stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דגראסי – דמויות
דגראסי: הדור הבא ודגראסי: הכיתה הבאה > יעל ברון

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  "#BootyCall" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2016)
 הופעה אחרונה:  "#KThxBye" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 מספר הופעות:  25 פרקים
 גילום הדמות:  ג'יימי בלוך
 
יעל ברון (באנגלית: Yael Baron) הם תלמיד כיתה י"ב בדגראסי. הם חזקים ודומיננטיים ואוהבים להשמיע את קולם. הם חלק ממועדון הגיימינג יחד עם האנטר, באאז ו-ויג'יי. הם הזדהו כנקבה במשך כל חייהם, אך בהמשך יצאו מהארון כג'נדרקוויר וביקשו שיפנו אליהם בגוף שלישי.
הם רווקים, נכון לדגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4. הם יצאו בעבר עם האנטר הולינגסוורת'.
החברה הטובה ביותר שלהם היא לולה פסיני. הם חברים טובים גם של באאז נהיר ו-ויג'יי מראז'. הם גם היו חברים טובים של האנטר הולינגסוורת', אך הם רבו אחרי שהתקשה לקבל את זהותם המגדרית.
מקווי העלילה הבולטים שלהם- מערכת יחסים עם האנטר (דגראסי: הכיתה הבאה, עונות 2–4) ויציאה מהארון כג'נדרקוויר. (דגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4)
את יעל גילמה השחקנית ג'יימי בלוך.
יעל היו דמות ראשית בדגראסי: הכיתה הבאה, עונות 1–4.
דגראסי: הדור הבא ודגראסי: הכיתה הבאה > ויג'יי מראז'

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  "#BootyCall" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2016)
 הופעה אחרונה:  "#Obsessed" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 מספר הופעות:  24 פרקים
 גילום הדמות:  דאנטה סקוט
 
ויג'יי מראז' (באנגלית: Vijay Maraj) הוא תלמיד כיתה י"ב בדגראסי. הוא חבר במועדון הגיימינג יחד עם יעל, האנטר ובאאז. הוא יוטיובר ובהמשך משתף את חבריו בערוץ שלו ויחד עם מפרסמים סרטונים שונים.
הוא רווק, נכון לדגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4. הוא יצא בעבר עם טריסטן מיליגן.
הוא חבר טוב של האנטר הולינגסוורת', באאז נהיר, יעל ברון ולולה פסיני.
את ויג'יי גילם השחקן דאנטה סקוט.
ויג'יי היה דמות ראשית בדגראסי: הכיתה הבאה, עונות 1–4.
דגראסי: הדור הבא ודגראסי: הכיתה הבאה > באאז נהיר

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  "#BootyCall" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2016)
 הופעה אחרונה:  "#Obsessed" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 מספר הופעות:  24 פרקים
 גילום הדמות:  אמיר באגריה
 
באאז נהיר (באנגלית: Baaz Nahir) הוא תלמיד כיתה י"ב בדגראסי. הוא אחיה הקטן של גולדי נהיר. הוא מחושב וחכם וחלק ממועדון הגיימינג, יחד עם האנטר, יעל ו-ויג'יי. הוא לרוב נותן להיגיון יותר משקל מלרגש ולכן הוא מצטייר כחסר רגישות ומתנשא.
הוא רווק, נכון לדגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4.
הוא חבר טוב של האנטר הולינגסוורת', ויג'יי מראז' ויעל ברון.
את באאז גילם השחקן אמיר באגריה.
באאז היה דמות ראשית בדגראסי: הכיתה הבאה, עונות 1–4.
דגראסי: הדור הבא ודגראסי: הכיתה הבאה > סעד אל'מליקי

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  "#BreakTheInternet" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 הופעה אחרונה:  "#KThxBye" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 מספר הופעות:  12 פרקים
 גילום הדמות:  פרחם רוונגי
 
סעד אל'מליקי (באנגלית: Saad Al'Maliki) הוא תלמיד כיתה י"ב בדגראסי. הוא פליט מסוריה שהגיע להתחיל חיים חדשים בקנדה. הוא מופנם ונוהג להישמר לעצמו. חוסר הרצון שלו להיפתח לעיתים מתפרש אצל אנשים אחרים כזעם. הוא צלם מוכשר ומחפש דרכים להתעסק בזה.
הוא בזוגיות עם לולה פסיני, נכון לדגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4.
הוא חבר טוב של מאיה מטלין ולולה פסיני. הייתה לו יריבות עם זיג נובאק וטייני בל.
מקווי העלילה הבולטים שלו- חברוּת עם מאיה והעצמת הדיכאון שלה (דגראסי: הכיתה הבאה, עונה 3) ומספר תקריות גזעניות ומערכת יחסים עם לולה. (דגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4)
את סעד גילם השחקן פרחם רוונגי.
סעד היה דמות ראשית בדגראסי: הכיתה הבאה, עונות 3–4.
דגראסי: הדור הבא ודגראסי: הכיתה הבאה > ראשה זועבי

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  "#BreakTheInternet" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 הופעה אחרונה:  "#KThxBye" (דגראסי: הכיתה הבאה; 2017)
 מספר הופעות:  16 פרקים
 גילום הדמות:  דליה רגביין
 
ראשה זועבי (באנגלית: Rasha Zuabi) היא תלמידת כיתה י"ב בדגראסי. היא פליטה מסוריה שהגיעה להתחיל חיים חדשים בקנדה. היא לא קשורה בהכרח לדת שלה והיא מוכנה להתמסר לחוויות שיש לבית הספר להציע לה. זה מתנגש קצת עם הערכים של גולדי, חברתה הטובה אצלה היא מתארחת.
היא בזוגיות עם זואי ריבאס, נכון לדגראסי: הכיתה הבאה, עונה 4.
החברה הטובה ביותר שלה היא גולדי נהיר. היא חברה טובה גם של גרייס קרדינל ו-וינסטון צ'ו.
את ראשה גילמה השחקנית דליה רגביין.
ראשה הייתה דמות ראשית דמות ראשית בדגראסי: הכיתה הבאה, עונות 3–4.
חלק מהדמויות בעונה הראשונה של "חטיבת הביניים דגראסי". (1987) 
 מימין לשמאל: ג'ואי ג'רמיה (פאט מסטרויאני), סטפני קיי (ניקול סטופמן), ספייק (אמנדה סטפטו), ייק יו (סילאק סייסנאסי), ארתור קובלאווסקי (דנקן ווג) ולוסי פרננדז (אנאיס גרנופסקי).
חלק מהדמויות בפרק האחרון של "תיכון דגראסי". (1992) 
 למטה (מימין לשמאל): ווילז (ניל הופ), ג'ואי ג'רמיה (פאט מסטרויאני) וקייטלין ריאן. (סטייסי מיסטישן) 
 באמצע (מימין לשמאל): אלכסה פפדופולוס (איירין קוראקוס), סיימון דקסטר (מייקל קארי), טסה קמפנלי (קירסטן בורן), לוסי פרננדז (אנאיס גרנופסקי) וברונקו דייוויס. (אל. דין אייפיל) 
 למעלה: סנייק. (סטפן ברוגרן)
גשר אלנבי (שיר)

| --- | --- |
 סינגל בביצוע יהורם גאון
 יצא לאור:  1969 
 שפה:  עברית 
 כתיבה:  ירון לונדון 
 לחן:  נורית הירש 
 
"גשר אלנבי" (נקרא גם "גשר ביילי" על שם שורת הפזמון) הוא פזמון עברי שכתב ירון לונדון, הלחינה נורית הירש וביצע יהורם גאון לשיר הופק עם צאתו וידאו קליפ.
גשר אלנבי, שנבנה כגשר ביילי צבאי, מסמל בו את הפיוס הזהיר שבין ישראל לירדן לאחר מלחמת ששת הימים בתקופת מדיניות הגשרים הפתוחים.
הרקע לכתיבת השיר

גשר אלנבי, החוצה את נהר הירדן בין ישראל לירדן, הוקם כגשר עץ בסוף המאה ה-19. נהרס ונבנה מחדש מספר פעמים, כולל לאחר רעידת אדמה ב-1927 וליל הגשרים ב-1946. לאחר מלחמת ששת הימים שימש כמעבר פתוח עד לחתימת הסכם השלום עם ירדן ב-1994. שמו הירדני הוא גשר המלך חוסיין.
השיר "גשר אלנבי" נכתב ובוצע בשנת 1969, בעיצומה של מלחמת ההתשה, ומתאר את גשר אלנבי המחבר בין ישראל לירדן. השיר מציג את הגשר כמעבר פתוח בין שתי המדינות, מצב שנראה כלא מציאותי, שכן התקופה הייתה של מלחמה בין המדינות. בתיאור השיר, עבדאללה, הדמות המרכזית, ממתין לחצות את הגשר כשהוא לבוש בכתונת אינגליזים וכתונת פסים, בעוד שברקע מתוארת תמונה של מעבר מכס בין שתי מדינות במצב של שלום. במקביל, מוזכרות יריות ורעש של שוחות מקלעים, מה שמעורר שאלות על פשר היריות.
השיר המתאפיין בשפה ציורית, נפתח בתמונת הגשר בשעת צהריים קיצית חמה, תיאור הנחל והעצים והפרדסים הסובבים, עד הישמע קול הירי החותכות את השקט.
השיר מבטא אופטימיות לגבי העתיד, ומראה כיצד הגשר יכול לשמש כסמל לשלום בין ישראל וירדן, אך גם בין ישראל לשאר העולם הערבי. הגשר אינו רק חיבור פיזי בין ישראל וירדן, אלא גם סמל לשלום פוטנציאלי עם מדינות ערביות נוספות, כמו סעודיה, כווית וארם נהרים. אף שבשלב זה המעבר פתוח רק לפלסטינים, השיר משדר תקווה שמדובר בצעד בדרך לשלום רחב יותר, כפי שהתרחש בפועל 15 שנה לאחר מכן, עם הסכמת שלום בין ישראל לירדן.
שם השיר

השיר מוכר פחות בשמו הרשמי "גשר אלנבי" ויותר בשמו "גשר ביילי". למעשה, המונח "גשר אלנבי" אינו מופיע כלל בשיר, ובפזמון הסוחף מופיעה המילה "גשר ביילי" שמתחילה את הפזמון. הפזמון חוזר שלוש פעמים במהלך השיר, ובכל פעם הוא מושר פעמיים, כך שהמילים "גשר ביילי" מופיעות שש פעמים בסך הכל ובצורה בולטת. לכן, השם "גשר ביילי" התפוס יותר בזיכרון הקולקטיבי.
ביצועים

ירון לונדון כתב את השיר "גשר אלנבי" עבור סרטו הדוקומנטרי של מיכה שגריר "המלחמה שאחרי המלחמה", שמתאר את המציאות בישראל לאחר מלחמת ששת הימים. הסרט מציג את הפערים בין מלחמת ההתשה לבין התרבות הצרכנית, הדיסקוטקים ומלכות היופי. לונדון כתב גם את השיר "מרדף" עבור הסרט, ויחד עם אלימלך רם הקריא את דברי הקריינות, כולל את מילות "גשר אלנבי". נורית הירש הלחינה את השיר ויהורם גאון הקליט אותו עבור תקליטו "איפה את אהובה" שיצא ב-1969. השיר הפך ללהיט גדול ושלט במצעדי הפזמונים. לאחר צאת התקליט, צולם קליפ בשחור-לבן עבור הטלוויזיה הישראלית, בו משחק יהורם גאון בשלל תפקידים, כשהוא לובש שפמים, תרבושים, מדים צה"ליים ותחפושות של מוכס, כאשר כל הצילומים התקיימו על גשר אלנבי עצמו.
גרגוריוס השלושה עשר

גרגוריוס השלושה עשר (בלטינית: Gregorius XIII‏; 7 בינואר 1502 – 10 באפריל 1585) היה האפיפיור בין השנים 1572–1585. נודע בעיקר בשל הלוח הגרגוריאני שנקבע בימיו.
ביוגרפיה

גרגוריוס נולד בבולוניה (כיום באיטליה) בשם אוגו בואונקומפאני (Ugo Boncompagni). הוא למד משפטים באוניברסיטת בולוניה, הוסמך ב-1530 ושימש פרופסור למשפטים באותה אוניברסיטה. בין תלמידיו היו: אלסאנדרו פארנזה, רג'ינאלד פול וקארלו בורומאו. ב־1538 הוזמן לרומא על ידי האפיפיור פאולוס השלישי שמינה אותו לעוזרו. האפיפיור פאולוס הרביעי מינה אותו לחבר לשכת האפיפיור ומאוחר יותר מונה על ידי האפיפיור פיוס הרביעי לקרדינל ולנציגו לוועידת טרנטו. הוא שימש כשליח האפיפיור פיוס החמישי אל פליפה השני, מלך ספרד, ומאז עמד איתו בקשרים במשך כל חייו.
כהונתו בתפקיד האפיפיור

ב-1572, עם מות האפיפיור פיוס החמישי, נבחר אוגו בואונקומפאני לאפיפיור בשם גרגוריוס השלושה עשר, בחירה שהושפעה מתמיכתו של פליפה השני. מומחיותו בשטחי המשפט והניהול הייתה לו לעזר רב בקבלת החלטות והוא היה נחוש בדעתו ליישם את המלצות ועידת טרנטו. הוא מינה ועדה כדי לערוך מחדש את רשימת הספרים האסורים על ידי הכנסייה הקתולית, עמד על כך שהבישופים יתגוררו במחוזות כהונתם, ביטל את מועצות הקרדינלים והמיר אותן בוועדות בעלות תפקידים מוגדרים. בזכות אישיותו הצליח להאדיר את כוחו של האפיפיור על חשבון הקרדינלים.
גרגוריוס השלושה עשר תמך בישועים בכל רחבי אירופה, והקים למענם בתי ספר שהפכו למרכזים חשובים להכשרת כמרים, ובהם הקולג' הגרמני והקולג' האנגלי ברומא. הוא דאג להעביר את האוניברסיטה האפיפיורית (שנוסדה ב-1551) לאתר חדש ברומא, ושמה של אוניברסיטה זו הוסב על שמו לאוניברסיטה האפיפיורית הגרגוריאנית - האוניברסיטה הישועית העתיקה בעולם.
מדיניות החוץ של גרגוריוס השלושה עשר הייתה מכוונת נגד הפרוטסטנטים. הוא עודד את פליפה השני מלך ספרד לשלול את הכתר מאליזבת הראשונה מלכת אנגליה. אף שלא היה לו חלק בטבח ליל ברתולומאוס הקדוש, ערך ברומא אחרי הטבח טקס הודיה לאלוהים על הצלת צרפת וכס האפיפיור מן הסכנה הגדולה, והורה לטבוע מטבע מיוחד לציון תבוסתם והשמדתם של ההוגנוטים.
כדי לממן את תוכניותיו - הקמת בתי ספר לישועים, דיכוי ההוגנוטים ושלילת הכתר מאליזבת - החרים אחוזות רבות במדינת האפיפיור בתואנות משפטיות. הדבר גרם להתנגדות האצולה שארגנה כנופיות לצורך שוד וביזה בערים ובדרכים. כתוצאה, לא ניתן היה לגבות כספים וזרימת הזהב לרומא נפסקה. גרגוריוס השלושה עשר נאלץ לבטל את צווי ההחרמה ומת מושפל ב-1585. אחרי מותו נבחר לאפיפיור סיקסטוס החמישי.
הלוח הגרגוריאני

שמו של גרגוריוס השלושה עשר נודע בעיקר בשל הלוח הגרגוריאני. הוא הכריז באמצעות צו שאחרי 4 באוקטובר 1582 יבוא 15 באוקטובר 1582, וכך קוצרה שנת 1582 בעשרה ימים. הבעיה הייתה שבלוח היוליאני, שהיה נהוג מאז שנת 45 לפנה"ס, השנה הייתה ארוכה מדי, ובמשך השנים נוצר פער של עשרה ימים בחישוב מועד טקס חג הפסחא וטקסים נוצרים אחרים.
גלריה

שלט האצולה של גרגוריוס השלושה עשר
פרוטומה שלגרגוריוס השלושה עשר מאת טדאו לנדיני במוזיאון הישן בברלין
בית הקברות המלכותי, פרוגמור

| --- | --- |

בית הקברות המלכותי, פרוגמור, ומאחוריו המאוזוליאום המלכותי שבו נקברו המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט
 
 מיקום:  הגנים המלכותיים, טירת וינדזור
 קואורדינטות:  51°28′26″N 0°35′55″W﻿ / ﻿51.474°N 0.59858333333333°W﻿ / 51.474; -0.59858333333333
 he
 
בית הקברות המלכותי, פרוגמור הוא חלקת קבורה מלכותית הממוקמת בתחומי הגנים המלכותיים הסובבים את טירת וינדזור שבבריטניה. היא משמשת לקבורת בני משפחת המלוכה הבריטית.
בית הקברות

בית הקברות החל לפעול בשנת 1928, בהוראת המלך ג'ורג' החמישי. הוא שוכן בגנים של אחוזת פרוגמור, מעון מלכותי הממוקם בגני טירת וינדזור, מדרום מזרח לטירה. בית הקברות ממוקם לצד המאוזוליאום המלכותי, שבו טמונים המלכה ויקטוריה ובעלה הנסיך אלברט.
בית הקברות הוקם לשם קבורת בני המשפחה המלכותית מהדרגה השנייה ומטה, כאשר מלכי בית וינדזור ממשיכים להיקבר בקפלת ג'ורג' הקדוש שבטירת וינדזור ובפרט במרתף הקבורה המלכותי השוכן בקפלה.
האישיות הבכירה ביותר שנקברה באתר הייתה הנסיך אדוארד, דוכס וינדזור, שמלך על בריטניה במהלך שנת 1936 תחת התואר אדוארד השמיני, עד לוויתורו על הכס בסוף אותה שנה.
אישים שנקברו באתר

האישים נמנים בפסקה זו לפי סדר פטירתם:
נקברו במקור במרתף הקבורה המלכותי בקפלת ג'ורג' הקדוש. כולם פרט לנסיך ג'ורג' דוכס קנט הועברו לבית הקברות ב-1928:
הנסיך האראלד משלזוויג-הולשטיין (נולד ונפטר ב-1876), בנה של הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת (ראו להלן)
הנסיך פרנסיס מטק (אנ') (1870-‏1910), אחי המלכה מרי מטק
לואיזה מרגרטה, נסיכת פרוסיה (1860-‏1917), אשת הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן (ראו להלן)
כריסטיאן, נסיך שלזוויג-הולשטיין (1831-‏1917), בעלה של הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת (ראו להלן)
לורד לאופולד מאונטבטן (אנ') (1889-‏1922), נכד המלכה ויקטוריה
הלנה, נסיכת הממלכה המאוחדת (1846-‏1923), בת המלכה ויקטוריה ואם הנסיך האראלד משלזוויג-הולשטיין (ראו לעיל)
אדולפוס קיימברידג', המרקיז הראשון מקיימברידג' (אנ') (1868-‏1927), אחי המלכה מרי מטק
רופרט קיימברידג', וייקאונט טרמטון (אנ') (1907-‏1928), נין של המלכה ויקטוריה
הנסיך ג'ורג', דוכס קנט (1902-‏1942), בן המלך ג'ורג' החמישי (הועבר ב-1968 לקראת קבורת אשתו הנסיכה מרינה)
מרגרט קיימברידג', המרקיזה מקיימברידג' (אנ') (1873-‏1929), אשת אדולפוס קיימברידג', המרקיז הראשון מקיימברידג' (ראו לעיל)
ויקטוריה, נסיכת הממלכה המאוחדת (1868-‏1935), בת המלך אדוארד השביעי
ארתור, נסיך קונוט (1883-‏1938), נכד המלכה ויקטוריה
לואיז, נסיכת הממלכה המאוחדת {1848-‏1939), בת המלכה ויקטוריה
הנסיך ארתור, דוכס קונוט וסטראת'רן (1850-‏1942), בן המלכה ויקטוריה
הלנה ויקטוריה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין (1870-‏1948), נכדת המלכה ויקטוריה
מריה לואיזה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין (1872-‏1956), נכדת המלכה ויקטוריה
אלכסנדר קיימברידג', רוזן אתלון הראשון (1874-‏1957), אחי המלכה מרי מטק
מרינה, נסיכת יוון ודנמרק (1906-‏1968), אשת הנסיך ג'ורג', דוכס קנט (ראו לעיל)
הנסיך אדוארד, דוכס וינדזור, לשעבר אדוארד השמיני, מלך הממלכה המאוחדת (1894-‏1972)
הנסיך ויליאם מגלוסטר (אנ') (1941-‏1972), נכד המלך ג'ורג' החמישי
אלכסנדר רמזי (אנ') (1881-‏1972), היה נשוי לפטרישיה, נסיכת קונוט (ראו להלן)
פטרישיה, נסיכת קונוט (1886-‏1974), נכדת המלכה ויקטוריה ואשת אלכסנדר רמזי (ראו לעיל)
הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר (1900-‏1974), בן המלך ג'ורג' החמישי
הנסיכה אליס, רוזנת אתלון (1883-‏1981), נכדת המלכה ויקטוריה
ג'ורג' קיימברידג', המרקיז השני מקיימברידג' (אנ') (1895-‏1981), בן אדולפוס קיימברידג', המרקיז הראשון מקיימברידג' (ראו לעיל)
ווליס סימפסון, דוכסית וינדזור (1896-‏1986), אשת הנסיך אדוארד, דוכס וינדזור (ראו לעיל)
דורותי קיימברידג', המרקיזה מקיימברידג' (1899-‏1988), אשת ג'ורג' קיימברידג' (ראו לעיל)
הנרי אייבל סמית' (אנ') (1900-‏1993), בעלה של ליידי מיי אייבל סמית (ראו להלן)
ליידי מיי אייבל סמית' (אנ') (1906-‏1994), נינת המלכה ויקטוריה
הנסיכה אליס, דוכסית גלוסטר (אנ') (1901-‏2004) אשת הנסיך הנרי, דוכס גלוסטר (ראו לעיל)
סר אנגוס אוגילבי (אנ') (1928-‏2004), בעלה של הנסיכה אלכסנדרה (אנ'), נכדת המלך ג'ורג' החמישי
מריה מרומניה, מלכת יוגוסלביה (1900-‏1961), נכדת המלכה ויקטוריה, הייתה קבורה בבית הקברות המלכותי, אך בשנת 2013 הועברה לקבורה בסרביה.
הערות שוליים

↑  המקור לפסקה: על בית הקברות המלכותי, באתר משפחת המלוכה הבריטית.
↑  אשתו מתה שנה אחריו ואפרו נקבר יחד אתה בבית הקברות המלכותי.
מאלדרגייט

מאלדרגייט הייתה שערורייה פוליטית דרום אפריקאית שכללה מסע תעמולה חשאי שניהל משרד ההסברה של משטר האפרטהייד (היא נקראת על שמו של שר ההסברה קוני מאלדר). במרכזה היה השימוש של המשרד בקרן כספית סודית בהיקף של מיליוני ראנד דרום-אפריקאי, שתועלו מתקציב הביטחון, כדי לממן סדרה שאפתנית של פרויקטים של הוצאה לאור, תקשורת המונים, יחסי ציבור, לובינג ודיפלומטיה. זאת במטרה לשפר את התדמית של המשטר ולמנוע או למתן את הסנקציות עליו. בפרויקטים הושקעו סכום כולל של לפחות 80 מיליון דולר.
השערורייה פרצה ב-1977 וכללה את ראש הממשלה, ג'ון פורסטר. מעורבים מרכזיים נוספים היו: אשל רודי, מנכ"ל משרד ההסברה; קוני מאלדר, שר ההסברה והנדריק ואן דן ברג, ראש הלשכה לביטחון המדינה. סדרה של חקירות פנימיות, בירורים וחשיפות תקשורתיות הביאו להתפטרותם בבושת פנים של כל הארבעה. למעשה, במהלך השערורייה התפטר פורסטר פעמיים, תחילה מראשות הממשלה ולאחר מכן מנשיאות המדינה. גם פיטר וילם בותה יורשו של פורסטר כראש ממשלה, היה שר ההגנה לאורך כל ימי הפרויקט והיה מעורב בסיוע למימונו, אך בסופו של דבר הוא נוקה מכל אשמה. אשל רודי הועמד לדין בגין הונאה וגניבה. הוא ברח לפריז הוסגר לדרום אפריקה, שם נידון לשש שנות מאסר על מעילה בכספי ציבור.
מדינת ישראל גם הייתה מעורבת בשערורייה, במסגרת הסכם בו סיפקה לדרום אפריקה נשק, תמורת אספקת אורניום וציוד לתוכנית הגרעין של ישראל. קוני מאלדר ואשל רודי ביקרו בישראל פעמים רבות 1975–1978, ובאפריל 1976 ביקר בישראל גם ראש הממשלה ג'ון פורסטר. מאלדר ורודי ביקשו בפגישה עם ראש הממשלה יצחק רבין ושר הביטחון שמעון פרס לאתר אדם שיצטרף ל"מועדון העשרה" שהקימו, קבוצת מובילי דעת קהל ברחבי העולם שתסייע לה במאבקי התדמית במערב. הם המליצו על איש העסקים הישראלי ארנון מילצ'ן שהוזמן לדרום אפריקה ויצר קשרי ידידות עם אשל רודי. מילצ'ן, שימש כאיש הקשר של דרום אפריקה להעברת כספים לפרויקט באירופה, סייע ברכישת השבועון "ווסט אפריקה" בלונדון שכעורך שלו מונה ג'ון קמחי; ושכר מפיקים אמריקאיים כדי ליצור סרטי תעודה מחמיאים. במקביל שימוש כמתווך בעסקאות נשק עם דרום אפריקה, ואף רכש בית נופש במפרץ במדינה. במשפטו סיפר אשל רודי כי מכר את הדירה למילצ'ן. בהמשך חשף השבועון "העולם הזה" שבמסגרת פרויקט התעמולה עיתונאים ואנשי ציבור מישראל הוזמנו לדרום אפריקה במימון מלא של הקרן הסודית שהוקמה.
הערות שוליים

1 2  תומר אביטל, יכול להיות ששכחתם כמה פרטים על ארנון מילצ'ן?, באתר הארץ, 19 בפברואר 2018
↑  אורי דן, לאשל רודי "היו קשרים גם עם שראל", מעריב, 23 באוגוסט 1979
↑  שאול בן חיים, מלחמת ירושה בפרטוריה, מעריב, 22 ביוני 1978
↑  נשיא דרום־אפריקה התפטר בשל פרשת הקרנות הסודיות, דבר, 5 ביוני 1979
בוטל משרד ההסברה בדרא"פ - השר מולדר לא יבוא לישראל, מעריב, 16 ביוני 1978
↑  פורסטר הואשם שניסה לטשטש שערוריה כספית והתפטר מתפקידו כנשיא, מעריב, 5 ביוני 1979
↑  תמר גולן, רודי הוסגר לדרא"פ, מעריב, 23 באוגוסט 1979
↑  המסביר" של ד. אפריקה " ל־6 שנות מאסר, מעריב, 9 באוקטובר 1979
אשל דודי נידון ל־6 שנות מאסר בדרום־אפריקה, דבר, 9 באוקטובר 1979
↑  יהושע כהנא, שר ההסברה של דרא"פ הגיע לישראל אחרי שיחות בצרפת וחוף־השנהב, מעריב, 26 במרץ 1976
שר־וזפנים של דרא"פ ערך ביקור פרטי, דבר, 28 במרץ 1976
↑  איש ושמו אשל - מי יודע עם מי נפגש בארץ?, "העולם הזה", גיליון 2170 מ-5 באפריל 1979, עמוד 85
↑  שבחים לפודסטר על ביקורו בישראל, דבר, 14 באפריל 1976
ביקור פורסטר בישראל, על המשמר, 11 באפריל 1976
1 2 3  Joseph Gelman, Meir Doron, The Player - Tablet Magazine, Tablet Magazine, ‏July 19, 2011
↑  יורם פרי, ישראל והקשר הדרום־אפריקאי, דבר, 21 בדצמבר 1978
י. פינקלסטון, "קשר ישראלי" בפרשת "עתון מטעם" בדרא"פ?, מעריב, 14 בדצמבר 1978
↑  תמר גולן, הכסף נועד לגייוס תמיכה של יהודי דרא"פ וישראל, מעריב, 8 באוגוסט 1979
↑  הקשר הישראלי, "העולם הזה", גיליון 2177 מ-23 במאי 1979, עמוד 17
ערך זה הוא קצרמרבנושא דרום אפריקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יער סווינלי

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 מיקום:  סארי 
 קואורדינטות:  51°22′00″N 0°44′00″W﻿ / ﻿51.3667°N 0.733333°W﻿ / 51.3667; -0.733333
  (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים יער סווינלי(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים יער סווינלי
 
יער סווינלי (באנגלית: Swinley Forest) הוא שטח יער נרחב בבעלות הכתר הבריטי, המנוהל על ידי רשות היערות של אנגליה. היער משתרע ברובו בתחומי המועצות המקומיות וינדלשאם שבמחוז סארי, ווינקפילד וקראות'ורן שבמחוז ברקשייר, אנגליה.
שטח ומיקום

היער, הממוקם מדרום-מערב לפארק וינדזור הגדול, משתרע מהעיר בראקנל בצפון ועד פארק באגשוט בדרום. שטחו משתרע על פני כ-2,600 אקר (11 קמ"ר) של אדמות מיוערות על גבעות מתונות. אף שכיום היער מורכב ברובו מנטיעות מודרניות של אורן סקוטי, בעבר היה חלק מיער וינדזור ההיסטורי.
היסטוריה

פארק סווינלי הקיף בעבר את בקתת סווינלי, שבה החזיק המלך את כלבי הציד המלכותיים בתקופה הג'ורג'יאנית. האזור היווה את מרכזו של מחוז סווינלי, שהיה תת-מחוז של יער וינדזור. במאה ה-18 נבנו ברחבי היער ביצורי עפר שנועדו לאימונים צבאיים לקראת מלחמות נפוליאון.
פעילויות פנאי ואטרקציות

היער מציע מסלולי רכיבת אופני הרים מהמובילים בדרום-מזרח אנגליה. במתחם פועל מרכז המבקרים "Look Out Discovery Centre" המציע תערוכות מדע אינטראקטיביות ומרכז טבע. בשטח היער נמצא מבצר מתקופת הברזל הידוע בשם "מחנה קיסר", והוא המבצר היחיד מסוגו במזרח ברקשייר. בשנת 2007 נפתח במקום מתקן הרפתקאות "Go Ape" המציע פעילויות טיפוס וגשרי חבלים בצמרות העצים.
מעמד ושימור

חלקים נרחבים מהיער מוגדרים כאתר בעל חשיבות מדעית מיוחדת (SSSI). היער מהווה חלק מאזור ההגנה המיוחד של אגן התמזה בשל נוכחותם של מיני ציפורים נדירות המקננות על הקרקע, ביניהן עפרוני עץ, סבכי דרטפורד וחרגולן האירופי. באזור מצויים גם שטחי ביצה בהם חיים זוחלים וצמחי ביצה כדוגמת כותנה עשבונית.
סרג'ו ליברוביצ'י

| --- | --- |

צילום מ-1973
 לידה:  10 בדצמבר 1930 טורינו, איטליה 
 פטירה:  16 בנובמבר 1991 (בגיל 60) טורינו, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1954
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
סרג'ו ליברוביצ'י (באיטלקית: Sergio Liberovici;‏ 10 בדצמבר 1930 – 16 בנובמבר 1991) היה אתנומוזיקולוג ומלחין איטלקי, יהודי במוצאו.
הנצחה

2011 הופק ה- DVD והספר "Cantocronache" (בעריכתה של קיארה פרארי) - לכבוד מלאות 20 שנה למותו
יצירות > אופרות

1956 - La panchina - הספסל - (ליברית מאת איטלו קלווינו), אופרה במערכה אחת, הוצגה ב-Teatro delle Novità בברגמו
La fidanzata del fiume - 1958 - כלת הנהר - אופרה קאמרית, (ליברית מאת מיקלה לוצ'אנו סטראניירו)
1982/1983 - Il grande chiasso- המהומה הגדולה - אופרה חינוכית, בהוצאת ריקורדי, טורינו 1983
Maelzel o Delle macchinazioni לצל אן תככים - (לברית מאת אמיליו יונה, תזמור מאת לוצ'אנו בריו, ג'וליו קסטניולי, ג'וזפה גוואצה,, 1991 אופרה בשלוש מערכות, הוצאת ריקורדי
יצירות > מוזיקה קולית נוספת

1955 -Canto dell'ultima ora - קנטו לשעה האחרונה -" לזכרם של לוחמיגטו ורשה", קנטטה לבריטון, קריין, מקהלה ושתי קלרניות
1973 - L'ingiustizia assoluta - אי הצדק המוחלט -(ליברית מאת אמיליו יונה), קנטטה דרמטית לקול קריין, להקה עממית ותזמורת כלי נשיפה (בראס בנד)
1974 - È arrivato Pietro Gori - הגיע פייטרו גורי - לקול קריין, מקהלה ובראס בנד
1989 - De origine musices - על מקורות המוזיקה - לפי לוקרטיוס, לקולן קריין, מקהלת נערים ותזמורת קטנה
100 שירים אחרים - כולל Oltre il ponte ו- Dove vola l'avvoltoio? על מלים מאת איטלו קלווינו
יצירות > אופרות לרדיו

1973 - Outis topos -(אוטיס טופוס) תיעודים של חיים בעיר, משוחזרים באולפן (documenti di vita cittadina rimaneggiati in studio) (לברית מאת אנדראה קמילרי) - התיעוד נעשה בשכונת פועלים של העיר טורינו
l libro delle rondini 1971 (ספר סנוניות) - על טקסטים מאת ארנסט טולר
Bonce 1981 (בונצ'ה)- לפי הנובלה "בונצ'ה שתוק" מאת יצחק לייב פרץ
יצירות > תיאטרון מוזיקלי

1955 - Canto dell'ultima ora - שיר של השעה האחרונה - לזכרם של לומי גטו ורשה
1982 - Bandiere, relazione da concerto - קנטטה לשני שחקנים, מצוסופרן, מקהלה, קלרנית, חצוצרה, תופים, וסרט מגנטי
יצירות > מוזיקה לסרטים

1960 - לסרט הקצר " 16 באוקטובר 1943"
1962 - לסרט התיעודי הקצר "Scioperi a Torino" (שביתות בטורינו)
1966 - מוזיקה לסדרת הטלוויזיה "La Coscenza di Zeno" (תודעתו של זנו - לפי איטלו סבבו)
יצירות > בלטים

1954 Chagalliana שאגאליאנה - ליברית מאת סוזאנה אגרי
1954 - Sonata a quattro - סונאטה לארבעה - ללהקה - לפי משל מאת איוואן קרילוב
1958 - Lo spaventapasseri e il poeta - הדחליל והמשורר - לברית מאת איטלו קלווינו
יצירות > ספרים

(עם מ.ל.סטראניירו), Canti della nuova resistenza spagnola (1939-1961) (שירי ההתנגדות הספרדית החדשה) טורינו 1962
עם אחרים - Le canzoni della cattiva coscienza, Milano 1964 (שירי המצפון הרע) - מילאנו 1964
(עם אמיליו יונה), luglio del 1900 ‏ 29 29 ביולי 1900, מילאנו 1972
L'ingiustizia assoluta, - אי הצדק המוחלט - פירנצה 1974
(עם אחרים), Bertolt Brecht, ברטולט ברכט - פירנצה 1976
Canzonettieri nn.1 e 2, קנצנטיירי 1 ו-2 - 1976
Giochi tradizionali dei bambini italiani - משחקים מסורתיים של הילדים האיטלקים 1976
Musica insieme, - מוזיקה ביחד - 1977
(עם אמיליו יונה), Canti degli operai torinesi, שירי הפועלים מטורינו משלהי המאה ה-19 ועד שנות הפאשיזם 1990
לקריאה נוספת

Massimo Mila, Tre esordi operistici, in «L'Espresso», 14 ottobre 1956
M. Corti, Il viaggio testuale, Torino 1978
J. Marothy, Musica e uomo, Mld. 1987
G. Castagnoli, Catalogo delle opere e degli scritti di Sergio Liberovici, «Quaderni di musica nuova» 3, 1989
Paola Barzan, a cura di, Musiche tradizionali in Polesine. Le registrazioni di Sergio Liberovici (1968), Roma, Squilibri Editore, 2015. ISBN 978-88-890-0981-9
בטי וו

| --- | --- |

 לידה:  5 באוקטובר 1991 (בת 33) סידני, אוסטרליה 
 שם לידה:  ג'סיקה אן ניוהאם
 מוקד פעילות:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-2010 
 מקום לימודים:  מכללת ברקלי למוזיקה, בית הספר פרנסהאם, מרכז אינטרלוכן לאמנויות, בית הספר אשם 
 סוגה:  סינת'-פופ, דאנס-פופ, מוזיקת פופ, אלקטרופופ 
 חברת תקליטים:  RCA רקורדס, AWAL, BMG רייטס מנג'מנט 
 פרסים והוקרה:  פרסי NewNowNext (2014)  Out100 (2023) 
 www.bettywhomusic.com
 
ג'סיקה אן ניוהאם (באנגלית: Jessica Anne Newham; נולדה ב-5 באוקטובר 1991), הידועה בשם הבמה בטי וו (Betty Who), היא זמרת-יוצרת אוסטרלית-אמריקאית.