stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בן הארדי
ביוגרפיה

הארדי נולד בבורנמות' שבמחוז דורסט וגדל בשרבורן. הוא למד בבתי הספר "Sherborne Abbey Primary School" ו-"Gryphon School". בהיותו תלמיד בגריפון כיכב הארדי בתפקיד סרג'נט פרנסיס טרוי בעיבוד קולנועי לרומן "הרחק מהמון מתהולל" בהפקת בית הספר.
ב-2012 כיכב הארדי בתפקיד ארתור ולסלי במחזה "נשיקת יהודה בן קריות" מאת דייוויד הר בהשתתפות רופרט אוורט. המחזה הועלה בתיאטרון המפסטד מספטמבר עד אוקטובר 2012, וכתוצאה מביקורות מהללות הועברה ההצגה לתיאטרון הדוכס מיורק בווסט אנד בינואר 2013.
ב-19 באפריל 2013 פורסם שהארדי ישחק בתפקיד פיטר ביל באופרת הסבון הוותיקה של ה-BBC "איסטאנדרס", ויחליף את תומאס לאו שגילם את הדמות מ-2006 עד 2010. הארדי אמר על הצטרפותו לסדרה "אני נרגש להצטרף לצוות הנפלא של "איסטאנדרס" - תוכנית שהמשפחה שלי צפתה בה במשך שנים. איני יכול לחכות להיכנס לנעליים של דמות עם היסטוריה כה רבה." הופעתו הראשונה בסדרה הייתה ב-7 ביוני 2013. ב-19 בנובמבר 2014 פורסם שהארדי יעזוב את הסדרה. הוא שיחק בפעם האחרונה בסדרה ב-24 בפברואר 2015.
הופעת הבכורה של הארדי בקולנוע הייתה בסרט גיבורי העל אקס-מן: אפוקליפסה של בריאן סינגר שיצא לאקרנים ב-27 במאי 2016, בתפקיד המוטאנט בעל הכנפיים אנג'ל. בהמשך לוהק לתפקיד ג'ון ויליאם פולידורי בסרטה של הייפא אל-מנסור "A Storm in the Stars" לצדם של אל פנינג ודאגלס בות'. הארדי גילם את הכבאי וייד פרקר, שנהרג בשריפה ביארנל היל בשנת 2013, בסרטו של ג'וזף קוסינסקי "רק האמיצים". הסרט בכיכובם של ג'וש ברולין ומיילס טלר יצא לאקרנים ב-22 בספטמבר 2017.
באפריל 2018 שיחק הארדי בתפקיד הראשי בדמות וולטר הרטרייט במיני-סדרה "האישה בלבן", עיבוד של ה-BBC לרומן באותו שם מאת וילקי קולינס.
ב-2018 גילם הארדי את מתופף להקת קווין רוג'ר טיילור בסרט הקולנוע "רפסודיה בוהמית".
ב-2023 גילם הארדי את אוליבר בסרט ״אהבה ממבט ראשון״, עיבוד של נטפליקס לספר בעל אותו השם מאת ג׳ניפר אי. סמית׳.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2016 | אקס-מן: אפוקליפסה | וורן וורתינגטון השלישי |  |
| 2017 | מרי שלי | ג'ון ויליאם פולידורי |  |
| 2017 | רק האמיצים | וייד פרקר |  |
| 2018 | רפסודיה בוהמית | רוג'ר טיילור |  |
| 2019 | מחתרת השישה | "ארבע" |  |
| 2020 | פיקסי | פרנק |  |
| 2021 | המציצנים | סב |  |
| 2023 | יוניקורנס | לוק |  מועמד פרס הקולנוע הבריטי העצמאי להופעה הראשית המשותפת הטובה ביותר (עם ג'ייסון פאטל) |
| 2023 | אהבה ממבט ראשון | אוליבר ג'ונס |  |
| 2025 | לזמן את הרוע: טקסים אחרונים | טוני ספרה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012 | מיילדת | עיתונאי | פרק: "Baby Snatcher" |
| 2014-2013 | Children in Need | טי-בירד / רקדן ג'אז | 2 פרקים |
| 2013–2015 | איסטאנדרס | פיטר ביל | תפקיד ראשי; 189 פרקים |
| 2017 | היסטוריה שתויה | המלך ארתור | פרק: "King Arthur/Eric Liddell" |
| 2018 | האישה בלבן | וולטר הרטרייט | מיני-סדרה |
| 2021 | The Girl Before | סיימון וייקפילד | מיני-סדרה |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2012 | נשיקת יהודה איש קריות | The Judas Kiss | ארתור ולסלי | תיאטרון המפסטד ותיאטרון הדוכס מיורק |
הערות שוליים

1 2  Manning, Matthew (24 באפריל 2013). "Sherborne actor Ben Jones lands role in EastEnders". Blackmore Vale. נבדק ב-7 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Greenwood, Carl (10 באפריל 2015). "Ben Hardy's X-Men character doesn't look like a cuddly Angel". Daily Mirror. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Mackay, Mairi (14 ביולי 2009). "Teacher earns top marks for directorial debut". CNN. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Judas Kiss to transfer to the West End". Hampstead Theatre. 12 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Anderson, Alana (20 במאי 2016). "'I was so mortified': EastEnders star Ben Hardy opens up on full-frontal nudity scene". OK!. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kilkelly, Daniel (19 באפריל 2013). "'EastEnders': Peter Beale recast, returning in summer". Digital Spy. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kilkelly, Daniel (19 בנובמבר 2014). "EastEnders: Ben Hardy to leave Peter Beale role". Digital Spy. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (24 בפברואר 2015). "Ben Hardy Joins the Cast of 'X-Men: Apocalypse'". Variety. אורכב מ-המקור ב-2019-01-03. נבדק ב-2018-06-06. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Hewit, Chris (9 באפריל 2015). "Exclusive: Bryan Singer Confirms Ben Hardy Is Angel In X-Men: Apocalypse". Empire. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jaafar, Ali (19 בפברואר 2016). "Ben Hardy Joins Haifaa Al-Mansour's 'The Storm In The Stars'". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Busch, Anita (6 ביוני 2016). "'X-Men: Apocalypse' Archangel Ben Hardy Joins 'Granite Mountain' Hotshot Crew". Deadline Hollywood. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Leo Barraclough, Jacques Audiard’s ‘Emilia Pérez’ Wins Best Film, Director, Screenwriter and Actress at European Film Awards, Variety, ‏2024-12-07 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987008729491705171  PLWABN: 9810638936305606  GND: 1186754834  LCCN: no2018152124  NKC: xx0250184  SUDOC: 234915277  VIAF: 101145304392278571355   WorldCat (עם VIAF): 101145304392278571355
דירת נופש

דירות נופש ביוון
דירת נופש היא דירה המיועדת לנופש ולא למגורים קבועים.
דירות נופש בישראל

בישראל המושג "דירות נופש" הופיע בתוכניות מתאר במקביל למלונאות ומשמעותו הייתה שנויה במחלוקת בין יזמים לארגוני הגנת הסביבה.
במהלך שנות ה-90 של המאה ה-20 נבנו בישראל לאורך חוף הים, פרויקטים של דירות נופש על קרקע שייעודה, על פי תמ"א 13 או על פי תוכניות מקומיות, הוא "אזור תיירות ונופש – שטח המיועד למלונות בדרגות שונות, אכסניות, בתי הבראה...". פרויקטים אלו כללו את סול מרין בנהריה, פנינת הים בעכו, מגדלי חוף הכרמל בחיפה, כפר הים בגבעת אולגה, מלון כרמל בנתניה, מרינה הרצליה, "סי אנד סאן" בתל אביב ומרינה אשקלון. מבקר המדינה מצא שדירות אלו שימשו בפועל למגורים והביע דעתו שדבר זה אינו ראוי. פרויקט מגורים נוסף שנבנה במסווה של דירת נופש הוקם בשמורת עין חמד. באותו מקרה בית המשפט העליון הורה על פינוי הבתים והם נותרו כפילים לבנים בשטח.
לטענת היזמים, שקבלה אישור בוועדות תכנון שונות, דירות נופש הן דירות באזורים שאין בהם תשתיות תומכות, כמו תשתיות חינוך ובריאות או שהן דירות קטנות באופן שאינו נוח למגורים קבועים. לעומת זאת, בית המשפט העליון קבע במספר מקרים שהמושג דירת נופש משמעו דירת נופש לרווחת הציבור כולו, ככל שיחפוץ בכך, ועל כן סמכה ידה על הדרישה שהדירות תועמדנה להשכרה במשך תקופה העולה על שישה חודשים מדי שנה. בשנת 2018 אישר בית המשפט העליון לוועדה מקומית לתכנון ולבנייה לחייב בעלי דירות נופש לנהל אותן דרך חברת ניהול, לאחר שניסיונות הוועדה להביא להשכרת הדירות לנופש, באמצעים אחרים, כשלו.
בניגוד להשכרת דירת מגורים הפטורה ממס בישראל, על מנת להקל על השוכרים, השכרת דירת נופש לתקופה קצרה חייבת במס ועל כן הוצאות רכישת הדירה ניתנת לקיזוז מתשלומי המס. רכישת דירת נופש אינה נחשבת כדירת מגורים לעניין תשלום מס רכישה וגם לא לעניין הפטור ממס שבח.
ראו גם

Airbnb
יחידת נופש בשיטת TimeShare
הערות שוליים

↑  דו"ח שנתי 49 של מבקר המדינה (1998), תכנון ייעודי הקרקע בחוף הים, עמוד 367
↑  עע"ם 2273/03 אי התכלת שותפות כללית נ' החברה להגנת הטבע, ניתן ב־9 בדצמבר 2006, סעיף 9
↑  עע"ם 8411/07 מעוז דניאל בע"מ נ' דב צור, ניתן ב־28 בינואר 2010, סעיף 11
↑  עע"ם 8411/07 מעוז דניאל בע"מ נ' דב צור, ניתן ב־28 בינואר 2010, סעיף 15
↑  עע"מ 1036/16 נציגות הבית המשותף ברחוב השונית 10, הרצליה ואחרים נ' הוועדה המקומית, ניתן ב־27 במאי 2018
↑  ע"א 2291/07 אגף המכס והמע"מ אשדוד נ' חב' ש.י. סימון אחזקות בע"מ, ניתן ב־1 בפברואר 2010
↑  ע"א 4299/11 עמירם גיצלטר נ' רשות המיסים - מנהל מס שבח מקרקעין, ניתן ב־21 בינואר 2014
↑  ע"א 1046/12 פרדריק חכים נ' מנהל מיסוי מקרקעין נתניה, ניתן ב־21 בינואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007531863405171  GND: 4191288-3  LCCN: sh85141690  NDL: 00560630  NKC: ph136750
ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית

ועדת ההגנה הלאומית של קוריאה הצפונית (בקוריאנית: 조선민주주의인민공화국 국방위원회, תעתיק: צ'וסון מינוג'וי אינמין קונגהוואהגוק קוקפאנג ויומהואה) הייתה הגוף המנחה העליון על פי חוקת קוריאה הצפונית בכל הקשור לצבא וביטחון. ראש הוועדה היה גם המפקד העליון של צבא העם הקוריאני מעל למשרד הכוחות המזוינים העממיים. החל מדצמבר 2011 ועד 2016 כיהן בתפקיד קים ג'ונג און. בשנת 2016 עקב שינוי החוקה הוחלפה ועדה זו על ידי הוועדה לענייני המדינה של קוריאה הצפונית.
היסטוריה

ועדת ההגנה הלאומית נוצרה במסגרת השינוי החוקתי ב-1972. במסגרת השינוי, נוצרו מספר ועדות שהיו כפופות לוועד המרכזי העממי שתפקד על תקן של "קבינט-על". הוועדה כללה אז ארבעה חברים ובראשם קים איל-סונג. על פי ההחלטה: "הוועד המרכזי העממי מייסד ועדת מדיניות פנים, ועדת מדיניות חוץ, ועדת הגנה לאומית ועדת משפט וביטחון וועדות אחרון כדי לסייע לו בעבודה".
סמכויות

לוועדה היו סמכויות רשמיות רחבות. כזאת האחראית על המדיניות הביטחונית-הגנתית במדינה הוועדה שולטת ישירות על ארגוני הביטחון בקוריאה הצפונית ובכלל זה המשרד לביטחון העם (כוח השיטור ושמירת הסדר הציבורי), משרד הכוחות המזוינים העממיים (אחראי על תחומים צבאיים אך לא שולט ישירות על הצבא) ומחלקת ביטחון המדינה (המשטרה החשאית). חוקת קוריאה הצפונית בגרסתה הישנה הצהירה בסעיף 106 כי ועדת ההגנה הלאומית הייתה "הגוף העליון של ההדרכה בתחום ההגנה הלאומית של ריבונות המדינה". סעיף 109 של החוקה היקנה לוועדה את הסמכויות הבאות:
לעצב מדיניות של המדינה בכד לבצע את מדיניות הסונגאן.
להדריך את הצבא הקוריאני העממי בכללותו ואת עבודת בניית תשתית ההגנה של המדינה.
לפקח על ביצוע ההוראות של יושב ראש הוועדה.
ביטול החלטות והוראות של גופים ממלכתיים שמנוגדים להוראות וצווים של הוועדה.
ייסוד או ביטול של גופים מרכזיים בתחום ההגנה הלאומית.
ייסוד עיטורים צבאיים והענקת עיטורים צבאיים לקצינים מעל דרגת גנרל.
ראו גם

הוועדה לענייני המדינה של קוריאה הצפונית
צבי ליבוביץ

| --- | --- |

צבי ליבוביץ, 1979
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 
צבי ליבוביץ (1897–1980) היה מהנדס המים ומהנדס העיר ירושלים, יקיר ירושלים (1969).
לקריאה נוספת

דב יוסף, קריה נאמנה, שוקן, תל אביב תש"ך.
גבריאל שטרן, המציל מצמא, על המשמר, 16 בספטמבר 1977.
(אנגלית) 1972 ,Larry Collins and Dominique Lapierre, O Jerusalem!, Simon & Schuster
הערות שוליים

↑  י. שיפמן, הביוב והתעול בתל־אביב, ידיעות עיריית תל אביב, 15 באוקטובר 1933
↑  הפסקת עבודתו של מנהל מחלקת המים, דואר היום, 25 באוקטובר 1933
↑  האמנם לא יתוקן המעוות, דבר, 21 בנובמבר 1935
↑  פרשת קוך במועצת העיריה בירושלים, דואר היום, 20 בפברואר 1936; המשך
↑  התזכיר השנתי של העיריה, הצופה, 16 באפריל 1939
↑  בעירית ירושלים, הצופה, 23 במאי 1938
↑  א. ע., שרות מלחמה חיוני, דבר, 6 באוקטובר 1948
↑  עדויות בועדה לענייני ירושלים, חרות, 23 במרץ 1953
ירושלים תבצע את פיטורי העובדים, חרות, 27 באפריל 1953
התפטר מנהל מח' המים בעירית ירושלים, חרות, 1 ביוני 1953
↑  חוסלה מצוקת המים בירושלים, הצופה, 30 ביוני 1953
↑  אגפי המחלקה הטכנית בירושלים ללא מנהלים, זמנים, 8 בפברואר 1955
↑  מהנדס עיריית ירושלים התפטר, הצופה, 17 במאי 1955
ד. ליבוביץ ינהל גם המחלקה הטכנית, מעריב, 17 במאי 1955
↑  יוכרז על מילווה בסך 3 מיליון לפיתוח ירושלים, דבר, 15 בדצמבר 1955
↑  מינויים חדשים בעירית ירושלים, למרחב, 17 בפברואר 1956
עירית ירושלים בחרה ועדת חירום, דבר, 22 במרץ 1956
↑  הוסרה מועמדות איש מפא"י לתפקיד מהנדס עירית ירושלים, הַבֹּקֶר, 4 באפריל 1956
מנעו נסיעת אגרון לחו"ל, כדי לא לתת לסגן הדתי למלא מקומו, הַבֹּקֶר, 20 באפריל 1956
↑  מחלקת המים בבירה הופרדה ממח' הנדסה, למרחב, 18 ביוני 1956
↑  שרה פרנקל, מי ירים את המפעל?, מעריב, 11 במרץ 1970
↑  הארץ, הושלמה טבעת צנורות-מים בבירה, 11 במאי 1961
↑  מהנדס עירית ירושלים יפרוש מתפקידו, דבר, 1 בדצמבר 1961
↑  מהנדס העיר יחזור כיועץ, מעריב, 25 בנובמבר 1962
אושר 1.7 מיליון למפעל הקומפוסט, מעריב, 8 ביוני 1964
לא הסכמנו להקמת "דנו" בתחומינו, על המשמר, 20 במאי 1966
הקמת מפעל האשפה "דנו" ברוממה תסכן את בריאות תושבי הבירה, הצופה, 7 בפברואר 1967
↑  תואר "יקיר ירושלים" הוענק ל-11 אזרחי העיר, על המשמר, 16 במאי 1969
↑  מהנדס וקבלן זכו בפרם לקידום בניית ירושלים, מעריב, 21 בדצמבר 1971
↑  צבי ליבוביץ נתכבד בחורש, מעריב, 28 במרץ 1977
↑  מת צבי ליבוביץ, דבר, 28 בפברואר 1980
הוראות לשימוש יעיל במנות מים שהוכנו על ידי מנהל מחלקת הספקת המים צבי ליבוביץ, 1948
ראשי מחלקות עיריית ירושלים בשנת 1934. ראש העירייה ראע'ב נשאשיבי יושב במרכז ולימינו צבי ליבוביץ מנהל מחלקת המים.
חלוקת מים בעגלה ברחוב יפו בירושלים בעת המצור, 1948. ליד העגלה ראו פח מים - ההקצבה לנפש ליום של 10 ליטר.
מכשיר ניווט לווייני

מכשיר ניווט לווייני של חברת גרמין בכלי רכב
מכשירי ניווט לווייני מסוגים שונים
מכשיר ניווט לווייני, המכונה לרוב מכשיר GPS, הוא מכשיר אלקטרוני אשר מסוגל לקלוט אותות מרשת לוויינים שמקיפים את כדור הארץ. הלויינים הללו, הכוללים את לווייני מערכת מיקום גלובלית (GPS) ומערכות ניווט לווייניות גלובליות דומות (GNSS), משדרים נתונים אשר מסייעים למכשיר לחשב את המיקום הגאוגרפי המדויק של המשתמש בכדור הארץ ולספק הנחיות מפורטות כיצד להגיע ליעד מוגדר מהמיקום בו המשתמש נמצא. המכשיר מסוגל לספק נתונים אודות המיקום בזמן אמת, ועל כן הוא מהווה כלי חיוני לניווט הן בסביבות עירוניות והן באזורים אחרים. טכנולוגיית הניווט הלוויינית נמצאת בשימוש נרחב במגזרים רבים, כולל בתחבורה, תעופה, וניווט ימי. המכשיר נועד לעבוד בכל תנאי מזג האוויר ובכל מיקום על פני כדור הארץ.
מכשירי ניווט לווייניים מודרניים משולבים כיום בין היתר במכוניות, בטלפונים חכמים, במכשירים ניידים, ואפילו בטכנולוגיה לבישה. המכשירים הללו מאפשרים למשתמשים בהם לנווט באזורים שאינם מוכרים להם. יישומי מכשירי הניווט הלווייניים אשר בכלי הרכב מסוגלים לספק הנחיות מפורטות לנסיעה בכבישים לא מוכרים, עדכוני תנועה בזמן אמת והצעות למסלולים חלופיים אפשריים על מנת לסייע לאנשים שמשתמשים בהם להימנע מלהיתקע בפקקים. ישנם גם מערכות ניווט לווייניות רבות שמסוגלות לספק הנחיות קוליות, ומכילות גם מידע אודות מוקדי עניין שנמצאים בקרבת מקום וכמו גם מסעדות, תחנות דלק ובתי מלון בקרבת מקום.
ראו גם

GPS
הערות שוליים

↑  "What is a GPS?". Library of Congress. ארכיון מ-31 בינואר 2018. נבדק ב-29 בדצמבר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טכנולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מטרופולין באר שבע

| --- | --- |

מטרופולין באר שבע (במרכז התמונה)
 מספר יישובים:  33
 מדינה:  ישראל ישראל
 בירת המטרופולין (והעיר הגדולה ביותר):  באר שבע
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במטרופולין:  377,100 (2016)
  ‑ צפיפות:  556.8 נפש לקמ"ר (2016)
 קואורדינטות:  31°14′59″N 34°47′59″E﻿ / ﻿31.24976389°N 34.79974167°E﻿ / 31.24976389; 34.79974167 
 he
מטרופולין באר שבע בלילה
באר שבע
רהט
מטרופולין באר שבע היא מטרופולין בישראל הכוללת אזורים ממחוז הדרום. היא המטרופולין הרביעית והקטנה בגודלה (מבין המטרופולינים הרשמיות) בישראל, אחרי גוש דן, מטרופולין ירושלים ומטרופולין חיפה. אוכלוסיית המטרופולין מוערכת ביותר מ-377,100 תושבים.
מטרופולין זו, מבין המטרופולינים הרשמיות, היא הקטנה ביותר מבחינת מספר תושבים בישראל, והדרומית והחדשה ביותר.
תיחום

להל מוצגות הערים בכל אחת מהטבעות לפי הגדרת הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה:
הגרעין - באר שבע
הטבעת הפנימית :
ערים: ערד, דימונה, אופקים, נתיבות, שדרות, רהט
המועצות המקומיות: ירוחם, מיתר, עומר, להבים, חורה, כסייפה, לקייה, תל שבע, שגב שלום, ערערה בנגב
המועצות האזוריות: בני שמעון, שער הנגב, שדות נגב, אשכול, מרחבים, רמת נגב, חלק מיישובי נווה מדבר וחלק מיישובי אל קסום
המועצות האזוריות: מועצה אזורית תמר חוץ מהר עמשא וחירן, חלק מיישובי רמת נגב,
הטבעת החיצונית:
ערים: אשקלון
מועצות מקומיות: מצפה רמון
בסה"כ מונה המטרופולין 33 יישובים.
אוכלוסייה

נתוני האוכלוסייה במטרופולין באר שבע לשנת 2023‏:
| אזור במטרופולין | יישובים | אוכלוסייה> סה"כ | אוכלוסייה> יהודים ואחרים | אוכלוסייה> מהם יהודים | אוכלוסייה> ערבים | צפיפות אוכלוסין (לקמ"ר) | צמיחה שנתית |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| גלעין (העיר באר שבע) | 1 | 215,458 | 200,800 | 180,300 | 5,000 | 1,752 | 1.1% |
| טבעת חיצונית | 32 | 171,300 | 38,300 | 37,700 | 133,000 | 306 | 3.4% |
|  גזרה צפונית | 12 | 90,000 | 12,700 | 12,400 | 77,300 | 292 | 3.4% |
|  גזרה מזרחית | 8 | 71,500 | 15,800 | 15,500 | 55,800 | 562.3 | 3.5% |
|  גזרה דרומית | 12 | 9,800 | 9,800 | 9,700 | 0 | 78.6 | 3.6% |
| סך הכל | 33 | 377,100 | 239,000 | 217,900 | 138,100 | 556.8 | 2.1% |
האוכלוסייה הערבית מהווה כ-36.6% מכלל אוכלוסיית הגוש.
יישובי הלוויין

היישובים עומר, מיתר ולהבים מהווים את יישובי הלוויין של באר שבע. כינוי זה ניתן להם מאחר שהם שלושה מן היישובים, הנמצאים במרחק יוממות מבאר שבע, ואוכלוסייתם יהודית ועירונית. שלושת יישובים אלו מתאפיינים במעמד חברתי-כלכלי גבוה, ומצויים באשכולות 9-10 העליונים בדירוג החברתי-כלכלי של הלמ"ס. זאת בניגוד למרבית האוכלוסייה בנגב.
מטרת הקמת היישובים הייתה, בין השאר, על מנת למשוך אוכלוסייה מבוססת לנגב ולגרום לחיזוק האזור, אולם בפועל היישובים אוכלסו בעיקר על ידי אוכלוסייה מבוססת מבאר שבע ובכך החלישו את העיר. כמענה לתופעה זו הוקמה בבאר שבע שכונת רמות ומאוחר יותר שכונות יוקרה נוספות בעיר, כמו אזור בנה ביתך, המכונה פלח שבע, שכונת כלניות וסיגליות. פרוור יוקרתי נוסף של באר שבע, המצוי מרחק יוממות ממנה הוא קיבוץ חצרים.
ניתן להתייחס במידה מסוימת גם ליישובים הבדואים ערביים לקייה, תל שבע ושגב שלום כיישובי לווין לבאר שבע, גם הם מרחק יוממות מבאר שבע, אך מבחינה סוציו-אקונומית הם ממוקמים בעשירונים התחתונים 1-2 בדירוג החברתי-כלכלי של הלמ"ס.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| יישוב | שנת הקמה | אוכלוסייה (2022) | אשכול חברתי-כלכלי (2020) | שכר חודשי ממוצע לשכיר (2011) |
| באר שבע | 1900 | 213,099 | 6 מתוך 10 | 11,264 ש"ח |
| עומר | 1949 | 7,735 | 10 מתוך 10 | 19,747 ש"ח |
| מיתר | 1984 | 10,875 | 9 מתוך 10 | 18,646 ש"ח |
| להבים | 1985 | 7,187 | 10 מתוך 10 | 20,913 ש"ח |
תחבורה

שירות הרכבות מחבר את מטרופולין באר שבע עם אשקלון, תל אביב וחיפה. שירות האוטובוסים מחבר את המטרופולין לאילת, אשקלון, תל אביב, חיפה וירושלים.
תחבורה > כבישים ראשיים

כביש 6
כביש 40
כביש 25
כביש 31
כביש 60
כביש 80
ראו גם

מטרופולינים בישראל
הערות שוליים

↑   היישובים בנגב - באר שבע, באתר הספרייה הווירטואלית של מטח
1 2  ההחמצה של המדינה: כך הפך הנגב למקום שממנו כולם רוצים לברוח, באתר nrg
אפחאם אל-יהוד

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  סמואל אל-מוגרבי
 שפת המקור:  ערבית
 תורגם לשפות:  אנגלית
 סוגה:  תאולוגיה פולמוסית
 הוצאה
 תאריך הופעה ראשונה:  16 בנובמבר 1163
 
אִפְחַאם אל-יַהוּד, או בשמו המלא: בַּד'ל אל-מג'הוּד פִי אִפְחַאם אל-יהוּד (בערבית: بذل المجهود في إفحام اليهود) ותרגומו השתקת היהודים או המאמץ להבסת היהודים בוויכוח, הוא ספרו הפולמוסי של היהודי שהתאסלם סמואל אל-מוגרבי. הספר מכיל בחלקו הראשון אוטוביוגרפיה של המחבר ואת הסיבות להתאסלמותו. בחלקו השני מוצגות שורת טענות מוסלמיות נגד היהדות, רובן מתוך פסוקי המקרא.
הר סהנד, הנשקף מהעיר מראגה. כיום באיראן
הספר, שנכתב במראגה, איראן, מונה כ-15,000 מילים בשפה הערבית. הוחל בכתיבתו ב-16 בנובמבר 1163, ערב חג הקורבן המוסלמי, ולאחר כ-4 שנים נוספו לו סיפורי החלומות של המחבר, שלדבריו היו הזרז הסופי להתאסלמותו.
רקע

רוב הספרות הפולמוסית באסלאם בימי הביניים מטבע הדברים הוקדשה ליריביהם הגדולים בכמותם, הנוצרים. אך טענות פולמוסיות נגד היהדות נמצאות כבר בקוראן עצמו ובמסורות החדית'.
מאחר שבאסלאם קיבלו עקרונית את אמיתות נבואות משה (מוסא) וישו (עיסא), אחד הנושאים שהעסיקו את אנשי הדת הייתה השאלה היכן מרומזת עלייתו של האסלאם בברית הישנה והחדשה. בהנחה שהאסלאם אכן רמוז בנבואתם, יש צורך להסביר מדוע הנוצרים והיהודים אינם מקבלים עליהם את תורתו של מוחמד.
הספר אפחאם אל-יהוד נועד לתת מענה לשאלות אלה מול היהדות באופן ממוקד. מחד הוא מציג רמזים בתנ"ך למוחמד ועליית האסלאם, ומאידך מנסה להסביר מדוע היהודים לא השתכנעו ברמזים אלה. זאת בנוסף לסיפורו האישי של המחבר, שהמיר את דתו מיהדות לאסלאם, והסיבות שהובילו לכך.
האוטוביוגרפיה

הספר מחולק לשתי חטיבות עיקריות: האוטוביוגרפיה וגוף הספר. באוטוביוגרפיה מספר אל-מוגרבי את השתלשלות העניינים שגרמו לו בסופו של דבר להתאסלם. בתחילה המחבר פרס רק את תובנותיו הרציונליות-שכליות לגבי ההתאסלמות, אך ארבע שנים מאוחר יותר הוא הוסיף לאוטוביוגרפיה שלו גם את הטריגר שדחף אותו בסופו של דבר לכך: שני חלומות. עם זאת, במספר מקומות לאורך הספר הוא מדגיש כי הסיבות העיקריות שהובילו אותו היו ההגיון והשכל, ולא החוויות האישיות.
באוטוביוגרפיה מתאר המחבר כי נולד כיהודי לאביו רבי יהודה אבן אבון שהגיע מהעיר פאס במרוקו (ועל שמה נקרא "אל-מוגרבי", דהיינו "המרוקאי"), מחבר הפיוט עת שערי רצון להיפתח. מוצא אימו חנה מהעיר בצרה שבעיראק, והשתדכה עם אביו בבגדאד. סמואל נולד להם לאחר תקופת עקרות, ולכן נקרא בשם שמואל על שם שמואל הנביא, שהתגלה בחלום לאימו.
אל-מוגרבי מספר על לימודיו מגיל צעיר, ביניהם לימוד חמשת חומשי התורה עד גיל 13, ולימודי מתמטיקה, אלגברה, גאומטריה אוקלידית ואסטרונומיה עוד לפני הגיעו לגיל 18. במקביל גם למד רפואה ורוקחות, בין היתר אצל המלומד היהודי אבו אל-ברכאת מבגדאד, שהתאסלם בסוף ימיו. בנוסף, כבר מנערותו נמשך לשירה, דיוואנים, סיפורים ומיתוסים, שהציתו בתורם את סקרנותו לגבי ההיסטוריה. במסגרת התעניינותו זו בהיסטוריה, הוא למד את כתביהם של ההיסטוריון מוחמד אל-טברי וההיסטוריון והוזיר אבן-מסקווַיה (مسكويه, 932–1030). בספריהם קרא על האירועים סביב עלייתו של מוחמד, בקרבות בדר וח'ייבר, ועל ההצלחות המפתיעות של הכוחות המוסלמים להביס את האימפריה הפרסית בקרב אל-קאדסיה ואת האימפריה הביזנטית בקרב הירמוך.
הקריאה המרובה בספרות הערבית חידדה את הבנתו בשפה ואיכויותיה. זו בתורה הובילה את אל-מוגרבי להכיר באופן בלתי אמצעי את אעג'אז אל-קוראן, רהיטותו הפלאית של הקוראן בשפה הערבית. יחד עם זאת, הדבר שהשפיע עליו יותר מכל הוא הקריאה בספר ההודי כלילה ודימנה, שתורגם לערבית. בספר זה הוצג הרעיון כי השכל והרציונל צריך להוביל אותנו, ולא המסורת.
לטענת אל-מוגרבי, גם המסורות של הדתות השונות התחילו בשלב שבו ראשוניהן הפעילו שיפוט הגיוני, ועל כן אין עדיפות בולטת לדת אחת על חברתה, שכן אי אפשר להשוות בין חוכמתם של בני הדור הראשון לדת אחת, לבין מקביליהם באחרת. לדבריו, לא רציונלי לקבל רק מסורת אחת ובו זמנית לדחות את כל האחרות. בנוסף, גם לא רציונלי לדחות את כולן, בשל השפעתן הטובה על המוסר והחברה.
תובנותיו אלו גרמו לו לקבל את המסורות גם על ישו ומוחמד, בנוסף על עיקרי המסורת היהודית על נבואת משה, ועל כן הבין שעליו להפוך למוסלמי. אך הוא התעכב עם המרת דתו כל עוד חי עם אביו, שאותו העריך וכיבד. הטריגר להתאסלמות הגיע בדמות שני חלומות שחלם בליל שישי, בתשיעי לחודש השנים עשר (חודש ד'וּ-אַלְחִגַ'ה), בשנת 558 לספירה המוסלמית (15 בנובמבר שנת 1163 לספירת הנוצרים, י' בכסליו ד'תתקכ"ד בספירה העברית).
האוטוביוגרפיה > החלום הראשון - הנביא שמואל

בחלומו הראשון הוא ראה אנשים רבים נחפזים לעץ גדול הניצב במדבר. לשאלתו, הם ענו לו שלמרגלותיו יושב שמואל הנביא. אל-מוגרבי הצטרף אליהם ומצא בצל העץ איש זקן, הדור פנים ושערו לבן מאוד, מעיין בספר. הזקן חייך אליו וקרא לו בשמם המשותף, שמואל, ואז הראה לו בספר את הפסוק ”נָבִיא מִקִּרְבְּךָ מֵאַחֶיךָ כָּמֹנִי יָקִים לְךָ ה' אֱלֹהֶיךָ, אֵלָיו תִּשְׁמָעוּן” (ספר דברים, פרק י"ח, פסוק ט"ו).
אל-מוגרבי כותב שהוא ידע שהפסוק מדבר על שמואל הנביא, שהיה משבטו ובדרגתו של משה (שהיו שניהם משבט לוי). הוא חשב שהנביא רוצה להתפאר בפסוק הזה, ולכן החמיא לנביא על הזכות להיבחר בידי אלוהים. אך הנביא רק כעס וציטט לו את הפסוק ”הוֹפִיעַ מֵהַר פָּארָן” (ספר דברים, פרק ל"ג, פסוק ב'). להבנתו, בפסוק זה נרמז מקום מושבו של ישמעאל אביהם האפונימי של הערבים, על פי ספר בראשית שבו נכתב ”וַיֵּשֶׁב בְּמִדְבַּר פָּארָן”.
בשלב זה אל-מוגרבי כבר הבין שהנביא מתכוון לשליחותו של מוחמד. אך הנביא נפרד ממנו בכעס, על כך שאל-מוגרבי משתהה מלהתאסלם. החלום הסתיים ואל-מוגרבי התעורר, קם, רחץ את ידיו והתפלל. לאחר פרק זמן קצר הוא נרדם שוב והחל לחלום בשנית.
האוטוביוגרפיה > החלום השני - הנביא מוחמד

בחלום השני הוא מצא את עצמו ברחוב הומה, כאשר אדם שהוא לא הכיר, לבוש בבגדי סופי עני, ניגש אליו וקורא לו להיפגש עם שליח אללה, מוחמד. אל-מוגרבי צעד אחריו בהתרגשות לתוך בית שבו היה מסדרון אפלולי, ובקצהו חצר שבה כניסות לשני אולמות, בהם שהו מספר גברים חמושים המתכוננים למסע. הנביא מוחמד, שבדיוק נתקל בו כבמקרה, במעבר בין האולמות, לבש בגדים לבנים וטורבן וחייך אליו. אל-מוגרבי מיהר לברכו, לאחוז בידו ולהצהיר את השהאדה כשהוא מתעלם מהחמושים סביב ופונה לנביא לבדו.
הנביא ציווה עליו להתכונן ולהצטרף אליו למסע לכיבוש העיר ר'מְדאן (غمدان, פרלמן בתרגומו שיער שמדובר ב-Khumdan בירת סין), שטרם נכבשה בידי האסלאם. הדרך באותם ימים לסין הייתה רק דרך הים הצהוב שנחשב מסוכן להפלגה. למרות רתיעתו מהפלגה בים, אל-מוגרבי החליט להתמסר לציווי הנביא.
הוא נפרד מהנביא וחזר לרחוב ההומה במראגה, שם ראה שלושה מפמליית הנביא חמושים בכלי נשק פשוטים, שהביאו אותו להתרגשות ודמעות מתוך שינה על הזכות להצטרף למלחמת הקודש של הנביא. בשלב זה התעורר והחליט להתאסלם עוד באותו יום, ערב חג הקורבן המוסלמי. באותו יום הוא גם החל לכתוב את הספר, אפחאם אל-יהוד.
השתקת היהודים

בחטיבה העיקרית של הספר, מציג המחבר מגוון טענות נגד היהדות ובעד האסלאם, ועיקרן שאוב מתוך מקורות היהדות דווקא.
השתקת היהודים > אפשרות ביטול חוקי האל - נסח'

הספר מציג שורת ניסיונות לבסס מתוך התנ"ך את הטענה לפיה אלוהים יכול לבטל את חוקיו (נסח', نسخ), ועל כן גם הקוראן יכול לבטל את התורה. זאת בניגוד לאמונה היהודית בנצחיות התורה. הוא מביא את הציוויים שקדמו למתן תורה, כגון האיסור על רצח בבראשית, ט', ו', הציווי על ברית המילה בבראשית, י"ז, י' וכדומה. הוא טוען כי גם אם היו מצוות לפני מתן תורה - משמעות נתינתה היא תוספת לחוקים, שבעצמה מוכיחה כי שינוי בחוקי האל הוא אפשרי.
בנוסף, היהודים אינם נטהרים באפר פרה אדומה מאחר שזה נמנע מהם. לכן הם מודים שהם טמאים בטומאה חמורה יותר מטומאת נידה הניתנת להסרה במקווה, ולמרות זאת שומרים על דיני הנידה, שלא בהתאם לחוק המקורי. אם הם יאמרו שזה מבוצע בשל פסיקה הלכתית, מחלוקות הפוסקים יוכיחו שאלוהים גם מחוקק וגם יכול לבטל את חוקיו.
כך גם בתפילות, היהודים מבקשים על קיבוץ הגלויות ובניית ירושלים, והם צמים את הצומות לזכר החורבן, אף על פי שאסור להוסיף על מצוות התורה.
בספר במדבר, פרק ח', פסוק י"ח מסופר על בחירת הלוויים לעבודות המשכן, אף על פי שקודם לכן הבכורים מכל בני ישראל הוקדשו לשם כך. השתנות הציווי הוא הוכחה נוספת לביטול חוקים של האל, ואם כן אין סיבה לדחות את הקוראן.