stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אירוויזיון 2008
המדינות המשתתפות > חצי הגמר השני

נערך ב-22 במאי 2008. כאמור, האירוויזיון חולק לשני חצאי גמר. בכל חצי גמר התמודדו 19 מדינות, כאשר בכל חצי גמר היו רשאיות להצביע רק המדינות שהשתתפו בו ושתיים או שלוש מהמדינות שבגמר. לחצי גמר זה הצביעו 22 מדינות - מלבד המדינות המשתתפות נתקבלו גם הצבעות מבריטניה, צרפת וסרביה. הוחלט שהמקום ה-10 שיעלה לגמר יהיה על פי החלטת השופטים, כך יצא ששוודיה עלתה לגמר על חשבון מקדוניה.
| סדר השמעה | מדינה | שפה | ביצוע | שם השיר | תרגום | מקום | ניקוד |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | איסלנד איסלנד | אנגלית | Euroband | This is my life | אלו חיי | 8 | 68 |
| 2 | שוודיה שוודיה | אנגלית | שרלוט פרלי | Hero | גיבורה | 10 | 54 |
| 3 | טורקיה טורקיה | טורקית | Mor ve Ötesi | Deli | לא שפוי | 7 | 85 |
| 4 | אוקראינה אוקראינה | אנגלית | אני לוראק | Shady lady | גברת מפוקפקת | 1 | 152 |
| 5 | ליטא ליטא | אנגלית | ירונימאס מיליוס | Nomads in the night | נוודים בלילה | 16 | 30 |
| 6 | אלבניה אלבניה | אלבנית | אולטה בוקה | Zemrën e lamë peng | הימרנו על הלב | 9 | 67 |
| 7 | שווייץ שווייץ | איטלקית | פאולו מנגוצי | Era stupendo | זה היה מדהים | 13 | 47 |
| 8 | צ'כיה צ'כיה | אנגלית | תרזה קרנדלובה | Have some fun | ליהנות קצת | 18 | 9 |
| 9 | בלארוס בלארוס | אנגלית | רוסלן אלחנו | Hasta la vista | להתראות | 17 | 27 |
| 10 | לטביה לטביה | אנגלית | Pirates of the sea | Wolves of the sea | זאבי הים | 6 | 86 |
| 11 | קרואטיה קרואטיה | קרואטית | Kraljevi Ulice & 75 Cents | Romanca | רומנסה | 4 | 112 |
| 12 | בולגריה בולגריה | אנגלית | Deep Zone & Balthazar | DJ, take me away | די ג'יי, קח אותי הרחק | 12 | 56 |
| 13 | דנמרק דנמרק | אנגלית | סימון מתיו | All night long | במשך כל הלילה | 3 | 112 |
| 14 | גאורגיה גאורגיה | אנגלית | דיאנה גורצקאייה | Peace will come | השלום יגיע | 5 | 107 |
| 15 | הונגריה הונגריה | אנגלית והונגרית | צ'זי | Candlelight | אור הנר | 19 | 6 |
| 16 | מלטה מלטה | אנגלית | מורנה | Vodka | וודקה | 14 | 38 |
| 17 | קפריסין קפריסין | יוונית | אבדוקיה קאדי | Femme fatale | פאם פאטאל | 15 | 36 |
| 18 | מקדוניה מקדוניה | אנגלית | תמרה טודבסקה, ורצ'ק וגאג'ה | Let me love you | תן לי לאהוב אותך | 11 | 64 |
| 19 | פורטוגל פורטוגל | פורטוגזית | ואניה פרננדש | Senhora do mar | גבירת הים | 2 | 120 |
מדינות שקיבלו מספר זהה של נקודות דורגו לפי מספר המדינות שנתנו להם נקודות. כשמספר המדינות שנתנו נקודות היה זהה, דירגו לפי מספר הפעמים שקיבלו 12 נקודות, לאחר מכן מספר הפעמים שקיבלו 10 נקודות וכן הלאה.
מגישי הניקוד

הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת-קארי גרנט
גרמניה גרמניה-תומאס הרמנס
אסטוניה אסטוניה-סהלין
ישראל ישראל-נועה ברק וושלר
רומניה רומניה-אלינה סורסקו
נורווגיה נורווגיה-סטיאן בארסנס סימונסן
הונגריה הונגריה-אווה נובודומסקי
סלובניה סלובניה-פיטר פולס
הולנד הולנד-אסתר הארט
אירלנד אירלנד-ניב קבאנה
שווייץ שווייץ-ססיל בהלר
פינלנד פינלנד-מיקו לפילאמפי
שוודיה שוודיה-ביורן גוסטפסון
ליטא ליטא-רולאנדאס וילקונסיאוס
רוסיה רוסיה-אוקסנה פדורובה
גאורגיה גאורגיה-טיקה פטסציה
תמונות של השירים בגמר

אוקראינה אוקראינה – מקום שני עם 230 נקודות
יוון יוון – מקום שלישי עם 218 נקודות
ארמניה ארמניה – מקום רביעי עם 199 נקודות
נורווגיה נורווגיה – מקום חמישי עם 182 נקודות
טורקיה טורקיה – מקום שביעי עם 138 נקודות
אזרבייג'ן אזרבייג'ן – מקום שמיני עם 132 נקודות
ישראל ישראל – מקום תשיעי עם 124 נקודות
בוסניה והרצגובינה בוסניה והרצגובינה – מקום עשירי עם 110 נקודות
גאורגיה גאורגיה – מקום 11 עם 83 נקודות
לטביה לטביה – מקום 12 עם 83 נקודות
פורטוגל פורטוגל – מקום 13 עם 69 נקודות
איסלנד איסלנד – מקום 14 עם 64 נקודות
דנמרק דנמרק – מקום 15 עם 60 נקודות
ספרד ספרד – מקום 16 עם 55 נקודות
אנטון חסינק

אנתוניוס יוהאנס חסינק (בהולנדית: Anthonius Johannes Geesink; ‏ 6 באפריל 1934 - 27 באוגוסט 2010) היה ג'ודוקא הולנדי בדרגת דאן 10. אלוף אולימפי (טוקיו 1964), פעמיים ברציפות אלוף עולם (פריז 1961 וריו דה ז'ניירו 1965) ואלוף אירופה, זכה ב-21 מדליות זהב (1952–1967). הוא היה הג'ודוקא הלא-יפני הראשון שזכה במדליית זהב באליפות העולם.
ביוגרפיה > ג'ודו

חסינק השתתף לראשונה באליפות אירופה בשנת 1951 כאשר היה בן 17 וזכה במדליית הכסף בקטגוריה שבה השתתף לאחר שהגיע עד הגמר והפסיד למישל דופרה הצרפתי. באליפות אירופה שנה לאחר מכן הוא זכה במדליית הזהב. עד שנת 1967 הספיק לזכות ב-21 מדליות זהב, 2 מדליות כסף ושתי מדליות ארד באליפויות אירופה. חסינק הגיע לשיא זה מאחר שיכל להשתתף כמעט כל שנה בשתי קטגוריות, (קטגוריית המשקל מעל 80 ק"ג וקטגוריית המשקל הפתוח).
באליפות העולם בשנת 1956, אשר הייתה אליפות העולם הראשונה בג'ודו, הייתה רק קטגוריית משקל אחת, קטגוריית המשקל הפתוח. חסינק הגיע עד שלב חצי הגמר והפסיד ליפני יושיהיקו יושימאטסו אך זכה במדליית הארד.
באליפות העולם בשנת 1961 בפריז, חסינק כבר היה בדרגת דאן 5. הוא זכה במדליית הזהב לאחר ניצחון בגמר על אלוף העולם המכהן, היפני קוג'י סונה. הוא הפך לג'ודוקא הלא-יפני הראשון שזוכה בתואר אלוף העולם.
תחרויות ג'ודו נערכו לראשונה במסגרת המשחקים האולימפיים באולימפיאדת טוקיו 1964, במדינה בה נולד ענף הספורט. בתחרות היו ארבע קטגוריות משקל ולמרות שיפן זכתה בשלוש מהם בזהב (קל, בינוני וכבד), אנטון חסינק היה זה שזכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הפתוח לאחר שניצח בגמר את אקיו קמינאגה היפני לעיני הקהל הביתי שלו.
באליפות העולם בשנת 1965 שנערכה בריו דה ז'ניירו, חסינק התחרה בקטגוריית המשקל מעל 80 ק"ג וזכה במדליית הזהב כשניצח בגמר את היפני מיטסו מאטסונגה. לאחר שזכה באליפות אירופה בשנת 1967, החליט חסינק לפרוש מג'ודו בגיל 33.
אנטון חסינק היה ג'ודוקא בדרגת דאן 10 (אנ') ומהמעטים שהוכרו בזאת על ידי איגוד הג'ודו העולמי. לעומת זאת, הקודוקאן לא הכיר בזאת. קידומים מדרגת דאן 6 ועד דאן 10 הוענקו על שירות ותרומה לענף הג'ודו. הקודוקאן לא העניק את דרגת דאן 10 למישהו מחוץ ליפן.
ביוגרפיה > היאבקות

באוקטובר 1973, ג'יאנט באבא (אנ'), הבעלים של טורניר ההיאבקות היפני הפופולרי 'All Japan Pro Wrestling' גייס את חסינק להצטרף לטורניר. באבא שלח אותו לאמרילו שבטקסס, שם קיבל אימונים מטרי פאנק במשך כחודש. חסינק השתתף בתחרויות 'All Japan Pro Wrestling' המקצועי בין השנים 1973-1978 כמתאבק אורח פופולרי.
בין יריביו הבולטים של חסינק בתחום ההיאבקות נמנים: ברונו סמרטינו האיטלקי, גורילה מונסון, דיק מורדוך, דורי פאנק, בובי דאנקום, הסמל סלוטר, דון ליאו ג'ונת'ן וג'אמבו צורוטה.
עבודתו בוועד האולימפי הבינלאומי

בשנת 1987, הוא הפך לחבר בהנהלת הוועד האולימפי בהולנד ולחבר הוועד האולימפי הבינלאומי (IOC).
חסינק היה בין חברי הוועד האולימפי הבינלאומי שנחשדו בקבלת שוחד במהלך הסקנדל סביב בחירת סולט לייק סיטי כעיר המארחת של אולימפיאדת החורף 2002. שמו של חסינק נוקה על ידי הוועד האולימפי הבינלאומי אשר בכל זאת נתן לו אזהרה בגין מראית העין לניגוד אינטרסים, דבר אשר יכל לפגוע במוניטין של הוועד האולימפי הבינלאומי.
הוקרה

בשנת 1997, ממשלת יפן העניקה לחסינק את עיטור מסדר האוצר הקדוש.
בעיר הולדתו אוטרכט, נקרא רחוב על שמו - זהו הרחוב בו התגורר חסינק זמן מה עד מותו באוגוסט 2010.
ב-29 בינואר 2000, אוניברסיטת קוקושיקן מטוקיו, הידועה בחינוך הספורט שלה ואשר ארבעה מבוגריה הם זוכי מדליית זהב אולימפית בג'ודו, העניקה לו את התואר דוקטור לשם כבוד לצד דברי השבח:
"ヘーシンク氏は、一九六四年東京オリンピックにおいて、柔道無差別級で外国人選手として初めて金メダルを獲得し、その後、武道精神をもって国際平和に貢献するとともにオランダ・日本両国民の文化交流・友好関係の促進に努め、また柔道を教育学や生体学的角度から研究し、その普及発展のために尽力された。 武道の精神を重視する本大学は、柔道の国際的普及における同氏の功績を讃え、国士舘大学名誉博士の学位を贈呈した。"
"במשחקים האולימפיים בטוקיו 1964, מר. חסינק זכה במדליית הזהב בקטגוריית המשקל הפתוח כלא-יפני הראשון. מאז, ועם רוח הבודו,  הוא תרם לשלום הבין-לאומי ועודד חילופי תרבויות וחברויות בעמים של הולנד ויפן. יתר על כן, הוא חקר את הג'ודו לאור החינוך והסומטולוגיה והיה מסור להתרחבותו והתפתחותו. לאות הוקרה על תרומתו להתרחבות העולמית של הג'ודו, אוניברסיטה זו, כגוף שמוקיר את רוח הבודו, העניקה לו את התואר דוקטור לשם כבוד של אוניברסיטת קוקושיקן."
הערות שוליים

1 2  פרופיל וסטטיסטיקות אודות הג'ודוקא באתר sports-reference.com
↑  מידע על הג'ודוקא באתר JudoInside.
↑  ‏ מגזין Black Belt חלק 2, מרץ 1964, עמ' 27
↑  ‏ מגזין Black Belt חלק 1, אפריל 1962, עמ' 7, 64
↑  מסאו טקהאשי, ‏Mastering Judo, ‏ 2005, עמ' 7
↑  מכון הג'ודו העתיק בעולם.
↑  ריצ'רד גולדשטיין, ‏Anton Geesink, Medalist Who Helped Popularize Judo, Dies at 76, ניו יורק טיימס, 31 באוגוסט 2010
↑  דרך הלוחם, דומה לבושידו
|  אלופים אולימפיים בג'ודו – קטגוריה פתוחה (גברים) |
| --- | --- | --- |
| ללא הגבלת משקל | 1964: הולנד אנטון חסינק   •   1972: הולנד וים רוסקה   •   1976: יפן הארוקי אואמורה   •   1980: גרמניה המזרחית דיטמר לורנץ   •   1984: יפן יאסוהירו ימאשיטה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb114713057 (data)  GND: 138640629  ISNI: 0000 0000 8112 0848  LCCN: n50018253  NKC: xx0064400  NTA: 072838558  SUDOC: 133983617  VIAF: 32514535   WorldCat (עם VIAF): 32514535 
אנטון חסינק, 1956
חסינק בטקס חלוקת המדליות באולימפיאדת טוקיו 1964
פסל חזה של חסינק בשכונה שבה גדל
אנדריי וורונין

אנדריי וורונין (באוקראינית: Андрій Вікторович Воронін; נולד ב-21 ביולי 1979) הוא כדורגלן עבר אוקראיני ששיחק בעמדת חלוץ או קשר התקפי ובעבר שיחק בנבחרת אוקראינה.
קריירה

וורונין נולד באודסה לאם אוקראינית יהודייה, ולאב רוסי. סביו לחמו מול הנאצים בחזית המזרחית במלחמת העולם השנייה.
ב-1995 החל לשחק בקבוצת בורוסיה מנשנגלדבך. לרוב שיחק בקבוצת הנוער שלה, ובמדי הקבוצה הבוגרת ערך 9 הופעות וכבש שער בודד. אחרי 5 שנים במנשנגלדבאך, בשנת 2000, עבר לשחק במיינץ. כעבור שלוש עונות חתם בקבוצת פ.צ. קלן. עימה שיחק במשך שנה, שבה הבקיע 4 שערים ב-19 הופעות. בשנת 2004 עבר וורונין לקבוצת באייר לברקוזן. בלברקוזן זכה להצלחה רבה. בעונת 2006/2007 דחה את הארכת החוזה שהוצעה לו על ידי באייר לברקוזן, ובתום העונה עבר לשחק בליברפול.
בעונת 2008/2009 הושאל וורונין להרטה ברלין. בתום העונה חזר לליברפול. ב-13 בינואר 2010 עבר לדינמו מוסקבה. ב-31 ביולי 2012 הושאל עד 2013 לפורטונה דיסלדורף.
בסוף עונת 2013/2014 פרש מכדורגל, בגיל 34.
בשנת 2002 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי נבחרת אוקראינה. את השער הראשון שלו במדי הנבחרת כבש במוקדמות יורו 2004 במשחק מול יוון. וורונין שותף עם הנבחרת במונדיאל 2006, שבו הגיעה נבחרתו עד לרבע הגמר.
ב-19 ביוני 2012 הודיע על פרישה מנבחרת אוקראינה, לאחר שהאחרונה סיימה את דרכה ביורו 2012.
הערות שוליים

1 2  Андрей ВОРОНИН: «Папа — русский, мама — еврейка, а я получился украинцем. Такие вот чудеса!»
| נבחרת אוקראינה – מונדיאל 2006 |
| --- | --- | --- |
|  1 שובקובסקי •  2 נסמצ'ני •  3 יצנקו •  4 טימושצ'וק •  5 יזרסקי •  6 רוסול •  7 שבצ'נקו •  8 שלאייב •  9 גוסב •  10 וורונין •   11 רברוב •  12 פיאטוב • 13 צ'יהרינסקי •  14 גוסין • 15 מילבסקי • 16 וורוביי • 17 ואשצ'וק • 18 נזרנקו • 19 קליניצ'נקו • 20 בייליק • 21 רוטאן • 22 סבידרסקי • 23 שוסט • מאמן: בלוחין |  1 שובקובסקי •  2 נסמצ'ני •  3 יצנקו •  4 טימושצ'וק •  5 יזרסקי •  6 רוסול •  7 שבצ'נקו •  8 שלאייב •  9 גוסב •  10 וורונין •   11 רברוב •  12 פיאטוב • 13 צ'יהרינסקי •  14 גוסין • 15 מילבסקי • 16 וורוביי • 17 ואשצ'וק • 18 נזרנקו • 19 קליניצ'נקו • 20 בייליק • 21 רוטאן • 22 סבידרסקי • 23 שוסט • מאמן: בלוחין | אוקראינה |
| נבחרת אוקראינה – יורו 2012 |
| --- | --- | --- |
|  1 קובל •  2 סלין •  3 חאצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 הרמש •  7 שבצ'נקו •  8 אלייב •  9 גוסב •  10 וורונין •   11 ירמולנקו •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 מילבסקי • 16 סלזניוב • 17 מיכאליק • 18 נזרנקו • 19 קונופליאנקה • 20 רקיצקי • 21 בוטקו • 22 דביץ' • 23 גוריאינוב • מאמן: בלוחין |  1 קובל •  2 סלין •  3 חאצ'רידי •  4 טימושצ'וק •  5 קוצ'ר •  6 הרמש •  7 שבצ'נקו •  8 אלייב •  9 גוסב •  10 וורונין •   11 ירמולנקו •  12 פיאטוב • 13 שבצ'וק •  14 רוטאן • 15 מילבסקי • 16 סלזניוב • 17 מיכאליק • 18 נזרנקו • 19 קונופליאנקה • 20 רקיצקי • 21 בוטקו • 22 דביץ' • 23 גוריאינוב • מאמן: בלוחין | אוקראינה |
אני ואתה (שיר של רחל)

ערך זה עוסק בשיר אהבה שכתבה רחל המשוררת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
 סינגל
 יצא לאור:  תרפ"ט 1929
 שפה:  עברית
 כתיבה:  רחל המשוררת (1929)
 לחן:  שייקה פייקוב
 
המשוררת רחל בלובשטיין-סלע
אֲנִי וְאַתָּה הוא שיר שכתבה רחל המשוררת שנכלל באוסף שיריה מנגד.
מבנה השיר ותכניו

השיר משולב בחריזה חובקת והוא בנוי משלושה בתים.
רחל דנה בשיר על המוסכמות החברתיות לפיהן האישה צריכה לחכות שהגבר ינסה לפנות אליה. בשיר רחל מבקרת מוסכמה זו, כפי שניתן לראות בתגובתו של הגבר בשיר לדבריה של הדוברת.
לרחל יש חבר. החבר יותר שקט ממנה והיא ממתינה יותר ממנו. היא אומרת שבתוך השקט, יש מבוך סודי, שבתוכן יש דרכים ללא מוצא דרך.
רחל לא רוצה להתחיל וליזום משהו ביניהן. היא מחכה וממתינה לאות כלשהו מחברה. היא עשתה זאת כי בעבר היה נהוג שהגבר יתחיל ולא האישה.
החבר לועג לרחל ואומר כי היא עקשנית. כל מה שהם יעשו, כל אחד מהם יבין ואז דרך שבתוך המבוך הסודי תראה כללא מוצא.
לחנים וביצועים

להקת צבע טרי ביצעה את שירת היצירה בלחן של שייקה פייקוב.
הערות שוליים

1 2  מילות השיר "אני ואתה", באתר שירונט
| שירת רחל |
| --- | --- | --- |
| ספיח (1927) | זמר נוגה • אל ארצי • רחל • כאן על פני אדמה • אני • כנרת • הן יצאנו בסך • כוחי הולך ודל • מיכל • פגישה, חצי פגישה • יום בשורה |  |
| מנגד (1930) | עקרה • ספר שירי • ואולי לא היו הדברים... • אם צו הגורל... • להקיץ ולדעת • זמר • גן נעול • העברת ידך • לא פעם, בקיץ • פשטתי יד לבקש רחמים • הוי ארצי הורתי • בלילה • שי • אקליפטוס • מנגד • זו הדרך • אני ואתה |  |
| נבו (1932) | אביב • רק על עצמי • הנה אקח את מבט עיניך • בגני נטעתיך • על הגורן • עם שחר • חג • מתי • כה ציפיתי ליום והגיע • ליד החלון |  |
| טיוטות ותרגומים | חופי ירדן • אל נא תשירי • התזכרי ליל אביב? • שיבה • אל גדר דחויה |  |
אנתוני אנדרוז

| --- | --- |

אנתוני אנדרוז ב-1982
 לידה:  12 בינואר 1948 (בן 76) פינצ'לי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Anthony Colin Gerald Andrews 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1968 
 מקום לימודים:  Royal Masonic School for Boys 
 בן או בת זוג:  Georgina Simpson (1971–?) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס האקדמיה הבריטית לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר (1982)  פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - מיני סדרה או סרט טלוויזיה (1983)  פרס גילדת שחקני המסך לצוות השחקנים הטוב ביותר בסרט קולנוע (2011) 
 http://www.anthony-andrews.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני קורין ג'רלד אנדרוז (באנגלית: Anthony Corin Gerald Andrews; נולד ב-12 בינואר 1948) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון אנגלי.
זכה בפרס גלובוס הזהב ובפרס באפט"א על תפקידו בסדרה "חמדת ימים". נמנה עם שחקני הדרמה ההיסטורית "נאום המלך".
ביוגרפיה

אנדרוז נולד בלונדון וגדל בפרבר צפון פינצ'לי שבצפון העיר. בנם של הרקדנית ג'רלדין אגנס ושל המוזיקאי טומאס אנדרוז.
אנדרוז שימש ב"תיאטרון צ'ינצ'סטר" בתור עוזר במאי וכמפיק.
התגלה לראשונה במחזהו של אלן בנט "ארבעים שנים קדימה" בתפקיד תלמיד בית ספר.
ב-1974 השתתף בסדרת הטלוויזיה "משפחת פאליסר", עיבוד לסדרת הרומנים של אנתוני טרולופ, בתפקיד לורד סילברברידג'. שנה אחר כך גילם תפקיד נוסף של אריסטוקרט אנגלי המרקיז מסטוקברידג' בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים".
עיקר פרסומו בבריטניה וברחבי העולם בא לו ב-1982 כשזכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר במיני-סדרה על תפקידו בסדרה "חמדת ימים" בתפקיד הלורד סבסטיאן פלייט. בעבור התפקיד זכה גם בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקן הטוב ביותר, והיה מועמד לפרס אמי.
באותה השנה זכה לפרסום גם בעקבות התפקיד הראשי שלו בעיבוד הקולנועי לרומן "סקרלט פימפרנל", בתור האריסטוקרט סר פרסי בלקני.
הופעתו הזכורה ביותר של אנדרוז בהוליווד הייתה ב-1984 בדרמה של ג'ון יוסטון "למרגלות הר הגעש", שם גילם את אחיו למחצה של הקונסול האלכוהוליסט ג'פרי פרים (אלברט פיני).
ב-1987 גילם את דמותו של הקצין הבריטי האגדי ריצ'רד מיינרצהגן בדרמת המלחמה "פרשי הקרב", מהיקרות ביותר בקולנוע האוסטרלי, המגוללת את סיפור קרב באר שבע.
ב-1988 שיחק בדרמה הביוגרפית של מנחם גולן "מלחמתה של חנה", אודות חייה של הצנחנית היהודייה חנה סנש.
ב-1994 שיחק במותחן האימה המיסטי של לואיס גילברט "רדוף אהבה" בתור רוברט, אחיה הגדול של כריסטינה מריל (קייט בקינסייל).
ב-2003 השתתף אנדרוז בסדרת הריגול ההיסטורית "מרגלי קיימברידג'" וגילם את המלך ג'ורג'.
ב-2010 גילם את סטנלי בולדווין, ראש ממשלת בריטניה בתקופת כהונתו של המלך ג'ורג' השישי (קולין פירת') בסרט "נאום המלך".
בשנת 2020 שיחק במיני-סדרת הטלוויזיה "המשחק האנגלי" שפותחה על ידי ג'וליאן פלוז עבור Netflix, בתור הפוליטיקאי הסקוטי ארתור קיינדארד.
לאנדרוז שלושה ילדים מאשתו השחקנית ג'ורג'ינה סימפסון.
אנדרה לוטרר

אנדרה לוטרר (בגרמנית: André Lotterer; נולד ב-19 בנובמבר 1981) הוא נהג מרוצים גרמני הנוהג כיום עבור קבוצת המרוצים של פורשה במסגרת אליפות הפורמולה אי.
לוטרר התחרה שנים רבות באליפות העולם במרוצי סיבולת ומזוהה בעיקר עם קבוצת אאודי עימה זכה 3 פעמים במרוץ 24 השעות של לה מאן ובאליפות העולם במרוצי סיבולת לשנת 2012.
בעונת 2011 זכה באליפות סבב המרוצים היפני סופר פורמולה (פורמולה ניפון לשעבר). בשנים 2001-2002 היה נהג המבחן בקבוצת הפורמולה 1 של יגואר ובעונת 2014 נהג במרוץ הפורמולה 1 שנערך בבלגיה עבור קבוצת קייטרהאם.
קריירה מוקדמת

אנדרה לוטרר נולד ב-19 בנובמבר 1981 בעיר דיסבורג בנורדריין-וסטפאליה לאב גרמני ולאם בלגית, גדל עם אימו בעיר ניוול בבלגיה וכיום מתגורר בטוקיו. לוטרר מתחרה עם רישיון מרוצים בלגי אך מייצג את גרמניה.
בין השנים 1989-1994 התחרה במרוצי המיני-קארט הלאומיים בבלגיה, הולנד וגרמניה. במהלך תקופה זו זכה בקטגוריית ה-60 סמ"ק במיני-קארט הבלגי ופעם אחת נוספת בהולנדי. בשנים 1995-1996 התחרה בקטגוריית ה-1000 סמ"ק וסיים במקום השני באליפות גרמניה לנערים. בשנת 1997 התחרה באליפות הקארטינג הלאומית בגרמניה וסיים במקום השני.
בשנת 1998 החל לוטרר להתחרות בפורמולה BMW הגרמנית, סבב מרוצי מכוניות פורמולה חד מושביות לנערים, וסיים את העונה עם 14 ניצחונות ואת העונה שלאחר מכן סיים עם 15 ניצחונות, בנוסף בשנת 1999 החל לוטרר להתחרות בגביע פורמולה רנו 2.0. בשנת 2000 התחרה בפורמולה 3 הגרמנית וסיים במקום הרביעי בסוף העונה לאחר שניצח 3 מרוצים, והשתתף בשנה זו בפעם הראשונה בנסיעות מבחן בפורמולה 1 על ידי קבוצת יגואר. בשנת 2001 התחרה בפורמולה 3 הבריטית.
בשנת 2001 הוחתם לוטרר על חוזה על ידי קבוצת הפורמולה 1 של יגואר ושימש כנהג מבחן בעונות המרוצים 2001-2002 אך לא זכה להתחרות כנהג בסבב. החל משנת 2003 החל לוטרר להתחרות בסבב המרוצים היפני סופר פורמולה (פורמולה ניפון בשנים ההן). בעונת 2011 זכה באליפות הסופר פורמולה היפנית, בה הוא מתחרה גם בימינו (2016). בנוסף התחרה באליפות הסופר GT היפנית למכוניות טורינג וזכה באליפות תחת קבוצת לקסוס בשנים 2006 ו-2009.
מכוניות ספורט

בשנת 2009 התחרה לוטרר בפעם הראשונה בקריירה במרוץ 24 השעות של לה מאן לאחר שנהג במכונית האאודי R10 TDI בקטגוריית LMP1 העליונה עבור קבוצת המרוצים הפרטית קולס (Kolles), לצד צוות הנהגים השותפים לו צ'ארלס זוולסמן ההולנדי ונריין קרטיקיאן ההודי. לפני המרוץ נפצע קרטיקיאן לאחר שפרק את כתפו ולא יכול היה להתחרות במרוץ, על כן אנדרה לוטרר ועמיתו זוולסמן נהגו לבדם במשך כל המרוץ, וסיימו לבסוף במקום ה-7 לאחר שהקיפו את המסלול 369 פעמים.
בשנת 2010 הוחתם לוטרר על ידי קבוצת אאודי לאחר שמנהליה התרשמו מביצועיו ונהיגתו בשנה הקודמת. בעונה זו התחרה עבור אאודי במרוץ לה מאן במכונית האאודי R15 TDI בצוות מס' 2 של החברה לצד הנהגים מרסל פסלר ובנואה טרלוייה. את מרוץ זה סיימו לוטרר וצוותו במקום השני לאחר שהקיפו את המסלול 369 פעמים, הקפה אחת פחות מהצוות מס' 3 של אאודי טימו ברנהרד, מייק רוקנפלר ורומן דיומא אשר ניצחו במרוץ, והקפה אחת יותר מהצוות מס' 1 הבכיר של החברה שכלל את הנהגים טום קריסטנסן, אלן מקניש ורינלדו קפלו.
בשנת 2011 ניצח לראשונה, יחד עם צוותו פסלר\טרלוייה, את מרוץ לה מאן במכונית האאודי R18 החדשה של החברה באחד המרוצים המותחים והדרמטיים ביותר שנראו בלה מאן, כאשר קבוצת אאודי נשארה כבר משעות הלילה המוקדמות רק עם צוות אחד, וזאת לאחר שצוות מס' 1 קריסטנסן\מקניש\קאפלו פרש כבר עקב תאונה קשה של מקניש כבר בשעה הראשונה של המרוץ, וצוות מס' 3 ברנהרד\דיומא\רוקנפלר פרש לאחר תאנה קשה של רוקנפלר במהלך הלילה.
שנת 2012 הייתה מוצלחת במיוחד עבור אנדרה לוטרר כאשר יחד עם הצוות פסלר\טרלוייה שוב זכה בניצחון במרוץ לה מאן בנוסף לניצחונות במרוץ 6 השעות של סילברסטון ובמרוץ בבחריין, כאשר בסוף העונה זכו לוטרר וצוותו באליפות העולם במרוצי סיבולת של ההפדרציה הבינלאומית לרכב (FIA) לעונת 2012. בשנת 2014 זכה במרוץ לה מאן בפעם השלישית.
לאחר שאאודי פרשה מהאליפות בסיום עונת 2016 עבר להתחרות עבור קבוצת פורשה לצידם של ניל יאני וניק טאנדי.
פורמולה 1

בשנת 2014 התחרה לוטרר בפעם הראשונה בקריירה (והיחידה נכון לשנת 2016) במרוץ פורמולה 1 לאחר ששימש כנהגו המחליף של קמוי קוביאשי בקבוצת קייטרהאם בגרנד פרי בלגיה שנערך במסלול ספא-פרנקורשמפ. מרוץ זה הסתיים בעבורו באכזבה גדולה מאוד לאחר שנאלץ לפרוש מן המרוץ כבר בהקפה השנייה לאחר בעיות חשמל במכונית. לוטרר התבקש על ידי הקבוצה לנהוג גם במרוץ הבא אחר כך בגרנד פרי איטליה במונזה אך הוא סירב.
הערות שוליים

↑  http://ww2.autoscout24.be/nl-be/bericht/andre-lotterer-debuteert-in-f1-gp-van-belgie/belgische-duitser-start-in-spa-in-f1/44274/431413
↑  Lotterer, Tandy and Bamber confirmed at Porsche for 2017, 3 December 2016
↑  http://www.motorsport.com/f1/news/lotterer-refuses-to-drive-for-caterham-at-monza
לוטרר במכונית האאודי R18
לוטרר וצוותו בפודיום מרוץ לה מאן 2014
אצטדיון ג'ובה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום:  ג'ובה, דרום סודאן
 קואורדינטות:  4°50′35″N 31°36′57″E﻿ / ﻿4.843056°N 31.615833°E﻿ / 4.843056; 31.615833
 תקופת הפעילות:  1962–הווה (כ־62 שנים)
 קבוצות:  נבחרת דרום סודאן בכדורגל
 מושבים:  12,000 
 he
 
אצטדיון ג'ובה הוא אצטדיון רב תכליתי בעיר הבירה של דרום סודאן, ג'ובה. האצטדיון הוא ביתה של נבחרת דרום סודאן בכדורגל.
האצטדיון נפתח לראשונה ב-1962 ואירח בשנת 2009 את אליפות מועצת מרכז ומזרח אפריקה עד גיל 17.
בנוסף, נערכו באצטדיון חגיגות יום העצמאות הראשון של דרום סודאן.
הערות שוליים

↑  Rehabilitation Of The Juba Stadium Complete, באתר Sudan Radio Service,‏ 6 ביולי 2011
↑  Southern Sudan enjoys sports potential, באתר In2EastAfrica,‏ 16 בינואר 2011
↑  שנה לעצמאות דרום סודן: "החירות לא מלאה", באתר ynet, 9 ביולי 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא אצטדיונים ומתקני ספורט ובנושא דרום סודאן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנדריי ורונצביץ'

| --- | --- |

וורונטסביץ' בשנת 2017
 לידה:  17 ביולי 1987 (בן 37) אומסק שבברית המועצות
 עמדה:  פאוור פורוורד
 גובה:  2.07 מטרים
 מספר:  20
 דראפט:  לא נבחר, 2009
 קבוצות כשחקן
 2004–2006   2006–2020:  לוקומוטיב נובוסיבירסק   צסק"א מוסקבה
 הישגים כשחקן
 3 זכיות באליפות היורוליג (2008, 2016, 2019)   8 זכיות באליפות ה-VTB‏ (2008, 2010, 2012–2017)
אנדריי קונסטנטינוביץ' וורונצביץ' (ברוסית: Андрей Константинович Воронцевич; נולד ב-17 ביולי 1987 באומסק, ברית המועצות) הוא כדורסלן רוסי המשחק בעמדת הפאוור פורוורד. גובהו 2.07 מטרים.
קריירה > תחילת הקריירה

בצעירותו, שיחק בקבוצת הנוער של לוקומוטיב נובוסיבירסק. ב-2005 הוא הועלה לקבוצה הבוגרת ולאחר עונה אחת בה קלע 5.2 נקודות, הוריד 3.7 ריבאונדים וחסם 3.5 פעמים בממוצע למשחק הועבר לאלופת היורוליג צסק"א מוסקבה, בה שיחק במשך 14 שנה.
קריירה > צסק"א מוסקבה

במדי צסק"א שיחק 696 משחקים, 274 מהם ביורוליג בהן ביצע 2,416 חטיפות כדור. עם צסק"א זכה 3 פעמים באליפות היורוליג, הוכתר ל-MVP של גמר הליגה המאוחדת של VTB‏ (2015]) ומצטיין הליגה בעונת 2015.
נבחרת

וורונצביץ' היה חלק מנבחרת רוסיה עד גיל 20 באליפויות אירופה ב-2006 וב-2007. לאחר מכן צורף לנבחרת הבוגרת, עמה זכה במדליית ארד ביורובאסקט 2011.
אצטדיון גאזי

| --- | --- |

 מיקום:  קאבול, אפגניסטןאפגניסטן
 קואורדינטות:  34°31′07″N 69°11′38″E﻿ / ﻿34.518611111111°N 69.193888888889°E﻿ / 34.518611111111; 69.193888888889
 תקופת הפעילות:  1923–הווה (כ־101 שנים) 
 בעלים:  Afghanistan National Olympic Committee 
 מושבים:  30,000 
 he
 
אצטדיון גאזי (פשטו: غازي لوبغالی; פרסית: ورزشگاه غازى) הוא אצטדיון רב תכליתי הממוקם במזרח קאבול שבאפגניסטן, ששימש בעיקר למשחקי כדורגל. לפעמים הוא נקרא בשמות אחרים כמו אצטדיון התאחדות הכדורגל האפגנית. הוא נבנה בתקופת שלטונו של המלך אמאנוללה חאן בשנת 1923, כונה 'גאזי' (גיבור) על הניצחון האפגני במלחמה האנגלו-אפגנית השלישית.
האצטדיון שופץ בשנת 2011 לאחר שהמגרש הוסר כולו והוחלף בכיסוי דשא חדש ובדשא מלאכותי.
המשחק הבינלאומי הראשון שהתקיים בתוך אצטדיון גאזי היה משחק כדורגל בין אפגניסטן לאירן ב-1 בינואר 1941, המשחק הסתיים בתיקו מאופס. בשנת 1963, המוזיקאי האמריקאי דיוק אלינגטון ערך כאן קונצרט במסגרת סיבוב ההופעות שלו בחסות מחלקת המדינה של ארצות הברית.
בסוף שנות התשעים האצטדיון שימש כמקום להוצאות להורג פומביות על ידי ממשלת הטליבאן.
עד אוגוסט 2021, האצטדיון שימש בעיקר למשחקי כדורגל בין קבוצות ממחוזות שונים במדינה וכן למשחקים בינלאומיים. באצטדיון היו גם מתקני אימונים לנבחרת הנשים הלאומית באיגרוף נשים.
ב־15 בדצמבר 2011 חגג הוועד האולימפי הלאומי באפגניסטן את פתיחתו מחדש של אצטדיון גאזי ששופץ. באירוע בהשתתפות הוועד האולימפי האפגני השתתפו השגריר האמריקני ריאן קרוקר, נשיא הוועד האולימפי האפגני, סגן אלוף מוחמד זהר אגבאר, ומפקד כוח הסיוע הביטחוני הבינלאומי גנרל ג'ון ר. אלן.
האירוע, שכלל גם כמעט 5,000 צופים, כלל מצעד של ספורטאים, דברי פתיחה, חיתוך סרט ושני משחקי כדורגל מקוצרים שכללו קבוצות כדורגל גברים ונשים כאחד. מגרש המשחקים המשודרג קיבל הסמכה מ־FIFA לעריכת משחקים בינלאומיים.
הערות שוליים

↑  "Afghan Premier League". APL.
↑  Kashyap. "5 football stadiums around the world rumoured to be haunted: #2 Ghazi Stadium - Kabul". Sportskeeda. אורכב מ-המקור ב-2014-11-11. נבדק ב-2014-11-11.
1 2 3 4  Nucelli, Nicole (28 בדצמבר 2011). "Afghanistan's Ghazi Stadium Enjoys Renaissance". Blog. U.S. Department of State. אורכב מ-המקור ב-19 באוקטובר 2012. נבדק ב-19 באוקטובר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Whitlock, Monica (20 בספטמבר 2013), When Duke Ellington played Kabul, BBC {{citation}}:  (עזרה)
↑  Vlessing, Etan (30 באפריל 2012). "NFB's 'The Boxing Girls of Kabul' Acquired by In Demand". The Hollywood Reporter. נבדק ב-17 בינואר 2013. {{cite news}}:  (עזרה)