stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יורם אבנימלך
מחקר ופעילות סביבתית > החולה והכנרת

לאחר שחזר לישראל החל אבנימלך לעבוד כחוקר ומרצה בטכניון. בסוף שנות ה-60 הוא קיבל פנייה מהרשות לפיתוח החולה, בבקשה שיבדוק את הגורמים לתמותה נרחבת של צמחייה באזור. לצורך העבודה על הפרויקט באגם החולה ובכנרת היה אבנימלך בחופשה מהטכניון למשך ארבע שנים, והוא עבר להתגורר בראש פינה. במהלך תקופה זו הקים חוג לנוער שוחר מדע בקריית שמונה, ויחד עם קולט צרויה ועמוס הרפז הקים את מרכז ידע גליל עליון. במחקר שעשה הוא גילה שהסיבה לתמותה היא הצטברות ריכוזים גבוהים של חנקה בעקבות ייבוש האגם. בנוסף, הוא סבר שאם לא תטופל הבעיה מי אדם הכנרת יזדהמו ויהיו לא שמישים בתוך שלוש שנים. ייבוש החולה נחשב באותו הזמן להישג של התנועה הציונית, ואבנימלך, יחד עם קולט צרויה, עמלו לשכנע את שר החקלאות חיים גבתי שהבעיה חמורה ודורשת טיפול מיידי. הסכנה שנשקפה לאזור הכנרת והחולה קיבלה הד ציבורי נרחב לאחר שפורסם ב-1971 דו"ח חמור שערך מהנדס דרום אפריקאי בשם בוב דייוויס, שחזה שמי הכנרת יהפכו לא ראויים לשתייה בתוך שנים מעטות. כדי לסייע לפתרון הבעיה הוקם מנהל הכנרת בראשות עמוס הרפז, וארגוני מחקר כגון מנהל המחקר החקלאי, המכון הגאולוגי ומכון ויצמן נרתמו לטיפול בבעיה. הפתרון שהוביל אבנימלך כלל שינוי בשיטות ההשקיה, שימוש בשיטות ביוטכנולוגיות על מנת לעודד התרבות של חיידקים שמסייעים לסילוק החנקה, שינוי זרימת המים בתעלות באגן הכנרת והפסקה של הזרמת מים מבריכות דגים לנהר הירדן. פעולות אלה סייעו לתהליך איטרופיקציה שמנע את זיהום הכנרת. עם זאת, השטח המיובש המשיך להוות בעיה סביבתית, והחשש היה שייבוש אגם החולה יביא לשקיעה של אדמות הכבול, שרפות ובעיות סביבתיות נוספות.
לאחר סיום הפרויקט באזור החולה, חזר אבנימלך לטכניון. הרצון של משרד החקלאות לפתח חקלאות בשטח החולה ולחלק את האדמות ליישובים באזור הוביל להחלטה לפרק את הרשות לפיתוח החולה. בשנת 1971 נפגשו אבנימלך ומדענים אחרים עם שר החקלאות והפצירו בו לא לפרק את הרשות. אבנימלך סבר שנדרש שינוי בסדר העדיפויות של המדינה, העדפת שימור הטבע על פני ניצול כלכלי, ומניעה של חלוקת שטחי החולה למשקי היישובים באזור, על מנת שהשטח כולו ינוהל על ידי המדינה בהתאם למטרות השימור. עם זאת, בסוף 1972 פורקה הרשות והאדמות חולקו לקיבוצים ולמושבים. בשנת 1983 ישב אבנימלך בראש ועדת החולה שיזמה הכנה של סקר חדש לבחינת חלופות לטיפול באדמות הכבול, האטת שקיעתן וצמצום הנזקים הנגרמים בשל כך. הסקר, שהוכן על ידי גיורא שחם, אז תלמיד מחקר של אבנימלך בטכניון, פורסם ב-1989, והוא הציג לראשונה חלופה שכוללת הצפה מחדש של שטח החולה והשקעה בתיירות במקום חקלאות.
אבנימלך המשיך בשנות ה-90 להיות מעורב בתהליך שיקום החולה, שבמסגרתו הוצפו חלקים מעמק החולה מחדש ונוצר אגמון החולה. בהמשך עסק בשינויים במגוון הביולוגי בכנרת ובהרכב האצות באגם החל מאמצע שנות ה-90. הוא בחן מנגנונים אפשריים לריבוי אצות כחוליות והתרבות אצות פרידיניום (Peridinium).
מחקר ופעילות סביבתית > מדען ראשי במשרד לאיכות הסביבה

בשנת 1988 התמנה אבנימלך למדען הראשי במשרד לאיכות הסביבה. הוא כיהן בתפקיד 5 שנים והיה הראשון שמילא תפקיד זה. במסגרת תפקיד זה הוא פעל להגברת המודעות של החברה והתעשייה בישראל לנושאים סביבתיים. בנוסף, לאחר חתימת הסכמי אוסלו והסכם השלום בין ישראל לירדן הוא קידם שיתוף פעולה אזורי בתחום הגנת הסביבה וביקר מספר פעמים במצרים וירדן לצורך חתימת הסכמי שיתוף פעולה בתחום.
מחקר ופעילות סביבתית > מערכות תרחיף פעיל בבריכות דגים

בשנות ה-90 פרסם אבנימלך מחקרים חלוציים בתחום מערכות תרחיף פעיל בבריכות דגים (Biofloc technology). מטרת הטכנולוגיה היא להפחית את ריכוז תרכובות החנקן האי-אורגניות רעילות בבריכות (אמוניה וניטריט), שנוטה לעלות בבריכות סגורות, בעקבות פליטות של דגים וחסילונים. כדי להפחית את כמות התרכובות הרעילות, מפעילי בריכות דגים היו מחליפים את המים באופן תדיר, דבר שמהווה סכנה לסביבה שאליה נשפכים המים מהבריכות וכן מעלה את צריכת המים ואת העלויות הכלליות. בריכות שפועלות בשיטה של תרחיף על שולטות בכמות תרכובות החנקן על ידי הוספה של תרכובות עתירות פחמן (סוכרים, עמילן ותאית). מירקואורגניזמים שניזונים מהפחמימות משתמשים בהם ובתרכובות החנקן ליצירת חלבונים חד תאיים, שבתורם יכולים לשמש מזון למינים מסוימים של דגים (כגון קרפיון) ולחסילונים.
המחקר של אבנימלך לגבי טכנולוגיה זו צמח מתוך הניסיון לטפל בזיהום בעמק החולה ובכנרת. התעניינות בטכנולוגיה הזו החלה בצרפת בשנות ה-70, אך המחקר של אבנימלך, יחד עם מחקר שנעשה באותו הזמן ובאופן עצמאי בקרוליינה הדרומית, הוביל לפריצת דרך בהבנה ובפרקטיקה של הטכנולוגיה, שמשמשת כיום במקומות רבים בעולם, כגון חוות חסילונים בדרום מזרח אסיה ובאמריקה הדרומית. אבנימלך כתב מדריך פרקטי לשימוש בטכנולוגיה, שיצא במספר מהדורות.
מחקר ופעילות סביבתית > טיפול בפסולת

בשנות ה-90 ובעשור הראשון של שנות ה-2000 היה אבנימלך עמית מחקר בכיר במוסד שמואל נאמן, שם עמד בראש תחום מחקר הסביבה, וכן ראש המעבדה לממשק מערכות סביבה בטכניון. במסגרת זו הוא הנחה, יחד עם מרדכי שכטר, את אופירה אילון בעבודת הדוקטורט שלה, שעסקה בטיפול בפסולת עירונית בישראל ובמיחזור פסולת. השלושה הגישו למשרד לאיכות הסביבה מספר דו"חות שעוסקים בניהול הפסולת בישראל. אבנימלך ואילון ביקרו את מדיניות הטיפול בפסולת בישראל, ואת אי-אימוץ טכנולוגיות מתקדמות לטיפול בהן, שחלקן פותחו בישראל. בהמשך הוא עסק יחד עם אילון ואחרים גם בפרויקט פיילוט למיחזור והפרדה של אשפה בעיר חיפה. אבנימלך תמך במערכת מיון אשפה, שתתמקד ברשויות העירוניות הגדולות ובהפרדה במקור בין פסולת יבשה לרטובה. בנוסף הוא תמך ביצירת תקני פליטה ברורים לטווח הארוך כאמצעי לעידוד הטיפול בפסולת.
מחקר ופעילות סביבתית > קמפוס ירוק

אבנימלך יזם, יחד עם אופירה אילון ובתמיכת מוסד שמואל נאמן, את פרויקט קמפוס ירוק, שהחל לפעול בטכניון במאי 2000. מטרת הפרויקט הייתה לקדם באופן שיתופי עשייה סביבתית בקמפוס, בתחומים כגון חסכון באנרגיה, מניעת זיהום, מיחזור וחסכון במשאבים, לצד פעילות חינוכית שתכשיר מהנדסים עם תודעה סביבתית והטמעת חשיבה סביבתית בציבור הרחב. במסגרת הפרויקט נפתח גם הגן האקולוגי בטכניון לציבור הרחב. בשנת 2009 טען אבנימלך שפרויקט החיסכון באנרגיה בטכניון, שבוצע במסגרת פרויקט קמפוס ירוק, הוביל לחיסכון של 15% בתקציב האנרגיה של המוסד, ושהוא יכול להוות דוגמה למוסדות וארגונים אחרים בישראל. אבנימלך עמד בראש "המועצה הירוקה" בטכניון, שמטרתה לעקוב אחר העמידה של המוסד בקריטריונים של המשרד להגנת הסביבה להסמכה כ"קמפוס ירוק".
מחקר ופעילות סביבתית > עין גדי

בשנת 2004 מונה אבנימלך על ידי השדולה הסביבתית בכנסת כדי לכתוב דוח שיציע פתרונות למחלוקת על שימוש במי מעיינות עין גדי. הבעיה המרכזית הייתה שימוש במי המעיינות על ידי קיבוץ עין גדי לצורכי השקיה, למפעל המים ששיווק בקבוקי מים כמים מינרליים ולצריכה הביתית ולנוי של הקיבוץ. הדוח שהגיש אבנימלך באוגוסט אותה שנה קבע שהמקור לבעיה הוא ניהול לא נכון של השימוש במים, ובפרט שאיבת מים במעלה נחל דוד והטייתם משם. ההמלצות שגובשו בדוח כללו התרת השאיבה ממורד הנחלים בלבד, הגבלה של כמות המים שמותרים לשימוש מפעל המים, אספקה של מים לצריכה ביתית ולנוי של הקיבוץ ממפעל הנחלים ערוגות ודוד בלבד ובחינת האפשרות להקמת מאגר מי קולחין לצרכים החקלאיים של הקיבוץ. המלצות הדוח אומצו על ידי רשות המים, רשות הטבע והגנים והקיבוץ, ובאפריל 2007 נחתם הסכם למימושן. יישום ההסכם הוביל להשבת הזרימה לנחל.
מחקר ופעילות סביבתית > זיהום במפרץ חיפה

בשנת 2006 ביקש השר להגנת הסביבה גדעון עזרא מאבנימלך לכתוב דוח שיסקור את השפעת זיהום האוויר באזור מפרץ חיפה על בריאות הציבור והמלצות לשיפור המצב. דוח הוועדה פורסם באוקטובר אותה שנה, והוא המליץ על אימוץ תקנים בסטנדרטים בין-לאומיים, הקדשת מאמץ לפיתוח שיטות של ניטור וטיפול במזהמים שאין לגביהם תו תקן ואימוץ גישה של "הטכנולוגיה הזמינה הטובה ביותר" (BAT) בתעשייה הישראלית בכל הקשור לתקני פליטה. הדוח ציין שהידע הקיים לא מאפשר לקבוע כי במפרץ חיפה וסביבתו קיים זיהום שאינו עומד בתקנים, אך רמת התחלואה הגבוהה באזור מחייבת פעולות להקטנת הזיהום. בנוסף, אבנימלך המליץ לשר לנקוט במדיניות של "אפס תקלות", שבמסגרתה חברות יידרשו לפעול באופן שיימנע תקלות לחלוטין ופיטורי מנהלים במקרה שתקלות כן יתרחשו. המלצות הדוח לא יושמו.
מחקר ופעילות סביבתית > ועדת החקירה הממלכתית בנושא ניהול משק המים בישראל

אבנימלך היה חבר בוועדת החקירה הממלכתית בנושא ניהול משק המים בישראל, שהוקמה ביולי 2008 על ידי הוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת. הוא כיהן לצד יו"ר הוועדה, השופט דן ביין ופרופסור יואב כסלו. הוועדה פרסמה דו"ח סופי במרץ 2010. היא קבעה שמשק המים בישראל נתון במשבר עמוק וחריף, מעשה ידי אדם, והטילה את האחריות על ממשלות ישראל לדורותיהן, במיוחד שרי החקלאות והתשתיות, שהובילו להיעדר אסטרטגיה. בנוסף, הוועדה קבעה שהעדר אכיפה של רשויות החוק החריף את הבעיה.
במספר תחומים נותר אבנימלך בדעת מיעוט בין חברי הוועדה. הוועדה סקרה את המודל שעל פיו נוהל משק המים בישראל בעבר – על פי חוק המים, שלפיו המים נחשבים לרכוש האומה ומנוהלים על ידי נציבות המים – שבמסגרתו מחיר המים לצרכנים לא היה שווה למחיר הפקתם. אבנימלך הסכים עם שאר חברי הוועדה שהפער בין מחיר המים לצרכן למחיר הפקתם יצר חיכוך מתמיד בין משרד האוצר לבין הלובי החקלאי ואינטרסים פוליטיים, וכן שהתפיסה שהתגבשה באוצר בעקבות זאת היא שיש ליצור מצב של מחסור מתמיד במים, על מנת לעודד התייעלות וחיסכון במים. מצב זה השתנה עם הקמת רשות המים וההחלטה שעלות הפקת המים תמומן במלואה על ידי הצרכנים. אבנימלך סבר שיש יתרונות במודל החדש, אך הוא טען שהוא גם גורם להפחתת המעורבות של משרד האוצר בניסיון לעודד חיסכון במים והתייעלות של מערכות המים במדינה. באופן דומה, הוא סבר שהקמת התאגידים למים וביוב יוצר מצב שבו שיקולים עסקיים עלולים להטות את הכף בבחירה בין אלטרנטיבות. לדבריו, בדעת מיעוט, "אנו עומדים בפני מצב שבו הן במערכת יצור ואספקת המים והן במערכות חלוקת המים הוקמו גופים האמורים להיות גופים שהשיקול העסקי לגבי פעילותם הוא הקובע את התנהלותם, כשאין בהכרח זהות בין שיקולים אלו לבין שיקולים של האינטרס הציבורי והאינטרס הלאומי". בהתאם לעמדה זו הוא סבר שיש צורך במערכת אסדרה חזקה ומנותקת מהמערכת העסקית והפוליטית. עם זאת, הוא סבר (גם בדעת יחיד) שרצוי כי שר התשתיות יהיה יושב ראש מועצת רשות המים, בהסדר שיותיר בידיו את האפשרות להשפיע על החלטותיה אך יחייב אותו לפעול על פי החלטותיה ולתמוך בהן.
בנושא התפלת מי ים בישראל, אבנימלך סבר בדעת יחיד שקיים פוטנציאל רב לחיסכון במים לא מותפלים, במיוחד באמצעות חיסכון בגינון עירוני. אבנימלך כתב שהאפשרות להפלה נדמית קלה יותר מביצוע פעולות כגון ייעול הגינון העירוני, הקטנת דליפות ביוב או פתרון לבעיית ניצול מי קולחין, אך התפיסה הזו עשויה לגרום להימנעות מהפעולות הקשות שנדרשות כדי לייעל את המערכת הקיימת. בסקירה שפרסם מאוחר יותר על מסקנות הוועדה, הוא כתב שאל מול הטענה שישראל יכולה להסתמך על מי הים כפתרון, קיימת תפיסה לפיה "יש מקום להכרה כי בתנאי החיים במזרח התיכון, באזור המצוי על סף המדבר, יש להגיע לתרבות ולטכנולוגיה המתאימות לצמצום ולייעול צריכת המים. אמנם ניתן להתפיל, אך עלות ההתפלה, פליטת גזי חממה ונזקים סביבתיים אחרים, וצריכת אנרגיה שחלקה מגדיל את תלותנו באספקה מבחוץ - כל אלה מהווים סיבות להגבלת הצריכה".
אבנימלך כתב לאחר פרסום הדוח שהוא מתחרט על כך שהוועדה לא הטילה אחריות אישית על אישים שונים שעמדו בראש המערכת.
לקריאה נוספת

יורם אבנימלך, "משבר המים בישראל", קרקע: כתב עת לליבון סוגיות קרקעיות 69/70, דצמבר 2010, עמ' 6–17
ענת ברקו

ענת בֶּרקו (נולדה ב-14 בינואר 1960, י"ד בטבת ה'תש"ך) היא חברת הכנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד. ברקו היא דוקטור לקרימינולוגיה עם התמחות בחקר הטרור, סגן-אלוף בדימוס בצה"ל, סופרת, בעברה חוקרת ומרצה במרכז הבינתחומי הרצליה המתמחה בחקר הטרור.
ביוגרפיה

ענת ברקו נולדה וגדלה ברמת גן לאדוארד וקלייר אסלן, יוצאי עיראק. דוברת ערבית בדיאלקט עיראקי שלמדה מהבית.
שירתה בצבא כקצינה ובמקביל החלה לימודים אקדמיים בתחום הסוציולוגיה וקרימינולוגיה. כקרימינולוגית, חקרה את תופעת פיגועי ההתאבדות. לצורך מחקרה נפגשה במשך כ-15 שנה עם טרוריסטים פלסטינים, כולל בכירי החמאס, ובהם השייח' אחמד יאסין.
שימשה מרצה-אורחת באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון, עמיתה חוקרת במכון הבינלאומי נגד טרור (ICT) ומרצה בבית ספר לאודר לממשל במרכז הבינתחומי הרצליה.
ביוגרפיה > שירותה הצבאי

את דרכה הצבאית בצה"ל החלה ברקו כמפקדת כיתה, מפקדת מחלקה, קצינת ח"ן באוגדת שריון (במלחמת לבנון הראשונה קיבלה דרגת סרן בקיצור פז"מ כקצינה מצטיינת במלחמה), מפקדת קורס קצינות, מפקדת כלא 400 לבנות, קצינת ח"ן פיקוד הדרום וקצינת ח"ן זרוע היבשה.
ב-2003 פרשה מצה"ל, לאחר שירות של 25 שנה, בדרגת סגן-אלוף.
במהלך שירותה הצבאי פעלה לשיפור הטיפול בחיילות ותפקודן בצה"ל. עיקר עיסוקה היה בקידום נשים בצבא ומיצוי פוטנציאל כוח האדם הנשי, כולל עבודה על פרויקטים ייחודיים, כגון: פתיחת מקצועות טכנולוגיים, תפקידי לחימה לחיילות ועוד. בנוסף, פעלה בתחום הטיפול באוכלוסיות מיוחדות (עולים, אוכלוסיות חלשות ואוכלוסיות איכות). היא קיימה שותפות בצוותי עבודה בצה"ל לפעילות בתחום הטרור, כולל, תפישת הכליאה בצבא, עריקת חיילים, קידום נשים ועוד. בזמן שירותה פרסמה מאמרים, כגון "המפקד הנאור".
ביוגרפיה > באקדמיה

בזמן שירותה הצבאי, סיימה ברקו תואר ראשון בפסיכולוגיה, סוציולוגיה וקרימינולוגיה, תואר שני בקרימינולוגיה ותואר שלישי בקרימינולוגיה באוניברסיטת בר-אילן. נושא עבודת המוסמך שלה הוא "הקשר בין מסקולניזציה לבין תהליך התמודדות והסתגלות בקרב אסירות" שהתבסס על אסירות בבית סוהר נווה תרצה שנכלאו לראשונה. נושא עבודת הדוקטורט שלה הוא "התשתית המוסרית של טרוריסטים שהתמחו בשיגור מפגעים מתאבדים: היבט קוגניטיבי ופונקציונליסטי" והוא התבסס על מחקר שדה, פנים מול פנים, על טרוריסטים בבתי הכלא השמורים ביותר בישראל.
בנוסף, סיימה קורס גישור ומשא ומתן אינטגרטיבי מטעם האוניברסיטה העברית בירושלים וקורס דירקטורים מטעם המכון הישראלי לניהול.
ברקו שימשה פרופסורית אורחת באוניברסיטת ג'ורג' וושינגטון בארצות הברית בין השנים 2008–2009. בנוסף, היא שימשה עמיתה חוקרת במכון למדיניות נגד טרור (ICT) ומרצה ב"בית ספר לאודר לממשל ודיפלומטיה" במרכז הבינתחומי הרצליה עד היבחרותה לכנסת.
מחקרה של ברקו בנושא מחבלות מתאבדות מתאר הבדל בין הסיבות המניעות נשים לביצוע פיגועי התאבדות לבין אלה המניעות גברים. במחקרה היא מצאה כי בעוד שהגברים מונעים יותר מסיבות אידאולוגיות, הנשים, על פי רוב, נדחקות אל ביצוע הפיגוע מתוך אילוצים וקשיים בחברה. הרקע לקשיים כאלה יכול לכלול מצב משפחתי מורכב כגון גירושין, אונס או השתייכות למשפחה בה האב נעדר. לעיתים נתפס הפיגוע ככלי לתיקון החרפה של אותה האישה או כמהלך אשר יאפשר לה לחזור להיות צעירה או בתולה. גן עדן העולה מתיאור המרואיינות במחקר שונה מזה המתואר בדרך כלל בפי מחבלים: בגן עדן על פי הנשים אין מחזור חודשי, לא צריך להתפלל וניתן לבחור את הבעל. מהמחקר עולה כי השתתפותן של הנשים בפיגועים לא מצביעה על עליית מעמדן בחברה הפלסטינית. פתווה שפרסם השייח אחמד יאסין, שהתירה את השתתפותן של נשים בפיגועים, פורסמה רק אחרי שכבר בוצע פיגוע על ידי אישה במחסום ארז - אירוע שדחק אותו לפינה. לתופעת ההתאבדות בקרב נשים קיימת גם הסתייגות דתית בקרב מוסלמים רבים. הסתייגות זו סובבת בין השאר על העיקרון לפיו האישה צריכה לשמור על גופה וצניעותה וברבים מהמקרים, פעולת הפיגוע נתפסת כהפרת הצניעות, בין אם בשל הלבוש בדרך לפיגוע ובין אם בשל חשיפת הגוף בעקבות הפיצוץ עצמו.
ברקו פרסמה שני ספרים. הראשון, "בדרך לגן עדן", תורגם לאנגלית ולפולנית.
פעילות ציבורית

ברקו חברה בצוותים שעוסקים בתחום בצה"ל ובמועצה לביטחון לאומי והרצתה בכנסים ובפורמים בינלאומיים אקדמיים וביטחוניים, בארץ ובעולם. היא ניהלה במשך 15 שנה מחקרים בקרב טרוריסטים ואסירים ביטחוניים (נשים, גברים ונוער) הכלואים בבתי הכלא השמורים ביותר בישראל. בין השנים 2003–2015 כיהנה כנציגת שר הביטחון בוועדה לעיון בעונש של הפרקליטות הצבאית.
ברקו היא יוזמת ושותפה בפרויקט "נחשונים להוראה" לשילוב מפקדים ומפקדות לוחמים ובוגרי מסלול הדרכה ביחידות השדה, ללימודים אקדמיים ועבודה בתחומי ההוראה במשרד החינוך. הפרויקט כולל בניית מסלול אקדמי ייחודי מתוך הכרה במורה כמנהיג. עבודתה נעשתה כולה בהתנדבות, מול מחלקת תכנון באגף כוח אדם של צה"ל, משרד החינוך ואוניברסיטת בר-אילן. עד כה, נפתחו שני מחזורים במימון משרד החינוך, הכוללים לוחמים ותומכי לחימה, כמחציתם קצינים, שיהוו מכפיל כוח במערכת החינוך. לאחר ארבע שנות לימוד אקדמיות דחוסות יקבלו הבוגרים תואר שני ותעודת הוראה. התוכנית אומצה על ידי משרד החינוך למגזר הבדואי ויש בכוונתו להרחיבה לאוניברסיטאות נוספות.
לקראת בחירות לכנסת העשרים נענתה לפנייתו של ראש הממשלה בנימין נתניהו, להצטרף למפלגת הליכוד ושובצה במקום ה-23 ברשימת המפלגה לכנסת, ששוריין לבחירת יו"ר המפלגה. עם זכיית המפלגה ב-30 מנדטים בבחירות, נכנסה ברקו לכנסת והיא שימשה כחברה בוועדת החוץ והביטחון, בוועדת חוקה, חוק ומשפט, ועדת החינוך, התרבות והספורט וועדת העבודה, הרווחה והבריאות. מכהנת כיושבת-ראש השדולה למאבק נגד הדה לגיטימציה של מדינת ישראל והשדולה למען נכי צה"ל. בכנסת נשאה סדרה של נאומים קצרים שכוונו נגד התעמולה הפלסטינית, תוך סקירה היסטורית על תולדות האסלאם והטרור האסלאמי. ביולי 2015 נבחרה כנציגת הכנסת בוועדת איתור ליועץ המשפטי לממשלה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-21 הגיעה בפריימריז למקום ה-46 ולא נכנסה לכנסת.
ברקו היא בעלת רישיון נשק לאקדח, ומבליטה עובדה זו במטרה לקדם נשיאת נשק בידי אזרחים מיומנים כאמצעי להגנה עצמית בפני טרור.
פעילות ציבורית > חקיקה בכנסת

ענת ברקו היא היוזמת הראשונה של 6 הצעות חוק פרטיות שנכנסו לספר החוקים.
ב-29 בפברואר 2016 אושר בכנסת החוק הראשון שיזמה - הכרה אזרחית בהכשרות הצבאיות.
הצעת חוק של ברקו לרישום פלילי של מעשי טרור כמעשי טרור ולא כפשיעה רגילה, מוזגה לחוק המאבק בטרור שיזמה ממשלת ישראל ה-34, ואושרה בכנסת ה-20.
ב-16 בינואר 2017 אושרה בכנסת הצעת חוק לתיקון פקודת הראיות (מס' 18), התשע"ז-2017 שיזמה ברקו. תיקון זה מאפשר לבית משפט אזרחי להתבסס על פסק הדין והראיות של בית המשפט הצבאי ולהפכם לקבילים כראיות גם בבתי משפט אחרים, כגון בתי משפט אזרחיים. מטרת החוק להקל על נפגעי וקורבנות טרור שבהם המחבלים הורשעו בבית משפט צבאי לתבוע אותם גם תביעת נזיקין אזרחית.
ב-13 בפברואר 2017 אושר תיקון לחוק השיפוט הצבאי, שמסדיר את התהליך למחיקת רישום פלילי לחיילים ששירתו שירות תקין. התיקון עיגן בחקיקה את הוראת קבע אכ"א שלא מומשה בפועל על ידי צה"ל, למחיקת רישום פלילי שבוצע טרם הגיוס לצה"ל. התיקון שיזמה ברקו מחייב את צה"ל גם ליידע חיילים בעלי רישום פלילי על התהליך ועל אפשרותם לפנות למפקדים בבקשה למחיקה. הצעת חוק של ברקו למתן כספי פיקדון לחיילים בודדים, מוזגה לחוק הפיקדון שיזמה ממשלת ישראל ה-34, ואושרה בכנסת ה-20 ב-21 ביוני 2017.
ב-30 באפריל 2018 אושר בכנסת, ברוב של 86–10, חוק המונע מאדם שהורשע בטרור להיבחר לכנסת במשך 14 שנים מיום שחרורו מהמאסר.
ב-10 בדצמבר 2018 אושרה הצעת החוק המחמירה את העונש המרבי על גנבת נשק ל-10 שנות מאסר.
ב-25 בדצמבר 2018 אושרה הצעת החוק של ברקו ועודד פורר המונעת שחרור על-תנאי ממאסר (כלומר: קיצור מאסר בשליש) של מחבלים שהורשעו ברצח או בניסיון לרצח.
חיים אישיים

נשואה לד"ר ראובן ברקו, מזרחן ויועץ לענייני ערבים למפקד משטרת מחוז ירושלים. לזוג שלושה ילדים, ובהם השחקן יחיעם ברקו. המשפחה מתגוררת ברמת גן.
מספריה

בדרך לגן עדן, הוצאת ידיעות ספרים, 2004 (מבוסס על עבודת הדוקטורט שהגישה לאוניברסיטת בר-אילן)
אשה פצצה, מחבלים מתאבדים: נשים וילדים בשירות הטרור, הוצאת ידיעות ספרים, עמ' 239
הערות שוליים

↑  ענת ברקו באתר הוצאת ידיעות אחרונות ובנאום שנשאה בכנסת ב-5 במאי 2015
↑   חה"כ ד"ר ענת ברקו בתוכנית "חיידק פוליטי" - 23.02.16, ערוץ הכנסת וערוץ היוטיוב של ח"כ ד"ר ענת ברקו
↑  על הספר "אישה פצצה - מחבלים מתאבדים: נשים וילדים בשירות הטרור", באתר סימניה
↑  ראו עוד: ופאא אדריס: מחבלת מתאבדת, באתר ממרי, 11 בפברואר 2002
↑  חזקי ברוך, דוגמא אישית: ח"כ ברקו נושאת אקדח, באתר ערוץ 7, 11 באוקטובר 2015
↑  הצעות חוק פרטיות של ח"כ ענת ברקו, באתר מאגר החקיקה הלאומי
↑  אושר סופית: הממצאים והמסקנות של פסק דין של בית משפט צבאי יהיו קבילים כראיה במשפט האזרחי, אתר הכנסת, 16 בינואר 2017.
↑  הודעה באתר הכנסת, 30 באפריל 2018.
↑  הודעה באתר הרשמי של הכנסת, 10 בדצמבר 2018.
↑  ידיעה בחדשות 0404.
↑  הספר "בדרך לגן עדן", באתר "סימניה"
↑  שרה אוסצקי-לזר,'"`UNIQ--nowiki-0000000E-QINU`"'"אשה פצצה, מחבלים מתאבדים: נשים וילדים בשירות הטרור" מאת ענת ברקו | מחבלת עם לק על הידיים, באתר הארץ, 14 ביולי 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007475366105171  PLWABN: 9810551007705606  BIBSYS: 7052650  BnF: cb146182055 (data)  CiNii: DA16496324  GND: 14241963X  ISNI: 0000 0001 1897 8267  LCCN: no2005014868  NTA: 306123991  RERO: 02-A023522257  SUDOC: 128810785  VIAF: 15025345   WorldCat (עם VIAF): 15025345 
ד"ר ענת ברקו בכנסת
עברונה

ערך זה עוסק בנקודה בדרום הערבה. אם התכוונתם לתחנה בנדודי בני ישראל במדבר, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מיקום
 מדינה:  ישראל ישראל
 קואורדינטות:  29°39′56″N 35°00′45″E﻿ / ﻿29.66558056°N 35.01253056°E﻿ / 29.66558056; 35.01253056
  (למפת דרום הנגב מוגדלת) עברונה(למפת דרום הנגב רגילה) עברונה(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עברונה(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום עברונה
 
תעלת מים בעברונה המובילה מהבאר לבריכת האגירה
בריכת האגירה הראשית
שרידי מבנים
דום מצרי
עַבְרוֹנָה הייתה תחנת דרכים ואספקה, בתקופה המוסלמית הקדומה, במאה השביעית לספירה, לדרך החג' החשובה אשר חיברה את צפון אפריקה לחצי האי ערב והמקומות הקדושים לאסלאם שבו.
נמצאת בדרום הערבה כ-20 קילומטר צפונית לאילת. משמעות השם, ככל הנראה, מקום מעבר. בקרבת מקום נמצא עין עברונה, באר במלחת עברונה ובשמה הערבי עין א-ד'אפיה. לא רחוק ישנם דקלי הדום שזה מקום תפוצתם הצפוני ביותר.
במקום הייתה חווה חקלאית גדולה שהשתרעה על שטח בן כאלפיים דונם. החקלאות בחווה התבססה על מערכת הספקת מים ממעיין סמוך. המקום קרוב לגבול עם ירדן ומול שדה התעופה של עקבה. התוכנית להעתקת נמל התעופה של אילת לאזור עין עברונה סוכלה בשל התנגדות התושבים להרס המקום.
מערכת הספקת מים

מערכת המים בחווה התבססה על באר לא עמוקה שנחפרה במרחק כמאתיים מטר. המערכת מתוארכת לתקופה המוסלמית הקדומה ומהווה עדות, כמעט יחידה במינה לפעילות החקלאית בתקופה זו. החופרים העדיפו לחפור את הבאר הרדודה במרחק מה מהחווה ולא באר עמוקה בשטח החווה עצמה. המערכת כללה ניקבה חפורה, תעלות מים, בריכת אגירה ומגופים לוויסות והכוונת הספקת המים. שיטה זו נקראת בארות שרשרת - פוגרות'.
מערכת מסוג זה הצריכה השקעה עצומה של משאבים ולכן מעריכים החוקרים כי השלטון המרכזי הוא שעודד את חפירת מפעל מים זה. שרידי פירים ישנם בישראל גם ביטבתה, עין יהב, בית חגלה ופצאל. באיראן ובאפגניסטן משתמשים עד היום בפוגרות כשיטת השקיה. באתר החווה נמצאו גם שרידים של מבני מגורים ומבני מלאכה ונמצא גם כבשן סיד.
נדודי בני ישראל במדבר

השם המודרני של האתר ניתן לו על שם עַבְרֹנָה, תחנה במסעי בני ישראל במדבר (במדבר, ל"ג, ל"ד–ל"ה). בתיאור המסע המקראי מופיעה תחנה זו בין יטבתה ובין עציון-גבר כפי שמופיע בספר במדבר, פרק ל"ג, פסוקים ל"ד–ל"ה: "וַיִּסְעוּ, מִיָּטְבָתָה; וַיַּחֲנוּ, בְּעַבְרֹנָה. וַיִּסְעוּ, מֵעַבְרֹנָה; וַיַּחֲנוּ, בְּעֶצְיֹן גָּבֶר...". שורש השם מלשון עבר.
אחת ההצעות שהועלו לזיהוי המקום היא עין א-דפיה, הנמצאת כ-20 ק"מ צפונית לאילת.
ניסיון התיישבות

בשנת 1950 הוקמה במקום תצפית חקלאית בשם עברונה מתוך מחשבה להקים שם מקום יישוב שיתבסס על חקלאות. התצפית נעזבה מחוסר תנאים מספיקים לחקלאות באותה עת.
בריכות המלח והפלמינגו

ליד עין עברונה נמצאות בריכות מלח השייכות למפעל מלח הארץ באילת. ברכות אלו זכו לכינוי "בריכות פלמינגו" כיוון שהן מהוות אתרי טבע עבור מגוון של עופות נודדים ואף עופות קבע, כמו שחפיות וחופמאים, המייעדים את מרחב הבריכות, כאתר הקינון העיקרי, שבו הם מצליחים להתרבות. על אף שהפלמינגו הוא עוף נודד, בתחילת שנות התשעים קבעו כ-500 פלמינגואים את ביתם בבריכות המלח, תוך ויתור על המשך מעופם לארצות היעד, וזאת משום שפע המזון המצוי בבריכות המלח, המתבטא ברכיכות ובסרטני מים מלוחים בשם ארטמיה, המעניקים לפלמינגו את צבעו הוורוד, בזכות פיגמנט שהם נושאים. בשנת 2018 התמקם בברכות גם פרט של פלמינגו שחור. במקום הוקמה סככת תצפית על שם אברהם דנקנר שהיה בעל מפעל המלח באילת ובעתלית.
בריכות המלח והפלמינגו > איומים על בריכות הפלמינגו ומאבקים לשימורם

חשיבותם של בריכות הפלמינגו היא גדולה, הן כאתר תיירות ייחודי פתוח לקהל הרחב שמאפשר הצצה לפינת עולם קסומה והן כנקודת אספקת מזון שמשרתת מיליוני ציפורים נודדות מדי שנה. ב־ 2019 פורסם כי הפלמינגואים הפסיקו לפקוד את הבריכות והם בורחים מהן. החשד היה כי הבריחה התרחשה בעקבות התנהגות לא מתאימה של מבקרים שמרחיפים רחפנים. הפלמינגו חזרו לבריכות, אך בשנת 2022 עלה איום חדש על שלומם. משה דיין, יזם פרטי תושב אילת, הגיש לוועדה המחוזית של הדרום תוכנית להקמת אתר לינה בסמוך לבריכות הפלמינגו. מאבק ציבורי אותו הובילה עמותת סביבה בריאה בערבה (סבב"ע) יחד עם החברה להגנת הטבע טען כי הפיכתו של מיזם המתוכנן להיות מיזם יום בלבד לאתר לינה, עלולה לייצר השפעה דרמטית על העופות. אנשי המאבק טענו גם כי זיהום אור, רעש ובעלי חיים פולשים דוגמת כלבים וחתולים יבריחו את הציפורים מהבריכות, ובייחוד את הפלמינגו שהם פעילי לילה. המאבק הציבורי הצליח להוביל לעצירת התוכנית למתחם לינה כפי שנקבע בדיון בוועדת המשנה לנושאים תכנוניים עקרוניים.
אירוע דליפת צינור הנפט

ב-4 בדצמבר 2014, ארעה דליפה בצינור הנפט של חברת קצא"א. כתוצאה מכך נפגע שטח של כאלף דונמים בשמורת עברונה. בשלב ראשון עובדי קצא"א בשיתוף פקחי רשות הטבע והגנים הגיעו לאתר ויצרו מחסומים פיזיים בעזרת דחפורים על מנת לעצור את התפשטות הנפט בשמורה. בשלב שני, נעשה "חישוף" של שכבות הקרקע העליונות והמזוהמות ביותר, והקרקע המזוהמת פונתה לאתר מאולתר שהוקם בסמוך ליישוב באר אורה. לאחר מספר חודשים הקרקע המזוהמת פונתה לטיפול באתרים ייעודיים, כגון תא הטיפול הביולוגי באתר אפעה. השיקום המלא יארך מספר חודשים עד מספר שנים. כיום נעשים מאמצים לבחון טכנולוגיות לטיפול בשאריות הזיהום בשמורה בשיטות on site/in situ . האירוע מוגדר כאחד מאירועי הזיהום החמורים שהתרחשו בישראל. ראש הממשלה באותה עת, בנימין נתניהו, החליט זמן קצר לאחר מכן, ששיקום השמורה ייעשה מכספי המדינה, ועורר בכך כעס רב מצד הטוענים שחברת קצא"א הייתה אמורה לשאת בעלויות אלה.
באפריל 2015 נפתחה השמורה למבקרים לאחר שלא נמצאו מזהמי אוויר החורגים מהתקנים.
נגד קצא"א הוגשו מספר תביעות ייצוגיות שאוחדו לתובענה ייצוגית אזרחית אחת. בחודש מרץ 2020, הושגה פשרה מול קצא"א בסך 100 מיליון ש"ח.
שיקום השמורה

תוצאות הניטור של הקרקע גם שמונה שנים לאחר הדליפה מראות כי הקרקע לא השתקמה. בשמורת עברונה מתקיימת כיום מחלוקת הנוגעת ל-2000 דונם בליבה של השמורה שאושרו לקיבוץ אילות לטובת חקלאות. לטענת רשות שמורות הטבע והגנים הסכמים שנערכו בעבר יש לחשוב עליהם בשנית. כיום השטח בלב השמורה הכרחי לשיקום השמורה בייחוד לאור הקשיים שבהם נתקלה השמורה לאחר הדליפה. הנושא גורם למחלוקת ונידון היום בוועדות התכנון בין הגורמים השונים.