stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האקדמית חמדת

| --- | --- |

 שלט הכניסה למכללה
 מכללה
 מוטו:  חוסן, אמונה, חינוך
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־30 שנה)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  פרופ' חיים שקד
 סטודנטים
 :  כ-2,000
 מיקום
 מיקום:  מועצה אזורית שדות נגב
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  31°25′53″N 34°35′34″E﻿ / ﻿31.431472222222°N 34.592666666667°E﻿ / 31.431472222222; 34.592666666667
 hemdat.ac.il
  (למפת מערב הנגב מוגדלת) האקדמית חמדת(למפת מערב הנגב רגילה) האקדמית חמדת(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האקדמית חמדת(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום האקדמית חמדת
 
סמלילה הקודם של המכללה, בשמה הקודם
המכללה האקדמית חמדת, הידועה בשם המקוצר "האקדמית חמדת", ועד 2021 נקראה "מכללת חמדת הדרום", היא מכללה אקדמית לחינוך, המוכרת על ידי המועצה להשכלה גבוהה. קמפוס המכללה שוכן בשטח כפרי בתחום המועצה האזורית שדות נגב, בעוטף עזה.
היסטוריה

נוסדה כסמינר למורות ולגננות בשם "עזתה", בשנת תשכ"ג (1963), בניהולו של חיים רבלין מקיבוץ סעד. היא עברה גלגול נוסף כ"שלוחת אורות בדרום", עד שבאוגוסט 1995 נפתחה כ"מכללת חמדת הדרום", ונוהלה על ידי פרופ' אבי לוי שעמד בראשה עד 2015. המכללה קיבלה, תוך זמן קצר יחסית, היתר (דצמבר 1998) והכרה (יוני 2000) להענקת תואר B.Ed. כנשיא המכללה מכהן פרופ' חיים שקד, שהחליף את פרופ' שאול קרקובר.
בשנת תשס"ז (2007), נפתחה תוכנית להכשרת גברים להוראה: לבוגרי ישיבות הסדר במסלול אקדמי מלא להוראת המתמטיקה בבית הספר היסודי. בשנת תשס"ח (2008) הוחל בהכשרת מחנכים ומורים בהתמחות חינוך מיוחד במסלול אקדמי למגזר החרדי ובשנת תשע"ג (2012) נפתח בית הספר לתואר שני שכולל ארבע תוכניות לימודים: חינוך מדעי, תרבות יהודית, M.Teach, וניהול וארגון מערכות חינוך. המכללה, והסמינר שקדם לה, הכשירו בעשרות שנות פעילותם אלפי מורים, מורות וגננות לבתי הספר ולגני הילדים במערכת החינוך בכלל וברחבי הנגב בפרט.
מסלולי הלימוד

במכללה לומדים כ-1,000 סטודנטים וסטודנטיות לקראת תואר B.Ed "בוגר בהוראה" – תואר ראשון ותעודת הוראה בהתמחויות שונות: מדעים, אנגלית, מתמטיקה, ספרות, מקרא, תורה שבעל פה, חינוך מיוחד וגיל הרך. מסלול בנים והכשרת חרדים: מסלולי ההכשרה לבנים באקדמית חמדת נועד לתת מענה לבעיות כמו חוסר במורים במקצועות שאינם מקצועות הקודש ומתן מענה לצורך חשוב מאוד בתלמודי התורה לבנים עם צרכים מיוחדים. נכון ל-2016 מחצית מהסטודנטים הם בוגרי ישיבות (חלקן חרדיות) הלומדים באזור ומגיעים למכללה להכשיר את עצמם להוראה. הבוגרים משתבצים להוראה במחוז דרום ובכך מהווים את עתודת ההוראה של המחוז.
כ-250 סטודנטים וסטודנטיות לומדים לקראת תואר שני M.Ed "מוסמך בהוראה" בארבע תוכניות לימוד שונות: חינוך מדעי, ניהול וארגון מערכות חינוך, M.Teach, והתרבות היהודית בזיקתה אל התנ"ך והוראתה.
היחידה להתפתחות מקצועית מאפשרת למידה לאחר שלבי ההכשרה להוראה תוך כדי עבודה במערכת החינוך ובשנת שבתון ומציעה מגוון תוכניות, קורסים והשתלמויות לפיתוח מקצועי של מורים, גננות ואנשי חינוך, לימודי חובה ולימודי העשרה. למעלה מ-1,000 מורים, מורות וגננות משתלמים ביחידה להתפתחות מקצועית.
במתחם המכללה שוכנת מדרשת מבראשית, מדרשה ליהדות בשילוב שירות לאומי, ובה לומדות כ-45 נשים.
במכללה פועלת תוכנית חו"ל בשם "עתיד חמדת", תוכנית המיועדת לסטודנטיות דוברות צרפתית מארצות שונות. כ-40 סטודנטיות לומדות במשך שנה לימודי אולפן, לימודי קודש, פסיכומטרי ולימודי מכינה לקראת לימודים אקדמיים במוסדות שונים בישראל. חלקן ממשיכות בלימודי הוראה במכללה. התוכנית תורמת לקליטת עליה, בכך שרובן נשארות בארץ בתום לימודיהן כעולות חדשות ואף מושכות את משפחתן לעלייה לישראל והשתקעות בה. התוכנית היא חלק מארגון מסע.
שכר לימוד

שכר הלימוד במוסד (בלימודים לתואר אקדמי) הוא כמקובל באוניברסיטאות ובמכללות ציבוריות בישראל. חייל או בוגר שירות לאומי, שסיים שירותו החל מ-1 בינואר 2010, זכאי למלגת שכר לימוד מלאה עבור שנת לימודיו הראשונה לתואר ראשון (בהתאם להחלטה בדבר לימודי חיילים משוחררים במוסד להשכלה גבוהה בפריפריה).
ספרים בהוצאת המכללה

במסגרת "דעה", ההוצאה לאור של המכללה, יצאו לאור הפרסומים הבאים:
חמדעת – כתב עת שפיט בתחומי יהדות, ספרות וחינוך (14 כרכים)
זמן מקום – זמן מקום הוא ירחון המכיל תכנים ארץ ישראליים סביב לוח השנה העברי בעריכתו של מאיר כהן
ספרי החמ"ד – במסגרת תוכנית רב-שנתית להחלת מורשת המנהיגות הרבנית לתלמידי החינוך הממלכתי-דתי, יוצאים לאור ספרים בשיתוף מינהל החמ"ד האקדמית חמדת המאירים את דמותם של דמויות מופת, גדולי ישראל. שלושה ספרים נכתבו ונערכו על ידי הגב' רחל סלייטר: "הרב ישראלי בארץ חמדה" (תשע"ה), "השולחן הערוך של הרב חיים דוד הלוי" (תשע"ד) ו"בשיירה אל הרב צבי-יהודה" (תשע"ג)
פרופ' אבי לוי, מסרון פרשת שבוע – לקט דברי תורה לפרשת שבוע שנשלחו בתפוצה רחבה כמסרונים מדי יום שישי לכבוד שבת ופורסמו באתר המכללה
ד"ר דינה פרג'ון קדוש, בין הדלת למפתן – עוסק בשינויים בתפיסות החינוך שחוללה תקומת ישראל בחינוך היהודי בג'רבה
ראו גם

מכללות בישראל
מכללה להכשרת מורים
הערות שוליים

↑  נתונים לחסדי חמאס, באתר ערוץ 7
↑  מוסדות מתוקצבים על ידי משרד החינוך, באתר המועצה להשכלה גבוהה
↑  עתיד חמדת, באתר האקדמית חמדת, ‏2 במרץ 2019
↑  Hemdat Hadarom - Atid Hemdat, Masa Israel, ‏2 באוגוסט 2022 (בצרפתית)
↑  מלגה ללומדים בפריפריה – ייעוד 44, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
↑  מלגה לתושבי הפריפריה – ייעוד 45, באתר האגף והקרן לחיילים משוחררים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007387876605171  BnF: cb165435850 (data)  LCCN: no2001054552  VIAF: 124865343   WorldCat (עם VIAF): 124865343
הלל אופנהיימר

| --- | --- |

הלל אופנהיימר
 לידה:  4 באפריל 1899 ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 פטירה:  15 ביוני 1971 (בגיל 72) רחובות, ישראל 
 ענף מדעי:  בוטניקה
 מקום מגורים:  גרמניה, ישראל
 מקום לימודים:  אוניברסיטת וינה  אוניברסיטת פרייבורג  אוניברסיטת הומבולדט של ברלין  אוניברסיטת גתה בפרנקפורט 
 פרסים והוקרה:  חתן פרס ישראל לשנת תשי"ט
 הערות:  ממייסדי הפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית בירושלים
 תרומות עיקריות
 חקר חקלאות בישראל
 
הלל (היינץ) ריינהרד אופנהיימר (Hillel (Heinz) Reinhard Oppenheimer; ‏4 באפריל 1899 – 15 ביוני 1971) היה פרופסור לבוטניקה, פיזיולוג של הצמח, מראשוני הבוטנאים באוניברסיטה העברית בירושלים, וממייסדי הפקולטה לחקלאות ברחובות, חתן פרס ישראל לחקר החקלאות לשנת תשי"ט.
ביוגרפיה

אופנהיימר נולד בברלין למרתה (לבית אופנהיים) ולפרנץ. אביו, פרופסור פרנץ אופנהיימר, רופא, סוציולוג וכלכלן, פיתח תאוריה של סוציאליזם ליברלי, והוזמן על ידי תיאודור הרצל להרצות בקונגרס הציוני השישי על תוכניתו להתיישבות שיתופית בארץ ישראל. היישוב השיתופי (הקואופרציה) מרחביה הוקם בעמק יזרעאל, בשנת 1911, על פי תוכניתו של פרנץ אופנהיימר.
הלל אופנהיימר למד בוטניקה בגרמניה באוניברסיטאות של ברלין, של פרייבורג ושל פרנקפורט, ובשנת 1922 הגיש את עבודת הדוקטורט שלו באוניברסיטת וינה. בהנחייתו של פרופסור הנס מוליש חקר אופנהיימר את הבעיה היסודית: מהו הגורם המונע נביטת זרעים בפירות עסיסיים כמו עגבנייה, דלעת או מלפפון? בעבודתו הוכיח את קיומם של מעכבי נביטה בציפה של הפירות האלה, המונעים את נביטת הזרעים טרם זמנם בתוך הפרי. זו הייתה עבודה חלוצית שבעקבותיה נערכו מחקרים רבים בוויסות הכימי-אנדוגני של הנביטה, שדה מחקר חשוב ביותר בפיזיולוגיה של הצמח. במקביל ללימודיו האקדמיים למד אופנהיימר גם גננות, ובמשך שנים אחדות עבד במשתלות מסחריות. בשנים 1924–1925 עמד בראש השירות להגנת הצומח בחברת המשתלות הגדולה של לואי שפֶּת, בברלין.
התחזקות הנאצים והשפל הכלכלי דחפו את אופנהיימר לצאת מגרמניה. הוא נפגש בגרמניה עם האדריכל אלכסנדר ברוולד, שהתכונן לעלות לארץ ישראל, ועם חלוצים שהגיעו מארץ ישראל ללמוד שתלנות, ואלה עוררו בו את הרצון לתת שכם לבניין הארץ, והוא עלה לארץ ישראל בשנת 1925. בעבודתו החלוצית הקים אופנהיימר משתלת גפנים והדרים בין ביצות הכברה, שהיו נגועות בקדחת, עבור החברה להתיישבות של ד"ר זליג סוסקין.
בשנת 1926 קיבל אופנהיימר את הצעתה של משפחת אהרנסון בזכרון יעקב למנותו למטפל באוסף הצמחים הגדול של אהרן אהרנסון. לאחר מותו של אהרנסון היה צורך להמשיך להגדיר את הצמחים שבאוסף, ולסדרו. שם ניתנה לאופנהיימר ההזדמנות להתמחות בהכרת צמחיית המזרח הקרוב, ובמיוחד בצמחיית ארץ ישראל, כולל עבר הירדן המזרחי, לבנון וסוריה. הוא פרסם את רשימת צמחיית עבר הירדן שאסף אהרן אהרנסון בספר "צמח עבר הירדן" שיצא לאור בשנת 1930 בז'נבה ובהמשך גם תורגם לעברית.
ב-1932 נישא לכרמלה, בתו של ד"ר מקסים לויטה, אגרונום וחקלאי בבת שלמה.
הנצחה

על שמו של הלל אופנהיימר נקרא אחד הזנים של לילך לבן, שפיתח מוטקה נבו, ונתן לו את השם: 'הלל'. ברחובות נקרא רחוב על שמו של הלל אופנהיימר ועל שם בן-דודו חנן אופנהיימר, שניהם פרופסורים בפקולטה לחקלאות.
פרסומיו

אופנהימר,
ה.ר. (פקד ובקר), (1930), צמח עבר הירדן, I., נסח מקובץ החברה
הבוטנית בג'ניבה, כרך 22, הוצאת בית אהרנסון, זכרון יעקב.
אופנהימר,
ה.ר. ואבן-ארי מ. (פקדו ובקרו) (1940), צמח מערב הירדן, II., נסח
מקובץ החברה הבוטנית בג'ניבה, כרך 31, הוצאת קרן אהרן אהרנסון, זכרון יעקב.
הלל
אופנהימר (תשט"ז, 1957), גידול עצי הדר, הוצאת "ספרית
השדה", תל אביב.
הלל
אופנהימר (תש"ל, 1970), (ערך והביא לדפוס), חיטי בר וחיטים תרבותיות,
קובץ מאמרים ומחקרים על מוצא החיטה, הוצאת ספרים
ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים.
הלל
אופנהימר, (תשס"ד,2004), מבט אחורה, זיכרונות, הוצאת
ספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים.
H.R.
Oppenheimer, (Editor)' (1935), The Palestine
Journal of Botany and Horticultural
Sciences, Rehovot, Palestine.'
מאמריו
באנגלית ובעברית (עד שנת 1960).
I.
Reichert: Professor Hillel (Heinz) Reinhard Oppenheimer-List of publications
(1-79)
Bulletin
of the Research Council of Israel,
Section D Botany, Volume 8D No. 3-4, April 1960.
מאמריו משנת 1966-1960
80. The Washingtonias in Israel 1910-1960 La- Yaaran Vol 10 No. 1-4 December 1960
81. Review of Research in Israel on Plant –Water Relations
Indian Journal of Plant Physiology Vol . IV, No. 1 1961
82.
Usefulness of Autofluorescence Test as
Criterion of Life in Plant Tissue
Protoplasma Band LIII, 1961 Heft 2 (in collab.with
B.Jacoby)
83.
Observations Botaniques Dans des
Orangeraies Abandonnees
Vegetatio
Acta Geobotanica Vol .X 30. VI. 1961
Fasc 3-4
84. Essai d'une Revision des Trefles de la Palestine
Bulletin
de la Societe Botanique de France 1961,
108, Nos 1-2
85.
Studies on the Influence of Different Soils on Growth and Mineral Composition
of Mediterranean Forest Trees
Plant
Analysis and Fertilizer Problems Copyright 1961 by American Institute of
Biological Sciences. (in collab.with
Aliza Halfon-Meiri)
86.
Anabiosis of Ceterach Officinarum
LAM. ET DC.
The
Bulletin of the Research Council of Israel Vol. XI No. 3 November 1962
87. Does
Plasmolysis Increase the Drought
Tolerance of Plant Cells?
PROTOPLASMA
Band LVII 1963, Heft. 1-4 (in collab
with B. Jacoby)
88.
Ecological Relationship of Wild Emmer in Israel and A. Aaronsohn's Contribution to the Theory of the Origin of Cultivated
Wheat.
Proceedings of a
Thecnical Meeting of Plant Exploration and Introduction Roma 1961.
In Genetica
Agraria Vol. XVII-1963
89.
Zur Kenntnis Kritischer
Wasser-Sattigungsdefizite in Blattern
und ihrer Bestimmung.
PLANTA
60, 51-69 (1963)
90. A
contribution to the knowledge of drought resistance of Mediterranean pine trees
Mitteilugen der
Floristisch-soziologischen
Arbeitsgemeinschaft N.F.Heft 10 (in collab with Adiva Shomer- Ilan)
91.
Professor Michael Evenari
Israel Journal of Botany Vol. 13, 1964, pp 47-51
92.
Mesure du Degre
d'Overture des Stomates
de Coniferes Methodes
Anciennes et Modernes
Methodology of
Plant Eco- physiology; Proceedings of the Montpellier Symposium. UNESCO 1965
93. Critical Threshholds of Dehydration in Leaves of Nerium
oleander L.
PROTOPLASMA Band LXI
1966, Heft 3-4 (in collab. with B. Leshem)
הערות שוליים

↑  דוד תדהר (עורך), "ד"ר מרדכי (מכסים) לויטה", באנציקלופדיה לחלוצי הישוב ובוניו, כרך ט (1958), עמ' 3353.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266139305171  BnF: cb14622755v (data)  Botanist: Oppenh.  GND: 117720828  ISNI: 0000 0000 7844 0349  LCCN: no2005034404  NTA: 222431938  SUDOC: 11657769X  VIAF: 17478007   WorldCat (עם VIAF): 17478007
המכון הטכנולוגי של טוקיו

| --- | --- |


הבניין הראשי של קמפוס אוקאיאמה,   המכון הטכנולוגי של טוקיו
 university in postwar Japan
 מוטו:  "מהנדסי הידע והטכנולוגיה שמשנים את עולמנו"
 תקופת הפעילות:  1929–הווה (כ־96 שנים)
 בעלי תפקידים
 נשיא:  מאסו קאזויה
 צוות:  600
 סגל:  1,100
 סטודנטים
 כלל הסטודנטים:  10,500 
 סטודנטים לתואר ראשון:  5,000
 סטודנטים לתארים מתקדמים:  5,500
 מיקום
 מיקום:  אוקאיאמה, סוזוקקדאי וטמאצ'י, מטרופולין טוקיו 
 מדינה:  יפן יפן
 קואורדינטות:  35°36′18″N 139°41′02″E﻿ / ﻿35.605°N 139.68388888889°E﻿ / 35.605; 139.68388888889
 www.titech.ac.jp
  (למפת יפן מוגדלת) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט המכון הטכנולוגי של טוקיו(למפת יפן רגילה) טוקיו אוסקה סאפורו סנדאי ניאיגטה פוקואוקה נהה ד. קו.  צ. קו.  סין רוסיה ים יפן האוקיינוס השקט המכון הטכנולוגי של טוקיו
 
המכון הטכנולוגי של טוקיו (ביפנית: 東京工業大学, תעתיק: Tōkyō Kōgyō Daigaku, ידוע גם כ־Tokyo Tech, או Tokodai; בראשי התיבות: TIT) הוא אוניברסיטת מחקר לאומית השוכנת במטרופולין טוקיו שביפן. המכון הטכנולוגי של טוקיו הוא מוסד ההשכלה הגבוהה המדעי-טכנולוגי הגדול ביותר ביפן, ונחשב לאחד ממוסדות ההשכלה ומחקר היוקרתיים בארצו. המכון הטכנולוגי חבר בקונסורציום RU11 וחבר באיגוד אוניברסיטאות המחקר במזרח אסיה.
למכון שלושה קמפוסים במטרופולין טוקיו, ומבחינה מנהלית-אקדמית הוא כולל שישה בתי ספר המורכבים מלמעלה מארבעים מחלקות ומרכזי מחקר. נכון לשנת 2024, מתוך כ־10,500 סטודנטים בקמפוסים אוקאיאמה, סוזוקקדאי וטמאצ'י, מחציתם לומדים בתוכניות לתואר ראשון ואילו המחצית השנייה בתוכניות לתואר שני ודוקטורט. בסך הכול, לומדים במכון 1,800 סטודנטים זרים, והוא מעסיק 1,100 חברי סגל העובדים כחוקרים וכמרצים.
ב־1 באוקטובר 2024, האוניברסיטה לרפואה ולרפואת שיניים של טוקיו (TMDU) התמזגה עם המכון הטכנולוגי של טוקיו (Tokyo Tech) כדי להקים את מכון טוקיו למדע.
ארגון אקדמי > בתי ספר ומחלקות

המכון הטכנולוגי של טוקיו כולל 5 בתי ספר, מספר מחלקות ומכון לאמנויות ליברליות.
בית הספר למדעים
המחלקה למתמטיקה
המחלקה לפיזיקה
המחלקה לכימיה
המחלקה למדעי כדור הארץ וכוכבי לכת
בית הספר להנדסה
המחלקה להנדסת מכונות
המחלקה להנדסת מערכות ובקרה
המחלקה להנדסת חשמל וחשמל
המחלקה להנדסת מידע ותקשורת
המחלקה להנדסת תעשייה וכלכלה
בית הספר למדעי החיים והטכנולוגיה
המחלקה למדעי החיים והטכנולוגיה
בית הספר למחשוב
המחלקה למתמטיקה ומחשוב
המחלקה למדעי המחשב
בית הספר לסביבה וחברה
המחלקה לארכיטקטורה והנדסת בניין
המחלקה להנדסה אזרחית וסביבתית
המחלקה למדע והנדסה בין-דיסציפלינריים
המחלקה למדעי החברה והאנוש
ניהול חדשנות טכנולוגית / המחלקה למדעי החדשנות
המכון לאמנויות ליברליות
דירוגים > דירוג בין-לאומי

דירוג שאנגחאי: מקום 151–200 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 191= (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 91= (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - אסיה

דירוג Times Higher Education: מקום 28 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 22 (2024)
דירוגים > דירוג אזורי - יפן

דירוג שאנגחאי: מקום 4 (2024)
דירוג Times Higher Education: מקום 5 (2024)
דירוג QS לאוניברסיטאות: מקום 4 (2024)
בוגרים וסגל ידועים

בין בוגרי ומרצי המכון הטכנולוגי של טוקיו נכללים:
נאוטו קאן – פוליטיקאי, ראש ממשלת יפן בין השנים 2010–2011.
יוקיו הטויאמה – פוליטיקאי, ראש ממשלת יפן בין השנים 2009–2010.
הידקי שירקאווה – חתן פרס נובל לכימיה לשנת 2000.
סאטורו איווטה – מפתח משחקים, כיהן כמנכ"ל חברת נינטנדו.
מסאו יושידה – מהנדס גרעין.
אחד מחברי הסגל במכון הוא יושינורי אוסומי, חתן פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה לשנת 2016, וחתן פרס קיוטו בקטגוריית המדעים הבסיסיים בשנת 2012.
הערות שוליים

↑  NEWS, KYODO. "2 Tokyo national universities to merge, eyeing global competition
| RU11 - ארגון אוניברסיטאות מחקר מובילות ביפן |
| --- | --- | --- |
| אוניברסיטאות לאומיות | אוסקה • הוקאידו • מכון טוקיו למדע • טוהוקו • טוקיו • נגויה • צוקובה • קיוטו • קיושו |  |
| אוניברסיטאות פרטיות | ואסדה • קיו |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007425512705171  BnF: cb12342717x (data)  CiNii: DA00657388  GND: 25040-5  ISNI: 0000 0001 2179 2105  LCCN: n50078584  NDL: 00259309  NLA: 35737872  SUDOC: 032387970  VcBA: 494/39491  VIAF: 146431133   WorldCat (עם VIAF): 146431133 
ערך זה הוא קצרמרבנושא אוניברסיטאות ומכללות ובנושא יפן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טקמיצו מוראוקה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  9 בפברואר 1938 (בן 86) הירושימה, האימפריה היפנית 
 ענף מדעי:  Biblical languages 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים (1969)  אוניברסיטת צוקובה 
 מנחה לדוקטורט:  חיים רבין 
 מוסדות:  אוניברסיטת ליידן (1991–2003)  אוניברסיטת מלבורן (1980–1991)  אוניברסיטת מנצ'סטר (1970–1980) 
 פרסים והוקרה:  מדליית בורקיט (2017)  אמריטוס (2003)  Fellow of the Australian Academy of the Humanities (1984) 
 
טקמיצו מוראוקה (ביפנית: 村岡崇光; הירושימה, 1938) הוא חוקר ממוצא יפני של השפות השמיות. עמד בראש המחלקה לשפות העברית, ארמית ואוגריתית באוניברסיטת ליידן עד שנת 2003. ידוע במחקריו על העברית והארמית (כולל סורית) ובתחום התרגומים העתיקים של התנ"ך, בעיקר של תרגום השבעים.
למד לימודי בלשנות כללית ושפות מקראיות באוניברסיטת קיואיקו בטוקיו. לאחר מכן למד באוניברסיטה העברית בירושלים, שם סיים את עבודת הדוקטורט בנושא "האמפאזה בלשון המקרא" בהנחיית פרופ' חיים רבין. בהמשך שימש כעמית מחקר במכון ללימודים מתקדמים באוניברסיטה.
הוא לימד שפות שמיות כולל עברית מודרנית באוניברסיטת מנצ'סטר, (1970-1980), פרופסור במחלקה ללימודי המזרח התיכון באוניברסיטת מלבורן (1980-1991), ומשנת 1991 לימד באוניברסיטת ליידן. מאז פרישתו מעבודתו בליידן בשנת 2003, הוא מלמד בהתנדבות בסמינרים תאולוגיים ובאוניברסיטאות באסיה, מתוך כוונה לכפר על פשעי העם היפני במלחמת העולם השנייה.
מוראוקה חבר של האקדמיה למדעי הרוח של אוסטרליה, וחבר כבוד של האקדמיה ללשון העברית משנת תשס"ו. בשנת 2017 העניקה לו האקדמֻיה הבריטית Burkitt Medal תוך הערכת מחקריו המצטיינים בתחומי המקרא ותרגום השבעים.
חיבר מספר גדול של חיבורים בנושאי מחקרו בשפות השמיות ובתרגום השבעים.
רשימה חלקית של חיבוריו

ברשימה נסקרו רק חיבוריו בשפה האנגלית
Emphatic Words and Structures in Biblical Hebrew (1985)
Modern Hebrew for Biblical Scholars (1982, 1995)
A Greek-Hebrew/Aramaic Index to I Esdras (1984)
Classical Syriac for Hebraists (1987, 2nd revised ed. 2013)
A Grammar of Biblical Hebrew [P. Joüon's grammar translated from French and extensively revised and updated] (1991, 2006)
A Greek-English Lexicon of the Septuagint (Twelve Prophets) (1993)
Classical Syriac: A Basic Grammar with a Chrestomathy (1997, 2005)
With B. Porten, A Grammar of Egyptian Aramaic (1998, 2003)
A Hebrew/Aramaic-Greek Index Keyed to Hatch and Redpath's Septuagint Concordance (1998)
A Greek-English Lexicon of the Septuagint (Chiefly of the Pentateuch and the Twelve Prophets) (2002)
A Greek-English Lexicon of the Septuagint [covering the entire Septuagint] (2009)
A Greek-Hebrew/Aramaic Two-way Index to the Septuagint (2010)
A Grammar of Qumran Aramaic (2011)
An Introduction to Egyptian Aramaic (2012)
A Biblical Aramaic Reader with an Outline Grammar (2015)
A Syntax of Septuagint Greek (2018).
My Via dolorosa: Along the trails of the Japanese Imperialism in Asia (2016).
A Biblical Hebrew Reader with an Outline Grammar (2017).
Jacob of Serugh's Hexaemeron, Edited and translated (2018).
חגית הלפרין

| --- | --- |

 לידה:  11 ביוני 1945 (בת 79) 
 שם לידה:  חגית כהן 
 ענף מדעי:  ספרות עברית 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  סמינר הקיבוצים  מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית 
 
חגית הלפרין (נולדה ב-11 ביוני 1945), היא עמיתת מחקר באוניברסיטת תל אביב, חוקרת ספרות ישראלית. מנהלת ארכיוני הסופרים של מרכז קיפ לחקר הספרות והתרבות העברית באוניברסיטת תל אביב (בדימוס) ופרופסור לספרות עברית במכללת סמינר הקיבוצים. בשנים 1990-1993 ובשנים 2000- 2006 שימשה כראש החוג לספרות במכללה. עבודת הדוקטור שלה נכתבה על המשורר אלכסנדר פן, וכותרתה: 'יסודות סטטיים ודינמיים ביצירת אלכסנדר פן וגלגוליהם' (אוניברסיטת תל אביב, 1987).
בין תפקידיה: חברה בוועדת פרופסורים מטעם משרד החינוך למתן דרגת מרצה בכיר א' במכללות (2002- 2012), חברת הנהלת מרכז קיפ – לחקר הספרות והתרבות העברית, אוניברסיטת תל אביב (משנת 2005), חברת מועצת המערכת של כתב העת 'מאזנים' (2006 – 2011).
שימשה כחברה בוועדות שופטים לפרסים ספרותיים: פרס ישראל אפרת (1994), פרס ביכורי יצירה מטעם משרד החינוך והתרבות (1997), פרס לקידום האישה היוצרת (1999), פרס ברנר (2007, ובשנים 2011 ו-2015 בתור יו"ר ועדת השופטים), פרס יזהר (2013) ,פרס ספיר (2014), פרס ישראל (2015).
הלפרין היא בתו של הסופר והמסאי ישראל כהן ואחותה הצעירה של חוקרת הספרות נורית גוברין.
ספריה

שלכת כוכבים, חייו ויצירתו של אלכסנדר פן עד 1940, הוצאת פפירוס, 1989.
מעגבנייה עד סמפוניה, השירה הלא-קאנונית של אברהם שלונסקי, הוצאת ספרית פועלים ומכון כץ, אוניברסיטת תל אביב, 1997.
צבע החיים, חייו ויצירתו של אלכסנדר פן, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2007.
המאסטרו – חייו ויצירתו של אברהם שלונסקי, הוצאת ספרית פועלים - הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011. זכה בפרס ס' יזהר לספרי מחקר (2012).
הבריחה מן הארמון המכושף, שלונסקי וסופרי דור תש"ח, הוצאת צבעונים ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2021.
שלונסקי בארץ עוץ לי גוץ לי, הוצאת רסלינג, 2023.
ספריה > עריכה

צבי פרייגרזון, חבלי שם, סיפורים, הוצאת עם עובד ומכון כץ, אוניברסיטת תל אביב, 1981.
צבי פרייגרזון, הסיפור שלא נגמר, הוצאת הקיבוץ המאוחד ומכון כץ, 1991.
אלכסנדר פן, השירים, מהדורה אקדמית של כל שירי אלכסנדר פן מסודרים בסדר כרונולוגי (עם עוזי שביט), הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2005.
אמיר גלבע, הנה ימים באים, שירים, 1946-1942 (עורך משנה: אילן ברקוביץ'), הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2007.
אברהם שלונסקי, מסות ומאמרים – העשור הראשון (1932-1922) (עם גליה שגיב ובהשתתפות רחל ורדיגר-סטפק), הוצאת ספרית פועלים ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2011.
צבי פרייגרזון, מַחֲסֶגֶר: יומן זיכרונות מהמאסר בברית-המועצות (עם רחל סטפק), הוצאת ספרית פועלים הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2012.
אלכסנדר פן, הטור האדום, שירי העת והעיתון (מחקר ועריכה חגית הלפרין), הוצאת הקיבוץ המאוחד ומרכז קיפ, אוניברסיטת תל אביב, 2018 . זכה בפרס הוצאת ספרי מופת מטעם משרד התרבות (2018).
צבי פרייגרזון, מסעות בנימין הרביעי, סיפורים, מחקר ועריכה: חגית הלפרין, דביר הקשרים, כנרת, זמורה, דביר, 2020
אברהם שלונסקי, לא תרצח, ילקוט קטן של שירים נגד המלחמה, מבוא: חגית הלפרין, הוצאת בלימה, 2022.
חיים טל

| --- | --- |

 לידה:  1950 (בן 75 בערך) רמת גן, ישראל ישראל
 ענף מדעי:  פריודונטיה רפואת שיניים
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  עמית כבוד של האקדמיה האמריקאית לרפואת הפה דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קרול-דווילה, בוקרשט  יקיר ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל
 בת זוג:  הדסה טל
חיים טל (נולד ב-1950) הוא פרופסור לפריודונטיה, מומחה למחלות חניכיים ורפואת הפה, מכהן כפרופסור מן המניין וראש המחלקה לפריודונטיה והשתלות דנטליות באוניברסיטת תל אביב מאז 1985, ומופקד הקתדרה להשתלות דנטליות על שם ד"ר ג'רלד ניזניק מאז 1992. במהלך תקופה זאת כיהן 10 שנים כראש בית הספר לרפואת שיניים.
ביוגרפיה

טל נולד ברמת גן, שרת בצה"ל בחטיבת גולני, ובהמשך כמדריך בקורס קצינים. סיים לימודיו בפקולטה לרפואת שיניים באוניברסיטה העברית בירושלים. התמחה בפריודונטיה (רפואת חניכיים) ורפואת הפה, והשלים למודי דוקטורט באנתרופולוגיה פיזיקלית באוניברסיטת וויטס-יוהנסבורג. שימש פרופסור חבר בפריודונטיה באוניברסיטת ניו יורק, נושא במינויים פרופסור אורח מטעם אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת פנסילבניה ואוניברסיטת טורונטו. זכה בפרס ג’ונסון אנד ג’ונסון למחקר מטעם ה-IADR - הארגון העולמי למחקר דנטלי ונושא בתארים עמית כבוד של האקדמיה האמריקאית לרפואת הפה, דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת קרול-דווילה, בוקרשט, ויקיר ההסתדרות לרפואת שיניים בישראל.
באוניברסיטת ניו יורק התמחה במחקר בחיות מעבדה, ועם הצטרפותו לאוניברסיטת תל אביב (1985) הוביל מחקרים יישומיים לפיתוח אביזרים רפואיים, ובפרט בתחום הרגנרציה הפריודונטלית (שיקום מנגנוני התמיכה של השן). מוכר בעיקר בזכות מחקריו בתחומי הריפוי הפריודונטלי, פיתוח חסמי קולגן חדשניים לרגנרציה פריודונטלית, קריוכירורגיה ואנתרופולוגיה פיזיקלית. הרצה בנושאים אלה בישראל וברחבי העולם, ופרסם למעלה מ-140 מאמרים מדעיים בעיתונות בינלאומית מובילה. בשנת 2012 ראה אור ספר שערך, "Bone Regeneration". הספר שהופץ עד כה בלמעלה מ-49,000 עותקים עוסק באספקטים שונים של רגנרציה גרמית בתחומי הרפואה ורפואת שיניים, ובכתיבתו נטלו חלק חוקרים וקלינאים מישראל ומהעולם.
שימש מדען קליני ראשי בחברת טקטייל טכנולוגיות ישראל, מפתחת מערכות מחשוב להנחיית שתלים, ושימש יועץ לחברות בינלאומית בתחום הרגנרציה.
בשנת 2003 הגיש תביעה משפטית נגד שותפיו לפיתוח הקולגן הרפואי שמוסחר על ידי חברת קולבר לייף סיינס בע"מ. תביעתו של טל, שטען לנישולו מזכויותיו בפיתוח חדשני של קולגן רפואי, יושבה בהסדר פשרה.
חיים טל נשוי למשוררת הדסה טל, ואב לשתי בנות.
הערות שוליים

↑  גלי וינרב, ‏"החברה נכנסה למצב שנראה בלתי פתיר; התחננתי אז לנושים כמו שלא התחננתי בחיים", באתר גלובס, 11 באוקטובר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987009538332905171  LCCN: no2014019444  VIAF: 306387887   WorldCat (עם VIAF): 306387887