stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Somebody (שיר של הצ'יינסמוקרס)
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | Ö3 אוסטריה טופ 40‏ | 34 |  |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 43 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 100 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד השירים מתחת להוט 100 | 5 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני | 8 |  |
|  גרמניה | GfK – טופ 100 | 71 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 81 |  |
|  מלזיה | RIM | 16 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 6 |  |
|  סינגפור | RIAS | 13 |  |
|  סלובקיה | ČNS IFPI | 58 |  |
|  פורטוגל | מצעד הסינגלים הפורטוגזי | 65 |  |
|  צ'כיה | ČNS IFPI | 31 |  |
|  קנדה | קנדה הוט 100 | 74 |  |
|  שוודיה | סוורייטופליסטן | 67 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 91 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | - |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני | 27 |  |
נתוני מכירות

| מקום | תארים | מכירות |
| --- | --- | --- |
| אוסטרליה (ARIA) | זהב | 35,000 |
| ארצות הברית (RIAA) | זהב | 500,000 |
הערות שוליים

↑  Somebody, ארכיון מ-2021-05-25, נבדק ב-2021-07-23
↑  The Chainsmokers, Drew Love - Somebody (Official Video), ארכיון מ-2020-10-22, נבדק ב-2021-07-23
↑  Nied, Mike (20 באפריל 2018). "The Chainsmokers Unite With Drew Love On New Single "Somebody"". Idolator. ארכיון מ-2020-11-19. נבדק ב-23 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Post, Chantilly (21 באפריל 2018). "The Chainsmokers Grab Drew Love On "Somebody"". HotNewHipHop. ארכיון מ-2020-11-19. נבדק ב-23 באפריל 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
| הצ'יינסמוקרס |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים | דיסקוגרפיה • פרסים ומועמדויות • שירים |  |
| אלבומי אולפן | Memories...Do Not Open • Sick Boy • World War Joy • So Far So Good |  |
| מיני-אלבומים | Bouquet • Collage • Sick Boy EP • Sick Boy...This Feeling • World War Joy EP |  |
| סיבובי הופעות | Memories Do Not Open Tour • Euro Memories... Do Not Open Tour • World War Joy Tour |  |
| הצ'יינסמוקרס – שירים |
| --- | --- | --- |
| Bouquet | "Roses" • "Waterbed" • "Until You Were Gone" • "New York City" |  |
| Collage | "Don't Let Me Down" • "Inside Out" • "Closer" • "All We Know" • "Setting Fires" |  |
| Memories...Do Not Open | "Honest" • "Something Just Like This" • "Paris" |  |
| Sick Boy | "Sick Boy" • "You Owe Me" • "Everybody Hates Me" • "Somebody" • "Side Effects" • "Save Yourself" • "This Feeling" • "Siren" • "Beach House" • "Hope" |  |
| World War Joy | "Who Do You Love" • "Kills You Slowly" • "Do You Mean" • "Call You Mine" • "Takeaway" • "Push My Luck" • "The Reaper" • "Family" • "See the Way" • "P.S. I Hope You're Happy" |  |
| סינגלים אחרים | "Erase" • "The Rookie" • "Selfie" • "Kanye" • "Polkadots" • "Let You Go" • "Split (Only U)" |  |
| סינגלים שיווקים | "The One" • "Young" |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: 4ced95d4-95e7-4186-9b21-859a3447380a
הוועדה הדמוקרטית הלאומית

| --- | --- |
סמל המפלגה הדמוקרטית
 מדינה:  ארצות הברית 
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי.
 מקום פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 יושב ראש:  קן מרטין
 תקופת הפעילות:  1848–הווה (כ־177 שנים)
 https://www.democrats.org/
 
הוועדה הדמוקרטית הלאומית (באנגלית: Democratic National Committee; בראשי תיבות: DNC) הוא הגוף המנהל הרשמי של המפלגה הדמוקרטית של ארצות הברית. הוועדה מרכזת את האסטרטגיה לתמיכה במועמדי המפלגה ברחבי ארצות הברית למשרות מקומיות, ארציות, ולאומיות. היא מארגנת את כינוס הוועדה שנערך כל ארבע שנים כדי למנות ולאשר את מועמד המפלגה לנשיאות ארצות הברית, ולנסח את המצע המפלגתי. על אף שהוועדה מספקת תמיכה למועמדי המפלגה, אין לה סמכות ישירה על נבחרי הציבור.
הוועדה מורכבת ממעל ל-200 חברים שנבחרו על ידי המפלגה הדמוקרטית בכל 50 מדינות ארצות הברית ושאר הטריטוריות שלה. יושב ראש הוועדה נבחר על ידי הוועדה. הוא מבצע גיוס כספים לתמיכה בפעילויותיו.
הוועדה נוסדה בשנת 1848 עם הכינוס הראשון של הוועדה בשנה זו. המקבילה העיקרי של הוועדה היא הוועדה הרפובליקנית הלאומית.
הערות שוליים

↑  THE DEMOCRATIC NATIONAL COMMITTEE, באתר הרשמי של המפלגה הדמוקרטית
↑  Party History, באתר Wayback Machine (אורכב מאתר המפלגה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007590181905171  ISNI: 0000 0001 2157 1038  LCCN: n81133513  SNAC: w6fn4z83  SUDOC: 074684418  VIAF: 130200068   WorldCat (עם VIAF): 130200068 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הוועדה הרפובליקנית הלאומית

| --- | --- |


מטה הוועידה הרפובליקנית, וושינגטון די.סי
 מדינה:  ארצות הברית 
 משרד ראשי:  וושינגטון די. סי.
 מטה הארגון:  וושינגטון די. סי. 
 מקום פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 יושב ראש:  מייקל ווטלי
 תקופת הפעילות:  1856–הווה (כ־169 שנים)
 פרסים והוקרה:  פרס דאבל ספיק (1982) 
 gop.com
 
הוועדה הרפובליקנית הלאומית (באנגלית: Republican National Committee; בראשי תיבות: RNC) היא ועדה פוליטית אמריקאית המשמשת כמנהיגות הלאומית של המפלגה הרפובליקנית של ארצות הברית. הוועדה אחראית לפיתוח וקידום המצע המדיני הרפובליקני, וכן לתיאום גיוס כספים ואסטרטגיית בחירות. היא אחראית גם לארגון ולניהול של האספה הלאומית הרפובליקנית הבוחרת את המועמד הרפובליקני לנשיאות ארצות הברית. מייקל ווטלי ולארה טראמפ הם יושבי ראש הוועדה הנוכחית.
האדם היחיד שעמד בראש הוועדה ונבחר לנשיא ארצות הברית הוא ג'ורג' הרברט ווקר בוש. כמה מראשי הוועדה כיהנו כמושלי מדינות.
המקבילה העיקרית של הוועדה היא הוועדה הדמוקרטית הלאומית.
הערות שוליים

↑  National leaders - GOP.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007344364705171  ISNI: 0000 0001 2157 1409  LCCN: n83023702  Trove: 1154304  VIAF: 130219905   WorldCat (עם VIAF): 130219905 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ארצות הברית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
שניים אוחזין

ערך זה עוסק בתוכנית טלוויזיה ישראלית. אם התכוונתם לסוגיה בתלמוד, ראו .
| --- | --- |

 סוגה:  תוכנית לימודית
 כותבים:  אמנון זקוב
 בימוי:  דניה אביאל
 שחקנים:  איציק סיידוף, אבי אוריה, גבי עמרני
 ארץ מקור:  ישראל
 שפות:  עברית 
 מספר עונות:  1
 מספר פרקים:  13
 הפקה
 אורך פרק:  24 דקות
 שידור
 רשת שידור:  הטלוויזיה החינוכית הישראלית 
 תקופת שידור מקורית:  1984–1985
 
שניים אוחזין הייתה סדרות טלוויזיה ישראלית ששודרה בטלוויזיה החינוכית בשנים 1984- 1985 ועסקה בלימוד מושגי יסוד בתלמוד.
התוכנית שולבה בעבר כחלק מתוכנית לימודים בכיתות ז' בישיבות תיכוניות ולסדרה צורפה חוברת לימוד שנכתבה ונערכה על ידי בנימין דומוביץ.
מבנה התוכנית

בסדרה הוצגו ברוך בר ואורי אוריין. בר ואוריין היו בחדר לימוד שהוסב לאולפן טלוויזיה (בר ואוריין מודעים לצלמים) ולמדו סוגיות שונות בתלמוד תוך התמקדות בהסבר מונחי יסוד. אחרי הסבר הנושא מתוך הכתוב התווכחו ביניהם על הסבר הנושא וכביכול ראו מחוץ לאולפן מקרה שקורה בתקופת התלמוד שמתייחס לנושא הנלמד ופתחו דיון עם הדמויות מהעבר. כמעט כל הפרקים עסקו בביאור מושגי יסוד בתלמוד.
מבנה התוכנית > משמעות "שניים אוחזין"

שם התוכנית הוא "שניים אוחזין" במובן כפול: הסדרה מדברת על לימוד תלמוד ו"שניים אוחזין בטלית" הוא אחד הפרקים המפורסמים בתלמוד וכן מרמז השם על כך שמדובר בשני מורים שאוחזים בגמרא ולומדים אותה, את טעם הדבר מסביר ד"ר יהודה שוורץ:
"הלימוד התלמודי הוא אקטיבי תוך משא ומתן ב"חברותא" ואילו הצפייה היא פסיבית. לימוד התלמוד הוא בעיקר טקסטואלי, ואילו המדיום הטלוויזיוני אינו מאופיין על ידי ספר ומילים. נוסף לכך לימוד התלמוד כרוך במשא ומתן מתמשך בין השותפים ללימוד, ודבר זה קשה להציגו בטלוויזיה. הפתרון לבעיות אלה נמצא במשדר הטלוויזיה באמצעות יצירת דיאלוג בין שני משתתפים: "בר" ו"אוריין". המשדר אינו בא להחליף את לימוד התלמוד אלא הוא משמש כמכשיר עזר יחד עם מדריך למורה ודפי עבודה לתלמיד".
גם שמות המורים בסדרה בעלות משמעות סימבולית: שמם של שני המורים לתלמוד ברוך בר ואורי אוריין הם אליטרציה, שם משפחתם מרכיב ביחד את המונח "בר אוריין".
שמו של המורה של בר ואוריין מרמז על תפקידו: שלמה מלמד.
צוות התוכנית

עורכת ובמאית הסדרה: דניה אביאל
במאי התוכנית: אריה בן ציון
כתיבה: אמנון זקוב
ברוך בר: איציק סיידוף.
אורי אוריין: אבי אוריה.
נפתלי בן-יששכר (מחליפו של אורי אוריין במספר פרקים): גבי עמרני.
שחקנים אורחים: שמוליק סגל (בתפקיד המורה של בר ואוריין, ובתפקידים נוספים), אלי גורנשטיין, עזרא דגן, רמי ברוך (בתפקיד אחד הצלמים באולפן), אסתי קוסוביצקי (בתפקיד עורכת הדין של אוריין), מיכל ז'קוב, ארמנדו ביסמוט, איתן בן-דב, דודיק סמדר, אריאל פרידן, גלעד באום, אריה בן-ציון, שי קפון.
ביבליוגרפיה

בנימין דומוביץ, שנים אוחזין - מדריך למורה, משרד החינוך והתרבות תל אביב תשמ"ט.
בנימין דומוביץ, מאמר "שניים אוחזין -סידרה טלוויזונית להוראת מונחים, מושגים וסוגיות בתלמוד", כתב העת "שמעתין" תש"ן, גיליון 99 עמ' 40–46.
Mira Balberg and Yair Lipshitz. ""This Is Not the National Theatre, Here We Study Talmud": Performing the Talmud in the Television Show Shenayim oḥazin." Prooftexts 40.3 (2024), pp. 1-42.
הערות שוליים

↑  חוץ מהפרק התשיעי "מי מפחד מארמית" שעסק בלימוד ארמית
↑  מסכת בבא מציעא פרק ראשון
↑  דוקטורט בנושא הוראת תורה שבע"פ חלק שני פרק ג', יהודה שוורץ (אתר "דעת")
↑  בן תורה בארמית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012859067105171
טקליק אבח

טקליק אבח (בספרדית: Tak'alik Ab'aj) הוא אתר ארכאולוגי פרה-קולומביאני בגואטמלה. ייתכן ששמו העתיק היה קוחה (Kooja). זהו אחד מכמה אתרים מסו-אמריקאים עם מאפיינים של אולמקים ומאיה כאחד. האתר שגשג בתקופות הקדם-קלאסיות והקלאסיות, מהמאה ה-9 לפנה"ס ועד לפחות המאה ה-10 לספירה, והיה מרכז מסחר חשוב, כשהמסחר התנהל עם קמינלחויו (אנ') וצ'וקולה (אנ'). חקירות גילו שזהו אחד האתרים הגדולים ביותר עם מונומנטים מפוסלים במישור החוף של האוקיינוס השקט. פסלים בסגנון אולמק כוללים ראש ענק אפשרי, פטרוגליפים ואחרים. באתר יש את אחד הריכוזים הגדולים ביותר של פיסול בסגנון אולמקי מחוץ למפרץ מקסיקו.
טקליק אבח מייצג את הפריחה הראשונה של תרבות המאיה שהתרחשה בערך בשנת 400 לפני הספירה. האתר כולל קבר מלכותי של המאיה ודוגמאות של כתובות הירוגליפים של המאיה (אנ') שהן מהמוקדמות מאזור המאיה. במקום נמשכות החפירות; הארכיטקטורה המונומנטלית והמסורת העקבית של פיסול במגוון סגנונות מצביעים על כך שהאתר היה בעל חשיבות.
ממצאים מהאתר מצביעים על קשר עם המטרופולין הרחוק של טאוטיווקאן בעמק מקסיקו (אנ') ומרמזים שטקליק אבח נכבש על ידו או על ידי בעלי בריתו. טקליק אבח היה מקושר לנתיבי סחר ארוכי טווח של המאיה שהשתנו עם הזמן אך אפשרו לעיר להשתתף ברשת סחר שכללה את הרמות של גואטמלה (אנ') ומישור החוף של האוקיינוס השקט ממקסיקו לאל סלוודור.
אתר טקליק אבח היה עיר גדולה שהארכיטקטורה העיקרית שלה מקובצת בארבע קבוצות עיקריות הפרוסות על פני תשע טרסות. בעוד שלחלק מאלו היו מאפיינים טבעיים, אחרות היו קונסטרוקציות מלאכותיות שדרשו השקעה עצומה בעבודה ובחומרים. האתר כלל מערכת ניקוז מים מתוחכמת ושפע של מונומנטים מפוסלים.
אתר טקליק אבח הוכרז אתר מורשת עולמית של אונסק"ו ב-17 בספטמבר 2023 בשם "הפארק הלאומי הארכאולוגי טקליק אבח" (National Archaeological Park Tak’alik Ab’aj) במהלך המושב ה-45 של ועדת המורשת העולמית בריאד בערב הסעודית.
אטימולוגיה

טקליק אבח פירושו "אבן עומדת" בשפת קיצ'ה (אנ') (קבוצה אתנית מקומית המשויכת למאיה), בשילוב שם התואר "טקליק" שפירושו "עומד", לבין שם העצם "אבח" שמשמעותו "אבן" או "סלע". המקום נקרא בתחילה אבח טקליק על ידי הארכאולוגית האמריקאית סוזנה מיילס (אנ'), תוך שימוש בסדר המילים בספרדית. זה היה שגוי מבחינת הדקדוק של שפת קיצ'ה; ממשלת גואטמלה תיקנה את זה רשמית לטקליק אבח. האנתרופולוג רוד ואן אקרן (Ruud Van Akkeren) הציע ששמה הקדום של העיר היה קוחה (Kooja), שמה של אחת משושלות העילית הבכירות ביותר של בני הקבוצה האתנית מאם (אנ') של המאיה; קוחה פירושו "הילת הירח".
מיקום

האתר שוכן בדרום-מערב גואטמלה, כ-45 קילומטרים מהגבול עם מדינת צ'יאפס במקסיקו ו-40 קילומטרים מהאוקיינוס השקט.
טקליק אבח ממוקם בצפון המועצה העירונית אל אסינטאל (אנ'), בצפון הקיצוני של מחוז רטאלולאו (אנ'), כ-190 קילומטרים מגואטמלה סיטי. האתר שוכן בין חמישה מטעי קפה על המורדות התחתונים של הרי סיירה מדרה דה צ'יאפס (אנ'): מטעי סנטה מרגריטה, סן איסידרו פיידרה פרדה, בואנוס איירס, סן אליאס ודולורס. טקליק אבח שוכן על רכס העובר מצפון לדרום, והולך ומתנמך לכיוון דרום. רכס זה גובל במערב בנהר נימה (Nimá I) ובמזרח בנהר איסצ'איה (Ixchayá), שניהם זורמים מהרמות של גואטמלה (אנ'). האיסצ'איה זורם בנקיק עמוק, אך נקודת חציה מתאימה שלו נמצאת בסמוך לאתר. מיקומו של טקליק אבח בנקודת מעבר זו היה כנראה חשוב בייסוד העיר, שכן הוא הבטיח שדרך האתר עברו דרכי מסחר חשובות והוא שלט בגישה אליהם.
טקליק אבח שוכן בגובה של כ-600 מטרים מעל גובה פני הים באזור אקולוגי המסווג כיער סובטרופי גשום. הטמפרטורה בדרך כלל משתנה בין 21 ל-25 מעלות צלזיוס. האזור זוכה לכמות גשמים שנתית גבוהה, הנעה בין 2,136 ל-4,372 מילימטרים, עם כמות משקעים שנתית ממוצעת של 3,284 מילימטרים. הצמחייה המקומית כוללת את מיני הצמחים: תמרהינדי, Pogonopus speciosus ממשפחת הפואתיים, Aspidosperma megalocarpon ממשפחת ההרדופיים, Luehea speciosa ו-Guazuma ulmifolia ממשפחת החלמיתיים, Platymiscium dimorphandrum ממשפחת הקטניות, Cedrela odorata ממשפחת האזדרכתיים, Brosimum alicastrum ממשפחת התותיים, ו-Coccoloba montana ממשפחת הארכוביתיים.
כביש באורך 30 קילומטרים, המכונה 6W, החולף על פני האתר, מחבר בין העיירה רטאלולאו (אנ') לקולומבה (אנ') במחוז קצאלטננגו (אנ'). טקליק אבח ממוקם במרחק משוער של 100 קילומטרים מהאתר הארכאולוגי בן תקופתו של מונטה אלטו (אנ'), 130 קילומטרים מקמינלחויו (אנ') ו-60 קילומטרים מאיסאפה (אנ') שבמקסיקו.
אתניות

הסגנונות המשתנים של האדריכלות והאיקונוגרפיה בטקליק אבח מרמזים על כך שהאתר היה מיושב על ידי קבוצות אתניות משתנות. הממצאים הארכאולוגיים של התקופה הקדם-קלאסית התיכונה מצביעים על כך שאוכלוסיית טקליק אבח הייתה מזוהה עם התרבות האולמקית של אזור שפלת חוף המפרץ, שמשערים כי דיברו שפה מיחה-סוקאית (אנ').
בתקופה הקדם-קלאסית העליונה הוחלפו סגנונות אמנות אולמקים בסגנונות מאיה, וככל הנראה לשינוי זה לווה בזרם של מאיה אתנים, הדוברים שפת מאיה. יש כמה רמזים מהכרוניקות הילידים שייתכן שתושבי האתר היו ה"יוק קנצ'ב", ענף של המאם מאיה. ייתכן שמקורה של שושלת הקוחה של המאם, שושלת אצילים עתיקה, בתקופה הקלאסית בטקליק אבח.
כלכלה ומסחר

טקליק אבח היה אחד מסדרה של אתרים מוקדמים במישור חוף האוקיינוס השקט או בקרבתו שהיו מרכזים מסחריים, טקסיים ופוליטיים חשובים. ניכר כי הוא שגשג מייצור קקאו ומנתיבי המסחר שחצו את האזור. בזמן הכיבוש הספרדי (אנ') במאה ה-16 האזור היה עדיין חשוב בשל ייצור הקקאו שלו.
מחקר של אובסידיאן שהתגלה בטקליק אבח מצביע על כך שרובו מקורו באל צ'איאל (El Chayal) ובסן מרטין חילוטפקה (אנ') ברמות גואטמלה. כמויות קטנות יותר של אובסידיאן מקורן במקורות אחרים כגון טחומולקו, איסטפקה (אנ') ופצ'וקה. אובסידיאן היא זכוכית וולקנית טבעית ששימשה ברחבי מסו-אמריקה לייצור כלים וכלי נשק עמידים, כולל סכינים, ראשי חנית, ראשי חץ, כלים להקזת דם עצמית פולחנית (אנ'), להבים בצורת מנסרה לעבודות עץ וכלים רבים אחרים לשימוש יום-יומי. השימוש באובסידיאן על ידי המאיה הושווה לשימוש בפלדה בעולם המודרני והוא נסחר באופן נרחב בכל אזור המאיה ומחוצה לו. שיעור האובסידיאן ממקורות שונים השתנה לאורך זמן:
| תקופה | תאריך | מספר החפצים | % מאל צ'איאל | % מסן מרטין חילוטפקה | % מפצ'וקה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קדם-קלאסית תחתונה | 1000–800 לפנה"ס | 151 | 33.7 | 52.3 | – |
| קדם-קלאסית תיכונה | 800–300 לפנה"ס | 880 | 48.6 | 39 | – |
| קדם-קלאסית עליונה | 300 לפנה"ס – 250 לספירה | 1848 | 54.3 | 32.5 | – |
| קלאסית תחתונה | 250–600 | 163 | 50.9 | 35.5 | – |
| קלאסית עליונה | 600–900 | 419 | 41.7 | 45.1 | 1.19 |
| פוסט-קלאסית | 900–1524 | 605 | 39.3 | 43.4 | 4.2 |
היסטוריה

לאתר הייתה היסטוריה ארוכה ומתמשכת של התיישבות, כאשר תקופת ההתיישבות העיקרית נמשכה מהקדם-קלאסית התיכונה ועד התקופה הפוסט-קלאסית. ההתיישבות המוקדמת ביותר הידועה בטקליק אבח מתוארכת לקראת סוף הקדם-קלאסית התחתונה, בערך 1000 לפני הספירה. עם זאת, רק בתקופה הקדם-קלאסית התיכונה עד העליונה החלה הפריחה האמיתית הראשונה שלה עם גידול ברור בכמות המבנים האדריכליים. מתקופה זו ואילך ניכרת המשכיות של תרבות והתיישבות אוכלוסין, כפי שמיוצגת על ידי התמדה של הסגנון המקומי של כלי החרס (הנקרא אוקוסיטו – Ocosito) שנשאר בשימוש עד התקופה הקלאסית העליונה. סגנון האוקוסיטו נעשה בדרך כלל עם משחה אדומה ופומיס והתרחב מערבה לפחות עד קואטפקה (אנ'), דרומה לנהר אוקוסיטו (אנ'), ומזרחה לנהר סמלה (אנ'). בשלהי התקופה הקלאסית העליונה, החלו להופיע כלי חרס הקשורים לסגנון כלי החרס שנוצרו ברמות על ידי בני הקבוצה האתנית של הקיצ'ה (אנ'), מעורבבים עם כלי החרס של אוקוסיטו. כלי החרס בסגנון אוקוסיטו הוחלפו כולם במסורת כלי החרס של הקיצ'ה בתקופה הפוסט-הקלאסית התחתונה.
| תקופה | חלוקה | חלוקה | תאריכים | תיאור קצר |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| קדם-קלאסית | קדם-קלאסית תחתונה | קדם-קלאסית תחתונה | 1000–800 לפנה"ס | אוכלוסייה מפוזרת |
| קדם-קלאסית | קדם-קלאסית תיכונה | קדם-קלאסית תיכונה | 800–300 לפנה"ס | אולמק |
| קדם-קלאסית | קדם-קלאסית עליונה | קדם-קלאסית עליונה | 300 לפנה"ס – 200 לספירה | מאיה קדומים |
| קלאסית | קלאסית תחתונה | קלאסית תחתונה | 200–600 | כיבוש על ידי טאוטיוואקן |
| קלאסית | קלאסית עליונה | קלאסית עליונה | 600–900 | התאוששות מקומית |
| קלאסית | קלאסית עליונה | שלהי קלאסית עליונה | 800–900 |  |
| פוסט-קלאסית | פוסט-קלאסית קדומה | פוסט-קלאסית קדומה | 900–1200 | התיישבות של בני הקיצ'ה |
| פוסט-קלאסית | פוס-קלאסית עליונה | פוס-קלאסית עליונה | 1200–1524 | נטישה |
הערה: טווחי התקופות המשמשים בטקליק אבח שונים במקצת מאלה המשמשים בדרך כלל בכרונולוגיה סטנדרטית (אנ') המקובלת לאזור המסו-אמריקאי הרחב יותר.
היסטוריה > התקופה הקדם-קלאסית התחתונה

טקליק אבח יושב לראשונה בסוף התקופה הקדם-קלאסית התחתונה. שרידי אזור מגורים קדם-קלאסי קדום נמצאו ממערב לקבוצה המרכזית, על גדת נחל אל צ'ורו (El Chorro). בתים ראשונים אלה נבנו עם רצפות עשויות מחלוקי נחל וגגות סכך קנים הנתמכים על מוטות עץ. ניתוח אבקת פרחים העלה כי התושבים הראשונים נכנסו לאזור כשהיה עדיין יער עבות, אותו החלו לבער על מנת לגדל תירס וצמחים אחרים. למעלה מ-150 חתיכות של אובסידיאן נמצאו באזור זה, המכונה "אל אסקונדיטה" (El Escondite), שמקורן בעיקר מאל צ'איאל (El Chayal) ומסן מרטין חילוטפקה.
היסטוריה > התקופה הקדם-קלאסית התיכונה

טקליק אבח יושב מחדש בתחילת התקופה הקדם-קלאסית התיכונה. כנראה על ידי תושבים דוברי שפה מיחה-סוקאית (אנ'), כפי שמעיד שפע הפסלים בסגנון אולמקי באתר המתוארך לתקופה זו. בניית מבנים ציבוריים החלה כנראה בתקופה הקדם-קלאסיקה התיכונה; המבנים המוקדמים ביותר היו עשויים מחימר, שלעיתים נשרף חלקית כדי להקשיחו. כלי חרס מתקופה זו השתייכו למסורת האוקוסיטו המקומית. מסורת כלי חרס זו, אף על פי שהייתה מקומית, הראתה זיקה חזקה לסגנון כלי החרס של מישור החוף, ולמרגלות אזור אסקואינטלה (אנ').
המבנה הוורוד (בספרדית: Estructura Rosada) נבנה כבמה נמוכה במהלך החלק הראשון של התקופה הקדם-קלאסית התיכונה, בתקופה שבה העיר ייצרה פסלים בסגנון אולמקי, ולה ונטה (אנ') שגשגה על חוף המפרץ של מקסיקו (בערך 800–700 לפני הספירה). במהלך החלק האחרון של התקופה הקדם-קלאסית התיכונה (בערך 400–700 לפני הספירה), המבנה הוורוד נקבר תחת הגרסה הראשונה של המבנה העצום מספר 7. בתקופה זו הופסק השימוש במבנים טקסיים של האולמקים, והפסלים של האולמקים נהרסו, מה שמסמן תקופת ביניים לפני תחילת שלב המאיה המוקדם של העיר. המעבר בין שני השלבים היה הדרגתי, ללא שינויים פתאומיים.
היסטוריה > התקופה הקדם-קלאסית העליונה

בתקופת הקדם-קלאסית העליונה (300 לפנה"ס - 200 לספירה) התפתחו אתרים שונים באזור חוף האוקיינוס השקט לערים אמיתיות; טקליק אבח היה אחד מאלה, עם שטח של יותר מ-4 קילומטרים רבועים. הפסקת ההשפעה של האולמקים על אזור חוף האוקיינוס השקט התרחשה בתחילת התקופה הקדם-קלאסית העליונה. בתקופה זו הופיע טקליק אבח כמרכז חשוב בעל סגנון אמנות ואדריכלות מקומי כנראה; התושבים החלו ליצור פסלים החקוקים בסלעים ולהקים אסטלות ומזבחות נלווים. בתקופה זו, בין 200 לפנה"ס ל-150 לספירה, הגיע מבנה 7 לממדיו המרביים. הוקמו מונומנטים בעלי משמעות פוליטית ודתית כאחד, בחלקם נשאו תאריכים בסגנון מאיה ותיאורים של שליטים. המונומנטים המוקדמים הללו של המאיה מגולפים עם מה שעשוי להיות בין הכתובות ההירוגליפיות המוקדמות ביותר של המאיה ושימוש בלוח השנה המסו-אמריקאי של הספירה הארוכה (אנ'). התאריכים המוקדמים באסטלות 2 ו-5 מאפשרים לקבע את סגנון הפיסול הזה בצורה בטוחה יותר בזמן בין סוף המאה ה-1 לתחילת המאה ה-2 לספירה. גם מה שנקרא סגנון פיסול הכרס (אנ') הופיע בתקופה זו. הופעתו של פיסול בסגנון מאיה והפסקת הפיסול בסגנון אולמקי עשויים לייצג חדירה של המאיה לאזור שיושב בעבר על ידי בני המיחה-סוקה. אפשרות אחת גורסת שאליטות מאיה נכנסו לאזור כדי להשתלט על סחר הקקאו. עם זאת, בהתחשב בהמשכיות הברורה בסגנונות כלי החרס המקומיים מהתקופה הקדם-קלאסית התיכונה ועד העליונה, ייתכן שהשינוי בסגנון מאולמקי למאיה היה יותר אידאולוגי מאשר מעבר פיזי. אם הם הגיעו ממקום אחר, הממצאים של אסטלות מאיה וקבר מלכותי של מאיה מעידים על כך שהמאיה היו בעמדה דומיננטית, בין אם הגיעו כסוחרים או ככובשים.
ישנן עדויות למגע הולך וגובר עם קמינלחויו (אנ'), שהופיע כמרכז עיקרי בתקופה זו, שקישר את נתיבי הסחר בחופי האוקיינוס השקט עם תוואי הנהר מוטאגואה (אנ'), כמו גם קשר הולך ומתחזק עם אתרים אחרים לאורך חוף האוקיינוס השקט. בתוך נתיב הסחר המורחב הזה, נראה שטקליק אבח וקמינלחויו היו שני המוקדים העיקריים. סגנון הפיסול המוקדם של מאיה התפשט ברחבי רשת סחר זו.
בתקופה הקדם-קלאסית העליונה נבנו מבנים באמצעות אבן וולקנית המוחזקת יחד עם חרסית, כמו בתקופה הקדם-קלאסית התיכונה. עם זאת, הם התפתחו לכלול מבנים מדורגים עם פינות מחורצות וגרמי מדרגות מחופים בחלוקי נחל מעוגלים. במקביל, פסלים ישנים בסגנון אולמקי הועברו ממקומם המקורי והוצבו מול המבנים בסגנון החדש, ולעיתים נעשה שימוש חוזר בשברי פסלים בחזית האבן.
אף על פי שמסורת כלי החרס של אוקוסיטו המשיכה להיות בשימוש, כלי החרס מתקופה הקדם-קלאסית העליונה בטקליק אבח היו קשורים מאוד למעגל ההשפעה של כלי החרס מיראפלורס שכלל את אסקואינטלה, עמק גואטמלה ומערב אל סלוודור. מסורת כלי חרס זו כוללת כלים אדומים מעולים המזוהים במיוחד עם קמינלחויו ונמצאים בכל רחבי דרום-מזרח הרמות של גואטמלה ובמדרון הסמוך אל האוקיינוס השקט.
היסטוריה > התקופה הקלאסית התחתתונה

בתקופה הקלאסית התחתונה, מסביבות המאה ה-2 לספירה, סגנון האסטלה שהתפתח בטקליק אבח והיה קשור להצגת דמויות היסטוריות אומץ ברחבי שפלת המאיה, במיוחד באגן פטן (אנ'). במהלך תקופה זו חלק מהמונומנטים הקיימים הושמדו בכוונה.
בתקופה זו, היה שינוי בסגנון כלי החרס עם כניסתו של סגנון סולנו (Solano) מהרמות, מסורת כלי חרס זו מזוהה בעיקר עם אתר סולאנו בדרום-מזרח עמק גואטמלה והסוג האופייני ביותר הוא כלי אדום מכוסה בסליפ (אנ') על בסיס נציצים בצבע כתום בוהק, לעיתים צבוע בעיטור ורוד או סגול. סגנון זה של כלי חרס נקשר עם הקיצ'ה מאיה מהרמות. כלי החרס החדשים הללו לא החליפו את סגנון האוקוסיטו הקיים, אלא התערבבו איתו.
חקירות ארכאולוגיות הראו שהרס של המונומנטים והפסקת בנייה חדשה באתר התרחשו במקביל להגעתה של מה שנקרא כלי חרס בסגנון נרנחו (Naranjo), שנראה כי הוא קשור לסגנונות מהמטרופולין הגדול של טאוטיווקאן בעמק מקסיקו (אנ') הרחוק. מסורת הקדרות של נרנחו אופיינית במיוחד לחוף האוקיינוס השקט המערבי של גואטמלה בין הנהרות סוצ'יאטה (אנ') ונוואלאטה (אנ'). הצורות הנפוצות ביותר הן כדים וקערות עם משטח שהוחלק בבד, שהותיר סימנים מקבילים, ובדרך כלל מצופים בתמיסה דלילה לבנה או צהובה. במקביל, השימוש בכלי חרס מקומיים של אוקוסיטו דעך. השפעה זו של טאוטיווקאן מתארכת את הרס המונומנטים למחצית השנייה של התקופה הקלאסית התחתונה. נוכחותם של הכובשים הקשורים לכלי החרס בסגנון נרנחו לא הייתה לטווח ארוך ומצביעה על כך שהכובשים הפעילו שליטה מרחוק באתר, והחליפו את השליטים המקומיים במושלים משלהם תוך השארת האוכלוסייה המקומית על כנה.
כיבוש טקליק אבח שבר את נתיבי הסחר העתיקים העוברים לאורך חוף האוקיינוס השקט ממקסיקו לאל סלוודור, אלו הוחלפו בנתיב חדש העובר במעלה סיירה מדרה דה צ'יאפס (אנ') ואל הרמות הצפוניות-מערביות של גואטמלה.
היסטוריה > התקופה הקלאסית העליונה

מבנה 12, מתוארך לתקופה הקלאסית התחתונה
ראש מפסלון חרס מהתקופה הפוסט-קלאסית
בתקופה הקלאסית העליונה נראה שהאתר התאושש מהתבוסה הקודמת שלו. כמות כלי החרס בסגנון נרנחו פחתה מאוד והיה גידול בבנייה חדשה בקנה מידה גדול. מונומנטים רבים שנשברו על ידי הכובשים הוקמו מחדש בתקופה זו.
היסטוריה > התקופה הפוסט-קלאסית

אף על פי שהשימוש בכלי החרס המקומיים המקומיים בסגנון אוקוסיטו נמשך, חלה חדירת כלי חרס של קיצ'ה מהרמות בתקופה הפוסט-קלאסית, מרוכזת במיוחד בחלק הצפוני של האתר אך התרחבה לכיסוי כולו. הדיווחים הילידיים של הקיצ'ה עצמם טוענים שהם כבשו את האזור הזה של חוף האוקיינוס השקט, מה שמרמז שנוכחות כלי החרס שלהם קשורה לכיבוש טקליק אבח.
נראה כי כיבוש הקיצ'ה התרחש בסביבות שנת 1000 לספירה, כארבע מאות שנים מוקדם יותר ממה שהיה אמור לפי חישובים המבוססים על דיווחי הילידים. לאחר הגעתם הראשונית של הקיצ'ה נמשכה הפעילות באתר ללא הפסקה, והסגנונות המקומיים פשוט הוחלפו בסגנונות הקשורים לכובשים. זה מצביע על כך שהתושבים המקוריים נטשו את העיר שבה ישבו במשך כמעט אלפיים שנה.