stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
עיזבון דיגיטלי

עיזבון דיגיטלי או ירושה דיגיטלית הם מכלול הנכסים הלא מוחשיים במרחב הדיגיטלי שאדם מותיר לאחר מותו. נכסים אלה עשויים לכלול בין היתר חשבונות באתרי אינטרנט, כמו פייסבוק, טוויטר, חשבונות של דואר אלקטרוני, וכן תמונות, סרטוני וידאו, ספרים דיגיטליים, מאמרים, קובצי מוזיקה, יומני רשת (בלוגים), וכדומה. סוגיה שעולה תדירות לאחר מותו של אדם היא האחריות והבעלות על הגישה לאותם נכסים.
המונח "עזבון דיגיטלי" שנוי במחלוקת, שכן הוא מניח מראש שמדובר בקניין בר-הורשה, בעוד שחלק משמעותי מהמידע הדיגיטלי אינו בעל אופי קנייני, כמו תכתובות פרטיות, העדפות מוזיקליות והעדפות צפייה. מחקר של איגוד האינטרנט הישראלי הציע לכנות את המשאבים הדיגיטליים שנותרים אחרי מות האדם כ"זיכרונות דיגיטליים".
בעוד שלשירותי רשת כמו פייסבוק וטוויטר יש מדיניות בנושא מות לקוחותיהם, לרוב האתרים בעולם אין מדיניות שכזאת, ולכן חשבונות מקוונים שבעליהם נפטרו, נשארים לעיתים קרובות רדומים ובלתי נגישים או נמחקים עקב חוסר פעילות. במקרים מסוימים, קרובי הנפטר אף משתלטים על החשבונות המקוונים של הנפטר בצורה חוקית או שאינה חוקית. במקרים נדירים יותר, האקרים אף משתלטים על חשבונות הנפטרים ומתחילים להפיץ מהם ספאם.
במדינת ישראל, אין חוק בנושא המוות הדיגיטלי (קיים חוק בנושא הירושה, אך הוא אינו כולל בתוכו ירושת עזבונות דיגיטליים). במקרים רבים, על מנת לקבל גישה לחשבונות המקוונים של הנפטר נדרשים בני משפחתו להגיש צו משפטי מיוחד לספקי האינטרנט. בדצמבר 2014 התקיים דיון בנושא הסדרת צוואות טכנולוגיות בוועדה לפניות הציבור בכנסת.
בהיעדר חקיקה ייעודית, הגישה למידע דיגיטלי שנותר אחרי מות האדם כפופה לחוזה שבין המשתמשים לבין ספק השירות (כמו אפל, פייסבוק, גוגל ושירותים דומים). זהו גם המצב המשפטי ברוב מדינות העולם, למעט ארצות הברית, שבה יש הסדרה מפורטת יותר, ולמעט מספר מדינות באירופה, שהאריכו את הגנת הפרטיות גם אחרי מות האדם.
אתרים בינלאומיים

| אתר | פירוט | קישור לעמוד רלוונטי |
| --- | --- | --- |
| ויקיפדיה | משתמשים שערכו לפחות כמה מאות עריכות או פחות אך תרמו עריכות משמעותיות לוויקיפדיה זכאים להיות מונצחים בדף הנצחה ייעודי. כמו כן דפי המשתמש של המתים ייחסמו לעריכה על מנת למנוע השחתות. | ויקיפדים שהלכו לעולמם |
| יוטיוב | יוטיוב מעניק גישה לקרובי בעל החשבון שנפטר תחת תנאים מסוימים. עם זאת, בעלי חשבון יוטיוב יכולים להחליט למי תועבר השליטה בחשבונם במקרה והם לא מתחברים מספר חודשים או שנים. | חשבון גוגל |
| גוגל (Gmail) | בעלי חשבון גוגל יכולים להחליט מה יקרה לחשבונם במידה שלא יתחברו אליו למשך פרק זמן מסוים. האפשרות המוצעת להם היא מחיקת חשבון אוטומטית או הורשת חשבונם לאיש קשר שבו הם בוטחים (הכוונה היא לבני משפחה קרובה) | חשבון גוגל |
| טוויטר | טוויטר יכולה לסגור חשבונות של הנפטר ולספק ארכיון של הציוצים הציבוריים שלו (אך לא של הפרטיים) לבני משפחתו לאחר שהציגו בפניהם תעודת פטירה ומילוי טפסים. | טוויטר |
| פייסבוק | בספטמבר 2015 השיקה פייסבוק ישראל את האפשרות לקבוע מי יהיה איש קשר שינהל את פרופיל הפייסבוק במידה שהמשתמש נפטר.  | פייסבוק |
אתרים ישראלים וחברות תקשורת ישראליות

| אתר | מדיניות |
| --- | --- |
וואלה: מאפשרים לבני המשפחה לקבל גישה לחשבון הנפטר לאחר הליך אימות.
בזק בינלאומי: מאפשרות גישה לחשבון הנפטר לאחר קבלת מספר תעודת זהות וארבע הספרות האחרונות של אמצעי התשלום ושליחת פקס של תעודת פטירה.
013 נטוויז'ן: מאפשרות גישה לחשבון הנפטר לאחר קבלת מספר תעודת זהות וארבע הספרות האחרונות של אמצעי התשלום ושליחת פקס של תעודת פטירה.
קפה דה מרקר: דורשות צו בית משפט.
תפוז אנשים: דורשות צו בית משפט.
012 מייל: דורשות צו בית משפט.
טריפל סי: דורשות צו בית משפט.
אינטרנט רימון: אין מדיניות.
ישראבלוג: אין מדיניות.
ראו גם

הזכות לפרטיות
תוכן גולשים
זכויות יוצרים
הערות שוליים

↑  יו"ר הוועדה לפניות ציבור: אקרא לשרת המשפטים להסדיר את נושא העזבונות הדיגיטליים, באתר האינטרנט של הכנסת, 1 בדצמבר 2014
קניין הגבהה

קניין הגבהה
במשפט העברי, קניין הגבהה הוא קניין, ההופך אדם לבעלים של חפץ מסוים. קניין הגבהה תקף בכל המיטלטלין אך לא בקרקעות, בעבדים, ובעציץ נקוב, על אף שמבחינה מציאותית ניתנים להגבהה, אין ההגבהה קונה בהם.
קניין הגבהה בדומה לקנין משיכה, מורה על הכנסת החפץ לרשותו.
דיניו

הקניין נעשה בכך שמגביהו מהקרקע שלושה טפחים אך פחות מכך אינו מועיל מאחר שנחשב כמונח עדיין על הקרקע מדין לבוד. ויש אומרים כי אף אם גרם לחפץ להיות בגובה שלושה טפחים, נחשב הדבר לקניין הגבהה, למרות שלמעשה לא הגביה את החפץ. דוגמה כזו נידונת במסכת בבא מציעא באדם המושך בגד מעמוד גבוה עליו הוא מונח, שהוא קונה אותו בקנין הגבהה.
אך יש אומרים שדי בהגבהת טפח אחד בלבד מהקרקע או המקום שמונח עליו.
בתלמוד אמרו שקניין הגבהה קונה בכל מקום, בניגוד לקניין מסירה שניתן לקנות בו רק ברשות הרבים ובחצר שאינה של שניהם, וקניין משיכה קונה בסימטא (שיש לו רשות להניח שם את חפציו, בניגוד לרה"ר).
חפץ שדרכו בהגבהה אינו נקנה במשיכה או מסירה, אך בקניין הגבהה נקנה אף חפץ שאין דרכו בכך, מאחר שקניין הגבהה הוא קניין חשוב יותר.
נידונים

בתוספות דנו במקרה ואדם גורם לחפץ שיוגבה בדרך עקיפה כגון בקניית פיל על ידי ששם לו חפץ למעלה וגורם לו לקפוץ האם קונה מדין הגבהה.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת גיטין, דף כ"ב, עמוד א'.
↑  ערוך השולחן על שולחן ערוך, חושן משפט, סימן קצ"ח, סעיף ח'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא מציעא, דף ח', עמוד א'.
↑  דעה נוספת בערוך השולחן על שולחן ערוך, חושן משפט, סימן קצ"ח, סעיף ח'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת בבא בתרא, דף ע"ו, עמוד ב'.
↑  ערוך השולחן שם.
↑  תוספות תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף כ"ו, עמוד א'.
מסעוד חי בן שמעון

| --- | --- |

 לידה:  28 באוגוסט 1869 ה'תרכ"ט 
 פטירה:  14 באפריל 1925 (בגיל 55) ה'תרפ"ה 
 מקום פעילות:  מצרים
 תקופת הפעילות:  ? – 14 באפריל 1925 
 אב:  דוד בן שמעון 
 
הרב מסעוד חי בן שמעון (תרכ"ט, 28 באוגוסט 1869 – תרפ"ה, 14 באפריל 1925) היה אב"ד ורב ראשי במצרים.
תולדותיו

נולד בירושלים, בנו של הרב דוד בן שמעון. נישא לשמחה, בת אחיו הגדול הרב רפאל אהרן בן שמעון. למד ערבית ספרותית, צרפתית, איטלקית ולאדינו. נסע בעקבות אחיו-חותנו למצרים ושימש שם כעוזרו הקרוב, וכן כיהן כראש בית הדין במצרים. פעל לאסוף כספי תרומות מיהודי מצרים עבור עניי ארץ ישראל.
בשנת תרפ"א (1921), לאחר פרישת אחיו מתפקידו, התמנה תחתיו לתפקיד הרב הראשי במצרים. כיהן בתפקידו עד פטירתו, בשנת תרפ"ה.
צאצאיו

בניו: שלמה (סאלם) ויוסף בן שמעון. בתו: גרציה, אשת דוד נחמד. נכדו, בן בנו שלמה, הוא הרב אהרן בן שמעון, שכיהן כרב בצפת. בן אחר של בנו שלמה, יעקב, הוא אביו של הרב מנצור בן שמעון.
חיבוריו

הרב בן שמעון תרגם את השולחן ערוך לערבית ספרותית. חיבר את הספר "שם חדש" על שמות גיטין. כמו כן חיבר את הספר "כתאב אל אחכאם אל שהעירה פלאהוואל אל שרציה ללא ישראליין", בן שני הכרכים, המוכיח שהדינים הנהוגים בבתי הדין היהודיים במצרים יסודם בתורה ומנגישם לקוראים בשפה הערבית.
סרז' דאסו

סרז' דאסו (בצרפתית: 'Serge Dassault;‏ 4 באפריל 1925 – 28 במאי 2018) היה מיליארדר, איש עסקים ופוליטיקאי שמרן ממוצא יהודי. היה יושב ראש ומנכ"ל קבוצת דאסו.
לפי פורבס, הונו נאמד בשנת 2016 בכ-15 מיליארד דולר.
ראשית חייו

סרז' דאסו היה בנם של מדליין (לבית מינקס) ומרסל דאסו, ממנו ירש את קבוצת דאסו. שני הוריו היו יהודים שהמירו דתם לנצרות קתולית. בשנת 1929 הקים אביו את תעופת דאסו. במהלך מלחמת העולם השנייה הוא נכלא עם כל משפחתו. אביו נשלח לבוכנוואלד, לאחר שסירב לאפשר שיתוף פעולה של החברה שלו בורדו-אווירונאוטיקה, עם תעשיית התעופה הגרמנית.
סרז' למד בתיכון ג'נסון דה סאלי. הוא סיים שני תארים בהנדסה מטעם אקול פוליטקניק (1946) וסופיירו (1951). בשנת 1963 קיבל תואר שני במנהל עסקים מטעם בית הספר הגבוה ללימודי תעשייה וניהול בפריז.
קריירה עסקית

לאחר מות אביו בשנת 1986, המשיך סרז' לפתח את החברה, בעזרת המנכ"לים צ'ארלס אדלנן ואריס טרפיאר. הקבוצה שלו היא גם הבעלים של עיתון לה פיגארו. בדצמבר 1998 הוא נידון לשנתיים מאסר על תנאי בשערוריית אגוסטה הבלגית, וקנסו אותו ב-60,000 פרנק בלגי (כ-1,500 אירו).
קריירה פוליטית

הוא היה חבר באיחוד למפלגה פוליטית של התנועה העממית, כמו גם בנו אוליבייה, המשמש כסגן באספה הלאומית. הוא היה ראש עיריית לשעבר של העיר קורביל-אסונס, פרבר דרום של פריז. בשנת 2005, הוא חנך בעירו מרכז תרבות איסלאמי.
בשנת 2004 הוא הפך לסנאטור. הוא היה תומך בולט בעמדות שמרניות בסוגיות כלכליות ותעסוקתיות, וטען כי תקנות המיסים והתעסוקה בצרפת פוגעות ביזמות. בנובמבר 2012 התנגד לתוכנית ממשלת ארו לאפשר נישואים חד-מיניים.
חייו האישיים

דסו התחתן עם ניקול רפאל ב-5 ביולי 1950. נולדו להם ארבעה ילדים: אוליבייה, לורן, תיירי ומארי-הלנה. בנם, אוליבייה, שהיה חבר הפרלמנט הצרפתי, נהרג בהתרסקות מטוס במרץ 2021.
ב-28 במאי 2018 הוא נפטר במפתיע במשרדו שבמטה קבוצת דיסלו בפריז מאי ספיקת לב. בן 93 במותו.
הערות שוליים

↑  Adams, Henri. "Serge Dassault — pg.19". Forbes. נבדק ב-2017-11-27.
1 2  Au-Yeung, Angel. "Billionaire French Businessman Serge Dassault Dies At 93". Forbes (באנגלית). נבדק ב-2018-05-29.
↑  "HEC Alumni". www.hecalumni.fr. נבדק ב-2018-02-19.
↑  "le petit monde de bernard gaudin". gaudin.ber.free.fr. נבדק ב-2016-09-11.
↑  familiale.
↑  סוכנויות הידיעות, צרפת: פוליטיקאי מיליארדר נהרג בהתרסקות מסוק, באתר ynet, 7 במרץ 2021
↑   Décès de Serge Dassault
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb11898698p (data)  GND: 124974023  ISNI: 0000 0000 8122 3548  LCCN: n79020545  SUDOC: 026812398  VIAF: 44297545   WorldCat (עם VIAF): 44297545
פארק רוח הצדק

| --- | --- |

 מיקום
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מיקום:  וושינגטון די. סי. 
 קואורדינטות:  38°53′08″N 77°00′36″W﻿ / ﻿38.8856°N 77.0099°W﻿ / 38.8856; -77.0099
  (למפת וושינגטון די. סי. מוגדלת) פארק רוח הצדק(למפת וושינגטון די. סי. רגילה) פארק רוח הצדק
 
אכסניית ג'ורג' וושינגטון, שהייתה מממוקמת בפינה של שדרת ניו ג'רזי דרום-מזרח, ורחוב C דרום-מזרח. המבנה נהרס על מנת לבנות את החניון והפארק.
פארק רוח הצדק (באנגלית: Spirit of Justice Park) הוא פארק בעיר וושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית.
היסטוריה

הפארק ממוקם מדרום לרחוב סי (C Street), מצפון לרחוב די (D Street), ממערב לשדרות דלוור דרום-מזרח (Delaware Avenue Southwest), וממזרח לשדרות ניו ג'רזי דרום-מזרח (New Jersey Avenue Southeast), בסמוך מדרום לבניין רייבורן, ומדרום לבניין הקפיטול.
הפארק הוא חלק ממתחם הקפיטול.
הפארק הוא גג ירוק מעל חניון תת-קרקעי (שגובהו 6 קומות תת-קרקעיות) שנבנה על ידי אדריכל הקפיטול על מנת לשמש את בנייני המשרדים של קונגרס ארצות הברית.
הוטחה ביקורת באדריכל הקפיטול על הקמת הפארק ומבנהו, העדרן של כניסות לפארק ממספר כיוונים, שאלות בנחיצות החניון, וכן בכך שלצורך בניית החניון נהרסו מספר מבנים, ובהם אכסניית ג'ורג' וושינגטון (ראו בתמונה משמאל).
הערות שוליים

1 2 3 4  ביקורת על הקמת הפארק
סכולסטיקה

בתי הספר בימי הביניים באירופה התנהלו לרוב בשיטה הסכולסטית.
סְכוֹלַסְטִיקָה (או סְכוֹלַסְטִיצִיזְם) היא שיטת הוראה ולמידה, שנוצרה באירופה בסוף המאה האחת עשרה בידי מלומדים ותאולוגים נוצרים. מקור המונח בלטינית: scholasticus – "זה השייך לאסכולה" (מיוונית: σχολαστικός, "אדם העוסק בפעילויות פנאי. זה שיש לו פנאי להרהר ולחשוב").
סכולסטיקה אינה פילוסופיה או מערך אמונות מוגדר, אלא שיטת למידה. היא צמחה מתוך ההתנגדות לשיטה הנוצרית המונסטית (שיטת הלימוד של הנזירים הנוצרים), שקדמה לה. החשיבות המיוחסת לה נובעת מהשימוש שלה בהיגיון (לוגיקה) ככלי למתן תשובות לשאלות פילוסופיות ותאולוגיות, בניגוד לשיטת הלמידה המונסטית, שהסתמכה בעיקר על הכתוב בכתבי־יד עתיקים, ללא דגש על עקביות לוגית.
מטרתה העיקרית של הסכולסטיקה היא למצוא תשובות לשאלות או להתיר סתירות. היא הייתה נפוצה במיוחד בתאולוגיה של ימי הביניים, אך היא ידועה גם בפילוסופיה הקלאסית ובתחומי חקר אחרים.
השיטה הסכולסטית

קיימים מספר סוגים של חקר סכולסטי: לרוב החקר היה מתחיל בבחירת ספר לחוקרו, שכונה אָאוּקטוֹר (auctor). ספר זה היה נלמד על בוריו, כדי לעמוד על הבעיות השונות שהוא מעלה או עולות מתוכו. לאחר מכן נלמדו המקורות השונים שדנו בספר, כגון החלטות הקונצילים הכנסייתיים, מכתבי האפיפיורות או הבולות. בשלב הבא, הועלו על הכתב הנקודות השונות השנויות במחלוקת בין המקורות השונים, והנושא נבחן ללא הנחות מוקדמות. במקרים אחרים, הועמדה שאלה מסוימת לדיון, ולא ספר שלם. לעיתים, היה נבחן מכלול שאלות ("סוּמָה", summa) הנוגע לנצרות ולתאולוגיה.
מעת שהתבררו המקורות ונקודות המחלוקת, על ידי סדרת תהליכים דיאלקטיים, היו שני צידי הטיעון הופכים שלמים, כך שנמצאה הסכמה ביניהם במקום מחלוקת. למצב זה ניתן היה להגיע באחת משתי דרכים:
ניתוח פילולוגי: מילים היו נבחנות וניתן היה לטעון שיש להן יותר ממשמעות אחת, כך שהכותב היה יכול להתכוון למשמעות זו או אחרת. באמצעות מציאת דו-ערכיות במשמעותן של מילים ניתן היה להתיר את הסתירה.
ניתוח לוגי: ניתוח שהסתמך על חוקי הלוגיקה הפורמלית כדי להראות שהסתירות אינן קיימות בפועל.
ההוראה הסכולסטית התנהלה בדרך כלל באחת משתי שיטות: לֶקְטִיוֹ, lectio שבה המורה היה קורא טקסט ומפרשו, בלי שאלות מצד התלמידים. שיטה שנייה נקראה דִיסְפּוּטָטְיוֹ, disputatio, שבה התנהל דיון. לדיון היו שתי צורות: בצורה אחת, "רגילה", הייתה נידונה שאלה מסוימת שהוכרזה מראש. לעומת זאת, בדיון בצורת "שאלה חופשית" (quodlibetal), היו התלמידים מציגים למורה שאלה שאליה לא התכונן מראש, והדיון התנהל במתכונת של קושיות והפרכות הדדיות, ללא קו דיון מחייב, והמורה היה מסכם בסוף הדיון את הטיעונים בהתאם להערות שנרשמו, וביום המחרת היה מציג את העמדה הסופית, בלווית טיעונו המסכם.
היסטוריה

תקופת השיא של הסכולסטיקה הייתה בין השנים 1250 ו-1350, אז נידונו נושאים כמו פילוסופיה של הטבע, פסיכולוגיה, אפיסטמולוגיה ופילוסופיה של המדע. בספרד, העלו הסכולסטיקנים גם תרומות לתאוריה הכלכלית, שהשפיעו מאוחר יותר על התפתחות האסכולה האוסטרית. עם זאת, כל הסכולסטיקנים דבקו בדוקטרינה הכנסייתית הנוצרית, ושאלות מסוימות הנוגעות לאמונה לא טופלו בה.
מקור חיים, ספרו הפילוסופי החשוב של שלמה אבן גבירול אשר נודע בעיקר בתרגומו הלטיני כ-Fons Vitae השפיע באופן נרחב על הסכולסטיקה הנוצרית. גישות סכולסטיות (או, לפחות גישות דומות להן), ניתן למצוא אצל הרמב"ם ואצל אבן רושד, אף כי בהשראה ישירה יותר של היוונים ובמיוחד אריסטו.
בתקופה ההומניסטית ובראשית תקופת הרנסאנס, שקעה המתודה הסכולסטית במידה מסוימת מפני גישות חדשות וגמישות יותר. הגישה זכתה לפופולריות מחודשת בקתוליות בסוף המאה התשע עשרה, אך תוך התמקדות במגוון צר יחסית של שאלות וחוקרים, ובמיוחד בדמותו של תומאס אקווינס.
ביהדות, הייתה נפוצה שיטת הלימוד דומה לגישה הסכולסטית, אולם ניכרת ההשפעה שלה במיוחד אצל בעלי התוספות בימי הביניים.
אָאוּקטוֹרים נפוצים

כאמור, פעמים רבות החקר הסכולסטי החל בבחירת ספר כנשוא המחקר, והוא כונה אָאוּקטוֹר. במסגרת זאת, נטו רבים לעסוק בכותבים וביצירות מתוך מגוון מצומצם יחסית, וביניהם:
התנ"ך.
אריסטו, שכונה בהקשרים מסוימים "הפילוסוף" בה' הידיעה. (למשל בכתבי תומאס אקווינס).
לכתבי אריסטו נלוו גם פירושים מקובלים שלו, כגון פירושיו של אבן רושד, המכונה במסורה הנוצרית אברואס (Averroes).
בואתיוס (Boëthius), ובפרט יצירתו "נחמת הפילוסופיה" (Consolatio Philosophiae).
אוגוסטינוס הקדוש.
אפלטון, ובמיוחד הדיאלוג "טימאיוס".
פטר לומברד, בדגש על ספרו התאולוגי, "משפטים" (Libri Quattuor Sententiarum).
מרקוס טוליוס קיקרו שכונה בהקשרים מסוימים "טולי".(למשל בכתבי תומאס אקווינס).
סכולסטיקנים מפורסמים

סכולסטיקנים מוקדמים (1000–1250):
אנסלם מקנטרברי
פייר אבלר
שלמה אבן גבירול
פטר לומברד
ז'ילבר דה לה פורה
סכולסטיקה בשיאה (1250–1350):
רוברט גרוסטסטה
רוג'ר בייקון
אלברטוס מגנוס
תומאס אקווינס
בואטיוס דה דקיה
דונס סקוטוס
רדולפוס בריטוס
ויליאם איש אוקאם
ז'אן בורידן
סכולסטיקה מאוחרת (1350–1500):
מרסיליוס מפדובה
הערות שוליים

↑  בעריכת: איבן (ישראל) מרקוס, דת וחברה במשנתם של חסידי אשכנז, ישראל: הוצאת מרכז זלמן שזר, 1986
↑  בספרו "מקור חיים". הספר, שנקרא בלטינית Fons Vitae, נלמד רבות בקרב סכולסטיקנים נוצריים, מבלי לדעת שמחברו הוא אבן גבירול היהודי. פירוט נוסף על אודות פרשיה זו נמצא בערך שלמה אבן גבירול.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560700205171  GND: 4053169-7  HDS: 011414  LNB: 000048535  NDL: 00571669  NKC: ph125441
קבוצת ריאליטי

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  מיקי ורדי, אוהד רוזן ואסף ורדי
 תקופת הפעילות:  2008–הווה (כ־16 שנים)
 משרד ראשי:  רחוב ראול ולנברג 18 א', בניין C, תל אביב
 ענפי תעשייה:  נדל"ן
  
 www.reality-fund.com
 
קבוצת ריאליטי היא קבוצת קרנות נדל״ן בישראל.
היסטוריה

קבוצת ריאליטי היא קבוצת נדל"ן, העוסקת בפיתוח, ניהול והשבחה של נדל"ן בישראל ומחוצה לה. הקבוצה הוקמה בשנת 2008 על ידי ד"ר מיכאל (מיקי) ורדי, לשעבר מנהל רשות מקרקעי ישראל, אוהד רוזן ואסף ורדי. שווי הנכסים המנוהל על ידי הקבוצה הוא למעלה מ-6.5 מיליארד ש"ח, עם הון עצמי העומד על כ-4 מיליארד ש"ח.[דרוש מקור]
ריאליטי מתמקדת בהשאת תשואה למשקיעיה וזאת לצד מינוף שיתופי פעולה הדוקים עם הרשויות השונות ברמה הארצית והמקומית. עם משקיעיה נמנות קרנות ההשקעה והגופים המוסדיים בישראל, בהם קרנות פנסיה, חברות ביטוח, קופות גמל וקרנות השתלמות, בתי השקעות, בנקים, אוניברסיטאות, חברות ומשקיעים פרטיים זרים ומקומיים.[דרוש מקור]
פעילויות נוספות > ריאליטי גרמניה

ריאליטי גרמניה היא קרן השקעות פרטיות המתמקדת בנכסים בדירוג השקעה למשקיעים מוסדיים, הממוקמים באזורי הערים הראשיות בגרמניה. ריאליטי גרמניה נוסדה בשנת 2017 כחלק מקבוצת ריאליטי ובסיסה בברלין. מהקמתה רכשה הקרן 16 נכסים, כאשר שווי הנכסים המנוהל הגיע ל-120 מיליון אירו.
פעילויות נוספות > ריאליטי מימון

קרן חוב אקטיבית לעסקאות נדל"ן מורכבות.
הערות שוליים

| חברות שירותים פיננסיים והשקעות בישראל |
| --- | --- | --- |
| תאגידים סטטוטוריים | רשות ניירות ערך • רשות שוק ההון, ביטוח וחיסכון |  |
| בתי השקעות | IBI (מחזיקה גם בתמיר פישמן) • אימפקט • אינפיניטי • אלומות • אקסלנס נשואה • אלטשולר שחם • הלמן-אלדובי  • הראל השקעות • ילין לפידות • מגדל שוקי הון • מור • מיטב • פסגות • פעילים • קלאריטי |  |
| קרנות השקעות פרטיות | קרן פימי • קרן השקעות סקיי • קרן ריאליטי • קרן תשתיות ישראל  • קרן טנא •  פורטיסימו קפיטל |  |
| קרנות הון סיכון | TLV Partners • JVP • פיטנגו • קבוצת ברמ • ויולה ונצ'רס • תעוזה • בנצ'מרק ישראל |  |
| קרנות נדל"ן | ריט 1 • מגוריט • מניבים • סלע קפיטל |  |
| תעודות סל | תכלית תעודות סל • קסם מדדים |  |
| מוסד פיננסי חוץ-בנקאי | נאוי גרופ • פנינסולה • אמפא • מיכמן • טריא • מימון ישיר |  |
רומן דיגיטלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  נאורה שם שאול
 איורים:  התמונה על עטיפת הספר היא פיקסליזציה של צילום הפורטרט של שם שאול, בהשראת משה אלחנתי
 שפת המקור:  עברית
 סוגה:  סייברפאנק
 הוצאה
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ המאוחד
 תאריך הוצאה:  1993
 מספר עמודים:  176
 עורך:  תרצה יובל
התקליטור שצורף לספר
רומן דיגיטלי הוא ספר מאת נאורה שם שאול, שראה אור בהוצאת הקיבוץ המאוחד במאי 1993, בעריכת תרצה יובל ויצא לאור בשתי מהדורות. הספר לווה בתקליטון, בו הספר הסרוק, תוכנה להתחברות ל-BBS (רשת מקומית) שהיה מותקן על מחשבה האישי של מחברת הספר ומשחק טטריס. הוא נחשב לספר העברי הראשון בסוגת הסייברפאנק בעברית. מכיוון שעסק בנושאים שלא היו רווחים באותה עת, ביטויים שונים מתחום המחשבים והאינטרנט שחדרו מאוחר יותר לשפה הפופולרית עדיין לא היו מוכרים, לכן בסיומו של הספר יש מילון מונחים. רק ב-1994 יצא התיקון לחוק התקשורת (בזק ושידורים) שאיפשר לציבור להתחבר לאינטרנט בישראל.
עלילה

JJ היא האקרית תל אביבית צעירה המכורה למשחק הטטריס והסבירה באמצעותו שאלות קיומיות. היא טסה לחוף המערבי של ארצות הברית, שם היא פוגשת ב-NN, מנהל הייטק צעיר ממוצא לטינו-אמריקאי, בין השניים מתפתח סיפור אהבה. הם מגיעים לישראל ובשלב מסוים הצעיר נעלם. הגיבורה מסתגרת בביתה ובעזרת מחשבה הפרטי מחפשת את אהובה בכל העולם. באותה עת עוברת הצעירה טיפול פסיכולוגי מרחוק באמצעות המחשב עם הפסיכיאטר הגרמני ד"ר קרנל.
סגנון ספרותי

בספר ניתן להבחין במשלבים שונים: לשון גבוהה, עגה, פתגמים בערבית, אנגלית, מושגים מהמיתולוגיה היוונית ומונחי מחשבים. הסיבה לשילוב שפות שונות היא שהשפה בה אנשים מתכתבים ברשתות היא משהו בין שפה כתובה למדוברת, כפי שמציין זאת ד"ר קרנל. הגיבורה היא ציירת שהזמינה את הקהל לערוך ולצייר בתמונות שלה, מה שלא היה מקובל אז, וגם טיפול פסיכולוגי ברשת היה דבר נדיר שקשה לדמיינו באותה עת.
אורי רבין, גלובס:
'במסווה של רומן למשרתות, כתבה נאורה שם-שאול את אחת מהנבואות החשובות ביותר של עידן התרבות הדיגיטלית. אין דרך אחרת לתאר את הספר "רומן דיגיטלי", שיצא לאור בשנת 1993, וחזה, פחות או יותר, את כל מה שקרה מאז ועד היום, בעקבות חדירתו המסיבית של האינטרנט לחיינו.'
הערות שוליים

↑  עידו אמין, "עם גיבסון וסטרלינג בשדות הסייברספייס", עיתון תל אביב.
↑  דודי גולדמן, "סם הזיה אלקטרוני", ידיעות אחרונות, 5 ביוני 1993.
↑  צבי ינאי, "אהבה דיגיטלית", 7 ימים, ידיעות אחרונות, 14 במאי 1993, עמ 65–66, 100.
↑  דודי גולדמן, "שליטי הרשת" כתבת שער במוסף ממון, ידיעות אחרונות, 18 באפריל 2000, עמ' 1, 8-6. "נאורה שם-שאול: מעצבת התרבות הדיגיטלית", עמ' 8.
↑  הדה בושס, "רשומון ממעלה שנייה", מדור 'משקפי קריאה', הארץ, 1993.
↑  "קרנל" הוא התרגום העברי לביטוי האנגלי Kernel שמשמעו ליבה (מערכות הפעלה)
↑  נעם אורדן, "רומן דיגיטלי: מה אריסטו היה אומר", העולם הזה, 1993.
↑  שוש אביגל, "מקלדת ושמה תשוקה", מוסף חדשות, 4 ביוני 1993, עמ' 69-68.
↑  אורי רבין, ‏רומן דיגיטלי / נאורה שם-שאול, באתר גלובס, 27 בדצמבר 2000
אד רנדל

אד רנדל (באנגלית: Edward Gene Rendell; נולד ב-5 בינואר 1944) הוא משפטן, עורך דין, פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כמושל פנסילבניה ה-45 בין השנים 2003 ל-2011 וקודם לכן כראש העיר של פילדלפיה בין השנים 1992–2000.
היה חבר במפלגה הדמוקרטית וכיהן כתובע המחוזי של פילדלפיה.
ביוגרפיה

רנדל נולד בניו יורק למשפחה יהודית מרוסיה, רנדל עבר לפילדלפיה שם השלים תואר ראשון מאוניברסיטת פנסילבניה. הוא שירת כסגן בצבא ארצות הברית בשנים 1968 עד 1974.
קריירה

רנדל נבחר לתובע המחוזי של פילדלפיה בשנת 1977 לאחר שהביס את התובע המחוזי הדמוקרטי, אמט פיצפטריק, בבחירות המקדימות, והפך לתובע המחוזי הצעיר ביותר בהיסטוריה.
ב-1982, ניהל רנדל את התביעה השנויה במחלוקת של מומיא אבו ג'אמאל, שגרמה לגזר דין מוות. הפיצוץ של הקהילה הדתית השחורה (MOVE) על ידי משטרת פילדלפיה התרחש גם במהלך כהונתו של רנדל ואז נהרגו 11 מחבריה וגרמו לשריפה שהותירה מאות דיירים ללא קורת גג.
קריירה > ראש עיריית פילדלפיה

ב-1987 רץ רנדל למועמדות הדמוקרטית נגד ראש העיר המכהן של פילדלפיה, וילסון גוד, והפסיד. ארבע שנים מאוחר יותר, ב-1991, רץ שוב לתפקיד נגד פרנק ריזו שנפטר בקיץ של אותה שנה, ובעקבות כך, בנובמבר 1991, זכה רנדל בתפקיד ראש העיר של פילדלפיה.
במהלך כהונתו כראש העיר, קיצץ רנדל גירעון של כ-250 מיליון דולר, איזן את התקציב של פילדלפיה, הפחית מיסים לעסקים, יישם יוזמות חדשות מניבות הכנסות ושיפר באופן דרמטי את השירותים לשכונות פילדלפיה. הוא קיבל את הכינוי "הרנסאנס של פילדלפיה" בגלל מה שעשה עם התקציב. מדיניות קיצוץ המחירים של רנדל הביאה לו התנגדות עזה מצד איגודים מקצועיים, עם זאת, הוא נבחר מחדש בשנת 1995, כשהביס את הרפובליקני ג'ו רוקס עם 80% מהקולות.
קריירה > מושל פנסילבניה

ב-2002 התמודד רנדל לתפקיד מושל פנסילבניה ובבחירות שנערכו בנובמבר ניצח את השופט הרפובליקני מייק פישר. רנדל זכה לא רק בפילדלפיה שהיא בכללות דמוקרטית, אלא גם בפרברים הרפובליקנים של פילדלפיה, בעיקר בשל הפופולריות שלו כראש העיר של פילדלפיה.
בבחירות שנערכו ב-7 בנובמבר 2006, זכה שוב רנדל והביס את לין סוואן, שחקן פוטבול מקצועי לשעבר בפיטסבורג סטילרס. רנדל זכה ב-2,470,517 מהקולות שהם 60 אחוז לעומת 1,622,135 מהקולות שהם 40 אחוז שקיבל סוואן. ב-16 בינואר 2007 הושבע כמושל פנסילבניה בפעם השנייה.
קריירה > לאחר החיים הפוליטיים

לאחר סיום הקריירה בתור מושל פנסילבניה, חזר רנדל למשרד עורכי הדין שלו בפילדלפיה. בינואר 2011, קיבל משרה כאנליסט פוליטי ב-NBC News ו-MSNBC.
חיים אישיים

ב-10 ביולי 1971 נישא למארג'ורי רנדל, שופטת פדרלית של בית המשפט לערעורים של ארצות הברית ממוצא קתולי, יש להם בן אחד, ג'סי. זמן קצר לאחר שעזב את משרתו בשנת 2011 הודיעו על פרידתם.
הערות שוליים

↑  המינוי של רנדל
↑  תיאור האירוע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1176205544  ISNI: 0000 0000 4805 0550  LCCN: nr92044893  SNAC: w6j988nr  SUDOC: 265233658  VIAF: 12175290   WorldCat (עם VIAF): 12175290
יממה כוכבית

איור הממחיש את ההבדלים שבין היממה השמשית ליממה הכוכבית. בנקודה (1) השמש בצהריים במצהר של כדור הארץ. בנקודה (2) כדור הארץ השלים סיבוב מלא ביחס לאותה נקודה באופק. (אך לא ביחס לשמש). בנקודה (3) משלים כדור הארץ סיבוב שלם ביחס לשמש והשמש שוב תופיע במצהר כדור הארץ.
יממה כוכבית (יממה סדרלית) הוא פרק הזמן שבמהלכו כדור הארץ עושה סיבוב מלא סביב צירו (360°) ומגיע לאותו מצב ביחס לכוכבים.
יממה כוכבית אורכת 23 שעות, 56 דקות ו-4 שניות.
את מדידת היממה הכוכבית ניתן לבצע על ידי מדידת פרק הזמן שבין ההופעה של כוכב מסוים בנקודה מסוימת בכיפת השמים בשני ימים עוקבים.
היממה בת 24 שעות בדיוק בה רגילים להשתמש היא פרק הזמן שבו משלים כדור הארץ סיבוב שלם על צירו - ביחס לשמש. ונקראת יממה שמשית.
היממה הכוכבית והשמשית

כדור הארץ משלים הקפה מלאה סביב צירו (360°) אחת ל-23 שעות 56 דקות ו-4 שניות.
היות שבאותו זמן כדור הארץ גם ממשיך בתנועתו להקפת השמש, הוא נזקק ל-4 דקות נוספות על מנת לשוב לאותה הנקודה בדיוק ביחס לשמש, שהוא בעצם סיבוב של כ-361°. 4 הדקות הללו משלימים את היממה השמשית ל-24 שעות בדיוק.
היממה בת 24 שעות בדיוק בה רגילים להשתמש נקראת "היממה השמשית הממוצעת" והיא מבטאת את סיבוב של כדור הארץ על צירו ביחס לשמש משום שלשמש השפעה אקוטית על כדור הארץ.
השפעה על מופעי השמש והכוכבים

הפער בין היממה הכוכבית ליממה השמשית של כ-4 דקות מדי יום, יוצרת שינוי מעגלי ביחס שבין מופע הכוכבים והשמש בכיפת השמים. לדוגמה: אם היום נצפה ברגולוס במצהר בשעה כל שהיא מחר בשעה זו הוא יראה במיקום מעט שונה משום שהשעה היא ביחס ליממה השמשית ומאתמול קיים ביניהם פער של 4 דקות. כמו כן מיקום הכוכב בשמים ביחס לשמש ישתנה בעקבות פער ההקיף של כדור הארץ על צירו ביחס לשמש והכוכבים. שינוים אלו ישובו ויתאפסו אחת לשנה על פי מעגליות מסלול כדור הארץ סביב השמש.
בדומה לכך הפער בין היממה השמשית ליממה השמשית הממוצעת יוצר שינויים מעגליים במופע השמש בכיפת השנים הנקרא אנלמה.
ראו גם

יממה
יממה שמשית
סיבוב כדור הארץ
הערות שוליים

↑  2.16 יממה כוכבית ויממה שמשית | מצפה הכוכבים כנרת
↑  ההבדל בין יממה שמשית ליממה כוכבית, באתר FXP
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4204458-3  NKC: ph254467
הפקר

שלט בגינה פרטית בירושלים המצהיר שהפירות בה הם הפקר בשל שנת השמיטה, כך שכל אדם רשאי לקחתם
הכרזה על שולחנות שהוצאו מבית בירושלים כהפקר והזמנה לציבור לקחתם
בהלכה, הפקר הוא מעמד קנייני של חפץ, או הליך קנייני שתוצאתו מעמד ההפקר.
חפץ המוגדר כהפקר הוא חפץ שכל המעוניין רשאי ליטלו לעצמו.