stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
המילטון א.ר. גיב
מבחר מספריו ומאמריו

Arabic Literature - An Introduction (1926), also (1963), Clarendon Press.
Ibn Batuta, 1304-1377 (1929), (original Arabic title Tuhfat al-'anzar fi ghara'ib al-'amsar), English translation by Gibb.
Travels in Asia and Africa, 1325-1354 (1929), translated and selected with an introduction and notes, R. M. McBride.
Note by Professor H. A. R. Gibb (1939), from Arnold J. Toynbee, A Study of History, Part I. C I (b) Annex I, p. 400-02.
Modern Trends in Islam (1947).
Mohammedanism: An Historical Survey (1949) retitled Islam: An Historical Survey (1980), Oxford.
Islamic Society and the West with Harold Bowen (vol. 1 1950, vol. 2 1957).
Shorter Encyclopedia of Islam (1953), edited with J. H. Kramers, Brill.
The Encyclopaedia of Islam (1954-), new ed. Edited by a number of leading orientalists, including Gibb, under the patronage of the International Union of Academies. Leiden: Brill, along with that edited by J. H. Kramers, and E. Levi-Provençal.
"Islamic Biographical Literature," (1962) in Historians of the Middle East, eds. Bernard Lewis and P. M. Holt, Oxford U. Press.
Studies on the Civilization of Islam (1982), Princeton U. Press.
רופא כללי

רופא כללי הוא אדם בעל תואר דוקטורט ברפואה, M.D. לאחר שסיים לימודי רפואה וקיבל רישיון לעסוק ברפואה קונבנציונלית במדינה אחת או יותר, אך בחר מסיבותיו שלו, שלא להמשיך למסלול התמחות ספציפי ברפואה. כלומר, רופא ללא התמחות רפואית.
בישראל, כל הרופאים הכלליים רשומים בפנקס הרופאים של משרד הבריאות הישראלי.
על הרופא הכללי חלות הגבלות הנוגעות לביצוע ניתוחים ואין לו סמכות לבצע, במישרין או בעקיפין, ניתוחים רבים השמורים בלבד לרופאים מההתמחויות השונות.
עיסוקו של רופא כללי דומה יחסית לעיסוקם של רופא פנימי ורופא משפחה אך אלו בניגוד לרופא כללי עברו התמחות שכן רפואה פנימית ורפואת משפחה הן התמחויות בתחום הרפואה.
על פי הגדרות משרד העבודה בישראל, תחומי העיסוק של רופא כללי הם קידום הבריאות, מניעה וזיהוי של בריאות לקויה, אבחון מחלות וטיפול בהן וקידום החלמה ממחלות גופניות ונפשיות ומבעיות בריאותיות מכל הסוגים בקרב בני אדם מכל הסוגים, ללא תלות בגיל, במגדר או בסוג הבעיה הבריאותית.
הערות שוליים

↑  משרד העבודה, רפואה כללית, באתר עבודאטה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007546014905171  BnF: cb11940189j (data)  GND: 4224953-3  LCCN: sh85101634  NKC: ph254490 
ערך זה הוא קצרמרבנושא רפואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
ויקטור אן

ויקטור אן ידוע גם כאן היון-סו (בקוריאנית: 안현수 ברוסית: Виктор Ан;‏ נולד ב-23 בנובמבר 1985 בסיאול) הוא ספורטאי רוסי-קוריאני, מתחרה בהחלקה מהירה על קרח במסלול קצר, נחשב למחליק קרח במסלול קצר הגדול בכל הזמנים.
אן הוא האלוף האולימפי, בעל 8 מדליות אולימפיות, מהן 6 מדליות זהב ו-2 מדליות ארד. הוא זכה באולימפיאדת טורינו (2006) ב-3 מדליות זהב ומדליית ארד אחת ובכך היה לספורטאי הדרום קוריאני הראשון שזכה ב-3 מדליות זהב באולימפיאדה אחת. הוא שיחזר את הישגו זה באולימפיאדת סוצ'י (2014) אך הפעם עבור רוסיה. הוא אלוף עולם, בעל 37 מדליות, מהן 20 מדליות זהב (18 אישיות), 5 פעמים ברציפות אלוף העולם בקרב רב (2007-2003) ושיאן עולם.
אן התחרה עבור קוריאה הדרומית מאז ילדותו, אך משנת 2011 הוא התחרה עבור רוסיה לאחר קבלת האזרחות. לדברי אביו, הוא עבר להתאמן ברוסיה בשל תמיכה נמוכה ולא נאותה אותה קיבל מאיגוד ההחלקה על קרח של קוריאה הדרומית. בתחילה הוא רצה לעבור להתחרות עבור ארצות הברית אך גילה שהמעבר ותהליך קבלת האזרחות ברוסיה פשוט ונוח יותר. לאחר ההצלחה המסחררת שלו בסוצ'י 2014 מספר עיתונים דיווחו על הבנה על החלטתו בקרב תומכיו הדרום קוריאנים, כעס רב כלפי האיגוד הדרום קוריאני ועל כך שיש ניסיון להחזיר אותו למדינה לקראת המשחקים האולימפיים הבאים שיערכו בה (פיונגצ'אנג 2018), אך לבסוף נאסר עליו להשתתף והוא לא צורף למשלחת הספורטאים הרוסיים מטעם הוועד האולימפי הבינלאומי.
באפריל 2020, הודיע על פרישתו מהשתתפות בספורט פעיל.
שיאיו האישיים

| מרחק | זמן |
| --- | --- |
500 מטר: 41.283 שניות (2013)
1000 מטר: 1:24.385 דקות (2007, שיא עולם בעבר)
1500 מטר: 2:10.639 דקות (2003, שיא עולם בעבר)
3000 מטר: 4:32.646 דקות (2003, שיא עולם בעבר)
הערות שוליים

↑  Шестикратный олимпийский чемпион Виктор Ан завершил карьеру, Vesti.ru
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0004 6018 8615  NLK: KAC201714442  VIAF: 258149616690203751099   WorldCat (עם VIAF): 258149616690203751099
נסיך מצרים

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  יציאת מצרים
 בימוי:  סיימון וולס, ברנדה צ'פמן, סטיב היקנר 
 הופק בידי:  פני פילקנמן קוקס סנדרה רבינס סטיבן ספילברג
 תסריט:  פיליפ לזבניק, ניקולס מאייר 
 עריכה:  ניק פלצ'ר
 מדבבים:  ואל קילמר רייף פיינס מישל פייפר סנדרה בולוק ג'ף גולדבלום דני גלובר פטריק סטיוארט הלן מירן סטיב מרטין מרטין שורט עפרה חזה
 מוזיקה:  הנס צימר שירים: סטיבן שוורץ
 צילום:  אדריאן בידל 
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  דרימוורקס הנפשה אולפני ההנפשה של פוקס
 חברה מפיצה:  דרימוורקס
 שיטת הפצה:  הפצה לאולמות הקולנוע, וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 16 בדצמבר 1998 ישראל 25 בפברואר 1999 (טרום בכורה) ישראל 26 בפברואר 1999 (בכורה ארצית)
 משך הקרנה:  99 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית עברית
 סוגה:  סרט מוזיקלי, סרט רומנטי, סרט הרפתקאות, סרט דרמה, סיפור התבגרות, סרט חרבות וסנדלים 
 מקום התרחשות:  ים סוף, מצרים, מדין 
 תקציב:  $70,000,000
 הכנסות:  $218,613,188
 הכנסות באתר מוג'ו:   princeofegypt
 סרט הבא:  יוסף נסיך החלומות
 תרגום לעברית:  ישראל אובל אולפני אלרום
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
נסיך מצרים (באנגלית: The Prince of Egypt) הוא סרט הנפשה אמריקאי שהופק על ידי חברת דרימוורקס בשנת 1998.
הסרט מספר את סיפור חייו של משה רבנו, הדמות המקראית. העלילה גוללת את קורות משה מהולדתו והשלכתו ליאור, דרך חייו בבית פרעה, פגישתו את יתרו ואת בתו ציפורה, התגלות האל אליו בסנה הבוער, הכאת מצרים בעשר המכות ועד ליציאת מצרים של בני ישראל וקריעת ים סוף. הסרט מתמקד ביחסים שבין משה ואחיו החורג, רעמסס בנו של מלך פרעה. לסרט הוכנסו מסרים הומניסטיים רבים, המאירים את הסיפור התנכ"י באור חדש. יועצי הפקת הסרט לסיפורי מקרא הם פרופסור אביגדור שנאן מהאוניברסיטה העברית והרב עדין אבן ישראל ממרכז שטיינזלץ.
בדומה לסרט "עשרת הדיברות" משנות ה-50 של המאה ה-20 של ססיל דה-מיל, הרשו לעצמם היוצרים לצאת מפשוטו של הטקסט המקראי, וזאת על מנת לספר סיפור שישבה את לב הצופים, ויהיה בעל מסר חדש לעולם המודרני, ולכן אפשר לראות בסרט סוג של מדרש מודרני המאיר את סיפור יציאת מצרים באור חדש. הסרט אינו מתיימר להיות נאמן לפסוקי התנ"ך בנושאים עקרוניים כמו יחסיהם של משה ופרעה, יחסיהם של משה ואהרן ועוד, ומבחינה זו הוא מעין יצירה נפרדת.
לסרט הייתה הצלחה קופתית גדולה והוא עד היום סרט האנימציה הדו-ממדי הרווחי ביותר של חברת דרימוורקס. את השיר שליווה את הסרט, "הושיע-נא", שרה הזמרת עפרה חזה שגילמה בקולה את אם משה, יוכבד, בכ-17 שפות שונות. כמו כן, הייתה חזה השראה לאיור פני הדמות יוכבד.
את הדמויות בגרסה המקורית מדבבים ואל קילמר, עפרה חזה, מישל פייפר, רייף פיינס, סנדרה בולוק ועוד. את שיר הנושא של הסרט "When You Believe" כתב המלחין סטיבן שוורץ ושרו בדואט מריה קארי וויטני יוסטון והוא זכה בפרס אוסקר.
פסקול

פסקול הסרט כולל שירים שכתב והלחין סטיבן שוורץ. את מוזיקת הרקע הלחין הנס צימר.
| שיר | דמות וזמר/ת באנגלית | זמר/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| Deliver-us / הושיע-נא | יוכבד (עפרה חזה) ועדן ריגל | עפרה חזה, מיטל מיכאלי ושמיניית ווקאל |
| All I Ever Wanted - All I Ever Wanted (Reprise) / כל מה שרציתי - שיר המלכה | משה (אמיק ביראם) והמלכה תויא (לינדה די שיין) | דודו פישר וענת עצמון |
| Through Heaven's Eyes / בעיני השמים | יתרו (בריאן סטוק מישל) | יובל זמיר ושמיניית ווקאל |
| Playing with the Big Boys / משחק של גדולים | הוטפ (סטיב מרטין) והוי (מרטין שורט) | אוהד שחר, יהויכין פרידלנדר ובני שמיניית ווקאל |
| The Plagues / מכות מצרים | רעמסס (רייף פיינס) ומשה (אמיק ביראם) | יגאל שדה, דודו פישר ושמיניית ווקאל |
| When You Believe / אם נאמין (בתוך השיר נכללים גם קטעים משירת הים) | מרים (סאלי דורסקי) וצפורה (מישל פייפר) | תמר גלעדי, שרונה נסטוביץ' ושמיניית ווקאל |
דיבוב עברי

עפרה חזה גילמה את דמותה של יוכבד בגרסה האנגלית המקורית, בדיבובו העברי, וכמו כן גם בכ-17 גרסאות נוספות שהופקו לו ברחבי העולם. בכל גרסאות הדיבוב שהופקו לסרט, שרה חזה את שורתו הראשונה של השיר הפותח את הסרט - "Deliver Us", בעברית.
כמו כן, בשיר "When You Believe" מופיע קטע מתוך שירת הים, המושר אף הוא בעברית בכל גרסאות הסרט ברחבי העולם.
הסרט יצא בישראל במהדורה ביתית בגרסת VHS בלבד, וגרסתו העברית הפכה לפופולרית באתרי הורדות פיראטיים.
הדיבוב העברי לסרט הופק, בוים ותורגם בידי שפרירה זכאי.
| דמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| משה | ואל קילמר | דודו פישר |
| רעמסס | רייף פיינס | יגאל שדה |
| ציפורה | מישל פייפר | אורנה כץ (שרונה נסטוביץ' בקטעי שירה) |
| מרים | סנדרה בולוק | לימור שפירא (תמר גלעדי בקטעי שירה) |
| אהרון | ג'ף גולדבלום | עפרון אטקין |
| יתרו | דני גלובר | יובל זמיר |
| סתי | פטריק סטיוארט | דב רייזר |
| תויא | הלן מירן | ענת עצמון |
יוכבד: עפרה חזה
| אלוהים | ואל קילמר | דודו פישר (קול ראשי) ושפרירה זכאי (קולות לחישה) |
| הוטפ | סטיב מרטין | אוהד שחר |
| הוי | מרטין שורט | יהויכין פרידלנדר |
בנוסף דיבבו בגרסה העברית שירלי טפר, עדי בן ישראל ושירלי ורטהיימר בתפקיד בנות יתרו, אלון ורטהיימר בתפקיד בנו של רעמסס, מיטל מיכאלי בתפקיד מרים הקטנה, ואיציק סיידוף, גיל זמק, שמוליק טנא, דבי בסרגליק ושמעון כהן בתפקידי קולות רקע. על הניהול המוזיקלי היה אחראי רוני וייס.
פריקוול

בשנת 2000 אולפני ההנפשה של דרימוורקס יצרו סרט מקדים לנסיך מצרים בשם "יוסף נסיך החלומות", והוא גם היחידי מכל ההפקות שלהם שיצא ישירות-לווידאו/DVD.
ראו גם

נסיך מצרים (מחזמר)
יציאת מצרים
מצרים העתיקה
עשרת הדיברות
שירת הים
פסח
משה רבנו
"יוסף נסיך החלומות" - הפריקוול לסרט הזה
הערות שוליים

| פרס איגוד מבקרי הקולנוע האמריקאי לסרט האנימציה הטוב ביותר |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | באג לייף/נסיך מצרים (1998) ‏•‏‏ צעצוע של סיפור 2 (1999) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | מרד התרנגולים (2000) ‏•‏‏ שרק (2001) ‏•‏‏ המסע המופלא (2002) ‏•‏‏ מוצאים את נמו (2003) ‏•‏‏ משפחת סופר-על (2004) ‏•‏‏ וולאס וגרומיט והארנב הקטלני (2005) ‏•‏‏ מכוניות (2006) ‏•‏‏ רטטוי (2007) ‏•‏‏ וול-E (2008) ‏•‏‏ למעלה (2009) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | צעצוע של סיפור 3 (2010) ‏•‏‏ רנגו (2011) ‏•‏‏ ראלף ההורס (2012) ‏•‏‏ לשבור את הקרח (2013) ‏•‏‏ סרט לגו (2014) ‏•‏‏ הקול בראש (2015) ‏•‏‏ זוטרופוליס (2016) ‏•‏‏ קוקו (2017) ‏•‏‏ ספיידרמן: ממד העכביש (2018) ‏•‏‏ צעצוע של סיפור 4 (2019) |  |
| העשור השלישי של המאה ה-21 | משפחת מיטשל ומלחמתה במכונות (2021) ‏•‏‏ גיירמו דל טורו מציג: פינוקיו (2022) ‏•‏‏ ספיידרמן: ברחבי ממדי העכביש (2023) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266871105171 
כרזה נוספת בה נעשה שימוש ב-1999
כרזת קידום עברית של הסרט משנת 1999
עטיפת הקלטת של הסרט
אוואש

אוואש (באמהרית: አዋሽ) הוא אחד הנהרות הגדולים באתיופיה ואורכו כ-1,200 ק"מ. הנהר נובע דרומית-מערבית לבירה אדיס אבבה וזורם תחילה מזרחה. לאחר מכן פונה בקשת רחבה וזורם לכיוון צפון, ולבסוף הוא פונה לכיוון מזרח ונשפך לשורה של שש ימות ביניהן הוא מחבר. הימה האחרונה היא אגם אַבְּהֶה על גבול ג'יבוטי, כ-100 ק"מ מערבית לחופי האוקיינוס ההודי. אגן ההיקוות של הנהר סגור והוא משתרע על חלקים נרחבים ממדינות אורומיה, אמהרה, סומלי ועפר.
היסטוריה

בני אדם חיו בעמק האוואש משחר היות המין האנושי, ובעמק הנהר המרכזי נמצאו שרידיהם של מספר הומינינים. עמק הנהר התחתון הוא מולדתם המסורתית של העפרים, וחלקו העליון יושב במאה ה-16 על ידי האורומו.
ב-1960 הוקם סכר הידרואלקטרי על נהר האוואש, כ-75 ק"מ מאדיס אבבה וזה יצר אגם מלאכותי בשטח של 180 קמ"ר. חלקו המרכזי של האוואש, ממזרח לאדיס אבבה, הוא הגבול הדרומי של "הפארק הלאומי אוואש" המשתרע מאז שנת 1966 על שטח של 756 קמ"ר. חלקו התחתון הוכרז בשנת 1980 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו שקבע:
"עמק האוואש מכיל את אחד ממקבצי האתרים הפלאונטולוגיים החשובים ביבשת אפריקה. הממצאים שנתגלו באתר, ושהעתיקים שבהם מתוארכים ללפני 4 מיליוני שנים לפחות, מספקים עדות להתפתחות האנושית אשר שינתה את תפיסתינו באשר להתפתחות המין האנושי. הממצא החשוב ביותר נתגלה ב-1974, כאשר 52 חלקי שלד אפשרו את הרכבתה של לוסי המפורסמת".
ראו גם

לוסי (שלד)
פלאונטולוגיה
פלאואנתרופולוגיה
הערות שוליים

↑  מנימוקי ההחלטה
↑  מדויק יותר לנקוט במושג פלאואנתרופולוגיה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 315135226   WorldCat (עם VIAF): 315135226 
דגם של השלד "לוסי" כפי שהוא מוצג במוזיאון הלאומי לאנתרופולוגיה ולהיסטוריה במקסיקו סיטי
יחסי דנמרק–מצרים

| יחסי דנמרק–מצרים |
| --- | --- |
דנמרק: מצרים


דנמרק: מצרים
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 1,001,450
אוכלוסייה
5,990,049: 117,456,082
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 395,926
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,478: 3,371
משטר
מונרכיה חוקתית: רפובליקה

יחסי דנמרק–מצרים הם יחסי החוץ בין דנמרק לבין מצרים. דנמרק מחזיקה במצרים שגרירות בקהיר, ו-3 קונסוליות בסואץ, פורט סעיד וקהיר. מאידך, מצרים מחזיקה בדנמרק שגרירות בקופנהגן בלבד. שתי המדינות הם חברות איחוד מדינות הים התיכון.
פרשת קריקטורות מוחמד ב-2006 גרמה משבר דיפלומטי בין דנמרק לבין מצרים.
אחרי שפר סטיג מולר ביקר את הנשיא חוסני מובארכ ב-2008, מובארק תיאר את היחסים הדו-צדדיים כטובים ופורים והביע את תמיכתו בהרחבה נוספת, במיוחד שיתוף הפעולה הכלכלי.
יחסים פוליטיים

שר החוץ המצרי, אחמד אבו אל-רייט, כתב מספר מכתבים לראש ממשלת דנמרק ולהאו"ם המזכיר-הכללי להסביר כי הם לא רוצים שראש הממשלה יעמיד לדין את העיתון Jyllands-Posten; הם רק רצו "הצהרה רשמית דנית המדגישה את הצורך ואת החובה לכבד את כל הדתות, ולהימנע מלהעליב את נביאם כדי למנוע הסלמה שתביא לתוצאות חמורות ומרחיקות לכת". לאחר מכן, ממשלת מצרים מילאה תפקיד מוביל בפתרון הבעיה במזרח התיכון.
העיתון המצרי אל-פאגר הדפיס מחדש את חלק מהקריקטורות, ותיאר אותן כ"עלבון מתמשך" ו"פצצה גזענית". וטענו שהם חילול פנים כלפי מאמינים מהאמונה המוסלמית, נועדו להשפיל מיעוט דני, או שהם ביטוי של בורות בנוגע לתולדות האימפריאליזם המערבי.
יחסים פוליטיים > התגובה הדנית למהפכה המצרית של 2011

במהלך המהפכה המצרית ב-2011, שר החוץ הדני לין אספרסן גינה בתוקף את פעולות הרשויות המצריות לכאורה נגד ההפגנות. הפוליטיקאי הדני-פלסטיני, נאסר חאדר, דחק במובארק להתפטר. משרד החוץ הדני הזהיר גם מפני כל נסיעות למצרים.
שיתוף פעולה

בשנות ה-40 הסחר בין דנמרק לבין מצרים הסתכם ב-7 מיליון קרונה דנית. הסכם על תרבות, מדע, חינוך נחתם ב-29 באוקטובר 1972. ב-1970, דנמרק שלחה סיוע למצרים עם 9.7 מיליון קרונה דנית, עבור חיטה וקמח.
סיוע בפיתוח

מצרים השתתפה מ-1989 ל-2008 בתוכנית המדינה של דנמרק. 6 מיליארד דולר ניתנו לתמיכה בפרויקטים של מצרים, כולל חוות רוח בזאפרנה קרוב לעין סוחנה.
ביקורים רמי דרג

באוקטובר 2008, פר סטיג מולר ביקר את חוסני מובארכ. חוסני מובארכ ביקר בדנמרק ב-17 בדצמבר 2009. משלחת של ועדת החינוך המצרית ביקרה בדנמרק ב-2007.
ליאו קדמן

אין תמונה חופשית
ליאו קדמן (קאופמן; לעיתים קויפמן) (תרנ"ו 30 בדצמבר 1895, מילהיים, גרמניה – י"א בטבת תשכ"ד, 27 בדצמבר 1963, ירושלים) היה חלוץ, כלכלן ומומחה למטבעות ארץ ישראל.
ביוגרפיה

ליאו קדמן נולד במילהיים שבגרמניה. אביו, גוסטב קאופמן, היה איש ציבור בעיר ובקהילה היהודית המקומית. בבעלות משפחתו היה מפעל לעורות.
למד בבית ספר תיכון בעירו ואחר-כך למד משפטים, כלכלה לאומית, היסטוריה כללית ועברית באוניברסיטאות בון, היידלברג, לייפציג וברלין (כמקובל באותה תקופה).
במלחמת העולם הראשונה שירת בצבא כחייל בגדוד רוכבים מתחילת המלחמה ועד שנפצע קשה בחזית המזרחית ב-1917.
לטענת בתו, בהשפעת פגישה בסביבות 1910 עם ישראל פיינברג, הפך לציוני. ב-1918 הצטרף למפלגת "הפועל הצעיר", שדגלה בציונות סוציאליסטית, ואחר השתתף בהקמת ארגון "החלוץ" בגרמניה, שאחד מפעיליו הבולטים היה חיים ארלוזורוב. ב-1919 הצטרף לקבוצת הכשרה חקלאית במשקים חקלאיים במסגרת תנועת הנוער הציונית "בלאו וייס" ("כחול-לבן").
ב-1920 ככל הנראה נשא את גרטרוד לובנשטיין (לימים גורית קדמן) לאישה, ובנם רפאל נולד באותה שנה. בזמן הריונה פגש קדמן את הרופאה שולמית אפשטיין. כעבור כמה חודשים עלו השלושה לארץ ישראל יחד עם קבוצה מאורגנת מחבריו של ליאו קדמן בתנועת הנוער. בתחילה התיישבו בתל אביב, ולאחר כמה שבועות עברו לאתר "חפציבה" ליד חדרה ועבדו כחלוצים בפרדס של "אגודת נטעים" באתר.
בחנוכה תרפ"א (1920) השתתף בוועידת היסוד של ההסתדרות הכללית.
במאורעות תרפ"א לקח חלק בהגנה המאולתרת. בחפציבה ליד חדרה נולד ב-1922 אמנון, בנם של לאו וגורית קדמן (אז קאופמן). באותה שנה נולדה אבישג בת שולמית ולאו קדמן. לאו, גורית, ושולמית חיו כמשפחה אחת.
קדמן עמד בראש הקבוצה שהקימה את קיבוץ חפציבה בעמק יזרעאל בשיתוף פעולה ובשכנות צמודה לקיבוץ בית אלפא, שהקימו אנשי "השומר הצעיר" בסתיו תרפ"ג (1924. בראשית 1924 הצטרף אל גדוד העבודה והתיישב בתל יוסף. במסגרת גדוד העבודה נסע ב-1925 לפעילות הסברה במרכז אירופה.
בהמשך החל לנהל את ה"מרכז לשכונות עובדים" מטעם ההסתדרות. לכן עבר ב-1927 לחיפה, והחל משנת 1928 התגורר בתל אביב, בבית ברחוב של"ג 5 שתוכנן עבור משפחתו (לאו, גורית, שולמית, וילדיהם רפאל, אמנון, אבישג, ואיילה) על ידי האדריכל דב קוצ'ינסקי. בנוסף, לקח חלק בהקמת שכונות מעונות עובדים בגבעתיים (שכונת בורוכוב), בחולון, בירושלים ובחיפה. ב-1935 אורגן "מרכז השיכון" לחברה בשם "שִכון - חברה לשכונות עובדים בע"מ", במסגרת "חברת העובדים". שכון בנתה בקריית חיים, בקריית עמל ובשכונת רוממה בחיפה, וכן בקריית עבודה (בחולון), קריית בורוכוב (ברמת גן) וקריית שלום (בדרום תל אביב).
לאחר מכן, ניהל בברית פיקוח ובבנק למשכנתאות לשיכון, שנוסד ב-1950.
במרוצת השנים הפכה הארכאולוגיה של ארץ ישראל לתחביבו הראשי.
קדמן הצטרף לחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, ונבחר בה לחבר הוועד. כמו כן, ייסד ועמד בראש החברה הנומיסטית של ישראל, ויעץ מידיעותיו למדינת ישראל בעיצוב מטבעות וסדרת הבולים הראשונה, שנושאה היה מטבעות. את הגיגיו פרסם בעיתונות העברית: "הארץ", "דבר", ו"על המשמר".
בדצמבר 1959 חתם עם מוזיאון הארץ על הסכם להקמת ביתן למטבעות. קרן משפחת קאופמן התחייבה לתרום 100,000 פרנקים שווייצריים לצורך הקמת הביתן, וקדמן עצמו התחייב לתרום את אוסף המטבעות העתיקים שלו. באפריל 1962 נחנך ביתן קדמן למטבעות, שהיה המוזיאון הנומיסמטי הראשון בעולם.
כתביו > מפרי עטו

עם אריה קינדלר, המטבע בארץ-ישראל ובעמים ימי קדם ועד ימינו: מבוא לנומיסמטיקה, תל אביב: הוצאת דביר ולדעת, 1963.
כתביו > בעריכתו

תמורות בפתוח שכוני עובדים, תל אביב: שכון עובדים, תשכ"ב-1961.
ידיעות נומיסמטיות בישראל, ירושלים: החברה הישראלית למדליות ומטבעות, תשכ"ב–תשכ"ה-1962–1965. (כתב עת)
כתביו > מאמרים > ציונות

״התכונה לעלייה מגרמניה״, בתוך: יהודה ארז (עורך), ספר העלייה השלישית, א', תל אביב: עם עובד (ספריית עינות), תשכ״ד-1964.
״לקורות תנועת ׳החלוץ׳״, מאסף לתנועת ״החלוץ״, ורשה: מרכז הסתדרות "החלוץ" העולמית, תר"ץ-1930.
כתביו > מאמרים > נומיסמטיקה

"מס בית-המקדש ומטבעות-המחזור בארץ-ישראל לאור מטמונים שנתגלו לאחרונה", ידיעות נומיסמטיות בישראל, 1 (תשכ"ב-1962), עמ' 9–12.
"המהפכה הארכיטקטונית במאה השנייה לפסה"נ לאור המטבעות העתיקות", ידיעות נומיסמטיות בישראל, 3-4 (תשכ"ב/כ"ג-1962), עמ' 61–70.
"כתב המטבעות העברי: מחקר באפיגראפיה ובפאליאגראפיה של המטבעות היהודיות העתיקות", ארץ ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה, ו (תשכ"א-1960), עמ' 94–103.
לקריאה נוספת

"לזכר נעדרים: ליאו קדמן ז"ל", שנתון מוזיאון הארץ, 6, 1964, עמ' 41–46.
הערות שוליים

1 2 3   שני ליטמן, סיפורה יוצא הדופן של משפחת קדמן, שחיה בשלישייה בשנות ה-20, באתר הארץ, 23 באפריל 2019
↑  ביתן מטבעות - במוזיאון הארץ, הארץ, 6 בדצמבר 1959
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007263468105171  BnF: cb15013418z (data)  GND: 1228389373  ISNI: 0000 0000 6629 8453  LCCN: no2007046903  NTA: 073389781  RERO: 02-A003437441  SUDOC: 165624914  VcBA: 495/170621  VIAF: 42118792   WorldCat (עם VIAF): 42118792 
מטבע של מִנהל בר כוכבא
עטיפת מגן של הספר. עיצבה: עלי גרוס
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
קפריסין במשחקים האולימפיים

מילאן טראיקוביץ' (משמאל) במהלך גמר ריצת 110 מטר משוכות באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו
קפריסין משתתפת במשחקים האולימפיים מאז אולימפיאדת מוסקבה (1980), ובמשחקי החורף מאז אולימפיאדת לייק פלאסיד (1980).
הישגי המשלחת הקפריסאית היו בדרך כלל צנועים, אך כמה מהספורטאים רשמו הישגים נאים. באולימפיאדת אטלנטה (1996) העפיל האצן אנינוס מרקולידס לשלב חצי הגמר בריצת 100 מטר וסיים במקום ה-15. באותם משחקים סיים הקלע אנטוניס אנדאו במקום התשיעי בסקיט. באולימפיאדת סידני (2000) סיים אנדאו במקום השמיני, ועמיתתו סופיה מיאולי סיימה במקום התשיעי. קלע נוסף, גאורגה אכילאוס, סיים במקום התשיעי באולימפיאדת אתונה (2004), גם הוא בסקיט.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) היה הקלע אנטוניס ניקולאידיס קרוב לזכייה במדליה ראשונה. ניקולאידיס צבר 120 נקודות, בדיוק כמו הנורווגי טורה בורנוולד והצרפתי אנתוני טרה, שסיימו במקומות השני והשלישי, אך הפסיד להם בשובר שוויון. אכילאוס סיים במקום החמישי, ובין הנשים הגיעה אנדרי אלפטריו למקום השביעי.
באולימפיאדת לונדון (2012) הצליח ספורטאי קפריסאי ראשון לזכות במדליה, השייט פבלוס קונטידס, שזכה במדליית כסף בדגם לייזר. הקופץ לגובה קיריאקוס יואנו היה האתלט הקפריסאי הראשון שהעפיל לשלב הגמר. הוא סיים במקום ה-13.
באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) הסתפק קונטידס במקום השביעי. שלושה אתלטים קפריסאים העפילו למקצי גמר: קיריאקוס יואנו שיפר את הישגו מלונדון וסיים במקום השביעי, מילאן טראיקוביץ' סיים במקום השביעי בריצת 110 מטר משוכות ואפוסטוליס פארליס סיים במקום השמיני בזריקת דיסקוס.
באולימפיאדת פריז (2024) הצליחה קפריסין לזכות במדליה אולימפית שנייה בתולדותיה כאשר פבלוס קונטידס זכה במדליית כסף 12 שנים אחרי שהביא לקפריסין מדליית כסף באולימפיאדת לונדון 2012.
במשחקי החורף היו הישגיהם של הספורטאים הקפריסאים סמליים יותר.
מדליות

| --- | --- |
 :  ראו גם – מדליות במשחקים האולימפיים
מדליות > לפי אולימפיאדה

באולימפיאדות הקיץ:
| אולימפיאדה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
אולימפיאדת מוסקבה (1980): 0
אולימפיאדת לוס אנג'לס (1984): 0
אולימפיאדת סיאול (1988): 0
אולימפיאדת ברצלונה (1992): 0
אולימפיאדת אטלנטה (1996): 0
אולימפיאדת סידני (2000): 0
אולימפיאדת אתונה (2004): 0
אולימפיאדת בייג'ינג (2008): 0
| אולימפיאדת לונדון (2012) | 0 | 1 | 0 | 1 |
אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016): 0
אולימפיאדת טוקיו (2020): 0
| אולימפיאדת פריז (2024) | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 0 | 2 | 0 | 2 |
מדליות > לפי ענף

בענפי הקיץ:
| ענף | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  שיט | 0 | 1 | 0 | 1 |
| סך הכל | 0 | 1 | 0 | 1 |
ראו גם

קפריסין במשחקים הפאראלימפיים
קפריסין במשחקים האולימפיים לנוער
הערות שוליים

↑  "Medals by Games" [מדליות לפי משחקים]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
↑  "Medals by Sports" [מדליות לפי ענפי ספורט]. Olympic Analytics (באנגלית). נבדק ב-22 במאי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)תחזוקה - ציטוט: url-status (link)
מנזר טיסמנה

| --- | --- |
הכניסה למנזר עם מגדל הפעמונים
הכניסה למנזר עם מגדל הפעמונים
 מידע כללי
 סוג:  מנזר נשים
 על שם:  הבתולה הקדושה
 כתובת:  Tismana 
 מיקום:  טיסמנה, מחוז גורז', חבל אולטניה
 מדינה:  רומניה רומניה
 בעלים:  הארכיבישופות האורתודוקסית הרומנית של קראיובה
 מייסדים:  ניקודים הקדוש, ולדיסלב הראשון (ולייקו וודה), ראדו הראשון
 זרם:  נצרות יוונית-אורתודוקסית רומנית
 נוסח תפילה:  ביזנטי
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1364 – 1378-1377 עם תוספות מאוחרות יותר
 
 קואורדינטות:  45°04′50″N 22°55′37″E﻿ / ﻿45.080572°N 22.927°E﻿ / 45.080572; 22.927
  (למפת רומניה מוגדלת) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מנזר טיסמנה(למפת רומניה רגילה) בוקרשט קלוז' נאפוקה טימישוארה יאשי קונסטנצה קראיובה גאלאץ בראשוב פלוישט אוראדיה אוקראינה מולדובה אוק. בולגריה סרביה הונגריה ס. הים השחור מנזר טיסמנה
 
מנזר טיסמנה (ברומנית: Mănăstirea Tismana) הוא המנזר העתיק ביותר הפעיל עדיין בחבל ולאכיה, ונמצא ביתר דיוק בחבל אולטניה הנחשב לחלק מוולאכיה ההיסטורית ("הארץ הרומנית"). הוא שוכן בעיירה טיסמנה במחוז גורז', 36 ק"מ מרחק מן העיר טרגו ז'יו.
מיקום

מנזר טיסמנה נמצא על צוק שעל ההר סטרמיה (Stârmina), מוקף בפסגות מיוערות וסלעיות, בסמוך לפתח מערתו של ניקודים הקדוש ומתחת לחומותיו זורם מפל מגובה של 40 מ' אל הנחל טיסמנה. ביולי 1657 ביקר במקום הנוסע המפורסם הדיאקון פאולוס מחלב שליווה את הפרטאירך היווני-אורתודוקסי של אנטיוכיה, מקריוס. פאולוס מחבל ציין, בין היתר, בספר המסע שלו הכתוב בערבית :
אכן, אין (למנזר זה) שני לו לא בארץ הזאת ולא בארץ אחרת, ביופי הנוף ומיקומו, במימיו השופעים ובביצורו, המסתיע גם בחומותיו המגנות עליו מסביב