stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארנב לבן
הערות שוליים

↑  Siegemund-Broka, Austin. "Psychological Drama 'White Rabbit' Acquired by Breaking Glass for North America". Hollywood Reporter. 9 September 2014. נבדק ב-18 בנובמבר 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Celotto, Vittorio Zunino (30 בספטמבר 2013). "White Rabbit premiere at Zurich Film Festival". (photograph caption) Getty Images Europe via Zimbio.com. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Harris, Brandon (10 באוקטובר 2013). "New Mexican Films Shine at the Zurich Film Festival". Filmmaker. אורכב מ-המקור ב-7 בספטמבר 2015. נבדק ב-20 בינואר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "White Rabbit North American theatrical and VOD release". Broadway World. 6 בפברואר 2015. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Catalina Film Festival 2014 Awards". 28 בספטמבר 2014. נבדק ב-22 בפברואר 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
אפקט אוז'ה

אפקט אוֹזֶ'ה (לפי האקדמיה ללשון: תוצא אוזֶ׳ה) היא תופעה בפיזיקה שבה פליטת אלקטרון מאטום גורמת לפליטה נוספת של אלקטרון. כאשר אלקטרון עוזב את רמת היסוד של האטום, ומשאיר אחריו חוסר מבחינת מספר האלקטרונים, אלקטרון מרמת אנרגיה גבוהה יותר עשוי ליפול לחלל שנשאר, מה שיגרום לשחרור אנרגיה. למרות שבחלק מהמקרים האנרגיה משתחררת בצורה של פליטת פוטון, האנרגיה עשויה לעבור לאלקטרון אחר, שנפלט מהאטום. האלקטרון השני שנפלט נקרא אלקטרון אוז'ה.
ברגע הפליטה שלו, האנרגיה הקינטית של אלקטרון אוז'ה מתאימה להפרש בין האנרגיה של המעבר האלקטרוני ההתחלתי ואנרגיית היינון של קליפת האלקטרונים שממנה נפלט אלקטרון אוז'ה.
רמות האנרגיה הללו תלויות בסוג האטום ובסביבה הכימית שבה נמצא האטום. ספקטרוסקופיית אלקטרוני אוז'ה עושה שימוש בפליטה של אלקטרוני אוז'ה על ידי הפצצה של דגימת חומר בקרני X או באלקטרונים אנרגטיים, והיא מודדת את מספר אלקטרוני אוז'ה כפונקציה של אנרגיית אלקטרון אוז'ה. הספקטרום שמתקבל כתוצאה מכך משמש לקביעת הזהות של האטומים הפולטים וכן מספק מידע על הסביבה שבה הם נמצאים.
רקומבינציית אוז'ה היא אפקט אוז'ה דומה שמתרחש במוליכים למחצה. כאשר אלקטרון וחור יכולים להתחבר ולשחרר את האנרגיה שלהם לאלקטרון אחר בפס ההולכה. האפקט ההפוך נקרא יוניזציית פגיעה.
אפקט אוז'ה קרוי על-שמו של פייר ויקטור אוז'ה, פיזיקאי צרפתי ואחד ממגלי התופעה.
היסטוריה

התהליך ביסוד אפקט זה, התגלה בשנות ה-20 על ידי ליזה מייטנר, פיזיקאית אוסטרית יהודייה. אפקט אוז'ה עצמו התגלה ב-1925 על ידי פייר ויקטור אוז'ה בעקבות ניתוח תוצאות מניסוי בתא ערפל.
קרני X עתירות אנרגיה כוונו על חלקיקי גז מיוננים וגרמו לפליטת אלקטרונים פוטואלקטריים. הצפייה במסלולי האלקטרונים שלא היו תלויים בתדירות של הפוטון הפוגע רמזה על כך שיש מנגנון ליינון האלקטרונים שנגרם ממעבר פנימי של אנרגיה שאינו יחסי לגודל מסוים. בדיקה מעמיקה יותר ועבודה תאורטית נוספת הראו שמידת חוסר היחס של האפקט הייתה גדולה בהשוואה לזו של אפקט מעבר פנימי. דבר זה הושג באמצעות שימוש בחישובים של מכניקה קוונטית בסיסי, קצב מעבר והסתברות מעבר.
הערות שוליים

"The Auger Effect and Other Radiationless Transitions". Burhop, E.H.S., Cambridge Monographs on Physics, 1952
↑  תּוֹצָא אוֹזֶ'ה במילון פיזיקה מודרנית (תשנ"ג), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Auger effect
↑  Auger electron
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4143465-1
אראוקניה

ערך זה עוסק במחוז בצ'ילה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מחוז אראוקניה (בספרדית: Región de La Araucanía; נהגה: [aɾawkaˈni.a]) הוא אחד מ-16 מחוזות צ'ילה. שטחו 31,842 קמ"ר. והוא גובל במחוז ביוביו בצפון, בפרובינציית נאוקן הארגנטינאית במזרח, במחוז לוס ריוס בדרום, וכמרבית מחוזות צ'ילה באוקיינוס השקט במערב. המחוז הוא מולדתם של בני המפוצ'ה, הוא מעולם לא נכבש על ידי הספרדים, והוא סופח לצ'ילה רק בסוף המאה ה-19. מבחינה מנהלית  מחולק מחוז אראוקניה לשתי פרובינציות: מאייקו וקאוטין שכוללות בתוכן 32 קומונות, שהבולטות שבהן הן טמוקו שמשמשת גם כבירת המחוז ופאדרה לאס קאסאס שהיא גם חלק מהמטרופולין גראן טמוקו. כיום, אראוקניה הוא המחוז בעל שיעור האוכלוסייה הילידית הגבוה ביותר בצ'ילה, כ-25%. ובמפקד האוכלוסין שנערך בשנת 2017 התגוררו באראוקניה 957,224 תושבים.
היסטוריה

מחוז אראוקניה הוא מולדתם של בני המפוצ'ה, שהצליחו להדוף שתי אימפריות גדולות שהשתלטו על נתחים נכבדים מדרום אמריקה: אינקה והאימפריה הספרדית. הניסיונות הספרדים הראשונים לכבוש את האזור החלו בקרב רינוגוואלן ב-1536 ונמשכו כ-350 שנה, גם על ידי ממשיכיהם הצ'יליאנים, במה שנודע כמלחמת האראוקו. ב-1861 החלה צ'ילה בכיבוש אראוקניה, והיא השלימה אותו ב-1883. עד אז, שימש נהר ביוביו כגבול הדרומי של הקפיטניה חנרל של צ'ילה ושל צ'ילה העצמאית.
בשנים הראשונות שלאחר כיבוש אראוקניה, נותרו באזור כוחות צבא גדולים, וכמה מהערים במחוז נוסדו מתוך בסיסי צבא. ממשלת צ'ילה שאפה לעודד את ההתיישבות באזור, כדי להבטיח את אחיזתה בו, והעניקה קרקעות למתיישבים אירופיים. רוב המתיישבים החדשים הגיעו מגרמניה, אוסטריה ושווייץ, אך גם מאזורים אחרים כחבל הבסקים ואף מארגנטינה הסמוכה.
לאחר סיום הדיקטטורה הצבאית בהנהגת אוגוסטו פינושה ב-1989, והשבת המשטר הדמוקרטי החלה באראוקניה התעוררות של המפוצ'ה, וארגונים מקומיים החלו לדרוש אוטונומיה ואת השבת קרקעותיהם.
גאוגרפיה

בצדו המזרחי של המחוז מתנשאים הרי האנדים, ובהם כמה הרי געש, ובהם לנין (3,776 מ'), יאימה (3,125 מ'), לונקימאי (2,865 מ'), ויאריקה (2,860 מ'), טולוואקה (2,806 מ'), סיירה נוואדה (2,554 מ'), קטרופיאן (2,360 מ'), סוייפויי (2,282 מ') וקבורגואה-ולמויה (1,496 מ').
עם האגמים הגדולים במחוז נמנים אגם ויאריקה (173 קמ"ר), אגם קלאפקן (121 קמ"ר), אגם בודי (56 קמ"ר), אגם קוליקו (56 קמ"ר), אגם קבורגואה (53 קמ"ר). אגם גאייטואה הוא מוצאו של נהר ביוביו, הנהר השני באורכו בצ'ילה (380 ק"מ) שזורם ברובו במחוז ביוביו.
בתחומי המחוז חמישה פארקים לאומיים: ויאריקה (בחלקו במחוז לוס ריוס), קונגיו, ורקווה, נאוולבוטה וטולוואקה.
דמוגרפיה

מחוז ארקואניה הוא המחוז בעל שיעור האוכלוסייה הילידית הגבוה ביותר בצ'ילה - כ-25% מתושביו הם בני המפוצ'ה. כ-25% נוספים הם ממוצא אירופי וכ-50% הם מסטיסים.
בנוסף למהגרים מהמדינות דוברות הגרמנית בסוף המאה ה-19, הגיעו למחוז במהלך המאה ה-20 מהגרים גם ממדינות נוספות. בטמוקו יש קהילות סיניות וסוריות, בקפיטאן פסטנה קהילה איטלקית, לוויאריקה הגיעו קבוצות אפריקאנרים שנמלטו מדרום אפריקה במהלך מלחמת הבורים, וברחבי המחוז ניתן למצוא מהגרים גם מאוסטרליה, טורקיה, יפן, לבנון, צפון אמריקה וקוריאה.
בסוף המאה ה-20 חוותה טמוקו את הזינוק הגדול ביותר באוכלוסייתה מבין כל ערי צ'ילה. ב-1970 התגוררו בה כ-88 אלף תושבים, ו-30 שנה מאוחר יותר, בשנת 2000, זינק מספרם לכ-250 אלף. מאז, התייצבה אוכלוסייתה על כ-262 אלף תושבים.
פרובינציות וערים

המחוז מחולק לשתי פרובינציות שמחולקות ל-32 קומונות:
פרובינציית מאייקו היא הפרובינציה הצפונית. שטחה 13,433 קמ"ר ובשנת 2017 התגוררו בה 205,124  תושבים. בירתה היא העיר אנגול.
פרובינציית קאוטין היא הפרובינציה הדרומית. שטחה 18,409 קמ"ר ובשנת 2012 התגוררו בה 752,100  תושבים. בירת המחוז, טמוקו, היא גם בירתה של פרובינציית קאוטין.
| פרובינציה | בירה | מספר | שם | שם בשפת מקור | תושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קאוטין | טמוקו | 1 | קראוואה | Carahue | 24,533 |
| קאוטין | טמוקו | 2 | צ'ולצ'ול | Cholchol | 11,611 |
| קאוטין | טמוקו | 3 | קונקו | Cunco | 17,526 |
| קאוטין | טמוקו | 4 | קורארוואה | Curarrehue | 7,489 |
| קאוטין | טמוקו | 5 | פראירה | Freire | 24,606 |
| קאוטין | טמוקו | 6 | גלאוורינו | Galvarino | 11,996 |
| קאוטין | טמוקו | 7 | גורבאה | Gorbea | 14,414 |
| קאוטין | טמוקו | 8 | לאוטרו | Lautaro | 38,013 |
| קאוטין | טמוקו | 9 | לונקוצ'ה | Loncoche | 23,612 |
| קאוטין | טמוקו | 10 | מליפאוקו | Melipeuco | 6,138 |
| קאוטין | טמוקו | 11 | נואבה אימפריאל | Nueva Imperial | 32,510 |
| קאוטין | טמוקו | 12 | פאדרה לאס קאסאס | Padre Las Casas | 76,126 |
| קאוטין | טמוקו | 13 | פרקואנקו | Perquenco | 6,905 |
| קאוטין | טמוקו | 14 | פיטרופקואן | Pitrufquén | 24,837 |
| קאוטין | טמוקו | 15 | פוקון | Pucón | 28,523 |
| קאוטין | טמוקו | 16 | פוארטו סאבדרה | Puerto Saavedra | 12,450 |
| קאוטין | טמוקו | 17 | טמוקו | Temuco | 282,415 |
| קאוטין | טמוקו | 18 | תאודורו שמידט | Teodoro Schmidt | 15,045 |
| קאוטין | טמוקו | 19 | טולטן | Toltén | 9,722 |
| קאוטין | טמוקו | 20 | וילקון | Vilcún | 28,151 |
| קאוטין | טמוקו | 21 | ויאריקה | Villarrica | 55,478 |
| מאייקו | אנגול | 22 | אנגול | Angol | 53,262 |
| מאייקו | אנגול | 23 | קואיפואי | Collipulli | 24,598 |
| מאייקו | אנגול | 24 | קוראקאוטין | Curacautín | 17,413 |
| מאייקו | אנגול | 25 | ארקייה | Ercilla | 7,733 |
| מאייקו | אנגול | 26 | לונקימאי | Lonquimay | 10,251 |
| מאייקו | אנגול | 27 | לוס סאוסס | Los Sauces | 7,265 |
| מאייקו | אנגול | 28 | לומאקו | Lumaco | 9,548 |
| מאייקו | אנגול | 29 | פורן | Purén | 11,779 |
| מאייקו | אנגול | 30 | רניאקו | Renaico | 10,250 |
| מאייקו | אנגול | 31 | טראיגואן | Traiguén | 18,843 |
| מאייקו | אנגול | 32 | ויקטוריה | Victoria | 34,182 |
כלכלה

אראוקניה הוא המחוז בעל שיעור התוצר המקומי הגולמי הנמוך בצ'ילה.
עד אמצע המאה ה-20, היה המחוז מרכז לגידול חיטה וכונה "האסם של צ'ילה". עם זאת, החל מאמצע המאה איבדה האדמה מפוריותה, בשל הימנעותם של החקלאים ממחזור זרעים ובשל בירוא יערות. גם כיום לחקלאות מקום חשוב במחוז, אך היא מגוונת יותר, וכוללת גם גידול שיבולת-שועל, ענבים ופרחים, בפרט תורמוסים.
מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 החל להתפתח האזור שסביב אגם ויאריקה, הכולל את הערים ויאריקה ופוקון, כאחד המרכזים התיירותיים החשובים בצ'ילה.
הערות שוליים

↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017 WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
↑  WEB DISEMINACIÓN CENSO 2017, resultados.censo2017.cl
| מחוזות ופרובינציות צ'ילה צ'ילה |
| --- | --- | --- |
| או'היגינס (רנקגואה) | קולצ'גואה • קצ'אפואל • קרדנל קארו |  |
| אטקמה (קופיאפו) | ואסקו • צ'ניאראל • קופיאפו |  |
| אייסן (קויאיקה) | אייסן  • חנרל קאררה • קויאיקה • קפיטן פראט |  |
| אנטופגסטה (אנטופגסטה) | אל לואה • אנטופגסטה • טוקופייה |  |
| אראוקניה (טמוקו) | מאייקו • קאוטין |  |
| אריקה ופרינאקוטה (אריקה) | אריקה • פרינאקוטה |  |
| ביוביו (קונספסיון) | אראוקו • ביוביו • קונספסיון |  |
| ולפראיסו (ולפראיסו) | אי הפסחא • ולפראיסו • לוס אנדס • מרגה מרגה • סן אנטוניו • סן פליפה דה אקונקגווה • פטורקה • קיוטה |  |
| טרפקה (איקיקה) | איקיקה • טמרוגל |  |
| לוס לאגוס (פוארטו מונט​) | אוסורנו • יאנקיווה • פאלנה • צ'ילואה |  |
| לוס ריוס​ (ואלדיביה) | ואלדיביה • רנקו |  |
| מאולה (טלקה) | טלקה • לינארס • קאוקנס • קוריקו |  |
| מגאיאנס ואנטארקטיקה צ'ילנה (פונטה ארנס)​ | אולטימה אספרנסה • אנטארקטיקה צ'ילנה​ • טיירה דל פואגו • מגאיאנס |  |
| מטרופולין סנטיאגו (סנטיאגו דה צ'ילה​) | טלגנטה • מאיפו • מליפייה • סנטיאגו • צ'קאבוקו • קורדיירה |  |
| ניובלה (צ'ייאן) | איטטה • דיגואין • פונייה |  |
| קוקימבו (לה סרנה) | אלקי • לימארי • צ'ואפה |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564830305171  GND: 4191826-5  MusicBrainz: 09badaa3-940a-45b1-857d-6102e4cee7f5 
אישה בלבוש מפוצ'ה מסורתי
חלוקה לפרובינציות וקומונות של מחוז אראוקניה
טמוקו
אפקט אהרונוב–כשר

אפקט אהרונוב-כשר הוא תופעה במכנית הקוונטים שנובאה ב-1984 על ידי יקיר אהרונוב ואהרון כשר, שבה דיפול מגנטי נע מושפע משדה חשמלי. כלומר, האפקט דואלי לאפקט אהרונוב-בוהם. באפקט אהרונוב-כשר הפאזה הקוונטית של חלקיק בעל מומנט מגנטי שנע בשדה חשמלי תשתנה, גם אם הוא נע באזור שהשדה החשמלי אינו מפעיל עליו כוח כלשהו. האפקט נצפה בשנת 1989 באינטרפרומטר נייטרונים כבידתי, ומאוחר יותר על ידי בהתאבכות של פלקסונים של מערבולות מגנטיות בצמתי ג'וזפסון. האפקט גם נצפה עם אלקטרונים ואטומים.
בשני האפקטים החלקיק צובר שינוי פאזה ( \varphi ) תוך כדי תנועתו לאורך נתיב כלשהו P. באפקט אהרונוב-כשר שינוי הפאזה הוא
כאשר  \mathbf {E}  הוא וקטור השדה החשמלי ו  \mathbf {\mu }  המומנט המגנטי שלו. לעומת זאת באפקט אהרונוב-בוהם שינוי הפאזה הוא
כאשר  \mathbf {A}  הוא הפוטנציאל הווקטורי ו  q הוא מטען החלקיק.
הערות שוליים

↑  Y. Aharonov; A. Casher (1984). "Topological quantum effects for neutral particles". Phys. Rev. Lett. 53 (4): 319–321. Bibcode:1984PhRvL..53..319A. doi:10.1103/PhysRevLett.53.319.
↑   A. Cimmino; G. I. Opat; A. G. Klein; H. Kaiser; S. A. Werner; M. Arif; R. Clothier (1989). "Observation of the topological Aharonov–Casher phase shift by neutron interferometry" (PDF). Phys. Rev. Lett. 63 (4): 380–383. Bibcode:1989PhRvL..63..380C. doi:10.1103/PhysRevLett.63.380. PMID 10041058.
↑  W. J. Elion; J. J. Wachters; L. L. Sohn; J. D. Mooij (1993). "Observation of the Aharonov–Casher effect for vortices in Josephson-junction arrays". Phys. Rev. Lett. 71 (14): 2311–2314. Bibcode:1993PhRvL..71.2311E. doi:10.1103/PhysRevLett.71.2311. PMID 10054641.
ראו גם

מכניקת הקוונטים
אפקט אהרונוב-בוהם
ארץ פאלמר

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 קואורדינטות:  71°30′S 65°00′W﻿ / ﻿71.5°S 65°W﻿ / -71.5; -65
 נתונים מדיניים
 על שם:  נתניאל פאלמר 
 חצי האי האנטארקטי, ארץ פאלמר נראית למטה מדרום לארץ גרהאם
 
חצי האי האנטארקטי נראה בצד שמאל של מפת אנטארקטיקה; ארץ פאלמר (לא מסומנת) נראית בין ארץ גרהאם לארץ מרי בירד
ארץ פאלמר (באנגלית: Palmer Land הוא חלק מחצי האי האנטארקטי באנטארקטיקה, שנמצא דרומית לקו המחבר את כף ג'רמי עם כף אגאסי. יישום זה של "ארץ פאלמר" עולה בקנה אחד עם ההסכם משנת 1964 בין הוועדות המייעצות לשמות באנטארקטיקה של ארצות הברית ושל הממלכה המאוחדת, ועם השמות ארץ גרהאם וארץ פאלמר לקטעים הצפוני והדרומי, בהתאם.
גבולות

בקצה הדרומי שלו, נמשך חצי האי האנטארקטי מערבה, כשארץ פאלמר גובלת בסופו של דבר בארץ אלזוורת' לאורך קו האורך 80° מערב. ארץ פאלמר תחומה בדרום במפרצון קרלסון מכוסה הקרח, שלוחה של מדף הקרח רון-פילכנר, החוצה את קו 80° מערב. זהו בסיסה של גבעת סטוס.
תוואי נוף זה קרוי על שמו של קפטן נתניאל פאלמר, צייד כלבי ים אמריקאי, שחקר את אזור חצי האי האנטארקטי דרומית לאי דספשן בספינת המפרשים "הרו" בנובמבר 1820.
תווים טופוגרפיים

סלע אלדברן (70°50′S 66°41′W﻿ / ﻿70.833°S 66.683°W﻿ / -70.833; -66.683) הוא נונאטאק בולט במיוחד של סלע אדום בהיר, הנמצא סמוך לראש קרחון ברטרם ו-8 ק"מ צפונית-מזרחית להרי פגסוס במערב ארץ פאלמר. שמו של הסלע ניתן לו על ידי הוועדה למתן שמות אנטארקטיים של הממלכה המאוחדת, על שם אלדברן, כוכב ענק כתום, הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים שור ומן הבהירים ביותר בשמי הלילה.
הר ארנבת הוא רכס הרים באורך של כ-20 ק"מ.
באג בראש

| --- | --- |

 סוגה:  ילדים
 ארץ מקור:  בריטניה בריטניה
 שפות:  אנגלית 
 מספר עונות:  3
 מספר פרקים:  78
 הפקה
 חברת הפקה:  Two Sides TV
 שידור
 רשת שידור:  GMTV, Channel 4 (בריטניה)  הטלוויזיה החינוכית (ישראל)
 תקופת שידור מקורית:  1996–2000
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
באג בראש (באנגלית: "Bug Alert") היא תוכנית בובות מדובבת ששודרה בטלוויזיה החינוכית. מטרת התוכנית היא להביא מסר לצופים שעלינו לשמור על עולמנו.
הדמויות

כל הדמויות בתוכנית הן חרקים:
חטיפי (דב רייזר): עכביש, שבפינתו הקבועה, "זמן לזלול", מכין מטעמים ממצרכים פשוטים שנמצאים כמעט בכל בית.
אפלי (דור צויגנבום): מקק המתגורר בכיור. קורים לו דברים מוזרים, ולרוב הוא נעזר בזהרירה.
רולי (יסמין עיון/רמה מסינגר): תולעת כתומה וחביבה, שלפעמים מספרת סיפורי בדיחות או סתם סיפורים מצחיקים בהקשר לנושא הסרט.
זהרירה (אורנה כץ/אודליה מורה-מטלון): גמל שלמה בעלת כדור בדולח המנבא את העתיד. במהלך התוכנית זהרירה חושפת עובדות אמיתיות מוזרות ומדהימות.
קשקשן (אורית אמיר): חרק מלוכלך המתגורר בפח אשפה. פינתו הידועה היא "מה בפח", בה הוא מלמד את הצופים בבית ליצור יצירות אמנות פשוטות מחומרים שלכאורה אנחנו מכנים "זבל". פינה זו מלמדת את הצופים דרכי מיחזור שונות.
גריז ובוץ (עידו מוסרי ודב רייזר): צמד חרקים מוזרים שמתגוררים בארון המטאטים ומספרים בדיחות קרש ואף שרים שירים שקשורים לפרק.
זולה וז'וז'ו (רמה מסינגר ודור צויגנבום) זוג תולעים פלומתיות שמספרים בדיחות בדרך-כלל בנושא-הפרק.
מדי פעם נשמעת יללת חתולה והחרקים בורחים מהר ככל האפשר. החתולה מעבירה את פינתה: "הטיול של החתולה" בו היא מטילת במקומות שקשורים לנושא הפרק ואף מסבירה עוד על נושא הפרק.
פינת מכונת הכביסה בה המכונה מספרת על כל מיני דברים (ספורט, המצאות חכמות, חוגים וכו').
אצרתריום

| אצרתריום |
| --- | --- |
 איור של אצרתריום
תקופה
מיוקן 23–7 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: קרנפיים
סוג:: אצרתריום
מינים
 Aceratherium incisivum  Aceratherium depereti  Aceratherium porpani
שם מדעי
 Aceratherium ‏קאופ, 1832

אצרתריום (שם מדעי: Aceratherium) הוא סוג נכחד של יונק ממשפחת הקרנפיים, אשר חי באירואסיה ובעיקר באירופה במהלך המיוקן. הוא הוגדר ב-1883 ובסוג נכללו 3 מינים שונים. פירוש שמו הוא: "הבהמה חסרת הקרן".
מאפיינים

קרנף זה שונה מהקרנפים החיים כיום, והוא השתייך לתת-המשפחה הקדומה Aceratheriinae, בה מצויים גם האצרורינוס (שבעבר נחשב למין שלו), הטלאוצרס והכילותריום, הקרויה על שמו. הוא הגיע לאורך 2.5 מטרים, לגובה 120 סנטימטרים ולמשקל של 1 טון, דומה מעט לקרנף סומטרה המודרני.
הגולגולת הגיעה לאורך 45–58 סנטימטרים והייתה חסרת קרניים, אך בעלת לסת ארוכה עם ניבים קדמיים בלסתותיו העליונות, ובעיקר התחתונות שאולי שימשו להגנה ואולי גם לחפירה והאף הקצר אולי נראה כמו חדק. המבנה של הקרנף היה מאוד נמוך וייתכן שהוא רעה בביצות ובבריכות בדומה להיפופוטם.
בניגוד לקרנפים המודרניים קרנף זה היה בעל מעט שיניים קצרות, כך שהוא ניזון רק מעלים וענפים של עצים ושיחים, מה שאיפשר לו לחיות רק באזורים לחים יחסית.
שלד של Aceratherium incisivum
אצרורינוס

| אצרורינוס |
| --- | --- |
 שלד של אצרורינוס
תקופה
מיוקן 13.6–7 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מפריטי פרסה
משפחה:: קרנפיים
סוג:: אצרורינוס
מין:: Acerorhinus zernowi
שם מדעי
 Acerorhinus ‏קרצוי, 1942

אצרורינוס (שם מדעי: Acerorhinus; מילולית: "קרנף חסר קרן") הוא סוג נכחד של קרנף, שחי באסיה במהלך המיוקן לפני 13.6 עד 7 מיליון שנה מזמננו. הוא תואר מממצאים לאורך אסיה לרבות בסין, בטורקיה וגם ביוון בידי החוקר אדוארד דרינקר קופ בשנת 1832. סוג זה הכיל מין יחיד - Acerorhinus zernowi.
האצרורינוס היה קרנף מתת-המשפחה Aceratheriinae, המאופיינת בכך שמיניה היו חסרי קרניים, ובמקומם היו להם ניבים בולטים מלסתם התחתונה, שכנראה שימשו למלחמה ולהגנה. תת-משפחה זו נכחדה לחלוטין ואין לה מינים קיימים. האצרורינוס סווג לעיתים למין של אצרתריום שהתקיים באותו הזמן, אך כיום רואים בו סוג נפרד תקף.
קרנף זה הגיע לאורך 25 מטרים ולמשקל של מעל 1 טון. בשונה מהקרנפים המודרניים הוא היה בעל שיניים מותאמות לאכילת עלים ולא עשבים. הוא נכחד במשך המיוקן, ככל הנראה עקב שינויי אקלים והתייבשות של האזור בו חי.
הערות שוליים

↑  Fossilworks: Rissoina (Rissolina), fossilworks.org
אפיתל

| --- | --- |

סוגי רקמות אפיתל
 שיוך:  רקמת תאים, ישות אנטומית מסוימת 
 תיאור ב:  Desktop Encyclopedic Dictionary 
 מזהים
 טרמינולוגיה היסטולוגיקה:  H2.00.02.0.00002 
 FMA:  9639 
 קוד MeSH:  A10.272 
 מזהה MeSH:  D004848 
 מערכת השפה הרפואית המאוחדת:  C0014609 
 
אפיתל (Epithelium, מיוונית: "אֶפִּי־" – על, "תֶלֶה" – פטמה) הוא רקמה המצפה משטחים חיצוניים של איברים בגוף ונמצאת בגבול בין הסביבה החיצונית לסביבה הפנימית. סוג רקמה זה הוא אחד מארבעת הסוגים הבסיסיים של רקמות הגוף, יחד עם רקמת שריר, רקמת חיבור ורקמת עצב. האפיתל מורכב מתאים הערוכים בצפיפות בשכבה אחת או יותר. דוגמה לאפיתל היא שכבת העור החיצונית (אפידרמיס). תאי אפיתל הם מהשכיחים שבתאי גופם של בעלי חיים.
אפיתל הוא הרקמה המצפה את כל המשטחים החיצוניים של הגוף, בשכבה אחת או יותר, ומרפדת מבנים חלולים, כגון מערכת הנשימה. התאים ברקמה צפופים ויוצרים משטחים עם מעט מטריצה חוץ-תאית ביניהם. לרקמה זו אין כלי דם, והיא מוזנת בפעפוע על ידי קשרים לרקמת החיבור הצמודה אליה. מקורה של הרקמה הוא בכל אחת משכבות הנבט העובריות: האקטודרם, אשר ממנה מתפתח האפידרמיס, המזודרם, אשר ממנה מתפתח המזותל שנמצא בחללים הנסיוביים, והאנדודרם, שממנה מתפתח האפיתל שמצפה את מערכת העיכול. רקמת האנדותל המצפה את דופן כלי הדם, גם כן נחשבת לסוג של אפיתל מיוחד, אף שאינה משטח חיצוני, אלא משטח פנימי. עם זאת, מכיוון שמקורם של תאי האנדותל הוא במזנכימה ומכיוון שהם מציגים תופעות פתולוגיות השונות מתאי אפיתל אחרים, פתולוגים אינם מחשיבים רקמה זו לאפיתל אלא לסוג של רקמת חיבור. בצורתם, תאי האפיתל יכולים להיות שטוחים וקשקשיים, קובייתיים או עמודיים ויכולים להסתדר בשכבה אחת או במספר שכבות.
תאי האפיתל הם קוטביים, יש להם קוטב בסיסי (בזלי) וקוטב קודקודי (אפיקלי), שביניהם החלק הצדי (לטרלי). קוטביותם של התאים מתבטאת, בין היתר, במיקום האברונים בהם ובמאפייני קרום התא בכל קצה. מתחת לשכבה הפנימית של האפיתל נמצאת תמיד רקמת חיבור רפה (loose connective tissue). בין רקמת החיבור לתאי האפיתל, ישנו קרום בסיס (Basement membrane) לא-תאי, אשר מפריד את האפיתל מרקמת החיבור, הכולל שכבה בסיסית (Basal lamina), שהיא שכבה של מטריצה חוץ-תאית, אשר ניתנת לצפייה במיקרוסקופ אלקטרוני בלבד. על קרום זה יושב הצד הבסיסי של התאים הקרובים לרקמת החיבור. בחלק הצדי של התאים ישנם מצמתים בין-תאיים שנותנים לרקמה את צורתה ומעבירים אותות בין התאים.
תאי האפיתל עוברים חלוקות רבות, דבר אשר גורם להתחדשות מהירה של התאים, אך גם עלול לגרום לסרטן. סרטן שמקורו בתאי אפיתל נקרא קרצינומה.
תפקידים

לרקמת האפיתל מספר תפקידים עיקריים:
הגנה מפני נזק מכני לאיבר, מפני חדירה של גוף זר לתוכו ומפני איבוד נוזלים. לדוגמה, מזון העובר דרך הוושט עלול לגרום לשחיקתו, אך רקמת האפיתל מגנה עליו.
ספיגה של חומרים כגון יונים, מים, גזים ואבני בניין (חומצות אמינו, שומנים וסוכרים) שעוברים דרך המערכות בגוף, ובמיוחד דרך מערכת העיכול. ספיגת החמצן והמזון מתבצעת תחת פיקוח ובקרה של מחסומים בררניים. לתפקיד הספיגה יש לצרף גם העברה והובלה לרקמות עמוקות יותר.
הפרשה של חומרים מהבלוטות בגוף המורכבות מרקמת האפיתל, שגם מייצרת את החומרים המופרשים.
חישה באמצעות גופיפי חישה שונים, למשל בעור ובפה, שבנויים משילוב של עצב ותאי אפיתל.
אפיתל מצפה

אפיתל מצפה נמצא ברקמות המחפות את המשטחים החיצוניים של חללי הגוף. אפיתל זה מסווג לפי תכונותיו המורפולוגיות, כפי שניתן לראותן במיקרוסקופ.
אפיתל מצפה > סיווג לפי צורה

נהוג לסווג את רקמת האפיתל לשלוש צורות: קשקשי (squamous), קובייתי (cuboidal) ועמודי (columnar). סיווג רקמת האפיתל לפי צורה נעשה לפי התאים הקרובים ביותר לשכבה החיצונית. גרעיני התאים ברקמת האפיתל משתנים מעט בצורתם בהתאם לצורת התאים, כאשר ציר האורך של הגרעין מתאים לציר הראשי של התא. האפיתל הקשקשי (לעיתים נקרא גם שטוח או פחוס) מאופיין בתאים שטוחים ומעט קשקשיים. תאי האפיתל הקובייתי הם מרובעים וגרעיניהם יותר עגולים. האפיתל העמודי (לעיתים נקרא גם גלילי) מורכב מתאים גבוהים ומוארכים.
אפיתל מצפה > סיווג לפי מספר שכבות

האפיתל מסווג לשתי קבוצות עיקריות לפי מספר השכבות: פשוט (simple) או מרובד (stratified). סוג האפיתל ניתן לזיהוי במיקרוסקופ רק אם החתך הוא אנכי. מכיוון שלא קיימת רקמה שבה יש גם אפיתל פשוט וגם מרובד, אם הדבר נראה במיקרוסקופ, הרי שמדובר בחתך אלכסוני.
אפיתל מצפה > סיווג לפי מספר שכבות > אפיתל פשוט

האפיתל הפשוט (לעיתים נקרא גם חד־שכבתי) עשוי שכבה אחת של תאי אפיתל, שבה כל התאים נוגעים בשכבה הבסיסית. הוא מאפיין רקמות שתפקידן בספיגה, בהפרשה, בחישה ובין מדורים ביניהם קיימת דיפוזיה.
אפיתל שטוח פשוט אופייני לרקמות מזותל, רקמות אפיתל המצפות חללים נסיוביים, כגון הצפק, האדר ומסב הלב. אפיתל קובייתי פשוט אופייני לבלוטות אנדוקריניות ולתאי ציפוי של צינורות השתן והמרה. אפיתל עמודי פשוט נפוץ בתאי הספיגה של המעי הדק, בצינורות הגדולים של הכליה ובמשטחי הקיבה וכיס המרה. על פי רוב, ככל שהצינור גדול יותר, כך האפיתל נעשה יותר עמודי.
קיים גם סוג מיוחד של אפיתל פשוט, הנקרא אפיתל דמוי מרובד (pseudostratified). תאי רקמת אפיתל זו מסודרים בשכבה אחת, וכולם נוגעים בשכבה הבסיסית, אף אם רק במקטע קטן, אך גרעיניהם נמצאים בגבהים שונים, ועל כן הם נראים כאילו הם מרובדים. רובם המוחלט של תאים אלה הוא תאים עמודיים, והם מאפיינים את האפיתל המצפה את חללי מערכת הנשימה.
אפיתל מצפה > סיווג לפי מספר שכבות > אפיתל מרובד

האפיתל המרובד (לעיתים נקרא גם רב־שכבתי) עשוי מספר שכבות של תאי אפיתל, לכן לא כל התאים ברקמה זו נוגעים בשכבה הבסיסית. הוא מאפיין רקמות שתפקידן הגנה.
האפיתל המרובד השטוח מכיל תאים עמודיים קרוב לבסיס, וככל שמתקרבים אל פני השטח התאים נעשים שטוחים. הוא נמצא בוושט ובאפידרמיס, כאשר באפידרמיס הוא מכיל קרטין, ועל כן נקרא מתקרן. בכפות הידיים והרגליים ישנו שיעור גבוה של קרטין ברקמת האפיתל. לאורך האבולוציה אפשר הקרטין בעור את המעבר מחיים במים לחיים ביבשה על ידי מניעת איבוד נוזלים דרך העור. בחלק מהתאים המכילים קרטין ישנו גם מלנין המעניק לעור את צבעו.
האפיתל המרובד הקובייתי והעמודי נמצא במספר מקומות מצומצם בגוף, בין היתר בצינורות ההפרשה של הלבלב, בבלוטות רוק ובבלוטות זיעה.
קיים סוג נוסף של אפיתל מרובד, הנקרא אפיתל מעבר או אורותל. אפיתל זה מצפה את שלפוחית השתן וצינורות השתן הגדולים, והוא מאופיין בכך שכאשר השלפוחית מתמלאת בשתן, התאים נמתחים ונראים כמספר מועט של שכבות. בחלק מהתאים ברקמה זו יש שני גרעינים.
אפיתל מצפה > מבנים ייחודיים

תאי אפיתל מסוימים מצוידים במבנים ייחודיים על גבי הקוטב הקודקודי שלהם, המסייעים בהגנה על האיבר אותו הם מצפים או בשיפור תפקודו. תאי המעי הדק מצוידים בסיסונים, שלוחות ציטופלזמה עטופות בקרום המגדילות את שטח הפנים של תאי האפיתל של המעי ובכך מגבירות את הספיגה. תאי מערכת הנשימה מצוידים בריסונים (cilia), שערות קטנות שלהן תפקיד חשוב בסילוק גורמים זרים ובשמירת הניקיון. ריסונים גם מסייעים בהזזת נוזל בצינורות, למשל בחצוצרה. סוג אחר הוא stereocilia, אשר דומים לסיסונים ארוכים אך הם אינם בתנועה, ותפקידם שונה באוזן הפנימית וביותרת האשך.
אפיתל בלוטי

אפיתל בלוטי נמצא ברקמות שתפקידן להפריש. בתאים אלה החומרים המיועדים להפרשה מאוחסנים בבועיות הפרשה העטופות ממברנה.
הבלוטות נוצרות במהלך החיים העובריים בתהליך נרתוק (יצירת כיס) של רקמת האפיתל ההגנתי פנימה אל תוך רקמת החיבור, ולאחר מכן התאים עוברים התמיינות נוספת לתאי הבלוטה המסוימים. בבלוטות אקסוקריניות תהליך הנרתוק יוצר צינור אשר דרכו מופרשים החומרים המיועדים להפרשה מהתאים אל החלל החיצוני. בבלוטות אנדוקריניות מתנתקים תאי האפיתל שיהפכו לבלוטה מתאי האפיתל ההגנתי, ונוצר מעין אי של אפיתל בתוך רקמת החיבור, אשר לאחר מכן מוקף בנימים, כך שהחומרים המופרשים מהבלוטות מופרשים ישירות לדם. יוצאים מן הכלל הם תאי הגביע, שמהווים כל אחד מהם בלוטה בפני עצמה אשר נמצאת בשכבת האפיתל ההגנתי ומפרישים ריר.