stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המזרח הגדול של צרפת

| --- | --- |

חותם המזרח הגדול של צרפת
 התאגדות:  ארגון לפי חוקי ההתאגדות של צרפת משנת 1901
 תחום:  הבוניים החופשיים
 שפה רשמית:  צרפתית
 מדינה:  צרפת צרפת
 משרד ראשי:  Hôtel du Grand Orient de France - רחוב קאדה 16, הרובע התשיעי, פריז
 מטה הארגון:  פריז
 סינוף בינלאומי:  אירופה, צפון אמריקה
 סניפים:  צרפת, גרמניה, אנגליה, פולין, איטליה, ספרד, ארצות הברית, קנדה
 מייסדים:  אן-שארל-סיז'יסמון דה מונמורנסי-לוקסמבור 
 נשיא:  המגיסטר הגדול ז'ורז' סריניאק (החל מ-2021)
 תקופת הפעילות:  24 ביוני 1773 – הווה (251 שנים)
 https://www.godf.org/
 
המזרח הגדול של צרפת, בקיצור GOF, GODF או GO (בצרפתית: Grand Orient de France, "גראן אוריאן דה פראנס") היא הארגון הוותיק ביותר של הבנייה החופשית הצרפתית והחשוב ביותר של "אירופה הקונטיננטלית". הוא נוסד בשנת 1773 בעקבות מהפך עמוק של הלשכה הגדולה הראשונה של צרפת. השינוי שחל אז הטביע צביון מיוחד לבנייה החופשית הצרפתית, שמייחד אותה עד לימינו, במיוחד בהשוואה לארגונים אחרים של הבונים החופשיים באירופה. נכון לשנת 2014 ההבדלים עדיין בתוקף.
התפתחות הארגון הושפעה על ידי ההיסטוריה הפוליטית והחברתית של צרפת. הוא הוקם בברכת הסביבה הפוליטית השלטת של האימפריה הצרפתית הראשונה וחבריו הואשמו על ידי הכומר הקתולי אוגוסטן דה בארואל ועל ידי החוגים האנטי-מהפכניים ב"מזימה" שגרמה להמהפכה הצרפתית. במהלך תולדותיו "המזרח הגדול של צרפת" פיתח מחויבות הומניסטית וחברתית. בשנת 1877 הוא ביטל את חובת חבריו להתייחס ל"קיום האל" או ל"אלמותיות הנשמה". מאז הוא מתואר כבעל מגמה "ליברלית" ו"אדוגמטית", תוך כדי אימוץ עקרון "החופש האבסולטי של המצפון", מבלי לכפות על חבריו אף אמונה או דת.
על ידי כך הוא נבדל מהלשכות הגדולת של הענף האנגלו-סקסי הדבקות לכיבוד העקרונות המכונים "של הסדירות המסונית" שהונהגו בשנת 1929 על ידי הלשכה המאוחדת הגדולה של אנגליה, הדורשות אמונה באל וברצונו שהתגלה וכן המענות מסוגיות פוליטיות או דתיות בתוך הלשכה.
ציור אלגורי מ-1782 המצביע על מרכזיותו של המזרח הגדול של צרפת בין ארגוני הבונים החופשיים
עמיתי המזרח הגדול של צרפת היו מעורבים עמוקות בחיים הציבוריים והפוליטיים ברפובליקה הצרפתית השלישית. ארגונם כמו כל הבנייה החופשית בצרפת נאסרו בימי מלחמת העולם השנייה על ידי משטר וישי והמעצמה הכובשת, גרמניה הנאצית,
בשובו לזירה הציבורית אחרי המלחמה, בנה המזרח הגדול של צרפת את עצמו מחדש והתרחק מפעילות פוליטית ישירה על מנת לפנות מקום לחשיבה הפילוסופית והחברתית.
המזרח הגדול של צרפת, על 52,000 עמיתיו, המאורגנים ב-1250 לשכות, התבלט כענף המסוני ה"אדוגמטי" הראשון באירופה, ובשנת 1961 הקים את
ה-CLIPSAS - (Centre de liaison et d'information des puissances maçonniques signataires de l'appel de Strasbourg
מרכז הקשר והמידע של המעצמות המסוניות החתומות על הקול הקורא בשטרסבורג), ארגון המאגד את כל הענפים האדוגמטיים ברחבי העולם.
מאז 2010 התיר המזרח הגדול של צרפת לכל לשכותיה את החופש לקבל את עמיתיהם ללא הבדל מין ומגדר.
כל עמיתי המזרח הגדול של צרפת התקבלו לאחת מלשכותיו לפי כללי הטקסים המסוניים - "הטקסים והסמלים הצרפתיים". "הנוסח הצרפתי" הרשמי של הארגון שילב לאורך תולדותיו את מרבית הטקסים והסמלים של הבונים החופשיים הנהוגים כיום. על אף מסורתו בעל פה, הארגון כפוף לחוק הצרפתי של ההתאגדויות משנת 1901 ולכללים כתובים המבוססים על זכות הבחירה של הכלל. בשנת 1848 אימץ המזרח הגדול של צרפת את הסיסמה "חירות, שוויון, אחווה" הזהה לסיסמת הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה

ב-1725 התחילה ההיסטוריה של הבנייה החופשית בצרפת עם התארגנותה בבירת צרפת, פריז, של לשכת "סנט תומאס ב'לואי ד'ארז'אן' ".לשכה זו קיבצה בתוכה גולים אנגלים יעקוביטים (כלומר תומכי ג'יימס השני לבית סטוארט). ב-24 ביוני 1738 היא הפכה לצרפתית - תחת השם "הלשכה הגדולה של צרפת" - בהנהגתו של המגיסטר הגדול הצרפתי הראשון שלה, לואי דה פרדאיאן דה גונדרן, הדוכס השני מאנטן (1743-1707). אחרי מותו ב-1743 את מקומו ירש דודו, לואי דה בורבון-קונדה, רוזן קלרמון-אן-ארגון (1709–1771),שהנהיג אותה עד יום מותו ב-1771
ב-1771 הושם קץ לכהונת הממלא המקום הכללי (Substitut général) שאיון דה ז'ונוויל ובאספות ב-21 וב-24 ביוני 1771 הועלה במקומו שארל סיז'יסמון דה מומרנסי-לוקסמבור. הוחלט להפסיק את הפילוגים בבנייה החופשית בממלכה ולראשונה הממלא המקום הכללי נבחר על ידי האספה ולא התמנה על ידי המגיסטר הגדול.
תחת הנהגתו של מונמורנסי-לוקסמבור שהיה מנהל בפועל של המסדר, התחולל מהפך עמוק בארגון. ב-1773 הלשכה הגדולה הלאומית התמזגה עם "לשכת האם הסקוטית" בצרפת, ויצרו את המזרח הגדול של צרפת. בראש הארגון נבחר למגיסטר גדול לואי-פיליפ זוזף, דוכס אורליאן (לימים "פיליפ אגליטה", Philippe Égalité) שנכנס באופן חגיגי לתפקיד ב-22 באוקטובר 1773. במסגרת החדשה הטביע המנהל בפועל מונמורנסי-לוקסמבור בבנייה החופשית הצרפתית את צביונה שיבדיל אותה משאר המסדרים של בונים החופשיים באירופה.
היסטוריה > התחלות "המזרח הגדול"

ב-24 במאי 1773 אישרה האספה הכללית את הפרק הראשון של התקנונים החדשים והחליטה להקים את "המזרח הגדול של צרפת". השינוי המשמעותי ביותר היה בחירת המגיסטרים של הלשכה שהיו עד אז ממונים לכל החיים. קודשו באופן זה עקרונות דמוקרטיה משתתפת ברמה לאומית במסגרת הארגון.
האספה הכללית האחרונה של הלשכה הגדולה האותנטית של צרפת התכנסה ב-2 באוקטובר 1773 ואשררה את כניסתו החגיגית של פיליפ ד'אורליאן לתפקיד המגיסטר הגדול.
באותו יום, המגיסטר הגדול החדש הכריז על קץ תקופת המעבר שהתחילה עם מותו של הרוזן קלרמון. בשנת 1776 לפי לואי אמיאבל, מנתה "המזרח הגדול של צרפת" 198 לשכות פעילות, מתוכן 37 בפריז.
בשנים הבאות רוב גדול של לשכות בממלכה הצטרפו ל"מזרח הגדול של צרפת" בעוד לשכה פריזאית יריבה "הלשכה הגדולה של קלרמון" פעלה עד מאי 1799, כשבזמן ששני הארגונים נחלשו על ידי המהפכה הצרפתית, כהתמזגה גם היא עם המזרח הגדול,
היסטוריה > ימי המהפכה הצרפתית

החל משנת 1791 נפוצה הטענה כי הבונים החופשיים עמדו מאחורי מהפכת 1789. חוגים אנטימהפכניים האשימו בכך את הלשכות המושפעות מהגות עידן האורות. האשמה זאת הושמעה על ידי האב לפרנק ובמיוחד אחרי 1798 על ידי האב אוגוסטן ברואל בספרו "זכרונות לשימוש בתולדות היאקוביניזם" שהציג את המהפכה כפרי של קנוניה של הבונים החופשיים. למעשה היו בונים חופשיים בכל המחנות.
הדוכס מומונרנסי-לוקסמבור, המייסד האמיתי של המזרח הגדול של צרפת עמד בראש מעמד האצולה באספת המעמדות ב-1789 וב-15 ביולי 1789 נמלט לחוץ לארץ.
באוגוסט 1789 לשכה אריסטוקרטית כמו "לה קונקורד" בעיר דיז'ון נסגרה. האסטרונום ז'רום לאלנד, קצין של המזרח הגדול ונחשב ל"זקן האתאיסטים", נשאר תומך נחוש של המונרכיה.
אמנם במהלך השנים שקדמו למהפכה, עלה מספר הלשכות של הבונים החופשיים והגיע ב-1789 ל־629, מתוכן 63 בפריז. הן אימצו עמדות די עצמאיות ביחס לממלכה ולכנסייה, מה שאיפשר בתוכן פריחת שאיפות חדשות. עם הבונים החופשיים הפעילים בתקופת המהפכה נמנו אונורה דה מירבו וחבר האספה מליון ז'אן-אנדרה-פריס - דילוק (1800-1738). את ההמנון הלאומי "לה מרסייז" הלחין הבונה החופשי רוז'ה דה ליל
ב-5 בינואר 1792 הצהיר "המזרח הגדול של צרפת" בפומבי על תמיכתו במהפכה, מה שלא שיקף תמיכה גורפת של כלל חבריו במהפך הפוליטי, הממסדי והחברתי שהתרחש. בימי הטרור פעילות הארגון נכנסה לשנת חורף. בשנים 1793–1796 מעטים היו הסניפים ששמרו על פעילות כלשהי. בפברואר 1793 אלכסנדר רואטייה דה מונטאלו אחסן אצלו את ארכיוני המזרח הגדול. באותו חודש המגיסטר הגדול פיליפ ד'אורליאן שבעת המהפכה אימץ את השם האזרחי "פיליפ אגליטה" ("פיליפ שוויון") התכחש רשמית לבנייה החופשית וב-6 בנובמבר בימי הטרור הוא הוצא להורג בגיליוטינה. תפקיד המגיסטר הגדול נשאר לא מאויש עד שנת 1795 כשרואטייה דה מונטאלו הסכים לקבלו תחת התואר "מכובד גדול". הוא הגשים את המיזוג עם הלשכה הגדולה של קלרמון בתוקף הסכם שנחתם ב-10 ביוני 1799. בעקבות אירוע זה המזרח הגדול של צרפת הכריז את עצמו "יורש אחד ויחיד בצרפת של הלשכה הגדולה של אנגליה".
לקריאה נוספת

Louis Amiable (1837-1897) et Charles Porset, Une loge maçonnique d'avant 1789, la loge des Neuf Sœurs : étude critique, Paris, Les Éditions Maçonnique de France, 1989
Alain Bauer et Pierre Mollier, Le Grand Orient de France, Paris, PUF, coll. « Que sais-je ? », 2012, 1re éd., 127 p. (ISBN 978-2-13-058866-5)
Charles Bernardin, Notes pour servir à l'histoire de la franc-maçonnerie à Nancy jusqu'en 1805 : précédées d'un précis historique du Grand Orient de France jusqu'à la même époque, Impr. de L. Bertrand, 1909
Roger Dachez, Histoire de la franc-maçonnerie française, Paris, PUF, coll. « Que sais-je ? », 2011, 5e éd. ISBN 978-2-13-058917-4
Daniel Kerjan, Les Débuts de la franc-maçonnerie française, Paris, Dervy, coll. « Renaissance Traditionnelle », 2014. ISBN 979-10-242-0033-0
Daniel Ligou et al., Histoire des francs-maçons en France : de 1725 à 1815, vol. 1, Toulouse, Privat, 2000, 255 p. (ISBN 2-7089-6839-4)
Paul Naudon, Histoire générale de la franc-maçonnerie, Paris, PUF, 1981, 2e éd. ISBN 978-2-13-037281-3
הערות שוליים

1 2  המזרח הגדול של צרפת בשבע נקודות
↑  D.Kerjan 2014, עמ' 131
↑  D.Kerjan 2014, עמ' 138
↑  L.Amiable 1989
↑  A.Bauer, P.Mollier, 2012 עמ' 15
↑  [Augustin Barruel, Mémoire pour servir à l'histoire du jacobinisme, 2e édition, 1803, t.V]
↑  A.Bauer, P.Mollier 2012, עמ' 17
↑  Daniel Ligou 2000 עמ' 200
1 2  A.Bauer, P.Mollier 2012
↑  L.Amiable
↑  A.Bauer, P.Mollier 2012 עמ' 18
↑  A.Bauer, P.Mollier 2012, עמ' 21
↑  D.Kerjan 2014 עמ' 232
↑  Bernardin 1909, עמ' 186–187
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007491735405171  BnF: cb11869722b (data)  CANTIC: a11820214  GND: 3009525-6  ISNI: 0000 0001 2156 4567  LCCN: n80149088  NKC: kn20121008002  SUDOC: 026451581  VIAF: 129735891   WorldCat (עם VIAF): 129735891 
הדוכס מומרנסי-לוקסמבור, בציור מאת לואי קארוז'י המכונה "קרמונטל"
אלכסנדר לואי רואטייה דה מונטאלו (1807-1748)
הקורפוס הרביעי (בונדסוור)

| --- | --- |
סמל הקורפוס
סמל הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 שיוך:   בונדסוור
 בסיס האם:  שווילוזה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  16 באפריל 1991 – 31 במרץ 2002 (11 שנים)
 פיקוד
 דרגת המפקד:   גנרל-לויטננט
 מפקד נוכחי:  Werner Scheven 
 
הקורפוס הרביעי (בגרמנית: IV. Korps) היה קורפוס של הבונדסוור אשר התקיים בין השנים 1991–2002.
היסטוריה

הקורפוס הוקם ב-16 באפריל 1991 בעקבות איחוד גרמניה מחדש. מטרתו הייתה לקלוט יחידות סדירות מצבא העם הלאומי כדי שניתן יהיה לשלבן בהמשך בצורה מסודרת בבונדסוור. חיילי הקורפוס פיקחו גם על יציאת הכוחות הסובייטיים מגרמניה המזרחית. הקורפוס פורק ב-31 במרץ 2002.
הסכם קואליציוני

ההסכם הקואליציוני של ממשלת גרמניה משנת 2013 מוצג על ידי נציגי מפלגות הקואליציה: זיגמר גבריאל, אנגלה מרקל והורסט זהופר.
בדמוקרטיה פרלמנטרית רב-מפלגתית, הסכם קואליציוני הוא הסכם בין מפלגות הקואליציה המרכיבות ממשלה. הסכם זה מגדיר את מדיניות הממשלה ותומכיה בפרלמנט באמצעות קווי יסוד, ואת בעלי התפקידים השונים שימונו מתוך הסיעות - שרים וסגני שרים בממשלה, יושבי ראש של ועדות בפרלמנט, וכדומה. הסיעות מתחייבות לתמוך בממשלה במקרה של הצעת אי-אמון, לרוב כנגד התחייבות מפלגת השלטון לתמוך במרכיבים מהאידאולוגיה שלהן.
תוכן ההסכם הקואליציוני

בדרך כלל הפרטים הבאים כלולים בהסכם קואליציוני:
עקרונות חלוקת תקציב המדינה, משמעת תקציבית (דרכי התמודדות עם גירעון תקציבי), קיצוצים וקווים מנחים להוצאות משרדי הממשלה.
עקרונות לחקיקה.
הבהרת עמדת הממשלה בנושאי מדיניות פנים ומדיניות חוץ.
נושאים נוספים בעלי חשיבות לחלק ממפלגות הקואליציה.
ביקורת

לעיתים קרובות מובעת ביקורת על עצם קיומם של הסכמים קואליציוניים. לדוגמה, הנס-דיטריך גנשר אמר שמאז שנת 1949 עיקרון הקואליציה בפוליטיקה הגרמנית שוחק את סמכויות קביעת המדיניות של קנצלר גרמניה וכובל את ידי הממשלה.
על השימוש במונח "הסכם" נאמר שהוא מטעה, מכיוון שלא מדובר בהסכם עסקי – אין דרך לאכוף אותו ואין לו תוקף משפטי. הסכם קואליציוני הוא לא יותר ממסמך הצהרת כוונות, שמטרתו לסייע לשותפים בקואליציה לשכנע את נציגיהם לתמוך בממשלה.
בפוליטיקה ובעיתונאות הישראלית נטבע המונח 'כספים קואליציוניים' לתיאור כספים שמוקצים למפלגה מתוך תקציב המדינה לטובת מטרות שהוגדרו בהסכם קואליציוני. לעיתים קרובות, זוכים הכספים הקואליציניים לביקורת ועניין רב בגלל המטרות הסקטוריאליות שלהם הם מופנים והפיקוח הרופף עליהם לעומת סעיפים תקציביים רגילים.
הערות שוליים

↑  יובל אינהורן, ‏מה צריך לדעת כשמסתכלים על הסכומים של הכספים הקואליציוניים?, באתר גלובס, 14 במאי 2023
↑  ליאל קייזר, מה זה כספים קואליציוניים ומה הבעיה איתם?, באתר כאן – תאגיד השידור הישראלי, 8 במאי 2023
הסכם קארס

| --- | --- |

 חותמים:  טורקיה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן, גאורגיה הסובייטית, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית הארמנית 
 מקום יצירה:  קארס 
 תאריך יצירה:  13 באוקטובר 1921 
 שפות:  טורקית 
 
הסכם קארס



ארמניה

גאורגיה

אזרבייג'ן

טורקיה

קו אדוםהגבול הרוסי-טורקי על פי הסכם קארס
הסכם קארס (בטורקית: Kars Antlaşması, ברוסית: Карсский договор, בגאורגית: ყარსის ხელშეკრულება, באזרית: Qars müqaviləsi) היה הסכם ידידות שנחתם ב-13 באוקטובר 1921 בעיר קארס בטורקיה בידי האספה הלאומית הגדולה של טורקיה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של ארמניה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן ורוסיה הבולשביקית. ההסכם החליף את הסכם מוסקבה וירש את הסכם אלכסנדרופול אשר סיים את מלחמת טורקיה–ארמניה.
רקע

החל בקונגרס ברלין ב-1878 ועד לחתימת הסכם ברסט-ליטובסק ב-1918 שלטה רוסיה בקווקז הקטן ובצפון-מזרחה של אסיה הקטנה. מכוחו של הסכם זה ויתרה רוסיה על קארס, ארדהאן ובתומי (כיום בגאורגיה) ואלה נמסרו לאימפריה העות'מאנית. עם תום מלחמת העולם הראשונה ב-1918 נאלצו העות'מאנים לסגת משטחים אלה והסכם סוור מ-10 באוגוסט 1918 מסר אותם לרפובליקה הדמוקרטית של ארמניה שקמה ב-1918. סכסוכי גבול בין האוכלוסייה ומיליציות טורקיות לבין צבא ארמניה הביאו להתלקחותה של מלחמת טורקיה–ארמניה בסוף שנת 1920, וזו הסתיימה לאחר כחודשיים, ב-2 בדצמבר 1920, עם חתימת הסכם אלכסנדרופול שחייב את הארמנים לוותר על כל השטחים שניתנו להם מכוח הסכם סוור. יומיים לאחר מכן, ב-4 בדצמבר 1920, כבש הצבא האדום את ירוואן ובכך באה עצמאותה של המדינה אל קיצה. ב-16 במרץ 1921 נחתם הסכם ידידות בין האספה הלאומית הגדולה של טורקיה לבין רוסיה אשר נודע כהסכם מוסקבה (טורקית Moskova Antlaşması, רוסית Московский договор). יחסי הידידות בין הטורקים והרוסים שבמסגרתם סייעו הרוסים לטורקים בנשק ובתחמושת בעת מלחמתם של האחרונים עם היוונים, הביאו לחתימתו של הסכם קארס שביסס סדרים חדשים באזור הקווקז כולו.
עיקרי ההסכם

לפי ההסכם נמסרה אג'ריה והעיר בתומי לרוסים תוך הסכמה כי תהיה לאזור אוטונומי ברפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של גאורגיה, ואילו נפת ארטווין שמדרום לה עברה לחזקת הטורקים. עוד הובטחה לטורקים זכות מעבר חופשית פטורה ממכס בנמל בתומי.
ההסכם קבע את קו הגבול בין טורקיה לארמניה והעניק לטורקיה את הר אררט ואזור העיר אדיר שהיה לנפת אדיר וכן את נפות קארס וארדהאן, כולל הבירה העתיקה הארמנית אני. בתמורה נסוגו הטורקים משטחי ארמניה של ימינו אותם כבשו במהלך מלחמת טורקיה–ארמניה.
הסכם קארס הקים את חבל נחיצ'יבאן האוטונומי ומסרו לשליטת הרפובליקה הסובייטית הסוציאליסטית של אזרבייג'ן למרות שהיה כלוא בין ארמניה לאיראן ונעדר רצף טרטוריאלי עם אזרבייג'ן.
לאחר ההסכם

לאחר מלחמת העולם השנייה דרשה ברית המועצות את ביטולו של הסכם קארס ואת השבת השטחים עליהם ויתרה במסגרתו מטורקיה. הסובייטים אף החלו מרכזים כוחות צבא לאורך הגבול עם טורקיה, אך לחץ בינלאומי, במיוחד מצד וינסטון צ'רצ'יל הביא את הסובייטים לזנוח את דרישתם. לאחר התפרקות ברית המועצות הכירו כל המדינות הנוגעות בדבר בתוקפו של הסכם קארס.
הקורפוס הרביעי (ארצות הברית)

| --- | --- |

תג הכתף של הקורפוס
 פרטים
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 שיוך:   צבא ארצות הברית
 סוג:  קורפוס
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1918   1939   1958 – 1919   1945   1968
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה  מלחמת העולם השנייה
הקורפוס הרביעי היה קורפוס של צבא ארצות הברית שלחם במהלך מלחמת העולם הראשונה, ומלחמת העולם השנייה, ופורק בשנת 1968.
היסטוריה > מלחמת העולם הראשונה

הקורפוס הוקם ב-20 ביוני 1918 במהלך מלחמת העולם הראשונה. הוא נכלל בחיל המשלוח של ארצות הברית ונשלח לחזית המערבית. הקורפוס השתתף בקרב סן-מייל, במתקפת מז-ארגון ובקרב לורן. עם סיום המלחמה הוצב הקורפוס ככוח כיבוש בגרמניה, ופורק ב-11 במאי 1919.
היסטוריה > מלחמת העולם השנייה

הקורפוס הוקם מחדש באוקטובר 1939, ובמהלך שנותיה הראשונות של מלחמת העולם השנייה נותר הקורפוס בעתודה עד יוני 1944, עת הוצא הקורפוס השישי של לוסיאן טראסקוט מהזירה האיטלקית והועבר לזירה המערבית. הקורפוס הרביעי הועבר לזירה האיטלקית במקומו תחת פיקודו של ויליס קריטנברגר. הקורפוס כלל בתחילה שתי דיוויזיות שריון: האמריקנית ה-1, והדרום-אפריקנית ה-6, ושתי דיוויזיות חי"ר: האמריקנית ה-92, והברזילאית ה-1. בפברואר 1945 סופחה אל הקורפוס גם הדיוויזיה ההררית ה-10.
הקורפוס לחם לסירוגין כחלק מהארמייה הבריטית השמינית והארמייה האמריקאית החמישית. עד קיץ 1944 הוא התקדם מצפון לארנו, ובחורף של אותה שנה מילא תפקיד מרכזי בהתקפת הארמייה החמישית על הקו הגותי במרכז הרי האפנינים, ומאבקה לפרוץ אל מישורי לומברדיה שמעבר להם. לאחר מכן השתתף במתקפת האביב של בעלות הברית בצפון איטליה, וכבש את ורונה וברשה. ב-13 באוקטובר 1945 פורק הקורפוס. ב-1958 הוא הוקם מחדש ובסיסו היה בברמינגהאם (אלבמה), הוא פורק בפעם האחרונה ב-1968.
הקולג' המלכותי למוזיקה

| --- | --- |


 קונסרבטוריון
 תקופת הפעילות:  1882–הווה (כ־142 שנים) 
 בעלי תפקידים
 סגל:  285 (נכון ל־2019) 
 מיקום
 מיקום:  Royal College of Music, Prince Consort Road, London, SW7 2BS 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 קואורדינטות:  51°29′59″N 0°10′37″W﻿ / ﻿51.499722222222°N 0.17694444444444°W﻿ / 51.499722222222; -0.17694444444444
 www.rcm.ac.uk
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסהקולג' המלכותי למוזיקה(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסהקולג' המלכותי למוזיקה(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטיהקולג' המלכותי למוזיקה(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטיהקולג' המלכותי למוזיקה
 
הקולג' המלכותי למוזיקה הוא אחד המוסדות המוזיקליים הראשונים במעלה בעולם, השוכן בדרום קנסינגטון, לונדון, אנגליה.
תוכנית לימודים

הקולג' מלמד את כל היבטי המוזיקה הקלאסית המערבית מתואר ראשון עד דוקטורט. בקולג' גם חטיבה צעירה, שבה לומדים 300 ילדים מגיל 8 עד 18 בשבתות. עוד פועל בקולג' מוזיאון מקיף לכלי נגינה, הפתוח לציבור, ראו להלן.
מוזיאון כלי נגינה

מוזיאון כלי הנגינה של הקולג', המהווה חלק מן המרכז לתולדות הנגינה, מכיל אוסף, בעל פרסום בינלאומי, של יותר מ-800 כלי נגינה ואביזרים מסביבות 1480 עד ימינו. בין המתנות שניתנו למוסד מאז הקמתו בשנת 1883 אוספים חשובים, שהעניקו הראג'ה סר סורינדרו מוהון טאגור (1884), הנסיך מווילס (שהיה למלך אדוארד השביעי) (1886), סר ג'ורג' דונלדסון (1894), א. ג'. הופקינס (1911), א. א. ק. רידלי (1968), ג'פרי הרטלי (1985), אמריליס פלמינג (2002), ריצ'רד וולטון (2003) וקריספיאן סטיל-פרקינס (2003). האוסף עבר למוזיאון חדש בשנת 1970.
המוזיאון מציג גם כמה מן הציורים המפורסמים ביותר מאוסף הקולג', ביניהם שני דיוקנאות של יאן לדיסלב דוסק וגיאורג הנשל.
המוזיאון פתוח לקהל הרחב מיום שלישי עד שישי בשעות 14:00 עד 16:39. בחופשות חג המולד והפסחא המוזיאון סגור.
אוספים אחרים

הודות לחזון המייסדים, בייחוד סר ג'ורג' גרוב, מחזיק הקולג' המלכותי באוספי מחקרים בעלי חשיבות בינלאומית.
במורשת עשירה זו כלול חומר רב ומגוון, מן המאה ה-15 ואילך, לצד פרטיטורות מקוריות בכתב יד המלחין, ביניהן רביעיית מיתרים אופוס 64/1 של היידן, קונצ'רטו לפסנתר ק. 492 של מוצרט והקונצ'רטו לצ'לו של אלגר. אוספים מקיפים יותר מציגים את מוזיקה של רוברט האוולס ופרנק ברידג' ומוזיקה לקולנוע מאת מלקולם ארנולד וסטנלי מאיירס. בין יותר מ-300 דיוקנאות מקוריים נמצא דיוקנו של ובר שצייר ג'ון קוז בשנת 1826 (תמונתו האחרונה של המלחין), דיוקן של היידן מעשה ידי תומאס הארדי משנת 1791 ותמונת פארינלי שצייר ברתולומיאו נאזארי, כשהזמר הנודע היה בשיא תהילתו.
10,000 הדפסים ותצלומים מהווים את הארכיב הנכבד ביותר של תמונות מוזיקאים בממלכה המאוחדת. 600,000 תוכניות הקונצרטים של הקולג' המלכותי למוזיקה מתעדות חיים קונצרטנטיים משנת 1730 עד היום.
בוגרים ידועי-שם

ארתור בליס, מלחין
ג'וליאן ברים, גיטריסט ונגן לאוטה
בנג'מין בריטן, מלחין
אנדרו דייוויס, מנצח
קולין דייוויס, מנצח
צ'ארלס גרובס, מנצח
גוסטב הולסט, מלחין
ג'ורג' באטרוורת', מלחין
נוויל מרינר, מנצח
פיטר פירס, זמר טנור
לאופולד סטוקובסקי, מנצח
ג'ואן סאת'רלנד, זמרת סופרן
מייקל טיפט, מלחין
אנדרו לויד ובר, מלחין
ג'וליאן לויד ובר, צ'לן
ויליאם לויד ובר, מלחין
ג'ון ויליאמס (גיטריסט)
רייף וון ויליאמס, מלחין
ג'יימס הורנר, מלחין
נפתלי הרשטיק (טנור), חזן ומנצח
הקולג' המלכותי למוזיקה מדרך פרינס קונסורט, לונדון
דיסקוגרפיה של האחים ג'ונאס

| דיסקוגרפיה של האחים ג'ונאס |
| --- | --- |
  האחים ג'ונאס מופיעים במקסיקו; 18 באפריל 2008
 אלבומי אולפן ↙:  6
 אלבומי הופעה ↙:  3
 אלבומי אוסף ↙:  1
 מיני-אלבומים ↙:  12
 סינגלים ↙:  29
 וידאו קליפים ↙:  28
 אלבומי וידאו ↙:  1
 פסקולים ↙:  5
 סינגלים שיווקיים ↙:  6
האחים ג'ונאס הוציאו לאור שישה אלבומי אולפן, שנים-עשר מיני-אלבומים, שלושה אלבומי הופעות חיות, חמישה אלבומי פסקול, 29 סינגלים, שישה סינגלים שיווקיים, 28 וידאו קליפים והופעות אחרות באלבומים. הלהקה הוציאה חמישה אלבומים: It's About Time,‏ Jonas Brothers,‏ A Little Bit Longer,‏ Lines, Vines and Trying Times, ו-Happiness Begins. בשנת 2008 הלהקה הייתה מועמדת לפרס האמן החדש הטוב ביותר בטקס פרסי גראמי ה-51 וזכתה בפרס האמן הפורץ בטקס פרסי המוזיקה האמריקאית.
נכון למאי 2009, לפני יציאתו לאור של Lines, Vines and Trying Times, הם מכרו למעלה משמונה מיליון אלבומים ברחבי העולם. לאחר הפסקה במהלך שנת 2011 להתמקדות בקריירות סולו, הלהקה התאחדה בשנת 2012 להקלטת אלבום חדש שבוטל בעקבות התפרקותם ב-29 באוקטובר 2013. בשנת 2019 הוציאה הלהקה סינגל ראשון מזה כמעט חמש שנים, "Sucker", שהגיע לראש מצעד הבילבורד הוט 100.
נכון לשנת 2012, הם מכרו מעל ל-17 מיליון אלבומים ברחבי העולם.
אלבומים

| שם | פרטים | מיקומי שיא> ארצות הברית | מיקומי שיא> אוסטרליה | מיקומי שיא> איטליה | מיקומי שיא> אירלנד | מיקומי שיא> בלגיה | מיקומי שיא> בריטניה | מיקומי שיא> גרמניה | מיקומי שיא> ניו זילנד | מיקומי שיא> ספרד | מיקומי שיא> קנדה | מכירות | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| It's About Time |  יצא לאור: 8 באוגוסט 2006  חברת תקליטים: קולומביה  דירוג AllMusic:  | 91 | — | — | — | — | — | — | — | — | — |  ארצות הברית: 123,000 | טרם ניתן תואר |
| Jonas Brothers |  יצא לאור: 7 באוגוסט 2007  חברת תקליטים: הוליווד  דירוג AllMusic:  | 5 | 43 | 10 | 14 | 7 | 9 | 19 | 29 | 5 | 10 |  ארצות הברית: 2,409,000 |  ארצות הברית:פלטינה  מקסיקו:פלטינה  ברזיל:פלטינה  קנדה:זהב  פולין:זהב  בריטניה:זהב  אירלנד:זהב |
| A Little Bit Longer |  יצא לאור: 12 באוגוסט 2008  חברת תקליטים: הוליווד  דירוג Metacritic: 66/100  דירוג AllMusic:  | 1 | 13 | 2 | 15 | 75 | 19 | 26 | 11 | 3 | 1 |  ארצות הברית: 2,082,000 |  קנדה:פלטינה x2  ארצות הברית:פלטינה  מקסיקו:פלטינה  ברזיל:פלטינה  פולין:זהב  אירלנד:זהב  בריטניה:זהב  ניו זילנד:זהב |
| Lines, Vines and Trying Times |  יצא לאור: 16 ביוני 2009  חברת תקליטים: הוליווד  דירוג Metacritic: 56/100  דירוג AllMusic:  | 1 | 5 | 8 | 6 | 16 | 9 | 56 | 8 | 1 | 1 |  ארצות הברית: 757,000 |  קנדה:פלטינה  איטליה:זהב  ברזיל:זהב |
| Happiness Begins |  יצא לאור: 7 ביוני 2019  חברת תקליטים: ריפבליק  דירוג Metacritic: 76/100  דירוג AllMusic:  | 1 | 3 | 28 | 4 | 8 | 2 | 17 | 5 | 3 | 1 |  ארצות הברית: 469,000 |  ארצות הברית:פלטינה  קנדה:פלטינה  ברזיל:זהב  הולנד: זהב  דנמרק: זהב  סינגפור: זהב  בריטניה:כסף |
| The Album |  יצא לאור: 12 במאי 2023  חברת תקליטים: ריפבליק  דירוג Metacritic: 66/100  דירוג AllMusic:  | 3 | 20 | — | 55 | 39 | 3 | 99 | 20 | 56 | 19 | ארצות הברית: 52,000 | טרם ניתן תואר |
אלבומים > אלבומי הופעה

| שם | פרטים | מיקומי שיא> ארצות הברית | מיקומי שיא> אוסטרליה | מיקומי שיא> בלגיה | מיקומי שיא> קנדה | מיקומי שיא> איטליה | מיקומי שיא> ספרד | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Music from the 3D Concert Experience |  יצא לאור: 24 בפברואר 2009  חברת תקליטים: הוליווד  דירוג AllMusic:  | 3 | 74 | 97 | 9 | 38 | 32 |  בריטניה: זהב  ברזיל: זהב |
| iTunes: Live from Soho |  יצא לאור: 17 במרץ 2009  חברת תקליטים: הוליווד | 150 | — | — | — | — | — | טרם ניתן תואר |
| Live: Walmart Soundcheck |  יצא לאור: 10 בנובמבר 2009  חברת תקליטים: הוליווד | 139 | — | — | — | — | — | טרם ניתן תואר |
| LiVe |  יצא לאור: 26 בנובמבר 2013  חברת תקליטים: ג'ונאס | — | — | — | — | — | — | טרם ניתן תואר |
אלבומים > פסקולים

| שם | פרטים | מיקומי שיא> ארצות הברית | מיקומי שיא> אוסטרליה | מיקומי שיא> בלגיה | מיקומי שיא> קנדה | מיקומי שיא> איטליה | מיקומי שיא> ניו זילנד | מיקומי שיא> הולנד | מיקומי שיא> ספרד | מיקומי שיא> צרפת | מיקומי שיא> בריטניה | תארים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Camp Rock |  יצא לאור: 17 ביוני 2008  חברת תקליטים: וולט דיסני  דירוג AllMusic:  | 3 | 13 | 97 | 2 | 38 | 5 | 93 | 32 | — | 13 |  ארצות הברית:פלטינה  מקסיקו:פלטינה  ספרד:פלטינה  ברזיל:פלטינה  בריטניה:זהב  ניו זילנד:זהב  המזרח התיכון: זהב |
| Jonas L.A. |  יצא לאור: 20 ביולי 2010  חברת תקליטים: הוליווד  דירוג AllMusic:  | 7 | — | 59 | 10 | 32 | — | 84 | 51 | 99 | 105 | טרם ניתן תואר |
| Camp Rock 2: The Final Jam |  יצא לאור: 10 באוגוסט 2010  חברת תקליטים: הוליווד  דירוג AllMusic:  | 3 | 58 | 10 | 4 | — | 22 | — | 4 | — | — |  ברזיל: זהב  בריטניה: כסף |
אלבומים > אלבומי אוסף

| שם | פרטים | מיקומי שיא> ארצות הברית | מיקומי שיא> אירלנד |
| --- | --- | --- | --- |
| Music From Chasing Happiness |  יצא לאור: 9 במאי 2019  פורמטים: תקליטור, הורדה דיגיטלית, סטרימינג  חברת תקליטים: ריפבליק | — | 70 |
| Setlist: The Remember This Tour |  יצא לאור: 29 באוקטובר 2021  פורמטים: תקליטור, הורדה דיגיטלית, סטרימינג  חברת תקליטים: ריפבליק | — | — |
| The Family Business |  יצא לאור: 17 בפברואר 2023  חברת תקליטים: ריפבליק | 112 | — |