stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתולות (סדרת טלוויזיה רוסית)
עלילה

הסדרה מספרת את סיפורה של ריטה טיכונובה, שוטרת במשטרת העיר טואפסה במחוז קרסנודאר שבדרום רוסיה. לריטה אחות תאומה אשר טבעה כשהיו נערות. חייה משתנים מהקצה אל הקצה כאשר מתגלה גופתה של אחותה התאומה, שלכאורה טבעה לפני 17 שנים. הגופה לא נמצאה בזמנו וכעת מתברר שאחותה לא טבעה כלל. הגופה שנמצאת היא של אישה זהה לה לחלוטין – רק עם שיער ארוך יותר והרבה קילוגרמים עודפים. ריטה, שנאסר עליה לקחת חלק בחקירה הרשמית, מחליטה לפתוח חקירה משלה בעזרתו של שוטר חדש שמגיע ליחידה, כדי להבין מה קרה אז ומה לא ראתה. במהלך החקירה חושפים השניים את הסודות שכל אחד מבקש להסתיר ואת הקשר שלהם לאחות התאומה, שמצטיירת כדמות חידתית, מכושפת ומכשפת, שהשאירה על כל אחד טביעת אצבע.
שחקנים

ייבה אנדרייואיטה
פיוטר פיודורוב
דריה מורוז
ראו גם

מולדת (סדרת טלוויזיה), סדרה רוסית אחרת שעובדה מתוך הטלוויזיה הישראלית
הערות שוליים

↑  דיווח ברוסית על רכישת זכויות העיבוד של הסדרה הישראלית, על ידי הערוץ הראשון הרוסי
↑  רן בוקר, הסדרה "בתולות" נמכרה להפקה ברוסיה, באתר ynet, 16 בדצמבר 2015
גונסלו רודריגס מרטין-גרניסו

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  25 בינואר 1928 לאון, הרסטורציה הספרדית הרסטורציה הספרדית
 פטירה:  16 בדצמבר 1990  (בגיל 62) מדריד, ספרד ספרד
 מדינה:  ספרד 
 השתייכות:   הצי הספרדי
 תקופת הפעילות:  1946–1992 (כ־46 שנים)
 דרגה:   אלמירנטה חנרל
 תפקידים בשירות
 ראש מטה ההגנה המשותף מפקד הצי הספרדי ראש מטה ההגנה
 עיטורים
 הצלב הגדול של ההצטיינות הצבאית – עיטור לבן (1992) 
 
גונסלו רודריגס מרטין-גרניסו (בספרדית: Gonzalo Rodríguez Martín-Granizo; 25 בינואר 1928 - 16 בדצמבר 1990) היה אדמירל ספרדי, אשר כיהן כראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל) בין השנים 1990–1992.
ביוגרפיה

מרטין-גרניסו נולד בלאון ב-25 בינואר 1928. ב-1946 הוא התגייס לצי הספרדי ולמד בבית הספר הצבאי הימי. חמש שנים לאחר מכן, הוא סיים את לימודיו, והחל לשרת בדרגת לוטננט משנה. הוא שרת על סיפון ספינות שונות, ושימש כמרצה בבית הספר הימי. ב-25 בנובמבר 1986 הוא מונה לראש מטה ההגנה המשותף (תפקיד המקביל לסגן הרמטכ"ל). ב-29 בדצמבר 1987 הוא קודם לתפקיד מפקד הצי הספרדי. ב-18 במאי 1990 הוא מונה לראש מטה ההגנה (מקביל לרמטכ"ל). בתפקידו, הוא הוביל מודרניזציה של הצבא הספרדי, והידק את שיתוף הפעולה שלו עם נאט"ו. הוא נפטר ב-16 בדצמבר 1990 משבץ מוחי.
גארט הרדין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 באפריל 1915 דאלאס, ארצות הברית 
 התאבד:  14 בספטמבר 2003 (בגיל 88) סנטה ברברה, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  אקולוגיה, התפוצצות אוכלוסין 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת שיקגו  אוניברסיטת סטנפורד  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 מוסדות:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה 
 
גארט ג'יימס הרדין (באנגלית: Garrett James Hardin;‏ 21 באפריל 1915 – 14 בספטמבר 2003) היה מדען אמריקאי בולט בתחום האקולוגיה והיבטיה המוסריים. ב-1968 התפרסם לאחר שפרסם מאמר בשם "הטרגדיה של נחלת הכלל" שעסק בבעיית ניהול משאבי הטבע הציבוריים בכדור הארץ. בהזדמנויות שונות עורר הרדין את זעמן של קבוצות שונות באקדמיה ובחברה האמריקאית בעקבות עמדות קיצוניות ולא תקינות פוליטית שביטא בפומבי.
ביוגרפיה

הרדין נולד בדאלאס שבטקסס. בגיל ארבע חלה בשיתוק ילדים והחלים אך היה מוגבל בתנועותיו, דבר שהשפיע על נטייתו לתחום העיוני. אביו היה סוכן של חברת רכבות והמשפחה העבירה את מקום מגוריה מספר פעמים. את רוב ילדותו עשה הרדין בחווה חקלאית במיזורי והתנסותו בחיי החווה חסרי הרחמים השפיעה כנראה על תפיסת עולמו.
ב-1932 קיבל מלגה מאוניברסיטת שיקגו וב-1936 השלים תואר ראשון בזואולוגיה ובמקביל למד גם מוזיקה. ב-1941 קיבל תואר דוקטור במיקרוביולוגיה מאוניברסיטת סטנפורד. ב-1946 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה לסגל המחלקה למדעי הביולוגיה. ב-1963 נתמנה לפרופסור ל"אקולוגיה אנושית" (Human Ecology). ב-1978 פרש ממשרתו האקדמית באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה. בשנות ה-50 היה אחד מראשוני "החברה לחקר מערכות כלליות" שעסקה בחקר מערכות (Systems science).
נושא מרכזי בקריירה שלו, שחזר ברבות מעבודותיו, היה בעיית ריבוי האוכלוסין. דבר זה הביאו לכתיבה על נושאים שהיו שנויים במחלוקת בארצות הברית כמו הפלות (שהביאו לכך שנמתחה עליו בקורת מצד הימין הפוליטי) והגירה וסוציוביולוגיה (שהביאו לכך שהשמאל הפוליטי מתח עליו בקורת). במאמריו אף עסק באתיקה של שימור הסביבה ובבריאתנות.
ב-1994 היה הרדין אחד מ-52 הפרופסורים שחתמו על המאמר "Mainstream Science on Intelligence", שהתפרסם בוול סטריט ג'ורנל ונכתב על ידי לינדה גוטפרדסון. המאמר הגן על הממצאים אודות "אינטליגנציה וגזע" שהוצגו בספר השנוי במחלוקת "עקומת הפעמון".
הרדין ואשתו ג'יין היו חברים באגודה שחבריה האמינו בזכותם של פרטים לקבוע את מועד מותם. הם התאבדו יחד בביתם שבסנטה ברברה בספטמבר 2003, זמן קצר לאחר שחגגו את יום נישואיהם ה-62, כשהוא בן 88 והיא בת 81.
ראו גם

האתיקה של סירת ההצלה
הערות שוליים

↑  Craig Straub, Childhood Influences on Garrett Hardin's Worldview, באתר גארט הרדין סוסייטי
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007262198205171  PLWABN: 9810550496405606  BnF: cb12908654h (data)  CANTIC: a11096159  CiNii: DA00674172  GND: 119151189  ISNI: 0000 0001 1479 7637  LCCN: n80014824  NDL: 00442438  NKC: nlk20040160792  NTA: 072649380  SNAC: w66m5c5k  SUDOC: 121150917  VIAF: 108456678   WorldCat (עם VIAF): 108456678
ג'נט אביעד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1943 (בת 81 בערך) פילדלפיה, ארצות הברית 
 שם לידה:  ג'נט לוזי קופלר 
 ענף מדעי:  חינוך, סוציולוגיה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה  קולג' ברנרד 
 מוסדות:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 בן או בת זוג:  תומאס פ. או'די   מנחם ברינקר 
 
ג'נט אביעד (נולדה כ-ג'נט לוזי קופלר ב-1943 בפילדלפיה, פנסילבניה) היא סוציולוגית ואשת חינוך ישראלית, ילידת ארצות הברית, שכיהנה כמרצה בכירה בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית בירושלים ונמנתה עם מנהיגי תנועת שלום עכשיו. היא עסקה גם כן בפעילות פילנתרופית בתחום קידום החינוך בתפקיד מנהלת השלוחה הישראלית של הקרן הקנדית צ'ארלס ואנדראה ברונפמן, שנקראה "קרן קרב", ופעלה עד סגירתה בשנת 2015.
ביוגרפיה

ג'נט אביעד נולדה בשם ג'נט לוזי קופלר למשפחה יהודית בעיר פילדלפיה בארצות הברית, כילדה אמצעית בין שלושה ילדים. אביה, אבוט קופלר, יליד סקוטלנד, היה בעל חנות לרהיטים, ואמה הייתה אליזבת לבית רוזנפלד, ילידת ארצות הברית. האם עמדה בעבר בראש רשת בתי הספר אורט באזור פילדלפיה.
אביעד סיימה בשנת 1963 לימודים במכללת בארנרד ואחר כך באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה.
היא עלתה לישראל בשנת 1972 עם בעלה השני, פרופ' תומאס פ. או'די, סוציולוג של הדת, ממוצא אירי-אמריקאי קתולי, שכיהן כפרופסור אורח באוניברסיטה העברית בירושלים. בהמשך נישואיהם התפרקו, והיא התאזרחה בישראל יחד עם בנם, מיכאל. היא עבדה כמרצה בכירה בבית הספר לחינוך של האוניברסיטה העברית בירושלים ובשנת 1978 נמנתה עם מייסדיה של תנועת שלום עכשיו.
ג'נט אביעד הייתה חברה במועצת המנהלים של המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך.
היא פרסמה ספרים ומאמרים בתחום הסוציולוגיה של הדת ובתחום החינוך.
אביעד ידועה גם כן כמנהלת השלוחה הישראלית של התוכנית קרב לקידום החינוך במסגרת קרן מיסודם של צ'ארלס ואנדראה ברונפמן. שפעלה בישראל עד שנת 2015.
ביוגרפיה > חייה הפרטיים

ג'נט אביעד הייתה נשואה שלוש פעמים: בעלה הראשון היה שיינדלין, השני היה תומאס פ. או'די, אבי בנה, מיכאל תומאס אביעד. אחר כך היא הייתה בת זוגו של חוקר הספרות והפילוסוף מנחם ברינקר עד יום מותו בשנת 2016.
בנה
מיכאל אביעד (יליד 1969) הגיע בצעירותו לכותרות, כשבשנת 2002 בימי האינתיפאדה השנייה התראיין בכתבות באנגלית בעת שהשתתף כחייל בפעילות לשחרור בני הערובה בכנסיית המולד בבית לחם. הוא הקים יחד עם אשתו את המגזין A Sweet Life שהוקדש להתמודדות עם הסוכרת.
מבחר פרסומים

1968 - Sociology of Religion - יחד עם תומאס פ. אודיי
1983 - Return to Judaism. Religious Renewal in Israel
1989 - עיונים בחינוך היהודי כרך ד, עריכה יחד עם אבי כצמן
Studies in Jewish Education IV: Curriculum and the teaching of Hebrew
Religion and Politics in Israel, עם דניאל אלעזר - בספר . Religion and Politics in the Middle East 1981 בעריכת Michael Curtis
גבריאל בראגה נונס

| --- | --- |

 לידה:  7 בפברואר 1972 (בן 52) סאו פאולו, ברזיל 
 מדינה:  ברזיל 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת קמפינאס 
 מספר צאצאים:  1
 פרסים והוקרה:  Prêmio Extra de Televisão de melhor ator (2011)  Melhores do Ano Award for best telenovela actor (2011)  APCA Best Actor Award (2011)  Troféu Imprensa for Best Actor (2012) 
 פרופיל ב-IMDb
 
גבריאל בראגה נונס (בפורטוגזית: Gabriel Braga Nunes; נולד ב-7 בפברואר 1972) הוא שחקן ברזילאי.
ביוגרפיה

בראגה נונס נולד בסאו פאולו, ברזיל לשחקנית רגינה בראגה ולאב במאי, הוא למד את אומנות התיאטרון באוניברסיטת קמפינאס שבעירו.
קריירה
ב-1996 הופיע לראשונה בטלוויזיה כששיחק בטלנובלה "Razão de Viver". בשנת 1999 שיחק בטלנובלה "טרה נוסטרה" ששודרה בישראל בין היתר, שם שיחק את התפקיד של אוגוסטו.
ב-2011 שיחק בסרט הקומדיה הרומנטית "O Homem do Futuro" לצד ואגנר מורה, באותה שנה שיחק בסרט "País do Desejo" שהוקרן בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של סאו פאולו.
ב-2013 גילם את ג'וזפה גריבלדי בסרט "Anita e Garibaldi", ב-2014 שיחק בסרט הפעולה "אלמאו".
ג'נט קוק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  23 ביולי 1954 (בת 70) טולידו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  מכללת ואסר  אוניברסיטת טולידו 
 
ג'נט לזלי קוק (באנגלית: Janet Leslie Cooke; נולדה ב-23 ביולי 1954) היא עיתונאית אמריקאית שזכתה בפרס פוליצר על סיפור עיתונאי בדוי.
ביוגרפיה

ג'נט לזלי קוק נולדה בטולידו שבאוהיו, ארצות הברית. היא הצטרפה לצוות השבועון בעיתון "וושינגטון פוסט", תוך הצגת קורות חיים שבהם סיפרה בין היתר כי סיימה את לימודי תואר ראשון בהצטיינות במכללת ואסר היוקרתית, וכן לימודי תואר שני באוניברסיטת טולידו (אך במציאות, היא לא סיימה את לימודיה בואסר, וקיבלה תואר ראשון בלבד בטולידו) וזכתה בפרסים על כתבות שפרסמה בעיתון "טולידו בלייד". הפרטים שמסרה לא נבדקו, והעיתונאית התקבלה לעבודה על סמך הרושם החיובי שיצרה בראיונות. עובדת היותה אישה שחורה תרמה לקבלתה לעיתון, ששאף להגדיל את הייצוג של נשים ומיעוטים. קוק, שהייתה חדורת אמביציה וברוכת כישרון כתיבה, התקדמה במהירות וזכתה להערכה של הממונים עליה.
בספטמבר 1980 הגישה לפרסום כתבה מרתקת שכותרתה "עולמו של ג'ימי", ובו סיפרה על קורותיו של ילד בן 8, ג'ימי, המכור לסמים קשים, שאליהם התדרדר על ידי חבר של אמו, בשכונת עוני בלב עיר הבירה וושינגטון. כבר עם צאתו לאור, עורר הסיפור בעיות של אמינות, וגורמים רשמיים בעיר הבירה טענו כי הוא בדיה עיתונאית. קוק התעקשה על אמיתות הפרטים וטענה לחסיון מקורותיה, ומאחוריה עמדו עורכי העיתון, ואף הגישו אותו כמועמד לפרס פוליצר. בין העורכים שעמדו מאחוריה היו גם בן בראדלי העורך, וכן בוב וודוורד מצמד העיתונאים וודוורד-ברנשטיין שחשפו את פרשת ווטרגייט.
ג'נט הוכרזה כזוכת הפרס באפריל 1981. לאחר פרסום שם הזוכה וקורות חייה, עורך העיתון שבו עבדה קוק קודם לכן, שם לב לפרטים שלא תאמו את מה שהיה ידוע לו. חקירה מהירה במערכת העיתון הוכיחה פרטים כוזבים בעברה והיא זומנה לבירור. לאחר לילה ארוך של חקירה נשברה קוק והודתה כי בדתה את הסיפור על ג'ימי מתחילתו ועד סופו. יומיים לאחר הזכייה בפרס, כינס המו"ל והבעלים של העיתון, דונלד גרהאם, מסיבת עיתונאים ובה פירט את ממצאי הבדיקה וחשף את ההונאה. העיתון אף יצא במאמר מערכת שבו התנצל בפני קוראיו על הבדיה, ועורכי העיתון הודו כי היו להם סימנים מוקדמים של בעיות אמינות לפני פרסום הסיפור, ובכל זאת אישרו לפרסמו.
ג'נט קוק פוטרה מהעיתון והחזירה את הפרס. בריאיון בטלוויזיה טענה כי לחצים בעבודה הביאו לשיפוט לקוי בשיקול דעתה. היא סיפרה כי מקורותיה סיפרו לה על ילד בשם ג'ימי, עם פרטים הדומים לסיפור אך לא הציגו אותו בפניה, והיא נאלצה לבדות פרטים על סמך מה ששמעה.
השערורייה הכתה גלים במשך זמן רב, ושמה של קוק קושר, במשחק מילים, לפועל "Cooke'd" (משמעות מקורבת בעברית: "מפוברק"). נטען כי פרשת קוק גרמה לחשדות כלפי כתובותיהם של עיתונאים שחורים אחרים.
לאחר פיטוריה עבדה קוק כאשת מכירות, נישאה לעורך דין, והתגרשה. לימים מכרה קוק את זכויות הסיפור ב-1.6 מיליון דולר לחברת סרטים, אך עד היום טרם יצא הסרט לאקרנים.
הערות שוליים

↑  Green, Bill (19 באפריל 1981). "THE PLAYERS: It Wasn't a Game". The Washington post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Richard Prince, Janet Cooke's Hoax Still Resonates After 30 Years, The Root, ‏1 באוקטובר 2010 (ארכיון)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810550416305606  LCCN: no00072933  VIAF: 67149106008368490660   WorldCat (עם VIAF): 67149106008368490660
גונתר פאנקה

| --- | --- |

פאנקה בעת כליאתו בדנמרק (1945)
 לידה:  1 במאי 1899 בגנזן, הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  17 באוגוסט 1973 (בגיל 74) המבורג, גרמניה המערבית גרמניה המערבית
 מדינה:  גרמניה 
 השתייכות:  גרמניה הנאצית גרמניה הנאצית    אס אס
 תקופת הפעילות:  1930–1945 (כ־15 שנים)
 דרגה:   אובר-גרופנפיהרר
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב הכבוד 
 
גונתר פרידריך וילהלם לודוויג פאנקה (בגרמנית: Günther Friedrich Wilhelm Ludwig Pancke;‏ 1 במאי 1899 – 17 באוגוסט 1973) היה איש אס אס גרמני, שכיהן בין היתר כמפקד האס אס ומפקד המשטרה של דנמרק.
ביוגרפיה

פאנקה נולד בגנייזנו, מחוז פוזן, האימפריה הגרמנית. הוא שירת במלחמת העולם הראשונה כקצין בחזית בדרגת לויטננט. בין השנים 1920 ל-1927 שהה בדרום אמריקה. הוא הצטרף למפלגה הנאצית ב-1 באוגוסט 1930, וכחבר ב-SS ב-1 ביוני 1931. ב-12 בספטמבר 1938 מונה למנהל המשרד הראשי לגזע והתיישבות של האס אס, תפקיד שהחזיק עד ל-9 ביולי 1940.
פאנקה מונה בשנת 1939 לקשר בין מפקדת הפיהרר ליחידות גולגולת המת ולאיינזצגרופן. מאוקטובר 1943 עד תום המלחמה שירת כמפקד המשטרה והאס אס של דנמרק. ב-20 באפריל 1944 העולה לדרגת אוברגרופנפיהרר.
במהלך תפקידו בדנמרק הוא נתקל בסירוב של המשטרה הדנית להילחם בכוחות התנגדות או להגן על מפעלים מפני חבלה. הוא הורה על מעצר של כ-10,000 שוטרים שהקיפו את המשטרה הארצית כולה ושלח אותם למחנה הריכוז בוכנוואלד. כ-1,700 נעצרו, כשהיתר ברחו בעת הלכידה.
לאחר המלחמה הוא נאסר על ידי השלטונות הדנים. לאחר 8 שנות מאסר בדנמרק, שוחרר פאנקה בשנת 1953. נפטר ב-17 באוגוסט 1973 בהמבורג.
הערות שוליים

↑  Stephanie A. Lewis and Barbara C. Mallen, The Heel of the Conqueror, p. 107. Time Life series on The Third Reich (Henry Woodhead, Ed.), 1991.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 130237817  ISNI: 0000 0000 1713 8656  VIAF: 62650124   WorldCat (עם VIAF): 62650124
גאוגליף

גאוגליף – (יוונית "גאו" – ארץ, "גליף" לגלף) הוא ציור, מוטיב או תרשימים גדולים הנוצרים על הקרקע בעזרת סידור של קלאסטים או גילוי אדמה מתחת למצע.
גאוגליף מסוג פוזיטיב הוא תבנית של אבנים או תל עפר וגאוגליף מסוג תשליל (נגטיב) נעשה על ידי חשיפת אדמה, בדרך כלל פטינה, לצורך רישום הצורות.
בין הגאוגליפים המפורסמים ביותר הם קווי נסקה בפרו. אזורי גאוגליפים אחרים כוללים את בוליביה, ברזיל, מדבר אטאקמה בצ'ילה, אוסטרליה המערבית וחלקים במדבר האגן הגדול שבדרום-מערב ארצות הברית. דמויות גבעה בבריטניה, מבוכי צמחים ומבוכי האבן של סקנדינביה, איסלנד, לפלנד וברית המועצות לשעבר, הם סוגים של גאוגליפים.
הגאוגליף הגדול ביותר הוא "אדם מארי" (Marree Man) בדרום אוסטרליה ( )
הערות שוליים

↑  סיימון רומרו, הניו יורק טיימס, סודות האמזונס נחשפים, באתר הארץ, 16 בפברואר 2012
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4209315-6 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארכאולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בתולה (שיר של דנה אינטרנשיונל)

"בתולה" הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת הישראלית דנה אינטרנשיונל. הוא יצא לאור בפברואר 1995, בהוצאת חברת התקליטים IMP דאנס בע"מ, כסינגל השישי מתוך האלבום אומפטמפה (1994) וכרצועה השביעית והאחרונה מתוך איפיטמפה (1995).
השיר הגיע למקום הראשון במצעד העברי השבועי של רשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי דודו ברק והולחן על ידי אינטרנשיונל. בדומה לשאר שיריה באותה העת, גם את "בתולה" עופר ניסים הפיק מוזיקלית.
"בתולה" הוא שיר הומוריסטי שמדבר על נערה יפה שמפתה גברים אך מתעקשת לשמור על בתוליה. בעקבות המילים הארוטיות שלו, כמו "בוא לקק אותי בינתיים" ו"כך עם מחשוף שאין לו סוף", זכה "בתולה" לביקורות מעורבות, חרף היותו מושמע רבות ברדיו האזורי במדינת ישראל.
הצלחה

ב-12 במרץ 1995 נכנס השיר לראשונה למצעד הסינגלים השבועי של רשת ג' במקום התשיעי. ב-2 באפריל עלה למקום הראשון שם שהה שבועיים רצופים. הוא המשיך להופיע במצעד במשך 13 שבועות רצופים עד 11 ביוני. במצעד הפזמונים העברי השנתי ה'תשע"ה הגיע "בתולה" למקום ה-34.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1995)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השבועי של רשת ג' | 1 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1995)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | המצעד העברי השנתי של רשת ג' | 34 |  |
היסטוריית יציאות לאור

| אזור | תאריך יציאה | פורמט | חברת תקליטים | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| כלל העולם | פברואר 1995 | תקליטור | IMP דאנס |  |
גארון

| --- | --- |

נהר הגארון ליד העיר קארבון
 מידע כללי
 אורך:  528.7 ק"מ
 ספיקה ממוצעת:  650 מ"ק לשנייה
 אגן ניקוז:  55,000 קמ"ר
 מוצא:  אנטו
 גובה מוצא הנהר:  3,404 מטרים
 יובלים:  ארייז', Ruisseau de l'Euille, Barboue, Arriu d'Antòni, Artolie, Marguestaud, Aunat, Peugue, Saucats, Ourbise, Ayroux, river Valarties, Lisos, Lambon, Trec de la Greffière, Noue, Ruisseau Pimpine, Ruisseau la Nadesse, Ruisseau la Tessonne, Gua, Medier, Nere, Gouhouron, Ruisseau de Génisson, Arriu Unhòla, Toran River, Joeu, Maudan, Maltemps, Arize, Volp, Sère, Arrats, Ciron, Dropt, Auroue, Avance, Pique, Touch, Gers, Baïse, Barguelonne, לוט, Neste, טארן, Salat, Masse de Prayssas, Hers-Mort, Save, Eau Bourde, Devèze, Beuve, Eau Blanche, Ger, Eaudonne, Gupie, Louge, Auvignon, Tolzac, Séoune, Jalle de Blanquefort, Aussonnelle, Ourse, Gimone, Guat mort, Bassanne, Riu de Varradòs, בפסקה זו 13 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 שפך:  ז'ירונד
 מדינות באגן הניקוז:  ספרד ספרד צרפת צרפת
  (למפת צרפת מוגדלת) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גארון(למפת צרפת רגילה) פריז מרסיי ליון טולוז ניס נאנט שטרסבורג מונפלייה בורדו ליל רן ריימס לה האבר סנט אטיין אנז'ה גרנובל דיז'ון קורסיקה ספרד שווייץ גרמניה בלגיה לו. איטליה הממלכה המאוחדת תעלת למאנש הים התיכון האוקיינוס האטלנטי גארון
 
נהר גארון (בצרפתית: Garonne; באוקסיטנית ובספרדית: Garona) הוא נהר היוצא מהרי הפירנאים בספרד וזורם 528.7 ק"מ בדרום צרפת עד שפך הז'ירונד, שם הוא מתלכד עם נהר דורדון ונשפך לאוקיינוס האטלנטי במרחק של 647 ק"מ מנביעתו.
אטימולוגיה

שם הנהר נכתב בגסקונית garunɵ שמשמש כשם כללי לנהר. ובתקופת יוליוס קיסר היה שם הנהר "Garumna".
השם נוצר מהלחם של Garr שמשמעותו אבן (או סלע), והסיומת Unn או Onna שמשמעותה נהר או יובל. ככל הנראה השם ניתן לנהר מכיוון שהוא נובע בהר הגבוה ביותר בהרי הפירנאים.
גאוגרפיה

נהר גארון נובע בהר אנטו שצפון מערב קטלוניה, בפירנאים הספרדיים. הנהר זורם לכיוון צפון ולאחר 6.5 ק"מ הוא נכנס לצרפת בחבל מידי-פירנה. בצרפת הוא ממשיך לזרום לאורך 521.9 ק"מ עד לשפך הז'ירונד. במהלכו, הנהר עובד בשתי ערים גדולות, טולוז ובורדו. מטולוז, במקביל לנהר זורמת תעלת גארון שנבנתה על מנת לקשר את הים התיכון לאוקיינוס האטלנטי.
עוצמת זרימת הנהר הן בפירנאים והן בקרבת שפך הז'ירונד הניעה את צרפת להקים שתי תחנות כוח גרעיניות על הנהר, האחת ליד העיר גולפש (Golfech) שבמחוז טארן וגארון והשנייה ליד בלאי שבמחוז ז'ירונד.
הגארון עובר דרך חמישה מחוזות, בספרד דרך מחוז ואל דה אראן ומחוז קטלוניה, ובצרפת דרך מחוזות גארון עילית, לוט וגארון, טארן וגארון וז'ירונד.
הידרולוגיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  גסקונית הוא ניב של אוקסיטנית שדובר בגסקוניה
↑  מידע על הנהר מאתר sandre - השירות ההידראולי הלאומי של צרפת
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4086674-9  NKC: ge672215  SELIBR: 146559  VIAF: 244096008   WorldCat (עם VIAF): 244096008
בתוך בתי הסוהר הקשים בעולם

| --- | --- |
 סוגה:  סדרה דוקומנטרית
 ארץ מקור:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 שפות:  אנגלית
 מספר עונות:  7
 מספר פרקים:  26
 הפקה
 מפיק:  אמה ריד, גאב סולומון, אוליביה לרוש
 הפצה:  נטפליקס 
 שידור
 רשת שידור:  ערוץ 5(עונה 1)  נטפליקס (עונה 2-רץ)
 תקופת שידור מקורית:  12 באפריל 2016 – הווה
 קישורים חיצוניים
 אתר רשמי
 דף התוכנית ב-IMDb
 
בתוך בתי הסוהר הקשים בעולם (באנגלית: Inside the World's Toughest Prisons) היא סדרת טלוויזיה תיעודית בת שבע עונות שהופקה על ידי Emporium Productions הבריטית ושודרה בערוץ 5 הבריטי ומשודרת בנטפליקס.
הסדרה התיעודית מציגה בכל 23 הפרקים את החיים בבתי כלא קשים ברחבי העולם הן מנקודת מבטם של האסירים והן מנקודות מבטם של הסוהרים. העונה הראשונה שודרה בערוץ 5 הבריטי, בהנחייתו של העיתונאי האירי פול קונולי. שאר העונות משודרות בנטפליקס והיו בהנחייתו של העיתונאי הבריטי רפאל רו, אשר ריצה בעצמו מאסר של 12 שנים בגין פשע שלא ביצע.
סקירת הסדרה

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק הראשון | שודרה לראשונה (בריטניה)> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 4 | 4 | 12 באפריל 2016 | 4 במאי 2016 |
|  | 2 | 4 | 4 | 6 ביולי 2018 | - |
|  | 3 | 4 | 4 | 14 בדצמבר 2018 | - |
|  | 4 | 4 | 4 | 29 ביולי 2020 | - |
|  | 5 | 3 | 3 | 9 בינואר 2021 | 9 בינואר 2021 |
עלילת הסדרה > עונה 1

עונה 1 בהנחיית פול קונולי שודרה ב-2016 בערוץ 5 הבריטי.
| מס' פרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- |
| 1 | הונדורס | 20 באפריל 2016 |
| 2 | פולין | 27 באפריל 2016 |
| 3 | מקסיקו | 3 במרץ 2016 |
| 4 | הפיליפינים | 4 במאי 2016 |
עלילת הסדרה > עונה 2

עונה 2, בהפקת נטפליקס בהנחיית רפאל רו, יצאה לאור ב-6 ביולי 2018 בנטפליקס.
| מס' פרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- |
| 1 | ברזיל: כלא הכנופיה | 6 ביולי 2018 |
| 2 | אוקראינה: הכלא באזור המלחמה | 6 ביולי 2018 |
| 3 | פפואה גינאה החדשה: כלא הפריצה | 6 ביולי 2018 |
| 4 | בליז: הכלא שמצא את אלוהים | 6 ביולי 2018 |
עלילת הסדרה > עונה 3

עונה 3, בהפקת נטפליקס בהנחיית רפאל רו, יצאה לאור ב-14 בדצמבר 2018 בנטפליקס.
| מס' פרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- |
| 1 | קוסטה ריקה: כלא על סכין | 14 בדצמבר 2018 |
| 2 | קולומביה: כלא נרקו | 14 בדצמבר 2018 |
| 3 | רומניה: כלא צועני | 14 בדצמבר 2018 |
| 4 | נורווגיה: הכלא המושלם? | 14 בדצמבר 2018 |
עלילת הסדרה > עונה 4

עונה 4, בהפקת נטפליקס בהנחיית רפאל רו, יצאה לאור ב-29 ביולי 2020 בנטפליקס.
| מס' פרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- |
| 1 | פרגוואי: הכלא המסוכן ביותר על פני כדור הארץ | 29 ביולי 2020 |
| 2 | גרמניה: כלא הטיפול | 29 ביולי 2020 |
| 3 | מאוריציוס: כלא העונש הקיצוני | 29 ביולי 2020 |
| 4 | לסוטו: התמודדות עם אלימות מינית | 29 ביולי 2020 |
עלילת הסדרה > עונה 5

עונה 5, בהפקת נטפליקס בהנחיית רפאל רו, יצאה לאור ב-9 בינואר 2021 בנטפליקס.
| מס' פרק | שם הפרק | תאריך שידור מקורי |
| --- | --- | --- |
| 1 | דרום אפריקה: הכלא של כנופיות המספרים | 9 בינואר 2021 |
| 2 | הפיליפינים: כלא "המלחמה בסמים" | 9 בינואר 2021 |
| 3 | גרינלנד: בית סוהר בקרח | 9 בינואר 2021 |
הערות שוליים

↑  Netflix brings a new four-part series of 'Inside the World's Toughest Prisons' next month (VIDEO), Blasting News
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "בתוך בתי הסוהר הקשים בעולם".
ג'ובאני ולנטיני

| --- | --- |
 לידה:  1582 ונציה, הרפובליקה של ונציה 
 פטירה:  30 באפריל 1649 (בגיל 67 בערך) וינה, ממלכת הבסבורג 
 מוקד פעילות:  גראץ, וינה 
 זרם:  המוזיקה הקלאסית בתקופת הבארוק 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב 
 
ג'ובאני ולנטיני (באיטלקית: Giovanni Valentini; סביבות 1582 – 29/30 באפריל 1649) היה מלחין, משורר ווירטואוז מקלדת איטלקי מתקופת הבארוק. ולנטיני, שבני דורו המפורסמים, קלאודיו מונטוורדי והיינריך שיץ העיבו עליו, נשכח כמעט כליל במשך השנים, אף כי בשעתו תפס את אחת המשרות היוקרתיות ביותר בעולם המוזיקה של אותם ימים. בעיקר זכור ולנטיני הודות לשימוש החדשני שעשה במשקלים אסימטריים ובהיותו מורו הראשון של יוהאן קספר קרל.