stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בג"ץ שי גורטלר נגד שר הרווחה
פסק הדין

ב-28 בדצמבר 2023 פורסם פסק הדין. שלושת שופטי ההרכב, ממלא מקום נשיא העליון פוגלמן, השופט אלכס שטיין והשופטת גילה כנפי-שטייניץ קיבלו פה אחד את העתירה. לפי מ"מ הנשיא פוגלמן, יש "לפרש את סעיף 3 כך שגם בני זוג מאותו המין יבואו בגדר התיבה 'איש ואשתו יחד'". בין הנימוקים לפסיקתו, ציין מ"מ הנשיא פוגלמן את עמדת הסתדרות הפסיכולוגים על כשירות הורים להט"בים ואת חוק אומנה לילדים מ-2016 שאינו מפלה להט"בים. מעל לכל, ציין מ"מ הנשיא פוגלמן בנימוקיו את עקרון טובת הילד, הדגש על המילה "יחד" בביטוי "איש ואשתו יחד" ואת "התמורות שחלו בחברה הישראלית בכל הנוגע לתפיסת התא המשפחתי." כמו כן טען:
משמצאנו כי טובת הילד, אשר ניצבת במרכזו של חוק האימוץ, לא מושפעת מנטייתם המינית של הוריו – יהיו הם בני זוג הטרוסקסואליים או בני זוג מאותו המין אין מקום לפרש את חוק האימוץ באופן שמציב מחסום קטגורי וגורף שמונע מהשירות למען הילד לבחון, בכל מקרה לגופו, את יכולתם של ההורים המיועדים לספק בית מיטיב לילד.
בנוסף, קשר מ"מ הנשיא פוגלמן את פסק הדין בזכות לשיוון ובכבוד האדם: "להשקפתי פרשנות המוציאה את בני הזוג מאותו מין מגדריו של סעיף 3 רישא מוליכה לפגיעה קשה בזכות החוקתית לשוויון".
השופט שטיין גרס "כי נכון נעשה אם נפרש את המילים 'איש ואשתו', בהתאם לאמור בסעיף 6 לחוק הפרשנות, כזוג שיכול להיות מורכב מגבר ואישה, משתי נשים או משני גברים. הווה אומר: עיקר העיקרים הוא שילדים בני אימוץ יאומצו אל תוך מערכת זוגית מוכרת כלשהי". עוד הרחיב השופט שטיין כי "המדינה אמורה להיות נייטרלית ביחסה אל דפוסי הזוגיות והמשפחה שאזרחיה הבוגרים בוחרים בעבור עצמם, ואל לה להכתיב לאזרחיה דפוס מונוליטי אחד של זוגיות ומשפחה".
השופטת כנפי-שטייניץ הוסיפה כי "במישור האישי-המעשי, נפגעים זוגות כדוגמת העותרים 1–4, מכך שלא מתאפשר להם לממש, על דרך של אימוץ ובדומה לזוגות הטרוסקסואלים, את כמיהתם להורות. במישור החברתי-ערכי, נפגעים זוגות חד-מיניים גם מתיוגם הקבוצתי כמי שכישורי ההורות שלהם נופלים מאלה של זוגות הטרוסקסואלים. תיוג זה נובע מכך שלגבי הזוגות האחרונים קיימת 'חזקת כשירות' לאימוץ ילדים, בעוד שהראשונים נדרשים להוכיח כשירות כזו במסגרת המסלול החריג של 'מאמץ יחיד' – וגם זאת רק כאשר לא נמצאה לילד כל חלופה אחרת". השופטת כנפי-שטייניץ סיכמה:
שישה עשורים חלפו מאז נכתבה התיבה 'איש ואשתו יחד' בחוק האימוץ. מאז, למדנו לדעת כי תא משפחתי יציב ואוהב, היכול להוות בסיס איתן לגידול ילד בריא, יכול להיות תא משפחתי של איש ואישה, של אישה ואישה, ושל איש ואיש – ובלבד שטובת הילד נשמרת...פרשנות זו מתחייבת אפוא משינויי העיתים, מעקרון טובת הילד, מכבוד האדם ומעקרון השוויון.
תגובות לפסיקה

בתגובה לפסיקה טען ח"כ משה גפני כי "בג"ץ קורע את העם, פוגע בחלק גדול מהעם היהודי, ומשום מה הוא עושה את הכל בזמן מלחמה. בג"ץ עושה כל מאמץ לפלג את העם, ומי יודע מה עוד מצפה לנו מהם. האמירות המכובסות של שופטי בג"ץ מכסות על הפגיעה הבלתי ניתנת לתיאור בעם היהודי לדורותיו. נמצא בעזרת השם את הדרך לתקן את זה". אתר ערוץ 14 נתן לידיעה על פסיקת בג"ץ את הכותרת "בג"ץ נגד המדינה היהודית: להט"בים יוכלו לאמץ ילדים בישראל" וזכה לביקורת ציבורית.
כהמשך המסלול שהתוו בג"ץ אל-על נגד דנילוביץ ופסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה, בג"ץ גורטלר נגד שר הרווחה מהווה שלב משמעותי נוסף בהכרה המשפטית בזכויות להט"ב.
ראו גם

פסק דין ירוס-חקק נגד היועץ המשפטי לממשלה
הערות שוליים

1 2  בג"ץ 5158/21 שי גורטלר ואחרים נ' שר הרווחה ואחרים, ניתן ב־28 בדצמבר 2023
↑  יובל יועז, מזוז: להתיר אימוץ לחד מיניים; ישי: יוזמה מבחילה, באתר הארץ, 10 בפברואר 2008
↑   לי ירון, שקד נמנעה מלאשר את החוק, והמדינה ממשיכה להפלות זוגות חד-מיניים באימוץ, באתר הארץ, 6 ביוני 2019
1 2   לי ירון, המדינה לבג"ץ: לא נאפשר לזוגות הומואים ולסביות לאמץ ילדים, באתר הארץ, 16 ביולי 2017
↑  מיה איידן, סערת האימוץ – 10,000 תומכי להט"ב הפגינו בת"א, 9 נעצרו, באתר של רשת 13, 20 ביולי 2017 (במקור מאתר nana10.
↑  סערה: הראל סקעת קרא לנוער הגאה לא להתגייס, אתר ישראל היום, 17 ביולי 2017.
↑  יונה לייבזון - ישן, ‏משרד הרווחה הופך עמדתו: אין בעיה עם אימוץ גאה, באתר ‏מאקו‏, 29 באוגוסט 2017
↑   לי ירון, שקד נמנעה מלאשר את החוק, והמדינה ממשיכה להפלות זוגות חד-מיניים באימוץ, באתר הארץ, 6 ביוני 2019
↑  תזכיר חוק אימוץ ילדים (תיקון מס'..) (כשירות לאמץ והתאמת מאמצים לילד), התשע"ט-2019, אתר משרד המשפטים, פורסם ב-8 באוגוסט 2019.
↑  מיכאיל קרייני, בשם טובת הקבוצה: התאמה דתית בחוק באימוץ הישראלי (באנגלית), כתב העת של דיני האסלאם והמזרח התיכון 3(1) 2010.
↑   שי גורטלר, למה נתניהו מתכוון בסטטוס קוו של זכויות להט"ב? לשימור האפליה, באתר הארץ, 26 במרץ 2023
↑  מיכל פעילן, ‏הזוגות החד מיניים שנחשבים להורים סוג ב', באתר ‏מאקו‏, 9 באוקטובר 2020
↑  עידן יוסף-ימין, ‏"האפליה נגד זוגות להט"בים באימוץ - התעמרות מכוונת", באתר ‏מאקו‏, 3 בנובמבר 2020
↑  בקשה לחוות דעת מבקר המדינה בנושא: אפליה בהליך אימוץ ילדים, באתר הכנסת
↑  מתניהו אנגלמן, השמת ילדים בסיכון בפנימיות, באומנה ובאימוץ, אתר מבקר המדינה, 2 במאי 2023.
↑  אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים - דוח המבקר בנושא השמת ילדים בסיכון בפנימיות, באומנה ובאימוץ, אתר הכנסת, 6 ביוני 2023.
↑  עתירה לבג"ץ: תקנו את האפליה בחוק האימוץ, באתר ‏מאקו‏, 26 ביולי 2021
↑   חן מענית, הפסיקות מלמדות: המיעוטים יהיו הראשונים להיפגע מהחלשת מערכת המשפט, באתר הארץ, 22 בינואר 2023
↑   בר פלג, המדינה לבג"ץ: תומכים באימוץ שוויוני ללהט"ב, אך אין לכך היתכנות פוליטית, באתר הארץ, 16 במרץ 2022
↑  דיון בבית המשפט העליון בעתירה שעניינה אפשרותם של בני זוג מאותו המין לאמץ לפי חוק אימוץ ילדים, אתר יוטיוב, דוברות הרשות השופטת, 2 באוגוסט 2023.
1 2  תגובה משלימה מטעם המדינה, אתר הארץ, 27 ביולי 2023.
↑  גלעד מורג, בג"ץ על העתירות נגד אפליית להט"ב באימוץ: "אין מנוס מהכרעה פרשנית", באתר ynet, 2 באוגוסט 2023
↑  יורם שליאור, עמדת הסתדרות הפסיכולוגים – אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים, אתר פייסבוק, יולי 2023.
↑   בר פלג, בג"ץ: המדינה אינה יכולה עוד להפלות זוגות חד־מיניים באימוץ ילדים, באתר הארץ, 28 בדצמבר 2023
↑  בג"ץ נגד המדינה היהודית: להט"בים יוכלו לאמץ ילדים בישראל, אתר  ערוץ 14, 28 בדצמבר 2023.
↑  כתב וואלה מתפוצץ על ערוץ 14: "רעל, גועל וחושך. תתביישו!", באתר אייס, 28 בדצמבר 2023
נשיקה על הלחי

אב מנשק את לחיה של בתו
נשיקה על הלחי היא סוג של נשיקה ומחווה גופנית חברתית של הצמדת שפתיים על הלחי של אדם אחר, המשמשת לציון קשר ידידות, קשר משפחתי, לברך אדם, לנחם אדם, או על מנת להראות כבוד.
הנוהג נפוץ במיוחד במזרח התיכון, באזור הים התיכון, בדרום אירופה, במרכז אירופה ובמזרח אירופה, בארצות השפלה, בקרן אפריקה, באמריקה המרכזית ובאמריקה הדרומית. במדינות אחרות, כולל בארצות הברית וביפן, הנוהג נפוץ גם במפגשים רשמיים בין ראשי מדינות ובמפגשים בין הגברות הראשונות, או במפגשים בין בני משפחות מלוכה.
בתרבויות מסוימות הנוהג מקובל במיוחד במפגשים בין בני משפחה ובמפגשים עם חברים ומכרים - בין גברים לנשים, בין שתי נשים או בין שני גברים.
במזרח אירופה מקובל לתת נשיקה על הלחי במפגשים בין גברים לנשים, ובין נשים עם נשים אחרות כאשר מדובר בחברים, בעוד שהנוהג בהרבה פחות מקובל בין גברים לגברים אחרים.
לעיתים רבות נהוג לתת נשיקה גם על הלחי השנייה. בהתאם למדינה ולהיכרות בין האנשים, מספר הנשיקות נע בין אחת לארבע. לעיתים רבות נוהגים גם ללחוץ ידיים או לתת חיבוק במקביל.
בתרבויות בהם נשיקה על הלחי היא הנורמה החברתית, כאשר אנשים יסרבו לתת או לקבל נשיקה על הלחי הדבר עשוי להתפרש על ידי המקומיים כאינדיקטור לאנטיפתיה, ובמקרים הללו לעיתים האדם יצטרך לספק הסבר מדוע הוא/היא לא מעוניינים לתת או לקבל נשיקה על הלחי - לדוגמה, מכיוון שהוא/היא חולים במחלה מידבקת.
גלריית תמונות

שחקן איראני מנשק על הלחי שחקן איראני אחר
אם מנשקת את בנה על הלחי
המלך צ'ארלס מנשק על הלחי את אחת מאורחי הכבוד בארמון בקינגהאם שאמורים להשתתף בטקס ההכתרה שלו למחרת
ראו גם

ברכה (נימוס)
חיבוק
נשיקת יד
הצדעה
הערות שוליים

↑  "Obama and Japanese prime minister deliver toast at state dinner" (video). YouTube. The Washington Post. 28 אפר' 2015. נבדק ב-19 אוק' 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
נסים אלישר

| --- | --- |

 לידה:  1852 ה'תרי"ג
 פטירה:  1934 (בגיל 82 בערך) ה'תרצ"ד
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 תקופת הפעילות:  ?–1934 
 
הרב נסים בנימין מרדכי אלישר (כ"ד בכסלו ה'תרי"ג - י"ב בתמוז ה'תרצ"ד; 5 בדצמבר 1852 - 25 ביוני 1934) היה מנהיג רוחני שיזם וייסד שכונות בירושלים. כיהן כנשיא ישיבת פורת יוסף וכנשיא ועד העדה הספרדית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בערב חנוכה ה'תרי"ג (1852) כבן שלישי לראשון לציון הרב יעקב שאול אלישר. שמו נסים ניתן לו על שם ערב החג בו נולד, ושמותיו הנוספים - בנימין מרדכי - ניתנו לו על-שם סבו החורג מצד אביו, רבי בנימין מרדכי נבון.
בבחרותו למד אצל הרב גבריאל שבתי. בגיל 15 החל לטפל בענייני קרקעות ומגרשי בנין, וממקור זה התפרנס כל חייו. היה מבין מקימי שכונות רבות בירושלים, בהן גבעת שאול הקרויה על שם אביו, נחלת אחים, עזרת ישראל, חלקים בבית ישראל ועוד. היה גם פעיל ציבור מראשי הספרדים בירושלים, גבאי ראשי וחבר ועד העדה.
היה חבר הוועד הזמני ליהודי ארץ ישראל למן שנת 1918 וחבר הוועד הפועל שלו למן שנת 1919. היה חבר נשיאות ועד העיר ליהודי ירושלים למן שנת 1918. כיהן כחבר ועד העדה הספרדית בירושלים ונשיא כבוד של העדה בין השנים 1929 ו-1931. נחשב לרב דגול בעיני רבים, מחנך ומדריך ומקובל על רבים ממכריו וכבורר אליו פנו גם נוכרים בהם טיפל בלא תשלום.
הרב אלישר נפטר בירושלים ביום י"ב בתמוז ה'תרצ"ד, 25 ביוני 1934, לאחר מחלה קצרה. בהלווייתו השתתף קהל רב מכל העדות והמוסדות הלאומיים.
עם צאצאיו נמנים:
יחיאל אלישר - מהנדס בניין, יזם נדל"ן ונדבן
דוד קורן - חבר הכנסת
עודד אלישר - מנכ"ל חברת מנשה אלישר, יבואנית סיגריות.
רוזה קוקיה (אלישר) - אשת בנימין קוקיא
לקריאה נוספת

אפרים לוי, הרב נסים בנימין מרדכי אלישר זצ"ל, בתוך: קובץ תורני המאסף (החדש), מכון הכתב, כסלו תש"מ (עמ' 406-415)
נתן אפרתי, "משפחת אלישר בתוככי י-ם"
אליהו אלישר, "לחיות עם יהודים", עמ' 642-3
מ.ד. גאון, "יהודי המזרח בארץ ישראל"
הערות שוליים

↑  זכרון דברים, הצבי, 1 בפברואר 1895
דברי ימי השבוע, השקפה, 12 בנובמבר 1897
↑  בחינת התלמידים בת"ת לעדת הספרדים, השקפה, 24 באוקטובר 1905
↑  מכתב מארץ ישראל, הזמן, 10 באפריל 1914
↑  'נפטר הרב נסים אלישר ז"ל', דואר היום, 26 ביוני 1934, עמ' 1
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007524170105171  VIAF: 310737782   WorldCat (עם VIAF): 310737782
שמש תיכנס

"שמש תיכנס" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית קרן פלס. השיר יצא לאור ב-19 במרץ 2020, כסינגל החמישי מתוך האלבום שקופים, על ידי חברת התקליטים הד ארצי.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי קרן פלס ואבי אוחיון והופק על ידי גלעד שמואלי בסגנון פופ. עיבוד השיר נעשה על ידי פלס ושמואלי בשיתוף עם חנן בן ארי, במסגרת שיתופי הפעולה השונים של פלס באלבום אליו שייך השיר . פלס תיארה את השיר כ"הזמנה לשחרר כאבים ישנים ולצאת לדרך חדשה".
וידאו קליפ

טרם יצא הווידאו קליפ של השיר, העלתה פלס לערוץ היוטיוב שלה את האודיו המלא של השיר. כמו כן, האודיו מציג בתוכו את עטיפתו של הסינגל, ולאורכו ניתן לראות את עטיפת הסינגל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2020)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 11 |  |
הערות שוליים

↑  Keren Peles - קרן פלס (2020-03-19), קרן פלס - שמש תיכנס, נבדק ב-2020-03-19
↑  קרן פלס - שמש תיכנס, באתר ‏מאקו‏, 19 במרץ 2020
↑  "ברור לי שקרה רק נס": קרן פלס בסינגל חדש ומרגש. צפו, באתר "סרוגים", 19 במרץ 2020
1 2  קרן פלס (2020-03-19), קרן פלס - שמש תיכנס, נבדק ב-2020-03-19
| קרן פלס |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | אם אלה החיים • מבול • בין העיר לכפר • איך שהשמש תזרח • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים • שקופים 2 |  |
| אלבומי הופעה | רמי קלינשטיין קרן פלס ההופעה |  |
| סיבובי הופעות | שני פסנתרים • איך שהשמש תזרח • לבד על הפסנתר • רמי קלינשטיין קרן פלס • שקופים בקיץ |  |
| קברט | לילה אחד באפריל |  |
| קרן פלס - שירים |
| --- | --- | --- |
| אם אלה החיים | "איתי" • "אם אלה החיים" • "שמעון השכן" • "פסק זמן" • "זאת שבמקומי" • "רכבת באירופה" |  |
| מבול | "מבול" • "רצה הביתה" • "במכונית ליד הים" • "פיז'ו 92'" • "תקופה של שינויים" |  |
| בין העיר לכפר | "כל היתר חולף" • "שיר לאסף" • "הצפון הפורח" • "תקליט שרוט" |  |
| איך שהשמש תזרח | "לייק וואנקה" • "כלום לא טעים" • "השעות המתות" • "גם אני" • "רק שתבואי" |  |
| רמי קלינשטיין קרן פלס | "עד אשר ישוב" • "לחיות" • "תודה" • "בגידה" |  |
| לילה אחד באפריל | "אסור" • "לילה אחד באפריל" • "כל שנה יש אפריל" |  |
| שקופים | "שקופים" • "מעבר לנהר" • "מי אני?" • "באת לי פתאום" • "שמש תיכנס" • "עוד יום עבר" |  |
| שקופים 2 | "אין סוף ללילה" • "אושר בא והולך" • "ימים אחרים" • "מרחק הזמן" • "לא אבודים" • "מישהו שמח בשבילי" • "שתי גדות" |  |
| שירים נוספים | "רק אלוהים ישפוט אותי" • "בום" • "בשדה מאחורי ביתי" |  |
רוברט שטרל

| --- | --- |

 לידה:  23 ביוני 1867 דרזדן, ממלכת סקסוניה 
 פטירה:  10 בינואר 1932 (בגיל 64) Struppen, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 מקום לימודים:  אקדמיית דרזדן לאמנות יפה 
 תחום יצירה:  אמנות חזותית 
 
רוברט הרמן שטרל (בגרמנית: Robert Sterl‏; 23 ביוני 1867 – 10 בינואר 1932) היה צייר וגרפיקאי גרמני, חבר הזצסיון הברלינאי.
קורות חיים

שטרל נולד בגרוסדובריץ, פרבר של דרזדן, בנו של סתת. בין השנים 1881–1888 הוא למד באקדמיה לאמנויות של דרזדן, אצל ליאון פוהל ויוליוס שולץ, לימים הפך לתלמיד אמן של פרדיננד פאוולס. שהות במושבת האמנים בגופלן ליד באנניץ הציגה בפניו את האימפרסיוניזם וציור באוויר הפתוח.
לאחר שעזב את הסטודיו של פאוולס עבד כצייר נוף ופורטרטים, ועד 1904 הפעיל בית ספר פרטי לציור לנשים. בשנת 1893 הוא הפך לאחד החברים המייסדים של הזצסיון בדרזדן (אנ'). הוא מונה לפרופסור באקדמיה בשנת 1906, שם לימד עד שנת 1931, והצטרף לזצסיון הברלינאי בשנת 1909.
בין השנים 1913 עד 1930 היה חבר בהנהלת ובוועדה המייעצת של הגלריה בדרזדן, תפקידים אלו אפשרו לו לעזור לאמנים צעירים. כאשר גוטהארדט קוהל נפטר בשנת 1915, שטרל השתלט על כיתת הלימוד שלו. במהלך מלחמת העולם הראשונה, עבד כצייר מלחמה, בחזית המערבית בשנת 1915 ובחזית הדרומית בדולומיטים בשנת 1917. לאחר המלחמה הוא קנה בית בסטרופן ובנה שם סטודיו גדול.
עבודתו ומורשתו

בנוסף לנושא האימפרסיוניסטי הרגיל, הוא צייר מוזיקאים ועובדים, במיוחד חוצבים. הוא תמך במטרות ליברליות והפיק יצירות רבות בגישה חברתית. חלקם צוירו ברוסיה, לשם נסע זמן קצר לפני המלחמה. שניים מציוריו תויגו כ"אמנות מנוונת " בשנת 1937 והוסרו מהגלריה.
במהלך השנים לאחר המלחמה עבודותיו זכו לשבחים מאותן סיבות שהן גונו על ידי הנאצים.
הוא נפטר בשטרופן לאחר מחלה ממושכת ונקבר בביתו והוריש את אחוזתו לאקדמיה במטרה לגלות ולקדם אמנים חדשים.
"קרן רוברט והלן שטרל" הוקמה ממש לפני מותו בשנת 1931. מאז 1981, הבית מופעל כמוזיאון ומתקן מחקר.
החל משנת 1997, הקרן וארגונים נוספים העניקו את "פרס רוברט שטרל" לסטודנט לתואר שני באקדמיה. הפרס כולל 3,000 אירו ותערוכה במוזיאון.
גלריה

פורטרט של ווסטל
דיוקן ג'ורג' שמורל
דיוקן של ארתור ניקיש
החוצבים
במחצבה
שטים על האלבה
שתייה בקציר
איכרים רוסים מדוכאים
עובדי פלדה
הריסת גשר
הערות שוליים

1 2  Robert Sterl - Stadtwiki Dresden, www.stadtwikidd.de
↑  Robert-Sterl-Preis (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb13339922p (data)  GND: 118753584  ISNI: 0000 0000 6677 9847  KulturNav: f873c0f4-915c-4e71-9e79-2f1f9760055c  LCCN: n84192037  NKC: xx0210057  NTA: 267805144  RKD: 75102  SUDOC: 050169580  ULAN: 500010194  VIAF: 59879561   WorldCat (עם VIAF): 59879561
ועדות חקירה לארץ ישראל

תוכנית החלוקה של ועדת פיל
ועדות חקירה לארץ ישראל הן מספר ועדות שנשלחו על ידי ממשלת בריטניה לארץ ישראל כדי לבחון את הבעיה היהודית ערבית באזור ולהגיש המלצות לביצוע לממשלת בריטניה.
הראשונה בהן הייתה ועדת פיילין שנשלחה לארץ ב-1920 על מנת לחקור את אירועי ירושלים במאורעות תר"פ. השנייה הייתה ועדת הייקראפט ב-1921 לאחר מאורעות תרפ"א, אחריה ועדת שו, אשר הגיעה ארצה בעקבות מאורעות תרפ"ט. המלצותיה הביאו לפרסום הספר הלבן השני ב-1930. לאחר מאורעות 1936 נשלחה לארץ ישראל ועדת פיל אשר עליה הוטל תפקיד רחב יותר של מציאת פתרון לבעיית הסכסוך והמנדט בארץ. הוועדה הייתה הראשונה להעלות את רעיון חלוקת הארץ לשתי מדינות. בעקבות הסערה וההתנגדות הערבית למסקנות הוועדה, שלחה בריטניה את ועדת וודהד ב-1938, גם ועדה זו לא נחלה הצלחה. הממשלה הבריטית זימנה ללונדון את נציגי היהודים והערבים תחת ועידת השולחן העגול, אולם זו נכשלה חרוצות. בעקבות מסקנותיה של ועדת וודהד, בעיקר על הגבלות העלייה וההתיישבות היהודית, פרסמה בריטניה את הספר הלבן השלישי. ב-1946, בעקבות לחץ למציאת פתרון לבעיית העקורים מצד ארצות הברית, הגיעה ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל. בריטניה לא שבעה נחת מהמלצות הוועדה, ובעקבותיה הועלתה תוכנית מוריסון גריידי. לאחר דחייתה מצד היהודים והערבים, הועברה שאלת ארץ ישראל אל האו"ם. ב-1947 ביקרה בארץ ועדת אונסקו"פ (הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל) מטעם האו"ם אשר רוב חבריה הציע חלוקה לשתי מדינות תוך שיתוף פעולה כלכלי ביניהן. המלצות הוועדה היוו בסיס לתוכנית החלוקה שאישר האו"ם בנובמבר 1947.
ועדות החקירה לארץ ישראל

ועדת פיילין (1920)
ועדת הייקראפט (1921).
ועדת שו (1929–1930).
ועדת פיל (1936–1937).
ועדת וודהד (1938).
ועדת החקירה האנגלו-אמריקאית לענייני ארץ ישראל (1945 -1946).
ועדת הקאבינט בראשות הנרי גריידי (יולי 1946).
ועדת אונסקו"פ - הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל (1947)
הערות שוליים

1 2  יצחק גל-נור, חלוקה טריטוריאלית של ארץ-ישראל: ההכרעה ב-1937, עיונים בתקומת ישראל 1, 1991, עמ' 211–240, בעמ' 231
הפצה

הפצה היא התהליך של הפיכת מוצר או שירות לנגישים לשימוש או לצריכה.
ערוץ הפצה הוא הדרך שבה מגיע מוצר מהמפיץ לצרכן, ואלה מסווגים לפי מספר רמות הביניים הקיימות בין המשווק לצרכן הסופי:
ערוץ אפס רמתי – שיווק ישיר מהיצרן לצרכן.
ערוץ חד רמתי – שיווק דרך קמעונאים.
ערוץ דו רמתי – שיווק דרך קמעונאים וסיטונאים.
ערוץ תלת רמתי – שיווק דרך קמעונאים, סיטונאים וסיטונאי תעשייתי (קיים בעיקר בסחר בינלאומי).
מוצרים ייחודיים (כגון מוצרי יוקרה) מקובל לשווק בערוץ אפס רמתי, מוצרי חיפוש (שבהם הלקוח בודק ומשווה חלופות, כגון רהיטים) מקובל לשווק בערוץ חד רמתי ואילו מוצרי נוחות (סחורה הנמכרת באופן יומיומי, כגון מזון) – בערוץ דו רמתי.
ראו גם

הפצה דיגיטלית
שיווק
לוגיסטיקה
הפצת סרטים מוגבלת
וירג'יל סקוט וורד

| --- | --- |

וירג'יל סקוט וורד, אתר ספריית אוני' וירג'יניה
 לידה:  19 במרץ 1916
 פטירה:  16 בפברואר 2003 (בגיל 86)
 ענף מדעי:  חינוך
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מוסדות:  אוניברסיטת וירג'יניה 
 תרומות עיקריות
 דִּיפֶרֶנְצְיַאצְיָה (הפרדה) בחינוך, הפרדת החינוך למחוננים, הוראת מחוננים על בסיס שיטות מחקריות.
 
וירג'יל סקוט וורד (באנגלית: Virgil Scott Ward; ‏19 במרץ 1916 — 16 בפברואר 2003) היה פרופסור אמריקני לחינוך, ממייסדי תוכנית החינוך למחוננים בארצות הברית. הראשון שתבע הפרדה (דִּיפֶרֶנְצְיַאצְיָה) בחינוך מחוננים, ודרש לבסס את הוראת המחוננים על שיטות מדעיות אקסיומטיות.
קורות חייו

נולד בעיר יוניון (Union, S.C)) שבדרום קרוליינה בארצות הברית ב-19 במרץ 1916, לג'ון לואיס (John Lewis) וביאטריס (Beatrice) סקוט וורד. התייתם מאימו בגיל צעיר וגדל בבית סבתו, וירג'יניה סקוט. במלחמת העולם השנייה שירת בחזית האירופית. את התואר הראשון סיים באוניברסיטת וופורד (Wafford College) ולקח חלק בסגל ההוראה. את התואר השני שלו סיים באוניברסיטת דיוק. את הדוקטורט עשה באוניברסיטת צפון קרוליינה בצ'ייפל היל. בשנת 1956 הגיע לאוניברסיטת וירג'יניה, שם לימד במשך 30 שנה בין השנים 1956 ועד 1986.
בשנת 1963, בהזמנת המושל של צפון קרוליינה טארי סנפורד, הקים וורד בית ספר למחוננים, ראשון מסוגו בארצות הברית: "בית הספר של מושל צפון קרוליינה" (North Carolina Governor's School). בית הספר הציע נושאי לימוד מורחבים למחוננים, שלא היו מוכרים עד אז בבתי-הספר הרגילים, כמו מתמטיקה מורחבת, מדעי החברה, מדעי הרוח, מדעי הטבע, ריקוד, דרמה, סטטיסטיקה, כתיבה יצירתית ומוזיקה.
במהלך הקריירה שלו, כיהן כנשיא התאחדות בריאות הנפש בדרום קרולינה (South Carolina Mental Health), נשיא התאחדות המחוננים (Association of the Gifted) ונשיא התאחדות המחוננים הדרום מזרחית (Southeastern Association of th Gifted) בארצות הברית.
וורד האזין למוזיקה קלאסית (לווגנר ומאהלר) ולמוזיקת בלוז (לסאצ'מו וריי צ'ארלס). הוא ניגן על קלרינט והיה חלק מהתזמורת הפילהרמונית של דרום קרוליינה, הספרטנבורג (the Spartanburg).
היה נשוי לאלין מקנייל מווינסטון סאלם (Alyne McNeill Ward, of Winston-Salem). נולדו להם שתי בנות ובן - פטרישה וורד קפס (Patricia Ward Capps), רבקה ג'יי וורד (Rebecca J. Ward) וויליאם מ. וורד (William M. Ward). וורד נפטר בשרלוטסוויל, וירג'יניה, ארצות הברית ב-16 בפברואר 2003, בעקבות דלקת ריאות ואירוע לב.
תרומה לתחום החינוך

וורד היה חלוץ בתחום חינוך מחוננים. הוא גרס כי תלמידים בעלי יכולת אינטלקטואלית גבוהה במיוחד זקוקים לחינוך נפרד. הדגש ששם על דיפרנציאליות בחינוך היה רעיון חדש בתקופתו. חיבוריו בנושא השפיעו רבות על פיתוח תוכניות החינוך למחוננים ברחבי ארצות הברית. גישתו דגלה בהרחבת כל תחומי הידע באשר לחינוך מחוננים וכדרך חיים בכלל.
וורד האמין במבנה הדיפרנציאלי (בשונות ובגיוון) של הידע. הוא התעניין במדע, פילוסופיה, תאולוגיה, תאוריות חינוכיות, חינוך מחוננים ופסיכולוגיה התפתחותית. הוא סבר כי תוכניות חינוך צריכות להתבסס על מחקרים ותאוריות מתחום הפסיכולוגיה ההתפתחותית, לרבות עבודותיהם של רוברט הוויגהרסט (Robert Havighurst) וז'אן פיאז'ה. כן האמין שתוכניות אלו צריכות להתבסס על מדדים מחקריים כולל התפתחות הילד ואפיסטמולוגיה.
תלמידים בולטים

פרופ' וורד היה בקשר הדוק עם תלמידיו גם אחריי שסיימו את לימודיהם באוניברסיטת וירג'יניה. הוא ליווה, תמך ועודד כל אחד מתלמידיו להמשיך ולהתפתח אינטלקטואלית, ופעל לקדם אותם מקצועית. מבין תלמידיו הידועים: רוברט בראון (Robert Stanely Brown) - פרופ' לפסיכיאטריה קלינית בבית הספר לרפואה באוניברסיטת וירג'יניה; מוריס ד. פישר (Maurice D. Fisher) - עורך הירחון לחינוך מחוננים במנסס, וירג'יניה; ואו. אלן גיאניני (O. Allan Gianniny) - פרופ' לטכנולוגיה, תרבות ותקשורת באוניב' וירג'יניה.
תלמידו מוריס פישר הספיד אותו: "דר' וורד גרם לנו להרגיש 'מיוחדים'. הוא טיפח אותנו תוך שהוא דרש שנגיע מעבר לציפיות ולתנאים המוגבלים שלנו."
חיבורים חשובים

וורד חיבר וערך כ-50 ספרים ומאמרים בנושא הוראת מחוננים. כמו כן, ליווה והגיב לחיבוריהם של כל תלמידיו גם שנים אחרי שעזבו את ספסלי האוניברסיטה. בין חיבוריו החשובים:
חינוך מחוננים, הגישה האקסיומטית
חינוך דיפרנציאלי למחוננים
חינוך מחוננים: מחקרים על תאוריה ויישומה
למידה ארוכת טווח והפוליטיקה של הלמידה
אפיטימולוגיה ותוכנית לימודים: גילויים לכיוון חינוך דיפרנציאלי לנוער מחונן
לקריאה נוספת

ספרה של סוזאן אי. הנסון (Suzanna E. Henshonn) - "מאה שנים של תרומות לחינוך למחוננים" (A Century of Contribution to Gifted Education: Illuminating Lives) - יצא לאור בניו-יורק, בהוצאת רטלג', טיילור ובפרנסיס (Routledge, Taylor & Francis Group) בשנת 2014.
הערות שוליים

1 2  מוריס ד. פישר, עורך הירחון חינוך מחוננים Gifted Education Press Quartery
↑  סוזאנה אי. הנשון, בתוך: תרומות המאה לחינוך מחוננים: חייהם של פורצי דרך Suzanna E. Henshon, A Century of Contribution to Gifted EducationIlluminationg Lives:
↑  רבקה וורד (Rebecca Ward)
↑  mabeone,Message Boards
↑  מוריס פישר (Maurice D. Fisher)
↑  רוברט בראון, עורך הירחון חינוך מחוננים Gifted Education Press Quartery
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007417763305171  ISNI: 0000 0003 8575 724X  LCCN: n81064504  NTA: 070206392  VIAF: 242962948   WorldCat (עם VIAF): 242962948 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "וירג'יל סקוט וורד".
מועצה מקומית

בישראל, מועצה מקומית היא רשות מקומית בעלת אופי עירוני בדרך כלל, שמספר התושבים המתגוררים ביישוב עליה היא אחראית, קטן מכדי להכריז עליה כעל עירייה.
חלק מן המועצות המקומיות החלו כיישוב כפרי במועצה אזורית, אך מספר תושביהן גדל עד שהוחלט להכריז עליהן כרשות עצמאית.
נכון ל-2024 ישנן בישראל 121 מועצות מקומיות.
החוק המסדיר את פעולת המועצות המקומיות הוא פקודת המועצות המקומיות.
הסמכות להכריז על מועצה מקומית כעל עירייה נתונה בידי שר הפנים, והוא מתחשב בעניין זה גם ברצון התושבים. רמת השרון, למשל, נשארה במעמד של מועצה מקומית שנים רבות לאחר שהייתה ראויה למעמד של עירייה. גם פרדס חנה-כרכור, מבשרת ציון, גדרה, גן יבנה וזכרון יעקב נשארו במעמד של מועצה מקומית ולא הוכרזו כעיר על אף שהן מונות למעלה מ-20,000 תושבים, כדי לשמר להן את התדמית של מושבה קטנה.
בראשית ימי המדינה הוקמו מועצות מקומיות למושבות, גם כאשר הן היו קטנות. עם השנים הוחלט שלא להקים מועצות מקומיות קטנות חדשות. חלק מהמועצות הקטנות, כמו מנחמיה, כנרת ושבי ציון, הוכללו במועצות אזוריות סמוכות. אחרות, כמו גבעת עדה אוחדו עם מועצות מקומיות סמוכות. המועצות מטולה, מגדל ויסוד המעלה נותרו כמעמד של מועצה מקומית למרות מספר תושביהן הקטן.
ראו גם

ועדה מוניציפלית חברון
חבר מועצה
הערות שוליים

↑  כמפורט במועצה מקומית#רשימה
↑   פקודת המועצות המקומיות [נוסח חדש], ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
↑  יישובים בישראל - קובצי יישובים, באתר הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה
מרב יודילוביץ'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  19 בנובמבר 1970 (בת 54) נווה אביבים, ישראל 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  בית ספר אליאנס  סטודיו למשחק ניסן נתיב  בית הספר כותרת לעיתונאות ולתקשורת 
 מעסיק:  מעריב, ידיעות אחרונות 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  merav.yudilovitch
 
מרב יוּדילוביץ' (נולדה ב-19 בנובמבר 1970) היא עיתונאית ומבקרת תרבות ישראלית.