stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הוצאת שוקן
היסטוריה

הוצאת הספרים הוקמה בברלין בירת גרמניה על ידי איש העסקים היהודי-גרמני שלמה זלמן שוקן ב-1931. חלק ממשרדי ההוצאה מוקמו בפראג.
שוקן, שהיה פטרונו ואיש סודו הבולט של הסופר ש"י עגנון, הכיר את עגנון בשנת 1915 בחוג בית ציוני בביתו של מרטין בובר בברלין, ומאז  תמך בעגנון. עגנון, שהיה בקיא בספרות חז"ל, רכש עבור שוקן ספרים יהודים עתיקים לאוסף שלו והשנים התיידדו. הספרים הראשונים של עגנון הודפסו בדפוס חנויות הכל בו של שוקן. שוקן הקים  את הוצאת שוקן (Schocken Verlag), שהחלה לפעול בשנת 1931 כדי להוציא לאור את כתבי ש"י עגנון ותרגומים של ספרות יהודית חשובה ליהדות גרמניה המתבוללת שהפסיקה לקרוא עברית. מאז ואילך, כל הזכויות על פרסום כתבי עגנון היו בידי הוצאת שוקן, שאף שילמה לו משכורת קבועה ודאגה לכל צרכיו, כדי שיוכל לעסוק בנחת בכתיבתו.
מלבד כתבי עגנון, פרסמה ההוצאה תרגומים רבים לגרמנית של כתבים בעלי ערך רב בתרבות היהודית, זאת במטרה להנחיל את התרבות היהודית בקרב יהודי גרמניה. כמו כן, פרסמה הוצאת שוקן את כתביהם של מרטין בובר, פרנץ רוזנצווייג ופרנץ קפקא.
בעקבות עליית היטלר לשלטון חיסל שוקן את מרבית עסקיו בגרמניה, ובינואר 1934 עלה לארץ ישראל. הוצאת שוקן המשיכה לפעול בברלין, עד שהנאצים סגרו אותה בשנת 1938. הוצאת שוקן הוקמה בירושלים ובתל אביב. ב־1940 עבר לניו יורק וב-1945 הקים את הוצאת הספרים באנגלית "Schocken Books", בה העסיק את נחום גלאצר, ששימש כמורה פרטי של ילדיו בגרמניה בתחילת שנות ה-30. הוצאת שוקן בניו יורק הוציא לאור באנגלית את ספריהם של פרנץ קפקא, חנה ארנדט, גרשם שלום וולטר בנימין. הוצאת שוקן בניו יורק נמכרה להוצאת רנדום האוס, בשנת 1987 והיא פועלת באופן נפרד מההוצאה בישראל.
מ-1958 עד 1972 היה גרשום שוקן המו"ל של ההוצאה ומשנת 1972 המו"ל היא רחלי אדלמן, נכדתו של שלמה זלמן שוקן. הוצאת שוקן חברה בהתאחדות המו"לים בישראל. בשנת 2013 נבחרה רחלי אידלמן בפעם השמינית לתפקיד יו"רית ההתאחדות.
בשנת 1997, קבע בית המשפט המחוזי בתל אביב כי משכל הוצאה לאור הפרה את זכות היוצרים שבבעלות הוצאת שוקן ביצירות עגנון. בשנת 2013 פוצתה על ידי האוניברסיטה העברית, לאחר שנקבע שהפרה את זכויות היוצרים של ההוצאה בהדפסת מקראות ושימוש בקטעים מספרים במחשבי האוניברסיטה.
ספרי ההוצאה

ההוצאה היא אחת ההוצאות המובילות בישראל, ובין 1,500 הספרים שהוציאה לאור נמצאים הסופרים החשובים בספרות העולמית שתורגמו מעשרות שפות לעברית. ספרים ביהדות במדעי הרוח ובמדעי החברה, ספרות ושירה עברית מקורית כשירתו של יהודה עמיחי, ביוגרפיות ומילונים וספרות אקטואלית. ההוצאה מוציאה לאור גם ספרי ילדים שזכו להצלחה רבה, ביניהם ספרי "הפיה לילי" וסדרת ״פינוקי״.
ראו גם

משפחת שוקן - המשפחה המייסדת של ההוצאה.
נחום גלאצר - מראשוני העובדים בהוצאה בארצות הברית.
הערות שוליים

↑  פניה עוז-זלצברגר, ספריו עודם על מדפינו, באתר הארץ, 26 ביולי 2006
↑  רחלי אידלמן, סבי שלמה זלמן שוקן, באתר הארץ, 2 בנובמבר 2007
↑  יניב מגל, ‏"איימו עליי שאם לא אצטרף למבצעים, יפנו את הספרים מהשולחנות", באתר גלובס, 12 בדצמבר 2013
↑  מאת יצחק דנון, ‏ביהמ"ש: הוצאת משכל הפרה זכויות יוצרים של שוקן בעזבונו של עגנון, באתר גלובס, 6 בפברואר 1997
↑   יסמין גואטה, האוניברסיטה העברית תפצה את הוצאת שוקן ומוסד ביאליק בגין הפרת זכויות יוצרים, באתר TheMarker‏, 1 בדצמבר 2013
אהרון קליין (עיתונאי ישראלי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 בנובמבר 1960 שדה יצחק, ישראל 
 פטירה:  7 ביולי 2016 (בגיל 55) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 שפות היצירה:  עברית, אנגלית 
 
אהרון קליין (6 בנובמבר 1960 - 7 ביולי 2016) היה סופר ועיתונאי ישראלי, ששימש ככתב השבועון TIME בישראל, והיה מומחה בנושאי מודיעין, ביטחון לאומי וטרור במזרח התיכון.
ביוגרפיה

נולד וגדל במושב שדה יצחק. בוגר הפנימייה הצבאית לפיקוד שליד בית הספר הריאלי בחיפה. קליין התגייס לחיל השריון אך בשל בעיות בריאותיות עבר לחיל המודיעין, ונשלח לקורס קצינים. בשנת 1984 נבחר לקצין המצטיין של חיל המודיעין. בוגר בהצטיינות של החוג להיסטוריה והמזרח התיכון של האוניברסיטה העברית ומוסמך בהצטיינות בהיסטוריה. עבודת הגמר שלו לתואר השני עסקה בנושא היחס לשבויים הערביים במהלך מלחמת העצמאות. העבודה פורסמה בספר "מלחמת העצמאות תש"ח-תש"ט עיון מחודש" בעריכת פרופסור אלון קדיש שיצא בשנת 2004.
ב-1989 פרסם כתבות ראשונות בעיתון הסטודנטים הירושלמי "פי האתון", ובהמשך כתב במשך מספר חודשים במקומון "ירושלים" בנושאי צבא וביטחון, שם הוא חשף שחיתויות במנהל האזרחי ביהודה ושומרון. באפריל 1991 עבר לשמש ככתב הצבאי של העיתון היומי "חדשות", והיה שותף למאבק לחשיפת מידע על תאונות האימונים בצה"ל, בין השאר על אסון צאלים ב'. ב-1993 החל לכתוב בעיתון היומי "על המשמר" ככתב ופרשן צבאי, ופרסם טור שבועי על המערכת הצבאית-ביטחונית. הוא עבד בעיתון "על המשמר" עד לסגירתו במחצית 1995.
קליין לימד באוניברסיטה העברית על יחסי הגומלין בין מערכת הביטחון לתקשורת. מאז קיץ 1995 שימש ככתב של השבועון "TIME" בישראל. במהלך השנים היה קליין שותף מוביל לעשרות כתבות שער על ישראל והרשות הפלסטינית. חלק מהכתבות שזכו לציטוטים נרחבים בעיתונות הישראלית והעולמית, זכו לפרסים והערכה רבה בהן רצח רבין, הדיווחים הראשונים על התחמשותה של הרשות הפלסטינית כנגד ישראל וכן תחקיר הטבח שלא אירע במחנה הפליטים ג'נין באפריל 2002. על האחרון אף זכה לפרס על שם הנרי לוס.
אהרון קליין היה נשוי ואב ל-3 בנות. ב-7 ביולי 2016 נפטר ממחלת הסרטן, והובא למנוחות בבית העלמין של מושב בית יצחק.
חיבוריו

"חשבון פתוח" - מדיניות החיסולים של ישראל בעקבות טבח הספורטאים במינכן, יצא לאור בישראל בשנת 2006 בהוצאת ידיעות אחרונות, והפך לרב-מכר. הספר יצא לראשונה באנגלית תחת השם Striking Back" - The 1972 Munich Olympics Massacre and Israel's Deadly Response" בהוצאת הספרים "Random House", והפך לרב מכר עם פרסומו בדצמבר 2005. הספר תורגם לשתים עשרה שפות, בהן גרמנית, הולנדית, צ'כית, פורטוגזית, יפנית, קוריאנית וערבית, ונמכר בהצלחה במדינות רבות. הספר זכה לביקורות טובות בעיתונות האמריקאית ובכללה הניו יורק טיימס והוול סטריט ז'ורנל.
איש המבצעים, סיפורו של מייק הררי, מפקד היחידה המבצעית של המוסד, כתר ספרים, 2014.
הערות שוליים

↑  אהרון קליין, באתר "בהשקט ובבטחה".
↑  השבויים הערבים במלחמת העצמאות - אהרן קליין, כותר
↑  אסון צאלים השני - תאונה נוספת עם 5 הרוגים אחרי שנתיים, חדשות, 2 במאי 1993
↑  רותה קופפר, הציבור דרש נקמה, באתר הארץ, 5 בספטמבר 2006
↑  Janet Maslin, Striking Back: The 1972 Munich Olympics Massacre and Israel's Deadly Response, The New York Times
↑   גד שמרון, סיפורו של ג'יימס בונד הציוני, באתר הארץ, 30 באפריל 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007522143305171  BIBSYS: 10040193  BnF: cb15645873b (data)  GND: 131343122  ISNI: 0000 0000 8136 3831  LCCN: n2005081739  NKC: mzk2006355922  NLK: KAC200603967  RERO: 02-A011944597  SUDOC: 251382141  VIAF: 56938419   WorldCat (עם VIAF): 56938419
פוליפיה

| --- | --- |
הלהקה בהופעה במנצ'סטר, 2019
הלהקה בהופעה במנצ'סטר, 2019
 מקום הקמה:  ארצות הברית פלאנו, טקסס, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-2010
 סוגה:  רוק מתקדם, מת' רוק, רוק אלקטרוני, היפ הופ אינסטרומנטלי, דג'נט
 חברת תקליטים:  רייס רקורדס (אנ'), איקוול ויז'ן רקורדס (אנ'), Headphone Music
 polyphia.com
 חברים
 טים הנסון   סקוט לה-פייג'   קליי גובר   קליי אשלימן
 חברים לשעבר
 ברנדון בורקהלטר   רנדי מת'   ליין דסקין
פוליפיה (באנגלית: Polyphia) היא להקת רוק מתקדם אינסטרומנטלית מהעיר פלאנו שבטקסס, אשר הוקמה בשנת 2010.
היסטוריה

להקת פוליפיה הוקמה בשנת 2010, וזכתה לראשונה להצלחה משמעותית כאשר נגינת הגיטרה בשירם "Impassion", מתוך המיני-אלבום Inspire, הפכה לוויראלית ביוטיוב. מאז, הפופולריות של הלהקה גדלה, והם הופיעו לצד אמני מטאלקור מתקדם כמו פריפרי (אנ'), ביטווין דה בריד אנד מי (אנ') ואוגוסט ברנז רד (אנ').
חברי הלהקה ציינו כי השפעותיהם מגיעות מאמנים מכל הז'אנרים. בהתחלה הם נטו לכיוון של צלילים כבדים יותר במוזיקה, אך מאז פנו לכיוון של להקה ממוקדת-מלודית יותר. בהתייחסות לאלבום Muse, חבר הלהקה טימותי הנסון סיפר כי ההשפעה העיקרית עבורו הגיעה ממוזיקת פופ וראפ.
סגנון והשפעות

בתחילת דרכה הלהקה הייתה ידועה בזכות הקאברים לגיטרה קלאסית שפרסמה ביוטיוב. המיני-אלבום הראשון שלהם, Inspire, ואלבום האולפן הראשון, Muse, מראים שניהם את ההערכה של הלהקה למוזיקת פופ. יחד עם זאת, בשני האלבומים ניכרות השפעות של פרוגרסיב מטאל, יותר מאשר בשירים שהוציאו לאחר מכן. הדבר מאפיין אותם עם סגנון הדג'נט, אם כי בצורה אופיינית הם היו פחות כבדים ויותר מבוססי-מלודיה מעמיתיהם. באלבום האולפן השני שלהם, Renaissance, נראה היה כי הלהקה מתרחקת יותר מהמטאל, ופונה לעבר צליל אשר יותר מושפע מרוק מתקדם וממאת' רוק (אנ'). הם גם החלו לערבב אלמנטים של EDM, פאנק והיפ הופ, כשהוציאו את הסינגל "LIT", שהוא רמיקס ל-"Light", השיר השני באלבום Renaissance. הצליל שלהם התפתח עוד, עם יציאת המיני-אלבום השני שלהם, The Most Hated, והאלבום השלישי, New Levels New Devils, אשר בין היתר הופקו על ידי מפיקי ההיפ הופ וה-EDM, ג'אדג' ו-Y2K.
אלבומם הרביעי Remember That You Will Die הוא ניסיון יותר אקספרמנטלי של הלהקה, רווי בסגנונות שונים, שיתופי פעולה מגוונים מאוד ובלתי ניתן לתארו בתור ז'אנר יחיד, לאלבום אלמנטים של היפ הופ, ג'אז, מטאל, פלמנקו, דג'נט ועוד.
ביקורות

בביקורת על האלבום Muse באתר Metal Injection נכתב: "בעיקרון, אם אתם מחפשים מוזיקה אינסטרומנטלית באמת נהדרת שמתרחקת מהמלכודות של מטאל אינסטרומנטלי מודרני ולא תעזוב אתכם בזמן הקרוב, לכו על Muse. או אם אתם מחפשים כמה שירים לזמזם לעצמכם בטירוף במהלך חיי היומיום שלכם, כי הם פשוט לא יצאו מהראש שלכם... שוב, האלבום הזה כאן. קחו אותו."
חברי הלהקה > הרכב נוכחי

טים הנסון – גיטרה (2010–הווה)
סקוט לה-פייג' – גיטרה (2010–הווה)
קליי גובר – גיטרה בס (2012–הווה)
קליי אשלימן – תופים (2016–הווה)
חברי הלהקה > חברים לשעבר

ברנדון בורקהלטר – תופים (2010–2014; 2015–2016), קול (2010–2011)
רנדי מת' – תופים (2014–2015)
ליין דסקין – קול (2010–2012)
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2014: Muse
2016: Renaissance
2018: New Levels New Devils
2022: Remember That You Will Die
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2013: Inspire
2017: The Most Hated
דיסקוגרפיה > דמו

2011: Resurrect
2012: Bach Concerto No. 1 in D Minor
דיסקוגרפיה > סינגלים

2013: "Envision" (בהשתתפות ריק גרהאם)
2017: "LIT"
2018: "G.O.A.T"
2018: "O.D."
2018: "Yas" (בהשתתפות מריו קמרנה ואריק הנזל)
2019: "Look but Don't Touch" (בהשתתפות לואיס גרנט)
2019: "Inferno"
2019: "Brand New Day" (בהשתתפות בייבימטאל)
2022: "Playing God"
2022: "Neurotica"
2022: "ABC" (בהשתתפות סופיה בלאק)
2022: "Ego Death" (בהשתתפות סטיב ואי)
הערות שוליים

↑  "Polyphia premiere "Aviator" music video featuring Chelsea Grin's Jason Richardson – exclusive", Guitar World, 27 באפריל 2015, נבדק ב-28 בפברואר 2021 {{citation}}:  (עזרה)
↑  Dunlop Sessions: Polyphia. YouTube. 17 באוגוסט 2015. נבדק ב-21 באוקטובר 2015. {{cite AV media}}:  (עזרה)
↑  "Music – Polyphia". Polyphia. נבדק ב-21 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Album Review: Polyphia - 'Renaissance'". New Noise Magazine (באנגלית אמריקאית). 2016-03-15. נבדק ב-2021-05-20.
↑  "Album Review: POLYPHIA Muse – Metal Injection". 4 בספטמבר 2014. נבדק ב-2015-09-30. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Polyphia Release New Track Neurotica from Forthcoming Fourth Album, Remember That You Will Die". musicradar.com. 18 ביולי 2022. נבדק ב-18 ביולי 2022. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb18074680t (data)  ISNI: 0000 0004 7547 2125  LCCN: no2019012727  MusicBrainz: 344bfb00-27f0-4ff2-b96b-048ed1c6a968  VIAF: 5154921214463591061   WorldCat (עם VIAF): 5154921214463591061 
הופעה של הלהקה, 2017
בנדיקטוס מאניאן

| --- | --- |

 לידה:  747 לערך ארו, צרפת 
 פטירה:  11 בפברואר 821 אאכן, האימפריה הפרנקית 
 חג:  12 בפברואר 
 
בנדיקטוס מאניאן (מכונה לעיתים "בנדיקטוס השני"; בלטינית: Benedictus Anianensis ובגרמנית: Benedikt von Aniane‏; 747 לערך – 11 בפברואר 821) היה נזיר בנדיקטיני ורפורמטור כנסייתי שהותיר את חותמו על הנזורה באימפריה הפרנקית בתקופה הקרולינגית.
ביוגרפיה

על פי הביוגרף שלו, ארדו סמרגדוס (אנ'), היה בנדיקטוס בנו של איגולף, אריסטוקרט ויזיגוטי שהיה וסאל רב-חשיבות. איגולף החזיק בפאודום על מלגוויל, במחוז ארו, והיה חברו של פפין הגוץ.
בנדיקטוס נולד בשם ויטיזה (Witiza). הוא התחנך בחצרו של פפין הגוץ, ומילא מספר תפקידים באדמיניסטרציה המלכותית. הוא שירת בחצרו של קרל הגדול והשתתף במבצע צבאי שערך קרל ב-773 באיטליה, וכך העלה את יוקרת המשפחה.
בנדיקטוס שאף להפוך לנזיר, אבל מצא עצמו במסלול התפקיד של בן האריסטוקרטיה הגבוהה. במהלך המבצע הצבאי, כאשר ניסה להציל את אחיו, נפל לנהר טיצ'ינו וכמעט טבע. הוא הצליח להציל את אחיו והבין את ההתרחשות כאות אלוהי, ולכן החליט ב-774 לפרוש למנזר ליד דיז'ון, שם בחר בשם "בנדיקטוס".
במנזר חי באורח חיים סגפני מאוד. עקב הכריזמה שלו וניסיונו המנהלי ביקשו ממנו לקבל על עצמו את תפקיד אב המנזר אחרי מותו של אב המנזר המכהן, אולם הוא לא הצליח בתפקידו זה וקהילת הנזירים לא נטתה אחריו, לכן החליט לעזוב את המנזר.
בנדיקטוס חזר לנחלת משפחתו והקים ב-780 מנזר על אדמותיו. את המנזר הוא הקים ברוח הסגפנות המזרחית, אחרי זמן מה, כשגילה שהמנזר לא מושך אליו נזירים וקהילת הנזורה נותרה מצומצמת, החליט להקים באותו מקום מנזר ברוח תקנון בנדיקטוס. הוא קרא למקום אניאן, כלומר אניו הקטן, על שם הנהר אניו באיטליה, שלידו בנה בנדיקטוס מנורסיה, מייסד המסדר הבנדיקטיני, את המנזר שלו.
עוד בהיותו בדיז'ון עסק במחקר אינטלקטואלי ואסף תקנוני נזורה רבים לקובץ, לו קרא Codex regularum. אחרי עיון בתקנונים שאסף הגיע למסקנה כי התקנון הטוב בהם הוא זה של בנדיקטוס הקדוש. הסיבה העיקרית להעדפת תקנון זה הייתה החשיבות שראה בנדיקטוס מאניאן בעבודת הכפיים שמבצע הנזיר.
המנזר שהקים הצליח, ומנזרים נוספים באזור אימצו את התקנון הבנדיקטי. כעבור זמן קצר הקים בנדיקטוס מנזר נוסף ושימש כאב המנזר עבור שניהם. בשלב מאוחר יותר שימש כמפקח לכל המנזרים בממלכתו של קרל הגדול. הדרך של בנדיקטוס להגיע למעמד זה הייתה דרך בנו של קרל הגדול, לואי החסיד. לואי מונה על ידי אביו כמושל הדרום. נראה שהם הכירו מקודם, מתקופת היותו של בנדיקטוס בחצרו של קרל. בנדיקטוס הציג בפני לואי את חזונו לאחדות המנזרים ותקנוניהם ולואי נכבש לרעיון.
לואי החסיד ביקש מבנדיקטוס שיבנה מנזר לדוגמה, על מנת שנזירים ואבות מנזר יוכלו לראות כיצד יתנהל מנזר. המנזר נבנה ליד אאכן, ליד הנחל אינדה, במקום הנקרא Kornelimünster, (במהלך השנים הפך להיות חלק מהעיר אאכן).
בנדיקטוס נפטר במנזר קורנלימינסטר, בנסיבות טבעיות.
התקנון של בנדיקטוס מאניאן

בנדיקטוס היה ראש הוועידה (קונסיליום) של אבות מנזר ונזירים חשובים, שהתכנסה ב-816 באאכן ויצרה אסופת תקנות, Statuta Murbacensia, המחייבת את כל המנזרים לחיות לפי תקנונו של בנדיקטוס מנורסיה. זמן קצר לאחר מכן, הוא ערך את ה"קונקורדיה רגולרום" אף כי קודים אלו נזנחו זמן קצר לאחר מותם של בנדיקטוס ופטרונו, הקיסר לואי החסיד, הם השפיעו השפעה בת קיימא על הנזורה המערבית.
התקנון שאומץ בסינוד של אאכן ב-817, capitulare monasticum, המכונה "התקנון של בנדיקטוס מאניאן", נועד לסמל את האחדות המלאה שקיימת בקיסרות בין החיים הדתיים לחיים האזרחיים. תקנון זה מבוסס על התקנון של בנדיקטוס מנורסיה אבל שונה ממנו במספר פרטים מהותיים, בהם מינוי אב המנזר, הניתוק מהסביבה והאוטונומיה של כל מנזר. על פי החלטת הסינוד הוחלט כי כל המנזרים יפעלו לפי תקנון אחד ואחיד, התקנון יהיה גלוי לנזירים והם ישננו אותו בעל פה, במנזר יתגוררו רק נזירים או כאלו המיעדים עצמם לנזורה ובתי הספר שבמנזרים יחנכו רק את אלו שנמסרו למנזר במטרה שיהיו נזירים. שם הוחלט כי אחרי שיחזרו אבות המנזר למנזריהם, יקראו את התקנון בשלמותו על מנת להבינו. ינתחו את תוכנו וידאגו שהנזירים יישמו את התקנון וישננו אותו בעל-פה.
כל הטקסים הדתיים ינוהלו על פי התקנון של בנדיקטוס מנורסיה.
הנזירים יעבדו במו ידיהם במטבח, במאפיה ובשאר בתי המלאכה. על הנזירים לכבס את בגדיהם בזמן הראוי לכך.
על הנזירים להתגלח פעם ב-15 יום חוץ מימי צום הארבעים ושבוע הפסחא.
הפריור הוא שיחליט על זמני השימוש בבית המרחץ.
יוכל להיכנס למנזר רק מי שירצה להיות נזיר, בין אם הוא אדם מהעם ובין אם הוא כומר
לא יתקיים במנזר בית ספר חוץ מבית ספר לאלו שמיועדים להיות נזירים או הוקדשו למנזר.
בנדיקטוס מאניאן הוסיף 15 תפילות שעל הנזירים לומר מדי יום, מעבר למכסת התפילות שקבע בנדיקטוס מנורסיה. התפילות שהוסיף - חמש תפילות למען מאמינים שנפטרו, חמש תפילות למען מאמינים שנפטרו לאחרונה וחמש תפילות למען מאמינים חיים. בכך ערער את האיזון שהיה אצל בנדיקטוס מנורסיה בין תפילות לעבודה - לטובת התפילות. על מנת לאפשר למנזרים להתקיים ללא אב מנזר שחי במנזר עצמו, כלומר מנזרים השייכים למנזר גדול או חשוב יותר, בו מתגורר אב המנזר, הרחיב התקנון את סמכותו של הפריור (prior) והפך אותו לאב מנזר בפועל.
חידוש נוסף היה מינוים של צוותי פיקוח (missus dominicus ברבים missi dominici) שהורכבו מאיש דת ומפקיד חילוני, ואשר נועדו לפקח על המנזרים ולבדוק את התנהלותם.
ב-818 יצאה קפיטולרה נוספת, שאפשרה למנזרים לבחור בעצמם את אב המנזר.
הערות שוליים

↑  Attwater, Donald and Catherine Rachel John. The Penguin Dictionary of Saints. 3rd edition. New York: Penguin Books, 1993. ISBN 0-140-51312-4.
↑  Concordia regularum.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007299577305171  PLWABN: 9810579319205606  BIBSYS: 90031808  BNE: XX5598145  BnF: cb13480568x (data)  GND: 100937543  ICCU: TO0V331495  ISNI: 0000 0001 1031 7405  LCCN: n85120617  NKC: kup19980000006471  NLA: 61540884  NTA: 074279300  RERO: 02-A005790885  SUDOC: 067059198  VcBA: 495/4432  VIAF: 100221506   WorldCat (עם VIAF): 100221506
הצ'יקס

| --- | --- |

הדיקסי צ'יקס בהופעה בטקסס (דצמבר 2006)
 מקום הקמה:  דאלאס 
 מוקד פעילות:  לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1989
 סוגה:  קאנטרי, פולק, בלוגראס, רוק, פופ, רוק אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  Sony BMG, קולומביה רקורדס
 פרסים והוקרה:  Country Music Association Award for International Achievement (2003)  Country Music Association Award for International Achievement (2006) 
 אתר רשמי
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 אמילי רוביסון  מרטי מגוויר  נטלי מיינס
 חברים לשעבר
 לורה לינץ' רובין לין מייסי
 
הצ'יקס (באנגלית: The Chicks) היא להקת קאנטרי פופ מטקסס, ארצות הברית, אשר מכרה 30 מיליון עותקים מאלבומיה ברחבי העולם. זוכת 13 פרסי גראמי. חברות הלהקה הן: אמילי רוביסון (נולדה ב-1972), מרטי מגוויר (נולדה ב-1969) ונטלי מיינס (נולדה ב-1974). הלהקה פעלה בשם דיקסי צ'יקס במשך כ-30 שנה.
ההתחלה

הלהקה הוקמה בדאלאס שבטקסס, בשנת 1989 על ידי האחיות אמילי ומרטי. בלהקה היו אז חברות גם לורה לינץ' ורובין לין מייסי. סגנונה המוזיקלי של הלהקה נטה אז להיות בלוגראס. בשנת 1990 הוציאה הלהקה את אלבום הבכורה שלהן, הנקרא "Thank Heavens for Dale Evans", אשר יצא בחברת תקליטים עצמאית. הדרך להצלחה הייתה ארוכה והלהקה צברה פופולריות ואהדה רק במחצית השנייה של שנות התשעים. ב-1992 פרשה מן הלהקה לין מייסי. בשנת 1995 לפני החתמת הלהקה על אלבום אוניברסלי הציבה חברת התקליטים אולטימטום, להחליף את הסולנית. לינץ' הוחלפה בשנית על ידי נטלי מיינס, בתו של המפיק והמוזיקאי לויד מיינס. מיינס, הצעירה מבין חברות הלקה, הייתה לסולנית הלהקה ובהמשך למנהיגת הלהקה.
ההצלחה

בשנת 1995 "דיקסי צ'יקס" חתמו על חוזה הקלטות בחברת התקליטים "Monument Records", השייכת לתאגיד העולמי סוני. מאז הלהקה הייתה לאחת הלהקות המצליחות בארצות הברית, ובפרט בתעשיית מוזיקת הקאנטרי. הלהקה הוציאה שלושה אלבומים רצופים שהגיעו למקום הראשון בארצות הברית:
"Wide Open Spaces" (ינואר 1998) - אלבומם הרביעי של הלהקה, והראשון יחד עם נטלי מיינס. האלבום הביא ללהקה את הפריצה לשוק המוזיקה האמריקני וקיבל אלבום יהלום על מכירות של 12 מיליון עותקים בארצות הברית, ובכך היה האלבום לאחד מ-50 האלבומים הנמכרים ביותר אי פעם בארצות הברית. מהאלבום יצאו שלושה סינגלים שהגיעו למקום הראשון במצעד הקאנטרי של בילבורד (Hot Country Singles & Tracks).
Fly" (אוגוסט 1999) - אלבום שני רצוף שקיבל בארצות הברית מעמד של אלבום יהלום, על מכירות של 10 מיליון עותקים. האלבום כלל שני להיטי מקום ראשון במצעד הקאנטרי האמריקני, בנוסף לעוד שני להיטים ב- TOP 5.
"Home" (אוגוסט 2002) - אלבומם השישי של הלהקה, שמכירותיו הושפעו מהביקורת אותה השמיעה מיינס כנגד הנשיא בוש. האלבום נמכר בארצות הברית ב-6 מיליון עותקים, וכלל את הלהיטים "Long Time Gone" ו"Landslide" (במקור של פליטווד מק), אשר שניהם הגיעו למקום השביעי במצעד בילבורד האמריקני. את האלבום הפיק לויד מיינס (יחד עם ה"דיקסי צ'יקס").
מעורבות חברתית

נקודת המפנה בהצלחה הרבה לה זכתה הלהקה היה ב-10 במרץ 2003, מספר שבועות טרם כניסת צבא ארצות הברית לשטח עיראק במלחמת עיראק, אז קיימה ה"דיקסי צ'יקס" הופעה בלונדון, שבמהלכה נטלי מיינס פנתה לקהל ואמרה: "We do not want this war, this violence, and we’re ashamed that the President of the United States is from Texas" ("אנו לא רוצות את המלחמה הזאת, את האלימות הזאת, ואנחנו מתביישות שנשיא ארצות הברית הוא מטקסס"). התבטאות זו זכתה לרעש תקשורתי רב והפכה את ה"דיקסי צ'יקס" ללהקה מוחרמת, לאחר שמאזיני הקאנטרי השמרניים לא אהבו את ההתבטאות שנתפסה כלא-פטריוטית. תחנות הרדיו סירבו להשמיע את שירי הלהקה, חברות הלהקה קיבלו איומים על חייהן ומכירות האלבומים של הלהקה צנחו. כמו כן נאלצו "דיקסי צ'יקס" לבטל מחצית מההופעות אותן תכננו. בעקבות פרשה זו, נעשה הסרט הדוקומנטרי "דיקסי צ'יקס: סתמו ותתחילו לשיר".
הקאמבק

במאי 2006 הגיע הקאמבק של ה"דיקסי צ'יקס", כשהבנות הוציאו את אלבומן השביעי, "Taking the Long Way", שהיה אלבום האולפן הראשון של הלהקה מאז ההתבטאות השנויה במחלוקת של מיינס. הקו המוזיקלי של האלבום, אותו הפיק ריק רובין, היה יותר רוקיסטי ופחות קאנטרי, במובן הקלאסי. האלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים האמריקני חודש לאחר יציאתו, וזכה בפרס גראמי כאלבום הטוב ביותר, בפברואר 2007, יחד עם עוד ארבע זכיות על השיר "Not Ready to Make Nice", אשר בעקבותיו הגיע למקום הרביעי במצעד בילבורד האמריקני.
שינוי שם הלהקה

בקיץ 2020 פרצו בארצות הברית מחאות נגד גזענות בעקבות רצח ג'ורג' פלויד. בעקבות מחאות אלו, חברות שונות החליטו למחוק סממנים גזעניים משמות של מותגים או מוצרים שלהן. ב-25 ביוני הודיעו הצ'יקס שהן משנות את שם הלהקה ומוחקות ממנו את המלה "דיקסי". באתר שלהן הן כתבו "We want to meet the moment" (אנו רוצות להתאים לרוח הזמן, בתרגום חופשי). את השם המקורי ביססו חברות הלהקה על שיר משנת 1973 בשם Dixie Chicken, אך ברבות השנים הבינו את ההקשר הגזעני שלא תכננו להצמיד לשמן, שמתחבר להמנון הקונפדרציה, השיר דיקסי מהמאה ה-19.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1990: Thank Heavens for Dale Evans
1992: Little Ol' Cowgirl
1993: Shouldn't a Told You That
1998: Wide Open Spaces
1999: Fly
2002: Home
2006: Taking the Long Way
2020: Gaslighter
דיסקוגרפיה > אלבומי וידאו

2002: An Evening with the Dixie Chicks
2003: Top of the World Tour: Live
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

2003: Top of the World Tour: Live
2017: DCX MMXVI Live
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

2010: Playlist: The Very Best of Dixie Chicks
2010: The Essential Dixie Chicks
פרסי גראמי

דואט או להקת השנה בקאנטרי - 1999, 2000, 2003, 2005, 2007
אלבום הקאנטרי של השנה - 1999, 2000, 2003, 2007
הופעת הקאנטרי האינסטרומנטלית של השנה - 2003
הקלטת השנה - 2007
שיר השנה - 2007
אלבום השנה - 2007
הערות שוליים

↑  ג'ף לידס, ניו יורק טיימס, עכבר העיר אונליין, מרד התרנגולות, באתר הארץ, 20 ביוני 2006
↑   איתמר זהר, "דיקסי צ'יקס": הן שינו את שמן בעקבות המהומות בארה"ב, וחוזרות עם שיר מחאה, באתר הארץ, 1 ביולי 2020
↑  Chloe Melas, The Dixie Chicks have changed their name, CNN, ‏26 ביוני 2020
↑  Amanda Garrity, The Dixie Chicks Drop "Dixie" From Their Name After Acknowledging Its Ties to the Confederacy, Good Housekeeping, ‏17 ביולי 2020 (באנגלית)
| דיקסי צ'יקס |
| --- | --- | --- |
| נטלי מיינס • אמילי רוביסון • מרטי מגוויר   לורה לינץ' • רובין לין מייסי   דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות | נטלי מיינס • אמילי רוביסון • מרטי מגוויר   לורה לינץ' • רובין לין מייסי   דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות |  |
| אלבומי אולפן | Thank Heavens for Dale Evans • Little Ol' Cowgirl • Shouldn't a Told You That • Wide Open Spaces • Fly • Home • Taking the Long Way • Gaslighter |  |
| אלבומי אוסף | Playlist: The Very Best of Dixie Chicks • The Essential Dixie Chicks |  |
| אלבומי הופעה | Top of the World Tour: Live • DCX MMXVI Live |  |
| אלבומי וידאו | An Evening with the Dixie Chicks • Top of the World Tour: Live |  |
| סינגלים | "I Can Love You Better" • "There's Your Trouble" • "Wide Open Spaces" • "You Were Mine" • "Tonight the Heartache's on Me" • "Ready to Run" • "Cowboy Take Me Away" • "Goodbye Earl" • "Cold Day in July" • "Without You" • "If I Fall You're Going Down with Me" • "Heartbreak Town" • "Some Days You Gotta Dance" • "Long Time Gone" • "Landslide" • "Travelin' Soldier" • "Godspeed (Sweet Dreams)" • "Top of the World" • "I Hope" • "Not Ready to Make Nice" • "Everybody Knows" • "Voice Inside My Head" • "Easy Silence" • "The Long Way Around" • "The Neighbor" • "Gaslighter" • "Julianna Calm Down" • "March March" • "Sleep at Night" |  |
| השתתפות בשירים | "You Can't Hurry Love" • "Daddy Lessons" • "Soon You'll Get Better" |  |
| סיבובי הופעות | Fly Tour • Top of the World Tour • Vote for Change • Accidents & Accusations Tour • Long Time Gone Tour • DCX MMXVI World Tour |  |
| ערכים קשורים | "דיקסי צ'יקס: סתמו ותתחילו לשיר" • קורט יארד האונדס • המחלוקת סביב דיקסי צ'יקס |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14027181x (data)  GND: 10323076-2  ISNI: 0000 0001 2243 5417  LCCN: no98079091  MusicBrainz: 3248ed2d-bada-41b5-a7b6-ac88faa1f1ac  NKC: xx0030077  SNAC: w6q307r4  VIAF: 168929357   WorldCat (עם VIAF): 168929357