stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אוסטריה – דרום אפריקה
נציגויות דיפלומטיות

דרום אפריקה מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה, שגם מוסמכת לארגונים הבינלאומיים שם, וכן 5 קונסוליות כבוד בזלצבורג, לינץ, אינסברוק, סנקט פלטן וגראץ. אוסטריה מחזיקה בדרום אפריקה שגרירות בפרטוריה, ו-3 קונסוליות כבוד בקייפטאון, דרבן ופורט אליזבת.
יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה

הארכידוכס יוזף אוגוסט מאוסטריה, נסיך הונגריה ובוהמיה (בשמו המלא: יוזף אוגוסט ויקטור קלמנס מריה פון הבסבורג-לותרינגן, בגרמנית: Joseph August Viktor Klemens Maria von Österreich;‏ 9 באוגוסט 1872 – 6 ביולי 1962), היה ארכידוכס אוסטרי, ומפקד בכיר בצבא אוסטרו-הונגריה במלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה > שנים ראשונות

יוזף אוגוסט נולד ב-9 באוגוסט 1872 באלצ'וט כבנם הבכור של יוזף קרל, ארכידוכס אוסטריה וקלוטילדה, נסיכת סקסוניה-קובורג-גותה, סבו היה הארכידוכס יוזף, פלטין הונגריה שהיה בנו הצעיר של לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, וכיהן כמשנה למלך בהונגריה. ב-1890 התגייס יוזף לצבא האוסטרו-הונגרי ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה, וב-1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-31.
ביוגרפיה > מלחמת העולם הראשונה

| --- | --- |
 מקום קבורה:  ארמון בודה 
 מדינה:  הונגריה, אוסטריה, ציסלייטניה (ארצות אוסטריה) 
 בן או בת זוג:  אוגוסטה, נסיכת בוואריה (1875–1964) (15 בנובמבר 1893–?) 
 צאצאים:  יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה, Archduke Ladislaus Luitpold of Austria, Archduke Matthias Joseph of Austria, Sophie Klementine of Austria, Gisela Auguste of Austria, Archduchess Magdalena Maria of Austria 
 השתייכות:   הצבא האוסטרו-הונגרי.
 תקופת הפעילות:  1890–1918 (כ־28 שנים)
 דרגה:   גנרל-פלדמרשל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-31   מפקד הקורפוס ה-7   מפקד קבוצת הארמיות הארכידוכס יוזף   מפקד הארמייה השישית   מפקד קבוצת ארמיות דרום טירול
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה
 עיטורים
 פור לה מריט עם עלי אלון   מסדר העיט השחור   מסדר העיט האדום
 
עם פרוץ המלחמה היה יוזף מפקד הדיוויזיה ה-31 שהייתה חלק מהקורפוס ה-4 שהיה חלק מהארמייה השנייה, ולחם עימה בחזית המזרחית בקרב גליציה. ב-18 בנובמבר 1914 מונה יוזף למפקד הקורפוס ה-7, ולחם עמו בקרבות בקרפטים. לאחר כניסת איטליה למלחמה הועבר יוזף עם הקורפוס שבפיקודו לחזית האיטלקית, ולחם עמו במהלך קרבות האיזונצו.
ב-2 בדצמבר 1916 החליף יוזף את הארכידוכס קרל שמונה לקיסר בפיקוד על קבוצת ארמיות שהייתה פרוסה בקרפטים בדרום החזית המזרחית, ופיקד עליה עד לשביתת הנשק עם רומניה. ב-15 בינואר 1918 מונה יוזף למפקד הארמייה השישית בחזית האיטלקית, ופיקד עליה בקרב הנהר פיאווה.
ב-15 ביולי 1918 מונה יוזף למפקד קבוצת הארמיות טירול, שכללה את הארמייה העשירית ואת הארמייה ה-11. ב-24 באוקטובר 1918 הועלה יוזף לדרגת גנרלפלדמרשל על ידי הקיסר קרל בניסיון להרגיע את הלאומנים ההונגרים, ובכך היה לאחרון הפלדמרשלים האוסטרו-הונגרים. ב-26 באוקטובר 1918 בעיצומו של קרב ויטוריו ונטו מסר יוזף את הפיקוד על קבוצת הארמיות לגנרל אלכסנדר פון קונרדין, ועבר לפקד על הכוחות בחזית הבלקן.
ביוגרפיה > לאחר המלחמה

ב-27 באוקטובר 1918 מונה יוזף על ידי הקיסר כנציג הקיסרי בהונגריה, אך יוזף ביקש להשתחרר מתפקידו ומינה את יאנוש הנדיק לראש הממשלה. ב-31 באוקטובר פרצה מהפכת החרצית, והונגריה נפרדה מאוסטריה, ובכך בא הקץ על האימפריה האוסטרו-הונגרית. ב-16 בנובמבר הוכרז על הקמת הרפובליקה הדמוקרטית ההונגרית, אך זו הוחלפה מהר מאוד ברפובליקה הסובייטית ההונגרית של בלה קון. לאחר תקופה קצרה בא הקץ על השלטון הקומוניסטי בהונגריה, ויוזף מונה לראש המדינה, תוך שהוא ממנה ממשלה, אך בלחץ בעלות הברית שלא הסכימו לעלייתו לשלטון של נצר לבית הבסבורג, נאלץ לפרוש מתפקידו ב-23 באוגוסט 1919.
בשנת 1920 מונה לאביר הראשון של מסדר ויטז. בשנת 1927 מונה לחבר בפרלמנט ההונגרי, ובשנת 1936 הפך לחבר כבוד באקדמיה ההונגרית למדעים ומונה לנשיאה. בשנת 1944 ברח לארצות הברית, אך בהמשך שב לאירופה והתגורר בעיר ראין שבבוואריה עד למותו ב-6 ביולי 1962.
ברשותו של יוזף היה יהלום נדיר נקי מאוד במשקל 76.45 קראט בבהירות מושלמת פנימית. היהלום מכונה על שמו "הארכידוכס יוזף אוגוסט".
משפחתו

ב-15 במאי 1893 התחתן יוזף אוגוסט עם אוגוסטה, נסיכת בוואריה בתם של לאופולד, נסיך בוואריה וגיזלה, ארכידוכסית אוסטריה בתו של פרנץ יוזף הראשון, קיסר אוסטריה. ממנה נולדו לו 6 ילדים:
יוזף פרנץ, ארכידוכס אוסטריה (1895–1957) התחתן עם אנה, נסיכת סקסוניה.
גיזלה אוגוסטה, ארכידוכסית אוסטריה (1897–1901).
סופיה קלמנטינה, ארכידוכסית אוסטריה (1899–1978).
לאדיסלאוס לואיטפולד, ארכידוכס אוסטריה (1901–1946).
מתיאס יוזף, ארכידוכס אוסטריה (1904–1905).
מגדלנה מריה, ארכידוכסית אוסטריה (1909–2000).
מכיוון שבנו יוזף פרנץ נפטר לפניו, ירש את תאריו נכדו יוזף ארפד, ארכידוכס אוסטריה (1933–2017), שהתחתן עם מריה, נסיכת לוונשטיין-ורטהיים-רוזנברג.
נכדתו אילונה, ארכידוכסית אוסטריה (1927–2011), אף היא בתו של בנו יוזף פרנץ, הייתה נשואה לגאורג אלכסנדר, דוכס מקלנבורג, ובנה גאורג בורווין, דוכס מקלנבורג הוא כיום ראש בית מקלנבורג-שטרליץ.
ראו גם

האימפריה האוסטרו-הונגרית במלחמת העולם הראשונה
יוזף אוגוסט, ארכידוכס אוסטריה ואשתו אוגוסטה מריה, נסיכת בוואריה
יחסי אוסטריה – איחוד האמירויות הערביות

| יחסי אוסטריה – איחוד האמירויות הערביות |
| --- | --- |
אוסטריה: איחוד האמירויות הערביות


אוסטריה: איחוד האמירויות הערביות
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 83,600
אוכלוסייה
9,118,988: 11,106,647
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 504,173
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 45,394
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית פדרלית

שר החוץ האוסטרי סבסטיאן קורץ (מימין) נפגש עם מקבילו האמירתי עבדאללה בן זאיד אאל נהיאן בווינה, 2014
יחסי אוסטריה–איחוד האמירויות הערביות הם יחסי החוץ בין איחוד האמירויות הערביות לאוסטריה.
סקירה כללית

בין השנים 2011–2014 הייתה מחלוקת בין המדינות, לאחר שחברת התעופה אמירטס דרשה זכויות נחיתה רבות יותר בווינה, ואילו אוסטריה סירבה לתת זאת. במרץ 2019 ביקר קנצלר אוסטריה, סבסטיאן קורץ באיחוד האמירויות, ובמהלך הביקור העניק לנסיך הכתר של איחוד האמירויות, מוחמד בן זאיד אאל נהיאן, סוס ליפיזן במתנה מהרפובליקה של אוסטריה. בנובמבר 2020 פורסם כי הלשכה הכלכלית הפדרלית של אוסטריה ארגנה משלחת כלכלית בתעשייה פתוחה לאיחוד האמירויות הערביות ובחריין. התוכנית כוללת רשת עם מנהיגים ומכפילים עסקיים מקומיים, הכנות לקראת אקספו 2020 שנדחה לשנת 2021 ופתיחת הזדמנויות עסקיות חדשות.
יחסים כלכליים

איחוד האמירויות הערביות היא שותפת הסחר והעסקים הגדולה ביותר של אוסטריה באזור המפרץ הפרסי. ההשקעה של אוסטריה באיחוד האמירויות עלתה ב-20% ל-4 מיליארד אירו, ההשקעה של איחוד האמירויות הערביות באוסטריה עלתה ב-12% ל-4.7 מיליארד אירו. בשנת 2015 נרשם שיא בסך היצוא האוסטרי לאיחוד האמירויות הערביות עם עלייה של 14.6% ל-778.8 מיליון אירו, אולם בשנת 2016 נרשמה ירידה של 17.9%. מוצרי היצוא החשובים ביותר של אוסטריה בשנת 2016 היו מכונות חשמל, מכשירים מכניים וכורים, ומוצרי ברזל ופלדה.
היבוא מאיחוד האמירויות גדל ב-21.8% בשנת 2016 לסכום כולל של 177.4 מיליון אירו. יבוא חשוב היה מוצרי אלומיניום, ברזל ופלדה, פלסטיק (אוסטריה אינה מייבאת נפט גולמי) ועתיקות וחפצים.
העניין של הכלכלה האוסטרית באיחוד האמירויות בא לידי ביטוי גם בנתוני הנוכחות בירידים ובאירועים של Advantage Austria בדובאי ובאבו דאבי. איחוד האמירויות הערביות היא המקום לירידי סחר מובילים עם חשיבות על-אזורית של טכנולוגיה רפואית, בנייה, הגנה וביטחון, ציוד פנים, ציוד למלונות, מזון ושתייה ותשתיות תחבורה.
מספר החברות האוסטריות משקף גם את האטרקטיביות של השוק לחברות אוסטריות. כ-230 חברות אוסטריות רשומות השקעות באיחוד האמירויות, במיוחד בדובאי, חברות מסוימות מפעילות גם מתקני ייצור. מאיחוד האמירויות הערביות מוגשים לא רק השוק המקומי, אלא בחלקו כל אזור GCC, כמו גם הסביבה המורחבת של צפון ומזרח אפריקה וחלקים מתת היבשת ההודית. יותר מ-330 חברות פעילות באמצעות סוכנים, חלקן ממוקמות באזורים החופשיים השונים של איחוד האמירויות הערביות.
נציגויות דיפלומטיות

אוסטריה מחזיקה באיחוד האמירויות הערביות שגרירות באבו דאבי.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה.
יעל כהן (מעצבת)

| --- | --- |

 לידה:  1978 (בת 46 בערך) אשדוד, ישראלישראל
 מדינה:  ישראל 
 מקצוע:  מעצבת
 מעסיק:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 
יעל כהן (נולדה ב-1978) היא מעצבת ישראלית ומרצה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה

נולדה באשדוד ב-1978,[דרוש מקור] בעלת תואר שני בקולנוע ותסריטאות ותואר ראשון בעיצוב ואמנות מהמכון האקדמי טכנולוגי בחולון, אותו סיימה בהצטיינות. למדה סמסטר ב-Design academy Eindhoven בהולנד. ב-2005 החלה לרצות בבצלאל.[דרוש מקור]
לאחר יצירה על גבול העיצוב והאמנות החליטה להתמקד בעיצוב כובעים ואבזרי ראש בקונטקס עיצובי-אמנותי. ב-2012 נפתח קורס בין-מחלקתי 'אבזרי ראש' המלמד את יסודות הכובענות. החלה ללמד גם קורס כובעים בבי"ס 'הגילדה' בתל אביב.
יצירתה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
לימודים

2005-2007 - תואר שני, MFA, החוג לקולנוע וטלוויזיה, מגמת תסריטאות, אוניברסיטת תל אביב.
2000-2004 - תואר ראשון, B.Sc.T.E, במגמת עיצוב ואמנות, מכון אקדמי טכנולוגי חולון. סיום התואר בהצטיינות.
2000-2004 - תעודת הוראה, מכון אקדמי טכנולוגי חולון.
2003 - לימודי סמסטר ב-Design Academy Eindhoven, הולנד.
פרסים

2004 - תעודת הצטיינות מחלקתית, תואר ראשון.
2000 - פרס הנשיא, הביאנלה לציור[דרוש מקור].
2001 - פרס תחרות אמנים צעירים מטעם עיריית אשדוד.
תערוכות > תערוכות יחיד

2010 - "ימבשה", תערוכת יחיד, בית האמנים, תל אביב.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות

2007 - תערוכת 'מאז יצא מתוק', תערוכה קבוצתית, מוזיאון אשדוד.
2005 - תערוכת עיצוב קבוצתית, 'רהוטים 2006 '.
2005 - תערוכת עיצוב קבוצתית, 'קיץ פלוס', גלריית החווה.
2005 - תערוכת עיצוב קבוצתית, 'אובייקט', גלריית כפ"ס/ מוזיאון אשדוד.
2002 - תערוכת 'חרוסת', בית לואי פסטר, יפו. במסגרת לימודי תואר ראשון.
2000 - תערוכת ציור קבוצתית, בית אמנים, אשדוד.
2000 - תחרות 'אמנים צעירים באשדוד' בתחומי האמנות הפלסטית, זכייה במקום ראשון.
1999 - הביאנלה לציור, בית הנשיא, ירושלים.
תערוכות > תערוכות קבוצתיות בחו"ל

2005 - תערוכת עיצוב קבוצתית בינלאומית, Galleria Della Piane, מילאנו.
2005 - תערוכת עיצוב קבוצתית, Pavilion satellite, מילאנו.
2003 - תערוכת עיצוב קבוצתית, "objects for leisure", איינדהובן, הולנד.
גלריה

Andy who, 2013
At the drop of the hat, 2013
Can you hear me, 2013
ELLEN, לבד, 2013
Justine hats, 2013
Meduza, גבס, רדי מייד, נוצות, 2013
אוקסימורון, עיבוד מחשב, 2011
כובעי FRANKY, לבד, 2013
ללא כותרת, 2013
הערות שוליים

↑  חן סיון, כובעי Justine – ביקור סטודיו, באתר "סלונה", ‏15 בנובמבר 2014
↑  אתר justine
↑  המחלקה לצורפות ואופנה (בעמוד 4)
↑  עיצוב כובעים, באתר "קורסים"
↑  ימבשה - תערוכתה של יעל כהן
יחסי אוסטריה – כורדיסטן העיראקית

| יחסי אוסטריה–כורדיסטן |
| --- | --- |
אוסטריה: כורדיסטן


אוסטריה: כורדיסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 191,660
אוכלוסייה
9,118,988: 28,000,000‏‏‏
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 
משטר
רפובליקה פדרלית: דמוקרטיה פרלמנטרית

יחסי אוסטריה–כורדיסטן העיראקית הם היחסים הדו-צדדיים שבין רפובליקת אוסטריה לבין כורדיסטן העיראקית. אוסטריה מיוצגת בכורדיסטן העיראקית דרך משרד בארביל מאז שנת 2006, ולכורדיסטן העיראקית נציגות בווינה מאז 2012. הנשיא הכורדי מסעוד בארזאני נפגש עם הנשיא האוסטרי היינץ פישר בווינה בשנים 2011, 2014 ו-2015. שר החוץ האוסטרי לשעבר, סבסטיאן קורץ, ביקר בארביל ב-2015 וב-2016 כדי לשפר את היחסים בין המדינות.
היסטוריה

המנהיג הכורדי מוסטפא בארזאני נפגש עם ברונו קרייסקי בשנת 1957 במוסקבה. הקשרים בין אוסטריה לכורדיסטן העיראקית פותחו בשנות ה-70 של המאה ה-20 כאשר אוסטריה העניקה מקלט לפליטים הכורדים מעיראק. הנציג הכורדי באוסטריה, מוסטפא רמזאן, אמר ש"במהלך זמנים קשים אלו במהלך שנות ה-80, הממשלה האוסטרית לא הפסיקה לתמוך בנו".
במהלך ביקורו של מנהיג המפלגה הדמוקרטית הכורדית החדש, מסעוד בארזאני בשנת 1979, נערך ניסיון כושל של התנקשות בו.
לאחר שהמדינה האסלאמית נכנסה לעיראק וכבשה את מוסול במהלך המתקפה בצפון עיראק, אוסטריה שלחה כ-1.25 מיליון דולרים כדי להתמודד עם בעיות העקורים.
נציגויות

לאוסטריה משרד בבירה האוטונומית ארביל.
לכורדיסטן העיראקית נציגת בבירה וינה.
ראו גם

יחסי החוץ של אוסטריה
יחסי אוסטריה–עיראק
יחסי אוסטריה – ניו זילנד

| יחסי אוסטריה – ניו זילנד |
| --- | --- |
אוסטריה: ניו זילנד


אוסטריה: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
83,871: 268,838
אוכלוסייה
9,118,988: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
516,034: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
56,589: 48,524
משטר
רפובליקה פדרלית: מונרכיה חוקתית

יחסי אוסטריה–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין אוסטריה לניו זילנד.
רקע

במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה האימפריה האוסטרו-הונגרית חלק ממעצמות המרכז, בעוד שניו זילנד לחמה לצד מדינות ההסכמה, כחלק מהאימפריה הבריטית. בשנת 1938 סופחה אוסטריה לגרמניה הנאצית, וכך הייתה במהלך מלחמת העולם השנייה חלק ממדינות הציר, בעוד שניו זילנד לחמה גם הפעם לצד בריטניה, כחלק מבעלות הברית.
ניו זילנד ואוסטריה מנהלים מערכת יחסים חמה ומתמשכת, וחולקים אינטרסים וערכים משותפים רבים. שתי המדינות עובדות בשיתוף פעולה הדוק עבור שלום וביטחון בינלאומיים, פירוק נשק גרעיני ואי-הפצתו, רפורמה במועצת הביטחון של האו"ם ונושאי זכויות אדם. קיימת אשרת עבודה וחופשה דו כיוונית, המעניקה לאזרחים הצעירים אפשרות לחיות, ללמוד ולעבוד בניו זילנד ואוסטריה.
הקהילה האוסטרית בניו זילנד אמנם קטנה, אך לתושבי העבר הייתה השפעה משמעותית על חיי התרבות של ניו זילנד. אלה כוללים את פרדיננד פון הוכשטטר, הידוע כאבי הגאולוגיה הניו זילנדית, האדריכל ארנסט פלישקה והפילוסוף קרל פופר, שניהם התגוררו בניו זילנד במלחמת העולם השנייה, וכן האמן פרידנסרייך הונדרטוואסר שהיגר לניו זילנד בשנות השבעים.
יחסים כלכליים

כמדינה חברה באיחוד האירופי יש לאוסטריה קשרים כלכליים חזקים הן בתוך האיחוד האירופי והן למרכז ומזרח אירופה, מה שמהווה גורם חשוב לגידול בהשקעות ניו זילנדיות באוסטריה. החברה הגדולה ביותר של ניו זילנד הפועלת באוסטריה היא טאיט אלקטרוניקה ואילו ה-OMV האוסטרית פעילה גם בניו זילנד.
בשנת 2019 הסתכם הסחר הכולל בין המדינות ב-424 מיליון דולר ניו זילנדי, כאשר היצוא לאוסטריה הסתכם ב-87 מיליון דולר ניו זילנדי, כאשר היצוא העיקרי הוא ברזל, מוצרי פלדה, מכונות וציוד חשמליים, ואילו היבוא מאוסטריה הסתכם ב-336 מיליון דולר ניו זילנדי, כאשר היבוא העיקרי כולל משאיות, טנדרים, טרקטורים, ותרופות קמעונאיות.
נציגויות דיפלומטיות

הייצוג של ניו זילנד באוסטריה הוא גם משלחת קבועה לאו"ם וארגונים בינלאומיים אחרים שממוקמים בווינה, וגם שגרירות ניו זילנד באוסטריה. השגרירות מוסמכת גם להונגריה, סלובקיה וסלובניה. אוסטריה מחזיקה בניו זילנד 3 קונסוליות בוולינגטון, אדלייד וקרייסטצ'רץ'. מאידך, ניו זילנד מחזיקה באוסטריה שגרירות בווינה בלבד.
יחסי יפן–קמבודיה

| יחסי יפן–קמבודיה |
| --- | --- |
יפן: קמבודיה


יפן: קמבודיה
שטח (בקילומטר רבוע)
377,915: 181,035
אוכלוסייה
123,588,993: 17,691,293
תמ"ג (במיליוני דולרים)
4,212,945: 31,773
תמ"ג לנפש (בדולרים)
34,088: 1,796
משטר
מונרכיה חוקתית

יחסי יפן–קמבודיה הם היחסים הדיפלומטיים בין יפן לבין ממלכת קמבודיה. יפן מיוצגת בקמבודיה בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בבירת המדינה, פנום פן. קמבודיה מיוצגת ביפן בדרג השגרירות, באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בטוקיו, בירת המדינה.
היסטוריה

טרם מלחמת העולם השנייה, קמבודיה הייתה חלק מקולוניה צרפתית הנקראת הודו-סין. בשנת 1945, בעת מלחמת העולם השנייה, יפן החליטה להרחיב את רווחיה הטריטוריאליים באוקיינוס השקט וכבשה גם את הודו-סין. הכיבוש היפני בקמבודיה גרם לערעור היחסים בין שתי המדינות היות שקמבודיה איבדה חללים רבים בעת הלחימה נגד יפן. לאחר שיפן הובסה על ידי כוחות בעלות הברית השלטון בקמבודיה הועבר שוב לצרפת. לאחר השיבה הצרפתית לקמבודיה, מלך קמבודיה נורודום סיהאנוק, החל לפתוח משא ומתן על עצמאותה של קמבודיה. ב-6 במאי 1947 הוכרז על חוקה, אספה לאומית וממשלה חדשה בקמבודיה. באוקטובר 1953, קמבודיה זכתה לעצמאות לאחר מאבק עקוב מדם נגד השלטון הצרפתי. יפן הייתה מהמדינות הראשונות שהכירו בעצמאותה של קמבודיה.
סחר

בשנת 2006, הייצוא היפני לקמבודיה בשנת הוערך ב-14.0 מיליארד ין, ואילו הייצוא הקמבודי ליפן באותה השנה הוערך בכ-9.5 מיליארד ין. ההשקעה היפנית בקמבודיה כוללת את ייסוד הבנק המסחרי פנום פן, מיזם משותף של "יונדאי שווייץ" וקבוצת SBI היפנית.
שתי המדינות אשררו את הסכם השותפות הכלכלית האזורית המקיפה שצפוי להיכנס לתוקף בינואר 2022.
סיוע יפני בקמבודיה

יפן היא מדינת הסיוע הגדולה ביותר של קמבודיה. מ-1992 יפן מספקת כ-1.2 מיליארד דולר בשנה. בשנת 2006 חתמו ממשלות יפן וקמבודיה על הסכם תוכנית סיוע יפנית חדשה בשווי 59 מיליון דולר.
ממשלת יפן סיפקה סיוע משמעותי לחינוך הקמבודי.
השוואה מדינית

| מדינה | קמבודיה ממלכת קמבודיה | יפן יפן |
| --- | --- | --- |
|  שם בשפה הרשמית | בקמרית: ព្រះរាជាណាចក្រកម្ពុជា | ביפנית: 日本 |
סמל: 
 דגל: 
| עיר בירה והעיר הגדולה ביותר | פנום פן קואורדינטות של הבירה=11°31′N 104°49′E﻿ / ﻿11.517°N 104.817°E﻿ / 11.517; 104.817 | טוקיו קואורדינטות של הבירה = 35°41′N 139°46′E﻿ / ﻿35.683°N 139.767°E﻿ / 35.683; 139.767 |
| אוכלוסייה | 16,926,984 נפש (יולי 2020) | 125,507,472 נפש (יולי 2020) |
| צפיפות האוכלוסייה | 93.50 נפש לקמ"ר | 332.11 נפש לקמ"ר |
| שטח | 181,035 קמ"ר | 377,915 קמ"ר |
| שפות | קמרית רשמית. | יפנים (לאומית); אין שפה רשמית במדינה. |
| דת | 96% בודהיזם 2% אסלאם 1% נצרות 0.3% אחר. | 51.82% שינטו 34.9% בודהיזם 4.0% כתות שינטו 2.3% נצרות 7.0% לא ענו |
| תמ"ג | 64,210 מיליון $ | 5,443,000 מיליון $ |
| תמ"ג לנפש | 3,793 $ | 43,368 $ |
| HDI | 0.581 (בינוני) | 0.909 (גבוה מאוד) |
יוהנס קאיוני

| --- | --- |

תמונה של האמן בגיל 44
 לידה:  1629 קיש קאיאן, נסיכות טרנסילבניה (כיום קייאנול מיק ברומניה), 
 פטירה:  25 באפריל 1687 (בגיל 58 בערך) גייגיוסארהג' (כיום לזאריה), יישוב בכפר ניאראדרמטה, נסיכות טרנסילבניה (כיום ארמיטו במחוז מורש בטרנסילבניה, רומניה) 
 מוקד פעילות:  נסיכות טרנסילבניה
 עיסוק:  נזיר, מלחין, נגן עוגב, משורר
 שפה מועדפת:  לטינית, הונגרית, רומנית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
יוהנס קאיוני (בלטינית וגרמנית: Johannes Caioni או Joannes Kajoni, ברומנית: Ioan Căianu או Ioan Căian ,בהונגרית: Kajóni János,‏ 8 במרץ 1629 בקאיאנול מיק (קיש-קאיאן), טרנסילבניה – 25 באפריל 1687 לזאריה, בהונגרית - גיירגיו-סארהג', טרנסילבניה) היה נזיר פרנציסקני וכומר ממוצא רומני מטרנסילבניה, מלומד הומניסט, נגן עוגב ובונה עוגבים, מלחין, מוזיקולוג, משורר ומוציא לאור. נודע בעיקר הודות לאוסף היצירות המוזיקליות הנושא את שמו - "קודקס קאיוני". קאיוני כיהן החל משנת 1678 כבישוף ממלא מקום (ויקאר כללי) רומי-קתולי של טרנסילבניה.
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

יוהנס קאיוני נולד בשנת 1629, ולפי עדותו היה בן למשפחה רומנית (כפי שהתוודה בלטינית:„Natus valachus sum” - "נולדתי כרומני") מנסיכות טרנסילבניה. שמו הרומני המשוער היה יואן קאיאנו, הקשור כנראה ליישוב לידתו - קאיאנול מיק (בהונגרית - קיש-קאיאן), שנמצא אז במחוז (רוזנות) סולנוק -דובוקה ובימינו במחוז ביסטריצה נסאוד. לפי השערה אחרת נולד בכפר יגנייה (ברומנית - לגיה Leghia) שבמחוז קלוז'. התפרסם באירופה כיוהנס קאיוני. בהונגריה של ימינו הוא מוכר כיאנוש קאיוני.
הוריו השתייכו למשפחת אצילים. דודה שלו, יודית, הייתה אשתו של אישטוואן ראץ, מפקד חיל המצב בצ'יקסרדה (ברומנית - מיירקוריה צ'וק). קאיוני נולד ככל הנראה בדת הנוצרית אורתודוקסית ובנעוריו המיר דתו לנצרות הקתולית.
קאיוני גדל בקלוז' וביישוב צ'יקשומיו (ברומנית - שמולאו צ'וק). הוא למד קודם בבית ספר של הישועים ("קונביקטוס נוביליום") בקלוז' והמשיך אחר כך בבית הספר של הפרנציסקנים בצ'יקשומיו. באמצעות קשרים של דודתו התאפשרה הצטרפותו למנזר הפרנציסקני בצ'יקשומיו. במסדר הפרנציסקנים קיבל את דרגת guardianus.
בשנת 1647 קיבל על עצמו את עול הנזירות. עשה אחר כך לימודי מוזיקה בנאג'סומבט - טרנבה בשטחי סלובקיה של ימינו, אז חלק מממלכת הונגריה. בשנת 1655 קיבל בטרנבה את ההסמכה ככומר.
ביוגרפיה > המשך חייו ופעילותו

את שאר חייו כיהן כאב המנזרים הפרנציסקנים ביישובים מיקהאזה (Mikháza) (הנקרא ברומנית "קלוגרן" (Călugăreni), והמהווה כיום חלק מהכפר ארמיטו Eremitu, בהונגרית -ניאראדרמטה Nyáradremete, במחוז מורש של רומניה של ימינו) (1669-1666) בגיירגיו-סארהג' (ברומנית -לזאריה) (1675-1669) ובצ'יק-שומיו. בשנים 1675–1678 כיהן כקוסטוס המשמורת (הקוסטודיה) הפרנציסקנית של טרנסילבניה.בשנת 1678 התמנה על ידי האפיפיור אינוקנטיוס האחד עשר לבישוף - ויקאר כללי של הכנסייה הקתולית בטרנסילבניה. ב-1687 התמנה ל"אב המשמורת" הפרנציסקנית בטרנסילבניה.
ביוגרפיה > המשך חייו ופעילותו > בית הדפוס בשומיו צ'יק (שומולאו צ'וק)

בשנת 1675 הקים קאיוני בצ'יקשומיו בית דפוס שבו הדפיס את כתביו ו (אחרי 1678) ספרי לימוד שנועדו לבית הספר הפרנציסקני המקומי. בית הדפוס שהקים קאיוני שירת את צורכי האוכלוסייה הקתולית מארץ הסקלרים וממולדובה השכנה. 
בספרו "קנטיונאלה קתוליקום", שהיה בשנת 1676 הספר הראשון שהודפס במקום, כתב ראיוני על מניעיו בהקמת בית הדפוס:
תוכן:ביקשתי לשרת את ארצי ולאפשר על ידי עבודתי גם לאחרים להלל את האל ללא הרף
(יוהנס קאיוני - Cantionale Catolicum)
מאוחר יותר, במאה ה-19 בבית הדפוס הזה הודפס העיתון "האדי לאפ" ("העיתון הצבאי") של המהפכנים ההונגרים משנת 1848 ופרסומים מהפכניים אחרים, הנשמרים בימינו במוזיאון להיסטוריה בקלוז'.
ביוגרפיה > המשך חייו ופעילותו > פעילותו בתחום המוזיקה ותחומי תרבות אחרים

בנוסף להיותו אוסף מוזיקה, היה קאיוני המלחין הראשון למוזיקה משכילה בטרנסילבניה. 
קאיוני הזכיר בכתביו את הריקוד המסורתי הרומני קלושרי והיה בין הראשונים שכבתו עליו ועל המנהגים הקשורים אליו.
לפי הדגם של העוגב מפרזמ'ר משנת 1659 בנה קאיוני עוגבים בצ'יקסרדה, גיירגיו-סארהג', מיקהאזה ולישועים באודווארהיי. עם תלמידיו בנגינת עוגב נמנו פטר אלפאלווי ומיקלוש פרנצי
קאיוני הלך לעולמו בשנת 1687 ביישוב גיירגיו-סארהג' (לזאריה), אז ב"כיסא הסקלרי של צ'יק" (הנמצא בימינו במחוז הרגיטה שברומניה). הובא לקבורה בבית הקברות של המנזר הפרנציסקני בקבר פשוט, שבו לא צוין שמו, בהתאם לצוואתו.
קודקס קאיוני

בשנת 1672 כפרס על הצטיינותו בלימודים קיבל קאיוני קובץ מוזיקה מידי מורו, מאתיאש שרגיי. הוא לקח על עצמו את המזימה להעשיר את הקובץ, עבודה שהוא המשיך בעת שהותו במנזר בגיירגיו-סארהג' עד שנת 1671. הקובץ המורחב שיצא מידיו נודע לפי שמו כ"קודקס קאיוני".
קודקס קאיוני הוא קובץ כתבי יד ועותקי יצירות מוזיקליות, בסך הכל 346 קטעי מוזיקה שונים ומגוונים. הוא כולל קטעי מוזיקה עממית רומנית, הונגרית וצוענית מטרנסילבניה, שירי עם וריקודי עם, מספר קטן של יצירות קאיוני עצמו, וכן מוזיקה כנסייתית ומוזיקת חולין ממערב אירופה, - מדריגלים, אריות, מוטטים ומוזיקה כלית. ביניהן- יצירות מאת קלאודיו מונטוורדי ויוצרים איטלקים מן התקופה הבארוקית, ושל מלחינים מצפון גרמניה, כמו למשל קנטטות מאת היינריך שיץ. רוב הקובץ כתוב בטבלטורה לעוגב לפי שיטתו של אליאס אמרבאך (1597-1530).
יצירות וכתבים > התחום המוזיקה

1671 -Codex Caioni
1667 - Organo Missale - קובץ 53 ליטניות, 39 מזמורי תפילות, אנטיפונים ושירים כנסייתיים אחרים, כולל מפרי עיטו
1676 Cantionale Catolicum קובץ שירים כנסייתיים (הספר נמצא במוזיאון הלאומי להיסטוריה בקלוז') - הודפס שלוש פעמים- ב-1719, 1805 ו-1806.
1669 - Sacri Concentus, diversorum authorum, praesertim Ludovici Viadanae,  - קובץ שירים כנסייתיים מאת מחברים שונים, במיוחד מאת לודוביקו גרוסי דה ויאדאנה
Calendarium
1649 - Antiphonarium Romanum … ad usum ecclesiae Romanae cum cantu Gregoriano ספר אנטיפונים לשימוש הכנסייה הרומית עם מזמורים גרגוריאנים
1670- Antiphonae de sanctis ordinis minorum - ארנטיפונים של מסדר האחים המינורים (פרנציסקנים)
קטעי מוזיקה מכתבי קאיוני הוקלטו, בין השאר, בדיסק Five centuries of German music in Transylvania של החברה "אלקטרקורד" הרומנית בשנת 1996.
יצירות וכתבים > שירים

Hymnarium - קובץ המנונים - שירים דתיים בשפות לטינית והונגרית
יצירות וכתבים > ספרי לימוד ודת

1673 - ספר לימוד האלפבית העתיק של הסקלרים - אבד
1684-1650 - הספר השחור - תולדות המשמורת (הקוסטודיה הפרנציסקנית של טרנסילבניה) - רישומים
"בית מוזהב" -ספר תפילות ושירים למתפללים
1669 - Hortulus Devotionis - ספר תפילות מפרי עטו
יצירות וכתבים > בתחום הבוטניקה

"Herbarium (עשבייה הונגרית" - נספח ל-Ortus Sanitatis Venetiis, ספר בוטניקה בלטינית משנת 1511. מתוארים בה השפעות רפואיות של צמחי מרפא
בנוסף השאיר כתבי יד ליטורגיים, דרשות, הערות שוליים וכו'.
הנצחה

אנדרטה הוקמה לזכרו בחצר ההכנסייה הקתולית בכפר לגיה, מקום משוער אך שנוי במחלוקת להולדתו
פסל דיוקן הוצב בחצר המנזר הפרנציסקני בצ'יקשוימו.
בית ספר תיכון טכנולוגי הונגרי במיירקוריה צ'וק ברומניה נושא את שמו (Joannes Kájoni” Szakközépiskola")
2010 - להקת פולק הונגרית Meta Folk Band הקדישה שיר לזכרו
לקריאה נוספת

Szabolcsi Bence: A XVII. század magyar világi dallamai. Budapest, 1950.
Romeo Ghircoiașiu: Contribuții la istoria muzicii românești I. 1963. 202–07.
Pap Ferenc: Kájoni János és a csíksomlyói nyomda művelődéstörténeti jelentősége. Korunk 1972/3.
Benkő András–Almási István gondozásában: Seprődi János válogatott zenei írásai és népzenei gyűjtése. 1974. 187–252.
Miklóssy V. Vilmos: Kájoni János Herbariuma. A Hét 1977/37;
Miklóssy V. Vilmos: Hol lappang a Kájoni-hagyaték? A Hét 1979/36.
Spielmann József–Spielmann Mihály: Nézzünk szét még egyszer a Kájoni-Herbárium forrásvidékén. A Hét 1977/48.
Szabó Attila: Melius Péter és a kolozsvári Herbárium. Bevezető tanulmány a Melius-féle Herbárium 1978-as kiadásában. 85–89.
Benkő András: Kájoni János, a humanista muzsikus. Korunk 1981/11.
Diósi Dávid: Kájoni János, a dallamgyűjtő.In: Marton József – Bodó Márta (szerk.),Ezeréves múltunk. Tanulmányok az erdélyi egyházmegye történelméről, Budapest – Kolozsvár 2009, 169–176.
1973 Vasile Mocanu Ioan Căian, monografie, Editura muzicală, București