stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מולד הלבנה
מולד הלוח

על פי המסורת, בשנת ד'קי"ט (4119 לבריאת העולם; 359 לספה"נ) נקבע על ידי הלל נשיאה לוח שנה קבוע, המקובל כיום על כל הקהילות היהודיות מלבד הקראים, שמבוסס על אלגוריתם המשתמש באורך החודש הירחי הממוצע, בלי צורך להיעזר בתצפיות ישירות. בלוח הקבוע מספר הימים בכל חודש קבוע מראש, למעט החודשים חשוון וכסלו, שמספר הימים שבהם עשוי להיות 29 או 30 יום, בהתאם למערכת כללים הנקראים 'דחיות'. המולד המשמש לקביעה זו נקרא מולד הלוח והוא מולד מחושב, ולא מולד אמיתי. מולד הלוח מחושב על ידי הוספת מכפלת מספר החודשים שעברו מחודש נתון באורך החודש הממוצע למולד הלוח של החודש הרצוי. אורך החודש הממוצע, לפי מסורת חז"ל, הוא 29 יממות, 12 שעות ועוד 793 חלקים של שעה (שהם 44 דקות ו-31/3 שניות). מקובל לציין פרק זמן זה באותיות: כ"ט י"ב תשצ"ג. נהוג להתחיל את החשבון ממולד בהר"ד – דהיינו: יום שני, 5 שעות ו-204 חלקים. מולד זה הוא מולד חודש תשרי שנת א' לבריאת העולם.
המולד האחרון היה ביום חמישי, שעות – 9, חלקים – 391; 3 באוקטובר 2024 בשעה 4:00:46. המולד הבא יהיה ביום שישי, שעות – 22, חלקים – 104; 1 בנובמבר 2024 בשעה 15:44:49. (ריענון)
מדידת אורך חודש סינודי זהה בדיוק הייתה מצויה מאז הישגי האסטרונומים והמתמטיקאים קידינו (אנ') (כשדי, המאה הרביעית לפני הספירה), והיפרכוס (יווני, המאה השנייה לפני הספירה) – שניהם הגדירו את זמן המולד כך: 29,31,50,8,20 בבסיס 60, שהוא זהה בדיוק לכ"ט י"ב תשצ"ג.
תלמי אף כותב בספרו אלמגסט כיצד היפרכוס הגיע לחשבון זה: הוא חילק את ההפרש בין שני ליקויים – שעברו ביניהם 345 שנה – למספר החודשים שביניהם. בשיטה זו ניתן להגיע באמצעים פשוטים לתוצאה מדויקת ביותר.
חישובים מודרניים מראים שמסורת חז"ל, וכן חשבונם של הכשדים והיוונים, קרובים מאוד לאורך המדויק של חודש סינודי (הזמן הממוצע שבין פגישת הירח עם השמש לבין הפגישה שלאחריה). בשנת ד'קי"ט (4119; שנת 359 לספה"נ) – שנת קביעת הלוח, האורך המדויק של חודש סינודי ממוצע, במונחים של אורך היממה באותה שנה (להבדיל מאורך היממה המקובל), היממה הייתה קצרה יותר והחודש ביחס ליממה ארוך יותר ולכן הסטייה הייתה של כרבע שנייה לחודש בלבד (בניגוד לסטייה של כחצי שנייה לחודש בזמננו).
המולד בלוח המוסלמי

תחילת החודש בלוח המוסלמי נקבע עדיין על פי ראיה בפועל של מולד הירח. באופן מעשי למולד הנראה יש משמעות רבה בקביעת תחילת חודשים בהם חלים חגי האסלאם: חודש הרמדאן (החודש התשיעי) לצורך קביעת תחילת הצום, וחודש שַׁוַאל (החודש העשירי) לצורך קביעת סיום צום הרמדאן ותחילת עיד אל-פיטר. במדינות השונות ישנם גופים אשר מקבלים וחוקרים עדים שראו את מולד הלבנה. הסתמכות על ראיה בפועל של המולד יוצרת חוסר ודאות לגבי היום המדייק שבו יחול החג. כמו כן לעיתים נוצר פער ביחס לתחילת ימי החג, בין מוסלמים במדינות שונות.
ישנן יוזמות של גופים מוסלמיים בעיקר במדינות המערב לקבוע את מולד הירח על פי חישוב של הזמן בו אמור להיראות המולד בעיר מכה.
לקריאה נוספת

הרב צבי כהן, קידוש החודש וחמה ולבנה.
שלום וילק, הלוח העברי ומסלולי השמש והירח, מהדורה שלישית ירושלים תשע"א.
הערות שוליים

↑   ג'קי חורי, בגלל מחלוקת על הירח: בסעודיה נגמר הרמדאן, בישראל עדיין לא, באתר הארץ, 4 ביוני 2019
↑  Islamic Calendar, The Fiqh Council of North America
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4376010-7  LCCN: sh88000832
מיקרונובה

ציור אמן של מיקרונובה
מיקרונובה (באנגלית: Micronova) הוא סוג של פיצוץ תרמו-גרעיני שמתרחש על פני השטח של ננס לבן, ועוצמתו קטנה בהרבה מעוצמתה של נובה. הוא בעל עוצמה של כ-1×1039 ארג (1×10-12 פו (אנ') או 1×1032 ג'אול), כמיליונית מזו של נובה טיפוסית. הפיצוץ תואר לראשונה באפריל 2022.
צוות במצפה האירופי הדרומי הודיע ב-20 באפריל 2022 כי זיהה שלוש מיקרונובות באמצעות נתונים מטלסקופ החלל TESS.
תיאור

בדומה לסופרנובות, מיקרונובות הם פיצוצים חזקים ביותר המתרחשים על פני השטח של כוכבים בסוף חייהם, הנקראים ננסים לבנים. במערכת בינארית, ננס לבן יכול לספוג חומר מהכוכב הנלווה שלו אם הם קרובים מספיק. הגז נופל על פני השטח החמים מאוד של הננס הלבן, ואז הוא גורם להיתוך אטומי המימן להליום.
השמש

במהלך משימת אפולו 11, ניל ארמסטרונג הבחין בחלקים נוצצים על הירח שנראו כמו זכוכית. האסטרופיזיקאי תומאס גולד בחן את התמונות והציע כי חלקים אלו אולי נגרמו בגלל "התפרצות קלה מאוד דמוית-נובה של השמש".
הערות שוליים

↑  S. Scaringi; P. J. Groot; C. Knigge; A. J. Bird; E. Breedt; D. A. H. Buckley; Y. Cavecchi; N. D. Degenaar; D. de Martino; C. Done; M. Fratta (2022-04-20). "Localized thermonuclear bursts from accreting magnetic white dwarfs". Nature. 604: 447–450. arXiv:2204.09070. doi:10.1038/s41586-022-04495-6. ISSN 1476-4687.
↑  Ouellette, Jennifer (20 באפריל 2022). "Meet the micronova: Astronomers discovered new type of stellar explosion". Ars Technica. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kizer Whitt, Kelly (25 באפריל 2022). "Micronovas are new! They're small, but mighty". EarthSky. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zone Science- ICI.Radio-Canada.ca, Après les supernovae, voici les micronovae!, Radio-Canada.ca (ב־Canadian French)
↑  Laurent Sacco, Un nouveau type d'explosion stellaire : voici les micronovae !, Futura (בצרפתית)
↑  Astronomers discover micronovae, a new kind of stellar explosion, Phys.org, ‏2022-04-20 (באנגלית)
↑  "'We've never seen anything similar before on white dwarfs': Introducing the 'micronova'". ABC News (בAustralian English). 2022-04-20. נבדק ב-2022-05-08.
↑  "Astronomy: Glazing the Moon". TIME. 3 באוקטובר 1969. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Gold, Thomas (26 בספטמבר 1969). "Apollo 11 Observations of a Remarkable Glazing Phenomenon on the Lunar Surface". {{cite web}}:  (עזרה)
מהדי כרובי

מֶהְדִי כָּרוּבִּי (בפרסית: مهدی کروبی; נולד ב-26 בספטמבר 1937) הוא פוליטיקאי איראני השייך לזרם הרפורמיסטי, פעיל למען דמוקרטיזציה של איראן ומראשי התנועה הירוקה.
כרובי כיהן במספר תפקידים במערכת הממשל האיראנית, לרבות חבר מג'לס, יושב ראש המג'לס (בין השנים 1989–1992 ו-2000–2004), והתמודד על נשיאות המדינה במערכות הבחירות של 2005 ו-2009. כן היה יועצו של הקרוב של האייתולה חומייני.
כרובי ומיר-חוסיין מוסאווי נחשבים למנהיגי התנועה הירוקה באיראן.
מועמדותו לנשיאות ב-2009 העניקה לנשות איראן הליברליות עידוד, שכן הוא החזיק בעמדות מתקדמות בענייני נשים וניהל קמפיין יוצא דופן, לראשונה באיראן, כשלצידו הופיעה בכינוסי הבחירות אשתו, זהרא רהנברד. ואף השתתפה בסרטוני התעמולה ותקפה את יריביו הפוליטיים. בכינוסים רבים השנים החזיקו ידיים.
בפברואר 2011 הושמו השניים במעצר בית כחלק ממאמצי השלטון באיראן להצר את צעדי התנועה. ב--2014 הוקלו תנאי מעצרו של כרובי, ובשלהי 2016 הוא הודיע על פרישתו ממפלגתו. נכון ל-2018 הם עדיין נתונים במעצר.
הערות שוליים

↑  דודי כהן, כוחן של הרעלות: נשים בראש המאבק באיראן, באתר ynet, 25 ביוני 2009
↑  אירן: מנהיג האופוזיציה כרובי - למעצר בית, באתר וואלה, 10 בפברואר 2011
↑  משה-חי הגיגת,‏, איראן: הקלה בתנאי המעצר של מנהיג האופוזיציה כרובי, באתר וואלה, 2 בפברואר 2014
↑  סוכנויות הידיעות‏, אחרי שש שנים במעצר בית: מנהיג "התנועה הירוקה" באיראן פורש, באתר וואלה, 27 בדצמבר 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1137212594  ISNI: 0000 0000 4891 1226  LCCN: nr97007491  VIAF: 36822442   WorldCat (עם VIAF): 36822442 
ערך זה הוא קצרמרבנושא איראנים ובנושא פוליטיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לרדת בגדול

| --- | --- |

לוגו התוכנית
 מבוסס על:  לרדת בגדול 
 מנחים:  ציפי שביט מיכל ינאי (בגמר העונה הרביעית בלבד)
 זוכים:  עונה 1: לימור חזאז עונה 2: צביקה הילף עונה 3: אבי קוריאט עונה 4: קרן גלסנר
 ארץ מקור:  ישראל 
 הפקה
 אורך פרק:  45 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 10
 תקופת שידור מקורית:  2006–2010
 
לרדת בגדול הייתה תוכנית מציאות אשר שודרה בערוץ 10 במהלך השנים 2006–2010 בהנחייתה של ציפי שביט. התוכנית הייתה מבוססת על הפורמט האמריקאי של התוכנית "The Biggest Loser" של רשת NBC.
בתוכנית השתתפו אנשים בעלי עודף משקל קיצוני שבהם התחרו על בסיס מי שהצליחו להפחית הכי הרבה ממשקלם.
פורמט

המתמודדים התחלקו לשתי קבוצות, כחולים ואדומים (בעונה השלישית נוספה קבוצה שלישית – שחורים), אשר התחרו ביניהן איזו קבוצה תוריד את אחוז המשקל הקבוצתי הגבוה ביותר בכל שבוע.
משתתפי התוכנית התגוררו בווילה אחת, ומנותקים מבני משפחתם. הם נדרשו לעמוד בפני פיתויים קשים של אוכל, ולמדו לרכוש הרגלי אכילה נכונים ובריאים. כמו כן, המתמודדים התאמנו בחדר כושר ובשטח פתוח באמצעות אביזרי ספורט שונים.
לכל קבוצה היה מאמן כושר שמטרתו לאמן ולדרבן את המתמודדים במלחמתם במשקל.
בכל שבוע נשקלו המשתתפים וחברי הקבוצה שירדה את אחוז המשקל הקבוצתי הנמוך ביותר נדרשה להחליט מי מחבריהם לקבוצה יודח מהתוכנית.
בתוכנית הסיום נשקלו שלושת המשתתפים אשר העפילו לתוכנית הגמר, והמתמודד שהוריד את אחוז המשקל הגבוה ביותר הוכתר בתואר "היורד בגדול".
ביקורת וסיכונים בריאותיים

לאורך השנים השמיעו מספר רופאים ביקורות על הפורמט של "לרדת בגדול", בטענה שהוא לא מהווה דרך אפקטיבית לירידה במשקל ואף עשוי להיות מסוכן. בעוד שקצב בריא לירידה במשקל הוא חצי קילוגרם עד קילוגרם בשבוע, התוכנית מעודדת משתתפים לאבד משקל בקצב גבוה פי עשרה ויותר.
משתתפי עבר בסדרה העידו על התנאים הקשים בהם העמידו את עצמם כדי להמשיך בתחרות.
ביקורת וסיכונים בריאותיים > עלייה מחדש במשקל

רבים ממשתתפי התוכנית עולים חזרה במשקל לאחר סיומה. חלק מהמשתתפים עלו במשקל אף יותר משירדו במהלך ההשתתפות בתוכנית.
העונה הראשונה

העונה הראשונה שודרה בשנת 2006, וזכתה לרייטינג גבוה, אך לאחר סיום העונה רק חלק קטן מהמתמודדים הצליח לשמור על משקלם החדש.
בעונה זו וכן בעונה השנייה השתתפו המאמנים: נדב מאירסון ואורלי הופמן בר.
העונה הראשונה > המתמודדים

המתמודדים לפי סדר ההדחה:
| שם | הדחה |
| --- | --- |
 צ'יפ : הדחה 1
 מירב : הדחה 2
 ברי : הדחה 4
 טלי : הדחה 6
 הילה : הדחה 7
 רונן : הדחה 8
 דניאל : הדחה 9
 ארנון : הדחה 10
 חני : מקום 4
 פאוזי : מקום 3
 עופר : מקום 2
לימור: היורדת בגדול
המאמנים בעונה זאת הם: נדב מאריסון ואורלי הופמן בר.
המתמודדת חני מוקרד הודחה בהדחה החמישית אך הוחזרה על ידי הקהל בגלגל הצלה.
המתמודד פאוזי סעיד הודח בהדחה השלישית אך חזר בגלגל הצלה מיוחד שהתקיים בקרב המודחים לפני הגמר.
העונה הראשונה > הגמר

לגמר הגיעו המתמודדים: לימור חזאז, עופר רוזנבאום, פאוזי סעיד וחני מוקדר שהוחזרה בגלגל הצלה.
בגמר ניצחה לימור חזאז (קבוצת הכחולים) בתואר ה"יורדת בגדול" לאחר שהורידה 42 ק"ג ממשקלה. למקום השני הגיע עופר רוזנבאום. למקום השלישי הגיע פאוזי סעיד וחני מוקדר במקום הרביעי.
העונה השנייה

לאחר הצלחת העונה הראשונה, ערוץ 10 החליט להפיק עונה שנייה, והפורמט של עונה זו לא היה שונה מהעונה הראשונה, וגם המאמנים היו נדב מאירסון ואורלי הופמן בר.
העונה השנייה > המתמודדים

המתמודדים לפי סדר ההדחה:
| שם | הדחה |
| --- | --- |
 שימי : הדחה 1
 אורטל : הדחה 2
 כרמית : הדחה 3
 טל : הדחה 4
 משה : הדחה 5
 נוי : הדחה 6
 אורן : הדחה 7
 מור: הדחה 8
 שי : הדחה 9
 מוטי : הדחה 10
 רימה : הדחה 11
 שירי : מקום 3
 גרי : מקום 2
צביקה: היורד בגדול
העונה השנייה > הגמר

לגמר הגיעו המתמודדים: צביקה הילף, גרי פרי ושירי אזולאי.
בגמר ניצח צביקה הילף (קבוצת הכחולים) שהוריד כ-60 ק"ג. למקום השני הגיע גרי פרי ולמקום השלישי הגיעה שירי אזולאי (השניים התחתנו לאחר התוכנית, והולידו בת).
העונה השלישית

העונה השלישית עלתה לאוויר ב-31 במאי 2008.
המתמודדים לפי סדר ההדחה:
| שם | ערבוב קבוצות | הדחה | סה"כ ירידה | משקל התחלתי | משקל סופי |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  מירי  | -- | הדחה 1 | 30.5 ק"ג | 113.1 ק"ג | 82.6 ק"ג |
|  ורוניקה  | -- | הדחה 2 | 27.5 ק"ג | 137.6 ק"ג | 110.1 ק"ג |
|  דיאנה  | -- | הדחה 3 | 34.7 ק"ג | 135.7 ק"ג | 101 ק"ג |
|  רעות  | -- | הדחה 4 | 22.6 ק"ג | 97.3 ק"ג | 74.7 ק"ג |
|  יריב  | -- | הדחה 5 | 8.6 ק"ג | 169.5 ק"ג | 160.9 ק"ג |
|  אריק  | -- | הדחה 6 | 27.3 ק"ג | 134.9 ק"ג | 107.6 ק"ג |
|  סיגל  | -- | הדחה 7 | 18.9 ק"ג | 95.4 ק"ג | 76.5 ק"ג |
|  עידן |  צוות כחול | הדחה 8 | 50.8 ק"ג | 138.6 ק"ג | 87.8 ק"ג |
|  פלורית |  צוות אדום  | הדחה 9 | 26 ק"ג | 106 ק"ג | 80 ק"ג |
|  אלון  | צוות שחור  | הדחה 10 | -- | 121.3 ק"ג | -- |
|  יעל  |  צוות כחול | הדחה 11 | 30.8 ק"ג | 102.6 ק"ג | 71.8 ק"ג |
|  סלבה  | צוות כחול  | הדחה 12 | 58.1 ק"ג | 177.9 ק"ג | 119.8 ק"ג |
|  קרן  | צוות שחור  | הדחה 13 חזרה בגלגל ההצלה |  |  |  |
|  קוסטה  | צוות אדום  | הדחה 14 | 57.1 ק"ג | 172.5 ק"ג | 115.4 ק"ג |
|  רחלי  | צוות אדום  | הדחה 15 | 30.6 ק"ג | 126 ק"ג | 95.4 ק"ג |
|  יוסי  | צוות כחול  | מקום 4 | 60.6 ק"ג | 128.9 ק"ג | 68.3 ק"ג |
|  אסי  | צוות אדום  | מקום 3 | 68.2 ק"ג | 172 ק"ג | 103.8 ק"ג |
|  קרן  | צוות שחור  | מקום 2 | 58.9 ק"ג | 124.3 ק"ג | 65.4 ק"ג |
|  אבי  | צוות שחור  | הזוכה הגדול של העונה | 76 ק"ג | 153.2 ק"ג | 77.2 ק"ג |
בעונה הזאת נוספה קבוצה חדשה (קבוצת השחורים) שהמאמנת שלה הייתה אורלי הופמן-בר. לראשונה בתוכנית, בפרק השמיני, התערבבו המתמודדים בקבוצות למשך שבוע אחד

 ששת המתמודדים האחרונים אוחדו לקבוצה אחת, המתמודדים בקבוצה זאת היו: אבי קוריאט, קרן מרקוס, אסי אמסלם, יוסי פריימן, רחלי אוריין וקוסטה אוסדצ'י.
העונה השלישית > הגמר

לגמר הגיעו המתמודדים: אבי קוריאט, קרן מרקוס, אסי אמסלם ויוסי פריימן.
בגמר ניצח אבי קוריאט (קבוצת הכחולים) לאחר שהוריד 76 ק"ג ממשקלו. למקום השני הגיעה קרן מרקוס שהצטרפה לשלישיית הגמר לאחר שהורידה את אחוז המשקל הגבוה ביותר מבין המודחים. למקום השלישי הגיע אסי אמסלם ולמקום הרביעי הגיע יוסי פריימן.
המאמנים בעונה השלישית: ברק צור (הקבוצה האדומה), אורלי הופמן-בר (הקבוצה השחורה) וצאלה אברוני (הקבוצה הכחולה).
העונה הרביעית

העונה הרביעית עלתה לשידור ב-10 באוקטובר 2010.
העונה הרביעית > המתמודדים

המתמודדים לפי סדר ההדחה:
| שם | כחול נגד שחור | הדחה | סה"כ ירידה |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוראל  | -- | הודחה שבוע 1 | 28.2 ק"ג |
|  אודי  | -- | הודח שבוע 1 | 12.1 ק"ג |
| נירה  | -- | הודחה שבוע 2 | 8.7 ק"ג |
| ננסי  | -- | הודחה שבוע 2 | -- |
| טל  | -- | הודח שבוע 2 מסיבות רפואיות | 47 ק"ג |
| ענבל  | -- | פרשה שבוע 3 | 17 ק"ג |
|  רווית  | -- | הודחה שבוע 3 | -- |
| הדר  | -- | הודחה שבוע 3 | -- |
| רותם  | -- | הודח שבוע 4 | 24.5 ק"ג |
| מיה  | -- | הודחה שבוע 5 | 31.2 ק"ג |
| ערן  | צוות שחור  | הודח שבוע 6 | 57.9 ק"ג |
| מלכי  | צוות שחור  | הודחה שבוע 7 | 27.1 ק"ג |
| פישל  | צוות שחור  | הודח שבוע 9 | 51.5 ק"ג |
| אסתר  | צוות כחול  | הודחה שבוע 10 | 45.2 ק"ג |
| כפיר  | צוות כחול  | הודח שבוע 11 | 45.2 ק"ג |
| יונתן  | צוות כחול  | הודח שבוע 12 | 83 ק"ג |
| ליאב  | צוות שחור  | הודח בשבוע 13 | 47 ק"ג |
| אפרת  | צוות כחול  | הגיעה לגמר-מקום 3 | 41.5 ק"ג |
| לארה  | צוות שחור  | הגיעה לגמר-מקום 2 | 54 ק"ג |
| קרן | צוות שחור  | הגיעה לגמר וזכתה כ"יורדת בגדול" | 71.8 ק"ג |
המאמנים בעונה זאת הם: נדב מאירסון ואורלי הופמן בר.
המתמודדות ננסי כחיל, רווית עובדיה והדר עובדיה לא הגיעו להישקל בשקילה האחרונה.
המתמודד כפיר קורן הודח בשבוע 8 אך חזר למשחק בשבוע 10.
המתמודד יונתן גווילי זכה כמנצח המודחים בכך שירד הכי הרבה ממשקלו מבין כלל המודחים.
המתמודדת מיה חפץ זכתה בתואר אהובת הקהל.
העונה הרביעית > הגמר

הגמר של עונה זו היה הגמר היחיד בכל העונות שהיו בו רק מתמודדות בנות: קרן גלסנר, לארה מלר ואפרת גבאי. תוכנית הגמר רשמה רייטינג של 19.5%. על-פי ההערכות ערוץ 10 הכניס כמיליון דולר מערב השידור של הגמר, מהכנסות מחסויות ומפרסומות.
בגמר זכתה המתמודדת קרן גלסנר אחרי שירדה 71.8 ק"ג.
לארה מלר הגיעה למקום השני ואפרת גבאי זכתה במקום השלישי.
את העונה הובילה ציפי שביט אך בגמר המנחה הייתה מיכל ינאי במקום, משום שציפי שברה חודש לפני כן את רגלה.
העונה הרביעית > ההבדלים בין הגרסה העברית לאמריקאית

בגרסה האמריקאית, הנבחרת הסופית היא של 25 מתמודדים, במקום 15 בגרסה העברית.
הערות שוליים

↑  משמעות השם היא "המאבד הגדול", כאשר הכוונה היא לאדם שאיבד הכי הרבה משקל.
↑  ציפי שביט תנחה את תוכנית הירידה במשקל "לרדת בגדול" שתעלה בערוץ 10, באתר הארץ, 22 בפברואר 2006
1 2  Stephanie Pappas, 'The Biggest Loser' Has Big Problems, Health Experts Say, Live Science, ‏21 בפברואר 2010 (באנגלית)
1 2 3  Edward Wyatt, On ‘The Biggest Loser,’ Health Can Take Back Seat, הניו יורק טיימס, ‏24 בנובמבר 2009 (באנגלית)
↑  Weight loss: 6 strategies for success, מאיו קליניק (באנגלית)
1 2  פאולה וליאון, ‏"רצתי 15 קילומטר ביום ורק בכיתי מתי זה ייגמר", באתר ‏מאקו‏, 5 בפברואר 2023
↑  מיכל ישראלי, ‏ירידה לצורך עלייה מחדש, באתר ‏מאקו‏, 13 בינואר 2020
↑  Gina Kolata, After ‘The Biggest Loser,’ Their Bodies Fought to Regain Weight, הניו יורק טיימס, ‏2 במאי 2016 (באנגלית)
↑  כרמית ספיר-ויץ, ירד בגדול, עלה בענק, באתר nrg‏, 5 במרץ 2009
↑  רוני קורן-דינר, רייטינג שמן לערוץ 10: תוכנית הפחתת המשקל "לרדת בגדול" הגיעה ל-14.8%, באתר הארץ, 26 במאי 2006
↑  עכבר העיר, לרדת בגדול - הגמר, באתר הארץ, 6 בספטמבר 2006
↑  עכבר העיר, לרדת בגדול 3, באתר הארץ, 31 במאי 2008
↑  רחלי לויט, עכבר העיר אונליין, גמר לרדת בגדול: כרוניקה של השמנה צפויה מראש, באתר הארץ, 14 בפברואר 2011
↑  לי-אור אברבך, ‏ערוץ 10 בתנופה: רייטינג של 19.5% לגמר "לרדת בגדול", באתר גלובס, 14 בפברואר 2011
↑  לי-אור אברבך, ‏הערכות: גמר "לרדת בגדול" הכניס כמיליון דולר לערוץ 10, באתר גלובס, 14 בפברואר 2011
מדונה דל'אורטו

חזית הכנסייה
ברתולומאו בון: שער הכנסייה
מדונה דל'אורטו (באיטלקית: Madonna dell'Orto - "המדונה של הפרדס") היא כנסייה הממוקמת ברובע קאנארג'ו של ונציה שבאיטליה.
היסטוריה

הכנסייה הוקמה באמצע המאה העשירית על ידי ההומיליאטי על פי תכנונו של טיבריו דה פארמה, הקבור בכנסייה. בעת הקמתה הוקדשה הכנסייה לכריסטופר הקדוש - הקדוש המגן על עוברי האורח, אולם במאה ה-11 הוקדשה הכנסייה למריה, כאשר, על פי האמונה המקומית, התגלה בפרדס סמוך, באורח נס, פסל של מרים.
בשל יסודותיה הרעועים של הכנסייה, נדרש בשנת 1399 שיפוץ נרחב שלה. ההומיליאטי גורשו מהעיר בשנת 1462 והכנסייה הועברה לידי מסדר גאורגיוס הקדוש, עד שנת 1668 עת בוטל מסדר זה, והכנסייה הועבר למסדר הקיסטראקיני מלומברדיה. בשנת 1787 הועברה הכנסייה לחזקת העיר, ובשנת 1841 הממשל האוסטרי אשר שלט בעיר הורה על שיפוצה של הכנסייה. עבודות השיפוץ הסתיימו בשנת 1869.
תיאור המבנה > חזית המבנה

חזית המבנה נבנתה בין השנים 1460–1464. החזית בנויה לבנים, וכוללת שלושה חלקים, כאשר מרכזה של החזית גבוה מצדדיה. בשני החלקים הצדיים של החזית חלונות גדולים המחולקים לארבעה חלונות צרים ומלבניים, ואלה מחולקים באמצעם (כך שכל חלון מחולק למעשה לשמונה חלונות, ארבעה עליונים וארבעה תחתונים). במרכז חזית המבנה חלון רוזטה גדול. בראש הגמלון פסליהם של כריסטופר הקדוש, מרים, והמלאך גבריאל מעשה ידי ניקולו די ג'ובאני פיורנטינו ואנטוניו ריצו.
חלקה העליון של החזית המרכזית מעוטרת בקשתות קטנות, ואילו החזיתות הצידיות מעוטרות ב-12 גומחות בהם פסלי השליחים.
תיאור המבנה > פנים המבנה

המבנה מחולק לספינה מרכזית, ושתי ספינות צידיות. עמודי שיש תומכים את המבנה ומפרידים בין הספינה המרכזית לספינות הצידיות. בחלקה האחורי של הכנסייה אפסיס מחומש המעוטר בציור מעשה ידי טינטורטו, הקבור בכנסייה. לכנסייה אין טרנספט.
העוגב של הכנסייה, הנמצא מעל הכניסה אליה, הותקן בה בשנת 1878 והוא העוגב הגדול ביותר בוונציה.
קפלות הכנסייה מעוטרות (או עוטרו) ביצירות אמנות רבות. קפל קונטאריני (הקפלה הרביעית משמאל) מעוטרת בפרסקאות "יוחנן המטביל עם הקדושים" מעשה ידי צ'ימה דה קונליאנו וכן "אגנס הקדושה" מעשה ידי טינטורטו.
בקפלת ואלייר, הבנויה בסגנון הרנסאנס, ניצבה בעבר היצירה "המדונה והילד" משנת 1481 מעשה ידי ג'ובאני בליני. יצירה זו נגנבה בשנת 1993.
עוד מצויות בכנסייה היצירות "ההצגה בבית המקדש", "הסגידה לעגל הזהב", "יום הדין" ו"ארבע התכונות הטובות" שצוירו על ידי טינטורטו בין השנים 1562–1564.
תיאור המבנה > מגדל הפעמונים

המגדל הפעמונים, הבנוי לבנים, הושלם בשנת 1503. בראש המגדל חדר ובו חלונות מועגלים, ובראשו חלונות מקושתים. מעל חדר זה חדר מעגלי ובראשו כיפה דמוית בצל בסגנון מזרח אירופאי. בצידי המגדל ארבעה פסלים של מבשרי הבשורה מעשה ידי תלמידיו של פייטרו לומבארדו. בראש המגדל פסלו של ישו עשוי שיש לבן.
פעמוני הכנסייה (שהוותיק שבהם היה משנת 1424) הוחלפו בשנת 1883.
פסלה של המדונה של הפרדס
חזית המבנה.
פרט משער המבנה.
פרט של עיטורי חזית המבנה.
של עיטורי חזית המבנה.
של עיטורי חזית המבנה.
של עיטורי חזית המבנה.
של עיטורי חזית המבנה.
מגדל הפעמונים.
מאסי (נורווגיה)

| --- | --- |

כנסיית מאסי
 מדינה:  נורווגיה נורווגיה
 מחוז:  טרומס ופינמרק
 נפה:  מערב פינמרק
 מטרופולין:  קאוטוקיינו
 שטח:  2.45 קמ"ר
 גובה:  282 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ צפיפות:  590 נפש לקמ"ר (2007)
 קואורדינטות:  69°26′37″N 23°40′01″E﻿ / ﻿69.44361°N 23.66694°E﻿ / 69.44361; 23.66694
 אזור זמן:  UTC +01:00
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת נורווגיה מוגדלת) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוסיהמאסי(למפת נורווגיה רגילה) אוסלו ברגן טרומסה טרונדהיים קריסטיאנסנד נרוויק שוודיה פינלנד אסטוניה רוס.מאסי(למפת פינמרק רגילה) ואדסהמאסי(למפת פינמרק מוגדלת) ואדסהמאסי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מאסי (בנורווגית: Masi, בסאמית צפונית: Máze), הוא כפר במטרופולין קאוטוקיינו במחוז פינמרק בנורווגיה. בכפר מתגוררים כ-200 תושבים, מתוכם כ-98% סאמים. שם הכפר נגזר משם הנהר הסמוך "מאטזיוהקה" שמשמעו "הנהר המתפתל".
ב-2014 זכה הכפר בפרס "בוליסט" המחוזי לפעילות תרבותית מצטיינת על ארגון פעילויות ותחרויות באמצעים חדשניים שהפיחו חיים בכפר ויצרו אטרקטיביות.
גאוגרפיה ודמוגרפיה

הכפר נמתח לאורך מקטע בנהר קאוטוקיינו, החל בנקודה בו נהר המאטזיוהקה מתחבר אליו מכיוון מערב. הכפר ממוקם כ60 ק"מ דרומית לעיירה אלטה (נורווגיה), וכ60 ק"מ צפונית לקאוטוקיינו.
תושבי הכפר הם ברובם המוחלט סאמים, וחצי מהם עוסקים ברעיית איילים, לכן הכפר מוכר רשמית גם בשמו הסאמי וגם בשמו הנורווגי.
היסטוריה

בספר היסטוריה נורווגיה (אנ') מן המאה ה-16 מתואר אזור בשם "פינמורק" בו חיו סאמים שעסקו בציד ולכידת בעלי חיים. מאסי נמצא בתוך אותו אזור שנקרא פינמורק. ישנם שרידי תרבות רבים בסביבות מאסי, בין היתר עקבות התיישבות מתקופת הברזל הסאמית (התקופה שבין השנים 0–1500 לספירה). בהירסאלווהקה, 500 מטרים צפונית לכנסיית מאסי, נמצא אתר ארכאולוגי ובו כשלושה מיקומי הטמנת בשר קדומים.
מעטים המקורות ההיסטוריים על אזור מאסי מלפני המאה ה-16. מהמאה 16 ואילך ניתן למצוא כבר אזכורים ברשימות מס שוודיות, כשמאסי מוגדר באזור הגבול בין שטחי המרעה (סיאידות) "אפיאווארבי" (אוויוווארי (נו')) ו"לאפאירף" (לאהפויאוורי (נו')), אך הרשימות עוסקות באזורים גדולים מכדי שניתן יהיה ללמוד מהן משהו על היישוב עצמו. פטר לורנץ דה פרי סמית העריך בספרו מ-1938 כי בשתי הסיאידות התגוררו כמאה אנשים ב-1550.
ההתייחסויות למאסי במאה ה17 מעטות: הכומר הראשון של מטרופולין קאוטוקיינו, אמונד איסקסן קוטליוס, חי במאסי בחורף 1674-1675, וגם יורשו, הכומר יוהאנס טורנברג (נו') התגורר שם בתחילת דרכו. ידוע גם על איכר שוודי בשם איפבר קולארה שעבר למאסי ב-1668, ומשם עבר לאלטה.
ישנה אגדה על אדם בשם מאסי-לינקה (נו') שחי במאסי בתקופה שלפני בניית הכנסייה. על פי האגדה היו לו קרקעות רבות, ועדיין הוא גנב איילים רבים מן הסאמים באזור, וגנב כבשים ודברים נוספים מן הסאמים הימיים בחוף. באחת הפעמים החליטו הסאמים לרדוף אחריו, ובמהלך המרדף הוא הסתבך במושכות של האיילים שגנב, והוא נפל לנקיק הררי ונהרג.
ב-14.5.1983 נהרס הגשר מעל נהר המאטזיוהקה, ששימש חלק מכביש 93 (כיום כביש E45), והתמלא בגושי קרח, בגלל סכר קרח שנשבר במעלה הנהר. לא נפגעו אנשים בתקרית. בימים סדירים הכביש עצמו לפעמים נסגר חלקית או לחלוטין לתנועה בשל מזג האויר.
כנסיית מאסי

קפלה ראשונה בכפר נבנתה במאה ה17 על ידי השוודים.
ב-1718, בעת שהות בכפר טאלוויק (אנ') בסביבות אלטה, החליט המיסיונר תומאס ואן וסטן (נו') שיש להרחיב את המקום ולהקים כנסייה של ממש במאסי, זאת בהתיעצות עם הכומר הראשון של טאלוויק אנדרס לארסן פיליאן ועם הכמרים הקהילתיים של טאלוויק, בלוך ולונד. כנסיית מאסי נחנכה ב-1721, ושרדה עד 1768. ב 1751 נחתמו הסכמי הגבולות שוודיה-דנמרק שהוציאו את מאסי מידי שוודיה, מאז הפסיקו כמרים שוודיים לנהל את התפילות.
ב-1931 חנך הבישוף אייווינד ברגרב כנסייה בכפר, אך זו נשרפה על ידי הנאצים ב-1944.
הכנסייה שנמצאת בכפר נכון לתחילת המאה ה-21 נבנתה במקומה ב-1965, בתכנונו של הארכיטקט הנורווגי רולף הארלו ינסן (אנ'). המבנה עשוי עץ ובתוכו 150 מקומות, התפילות מתקיימות גם בסאמית צפונית וגם בנורווגית.
מחלוקת אלטה

פרויקט הבניה הראשון של תחנת הכוח ההידרואלקטרית באלטה (אנ') בסוף שנות ה-60 היה צפוי לגרום להצפת הכפר, ויצר תנועת מחאה גדולה שנודעה בשם "מחלוקת אלטה (אנ')" שצימצמה מאוד את התוכניות והשפיעה על הפוליטיקה הלאומית.
הערות שוליים

↑  "Masi/Maze". www.visitnorway.no (בנורווגית). נבדק ב-2021-01-04.
↑  "Prisdryss til Kautokeino og Masi". NRK (בנורווגית). 2014-10-29. נבדק ב-2017-02-01.
↑  Store norske leksikon. "Máze" (בנורווגית). נבדק ב-2013-04-01.
↑  Hansen, Lars Ivar (2004). Samenes historie fram til 1750. Oslo: Cappelen Akademisk Forlag. p. 83. ISBN 82-02-19672-8.
↑  Kulturminnesøk. "Kulturminnesøk". www.kulturminnesok.no (בנורווגית ספרותית). נבדק ב-2021-01-07.
↑  Kulturminnesøk. "Kulturminnesøk". www.kulturminnesok.no (בנורווגית ספרותית). נבדק ב-2021-01-07.
↑  Smith, P.L. (1938). Kautokeino og Kautokeino-lappen. Oslo: Aschehoug. p. 1.
↑  Hansen, Lars Ivar (2004). Samenes historie fram til 1750. Oslo: Cappelen Akademisk Forlag. p. 272. ISBN 82-02-19672-8. OCLC 56511350.
↑  Smith, P.L. (1938). Kautokeino og Kautokeino-lappene. Oslo: Aschehoug. p. 6.
1 2  Smith, P. L. (1938). Kautokeino og Kautokeino-lappene : en historisk og ergologisk regionalstudie. Aschehoug.
↑  Pedersen, E. (2019-11-19). "Ifwar Jönsson Kolari, 1332A". geni.com. נבדק ב-2021-01-04.
↑  Steen, Adolf (1963). Masi : en samebygd.
↑  "Nasjonalbiblioteket". www.nb.no. נבדק ב-2022-10-19.
↑  "Anders Larsen Filianus". Tofterå Slettemoen genealogy. נבדק ב-2023-01-04.
↑  Smith, Peter Lorens de Ferry (1938). Kautokeino og Kautokeino-lappene. OSLO: H.ASCHEHOUG &CO(W.NYGAARD). p. 75.
↑  "Optegnelser fra Finmarken : samlede i Aarene 1826-1834 og senere udgivne som et Bidrag til Finmarkens Statistik / af Fredrik Rode. - Skien : Feilberg, 1842". www.altabibliotek.net. נבדק ב-2021-01-04.
↑  "25 år i skyttergravene" (PDF). Finnmark fylkestings temadag ”Urfolk”. 2004-06-15. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2005-11-25.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 235904855   WorldCat (עם VIAF): 235904855