stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אקסטר

| --- | --- |
סמל אקסטרסמל אקסטר

אוסף תמונות: הקתדרלה, מגדל השעון, מרכז מועצת המחוז, בתי הקתדרלה, גשר הברזל
 מוטו:  Semper fidelis ("תמיד נאמן")
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומת הבית:  אנגליה אנגליה
 אזור:  דרום-מערב אנגליה
 מחוז:  דבון
 תאריך ייסוד:  55
 שטח:  47 קמ"ר
 גובה:  7.0 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  124,180 (2016)
  ‑ צפיפות:  2,591 נפש לקמ"ר (2013)
 קואורדינטות:  51°43′N 3°32′W﻿ / ﻿51.717°N 3.533°W﻿ / 51.717; -3.533
 אזור זמן:  UTC
 מועצת העיר אקסטר
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אקסטר(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' קארדיף גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים אקסטר(למפת אנגליה רגילה) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי אקסטר(למפת אנגליה מוגדלת) לונדון ברמינגהאם לידס ברדפורד מנצ'סטר ליברפול בריסטול לסטר פורטסמות' פלימות' ניוקאסל סקוטלנד צרפת ויילס צ. אירלנד  איר. תעלת למאנש הים הצפוני  הים האירי אקסטר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אקסטר (באנגלית: Exeter) היא עיר בריטית, בירת מחוז דבון בדרום-מערב אנגליה. העיר שוכנת על גדות הנהר אקס, 60 ק"מ צפון-מזרחית לפלימות' ו-110 ק"מ דרום-מערבית לבריסטול. בעיר התקיים יישוב רצוף מאז התקופה הרומית. מרכזה ההיסטורי כלל שרידים רומאיים, מבנים נורמניים, קתדרלה גותית ומבנים ג'ורג'יאניים ומבחינת עושרה האדריכלי הייתה שנייה בדרום-מערב אנגליה רק לעיר באת'. אולם ההפצצות שספגה במלחמת העולם השנייה החריבו מבנים רבים ומבנים רבים נוספים ניזוקו, במקומם נבנו מבנים מודרניים. כיום מהווה העיר מרכז מחוזי למסחר, מנהל, חינוך ותחבורה.
גאוגרפיה

העיר הוקמה בנקודה בה זורם נהר האקס היורד מן הגבעות אל מישור הצפה. עבור המנווט בנהר מדרום (מכיוון הים) הייתה העיר הנקודה הטבעית לביצור לקראת כניסת הנהר אל בין הגבעות. התשתית הגאולוגית של רוב שטח העיר הוא אבן חול, בעוד מרכזה המוגבה מושתת על פקק געשי.
היסטוריה > בתקופה הרומית

קיימות עדויות ליישוב במקום עוד מן התקופה הפרהיסטורית, אולם ההיסטוריה של העיר מתחילה בתקופה הרומית. שמה בלטינית היה איסקה דומנונירום (Isca Dumnoniorum), "איסקה" לפי תרגום ללטינית של שם הנהר הסמוך שהוראתו בברטונית הייתה "מלא דגים" ו"דומנונירום" כלומר "של (אזור) דבון". בשנת 55 לערך ייסדו הרומאים מבצר בנקודה, שהיה המעוז המבוצר הדרום-מערבי ביותר בבריטניה הרומית ושימש את הלגיון השני אוגוסטה. המקום הפך למרכז המנהלי והמסחרי של אזור דבון ומוזכר בחיבורו של תלמי "גאוגרפיה". בשנת 75 הפכה העיר לאזרחית, עם פינוי הלגיון מהמקום. שרידי בתי מרחץ מהתקופה נמצאים תחת קתדרלת אקסטר.
העיר ידעה שגשוג במחצית הראשונה של המאה ה-4 ובשטחה נמצאו אלפי מטבעות רומיים מהתקופה.
היסטוריה > ימי הביניים

אין ידיעות לגבי העיר מאז נסיגת הרומאים ב-410 ועד 680, אז מציין חיבור אודות בוניפציוס הקדוש כי הוא התחנך במנזר באקסטר. העיר אוכלסה אז, ככל אזור דבון, על ידי הסקסונים ושמה בפיהם היה Escanceaster. ב-876 נכבשה העיר לשנה על ידי הדנים, עד ששוחררה על ידי המלך אלפרד הגדול. הבישוף ג'יימס אשר (בן המאה ה-16) זיהה את העיר המבוצרת Pensa vel Coyt שהוזכרה בחיבור היסטוריה בריטונום מן המאה ה-9 כאקסטר. ב-893 צרו הדנים על העיר אך הובסו על ידי אתלסטאן, מלך אנגליה. ב-1001 שוב ניסו הדנים לכבוש את העיר. בשנת 1003 הוענקה העיר לאמה מנורמנדיה, שהתירה לדנים להיכנס אליה. משנת 1048 הפכה העיר למושב בישוף.
לאחר הכיבוש הנורמני של אנגליה (1066) מרדה העיר נגד ויליאם הכובש, בהוראתה של גיתה תורקלסדוטיר, אמו של הרולד השני, מלך אנגליה. לבסוף נכנעה העיר ולא נהרסה בתמורה למס גבוה.
ויליאם בנה בעיר את מצודת רוגמונט (Rougemont Castle) הנורמנית.
בתקופת האנרכיה (1136) שימשה המצודה את מתנגדיו של סטיבן, מלך אנגליה. בשנת 1130 התקיימו בעיר שבעה ירידים שנתיים, משנת 1231 התקיים בעיר יום שוק שבועי ובשנת 1281 דווח כי היא העיר היחידה בדרום-מערב אנגליה המקיימת שלושה ימי שוק בשבוע. ב-1238 נבנה גשר האבן הראשון על האקס. בשנים 1250 ו-1384 נפגעה העיר עקב שיטפונות בגאות נהר האקס על גדותיו. בשנת 1400 לערך נשלמה בנייתה של קתדרלת אקסטר, שהחלה כבר ב-1112‏.
היסטוריה > המאות 16–18

ב-1537 הפכה העיר למחוז עצמאי קטן (County corporate). ב-1566 נכרתה תעלת אקסטר, נתיב המים המלאכותי העתיק ביותר בבריטניה, על מנת לאפשר מעבר ספינות גדולות יותר לעיר, תוך מעקף ביצות ושרטונות חול בנתיב הנהר. לפי המסורת, ב-1588 לערך בנו במספנות העיר את ספינות המלחמה שסייעו לצי הבריטי להביס את הארמדה הספרדית, בתמורה העניקה אליזבת הראשונה, מלכת אנגליה לעיר את הרשות לשאת את המוטו Semper fidelis ("נאנמנה תמיד", בלטינית). מסורת אחרת מקשרת את המוטו לתמיכתה של העיר בצ'ארלס השני, מלך אנגליה בעת מלחמת האזרחים האנגלית (1650 לערך), מסורת זו נתמכת בעובדה שהמוטו מופיע בכתב לראשונה רק ב-1660. איש האשכולות האיטלקי לורנצו מגלוטי (Lorenzo Magalotti), שביקר בעיר ב-1665 ציין שהיא מרכז סחר עשיר בצמר ובבדים.
ב-1778 הוקם הגשר השני על נהר האקס, הקרוי "הגשר הג'ורג'יאני".
היסטוריה > המאה ה-19

עם ראשית המהפכה התעשייתית ניצלה העיר את נהר האקס מהיר-הזרימה לרתימת המים לאנרגיה עבור מכונות לעיבוד צמר ומכונות אריגה והשיגה יתרון תחרותי. אולם, התפתחות הקיטור כמקור אנרגיה פגע בהתקדמות העיר, שהייתה מרוחקת מאתרי כריית פחם. העיר נותרה מאחור ולא התפתחה תעשייתית במהלך המאה ה-19.
עם זאת, הפכה העיר למרכז תחבורתי עקב תנופת כריית רשת תעלות באזור. ב-1844 הונחה מסילת הרכבת הראשונה מטעם חברת "בריסטול ואקסטר" של איזמבארד קינגדום ברונל ונחנכה תחנת הרכבת סנט דייוידס. חברת הרכבות של דרום דבון האריכה את הקו עד פלימות' וחברת לונדון ודרום-מערב סללה מסילה שקישרה את אקסטר עם לונדון. ב-1880 לערך נוסדה תחנת כוח הידרואלקטרית שסיפקה חשמל לעיר.
היסטוריה > המאה ה-20 וה-21

ב-1905 נבנה גשר חדש, עשוי ברזל יצוק מעל האקס, במקום הגשר הג'ורג'יאני שנהרס לשם כך וברחובות העיר החלו לנוע חשמליות.
במהלך מלחמת העולם השנייה הופצצה העיר במסגרת הבליץ (שנודע כ"בליץ בדקר", Baedeker Blitz) ב-23 באפריל וב-3 במאי 1942. ההפצצות הרסו חלקים נרחבים במרכז העיר, כולל מבנים היסטוריים רבים, בהם הקתדרלה שניזוקה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 נעשה מאמץ לשקם את מרכז העיר במהירות, תוך סילוק ההריסות והמבנים הפגועים והקמת מבנים מודרניים, ללא ניסיון לשחזור או שימור המבנים ההיסטוריים וללא זיקה לבנייה המסורתית. אחת מתוצאות הבנייה החדישה באותה עת הייתה הקמת מרכז הקניות המודרני Princesshay במרכז העיר ההיסטורי. ב-1955 הוקמה אוניברסיטת אקסטר, על בסיס קולג'ים שהתקיימו בעיר מאמצע המאה ה-19.
ב-27 באוקטובר וב-3 בדצמבר 1960 נפגעה העיר קשות עקב שיטפון, דבר שהוביל להקמת מערך מחסומי שיטפונות שבנייתם החלה ב-1965 והסתיימה ב-1977. כחלק מהעבודות נבנו שני גשרי בטון על הנהר ב-1969 וב-1972 וגשר הברזל מ-1905 הועבר ממקומו ונשמר במקום אחר.
חוק המונומנטים הרשומים מ-1979 מגן על כל מרכז העיר מפני פיתוח בלית-מבוקר כאזור בעל חשיבות ארכאולוגית. מרכז העיר הוא אחד מחמשת מרכזי הערים ההיסטוריים בבריטניה המוגנים על ידי חוק זה (הערים האחרות הן קנטרברי, צ'סטר, הירפורד ויורק).
ב-22 במאי 2008 נכשל ניסיון פיגוע התאבדות על ידי מחבל מוסלמי במרכז הקניות במרכז העיר, במסגרתו נפצע אדם אחד.
יהודי אקסטר

אזכור ראשון של יהודים בעיר קיים משנת 1181. בשנת 1287 התקיים בעיר סינוד נוצרי שחייב את יהודי אנגליה לענוד טלאי צהוב בצורת לוחות הברית. ב-1290 גורשו היהודים מאנגליה. ב-1724 השתקע בעיר סוחר יהודי בשם יעקב מוניס מפדובה. ב-1757 הגיעו לעיר סוחרים יהודים מהנובר שרכשו שטח לבית קברות מחוץ לחומות העיר. בשנת 1763 נוסד בעיר בית כנסת, לשירות סוחרים ספרדים מהולנד. מאוחר יותר הפך בית הכנסת לאשכנזי, כאשר רוב הקהילה בעיר הייתה אשכנזית. בשנת 1842 נמנו בעיר שלושים משפחות יהודיות בלבד וב-1878 נמנו בה פחות מעשרה בתי אב. ב-1889 הפסיק בית הכנסת לפעול באופן סדיר.
ב-1895 החיה צ'ארלס סמואלס את חיי הקהילה בעיר, הוא שימש כראש הקהילה עד 1944.
כלכלה

העיר מהווה מרכז תעסוקתי לסביבתה. נכון ל-2013, כ-35,000 מועסקים מגיעים אליה מדי יום לעבודה בעיר מיישובי הסביבה המהווים כ-28% מאוכלוסייתה הקבועה. המעסיקים העיקריים הם המטה הארצי של המשרד הלאומי למטאורולוגיה בבריטניה ומן הגדולים בעולם (Met Office) ואוניברסיטת אקסטר. זאת בנוסף למרכזי שירותים ומסחר המשרתים את כל אזור "לב דבון". קשרי התחבורה הטובים של העיר עם שאר חלקי המדינה וקרבתה לנמל התעופה הבינלאומי המתפתח (Exeter International Airport) הופכים אותה ליעד מועדף לעסקים. מרכזי הקניות בעיר כוללים סניפים של רשתות בינלאומיות ובריטיות גדוליות.
תחבורה

כביש M5 מחבר את אקסטר עם ברמינגהאם ועם כביש M4 בין לונדון לקארדיף.
תחנת הרכבת החשובה של העיר היא תחנת סנט דייוויד'ס (מתוך שבע תחנות רכבת), התחנה מהווה תחנת מעבר בין קווים רבים. בין היתר משרתת התחנה שני קווים ללונדון, אחד מהיר לתחנת הרכבת פדינגטון והשני, מאסף דרך סולסברי לתחנת ווטרלו. קו נוסף הוא קו עורקי היוצא מאקסטר ועובר דרך בריסטול, ברמינגהאם, לידס, ניוקאסל, אדינבורו ואברדין. כן משמשת התחנה צומת בין קווי דרום-מערב אנגליה. תחנת הרכבת המשרתת את מרכז העיר היא Exeter Central ובנוסף קיימות עוד חמש תחנות רכבת פרבריות.
ממזרח לעיר נמצא נמל התעופה הבינלאומי אקסטר (קוד IATA: ‏EXT; קוד ICAO:‏ EGTE), המשרת קווי טיסות פנים וטיסות שכר ליעדים קרובים באירופה, בעיקר של חברת ת'ומסון איירווייז לספרד ופורטוגל, הולנד ואירלנד.
תעלת אקסטר שימשה כנתיב מים מסחרי מאז כרייתה ב-1566 ועד המאה ה-19, כאשר שימוש מסחרי אחרון בה נעשה ב-1972. מאז משמשת התעלה בעיקר לנופש וקיט.
בתרבות

"ספר אקסטר" (Exeter Book או Codex Exoniensis) הוא קודקס מן המאה ה-10 הכולל אסופת שירה אנגלו-סקסונית שנתרם לספריית קתדרלת אקסטר ב-1072. זהו אוסף השירה הגדול ביותר באנגלית עתיקה שהגיע לידינו. הספר כולל גם כמעט 100 חידות.
ספר המס של אקסטר (Liber Exoniensis או Exon Domesday) הוא חלק מספר יום הדין הכולל את מרשם תשלומי המס של מחוזות דרום-מערב אנגליה: קורנוול, דבון, דורסט, סאמרסט ווילטשייר לשנת 1086.
מבנים ואתרים ראויים לציון

קתדרלת אקסטר.
מצודת רוגמונט.
שרידי מנזר סנט ניקולס פריורי (St Nicholas Priory), שהוקם ב-1087 ונסגר ונהרס בחלקו על ידי הנרי השמיני, מלך אנגליה. בין השנים 1913-1602 היה מעון פרטי ומאז מבנה ציבור. ב-2007 שופץ על חשבון המועצה ונפתח לציבור.
בית הכנסת של אקסטר.
בניין הגילדהול של אקסטר, שהוקם כבניין הגילדות במאה ה-12 ונותר פעיל עד היום, בכך הוא מבנה המועצה הפעיל הוותיק ביותר בבריטניה.
"הבית שזז" - מבנה היסטורי מן המאה ה-14 שהוזז ממקומו ב-1961 למיקום אחר לשם סלילת כביש לשם שימורו.
ילידי המקום

הנרייטה אן, נסיכת אנגליה
ג'ון בורינג, מושל הונג קונג הרביעי
קליף באסטין, כדורגלן
בת' גיבונס, זמרת להקת פורטיסהד
כריס מרטין, זמר להקת קולדפליי
מת'יו גוד, שחקן קולנוע
ליאם טנקוק, אלוף עולם בשחייה
לינדה בר-און, אמנית טלאים ישראלית
ערים תאומות

הערים התאומות של אקסטר הן
גרמניה באד הומבורג, גרמניה
צרפת רן, צרפת
רוסיה ירוסלבל, רוסיה
איטליה טראצ'ינה, איטליה
הערות שוליים

↑  על שבטי הדומנוניי, "גאוגרפיה", תלמי
↑  Excavation plans for Exeter's Roman Baths, ‏BBC, ‏ 16 בינואר 2015
1 2 3 4  History of the Exe Bridges
1 2  The Exeter floods of the 1960s
↑  מרשם הקתדרלות של אנגליה
1 2  היסטוריה של תעלת אקסטר
↑  על סמל העיר, אתר העירייה
↑  האתר הרשמי של מרכז הקניות princesshay
↑  ההיסטוריה של אוניברסיטת אקסטר - אבני דרך
↑  על חוק המונומטנים הרשומים
↑  Man held after city centre blast, ‏ BBC ‏ 22 במאי 2008
↑  אתר בית הכנסת של אקסטר
↑  ארכיון בית הכנסת של אקסטר
↑  משפחת סמולאס מאקסטר
↑  נתוני אוכלוסייה, 2013
↑  על בניין סנט ניקולס פריורי באתר המועצה
↑  על הגילדהול של אקסטר באתר המועצה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557270005171  GND: 4085644-6  LCCN: n50062735  MusicBrainz: d0c9de57-1765-48c8-9738-9eab0658a403  NKC: ge536341  VIAF: 312788881   WorldCat (עם VIAF): 312788881 
מצודת רוגמונט
מפת אקסטר מ-1563
אקסטר היי סטריט, 1895
מרכז הקניות Princesshay עם קתדרלת אקסטר ברקע, 2008
"הבית שזז"
בנימין זאב ברודי

| --- | --- |
 לידה:  1770 מישקולץ, הונגריה 
 פטירה:  1841 (בגיל 71 בערך) מישקולץ, האימפריה האוסטרית 
 מדינה:  הונגריה 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
פרקש ברודי, או בנימין זאב ברודי או בנימין וולף ברודי (בהונגרית: Bródy Farkas מישקולץ, 1770 – מישקולץ, 1841) היה נדבן יהודי-הונגרי, נשיא הקהילה היהודית בעיר מישקולץ (העיר הרביעית באוכלוסייתה בהונגריה, כיום כ-160,000 תושבים). הוא סבו של הפוליטיקאי וחבר הפרלמנט ארנה ברודי.
ביוגרפיה

ברודי היה ראש הקהילה היהודית במישקולץ בלמעלה משולשה עשורים. הוא הקדיש את כל מרצו בשירותה ובהתפתחותה של הקהילה המקומית הגדולה. הוא קנה את השטח לבית הקברות היהודי בגבעת אוואש שנמצאת כיום ממש במרכז העיר. ברודי הקים תלמוד תורה. בצוואתו שנכתבה ביידיש, השאיר חמשת אלפי פורינט למלך(!) כאות ל"נאמנותם של נתיניו היהודים" וחמשת אלפים פורינט תרומה למורי תלמוד התורה. הוא תרם את שאר רכושו בעיקר למטרות של הקהילה היהודית.
בית הקברות אוואשי

בבית הקברות היהודי הזה יש קברים כבר מסוף המאה ה-18. גם כיום הוא מסודר ומטופח. הוא משתרע על שטח של כמעט 60 דונם. המקום משמר את קבריהם של כמה אישים רבניים מפורסמים ומשמש גם גן הזיכרון לשואה. כמעט 6,000 הקברים (גלויים) נמצאים במקום.
"חמישה עשר עד עשרים אלף איש נחים כאן גם מתחת לשיחים, רצועות, עצים." כתב הסופר היהודי-הונגרי ג'ורג' מולדובה בספר הדוחות שלו על מישקולץ.
"אני יכול למצוא כמה שמות ידועים: המורה פרקש ברודי, שקנה פעם את שטח בית הקברות, באותה תקופה שעדיין שימש לרעית צאן לכל היותר ותרם אותו לקהילה היהודית. קברו של חייל יהודי ממהפכת 1848 בהונגריה - אותו חיפש קרוב משפחה באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20".
קברו של הרב הראשי שמואל אוסטרליץ
מצבת הגרניט של שמואל מונק
קברו של אדולף נוימן
מצבת הנריק זינגר ורעייתו
אנדרטת זיכרון ל-14,000 יהודים שגורשו ממישקולץ למחנות ההשמדה
לקריאה נוספת

לקסיקון יהודי הונגרי. 1929. עורך פטר אויווארי. פרקש ברודי
The Martyrs of Miskolc and Vicinity... Ed. by Shlomo Paszternak, project coordinator András Hirschler
עץ משפחה
הערות שוליים

↑  "Avasi Zsidó Temető: történelem a város felett". אורכב מ-המקור ב-2016-03-04.
בלכות

| --- | --- |
 הופעה ראשונה:  הנספחים של שר הטבעות
 יוצרים:  ג'. ר. ר. טולקין
 נתונים
 כינוי:  עם האימה
 מנהיג הגזע:  סָאוּרוֹן
 
בלגנדריום של טולקין, הבַּלְכוֹת (אנגלית: Balchoth) היה עם מבני המזרח.
היסטוריה > מוצאם

הבַּלְכוֹת הופיעו לראשונה במאה ה-25 לעידן השלישי. הם היו עם מבני המזרח. בגלל שחלקם נלחמו בקרונות, הם נחשבים לקרוביהם של רוכבי הקרונות.
היסטוריה > הפלישה לגוֹנְדוֹר

הבַּלְכוֹת יצאו לפשיטות לעיתים קרובות דרך יַעַראֹפֶל, עד שעמק האַנְדוּין מתחת לשדות הסיפנים נתרוקן מתושבים כמעט לחלוטין. קִירִיוֹן, שליט גוֹנְדוֹר, התקשה להחזיק בקו האַנְדוּין. הוא הבחין בחורף 2509 שיש הכנות למלחמה לכל אורך גבולותיו הדרומיים של יַעַראֹפֶל. בשעת הדחק הזאת הוא נזכר באֵאוֹתֵאוֹד, שעזרו לגוֹנְדוֹר בעבר. הוא שלח שליחים ואחד ששמו בּוֹרוֹנְדִיר. מנהיגם באותם ימים, אֵאוֹרְל, חשב והסכים. הוא יצא במלוא עוצמתו: כ-7,000 פרשים וכמה מאות קשתים רכובים. הוא בעצמו יצא בראש הצבא, כשבּוֹרוֹנְדִיר מימינו ומראה לו את הדרך.
היסטוריה > הפלישה לגוֹנְדוֹר > הקרב בשדה הקֶלֶבְּרַנְט

קִירִיוֹן חזה את ההתקפה ויצא בראש כל הכוח שעלה בידו לאסוף, אך איחר את המועד: לאחר שהבַּלְכוֹת בנו בסתר צי גדול של סירות ורפסודות על גדות האַנְדוּין המזרחיות, חצו בסערה את הנהר והפיצו את המגינים לכל עבר. צבאו של קִירִיוֹן נותק ונהדף צפונה אל מעבר לצלוּל-זרם, שם תקף אותו צבא אורקים מהרי האובך. באותו רגע של חוסר תקווה נשמעו קרנות האֵאוֹתֵאוֹד והפרשים תקפו את האויב מעורפו. מצבו של הקרב התהפך והאויב נהדף בטבח גדול אל מעבר לצלוּל-זרם.
חימוש

לבַּלְכוֹת היו חימוש דל ולא היו להם פרשים רבים, בגלל שסוסיהם שומשו בעיקר לסחיבת משאות, אבל הם פיצו על המחסור בנשק במספרם הרב. כמה מהם נלחמו בקרונות (כמו רוכבי הקרונות, שהיו כנראה קרוביהם).
ביאורים

↑  לעידן השלישי
הערות שוליים

↑  בלכות, באתר האנציקלופדיה של ארדה
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1027
↑  ג'. ר.ר. טולקין, כריסטופר טולקין (ע), תרגום: עמנואל לוטם, סיפורים שלא נשלמו, לוד: זמורה ביתן מוציאים לאור, 2001, עמ' 331
↑  ג'. ר. ר. טולקין, עמנואל לוטם (ע), תרגום: רות לבנית, אוריאל אופק, שר הטבעות, זמורה ביתן מוציאים לאור, 1998, עמ' 1026
↑  ג'. ר.ר. טולקין, כריסטופר טולקין (ע), תרגום: עמנואל לוטם, סיפורים שלא נשלמו, לוד: זמורה ביתן מוציאים לאור, 2001, עמ' 329
בית הכנסת אוהל אברהם

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 שימוש:  בית כנסת
 מיקום:  פריז
 מדינה:  צרפת
 זרם:  אורתודוקסי
 רב בית הכנסת:  הרב יעקב מילבסקי
 נוסח תפילה:  נוסח אשכנז
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1893
 קואורדינטות:  48°51′59″N 2°16′25″E﻿ / ﻿48.8665°N 2.2735°E﻿ / 48.8665; 2.2735
 he
 
בית הכנסת 'אוהל אברהם' (מכונה גם בית הכנסת מונטוידאו; בצרפתית: Synagogue de la rue de Montevideo) הוא בית הכנסת האשכנזי הגדול בצרפת. הוא נחנך בשנת 1893, על ידי קהילת "אגודת המסורת הישראלית" (צרפתית: Société du culte traditionnel israélite). בית הכנסת שוכן במרכז העיר ברחוב מונטוידאו שברובע ה-16 היוקרתי בפריז.
היסטוריה

רובה של פסקה זו אינו כולל מקורות או הערות שוליים, וככל הנראה, הקיימים אינם מספקים. 
אנא שקלו לשפר את אמינות הפסקה באמצעות הבאת מקורות לדברים ושילובם בגוף הפסקה בצורת קישורים חיצוניים והערות שוליים.
פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
היסטוריה > הקהילה

קהילת אוהל אברהם (A.C.T.I) היא היחידה אשר שימרה את מסורת אשכנז-היקית בפריז ולה 3 מרכזים קהילתיים. בהם מתקיימים שיעורים, חוגים, תלמוד תורה וגן ילדים. הקהילה ידועה בסגנון היוקרתי שלה ובימי חג פוקדים את המקום אנשי אצולה ואישי ציבור.
את הקהילה הנהיג בזמנו הרב שמעון לנגר, ואחרי עזיבתו לניו יורק, על ידי הרב הראשי שרל טואטי לזמן קצר. את מקומו מילא הרב ז'אן שוורץ למשך שנים רבות, עד יולי 1972, כאשר הוחלף על ידי הרב דניאל גוטליב בו שימש כרב הקהילה עד דצמבר 2002.
החל משנת 2003, מכהן הרב יעקב מילבסקי כרבה הראשי של הקהילה.
בין השנים 2006–2020 שימש הרב שמואל שפירו (אנ') כחזן ראשי, מנצח, מרצה ומנהל מוזיקלי של הקהילה.
הרב שרל טואטי כיהן כרב הקהילה למשך מספר חודשים
בליק באסי

| --- | --- |

 לידה:  1974 (בן 50 בערך) יאונדה, קמרון 
 מוקד פעילות:  קמרון 
 שפה מועדפת:  צרפתית 
 blickbassy.com
 פרופיל ב-IMDb
 
בליק באסי (Blick Bassy; נולד ב-1974) הוא מוזיקאי ממוצא קמרוני, אשר כותב ושר בשפת באסה (Bassa, במלרע). בשנים האחרונות מתגורר ויוצר בצרפת.
ילדותו

באסי נולד ב-1974 ביאונדה, בירת קמרון. אביו היה שוטר שהיו לו 21 ילדים משלוש נשים שונות, שהצעירה שבהן היא אימו של באסי. את אהבתו למוזיקה רכש בגיל צעיר מאוד; מאמו שאהבה מאוד לשיר, ומאביו שהשמיע לו תקליטים של מרווין גיי, ז'ילברטו ז'יל ונט קינג קול, ושעמו הלך לשיר בכנסייה.
כשהיה בן 10 נשלח להתגורר במשך כשנתיים עם סבו וסבתו במינטבה (Mintaba), כפר קטן במרכז קמרון. בבית סביו נחשף לראשונה לתרבות ולמנהגים של קבוצת הבאסה שאליה משפחתו משתייכת. בכפר למד מלאכות מסורתיות כגון דייג, צייד וחקלאות, וכן התוודע למוזיקה ולשירים המלווים את חיי הקהילה: Bolobo (שיר דייג), Dingoma (שיר להכתרת ראשי השבטים), Bekele (שיר חתונה), Hongo (שיר לוויות) ו-Assiko (ריקוד ומזמור עם תופים וגיטרה). על מרכזיותה של המוזיקה בחיי הכפר הוא מספר: "במינטבה האנשים מדברים מעט, אך שרים הרבה מאוד במהלך משימות היום-יום. באמצעות השירים הם מביעים רגשותיהם וחושפים את נשמתם".
כבר בילדותו התחדד אצלו ההבדל התרבותי בין חיי הכפר לחיים בעיר הבירה יאונדה: "בעיר מתגוררים אנשים המגיעים מכל רחבי קמרון והשפות המדוברות בה הן שתי השפות הרשמיות של קמרון, צרפתית ואנגלית. תושבי העיר מאבדים במהירות את התרבות והמסורות שלהם משום שאינם מדברים בשפת אימם זה עם זה או עם ילדיהם". בראיון אחר סיפר: "בניגוד לסנגל שבה כולם מדברים וולוף או למאלי שבה כולם יודעים במברה, בקמרון דוברים 260 שפות שחלקן על סף הכחדה. השפה מקשרת בינינו לבין המורשת שלנו: אם לא אדבר בשפת באסה, סבא שלי לא יוכל ללמד אותי מה שהוא יודע".
דיסקוגרפיה > עם הלהקה Macase

1999: Etam
2003: Doulou
דיסקוגרפיה > אלבומי סולו

2009: Léman
2011: Hongo Calling
2015: Akö
2019: 1958
הערות שוליים

1 2 3 4  Sophie Eastaugh, for CNN, How an Apple ad changed Blick Bassy's life, CNN
1 2 3 4  Barton, Laura (2015-09-09). "Blick Bassy: 'I want to expose the dangers of the immigration dream'". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-11-22.
1 2 3 4 5 6  Blick Bassy biography, Last.fm (באנגלית)
1 2 3 4 5 6 7 8 9  Blick Bassy: “This generation must defy imported culture and design their own role models and paths”, Songlines (באנגלית)
1 2 3 4  Blick Bassy | Biography & History, AllMusic (באנגלית)
1 2  Denselow, Robin (2019-02-22). "Blick Bassy: 1958 review | Robin Denselow's world CD of the month". The Guardian (באנגלית בריטית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2019-11-22.
↑  Cameroun : Blick Bassy, boss bassa, JeuneAfrique.com, ‏2016-06-15 (בצרפתית)
↑  Blick Bassy, At Large Magazine (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb169875008 (data)  GND: 1116736128  ISNI: 0000 0000 7348 9397  LCCN: no2009205650  MusicBrainz: 4aa2bed2-ad19-402f-8c5c-2c0e24e4d729  NTA: 405396503  SUDOC: 193389681  VIAF: 103608631   WorldCat (עם VIAF): 103608631
באנאוסוי

באנאוסוס (ביוונית עתיקה: βάναυσος, בלשון רבים βάναυσοι - באנאוסוי) היה כינוי לעובדי הכפיים או בעלי המלאכה באתונה העתיקה. הבאנאוסוי היוו את עמוד התווך של המשטר הדמוקרטי באתונה ונהנו מזכויות פוליטיות והשתתפות בכל מוסדות המדינה. פריקלס עודד אותם לאקטיביזם פוליטי על ידי תשלום על השתתפותם בבתי הדין, באספה הכללית ובהצגות התיאטרון. עקב עבודות הבנייה הגדולות באזור האגורה הועסקו בעלי מלאכה רבים בעיר, ביניהם נמנו קדרים, עובדים בשיש וברונזה, בנאים, נגרים וכורים.
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ברח דודי

ברח דודי הוא פיוט הגאולה במערכות יוצר לפסח המפייטות את כל פסוקי שיר השירים, החל מימי רבי שלמה הבבלי. בכל אחת מיצירות האלה, הפסוק האחרון, "ברח דודי ודמה לך לצבי או לעפר האילים על הרי בשמים" (מגילת שיר השירים, פרק ח', פסוק י"ד), זכה לפיוט בפני עצמו, הידוע כ"ברח דודי".
הפיוטים

בנוסח אשכנז המודפס, נתקבלו שלש מערכות יוצר הבנויות על פסוקי שיר השירים: "אור ישע מאושרים" לר' שלמה הבבלי, שנתקבל ברוב הקהילות ליום ראשון של פסח; "אפיק רנן ושירים" לר' משולם בן קלונימוס, שנתקבל ברוב הקהילות ליום שני של פסח; ו"אוהביך אהבוך מישרים" לר' שמעון בן יצחק, שנתקבל לשבת חול המועד או לשבת שחלה בשביעי או בשמיני של פסח.
בכל יצירות אלה, וגם באחרים שנשמרו רק בכתבי יד, הפייטן מפייט את פסוקי שיר השירים, החל מהיוצר, וממשיך באופן (לפעמים היו גם פיוטי מאורה ואהבה שלא נשמרו בקהילות) ובזולת (לפעמים גם היה פיוט מי כמוך שלא נשמר בקהילות), והפסוק האחרון מפוייט בפיוט הגאולה, המתחיל "ברח דודי".
פיוטי "ברח דודי" הפכו פופולריים, וישנן קהילות שהשמיטו את רוב רובם של הפיוטים, אך עדיין שומרות על פיוטים אלה. ויש קהילות שאינן אומרות פיוטים אלה במקומם המקורי, אבל נוהגות להשלימם לפני קריאת התורה.
הערות שוליים

↑  לפי יונה פרנקל (מחזור פרנקל לפסח, עמוד כט במבוא), הוא היה נאמר גם בנוסח איטליה ונוסח רומניא הקדומים. בנוסח איטליה המאוחר, נתקבלו כמה פיוטי שיר השירים, אך הם קטועים ולא כוללים ברח דודי, ראו הלל משה סרמוניטה ואנג'לו מרדכי פיאטילי, מחזור לפסח כמנהג בני רומה, ובמחזור רומניא רפ"ג מופיעה גאולה אחרת. כמו כן, בנוסח צרפת, אמרו את כל המערכת חוץ מהגאולה, כנראה כדי שלא לחרוג ממערכת "יוצר, אופן, זולת" שהייתה נהוגה בשאר השנה (פרנקל שם).
ברחובות שלנו

| --- | --- |

 סינגל בביצוע משינה
 מתוך האלבום משינה 3
 יצא לאור:  1988
 שפה:  עברית 
 אורך:  2:46
 חברת תקליטים:  CBS ישראל
 כתיבה:  יובל בנאי
 לחן:  משינה, ראובן שפירא
 
"ברחובות שלנו" הוא סינגל של להקת הפופ רוק הישראלית משינה, אשר נכלל באלבום משינה 3.
רקע

את השיר כתב יובל בנאי, סולן הלהקה, ואת הלחן לשיר כתבו כל חברי הלהקה יחד עם ראובן שפירא, מפיק האלבום.
השיר הוצג כמועמד למצעדי הפזמונים השבועיים ב-14 בספטמבר 1988 וצעד שם 13 שבועות, כשבשיאו הגיע למקום השישי. במצעד הפזמונים העברי השנתי של התחנה, דורג השיר במקום ה-38. משינה זכתה בתואר "להקת השנה" במצעד זה.
במאי 1994 יצאה גרסת כיסוי בביצועה של יהודית רביץ לשיר, אשר הוקלטה במסגרת המופע "סטנדרד מקומי" בפסטיבל "ג'אז, סרטים ווידאוטייפ".
ב-4 באפריל 2024 הוציאה חבורת זהו זה! גרסת כיסוי לשיר.
הערות שוליים

↑  ברחובות שלנו, באתר פזמונט
↑  יהודית רביץ - ברחובות שלנו - קליפ, נבדק ב-2024-04-04
↑  זהו זה! | ברחובות שלנו (שיר) LIVE, נבדק ב-2024-04-04
| משינה - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| משינה | "אופטיקאי מדופלם" • "אנה" • "בלדה לסוכן כפול" • "רכבת לילה" |  |
| משינה 2 | "שלח לי מלאך" • "אנחנו שניים" |  |
| משינה 3 | "שלג צח" • "אהובתי" • "ברחובות שלנו" |  |
| העמותה לחקר התמותה | "אז למה לי פוליטיקה עכשיו" • "הכוכבים דולקים על אש קטנה" • "אחכה לך בשדות" |  |
| מפלצות התהילה | "שלומית בונה סוכה" • "אין מקום אחר" |  |
| שיא הרגש | "גברת שרה השכנה" • "נגעה בשמים" |  |
| להתראות נעורים שלום אהבה | "להתראות נעורים שלום אהבה" • "את לא כמו כולם" • "תחזור תחזור" |  |
| רומנטיקה עתידנית | התשובה |  |
| יהלומים בשמיים | בין הצללים |  |
מתים שרים הולכים: 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שירים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.