאות התקופה. כתביה מהווים מקור להיסטוריוגרפיה של השואה.
ביוגרפיה

שרה זיסקינד נולדה בלודז' שבפולין, בתם של אנשל (אנז'ל) קלמן פלגר (1943-1897) יליד דרוהוביץ', ומינדלה ביידרמן (1940-1900), בת למשפחתם תעשיינים נודעת מלודז'. בחלק מכתביה, שרה קוראת לעצמה בשם האמצעי "סלה פלגייר". היא נהנתה מילדות טובה, מוקפת בחברי משפחתה האוהבים.
בגיל 12 עולמה קרס עליה, עם פלישת הנאצים לעיר הולדתה ב-8 בספטמבר 1939 בתחילת מלחמת העולם השנייה.
שלושה חודשים לאחר כיבוש העיר, הועברו תושבי העיר היהודים לגטו שנחסם לתנועה נכנסת ב-8 בפברואר 1940 ושנאטם כלפי העולם ב-1 במאי 1940.
אמהּ, שהצליחה להחזיק מעמד עם קשיי התקופה ושמרה על אופטימיות, נפטרה באותה השנה. אביה והיא תמכו זה בזה בשנים החולפות וניצלו ממעצר וגירוש אל מחוץ לגטו, עד למות האב בפסח 1943. עם "חיסול" הגטו נשלחה זיסקינד למחנה ההשמדה אושוויץ באוגוסט 1944 כשהייתה בת 16 (מספר האסיר שנחרט על ידה היה 55091). בהמשך נשלחה למחנה הריכוז מילשטיין, 17 קילומטרים צפון-מערבית לעיר קלודצקו, שהיה תת-מחנה של מחנה גרוס-רוזן, ולאחר מכן למחנה גרפנורט ("גרוזנוב") הממוקם 12 קילומטרים דרומית לקלודצקו. במחנה האחרון, עבדה בעבודת כפייה ואולצה לחפור תעלות שנועדו להאט ולבלום את הצבא האדום שהתקרב.
זיסקינד חשה שהיא לא תוכל לשאת את סבל המלחמה וכתבה:
העבודה הייתה בהרבה מעבר ליכולתנו. לא היינו אלא שלדים חיים שאינם מסוגלים להרים מעדר או אדמה כבדה מעל לראשינו, וקל וחומר לעבוד במהירות שהורו לנו.
לאחר השחרור היא חזרה ללודז' באביב 1945, בגיל 17, גילתה שכל קרובי משפחתה וחבריה נספו בשואה והחליטה לעלות לארץ ישראל. היא נמלטה מפולין הודות למסמכים מזויפים יחד עם פליטים נוספים מלודז' ולא חזרה לפולין עד לשנת 1988, אז ביקרה יחד עם בעלה ושלושת ילדיה את העיר לודז' ואת מחנה אושוויץ בגיל 61.
במשך שנתיים (משנת 1945) נדדה ברחבי אירופה ועברה באופן לא חוקי גבולות בין מדינות. היא הגיעה לארץ ישראל רק ב-15 במאי 1947, עקב התנגדות שלטונות המנדט הבריטי לעלייה הבלתי ליגאלית.
דייוויד פטרסון כתב על זכרונותיה של זיסקינד מימי השואה:
מהות הנאציזם הייתה רצח, ומטרת הרצח של הנאצים הייתה הדמות והמהות של בן האדם. שרה זיסקינד זוכרת: "החברויות שלנו ודאגתנו איש לרעהו אפשרו לנו לשמר משהו מהאנושיות שלנו.
יחד עם אליעזר זיסקינד, לקחה חלק בקרבות מלחמת העצמאות בשנת 1948. בדצמבר אותה שנה נישאה לאליעזר (יליד 1925, בז'זיני). אחיה היה ממקיימי מפעל הטקסטיל הראשון בתל אביב.
ספריה

העטרה שאבדה בגיטו לודז', לוחמי הגטאות: בית לוחמי הגיטאות והקיבוץ המאוחד, תשל"ח
"השנים הגנובות" (תרגום הספר העטרה שאבדה לאנגלית, 1981)
מאבקו של נער; עריכה: אהרון מאירוביץ', תל אביב: בית לוחמי הגיטאות והוצאת הקיבוץ המאוחד, תשמ"ו 1985. (ביוגרפיה של בעלה, אליעזר זיסקינד, בתקופת מלחמת העולם השנייה)
Światło w dolinie łez (1994)
הערות שוליים

↑  Andrea Löw, "Arbeit, Lohn, Essen: Überlebensbedingungen im Ghetto"; in: Ghettorenten: Entschädigungspolitik, Rechtsprechung und historische Forschung, ed. J. Zarusky, Munich, Oldenbourg, 2010, pp. 71–72. ISBN 9783486589412.
↑  Thomas Taterka, Dante Deutsch: Studien zur Lagerliteratur, Berlin, Erich Schmidt, 1999, p. 203. ISBN 3503049118.
↑  Cf., e.g., Die Chronik des Gettos Lodz / Litzmannstadt, ed. S. Feuchert, et al., 5 vols., Göttingen, Wallstein-Verlag, 2007, passim. ISBN 9783892448341, ISBN 3892448345.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299172405171  PLWABN: 9810547053605606  GND: 1074413644  ISNI: 0000 0001 1772 1398  LCCN: n81026275  NSK: 000190191  VIAF: 79365541   WorldCat (עם VIAF): 79365541 
ילדה (שלא זוהתה) עובדת במפעל נייר בגטו לודז'
שרון הר פז

אין תמונה חופשית
שרון הר פז (נולדה ב-1954) היא סופרת, עורכת לשונית ועורכת תכנים ישראלית.
חייה

הר פז נולדה בתל אביב. למדה מו"לות באוניברסיטה הפתוחה, ובהמשך פרסמה ספר שירה, שלושה רומנים, וכן תרגמה לעברית והוציאה לאור שני רומנים אמריקאים. עורכת תוכן ועורכת לשונית של מספר ספרים.
במקביל הגישה הר פז ברדיו פינות על נושאים שונים: "לצפון בגאוה" (1999); "גאים בגליל" (2002); "פינת הנשים המסוללות" (2004-2005), וכן "קול ברלין מקציר" בתוכנית "קול ברלין", בברלין, גרמניה, בהגשת אביב רוס.
הר פז יסדה את ההוצאה לאור "קציר מלים", שהוקמה במטרה להוציא לאור ולשמש במה לסִפרות לסבית ופמיניסטית. הוצאת ספרים זו היא היחידה בישראל המתמחה בסוגה ספרותית זו. ב-1997 הוציאה לאור את ספרה "סגול", שבתקופה זו היה הרומן הלסבי העברי הראשון. הספר עוסק בסיפור אהבה בין קריינית ברדיו ומאזינתהּ.
ספריהּ של הר פז עוסקים בפילוסופיה של החיים ובמהות הקיום האנושי (אקזיסטנציאליזם) לכל גווניו, תוך שימוש בסגנון המקראי ובערכים מהמקורות היהודיים. דמויותיה מבוססות על פנטזיות רומנטיות המנסות להתאים עצמן ולהתערות במציאות הישראלית.
הר פז גם מנחה סדנאות לכתיבה יוצרת מטעם ההוצאה לאור "קציר מלים" שבבעלותה.
ספריה

ספר שירה:
בדידות, אהבה, מוות: שירים (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
ספרי פרוזה למבוגרים:
סגול: רומן לסבי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
אפס: רומן פמיניסטי (קציר, קציר מלים, התשנ"ז 1997)
ארגמן: רומן פוליטי (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
תרגומים:
קלייר, רומן מאת ניקול קון (קציר, קציר מלים, התשס"ב 2001)
בכל צחוק דמעה, רומן מאת לזלי ניומן (קציר, קציר מלים, התשס"ו 2005)
עריכה:
הסיגריה שאחרי, קובץ סיפורים מאת הדי בורשטיין (קציר, קציר מלים, התשס"ג 2002)
הזקן עם הבייגלים: ספר ילדים מאת אריה אבני (רמת גן, פוקוס, התשס"ח 2008)
שרון הראל

| --- | --- |

הראל בטקס הסרת הלוט מעל אנדרטת אקסודוס, חיפה, 18 ביולי 2017
 לידה:  6 במרץ 1952 (בת 72) 
 מדינה:  ישראל 
 בן או בת זוג:  רונלד כהן (1987–?) 
 פרופיל ב-IMDb
 
שרון הראל (נולדה ב-6 במרץ 1952) היא מפיקת קולנוע ישראלית. הראל הקימה וניהלה את חברת ההפקות הבינלאומית קפיטול פילמס. היא אשתו של איש העסקים ואיל ההון היהודי-בריטי, סר רונלד כהן. שרון מחזיקה בתואר ליידי ופעילה גם בתעשיית הקולנוע הישראלית.
ביוגרפיה

הראל גדלה בהרצליה פיתוח. אביה, יוסי הראל, היה חבר ההגנה, מפקד האוניה אקסודוס, שירת באמ"ן ואחר כך היה לאיש עסקים.
במהלך שירותה הצבאי פגשה את אבי נשר שלימים היה במאי קולנוע, בן זוגה ושותפה בהפקה ובימוי של סרטי קולנוע. בשנת 1978 הפיקו השניים את הסרט "הלהקה", ב-1979 את הסרט "דיזנגוף 99" וב-1980 את "הפחדנים". הראל הייתה שותפה יצירתית לתסריט, לליהוק ולהפקה של שלושת הסרטים. לאחר הפקת סרטים אלו דרכיהם נפרדו. רבים סבורים כי לשיתוף הפעולה שבין הראל ונשר חלק נכבד בהצלחתם של הסרטים.
בשנת 1987 נישאה לסר רונלד כהן שחי בלונדון, מייסד ויו"ר קרן ההשקעות אייפקס פרטנרס, שהייתה בין היתר שותפה בעבר בגרעין השליטה בחברת בזק ובחברת תנובה. לזוג שני ילדים, תמרה ויהונתן.
בחודש מאי 1989 הקימה הראל את חברת ההפקות הבינלאומית "קפיטול פילמס" (Capitol Films) העוסקת במימון הפקה והפצה של סרטי קולנוע, שמרכזה בלונדון. החברה מפיצה מעל 100 סרטי קולנוע ומדי שנה נוספים לספריית החברה בין חמישה לעשרה סרטים חדשים. קפיטול פילמס מימנה מספר גדול מן הסרטים בהפקה מלאה או חלקית, בין הסרטים שהפיקה היו סרטיו של הבמאי רוברט אלטמן, "פארק גוספורד" שהיה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, הסרט זכה באוסקר על התסריט ובפרס גלובוס הזהב עבור הבימוי; וכן סרטו של אלטמן "רקדנים". הראל הפכה לאחת הנשים החזקות בתעשיית הקולנוע הבריטית והחברה, לאחת מחברות הסרטים העצמאיות המצליחות באירופה ובעולם.
בשנת 2006 נמכרה חברת "קפיטול פילמס" לחברה שמרכזה בלוס אנג'לס. הראל ושותפותיה ממשיכות לנהל מלונדון את החברה. בעקבות הפקה חדשה של "הלהקה" והפעם כמחזמר בתיאטרון "הבימה" (2006), חודש לאחר שנים רבות הקשר בין הראל לבמאי אבי נשר; השניים אף שיתפו פעולה בהפקת הסרט הסודות (2007).
הערות שוליים

↑  אמיר חצרוני ושמוליק דובדבני, על ההדוניזם התל אביבי בקולנוע של אבי נשר
↑  דפנה מאור, המפיקה הישראלית לשעבר הראל מכרה את חברת הסרטים שלה למוביוס פיקצ'רס ברווח של מיליוני ליש"ט, באתר הארץ, 21 בינואר 2006
↑  ידיעה ב"עלונדון" המגזין לישראלים בלונדון
↑  גואל פינטו, אחרי 20 שנה, באתר הארץ, 30 במרץ 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007503937005171  ISNI: 0000 0003 9173 6525  LCCN: ns2016003200  NTA: 314323007  VIAF: 285661026   WorldCat (עם VIAF): 285661026
תאודור סטרג'ן

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  27 בפברואר 1918 סטטן איילנד, ניו יורק
 פטירה:  8 במאי 1985  (בגיל 67) יוג'ין, אורגון, ארצות הברית 
 שם לידה:  Edward Hamilton Waldo 
 מדינה:  ארצות הברית 
 לאום:  אמריקאי
 שם עט:  E. Waldo Hunter 
 עיסוק:  סופר, מבקר ספרות
 שפות היצירה:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני, פנטזיה 
 זרם ספרותי:  מדע בדיוני, ספרות אימה, סיפורי מערבונים
 יצירות בולטות:  על אדם (More Than Human), אל בזעיר אנפין (Microcosmic God)
 תקופת הפעילות:  1938–1985 (כ־47 שנים)
 השפיע על:  ריי ברדבורי, הרלן אליסון, קורט וונגוט, סמואל ר. דילייני
 פרסים והוקרה:  הוגו, נבולה
 
תיאודור סטרג'ן (Theodore Sturgeon;‏ 26 בפברואר 1918 - 8 במאי 1985) היה סופר מדע בדיוני אמריקאי וסופר אימה ומבקר. אתר ה-ISFDB‏ (Internet Speculative Fiction Database) זוקף לזכותו 400 ביקורות ויותר מ-200 סיפורים. המפורסם שבהם הוא ספר המדע הבדיוני על אדם (1953).
היכל תהילה למדע בדיוני ולפנטזיה הכניס אותו בשנת 2000 לרשימה.
הוא נולד בשם אדוארד המילטון ואלדו.
קורות חיים

סטרג'ן נולד בשם אדוארד המילטון ואלדו (Edward Hamilton Waldo) בסטטן איילנד, ניו יורק בשנת 1918. שמו שונה באופן חוקי לתיאודור סטרג'ן, בגיל אחת עשרה, לאחר גירושיה של אמו ונישואים מחדש לוויליאם דיקי ("ארגיל") סטרג'ן.
הוא מכר את הסיפור הראשון שלו בשנת 1938 לסינדיקט העיתונים של מקלור (McClure Newspaper Syndicate), שרכש חלק גדול מעבודותיו המוקדמות. ההופעה הראשונה שלו בז'אנר הייתה "נשיפת האתר" (Ether Breather) באסטאונדינג בשנה שלאחר מכן. בתחילה הוא כתב בעיקר סיפורים קצרים, בעיקר למגזיני ז'אנר כגון אסטאונדינג ולא ידוע (אנ'), אבל גם לציבור הכללי כגון למגזין ארגוסי (Argosy). הוא השתמש בשם העט "א. ואלדו האנטר", כאשר שניים מסיפוריו פורסמו באותו הגיליון של אסטאונדינג.
סטרג'ן כתב רומן מסתורין בסדרת אלרי קווין כסופר צללים, "הנגן בצד השני" (The Player on the Other Side) (רנדום האוס, 1963). רומן זה זכה לשבחים ממספר מבקרי ספרות מסתורין.
הוא כתב תסריטים לפרקי מסע בין כוכבים "חופשת החוף" (Shore Leave, ‏1966) ו"אמוק הזמן" (Amok Time‏, 1967; שפורסם מאוחר יותר כ-"Fotonovel" ב-1978). פרק זה ידוע בהמצאת טקס החיזור הוולקני - פּוֹן פארר; השימוש הראשון במשפט "חיים ארוכים ולשגשג", והשימוש הראשון בהצדעה וולקנית. סטרג'ן מוזכר לעיתים ככותב שהכניס במכוון סאבטקסט הומוסקסואלי בעבודתו, כמו סצנת עיסוי הגב בפרק "חופשת החוף". סטרג'ן כתב גם כמה פרקים של מסע בין כוכבים שמעולם לא הופקו. אחד מהם היה ראוי לציון שהכניס את הצו העליון לראשונה. הוא כתב גם פרק של "ארץ האבודים" בשנת 1975. שניים מסיפוריו של סטרג'ן עובדו לסדרה המחודשת של אזור הדמדומים בשנות ה-80. הנובלה "Killdozer!" מ-1944 היוותה השראה לסרט טלוויזיה באותו השם ב-1970, למארוול קומיקס וללהקת רוק אלטרנטיבית באותו השם.
סטרג'ן התגורר במשך כמה שנים בספרינגפילד (אורגון). ונפטר ב-8 במאי 1985, ממחלת ריאות, בעיר הסמוכה יוג'ין.
הוא היה חבר במועדון ספרותי לגברים "Trap Door Spiders", ששימש כבסיס לקבוצה הבדיונית פותרת התעלומות של אייזק אסימוב בשם "Black Widowers". סטרג'ן גם היה ההשראה לדמות החוזרת של קילגור טראוט ברומנים של קורט וונגוט.
החוק של סטרג'ן

ההתגלות של סטרג'ן, הנקראת גם החוק של סטרג'ן, היא אמרה שלרוב צוטטה כ”90 אחוזים מהכול הם שטויות.” (ninety percent of everything is crap). הביטוי נגזר מתצפית של סטרג'ן שבעוד שהמדע הבדיוני הושם, על ידי מבקרים, לעיתים קרובות ללעג ולקלס עקב איכותו הנמוכה, הרי שגם רוב הדוגמאות של עבודות בתחומים אחרים יכולות באותה מידה להיחשב באיכות נמוכה, ושהמדע הבדיוני לא נבדל בכך
מכל אומנות אחרת.
החוק של סטרג'ן > ההיסטוריה

ההתייחסות הכתובה הראשונה לאמרה מופיעה בגיליון מרץ 1958 של מגזין ונצ'ר (Venture), שבו כתב סטרג'ן:
אני חוזר על ההתגלות של סטרג'ן, שסחטה ממני 20 שנים של זיעה בהגנה על המדע הבדיוני מפני התקפות של אנשים שהשתמשו כתחמושת בדוגמאות הגרועות ביותר של הז'אנר, ומסקנתם הייתה כי 90% מהסיפורים הם זוהמה. על ידי שימוש באותם הסטנדרטים שבהם קוטלגו 90% של המדע הבדיוני כאשפה, ניתן לטעון כי 90% מהסרטים, מהספרות, ממוצרי הצריכה וכו', גם הם זבל. במילים אחרות, הטענה כי "90% מהמדע הבדיוני הם שטויות", בסופו של דבר לא מספקת שום מידע אינפורמטיבי, משום שהמדע הבדיוני תואם לאותן מגמות של איכות כמו כל צורת אומנות אחרת.
.
לדברי סופר המדע הבדיוני ויליאם טן (פיליפ קלאס), סטרג'ן העיר הערה זו בסביבות 1951, בהרצאה באוניברסיטת ניו יורק שבה היה נוכח. ההצהרה נכללה לאחר מכן בפסטיבל הבינלאומי למדע בדיוני בפילדלפיה, שנערכה ב-1953.
ההגדרה מופיעה גם במילון אוקספורד האנגלי.
חייו ומשפחתו

אביו הביולוגי אדוארד וואלדו, היה יצרן צבעים, ולו ולאשתו השנייה נולדה בת, ג'ואן - אחות למחצה לתאודור. אימו, כריסטין המילטון דיקר סטרג'ן (ואלדו), הייתה סופרת משכילה, ציירת בצבעי מים, ומשוררת שפרסמה בעיתונות, בשירה ובסיפורת בשם פליקס סטרג'ן. אחיו, פיטר סטרג'ן, כתב ספרות טכנית לתעשיית התרופות ואף לארגון הבריאות העולמי, הוא זכה לקרדיט של הבאת המנסה לארצות הברית. אביו החורג, ויליאם דיקי סטרג'ן (לעיתים מכונה ארגיל), היה מורה למתמטיקה בבית ספר יסודי ולאחר מכן פרופסור לשפות רומאניות במכון דרקסל בפילדלפיה.
סטרג'ן עבד במגוון רחב של מקומות עבודה במהלך חייו: כמתבגר שאף להיות לוליין בקרקס, אך קדחת שיגרונית מנעה ממנו להגשים זאת. מ-1935 (בגיל 17) ועד 1938, היה ימאי בצי הסוחר, ניסיון שמצא דרכו לכמה מסיפוריו. תקופה מסוימת מכר מקררים מדלת לדלת. הוא ניהל מלון בג'מייקה בשנים 1940–1941, עבד בבניין ובכמה עבודות תשתית עבור צבא ארצות הברית בשנים הראשונות של מלחמת העולם השנייה (נהג דחפור בפוארטו ריקו, הפעלת תחנת דלק ומרכז שימון משאית, עבודה במבדוק יבש), ועד 1944 היה רעיונאי בפרסום. נוסף על כתיבת סיפורת עצמאית ולטלוויזיה, הפעיל סוכנות ספרותית (שבסופו של דבר הועברה לסקוט מרדית), עבד עבור מגזין Fortune ועיתונים אחרים של רשת טיים.
הוא ניגן בגיטרה וכתב מוזיקה ואף ניגן אותה לעיתים בכינוסי מדע בדיוני.
סטרג'ן התחתן שלוש פעמים, ניהל שתי מערכות יחסים ארוכות מחוץ לנישואין, התגרש פעם אחת, והיה אב לשבעה ילדים.
הוא עישן מקטרת במשך כל חייו. מותו ממחלת ריאות (Pulmonary fibrosis) יכול היה להיגרם מחשיפה לאזבסט במהלך שנותיו בצי הסוחר.
פרסים והנצחה

זכה בפרסים הוגו ובנבולה.
המרכז לחקר מדע בדיוני באוניברסיטת קנזס מחלק את הפרס על שם תאודור סטרג'ן (The Theodore Sturgeon Memorial Award) למחבר הסיפור המדע הבדיוני הקצר הטוב ביותר שיצא לאור באנגלית בשנה הקלנדרית הקודמת. הפרס נוסד ב-1987.
מיצירותיו > רומנים

The Dreaming Jewels (1950)  פורסם גם כ-The Synthetic Man
More Than Human (1953) Fix-up of three linked novellas, the first and third written around the previously published Baby Is Three
תורגם כעל-אדם בהוצאת עם עובד, בשנת 1978, תרגום: אריה חשביה
The Cosmic Rape (1958) Abridged version published as To Marry Medusa
Venus Plus X (1960)
Some of Your Blood (1961)
Godbody (1986) (published posthumously)
מיצירותיו > רומנים בעקבות תסריטים

סטרג'ן נשכר לכתוב רומנים המבוססים על תסריטים של הסרטים הבאים :
The King and Four Queens (1956)
Voyage to the Bottom of the Sea (1961)
The Rare Breed (1966)
מיצירותיו > רומנים תחת שמות עט

I, Libertine (1956): רומן היסטורי שנוצר כמתיחה. Credited to "Frederick R. Ewing", written from a premise by Jean Shepherd.
The Player on The Other Side (1963): Mystery novel credited to Ellery Queen and ghost-writer|ghost-written with Queen's assistance and supervision.
מיצירותיו > סיפורים קצרים

סטרג'ן פרסם אסופות רבות של סיפורים קצרים במהלך חייו, רובם בשנות כתיבתו הפוריות ביותר של שנות ה-1940 וה-1950.
תורגמו רק סיפורים בודדים.
אל בזעיר אנפין (Microcosmic God שפורסם ב-1941) בתוך מבחר הסיפורת הבדיונית בעריכת רוברט סילברברג, בתרגום עמנואל לוטם, הוצאת עם עובד, 1981
אילו כל בני האדם היו אחים, היית נותן לאחד מהם להינשא לאחותך? בתוך חזיונות מסוכנים, בעריכת הרלן אליסון, בתרגום אורי שגיא, הוצאת "אופוס", 2004
הערות שוליים

↑  רשימת זכיותיו באתר לוקוס
↑  THEODORE STURGEON, STORYTELLER
↑  ריאיון עם קורט וונגוט I think it's funny when someone is named after a fish
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305586205171  PLWABN: 9810660089805606  BIBSYS: 90967876  BNC: 000084452  BNE: XX917627  BnF: cb119256960 (data)  CiNii: DA04999328  GND: 118799282  ICCU: CFIV027694  ISNI: 0000 0001 2031 4654  LCCN: n80066908  LNB: 000092511  NDL: 00458010  NKC: ola2003169756  NLA: 36537747  NLK: KAC201949100  NSK: 000033120  NTA: 071604812  RERO: 02-A003872674  SNAC: w683438p  SUDOC: 027150933  Trove: 1279710  VIAF: 100257330   WorldCat (עם VIAF): 100257330
תמביין

תמביין (געז: ተምቤን) מחוז היסטורי בחבל תיגראי שבצפון אתיופיה. גבולותיו נהר ווראי עם עדווה בצפון, במערבו בנהר התכזה, בדרומו בנהר הגבגרב ובמזרחו באנדרתה.
על פי המסורת המקומית אנשי תמביין הם צאצאי שבט לוי. בעברו מחוז תמביין היה חלק מממלכת אקסום ולו תפקיד חשוב בהיסטוריה הנוצרית של אתיופיה. במאות ה-18 וה-19 היה למחוז חשוב בתוך האימפריה האתיופית ולאזור שבו נולד וצמח הקיסר יוהנס הרביעי.
בחלוקה המנהלית של שנות ה-40 של המאה ה-20 המחוז היה לנפה בתוך מחוז תיגראי. כיום שטחו של המחוז מחולק בין הנפות תמביין עלית, תמביין תחתית ואברגלה כחלק ממדינת תיגראי.
הערות שוליים

↑  Alessandro Bausi, "Tämben" in Siegbert Uhlig (Editor), Encyclopaedia Aethiopica: O-X, Harrassowitz, 2010, ISBN 3447062460, p. 852
תסמונת שגרן

| --- | --- |

 תחום:  אימונולוגיה 
 גורם:  אוטואימוני 
 תסמינים:  פה יבש, xerophthalmia 
 טיפול:  חומצה אלפא-לינולנית 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  332125 
 MeSH:  D012859
 סיווגים
 ICD-11:  4A43.2 
 
תסמונת שֶגרֶן (נפוץ גם הכתיב תסמונת סיוגרן; באנגלית: Sjögren's syndrome; קרויה גם תסמונות סיקה או מחלת מיקוליץ) היא מחלה אוטואימונית הפוגעת בבלוטות רוק ודמעות בעיקר ומאופיינת בתחושות של יובש בפה ובעיניים וכן תלונות נוספות הקשורות למעורבות איברים אחרים בגוף (כשליש מהחולים הם בעלי הסתמנויות סיסטמיות). סיבוך משמעותי של המחלה הוא התפתחות של לימפומה. המחלה היא כרונית, מתפתחת באיטיות, כשיכולות לחלוף מספר שנים מהסימפטומים ההתחלתיים ועד הסתמנות קלינית מלאה של המחלה. המחלה תוקפת בשכיחות גבוהה יותר נשים בגיל העמידה, למרות שניתן למצוא את המחלה בכל שכבות הגיל. המחלה יכולה להיות ראשונית (primary) או שניונית, כלומר מתפתחת באופן שניוני למחלות אחרות. למשל, עד 30% מן החולים במחלות ראומטיות שונות, חולים בשגרן שניוני.
המחלה קרויה על שם רופא העיניים השוודי הנריק שגרן (1899–1986), שהיה הראשון שתיאר אותה.
פתוגנזה

המחלה מאופיינת בחדירה והסננה של לימפוציטים רבים לבלוטות אקסוקריניות (בלוטות הפרשה) וכן פעילות מוגברת של לימפוציטים מסוג B. 
סרום של חולים מכיל לרוב נוגדנים הקרויים anti-Ro ו-anti-La, ונוגדנים נוספים כגון ראומטואיד פקטור, נוגדנים לחלבונים המצויים בבלוטות (אלפא פודרין) ועוד.
נמצא כי תאים אפיתליאליים מסוימים, (ductal ,acinar) משחקים תפקיד מרכזי בהתפתחות הנזק האוטואימוני. הם מבטאים מולקולות מסוימות וסיגנלים החיוניים לשפעול של לימפוציטים, וכן מייצרים ציטוקינים דלקתיים וכימוקינים המשהים את פעולת הנגעים הנגרמים בבלוטות וכן מבטאים רצפטורים מסוימים המביאים לתגובה האוטואימונית. הסיבה לשפעול של אותם תאי אפיתל היא כנראה זיהום עיקש של וירוסי מעיים (ככל הנראה זנים של קוקסקי-וירוס).
מבחינה גנטית נמצא ביטוי לאלל מסוים הקשור למחלה - HLA DQA1*0501.
תסמינים קליניים

שתי התלונות העיקריות קשורות למחלה. האחת, יובש בפה (קסרוסטומיה) המתבטא בקושי לבלוע אוכל יבש, תחושת שרפה, קושי בהרכבת תותבות ובדיבור לאורך זמן. השנייה, יובש בעיניים, קרי תחושת חול בעיניים, ירידה בדמעת, עקצוץ ואודם וכן כיבים בקרנית ובלחמית העין.
תופעות קליניות נוספות:
הגדלה של בלוטות הרוק (כגון בלוטת הפרוטיד) מתרחשת אצל כשני שלישים מהחולים במחלה הראשונית, אולם אינה נפוצה אצל חולים בשגרן שניוני.
לעיתים יש מעורבות של בלוטות הפרשה נוספות במורד קנה הנשימה. זה בא לידי ביטוי למשל ביובש באף, בגרון ובקנה הנשימה, וכן הפחתת הפרשה בבלוטות שונות לאורך מערכת העיכול (ולעיתים גם יובש בנרתיק וכתוצאה מכך כאב בזמן קיום יחסי מין).
אצל שליש מהחולים יש תופעות סיסטמיות:
כאבי מפרקים
תופעת ריינו באצבעות הידיים
תיתכן פגיעה בריאות (אם כי ללא חשיבות קלינית)
פגיעה בכליות עלולה להביא ליצירה של אבנים בדרכי השתן כתוצאה מחומציות יתר
אצל מחצית מן החולים יש אובדן שמיעה סנסו-נוירונלי (מקושר לנוכחות של נוגדנים לקרדיוליפין)
פגיעות נוספות, כגון וסקוליטיס, מעורבות כבדית והגדלה של הטחול
לימפומה - לרוב, מופיעה מאוחר יותר במהלך המחלה. גורמי המנבאים התפתחות של לימפומה כוללים הגדלה של בלוטת הפרוטיד, ירידה ברמות המשלים C4, ירידה במספר תאי הדם הלבנים (לויקופניה) פריחה מסוג פורפורה, וקריוגלובולינמיה. מרבית הלימפומות הן של תאי B והן מערבות איברים אקסטרה-נודליים (כלומר, לא את קשריות הלימפה). הטיפול בלימפומה כאמור כולל טיפול במשלב כימותרפי CHOP יחד עם anti CD 20.
אבחנה

אבחנת המחלה מתבצעת בהתאם לקריטריונים המחודשים שהתפרסמו על ידי ה-European American study group. קריטריונים אלו כוללים הן מאפיינים קליניים והן מאפיינים סרולוגיים והיסטופתולוגיים.
אבחנה > קריטריונים

תסמיני עיניים. תסמינים אלו צריכים לכלול לפחות אחד מהבאים: עיניים יבשות מעל 3 חודשים, תחושת חול בעיניים ויובש, שימוש בטיפות עיניים מעל 3 פעמים ביום.
תסמינים הקשורים בפה, ולפחות אחד מהבאים: תחושה של פה יבש מעל 3 חודשים, בלוטות רוק נפוחות במבוגרים, שתייה מרובה של נוזלים כדי להקל על יובש בפה.
עדות למעורבות של העיניים הבאה לידי ביטוי בבדיקת עיניים כגון צביעת עיניים, מבחן שירמר I ועוד.
עדות בהיסטולוגיה למעורבות של בלוטות רוק עם לימפוציטים וסיאלואדניטיס.
עדות למעורבות של בלוטות רוק על ידי ביצוע מבחנים אובייקטיביים, כגון סיאלוגרפיה או סינטיגרפיה.
נוגדנים ל-RO ול-LA.
יש צורך בלפחות 4 מתוך 6 הקריטריונים הללו (כשאחד מהם כולל את הקריטריון השישי או החמישי), או שלושה קריטריונים חיוביים מתוך 4 הקריטריונים המסווגים כ-3, 4, 5, 6) על מנת לאבחן את מחלת שגרן כמחלה ראשונית. במידה וחושדים במחלה זו כמחלה שניונית יש צורך במספר מופחת של קריטריונים (למשל, קריטריון 1 או 2 יחד עם שני קריטריונים מ-3, 4, 5).
קריטריונים אלו אינם חלים על חולים שיש להם במקביל הפטיטיס C, איידס, לימפומה, סרקואידוזיס ומחלות מסוימות אחרות, מאחר שאלו דומות בהסתמנות הקלינית שלהן למחלת שגרן.
הטיפול

הטיפול מתחלק בין טיפול בבעיה הקיימת בבלוטות עצמן (רוק, דמעות, הגדלת בלוטת הרוק), כאשר במידה וקיימות בעיות נוספות (כליה, ווסקוליטיס, כאבי מפרקים), אזי יתקיים טיפול בהן בנוסף.
טיפול בעיניים יבשות כולל הימנעות מאזורים יבשים, הימנעות משימוש בתרופות שעלולות לגרום ליובש בעין כגון תרופות אנטי-כולינרגיות, תרופות אנטי-דיכאוניות מסוימות, משתנים ועוד. כמו כן שימוש בטיפות שגורמות ללחות בעין, הגברת הפרשת דמעות על ידי מתן תרופות כגון פילוקרפין.
טיפול ביובש בפה דומה לטיפול בעיניים יבשות, וכולל יצירת לחות קבועה על ידי שימוש במים, טיפול בפטרת הפה במידה וקיימת לאור היובש ושימוש בתרופות המגבירות את ההפרשה מבלוטות הרוק.
טיפול בהגדלת בלוטות הרוק (הפרוטיד) כולל טיפול מקומי להקלה, שימוש באנטיביוטיקה במקרי זיהום ומשככי כאבים, ושלילת לימפומה.
תחרות העל טאטא סטיל 2017

| --- | --- |

 ענף:  שחמט 
 תקופת התחרות:  13 בינואר 2017 – 29 בינואר 2017 (17 ימים) 
 מספר מתמודדים:  14 
 עיר מארחת:  וייק אן זה 
 → תחרות העל טאטא סטיל 2016 תחרות העל טאטא סטיל 2018 ← 
 
תחרות העל בשחמט, טאטא סטיל 2017, התקיימה בוייק אן זה, הולנד, בין התאריכים 13 בינואר ל-29 בינואר 2017. זו הייתה הפעם ה-79 שתחרות טאטא סטיל התקיימה. בתחרות נערכו שלושה עשר סיבובים. התחרות הייתה בקטגוריה 21 (מד כושר ממוצע 2751).

 בתחרות זכה רב האמן האמריקאי וסלי סו, שדורג שני בדירוג המוקדם. סו צבר 9 נקודות מתוך 13 אפשריות, והקדים את המדורג ראשון בעולם ואלוף העולם, מגנוס קרלסן מנורווגיה, שסיים עם 8 נקודות.