stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מיטל גל סויסה

| --- | --- |

מיטל גל סויסה
 לידה:  20 בפברואר 1987 (בת 37) חיפה, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  סל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין 
 מספר צאצאים:  1
 פרופיל ב-IMDb
 
מיטל גל סויסה וריטה שוקרון בסרטה של חנה אזולאי-הספרי "אנשים כתומים"
פרימיירת הסרט "פנתר לבן", משמאל לימין: זאב רווח, מיטל גל סויסה, יבגני אורלוב ודני רייספלד הבמאי
מיטל גל סויסה (נולדה ב-20 בפברואר 1987) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בחיפה. אמה, איריס, היא עובדת מדינה ואביה, חיים, הוא פנסיונר של צה"ל, לה אחות קטנה ממנה. סויסה החלה לרקוד בגיל שלוש ושיחקה לראשונה בפרסומות בגיל ארבע. למדה בבית ספר היסודי דוד ילין ובחטיבת הביניים חוגים. היא בוגרת התיכון לאמנויות ויצו חיפה במגמת אדריכלות.
בגיל 15 השתתפה קורס משחק מול מצלמה אצל גלית רוזנשטיין בתל אביב.
בגיל 16 השתתפה בתחרות "עלית מודלס" של סוכנות הדוגמנות העולמית עלית ונבחרה לסגנית שנייה. אחרי התחרות דגמנה לזמן קצר, הצטלמה לקטלוגים של אופנה ופרסומות טלוויזיה בישראל ומחוצה לה.
בגיל 18 וחצי, שיחקה בטלנובלה "האלופה", בה שיחקה במשך שתי עונות. היא גילמה את דמותה של ריטה בר-חיים, עיוורת מלידה, בסוף העונה הראשונה עוברת ניתוח שמחזיר לה את הראייה, בעוד שבן-זוגה, רני זליג (מייקל לואיס) מתעוור.
ב-2007 שיחקה במיני-סדרת המתח "חקירה פנימית" בבימויו של אליאב לילטי. גילמה את דמותה של דפנה הצעירה (את דפנה הבוגרת גילמה ענת וקסמן, חוקרת משטרה שחוזרת בפלשבקים לצעירותה בקיבוץ). בשנה זו הובילה את הקמפיין של חברת "אינדולה" לצד ליהי אלון ומורן גרוס.
בגיל 19 עשתה שירות לאומי בבית החולים שניידר בפתח תקווה. סויסה למדה משחק באופן פרטי אצל אורית שר, לאחר מכן שנה אצל אייל כהן והמשיכה את לימודיה בסל"ה - הסטודיו לאמנויות התיאטרון מיסודו של יורם לוינשטיין (2011-2008).
בסוף השנה השלישית ללימודיה הצטלמה לסרטו של שמי זרחין "העולם מצחיק".
סויסה שיחקה בסרטו של דני רייספלד " פנתר לבן" שהיה מועמד לפרס הסרט הטוב ביותר בפרסי אופיר 2013. גל-סויסה גילמה את דמותה של יסמין אוחנה, בתו של דוד אוחנה (זאב רווח), שוטר ובעל מועדון האיגרוף "כפפות הזהב" בטבריה, שעוזרת לו לנהל את המועדון. יסמין מנהלת רומן עם אלכס צייטלין (יבגני אורלוב), בחור ממוצא רוסי, שאביה לוקח אותו תחת חסותו ורוצה להפוך אותו לאלוף הארץ באיגרוף. אביה מתנגד לרומן, יסמין אינה מוותרת ונלחמת על אהבתה.
ב-2013 גל-סויסה שיחקה בסרטה של חנה אזולאי-הספרי "אנשים כתומים". הסרט מספר על שלושה דורות במשפחה מרוקאית יפואית. היא מגלמת את דמותה של זוהר, נערה בת 17 שחוקרת את שורשיה. בסרט משחקות גם חנה אזולאי-הספרי, ריטה שוקרון ואסתי ירושלמי.
ב-2014 שיחקה בסרטה של טליה לביא, "אפס ביחסי אנוש" ובסדרה "להיות איתה" של קשת. באותה שנה שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הגמר של נדב משעלי. הסרט השתתף בפסטיבל מונפלייה בצרפת, בפסטיבל בוורשה ובינואר 2015 השתתף בפסטיבל סרטים יהודי בניו יורק.
ב-2016 שיחקה בסרט "ילד טוב ירושלים" קומדיה רומנטית מאת רן אפלברג בבימוי רועי פלורנטין, בתפקיד ראשי לצד עמוס תמם, מלי לוי ואוולין הגואל. היא מגלמת דמותה של צעירה, המעוררת לחיים את עדי (תמם) מאחר שכל חייו הושפל בידי אחרים. היא מתאהבת בו והוא בה, והם יוצאים למסע לחיים אחרים, שעה שמשפחתו דואגת לו ומקווה להחלמתו, ולשובו הביתה.
בשנת 2018 שיחקה בתפקיד מרכזי בדרמה-פוליטית היומית "שלטון הצללים", בתור שירה, לוביסטית מטעם משרד איכות הסביבה אשר מתאהבת בדודי ויפתח, הדמויות הראשיות.
באותה שנה השתתפה גם בסרט הקומדיה השווייצרי "מוטי וולקנברוך מתעורר לחיים" (או בשמו הרשמי "מסעו המופלא של וולקנברוך לזרועותיה של שיקסע") בהפקת נטפליקס. הסרט היה המועמד השווייצרי לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
בשנת 2019 שיחקה בתפקיד הראשי בסרט הקומי "בזמק", ושיחקה בסדרה נעלמים את דמותה של לי-אור
בשנת 2023 השתתפה בסדרת הדרמה-קומית 4:20 המשודרת בהוט.
חיים אישיים

סויסה מורה מוסמכת להאתה יוגה מטעם מכללת רידמן תל אביב.
ביולי 2016 נישאה גל סויסה לבן זוגה, בן רוטשילד. ב-23 במרץ 2018 נולד לשניים בן.
בספטמבר 2020, היא השתתפה בפרסומת לקידום המודעות לטבעונות מטעם עמותת ויגן פרנדלי הישראלית.
פילמוגרפיה > משחק בטלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | סוגה | ערוץ | במאי | חברת הפקות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | נעלמים | לי-אור | דרמת מסתורין | טין ניק | ירון ארזי ויהונתן בר-אילן | סוכנות ADD |
| 2018 | שלטון הצללים | שירה | דרמה פוליטית | HOT3 | אוהד פרח | קודה |
| 2013 | להיות איתה | סיון, תפקיד אורח | קומדיה רומנטית | ערוץ 2 (קשת) | עודד רסקין | קופרמן הפקות |
| 2010 | החלפה (עבור מט"ח) |  | סדרה חינוכית לנוער | אינטרנט |  | דרסט הפקות |
| 2010 | השועלים | גפן, תפקיד אורח | קומדיית מצבים | yes | אורן שקדי | קופרמן הפקות |
| 2008 | חקירה פנימית | דפנה הצעירה | מיני-סדרת מתח | yes | אליאב לילטי | יולי-אוגוסט הפקות |
| 2006–2007 | האלופה (עונה 2+1) | ריטה בר חיים | טלנובלה | הוט 3 | שי קפון | דרסט הפקות |
| 2006 | האבודה | ריטה בר חיים | ספין אוף לטלנובלה "האלופה" | אינטרנט |  |  |
פילמוגרפיה > משחק בקולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | במאי ותסריטאי | מפיקים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | בזמק | נטע | אריאל וייסברו ויוסי מאירי |  |
| 2018 | מוטי וולקנברוך מתעורר לחיים | יעל | מיכאל שטיינר |  |
| 2016 | ילד טוב ירושלים | נטליה | רועי פלורנטין/ רן אפלברג | ארצה הפקות- דפנה פרנר ושי אינס, משה ולאון אדרי |
| 2014 | אישך, תשוקתך (20 דק') | מיכל | נדב משעלי |  |
| 2014 | אפס ביחסי אנוש | ליאת | טליה לביא | אילון רצ'קובסקי, יוחנן קרדו |
| 2014 | אנשים כתומים | זוהר | חנה אזולאי-הספרי | חנה אזולאי-הספרי, כפיר יונסוף וייס |
| 2013 | פנתר לבן | יסמין אוחנה | דני רייספלד | ארצה הפקות - דפנה פרנר ושי אינס. משה ולאון אדרי |
| 2012 | העולם מצחיק | סיוון | שמי זרחין | טליה קלינהנדלר, משה ולאון אדרי |
פילמוגרפיה > משחק בתיאטרון

| שנה | הצגה | מחזאי | במאי | תיאטרון |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2013 | האוצר הנעלם | חני נחמיאס | אורי אומנותי | יוסף ברלינר בשיתוף עם מיני-ישראל |
| 2012–2011 | דלתות (אסופת מונולוגים בהשראת להקת הדלתות) | מונולוגים מתורגמים וישראליים, שמחוברים על ידי שירי להקת "הדלתות" | ארז דריגס (במאי ומעבד) | התחיל בסטודיו למשחק של יורם לווינשטיין והמשיך בצוותא |
הערות שוליים

↑  אורן פרסיקו, ‏בדיוק מה שחשבתם, באתר גלובס, 3 באפריל 2006
↑  ירון פריד, האלופה 3: עונה שהיא גול עצמי, באתר הארץ, 21 בספטמבר 2009
↑  אורון שמיר, עכבר העיר, פנתר לבן: אגרוף בבטן של הקהל הישראלי, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2013
↑   אורי קליין, "אנשים כתומים": המרכיב הסודי נעדר מהסרט, באתר הארץ, 16 במאי 2014
↑  איתי שטרן, "שלטון הצללים" של קלוגהפט לא החליטה אם היא דרמה ריאליסטית או טלנובלה, באתר הארץ, 1 במאי 2018
↑   נתנאל שלומוביץ, "בזמק" הוא סרט סטלנים ישראלי בלי כיוון, באתר הארץ, 20 ביולי 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012716175305171
נגישות בישראל

שילוט הנגשה בתל אביב
הנגישות במדינת ישראל היא המידה שבה המערכות במדינת ישראל מתאימות לשימושם של אנשים בעלי יכולות גופניות, נפשיות ושכליות מגוונות, לרבות אנשים שהיכולות שלהם באחד או יותר מתחומים אלה נמוכות עד כדי לקויות. במדינת ישראל הנגישות מעוגנת בחקיקה, ומושפעת מהתפיסות בחברה ביחס לאנשים עם מוגבלות, צורכיהם ושילובם בחברה.
נתונים על אנשים עם מוגבלות בישראל

הנתונים המדויקים לגבי מספר האנשים עם מוגבלות בישראל נתונים במחלוקת. מכיוון שגופים שונים מגדירים באופן שונה מיהו אדם עם מוגבלות ומכיוון שחסרים נתונים. על-פי המוסד לביטוח לאומי, החליטה הממשלה בשנת 2002, שעל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לאסוף נתונים אודות אנשים עם מוגבלות, אך בגלל קשיים תקציביים ובירוקרטיים, מעולם לא בוצע סקר מקיף בנושא.
כחלק מהסקר החברתי שנערך בשנת 2022 על-ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, פורסמו נתונים המבוססים על תפיסה סובייקטיבית של האנשים עצמם. על-פי ארגון הג'וינט, נכון לשנת 2019, חיים במדינת ישראל כ-1.53 מיליון אנשים המוגדרים כאנשים עם מוגבלות, המהווים כ-17% מהאוכלוסייה. מתוכם כ-600,000 מוגדרים כבעלי מוגבלות חמורה, שהם כ-9% מהאוכלוסייה בישראל. ביחס למדינות אחרות, בישראל אחוז גבוה יחסית מבעלי המוגבלות הם נכי צה"ל ונפגעי פעולות איבה, המהווים כח מניע לקידום זכויות הנכים בישראל.
חוקי נגישות בישראל > חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות

בחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, תשנ"ח-1998 ובתקנות לפיו, נקבע כי מערכות שונות יותאמו לשימושם של נכים.
למשל על מפעיל שירות תחבורה ציבורית ורשות מקומית להסדיר נגישות עבור אנשים עם מוגבלות לשירותי תחבורה ציבורית. כמו כן הותקנו תקנות בדבר נגישות לאתרי עתיקות, גנים לאומיים, שמורות טבע ושטחים פתוחים שבניהול רשות הטבע והגנים או הקרן הקיימת לישראל, או מטעמן.
החוק מצמצמם את חוסר השוויון של לאנשים בעלי לקות, כאשר מטרתו היא להגן על כבודו וחירותו של בעל המוגבלות ולאפשר לו חיים תקינים וחופשיים. תחילה חוקק חוק זה בלי להתייחס לנושא הנגישות כלל. אולם ההבנה שנגישות פיזית גוררת נראות של אנשים עם מוגבלויות במסגרות קהילתיות רבות ושנראות זו גורמת למודעות להם, להכרות עמם ולהורדת סטיגמות ונתינת הזדמנויות להם, הייתה אחת מהנימוקים שהביאו לתיקון החוק כך שיכיל מושג זה והוספת פרק בחוק העוסק בנושא, בשנת 2005.
פרק הנגישות בחוק השוויון מגדיר נגישות כך: ”אפשרות הגעה למקום, תנועה והתמצאות בו, שימוש והנאה משירות, קבלת מידע הניתן או מופק במסגרת מקום או שירות או בקשר אליהם, שימוש במתקניהם והשתתפות בתוכנית ובפעילויות המתקיימות בהם, והכול באופן שוויוני, מכובד, עצמאי ובטיחותי.”
התקדים שבו היה השינוי בתפיסה שבבסיסו: לא עוד חסד, כי אם זכותם המלאה של אנשים עם מוגבלות לשוויון, כבוד, והשתתפות פעילה בכל תחומי החיים. יתרה מכך, נוסף לחוק, עקרון האוניברסליות, כלומר, מימוש אותן זכויות במסגרת השירותים המסופקים לחברה ולא במסגרת נפרדת.
פרק הנגישות של החוק קובע את החובה להתאים כל מקום שפתוח לציבור וכל שירות הניתן לציבור לאנשים עם כל סוגי המגבלות. לפי חוק זה, כל משרדי הממשלה, בתי המשפט ובתי העסק, לרבות בתי קולנוע, מסעדות פארקים ובתי מלון, חייבים בנגישות מלאה - לדוגמה רמפות לנכים המתניידים בכיסא גלגלים, רמקול המקריא את מספר קו האוטובוס לעיוורים, הנגשת כתוביות בשידורי טלוויזיה ציבוריים לחירשים וכבדי שמיעה ועוד.
חובת הנגישות מדברת על בעלי המוגבלות הפיזית, מוגבלי הראייה, מוגבלי השמיעה, מוגבלות נפשית ומוגבלות שכלית. את רוב פתרונות ההנגשה אמורות לספק הרשויות המקומיות. כמו כן, מעניק החוק כלים לאכיפתו, כגון מערך פקחים בנציבות השוויון לבעלי מוגבלות אשר יוסמכו להוציא צווי סגירה נגד מקומות שאינם נגישים. מלבד הפקחים, יכולים גם אזרחים לתבוע בגין הפרה של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
עם זאת, נכון לשנת 2009, מדינת ישראל עודנה רחוקה מיישום פרק הנגישות בחוק בשוויון. מעבר לעיכוב ביישום התקנות, ומעבר להסדר המימון לרשות המקומית כיצד לממן את ההנגשה, עיקר הבעיה בה נתקלים בעלי המוגבלות היא המודעות הישראלית. על מנת להוציא את החוק לפועל, מלבד אכיפתו, זקוקים בעלי המוגבלות להכרה ציבורית בצרכים שלהם על מנת שהנגישות בישראל תעלה מדרגה ותבוא לידי ביטוי. כיום בישראל מרבית בתי העסק, המבנים הציבוריים, והפארקים השונים, אינם נגישים ושום צעד לא נעשה לאכיפת חוק השוויון. יוצאים מן הכלל הם עמותות המגזר השלישי (ללא כוונת רווח), אשר קיבלו על עצמם לקדם את הצדק החברתי והסביבתי בישראל ופועלות על מנת לממש את זכויותיהם של בעלי מוגבלויות וליצור חברה שוויונית בה הנגישות בישראל היא מושג השגור בפי כל ואינו דבר של מה בכך. מלבד אותן עמותות, ממשיכות הרשויות המקומיות בקידום ההנגשה. על מנת לבצע סקרי נגישות, להכרת הצורך הספציפי של המוגבלים, זקוקה המדינה ל-40 מיליון ש"ח. סכום זה אינו נוגע כלל לביצוע עבודות ההנגשה עצמן.
חוקי נגישות בישראל > חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות > נגישות לשירות

בשנת 2005 התווספו התקנות בנוגע לחובת הנגישות בשירות ובשנת 2013 נקבעו תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות),תשע"ג-2013, הקובעות כי על פי התקנות, כל גוף המספק שירות לציבור חייב להתאים את נוהלי עבודתו כך שיובטח בהם השירות לאנשים עם מוגבלות כחלק מקהל לקוחותיו, על מנת שיוכלו לקבל את השירות באופן עצמאי, בטיחותי ומכובד. בין השאר מוטלת חובה על ספק השירות לרכוש אמצעי עזר כגון מערכות עזר לשמיעה, ולספק שירותי עזר הנדרשים לסוגי המוגבלות השונים. בנוסף, האדם המקבל את השירות יוכל לבקש לקבל את השירות באמצעי נגיש. הדבר נוגע לגופים וארגונים ציבוריים וכן לפרטיים ועסקיים.
חוקי נגישות בישראל > חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות > נגישות באתרי אינטרנט ואפליקציות

חובת הנגישות לשירות גם כוללת חובה לבצע התאמות נגישות באתרי אינטרנט ובאפליקציות המספקים שירות או מידע, כך שציבור האנשים עם מוגבלות יוכל לקבל שירות באמצעות האינטרנט כשאר הציבור. ב-2017 הוספה כחלק מחובת הנגישות בשירות הצהרת נגישות בשירותי אינטרנט, המחייבת ארגונים וחברות לציין במקום בולט באתר האינטרנט שלו וביישום שהוא מפעיל, אם יש יישום כזה, הצהרה, בהתאם להנחיות הקבועות בתקן נגישות האינטרנט לעניין הצהרת נגישות, הכוללת מידע בדבר התאמות נגישות שביצע וכן פרטי רכז נגישות ודרכי ההתקשרות עמו. ישנם מספר פטורים ודרישות מופחתות לביצוע הנגישות, כגון חייב אשר המחזור הממוצע שלו עומד על מיליון שקלים חדשים או פחות אשר פטור מביצוע התאמות נגישות לפי סימן זה באתר אינטרנט או יישום שהוא החל להפעיל לפני תחילתן של תקנות אלה.
התאמות הנגישות מאפשרות לאנשים עם מוגבלויות שונות כגון עיוורים ומוגבלי ראיה להשתמש בקורא מסך שיש ביכולתו להקריא מידע מהמחשב, אנשים עם מוגבלות פיזית המתקשים להפעיל את ידיהם וכך את העכבר או את המקלדת, אנשים עם מוגבלויות קוגניטיביות כגון דיסלקסיה והפרעות קשב וריכוז, אנשים עם מוגבלות שמיעה ואנשים עם מוגבלויות אחרות, לעשות שימוש אפקטיבי בשירותים ובמידע המוצעים באתר.
אתר מונגש לפי תקנות הנגישות לשירות הוא אתר שבו בוצעו התאמות לפי תקן ישראלי 5568. התקן הישראלי הוא אימוץ של הנחיות בינלאומיות - הנחיות נגישות לתכני אינטרנט "Web Content Accessibility Guidelines" של ארגון ה W3C הבינלאומי.
תקנות נגישות האינטרנט שעברו ב-2013, במסגרת התקנות שהן חלק מחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, הביאו את ישראל להיות המדינה הראשונה בעולם שמחייבת הנגשה כללית – של אתרי ממשל, גופים ציבוריים, חברות פרטיות ועסקיות, מוסדות אקדמיים ובכלל. זאת, בעוד שבמדינות אחרות חייבו הנגשה רק של אתרי ממשל, ורק בהמשך חייבו את המגזר הפרטי.
חוקי נגישות בישראל > חוק התכנון והבנייה

לבעלי מוגבלויות בישראל הזכות לנגישות למקומות ציבוריים. זכות זו מעוגנת בתיקון לחוק התכנון והבניה החל מיום ה-1 באפריל 1972. על פי חוק זה חייב כל מבנה ציבורי שנבנה בישראל לכלול אמצעים שיאפשרו גישה לבעלי מוגבלויות.
חוקי נגישות בישראל > חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים)

חוק נגישות נוסף הוא חוק שידורי טלוויזיה (כתוביות ושפת סימנים) ה'תשס"ה-2005, אשר מחייב להנגיש שידורי טלוויזיה לחירשים וכבדי שמיעה.
חוקי נגישות בישראל > חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית)

חוק הליכי חקירה והעדה (התאמה לאנשים עם מוגבלות שכלית או נפשית הוא חוק שנחקק בשנת 2005 ומטרתו הנגשת מערכת המשפט לאנשים עם מוגבלויות ושמירה על זכויותיהם, בין היתר על ידי העברת חקירתם במשטרה לידי חוקרים מיוחדים המתמחים בתחום, תיעוד חקירתם בווידאו וכן באמצעות החלת כללים מיוחדים בבואם להעיד בבית המשפט.
התאמות במקומות עבודה בישראל

חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות אוסר על מעסיק להפלות עובד או דורש עבודה מחמת מוגבלותו. סעיף 8 לחוק לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות מרחיב את הגדרת האפליה וקובע "לרבות אי ביצוע התאמות הנדרשות מחמת צרכיו המיוחדים של אדם עם מוגבלות אשר יאפשרו העסקתו".
לפי החוק על המעסיק להתאים את מקום העבודה הסייג הוא - מבלי שהדבר יטיל נטל כבד מדי על המעסיק. השתתפות המדינה במימון התאמות מאפשרת למעסיקים לבצע התאמות ולהתמודד עם הסייג. תקנת השתתפות המדינה במימון התאמות קובעת מענק מותנה שניתן על ידי המדינה לסייע למעסיקים לבצע התאמות. תהליך קבלת השתתפות המדינה בהתאמות: ראשית על מעסיקים לפנות למשרד הכלכלה באתרם. התהליך כרוך במילוי טפסים וקבלת אישור מורשה נגישות על הצורך בהתאמה או על ביצועה.
ארגוני סיוע ועמותות

נושא הנגישות זכה לתשומת לב ציבורית לראשונה בשנת 1980 עם הקמתו של ארגון הגג של ארגוני הנכים ונכים בלתי מאוגדים. בזכותה וברשותה של עליזה בגין והשופטת (בדימוס) ציפורה ברון. ארגון הגג הקים את ועדת דרכי גישה שכללה כ-300 מתנדבים מכל רחבי הארץ שמטרתם הייתה לשנות את הנגישות. הוועדה הייתה פעילה עד שהוקמה עמותת נגישות ישראל, חלק מהמתנדבים עדיין עוסקים בנושא במסגרות שונות. בזכות ועדה זו, הונגשו אזורים רחבים בצפון הארץ ביניהם הירדנית, אתר המצדה, מנהרת הכותל, שמורת הדן, בתי מלון, בתי ספר, בג"ץ בוצר עשה תפנית גדולה בנושא כאשר חייב את היישוב מכבים רעות להנגיש בית ספר לתלמיד בכיסא גלגלים.
עמותות הסיוע הבינו עד מהרה מהרה שישראל רחוקה מליישם את המסקנות לגבי ההנגשה ולצורך העניין לקחו על עצמם העמותות את מלאכת קידום הרעיון והאידאולוגיה שמאחורי הנגישות בישראל. עמותת שקל (שירותים קהילתיים לאנשים עם צרכים מיוחדים) הקימה בשנת 1998 מרכז ישראלי לנגישות, שמטרתו. הגברת המודעות על נגישות בקרב מעצבי המדיניות והציבור, פתיחת מיזמים של נגישות לסביבה ושירות פעיל לבעלי מוגבלות, בנוסף מוציאה העמותה עיתון בשם "עניין של גישה" העוסק בתחום הנגישות.
עמותה נוספת שהייתה פעילה בתחום היא עמותת "במעגלי צדק", שהקימה בשנות ה-2000 מיזם בשם "התו החברתי" – תו איכות ערכי שניתן בחינם והבטיח כי בעסק המחזיק בו ישנה גישה לאנשים עם מוגבלות. התו ניתן ללא תשלום ובשנות פעילותה הפעילה העמותה מתנדבים אשר ערכו ביקורים תקופתיים באותם עסקים ומוודאים שהמקום אכן נגיש.
העמותות העוסקות בנגישות בישראל, אף מקדמות פרויקטים נוספים כגון: מערכות כריזה במעליות ומידע חיוני בכתב ברייל, על מנת לסייע לציבור מוגבלי הראייה, כספומטים נגישים לציבור בעלי המוגבלות אשר יפוזרו ברחבי הארץ.
עיקר פועלן של העמותות וציבור בעלי המוגבלויות הוא המאבק על תודעת החברה הישראלית. על מנת שציבור יראה את הנגישות בישראל כערך המשקף את ערכיה של החברה ואת נכונותה לעזור לחלש, בבחינת "לפני עיוור לא תיתן מכשול".
ארגוני סיוע ועמותות > עמותת נגישות ישראל

עמותת נגישות ישראל נוסדה בשנת 1999, במטרה לסייע לקידום המודעות של החברה בישראל לעניין הנגישות. היא מתמקדת בעיקר ברמת המודעות של מקבלי ההחלטות בתחום העסקי ובמגזר הציבורי. במסגרת פעילותה, הקימה העמותה אתר אינטרנט חדשני שבו היא מספקת מידע חיוני בנושאי נגישות, עדכון מקומות נגישים ופיתוח טכנולוגי היכול לשרת את אוכלוסיית בעלי המוגבלות. היעד הייחודי לעמותה זו הוא הקמת ספרייה מקצועית לנגישות מבנים ותשתיות. ספרייה אשר נועדה לשרת אנשי מקצוע בתחום ההנגשה ולקדם את הנושא מקצועית.
אתר האינטרנט של העמותה מספק לציבור הרחב מידע חיוני בנושאי נגישות, כגון הוראות לנגישות אתרי אינטרנט, עדכונים בענייני תיירות נגישה למשתמשי כיסאות גלגלים, פיתוחי טכנולוגיה מסייעת, מידע על קורסים בנושא ועוד.
ארגוני סיוע ועמותות > הספרייה המרכזית לעיוורים

הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה היא עמותה שנוסדה בשנת 1951 על ידי חיה בם, שהייתה גם המנהלת הראשונה שלה במשך 26 שנים. הספרייה פועלת מתוך מטרה להגשים את זכותם של עיוורים, לקויי ראייה וקריאה להשכיל וליהנות מתרבות, ידע ואקטואליה, ומובילה את תחום הנגשת התרבות, התוכן והמידע בישראל. המרכז לתרבות מונגשת, מיסודה של הספרייה לעיוורים, מהווה את משכנה החדש של הספרייה המרכזית לעיוורים ולבעלי לקויות קריאה.
ראו גם

נכות בישראל
שפת הסימנים הישראלית
נגישות בתחבורה
הערות שוליים

↑  המוסד לביטוח לאומי, אופיר פינטו, נטליה גיטלסון, אורן הלר ואחרים (ע), אנשים עם מוגבלות בישראל: אוכלוסיה, תעסוקה ועוני - נתונים מנהליים, ירושלים: המוסד לביטוח לאומי, 2018
↑  הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, הודעה לתקשורת : לקט נתונים מהסקר החברתי 2022 לרגל היום הבין-לאומי למען זכויות אנשים עם מוגבלות, באתר הלשכה המרכזית  לסטטיקטיה, ‏30.11.2023
↑  אנשים עם מוגבלות בישראל 2021 – עובדות ומספרים, באתר הג'וינט
↑  פלדמן, ד', דניאלי, י', חיימוביץ, ש' (2007), נגישות החברה הישראלית לאנשים עם מוגבלות בפתח המאה ה-21, משרד המשפטים, עמ' 31.
↑  חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, תשנ"ח-1998, באתר החוק וכל סעיפיו, נבו
1 2  אתר הכנסת, מרכז המחקר והמידע (2008).
↑  פלדמן, ד', שפר, נ', רופמן, ל' (2007), מצוינים בשטח: נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות, משרד המשפטים, עמ' 97.
↑  עוז צמח, החוק לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות - וסנקציות בגין הפרתו, באתר דין – עורכי דין ומידע משפטי בישראל. ‏מרץ 2019
↑  עמותת "בזכות", חוק שוויון לאנשים עם מוגבלות.
↑  משרד המשפטים, תקנות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (התאמות נגישות לשירות), תשע"ג-2013, באתר נבו
↑  יובל וגנר, איך הופכים את ישראל לנגישה אינטרנטית באופן מלא?, באתר אנשים ומחשבים, ‏2021-05-20
↑  פלדמן, ד', דניאלי, י', חיימוביץ, ש' (2007), נגישות החברה הישראלית לאנשים עם מוגבלות בפתח המאה ה-21, משרד המשפטים, הפרק "לי זה לא יקרה".
↑  פלדמן, ד', דניאלי, י', חיימוביץ, ש' (2007),נגישות החברה הישראלית לאנשים עם מוגבלות בפתח המאה ה-21, ע' 405–406.
שלט "כניסה נגישה" בכניסה הראשית לקמפוס האוניברסיטה העברית בגבעת רם בירושלים
שלט "כניסה מונגשת" בכניסה הצפונית למתחם הנסן בירושלים
שלט הכוונה למרחב מוגן חלופי נגיש בקופת חולים מאוחדת בפתח תקווה במהלך מלחמת חרבות ברזל
שלט בכתב ברייל
נשיא המדינה יצחק הרצוג ורעייתו מיכל, מארחים את משתתפי כנס מנהיגי הנגישות והשילוב הגלובלי המתקיים לראשונה בישראל בבית הנשיא, בשיתוף עמותת נגישות ישראל.
הקלטה של ספרי שמע בספרייה המרכזית לעיוורים
הכנה של ספרים מוקלטים בספרייה המרכזית לעיוורים
נורווגית ממלכתית

מילון Norsk Riksmålsordbok
נורווגית ממלכתית (Riksmål) היא אחת משתי הדרכים הסטנדרטיות לכתיבת השפה הנורווגית, שהיו נהוגות בין השנים 1907 ל-1929 (כשהשפה השנייה הייתה נורווגית לאומית – Landsmål).
הנורווגית הממלכתית התפתחה ממיזוג של נורווגית ודנית, השפה הכתובה היחידה בנורווגיה באותה תקופה. יש הטוענים [דרוש מקור] כי בנורווגית הממלכתית טמונים חוקי-דקדוק ומילים מנורווגית ישנה. הדבר איננו נכון לגבי נורווגית ספרותית.
השימוש בנורווגית ממלכתית הסתיים בזמן מלחמת העולם השנייה, אף-על-פי שמשוררים כמו ארנולף אברלנד וסיגורד הואל השתמשו בנורווגית ממלכתית לכתיבת דבריהם ושיריהם.
הנורווגית הממלכתית מפוקחת על ידי האקדמיה ללשון הנורווגית, אשר הוציאה לאור את המילון המקיף ביותר לנורווגית הממלכתית (Norsk Riksmålsordbok, שישה כרכים).
היום, השם "ריקסמול" מתייחס למיעוט קונסרבטיבי החי במזרח נורווגיה, והוא ניב של נורווגית ספרותית.
ראו גם

נורווגית
נורווגית ספרותית
נורווגית ארצית
משה טופיק

| --- | --- |

 לידה:  18 בפברואר 1937 (בן 87) ז' באדר ה'תרצ"ז ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום פעילות:  ירושלים
 השתייכות:  חרדים ספרדים
 תחומי עיסוק:  הלכה, דיינות
 רבותיו:  הרב עזרא עטייה, הרב יצחק נסים
 
הרב משה טופיק (נולד בז' באדר התרצ"ז, 18 בפברואר 1937) הוא רב ודיין חרדי ישראלי, כיהן כחבר בית הדין הרבני הגדול קודם לכן כיהן כחבר בית הדין הרבני באשדוד ובתל אביב, אב בית דין באשקלון וחבר בית הדין הרבני ואב בית דין בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בירושלים לרב יצחק (תלמיד הרב סלמאן מוצפי בישיבת בני ציון) ואסתר מלכה. למד בתלמוד התורה של ישיבת עץ חיים ובגיל שמונה עבר ללמוד בישיבת פורת יוסף אצל הרב עזרא עטייה, לאחר מכן למד בבית מדרש להכשרת רבנים בראשות הראשון לציון הרב יצחק ניסים.
נתמנה לדיין בבית הדין הרבני באשדוד על ידי הרב ניסים שם גר בשכנות לאדמו"ר מפיטסבורג רבי אברהם אבא לייפר וזכה לקרבתו וחיבתו.
במשך מספר שנים כיהן כחבר בית הדין הרבני בתל אביב ואב בית דין באשקלון.
לאחר מכן נתמנה לדיין בירושלים בהמלצת הרב יוסף שלום אלישיב והרב עובדיה יוסף, ובהמשך לאב בית דין בה.
בשנת 1989 (ה'תשמ"ט) נתמנה לחבר בית הדין הרבני הגדול  עד לפרישתו, בשנת 2007 (ה'תשס"ז).
כיהן בגוף הבוחר לרבנים הראשיים במשך שלוש מערכות בחירות משנת ה'תשמ"ג עד ה'תשס"ג.
הרב מתגורר בקריית אונגוואר בשכונת רמות בירושלים והיה בקשרי ידידות חמים עם האדמו"ר הרב מנשה קליין.
משפחתו

נשוי לברכה אחות הרבנים יוסף ועזרא בר-שלום.
בנו הרב יצחק, חתן הרב בן-ציון מוצפי, הוא ראש ישיבת תורת ה' - נחלאות.
חתנו, הרב מתתיהו שרים (בנו של הרב אליהו שרים), הוא ראש ישיבת תורה והוראה בתל אביב, וחבר ועדת החמישה הממונה על קבר רבי שמעון בר יוחאי.
בנו הרב בן ציון הוא דיין בבית הדין הרבני בחיפה.
בנו הרב ישראל, חתן הרב אברהם סלים, משמש כר"מ בישיבת מאור התורה.
חתנו, הרב שלמה ברסקה, משגיח ישיבת פורת יוסף בעיר העתיקה וישיבת אש התלמוד של הרב וילנסקי בירושלים
הערות שוליים

↑  הרב בן ציון מוצפי בשו"ת מבשרת ציון ח"א עמ' ק"נ.
↑  שני דיינים חדשים לבית הדין הגדול, מעריב, 9 בנובמבר 1988
↑   הושבעו 8 דיינים חדשים, ברקאי ו', 1990, עמוד 296
↑  הרכבי בית הדין הרבני האזורי חיפה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007412671705171
משה הירש (נטורי קרתא)

| --- | --- |

 לידה:  1930 ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  2 במאי 2010 (בגיל 80 בערך) ירושלים 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי בהר הזיתים 
 השכלה:  ישיבת לייקווד 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
משה הירש (1930 - 2 במאי 2010, י"ח באייר ה'תש"ע) היה פעיל אנטי-ציוני. כונה "שר החוץ של נטורי קרתא" ושימש כ"שר לענייני יהודים" בממשלת הרשות הפלסטינית.
ביוגרפיה

נולד במנהטן, ניו יורק. למד בישיבת בית מדרש גבוה בלייקווד. בהמשך עלה לישראל, למד תקופה קצרה בישיבת סלבודקה ולאחר מכן בישיבת מיר. נישא לטויבא לאה, בתו של הרב אהרן קצנלבוגן, ממייסדי תנועת "נטורי קרתא" וראש ישיבת תורה ויראה.
הוא סולק מנטורי קרתא עקב תמיכתו הפומבית באש"ף ויאסר ערפאת.
התגורר בשכונת מאה שערים בירושלים והיה מקורב לרב עמרם בלוי. כחלק מהתנגדותו האידאולוגית למדינת ישראל ולציונות ניהל מגעים קרובים עם יאסר ערפאת ונשא בתואר "השר לענייני יהודים" בממשלתו.
הירש היה קורבן לפיגוע חומצה במסגרת סכסוך נדל"ן. הוא התעוור בעין אחת והורכבה לו עין תותבת.
נפטר בל"ג בעומר ה'תש"ע ונקבר בו ביום בבית הקברות בהר הזיתים. משלחת של חברי הפת"ח באה לניחום אבלים בביתו בזמן השבעה.
חיים אישיים

נשא לאשה את טויבא לאה קצנלבויגן ממנה נולדו לו 3 ילדיו.
בנו ישראל מאיר הירש ממשיך את דרכו בהידברות עם בכירים פלסטינים ובהפצת השקפת אביו.
בנו מרדכי יהושע (מוטקה) הירש פעיל גם הוא בתחום זה והוא גבאי בית הכנסת ישועות יעקב.
בתו צביה נשואה לרב שמואל לובצקי, ראש מוסדות בני ירושלים ומראשי "הוועד להצלת משפחות ממצוקה".
הערות שוליים

1 2  יעקב העליון, אנשי הקצוות גם מימין וגם משמאל עלו מאמריקה, מעריב, 22 בפברואר 1980
↑  שי גפן, ראיון עם משה הירש, איש נטורי קרתא, בחדרי חרדים, 9 בינואר 2004;
יוסי זילברמן, ‏השר לענייני יהודים ברשות הפלסטינית הלך לעולמו, באתר ‏מאקו‏, 2 במאי 2010
↑  תמונות מלווייתו, י"ט באייר תש"ע, אתר חדשות 24.
↑  עלי ואקד, הפתח במאה שערים: הירש לא הזוי יותר מליברמן, באתר ynet, 3 במאי 2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.