stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליהו פוסק
חיבוריו

שו"ת מור ואהלות, לבוב תר"מ (1882, 1990), "אוצר שו"ת ופסקים" (1992).
"כורת הברית" על הלכות ברית מילה, לבוב תרנ"ג (1991),
"מרבה תורה", על הלכות ריבית,
"אזלא גרש", על הלכות גיטין, ב' חלקים (1992, "הכולל כמאתיים עניינים נחוצים למסדרי גיטין"),
"דברי חכמים וחידותם" - (חידושים) על הרמב"ם הלכות סוטה, פיטרקוב תרע"ג ד (1993),
"פסקי אליהו" בד' חלקים (1991, "חקירות עמוקות, חריפות ובקיאות והרבה חדושי דינים נחוצים להלכה למעשה"),
"עץ השדה" על הלכות אתרוג, לולב, הדס וערבה - פירוש לשו"ע.
לקריאה נוספת

אפרים טובנהויז (עורך). בית הלל: ספר היובל של הרב הלל פוסק. ועד היובל: תל אביב, תשי"א. ע' 7, 15, 30, 36 - 37, 50, 52, 55, 173.
"הרב הלל פוסק ז"ל". הארץ 15.6.1953.
הערות שוליים

↑  מאיר לרנר, חיי עולם, חלק ראשון, ברלין, תרס"ה, עמ' 18, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313116605171  LCCN: nr91019324  VIAF: 41695197   WorldCat (עם VIAF): 41695197
איסור אכילת חלב

| --- | --- |
 מקרא:  ויקרא, ז', כ"ג
 משנה תורה:  ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ז'
 שולחן ערוך:  יורה דעה, סימן ס"ד
 ספרי מניין המצוות:  ספר המצוות, לאו קפ"ה ספר החינוך, מצווה קמ"ז
 
איסור אכילת חֵלֶב הוא מצווה ביהדות אשר אוסרת אכילה של חלקים שומניים מוגדרים של בהמה. איסור זה הוא חמור מרוב איסורי המאכלות האסורים והתורה מציינת שהעונש על אכילת חלב הוא כרת. עונש זה, כמו שאר איסורי אכילה שבתורה, הוא על אכילת כזית או יותר של חלב. האיסור הוא רק לגבי אכילה והתורה במפורש מתירה שימושים אחרים בחלב.
בתורה שבעל פה מכונים החלקים השומניים האסורים חֵלֶב ואילו החלקים המותרים נקראים שומן.
מקור הדין

איסור אכילת חלב נזכר בתורה מספר פעמים. האזכור הראשון לאיסור מופיע בפרשת ויקרא: ”חֻקַּת עוֹלָם לְדֹרֹתֵיכֶם בְּכֹל מוֹשְׁבֹתֵיכֶם כָּל-חֵלֶב וְכָל-דָּם לֹא תֹאכֵלוּ” (ספר ויקרא, פרק ג', פסוק י"ז).
הגדרת החלב

החלב האסור באכילה הוא כל אחד מחלקיה השומניים של בהמה שהיו מוקרבים על המזבח אילו הייתה זו בהמת קורבן (למעט האליה), ולפיכך נאסרים באכילה בבהמת חולין. החלב האסור באכילה הוא רק זה הבא משלוש הבהמות: פרה, כבש ועז ואילו החלב משבע החיות הטהורות ומעופות מותר באכילה, חלב של כוי גם כן נאסר משום שיש ספק אם הוא חיה או בהמה. חלב של עובר הנמצא באמו לאחר שחיטתה ולא השלים את התפתחותו מותר באכילה.
שלושה חלבים הם שחייבים עליהם כרת: חלב שעל הקרב, ושעל הכליות, ושעל הכסלים; אבל האליה (שומן הזנב) מותרת באכילה. לא נקראה האליה בתורה "חֵלֶב" אלא לעניין קורבן בלבד, כמו שנקראו "חלבים" הכליות ויותרת הכבד לעניין קורבן. הפרשנות הקראית לתורה חולקת על כך ולשיטתה, הן האליה, הן יותרת הכבד והן הכליות אסורות כדין כל חלב אחר.
רבי עקיבא מתאר את החלב האסור כ"תותב, קרום ונקלף". רש"י מפרש את המונחים הללו: תכונת התותב אומר שהחלב פרוס על הבשר כמו בגד ומשמעות התכונות האחרות הן שעל החלב יש קרום דק הניתן לקילוף. החלב דבוק לבשר, וניתן להפרידו בקלות. ואילו השומן מחובר אל הבשר ומהווה חלק בלתי נפרד ממנו. החלב נמצא באזור מערכת העיכול, על הכסלים, המעיים ועל הכליות. בתקופת בית שני הייתה אי-בהירות לגבי השומן שעל הקיבה וכוהנים חקרו את הנושא והגיעו למסקנה שהיא מותרת. בעבר התירו קהילות הריין שומן זה באכילה אך שאר הקהילות אסרו. יש מספר קרומים ורקמות חוטיות הנכללות באיסור חלב אך אין עליהם חיוב כרת, ולא ברור אם איסורם הוא מדאורייתא או מדרבנן, אולם על חלק מהקרומים יש דין כרת.
הסרת החלב

פעולת הסרת החלבים וגיד הנשה מן הבהמה כדי להתירה באכילה נקראת ניקור, והעוסק בה נקרא "מנקר". כיום מקובל, בעיקר בקרב קהילות האשכנזים, שלא לנקר כלל את חלקה האחורי של הבהמה אלא למכרו לנכרי, מפאת הקושי הרב והדקדוק הנדרשים בניקור חלק זה.
על חומרת הטעות במכירת בשר עם חלב ניתן ללמוד בשולחן ערוך: ”טבח שדרכו לנקר בשר ונמצא אחריו חוט או קרום, מלמדין אותו ומזהירין אותו שלא יזלזל באיסורין. אבל אם נמצא אחריו חלב, אם הוא כשעורה, מעבירין אותו. ואם נמצא אחריו כזית, ואפילו בהרבה מקומות, מכין אותו מכת מרדות ומעבירין אותו” (שולחן ערוך, יורה דעה, סימן ס"ד, סעיף כ"א).
מטעמי המצווה

בתורה נכתב בהקשר לקרבנות "כל חלב לה'". ביטוי זה, בצירוף העובדה שכל חלקי החלב המוקטרים למזבח (למעט חלק מהאליה הנמצא בכבש בלבד) אסורים באכילה ורק חלב הבהמות שניתן להקריב למזבח אסור, מראים שהחלב לא נועד לאכילת אדם, אלא להקרבה על גבי המזבח.
טעמים רבים נאמרו בטעם איסור אכילת חֵלֶב:
יש המסבירים שאיסור אכילת החלב והדם נובע מכך שהם מועלים על גבי המזבח.
מהאבן עזרא משמע שלא ראוי שיאכל האדם דבר המוקדש לגבוה, והרלב"ג הסביר שמטרת האיסור היא להגדיל את כבוד הקורבנות.
יש שהסבירו שאכילת החלב גורמת נזק לבריאות האדם. כן כתבו הרמב"ם, הרמב"ן, הרלב"ג ואחרים.
ספר החינוך הוסיף שכמו במאכלות האסורות האחרים, גם החלב פוגע בגוף, ובכך מונע מהנפש לפעול בחכמה. רבי יצחק אַבְּרַבַּנְאֵל כתב באותו כיוון: "שהחלב נברא מהלבנה, ומפני קורו ולחותו, הוא בלתי נאות למזג האנושי, והדם שיתילד ממנו ידמה לדם החזיר, ומפני זה אסר אכילתו לישראל שראוי שיהיה עם חכם ונבון".
רבי יצחק אברבנאל כתב גם שהדם והחלב הם ביטויים לדברים המביאים את האדם לידי חטא, ובאיסור אכילתם ושריפתם על גבי המזבח נרמז לאדם לבטל את תאוותיו ואת הדברים המביאים אותו לחטא, ולא להשתקע בהם.
הרדב"ז מביא הסבר שאכילת החלב מטמטמת את ליבו של האדם.
הרש"ר הירש הסביר כי צבירת החלב היא יעד אנוכי של הבהמה ושונה בתכלית מהיעד שצריך להיות לאדם.
הראי"ה קוק כתב כי אחד ההסברים להיתר אכילת בשר הוא לאפשר לאנושות להתפתח גופנית, ומתוך כך להתעלות נפשית ומוסרית. החלב אינו נצרך לקיום האדם, וכל עניינו הוא רק מילוי תאוות האדם למותרות - ואיסורו ממחיש שאין לפגוע בבעלי חיים שלא לצורך קיומי. לשיטתו, איסור זה, לצד שאר דיני התורה באכילת בשר, נועד לרומם במהלך הדורות את האנושות להתרחק בעצמה מאכילת בשר ולנקוט באורח חיים של תזונה צמחונית. בחיה ועוף אין צורך באיסור חלב משום שמצות כיסוי הדם החלה רק בהם מעבירה מסר זה בצורה חזקה יותר.
ראו גם

מאכלים אסורים
כשרות
הערות שוליים

1 2  ויקרא, ז', כ"ה
↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ע"ד, עמוד א'
↑  ויקרא, ז', כ"ד
↑  מסכת חולין, דף ע"ד, עמוד א'
↑  משנה תורה לרמב"ם, ספר קדושה, הלכות מאכלות אסורות, פרק ז', הלכה ה'
↑  מסכת חולין, דף מ"ט, עמוד ב'
1 2  פירוש הרמב"ן על ויקרא, ג', ט'
↑  מסכת חולין, דף צ"ב, עמוד ב'
↑  ויקרא, ג', ט"ז
↑  ריקאנטי, ויקרא ז', י"ט; צרור המור, ויקרא ז', כ"ג; רדב"ז, מצודת דוד, קצ"א
↑  ויקרא ג', י"ז
↑  ויקרא ז', כ"ג
↑  מורה נבוכים, מורה נבוכים חלק ג, פרק מ"ח, בתרגום שמואל אבן תיבון
↑  בפירושו לחומש ויקרא, פרק ג', התועלת הי"ג.
↑  כן הובא במדרש "פתרון תורה", ראש פרשת קדשים
↑  ספר החינוך, פרשת צו מצווה קמז
↑  אברבנאל, יצחק בן יהודה, 1437-1508, פירוש אברבנאל על התורה ויקרא, באתר היברובוקס.
↑  מצודת דוד, קצא. דבריו מבוססים על דברי תנא דבי רבי ישמעאל המובאים בתלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ל"ט, עמוד א' "עבירה מטמטמת לבו של אדם". ראו גם: "איגרת הקודש" המיוחסת לרמב"ן, פרק ד'; ריקאנטי, ויקרא ג', א'; תורת המנחה, מג; דרשות ר"י אבן שועיב, "ויהי ביום השמיני"
↑  ויקרא, ז, כו
↑  חזון הצמחונות והשלום, י"ז
| כשרות |
| --- | --- | --- |
| כשרות הבשר | אבר מן החי • טרפה • סירכא • גיד הנשה • צומת הגידים • סימני הכשרות • עופות טמאים • זרוע, לחיים וקיבה • איסור אכילת חֵלֶב • שחיטה • הכשרת בשר • איסור אכילת דם • בשר שנתעלם מן העין |  |
| מצוות התלויות בארץ | שמיטה • יובל • טבל • תרומות ומעשרות • חלה • איסור חדש • איסור ערלה • נטע רבעי • כלאי הכרם • פאה •מתנות עניים • ביכורים |  |
| הלכות הרחקה מגויים | חלב נוכרי, גבינת נוכרי וחמאת נוכרי • יין נסך • פת עכו"ם • בישולי גויים |  |
| הכשרת כלים | טבילת כלים • הכשרת כלים • ליבון • נעיצה |  |
| איסורי תורה | בשר בחלב • חמץ בפסח • איסור אכילת שרצים |  |
| איסורי דרבנן ומנהגים | איסור לינת לילה • משקים שנתגלו • איסור אכילת קטניות בפסח • איסור שתיית מים בחילופי תקופות • אכילת דג עם בשר • אכילת דג עם חלב • אוכלים ומשקים שתחת המיטה |  |
| דינים כלליים | איסור והיתר • תערובת • מיעוט המצוי • טעם כעיקר • נותן טעם • נותן טעם לפגם • נ"ט בר נ"ט • דבר דעביד לטעמא • מעמיד • ביטול איסור לכתחילה • איסורים מבטלים זה את זה • כבוש כמבושל • תתאה גבר • מליח כרותח • עבירה מטמטמת |  |
| כשרות בעת החדשה | ירקות ללא חרקים • ג'לטין • משגיח כשרות • שטירל • בראקל |  |
הבהרה:  המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו פסיקה הלכתית.
אנדופורה

בבלשנות, אֶנְדוֹפוֹרָה (בעברית: אִזְכּוּר פְּנִים) היא רכיב במשפט או בפסקה המתייחס לרכיב אחר באותו טקסט. הדבר אליו מתייחסת האנדופורה נקרא הקודמן והוא לרוב מקדים את האנדופורה במשפט. למשל במשפט "הזמרת איפרה את עצמה" האנדופורה "עצמה" מתייחסת לקודמן "הזמרת". המילה היא הלחם בסיסים מיוונית של "אנדו": בתוך, "אנפורה": לשאת-אחורה. זאת להבדיל מ"אֶקְסוֹפוֹרָה" (בעברית: אזכור חוץ; תצורת המילה ביוונית: "אקסו" – בחוץ) שמתייחסת לצירוף מילים חיצוני למשפט. למשל במשפט "הזמרת איפרה אותו" האקסופורה "אותו" מתייחסת לצירוף שאינו נמצא במשפט - אלא הוזכר או יוזכר במשפט אחר, או שהוא ברור מההקשר.
מקובל להבחין בין שלושה סוגים של אנדופורה:
אנאפורה (ביוונית לשאת-אחורה) - האנאפורה הבלשנית (להבדיל מהרטורית שהיא אמצעי ספרותי) היא אנדופורה המתייחסת לקודמן המופיע לפניה במשפט. כמו ב"הזמרת איפרה את עצמה".
קטפורה (ביוונית לשאת-למטה) - הקטפורה מתייחסת לקודמן המופיע אחריה. למשל ב"אחרי שהיא קמה, דיאנה החלה להתכונן לשיר" - המילה "היא" היא קטפורה ל"דיאנה". קטפורה משמשת לעיתים כאמצעי רטורי לבניית מתח - כמו ב "היא גדולה! היא ענקית! היא דיאנה שלנו!". או "אני באמת מאמין בזה. היא יכולה לנצח." (כאן "בזה" היא קטפורה למשפט הבא אחר כך).
התייחסות עצמית - כמו במשפט "זהו משפט בעל חמש מילים".
פעמים רבות משתמשים במונח אנאפורה במשמעות כללית יותר הכוללת גם את המקרים של קטפורה. בכל מקרה, בדרך כלל האנדופורה היא מילה כללית יותר מהקודמן. למשל
במשפט "התווים שהמנצחת נתנה לה לא היו נכונים והסולנית שמה אותם בצד": "אותם" היא אנאפורה ל"תווים", ו"לה" היא קטפורה ל"הסולנית".
דוגמאות

"ברגע שהיא התחילה לשיר, המוכשרת הזאת כבשה את האולם": "היא" היא קטפורה לקודמן "המוכשרת" שהוא שם תואר במקרה זה.
"היא עשתה זאת! היא ניצחה!": "זאת" היא קטפורה לקודמן "ניצחה" שהוא פועל במקרה זה.
"נתנו לה פרחים ומדליה. המדליה הייתה מזהב.": "המדליה" היא אנאפורה מסוג שם עצם לקודמן "מדליה".
לדוברי השפה יש אינטואיציה מתי פרשנות המילה כאנאפורה היא הכרחית להבנתו, מתי היא אפשרית אך לא מהווה את הפרשנות היחידה, ומתי היא לא אפשרית. לדוגמה
במשפט "הזמרת איפרה את עצמה": הפרשנות היחידה ל"עצמה" היא כאנאפורה.
במשפט "השופט הביא חוברת. היא הייתה גדולה.": אפשר לפרש את "היא" כאנאפורה ל"חוברת", או כאקסופורה - אולי לזמרת.
המשפט "כל שופט הביא חוברת. היא הייתה גדולה." נשמע מוזר קצת אם מפרשים את "היא" כאנאפורה, וסביר יותר שמדובר באקסופורה לדבר שאינו מובן למי שרק שמע חלק זה של השיחה.
הערות שוליים

↑  אִזְכּוּר פְּנִים במילון תחביר [בלשנות] (תשפ"ג, 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית
↑  Gillon, Brendan. Grammatical Structure and its Interpretation: An Introduction to natural Language Semantics. MIT Press. pp. Chapter 4. אורכב מ-המקור ב-2018-05-01. נבדק ב-2018-04-16.
1 2  אלדו סבי, מבוא לבלשנות תאורטית חלק ג, האוניברסיטה הפתוחה, 2012, עמ' 62-60.
↑  אִזְכּוּר חוּץ במילון תחביר [בלשנות] (תשפ"ג, 2022), באתר האקדמיה ללשון העברית
ערך זה הוא קצרמרבנושא בלשנות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
"ברגע שהיא התחילה לשיר, המוכשרת הזאת כבשה את האולם": "היא" היא קטפורה ל"המוכשרת". (תמונה של דיאנה דאמראו בהופעה)
אפולו קוטל לטאה

העתק רומי של אפולו סַאוּרוֹקְטוֹנוֹס המוצג במוזיאון הלובר
תחריט של הפסל "קוטל לטאה" מראשית המאה ה-20
"אפולו קוטל לטאה" או "אפולו סַאוּרוֹקְטוֹנוֹס" (ביוונית: σαυροκτόνος) הוא פסל שיש יווני מאת הפסל היווני פרקסיטלס, בן המאה הרביעית לפנה"ס. הפסל נשמר כהעתק ומוצג במוזיאון הלובר שבפריז.
הפסל מציג את דמותו של אפולו, כנער צעיר השעון על גזע עץ. גופו עדין ורך. על העץ מפוסלת לטאה. בפסל זה ניתן לראות את השינוי שעבר הפיסול ההלניסטי. הפסל מציג שבירה של תנוחת הפיסול הקלאסי. גופו של אפולו יוצר מעין קשת המקבילה לגזע העץ וידו האחת פורצת בעדינות אל החלל. ראשו של העלם, מוטה אל כיוון הלטאה. גם אופיו של הפסל הוא "הלניסטי" בכך שהוא מציג את האל אפולו כעלם ברגע פרוזאי וחסר הרואיות. רגע זה עשוי להכיל אירוניה אם נשווה אותו אל התיאור מן המיתולוגיה היוונית בו הורג אפולו את נחש הפיתון במערות הפאנאסוס, ליד העיר דלפי.
הערות שוליים

↑  המילטון, ע., מיתולוגיה, הוצאת מסדה, 1982, עמ' 24, וגם בערך אפולו.
אפולוגטיקה

אָפּוֹלוֹגֶטִיקָה היא העיסוק האנושי בהגנה שיטתית על עמדה מסוימת, ספרותית, דתית, אמונית, או עקרונית. מקור המילה הוא ביוונית - ἀπολογία, שמשמעותה תגובת הנאשם לקטגוריה אותה הוא מביע בעצמו (ולא באמצעות בא כוח כגון עורך דין).
המושג השתרש בהשאלה בעיקר בענף התאולוגיה, ובעיקר זו הנוצרית (Christian apologetics), במשמעות של הגנה אינטלקטואלית על עיקרי האמונה והוכחת אמיתותה. מבחינים בין אפולוגטיקה לבין ספרות פולמוס שהיא לא הגנתית אלא אגרסיבית. המונח משמש להביע צידוק אינטלקטואלי-לוגי, באמצעים רטוריים, לתפיסה, אמונה, מערכת ערכים ותורה פילוסופית.
הערות שוליים

1 2  רוברט מקינטוש, המהדורה האחת-עשרה של אנציקלופדיה בריטניקה, ערך Apologetics
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4002449-0  LNB: 000322610  NKC: ph1093084 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מדעי החברה ובנושא דת. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אנתוני פרנציוזה

| --- | --- |

אנתוני פרנציוזה, 1963
 לידה:  25 באוקטובר 1928 ניו יורק, ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  19 בינואר 2006 (בגיל 77) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Anthony Papaleo 
 סוגה מועדפת:  מערבון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1955 
 בן או בת זוג:  שלי וינטרס (1957–1960) 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  פרס עולם התיאטרון (1956) 
 פרופיל ב-IMDb
 
אנתוני פרנצ'וזה (באנגלית: Anthony Franciosa;‏ 25 באוקטובר 1928 – 19 בינואר 2006) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אמריקאי זוכה פרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר לשנת 1959 על הופעתו בסרט "קריירה" ומועמד פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1957 על הופעתו בסרט "כובע מלא גשם".
ביוגרפיה

נולד בשם אנתוני ג'ורג' פפלאו בניו יורק. גדל אצל אמו ואצל דודתו ואימץ את השם של אמו "פרנצ'וזה" בתור שם במה. פרנצ'וזה החל ללמוד משחק בבית ספר למשחק הפופולרי "אולפן השחקנים" והתאמן ב"תיאטרון צ'רי ליין שבמנהטן. בתחילת דרכו לא היה יכול להתפרנס באופן מלא ממשחק ולכן היה על פרנציוזה לעבוד בעבודות מזדמנות.
קריירת משחק

בשנת 1956 זכה פרנצ'וזה להכרה בבימות ברודוויי לאחר שהועמד לפרס טוני על הופעתו במחזה "כובע מלא גשם", שעובד לאחר כשנה לסרט קולנועי מוערך. פרנצ'וזה פרץ לתודעה העולמית כשחקן קולנוע בשנת 1957 בזכות תפקידיו בדרמות "הרוח היא פראית" של ג'ורג' קיוקור בתפקיד בין, "פנים בהמון" של איליה קזאן בתור עובד המשרד ג'ואי דפלמה ו"זה יכול להיות הלילה" של רוברט וויז. על הופעתו בעיבוד הקולנועי של פרד זינמן ל"כובע מלא גשם".בתור פולו פופ זכה פרנציוזה בפרס השחקן הטוב ביותר של פסטיבל ונציה והועמד ל פרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר ו לפרס גלובוס הזהב. ב-1958 השתתף בסרטו של מרטין ריט "הקיץ הארוך והלוהט" בתפקיד ג'ודי בנו של וועל ורנר (אורסון וולס) וגילם את דמותו של הצייר הספרדי פרנסיסקו דה גויה בדרמה הביוגרפית של הנרי קוסטר "המאחה העירומה".
פרנצ'וזה זכה בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בשנת 1959 על הופעתו בתפקיד השחקן סם לאסון בדרמה "קריירה". ב-1962 שיחק בסרטו הראשון של במאי "הניצוץ" זוכה פרס האוסקר ג'ורג' רוי היל "מחזור של התאמה" בתפקיד הראשי. בשנת 1964 הועמד פרנצ'וזה לפרס גלובוס זהב שלישי בקריירה על תפקידו במערבון "ריו רונצ'וס" בתור הפושע המקסיקני חואן לואיז רודריגז ושיחק בקומדיה של ג'ין נגולסקו "מחפשי התענוג" בתפקיד הפלייבוי העשיר אמיליו לאציו. ב-1982 שיחק בסרט האימה המוערך של דאריו ארג'נטו
"Tenebre" בתפקיד סופר ספרי האימה פיטר ניל והשתתף בהפקתם של מנחם גולן ויהורם גלובוס "משאלת מוות 2".
לקראת סוף שנות ה-60 של המאה ה-20 התפרסם פרנצ'וזה בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "שם המשחק", שם שיחק בתור העיתונאי ג'ף דילון.
את תפקידו הקולנועי אחרון עשה פרנצ'וזה בשנת 1996 במותחן "סיטי הול" לצידם של אל פצ'ינו, מרטין לנדאו וג'ון קיוזאק.
חיים אישיים

לפרנצ'וזה היו שלושה ילדים משתי נשים במהלך ארבע מערכות נישואיו השונות.
אשתו הראשונה הייתה ביאטריס באקלאייר ממנה התגרש לאחר חמש שנות נישואים.
אשתו השנייה הייתה כוכבת הקולנוע שלי וינטרס לה היה נשוי משנת 1957 עד לגירושים בשנת 1960.
את בתו הראשונה נינה הביא פרנציוזה לעולם מנישואיו לסופרת ג'ודית בלבן שהסתיימו בגירושין לאחר כשבע שנים ביחד.
בשנת 1970 התחתן פרנציוזה בפעם הרביעית עם ריטה ת'ייל איתה הביא לעולם שני בנים מרקו והשחקן כריסטופר פרנצ'וזה. פרנצ'וזה ות'ייל נשארו נשואים עד לפטירתו של פרנצ'וזה משבץ מוחי ב-19 בינואר 2006.
פילמוגרפיה נבחרת

פנים בהמון (1957)
זה יכול להיות הלילה (1957)
הרוח היא פראית (1957)
כובע מלא גשם (1957)
הקיץ הארוך והלוהט (1958)
המאחה העירומה (1958)
הסיפור על עמוד אחד (1959)
קריירה (1959)
ללכת עירומים בעולם (1961)
סנטילה (1962)
מחזור של התאמה (1962)
ריו רונצ'וס (1964)
מחפשי התענוג (1964)
שליחות סודית בליסבון (1966)
המתקפה על המלכה (1966)
הנסיעה המתוקה (1968)
איש ושמו גאנון (1968)
פנטום (1968)
מעבדת העכביש (1971)
המתקפה על רחוב 110 (1972)
בריכת הטביעה (1975)
קללת האלמנה השחורה (1977)
עיזרו לי לחלום (1981)
משאלת מוות 2 (1982)
backstreet dreams‏ (1990)
סיטי הול (1996)
טלוויזיה

שם המשחק (1968–1971)
אנגלברט המפרדינק

ערך זה עוסק בזמר בריטי. אם התכוונתם למלחין גרמני, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  2 במאי 1936 (בן 88) צ'נאי, הראג' הבריטי 
 שם לידה:  Arnold George Dorsey 
 שם במה:  Engelbert Humperdinck 
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1956 
 סוגה:  מוזיקה קלה 
 סוג קול:  טנור 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר, סקסופון 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס, אפיק רקורדס 
 בן או בת זוג:  Patricia Healey (1964–2021) 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 www.engelbert.com
 פרופיל ב-IMDb
 
אנגלברט המפרדינק, 2008
אנגלברט המפרדינק (באנגלית: Engelbert Humperdinck; נולד ב-2 במאי 1936) הוא זמר פופ בריטי הנודע בזכות להיטיו "Release Me",‏ "After the Lovin'" ו-"The Last Waltz".
דיסקוגרפיה

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  Released 2010  Getting Sentimental 2010  Moonlight Becomes You 2010  Silver Collection 2008  Love Unchained 2007  I Want To Wake Up With You 2006  You Belong To My Heart 2006  20th Century Masters: Millennium Collection 2005  Little Love 2005  Gold 2005  Let There Be Love 2005  Swings For Lovers 2004  Always Hear The Harmony: Gospel Sessions 2004  20th Century Masters 2004  Greatest Love Songs 2004  Definition Of Love 2003  Nur Das Beste 2002  Live At The Royal Albert Hall 2002  Red Sails In The Sunset 2001  The Collection 2001  Original Gold 2001  It's All In The Game 2001  Love Songs Of All Time 2000  How To Win Your Love 2000  Romantic Songs 2000  Ultimate Collection 2000 |  Standard Hits 1999  In The Still Of The Night: 20 Beautiful Love Songs 1999  Humperdinck: Hansel And Gretel (In English) 1999  Engelbert Humperdinck Collection 1999  Songs From The Heart 1999  Weihnachten Mit Engelbert 1998  Meisterstucke 1998  Masterpieces 1998  Coleccion Mi Historia 1997  Engelbert In Love 1997  Through The Eyes Of Love 1997  The Magic Of Christmas 1997  I Wish You Love: 20 Great Love Songs 1996  Yours 1996  Most Requested Songs 1996  Beavis And Butt-Head Do America 1996  Feelings 1996  You Are So Beautiful 1995  Magic Night 1995  In The Still Of The Night 1995  Greatest Songs 1995  Songs You Know By Heart 1995  Step Into My Life 1994  Quiereme Mucho 1993  Hello Out There 1992 |  Traumen Mit Engelbert 1988  Love Is The Reason 1988  Remember I Love You 1988  A Lovely Way To Spend An Evening 1985  Greatest Love Songs 1984  You And Your Lover 1983  Don't You Love Me Anymore 1981  Love's Only Love 1980  Merry Christmas 1980  After The Lovin' 1976  Miracles By Engelbert Humperdinck 1976  The Winding Road 1976  Greatest Hits 1974  His Greatest Hits 1974  My Love 1974  Live At The Riviera, Las Vegas 1972  Another Time, Another Place 1971  As Time Goes By 1971  We Made It Happen 1970  Engelbert 1969  Engelbert Humperdinck 1969  A Man Without Love 1968  Simply The Best 1967  The Last Waltz 1967  Release Me 1966 |  |  |  |  |  |
הערות שוליים

↑   רוגל אלפר, חייבים לטפל באנגלברט המפרדינק, באתר הארץ, 25 במאי 2015
↑  ‘King of Romance’ returns to the Keswick
↑  UK: It is Engelbert Humperdinck for Eurovision באתר esctoday.com (באנגלית)
↑  United Kingdom: Humperdinck's entry released באתר esctoday.com (באנגלית)
↑  עידו רוזן, אנגלברט הומפרדינק: צ'ארמר נצחי על הבמה, באתר ynet, 3 ביוני 2015
↑  עמי פרידמן, 80 רוק: אנגלברט המפרדינק כבש את הבמה, באתר ynet, 18 ביוני 2017
↑  נדב-בן אוד, בנייני האומה: זמר הפופ הוותיק אנגלברט המפרדינק בהופעה, באתר כל העיר, 20 ביוני 2017
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007286826905171  PLWABN: 9810547134005606  BIBSYS: 4025478  BNE: XX867639  BnF: cb13970123h (data)  CANTIC: a10780245  GND: 130334936  ICCU: DDSV155988  ISNI: 0000 0003 6848 0277  LCCN: n93033711  LNB: 000165061  MusicBrainz: 62c28bc0-f696-4c50-8e54-5f8e9120bdb8  NKC: js20070713004  NLA: 51748636  NLK: KAC201946817  RERO: 02-A011253274  SNAC: w6w11sbm  SUDOC: 087450739  Trove: 1523057  VIAF: 27259648   WorldCat (עם VIAF): 27259648
אנדוקידס

עטיפת ספרו של אנדוקידס בתרגומה לעברית של דבורה גילולה
אַנדוֹקידֶס (ביוונית עתיקה: Ἀνδοκίδης, בלטינית: Andocides;‏ 390 לפנה"ס-440 לפנה"ס) היה לוֹגוֹגרָפוֹס (מחבר נאומים) אתונאי. הוא אחד מעשרת הנואמים האטיים הנמנים ב"קאנון האלכסנדרוני" שחיברו אריסטופנס מביזנטיון ואריסטרכוס מסמותראקה במאה השלישית לפנה"ס.
הוא הסתבך במהלך המלחמה הפלופונסית בהשחתת ההֶרְמוֹת ערב צאתו של מסע המלחמה האתונאי לסיציליה ב-415 לפנה"ס, ניצל מעונש מוות אחרי שהפך מלשין, אך נדון לשלילת כמה מזכויות האזרח שלו ואולץ לצאת לגלות. בהיותו בגלות עסק במסחר, ועם השבת המשטר הדמוקרטי לעיר (403 לפנה"ס) והכרזה על חנינה כללית שב לאתונה וכיהן בכמה משרות ציבוריות חשובות. ב-391 לפנה"ס היה אחד השליחים שיצאו אל ספרטה כדי לשאת ולתת על הסכם שלום, אך המשא והמתן נכשל. הוא נמנה עם תומכי המשטר האוליגרכי, פגע בסיעתו שלו ולא נהנה מאמונם של הדמוקרטים. אנדוקידס לא היה נואם מקצועי; סגנונו פשוט וקולח, טבעי אך לא אמנותי.
רשימת נאומיו

"על המיסטריות" (Περὶ τῶν μυστηρίων; De Mysteriis). נאום הגנה על האשמתו בחילול קודש של פולחן המסתורין באלאוסיס.
"על שיבתו" (Περὶ τῆς ἑαυτοῦ καθόδου; De Reditu). בקשתו להתיר את שובו לאתונה ולבטל את שלילת הזכויות האזרחיות שנגזרה עליו.
"על השלום עם ספרטה" (Περὶ τῆς πρὸς Λακεδαιμονίους εἰρήνης De Pace). נימוקיו בעד השלום עם ספרטה.
"נגד אלקיביאדס" (Κατὰ Ἀλκιβιάδου; Contra Alcibiadem). נאום הנחשב על פי רוב למזויף.
לקריאה נוספת

Andocides. Minor Attic Orators in two volumes. Translated by K. J. Maidment. Cambridge (MA), Harvard University Press, and London, William Heinemann Ltd, 1968. Digitized copy in: Perseus.
אנדוקידס. על המיסטריות, על שובו לאתונה, על השלום עם ספרטה, נגד אלקיביאדס. תרגמה מיוונית דבורה גילולה. ירושלים, הוצאת ספרים ע"ש י"ל מאגנס, 2008.
ארמיניהרינגיה

| ארמיניהרינגיה> תקופה |
| --- | --- |
אאוקן 48.6–37.2 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N       
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: ספרסודונטה
משפחה:: פרובוריהאיניים
סוג:: ארמיניהרינגיה
מין:: Arminiheringia auceta
שם מדעי
 Arminiheringia

ארמיניהרינגיה (שם מדעי: Arminiheringia) הוא סוג נכחד של יונק טורף מסדרת הספרסודונטה, אשר השתייך למשפחה הקדומה פרובוריהאיניים שכללה מיני טורפים גדולים מאוד. הוא התקיים במהלך תקופת האאוקן שלפני 48.6 עד 37.2 מיליון שנה מהיום. סוג זה הוגדר בידי פלורנטינו אמגינו (אנ') בשנת 1902 ממצאים שהתגלו במחוז צ'ובוט בארגנטינה. הסוג כולל מין יחיד - Arminiheringia auceta.
יונק זה היה בינוני בגודלו באורך 1.4 מטר בקירוב ומשקל של 40 עד 80 ק"ג בממוצע. הוא היה טורף בעל לסתות גדולות ושיניים טוחנות גבוהות ומחודדות שיועדו להרג מהיר. הוא היה בעל ניבים דקים בקדמת הלסת שהיו חסרי אמייל והם צמחו בצורה קיצונית ובלטו גם מחוץ לפיו. בצורה זו דמה מעט לשנחרבים או את קרובו התיילקוסמילוס, אך לא היה קשור אליהם ביותר. היו לו גפיים רחבות דומות לגפיים של דובים וזנב קצר, כך שהוא לא היה טורף אצן וכנראה ארב לטרפו במסתור.
הוא חי ביערות הקדומים של אמריקה הדרומית, שם ניזון מדלשינאים גדולים, ומפרסתנים קדומים אמריקאים כמו התומאשוקסליה. הוא מילא את הגומחה אקולוגית של הקראודונטים משאר העולם שגם הם היו בעלי ניבים גדולות וגוף גדול יחסית. עם זאת הוא היה קרוב יותר ליונקי הכיס המודרניים.
אצטדיון סאיטאמה 2002

| --- | --- |

 על שם:  מונדיאל 2002 
 מיקום:  סאיטאמה, יפן
 קואורדינטות:  35°54′11″N 139°43′03″E﻿ / ﻿35.903142°N 139.717492°E﻿ / 35.903142; 139.717492
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 2001 – הווה (23 שנים)
 בעלים:  סאיטאמה 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  Azusa Sekkei
 קבוצות:  אוראווה רד דיימונדס
 מושבים:  63,700
 www.stadium2002.com
 he
 
הוא אצטדיון כדורגל הממוקם בסאיטאמה שביפן. אצטדיון זה מכיל 63,700 מקומות ישיבה והוא השלישי בגודלו ביפן אחרי האצטדיון הבינלאומי יוקוהמה (72,327 מקומות ישיבה) והאצטדיון האולימפי החדש של טוקיו (68,000 מקומות ישיבה). באצטדיון משחקת אוראווה רד דיימונדס.
היסטוריה

האצטדיון נבנה בסוף שנות ה-90 לכבוד תחרויות גביע העולם בכדורגל 2002. האצטדיון נפתח ב-1 באוקטובר 2001. האצטדיון תוכנן על ידי האדריכל Azusa Sekkei. בשנת 2005 עברה אוראווה רד דיימונדס לאצטדיון בעקבות הריסת אצטדיון אומייה. האצטדיון צפוי לארח חלק מתחרויות הכדורגל של אולימפיאדת טוקיו (2020) וגביע העולם ברוגבי 2019.
מונדיאל

האצטדיון אירח חלק מתחרויות הכדורגל של המונדיאל
| תאריך | קבוצה א' | תוצאה | קבוצה ב' | שלב |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2 ביוני 2002 | אנגליה | 1-1 | שוודיה | בית ו' |
| 4 ביוני 2002 | בלגיה | 2–2 | יפן | בית ח' |
| 6 ביוני 2002 | קמרון | 0-1 | סעודיה | בית ה' |
| 26 ביוני 2002 | ברזיל | 1–0 | טורקיה | חצי גמר |