stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שם טוב בן יוסף אבן פלקירה
יצירתו

אבן פלקירה כתב אגרות להגנה בפולמוס על כתביו, וכתב גם פירוש חשוב ('מורה המורה') על קטעים נבחרים מ"מורה נבוכים". בעקבות מורו הרוחני הרמב"ם, ביקש אף פלקירה לפשר בין התורה לבין הפילוסופיה, ובמקום שדברי מקרא ואגדות חז"ל עמדו בסתירה לתפישות פילוסופיות, פירש אותם בדרך אלגורית. פלקירה חשב והאמין כי דעות הפילוסופים אפלטון ואריסטו ויתר הפילוסופים שווים הם בלי שום הבדל, וכי הן תואמות את דעות התורה והאמונה. בפירושו 'מורה המורה' מרבה פלקירא לצטט מתוך המקור העברי של ספר מקור-חיים לשלמה אבן גבירול. בזכות קטעים אלו, נוסף לציטוטים נרחבים נוספים ברשימותיו האישיות שנותרו בכתב יד ונותרו בספרייה הלאומית של צרפת, הוכיח שלמה מונק בשנת 1846, כי הספר Fons Vitae של "אביסברון" (Avicebron) או "אבנסברול" (Avencebrol), מי שנתפס במשך מאות עד אז כפילוסוף סכולסטי נוצרי, היה למעשה החיבור "מקור חיים" של אבן גבירול היהודי.
פלקירה השתדל להוכיח בספר "אגרת הוויכוח", כי חובה על כל תופש תורה, ללמוד גם פילוסופיה. שלט בערבית ותירגם לעברית חיבורים רבים של חכמים ערבים. שליטתו בשפה הערבית ייחדה אותו מרוב פרשני ה'מורה נבוכים' בני זמנו ומקומו, ביכולתו להשתמש בטקסט הערבי המקורי בכדי לנסות ולפענח טוב יותר את כוונת הרמב"ם.
פלקירה כתב בסוגות ספרותיות שונות: פירושים למקרא ולאגדות חז"ל, פרשנות למורה הנבוכים, וחיבורים פילוסופיים עצמאיים. בעוד שרוב הפילוסופים היהודיים בני זמנו נהגו לשקף את דעותיהם האישיות והרדיקליות בחיבוריהם הפילוסופיים, ובחיבוריהם העוסקים בפרשנות המקרא ואגדות חז"ל הם הציגו דעות מתונות יותר, אבן פלקירא נהג להפך, ופירושיו למקרא משקפים דעות פילוסופיות קיצוניות בהרבה מאלו שבכתביו הפילוסופיים. עשרות בודדות של שנים אחרי כתיבת הפירוש למקרא, התייחס אליו ר' שלמה אלקונסטנטין בפירושו לאגדות חז"ל לפי סדר פרשיות התורה, וכתב: ”וכדי שיהיו [האגדות] מסודרים ונמצאים למי שיבקשם, אביא קצתם על דרך מקצת פרשיות שאמצא שהם מסכימים עם זה הדעת הפילוסופי. ומצאתי לר' שם טוב ן' פלקירא שלקח זה הסדר, ועשה כמו כן קצת פרשיות. וכשתעיין בספרו ותמצא כי הוא העלים יותר ממה שגלה, והיה מגלה טפח ומכסה עשרה, מפחד שמא יגנוהו יושבי עירו, לפי שהיה זה הדעת בזמנם זר בעיניהם מצד ההרגל ומסבה אחרת, איני רשאי לזוכרה”.
לדעתו של אבן פלקירה, לימוד התורה של היהודי אמור להיות דרך ספרי פסיקת ההלכה של הרי"ף והרמב"ם ואילו לעיסוק הלמדני בעיוני הלכה מיוחס מקום משני בלבד:
”בתחלה יתעסק בתורה שבכתב ואחר כך בתורה שבעל פה שהיא פירושה. ודי לאדם שבזמן הזה בקראו הלכות רב אלפסי זכרונו לברכה, ויקרא עמהם ספרי רבינו משה זכרונו לברכה, שהם נקראים משנה תורה, כי הם דברים נכוחים, גם פירוש המשניות ספר מועיל מאד, והרוצה לעמוד על הפסק די בדבריו. ואם יפנה טוב הוא שישנה במשניות ובגמרא שהיא פירושם, כדי ליגע המחשבה ולחדד אותה, כי זה הכרחי בלמוד, כי היגיעה בה תקל על האדם הידיעה וההבנה ושיזכור אותם הענינים. אבל אגיד לך דבר: כי אין ראוי לבלות כל הימים בקושיות ודחיות כמו שעושים רבים, ומיגעים נפשם כל הלילה בקריאת הלכה ובבוקר אם ישאל השואל ענין מענינה אין מענה”.
יצירתו > ספר המבקש

ספר שכתב פלקירה בהגיעו לגיל 40. שם הספר בא מערבית (היגוי: טאלב אלעלם) תלמיד מבקש החכמה שהוא בעצם הפילוסוף.
יצירתו > ספר המבקש > עלילת הספר

הספר עוסק באיש צעיר הנלהב ללימודים ומבקש את דרך האמת, ולשם כך הוא פונה אל שישה-עשר בעלי מקצועות שונים כדי לשמוע מפיהם דברים על אומנותם. האנשים שפגש אותם הם:
| --- | --- |
 עשיר  גיבור  חרש  רופא  חסיד  מדקדק  משורר  חכם תורני (חכם בתורה ובחכמה):  חשבוני  תשבורי  חכם החכמת המראות  תוכן  חכם בחכמת הניגון  בעל חכמת הדיבור  מומחה במדעי הטבע  פילוסוף
המבקש הולך מבעל מקצוע אחד למשנהו ופוגש כל אחד ושואל אותו מה המטרה של המקצוע ומה הכיוון במקצועו ואיך הוא מצליח?
השאלות שלו אינן שאילות תם שנובעות מחוסר כוח הבנה וחוש ביקורת. להפך, הוא חושף נקודות חולשה בדברי בני שיחו והוא מגלה מי מהם מרגיש נבוך על ידי שאלה קשה ואף מכריח אותו להודות שאין לו תשובה עליה. לאחר שהוא מקבל אינפורמציה ראויה בנושא שעל הפרק, הוא נשאר אצל בעל המקצוע כתלמיד להשתלם במקצועו, לימודיו נמשכים פרק זמן קצוב, שבועות, חודשים או שנים ואחר כך הוא פונה לתחנתו הבאה. מסעו הגדול של המבקש מסתיים אצל הפילוסוף, כלומר אצל חכם העוסק במה שלמעלה מן הטבע, במטאפיזיקה, חכם זה אינו מוכן להשיב על שאלותיו, הוא מציע לו במקום זה ללמוד לבדו ובצנעה את החכמה האלוהית.
מגמתו הברורה של פלקירה היא אפוא להראות כי החכמה האלוהית עולה על יתר החכמות, לפי סדר הזמנים של "ספר המבקש" לומד הגיבור את כל מקצועות החכמה בלא פחות מעשרים ושתיים שנים, ועדיין איננו יודעים כמה שהה בתחנה האחרונה של מסעו.
רצונו של פלקירה למסור לקוראיו ידיעות מועילות בתחומים שונים, ושאיפה זו גרמה לו להקדיש חלקים רבים בספרו לסקירות מרוכזות ויבשות על מדעים שונים.
יצירתו > ספר המבקש > סגנון הספר

ספר המבקש מחולק לפרקים הוא כתוב בסגנון פרוזה חרוזה ושירים עד שער 7, וממנו ואילך כתוב בפרוזה רגילה. מעבר זה מתרחש בהתאם מוחלט לתוכן, עד שהמבקש פוגש את המשורר שהוא בעצם המקצוע השביעי שמגיע אליו, אבל אחרי שמגלה המבקש שהמשורר מזייף את האמת בשירים ואין טעם לשירה הוא מיישג את זה מייד ועובר לכתוב בפרוזה רגילה. אין הרבה זיקה בין ספר זה למקאמה.
יצירתו > ספר המבקש > החומר המדעי בספר המבקש

רצונו של פלקירה למסור לקוראיו ידיעות מועילות בתחומים שונים, ושאיפה זו גרמה לו להקדיש חלקים רבים בספרו לסקירות מרוכזות ויבשות על מדעים שונים.
חשיבות בפני עצמה נועדת לחומר המדעי הרב הכלול בספר המבקש. והוא עדיין צריך לימוד. כבר נאמר לעיל שמעין הדברים הללו הביא אבן פלקירה בספר "ראשית חכמה" שכתב בנעוריו.
החומר המדעי שבשני הספרים ערבי במקורו. בעת הזאת ניזונו כל מדעני אירופה מחכמת הערבים, שהייתה בעצם שאילה, ולעיתים הרחבה, של המורשת המדעית של העולם ההלניסטי. בשני החיבורים שהוזכרו שאב פלקירה עמוקות העיקר מן האנציקלופדיה הערבית הגדולה "רסאיל אכ`ואן אלצפא" ("איגרות אחי הטהרה"), ספר מונומנטלי הדן באריכות, בלשון ספרותית נמלצת, בכל החכמות שהיו ידועות במזרח בימי הביניים הקדומים. ספר זה, שהשפעתו העזה ניכרת בכמה וכמה חיבורים עבריים במזרח ובספרד, הושלם סביב שנת 970 בבצרה: עקבותיו בולטים בספרותנו כבר ב"חובות הלבבות" של ר' בחיי אבן פקודה ואולי גם בכתבי ר' שלמה אבן גבירול.
שילוב חומרים מדעיים בחיבור בלטריסטי אינו צריך להתמיה באופן מיוחד בתקופה הזאת: למן המאה הי"ב ואילך הביאה הסקרנות הכללית של קהל הקוראים את המחברים לתבל את ספריהם בדברי מדע שונים. התופעה ידועה בספרות המשעשעת של המאה הי"ב ושל המאות שלאחריה באירופה המערבית, והיא בולטת מאוד למשל ב"ספורי קנטרברי" של צ'וסר. גם בספרותנו הקדים בעניין הזה כאמור יוסף אבן זבארה בעל ספר שעשועים את פלקירה.
אבל בכל החיבורים שהתופעה ניכרת בהם נלקחים החומרים המדעיים מן התחומים שעוררו בימי הביניים עניין מיוחד, כגון רפואה, מדעי הטבע, אסטרולוגיה וה"מדעים" האוקולטיים, גם יוסף זבארה מילא את ספרו בעיקר ידיעות מתחום הרפואה, אבל הביא באחד המקומות, כפי שצוין, גם עניינים מ"חכמת" הפרצוף. כוונת הסופרים בשיבוץ החומר המדעי הייתה קישוטית, לא דידקטית: לפי טעם הקוראים ראוי היה שחומרים מסוג זה יבואו בכל ספר שנועד לקריאה משעשעת. מה שעומד לפנינו בספר המבקש שונה מזה: פלקירה אמנם סמך על הקונוונציה הספרותית הזאת, אבל גייס אותה למטרות דידקטיות ופולמוסיות - החומר המדעי שבספר המבקש הוא חלק מן ה"תחמושת" שהמחבר מפעיל כדי לכבוש את לב קוראיו.
הידיעות המדעיות הנערמות בספר אכן בונות לקורא, אם כי לא באופן סיסטמטי ממש וגם לא ביעילות גדולה, תשתית של ידע מדעי, שעליה יכלה להיבנות השכלתו הפילוסופית. אמנם דברי המדע של ספר המבקש כתובים בלי חן ולעיתים קרובות אין הם מובנים לתלמיד המתחיל, אבל היא הנותנת: דרך יומרנית זו של הוראה אלמנטרית מכוונת הייתה בימי הביניים להרים את קרנם של מקצועות המדע בעיני הקוראים ולעורר בהם תשוקת לימוד נמרצת. השיטה מורגשת בכמה מקומות גם ב"בן המלך והנזיר" בעיקר לקראת סוף הספר. אבן פלקירה גם פורש קשת רחבה מאוד, בלתי שגורה בגיוונה, של מקצועות מדע, ומטעים את הקורא, ולו מעט, מכל החכמות כמעט. גם בעניין זה יש ייחוד מפורש בספר המבקש.
יצירתו > בתי הנהגת גוף הבריא

מוצר מובהק של הקו הפופולריזטורי ביצירתו הפורה של אבן פלקירה הוא גם השיר הדידקטי ה"כפול" שלו "בתי הנהגת גוף הבריא" ו"בתי הנהגת הנפש".
בחיבור הזה הולך אבן פלקירה בעקבות ר' יוסף אבן זבארה, בעל "בתי הנפש", ויהודה אלחריזי, בעל "רפואות הגווייה", שכתבו שירי לימוד על נושאים מחכמת הרפואה. שלושתם ממשיכים ביצירתם את מסורת השירים הלימודיים שייסד בספרד הנוצרית ר' אברהם אבן עזרא. בדומה לשני קודמיו גם אבן פלקירה הולך בחיבורו בעקבות ספרי הרפואה של הרמב"ם, וגם הוא, כמותם, בונה את שירו, על שני חלקיו, בצורת המדויג' כלומר בבתים שקולים במשקל כמותי קלאסי (המרובה) הנחרזים בחרוז שמצמיד בכל בית את הדלת אל הסוגר ומשתנה מבית לבית. בדרך הזאת בנה ראב"ע כזכור את שירו המפורסם על "צחוק" השחמט. אבל ראוי לומר שמבחינת טיב החיבור ורמתו אבן פלקירה עולה על קודמיו: שירו מועיד בו שלא לחינם התפאר בכישרונו הפיוטי בראש "ספר המבקש". חיבורו כתוב בלשון צחה וחלקה מאוד: ברור ממנו שאומנות השקילה הייתה טבעית אצלו והוא ידע להשתמש בה בלי קושי. גם היקף השיר גדול יותר משל קודמיו והוא אף שיטתי יותר מצד הנושאים הנדונים בו.
חלקו השני, "בתי הנהגת הנפש", קובע כמובן ברכה לעצמו בהקשר הזה, והוא חידוש של אבן פלקירה. בחלק הזה מייעץ המשורר לקוראיו עצות מוסריות הגונות כדי שגופם הבריא יהא אכסניה לנפש בריאה. בלשון יפה ובכוח שידול ושכנוע לא מבוטל. אף כאן מורגשים ועיונותיו של הרמב"ם: הדרך הממוצעת היא המומלצת למי שבקש לקיים את בריאות נפשו. הוא מוזמן "לקנות" ראשית כול "יושר ותומה", אבל מיד אחר כך ללכת "בדרכי התבונה" כדי להיות נמשל מכוח זה "עם הגבוהים / ומתדמה כמלאך האלוהים". כדי להשיג חכמה ראוי לו לעמול קשה: אין חכמה נקנית בלי מאמץ רב.
בריא הנפש מתעלם מתענוגות הגוף ומן התאורה, מתרחק מן הכסילים, דבק בחכמים, קונה לעצמו חבר ומשקיע בטיפוחו את כל מרצו. הוא מקפיד על מוצא פיו ומרגיל עצמו אל הענווה, אל השתיקה ואל ההצטנעות. את סודו לא יגלה לאחרים, גם לא לחברים קרובים, ויתחכם ליריביו: הוא לא יבטח בהם, ויישמר פן יפרשו לו "פח ומוקשים". בדרך כלל ינהג כמנהג הבריות, וישתדל שלא לסטות מן המקובל. הוא יקבל את האמת ממי שאמרה ויחלוק כבוד לבריות כפי חכמתם ושכלם. יהיה נדיב אבל לא יפזר את הונו, יסתפק במועט ולא יצטרף למתנת בשר ודם. וכשיגיע לגיל חמישים:
”והיא כשנת דרור אל היקושים /בפח יצרם ורשת תאותם / ויעורו ישנים משנתם /ויחלפו ימי ילדות ושחרות /ותצא משבי נוער לחרות” ינטוש "הבלי הזמן ותעתועיו", יתן ליציריו ספר כריתות, ויימכר ליוצרו לצמיתות.
יצירתו > איגרת המוסר

זה חיבור קטן שעיקרו באוסף עשיר למדי של משלי חכמה שונים. סביב האוסף הזה בנה המחבר עלילה צנומה. גם כאן מופיע מעין ה"מבקש" הוא נער בן עשר בשם כלכול, המתבודד במדבר ולומד שם מפי חכם זקן, שמו הימן האזרחי, חכמה ובינה ותוכחות מוסר. דברי חכמה נוספים הם מלקטים גם מפי שני גברים שמוצאם מערב ומהודו. ערכה של היצירה הזאת כשלעצמה אינו רב, אבל יש בה חומר למחקר ספרותי משווה. אין ספק שפלקירה הכניס לחיבור הזה הרבה עניינים שמצא במקורות ערביים.
דרך אבן פלקירה בתרגום

דברי הפילוסופים היוונים וההלניסטיים הגיעו לימי הביניים בשפה ערבית, וכך הן הערבים הן הערביסטים מבין הוגי הדעות היהודים, אשר פלקירה היה אחד מהם, יכלו להתוודע אליהם מקרוב, פלקירה תרגם באופן עצמאי טקסטים לעברית של גדולי הפילוסופיה, היה אחד החלוצים במפעל היסטורי זה, אם יהודה ושמואל אבן תיבון הם מראשוני המתרגמים של טקסטים שחיברו גדולי הפילוסופיה היהודים, אז משה אבן תיבון ושם טוב אבן פלקירה הם מחלוצי המתרגמים של כתבי הפילוסופים הערביים.
פלקירה מתרגם לעברית אף את הטקסטים שהוא מפרש מתוך מורה נבוכים, אף על פי המצויים לפניו הן תרגומו של רבי שמואל אבן תיבון, הן גם תרגומו של רבי יהודה אלחריזי, ולא עוד אלא שב'מורה המורה' מייחד פלקירה פרק שלם לביקורת על תרגומו של אבן תיבון ולעיתים אף על תרגום אלחריזי למורה נבוכים. מסתבר שהתרגומים אשר עמדו לפניו נראו לו ראויים לעיון ולתיקון.
מחיבוריו של אבן פלקירה

"אגרת הנהגת הגוף והנפש"
"אגרת הוויכוח"
"ראשית חוכמה"
"ספר המעלות"
"ספר המבקש"
"מורה המורה" - פירוש ל"מורה נבוכים" של הרמב"ם. החיבור נדפס על ידי מרדכי לייב בן משה ביסליכיס בפרסבורג בשנת 1837, ושנית, במהדורה מדעית והשוואתית, על ידי יאיר שיפמן, בהוצאת מאגנס, ירושלים 2002.
תקציר "מקור חיים" של שלמה אבן גבירול
"דעות הפילוסופים"
"אגרת המוסר"
"מגילת הזיכרון"
"אגרת החלום"
"צרי היגון"
לקריאה נוספת

כתבי שם טוב בן יוסף אבן פלקירה בפרויקט בן-יהודה
חיים שירמן (הערות עזרא פליישר), תולדות השירה העברית בספרד הנוצרית ובדרום צרפת.
ביקורתו של שם טוב אבן פלקירה על השירה, מתוך: דברי הקונגרס העולמי למדעי היהדות, 1989.
יאיר שיפמן, דרך אבן פלקירה בתרגום, לשוננו, 1992.
מנחם קלנר, עיון, 1989.
קולט סיראט, "שם טוב אבן פלקירה", בתוך: הגות פילוסופית בימי הביניים, הוצאת כתר, 1975, עמ' 312-300.
רפאל ישפה, עיקרי היהדות של שם טוב אבן פלקירא, בתוך: מחקרים בהגות יהודית (עורכים: שרה אורה הלר וילנסקי, משה אידל), הוצאת מאגנס, תשמ"ט, עמ' 301-291.
הערות שוליים

↑  אלקונסטנטין, מגלה עמוקות, כ"י ותיקן 59, עמ' 10 א-ב.
↑  ספר המבקש, ורשא 1884, עמ' 102.
| פרשני מורה הנבוכים |
| --- | --- | --- |
| מתרגמים | שמואל בן יהודה אבן תיבון • יהודה אלחריזי • מנדל לפין • יוסף קאפח • מיכאל שורץ • הלל גרשוני |  |
| פרשנים ראשונים | משה בן שלמה מסלרנו • שם טוב בן יוסף אבן פלקירה • אברהם אבולעפיה • יוסף אבן כספי • משה נרבוני • האפודי • אשר קרשקש • זכריה הרופא • מרדכי כומטינו • שם טוב בן יוסף אבן שם טוב • יצחק אברבנאל • דוד בן יהודה מסר לאון • מרדכי יפה  • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד |  |
| פרשנים מהעת החדשה | שלמה מימון • יהודה אבן שמואל • ליאו שטראוס • שלמה אבינר • מפעל משנה תורה |  |
| תרגומים לשפות אחרות | שלמה מונק (צרפתית) • שלמה פינס (אנגלית)  • אלכסנדר אלטמן (גרמנית) • מיכאל שניידר (רוסית) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260923705171  PLWABN: 9810704526205606  BIBSYS: 90554524  BNE: XX1017868  BnF: cb121540745 (data)  CANTIC: a11590518  GND: 118998102  ICCU: CFIV173441  ISNI: 0000 0001 2138 737X  LCCN: n50047903  NKC: jx20050411006  NTA: 113648715  RERO: 02-A000060877  SELIBR: 211848  SNAC: w6419n9q  SUDOC: 030044405  VcBA: 495/152799  VIAF: 71428967   WorldCat (עם VIAF): 71428967
שמואל אביבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1961 (בן 63 בערך) ישראל
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  שמוליק
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:    אלוף-משנה
 תפקידים בשירות
 מפקד פלחה"ן גולני  מפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח  מפקד עוצבת הגולן  מפקד חטיבת כרמלי  סגן מפקד עוצבת הגליל  נספח צה"ל בשווייץ
 פעולות ומבצעים
   מלחמת לבנון  האינתיפאדה הראשונה    המערכה ברצועת הביטחון  האינתיפאדה השנייה  מבצע חומת מגן
 תפקידים אזרחיים
 סמנכ"ל קבוצת אלדד פרי
 
שמואל אביבי (נולד בשנת 1961) הוא קצין בצה"ל בדימוס בדרגת אלוף-משנה, אשר פיקד על גדוד בחטיבת ביסלמ"ח ועל עוצבת הגולן. הורשע בעבירה של חוק הצינון.
ביוגרפיה

עם גיוסו לצה"ל בשנת 1979 שובץ בחטיבת גולני, שבה עבר הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר ויצא לקורס קציני חי"ר. לאחר הקורס שימש מפקד מחלקה. במלחמת לבנון הראשונה לחם כסגן מפקד פלחה"ן גולני, בין היתר בקרב על הבופור. בהמשך שימש מפקד פלוגה. לאחר מכן פיקד על פלחה"ן גולני, והוביל אותה בלחימה בדרום לבנון. בהמשך שימש סגן מפקד גדוד 51. לאחר מכן מונה למפקד גדוד 17 בחטיבת ביסלמ"ח בין השנים 1993–1994.
לאחר מכן פיקד על עוצבת הגולן ועל חטיבת כרמלי. בהמשך שימש סגן מפקד עוצבת הגליל. בשנת 2002 מונה לנספח צה"ל בשווייץ ובסקנדינביה, ושירת בתפקיד זה עד שנת 2005. לאחר חזרתו ארצה הועלה חשד כי קשר קשרים עם סוחר נשק שווייצרי ופעל לטובתו תוך ניגוד עניינים. בשנת 2011 הוגש נגדו כתב אישום בעבירות של הפרת אמונים ולקיחת שוחד. לאחר עסקת טיעון נמחקה עבירת השוחד מכתב האישום, ואביבי הורשע על פי הודאתו בעבירה של הפרת אמונים. בעקבות זאת נגזרו עליו שלושה חודשי עבודות שירות, קנס בן 70 אלף ש"ח ומאסר על תנאי.
אביבי הוא בעל תואר ראשון בלימודי ארץ ישראל מטעם אוניברסיטת חיפה ותואר שני בכלכלה ומנהל עסקים. הוא שימש סמנכ"ל קבוצת אלדד פרי.
הערות שוליים

↑  אהוד ערן, "תמצית געגוע - סיפורו של ארז גרשטיין והמלחמה בלבנון", ידיעות ספרים, 2007, עמוד 72.
↑  שמוליק אביבי (1985-1986), באתר גדוד הסיור של חטיבת גולני. (הקישור אינו פעיל, 18 בנובמבר 2020)
↑  עמיר רפפורט, שליחות כפולה, באתר nrg‏, 6 במרץ 2007.
↑  יוסי מלמן, כולם עושים את זה,לא?, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2006.
↑  נעמה כהן פרידמן, נספח צה"ל בשוויץ בעבר מואשם בקבלת שוחד, באתר ynet, 28 בפברואר 2011.
↑  הילה רז, הסדר טיעון: נספח צה"ל בשוויץ לשעבר הורשע בהפרת אמונים, באתר TheMarker‏, 18 בדצמבר 2011
תפ (ת"א) 52592-02-11 מדינת ישראל נגד שמואל אביבי, ניתן ב-18 בדצמבר 2011.
↑  שמואל אביבי, סמנכ"ל קבוצת אלדד פרי (וממלא מקום מנכ"ל פרי אינטרנשיונל), מתוך אתר קבוצת אלדד פרי. (הקישור אינו פעיל, 18 בנובמבר 2020)
תפריים

| תפריים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: תפריים
שם מדעי
 Cisticolidae ‏סונדוואל, 1872

Hypergerus atriceps
תַּפָּרִיִּים (שם מדעי: Cisticolidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר החיה באזורים הדרומיים ברחבי העולם הישן וקרובה למשפחת הסבכיים.
מינים אלה קטנים ומזכירים סבכיים ויש הרבה בלבול במיון ביניהם. הם חיים בעיקר באפריקה שמדרום לסהרה אך גם באזורים שונים בדרום אסיה ואף באוסטרליה וכמה מינים חיים באירופה.
מינים אלה אינם מקושטים מאוד וצבעם אפור או חום, עם הבדלים מעטים בין המינים. הם חיים באזורים פתוחים יחסית וחלקם אף באזורים יבשים. מזונם העיקרי הוא חרקים אותם הם מלקטים במהלך היום.
סוגים

Neomixis
תפרית (Orthotomus) - בו תפרית מצויה
Prinia - בו הפשוש
סוג ומין יחיד Heliolais erythropterus
Cisticola - בו התפר
סוג ומין יחיד Incana incanus
סוג ומין יחיד Malcorus pectoralis
Bathmocercus
Scepomycter
סוג ומין יחיד Hypergerus atriceps
סוג ומין יחיד Eminia lepida
Apalis
סוג ומין יחיד Poliolais lopezi
Camaroptera
Calamonastes
סוג ומין יחיד Euryptila subcinnamomea
Artisornis
Schistolais
סוג ומין יחיד Urolais epichlora
סוג ומין יחיד Phragmacia substriata
סוג ומין יחיד Oreophilais robertsi
סוג ומין יחיד Drymocichla incana
סוג ומין יחיד Spiloptila clamans
סוג ומין יחיד Urorhipis rufifrons
סוג ומין יחיד Phyllolais pulchella
סוג ומין יחיד Rhopophilus pekinensis
Eremomela
תזמורת המושבות

| --- | --- |
 תאריך ייסוד:  2011
 מייסד:  רועית פלדנקרייז
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  פרדס חנה-כרכור,  זכרון יעקב,  בנימינה-גבעת עדה,  אור עקיבא ועוד
 אולם קונצרטים:  המרכז למוזיקה על שם רפפורט, אור עקיבא
 מנצח:  רועית פלדנקרייז,  ברק טל,  לאונטי וולף,  דוד סופר, עומר פרנקל, ראובן מארק מוזס
 https://www.facebook.com/Moshavot.Orchestra/
 
תזמורת המושבות היא תזמורת קאמרית עצמאית של נגנים מקצועיים וחובבים מאור עקיבא, פרדס חנה-כרכור, זכרון יעקב, בנימינה-גבעת עדה, נתניה, וכן מיישובים מרוחקים יותר.
התזמורת הוקמה בספטמבר 2011 על ידי רועית פלדנקרייז, שהייתה המנצחת והמנהלת המוזיקלית שלה.
רועית אף הגדירה את החזון החינוכי-קהילתי של התזמורת: "הבאת המצוינות המוזיקלית לאולמות וליישובים שלנו."
פעילותה של התזמורת כיום היא במרכז המוזיקה על שם רפפורט באור עקיבא בו מתקיימות מדי שבוע חזרות של התזמורת וכן מספר קונצרטים בשנה.
התזמורת היא גוף עצמאי, ועיקר מימונה מגיע ממכירת כרטיסים לקונצרטים.
התזמורת מונה כ-30 נגנים, בגילאים שונים, מצעירים ועד מבוגרים, העוסקים במגוון רחב של מקצועות ועיסוקים, שמחויבים לתזמורת ולנגינה.
היסטוריה

התזמורת הוקמה בספטמבר 2011 על ידי רועית פלדנקרייז, כתזמורת קאמרית עצמאית של מחוז הצפון. הקונצרט הראשון של תזמורת המושבות פתח את חגיגות ה-90 לבנימינה-גבעת עדה.
בשנים הראשונות התזמורת הופיעה פעמיים בשנה, וכיום נערכים לפחות שלושה קונצרטים בשנה לקהל הרחב. התזמורת הופיעה באולמות שונים וביניהם מלון האמנויות אלמא בזכרון יעקב, מוזה - היכל התרבות בחוף הכרמל, בית ניר בזכרון יעקב, היכל התרבות תל מונד ואודיטוריום כפר סבא.
תזמורת המושבות שיתפה פעולה עם סולנים ומנצחים מהארץ ומהעולם, וניגנה עם הפסנתרנית מיכל טל, נגן הקלרינט הברזילאי מאוריציו סילבה, הפסנתרן האיטלקי אנטוניו די כריסטופני, הכנריות הדר רימון וליר וגינסקי והזמרות הדר איצקוביץ', ניבה אשד פרנקל, לואנה לומברדי טלי קצף ועוד.
במסגרת תרומה לקהילה ערכה התזמורת קונצרט התרמה לבית חולים מאיר בשיתוף ארגון ליונס השרון, קונצרטים מוסברים לילדים בבית ספר רימון בפרדס חנה-כרכור, קונצרטים בפארק בנימינה בשילוב ילדים סולנים צעירים, חזרה גנרלית פתוחה לקהל, בבית גיל-פז בכפר סבא.
עם עזיבתה של המנצחת והמנהלת המוזיקלית רועית פלדנקרייז ב-2019, מספר נגני תזמורת ארגנו מחדש את התזמורת ונעשו לוועד שלה. במקום מנהל מוזיקלי יחיד, התזמורת עובדת על כל תוכנית עם מנצח שונה שהיא מזמינה, ומופיעה לאחר כ-3 חודשים. ישנן 3 תוכניות שונות בכל שנה, כשעה כל אחת.
כיום התזמורת מופיעה בעיקר במרכז למוזיקה על שם רפפורט, אור עקיבא, שם גם מתקיימות חזרותיה.
רפרטואר

התזמורת מנגנת בעיקר מוזיקה תזמורתית של מלחינים מהתקופה הקלאסית והרומנטית כגון יוזף היידן, וולפגנג אמדאוס מוצרט, לודוויג ואן בטהובן, פרנץ שוברט, פליקס מנדלסון, ג'ואקינו רוסיני, ויוהנס ברהמס.
בנוסף, התזמורת מארחת ומלווה סולנים המנגנים קונצ'רטים, זמרות השרות אריות וכן מקהלות.
רוב היצירות שהתזמורת מבצעת כתובות להרכב של זוגות כלי נשיפה (חליל צד, אבוב, קלרינט, בסון, קרן יער, חצוצרה וביצירות מסוימות גם טרומבון), טימפני וכלי קשת (כינור ראשון ושני, ויולה, צ'לו, וקונטרבס), אך לעיתים התזמורת מזמינה נגנים נוספים כדי לנגן רפרטואר לתזמור רחב יותר.
לצד יצירות המלחינים הקלאסיים והרומנטיים, התזמורת מבצעת גם יצירות ועיבודים של המלחין הישראלי יפתח פרת שהוא נגן ויולה בתזמורת, יצירות של המלחין הברזילאי אברטון מצ'אדו, המלחין ההונגרי לאו ויינר ועוד.
מנצחים

רועית פלדנקרייז - מייסדת.
מנצחים אורחים: ג'וליו מאריצה מאיטליה, ארטורו גונזלס מארצות הברית.
החל משנת 2019, מזמינה התזמורת לכל תוכנית מנצח אחר, שמעשיר את התזמורת מהניסיון והידע שלו, משפר ומגוון את יכולותיה. רשימת מנצחים חלקית: עומר פרנקל, ברק טל, לאונטי וולף, דוד סופר, ראובן מארק מוזס.
הערות שוליים

↑  הבמה - ניקו ניתאי, מוזיקה - קלאסיקה וינאית, באתר www.habama.co.il
↑  "אין כל סיבה שאישה לא תנצח על תזמורת", באתר בלינקר, ‏2017-02-01
↑  פייסבוק - דף התזמורת, באתר Facebook
שמואל אבואב

ערך זה עוסק באיש ציבור ומנהל ישראלי. אם התכוונתם לרב איטלקי מהמאה ה-17, ראו .
שמואל אבואב (נולד ב-21 במרץ 1959) הוא איש חינוך ומנהל ישראלי. שימש כמנכ"ל משרד החינוך. בעבר כיהן כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון וכראש מועצת קריית טבעון, שימש כיו"ר קרן נאור וכמנכ"ל עמותת אור ירוק.
ביוגרפיה

אבואב עשה שנת שירות באור עקיבא במסגרת גרעין עודד הראשון שהיה ביישוב (1976–1977). שירת בחיל השריון כמפקד פלוגה בדרגת סרן (1977–1981). בין השנים 1982–1989 שימש מנהל מתנ"ס בקריית טבעון. בגיל 30, נבחר אבואב לראשות המועצה המקומית קריית טבעון ובתפקיד זה כיהן שלוש כהונות רצופות, בשנים 1989–2004, מטעם רשימת אמת (מפלגת העבודה) ובלתי מפלגתיים. בזמן כהונתו כראש המועצה זכתה המועצה בפרס על ניהול כספי תקין, פרס המועצה לישראל יפה, פרס נשיא המדינה על פרויקט המחזור בשנת 2003.
בבחירות לכנסת ה-16 שובץ במקום ה-26 ברשימת העבודה-מימד ולא נכנס לכנסת.
בשנת 2005 מונה למנכ"ל משרד הבינוי והשיכון ובשנת 2006, למנכ"ל משרד החינוך, תחת השרה יולי תמיר. באוקטובר 2007 מונה למנכ"ל עמותת "אור ירוק".
בפברואר 2017 מונה בשנית לתפקיד מנכ"ל משרד החינוך, תחת השר נפתלי בנט. מינויו נכנס לתוקף ב-20 במרץ 2017. ביוני 2020 הודיע אבואב כי הוא מבקש לפרוש מתפקידו כמנכ"ל משרד החינוך.
לקראת הבחירות לכנסת ה-24 הודיע על הצטרפותו למפלגת "ימינה", אך לבסוף לא שובץ ברשימה.
אבואב הוא בעל תואר ראשון במדעי החברה והרוח מהמכללה האקדמית לחינוך אורנים, ותואר שני במנהל שלטון מקומי מאוניברסיטת חיפה.
אבואב נשוי לרונה ואב לארבעה.
פעילות ציבורית

יו"ר עמותת "אל סם" חיפה והקריות
יו"ר המכון לפיתוח מבני חינוך ורווחה (1995–2004)
יו"ר ועדת החינוך של מרכז השלטון המקומי (1995–2005)
יו"ר מועצת הקבלנים, מתוקף תפקידו כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון
חבר בהנהלת מועצת מקרקעי ישראל, מתוקף תפקידו כמנכ"ל משרד הבינוי והשיכון
חבר מליאה ברשות הטבע והגנים
לשעבר חבר ההנהלה הציבורית בקרן אברהם
חבר מועצת המנהלים בקרן רן נאור – קרן התומכת במחקרי בטיחות בדרכים ומעניקה מענקי מחקר לחוקרים ומלגות לסטודנטים
חבר מועצת המנהלים בקרן אורן – קרן התומכת בפעילות חינוכית בקרב ילדים ונוער בסיכון
חבר מועצת המנהלים של המרכז למחקר בטכניון ע"ש רן נאור – מרכז מחקר לבטיחות בדרכים המשותף לאור ירוק ולטכניון
חבר הנהלה של תוכנית לימודים בתחום משפט ובטיחות בדרכים באוניברסיטת תל אביב
הערות שוליים

↑  שי זילבר, שמואל אבואב ימונה למנכ"ל משרד החינוך, רשת ב', 21 בפברואר 2017
↑  ילקוט הפרסומים, באתר nevo‏, 19 בנובמבר 2003
↑  העבודה-מימד בראשות מצנע, באתר הכנסת
↑  ספי קרופסקי, עוזב את אור ירוק: שמואל אבואב חוזר לתפקיד מנכ"ל משרד החינוך, באתר כלכליסט, 21 בפברואר 2017
↑  משה שטיינמץ‏, בנט הודיע: מנכ"ל אור ירוק שמואל אבואב ימונה למנכ"ל משרד החינוך, באתר וואלה, 21 בפברואר 2017
↑  מנכ"ל משרד החינוך, באתר משרד החינוך
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987011218910905171  VIAF: 366165396179721520006   WorldCat (עם VIAF): 366165396179721520006
שלום שכנא צ'רניאק

| --- | --- |

שלום שכנא צ'רניאק (משוער)
 לידה:  1861 תרכ"א סטאניסלאבצ'יק, גליציה 
 פטירה:  13 בדצמבר 1937 (בגיל 76 בערך) ט' בטבת ה'תרצ"ח לוקיב, אוקראינה 
 תקופת הפעילות:  ? – 13 בדצמבר 1937 
 
הרב שלום שכנא צ'רניאק (נכתב גם טשרניאק; תרכ"א, 1861 – ט' בטבת ה'תרצ"ח, 13 בדצמבר 1937) היה רב העיירה מאצ'יוב במחוז ווהלין באוקראינה. פרסם שלושה ספרי הלכה והוחזק כאישיות תורנית בעלת שיעור קומה.