stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לא כמו כולם
הדמויות הראשיות

שירה - הגיעה מבאר שבע עם הוריה, אחיה מיתר ואחותה רוני. היא מתעניינת בשירה, ריקוד, וקריאת ספרים. בסיפור היא מנסה ככל יכולתה להסתגל למקום החדש ולהיות מקובלת בכיתתה תוך כדי שהיא חברתה של נטע, הילדה הכי לא מקובלת בכיתה.
נטע - יושבת ליד שירה, אינה מקובלת בכיתתה, עד ששירה מגיעה לכיתה ומתחברת איתה. היא מתעניינת בתחום החלל, אך גם מאוד רגישה לקולות חזקים ומתקשה להתחבר עם אחרים. הוריה מנסים לעזור לה, ואף על פי שאחיה עומר מציק לה, חברו דור גם כן מנסה לעזור לה.
ביקורות

הביקורות שיבחו את הספר הן בתוכנו והן בצורתו: הן ציינו שהסופרת מצליחה לתאר באופן מעמיק את עולמן הרגשי של שתי גיבורות הסיפור ולהציף את הבעיות החברתיות שהן מתמודדות איתן. הוא מטיב לתאר את עולמם הסבוך של אינטראקציות חברתיות אצל ילדים. הסופרת מתארת היטב את נבכי נשמתם של הגיבורים ומעבירה דרך ספרה מסר של אחווה, חיבור וכבוד לשונה. הביקורות גם שיבחו את צורת הכתיבה בה נכתב הספר: הן ציינו שהספר קריא מאוד, כתוב בשפה זורמת, בהירה ואותנטית, בכתיבה כנה ומרגשת. הוא מייצר סקרנות והתרגשות אצל הקורא לכל אורכו. הספר אמנם פונה לילדים אך מומלץ לקריאה גם להורים ולמחנכים.
הערות שוליים

1 2 3  אורה קרופיק, לא כמו כולם, דני ספרים, 2018
↑  שרית פליין, ״לא כמו כולם״ ו״הסוד של רון״ ספרות ילדים על הספקטרום האוטיסטי, באתר אוצר מילים, ‏25/05/2018
1 2  לא כמו כולם, באתר e-vrit
1 2 3  לא כמו כולם, באתר מבט אל ספרים וספרות בגובה עיניים - נוריתה
ישעיהו פולמן

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1934 פיוטרקוב טריבונלסקי, רפובליקת פולין 
 פטירה:  3 באוגוסט 2022 (בגיל 88) 
 ענף מדעי:  חקלאות, ביולוגיה 
 מקום לימודים:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית 
 מוסדות:  הפקולטה לחקלאות, מזון וסביבה ע"ש רוברט ה. סמית  מרכז וולקני  משרד החקלאות וביטחון המזון 
 
קעקוע על זרועותיהם של ישעיהו פולמן ובנו רון פולמן
ישעיהו פולמן (14 בינואר 1934 – 3 באוגוסט 2022) היה פרופסור לביולוגיה וחקלאות באוניברסיטה העברית, מנהל המכון לבעלי חיים במכון וולקני למחקר מדעי והמדען הראשי במשרד החקלאות, מחבר הספר "סיפורה של גדר ההפרדה, האמנם הפקרת חיים?". ניצול מחנה ההשמדה אושוויץ.
ראשית חייו

פולמן נולד בשנת 1934, לרחל (רוז'ה) פיטובסקי ולאהרון פולמן בפיוטרקוב שבפולין. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נדד פולמן למחבוא בגטו פיוטרקוב טריבונלסקי ובשנת 1943, בגיל 9, נתפס, נשלח לעבודות כפייה, ובהמשך נשלח על ידי המשטר הנאצי למחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ, שם קועקע על זרועו מספר האסיר B-1367 - את המספר קעקע לימים בנו רון פולמן במדויק על זרועו. בינואר 1945, כשהוא חולה, נשלח אל צעדת מוות.
אביו, אהרון פולמן, נפטר מיד אחרי המלחמה. אחיו, אהרון (רון) פולמן נולד בשנת 1946 וחי בישראל. אח נוסף, שלמה פולמן, נולד בשנת 1938 ונרצח בטרבלינקה. רוב משפחתו של ישעיהו פולמן נרצחה בשואה.
בשנת 1947, בהיותו בן 14, עלה לארץ ישראל בעליית הנוער והשתלב בבית הספר החקלאי בן שמן. לאחר מכן, בהיותו חבר בתנועת הנוער העובד והלומד, עבד ביום ולמד בתיכון ערב, בו הכיר גם את אשתו לעתיד, אהובה פולמן. בשנת 1952 סיים בהצלחה את לימודי התיכון והתגייס לשירות סדיר ביחידת השלישות הראשית של צה"ל ברמת גן. כחייל מילואים השתתף בקרבות בעזה. עם תום המלחמה חתם על מנשר הקורא לממשלה להחזיר את עזה למצרים.
עם שחרורו משרות סדיר החל את לימודי החקלאות בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית. בשנת 1959 סיים את התואר השני, ובשנת 1963 הוענק לו תואר דוקטור בגידול בעלי חיים, צאן ובקר. יצא לפוסט-דוקטורט באנגליה.
פעילות מדעית

בשנת 1959 החל את דרכו המקצועית בתחנה לחקר החקלאות ברחובות (לימים מכון וולקני) והיה לחוקר בכיר. בשנים 1973–1983 שימש כמנהל המחלקה לפיזיולוגיה ותזונה של בקר. בשנת 1985 התמנה לפרופסור מן המניין בפקולטה לחקלאות של האוניברסיטה העברית.
פולמן שימש כמנהל המכון לבעלי חיים וכיו"ר הוועדה הפרופסיונלית, ובשנת 1991 מונה על ידי שר החקלאות, רפאל איתן, למדען הראשי במשרד החקלאות. פרופ' פולמן ידוע כמי ששינה לחלוטין את הקריטריונים לחלוקת תקציבים, כך שמצוינות תהווה קריטריון ראשי. בשנת 1995, עם סיום כהונתו כמדען הראשי, שב לעבוד במכון וולקני עד צאתו לגמלאות בשנת 1999.
משנת 1964 ועד פרישתו לגמלאות, שימש כמרצה בפקולטה לחקלאות ובשנות שבתון ערך מחקרים באוסטרליה, במסצ'וסטס ובקליפורניה.
בשנת 1995 עבד במרכז האו"ם שבווינה ויצא לאפריקה להדריך קהילות המגדלות בעלי חיים, במטרה לשפר את תפוקת המזון.
פולמן היה חבר ועד הפועל, חבר הנהלת המינהל, חבר בוועדת ההשתלמויות המדעיות, חבר בהנהלת חוות המרכז, בוועדה המייעצת לקרן קמ"ח, בצוות הניהול של פרויקט הבנק העולמי ובוועדת המתאר של המינהל. בשנת 1997 מונה לדירקטור מטעם הציבור במועצת המנהלים של חברת "מהדרין".
ב–3 באוגוסט 2022 הלך לעולמו. בן 88 במותו.
במרכז הפקולטה לחקלאות ברחובות הוקמה גינת למידה ודיון על שמו, וכן יוסד על שמו פרס הצטיינות שנתי לשימור אקולוגי.
פעילות מדעית > פרסומיו

פולמן פרסם מעל 100 מאמרים מדעיים. עיקר עיסוקו סבב סביב הקשר בין התזונה, רמת ייצור החלב והפוריות בפרות עתירות תנובה. השיטות שפיתח בעקבות תגליותיו המדעיות זכו להתעניינות ברחבי העולם. כאשר הפך למדען הראשי של משרד החקלאות הרחיב את התמחותו לכל ענפי המשק החקלאי בישראל, ואת סקירתו הרחבה על המשק החקלאי הישראלי ניתן למצוא בין היתר בספר "יובל לישראל" שערך חיים יבין.
בתחילת שנות ה-70 מצאו פולמן וקבוצתו במינהל המחקר החקלאי קשר בין ריכוז ההורמון פרוסטגלנדין בדם הפרה בזמן המחזור שקדם לייחום בו הוזרעה ובין תוצאות ההזרעה. התגלית פורסמה ב-1973 בכתב העת Journal of Reproduction and Fertility. בהתבסס על תוצאות עבודה זו הציע פולמן שיטת ממשק רבייה ברפת החלב האינטנסיבית המבוססת על טיפול משולב בפרוסטגלנדין ובפרוגסטרון המביאה לסינכרון מועד הייחום של הפרה, וזאת במטרה לשפר את הפוריות בעדר החלב. עקרונות שיטה זו פורסמו ב-1990 ב-Journal of Dairy Science, וזכו להתעניינות ברחבי העולם.
בחצי השני של שנות ה-70, בעבודתו יחד עם עמנואל אסקרלי מהפקולטה לחקלאות ברחובות, בדקו השניים פרסומים קודמים בספרות המקצועית שגרסו כי מתן קרוטן פוגע בפוריות, והראו כי אין פגיעה בפוריות בעגלות, אך כן קיימת פגיעה בפוריות בעת שניתן מינון גבוה לפרות מבוגרות. מאמרם התפרסם ב-1979 ב-British Journal of Nutrition.
בתחילת שנות ה-80, חקר יחד עם חנן נוימרק ממרכז וולקני ועם ו. קאופמן מגרמניה, את השפעת רמת החלבון במנת הפרות החולבות על פוריותן. הם מצאו כי מתן ריכוז גבוה של חלבון במנה (20%-19%) מביא לירידה במשקל פרות מבוגרות (המלטה רביעית ומעלה) ולירידה בפוריותן, אך בפרות צעירות יותר אין לכך השפעה שלילית על הפוריות. מחקר זה פורסם ב-1981 ב-Journal of Dairy Science,
בתחילת שנות ה-90 מצא כי טיפול בהורמון GnRH מייד עם הופעת הייחום, מביא לעלייה מובהקת בהתעברות פרות המתקשות להתעבר. עבודה זו התפרסמה בכתב העת Animal Reproduction Science ב-1991.
פולמן היה גם פעיל חברתי ופוליטי. בשנת 2004 כתב את הספר "סיפורה של גדר ההפרדה, האמנם הפקרת חיים?" וגם פרסם מאמרי דעה בעיתונות, כשעיקר מאמציו היו נתונים לחתירה לשלום. אף על פי שהיה ציוני בכל רמ"ח אבריו והיה משוכנע שעל עם ישראל לדעת להגן על עצמו, הוא האמין שהשואה שעברה על עם ישראל לא מקנה לו את הזכות לפגוע בזכויות האדם של עם אחר, ובכל מקרה האמין ששליטה על עם אחר אינה בת-קיימא.
חיים אישיים

אף ששורשיו במשפחה דתית מאוד, פולמן היה אתאיסט.
אשתו, ד"ר אהובה (לובה) גורדון, שימשה כרופאת שיניים בעיר רחובות. הם הכירו בשנת 1949. לישעיהו ואהובה שלושה ילדים: מיכל חיותין, רון פולמן ואורנה פולמן, שבעה נכדים ושני נינים.
פולמן התגורר בעיר רחובות משנת 1964, שם הוא גם קבור.
לקריאה נוספת

ישעיהו פולמן, סיפורה של גדר ההפרדה, האמנם הפקרת חיים?, הוצאת כרמל, תשס"ד, 2004.
הערות שוליים

↑  פולמן ישעיהו - מורשת, באתר www.agri.gov.il
↑  שמעון וילנאי, האיש ששינה את המדד לחלוקת מענקי מחקר, ‏2022-08-25
↑  "Son Gets Dad's Auschwitz Tattoo on Own Arm". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2023-06-18.
↑  Daniel Estrin, Lisa Mullins, Auschwitz Concentration Camp Tattoo Shared by Father and Son, theworld, ‏April 19, 2012
↑  פרק 23 - שיר אחרי מלחמה, נבדק ב-2023-06-18
↑  שמעון וילנאי, האיש ששינה את המדד לחלוקת מענקי מחקר (עמוד 82), באתר kenes-media.com
↑  היכן הם היום? פרופסור ישעיהו פולמן, ‏2020-04-02
↑  פרופ' אליעזר אייזינבוד, פרופי ישעיהו פולמן פרש לגמלאות... אך ימשיך לעסוק במחקר מדעי הבקר לחלב, באתר AKOLogic
↑  Mario Garcia, Gerrit Viljoen, Animal production and health section, The Food and Agriculture Organization (FAO)
↑  חיפוש, באתר ארכיב המחקר החקלאי – מינהל המחקר החקלאי – מרכז וולקני
1 2 3 4 5 6  פרופ' אליעזר אייזינבוד, פרופ' ישעיהו פולמן פרש לגמלאות... אך ימשיך לעסוק במחקר מדעי הבקר לחלב, "משק הבקר והחלב", חוברת 279, אפריל 1999
↑  יובל לישראל - יומן לאומי / עורך - חיים יבין, באתר הספרייה הלאומית
↑  גרסה מקוונת של הספר (לבעלי הרשאה), באתר "כותר"
↑  הארץ - תוצאות חיפוש עבור: ישעיהו פולמן, באתר www.haaretz.co.il
ליאת לוי-קופלמן

| --- | --- |
ליאת לוי-קופלמן 2020
ליאת לוי-קופלמן 2020
 לידה:  7 ביוני 1976 (בת 48) פרדס חנה
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאית וסופרת
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  liatlevikopelman
 טוויטר:  liat_kopelman
ליאת לוי-קופלמן (נולדה ב-7 ביוני 1976) היא סופרת ועיתונאית ישראלית והעורכת הראשית לשעבר של שבועון הבידור "פנאי פלוס" ושל מגזין האופנה והלייף סטייל "Go Style".
מחברת רב המכר ״את הבוס״ - מדריך ליזמות עסקית שנכתב במיוחד עבור נשים.
ביוגרפיה

לוי-קופלמן נולדה בפרדס חנה. היא סיימה את לימודיה בתיכון החקלאי בפרדס חנה, התגייסה לצה"ל כמדריכת שריון בחטיבה 188 ולאחר מכן כקצינת הדרכה של בסיס האימונים באלי"ש. לאחר הצבא הדריכה קייטנה של הסוכנות היהודית בבורסוויל, טקסס וכשחזרה השתלבה בעולם העיתונות.
היא אמא לשלושה ונשואה לגלעד לוי-קופלמן עורך ובמאי עריכות בטלוויזיה ומרצה על צפייה ביקורתית בריאליטי.
קריירה > עיתונות

בשנת 1999 היא יזמה, הקימה וערכה את מגזין האופנה והלייף סטייל מבית "ידיעות אחרונות" "Go Style", תפקיד אותו היא מבצעת עד היום.
בשנת 1999 החלה לעבוד כעורכת, כתבת ומאיירת בשבועון "פנאי פלוס".
בשנת 2001 מונתה לסגנית עורכת שבועון הנוער "ראש אחד".
בשנת 2006 כתבה טור הורות ב-ynet שנקרא "בייבי דול".
בשנת 2008 מונתה לעורכת הראשית של "ראש אחד" במקביל לעריכת "Go Style", והייתה אחראית על פרמוטו מחדש של העיתון.
בשנת 2013 מונתה לעורכת הראשית של שבועון הבידור "פנאי פלוס".
קריירה > ספרות

כתיבת סיפור מתח בהמשכים, "מבצע מסטיק", שהתפרסם במגזין לילדים, "דיסני" ישראל.
כתבה ספרים כגון "OMG אני בהריון", "את הבוס" ו-"אני הבוסית".
קריירה > טלוויזיה

יועצת לסדרת האופנה "אופנה אורבנית" בערוץ E!, מפתחת סדרת הנוער “יומני החופש הגדול” עבור ערוץ דיסני ישראל, כותבת ומגישת סדרת האינטרנט להורים ולילדים “הורים בחיתולים” לאתר ynet.
בנוסף, מרצה ראשית ומפתחת הקורס "עיתונות ויזמות אופנה" – לימודי תעודה במסלול ללימודי חוץ בבית הספר "שנקר" ומרצה בנושאי הצלחה מקצועית, "את הבוס!".
לוקאס וינטרה

לוקאס וינטרה (ביוונית: Λουκάς Βύντρα; בצ'כית: Loukas Vyntra; נולד ב-5 בפברואר 1981) הוא כדורגלן עבר יווני-צ'כי המשחק בעמדת הבלם ולזכותו 57 הופעות בנבחרת יוון.
קריירה

וינטרה נולד בצ'כוסלובקיה לאב צ'כי ולאם יוונית, ובגיל צעיר חזר עם אמו ליוון. בשנת 1999 התחיל את הקריירה שלו כאשר חתם בפנליאקוס מליגת המשנה היוונית. וינטרה לא השתלב במועדון ובקיץ 2000 עבר לואריה ששיחקה אז בליגה השלישית. בעונה שלאחר מכן חזר לפנליאקוס והפך לשחקן הרכב קבוע הקבוצה, עמה עלה בעונת 2002/2003 לליגת העל היוונית.
בינואר 2004 עבר וינטרה לפנאתינאיקוס, ובעונתו הראשונה בקבוצה זכה עמה בדאבל. ב-29 בספטמבר 2004 ערך את הופעת הבכורה שלו במסגרות אירופאיות, בהפסד 0–1 לפ.ס.וו. איינדהובן בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-16 בפברואר 2005 הבקיע את שער הבכורה שלו במסגרת אירופית, בניצחון 1–0 נגד סביליה בשלב ההצלבה של גביע אופ"א, אך בגומלין ניצחה סביליה 2–0 ועלתה לשמינית הגמר. בעונת 2009/2010 זכה עם הקבוצה בדאבל נוסף.
בינואר 2013 הגיע וינטרה לספרד וחתם עד תום העונה בקבוצת לבאנטה מההליגה הבכירה. בסיום העונה האריך את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות, וב-19 בינואר 2014 כבש את שער הבכורה שלו במועדון, במשחק מול ברצלונה שהסתיים בתיקו 1–1.
ב-31 ביולי 2015 הגיע וינטרה לישראל, וחתם לשנתיים בקבוצת הפועל תל אביב. ב-8 באוגוסט 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשפתח בהרכב הקבוצה במשחק מול בני יהודה במסגרת גביע הטוטו. את הופעת הבכורה שלו בליגת העל ערך ב-24 באוגוסט 2015, במשחק מול בית"ר ירושלים באצטדיון טדי, במחזור הראשון של עונת 2015/2016. וינטרה שיחק עונה אחת בהפועל תל אביב, וערך במדיה 29 הופעות בכל המסגרות.
ב-29 באוגוסט 2016 חתם וינטרה באומוניה ניקוסיה מליגת העל הקפריסאית, ובמדיה שיחק שלוש שנים. ב-17 ביולי 2019 חזר לליגה היוונית וחתם בקבוצת לאמיה 1964, במדיה שיחק שלוש שנים עד גיל 41.
קריירה > נבחרת יוון

וינטרה החל את הקריירה הבינלאומית שלו כאשר ייצג את יוון באולימפיאדת אתונה. ב-8 ביוני 2005 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת יוון, בהפסד 0–1 לאוקראינה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2006. וינטרה היה חלק מסגל הנבחרת במשחקי גביע הקונפדרציות 2005, יורו 2008, מונדיאל 2010 ומונדיאל 2014.
תארים

אליפות יוון: 2003/2004, 2009/2010
הגביע היווני: 2003/2004, 2009/2010
הערות שוליים

↑  שירי אלג'ם, ‏סוף לסאגה: לוקאס וינטרה חתם לשנתיים בהפועל ת"א, באתר ערוץ הספורט, 31 ביולי 2015
| נבחרת יוון – יורו 2008 |
| --- | --- | --- |
|  1 ניקופולידס •  2 סיטארידיס •  3 פטסטזוגלו •  4 ספיירופולוס •  5 דלאס •  6 באסינס •  7 סמארס •  8 ג'יאנאקופולוס •  9 חריסטיאס •  10 קראגוניס •   11 וינטרה •  12 צ'לקיאס • 13 צורבאס •  14 סלפינגידיס • 15 טורוסידיס • 16 קירגיאקוס • 17 גקאס • 18 גומס • 19 אנטזס • 20 אמאנאטידיס • 21 קאטסוראניס • 22 ציוליס • 23 ליברופולוס • מאמן: רהאגל |  1 ניקופולידס •  2 סיטארידיס •  3 פטסטזוגלו •  4 ספיירופולוס •  5 דלאס •  6 באסינס •  7 סמארס •  8 ג'יאנאקופולוס •  9 חריסטיאס •  10 קראגוניס •   11 וינטרה •  12 צ'לקיאס • 13 צורבאס •  14 סלפינגידיס • 15 טורוסידיס • 16 קירגיאקוס • 17 גקאס • 18 גומס • 19 אנטזס • 20 אמאנאטידיס • 21 קאטסוראניס • 22 ציוליס • 23 ליברופולוס • מאמן: רהאגל | יוון |
| נבחרת יוון – מונדיאל 2010 |
| --- | --- | --- |
|  1 חלקיאס •  2 סיטארידיס •  3 פאצאצוגלו •  4 ספירופולוס •  5 מוראס •  6 ציוליס •  7 סמראס •  8 פאפאדופולוס •  9 חריסטאס •  10 קראגוניס •   11 וינטרה •  12 צורבאס • 13 סיפאקיס •  14 סלפינגידיס • 15 טורוסידיס • 16 קירגיאקוס • 17 גקאס • 18 ניניס • 19 סוקראטיס • 20 קפטאנוס • 21 קאטסוראניס • 22 מלזס • 23 פיראטס • מאמן: רהאגל |  1 חלקיאס •  2 סיטארידיס •  3 פאצאצוגלו •  4 ספירופולוס •  5 מוראס •  6 ציוליס •  7 סמראס •  8 פאפאדופולוס •  9 חריסטאס •  10 קראגוניס •   11 וינטרה •  12 צורבאס • 13 סיפאקיס •  14 סלפינגידיס • 15 טורוסידיס • 16 קירגיאקוס • 17 גקאס • 18 ניניס • 19 סוקראטיס • 20 קפטאנוס • 21 קאטסוראניס • 22 מלזס • 23 פיראטס • מאמן: רהאגל | יוון |
| נבחרת יוון – מונדיאל 2014 |
| --- | --- | --- |
|  1 קרנזיס •  2 מניאטיס •  3 צבלאס •  4 מנולאס •  5 מוראס •  6 ציוליס •  7 סמראס •  8 קונה •  9 מיטרוגלו •  10 קראגוניס •   11 וינטרה •  12 גליקוס • 13 קאפינו •  14 סלפינגידיס • 15 טורוסידיס • 16 כריסטודולופולוס • 17 גקאס • 18 פטפאצידיס • 19 סוקראטיס • 20 הולבאס • 21 קאטסוראניס • 22 סמאריס • 23 טכטסידיס • מאמן: סנטוש |  1 קרנזיס •  2 מניאטיס •  3 צבלאס •  4 מנולאס •  5 מוראס •  6 ציוליס •  7 סמראס •  8 קונה •  9 מיטרוגלו •  10 קראגוניס •   11 וינטרה •  12 גליקוס • 13 קאפינו •  14 סלפינגידיס • 15 טורוסידיס • 16 כריסטודולופולוס • 17 גקאס • 18 פטפאצידיס • 19 סוקראטיס • 20 הולבאס • 21 קאטסוראניס • 22 סמאריס • 23 טכטסידיס • מאמן: סנטוש | יוון |
לוקאס טדאו אזוודו

לוקאס טדאו אזוודו (בפורטוגזית: Lucas Tadeu Azevedo; נולד ב-4 באוגוסט 1991), המוכר יותר בשם לוקאו (בפורטוגזית: Lucão) הוא כדורגלן חופים ברזילאי המשחק בעמדת החלוץ בנבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
קריירה

לוקאו החל את קריירת כדורגל החופים שלו בקבוצת פורסה וסעודה (בעברית: "כוח ובריאות") מריו דה ז'ניירו, ברזיל, עימה זכה באליפות ריו דה ז'ניירו בשנת 2012. באותה השנה הוא עבר לקבוצת ואסקו דה גאמה. לאחר שזכה באליפויות רבות ורשם תצוגות מרשימות, הוא זומן לסגל נבחרת ברזיל בכדורגל חופים.
בנוסף לכך, לוקאו שיחק בקבוצות רוטור וולגוגרד, ג'וקר, לוקומוטיב מוסקבה וקריליה סובייטוב (רוסיה), קטניה (איטליה) ומכבי נתניה (ישראל), הן במסגרת הליגות והן במסגרת תחרויות בינלאומיות.
תארים > קבוצתיים

אליפות ריו דה ז'ניירו (1): 2012
גביע ליברטדורס (2): 2016, 2017
אליפות ברזיל (1): 2017
הגביע הברזילאי (3): 2012, 2016, 2018
אליפות ריו דה ז'ניירו (1): 2014
אליפות ישראל:
אליפות פורטוגל (1): 2021
הגביע הפורטוגלי (1): 2021
הגביע הספרדי (1): 2022
תארים > לאומיים

הגביע הביניבשתי (2): 2016, 2017
אליפות דרום אמריקה בכדורגל חופים (1): 2016
גביע האומות (2): 2013.1, 2013.2
קופה אמריקה (3): 2014, 2016, 2018
תארים > אישיים

הגביע הברזילאי
השחקן הטוב ביותר: 2014
מונדיאליטו למועדונים
מלך השערים: 2019
אליפות ברזיל
מלך השערים: 2014
אליפות ישראל:
מלך השערים: 2019
הערות שוליים

↑  שחקני ואסקו זומנו לסגל נבחרת ברזיל
לאסרו קארדנאס

לאָסְרוֹ קַארְדֵנָאס דֶּל רִיּוֹ (בספרדית: Lázaro Cárdenas del Río, [נהגה: lasaɾo ˈkaɾðenasˈ]; ‏21 במאי 1895 – 19 באוקטובר 1970) היה נשיא מקסיקו ה-44. קארדנאס היה פוליטיקאי מקסיקני שכיהן כנשיא מקסיקו בין השנים 1934–1940. בתקופת כהונתו פעל רבות ליישום רפורמות שהובטחו בזמן המהפכה המקסיקנית, וביסס בכך את שלטונה של מפלגת המהפכה הלאומית (National Revolutionary Party) שהפכה למפלגה המוסדית המהפכנית (PRI) ואחזה בשלטון במקסיקו בעשרות השנים הבאות.
במסע הבחירות לנשיאות הבטיח קארדנאס ליישם את הרפורמה שהוכנה בידי הממשלה הזמנית של הנשיא הקודם אבלרדו רודריגס, והחל ביישומה מיד עם כניסתו לתפקיד. במקביל, תמך קארדנאס בניגוד לנשיאים קודמים בהתארגנויות העממיות, הוא סבר שעצמאות פעולה של האיכרים והפועלים אין פירושה חוסר משילות מטעם השלטון המרכזי, ולכן נקט שעל הממשלה להתוות כיווני פעולה בלבד ולאפשר להתארגנות העממית לבחור את צורת הפעולה וההתאגדות. מדיניות זו לא עלתה בקנה אחד עם כוונותיהם של בעלי עניין בכלכלה המקסיקנית, וחלקם לחצו על הנשיא לשעבר ומי שנתפס כמושל בפועל במדינה בתקופת שלושת הנשיאים הקודמים, פלוטארקו אליאס קאייס, להתנגד לתהליך. קאייס פרסם הודעת גינוי חריפה לרפורמות החדשות, הוא טען כי זעזוע חברתי מהסוג שעומד להתרחש הוא מסוכן וחסר תוחלת, ורמז כי מלבד על המהפכה והישגיה, מאיימים שינויים אלו גם על הנשיא עצמו. הכרזה זו גרמה למשבר במפלגה המהפכנית, שנמשך שלוש שנים והסתיים כשידו של קארדנאס על העליונה. קאייס הוגלה אל מחוץ למדינה, הרפורמה הושלמה ופורקו מוסדות וארגוני פועלים שהשתייכו לצמרת הישנה של המפלגה. הוא ארגן מחדש את מפלגת המהפכה ופעל לשיקום הכלכלה.
בתקופת כהונתו, שבו למקסיקו פוליטיקאים בכירים שנטשו אותה בעבר בשל חיכוכים עם הממשל שבשליטת קאייס, הנשיאים לשעבר אדולפו דה לה ורטה ופסקואל אורטיס רוביו. הנשיא לשעבר אמיליו פורטס חיל נקרא לסייע בהשלטת מרותו של קארדנאס במפלגה וסילוק תומכי קאייס ממנה. מדיניותו הכלכלית המוכרזת, כמו גם נאומיו, היו סוציאליסטים באופיים; הוא גם הוביל הלאמת חברות רבות ובהם חברת הרכבת. אך למעשה פעל לפיתוח כלכלה קפיטליסטית, בדרכים שהוא ראה בהן אפשרות לתיקון עיוותים שיוצר הקפיטליזם.
ערב הבחירות לנשיאות של שנת 1940 גברה המתיחות בין הימין והשמאל במקסיקו. מערכת הבחירות הסוערת בין מועמד מפלגת המהפכה, ממשיכו של קארדנאס, מנואל אבילה קמאצ'ו, לבין חואן אנדרו אלמסאן (אנ'), הובילה את המדינה אל סף מלחמת אזרחים. החשש מפני מלחמה כזו סר רק לאחר שמועמד הממסד אבילה קמאצ'ו נבחר והכריז על פיוס לאומי.
ביוגרפיה > קריירה צבאית ופוליטית

קרדנאס היה בעיקר ממוצא אינדיאני. הוא היה אחד משמונה ילדים של משפחה בת מעמד הביניים-הנמוך אשר התגוררה בכפר במדינת מיצ'ואקאן. אביו היה הבעלים על אולם ביליארד ולאחר מותו עת היה לאסרו בן 16 בלבד, היה על האחרון לתחזק כלכלית את המשפחה. לאחר השכלה ראשונית הוא קיבל את עבודתו הראשונה בסניף מקומי של משרד ההכנסות הציבורי בתקופת ממשל הרודן העריץ פורפיריו דיאס.
בפברואר 1913 הנשיא פרנסיסקו מדרו, שהוביל את המאבק להפלת הדיקטטורה הארוכה של פורפיריו דיאס עם פרוץ המהפכה המקסיקנית, נלקח בשבי ונרצח בהוראת הגנרל הסורר ויקטוריאנו ורטה, שעמד בראש הפיכת-נגד שהובילה למינויו כנשיא מקסיקו החדש. הדיקטטורה הצבאית המדכאת של ורטה עוררה מלחמת אזרחים מחודשת באופן מיידי, מושל קואווילה, ונוסטיאנו קאראנסה, עמד בראש כוחות מהפכניים חדשים שכונו 'החוקתיים' ותמכו בממשלת מדרו לפני שהופלה מהשלטון.
בגיל 18 הצטרף קארדנאס לסניף של הצבא המהפכני 'החוקתי' בראשות הגנרל גילרמו גרסיה אראגון (Guillermo García Aragón), ותוך שנה הוא עלה לדרגת קפטן. כאשר הכוחות המהפכניים התפצלו לפלגים מנוגדים, הוא נשאר נאמן לקאראנסה, שצבאו ניצח בשנת 1920 את תומכי פנצ'ו וייה ותומכי אמיליאנו ספאטה. באותה שנה קארדנאס מונה לגנרל, הדרגה הגבוהה ביותר בצבא הפדרלי של מקסיקו, והמשיך להשתתף במערכות צבאיות עד 1929. במסגרת שירותו הצבאי נאבק במרד הדתי של פלג ה'כריסטרוס' הקתולי אשר התנגד לרפורמות שדיכאו את המוסדות הדתיים במדינה.
כמו רוב מנהיגי הצבא המהפכנים, גם הגנרל לאסרו קארדנאס היה פעיל מבחינה פוליטית, ובשנת 1928, בגיל 33, הוא נבחר למושל מדינת מולדתו מיצ'ואקאן. הוא כיהן בתפקיד במשך כהונה שלמה בת ארבע שנים, עד 1932. לקארדנאס היה גם תפקיד חשוב בהקמת מפלגה מדינית לתגבור המשטר המהפכני ברמה הפדרלית. בהנהגתו של הנשיא לשעבר פלוטארקו אליאס קאייס, אשר כיהן בתפקיד הנשיא בין השנים 1924 ל-1928, הושקה המפלגה המהפכנית הלאומית - PNR (Partido Nacional Revolucionario) בשנת 1929, ובשנה שלאחר מכן נבחר המושל קארדנאס להיות נשיא המפלגה. קארדנאס עבד קשה על מנת להפוך את ה-PNR מפדרציה רופפת של מפלגות מדיניות, שכל אחת מהן הונהגה על ידי "קודודו" (מנהיג) צבאי, למפלגה לאומית אחידה שתהיה לבעלת האלמנט המרכזי של יציבות במשטר המהפכני. קארדנאס היה שר הפנים במשך שישה שבועות בשנת 1931 ושר המלחמה והימיה במשך חמישה חודשים בשנת 1933. מהמשרה האחרונה הוא פרש כדי להיות מועמד ה-PNR לנשיאות בבחירות 1934.
ביוגרפיה > נשיא מקסיקו > מדיניות פנים

קארדנאס התגלה כמועמד יוצא דופן לנשיאות. אף על פי שבחירתו הובטחה, הוא בילה את השנה שבין יום המינוי שלו למועמד לבין יום הבחירות בביצוע קמפיין פופוליסטי אינטנסיבי. הוא פעל לבקר כמעט בכל עיר, עיירה וכפר במדינה, נפגש עם מנהיגים מקומיים ואזרחים מן השורה ובנה מעקב אישי נרחב בכל אזורי הארץ. במהלך מסע פרסום זה הוא הבהיר את כוונתו להוציא לפועל את תוכנית החומש של ה-PNR בתור רפורמה חברתית וכלכלית. לאחר שנבחר לנשיא, קארדנאס נע בזהירות בתחילה. הצבא, הממשל האזרחי וחלק ניכר מהמבנה הפוליטי של המשטר נותרו בשליטתו של הנשיא לשעבר קאייס, שהיה למעשה מנהיג עליון על מקסיקו מאז 1928 עקב רצח הנשיא הנבחר אלווארו אוברגון. על כן באותה העת קאייס השפיע רבות על הליך הממשל. במהלך שנת כהונתו הראשונה השקיע הנשיא קארדנאס חלק ניכר מזמנו בכינון השפעתו שלו בענפי הממשל הללו של הצבא, הממשל האזרחי ורוב המבנה הפוליטי. לבסוף, הייתה לו סמכות פוליטית מספקת בכדי להדיח את קאייס בשנת 1936 ולגרשו לגלות, ביחד עם תומכיו, לארצות הברית.
כנשיא, קארדנאס הוציא לפועל מגוון רחב של רפורמות. במסגרת תוכנית הרפורמה בחקלאות, הוא חילק כמעט כפליים אדמות לאיכרים מאשר כל קודמיו יחדיו, כך שבסיום הממשל שלו כמחצית מהאדמות המעובדות במדינה הוחזקו על ידי חקלאים חסרי קרקע בעבר. הוא גם הרחיב את שירותיהם של בנקים ממשלתיים כך שהאיכרים שקיבלו אדמות במסגרת הרפורמה יוכלו ללוות כסף. במאמץ לספק בסיס פוליטי לתוכנית חלוקה מחדש של הקרקעות, הוא ארגן את כל הנהנים ממנה באיגוד אחדות איכרים לאומית חדשה (Confederación Nacional Campesina, או CNC). צעד זה לא נועד במקור לחזק את שליטתו בפוליטיקה אלא בכדי לחזק את התמיכה האזרחית בממשלו. צעד מרכזי נוסף בכיוון זה ננקט בתחילת שנת 1936 כאשר מרבית קבוצות העבודה המרכזיות המפוזרות במדינה התארגנו ב'קונפדרצית דה טרבאג'דורס דה מקסיקו', שבמשך הדור הבא המשיכה לייצג לפחות מחצית מהעובדים המאורגנים ברחבי המדינה.
קארדנאס ארגן מחדש את מפלגת הממשלה. בשנת 1938 בנתה ועידה לאומית ארגון מחדש של המפלגה ושינתה את השם ל'מפלגת המהפכה המקסיקנית' - Partido de la Revolución Mexicana) PRM). בעוד שבעבר רק עובדי ממשלה ופוליטיקאים שאפתנים היו חברים במפלגה, התוכנית הארגונית החדשה אפשרה לקבוצות המוניות להצטרף ישירות לשירות במפלגת ה-PRM. הוקמו ארבעה "מגזרים" של המפלגה: עבודה, איכרים, "עממיים" ו"צבאיים". מרבית קבוצות העבודה הלאומיות היו קשורות לראשונה; ה-CNC היווה את השני; מגוון קבוצות ממעמד הביניים היוו את השלישית; והכוחות המזוינים שולבו באחרון. בממשל הבא שלאחר קארדנאס דוכא המגזר הצבאי, ומאז צומצם משמעותית התפקיד הצבאי בפוליטיקה המקסיקנית.
ביוגרפיה > נשיא מקסיקו > מדיניות חוץ

ממשל קארדנאס היה ידוע בעיקר מחוץ למקסיקו בשל מאמציו להפקיע תעשיות בבעלות זרה. בשנת 1937 הממשלה הפקיעה את מסילות הברזל העיקריות של המדינה, ובמרץ 1938 חתם הנשיא קרדנאס על צו הלאמת תעשיית הנפט במדינה. החלטה אשר גררה קרע ביחסי ארצות הברית–מקסיקו. לאחר ניסויים קצרי מועד בהעמדת שתי התעשיות הללו בשליטת איגודי העובדים שלהם, הם הונחו תחת תאגידים ציבוריים אוטונומיים, אשר אמורים לתפקד פחות או יותר כמו כל ענף פרטי גדול אחר. קארדנאס שיקם את יחסיה של מקסיקו עם ברית המועצות, זאת אף על פי שהעניק מחסה פוליטי ללאון טרוצקי. במהלך מלחמת האזרחים בספרד תמך בשליחת מתנדבים מקסיקנים במסגרת הבריגדות הבינלאומיות לתמוך ברפובליקה הספרדית השנייה.