stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיניקס ראי
ביוגרפיה

ראי נולד בשיראז, איראן. בילדותו היגרה המשפחה לאוסטרליה ובהמשך השתקעו בפרת' באוסטרליה המערבית.
הוא גילה עניין במשחק כבר בגיל צעיר, אבל סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת אדית קוון (אנ').
קריירה

ראי הופיע לראשונה בסרט קצר ב-2014. הוא בחר בשם הבמה נימה ראי והשתמש בו עבור Seven Storeys Down, סרט משנת 2017 שכתב וביים. הופעת הבכורה של ראי בטלוויזיה הייתה בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "Mustangs FC", הוא שיחק את התפקיד הראשי הראשון שלו בסרט "יום אוסטרליה" משנת 2017, וכתב וביים את המיני סדרה, "רצח". לאחר מכן הוא עבר למלבורן. בשנת 2018, ראי הופיע במותחן הפוליטי האוסטרלי "רומפר סטומפר".
בשנת 2019 הוא הופיע בסדרת דרמת הפשע האוסטרלית "ונטוורת'"; באותה שנה הוענק לו פרס גילדת הליהוק של אוסטרליה לכוכב העולה.
בשנת 2020, הוא הופיע בסדרת הטלוויזיה "עקורים", סדרה על מרכזי מעצר באוסטרליה שנוצרה על ידי השחקנית קייט בלאנשט.
בשנת 2021 שיחק ראי בסדרת הטלוויזיה "קליקבייט" לצד זואי קאזאן, בטי גבריאל ואדריאן גרנייה. ראי מגלם בסדרה את התפקיד של רושאן אמירי, בלש החוקר רצח מתוקשר מאוד.
בשנת 2022 הוא הופיע בסרט "אתר שחור", מותחן-אקשן אמריקאי והוא עובד על סרט שכתב בעצמו, ביים והפיק, בשם "Schnook".
בשנת 2023 החל לשחק בתפקיד מתנקש בסדרת הטלוויזיה של נטפליקס "סוכן הלילה". בת זוגו בסדרה היא השחקנית איב הארלו.
בשנת 2024 שיחק בעונתה השלישית של הסדרה הישראלית "טהרן" בתפקיד ראמין ר'סאמי - מבריח מוצרים לאיראן שהמשטר משתמש בו. עובד עם ה-CIA.
חיים אישיים

ראי מאורס לשחקנית האוסטרלית קייט ליסטר. השניים שיתפו פעולה בפרויקטים קודמים שונים, והם מנהלים יחד חברת הפקות, Little Fish Films.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Son of a Gun | אורח במסיבה |  |
| 2015 | Indefinite | אדר |  |
| 2017 | Australia Day | יאגוב גאזנאווי |  |
| 2017 | 7 Storeys Down | בו | גם במאי ותסריטאי |
| 2017 | Romeo | מרקוציו |  |
| 2019 | Below | אזהד |  |
| 2022 | אתר שחור (אנ') | אורי וסרמן |  |
| 2023 | The Rooster | דן |  |
| TBA | Rotten |   | גם במאי ומפיק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Mustangs FC | לאצ'י | 2 פרקים |
| 2018 | רומפר סטומפר (אנ') | אמיר | 3 פרקים |
| 2018, 2019 | ונטוורת' | לוקאס | 2 פרקים |
| 2019–2020 | The Heights | אש ג'עפרי | תפקיד ראשי (2 עונות); 60 פרקים |
| 2020 | עקורים | ג'וואד שאהרח' | 5 פרקים |
| 2021 | קליקבייט (אנ') | רושאן אמירי | תפקיד ראשי; 8 פרקים |
| 2023 | סוכן הלילה | דייל | תפקיד ראשי; 10 פרקים |
| 2023 | לאהוב אותי (אנ') | ג'והאן | 2 פרקים |
| 2024 | טהרן | ראמין ר'סאמי | 4 פרקים |
| 2025 | חומץ תפוחים | הק | 5 פרקים |
| 2025 | The Twelve |  | תפקיד ראשי (עונה 3); 8 פרקים |
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8  Desborough, Jenny (2021-09-02). "Meet the actor who plays Detective Roshan Amiri in 'Clickbait'". Newsweek (באנגלית). ארכיון מ-2021-09-11. נבדק ב-2021-09-13.
1 2 3 4 5 6 7 8  Bhatti, Umber (2021). "Here's Everything To Know About Your Crush From 'Clickbait'". Elite Daily (באנגלית). ארכיון מ-2021-09-11. נבדק ב-2021-09-11.
↑  Tounsi-Chaïbdraa, Chaïma (2021-08-27). "Clickbait sur Netflix : où avez-vous déjà vu les acteurs ?" [Clickbait on Netflix: where have you seen the actors before?]. AlloCiné (בצרפתית). ארכיון מ-2021-09-01. נבדק ב-2021-09-13.
1 2  Petski, Denise (2019-12-02). "'Clickbait': Zoe Kazan, Betty Gabriel, Adrian Grenier & Phoenix Raei Join Netflix Thriller Limited Series". Deadline (באנגלית אמריקאית). ארכיון מ-2021-09-07. נבדק ב-2021-09-13.
↑  Feldman, Dana (2021-08-18). "Netflix Thriller 'Clickbait' Is More Than A Whodunit, Says Series Creator Tony Ayres". Forbes (באנגלית). ארכיון מ-2021-09-13. נבדק ב-2021-09-13.
↑  Nellie Andreeva, Deadline, Deadline, ‏2 בינואר 2022
ראובן גרונאו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1937 (בן 88 בערך) תל-אביב, פלשתינה (א"י) 
 ענף מדעי:  כלכלה
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים  אוניברסיטת קולומביה 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ייקוב מיינסר, גארי בקר 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה האקונומטרית (1986)  פרס לנדאו 
 
ראובן גְרוֹנַאוּ (Gronau; נולד ב-1937) הוא פרופסור אמריטוס לכלכלה באוניברסיטה העברית בירושלים, המתמחה במיוחד בנושא שוק העבודה. עמד בראש ועדות ציבוריות אחדות הקרויות על שמו. החל מאוקטובר 2011 ועד אוקטובר 2021 כיהן כחבר בוועדה המוניטרית של בנק ישראל.
ביוגרפיה

ראובן גרונאו נולד בתל אביב להורים יוצאי גרמניה שעלו בעלייה החמישית. הוא למד כלכלה באוניברסיטה העברית וקיבל תואר ראשון ושני ב-1960 ו-1963. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת קולומביה וב-1967 קיבל תואר דוקטור בכלכלה.
ב-1967 הצטרף לסגל האוניברסיטה העברית, במחלקה לכלכלה, וב-1979 מונה לפרופסור מן המניין. בשנים 1982–1984, כיהן כראש המחלקה לכלכלה באוניברסיטה העברית. הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטאות רבות.
בשנת 2005 זכה גרונאו בפרס מפעל הפיס ע"ש מיכאל לנדאו, בתחום כלכלת ישראל.
פעילות ציבורית

גרונאו היה בין המתנגדים להקמת כביש 6 ככביש אגרה, ואף שלל את הכדאיות של קיומו, בנימוקים שהושתתו על ניתוח עלויות הגביה ושל צדק חברתי.
במאי 1996 עמד בראש ועדת גרונאו לבחינת מבנה ענף הזיקוק בישראל.
בשנים 1998–2008 עמד גרונאו בראש "הוועדה הציבורית להסדרת תעריפי חברת בזק" שהייתה אחראית על ניסוח כללים לקביעת תעריפי שירותי הטלפוניה בישראל. הוועדה התכנסה כל ארבע שנים. ב-2006 הורחבו סמכויותיה, היא עסקה בגיבוש כללי תחרות בתקשורת ונקרא "ועדת גרונאו לרפורמה בשוק התקשורת". במרץ 2008 המליצה הוועדה על פתיחת התשתית של הטלפוניה הקווית לכניסת מתחרים נוספים. אחר כך מונה ליועץ משרד התקשורת למימוש הרפורמה בשוק התקשורת הקווית, תפקיד אותה מילא עד 2023.
במהלך השנים 2002–2004 היה המנהל האקדמי של פורום קיסריה.
ביולי 2003 התמנה לעמוד בראש ועדה ציבורית שהוקמה ע"פ חוק לשם קביעת שכרם של חברי הכנסת. הוועדה התמנתה לתקופה של חמש שנים, ומונתה מחדש ביולי 2008 לחמש שנים נוספות.
באוקטובר 2006 התמנה לחבר בוועדת שוחט לבחינת מערכת ההשכלה הגבוהה.
באוקטובר 2011 התמנה לחבר נציג ציבור בוועדה המוניטרית של בנק ישראל שהחלה לפעול אז. לפי חוק בנק ישראל מ-2010, הריבית במשק נקבעת על ידי הוועדה המוניטרית של בנק ישראל, ומכהנים בה שלושה נציגים של בנק ישראל ושלושה נציגי ציבור. הוא כיהן בתפקיד עד אוקטובר 2021.
משנת 2013 מונה לעומד בראש המועצה הציבורית לסטטיסטיקה, תפקיד בו כיהן עד 2024.[דרוש מקור]
הערות שוליים

↑  מינויים חדשים באוניברסיטה העברית, על המשמר, 3 באוגוסט 1967
↑  מאמר בעיתון הארץ, 22.3.93
↑  מאת דוד חיון, ‏פרופ' גרונאו: בתי הזיקוק שוקלים השקעת מיליארד דולר על מנת להתמודד עם אובדן שוק המזוט, באתר גלובס, 3 בדצמבר 1996
דוד חיון, ‏האוצר דיווח על נזקים למשק בגלל בתי הזיקוק - על סמך דו"ח מ-96', באתר גלובס, 13 בנובמבר 2003
↑  אפי לנדאו, ‏ועדת גרונאו: בזק הגזימה באופן קבוע בטענותיה לגבי השלכות פתיחת תחרות, באתר גלובס, 19 באוקטובר 1998
הדר חורש, ראובן גרונאו - בראש ועדת התעריפים של בזק, באתר הארץ, 18 במרץ 2002
↑  הדר חורש, ועדת פרופ' גרונאו והטעויות, באתר הארץ, 21 באפריל 2002
↑  ערן גבאי, ועדת גרונאו לבחינת התחרות בשוק התקשורת לא תוגבל בתחומי פעילותה; ספק אם תשלים מלאכתה בתוך חצי שנה, באתר TheMarker‏, 19 בנובמבר 2006
אמיתי זיו, ועדת גרונאו תעביר מסקנותיה: yes תוכל לשווק חבילת טריפל - טלפון, תשתית וספק אינטרנט - ובזק לא, באתר הארץ, 8 במרץ 2008
↑  אמיתי זיו, מהפכת התקשורת הבאה? ועדת גרונאו ממליצה על פתיחת התשתית של הטלפוניה הקווית לכניסת מתחרים נוספים, באתר TheMarker‏, 12 במרץ 2008
↑  גד פרץ, ‏משרד התקשורת יבקש מהאוצר תקציב למימון העסקתו של פרופ' ראובן גרונאו, באתר גלובס, 22 בינואר 2012
↑  גד פרץ, ‏העסקת גרונאו כיועץ הוארכה בשנתיים בשל הטיפול בטלפוניה של בזק ומחירי השוק הסיטונאי, באתר גלובס, 13 בינואר 2021
↑  צבי זרחיה, ועדה חיצונית תדון בשכרם של הח"כים; הכלכלן פרופ' ראובן גרונאו יעמוד בראשה, באתר TheMarker‏, 28 ביולי 2003
↑  רשימת חברי הוועדה המוניטרית באתר בנק ישראל
↑  גיא בן סימון, ‏ייעצה לטראמפ ונתניהו, ומתנגדת לפטור ממס על השכרת דירות: נציגת הציבור שנבחרה לוועדה המוניטרית של בנק ישראל, באתר גלובס, 4 באוקטובר 2021
↑  מוטי בסוק, פרופסור גרונאו מונה ליו"ר המועצה הציבורית לסטטיסטיקה, באתר TheMarker‏, 30 באוקטובר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262162405171  BIBSYS: 2049584  BnF: cb14595988c (data)  GND: 128844752  ISNI: 0000 0000 8407 9078  LCCN: n85277240  MGP: 200064  NLA: 49116467  NTA: 073032018  VIAF: 110632184   WorldCat (עם VIAF): 110632184
נשיא כורדיסטן העיראקית

נשיא כורדיסטן העיראקית הוא ראש המדינה של הישות האוטונומית כורדיסטן העיראקית. הם חלק ממועצת הנשיאות של כורדיסטן. הנשיא הנוכחי הוא נצ'ירוואן בארזאני, שנכנס לתפקידו ב-10 ביוני 2019.
1992–2005

כורדיסטן העיראקית קמה ב-1991, לאחר מלחמת המפרץ ומרידות כורדיות שבעקבותיה. לאחר שהבחירות לפרלמנט ב-1992 הביאו לשוויון בין שתי הגושים העיקרים, של המפלגה הדמוקרטית של כורדיסטן ושל האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, כשכל אחת מחזיקה ב-50 מתוך 100 מושבים, הן החליטו להקים ממשלת אחדות.
ממשלת האחדות התמוטטה במהרה וב-1994 פרצה מלחמת אזרחים, שנמשכה עד 1998. ב-1996 הקימה המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית בארביל ממשלה חילופית לממשלה שבשליטת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן שישבה בסולימאניה, והעמידה בראשה נשיא משלה.
2005–הווה

באוקטובר 2002 נערך פיוס רשמי בין המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית לאיחוד הפטריוטי של כורדיסטן, ונערכו בחירות לפרלמנט משותף ב-30 בינואר 2005 וב-14 ביוני 2005 הושבע מנהיג המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית מסעוד בארזאני על ידי הפרלמנט כנשיא וקוסרת רסול עלי כסגן הנשיא. בשנת 2009 שונתה השיטה לבחירת הנשיא וב-25 ביולי 2009 נערכו בחירות לנשיאות שהביאו לבחירתו מחדש של בארזאני. ב-29 באוקטובר 2017, בתוך הסכסוך הסכסוך העיראקי-כורדי, הודיע מסעוד ברזאני על כוונותיו לפרוש מתפקיד הנשיא, החל מ-1 בנובמבר 2017.
בבחירות שנערכו ב-30 בספטמבר 2018 נבחר נצ'ירוואן בארזאני, נציג המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית, בתמיכת 738,698 קול (מול 343,883 לקוסרת רסול עלי, מועמד האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן) לנשיא, כשהוא מושבע לתפקיד ב-10 ביוני 2019.
נשיא אזור כורדיסטן:
|  |  | תקופת כהונה | מפלגה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | מסעוד בארזאני | 14 ביוני 2005 – 1 בנובמבר 2017 (12 שנים, ו-140 יום) | המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית |
| 2 | נצ'ירוואן בארזאני | 10 ביוני 2019 – מכהן | המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית |
הערות שוליים

↑  "KRG". אורכב מ-המקור ב-2017-10-10. נבדק ב-2010-02-03.
↑  "Nechirvan Barzani takes presidency of Iraq's Kurdish region, vacant since 2017". Reuters. 10 ביוני 2019. נבדק ב-2020-08-24 – via www.reuters.com. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  Galbraith, Peter (2006), The End of Iraq: How American Incompetence Created a War without End; Simon and Schuster. ISBN 0-7432-9423-8
1 2  "Countries I".
↑  "The evolution of the modern electoral process in the Kurdistan Region". אורכב מ-המקור ב-2017-10-10. נבדק ב-2011-01-16.
↑  Kurdistan Region leader sworn in
↑  Opposition set to break Iraqi Kurd stranglehold
↑  "Iraqi Kurdish leader Massoud Barzani to step down". BBC. 29 באוקטובר 2017. נבדק ב-30 באוקטובר 2017. {{cite news}}:  (עזרה)
כורדיסטן לאחר הפסקת האש ב-1998. האזור שבשליטת האיחוד הפטריוטי של כורדיסטן צבוע ירוק, שבשליטת המפלגה הדמוקרטית הכורדיסטנית בצהוב
יקטרינה מקארובה

יקטרינה מקארובה (ברוסית: Екатери́на Вале́рьевна Мака́рова; ‏ נולדה ב-7 ביוני 1988) טניסאית עבר מרוסיה. היא זכתה להצלחות בתחרויות זוגות נשים וזוגות מעורבים בהם זכתה 3 פעמים בתחרויות גראנד סלאם. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית זהב בתחרות זוגות נשים (לצד ילנה ויסנינה).
ביוגרפיה

יקטרינה מקארובה נולדה בשנת 1988 במוסקבה.היא התחילה אימוני טניס בגיל 6.
החל משנת 2002 מקארובה השתתפה בתחרויות לצעירות. בשנת 2005 היא היא שיחקה ברבע הגמר באליפות וימבלדון. היא זכתה במספר תחרויות וסיימה להשתתף בתחרויות לצעירות בשנת 2006 כאש דורגה במקום ה-20.
בתחרויות הנשים ב"גראנד סלאם" מקארובה לא זכתה להצלחה יתרה. שיא היה חצי הגמר באליפות אוסטרליה הפתוחה 2015 ואליפות ארצות הברית הפתוחה 2014.
בתחרויות זוגות נשים מקארובה שיחקה לצד ילנה וסנינה. הן ניצחו באליפות צרפת הפתוחה 2013, אליפות ארצות הברית הפתוחה 2014 ואליפות וימבלדון 2017. הן שיחקו ב-4 גמרים נוספים בהם הפסידו.
בתחרויות זוגות מעורבים מקרארובה ניצחה באליפות ארצות הברית הפתוחה 2012 לצד ברונו סוארס והפסידה בגמר אליפות אוסטרליה הפתוחה.
החל משנת 2000 קארה בלאק החלה להתמחות בתחרויות זוגות. האליפות ארצות הברית הפתוחה 2000 היא הגיעה לגמר, ובתחרות אליפות וימבלדון 2004 ניצחה. בסך הכול היא הגיע ל-9 גרמים בחתחרויות גראנד סלאם וניצחה 4 פעמים, בעיקר לצד ליזל הובר.
יקטרינה מקארובה שיחקה ב-2 אולימפיאדות. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו היא זכתה במדליית זהב בתחרות זוגות נשים (לצד ילנה וסנינה).
זוג וסנינה/מקארובה שיחקו בגמרים של תחרויות סוף שנה וניצחו בשנת 2016.
מקארובה הייתה חברה בנבחרת גביע בילי ג'ין קינג של רוסיה. כמו כן ביא השתתפה ב-3 אולימפיאדות
יקטרינה מקארובה פרשה בשנת 2018.
פלגה 915

| --- | --- |

סמל פלגות הבט"ש
 אבירי המפרץ
 פרטים
 מדינה:  ישראל ישראל
 שיוך:   צה"ל
 סוג:  בט"ש וסיור ימי
 בסיס האם:   בסיס אילת
 אירועים ותאריכים
 מלחמות:    מלחמת יום הכיפורים   מלחמת לבנון הראשונה האינתיפאדה הראשונה האינתיפאדה השנייה   מלחמת לבנון השנייה מלחמת חרבות ברזל
 נתוני היחידה
 ציוד עיקרי:  נשק קל, רקטות, מקלעים, טילי ספייק, סירת גומי, צרעה, דבור, דבורה
 פיקוד
 יחידת אם:  חיל הים הישראלי חיל הים הישראלי
 דרגת המפקד:   רב-סרן
ספינות דבור של פלגה 915 סביב דוברת העגינה בשארם א-שייח', 1975
פלגה 915 היא יחידת ביטחון שוטף הכפופה ישירות לפיקוד זירת ים סוף של חיל הים הישראלי.  בסיס הקבע של היחידה היה בשארם א-שייח' וכיום שוכן בבסיס אילת. ביחידה קיימת סיירת ספינות בט"ש אחת וכפופה אליה יחידת סנפיר. מפקד הפלגה קצין ים בדרגת רב-סרן.
בנוסף למשימות מיוחדות ומבצעים ימיים ללוחמה בטרור, הפלגה אחראית על הביטחון השוטף של חופי מדינת ישראל בזירת ים סוף, היחידה מהווה ציר מרכזי במאמצי המערכת הביטחונית לסכל חדירת גורמי טרור הפועלים דרך הים.
מיום הקמתה אמונה הפלגה על אבטחתן של אוניות הסוחר המפליגות לנמל אילת. מכיוון שרוב הסחורות המיובאות לארץ מובלות דרך הים, שמירת נתיבי הסחר העוברים במימיה הטריטוריאליים של ישראל הוגדרה על ידי מפקדי החיל לאורך השנים כמשימה שלא נופלת מהגנת החופים ובלימת הטרור הימי.
במהלך העשור הראשון של המאה הנוכחית עברה היחידה סדרת שינויים תפיסתיים מהותיים שהפכו אותה מיחידת סיור ימי ליחידת לוחמה רב-תכליתית הפועלת בים ובעומק החוף, ובשל כך תפסה חלק מרכזי בפעילות הביטחונית בזירה הימית במהלך מבצעים צבאיים רבים.
תהליך הכשרת לוחמים

הלוחמים בפלגה מתחלקים לשניים, לוחמי כלי בט"ש, המהווים את עיקר הכוח ולוחמי סנפיר. לוחמי כלי בט"ש מגיעים לספינות לאחר מיוני טרום גיוס. בגמר הטירונות הימית, הלוחם עובר קורס בבה"ד חיל הים בהתאם למקצוע הנבחר לו, ימאי או מכונאי, קורס זה מקנה את הכלים הבסיסיים לצורך קליטה יעילה ומהירה בספינות. בסוף מסלול ההכשרה נערך טקס הענקת דרגת רב-טוראי. לאחר הגעת החיילים לפלגה מתבצעת החלוקה על פי הסיירות השונות ובהתאם לכך הצבה בספינות שיהוו גם בית וגם פלטפורמת הלחימה שעליה ישרתו, הכשרת הלוחמים לקרב מתחילה למעשה רק עם הגעת החיילים לספינות אליהן צוותו, מסלול ההכשרה הבסיסי אורך כ-שנה ושלושה חודשים ומסתיים עם קבלת סיכת הלוחם, לאחר מכן הלוחם מוסמך על העמדות השונות בספינה תחילה בתחום הנשק ולאחר מכן בתחום גילוי ניווט וקשר או בתחום המכונה.
על תהליך ההכשרה אמונים הלוחמים הוותיקים שמעבירים את הידע שלהם ללוחמים הצעירים, ומבחני ההסמכה מבוצעים לרוב על ידי הצוות הפיקודי של הספינה (מפקד הספינה, סגן מפקד הספינה והצ'יף). הלוחמים הבולטים יוכשרו לתפקידים פיקודיים על כלי הבט"ש. מכונאים יצטרפו לסגל הספינות לתפקיד המנוען הראשי (צ'יף), ואילו ימאים ישמשו כסגני מפקדי כלי בט"ש. כמו כן, בכול ספינה יוכשר אחד מאנשי הצוות הזוטר כחובש ימי. הכשרות מתקדמות אלו מתבצעות, לכול המוקדם, לאחר צבירת ניסיון ימי של שנה בכלי הבט"ש, וביצוען מוטל על בה"ד חיל הים. משך ההכשרה לכל אחד מן התפקידים הוא ארבעה חודשים ולאחר מכן ישנו זמן חפיפה נוסף של כחודש.
יחידת סנפיר משלימה את ספינות הפלגה במשימות מיוחדות הדורשות הפעלת כלי שיט במתארים אחרים. על כן הכשרת לוחמיה שונה במקצת: במסגרת "הכשרת הלוחם" עוברים חיילי היחידה קורסי הכשרה ייעודיים: קורס טכנאי קשר אלקטרוני תת-ימי, קורסי גילוי, זיהוי ושליית מוקשים, קורס לוט"ר וקורסי לחימה אחרים. המסלול כולו משולב בנים ובנות. תהליך "הכשרת הלוחם" ביחידה כולל בנוסף לעיל, תפעול אמצעי לחימה של היחידה, מטווחים ימיים בתרחישי פח"ע, התמחות בצלילה הגנתית ותפעול סירות הכולל - סירות גומי והסמכות בסירות הליבה של היחידה, ה"צרעות". בסוף מסלול ההכשרה, מקבלים הלוחמים את סיכת "לוחם סנפיר". למתאימים/ות, לאחר פרק זמן של שנה וחצי ביחידה ניתנת האפשרות להתחיל במיונים והכשרות לקראת קורס מתקדם בבה"ד חיל הים המסמיך לוחמים לתפקיד מפקדי "צרעות".
על אף שקיימת תלות מסוימת בבה"ד חיל הים (בעיקר כיוון שהקורסים הבסיסיים והמתקדמים מועברים שם), אופן ההכשרה של הלוחמים מוטל על מפקדי הכלים והכשרות מורכבות יותר, מוטלות על פונקציות הדרכתיות ביחידה, כל זאת בעיקר בגלל אופי השירות האינטנסיבי של לוחמי הפלגה שלא מאפשר לבצע עצירת פעילות והחלפת כוחות היחידה בכוח אחר לצורך מנוחה והדרכה.
מבנה ארגוני

בפלגה קיימת סיירת אחת: סיירת ברק  ובנוסף קיימת יחידת סנפיר העוסקת בעבודות תחזוקה תת-ימיות וביטחון הספינות החוזרות מהסיור. אלו הן למעשה שתי היחידות הימיות בבסיס אילת. סיירת ברק היא בפיקוד קצין בדרגת סרן, לשעבר מפקד כלי שיט, בוגר בית הספר לפיקוד ימי (פי"מ) ובוגר קורס חובלים. מפקד הפלגה הוא קצין ים בדרגת רב-סרן שעבר מסלול פיקוד על כלי בט"ש או פיקוד על סטי"ל בשייטת ספינות הטילים, הלכה למעשה המבנה הארגוני של הפלגה דומה במקצת למבנהו של גדוד צה"לי, עם כמה הבדלים, שהבולט בהם הוא, שהיחידה אינה נמצאת תחת כפיפות ארגונית ליחידה גדולה יותר כגון חטיבה, אלא מהווה יחידה אוטונומית עם משימות ייחודיות לגזרה בה היא פועלת.
אופיין הייחודי של פעילות פלגות הבט"ש אינו מאפשר עצירת הפעילות של הפלגות והחלפתן בכוחות אחרים, לכן שגרת האימונים נערכת במסגרת סיירתית ומוטלת על כתפיו של מפקד הסיירת, כל זאת בתקופות אינטנסיביות וקצרות כאשר הסיירות שלא מתאמנות מעמיסות על עצמן את נטל ביצוע המשימות המבצעיות.
גלריה

תותחן ירכתיים המפעיל תותח אורליקון 20 מ"מ.
ספינת משמר מהירה דגם "נחשול" אשר שירתה תקופה קצרה במפרץ אילת.
ספינת דבור מאבטחת נופשים במלון באילת 1987.
דבור 906 הנעת אליסון דרייב במפרץ אילת.
ספינת דבור מסיירת במפרץ אילת, 2020.
ספינה דבורה סימן 4 של פלגה 915
ספינת דבורה של הפלגה מול המצפה התת ימי
מפקדי פלגה 915

מפקד הפלגה הוא קצין ים בדרגת רב-סרן שעבר מסלול פיקוד על כלי בט"ש או פיקוד על סטי"ל
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |

| שם המפקד | תקופת פיקוד | תרומה, פעילות ואירועים מיוחדים | תמונה |  |  |
| הרצל שחף | סוף 1970 – קיץ 1971 |  |  |  |  |
| אורי צור (צ'רה) | קיץ 1971 – קיץ 1972 |  |  |  |  |
| עמי אילון | קיץ 1972 – קיץ 1973 | חזר במלחמת יום הכיפורים |  |  |  |
| ישראל פטשניק | קיץ 1973 – אוקטובר 1973 | במלחמת יום הכיפורים |  |  |  |
| אברהם בן זאב | נובמבר 1973 – אפריל 1974 |  |  |  |  |
| דוד בכר | אפריל 1974 – אפריל 1975 |  |  |  |  |
| דובי גסר | אפריל 1975 – דצמבר 1975 |  |  |  |  |
| מייק אלדר | דצמבר 1975 – יולי 1976 |  |  |  |  |
| צבי ינאי | יולי 1976 – נובמבר 1977 | מש"ט דבורים |  |  |  |
| שמואל פרס | נובמבר 1977 – אוקטובר 1978 |  |  |  |  |
| דובי ברם | אוקטובר 1978 – אוקטובר 1980 |  |  |  |  |
| יהודה יפה | אוקטובר 1980 – ינואר 1982 |  |  |  |  |
| גרשון נווה | ינואר 1982 – אפריל 1982 | פינוי שארם א-שייח' |  |  |  |
גיורא בוקסר: 
אברהמי סרולביץ: 
דודי מנטין: 
| רוני דבני | 1989 - 1991 |  |  |  |  |
| עזראל רם | 1991 - 1992 |  |  |  |  |
| שאולי ניצן | 1992 - 1993 |  |  |  |  |
| אבידן בר סלע | 1993 - |  |  |  |  |
| מנחם לוי | 1994-1995 |  |  |  |  |
| גיורא דש | יולי 1995 לאוגוסט 1997 |  |  |  |  |
| אלון וייס | 1997-1999 |  |  |  |  |
| קובי ריף | 1999-2001 |  |  |  |  |
| יששכר אינדיג | 2003 - 2001 |  |  |  |  |
| אמיר גוטמן | 2004 - 2003 |  |  |  |  |
| צביקה שחר | 2006 - 2004 |  |  |  |  |
| יניב שחר | 2007 - 2006 |  |  |  |  |
| מיקי כהן | 2010 - 2007 |  |  |  |  |
| רונן מרקם | 2012 - 2010 |  |  |  |  |
| עירא ליף | 2014 - 2012 |  |  |  |  |
| סטיבן גורדון | 2016 - 2014 |  |  |  |  |
| יונתן קודיש | 2017 - 2016 |  |  |  |  |
| טל כהן | 2019 - 2017 |  |  |  |  |
| יועד תורן | 2019 - 2021 |  |  |  |  |
| אמיר יניב | ספטמבר 2021 - יולי 2023 |  |  |  |  |
| גל גורן | מאוגוסט 2023 |  |  |  |  |
לקריאה נוספת

אמיר מושקט ואחרים, סיירת על הריף, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, בית החובל, 2020, עמ'40.
יוסף עומסי ואחרים, לפקד על דבור מילואימניקים, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, הוצאת בית החובל 2020, עמ' 128.
מיכאל קורן ואחרים, ספורט זה לא בריא, אח"י פלברה אגדות שקרו באמת, הוצאת בית החובל 2020, עמ' 288.
כוכבי אזרן, תולדות פלגה 915 - פלגת "אבירי המפרץ", מילניום איילון, 2022.
ביאורים

↑  שם היחידה שימש לרישום אנשי המילואים של שייטת הטרפדות בחיפה.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  התמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר.
הערות שוליים

↑  דרכי שינוע הסחורות המיובאות לארץ - מינהל סחר חוץ, באתר משרד הכלכלה.(הקישור אינו פעיל, 11.03.2018)
↑  חיל הים#משימות זרוע הים הגדרת משימתו של חיל הים - אלוף (מיל') עמי איילון, באתר ויקיפדיה.
↑  התמונה מתקופה מוקדמת יותר.
↑  תמונה מתקופה מאוחרת יותר
|  זרוע הים  |
| --- | --- | --- |
| מפקדת זרוע הים | מספן הים • מספן המטה • מספן המודיעין • מספן הציוד • מספן כוח האדם |   |
| בסיסים | בסיס חיפה • בסיס אשדוד • בסיס אילת • בסיס עתלית • מספנת זרוע הים • בסיס ציוד ותובלה • בה"ד זרוע הים |   |
| שייטות | שייטת ספינות הטילים (שייטת 3) • שייטת הצוללות (שייטת 7) • שייטת 13 |   |
| פלגות הבט"ש | פלגה 916 • פלגה 915 • פלגה 914 • יחידת סנפיר |   |
| יחידות נוספות | יחידת האיתור התת-מימית • יחידת השליטה הימית • המכון לרפואה ימית • יחידת מפת"ח • יחידה 663 • היחידה למשימות תת-מימיות • שייטת הנחתות • גף סיורי ים |   |
| בתי ספר לפיקוד | קורס חובלים • בית הספר לפיקוד ימי |   |
| יחידות שפורקו | שייטת המשחתות (שייטת 1) • פלגות הטרפדות • פלגה 788 (חוליית הכנרת) • יחידת הנצלה ימית • מרכז תקשו"ב |   |
ספרו של כוכבי אזרן על פלגה 915
שבעה

ערך זה עוסק במנהג אבלות יהודי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
משפחה יושבת שבעה. בין המנחמים הגיע נשיא המדינה ראובן ריבלין. 23 במאי 2021
ביהדות, לאחר קבורת נפטר, מחויבים קרוביו (הורים, ילדים, אחים ובני זוג) במנהגי אבלות במשך שבעה ימים מיום הקבורה. שבעת הימים אינם שבעה ימים מעת לעת, אלא יכולים לכלול גם חצאי ימים (וראו להלן).
מקור

יש לפחות שני תקדימים למנהג השבעה בתנ"ך. יוסף התאבל על אביו יעקב שבעה ימים: ”וַיַּעַשׂ לְאָבִיו אֵבֶל שִׁבְעַת יָמִים”. כמו כן, איוב התאבל על כאבו שבעה ימים בנוכחות חבריו: ”וַיֵּשְׁבוּ אִתּוֹ לָאָרֶץ שִׁבְעַת יָמִים וְשִׁבְעַת לֵילוֹת, וְאֵין דֹּבֵר אֵלָיו דָּבָר, כִּי רָאוּ כִּי גָדַל הַכְּאֵב מְאֹד”.
הלכות ומנהגים

דיני השבעה מתחילים מיד לאחר הקבורה, ומניין הימים נספר מתחילת יום הקבורה, אף אם הקבורה הייתה בסופו. במקרה שבו הקבורה אינה סמוכה ללוויה (דוגמת מקרה שבו הלוויה נערכת בארץ אחת, והקבורה בארץ אחרת) והאבלים אינם משתתפים בטקס הקבורה, מתחילה האבלות בחזרתם מהלוויה. קרוב המקבל את בשורת הפטירה לאחר הקבורה, אך עדיין תוך השלושים ימי האבל ("שמועה קרובה"), חייב במנהגי השבעה מרגע זה ואילך, למשך שבעה ימים מרגע השמועה. אם חל אחד משלוש הרגלים, ראש השנה או יום הכיפורים באמצע ימי השבעה, השבעה מסתיימת בכניסת החג; ואולם, אם הקבורה הייתה באמצעו של החג כך שטרם ישבו שבעה לפני החג, השבעה נדחית לתום ימי החג ומתום החג מונים את שבעת הימים.
לרוב כל האבלים מתאספים בבית אחד, בדרך־כלל בביתו של הנפטר, ושוהים בו במשך שבעת הימים. בשבעת הימים הללו נהוג לקבל ביקורי תנחומים, אולם יש הנמנעים מביקורי תנחומים בשלושת הימים הראשונים של השבעה. במהלך השבעה אסור על האבל לצאת מביתו או להסיח את דעתו מהאבלות. לכן, יש הנוהגים במידת האפשר לישון בבית שבו יושבים האבלים, ולערוך תפילות במניין בבית האבל, מכיוון שהאבל לא יכול ללכת לבית הכנסת להתפלל.
נהוג להתחיל את ימי השבעה בסעודת הבראה. לרוב ארוחה זאת כוללת ביצים קשות, לחם וירקות ולא כוללת בשר. יש הנוהגים לא לאכול בשר גם בשאר ימי השבעה.
במהלך השבעה אסור האבל בשגרה היומית וברבות מהנאות החיים: לימוד תורה (למעט לימוד דיני האבל), יציאה מהבית, מלאכה, רחיצה, סיכה, נעילת הסנדל, תשמיש המיטה, שאילת שלום, ביגוד חדש, גיהוץ, גילוח ותספורת, בילויים וכל מיני שמחה. מדין אבלות, מקפידים לשבת על הרצפה או ספסל נמוך מאוד, ויש גם שנוהגים לישון על מזרן שמונח על הרצפה במהלך השבעה. נהוג במהלך השבעה לכסות מראות ועצמים אחרים בו האדם יכול לראות השתקפות של עצמו (כמו מכשירי טלוויזיה וחלונות) מכדי שהאבל יוכל להתעלם מהופעתו החיצונית ולהתרכז באבל.
השבת שחלה בימי השבעה נחשבת למניין ימי השבעה, אולם לא מתאבלים בה בפומבי. לפני כניסת השבת, האבלים מתרחצים, לובשים בגדים נקיים ויוצאים מהבית, משום ששמחת השבת קודמת לאבלות. במוצאי שבת השבעה ממשיכה כרגיל.
נהוג כי ביום השביעי של שבעת ימי האבל, יושבים האבלים שעה קלה לאחר תפילת שחרית ומקבלים תנחומים ולאחר מכן מקימים אותם המנחמים באמירת "קומו". לאחר מכן הם נפטרים מדיני אבילות שבעת הימים, וזאת על פי הכלל ההלכתי הידוע מקצת היום ככולו. לאחר מכן הם עוברים לאבילות שלושים.
בתום השבעה עולים האבלים לקברו של המנוח. שם נהוג להתפלל (בדרך-כלל מזמורים ל"ג, ט"ז, י"ז, ע"ב, צ"א, ק"ד, ק"ל), תפילת אשכבה ואוסף פסוקים (ממזמור קי"ט בתהלים) המתחילים באותיות היוצרות את שמו הפרטי של הנפטר, ואת המילה 'נשמה'. לסיום אומרים 'קדיש יתום' (מותנה בקיום מניין) ותפילת 'אל מלא רחמים'.
במדינת ישראל

בחודש יולי 2000 ניתן צו הרחבה החל על כל העובדים והמעסיקים בישראל וקובע: "עובד שעבד במקום העבודה לפחות 3 חודשים והמקיים חובת אבלות (במות הורים, ילדים, בן זוג, אחים ואחיות) מטעמי דת או נוהג ("שבעה"), ואינו עובד באותם ימים, יהיה זכאי לתשלום שכר עבור ימי העבודה שנעדר בהם ולא יותר משבעה ימים (קלנדריים)"[49].
בעקבות מבצע צוק איתן, שבו לחללים אחדים היו בנות זוג שאינן נשואות להם (שאינן חייבות לשבת שבעה), עדכן צה"ל את הנהלים, וקבע שבני/ות זוג של חללי כוחות הביטחון יהיו זכאים לחופשה של שבוע למשך ימי השבעה[דרוש מקור].