stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארבייטסדורף
הערות שוליים

↑  פאלרסלבן (ארבייטסדורף), באתר מחנה נוינגמה (בגרמנית) (הקישור אינו פעיל, 12 בפברואר 2017)
| מחנות ריכוז, עבודה והשמדה במלחמת העולם השנייה |
| --- | --- | --- |
| גרמניה | אוהרדרוף • אורניינבורג • ארבייטסדורף • באד זאולגאו • בוכנוואלד • בורגאו • גרמרינג • דורה-מיטלבאו • דכאו • הינצרט • וובלין • זקסנבורג • זקסנהאוזן • טירקהיים • כלא שפנדאו • ליכטנבורג • מלכוב • קאופרינג • קולדיץ • מילדורף • ברלין-מרצאן • נוינגמה • נידרהאגן • פלוסנבירג • קולומביה האוס • ראוונסבריק • ריימסדורף • מחנות המשנה של זקסנהאוזן • מחנות המשנה של דכאו • אלאך • פורטה וסטפליקה • טאוכה |  |
| פולין | אושוויץ • בלז'ץ • חלמנו • טרבלינקה • מיידנק • סוביבור • אושוויץ מונוביץ • בודזין • בלכהמר • גנשובקה • גרוס-רוזן • זאסלאב • טרווניקי • יאבוז'נו • ינובסקה • אלטהאמר • ורשה • פוסטקוב • סקרז'יסקו-קמיינה • פירסטנגרובה • פלאשוב • קונסקובולה• קיטליץ טרייבן • שטוטהוף |  |
| קרואטיה | ג'קובו • גוספיץ' • דניצה • וילה לובוריץ' • טניה • יאסטרברסקו • יאסנובאץ • ידובנו • לובורגראד • גורניה רייקה • קרסטינץ • מטאינה • סטארה גראדישקה • סלאנה • קרושצ'יצה |  |
| צרפת | בון לה רולנד • גירס • דראנסי • ויטל • מבצר רומנוויל • סטפו • נאצוויילר-שטרוטהוף • סן סיפריאן • ריווזאלט • ורנה • מיל • רסבדו • פיטיבייה • קומפיין |  |
| איטליה | פוסולי • פרמונטי די טרזיה • ריזיירה די סן סאבה • ראב • בולצאנו |  |
| אוסטריה | אבנזה • גוזן • מאוטהאוזן • שטרסהוף • גונסקירכן |  |
| בולגריה | גונדה וודה • סומוביט • צ'כלרה |  |
| הולנד | התיאטרון ההולנדי • וסטרבורק • אמרספורט • פוכט |  |
| סרביה | בור • באנייצה • דולאג 183 • טופובסקה שופה • צרווני קרסט • סיימישטה |  |
| ליטא, לטביה ואסטוניה | יונגפרנהוף • סלספילס • קייזרוואלד • ואיווארה • קלוגה • קובנה • קייליס • HPK |  |
| בלארוס, אוקראינה ורוסיה | אקמצ'טקה • סירץ • מאלי טרוסטינץ |  |
| מחוץ לאירופה | ג'אדו • גריאן (ער') • יפרן (ער') • בוקבוק • סידי עזאז • ספקס) • ביזרטה |  |
| אחר | Ostindustrie • אולדרני • טרזיינשטט • מחנה המשפחות (טרזיינשטט) • טרגו ז'יו • חיידרי • סרד • ג'אדו • מכלן • מונופול • מחנות הריכוז הפיניים במזרח קרליה • קישטרצ'ה  |  |
פורטל השואה
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NKC: zmp2018978397  VIAF: 39151776761918011940   WorldCat (עם VIAF): 39151776761918011940 
ערך זה הוא קצרמרבנושא השואה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
בית הנבחרים של רומניה

| --- | --- |
 מדינה:  רומניה רומניה
 היסטוריה
 תקופת הפעילות:  24 בינואר 1862 – הווה (162 שנים) 
 הרכב
 מספר מושבים:  330
 
 מנהיגים
 נשיא:  לודוביק אורבן
 משכן
  
 ארמון הפרלמנט
 אתר אינטרנט
 www.cdep.ro
 
בית הנבחרים של רומניה (ברומנית: Camera Deputaților) הוא הבית התחתון בפרלמנט של רומניה אשר מכיל 412 נציגים שנבחרים בבחירות דמוקרטיות מדי ארבע שנים (נכון לבחירות האחרונות שנערכו בנובמבר 2016). מתוך 329 הנציגים, 330 נבחרים במחוזות בחירה, כאשר כל מחוז בוחר נציג אחד, והשאר בבחירות ארציות יחסיות. הבחירות הבאות אמורות להתקיים בנובמבר 2020. בפרלמנט ישנן כ־26 ועדות שונות שעוסקות במגוון נושאים ציבוריים.
ההצהרה הבאה אומצה על ידי לשכת הצירים והסנאט בישיבתם המשותפת ב־23 בנובמבר 2006:
אנו, חברי הפרלמנט הרומני, נשבענו בעת כניסתנו לתפקיד כדי להגן על הדמוקרטיה, על זכויות היסוד והחירויות של האזרחים. אנו מגנים בפומבי ובלי שום מילואים את האלימות כלפי נשים, כולל האלימות המשפחתית. סוג אלימות זה אינו מכיר גבולות גאוגרפיים או אתניים ויכול להתרחש בכל סוג של קשר משפחתי ובכל סביבה חברתית.
האלימות נגד נשים כרוכה בעלויות עצומות עבור החברה:
אלה הנובעים מעליית הוצאות הטיפול הרפואי, הוצאות ההגנה, הוצאות מערכת המשפט והמשטרה והוצאות השירות הסוציאלי;
עלות פרטנית הנתמכת על ידי נשים שהן קורבנות לאלימות מסוג זה, באמצעות התעללות בשלמותן הגופנית ובכבודן כבני אדם;
אלה הנוגעים לילדים, קורבנות ביטחונות לאלימות מסוג זה.
אנו משוכנעים כי ההצלחה במאבק באלימות כלפי נשים, כולל האלימות המשפחתית, מסייעת בבניית חברה בה כיבוד זכויות וחירויות יסוד של כל האזרחים, נשים וגברים כאחד.
אנו, חברי הסנאט ולשכת הצירים, נציגי העם הנבחרים, מאשרים כי המאבק למניעה ולמאבק באלימות נגד נשים הוא בראש סדר העדיפויות של סדר היום העובד שלנו, הן בגוף המחוקק והן בתחום. בבחירות הבחירות שלנו.
הפרלמנט של רומניה תומך ותורם בכל האמצעים הקיימים לביצועים הטובים של הקמפיין למאבק באלימות נגד נשים, כולל האלימות המשפחתית שיזמה מועצת אירופה, שתושק במדריד ב־27 בנובמבר 2006.
המפלגה הגדולה בבית היא המפלגה הסוציאל־דמוקרטית.
בית הנבחרים שוכן בארמון הפרלמנט שבבירת המדינה – בוקרשט.
הערות שוליים

↑  PARLIAMENT OF ROMANIA CHAMBER OF DEPUTIES SENATE DECLARATION, www.coe.int
בית הנוער העברי

בית הנוער העברי בבנייתו
בית הנוער העברי, 2014
בית הנוער העברי הוא המתנ"ס הראשון והוותיק בישראל. בית הנוער הוקם בירושלים בשנת 1950 כדי להתחרות בימק"א ירושלים (שם הייתה בריכת השחייה הציבורית היחידה בעיר באותה עת) ולמנוע מנוער יהודי ללכת לפעילות של מוסד נוצרי. בשנותיו הראשונות פעל המוסד במבנה ברחוב הלל מול בי"ס שמידט ובשנות ה-60 נבנה עבורו מבנה חדש ברחוב הרצוג, מתחת לשכונת רסקו, ליד צומת פת.
כבר במרץ 1948 הוחל בתוכנית של יהודי ארצות הברית ולשכת בני ברית להקמת בית הנוער העברי בירושלים. לצורך התחלת הפעילות נמסר להנהלת בית הנוער מבנה בן 10 חדרים ברחוב הלל והפעילות החלה בשנת 1950. המבנה נפתח רשמית בשנת 1955.
בית הנוער העברי פעל בעיקר עם ילדים ונוער שסבלו מהזנחה בביתם. הבית קיים פעילויות עבור שתי קבוצות גיל: ילדים מגיל 7-15 ונערים מגיל 16 ומעלה. הפעילויות כללו סרטים, הצגות, טיולים ופעילויות ספורט.
בפברואר 1962 הונחה אבן פינה לבנין החדש של בית הנוער העברי פרי תכנונו של האדריכל אלכסנדר פרידמן, והוא נחנך בסוף שנת 1968 בטקס בהשתתפות שר החינוך זלמן ארן. בבניין החדש התקיימו פעילויות מגוונות לילדים ולמבוגרים ששילבו עולים עם ותיקים. הבית הפעיל כ-100 חוגים בסוגי ספורט שונים, יוגה, ברידג', שחמט, דרמה ומוזיקה. כן פעלו במבנה החדש ספרייה ואולפן ללימוד עברית.
הערות שוליים

1 2  יהושע ביצור, הנוער הירושלמי יבלה בבית עברי, מעריב, 20 בפברואר 1962; המשך
↑  בית הנוער העברי בירושלים, הצופה, 28 במרץ 1948
↑  בית הנוער יוקם בירושלים, על המשמר, 22 בינואר 1950
↑  בית הנוער העברי, דבר, 4 ביולי 1950
↑  הערב פתיחת בית הנוער העברי בירושלים, חרות, 1 בנובמבר 1955
↑  להקת אורות מציגה בפרוזדור, חרות, 11 בפברואר 1954
↑  איתן בנצור, בנין חדש יוקם בקרוב לבית הנוער העברי בבירה, מעריב, 16 באפריל 1961
↑  ישראל כהן, בית הנוער העברי בירושלים, דבר, 31 באוקטובר 1967
↑  נחנך בית הנוער העברי, דבר, 3 בספטמבר 1968
נחנך בית נוער בירושלים, דבר, 4 בספטמבר 1968
↑  יוסף צוריאל, בית הנוער - הצלחה של מיזוג גלויות, מעריב, 17 במרץ 1970
↑  ירח השתלמות בשפה העברית, מעריב, 26 בפברואר 1974
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 158814959   WorldCat (עם VIAF): 158814959
אריקה היימן

| --- | --- |

 לידה:  31 באוגוסט 1895 
 פטירה:  6 באפריל 1950 (בגיל 54) 
 מדינה:  גרמניה 
 מקצוע:  לוחמת מחתרת 
 מידע חסידת אומות העולם
 פרסים והוקרה:  חסידת אומות העולם (28 באפריל 2010) 
 קישורים חיצוניים
 יד ושם:  אריקה היימן
 
אריקה היימן (בגרמנית: Erika Heymann;‏ אופנבורג, גרמניה 1895 – 6 באפריל 1950, אמסטרדם) הייתה חסידת אומות העולם מגרמניה, הוכרה על ידי מוסד יד ושם לאחר מותה בגין עזרתה ליהודים בהולנד הכבושה.
ביוגרפיה

אריקה היימן נולדה באופנבורג, גרמניה בשנת 1895. בתם של אדולף ומרי גק, שלישית מבין חמישה ילדים. אביה היה סוציאליסט ואימה נוצרייה קתולית. אריקה לא הייתה דתייה והגדירה את עצמה כ-"אוהבת טבע".
בשנת 1921 אריקה גק נישאה לסטפן היימן, חייל גרמני שלחם במלחמת העולם הראשונה וקומוניסט. אריקה וסטפן חיו במנהיים, היו פעילים בארגונים חברתיים ופרסמו מאמרים בכתבי עת קומוניסטיים. לזוג נולדו שני ילדים, סוניה בשנת 1922 ודייטר בשנת 1927.
ברלין

בשנת 1930 סטפן התחיל לעבוד בתור עורך של העיתון רוט פחן ("דגל אדום" בהולנדית) בברלין. בשנת 1933 הוא נאסר מאחר שסירב לגלות את זהותו של עיתונאי שמאמרו פורסם בעיתון.
זמן קצר לאחר מכן, אריקה קיבלה צו משר הפנים של פרוסיה, הרמן גרינג, המורה למשפחתה לצאת משטח המדינה. עם הקמתה של רפובליקת ויימאר אריקה הייתה אזרחית של מחוז באדן, ולכן היה ניתן להורות לה לצאת משטח הרפובליקה. אריקה וסטפן הסכימו כי הגיע זמנם לעזוב את גרמניה לחלוטין.
אחותה של אריקה, טרודל, שכנעה את האחראי על התחבורה באמסטרדם להעסיק את אריקה בתור אומנת בתנאי שתלמד את ילדיו גרמנית. ב-14 ביולי 1933 המשפחה עברה לאמסטרדם. הם שכרו שתי דירות בדרום העיר. אריקה עבדה בתור מנקה ומבשלת בשעות היום. היא אף יצרה קשרים עם תנועות סוציאליסטיות באמסטרדם.
במרץ 1936 סטפן סיים לרצות את עונשו, אך הוא נעצר בשנת בשל חברותו במפלגה הקומוניסטית של גרמניה ונשפט למאסר עולם. בשנת 1938 הוא נשלח לדכאו על מנת לבנות בית כלא חדש. לאחר מעצרו אריקה וסטפן נהגו להתכתב ועם התקרבות המלחמה הדבר נעשה קשה יותר ויותר.
המלחמה וכיבוש הולנד

במאי 1940 גרמניה הנאצית כבשה את הולנד. אריקה נשלחה למטה האס דה. היא נחקרה והובהר לה כי אם תעזוב את בעלה היהודי היא תזכה למשרה טובה. על אף כן היא סירבה והשמידה את כל תכתובותיה עם סטפן.
תבוסת הצבא הגרמני בקרב סטלינגרד החישה את רדיפת היהודים באירופה הכבושה. אריקה הכניסה לביתה מספר דיירים למרות שידעה על יהדותם: ארווין גייסמר, אברהם "אפי" קייזר והנדריק ווסטרמנס ששמו האמיתי היה חנן פלוהרשיים.
לאחר המלחמה, מחתרת ההתנגדות ההולנדית הנפיקה תעודה לאות הוקרה לפועלה של אריקה במספר פעילויות מחתרתיות בזמן הכיבוש.
מעצר ושבי

ב-4 בספטמבר 1943, קרוביו של פלוהרשיים, משפחת פולק, הגיעו לדירתה של אריקה כדי להצטרף אליו למסתור, לאחר שגורשו מבתיהם בהוראת החוק הנאצי. ביום שלמחרת המשטרה הגרמנית פשטה על הדירה ועצרה את כל הנוכחים בה לאחר הלשנה של השכנים. הבוגר היחיד שניצל ממעצר היה אפי קייזר שלא נכח בדירה באותה עת. גם ילדיה של אריקה לא נכחו בדירה והם נשארו באותו הרחוב למשך שארית המלחמה.
בני משפחת פולק וארווין גייסמר נעלמו וקרוב לוודאי שנרצחו במחנות הריכוז. אפי קייזר מצא מקום מסתור חלופי וכך שרד את המלחמה. חנן פלוהרשיים נמלט לבלגיה, לצרפת ומשם הגיע לספרד בה שהה עד לשנת 1944 ולאחר מכן עלה ארצה.
אריקה נשפטה למאסר לכל משך המלחמה באשמת סיוע ליהודים (יודנהילף "Judenhilfe"). בפרק זמן קצר מאוד מלכידתה היא נשלחה למחנה ריכוז בעיר ווכט. במחנה היא אולצה למיין ולתפור בגדים גנובים. לאחר מכן היא הועברה למפעל בו האסירים הרכיבו מסכות גז לצבא הגרמני. בעקבות חשיפה לבנזן היא חלתה בסרטן הדם.
אריקה נכחה במחנה ווכט בעת תקרית שארעה בו וכונתה "טרגדיית הבונקר", 74 נשים צוו להיכנס לתא שגודלו היה תשעה מטרים רבועים בלבד, עשר מהן מתו מחנק. היא ניסתה למנוע את ההתמרדות שהובילה לאסון אך מאחר שהיא הייתה גרמנייה ורוב האסירים במחנה היו הולנדים, התעלמו מעצתה. מסיבות שאינן ידועות, אריקה שוחררה ממחנה ווכט ב-20 באפריל 1944.
מותה

אריקה התאחדה עם ילדיה מיד עם תום המלחמה. היא הייתה תשושה מתקופת המעצר שלה במחנה, ובשנה האחרונה של המלחמה היא נשארה לרוב בביתה.
סטפן היימן היה כלוא בבוכנוואלד ושוחרר בשנת 1945. אריקה וסטפן לא התאחדו לאחר המלחמה מאחר שסטפן רצה שהמשפחה תעבור לגרמניה המזרחית אך ילדיהם רצו להישאר בהולנד.
סרטן הדם של אריקה החמיר והיא נכנעה למחלה ב-6 באפריל 1950, ילדיה פיזרו את אפרה בים הצפוני.
חסידת אומות העולם

דייטר היימן וחנן פלוהרשיים נפגשו בשנת 2003. משפחתה של אריקה, בעצתו של פלוהרשיים, פנו ליד ושם על מנת שהיא תוכר כחסידת אומות העולם. בקשתם נענתה בחיוב בשנת 2010. האות הוענק למשפחה במוזיאון השואה ביוסטון שנה לאחר מכן. חנן פלוהרשיים טס לארצות הברית מהארץ כדי להיות נוכח בטקס.
אריקה דוראנס

| --- | --- |

אריקה דוראנס, 2022
 לידה:  21 ביוני 1978 (בת 46) קלגרי, אלברטה
 מדינה:  קנדה קנדה
 תקופת הפעילות:  מ-2001
 עיסוק:  שחקנית טלוויזיה
 בן זוג:  וסלי פארקר (1996 – 1999) (Wesley Parker)   דייוויד פלפי (David Palffy) (ינואר 2005)
 מספר צאצאים:  2
 פרופיל ב-IMDb
אריקה דוראנס (באנגלית: Erica Durance; נולדה ב-21 ביוני 1978) היא שחקנית קנדית, המוכרת בעיקר בשל תפקידה בתור לויס ליין בסדרת גיבורי העל האמריקאית "סמולוויל" (2011-2004) בזכות תפקידה בתור ד"ר אלכס ריד בסדרת הדרמה הרפואית הקנדית "נס רפואי" (2017-2012) ובשל תפקידה בתור אלורה זור-אל (אנ') בסדרה "סופרגירל" (2019-2017) מבית DC קומיקס והיא חלק מיקום החץ.
ביוגרפיה

דוראנס נולדה בקלגרי, אלברטה, קנדה, בתם של גייל וג'ואל דוראנס. היא גדלה בחוות תרנגולי ההודו של משפחתה עם אחיה ואחותה הגדולים בעיירה ט'רי הילס בדרום אלברטה.
היא הוכשרה כזמרת קלאסית מילדות. לאחר שסיימה את לימודיה בתיכון, עברה דוראנס לוונקובר ב-1999, כדי לקדם את קריירת המשחק שלה באופן מקצועי. היא החלה ללמוד משחק בבית ספר לאמנויות הבמה לצד השחקן דייוויד פאלפי, לימים בעלה.
קריירה

דוראנס החלה את הקריירה שלה בפרסומות ותפקידי אורח. את הופעת הבכורה שלה עשתה בשנת 2002 בסרט האימה "The Untold". בשנת 2003 השתתפה בסרט האימה "House of the Dead".
בשנת 2004 ביצעה הופעות אורח במספר סדרות וביניהם "מרוץ לאתמול", שם גילמה את אנג'לה טוד, מתמודדת בתחרות יופי מול אלייזה דושקו, בסדרת המדע-בדיוני "סטארגייט SG-1", שם גילמה את מושא אהבתו של טיאלק (כריסטופר ג'אדג'), ושיחקה בין היתר בסדרות "The Chris Isaak Show", "אנדרומדה" ו"אספן הנשמות".
בזמן שעבדה כשחקנית במשרה חלקית, דוראנס עבד כסוכנת שחקנים עד אשר לוהקה לתפקיד של לויס ליין לעונה הרביעית של הסדרה "סמולוויל" בשנת 2004. היא גילמה את לויס, מתבגרת חצופה עם חוכמת רחוב. דמותה הייתה משנית בעונה הרביעית אך מהעונה החמישית ואילך קיבלה קרדיט של שחקנית ראשית עד לסיומה של הסדרה בעונה העשירית.
בין השנים 2012–2017 שיחקה את הדמות הראשית במשך חמש עונות של סדרת הדרמה הרפואית "נס רפואי" של רשת הטלוויזיה CTV, בדמותה של ד"ר אלכס ריד, רופאה-מנתחת שיחד עם ארוסה, צ'ארלי, נקלעה לתאונת דרכים בדרכם לחתונתם שהכניסה את צ'ארלי לתרדמת.
בשנת 2017 החלה לשחק בסדרת הטלוויזיה "סופרגירל" של רשת The CW, בתפקיד חוזר בתור אלורה זור-אל (אנ'), אמה הקריפטונית של סופר-גירל / קארה זור-אל.
דוראנס ושותפה לסדרה "סמולוויל", טום ולינג, שיחזרו את תפקידיהם בתור לויס ליין וקלארק קנט בפרק "המשבר בעולמות האינסופיים" מתוך הסדרה "באטוומן" בשנת 2019.
בשנת 2022, שיחקה דוראנס בסרט המקורי של ערוץ לייפטיים "Girl in the Shed: The Kidnapping of Abby Hernandez", שמספר את סיפור חייה האמיתיים ילדה בת 14 שנחטפה וכיצד היא שרדה כנגד כל הסיכויים, דוראנס גילמה את אמה של הדמות הראשית, זניה. באותה שנה דוראנס גילמה את אמה, אמו של אמן מוכשר עם תסמונת דאון בסרט "Color My World With Love"; סרט מקורי פורץ דרך של ערוץ הולמרק שבמרכזו סיפור אהבה הכולל שתי דמויות ראשיות עם תסמונת דאון.
חיים אישיים

דורטנס הייתה נשואה לווסלי פארקר מ-1996 עד 1999. בשנת 2001 היא החלה לצאת עם השחקן הקנדי דייוויד פאלפי; הם התחתנו בשנת 2005. בנם הראשון של הזוג נולד בפברואר 2015. דוראנס הודיעה שהיא בהריון עם הילד השני שלה ביוני 2016. בנה השני נולד בדצמבר 2016. יש לה גם בן חורג מנישואיו הקודמים של פאלפי. דוראנס ומשפחתה מתגוררים בוונקובר, קולומביה הבריטית.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | The Untold | טרה נואלס |  |
| 2003 | House of the Dead | ג'ואנה |  |
| 2006 | אפקט הפרפר 2 | ג'ולי מילר |  |
| 2010 | Sophie and Sheba | נטלי |  |
| 2012 | Tim and Eric's Billion Dollar Movie | מלצרית צרפתייה |  |
| 2015 | Painkillers | טרודי |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | האקדוחנים הבודדים | רקדנית | פרק: "Maximum Buyers" |
| 2003 | Devil Winds | קארה ג'נסן | סרט טלוויזיה |
| 2004 | The Chris Isaak Show | אשלי | פרק: "Let the Games Begin" |
| 2004 | מרוץ לאתמול | אנג'לה טוד | פרק: "Drop Dead Gorgeous" |
| 2004 | אנדרומדה | אמירה | פרק: "Time Out of Mind" |
| 2004 | סטארגייט SG-1 | כריסטה ג'יימס | פרק: "Affinity" |
| 2004 | אספן הנשמות | רייצ'ל סלייט | פרק: "Another Collector" |
| 2004 - 2011 | סמולוויל | לויס ליין | תפקיד חוזר (עונה 4) תפקיד ראשי (עונות 10-5); 141 פרקים |
| 2006 | Island Heat: Stranded | קארין | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2007 | I Me Wed | איזבל דארדן | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2009 | The Building | ג'ולס ויילד | סרט טלוויזיה |
| 2009 | Final Verdict | מייגן וושינגטון | סרט טלוויזיה של Universal TV |
| 2009 | Beyond Sherwood Forest | מריאן | סרט טלוויזיה של Syfy |
| 2011 | המלאכיות של צ'רלי | סמנת'ה מאסטרס | פרק: "Angels in Chains" |
| 2012 | החוק של הארייט | אנני בילסון | פרק: "Gorilla My Dreams" |
| 2012 | 6 passi nel giallo | אנג'לה / כריסטין | פרק: "Gemelle" |
| 2012 - 2017 | נס רפואי | ד"ר אלכס ריד | תפקיד ראשי (5 עונות); 85 פרקים גם במאית הפרק: "Torn and Frayed" ומפיקה |
| 2014 | Wedding Planner Mystery | קרנגי קינקייד | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2017 - 2019 | סופרגירל | אלורה זור-אל (אנ') | 10 פרקים |
| 2019 | באטוומן | לויס ליין | פרק: המשבר בעולמות האינסופיים" |
| 2019 | The Christmas Chalet | גרייס | סרט טלוויזיה של Up TV |
| 2019 | Christmas Stars | ליילה | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2019 - 2020 | Private Eyes | לורין קמפבל | 2 פרקים |
| 2021 | The Enchanted Christmas Cake | גוון | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2021 | Open By Christmas | סימון | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2022 | North to Home | ענאן | סרט טלוויזיה של הולמרק |
| 2022 | Girl in the Shed: The Kidnapping of Abby Hernandez | זניה הרננדז | סרט טלוויזיה של Lifetime |
| 2022 | Color My World With Love | אמה | סרט טלוויזיה של הולמרק |
אצטדיון אלפרדו די סטפנו

| --- | --- |

אצטדיון אלפרדו די סטפנו, 2021
 מיקום:  ספרד ולדבבאס, מדריד, ספרד
 קואורדינטות:  40°28′36″N 3°36′51″W﻿ / ﻿40.47666667°N 3.61416667°W﻿ / 40.47666667; -3.61416667
 אבן יסוד:  2006
 תקופת הפעילות:  9 במאי 2006 – הווה (18 שנים)
 בעלים:  ריאל מדריד
 מפעיל:  ריאל מדריד
 משטח:  דשא
 אדריכל:  אנטוניו לאמלה 
 קבוצות:  ריאל מדריד קסטיליה (2006–הווה)   ריאל מדריד (2020–הווה)
 מושבים:  6,000‏
 ממדי משטח:  105 מ' × 68 מ'
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מדריד מוגדלת) אצטדיון אלפרדו די סטפנו(למפת מדריד רגילה) אצטדיון אלפרדו די סטפנו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון אלפרדו די סטפנו (בספרדית: Estadio Alfredo Di Stéfano) הוא אצטדיון רב-תכליתי השוכן באזור ולדבבאס שבעיר מדריד, בירת ספרד. האצטדיון נקרא על שם אלפרדו די סטפנו, כדורגלן ריאל מדריד בשנות ה-50 וה-60 הנחשב לאחד מהכדורגלנים הטובים בהיסטוריה. האצטדיון משמש לאירוח משחקי הבית של ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים של המועדון. כמו כן הקבוצה הבוגרת וגם קבוצת המילואים משתמשות באצטדיון בזמן אימוניהן.
החל מבמהלך עונת 2020, עם פרוץ מגפת הקורונה, העתיקה ריאל מדריד הבכירה את משחקיה הביתים לאצטדיון, זה לאור העובדה שהמשחקים נערכים ללא קהל, והיות ובמגרשה אצטדיון הסנטיאגו ברנביאו נערכים שיפוצים, עד להודעה חדשה.
האצטדיון הוא חלק מסיאודד ריאל מדריד (Ciudad Real Madrid), מתחם האימונים החדש (נבנה בשנת 2005) של המועדון הנמצא באזור ולדבבאס מחוץ למדריד, בסמוך לנמל התעופה מדריד-בראחס.
קיבולת היציע הראשי במערב היא 4,000 מושבים, ביחד עם 2,000 מושבים נוספים ביציע המזרחי, מה שמקנה לאצטדיון קיבולת כוללת של 6,000 מושבים. כמו כן, קיבולת האצטדיון יכולה להתרחב עד ל-25,000 אם יבנו שאר היציעים.
בכניסה לאצטדיון ישנו פסל בדמות אלפרדו די סטפנו, שגובהו יותר מ-2 מטרים ומשקלו יותר מ-400 קילוגרמים. הפסל הוצג ב-17 בפברואר 2007 ונעשה על ידי פדרו מונטס.
היסטוריה

ביום שלישי ה-9 במאי 2006 נחנך אצטדיון אלפרדו די סטפנו בעיר מדריד בה מתאמנת ריאל מדריד בדרך כלל. משחק חנוכת האצטדיון היה בין ריאל מדריד לסטאד ריימס, לזכר גמר גביע אירופה בשנת 1956 בו ניצחה ריאל מדריד. ריאל מדריד ניצחה במשחק החנוכה 6–1 עם שערים של סרחיו ראמוס (שכבש את השער הראשון בתולדות האצטדיון), אנטוניו קסאנו (2), חוסה מנואל חוראדו ורוברטו סולדדו (2).
המשחק הרשמי הראשון ששוחק באצטדיון על ידי הקבוצה הביתית, ריאל מדריד קסטיליה, היה ב-21 במאי 2006, במשחק במסגרת המחזור ה-38 של הסגונדה דיוויסיון נגד מאלגה ב'. תוצאת הסיום הייתה 4–1 לטובת הקסטיליה, עם שערים של חאבייר בלבואה ורוברטו סולדדו, שכבש שלושער, כשהראשון היה השער הרשמי הראשון שכבש באצטדיון.
אירוח משחקי הקבוצה הבוגרת

בעקבות מגפת הקורונה, ממשלת ספרד אסרה התקהלויות המוניות ועל קיום אירועי ספורט עם קהל, ומשחקי הליגה הופסקו בחודש מרץ. בחודש מאי, לקראת חידוש משחקי הליגה, ריאל מדריד אישרה כי הקבוצה הבוגרת תשחק את שארית משחקי הבית שלה בעונת 2019/2020 באצטדיון אלפרדו די סטפנו, ולא באצטדיון סנטיאגו ברנבאו. הסיבות להחלטה הן העובדה שלא יהיה קהל במשחקים וכן הרצון של ריאל מדריד לנצל את ההזדמנות ולהאיץ את עבודות השיפוץ בברנבאו שהתחילו כבר בקיץ 2019. כמו כן, שיחקה ריאל מדריד גם את תחילת עונת 2020/2021 באצטדיון אלפרדו די סטפנו משום שהממשלה הודיעה ללה ליגה שמשחקים עם קהל יהיו אסורים עד שנת 2021. ב-31 במאי הוכרז כי המשחק הראשון שישוחק לאחר חידוש הליגה יהיה ביום ראשון ה-14 ביוני נגד אייבר. במשחק עצמו ניצחה ריאל מדריד 3–1 את אייבר.
הערות שוליים

1 2 3  "Estadio Alfredo Di Stefano". www.realmadrid.com.
↑  "This one's for you, Alfredo!". Realmadrid.com. 2006-05-10. אורכב מ-המקור ב-2011-11-23. נבדק ב-2008-07-07.
↑  "Real Madrid will resume LaLiga against Eibar on Sunday, June 14, at 7:30pm". www.realmadrid.com (באנגלית). 31 במאי 2020. נבדק ב-14 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Roncero, Tomás (22 באפריל 2020). "The changes Real Madrid must make to play their games at the Di Stéfano". אס (באנגלית). נבדק ב-14 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Navarro, Alberto (14 ביוני 2020). "Real Madrid-Éibar: LaLiga is back, Real Madrid CF". Real Madrid C.F. - Web Oficial (באנגלית). נבדק ב-14 ביוני 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
אתלטיקה באולימפיאדת לונדון (1908)

אולימפיאדת לונדון (1908) נערכה בלונדון, בריטניה. תחרויות האתלטיקה נערכו בין ה-13 ביולי לבין ה-25 ביולי 1908. נערכו 26 תחרויות באתלטיקה במשחקים אלו, בהשתתפות 431 משתתפים מ-20 מדינות.
אירועים בולטים

נבחרת האתלטיקה של ארצות הברית (ארצות הברית) זכתה ב-16 מדליות זהב מתוך 26 אפשריות.
אירועים בולטים > האתלטים הבולטים

מל שפרד (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה ב-3 מדליות זהב, ריי יורי (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב פעם שלישית ברציפות בקפיצות מהמקום, מרטין שרידן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בשתי מדליות זהב ופעם שנייה ברציפות בזריקת דיסקוס. ג'ורג' לרנר (בריטניה בריטניה) ואריק למינג (שוודיה שוודיה) שזכו כל אחד בשתי מדליות זהב.
ג'ון פלנגן (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה בפעם השלישית ברציפות ביידוי פטיש.
ג'ון טיילור (ארצות הברית ארצות הברית) שזכה במדליית זהב בריצת שליחים והיה לאתלט האפרו-אמריקאי הראשון שזכה במדליית זהב.
דורנדו פייטרי (איטליה איטליה) סיים ראשון את ריצת המרתון, אך מאוחר יותר נפסל ולא קיבל את מדליית הזהב שבה זכה ג'וני הייז (ארצות הברית ארצות הברית). לקראת סיום הריצה פייטרי התמוטט ושני שופטים אחזו בו בזרועותיו וסייעו לו להגיע לקו הסיום ולכן נפסל. למחרת היום העניקה לו הנסיכה אלכסנדרה גביע זהב על ההישג מאחר שהפסילה שלו לא הייתה באחריותו.
אירוע שנוי במחלוקת התרחש בגמר ריצת 400 מטר, שבה ג'ון קרפנטר (ארצות הברית ארצות הברית) ניצח בתוצאה של 47.8 שניות, השווה לשיא העולם. השופט הבריטי הבחין שקרפנטר חסם את וינדהם הלסוול (בריטניה בריטניה) בתמרון שהיה חוקי לפי החוק האמריקאי אך אסור היה לפי החוק הבריטי. לאחר ויכוח, שנימשך כ-30 דקות, בין הנציגים הרשמיים של ארצות הברית ובריטניה, הוחלט לפסול את קרפנטר ולערוך מקצה גמר חוזר, רק לשלושת האצנים האחרים: הלסוול, ויליאם רובינס (ארצות הברית ארצות הברית) וג'ון טיילור (ארצות הברית ארצות הברית), שהחליטו במחאה שלא להתחרות וכך כרץ יחיד בגמר זכה הלסוול במדליית זהב בריצה זו.
ריצת 3200 מטר מכשולים, באולימפיאדת לונדון (1908)
ראלף רוז מנצח בהדיפת כדור ברזל באולימפיאדת לונדון (1908)
מרטין שרידן מנצח בזריקת דיסקוס באולימפיאדת לונדון (1908)
ג'ון פלנגן מנצח ביידוי פטיש באולימפיאדת לונדון (1908)
אריק למינג מנצח בהטלת כידון באולימפיאדת לונדון (1908)
טבלת המדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סך הכל |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 16 | 10 | 8 | 34 |
| 2 | בריטניה בריטניה | 7 | 7 | 3 | 17 |
| 3 | שוודיה שוודיה | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 4 | קנדה (1868-1921) קנדה | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 5 | בריטניה דרום אפריקה | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 6 |  יוון | 0 | 3 | 0 | 3 |
| 7 | נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 8 | צרפת צרפת | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 |  גרמניה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 |  הונגריה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 11 |  איטליה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 |  אוסטרלאסיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 12 | רוסיה פינלנד | 0 | 0 | 1 | 1 |