stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פוליטיקה של אנדורה
הערות שוליים

1 2  אורן נהרי, אטלס אנציקלופדי של העולם, הוצאת מפה 2005, הערך 'אנדורה', עמוד 46.
מבנה הפרלמנט הישן. מבנה זה נבנה במאה ה-15 כבית פרטי והחל לשמש כפרלמנט מאז המאה ה-16 ועד 2011. בעשורים האחרונים לפעילותו הוא החזיק בתואר מבנה בית הנבחרים העתיק ביותר בעולם שעודנו משמש כבית נבחרים. היום הוא משמש כמוזיאון. יחד עם זאת, במבנה עדיין נערכות מספר ישיבות סמליות של הפרלמנט וכן הגשת כתבי אמנה של שגרירים זרים
שגרירות אנדורה בספרד, מדריד
פתחי ערפאת

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  11 בינואר 1933 קהיר, מצרים 
 פטירה:  1 בדצמבר 2004 (בגיל 71) קהיר, מצרים 
 מדינה:  מצרים 
 השכלה:  אוניברסיטת קהיר 
 
פתחי ערפאת (ערבית: فتحي عرفات; 11 בינואר 1933 - 1 בדצמבר 2004) היה רופא פלסטיני, מייסדו של הסהר האדום הפלסטיני ומנהלו במשך שנים ארוכות.
פתחי נולד בקהיר, מצרים, והיה אחיו הצעיר של יאסר ערפאת. הוא למד רפואה באוניברסיטת קהיר בין השנים 1950 ל-1957 ולאחר מכן עבד כרופא בקהיר, בכווית ובירדן.
בשנת 1968 נהיה חבר במועצה הלאומית הפלסטינית. משנת 1968 שימש כנשיא האיגוד הכללי הפלסטיני של הרופאים והרוקחים. שימש כנציג הפלסטיני בארגון הבריאות העולמי בז'נבה משנת 1982. משנת 1992 שימש כנשיא האקדמיה הפלסטינית למדע וטכנולוגיה וכן כנשיא המועצה הפלסטינית הגבוהה לבריאות.
פתחי ערפאת מת בבית חולים בקהיר בדצמבר 2004, כחודש לאחר פטירת אחיו הגדול יאסר, בזמן שקיבל טיפולים נגד סרטן הקיבה וסרטן המעי הגס.
הותיר אחריו את רעייתו, נאדיה (רופאה מנתחת), בן ובת.
הערות שוליים

↑  ג'ואן פיטרס, מאז ומקדם, עמ' 506, הערה 20: מגזין טיים מן ה-14 באפריל 1980 קובע כי פתחי "נולד בעיר העתיקה בירושלים".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb157684021 (data)  GND: 12970797X  ISNI: 0000 0000 2718 9537  SNAC: w67z29r0  VIAF: 54479066   WorldCat (עם VIAF): 54479066
פרסלי צוואנגה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 באוקטובר 1984 (בן 39) מייפקינג, דרום אפריקה 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 פרופיל ב-IMDb
 
פרסלי צוואנגה (אנגלית: Presley Chweneyagae; נולד ב-19 באוקטובר 1984) הוא שחקן דרום אפריקאי, הידוע בעיקר אודות לכיכובו בסרט "צוצי" (2005) זוכה פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
קורות חייו

פרסלי צוואנגה נולד ב-19 באוקטובר 1984 במייפקינג, דרום אפריקה. אמו, אגנס קיגיל, קראה לו על שם הזמר האהוב עליה, אלביס פרסלי.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | צוצי | צוצי |  |
| 2007 | More Than Just a Game | מארק שינרס |  |
| 2009 | Menda City | דון |  |
| 2010 | State of Violence | בוי-בוי |  |
| 2010 | Africa United | אג |  |
| 2011 | The Gentleman | סיפו |  |
| 2012 | Zama Zama | ג'וזף פירי |  |
| 2013 | מנדלה - הדרך הארוכה אל החופש | אסיר ביטחוני |  |
| 2013 | iNumber Number | שוז מושושואה |  |
| 2017 | The Number | שוז מושושואה |  |
| 2023 | iNumber Number: הזהב של יוהנסבורג | שוז מושושואה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006–2007 | When We Were Black | המשורר | 4 פרקים |
| 2017 | iNumber Number | שוז מושושואה | תפקיד ראשי; 13 פרקים |
| 2018–הווה | The River | קוברה | 1613 פרקים |
פלורה תומפסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בדצמבר 1876 ג'וניפר היל, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 במאי 1947 (בגיל 70) בריקסהאם, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  דארטמות' 
 עיסוק:  סופרת, משוררת וחוקרת טבע
 
פלורה ג'יין תומפסון (לבית טימס ; 5 בדצמבר 1876 – 21 במאי 1947) הייתה סופרת, משוררת וחוקרת טבע אנגלייה, הידועה בעיקר בזכות הטרילוגיה האוטוביוגרפית למחצה שלה על הכפר האנגלי, הדרך לקנדלפורד.
חיים מוקדמים ומשפחה

תומפסון נולדה בשם פלורה ג'יין טימס בג'וניפר היל בצפון מזרח אוקספורדשייר, בתם הבכורה של אלברט ואמה טימס, סתת ואחות בהתאמה. לאלברט ואמה היו שנים עשר ילדים, אך רק שישה שרדו את הילדות. אחת מאחיותיה הצעירות הייתה בטי טימס, הידועה בעיקר בזכות ספר הילדים שלה האנשים האפורים הקטנים של המור. השכלתה המוקדמת של פלורה הצעירה הייתה בבית הספר הדתי בכפר קוטספורד, בו תוארה כ"בסופו של דבר הבת של אביה".
בשנת 1891, בגיל 14, עברה פלורה לעבודה כפקידת דלפק בסניף הדואר בפרינגפורד, כפר במרחק של כ-4 מיל (6.4 קילומטרים) צפונית מזרחית לביססטר, בהדרכתה של גבירת הדואר, גברת קזיה ויטון. מאוחר יותר שירתה בסניפי דואר נוספים, כולל משרדים ב־Grayshott, Yateley ו־Winton בבורנמות'.
ב-1903 נישאה לג'ון ויליאם תומפסון, פקיד דואר וטלגרף מהאי וייט, בכנסיית הקהילה של טוויקנהאם. לאחר מכן עברו לבורנמות', שם נולדה להם בת, ויניפרד גרייס (1903), ובן, הנרי בזיל (1909). ב-1916 הם עברו לליפוק שם נולד בנם השני פיטר רדמונד (1918). אחיה האהוב של תומפסון, אדווין, נהרג ליד איפר בשנת 1916.
יצירות ספרותיות

כבר ב-1922 חשבה תומפסון, סופרת אוטודידקטית ובעלת השכלה עצמית במידה רבה, על כתיבה על ילדותה. ב-1911 היא זכתה בתחרות חיבורים ב-The Ladies Companion על חיבור בן 300 מילים על ג'יין אוסטן. אחותה הצעירה, אתל אליזבת 'בטי' טימס חלקה את אהבתה לכתיבה, והצלחתה של בטי עם ספר ילדים, 'האנשים האפורים הקטנים של המור', שיצא לאור ב-1926, עודדה את פלורה לכתוב את ספריה.
מאוחר יותר כתבה רבות, פרסמה סיפורים קצרים ומאמרי מגזינים ועיתונים. היא הייתה גם חוקרת טבע נלהבת שלימדה את עצמה; רבים ממאמרי הטבע שלה פורסמו באנתולוגיה ב-1986.
בשנת 1938 שלחה תומפסון כמה מאמרים על ילדותה בכפר להוצאת אוניברסיטת אוקספורד. הם התקבלו ופורסמו בשלושה כרכים נפרדים, לארק רייז (1939), אל קנדלפורד (1941) וקנדלפורד גרין (1943). ב-1945 הספרים פורסמו מחדש כטרילוגיה תחת הכותרת מלארק רייז לקנדלפורד (הדרך לקנדלפורד). הטרילוגיה היא סיפור מוסווה קלות על נעורי המחברת, המתאר את החיים בכפר זעיר (המלט), כפר ועיר כפרית בשנות ה-80 של המאה התשע עשרה.
שתיים מיצירותיה הפחות מוכרות והמאוחרות יותר של תומפסון פורסמו לאחר מותה: הת'רלי, המספרת על תקופתה בדואר בגריישוט בתחילת המאה ה-20, כאשר כמה מתחומי העניין בחייה התגבשו: הכמיהה לחינוך ותרבות והשאיפה להיות סופרת; והספר האחרון שלה Still Glides the Stream.
ביקורת ספרותית

HJ Massingham אמר על תומפסון ב-1944 כי "...היא בעלת תכונות של הצגה אוהדת וגם כוח ספרותי חזקים כל כך, עד שקשה להטיל ספק בטענותיה". אמרו גם כי מאמריה של תומפסון חושפים ידע מרשים בספרות האנגלית וכישרון לכתיבת פרוזה אינטליגנטית אך נגישה לקהל הרחב. היא ניגשה לכתיבת רומנים כתהליך אמנותי ותיאורי הטבע שלה פיוטיים במיוחד.
הביוגרפית של תומפסון, ג'יליאן לינדזי, אומרת, "...הילדה הזו, שהשכלתה היסודית לא הספיקה כדי לאפשר לה לגשת לבחינה של שירות המדינה, כתבה ספר קלאסי, פיסת ספרות מתמשכת", בעוד ששוקבורג סבור ש "התשוקה והשליטה" שלה הם שהפכו את תומפסון לסופרת כל כך טובה. הערך אודותיה ב־ODNB אומר על הטרילוגיה כי "מעט יצירות תופסות בצורה טובה יותר או אלגנטית יותר את התפוררותה של אנגליה החקלאית הוויקטוריאנית".
הטרילוגיה של תומפסון הייתה בשימוש נרחב כמקור ראשוני להיסטוריה החברתית של התקופה, אם כי כמה היסטוריונים הביעו הסתייגות לגבי תקפותה למטרה זו.
מותה

מותו של בנה הצעיר במהלך מלחמת העולם השנייה השפיע עליה עמוקות והאפיל על שנותיה האחרונות. היא מתה בשנת 1947 מהתקף לב בבריקסהם, ונקברה בבית הקברות לונגקרוס, דארטמות', במחוז דבון.
יצירות > שירה

ביצה, הדס וכבול (1921)
יצירות > רומנים

לארק רייז (1939)
אל קנדלפורד (1941)
קנדלפורד גרין (1943)
מלארק רייז לקנדלפורד (הדרך לקנדלפורד) (1945, שלושת הרומנים לעיל שפורסמו כטרילוגיה)
Still Glides the Stream (1948, פורסם לאחר מותה)
הת'רלי (1944, פורסם לאחר מותה לראשונה ב-A Country Calendar 1979 יחד עם כמה מאמרי פברל וכמה שירים ; אחר כך ככרך בודד ב-1998)
שערי עדן (יצא כסדרה בירחון Peverel שנערך על ידי תומפסון בסוף שנות ה-20, אך מעולם לא פורסם כספר נפרד)
דשפרס (רומן לא גמור, לא פורסם)
יצירות > מאמרי טבע

The Peverel Papers (גרסה מקוצרת פורסמה ב-1986; גרסה מלאה יצאה לאור ב-2008)
הערות שוליים

↑  Census Returns of England and Wales, 1911.
↑  Timms, Betty, More Tales from Lark Rise, The Wychwood Press, Charlbury 2012; מסת"ב 9781902279459.
↑  Lindsay, 2007, page not cited
↑  United Kingdom Census 1881, parish of Fringford
1 2 3  "In the Footsteps of Flora Thompson". Dorset Magazine. 1983. נבדק ב-18 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Lark Rise to Candleford and Flora Thompson's years in Winton". winton.infoflash.co.uk. נבדק ב-2020-12-22.
↑  "Ennever family history & ancestry: Flora Jane Thompson (née Timms), authoress". נבדק ב-18 בפברואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Profile, cwgc.org; accessed 18 February 2016.
↑  "Casualty Details". Commonwealth War Graves Commission. נבדק ב-1 באוגוסט 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Lindsay, Gillian The Story of the Lark Rise Writer Robert Hale Ltd, 1990; מסת"ב 9781873855539
↑  Winton Community Forum: Flora Thompson (אורכב 12.10.2007 בארכיון Wayback Machine)
↑  Flora Thompson exhibition has this on display. "Buckingham Old Gaol". Buckingham Old Gaol (באנגלית בריטית). נבדק ב-2020-03-06.
1 2  Introduction, The Peverel Papers - A yearbook of the countryside ed.
↑  Massingham H.J. (1944), Lark Rise to Candleford, Penguin Books, London 1973, ISBN 9780141037196
↑  Hoffman, Ruth Collette.
↑  Lindsay, Gillian The Story of the Lark Rise Writer - Robert Hale Ltd, 1990 ISBN 9781873855539
↑  Thompson, Flora (2008). The Peveral Papers. John Owen Smith. ISBN 978-1-873855-57-7.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271024205171  PLWABN: 9810561818205606  BnF: cb12187113k (data)  GND: 123521408  ISNI: 0000 0001 2144 0193  LCCN: n81003622  NKC: kup19970000101398  NTA: 070857431  SNAC: w6md7sfj  SUDOC: 092679528  VIAF: 94713632   WorldCat (עם VIAF): 94713632
פרדריק הוק

| --- | --- |

פרדריק הוק (1985)
 לידה:  11 באפריל 1941 (בן 83) לונג ביץ', קליפורניה
 מידע כללי
 בשירות:  אסטרונאוט בשירות נאס"א
 לאום:  אמריקאי ארצות הברית
 השכלה:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס  בית הספר לטייסי ניסוי של הצי האמריקאי  אוניברסיטת טאפטס  St. Albans School 
 עיסוק בעבר:  טייס ניסוי
 תקופת השירות:  1978–1989 (כ־11 שנים)
 דרגה:  קפטן בצי ארצות הברית
 זמן שהייה בחלל:  18 ימים, 3 שעות ו-7 דקות
 ביוגרפיה בנאס"א:  פרדריק הוק
 משימות
 STS-7,‏ STS-51-A,‏ STS-26
   
 עיטורים
  סיכת האסטרונאוט של צי ארצות הברית  לגיון ההצטיינות  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (פעמיים)  צלב התעופה המצוינת    מדליית השירות המצטיין של נאס"א  מדליית המנהיגות הבולטת של נאס"א  מדליית הטיסה בחלל של נאס"א (3 פעמים)
 
פרדריק הוק (באנגלית: Frederick Hamilton "Rick" Hauck; נולד ב-11 באפריל 1949) הוא אסטרונאוט לשעבר בתוכנית מעבורות החלל של נאס"א. הוא טס ב-3 משימות, בהם פעמיים היה מפקד צוות.
הוק נולד בלונג ביץ' שבמדינת קליפורניה בארצות הברית. אביו היה איש צבא וסבא שלו היה תת-אדמירל במהלך מלחמת העולם השנייה.
לאחר סיום בית הספר הוא סיים לימודי תואר ראשון באוניברסיטת טאפטס בשנת 1962 והמשיך ללימודי הנדסה גרעינית במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אותו סיים עם תואר שני 1966.
שירות צבאי

לימודי תואר ראשון הוק עשה במסגרת עתודה צבאית ולאחר סיום הלימודים הוצב באוניית צי ארצות הברית. שנת 1964 הוא למד בבית הספר של הצי ללימודים מתקדמים. בשנת 1966 הוא נשלח לקורס טיס. לאחר סיום הקורס הוא הוצב בנושאת מטוסים.
שירות בנאס"א

ב-1978 הוק נקלט ביחידת האסטרונאוטים של נאס"א. הוא היה חבר בצוות קרקע של מספר משימות. במשימת STS-7 הוא קיבל מינוי של טייס הצוות. הטיסה בוצע במעבורת החלל צ'לנג'ר. בשנת 1984 הוק היה מפקד צוות של משימה STS-51-A על מעבורת החלל דיסקברי. במהלך משימה זו לראשונה הוחזרה לכדור הארץ חללית לשימוש בהמשך.
בשנת 1986 הוק עבר לתפקיד ניהולי בנאס"א. למרות זאת בשנת 1988 הוא מונה למפקד צוות של משימה STS-26 וטס לחלל בפעם השלישית.
לאחר נאס"א

בתום תפקידיו בנסא"א הוא הצטרף לחברת AXA Space ובשנת 1993 מונה למנכ"ל החברה. החברה עוסקת בהערכת סיכונים בתחום תעשיית החלל.
פתחיה

ערך זה עוסק במושב בשפה. אם התכוונתם לבעל תפקיד במקדש בתקופת בית המקדש השני, ראו .
| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גזר
גובה ממוצע: ‎102 מטר
תאריך ייסוד: 1951
תנועה מיישבת: העובד הציוני
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2022
  - אוכלוסייה: 884 תושבים
    - שינוי בגודל האוכלוסייה: ‎-0.2% בשנה
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) פתחיה(למפת גוש דן רגילה) פתחיה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פתחיה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום פתחיה31°52′03″N 34°53′09″E﻿ / ﻿31.8673826660865°N 34.885728475457°E﻿ / 31.8673826660865; 34.885728475457  heמפת היישובים של מועצה אזורית גזר (in English: Gezer Regional Council) באדום - פתחיה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

פְּתַחְיָה הוא מושב באזור השפלה ליד המועצה המקומית מזכרת בתיה השייך למועצה אזורית גזר.
היישוב הוקם בשנת 1951 ואדמותיו נרכשו על ידי קרן קיימת לישראל. ליישוב הגיעו עולים מתוניסיה ובשלב מאוחר יותר הצטרפו ליישוב עולים מאלג'יריה ומהודו. תחילה, נקרא היישוב "גזר 10".
הענף המרכזי במושב הוא הכרם. חלק מהתושבים עוסקים בעבודות שונות מחוץ ליישוב.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף יולי 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2022.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  פתחיה, באתר מועצה אזורית גזר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007588150305171 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרדריק האמרסלי

| --- | --- |

 לידה:  21 באוקטובר 1858 קורק, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 פטירה:  28 במרץ 1924 (בגיל 65) גרנזי, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מדינה:  דרום אפריקה 
 השתייכות:  הצבא הבריטי צבא בריטניה
 תקופת הפעילות:  1876–1915 (כ־39 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-11
 פעולות ומבצעים
 משלחת הנילוס מלחמת הבורים השנייה מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
  עמית מסדר האמבט
 
מייג'ור-גנרל פרדריק האמרסלי, CB‏ (באנגלית: Frederick Hammersley;‏ 21 באוקטובר 1858 - 28 במרץ 1924) היה קצין בכיר בצבא הבריטי.
ביוגרפיה

האמרסלי נולד ב-21 באוקטובר 1858 בקורק, והיה בנם של מייג'ור-גנרל פרדריק האמרסלי (1824–1902) ושרה מרי אן קיטינג (1826–1922). הוא הצטרף לצבא והוסמך כלוטננט ברובאי לנקשייר ב-11 בספטמבר 1876. הוא ראה שירות לראשונה במשלחת הנילוס של 1884–1885 בסודאן, הועלה לדרגת קפטן ב-2 בפברואר 1885, קיבל דרגת ייצוג של מייג'ור ב-15 ביוני 1885, ואושר בדרגה זו ב-9 בספטמבר 1897. הוא לחם במצור על חרטום ב-1898, והיה נוכח במהלך כיבוש כרתים מאוחר יותר באותה שנה, לפני שנפרס לדרום אפריקה ב-1899 כדי להילחם במלחמת הבורים השנייה. הוא החזיק במינוי מטה כסגן עוזר שליש גנרל בנטאל, וב-20 באוקטובר 1899 נפצע קשה בקרב גבעת טלאנה. הוא הועלה לדרגת לוטננט-קולונל ב-3 בפברואר 1900, ובמקביל מונה למפקד הגדוד הרביעי של הרגימנט שלו, שהוצב בצ'טהאם, שעליו פיקד בדרום אפריקה.
בין 1906 ל-1911 פיקד האמרסלי על חטיבה 3, פיקוד אלדרשוט, אך שוחרר מתפקידו עקב גילוי שוב ושוב של הלם קרב. במקום זאת הוא קיבל את הפיקוד על הדיוויזיה הנורת'ומברית בספטמבר 1911. למרות הלם הקרב שלו, עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, הוא מונה למפקד דיוויזיית מערב לנקשייר באוגוסט 1914 וזמן קצר לאחר מכן למפקד הדיוויזיה ה-11 (הצפונית) החדשה שהוקמה, חלק מצבא המתנדבים של קיצ'נר. בתפקיד זה פיקד האמרסלי על הנחיתה במפרץ סובלה על ידי הדיוויזיה שלו במהלך מערכת גליפולי. עם זאת, יכולתו לפקח על מבצע כזה הועמדה בסימן שאלה, וועדת הדרדנלים מתחה ביקורת גלויה על פיקודו. הפקודות שנתן הגנרל האמרסלי נחשבו כמבולבלות ועבודת המטה שלו לקויה. ב-23 באוגוסט 1915, הוא הורחק מהקו הקדמי במצב של קריסה והוחלף על ידי מייג'ור-גנרל אדוארד פאנשווה. הוא נשלח בחזרה לאנגליה, כשהוא סובל מעייפות קרב. לורד קיצ'נר הזהיר שיש לעקוב אחריו כדי לוודא ש"המתח של מלחמת חפירות אינו גדול מדי עבורו".
הוא זכה לעיטור עמית מסדר האמבט (CB) בתחרויות יום ההולדת של 1908.
האמרסלי התחתן עם אדית גרנט, וביחד נולדו להם שתי בנות. הוא מת בגרנזי ב-28 במרץ 1924.
הערות שוליים

↑  "Obituary: Death Of Major-General Hammersley". The Times. 29 במרץ 1924. p. 9. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Whitehall" (PDF). The Edinburgh Gazette. 1899-05-16. p. 486. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2014-02-02. נבדק ב-2020-03-08.
↑  "Men of The XXth The Lancashire Fusiliers who fought in the Boer War". Lancashire Fusiliers. נבדק ב-1 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Col Michael Hickey, Gallipoli (John Murray Publishers Ltd, 1998), 263.
1 2  "Army Commands" (PDF). נבדק ב-1 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Paragraphs 108 and 109 of the Dardanelles Commission final report, 1919
↑  Alan Moorehead, Gallipoli (Harper Perennial Modern Classics; Reprint edition, 2002), 102.
↑  Paxman, Jeremy (2013). Great Britain's Great War. Viking. ISBN 978-0670919611.
פרליטיטאן

| פרליטיטן |
| --- | --- |
 
תקופה
קרטיקון עליון, 98–93 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: דינוזאוריה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
על־משפחה:: טיטאנוזאוריה
משפחה:: סלטזאוריים
סוג:: פרליטיטאן
מין:: Paralititan stromeri
שם מדעי
 Paralititan

כמה מאובנים של פרליטיטאן במוזיאון בקהיר.
פרליטיטאן (שם מדעי: Paralititan) הוא סוג של דינוזאור זאורופוד מהענף טיטאנוזאוריה שנודע בגודלו העצום וייתכן שהוא שייך למשפחת הסלטזאוריים. פרליטיטן חי בצפון אפריקה (שרידיו נתגלו במצרים) בתקופת הקרטיקון העליון, כ-98 עד 93 מיליון שנה לפני זמננו. פירוש שמו הוא "טיטאן הגאות" או "ענק הגאות". בכתבה של נשיונל ג'יאוגרפיק תואר הפרליטיטן כחיית היבשה השנייה בגודלה שחיה אי-פעם אך תיאור זה אינו מדויק.
אטימולוגיה

דינוזאור זה נקרא Paralititan stromeri, ופירוש שמו "טיטן הגאות של שטרומר". שם הסוג מורכב מהמילים היווניות "פרא" ו"הלוס" שפירושו "ליד הים" ו"טיטאן" על שם הטיטאנים מהמיתולוגיה היוונית. השם ניתן לו על ידי ג'ושוע סמית', מתיו למאנה, קנת' ג'. לאקוברה, פיטר דודסון, ג'ניפר ר. סמית, ג'ייסון פול, רוברט ג'יגנגק ויורי עטיה ב-2001 לכבוד ארנסט שטרומר, פלאונטולוג וגאולוג גרמני שגילה דינוזאורים באזור זה.
תיאור

מאובן הפרליטיטאן הראשון שנתגלתה היה עצם הזרוע באורך 1.69 מטר, גדול יותר מכל זאורופוד אחר שהיה ידוע אז, דבר שגרם לראש משלחת המחקר סמית' להכריס שמדובר ב"דינוזאור עצום בכל קנה מידה."
מאז נתגלו מאובנים נוספים אך עדיין הפרליטיטאן ידוע מחומר מאובנים חלקי ביותר, דבר המקשה לדעת על גודלו ואורחות חייו. עם זאת, נעשו ניסיונות להעריך את גודלו: משקלו הוערך בכ-59 טון מטרי, דבר ההופך אותו לאחד הדינוזאורים הכבדים ביותר הידועים כיום, ואורכו הוערך כנע בין 26 ל-30 מטר. קנת' קרפנטר השתמש בסלטזאורוס כמודל לפרליטיטאן ועל ידי שינוי סקלה איזומטרי העריך את אורכו ב-26 מטר.
מבנה גופו היה כנראה דומה לטיטאנוזאורים אחרים. הוא היה בעל חזה רחב, דבר שגרם לרווח גדול בין רגליו. ייתכן שהיה אף מכוסה באוסטאודרמים, קשקשי עצם מצופים בקרטין ששימשו כשריון גוף נגד טורפים. כמו יתר הזאורופודים, הוא היה אוכל צמחים.
המאובנים של הפרליטיטאן שנמצאו מקורם בשלד של גווייה שנטרפה על ידי אוכלי נבלות. הוא נשמר בסלעי משקע שמקורם בגאות (מכאן שמו המדעי). בסלעים אלה נשמרו גם מאובני מנגרובים ששכנו בחוף הדרומי של ים תטיס. הפרליטיטאן הוא הדינוזאור הראשון שידוע שחי בביום של ביצות מנגרובים. הפרליטיטאן שימש כנראה טרף לקרכרודונטוזאורוס הענק. לצדו חיו גם התרופוד ספינוזאורוס והזאורופוד אג'יפטוזאורוס.
בתרבות

דינוזאור זה הופיע בסדרה הכוכב דינוזאור שם נראה פרט צעיר שניצל על ידי העדר שלו מסרקוסוכוס וקרכרודונטוזאורוס.
בנוסף הוא מופיע בסדרה מפלצות חוזרות לתחייה.
הערות שוליים

↑  Naish, Darren (2012). Planet Dinosaur : The Next Generation of Killer Giants. Firefly Books. p. 47. ISBN 978-1-77085-049-1.
1 2  Roach, John (31 במאי 2001). "'Tidal Giant' Roamed Coastal Swamps of Ancient Africa". National Geographic News. Washington, D.C.: National Geographic Society. נבדק ב-31 בדצמבר 2012. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Paralititan Stromeri". Paleobiology Database. נבדק ב-31 בדצמבר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Smith, Joshua B.; Lamanna, M.C.; Lacovara, K.J.; Dodson, P.; Smith, J.R.; Poole, J.C.; Giegengack, R.; Attia, Y. (2001). "A Giant sauropod dinosaur from an Upper Cretaceous mangrove deposit in Egypt". Science. 292 (5522): 1704–1706. doi:10.1126/science.1060561. PMID 11387472.
↑  Burness, G.P. and Flannery, T. (2001). "Dinosaurs, Dragons, and Dwarfs: The Evolution of Maximal Body Size." Proceedings of the National Academy of Sciences, 98(25): 14518-14523.
↑  Carpenter, K. (2006). "Biggest of the Big: a Critical Re-evaluation of the Mega-sauropod Amphicoelias fragillimus." In Foster, J.R. and Lucas, S.G., eds., 2006, Paleontology and Geology of the Upper Jurassic Morrison Formation. New Mexico Museum of Natural History and Science Bulletin, vol. 36: pp. 131-138.
פרלי פלציג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1917 רימנוב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  19 בינואר 2009 (בגיל 92 בערך) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 תחום יצירה:  ציור, פסיפס, פיסול, עיצוב במה 
 הושפע על ידי:  פרידריך אדלר 
 מספר צאצאים:  2 
 
ארון קודש וויטראז' בבית הכנסת בקיבוץ בארות יצחק
ויטראז' מעל ארון הקודש בבית הכנסת בקיבוץ כפר עציון
קטע מויטראז' בבית הכנסת בכפר עציון
פֶּרלי פֶּלציג (Perli Pelzig;‏ מאי 1917 – 19 בינואר 2009) היה אמן ישראלי-אמריקאי רב-תחומי, צייר, פסל ומוזאיקן, מחלוצי אמנות הפסיפס החדשה בישראל.
קורות חיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
פרלי פלציג ברימנוב שבפולין.
לאחר שלמד בבית ספר לגננות באָלֶם (Ahlem) שליד הנובר (כיום חלק מהנובר), היה לשוליית צייר.
בשנת 1936 נסע להמבורג, להזמנת ידידו דן גֶלבַּרט. שם ארגנו השניים תערוכה בבית הקהילה היהודית בשם "אנו, היהודים הצעירים" (Wir Jungen Juden). האמן היהודי-גרמני פרידריך אדלר התרשם ממנו, והציע לו להשתלם כתלמידו, עם מלגה. פלציג למד אצלו ציור, ובפרט בָּטיק. כעבור זמן לא רב נטש פלציג את מלאכת הרישום ופנה לעצב את הריקוד הגרוטסקי "הדחליל" ("Die Vogelsbeuche") של אריקה מילה (Erika Milee).
ב-1937–1938 כיהן כמעצב הבמה בפועל של סניף האגודה היהודית לתרבות (Jüdischer Kulturbund) בהמבורג, וליווה את להקות התיאטרון במסעי ההופעות.
ב-28 באוקטובר 1938 נעצר במסגרת האקציה הפולנית (Polenaktion, פּוֹלֶנאקציון), ביחד עם עוד אלפי היהודים בעלי אזרחות פולנית שהתגוררו בגרמניה, וגורש לעיירת הגבול זבונשין. משם נסע לבירת פולין ורשה, וממנה עלה לארץ ישראל באוניית מעפילים ב-1939 והתיישב בקיבוץ גליל ים (שאז ישב בשכונת בורוכוב). אחר-כך חי במשך שנים רבות בבית אלפא.
בישראל שלח ידו ביצירה אמנותית מגוונת.
בין היתר הורה בסמינר הקיבוצים בָּטיק, על פי דרכו של פרידריך אדלר.
לאחר תום המלחמה עבד ברישום, בעיצוב במה, באדריכלות, בעיצוב פנים ובפיסול, בין היתר אייר את הספרים "תבת נח" (תש"ה), "הענק וגנו" (עיבוד על פי סיפורו של אוסקר ויילד; 1945) ו"שירת הים: ספורים מימי קדם" מאת מאיר פרבר (תשט"ז).
בשנת 1948 עבד ברשות העתיקות בשחזור פסיפסים.
בהמשך היה ממייסדי המכון לאמנות במכללת אורנים.
בשנים 1956–1969 חי ויצר בארצות הברית. אחר כך שב לישראל.
בשנת 1996 עזב את הארץ, היגר לארצות הברית והתאזרח בה. תחילה התגורר בבוורלי הילס ואחר-כך בלוס אנג'לס. נפטר בינואר 2009.
לפרלי שני בנים, אריק ורוני. בנו אריק פלציג הוא פסל אבן וחרס, ומתגורר בהר ציון, בבית עתיק המכונה "נבל דוד", שגילה אביו והתגורר בו מסוף שנות ה-60.
נכדתו תמר פלציג היא שחקנית בניו יורק, ואחותה יערה פלציג היא שחקנית בישראל.
פרסים

פרס הטריאנלה לאמנויות מטעם המכון האמריקאי לאדריכלות
1971 – פרס ירושלים לאמנות הפיסול ע"ש א' ארסט
פרס אגודת האדריכלים, ארצות הברית (פעמיים)
פרסי Art Directors Club
לקריאה נוספת

Maike Bruhns, Kunst in der Krise: Hamburger Kunst im "Dritten Reich", Dölling und Galitz, 2001. (בגרמנית)
הערות שוליים

↑   ניר חסון, גב של פלסטיני רוסק, מעסיקו הותקף ומצבות הושחתו: מי מטיל טרור בהר ציון?, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
↑  רון פלד ועמוס פרידלין, יש מישהו בבית? בתים מבפנים בירושלים, באתר ynet, 11 בספטמבר 2009.
↑  האתר של תמר פלציג (באנגלית).
↑  שני ליטמן, ילדה קסומה ירושלים, באתר הארץ, 11 בספטמבר 2012
↑  חולקו פרסי ירושלים, דבר, 4 בפברואר 1972.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 274468  NLI: 987007288519705171  GND: 1026793645  ISNI: 0000 0003 8179 3438  ULAN: 500479409  VIAF: 262259276   WorldCat (עם VIAF): 262259276
פרנסיס ייטס

| --- | --- |

 לידה:  28 בנובמבר 1899 פורטסמות', הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  29 בספטמבר 1981 (בגיל 81) לונדון, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  יוניברסיטי קולג' לונדון  Birkenhead High School Academy  אוניברסיטת לונדון 
 מעסיק:  מכון ורבורג 
 פרסים והוקרה:  גבירה מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (1977)  פרס וולפסון להיסטוריה (1973)  עמית האקדמיה הבריטית (1967)  קצינה במסדר האימפריה הבריטית (1972)  עמיתת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים 
 
דיים פרנסיס אמיליה ייטס (אנגלית: Frances Amelia Yates‏; 28 בנובמבר 1899 - 29 בספטמבר 1981) הייתה היסטוריונית של המדע, נאופלאטוניזם וחכמת הנסתר בראשית העת החדשה. במשך שנים רבות הייתה מרצה במכון ורבורג של אוניברסיטת לונדון לחקר הציוויליזציה המערבית.
חיבוריה החשובים ביותר הם "ג'ורדאנו ברונו והמסורת ההרמטית" אותו פרסמה בשנת 1964 ו"אומנות הזיכרון" מ-1966.
שנים ראשונות

נולדה בעיר סאות'סי במחוז המפשייר באנגליה, למשפחה אנגליקנית. אביה היה מהנדס ימי. רוב חינוכה נעשה בבית, על ידי אמה. הייתה הצעירה מבין ארבעה אחים (אח אחד, שנהרג במלחמת העולם הראשונה ושלוש אחיות).