stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רומני הכרך
לקריאה נוספת

Bálint Gábor: A Világvárosi Regények története, in: Magyar Könyvszemle 119 évfolyam 2003. 1. szám, Budapest, online
Gabriel M. Rosenbaum: A Filléres regény és a Tollhegy. Magyar ponyva Budapesttől Tel-Avivig, Kesher (folyóirat), 1999. november 26., héberből fordította: Kónya Judit
הערות שוליים

↑  A 64 oldalas terjedelemre tekintettel ezeket ma inkább kisregényeknek neveznék.
↑  Többnyire kevésbé ismert külföldi filmek reklámfotóiból
↑  A 235. kötet, Faragó Sándor A borotva című kisregénye már Literária kiadványként jelent meg.
↑  http://baderech.hjm.org.il/Article.aspx/Hu/TheRoman
↑  Úgy tűnik, azokon is, amelyek valójában már harmadik kiadás volt.
רכס פורתוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  פורתוס 
 גובה:  1,517 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  הרי הנסיך צ'ארלס 
 קואורדינטות:  70°25′00″S 65°50′00″E﻿ / ﻿70.4167°S 65.8333°E﻿ / -70.4167; 65.8333
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פורתוס(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס פורתוס
 
רכס פורתוס (באנגלית: Porthos Range) הוא הרכס השני מכיוון דרום בהרי הנסיך צ'ארלס באדמת מק. רוברטסון שבאנטארקטיקה.
אורכו של הרכס 48 קילומטרים בכיוון מזרח - מערב.
הרכס נמצא בין קרחון סקילה (שמפריד בינו לבין רכס אתוס שמצפון לו), לבין קרחון כריבדיס (שמפריד בין רכס פורתוס לבין רכס אראמיס שמדרום לו).
שיא גובהו של הרכס 1,517 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה > גילוי הרכס

הראשונים שהגיעו אל הרכס היו אנשי המשלחת הדרומית של משלחת החקר האנטארקטית הלאומית של אוסטרליה בינואר 1957 בהנהגת ו. ג. בושר (WG Bewsher).
היסטוריה > מקור השם

המשלחת קראה לרכס, בדומה לשני הרכסים הסומכים לו (רכס אתוס שמצפון לו ורכס אראמיס שמדרום לו), על שמות הדמויות מהספר "שלושת המוסקטרים" של אלכסנדר דיומה - ספר שחברי המשלחת הביאו עימם, והיה הפופולרי מבין הספרים שחברי המשלחת קראו.
הרי הרכס

| רכס פורתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | כריבדיס • סקילה |  |
| רכסים | האלקומב • מרטין • קורי |  |
| הרים | גאסטון • גבאן • גרדנר • טאר • פולארד • קנהאם • קאצ'ליף • קירקבי • קרוהן • קרייטון |  |
הערות שוליים

1 2 3 4 5  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  מידע גאוגרפי
| רכס אתוס |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | סקילה |  |
| רכסים | ליאה • קוטרר |  |
| הרים | בול • גידינגס • מקנזי • פיטר |  |
| נונאטאקים | דוסון • האנט |  |
| אתרים אחרים בהרי הנסיך צ'ארלס |
| --- | --- | --- |
| רכסים נוספים | אליסון • סאקסטון |  |
| הרים | בראון-קופר • פורקסט • קרטר |  |
| עמקים ומישורים | מדרון בנט |  |
| נונאטאקים | ארמוניני |  |
| מפרצים | ביינמדארט |  |
ריסן

ערך זה עוסק בסוג של צמח. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| ריסן |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: צומח
מערכה:: בעלי פרחים
מחלקה:: דו-פסיגיים
סדרה:: צינוראים
משפחה:: קוציציים
סוג:: ריסן
שם מדעי
 Blepharis ‏ז'יסייה, 1789
ריסן (שם מדעי: .Blepharis Juss) הוא סוג צמחים עשבוניים רב-שנתיים מיעוטם חד-שנתיים ושיחים במשפחת הקוציציים ובו 128 מינים, מהם רק אחד גדל בר בישראל ריסן דק (Blepharis attenuata) - צמח קוצני רב-שנתי מדברי. רובם גדלים באזורים הטרופים שמשתרעים בכל אפריקה (מלבד צפון אפריקה) באזורים הטרופיים של אפריקה ואסיה ותפוצתו משתרעת מאפריקה עד אסיה הטרופית. בישראל נפוץ המין היחיד לאורך כל מזרחו של החבל המדברי, מאילת ועד רמת הגולן.
מאפייני הסוג

זהו סוג גדול במשפחת הקוציציים, שרוב מיניו גדלים באזורים הטרופיים של העולם הישן (היבשות אסיה, אירופה ואפריקה).
מיני סוג זה הם עשבים רב-שנתיים או בני שיח, שלהם עלים קוצניים.
הפרחים ערוכים בשיבולת כלומר, מסודרים על ציר אחד בעמוד הפריחה, בצורה אופיינית למשפחה. הפרח אופייני למשפחה, ולו חפה קוצני גדול. צבע הפרח כחול. לפרח 'שפה' תחתונה בלבד, והיא מחולקת לאונות.
הפרי הוא מטיפוס הלקט.
הסוג בצמחיית ארץ ישראל

מין אחד מסוג זה מצוי בארץ ישראל, ריסן דק (Blepharis attenuata).
צורת חייו היא בן-שיח, והוא קוצני מאוד. פריחתו חלה במשך חודשים רבים בשנה, אך בעיקר בעונת הקיץ. מין זה מצוי בעיקר בחבלים המדבריים של הארץ, כדוגמת הנגב ומדבר יהודה, בערוצים יבשים ובבתות.
בעבר, נחשבו שני מינים מסוג זה למיוצגים בצמחיית ארץ ישראל: המין ריסן נאכל, הגדל בעיקר במדבריות ותפוצתו רחבה; והמין ריסן דק שנחשב לאנדמי לארץ ישראל. המינים נבדלו בחפים שבאמצע התפרחת. במקורות מידע שונים עדיין קיימת חלוקה זו. לעומת זאת, מכליל מחקר עדכני את כל האוכלוסיות בישראל תחת המין ריסן דק.
התאמת הריסן הדק ליובש

צמח זה המצוי בבתי גידול יובשניים מהווה דוגמה טובה למספר מנגנונים המאפשרים קיום חיים במצבי עקה, אשר התפתחו הודות לתהליכים אבולוציונים.
כצמחי מדבר אחרים, הריסן הוא צמח קוצני מאוד, המונע ממנו להיאכל על ידי אוכלי עשב. כמו כן הקוצניות מצמצמת את שטח הפנים של העלה ובכך מפחיתה את אידוי המים ממנו.
אך עם זאת, ההתאמה המופלאה ביותר היא מנגנון הפצת הזרע והנביטה של הצמח. מנגנון זה נחקר על ידי החוקר הישראלי יצחק גוטרמן. 
אחד האתגרים העומדים בפני צמחי מדבר, הוא לא רק היעדר מים אלא גם פיזור משקעים גדול- הן מבחינת עיתוי ירידת המשקעים והן מבחינת מיקומם. על צמחים אלו למצוא דרכים להפיץ את זרעיהם בצורה שתבטיח את נביטתם וקיום דור נוסף של צמחים.
הריסן מתגבר על אתגר זה, על ידי הפצת הזרעים רק לאחר הרטבה ארוכה. עלי הגביע סוגרים על ההלקט היבש, אך נפתחים לאחר חשיפה ממושכת ללחות. לאחר הפתיחה, הזרעים 'מושלכים' למרחק של כמה מטרים, בעקבות לחץ שנוצר על ידי דפנות ההלקט.
בעת הרטבת הזרע עצמו, מתפשקים השערות שעל פניו ונראים כריסים, ומכאן שם המין העברי, כמו גם השם הלטיני. כמו כן מראה הפרח בעל המבנה החד-שפתי דומה לריס.
לקריאה נוספת

גוטרמן, יצחק. (1983). ריסן נאכל. החי והצומח של ארץ ישראל כרך 11, עמוד (107), הוצאת משרד הביטחון, תל אביב.
פינברון-דותן, נעמי ודנין, אבינעם. (1991). ריסן. המגדיר לצמחי בר בארץ-ישראל, (621). ירושלים, הוצאת כנה. (הספר בקטלוג ULI)
הערות שוליים

↑  .Blepharis Juss, POWO plants of the World Online. Published on the Internet
↑  .Blepharis Juss, WFO: World Flora Online. Published on the Internet, ‏24-11-2023
↑  ריסן דק, באתר צמחיית ישראל וסביבתה
פריחת ריסן דק בחוף ים המלח
רוני קונפורטי

| --- | --- |

קונפורטי, 2022
 לידה:  3 ביולי 1953 (בן 71) כפר הס, ישראל
 מדינה:  ישראל 
 פרופיל ב-IMDb
 
רוני קונפורטי (נולד ב-3 ביולי 1953) הוא איש קולנוע ישראלי. הקים ב-1995 את PHD Advanced ומשמש כמנכ"ל החברה. הפיק, ביים, צילם וערך סרטים וסדרות טלוויזיה. קונפורטי יוצר ועוסק בהיבטים השונים של פוסט-פרודקשן.
ביוגרפיה

קונפורטי נולד בכפר הס, בן לאלדוף קונפורטי שעלה מבולגריה. למד בבית הספר היסודי ממלכתי של יישובי לב השרון.
בנעוריו ארגן בבית העם של היישוב הקרנות של סרטים, ובסיוע המועצה האזורית ניהל מועדון להופעות של אמנים, בהם מתי כספי ושייקה אופיר.
למד חשמל ואלקטרוניקה באורט כפר סבא ושירת ביחידת ההסרטה של חיל ההנדסה. לאחר שירותו הצבאי עבד כטכנאי מערכות חשמל ואלקטרוניקה.
בנוסף, למד קולנוע וטלוויזיה באולפני הרצליה. בזמן הלימודים החל בעשייתו הקולנועית, כשהקים בשנת 1980 את העסק "טל קול" לצילום הופעות, כנסים ואירועים, בשותפות עם חיים דקל.
בסוף שנות ה-80 התפרקה השותפות, וקונפורטי הקים עסק עצמאי בשם "מירב הפקות סרטים" לצילום ועריכת סרטים וסדרות. במסגרת העסק הוא הפיק, צילם, ביים וערך סרטי פרסום ותדמית עבור גופי שידור ידועים, בהם ערוץ 2 הניסיוני. ב-1995 נרשם העסק כחברה בע"מ תחת השם "מירב הפקות סרטים ר.ק. בע"מ". פעילותו של קונפורטי, בנוסף להפקה, התמקדה בעיקר בעריכת תוכניות טלוויזיה ומופעים. קונפורטי עסק בהיבטים שונים מאחורי הקלעים של עשיית סרטים שונים.
ב-2009 שונה שם החברה ל-"PHD Advanced בע"מ". החברה פעילה בעולם התקשורת ובתחום השידור, ההפקה, הפוסט-פרודקשן והניו מדיה. היא מתמחה בסרטי דרמה, סדרות טלוויזיה, פרויקטים דוקומנטריים ופרסומות לגורמים פרטיים ומוסדיים.
קונפורטי צילם, ביים וערך סרטים למופעים כמו "120 שנה למקווה ישראל", "70 שנה לנהלל", "30 שנה להיכל התרבות" ועוד.
The Right To Exist

זכות הקיום של ישראל להתקיים מעוגנת בחוק הבינלאומי ובחשיבה העיונית על ערך המדינה. The Right To Exist (אנ') הוא פרויקט הסברה שיזם קונפורטי והמיועד לתת מענה הסברתי כחלק מהמלחמה התודעתית להגנה הצודקת על זכות ישראל להתקיים.
פילמוגרפיה חלקית > פוסט-פרודקשן

"עמוד האש (סדרת טלוויזיה)" (1981)
"הקומדי סטור" – ערוץ 2 (1994)
"ששטוס" ערוץ הילדים (1994)
"מסיבת גן" – ירון לונדון (1994)
"שום, פלפל ושמן זית" – רשות השידור (1995)
"החמישייה הקאמרית" – ערוץ 1 (1997)
"תקומה (סדרת טלוויזיה)" (1998)
"החבר'ה הטובים (סדרת טלוויזיה)" (1999)
"הופ קטנטנים" – ערוץ הופ! (2000)
פילמוגרפיה חלקית > סרטים עלילתיים

"סימה וקנין מכשפה" (2003)
"ללכת על המים" (2004)
"שבלולים בגשם" (2013)
"בית בגליל (2017)" (2017)
"המתים של יפו" (2019)
פילמוגרפיה חלקית > סרטים דוקומנטריים

"ישראל שלי" (2008)
"עמוס עוז" (2021)
"נשות האוליגרכים" (2016)
"געגועים לאבא" (2009)
"מצב נפשי – קורונה" (2021)
"ענבל אור" (2020)
"פולארד" (2022)
"חנויות של פעם" (2022)
"בעולם אחר אין מילים" (2015)
הערות שוליים

↑  רוני קונפורטי, באתר ספר הקולנוע הישראלי, ‏17 באוקטובר 2014
רכס נאש

| --- | --- |

מפת רכס נאש
 מידע כללי
 על שם:  וולטר נאש 
 גובה:  1,206 מ' 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית,
 רכס הרים:  ההרים הטראנס-אנטארקטיים 
 קואורדינטות:  81°55′00″S 162°00′00″E﻿ / ﻿81.9167°S 162°E﻿ / -81.9167; 162
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס נאש(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומירכס נאש
 
רכס נאש (באנגלית: Nash Range) הוא רכס הרים מכוסה קרח ברובו בחוף שקלטון, בשטח חסות רוס, שבאנטארקטיקה.
הרכס הוא חלק מההרים הטראנס-אנטארקטיים.
גובהם הממוצע ההרים 1,206 מטרים מעל פני הים.
גאוגרפיה

אורכו של הרכס 70 קילומטרים.
הרכס גובל בצד המערבי של מדף הקרח רוס, בין קרחון דיקי וקרחון נמרוד.
הרכס גובל בחוף שקלטון ובמדף הקרח רוס שמצפון לו, בין מפרץ בואומונט שמצפון לרכס, וכף וילסון וקרחון נמרוד שבמדרום לרכס, ומשתרע עד מעבר ברידג' וקרחון אלג'י שממערב לרכס.
גאוגרפיה > אתרי הרכס

הרכס כולל את האתרים הבאים:
| רכס נאש |
| --- | --- | --- |
| קרחונים | אלג'י • דיקי |  |
| מצוקים | מצוק באביס |  |
| הרים | אייקורן • כריסטמס • קנופוס |  |
| לשונות יבשה | כף וילסון |  |
היסטוריה > מקור השם

שמו של הרכס ניתן לו על ידי ועדת ים רוס (Ross Sea Committee).
הרכס נקרא על שמו של וולטר נאש, שהיה מנהיג האופוזיציה בניו זילנד ובהמשך כיהן כראש ממשלת ניו זילנד, והן בהיותו אופוזיציונר, ובפעילותו כראש הממשלה ה-27 של ניו זילנד, תמך בהשתתפות ניו זילנד במשלחת הטראנס-אנטארקטית של חבר העמים הבריטי, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1956–1958.
הערות שוליים

↑  גאזט השמות האנטארקטיים הרשמי של ארצות הברית
1 2 3 4 5 6 7  מידע גאוגרפי והיסטורי
↑  הרי אנטארקטיקה לפי גובהם
1 2 3  מידע גאוגרפי
רומנטיקנים נואשים

| --- | --- |

משמאל לימין: סמואל ברנט בדמות ג'ון אוורט מיליי, סם קריין בתפקיד פרד וולטרס, איידן טרנר בדמות דנטה גבריאל רוזטי, רייף ספול בדמות ויליאם הולמן האנט
 סוגה:  דרמה תקופתית
 כותבים:  פיטר באוקר
 בימוי:  פול גיי דיארמיוד לורנס
 שחקנים:  איידן טרנר רייף ספול סם קריין סמואל ברנט זואי טאפר איימי מנסון טום הולנדר ג'ני ז'אק
 פסקול:  דניאל פמברטון
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  6
 הפקה
 מפיק:  בן אוונס
 מפיקים בפועל:  הילרי סלמון
 מוזיקה:  דניאל פמברטון 
 אורך פרק:  60 דקות
 שידור
 רשת שידור:  BBC Two  BBC HD
 פורמט (תמונה):  1080p (HDTV)
 תקופת שידור מקורית:  21 ביולי 2009 – 25 באוגוסט 2009
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רומנטיקנים נואשים (באנגלית: Desperate Romantics) היא מיני-סדרת דרמה בשישה חלקים אודות חברי האחווה הפרה-רפאליטית. הסדרה שודרה לראשונה בערוץ BBC Two בין 21 ביולי ל-25 באוגוסט 2009.
רקע

הסדרה נוצרה בהשפעת ספרה של פראני מויל אודות האחווה הפרה-רפאליטית "Desperate Romantics: The Private Lives Of The Pre-Raphaelites", וממנו קיבלה את שמה.
מויל, שעבדה בעבר כעורכת ב-BBC פנתה אל הסופר פיטר באוקר עם הספר שיכול לדעתה להוות בסיס לדרמה טלוויזיונית מעניינת. באוקר הודה שהוא "נתקף אימה מעיבוד ביוגרפיה על אמנות", אך הרגיש שספרה של מויל מכיל משהו שונה, והוא מתבונן באמנות של האחווה דרך מסנן של חיי האהבה המסובכים שלהם.
הסדרה הוצגה כמו "הפמליה" עם כן ציור, מויל אמרה על כך שהיא תיארה לעצמה את הסדרה "כסאגה רגשית גדולה, קצת כמו ההגדה לבית פורסייט". הסדרה הוצגה גם כמו "נישואים בין האחווה הפרה-רפאליטית עם הערכים של עקרות בית נואשות".
זו לא הייתה הפעם הראשונה בה נעשה עיבוד דרמטי לטלוויזיה של חייהם של הפרה-רפאליטים. ב-1967 ביים קן ראסל את הסרט "Dante's Inferno", וב-1975 שודרה מיני-סדרה בשישה חלקים בשם "The Love School". בעוד שהדרמה של באוקר התבססה על ספרה של פראני מויל, הסדרה "The Love School" עובדה לרומן שיצא לאור ב-1975 בהוצאת מקמילן. העיבוד החדש הושפע רבות מהסדרה הקודמת.
תקציר עלילה

פרד וולטרס מציג בפני חברי האחווה הפרה-רפאליטית, דנטה גבריאל רוזטי, ויליאם הולמן האנט וג'ון אוורט מיליי, את הדוגמנית המושלמת עבורם: נערה שעובדת בחנות כובעים בשם ליזי סידל. פרד משכנע את ההורים של ליזי לדגמן עבור חברי האחווה בעזרת אמו שמוכנה לערוב עבורם. אחרי שנדחו על ידי האקדמיה המלכותי, חברי האחווה מחליטים להציג תערוכה משלהם, ומזמינים אליה את המבקר רב ההשפעה ג'ון ראסקין. בתחילה דוחה ראסקין את בקשותיהם אבל לבסוף הוא משתכנע ותמיכתו בהם משתיקה את המבקרים האחרים, כולל את חברי האקדמיה.
צוות השחקנים

איידן טרנר – דנטה גבריאל רוזטי
רייף ספול – ויליאם הולמן האנט
סמואל ברנט – ג'ון אוורט מיליי
סם קריין – פרד וולטרס
זואי טאפר – אפי גריי
איימי מנסון – ליזי סידל
ג'ני ז'אק – אנני מילר
טום הולנדר – ג'ון ראסקין
פיל דייוויס – פרנק סטון
מארק היפ – צ'ארלס דיקנס
רבקה דייוויס – פאני קורנפורת'
דיפריג מוריס – ויליאם מוריס
פיטר סנדיס-קלארק – אדוארד ברן-ג'ונס
נטלי תומאס – ג'יין ברדן
פופי לי פרייר – רוז לה טוש
יצירות שמופיעות בסדרה

"ישו בבית הוריו" (1849–1850) מאת ג'ון אוורט מיליי
"Ecce Ancilla Domini"‏ (1850) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"Valentine Rescuing Sylvia from Proteus"‏ (1851) מאת ויליאם הולמן האנט
"The Hireling Shepherd"‏ (1851) מאת ויליאם הולמן האנט
"אופליה" (1851–1852) מאת ג'ון אוורט מיליי
"The Awakening Conscience"‏ (1853) מאת ויליאם הולמן האנט
"Found"‏ (1854–1881) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"The Order of Release, 1746"‏ (1854) מאת ג'ון אוורט מיליי
"The Light of the World"‏ (1853–1854) מאת ויליאם הולמן האנט
"שעיר לעזאזל" (1856) מאת ויליאם הולמן האנט
"Dante's Dream at the Time of the Death of Beatrice"‏ (1871) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"Study of a Female Nude"‏ (1878?) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"הגבירה משאלוט" (1853) מאת אליזבת סידל
"Lovers Listening to Music"‏ (1854) מאת אליזבת סידל
"Autumn Leaves"‏ (1856) מאת ג'ון אוורט מיליי
"The Blind Girl"‏ (1856) מאת ג'ון אוורט מיליי
"The Ladies' Lament"‏ (1856) מאת אליזבת סידל
"The Rowing Boat" (ללא ציון תאריך, 1850–1860) מאת אליזבת סידל
"Bubbles"‏ (1886) מאת ג'ון אוורט מיליי
"Bocca Baciata"‏ (1859) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"The Shadow of Death"‏ (1872) מאת ויליאם הולמן האנט
"Oxford Union murals"‏ 1857–1859) מאת דנטה גבריאל רוזטי, ויליאם מוריס, אדוארד ברן-ג'ונס ואחרים.
"Ecce Ancilla Domini"‏ (1849–1850) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"Dante's Vision of Rachel and Leah"‏ (1855) מאת דנטה גבריאל רוזטי
"המשפחה הקדושה" (ללא ציון תאריך) מאת אליזבת סידל
הערות שוליים

↑  Desperate Romantics - BBC
↑  Desperate Romantics press pack: introduction BBC Press Office. Retrieved on 2009-07-24.
1 2  Gilbert, Gerard (18 ביולי 2009). "Models, muses, lovers: Bringing art history to the screen". The Independent. נבדק ב-2009-07-25. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2    Peter Bowker, ‏'I always was a desperate romantic', The Telegraph, 16 July 2009
↑  Jeffries, Stuart (21 ביולי 2009). "Sex and rebellion: Desperate Romantics writer Peter Bowker on his new BBC drama". The Guardian. נבדק ב-2009-07-25. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Chloe Johnson, "Presenting the Pre-Raphaelites: From Radio Reminiscences to Desperate Romantics", Visual Culture in Britain,  Volume 11, Issue 1, 1 March 2010, pp. 67–92
רן קדוש

רן קדוש (נולד ב-4 באוקטובר 1985) הוא כדורגלן עבר ישראלי, ששיחק בתפקיד השוער, ומשמש כיום כמאמן שוערים בהפועל חיפה.
קריירה

קדוש החל לשחק כדורגל במחלקת הנוער של עירוני ראשון לציון. כשהיה בן 17 חתם על חוזה לחמש שנים במועדון, ובגיל 19 הפך לשוער הראשון של הקבוצה הבוגרת ששיחקה בליגה הלאומית. בעונת 2006/2007 הושאל להפועל רעננה ולאחר מכן שיחק גם בהפועל בני לוד. בקיץ 2007 הושאל להכח עמידר רמת גן, אך לאחר שני משחקים עם הקבוצה בגביע הטוטו הוא הצטרף לסקציה נס ציונה. בקיץ 2008 עזב את ישראל וחתם בברנט מהליגה הרביעית באנגליה, בה שימש כשוער שני.
לקראת עונת 2009/2010 חזר לישראל וחתם בבני יהודה תל אביב כשוער שני. ב-2 באוגוסט 2009 ערך את הופעת הכורה שלו במדי הקבוצה, כשפתח בהרכב במשחק מול הפועל תל אביב שהסתיים בתיקו 1–1. ב-2 בינואר 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגת העל, כאשר פתח בהרכב הקבוצה בהפסד 2–3 למועדון ספורט אשדוד. במהלך גמר גביע המדינה נכנס כמחליף בדקה ה-52 לאחר שהשוער הראשון דלה איינוגבה הורחק. הוא לא הצליח למנוע את ההפסד 1–3 להפועל תל אביב, אך אחד המשחקים הזכורים בקריירה שלו היה כמה ימים לאחר מכן כאשר שימש כמחליפו של איינוגבה המורחק במשחק הליגה האחרון מול מכבי חיפה, כאשר הצליח להדוף פעם אחר פעם את נסיונותיהם של שחקני חיפה להבקיע שער נוסף מנת להבטיח אליפות. בסופו של דבר הסתיים המשחק בתיקו 1–1 והפועל תל אביב זכתה באליפות.
בקיץ 2011 חתם בהפועל חיפה, אך בששת המשחקים הראשונים של העונה הפסידה חיפה וקדוש הודח מההרכב. בקיץ 2012 הצטרף להפועל אסי גלבוע מליגה א', ובינואר 2013 חתם בסקציה נס ציונה מהליגה הלאומית. בעונת 2009/2010 חזר לשחק בליגה א', תחילה במכבי עירוני קריית מלאכי וכעבור חצי שנה חתם בבית"ר כפר סבא.
בקיץ 2014 חזר לליגת העל כאשר חתם בבני סכנין. ב-13 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 2–0 על הפועל באר שבע. עם פיטוריו של גיא לוי ומינויו של אלי כהן למאמן הפך לשוער הראשון של המועדון. בסך הכל שיחק שנתיים בבני סכנין, במהלכן התחרה על עמדת השוער הראשון של הקבוצה מול מחמוד קנדיל, וערך 39 הופעות בליגת העל.
ב-14 ביולי 2016 חתם בהפועל כפר סבא, ובעונת 2016/2017 שימש כשוער ראשון בקבוצה, אך בסופה ירד עמה לליגה הלאומית. ב-6 ביולי 2017 חזר לקדנציה נוספת בהפועל חיפה כשוער שני. ב-9 ביוני 2021 חזר לבני יהודה תל אביב מהליגה הלאומית. ב-28 באוגוסט 2022 חזר להפועל חיפה.
ב-19 ביוני 2023 פרש ממשחק פעיל ומונה למאמן השוערים של הפועל חיפה.
תארים

גביע המדינה: 2017/2018
אלוף האלופים: 2018
הערות שוליים

↑  רן קדוש חתם בבארנט האנגלית, באתר ONE‏, 21 באוגוסט 2008
↑  שאול אדר, שוער שני, ליגה רביעית, ברקיע השביעי: הסיפור של רן קדוש, באתר nrg‏, 31 באוגוסט 2012
↑  עדי סרדס, עכשיו זה רשמי: רן קדוש חתם בהפועל חיפה, באתר ynet, 7 ביולי 2011
↑  אלון בן דוד, ‏‏חוזר לשכונה: רן קדוש חתם בבני יהודה, באתר ספורט1, 9 ביוני 2021
קדוש במדי הפועל חיפה, 2018
קשר סיבתי עובדתי

ערך זה עוסק בקשר סיבתי בדיני נזיקין. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
דיני הנזיקין עוסקים בסיטואציה בה קיים מפגש בלתי רצוני בין שני צדדים, ובעקבותיו נגרם נזק לאחד מהצדדים. בהקשר זה עולה השאלה האם קיימת אחריות לצד הפוגע העלולה לחייבו בפיצוי הצד הנפגע. בטרם קביעת האחריות יש לבחון את שאלת הקשר הסיבתי בין ההתנהגות האסורה לנזק הנתבע.
הגדרת קשר סיבתי

הקשר הסיבתי הוא היחס של סיבה ומסובב בין שני מאורעות. המטרה של קביעת הקשר הסיבתי במשפט היא הטלת אחריות על אדם. יש לשאול מתי נחשבת התנהגותו של אדם כסיבה אחראית לנזק? הדרישה לקשר סיבתי קבועה בסעיף 64 לפקודת הנזיקין. הוראה זו פורשה ככוללת בחובה שתי דרישות: האחת לקשר סיבתי עובדתי והשנייה לקשר סיבתי משפטי. הקשר הסיבתי המשפטי נועד לבחון אלו מבין מכלול הנזקים שנגרמו עובדתית על ידי התנהגותו הרשלנית של הנתבע נופלים לתחום האחריות ואלו לא. מבחניו של הקשר הסיבתי המשפטי מבוססים בעיקרם על שיקולי מדיניות משפטית, וייעודם "לסנן" גורמים עובדתיים לנזק, אשר שיטת המשפט אינה חפצה להטיל אחריות בגינם.
הגדרת קשר סיבתי עובדתי

המחוקק קבע בסעיף 64, רישא: "אשם" הוא מעשהו או מחדלו של אדם, שהם עוולה לפי פקודה זו, או שהם עוולה כשיש בצדם נזק, או שהם התרשלות שהזיקה לעצמו, ורואים אדם כמי שגרם לנזק באשמו, אם היה האשם הסיבה או אחת הסיבות לנזק.
מבחניו של הקשר הסיבתי העובדתי אינם מפורטים בפקודת הנזיקין. כל שנקבע הוא, כי אשמו של המזיק צריך שיהא "הסיבה או אחת הסיבות לנזק", כלומר - בהינתן אירוע פלוני ותוצאה פלונית יש לבחון האם האירוע היה הגורם או מן הגורמים לתוצאה.
המבחן הקלאסי – הסיבה בלעדיה אין (conditio sine qua non)

נקודת המוצא היא שהגורם העובדתי הוא הגורם ההכרחי לנזק ובלעדיו לא הייתה מתרחשת התוצאה המזיקה. המבחן מיושם במענה לשאלה האם היה הנזק מתרחש גם לולא אשמו של המזיק? על התובע להוכיח, על ידי מאזן ההסתברויות, שהאשם היה הגורם ההכרחי לנזק ושלולא הוא הנזק לא היה מתרחש. די בכך שרוב הסיכויים מלמדים על כך שהנזק לא היה נגרם. המבחן מופעל בצורה שונה אם מדובר במעשה (האם התוצאה הייתה מתרחשת לולא בוצע המעשה) או במחדל (האם התוצאה הייתה מתרחשת לו בוצע המעשה). כאשר התשובה לשאלות אלו היא שלילית הרי שהאשם הוא הגורם העובדתי ואחת הסיבות לנזק.
בפרשת שיאון נגרם לנערה נזק חמור בבריכה לאחר שהופלה על ידי מדריכה במסגרת "מחויבות אישית" במד"א. מבחן 'הסיבה בלעדיה אין' יושם בה באופן הבא:

" אלמלא התנהגותו הרשלנית של המדריך, לא היה נגרם הנזק שנגרם: המדריך הפיל את התובעת, גרם לאיבוד שיווי משקלה, ולנפילתה לפנים על ברכה שספגה מכה קשה. הנפילה גרמה לנפיחות זמנית בברך, כאבים בלתי פוסקים, פריקות חוזרות ונשנות וחוסר יציבות של הרגל אשר הביאה לנפילה ולפגיעה נוספת אוחרת".
הבעייתיות במבחן 'הסיבה בלעדיה אין' מתעוררת משום שישנן סיטואציות מורכבות יותר, שבהתקיימותן לא יכול להינתן מענה לשאלת קיומו של קשר סיבתי עובדתי על ידי מציאת הגורם ההכרחי לאירוע הנזק. המכנה המשותף לסיטואציות אלה הוא "עמימות סיבתית".
ריבוי גורמים מספיקים Multiple Sufficient Causes

העמימות הסיבתית קיימת בכל ארבעת מרכיבי הסיטואציה הנזיקית: מזיק (הניזוק אינו יודע מי מבין ההתנהגויות העוולתיות גרמה לנזקו), ניזוק (לא ניתן לקבוע מי מהנושאים בנזק ניזוק על ידי ההתנהגות העוולתית ומי על ידי גורמים אחרים), גרימת הנזק (אין בידי הניזוק להוכיח על פי מאזן ההסתברויות כי התנהגותו העוולתית הנתונה של הנתבע היא שגרמה לנזק ולא אחר) וגודל הנזק (רק חלק מנזקו של הניזוק נגרם על ידי המעוול אך אין יודעים מהו חלק זה אל מול הגורמים האחרים, בין שהם עוולתיים ובין שלא).
עמימות זו נובעת לרוב מסיטואציות שונות של ריבוי גורמים: משותפים, נוספים, מצטברים או חלופיים. סיטואציות אלו נגרמות בעיקר כאשר מס' מעוולים פועלים ביחד או בנפרד, כשהם פועלים בעת ובעונה אחת או בזה אחר זה, וגורמים לנזק אחד. הקושי מתעורר כאשר כל אחד מהמעוולים יכול היה להביא להיווצרות הנזק גם ללא פעולותיו של האחר. מבין אלו יש המגבירים את הנזק הראשוני, אחרים ה'בולעים' ומוחקים/מצמצמים את השפעתו של הנזק הראשוני על הניזוק (OVERTAKING CAUSE), וכאלו המבטלים/מנטרלים את פעולתו של המזיק הראשון (נחשבים כגורמים היפותטיים).
ריבוי גורמים מספיקים Multiple Sufficient Causes > העקרונות הכללים בסוגיית יחוס האחריות והנזק במצבים של ריבוי מעוולים

הניזוק זכאי לפיצוי על מלוא נזקיו שנגרמו לו בכל האירועים גם יחד.
אין מזיק אחראי אלא לנזק שהוא גרם לו.
המזיק מוצא את הניזוק כמות שהוא.
באומדן הנזק לעתיד מתחשבים באירועים ובהתפתחויות העלולים או עשויים לקרות במהלך חייו של הניזוק ובאלה שכבר קרו עד למתן פסק הדין, שבכוחם להגדיל את נזקיו או להקטינם.
הדרך ליישומן בפועל של עקרונות אלו, רצופה מכשולים במיוחד במקרים מורכבים אלו:
ריבוי גורמים מספיקים Multiple Sufficient Causes > ריבוי גורמים – גרימה סימולטנית

מצב בו שני מעוולים גורמים לנזק אחד. אף אחד מהם אינו גורם הכרחי משום שהנזק היה נגרם בכל מקרה על ידי המעוול האחר. לדוגמה: שתי רשלנויות בכיבוי מדורות שכל אחת מהן גרמה עצמאית להתלקחות אש שהתפשטה ופגעה ברכוש התובע.