stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
על בלימה: סיפורה של חטיבה 188 במלחמת יום כיפור
תקציר הספר

הספר מתחיל בסקירה של האירועים שקדמו למלחמה - הסימנים המקדימים. יש התייחסות לבניין הכוח הסורי והתייחסות לעיבוי הגזרה בצד הישראלי שנובעת מהעלאת כוננות חלקית מטעם הממשלה (העלאת כוחות חטיבה 7 לרמה). עם פרוץ האש יש התמקדות בפלוגות ובמחלקות הטנקים השועטות לעבר הרמפות למרות הגשם הארטילרי ועל ההצלחות המדהימות של טנקי החטיבה לבלום כל ניסיון חדירה סורי על תעלת הנ"ט ועוד לפניה.
את יום ה-6 באוקטובר הספר מחלק לשעות, כאשר לכל שעה מוקדש פרק. ההתמקדות היא בכל הגזרות בהן פעלו כוחות החטיבה. החלוקה העיקרית היא בין הגזרה הצפונית (של מג"ד 74 יאיר נפשי) ובין הגזרה הדרומית (של מג"ד 53 עודד ארז), ובנוסף יש תיאור של המתרחש במחנה נפח שהוא המחנה המרכזי ברמה, של הכוחות תומכי הלחימה (שיירת הדרגים ומערך הרפואה) ולבסוף גם של כוחות המילואים שמתחילים לתגבר את המערך הסדיר.
התיאור הרב-גזרתי ממשיך גם בימים הבאים עד לסיום המלחמה. מרבית הספר מוקדש ליום הראשון והשני של הלחימה, בהם סבלה החטיבה מכה אנושה. ביומיים אלה פעלה בצורה בלתי נלאית, על אף האבדות הרבות, והצליחה להשהות את השטף הסורי עד בוא המילואים.
הספר ניתן בצה"ל כשי למפקדים בחיל הרגלים, השריון ולוחמי ומפקדי יחידות מובחרות אחרות.
ראו גם

חטיבה 188 במלחמת יום הכיפורים
הערות שוליים

↑  תגובות ומכתבים למוסף ספרים, באתר הארץ, 25 באוגוסט 2010
↑  גל פרל פינקל, הלקח מ־1973 - המלחמה, בהכרח, לא תיראה כמו שאנחנו חושבים, באתר זמן ישראל, 6 באוקטובר 2020.
↑  אבי יששכרוף, עמוס הראל, פרשנות ישראל משחקת שחמט עם עצמה, באתר הארץ, 18 במרץ 2011.
פון דה נורמנדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גשר מעוגן כבלים, גשר 
 שימוש:  כלי רכב
 מיקום:  שפך נהר הסיין בין לה האבר ואונפלר
 מדינה:  צרפת 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1995
 תאריך פתיחה רשמי:  20 בינואר 1995 
 מבנה:  גשר מעוגן כבלים
 חומרי בנייה:  בטון, פלדה 
 עלות:  465 מיליון דולר
 אדריכל:  מישל וירלוז'ה
 מידות
 אורך:  2,143.21 מטר
 רוחב:  23.6 מ' 
 גובה:  214.77 מטר
 מידע טכני
 מפתחים:  3 
 מִפְתָּח מרבי:  856 מ' 
 קואורדינטות:  49°26′9″N 0°16′28″E﻿ / ﻿49.43583°N 0.27444°E﻿ / 49.43583; 0.27444
  (למפת נורמנדי מוגדלת) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  איל-דה פראנס  א.ד.פ. תעלת למאנשפון דה נורמנדי (למפת נורמנדי רגילה) רואן אוורה לה האבר דייפ קן מון-סן-מישל שרבור סן-לו אלנסון ברטאן פיי דה לה לואר סאנטר- עמק הלואר  א.ד. פר.  א.ד.פ. תעלת למאנשפון דה נורמנדי (למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי פון דה נורמנדי (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי פון דה נורמנדי 
 
פון דה נורמנדי (בצרפתית: Pont de Normandie) הוא גשר מעוגן כבלים המשמש לצורכי תחבורה. הגשר מחבר בין שתי גדותיו של הנהר סיין בסמוך לשפך הנהר, בין לה הבר ואונפלר במחוז קלבדוס שבחבל נורמנדי בצפון מערב צרפת. אורכו הכולל של הגשר הוא 2,141 מטר והאורך בין שני עמודיו הוא 856 מטר.
בניית הגשר

הגשר תוכנן על ידי המעצב הצרפתי מישל וירלוז'ה. בנייתו החלה בשנת 1988 ונמשכה כשבע שנים. הגשר נחנך ביום 20 בינואר 1995. עלות הבנייה הכוללת הייתה 419 מיליון אירו.
בעת בה נחנך היה זה הגשר מעוגן הכבלים הארוך בעולם, כמו גם הגשר מעוגן הכבלים בו המרחק בין עמודי התמיכה הוא הגדול ביותר. בשנת 1999 נחנך גשר טאטרה ביפן שהמרחק בין עמודיו הוא 890 מטר. בשנת 2004 איבד הגשר גם את השיא לאורך כולל של גשר מעוגן כבלים, כאשר נחנך גשר ריו–אנטיריו ביוון שאורכו הכולל 2,890 מטר.
מבנה

רוחב הגשר, 23.6 מטר, מחולק לארבעה מסלולי תנועה, שעליהם עובר הכביש המהיר A-29 המחבר בין לה הבר וסן-קנטן, וכן לשני מסלולים להולכי רגל. העמודים, היצוקים מבטון, הם בצורת האות Y הפוכה. משקלם יותר מ-20,000 טון, וגובהם 214.77 מטר. בבניית הגשר נעשה שימוש ביותר מ-19,000 טון פלדה, וב-184 כבלים.
הערות שוליים

↑  Normandy Bridge (Le Havre/Honfleur, 1995), Structurae (באנגלית)
↑  The Normandy bridge: The bridge in figures (PDF), נבדק ב-10 באוגוסט 2014 {{citation}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb12173534g (data)  GND: 4515304-8  VIAF: 247377857   WorldCat (עם VIAF): 247377857 
גשר נורמנדי - מבט בנסיעה מלֶה-האברֶ לכיוון אונפלר
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל

| --- | --- |
אצטדיון בו נערך משחק הגמר
 מארחת:  אצטדיון פארק דה פראנס
 תקופת התחרות:  18 בספטמבר 1974 – 28 במאי 1975 (253 ימים) 
 מספר משתתפות:  30
 הזוכה:  גרמניה באיירן מינכן
 מספר משחקים:  55
 מספר שערים:  174 (3.16 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  גרמניה המערבית גרד מילר   ברית המועצות אדוארד מרקרוב   (5 שערים כל אחד)
 → 1973/19741975/1976 ←
עונת 1974/1975 בגביע אירופה לאלופות בכדורגל הייתה העונה ה-20 של התחרות האירופית לקבוצות כדורגל והיא אורגנה על ידי אופ"א. המשחק הראשון התקיים ב-18 בספטמבר 1974 ותחרות הסתיימה ב-28 במאי 1975.
בתחרות השתתפו 30 קבוצות.
משחק הגמר נערך בפארק דה פראנס, פריז. התחרות הסתיימה בניצחון של באיירן מינכן בפעם השנייה ברציפות.
גרד מילר (גרמניה המערבית באיירן מינכן) זכה בתואר מלך השערים עונה השנייה ברציפות תוך שיתוף בזכייה עם אדוארד מרקרוב (ברית המועצות אררט ירוואן) שכבש את כל השערים במשחקים של הסיבוב הראשון נגד ויקינג הנורווגית.
מתכונת התחרות

בתחרות השתתפו 30 קבוצות. כל הקבוצות חולקו לזוגות ונפגשו בשיטת משחק בית ומשחק חוץ לקביעת הקבוצה שתעפיל לשמינית הגמר.
בכל השלבים למעט משחק הגמר נערכו משחק בית ומשחק חוץ. חוק "שער חוץ", היה בתוקף לכל שלבי התחרות. במקרה שאין אפשרות להגיע להכרעה תוך יתרון שער חוץ, המנצח נקבע בסדרת בעיטות עונשין.
ראו גם

גמר גביע אירופה לאלופות 1975.
עונת 1984/1985 ב-NBA

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  26 באוקטובר 1984
 תאריך סיום:  9 ביוני 1985
 מספר קבוצות:  23
 מספר משחקים לקבוצה:  82
 דראפט 1984
 בחירה ראשונה:  האקים אולאג'ואן
 על ידי:  יוסטון רוקטס
 העונה הסדירה
 המאזן הטוב ביותר:  בוסטון סלטיקס
 MVP של העונה הסדירה:  לארי בירד (בוסטון סלטיקס)
 מלך הסלים:  ברנרד קינג (ניו יורק ניקס)
 הפלייאוף
 אלופת המזרח:  בוסטון סלטיקס
 אלופת המערב:  לוס אנג'לס לייקרס
 סדרת הגמר
 אלופה:  לוס אנג'לס לייקרס
 MVP של סדרת הגמר:  כרים עבדול-ג'באר
 → 1983/19841985/1986 ←
 
עונת 1984/1985 היא העונה ה-39 של ליגת ה-NBA. העונה הסתיימה עם זכייתה התשיעית של לוס אנג'לס לייקרס בתואר האליפות, לאחר שבסדרת הגמר ניצחה את בוסטון סלטיקס בתוצאה 4–2. כרים עבדול-ג'באר זכה בתואר ה-MVP של סדרת הגמר בפעם השנייה בקריירה, בגיל 38, ובכך הפך לשחקן המבוגר ביותר לזכות בפרס. החל מעונה זו שוחק גמר הפלייאוף לפי מבנה 2-3-2, (הקבוצה בעלת יתרון הביתיות אירחה את משחקים 1, 2, 6 ו-7 והיריבה את משחקים 3, 4 ו-5), אך החל מגמר 2014 בוטלה שיטה זו והגמר עבר למבנה 2–2–1–1–1 כמו שאר סדרות הפלייאוף. בתואר ה-MVP של העונה הסדירה זכה לארי בירד בעונה השנייה ברציפות. בתחילת העונה עברה קבוצת "סן דייגו קליפרס" ללוס אנג'לס ושינתה את שמה ללוס אנג'לס קליפרס.
אולסטאר 1985

משחק האולסטאר נערך ב-10 בפברואר 1985 באינדיאנפוליס, אינדיאנה.
המאמנים במשחק היו קיי סי ג'ונס מבוסטון סלטיקס ופט ריילי מלוס אנג'לס לייקרס. חמישיית המזרח כללה את אייזיאה תומאס, מייקל ג'ורדן, ג'וליוס אירווינג, לארי בירד ומוזס מלון, וחמישיית המערב כללה את מג'יק ג'ונסון, ג'ורג' גרווין, אדריאן דאנטלי, כרים עבדול-ג'באר ורלף סמפסון, שזכה בתואר ה-MVP של משחק האולסטאר לאחר שקלע 24 נקודות. במשחק עצמו ניצחה קבוצת המערב בתוצאה 140–129.
טבלת העונה הסדירה

| מזרח> # | מזרח> קבוצה | מזרח> ניצחונות | מזרח> הפסדים | מזרח> אחוז ניצחונות | מזרח> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | בוסטון סלטיקס* | 63 | 19 | 0.768 | – |
| 2 | מילווקי באקס* | 59 | 23 | 0.720 | 4 |
| 3 | פילדלפיה 76'* | 58 | 24 | 0.707 | 5 |
| 4 | דטרויט פיסטונס* | 46 | 36 | 0.561 | 17 |
| 5 | ניו ג'רזי נטס* | 42 | 40 | 0.512 | 21 |
| 6 | וושינגטון בולטס* | 40 | 42 | 0.488 | 23 |
| 7 | שיקגו בולס* | 38 | 44 | 0.463 | 25 |
| 8 | קליבלנד קאבלירס* | 36 | 46 | 0.439 | 27 |

| 9 | אטלנטה הוקס | 34 | 48 | 0.415 | 29 |
| 10 | ניו יורק ניקס | 24 | 58 | 0.293 | 39 |
| 11 | אינדיאנה פייסרס | 22 | 60 | 0.268 | 41 |
| מערב> # | מערב> קבוצה | מערב> ניצחונות | מערב> הפסדים | מערב> אחוז ניצחונות | מערב> פער מהמובילה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | לוס אנג'לס לייקרס* | 62 | 20 | 0.756 | – |
| 2 | דנוור נאגטס* | 52 | 30 | 0.634 | 10 |
| 3 | יוסטון רוקטס* | 48 | 34 | 0.585 | 14 |
| 4 | דאלאס מאבריקס* | 44 | 38 | 0.537 | 18 |
| 5 | פורטלנד טרייל בלייזרס* | 42 | 40 | 0.512 | 20 |
| 6 | יוטה ג'אז* | 41 | 41 | 0.500 | 21 |
| 7 | סן אנטוניו ספרס* | 41 | 41 | 0.500 | 21 |
| 8 | פיניקס סאנס* | 36 | 46 | 0.439 | 26 |

| 9 | סיאטל סופרסוניקס | 31 | 51 | 0.378 | 31 |
| 10 | לוס אנג'לס קליפרס | 31 | 51 | 0.378 | 31 |
| 11 | קנזס סיטי קינגס | 31 | 51 | 0.378 | 31 |
| 12 | גולדן סטייט ווריורס | 22 | 60 | 0.268 | 40 |
‏*כוכבית מסמנת קבוצה שהעפילה לפלייאוף.
מובילי הקטגוריות הסטטיסטיות

| קטגוריה | שחקן | קבוצה | ערך |
| --- | --- | --- | --- |
| נקודות למשחק | ברנרד קינג | ניו יורק ניקס | 32.9 |
| ריבאונדים למשחק | מוזס מלון | פילדלפיה 76' | 13.1 |
| אסיסטים למשחק | אייזיאה תומאס | דטרויט פיסטונס | 13.9 |
| חטיפות למשחק | מייקל ריי ריצ'רדסון | ניו ג'רזי נטס | 3.0 |
| חסימות למשחק | מארק איטון | יוטה ג'אז | 5.6 |
| אחוזים מהשדה | ג'יימס דונלדסון | לוס אנג'לס קליפרס | 63.7% |
| אחוזים לשלוש | ביירון סקוט | לוס אנג'לס לייקרס | 43.3% |
| אחוזים מקו העונשין | קייל מייסי | פיניקס סאנס | 90.7% |
| נקודות מדד | לארי בירד | בוסטון סלטיקס | 26.5 |
פרסים

MVP של העונה הסדירה - לארי בירד, בוסטון סלטיקס
שחקן ההגנה של העונה - מארק איטון, יוטה ג'אז
רוקי העונה - מייקל ג'ורדן, שיקגו בולס
השחקן השישי של העונה - קווין מקהייל, בוסטון סלטיקס
מאמן העונה - דון נלסון, מילווקי באקס
מנהל העונה - וינס בורילה, דנוור נאגטס
גביע האזרחות - דן איסל, דנוור נאגטס
פרסים > חמישיות העונה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


אייזיאה תומאס (דטרויט פיסטונס): סידני מונקריף (מילווקי באקס)
מג'יק ג'ונסון (לוס אנג'לס לייקרס): מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס)
ברנרד קינג (ניו יורק ניקס): טרי קאמינגס (מילווקי באקס)
לארי בירד (בוסטון סלטיקס): רלף סמפסון (יוסטון רוקטס)
מוזס מלון (פילדלפיה 76'): כרים עבדול-ג'באר (לוס אנג'לס לייקרס)
פרסים > חמישיות ההגנה

| החמישייה הראשונה | החמישייה השנייה |
| --- | --- |


מוריס צ'יקס (פילדלפיה 76'): דניס ג'ונסון (בוסטון סלטיקס)
סידני מונקריף (מילווקי באקס): טי אר דאן (דנוור נאגטס)
מייקל קופר (לוס אנג'לס לייקרס): דני וריינס (סיאטל סופרסוניקס)
פול פרסי (מילווקי באקס): בובי ג'ונס (פילדלפיה 76')
מארק איטון (יוטה ג'אז): האקים אולאג'ואן (יוסטון רוקטס)
פרסים > חמישיית הרוקיז

מייקל ג'ורדן (שיקגו בולס)
צ'ארלס בארקלי (פילדלפיה 76')
סם פרקינס (דאלאס מאבריקס)
סם בואי (פורטלנד טרייל בלייזרס)
האקים אולאג'ואן (יוסטון רוקטס)
הערות שוליים

↑  סיכום עונת 1984/1985 באתר nba.com
↑  "דראפט 1984 הוא הטוב אי פעם", באתר nba.com
↑  מיכה להב, סם בואי לפה: האיש שנבחר לפני ג'ורדן בדראפט, באתר nrg‏, 17 בפברואר 2013
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1984 באתר basketball-reference.com
↑  סיכום משחק האולסטאר 1985 באתר nba.com
| עונות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-1940 | 1946/1947 • 1947/1948 • 1948/1949 |  |
| שנות ה-1950 | 1949/1950 • 1950/1951 • 1951/1952 • 1952/1953 • 1953/1954 • 1954/1955 • 1955/1956 • 1956/1957 • 1957/1958 • 1958/1959 |  |
| שנות ה-1960 | 1959/1960 • 1960/1961 • 1961/1962 • 1962/1963 • 1963/1964 • 1964/1965 • 1965/1966 • 1966/1967 • 1967/1968 • 1968/1969 |  |
| שנות ה-1970 | 1969/1970 • 1970/1971 • 1971/1972 • 1972/1973 • 1973/1974 • 1974/1975 • 1975/1976 • 1976/1977 • 1977/1978 • 1978/1979 |  |
| שנות ה-1980 | 1979/1980 • 1980/1981 • 1981/1982 • 1982/1983 • 1983/1984 • 1984/1985 • 1985/1986 • 1986/1987 • 1987/1988 • 1988/1989 |  |
| שנות ה-1990 | 1989/1990 • 1990/1991 • 1991/1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 |  |
| שנות ה-2000 | 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 • 2008/2009 |  |
| שנות ה-2010 | 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 |  |
| שנות ה-2020 | 2019/2020 (הבועה) • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
האקים אולאג'ואן, הבחירה הראשונה בדראפט 1984
מייקל ג'ורדן, רוקי העונה
לארי בירד, ה-MVP של העונה הסדירה
עראנה

| --- | --- |
 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  ג'נין
 גובה:  240 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,144 (2006)
 קואורדינטות:  32°29′50″N 35°19′20″E﻿ / ﻿32.497086111111°N 35.322288888889°E﻿ / 32.497086111111; 35.322288888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת עמק בית שאן מוגדלת) עראנה(למפת עמק בית שאן רגילה) עראנה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עראנה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עראנה  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
עַרַּאנֶה (בערבית: عرّانة) הוא כפר פלסטיני בצפון השומרון הממוקם 4 ק"מ צפונית-מזרחית לג'נין. לפי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה של הרשות הפלסטינית נכון לשנת 2006 היישוב מונה 2,144 תושבים. הכפר ממוקם 240 מטרים מעל פני הים.
מקור השם

על פי חלק מהמסורות מקור השם עראנה הוא בוואדי עוראנה שבערב הסעודית, בקרבת העיר מכה, ומכאן מסיקים כי ייחוסם של תושבי הכפר הוא ייחוס ערבי מכובד. על פי גרסה אחרת, מקור השם בשורש הסורי "ערנא" שמשמעו "יציב ומתגבר". ובכל מקרה רואים תושבי הכפר את עצמם כבעלי מוצא מכובד, והם נודעים בפולקלור כאנשים המתאפיינים בכנות, בהתעקשות על עשיית צדק ומניעת עוול, ובאהבת האדמה והידע.[דרוש מקור] ישנה גם טענה כי מקור השם הוא במונח הקדום "מאורת אריות" (عرين الأسد), ומתייחס לקברי מכובדים מן התקופה הביזנטית המצויים בסביבת הכפר.
היסטוריה

ייתכן שזהו מיקום היישוב "ערונה" שמוזכר ברשימת הכיבושים של תחותמס השלישי.
נמצאו במקום כלי חרס מהתקופה הביזנטית.
עראנה, כחלק מארץ ישראל, סופחה אל תוך האימפריה העות'מאנית בשנת 1517. במפקד של שנת 1596 הופיע הכפר בשם "עראנה", בנאחיית סארה, בסנג'ק לג'ון. נרשמה בו אוכלוסייה של 17 בתי אב, כולם מוסלמים. הם שילמו מס בשיעור אחיד של 25% מן התוצר החקלאי, כולל חיטה, שעורה, יבולי קיץ, עצי זית, עיזים וכוורות דבורים, בנוסף להכנסות מזדמנות, ובסך הכל סכום של 9,000 אקצ'ה.
בשנת 1838 נרשם המקום ככפר במחוז ג'נין.
בשנת 1870 ציין ויקטור גרן את הכפר כעומד בראש גבעה קטנה.
בשנת 1882 פרסמה הקרן לחקר ארץ ישראל את סקר ארץ-ישראל המערבית,בו תוארה עראנה: "כפר קטן, עשוי בעיקר מבוץ עם כמה בתי אבן, ובהיקף חצרות עם זיתים. אספקת המים בו מגיעה מבורות מים. ישנו מבנה (קובה) בערך רבע מייל צפונית לכפר".
היסטוריה > תקופת המנדט הבריטי

במפקד של 1922 שביצעו שלטונות המנדט הבריטי, נרשמה בכפר אוכלוסייה של 216 מוסלמים, עם עליה קטנה במפקד של 1933 ל-267 מוסלמים, ב46 בתי אב.
בסקר הכפרים של 1945 נרשמו 320 איש, כולם מוסלמים, ו7,866 דונמים של אדמה. מתוך השטח, 13 דונמים שימשו למטעים ולהשקיה, 6,460 דונמים לדגנים, ו10 דונמים כשטח בנוי.
היסטוריה > במלחמת העצמאות

הכפר עראנה נכבש במסגרת הקרב על ג'נין במלחמת העצמאות, קרב שהתרחש כחלק מ"מבצע יצחק" לבלימת צבא עיראק בצפון השומרון. לאחר הכנות שכללו כיבוש מספר כפרים מצפון לג'נין, נפתח המבצע ב-1.5.1948 בכיבוש הכפר מוקיבלה. משם המשיך כוח מגדוד 13 של חטיבת גולני לכפר עראנה, וכשהגיע אליו בלילה מצא אותו ריק. ביום למחרת כבר כותרה ג'נין. כחודש לאחר מכן השתלטו מחדש כוחות ערביים מקומיים וצבא עיראקי על הכפר עראנה.
היסטוריה > התקופה הירדנית

לאחר מלחמת העצמאות עבר עראנה לשליטה ירדנית.
במפקד הירדני של 1961 נספרו בכפר 539 תושבים. הסכמי שביתת הנשק שלאחריה.
היסטוריה > לאחר מלחמת ששת הימים

לאחר מלחמת ששת הימים עבר עראנה לשליטה ישראלית. וב-1967 האוכלוסייה בו נאמדה בכ-1,200 איש.[דרוש מקור]
נכון ל-2022 מוערכת אוכלוסיית הכפר ב-2,339 אנשים, כ-51% מהם גברים, ו49% נשים. הגיל הממוצע הוא 21, 37% מהאוכלוסייה מתחת לגיל 15.
גאוגרפיה

הכפר ממוקם קרוב לקו הירוק, מוקף שדות ירוקים, ובקרבתו נמצאים הכפרים ערבונה, דיר ע'זאלה, בית קאד וג'למה. בקרבת היישוב קברים ושרידים ארכאולוגיים של ישוב קדום, כמו גם קברי שייח'ים בשם "מקאם השיח' עבדאללה", "מקאם השייח' סלאח" ו"מקאם השייח' סעיד".[דרוש מקור]
ביבליוגרפיה

Barron, J.B., ed. (1923). Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922. Government of Palestine.
Conder, C.R.; Kitchener, H.H. (1882). The Survey of Western Palestine: Memoirs of the Topography, Orography, Hydrography, and Archaeology. Vol. 2. London: Committee of the Palestine Exploration Fund.
Dauphin, C. (1998). La Palestine byzantine, Peuplement et Populations. BAR International Series 726 (בצרפתית). Vol. III : Catalogue. Oxford: Archeopress. ISBN 0-860549-05-4.
Government of Jordan, Department of Statistics (1964). First Census of Population and Housing. Volume I: Final Tables; General Characteristics of the Population (PDF).
Government of Palestine, Department of Statistics (1945). Village Statistics, April, 1945.
Guérin, V. (1874). Description Géographique Historique et Archéologique de la Palestine (בצרפתית). Vol. 2: Samarie, pt. 1. Paris: L'Imprimerie Nationale.
Hadawi, S. (1970). Village Statistics of 1945: A Classification of Land and Area ownership in Palestine. Palestine Liberation Organization Research Center.
Hütteroth, Wolf-Dieter; Abdulfattah, Kamal (1977). Historical Geography of Palestine, Transjordan and Southern Syria in the Late 16th Century. Erlanger Geographische Arbeiten, Sonderband 5. Erlangen, Germany: Vorstand der Fränkischen Geographischen Gesellschaft. ISBN 3-920405-41-2.
Mills, E., ed. (1932). Census of Palestine 1931. Population of Villages, Towns and Administrative Areas. Jerusalem: Government of Palestine.
Palmer, E.H. (1881). The Survey of Western Palestine: Arabic and English Name Lists Collected During the Survey by Lieutenants Conder and Kitchener, R. E. Transliterated and Explained by E.H. Palmer. Committee of the Palestine Exploration Fund.
Robinson, E.; Smith, E. (1841). Biblical Researches in Palestine, Mount Sinai and Arabia Petraea: A Journal of Travels in the year 1838. Vol. 3. Boston: Crocker & Brewster.
הערות שוליים

↑  Projected Mid -Year Population for Jenin Governorate by Locality 2004- 2006 (אורכב 20.09.2008 בארכיון Wayback Machine) Palestinian Central Bureau of Statistics
↑  על פי האתר , כפי שנצפה ב-14.08.2022.
1 2  Conder and Kitchener, 1882, SWP II, pp. 82-83
↑  Dauphin, 1998, p. 783
↑  Hütteroth and Abdulfattah, 1977, p. 161
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 3, 2 appendix, p. 130
↑  Robinson and Smith, 1841, vol 3, pp. 157, 160
↑  Barron, 1923, Table IX, Sub-district of Jenin, p. 29
↑  Mills, 1932, p. 67
↑  Government of Palestine, Department of Statistics, 1945, p. 16 (אורכב 05.09.2018 בארכיון Wayback Machine)
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 54
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 98
↑  Government of Palestine, Department of Statistics. Village Statistics, April, 1945. Quoted in Hadawi, 1970, p. 148
↑  מבצע "יצחק" (ג'נין) מלחמת העצמאות, באתר ארגון ההגנה, כפי שנצפה ב-12.08.2022.
↑  "עראנה" באתר הממשלתי של מפת אתרי מלחמת העצמאות, כפי שנצפה ב-12.08.2022. המידע מסתמך על עציוני, ב', אילן ושלח – דרך הקרבות של חטיבת גולני, תל אביב, 1959.
↑  על פי הסטטיסטיקה באתר https://ar.zhujiworld.com/ps/131386-arranah/, כפי שנצפה 14.08.2022.
| Flag of Senegalיישובי נפת ג'נין |
| --- | --- | --- |
| ערים | ג'נין • קבאטיה |  |
| מועצות מקומיות | עג'ה • עראבה • בורקין • דאחיית סבאח אל-ח'ייר • דיר אבו דעיף • ג'בע • כפר דאן • כפר ראעי • מיית'לון • סילת אל-חארית'יה • סילת א-ד'אהר • יעבד • אל-יאמון • א-זבאבדה |  |
| כפרים | עאנין • ענזה • ערקה • עראנה • עטארה • ברטעה • בית קאד • ביר אל-באשא • דיר ע'זאלה • פחמה • פנדקומיה • פקועה • ג'למה • ג'לבון • ג'לקמוס • ג'ודידה • כופיראת • מִרְכָּה • מיסיליה • אל-מוע'ייר • נזלת זייד • ראמה • רומאנה • סנור • מת'לת' א-שוהדא • סיר • סיריס • ח'ירבת א-טייבה • תיעניכ • טורה אל-ע'רביה • אום א-ריחאן • אום אל תות • זובובא • יעבד |  |
| מחנות פליטים | מחנה הפליטים ג'נין |  |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007582146305171
פופובו

האנדרטה לזכר הנופלים מקרב הצבא הרוסי במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877-1878)
פּוֹפּוֹבוֹ (בבולגרית: Попово) היא עיר בצפון מזרח בולגריה, השנייה בגודלה מבחינת כמות אוכלוסין במחוז טרגובישטה, ממוקמת 31 ק"מ מבירת המחוז טרגובישטה ו-248 ק"מ צפונית מזרחית לבירה סופיה. פופובו ממוקמת על שתי גבעות נגדיות הניצבות על גדות נהר פופוסקה ושמה נגזר מהמילה כומר בבולגרית.
היסטוריה

ראשית ההתיישבות האנושית באזור מתוארכת לתקופת האבן החדשה והתיישבות מאורגנת של שבטים תראקים לתקופת הברונזה המאוחרת. במקום קיימים שרידים ארכאולוגיים מהמאה ה-4 לפנה"ס עידן הממלכה התראקית. בפאתי העיר נמצאו שרידי חווה חקלאית מהמאה ה-3 עת שלטה במקום האימפריה הרומית. בפרברים המערביים של העיר נמצאו שרידי כפר קטן מתקופת האימפריה הבולגרית הראשונה. במקום הוקם יישוב בתקופת האימפריה הבולגרית השנייה והוא נפל בידי האימפריה העות'מאנית ב-1388. היישוב מתועד תחת השם פופ אלאגוז בתעודות עות'מאנית מ-1555 כחלק ממערכת גביית המיסים של סנג'ק (מחוז) ניקופול.
ב-15 בינואר 1878, במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) נכבש היישוב בידי צבא האימפריה הרוסית והפך חלק מנסיכות בולגריה, מתוקף סיכומי קונגרס ברלין. עם השחרור מנתה אוכלוסיית היישוב כ-1,200 תושבים. ב-1883 זכה למעמד של עיירה. ב-1899 הושלמה מסילת הרכבת בין וארנה לסופיה, שנתיבה חלף בסמיכות לפופובו וכתוצאה מכך חל פיתוח כלכלי וגידול מואץ בכמות האוכלוסין. בסוף שנות ה-20 נמנו בפופובו 5,000 תושבים והיא הפכה למרכז מסחר אזורי. ב-1926 חוברה העיירה לתשתית חשמלית. ב-1960 זכתה למעמד של עיר. ב-7 בדצמבר 1986 אירעה רעידת אדמה בפופובו ונגרמו נזקי רכוש רבים.
כלכלה

בעיר מרכז תעשייה שהוקם בראשית שנות ה-70 ומספק מקומות תעסוקה לתושבי העיר והכפרים סמוכים. באזור הרשות המקומית קיימת חקלאות מפותחת ומראשית המאה ה-21 ממצבת עצמה פופובו כיעד תיירותי. בעיר פועל בית חולים. העיר מצויה בסמיכות ל-3 עורקי תחבורה פנים בולגריים המקשרים אותה לוארנה, רוסה ווליקו טרנובו. בפופובו תחנת רכבת הממוקמת בתוואי הקו הישיר בין סופיה לווארנה.
דמוגרפיה

אוכלוסיית העיר מצויה במגמת קיטון בשל שיעור תמותה הגדול משיעור הילודה ובשל הגירה שלילית, בעיקר הגירת עבודה. עד למלחמה העות'מאנית-רוסית שהובילה לעצמאות בולגריה הורכבה מרבית אוכלוסיית פופובו מצ'רקסים וטטרים שיושבו במקום על ידי העות'מאנים. לאחר המלחמה החלה הגירה הדרגתית אל העיר של תושבים ממוצא בולגרי. ב-1983 מנתה פופובו 23,000 תושבים. במקביל החל משטרו של טודור ז'יווקוב לרדוף את המיעוט הטורקי במסגרת תהליך שכונה "בולגריזציה". בני המיעוט הטורקי אולצו לשנות את שמותיהם לשמות בעלי קונוטציה סלאבית והוטלו עליהם מגבלות שונות. כתוצאה מרדיפות אילו היגרו בהדרגה מאות מתושבי העיר לטורקיה וכך קטנה בהדרגה כמות האוכלוסין. משבר כלכלי ואחוזי אבטלה גבוהים הביאו להגירה נוספת מהאזור. בעשור הראשון של המאה ה-21 קטנה אוכלוסיית העיר ב-11.24%. בימינו מורכבת האוכלוסייה מרוב בולגרי, מיעוט גדול טורקי וכעשירית מהאוכלוסייה הם צוענים.
אקלים

בפופובו שורר אקלים ממוזג וישנם הפרשי טמפרטורות משמעותיים בין החורף לקיץ. החורפים מושלגים והטמפרטורה הממוצעת לעונת החורף היא מינוס 3oc. באמצע מרץ מתחילה עונת האביב בה הטמפרטורה הממוצעת עומדת על 5oc. בעונת הקיץ, בחודשים יולי ואוגוסט מאמירה הטמפרטורה הממוצעת ל-28oc.
ערים תאומות

בלארוס וולוז'ין, בלארוס.
ספרד סאוטה, מורסיה, ספרד.
הרפובליקה העממית של סין צ'אנג טינג, הרפובליקה העממית של סין.
מקדוניה נגוטינו, מקדוניה.
רוסיה זאראיסק, רוסיה.
טורקיה לולבורגאז, טורקיה.
אוקראינה מאקאריב, אוקראינה.
עונת 1973 בגביע קוראץ'

| --- | --- |
 תאריך התחלה:  9 בינואר 1973
 תאריך סיום:  27 במרץ 1972
 מספר משתתפות:  12
 זוכה:  איטליה פלקנסטרו קאנטו (זכייה ראשונה)
 סגנית:  בלגיה מאס פילס
 מספר משחקים:  26
 → 19721973/1974 ←
 
גביע קוראץ' 1973 היה המהדורה השנייה של התחרות של פיב"א לאלופות ומחזיקות גביע אירופיות, שנערכה בין 9 בינואר ל-27 במרץ 1973. 12 קבוצות השתתפו בתחרות.
פלקנסטרו קאנטו מאיטליה ניצחה בגמר את מאס פילס מבלגיה וזכתה לראשונה בטורניר.
קבוצות

| מדינה | מספר קבוצות | קבוצות | קבוצות |
| --- | --- | --- | --- |
| בלגיה בלגיה | 2 | מאס פילס | סטנדרד לייז' |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 2 | לוקומוטיבה זאגרב | רבוטניצ'קי סקופיה |
| המדינה הספרדית ספרד | 2 | ברצלונה | פיקאדרו |
| צרפת צרפת | 2 | ברק | דניין וולטייר |
| איטליה איטליה | 1 | פלקנסטרו קאנטו |  |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 1 | וולפנביטל |  |
| יוון (1970–1975) יוון | 1 | ימק"א סלוניקי |  |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 1 | אמיקאלה |  |
שלב הבתים

הסיבוב הראשון נערך בארבעה בתים בני שלוש קבוצות, שבו שני משחקים בין שתי קבוצות (בית וחוץ) נחשבו כמשחק אחד. הקבוצה במקום הראשון בכל בית העפילה לחצי הגמר.
↑  רבוטניצ'קי סקופיה פרשה לפני תחילת התחרות