stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ממן - מסופי מטען וניטול
חברות בת

ממן אוויאיישן - חברה בת של שהוקמה בשנת 2003. היא מייצגת יותר מ-20 חברות תעופה בתחום הנוסעים והמטען.
לאופר תעופה ג.ה.י - חברת בת שהוקמה בשנת 2007 כתוצאה ממיזוג חברת לאופר תעופה עם חברת GHI (שהייתה בבעלות ממן) בתחום שירותי הקרקע.
מפעלי תעשיות רכבת (מ.ת.ר) - מפעל הממוקם בדימונה ומתמחה בתחזוקה של ציוד רכבתי (קרונות נוסעים, קרונות משא וקטרים) וייצור מכלולים ממתכת לציוד זה, עבור רכבת ישראל. בנוסף מתחזקת צי של כ-500 קרונות משא וקרונות שטוחים להובלת מכולות שבבעלות חברת כימיקלים לישראל וחברת עמית הובלות מטענים. ממן רכשה 51% ממניות מ.ת.ר ב-2013.
לוגיסטיקר - חברה המספקת שירותי ניהול שרשרת אספקה ואופטימיזציה של תהליכים לוגיסטיים.
KLP Maman - חברה המספקת שירותי אבטחה ובמניעת אובדן.
טל לימוזין סרוויס - חברה העוסקת בשירותי הסעה משדה התעופה. החברה נרכשה מחברת כנפיים אחזקות בשנת 1996.
גלובוס אריזות ומשלוחים בינלאומיים בע"מ - החברה הוקמה בשנת 1986, החל משנת 2014 החברה היא חלק מקבוצת ממן.
בעלי עניין

נכון לספטמבר 2020, בעלת השליטה בממן היא חברת "תעבורה אחזקות" אשר מחזיקה כ-65.93% ממניות החברה. כ-21.75% ממניות החברה הנוספות מוחזקות על ידי חברת אלייד לוגיסטיקה שמקבוצת אלייד.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  ממן - מסופי מטען וניטול בע"מ: נתונים כספיים באתר מאי"ה.
↑  ממן מסופי מטען וניטול מציינת עשור להיווסדה, מעריב, 17 בדצמבר 1985
1 2  סטלה קורין-ליבר, ‏סיפורים מהמחסן, באתר גלובס, 15 באוקטובר 2002
↑  טל שחף, אושרה הפרטת ממ"ן, מעריב, 28 בנובמבר 1989
↑  שי שלו, ‏נפטר ד"ר יעקב הראון, באתר גלובס, 8 בפברואר 1999
↑  אורנה רביב, ‏תעבורה רוכשת את השליטה בסקוריטס מיעקב הראון תמורת 10.5 מיליון דולר, באתר גלובס, 20 בנובמבר 1996
↑  מירב ארלוזורוב ועמנואל תימור, ‏איי.סי.טי.אס מקבוצת עזרא הראל רכשה כ-%9 ממניות ממן מחוץ לבורסה, באתר גלובס, 5 בנובמבר 1996
מירב ארלוזורוב, ‏כור מחזיקה כיום בשרשור בכ-12% ממניות ממן, באתר גלובס, 27 בנובמבר 1996
↑  מירב ארלוזורוב ועמי גינזבורג, ‏כ-%5 ממניות ממן החליפו ידיים; הערכות: הרוכשת חברת כנפיים, באתר גלובס, 19 בדצמבר 1996
↑  דרור מרום, ‏מסוף מטענים שני יופעל בנתב"ג החל באפריל 2002 - בעקבות הסכמת ממ"ן, באתר גלובס, 9 במאי 1999
↑  זוהר בלומנקרנץ, רוצים להתחרות במונופול של ממ"ן, באתר הארץ, 18 באפריל 2003
↑  זוהר בלומנקרנץ, קבוצה בראשות דנקנר השקעות וק.א.ל נבחרה להפעיל מסוף מטענים נוסף בנתב"ג, באתר TheMarker‏, 29 בספטמבר 2003
↑  רשות שדות התעופה מתחילה בעבודות להקמת מסוף מטענים נוסף בנתב"ג, 21 ביוני 2005, באתר PORT2PORT
↑  ליאור ברון, ‏קרן תשתיות ישראל תרכוש 16% ממסוף המטענים של סוויספורט בנתב"ג, באתר גלובס, 27 בינואר 2008
↑  מיכאל רוכוורגר, זוהר בלומנקרנץ, עסקת ענק בענף הלוגיסטיקה: ממן רוכשת את UPS ישראל ב-100 מ' ש', באתר TheMarker‏, 6 בנובמבר 2012
↑   יורם גביזון, אל על מכרה 25% ממניות ממן למשפחת ליבנת ואלייד בכ-15 מיליון דולר, באתר TheMarker‏, 27 במאי 2020
↑  אביב לוי, ‏תעבורה ואלייד הגישו הצעה לרכישת מניות הציבור בממן; המניה מזנקת, באתר גלובס, 9 ביוני 2020
↑  זוהר בלומנקרנץ, ממ"ן-GHI ולאופר חתמו על הסכם מיזוג -  ונהפכו לחברת שירותי הקרקע הגדולה בישראל, באתר הארץ, 4 באפריל 2007
↑   זוהר בלומנקרנץ, ממ"ן רוכשת 51% ממ.ת.ר - מפעלי תעשיות רכבת ב-13.2 מיליון שקל, באתר TheMarker‏, 9 ביוני 2013
↑  שמואל דקלו, ‏עירעור על מיזוג לוגיסטיקר ו"מזל 77", באתר גלובס, 12 בינואר 2000
↑  כנפיים - מתחלקת עם ממן בלימוזינות, באתר גלובס, 12 בדצמבר 1996
↑  גלובוס זכתה במכרז לאספקת שירותי הלוגיסטיקה עבור התעשייה האווירית, 29 באוקטובר 2017, באתר PORT2PORT
I Was Born to Love You

| --- | --- |

 סינגל בביצוע פרדי מרקיורי
 מתוך האלבום Mr. Bad Guy
 יצא לאור:  1985, 1995 (חידוש)
 פורמט:  תקליט, תקליטור 
 תאריך הקלטה:  1984
 שפה:  אנגלית 
 אורך:  3:37
 חברת תקליטים:  CBS, EMI, הוליווד רקורדס 
 כתיבה:  פרדי מרקיורי
 הפקה:  פרדי מרקיורי, קווין 
 
"I Was Born To Love You" הוא שיר משנת 1985 שנכתב ובוצע על ידי פרדי מרקיורי ונכלל באלבום סולו שלו Mr. Bad Guy. לאחר מותו של מרקיורי בשנת 1991, קווין עיבדו מחדש את השיר לטובת אלבומם Made in Heaven שיצא בשנת 1995, כשיתר חברי הלהקה ניגנו את החלקים האינסטומנטליים שלהם בתוך השיר המקורי. הגרסה של קווין מהאלבום Made in Heaven כוללת גם קטעי שירה של פרדי מרקיורי מהשירים "A Kind of Magic" ומ-"Living on My Own". בשנת 2020 הוציאה לאור קווין (תחת השם קווין+אדם למברט) את השיר כסינגל מתוך האלבום Live Around the World.
השיר בוצע לראשונה בהופעה חיה בסיבוב ההופעות של שנת 2005 ביפן שבוצע ביחד עם פול רודג'רס, בריאן מיי ורוג'ר טיילור בגרסה אקוסטית. השיר גם בוצע במהלך סיבוב ההופעות של קווין ואדם למברט בקוריאה הדרומית וביפן וזו הייתה הפעם הראשונה בה נעשה שימוש של להקה לביצוע השיר.
הקליפים

הקליפ בגרסה המקורית בביצועו של פרדי מרקיורי בוים בידי דייוויד מאלט, וצולם באולפני Limehouse ההרוסים בלונדון. הקליפ נערך כוריאוגרפית בידי ארלן פיליפס, והראה את מרקיורי שר מול קיר של מראות, ואז רץ דרך בית עם אישה (דבי אש), לפני שהוא רוקד על דוכן. הסרטון לגרסה של Made in Heaven בוים בידי ריצ'רד הסלופ עבור מכון הסרטים הבריטי ונכלל ב-Made in Heaven: The Films. הגרסה בשיר מראה דיירים בדירה בריטית עירונית. זוגות מתנשקים, ילדים משחקים ונערים גונבים והורסים מכונית בסרט מונוכרומי. האודיו משתמש גם בעריכת הוויניל. עבור ההוצאה המחודשת של 2004, נוצר סרטון המשלב קטעים של סרטון סולו מקורי של מרקיורי מהקליפ המקורי עם קטעים של קווין בהופעה חיה באצטדיון ומבלי בתוספת סרטון השיר שלו "Living on My Own". הקליפ נכלל ב-Queen Jewels, ב DVD של הלהיטים הגדולים משנת 2004, ובמהדורה היפנית של הסרט התיעודי Days of Our Lives.
הופעת השיר במדיות אחרות

השיר הופיע במספר פרסומות בטלוויזיה, בעיקר ביפן. הגרסה המקורית שהוקלטה על ידי מרקורי הופיעה בפרסומת לטלוויזיה של חברת הקוסמטיקה היפנית Noevia באמצע שנות ה-80. הגרסה של קווין שוחררה כסינגל באופן בלעדי ביפן בפברואר 1986, מאחר שהשיר שימש בפרסומת טלוויזיה עבור Kirin Ichiban Shibori, אחד המשקאות הנמכרים ביותר במדינה, שהופק על ידי מבשלת קירין (kirin). השיר הפך להיות הראשון של קווין שנכנס למצעד היפני, מאז השיר "Teo Torriatte (Let Us Cling Together)", שיצא בשנת 1977. בשנת 2004 הגרסה של קווין שימשה את סדרת הדרמה היפנית המצליחה Pride בכיכובם של טקויה קימורה ויוקו טאקאוצ'י. Jewels, אלבום האוסף המחובר של קווין שיצא רק ביפן, כולל בתוכו את "I Was Born to Love You". במלזיה, הגרסה של מרקיורי ששומשה בגרסה אחרת, שימשה את חברת אסטרו (Astro) בפרסומות בטלוויזיה כדי לקדם את הסיקור שלהם למונדיאל 2018. לפרסומת, שהוזמנה על ידי הסוכנות Dentsu LHS Malaysia ונוצרה על ידי Pesona Pictures Indonesia, יש גם גרסה לא בשימוש, שהשתמשה בגרסה של קווין לשיר.
קרדיטים

פרדי מרקיורי - שירה, פסנתר, סינתיסייזר, Synclavier.
פרד מנדל - סינתיסייזר, גיטרת רית'ם.
פול וינסנסט - גיטריסט ראשי.
קורט קרס - תופים.
סטפן וינסנט - גיטרה בס, Fairlight CMI.
ריינהולד מק - Fairlight CMI, Synclavier.
גרסת קווין

פרדי מרקיורי - שירה וזמר רקע, פסנתר וכלי מקלדת.
בריאן מיי - גיטרה חשמלית, כלי מקלדת.
רוג'ר טיילור - תופים, כלי הקשה.
ג'ון דיקון - גיטרה בס.
קרפטיה

| --- | --- |

 
 מראה צד של ה"קרפטיה"
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית נוסעים – אוניית קו אוקיינית
 צי:  צי הסוחר הבריטי (אנ') 
 חברת ספנות:  וייט סטאר ליין 
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  Swan Hunter and Wigham Richardson (אנ'), טיין אנד ויר, אנגליה אנגליה
 תחילת הבנייה:  10 בספטמבר 1901
 הושקה:  6 באוגוסט 1902
 תקופת הפעילות:  5 במאי 1903 – 17 ביולי 1918 (15 שנים)
 אחריתה:  טובעה על ידי 3 טורפדו שנורו מהצוללת SM U-55 (אנ') ב-17 ביולי 1918
 מיקום:  49°28′00″N 19°46′00″W﻿ / ﻿49.4667°N 19.7667°W﻿ / 49.4667; -19.7667 
 מידות
 אורך:  164.58 מ' 
 רוחב:  19.66 מ' 
 שוקע:  10.54 מ' 
 נתונים טכניים
 מהירות:  14 קשר 
 
ה"קרפטיה" בנמל ניו יורק לאחר שהצילה את נוסעי ה"טיטניק"
ניצולי אסון ה"טיטניק" על סיפון הקרפטיה
מרגרט בראון מעניקה אות הוקרה לקברניט ה"קרפטיה" ארתור הנרי רוסטרון (אנ'), על הצלת ואיסוף ניצולי ה"טיטניק"
ספינת הקיטור קרפטיה (באנגלית: RMS Carpathia) (RMS הוא ראשי תיבות של Royal Mail Ship) הייתה אוניית נוסעים של חברת הספנות קיונארד ליין, שביצעה מטלות הובלת נוסעים ודואר באוקיינוס האטלנטי משנת 1903 ועד טביעתה ב-1918. באסון טביעתה של הטיטניק ב-15 באפריל 1912 היא זו שביצעה את משימות החילוץ העיקריות וחילצה 705 ניצולים.
היסטוריה

חברת הספנות קיונארד ליין הזמינה את בניית אוניית הקיטור קרפטיה בשנת 1901. הספינה הושקה כבר ב-1902. לאחר מכן צוידה בציוד ניווט ויצאה למסע הבכורה שלה ב-5 במאי 1903. היא הפליגה מליברפול - דרך קווינסטאון באירלנד (היום קוב) - לניו יורק.
ב-1903/1904, בחודשי החורף (מנובמבר עד מאי), הפליגה במסלול טריאסטה - ניו יורק וממאי שוב במסלול ליברפול - ניו יורק. הקרפטיה המשיכה בנתיב צפון האוקיינוס האטלנטי בחודשי הקיץ ובנתיב ניו יורק - הים התיכון בחודשי החורף.
בשנת 1905 נבנתה הספינה מחדש. לפני השיפוץ, מספר הנוסעים המרבי היה 1,700 איש במחלקה השנייה והשלישית. לאחר השיפוץ ניתן היה לאכלס 2,550 איש במחלקה השלישית. ההוראה הייתה ליצור חדר גדול, ששימש כמקום שינה, במקום הקבינות הקטנות קודם לכן.
מ-1909 עד 1915 היא הפליגה מהים התיכון לניו יורק עם נוסעים מכובדים ואמידים. בין 1915 עד 1917, הפליגה הקרפטיה שוב בנתיב הצפון-אטלנטי.
היסטוריה > סיבות לפרסומה

בשנת 1903 הסדירה ממשלת הונגריה בחוק את הבעיה החמורה של ההגירה מהונגריה לארצות הברית שהחמירה יותר ויותר וחתמה חוזה עם קיונארד ליין להובלת המהגרים. שירות זה בוצע על ידי הקרפטיה בקו רייקה - ניו יורק, בחלקו עם צוות הונגרי, כאשר באחת מהפלגותיה אלה חילצה הקרפטיה את ניצולי הטיטניק בדרכה בחזרה מניו יורק כשעל סיפונה הרופא היהודי-הונגרי דובר האנגלית ארפאד לנדייל שהתמחה ברפואה דחופה.
בהתנגשות הטיטניק (התנגשה בקרחון ימי) הוזעקו מפעילי הרדיו של הספינה והם שלחו הודעות מצוקה לספינות שמסביב (אמריקה, הבלטי, קליפורניה, קרוניה והקרפטיה). הספינה הקרובה ביותר, הקליפורניה, לא קיבלה את קריאת המצוקה וכך גם הקרפטיה בהתחלה, כי מפעיל הרדיו שלה לא היה בתפקיד. לפני שהלך לישון, הוא נזכר לשאול את הטיטניק אם שמעו על קרחוני ים באזור. כך נודע לו דבר התאונה. רב חובל הספינה, קפטן ארתור הנרי רוסטרון, הפנה את ספינתו לכיוון הטיטניק ובמקום מהירות השירות (14 קשר) הפליג במהירות המרבית של 17 קשר. בקבלת קריאת המצוקה המרחק בין שתי הספינות היה 93 ק"מ (כ-50 מייל ימי). לקח לקרפטיה 3.5 שעות להגיע לטיטניק. היא הגיעה למקום בשעה 4 לפנות בוקר. בשלב זה, הטיטניק כבר טבעה. הקרפטיה העלתה על סיפונה 705 נוסעים ומלחים.
הרופא היהודי-ההונגרי של הספינה, ד"ר ארפאד לנדייל ניהל את הטיפול בניצולים. פצועים רבים נזקקו לעזרה רפואית מיידית, ולא רק בגלל היפותרמיה. רבים מהם, בייאושם, קפצו למים מהטיטניק השוקעת. מחלקות הקרפטיה התמלאה עד מהרה באנשים הסובלים משברים ומחבורות, שבהם הוא ועמיתיו טיפלו ללא לאות כל הדרך בחזרה לניו יורק. הוא זכה לשבחים רבים על עמידתו ההרואית.
בערב ה-18 באפריל, בגשם שוטף, הגיעה הקרפטיה לנמל ניו-יורק עם האנשים שחולצו – שהיו הנוסעים והצוות האומללים של הטיטניק. אלפי אנשים המתינו להם בבאטרי פארק ובמזח של נציגות הקיונארד ליין.
היסטוריה > טביעת הקרפטיה

הקרפטיה שימשה כספינת תובלה במלחמת העולם הראשונה וב-17 ביולי 1918 טורפדה על ידי הצוללת הגרמנית U 55 בים הקלטי. התקיפה פגעה בספינה מדרום לחוף האירי בסביבות השעה 9:15 בשלוש נקודות פגיעה בסך הכל. שתי הפגיעות הראשונות כנראה לא היו קטלניים. הספינה טבעה בסביבות השעה 11:00, אך עד אז כבר היו בסירות ההצלה 215 אנשים. 5 אנשים בחדר המכונות איבדו את חייהם לאחר הטורפדו השני, כל השאר ניצלו. בסביבות הצהריים חילצה ספינת מלחמה את צוות ונוסעי הספינה שטבעה.
הספינה הטרופה נמצאה ב-1999 בעומק של 200 מטר. באפריל 2000, בעליה הנוכחיים רכשו את מניות חברת שיחזור הספינות הטרופות תמורת 1,374,000 דולר אמריקאי על מנת להעלות את הקרפטיה כחלק ממבצע חילוץ.
ראו גם

SS Californian, another vessel that was involved with the Titanic and sank in the First World War
SS Mount Temple, another vessel that was initially thought to be the "mystery ship" failing to respond to the Titanic's distress calls
לקריאה נוספת

Butler, Daniel Allen. (2009). The Other Side of the Night: The Carpathia, the Californian, and the Night the Titanic Was Lost. Philadelphia: Casemate.
Eaton, John P. and Haas, Charles A. (1995). Titanic: Triumph and Tragedy. New York: W. W. Norton & Compan., 2nd ed.
הערות שוליים

↑  Carpathia – az első mentőhajó 1. rész
↑  A Titanic 705 utasát mentette meg Lengyel Árpád
↑  "premier-exhibitions-investors.org". אורכב מ-המקור ב-2008-05-09. נבדק ב-2007-12-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4651896-4  LCCN: n86134026  NKC: xx0149151  VIAF: 149010400   WorldCat (עם VIAF): 149010400
טיפשים בלי הפסקה

| --- | --- |

 בימוי:  פיטר פארלי, בובי פארלי 
 הופק בידי:  בראד קרבוי, צ'רלס ב' וסלר, בובי פארלי 
 תסריט:  פיטר פארלי, בובי פארלי 
 עריכה:  כריסטופר גרינבורי 
 שחקנים ראשיים:  ג'ים קארי ג'ף דניאלס
 מוזיקה:  טוד ראנדגרן 
 צילום:  מארק אירווין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  ניו ליין סינמה 
 חברה מפיצה:  ניו ליין סינמה, Microsoft Store, נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 16 בדצמבר 1994
 משך הקרנה:  109 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט חבר'ה, סרט קומדיה, סרט מסע 
 מקום התרחשות:  אספן, רוד איילנד 
 תקציב:  17 מיליון דולר
 הכנסות:  247 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   dumbanddumber
 סרט הבא:  טיפשים בלי הפסקה 2
 דף הסרט ב־IMDb
 
טיפשים בלי הפסקה (באנגלית: Dumb and Dumber, מילולי: "טיפש ויותר טיפש") הוא סרט קומדיה אמריקאי משנת 1994 אותו ביימו האחים פארלי, בכיכובם של ג'ים קארי וג'ף דניאלס.
הסרט עוסק במסעם של שני חברים טובים בשם לויד והארי כדי להחזיר תיק אותו מצאו בשדה התעופה לבעליו החוקיים. בתיק יש אלפי דולרים שאותם הצמד מבזבז בזמן שהוא עובר הרפתקאות שונות ומשעשעות.
בשנת 2003 יצא סרט פריקוול לסרט זה, בשם "טיפשים בהפסקה שנייה: כשהארי פגש את לויד", העוקב אחר דמויותיהם של לויד והארי כתלמידי תיכון. הסרט, בו לא היו מעורבים שחקני או במאי הסרט המקורי, קיבל ביקורות שליליות.
באוקטובר 2011 הודיעו האחים פארלי כי יביימו סרט המשך ובו ישובו קארי ודניאלס לתפקידיהם בתור לויד והארי. סרט ההמשך, "טיפשים בלי הפסקה 2", יצא בסוף שנת 2014 - 20 שנה לאחר הסרט המקורי.
צוות השחקנים הראשי

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| ג'ים קארי | לויד כריסטמס |  |
| ג'ף דניאלס | הארי דאן |  |
| לורן הולי | מרי סוונסון |  |
ביקורות ותגובות

הסרט קיבל ביקורות מעורבות באופן כללי ולציון 63% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 46 ביקורות.
מועמדויות וזכיות בפרסים

| שנה | פרס | קטגוריה | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995 | BMI Film & TV Awards | Todd Rundgren - BMI Film Music Award | זכייה |
| 1999 | Golden Trailer Awards | הקדימון הטוב ביותר של העשור | מועמדות |
| 1994 | Key Art Awards | Helane Freeman - Key Art Award | זכייה |
| 1995 | פרסי הקולנוע של MTV | ג'ים קארי - השחקן הקומי הטוב ביותר | זכייה |
| 1995 | פרסי הקולנוע של MTV | ג'ים קארי ולורן הולי - הנשיקה הטובה ביותר | זכייה |
| 1995 | פרסי הקולנוע של MTV | ג'ים קארי וג'ף דניאלס - הצמד הקולנועי הטוב ביותר | מועמדות |
| 1995 | פטל הזהב | ג'ים קארי הכוכב החדש הגרוע ביותר | מועמדות |
ראו גם

משתגעים על מרי
טיפשים בלי הפסקה 2
הערות שוליים

↑  "Dumb and Dumber‎", באתר ביקורות הסרטים Rotten Tomatoes (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 754b40b7-e166-324e-b43f-fb47414a7725
פאקו איבנז

| --- | --- |

 לידה:  20 בנובמבר 1934 (בן 90) ולנסיה, ספרד 
 שם לידה:  Francisco Ibáñez Gorostidi 
 מוקד פעילות:  ספרד 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 סוגה:  קנסיון, שיר עממי, שיר מחאה 
 שפה מועדפת:  ספרדית, קטלאנית, בסקית 
 כלי נגינה:  גיטרה 
 חברת תקליטים:  פולידור רקורדס 
 פרסים והוקרה:  מדליית הזהב על הצטיינות באמנות יפה (ספרד) (2006) 
 www.aflordetiempo.com
 פרופיל ב-IMDb
 
פאקו איבנז, ינואר 2009
פרנסיסקו "פאקו" איבנז גורוסטידי (בספרדית: Paco Ibáñez Gorostidi, נהגה: פאקו איבאנייס, באלפבית פונטי בינלאומי: [ˈpako iˈβaɲeθ]; נולד ב-20 בנובמבר 1934) הוא זמר ומלחין ספרדי ממוצא בסקי.
איבנז הלחין שירים מאת משוררים כפדריקו גארסיה לורקה, רפאל אלברטי, פבלו נרודה ומיגל ארננדס. הוא שר לרוב את שיריו בליווי גיטרה, אך הופיע גם עם שירים מאת ז'ורז' ברסנס.
ביוגרפיה

נולד בעיר ולנסיה שבספרד, לאב יליד העיר ולאם ממוצא בסקי, הוא הצעיר מבין ארבעה אחים. את ילדותו המוקדמת בילה בברצלונה, שם התגורר שוב מאז 1994. לאחר מלחמת האזרחים בספרד, משפחתו נאלצה לגלות בצרפת, מאחר שאביו היה לוחם אנרכו-סינדיקליסט של ה-CNT. בין חורף 1939 לתחילת הכיבוש הגרמני הם שהו בפריס. אביו נעצר ונכלא במחנה עבודה של הרפובליקנים הספרדים. אמו חזרה אז עם ארבעת ילדיהם לסן סבסטיאן בשביל עבודה, והתגוררה בכפר המשפחתי אדונה במחוז גיפוזקואה בחבל הבסקים, שם גר עד גיל 14. מאוחר יותר, זיכרונות ילדות אלה בכפר המשפחתי נאספו באלבומו Oroitzen (זוכר), המושר בבסקית. בשנת 1948 המשפחה הבריחה את הגבול ופגשה את האב בפרפיניאן. פאקו למד מאביו את מקצוע הנגרות, והחל ללמוד כינור, אותו החליף במהרה בגיטרה. הוא התיישב לצמיתות עם משפחתו בפריס בתחילת שנות החמישים, וגילה לראשונה את המוזיקה של ז'ורז' בראסנס, אדית פיאף, ז'אק ברל, ברברה, ואחרים בני התקופה, ונמשך לתנועת האקזיסטנציאליזם הצרפתית, שהייתה בעיצומה.
בשנת 1956, התצלום של אישה אנדלוסית לבושה בשחור עורר השראה לכתיבת שירו הראשון "הילדה הכי יפה", למילים מאת לואיס דה גונגורה. בשנת 1964 ערך את ההקלטה הראשונה שלו בשירים של גונגורה וגרסיה לורקה. אלבום זה, מרגע הופעתו, הפך ל"קלאסיקה" המשמשת מורי שפה וספרות ספרדית כחומר פדגוגי ועל ידי לוחמי חופש כסמל להתנגדות תרבותית.
בשנת 1958, לקח חבר של איבנז לסלבדור דאלי, הקלטה ביתית שלו עם כמה שירים של לורקה וגונגורה. כשסלבדור דאלי הקשיב לו, הוא רצה לפגוש את "הילד" שהכין את האלבום. כשנפגשו, נולד הרעיון שדאלי יכין את הציור לעטיפת האלבום ובדרך זו איבנז החל קשר הדוק, לא רק עם עולם השירה והספרות בכלל, אלא גם עם האמנות הפלסטית.
בשנת 1966, יחד עם פעילי תרבות שונים שהתיישבו בפריז, הקים את מועדון "לה קראקה" שם היו מוצגים מופעים בשפה הספרדית (הצגות תיאטרון, תערוכות ציור, ערבי ספרות, הופעות מוזיקליות והקרנות סרטים). באותה תקופה, ביתו של איבנז בפריז היה מרכז מעבר וקבלה עבור האמנים, הפוליטיקאים והאינטלקטואלים הספרדים הרבים שעברו בבירה הצרפתית, חלקם הגיעו כדי להימלט מהדיכוי של פרנקו.
לרגל יום השנה הראשון למרד הסטודנטים, ב-12 במאי 1969, הוא הופיע בקונצרט בסורבון. כרזה צהובה קטנה שהכין התלמידים והודבקה על העצים, על חלונות בתי הקפה, במסדרונות הכיתות, והכריזה על קונצרט של "פאקו איבנז, הקול החופשי של ספרד". סטודנטים באוניברסיטה הזדהו עם איבנז והוא היה לאחד הסמלים של המחאה שלהם. באותה שנה הוציא את אלבומו השלישי עם שיריו של רפאל אלברטי, לואיס סרנודה, ליאון פליפה, גלוריה פוארטס, אנטוניו מצ'אדו, חוסה אגוסטין גויטיסולו. מעצב עטיפת האלבום היה אנטוניו סאורה. בדצמבר 1969 הוא הופיע באולם האולימפיה בפריז, הופעה שהוקלטה והייתה לאלבום כפול. באולימפיה הוא שר לראשונה שיר של ז'ורז' בראסנס שתורגם לספרדית.
בשנת 1970 פגש את המשורר פבלו נרודה בפריז, ששמע את שיריו מושרים לראשונה. "אתה צריך לשיר את השירים שלי, הקול שלך עשוי לשיר את השירה שלי ..." אומר לו נרודה. שנה לאחר מכן, ממשלת ספרד כללה את איבנז ברשימה ארוכה של אמנים שצונזרו, ונאסר עליו להופיע בשטח ספרד.
בשנת 1975, לאחר מותו של פרנקו, הוסרה הצנזורה על המוזיקה שלו, אך הוא עדיין נשאר בפריז. באותן שנים מתקיימים קונצרטים עצומים בספרד והוא מוזמן להשתתף, אם כי הוא בדרך כלל מסרב.
במערכת הבחירות בשנת 1982 הוא ערך קונצרט במדריד לפני אלפי אנשים, בתום מסע הבחירות של מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית, שזכתה אז לראשונה בבחירות הכלליות.
ביצועים בעברית לשיריו

איבנז הופיע בישראל לראשונה ב-1965. כנראה בסיבוב הופעות זה שמעה נעמי שמר את שיר העם הבסקי שלפיו הלחינה את ירושלים של זהב. בשנת 2005 דווח בעיתון הארץ כי נעמי שמר התוודתה שבעת שהלחינה את השיר ירושלים של זהב הושפעה מהלחן של שיר עם בסקי בשם "פיו חושפה", ששמעה בביצועו של איבנז. איבנז גילה זאת שנים רבות לפני כן, אולם הוא לא התרעם על כך, אלא קיבל זאת באהבה.
באלבומו של דויד ברוזה "האשה שאיתי" נכללו השירים "כמו שאת" ו"בנהר של סביליה" שתרגם יהונתן גפן על פי לחנים של איבנז. כמו כן הקליט ברוזה גרסה עברית לשירו "La más bella niña", שתרגם גפן כ"הילדה הכי יפה בכפר". באוגוסט 1983 הגיע איבנז לישראל וערך סיבוב הופעות משותף עם ברוזה.
בשנת 1987 השתתף איבנז בישראל במופע "חמש אחרי הצהריים", ערב משירי לורקה, בו נטלו חלק גם צמד הדודאים והגיטריסט הישראלי באלדי אולייר. לאחר מכן יצא אולייר במשותף עם איבנז לסיבוב הופעות ברחבי ספרד וצרפת בשם "דואט ספרדי". שיאו של המופע היה בהופעה בהיכל האולימפיה בפריז. בספטמבר 1987 השתתף איבנז גם במופע לכבוד שלושים שנה לדודאים. איבנז הכיר את הדודאים במקור בשנות ה-60 בעת שהופיעו בפריז.
בשנת 2014 אירחה הזמרת רונה קינן את איבנז בסיבוב הופעות בצרפת.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

Paco Ibáñez 1 (Polydor, 1964)
Paco Ibáñez 2 (Polydor, 1967)
Paco Ibáñez 3 (Polydor, 1969)
A flor de tiempo (Ariola, 1978)
Paco Ibáñez canta a Brassens (Ariola, 1979)
Por una canción (PDI, 1990)
Oroitzen (PDI, 1998)
Canta a José Agustín Goytisolo (Universal, 2002)
Fue ayer (Universal, 2003)
דיסקוגרפיה > הופעות חיות

En el Olympia (Polydor, 1969)
A galopar, con Rafael Alberti (PDI, 1992)
Les concerts à Paris: la Sorbonne, 1969; le Palais des Sports, 1971 (EMEN, 2002)
Le concert memorable au Teatro Opera, Buenos Aires, 1971 (EMEN, 2002)
Le concert historique au Teatro de la Comedia, Madrid, 1968 (EMEN, 2002)
En concierto (A flor de tiempo, 2004)
הערות שוליים

↑  ירושלים - מועדון גיטרות, דבר, 3 בדצמבר 1965
↑  לינוי בר-גפן, ‏שולי נתן: "ידעתי כבר לפני 20 שנה ש'ירושלים של זהב' נלקח משיר עם בסקי", באתר ‏מאקו‏, 22 ביוני 2009
↑  נורית ורגפט, עידית אברהמי, פאקו איבנז: "שמעתי את 'ירושלים של זהב', ואמרתי - 'הי, זה השיר 'פיו חוספה'", באתר הארץ, 6 במאי 2005
↑  דובי לנץ, דויד ברוזה, כותרת ראשית, 7 בספטמבר 1983
↑  רן דביר, תגבורת ספרדית לדיוויד ברחה, דבר, 22 באוגוסט 1983
↑  עירית לינור, תדריך, כותרת ראשית, 11 בפברואר 1987
ארז ביטון,המלצה - מופע "חמש אחרי הצהריים", חדשות, 5 במרץ 1987
↑  יוסי חרסונסקי, ממנהרות המטרו ־ לבמת אולימפיה, מעריב, 30 בדצמבר 1987
יוסי חרסונסקי, פאקו מחכה לבאלדי, מעריב, 6 בינואר 1989
↑  עירית לינור, תדריך, כותרת ראשית, 16 בספטמבר 1987
↑  פאקו איבנז ישיר עם הדודאים, מעריב, 4 בפברואר 1987
↑  עכבר העיר, חיה נכון: רונה קינן חוגגת עשור לאלבום הבכורה, באתר הארץ, 1 ביוני 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007410255805171  BNE: XX840817  BnF: cb13185776s (data)  CANTIC: a10754052  GND: 129984027  ICCU: UBOV118306  ISNI: 0000 0000 7827 4301  LCCN: n85244170  MusicBrainz: 06110fec-532b-4e1b-8c77-cbcac347eebf  NTA: 070841055  SUDOC: 078099056  VIAF: 49364858   WorldCat (עם VIAF): 49364858
פורום הגבורה

| --- | --- |


 פעילות:  שביתת רעב, אוהל מחאה, צעדות.
 התאגדות:  עמותה הכוללת מספר משפחות שכולות שקרוביהם נהרגו בטבח שבעה באוקטובר ובמלחמת חרבות ברזל
 תחום:  צבא וביטחון ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  דצמבר 2023 – הווה (כשנה)
 מוטו:  במותם ציוו לנו ניצחון
 forum-hagvura.co.il
 
פורום הגבורה הוא ארגון של משפחות ששכלו את קרוב משפחתן בטבח שבעה באוקטובר ובמלחמת חרבות ברזל. מטרתו היא לקדם את המשך התמרון הקרקעי ברצועת עזה על מנת להכריע את האויב. על פי פרסום הפורום בדף הפייסבוק, בפורום חברות כ־300 משפחות של חיילים שנפלו במהלך מלחמת חרבות ברזל.
פעילות הפורום

פרק זה טעון עדכון. אנא תרמו לוויקיפדיה . ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. הסיבה היא: אין מידע מספק על חברי הפורום.
ב-17 בדצמבר 2023, כיממה וחצי לאחר תקרית הרג שלושת החטופים בש'ג'אעייה, קרא ראש הממשלה בנימין נתניהו בפתח ישיבת הממשלה, מכתב מחברי הפורום, שביקש להמשיך את הלחימה עד לניצחון מוחלט.
ב-29 באפריל 2024, ברקע פרסום על עסקה להשבת החטופים הישראלים ברצועת עזה שתביא לסיום המלחמה, פרסמו משפחות מקרב חברי הפורום כי בכוונתן לפתוח בשביתת רעב עד להבטחת המשך הלחימה. בעקבות זאת זימן ראש הממשלה בנימין נתניהו ב-30 באפריל נציגים מהפורום ומפורום תקווה לפגישה, בה טען בפניהם כי לא חל כל שינוי במטרות המלחמה, ויש בכוונתו לפעול עד שיושגו, כולל תמרון ברפיח.
ב-1 במאי 2024 פתחו בני משפחות נופלים מפורום הגבורה מאהל מחאה מול הכנסת, בדרישה לצאת לתמרון ברפיח שישלים את כיבוש רצועת עזה, ולא לקבל עסקת חילופי שבויים הכוללת עצירת המלחמה. ב-2 וב-4 במאי יצאו לצעדות מחאה בסמוך לכנסת ולמשרד ראש הממשלה וחסמו כבישים. למחרת צעדו לעבר משרד ראש הממשלה לקראת ישיבת הממשלה, ונחסמו על ידי המשטרה. השרים מיקי זוהר, בצלאל סמוטריץ', שלמה קרעי ואורית סטרוק יצאו אליהם והבטיחו לפעול לכך שתהיה פעולה ברפיח.
פעולת צה"ל ברפיח החלה ב-6 במאי בהיקף מוגבל. בתחילה פעל צה"ל בפאתי רפיח ובהמשך, למרות ניסיונות הממשל בארצות הברית להפסיק אותה, התרחב לאזורים נוספים.
ביולי 2024 נרשם הפורום כעמותה בשם "פורום הגבורה". עם מייסדי העמותה וחברי הוועד שלה נמנה מנחם קלמנזון.
בספטמבר 2024, לאחר שיו"ר ההסתדרות החדשה ארנון בר-דוד הודיע על השבתת המשק על מנת ללחוץ על הממשלה להגיע לעסקה להחזרת החטופים, הגיש פורום הגבורה בקשה להוצאת צו מניעה לשביתה לבית הדין האזורי לעבודה בתל אביב. בהמשך הגישה גם המדינה בקשה דומה. בית הדין קבע כי מדובר בשביתה פוליטית וכי על ההסתדרות להפסיקה.
בפברואר 2025, בעקבות פיגוע הירי במוצב בבקעת הירדן, הגישו משפחות הפורום בקשה לכלי התקשורת להפסיק לכנות מקרי טרור בהם נפלו לוחמים כפיגוע - אלא כקרב.