stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק לוי (רופא)
חברויות באיגודים

ההסתדרות הרפואית בישראל, החל מ-1980
Israeli Society for Clinical Pediatrics, החל מ-1990
Israeli Society for Ambulatory Pediatrics, החל מ-1990
Infectious Disease Society of America, בשנים 1995–1997
Long Island Infectious Disease Society, בשנים 1995–1997
Pediatric Infectious Disease Society, בשנים 1996–2000
Israeli Society for Infectious Diseases, החל מ-1999
European Society for Pediatric Infectious Diseases, החל מ-2002
International Immunocompromised Host Society, בשנים 2002–2009
American Society for Microbiology, החל מ-2002
Israeli Society for Pediatric Infectious Diseases, החל מ-2004
Israeli Society for Infections in the Compromised Host, החל מ-2006
חיים אישיים

נשוי לנורית, אחות במקצועה שעבדה בשיקום בבית החולים לוינשטיין עד פרישתה לגמלאות.
הם הורים ל-3 ומתגוררים בהרצליה.
פרסומים נבחרים

ללוי יותר מ-80 פרסומים אקדמאיים ובהם:
פרסומים נבחרים > פרקים בספרים

Levy I, Karnieli E. Infections of traumatic wounds. In: Emergency Field Medicine. Editors: I. Levy, E. Karnieli, הוצאת משרד הביטחון, 1987.
Levy I, Karnieli E. Emergency Surgical Procedures. In: Emergency Field Medicine. Editors: I. Levy, E. Karnieli, הוצאת משרד הביטחון, 1987.
הערות שוליים

↑   סרטון הסברה בנושא חיסוני הקורונה, סרטון  באתר יוטיוב, 10 בדצמבר 2020
↑  פרופסור יצחק לוי מונה למנהל היחידה למחלות זיהומיות בשניידר, באתר דוקטורס אונלי Doctors Only, ‏12 בפברואר 2012
↑   פרופ' לוי על השפעת נגיף הקורונה על ילדים, סרטון  באתר יוטיוב, 24 במרץ 2020
↑  פרופ' אפי בילבסקי מונה למנהל היחידה למחלות זיהומיות במרכז שניידר, באתר www.schneider.org.il, ‏2 באוקטובר 2022
פרופסור לוי בבית החולים שניידר, יולי 2014
ליל הברווזים (1979)

ערך זה עוסק בישיבת ממשלה בענייני כלכלה. אם התכוונתם לתרגיל גיוס של צה"ל שלא הובן נכונה, ראו .
ליל הברווזים הוא שמה של ישיבה מיוחדת שקיימה ממשלת ישראל בראשות מנחם בגין ב-17 ביולי 1979. מטרת הישיבה הייתה לבצע שינויים במדיניות הכלכלית, בהם הסרת הסבסוד של מוצרי מזון ודלק. בשל מחלוקות שהתגלעו בין השרים, הישיבה הסתיימה ללא החלטות מעשיות, וסוכם שיש להקים ועדות מיוחדות לטיפול בעניין.
עוד לפני הישיבה, רווחה בקרב הציבור הדעה שהממשלה תנקוט צעדים שיגרמו להתייקרות מוצרים, ואנשים רבים הזדרזו וקנו מוצרים ואף מילאו את מכלי דלק של מכוניותיהם. הממשלה לא הגיעה להחלטה, וציפיות הציבור התבדו. ליל הברווזים היה בעיני הציבור סמל להססנות של ממשלת בגין לקבל החלטות חשובות.
מקור השם "ליל הברווזים" לא ברור. יש הטוענים שהוא נקרא כך על שם הביטוי "ברווז עיתונאי" שמשמעותו ידיעה חסרת-שחר ולא מבוססת; ויש הטוענים שהוא נקרא על שם ליל הברווזים משנת 1959, שגם בו נתקף הציבור בבהלה.
ראו גם

ליל הברווזים (1959)
הערות שוליים

↑  דור סער-מן, ‏יש לנו ארץ מוזרה: סקס, שקרים ופולה בן גוריון, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2017
↑  דור סער-מן, ‏יש לנו ארץ מוזרה: סקס, שקרים ופולה בן גוריון, באתר ‏מאקו‏, 1 במאי 2017
↑  רוביק רוזנטל, הזירה הלשונית: כל מה שרציתם לדעת על ברווזים, באתר nrg‏, 8 במרץ 2012
ליונל פינקוס

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  2 במרץ 1931 פילדלפיה, ארצות הברית 
 פטירה:  10 באוקטובר 2009 (בגיל 78) ניו יורק, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  אוניברסיטת פנסילבניה  בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת קולומביה 
 מקצוע:  איש עסקים
 תפקיד:  מייסד ורבורג פינקוס
 בן או בת זוג:  Suzanne Storrs (1967–1995) 
 www.warburgpincus.co
 
לְיוֹנֵל פִּנְקוּס (באנגלית: Lionel Pincus;‏ 2 במרץ 1931, פילדלפיה – 10 באוקטובר 2009, ניו יורק) היה איש עסקים ופילנתרופ יהודי-אמריקאי ומייסד קרן ההשקעות ורבורג פינקוס.
חדר המפות הראשי בספרייה הציבורית של ניו יורק.
קורות חיים

פינקוס נולד בשנת 1931 בעיר פילדלפיה אשר במדינת פנסילבניה שבארצות הברית, למשפחה יהודית, תרזה סליה (לבית לויט) והנרי פינקוס.
התחנך בבית הספר היל (The Hill School), סיים לימודי תואר ראשון באמנויות באוניברסיטת פנסילבניה בשנת 1953 ולימודי תואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת קולומביה בשנת 1956.
פינקוס היה ידוע כנדבן והרבה במתן צדקה ונתינה לזולת.
בשנת 1995, תרם 10 מיליון דולר לאוניברסיטת קולומביה בניו יורק.
בשנת 2002, תרם 5 מיליון דולר לספרייה הציבורית של ניו יורק ובשנת 2005 היה שותף במימון השיפוץ של חדר המפות הראשי.
פינקוס נישא לאשתו סוזאן סטורס (Suzanne Storrs) ולהם שני ילדים.
קורות חיים > קריירה

פינקוס התמחה בעיקר בעסקים מתחום הבנקאות והפיננסים.
בשנת 1955 החל לעבוד בחברת לאדנבורג טאלמן (Ladenburg Thalmann) ובשנת 1960 הפך לשותף.
בשנת 1964, ייסד את חברת ליונל פינקוס ושות' בע"מ.
בשנת 1966, מוזגה חברתו עם חברת מ"מ ורבורג ושות' מניו יורק שנוסדה על ידי אריק מוריץ ורבורג.
בשנת 1970, הוחלף שמה של החברה הממוזגת לאי.אמ ורבורג פינקוס (E.M. Warburg Pincus).
בשנת 2001, החליפה החברה את שמה לוורבורג פינקוס (Warburg Pincus) וכמו כן גם את הלוגו והמיתוג שלה.
בשנת 2002, כאשר סיים את כהונתו כמנכ"ל החברה, פיקח על השקעות בסכום של 13 מיליארד דולר ביותר מ-450 חברות ב-29 מדינות.
ראו גם

משפחת ורבורג
אריק מוריץ ורבורג
הערות שוליים

↑  Berger, Joseph (1995-12-01). "Billionaire's Gift Helps Columbia to Exceed Its Fund-Raising Goal". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2019-02-16.
↑  Wayback Machine, web.archive.org, ‏2008-12-08
↑  "Warburg Pincus founder Lionel Pincus dies". Reuters (באנגלית). 2009-10-11. נבדק ב-2019-02-16.
לואיס גרסיה פוסטיגו

לואיס גרסיה פוסטיגו (בספרדית: Luis García Postigo; נולד ב-1 ביוני 1969 במקסיקו סיטי שבמקסיקו) הוא כדורגלן עבר מקסיקני ששיחק בעיקר בתפקיד החלוץ אך גם כקיצוני. הוא היה שחקן מפתח בנבחרת מקסיקו בשנות ה-90 של המאה ה-20. הוא היה מלך שערי קופה אמריקה 1995, לצד גבריאל בטיסטוטה הארגנטינאי. במדי הנבחרת הופיע ב-78 משחקים, בהם הבקיע 29 שערים. הוא זומן למונדיאל 1994 ולמונדיאל 1998, אך לא שותף אפילו דקה אחת ב-1998.
לילך שובל

| --- | --- |

 לידה:  12 בספטמבר 1986 (בת 38) ירושלים, ישראל ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 תקופת הפעילות:  מ-2005
 מעסיק:  ישראל היום
 סוג כתב:  כתבת צבאית
 תחום סיקור:  צבא וביטחון
 מספר צאצאים:  2 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  LilachShoval
 
לילך שובל (נולדה ב-12 בספטמבר 1986) היא עיתונאית ישראלית. משמשת ככתבת לענייני צבא וביטחון בעיתון ישראל היום מאז הקמתו.
ביוגרפיה

שובל נולדה בירושלים ולמדה בתיכון שליד האוניברסיטה. עם גיוסה לצה"ל שרתה ככתבת בעיתון "במחנה" וסיקרה את זרוע היבשה. לאחר כשנה בשירות, הייתה לאישה הראשונה בעיתון הצבאי שמונתה לכתבת צבאית וחברה בתא הכתבים הצבאיים, ובמהלך תפקידה סיקרה את תוכנית ההתנתקות ואת מלחמת לבנון השנייה.
בתום שירותה הצבאי מונתה לכתבת באתר האינטרנט ynet, וסיקרה את משרד החוץ וירושלים. עם הקמת ישראל היום בשנת 2007 הצטרפה לעיתון ככתבת לענייני צבא וביטחון, ונמנתה עם מייסדיו. שובל משמשת ככתבת ופרשנית ונמנית עם צוות הכותבים במוספים "ישראל השבוע" ו"שישבת". במסגרת תפקידה סיקרה את כל מבצעי צה"ל בשנים האחרונות, וביניהם מבצע עופרת יצוקה, מבצע עמוד ענן ומבצע צוק איתן.
שובל הייתה הראשונה שחשפה את האירוע בו נפצע לוחם יחידת מגלן עילי חיות ואת התנהלותו של ראש אכ"א לשעבר, מוטי אלמוז. בשנת 2021 חשפה דו"ח פנימי של הצבא המצביע על עלייה במספר ההטרדות המיניות בצה"ל.
ביוני 2021 חשפה שיחה בין תא"ל עופר וינטר לבין ידידו, חבר הכנסת נפתלי בנט, שהתקיימה ללא אישור ולא דיווח, וזאת בניגוד להוראות האוסרות על קשר ישיר בין משרתים לנבחרי ציבור. בעקבות החשיפה נרשמה לתא"ל וינטר נזיפה מהרמטכ"ל, רא"ל אביב כוכבי.
בספטמבר 2022 חשפה כי מפקד יחידת אגוז, סא"ל אפרים תהילה, שיקר בתחקיר צבאי באשר להפעלת לבנת חבלה באימון בצפון הארץ. בעקבות הפרסום החליט הרמטכ"ל להדיחו מצה"ל.
מאוקטובר 2023, בעקבות מלחמת חרבות ברזל, משמשת כפאנליסטית ב"חדשות הבוקר" בקשת 12.
בעלת תואר ראשון במשפטים מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים ותואר שני בדיפלומטיה וביטחון מטעם אוניברסיטת תל אביב.
שובל נשואה, אם לשניים ומתגוררת בצפון ישראל.
הערות שוליים

↑  ישראל היום, צוות הכותבים באתר ישראל היום
↑  לילך שובל, בגלל ה"מסורת" ביחידה: חייל במגלן קפץ מרכב על שיח ושבר את צווארו, באתר ישראל היום, 5 באוגוסט 2018
↑  לילך שובל, איומים, צרחות והעלבות: תלונות נגד אלוף מוטי אלמוז, באתר ישראל היום, 8 בפברואר 2019
↑  לילך שובל, זינוק של 24% בדיווחי פגיעות מיניות בצה"ל, באתר ישראל היום, 15 בפברואר 2021
↑  לילך שובל, בעקבות הפרסום ב"ישראל היום": תא"ל וינטר ננזף על ידי הרמטכ"ל כי שוחח עם בנט, באתר ישראל היום, 9 ביוני 2021
↑  לילך שובל, "השטח נשרף": השקר והטיוח של מפקד יחידת אגוז, באתר ישראל היום, 7 בספטמבר 2022
↑  לילך שובל, הרמטכ"ל החליט: מפקד אגוז לשעבר יודח מצה"ל, באתר ישראל היום, 2 באוקטובר 2022
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007370438905171  VIAF: 48151171102039092920   WorldCat (עם VIAF): 48151171102039092920
לילך פריסקי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  21 ביולי 1972 (בת 52) ישראל 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל ישראל
 ספורט
 ענף ספורט:  סייף
 תת-ענף:  רומח
 הישגים
 שיאים אישיים:  יצוג ישראל באולימפיאדה באטלנטה 1996
 
לילך פריסקי (נולדה ב-21 ביולי 1972) היא סייפת אולימפית ישראלית.
קריירת סייף

פריסקי הגיעה למקום ה-17 ברומח באליפות העולם בסייף ב-1993.
היא התחרתה בתחרויות אישיות וקבוצתיות לנשים כשהיא מייצגת את ישראל באולימפיאדת אטלנטה בקיץ 1996, בגיל 19.
בתחרות אישית לנשים, פריסקי ניצחה בסיבוב הראשון, את ינינה יאנוצי מארגנטינה, אך הפסידה בסיבוב השני. בסיבוב הראשון של תחרות קבוצתית ברומח, נגד סין היא ניצחה 1-1-1 (ניצחה את ליאנג ג'ון ותוצאת שוויון עם שיאו איהואה). בסיבוב השני מול ארצות הברית היא עלתה ל-1-2 (ניצחה את פלישיה צימרמן) וישראל הגיעה למקום ה-9.
פריסקי הגיעה למקום ה-20 ברומח באליפות העולם בסייף ב-1998. שנה לאחר מכן היא הגיעה למקום ה-41 ברומח באליפות העולם בסייף ב-1999.
הערות שוליים

1 2 3 4  Parisky, Lilach: Jews In Sports
1 2 3 4  Lilach Parisky Olympic Results, sports-reference, ‏14 לפברואר 2012, אורכב 18 לאפריל 2020
לאון פסטרנק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 באוגוסט 1910 לבוב,  ממלכת גליציה ולודומריה (חלק מכתר אוסטריה),  האימפריה האוסטרו-הונגרית, האימפריה האוסטרו-הונגרית 
 פטירה:  14 באוקטובר 1969 (בגיל 59) ורשה, פולין פולין (הרפובליקה העממית הפולנית) 
 מדינה:  האימפריה האוסטרו-הונגרית, הרפובליקה הפולנית השנייה 
 מקום קבורה:  בית הקברות הצבאי פובונזקי 
 שפות היצירה:  פולנית 
 בן או בת זוג:  Ryszarda Hanin 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר פולוניה רסטיטוטה (11 ביולי 1955)  צלב ההצטיינות המוזהב (8 במאי 1946)  מסדר נס העבודה, דרגה 2  מסדר נס העבודה, דרגה ראשונה  מדליית יום העצמאות ה-10 של פולין העממית 
 
לאון פסטרנק (בפולנית: Leon Pasternak;‏ 12 באוגוסט 1910 או 1909 – 14 בנובמבר 1969) היה משורר וסאטיריקן יהודי-פולני.
קברו של פסטרנק
ביוגרפיה

לאון פסטרנק נולד בלמברג שבגליציה, באימפריה האוסטרו-הונגרית (כעבור שנים אחדות עברה לרשות הרפובליקה הפולנית הצעירה; כיום לביב בתחומי אוקראינה של ימינו).
בשנות ה-20 של המאה ה-20 היה פסטרנק צעיר חדור אידיאלים, שפרסם שירים סאטיריים בכתבי עת סוציאליסטיים. כתיבתו עוררה עליו את זעם השלטונות, ופסטרנק נאלץ לעזוב את לבוב לטובת ורשה. בוורשה הוא התפרסם עד מהרה, ויחד עם ידידו סטניסלב יז'י לץ ייסד תיאטרון סאטירי אנטי-ממסדי. התיאטרון נסגר על ידי השלטונות כעבור שמונה הופעות בלבד, ופסטרנק נשלח למאסר.
בשנת 1934 נשלח פסטרנק, שהיה אז בן 24, לכלא ברזה קרטוסקה, שבו כלאה ממשלת פולין אקטיביסטים קומוניסטים בשנות ה-30. בניסיון להקל עליו את תנאי המאסר הקשים, שרבים מהאסירים לא עמדו בהם, נהגו בנותיה של דודתו רגינה פסטרנק להביא לו מגליציה הרחוקה בגדים חמים ומזון. באותן השנים ממש שבהן נרדף לאון פסטרנק ונאסר בשל מאבקו האידאולוגי, נרדף מעבר לגבול הרוסי דודנו, המשורר בוריס פסטרנק, משום שסירב לתמוך ב"טיהורים" של סטלין. המזל האיר לו יותר מאשר לבן דודו הפולני – שמו של בוריס פסטרנק היה ברשימת המועמדים להישלח לסיביר, אך ברגע האחרון נמחק מהרשימה.
לאחר כשנה שוחרר לאון פסטרנק מהכלא. בתחילת מלחמת העולם השנייה הוא נמלט לברית המועצות, הצטרף לצבא האדום, ולחם בנאצים בתור קצין בדיוויזיה הפולנית. פסטרנק חיבר גם רבים משירי הלכת שמילותיהן מרוממות הרוח שימשו השראה ומוטיבציה לחיילים במלחמתם העיקשת בנאצים. לאחר המלחמה נבחר לסגן יושב-הראש של איגוד הסופרים הפולנים. פסטרנק היה נשוי לשחקנית הקולנוע הפולנייה ממוצא יהודי רישרדה חנין (Ryszarda Hanin).
לאון פסטרנק נפטר ב-1969 בוורשה בירת פולין.
"לאון פסטרנק היה אידיאליסט עד לסוף, נאמן לעקרונותיו עד לנשימתו האחרונה", כך אמר עליו הסופר והסטיריקן הפולני המפורסם רישרד מארֶק גרונסקי (Groński).
לזר דה באיף

| --- | --- |
 לידה:  1496 לה פלש, צרפת 
 פטירה:  1547 (בגיל 51 בערך) פריז, ממלכת צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 
לזר דה באיף (בצרפתית: Lazare de Baïf;‏ 1496–1547) היה דיפלומט ומלומד הומניסט, משורר ומתרגם צרפתי. כתב בשפות צרפתית ונאו-לטינית. כיהן בימי המלך פרנסואה הראשון כשגריר ממלכת צרפת בוונציה ובחצר קיסרי האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה

לזר דה באיף נולד ב-1496 במנואר דה פן (Manoir des Pins) או שאטו דה פן (Château des Pins) על יד לה פלש,  בחבל אנז'ו, בארץ הלואר בצרפת בשנת 1496. הוא היה בנם של האביר ז'אן דה באיף ושל מרגריט שאטנייה דה לה רושפוזה (Chasteignier de la Rocheposay), צאצאית למשפחת אצולה מאנז'ו.. היו לו אח, פרנסואה ושתי אחיות - מארת ומדלן.
אחרי לימודי משפטים וספרות בצרפת, בה היה תלמידו של כריסטוף דה לונגיי ("לונגוליוס"), נסע עם מורו לרומא, כדי ללמוד בקולגיום היווני קווירינאלה אצל היוונים יאנוס לאסקריס ומרקוס מוסורוס. בשובו התגורר בטירתו בשאטו דה פן ולימד באוניברסיטת אנז'ר. בהשפעת שיטתו של גיום בידה חקר את קורפוס ספרי המשפט של העולם העתיק.
בשנת 1524 שב ככל הנראה לבקר באיטליה בפדובה. בשנת 1525 עבד בשירותו של הקרדינל ז'אן דה לורן והשתתף במלחמת האיכרים הגרמנית באלזס. אחר כך ליווה את הקרדינל בליון והיה ל "פרוטונוטריוס אפוסוטולי".
בשנת 1529 נשלח על ידי המלך פרנסואה הראשון כשגריר בוונציה. שם נולד לו בן - ללא נישואים -ככל הנראה מקשר עם אישה ונציאנית, לימים המשורר ז'אן-אנטואן דה באיף, אותו אימץ וגידל. בתקופת שהותו בוונציה התכתב לזר דה באיף עם מלומדים הומניסטים כמו יאקופו סאדולטו, פייטרו במבו ז'רמן דה ברי וארסמוס מרוטרדם. התוודע גם לג'ירולמו אליאנדרו וללזרו בונאמיקו, למד עברית והכיר את הרב אליהו בחור לויטה. בשנת 1540 השתתף באיף בכינוס בהגנאו שניסה לשווא ליצור דו-שיח בין הקתוליים לפרוטסטנטים.
בהמשך, כשגריר בגרמניה הוטל עליו על ידי המלך פרנסואה ליצור בריתות עם כמה מהנסיכים הגרמנים נגד הקיסר קרל החמישי אולם נכשל במשימתו. בשובו לצרפת ב-1532 פעל כיועץ משפטי בפרלמנט של פריז וכן כ- maître des requêtes של המלך, משפטן אחראי על פתרון פניות הציבור אל המלוכה. באותם ימים הקדיש מאמצים רבים בחינוך בנו, אנטואן, בין היתר בעזרת תלמידו, המלומד שארל אטיין ובעזרת המשורר פייר דה רונסאר שהיה חבר ללימודים וחונך של בנו.
בשנת 1540 היה לזר דה באיף אחראי (אב in commendam) על המנזר "נוטר דאם דה לה גרנטייר בלז ארבייה (les Herbiers), בחבל ואנדה, בארץ הלואר. בשנת 1543 התחלף בתפקיד עם בן דודו, פייר שאטנייה דה לה רושפוזה, ועבר להיות במקומו ראש המנזר Saint Sauveur (הגואל הקדוש) בשארו, מחוז ויאן (Charroux), כיום באקיטן החדשה.
בשנת 1536 תרגם לזר דה באיף מיוונית את האלקטרה מאת סופוקלס ואחר כך כתב גרסה מתורגמת של "הקובה" (הקאבי) מאת אוריפידס, תרגם מכתבי פלוטרכוס.
באיף כתב שירים בצרפתית ובשפה הלטינית אלגנטית. לדברי ז'ואשן די בלה השפה הצרפתית התעשרה בזכותו בכמה מילים חשובות. קנה לעצמו שם כפילולוג וכהיסטוריון של המשפט.
זמן קצר אחרי מותו של המלך פרנסואה הראשון, נפטר גם דה באיף בפריז בשנת 1547. בנו המשורר כתב את האפיטף על מצבתו:
Sopore sacro Lazarus Baifius
Dormit. Mori ne dixeris bonos viros:
Vixit, quiescit. Vivus est non mortuus.[2
ספרים

1526 De re vestiaria, בזל - ספר על תלבושות האנושות בימי הקדם
1531 - De vasculis -
1536 - De re navali- על הספינות
1536 - Thesaurus linguae latinae עם רובר אטיין
1536 - Oeuvres en rhyme (יצירות בחרוזים) בעריכת בנו, ז'אן-אנטואן
ספרים > תרגומים

אלקטרה
Tragedie de Sophocles intitulée Electra, contenant la vengeance de l'inhumaine et trespiteuse mort d'Agamemnon Roy de Mycene la grand, faicte par sa femme Clytemnestra et son adultere Egistus. Ladicte Tragedie traduicte du grec dudit Sophocles en rythme Francoyse, ligne pour ligne, et vers pour vers. Estienne Roffet, Paris 1537.
הקאבי (הקובה)
La Tragedie d'Euripide, nommee Hecuba: traduict de Grec en rythme Francoise, dediee au Roy. Robert Estienne, Paris 1544.
לקריאה נוספת

Maurice Allem, Anthologie poétique française : XVIe siècle, t. I, Paris, Garnier-Flammarion, 1965, 383 p
L. Pinvert, Lazare de Baïf, 1496?-1547 (1900).
הערות שוליים

1 2 3 4  H.Jaumann
↑  Michel Simonin Pierre de Ronsard, Paris, Fayard, 1990,עמ'  84 ו- 86
↑  M.Allem
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810546188605606  BIBSYS: 8077634  BNE: XX1308153  BnF: cb12181004w (data)  CiNii: DA09254948  GND: 100001009  ICCU: RMLV020152  ISNI: 0000 0001 2099 141X  KulturNav: d72d7bca-7254-4438-898e-087a67e2563d  LCCN: n86113668  NKC: ola2003196307  NLA: 42088200  NLG: 172702  NSK: 000693402  NTA: 115776850  RERO: 02-A000017306  RKD: 324503  SUDOC: 030384915  Trove: 1212397  VcBA: 495/5777  VIAF: 12351164   WorldCat (עם VIAF): 12351164
ליטל מידלנד

| --- | --- |

Little Midland
 מאפיינים כלליים
 נקרא גם:  LM
 יצרן:  the Little Midland Light Car Co Ltd
 שנות ייצור:  1905–1922
 הרכבה:  בריטניה בריטניה
 סיווג:  סייקלקאר
 משקל:  203-292 ק"ג (ריק)
 בסיס גלגלים:  2,210-2,362 מ"מ
 מפרט טכני
 מנוע:  1 צילינדרים, 7.5 כ"ס (יוצרה בין השנים 1905 - ?)  2V צילינדרים, 964 סמ"ק המפיק 7.0 כ"ס (יוצרה בין השנים 1911-1913)  2V צילינדרים, 964 כ"ס המפיק 8.0 כ"ס (יוצרה בין השנים 1914-1916, 1918-1922)
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 2 מהירויות  תמסורת ידנית - 3 מהירויות (פותח לאחר מלחמת העולם הראשונה מסוף שנת 1918
ליטל מידלנד (באנגלית: Little Midland, קרויה גם: LM) היא מכונית פתוחה, 2 מושבים מסוג סייקלקאר מתוצרת the Little Midland Light Car Co Ltd אשר יוצרה בין השנים 1905–1922 בבריטניה בעיר לנקסטר במספר בתי מלאכה.
ליטל מידלנד

החברה נוסדה בעיר Clitheroe (אנ') על ידי ויליאם קנינגהאם (William Cunningham).
המכונית הראשונה יוצרה בשנת 1905, שני מושבים, פתוחה והופעלה על ידי מנוע 1 צילינדרים.
בשנת 1907 פותח דגם עם חמישה מושבים.
משנת 1911 פותח דגם שהורכב בו מנוע 2 צילינדרים, מקורר אוויר.
לאחר מלחמת העולם הראשונה פותח דגם אשר הורכב בו מנוע 2 צילינדרים 980 סמ"ק.
מכונית פתוחה לחלוטין ללא חלונות.
2 מושבים.
מנוע בנזין.
מערכת היגוי - מימין.
בשנת 1920 מחיר היחידה עמד על 200 שטרלינג (בבריטניה).
בשנת 1919 החברה אורגנה מחדש, קיבלה בעלות חדשה. מטה ומפעל החברה עבר לעיר בלקברן. בשנת 1920 עברה החברה לעיר "City of Preston" (אנ').
"Cyclecar"

"Cyclecar" הייתה סוג של מכונית קטנה, וזולה שיוצרה באירופה ובארצות הברית בין 1910 לתחילת שנות ה-20 של המאה ה-20. מטרתה של ה-"Cyclecar" הייתה למלא פער בשוק בין האופנוע לבין המכונית.
מועדון "Clubs Moto Cycliste" פרסם ב-14 בדצמבר 1912 תקנון לגבי מכוניות ה-"Cyclecar". הדגמים בקטגוריה של המכוניות הגדולות הוגבלו למשקל מקסימלי של 350 ק"ג ולמנוע בעל נפח עד 1,100 סמ"ק. הדגמים בקטגוריה של המכוניות הקטנות הוגבלו למשקל בין 150-300 ק"ג ולמנוע עד נפח 750 סמ"ק.
ראו גם

"Cyclecar" (אנ')
ריצ'רדסון (סייקלקאר 1919)
הערות שוליים

↑  Georgano, N. (2000). Beaulieu Encyclopedia of the Automobile. London: HMSO. ISBN 1-57958-293-1.
↑  The Motor Cycle and Cycle Car Show at Olympia, The Automotor Journal, 30 November 1912, p1451
↑  Baldwin, N. (1994). A-Z of Cars of the 1920s. Devon, UK: Bay View Books. ISBN 1-870979-53-2.
לאון פליישר

| --- | --- |
פליישר, 1963
פליישר, 1963
 לידה:  23 ביולי 1928 סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 פטירה:  2 באוגוסט 2020 (בגיל 92) בולטימור, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר 
 פרסים והוקרה:  תחרות המוזיקה של המלכה אליזבת סדר האמנויות והמכתבים הצטיינות מרכז קנדי
 www.leonfleisher.com
 
לאון פליישר (באנגלית: Leon Fleisher;‏ 23 ביולי 1928 – 2 באוגוסט 2020) היה פסנתרן ומנצח יהודי-אמריקאי, אחד הפסנתרנים הנודעים בעולם.
קורות חיים

נולד בסן פרנסיסקו שבקליפורניה, הוריו היו מהגרים. שם החל בלימודי הפסנתר בגיל 4 אצל ארתור שאנבל. הופעתו הפומבית הראשונה הייתה כשהיה בן 8. בגיל 16 הופיע עם הפילהרמונית של ניו יורק בניצוח פייר מונטה.
לאון פליישר הקליט סדרת תקליטים מרשימים עם גאורג סל ותזמורת קליבלנד לפני שמחלה (דיסטוניה פוקאלית) שללה ממנו את השימוש בידו הימנית. בין היצירות שהקליט היו קונצ'רטי של גריג, מוצרט, שומאן, רחמנינוב, ברהמס ובטהובן. משנת 1964 הוא המשיך לנגן רפרטואר ליד שמאל, עד שריפוי בזריקות רעלן הבוטולינום השיב לו את יכולת השימוש ביד ימין. בתקופה זו גם החל לנצח. פליישר נודע בעיקר בפרשנויותיו לקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן וברהמס. בשנת 2004 יצאה הקלטה של פליישר בנגינה בשתי ידיים, לראשונה מזה ארבעים שנה ויותר, בתקליט שהוכתר בשם המתאים "שתי ידיים" וזכה לשבחי הביקורת. הוא ידוע בשל פרשנותו  לשני הקונצ'רטי לפסנתר מאת ברהמס ולחמשת הקונצ'רטי לפסנתר של בטהובן (שאותם הקליט עם גאורג סל ותזמורת קליבלנד).
פליישר עסק הן בניצוח והן בהוראה למעלה מ-60 שנה בקונסרבטוריון פיבודי ובמכון קרטיס למוזיקה. כמורה, פליישר המשיך במסורת בטהובן, שעברה מדור לדור דרך קרל צ'רני, תאודור לשטיצקי וארתור שנאבל עד אל פליישר עצמו, שהמשיך ומסר אותה הלאה למאות תלמידי הפסנתר שלו במשך קרוב ליובל שנים. השפעתו על פסנתרנים קלאסיים מודרניים, בעיקר בצפון אמריקה, הייתה עצומה. בין הפסנתרנים ידועי השם, שהיו תלמידיו של פליישר, אפשר למצוא את אנדרה ואטס, אמיליו דל רוסאריו, יעל וייס, פיליפ בוש, מריאן האן, אורית וולף, אלון גולדשטיין עינב ירדן ועוד.
פליישר נפטר מסרטן ב-2 באוגוסט 2020 בגיל 92.
הערות שוליים

↑  Kozinn, Allan (2020-08-02). "Leon Fleisher, 92, Dies; Spellbinding Pianist Using One Hand or Two". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2020-08-03.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453694505171  PLWABN: 9810576679605606  BNE: XX1576025  BnF: cb138939737 (data)  CiNii: DA11399477  GND: 134052293  ISNI: 0000 0000 7825 7093  LCCN: n83127175  MusicBrainz: dc0d49cd-8afe-470f-936d-204ade81d537  NKC: xx0104998  NTA: 103968121  SNAC: w6vq3ncr  SUDOC: 081015895  VIAF: 101604753   WorldCat (עם VIAF): 101604753 
ערך זה הוא קצרמרבנושא מוזיקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לוק ויברט

| --- | --- |
לוק ויברט בשנת 2004, בפסטיבל מוזיקה "Nuits Sonores" בליון.
לוק ויברט בשנת 2004, בפסטיבל מוזיקה "Nuits Sonores" בליון.
 לידה:  26 בינואר 1973 (בן 51) רדרות', הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  לוק פראנסיס ויברט
 שם במה:  Plug, Wagon Christ, Kerrier District, The Ace Of Clubs, Amen Andrews, Spac Hand Luke, Butler Kiev, Luke Warm
 מקום הקמה:  קורנוול, בריטניה
 מוקד פעילות:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  בית הספר טרורו 
 עיסוק:  מוזיקאי, מפיק תקליטים
 סוגה:  מוזיקה אלקטרונית, IDM, אסיד טכנו, דראם נ' בייס, טריפ הופ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  כלי מקלדת 
 חברת תקליטים:  Rephlex, Ninja Tune, Astralwerks, Warp, Nothing Records, Mo' Wax, Planet Mu
 Brainwashed page
 פרופיל ב-IMDb
 
לוק ויברט (באנגלית: Luke Vibert; נולד ב-26 בינואר 1973) הוא מוזיקאי אלקטרוני ומפיק בריטי, הידוע גם בעבודתו תחת מספר כינויים כגון פּלָאג ו-וואגון קרייסט. ויברט, שגדל בקורנוול שבבריטניה, החל לשחרר פרויקטים בשנות ה-90 בז'אנרים מגוונים, הכוללים טכנו, דראם נ' בייס וטריפ הופ.
שנים מוקדמות: שנות ה-90

ההפקות המוזיקליות הראשונות של ויברט היו במגוון להקות, הכוללות מופע פאנק בשם Five Minute Fashion ומאוחר יותר בקבוצה בסגנון ביסטי בויז בשם Hate brothers. במהרה הוא עבר לסביבה זולה יותר, שבה הוא הפיק מוזיקה אלקטרונית בעצמו.
ויברט גדל בקורנוול ולמד בבית הספר יחד עם מספר חברי הצוות של Rephlex Records שהקים המוזיקאי אפקס טווין. ויברט וחבר נוסף מהבית הספר, ג'רמי סימונדס, הוציאו אלבום בRephlex Records תחת השם Vibert/Simmonds שמשך את תשומת הלב של החברת התקליטים Rising High. כתוצאה מהפופולריות של הסגנון בתחילת שנות ה-90, חברת התקליטים Rising High הזמינה אלבום מוזיקת אווירה מויברט, שכשסוים, נקרא Phat Lab Nightmare תחת הכינוי וואגון קרייסט ב-1993.
ויברט, תחת השם פּלָאג, היה חלוץ בתת-הז'אנר "דריל נ' בייס", שהתנסה בברייקביטים של סגנונות ג'אנגל ודראם אנד בייס. הוא המשיך בשנים אחרי להפיק יותר מוזיקה תחת השם וואגון קרייסט בשביל חברות התקליטים Rising High ו-Ninja Tune.
שנות 2000 ואחרי

בסוף שנת 1999, ויברט החל בסיבוב הופעות עם מוזיקאי בשם בי.ג'יי קול כדי לקדם את אלבום הפיוז'ן שלהם הנקרא Stop the Panic. בשנת 2002, הוא התחיל בסדרה של שיתופי פעולה עם אפקס טווין. אף על פי שאפקס טווין ולוק ויברט מעולם לא הוציאו אלבום ביחד, אפקס טווין השתמש בשם השיר "Analord", מתוך אלבומו של ויברט הנקרא Lover's Acid. העבודות שויברט הוציא לאחר מכן היו מגוונות בסגנונם. הוא הוציא את העבודות הללו בשמות שונים, הכוללים פלאג, ספאק הנד לוק, אמן אנדרוז ועוד…
בשנת 2006, השיר "Shadows" של ויברט הופיע באלבום מיקס הנקרא "A Bugged Out Mix" מאת הדי-ג'יי Miss Kittin, שהגיע למקום מאה שבעים במצעד האלבומים הצרפתי.
בשנת 2007, ויברט הקים מועדון לילה עם צמד המוזיקאים Posthuman בשם "I Love Acid", על שם השיר שלו. בשנת 2019 הוא זכה באירוע המועדון הבריטי הטוב ביותר בפרסי DJ Mag. חברת תקליטים באותו השם נוסדה ב-2014, ולוק תרם שני מיני אלבומים ואלבום בשם "Valvable" שנכתב כולו על שלושה חלקי ציוד של חברת רולנד: TB303, TR808 ו-JX3P.