stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טבח שבעה באוקטובר
שם > משמעות השם "טופאן אל־אקצא"

בשעה 8:00 בדיוק בבוקר המתקפה, כשעה וחצי לאחר שהחלה, הכריז מוחמד דף בהודעה קולית חריגה ביותר על פתיחת מבצע צבאי נגד מדינת ישראל בשם “טוּפַאן אלְ־אַקְצַא“ (طوفان الاقصى) ועל שיגור אלפי רקטות לעברה. הוא ציין כי המניע למתקפה הוא “הכנסת טומאה למסגד אל־אקצא על ידי הישראלים".
המילה “טוּפַאן“, שהוראתה היא “המבול“ במובנו המקראי, לקוחה מן הקוראן ורומזת על ירי מסיבי של רקטות וטילים, הניתך משמים כגשם זלעפות, באנלוגיה למבול המקראי. סיפור המבול בגרסתו הקוראנית מובא בסורת נוח ומוזכר במקומות נוספים. משמעותו של צירוף המילה מבול לשמו של מסגד אל־אקצא היא מבול למען מסגד אל־אקצא, כלומר ארגון חמאס הכריז כי מלחמתו ברקטות ובטילים היא למען מסגד אל־אקצא. ההתייחסות למבול בימי נוח בצירוף “טוּפַאן אלְ־אַקְצַא“ מתבהרת באמצעות שימוש במושג “טוּפַאן“ כשנה קודם לכן בטקסי יום השנה ה־35 לייסוד חמאס ב־14 בדצמבר 2022. יום השנה עמד בסימן הסיסמה "אַתוּן בִּטוּפַאן הַאדִר" (آتُون بِطُوفَان هَادِر) שמשמעותה “אנו באים עם מבול רועם" או "אנו מביאים מבול רועם". באתר המזוהה עם חמאס נכתב בדצמבר 2022 כי כשם שהמבול בימי נוח נועד לטהר את פני האדמה מהעריצים, כך גדודי עז אל־דין אל־קסאם “באים כמו המבול, אשר ישטוף את פני האדמה ויטהר אותה מטומאת הציונים“.
ביטויים מן הקוראן הם חלק בלתי נפרד מהרטוריקה של ארגון חמאס, הנסמך על הקוראן גם בבחירת שמות לאירועי לחימה. שימוש בביטויים קוראניים לציון מבצעים צבאיים מעניק תוקף אלוהי ללחימה ולתוצאותיה, תוך שימוש במושגים שנצרבו בתודעת המוסלמים כמיתוסים.
לפני המתקפה > האידאולוגיה של חמאס

בשנת 1987 הוקם חמאס, ארגון טרור פלסטיני אנטישמי שמטרתו המוצהרת היא השמדת מדינת ישראל, והוא דוגל בהרג חפים מפשע להשגת מטרה זו. על פי אמנת חמאס, "אין בלאומיות זו דבר חמור יותר או עמוק יותר מזה שהאויב רומס את אדמת המוסלמים", ו"אין פתרון לבעיה הפלסטינית אלא באמצעות הג'יהאד". מאז הקמתו היה חמאס אחראי לפיגועים רבים נגד מדינת ישראל. חמאס הוא חלק מציר ההתנגדות, בראשות איראן ובשותפות חזבאללה וארגוני טרור נוספים. ב־2005 התנתקה ישראל מרצועת עזה והרשות הפלסטינית תפסה את השלטון שם. בחודש יוני 2007 השתלטו כוחות חמאס על הרצועה, ומאז רצועת עזה נמצאת בשליטת הארגון. בעקבות השתלטות חמאס על הרצועה הטילו ישראל ומצרים סגר על הרצועה. בשנים שלאחר מכן המשיך חמאס לבצע פעולות טרור נגד ישראל, בפרט ירי רקטות שהלך והתגבר. סוגי הרקטות השתפרו עם השנים ומספרן גדל. כשנה לאחר מבצע עופרת יצוקה ב־2010 הוקמה יחידת העילית של גדודי עז א־דין אל־קסאם, נוח'בה.
בפברואר 2017 התמנה יחיא סנוואר למנהיג חמאס ברצועה, במקום אסמאעיל הנייה. סנוואר, טרוריסט ידוע במיליטנטיות שלו, הורשע בישראל בשנת 1989 באשמת הרג משת"פים ערבים ונידון לחמישה מאסרי עולם. הוא ריצה עונש מאסר בכלא הישראלי, והיה לבכיר המשוחררים מהכלא בעסקת שליט בשנת 2011. מספר בכירי פת"ח, תיארו בריאיון לשלומי אלדר כיצד תפיסות דתיות משיחיות השפיעו על הנהגת חמאס בהובלת יחיא סנוואר. לפי סופיאן אבו זיידה, כשנתיים לפני טבח שבעה באוקטובר החלה הנהגת חמאס לדבר במונחים דתיים על "יום הדין" ועל מימוש "ההבטחה האחרונה" (אל־ועד אל־אח'יר), שלפיה כל האנושות תהיה מוסלמית באחרית הימים. על פי פירושם של אנשי חמאס, ניתן לזרז את יום הדין ואת ה"הבטחה" על ידי הריגת ה"כופרים" או המרתם בכוח לאסלאם. פירוש זה חלחל למסרים של חמאס, שהיו גלויים לאנשי מודיעין ולכל מי שעקב בתקשורת אחרי סנוואר ואנשיו. אך מלבד פעילי חמאס אדוקים, כל מי שנחשפו למסרים ראו בהם דברי טירוף או ניסיון להסיח את דעת הציבור העזתי ממצוקותיו. מעטים הבינו שמדובר בהכשרת הלבבות למתקפת ענק על ישראל. המודיעין הישראלי, הדרג הפוליטי בישראל וכן רבים בהנהגת פת"ח ובין תושבי עזה העריכו כי חמאס אינו מאמין באמת בחזון שאותו פרסם.
ב־30 בספטמבר 2021 ערך חמאס כנס של "ההבטחה האחרונה" במלון קומודור ברצועת עזה, ובו דנו המשתתפים בניהולה העתידי של ישראל לאחר כיבושה. מארגני הכנס ערכו רשימת נכסים בישראל ודנו באופן חלוקתם וניהולם, ועסקו בין השאר בצורך למנוע "בריחת מוחות" מקרב היהודים. בנאום ששלח סנוואר לוועידה נכתב כי כיבושה המלא של ישראל קרוב, וכי "שחרור מלא של פלסטין מהים עד הנהר" הוא לב החזון האסטרטגי של חמאס. הכנס היה ידוע לרבים ברשות הפלסטינית ותועד על ידי ארגון ממרי, אבל זכה להתעלמות מצד ישראל, בין היתר עקב היחלשות יחידת חצב שעסקה באיסוף מודיעין ממקורות גלויים (היחידה פורקה בדצמבר 2021).
לפני המתקפה > הכנות חמאס למתקפה

תוכנית דומה למתקפה שהתרחשה בפועל תוכננה עוד ב-2014, אך התכנון נקטע בעקבות מבצע צוק איתן.
מחבלי חמאס שנתפסו במהלך המתקפה ואחריה, אמרו בחקירתם שסנואר החל בתכנון המתקפה שהתבצעה בפועל בעקבות מבצע שומר החומות במאי 2021, שבו פרצו שוטרים למסגד אל־אקצא. מכאן גם השם שנתן חמאס למתקפה: "מבצע מבול אל־אקצא".
לפני המתקפה > הכנות חמאס למתקפה > פגישות המועצה הצבאית המצומצמת של הזרוע הצבאית של חמאס

ממסמכי שלל שמצא צה"ל במנהרה בה שהו בכירי חמאס בח'אן יונס בינואר 2024, עולה סדרת פגישות של המועצה הצבאית המצומצמת של הזרוע הצבאית של חמאס, בראשות יחיא סנואר, בהם מתוארות ההכנות של חמאס למתקפה. מהמסמכים עולה כי בינואר 2022 הנהגת הזרוע הצבאית של חמאס החליטה להימנע מהיגררות להסלמות כדי להתמקד ב"פרויקט הגדול" או "התכנית הגדולה". כמו כן בחודשים שלאחר מכן הבכירים מביעים במסמכים שביעות רצון מכך שאירועים כגון חודש הרמדאן עברו ללא חיכוך משמעותי ועזרו "להסתיר את כוונותינו", "להסוות את התכנית הגדולה", ו"ליצור את הרושם שעזה רוצה חיים ופיתוח כלכלי".
למשל, בפגישת המועצה הצבאית המצומצמת של הזרוע הצבאית של חמאס ב-12 ביוני 2022, עולה כי התכנית כללה התקפה של כ-46 מוצבים צבאיים ישראליים בגבול של רצועת עזה, ולאחר מכן התקפה על בסיס חיל אוויר גדול ובסיס מודיעין ליד עזה. אחרי התקפות אלו יחלו התקפות על יישובים וקיבוצים, מתוך מחשבה שכך יהיה קשה יותר לצבא לבלום את המתקפה. לפי המסמך, קבע דף כי "קבלת ההחלטה (לצאת למתקפה) צריכה להיות חמישה ימים לפני" וכן כי מפקדי החטיבות והמערכים יקבלו את ההודעה על היציאה למתקפה 48 שעות לפני, והמג"דים ומפקדי ההתמחויות יקבלו את ההודעה 24 שעות לפני. ורק "בשעתיים האחרונות תימסר הידיעה על כך למפקדי הצוותים והפושטים, בערך 1,500 לוחמים".
מפרוטוקול מספטמבר 2022, עולה כי מנהיגי חמאס תכננו להוציא לפועל את התכנית בעוד כחודש, בזמן החגים הישראליים, אך הביצוע נדחה, ככל הנראה בשל הבנת חמאס שחזבאללה ואיראן לא יצטרפו למתקפה. ב-5 באוקטובר 2022, עלתה בישראל התראה על טעינת כרטיסי SIM רבים ברצועה, אך ההערכה הייתה שמדובר בהליך שגרתי.
ב-8 בינואר 2023, נערכת פגישה נוספת בראשות יחיא סנואר, לאחר השבעת הממשלה החדשה בישראל, ועליית איתמר בן גביר להר הבית. בין היתר נכתב כי העלייה והמצב הפנימי בישראל "יסייעו לנו להתקדם לעבר הפרויקט הגדול".
לפי תחקיר צה"ל, בחמאס תכננו להפעיל את אותה תכנית פלישה גם בליל הסדר של 2023, אך המועד נדחה כדי להשלים את כשירות כוח הנוחבה.
במאי 2023, יחיא סנואר ומנהיגי הזרוע דנים בשאלה האם לבצע את התכנית ב-25 בספטמבר 2023, ביום כיפור, או ב-7 באוקטובר, ביום שמחת תורה:
כמו כן, ישנו מועד 7.10.2023, חג שמחת תורה - פגרה רשמית (בצה"ל)
באותו פרוטוקול, על רקע מבצע מגן וחץ, המנהיגים כותבים כי "אנחנו צריכים לשלוט בהתנהגות של הג'יהאד האסלאמי ופלגים אחרים, כדי לא ליצור פרובוקציות שיהרסו את הפרויקט שלנו", וגם בכך שצריך להוציא לפועל את התכנית בסוף 2023 בגלל תוכנית היירוט בלייזר החדשה שישראל מפתחת.
ב-7 באוגוסט 2023, עולה בקשה של ח'ליל אלחיה מסעיד איזדי, ראש ענף פלסטין בכח קודס האיראני, לסיוע בהתקפה על יעדים רגישים בתוך ישראל "בשעה הראשונה של המתקפה". איזדי משיב שהם מברכים על ההתקפה אך "צריכים עוד זמן כדי להתכונן". עלה גם רצון להציג את התכנית בפני חסן נסראללה, אך זו נדחתה.
לפני המתקפה > הכנות חמאס למתקפה > הוצאת המתקפה לפועל

ב-23 בספטמבר 2023, כשבועיים לפני המתקפה, הוציא מוחמד דף את פקודת ההתקפה המפורטת, כולל חלוקה לכוחות, יעדים, וגלים. המסמך הופץ לכ-25 בכירים בזרוע הצבאית של חמאס. המסמך נתפס במנהרות במהלך המלחמה.
לדברי מפקד חמאס עז א-דין אל חדאד, מ-1 באוקטובר 2023, המפקדים הבכירים של הזרוע הצבאית היו במצב של כינוס מתמיד לאורך כל שעות היממה כדי לאשר את התכנית ולהשלים את פרטיה האחרונים, ולקבוע את העיתוי להוצאתה לפועל.
ב-5 באוקטובר 2023, יומיים לפי תחילת המתקפה, הוציא מוחמד דף, מפקד הזרוע הצבאית של חמאס, את מסמך פקודת המבצע הסופית של מבצע "טופאן אלאקצא" אל מפקדי החטיבות, כאשר שעת ההתחלה של המבצע נקבעה בכתב יד על גבי המסמך ל-6:30 ב-7 באוקטובר 2023, ובו גם הוראה להתחיל לכנס את הכוחות על פי הלו"ז שנקבע מראש.
ב-6 באוקטובר 2023, יום לפני תחילת המתקפה, נקבעה סופית שעת האפס, בעקבות יחידות ניטור שדיווחו כי קיים שקט מוחלט בגבול. באותו יום, מפקדי החטיבות של הזרוע הצבאית של חמאס, בהם עז א-דין אל חדאד, הוציאו פקודות מודפסות על המתקפה לגדודים שבאחריותם.
מספר שעות לפני תחילת המתקפה כונסו בחשאי הפעילים עצמם, כולל כוח פריצה ראשוני של כ-70 מחבלי נוח'בה, והם קיבלו תדרוך על המשימה. בכירי ההנהגה המדינית כגון אסמעיל הנייה וסאלח אל-עארורי קיבלנו עדכון על המתקפה ככל הנראה גם כן מספר שעות לפני פריצתה.
דווח כי מחמד דף שקל לבטל את המתקפה בחצי השעה האחרונה לפני פריצתה, עקב חוסר מוכנות מהצד הישראלי של הגבול והחשש מהונאה ישראלית.
כוחות וציוד ארגוני הטרור > כוח אדם

היערכות ארגוני הטרור למתקפה החלה כשנה לפני הביצוע. נערכו אימונים לצד הגדר במשך חודשים, ומטעני חבלה הונחו צמוד לגדר במסווה של התפרעויות. זמן קצר לפני המתקפה סיירו מחבלי חמאס, במסווה של חקלאים, סמוך לקו הגבול כדי לעקוב ולדווח על מיקום כוחות הסיור במקום.[דרושים מקורות]
תאריך המבצע נשמר בסוד, ולכוחות המבצעיים של ארגוני הטרור נודע הדבר רק בשעת המתקפה ממש. לפי מסמכים שהשיג צה"ל, תכנן חמאס שחמישה ימים לפני המתקפה יעודכנו בפרטיה מפקדי החטיבות של חמאס. 48 שעות לפניה יעודכנו המג"דים. 12 שעות לפני הוצאת התוכנית לפועל יעודכנו מפקדי הפלוגות, ורק באותו הלילה יעודכנו מחבלי הנוח'בה בעצמם.
המתקפה יצאה לפועל בארבעה גלים:
בגל הראשון תקפו מחבלי הנוח'בה
בגל השני תקפו גדודי עז א־דין אל־קסאם
בגל השלישי תקפו מחבלי שאר הארגונים
בגל הרביעי תקפו אזרחים ללא שיוך ארגוני
על פי עדויות רבות, בזמן המתקפה על היישובים נכחו במקום גם נשים מבוגרות, נכים ונערים לא חמושים, שהגיעו לבזוז ולסייע. חטופים שחזרו העידו כי הוחזקו בידי משפחות ששיתפו פעולה עם חמאס.
בשעות הצהריים ביום המתקפה הושמע במסגדים בעזה נאום של מוחמד דף, שהודיע לתושבי הרצועה שהצבא הישראלי לא נמצא ביישובי העוטף, וקרא להם לצאת לכבוש אותם. בעקבות הנאום, אזרחים עזתים רבים עברו את הגדר והגיעו ברגל לקיבוצים. חוקר משטרה העיד, שנחקרים עזתים רבים אמרו לו לאחר מעשה: "הבאתי תיק עם בגדים, כי הייתי בטוח שאני הולך ליישב את המשפחה שלי בבארי".
אצל המחבלים ההרוגים והשבויים נמצא סם ממריץ מסוג קפטגון, שסופק לחמאס על ידי תעשיית הקפטגון הסורית דרך חזבאללה. חמאס ביצע כמה ניסיונות הברחה של סם זה אל עזה בשנה שקדמה למתקפה. השפעת הסם מתבטאת בתחושת ערנות ואופוריה, רמות אנרגיה גבוהות ויכולת ריכוז גבוהה.
כוחות וציוד ארגוני הטרור > הנחיות שניתנו למבצעי המתקפה

במסמכים שנתפסו על גופות מחבלים שהשתתפו במתקפה נמצאו הנחיות להרוג כמה שיותר אזרחים, לתפוס בני ערובה ולחכות להוראות נוספות. על פתק שנמצא על גופתו של אחד ממחבלי חמאס היו ההנחיות הבאות:
עליכם להשחיז את להבי חרבותיכם ולהיות טהורים בכוונותיכם בפני אללה. דעו כי האויב הוא מחלה שאין לה תרופה, מלבד עריפת הראשים ועקירת הלבבות והכבדים. הסתערו עליהם!
על פי צה"ל, ולפי מסמכים, מפות וכמות המזון שנשאו אתם חלק ממחבלי חמאס שהשתתפו במתקפה, התוכנית הייתה לכבוש אזורים נרחבים בדרום ישראל, לפשוט על ערים כמו קריית גת, ולשלוט על נקודות שכבשו בישראל למשך תקופה ארוכה. המחבלים היו מצוידים במפות מפורטות של יישובים ובסיסי צה"ל, שכללו בין היתר נתונים על נקודות חיתוך של גדר וסימון בתיהם של רבש"צים.
כוחות וציוד ארגוני הטרור > אמצעי הלחימה של מבצעי המתקפה

אמצעי הלחימה שנתפסו אצל מחבלי חמאס שהשתתפו במתקפה ונהרגו או נתפסו, היו בסדר כוח של חטיבה צבאית, וכללו 1,500 רובי סער מדגם קלשניקוב, מאות רובי צלפים דרגונוב, מקלעים PK, עשרות טילי כתף סטרלה נגד מטוסים, עשרות אמצעים לראיית לילה, מאות מכשירי קשר, טלפונים לוויניים, מטעני חבלה בגדלים שונים, בהם מטעני עלוקה המיועדים לפגיעה בטנקים ולהשמדת כלי רכב ממוגנים, מטעני חבלה לפריצה מהירה של גדרות ודלתות, מטעני כלימגור, מטעני השלכה תרמובאריים לשימוש בחללים סגורים כדי לשרוף בחיים את יושביהם, רחפנים להטלת מטעני נפץ, אלפי רימוני יד, רקטות RPG מסוגים שונים בהן רקטות תרמובאריות, 2,000 נפצים תקניים, אמצעי מלכוד, מאות סכיני קומנדו, ואף מוקשי נ"ט מוסבים לאמצעי נפץ ידניים. נתפסו גם תת־מקלעים מימי מלחמת העולם השנייה דוגמת סטן ולנצ'סטר. נמצאו אצל התוקפים מספר רב של תיקי חובש בכיר, המכילים מנות דם וציוד רפואי שהנפיק UNICEF.
לטענת חמאס, בפתיחת המתקפה שוגרו 35 כטב"מים מתאבדים מדגם "א־זווארי" לעבר מטרות ישראליות. בסרטונים שפרסם הארגון נראים כטב"מים מתאבדים תוקפים מגדלי שמירה, עמדות ירי ומגדלי תקשורת של צה"ל. הכטב"מים קרויים על שם מוחמד א־זווארי, ודומים לכטב"מ נפץ "לנסט (אנ')" מתוצרת רוסיה (ZALA Aero Group), שנעשה בו שימוש במלחמת אוקראינה–רוסיה.
מוקדי המתקפה

מתקפת הפתע החלה בשעה 06:29 בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום השבת וחג שמחת תורה, שמיני עצרת, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד.
המתקפה נפתחה בשיגור אלפי רקטות לעבר ישראל, שנורו לעבר אזורים נרחבים, לרבות דימונה, ירוחם, מדרשת בן-גוריון ואזור הר הנגב בדרום, דרך תל אביב, ירושלים והשומרון במרכז, עד ואדי עארה ובאקה אל־גרבייה בצפון וערד במזרח. חלקן גרמו לאבדות בנפש, בעיקר בפזורה הבדואית הלא ממוגנת.
בחסות ירי הרקטות חצו אנשי חמאס את הגדר בחזית שרוחבה כ־60 ק"מ. על פי סרטונים שפרסם חמאס, נוטרלו מערכות תצפית ואש, ובכללן מערכת רואה־יורה, בעזרת רחפנים חמושים ברקטות RPG שהוסבו לפצצות הטלה, וכן על ידי שיגור טילי נ"ט. באמצעות טרקטורים וציוד מכני הנדסי הרסו התוקפים את גדר המכשול ב־30–40 מקומות שונים, ואנשי נוח'בה חדרו דרך גדר נוספת בדרכם אל שטח ישראל.
לאחר מעבר המכשולים, פשטו אנשי חמאס שהיו מצוידים בנשק רב על שמונה מוצבי צה"ל ובכלל זה מפקדת אוגדת עזה במחנה רעים. שם השמידו אמצעי תקשורת ותצפית כדי לשבש את יכולת הפיקוד והשליטה של צה"ל בגזרה.
שיבושים ומתקפות אלה אפשרו חדירה של בין 5,000 ל-5,600 מחבלים מחבלים פלסטינים ליישובי עוטף עזה דרך 114 פרצות בגדר. מתוכם כ־3,800 מחבלי נוח'בה שאומנו לכך ועוד כ־2,200 מחבלים ובוזזים פלסטינים נוספים שהצטרפו לאחר מכן. נוסף לכך, כ־1,000 מחבלים השתתפו במתקפה מתוך הרצועה בירי רקטי ובסיוע למחבלים שחדרו. רובם היו רכובים על טנדרים ואופנועים ומקצתם חצו את הגדר ברגל. כמה עשרות מחבלים חצו את הגדר באמצעות מצנחי רחיפה ממונעים. מחבלים אלה כיוונו את המחבלים שעל הקרקע, בין היתר להתקפה על פסטיבל המוזיקה ברעים. נעשו גם ניסיונות חדירה רחב של הקומנדו הימי של חמאס, כאשר מחבלים שטו בסירות גומי לעבר חופי העוטף ולעבר אשקלון. ניסיונות אלה סוכלו ברובם בידי חיל הים, אך מחבלים מעטים הצליחו לנחות בחוף זיקים.
המחבלים תקפו חלק מהטנקים שהיו בגזרה באמצעות רחפני נפץ וטילי נ"ט ונטרלו אותם. הם תקפו כ־30 יישובים – קיבוצים ומושבים בעוטף עזה ואת הערים שדרות ואופקים – וביצעו בהם טבח, הרס וביזה. מסע רצח התבצע גם בכבישי העוטף, שבהם תקפו המחבלים מכוניות ישראליות רבות ואת החוסים במיגוניות בצידי הכבישים.
המחבלים השתלטו על חלק ממוצבי הצבא ותקפו את מפקדת אוגדת עזה ובסיסי צה"ל נוספים כמו מוצב נחל עוז, בסיס זיקים ובסיס אורים. חוליות מחבלים הציבו מארבים בצמתים ובכבישים וירו בנוסעים על הכבישים, כדי לשבש הגעת כוחות תגבור וחילוץ. חוליות רתק אלה עיכבו את חיילי צה"ל ומנעו את הגעתם ליישובים ולבסיסים. כך התאפשר זמן פעולה של שעות נוספות למחבלים התוקפים. החוליות היו חמושות ברובי קלשניקוב, מקלעים קלים ורקטות RPG מסוגים שונים שיועדו לפגיעה בכלי רכב ממוגנים ואף משוריינים. בכבישים ובחלק מהיישובים התחזו המחבלים לחיילי צה"ל: הם לבשו מדים וציוד ישראלי, דפקו על הדלתות של בתי התושבים ודיברו אתם בעברית כדי להטעותם.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מפקדת אוגדת עזה

אחד הכוחות של חמאס תקף את מפקדת אוגדת עזה במחנה רעים, שבקרבת קיבוץ רעים. רבים מחיילי האוגדה היו בחופשה לרגל חג הסוכות. רבים מהחיילים הופתעו בשנתם, וחלקם נפלו בשבי. מבנים וכלי רכב משוריינים עלו באש. בערבו של אותו היום, לאחר קרבות קשים, הצליח צה"ל להשיג שליטה מלאה על המפקדה.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מוצב ארז

מחבלים פרצו את הגדר, חדרו למתחם מעבר ארז וכבשו אותו. הם רצחו את החיילים ששהו בו והמשיכו לתוך ישראל.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > בסיס מת"ק עזה

מחבלים פרצו לבסיס מנהלת תיאום וקישור, הצמוד לגדר המערכת סמוך למחסום ארז. 12 מהם פרצו דרך הגדר ועוד 6–7 דרך שער הש"ג, שפוצץ. הם הרגו שלושה מחיילי המת"ק ותיעדו בשידור חי איך הם שובים שלושה חיילים.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מוצב פגה

מוצב פגה, המכונה גם "מגן בארי", הוא מוצב פלוגתי הממוקם בין גבול רצועת עזה לקיבוצים בארי ועלומים. בקרב שהחל השכם בבוקר לחמו 25 לוחמי פלוגה מבצעית ג' של גדוד 13 ומחלקת מרגמות של גדוד המסייעת בחטיבת גולני נגד כ־150 מחבלים שחדרו למוצב בכמה גלים. בקרב, שנמשך כ־11 שעות, נהרגו 13 לוחמים מגדוד 13. עשרות מחבלים נהרגו במוצב וסביבותיו.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מוצב סופה

לוחמי מוצב סופה נפרסו מחוץ למוצב עוד לפני פרוץ האירועים, כחלק מנוהל רגיל. המחבלים שפרצו לבסיס נתקלו בבסיס שהיה כמעט ריק. מולם פעלה קבוצה של חמישה חיילים מסיירת נח"ל וקבוצת לוחמי מחלקת המרגמות של גדוד 50. לאחר חילופי אש בתחילת הקרב התכנסו החיילים – ביניהם פצועים – לשני מקומות (חדר האוכל ועמדת הש"ג הקדמי), והתבצרו עד להגעת התגבורת. לאחר כמה שעות של קרב הזעיק מפקד הכוח בבסיס מסוק קרב כדי לסייע בעצירת המחבלים.
כוח סיירת נח"ל שנפרס מחוץ למוצב, כדי להגן על המרחב האזרחי, ספג אבדות ולבסוף התבצר באנדרטת דנגור. שישה מהלוחמים בכוח זה נהרגו וחמישה נפצעו. הכוח חולץ בצהרי אותו יום.
לקראת השעה 14:00 הגיעו לוחמים משייטת 13 וטיהרו את מוצב סופה ממחבלים שחדרו אליו. לאחר הקרב נמנו במקום 15 גופות מחבלים שנהרגו בידי לוחמי הנח"ל וכ־40 מחבלים שנהרגו בידי לוחמי השייטת.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מוצב כיסופים

במוצב כיסופים שהו לוחמי גדוד 51 של חטיבת גולני. במשך שעות ארוכות הם ניהלו קרב נגד עשרות רבות של מחבלים, שהיו מצוידים ברובי סער, רקטות נגד טנקים ורימונים. בקרב נהרגו שמונה לוחמים מהגדוד. בתום כ־50 שעות הצליחו לוחמי הגדוד, בסיועו של כוח מיחידת אגוז שהצטרף אליהם, לבלום את המחבלים ולטהר את השטח.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מוצב נחל עוז

מחבלים שהשתייכו לזרוע הצבאית של חמאס פשטו על מוצב נחל עוז, וניהלו קרב עם לוחמי גדוד 13 של חטיבת גולני. בקרב נהרגו רבים מלוחמי הגדוד (נוסף על האזרחים שנרצחו בטבח בנחל עוז). בתום שעות רבות של לחימה הצליחו חיילי צה"ל לבלום את המחבלים, בעזרת תגבורת של חיילי סיירת צנחנים.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מוצב מארס

מוצב מארס, שבו החזיקו כ־20 חיילים מהפלוגה המסייעת של גדוד 51 של חטיבת גולני, היה המוצב היחיד שמחבלי חמאס לא הצליחו לחדור אליו. עם תחילת המתקפה עלו הלוחמים לעמדות המוצב עם מקלעי מאג, ובקרב שנמשך שעות הם הרגו כ־90 מחבלים.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > בסיס זיקים

מחבלי חמאס חדרו לשטח ישראל מהים ודרך גדר המערכת, 1.5 ק"מ דרומית למחנה זיקים, שהוא בסיס הטירונים של חטיבת החילוץ וההדרכה של פיקוד העורף. רוב החיילים בבסיס זה, 90 טירונים, התגייסו לצה"ל רק חודשיים קודם לכן. בבסיס שהתה משפחת רב בת עשר נפשות, שבאה ביום שישי לעשות את השבת ואת החג עם החיילים בבסיס (אם המשפחה, מיכל אלון, הייתה אחות במקצועה). לבסיס הגיעו בזמן האירוע עוד כ־20 עד 30 אזרחים שברחו ממחבלים בחוף זיקים.
מייד כשהחל ירי הרקטות מרצועת עזה החליפו חיילי סגל הבסיס את הטירונים שהיו בעמדות השמירה סביבו, והטירונים נשלחו לתפוס מחסה במיגוניות. שעה לאחר מכן, ב־07:31, החל ירי של כ־50 מחבלים על הבסיס. מול המחבלים ניצבו בעיקר חיילי סגל הבסיס. בטיפול בנפגעים השתתפה מיכל אלון, היא נורתה על ידי מחבל. בקרב, שהסתיים לפני השעה 10:00, נהרגו שבעה חיילים (ארבעה לוחמים ושלוש לוחמות) ונפצעו שבעה נוספים. בסוף הקרב המחבלים הוכנעו והבסיס לא נכבש.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > מערכת רואה־יורה

צה"ל התקין בקו הגבול מערכות רואה־יורה הכוללות מקלע כבד המופעל מרחוק. עם תחילת המתקפה שלח החמאס רחפנים מצוידים במטעני נפץ שהשמידו את המתקנים.
צה"ל הציב לאורך הגבול מצלמות מעקב שחוברו למרכז בקרה ושליטה, שבו פעלו התצפיתניות. עם תחילת המתקפה ירו מחבלי החמאס במצלמות בטילים נגד טנקים, כבשו את בסיס התצפיתניות בנחל עוז והחזיקו בו במשך שבע שעות, עד לשחרורו בידי סיירת צנחנים.
מוקדי המתקפה > יעדים צבאיים > בסיס אורים – מודיעין

כוח חמאס שמנה כעשרה מחבלים התכוון לפרוץ לבסיס "ירקון" הסמוך לקיבוץ אורים (שלפי פרסומים הוא בסיס של יחידה 8200). בשל טעות בזיהוי פרצו המחבלים לבסיס סמוך השייך לפיקוד העורף. המחבלים הרגו ופצעו חיילים בתוך הבונקר וחיפשו מידע מסווג במערכות המחשב של הבסיס. בבסיס שהו 14 חיילים וחיילות. בהתקפה נהרגו שבעה מחיילי הבסיס. לעזרתם הגיעו לוחמים מיחידת שלדג, חיילים מחטיבת המרום, חיילים מיחידה 414 של חיל האיסוף הקרבי מהבסיס הסמוך ואנשי יחידת המשא ומתן המטכ"לית. הכוחות שהגיעו לעזרה הרגו את המחבלים שפרצו לבסיס. אחת החיילות מיחידה 414 נהרגה בחילופי האש על הגדר בין שני הבסיסים.
מוקדי המתקפה > ערי הנגב המערבי > קרב שדרות

הקרב בשדרות נמשך מ־7 עד 9 באוקטובר 2023. במהלכו נרצחו ונהרגו 52 ישראלים. המחבלים חדרו לעיר שדרות, ניהלו חילופי אש עם יחידות משטרת ישראל ואזרחים, ורצחו ופצעו רבים. המחבלים כבשו את תחנת המשטרה המקומית. עם הגעת תגבורת של צה"ל נערך קרב קשה על תחנת המשטרה, שנמשך כ־20 שעות. בסופו העדיפו כוחות הביטחון להרוס את הבניין על המחבלים שהתבצרו בו. לפחות 20 שוטרים נהרגו באירוע.
מוקדי המתקפה > ערי הנגב המערבי > הטבח באופקים

הטבח התרחש בין 7 ל־9 באוקטובר. נרצחו בו 34 מתושבי אופקים. שוטרים, לוחמי ימ"מ, אזרחים חמושים בכלי נשק אישיים, וחיילים בחופשה נלחמו במחבלים במשך שעות. בקרבות נהרגו שמונה שוטרים וחמישה חיילים.
מוקדי המתקפה > שטחים פתוחים

מחבלי חמאס פשטו על יותר מ־30 יעדים אזרחיים בתחומי העוטף, בהם שלוש ערים, מעל 20 קיבוצים, כחמישה מושבים, מסיבת טבע וחוף ים. במקצתם נערכו קרבות הגנה של התושבים ובמקצתם התבצע טבח. המחבלים הרגו למעלה מ־800 אזרחים וחטפו יותר ממאתיים אזרחים וחיילים לרצועת עזה.
מוקדי המתקפה > שטחים פתוחים > הטבח בפסטיבל נובה

מאה ועשרים מחבלים הגיעו למתחם מסיבת טבע ביער רעים, ירו לעבר המשתתפים והשליכו רימונים. מספר הנרצחים בפיגוע הטרור הגדול בתולדות מדינת ישראל מוערך ב־364 לכל הפחות, 17 מתוכם שוטרים. מאות נפצעו, ומחבלי חמאס חטפו חלק מהמשתתפים לעזה.
מוקדי המתקפה > שטחים פתוחים > מסיבת פסיידאק

מסיבת פסיידאק הייתה מסיבת טבע קטנה שהתקיימה בשטחים החקלאיים שבין ניר עוז לנירים. לפי עדויות של משתתפי המסיבה חמאס לא ידע עליה ולכן לא תקף אותה, אך חלק מהמשתתפים עזבו את מתחם המסיבה לאחר שהחלה מתקפת הטילים בבוקר 7 באוקטובר כדי להגיע למרחב מוגן, ו־16 מהם נרצחו בזמן מנוסתם בכבישים, במיגוניות או בקרבת היישובים הסמוכים.
מוקדי המתקפה > שטחים פתוחים > חוף זיקים

במהלך המתקפה, מחבלים פלשו לחוף זיקים (החוף הדרומי ביותר בחופי הים התיכון של ישראל). את הפעולה ביצעה חוליות קומנדו ימי של מחבלי גדודי עז א־דין אל־קסאם, הזרוע הצבאית של חמאס. נרצחו כעשרים ישראלים ששהו בחוף. כוחות מיחידת מגלן הרגו את המחבלים. בין 20 ל־30 אזרחים ברחו מהמחבלים ומצאו מחסה במחנה זיקים.
מוקדי המתקפה > שטחים פתוחים > כביש 232

כביש 232 (הכביש הראשי והחשוב של אזור עוטף עזה) נכבש בבוקר המתקפה בידי מאות מחבלים, שארבו בכל צומת ובמספר רב של נקודות בכביש. בכביש זה נרצחו עשרות ישראלים.
כוחות הביטחון וההצלה

מוצב הפיקוד העליון של צה"ל ("הבור") הופתע לחלוטין מהמתקפה. בשעות הראשונות לא ידעו במוצב הפיקוד את היקף החדירה ואת גודל המתקפה, ומשום כך התקשו לנהל את הבלימה. רק בשעה 11:30 יצא ראש הממשלה בנימין נתניהו בהצהרה לתקשורת והכריז כי "אנחנו במלחמה".
כוחות ימ"מ ויחידות מובחרות בצה"ל הוקפצו בנוהל חירום לאזור וליישובים שהותקפו. לוחמי הימ"מ הרגו כ־200 מחבלים, ותשעה לוחמים וקצינים של היחידה נהרגו בקרבות.
שלושה גדודי חי"ר – גדוד 931 מחטיבת הנח"ל, גדוד 890 מחטיבת הצנחנים וגדוד קרקל מחיל הגנת הגבולות – הוקפצו בשעות הבוקר של 7 באוקטובר והשתתפו בבלימת המתקפה.
יחידות עילית של צה"ל – סיירת מטכ״ל, שלדג, שייטת 13 ויהל"ם – הוקפצו לזירות הלחימה ביישובי העוטף וניהלו שם לחימה משעות הבוקר המוקדמות.
היחידות אגוז, מגלן ודובדבן מחטיבת הקומנדו הוקפצו בשעות הבוקר המוקדמות והשתתפו בקרבות בכפר עזה, כיסופים ונחל עוז.
בחלק מהיישובים הצליחו כיתות הכוננות לבלום את המחבלים, אך ביישובים רבים גברו המחבלים, שהיו בכוח עדיף, על המגינים. הם חדרו ליישובים ופגעו אנושות בתושבים וברכושם. המחבלים כבשו עשרות בתים של תושבים, וכשנפוצה הידיעה על הכיבוש ברחבי רצועת עזה הצטרפו אל התוקפים אזרחים עזתים לא חמושים שעסקו בביזה.
שר הביטחון יואב גלנט אישר גיוס מילואים נרחב והכריז על מצב מיוחד בעורף ברדיוס של עד 80 קילומטרים מגבול רצועת עזה. כשעה לאחר תחילת המתקפה הנחה דובר צה"ל את תושבי הדרום והמרכז להימצא סמוך למרחבים מוגנים, ובעוטף עזה – בתוך המרחבים המוגנים. כשעתיים לאחר תחילת המתקפה החל צה"ל לתקוף ברצועת עזה.
בעקבות המתקפה פעלו צה"ל ומשטרת ישראל לטיהור עוטף עזה מהמחבלים שחדרו לשם. מרבית המחבלים שנותרו בשטח ישראל נהרגו או נלכדו ב־7 באוקטובר, וקרבות עם מחבלים בשטח ישראל נמשכו גם ב־8 באוקטובר, שבתחילתו נותרו שישה מוקדי לחימה בשטח ישראל. בינתיים החלה מלחמת חרבות ברזל, שבה הפציץ חיל האוויר הישראלי מאות מטרות של חמאס ברצועת עזה, ונערך גיוס מילואים. ב־9 באוקטובר הסתיימה הלחימה ביישובי העוטף, אך נמשכו הסריקות לחיפוש מחבלים מסתתרים.