stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תיקו (שחמט)
סוגי התיקו במשחק השחמט > תיקו בהסכמה

על פי ארגון פיד"ה, תיקו בהסכמה (באנגלית: Draw by agreement) נקבע כאשר ישנה הסכמה בין שני השחקנים על תיקו. שחקן רשאי להציע תיקו ליריבו בכל זמן נתון במהלך המשחק, ואם ההצעה מתקבלת - המשחק אכן נגמר בתיקו. חובתו של השחקן היא לשאול זאת לפני לחיצה על שעון המשחק, וליריב ניתנת האפשרות לבקש ממנו לשחק את תורו ואז להחליט. שחקני שחמט יכולים להציע זאת על ידי מילים (לשאול בדיבור) או באמצעות תנודה של הראש. רובם הניכר של משחקי השחמט שמסתיימים בתיקו בטורנירים מקצועיים מוכרעים באמצעות תיקו בהסכמה. 

בתחרויות מסוימות נהוגים "חוקי סופיה" שאינם מאפשרים תיקו בהסכמה במהלך 30 המסעים הראשונים (כדי למנוע משחקי תיקו קצרים), אלא אם כן העמדה חזרה על עצמה שלוש פעמים.
סוגי התיקו במשחק השחמט > חוק שלושה מסעים חוזרים

חוק שלושה מסעים חוזרים (באנגלית: Threefold repetition) הוא חוק האומר שלשחקן ניתנת האפשרות לסיים את המשחק בתיקו לאחר שהעמדה חוזרת על עצמה במשך שלוש פעמים. הסיבה לכך היא משום שבמצב כזה "לא נוצרת כל התקדמות במהלך המשחק". כדי שמסע מסוים ייחשב כ"חוזר על עצמו", כל הכלים חייבים להיות מסודרים באותו אופן, וגם כל המידע הנוסף (של מי התור, האם ניתן לבצע הצרחה או הכאה דרך הילוכו) חייב להיות זהה. ברגע שהדבר מתרחש, המשחק לא מוכרע כתיקו באופן אוטומטי - אחד השחקנים צריך לדרוש זאת בתורו. על פי פיד"ה המשחק מוכרע בתיקו כאשר ישנה דרישה מוצדקת על ידי שחקן בתורו לאחר שהעמדה חזרה על עצמה שלוש פעמים. אם דרישת התיקו שגויה, מתווספות ליריב כשלוש דקות לשעון כעונש, והמשחק ממשיך, כיוון שהדרישה עלולה להוביל להסחת דעתו של היריב. בנוסף, בדומה ל"תיקו בהסכמה", גם אם הדרישה אינה מוצדקת רשאי השחקן היריב להסכים לה והמשחק אכן יוכרז כתיקו.
סוגי התיקו במשחק השחמט > חוק חמישים המסעים

חוק חמישים המסעים (באנגלית: Fifty-move rule) פוסק ששחקן רשאי לדרוש תיקו אם במשך 50 המסעים האחרונים לא בוצע שום מסע בלתי-הפיך, כלומר תזוזה ברגלי או הכאת כלי. הסיבה לחוק זה היא כדי למנוע משחקן שאינו מסוגל לנצח את האפשרות לשחק בצורה לא הוגנת ולבצע מסעים "סתמיים" בתקווה לטעות של היריב. כל הכרעות המט הבסיסיות יכולות להתבצע בקלות רבה בפחות מחמישים מסעים. במאה ה-20, התגלה שישנן כמה הכרעות בשחמט שדורשות יותר מחמישים מסעים כדי לבצען, ללא הכאה של שום כלי או תזוזה של רגלים. דבר זה גרם לשינוי חוק חמישים המסעים, ואיפשר מקרים יוצאי דופן בהם מאה מסעים היו מותרים. מאחר ששינויים נוספים נקבעו עם הזמן, החליטה פיד"ה בשנת 1992 לבטל את כל המקרים היוצאים מן הכלל, והחזירה מחדש את חוק חמישים המסעים. על פי ארגון פיד"ה המשחק מוכרע בתיקו אך ורק כאשר מתקיימת דרישה מוצדקת מצד שחקן כלשהו ובתורו. הדרישה לכך לא חייבת להיות ברגע בו החוק מגיע ליכולת מימוש, אלא בכל זמן בו החוק עדיין תקף לאחר מסע מספר חמישים. המשחק לא מוכרז כתיקו באופן אוטומטי תחת חוק חמישים המסעים - אלא רק כאשר זהו תורו של השחקן ללכת והוא דורש זאת, ולכן המשחק יכול להימשך לאחר נקודה זו. באופן תאורטי בלבד, משחק שחמט יכול להימשך עד אין-סוף במצב כזה. למעשה, על פי רוב, אחד השחקנים מעדיף לסיים בתיקו. רק לעיתים נדירות משחקים מוכרעים באמצעות חוק חמישים המסעים.
סוגי התיקו במשחק השחמט > חוסר יכולת לבצע מט

במצב בו לשום שחקן לא ניתנת אפשרות חוקית לבצע מט, המשחק מוכרע כתיקו באופן אוטומטי. הדבר קורה כאשר אין מספיק כלים שנשארו על הלוח, למשל כאשר נשאר רק המלך או בתוספת פרש או רץ לשני השחקנים, או כשלכל אחד מהשחקנים מלבד המלך נשארו רק רגלים ואי אפשר להזיז את הרגלים או להכות אותם.
סוגי התיקו במשחק השחמט > שח נצחי

בעבר, נחשב לתיקו גם מצב של שח נצחי (באנגלית: Perpetual check), כאשר אחד הצדדים מאיים בשח שוב ושוב באופן בלתי פוסק. היום נחשב שח נצחי למקרה פרטי של אחת מן הקטגוריות שתוארו עד כה (כמעט תמיד חוק שלושה מהלכים, לפעמים חוק 50 המסעים). שח נצחי משמש לרוב, כמו פט, כאמצעי הצלה לשחקן שמצבו נחות.
בדיאגרמה משמאל הלבן, שמצבו נחות, יכול לכפות שח נצחי: 1.מה-ג8+ מ-א7 2.מה-ג7+ מ-א8 3.מה-ג8+ וכו'.
סוגי התיקו במשחק השחמט > מחסור בכלים כנגד מחסור בזמן

מצב בו לאחד מהשחקנים אזל הזמן בשעון אך לשחקן השני אין יכולת לעשות מט (נשאר לו רק המלך או מלבדו רק רץ אחד או פרש אחד).
אם בסדרת מהלכים חוקיים כלשהי השחקן עם הזמן בשעונו יוכל לבצע מט, ואפילו אם המט מתאפשר רק בהנחה שהיריב ישחק מהלכים שהם לרעתו בבירור, אין זה תיקו.
דוגמה לכך ניתן לראות במשחק של מגנוס קרלסן (שחור) נגד אלירזה פירוזה (אנ') (לבן) (אליפות העולם בשחמט בזק 2019) בו לקרלסן נותרו מלך ורץ -שאינם מספיקים למט-
ולפירוזה נותרו שלושה חיילים ורץ -שמספיקים בשפע למט- אך הזמן בשעונו אזל. ובהינתן תרחיש היפותטי ופירוזה יכתיר את אחד מחייליו לפרש וילכוד בעצמו את מלכו, יוכל קרלסן לעשות מט. לאחר דין ודברים, נפסקה תוצאת המשחק בניצחון לקרלסן.
ראו גם

מט
שח
הערות שוליים

↑  חוקי פיד"ה סעיף 9.1
↑  חוקי פיד"ה סעיף 9.2
↑  חוקי פיד"ה סעיף 12.6
↑  חוקי פיד"ה סעיף 9.3
| שחמט |
| --- | --- | --- |
| שלבי המשחק | פתיחה • מציעה • סיום |  |
| כלי המשחק | מלך • מלכה • צריח • רץ • פרש • רגלי |  |
| חוקי המשחק | שח • הצרחה • הכתרה • הכאה דרך הילוכו • מט • פט • תיקו |  |
| אסכולות שחמט | האסכולה הרומנטית בשחמט • האסכולה המודרנית • האסכולה ההיפרמודרנית |  |
| תת-תחומים משיקים | שחמט בהתכתבות • חידת שחמט • בעיית שחמט • וריאציות של משחק השחמט • תוכנת שחמט • בליץ |  |
| שונות | פיד"ה • האיגוד הישראלי לשחמט • שחמט בישראל • שעון שחמט |  |
ראו גם פורטל שחמט • קטגוריית שחמט
תיבה קנופית

תיבה קנופית היא תיבה ששימשה את המצרים הקדמונים כדי להכיל את האיברים הפנימיים שהוסרו בתהליך החניטה. לאחר שהחלו להשתמש בכדים קנופיים בסוף השושלת הרביעית, הונחו הכדים בתוך תיבה. אף על פי שהקבורות הקנופיות המוכחות הראשונות מתוארכות לתקופת השושלת הרביעית של סנפרו, ישנן עדויות המצביעות על כך שהיו משתמשים בהן עוד בשושלת השנייה בסקארה.
תיבה קנופית מבהט עם ארבעה כדים בעלי ראש בדמותו של המלך תות ענח' אמון
קשרים לתרבות מצרים העתיקה

לתיבות הקנופיות היה מקום חשוב בתרבות המצרית. תיבות קנופיות הכילו את האיברים הפנימיים של המומיות, ולכן הן מתייחסות לאמונה המצרית שהחיים שלאחר המוות חשובים לא פחות מהחיים עלי אדמות. המצרים האמינו שהכל צריך להישמר בצורה מושלמת כדי לעבור לעולם המתים וכחלק מתהליך החניטה הם הסירו האיברים הפנימיים מהגוף.
שינויים לאורך ההיסטוריה

התיבות הקנופיות הראשונות היו פשוטות ועשויות עץ, אך ככל שעבר הזמן הן נעשו משוכללות יותר. בתחילת תקופת הממלכה החדשה השתמשו בקוורציט, ומתקופת שלטונו של אמנחותפ השני, הבהט המצרי היה החומר המועדף. בסביבות השושלת ה-21 (1069-945 לפנה"ס), החליטו המצרים להשאיר את האיברים הפנימיים בתוך המומיות. אבל בגלל שהם השתמשו בתיבות במשך אלפי שנים הם המשיכו לשים אותן בקברים, רק בלי לשים דבר בתוכם. שידות קנופיות יצאו מכלל שימוש בתקופת הממלכה התלמאית.
ראו גם

כד קנופי
חניטה
סרקופג
ארבעת בני הורוס
הערות שוליים

↑  תיבה קנופית מעץ עם מכסה וארבעה כדים קנופיים מהשושלת ה-12, באתר המוזיאון הבריטי, פריט מס' EA30838
↑  תיבה קנופית של המלך תות ענח' אמון עשויה מבהט מצרי, סוף השושלת ה-18, באתר מוזיאון קהיר
העתק של התיבה הקנופית של המלך תות ענח' אמון, המוזיאון המצרי בסן חוזה קליפורניה
תן לי סימן

"תן לי סימן" הוא סינגל של הזמרת הישראלית נועה קירל. השיר יצא לאור ב-1 בדצמבר 2016, כסינגל שלא מתוך אלבום. השיר יצא בחסותו של רוברטו מיוזיק.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד ה-TV של מדיה פורסט, והשלישי במצעד של רשת ג'. השיר אף נכנס למצעד של גלגלצ, והגיע בשיאו למקום החמישי.
רקע כתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי דולב רם ופן חזות. השיר הוא שיר פופ, המשלב בתוכו גם את סגנון ה-EDM, בדומה לשיר "חצי משוגע".
אתר המוזיקה הישראלי "חרסונסקי מיוזיק", סקר את השיר ואמר עליו כי: "לפי השיר הזה, יכול להיות שהיא נערת הפופ הכי חמה נכון לעכשיו, אבל היא לא תיכנס להיכל התהילה של הפופ המקומי. אני לא נסחף, כי היוצרים שכתבו לה את השיר הם יותר יצרנים לפי דרישה מאשר יוצרים מתוך אינטגריטי, לבטח כשמדובר בנערה בת 15."
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שיא לשיר צולם על ידי גיא סחף ובוים על ידי גל אל-עד וסתיו מרון מורג. הקליפ צולם בשחור-לבן, והוא הראשון של קירל אשר צולם בסגנון הזה. תחילת, ניתן לראות את קילר בבית חשוך, כשרקדנים רבים סביבה ולבסוף, את קירל מכה אותם בעזרת כוח המחשבה שלה.
נכון לינואר 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-3 מיליון צפיות.
הופעות חיות

במרץ 2017 ביצעה קירל את השיר בגרסה אקוסטית בתוכנית של גידי שפרוט בגלגלצ.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | – |  |
|  ישראל | מדיה פורסט TV | 1 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 3 |  |
|  ישראל | גלגלצ | 5 |  |
הערות שוליים

↑  Media Forest, mediaforest.biz (ארכיון)
↑  2.3.2017 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  תן לי סימן - נועה קירל, באתר glz.co.il
↑  מילים לשיר תן לי סימן - נועה קירל, באתר שירונט
↑  גילי נוי, ‏"תן לי סימן": שיר חדש לנועה קירל, באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2016
↑  "תן לי סימן - יוסמיוסיק". יוסמיוסיק. 2016-12-04. נבדק ב-2018-03-27.
1 2  נועה קירל - הערוץ הרשמי (2016-12-01), נועה קירל - תן לי סימן | הפקה: רוברטו | (Prod. by Doli 'n' Penn), נבדק ב-2018-03-27
↑  גלגלצ, הערוץ הרשמי, נועה קירל - תן לי סימן (חי באולפן גלגלצ)
| נועה קירל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| פסקולים | כפולה |  |
| סינגלים | "מדברים" • "קילר" • "יש בי אהבה" • "רק אתה" • "חצי משוגע" • "תן לי סימן" • "מקום לשינוי" • "אצל הדודה והדוד" • "טיקיטאס" • "מגיבור לאויב" • "בא לי אותך" • "Drum" • "חצוף" • "פאוץ'" • "SLT" • "אם אתה גבר" • "מיליון דולר" • "אמבולנס" • "יהלומים – Bling Bling" • "טרילילי טרללה" • "Please Don't Suck" • ‏"Bad Little Thing" • "רעשים" • "Thought About That" • "פעמון" • "Dale Promo" • "שלושה בנות" • "שחרר אותי" • "פנתרה" • "מאמי" • "Gone" • ‏"Unicorn" • "פרובוקטיבית" • "Deja Vu" • "בנות כמוני לא בוכות" • "משקפיים" • "Doctor" • "אני" • "שיהיה לך טוב" • "Ba Da Bing" |  |
| השתתפות בסינגלים | "סינדרלה" • "לרקוד עם דמעות בעיניים" • "מאושרים" • "Lucky" • "גושפנקא" |  |
| שירים נוספים | "מחול מטורף" |  |
| פילמוגרפיה | "כמעט מפורסמת" • "ליפסטאר" • "כפולה" • "גוט טאלנט ישראל" • "שלטון הצללים" • "בית ספר למוסיקה" • "פלמ"ח" • "אוהב אותך צ'ארלי" |  |
| חברות תקליטים | NMC • אטלנטיק |  |
| ערכים קשורים | ישראל באירוויזיון 2023 • אירוויזיון 2023 |  |
תיבה (גאומטריה)

תיבה
בגאומטריה של המרחב, תיבה היא פאון תלת-ממדי בן שש פאות, שכולן מלבנים.
אף שצורת התיבה נדירה בטבע, היא נוחה מאוד לשימושים תעשייתיים, למשל משום שאפשר לרצף בה חללים מרחביים בקלות יחסית. לתיבות אריזה, ספרים, חדרים בבניין ובניינים, יש בדרך כלל צורת תיבה.
תיבה היא מקרה פרטי של מקבילון. תיבה שכל פאותיה הן ריבועים נקראת קובייה.
תכונות קומבינטוריות

לתיבה שמונה קודקודים, ובכל אחד מהם נפגשות שלוש צלעות בזווית ישרה מרחבית; יחד יש לתיבה 12 צלעות, מקצועות. פאותיה של התיבה מקבילות זו לזו בשלושה זוגות, העשויים להיות שונים זה מזה.
תיבה שבה אחת הפאות היא ריבוע נקראת תיבה ריבועית; בתיבה כזו יש לפחות זוג אחד של פאות ריבועיות, וארבע האחרות חופפות זו לזו. תיבה שבה כל הפאות הן ריבועים היא קובייה. תיבה שבה שתי פאות שאינן מקבילות הן ריבועיות, מוכרחה להיות קובייה (שבה כל הפאות ריבועיות).
חבורת הסימטריות המרחביות של תיבה שאינה ריבועית היא חבורת הארבעה של קליין הכוללת ארבע סימטריות: הפעולה הטריוויאלית ושלושת חצאי-הסיבובים סביב האנכים המרכזיים של הפאות (חבורה זו איזומורפית ל- \ \mathbb {Z} /2\mathbb {Z} \times \mathbb {Z} /2\mathbb {Z} ). אם כוללים גם את השיקוף המרחבי (שאינו ניתן למימוש במרחב הרגיל), מתקבלת החבורה האבלית בת שמונה איברים ואקספוננט 2 (דהיינו  \ (\mathbb {Z} /2\mathbb {Z} )^{3}).
חבורת הסימטריות המרחביות של תיבה ריבועית שאינה קובייה היא החבורה הדיהדרלית מסדר 8; אם מתירים שיקוף מרחבי מתקבלת חבורה מסדר 16, שהיא מכפלה ישרה של החבורה הקודמת, עם החבורה בת שני האיברים הנוצרת מן השיקוף.
תכונות גאומטריות

תיבה אפשר לאפיין בשלושה מספרים, a,b,c, המסמנים את אורכי הצלעות השונות (ארבע צלעות באורך a, ארבע באורך b וארבע באורך c). הפאות בגודל  \ a\times b,b\times c,c\times a, ולכן שטח הפנים של התיבה הוא  \ 2(ab+bc+ca), ונפחה  \ abc. מבין הגופים בעלי הנפח במרחב התלת-ממדי, התיבה היא היסודית ביותר, ולכן משמש כיסוי בתיבות כהגדרה למידת הנפח המקובלת במרחב האוקלידי התלת-ממדי, מידת לבג.
הכללות בממדים אחרים

בשפת הדיבור, "תיבה" היא עצם תלת-ממדי. מבחינה מתמטית, אפשר לבנות בנקל תיבות בכל ממד. התיבה החד-ממדית אינה אלא קטע ישר; התיבה הדו-ממדית היא מלבן, והתיבה ה-n-ממדית היא מכפלה קרטזית של n קטעים:
לתיבה כזו יש  \ 2^{n} קודקודים,  \ n\cdot 2^{n-1} צלעות,  \ {\frac {n(n-1)}{2}}\cdot 2^{n-2} פאות דו-ממדיות, ו-  \ {\binom {n}{k}}\cdot 2^{n-k} פאות k-ממדיות, ובפרט  \ 2nפאות  (n-1)-ממדיות, שכל אחת מהן תיבה מהממד המתאים.
חישוב נפח ושטח פנים

נפח: רוחב *אורך *גובה. כלומר,  V=a*b*c (יחידות - קוב)
שטח פנים:  )רוחב *אורך +גובה *רוחב +גובה *אורך 2*(. כלומר,  2*(a*b+b*c+a*c) (יחידות - מ״ר)
תמות נפשי עם פלשתים

שמשון ממוטט את מקדש דגון על כל החוגגים וקורא "תמות נפשי עם פלשתים", גוסטב דורה
תָּמוֹת נַפְשִׁי עִם-פְּלִשְׁתִּים הוא ביטוי מקראי שמשמעותו היא: לאחר שראה אדם שלא יצליח לנצח את האויב שלו, הוא מחליט לנקום באויב ולגרום לכך שגם הוא וגם האויב שלו יינזקו.
לפי מודל הסלמת הקונפליקט של פרידריך גלזל זהו השלב האחרון בהסלמת סכסוך, בו אדם מוכן להפסיד הכל, והעיקר להביס את יריבו. משמעות הביטוי בהקשר רחב יותר היא מצב שבו אדם מוכן להקריב את חייו או את טובתו האישית על מנת לגרום נזק לאויביו או לאלו שפגעו בו.
מקור הביטוי

לאחר שנתפס שמשון על ידי הפלשתים, עיניו נוקרו והוא הוחזק בבית הסוהר בעזה. לאחר מכן הביאו הפלשתים את שמשון למקדש דגון כדי לחגוג את ניצחונם. הוא נשען על עמודי הבית, אמר "תמות נפשי עם פלשתים", והטה את העמודים שבידיו בכוח. כתוצאה מכך הבית נפל על כל מי שהיה בתוכו. באירוע זה, היו הרוגים רבים יותר מאלה שהרג שמשון במהלך כל חייו, וביניהם גם סרני פלשתים.
”וַיִּלְפֹּת שִׁמְשׁוֹן אֶת שְׁנֵי עַמּוּדֵי הַתָּוֶךְ אֲשֶׁר הַבַּיִת נָכוֹן עֲלֵיהֶם, וַיִּסָּמֵךְ עֲלֵיהֶם אֶחָד בִּימִינוֹ וְאֶחָד בִּשְׂמֹאלוֹ. וַיֹּאמֶר שִׁמְשׁוֹן: תָּמוֹת נַפְשִׁי עִם פְּלִשְׁתִּים, וַיֵּט בְּכֹחַ וַיִּפֹּל הַבַּיִת עַל הַסְּרָנִים וְעַל כָּל הָעָם אֲשֶׁר בּוֹ. וַיִּהְיוּ הַמֵּתִים אֲשֶׁר הֵמִית בְּמוֹתוֹ רַבִּים מֵאֲשֶׁר הֵמִית בְּחַיָּיו.”
שימושים

בתלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"כ מובא שאם צרה מעידה לחברתה שמת בעלה היא אינה נאמנת. ואפילו כאשר זו שאמרה שמת הבעל נישאה לאדם אחר, השנייה אינה מותרת להינשא, שכן אנו חושדים בראשונה שמא ”תמות נפשי עם פלשתים הוא דקעבדה”. ומסביר הרמב"ם: "אפילו נשאת זו תחלה אין אומרין אילו לא מת בעלה לא הייתה אוסרת עצמה עליו, שמא משנאתה בצרתה רוצה היא שיאסרו שתיהן עליו".
משה ברזני ומאיר פיינשטיין נשפטו למוות על ידי הבריטים. משהבינו השניים כי לא יינצלו, ביקשו מחבריהם שיגניבו אליהם לכלא רימוני יד מוחבאים בתוך תפוזים. הם ביקשו לפגוע בבריטים בעזרת הרימון הראשון ולהתאבד בעזרת הרימון השני בעלותם לגרדום, בבחינת "תמות נפשי עם פלשתים", אך משהבינו כי בטקס התלייה יהיה נוכח גם רב הכלא, הרב יעקב גולדמן והוא עלול להיפגע, התאבדו השניים ערב קודם לכן בתאם.
לתרחיש שבו תשתמש ישראל בנשק גרעיני בהימצאה על סף השמדתה הפיזית ובמצב שאין לה מה להפסיד, ניתן השם "ברירת שמשון" - סוג של נקמה בנוסח שמשון שהרג במותו רבים מאויביו, בקוראו: "תמות נפשי עם פלשתים".
הערות שוליים

↑  ספר שופטים, פרק ט"ז, פסוקים כ"ט–ל'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר נשים, הלכות גירושין, פרק י"ב, הלכה כ"ד
תומאס ואן ארפה

| --- | --- |

 לידה:  11 בספטמבר 1584 חורינכם, הולנד 
 פטירה:  13 בנובמבר 1624 (בגיל 40) ליידן, הרפובליקה ההולנדית 
 מדינה:  הרפובליקה ההולנדית 
 השכלה:  אוניברסיטת ליידן 
 מעסיק:  אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת ליידן, אוניברסיטת ליידן 
 
גרמטיקה ערביקה של ארפניוס, 1617
תומאס ואן אֶרפֶּה (ידוע גם כתומאס אֶרפֶּניוּס, ובשפות אירופיות Thomas van Erpe או Erpenius;‏ 11 בספטמבר 1584 – 13 בנובמבר 1624) היה מזרחן הולנדי יליד גורינכן. בשנת 1613 היה האירופי הראשון שפרסם ספר דקדוק לשפה הערבית.
ביוגרפיה

לאחר סיום בית הספר בליידן, עבר לאוניברסיטת ליידן ובשנת 1608 קיבל את התואר השני. בעצת יוסף יוסטוס סקליגר, הוא למד שפות שמיות בעודו מתמחה בתאולוגיה. משם נסע לאנגליה צרפת איטליה וגרמניה, כשהוא יוצר קשר עם מלומדים והופך לתלמיד-חבר שלהם, וביניהם חבר לבלשנות והפילולוג איזק קזובון בצרפת, שנותר רעו הקרוב כל חייו. ערבית למד מהמצרי הקופטי יוסף ברבטוס (המכונה אבו דאקני הקופטי), ומאוחר יותר מהנציג המדיני המרוקאי יליד אנדלוסיה אחמד אבן קאסים אל-חג'ארי שהיה במשימה בצרפת.
בוונציה הוא שיפר את יכולותיו בטורקית, פרסית, ובשפת הגעז האתיופית (השפה הקופטית). לאחר היעדרות ארוכה חזר להולנד בשנת 1612, ובפברואר 1613 מונה כפרופסור לשפות המזרח, לא כולל עברית, באוניברסיטת ליידן. עם התיישבותו בליידן ובהשפעת פרנסואה סבארי דה ברבה, אשר הקים בית דפוס פרטי לערבית בפריז, ואן ארפה הקים אף הוא בביתו הפרטי בליידן בית דפוס לערבית, תוך השקעת כסף רב מהונו להכנת סדר הדפוס ולחיתוך אותיות הכתב הערבי.
בשנת 1916 הנהגת האוניברסיטה הקימה לכבודו מכון לחקר העברית והוא מונה לראשה. בשנת 1620 הוא נשלח על ידי "מדינות הולנד" לשכנע את הוגי הדעות ואנשי הדת הפרוטסטנטית-הוגנוטית פייר דומולין ואנדריי ריבט להתיישב בארצם, ובמסעו השני אכן הצליח לשכנע את ריבט לבא לליידן.
מעט אחרי שובו, ארפה מונה למתרגם הרשמי של המדינה, ובמסגרת זו תרגם וענה למכתביהם של המלכים והנסיכים המוסלמים בני משפחות המלוכה באסיה ובאפריקה. שמו נישא עתה לפניו בכל אירופה, ומלכי אנגליה וספרד, ההגמון של סביליה, ונסיכים נוצרים אחדים, כולם הציעו לו הצעות נדיבות עבור משרה אצלם, אך הוא סירב לעזוב את ארצו.
הוא שקד על הוצאת הקוראן עם תרגום ללטינית, אך מת בטרם עת בליידן, ב-13 בנובמבר 1624 והוא בן ארבעים בלבד.
ספרייתו

ספרייתו הכוללת כתבי יד רבים, מכתבים וספרים בשפות המזרח וביניהם שישה כתבי יד לא מתוארכים בשפה המלאית (ממלזיה), נרכשה בידי ג'ורג' וילרס, הדוכס הראשון מבקינגהם, עבור ספריית אוניברסיטת קיימברידג' והועברה לשם בשנת 1632 בידי הספרן אברהם ווילוק.
ספריו

דקדוק ערבי, גרמטיקה ערביקה (Grammatica arabica) על דקדוק השפה הערבית הודפס לראשונה בשנת 1613 ויצא בעשרות מהדורות מאז.
יסודות השפה הערבית, רודימנטה לינגואיי ערביקאי (Rudimenta linguae Arabicae) משנת 1620
דקדוק עברי כללי, גרמטיקה עבריי גנרליס (Grammatica Ebraea generalis) יצא לאור בשנת 1621
דקדוק ארמי סורי, גרמטיקה כלדיאה אק סיריה (Grammatica Chaldaea ac Syra) יצא לאור בשנת 1628
מהדורה ערוכה של ספרו של ג'ורג' אלמקין תולדות שפת הנוודים (הסרצנית) הערבית והלטינית (Historia Saracenica, Arabice & Latine)
מזמורי דוד במלכים ובנביאים מסורית ללטינית, פסלמי דוידי רגיס את פרופטיי לינגואה סיריאקה (Psalmi Davidis Regis et Prophetae lingua syriaca)
(בערבית) תורת משה - תרגום חמישה חומשי תורה לערבית עם הקדמה בלטינית, תורת מוסא אן נביא... איד אסט פנטטיוכוס מוזיס ערביקה (Tūrāt Mūsā an-nabī ... id est Pentateuchus Mosis arabicè) יצא לאור בשנת 1622
לקריאה נוספת

הערך Erpenius, Thomas, יו צ'יזהולם, אנציקלופדיה בריטניקה מהדורת 1911, כרך 9, עמודים 753–754
הערות שוליים

↑  בריטניקה, עמוד 753
↑  (באנגלית) מזרחנות, אשורולוגיה והמקרא, עמוד 4, מתוך מונוגרפים על התנ"ך העברי כרך עשר, הוצאת שפילד בפניקס, 2006. מסת"ב מסת"ב 978-1-905048-37-3
↑  אלסטייר המילטון (באנגלית) נוסע מצרי בממלכת המכתבים ירחון מכוני ורבורג וקורטלנד, כרך 57 (1994) עמודים 123–150 (באתר כתבי העת המדעיים JSTOR)
↑  אירופה בעיניים ערביות, 1578-1727, מאת נאביל י' מטאר, עמ' 75.
↑  בריטניקה, עמודים 753–754
1 2  בריטניקה, עמוד 754
↑  כתב היד המלאי העתיק ביותר: תרגום מהמאה ה-16 של עקאיד מאל נפאשי, מאמרו של סייד מוחמד נקיב אל-אטאס, מחלקת הפרסומים אוניברסיטת מלזיה, קואלה לומפור, 1988, מסת"ב מסת"ב 967-9940-25-X, עמודים 2,3 (אתר משרד החינוך המלזי)
↑  (באנגלית) תולדות אוספי קיימברידג' בהוצאת אוניברסיטת קיימברידג'
↑  (באנגלית) על גרמטיקה ערביקה, באתר ארכיון המרשתת
↑  (באנגלית) על רודימנטה לינגואיי ערביקאי באתר ארכיון המרשתת
↑  על הספר תולדות שפת נוודי המזרח, הערבית והלטינית (בארכיון המרשתת)
↑  בריטניקה עמוד 754
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007260820905171  PLWABN: 9810615505205606  BIBSYS: 2017718  BNE: XX1154954  BnF: cb122300890 (data)  BPN: 53131132  CANTIC: a11436803  GND: 100124356  ICCU: CUBV060778  ISNI: 0000 0001 0866 8548  LCCN: n87911019  MGP: 125378  NKC: mzk2009510834  NLA: 61541502  NTA: 07025186X  RERO: 02-A003221289  SELIBR: 137347  SNAC: w6qf9t96  SUDOC: 03099683X  Trove: 1711308  VcBA: 495/29041  VIAF: 7443076   WorldCat (עם VIAF): 7443076
שרפת יהודים בעלילות דם (הונגריה)

בממלכת הונגריה התרחשו מספר אירועים שבמהלכם הועלו יהודים על המוקד בעקבות עלילות דם אנטישמיות. יהודים הואשמו ברצח ילדים נוצרים ושימוש בדמם למטרות פולחן, כגון אפיית מצות בפסח. מקורן העתיק של עלילות הדם הוא בקורבנות אדם בימי קדם, כמו גם באמונות הטפלות העתיקות לפיהן הדם האנושי ניחן בכוח מופלא לניבוי וכישוף.[דרוש מקור] דעות קדומות מסוג זה מושמעות גם היום כחלק מהשיח האנטישמי.
שרפת יהודים בטרנבה (נאג'סומבט)

טרנבה (בסלובקית: Trnava, בהונגרית: Nagyszombat, בגרמנית: Tyrnau) היא עיר בסלובקיה של ימנו, שנשלטה במשך מאות בשנים על ידי ממלכת הונגריה והישויות המדיניות השונות שקמו אחרי נפילתה במאה ה-16. ב-5 באוגוסט 1494 נעצרו בעיר טרנבה מספר רב של יהודים באשמת רצח ילד נוצרי. העלילה התחילה בהעלמות ילד נוצרי, שלדברי כמה תושבים נוצריים מקומיים, נראה ביום לפני היעלמותו ברחוב היהודי ולכן ייחסו את היעלמותו ליהודים. החיילים החוקרים (hajdu) גילו סימני דם על הקיר בתוך אחד מבתי היהודים ועצרו את כל יושבי הבית. בחקירתן, תוך כדי עינויים, הודו הנשים מפחד ברצח הילד שלא קרה. אדם בשם בוניפיוס דיווח על כל האירוע מתוך אמונה בהאשמות ובאשמה. הוא סיפר בדיווח שלו כך:
"שנים עשר גברים יהודים ושתי נשים יהודיות רצחו את הנער בבית הכנסת הקרוב. לאחר שחנקו אותו חתכו את ורידיו ואת דמו שתו בחלקו ושמרו בחלקו. הם ביתרו את הגופה וקברו את החלקים במקומות שונים."
בוניפיוס כותב שהקשישים היהודים הודו בחדרי העינויים שליהודים צורך בדם נוצרי על מנת להפסיק את הדימום של התינוק בטקס ברית המילה, להכין שיקוי אהבה, להפסיק את דימום הווסת הנשי ולהקריב קורבן לאלוהים, טקס שעורכים היהודים כל שנה באזור אחר. לפי בוניפיוס, שלא פקפק בדברים האמורים, "באותה שנה הקרבת הקורבן חלה לדבריהם בעיר שלהם טרנבה. הודאות אלה הוצאו מהקשישים ומהנשים, אך הצעירים היהודים לא היו מוכנים להודות בדבר".[דרוש מקור]
החקירה, העינויים, המשפט, פסק הדין, גזר הדין וההוצאה לפועל של גזר הדין ערכו 12 ימים. ב-22 באוגוסט המורשעים הועלו על המוקד. ביום ההוצאה להורג כמרים ונזירים ניסו לשכנע את המורשעים להמיר את דתם לנצרות, כדי שיוקל עונשם או אפילו יבוטלו האשמה וההרשעה. למרות שהחוקרים שברו בעינויים את גופם של המורשעים, לא הצליחו לשבור את רוחם וכולם סירבו להצעות הכמרים והנזירים. לפי הרישום, שניים מבין המורשעים היו לויים. שני קשישים, אברהם ויהודה עלו למוקד תוך השמעת תפילות בקול רם. המדורה הוצתה על ידי הפלטין (נאדור בהונגרית) - מעין משנה למלך בממלכת הונגריה - בשם אישטוואן ספויאי.
על האירוע נכתב שיר מאת אדם בשם יהושע בן חיים שחי סביב 1494. ייתכן שהיה עד להתרחשות או שנודע לו על האירועים מעדי ראייה אחרים. השיר, שנכתב בעברית, מספר על הסבל של יהודי הונגריה. האירוע "הונצח" על ידי העיר טרנבה באמצעות הצבת פסל אבן של הילד שכביכול נרצח על ידי היהודים על השער היהודי. קיימת טענה שגויה[דרושה הבהרה] לפיה היהודים גורשו מהעיר אחרי אירוע זה, אך היא לא נכונה. בהמשך אף מונה שופט ליהודים, והם המשיכו לעמוד תחת שלטונו של הפלטין עד פלישת הטורקים להונגריה בשנת 1526.
שרפת יהודים בפזינוק (בזין)

פזינוק(אנ') (בסלובקית:Pezinok בהונגרית: Bazin; בגרמנית: Bösing; בלטינית: Bazinium) היא עיירה בדרום מערב סלובקיה כ- 20 ק"מ צפונית-מזרחית לברטיסלבה. האזור נשלט בידי ממלכת הונגריה במשך מאות שנים עד תחילת המאה ה-20. אחד הימים הטרגיים ביותר בתולדות יהדות הונגריה (עד השואה) חל ביום 27 במאי 1529. ביום זה הוצתו 30 מוקדים בכיכר השוק של פזינוק ונשרפו בהם אותו מספר יהודים, ללא הבדל מין, גיל עקב עלילה שפלה שמאחוריה עמד הרוזן פרנץ וולף של פזינוק. וולף לווה כסף רב מהיהודים של פזינוק והעיר הסמוכה מארכג (Marchegg)(אנ'), שקע בחובות כבדים וכדי להשתחרר מדרישות ההחזר של יהודי שתי הערים העליל עליהם עלילה נבזית, שקרית ומרושעת.
יצחק מנדל שמונה על ידי המלך לנציב יהדות הונגריה הרגיש בסכנה ופנה למלך הונגריה וצ'כיה משנת 1526 פרדיננד הראשון, שהפך לקיסר האימפריה הרומית הקדושה לאחר מכן להגנה ולמתן צדק לנאשמים. הרוזן לא התחשב בדעת המלך והוציא לפועל את זממו. ההאשמה המומצאת הייתה כה מופרכת שהילד שהרוזן טען לרציחתו על ידי היהודים חזר לאחר זמן מה לעיר הולדתו והתברר שהרוזן בעצמו הבריח אותו לווינה עד סיום ביצוע תוכניתו. מסיבה זו יהודי העיר מארכג ניצלו ברגע האחרון מגורל דומה. "ספר הזיכרון" של הקהילה היהודית בקרקוב מונה את שמות הקורבנות וביניהם גם נשים וילדים. היהודי המכובד ביותר בפזינוק משה בן יעקב כהן עלה על המוקד עם כל משפחתו לרבות אשתו וילדיו. תושבי העיר הנוצרים הוסיפו חטא על פשע וגירשו את כל היהודים הנותרים מהעיר שבה גרו מאז היווסדה. היהודים לא הורשו לחזור במשך כמאתיים שנה לפחות.