stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הסדר החדש
הערות שוליים

↑  מתוך נאומו של אדולף היטלר בהיכל הספורט של ברלין, 30 בינואר 1941
↑  Kroener, Bernhard R.; Müller, Rolf-Dieter; Umbreit, Hans (2000). Germany and the Second World War:Organization and mobilization of the German sphere of power. Wartime administration, economy, and manpower resources 1939-1941. Oxford University Press. p. 101. ISBN 0-19-822887-2.
↑  Fest, Joachim C. (1973). Hitler. Verlagg Ulstein. p. 686. ISBN 0-15-602754-2.
↑  Stanley G. Payne, Franco and Hitler: Spain, Germany, and World War II
↑  Norman Rich, Hitler's War Aims: Ideology, the Nazi State and the Course of Expansion
↑  Weinberg 2005, p. 14.
↑  'Hitler's war against Jews continues in 'Palestine',' by Richard Mather, Jerusalem Post, March.11.2015
↑  Berger, Knute. "The strange case of the Northwest's Native American Nazi | Crosscut". crosscut.com (באנגלית). נבדק ב-2023-05-14.
| גרמניה הנאצית |
| --- | --- | --- |
| האידאולוגיה הנאצית | מיין קאמפף • הסדר החדש • קהיליית העם • דם ואדמה • פיהרר • עקרון הפיהרר • ההתפשטות הגרמנית מזרחה |  |
| תורת הגזע | איגניקה נאצית • מישלינג • ראסנשאנדה • לבנסראום • חוקי נירנברג • לבנסבורן • המשרד הראשי לגזע והתיישבות • משרד מדיניות הגזע |  |
| השלטון הנאצי | חוק ההסמכה • האחדה • התעמולה הנאצית: דר שטירמר, היהודי הנצחי, היהודי זיס, אולימפיאדת ברלין • אריזציה • אנשלוס • גנרלגוברנמן |  |
| ארגונים נאציים | אס אס • אס אה • ואפן אס אס • גסטפו • איינזצגרופן • אס דה • משטרת גרמניה הנאצית • המשרד הראשי לביטחון הרייך • ורמאכט • הנוער ההיטלראי • משרד התעופה של הרייך • משרד הרייך לתעמולה ולהשכלת העם • המשרד המרכזי של הרייך למאבק בהומוסקסואליות ובהפלות • משרד הרייך לשטחים הכבושים במזרח |  |
| נאצים בכירים | אדולף היטלר • מרטין בורמן • יוזף גבלס • הרמן גרינג • היינריך הימלר • ריינהרד היידריך • היינריך מילר • ארנסט קלטנברונר • הנס פרנק • אדולף אייכמן • רודולף הס • באלדור פון שיראך • אלברט שפר • ארנסט רהם • לני ריפנשטאהל • יוליוס שטרייכר • יוזף מנגלה • רודולף פרנץ הס • אמון גת • יירגן שטרופ • פרנץ שטנגל • יוזף ביהלר • ריכרד ולטר דרה פושעי מלחמה נאצים נוספים |  |
| קבוצות נרדפות | יהודים • הומוסקסואלים • צוענים • נכים • קתולים • עדי יהוה • קומוניסטים • אחרים |  |
ראו גם פורטל השואה • פורטל גרמניה ציר זמן מאוחד לתקופת הרייך השלישי ומלחמת העולם השנייה
חיילי האיינזצגרופן יורים ביהודים שנמצאים בתעלה
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
עמוד ראשון של פקודת הקומיסר, 6 ביוני 1941
צרפת תחת הכיבוש הגרמני במלחמת העולם השנייה, מחולקת לאזור הכיבוש הגרמני, אזור כיבוש איטלקי וצרפת של וישי
מפת הטריטוריה הגרמנית המוצעת סביב נהר הדנובה, על פי תכנונים מ-1941
פרנסיסקו פרנקו והיטלר צועדים בתחנת הרכבת אנדיי, המדינה הספרדית, 23 באוקטובר 1940
מפה משוערת של השלטון הנאצי באפריקה.

בכחול בהיר: מושבות גרמניות חדשות פוטנציאליות. 
 בכחול כהה: מושבות האימפריה הגרמנית שנלקחו מגרמניה לאחר מלחמת העולם הראשונה והנאצים תכננו לכבוש מחדש.
 בתכלת חצי מוצלל: מושבות האימפריה הפורטוגזית.
המופתי של ירושלים, אמין אל-חוסייני בפגישה עם קנצלר גרמניה, אדולף היטלר. נובמבר 1941, מתוך הארכיון הפדרלי של גרמניה.
חלוקת יבשת אסיה בהתאם להסכמות שהושגו במשא ומתן של מדינות הציר על חלוקת אסיה
אב-טיפוס ראשון של המסרשמיט Me 264 (אחד מהמועמדים להיות "מפציץ אמריקה")
מסצ'וסטס (BB-59)

| --- | --- |

מסצ'וסטס מול חופי פוינט וילסון שבוושינגטון בערך יולי 1944
 תיאור כללי
 סוג אונייה:  אוניית מערכה
 צי:   צי ארצות הברית
 סדרה:  דקוטה הדרומית
 ציוני דרך עיקריים
 מספנה:  בית לחם סטיל 
 תחילת הבנייה:  20 ביולי 1939
 הושקה:  23 בספטמבר 1941
 תקופת הפעילות:  12 במאי 1942 – 27 במרץ 1947 (4 שנים)
 אחריתה:  הפכה לספינת מוזיאון ב-1965
 מיקום:  41°42′22″N 71°09′48″W﻿ / ﻿41.706194°N 71.163333°W﻿ / 41.706194; -71.163333 
 מלחמות וקרבות:  מבצע לפיד 
 מידות
 הֶדְחֶק:  סטנדרטי: 38,580 טון, מרבי: 45,233 טון
 אורך:  210 מטר
 רוחב:  32.97 מטר
 שוקע:  10.69 מטר
 נתונים טכניים
 מהירות:  27 קשרים
 גודל הצוות:  1,800 קצינים ומלחים
 טווח שיוט:  28,000 ק"מ
 הנעה:  טורבינות קיטור בהספק 130,000 כוחות סוס (97 מגה-וואט)
 אמצעי לחימה
 שריון:  חגורת השריון: 12.2 אינץ' (310 מ"מ)   שריון הסיפון: 6 אינץ' (152 מ"מ)   צריחי התותחים: 18 אינץ' (46 ס"מ)   ברבטות: 17.3 אינץ' (439 מ"מ)   צריח הניתוב: 16 אינץ' (406 מ"מ)
 חימוש:  תשעה תותחי 16 אינץ' (406 מ"מ)   20 תותחי 5 אינץ' (127 מ"מ)   28 תותחי 1.6 אינץ' (40 מ"מ)   35 תותחי 0.79 אינץ' (20 מ"מ)
 
"מסצ'וסטס" (BB-59) (באנגלית: USS Massachusetts) הייתה השלישית מארבע אוניות המערכה המהירות מסדרת דקוטה הדרומית שנבנו עבור צי ארצות הברית בשנות ה-30. בהיותן אוניות המערכה האמריקאיות הראשונות שתוכננו לאחר שהמערכת של אמנת וושינגטון החלה להתפרק באמצע שנות ה-30, סדרת דקוטה הדרומית הצליחה לנצל סעיף אמנה שאפשר להן להגדיל את הסוללה הראשית לתותחי 16 אינץ' (406 מ"מ). עם זאת, הקונגרס סירב לאשר אוניות מערכה גדולות יותר החזיק את ההדחק שלהן קרוב לגבול אמנת וושינגטון של 35,000 טון אימפריאלי (36,000 טון מטרי). הדרישה לשריין את האוניות כנגד אותו קליבר של תותחים כפי שהם נשאו, בשילוב עם הגבלת ההדחק, הביאו לאוניות צפופות. הצפיפות החריפה על ידי שינויים בזמן המלחמה שחיזקו במידה ניכרת את סוללות הנ"מ שלהם והגדילו משמעותית את הצוותים שלהם.
עם כניסתה לשירות, מסצ'וסטס נשלחה לתמוך במבצע לפיד, הפלישה לצפון אפריקה הצרפתית, בנובמבר 1942. שם, היא ניהלה דו-קרב ארטילרי עם אוניית המערכה הצרפתית הבלתי-שלמה ז'אן באר וניטרלה אותה. מסצ'וסטס עברה לאחר מכן לזירת האוקיינוס השקט לצורך פעולות נגד האימפריה היפנית; היא בילתה את המלחמה בעיקר בליווי כוח המשימה של נושאות המטוסים המהירות כדי להגן עליהן מפני מתקפות שטח ואוויריות. בתפקיד זה, היא השתתפה במערכה באיי גילברט ומרשל ב-1943 ובתחילת 1944 ובמערכה בפיליפינים בסוף 1944 ובתחילת 1945. מאוחר יותר ב-1945 תמכה האונייה בכוחות בעלות הברית במהלך קרב אוקינאווה ולאחר מכן השתתפה בהתקפות על יפן, כולל הפגזת מטרות תעשייתיות על הונשו ביולי ואוגוסט.
לאחר המלחמה, חזרה מסצ'וסטס לארצות הברית והוצאה משירות והוקצתה לצי העתודה האטלנטי, נורפוק ב-1947. היא נותרה מחוץ לשירות עד 1962, אז נמחקה מרשימות הצי. שלוש שנים מאוחר יותר, היא הועברה לוועדת הזיכרון של מסצ'וסטס ונשמרה כספינת מוזיאון ב-Battleship Cove בפול ריבר, מסצ'וסטס. חלק ממרכיבי האונייה הוסרו בשנות ה-80 כדי להפעיל מחדש את אוניות המערכה מסדרת איווה, אבל האונייה נשארה בתצורתה בזמן המלחמה.
תכנון

סדרת דקוטה הדרומית הוזמנה בהקשר של חימוש ימי עולמי במהלך התמוטטות מערכת אמנת וושינגטון ששלטה בבניית אוניות מערכה במהלך שנות ה-20 ותחילת שנות ה-30. על פי הסכמי וושינגטון ולונדון, מה שנקרא אוניות מערכה של אמנה הוגבלו להדחק בְּרֵיק של 35,000 טון אימפריאלי (36,000 טון מטרי) וסוללה ראשית של תותחי 14 אינץ' (356 מ"מ). בשנת 1936, בעקבות החלטת יפן לנטוש את מערכת ההסכמים, צי ארצות הברית החליט להפעיל את "סעיף המדרגות הנעות" באמנה שאפשרה להדחק לעלות ל-45,000 טון אימפריאלי (46,000 טון מטרי) ולהגדיל את החימוש כדי להגדיל לתותחי 16 אינץ' (406 מ"מ). התנגדויות הקונגרס להגדלת גודל האוניות החדשות אילצו את צוות התכנון לשמור על תפוסה קרובה ל-35,000 טון ככל האפשר תוך שילוב התותחים והשריון הגדולים מספיק כדי להביס תותחים באותו קליבר.
מסצ'וסטס הייתה באורך כולל של 680 רגל (210 מטרים), רוחב של 108 רגל 2 אינץ' (32.97 מטרים) ושוקע של 35 רגל 1 אינץ (10.69 מטרים). ההדחק הסטנדרטי של האונייה היה 37,970 טון אימפריאלי (38,580 טון מטרי) וההדחק המרבי היה 44,519 טון אימפריאלי (45,233 טון). האונייה הונעה על ידי טורבינות קיטור של ג'נרל אלקטריק עם ארבעה צירים ושמונה דוודי Babcock & Wilcox המופעלים על ידי נפט. המנועים פיתחו יחד הספק אינדיקטורי של 130,000 כוחות סוס (97,000 קילוואט), שהעניקו לה מהירות מרבית של 27.5 קשרים (50.9 קמ"ש). לאונייה היה טווח שיוט של 15,000 מיילים ימיים (28,000 ק"מ) במהירות של 15 קשרים (28 קמ"ש). היא נשאה שלושה מטוסים ימיים מסוג ווט OS2U קינגפישר לסיור אווירי, אשר שוגרו על ידי זוג מעוטים שהיו מוצבים על הירכתיים שלה. הצוות שלה בזמן השלום מנה 1,793 קצינים ומלחים אך במהלך המלחמה גדל הצוות ל-2,500.
האונייה הייתה חמושה בסוללה ראשית של תשעה תותחי 16 אינץ'/45 קליברים Mark 6 בשלושה צריחי תותחים תלת-קניים על קו האמצע, שניים מהם הוצבו בזוג ירי-על מקדימה, כשהשלישי מאחורה. הסוללה המשנית כללה 20 תותחים דו-תכליתיים 5 אינץ' (127 מ"מ) /38 קליברים מותקנים במִקְבָּעִים דו-קניים מקובצים באמצע האונייה, חמישה מִקְבָּעִים משני הצדדים. כפי שתוכננה, האונייה צוידה בסוללת נ"מ של 20 תותחי 1.1 אינץ' (28 מ"מ) /75 קליברים ושנים עשר מקלעי M2 בראונינג בקליבר 0.50 במִקְבָּעִים נפרדים, אך היא הושלמה עם סוללה של שבעה מִקְבָּעִים ארבע-קניים של תותחי בופורס 40 מ"מ (1.6 אינץ') במקום תותחי ה-1.1 אינץ' ו-35 תותחי אורליקון אוטומטיים 20 מ"מ (0.79 אינץ') במִקְבָּעִים נפרדים במקום מקלעי ה-0.5.
חגורת השריון הראשית הייתה בעובי 12.2 אינץ' (310 מילימטרים), בעוד הסיפון המשוריין הראשי היה בעובי עד 6 אינץ' (152 מילימטרים). חזיתות צריחי תותחי הסוללה הראשיים היו בעובי 18 אינץ' (457 מילימטרים), והם הותקנו על גבי ברבטות שהיו בעובי 17.3 אינץ' (439 מילימטרים). לצריח הניתוב היו דפנות בעובי 16 אינץ' (406 מ"מ).
תכנון > שינויים

מסצ'וסטס קיבלה סדרה של שינויים במהלך שירותה בזמן המלחמה, המורכבת בעיקר מתוספות לסוללת הנ"מ שלה וסוגים שונים של מערכות מכ"ם. התוספת הראשונה הייתה התקנת מכ"ם חיפוש אווירי SC, שהוזמן ב-1941, שהותקן בתורן הקדמי. מאוחר יותר הוא הוחלף בסט מסוג SK. במקביל, הותקן מכ"ם חיפוש עילי SG על המבנה העילי הקדמי; סט SG שני נוסף לתורן הראשי לאחר חוויות במהלך המערכה בגוודלקנל ב-1942. במהלך ההצטיידות ב-1942, היא קיבלה מכ"ם בקרת אש Mark 3, שהותקן על צריח הניתוב שלה כדי לסייע בכיוון תותחי הסוללה הראשיים שלה ומכ"מים Mark 4 עבור תותחי הסוללה המשניים. ה-Mark 3 הוחלף במהירות במכ"ם פיקוח אש מודרני יותר Mark 8, ומכ"מים Mark 4 עבור תותחי הסוללה המשניים. מאוחר יותר היא קיבלה סטים של Mark 12/22 במקום מכ"מי ה-Mark 4. מסצ'וסטס קיבלה גם משבש TDY. בשנת 1945 הוחלפו טווחי הזיהוי המסורתיים שלה במערכות מכ"ם מיקרוגל Mark 27.
סוללת הנ"מ הקלה של האונייה הורחבה בהדרגה. עוד ארבעה מִקְבָּעִים ארבע-קניים של תותחי 40 מ"מ נוספו בסוף 1942, ובפברואר 1943 נוספו שני מִקְבָּעִים ארבע-קניים נוספים, לגגות צריחים 2 ו-3. בשלב זה, הותקנו לה עוד 24 תותחי 20 מ"מ, מה שהביא את הסך הכולל ל-61 תותחים. עוד שני מִקְבָּעִים ארבע-קניים של תותחי 40 מ"מ נוספו בפברואר, ועוד שבעה תותחי 20 מ"מ נוספו מאוחר יותר באותה שנה לסוללה כוללת של שישים קנים. בתחילת 1944 החל הצי להבין שתותחי ה-20 מ"מ פחות יעילים ותוכנן לצמצם את מספר התותחים הללו ל-33 קנים לטובת יותר תותחי 40 מ"מ. עד אוקטובר, במסצ'וסטס היו שלושים ושניים מהתותחים, שישה מהם היו במִקְבָּעִים נסיוניים ארבע-קניים ודו-קניים. היא קיבלה עוד שישה מִקְבָּעִים ארבע-קניים של תותחי 40 מ"מ, מה שהביא את הסך הכולל ל-72 קנים. שניים מהמִקְבָּעִים הארבע-קניים החדשים הללו הורכבו בחזית, אולם הם לא היו שמישים בכל מצבי הים פרט בים השקט ביותר, והם הוסרו בשיפוץ האונייה לאחר המלחמה, וכך גם הצריח על גבי צריח מספר 2.
היסטוריית שירות > בנייה ופעילות אטלנטית

"מסצ'וסטס" נבנתה במספנת Fore River של בית לחם סטיל, והשדרית שלה הונחה ב-20 ביולי 1939. היא הושקה ב-23 בספטמבר 1941, ולאחר שבנייתה וציודה הושלמו, היא נכנסה לשירות פעיל בצי ב-12 במאי 1942. לאחר מכן היא ערכה את הפלגת המבחן שלה לפני שעברה למפרץ קאסקו, מיין; לאחר מכן היא הוצבה בכוח המשימה הימי המערבי, שהיה אמור לתמוך במבצע לפיד, הפלישה לצפון אפריקה הצרפתית. מסצ'וסטס יצאה לדרך ב-24 באוקטובר כדי להצטרף לשאר היחידה, אותה פגשה בים ארבעה ימים לאחר מכן. היא הפכה לאוניית הדגל של אדמירל משנה הנרי קנט יואיט, חלק מקבוצת המשימה (TG) 34.1, שכללה גם את הסיירות הכבדות "ויצ'יטה" ו"טסקלוסה" וארבע משחתות. האוניות נפגשו עם שאר צי הפלישה ב-28 באוקטובר כ-450 מיילים ימיים (830 ק"מ) דרומית מזרחית ל-Cape Race והמשיכו מעבר לאוקיינוס האטלנטי.
"מסצ'וסטס" השתתפה בקרב הימי על קזבלנקה, שהחל מוקדם בבוקר 8 בנובמבר. על האוניות הוטלה המשימה לנטרל את ההגנות הצרפתיות הראשוניות, שכללו תותחי חוף על אל האנק, מספר צוללות, ואת אוניית המערכה הבלתי שלמה ז'אן באר שעגנה בנמל כשרק מחצית מהסוללה הראשית שלה מותקנת. "מסצ'וסטס" החלה לירות בשעה 07:04 בטווח של 22,000 מטרים (72,000 רגל) וזמן קצר לאחר מכן ספגה אש מ"ז'אן באר" באותו בוקר, והיא השיבה באש בשעה 07:40. "ויצ'יטה" וטסקלוסה ירו בתחילה לעבר הסוללות הצרפתיות על אל האנק ועל מעגני הצוללות הצרפתיות, בעוד "מסצ'וסטס" תקפה את "ז'אן באר". כוחות הצי הצרפתי, בראשות הסיירת "פרימוז'ה", הגנו בצורה עיקשת. “מסצ'וסטס" והסיירות האמריקאיות שברו ניסיונות של משחתות צרפתיות לתקוף את הצי לפני שחזרו להפגיז את "ז'אן באר"; במהלך הפעולה, "מסצ'וסטס" קלעה חמש פגיעות על "ז'אן באר" והשביתה את צריח הסוללה הראשי שלה.
כאשר "ז'אן באר" יצאה מכלל פעולה, "מסצ'וסטס" והאוניות האחרות העבירו את האש להשמדת סוללות ארטילריית חוף, מערומי תחמושת וספינות סוחר בנמל. אחד הפגזים שלה בקוטר 16 אינץ' פגע גם במבדוק היבש הצף שהחזיק את הצוללת "לה קונקראן"; המבדוק היבש שקע, אך "לה קונקוראן" לא ניזוקה והצליחה לצאת לדרך, אולם הוטבעה על ידי PBY קטלינה בים. המגינים הצרפתים הסכימו להפסקת אש ב-11 בנובמבר, שאפשרה לאוניות של TG 34.1 לנתק מגע עבור פעולות אחרות. "מסצ'וסטס" יצאה לדרך לארצות הברית ב-12 בנובמבר כדי להתחיל בהכנות למבצעים בזירת האוקיינוס השקט.
ספינת מוזיאון

לאחר ש"מסצ'וסטס" הושבתה ויועדה לפירוק, קבוצה מהצוות הקודם שלה לחצה לשימור אוניית המערכה כספינת מוזיאון. ועדת הזיכרון של מסצ'וסטס גייסה בהצלחה מספיק כסף כדי לרכוש את כלי השיט מהצי, כולל באמצעות קמפיין תרומות לילדים במדינה, וב-8 ביוני 1965, הצי העביר את הבעלות על כלי השיט למדינה. חודשיים לאחר מכן, ב-14 באוגוסט, היא עגנה בפול ריבר, מסצ'וסטס, ב-Battleship Cove. המוזיאון כולל גם את המשחתת "ג'וזף פ. קנדי ג'וניור", הצוללת "ליונפיש", הקורבטה המזרח-גרמנית לשעבר "הידנזי", זוג סירות PT ותערוכות רבות אחרות.
בתחילת שנות ה-80, כאשר הצי הפעיל מחדש את ארבע אוניות המערכה מסדרת איווה, חלקים נלקחו מאוניות מערכה שהשתמרו, כולל "מסצ'וסטס", כדי להחזיר את אוניות האיווה לשירות. רכיבי חדר מכונות שלא היו זמינים עוד במלאי של הצי היוו את רוב החומר שהוצא מהאוניות. מסצ'וסטס הוכרזה כנקודת ציון היסטורית לאומית ונוספה למרשם הלאומי של מקומות היסטוריים ב-14 בינואר 1986. מלבד הרכיבים שהוסרו בשנות ה-80 והמעוטים שלה, שנלקחו לשימוש בכלי שיט אחרים כשהם עדיין ברשות הצי, "מסצ'וסטס" עדיין נמצאת במידה רבה בתצורתה בזמן המלחמה.
בנובמבר 1998, "מסצ'וסטס" נסגרה לציבור לקראת יציאתה המתוכננת לבוסטון, שם היא הייתה אמורה לעבור שיפוץ. היא יצאה למסע של 300 מיל (480 קילומטרים) לבירה בשעה 06:30 4 בנובמבר 1998 עם גוררת שהעבירה אותה מתחת לגשרים בראגה, הר הופ וניופורט, ואז במעלה החוף לבוסטון. היא הגיעה ב-7 בנובמבר ונכנסה למבדוק היבש מס' 3 של בוסטון, שם בדיקה קבעה שאוניית המערכה זקוקה לציפוי פלדה נוסף לאורך גוף האונייה שלה בקו המים כדי להגן מפני קורוזיה של מי ים. בנוסף, הסקר גם איתר מסמרות דולפות וזיהה צורך להסיר שניים מהמדחפים של אוניית המערכה לצורכי תיקון. במשך ארבעת החודשים הבאים מסצ'וסטס עברה תיקונים כדי לתקן את הבעיות הללו, כולל תוספת של כמעט 225,000 ליברות (102,000 קילוגרם) של פלדה לגוף שלה ותוספת של תרכובת הידועה בשם Red Hand Epoxy כדי לעטוף ולהגן על הגוף מפני הידרדרות נוספת. במרץ 1999 יצאה "מסצ'וסטס" מתקופת העגינה היבשה שלה וחזרה בגרירה ל-Battleship Cove, והגיעה למעגן בשעה 15:30 ב-13 במרץ 1999 לקהל של אזרחים, נכבדים, ותיקים ופקידים אזרחיים.
הערות שוליים

↑  הספק אינדיקטורי (indicated horsepower) הוא ההספק "ברוטו" של המנוע, המחושב על פי הלחץ והנפח המשתנים של הקיטור בצילינדר בזמן עבודת המנוע. נתונים אלה נמדדים באמצעות מכשיר הנקרא "אינדיקטור", ומכאן השם.(אנ')
תרשים זיהוי של סדרת דקוטה הדרומית
הצריח האחורי של מסצ'וסטס, מראה את יכולת התותחים להתרומם באופן עצמאי
הסוללה המשנית והנ"מ של מסצ'וסטס, מציגה תותחי 20 מ"מ, תותחי 40 מ"מ, ותותחי 5 אינץ'
מסצ'וסטס ליד קזבלנקה, 8 בנובמבר 1942
"מסצ'וסטס" מול בוסטון ב-1942
"מסצ'וסטס" לאחר השיפוץ שלה ב-1944
"מסצ'וסטס" מתדלקת שתי משחתות מסדרת פלטשר, 1944
"מסצ'וסטס" מתדלקת מהמכלית USS Saugatuck בשנת 1945
"מסצ'וסטס" טוענת תחמושת מספינת התחמושת USS ורנגל
"מסצ'וסטס" בפיוג'ט סאונד ב-1946
פגיון המסבאה

פגיון המסבאה או פגיון הקבצן (מדי פעם נקרא גם פגיון החלפה, פגיון קרוב ניצב או פגיון שיכר) הוא סוג של פגיון אנגלי שהיה כבד וארוך. הפגיון היה הפגיון הסטנדרטי באנגליה מהמאה ה-16 עד אמצע המאה ה-18, והיה מורכב מלהב ארוך, רחב וישר, וידית גדולה כבדה בצורת כלוב ששימשה כאגרופן. בדרך כלל הוא שקל כקילו ונחגר על הגב התחתון. פגיון הקבצן היה נפוץ כנשק אזרחי, הוא היה יעיל כנגד חרבות ונשקי מוט, וקצר מספיק לשימוש בפאב צפוף.
סארוב

| --- | --- |
סמל סארוב

מגדל הפעמון של כנסיית סארוב
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 תאריך ייסוד:  1691 
 שטח:  232 קמ"ר
 גובה:  160 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  94,084 (2024)
 קואורדינטות:  54°56′00″N 43°19′00″E﻿ / ﻿54.933333333333°N 43.316666666667°E﻿ / 54.933333333333; 43.316666666667 
 אזור זמן:  UTC+3
 http://adm.sarov.com
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מחוז ניז'ני נובגורוד מוגדלת) ניז'ני נובגורוד ארזמס פבלובו ויקסה זבולז'יה סמיונוב ליסקובו סרגץ' שאחונייה מורדוביה צ'ובשיה מארי אל קירוב קוסטרומה איוואנובו ולדימיר ריאזאןסארוב(למפת מחוז ניז'ני נובגורוד רגילה) ניז'ני נובגורוד ארזמס פבלובו ויקסה זבולז'יה סמיונוב ליסקובו סרגץ' שאחונייה מורדוביה צ'ובשיה מארי אל קירוב קוסטרומה איוואנובו ולדימיר ריאזאןסארוב(למפת רוסיה רגילה) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסארוב(למפת רוסיה מוגדלת) מוסקבה סנקט פטרבורג נובוסיבירסק אנאדיר נורילסק סקנדינביה אי רו פה  קזחסטן איראן סין מונגוליה ק. יפן האוקיינוס השקט  אוקיינוס הקרח הצפוניסארוב  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
נשים רוסיות פוגשות את הצאר ניקולאי השני בסארוב. שנת 1903
סארוב (ברוסית: Саро́в) היא עיירה סגורה במחוז ניז'ני נובגורוד שברוסיה. הייתה ידועה בשם גורקי-130 (Горький-130) וארזמאס-16 בשנים 1946–1991. משנת 1991 עד 1995 הייתה ידוע בכינוי קרמליוב (Кремлёв). העיירה הפכה לסגורה מכיוון שהיא המרכז הרוסי למחקר גרעיני.
בעיירה מתגוררים כ-92,047 תושבים (מפקד 2010).
ערים תאומות

ארצות הברית לוס אלמוס (אנ'), ניו מקסיקו, ארצות הברית
אבחזיה אתוס החדשה (אנ'), אבחזיה
הערות שוליים

↑  "Sarov (City, Russia) - Population Statistics, Charts, Map and Location". www.citypopulation.de (באנגלית). נבדק ב-2017-11-23.
↑  "Russian Military Outposts: Sarov, Russia's Los Alamos". נבדק ב-9 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Sarovlabs. "Creation of nuclear center Arzamas-16".
↑  Johnston, Wm. Robert. "Arzamas-16 criticality accident, 19". נבדק ב-8 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kudrik, Igor (23 ביוני 1997). "Arzamas-16 researcher died on June 20". אורכב מ-המקור ב-4 ביולי 2009. נבדק ב-8 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jenkins, Lin (8 באוגוסט 2010). "Russian troops dig canal around Sarov nuclear base as wildfires grow". The Observer. נבדק ב-9 ביולי 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Stone, Richard (8 בינואר 1999). "RUSSIA: Nuclear Strongholds in Peril". Science. Science. AAAS. 283 (5399): 158–164. doi:10.1126/science.283.5399.158. נבדק ב-9 ביולי 2013. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Russian nuclear engineers buried after 'Skyfall nuclear' blast: Experts link the explosion to the Burevestnik nuclear-powered cruise missile touted by President Putin in March 2018". Al Jazeera. 13 באוגוסט 2019. נבדק ב-11 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Isachenkov, Vladimir (14 באוגוסט 2019). "Mysterious missile explosion, radiation spike in Russia raises questions". Star-Advertiser. Honolulu. Associated Press. נבדק ב-11 בספטמבר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007542778205171  GND: 4338761-5  LCCN: no97013991  VIAF: 238098847   WorldCat (עם VIAF): 238098847 
כנסיית סארוב בשנת 1910.
דגם של "פצצת הצאר" במוזיאון פצצת האטום של סארוב.
סוחוי Su-75

מטוס טקטי קל "שחמט" (ברוסית: ЛТС Чекмейт), רשמית: "סוחוי"‏Su-75 (קידוד נאט"ו: Friend - "חבר") הוא מפציץ רב-תכליתי רוסי מהדור החמישי שנוצר על ידי לשכת העיצוב סוחוי. המטוס מיועד לשימוש כוחות האוויר והחלל של רוסיה, אך גם לייצוא למדינות רבות נוספות כפלטפורמה זולה של הדור החמישי. מדובר במטוס בעל הנעה וקטורית בודדת בעיצוב אווירודינמי קלאסי, המזכיר את ה-F-35 מתוצרת לוקהיד מרטין. כמו כן, המטוס הוא כלי טיס חמקן, שיוכל לשייט במהירות על קולית ויצויד במערכות טילים מהדור החדש.
טיסת הבכורה טרם התקיימה. התקנת מנועים על מטוסי ייצור מתוכננת לשנים 2023–2025. המודל הראשון של המטוס הוצג בסלון האווירי הבינלאומי במוסקבה (MAKS-2021) ב-20 ביולי 2021.
ה־S-75 אמור למלא תפקיד דומה לזה של מיג-21, כמטוס קרב זול ועם זאת חזק. סרטון שפרסם תאגיד רוסטכנולוגיות מעיד כי סוחוי מכוון גם לייצוא משמעותי של המטוס, למדינות שמסיבות פוליטיות או כלכליות אינן יכולות לרכוש את המטוס האמריקאי F-35. יעד הייצור של המטוס הוא כ-300 יחידות ב-15 שנים.
גרסה בלתי מאוישת כבר נמצאת בהליכי פיתוח, כמו כן גם גרסת שני מושבים יכולה להיות מפותחת בהתאם לבקשה. נשקל גם לפתח גרסה מותאמת לנושאות מטוסים.
עלות

לדברי סרגיי צ'מזוב, עלות המטוס תהיה בטווח של 25–30 מיליון דולר. עלות שעת טיסה עבור ה־Su-75 צפויה להיות נמוכה פי שישה עד שבעה מזו של ה־F-35 (35–33 אלף דולר), והוא מקביל למטוס Gripen NG (מ-4.5 אלף עד 8 אלף דולר, תלוי בגרסה).
ראו גם

לוקהיד מרטין F-35 לייטנינג II
לוקהיד/בואינג F-22 ראפטור
מיצובישי X-2 שינשין
שניאנג J-31
Su-57
מיג 1.44
PAK DA
מיג-41
הערות שוליים

1 2 3  "Стали известны характеристики нового российского истребителя". Российская газета. נבדק ב-2021-07-20.
↑  "Стали известны характеристики нового российского истребителя". Российская газета. נבדק ב-2021-07-20.
↑  "Ростех представил президенту России новый истребитель от компании «Сухой»". rostec.ru. נבדק ב-2021-07-20.
↑  "На МАКС рассказали, когда начнутся поставки нового истребителя Checkmate". ria.ru. נבדק ב-2021-07-20.
↑  מתחרה ל-F35: רוסיה חושפת את החמקן "שחמט", באתר ynet, 20 ביולי 2021
↑  מתחרה ל-F35: רוסיה חושפת את החמקן "שחמט", באתר ynet, 20 ביולי 2021
↑  התעשייה הרוסית חושפת מטוס קרב חדש תחת הכינוי - "שח-מט", באתר Israel Defense, ‏2021-07-18
↑  "Шах и мат". Конструктор Стрелец: новый истребитель превзойдет все мировые аналоги, ТАСС
↑  "Putin inspects new Russian fighter jet unveiled at air show". Reuters. נבדק ב-2021-07-20.
↑  Разработчики раскрыли данные о новом российском истребителе «Шах и мат», РБК, ‏2021-07-20 (ברוסית)
↑  Истребитель-перехватчик МиГ-41 сможет работать в космосе
↑  МиГ-41 сможет работать в космосе
↑  Перспективный МиГ-41: российский перехватчик будущего?
↑  Искусственный интеллект на сверхзвуковых скоростях: в России разрабатывают новый истребитель МиГ-41
| מטוסים תוצרת סוחוי  |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב | סוחוי 9 • סוחוי 11 • סוחוי 15 • סוחוי 27 • סוחוי 30 • סוחוי 33 • סוחוי 35 • סוחוי 37 • סוחוי 47 • סוחוי-57 • סוחוי 75 |  |
| מטוסי תקיפה | סוחוי 2 • סוחוי 4 • סוחוי 7 • סוחוי 17/20/22 • סוחוי 24 • סוחוי 25 • סוחוי 34 |  |
| מטוסי ביון | סוחוי 12 |  |
| כלי טיס בלתי מאוישים | סוחוי S-70 |  |
| אבות טיפוס | סוחוי P-1 • סוחוי T-4 • סוחוי Su-47 • סוחוי FGFA |  |
| מטוסי אימון | סוחוי 28 • סוחוי 29 |  |
| מטוסי נוסעים | Su-38 • Su-80 • סופרג'ט 100 • KR-860 • סופרג'ט ניו |  |
ועידת קוויבק (1943)

| --- | --- |

 מיקום:  קוויבק סיטי 
 מדינה:  קנדה קנדה
 תאריכים:  17 באוגוסט 1943 – 24 באוגוסט 1943 (8 ימים) 
 
רוזוולט, צ'רצ'יל ומקנזי קינג בעת הוועידה בחברת המושל הכללי של קנדה, הרוזן מאלטון
טירת פרונטנאק- בה נערכה הוועידה.
ועידת קוויבק (נודעה לימים גם בשם ועידת קוויבק הראשונה) הייתה מפגש של מנהיגים של בעלות הברית במלחמת העולם השנייה, שנערכה בעיר קוויבק שבקנדה מה-17 ועד 24 באוגוסט 1943. משתתפיה היו נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה וינסטון צ'רצ'יל וראש ממשלת קנדה ויליאם ליון מקנזי קינג. הוועידה נערכה במצודת קוויבק ובטירת פרונטנאק. שם הקוד שלה היה קוודרנט (Quadrant).
משתתפי הוועידה הסכימו לפתוח בדיונים על תכנון הפלישה לצרפת הכבושה. כמו כן נערכו שיחות בנוגע לצבירת הכוחות האמריקניים בבריטניה לקראת הפלישה ובנוגע להגברת מתקפת ההפצצות על גרמניה. בנוגע לים התיכון (זירה שלצ'רצ'יל היה עניין רב בה) הוסכם לרכז כוח רב יותר על מנת להוציא את איטליה מברית מדינות הציר ולכבוש אותה ואת האי קורסיקה. לעומת זאת הוסכם להגביל את פעילות בעלות הברית בבלקן להעברת אספקה לכוחות המחתרת הפועלים שם.
בנוגע למלחמה מול יפן הוסכם כי יש להגביר את הפעילות המלחמתית נגדה על מנת לכלות את משאביה, לנתק את נתיבי התחבורה שלה ולכבוש בסיסים קדמיים, שמהם ניתן יהיה לתקוף את איי הבית של יפן.
תוכן ההחלטות האסטרטגיות שנתקבלו בוועידה הועבר לידיעת מנהיגי ברית המועצות וסין.
בוועידה התקיימו שיחות בנוגע לשיפור התיאום בין ארצות הברית, בריטניה וקנדה בנוגע לפיתוח נשק גרעיני. רוזוולט וצ'רצ'יל חתמו בוועידה על הסכם קוויבק בין מדינותיהם בנוגע לשימוש באנרגיה גרעינית.
בנוסף גינו המנהיגים את מעשי הזוועה שביצעו הגרמנים בפולין, ופרסמו הצהרה משותפת בנוגע לארץ ישראל שתחת שלטון המנדט, במטרה להביא לרגיעה באי השקט שם.
ראו גם

ועידת קוויבק (1944)