stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שילה (יישוב מקראי)
אתר התיירות במקום

ב־1978 נחתם צו הפקעה צבאי לשטח האתר.
שילה הקדומה היא אתר תיירותי של המועצה האזורית מטה בנימין. באתר מתקיימות פעילויות שונות הכוללות סיורים מודרכים, סיורי מטמון ועוד. ב-2013 נפתח בתחומי האתר מגדל הרואה - מגדל תצפית הכולל מוזיאון ארכאולוגי ובו ממצאים מכל התקופות בהן היה האתר מיושב, ואודיטוריום בו מוקרן על קירות שקופים סרט פנורמי המספר את סיפורו המקראי של המקום, והופק באתר עצמו בהשתתפות 150 שחקנים וניצבים.
התוכניות העתידיות של האתר כוללות הקמת אמפיתיאטרון, מרכז מסחרי, גלריות ומלון עם 60 חדרים. תושבים פלסטינים שכנים הגישו למועצה העליונה לתכנון בשטחי המנהל האזרחי התנגדויות לתוכניות אלו, בטענה של פגיעה באדמותיהם. התנגדות נוספת הייתה של עמותת "עמק שווה", שטענה שתהיה פגיעה בשכבות הארכאולוגיות. המועצה דחתה את רוב ההתנגדויות ואישרה את הבנייה, בכפוף למתן פתרון לאיסור המוטל על פלסטינים להיכנס למקום, בהתאם לצו אלוף הפיקוד ומאחר שהוא מצוי בתחום ההתנחלות שילה. עבודות בינוי שהתבצעו באתר בניגוד לחוק לפני האישור, הופסקו על ידי המועצה האזורית מטה בנימין, ואושרו בדיעבד על ידי המועצה העליונה, בנימוק שהן משתלבות בתוכניות הפיתוח שאושרו.
עתירה לבג"ץ נגד דרך ניהול האתר על ידי עמותה, נדחתה על ידי בג"ץ.
אתר שילה הקדומה הוא נקודת הסיום של מרתון התנ"ך הבינלאומי, המשחזר את הריצה המקראית מאפק לשילה הקדומה לאחר תבוסת בני ישראל לפלשתים בקרב חורבות אבן העזר (עזבת צרטה) לפי המתואר בספר שמואל א', פרק ד'.
ראו גם

מגדל הרואה – מגדלת תצפית ארכאולוגי בשילה
משכן שילה
שילה (יישוב) – התיישבות יהודית בעת המודרנית בשומרון
משכן שילה (עלון שבת)
אתר ארכאולוגי
לקריאה נוספת

אהרן קמפינסקי, ישראל פינקלשטיין, "שילה", בתוך: אפרים שטרן ואחרים, האנציקלופדיה החדשה לחפירות ארכיאולוגיות בארץ ישראל, בהוצאת החברה לחקירת א"י ועתיקותיה, משרד הביטחון וכרטא, 1992, כרך 3, עמ' 1536–1542
ישראל פינקלשטיין, הארכאולוגיה של תקופת ההתנחלות והשופטים, פרק ה' - חפירות שילה, הוצאת הקיבוץ המאוחד והחברה לחקירת ארץ-ישראל ועתיקותיה, 1986
"ההר הטוב הזה - מסלולים ואתרים בדרום השומרון" מאת דניאל אלדר ויוסף ירושלמי הוצאת בית אל ירושלים תשס"ט 2009. עמודים 128–135
ספריית מאמרים והרצאות של שילה הקדומה
מיהאי מור

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 באוקטובר 1861 סרווש, הונגריה 
 פטירה:  1 בינואר 1924 (בגיל 62) טרזווארוש (רובע 6), הונגריה 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תפקידים:  רופא, רופא עיניים, מרצה באוניברסיטה 
 
קברו בבית ההקברות היהודי ברחוב קוזמה (10א-6-40)
מיהאי מור או מיהאי זיס-Süs (בהונגרית: Mohr Mihály;‏ סרווש, 14 באוקטובר 1861 – בודפשט, טרזווארוש, 1 בינואר 1924) היה דוקטור לרפואה (MD) יהודי-הונגרי, רופא עיניים ראשי ומנהל מחלקה בבית חולים, פרופסור באוניברסיטה.
קורות חייו

מיהאי מור נולד במשפחה יהודית ולפי הרישום במרשם הלידה הוא בנם של המסעדן שאלאמון (שלמה) זיס (לפי מקורות אחרים, אביו היה הסוחר גאבור מוהר) ושל תרזיה ויינברגר. הוא סיים שש כיתות (מתוך שמונה) של בית ספר תיכון בעיר הולדתו, ואת השביעית והשמינית בבודפשט בבית הספר התיכון המלכותי ברובע 5, שם ניגש לבחינת הבגרות ב-1881.
את לימודי הרפואה השלים באוניברסיטת בודפשט (שמה היום אוניברסיטת אטווש לוראנד) וב-15 ביוני שנת 1887. הוא הוסמך לדוקטור לרפואה ב-15 ביוני.
תחילה עבד במחלקת עיניים של בית החולים סנט רוקוש בניהול המחלקה על ידי הרופא הראשי קארוי שיקלושי
לאחר מכן במחלקת הכירורגיה ורפואת העיניים של בית החולים של הקהילה היהודית של פשט לצד יונה ברון ואדולף סילי. הוא עזב את בית החולים ב-1891.
בשנת 1894 היה רופא העיניים הראשי של בית החולים של קופת חולים הכללי של העובדים
משנת 1897 של בית החולים לילדים ברודי ז'יגמונד ואדל של הקהילה היהודית של פשט. הוא עסק אך ורק ברפואת עיניים.
בשנת 1903 הוסמך כפרופסור חיצוני (לא חלק מהסגל) לפתולוגיה ולרפואה של מחלות עיניים של ילדים בפקולטה לרפואה של אוניברסיטת בודפשט. הוא גם ביצע פעילויות ראויות לציון ולשבח בתחום החברה הרפואית, כמזכיר החוג הרפואי של בודפשט וכסגן נשיא איגוד הרופאים המטפלים בבודפשט.
מותו נגרם מהתקף לב.
חייו הפרטיים

ב-16 באוקטובר 1892 נשא בבודפשט לאישה את פרנציסקה פוקס שהייתה צעירה ממנו ב-12 שנים.
פרסומיו ומחקריו

מאמרים בכתב עת "רפואה" (1888. Ophthalmology reports, 1889.
מקרה של קוצר ראייה - עדשה, 1891.
על חילוץ קטרקט פשוט ללא כריתת קשתית, 1894
מקרה של ניתוח עפעפיים (בגרמנית) 1897
ב־Wiener klinische Rundschau, 1896. הרדמה הנגרמת על ידי הזלפת קוקאין מספיקה לביצוע בולבי שחרור
בשנת 1898 ב־Wiener klinische Rundschau (בכתב עת) - Relation of Aversions to Skin Diseases
1898 ב-Wiener klinische Rundschau, פציעות עיניים של עובדים, מניעתן וביטוח תאונות, יחד עם אדולף סילי, (בגרמנית 1896).
את Pester med.-chir. בפרסה, 1897. Siderosis corneae partialis and the Pester med.-chirurg. In Presse, 1898. Progress of Ophthalmology, 1898. Primary Ludicrous of the Eyelid, and Pester's Med.-Chir. בדפוס, 1899.
הכנת ניתוחי עיניים ומעקב אחר המנותחים בילדים,
ב-Pester med.-chir הפרעות עיניים הקשורות לשפעת,
1900, הווינר קל. ברשאו, 1901. מניעת דלקת עיניים בילודים
וה-Pester med.-chir בעיתונות, על הרעלת יודופורם, תוך התייחסות מיוחדת לתסמינים המופיעים בעיניים 1902. הארכיון פ. ב-Augenheilkunde,
הודעות מהמרפאה לרפואת עיניים ומהרופא Pester med.-chirurg
ב-Clinical Papers (1894. The Shadow Test)
ברפואת עיניים (1896). Keratosis conjunctivae, עם מור שיין
ב-Archiv für Augenheilkunde 1899. האידיוטיה של זאקס אמורוטיקה פמיליאריס.
ב-Augenheilkunde XLI.,באנגלית בארכיון אופתלמולוגיה,
ב-Pester medizinische-chirurgische Presse (1897. Beitrag zur Frage des Lichen ruber acuminatus, עם לאיוש טרק);
בשבועון רפואי (1898. תשובה לדיולה פייר).
ספרו

טיפול בעיני הילדים (בודפשט, 1895)
לקריאה נוספת

אנדראש גרגיי: לקסיקון של רופאים יהודים הונגרים מפורסמים ומצטיינים. בודפשט, הוצאת מכבי, 2001.
יוז'ף סיניאי:חייהם ויצירותיהם של רופאים הונגרים
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. גישה מקוונת.
הערות שוליים

↑  Születési bejegyzése a szarvasi izraelita hitközség születési akv. 36/1861. folyószáma alatt.
↑  Halálesete bejegyezve a Bp. VI. ker. állami halotti akv. 10/1924. folyószáma alatt.
↑  Pesti neológ izr. hitközség házassági anyakönyve, 473/1892. folyószám.
השבעתו של ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית

| --- | --- |


ביידן מושבע לנשיא ארצות הברית בידי נשיא בית המשפט העליון של ארצות הברית ג'ון רוברטס, 20 בינואר 2021
 מידע כללי
 סוג:  השבעת נשיא ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מיקום:  הקפיטול 
 קואורדינטות:  38°53′23″N 77°00′36″W﻿ / ﻿38.8898°N 77.0101°W﻿ / 38.8898; -77.0101
 מארגן:  United States Congress Joint Committee on Inaugural Ceremonies 
 משתתפים:  ג'ו ביידן, סוניה סוטומיור, ג'ון רוברטס, קמלה האריס, ליידי גאגא, ג'ניפר לופז, אמנדה גורמן, גארת' ברוקס 
 תאריך:  20 בינואר 2021 
 
 he
 bideninaugural.org
 
טקס ההשבעה של ג'ו ביידן לנשיא ארצות הברית ה-46 התקיים ב-20 בינואר 2021. ההשבעה סימנה את תחילת הקדנציה בת ארבע השנים של ביידן כנשיא ושל קמלה האריס כסגנית הנשיא.
טקס ההשבעה, ה-59 בתולדות ארצות הברית, נערך בחזית המערבית של בניין הקפיטול, השוכן בוושינגטון הבירה. על האירוע הוטלו הגבלות חריפות בשל מגפת הקורונה בארצות הברית, בהן חובת עטיית מסכה, מדידת חום לכל מבקר ושמירה על ריחוק חברתי.
ההשבעה סימנה את סופו הרשמי של תהליך העברת הנשיאות מהנשיא היוצא דונלד טראמפ לנשיא הנבחר ביידן, שזכה במרבית האלקטורים בבחירות לנשיאות שנערכו ב-3 בנובמבר 2020. ביידן הוכרז כמנצח ארבעה ימים לאחר מכן, ב-7 בנובמבר 2020.
רקע

ב-3 בנובמבר 2020, ביידן ניצח את דונלד טראמפ בבחירות לנשיאות ארצות הברית לשנת 2020 והפך לנשיא הנבחר של ארצות הברית. ב-14 בדצמבר 2020, הניצחון של ביידן הוכרז רשמית בהצבעת חבר האלקטורים שנוהלה על ידי סגן נשיא ארצות הברית ויושב ראש הסנאט היוצא, מייק פנס. בהתאם לסעיף 6 בחלק השלישי בפרק 1 לחוקת ארצות הברית, ב-18 בינואר 2021, קמלה האריס, סגנית נשיא ארצות הברית הנבחרת, נאלצה להתפטר ממושבה בסנאט האמריקאי.
עם השבעתו של ביידן לנשיאות ארצות הברית, ביידן הפך לנשיא המבוגר ביותר (78 שנים ו-61 ימים) שנכנס לתפקיד. בנוסף, ביידן הפך לנשיא הקתולי השני לאחר ג'ון פיצג'רלד קנדי, לסגן הנשיא לשעבר ה-15 שנבחר לנשיא ולנשיא הראשון ממדינת דלאוור המכונה "המדינה הראשונה". האריס הפכה לאישה הראשונה שנבחרה לכהן כסגן נשיא ארצות הברית. בנוסף, האריס הפכה לסגנית נשיא הראשונה ממוצא אסייתי וממוצא אפרו-אמריקאי.
רקע > נושא ההשבעה

נושא ההשבעה, שנבחר על ידי הוועדה המשותפת לטקסי השבעה בארצות הברית, הוא "דמוקרטיה מאוחדת". הנושא הנבחר הדגיש את טקס ההשבעה כסימן היכר של הדמוקרטיה האמריקאית. אלן, יושב ראש הוועדה, הצהיר על ההשבעה כי: "ההשבעה תראה אחרת בעקבות מגפת הקורונה שמתפשטת בארצנו, אך היא תסמל את אותו הדבר, אחדותו של העם האמריקאי. ההשבעה תכלול מספר אירועים מקדימים הכוללים קונצרטים והופעות מוזיקליות וירטואליות".
רקע > אבטחה ובנייה

ב-3 בספטמבר 2020, משטרת הקפיטול הודיעה כי גישת הציבור למבנה תוגבל מ-7 בספטמבר 2020 עד 28 בפברואר 2021, כדי לאפשר בנייה בטוחה ומאובטחת של התשתיות הדרושות להפקת האירוע. הבנייה החלה ב-29 בספטמבר 2020. הטקס המסורתי, "טקס הנחת אבן הפינה", לא נערך כיוון שהתרחש במקביל למותה של רות ביידר גינסבורג, שופטת בית המשפט העליון של ארצות הברית. האירוע היה יכול להכיל כ-1,600 מוזמנים, אך בשל מגבלות מגבלות מגפת הקורונה, קיבולת האירוע לא נוצלה עד הסוף.
הכנות

את טקס ההשבעה ואת ארוחת הצהריים של הנשיא הנבחר ביידן וסגנית הנשיא הנבחרת האריס תכננו חברי ועדת הקונגרס המשותפת לטקסי ההשבעה, ועדה שהורכבה משלושה חברי הסנאט של ארצות הברית: יו"ר הוועדה רוי בלאנט, מיץ' מקונל ואיימי קלובשר ומשלושה חברי בית הנבחרים של ארצות הברית: ננסי פלוסי, סטני הוייר וקווין מקארתי.
מועצת העיר של מחוז קולומביה העריכה כי העלויות הכוללות של ההשבעה שכוללות אבטחה, הכנת המצעד החגיגי והקמת המבנים הייעודים וביצוע הכנות ייחודיות לאור מגפת הקורונה, הסתכמו בלמעלה מ-44.9 מיליון דולר.
בתקשורת האמריקאית פורסם בסוף דצמבר כי לאור התפרצות נגיף הקורונה לא נערך ארוחת הצהריים המסורתית שנערכת מדי שנה, נוסף על כך הוערך כי יש סיכוי לא מבוטל שנשפי ההשבעה יבוטלו. אם לא די בכך, הנשיא היוצא דונלד טראמפ לא נכח בהשבעה (כפי שהכריז רשמית ב-8 בינואר) ובכך שבר מסורת של 152 שנים – ואף לא אירח את ביידן בבית הלבן ביום ההשבעה.
ביידן וּועדת ההשבעה שלו שוחחו עם חברי בית הנבחרים, סנאטורים ואף מומחי בריאות הציבור בנוגע לפרטי ההשבעה וארגון השתתפות באירועים, עם זאת המצעד הצבאי עצמו כן התקיים, גם הפעם לאחר טקס ההשבעה, ובמהלכו השתתפו ביידן, האריס ובני זוגם במצעד.
על פי הצהרתו של קליבורן, יו"ר משותף בוועדת ההשבעה, רוב חגיגות הפתיחה המסורתיות קוימו באופן וירטואלי על פי הדברים שסוכמו בוועידה הדמוקרטית הלאומית שנערכה ב-2020 וזאת לאור משבר הקורונה שהחריף בארצות הברית לקראת השבעתו של ביידן. בעוד בשנים קודמות קיבלו חברי הקונגרס כ-200,000 כרטיסים לחלק בקרב חברים ובוחרים, בטקס ב-2021 לכל חבר קונגרס ניתן כרטיס עבור אורח אחד. זאת מאחר שרק לכ-3,000 איש ניתן היתר לשהות בקפיטול ביום ההשבעה.
אירועי טרום ההשבעה

שבועיים בלבד לפני ההשבעה קבוצת מפגינים פרצה והסתערה על הקפיטול וזאת לאחר שעברו מספר אמצעי בטיחות ואבטחה, בשל כך החליטו מארגני ההשבעה לנקוט אמצעי זהירות נוסף מאלה שבהם נעשה שימוש בעבר – להתקין מחסום שליטה בהמונים בגובה 2.1 מטרים סביב האזור על מנת למנוע הפרעות בזמן ההשבעה, שבוע לפני ההשבעה הודיעה Airbnb כי ההזמנות של אנשים שהשכירו דירה באזור הבירה יבוטלו, וזאת על מנת לנקוט אמצעי בטיחות שימנע אירוע נוסף כמו שהיה בקפיטול.
הנשיא היוצא דונלד טראמפ עזב את הבירה שעות לפני ההשבעה ועבר לביתו באתר הנופש מאר-א-לאגו שבפלורידה. סגנו של טראמפ מייק פנס, לעומת זאת, השתתף בהשבעה. עוד נכחו בטקס ההשבעה הנשיא לשעבר (והאדם שתחתיו היה ביידן סגן הנשיא) ברק אובמה ואשתו מישל, הנשיא לשעבר ג'ורג' בוש הבן ואשתו לורה, הנשיא לשעבר ביל קלינטון ואשתו הילרי. נעדרו מההשבעה הנשיא לשעבר ג'ימי קרטר (בן 96) ואשתו, רוזלין (בת 93) שעל פי הצהרתם לא יכלו להגיע, כיוון שקרטר לא מסוגל לנסוע.
אירועי ההשבעה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. מיעוט פרטים בנוגע לטקס עצמו.
אירועי ההשבעה > ביצועים אומנותיים

בטקס ביצעה ג'ניפר לופז את שיר העם האמריקאי המפורסם "This Land Is Your Land" (אנ') ובתוך כך קראה בהתרגשות בספרדית: "מדינה אחת תחת אלוהים, עם חירות וצדק לכולם!"
המשוררת הצעירה אמנדה גורמן קראה את שירה שנכתב עבור ההשבעה, "The Hill We Climb" (אנ').
רחוב אחוזה
היסטוריה

הרחוב נסלל בשנת 1927, על ידי חברת ההתיישבות היהודית ציונית מארצות הברית, אחוזה א' ניו יורק, ועולים מארצות הברית שהקימו את המושבה רעננה.
רחוב אחוזה הוא עורק התחבורה הראשי של רעננה, עוד כשהייתה מושבה. הוא נסלל בסגנון אמריקאי, כנתיב תחבורה ישר, החוצה את המושבה דאז, ומקשר בין הרצליה במערב לכפר סבא במזרח. רמזור ראשון הוצב ברח' אחוזה בשנות השמונים, לאחר מותה בתאונת דרכים של הילדה עדנה ליברמן ז"ל. רחוב אחוזה ידוע בזכות מצעד המחולות השנתי, שהתקיים בו במשך שלושים וחמש שנים ברציפות, עד שנת 2015. בשנים האחורות לקיומו נקרא מצעד המחולות ע"ש המרקיד והכוריאוגרף שלום עמר, שלימד את ילדי רעננה ריקודי עם, וניהל את להקת המחול העירונית. ילדי רעננה ולהקות ריקודי העם של בית הנוער התאמנו במשך חודשים ארוכים לקראת יום העצמאות. אז התכנסו כל ילדי העיר ולהקות המחול העירוניות, והתקדמו בריקודים ובמחולות לאורך רחוב אחוזה, כאשר המרקיד שלום עמר מנצח עליהם מהבימה שהוקמה ליד בניין העירייה, ובני העיר צופים בהם מצדי הרחוב.
בינואר 2024 התבצע ברחוב זה הפיגוע המשולב ברעננה.
גלריה

בניין עיריית רעננה
בית הכנסת הגדול
בית יד לבנים רעננה
יואל צבי ראטה

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 תקופת הפעילות:  ?–1891 
 פטירה:  1891 
 רבותיו:  מאיר איזנשטטר 
 צאצאים:  ישראל אפרים פישל ראטה 
 
הרב יואל צבי ראטה (נהגה: רוט. ה'תק"ף - י"א בכסלו ה'תרנ"ג, נובמבר 1892) היה רב וראש ישיבה במספר קהילות בהונגריה, ובראשן בחוסט. בעל שו"ת "בית היוצ"ר".
ביוגרפיה

נולד בקומאדי (אנ') לר' שמעון רוט, ולציפורה (ציפרעל) - מצאצאי הרב חיים הכהן רפפורט והרב יוסף כץ. בהיותו כבן 6 נפטרה אמו, ואביו נשא אשה אחרת שילדה לו עוד ילדים. בהיותו כבן 11 נסע לאונגוואר ללמוד בישיבתו של רבי מאיר אייזנשטטר. לאחר 7 שנים קיבל היתר הוראה, ונשא את חנה (חנצ'ה) בתו של הרב יעקב גוטליב, רבה של חוסט.
רבנותו הראשונה הייתה בפולדש (אנ'). בשנת ה'תרמ"ב החל לכהן כרב בבאראט'ו-אויפאלו (אנ') ובשנת ה'תרמ"ד עבר לכהן בברזנו(אנ') . בשנת 1854 מילא את מקום הרב עמרם בלום ברבנות חוסט. בחוסט עמד בראשות ישיבה גדולה, והתפרסם גם בדרשותיו. שאלות הלכתיות רבות הופנו אליו. היה גזבר קופת רבי מאיר בעל הנס.
הוא היה נוסע לאדמו"רי הונגריה וגליציה, רבי משה טייטלבוים מאויהל, רבי שלום רוקח מבעלז, רבי צבי הירש פרידמן מליסקא, ובעיקר לרבי חיים הלברשטאם מצאנז ובנו רבי יחזקאל שרגא הלברשטאם משינאווא.
תלמידיו וצאצאיו

בנו הרב משה שמעון ראטה כיהן כרב בדיורע. נפטר בגיל 32 בחיי אביו.
בנו הרב שמואל יעקב כיהן כרב בדיורע וכשוחט בקליינווארדיין, מחבר ספר "שיר חדש" ו"דברי שי"ר".
בנו הרב ישראל אפרים פישל ראטה היה אדמו"ר, רב וראש ישיבה בוויידיטשקא. הדפיס את "דרשות בית היוצר". מחבר ספר "אור לישראל".
בנו הרב חיים אלטר ראטה, חבר ועד הפועל של אגודת ישראל - בעל "כל הכתוב לחיים".
נכדו הרב מרדכי הלל זלמן ראטה, האדמו"ר מוויידיטשקא.
בתו שרה אשת הרב יוסף קרויס, בזיווג שני אשתו של רבי ישעיה שטיינר מקרסטיר.
חתנו הרב יצחק פרנקל הדפיס את שו"ת "בית היוצר".
בנו מאיר נפטר בהיותו כבן 15.
אחיינו ותלמידו הרב מרדכי יעקב גטליב, רבה של מישקולץ ובעל "יגל יעקב".
תלמידו הרב אליעזר דיטש - רבה של בונהאד ובעל "פרי השדה".
תלמידו הרב מנחם בריידי, בעל "באר מנחם".
תלמידו רבי נחמן רוטנער מברעזיף בן רבי אברהם משה מבארשא.
נכדו הרב אליהו צבי ראטה לימד בישיבה בשאטוראליאויהיי.
בן אחיינו היה הרב ד"ר אמיל רוט, שכיהן כרב הניאולוגי של גיור ונספה עם עדתו בשואה.
ספריו

ספריו יצרו לאור לאחר פטירתו על ידי צאצאיו:
בית היוצ"ר - שו"ת, שני כרכים.
דרשות בית היוצר
יוצר אור - על ענייני חנוכה. מישקולץ ה'תש"ד
ליקוטי בית היוצר - ליקוטים. בית שמש ה'תשע"ה
לקריאה נוספת

יצחק פרנקל (בעל נכדתו), הקדמה לשו"ת "בית היוצר" חלק א, מוקצ'בו ה'תרנ"ו
יוסף יצחק כהן, חכמי הונגריה והספרות התורנית בה, ירושלים ה'תשנ"ז, עמ' 409–410
הרב שמואל רוט, משפחת בית אבותיו של 'בית היוצ"ר' וצאצאיהם, "עלי זיכרון" 25, אלול תשע"ו, עמ' כז-לו
הערות שוליים

↑  לאחר מותו עלתה לירושלים, נפטרה בה בכ' בטבת ה'תרס"ב ונקברה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים.
↑  ראו אודותיו כאן
↑  ראו אודותיו כאן
↑  ראו אודותיו בספר "הרב ד"ר יואל צבי (אמיל) רוט הי"ד: רבה של הקהילה המתקדמת בעיר ג'ור (הונגריה) 1935-1944, קוים לדמותו" מאת נתן בן חיים, חולון תשנ"ה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007304877405171  GND: 1053485603  ISNI: 0000 0000 3399 513X  LCCN: n98003463  VIAF: 309631390   WorldCat (עם VIAF): 309631390
יובל אשכנזי (כדורגלן)

יובל אשכנזי (נולד ב-13 בפברואר 1992) הוא כדורגלן ישראלי המשחק בעמדת הקשר.
קריירה

אשכנזי החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של הפועל רמת גן, וב-31 ביולי 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשפתח בהרכב בהפסד למכבי פתח תקווה בגביע הטוטו. הוא המשיך לשחק בקבוצת הנוער ובשנתיים הבאות לא שותף במשחקי הליגה של הקבוצה הבוגרת, ובקיץ 2012 הושאל לקבוצת הפועל אזור מליגה א'. ב-14 בספטמבר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשנכנס כמחליף בניצחון 0–1 על מכבי עמישב פתח תקווה. ב-16 בנובמבר 2012 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 5–0 על מ.ס. שיכון המזרח במסגרת גביע המדינה.
את עונת 2013/2014 הוא החל בהפועל אזור בליגה א' דרום, ובינואר 2014 עבר למכבי עירוני קריית מלאכי מאותה הליגה. ב-7 בפברואר 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בהפסד 1–3 להפועל אזור. שבוע לאחר מכן כבש צמד בניצחון 2–0 על מכבי באר שבע, ובסך הכל הבקיע ארבעה שערים במדי הקבוצה עד תום העונה. בקיץ 2014 הצטרף להפועל כפר שלם מליגה א' דרום, במדיה כבש שער אחד ב-22 הופעות ליגה. בקיץ 2015 חזר לקדנציה שנייה בהפועל אזור, ואת עונת 2015/2016 סיים כמלך שערי הקבוצה עם תשעה שערי ליגה ועוד שער בגביע המדינה. ב-20 ביולי 2016 חזר לקדנציה שנייה בהפועל כפר שלם, ובעונת 2016/2017 כבש במדיה שבעה שערים ב-32 הופעות ליגה.
ב-5 ביולי 2017 חתם לשלוש עונות בבני יהודה תל אביב, ששיחקה בליגת העל באותה תקופה. ב-13 ביולי 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 מול א.ס. טרנצ'ין במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. שבוע לאחר מכן הבקיע את שער הבכורה שלו בקבוצה, בניצחון 0–2 במשחק הגומלין. ב-23 בספטמבר 2017 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, בתיקו 1–1 מול הפועל עכו. ב-10 בפברואר 2018 הבקיע את שער הבכורה שלו בליגת העל, בניצחון 1–2 על מכבי פתח תקווה, ואת עונת 2017/2018 הוא סיים עם שני שערים ב-26 הופעות בליגת העל. בעונת 2018/2019 כבש ארבעה שערי ליגה, והיה לו חלק חשוב בזכייתה של הקבוצה בגביע המדינה, כאשר הבקיע את שער הניצחון בחצי הגמר מול מכבי תל אביב, וכן כבש את השער המכריע בבעיטות ההכרעה במשחק הגמר מול מכבי נתניה.
ב-20 ביוני 2019 חתם במכבי חיפה מליגת העל. ב-11 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו ואף כבש את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון הביתי 02–2 על מורה הסלובנית, במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. ב-24 באוגוסט 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת הליגה במדי מכבי חיפה, במשחק מול הפועל רעננה. בדצמבר אותה שנה זכה אשכנזי בפרס כדורגלן החודש בליגת העל של מנהלת הליגות לכדורגל, לאחר שכבש במהלכו שלושה שערי ליגה.
את עונת 2020/2021, בה זכתה מכבי חיפה באליפות, בילה רוב הזמן על הספסל עקב פציעות. ב-29 ביולי 2021 כבש צמד בניצחון 1–5 על דינמו טביליסי הגאורגית, במסגרת מוקדמות הקונפרנס ליג של אופ"א.
ב-13 בינואר 2022 חתם לעונה וחצי במכבי נתניה מליגת העל. ב-17 בינואר ערך הופעת בכורה בקבוצה בניצחון 0–1 על בני סכנין. ב-30 בינואר כבש את שערו הראשון במדי הקבוצה, במשחק הליגה נגד מכבי חיפה.
ב-5 בינואר 2023 חתם בבני סכנין. חמישה חודשים לאחר מכן, הודיעה בית"ר ירושלים על החתמתו לעונת 2023/2024 עם אופציה לעונה נוספת.
תארים > קבוצתיים

גביע המדינה: 2018/2019
אליפות: 2020/2021
אלוף האלופים: 2021
גביע הטוטו: 2021/2022
הערות שוליים

↑  מיכאל וייסרמן, יובל אשכנזי חתם בהפועל כפר שלם, באתר דאבל פס, 20 ביולי 2016
↑  מיכאל וייסרמן, יובל אשכנזי חתם בבני יהודה, באתר דאבל פס, 5 ביולי 2017
↑  הלך הטרבל: בני יהודה הדיחה את מכבי ת"א - ועלתה לגמר הגביע, באתר ynet, 3 באפריל 2019
↑  בני יהודה ניצחה 4:5 את מכבי נתניה בפנדלים וזכתה בגביע המדינה, באתר וואלה, 14 במאי 2019
↑  גידי ליפקין, ‏רשמי: אשכנזי וחזיזה חתמו בשורות מכבי חיפה, באתר ONE‏, 20 ביוני 2019
↑  רענן ברנובסקי‏, יובל אשכנזי חתם לעונה וחצי במכבי נתניה: "בטוח שנגיע להישגים", באתר וואלה, 13 בינואר 2022
↑  אופיר סער‏, רכש ראשון לעונה הבאה: יובל אשכנזי חתם בבית"ר ירושלים, באתר וואלה, 1 ביוני 2023
פחם

ערך זה עוסק בחומר המורכב ברובו מפחמן. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פחם אבן.
פֶּחָם או פחם אבן הוא חומר מוצק שצבעו שחור או חום ומורכב ברובו מפחמן. הוא נוצר משאריות ביולוגיות של צמחים עצים ובעלי חיים בתהליך שנמשך עשרות ואפילו מאות מיליוני שנים, שכן מקובל לייחס את ראשיתו לתקופת ה'קָרבּוֹן' הממוקמת במרכז הפלזואיקון, כלומר לפני 300–360 מיליון שנה.
ראשית התהליך בשקיעת הצמחים או בעלי החיים בקרקעית ביצות או ימות רדודות. לאחר מכן נוצרה ההתאבנות, כתוצאה מלחץ שהפעילו סחף, אדמה וסלעים שנערמו על שאריות אלו ומחום השמש.
פחם מופק מן הקרקע בכרייה, במכרות פתוחים או תת-קרקעיים.
תכולת הפחם וסוגיו

פחם איכותי מכיל פחמן שריכוזו נע בין 94% ל-98%. שאר הפחם מורכב מחומרים אחרים, לרוב מימן, חנקן, חמצן, גופרית, מים ואפר. איכותו של הפחם נקבעת על פי תכולת הפחמן שבו: ככל ששכבת הפחם קדומה יותר, כך גבוהה יותר איכותה של השכבה ואחוז הפחמן שבה גבוה יותר.
הפחם נחלק לארבעה סוגים, על פי דרגת איכותם:
ליגניט (מכונה "פחם חום") – מכיל בין 46% ל-60% פחמן
פחם תת-ביטומני – מכיל בין 60% ל-69% פחמן
פחם ביטומני (מכונה גם "פחם שחור") – מכיל בין 69% ל-86% פחמן
אנתרציט (Anthracite) – פחם מותמר המכיל בין 86% ל-98% פחמן
מרבצי פחם בישראל-עתודות/מרבצים של ליגניט (פחם חום) נמצאות בכמויות משמעותיות בעמק החולה. שכבות של פחם בכמויות לא כלכליות קיימות בנגב ובחוף הכרמל.
שימושים

האדם משתמש בפחם כחומר בעירה זה אלפי שנים. לפחם היה תפקיד חשוב במהפכה התעשייתית, כאשר שימש להנעת מנועי קיטור.
במאה ה-21, השימוש העיקרי בפחם הוא להפקת חשמל באמצעות טורבינה המשתמשת בחום המופק ממנו בזמן בעירתו להפקת קיטור. כמחצית מהחשמל בעולם מופק בימינו בתחנות כוח מבוססות פחם. צריכת הפחם במאתיים השנים האחרונות גדלה פי 100. תחנת כוח המופעלות על ידי פחם גורמת לזיהום אוויר חמור יותר בהשוואה לסוגי דלק אחרים כמו גז טבעי. שימוש נוסף לפחם הוא בתעשיית ייצור הפלדה. בתהליך השימוש בפחם לייצור פלדה נוצר קוק.
יצואניות הפחם הגדולות בעולם הן אוסטרליה ואינדונזיה, המייצאות, כל אחת, כמאה מיליון טון פחם בשנה. קולומביה מייצאת כ-55 מיליון טון פחם בשנה. סין היא היצרנית הגדולה בעולם (יותר משני מיליארד טון בשנה). עם זאת, הפיתוח הכלכלי המהיר בשנים אחרונות בסין הביא למצב של מחסור בפחם. רוסיה מייצאת כ-30 מיליון טון מתוך כ-240 מיליון טון שהיא מפיקה.
פחם בישראל

במדינת ישראל שתי תחנות כוח פחמיות, הממוקמות ליד חדרה ואשקלון. שתי התחנות מופעלות על ידי פחם המיובא מדרום אפריקה, קולומביה, אוסטרליה ורוסיה. נרכשת כמות שנתית של כ-13 מיליון טון פחם (ביטומיני בלבד). על פי נתוני משרד האוצר (2019), פחם מהווה 18% מהדלק לייצור אנרגיה בישראל, לעומת כ-40% בשנת 2004.
ראו גם

פחם עץ (חומר בערה המשמש בעיקר להדלקת מנגל)
גז טבעי נוזלי
הערות שוליים

↑  מקורות הפחם בעולם, אתר החברה הלאומית לאספקת פחם
| מוצרי דלק |
| --- | --- | --- |
| דלק מאובנים | בנזין • ביטומן • חולות זפת • כבול • מזוט • פרפינים • נפט • נפטא • סולר • פחם אבן • פחם עץ • פצלי שמן • קרוסין/דלק סילוני • RP-1 • גז טבעי |  |
| דלקים שאינם מחצביים | גז פחמימני מעובה • ביו דיזל • דלק גרעיני • עצי הסקה • אתנול • אנרגיה הידרואלקטרית • אנרגיה גאותרמית • אנרגיה סולארית • אנרגיית רוח • הפקת אנרגיה מפסולת |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284070105171  BNE: XX525141  BnF: cb11941871n (data)  GND: 4031641-5  LCCN: sh85027307  NARA: 10637189  NDL: 00570578  NKC: ph116524 
פחם שחור שצולם בעדשת מאקרו אשר מדגישה את הפרטים הקטנים שאינם נראים לעין. עדשת מקרו מבליטה את עומק השדה.
שכבת פחם (שחורה) בנובה סקוטיה
מכרה פחם פתוח בגרצוויילר, גרמניה. פנורמה.
דוב בעריש שפירא

רבי דוב בעריש משה שפירא (נולד בט"ז בטבת ה'תרצ"ב, 14 בינואר 1932) הוא האדמו"ר השני בחסידות נארול, וחבר הנהלת כולל חבת ירושלים.
ביוגרפיה

נולד בט"ז בטבת ה'תרצ"ב בנארול, פולין, כבן יחיד לרבי חיים מאיר יחיאל שפירא, האדמו"ר מנארול, ולרבקה פערל, בת רבי משולם זלמן יוסף זילברפרב האדמו"ר מקוידינוב בטופוריב.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח יחד עם משפחתו לטופוריב למקום מגורי סבו, בשנת ה'תש"א גורשו על ידי הרוסים לסיביר ולאחר מכן עברו לסמרקנד. בשנת ה'תש"ו עברו לאנטוורפן, בלגיה, שם למד בישיבת הרב יצחק דוב קופלמן, בשנת ה'תש"י עבר עם משפחתו לארצות הברית.
למד בישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש בניו יורק, ואצל רבי יצחק הוטנר. לאחר מכן למד בישיבת שארית הפליטה של רבי יקותיאל יהודה הלברשטאם. בשנת ה'תשי"ב נשלח על ידי אביו לארץ ישראל שם למד בישיבתו של רבי אהרן רוקח, האדמו"ר מבעלז.
נישא למרים דבורה (נפטרה בחודש אלול ה'תשע"ו, שעות ספורות לפני חתונת נכדה), בת רבי משה רוקח האדמו"ר מקוזלוב, לאחר נישואיו התגורר בשכונת קראון הייטס ליד אביו. בשנת ה'תשל"ב עבר לפלטבוש, ברוקלין, שם כיהן כרב קהילת נארול.
במהלך השנים ייסד הרב שפירא את בית המדרש ותלמוד תורה ומסדות נוספים של חסידות בעלזא בבורו פארק, כמו כן בפלטבוש הקים בית המדרש ומקוה טהרה.
לאחר פטירת אביו בי"ח בתמוז ה'תשס"ז, מונה לכהן כאדמו"ר מנארול. לאחר פטירת אשתו בשנת ה'תשע"ו עבר לבני ברק, שם מכהן כאדמו"ר בבית מדרשו ברחוב רש"י בעיר.
משפחתו > בניו

רבי אהרן, אב"ד נארול, חתן רבי ישכר בעריש אייכנשטיין, האדמו"ר מזידיטשוב באר שבע.
רבי משולם זלמן יוסף , ראש הכוללים של חסידות נארול, חתן רבי יעקב ישכר בער רוזנבוים, האדמו"ר מנדבורנה.
חתנו, רבי יוסף מאיר כהנא, האדמו"ר מטשאקאווא בית שמש.
רבי אברהם יהושע העשיל, (נפטר בכ"ה בטבת ה'תשפ"ד) חתן רבי צבי אלימלך פנט האדמו"ר מקוסון (רחוב בן פתחיה).
הרב אשר ישעיה, עסקן בלונדון.
משפחתו > חתניו

רבי אשר ישעיה רובין , האדמו"ר מקוז'ניץ בסיגייט (נפטר בל' באב תשע"א).
בנו, רבי יששכר רובין, ממלא מקומו באדמו"רות קוז'ניץ בסיגייט, חתן רבי שרגא פייבוש הגר האדמו"ר מקוסוב.
רבי יעקב צבי מאיר ארליך, האדמו"ר מקוידינוב.
רבי משה יהושע מיכלוביץ, האדמו"ר מבראד.