stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה
היסטוריה

הארגון הוקם ב-1993 ביוהנסבורג, דרום אפריקה.
רשות התקשורת העצמאית של דרום אפריקה (אנ') הוסיפה תקנה לתחנות רדיו ציבוריות בדרום אפריקה, שעליהם להשמיע לפחות 40% מוזיקה דרום אפריקאית, בעוד שלתחנות רדיו מסחריות בדרום אפריקה מחויבים ב-25%. בדוח מסוף 2013, אנטרטיינמנט מוניטורינג אפריקה פרסמה כי כל תחנות הרדיו הדרום אפריקאיות השמיעו ביחד רק 28 מוזיקה דרום אפריקאית באותה שנה. דוח זה התבסס על טבלת ההשמעות השנתית שפורסמה לאותה שנה, שבה רק 28 מתוך 100 השירים המובילים של השנה היו של אמנים מקומיים. השיר במיקום הגבוה ביותר של אמן מקומי היה "Khona" (אנ') של מאפיקיזולו (אנ') ואורורו (אנ'), שדורג במקום החמישי עם יותר מ-5,500 פעמים הופעות ברדיו ב-2013. לעומת זאת, השיר המושמע ביותר ברדיו באותה שנה היה "Blurred Lines" של רובין ת'יק, T.I. ופארל ויליאמס.
בשנת 2015, הושק מצעד מוזיקה מקומי באינטרנט לצפייה ציבורית ללא הרשמה. בדומה למצעד המוזיקה הראשי, הטבלה המקומית מספקת את עשרת הגדולים המקומיים.
הערות שוליים

1 2 3 4  "Entertainment Monitoring Africa". Entertainment Monitoring Africa. ארכיון מ-2017-07-01. נבדק ב-27 באפריל 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "South African Airplay Chart Top 10 - May 21, 2013". Entertainment Monitoring Africa. אורכב מ-המקור ב-28 באפריל 2014. נבדק ב-25 באפריל 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Blignaut, Charl (19 בינואר 2014). "SA's new stars of the airwaves". City Press. South Africa. ארכיון מ-2017-06-03. נבדק ב-14 באוקטובר 2015 – via News24. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  About us – MEDIA MONITORING AFRICA (ב־) (ארכיון)
↑  Nkuna, Kulani (10 ביוני 2014). "North West FM: Touting our talent". The Citizen. South Africa. ארכיון מ-2014-09-13. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Plaatjie, Poliswa (14 באפריל 2015). "DJ brings the house down with hit single". Daily Dispatch. ארכיון מ-2015-10-17. נבדק ב-14 באוקטובר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
| מצעדי מוזיקה |
| --- | --- | --- |
| אפריקה | דרום אפריקה • המזרח התיכון וצפון אפריקה • ניגריה |  |
| אסיה | אינדונזיה • הודו • הונג קונג • המזרח התיכון וצפון אפריקה • הפיליפינים • וייטנאם • טאיוואן • יפן • ישראל • לבנון • סין • פקיסטן • קוריאה הדרומית • תאילנד |  |
| אירופה | אוסטריה • אוקראינה • איטליה • אירלנד • אסטוניה • בלגיה • גרמניה • דנמרק • הולנד (הולנד טופ 40 • מצעדי הולנד) • הונגריה • הממלכה המאוחדת • טורקיה • יוון • ליטא • נורווגיה • סלובניה • סלובקיה • ספרד • פולין • פורטוגל • פינלנד • צ'כיה • צרפת • קפריסין • קרואטיה (שירי קרואטיה • טופ ליסטה) • רומניה • רוסיה • שוודיה • שווייץ |  |
| אמריקה הצפונית | ארצות הברית • מקסיקו (איירפליי • שירי מקסיקו • טופ 100 • מוניטור לטינו) • קנדה |  |
| אוקיאניה | אוסטרליה • ניו זילנד |  |
| אמריקה הדרומית | ארגנטינה • ברזיל (טופ 100 ברזיל • שירי ברזיל • ברזיל הוט 100) • ונצואלה • סורינאם • פרגוואי • פרו • קולומביה |  |
| אמריקה המרכזית | אמריקה המרכזית • הונדורס • קוסטה ריקה |  |
אנדריאס הופר

ערך זה עוסק במלחין אוסטרי. אם התכוונתם לגיבור צבאי אוסטרי, ראו .
| --- | --- |
 לידה:  1629 באד רייכנהאל, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  25 בפברואר 1684 (בגיל 55 בערך) זלצבורג, אוסטריה 
 מוקד פעילות:  זלצבורג 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת זלצבורג 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  גרמנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
אנדריאס הופר (בגרמנית: Andreas Hofer; ‏1629–1684) היה מלחין אוסטרי, בן זמנו של היינריך איגנץ ביבר. השניים נודעו ביצירות הקודש הפוליכוראליות, כלומר יצירות רחבות יריעה (פולי-מרובה, כוראלי - מנגינה), שחיברו. בהתאם, הכילו יצירותיו של הופר תפקידים משמעותיים לכלים כמו קורנטו, טרומבון או זאקבוט וחצוצרה. בעבר נטו לייחס להופר את חיבור היצירה המפורסמת "מיסה סליסבורגנסיס ל-53 קולות", אך כיום מקובל לייחס אותה לביבר.
הופר נפטר בזלצבורג, וכיום מעט מאוד מן המוזיקה שחיבר זוכה לביצועים או הקלטות.
אנדריי קרפטי

| --- | --- |

 לידה:  23 באוקטובר 1986 (בן 37) ברטיסלאבה, צ'כוסלובקיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (2016) 
 מנחה לדוקטורט:  פיי-פיי לי 
 מוסדות:  OpenAI (ינואר 2016–יוני 2017)  טסלה מוטורס (יוני 2017–2022) 
 פרסים והוקרה:  Innovators Under 35‏ (2020)
 karpathy.ai
 
אנדריי קרפטי (באנגלית: Andrej Karpathy; נולד ב-23 באוקטובר 1986) הוא מדען מחשבים קנדי שעבד כמנהל הבינה המלאכותית והטייס האוטומטי בטסלה. הוא עבד גם ב־OpenAI והיה חלק משמעותי מפריצת הדרך בהמצאת ChatGPT, שם התמחה בלמידה עמוקה וראייה ממוחשבת.
ביוגרפיה

קרפטי נולד בברטיסלבה, צ'כוסלובקיה (כיום סלובקיה) ועבר עם משפחתו לטורונטו כשהיה בן 15. הוא השלים את התואר הראשון שלו במדעי המחשב ובפיזיקה באוניברסיטת טורונטו ב-2009 ואת התואר השני שלו באוניברסיטת קולומביה הבריטית ב-2011.
הוא קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת סטנפורד בשנת 2016, תוך התמקדות בשילוב בין עיבוד שפה טבעית וראייה ממוחשבת, על ידי שימוש במודלי LLM ומודלי למידה עמוקה המתאימים למשימה זו.
קריירה ומחקר

הוא חיבר והיה המדריך הראשי של קורס הלמידה העמוקה הראשון בסטנפורד, CS 231n: Convolutional Neural Networks for Visual Recognition בהנחיית אנדרו אנג. הקורס הפך לקלאסיקה בעולם מדעי הנתונים כמו כן הוא הפך לאחת הכיתות הגדולות ביותר בסטנפורד, וגדלה מ-150 תלמידים ב-2015 ל-750 ב-2017
הוא חבר מייסד של קבוצת המחקר של הבינה המלאכותית OpenAI, שם היה מדען מחקר מ-2015 עד 2017. ביוני 2017 הוא הפך למנהל הבינה המלאכותית של טסלה ועבד ישירות תחת אילון מאסק. הוא נבחר לאחד מהחדשנים מתחת לגיל 35 של MIT Technology Review לשנת 2020. לאחר שלקח שבתון של מספר חודשים מטסלה, הוא הודיע שהוא עוזב את החברה ביולי 2022. החל מפברואר 2023, הוא עושה סרטוני YouTube על איך ליצור רשתות עצביות מלאכותיות.
ב-9 בפברואר 2023 דווח כי הודיע שהוא חוזר ל-OpenAI. אך שנה לאחר מכן ב-13 בפברואר 2024, דובר עזב את בשנית.
הערות שוליים

↑  "Tesla's Autopilot chief steps down after two years". 26 באפריל 2018. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Guy Who Taught AI to 'Remember' Is Launching a Startup". 28 ביולי 2018. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Slovak, who leads the development of AI at Tesla, is leaving. It was an honor, says Musk – Živé.sk" (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-19.
↑  Živé.sk (2020-06-25). "Šéf AI v Tesle: Rodák zo Slovenska je medzi TOP 35 mladými novátormi". Živé.sk (בסלובקית). נבדק ב-2022-07-19.
↑  today, newsy (2022-03-28). "The Slovak, who leads AI in Tesla, left the company for several months. He jokes with Musk about TikTok". Newsy Today (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-07-19.(הקישור אינו פעיל, October 2022)
↑  "Slovák Andrej Karpathy z Tesly patrí podľa MIT medzi 35 top inovátorov". TeslaMagazin.sk (בסלובקית). 2020-06-23. נבדק ב-2022-07-19.
↑  "Next Generation Machine Learning - Training Deep Learning Models in a Browser: Andrej Karpathy Interview | DataScienceWeekly.org". DataScienceWeekly.org (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2018-11-12.
1 2  "Andrej Karpathy Academic Website". cs.stanford.edu (באנגלית). נבדק ב-2018-11-12.
↑  "Does 'robo-journalism' pose a threat to reporters?". 23 במרץ 2017. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Stanford University CS231n: Convolutional Neural Networks for Visual Recognition". cs231n.stanford.edu. נבדק ב-2022-09-08.
↑  "Introducing OpenAI". OpenAI (באנגלית). 2015-12-12. נבדק ב-2022-09-08.
↑  Fan, Shelly (2015-12-20). "Inside OpenAI: Will Transparency Protect Us From Artificial Intelligence Run Amok?". Singularity Hub (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2022-09-08.
↑  Etherington, Darrell (2017-06-21). "Tesla hires deep learning expert Andrej Karpathy to lead Autopilot vision". TechCrunch (באנגלית אמריקאית). נבדק ב-2023-11-10.
↑  "Elon Musk has poached a top mind in AI research—from himself". 21 ביוני 2017. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tesla hired a top AI expert to lead a critical aspect of Autopilot -- here's what we know". 22 ביוני 2017. נבדק ב-9 באוגוסט 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Andrej Karpathy (Innovators Under 35 2020)". MIT Technology Review. נבדק ב-8 בספטמבר 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kolodny, Lora (2022-07-13). "Tesla AI leader Andrej Karpathy announces he's leaving the company". CNBC (באנגלית). נבדק ב-2022-07-14.
↑  "Andrej Karpathy - YouTube". youtube.com. נבדק ב-2023-02-04.
↑  @karpathy. "Some personal news: I am joining OpenAI (again :)). Like many others both in/out of AI, I am very inspired by the impact of their work and I have personally benefited greatly from it. The future potential is especially exciting; it is a great pleasure to jump back in and build!🪄" (Tweet) – via Twitter.
↑  "OpenAI Researcher Andrew Karpathy Departs". 13 בפברואר 2024. נבדק ב-13 בפברואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ACM DL: 81487652688  dblp: 04/9925  GND: 1274073936  MGP: 258986  VIAF: 3028167025443553390006   WorldCat (עם VIAF): 3028167025443553390006
אליזבת' גרייס היי

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1951 (בת 72) אוון סאונד, קנדה 
 מדינה:  קנדה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טורונטו 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 בן או בת זוג:  Mark Fried (1985–?) 
 צאצאים:  Sochi Bess Fried, Ben Angus Fried 
 פרסים והוקרה:  פרס גילר של סקוטיה בנק (2007) 
 
אליזבת גרייס היי (באנגלית: Elizabeth Grace Hay, נולדה ב-22 באוקטובר 1951) היא סופרת קנדית, המחברת רומנים וסיפורים קצרים. בשנת 2002 היי קיבלה את פרס מריאן אנגל אשר הוענק לה על ידי ארגון הסופרים בקנדה, על עבודותיה ויצירותיה כאישה – בין יצירותיה, רומנים, סיפורים קצרים וספרי עיון יצירתיים.
ביוגרפיה

היי נולדה באוון סאונד, אונטריו. אביה היה מנהל בית-ספר ואמהּ הייתה ציירת. היי היא אחת מארבעה אחים. כשהייתה בת 14 עברה עם משפחתה לגור בלונדון, ושם למעשה היא החלה לכתוב. לאחר כשנה חזרו.
בהמשך למדה באוניברסיטת טורונטו. בספטמבר 1972 היי עזבה את האוניברסיטה לטיול למערב קנדה. בשנה שלאחר מכן חזרה לטורונטו וסיימה את לימודי התואר הראשון שלה באנגלית ופילוסופיה.
בשנת 1974 עברה היי לילונייף (הטריטוריות הצפון-מערביות). היא עבדה עשר שנים כשדרנית ברדיו CBC בילונייף, ויניפג וטורונטו, ולאחר מכן עברה למקסיקו ועבדה שם כפרילנסרית. שם גם פגשה את מארק פרייד, מתרגם ספרותי, ולאחר מכן השניים נישאו. לזוג נולדו בן ובת: בן וסוצ'י.
בשנת 1986 היא עברה להתגורר בעיר ניו יורק, ולאחר הוצאת ספריה הראשונים, בשנת 1992, חזרה לקנדה עם משפחתה. כיום המשפחה מתגוררת באוטווה.
סגנון יצירתה

בראיון שנערך בשיתוף עם ה-CBC בשנת 2007, היי התייחסה לסגנון כתיבתה וקשרו לעבודתה ברדיו:
"כשעבדתי בילונייף, כתבתי שירה וסיפורים בצד ולא הגעתי רחוק. הרגשתי סוג של סכיזופרניה, כאילו שעבודתי ברדיו שלי הייתה משהו אחד וכתיבתי משהו נפרד, והיה פער בין השניים. זה התבטא עוד יותר כשהתחלתי לעבוד בבוקר יום ראשון ב- CBC והפקתי שידורי רדיו דוקומנטריים. לקח לי זמן להבין שלא צריך להיות פער בין שתי צורות הכתיבה, והן יכלו להשתלב. כתיבה טובה ברדיו דומה לכל כתיבה טובה. היא ישירה, חסכונית, אינטימית ומלאה בפירוט. כמו כן, היא גורמת לדמיון הוויזואלי שלך לעבוד. "
(אליזבת' גרייס היי, 2007).
ביבליוגרפיה > רומנים

A Student of Weather (2000) McClelland & Stewart
Garbo Laughs (2003) McClelland & Stewart
Late Nights on Air (2007) McClelland & Stewart
Alone in the Classroom (2011) McClelland & Stewart
His Whole Life (2015) McClelland & Stewart
ביבליוגרפיה > אוספי סיפורים קצרים

Small Change (1997) The Porcupine's Quill (republished by McClelland & Stewart in 2000)
ביבליוגרפיה > סיפורים קצרים

The Friend (in The Penguin Book of Canadian Short Stories, edited by Jane Urquhart, 2007, Penguin Canada)
Jet in England, Ottawa Magazine summer fiction issue, Jul/Aug 2007
The Food of Love, Ottawa Citizen, Holiday Edition, 2008
Of Mattresses and Men, Ottawa Magazine summer fiction issue, July/Aug 2008
Last Poems, The New Quarterly, Spring 2009
City as Redhead, The New Quarterly, Spring 2009
ביבליוגרפיה > ספרים עיוניים

Crossing the Snow Line (1989) Black Moss Press
The Only Snow in Havana (1992) Cormorant Books
Captivity Tales: Canadians in New York (1993) New Star Books
All Things Consoled: a daughter's memoir (2018) McClelland & Stewart
ביבליוגרפיה > מאמרים

Ten Beauty Tips You Never Asked For (in Dropped Threads 2, edited by Carol Shields and Marjorie Anderson, 2003, Vintage Canada)
The Most Fearless Book I Read (in The Book I Read, edited by Peder Zane, 2004, Norton)
My Debt to D.H. Lawrence (in Writing Life: Celebrated Canadian and International Authors on Writing and Life, edited by Constance Rooke, 2006, McClelland & Stewart)
Between Books (in Finding the Words: Writers on Inspiration, Desire, War, Celebrity, Exile, and Breaking the Rules, edited by Jared Bland, 2011, McClelland & Stewart)
The Mother as Material (in The Cambridge Companion to Alice Munro, edited by David Staines, 2016, Cambridge UP)
ביבליוגרפיה > אנתולוגיות

Short Fiction, an Anthology, edited by Rosemary Sullivan and Mark Levene, Oxford University Press, 2003
The Scotiabank Giller Prize 15 Years: An Anthology of Prize-Winning Canadian Fiction, Penguin, 2008
Best Canadian Essays 2010, Tightrope Books, 2010
פרסים ומועמדויות

רומנה "לילות מאוחרים באוויר" ("Late Nights on Air") משנת 2007 זכה בפרס גילר (אנ'). היא הגיעה פעמיים לרשימת המועמדים הסופית לפרס המושל הכללי. הפעם הראשונה הייתה בזכות אוסף הסיפורים הקצרים "שינוי קטן" (""Small Change), בשנת 1997. הפעם השנייה הייתה בזכות הרומן שלה, "גרבו צוחק" ("Garbo Laughs"), בשנת 2003. האוטוביוגרפיה על זיכרונותיה של היי בשנים האחרונות לחייהם של הוריה, "כל הנחמות" ("All Things Consoled"), זכתה בפרס Hilary Weston Writers' Trust Prize for Nonfiction בשנת 2018.
פרסים ומועמדויות > כל הפרסים והמועמדויות

1993 Co-Winner, Edna Staebler Award for Creative Non-Fiction (for The Only Snow in Havana)
1997 Finalist, Governor General's Award for Fiction (for Small Change)
1997 Finalist, Rogers Communication Writers' Trust Fiction Prize (for Small Change)
1997 Finalist, Trillium Book Award (for Small Change)
2000 CAA MOSAID Technologies Award for Fiction
2000 Finalist, Giller Prize (for A Student of Weather)
2000 Finalist, Ottawa Book Award (for A Student of Weather)
2000 TORGI Award
2002 Marian Engel Award (Writers' Trust of Canada)
2003 Finalist, Governor-General's Award for Fiction (for A Student of Weather)
2003 Ottawa Book Award (for Garbo Laughs)
2007 Giller Prize (for Late Nights on Air)
2009 Nominated, IMPAC Dublin Literary Award
2012 Diamond Jubilee Medal
2015 Finalist, Rogers Writers' Trust Fiction Prize
2015 Finalist, Ottawa Book Award
2018 Hilary Weston Writers' Trust Prize for Nonfiction (for All Things Consoled)
הערות שוליים

↑  Person Page, thepeerage.com, ‏11 Jan 2012
↑  Elizabeth Hay, The Canadian Encyclopedia
1 2  Encyclopedia of Literature in Canada. Toronto: University of Toronto Press, 2002
↑  ביוגרפיה: אליזבת' היי
↑  ריאיון עם אליזבת' היי, מגזין "ינואר", 2000
↑  http://www.cbc.ca/arts/books/hay.html
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007416603305171  PLWABN: 9810576766005606  BIBSYS: 9027410  BnF: cb15941978w (data)  CANTIC: a11033381  GND: 122873890  ISNI: 0000 0000 7851 5136  LCCN: n94021752  NDL: 00962540  NKC: mub2014846308  NTA: 21770185X  SNAC: w6281d3w  SUDOC: 134549538  VIAF: 79217000   WorldCat (עם VIAF): 79217000
אנדריאס הופמן

אנדריאס הופמן (בגרמנית: Andreas Hofmann; נולד ב-16 בדצמבר 1991) הוא אתלט גרמני סגן אלוף אירופה (ברלין 2018) וסגן אלוף האוניברסיאדה (טאיפיי 2017) בהטלת כידון.
ביוגרפיה

הופמן נולד בהיידלברג שבגרמניה.
ביולי 2009 זכה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 20. ב-2012 סיים במקום השני באליפות גרמניה עד גיל 23. ב-2014 סיים במקום השלישי באליפות גרמניה בתוצאה של 79.35 מטר. באליפות אירופה באתלטיקה 2014 סיים במקום התשיעי בתוצאה של 77.42 מטר.
באליפות העולם באתלטיקה 2015 סיים במקום השישי בתוצאה של 86.01 מטר. באליפות העולם באתלטיקה 2017 סיים שמיני בתוצאה של 83.98 מטר. באוניברסיאדת טאיפיי (2017) זכה במדליית כסף בשיא אישי של 91.07 מטר. ביוני 2018 שיפר את שיאו האישי ל-92.06 מטר. ביולי 2018 זכה באליפות גרמניה בתוצאה של 89.55 מטר.
באליפות אירופה שנערכה בברלין באוגוסט 2018 הוא זכה במדליית כסף בהטלת כידון בתוצאה של 87.60 מטר, אחרי בן ארצו תומאס רולר (89.47 מטר) ולפני מגנוס קירט מאסטוניה (85.96 מטר).
אליס ניל

| --- | --- |

 לידה:  28 בינואר 1900 גלדווין, פנסילבניה, ארצות הברית 
 פטירה:  13 באוקטובר 1984 (בגיל 84) ניו יורק, ארצות הברית 
 מקום לימודים:  מכללת מור לאמנות ועיצוב 
 תחום יצירה:  ציור, אמנות חזותית 
 זרם באמנות:  אקספרסיוניזם, אנרכיזם, ריאליזם חברתי 
 פרסים והוקרה:  פרס שדולת הנשים למפעל חיים בתחום האמנות (1979) 
 בן או בת זוג:  Carlos Enríquez Gómez (1 ביוני 1925–?) 
 www.aliceneel.com
 
אליס ניל (אנגלית: Alice Neel; ‏ 28 בינואר 1900 – 13 באוקטובר 1984) הייתה ציירת אמריקאית, שנחשבה בפי אחדים לאחת הציירות הגדולות ביותר של המאה העשרים. היא נודעה בעיקר בשל שימושה האקספרסיוניסטי בקו ובצבעוניות עמוקה, ובשל המבע הרגשי והנופך הפסיכולוגי של ציוריה.
קורות חיים > ילדותה

אליס ניל נולדה במדינת פנסילבניה, ארצות הברית, בפרבר אמיד מאוד בשם "כיכר מריון". אמה – שעל שמה נקראה – אליס הארטלי ניל, הייתה נצר לאחד מהחתומים על הכרזת העצמאות של ארצות הברית, ואביה, ג'ורג' וושינגטון ניל, היה רואה חשבון במחלקת הרכבות של רכבת פנסילבניה. אליס הייתה הרביעית מבין חמישה אחים: הבכור מביניהם, הארטלי, נפטר בגיל צעיר בעקבות מחלה, זמן קצר לאחר לידתה של אליס. כשהייתה בת שלושה חודשים משפחתה עברה לעיירה כפרית בקולווין, פרבר קטן בסמוך לעיר פילדלפיה, שם העבירה וסיימה את לימודי התיכון שלה בשנת 1918. לאחר מכן עברה מבחן שירות אזרחי והוצבה בתפקיד משרדי עם משכורת גבוהה במטרה לעזור להוריה.
על אף שבנעוריה הציפיות מנשים וההזדמנויות שניתנו להן היו מאוד מצומצמות, התפטרה ניל ממשרתה הפקידותית והשתתפה במספר קורסים לאומנות עד שנת 1921. בשנה זו החלה לבסוף את לימודיה בבית הספר לעיצוב לנשים בפילדלפיה (היום נקרא "מכללת מור לאומנות ועיצוב").
קורות חיים > בגרותה וחייה האישיים

בנוסף לקולג' בו למדה במהלך השנה, למדה ניל גם בקורסי קיץ בבית הספר צ'סטר ספרינגס שם היא פגשה את קרלוס אנריקז, בן למשפחה ידועה בהוואנה, קובה, והשניים נישאו ב־1 ביוני 1925. לאחר לבטים מצידה של ניל, עברו שניהם לגור עם משפחתו של אנריקז בהוואנה. ב־26 בדצמבר 1926 נולדה בתם הראשונה, סנטיאנה, והמשפחה חזרה לגור בניו יורק. פחות משנה לאחר מכן, ב־1927, נפטרה התינוקת ממחלה. ב־24 בנובמבר נולדה בתה השנייה, איזבלה ליליאן, שנקראה איזבטה.
במאי 1930 עזב אנריקז לפריז ולקח איתו את איזבטה. ניל נשארה בדירתה שבניו יורק. את הקיץ היא העבירה בעבודה אינטנסיבית על ציוריה ומאוחר יותר חזרה לקולווין. הניתוק מבִּתה ובעלה גרמו לה להתמוטטות עצבים קשה שהובילה לניסיון התאבדות. בעקבות כך אושפזה ניל למשך שנה בבית חולים פסיכיאטרי. במהלך שהותה בבית החולים המשיכה לעסוק באומנות. בעזרת עיסוקה בציור, שרופאיה ראו בו סימן לשיקום, השתפר מצבה של ניל בהדרגה והיא שוחררה בשנת 1931.
בינואר 1934 חזר אנריקז מקובה בעקבות מות אמו וביקש להתאחד עם ניל אך הדבר לא קרה. עם זאת, הזוג מעולם לא התגרש. ניל שכרה עם אמה בית בניו ג'רזי שבו נהגה בתה איזבטה לבקר אותה. בנה השני של ניל נולד בשנת 1941. אביו היה האינטלקטואל הקומוניסטי סם ברודי. בשנת 1943 הפסיקה ניל לעבוד עם המנהל שקידם את יצירתה והיא נקלעה לקשיים כלכליים. בשנים אלו קיבלה עבודתה חשיפה ציבורית מועטה וציוריה לא הוצגו בגלריות המוכרות.
קורות חיים > ההכרה בעבודתה

יצירתה של ניל לא זכתה להכרה משמעותית עד לשנות ה־70. ב־1 ביוני 1971 הוענק לה תואר דוקטורט לשם כבוד ממכללת מור לאומנות ועיצוב שבה למדה בעברה, וב־1974 הוצגה הרטרוספקטיבה הראשונה של יצירתה במוזיאון ויטני לאומנות אמריקאית. ניל נבחרה כחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים וכחברת האקדמיה האמריקאית לאמנויות ולספרות ב־1976, וכעבור שלוש שנים העניק לה הנשיא ג'ימי קרטר את פרס שדולת הנשים לאומנות עבור "הישגים יוצאי דופן באמנות החזותית".
קורות חיים > מותה

בסוף ימיה חלתה ניל בסרטן המעי הגס, שממנו לא התאוששה. בשנות ה־80 לחייה המשיכה ניל ליצור למרות מצבה הרפואי ואף על פי שהייתה מותשת וחלשה מטיפולי הכימותרפיה שעברה. יצירותיה הוצגו לקהל הרחב ורבות מהן מוצגות בגלריות ובמוזיאונים לאומנות בעלי שם בכל רחבי ארצות הברית. ניל הקפידה לבלות עם בנה ועם משפחתו ובשנת 1984 נסעה המשפחה לחופשה בוורמונט. בתחילת הסתיו של אותה שנה חזרה ניל לדירתה שבניו יורק, שם היא נפטרה ממחלתה ב־13 באוקטובר, כאשר משפחתה לצידה והמוניטין שלה בשיאו.
פעילותה המקצועית

סגנון הציור וסגנונה האומנותי של ניל נע בין אלמנטים שונים במהלך חייה. בין השנים 1925–1930, כאשר גרה עם בעלה הראשון בקובה, הייתה זו התקופה בה בני הזוג החלו ליצור ולקדם את עבודותיהם, וניל פיתחה את סגנון הציור שלה. ציוריה תיארו לרוב דמויות ודיוקנאות של מאהבים, ילדים, שכנים וחברים. כמו כן היא ביססה את תפיסתה הפוליטית תוך מחויבות לשוויון ותמכה בקומוניזם. בתקופה אשפוזה, עד שנת 1931, שימשו ציוריה נקודת מוצא רגשית לאופי הטראומטי של חייה וקיבלו נופך מלנכולי יותר, בעקבות הדיכאון שחוותה תוך שהיא מתמקדת בתיאור אימהות, ילדים וחולים פסיכיאטריים אחרים. לאחר שחרורה מבית החולים החלה ניל להתמקד תיאור עירום נשי, והיא ציירה בעירום גם את בתה.
אחד הסממנים המזוהים שוב ושוב עם ציוריה של ניל הוא מודל העירום הנשי, והיא מצאה בו עניין רב לאורך שנות יצירתה. בעוד שבתרבות המערב עירום נשי סימל פגיעות,[דרושה הבהרה] בעיניי ניל הוא סימל כוח והיא הרבתה לעסוק בנושא זה בציוריה. גם לאחר מותה נודעה לציוריה השפעה אומנותית והם הוצגו במהלך השנים במוזיאונים רבים ברחבי העולם. בשנת 2017 הוצגה תערוכה של יצירותיה בגלריה ויקטוריה מירו בלונדון. התערוכה "אליס ניל – גלריה של החיים המודרניים" הוצגה בהמבורג, גרמניה, עד שנת 2018.
בשנות ה־50 וה־60 הייתה ניל מעורבת בתנועת זכויות האישה והשתתפה במחאות רבות כנגד אי שוויון חברתי, לא רק כלפי נשים אלא גם כלפי אפרו־אמריקאים וקבוצות מדוכאות נוספות. פעילותה הפוליטית עוררה עניין והיא הפכה לסמל פמיניסטי.
הערות שוליים

↑  Barry Walker, Art Screen - Films / Alice Neel, BBC (באנגלית)
↑  לוזיה, דבי. "Alice Neel". עסקי אמנות. נבדק ב-2018-11-23.
1 2 3 4 5 6 7  Stuart Kennaugh, Alice Neel (באנגלית)
1 2 3 4 5  "Alice Neel | American painter". Encyclopedia Britannica (באנגלית). נבדק ב-2018-11-23.
1 2 3  Suzie Mackenzie, Feature: Suzie Mackenzie on Alice Neel, the Guardian, ‏2004-05-29 (באנגלית)
↑  Deborah Solomon, The Nonconformist, הניו יורק טיימס, ‏29.21.2010
↑  Alice Neel, Uptown, Victoria Miro (באנגלית)
↑  "Alice Neel | Ackerman's Fine Art". Ackerman's Fine Art (באנגלית אמריקאית). אורכב מ-המקור ב-2018-12-16. נבדק ב-2018-11-23.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007437529605171  BIBSYS: 1042258  BNE: XX6370655  BnF: cb14511357t (data)  CiNii: DA13011520  GND: 119286343  ISNI: 0000 0000 8254 7253  LCCN: n50031713  LNB: 000308149  NKC: jo2017942567  NLK: KAC202319124  NTA: 069848386  RERO: 02-A020008333  RKD: 95991  SELIBR: 397401  SNAC: w6136gww  SUDOC: 079587380  ULAN: 500022216  VIAF: 67272479   WorldCat (עם VIAF): 67272479
אסי רחמים

אסף "אסי" רחמים (נולד ב-3 ביולי 1971) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת השוער, וכיהן כמנכ"ל הפועל באר שבע בשנים 2010–2021.
ביוגרפיה

נולד בבאר שבע לאליהו רחמים, יליד עיראק, ולמריה לבית אוחנון, ילידת מרוקו.
רחמים החל את הקריירה בהפועל באר שבע, וכבר בעונתו הראשונה זכה עם הקבוצה בגביע הטוטו. את מרבית שנותיו עשה רחמים במועדון נעוריו, אם כי הוא שיחק מספר עונות במועדונים נוספים בדרום הארץ: הפועל אשקלון, מכבי יבנה ומ.ס. אשדוד. רחמים שיחק גם עונות רבות בליגה השנייה ואף בשלישית, וחגג 2 עליות לליגה הבכירה (עם אשקלון ב-1996/1997, כשעונה אחר כך הקבוצה גם ירדה חזרה לליגת המשנה, ועם הפועל באר שבע ב-1999/2000).
במסגרת פרשת מכירת משחקים בהפועל באר שבע, שנחשפה בדצמבר 2006, נעצר רחמים בחשד ללקיחת שוחד ובחברות בארגון פשע. רחמים לא נעצר בחשד למכירת המשחקים, אלא בחשד כי ידע על המכירה ולא דיווח לראשי המועדון. לאחר כשבועיים שוחרר רחמים ולא ננקטו כנגדו צעדים משמעתיים ומשפטיים נוספים.
בקיץ 2009 החליט רחמים בן ה-38 לסיים את קריירת הכדורגל שלו כשחקן ופרש, זאת בסיום העונה שהעלתה את קבוצתו, הפועל באר שבע, לליגת העל, לאחר ארבע עונות בליגה הלאומית.
לאחר פרישתו שימש כמאמן השוערים בהפועל באר שבע, ובשנת 2010 מונה למנכ"ל הקבוצה. במאי 2021 סיים רחמים את תפקידו בבאר שבע.
חיים אישיים

אסי רחמים הוא אביו של השוער רז רחמים. בנו רון הוא מאמן כדורסל.
תארים

גביע הטוטו ליגה ראשונה :
1988/1989
גביע ליליאן :
1988
הליגה הלאומית :
1999/2000
גביע הטוטו לאומית :
2008/2009
ליגה שנייה :
1996/1997
אנדריי רוזנטול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1969 (בן 55 בערך)
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  שחייה
 תת-ענף:  סגנון חזה
 
אנדריי רוזנטול (נולד בשנת 1969), הוא שחיין עבר ישראלי, אלוף ישראל ושיאן ישראל בשחייה במשחי החזה. ייצג את ישראל באליפות אירופה (שפילד 1993).
ביוגרפיה

רוזנטול התאמן בקבוצת הפועל ירושלים בהדרכתו של לאוניד שייחט.
ביוגרפיה > 1991 > אלוף ישראל ושיאן ישראל

באליפות ישראל בשחייה שנערכה ביולי 1991 זכה רוזנטול בשתי מדליות זהב, בחשה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:06.55 דקות ובמשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:20.74 דקות, שיפור לשיא בן ה-4 שנים של אייל שטיגמן (2:22.92 דקות).
ב"משחה נועם" (בריכת 25 מטר) שנערך בסוף דצמבר אותה שנה זכה רוזנטול במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 2:18.62 דקות, שיפור לשיאו של אייל שטיגמן. שני סיים כרמל לויתן (2:23.44 דקות).