stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זולטאן רונאי
ביוגרפיה > בשנת 1919

ב-22 בינואר 1919 מינתה אותו ממשלת מיהאי קארואי לפרופסור מן המניין באוניברסיטת בודפשט והיה עליו ללמד מדע המדינה. בשל חילוקי דעות בין הפקולטה לשרת התרבות, רונאי הושבע בפני מועצת השרים (ממשלה) ב-4 בפברואר, אך לא הייתה לו הזדמנות ללמד בשל התפקד הפוליטי שקיבל על עצמו. בממשלת ברינקי הפך לצד דיולה פיידל מזכיר מדיני (סגן שר) לעבודה ולרווחה בפברואר 1919. עם הקמת הרפובליקה הסובייטית ההונגרית ב-21 במרץ ועד 24 ביוני היה קומיסר העם לענייני משפט (שר המשפטים). הוא פיתח את חוקת הרפובליקה, הקים וארגן את רשת בתי המשפט המהפכניים, וגם הסדיר ופיקח על פעולתם. ביום הכרזת הרפובליקה, הוא עדיין התנגד, אך מאוחר יותר קיבל את איחוד שתי מפלגות העובדים (הסוציאל-דמוקרטית והקומוניסטית). ב-23 ביוני האספה הלאומית של המועצות (סובייטים) בחרה בוועד הניהול המרכזי של הרפובליקה, שגם הוא הפך בו לחבר. הוועדת המסדרת בחרה מחדש את קומיסרי העם למחרת, ורונאי מונה לסגן קומיסר העם לענייני פנים (סגן שר הפנים) בנוסף, החל מה-29 ביוני 1919, עמד בעצם גם בראש הקומיסריאט העם למשפט במקום פטר אגושטון (אנ') (שוב שר המשפטים). במשך 133 הימים של הרפובליקה הוא השתייך לזרוע המרכזית של ז'יגמונד קונפי, גיסו.
ביוגרפיה > לאחר נפילת הרפובליקה

לאחר נפילת הרפובליקה, ממשלת פיידל מינתה אותו למזכיר מדיני לענייני פנים (סגן שר הפנים), אך הוא לא נכנס לתפקיד, והיגר לווינה, שם הפך לאחד ממנהיגי "קבוצת האור" לצד וילמוש בהם וקונפי. הוא כתב מספר מאמרים עבור עיתון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, ה-Der Kamp, ופרסם גם בשם הבדוי זולטאן ואנדור בנפסבה ובסוציאליזם. במאמריו הוא מתח ביקורת על המשטר של מיקלוש הורטי בהונגריה ועל הסוציאל-דמוקרטים ההונגרים. בינתיים נתבע מספר פעמים בהונגריה. לאחר הדיקטטורה הפרולטרית, המינויים שנעשו בתקופה שלאחר מהפכת החרציות בוטלו, כלומר ההחלטה שהכריזה על מינויו כפרופסור באוניברסיטה ברוני כבלתי חוקית ואסרה עליו להחזיק בתואר פרופסור באוניברסיטה. בשנת 1921 הצטרף רונאי לקבוצה ההונגרית של מה שכונה "הבינלאומי שניים וחצי". לאחר תבוסת מרד שוצבונד, הוא עבר מווינה לפראג ולאחר מכן לציריך, לימים התגורר בבלגיה, שם עבד אצל פרידריך אדלר במזכירות האיגוד הבינלאומי לפועלים סוציאליסטיים (SZMI) וערך את עיתונו, International Information. בשנות ה-30 של המאה ה-20, בין השנים 1934–1938, החל שוב לכתוב מאמרים ל"סוציאליזם", והיה ראש הטור בעיתון. הוא התאבד לאחר הפלישה הגרמנית לבלגיה.
רונאי היה מזכיר ומרצה בחברה למדעי החברה ובבית הספר החופשי למדעי החברה. (החברה למדעי החברה הוקמה ב-23 בינואר 1901, והתפרקה בתחילת 1919 במקביל להגירתו של אוסקר יאסי והפסקת הופעתו של כתב העת של למדעי החברה בשם "המאה העשרים" (Huszadik Század)). רונאי התקבל בשנת 1908 לתא הבונים החופשיים של מרטינוביץ', אותו עזב בשנת 1918.
ביוגרפיה > משפחתו

אביו היה ברנאט רונאי (1847–1918) (רוזנטל עד 1882), סוחר יליד קישקונפלדיהאזה ושל אילונה קישפאלבי (1855–1943) (קליין עד 1878), ילידת משפחה יהודית גם היא. לזולטאן היו שני אחים: שאנדור רונאי וארז'בט רונאי, אשתו השנייה של ז'יגמונד קונפי. ב-8 ביולי 1918 בבודפשט, נשא זולטאן רונאי את פלורה פּייזנר, מורה, בתם של איגנץ פּייזנר ושל ברתה וייס.
עבודותיו החשובות

זכות בחירה אוניברסלית ואויביה (1901)
איזון המדיניות החברתית ההונגרית (1908)
מאבק גזעי והיווצרות מדינה (1909)
מדעי המשפט הנכון (1910)
בעיות סוציאליסטיות (1912)
סוגיית חבר המושבעים והרפורמה של חבר השופטים ההונגרי (1913)
לקריאה נוספת

אגנש קניירש (עורכת ראשית), זולטאן רונאי, בלקסיקון הביוגרפי ההונגרי 1000–1900, ‏ 1969 (ברומנית) מסת"ב 9630525003
אלברט וארי: קורבנות השלטון האדום בהונגריה. בודפשט. ISBN 978 963 848 400 0
"Rónai Zoltán". Magyar Életrajzi Index. Petőfi Irodalmi Múzeum.
"Magyarországi egyetemi tanárok életrajzi adattára 1848–1944 I. Zsidó és zsidó származású egyetemi tanárok" (PDF). Eötvös Loránd Tudományegyetem. ELTE Eötvös Kiadó. 2012. pp. 122–123. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2016-03-09.
יוז'ף בלן: ממשלות הונגריה. 1848–1987. 1987
לקסיקון להיסטוריה של תנועות הפועלים. עורך ראשי הנריק ואש. 1972
ז'וז'נה אגנש ברני: בודפשט והבניה החופשית. 2005
לקסיקון ביוגרפי הונגרי חדש. עורך ראשי לאסלו מרקו. 2004 ISBN 963-547-414-8
Nagy Csaba: A magyar emigráns irodalom lexikona. Bp., Argumentum Kiadó-Petőfi Irodalmi Múzeum és Kortárs Irodalmi Központ, 2000.
Magyar Nagylexikon. Főszerk. Élesztős László (1-5. k.), Berényi Gábor (6. k.), Bárány Lászlóné (8-). Bp., Akadémiai Kiadó, 1993-. ; általános
Révai Új Lexikona. Főszerk. Kollega Tarsoly István. Szekszárd, Babits, 1996-.
Faragó László: Rónai Zoltán. Szocializmus, 1946. 6. sz.
Kőhalmi Béla: Rónai Zoltán. Magyar mártír írók antológiája. Bp., 1947.
הערות שוליים

↑  A Belügyminisztérium 1882. évi 19406. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1882. év 12. oldal 60. sor.
↑  "A Galilei Kör programja". Petőfi Irodalmi Múzeum.
↑  A Belügyminisztérium 1882. évi 19406. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1882. év 12. oldal 58. sor.
↑  A Belügyminisztérium 1878. évi 11127. sz. rendelete. Névváltoztatási kimutatások 1878. év 2. oldal 22. sor.
↑  A házasságkötés bejegyezve a Bp. VI. ker. állami házassági akv. 735/1918. folyószáma alatt.
↑  Magyar zsidó lexikon. Szerk. Ujvári Péter. Bp., Zsidó Lexikon, 1929.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0001 0995 4386  NKC: skuk0004849  VIAF: 85178873   WorldCat (עם VIAF): 85178873
טוען (תוכנה)

טוען (loader) הוא חלק במערכת ההפעלה שאחראי לטעינה של קובצי הרצה לתוך זיכרון המחשב והפעלתם. בדרך כלל, הטוען הוא חלק מליבת מערכת ההפעלה והוא נטען לזיכרון המחשב בעת אתחול מערכת ההפעלה ונשאר שם עד לכיבוי המחשב או אתחולו מחדש. במערכות משובצות מחשב שבהן רצה רק תוכנית מחשב אחת, כגון במכוניות או במערכות סטריאו, בדרך כלל לא קיימת במערכת ההפעלה הפונקציה של טעינת תוכניות.
במערכות הפעלה מבוססות לינוקס תפקידיו של הטוען הם:
לוודא שקיימות ההרשאות המתאימות להרצת התוכנית.
לטעון את קוד התכנית לזיכרון הראשי.
לטעון את הארגומנטים שסופקו בשורת הפקודה למחסנית.
לאתחל את המצביע למחסנית הקריאות.
לעדכן את ערכו של האוגר שמכיל את כתובתה של ההוראה הבאה לביצוע, כך שיכיל את הכתובת של הפקודה הראשונה בתוכנית.
ראו גם

מקשר
מקשר דינמי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007530153505171  BnF: cb16102808m (data)  LCCN: sh92004207 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי המחשב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוליה (אנטומיה)

| --- | --- |

 
 תמונה תלת־ממדית של חוליה. אפשר להקיש על התמונה ולסובב עם מקש שמאלי בעכבר לכל הכיוונים, כדי לראות את המבנה המדויק
 שיוך:  bones of vertebral column 
 תיאור ב:  האנטומיה של גריי (מהדורה 20) (96) 
 מזהים
 לטינית (TA98):  vertebra 
 טרמינולוגיה אנטומיקה:  A02.2.01.001 
 TA2 (2019):  1011 
 FMA:  9914 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0549207 
 
חוליה חזית. מבט על.
חוליה (TA: Vertebra) היא עצם לא סדירה בצורתה, המהווה חלק מעמוד השדרה.
חוליות אצל האדם

שלושים ושלוש חוליות מרכיבות את עמוד השדרה, בהן חמש החוליות המאוחות המרכיבות את עצם העצה (בין כל החוליות האחרות נמצא דיסק בין-חולייתי), וארבע החוליות המאוחות המרכיבות את עצם העוקץ (עצם הזנב). שאר החוליות מחולקות לשלושה אזורים: אזור הצוואר (שבע חוליות), האזור החזי (שתים עשרה חוליות) והאזור המותני (חמש חוליות). במופעים גנטיים חריגים ניתן למצוא מספר שונה של חוליות בכל אזור.
להוציא את שתי החוליות הצוואריות הראשונות, לחוליות אמתיות (אלו ששייכות לשלושת האזורים העליונים) מאפיינים דומים, וניתן להדגימם על ידי בחינת חוליה חזית.
חוליות אצל האדם > כללי

חוליה מורכבת משני מבנים מרכזיים: חלק קדמי, הוא גוף החוליה (Corpus vertebrae), וחלק אחורי – קשת החוליה (Arcus vertebrae) או הקשת העצבית. קשת החוליה וחלקו האחורי של גוף החוליה יוצרים את נקב החוליה (Foramen vertebrale). קשת החוליה מורכבת משתי רגליות (Pediculus arcus vertebrae) ומשני לוחות (Lamina arcus vertebrae) ומהווה את הבסיס לשבעה זיזים: ארבעה זיזים מפרקיים ששניים מהם עליונים (Processus articularis superior; Zygapophysis superior) ושניים תחתונים (Processus articularis inferior vertebrae; Zygapophysis inferior), שני זיזים רוחביים (Processus transversus vertebrae) וזיז קוצי אחד (Processus spinosus vertebrae). את הזיזים הקוציים של החוליות, אפשר לראות ולמשש במבט אחורי על גב.
בזיזים נאחזים שרירי שלד שונים ורצועות, והזיזים המפרקיים יוצרים את המפרקים הפאצטלים בין כל שתי חוליות שכנות.
כאשר כל החוליות מופרקות זו לזו גופי החוליה יוצרים עמוד חזק שתומך בראש ובגו. קשתות החוליה יוצרות תעלה מגנה, בתוכה עובר חוט השדרה. בין כל שתי חוליות, דרך הנקבים הבין-חולייתים (Foramen intervertebrale), אחד בכל צד, יוצאים העצבים וכלי הדם השדרתיים.
ראו גם

אטלס
חולית הציר
ניתוח עורק החוליות
חוליה חזית. מבט צד.
חוליו אוסקר מצ'וסו

| --- | --- |

מצ'וסו, 2009
 לידה:  31 במאי 1955 מטנזאס, קובה
 פטירה:  25 בנובמבר 2017 (בגיל 62) ברבנק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1979–2017 (כ־38 שנים)
 פרופיל ב-IMDb
 
חוליו אוסקר מצ'וסו (באנגלית: Julio Oscar Mechoso;‏ 31 במאי 1955 - 25 בנובמבר 2017) היה שחקן אמריקאי-קובני. הוא שימש בעיקר כשחקן אופי בסרטים בהם השתתף.
ביוגרפיה

מצ'וסו נולד ב-31 במאי 1955 במטנזאס, קובה, והיגר בגיל צעיר למיאמי, פלורידה.
קריירה

הסרט הראשון בו השתתף היה סרט הקומדיה הדומיניקני "Guaguasi" משנת 1983.
ב-1986 שיחק בסרט נווט מכוכב אחר בתור האנגר גארד. לאחר שנתיים שיחק בסרט החמישי בסרטי הקומדיה האמריקאים: תרגיל לשוטרים מתחילים מאת אלאן מיירסון.
ב-1990 שיחק בסרט הפשע במלכודת התשוקה. שנתיים לאחר מכן שיחק בקומדיה צעצועים של בארי לוינסון בתור קורטז.
ב-1994 הופיע בסדרה "סיינפלד" בתור לואיס, וגילם את הקטור בסדרת הדרמה הרפואית "בירדלנד" של רשת ABC שירדה מהאוויר לאחר עונה אחת, ושיחק בסרט הפשע "חיבור מת" לצד מייקל מדסן. ב-1995 שיחק בסרט "בחורים רעים" של מייקל ביי בתור הבלש רואיז, ובסרט האקשן הטלוויזיוני "זומאן" לצד לואיס גוסט ג'וניור. ב-1996 שיחק בסרט הדרמה "ים של חברים" של רידלי סקוט.
ב-2001 שיחק בסרטו של ג'ו ג'ונסטון בסרט השלישי בסדרה "פארק היורה" בתור בעלי חברת הצניחה אנריקה קרדוסו.
בשנת 2002 שיחק בסרט הדרמה "קן פארק" בתור אביה של פיצ'ס, בקומדיה "מתוקה" בכיכובה של כריסטינה ריצ'י, בסרט "תא טלפון" של ג'ואל שומאכר וגילם את התפקיד הראשי בסיטקום "ברכות מטוסון" ברשת The WB בתור חואקין, אב המשפחה.
ב-2003 שיחק בסרט "המהמרים" לצד ג'וני גאלקי. בשנת 2004 ביצע הופעת אורח בסדרה "קארן סיסקו" (אנ') ברשת ABC.
בשנת 2005 שיחק בסרט ההרפתקאות "האגדה של זורו" בתור האב פליפה והשתתף בסדרה "הלוחשת לרוחות". בשנת 2006 שיחק בסרט "קובה סיפור אהבה" של השחקן אנדי גרסיה המבוסס על המהפכה הקובנית ובסרט "מיס סנשיין הקטנה" של ג'ונתן דייטון וואלרי פאריס.
בשנת 2007 שיחק בסרט האימה "פלאנט טרור" של רוברט רודריגז בתור רומיי, בסרט הקומדיה "הצעד הטוב שלה", ושיחק בסרט "רייס: צייד הדמים". שנתיים לאחר מכן, ב-2009 הופיע בסדרה "ניפ/טאק" כד"ר האנס, ושיחק בקומדיה הטלוויזיונית "התחנה" שביים בן סטילר.
בשנת 2010 הופיע בתפקיד אורח בסדרה "המפץ הגדול" ובשנת 2011 התארח בסדרת הפנטזיה לנוער "המכשפים מוויברלי פלייס" ששודרה בערוץ דיסני.
לאחר מכן השתתף בשנת 2014 בסרט הדרמה "עוגה" בכיכובה של ג'ניפר אניסטון בתור ד"ר מאטה, ושיחק בסדרת הדרמה "מטאדור" בתור חאבי סנדובל, בכיכובו של גבריאל לונה.
בשנת 2016 השתתף בסרט הרומנטי-קומי של וורן בייטי "יוצא מן הכלל" בתור נשיא ניקרגואה, לואיז דיבייל. בשנה שלאחר מכן השתתף בסרטו האחרון "Inheritance".
קריירה > מותו

הוא נפטר בביתו בברבנק, קליפורניה ב-2017 מהתקף לב בגיל 62.
ולדיסלב השני, שליט ולאכיה

ולדיסלב השני ואשתו, ניאקשה, על רליקוואריום עשוי כסף ממנזר סטפאנוס הקדוש במטאורה, יוון
ולדיסלב השני, (? - 20 באוגוסט 1456), היה ווייבוד (שליט) של ולאכיה. הוא מלך בין השנים 1448-1447, ובשנית בין 1456-1448.
ולדיסלב השני היה נציג של משפחת דנשט (Dăneşti) מקרב בני בית בסאראב, והיה בנו של השליט דן השני, שליט ולאכיה. במשך כמה שנים הוא היה בן ברית נאמן של יאנוש הוניאדי במאבקו בהגמוניה העות'מאנית בבלקן.
עלייתו לשלטון ולאכיה ומלוכתו הראשונה 1448-1447

לאחר שוולאד דראקול הגיע להסכם עם העות'מאנים, החלפתו בראש נסיכות ולאכיה, נראתה ככורח המציאות בעיני יאנוש הוניאדי, המצביא הטרנסילבני שבאותן שנים תכנן מתקפת נקם בעות'מאנים בעקבות התבוסה הנוראית בקרב וארנה בשנת 1444. יתרה מזו, הכרוניקן הפולני הידוע, יאן דלוגוש ייחס להוניאדי גם שאיפות להשתלט בעצמו "על כס המלכות של הבסאראבים".
ולדיסלב, שכונה אז בפי ההונגרים "לדיסלאוס ואלאכוס", הגיע עם פמלייתו לחצרו של יאנוש הוניאדי בקיץ 1437.
הוא זכה בהמשך לתמיכת המנהיג הטרנסילבני במאמציו כטוען לכתר ולאכיה.
התערבויותיו הבלתי אמצעיות של יאנוש הוניאדי בחילופי הנסיכים בוולאכיה עוררו מאוחר יותר את ביקורתו של המלך ההונגרי אולאסלו החמישי פוסטומוס שציין על הוניאדי המנוח במסמך מה-21 במרץ 1457:"הוא חיסל שליטים של ולאכיה ושל מולדובה, הנאמנים לממלכה, כדי להחליפם באנשי שלומו".
בנובמבר-דצמבר 1447, נכנס יאנוש הוניאדי עם צבאו לוולאכיה, לכד את ולאד דראקול והוציאו להורג, בכפר בלטן, על יד סנגוב (ככל הנראה חלק מהכפר פֶּריש, במחוז אילפוב של ימינו). בהזדמנות זו גם בנו של ולאד דראקול, מירצ'ה השני, שהצטיין במלחמות בטורקים, הוצא להורג באכזריות בעיר טרגובישטה ככל הנראה על ידי בויארים עוינים. לפי מקורות אחדים עיוורו אותו וקברו אותו חי.[דרוש מקור]
ייתכן כי הערות המלך ההונגרי התייחסו גם לרציחתו זו של ולאד דראקול (ושל בנו הבכור, מירצ'ה) אם כי כמה היסטוריונים, כמו ניקולאיה יורגה (ב"תולדות הרומנים" כרך ד, ע' 90-91) חשבו כי האשם האמיתי היה דן ("דן השלישי"), אחיו של ולדיסלב.
האירועים באותו סוף של שנת 1447 אינם ברורים. הכרוניקנים מסרו בדרך כלל על הגעתו לשלטון של "הבן של דן", בטורקית "דן-אולו". ההיסטוריון פרנצ'יסק פאל סבר שמדובר ב"דן השלישי", אותו אח של ולדיסלב, אבל שמו לא הוזכר אף פעם על ידי יאנוש הוניאדי, להבדיל משמו של ולדיסלב.
עלייתו לשלטון ולאכיה ומלוכתו הראשונה 1448-1447 > קרב קוסובו והאבדן הזמני של השלטון 1448

את מקומו של ולאד דראקול כשליט ולאכיה תפס קרוב לוודאי ולדיסלב השני, כבעל ברית מסור של יאנוש הוניאדי.
בשנת 1448 יצא ולדיסלב את הארץ עם כוח צבאי רומני של כ-6,000 או 10,000 פרשים (לפי מקורות שונים, לפי מקור אחר - 3000 קשתים ולאכים ו כ-4000 פרשים מולדבים) [דרוש מקור] על מנת ללוות את ה"אביר הלבן", יאנוש הוניאדי, במסעו נגד העות'מאנים בסרביה. באוקטובר השתתף ולדיסלב השני בקרב קוסובו, 1448 בדרום סרביה, אירוע שהסתיים באסון לנוצרים.
בשדה הקרב התמודדו הרומנים עם כוחות הפאשה מאנטוליה ושל הביילרביי מרומליה ונחלו תבוסה קשה.
בשובו מנוצח מן הקרב נלכד יאנוש הוניאדי על ידי הדספוט הסרבי ג'וראג' ברנקוביץ' ונכלא בסמדרבו עד דצמבר.
בהיעדרו של ולדיסלב מן הארץ פלשו העות'מאנים לוולאכיה והעלו לכס המלכות את הנסיך הצעיר ולאד שיוודע כ"המשפד", בן ה-17.
עם זאת, כהונה ראשונה זו של ולאד המשפד לא האריכה יותר מחודשיים, עד שחזר ולדיסלב השני לוולאכיה, אולי עם סיוע של לוחמים מולדבים [דרוש מקור] והבריח אותו מן המדינה.
מלוכתו השנייה 1456-1448 > הסכם עם הטורקים

בחזרה לשלטון שמר בהתחלה ולדיסלב, שנודע בכרוניקות הזרות כ-illustris Radozla Waywoda Transalpinus ("ראדוזלא, השליט הנכבד של ולאכיה") על יחסים טובים עם יאנוש הוניאדי. המצביא ההונגרי שוחרר בינתיים מצפורניו של ברנקוביץ וחזר לרסני ההנהגה בהונגריה. אולם כשראה ולדיסלב את עוצמת המתקפות הטורקיות שעמדו להביא לבסוף לכיבוש קונסטנטינופול ואת תבוסותיו של הוניאדי, בדומה לשליטים ולאכים קודמים, הגיע בשנת 1451, אחרי מות הסולטאן מוראט השני, להסכם עם העות'מאנים. החוזה נחתם באדירנה עם היורש מהמט השני. ולדיסלב השני הכיר עצמו כבן חסות של הסולטאן, התחייב לא לבנות שוב מבצרים חדשים לאורך הדנובה, [דרוש מקור] ולשלם לטורקים את המיסים הנדרשים. בו זמנית עדיין ראה עצמו גם כבן חסות של הכתר ההונגרי.
ולדיסלב ניסה להבטיח לעצמו את המשך מלוכתו בעזרת השגת איזון בין שתי הממלכות השכנות - הונגריה והאימפריה העות'מאנית. סעיף אחד בהסכם הבטיח שלא יוחלף לפני שתעבורנה שלוש שנים מחתימתו. כמו כן השיג הבטחה שבמות השליט, לא יועלה על כס ולאכיה אלא מישהו שנבחר על ידי אספת הבויארים המקומיים.
מלוכתו השנייה 1456-1448 > מדיניות פנימית

בזמנו של ולדיסלב השני הוטבעו בוולאכיה מטבעות משלה - שלושה סוגים של דוקאטים בעלי משקל משתנה, בין 0.41-0.80 גרם, ולפחות סוג אחד של באן במשקל 0.3 גרם.
הדוקאט של ולדיסלב שימש כדגם לדוקאטים של ולאד המשפד ולמטבע ה"גרוס" של שטפן הגדול במולדובה
השליט קבע קורס רשמי מאולץ לגבי ערכם האמיתי בהשוואה לאספר (אקצ'ה) העות'אמני שיחד עם הפלורין ההונגרי היה המטבע הנפוץ בנסיכות.
לפי דרישתו, תורגמו לראשונה בוולאכיה, לשפה הסלבונית הכנסייתית, כמה קובצי חוקים ביזנטיים, תחת הכותרת "זאקוניק או הפראבילה של טרגובישטה". התרגום נערך ב-1451 על ידי מלומד ("גרמטיק") בשם דרגומיר.
מלוכתו השנייה 1456-1448 > הרעת היחסים עם יאנוש הוניאדי

למרות שהוא עצמו הגיע באותה תקופה להסכם עם העות'מאנים, זעם הוניאדי על ולדיסלב והחליט להענישו ולנשלו בשנים 1452-1453 מאחיזותיו בדרום טרנסילבניה - חבלי פגראש ואמלש.
באוקטובר 1452 אחרי הנהגת הדינר החדש בהונגריה, אסר יאנוש הוניאדי לקבל בטרנסילבניה את המטבעות העות'מאנים והוולאכים.
לאחר כיבוש קונסטנטינופול ב-29 במאי 1453 על ידי הטורקים, היה יאנוש הוניאדי עוד יותר נחוש להשפיע על ניהול שתי הנסיכויות הרומניות השכנות מולדובה וולאכיה. גם האפיפיור פיוס השני נכח לדעת במרירות כי "הוולאכים נאלצו להיכנע לטורקי". ראשי העיר סיביו (הרמנשטאט) ה"סקסונים", היו מודאגים מאיומים מפורשים של הטורקים לכבוש את עירם. באוגוסט 1453 או 1454 [דרוש מקור] ניסה יאנוש הוניאדי ללא הצלחה להדיח את ולדיסלב מכס המלכות. כתגובת נקם תקף ולדיסלב השני את העיר סיביו ושדד אותה. בהמשך, הגיע לפשרה עם הוניאדי תוך הבטחה כי יפצה את תושבי סיביו על הנזקים שגרם להם.[דרוש מקור].
בשנת 1455 הגבירו העות'מאנים את הלחצים הצבאיים על הנסיכויות הרומניות על ידי שליחת צי חזק אל הדנובה ועל ידי מסע שוד במולדובה. שוב שקל יאנוש הוניאדי להדיח את שני השליטים - במולדובה ובוולאכיה אבל בסתיו אותה שנה היחסים שבו למסלולם. בחורף שוב עלתה המתיחות כשוולדיסלב שלח כוח צבאי להטיל מצור על אחד המבצרים של ההונגרים ("סאם"?,, אולי בראן או אדה קאלה) ולכובשו [דרוש מקור].
באביב 1456 ולדיסלב השני, שכעס על אובדן שטחיו בדרום טרנסילבניה, תמך במרידות של רומנים טרנסילבנים נגד מדיניות הקתוליזציה הכפויה מצד ממלכת הונגריה, תקף את המבצר פגראש והצית כמה כפרים סקסוניים בקרבתו. ב-6 באפריל הורה מלך הונגריה אולאסלו פוסטומוס לתושבי סיביו לצאת לקרב נגד ולדיסלב. האחרון חתם על איגרתו הידועה האחרונה בתאריך 15 באפריל 1456.
בסופו של דבר, המסע הצבאי של ולאד המשפד ולוחמיו לוולאכיה, אורגן בתמיכת ההונגרים והסקסונים ובשיתוף פעולה עם פלג מקרב הבויארים הוולאכים. ולדיסלב השני נוצח, נלכד וככל הנראה הוצא להורג על ידי עריפת ראשו, ביישוב טרגשור, על יד פלוישט. ולאד צפש לקח את מקומו כשליט ולאכיה וכך התחיל את מלוכתו שנייה והמפורסמת.
ולדיסלב השני נקבר בכנסיית המנזר דיאלול בעיר טרגובישטה. על קברו הונחה מצבה בימי מלוכתו של ניאגויה בסאראב.
אשתו וצאצאיו

אשתו הייתה הגבירה (דואמנה) ניאקשה.
בנו - דן ולדיסלב, קרוב לוודאי אביו של ולדיסלב השלישי.
קישורים חיצוניים ומקורות

מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
Constantin C.Giurescu & Dinu C.Giurescu Istoria Românilor vol.II (1352-1606), Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică Bucureşti,1976 (ברומנית)
(קונסטנטין ק. ג'ורסקו ודינו ק. ג'ורסקו - תולדות הרומנים, כרך ב, 1352-1606,) (ברומנית)
שטפאן אנדרייסקו - ולד המשפד - דרקולה, בין האגדה ובין האמת ההיסטורית, ההוצאה האנציקלופדית, בוקרשט,1998
Ştefan Andreescu Vlad Ţepeş între legendă şi adevăr istoric. Editura enciclopedică, Bucureşti, 1998
Aurel Decei - Istoria Imperiului Otoman, Editura Ştiinţifică şi Enciclopedică, Bucureşti, 1978,(אורל דצ'יי - היסטוריה של האימפריה העות'מאנית, ההוצאה המדעית והאנציקלופדית, בוקרשט, 1978) (ברומנית)
בוגדן קוסטין - סדרת מטבעות לא ידועה של ולאכיה מהמאה ה-15, המיוחסת לשליט ולדיסלב השני
Bogdan Costin - O serie monetară necunoscută a Ţării Româneşti din secolul al XV-lea, atribuită voievodului Vladislav al II-lea
Cercetări numismatice 12-13, 2006-2007
דינו ג'ורסקו - ולאכיה במאות 14-15
פלורין צ'ולאבו - תנועת המטבעות ומערכת מונטרית בימי ולדיסלב השני, שליט ולאכיה, ביטאון החוגים המדעים של הסטוסדנטים בהיסטוריה, אוניברסיטת אלבה יוליה
Florin Ciulavu - Circulaţie monetară şi sistemul monetar în vremea lui Vladislav al II-lea al Ţârii Româneşti
B.C.Ş.S, Universitatea Alba Iulia 2010.
הופעתם ותכנם של קובצי החוקים הכנסייתיים
Apariţia şi conţinutul pravilelor bisericeşti
ראו גם

ולאד המשפד
יאנוש הוניאדי
ולאד דראקול
לקריאה נוספת

Nicolae Iorga Istoria românilor vol IV
Francisc Pall Intervenția lui Iancu de Hunedoara în Țara Românească și Moldova în anii 1447 - 1448“ în „Studii“, XVI, nr.5, 1963
(פרנצ'יסק פאל - התערבותו של יאנקו דה הונדוארה בוולאכיה ומולדובה בשנים 1447-1448)
Nicolae Stoicescu „Vlad Țepeș“, București, 1976
(ניקולאיה סטויצ'סקו - ולאד צפש, בוקרשט 1976)
הערות שוליים

↑  C.Giurescu ע' 144
↑  המידע המערבי לפיו פלש יאנוש הוניאדי עצמו לוולאכיה והוציא להורג את ולאד הוא כמובן מופרך, מפני שוולאד לא מת אלא נמלט מן הארץ, ובזמן שמדובר בו היה יאנוש הוניאדי כלוא עדיין בסרביה
↑  F.Ciulavu ע' 17-19
↑  Bogdan Costin ע' 3
↑  F.Ciulavu ע' 21
↑  היו חוקרים, כמו ק. קיריצסקו שסברו כי ולדיסלב ביצע רפורמה מונטרית ממש, אבל טענה זו מופרכת על ידי פ.צ'ולאבו המצביע כי ככל הנראה המטבע המקומי לא היה מספיק יציב ולכן השתמש השוק הוולאכי בעיקר במטבעות הזרים - האקצ'ה הטורקי והפולרין ההונגרי - ראו צ'ולאבו ע' 22
↑  C.Giurescu ע' 121
↑  St. Andreiescu ע' 25
↑  Şt.Andreescu ע' 25
↑  C.Giurescu ע' 145
↑  Şt.Andreescu ע' 27, כעדות המכתב של בסאראב הצעיר אל נכבדים סקסונים
↑  בכתובת שעל המצבה כתוב תאריך שגוי של מותו - 22 באוגוסט 1456
Şt. Andreescu ע' 27 ההערה 57
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ולאד דראקול | שליט ולאכיה  1447-1448 | הבא: ולאד המשפד |
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: ולאד המשפד | שליט ולאכיה  1448-1456 | הבא: ולאד המשפד |
חוליו דוס סנטוס

חוליו דניאל דוס סנטוס רודריגס (בספרדית: Julio Daniel dos Santos Rodríguez; נולד ב-7 במאי 1983 באסונסיון שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בסרו פורטניו בעמדת הקשר ההתקפי.
קריירת מועדונים

דוס סנטוס גדל במועדון הפרגוואי סרו פורטניו, ובשנת 2001, כאשר היה בן 18, עלה לקבוצה הבוגרת. דוס סנטוס הפך במהרה לשחקן הרכב, וזכה עם הקבוצה בשלוש אליפויות, בשנים 2001, 2004 ו-2005. בשנת 2005 אף נבחר דוס סנטוס ככדורגלן השנה בפרגוואי. דוס סנטוס ניחן בראיית משחק מצוינת ובחוש להבקעת שערים, ובארבע השנים שלו בסרו פורטניו הבקיע 28 שערים ב-91 הופעות. הצלחתו גררה התעניינות ממועדונים באירופה, ובמהלך 2005/06 חתם דוס סנטוס בבאיירן מינכן, שם נחשב כיורש העתידי של מיכאל באלאק, שהיה צפוי לעזוב בהמשך. דוס סנטוס לא התאקלם בבאיירן מינכן, ומאמנו פליקס מגאת, הביע את חוסר שביעות רצונו מהתקדמותו של השחקן, שערך ארבע הופעות ליגה בעונת 2006/07, והופעות בודדות בליגת האלופות ובגביע הגרמני. בפגרת החורף של עונת 2006/07 הושאל דוס סנטוס לוולפסבורג לשארית העונה, אך נפצע ולא שיחק ולו משחק אחד. לקראת עונת 2007/08, פוטר פליקס מגאת מאימון באיירן מינכן והגיע מאמן חדש, אוטמאר היצפלד, והוחתמו שחקנים כפרנק ריברי, זה רוברטו, חוסה סוסה וחמיט אלטינטופ, שיצרו לדוס סנטוס תחרות בלתי אפשרית על המקום בהרכב, ועל כן דוס סנטוס יצא בעונה זו להשאלה לחצי עונה באלמריה הספרדית, שם לא שיחק כלל, ובגרמיו הברזילאית, שם ערך חמש הופעות. ביוני 2008 עזב דוס סנטוס את באיירן מינכן באופן סופי, וחתם באתלטיקו פרנאאנסה הברזילאית, שם שיחק עונה אחת והציג יכולת טובה, וזכה עם המועדון באליפות מדינת פרנה.
ביוני 2009 חזר דוס סנטוס למועדון נעוריו, סרו פורטניו, והחיה את הקריירה שלו, כאשר שיחק במועדון חמש עונות נוספות והפך לשחקן מפתח. בתקופה זו זכה דוס סנטוס בשתי אליפויות, וצבר 171 הופעות ליגה בהן הבקיע 31 שערים. התקופה הארוכה בה דוס סנטוס שיחק בסרו פורטניו בשתי הקדנציות, הופכת אותו לשיאן ההופעות בכל המסגרות של המועדון בכל הזמנים. בשנת 2014 השתתף עם סרו פורטניו בקופה ליברטדורס, והבקיע חמישה שערים, ועל אף שקבוצתו הודחה בשמינית הגמר על ידי קרוזיירו, דוס סנטוס סיים את הטורניר כמלך השערים, בצוותא עם ניקולס אוליברה האורוגוואי.
בדצמבר 2014 חתם דוס סנטוס בואסקו דה גאמה הברזילאית.
קריירה בינלאומית

דוס סנטוס החל לשחק בנבחרת פרגוואי בשנת 2004, והשתתף עמה בקופה אמריקה 2004, בו הבקיע שער ניצחון בשלב הבתים מול נבחרת קוסטה ריקה, ונבחרתו הודחה ברבע הגמר מול נבחרת אורוגוואי. בשנת 2006 השתתף דוס סנטוס במונדיאל 2006, שם בישל שער בניצחון 0–2 על נבחרת טרינידד וטובגו, אך פרגוואי הודחה בשלב הבתים. הטורניר הגדול האחרון בו השתתף דוס סנטוס היה קופה אמריקה 2007, ממנו הודחה פרגוואי ברבע הגמר לאחר תבוסה 0–6 לנבחרת מקסיקו. הופעתו האחרונה של דוס סנטוס במדים הלאומיים נערכה בשנת 2011.
תארים

אליפות ליגת העל הפרגוואית (5): 2001, 2004, 2005, 2012 (אפרטורה), 2013 (קלאוסורה)
אליפות הבונדסליגה: 2005/06
הגביע הגרמני: 2005/06
אליפות מדינת פרנה: 2009
כדורגלן השנה בפרגוואי: 2005
מלך השערים של גביע ליברטדורס: 2014
חיתוך עץ

ארבעת פרשי האפוקליפסה - חיתוך עץ מאת אלברכט דירר
חיתוך עץ או הדפס עץ (באנגלית: Woodcut) היא שיטת הדפסה וציור שבה תמונה נחרטת לתוך משטח עץ, כאשר החלקים המודפסים נשארים בגובה המשטח בעוד החלקים שאינם מודפסים מוסרים, בדרך כלל בעזרת אזמל או מפסלת. התמונה אז מצופה בדיו על ידי גלגול של גלגלת דיו עליה, מה שמשאיר דיו על המשטח אך לא החלקים שאינם מודפסים. אז מניחים נייר על המשטח ומפעילים לחץ על גבו, בין אם על ידי מכבש דפוס או על ידי כלים ידניים (אפילו כף תצלח למשימה, או כל כלי מעוגל קמעה). הלחץ המופעל מעביר את הדיו לנייר, ותמונת מראה של המשטח המגולף מודפסת. ניתן ליצור תמונות עם יותר מצבע אחד על ידי התאמת הנייר למסגרת וחזרה על התהליך עבור כל צבע.
שיטה מהירה יותר להפרדת אזורים מודפסים מלא-מודפסים היא לכסות את האזורים המודפסים בשכבה מגינה כלשהי, ואז לחרוט את המשטח בזרם חול. שכבת המגן יכולה להיות קווי מתאר מברזל או שכבה עבה של גומי קשיח או כל חומר אחר שניתן לצבעו.