stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאסו ברגואה סופר אטנדר
פיתוח

הסופר אטנדר הוא המשך הפיתוח של סדרת מטוסי קרב מתוצרת דאסו, שהתנהלה החל משנות ה-50 של המאה ה-20. ראשיתה של הסדרה במטוסי המיסטר, בעצמם פיתוח של מטוס האוראגן. לאחר ייצור דגם IV של המיסטר, הציעה חברת דאסו דגם שנקרא אטנדר II, אך זה לא התקבל. לעומתו, דגם המשך בשם אטנדר IV נקלט בהצלחה בצי הצרפתי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20. הצי התכוון להחליף את מטוסי האטנדר IV בגרסה ימית של מטוס היגואר (יגואר M), אך קשיים פוליטיים עיכבו את פיתוח המטוס. בנוסף לקשיים אלה התעוררו גם קשיים טכניים במנוע המטוס, הטילו ספק ביכולת להפעילו מסיפון נושאת מטוסים. פרויקט יגואר M בוטל רשמית על ידי ממשלת צרפת ב-1973.
צרפת שקלה מספר מטוסים כתחליף למטוסי האטנדר IV, ביניהם A-7 קורסייר 2 וA-4 סקייהוק, ומולם הציעה חברת דאסו את הסופר אטנדר. ההצעה הייתה למעשה שדרוג של מטוסי האטנדר IV, כולל התקנת מנוע חזק יותר, כנף חדשה ואוויוניקה משופרת. הצעתה של חברת דאסו התקבלה על ידי הצי הצרפתי ב-1973.
אב טיפוס ראשון, שהיה למעשה מטוס אטנדר IV עם מנוע משופר וחלק משיפורי האוויוניקה, טס לראשונה ב-28 באוקטובר 1974. הצי הצרפתי התכוון לרכוש 100 מטוסי סופר אטנדר, אך בפועל הוזמנו 60 מטוסים עם אופציה לרכישת 20 נוספים. קיצוצי תקציב הביאו לכך שבסופו של דבר נרכשו 71 מטוסים. מטוסי הסופר אטנדר הראשונים סופקו החל מיוני 1978.
הטייסת הראשונה הוקמה ב-1979, לאחר שסופקו 15 המטוסים הראשונים. חברת דאסו המשיכה בייצור המטוסים, בקצב של כשני מטוסים בחודש. הצי הארגנטינאי הזמין 14 מטוסים, שנועדו להפעלה מנושאת המטוסים היחידה שלו, וינטיסינקו דה מאיו (Veinticinco de Mayo). ייצור כל המטוסים שהוזמנו הסתיים ב-1983.
מאפיינים

הסופר אטנדר הוא מטוס קטן יחסית, בעל מנוע אחד. למטוס כנף משוכה לאחור, בזווית של כ-45°, המחוברת למטוס באמצע גובהו, והיא ניתנת לקיפול כדי לחסוך מקום בהאנגר של נושאת המטוסים. מייצב הגובה ממוקם על שני שלישים מייצב הכיוון, וגם הוא משוך לאחור. למטוס מנוע טורבו-סילון ללא מבער אחורי מתוצרת סנקמה, מדגם אטאר 8K-50 בעל דחף של 11,025 ליברות (49 קילו-ניוטון.
חימושו העיקרי של המטוס הוא הטיל נגד ספינות אארוספטיאל AM-39 אקסוסט, מתוצרת צרפת. המטוס מצויד במכ"ם מתוצרת תומפסון-CSF, מדגם אגאב (Agave), שבין שאר תפקודיו חיוני גם להפעלת הטיל. אחד מהחידושים הטכנולוגיים שבמטוס היה מחשב משימה מרכזי מדגם UAT-40. מחשב זה ריכז וביצע אינטגרציה בין המידע שייצרו המערכות העיקריות של המטוס החיוניות למשימה, ותפקודיהן השונים; מערכות אלה כוללות בעיקר את מערכת ניווט, המכ"ם, מערכות כינון החימוש והגאי המטוס.
ב-1990 עבר המטוס שדרוג משמעותי, במהלכו הותקן בו מחשב משימה חדש מדגם UAT-90 ומכ"ם חדש, תומפסון-CSF אנמון, שטווח הגילוי שלו גדול כמעט פי שניים מזה של המכ"ם הקודם. תא הטייס שופר והותקן בו מוט היגוי ומצערת משופרים בעלי יכולת HOTAS ‏(Hands On Stick And Throttle, מילולית: ידיים על מוט ההיגוי והמצערת, כלומר: כל המתגים והכפתורים העיקריים נמצאים על מוט ההיגוי והמצערת) המקלים מאוד על הטיסי את תפעול המטוס. בנוסף, טופל גוף המטוס להארכת אורך חייו. בסך הכל בוצע השדרוג ב-48 מטוסים במהלך כשלוש שנים. במהלך העשור הראשון של המאה ה-21 בוצעו שדרוגים נוספים, שכללו יכולת לוחמה אלקטרונית מוגברת להגנה עצמית של המטוס, התאמת תא הטייס למשקפי ראיית לילה, מערכת ניווט אינרציאלי המשלבת באופן חלקי GPS, והתאמה לנשיאת פוד לסימון מטרות באמצעות לייזר.
לסופר אטנדר יכולת לשאת חימוש גרעיני. בשלב הראשון יכול היה המטוס לשאת פצצות גרעיניות לא מונחות, אך ב-1990 הוקנתה למטוס היכולת לשגר את הטיל Air-Sol Moyenne Portée (צרפתית: טיל אוויר קרקע לטווח בינוני), טיל המונע במנוע מגח סילון החמוש בראש נפץ גרעיני. במסגרת השדרוג הותאם המטוס לשיגור חימוש מונחה מדויק ולביצוע משימות סיור, במקום מטוס האטנדר IV המתיישן. כדי לבצע משימות אלה הותאם הסופר אטנדר לנשיאת פוד סיור מיוחד. עם זאת, המטוס אינו יכול לנחות על נושאת מטוסים ללא השלכת חימוש שלא נורה במהלך המשימה.
היסטוריה מבצעית > צרפת

כאמור, מטוסי הסופר אטנדר הראשונים סופקו לצי הצרפתי ב-1978, וטייסת ראשונה - טייסת 11F - הפכה למבצעית בפברואר 1979. עם השלמת אספקת המטוסים היו בצי הצרפתי שלוש טייסות מבצעיות של מטוסים אלה וטייסת אימונים אחת. המטוסים הוצבו על שתי נושאות המטוסים של צרפת, פוש וקלמנסו. כל אחת מהאוניות נשאה בדרך כלל כנף שכללה 16 מטוסי סופר אטנדר, 10 מטוסי F-8 קרוסיידר, 3 מטוסי אטנדר IV מדגם P, לסיור, 7 מטוסי ברגואה אליזה ללוחמה נגד צוללות, ומסוקים שונים.
המבצע הראשון בו השתתפו מטוסי סופר אטנדר נקרא מבצע "אוליפנט", והתרחש ב-22 בספטמבר 1983. מטוסי סופר אטנדר, שהמריאו מנושאת המטוסים "פוש", תקפו והשמידו עמדות של צבא סוריה, לאחר שאלה הפגיזו עמדות של משקיפי או"ם מצרפת. כחודש וחצי לאחר מכן, ב-10 בנובמבר, הצליח מטוס סופר אטנדר לחמוק מטיל נ"מ מדגם SA-7 שנורה לעברו, ליד בורג' אל-ברג'נה, במהלך טיסה מעל עמדות של המיליציות הדרוזיות. כשבוע לאחר מכן, ב-17 בנובמבר, תקפו אותם מטוסים מחנה אימונים של תנועת אמל בבעלבכ, והשמידו אותו. התקיפה הייתה תגובה על פיצוץ מחנות הכוח רב לאומי בבירות, בו נהרגו כ-300 מחיילי הכוח, מארצות הברית ומצרפת.
החל מ-1991 הוצאו מטוסי האטנדר IV משירות, אם כי גרסת הסיור, אטנדר IVP, נותרה בשירות עד שנת 2000. מטוסי הסופר האטנדר עברו, כאמור, שורת שדרוגים ושיפורים. המטוס המשופר נקרא SEM‏ (Super Étendard Modernisé), ומשימתו המבצעית הראשונה הייתה ב-1999 כחלק מפעילות כוחות נאט"ו במלחמת קוסובו. על פי הדיווח, ביצעו המטוסים 400 גיחות מבצעיות, והשמידו 73% מהיעדים שהוגדרו להם. זהו הביצוע הטוב ביותר מכל חילות האוויר שהשתתפו במערכה.
מטוסי סופר אטנדר מנושאת המטוסים שארל דה גול השתתפו בגיחות מבצעיות באפגניסטן, במסגרת מבצע חירות מתמשכת. המטוסים השתתפו בלחימה בשנים 2000, 2001, ושוב ב-2007 ו-2008. אחד מתפקידיהם העיקריים היה סימון מטרות באמצעות לייזר למטוסי דאסו ראפאל.
במרץ 2011 השתתפו מטוסי סופר אטנדר במבצע "הארמאטאן", שם הקוד להשתתפות הצרפתית בתקיפה הצבאית הבינלאומית בלוב (2011), כחלק מכוח משימה 473. גם כאן פעלו המטוסים בשיתוף עם מטוסי ראפאל. ב-2013 משתייכים כל מטוסי הסופר אטנדר לטייסת אחת, 17F. גיחתם המבצעית האחרונה של מטוסי האטנדר הייתה מנושאת המטוסים שארל דה גול בסוף 2015, והייתה נגד כוחות דאעש בסוריה ובעיראק. מטוסי אטנדר המריאו בפעם האחרונה מנושאת המטוסים ב-16 במרץ 2016, וב-12 ביולי 2016 יצאו מטוסי האטנדר משירות, 42 שנים לאחר הטיסה הראשונה. המטוסים הוחלפו על ידי מטוסי ראפאל M, הדגם הימי של המטוס.
היסטוריה מבצעית > ארגנטינה

לקראת סוף שנות ה-70 של המאה ה-20 החליטה ארצות הברית להטיל אמברגו על מכירת נשק לארגנטינה, בגלל המלחמה המלוכלכת, כפי שנקראו הפעולות האלימות שננקטו נגד אלפי פעילי שמאל, פעילי איגודי עובדים, מהפכנים, סופרים, אנשי רוח ואנשים מן השורה, בחסות המשטר הצבאי בארגנטינה, החל מאמצע שנות ה-70. הזרוע האווירית של הצי הארגנטינאי הייתה זקוקה למטוסי תקיפה חדשים להפעלה מנושאת המטוסים של הצי, וינטיסינקו דה מאיו, במקום מטוסי הA-4 סקייהוק שלא ניתן היה להשיג עבורם חלקי חילוף, בשל האמברגו. ב-1980 החליטה ארגנטינה על רכישת 14 מטוסי סופר אטנדר, חמושים בטילי אקסוסט. חמישה מטוסים כאלה, וחמישה טילים, סופקו לארגנטינה בין אוגוסט לנובמבר 1981. הסתבר כי המטוסים אינם יכולים להמריא מנושאת המטוסים הארגנטינאית ללא התאמות מיוחדות, ולפיכך מוקמה הטייסת בבסיס יבשתי.
עם תחילתה של מלחמת פוקלנד, באפריל 1982, העריכו הבריטים כי הסכנה הנשקפת לכוח המשימה הימי ממטוסי הסופר אטנדר ומטילי האקסוסט שנשאו חמורה מאוד. עלו מספר הצעות לבצע פשיטה של כוחות מיוחדים, בעיקר יחידת הSAS, על הבסיס שבו היו מוצבים המטוסים, במבצע שנקרא "מבצע מיקאדו", אך בשל חוסר במודיעין וקשיים מבצעיים לא ניתן היה לבצע את הפשיטה.
מטוסי הסופר אטנדר אכן מימשו את האיום שממנו חששו הבריטים. ניסיון ראשון לתקוף את כוח המשימה הבריטי ב-2 במאי נכשל, בשל קשיים בתדלוק האווירי. יומיים לאחר מכן, ב-4 במאי הצליחו שני מטוסי סופר אטנדר (שהונחו למטרתם על ידי מטוס סיור מדגם לוקהיד P-2 נפטון) לשגר שני טילים, שאחד מהם פגע במשחתת הבריטית אה"מ שפילד והטביע אותה. שלושה שבועות לאחר מכן הצליח זוג אחר של מטוסי סופר אטנדר להטביע באמצעות טיל אקסוסט את אוניית המכולות אטלנטיק קונבייר, שנשאה עליה ציוד חשוב עבור כוח המשימה היבשתי הבריטי, ובכלל זה מסוקי תובלה חיוניים. לאחר מעשה התברר, כי הטילים שפגעו באונייה הוטעו על ידי מוץ שנורה מאוניות אחרות, והופנו אליה שלא במתכוון. לטענת ארגנטינה, טיל האקסוסט החמישי נורה לעבר נושאת המטוסים אה"מ אינווינסיבל, ופגע בה. הבריטים מכחישים בתוקף טענה זו, ועם חזרתה של "אינווינסיבל" לבריטניה לאחר המלחמה לא נראו עליה סימני פגיעה.
לאחר המלחמה, עד 1984, השלימה ארגנטינה את רכישת כל מטוסי הסופר אטנדר שהזמינה, יחד עם טילי האקסוסט שלהם. לאחר המלחמה הושלמה התאמתה של נושאת המטוסים "וינטיסינקו דה מאיו" להפעלת המטוסים, וטייסת הסופר אטנדר פעלה מסיפונה עד ליציאת האונייה מן השירות, ב-1990. מאז 1993 מתאמנים טייסי הזרוע האווירית של הצי של ארגנטינה על סיפון נושאת המטוסים הברזילאית סאו פאולו (לשעבר נושאת המטוסים הצרפתית "פוש"). הטייסים הארגנטינאיים מתאמנים גם יחד עם נושאות מטוסים של צי ארצות הברית בנחיתות והמראות מיידיות (touch and go). האימונים עם צי ארצות הברית נקראים אימוני "גרינגו-גאוצ'ו", והם מתבצעים עם נושאות מטוסים של צי ארצות הברית העוברות באזור, בדרכן מן האוקיינוס האטלנטי לאוקיינוס השקט, ולהפך. זאת, מכיוון שלארצות הברית אין נוכחות קבועה של נושאת מטוסים בדרום האוקיינוס האטלנטי.
צרפת הציעה לארגנטינה לרכוש מטוסי סופר אטנדר משופרים, אך ההצעה נדחתה בשל המספר הרב של שעות טיסה שצברו המטוסים הצרפתיים. במקום זאת נחתמה עסקה לשדרוג מטוסי הסופר אטנדר הארגנטינאיים, על ידי התקנת ציוד ומערכות שהוצאו ממטוסי סופר אטנדר צרפתיים מתיישנים, כך שהמטוסים הארגנטינאיים היו ברמה של מטוסי סופר אטנדר משודרגים. נכון ל-2012, 11 מטוסי סופר אטנדר עודם משרתים בזרוע האווירית של הצי הארגנטינאי.
היסטוריה מבצעית > עיראק

בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 מכרה צרפת לעיראק מטוסי מיראז' F1, מצוידים במכ"ם אגאב ובעלי יכולת לשיגור טילי אקסוסט. עד לאספקת המטוסים השאילה צרפת לעיראק חמישה מטוסי סופר אטנדר, והראשון שבהם הגיע לעיראק ב-8 באוקטובר 1983. העסקה בין צרפת לעיראק הייתה שנויה במחלוקת: ערב הסעודית תמכה בעסקה, אך ארצות הברית מחד ואיראן מאידך התנגדו לה בחריפות. המטוסים היוו תרומה משמעותית לחיל האוויר העיראקי בשיאה של מלחמת איראן–עיראק, בשל יכולתם לשגר טילי אקסוסט אל ספנות איראנית במפרץ הפרסי. המטוסים העיראקיים החלו בגיחות מעל המפרץ במרץ 1984, ובסך הכל ביצעו 34 תקיפות על אוניות איראניות עד סוף השנה. המטוסים פעלו בדרך כלל בזוגות, בליווי מטוסי קרב אחרים. עם הגיעם לאזור המשימה החלו בסריקה אחר מטרות בעזרת המכ"ם שלהם, ועם גילוי מטרות כאלה תקפו אותן בטילים, ללא ביצוע זיהוי בראייה.
האיראנים טענו להפלת מטוס סופר אטנדר אחד באפריל 1984 על ידי מטוס F-4 פנטום איראני מעל האי ח'ארג. בנוסף, טענו האיראנים להפלות מטוסי סופר אטנדר על ידי מטוסי F-14 טומקט איראניים ב-26 ביולי וב-7 באוגוסט באותה שנה. בסך הכל טענה איראן להפלת שלושה מטוסי סופר אטנדר, אם כי צרפת מנגד טענה שעם סיום השאלת המטוסים ב-1985 הוחזרו לה ארבעה מתוך החמישה שהושאלו.
מפעילים

ארגנטינה ארגנטינה
הצי הארגנטינאי
עיראק עיראק
חיל האוויר העיראקי
צרפת צרפת
הצי הצרפתי
הערות שוליים

↑  "Les Super Etendard français retirés du service". mer et marine. 13.07.2016
| מטוסי דאסו |
| --- | --- | --- |
| מטוסי קרב ו-הפצצה | MD 315 פלמאנט • MD 450 אורגאן • דאסו מיסטר • דאסו מיסטר IV • דאסו אטנדר • סופר אטנדר • מיראז' 3 • מיראז' 4 • מיראז' 5 • מיראז' F1 • יגואר • מיראז' 2000 • ראפאל |  |
| מטוסי אימון | אלפא ג'ט |  |
| מטוסי נוסעים | מרקיור |  |
| מטוסי מנהלים | דאסו פאלקון |  |
| מטוסי ניסוי | בלזק V • מיראז' 3V • מיראז' G • מיראז' 4000 |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007556002405171  LCCN: sh86004259 
סופר אטנדר של הצי הארגנטינאי בעת תדלוק אווירי
יחסי בלארוס–עיראק

| יחסי בלארוס–עיראק |
| --- | --- |
בלארוס: עיראק


בלארוס: עיראק
שטח (בקילומטר רבוע)
207,600: 438,317
אוכלוסייה
9,021,841: 46,616,051
תמ"ג (במיליוני דולרים)
71,857: 250,843
תמ"ג לנפש (בדולרים)
7,965: 5,381
משטר
רפובליקה: רפובליקה פרלמנטרית

יחסי בלארוס–עיראק הם היחסים דיפלומטיים בין רפובליקת בלארוס לרפובליקת עיראק. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי-מזדהות.
לבלארוס אין שגרירות בבגדאד, אך יש לה קונסוליה בארביל. לעיראק יש שגרירות במינסק. השגריר העיראקי האחרון בבלארוס היה היידר האדי, ששירת מיולי 2010 עד נובמבר 2015. עם תום כהונתו, לא כיהן שגריר עיראקי בבלארוס.
היסטוריה

נשיא בלארוס, אלכסנדר לוקשנקו, היה אחד התומכים החזקים ביותר של סדאם חוסיין. בלארוס הואשמה לא פעם בתמיכה צבאית בממשל חוסיין. לאחר מלחמת עיראק נסגרה שגרירות עיראק במינסק.
היחסים בין שתי המדינות כוננו מחדש ב-2010. באוקטובר 2013 ערך שר המסחר העיראקי ביקור במינסק, שם נפגש עם סגן שר החוץ של בלארוס ולנטין ריבקוב. הם דנו בסוגיות של הרחבת הסחר וההשקעות של חברות בלארוסיות בעיראק, וכן בשיפור היחסים הבילטרליים בכללותם.
בין 23 ל-24 באוגוסט 2014 ערך שר החוץ אולדזימיר מאקיי ביקור רשמי בעיראק. במהלך הביקור נפגש השר עם נשיא עיראק פואד מעסום, ראש הממשלה היוצאת נורי אל-מאלכי, ראש ממשלת עיראק המיועד חיידר אל-עבאדי, יו"ר הפרלמנט סלים אל-ג'בורי ובכירים עיראקים נוספים. במהלך הפגישה דנו הצדדים בסוגיות של הרחבת הקשרים הכלכליים בין שתי המדינות, וכן חיזוק הסחר וההשקעות.
ב-9 באפריל 2015, נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו נפגש עם שר החוץ העיראקי איברהים אל-ג'עפרי. הם דנו בהרחבת קשרי הסחר והכלכלה ושיתוף הפעולה הצבאי. עיראק הביעה עניין ברכישת מטוסים מבלארוס.
בחודש ינואר 2017, חברת התעופה הלאומית של עיראק "עיראקי איירווייז" פתחה ערוץ תקשורת אווירי בין בלארוס ועיראק - בין נמל התעופה הלאומי מינסק לנמל התעופה בבגדאד.
ב-7 באוגוסט 2021, בעקבות לחץ של האיחוד האירופי וארצות הברית, עיראק השעתה את כל הטיסות לבלארוס עקב זרם של מהגרים עיראקים בלתי חוקיים לאיחוד האירופי מבלארוס. ב-6 בנובמבר אותה שנה, נסגרו הקונסוליה הכללית של בלארוס בבגדאד וקונסוליית הכבוד בארביל בעקבות ההחלטה של משרד החוץ העיראקי לעצור את המספר ההולך וגדל של המהגרים המנסים לחצות את הגבול בין בלארוס לאיחוד האירופי. הסיבה לסגירת הנציגויות הדיפלומטיות של בלארוס הייתה פישוט הליכי הוויזה לאזרחים.
שיתוף פעולה כלכלי

בשנת 2019 גדל מחזור הסחר בין המדינות פי 5.6 ממחזור הסחר בין המדינות בשנים קודמות.
יחסי בוסניה והרצגובינה – גרמניה

| יחסי בוסניה והרצגובינה – גרמניה |
| --- | --- |
בוסניה והרצגובינה: גרמניה


בוסניה והרצגובינה: גרמניה
שטח (בקילומטר רבוע)
51,197: 357,022
אוכלוסייה
3,150,001: 84,270,844
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,055: 4,456,081
תמ"ג לנפש (בדולרים)
8,589: 52,878
משטר
רפובליקה: רפובליקה פדרלית

יחסי בוסניה והרצגובינה–גרמניה הם יחסי החוץ בין בוסניה והרצגובינה לבין גרמניה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-15 בינואר 1992.
היסטוריה

בסוף המאה ה-13 או בתחילת המאה ה-14, כורים גרמנים, המכונים "סקסונים" (סאסי), הגיעו מהונגריה לבוסניה. בשנת 1878 סופחה בוסניה לאוסטרו-הונגריה, אשר הייתה בברית עם הקיסרות הגרמנית במהלך מלחמת העולם הראשונה הייתה בוסניה חלק ממעצמות המרכז, ולאחר תבוסת אוסטריה ופירוק האימפריה בשנת 1918, הצטרפה בוסניה למדינת הסלובנים, הקרואטים והסרבים, אשר הצטרפה בשנת 1919 לממלכת הסרבים, קרואטים והסלובנים.
בשנת 1941 גרמניה הנאצית כבשה את יוגוסלביה. והקימה את ממשלת הבובות המדינה העצמאית של קרואטיה (NDH), שכללה אף את בוסניה והרצגובינה. הרבה חיילים גרמנים מהוורמאכט נפרסו בכל רחבי בוסניה, ובמהלך 1942 ו-1943 הגיעו כוחות נוספים מגרמניה, בגלל עלייה במספר ההתקפות על הנאצים על ידי הפרטיזנים היוגוסלבים שהיו בהנהגת יוסיפ ברוז טיטו. לאחר המלחמה הפכה בוסניה והרצגובינה לחלק מיוגוסלביה הסוציאליסטית, והייתה חלק ממנה עד לשנת 1991. במסגרת נפילת הקומוניזם במזרח אירופה החלה יוגוסלביה להתפורר. גרמניה הכירה בעצמאותה של בוסניה והרצגובינה ב-6 באפריל 1992, וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים בנובמבר אותה שנה.
במהלך מלחמת בוסניה גרמניה טיפלה במרבית הפליטים הבוסנים, וניסתה באמצעות קבוצת התיאום הבינלאומי להביא לסיום המלחמה, והייתה מעורבת בהשגת הסכם דייטון. מאז המלחמה, גרמניה מסייעת בדרכים רבות ושונות עבור בוסניה והרצגובינה, ואף מסייעת לה בהצטרפות לאיחוד האירופי.
יחסים דיפלומטיים

גרמניה מחזיקה בבוסניה והרצגובינה שגרירות בסרייבו. מאידך, בוסניה והרצגובינה מחזיקה בגרמניה שגרירות בברלין ו-4 קונסוליות בפרנקפורט, בלייפציג, במינכן ובשטוטגרט.
יחסי ארצות הברית – סוריה

| יחסי ארצות הברית – סוריה |
| --- | --- |
ארצות הברית: סוריה


ארצות הברית: סוריה
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 187,437
אוכלוסייה
346,514,652: 25,226,647
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 8,980
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 356
משטר
דמוקרטיה נשיאותית: רפובליקה נשיאותית, בפועל דיקטטורה

יחסי ארצות הברית–סוריה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארצות הברית של אמריקה לבין הרפובליקה הערבית הסורית.
ארצות הברית השעתה את היחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה שפרצה ב-2012.
היסטוריה > 1835-1957

היחסים החלו לראשונה כאשר ארצות הברית מינתה קונסול לחלב, שהייתה אז תחת האימפריה העות'מאנית. ב-7 בספטמבר 1946, הכירה ארצות הברית בסוריה העצמאית.
היסטוריה > 1957-1990

ב-1957, בעקבות ניסיון הפיכה כושל של ה-CIA להפיל את נשיא סוריה, שוכרי אל-קוותלי, הכריזה סוריה על שגריר ארצות הברית בסוריה, ג'יימס ס. מוס, כפרסונה נון גראטה. ביוני 1967 ניתקה סוריה את יחסיה עם ארצות הברית בעקבות מלחמת ששת הימים. ב-1974 התחדשו היחסים בין שתי המדינות ונשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון ביקר בדמשק.
בראיון שנערך ב-1986 ל-CNN, אמר מזכיר המדינה של ארצות הברית, אלכסנדר הייג, כשנשאל מי היא המדינה הגרועה ביותר בחסות הטרור, אמר "ללא ספק סוריה".
היסטוריה > 1990-2000

במלחמת המפרץ ב-1990 שיתפה סוריה פעולה בקואליציה תחת ארצות הברית כנגד עיראק.
ב-1991 החליט נשיא סוריה חאפז אל-אסד להשתתף בוועידת שלום במזרח התיכון, שארגן נשיא ארצות הברית ג'ורג' הרברט ווקר בוש, ולנהל משא ומתן דו-צדדי עם ישראל.
סוריה שיפרה את יחסיה עם ארצות הברית על ידי הבטחת שחרורם של בני ערובה מערביים בלבנון והסרת ההגבלות על ידי יהודי סוריה.
לאורך שנות כהונתו של הנשיא ביל קלינטון, היה ניסיון לערב את הנשיא אל-אסד במשא ומתן לשלום במזרח התיכון. אלה כוללים כמה פסגות נשיאותיות בין השניים. האחרונה אירעה כאשר הנשיא חאפז אל-אסד נפגש עם ביל קלינטון במרץ 2000.
היסטוריה > 2001-2008

בעקבות פיגועי 11 בספטמבר, החלה סוריה בשיתוף פעולה מוגבל עם ארצות הברית במלחמה בטרור.
התנגדותה של סוריה לפלישת הקואליציה לעיראק ב-2003 הידרדרה, שכן התעוררה מחלוקת קשה בעקבות אי הצלחת סוריה, למנוע מגורמים זרים לפלוש באמצעות גבולה לעיראק. ב-2008, ביצע ה-CIA ופיקוד המבצעים המיוחדים של ארצות הברית, פשיטה צבאית על העיירה סוכרייה באבו כמאל.
ארצות הברית החזירה את השגרירה מסוריה בעקבות ההתנקשות בראש ממשלת לבנון לשעבר רפיק אל-חרירי בשנת 2005. הוא הושב לסוריה כעבור כמה שנים.
היסטוריה > 2008 ואילך

ממשל אובמה יזם מדיניות של התקרבות לסוריה. עם זאת, בעקבות מלחמת האזרחים בסוריה בשנת 2011, היחסים הצטננו וגורמים אמריקאים שונים, כולל אובמה, קראו לנשיא סוריה בשאר אל-אסד להתפטר. ב-24 באוקטובר 2011, החזירה ארצות הברית את שגרירה מדמשק לאחר מלחמת האזרחים ובשנת 2012 היחסים בין שתי המדינות נותקו.
באוגוסט 2016 נפרסו כוחות ארצות הברית בא-תנף שבסוריה כסיוע לכוחות האופוזיציה הסורית. היא הובילה את הקואליציה הבין-לאומית נגד דאעש ותמכה באופוזיציה המתונה, במיוחד בכוחות הדמוקרטיים הסוריים (SDF) הכורדים. למשל, במהלך המערכה על כובאני הכורדים הדפו את המדינה האסלאמית בעזרת תמיכה אווירית מארצות הברית.
עם תחילת כהונתו, הציע נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ, אזורי ביטחון המיועדים כתחלופה לפליטים הסורים במקום הגירתם לארצות הברית. ב-30 בינואר 2017, הודיעה ממשלת ערב הסעודית כי היא תומכת בהקמת אזורי ביטחון בסוריה ובתימן. בתגובה, דחה נשיא סוריה אל-אסד את ההצעה, וטען כי היא "לא מציאותית בכלל".
ב-7 באפריל 2017, תקף הצבא האמריקאי את הבסיס הסורי שביצע את המתקפה הכימית בח'אן שייח'ון.
במרץ 2019 הכריז טראמפ כי ארצות הברית מכירה ברמת גולן, שישראל החילה עליו את ריבונותה ב־1981 אך סוריה טוענת עליו לריבונות, כחלק ממדינת ישראל.
בדצמבר 2024, לאחר נפילת משטר אל-אסד, החל ממשל ביידן לנהל יחסים עם המשטר החדש במדינה והמשיך להאבק בניסיונות המדינה האסלאמית להשתקם במדינה. דיפלומטים אמריקאים הגיעו למדינה אחרי 12 שנים שכף רגלו של גורם אמריקני רשמי לא דרכה בסוריה בגלוי. גורמים אמריקניים אמרו ש"החלטות על הכרה דיפלומטית יתקבלו כאשר נראה מעשים מצד המנהיגים החדשים של סוריה".
האשמות בטרור

סוריה נחשבת לדיקטטורה בה רמת זכויות האדם בה הוא ירוד. סוריה נמצאת ברשימת המדינה המצדדות לטרור של ארצות הברית מאז תחילת הרשימה, ב-1979. אמנם סוריה לא הייתה קשורה ישירות לפיגועי טרור בינלאומיים, אך היא תומכת בקבוצות התנגדות שבהן היא רואה כלגיטימיות.
סנקציות כלכליות

ממשלת ארצות הברית הטילה מספר של סנקציות כלכליות על סוריה. הצורה העיקרית של הסנקציות גורמת להכללתה ברשימת המדינות המממנות טרור.
סנקציות כלכליות > הסנקציות

בין השאר, הסנקציות כוללות איסור על אמריקאים לעשות עסקים עם ממשלת סוריה, איסור על ייבוא נפט מסוריה ואיסור על אנשים אמריקאים להשקיע בסוריה. ב-2006, חוקקה ארצות הברית סנקציות נגד בנק המסחר של סוריה וממשל בוש חוקק חוק בשנת 2004, האוסר על ייצוא לסוריה, למעט תרופות ומזון.
יחסי בורקינה פאסו – דנמרק

| יחסי דנמרק – בורקינה פאסו |
| --- | --- |
דנמרק: בורקינה פאסו


דנמרק: בורקינה פאסו
שטח (בקילומטר רבוע)
43,094: 274,200
אוכלוסייה
5,992,181: 23,857,092
תמ"ג (במיליוני דולרים)
404,199: 20,325
תמ"ג לנפש (בדולרים)
67,454: 852

יחסי בורקינה פאסו–דנמרק הם היחסים הבילטרליים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין מדינת בורקינה פאסו לבין ממלכת דנמרק.
ייצוג

בורקינה פאסו מחזיקה בשגרירות בעיר הבירה קופנהגן.
שגרירות דנמרק בבורקינה פאסו ממוקמת בוואגאדוגו.
סיוע

מאז 1973 מסייעות המדינות זו לזו בפיתוחן הטכנולוגי והכלכלי. סך הסיוע הכספי לבורקינה פאסו עמד על 233 מיליון DKK בשנת 2010.
תמיכתה העיקרית של דנמרק הייתה בנושא הפחתת העוני. העוני בבורקינה פאסו הוא הרקע לשיתוף הפעולה הפיתוחי הדני והבורקיני. דנמרק אף מחזיקה בתוכנית בנושא החקלאות בבורקינה פאסו.
בין היתר נחתמו מספר הסכמים בין דנמרק ובורקינה פאסו.
יחסי אתיופיה–קניה

| יחסי אתיופיה–קניה |
| --- | --- |
אתיופיה: קניה


אתיופיה: קניה
שטח (בקילומטר רבוע)
1,104,300: 580,367
אוכלוסייה
134,059,199: 57,078,053
תמ"ג (במיליוני דולרים)
163,698: 107,441
תמ"ג לנפש (בדולרים)
1,221: 1,882
משטר
רפובליקה פדרלית דמוקרטית: רפובליקה

יחסי אתיופיה–קניה הם היחסים הדיפלומטיים והדו-צדדיים בין הרפובליקה הדמוקרטית הפדרלית של אתיופיה לבין רפובליקת קניה. אורך הגבול בין המדינות הוא 867 ק"מ.
היסטוריה

בשנת 1907, אתיופיה הקימה לראשונה קשרים עם הממשל הקולוניאלי הבריטי במזרח אפריקה הבריטית, כאשר אתיופיה וקניה התחילו להגדיר את הגבול ביניהן, שנקבע באופן סופי ב-1947, ולאחר מכן תוחמה באופן רשמי בשנים 1950–1955. בשנת 1954 פתחה אתיופיה קונסוליית כבוד בקניה, וקיימה קשרים רשמיים עם הממשל הקולוניאלי. בשנות השלושים, במהלך הכיבוש האיטלקי של אתיופיה, הוצבו בקניה מורדים אתיופים, שם קיבלו תמיכה ואספקה. לקבוצת המורדים הקנייתים מאו מאו היו גם בסיסים באתיופיה במהלך המאבק לעצמאות מבריטניה.
בשנת 1961, כאשר קניה הייתה עדיין מושבה בריטית, מינתה אתיופיה את שגרירה הראשון במדינה זו, ואילו קניה פתחה שגרירות באדיס אבבה שש שנים מאוחר יותר. לאחר הכרזת העצמאות של קניה, הוועדה המייעצת הבין-משרדית המשותפת בחנה את חוקיות הגבול הקיים בין שתי המדינות. בשנת 1970 נחתם הסכם בנושא ההכרה בגבול המדיני.
במאי 2018 ביקר ראש ממשלת אתיופיה אבי אחמד עלי בניירובי, שם ניהל שיחות עם נשיא קניה, אוהורו קניאטה. מנהיגי המדינות החליטו להקים ועדה דו-צדדית, שהיא הרמה הגבוהה ביותר של שיתוף פעולה דו-צדדי מובנה שקניה יכולה לקיים עם מדינות אחרות. שני המנהיגים דנו גם בסוגיות ביטחוניות, במיוחד במאבק בטרור ובמלחמת האזרחים בסומליה.
בתחילת 2019 ביקר נשיא קניה אוהורו קניאטה באדיס אבבה עם משלחת סחר לביקור בן יומיים לפורום סחר והשקעות קנייתי-אתיופי. הוא ביקר גם בפארק התעשייה הוואסה.
שיתוף פעולה

במסגרת המשא ומתן שהתנהל בין מנהיגי אתיופיה וקניה בשנת 2018, הוסכם על תחומי מפתח לשיתוף פעולה. תחומי המפתח הללו היו: חקלאות, תיירות, אימונים צבאיים משותפים, פיתוח תחבורה ותשתיות, בפרט, מסדרון LAPSSET, הקמת קו חשמל בין אתיופיה לקניה, כמו גם העיר המשותפת והאזור הכלכלי של מויאלה. בין יתר הנושאים - חיזוק שיתוף הפעולה בין חברות התעופה הלאומיות אתיופיאן איירליינס וקניה איירווייז. אתיופיה וקניה שותפות במשימת AMISOM בסומליה.
סחר

אתיופיה וקניה מקיימות קשרי סחר. שתי המדינות חברות בגוש הסחר של הרשות הבין ממשלתית לפיתוח. עם זאת, המסחר הוא בעיקר חד סטרי, מכיוון שאתיופיה מייבאת בעיקר סחורות מקניה. בשנת 2012 אתיופיה ייצאה סחורות בשווי 4 מיליון דולר אמריקאי לקניה, וקניה ייצאה סחורות לאתיופיה בשווי 54 מיליון דולר.
בשנת 2012 חתמו המדינות על הסכם מעמד מיוחד. בהסכם נקבע כי שני הצדדים רשאים לפתוח נציגות בשטחים אחת של השנייה כדי להקל על סחר, חילופי מידע ותקשורת. הפרלמנט האתיופי אישר את האמנה באפריל 2014. בנוסף, ממשלות אתיופיה וקניה השקיעו בתשתיות חוצות גבולות. פרויקט סלילת הכבישים אדיס אבבה-ניירובי החל בשנת 2012 וצפוי לבנות קטע כביש באורך של כ-505 ק"מ בין איזיולו למויאלה. העבודות להקמת הכביש המהיר תוכננו להסתיים בשנת 2015[דרושה הבהרה].
נציגויות דיפלומטיות

לאתיופיה יש שגרירות בניירובי.
לקניה יש שגרירות באדיס אבבה.
יחסי ארצות הברית – שווייץ

| יחסי ארצות הברית – שווייץ |
| --- | --- |
ארצות הברית: שווייץ


ארצות הברית: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
9,833,517: 41,277
אוכלוסייה
346,514,652: 8,948,711
תמ"ג (במיליוני דולרים)
27,360,935: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
78,960: 98,890
משטר
רפובליקה נשיאותית פדרלית: רפובליקה קונפדרטיבית

שגרירות ארצות הברית בברן
יחסי ארצות הברית – שווייץ הם היחסים הדו-צדדיים הרשמיים, הפוליטיים, השיתופיים והמדיניים שבין ארצות הברית של אמריקה לבין הקונפדרציה השווייצרית.