stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוגל (חברה)
מוצרי החברה > מוצרי אינטרנט עיקריים

בנוסף למנוע החיפוש מספקת גוגל שירותים נוספים, כגון סרגל כלים הניתן להתקנה בדפדפן, שירותי תרגום מכונה עבור מספר שפות, קבוצות דיון, מדריך אתרים ידני, דואר אלקטרוני בשם Gmail, גוגל חדשות.
YouTube: אתר הווידאו השיתופי המוביל ברשת, אותו רכשה החברה באוקטובר 2006, בעסקת חילופי מניות בסך 1.65 מיליארד דולר.
Gmail: (ג'ימייל) מאפשר גישה בעזרת דפדפן לתיבת דואר אלקטרוני בעלת קיבולת של כ־15 ג'יגה בייט, שגדלה באופן קבוע. בנוסף ניתן להשתמש בתיבה זו באמצעות פרוטוקולי POP3 ו-IMAP, אשר נתמכים על ידי כל תוכנות הדואר האלקטרוני.
גוגל כרום: דפדפן מבית גוגל אשר נכתב על מנוע V8 שפותח עבורו. הדפדפן נחשב מהיר במיוחד.
גוגל מפות: מציג את מפת העולם במספר שכבות מידע, מאפשר חיפוש וניווט, וכן תצוגת צילום 360 מעלות בחלק גדול מרחובות העולם.
יומן גוגל: מאפשר ניהול יומן ברשת.
כונן גוגל: מאפשר לפתוח ולנהל בחינם מסמכים, גיליונות אלקטרוניים ומצגות באינטרנט – כתחליף לתוכנות אופיס של מיקרוסופט וכן שירות של אחסון קבצים בענן.
Blogger: מאפשר יצירת בלוג אישי.
גוגל תרגום: מאפשר תרגום מכונה המבוסס על סטטיסטיקה. השירות מיועד גם לתרגום דפי אינטרנט שלמים.
Google Earth: תוכנה מדמה כדור גלובוס אותה קנתה גוגל מחברת keyhole. התוכנה מאפשרת לצפות בתצלומי לוויין של כדור הארץ, ואף ניתן להתקרב למיקום מסוים קרוב עד לרמת הרחוב בעזרת תצלומי לוויין ותצלומי אוויר רגילים. נכון ליולי 2005 היה ניתן לצפות לפרטי פרטים (דהיינו – תצלומי אוויר) רק במקומות נבחרים מעטים (צרפת, הוותיקן, הפירמידות בגיזה וכולי) בעוד בשאר האזורים (תל אביב, ביירות וכולי) היו תצלומי לוויין מפורטים פחות, או תצלומי אוויר מגובה רב בלבד. עם הזמן התפתחה התוכנה מאוד, כך שניתן לצפות בצילומים בעלי רזולוציה ורמת פירוט גבוהים כמעט בכל מקום בעולם. לתוכנה נוספו אפשרויות רבות: הצגת מקומות נבחרים בעולם בתלת-ממד, צפייה בתמונות שהעלו המשתמשים, גבולות מדיניים ומוניציפליים והצגת שכבות מידע על גבי המפה או תצלום הלוויין הכוללות: סמלונים של מקומות לינה, מסעדות, אתרים ארכאולוגיים, ועוד. בנוסף לגרסה הבסיסית, הניתנת חינם, ישנן שתי גרסאות מורחבות של התוכנה שהן בתשלום: Google Earth Plus, בעלת מערכת GPS, ביצועים גרפיים משופרים ויכולות הדפסה משופרות, ו-Google Earth Pro העסקית.
Picasa: תוכנה לניהול תמונות במחשב ואתר. התוכנה מאפשרת יצירת אלבומים בקלות, עריכת תמונות, חיפוש תמונות במהירות והצגת תמונות בפני אנשים. התוכנה מושלמת על ידי אתר ייעודי המאפשר את אחסון התמונות והצגתן, הן ישירות באתר והן מתוך גוגל+. מדובר בתוכנה מאוד קלה ושימושית לבעלי מצלמות דיגיטליות או לאנשים שמאחסנים הרבה תמונות במחשב.
Google Play: חנות האפליקציות (וגם המוצרים) הרשמית של גוגל לאנדרואיד, הנכללת בתוך המכשירים, google play מתחרה בחנות האפליקציות App Store של אפל.
Google Pay: מאפשר העברת כספים ותשלום דרך האינטרנט (מחליף את Google Checkout), השירות דומה לשירות הוותיק PayPal ומתחרה בו.
Google Cloud Platform: חבילת שירותי ענן ומוצרים לעסקים המאפשרים להריץ יישומים, מכונות וירטואליות, אלגוריתמים ומערך מחשוב ארגוני על התשתית של גוגל.
Google Finance אתר פיננסי הכולל חדשות פיננסיות, מידע על חברות ציבוריות, גרפים וציטוטי מניות שהושק במרץ 2006.
מוצרי החברה > מערכות הפעלה

אנדרואיד: מערכת הפעלה פתוחה המבוססת על לינוקס שפיתחה גוגל עבור טלפונים סלולריים ועבור מחשבי לוח. מערכת ההפעלה פותחה על ידי חברת .Android INC שנרכשה על ידי גוגל והקמתו של Open Handset Alliance שכולל 50 חברות חומרה, תוכנה ותקשורת. מערכת ההפעלה הוצגה לראשונה ב-5 בנובמבר 2007 עם הקמתו של ארגון ה-OHA בראשות גוגל. לפי IDC, ב-2012 החזיקה מערכת ההפעלה נתח של 70% מכלל שוק הטלפונים החכמים העולמי.
Chrome OS: מערכת הפעלה למחשב. גוגל מפעילה תוכנת קוד מקור פתוח לפיתוח מערכת זו בשם Chromium OS
Google TV: מערכת הפעלה לטלוויזיה.
מוצרי החברה > סמארטפונים ומחשבים

Google Nexus: סדרת טלפונים חכמים המפותחים על ידי גוגל ומיוצרים על ידי מספר חברות חומרה הנבחרות על ידה.
Google Play Editions:
Chromebook:
Google Pixel: סדרת טלפונים חכמים המהווה סדרת המשך המחליפה את סדרת Nexus הקודמת.
מוצרי החברה > מוצרים בפיתוח

ויימו
גוגל גלאס
DeepMind
Android@Home היא ערכת יישום שמטרתה להפוך את מערכת ההפעלה אנדרואיד לטלפונים חכמים, למעין שלט רחוק חכם.[דרושה הבהרה]
פרויקט לון
פרויקט טנגו פיתוח סמארטפון עם חיישני תלת-ממד
פרויקט Ara פיתוח סמארטפון מודולרי עם חלקים מתחלפים
Carbon שפת תכנון שעשויה להתחרות ב-Rust
הפולמוס סביב השפעת גוגל על החברה

במהלך השנים נקלעה גוגל מספר פעמים למרכזו של פולמוס ציבורי. החברה הואשמה בפגיעה בפרטיות, בפגיעה בזכויות יוצרים ובשיתוף פעולה עם משטרים המפירים זכויות אדם. נושאים נושאים בהם הועלו שאלות על התנהלות החברה היו סביב: זכויות יוצרים, תשלום מיסים, התנהלות לא תחרותית והעדר נייטרליות במערכת החיפוש. בעניין חוסר התחרותיות צפוי להיפתח משפט בספטמבר 2023.
הפולמוס סביב השפעת גוגל על החברה > צנזורה

ביקורת חריפה כלפי גוגל נשמעה על שיתוף הפעולה שלה עם צנזורת האינטרנט בסין. החברה נכנעה לתכתיבי השלטונות בסין והסכימה לצנזר תוצאות חיפוש של ערכים, בהתאם לדרישת השלטון הסיני. חיפוש של מושגים דוגמת "דלאי למה", "כיכר טיאננמן", "טאיוואן" במנוע החיפוש, הניב הודעה בנוסח "לא ניתן למצוא אתר בנושא". מעבר לכך, גוגל ושלל שירותיו יפסיקו לעבוד לדקות ספורות אם יהיו ניסיונות חוזרים לחפש את המילים המסומנות. לתפיסת רבים היה בכך שיתוף פעולה של גוגל עם רודנות השלטונות בסין. בסוף מרץ 2010, צמצמה החברה את פעילותה בסין, בעקבות פריצות שביצע הממשל בסין לשרתי החברה ולחשבונות הדואר האלקטרוני של פעילי זכויות אדם. הגולשים לאתר גוגל סין הופנו לאתר גוגל הונג קונג, מהלך שהפסיק את הצנזור. ב-10 בינואר 2020, הכריזה גוגל כי היא מתכננת להפסיק את הצנזורה במנוע החיפוש שלה בסין.
בשנים 2021, ו-2022, התמודדה החברה עם לחץ רב מצד ממשלת רוסיה.
הפולמוס סביב השפעת גוגל על החברה > זכויות יוצרים

מנוע החיפוש של גוגל מציג בתוצאות החיפוש תמצית מהאתר, שלעיתים מייתרת את הצורך בגלישה לאתר, התנהגות שפוגעת בבעלי האתר שייצר את התוכן. מנוע החיפוש של גוגל מחזיק גרסת מטמון של אתרים רבים, ובמקרה אחד לפחות, פנה עיתון הניו יורק טיימס לגוגל בבקשה להסיר עותקים של דפי ארכיון של העיתון מגרסת המטמון. בפסק הדין .Field v. Google, Inc קבע בית משפט מחוזי של מדינת נבדה כי גרסת המטמון שמחזיקה גוגל אינה מהווה הפרה של זכויות יוצרים. גוגל מאפשרת למנהלי אתרים למנוע מהזחלן שלה לשמור גרסת מטמון של דפים באמצעות שימוש בקובץ Robots.txt.
בשנת 2003 החלה גוגל ספרים תוכנית סריקה למיליוני ספרים במטרה להעלותם לאינטרנט. גוגל לא ביקשה את אישורם של המוציאים לאור או הסופרים לסריקה ומרבית הספרים היו עדיין תחת זכויות יוצרים. שתי תביעות הוגשו נגד גוגל בשנת 2005 בנושא הפרת זכויות יוצרים: האחת, על ידי איחוד הסופרים האמריקאי שייצג שלושה סופרים והשנייה על ידי איחוד ההוצאות לאור האמריקאי. גוגל ביקשה להגיע להסכם פשרה עם שני התובעים והציעה לשלם על עבודות שנסרקו בעבר על ידה, בניית מערך תשלומים עבור סריקה של ספרים עתידיים ואפשרות של סופרים ומוציאים לאור לפרוש מהתוכנית. הסכם הפשרה זכה לביקורות רבות ממספר סיבות: ההסכם התייחס לספרים מכל רחבי העולם, כלל ספרים שלא הודפסו יותר, אך עדיין היו תחת זכויות יוצרים וחיזק את מעמדה של גוגל כמונופול בענף האינטרנט. הצעת הפשרה נוסחה מחדש תוך התייחסות לחלק מהחששות, אך נתקלה בביקורת דומה, ובסופו של דבר ההסדר נדחה בשנת 2011, ושתי התביעות התאחדו (Authors Guild, Inc. v. Google, Inc.). בסוף 2013, לאחר שהתביעה הייצוגית נדחתה, בית המשפט המחוזי נתן פסק דין מקוצר לטובת גוגל ודחה את התביעה. בית המשפט אישר שפרויקט גוגל ספרים עומד בכל הדרישות החוק לשימוש הוגן. בית המשפט לערעורים אישר את פסק הדין המקוצר של בית המשפט המחוזי באוקטובר 2015, וקבע כי "הפרויקט של גוגל מספק שירות ציבורי מבלי להפר את חוק הקניין הרוחני".
הפולמוס סביב השפעת גוגל על החברה > מונופול

גוגל הואשמה במקרים שונים בכך שניצלה את כוחה כמונופול בתחום מנועי החיפוש כדי למנוע תחרות. עיקר המהלכים במישור זה בוצעו על ידי האיחוד האירופי, אך לא רק.
ב-2015 פתחה נציבות התחרות של האיחוד האירופי בהליכים נגד חברת גוגל, בחשד שניצלה לרעה את כוחה המונופוליסטי בתחום מנועי החיפוש. ביוני 2017 הטילה הממונה על ההגבלים העסקיים באיחוד האירופי קנס בסך 2.42 מיליארד יורו על אלפאבית, חברת האם של גוגל, בנימוק שמנוע החיפוש העניק עדיפות לשירותי השוואת מחירים הקשורים לגוגל. החברה ערערה על הקנס בבית הדין הכללי של לוקסמבורג. בשנת 2018 הטיל האיחוד האירופי קנס נוסף על גוגל – 5 מיליארד יורו בגין הפרת תקנות הגבלים עסקיים. במרץ 2019 הטיל נציבות ההגבלים העסקיים האירופית קנס של כ-1.5 מיליארד אירו בשל פגיעה בפרסומות של מתחרים.
לאחר איסוף ממושך של ראיות, הגיש באוקטובר 2020 משרד המשפטים האמריקאי תביעה נגד גוגל, בטענה שהפרה מספר חוקי הגבלים עסקיים גם בארצות הברית על מנת לקבע את מעמד החברה כמונופול וכשומר סף של האינטרנט. אל התביעה הצטרפו תובעים כלליים מ-11 ממדינות ארצות הברית. בין היתר נטען בתביעה שהיא מנצלת את כוחה כמונופול מול מתחרותיה בתחום הפרסום המקוון. משרד המשפטים האשים את גוגל בפגיעה בתחרותיות באמצעות תשלום לחברות טלפונים ניידים שיטמיעו את מנוע החיפוש של גוגל כברירת מחדל בטלפונים. בהמשך תובעים מ-38 מדינות וטריטוריות בארצות הברית הגישו תביעה נוספת. בשנת 2023 אתר דה ורג׳ חשף כי גוגל שילמה 26.3 מיליארד דולר במצטבר לחברות על מנת להיות ברירת מחדל למנוע החיפוש בדפדפני אפל, פיירפוקס ואחרים.
משרד המשפטים האמריקאי שוקל פירוק חלקים של גוגל בעקבות פסיקת בית משפט מ-5 באוגוסט 2024 שהכירה בה כמונופול בתחום החיפוש, וזאת לאור מהלכים אנטי-תחרותיים. בדיונים על פתרונות נבחנים צעדים כמו פירוק כרום ואנדרואיד או הגבלת עסקאות שמבטיחות את מנוע החיפוש שלה כברירת מחדל. ההצעות לתיקון המצב יוגשו עד 4 בספטמבר 2024, עם דיון נוסף שיתקיים ב-6 בספטמבר.
הפולמוס סביב השפעת גוגל על החברה > הימנעות ממס

במהלך העשור השני של המאה ה-21, האיחוד האירופי ערך הליכי חקירה לענקיות הטכנולוגיה, בהן גוגל, בשל הימנעות ממס במיליארדי דולרים. ההליכים העלו חשד כי גוגל וענקיות הטכנולוגיה הנוספות, נמנעו במשך שנים מתשלום מס חברות אמריקאי באמצעות תכנון מס המכונה אירי כפול עם כריך הולנדי, שבאמצעותו שילמה גוגל במשך שנים מס אפקטיבי בשיעור 2.4% בלבד. בעשותה כך, גוגל נמנעה מתשלום מס בסכום כולל של 2.4 מיליארד דולר במהלך שנת 2016, ובין השנים 2015–2018 העבירה רווחים של עשרות מיליארדי דולרים לברמודה, בכל שנה, עד שהודיעה בסוף שנת 2019 כי תפסיק להשתמש בשיטה.
במסגרת הסדר שנערך עם האיחוד האירופי הסכימה חברת גוגל לשלם קרוב למיליארד יורו לרשויות הצרפתיות בגין המס אותו החסירה.
הפולמוס סביב השפעת גוגל על החברה > אפליה מגדרית

בשנת 2017 הואשמה גוגל באפליה מגדרית על ידי הממשלה הפדרלית של ארצות הברית.
גוגליזציה

"גוגליזציה" הוא מונח שנטבע על ידי ג'ון בטל ואלכס סלקאבאר בשנת 2003. המונח נגזר מהמילה גלובליזציה, ומביע את התפיסה לפיה גוגל משולבת בחיי היומיום של בני האדם בכל רחבי הגלובוס.
ראו גם

היסטוריה של האינטרנט
כלכלת תשומת הלב
מעקב קפיטליסטי
לקריאה נוספת

| --- | --- |
: ספר: חברת גוגל
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
ג'ון בטל, החיפוש - כיצד גוגל ומתחרותיה שינו את פני התרבות וכתבו מחדש את חוקי עולם העסקים, הוצאת "עברית" ו"כתר", 2006.
דייוויד א' וייז ומארק מאלסיד, הסיפור של גוגל - ההצלחה העסקית, התקשורתית והטכנולוגית החמה ביותר של זמננו, הוצאת מטר, 2006.
אריק שמידט וג'ונתן רוזנברג, גוגל - כך זה עובד, הוצאת מטר, 2015.
Steven Levy, In The Plex: How Google Thinks, Works, and Shapes Our Lives, Simon & Schuster, 2011
יצחק שרים

| --- | --- |
 לידה:  1798 ה'תקנ"ח ארם צובא
 פטירה:  17 באוקטובר 1872  (בגיל 74 בערך) ט"ו בתשרי ה'תרל"ג ארם צובא
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית 
 תקופת הפעילות:  ?–1873 
 חיבוריו:  הדר עזר, באר יצחק, ליקוטים מפרדס, ליקוטי אמרים, מוסר חכמים, פי הבאר
 
רבי יצחק שְׁרֵים (ה'תקנ"ח 1798 - ט"ו בתשרי ה'תרל"ג 17 באוקטובר 1872) היה רב, פוסק הלכה ומגדולי חכמי ארם צובא, מחבר הספר "הדר עזר" ועוד.
ביוגרפיה

נלד בחלב בשנת ה'תקנ"ח - 1798, לרבי יוסף שרים, צאצא למשפחת שרים הענפה.
נחשב לשקדן ולמתמיד גדול, והרב מרדכי עבאדי מעיד עליו כי "שקד על לימודו לילות כימים, לילי טבת הארוכים".
מוזכר כאחד מגדולי רבני ארם צובא, ובהסכמה לספר 'נבחר מכסף' לרבי יאשיהו (ב"ר יוסף) פינטו, חותם בראש המסכימים, לצד הרב שאול עזרא דוויק הכהן, רבי משה סוויד ועוד.
משפחתו ואף הוא נחשבו לאמידים יחסית, והוא השתמש בכספו להחזקת תלמידי חכמים נוספים שלמדו עמו, וכן להדפסת ספריו 'הדר עזר' ו'באר יצחק', אשר לצורך הדפסתם נדד לטורקיה. לספרים אלו זכה להסכמות נלהבות מאת חכמי ארם צובא, ביניהם הרב מרדכי עבאדי, הרב אברהם דיין ועוד.
חיבר את הפיוט "יודו שמים פלאך" המבטא את הציפייה לביאת גואל צדק.
נפטר ביום טוב ראשון של סוכות בעודו יושב בתוך הסוכה, ט"ו בתשרי ה'תרל"ג, 17 באוקטובר 1872, ונטמן במערת הצדיקים בחלב.
ביוגרפיה > משפחתו

הותיר אחריו ארבעה בנים; רחמים, יוסף, משה ודוד.
נכדו הרב יצחק שרים (ב"ר יוסף) הקרוי על שמו, היה חבר בית הדין של העדה החרדית הספרדית בירושלים, מחבר הספר "שמות הגיטין" ועוד.
נכדו הרב רחמים שרים (ב"ר דוד), הוא מחבר הספרים "שערי רחמים" (ירושלים, ה'תרפ"ו), ו"שערי דרך החיים" (ירושלים, ה'תרצ"א), ומזכיר את סביו בספריו.
ביוגרפיה > חיבוריו

הרב יצחק שרים הותיר כתבי יד רבים. ספריו שיצאו לאור
הדר עזר פירוש על פירוש האבן עזרא לנ"ך, איזמיר ה'תרכ"ה, ובמהדורה מחודשת בשנת ה'תשנ"ה בתל אביב.
באר יצחק - פירוש על פירוש האבן עזרא על התורה, ליוורנו ה'תרי"ח
ליקוטים מפרדס - על חמשה חומשי תורה, ארם צובא ה'תרל"ג
ליקוטי אמרים - ב' חלקים, ארם צובא ה'תרל"ג
מוסר חכמים - ליקוטי חז"ל על התורה, ארם צובא ה'תרל"ג
פי הבאר - פירוש על הרא"ם, ירושלים ה'תרס"ח
הערות שוליים

↑  בהקדמתו לספר 'ליקוטים מפרדס'
↑  הובא בספר ליקוטים מפרדס חלק ב', תל אביב ה'תשנ"א, עמ' 23
↑  חכם יצחק שרים, באתר החכם היומי
↑  דוד ציון לניאדו, לקדושים אשר באר"ץ, ירושלים, ה'תשס"ו
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007267908605171  GND: 142706825  ISNI: 0000 0000 6694 9615  LCCN: nr90022838  NTA: 29878792X  VIAF: 58931353   WorldCat (עם VIAF): 58931353
יהודה לייב לאופולד פליישר

| --- | --- |
צילום משנות ה-1940-1930
 לידה:  26 בפברואר 1886 סקשפהרוואר, הונגריה 
 פטירה:  2 בדצמבר 1955 (בגיל 69) טימישוארה, הרפובליקה העממית הרומנית 
 צאצאים:  עזרא פליישר 
 
יהודה לייב לאופולד פליישר (בהונגרית: Lipót Fleischer, בגרמנית: Leopold Fleischer, ‏ 26 בפברואר 1886, סקשפהרוואר, האימפריה האוסטרו-הונגרית - 2 בדצמבר 1955, טימישוארה) היה פילולוג יהודי-רומני יליד הונגריה, רב בהכשרתו, חוקר הספרות העברית מימי הביניים, נחשב בר סמכא ביצירתו של אברהם אבן עזרא.
פליישר היה גם איש חינוך, מורה לעברית בעיר טימישוארה ברומניה, בה הקים וניהל בית ספר יסודי יהודי ולימד בתיכון היהודי בעיר.
קורות חיים

יהודה (אריה) לייב לאופולד פליישר נולד בשנת 1886 בסקשפהרוואר כבן בין ששת ילדיהם של יעקב צבי פליישר ואשתו, מריה, בתו של הרב ברוך אקפלד. הוא למד בבית המדרש לרבנים בבודפשט אותו סיים כרב.
בשנת 1918 הקים פליישר ברובע יוזפין בעיר טימישוארה, בחבל באנאט, שהפך אחרי מלחמת העולם הראשונה לחלק מרומניה, בית ספר יסודי יהודי, שבו פעל כמנהל ומורה לעברית. מאוחר יותר היה מורה לעברית גם בתיכון היהודי שקם בעיר.
פליישר כתב עבודות מחקר ומאמרים, בין השאר על יצירתו של אברהם אבן עזרא ופירושים למקרא, שפורסמו החל משנת 1912 בכתבי העת "הצופה לחכמת ישראל", "סיני" ואחרים. הרבה מכתביו נשארו בכתב יד.
בשנת 1948 נסגר בית הספר שבהנהלתו מכוח החלטה של הממשלה הקומוניסטית שאסרה על פעילותם של בתי ספר פרטיים, לרבות אלה שבבעלות קהילות דתיות.
פליישר התחתן עם צילה סרנה לבית ויטמן, שכיהנה גם כן כמורה בבית הספר היהודי. לזוג נולדו שלושה ילדים: ברוך טוביהו; עזרא פליישר, שנודע כחוקר השירה העברית מימי הביניים וכמשורר ואסיר ציון, שזכה בפרס ישראל בעת מאסרו ברומניה; ומרים שנברגר.
מחקריו

פליישר חקר והכין מהדורות של כתבי אברהם אבן עזרא בתחום האסטרולוגיה ופירושים למקרא.
ספר הטעמים - נוסח ראשון מאת אברהם אבן עזרא הוצא לאור בהוצאת מוסד הרב קוק לפי כתב יד, מחברות לספרות, ירושלים 1951
פירוש של אברהם אבן עזרא לספר שמות בהוצאת ציון
פירוש של אברהם אבן עזרא לספר שמות עם מבוא והערות - בדפוס מנורה, 1926
ספר המאורות  לפי כתב יד של אברהם אבן עזרא שבספריית הוותיקן, עם מבוא והערות
ספר העולם לפי כתב יד של אברהם אבן עזרא, שבספריית הוותיקן, דפוס HALADAS
קורות פירושי אבן עזרא לספר שמות- בהוצאת קאטצנבורג 1924
ר' אברהם החוזה ור' אברהם אבן עזרא
הנקבר ראב"ע בארץ־ישראל או לא? - בלוח ירושלים, 1947-1946
לקורות יצחק אבן עזרא
השתתף בקובץ אגרות אל ומאת רבני אנקונה
על שני הורוסקופים המיוחסים לאברהם אבן עזרא - עם נחמיה אלוני
מקורות מודפסים

Baruch Tercatin, Lucian Zeev Herșcovici Prezențe rabinice în perimetrul românesc ,Hasefer, București ,2008
Encyclopaedia Judaica 1971/72/Bd 6
בצהרי היום

| --- | --- |

גרייס קלי וגרי קופר ב"בצהרי היום"
 בימוי:  פרד זינמן 
 הופק בידי:  סטנלי קרמר
 תסריט:  ג'ון וו. קנינגהם (הסיפור) קארל פורמן (התסריט)
 עריכה:  אלמו ויליאמס 
 שחקנים ראשיים:  גרי קופר תומאס מישל לויד ברידג'ס קייטי חוראדו גרייס קלי
 מוזיקה:  דימיטרי טיומקין 
 צילום:  פלויד קרוסבי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  יונייטד ארטיסטס 
 חברה מפיצה:  יונייטד ארטיסטס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  7 ביולי 1952 (שוודיה)
 משך הקרנה:  85 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  מערבון, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  קנזס, ניו מקסיקו 
 תקציב:  730,000‏$
 הכנסות:  12,000,000‏$
 הכנסות באתר מוג'ו:   highnoon
 פרסים:  ארבעה פרסי אוסקר
 דף הסרט ב־IMDb
 
בצהרי היום (באנגלית: High Noon) הוא מערבון משנת 1952. זהו סיפורו של שריף בעיירה במערב ארצות הברית, בשנות השבעים של המאה ה-19, הנלחם בכנופיית פושעים הבאה להורגו, אך ננטש על ידי תושבי עיירתו, ואינו מקבל מהם סיוע. המערבון כלל אלמנטים קולנועיים חדשניים לזמנו, והוא זכה לפרשנויות רבות, כאשר הפירוש הנפוץ הוא כי מדובר בהתרעה פוליטית נגד בגידת האינטלקטואלים בחבריהם הנרדפים בחשד לקומוניזם בימי "ציד המכשפות" של הסנאטור ג'וזף מקארתי. גם ללא רקע פוליטי זה ניתן לראות בסרט משום אמירה קולנועית עזה על הדינמיקה החברתית המעמתת גבורה אישית אל מול פחדנות קולקטיבית, על הצורך לעמוד איתן אל מול איום הגובר אף על אידאולוגיה פציפיסטית ועל המחיר האישי והקולקטיבי שיש לשלם עבור החירות.
עלילת הסרט

ויל קיין (גרי קופר) הוא שריף בעיירה קטנה במערב ארצות הברית. הוא פורש מתפקידו כדי להינשא לאיימי פאולר (גרייס קלי). פאולר היא בת הדת הקווייקרית, ובשל כך מחזיקה באידאולוגיה פציפיסטית, המתנגדת לשפיכות דמים מכל סוג. במהלך החתונה מופיעה בעיירה חבורת פושעים, ומיד לאחר החתונה מגיעה ידיעה כי הפושע פרנק מילר (איאן מקדונלד) נמצא ברכבת בדרכו לעיירה להפגש עם בני חבורתו, על מנת להתנקם בקיין, שכלא אותו בעבר. קיין מעריך כי מדובר באיום ממשי, ולכן מחליט להתמודד עם מילר. הוא מעריך כי יוכל לאסוף חבורת אנשים רצינית מבני העיירה, שיוכלו בצוותא להדוף את הפושע.
לתדהמתו של קיין, בני העיירה נוטשים אותו בזה אחר זה: השופט נמלט מן העיירה; איימי, כלתו הצעירה, מסרבת לעזור לו ודורשת כי יעזוב את העיירה וישאיר אדם אחר להתמודד עם האיום; סגנו, הארווי פל (לויד ברידג'ס), מסרב לעזור לו אלא אם כן יובטח לו כי יקבל את משרת השריף שפינה קיין; המארשל הזקן (לון צ'ייני) חולה בשגרון ואינו מסוגל לעזור; היושבים בבאר המקומי הם ברובם שיכורים ופושעים, האוהדים את חבורת מילר וחפצים במותו של קיין. בכינוס בכנסייה מסרבים בני העיירה לסייע לשריף לאחר שאחד מבני העיירה מסביר להם כי קרב אקדחים ברחובה הראשי של העיירה יזיק לכלכלה המקומית. היחיד שמצדד בו הוא נער בן 14 הרוצה להצטרף לקיין כנגד הפושעים, אך קיין לא מוכן שהנער יצטרף לקרב היריות משום שהוא עלול להיפגע בקרב זה.
קיין נותר לבדו, כאשר הרכבת, ועליה הפושע המבקש את נפשו, מגיעה. הוא עומד מול הארבעה מותש ועייף, אך מתברר כי איימי, אשר כבר ישבה ברכבת בדרכה אל מחוץ לעיירה (לאחר שסברה בטעות כי בעלה עדיין מעורב ברומן עם אהובה ישנה בשם רמירז), ושמעה את קולות הקרב, החליטה לעמוד לצד בעלה, ובסיועה מצליח קיין להרוג את מבקשי נפשו. בסיום הקרב משליך קיין את כוכב השריף שלו אל הרצפה.
צוות ההפקה

הסרט נכתב על ידי ג'ון ו. קנינגהם וקארל פורמן, בהתבסס על סיפור קצר בשם "כוכב הפח". הוא בוים על ידי פרד זינמן; הבחירה בזינמן כבמאי לא הייתה ברורה מאליה, שכן המפיקים תהו אם יהודי מאוסטריה יוכל לביים סרט הנוגע בלב האתוס האמריקני. זינמן סיפר כי הוא קורא נלהב של קרל מאי, סופר מפורסם שכתב ספרי "המערב הפרוע", והשקיט את חששות המפיקים. התסריטאי קארל פורמן היה אף מפיק משנה של הסרט, אך קיבל קרדיט בכותרות רק על כתיבת התסריט בצוותא עם קנינגהם, בשל היותו ב"רשימה השחורה" של ה-MPAA (איגוד הקולנוע של אמריקה), שבתקופה זו לא אישר העסקתם בהפקה של חשודים בקומוניזם.
גם ליהוקו של גרי קופר בתפקיד הראשי היה בחירה שנויה במחלוקת. על אף שזכה כבר בפרס האוסקר על הופעתו בסרט "סרג'נט יורק" (1941), הוא נחשב כזקן מדי לתפקיד, והיה מבוגר בשלושים שנה מהשחקנית שגילמה את דמות אשת השריף, גרייס קלי.
חידושים צורניים

הסרט כלל מספר חידושים בתחום הצילום והעריכה, אשר הופכים אותו ליצירה בעלת ערך קולנועי הנצפית עד ימינו על ידי קהל הצופים.
אחת הבחירות המעניינות של הבמאי זינמן הייתה כי הסרט יצולם ב"זמן אמיתי". הזמן החולף בסרט (אשר את רובו מבלה השריף קיין בהמתנה לרכבת העתידה להגיע) איטי אף מהזמן החולף באולם הקולנוע. בסצנות רבות נראה שעון, שמתקדם לאיטו אל השעה שבה תגיע הרכבת ועליה הפושע, מבקש נפשו של קיין. הצילומים התכופים של שעונים שונים נותנים לסרט מסגרת, ויוצרים מתח בסרט, שבניגוד למערבונים בני התקופה, כמעט אינו כולל סצנות פעולה, ומוקדש ברובו (פרט לדקותיו האחרונות שבהן מתעמת קיין עם מבקשי נפשו) לניסיונותיו של קיין לשכנע את בני העיירה כי יסייעו בידו.
טכניקה נוספת שחידש הסרט הייתה "צילום העגורן". זמן קצר לפני קרב האקדחים הגורלי ברחובה הראשי של העיירה, נסוגה המצלמה אחורה ועולה, והצופים רואים את השריף קיין לבדו לחלוטין ברחוב. "צילום העגורן" ממחיש את בדידותו של קיין הננטש על ידי תושבי העיירה כולה.
הבמאי זינמן ביקש לתפוס את אווירתן של תמונות ישנות ממלחמת האזרחים האמריקנית, שבהן מופיעים לעיתים קרובות שמים אפורים, חמורי סבר, כרקע. אפקט זה הוא תוצאה של העובדה שסרטי צילום עתיקים היו רגישים יותר לצבע הכחול ולאור על-סגול. מאמציו של זינמן בכיוון זה היו אחת הסיבות שבשלה התנגד לצילום הסרט בצבע. על אף התקציב המוגבל שבו נעשה הסרט (שבע מאות וחמישים אלף דולר) והעובדה כי צולם במשך 32 יום בלבד, הצליח זינמן ליצור את האפקט שביקש, בהסתמך על הערפיח בלוס אנג'לס, שם צולם הסרט.
פרסים

הסרט נחשב לאחד הטובים שבמערבונים שנוצרו מעולם, ומופיע ברשימות רבות של "מאה הסרטים הטובים ביותר". הוא היה מועמד לשבעה פרסי אוסקר, וזכה לארבעה: גארי קופר כשחקן הטוב ביותר, הארי גרסטד ואלמו ויליאמס על עריכת הסרט, ודימיטרי טיומקין על שיר הנושא (המתחיל במילים "Do not forsake me oh my darling" – "אל תנטשי אותי, אהובתי"). כמו כן, זכה הסרט בשני פרסי גלובוס הזהב: לשחקנית המשנה הטובה ביותר ולפסקול המקורי הטוב ביותר. הסרט היה הצלחה קופתית, וזכה לביקורות אוהדות בזמן שהוצג על המסכים, ואף שנים רבות לאחר מכן.
מספר פעמים צולמו גרסאות מחודשות לסרט, וכן המשך, אך אלו אינן עומדות ברמתו של הסרט המקורי. ניסיון מעניין נעשה בסרט "אאוטלנד" בשנת 1980, שבו נלקחה עלילת הסרט לחלל החיצון, ואת תפקידו של קופר שיחק שון קונרי, כשריף במושבה הכורה מחצבים בירחיו המרוחקים של כוכב הלכת שבתאי, ונאלץ להילחם נגד סוחרי סמים.
תוכנית וירג'יניה

תוכנית וירג'יניה (הידועה גם כתוכנית רנדולף או תוכנית המדינה הגדולה. באנגלית: The Virginia Plan) הייתה הצעה לתוכנית ממשלתית עבור ארצות הברית, שהוצגה במהלך ועידת החוקה של 1787. התוכנית קראה להקמת ממשלה לאומית עליונה הכוללת שלוש זרועות, ובית מחוקקים לאומי המורכב משני בתים. התוכנית נוסחה על ידי ג'יימס מדיסון ואדמונד רנדולף. למעשה, תוכנית וירג'יניה נחשבת לאבן היסוד של הממשל המודרני ולדוגמה הבולטת של חלוקה בין הרשויות, ועיקריה נותרו על כנם גם בסיכומה של הוועידה.
תוכנית וירג'יניה השפיעה על קביעת סדר היום הכולל לדיון בחוקה וביחסים בין הממשל הפדרלי ובין המדינות, ובמיוחד בהצבת הרעיון של ייצוג משוקלל אוכלוסייה בבית המחוקקים הלאומי המוצע. משום כך, תוכנית וירג'יניה נחשבה ככזו שמעדיפה את האינטרסים של מדינות בעלות אוכלוסיות גדולות, ומנגד, הוצעה בתגובה על ידי ויליאם פטרסון תוכנית ניו ג'רזי, שבאה להגן על האינטרסים של מדינות קטנות ולהעניק להן משקל עודף של כוח.