stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'אקומו ליאופרדי

| --- | --- |

 לידה:  29 ביוני 1798 רקנאטי, איטליה 
 פטירה:  14 ביוני 1837 (בגיל 38) נאפולי, ממלכת שתי הסיציליות 
 שם לידה:  Giacomo Taldegardo Francesco di Sales Saverio Pietro Leopardi 
 מדינה:  מדינת האפיפיור 
 שם עט:  Cosimo Papareschi 
 שפות היצירה:  איטלקית, לטינית, יוונית, צרפתית 
 יצירות בולטות:  A se stesso, Small Moral Works, Maria Antonietta, La quiete dopo la tempesta, Paralipomeni della Batracomiomachia, Pensieri, Il passero solitario, Sopra il monumento di Dante, L'Infinito, A Silvia, La ginestra, Canti, Ciclo di Aspasia, Zibaldone, בפסקה זו 4 רשומות נוספות שטרם תורגמו 
 www.leopardi.it
 חתימה:   
 
ג'אקומו לֵיאופרדי (באיטלקית: Giacomo Leopardi;‏ 29 ביוני 1798 – 14 ביוני 1837) היה משורר איטלקי רומנטי, הנחשב אחד מהוגי הדעות ומשורריה החשובים ביותר של איטליה.
ביוגרפיה > תחילת דרכו

ליאופרדי נולד בעיירה הקטנה רקנאטי באיטליה. אביו היה אציל זוטר. אימו הייתה המרקיזה אדליידה אנטיצי, ואופייה היה כנראה נוקשה ושתלטני. הוא גדל בבידוד יחסי, עם אביו ועם מספר כמרים ששימשו לו מורים. אביו היווה עבורו מקור השראה חשוב. כאדם שחושו המעשי היה כנראה מוגבל, איבד אביו את רוב הונו בעסקים נכשלים. לעומת זאת הוא השקיע כספים רבים בהקמתה של ספרייה מפוארת שנפתחה במשך השנים לציבור.
בדידותו של ג'אקומו, אשר נוספה עליה גם רשמיות נוקשה כחלק מהרגלי המשפחה, הביאו אותו לבלות זמן רב בספריית אביו. בגיל עשר כבר לא נזקק למורים, ובגיל 17 הוא כבר שלט והיה בקי בתחומים רבים של ידע. הוא קנה לעצמו ידיעות רחבות בשבע שפות קלאסיות, בהן עברית. נושאים בהם רכש ידע רב היו היסטוריה, פילוסופיה, פילולוגיה, מדעי הטבע ואסטרונומיה. משערים כי התקופה הארוכה בה למד בתנאים לא הולמים גרמו להיותו חולה אסתמה, בעל עקמת וראייה חלשה.
ב-1809 החל ליאופרדי לתרגם יצירות קלאסיות עתיקות (כנראה התחיל עם עבודותיו של הורציוס). באותו זמן גם כתב את שירו הראשון, הסונטה "מותו של הקטור". ב-1810 חיבר בין היתר את La Spelonca ו-L'Amicizia וגם שירים קצרים.
לאחר שסיים את לימודיו כתב מסות מחקריות ומספר שירים שנגעו לאירועי התקופה. ב-1816 עזב את הסגנון היווני והפילולוגיה לטובת סגנון אמנותי נאו-קלאסי מודרני.
ביוגרפיה > צמיחתו של המשורר

ביולי 1817 החל לכתוב את ה-Zibaldone, אוסף גדול של מחשבות ופיוטים אשר כלל למעלה מ-4000 עמודים. אז גם פגש את פייטרו ג'ורדני אשר הביא להכרה ציבורית בליאופרדי כאיש שירה.
ליאופרדי התפרסם לראשונה בזכות שני שירי תהילה למולדת האיטלקית, All'Italia ו-Sopra il monumento di Dante.
בשנים הראשונות שלאחר גיל עשרים שקע המשורר ברגשות עמוקים של יאוש. בייחוד בתקופה אפלה זו של חייו החל ליאופרדי לכתוב ביתר עומק ובגרות. שירים מתקופה זו של חייו נחשבים יצירות מופת של השירה הלירית.
שני שיריו המוכרים ביותר: "L'infinito" ו"Il passero solitario".
ביוגרפיה > המשך חייו

ב-1822 הגיע ליאופרדי אל רומא לתקופה קצרה, ושם התפרסם בזכות שיריו. בשנים הקרובות כתב שירים מלאי צער ומחשבות פילוסופיות, בולטים בהם historical pessimism ו-cosmic pessimism.
בהמשך עבר בין מילאנו, בולוניה ופירנצה, היכן שפגש את אלסנדרו מנצוני, סופר דגול נוסף מאותה מאה.
ב-1837 מת בנאפולי כתוצאה מבצקת.
עבודות עיקריות

עבודותיו העיקריות כוללות את Zibaldone, אוסף של רשמים וקטעי פילולוגיה ופילוסופיה, ה-Operette, אוסף של קטעי פרוזה שחלקם עלילתיים, ואוסף השירים Canti. ליאופרדי החזיק בראייה פסימית של המציאות כשלהשקפתו מגיעה השמחה רק בשל היעדרות הכאב. ליאופרדי אשר נחשב כמשורר לירי טהור בדומה לג'ון קיטס או אמילי דיקינסון, נתגלה מחדש במאה שלאחר מותו כפילוסוף נון-סיסטמטי, שאותו העריצו ארתור שופנהאואר, פרידריך ניטשה ו-ולטר בנימין. כיום הוא נחשב אחד מהוגי הדעות האיטלקיים המקוריים הבולטים. הוא פיתח דרך התבוננות רדיקלית על העולם, השמחה, התרבות והשירה שלא כמו הוגי דעות אחרים בני ארצו שהושפעו רבות מרעיונות גרמניים. Zibaldone ו-Operette morali מציבים את ליאופרדי סמוך לשופנהאואר כאחד ממבשרי הפילוסופיה הקדם קיומית (פרוטו-אקזיסטנציאליסטית).
תרגום חדש של ד"ר אלי אשד לרשימה של לאופרדי שנכתבה בשנת 1824 "הצעה צנועה לפרס על ידי האקדמיה הסילוגרפית" שתורגמה כבר ב-1992 בידי גאיו שילוני, ובו מציע לאופרדי להחליף חלקים של המין האנושי כולל את ידידיו של האדם ואת הנשים בידי מכונות שאנחנו מגדירים אותם כיום כרובוטים וכאנדרואידים.
לקריאה נוספת

ג'אקומו ליאופרדי – דיאלוג בין טימנדרו ואלאנדרו (מאיטלקית: יונתן פיין), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך ח', 2017.
ג'אקומו ליאופרדי – מתוך מאמר של איטלקי על אודות השירה הרומנטית (מאיטלקית: אמוץ גלעדי), דחק - כתב עת לספרות טובה, כרך טז', 2023.
ג'אקומו ליאופרדי, שירים. תרגום מאיטלקית ובאורים - ראובן כהן, כרמל: 2023.
הערות שוליים

↑  "הצעה צנועה לפרס על ידי האקדמיה הסילוגרפית", באתר מגזין "יקום תרבות"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007306832305171  PLWABN: 9810616545305606  BIBSYS: 90148162  BNE: XX971950  BnF: cb119125018 (data)  CANTIC: a1186428x  CiNii: DA02920768  GND: 118571834  ICCU: CFIV002049  ISNI: 0000 0001 2120 8191  LCCN: n79084166  LNB: 000008587  MusicBrainz: fe3ca626-d351-4c1f-8a3a-9f210fbc9a70  NDL: 00532763  NKC: jn20000603724  NLA: 35300617  NLG: 62742  NLK: KAC202244636  NSK: 000001661  NTA: 068390882  RERO: 02-A003513433  SELIBR: 70897  SNAC: w6np4q8d  SUDOC: 027328384  Trove: 903314  VcBA: 495/20282  VIAF: 12311353   WorldCat (עם VIAF): 12311353
אריסטיד בריאן

אריסטיד בריאן (בצרפתית: Aristide Briand;‏ 28 במרץ 1862 – 7 במרץ 1932) היה מדינאי צרפתי שכיהן מספר פעמים כראש ממשלת צרפת וזכה בפרס נובל לשלום.
ביוגרפיה

בריאן נולד ב-28 במרץ 1862 בנאנט למשפחה בורגנית. הוא למד משפטים ועד מהרה נכנס לזירה הפוליטית, פרסם מאמרים בכתב העת האנרכיסטי "לה פפל" וערך תקופה מסוימת את "לנטם". משם עבר ל"פטיט רפובליק", ולאחר מכן ייסד את "להומניטה" בשיתוף עם ז'אן ז'ורס.
בקונגרס הפועלים של נאנט ב-1894 פעל בריאן למען קידום רעיון האיגודים המקצועיים, ומיקם את עצמו כאחד ממנהיגיה של המפלגה הסוציאליסטית הצרפתית. ב-1902, לאחר כמה ניסיונות כושלים, הוא נבחר לנציג מטעם המפלגה לבית התחתון של הפרלמנט. כבר מימיו הראשונים בבית הנבחרים עסק בסוגיית הפרדת הדת והמדינה, פעל בוועדה שעסקה בניסוח חוק ההפרדה, והיה למנסחו העיקרי. מתוך רצון לדאוג שהחוק אכן ייושם, נכנס ב-1906 לממשלת הימין של פרדיננד סאריין בתפקיד מחזיק תיק ההדרכה הציבורית והפולחן, מתוך אמונה שיש לשתף פעולה עם המפלגה הרדיקלית בביצוע רפורמות, ולא לחכות באפס מעשה לעליית הסוציאליזם לשלטון. מפלגתו לא קבלה את גישתו ובמרץ 1906 הוא סולק מהמפלגה הסוציאליסטית.
בריאן כיהן כשר המשפטים בשנת 1908-1909 והחליף את קלמנסו כראש ממשלה ב-1909. הוא שירת בתפקיד עד 1911, ולאחר מכן שוב לכמה חודשים ב-1913. באוקטובר 1915, בעקבות תבוסתה של צרפת בתחילת מלחמת העולם הראשונה התמנה בריאן שוב לתפקיד במקומו של רנה ויויאני, והחזיק לראשונה גם בתיק החוץ, במקומו של תיאופיל דקלאס. הוא לא הצליח להחזיק במשרה לאורך זמן, ובמרץ 1917 התפטר כתוצאה מחילוקי הדעות סביב מתקפת ניוול. הוא חזר שוב לתפקיד ראש הממשלה ב-1921, אך לא הצליח להביא להסכם פיצויים עם גרמניה בשל חוסר הגמישות בו נתקל בצד הגרמני, והוחלף על ידי רמון פואנקרה הלוחמני יותר. בעקבות משבר הרוהר ב-1925 חזר בריאן למשרד החוץ הצרפתי ונותר בתפקיד עד למותו. הוא עמד מאחורי ההסכם עם הוותיקן שהעניק לממשלה הצרפתית תפקיד במינוי הבישופים הקתולים, וב-1926 זכה בפרס נובל לשלום עם הגרמני גוסטב שטרזמן על חלקם בהסכמי לוקרנו. שנה לאחר מכן נודע שוב בזכות הסכם קלוג בריאן שאותו ניסח עם שר החוץ האמריקני פרנק קלוג.
ניקולא אפר

ניקולא אפר
ניקולא אפר (צרפתית: Nicolas Appert;‏ 17 בנובמבר 1749 - 1 ביוני 1841) היה קונדיטור צרפתי, ידוע כממציא צנצנות אטומות לאוויר לשימור מזון, ומכונה "אבי השימורים".
חייו

אפר נולד בעיר שאלון-אן-שמפאן, בירת חבל הארץ שמפאן-ארדן. בנערותו עבד אפר במבשלת שיכר ויין אצל אביו, לאחר מכן התמחה בבישול במלון המלכותי בעיר הולדתו וב-1780 עבר לפריז ועבד כשף וקונדיטור. ב-1785 נישא לאליזבת בנואה, לזוג היו חמישה ילדים.
ב-1795, החל לחקור דרכים לשימור מזון. ב-1800 הוצע מטעם ממשלתו של נפוליאון פרס של 12,000 פרנק צרפתי למי שימציא דרך זולה ויעילה לשמר כמויות גדולות של מזון, לצורכי הצבא בהיותו במסעות. ב-1804 פתח בפרבר של פריז בשם מאסי (Massy) חנות קטנה לשימור מזון וב-1809, לאחר 14 שנות מחקר, בא על שכרו כשהציג את המצאתו; שימור מזון בצנצנות זכוכית אטומות בשעם והרתחתם במים רותחים. אפר שלח לצבאו של נפוליאון צנצנות ובהן עוף, נזיד בשר וירקות משומרים, וזכה בפרס הכספי. באותה שנה פרסם את ספרו "אמנות שימור כל סוגי החיות והירקות למשך שנים" (L'Art De Conserver, pendant plusieurs années, Toutes les Substances Animales et Végétales), שהיה לספר הראשון שעסק בשיטות מודרניות לשימור מזון.
לאחר זכייתו בפרס, רשם אפר פטנט על המצאתו והפך את חנותו למפעל הראשון בעולם לשימור מזון, "לה מזון אפר" (La Maison Appert, בית אפר). ב-1814 נשרף המפעל על ידי כוחות צבא פרוסיה ואוסטריה שפלשו לצרפת, במסגרת מהמלחמות הנפוליאוניות של הקואליציה האנטי צרפתית השישית. בעקבות כך ירד אפר מנכסיו, אך המפעל עצמו שוקם והמשיך לפעול עד שנת 1933.
ב-1810 רשם פיטר דורנד פטנט בממלכה המאוחדת שהתבסס על התהליך של אפר, לשימור בפחיות ברזל יצוק אטומות לאוויר ולא בצנצנות הזכוכית מהמצאתו המקורית של אפר. שנתיים לאחר מכן רכשו בריאן דונקין וג'ון הול האנגלים את שני הפטנטים והחלו בייצור שימורים. עשור עבר, ושיטתו של אפר הגיעה גם לאמריקה. אולם ייצור המוני של קופסאות שימורים החל רק בתחילת המאה ה-20, כשאחת הסיבות לכך היא שעד להמצאת פותחן השימורים נעשה שימוש בפטיש ואזמל לפתיחת הקופסאות.
ב-1841 מת אפר בפריז כשהוא חסר כל.
הנצחתו

בכל שנה משנת 1942 מעניק המכון לטכנולוגיות מזון בשיקגו את "פרס ניקולא אפר" לציון הישגים בתחום טכנולוגיות המזון.
ב-1955 הנפיקה צרפת בול דואר לזכרו.
ב-1986 הוצב לוח לציון מקום הולדתו בעיר הולדתו שאלון אן-שמפאן, וב-1991 הוצב בעיר פסל ארד בדמותו של אפר, עבודתו של הפסל ז'אן רובר איפוסטגי, וב-1999 הוצב פסל נוסף במכון לטכנולוגיות מזון .
ב-2010 הכריז משרד התרבות הצרפתי על שנה זו כ"שנת ניקולא אפר" ובנסיכות מונקו הונפק בול לזכרו.
הערות שוליים

↑  http://nndb.com/people/718/000207097/
↑  http://www.historyofinformation.com/index.php?id=2541
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810600682605606  BIBSYS: 4043654  BnF: cb11888987n (data)  GND: 129214302  ISNI: 0000 0000 7141 0024  LCCN: n85227850  NKC: uzp20201078212  NLA: 35774930  NLG: 227567  NTA: 400612232  SELIBR: 206633  SUDOC: 026688786  Trove: 1081531  VIAF: 51684887   WorldCat (עם VIAF): 51684887 
שחזור של צנצנות הזכוכית בהן השתמש אפר
מנחם קורצקי

מנחם קורצקי (נולד ב-4 באפריל 1974) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי, ששיחק בעמדת השוער וכיום מאמן את בני סכנין מליגת העל.
קריירה

קורצקי החל את קריירת המשחק שלו כשוער בקבוצת שמשון תל אביב ולאחר מכן שיחק בבית"ר תל אביב. בהמשך עבר לשמש כשוער מחליף בקבוצת מכבי נתניה ששיחקה בליגת העל, וממנה הגיע לבני יהודה תל אביב. את שנותיו האחרונות בקריירה שיחק קורצקי בקבוצת הפועל רמת השרון, ובסוף עונת 2009/2010 פרש ממשחק פעיל.
לאחר פרישתו ממשחק מונה קורצקי למנהל הפועל רמת השרון, ולאחר מכן שימש עוזר מאמן הקבוצה. בעונת 2012/2013 החל לשמש כמאמן הקבוצה בצוותא עם בני טבק. הקבוצה הייתה ביכולת גבוהה בעונה זאת ואף התברגה במפתיע לפלייאוף העליון. לקראת סוף העונה עזב את תפקידו ברמת השרון, לאחר שהִשעה שחקנים וההנהלה לא גיבתה את פעולותיו. בעונה שלאחר מכן החל לאמן את הפועל רעננה והצליח להעלות אותה לליגת העל. בעונת 2013/2014 המשיך לאמן את רעננה בליגת העל, ולאחר פתיחת עונה מוצלחת שהציבה את הקבוצה בצמרת הטבלה, שני מחזורים לסיום העונה הבטיחה רעננה את הישארותה לעונה שנייה רצופה בליגה הבכירה, לראשונה בתולדות המועדון.
לקראת עונת 2014/2015 מונה למאמן בית"ר ירושלים, וב-27 בינואר 2015 פוטר מתפקידו. ב-9 בפברואר 2015 מונה למאמן הפועל פתח תקווה, ובתום העונה ירד עמה לליגה הלאומית. בינואר 2016, כשקבוצתו מדורגת ראשונה בליגה הלאומית, עבר לאמן את מכבי נתניה מליגת העל, לאחר שנכנסה להליך של פירוק ודורגה במקום האחרון בטבלה. ב-25 במרץ 2016 התפטר מתפקידו. ב-1 ביוני 2016 חזר לקדנציה שנייה בהפועל רמת השרון מהליגה הלאומית, וב-9 בנובמבר 2016 התפטר מתפקידו.
ב-12 בינואר 2017 מונה קורצקי למאמן הפועל תל אביב, לאחר שהקבוצה נכנסה להליך של פירוק והתדרדרה למקום האחרון בטבלה. בתום העונה סיימה הקבוצה במקום האחרון ונשרה לליגה הלאומית וב-15 במאי 2017 פוטר קורצקי מתפקידו.
ב-30 באוקטובר 2017 מונה למאמן הפועל רעננה וב-10 בדצמבר 2019 סיים את תפקידו בקבוצה. ב-7 בינואר 2020 מונה למאמן הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית. ב-18 ביוני 2020 הודיע קורצקי כי הוא עוזב את ראשון לציון בשל סיבות בריאותיות. ב-29 בינואר מונה קורצקי למאמן הפועל חדרה כמחליפו של שרון מימר שפוטר משם יום קודם לכן.
ב-11 באפריל 2022 חתם בשורות עירוני קריית שמונה, אליה הצטרף לקראת עונת 2022/2023. ב-20 בדצמבר התפטר מתפקידו.
ב-24 בינואר 2023 חזר לאמן את הפועל חדרה. ב-1 במאי 2023 פוטר מתפקידו. ב-4 בפברואר 2024 מונה למאמנה של הפועל רמת גן גבעתיים מהליגה הלאומית. ב-7 ביולי 2024 פוטר מתפקידו. ב-21 בספטמבר 2024 מונה למאמנה של הפועל עכו מהליגה הלאומית. ב-10 בנובמבר פוטר מתפקידו.
ב-11 במרץ 2025 מונה למאמנה של בני סכנין מליגת העל.
חיים אישיים

קורצקי נשוי ואב לשתי בנות ומתגורר ברמת השרון. יש לו מספר אחים שגם היו שחקני כדורגל בצעירותם. הם איבדו את אמם בגיל צעיר ואביו גידל אותם לבדו. אחד מאחיו הוא הפוליטיקאי יעקב קורצקי, סגן ראש עיריית רמת השרון ונציג המפלגה הדתית בעיר.
הערות שוליים

1 2 3  אופיר סער‏, סימאונה של בית"ר? על מנחם קורצקי, המאמן הבא של בית"ר ירושלים, באתר וואלה, 2 במאי 2014
↑  אייל אליה, ‏מוטיבטור או טקטיקן: כך מנחם קורצקי הפך לסיפור הצלחה ענק, באתר ערוץ הספורט, 31 באוגוסט 2013
↑  נדב צנציפר, פרסום ראשון: גיא לוזון יעזוב את הפועל ת"א, קורצקי חתם, באתר ynet, 11 בינואר 2017
↑  מאור רחמני, ‏מחיר הירידה: מנחם קורצקי פוטר מהפועל ת"א, באתר ONE‏, 15 במאי 2017
↑  התחלה חדשה: קורצקי יאמן את ראשל"צ, באתר ערוץ הספורט, 7 בינואר 2020
↑  מערכת ONE, ‏קורצקי: עצב השמיעה שלי נפגע וגרם להתחרשות, באתר ONE‏, 18 ביוני 2020
↑  עמית קרקו, ‏מצאה מחליף למימר: קורצקי מונה למאמן חדרה, באתר ONE‏, 29 בינואר 2021
↑  שלום אלבז, רשמית: מנחם קורצקי חתם לעונה בקריית שמונה, באתר ONE, ‏11 באפריל 2022
↑  שלמה וייס‏, מנחם קורצקי התפטר מקרית שמונה, אלון זיו ומרקו בלבול מועמדים, באתר וואלה, 20 בדצמבר 2022
↑  הפועל עכו פיטרה מאמן שני העונה: מנחם קורצקי סיים את דרכו, באתר וואלה, 10 בנובמבר 2024
↑  שמעון אלבז, מנחם קורצקי מונה למאמנה החדש של בני סכנין, באתר ynet, 11 במרץ 2025
פייר בל

| --- | --- |

 לידה:  18 בנובמבר 1647 בפסקה זו רשומה אחת נוספת שטרם תורגמה, צרפת 
 פטירה:  28 בדצמבר 1706 (בגיל 59) רוטרדם, הולנד 
 השקפה דתית:  נצרות קתולית, קלוויניזם 
 זרם:  עידן הנאורות
 תחומי עניין:  כתיבה יצירתית ומקצועית, פילוסופיה 
 עיסוק:  פילוסוף, מבקר ספרות, תאולוג, היסטוריון, עיתונאי, סופר, פרופסור, מילונאי 
 הושפע מ:  דקארט
 השפיע על:  מונטסקייה, וולטר, דני דידרו, לייבניץ
 מדינה:  צרפת 
 יצירות ידועות:  Dictionnaire Historique et Critique 
 
פייר בל (בצרפתית: Pierre Bayle; ‏18 בנובמבר 1647 – 28 בדצמבר 1706) היה פילוסוף וסופר צרפתי.
בל היה בנו של כומר פרוטסטנטי בעיירה קרלה שבמחוז פואה בצרפת, קרוב להרי הפירנאים הצרפתיים. בעיירה זו שבה נולד, בילה את עשרים השנים הראשונות לחייו, למד יוונית ולטינית וספג לתוכו את תורתו של קלווין. ב-1669 נשלח לקולג' הישועי בעיר טולוז (בדרום מערב צרפת), כדי להתמחות בלימודים קלאסיים, אך הפך שם לקתולי. כעבור שבעה עשר חודשים בלבד הוא חזר לקלוויניזם. כדי להימנע מן הרדיפה הדתית בצרפת, אביו שלח אותו ללמוד באוניברסיטה הקלוויניסטית שבעיר ז'נבה, אך שם גילה את כתביו של הפילוסוף רנה דקארט והתחיל להטיל ספק בנצרות. ב-1675 פייר בל נתמנה לפרופסור לפילוסופיה באוניברסיטה ההוגנוטית של העיר סדן, שבצפון מזרח צרפת. ב-1681 נסגרה האוניברסיטה של סדאן על פי צו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת. בל מצא משרה באקדמיה המפורסמת שבעיר רוטרדם שבהולנד, שבה שימש כפרופסור להיסטוריה ופילוסופיה.
ב-1682 פרסם בל מכתבים שבהם ביקר את ספרו של הכומר לואי מיימבורג, "היסטוריה של הקלוויניזם". באותה שנה הופיע גם ספרו "הרהורים על כוכב השביט" (Lettre sur la comète) (שביט היילי שגרם לבהלה באירופה). ב-1684 החל לפרסם בעילום שם כתב עת לביקורת ספרותית. זה היה הניסיון הראשון להפוך את הספרות לפופולרית. ב-1693 פוטר ממשרתו ברוטרדם בגלל ויכוחים עם אחד מאנשי הסגל האקדמי, אך מצב זה הותיר לו פנאי כדי לכתוב את "המילון ההיסטורי והביקורתי" המהווה את יצירתו העיקרית. שנות חייו הנותרות הוקדשו כדי להשיב לאלה שביקרו את "המילון". בל, שחלה בשחפת, נפטר ברוטרדם ב-1706.
ב-1906, הוקמה בעיר פמייה בצרפת, באזור שבו נולד, אנדרטה לזכרו שעליה נכתב: "פיצוי עבור שכחה ארוכה".
לבל נודעה השפעה על הפילוסופים של תקופת ההשכלה: מונטסקייה, וולטר, דני דידרו, לייבניץ, גוטהולד אפרים לסינג, לוק. וולטר ביסס על דמותו של בל את הדמות מרטין, חוקר מניכאי בספרו "קנדיד", על דמות של בל. האסכולה של הספקנות בפילוסופיה מצאה בו שוב את ביטויה: "אופי האדם אינו משתנה; הוא אינו לומד מן ההיסטוריה", "ההיגיון יכול ללמדנו להטיל ספק בכל, אך לעיתים רחוקות הוא מובילנו לפעול".
פייר בל העמיד אתגר לכל רציונליזם דתי ולכל ניסיון להגן באמצעים רציונליים על הדת בכלל ועל האמונה והדוגמה הנוצריות בפרט. במוקד הביקורת שלו עומדת שאלת הרע: האם ניתן להסביר את קיומו של הרע בעולם שברא אל כל-יכול, כל-יודע וטוב בתכלית, והאם ניתן להגן על מושג זה של האל לנוכח קיומו של הרע בעולם?  גוטפריד וילהלם לייבניץ הקדיש את ספרו תאודיציאה לניסוחה של תשובה לאתגר זה של פייר בל.
לקריאה נוספת

אנתוני גוטליב, חלום הנאורות, מאנגלית: אביעד שטיר, 201-208: "אתנחתא על כוכב שביט". ספרי עליית הגג וידיעות ספרים, 2020.
הערות שוליים

↑  Wootton, David (2000). Candide and Related Texts. Hackett Publishing Company, Inc. p. xvii. ISBN 0-87220-547-9.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007258328705171  PLWABN: 9810592138705606  BIBSYS: 90052303  BNC: 000192697  BNE: XX897532  BnF: cb119867257 (data)  BPN: 16284821  CANTIC: a11221033  CiNii: DA01716584  GND: 11850777X  ICCU: CFIV062482  ISNI: 0000 0001 2280 7284  KulturNav: 3a8a4484-8eea-4b85-ac38-c56e8adea101  LCCN: n50005530  LNB: 000028261  NDL: 00432593  NKC: jn20000600673  NLA: 35015543  NLG: 152648  NSK: 000064054  NTA: 068931212  RERO: 02-A002979991  SELIBR: 176943  SNAC: w6k37tkb  SUDOC: 027931161  Trove: 790984  VcBA: 495/29669  VIAF: 61554695   WorldCat (עם VIAF): 61554695
קלמאן אדר

| --- | --- |

 לידה:  2 באפריל 1841 מירה, גארון עילית, צרפת 
 פטירה:  3 במאי 1925 (בגיל 84) טולוז, גארון עילית, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 פרסים והוקרה:  מפקד בלגיון הכבוד  מדליית זהב של החברה לעידוד הקדמה 
 
קלמאן אדר

קלמאן אדר (בצרפתית: Clément Ader; ‏2 באפריל 1841 – 3 במאי 1925) היה ממציא צרפתי ומהנדס חשמל, הידוע כאחד מחלוצי תחום התעופה. אדר המציא מטוס בעל מנוע קיטור.
קורות חיים

אדר למד הנדסת חשמל והפך למהנדס חשמל ומכניקה.
בשנת 1878 אדר שיפר את הטלפון שהומצא על ידי אלכסנדר גרהם בל, ובשנת 1880 הקים את רשת הטלפונים בפריז. בשנת 1881 הוא המציא את הסטריאופון- מערכת שמע בה המאזינים קיבלו ערוץ נפרד לכל אוזן, מצב שאיפשר תפיסה סטריאופונית של השחקנים על הסט.
בעזרת מחקריו של לואי מויאר על תעופת ציפורים, בשנת 1886 הוא בנה כלי טיס אותו כינה אדר איול וקרא לסוג כלי הטיס Avion מילה שהפכה בצרפתית למושג מטוס. כלי הטיס היה דמוי עטלף, והונע על ידי מנוע קיטור קל אותו עיצב בעצמו. המנוע כלל 4 צילינדרים, הפיק כוח של 20 כוחות-סוס (15 קילו-וואט) והניע פרופלור מסחב (כלומר מותקן בקדמת כלי הטיס ומושך אותו) ארבעה להבי.
בתאריך 9 באוקטובר 1890 אדר ניסה להטיס את כלי הטיס שבנה. היסטוריונים של תעופה מעניקים קרדיט למאמץ זה המראה מונעת לטיסה בלתי נשלטת בגובה אפקט הקרקע, כ־50 מ (160 רגל) בגובה של כ 20 ס"מ (8 אינץ').
באוגוסט 1892 בנה מטוס נוסף וטען מאוחר יותר כי הוא טס עמו למרחק של 100 מטר (330 רגל). אם כי מרבית המקורות מסכימים שהדגם מעולם לא הושלם ולא הוטס. אם כי הניסויים של קלמאן משכו את תשומת לב הצבא הצרפתי שמימן את בנייתו של מטוס נוסף.
קלמאן בנה את הדגם השלישי שלו. דגם זה גם דמה לעטלף והיה עשוי פשתן ועץ, בעל מוטת כנפיים ברוחב 15 מטר (48 רגל), מצויד בשני מנועי קיטור בכוח של 30 כוח-סוס כל אחד, שהניעו שני פרופלורי מסחב ארבעה להביים. בתאריך 12 באוקטובר 1897 ביצע אדר ניסויי הסעה וכעבור יומיים ביצע ניסוי טיסה שכשל. לאחר ריצה קצרה המכונה הוסטה מהמסלול על ידי משב רוח, ונעצרה. בשל תוצאת טיסה זו, הצבא הצרפתי הסיר את המימון שלו, אבל שמר את התוצאות בסוד. המסמכים שוחררו לידיעת הציבור ב-1910 בהם דווח שניסיונות להטיס את המטוס עלו בתוהו.
קורות חיים > ספריו

בשנת 1909 פרסם קלמאן את הספר L'Aviation Militaire (תעופה צבאית). הספר עוסק באווירונאוטיקה ובצבא.
בספר מפתח קלמאן את רעיונותיו על הארגון התאורטי של חיל האוויר. בספר הוא מדגיש את החשיבות העתידית של מטוסים צבאיים. הרעיונות שלו פורסמו תחת הכותרת "לחימה צבאית".
קורות חיים > מורשתו

בספרו L'Aviation Militaire, קלמאן חזה את נושאת המטוסים – ספינה עם סיפון טיסה שטוח ומבנה בודד מעל הסיפון בצד הספינה וכיצד הספינה תשמש את הציים. המילה שבה השתמש לתיאור כלי הטיס (Avion) השתרשה בצרפתית ובספרדית כמושג למטוס.
הר אדר בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה נקרא על שמו של קלמאן אדר.
הערות שוליים

↑  Claude Carlier, Clément Ader: premier stratège de l'aéronautique miltaire, Guerres mondiales et conflits contemporains
↑  Clement Ader 1841 - 1925
↑  Clément Ader, The Pioneers
↑  קלמאן אדר, L'aviation militaire, צרפת, 1913
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007430285205171  PLWABN: 9810545747505606  BnF: cb121004310 (data)  CANTIC: a12156784  GND: 119011689  ICCU: IEIV052947  ISNI: 0000 0000 3405 1544  LCCN: n91009761  LNB: 000116214  Léonore: 1111  NKC: xx0203254  NTA: 181777835  SNAC: w62v54q1  SUDOC: 029361443  VIAF: 61575214   WorldCat (עם VIAF): 61575214
ז'אק קרטייה

| --- | --- |

 לידה:  31 בדצמבר 1491 סן-מלו שבצרפת
 פטירה:  1 בספטמבר 1557 (בגיל 65) סן-מלו שבצרפת
 לאום:  צרפתי
 בן או בת זוג:  Mary Catherine des Granches 
 תקופת הפעילות:  1534–1542 (כ־8 שנים)
 מספר מסעות:  3
 גילויים בולטים:  מפרץ סנט לורנס והסביבה
 אזורים שחקר:  חופי קנדה
 חתימה:   
 מידע על חייו
 
ז'אק קרטייה (בצרפתית: Jacques Cartier;‏ 31 בדצמבר 1491 – 1 בספטמבר 1557) היה מגלה ארצות צרפתי שסייר בקנדה.
ביוגרפיה

קרטייה נולד בסן-מלו שבצרפת. פרנסואה הראשון, מלך צרפת בחר בו כדי למצוא "איים מסוימים ואדמות שבהן נאמר שיש כמויות גדולות של זהב ודברי ערך אחרים". בשנת 1534 הוא יצא למסע שייעודו היה למצוא מעבר מערבי לאסיה. הוא סייר באזור ניופאונדלנד (החל ב-10 במאי באותה שנה) ובימות הקנדיות, ושם שמע על נהר מערבי יותר (נהר סנט לורנס). קרטייה האמין שנהר זה עשוי להיות המעבר הצפון-מערבי הנחשק. במהלך המסע הוא חטף את שני בניו של הצ'יף דונקונה ("Donnacona") – דומגיה ("Domagaya") וטייגנואגני ("Taignoagny") ולקח אותם איתו כשחזר לאירופה.
קרטייה הפליג למסעו השני ב-19 במאי 1535 עם 3 ספינות, 110 אנשי צוות, ושני הבנים החטופים שהוחזרו לאביהם. הוא שט במעלה הנהר לכפרים הורון ("Huron") בסטדקונה ("Stadacona" במקום שבו עומדת היום העיר קוויבק) והוכלגה ("Hochelaga", מונטריאול) והגיע ב-2 באוקטובר 1535. במסע זה שמע על מדינה צפונית יותר, שנקראת ממלכת סאגנה ("Saguenay"), שאמרו עליה שהיא מלאה בזהב ואוצרות אחרים. ב-23 במאי 1541 הוא עזב את סן-מלו למסעו השלישי. במסע זה הוא חיפש את סאגנה, אך גם הפעם לא עבר את הוכלגה. לאחר חורף עז שהעביר בקנדה, הוא חזר לצרפת בשנת 1542.
עד מותו חי קרטייה בסן-מלו ובאחוזתו הסמוכה, ונפטר בשנת 1557.
הערות שוליים

↑  "certaines îles et pays où l'on dit qu'il se doit trouver grande quantité d'or et autres riches choses"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007279071005171  PLWABN: 9810702632805606  BIBSYS: 90165117  BNC: 000224468  BNE: XX1238394  BnF: cb12115432r (data)  CiNii: DA00423514  GND: 118668633  ISNI: 0000 0001 2133 4905  LCCN: n50080987  NKC: uk2014840106  NLG: 88605  NSK: 000284301  NTA: 07132223X  RERO: 02-A012339330  SNAC: w6s77ttq  SUDOC: 029552257  VcBA: 495/93810  VIAF: 54179877   WorldCat (עם VIAF): 54179877
גאי פירס

| --- | --- |

גאי פירס בפסטיבל הקולנוע בקאן, 2012
 לידה:  5 באוקטובר 1967 (בן 57) אילי, קיימברידג'שייר, אנגליה אנגליה, בריטניה בריטניה
 שם לידה:  Guy Edward Pearce 
 מדינה:  אוסטרליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1985
 עיסוק:  מוזיקאי
 מקום לימודים:  מכללת ג'ילונג 
 בן או בת זוג:  קאריס ואן האוטן 
 פרסים והוקרה:  מועמדות לפרס סאטורן מועמדות לפרס גלובוס הזהב 
 http://www.guypearce.net
 פרופיל ב-IMDb
 
גאי אדוארד פירס (באנגלית: Guy Edward Pearce; נולד ב-5 באוקטובר 1967) הוא שחקן, מוזיקאי, זמר ופזמונאי אוסטרלי, זוכה פרס אמי ומועמד פרס גלובוס הזהב לשנת 2011 על תפקידו במיני-סדרה "מילדרד פירס". פירס ידוע גם בשל הופעתו בסרט המתח של כריסטופר נולאן "ממנטו" ובשל גילומו של הנבל אלדריץ' קיליאן בסרט "איירון מן 3".
ביוגרפיה

פירס נולד באילי שבקיימברידג'שייר, אנגליה. אביו היה טייס יליד-ניו זילנד, ואימו מורה אנגלייה. כשהיה בן 3 עברה המשפחה לגילונג, ויקטוריה שבאוסטרליה. בגיל 9 נהרג אביו בהתרסקות מטוס. בגילאים 16–22 השתתף פירס בתחרויות של פיתוח גוף ואף זכה בתואר "מר ויקטוריה הצעיר".
מגיל צעיר התעניין במשחק והשתתף בהצגות תיאטרון חובבני. הוא הצטיין במיוחד בחיקוי מבטאים שונים.