stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שריר הירך הארבע-ראשי
תיאור

ארבעת חלקיו של השריר הארבע-ראשי עוטפים כמעט את כל חלקה הקדמי וצדדיה של עצם הירך ומסתיימים בגיד משותף, גיד הארבע-ראשי, המחובר לפיקה ודרכה ודרך רצועת הפיקה מתחברים לגבששת השוקה.
תיאור > שריר הירך הישר

שריר הירך הישר (Musculus rectus femoris) ממוקם לאורך מרכז קדמת הירך. תחילתו של השריר בשני גידים המחוברים לקוץ הכסל הקדמי התחתון ולחריץ מעל לשפת המרחשת (שני מבנים גרמיים הממוקמים בכסל). השריר מסתיים בחיבור לגיד הארבע-ראשי.
שריר הירך הישר שונה משלושת ראשי השריר האחרים בחיבורו לאגן ולא לעצם הירך ומכאן בפעולתו ככופף מפרק הירך ובחוסר יעילותו כפושט ברך כאשר הירך כפופה.
תיאור > השריר הנרחב הצידי

השריר הנרחב הצידי (Musculus vastus lateralis) הוא הגדול מבין ארבעת חלקי הארבע-ראשי. תחילתו של השריר בתל הירך הגדול ובשפה הצידית של רכס הירך. השריר מסתיים בגיד הארבע-ראשי.
תיאור > השריר הנרחב התיכון

השריר הנרחב התיכון (Musculus vastus medialis) פעיל במיוחד בעשרת האחוזים האחרונים של פשיטת הברך. תחילתו של השריר בקו שבין שני התלים של עצם הירך ובשפה התיכונה של רכס הירך. השריר מסתיים בגיד הארבע-ראשי.
לעיתים מחשיבים את השריר הנרחב התיכון כמורכב משני חלקים: החלק העליון הוא השריר הנרחב התיכון הארוך (vastus medialis longus) וחלקו התחתון של השריר מכונה השריר הנרחב התיכון המלוכסן (vastus medialis oblique VMO). השריר הנרחב התיכון המלוכסן מושך את הפיקה לכיוון תיכוני בסוף תהליך הפשיטה של הברך וכך משמר אותה במנחה המדויק. חולשה של השריר הנרחב התיכון המלוכסן יכולה להתבטא בכאבי ברך.
תיאור > השריר הנרחב הביניימי

השריר הנרחב הביניימי (Musculus vastus intermedius) עמוק משלושת הראשים האחרים של הארבע-ראשי. תחילתו בחלק הצידי של עצם הירך ובשני השלישים העליונים של קדמת עצם הירך. השריר מסתיים בגיד הארבע-ראשי.
שריר מפרק הברך (Musculus articularis genus) ממוקם עמוק יותר מהנרחב הביניימי ותחתון לו בחיבורו לקדמת עצם הירך. סיביו מעורבים תדיר עם סיבי הנרחב הביניימי. שריר מפרק הברך מסתיים בחיבור לקופסית מפרק הברך והוא מרים אותה מעלה בזמן פשיטת הברך למניעת תפיסתה על ידי מפרק הברך.
עצבוב

השריר הארבע-ראשי מעוצבב על ידי שורשי העצב המותניים השני השלישי והרביעי (L2, L3, L4) דרך עצב הירך (Nervus femoralis).
ראו גם

אנטומיה - מונחים
שרירי ירך ימין במבט קדמי
תמיסטוקלס זאמיט

| --- | --- |

פרוטומה של זאמיט, המוזיאון הארכאולוגי הלאומי במלטה
 לידה:  30 בספטמבר 1864 ולטה, מלטה 
 פטירה:  2 בנובמבר 1935 (בגיל 71) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 השכלה:  אוניברסיטת מלטה 
 מעסיק:  אוניברסיטת מלטה, המוזיאון הארכאולוגי הלאומי 
 פרסים והוקרה:  עמית מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש  Knight Bachelor 
 
סיר תמיסטוקלס זאמיט (באנגלית: Sir Themistocles (Temi) Zammit; ‏30 בספטמבר 1864 – 2 בנובמבר 1935) היה ארכאולוג מלטזי והיסטוריון, פרופסור לכימיה, רופא, חוקר וסופר. כיהן כרקטור של אוניברסיטת מלטה (בין 1920–1926) והיה המנהל הראשון של המוזיאון הארכאולוגי הלאומי בוולטה.
קריירה

לאחר סיום לימודי הרפואה באוניברסיטת מלטה, התמחה זאמיט בבקטריולוגיה בלונדון ובפריז. ב-1905 בעבודתו עם דייוויד ברוס, גילה כי חלב מזוהם משמש כווקטור להעברה לבני אדם של Brucella melitensis. גילוי זה תרם רבות להבראת תושבי האי מקדחת מלטה והקנה לו את תואר האבירות מסדר מיכאל הקדוש וג'ורג' הקדוש ב-1911.
זאמיט חיבר מספר יצירות ספרותיות בשפה המלטזית, וקיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת אוקספורד. הוא גם פרסם את תולדות איי מלטה וחפר באתרים ארכאולוגיים חשובים, כגון ההיפוגאום של חל-ספליני, המקדשים המגליתיים בטרקסיאן, הגר קים (Ħaġar Qim) ומנג'דרה (Mnajdra), שמאז הוכרזו אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
ב-1930 הוענק לו תואר אבירות על שירותו המדעי.
מורשתו

הגישה המדעית של זאמיט לארכאולוגיה הוסיפו למוניטין הבין-לאומי שלו. תצוגת קבע של חלק מממצאיו ניתן לראות במוזיאון הלאומי לארכאולוגיה בוולטה. אולם העצרת המרכזית של אוניברסיטת מלטה נקרא על שמו. הוא מופיע על מטבע הנצחה של לירה מלטזית מ-1973 ואף על בול הנצחה (יחד עם דייוויד ברוס) שהופק על ידי מלטה ב-1964 לכבוד קונגרס שנערך על ידי ארגון המזון והחקלאות בוולטה.
הערות שוליים

↑  London Gazette : n° 28505, p. 4594, 19-06-1911
↑  London Gazette : n° 33566, p. 2, 01-01-1930
↑  Sir David Bruce and Thermistocles Zammit‏
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274773105171  BIBSYS: 97020314  BnF: cb14457062p (data)  CiNii: DA1408347X  GND: 174083343  ICCU: IEIV051509  ISNI: 0000 0000 8099 2564  LCCN: n87806139  NKC: nlk20000085820  NLA: 36320899  NTA: 074870947  SUDOC: 180917285  Trove: 1246060  VcBA: 495/117598  VIAF: 19903437   WorldCat (עם VIAF): 19903437 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תולדות עם ישראל - ארכיונים

ארכיונים בתולדות עם ישראל, הוקמו ברחבי העולם כדי לשמור על כתבי יד וספרים ועלונים מודפסים, שהיוו מסמכים ותעודות של קהילות ואישים.
מראשית המאה ה-20, הוקמו מאות ארכיונים על ידי יהודים למען שימור התרבות; חלקם אבדו מפגעי הטבע או בידי פורעים; הם אוצרים חומרים מגוונים, במדיה כתובה ואמנותית, מודפסת ומצולמת, מאלפי השנים של תולדות עם ישראל.
בערך זה הובאו העיקריים והגדולים שבארכיונים כיום.
תולדותיהם

ארכיונים הוקמו על ידי יהודים מאז העת העתיקה. בימי הביניים והעת החדשה פעלו ארכיונים של יהודים שהוקמו על ידי הקהילה או בעלי אמצעים לשם שימור אוצרות העבר של הקהילה או של דמות חשובה.
ארכיונים של קהילות יהודיות באירופה, במיוחד מאז המאה ה-16 וה-17, כוללים בדרך כלל הרכב מסמכים קבוע, הכולל את פנקס הקהילה, ובו רישום כרונולוגי בדרך כלל של סדרי הקהילה ותקנותיה, שמות בעלי המשרות בקהילה, ושמות הפרנסים והגבירים שכלכלו את מוסדותיה העיקריים: בית הכנסת ובתי הספר, הוועדים לטיפול בחיי היומיום, שנקראו "חברה", ובהם חברה קדישא, חברה לגמילות חסדים ולביקור חולים. וכן פרוטוקולים של בתי משפט ופסקיהם, ושל אספות, אגרות ושטרות לסוגיהם. בנוסף פעלו בתפוצות ישראל "גניזות", שבהן נטמנו כתבים שונים, בעיקר ספרי קודש. אלו לא נועדו לארכוב, אך מקצתם, כגון גניזת קהיר שרדו, והם כמשמשים מקור מידע היסטורי.
במקביל, הוקמו ארכיונים על חיי היהודים על ידי רשויות שלטוניות לא-יהודיות באירופה, ואלו כללו פרוטוקולים של בתי משפט, שטרות חוב וכתבי זכויות שונים.
תקופת העת החדשה מתאפיינת בריבוי אוכלוסין מתמיד, ולצידו בהתרבות התיעוד לסוגיו.  במאה ה-19, בנוסף לקהילות, הוקמו איגודי קהילות ארציים, כגון הקונסיסטוריון היהודי בפריז או כל ישראל חברים, אשר כוננו ארכיונים של פעילותם והמידע שאספו על חיי היהודים באירופה, בארצות צפון אפריקה, ובמזרח התיכון. מנהיגים ויזמים כגון משה מונטיפיורי או הברון רוטשילד, החזיקו ארכיונים פרטיים לפעילותם ולחברות הפילנתרופיות שהשתתפו בהקמתן.
המדינות האירופאיות: קיסרויות כגון הקיסרות האוסטרו-הונגרית, ממלכות, ונסיכויות, אגרו חומרים כתובים ומודפסים רבים על היהודים שרוכזו בתיקים מיוחדים בארכיוני רשויות השלטון. אולם לאחר האמנציפציה, צורפו תעודות רבות בענייני היהודים אל תיקים העוסקים באוכלוסייה הכללית. בתקופת השואה עסקו זרועות השלטון של הגרמניה הנאצית בתיעוד רב של היהודים, אורח חייהם ורכושם.
רוב הארכיונים המאורגנים לתולדות עם ישראל נמצאים כיום במדינת ישראל. ארכיונים של וועדי הקהילות בערים וארכיוני המושבות והקיבוצים; ארכיוני התנועה הציונית והתנועות והמוסדות המיישבים; ארכיונים של מחתרות עבריות בארץ ישראל, ארכיוני המפלגות ביישוב היהודי ובמדינת ישראל ותנועות הנוער, הוקמו משנות ה-20 של המאה ה-20, ופותחו בהדרגה במחציתה השנייה. בראשית המאה ה-21, במקביל להתרבותו המתמדת של החומר הארכיוני, הוכנסו לארכיונים אמצעי השימור הדיגיטליים, והאפשרות להציג את אוצרותיהם ברשת האינטרנט.
ארכיונים באירופה

| שם> בריטניה | נושאים> בריטניה | אוספים> בריטניה | קורותיו> בריטניה |
| --- | --- | --- | --- |
| ספריית וינר | תולדות היהודים בעת החדשה, אנטישמיות ושואת יהודי אירופה | מסמכים מתקופת השואה | בלונדון, מ-1934 |
| החברה ההיסטורית היהודית בבריטניה (ספרית מוקטה)  | תולדות היהודים בבריטניה | ארכיון "אגודת אחים" | נוסדה ב-1853 |
פולין
| המכון ההיסטורי בוורשה | תולדות קהילות ישראל בפולין | אוסף עמנואל רינגלבלום | נוסד לאחר מלחמת העולם השנייה, נסגר ב-1968, חלק מהאוספים הועברו לארכיונים של משרדי הממשלה והערים |
צ'כיה
| המוזיאון היהודי הממשלתי |  |  | בפראג לאחר מלחמת העולם השנייה |
צרפת
| הקונסיסטוריון היהודי בפריז | הקונסיסטוריון ותולדות יהדות צרפת |  | נוסד ב-1808 |
| מרכז הדוקומנטציה היהודי של זמננו | השואה | ארכיון אלפרד רוזנברג, ארכיון השגרירות של גרמניה הנאצית בפריז ושל הגיסטאפו בצרפת | פריז ב-1942 |
| ארכיון כל ישראל חברים | כל ישראל חברים; תולדות יהודי ארצות האסלאם ומזרח אירופה | חילופי אגרות של כי"ח עם מוסדותיה וסניפיה. | נוסד ב-1860 |
ארכיונים בארצות הברית

| שם | נושאים | אוספים | קורותיו |
| --- | --- | --- | --- |
| הארכיון היהודי אמריקאי | תולדות יהודי ארצות הברית | אוספים הקשורים לתולדות התנועה הרפורמית בארצות הברית ובתפוצות ישראל | נוסד בהיברו יוניון קולג', סינסינטי, ב-1947 |
| ארכיון בית המדרש לרבנים באמריקה | תולדות היהודים בארצות הברית, ההגירה אליה וחיי הדת | בית המדרש לרבנים באמריקה, ניו יורק |  |
| ארכיון ייווא | תולדות אישים וקהילות יהודיות בעת החדשה | מבחר אוספים הקשורים לתולדות ייוו"א YIVO, ובכלל זה עזבונותיהם של שמעון דובנוב, אליהו צ'ריקובר, פרידמן שיקובסקי, חיים ז'יטלובסקי | נוסד בווילנה ב-1925, בניו יורק מ-1940 |
| ארכיון ציוני אמריקה ‏ | תולדות הציונות בארצות הברית | אוסף לואיס ד' ברנדייס | בניו יורק ב-1939 |
| ארכיון הבונד | תנועת הפועלים היהודית | תעודות של הבונד או קשורות לפעילותו מ-1897 | נוסד בז'נבה ב-1897, בברלין מ-1920, בניו יורק מ-1945 |
| ארכיון מוסד לאו בק | תולדות היהודים במרכז אירופה בעת החדשה | תעודות ומסמכים מחיי קהילות המרחב הדובר גרמנית והקשורים למוסד לאו בק | נוסד בניו יורק ב-1955 |
| ארכיון המכון לענייני היהודים של הקונגרס היהודי העולמי בניו יורק | השואה | מסמכים תקופת השואה | נוסד ב-1940 |
| ארכיון החברה ההיסטורית היהודית האמריקנית | תולדות יהודי ארצות הברית | ארכיון סיירוס אדלר וסטיבן וייז | באוניברסיטת ברנדייס ב-1968 |
| ארכיון הג'וינט | פעילות ארגון הג'וינט | מסמכים, תצלומים, סרטים וחפצים המתעדים את פעילות הסיוע של ארגון הג'וינט למרבית הקהילות היהודיות בעולם משנת 1914 ואילך | נוסד בניו יורק ב-1961, השלוחה של הארכיון בירושלים נוסדה בשנת 1976 |
לקריאה נוספת

יובל קמרט, עודד אבישר ואחרים (עורכים), הערך: ארכיון, יודיאקה לקסיקון, ירושלים: הוצאת כתר, 1976.
אלכס ביין, הערך: ארכיון: הארכיונים היהודיים, האנציקלופדיה העברית, כרך ה, ירושלים ותל אביב: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תש"ך-1960, עמ' 924-918.
הערות שוליים

↑  אלכס ביין, הערך: ארכיון: הארכיונים היהודיים, האנציקלופדיה העברית, כרך ה, ירושלים ותל אביב: חברה להוצאת אנציקלופדיות בע"מ, תש"ך-1960, עמ' 918.
תחנת נובוקוסינו

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  30 באוגוסט 2012 
 מיקום
 מיקום:  נובוקוסינו, מוסקבה ראוטוב, מחוז מוסקבה
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°44′43″N 37°51′50″E﻿ / ﻿55.7452°N 37.864°E﻿ / 55.7452; 37.864
 תחנות סמוכות:  תחנת נובוגירייבו 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קלינינסקאיה 
 קוד התחנה:  186 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת נובוקוסינו(למפת מוסקבה רגילה) תחנת נובוקוסינו
 
תחנת נובוקוסינו (ברוסית: Новокосино) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קלינינסקאיה. התחנה נמצאת בעומק של 9 מטר מתחת לפני הקרקע. בתחנה ישנו מעבר לתחנת "ראוטובו" של קו 4 של הרכבת הפרברית של מוסקבה.
היציאות מהתחנה מובילות לרובע נובוקוסינו במוסקבה, שעל שמה נקראת התחנה, ולעיר ראוטוב, שבמחוז מוסקבה.
פתיחת התחנה התקיימה ב־30 באוגוסט 2012, עם עיכוב של חמש שעות משעת הפתיחה המקורית, בשעה 15:33. באירוע השתתף נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. נובוקוסינו הפכה לתחנה ה-186 של המטרו במוסקבה.
גלריה

לובי התחנה
לובי התחנה מבפנים
הערות שוליים

↑  https://life.ru/p/100473
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד

סנקט
פטרבורג
סנקט
פטרבורג
חדר הבקרה של תחנת הכוח, 2008.
תחנת הכוח הגרעינית של לנינגרד
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד (ברוסית: Ленинградская АЭС ,ЛАЭС) היא תחנת כוח גרעינית במחוז לנינגרד, 35 ק"מ מערבית לסנקט פטרבורג, רוסיה, לחופי המפרץ הפיני, בעיר סוסנובי בּור. תחנת הכוח מורכבת מארבעה כורים גרעיניים שהראשון שבהם פועל החל מ-1974 והרביעי מ-1981.
מאז ה-1 באפריל 2000, התחנה נמצאת בבעלות התאגיד רוסאנרגו-אטום האחראי לתפעול תחנות הכוח הגרעיניות ברוסיה, התאגיד הוא חלק מחברת אטום-אנרגופרום שהיא חברת בת של רוסאטום, החברה הממלכתית לאנרגיה אטומית של רוסיה. כל אחד מארבעת הכורים, מגיע להספק של 1,000 מגה-וואט. ייצור האנרגיה השנתית של תחנת הכוח הוא כ-28 מיליארד קווט"ש (כמחצית מייצור החשמל בישראל). התחנה מספקת חשמל גם לפינלנד השכנה.
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2

תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 הוא תחנת כוח גרעינית רוסית הנמצאת כרגע בבנייה, כאשר עד כה הושלמה בנייתם של 2 כורים. ב-25 באוקטובר 2008 חברת אטום-אנרגופרויקט סנקט פטרבורג הודיעה כי בתחנת הכוח הגרעינית לנינגרד 2 תוחל בניית היחידה הראשונה; עלות הפרויקט מוערכת ב-70 מיליארד רובלים רוסיים. היתר הבנייה שוחרר ב-22 ביוני 2009 כשעל פי התכנון הבנייה של היחידה הראשונה הייתה אמורה להסתיים ב-2015 והשנייה ב-2017. לאור הביקוש הנמוך לחשמל הוחלט לדחות את סיום העבודות ל-2018 ו-2019 בהתאמה.
מבנה התחנה

ארבעה כורים גרעיניים פועלים בתחנה:
כור מס' 1 - נבנה בשנים 1970–1973, פועל מאז שנת 1974 (נסגר ב-2018)
כור מס' 2 - נבנה בשנים 1970–1975, פועל מאז 1976 (נסגר ב-2020)
כור מס' 3 - נבנה בשנים 1973–1979, פועל מאז 1980 (מתוכנן להיסגר ב-2025)
כור מס' 4 - נבנה בשנים 1975–1981, פועל מאז 1981 (מתוכנן להיסגר ב-2025)
תקריות

7 בינואר 1974 - פיצוץ בכור מס' 1 בשכבת הבטון של הכור, המגינה מפליטת חומרים רדיואקטיביים. התקרית לא הוחמרה ומומחים הצליחו להשתלט עליה.
6 בפברואר אותה שנה - פיצוץ בכור מס' 1 מביא למותם של שלושה מעובדי הכור.
30 בנובמבר 1975 - נפלטו חומרים רדיואקטיביים מסוכנים שהזכירו את מידת הסכנה האקולוגית בצ'רנוביל.
21 בינואר 1987 - הגדלת הספק הכור גורמת לפליטת צזיום-137 וחומרים רדיואקטיביים מחוץ למתחם הגרעיני.
מרץ 1992 - פיצוץ בתעלת החימום של הכורים מגיעה עד לרמה 2 בשיעור רמת הקרינה הבינלאומית, שמשמעותה תקרית וחריגה קלה מעל התקן המותר.
דצמבר 2005 - במתקן לעיבוד מתכות, סמוך לתחנת הכוח הגרעינית, אירע פיצוץ שגרם לסדרת שריפות. שלושה מעובדי הכור נשרפו, כששניים מהם סבלו מכוויות למעלה מ-90%.
27 באוגוסט 2009 - בכור מס' 3 נתגלה סדק מדאיג, אולם תודות למערכת בקרת הקרינה, ברדיוס של 30 ק"מ לא התגלתה קרינה חריגה, אולם עוררה את המדינות השכנות לסכנה האפשרית, בעת שהתקרית זכתה לסיקור בעיתונים סקנדינביים, הנהלת תחנת הכוח הגרעינית דחתה את הדיווחים בנושא.
ראו גם

תחנת הכוח הגרעינית קולה
אתר הבנייה של תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2, אפריל 2010.
תחנת נובוקוזנצקאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  20 בנובמבר 1943 
 אדריכל:  Ivan Taranov, Nadezhda Bykova 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°44′28″N 37°37′46″E﻿ / ﻿55.741111111111°N 37.629444444444°E﻿ / 55.741111111111; 37.629444444444
 תחנות סמוכות:  Paveletskaya, תחנת תיאטרלנאיה 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו זמוסקבורצקאיה 
 קוד התחנה:  031 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת נובוקוזנצקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת נובוקוזנצקאיה
 
תחנת נובוקוזנצקאיה (ברוסית: Новокузнецкая) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו זמוסקבורצקאיה.
התחנה ממוקמת ברובע זאמוסקבורצ'יה וקרויה על שם רחוב בשם זהה.
תחנת נובוקוזנצקאיה נפתחה ב-20 בנובמבר 1943, והיא נחשבת לאתר מורשת של רוסיה.
נובוקוזנצקאיה מקושרת במעבר עם שני האולמות של  תחנה חוצה פלטפורמות טרטיאקובסקאיה.
גלריה

פביליון התחנה
הערות שוליים

↑  https://um.mos.ru/houses/pavilon_stantsii_metro_novokuznetskaya/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תחנת נובוסלובודסקאיה

| --- | --- |

 מידע על הבנייה
 חנוכת התחנה:  30 בינואר 1952 
 אדריכל:  אלכסיי דושקין, Alexander Strelkov 
 מיקום
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 קואורדינטות:  55°46′46″N 37°36′04″E﻿ / ﻿55.779516666667°N 37.601166666667°E﻿ / 55.779516666667; 37.601166666667
 תחנות סמוכות:  תחנת פרוספקט מירה, תחנת בלורוסקאיה 
 מידע על התחנה
 רציפים:  2 
 קווים העוברים בתחנה:  קו קולצביה 
 קוד התחנה:  068 
  (למפת מוסקבה מוגדלת) תחנת נובוסלובודסקאיה(למפת מוסקבה רגילה) תחנת נובוסלובודסקאיה
 
נובוסלובודסקאיה (ברוסית: Новослободская) היא תחנת הרכבת התחתית של מוסקבה בקו קולצביה.
תחנת נובוסלובודסקאיה נפתחה ב-30 בינואר 1952, והיא קרויה על שם רחוב בשם זהה.
התחנה ממוקמת ברובע טברסקוי, ויש לה מעבר לתחנת מנדלייבסקאיה של קו סרפוחובסקו-טימיריאזבסקאיה.
התחנה ממוקמת בין תחנת בלרוסקאיה ופרוספקט מירה.
גלריה

לובי התחנה
ויטראז'ים בתחנה
הערות שוליים

↑  http://www.karta-metro.ru/stations/102/470/
ערך זה הוא קצרמרבנושא רוסיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תיכון לוסטיג

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 בית ספר תיכון
 השתייכות:  חרדים מודרניים
 תקופת הפעילות:  1960–הווה (כ־64 שנים) 
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  32°03′13″N 34°48′59″E﻿ / ﻿32.05372222°N 34.81647222°E﻿ / 32.05372222; 34.81647222
  מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) תיכון לוסטיג(למפת גוש דן רגילה) תיכון לוסטיג(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תיכון לוסטיג(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום תיכון לוסטיג  he תיכון לוסטיגhe תיכון לוסטיגמפת  __ רמת גן (in English: Ramat Gan)  __ גבעתיים (in English: Givatayim) [‌גוש דן וסביבותיו‌]מצפון ומערב: __ תל אביב-יפו (in English: Tel Aviv) ממזרח: __ בני ברק (in English: Bnei Brak), __ גבעת שמואל (in English: Giv'at Shmuel), __ קריית אונו (in English: Kiryat Ono), __ מחנה דורי (in English: Tel HaShomer Base) מדרום: __ אור יהודה (in English: Or Yehuda), __ פארק אריאל שרון (in English: Ariel Sharon Park) tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
תיכון לוסטיג הוא בית ספר תיכון חרדי לבנות ברמת גן. נקרא על שם מייסדו הרב שאול לוסטיג.
היסטוריה

התיכון נוסד בשנת 1960 על ידי הרב שאול לוסטיג, איש חינוך חרדי יוצא גרמניה. לאחר פטירתו התמנה חתנו הרב בנימין מצגר כמנהל התיכון.
חלק ניכר מבוגרות התיכון ממשיך במסגרת ההמשך של התיכון – "מכון לוסטיג".
בשנת 2014 פרש לגמלאות המנהל הרב מצגר, הוא שימש כרב חינוכי של מכון לוסטיג, אך נפטר בשנת תשע"ט, זמן קצר לאחר פטירת רעייתו.
את מקומו בניהול התיכון ממלא הרב משה לוסטיג, נכדו של המייסד.
הבנות ההולכות לתיכון הן לרוב חרדיות אך ישנן גם דתיות.
בניגוד לבתי ספר חרדיים אחרים תיכון לוסטיג מגיש לבגרות.
קמפוס לוסטיג

קמפוס (מכון) לוסטיג הוא מסגרת המשך לתיכון לוסטיג, שהוקם בשנת 1989 ופועל כמוסד אקדמי לבנות בית יעקב - כשלוחה של המרכז האקדמי לב (לשעבר בית הספר הגבוה לטכנולוגיה בירושלים). הקמפוס שוכן בבניין של תיכון לוסטיג ברמת גן ומהווה מסגרת המשך לרוב תלמידותיו. כמו כן לומדות בו תלמידות מסמינרים חרדיים ומתיכונים ממלכתיים דתיים.
עד הקמתו התקיימו לימודי המשך על-תיכוניים בתחום ראיית חשבון ולאחר הקמתו נוספו בו לימודי מחשב. חלק משעות הלימודים מוקדש ללימודי מקצועות קודש.
תיכון ויליאם תומאס סמפסון

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית ספר תיכון 
 מדינה:  ארצות הברית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1931
 תאריך פתיחה רשמי:  1931 
 קואורדינטות:  19°55′08″N 75°07′48″W﻿ / ﻿19.9189°N 75.13°W﻿ / 19.9189; -75.13
 אתר רשמי
 he
 
תיכון ויליאם תומאס סמפסון (באנגלית: W. T. Sampson High School, בראשי תיבות: W.T.S.) הוא התיכון האמריקאי היחיד שנמצא במדינה קומוניסטית או סוציאליסטית, בית הספר נמצא בבסיס האמריקאי שנמצא במפרץ גואנטנמו שבקובה. הוא מופעל על ידי מחלקת החינוך של משרד ההגנה האמריקאי.
בית ספר הוא אחד מבתי הספר היקרים ביותר בעולם, עם בניין בעלות של כ-65 מיליון דולר והוא כולל מעבדות מחשבים ומדעים, חדרי אמנות ומוזיקה, מגרש ספורט, קפיטריה וחדר כושר.
היסטוריה

בית הספר הוסמך על ידי האגודה המרכזית לבתי ספר ומכללות צפון מרכזית (NCA) וקיבל את אישור ההפעלה של האגודה ב-1931.
הקמפוס השני של בית הספר סמפסון W.T נחנך בטקס רשמי שנערך ב-25 באוקטובר 1956.
משכנו הנוכחי של בית הספר הוא קמפוס מודרני, שנחנך ב-1986.
כיום לומדים בבית הספר כ-167 תלמידים, מרביתם הם ילדי משפחות של חיילים אשר מוצבים בבסיס הצי האמריקאי שבמפרץ גואנטנמו.
בית הספר עבר שיפוץ נרחב, ולאחר השיפוץ בית הספר מכיל מעבדת מחשבים עם גישה לאינטרנט בכל הכיתות.
אחד מהמבחנים שעורך בית הספר באופן קבוע הוא מבחן ה-SAT. שיעור התלמידים בבית ספר שנגשו להיבחן למבחן זה עמד בשנת 2009 על כ-67% מתלמידי בית הספר – לשם השוואה שיעור התלמידים הנגשים לבמחן בכל ארצות הברית עמד באותה שנה על כ-46% מכלל התלמידים.
הערות שוליים

↑  "W.T. Sampson School". CNIC, Naval Station Guantanamo Bay, U.S. Department of Defense. אורכב מ-המקור ב-2010-05-31. נבדק ב-2010-07-09.
↑  "U.S. allocates a whopping $65 million for new Guantánamo school". Miami Herald. נבדק ב-2016-03-22.
↑  "The History of Guantanamo Bay 1494-1964". CNIC, Naval Station Guantanamo Bay, U.S. Department of Defense. נבדק ב-2010-07-13.
תושתי

מיקומה של תושתי בגאורגיה
תוּשֶתי (בגאורגית: თუშეთი) או טושתיה במקורות רוסיים ואירופאיים, הוא אזור היסטורי-גאוגרפי קטן במזרח גאורגיה. שטחו כולל את נפת אחמטה שבקצה הצפוני של מחוז קאחתי בגאורגיה.
גאוגרפיה

תושתי ממוקם במדרונות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול וגובל בצ'צ'ניה מצפון ודאגסטן ממזרח השייכות לרוסיה. כמו כן, גובל תושתי במחוז ההיסטורי של קאחתי, פשאבי-חבסורתי מדרום וממערב. הוא כולל עשרה כפרים, ביניהם אומלו ודרתלו, כאשר אומלו הוא הגדול מביניהם.
האוכלוסייה האתנית של האזור היא ברובה של גאורגים המכונים "תושים" ("თუშები", תוּשֶבּי). היסטורית, תושתי כוללת ארבע קהילות הרריות המקיפות את עמק נהר האלזני:
צובה (წოვა) או צובה-תושים (წოვა-თუშები), אשר צאצאיהם נקראים באצים (ბაცი) דוברי הבאצב
גוֹמֶטצרי (გომეწრი) שהוא בעצם רכס הרים
צ'אר'מה (ჩაღმა)
"פּיריכּיתי תושתי" ("პირიქითი თუშეთი"), הידוע גם בשם "תושתי של פארסמן", הוא רכס הרים, שבין ההרים בו נמצא גם הר הטבולי המתנוסס לגובה של 4,493 מטר.
היסטוריה

הראשונים שאכלסו את הפרובינציה היו גאורגים פגנים מפחובי, שמצאו מפלט בהרים הלא מיושבים במהלך המרד שלהם כנגד ניצורם על ידי מיריאן השלישי מלך איבריה בתחילת שנות השלושים של המאה הרביעית. כתוצאה מכך המירו בכוח את דתם לנצרות מפחד המלכים הגאורגים. אחרי נפילת הממלכה הגאורגית המאוחדת, במאה ה-15, הייתה תושתי תחת שליטתם של מלכים קאחיים. במאה ה-16, הבאצבים (קרובי משפחה של הצ'צ'נים והאינגושטים), החלו להתיישב ברכס צובה של תושתי. המלך לבן מלך קאחתי (1520–1574) הבטיח להם את עמק האלוואני בתמורה לשירותים צבאיים. הם נקראו בידי גאורגים מקומיים "תושי-צובה" (התושים מצובה), ונטמעו במהירות בגאורגים המקומיים והשתמשו גם בשפה הגאורגית וגם בשפתם המקורית, באצב. כיום שפה זו מדוברת בכפר אלוואני עילית (זמו אלוואני).
במהלך הפלישה הגרמנית לברית המועצות, בשנים 1942–1943, מיעוט של מורדים אנטי סובייטים התמקמו באזור זה.
באופן מסורתי, התושים הם רועי צאן. הגאודה התושית והצמר התושתי האיכותי מפורסמים באיכותם ומיוצאים לרוסיה ולאירופה. גם כיום הצאן והבקר הם הענפים המובילים בכלכלה של הרמה התושית. הרועים המקומיים מעבירים את חודשי הקיץ באזורים הגבוהים של תושתי אבל חיים בכפרים שנמצאים נמוך יותר, "אלוואני עילית" ו"אלוואני תחתית" בחורף. המנהגים והמסורות שלהם דומים לגאורגים החיים באזורים ההרריים של מזרח גאורגיה (כמו החבסורים).
תושתי הוא אחד האזורים שלא השתנו אקולוגית בקווקז, ואזור פופולרי לטרקים בהרים.
הערות שוליים

↑  ראו גם מאמרו של רולנד טופצ'ישווילי, "הצובה-תושים (הבאצים)"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007563784205171  LCCN: sh95009201  NKC: ge1088096  VIAF: 236149518   WorldCat (עם VIAF): 236149518 
מגדל עתיק בתושתי
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2

| --- | --- |

29 במאי 2010, הנשיא דמיטרי מדבדב וראש רוסאטום, סרגיי קיריינקו, בוחנים את אתר הבנייה.
 מידע כללי
 סוג:  תחנת כוח גרעינית 
 מיקום:  סוסנובי בור 
 מדינה:  רוסיה 
 מפעיל:  רוסאנרגואטום 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 9 במרץ 2018
 תאריך פתיחה רשמי:  9 במרץ 2018 
 מידע טכני
 כושר ייצור חשמל:  2,167 מגה-ואט 
 קואורדינטות:  59°49′50″N 29°03′26″E﻿ / ﻿59.8305°N 29.0571°E﻿ / 59.8305; 29.0571
 www.lnpp2.ru
  (למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניתחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניתחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2(למפת מחוז לנינגרד רגילה) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2(למפת מחוז לנינגרד מוגדלת) סנקט פטרבורג  גטצ'ינה ויבורג טיחווין קירישי וסוולוז'סק קינגיספ וולחוב קרליה וול. טבר נובגורוד פסקוב אסטונ. פינלנד ימת לדוגה  המפרץ הפיני תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2 he
 
לנינגרד-2. יולי 2010.
בניית לנינגרד-2. מרץ 2017.
תחנת הכוח הגרעינית לנינגרד-2 (ברוסית: Ленингра́дская атомная электростанция-2) היא תחנת כוח גרעינית שנמצאת בבנייה בעיר סוסנובי בור, שבמחוז לנינגרד. אתר הבנייה ממוקם 35 ק"מ מערבית לעיר סנקט פטרבורג וכ-70 ק"מ מהמרכז ההיסטורי של סנקט פטרבורג.
הפעלת יחידת הכור הראשונה וחיבורה למערכת האנרגיה המאוחדת של המדינה בוצעה ב-9 במרץ 2018. הפעלת יחידת הכור השנייה בוצע בשנת 2021.