stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גאי גבלדון

| --- | --- |

גאי גבלדון
 לידה:  22 במרץ 1926 לוס אנג'לס
 פטירה:  31 באוגוסט 2006 (בגיל 80) אולד טאון פלורידה
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  "גבי" החלילן של סאיפאן
 השתייכות:  חיל הנחתים של ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1943–1945 (כשנתיים)
 דרגה:  רב-טוראי
 תפקידים בשירות
 חייל בדיוויזיית הנחתים ה-2
 פעולות ומבצעים
 הקרב על סאיפאן  הקרב על טיניאן
 עיטורים
 צלב הצי  כוכב הכסף  לב הארגמן
 הנצחה
 סרט הקולנוע Hell to Eternity המבוסס על סיפורו. 
 
טוראי ראשון גאי לואיס גבלדון (באנגלית: Guy Louis Gabaldon)‏ (22 במרץ 1926 – 31 באוגוסט 2006) היה חייל בחיל הנחתים האמריקאי, אשר לזכותו נזקפה שבייתם או כניעתם של כ-1,500 חיילים יפנים במהלך הקרבות על האי סאיפאן ועל האי טיניאן במלחמת העולם השנייה. על הישגו זה הוענק לו עיטור צלב הצי.
ראשית חייו

גבלדון נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, אחד משבעת ילדיה של משפחה ממוצא מקסיקני. הוא גדל בלוס אנג'לס. אביו נפטר בעודו תינוק ואילו בריאות אמו הייתה לקויה. בגיל עשר כבר יצא לעבוד וצחצח נעליים. בגיל 12 עבר להתגורר בביתה של משפחה ממוצא יפני, שאליה התייחס כמשפחתו המורחבת. הוא למד בבית הספר עם ילדי המשפחה. כך למד לדבר יפנית ולהכיר את התרבות והמנהגים היפנים.
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה באוקיינוס השקט נשלחו בני משפחתו המאמצת של גבלדון למחנה מעצר באריזונה. הוא עצמו נסע לאלסקה ועבד שם במפעל שימורים. ב-22 במרץ 1943, ביום הולדתו ה-17, התגייס גבלדון לחיל הנחתים. הוא עבר אימונים במחנה פנדלטון בקליפורניה, ולאחר מכן הוצב לפלוגת המפקדה של חטיבת הנחתים ה-2, אשר השתייכה לדיוויזיית הנחתים ה-2 (לפי אחד המקורות הוצב גבלדון ליחידת מודיעין שפעלה במסגרת הדיוויזיה).
הקרב על סאיפאן

ב-15 ביוני 1944 החל הקרב על סאיפאן. גבלדון הגיע לאי עם יחידתו ומיד החל את פעילותו באיסוף שבויים.
השיטה בה נקט גבלדון פעם אחר פעם הייתה זו: הוא היה יוצא לפעול לבדו – כפי שלדבריו נהג כל חייו, מתקרב למערה או מקום מסתור בו הסתתרו יפנים, פוגע בזקיפים שניצבו על פתחם, אם היו כאלה, ואז היה קורא אל שוכני המקום ביפנית ומשכנעם להיכנע. הוא היה מדגיש שהם מוקפים על ידי כוחות אמריקניים עדיפים, שאין בכניעה משום בושה, ושהיחס שיקבלו מן האמריקנים יהיה הוגן. הוא גם היה מזהה את עצמו כיפני ומודיע כי הוא ערב לשלום היפנים שייכנעו.
כבר בליל היום הראשון לשהותו בסאיפאן יצא גבלדון לפעולה לבדו והחזיר עמו שני שבויים. הוא ננזף על ידי מפקדיו, שאיימו עליו במשפט צבאי אם ייעדר שוב מתפקידו ללא רשות, אך בלילה הבא חזר על מעשיו, והפעם שב בבוקר לקווים האמריקניים עם 50 שבויים יפנים. בעקבות זאת הרשה לו מפקדו להמשיך לפעול לבדו.
ב-7 ביולי, בשלהי הקרב על סאיפאן, נמצא גבלדון בקרבת הצוקים בחוף הצפוני של האי. שם הוא שמע וראה אלפי חיילים ואזרחים יפנים מתכוננים למתקפת בנזאי על הקווים האמריקניים. ההסתערות נכשלה ושרידי הכוחות היפנים נסוגו אל קוויהם.
למחרת לכד גבלדון שני זקיפים יפנים, ושכנע אותם לחזור אל המערה בה הסתתרו חבריהם ובפיהם הצעתו להם להיכנע. לאחר זמן מה יצא מן המערה קצין יפני, שוחח עמו והסכים לתנאי הכניעה שהציע גבלדון. בסיועו של הקצין נכנעו באותה הזדמנות בפני גבלדון למעלה מ-800 חיילים ואזרחים יפנים (לפי אחת הגרסאות - 973‏). הם הובלו על ידו אל הקווים האמריקניים.
בעקבות מעלל זה זכה גבלדון לכינוי "החלילן מסאיפאן" (Pied Piper of Saipan, בהשראת אגדת החלילן מהמלין).
גבלדון המשיך ללקט שבויים בסאיפאן ובקרב על האי טיניאן עד אשר נפצע באש מן המארב. בסך הכל נזקפה לזכותו שבייתם של 1,500 יפנים. מפקדו המליץ להעניק לו על פעולתו את מדליית הכבוד של הקונגרס, אך הוחלט להעניק לו את עיטור כוכב הכסף.
לאחר המלחמה

גלבדון השתחרר מן השירות הצבאי, שב לארצות הברית ומשם עבר למקסיקו ועסק בה בעסקים שונים. הוא התחתן פעמיים ונולדו לו תשעה ילדים.
עלילותיו של גבלדון בעת המלחמה התפרסמו בציבור ב-1957, כאשר הוזמן להשתתף בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "אלו הם חייך" (This Is Your Life) של רשת NBC. מספר קצינים וחיילים אחרים שהשתתפו בתוכנית והכירו את האירועים בסאיפאן וטיניאן אישרו במהלך התוכנית כי הוא שבה 1,500 יפנים.
הפרסום עורר את התעניינותם של מפיקי קולנוע, וב-1960 יצא למסכים סרט הקולנוע Hell to Eternity, שהיה מבוסס על פעולתו בסאיפאן, ובו גולמה דמותו על ידי השחקן ג'פרי האנטר. גבלדון שימש כיועץ ליוצרי הסרט.
ב-23 בנובמבר 1960, בעקבות הפרסום לו זכו עלילותיו בעקבות תוכנית הטלוויזיה והסרט, החליט הממשל האמריקני להעלות את דרגת העיטור שהוענק לגבלדון. אז הוענק לו עיטור צלב הצי – העיטור הגבוה ביותר של הצי האמריקני לאחר מדליית הכבוד של הקונגרס.
ב-1964 התמודד גבלדון ללא הצלחה על מושב בבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מדינת קליפורניה. ב-1970 עבר לגור בסאיפאן עם אשתו השנייה (ממוצא יפני). הוא חי שם כעשרים שנה, והחזיק בעסק לפירות ים. הוא גם כתב ופרסם שם ב-1990 ספר זיכרונות בשם Saipan: Suicide Island. ב-1995 חזר גבלדון לקליפורניה וב-2003 עקר לפלורידה.
בספטמבר 2004 השתתף גבלדון בטקס הוקרה שערך משרד ההגנה האמריקני לחיילים אמריקנים ממוצא היספני שלחמו במלחמת העולם השנייה.
גבלדון זכה גם לביטויי הוקרה אזרחיים מממשלת איי מריאנה הצפוניים (שסאיפאן וטיניאן כלולים בהם) וממועצות הערים של לוס אנג'לס ושיקגו.
גבלדון נפטר בפלורידה עקב מחלת לב ב-31 באוגוסט 2006. הוא נקבר בטקס צבאי בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
ב-2008 הושלמה הפקתו של סרט תיעודי על סיפורו של גבלדון בשם East L.A. Marine: The Untold True Story of Guy Gabaldon. גבלדון הספיק לתת ראיון, שנכלל במסגרת הסרט.
ארגונים שונים בארצות הברית, ובהם מועצת העיר לוס אנג'לס, עסקו בשתדלנות למען המרת עיטור צלב הצי של גבלדון למדליית הכבוד של הקונגרס. דרישותיהם נדחו, אך לאחר שהקהילה ההיספנית בארצות הברית הצטרפה לשתדלנות הובאה הסוגיה בפני משרד ההגנה האמריקני והיא עדיין נמצאת שם בעיון.
עיטור צלב הצי

זה היה נוסח כתב העיטור שנלווה לצלב הצי, אשר הוענק לגבלדון:
צלב הצי מוענק לגאי ל' גבלדון, טוראי ראשון, חיל הנחתים של ארצות הברית (במילואים), על גבורה יוצאת דופן בעת שירותו בפלוגת המפקדה של חטיבת הנחתים השנייה, דיוויזיית הנחתים השנייה, בפעולה נגד כוחות אויב יפניים בסאיפן וטיניאן, באיי מריאנה הצפוניים, בדרום האוקיינוס השקט, מ-15 ביוני ועד 1 באוגוסט 1944. בעת פעולתו כמתרגם ליפנית עבור חטיבתו, הפגין טר"ש גבלדון אומץ עילאי ויוזמה כאשר לכד לבדו חיילי ואזרחי אויב בעת המבצעים בסאיפן וטיניאן. כשהוא פועל לבדו לפני הקווים הקדמיים, הוא העז ונכנס למערות, מוצבים, בניינים וג'ונגל סבוך בהם שכן האויב, לא פעם מול אש עוינת, והצליח לא רק לאסוף מידע צבאי חיוני, אלא גם ללכוד למעלה מאלף חיילים ואזרחים של האויב. באמצעות פעולתו הנועזת והמצטיינת הרים טר"ש גבלדון תרומה חשובה להצלחת המערכה, ועל ידי מאמציו הובטח מתן טיפול הומני לשבויים אזרחיים. על מסירותו האמיצה ומעוררת ההשראה לחובתו ראויים הוא והשירות הימי של ארצות הברית להערכה הגבוהה ביותר.
הערות שוליים

↑  פרשיות נעלמות, עמ' 103.
↑  פרשיות נעלמות, עמ' 104.
↑  פרשיות נעלמות, עמ' 106.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0000 4534 5265  LCCN: no99059027  VIAF: 9481740   WorldCat (עם VIAF): 9481740 
מפת הקרב על סאיפאן
גבלדון מדבר בטקס בפנטגון בספטמבר 2004
ברבק

מקור הביטוי ברכיבה על סוסים ללא אוכף
קונדום
אוליבר טווינק. פארודיה גאה על פורנו ברבק
בּרבּק (באנגלית: Bareback) הוא ביטוי סלנג המתאר יחסי מין בהם יש חדירה ללא שימוש בקונדום. ברבק מתייחס ליחסי מין שבמתוכנן ובמודע נעשים ללא קונדום ולא כולל מקרים בהם נעשה שימוש שגוי או אי-שימוש בשוגג בקונדומים. מקור הסלנג מתחום רכיבה על סוסים ומתאר רכיבה ללא אוכף. הגיית הביטוי מיוחסת לסקוט אוחרה (Scott O'Hara) שבשנת 1997 הציג אותו בספרו, Autopornography, שם הגדיר אותו כסקס ללא קונדום בין גברים המקיימים יחסי מין עם גברים החיים עם איידס. הביטוי ברבק תואר כביטוי כמקושר לסכנה מצד אחד וריגוש מהצד השני. בהמשך הזמן הביטוי התרחב והתייחס גם ליחסי מין שאינם בין גברים.
היסטוריה

אף על פי שקונדומים נתפסו בתחילה כאמצעי למניעת הריונות לא רצויים במהרה התפתח שימוש בהם כדי למנוע הידבקות במחלות מין. כאשר נגיף ה-HIV קיבל הכרה בשנות ה-80 והתחילו להבין כיצד הוא מועבר, השימוש בקונדום כאמצעי למין בטוח הפך לנפוץ הרבה יותר בקרב הומואים. בתחילת שנות ה-80, תקופת משבר האיידס, סקס מוגן על ידי שימוש בקונדום היה כה נפוץ עד שהשימוש בקונדום הפך לנורמה בקרב הומואים. בשנת 1995 מספר הומואים נשאי נגיף ה-HIV הכריזו על סירובם ללבוש קונדום בעת קיום יחסי מין עם נשאי HIV אחרים. ההכרזה הזו הובילה לפאניקה מוסרית סביב התיאור האירוטי של ברבק, כאשר החשש היה שהתופעה תתרחב מעבר לאנשים שחיים עם נגיף האיידס ותוביל ליחסי מין לא מוגנים גם בקרב כאלה שלא חיים עם נגיף האיידס.
תאוריות על התרחבות התופעה

התגברות תופעת הברבק במהלך שנות ה-90 העסיקה באופן תדיר את העיתונות הגאה בעולם. טורים רבים ומאמרי מערכת פורסמו באדבוקט ( The Advocate) ובג'נר (Genre magazine). בעיתונות הגאה ובמחקר האקדמי ניסו להבין את הגורמים לכך שתופעת הברבק החלה להפוך למקובלת:
אנשים כבר לא פוחדים מאיידס. הטיפול העכשווי לאיידס, הפך את המחלה שבשנות ה-80 נחשבה לסופנית, למחלה כרונית.
קיימת ירידה באפקטיביות החינוך המיני בקרב הקהילה הגאה. יש אנשים שהתעייפו מהעיסוק בנושא האיידס דבר שגורם להם להתעלם כליל מהנושא.
אנשים תחת השפעה של סמים ואלכוהול מודאגים פחות מהסיכונים הבריאותיים כתוצאה מהתנהגותם.
יש הומואים שטוענים כי יחסי מין עם קונדום מרגיש להם לא "טבעי". למשל בקדימון לסרט פורנו ברבק הופיע המשפט "אנחנו עושים את זה כמו שאלוהים הכווין אותנו".
ברבק בסרטי פורנו גאים

סרטי פורנוגרפיה היוו מוקד פעילות סביב סוגיית הברבק מתוך האמונה כי הם מהווים מודל לחיקוי ויעודדו את הציבור להתנסות בפרקטיקות סיכוניות. במהלך שנות ה-70 וה-80 לפני המודעות לאיידס הקונדום נתפס כלא רלוונטי להומואים שלא חששו מכניסה להריון ופרקטיקת הברבק הייתה הסטנדרט בפורנוגרפיה. משנות ה-90 כשהמודעות לאיידס גברה הופעלו לחצים על מפיקי פורנו להשתמש בסרטיהם בקונדומים וזאת הן מהטעם שהם מהווים מוקד לחיקוי והן מדאגה לשלומם של השחקנים. בתחילת שנות ה-90 רוב סרטי הפורנו שהציגו חדירה אנאלית כללו שימוש בקונדום אך החלו להופיע מספר הולך וגדל של סרטים בהם הופיע מין לא מוגן. במקרים מסוימים היה מדובר בחברות הפקה ייעודיות שהוקדשו לסרטי ברבק ובמקרים אחרים נוצרו סרטים בהם הצופים הניחו שמדובר בברבק אולם המצולמים היו זוגות בחיים האמיתיים או שעל ידי אמצעי עריכה הצליחו לטשטש את הקונדום שלבשו. בניגוד למפיקים הללו יש אחרים שמתעקשים לתת מספרים הפוכים בעד לבישת קונדומים דרך כך שהם נותנים לקונדומים משקל ייחודי אם זה על ידי צילומי תקריב של פתיחת ולבישת הקונדום שמבהירים לצופים שאין בכלל ספק ומדובר ביחסי מין מוגנים.
דוגמה ייחודית לעיסוק בסוגיית הברבק בסרטי פורנו הופיעה בסרט הפורנו-פארודי "אוליבר טווינק", זוכה פרס הגרביז (Grabby Awards) בקטגוריית הסרט הפורנו הקומדי הטוב ביותר בשנת 2008. בסרט זה שלא כמו באחרים סוגיית אמצעי ההגנה נכנסו למרכז העלילה ולא הוצבו כשלב מבין שלבי יחסי המין המצולמים. במאי הסרט, פיטר ז. פן (Peter Z. Pan) מבסס את העלילה על הרומן אוליבר טוויסט של צ'ארלס דיקנס, ומספר על אוליבר שעבר מבית היתומים אל העיר הגדולה כדי לנסות את מזלו. אולם בשונה מן הקלאסיקה הספרותית בסרט אוליבר החל לעבוד בזנות ונחטף על ידי במאי סרטי פורנו ברבק מרושע שרוצח את האסיסטנטית הטרנסג'נדרית שלו לאחר שהיא נותנת לשחקנים קונדומים מבלי שישים לב ומתרה בהם לקיים יחסי מין מוגנים.
הערות שוליים

↑  מה זה "ביירבקינג" Barebacking?, אגודת ההומואים לסביות ביסקסואלים וטרנסג'נדרים, 2009
↑  Partridge, Eric; Dalzell, Tom; Victor, Terry (2006), The New Partridge Dictionary of Slang and Unconventional English: A-I (reprint ed.), Taylor & Francis, p. 92, "Bareback - to engage in sex without a condom."
↑  Berg, R.. "Barebacking: A Review of the Literature. " Archives of Sexual Behavior 38.5 (2009): 754-764.
↑  O’Hara, S. (1997). Autopornography. New York: Haworth
↑  Finlayson, Iain (21 June 1998)."The Human Condition: Johnny be good". The Independent. "Whatever happened to that condom moment? 'Bareback', or unprotected, sex is still practised by up to a third of gay men -because, despite the dangers, it feels liberated, sensuous and like one in the eye for 'sex police'"
↑  Rick Sowadsky, "Barebacking in the Gay Community" The Body (May, 1999)
↑  "We do it like God intended us to" Raw Rods 2 (trailer). Rockafellaz Entertainment, 2008
↑  Holt, Madeleine (4 March 2008). "HIV scandal in gay porn industry". BBC. Retrieved 2008-05-10.
ג'ון כריספינסון

| --- | --- |

 לידה:  13 בדצמבר 1956 
 פטירה:  3 באפריל 2017 (בגיל 60) סטוקהולם, שוודיה 
 מקום קבורה:  נורה בגרבנינגספלאצן 
 מדינה:  שוודיה שוודיה
 פרסים והוקרה:  האקדמיה השוודית המלכותית לספרות, להיסטוריה ולעתיקות (2011) 
 קישורים חיצוניים
 www.chrispinsson.se
 
ג'ון כריספינסון (בשוודית: John Chrispinsson; ‏13 בדצמבר 1956 – 3 באפריל 2017) היה עיתונאי ומגיש טלוויזיה שוודי.
ביוגרפיה

כריספינסון נולד בסטוקהולם.
בתחילת עבודתו הוא הועסק במערכת העיתון "Expressen" וב-Sveriges Radio, הרדיו הציבורי של שוודיה.
ב-1988 החל לעבוד ב-SVT, רשות השידורים השוודית שם הגיש את תוכנית הבידור "Svepet" עד 1990.
הוא הנחה את מלודיפסטיבלן 1989 ביחד עם מלכת היופי איבון רידינג.
ב-1991 הגיש את תוכנית האירוח Caramba!.
ב-1993 הנחה את האירוויזיון לרוקדים צעירים ביחד עם אנלי אלהנקו.
ב-1995 הופיע בסרט "En på miljonen"
הוא הגיש את התוכנית "Röda rummet" שעסקה בתחום הספרות ובמסגרתה נערכה הצבעה של הרומנים הטובים ביותר של שוודיה שנכתבו במאה ה-20.
מ-2001 ועד 2011 הוא הגיש שידורים מתוך אירועי הענקת פרסי נובל בסטוקהולם.
ב-2011 קיבל מדליה מטעם האקדמיה השוודית המלכותית לאותיות, עתיקות ועתיקות.
הוא פרסם מספר ספרים שכתב, ספריו עסקו בין היתר בהיסטוריה של שוודיה.
ב-3 באפריל 2017 נפטר כריספינסון.
ג'אן קרלו מנוטי

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1911 Cadegliano Viconago, איטליה 
 פטירה:  1 בפברואר 2007 (בגיל 95) מונטה קרלו, מונקו 
 מקום קבורה:  Yester Parish Church, Gifford 
 מוקד פעילות:  רומא 
 מקום לימודים:  מכון קרטיס למוזיקה, הקונסרבטוריון של מילאנו 
 סוגה:  אופרה 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 בן או בת זוג:  סמואל בארבר 
 צאצאים:  פרנסיס מנוטי 
 פרסים והוקרה:  מלגת גוגנהיים (1946)  מדליית ג'ורג' פיבודי (1987)  פרס דונלדסון (1949)  פרס פיבודי (1951)  פרס האקדמיה האמריקנית לאמנויות ולספרות (1945)  מפקד מסדר האמנויות והספרות (21 בפברואר 1997)  פרס מרכז קנדי (1984)  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית (2 בנובמבר 1981)  פרס פיבודי (1951)  פרס פוליצר למוזיקה (1950)  פרס פוליצר למוזיקה (1955) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'אן קרלו מנוטי (באיטלקית: Gian Carlo Menotti;‏ 7 ביולי 1911 – 1 בפברואר 2007) היה מלחין אמריקני יליד איטליה.
ביוגרפיה

מנוטי נולד למשפחה עשירה באיטליה וכבר בילדותו גילה כישרונות מוזיקליים. בשנת 1923 החל ללמוד בקונסרבטוריון ורדי במילאנו ולמד בו עד 1928. תוך כדי לימודיו השלים כתיבת שתי אופרות ובילה שעות רבות באופרה של מילאנו.
ב-1928 לאחר שאביו נפטר לקחה אותו אימו לארצות הברית ורשמה אותו ללימודים במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. מנוטי למד אנגלית וקומפוזיציה במכון קרטיס וב-1935-1936 כתב את האופרות ההיתוליות "אמליה יוצאת לנשף" ו"הבתולה הזקנה והגנב". " "אמליה יוצאת לנשף" זכתה להצלחה והוצגה במטרופוליטן אופרה בניו יורק.
בין השנים 1945 ו-1947 כתב מנוטי שלוש אופרות "המדיום" "הטלפון" ו"הקונסול". היצירות "המדיום" ו"הקונסול" זכו להצלחה גדולה וזיכו את מנוטי בפרסים רבים, בהם שני פרסי פוליצר למוזיקה, ובממון רב.
ב-1951 מנוטי כתב את האופרה "אמל והמבקרים הליליים" (Amahl and the Night Visitors) עבור שידורי חג המולד של הטלוויזיה האמריקאית. זו הייתה האופרה הראשונה שנכתבה במיוחד לטלוויזיה, והיא שודרה לראשונה בערב חג המולד, 1951. זוהי אחת האופרות האהובות ביותר של מנוטי, והצגתה הפכה למסורת בחג המולד.. האופרה מספרת על אמל, שחוזה בביקור שלושת המלכים הבאים לבקר את ישו לאחר לידתו, בבית לחם.
בזכות הצלחתו הכלכלית רכש אחוזה גדולה בקרבת ניו יורק ושם התגורר ויצר יחד עם בן זוגו לחיים המלחין סמואל ברבר. ב-1958 הוא סייע לברבר בכתיבת הליברית לאופרה שלו "ונסה", שזכתה להצלחה רבה. מנוטי המשיך בכתיבת אופרות רבות ויצירות מוזיקליות אחרות ולאחר מותו של ברבר חזר לאיטליה לשמש מנהל תזמורת.
מנוטי נפטר ב-1 בפברואר 2007 במונקו.
הערות שוליים

↑   אמיר מנדל, המדיום: יש כאלה שחושבים שזו אחת היצירות הגדולות של המאה ה-20, באתר הארץ, 24 במאי 2021
↑  ביוגרפיה אודות ג'אן מונטי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007265214205171  PLWABN: 9810621477205606  BIBSYS: 99020903  BNC: 000421232  BNE: XX1029652  BnF: cb13897401z (data)  CiNii: DA07338708  GND: 118783300  ICCU: CFIV065434  ISNI: 0000 0001 2103 9017  LCCN: n79125116  LNB: 000187210  MusicBrainz: f1b60091-96a3-49d5-a2c9-563a24ea8840  NDL: 01240186  NKC: ola2002146830  NLA: 35346944  NLG: 70463  NLK: KAC199618588  NSK: 000627946  NTA: 072740329  SELIBR: 230004  SNAC: w65b00j0  SUDOC: 073635553  Trove: 920420  VcBA: 495/93582  VIAF: 113106540   WorldCat (עם VIAF): 113106540 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ג'רמי נוימרק ג'ונס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1989 (בן 35 בערך) 
 תקופת הפעילות:  מ-2012 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'רמי ברינגטון נוימרק ג'ונס (באנגלית: Jeremy Barrington Neumark Jones; נולד ב-1989) הוא שחקן קולנוע וטלוויזיה אנגלי.
ביוגרפיה

ניומרק-ג'ונס נולד באנפילד, לונדון.
סבו וסבתו היו יהודים גרמנים שברחו לאנגליה לאחר עליית הנאצים לשלטון. בשנת 2020 קיבל אזרחות גרמנית.
קריירה

הופעתו הראשונה של נוימרק ג'ונס הייתה בסרט הקצר "Jezebel".
בשנת 2016 הופיע בתפקיד קטן בסרט הקולנוע "הכחשה".
בשנת 2017 שיחק בתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה "העמדה האחרונה".
בשנת 2020 שיחק בדרמת הטלוויזיה התקופתית "בלגרביה".
בשנת 2022 לוהק לתפקיד בסרט הקולנוע העתידי "Gateway to the West".
קריירה > קולנוע

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | Jezebel | אליהו | סרט קצר |
| 2014 | What Manner of Men | טוראי ג'ונס |  |
| 2016 | הכחשה | עיתונאי |  |
| 2017 | Damascene | היפסטר |  |
| 2017 | Tiebreaker | ויל | סרט קצר |
| 2020 | Sulphur And White | ג'יימי |  |
| 2023 | Gateway to the West | אוסביוס |  |
קריירה > טלוויזיה

| שנה | כותרת | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | Siblings | דילן | פרק אחד |
| 2016 | גרנצ'סטר | תיאו גרהאם | פרק אחד |
| 2017 | העמדה האחרונה | ג'ו מרטין / קפטן ג'ו מרטין | סדרת טלוויזיה |
| 2018 | Settling | ג'ייק | מיני סדרת טלוויזיה, 6 פרקים |
| 2019 | The Feed | בן הטפילד | 10 פרקים |
| 2020 | בלגרביה | לורד אדמונד בלסיס | סדרת טלוויזיה |
הערות שוליים

↑  10 Things You Didn't Know about Jeremy Neumark Jones, TVOvermind, ‏1 בינואר 2022
↑  Heart, Belgravia cast: All the stars of ITV’s new period drama - from Tamsin Greig to Richard Goulding, Heart, ‏בפברואר 2020
↑  Aime Grant Cumberbatch, The Last Post: cast, locations and 3 other things you need to know, Evening Standard, ‏בספטמבר 2017
↑  Denise Petski, Deadline, Deadline, ‏1 באוקטובר 2017
↑  Robert Lloyd, 'Downton Abbey' fans: Trust us, watch 'Belgravia' on Epix - Los Angeles Times, Los Angeles Times, ‏5 במרץ 2020
↑  Max Goldbart, Deadline, Deadline, ‏3 באפריל 2022
גורדון (כפר בצרפת)

| --- | --- |
סמל גורדוןסמל גורדון

 מדינה:  צרפת צרפת
 חבל:  פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור
 מחוז:  אלפ-מריטים
 מושל:  Eric Mele
 שטח:  22.53 קמ"ר
 גובה:  760 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בקומונה:  368 (1 בינואר 2021)
  ‑ צפיפות:  17.5 נפש לקמ"ר
 קואורדינטות:  43°43′13″N 6°58′42″E﻿ / ﻿43.720277777778°N 6.9783333333333°E﻿ / 43.720277777778; 6.9783333333333 
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.gourdon06.fr
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גורדון(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גורדון(למפת פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור רגילה) מרסיי אביניון טולון ניס גאפ דין-לה-בן מונקו אוקסיטניה אוברן-רון-אלפ איטליה הים התיכוןגורדון(למפת פרובאנס-אלפ-קוט ד'אזור מוגדלת) מרסיי אביניון טולון ניס גאפ דין-לה-בן מונקו אוקסיטניה אוברן-רון-אלפ איטליה הים התיכוןגורדון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
גורדון (בצרפתית: Gourdon) הוא כפר וקומונה במחוז האלפים הימיים בפרובאנס שבדרום צרפת. הכפר ממוקם בראש צוק תלול בגובה 760 מטר ומפורסם בזכות הנוף הנשקף ממנו אל קניון נהר לו (Loup) שלמרגלותיו, ואל חוף הריביירה, מן העיר ניס ועד הגבול האיטלקי.
המקום מוזכר בכתובים לראשונה ב-1035. בזכות המיקום האסטרטגי היה למקום ערך צבאי כבר בתקופה העתיקה. עדיין קיימים במקום שרידי הביצורים של המוצב הצבאי הרומי.
במקום הוקמה במאה ה-9 מצודת שטו דה גורדון (Château de Gourdon). במאה ה-12 חוזקה והורחבה על ידי נסיכי פרובנס. הוכרזה כמונומנט היסטורי ב-1971. גני המצודה תוכננו על ידי אנדרה לה נוטר, אדריכל הנוף והגנן של לואי ה-14. כיום יש במצודה מוזיאון אקלקטי שהתצוגות בו כוללות יצירות אר דקו, ציורים מהמאות ה-16 וה-17 וכלי נשק עתיקים.
ג'ון ל. ווטסון

| --- | --- |
ווטסון באליפות השחמט של ארצות הברית, שנת 2003
ווטסון באליפות השחמט של ארצות הברית, שנת 2003
 לידה:  5 בספטמבר 1951 (בן 73) אומהה, ארצות הברית 
 הישג בולט:  ניצחון באליפות ארצות הברית הפתוחה
 הדרגה הגבוהה ביותר:  אמן בינלאומי
 מד כושר מרבי:  2563 (מאי 1994)
 מד כושר נוכחי:  2218 (אפריל 2018)
 השכלה:  אוניברסיטת הרווארד, אוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, Brownell-Talbot School 
 מקצוע נוסף:  סופר שחמט
 מדינה:  ארצות הברית
 
ג'ון ל. ווטסון (באנגלית: John L. Watson;‏ נולד ב-5 בספטמבר 1951 באומהה, נברסקה) הוא שחמטאי אמריקאי בדרגת אמן בינלאומי.
קריירה

למד הנדסה באוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו. ווטסון הוא תאורטיקן ידוע בתחום השחמט, שכתב ספרים מובנים וביקורות על ספרי שחמט. תמונתו הופיעה על שער חוברת מאי 1969 של הביטאון Chess Life(אנ') לאחר שניצח באליפות השחמט הראשונה של בתי ספר תיכוניים בארצות הברית. הוא גם מאמן מצליח, שבין חניכיו נמנה אלוף העולם לנוער לשנת 1997, טל שקד.
ווטסון כתב למעלה משלושים ספרים על היבטים שונים בשחמט. ספרו משנת 1999 "סודות של אסטרטגית שחמט מודרנית" זכה בפרס איגוד השחמט הבריטי ותורגם לשפות רבות. ספרו בארבעה כרכים על הפתיחה האנגלית היה לרב מכר במשך למעלה מ-25 שנים.
ספרים שכתב

Play the French, third edition, (Cadogan Chess Books) ISBN 1-85744-337-3
Chess Strategy in Action ISBN 1-901983-69-2
The Unconventional King's Indian ISBN 1-84382-150-8
The Gambit Guide to the Modern Benoni ISBN 1-901983-23-4
Secrets of Modern Chess Strategy: Advances since Nimzowitsch, Gambit Publications, 1999, ISBN 1-901983-07-2
Chess Strategy in Action, Gambit, 2003, ISBN 1-901983-69-2
English 1...P-K4 ISBN 1-84382-144-3
Mastering the Chess Openings, Gambit Publications. Volume 1 (1. e4): ISBN 1-904600-60-3 (2006), volume 2 (1. d4): ISBN 1-904600-69-7 (2007).
ג'יימס ברולין

| --- | --- |

ג'יימס ברולין, 2013
 לידה:  18 ביולי 1940 (בן 84) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית.
 שם במה:  James M. Brolin 
 שם לידה:  Craig Kenneth Bruderlin 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1961
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון יוניברסיטי 
 בן או בת זוג:  ברברה סטרייסנד (1998–?) 
 צאצאים:  ג'וש ברולין 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס אמי לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרת דרמה (1970)  פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה (1971)  פרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה - סדרה, מיני סדרה או סרט טלוויזיה (1973)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'יימס ברולין (באנגלית: James Brolin, נולד ב-18 ביולי 1940) הוא שחקן, מפיק ובמאי אמריקאי. זוכה פעמיים בפרס גלובוס הזהב ואביו של השחקן ג'וש ברולין.
שנותיו המוקדמות

נולד בשם קרייג קנת' ברדרלין (Craig Kenneth Bruderlin) בלוס אנג'לס שבארצות הברית. אמו הייתה עקרת בית ואביו היה פועל בניין. בגיל ההתבגרות החל להראות עניין במשחק והושפע מאוד מהשחקן ג'יימס דין. לאחר מכן הכיר את השחקן ראיין אוניל ששכנע אותו לנסות ולהיכנס לעולם המשחק.
קריירה

בתחילת הקריירה שלו הופיע ברולין בהופעות אורח בסדרות כמו "Bus Stop" ו-"Voyage to the Bottom of the Sea". לאחר מכן ביצע הופעות אורח בסדרה המצליחה באטמן לצידו של אדם וסט.
לאחר מכן חתם ברולין על חוזה עם חברת פוקס המאה ה-20. ב-1968 נבחר ברולין לככב לצידו של השחקן רוברט יאנג בסדרה ד"ר מרכוס וולבי בה גילם את דמותו של ד"ר סטיבן קיילי עד שנת 1976 בה הסתיימה הסדרה. הסדרה זכתה לרייטינג גבוה והיוותה את פריצתו הגדולה של ברולין. בשנת 1970 זכה בפרס אמי על משחקו בסדרה והיה מועמד שלוש פעמים לאחר מכן. בשנים 1971–1972 זכה ברולין בפרס גלובוס הזהב.
בתחילת שנות השבעים החל להופיע ברולין בתפקידים מרכזיים יותר בקולנוע לצידם של שחקנים כמו קלינט איסטווד, פרנק סינטרה ויול ברינר. בשנת 1978 שיחק בסרט קפריקורן 1 לצד אליוט גולד. ברולין היה מועמד להחליף את השחקן רוג'ר מור בסרט אוקטופוסי אך לבסוף מור נשאר בדמותו של ג'יימס בונד.
בשנת 1983 שיחק ברולין בסדרה של המפיק אהרון ספלינג שנקראה "הוטל". הסדרה שודרה במשך חמש עונות והסתיימה ב-1988. בשנים 1983–1984 היה ברולין מועמד לפרס גלובוס הזהב על משחקו בסדרה.
בשנת 2000 שיחק ברולין בסרט זוכה האוסקר טראפיק של הבמאי סטיבן סודרברג. בשנת 2002 שיחק בסרט תפוס אותי אם תוכל לצידם של טום הנקס ולאונרדו דיקפריו. באותה שנה גם שיחק בסדרה הבית הלבן. בשנת 2003 שיחק את דמותו של הנשיא רונלד רייגן בסרט משפחת רייגן ועל משחקו בסרט היה מועמד ברולין לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב בפעם החמישית.
בשנת 2008 שיחק בדרמה הרומנטית "הזדמנות אחרונה לאהבה" לצד דסטין הופמן. באותה שנה הופיע בסדרה הדרמה "חוק וסדר: מדור מיוחד", וב-2009 שיחק בסדרה "בניחוש חוקר". בשנת 2013 ביצע ברולין הופעות אורח בסדרות קאסל וקומיוניטי.
אקטיביזם

באוקטובר 2023, ברולין, יחד עם שחקנים, קומיקאים ומנהלי בידור מהוליווד חתמו על מכתב פתוח לנשיא ביידן. הם קראו לשחרור בני ערובה המוחזקים על ידי ארגון הטרור חמאס. הקמפיין שהושק לצד המכתב נקרא #NoHostageLeftBehind. המכתב מדגיש את הרצון לחופש הן לישראלים והן לפלסטינים לחיות בשלום ומגנה את האלימות של חמאס.