stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מרגרט וייז בראון
עבודות נבחרות > עבודות שפורסמו בחייה

| שם | מאייר | הוצאה לאור | שנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| When the Wind Blew | רוזלי סלוקום | Harper & Brothers | 1937 | פורסם מחדש על ידי HarperCollins ב-1986 מאויר בידי Geoffrey Hayes |
| Bumble Bugs and Elephants: a Big and Little Book | קלמנט הרד | W. R. Scott | 1938 |  |
| The Little Fireman | אספיר סלובודקינה | W. R. Scott | 1938 |  |
| The Noisy Book | לאונרד וייסגרד | W. R. Scott | 1939 |  |
| The Country Noisy Book | לאונרד וייסגרד | W. R. Scott | 1940 |  |
| The Seashore Noisy Book | לאונרד וייסגרד | W. R. Scott | 1941 |  |
| The Indoor Noisy Book | לאונרד וייסגרד | W. R. Scott | ‏1942 |  |
| The Winter Noisy Book | צ'ארלס גרין שו | W. R. Scott | 1947 |  |
| The Quiet Noisy Book | לאונרד וייסגרד | הרפר | 1950 |  |
| The Summer Noisy Book | לאונרד וייסגרד | הרפר | 1951 |  |
| Baby Animals | מרי קמרון | Random House | 1941 |  |
| ארנבון בורח מהבית | קלמנט הרד | הרפר | 1942 |  |
| Don't Frighten the Lion | ה. א. ריי | הרפר | 1942 |  |
| Big Dog, Little Dog | לאונרד וייסגרד | Doubleday, Doran and Company | ‏1943 | פורסם בשם העט גולדן מק'דונלד |
| Horses | דורותי פ. וואגסטאף | הרפר | 1944 |  |
| Red Light Green Light | לאונרד וייסגרד | Doubleday | 1944 | פורסם בשם העט גולדן מק'דונלד |
| A Child's Good Night Book | ג'ין שרלוט | W. R. Scott | 1944 |  |
| They All Saw It | ‏Ylla | הרפר | 1944 |  |
| The Little Fisherman | דאלוב איפקר | W. R. Scott | ‏1945 | פורסם מחדש ב-2015 |
| Little Lost Lamb | לאונרד וייסגרד | Doubleday | ‏1945 | פורסם בשם העט גולדן מק'דונלד |
| The Little Island | לאונרד וייסגרד | Doubleday | 1946 | פורסם בשם העט גולדן מק'דונלד. איוריו של לאונרד וייסגרד זכו במדליית קולדקוט |
| Little Fur Family | גארת' ויליאמס | הרפר | 1946 |  |
| The Man in the Manhole and the Fix-It Men | ביל בלנטיין | W. R. Scott | 1946 |  |
| לילה טוב ירח | קלמנט הרד | הרפר | 1947 |  |
| The Golden Egg Book | לאונרד וייסגרד | Little Golden Books | 1947 |  |
| The Sleepy Little Lion | ‏Ylla | הרפר | 1947 |  |
| הספר החשוב | לאונרד וייסגרד | הרפר | 1949 |  |
| The Little Cowboy | אספיר סלובודקינה | W. R. Scott | ‏1948 |  |
| The Little Farmer | אספיר סלובודקינה | W. R. Scott | ‏1948 |  |
| Wait till the Moon is Full | גארת' ויליאמס | הרפר | ‏1948 |  |
| The Color Kittens | אליס ומרטין פרובנסן | Little Golden Books | ‏1949 |  |
| Two Little Miners | ריצ'רד סקארי | Little Golden Books | ‏1949 | נכתב בשיתוף עם אדית' תאצ'ר הרד |
| העולם שלי | קלמנט הרד | הרפר | ‏1949 |  |
| O Said the Squirrel | ‏Ylla | ‏Harvill Press | ‏1950 |  |
| Fox Eyes | גארת' ויליאמס | Pantheon Books | ‏1951 |  |
| The Duck | ‏Ylla | הרפר; הרוויל | 1952 |  |
| Mister Dog: The Dog Who Belonged to Himself | גארת' ויליאמס | Little Golden Books | 1952 |  |
| Doctor Squash, The Doll Doctor | דייוויד היץ' | ‏Random House | 1952 |  |
עבודות נבחרות > עבודות שפורסמו לאחר מותה

| שם | מאייר | הוצאה לאור | שנה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Little Frightened Tiger | לאונרד וייסגרד | Doubleday | ‏1953 | פורסם בשם העט גולדן מק'דונלד |
| Scuppers The Sailor Dog | גארת' ויליאמס | Little Golden Books | ‏1953 |  |
| Big Red Barn | רוזלה הרטמן | W. R. Scott | ‏1954 | פורסם מחדש על ידי HarperCollins ב-1989 מאויר בידי פלישיה בונד |
| The Little Brass Band | קלמנט הרד | Harper & Brothers | ‏1955 |  |
| Three Little Animals | גארת' ויליאמס | הרפר | 1956 |  |
| Home for a Bunny | גארת' ויליאמס | Golden Press | 1956 |  |
| Whistle for the Train | לאונרד וייסגרד | Doubleday | 1956 | פורסם בשם העט גולדן מק'דונלד |
| Sleepy ABC | אספיר סלובודקינה | HarperCollins | ‏1994 |  |
| Another Important Book | כריסטופר ראשקה | Joanna Cotler Books | ‏1999 |  |
| The Fierce Yellow Pumpkin | ריצ'רד אגילסקי | HarperCollins | ‏2003 |  |
| Count to 10 with a mouse | קירסטן ריצ'רד | Parragon | ‏2012 |  |
| Goodnight Songs |  | ‏Sterling Children's Books | ‏2013 |  |
| Goodnight Songs: a Celebration of the Seasons |  | ‏Sterling Children's Books | ‏2015 |  |
| The Find It Book | ליסה שיהאן | Parragon | ‏2015 |  |
הערות שוליים

↑  Anne E. Fernald, ‏In The Great Green Room: Margaret Wise Brown And Modernism, ‏באתר Public Books, ‏17 בנובמבר 2015
↑  Maria Popova, ‏Seven (More) Obscure Children's Books by Famous "Adult" Lit Authors, באתר BrainPickings
↑  Leonard S. Marcus, ‏Meet Clement Hurd, ‏באתר HarperCollinsChildrens, ‏1997
↑  Margaret Wise Brown Biography, באתר Internet Archive Way Back Machine
↑  Joshua Prager, ‏Runaway Money, באתר Joshua Prager, ‏8 בספטמבר 2000
↑  Suelain Moy, ‏Margaret Wise Brown's manuscripts, באתר Entertainment, ‏18 באוקטובר 1991
↑  Laura Miller, ‏The wild, jubilant life of Margaret Wise Brown, author of Goodnight Moon, באתר The Slate Book Review
↑  Claudia Pearson, ‏Have a Carrot: Oedipal Theory and Symbolism in Margaret Wise Brown’s Runaway Bunny Trilogy, באתר Smashwords
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007274831005171  PLWABN: 9810533017505606  BIBSYS: 90191475  BNE: XX1153721  BnF: cb118942153 (data)  GND: 119076233  ISNI: 0000 0001 2024 262X  LCCN: n79108848  MusicBrainz: d0df8df7-0d3a-4122-8536-4015e0336f98  NDL: 00434565  NKC: kv2007386749  NLA: 35022786  NLK: KAC200006221  NTA: 072920106  RERO: 02-A027487098  SELIBR: 43224  SNAC: w6m049fg  SUDOC: 07505454X  Trove: 796801  VIAF: 39374476   WorldCat (עם VIAF): 39374476 
מרגרט וייז בראון, צולם על ידי קונסולו קנאגה, מוזיאון ברוקלין
נישואים צמאי דם

| --- | --- |

 מבוסס על:  בחזרה לעדן 
 בימוי:  רקש רושן 
 הופק בידי:  רקש רושן 
 תסריט:  Ravi Kapoor 
 שחקנים ראשיים:  רקהה שאטרוגאן סינהה סונו ואליה קאביר בדי קאדר חאן 
 מוזיקה:  ראג'ש רושאן 
 מדינה:  הודו 
 הקרנת בכורה:  1988 
 משך הקרנה:  172 דק' 
 שפת הסרט:  הינדי 
 סוגה:  סרט פעולה, סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
נישואים צמאי דם או הרצון לנקמה (בהינדי: खून भरी माँग) הוא סרט דרמה הודי בבימויו של רקש רושן. את התסריט חיברו ראבי קאפור ומוהאן קאול, והשחקנית הראשית היא רקהה, שהופעתה בסרט זכתה לשבחים רבים. שחקנים נוספים בתפקידי משנה כוללים את קאביר בדי (Kabir Bedi), סונו ואליה (Sonu Walia) ושאטרוגאן סינהה (Shatrughan Sinha).
"נישואים צמאי דם" צולם במהלך 1988, והשתתפו גם שחקנים שאינם תושבי הודו. הסרט זכה להצלחה רבה ברוסיה, שם ניתן לו השם "הרצון לנקמה".
עלילה

עלילת הסרט נסובה סביב ארטי (רקהה), אלמנה עשירה אך חסרת חן, אם לשני ילדים יתומים מאב שנהרג בתאונת דרכים מסתורית. בנוסף, אביה של ארטי, אחד מאנשי העסקים העשירים והמצליחים בעירו, נרצח על ידי עובדו, היראלל. היראלל משדך לארטי לאחר מות אביה את אחיינו סנג'אי, אשר מתחזה לאיש עסקים. סנג'אי מתחבב על ילדיה של ארטי, ובעידודה של ננדיני, חברתה הקרובה, ארטי מסכימה להינשא לסנג'אי. ארטי אינה מודעת לכך שננדיני היא גם מאהבתו ושותפתו של סנג'יי למזימה שנועדה לגזול את רכושה.
יום לאחר חתונתם יוצאים ארטי, ננדיני וסנג'אי לטיול קצר, ובמהלך הטיול זורק סנג'אי את ארטי מהסירה בה היו לידי תנין אשר מעוות את גופה. ארטי נסחפת לחוף, בעוד השניים האחרים מאמינים כי ארטי נטרפה על ידי התנין. אך ארטי מתגלה על ידי איש זקן המסייע לה להשתקם. במהלך השתקמותה, ילדיה של ארטי הנתונים לפיקוחו של סנג'אי עוברים התעללות קשה מצדו.
לאחר השתקמותה, ארטי עוזבת את האיש שעזר לה, וטסה לחו"ל כדי לעבור ניתוח פלסטי. ניתוח זה משנה את מראה והופך אותה לאישה נאה ומושכת. ארטי נשבעת לנקום באלו שפגעו בה, וכי לא תשקוט עד שילדיה יוחזרו אליה.
ארטי מתחילה לעבוד כדוגמנית בשם ג'וטי ומתיידדת עם סנג'אי, שמתאהב בה נואשות מבלי לדעת את זהותה האמיתית. פגישה מחודשת זו מתחילה את מסע הנקם של ארטי בפוגעיה, עד להשלכתו של סנג'אי לתנינים כפי שעשה לה.
פרסים

בטקס שנערך ב-1988 זכה הסרט במספר פרסי פילמפייר, מהפרסים הוותיקים והבולטים ביותר בתעשיית הסרטים ההודית.
פרסים > זכיות

פרס פילמפייר לשחקנית הטובה ביותר - רקהה.
פרס פילמפייר לשחקן המשנה הטוב ביותר - סונו ווליה
פרס פילמפייר לעורך הטוב ביותר - סאנג'אי ורמה (Sanjay Verma)
פרסים > מועמדויות

פרס פילמפייר לבימוי המוזיקלי - ראג'ש רושאן (Rajesh Roshan)
פרס פילמפייר לקטע המוזיקלי הנשי - סאדהאנה סרגם (Sadhana Sargam)
נמנמן הסלעים

| נמנמן הסלעים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי סנאי
משפחה:: נמנמניים
סוג:: נמנמן הסלעים
שם מדעי
 Eliomys ‏וגנר, 1840
תחום תפוצה


נמנמן הסלעים (שם מדעי: Eliomys) הוא סוג של מכרסם ממשפחת הנמנמניים.
בסוג זה שלושה מינים:
נמנמן סלעים מצוי (Eliomys melanurus)
Eliomys munbyanus
נמנמן אלונים (Eliomys quercinus)
נמנמן הסלעים הוא אוכל-כול יחידאי בעל מבנה גוף בינוני. אורך גופו כ-12 ס"מ, אורך זנבו כ-11 ס"מ ומשקלו 30–70 גרם.
העיניים והאפרכסות גדולות. החרטום מחודד ומעוטר בשפם של שערות חישה שחורות. לנמנמן הסלעים ארבע אצבעות ביד וחמש ברגל. האצבעות בעלות טפרים חדים.
צבעו הכללי של נמנמן הסלעים הוא בגוון אפור-כסוף. הגחון בהיר מהגב. זנבו ארוך ושעיר ומסתיים בצבע שחור. הזנב נתלש בקלות, דבר המסייע לו להימלט מאויבים. סביב העיניים יש פרווה שחורה, הנמשכת בפס שחור עד אחרי אפרכסות האוזניים ובולטת על רקע הפרווה האפורה-כסופה.
נמנמן הסלעים הוא מין ערבתי (איראנו-טורני), שמוצאו בערבות מרכז אסיה. כיום הוא מצוי בצפון אפריקה ובמערב אסיה. נראה כי בעבר הייתה תפוצתו בארץ ישראל גדולה יותר ורציפה, אבל כתוצאה מהתחממות האקלים באלפי השנים האחרונות הצטמצמו אוכלוסיותיו בארץ והיום חיות בארץ שלוש תת-אוכלוסיות שרידיות ומקוטעות של נמנמן הסלעים: האחת בהר הנגב, השנייה בערבה והשלישית בחרמון ובגולן.
נמנמן הסלעים חי באזורי חורש, בין סלעים, בטרסות חקלאיות וכן ביישובי האדר באזור הערבה. מכיוון שנמנמן הסלעים נדיר למדי ופעיל בלילה, קשה לצפות בו בטבע בישראל, אבל ניתן למצוא אותו בגנים זואולוגיים אחדים ובהם חי-רמון במצפה רמון וחדר החושך בחי-בר יוטבתה.
משך ההריון של נקבת הנמנמן 23–25 ימים. בכל שגר עד ארבעה גורים, הנולדים עיוורים.
אטימולוגיה

השם Eliomys הוא הלחם של הסיומת mys- (עכבר) ו- eleios. אריסטו הזכיר בכתביו חיה המזוהה כנראה עם הנמנמן, וכינה אותה בשם eleios. הרומאים כינו חיה דומה בשם glis, שניתן בעת המודרנית למין נמנמן אירופי (Glis glis)
סומאנוס

במיתולוגיה הרומית, סומאנוס (בלטינית: Summānus) היה אל הרעם הלילי, בניגוד ליופיטר שהיה אל הרעם בשעות היום. לכבודו הוקם מקדש בסירקוס מקסימוס. המקדש נחנך ב-20 ביוני, והפסטיבל לכבודו נערך ביום זה. לדבריו של אוגוסטינוס, סומאנוס היה בעבר בעל מעמד גבוה יותר מיופיטר, עד שלכבודו של יופיטר נבנה מקדש מפואר יותר וקרנו עלתה.
לקריאה נוספת

דר' אפי זיו, המיתולוגיה הרומית, כנרת זמורה-ביתן, 2024, עמ' 152
הערות שוליים

↑  Augustine, City of God IV 23
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נמנמנים אוריינטליים

| נמנמנים אוריינטליים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
על־משפחה:: עכברים
משפחה:: נמנמנים אוריינטלים
סוגים
 Platacanthomys  Typhlomys
שם מדעי
 Platacanthomyidae ‏אלסטון, 1876

נמנמנים אוריינטלים (שם מדעי: Platacanthomyidae) היא משפחה של מכרסמים דמויי עכבר החיים בטבע בדרום-מזרח אסיה והודו. משפחה זו כוללת כיום רק 2 מינים, כל אחד בסוג משלו: נמנמן קוצני (Platacanthomys lasiurus), המצוי במערב הודו ונמנמן ננסי סיני (Typhlomys cinereus) המצוי בסין ווייטנאם.
מכרסמים אלה אינם קרוביהם האמיתיים של הנמנמניים, אך דומים להם בצורתם. הם שייכים לקבוצת העכברים, כמוהם הם בעלי שלוש שיניים בעצם הלחי שלהם וחסרי שיני מלתעות. קרוביהם העיקריים הם החולדיים.
סוגים

משפחה זו כוללת כיום רק שני מינים חיים: נמנמן קוצני ונמנמן ננסי סיני:
Neocometes - נכחד
Neocometes brunonis
Neocometes orientalis
Neocometes similis
Platacanthomys
Platacanthomys dianensis - נכחד
נמנמן קוצני (Platacanthomys lasiurus)
Typhlomys
נמנמן ננסי סיני (Typhlomys cinereus)
Typhlomys hipparionium - נכחד
Typhlomys intermedius - נכחד
Typhlomys macrourus - נכחד
Typhlomys primitivus - נכחד
סורג'

| --- | --- |

נוריקו אשידה, הידועה בכינוי סורג'
 סוג:  גיבור-על
 הוצאה לאור:  מארוול קומיקס
 הופעה ראשונה:  New Mutants Vol.2 #8 (ינואר 2004)
 יוצרים:  נונזיו דה פיליפיס, כריסטינה ויר (כותבים) קארון גראנט (מאייר)
 מידע
 שם אמיתי:  נוריקו "נורי" אשידה
 כינויים:  נורי
 סטטוס:  פעיל
 מקום לידה:  טוקיו 
 מקצוע:  תלמיד
 כוחות:  יצירת חשמל ותפעולו, מהירות על-אנושית
 חברה בקבוצה:  אקס-מן
 חברה לשעבר בקבוצה:  אקס-מן החדשים המוטאנטים החדשים ה-198
 אזרחות:  יפן 
 דמויות קשורות
 משפחה:  סייג'י וסוקי אשידה (הורים) קייטארו אשידה (אח)
 
סורג' (באנגלית: Surge) היא דמות בדיונית של גיבורת-על מוטאנטית המופיעה בחוברות הקומיקס אקס-מן ביקום מארוול קומיקס. הדמות הופיעה לראשונה בחוברת New Mutants Vol.2 #8 מינואר 2004, ונוצרה על ידי צמד הכותבים נונזיו דה פיליפיס וכריסטינה ויר והמאייר קארון גראנט.
סורג' היא האלטר אגו של נוריקו "נורי" אשידה, מוטאנטית ילידת יפן אשר יכולה ליצור חשמל ולתפעל אותו. נוריקו ברחה מהבית כשהתגלו כוחותיה, והגיעה לארצות הברית, שם הסתובבה כחסרת בית ברחובות ניו יורק. היא הופיעה בשערי מכון אקסבייר כארבע שנים לאחר מכן, אך נדחתה על ידי הליון בשל היותה חסרת בית. אליקסיר אסף את שאר חברי קבוצת אקס-מן החדשים כדי למצוא את נוריקו ולמנוע ממנה להסתבך בצרות, והם גרמו בטעות לאובדן שליטה בכוחותיה שהוביל להתמוטטותה. חברי הקבוצה הביאו אותה לאחוזת אקס, שם חיה עיצב עבורה זוג כפפות מיוחדות המעניקות לה שליטה בכוחותיה המתפרצים. היא הצטרפה ליחידת המוטאנטים החדשים של דניאל מונסטאר, ובהמשך הנהיגה את האקס-מן החדשים והצטרפה לקבוצת האקס-מן.
ננסי מקרי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  5 בספטמבר 1962 (בת 62) אתונה, ממלכת יוון 
 ענף מדעי:  פיזיקה כימית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אתונה (1985)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי (1989) 
 מנחה לדוקטורט:  ויליאם ה. מילר 
 מוסדות:  אוניברסיטת הרווארד (1989–1991)  אוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין (1992) 
 תלמידי דוקטורט:  Eunji Sim 
 פרסים והוקרה:  פרס אגנס פיי מורגן למחקר (1999)  עמיתת פקארד למדע והנדסה (1993)  פרס לחוקרים צעירים על שם בקמן  פרס קרן סלואן  International Academy of Quantum Molecular Science  פרס קמיל דרייפוס 
 בן או בת זוג:  מרטין גרואבל 
 
ננסי מקרי (באנגלית: Nancy Makri, נולדה ב-5 בספטמבר 1962) היא פרופסור לכימיה ופיזיקה באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין.  מקרי היא החוקרת הראשית בקבוצת המחקר "קבוצת מקרי", שעוסקת בהבנה התאורטית של הדינמיקה הקוונטית במולקולות גדולות ובמצב מרוכז של החומר.
מקרי חוקרת את הדינמיקה הקוונטית התאורטית של מערכות מרובות אטומים, ופיתחה סימולציות מספריות ארוכות טווח של אינטגרל מסלול של מערכות קוואנטיות.
ילדות וחינוך

ננסי מקרי נולדה באתונה, יוון ב-5 בספטמבר 1962. היא סיימה את לימודיה באוניברסיטת אתונה ב-1985 עם תואר ראשון בכימיה, בהנחיית פרופסור סי. איי. ניקולאידס. לאחר מכן היא למדה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי וקיבלה את הדוקטורט שלה ב-1989, תחת ההנחיה של וויליאם ה. מילר. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ב"שיטות תאורטיות ללמידה של דינמיקות כימיות". ב-1992 היא נישאה לכימאי מרטין גרואבל, ולהם שני ילדים-אלכס וואלרי.
קריירה

מקרי הייתה עמיתה זוטרה באוניברסיטת הרווארד, בין השנים 1989-1991, והצטרפה לסגל הכימיה של אוניברסיטת אילינוי באורבנה שמפיין ב-1992. ב-1996 היא נהייתה פרופסור חברה עם קביעות, וב-1999, פרופסור לכימיה ופיזיקה. היא החוקרת הראשית של קבוצת המחקר "קבוצת מקרי" שעוסקת בהבנה התאורטית של השלב המרוכז של הדינמיקה הקוונטית, וכתבה במשותף מעל 100 מאמרים מדעיים. מקרי היא גם חברה ב-"מכון בקמן למדע וטכנולוגיה".
מטרת המחקר

כאשר רוצים לחשב מה יהיה מצבם הקוונטי של אטומים בודדים או מולקולות קטנות בעוד זמן מסוים ניתן להשתמש ב"משוואת שרדינגר". אך כיוון שכאשר יש אטומים רבים שקרובים אחד לשני באותה מולקולה הם משפיעים אחד על השני, סיבוכיות החישוב עולה מאוד. מטרת המחקר של ד"ר מקרי היא למצוא דרך לחשב את המיקום של אטומים בעוד זמן מסוים, גם כאשר המולקולה היא מולקולה גדולה (כאשר יש בה הרבה אטומים), וגם כאשר היא במצב מרוכז (מצב שהוא לא גז, כלומר נוזל או מוצק).
פרסים

בין הפרסים וההוקרות שבהם זכתה ד"ר מקרי נמנים:
פרס ארנולד א. בקמן למחקר, דירקטוריון המחקר של אוניברסיטת אילינוי, 2003
האגודה האמריקאית לפיזיקה, 2001
פרס אקדמי במדעים פיזיקליים, קרן בודוסאקי, 2000
פרס אגנס פיי מורגן למחקר, 1999
האגודה האמריקאית לקידום המדע, 1998
פרס המורה המשכילה של קמיל דרייפוס, 1997
מדליה שנתית של האקדמיה הבינלאומית למדעי קוונטים מולקולריים, 1995
פרס המשכיל של קוטרל, 1994
מלגת מחקר סלואן, 1994
אחוות דייוויד ולוסיל פקארד למדע והנדסה, 1993
פרס החוקר הצעיר של הקרן הלאומית למדע, 1993
פרס החוקר הצעיר של בקמן, 1993
הערות שוליים

1 2 3 4 5 6 7 8 9  1. Kalte, Pamela M.; Nemeh, Katherine H., American Men & Women of Science: A Biographical Directory of Today's Leaders in Physical, Biological and Related Sciences, Thompson/Gale, 2005
1 2  ננסי מקרי, באתר אוניברסיטת אילנוי
1 2 3  קבוצת מקרי
1 2 3  Directory of graduate research, Nancy Makri, American Chemical Society, 2001
1 2 3  Nancy Makri
↑  Unknown, American Doctoral Dissertations, 1989-90, Bell & Howell Information & Lea
1 2 3  Gutgsell Endowed Professor: Nancy Makri" (ארכיון)
↑  Nancy Makri
↑  Nancy Makri
1 2  Fellowship Directory Nancy Makri Year: 1993
1 2  1999 IOTA SIGMA PI Agnes Fay Morgan Research Award (ארכיון)
↑  APS Council announces 2001 APS Fellows
↑  Greece Awards Top Prize for Young Researchers to NHGRI Bioinformatics Expert
↑  Fellows (ארכיון)
↑  Camille Dreyfus Teacher-Scholar Awards Program" (ארכיון)
↑  NSF Young Investigator: Theoretical Studies of Quantum Dynamics of Polyatomic Systems
↑  Beckman Young Investigator Nancy Makri 1993
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ORCID: 0000-0002-3310-7328 
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ננסי מקרי".
משה זילברג

משה זילברג (16 בספטמבר 1900 – 16 באוגוסט 1975) היה פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית וראש המכון לחקר המשפט העברי שבה. כיהן כשופט בבית המשפט העליון וממלא מקום נשיאו בשנים 1950–1970.
ביוגרפיה

זילברג נולד בשקודוויל שבאימפריה הרוסית (בתחומי ליטא של ימינו), לרבי הלל ואסנת זילברג, בתו של הרב משה יפה, רב העיירה שקודוויל. בצעירותו התחנך בישיבות קלם, מיר, סלובודקה ונובהרדוק, והתפרסם כעילוי. בתקופת מלחמת העולם הראשונה גלה למריופול ולמד מפי רבי יצחק יעקב רבינוביץ בישיבת פוניבז' שגלתה אף היא לעיר. בשנת 1920, לאחר שעבר בחינת בגרות בגימנסיה הריאלית העברית בקובנה, עבר לגרמניה והשתלם בפרנקפורט בלימודים כלליים, שנה מאוחר יותר החל ללמוד פילוסופיה באוניברסיטת מרבורג ולאחר מכן גם משפטים באוניברסיטת פרנקפורט. באותה תקופה התוודע לציונות ובשנת 1929 עלה לארץ ישראל במסגרת העלייה הרביעית.
לימד בבית הספר תחכמוני בתל אביב והיה מקורב לחיים נחמן ביאליק. ביאליק צירף את זילברג למרצי "אהל שם" וזילברג הרצה שם בנושאי תלמוד בין השנים 1931–1948. כותרת הרצאותיו הייתה "תלמוד לעם". בין השנים 1929–1948 שימש כעורך דין פרטי.
עם קום המדינה צורף לסגל בית המשפט המחוזי בתל אביב. באוקטובר 1949 הוא מונה במינוי זמני בבית המשפט העליון ובמאי 1950 הוא נבחר על ידי הכנסת לשופט קבוע בבית המשפט העליון. בשנות ה-50 הוביל את מגמת ההסתמכות על רעיונות המשפט העברי (יורשו המובהק הוא פרופ' מנחם אלון). התמחותו הייתה בדיני אישות, משפחה וירושה. במקביל לכהונתו היה זילברג פרופסור למשפטים באוניברסיטה העברית. לאחר פטירתו של שניאור זלמן חשין היה יו"ר החוג לתנ"ך בבית ראש הממשלה בימי דוד בן-גוריון ולאחר מכן בבית הנשיא.
זילברג הוא חתן פרס ישראל למשפט לשנת תשכ"ד. ב-1970 פרש מבית המשפט העליון בו כיהן כממלא-מקום קבוע לנשיא, והתמסר לכתיבת מאמרים בנושאי משפט, הלכה וענייני דיומא. דבריו כונסו בספר "באין כאחד: אסופת דברים שבהגות, בהלכה ובמשפט".
משה זילברג נפטר ב-16 באוגוסט 1975, ונקבר בהר המנוחות.
לזכרו הוקמה קרן המחלקת את הפרס ע"ש משה זילברג לעבודת דוקטור מצטיינת בלימודי המשפטים.
בתו, עו"ד אסנת מנדל, הייתה במשך 17 שנים ראש מחלקת הבג"צים בפרקליטות המדינה.
על שמו רחוב בשכונת בית וגן בירושלים.
מורשת שיפוטית

זילברג השתמש במחקר המשפט העברי על-מנת לחלץ ממנו עקרונות שיפוטיים כלליים שינחו את הפסיקה. כן קבע בשנות החמישים מספר עקרונות יסוד המנחים את שופטי ישראל עד היום. בהם:
מבחן טובת הילד - התנאים לקיומו ורווחתו של קטין צריכים להבחן לפי טובתו של הקטין כפרט ולא לפי השיקולים של הוריו. "מבחן טובת הילד הינו שיקול המשמש גורם החלטי ומכריע שאינו ניתן לחלוקה או פשרה". (ע"א 209/54 שטיינר נ. היועמ"ש, פ"ד ט' 241,251)
"דברים שבלב" - בית המשפט יכול לפרש דיבור רב-משמעי של אדם לפי הלך הרוח הפסיכולוגי בו היה שרוי בשעה שאמר את הדברים וכן על-סמך דברים שלא אמר. "אין, על פי דיני ישראל, כל מניעה להיזקק לכוונתם האמיתית הנסתרת של הצדדים המתקשרים ל"דברים שבלב" שלהם, אם אלה באים לפרש, לכאן או לכאן, את מובנו האמביגיוזי (המעורפל) של הדבר הדבור". (ע"א 130/50 עמל בע"מ נ' יהושע שינדלר, פ"ד ו (1) 710, 715).
ההגדרה כי "חופש הדת" אין פירושו: החופש לעשות כל מה שהדת מתירה, אלא: החופש למלא את אשר הדת מצווה. כך אסר למעשה על ביגמיה (ריבוי נשים) אצל האוכלוסייה המוסלמית, בטיעון שכיוון שריבוי נשים באסלאם הוא רשות ולא חובה דתית, הרי שאין באיסור החוקי של ביגמיה פגיעה בחופש הדת. (בג"ץ 49/54, מלחם נאיף נגד השופט השרעי, עכו והמחוז, פ"ד ח, עמ' 910, שם, עמ' 913).
"חובת השימוע וזכות הטיעון" - השופט זילברג הניח את אבני היסוד להלכה שעודנה עומדת שרירה, כי רשות מינהלית חייבת לאפשר לאדם אשר יפגע גופו, רכושו, מקצועו, מעמדו וכיוצא בזה להשמיע את טענותיו בטרם תבצע הרשות את החלטותיה (בג"ץ 3/58, ברמן נגד שר הפנים, פ"ד יב(2) 1493, 1508 (1958).
חוזים אחידים: חוזים שבהם מספק השירות מכניס תנאים בלתי-סבירים הפוטרים אותו מכל אחריות אל מול הלקוח - אינם חוזים שנכרתים מתוך חופש אמיתי ולכן יראו את סעיפי הפטור הללו כבטלים (ע"א 461/62 צים נ' מזיאר, פ"ד יז 1319). פסק דין זה שימש בסיס לחקיקת חוק החוזים האחידים תשכ"ד-1964 (נוסח חדש: תשמ"ג-1982), חוק שבו ישראל הייתה חלוצת חקיקה, ומדינות רבות הלכו בעקבותיה.
זילברג ייצג את דעת המיעוט בנושא "מיהו יהודי" בבג"ץ שליט. לדבריו אין הרישום כיהודי עניין פרוצדורלי של פקיד רישום במשרד הפנים אלא עניין עקרוני ולכן מצריך חקירה יסודית ורצינית ולא הגשת מסמכים. בלשונו: "השאלה העומדת לדיון בפנינו עולה בערכה וחשיבותה על כל מה שנדון בבית משפט זה למן יום היותו בית משפט ישראלי ועד היום הזה. על אף היותה, מן הבחינה הקונקרטית, שאלה אישית, פעוטה, מצומצמת, הרי הדיון בה ובמרכיביה האידאולוגיים, יצריך חשבון נפש נוקב ויורד עד התהום, עם ישותנו כעם, מהותנו כלאום, ותפקידנו המדיני ציוני בהחייאת הארץ הזאת."
בנוסף, זילברג היה זה שהכניס למשפט הישראלי את הביטוי "שטר ושוברו בצידו".
בערעור משפט קסטנר, שבו טוהר ישראל קסטנר מההאשמה החמורה ש"מכר את נפשו לשטן" (ברמיזה על כך ששיתף פעולה עם המשטר הנאצי בהונגריה, בתמורה לשחרור יהודים), צידד זילברג, בדעת מיעוט, בהאשמה המקורית של השופט בנימין הלוי כנגד קסטנר.
ספריו

כתבי משה זילברג, מאגנס, 1998.
צבי טרלו ומאיר חובב (עורכים), באין כאחד: אסופת דברים שבהגות בהלכה ובמשפט, מאגנס, 1985
המעמד האישי בישראל, הוצאת מפעל השכפול, תשכ"ה
כך דרכו של תלמוד, הוצאת מפעל השכפול, תשכ"ב - 1961 (מהדורה שנייה: תשכ"ד)
חוק ומוסר במשפט העברי (הרצאות לזכר יהודה ליב מאגנס ג'), מאגנס, תשי"ב
הערות שוליים

↑  משה זילברג, סדר קדשים כיצירה משפטית, סיני, נב, תשכג, עמ' יז.
↑  מינויים, העיתון הרשמי 18, עמ' 106
↑  מינויים, חרות, 9 באוקטובר 1949
↑  ד"ר מ. זילברג - חבר ביה"ד העליון, הצופה, 31 במאי 1950
↑  ה. י., מת משה זילברג, לשעבר מ"מ נשיא ביהמ"ש העליון, מעריב, 17 באוגוסט 1975
↑  משה זילברג באתר GRAVEZ
↑  בג"ץ 58/68 בנימין שליט נ' שר הפנים, פ"ד כג(2), ניתן ב-23 בינואר 1970
| שופטים לשעבר בבית המשפט העליון |
| --- | --- | --- |
| נשיאים | זמורה • אולשן • אגרנט • זוסמן • לנדוי • כַהן • שמגר • ברק • ביניש • גרוניס • נאור • חיות |  |
| שופטים | דונקלבלום • חשין • אסף • זילברג • ברנזון • גויטיין • ויתקון • כהן • מני • הלוי • קיסטר • עציוני • שרשבסקי • בן-פורת • אשר • אלון • בכור • בייסקי • לוין • כהן • כהן • לוין • בך • נתניהו • חלימה • גולדברג • מלץ • אור • מצא • חשין • זמיר • דורנר • טל • שטרסברג-כהן • קדמי • טירקל • אנגלרד • ריבלין • פרוקצ'יה • לוי • ארבל • זילברטל • רובינשטיין • ג'ובראן • דנציגר • שהם • מלצר • מזוז • הנדל • קרא • ברון • פוגלמן |  |
| שופטים במינוי זמני | בקר • זהר • לוין • צלטנר • כהן • בן-עתו • שילה • שינבוים • אבנור • וייס • בן דרור • וינוגרד • ולנשטיין • אריאל • אלוני • בן יאיר • גולדברג • אלון • אילן • זועבי • ברלינר • עדיאל • חשין • שוחט |  |
ראו גם: שופטים מכהנים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007268226705171  BnF: cb145925020 (data)  CiNii: DA17430809  GND: 1137652594  ISNI: 0000 0000 6656 2066  LCCN: n82156691  NTA: 128234067  RERO: 02-A013405298  SUDOC: 183349938  VIAF: 2718183   WorldCat (עם VIAF): 2718183
סורגוטנפטגז

שגיאות פרמטריות בתבנית:חברה מסחרית 
שימוש בפרמטרים מיושנים [ אנשי מפתח ]
| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ציבורית/ממשלתית;  נסחרת  בבורסה לניירות ערך במוסקבה
 בורסה:  בורסת מוסקבה  הבורסה לניירות ערך בלונדון 
 מוטו:  אין
 מייסדים:  ממשלת רוסיה
 תקופת הפעילות:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 מיקום המטה:  סורגוט 
 משרד ראשי:  סורגוט, רוסיה
 ענפי תעשייה:  קידוח נפט, תעשיית הנפט 
 מוצרים עיקריים:  נפט וגז טבעי
 הכנסות:  27.4 מיליארד דולר (2012)
 רווח תפעולי:  260,529,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 רווח:  5.9 מיליארד דולר (2012)
 הון עצמי:  3,445,412,000,000 רובל רוסי (נכון ל־2016) 
 מנכ"ל:  ולדימיר בוגדנוב (אנ')
 אנשי מפתח:  ולדימיר ירוחין (יו"ר הדירקטוריון)
 עובדים:  כ-110,000
  
 האתר הרשמי של החברה
 
סורגוטנפטגז (ברוסית: ОАО Сургутнефтегаз) היא חברת הגז והנפט מהגדולות ברוסיה, לפי דירוג פורבס – החמישית בגודלה ברוסיה (2013).