stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
זיאוסודרה
זיאוסודרה ברשימת המלכים השומרית

ברשימת המלכים השומרית, במסמך שנמצא ותועד בשם WB-62, מסופר על זיאוסודרה משורופק אשר כיהן גם כמלך וגם כ'גודוג' (דרגה דתית-מנהלתית גבוהה), למשך 10 סאר, תקופה ששווה לכ-3,600 שנה (נטען שמדובר בטעות כתיב בהעתקה, והכוונה הייתה ל-10 שנים). זיאוסודרה ירש את השלטון מאביו שורופק, שבעצמו מלך 10 סאר.
בWB-62 ישנה שורה המספרת על זיאוסודרה: "ואז המבול שטף". השורה הבאה מספרת: "לאחר שיטפונות המבול, ירדה מלכות מן השמים; המלכות הייתה בכיש". העיר כיש התפתחה בתקופת השושלת הקדומה שהחלה במאה ה-29 לפנה"ס, זמן קצר לאחר שיטפונות בשורופק ובערים שומריות נוספות, על פי ממצאים ארכאולוגים, שמתארכים את השיטפון בעזרת פחמן 14 לסביבות שנת 2900 לפנה"ס. ממצא כלי חרס פוליכומרי מתקופת ג'מדת נצר (בערך 3000–2900 לפנה"ס) התגלה מייד מתחת לשכבת השיטפון של שורופק, ומייד לאחר ממצאי תקופת ג'מדת נצר עלו ממצאים מתקופת השושלת הראשונה.
היותו של זיאוסודרה מלך בשורופק נתמכת על ידי לוח XI של עלילות גלגמש, שבו מוזכר בקו 32 אותנפישתים משורופק, שזהו למעשה תרגום מילולי אכדי לשמו של זיאוסודרה.
מיתולוגית המבול השומרית

סיפורו של זיאוסודרה נודע מלוח יחיד ומקוטע שנכתב בשומרית, אשר מתוארך על ידי סגנון הכתב שלו למאה ה-17 לפנה"ס (ימי האימפריה הבבלית העתיקה), ופורסם ב-1914 על ידי ארנו פובל.
החלק הראשון של הסיפור עוסק בבריאת האדם והחיות והקמת הערים הראשונות: ארידו, באד טיבירה, לרסה, סיפר ושורופק. אחרי קטע חסר בלוח, אנו למדים כי האלים החליטו לשלוח מבול להרוס את האנושות.
האל אֶנְכִּי (אדון העולם התת-קרקעי של המים המתוקים) מזהיר את זיאוסודרה, מלכה של שורופק, לבנות סירה גדולה. לאחר מכן, הקטע המתאר את הוראות בניית הסירה חסר בלוח. כאשר רצף הכתיבה בלוח מתחדש, הוא מתאר את המבול. סערה נוראה השתוללה במשך שבעה ימים: "הסירה הענקית הושלכה על המים הגדולים", ואז אוּתוּ אל השמש מתגלה, וזיאוסודרה פותח אל החלון ומשתטח לפניו, ומקריב לו קורבן שור וכבשים. לאחר הפסקה נוספת, הטקסט מתחדש, ואנו מגלים שהמבול ככל הנראה נגמר, וזיאוסודרה משתטח בפני אנו (אל השמיים), אנליל (אל הרוח והאוויר), אשר נותנים לו "נשימה נצחית" ולוקחים אותו לשכון, על פי הלוח, "בדילמון, המקום בו השמש עולה". מקום זה מזוהה לרוב עם בחריין – אי במפרץ הפרסי. על כן, נראה שבגרסה זו של הסיפור, הסירה של זיאוסודרה צפה בנהר הפרת אל תוך המפרץ הפרסי (במקום לעלות על הר, או לזרום אל כיש).
המילה השומרית "קור" בשורה 140 של מיתוס המבול של גילגמש נתפרשה כ"הר" באכדית, אם כי בשומרית, יש לה פירושים נוספים דוגמת "ארץ", בייחוד ארץ זרה.
המשך הפואמה אבד.
מסמך שומרי המכונה הוראות שורופק תוארך על ידי חוקר בשם קרר לסביבות שנת 2500 לפנה"ס, מתייחס בגרסה מאוחרת יותר לזיאוסודרה. קרמר הגיע למסקנה ש"זיאוסודרה נהיה לדמות משמעותית במסורת הספרותית באמצע האלף השלישי לפנה"ס".
קסיסותרוס

קסיסותרוס (Ξισουθρος) הוא ההלניזציה של זיאוסודרה השומרי, והוא מוכר לנו מכתביו של ברוסוס – כוהן של מרדוך הבבלי, שהיה מייעץ לאלכסנדר מוקדון לגבי אזור מסופוטמיה.
בין המאפיינים המעניינים בגרסה זו של מיתוס המבול, הוא הזיהוי של הפרשנים היווניים של האל השומרי אנכי עם קרונוס, שליט הטיטאנים מהמיתולוגיה היוונית, ואביו של זאוס; ואת הטענה כי סירת הקנים שנבנתה על ידי קסיסותרוס שרדה, לכל הפחות עד ימיו של ברוסוס, ב"הרי קורסירי" (Corcyrean Mountains) שבארמניה.
קסיסותרוס הוזכר כמלך, בנו של ארדייטס (Ardates), אשר מלך 18 סארי, פרק זמן השווה לכ-64,800 שנים. הדעה הרווחת היא שזוהי טעות תרגום, והכוונה המקורית הייתה שהוא מלך 18 שנים.
אתרחסיס

אפוס המבול האכדי מספר כיצד האל אנכי הזהיר את הגיבור אתרחסיס, המתואר כנבון במיוחד, לבנות סירה כדי להינצל מהמבול.
באפוס של זיאוסודרה לא לגמרי ברור אם המבול היה למעשה הצפה של נהר או שמדובר היה בתופעה שונה, למרות שבסיפור מתואר שכתוצאה מהמבול האנושות וכל הערים יושמדו. על פי אחד הלוחות שנמצאו, המתאר את אפוס המבול של אתרחסיס, עולה האפשרות שבסיפור זה ה'מבול' היה למעשה שיטפון בנהר מקומי: "כמו שפיריות הן [הגופות] מילאו את הנהר. כמו רפסודה הן שטו אל הקצה [של הנהר]. כמו רפסודה הן עברו לגדת הנהר."
מומחים שונים מפרשים את המבול של אתרחסיס כמבול כלל-עולמי, ומדגישים כי כוונת האלים הייתה למחוק את כלל האנושות, שכן נכתב שהמבול הורס: "את כל האדמה". בהקשר רחב זה, קשה לראות כיצד הצפה של נהר מגשימה את היעד הזה. אותם פרשנים מציעים כמה הסברים להתייחסות של הטקסט לנהר, למשל, שפה ציורית של דימויים, או שהכוונה הייתה לגוף מים שאינו נהר.
המילה השומרית "קור" המתארת 'גבעה' יכולה גם להתכוון לפירושים: הר, ארץ או אדמה, בהתאם להקשר. סימן ה"קור" השומרי ("שאדו" באכדית) עשוי להתייחס גם לגבעות או הרים, ולכן ההתייחסות באפוס האכדי לכך שהספינה עגנה לבסוף על הר, יכולה להיות מוטעית, כי ייתכן שהכוונה הייתה לגבעה קטנה, מה שמתאים לפרשנות שמדובר היה בהצפה של נהר, ושהספינה נסחפה בנהר הפרת, ומשם יצאה אל המפרץ הפרסי.
ישנם כמה הבדלי גרסאות נוספים בין הסיפור של אתרחסיס לסיפורו של זיאוסודרה, ופרטים שונים שעשויים לחזק את הפרשנות שמסופר על הצפת נהר, לצד פרטים נוספים שעשויים לחזק את הפרשנות שמסופר על שיטפון כלל עולמי.
אותנפישתים

בלוח ה-11 של האפוס הבבלי על גילגמש, מתואר אותנפישתים כמלך החכם של עיר המדינה שורופק, שיחד עם אשתו חסרת השם שרדו את המבול שנשלח על ידי אנליל להטביע כל דבר חי על פני האדמה. אונתיפשים הוזהר בחשאי על ידי אנכי אל המים, ובנה ספינה או תיבה גדולה כדי להציל את עצמו, משפחתו ונציגים של כל מיני בעלי חיים.
כאשר התיבה של אותנפישתים צפה במשך שבעה ימים, הוא שחרר יונה, שלא מצאה מקום מנוחה וחזרה. לאחר מכן שוחררה סנונית שגם היא לא מצאה מקום מנוחה וחזרה אל התיבה, אבל העורב ששוחרר שלישי לא חזר, מה שהיווה סימן לאותנפישתים שהעורב מצא יבשה והמבול החל להסתיים. כשחדלו מי השיטפון, הייתה הסירה מרותקת להר ניסיר. אותנפישתים הקריב על ראש ההר קורבן לאנכי. אותנפישתים ואשתו זכו לחיי אלמוות לאחר המבול, ונלקח על ידי האלים לחיות לנצח באזור המתואר כ"פיהם של הנהרות" ושם קיבל את הכינוי "אותנפישתים הרחק".
המיתוס הבבלי של אותנפישתים (שפירוש שמו, "הוא מצא את החיים", ככול הנראה מתייחס למתנת האלמוות שניתנה לו על ידי האלים), תואם את האפוס הקדום יותר של אתרחסיס, ואת הגרסה השומרית, האפוס של זיאוסודרה.
אותנפישתים ואתרחסיס הם אותו אדם. השם של אתרחסיס השתנה לאותנפישתים לאחר שקיבל את מתת האלמוות. דבר זה מסביר מדוע למרות שבאפוס של גלגמש גיבור המבול הוא אותנפישתים, עדיין מוזכר שמו של אתרחסיס.
נח

קווי דמיון בין סיפור תיבת נח, הסיפור השומרי של זיאוסודרה, והסיפורים הבבליים של אתרחסיס ואותנפישתים באים לידי ביטוי במשפטים מקבילים בגרסאות שונות:
"הסערה שטפה... במשך שבעה ימים ושבעת לילות" – זיאוסודרה 203

"במשך שבעה ימים ושבעה לילות באה הסופה" – אתרחסיס, לוח 3, 4, 24

"שישה ימים ושבעה לילות של רוח וסופה" – גילגמש, לוח 11, 127

"וַיְהִי הַגֶּשֶׁם, עַל-הָאָרֶץ, אַרְבָּעִים יוֹם, וְאַרְבָּעִים לָיְלָה" – בראשית, פרק ז', פסוק י"ב
"יעשה זיאוסודרה פתח בספינה הגדולה" – זיאוסודרה לוח 6, 207

"פתחתי את החלון" – גילגמש, לוח 11, 135

"הוא פנה לפתוח פתח בספינה" – ברוסוס

"וַיִּפְתַּח נֹחַ, אֶת-חַלּוֹן הַתֵּבָה אֲשֶׁר עָשָׂה" – בראשית, פרק ח', פסוק ו'
"הוא העלה עולה" – אתרחסיס, לוח 3, 5, 31

"והעלה עולה" – גילגמש, לוח 11, 155
"וַיַּעַל עֹלֹת, בַּמִּזְבֵּחַ" – בראשית, פרק ח', פסוק כ'
"בנה מזבח, וזבח בו לאלים" – ברוסוס
"ויריחו האלים את ריח הניחוח" – אתחרסיס, לוח 3, 5, 34

"ויריחו האלים את ריח הניחוח המתוק" – גילגמש, לוח 11, 160

"וַיָּרַח ה', אֶת-רֵיחַ הַנִּיחֹחַ" – בראשית, פרק ח', פסוק כ"א
על פי השערת התעודות, סיפור המבול התנ"כי של בראשית מתוארך לכל המוקדם למאה ה-5 לפנה"ס, ומשלב למעשה שני מקורות ספרותיים שאוגדו יחד על ידי עורך פוסט-גלותי. הפרופסור הנס הנריך שמידט האמין ששני המקורות הספרותיים הללו נכתבו בתקופת גלות בבל, והושפעה באופן ישיר מהתרבות הבבלית, מה שגם בא לידי ביטוי בדמיון בין סיפור הבריאה התנ"כי לזה הבבלי.
ראו גם

הוראות שורופק
לקריאה נוספת

R. M. Best, Noah's Ark and the Ziusudra Epic, Eisenbrauns, 1999
Samuel Noah Kramer, Reflections on the Mesopotamian Flood, Expedition, 1967
W. G. Lambert and A. R. Millard, Atrahasis: The Babylonian Story of the Flood, Eisenbrauns, 1999
הערות שוליים

↑  The Death of Gilgamesh
↑  The instructions of Šuruppag
↑  מיתולוגיה שומרית - חלק 9, באתר sacred-texts
| המיתולוגיה המסופוטמית |
| --- | --- | --- |
| הפנתאון השומרי והאכדי | אבזו – אפסו (אנ') • אוּתוּ – שַמַש • איננה – אשתר • אנו • אנכי – אאה • אנליל • אשור • מרדוך • נינגל (אנ') – נִכַּל • נינורתה • נינחורסג – בלת־אילי • נינליל • נינקאסי • נינתינוגה (אנ') • נרגל • ננה – סין • שלמנו • תיאמת • דומוזיד – דואוזו (תמוז) |  |
| יצירות ספרותיות חשובות | אנומה אליש • הוראות שורופק • עלילות גילגמש |  |
| יצורים מיתולוגיים | אנזו (מפלצת) • חומבבה • למסו • פזוזו • פר השמיים (אנ') |  |
| גיבורים | אותנפישתים • אנכידו • גילגמש • זיאוסודרה • אדאפה |  |
טיטאנוזאורוס

| טיטאנוזאורוס |
| --- | --- |

תקופה
קרטיקון עליון 70 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
תת־סדרה:: דמויי זאורופודים
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
קבוצה:: טיטאנוזאוריה
סוג:: טיטאנוזאורוס
מינים
 T. indicus  T. blanfordi
שם מדעי
 Titanosaurus

טיטאנוזאורוס (שם מדעי: Titanosaurus; מילולית: "לטאת טיטאן") הוא סוג מפוקפק של דינוזאור מקבוצת הזאורופודים הענקיים שחי בסוף תור הקרטיקון, לפני 70 מיליון שנה. מאובניו נמצאו בהודו.
הטיטאנוזאורוס הגיע לאורך 9–12 מטרים ושקל עד 16 טונות. הוא היה גדול יחסית לדינוזאורים אחרים באותה תקופה, אך קטן יחסית לזאורופודים. הטיטאנוזאורוס היה קרובם של הזאורופודים ענקיים ביותר, כמו הארגנטינוזאורוס מאמריקה הדרומית. מבנה עצמותיו של דינוזאור זה גרמו לחוקרים לשייך אותו לכמה מינים שאינם זהים לו. כיום ישנם רק שני מינים של טיטאנוזאורוס: T. indicus ו-T. blanfordi. מינים אחרים סווגו מחדש והועברו לסוגים אחרים מקבוצת הטיטנוזאוריה, כולל מינים שמוצאם מאמריקה הדרומית או דרום אירופה
הטיטאנוזאורוס הוכרז כטקסון מוטל בספק ב-2003 בגלל שחוקרים קבעו שלא ניתן לראות את השוני של המאובנים של הטיטאנוזאורוס לבין מאובנים אחרים של סוגים שקרובים לטיטאנוזאורוס.
זוחלים ענקיים אלה אכלו עלים מהעצים ונעו בקבוצות ברחבי הודו. הם נכחדו לפני כ-70 מיליון שנה.
גבעת בזק

| --- | --- |

גבעת בזק בשנת 2017
 מידע כללי
 גובה:  490 מ' 
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  רמת הגולן
 רכס הרים:  רמת הגולן 
 קואורדינטות:  32°54′45″N 35°45′47″E﻿ / ﻿32.9125°N 35.7630556°E﻿ / 32.9125; 35.7630556
  (למפת הגליל העליון מוגדלת) גבעת בזק(למפת הגליל העליון רגילה) גבעת בזק(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת בזק(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום גבעת בזק
 
גבעת בזק (ידועה גם בשם תל בזק. שמה הערבי הוא תל באזק) היא גבעה בדרום רמת הגולן, כ-1.5 ק"מ מזרחית לשמורת טבע גמלא. הגבעה היא גבעה בזלתית, כ-2 ק"מ ממזרח לאתר גמלא. מראש התל יש תצפית על הסביבה, ולרגליו משתרע שדה דולמנים ובו כ-200 דולמנים.
התל הוא הנמוך ביותר בקו התלים הישראלי והוא תחילת הקו מדרום מספר קילומטרים מערבית לתל סאקי הגבוה ממנו בארבעה מטרים.
אגנור

| --- | --- |
 תפקיד:  מלך פיניקיה (צור או צידון)
 אב:  פוסידון
 אם:  ליביה
 אחים:  בלוס
 בן או בת זוג:  טלפסה, אגריופה או אנטיופה
 צאצאים:  אירופה, קדמוס, פויניקס, קיליקס, תאסוס
 
אגנור (ביוונית: Ἀγήνωρ, במשמעות 'הרואי, גברי') היה מלך פיניקיה במיתולוגיה היוונית, אביהם של אירופה וקדמוס.
במקורות הטקסטואליים

מקורות עתיקים רבים מציינים את אגנור כאבי אירופה, הנסיכה שחטף זאוס לכרתים, וכאבי קדמוס, שיצא לחפש את אירופה וייסד את תבאי.
פסאודו־אפולודורוס תיאר את שושלת אבותיו של אגנור: אינכוס (אנ') הוליד את איו, והיא נדדה בעולם והולידה מזאוס את אפפוס (אנ') במצרים, ולאחר שהות בגבל שניהם שבו למצרים, ואפפוס הוליד את ממפיס (אנ') (האפונים של העיר ממפיס) ואת ליביה (אנ'), האפונים של ארץ ליביה (Libya – צפון אפריקה). ליביה ילדה מפוסידון את בלוס (צורה יוונית לשם "בעל") ואגנור, שעבר לפיניקיה, שם הפך ל"אבי הסחר הגדול", ושלט בה.  לאחר שהגיע אגנור לפיניקיה הוא התחתן עם טלפסה, והוליד בת – אירופה, ושלושה בנים – קדמוס, פויניקס וקיליקס (אפולודורוס מזכיר כי יש הטוענים שאירופה היא בתו של פויניקס). לאחר שחטף זאוס את אירופה, אביה אגנור שלח את בניו לחפשה, באמרו להם לא לחזור עד שימצאוה, וכך הפכו פויניקס, קיליקס ותאסוס (בן פוסידון או קיליקס) לאפונימים, וקדמוס ייסד את תבאי. גם הרודוטוס הזכיר את אגנור כאבי קיליקס. פאוסניאס הזכיר גם את תאסוס כבן אגנור. בארגונאוטיקה מוזכר גם פינאוס (אנ') כבן אגנור.
היגינוס (אנ') (מת בשנת 17 לספירה) כתב שאגנור התחתן עם אגריופה, ובדומה למסופר אצל פסאודו־אפולודורוס, כשגילה שאירופה נעלמה, שלח את בניו – פויניקס, קיליקס וקדמוס – להחזיר את אחותם או לא לחזור.
לפי יואנס צצס (המאה ה-12), היו שאמרו שאגנור היה בן בלוס, והיו שאמרו שהיה אחיו, וצצס מאמין שאגנור האח ואגנור הבן היו אנשים שונים, כאשר אגנור שחשק באנטיופה בת בלוס היה האח; קדמוס, קיליקס ופויניקס היו בניהם.
בתרבות הפיניקית

אגדת בני אגנור, קדמוס ואירופה, קיבלה מעמד חשוב בפיניקיה עצמה, לכל המאוחר בתקופה ההלניסטית (עוד ב־322 לפנה"ס הוזכר מעמדו של אגנור בצור). קווינטוס קורטיוס רופוס סיפר שבני צידון שנשבו בידי אלכסנדר זכרו שצידון וצור היו בעבר תחת מלוכה אחת, ונוסדו שתיהן על־ידי אגנור. מטבעות רבים מצור ומצידון מציגים אירועים בחיי בני אגנור. כתובת דיוטימוס, כתובת ביוונית מצידון המקדישה פסל למנצח הצידוני הראשון במשחקים פאן־הלניים, מציינת אותו כ"ראשון מבין האזרחים (של צידון) שהביא מהלאס את תהילת ניצחון הפרשים לביתם של האגנורידים (בני אגנור) האצילים", וציינה ש"שמחה גם תבאי בת קדמוס העיר הקדושה בראותה את תפארת הניצחונות של עיר־האם ("מטרופולין") שלה"; הכתובת אף תיארה את הניצחון כ"פורוני", על שם פורונאוס (אנ'), מלך ארגוס הקדמון (שכן המשחקים בהם דיוטימוס ניצח נוהלו על־ידי בני ארגוס) שהוזכר על ידי הלאניקוס איש לסבוס כאבי אגנור. באמצעות מסורות אלה, דיוטימוס מדגיש את התרומה הפיניקית המכרעת לתרבות היוונית, ומבטא תחושת שייכות היברידית מבלי להתנגד להלניזם – מוצאו היווני של אגנור מייחש את הפיניקים להלנים (ובכך לאפשר להם להשתתף במשחקים פאן־הלניים), ואגנור, באמצעות בניו, הביא את התרבות ליוון והפרה אותה. יתרה מכך, האפיגרמה מראה שבאמצעות האגונים, הפיניקים יכולים להתעלות על אדוניהם הפוליטיים היוונים אפילו ביוון עצמה, והדגשת השורשים האגנורידיים והקדמאידיים הזכירה בעדינות לאדונים היוונים שהם חבים את האלפבית היווני (המכונה "פויניקיאה גרמטה"), עצם היסוד של תרבותם, לפיניקים.
ראו גם

אירופה
קדמוס
הערות שוליים

↑  Henry George Liddell, Robert Scott, ἀγήνωρ, A Greek-English Lexicon ("Liddell & Scott" or "LSJ")
↑  לוקיאנוס מסמוסטה, אודות האלה הסורית, פסקה 4
↑  אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 2 שורה 898 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 5.78.1 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
1 2 3  היגינוס, Fabulae, ‏178 (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 3 שורות 8, 97 ועוד (ראו במקור הלטיני ובתרגום לאנגלית)
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 4.147–4.148 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
↑  פאוסניאס, תאוריה של יוון, 3.15.8 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  דיודורוס סיקולוס, ביבליותקה היסטוריקה, 3.74.6 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית), 4.2.1 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית), 5.48.5, 5.57.5, 5.58.2 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  נונוס, דיוניסיאקה, 2.3 (ראו במקור עם תרגום ובתרגום לאנגלית)
↑  אפולוניוס מרודוס, ארגונאוטיקה, שיר 3 שורות 1177–1187 (ראו במקור היווני, בתרגום לאנגלית: [1] [2], ובתרגום לעברית)
↑  גיא דרשן, אחר המבול, מוסד ביאליק, עמ' 67
↑  פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 2.1.4–2.1.5
↑  פסאודו־אפולודורוס, ביבליותקה, 3.1.1–3.1.2
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 7.91 (ראו במקור היווני ובתרגום עברי)
↑  פאוסניאס, תיאורה של יוון, 5.25.12–5.25.13 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  אפולוניוס מרודוס, ארגונאוטיקה, שיר 2 שורות 178–180, 237, 240, 293, 426, 490 ו־617 ובשיר 3 שורה 943 (ראו במקור היווני, בתרגום לאנגלית ולעברית)
↑  יואנס צצס, כיליאדס, 7.159–7.165 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  אריאנוס, אנבסיס, 2.24.2 (ראו במקור היווני ובתרגום לאנגלית)
↑  Fergus Millar, The Phoenician cities: a case-study of Hellenisation, The Cambridge Classical Journal 29, 1983, עמ' 67 doi: 10.1017/S0068673500004508‏, JSTOR 44696895
↑  קווינטוס קורטיוס רופוס, תולדות אלכסנדר, 4.4
↑  George Francis Hill, Catalogue of the Greek Coins of Phoenicia, Arnaldo Forni - Editore, 1965, עמ' 318 (ושם הפניות מדויקות)
↑  Corinne Bonnet, "The Religious Life in Hellenistic Phoenicia: ‘Middle Ground’ and New Agencies", in: Jörg Rüpke (ed.), The Individual in the Religions of the Ancient Mediterranean, Oxford University Press, 2013, p. 51–52, doi:10.1093/acprof:oso/9780199674503.003.0002
↑  Corinne Bonnet, "The Hellenistic Period and Hellenization in Phoenicia", in: Brian R. Doak, Carolina López-Ruiz (eds.), The Oxford Handbook of the Phoenician and Punic Mediterranean, Oxford University Press, 2019, p. 108, doi:10.1093/oxfordhb/9780190499341.013.8
בעבדא

| --- | --- |

 מדינה:  לבנון לבנון
 שטח:  10.52 קמ"ר
 גובה:  290 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  84,900 (2006)
 קואורדינטות:  33°50′00″N 35°32′00″E﻿ / ﻿33.833333333333°N 35.533333333333°E﻿ / 33.833333333333; 35.533333333333 
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת לבנון מוגדלת) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןבעבדא(למפת לבנון רגילה) ביירות צור טריפולי צידון בעלבכ חלבא זחלה א-נבטיה ישראל סוריה הים התיכוןבעבדא  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בַּעַ֫בְּדַא (בערבית: بعبدا) היא בירת מחוז הר לבנון במערב לבנון המשקיפה על הבירה ביירות.
על גבעה בעיר נמצא ארמון בעבדא (אנ') (قصر بعبدا), שהוא מעונו הרשמי של נשיא לבנון (לנשיא יש גם מעון קיץ בבית א-דין). עוד נמצאים בעיר משרד ההגנה ומחנות צבא. במקום שכנה בעבר נציגות ישראל בביירות.
ג'רמי בורדה

| --- | --- |

אדמירל בורדה בתפקידו כ-CNO
 לידה:  26 בנובמבר 1939 סאות בנד, אינדיאנה ארצות הברית
 התאבד:  16 במאי 1996 (בגיל 56) וושינגטון
 מקום קבורה:  בית הקברות הלאומי ארלינגטון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 כינוי:  Mike 
 השכלה:  מכללת המלחמה של הצי  אוניברסיטת רוד איילנד  מכללת המלחמה של הצי 
 השתייכות:  הצי האמריקני ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1956–1996 (כ־40 שנה)
 דרגה:   אדמירל
 תפקידים בשירות
 נגד כח אדם בטייסת התקפה 144 ואחר כך בטייסת התראה מקדימה 11 בנושאות מטוסים. הסמכה לקצונה, שירות קצין מיק במשחתת, קצין נשק במשחתת, מפקד שולת מוקשים, מפקד משחתת טילים, מפקד קבוצת נושאות מטוסים, מפקד קבוצת הקרב בצי הששי, ראש מספן כוח אדם, מפקד כוחות נאט"ו בדרום אירופה, מפקד כוחות ארצות הברית באירופה, ראש המבצעים הימיים.
 פעולות ומבצעים
 מלחמת וייטנאם, מלחמת יוגוסלביה, מלחמת בוסניה.
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (2)  מדליית השירות המצוין של הצי (4)  מדליית השירות המצוין של צבא ארצות הברית  מדליית השירות המצוין של חיל האוויר   לגיון ההצטיינות (3)
 
ג'רמי מיכאל בורדה (אנגלית: Jeremy Michael Boorda; ‏26 בנובמבר 1939 – 16 במאי 1996) היה אדמירל (ארבעה כוכבים), ראש המבצעים הימיים (Chief of Naval Operations), התפקיד הבכיר ביותר בצי ארצות הברית. בורדה הוא היהודי היחיד שהגיע לתפקיד זה, והיחיד שהגיע לתפקיד שלא מהאקדמיות הימיות. הוא היה מהקצינים שרכשו ניסיון כאיש צוות בכלי שיט עוד לפני קורס הקצינים. התמחותו של בורדה הייתה באניות שטח ובתפקידי מטה עסק בעיקר בכוח אדם. בורדה השתתף במלחמת וייטנאם ובמבצעים ביוגוסלביה. בין שאר הנושאים שטיפל בעת תפקידו כ-CNO גם נענה לבקשת חיל הים הישראלי והעמיד את יכולת האיתור במים עמוקים של הצי האמריקני לצורך מציאת שברי הצוללת דקר.
כניסתו לתפקיד הייתה בתקופת רגיעה ממלחמות אך רוויה במתח ציבורי. האוויראים בצי חשו שנעשה להם עוול והצי היה בהתגוננות, על רקע שילוב נשים בתפקידי לחימה. עם זאת הצליח להשפיע בנושאים שאותם ראה כחשובים. בורדה פתח מחדש את מסלול הקצונה מתוך השירות, השקיע מאמצים בשיפור היחס לחוגרים, קידם את המידע האוקיינוגרפי על האזורים החופיים ופעל לשדרוג נושאי התקשוב בצי. בורדה לא סיים את משמרת בת ארבע שנים. בשנת 1996 פורסם תחקיר עיתונאי בו נטען כי נשא סימני Valore device על שניים מעיטוריו הרבים, מבלי שהיה זכאי לכך. בורדה לא מיצה את האפשרויות שהיו לו לתיקון הנושא וקיפד את חייו במו ידיו.
ילדות ומשפחה

ג'רמי מיכאל בורדה נולד בסאות בנד, אינדיאנה, כבן בכור לגרטרוד והרמן בורדה, משפחה יהודית, הסבא והסבתא הגרו בתחילת המאה לארצות הברית מאוקראינה. ג'רמי ששמו השני מיכאל חונך כיהודי וחגג את בר המצווה בגיל 13. משפחתו עברה לעיר מומנס, אילינוי, שבה לאביו הייתה חנות בגדים.
בגיל 19 נשא בורדה את בטי מורן, ממשפחה פרוטסטנטית. בנם הראשון דוד נולד עם מגבלות קשות. לזוג נולדו שני בנים נוספים, אדוארד ורוברט ובת אנה. הילדים גדלו וקיבלו חינוך לפי הנצרות הפרוטסטנטית.
שירות צבאי

בורדה עזב את בית הספר התיכון בגיל 17 והתגייס לצי ארצות הברית בשנת 1956. רכש מקצוע צבאי - נגד כוח אדם והועסק על נושאת מטוסים, תחילה בטייסת התקפה 144 ואחר כך בטייסת התראה אווירית מס 11.
בשנת 1962 הפעיל הצי תוכנית לשילוב חוגרים לקצונה. בורדה נבחר ונכנס לבית הספר למועמדים לקצונה בניופורט, רוד איילנד. והוסמך לקצונה באוגוסט 1962 לאחר שסיים את לימודיו בהצלחה. הוא הוצב במשחתת Porterfield כקצין מרכז הלחימה בדרגת סגן. אחרי לימודים נוספים בבית הספר בניופורט, בשנת 1964 הוצב כקצין נשק, במשחתת ג'ון ר. קרייג (DD-885) בתפקיד זה ביצע הפגזות חוף בווייטנאם. ב-15 בדצמבר 1971 הוצב כסגן המפקד במשחתת ברוקס שהועברה לווייטנאם ב-1972 ובה שירת עד 20 בפברואר 1973. התפקיד הבא שלו היה פיקוד עצמאי על שולת מוקשים פארוט, (MSC-197).
תפקיד החוף הראשון של בורדה היה מדריך נשק בבית הספר למשחתות, בניופורט. בשנת 1971, לאחר השתתפותו במכללת המלחמה של הצי רכש גם תואר ראשון באוניברסיטת רוד איילנד. קיבל את תפקיד סגן המפקד במשחתת הטילים ברוק. נשלח לתקופת לימודים קצרה באוניברסיטת אוקלהומה. מכאן עבר בדרגת רס"ן לתפקיד במספן כח אדם, בוושינגטון. תפקידו היה אחראי לשיבוץ קצינים בדרגת אלוף-משנה.
משנת 1975 עד 1977, פיקד בורדה על משחתת הטילים (Farragut (DDG-37. תפקידו הבא היה כעוזר בכיר לסגן מזכיר הצי לנושאי כוח אדם וענייני מילואים. בתפקיד זה החזיק עד 1981, כאשר קיבל את הפיקוד על שייטת המשחתות מס 22.
בשנים 1983–1984, שימש כעוזר בכיר לראש מספן כח אדם. בדצמבר 1984, קיבל את דרגת האדמירל והמשיך כסגן ראש מספן כח אדם עד יולי 1986. בשנה זאת קיבל פיקוד על שייטת סיירות-משחתות 8 שבסיסה בנורפוק; בהמשך פיקד על קבוצת הקרב שבמרכזה נושאת המטוסים סרטוגה (CV-60), וכמפקד כוח הקרב של הצי השישי בשנת 1987.
באוגוסט 1988, מונה בורדה לקצין כוח אדם ראשי של חיל הים האמריקאי. בנובמבר 1991, הועלה בדרגה וקיבל את הכוכב הרביעי כאדמירל. בדצמבר 1991, מונה למפקד כוחות ברית נאט"ו בדרום אירופה, CINC SOUTH – ומפקדתו בנאפולי ובמקביל תיפקד גם כמפקד כוחות חיל הים של ארצות הברית באירופה CINC USNAVEUR – ממפקדתו בלונדון. בתפקידו זה היה מפקדם של כל כוחות נאט"ו העוסקים בפעולות לאכיפת הסנקציות של האו"ם במהלך מלחמות יוגוסלביה.
ב-1 בפברואר 1993, בעת ששירת בתור מפקד כוחות בעלות הברית באירופה, פיקד על מבצע  Provide Promise והיה אחראי לאספקת סיוע הומניטרי לבוסניה-הרצגובינה דבר שבוצע בהצנחות והנחתות מהאוויר. כן הפעיל כוחות במשימות אחרות של האו"ם ברחבי הבלקן.
ב-23 באפריל 1994, מונה בורדה לראש המבצעים Chief of Naval Operations (ה-25) של חיל הים האמריקאי. התפקיד זה נחשב לבכיר ביותר מבין קציני הצי. בורדה היה הראשון (ועד עתה היחיד) שהגיע לתפקיד Chief of Naval Operations מהקצינים שלא היו בוגרי האקדמיה הימית של ארצות הברית. וכן היהודי היחידי שהגיע לתפקיד זה.