רוחות אינישרין
עלילה

בסוף מלחמת האזרחים האירית בשנת 1923, באי האירי הבדיוני אינישרין, הכנר והמוזיקאי העממי קולם דוהרטי (ברנדן גליסון) מתחיל להתעלם בפתאומיות מחברו משכבר הימים, פאדריק סוילאבהאיין (מבוטא "סאליבאן". מגולם על ידי קולין פארל). פאדריק, שהוא נחמד ואהוב על תושבי האי, הוא "משעמם" מדי עבור קולם, שרוצה לבלות את שארית חייו בהלחנת מוזיקה ולעשות דברים משמעותיים. חייו של פאדריק מתערערים. הוא החשיב את קולם לחברו הטוב ביותר, ואין הוא מסוגל להבין ולקבל את הניתוק הפתאומי. אך כל מאמציו להחזיר את היחסים לקדמותם נתקלים בחומה בצורה מצד קולם. קולם נחוש להרחיק את פאדריק מחייו, וכשהוא מבין שפאדריק "נצמד" אליו בנחישות זהה, הוא מציב לו אולטימטום: בכל פעם שפאדריק ינסה לדבר אתו או להפריע את מנוחתו קולם יכרות את אחת מאצבעות ידו השמאלית, היד הפורטת על מיתרי הכינור.
למרות שאחותו של פאדריק, שיבון (קרי קונדון), והנער המקומי דומיניק (בארי קיוגאן) מנסים להרגיע את המתח בין השניים, מאמציהם חסרי תועלת. לאחר שפאדריק השיכור מתעמת איתו בפאב ולאחר מכן מנסה להתנצל, קולם כורת את אחת מאצבעותיו ומעביר אותה לפאדריק. לאחר שפאדריק רואה את קולם נפגש עם כנר, פאדריק משקר לכנר כי אביו נפטר על מנת שיחזור לביתו. ככל שהמתח בין השניים מחמיר, הזקנה המקומית - גברת מקורמיק (שילה פליטון) מזהירה את פאדריק שהמוות יגיע לאי בקרוב. בינתיים, שיבון דוחה בעדינות את חיזוריו של דומיניק.
פאדריק, שהחליט לנהוג בקולם בקשיחות, מתפרץ לביתו ומדבר אליו בתוקפנות וגסות. קולם מגיב בקור רוח, מנסה להבין מה עובר על פאדריק ועם זאת לגרום לו לעזוב את הבית.
פאדריק נרגע ושואל את קולם על השיר שהחל לכתוב. קולם אומר שבזה היום הוא סיים אותו, ושמו הוא "רוחות אינשרין". באנגלית-אירית השם הוא ספציפי יותר: Inisherin Banshees. "באנשיס" בפולקלור המקומי הן רוחות מוות. קולם ופאדריק מנהלים שיחה קלה על השיר ועל אפשרות קיומן של "באנשיס" באי שלהם. קולם אומר שחשב לנגן את השיר בעתיד בהלווייתו של פאדריק.
פאדריק מרגיש שהם התקרבו ומזמין את קולם לשתות אתו בפאב. קולם אינו מגיב ופאדריק מחליט שיש סיכוי לפיוס. הוא יוצא באמרו לקולם, שהוא ילך מיד לפאב, יזמין משקה לשניהם ויחכה לו שם.
פאדריק מחכה בפאב עם שתי כוסות משקה אך קולם אינו מגיע. מי שמגיעה היא שיבון, אחותו. היא באה לומר לו שהיא עוזבת את האי לאירלנד, שם קיבלה עבודה כספרנית. פאדריק נדהם מהודעתה ושניהם הולכים הביתה. בדרך בא מולם קולם, החוזר מביתם. הוא זרק על דלתם ארבע אצבעות שכרת לעצמו. פאדריק ושיבון עומדים שותקים והמומים כאשר קולם עובר על פניהם, ללא מילה, מסתיר בשרוול את יד ימין הבריאה וחושף את שמאלו המדממת, חסרת האצבעות.
שיבון אורזת מיד ועוזבת. היא מפליגה בספינה המקשרת בין האי לאירלנד. פאדריק צופה בה מהצוק ומנפנף לה לשלום.
פאדריק חוזר הביתה ומגלה שאתון המחמד שלו, ג'ני, נחנקה מאחת האצבעות, שקולם זרק בחצר, ומתה. פאדריק שבור לב ומאשים את קולם במותה של ג'ני. הוא מתעמת עם קולם ומודיע לו שהוא ישרוף את ביתו למחרת. פאדריק מצית את הבית אבל לוקח את כלבתו של קולם לביתו, כדי שלא תיפגע. לפני שהוא עוזב הוא מסתכל בחלון ורואה את קולם יושב בבית שהחל לבעור, ומעשן.
פאדריק חוזר לביתו וכותב מכתב תשובה לאחותו, שהזמינה אותו במכתבה להצטרף אליה. הוא מודה לה על הזמנתה אך כותב שהוא קשור לבית ולאינישרין. הוא אינו כותב על מותה של ג'ני ועל הבערת ביתו של קולם אלא רק על מותו של דומיניק, שטבע באגם.
השוטר המקומי, אביו המתעלל של דומיניק, פדר (גארי לידון), הולך לביתו של פאדריק. הוא פוגש בגברת מקורמיק, שמובילה אותו ללא מילים לגופתו של דומיניק שצפה באגם הסמוך.
למחרת בבוקר, פאדריק מטייל מעל החוף עם כלבתו של קולם, והם מגלים את קולם עומד על החוף מתחת ביתו השרוף. קולם פותח ואומר שלדעתו אחרי שריפת הבית הם "השתוו" (בפגיעה זה בזה). אבל פאדריק משיב כי היה זה מצב שוויון אילו קולם היה נשאר בתוך הבית הבוער, אך כיוון שהוא חי, החשבון לא נסגר. קולם מתנצל על שגרם למותה של ג'ני, אבל פאדריק הודף את ההתנצלות. קולם מנסה להשיג פיוס בפעם השלישית, ואומר שלדעתו מלחמת האזרחים באירלנד עומדת להסתיים. על כך משיב פאדריק, שהיא לבטח תתלקח שוב, כי "יש דברים שאי אפשר להתגבר עליהם". הוא פונה לעזוב, ואז קולם קורא אחריו ומודה לו על ששמר על הכלבה. פאדריק מסתובב ועונה לו : "מתי שתרצה" והולך. בתמונת הסיום הפנורמית, מנקודת התצפית של גברת מקורמק, היושבת מחוץ לבית השרוף, וצופה בהם, נראה פאטריק הולך לביתו וקולם נשאר לעמוד על החוף עם כלבתו.