stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריח גוף
גנטיקה

ריח גוף מושפע במידה רבה ממולקולות מורכבות של MHC אלה נקבעים גנטית ומשחקים תפקיד חשוב בחסינות האורגניזם. איבר יעקובסון מכיל תאים רגישים של MHC בצורה גנוטיפ ספציפי.
ניסויים בבעלי חיים ובמתנדבים הראו כי שותפים מיניים פוטנציאליים נוטים להיתפס מושכים יותר אם הרכב ה-MHC שלהם שונה באופן מהותי. זוגות נשואים שונים יותר ביחס לגנים MHC ממה שניתן היה לצפות. דפוס התנהגות זה מקדם את השונות של מערכת החיסון של אנשים באוכלוסייה, ובכך הופך את האוכלוסייה לחזקה יותר נגד מחלות חדשות. סיבה נוספת עשויה להיות נישואי קרובים.
שינויים

גוף ריח עשוי להיחלש או שלא להיות מורגש כלל באמצעות גורמים חיצוניים דוגמת דאודורנט, חומרי חיטוי, סבונים מיוחדים וכדומה. אף על פי שריח גוף קשור בדרך כלל לשיטות היגיינה, ריחו עשוי להיות מושפע משינויים בתזונה כמו גם מגורמים אחרים.
עד 90% מהאמריקאים ו-92% מבני הנוער משתמשים בנוגדי הזעה דוגמת דאודורנטים. בשנת 2014 נאמד שוק הדאודורנטים העולמי בכ-13.00 מיליארד דולר עם קצב צמיחה שנתי של 5.62% בין השנים 2015-2020.
ראו גם

חומצה בוטירית
ריח כף הרגל
באשת
פרומון
בלוטות זיעה
תסמונת צחנת הדג
הערות שוליים

↑  The Biology of Body Odor, Greatist, ‏13 במרץ 2012 (באנגלית)
1 2 3 4  Claus Wedekind, Body Odours and Body Odour Preferences in Humans, Oxford Handbook of Evolutionary Psychology, ‏5 באפריל 2007 (באנגלית)
↑  Global Deodorants Market is Expected to Reach USD 17.55 Billion by 2020 | Global Market Research Reports
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561257305171  GND: 4267839-0  LCCN: sh96008470  NDL: 00574133
עלי זית וחרב

עלי זית וחרב הוא כתב עת היסטורי לחקר תולדות כוח המגן העברי בארץ ישראל בעת החדשה.
היסטוריה

כתב העת "עלי זית וחרב" נוסד בשנת 1990, והוא יוצא לאור מטעם מרכז גלילי לחקר כוח המגן. הוצאת כתב העת ניזומה ברוח מפעלו המחקרי של ישראל גלילי לתיעוד ולחקר תולדות ארגון ההגנה, צבא "המדינה שבדרך".
כתב העת נועד לליבון סוגיות היסטוריות בתולדות כוח המגן העברי – המערכה לעצמאות, ההעפלה לארץ ישראל, ההתיישבות האסטרטגית, התגייסות היישוב העברי לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה, המאבק המזוין נגד גזֵרות "הספר הלבן", קרבות מלחמת הקוממיות וגיבוש תפיסת הביטחון הלאומי – בשִלהי השלטון העות'מאני, בתקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל ובתקוּמת מדינת ישראל.
בשני הכרכים הראשונים פורסמו מאמרים כלליים בנושאי כוח המגן וניתוח תעודות היסטוריות. מהכרך השלישי ואֵילך נבחר לכל כרך נושא מרכזי, ולצִדו מופיעים מאמרים היסטוריים נוספים.
כתב העת "עלי זית וחרב" מוכר על ידי המועצה להשכלה גבוהה ככתב עת אקדמי שפיט.
שמונת הכרכים הראשונים של "עלי זית וחרב" הוצאו לאור בהוצאת משרד הביטחון, ושמונת הכרכים ט'–ט"ז הוצאו לאור בהוצאת כרמל. כרכים י"ז–י"ט יצאו לאור בהוצאת משרד הביטחון והוצאת מודן.
לאחר כרך כ', פסקה הוצאת כתב העת.
רשימת העורכים

גרשון ריבלין – כרכים א'–ב'
פרופ' מוטי גולני – כרך ג'
דני הדרי – כרכים ד'–ה'
אסנת שירן – כרכים ו'–ח'
ד"ר ניר מן – כרכים ט'–כ'
חברי המערכת

חברי מערכת 'עלי זית וחרב' לדורותיה: ד"ר מאיר פעיל, ד"ר מרדכי בר-און, אסנת שירן, נרי אראלי, שמואל סטמפלר, ד"ר עירית קינן, שלמה סלע, פרופ' אביבה חלמיש, שִמרי סלומון, פרופ' יגאל שפי, פרופ' זכּי שלום, ד"ר גד קרויזר, ד"ר איתמר רדאי, פרופ' גדעון ביגר.
הכותבים

משתתפים בולטים בכרכי עלי זית וחרב (לפי סדר כרונולוגי): ד"ר משה סנה, ד"ר פנחס עופר, ד"ר אלחנן אורן, נשיא המדינה פרופ' אפרים קציר, סא"ל יונה בנדמן, פרופ' אלון קדיש, ד"ר מוחמד יוסף סואעד, ד"ר משה ארנוולד, פרופ' מוסטפא כבהא, פרופ' ארנון גולן, ד"ר שמעון אביבי, פרופ' מאיר חזן, פרופ' תמיר גורן, פרופ' דב לוין, פרופ' יואב גלבר, פרופ' יהושע בן-אריה, פרופ' בני מוריס, ד"ר מרדכי בר-און, פרופ' מוסטפא עבאסי, הסופר מאיר שלו, פרופ' רונן יצחק, פרופ' מרדכי גיחון, אברהם עקביה, ד"ר מרדכי נאור, ד"ר יגאל אייל, אלוף שלמה שמיר, ד"ר יאיר שפיגל, ד"ר ענת גרנית-הכהן, פרופ' לילך רוזנברג-פרידמן, פרופ' יגאל עילם, ד"ר איתמר רדאי, ד"ר אופירה גראוויס-קובלסקי, ד"ר בני גשור, עו"ד חיים שנהב, פרופ' יוסי בן-ארצי, פרופ' זאב צחור, ד"ר יעקב צור, נשיא המדינה יצחק נבון, פרופ' יוסי כץ, ד"ר ענת קדרון, פרופ' משה ארנס, עו"ד דרור לין, פרופ' אבי שליים, ד"ר צבי צמרת, פרופ' אמיר גולדשטיין, פרופ' עוזי ארד, פרופ' אבי עורי, פרופ' אריה אלדד, פרופ' ערן דולב, פרופ' צפורה שחורי-רובין, פרופ' יורם אפשטיין, פרופ' יהודה דנון, ד"ר מחמד עָקְל, הסופר יהודה עציון, הסופר דודי זילברשלג, ד"ר אהרֹן עזתי, ד"ר יורם פריד, ד״ר חיים פיארברג (פיירברג), פרופ' גדעון ביגר, ד"ר אל"ם חיים סרברו, פרופ' זכּי שלום, ד"ר יוסרי ח'יזראן, ד"ר נעמה בן-זאב, פרופ' יחיעם ויץ, אל"ם פסח מלובני, נשיא בית המשפט העליון השופט מאיר שמגר, פרופ' מיכאל קרן, ד"ר לנא והבה, פרופ' יאיר זלטנרייך, האמן עאסם אבּו שקרה, פרופ' ישראל רוזנסון, אל"ם דניאל רוזן, המשורר והסופר חיים גורי, פרופ' אניטה שפירא, פרופ' מחמוד יזבק, פרופ' אסעד גאנם, פרופ' שלמה אבינרי, אלוף שלמה גזית, חוקר זמרת הארץ אליהו הכֹּהן, דברי ישראל גלילי ודוד בן-גוריון.
לאור מדיניות טיפוחם של היסטוריונים בתחילת דרכם המחקרית, מערכת "עלי זית וחרב" מעמידה לרשותם את במת הפרסום, בהתאם לכללי הבחינה (לקטוּרה) האקדמיים המחייבים.
נושאי הכרכים

כרך א' (1990) – מקורות ומחקרים בגנזי "ההגנה"
כרך ב' (1992) – מקורות ומחקרים בגנזי "ההגנה"
כרך ג' (1999) – מדיניות מלחמה, מדיניות שלום
כרך ד' (2002) – חומת מגן: שמונים שנה לארגון "ההגנה"
כרך ה' (2004) – אל מול האתגר הערבי
כרך ו' (2006) – יהודים וערבים במאבק על ארץ ישראל: מחקרים ותעודות
כרך ז' (2007) – הזירה הימית מראשית ההעפלה עד ראשית המדינה 1934–1949
כרך ח' (2008) – מלחמה בת 60: מלחמת העצמאות
כרך ט' (2009) – והאנגלי אז בארץ
כרך י' (2010) – אשת חיל עברייה
כרך י"א (2011) – קו התלם
כרך י"ב (2012) – עמוד האש
כרך י"ג (2013) – ירושלים
כרך י"ד (2014) – משטרת ארץ ישראל
כרך ט"ו (2015) – סלע המחלוקת
כרך ט"ז (2016) – שדה המערכה
כרך י"ז (2017) – רפואה צבאית
כרך י"ח (2018) – 70 למדינה
כרך י"ט (2019) – מפנה האימפריות
כרך כ' (2020) – 100 ל'הגנה'
הערות שוליים

↑  רשימת כתבי העת האקדמיים השפיטים בפרויקט ות"ת (יולי 2017).
↑  ד"ר איתמר רדאי שימש עורך אורח של כרך י"ג (ירושלים).
שיעור קטלניות

וידאו הדן בשיעור הקטלניות ומספר ההדבקה הבסיסי ביחס למגפת הקורונה.
באפידמיולוגיה, שיעור קטלניות (Case fatality rate, CFR) הוא שיעור התמותה, המכונה לעיתים סיכון מוות או יחס תמותה והוא שיעור מקרי המוות ממחלה מסוימת בהשוואה למספר הכולל של אנשים שאובחנו במחלה במשך תקופה מסוימת. השיעור מתבטא באופן קונבנציונלי כאחוז והוא מייצג מדד לחומרת המחלה. שיעורי קטלניות משמשים לרוב למחלות עם מסלולי דיסקרטיות מוגבלות בזמן, כמו התפרצויות של זיהומים חריפים והמדד יכול להיחשב סופי רק כשכל המקרים נפתרו (כשהחולים מתו או הבריאו). שיעור הקטלניות הראשוני, למשל, במהלך התפרצות עם עלייה יומית גבוהה וזמן רזולוציה ארוך יהיה נמוך משמעותית מהשיעור הקטלניות הסופי.
מינוח

שיעור תמותה - מבולבל לעיתים קרובות עם שיעור קטלניות - הוא מדד למספר מקרי המוות (באופן כללי, או בשל סיבה מסוימת) באוכלוסייה המוערכת לגודל האוכלוסייה ההיא בהתאם יחידת זמן. לעומת זאת, שיעור הקטלניות הוא מספר המתים מבין מספר המקרים המאובחנים.
טכנית, שיעורי הקטלניות, שלוקחים ערכים בין 0 ל-1 (או 0% ו-100%, כלומר שום מדד או אחידות), הם למעשה מדד לסיכון ואינם שיעורים, שיעורי שכיחות או יחסים (שאף אחד מהם אינו מוגבל לטווח 0–1). הם לא תמיד לוקחים בחשבון זמן מרגע הופעת המחלה ועד מוות.
לעיתים משתמשים במונח "יחס תמותה במקרה" זה עם שיעור המתים במקרה, אך הם אינם זהים. יחס התמותה בין המקרים הוא ההשוואה בין שני שיעורי התמותה השונים, המתבטאים ביחס. ניתן להשתמש גם בהשוואה בין מחלות שונות או כדי להעריך את השפעת התערבות במגפה.
שיעור תמותה מזיהום

המונח שיעור תמותה מזיהום (infection fatality rate, IFR) חל גם על התפרצויות של מחלות זיהומיות ומייצג את שיעור מקרי המוות בקרב כלל האנשים הנגועים. שיעור זה קשור באופן הדוק לשיעור הקטלניות, אך מנסה לתת דו"ח על כל הדלקות הא-סימפטומטיות והלא מאובחנות. בכך, מדד שיעור תמותה בזיהום שונה משיעור הקטלניות בכך שהוא מכוון להעריך את שיעור המתים אצל כל הסובלים מהזיהום: המחלה שהתגלתה (כמות מקרים) ובאלה שלא אותרה בהם המחלה (קבוצה א-סימפטומטית ושלא נבדקה). לכן, שיעור תמותה בזיהום יהיה תמיד נמוך יותר משיעור הקטלניות, כל עוד כל התמותה מיוחסת במדויק למעמד הנגוע או למעמד הלא נגוע.
חישוב דוגמה

אם מאה אנשים ביישוב מאובחנים באותה מחלה, ותשעה מהם לאחר מכן מתים מהשפעות המחלה, שיעור הקטלניות יהיה 9%. אם חלק מהמקרים טרם נפתרו (לא מתו ולא הבריאו במלואם) בזמן האנליזה, ניתוח נתונים מאוחר יותר עשוי לקחת בחשבון מקרי מוות נוספים ולהגיע לאומדן גבוה יותר של שיעור קטלניות. לחלופין, ייתכן שמאוחר יותר יתברר כי מספר גבוה יותר של אנשים נדבקו במחלה והתוצאה תביא לשיעור קטלניות נמוך יותר.
דוגמאות בעולם האמיתי

הדוגמאות הבאות מראות מספר שיעורי קטלניות של מחלות זיהומיות הקיימות בעולם:
שיעור הקטלניות של השפעת הספרדית (1918) היה> 2.5%, אך בערך 0.1% עבור מגפת השפעת האסייתית (1956–1958) והשפעת בהונג קונג (1968-1969), ו-<0.1% עבור מגפות שפעת אחרות.
שיעור הקטלניות של COVID-19 נע בין 1% באיסלנד ל-4.6% בארצות הברית ו-5% בסין, לכדי 14% באיטליה ובבריטניה. ארגון הבריאות העולמי העריך את שיעור התמותה בזיהום ב-0.6%.
למחלת הלגיונרים יש שיעור קטלניות של ≈15%.
לקדחת הצהובה יש שיעור קטלניות של כ-3-7.5%.
לדבר הבלוטות יש את הפרוגנוזה הטובה ביותר מבין שלוש צורות המחלה, אך אם היא אינה מטופלת, שיעור הקטלניות עשוי להגיע למעל 60%.
נגיף האבולה הוא בין הנגיפים הקטלניים ביותר, עם שיעור קטלניות של עד 90%.
נגלריאזיס (הידוע גם כ"מנינגואנצפליטיס אמבית ראשונית", או כ"אמבה אוכלת-מוח"), הנגרם על ידי האמבה Naegleria fowleri, הוא זיהום קטלני אשר כמעט תמיד מביא למוות, עם שיעור קטלניות של >99%.
נגיף הכלבת קטלני כמעט תמיד אם הוא לא מטופל, וכך גם שיעור הקטלניות שמתקרב ל-100% אם החולה החל לגלות תסמינים. עם זאת, לרוב הזיהום מטופל באמצעות תרופות וחיסונים המונעים מראש את התפתחות המחלה.
מחלות פריוניות, דוגמת מחלת קרויצפלד-יעקב, מתקדמות במהרה ותמיד קטלניות, ללא קשר לטיפול.
ראו גם

רשימת מחלות לפי שיעורי קטלניות
מערכת להערכת חומרה של מגפה
הערות שוליים

↑  לדוגמה, שיעור הקטלניות של סוכרת הוא 5 מתוך 1000, או 500 מתוך 100,000 חולים, והוא נקבע לפי מעקב אחרי 50 חולים שמתו מהמחלה מתוך קבוצה נבחרת של 10000 במשך שנה מסוימת. (ראה Harrington, Op. cit..)
↑  "Coronavirus: novel coronavirus (COVID-19) infection" (PDF). Elsevier. 2020-03-25. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2020-03-27. נבדק ב-2020-03-27.
↑  Entry “Case fatality rate” in Last, John M. (2001), A Dictionary of Epidemiology, 4th edition; Oxford University Press, p. 24.
↑  Hennekens, Charles H. and Julie E. Buring (1987), Epidemiology in Medicine, Little, Brown and Company, p. 63.
↑  Bosman, Arnold (2014-05-28). "Attack rates and case fatality". Field Epidemiology Manual Wiki. ECDC. אורכב מ-המקור ב-2020-03-25. נבדק ב-2020-03-25.
↑  "Infection fatality rate". DocCheck Medical Services GmbH. נבדק ב-25 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Global Covid-19 Case Fatality Rates". Centre for Evidence-Based Medicine. נבדק ב-25 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Li, F C K; B C K Choi; T Sly; A W P Pak (ביוני 2008). "Finding the real case-fatality rate of H5N1 avian influenza". Journal of Epidemiology and Community Health. 62 (6): 555–559. doi:10.1136/jech.2007.064030. ISSN 0143-005X. PMID 18477756. נבדק ב-2009-04-29. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Taubenberger, Jeffery K.; David M. Morens (בינואר 2006). "1918 influenza: the mother of all pandemics". Emerging Infectious Diseases. Coordinating Center for Infectious Diseases, Centers for Disease Control and Prevention. 12 (1): 15–22. doi:10.3201/eid1201.050979. PMC 3291398. PMID 16494711. אורכב מ-המקור ב-2009-10-01. נבדק ב-2009-04-17. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "The Pandemic’s Big Mystery: How Deadly Is the Coronavirus?" New York Times, July 4th 2020.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ערוד

ערך זה עוסק בבעל חיים מתת-סוג חמור. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| ערוד |
| --- | --- |
 ערוד
מצב שימור
 מצב שימור: סכנת הכחדה חמורה סכנת הכחדה חמורה (CR) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
תת־סדרה:: Hippomorpha
משפחה:: סוסיים
סוג:: סוס
תת־סוג:: חמור
מין:: ערוד
שם מדעי
 Equus africanus ‏הויגלין ופיטזינגר, 1866
תחום תפוצה


ערוד בחי בר יטבתה
ערוד בחי-בר יטבתה, 1980
ערוד (שם מדעי: Equus africanus) הוא מין בתת-סוג חמור, שבסוג סוס. אחד מתת-המינים של הערוד הוא חמור הבית. לפני כששת אלפים שנה הוא בוית במצרים העתיקה ומאז משמש החמור את האדם.
תכונות

ערוד הוא חמור הבר האפריקני, גדול מן הפרא – חמור הבר האסייתי, ונבדל ממנו ברגליו המפוספסות בטבעות רוחב חומות כהות. גובה כתפיו 135 סנטימטר, ראשו גדול ואוזניו ארוכות. צבעו בקיץ הוא צהבהב-אפור ובחורף צבעו אפור יותר ואילו גחונו נותר בהיר.
התנהגות

הערוד חי בערבות עשב, באזורי מדבר, במישורים ובאזורים מבותרים ומטפס היטב במדרונות תלולים. הזכרים חיים ב"עדרי רווקים", אך זכרים בוגרים שומרים בקפדנות על נחלה ולכל זכר בוגר תחום מחייה (טריטוריה) משלו בהיקף של 5–10 קמ"ר המשמש גם קבוצות קטנות של נקבות וצעירים. הערוד מסמן את גבולות הטריטוריה בהשמעת קולות ועל ידי ערמות גללים גדולות. מלחמות גבול בין הזכרים הן אלימות במיוחד: בטבע המלחמה מסתיימת במנוסתו של המנוצח ובתנאי שבי אף ייתכן שהיא תסתיים במותו של אחד מהלוחמים. נקבות וצעירים חופשיים לנדוד בין השטחים.
הערודים רועים בשעות הבוקר המוקדמות ובשעות הערב והלילה ומסוגלים לשרוד חיים בתנאי מדבר קשים, בהתקיימם על מזון דל ביותר ומים מועטים. כדי לשרוד ימים חמים מבלים הערודים את רוב הזמן במנוחה, בצל עצים או סלעים ונדרשים לשתות מים באופן סדיר, לכל הפחות אחת לשלושה ימים. בתנאי בצורת קשה נודדים הערודים למרחקים בחיפוש אחר מזון ומים.
הנקבות מגיעות לבגרות מינית כבר בגיל 18 חודשים ואילו הזכרים יכולים להזדווג רק לאחר שביכולתם להחזיק טריטוריה, בגיל שש בקירוב. לאחר תקופת חיזור שבה הנקבה בועטת בפראות ברגליה האחוריות בזכר המחזר. ההזדווגות נעשית כאשר הזכר עולה מאחורי הנקבה תוך נשיכות קלות של הכתפיים ומתקיימת כל שעה שעתיים במשך יום יומיים. ההריון נמשך כשנה, ומסתיים בעיר אחד בכל המלטה. בימים הראשונים לאחר לידתו של העיר, נוהגת האם ללקקו, ומונעת מנקבות אחרות להתקרב אליו כדי למנוע החתמה לא רצויה שלו כלפיהן. תקופת ההנקה נמשכת כשישה חודשים, והנקבה יכולה להתעבר מחדש רק כעבור חצי שנה עד שנה וחצי. בגיל שנתיים פורש העיר מאימו ומנסה לתחום נחלה לעצמו.
אורך החיים של הערוד בשביה כ-40 שנה, אך בטבע רק עד 20 שנה.
תפוצה בעולם ובישראל

הערוד היה נפוץ בצפון אפריקה ובמזרחה, אך מרבית הפרטים הושמדו בידי האדם בשל ציד ועל ידי הכלאה עם חמור הבית וכיום נותרו רק קבוצות בודדות שעדיין מתקיימות בדרום מזרח מצרים ובאתיופיה. בישראל הערוד לא היה נפוץ אף פעם.
כיום יש כ-500 ערודים בעולם ומתוכם כ-130 בגני החיות תחת גרעין רבייה בשל סכנת ההכחדה החמורה בה הם נמצאים (CR). בין השאר קיים גרעין רבייה בישראל, בחי-בר יטבתה.
בפברואר 2023 נולד ערוד בספארי ברמת גן בישראל, ובבוא היום יעבור לאחד מגני החיות בהתאם להמלצות תוכנית הרבייה האירופית.
תפוצה בעולם ובישראל > השבת הערוד לישראל

הערוד הושב[דרושה הבהרה] לישראל ב-1972 במבצע בזק אשר יזם אברהם יפה ונוהל על ידי החי-בר בישראל. המבצע החל בעת שסוחר איטלקי לחיות בר בשם רוברט נדיר זיהה מעל מדבר דנקיל באתיופיה עדר של תריסר ערודים בוגרים והציע אותם למכירה לאחד מבעלי גני החיות בניו יורק. אברהם יפה בדיוק שהה בנוכחותו בעת שמנהל גן החיות דחה את הבקשה בשל האיסור האמריקאי להכנסת בעלי חיים מאפריקה. יפה מיד שכנע אותו להפנות את הסוחר לחי-בר כך שיתאפשר להשיב את החיה שנכחדה חזרה לנופיה של ארץ ישראל. לאחר שפרופ' היינריך מנדלסון נשלח לזהות במו עיניו את הערודים המוצעים, גויסו 90,000 דולרים בסיועו של אברהם אגמון, מי שהיה למנכ"ל משרד האוצר ומנכ"ל קבוצת דלק, ובעזרתו של מרדכי הוד, מפקד חיל האוויר הישראלי, הועברו ב-14 בספטמבר 1972 תריסר הערודים שנקנו באמצעות מטוס הרקולס של החיל.
אזכורים בתנ"ך ובספרות חז"ל

בין בעלי החיים המקראיים שחיו בערבות ים המלח עד הדורות האחרונים היה גם הערוד, אבי חמור הבית. בתקופת התלמוד היה, כנראה, מצוי הרבה בארץ ישראל. זאת יש ללמוד מן ההלכות: "החמור והערוד, אעפ"י שדומין זה לזה, כלאיים זה בזה" (משנה, מסכת כלאים, פרק ח', משנה ו'). "מאימתי קורין את שמע בשחרית? – משיכיר בין תכלת ללבן... ר' עקיבא אומר: "בין חמור לערוד" (תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט', עמוד ב').
ערוד מופיע לראשונה בספר איוב:
מִי שִׁלַּח פֶּרֶא חָפְשִׁי וּמֹסְרוֹת עָרוֹד מִי פִתֵּחַ.
הערוד נזכר במשנה: ”החמור והערוד, אף על פי שדומין זה לזה, כלאים זה בזה”.
ובתלמוד: "תניא רבי מאיר אומר משיכיר בין זאב לכלב רבי עקיבא אומר בין חמור לערוד" ופירש רש"י: ערוד – חמור הבר. במקום אחר (תלמוד בבלי, מסכת עבודה זרה, דף ט"ז, עמוד ב') מסופר: כי בית מר יוחני היו משתמשים בערודים לטחינה בריחיים במקום בחמורים.
לפי הפירושים המסורתיים, ערוד הוא בעצם שם נרדף לפרא שהוא גם כן חמור בר. התרגום הארמי (ספר ירמיהו, פרק ב', פסוק כ"ד) מתרגם פרא – ערוד, גם במדרש רבה (ספר דברים, פרק ה') משמע כי מדובר בשני שמות לאותו בעל חיים. במדרש שוחר טוב על תהילים (מזמור ט') מונים את הצמד פרא-ערוד, בין חמישה צמדי מילים נרדפות המופיעים בתנ"ך באותו פסוק. רק השערות מודרניות של חלק מהחוקרים מזהות את הערוד המקראי כחמור הבר האפריקני, בעוד חוקרים אחרים מקבלים את הזיהוי בין הערוד לפרא, או מזהים את הערוד עם הפרא הפרסי (אוֹנַגֶר).
בגמרא נזכר "ערוד" במשמעות נוספת, כיצור כלאים של נחש וצב: "אמר רב הונא בר תורתא: פעם אחת הלכתי לוועד וראיתי נחש שהוא כרוך על הצב, לימים יצא ערוד מביניהם, וכשבאתי לפני רבי שמעון החסיד, אמר לי: אמר הקדוש ברוך הוא הם הביאו בריה שלא בראתי בעולמי, אף אני אביא עליהם בריה שלא בראתי בעולמי".
ראו גם

פרא
הערות שוליים

↑  ערוד באתר הרשימה האדומה של IUCN
1 2  אורי צאן, חלום שהתגשם, הוצאת אר-אין, 1990
↑  נעה פישר, אירוע נדיר: ערוד נולד בספארי, באתר ynet, 30 בינואר 2023
↑  דודי חורי, ‏אנחנו זן נדיר, באתר חיל האוויר הישראלי, 24 באוגוסט 2004
↑  יוסף ברסלבי, "הידעת את הארץ – ים המלח סביב סביב", כרך ג', הוצאת הקיבוץ המאוחד, תשט"ז (1956), פרק: הצומח והחי מסביב לים המלח, פרק משנה י"ג: בעלי החיים של סביבות ים המלח במקרא, עמוד 199
↑  י. אהרוני, "תורת החי, בעלי חוליות, היונקים והעופות ", תל אביב, תרפ"ג
↑  משנה, מסכת כלאים, פרק א', משנה ו'
↑  בהקשר לדברי המשנה "מאימתי קורין את שמע בשחרית"
↑  תלמוד בבלי, מסכת ברכות, דף ט', עמוד ב'
↑  ראו במאמרים של יהודה פליקס וזוהר עמר המופיעים בקישורים חיצוניים
↑  תלמוד בבלי, מסכת חולין, דף קכ"ז, עמוד א'
| יונקים בארץ ישראל  |
| --- | --- | --- |
| טורפים בישראל | גירית הדבש • גירית קוואקזית • דלק הסלעים • חמוס השלגים • סמור משויש • לוטרה אירופית • זאב מצוי • זאב זהוב אפריקאי • תן זהוב • שועל החולות • שועל מצוי • שועל צוקים • כלב ים נזירי מצוי • נמייה מצויה • צבוע מפוספס • חתול חולות • חתול ביצות • חתול בר • קרקל • נמר |  |
| אוכלי חרקים בישראל | חדף הרמון • חדף זעיר • חדף לבן-שיניים • חדף קטן • קיפוד מצוי • קיפוד המדבר • קיפוד חולות מצוי |  |
| לווייתנאים בישראל | גרמפוס אפור • דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • עבשן קטלני • סטנלה מפוספסת • סטנו תלום שן • זיפיוס חלול-חרטום • ראשתן גדול-ראש • לווייתן מצוי • לווייתן גוץ |  |
| פרסתנים בישראל | ערוד • פרא • חזיר בר • אייל הכרמל • יחמור פרסי • יעל נובי • צבי הנגב • צבי מצוי • ראם לבן |  |
| מכרסמים בישראל | סנאי זהוב • יערון גדול • יערון חרמוני • יערון קטן • יערון צהוב-צוואר • חולדה מצויה • חולדת חוף • עכבר מצוי • עכבר מקדוני • קוצן מצוי • קוצן זהוב • נסוקיה • גרביל החולות • גרביל החוף • גרביל דרומי • גרביל זעיר • גרביל הערבה • גרביל סלעים • יפה זנב • מריון מצוי • מריון חולות • מריון המדבר • מריון לובי • פסמון • חולד ארץ ישראלי • בר אוגר מצוי • נברן השדה • נברן השלג • ירבוע מצוי • ירבוע גדול • נמנמן סלעים • נמנמן העצים • דורבן מצוי • נוטריה |  |
| עטלפים בישראל | עטלף פירות מצוי • יזנוב גדול • יזנוב קטן • אשמן מצוי • אשמן מצרי • לילן מצרי • פרסף גדול • פרסף הנגב • פרסף מצוי • פרסף בהיר • פרסף חיוור • פרסף גמדי • פרספון מצוי • נשפון גדול • נשפון מצוי • נשפון דק-אוזן • נשפון הגדות • נשפון פגום-אוז • כנפן מצוי • אוזנן הנגב • אוזנן החרמון • אודנן • עטלפון לבן-שוליים • עטלפון בודנהיימר • עטלפון ריפל • עטלפון אריאל • עטלפון אירופי • עטלפון סאבי • אפלול מצוי • אפלול הנגב • בלומף שחור • רמשן לילי • אשף מצוי |  |
| יונקים נוספים | שפן סלעים • ארנבת מצויה • תחש המשכן |  |
קרפור

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 בורסה:  Euronext (CA) 
 מייסדים:  Marcel Fournier, Denis Defforey, Jacques Defforey 
 תקופת הפעילות:  1959–הווה (כ־66 שנים) 
 חברות בנות:  Proxi  Atacadão  Carrefour Mobile  Carrefour France  Promocash  Carrefour Foundation  Carmila 
 מיקום המטה:  מאסי 
 ענפי תעשייה:  activités des sociétés holding, קמעונאות, הפצה 
 מוצרים עיקריים:  cash and carry 
 הכנסות:  78.9 מיליארד אירו (2017) 
 רווח תפעולי:  0.7 מיליארד אירו 
 רווח:  1,659,000,000 אירו (נכון ל־2023) 
 הון עצמי:  12.58 מיליארד אירו (2017) 
 מנכ"ל:  אלכסנדר בומפרד (בינלאומי) אורי קילשטיין (בישראל)
 עובדים:  322,164 (נכון ל־2020) 
  
 www.carrefour.com/en/group
 
החנות ה-78 של "קרפור סין", שנפתחה בשאנגחאי ביוני 2006.
קַרְפוּר (בצרפתית: Groupe Carrefour) היא חברה צרפתית בינלאומית בתחום הקמעונאות. החברה מפעילה את רשת המרכולים הגדולה באירופה, והשנייה בגודלה בעולם מבחינת הכנסות אחרי וולמארט. מתחרותיה העיקריות הן רשתות הקמעונאות מטרו וטסקו. נכון לדצמבר 2022 היא רשת המזון השביעית הגדולה בעולם.
קרפור היא חברה ציבורית שמניותיה נסחרות בבורסת Euronext וכלולות במדד CAC 40.
היסטוריה

קבוצת קרפור נוסדה בשנת 1958 על ידי מרסל פורנייה והאחים דניס וז'אק דיפורה (Defforey), שהשתתפו קודם לכן בסמינרים בארצות הברית בראשות "האפיפיור של ההפצה המודרנית", ברנרדו טרוחיו (Trujillo), שהשפיע גם על מייסדי רשתות גדולות אחרות בצרפת כמו ז'ראר מולייה (רשת Auchan) ופול דיברול (אקור). סיסמת האחים הייתה "אין חנייה - אין עסק". הסניף הראשון של קרפור נפתח בשנת 1960 בעיר אנסי, סמוך לצומת דרכים (קרפור בצרפתית).
בשנת 1963 פיתחה החברה לראשונה באירופה את רעיון ההיפרמרקטים, שילוב של חנויות כלבו וסופרמרקט. בשנת 1969 התרחבה החברה לבלגיה, ב-1973 לספרד וב-1975 לברזיל.
באפריל 1976 השיקה קרפור את קו המוצרים "Produits libres", שכלל שורה של חמישים מוצרי מזון, בהם שמן, קרקרים, חלב ופסטה שנמכרים בחבילות לא ממותגות במחירים נמוכים באופן משמעותי. בשנת 2011 החלה חברת טיב טעם לשווק בישראל את מוצרי המותג הפרטי של קרפור. בשנת 1999 התמזגה קרפור עם קבוצת "Promodès" (מוכרת גם כ"קונטיננט"), אחת המתחרות העיקריות שלה בשוק הצרפתי. בשנת 2007 רכש איש העסקים ברנאר ארנו 10.69% ממניות הרשת.
במאי 2011, החברה בחנה מחדש את מצבה לאור היעדר צמיחה כלכלית והתחרות הגוברת בצרפת מצד יריבותיה ובהן קבוצת "Casino", והודיעה על תוכניתה להשקיע כ-2.2 מיליארד דולר ב"Carrefour Planet", קונספט שאמור היה לארגן מחדש 245 מחנויות החברה במערב אירופה ל-8 תחומים: שוק, אוכל אורגני, מוצרי טיפוח, מוצרים קפואים, אופנה, מוצרי תינוקות, מוצרי בית ומוצרי פנאי-מולטימדיה, ולהציע לצידם שירותים חדשים כגון מעון יום לילדים או שירות סטיילינג. עם זאת, התוכנית הושהתה ב-2012 בשל עלויות גבוהות ואחרי השקעה ב-92 חנויות, וזאת אחרי שלא הצליחה לעצור את הירידה המתמשכת במכירות.
בינואר 2018 הכריז יושב ראש ומנכ"ל קרפור, אלכסנדר בומפארד, על תוכנית אסטרטגית לעתיד החברה בשם "Carrefour 2022", המבקשת להפוך את קרפור ל"מנהיגת מעבר מזון לכל". התוכנית כוללת צעדים לשיפור קיימות המזון והאריזות, הגבלת בזבוז המזון, פיתוח מוצרים אורגניים, שותפויות במסחר אלקטרוני והשקעה בגובה שני מיליארד אירו, לצד צעדים ארגוניים והתייעלות.
עם התפרצות מגפת הקורונה, קרפור הייתה הרשת הקמעונאית הראשונה שהצטרפה ליוזמה לתמוך באנשים שנפגעו מהמגפה. עד סוף 2020, החליטו חברי הדירקטוריון של קרפור לוותר על 25% מהשכר שלהם, והכסף שנחסך הועבר למימון פעולות סולידריות למען עובדי החברה בצרפת ובעולם.
בספטמבר 2021 מכר איש העסקים הצרפתי ברנאר ארנו את חלקו ברשת הצרפתית.
פעילות בינלאומית

קרפור פועלת בעיקר באירופה, ארגנטינה, ברזיל, סין, קולומביה, הרפובליקה הדומיניקנית, איחוד האמירויות ובערב הסעודית, אך מפעילה חנויות גם בצפון אפריקה ובחלקים נוספים באסיה, כאשר מרביתן קטנות יותר מהיפרמרקט או אף מסופרמרקט. בשנת 2010 הפעילה החברה 15,937 סניפים ב-33 מדינות, מתוכם כ-2,952 מרכולים וכ-1,401 היפרמרקטים. באותה שנה הועסקו בחברה כ-471,000 עובדים, מה שהופך את החברה לאחד מעשרת המעסיקים הגדולים ביותר בעולם. מחזור ההכנסות שלה בשנת 2011 היה 81.3 מיליארד אירו, עם רווח שנתי של 371 מיליון אירו.
פעילות בינלאומית > בישראל

במרץ 2022 חתמו קרפור ויינות ביתן על מסמך הבנות לקראת חתימה על הסכם זכיינות, במסגרתו מתעתדת יינות ביתן למתג עצמה מחדש תחת מותגי קרפור. סניפים ראשונים שהוסבו קיבלו את השם "SUPER", ובמאי 2023 הרשת נפתחה רשמית, ו-50 סניפים הוסבו למותג "קרפור". כחלק ממהלך זה שינתה חברת "יינות ביתן" את שמה ל"גלובל ריטייל ק.י. בע"מ", וחברת "מגה קמעונאות" שינתה את שמה ל"גלובל ריטייל ק.י. (מ.ר.) בע"מ". כמו כן, בישראל מונה לתפקיד המנכ"ל אורי קילשטיין.
החנויות קיימות בשלושה מותגים:
Carrefour City - חנויות שכונתיות (47 סניפים).
Carrefour Market - חנויות דיסקאונט ביחס לחנויות ה-City, אולם נמצאות גם בתוך הערים באזורי קניות (23 סניפים)
Carrefour Hyper - חנויות דיסקאונט גדולות יחסית שבהן המחירים המשתלמים ביותר לטענת הרשת (4 סניפים).
ביקורת

ביוני 2007 הורשעה קרפור בבית משפט בצרפת בגין פרסום כוזב של מוצרים שלא היו זמינים במחסניה בכמות מספקת, ובגין מכירה במחירי הפסד וקבלת שוחד מסיטונאים. החברה חויבה לשלם קנס של 2 מיליון אירו, ולהציג הודעה בכל חנויותיה בצרפת שחושפת את הפרסום המטעה. ב-7 במאי 2009 נקנסה קרפור בסכום של 220 אלף אירו עבור יותר מ-2,500 מהפרות של תקנות, כגון תוויות לא נכונות על המוצרים ומכירת מוצרים עם תאריכי תפוגה לא בתוקף.