עישון פסיבי
מחקר

מחקרים אפידמיולוגיים מראים כי אנשים שאינם מעשנים הנחשפים לעישון פסיבי נמצאים בסיכון לבעיות בריאות רבות מאלו המופיעות בעישון ישיר.
בשנת 1992, סקירה העריכה כי נכון לתחילת שנות השמונים עישון פסיבי אחראי ל־35,000 עד 40,000 מקרי מוות בארצות הברית מדי שנה. הגידול המוחלט בסיכון למחלות לב עמד על 2.2%, בעוד שאחוז הסיכון המיוחס (אנ') היה 23%. במטא־אנליזה משנת 1997 נמצא כי חשיפה לעישון פסיבי העלתה את הסיכון למחלות לב ברבע, ושתי מטא־אנליזות משנת 1999 הגיעו למסקנות דומות.
עדויות מראות כי עשן זרם צד (אנ'), המרכיב העיקרי של עישון פסיבי, רעיל פי 4 מעשן ישיר. עובדה זו ידועה לתעשיית הטבק מאז שנות השמונים, אולם היא שמרה על ממצאיה בסוד בכדי שלא לפגוע במכירות. כמה מדענים סבורים כי הסיכון בעישון פסיבי, ובמיוחד הסיכון לפתח מחלת לב איסכמית, עשוי להיות גבוה באופן משמעותי.
בשנת 1997, מטא־אנליזה הצביעה על קשר בין חשיפה לעישון פסיבי לסרטן ריאות. העלייה בסיכון נאמדה בכ־24% בקרב אנשים שאינם מעשנים שגרו עם מעשן. בשנת 2000 דווח על עדויות להטיה בפרסום במחקרים שנכללו במטא־אנליזה זו. עוד הגיעו למסקנה כי לאחר תיקון ההטיה בפרסום, והנחה ש־40% מכלל המחקרים אינם מפורסמים, סיכון מוגבר זה ירד מ־24% ל־15%. מסקנה זו נערכה על בסיס ההנחה ש־40% מכלל המחקרים לא פורסמו, מדובר בהנחה "קיצונית". בשנת 2006 נותחו מחדש הנתונים ממטא־אנליזה זו כדי להסביר את הטיית הפרסום והוערך כי הסיכון היחסי לסרטן ריאות בקרב אלה שנחשפו לעישון פסיבי היה פי 1.19, מעט נמוך מהאומדן המקורי. במטא־אנליזה משנת 2000 נמצא סיכון יחסי של פי 1.48 לסרטן ריאות בקרב גברים שנחשפו לעישון פסיבי, וסיכון יחסי של פי 1.16 בקרב אלה שנחשפו אליו בעבודה. מטא־אנליזה נוספת אישרה את הממצא של סיכון מוגבר לסרטן ריאות בקרב נשים שנחשפו לעישון פסיבי של בני זוגם בשנה שלאחר מכן. הוא מצא סיכון יחסי לסרטן ריאות של פי 1.29 לנשים שנחשפו לעישון פסיבי מבני זוגן. מטא־אנליזה משנת 2014 ציינה כי "הקשר בין חשיפה לעשן פסיבי לבין הסיכון לסרטן ריאות מבוסס היטב".
מיעוט של אפידמיולוגים התקשה להבין כיצד לעשן פסיבי, המדולל יותר מעשן בשאיפה פעילה, יכולה להיות השפעה שהיא חלק כה גדול מהסיכון הנוסף למחלות לב כליליות בקרב מעשנים פעילים. הסבר מוצע אחד טען כי עישון פסיבי אינו רק גרסה מדוללת של עשן "רגיל", אלא בעל הרכב שונה עם חומרים רעילים יותר לגרם של חלקיקים כלליים. נראה כי עישון פסיבי מסוגל לעורר את באופן חריף מחלות לב וכלי דם (אטרתרומבוזיס) ועשוי גם להשפיע לרעה על חולים הסובלים מתסמונות כליליות חריפות.
בשנת 2004, הסוכנות הבינלאומית לחקר הסרטן של ארגון הבריאות העולמי סקרה את כל הראיות המשמעותיות שפורסמו הקשורות לעישון טבק וסרטן. היא הסיקה כי קיים קשר מובהק סטטיסטי ועקבי בין הסיכון לסרטן הריאות אצל בני זוג מעשנים וחשיפה לעשן טבק יד שנייה מבן הזוג המעשן. הסיכון העודף הוא בסדר גודל של 20% לנשים ו־30% לגברים.
מטא־אנליזות שנערכו לאחר מכן אישרו את הממצאים הללו.
המועצה הלאומית לאסתמה באוסטרליה ציטטה מחקרים המראים כי עשן פסיבי הוא כנראה המזהם הפנימי הגדול ביותר, במיוחד אצל ילדים צעירים:
עישון של כל אחד מההורים, במיוחד של האם, מגביר את הסיכון לאסתמה אצל ילדים.
התחזית לאסתמה בגיל הרך פחות מדויקת במשקי בית של מעשנים.
ילדים עם אסתמה שנחשפים לעישון בבית בדרך כלל סובלים ממחלות קשות יותר.
מבוגרים רבים הסובלים מאסתמה מזהים עישון פסיבי כגורם המוביל לתסמינים שלהם.
אסתמה שאובחנה על ידי רופא שכיחה יותר בקרב מבוגרים שאינם מעשנים שנחשפים לעישון פסיבי מאשר אלה שלא נחשפו. בקרב אנשים הסובלים מאסתמה, חשיפה גבוהה יותר לעישון פסיבי קשורה בסיכון גבוה יותר להתקפים חמורים.
בצרפת, ההערכה היא כי עישון פסיבי גורם בין 3,000 ל־5,000 מקרי מוות בטרם עת בשנה, כאשר הנתון הגדול יותר ציין ראש הממשלה דומיניק דה וילפן במהלך הודעתו על החוק למניעת עישון: "זה גורם ליותר יותר מ־13 הרוגים ביום. זוהי מציאות בלתי מקובלת מבחינת בריאות הציבור".
ישנן עדויות לכך שחקיקה נגד עישון מפחיתה את מספר האשפוזים במחלות לב.