stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משל החוח והארז
המשל

המשל המופיע בספר מלכים ב' ובדברי הימים ב':
וַיִּשְׁלַח יְהוֹאָשׁ מֶלֶךְ יִשְׂרָאֵל אֶל אֲמַצְיָהוּ מֶלֶךְ יְהוּדָה לֵאמֹר: הַחוֹחַ אֲשֶׁר בַּלְּבָנוֹן שָׁלַח אֶל הָאֶרֶז אֲשֶׁר בַּלְּבָנוֹן לֵאמֹר: "תְּנָה אֶת בִּתְּךָ לְבְנִי לְאִשָּׁה", וַתַּעֲבֹר חַיַּת הַשָּׂדֶה אֲשֶׁר בַּלְּבָנוֹן וַתִּרְמֹס אֶת הַחוֹחַ. הַכֵּה הִכִּיתָ אֶת אֱדוֹם וּנְשָׂאֲךָ לִבֶּךָ, הִכָּבֵד וְשֵׁב בְּבֵיתֶךָ. וְלָמָּה תִתְגָּרֶה בְּרָעָה, וְנָפַלְתָּה אַתָּה וִיהוּדָה עִמָּךְ?!
במשל מייצגים הצמחים טיפוסים אנושיים: הם מדברים, חושבים ופועלים. החוח מופיע כסמל השפלות והחולשה, לעומת ארז הלבנון הגבוה והאדיר, המסמל את הגדלות והפאר. החוח דורש את בת הארז, ובכך מציג את עצמו כשווה ערך לארז. אך בפועל החוח כה חלש עד שחיית השדה רומסת אותו מבלי משים - אף בטרם השיב אותו הארז דבר.
הרקע למשל הוא התגרותו של אמציה בן יהואש מלך יהודה בממלכת ישראל. אמציה יצא למלחמה עם האדומים ובתחילה שכר חיילים מממלכת ישראל שיסייעו לו, אך לאחר אזהרת נביא שלא להסתייע בחיילי ישראל שלח אותם אמציה לביתם והם הלכו בכעס. בזמן שאמציה אכן ניצח את האדומים ללא עזרת ישראל כפי שניבא לו הנביא תקפו החיילים הישראלים שאמציה שילח מספר יישובים בממלכת יהודה ובזזו אותם. אמציה, שגאוותו התעוררה לאחר הניצחון על האדומים, כעס על מעשה הישראלים והציע ליואש מלך ישראל להילחם פנים אל פנים במקום לתקוף אותו כשצבאו עסוק במלחמה בארץ השכנה. הנמשל, לפי דברי יהואש: אמנם הצלחת לנחול ניצחון על אדום ולבך נתמלא גאווה – אך עדיף לך להישאר בביתך; אם תצא למלחמה דע כי סופך יהיה כסוף החוח – אתה ועַמך תיפלו.
אמציה לא שעה לקריאתו של יהואש, ונחל תבוסה קשה מידי צבא ישראל: חומות ירושלים נפרצו, בית המקדש נבזז ואוצרותיו נלקחו לשומרון.
הערות שוליים

↑  ספר מלכים ב', פרק י"ד, פסוקים ט-י
משוב נזיל

משוב נזיל (LiquidFeedback) היא תוכנה חופשית (ברישיון MIT) לעיצוב דעות פוליטיות ולקבלת החלטות, המטשטשת את הגבולות בין דמוקרטיה ישירה לדמוקרטיה ייצוגית. המרכיב החשוב ביותר של התוכנה היא מערכת האצלת הצבעות, הידועה כדמוקרטיה נזילה. היא מיועדת ליצירת צורה חדשה של ייצוג פוליטי והשתתפות בתהליך הפוליטי, צורה הלוקחת בחשבון את המחסור בידע של המשתתפים בו. האצלת קול למי שיש בידו את הידע הנדרש בכל נושא ונושא, היא ליבה של התוכנה והתפישה שעומדת מאחוריה.
הרעיון הבסיסי

המערכת מיועדת לעזור למפלגות, ארגונים וקבוצות אזרחים פעילים, להעריך את דעותיהם של חבריהם (הכוונה למתפקדי המפלגות, או חברים רשמיים בארגונים אחרים), בלי המגבלות של פורומי אינטרנט מסורתיים. המשוב מיועד ליצור ייצוג מדויק של דעות חברי הקבוצה, בלי שאלו יקבלו הטיה מהיררכיות חברתיות או חוסר ידע. כל אחד ואחת מוזמנים לקדם את יוזמותיהם, במסגרת המגבלות המוטלות על ידי מפעילי המערכת, שהם לרוב גופי המזכירות, האחראים על יישום התקנונים.
השימוש

מרכיב חיוני של המשוב הנזיל היא היכולת להגיש הצעות כתובות ("יוזמות" במונחי המערכת), שניתן לאחרים להצביע עליהן. המשתמש בוחר את הסוגיה הנושאית המתאימה להצעתו, או יוצר חדשה כזו. לחלופין, הוא יכול להגיש הצעה חלופית ליוזמה קיימת. המפעיל קובע מגבלת זמן מסוימת ומספר מצביעים מינימלי (קוורום), ומחליט על פעולות ההמשך, במקרה של קבלת ההצעה.
היסטוריה

המשוב הנזיל פותח באוקטובר 2009, על ידי קבוצת התוכנה הציבורית, בעקבות הצעותיהם של כמה מחברי מפלגת הפיראטים הגרמנית, שלא היו מרוצים מאופן גיבוש הרעיונות הפוליטיים הקיים. מפתחי התוכנה פועלים באופן עצמאי לגמרי. מתוקף הרישיון שנקבע לתוכנה, השימוש בה אפשרי, בין היתר, למפלגות ולארגונים אחרים. הגרסה היציבה הראשונה הופצה בחודש אפריל 2010. בתוכנה נעשו כבר כמה שימושים מוצלחים, בהכנות של כמה ועידות ארציות של מפלגות הפיראטים בגרמניה, אוסטריה, איטליה, שווייץ וברזיל. גם תנועת 'סלאו פוד' הגרמנית עושה שימוש בתוכנה.
בישראל

פרויקט מפלגה פתוחה שהוא חלק ממאמץ רחב יותר להנגשת נתונים ממערכות הממשל בישראל וחיזוק הדמוקרטיה במסגרת פרויקט כנסת פתוחה עוסק בקידום השימוש במשוב הנזיל בישראל.
מפלגת הפיראטים משתמשת במערכת משוב נזיל במנגנון המחייב את נציגי המפלגה לפעול על-פי דעת חבריה.
הציונות החדשה - מפלגת העם, המתמודדת בבחירות לכנסת התשע עשרה, משתמשת במשוב נזיל כדי לדון בתקנון ותוכנית הפעולה שלה.
ביקורת

היישום של המשוב הנזיל הביא לדיון סוער בין חברי מפלגת הפיראטים הגרמנית המצדדים בהגנה על מידע וביקרו את יכולת התוכנה להתאים בין כל יוזמה והצבעה, לבין מי שיזם אותן. כיוון שהתוכנה מאפשרת הצבעה של מצביע רשום, קל מאוד לזהות את דעותיהם הפוליטיות של המשתתפים על פי הצבעותיהם. היו שטענו שהיכולת להאציל הצבעה יכולה ליצור ולכפות מבנה כוח כשלעצמו, אף על פי שניתן לבטל האצלה בכל עת. מפתחי התוכנה ניסו להגביל אפקט זה, על ידי הוספת האפשרות של הסרה אוטומטית של משתמשים לא פעילים. ביקורת אחרת היא שהמערכת לא לוקחת בחשבון את האינטרסים של המיעוט. למרות שמצביעי המיעוט רשאים להציג את דעותיהם ולהגיש הצעות חלופה, המפעיל רשאי לדרוש כמות תומכים מינימלית בפרק זמן תחום. הצבעה סופית דורשת רוב מינימלי של חמישים אחוז מהמצביעים, או יותר, לפי החלטת המפעיל.
ראו גם

שיטת שולצה
הערות שוליים

↑  Liquid Democracy, באתר communitywiki (באנגלית)
↑  Public Software Group
↑  "מפלגה פתוחה" (ארכיון)
↑  הערך "מפלגת העם" באתר "שקוף באוהל" (ארכיון)
↑  משוב נזיל של מפלגת העם(הקישור אינו פעיל)
מתיו לואיס

| --- | --- |

מתיו לואיס, 2020
 לידה:  27 ביוני 1989 (בן 35) לידס, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Matthew David Lewis 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 מקום לימודים:  St. Mary's Menston 
 http://matthew-lewis.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיו דייוויד לואיס (באנגלית: Matthew David Lewis; נולד ב-27 ביוני 1989) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי. לואיס התפרסם במיוחד בזכות תפקידו כנוויל לונגבוטום בסדרת סרטי הארי פוטר המבוססים על סדרת הספרים המצליחה של ג'יי קיי רולינג.
ביוגרפיה

לואיס נולד בלידס שבחבל יורקשייר שבאנגליה לאדריאן ולינדה לואיס. יש לו שני אחים גדולים: כריס שהוא עורך טלוויזיה ואנתוני שהוא שחקן ומוזיקאי. הוא למד בתיכון הקתולי סנט מרי.
ביוגרפיה > קריירה

מאז שהיה בן חמש לואיס משחק. הוא התחיל מקטעים קצרים ששודרו בטלוויזיה, תוכניות טלוויזיה, ותוכניות דיון. בין השנים 1995–2000 הוא הופיע במספר סדרות טלוויזיה שהפיקה רשת ה-BBC.
בשנת 2000 נבחר לואיס לתפקיד של נוויל לונגבוטום בסדרת סרטי הארי פוטר. הוא שיחק את דמותו של נוויל במשך הסרטים. עבור התפקיד של נוויל, הובלטו השיניים של לואיס, והוא נעל נעליים שהיו גדולות עליו בשתי מידות. בנוסף, הונחו חתיכות פלסטיק מאחורי אוזניו כדי לגרום להן לבלוט יותר. במהלך הצילומים של הסרט "הארי פוטר ומסדר עוף החול", הלנה בונהם קרטר, שמשחקת את דמותה של בלטריקס לסטריינג', קרעה בטעות את עור התוף של לואיס כשהיא תקעה את השרביט שלה באוזנו.
בשנת 2016 שיחק בדרמה הרומנטית "ללכת בדרכך" לצד אמיליה קלארק וסם קלאפלין. הסרט מבוסס על רומן באותו שם שנכתב על ידי ג'וג'ו מויס. ב-2018, שיחק בסרט "טרמינל" בכיכובה של מרגו רובי ובסדרה "חברות". ב-2020, שיחק בסדרה "כל היצורים גדולים כקטנים" את דמותו של יו.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ב-29 במאי 2018 נישא לאנג'לה ג'ונס באיטליה לאחר שהיו מאורסים מנובמבר 2016. הזוג הכיר ב"חגיגת הארי פוטר השנתית" באתר הנופש יוניברסל אורלנדו.
הוא משמש כסגן הנשיא לקרן הצדקה של לידס יונייטד.
הערות שוליים

↑  Steve Daly Updated July 13, 2007 at 04:00 AM EDT, Bonham Carter: I think I took my sadism a bit too literally, EW.com (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX5641566  LCCN: no2011194095  VIAF: 220953949   WorldCat (עם VIAF): 220953949
מרי ריטר בירד

| --- | --- |

 לידה:  5 באוגוסט 1876 אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית
 פטירה:  14 באוגוסט 1958 (בגיל 82) פיניקס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Mary Ritter 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות פרנקליף 
 ידועה בשל:  פעילות למען זכות הצבעה לנשים, חיבורים היסטוריים
 השכלה:  אוניברסיטת דפאו (1897)  אוניברסיטת קולומביה  תיכון שורטרידג' 
 מקצוע:  היסטוריונית
 בן או בת זוג:  צ'ארלס איי. בירד (1900–1948) 
 
מרי ריטר בירד (באנגלית: Mary Ritter Beard;‏ 5 באוגוסט 1876, אינדיאנפוליס, אינדיאנה, ארצות הברית – 14 באוגוסט 1958) הייתה היסטוריונית, וארכיונאית, שנטלה חלק משמעותי בתנועת הסופרג'יסטיות, ונאבקה למען צדק חברתי באמצעות חינוך ואקטיביזם במסגרת תנועת העובדים ותנועת הנשים. חיברה ספרים על נשים בהיסטוריה האמריקאית והכללית, וכן חיברה, במשותף עם בעלה, ההיסטוריון צ'ארלס א. בירד, חיבורים היסטוריים חשובים, ובראשם The Rise of American Civilization ("עליית התרבות האמריקאית", 1927).
ראשית דרכה

נולדה באינדיאנפוליס, רביעית בין שבעה ילדים, לנרסיסה לוקווד ואיליי פוסטר ריטר. אמה הייתה אישה משכילה מקנטקי, ואביה גדל בחווה סמוכה לאינדיאנפוליס, בן להורים קווייקרים. באופן חריג לקווייקרים (הדוגלים בפציפיזם), החליט להתגייס לצבא האיחוד (הצפון) זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת האזרחים האמריקנית. הוא נשא את נרסיסה לאישה בשנת 1863, בעיצומה של המלחמה, וחזר ללחום. מקץ שירותו סיים את לימודיו והחל לעשות בעריכת דין באינדיאנפוליס.
ראשית דרכה > השכלה

בירד סיימה את לימודי התיכון בהצטיינות, ונרשמה ללימודים באוניברסיטת דפאו בעיר. היא הצטרפה לאחוות קאפה אלפה תטה והייתה נשיאת המחזור שלה.
בירד ציינה כהשפעה שתיים מבנות האחווה שלה אשר סירבו להגביל עצמן לקורסים ולפעילויות שיועדו לנשים, וכן למרצה שלה לשפה הגרמנית, ד"ר הנרי ב. לונגדן. הוא לימד גרמנית לא רק כשפה, אלא כתרבות, וכלל ספרות והגות גרמנית בהוראה, ועודד את תלמידיו להתעמק בהקשרים התרבותיים של השפה. בעת לימודיה באוניברסיטה פגשה את צ'ארלס אוסטין בירד.
ראשית דרכה > נישואים והקמת משפחה

לאחר שסיימה את לימודיה בשנת 1897, החלה ללמד גרמנית בבית ספר מקומי, בעוד צ'ארלס נסע לאנגליה להמשיך את לימודיו באוניברסיטת אוקספורד. הוא חזר לארצות הברית מקץ כשנתיים, נשא את בירד במרץ 1900, והיא הצטרפה אליו לאנגליה, שם המשיך בלימודיו. תחילה חיו באוקספורד, ואחר כך עקרו למנצ'סטר, שם נולדה מרים, ילדתם הראשונה, בשנת 1901. הם החליטו שברצונם לגדל את מרים בארצות הברית, ולכן עקרו לניו יורק בשנת 1902, ונרשמו שניהם לאוניברסיטת קולומביה. בירד למדה סוציולוגיה אך לא השלימה את לימודיה; צ'ארלס סיים את הדוקטורט והצטרף לסגל ההוראה במוסד, שם לימד עד 1917. בשנת 1907 נולד בנם ויליאם.
השפעה אירופית

בעת שהותה באנגליה, נחשפה בירד למצוקות מעמד העובדים באנגליה המתועשת, וקשרה קשרי חברות עם מנהיגים פרוגרסיביים ורדיקליים מבין הסוציאליסטים, כמו גם עם המנהיגה הסופרג'יטית אמלין פנקהרסט ובנותיה, עם האנרכיסט פטר קרופוטקין, ואינטלקטואלים אחרים. באנגליה החלה בירד לקרוא ולכתוב היסטוריה, והושפעה עמוקות ממה שלמדה על מאבקי העובדים, ועל הלהט של המאבק למען זכות הצבעה לנשים ורפורמה חברתית.
תנועת הסופרג'יסטיות

בארצות הברית, השתלבה בירד בתנועת הסופרג'יסטיות דרך פעילותה בארגונים כמו ה-Women's Trade Union League‏ (WTUL, ארגון הגג של ארגוני העובדות בארצות הברית), למען שיפור תנאי העבודה של נשים. בירד סברה שמתן זכות בחירה לנשים יחיש את הפיקוח הממשלתי על תנאי העבודה, וישפר את חיי מעמד העובדים. בירד פעלה גם במסגרת ארגון בשם Equality League of Self-Supporting Women (הליגה לשוויון נשים המתפרנסות עצמאית), לימים ה-Women's Political Union (התאחדות הנשים הפוליטית), והנהיגה את ה-New York City Suffrage Party‏ (NYCSP, מפלגת זכות הבחירה לנשים של העיר ניו יורק), והייתה בין עורכות הביטאון שלה, The Woman Voter (המצביעה). בשנת 1913, לבקשת הפמיניסטיות הצעירות אליס פול ולוסי ברנס, פרשה מה-NYCSP והצטרפה ל-Congressional Union‏ (CU, התאחדות הקונגרס), לימים ה-National Woman's Party (מפלגת האישה הלאומית), שם הייתה חברת הוועד המנהל וערכה את הביטאון השבועי The Suffragist (הסופרג'יסטית). פעילותה כללה תכנון ואסטרטגיה, ארגון ונאום בהפגנות, מתן הרצאות פומביות, כתיבת מאמרים, ועדות בפני הקונגרס.
התפתחות רעיונית ושינוי דרך

לאחר שנחקק ב-1920 התיקון ה-19 לחוקת ארצות הברית, האוסר על שלילת זכות בחירה על בסיס מין, התמקדה בירד בכתיבה ובפיתוח הגותה בנוגע לנשים בהיסטוריה, מה שעורר עליה לעיתים ביקורת מצד התנועה הפמיניסטית. כמו בעלה, תמכה בזרם ה"היסטוריה החדשה", שביקש לכלול גורמים כלכליים, חברתיים, ותרבותיים (ולא רק מדיניים וצבאיים) בכתיבת היסטוריה, מה שגם הרחיב את המקום לתיאור פעילותן של נשים. בירד גרסה שעיון מעמיק במה שהיא כינתה "ההיסטוריה הארוכה" של נשים, מהפרהיסטוריה עד לזמנה, יגלה שלנשים היה תפקיד מרכזי בכל התרבויות. היא הטעימה שנשים שונות מגברים אך לא פחותות מהם מצד תרומתן, אלא שחשיבותן לא זכתה להכרה.
בירד חלקה על פמיניסטיות בנות תקופתה, שלדעתה ראו את ההיסטוריה של נשים כהיסטוריה של דיכוי והציבו לעצמן מטרה של שוויון לגברים דרך, בין היתר, מאבקן לחקיקת התיקון לשוויון זכויות (ERA) (שלא נחקק). בירד סברה שתפיסת ההיסטוריה הזו אינה רק בלתי-מדויקת, אלא אף מזיקה, ושהשאיפה להידמות לגברים אינה מטרה ראויה, שכן נשים יכולות להציע דברים אחרים ומועילים יותר לחברה, וספציפית, שנשים יכולות להציע "תרבות".
היא חיברה עם בעלה היסטוריה של ארצות הברית בשבעה כרכים, אשר תורגם בקיצורים לעברית בידי יוסף עוזיאל, ויצא בשני כרכים בהוצאת יחדיו, 1962. כמו כן, חיברה ספר על נשים בתחום השלטון המקומי (העירוני), היסטוריה קצרה של תולדות תנועת העובדים האמריקאית, ואת הספר המרכזי שלה, Woman as a Force in History, שפרסמה בשנת 1946.
היא ביקשה לחנך נשים על אודות ההיסטוריה שלהן באמצעות כתיבה, אך משחשה שאינה מגיעה אל קהל היעד שלה, שינתה את דרך הפעולה שלה.
התפתחות רעיונית ושינוי דרך > ארכיונאות

בעזרת הפמיניסטית פעילת השלום העולמי רוזיקה שווימר, יסדה בירד בשנת 1935 את ה-World Center for Women's Archives‏ (WCWA, המרכז העולמי לארכיוני נשים). בראשות המרכז, קיוותה בירד לא רק לאסוף כל חומר ראשוני כתוב בידי נשים, בין אם פורסם או לא, אלא גם להקים מוסד חינוכי, שיסייע בחינוך נשים ובכתיבת היסטוריה. המרכז זכה בראשית דרכו לחשיפה רבה, אסף חומרים רבים, עודד שימור רשומות, עורר עניין בהיסטוריה של נשים, זכה לתמיכתה של אלינור רוזוולט, והוביל עם הזמן להקמת ספריית ארתור ואליזבת שלזינגר להיסטוריה של נשים באמריקה, במכללת רדקליף, וכן להקמת אוסף סופיה סמית' במכללת סמית'. על אף כל זאת, בעיני בירד המרכז לא מימש את יעדיה. לאחר חמש שנים בראשו, תוך התמודדות עם עיסוקים מתחרים וויכוחים בתוך תנועת הנשים, פרשה בירד מן המרכז בשנת 1940. המרכז נסגר חודשיים לאחר מכן, בעיקר בשל מחלוקות פנימיות, כמו גם בשל היעדר מימון.
התפתחות רעיונית ושינוי דרך > ביקורת על אנציקלופדיה בריטניקה

לאחר שפרשה מן הפעילות במרכז, עסקה בירד בניתוח הייצוג הנשי באנציקלופדיה בריטניקה. היא כינסה קבוצת חוקרות (דורה אדינגר, ג'אנט א' זליג, ומרג'ורי ווייט), והן הפיקו מחקר בשם A Study of the Encyclopedia Britannica in Relation to its Treatment of Women, לאחר מחקר שארך שנה וחצי. הן הגישו את המחקר, בן 42 עמודים, לוולטר יאסט, העורך הראשי של האנציקלופדיה באותה עת. על אף שיאסט הביע עניין והבטיח שבריטניקה תשופר בהתאם, המלצות הדו"ח לא מומשו. בירד התאכזבה מן המיזם ובחליפת מכתבים בשנת 1947 הציעה שנשים תחדלנה מלכתוב עבור בריטניקה.
הדו"ח הכיל המלצות לגבי ערכים קיימים באנציקלופדיה, כמו גם הצבעה על ערכים חסרים. לדוגמה, ציינו מחברות הדו"ח שהערך על הפלה מלאכותית היה לקוי, שכן עסק בעיקר בשאלה המוסרית, והזניח את ההיבטים הרפואיים, הפוליטיים, הבריאותיים, החברתיים, והדמוגרפיים. כמו כן ציינו שהערך על השכלה היה ממוקד מדי בגברים, שאלו מדוע הערך "מלכה" לא קיים, ומדוע אין אזכור לנשים בערכים על רפואה ובריאות. על הערך "שיר" (זמר), כתבו המחברות "מן הערך עולה שנשים מעולם לא שרו באירופה. תרומתן של נזירות לזמרה ולהלחנה למקהלה אינה מוזכרת כלל." הדו"ח הציע להוסיף ערכים על רחצה, אפיית לחם, צביעת בדים, בית חולים, רעב, כביסה, וסלוני יופי.
שריפת ארכיונה

על אף מסירותה של בירד לארכיונאות ולשימור מסמכיהן של נשים מכל העולם, היא עצמה שרפה כמעט את כל מסמכיה וכתבי היד שלה, וכך עשה גם בעלה לארכיונו. הם אף ביקשו מילדיהם שלא יפרסמו את מכתביהם.
ריטר נקברה לצד בעלה בהארטסדייל, ניו יורק, לצד בעלה, שנפטר כעשור לפניה.
הערות שוליים

↑  ברברה טורוף, Mary Ritter Beard as Force in History,‏ 1979, עמוד 7.
↑  טורוף, עמ' 51.
↑  ננסי קוט, A Woman Making History: Mary Ritter Beard Through Her Letters, הוצאת אוניברסיטת ייל, ניו הייבן, 1991,‏ ISBN 0300048254, עמ' 216–220.
1 2  אן ג' ליין (עורכת), Mary Ritter Beard: A Sourcebook, הוצאת שוקן, ניו יורק, 1977,‏ ISBN 0805236686, עמ' 215–223.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258327005171  PLWABN: 9810534742005606  BIBSYS: 90194773  BNE: XX1200493  BnF: cb12776999x (data)  CANTIC: a10048066  CiNii: DA00889135  GND: 118849700  ICCU: PUVV049320  ISNI: 0000 0001 0927 7995  LCCN: n50006429  LNB: 000117616  NDL: 00519887  NKC: xx0031107  NLA: 36108571  NTA: 068440863  RERO: 02-A002980834  SELIBR: 281536  SNAC: w6m728ct  SUDOC: 050131958  Trove: 1213590  VcBA: 495/102670  VIAF: 97657666   WorldCat (עם VIAF): 97657666
מתיו דל נגרו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 באוגוסט 1972 (בן 52) מאונט קיסקו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997 
 מקום לימודים:  תיכון ג'ון ג'יי 
 http://www.matthewdelnegro.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
מתיו דל נגרו (באנגלית: Matthew Del Negro; נולד ב-2 באוגוסט 1972) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי.
ביוגרפיה

דל נגרו נולד במאונט קיסקו, ניו יורק, כבן הזקונים מבין שלושה ילדים. הוא גדל במחוז ווסטצ'סטר. הוא בוגר בוסטון קולג', שם שיחק בנבחרת הלקרוס.
בשנת 2020 יצא לאור ספרו "10,000NOs: How to Overcome Rejection on the Way to Your Yes". בספר דל נגרו עוזר לקוראים להתמודד עם דחייה.
קריירה

הופעתו הראשונה של דל נגרו הייתה בסרט הקולנוע משנת 1997, "The North End". דל נגרו הופיע לראשונה בטלוויזיה בפרק בסדרה "הרחוב" בשנת 2000.
בשנת 2001 הופיע בסרט הקולנוע "חומות צ'לסי". דל נגרו הופיע בסדרות טלוויזיה רבות בהן "טרה", "ג'ואן מארקדיה", "זאב צעיר", "וופי", "לאס וגאס", "מזכירת המדינה" ו"האישה הטובה". בשנת 2001 שיחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "הסופרנוס". בשנת 2005 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הדרמה "הבית הלבן".
בשנת 2012 החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "סקנדל". שנה לאחר מכן החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "מאהבות" לצד אליסה מילאנו.
בשנת 2015 בתפקיד משנה בסרט הקולנוע "מרדף לוהט" לצד ריס וית'רספון וסופיה ורגרה. בסרט הוא גילם שוטר מושחת הרודף אחר דמויותיהן של וית'רספון וורגרה בסרט.
בשנת 2017 הופיע בסרט הקולנוע "רוחות קרות". שנה לאחר מכן החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "גוליית". הוא שיחק בתפקיד דני לומיס, מפעיל פוליטי כריזמטי אך ערמומי הפועל במסווה בתור "אנליסט פיננסי".
בשנת 2019 החל לשחק בסדרת הטלוויזיה "גדול בצרפת" לצד ג'ורדן ור הוב. באותה שנה החל לשחק בתפקיד חוזר בסדרת הטלוויזיה "העיר על הגבעה".
בשנת 2022 לוהק דל נגרו לתפקיד בסדרת הטלוויזיה של דייוויד אי קלי, "הנעדר". באותה שנה שיחק בפרק במיני-סדרת המתח "הצופה", שיצר ראיין מרפי עבור נטפליקס.
חיים אישיים

דל נגרו נשוי ולו שלושה ילדים. הוא מלמד שיעורי משחק בסנטה מוניקה.
הערות שוליים

↑  "Matthew Del Negro". metacritic.com. Metacritic. נבדק ב-30 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anne Sugar, Year Of No: Actor Matthew Del Negro's Leadership Lessons, Forbes, ‏4 בנובמבר 2020
↑  'The Sopranos': Matt Del Negro Felt Lucky He Lost Out on Multiple Roles Before Playing Carmela's Cousin, Showbiz Cheat Sheet, ‏2 במרץ 2021
↑  Del Negro Channels Career Failures Into New Book — The Heights, The Heights, ‏בפברואר 2021
↑  Natalie Abrams, 'Mistresses' star Matthew Del Negro heads to 'Scandal', EW.com, ‏6 ביולי 2014
↑  Amy Lamare, Who Plays Jason Alan Ross In 'Huge In France'? New Details On Matthew Del Negro, YourTango, ‏6 במרץ 2019
↑  Donald Clarke, Hot Pursuit review: You know almost every punchline already, The Irish Times, ‏5 ביוני 2015
1 2  Natalie Oganesyan, ‘The Missing’: Matthew Del Negro Joins David E. Kelley’s Peacock Drama in Recurring Role (Exclusive), TheWrap, ‏2 ביולי 2022
↑  Petski, Denise (26 בספטמבר 2017). "'Goliath' Casts Matthew Del Negro; Nicole Kang Joins 'You'". Deadline Hollywood. נבדק ב-29 בדצמבר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sophie Gilbert, Netflix’s ‘Huge in France’ Is Almost Great, ‏5 במרץ 2019
↑  Lynette Rice, Deadline, Deadline, ‏2 באפריל 2022
↑  Ariadna Pinheiro, The Watcher with Naomi Watts and Bobby Cannavale: All about Netflix's new series, Bolavip, ‏3 באוגוסט 2022
↑  Matthew Del Negro - Biography, Height & Life Story | Super Stars Bio, Super Stars Bio, ‏באוקטובר 2020
↑  Negro, Matthew Del. "Classes, Workshops & Private Coaching". matthewdelnegro.com. Matthew Del Negro. נבדק ב-30 בנובמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb16250974d (data)  ISNI: 0000 0001 0826 4666  LCCN: no2011065415  VIAF: 160733925   WorldCat (עם VIAF): 160733925
נחל שפמנון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מוצא:  סמוך למושב כנף
 שפך:  הכנרת 
 מדינות באגן הניקוז:  ישראל
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) נחל שפמנון(למפת הגליל העליון רגילה) נחל שפמנון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל שפמנון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נחל שפמנון
 
נחל שפמנון (שם בערבית: "ואדי ברבוטיה" – שפמנון בערבית) הוא נחל אכזב, אשר עובר במרכז רמת הגולן ונשפך לכנרת באזור ביצות בקעת בית צידא.
תוואי הנחל

תחילתו של הנחל כשלושה קילומטרים צפונית־מזרחית למושב כנף. מאזור זה זורם הנחל לכיוון מערב. ערוצו של הנחל רדוד בשטחו ומישורו עשוי בזלת. דרומית־מערבית לשרידי הכפר הסורי הנטוש עיון חמוד, נובע מעיין קטן ללא שם ומסביבו עצי צפצפה. והסביבה משופעת בצמחייה אופיינית לאזור כנענע משובלת ופטל קדוש. מערבית למעיין חוצה תוואי תעלת ההטיה הסורית את הנחל. בצד הנחל באזור זה מוטל טרקטור סורי שנפגע מירי של טנק ישראלי במהלך פעילות צה"ל במלחמה על המים בין ישראל לסוריה בשנות ה-60 של המאה ה-20. הנחל ממשיך וזורם מערבית למושב כנף ולאחריו הוא זורם לעמק רחב ידיים. הוא ממשיך וזורם דרומית לצומת גמלא. מכאן זורם הנחל מהגולן אל בקעת בית צידא והוא ממשיך לרוחבה לכיוון דרום-מערב, בין המטעים של מושבי האזור. לאחר מכן הנחל נשפך לכנרת דרומית־מזרחית לביצות בית צידא.
| נחלי רמת הגולן |
| --- | --- | --- |
| נחלי איתן | נחל חרמון • נחל סער • ואדי אבו סעיד • נחל שוח • נחל גילבון • נחל משושים • נחל זוויתן • נחל יהודיה • נחל עיט • נחל גמלא • נחל בזלת • נחל דליות • נחל סמך • נחל אל על • ירמוך |  |
| נחלי אכזב | נחל שיאון • נחל חבושית • נחל ערער • נחל גובתה • נחל סנאים • ואדי אל-חמאם • נחל חזורי • נחל ירדינון • נחל עורבים • נחל פרש • נחל חמדל • נחל נשף • ואדי עין א-תינה • נחל יוסיפון • מסיל אל-ע'נאמה • נחל קצרין • נחל חיוויאי • נחל בתרא • נחל נשרים •  נחל שפמנון • נחל כנף • נחל נוב • נחל  צלצל • נחל עין גב • נחל מיצר • ואדי ברברה • ואדי סמר • נחל פרע • נחל רוקד |  |
מתיו טלבוט

מתיו טלבוט (באנגלית: Matthew Talbot;‏ 1762 –  17 בספטמבר 1827) היה פוליטיקאי אמריקאי מג'ורג'יה, איש המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית, שב-1819, מתוקף תפקידו כנשיא הסנאט של ג'ורג'יה, כיהן במשך כשבועיים כמושל ג'ורג'יה ה-30 במקומו של המושל הקודם, ויליאם רייבן, שנפטר בעת כהונתו.
ראשית חייו ורקע משפחתי

מתיו טלבוט נולד במחוז בדפורד שבמושבת וירג'יניה. הוא היה צאצא לאחת המשפחות הנורמניות הוותיקות של אנגליה. סבו, שנקרא גם הוא מתיו טלבוט, היה בנו השלישי של רוזן שרוסברי העשירי. אותו מתיו טלבוט נולד באנגליה ב-1699. ב-1722 הוא הגיע לפרובינציית מרילנד עם דודנו, בנו של הרוזן טלבוט, כדי לבקר שם קרובי משפחה שהתיישבו שם, ושעל שמם קרוי מחוז טלבוט שבמרילנד. מאוחר יותר הוא השתקע במרילנד, ומשם הוא עבר למושבת וירג'יניה ונולדו לו ארבעה בנים. לאחר מות רעייתו הוא עבר למחוז בדפורד שבווירג'יניה.
לאחר מלחמת העצמאות של ארצות הברית עבר מתיו טלבוט הנכד למחוז וילקס שבג'ורג'יה. הוא שירת כקפטן במיליציה של ג'ורג'יה.
קריירה פוליטית

בשנים 1790–1791 שימש טלבוט כפקיד בבית המשפט הגבוה במחוז אלברט. הוא ייצג את מחוז וילקס בבית הנבחרים של ג'ורג'יה.
בסופו של דבר עבר טלבוט למחוז אוגלתורפ שבג'ורג'יה, וייצג אותו בוועידת החוקה של ג'ורג'יה ב-1795 וב-1798. ב-1808 הוא נבחר לסנאט של ג'ורג'יה, בו הוא כיהן במשך 15 שנים. בשנים 1818–1823 הוא כיהן כנשיא הסנאט.
ב-24 באוקטובר 1819, בעת כהונתו של טלבוט כנשיא הסנאט, נפטר מושל ג'ורג'יה ויליאם רייבן באופן פתאומי, ומתוקף תפקידו, הושבע טלבוט כמושל, וכיהן בתפקיד במשך כשבועיים, עד להשבעתו של המושל הנבחר ג'ון קלארק.
מותו

מתיו טלבוט נפטר ליד וושינגטון, ג'ורג'יה ב-17 בספטמבר 1827. הוא נטמן בבית הקברות של הכנסייה המתודיסטית המאוחדת סמירנה שבעיר. על שמו נקראו מחוז טלבוט והעיר טלבוטון, מושב המחוז, שבג'ורג'יה.
הערות שוליים

↑  Krakow, Kenneth K. (1975). Georgia Place-Names: Their History and Origins. Macon, GA: Winship Press. p. 219.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1193458749  VIAF: 1236156762895241300008   WorldCat (עם VIAF): 1236156762895241300008
נבחרת סרביה ומונטנגרו בכדורסל

| --- | --- |
סרביה ומונטנגרו
 מידע כללי
 התאחדות:  פדרציית הכדורסל של סרביה ומונטנגרו
 הצטרפות:  1992
 השתייכות:  פיב"א אירופה
 
 גביע העולם בכדורסל
 הופעות:  3 (הראשונה ב-1994)
 ההישג הטוב:   1998, 2002
 המשחקים האולימפיים
 הופעות:  3 (הראשונה ב-1996)
 ההישג הטוב:   1996
 אליפות אירופה בכדורסל
 הופעות:  6 (הראשונה ב-1995)
 ההישג הטוב:   1995, 1997, 2001  1999
 
נבחרת סרביה ומונטנגרו בכדורסל (בסרבית: Кошаркашка репрезентација Србије и Црне Горе) הייתה נבחרת כדורסל שייצגה את סרביה ומונטנגרו מ-1993 עד 2006, ונשלטה על ידי פדרציית הכדורסל של סרביה ומונטנגרו.