stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרוצ'ו בוזוני
המוזיקה של בוזוני

רוב יצירותיו של בוזוני נועדו לפסנתר. המוזיקה שלו כתובה בסגנון מורכב קונטרפונקטית, כשכמה קווים מלודיים נשמעים בעת ובעונה אחת. אף כי המוזיקה שלו איננה מגיעה אף פעם לאטונליות מלאה במובן של שנברג, יצירותיו המאוחרות כתובות לא פעם בסולם בלתי מוגדר. בדברים שכתב בתוכניה לביצוע הבכורה של הסונטינה השנייה שלו, משנת 1912, בוזוני מכנה את היצירה "סנצה טונאליטה" (ללא טונאליות). במקרים רבים אפשר לזהות בכתיבתו השפעות מפתח של יוהאן סבסטיאן באך ופרנץ ליסט, אם כי חלק מן המוזיקה שלו נוטה לנאו-קלאסי וכוללת מלודיות, הדומות לאלה של מוצרט.
מושג מה באשר לגישתו של בוזוני הבוגר לקומפוזיציה אפשר לקבל מן המניפסט שלו משנת 1907, "סקיצה של אסתטיקה חדשה למוזיקה", פרסום שהיה שנוי במידת מה במחלוקת, בשעתו. נוסף לדיון בתחומים לא-נודעים כמעט בימים ההם, כמו מוזיקה אלקטרונית ומיקרוטונאלית (שתי טכניקות שבהן לא השתמש מעולם), קבע שהמוזיקה צריכה לזקק את מהות המוזיקה של העבר כדי ליצור משהו חדש.
רבות מיצירותו של בוזוני מבוססות על מוזיקה מן העבר, בעיקר על זו של יוהאן סבסטיאן באך. הוא עיבד כמה מיצירות באך לפסנתר, ובכלל זה ה"טוקאטה ופוגה" המפורסמת ברה מינור (שנכתבה במקורה לעוגב) והשאקון מן הפרטיטה לכינור ברה מינור. עיבוד מכינור סולו לפסנתר בתוצאה של יצירה בת-קיימא בספרות הפסנתר הרומנטית הוא מעשה נועז, ויתרה מזו, מעשה שרק אדם כפרוצ'ו בוזוני, בחוש המוחלט והנוקשה שלו לגאומטריה מוזיקלית (הדורשת ידע מעמיק במיזוג מבני אקורדים מחלקיהם), ובמצלול ה"ברור" האופייני לו יכול להצליח בו. ברהמס ערך לפניו עיבוד לאותו שאקון, אבל ליד שמאל בלבד. משום כך יש הרואים בו את יוזם הניאוקלאסיות במוזיקה.
הגרסה הראשונה של יצירתו הגדולה והמוכרת ביותר של בוזוני לפסנתר סולו, "פנטזיה קונטרפונטיסטיקה", התפרסמה בשנת 1910. אורכה של היצירה כחצי שעה, ובעיקרה היא פנטזיה מורחבת על הפוגה האחרונה, הלא גמורה, מתוך "אמנות הפוגה" של באך. היצירה משתמשת בכמה תבניות מלודיות מתוך היצירה של באך, מהן בולט ביותר מוטיב BACH (סי במול, לה, דו, סי בקר). בוזוני הכניס שינויים ביצירה כמה וכמה פעמים ועיבד אותה לשני פסנתרים. יש גם גרסאות לעוגב ולתזמורת.
נוסף על באך, בוזוני משתמש ביסודות מיצירות של מלחינים אחרים. הפרק הרביעי של "על הנעורים" (1909), למשל, משתמש בשניים מן הקפריצ'י לכינור סולו (קפריצ'יו מס' 11 ומס' 15) של ניקולו פגניני, ואילו הסונטינה לפסנתר מס' 6 משנת 1920 (פנטזיה דה קאמרה סופר כרמן) מבוססת על נושאים מן האופרה כרמן של ז'ורז' ביזה.
בוזוני היה פסנתרן וירטואוז ויצירותיו לפסנתר קשות לביצוע. הקונצ'רטו לפסנתר (1904) הוא מן הסתם היצירה הגדולה ביותר בסוגה שנכתבה מעודה. הקונצרט נמשך יותר משעה, תובע כוח עמידה עצום מן הפסנתרן וכתוב לתזמורת גדולה עם מקהלת גברים בפרק האחרון.
הסוויטה לתזמורת של בוזוני, "טורנדוט" (1904), שהיא מן הסתם יצירתו התזמורתית הפופולרית ביותר, הורחבה לאופרה "טורנדוט" שלו בשנת 1917. בוזוני השלים עוד שתי אופרות, Die Brautwahl (בחירת הכלה) (1911) ו"ארלקינו" (1917). הוא החל לעבוד ברצינות על האופרה הנודעת ביותר שלו, "דוקטור פאוסט", בשנת 1916 והותיר אותה בלתי גמורה במותו. השלים אותה תלמידו, פיליפ ז'ארנק (צרפתי, בגרמניה נודע בשם יארנאך), שעבד עם הטיוטות של בוזוני כפי שהכיר אותן, אבל שנות ה-80' יצר אנתוני בומון, מחבר ביוגרפיה חשובה של בוזוני, גרסה מורחבת ומשופרת של היצירה, תוך הסתמכות על חומר, שליארנך לא הייתה גישה אליו.
העריכות של בוזוני

בוזוני גם ערך מוזיקה של מלחינים אחרים. הנודעת ביותר היא העריכה שעשה למכלול יצירות באך לפסנתר סולו, שאותן ערך בעזרת תלמידיו אגון פטרי וברונו מוג'ליני. הוא הוסיף סימוני מקצב, הדגשות ופיסוק, דינמיקה וציוני מטרונום למקור של באך, לצד הצעות לאופני ביצוע. בווריאציות גולדברג, למשל, הוא מציע לקצץ שמונה מן הווריאציות לצורך "ביצוע קונצרטנטי", ואף משכתב מהותית קטעים רבים. העיבוד שנוי במחלוקת, אך הודפס לא מכבר מחדש.
בסדר גודל קטן יותר, ערך בוזוני יצירות משל בטהובן, ברהמס, שופן, מוצרט, ליסט, שנברג ושומאן. גרסת בוזוני ל"לה קמפאנלה" של ליסט זכתה לתמיכת פסנתרנים כמו איגנץ פרידמן ויוזף לוין, ובתקופה מאוחרת יותר, ג'ון אוגדון.
הקלטות

בוזוני הקליט לא מעט, אך רבים מתקליטיו אבדו. רבים חשבו את ההקלטות למאכזבות, משום שלא ביטאו נכונה את הווירטואוזיות שלו כפסנתרן.
פרס הפדרציה הרוסית

| --- | --- |

 תיאור:  פרס כללי בתחומי המדע, טכנולוגיה, ספרות,  אדריכלות ואומנויות
 מיקום הטקס:  מוסקבה
 מדינה:  רוסיה
 הגוף המעניק:  נשיא רוסיה
 תקופת הפרס:  1992–הווה (כ־32 שנים)
נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב בטקס הענקת הפרס, יוני 2009
פרס הפדרציה הרוסית (ברוסית: Государственная премия Российской Федерации) הוא פרס כבוד ברוסיה. הפרס נוסד בשנת 1992 אחרי פירוק ברית המועצות והחליף את פרס ברית המועצות. הוא מוענק לאזרחי רוסיה בלבד למעט פרס עבור פעילות הומניטרית שהתווסף בשנת 2005. הפרס מוענק בטקס בארמון הקרמלין הגדול השוכן בקרמלין של מוסקבה ב-12 ביוני, יום רוסיה.
הפרס מוענק על בסיס שנתי, בתחומים שונים – מדע, טכנולוגיה, ספרות, אדריכלות ואומנויות. בהתאם לתקנות משנת 2006 הפרס מוענק בתחומים הבאים:
4 פרסים בתחום מדע וטכנולוגיה
3 פרסים בתחום ספרות ואומנות
פרס בתחום פעילות הומניטרית (מוענק גם לאזרחי מדינות אחרות)
היקף הפרס הכספי הוא 5 מיליון רובל. ככלל הפרס מוענק לזוכה בודד. במקרים מיוחדים ניתן להעניק את הפרס לקבוצה של לא יותר מ-3 זוכים. במקרים יוצאי דופן ניתן להעניק את הפרס לאחר פטירת הזוכה. במקרה זה דיפלומה, אות וסכום כספי מועברים ליורשים.
פרנצ'ישקה אורשולה רדזיווילובה

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1705 סטארי צ'ורטוריסק, אוקראינה 
 פטירה:  23 במאי 1753 (בגיל 48) פוטסביצ'י, בלארוס 
 מדינה:  הדוכסות הגדולה של ליטא, האיחוד הפולני-ליטאי 
 בן או בת זוג:  מיכל קז'ימייז' "רייבנקו" רדזיוויל 
 פרסים והוקרה:  מסדר צלב הכוכב 
 
פְרַנְצִ'יסְקָה אוּרְשוּלָה רַדְזִיוִוילוֹבָה (בפולנית: Franciszka Urszula Radziwiłłowa; 13 בפברואר 1705 –  23 במאי 1753), הייתה סופרת ומחזאית פולנית, הסופרת הראשונה בשטח פולין ובלארוס של ימינו. היא הייתה נסיכה, הנציגה האחרונה של בית האצולה משפחת וישניובייצקי (אנ') ואשתו של מיכל קז'ימייז' "רייבנקו" רדזיוויל (אנ').
פרס הפנטזיה העולמי

| --- | --- |

פסלון הפרס שנכנס לשימוש החל מ-2016
 תיאור:  פרס שנתי לסיפורי הפנטזיה הטובים ביותר
 מדינה:  בינלאומי
 הגוף המעניק:  כנס הפנטזיה העולמי 
 תקופת הפרס:  1975–הווה (כ־49 שנים)
 http://www.worldfantasy.org
 
פרסי הפנטזיה העולמי הם פרסים הניתנים מדי שנה עבור יצירות הספרות הפנטסטית הטובות ביותר שפורסמו בשנה הקלנדרית הקודמת. הפרסים מאורגנים ומפוקחים על ידי הוועידה העולמית לפנטזיה, הפרסים ניתנים מדי שנה בכנס השנתי של הוועידה במסגרת האירוע המרכזי של כנס זה. הפרסים ניתנו לראשונה ב-1975 בכנס הפנטזיה העולמי הראשון, וניתנו מדי שנה מאז. במשך השנים בהם הפרסים ניתנו, חלק מהקטגוריות שלו השתנו. כיום, הוועדה נותנת פרסים בחמש קטגוריות כתובות, קטגוריה אחת עבור אומנים וארבע קטגוריות לאינדיבידואלים אשר מעוניינים לכבד אותם על מכלול היצירה שלהם בתחום הפנטזיה.
המועמדים והזוכים בפרס הפנטזיה העולמי נבחרים על ידי משתתפי הכנס ופאנל של שופטים, שבדרך כלל מורכב מסופרי פנטזיה. המנצחים מקבלים פסלון, עד 2015 הפסלון היה בדמות ראשו של ה. פ. לאבקרפט שעוצב על ידי הקריקטוריסט גאן וילסון. הפסלון של לאבקראפט השתנה ב-2015 עקב קולות רבים של ביקורת על ההיסטוריה הגזענית של לאבקרפט. פסל חדש, שעוצב על ידי וינסנט ווילרפנס, מתאר עץ אל מול ירח מלא, פורסם ב-2017 (בכנס בו ניתנו פרסים עבור 2016).
פרנל פלאמל

| --- | --- |

תחריט עץ עם דמויותיהם של ניקולא ופרנל
 לידה:  לא ידוע צרפת 
 פטירה:  1397 
 מדינה:  צרפת 
 בן או בת זוג:  ניקולא פלאמל 
 
פרנל פלאמל (בצרפתית: Pernelle Flamel; ‏?–1397) הייתה נדבנית צרפתייה ואשתו של הסופר והמעתיק ניקולא פלאמל שלאחר מותו התפרסם כאלכימאי.
ביוגרפיה

מעט מאוד ידוע על חייה. היא נישאה לניקולא בשנת 1368, היו לה שני בעלים קודמים שמהם ירשה סכום כסף נכבד, לה ולניקולא לא היו ילדים. על פי האגדה ניקולא פיצח את סוד אבן החכמים ההופכת עופרת לזהב ומעניקה לשותה ממנה חיי נצח. אותה אגדה טוענת שפרנל סייעה לניקולא בפתרון החידה.
היא ובעלה היו קתולים אדוקים, הם תרמו כסף רב לכנסיות ומנזרים. היא נפטרה בשנת 1397.
בתרבות

פרנל נזכרת בספר "הארי פוטר ואבן החכמים".
היא אחת הדמויות המרכזיות בסדרה "הסודות של ניקולס פלמל בן האלמוות".
הערות שוליים

↑  Dixon, Laurinda (1994). Nicolas Flamel. His Exposition of the Hieroglyphicall Figures (1624). Garland Publishing. p. xvi.
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פפסין

מבנה מרחבי של החלבון פפסין
פפסין (Pepsin מיוונית עתיקה πέψις - עיכול) הוא אנזים פרוטאוליטי המופרש בקיבה והוא אחד מאנזימי העיכול העיקריים במערכת העיכול של האדם ובעלי חיים רבים אחרים. פפסין התגלה בשנת 1836 על ידי הפיזיולוג הגרמני תאודור שוואן. בשנת 1929, הביוכימאי ג'ון הווארד נורתרופ בודד וגיבש אותו וקבע כי מדובר בחלבון.
האנזים נוצר על ידי פעולה של חומצה מלחית (HCl) שבמיצי הקיבה על הזימוגן (פרואנזים) פפסינוגן, המופרש ברירית הקיבה. לאחר שנוצרת כמות מסוימת של פפסין, הלה משמש כזרז להמרה נוספת של פפסינוגן לפפסין; זוהי דוגמה למנגנון משוב חיובי.
הפפסין מתחיל את פירוק החלבונים שבמזון על ידי ביקועם ליחידות קטנות יותר הנקראות פפטידים. הוא גם אחראי להפרדה של ויטמין B12 שמגיע לקיבה קשור בדרך כלל לחלבונים כדי לאפשר את ספיגתו.
pH אופטימלי: 1.5.
שימושים

לפפסין שימושים מגוונים בתעשייה ובתעשיית המזון בפרט: פפסין המופק מקיבות של בעלי חיים הוא אחד מאנזימי ההגבנה המשמשים בתעשיית החלב.
משמש לביצוע שינויים בתכונות של חלבונים מהצומח (פולי סויה ואחרים) לשיפור הטעם, הענקת תכונות הקצפה, יצירת מקפאים וחטיפים לא חלביים ומזונות "אינסטנט" ותיבול מזונות ומשקאות.
משמש בתעשיית העור לסילוק שיער ושאריות רקמות ולמיחזור כסף מסרטי צילום על ידי עיכול שכבת הג'לטין המכילה אותו.
משמש כמרכיב פעיל בתכשיר להקלת גזים בתינוקות.
לפפסין שימוש חשוב במחקר הביולוגי בהכנה של "קטע קושר אנטיגן" (Fab) על ידי עיכול שאר חלקי הנוגדן.
הערות שוליים

↑  תאים ספציפיים האחראים להפרשה של מספר אנזימי עכול או זימוגנים שלהם (אנ')
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007533812505171  BnF: cb144231433 (data)  GND: 4126305-4  LCCN: sh85099679 
ערך זה הוא קצרמרבנושא פיזיולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פציפיזם

פציפיזם (מלטינית: Pax - "שלום", Pacis - "של שלום") או שְׁלוֹמָנוּת היא ההתנגדות למלחמה, אלימות ומיליטריזם.
סמל השלום, שעוצב במקור כסמל התנועה לפירוק נשק גרעיני
יום תפילה לשלום עולמי באסיזי, 2011
רבים מהפציפיסטים (אולם לא כולם) מחויבים לאי-אלימות בחברה באופן כללי, ומתחייבים להשיג את יעדיהם רק באמצעות התנגדות אקטיבית לא אלימה או באמצעים לא תוקפניים.
יש פציפיסטים אחרים שאינם מתנגדים באופן עקרוני לכל שימוש חברתי באיומים או באלימות בכל המקרים, אולם מאמינים שמלחמה היא סוג של אלימות שלעולם אינו חיוני או מקובל.
יוניות היא מונח לא פורמלי, המשמש לתיאור אנשים עם עקרונות פציפיסטיים או אנטי-מלחמתיים. המונח קשור לדימויה של היונה בתרבות כמסמלת שלום, דימוי שמקורו כפי הנראה בתפקידה של היונה בסיפור נוח והמבול. העמדה הנגדית היא מיליטריזם.
המילונאי ראובן אלקלעי הציע במילוניו את צמד החידושים שְׁלוֹמָאוּת (תחת פציפיזם) ושְׁלוֹמַאי (תחת פציפיסט). בשנת 2022, האקדמיה ללשון קבעה את המונח שְׁלוֹמָנוּת תמורת פציפיזם.
היסטוריה

ניתן למצוא ניצנים של תמיכה בפציפיזם בתקופות קדומות בהיסטוריה ובספרות, למשל בעולם הקלאסי. שתי דוגמאות מהמלחמה הפלופונסית (431-404 לפנה"ס) שידועות לנו הן המחאה הלא-אלימה של הגטורידס איש תאסוס ושביתת יחסי המין של נשות אתונה במחזהו של אריסטופאנס, ליזיסטרטה.
כמה ארגונים נוצריים אדוקים, ביניהם "אגודת הידידים" (הקווייקרים), האמיש והמנוניטים, דוגלים בפציפיזם זה מאות בשנים. במאה ה-19 הלכו וגברו הלכי הרוח הפציפיסטיים. קבוצות ותנועות סוציאליסטיות רבות באותה מאה היו פציפיסטיות, וטענו שהמלחמה מטבעה היא סוג של איום שלטוני על מעמד הפועלים, אשר נאלצים ללחום ולמות במלחמות שאינן מועילות להם בעבור אדוניהם הפוליטיים והכלכליים, אשר לעולם אינם סובלים בקווי החזית של המלחמה. עד סוף מלחמת העולם הראשונה זרם הפציפיזם הדומיננטי במערב אירופה היה זרם "הפציפיזם הסוציאליסטי" שגרס שמלחמות נובעות מאינטרסים כלכליים של האליטות, ושקידם את ערך האחווה הכלל-אנושית כנגד המיליטריזם, האימפריאליזם והלאומנות.
ההרג ההמוני שאירע במלחמת העולם הראשונה עורר סלידה עמוקה מהמלחמה בחלקים נרחבים של העולם המערבי, ודוקטרינות פציפיסטיות צברו אוהדים חדשים רבים. כך למשל, ב-9 בפברואר 1933 התקבלה באגודת הדיבייט של אוניברסיטת אוקספורד בבריטניה שבועת אוקספורד(אנ') והיא "בשום נסיבות שהן לא יילחם הבית הזה למען המלך והמדינה" שהתקבלה ברוב של 253 כנגד 157 מתנגדים. ב-12 באפריל 1935 התקבלה בארצות הברית החלטה המזדהה עם שבועת אוקספורד עליה חתמו כ-60 אלף תלמידי מכללות.
מנגד, הספרות הפציפיסטית או תמיכה ציבורית באידיאלים אנטי-מלחמתיים נאסרו במדינות אחדות, כגון באיטליה תחת שלטון מוסוליני, בברית המועצות, ומאוחר יותר בגרמניה הנאצית תחת שלטונו של היטלר. במדינות אלה, הפציפיזם הוקע כפחדנות גרידא. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, הלכי הרוח הפציפיסטיים דוכאו ונדחקו לשוליים.
הפילוסוף ברטרנד ראסל טען שהצורך בהבסת היטלר היווה נסיבות ייחודיות, שבהן מלחמה אינה האפשרות הגרועה ביותר. הוא קרא לעמדתו זו "פציפיזם רלטיבי". אפילו ה.ג'. וולס, אשר טען לאחר שביתת הנשק ששמה קץ למלחמת העולם הראשונה שהבריטים סבלו יותר מהמלחמה מאשר היו סובלים אילו נכנעו לגרמניה, קרא מאוחר יותר ב-1941 למתקפה בריטית בהיקף נרחב על אדמת אירופה כדי להילחם בהיטלר ובנאציזם.
הלכי הרוח הפציפיסטיים התעוררו מחדש דור אחד מאוחר יותר בשנות ה-60.
פציפיזם רדיקלי

מעטים מאוד הם האנשים שמאמינים שהמלחמה עדיפה על פני שלום, אולם הפציפיזם אינה אמונה רווחת כלל ועיקר. פציפיזם אינו רק אמונה עמוקה ביעילות ובתועלות של אמצעים לא-אלימים לפתרון סכסוכים, אלא גם דחייה עקרונית של כל הצידוקים לשימוש באמצעים אלימים תחת כל נסיבות שהן. לכל הפחות, הפציפיסט מאמץ עמדה זאת כאמונה אישית שמדריכה אותו בחייו הפרטיים. יש פציפיסטים אשר מוכנים לשרת במאמץ מלחמתי בתפקידים לא קרביים, אם הם נדרשים לעשות כן. במלחמת העולם הראשונה, פציפיסטים שחשו שמצפונם אינו מתיר להם להילחם, שירתו כנהגי אמבולנסים, בעוד שאחרים נכלאו בגלל סירובם להשתתף במאמץ המלחמתי.
הטיעון המעשי המרכזי שמעלים הפציפיסטים הוא שהתנגדות אלימה לאלימות לעולם אינה מצליחה להביא שלום, ושמלחמה יכולה רק ליצור מאזן כוחות מלחמתי חדש בין הניצים ולהמשיך את מעגל האלימות. יתרה מכך, טוענים הפציפיסטים, לעיתים קרובות המלחמה אינה מצליחה להשיג את המטרות המדיניות או הכלכליות שלשמה הוכרזה, והתועלות שהיא מניבה אינן עולות על העלויות שלה. הם מדגישים עוד, שרק לעיתים נדירות המניעים למלחמה הם אידיאלים נשגבים, כפי שטוענים תומכיה. אסכולות אחרות של הפציפיזם הרדיקלי לא עושות שימוש בטיעונים מעשיים מסוג זה, אלא פשוט מתנגדות לאלימות לשמה. הפציפיזם הרדיקלי שנוי במחלוקת, ומעטים חיים לפיו.
פציפיזם רדיקלי > אנרכו-פציפיזם

אנרכו-פציפיזם הוא זרם רדיקלי בתאוריית הפציפיזם, בו דוגלים בשימוש בצורות התנגדות לא אלימות במאבק לשינוי חברתי ובמאבק כנגד היררכיה ומדינה.
פציפיזם פרגמטי

המונח "פציפיסט" מתאר לעיתים קרובות אדם אשר מוכן לסכן את עצמו ואחרים, או מעדיף לשאת בעונשים על עמדות לא-תוקפניות אפילו בנסיבות קיצוניות, ולו כדי למנוע שימוש בפתרון אלים או צבאי, בעיקר בפוליטיקה. הפציפיסט נוטה יותר מאחרים להאמין באמצעים לא-אלימים להשגת פתרון לעימות.
במקרים מסוימים מייחסים עמדה פציפיסטית לאדם בנסיבות מסוימות, בניגוד לאחרים שסבורים שאותן נסיבות מצדיקות שימוש באלימות. ניתן להגדיר "פציפיזם פרגמטי" כעמדות שדוגלות באי-אלימות בנסיבות רגילות, אבל שומרות את הזכות להגנה עצמית בעת משבר. פציפיזם פרגמטי כזה משקף העדפה ברורה ומוצהרת של שלום על פני מלחמה.
התורה הפוליטית של מפלגות הירוקים כוללת אי-אלימות וביזור סמכויות השלטון כשניים מערכי הליבה שלה. עם זאת, כשהם נוטלים חלק בשלטון, הירוקים אינם מביעים עמדות פציפיסטיות מוחלטות. כך למשל, מפלגת הירוקים שהשתתפה בממשלתו של הקנצלר הסוציאל-דמוקרטי גרהרד שרדר בגרמניה, תמכה במעורבות של חיילים גרמנים במלחמה באפגניסטן ב-2001, אולם בתנאי שוועידת השלום תתקיים בברלין. במהלך מערכת הבחירות ב-2002, דרשו הירוקים מהקנצלר שרדר להתחייב שחיילים גרמנים לא ישתתפו במתקפה האמריקאית על עיראק.
רבים מאלה הדוגלים ב"אי-אלימות" או פציפיזם, במיוחד מפלגות פוליטיות ששותפות לשלטון, למעשה דוגלים בפירוק נשק (בהיקף נרחב מאוד) ולא בהתפרקות מאמצעי לחימה (שבה תומכים פציפיסטים רבים). פציפיסטים רבים מסוג זה השתתפו בפעולות צבאיות הגנתיות, כאשר מדינותיהם הותקפו, אבל אחרים העדיפו לעזוב את ארצם כאשר ממשלתם נערכת למלחמה. מפלגה יכולה להיחשב פציפיסטית גם אם היא שותפה לשלטון, אם היא מתנגדת להשתתף בעימותים צבאיים חיצוניים, מסרבת לספק אמצעי לחימה ומעניקה מקלט לפליטים שאינם לוחמים.
פציפיסטים ידועים

בין הפציפיסטים המפורסמים ניתן למנות את הסופר הרוסי לאו טולסטוי, וכן את המנהיג ההודי מהטמה גנדהי, אשר קידם את קונספט ה"אהימסה" (ההימנעות מפגיעה) ההודי ואת ההתנגדות הבלתי אלימה מול האימפריאליזם הבריטי. בנוסף המדען היהודי אלברט איינשטיין היגר לארצות הברית בשנת 1933 עם עליית מפלגת הנאצים לשלטון בגרמניה מחשש לרדיפה, בין היתר עקב היותו פציפיסט.
ביקורת

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
על תנועות פציפיסטיות נטען כי הן עשויות לעודד תוקפנות בשל הפגנת חולשה. כך למשל, בעקבות "שבועת אוקספורד", כתב פרופסור ליחסים בינלאומיים, אלפרד צימרן, לאגודת הסטודנטים באוקספורד: "אם יהיה צורך להביס את הגרמנים פעם נוספת זה יהיה גם בגללכם". למעשה, בעקבות שבועת אוקספורד, מדינות הציר ובפרט היטלר התייחסו לבריטניה בזלזול. ב-4 במאי 1965 פורסם בדיילי טלגרף מכתב של אריך פון ריכטהופן, ששירת במטה הכללי הגרמני, שבו העיד כי אותו "סירוב להילחם למען המלך והמדינה" השפיע רבות על היטלר ועל הדרך בה בחר, בשל קבלת ההחלטה בקרב האליטה האינטלקטואלית הבריטית. כך למשל, היטלר היה נוהג להתייחס לשבועת אוקספורד כאשר הייתה מתעוררת ביקורת מצד הגנרלים בוורמאכט כנגד מהלכיו.
ראו גם

סרבנות
נגד! (פואמה)
מרי אזרחי
רשימת אישים פציפיסטים
פציפיזם יהודי
הערות שוליים

1 2  החלטות האקדמיה בישיבתה האחרונה (אייר תשפ"ב, מאי 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית, ‏9 ביוני 2022
↑  ראובן אלקלעי, מלון עברי שלם, כרך 3, הוצאת גליל, 1994
↑  אבי קליין, סוף למלחמות, אתר פיגומים, 25 בינואר 2022
↑  בן דרור ימיני, מחרחרי מלחמה, באתר nrg‏, 14 באוגוסט 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555849905171  BNE: XX525815  BnF: cb11940209b (data)  GND: 4075961-1  HDS: 027157  LCCN: sh85096506  NARA: 10643258  NKC: ph123902
פרנצ'לון

מתקן פרנצ'לון ליירוט תקשורת בדום שבדורדון, דרום צרפת.
פרנצ'לון (בצרפתית: Frenchelon) היא מערכת של מודיעין אותות המהווה את מערכת הריגול האלקטרונית של צרפת.
מתקניה העיקריים של פרנצ'לון ממוקמים בבורדו והרשת מופעלת על ידי שירות הביון הצרפתי, ה-DGSE ובשיתוף פעולה עם DRM - המודיעין הצבאי הצרפתי.
ראו גם

סואו"ד - המערכת הרוסית המקבילה.
אשלון - כינוי למערכת המערבית המקבילה, המופעלת על ידי ארצות הברית, קנדה, הממלכה המאוחדת, ניו זילנד ואוסטרליה.
הערות שוליים

↑  Frenchelon - France has nothing to envy in Echelon, ZDNet
ערך זה הוא קצרמרבנושא מחשבים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פפקסי

פפקסי (בהונגרית: Papkeszi) הוא כפר במחוז וספרם שבמרכז הונגריה.
כמו כפרים רבים באירופה גם בפפקסי מספר התושבים נמצא בירידה. כך, בשנת 1990 חיו בכפר 1,513 תושבים, ובשנת 2020 רק 1,478 תושבים.
יהודי פפקסי

בפפקסי חיו יהודים בתקופות זמן שונות.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 15 | 849 |
| 1910 | 10 |  |
| 1920 | 11 |  |
| 1930 | 3 |  |
הערות שוליים

↑  נתוני הכפר באתר הלמ"ס ההונגרי
↑  מפקדי האוכלוסין של יהודי הונגריה, 1993
| יישובים במחוז וספרם |
| --- | --- | --- |
| ערי המחוז | וספרם  |  |
| ערים |  אייקה •  בדצ'ונטומאי •  בלטונאלמאדי •  בלטונפירד •  בלטונפיזפה •  בלטונקנשה •  ברהידה •  דווצ'ר •  הרנד •  פאפא •  שימג •  טפולצה •  וארפלוטה •  זירץ |  |
| כפרים | סנטגאל • נמשסאלוק • יאשד • אשקי • אשי • פטפירדה • טש • וילוניה • צ'הבאניה • פרקשגייפי • הלימבה • קישלד • מגיארפולאן • ניראד • אץ' • סץ • אורקוט • וארושלד • אדוריאנהאזה • אגראליה • אפאצטורנה • בורסרצ'ק • צ'גלה • דברון • דובה • איסקאז • קמונד • קרקוסרצ'ק • קרטה • קישברז'ן • קישצ'ס • קישפיריט • קישסלש • קולונטאר • נגיאלאשון • נג'פיריט • נוסלופ • אורוסי • פוסטמישקה • שומלוינה • שומלוסלש • שומלובאשארהיי • שומלובצ'ה •  ויד • טישקוואר • אברהאמהג' • בדצ'ונטרדמיץ • בלטונאדריץ' • בלטונהניה • בלטונרנדש • גיולקסי • הגיישד • הג'מגש • קפולץ' • קאפטלנטוטי • קקוט • קישפאטי • קוואגוארש • קוושקאל • לשנצפלו • לשנצאישטוואנד • לשנצטומאי • מונושטורפאטי • נמשוויטה • רפושקה • רוופילפ • שלפלד • שאשקה • סנטבקאלה • סיגליגט • טליאנדרגד • אוז'ה • ויגאנטפטנד • זלהלאפ • בלטונאקרטיה • בלטונקנשה • בלטונפיזפה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • טיהאן • קינגש • ליטר • פפקסי • אלשוארש • אסופה • בלטונאקלי • בלטונצ'יצ'ו •  בלטונספזד • בלטונסלש • בלטונאודווארי • צ'ופק • לובאש • מונוסלו • אובודוואר • ארוונייש • פלוזנק • פצ'יי • סנטאנטלפה • סנטיאקבפה • טגיון • ואסוי • זאנקה • באנד • אפלן • היימאשקר • הארשקוט • הרנד • הידגקוט • מארקו • מנצ'היי • נג'וואז'ון • נמשוואמוש • פולה • שוי • סנטקיראיסבדיה • טוטוואז'ון • וספרמפאיס • ורשטו • אדאסטוול • בקוניאקו • בקונקופאן • בקונפלשקה • בקונשאג • בקונסנטאיוואן • בקונסיץ' • בקונטמאשי • בב • בקאש • צ'וט • דאקה • דברנטה • אג'האזשקסה • גנה • גצ'ה • גיץ • הומוקבדגה • קמנשהגייס • קמנשסנטפטר • קופ • קילשווט • לובאספטונה • מגיארגנץ' • מלומשוק • מרצלגרגיי • מרצלטה • מזלק • מיהאיהאזה • נג'אצ'אד • נג'דם • נג'גיימוט • נג'טבל • נמשגרז'ן • נמטבאניה • נוראפ • ניאראד • פאפדרשקה • פאפקובאצ'י • פאפשלמון • פאפטסר • טקאצ'י • אוגוד • ואניולה • וארקסה • וסר • וינאר • בז'י • בודורפה • צ'אברנדק • דברונץ • גוגאנפה • גייפיקאיאן • הטייפה • הוסטוט • קאפטלנפה • מגייר • נמשהן • ריגאץ' • שימגפראגה • סנטאימרפלווה • אוק • וספרמגלשה • זלארדד • זלגיימרה • זלמגייש • זלסגוואר • בקונבל • בקונאנה • בקוניאוסלופ • בקונסנטקיראי • בורזוואר • צ'סנק • צ'טן • דודר • לוקוט • נגייסטרגאר • אולספלו • פנזשגיור • פורווה • סאפאר |  |
| יישובים בנפת בלטונאלמאדי |
| --- | --- | --- |
| יישובים | בלטונאלמאדי • בלטונאקרטיה • בלטונפקאיאר • בלטונפיזפה • בלטונקנשה • צא'יאג • פלשארש • קיראיסנטאישטוואן • קינגש • ליטר • פפקסי |  |
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בהונגריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרנק דוקס

האם התכוונתם ל...
פרנק דוקס (מוזיקאי) – מפיק מוזיקלי ותקליטן קנדי
פרנק דוקס (אמן לחימה) – אמן לחימה וכוריאוגרף קרבות קנדי
| --- | --- |
פירושונים:  זהו דף פירושונים, שמטרתו להבחין בין ערכים שונים בעלי שם דומה.    אם לא מצאתם ברשימת הפירושונים את הערך שהתכוונתם אליו, נסו: דפים ששמם מתחיל ב”פרנק דוקס“  דפים ששמם מכיל ”פרנק דוקס“  חיפוש ”פרנק דוקס“ בוויקיפדיה
פסולת בניין

פסולת בניין
פסולת בניין היא תוצר לוואי של עבודת בניה, סלילה ושיפוץ ומהווה חלק גדול מהיקף האשפה הכללי, בעולם המודרני. פסולת הבניין שונה בהרכבה ובתכונותיה מאשפה ביתית ולכן ניתן לטפל בה באופן מיוחד ואף למחזר אותה. השלכת פסולת בניין בשטחי טבע פתוחים בישראל היא עבירה נפוצה ומשרדי הממשלה השונים מבצעים פעולות כדי להקטין את היקפה.
סקירה כללית

עבודות הבניה ההיסטוריות התבצעו ברוב המקומות באמצעות חומרי גלם מקומיים כמו אבנים שנחצבו במקום או עצים שנכרתו ביערות המקומיים. ככל שעבודות הבניה הפכו להיות מורכבות יותר, והיו כרוכות בשימוש בחומרים שונים ששונעו ממחצבות, כורים, מנסרות וכן הלאה ובד בבד השתכללות אמצעי התעבורה, כך הפכו עבודת הבניה לבזבזניות יותר. את מקום חומרי הבניה הורנקולריים תפסו חומרים מיובאים ובתוכם גם אביזרי ריצוף, זיגוג וקירוי גם חומרי איטום, בידוד וצנרת. באתרי הבניה החלו להערם ערימות של קופסאות, אריזות, אמצעי קשירה כמו חבלים וגם שאריות של חומרי בנייה מסוגים שונים, שהובאו לאתר בכמויות גדולות מדי. זה היה תהליך היווצרותה של פסולת הבניין, שכיום גדולה בכמותה מאשר האשפה הביתית.
סקירה כללית > פסולת כתוצאה מהרס מבנים

אסונות שונים כמו שיטפונות, רעידות אדמה, שרפות ומלחמות יכולים לגרום להרס בניינים או להוצאתם מכלל תפקוד. לעיתים קורה שעדיף להרוס בניין ולבנות במקומו מבנה חדש, מאשר להחזיר לתפקוד תקין מבנה שיצא מכלל שימוש בגין אסון טבע. סיבה נוספת להרס מבנים, היא מודרניזציה של הרקמה האורבנית, הכוללת, בין היתר הריסת מבנים ישנים כדי לנצל את השטח עליו הם נבנו לטובת בנייה חדשה.
מרכיבים עיקריים בפסולת בניין

המרכיבים בפסולת הבניין תלויים בטכנולוגיות הבנייה והסלילה המקומיות בכל אזור ומדינה. במדינת ישראל המרכיב העיקרי בפסולת הבניין הוא הבטון, שהוא חומר הבנייה השכיח ביותר. מרכיבים נוספים חשובים הם אספלט, וחומרי חפירה הכוללים בעיקר עפר ומסלע טבעי. כמו כן מצויים בפסולת הבניין חומרים כמו פלסטיק, קלקר ומתכות, בעיקר ברזל שהוא אחד ממרכיבי בטון מזוין.