stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שיכון סגרה
תכונות

מכיוון שתמונה של יריעה אי-פריקה היא יריעה אי-פריקה. נובע שיריעת סגרה היא יריעה אי-פריקה.
טענה: יריעת סגרה  \Sigma _{k}^{n,m}
היא יריעת האפסים
של כל המשוואות מהצורה
 z_{ij}z_{rl}-z_{il}z_{rj}=0
באשר  i,r=0,...,n ו- j,l=0,...,m. יתר על כן, העתקת סגרה מגדירה איזומורפיזם מ-  \mathbb {P} _{k}^{n}\times \mathbb {P} _{k}^{m} ליריעת סגרה.
טענה זו מוכיחה שיריעת סגרה היא יריעה פרויקטיבית כמו כן ניתן להסיק מטענה זאת שיריעת סגרה היא המכפלה של  \mathbb {P} _{k}^{n} ו- \mathbb {P} _{k}^{m} בקטגוריית היריעות הפרויקטיביות. עובדה זאת מאפשרת להגדיר מכפלה של יריעות פרויקטיביות מבלי להיזדקק להגדרת מושג הכללי של יריעה אלגברית.
דוגמה

העתקת סגרה ממכפלה של שני ישרים פרויקטיבים נתונה על ידי
ויריעת סגרה היא
החיתוך של יריעת סגרה עם המרחב האפיני  \mathbb {A} _{k}^{3}\subset \mathbb {P} _{k}^{3} הוא למעשה הגרף של הפונקציה
ראו גם

מרחב פרויקטיבי
יריעה אלגברית
יריעה פרויקטיבית
קואורדינטות הומוגניות
מכפלה (תורת הקטגוריות)
גאומטריה אלגברית
החיתוך של ירעת סגרה  \Sigma _{\mathbb {R} }^{1,1} עם  \mathbb {A} _{k}^{3}\subset \mathbb {P} _{k}^{3}, מהווה את הגרף של הפונקציה  f(x,y)=xy
לס

ערך זה עוסק בסוג קרקע. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
משקע לס במיסיסיפי בארצות הברית
קרקע לס בצפון הנגב (באל עראקיב מצפון לבאר שבע)
קרקע לס בתקריב
לֵס (בגרמנית: Löss) היא סוג של קרקע, שהרכבה הוא ממשקעי טין (סילט) בעיקר ומיחסים שווים של חרסית וחול המחוברים באופן רופף באמצעות סידן פחמתי (CaCO3), חומר אורגני, תחמוצות ברזל ומינרלים נוספים. צבעה הוא צהוב עד חום בהיר.
אדמות הלס מכסות כ-10% משטח כדור הארץ ועוביין הממוצע מגיע לכמה עשרות מטרים, כמו כן, לרוב לא ניתן למצוא קרקע לס מְרוּבֶּדֶת. אדמת הלס מאפיינת את שוליהם של מדבריות רבים בעולם. מרבצי לס נפוצים בין קווי הרוחב  20° - 50° צפון, סין וארצות הברית מהוות את מרבצי הלס הגדולים ביותר.
מקור השם בגרמנית (Löss או Löß) ובאלמאנית lösch – חופשי, כפי שנקראה הקרקע בפי איכרים ובנאים לאורך עמק הריין.
הרכב ופוריות

משקע הלס הוא הומוגני ונקבובי, ומכיל גרגרי קוורץ, פלדספר  ועוד מינרלים.
בנוסף, קרקע הלס נוצרת מהשקעה של חומר דק המכילה שחק של סלעי גיר וקירטון. 
מאחר שאין סלע אחד המכיל את כל מרכיבי הלס, המסקנה המתבקשת היא שהוא נוצר כתוצאה מבליית כמה סוגי סלעים.
קרקע הלס מצטברת בעיקר בערוצים ובכיסי קרקע בהשקעה השניונית של אבק. על כן, היא נאטמת בקלות ובצורה זו מגבירה את הנגר העילי והשיטפונות באזורים המדבריים, היוצרים ערוצונים ונוף של ביתרונות, ובמקומות אלו מתפתח הצומח. לכן אנו מבינים כי היא פורייה וטובה מאוד לגידולים חקלאיים. בנוסף היא קרקע עשירה במינרלים, חומרים אורגניים ואוורירית ולכן היא מנקזת טוב את המים וקל לחרוש ולנטוע בה צמחים. כמו כן, שחיקת הקרקע איטית מאוד והיא נשארת פורייה למשך זמן רב.
ההרכב הכימי הממוצע של הלס הוא 61% צורן דו-חמצני (SiO2), 12% אלומינה ותחמוצת ברזל (Al2O3+Fe2O3), 25% סידן פחמתי (CaCO3), 1.4% אשלגן חד-חמצני (K2O) ו-0.7% חומר אורגני.
מנגנוני היווצרות

ללס שני מנגנוני היווצרות:
שחיקה קרחונית - הובלה של חומר המכיל טין, חרסית ושחק דק של סלעי גיר וקירטון. ההובלה נעשית על ידי זרם מים שיטפוני ומי שלגים שנמסו משלב זרימת המים מהקרחונים עד השלב בו הזרימה נעצרת. כלומר, עד השלב בו המים מגיעים אל הטרמינל היבשתי. בנקודה זו מתחיל תהליך האידוי וחילחול המים, נוצר מצב של היווצרות חרסית וטין, ומשלב זה הם חשופים לתנועה של רוח אשר תוביל אותם אל גדות הנהר, ושם הגרגרים יערמו.
שחיקה רוחית - הובלת שחק סלעים על ידי הרוח, אשר מהווים את המרכיב העיקרי של הקרקע. תופעה זו נראית לעיתים כענני אבק.
לס בישראל

קרקע הלס בארץ ישראל עשירה במלחים. רוב קרקעות הלס בארץ ישראל נמצאות בדרום, ומדלדלות ככל שעולים צפונה ומערבה. הכמות הכללית המשוערת של האבק הרוחי (איאולי) שנכנס לישראל, משוערת כ- 100-250 מ"מ למטר מעוקב בשנה. האופי והעוצמה של הסדימנטים הרוחיים משתנים בהדרגה ככל שפונים מדרום לצפון. חומר גס גרגר (240 מיקרון) הוא הראשון לשקוע, בקרבת מקור האבק, מדבר סהרה וחולות סיני. ככל שמצפינים גודל הגרגר יורד (190 מיקרו מטר), כאשר הגבול הצפוני של אדמת הלס, הוא נחל שקמה.
לס בישראל > מקורות קרקעת הלס בישראל והשקעתם

ההשערה הרווחת למקורות הלס היא כתוצאה של השקעה איאולית מאסיבית. מקורות חולות אלו הם ממדבר סהרה וחולות סיני. נראה שכמות האבק פוחתת ככל שמתרחקים מהמקור כיוון שבדרום פוגשים רבדים עבים של משקע איאולי דק זה (בסביבות רוחמה מגיעה ל 15-12 מטר). בפלשת הצפונית הרבדים האלה הולכים ונעשים דקים יותר ויותר עד שלבסוף בשרון אין רבדים אבקיים או חרסיתיים הנוצרים והסחף האיאולי המועט מתערבב על-פי הרוב רק עם החול שלמטה בתהליך של יצירת החמרה רק ברכסי החול.
העוצמה של רובדי החרסית והטין משתנה גם כן בהדרגה ממזרח למערב. במזרח הרבדים הנזכרים עבים יחסית כיוון שהסחף האיאולי יכול היה לשקוע באזור במשך תקופה ממושכת. ואילו במערב תקופת השקיעה קצרה יותר והרבדים דקים יחסית.
לס בישראל > פוריות ומגוון ביולוגי בישראל

הלס הוא בית גידול המאופיין בצמחייה נמוכה ושיחים נמוכים. לרוב נראה בית הגידול כמו שדה לא מעובד, פתוח וריק מצמחים ובעלי-חיים. אך הוא מהווה בית גידול למינים רבים הנמצאים בסכנת הכחדה. האזורים של קרקעות לס מהווים בתי גידול שונים של בעלי חיים וצמחים יותר מסוגי קרקע אחרים, ויש בעלי חיים וצמחים שהם אנדמיים ללס.
חצרים הוא מוקד חשוב של מישורי הלס בארץ, והוא מהווה בית גידול הנמצא בסכנת הכחדה. הוא מהווה מערכת טבעית וייחודית, שמכילה בתוכה מינים ייחודיים. ביניהם מינים "אדומים" כמו ירבוע גדול, שנונית באר שבע וקטה חדת הזנב, זאת משום שקרקע הלס רכה, ובכך מאפשרת חפירת מנהרות ומרחבים תת-קרקעיים בקלות יחסית. בנוסף, מצויה החוברה המדברית (עוף דוגר קרקע), שמרבית אוכלוסייתה בישראל נמצאת בחודשי הקיץ באזור חצרים בישראל.
גם הכלניות בארץ גדלות לא פעם על אדמות לס. הן גדלות בחורף ובעיקר על גבעות כורכר מכוסות לס בשמורת בתרונות רוחמה המערבית. דרומית משם נמצאים מישורי הלס של מערב הנגב, שנוצרים בהם ערוצי נחלים קטנים בחורף היוצרים "מכתשים" מקומיים שמכוסים בכלניות בחורף, וכן בדבורניות ובשיחי השמשון.
לקריאה נוספת

עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראל, רמת אביב:האוניברסיטה הפתוחה, 1994.
הערות שוליים

↑  Encyclopaedia Britannica
↑  אורית סקוטלסקי, 
"קרקעות ישראל", משאבי הקרקע ברשת, קמפוס טבע והמחלקה לזואולוגיה, אוניברסיטת תל אביב
↑  עמנואל מזור, גאולוגיה בפטיש ישראלי, מכון ויצמן למדע, האוניברסיטה הפתוחה, 1994, עמ' 64
↑  האנס ג'ני, גורמים בהיווצרות קרקע, Dover publication, New York
↑  http://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S0277379110001368ScienceDirect]
↑  החברה להגנת הטבע
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 00566105 
קרקע לס, שדה בוקר
אלבורז

ערך זה עוסק ברכס הרים באיראן. אם התכוונתם לפרובינציה, ראו .
| --- | --- |
הר דמאוונד, בפסגת הרי אלבורז
הר דמאוונד, בפסגת הרי אלבורז
 מידע כללי
 סוג הר:  רכס הרים
 גובה:  5,610 מטר
 שטח:  155,970 קמ"ר 
 מדינה:  איראן 
 מיקום:  איראן
 רכס הרים:  רכס הרי אלבורז
 אורך הרכס:  600 ק"מ
 קואורדינטות:  35°57′20″N 52°06′36″E﻿ / ﻿35.955556°N 52.11°E﻿ / 35.955556; 52.11
  (למפת איראן מוגדלת) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פקיסטן טורקמניסטן אוזבקיסטן אזרבייג'ן ארמניה טורקיה עיראק כווית ערב הסעודית  קטר איחוד האמירויות הערביות ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןהר דמאוונד(למפת איראן רגילה) טהראן משהד כרג' אספהאן תבריז שיראז קום אהוואז רשת כרמאנשאה בנדר עבאס אפגניסטן פק. טורקמניסטן או. אזר. א. ט. עיראק כ. ערב הסעודית  ק. אי. ע. הים הכספי  המפרץ הפרסי  מפרץ עומאןהר דמאוונד
 
יערות מעורבים באזור הכספי-הירכני שבמורדות הצפוניים של אלבורז
ערבה בהרי אלבורז בעונת האביב, ברקע הר דמאוונד - ההר הגבוה במזרח התיכון
הרי אלבורז (בפרסית: البرز) הם רכס הרים בצפון איראן, המשתרע מגבול איראן-ארמניה בצפון-מערב, עובר דרומית לקצה הדרומי של הים הכספי ומסתיים במזרח בנקודת הגבול של איראן עם טורקמניסטן ואפגניסטן. הר דמאוונד, המתנשא לגובה 5,610 מטרים, שייך לשרשרת הרים זו והוא ההר הגבוה במזרח התיכון.
אורך רכס הרי האלבורז 600 ק"מ, ורוחב הרכס נע בין 60 ל-130 ק"מ.
גאוגרפיה ואקלים

הרי אלבורז מהווים חיץ בין דרום הים הכספי לרמת קזוין-טהראן. רוחבם הוא 120–130 ק"מ בלבד, והם מורכבים מסלעי משקע מהתקופה הדבונית העליונה ועד האוליגוקן, ובמיוחד מסלעי גיר מתור היורה המשוכבים על ליבת גרניט.
האזורים הגבוהים של הרי אלבורז צחיחים, ובהם עצים מעטים בלבד - האזור כולו מהווה אזור אקולוגי מובחן המכונה "יער הערבה של רכס אלבורז" (באנגלית: Elburz Range forest steppe). מנגד, המדרונות הצפוניים הפונים לים הכספי מושפעים מהאקלים הממוזג יחסית ומהווים כר פורה להתפתחותו של אזור מיוער בצפיפות המכונה "היערות המעורבים של האזור הכספי-הירכני" (באנגלית: Caspian Hyrcanian mixed forests).
בעונת החורף האזור זוכה למשקעי שלג רבים, ובזכותם פועלים בו מספר אתרי סקי ונופש. בין האתרים הללו המפורסמים ביותר ממוקמים בדיזין, שמשאכ, דארבנדסאר וטוחל.
ההרים בדת ובתרבות

הזורואסטרים מזהים את הרי אלבורז כמקום משכנו של האל פשותנו (Peshotanu) וכת זורואסטרית מסוימת, ה"עילם-י כשנום" (Ilm-e-Kshnoom), מזהה את פסגת הרכס - הר דמאוונד כביתו של אלילם צאחב-י דילאן (בפרסית: "אדון הלבבות"). ב"שאה נאמה", האפוס הפרסי המפורסם, מדבר פירדוסי על ההרים "כאילו שכנו בהודו". הדבר משקף ככל הנראה שימוש ישן יותר, משום שפסגות רמות גבוהות זכו לשמות דומים, ואחדות מהן משמרות אותם עד היום. כך, לדוגמה, הוא הר אלברוס בהרי הקווקז, הר אלבריז בקירמן למול מיצרי הורמוז עד למאה ה-19 פסגה בהרי ההינדו-כוש דרומית לבלח' כונתה כך במפות הצבא הבריטי. כל השמות הללו משקפים יסוד לשוני משותף שמקורו ככל הנראה בהר האגדי הארא ברזיאטי שנזכר בכתבי האווסטה (Harā Bərəzaitī). משמעות השם המקורית בשפות הודו-אירופיות הייתה ככל הנראה "מקום משמר גבוה".
מפה טופוגרפית של הרי אלבורז
הרי אלבורז ממבט המטוס
עמק קרחוני בהרי אלבורז
יער בהרי אלבורז
צמחייה בהרי אלבורז
נטיפים בהר דמאוונד
כפר בהרי אלבורז, מחוז סמנאן
כפר בהרי אלבורז, מחוז סמנאן
אתר סקי מימי השאה בדיזין
טהראן לרגלי אלבורז
טהראן לרגלי אלבורז
טהראן לרגלי אלבורז
ראו גם

אזאד קוה
החגורה האלפידית
פנורמה בהרי אלבורז
Final Fantasy XII

| --- | --- |

 כללי
 תאריך הוצאה:  16 במרץ 2006 
 סוגה:  משחק תפקידים ממוחשב
 פיתוח:  Square Enix 
 הוצאה לאור:  Square Enix 
 ארץ מקור:  יפן 
 סדרה:  Final Fantasy
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  משחק וידאו למשתתף יחיד 
 פלטפורמות:  פלייסטיישן 2, Xbox One, Microsoft Windows, פלייסטיישן 4, נינטנדו סוויץ' 
 
 www.finalfantasyxii.com
 
צילום מסך של המשחק
Final Fantasy 12 (ביפנית: ファイナルファンタジーXII) הוא משחק וידאו משנת 2006 מז'אנר משחקי התפקידים והוא המשחק השנים-עשר בסדרת "Final Fantasy". המשחק, אשר פותח ופורסם על ידי חברת Square Enix, יצא במקור לקונסולת הפלייסטיישן 2.
המשחק זכה להצלחה מסחרית, ונכון לספטמבר 2009 מכר מעל ל-2 מיליון עותקים ברחבי העולם עבור קונסולת הפלייסטיישן 2.
תקציר העלילה

עלילת המשחק מתרחש בארץ הבדיונית של איוואליס (Ivalice) בממלכת דלמסקה הקטנה אשר ממוקמת בין שתי האימפריות רבות העוצמה - ארקדיה ורוזריה. עלילת המשחק מתחילה לאחר שדלמסקה נכבשה על ידי ארקדיה, ומתמקדת בהרפתקאותיו של ואן הצעיר וחבריו אשר חותרים בתחילה לנקום באימפרייה של ארקדיה ולנסות לשחרר את דלמסקה מהכובשים.
הדמויות הראשיות

ואן - הגיבור הראשי. ואן הוא נער עני המתגורר בעיר "רבּאנסטר" בממלכת דלמסקה. ואן חולם להיות פיראט.
אש - הנסיכה של דלמסקה.
בלתיאר - פיראט עם עבר מסתורי.
פראן - שותפו של בלתיאר ולוחם מיומן.
באש - אביר ממלכת דלמסקה שהואשם בטעות בבגידה.
פנלו - חבר ילדות של ואן אשר מצטרף לצוותו של ואן.
משחקיות

המשחק משלב אלמנטים של משחקי תפקידים מסורתיים עם מכניקה של משחק טקטיקה בזמן אמת. למשחק יש מערכת "Active Dimension Battle" אשר מאפשרת לשחקנים להשתתף בלחימה מבלי לעבור למסך קרב נפרד. מערכת זו משלבת פעולה בזמן אמת עם אלמנטים של משחק מבוסס תורות.
חידוש בולט נוסף במשחק היא מערכת "גמביט" אשר מאפשרת לשחקנים לתכנת את ה-AI של הדמויות שלהם באמצעות סדרת פקודות הניתנות להתאמה אישית אשר קובעות כיצד הדמויות מגיבות למצבים שונים.
פיתוח

המשחק פותחה על ידי חברת Square Enix ובוים על ידי הירויוקי איטו והירושי מינאגאווה.
הפסקול של המשחק הולחן על ידי היטושי סאקימוטו.
גרסה מחודשת

בשנת 2017 הוציאה חברת Square Enix גרסה מחודשת ומשופרת של המשחק לקונסלת המשחק פלייסטיישן 4 אשר כללה גרפיקה מעודכנת, איכות צליל משופרת ומערכת "Zodiac Job" המאפשרת לבצע התאמות אישיות שונות.
נתיב הל"ה

| --- | --- |

מדינה: ישראל ישראל
מחוז: ירושלים
מועצה אזורית: מטה יהודה
גובה ממוצע: ‎299 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: התנועה הקיבוצית
סוג יישוב: קיבוץ
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 677 תושבים
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת השפלה מוגדלת) נתיב הל"ה(למפת השפלה רגילה) נתיב הל"ה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נתיב הל"ה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום נתיב הל"ה  heמפת היישובים של מועצה אזורית מטה יהודה (in English: Mateh Yehuda Regional Council) באדום - נתיב הל"ה בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 7 מתוך 10

בית התרבות בתכנון האדריכל חנן הברון, 2012
אחת האנדרטאות לזכר הל"ה ליד הכניסה לקיבוץ
נְתִיב הַל"ה (קרי: נתיב הלמד-הא) הוא קיבוץ בעמק האלה, מדרום לעיר בית שמש, על כביש 375. הקיבוץ שייך למועצה אזורית מטה יהודה.
היסטוריה

הקיבוץ הוקם בתאריך 16–17 באוגוסט 1949 על ידי יוצאי פלוגה ד' בגדוד העמק מחטיבת יפתח של הפלמ"ח (גרעין פל"ד, תל כף – הכשרת עין חרוד בית השיטה). אליהם הצטרפה קבוצה של ניצולי שואה מפולין וגרמניה, שעברו הכשרה בבית השיטה במסגרת עליית הנוער. הקיבוץ הוקם על ידי תנועת הקיבוץ המאוחד על אדמות הכפר הערבי בית נטיף, שנכבש על ידי חטיבת הראל במבצע ההר, וננטש. הוא קרוי על שם מחלקת הל"ה, שניסתה להגיע לגוש עציון המנותק, וכל לוחמיה נפלו בקרב. בתחילה קראו לעצמם חברי הקיבוץ "קבוצת פלד" (ראשי תיבות: פלוגה ד') ובשילוב עם שם הכפר הערבי - "פלד - בית נטיף". בספטמבר 1949 החליטה ועדת השמות הממשלתית להחזיר לנקודה את שמה העברי מתקופת בית שני ולקרוא לקיבוץ "בית נֵֵטֶף". בעקבות בקשתם של הורי מחלקת הל"ה, שביקרו בקיבוץ ביום השנה השני לנפילת המחלקה, הוחלף שמו ל""נתיב הל"ה". השינוי הוכרז בטקס רשמי ביום השנה השלישי לנפילת המחלקה. המילה 'נתיב' בשם הקיבוץ משמרת את שמו של הכפר בית נטיף. טקס העלייה על הקרקע לנקודת הקבע וקריאת הקיבוץ בשם "נתיב הל"ה", נערך ב-11 בינואר 1951. בטקס נכחו הורי מחלקת הל"ה. ראובן מס נאם בשם ההורים, והסופר והמשורר פוצ'ו מטעם מייסדי הקיבוץ. על ראש הגבעה שמעל הקיבוץ ניטעו 35 עצי ברוש בשתי שורות ובחצי קשת לזכר 35 הנופלים.
ביולי 1953 צורף הקיבוץ למועצה האזורית "עציונה" שהוקמה באותה עת ואיגדה את יישובי האזור (אחר כך קיבלה את השם "מועצה אזורית האלה" וב-1964 מוזגה לתוך מטה יהודה). חבר הקיבוץ, אהרן הראל, נבחר לתפקיד ראש המועצה.
בשנים הראשונות לאחר הקמתו היה הקיבוץ יישוב ספר מול הגבול הירדני, וסבל מפעולות של מסתננים וחילופי אש. התקרית החמורה ביותר אירע ביולי 1954, כאשר אש נפתחה על שלושה חברי הקיבוץ מהצד הירדני, בשעה שעבדו בשדות הקיבוץ סמוך לגבול. מדינת ישראל הגישה תלונה למועצת הביטחון על התקרית. במהלך חקירת התקרית טען הצד הירדני כי השלושה עברו את קו הגבול, עיבדו אדמה בצד הירדני, והמשיכו להתקדם בתוך שטח ירדן למרות האזהרות.
ב-27 בינואר 1955 נערך טקס הסרת הלוט מעל האנדרטה לל"ה שהוקמה ליד הקיבוץ. בטקס נכחו יגאל אלון, חיים הרצוג ונציגי ההורים. במקום נערך טקס זיכרון מאז מדי שנה.
בשנת 1960 ויתר הקיבוץ על חלק מהשטחים החקלאיים שהוקצו לו, לטובת המושבים נווה מיכאל (במקור רוגלית) ואביעזר שהוקמו ב-1958.
באוגוסט 1961 הושלמה הקמתו של בית תרבות, בתכנון האדריכל חנן הברון, שהוקדש לזכר הל"ה.
בשנת 1962 הקים עתי יפה, ביולוג ומחנך חבר הקיבוץ, גן בוטני במרכז הקיבוץ. במהלך השנים התרחב הגן בהדרגה והפך לאוסף טבע גדול וייחודי, בשטח של כ-3 דונמים (3,000 מטרים רבועים).
במשך השנים קלט הקיבוץ גרעיני נח"ל, מרביתם בוגרי המחנות העולים, וכן קבוצות עולים מארגנטינה וברזיל.
בקיבוץ פעלה בשנים 2002–2006 המכינה הקדם צבאית "נחשון" - המדרשה הישראלית למנהיגות חברתית, שלפני כן ישבה ביישוב הקהילתי ניל"י ומהקיבוץ עברה למצודת יואב.
בשנת 2003 הוחלט בקיבוץ על מעבר למתכונת של קיבוץ מתחדש במסגרתו הופרטו חלק מהשירותים ובהמשך הופרטו כלל השירותים. עם זאת הקיבוץ מקיים מנגנון ערבות הדדית בין חבריו.
בשנת 2007 הוקם בקיבוץ כפר האמנות האקולוגי של להקת המחול ורטיגו, ביוזמת הכוריאוגרפית והמנהלת האומנותית של הלהקה נעה ורטהים. בכפר מקפידים על ערכים ירוקים, מיחזור, אוכל אורגני והפחתה בצריכה. הכפר מפעיל סדנאות מחול ותנועה בשילוב עבודה חקלאית חווייתית.
בספטמבר 2014 הוקם בית הספר סאדברי עמק האלה, תחילה בגבעת ישעיהו, ונכון ל-2017 פועל בקיבוץ נתיב הל"ה, ויש בקהילתו כ-60 תלמידים.
כלכלה

לקיבוץ רפת משותפת "רפת יהודה" עם הקיבוצים צרעה וצובה, פעילות חקלאית ענפה הכוללת גידולי שדה כמו: חמצה, פלפלת, חמניות ועוד מגוון של גידולי שדה; כרם ומטעי שקדים; הקיבוץ מחזיק גם שטחים חקלאיים רבים באזור קריית גת שבהם מתבצעת פעילות חקלאית ענפה, בקיבוץ גם קיים תאגיד נוי ופעילויות נוספות.
בקיבוץ ממוקם "יקבי עמק האלה", שהוקם בשנת 2001, ובבעלות משותפת של מספר משקיעים. הכרמים של היקב ניטעו בשנת 1998 בשלושה מוקדים: עמק האלה, סמוך לקיבוץ נתיב הל"ה ומושב נס הרים. ביקב מיוצרים מעל 300 אלף בקבוקים בשנה, מחציתם נמכרים לשוק המקומי בישראל ומחציתם לייצוא. ביקב מועסקים כ-20 עובדים.
כלכלה > מפעל תמי 4

בשנת 1970 הוקם בקיבוץ מפעל אלקטרוניקה - תנ"ה (תעשיות נתיב הל"ה) ביוזמת חבר הקיבוץ מאיר ויזל, במטרה לספק מקור פרנסה נוסף, מאחר שענף החקלאות לא סיפק הכנסה מספקת. המפעל החל את דרכו כמפעל לזיווד אלקטרוני בקבלנות משנה ועד אמצע שנות ה-70 עבדו בו 15 חברים. כדי להבטיח הכנסה קבוע ויציבה במפעל, הוחל בחיפוש אחר מוצר אותו יכלו לייצר ולשווק כמוצר מדף. בשנת 1975 רכשה תנ"ה את חברת "קור", מפעל לייצור מכשירים לקירור משקאות, ובשנת 1978 החל המפעל לפתח מכשיר טיהור מים ביתי - תמי 3, באמצעות שיתוף מומחים מהטכניון, שהציעו לתנ"ה טכנולוגיה חדשנית לטיהור מים.
במהלך השנים מכר הקיבוץ את רוב מניות המפעל למשקיעים שונים, אך המשיך להחזיק בכשליש מהבעלות.
ביולי 2009 רכשה חברת שטראוס את מלא הבעלות בחברת תנ"ה לפי שווי של 325 מיליון שקל. הקיבוץ החליט להעביר לחברים רק חלק מהתמורה ממכירת החברה. מהסכום שקיבל הקיבוץ לאחר ניכוי מס שהסתכם ב-90 מיליון שקל. 45 מיליון שקל מהתמורה הפריש הקיבוץ לצבירת פנסיה לחבריו, 10 מיליון שקל יועדו להקמת קרן לעזרה הדדית ושיקום תשתיות וכ-30 מיליון שקל חולקו לחברים.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף אוקטובר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  נתיב הל"ה – קיבוץ פלד, באתר הפלמ"ח
↑  אברהם סלומון, יישובים בהרי יהודה, הארץ, 25 ביוני 1951
↑  ישראל רוזנסון ויוסי שפנייר, ‏'בנתיב הענות הולכת הפדות': הנצחת הל"ה בנתיב הל"ה, קתדרה 162, טבת תשע"ז, עמ' 127–131
↑  גבריאל שטרן, קיבוץ "נתיב ה־ל"ה" עלה לנקודתו מול גוש עציון, על המשמר, 12 בינואר 1951
↑  נפתחה המועצה האזורית <<עציונה>>, הארץ, 6 ביולי 1953
↑  תקרית ליד נתיב הל"ה, הארץ, 15 באוגוסט 1954
נהרג מסתנן ליד נתיב הל"ה, למרחב, 23 במרץ 1964
4 פצועים במוקש ליד נתיב הל"ה, למרחב, 5 באוגוסט 1965
↑  3 חברי משק נתיב הל"ה נפצעו ביריות, קול העם, 27 ביולי 1954
↑  ננוסח התלונה שהוגשה למועצת הביטחון בקשר להתקפת נתיב הל"ה, הַבֹּקֶר, 29 ביולי 1954
↑  מצפים לפניית בניקה  בעניין חקירת תקרית נתיב הל"ה, על המשמר, 28 ביולי 1954
↑  הוסר הלוט מעל האנדרטה לל"ה, דבר, 28 בינואר 1955
↑  עצרת זכרון לל"ה, הארץ, 18 בינואר 1956
אזכרה לל"ה שנפלו בדרך לגוש עציון, למרחב, 15 בינואר 1959
↑  יישובי רוגלית ואביעזר יקבלו אדמות נוספות, מעריב, 1 בספטמבר 1960
↑  בית תרבות לזכר הל"ה, למרחב, 31 באוגוסט 1961
↑  משה גלעד, סיור בגנים הבוטניים הבולטים בישראל, באתר הארץ, 11 בנובמבר 2012
↑  גן צמחי ארץ-ישראל בקיבוץ נתיב הל"ה - כלנית, באתר כלנית, ‏4 באפריל 2020.
↑  רוני דורי, לכאורה השתגענו, באתר הארץ, 18 במאי 2008
מנחה נופה, עכבר העיר, נעה ורטהיים: "'ורטיגו' נהיה סוג של דרך חיים", באתר הארץ, 16 בינואר 2017
↑  בית הספר הדמוקרטי סאדברי עמק האלה
↑  דניאל רוגוב, בורדו כחול לבן, באתר הארץ, 28 ביוני 2004
↑  ת.נ.ה.מפעל לאלקטרוניקה של קיבוץ נתיב הל"ה, דבר, 27 ביוני 1975
↑  מכשיר חדשני לטיהור מי שתייה בבית, חדשות, 21 בספטמבר 1986
↑  רועי ברגמן ואילנית חיות, ‏תכירו: שמוליק וולודינגר, מיליונר המים של תמי 4, באתר גלובס, 6 ביולי 2009
יעל שוורצברט ויעל גרוס אנגלנדר, ‏קרן פימי רכשה את השליטה בתמי 4 לפי שווי של 40 מיליון דולר. הקרן מתכוונת לשכפל את ההצלחה מחוץ לישראל; החברה מחזיקה חברה-בת באנגליה ובמו"מ לפעילות בארה"ב וקנדה, באתר גלובס, 27 במאי 2008
יורם גביזון, קופות פריזמה רכשו 8.5% מחברת  תמי 4 תמורת 12 מיליון שקל, באתר הארץ, 6 בנובמבר 2007
↑  שטראוס רוכשת את תמי 4 תמורת 325 מיליון שקל, באתר גלובס, 11 ביולי 2009
↑  עמירם כהן, נתן שבע, מסודרים גרסת הקיבוצניקים, באתר הארץ, 9 ביולי 2009
נתיב הל"ה בעמק האלה, מבט ממערב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007467848905171  LCCN: no2012016162  VIAF: 232065777   WorldCat (עם VIAF): 232065777 
שושן צחור בגן בוטני נתיב הל"ה.
גלידת סנדיי

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  קינוח קפוא 
 מוצא:  ארצות הברית 
 מרכיבים עיקריים:  גלידה 
 
גלידת סנדיי (באנגלית: Sundae) היא קינוח אמריקני המורכב מגביע גלידה גדול (לרוב בכוס זכוכית שקופה וגבוהה) עם תוספות שונות כמו פירות, אגוזים, סירופ בטעמים, ופלים, קצפת וכדומה.
המנה הסטנדרטית של הסנדיי כוללת גלידת וניל, שעליה סירופ ממותק, קצפת ודובדבן מסוכר. המנה הקלאסית קרויה בדרך כלל לפי הסירופ בה משתמשים להכין אותה: סנדיי שוקולד, סנדיי תות, סנדיי דובדבן וכו'.
באנגלית מכונה הגלידה Sundae, וההשערה המקובלת כי השם הגיע מהמילה יום ראשון באנגלית, Sunday. קיימות מספר רב של גרסאות אודות המצאת המנה. יש הטוענים כי היא נקראת סנדיי, מכיוון שבעת המצאתה היו בארצות הברית חוקים כחולים, חוקים המונעים כל מיני פעילויות ביום ראשון הקדוש לנוצרים ובהם מכירת גלידה. על פי השערה זו, השם שונה כדי לא לפגוע ברגשות הדתיים.
מקור החסידה (מרכז צפרות)

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פארק, מרכז צפרות
 תאריך הקמה:  1996
 גוף מנהל:  כפר רופין
 נתונים ומידות
 שטח:  40 דונם קמ"ר
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 מיקום:  כפר רופין 
 קואורדינטות:  32°27′30″N 35°33′33″E﻿ / ﻿32.458231307303°N 35.559164775254°E﻿ / 32.458231307303; 35.559164775254
 אתר רשמי
  (למפת עמק בית שאן מוגדלת) מקור החסידה(למפת עמק בית שאן רגילה) מקור החסידה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מקור החסידה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום מקור החסידה
 
מקור החסידה הוא פארק ומרכז צפרות בכפר רופין שבעמק בית שאן ונפתח בשנת 1996. הפארק משתרע על פני כ-40 דונם, בשטח ששימש בעבר כבריכות דגים, מצפון לכפר רופין ותוכננו בו בתי גידול שונים כדוגמת בריכות וביצות.
הפארק כולל בנוסף תחנת טיבוע בשמורת תל סהרון, והוקם בשיתוף מרכז הצפרות הישראלי.
החי

בין מיני העופות הנודדים והיציבים בפארק נמצאים: דוכיפת מצויה, עגור, עיט ערבות, עיט גמדי, עיט צפרדעים, לבנית קטנה, אנפת לילה, חסידה לבנה, פצחן, זרון סוף, זרון תכול, דאה שחורת-כתף, בז נודד, צופית, פרנקולין שחור, שלדג, שרקרק מצוי, שרקרק ירוק, כחל מצוי, חמרייה חלודת-זנב, קוקיה מצויצת, סיקסק, עלווית קווקזית ועוד.
היסטוריה

המרכז התפתח כמוקד תיירותי מרכזי של הקיבוץ. עמק בית שאן וסביבתו, עמק המעיינות, עשיר בבתי גידול טבעיים ומלאכותיים, המצויים בהר הגלבוע ורמת יששכר, גאון הירדן, חורשה טבעית, בריכות דגים, שדות, מטעים - מקומות אלה מהווים מוקד משיכה לעופות הנודדים.
הערות שוליים

↑  נעה פישר, לראשונה מאז 1983: שתי עלוויות קווקזיות תועדו בישראל, באתר ynet, 13 בפברואר 2023
↑  נעה פישר, הפרויקט שמשקם את בתי הגידול בישראל: "להחזיר את הטבע", באתר ynet, 26 בדצמבר 2022
| גני חיות ואתרים זואולוגיים בישראל  |
| --- | --- | --- |
| ארגון גני החיות הישראלי | הספארי ברמת גן • גן החיות התנ"כי • חי פארק • חי-כיף • גן החיות הלימודי חיפה • גן גורו |   |
| גני חיות נוספים | הגן הזואולוגי של אוניברסיטת תל אביב • גן החי בפתח תקווה • פארק החי • פארק ארץ הצבי |   |
| גנים קטנים | ג'ונגל כיף • הגן הבוטני-זואולוגי בנהריה • יער הקופים • מקלט הקופים הישראלי • פארק לכיש •  מרכז הזוחלים בקצרין • מרכז הזוחלים המדברי • פארק אוטופיה |   |
| חוות זואולוגיות | חוות התנינים בחמת גדר • חוות אל היען • חוות האלפקות • חוות האנטילופות בערבה • חוות קרוקולוקו • חוות בולוטין • חוות החרקים והפרפרים הישראלית |   |
| מרכזי צפרות | פארק הצפרות אילת • התחנה לחקר ציפורי ירושלים • המרכז הבינלאומי לחקר נדידת הציפורים בלטרון • פארק ראש ציפור • מרכז צפרות רמת הנגב • מרכז צפרות החולה • מקור החסידה • מרכז הצפרות וחקר הזנבנים בחצבה |   |
| אקווריומים בישראל | פארק המצפה התת-ימי באילת • אקווריום ישראל • ריף הדולפינים |   |
| החי-בר | חי-בר יטבתה • חי-בר כרמל |   |
| מקומות שנסגרו | גן החיות של תל אביב  • גני הטבע  • הדולפינריום בתל אביב • צפארי • קטיפארי • נגב Zoo • חי רמון • חוות פצאל |   |
| גני חיות חדשים | צפארי • מדבריום • גן החיות העירוני אשקלון |   |
מרכז הצפרות