stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יצחק דרורי

אין תמונה חופשית
יצחק דרורי (נולד ב-1944 בירושלים) הוא פושע ישראלי.
לאחר מות אמו, שלח אותו אביו למוסד, אך הוא ברח והידרדר לפשע, בעיקר לעבירות פריצה. בשנת 1970 הוא נדקר במועדון ביפו, אך הוא סירב להעיד נגד החשוד בדקירה.
הוא עמד בראש "כנופיית הבוכרים" בירושלים והתפרסם כשהוביל שניים ממעשי השוד הגדולים בישראל:
בנובמבר 1976 תכנן את שוד מפעלי "תכשיטי צרף" בו השלל נאמד בעשרות קילוגרמים של זהב ותכשיטים. על חלקו בשוד נדון דרורי ל-7 שנות מאסר וערעורו נדחה על ידי בית המשפט העליון ביוני 1978.
ב-1984 תכנן את הפריצה לסניף הראשי של בנק הפועלים בירושלים שבוצע בתחילת פברואר 1985. באותה פריצה שברו השודדים קירות כדי להיכנס בחשאי לכספת הבנק, לאחר שחתכו את חוטי החשמל והטלפון של הבניין. השלל מוערך בכמיליון וחצי דולר. דרורי נעצר כחשוד בשותפות בפריצה אולם לאחר 50 ימים שוחרר בזכות אליבי ולאחר שהמשטרה לא מצאה ראיות לשותפתו בפריצה. לאחר זמן הוא הופלל על ידי אחד מחבריו לשוד והמשטרה טענה שלאחר שהוא נטרל את האזעקה הוא שב לביתו כדי לארגן לעצמו אליבי. המשטרה העריכה שבכספי השלל רכש דרורי את מועדון ה"קליק" בירושלים. דרורי נעצר ביולי 1987 ונדון ל-12 שנות מאסר. הוא השתחרר לאחר 10 שנות מאסר בעקבות ניכוי שליש.
בזמן שהייתו בכלא, כתב את ספרו האוטוביוגרפי, "המוח", בעריכת העיתונאי אילן בכר. הנהלת הכלא לא רצתה לסייע לדרורי, לכן נאלץ להבריח את המכתבים והמחברות שלו לבכר. עזרו לו חבריו מהכלא, שהסתכנו והעבירו לעיתונאי 40 מחברות בנות 40 עמודים שנכתבו בכתב יד צפוף.
בפברואר 2007 פרסם דרורי את ספרו "המוח 2", גם הפעם בעריכתו של בכר. בספר מסופר על תוכניותיו לשדוד אוצרות בסורינאם ובאתונה.
ב-22 בדצמבר 2007, נעצר דרורי עם ארבעה מחבריו בחשד לפריצה לחנות יודאיקה. בזמן מעצרם, נמצא ברשותם ציוד פריצה משוכלל, ונראה כי היו במהלך שבירת קיר החנות. בעסקת טיעון גזר עליו בית המשפט שמונה חודשי מאסר בפועל בגין עבירה זו. בנובמבר 2010 נעצר דרורי כחשוד בשותפות עם כנופיה קווקזית בביצוע מספר מעשי שוד. בדצמבר 2010 הוגש נגד דרורי כתב אישום והוא הוחזק במעצר עד תום ההליכים נגדו לאור הגדרתו על ידי בית המשפט כמסוכן וכמי ש"מעשי שוד ופריצה הם בבחינת תורתו-אומנותו"
ספריו

יצחק דרורי ואילן בכר. המוח. ספרית מעריב, 1988
יצחק דרורי. המוח 2. ספרית מעריב, 2007
יצחק דרורי. דילמת הפשע. ספרית מעריב, 2013
הערות שוליים

↑  צעיר ירושלמי נפצע מדקירות סכין ביפו, מעריב, 5 ביולי 1970
↑  נידון לחמש שנות מאסר על דקירת חברו, מעריב, 19 בינואר 1971
↑  יצחק דרורי ואילן בכר, עמוד 232
↑  ברוך מאירי, זוכה נאשם שהורשע על פריצה ל"צרף", מעריב, 21 ביוני 1978
↑  אילן בכר, הכל פיברוק אחד גדול אמר המוח על הסוכן הסמוי בפרשת שוד הכספות, מעריב, 20 ביולי 1987
↑  אילן בכר, עבריין זימר וסייע לפצח את שוד הכספות המתוחכם בבנק הפועלים, מעריב, 19 ביולי 1987;המשך
אילן בכר, הנקמה של א' על החוב שלא הוחזר הביאה לפיענוח שוד הכספות, מעריב, 20 ביולי 1987
↑  אבי כהן, "המוח" דרורי נעצר שוב: נתפס על חם בפריצה, באתר ynet, 22 בדצמבר 2007
↑  שמעון איפרגן, רב בריח: ההסתבכות החדשה של יצחק דרורי, באתר nrg‏, 15 בדצמבר 2010
↑  בש"פ 6214/12 מדינת ישראל נ' יצחק דרורי
↑  יניר יגנה, כתב אישום נגד "המוח" יצחק דרורי, באתר הארץ, 14 בדצמבר 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312127705171  ISNI: 0000 0000 8336 9276  LCCN: n88241432  VIAF: 120139234   WorldCat (עם VIAF): 120139234
ירבוע ארבע-אצבעי

ירבוע ארבע-אצבעי (שם מדעי: Allactaga tetradactyla) הוא מין של ירבוע החי במדבר סהרה ובאגני מלח וחופים בצפון אפריקה ברחבי מצרים ולוב. כמשתמע משמו לירבוע זה ארבע אצבעות ברגליו.
מאפיינים

הירבוע הוא מכרסם קטן דומה לעכבר בעל רגליים ואוזניים ענקיות ובעל זנב ארוך עם קצה שחור שעיר. הזנב עוזר לירבוע להתאזן בעת עמידה וכן לתמרן בעת זינוקים. הוא בעל ידיים קטנות ביותר אבל עצמות רגליים חזקות היכולות להניע אותו קדימה פי כמה מאורך גופו - צעד העוזר לו לברוח מטורפים כמו קרקלים, תנים, שועלים ונחשים, אך לא יעיל נגד עופות דורסים. הפרווה של הירבוע בהירה ומתמזגת עם החול ומעט שחורה בקצה וכתומה מצדו האחורי. הגב אפור מלמעלה והבטן לבנה. אוזניו הגדולות של הירבוע עוזרות לו לשמוע רחש קל שבקלים וכך להימלט מטורפים שקטים. כמו כן הוא בעל חוש ריח חד. ירבוע זה הוא בעל 4 אצבעות ברגליו.
הירבוע יוצא ממאורתו המדברית בלילה ומחפש עשבים, זרעים ועלים. שיניו החזקות עוזרות לו לפצח את גרעיני הזרעים המדבריים והוא אינו צריך לשתות.
הירבוע מצוי בסכנת הכחדה בטבע, בעיקר בגלל פגיעה באזורי חיותו והפרעה מצד האדם.
הערות שוליים

↑  ירבוע ארבע-אצבעי באתר הרשימה האדומה של IUCN
ישראל לבל

| --- | --- |
 מקום פעילות:  האיחוד הפולני-ליטאי האיחוד הפולני-ליטאי, האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית, ממלכת פרוסיה ממלכת פרוסיה
 השתייכות:  מתנגדים
 תחומי עיסוק:  רבנות
 בני דורו:  רבי דוד ממאקוב
 חיבוריו:  ראו להלן
 אב:  יהודה לייב לבל
 
רבי ישראל לבל (לייבל) היה מראשי המתנגדים לחסידות, בן המאה ה-18. שימש כרב במוהילב וכמגיד מישרים בנבהרדק.
ביוגרפיה

על קורות חייו של רבי ישראל לבל ידוע מעט. הוא נולד ליהודה לייב, ככול הנראה בעיר סלוצק. החל משנת ה'תק"ם שימש ברבנות במוהילב שבאיחוד הפולני-ליטאי (כיום בלארוס), ובשנת ה'תקמ"ז (1787) עבר לכהן במגידות בנבהרדק. ידוע שבשנת ה'תקנ"ט (1799) הוא שהה בוורשה, אז חלק מממלכת פרוסיה (כיום בירת פולין). החל משנה זו לא ידוע יותר על חייו של לבל. במסורת החסידית מסופר, שבתקופה מסוימת הוא גר בערים ז'שוב וקרקוב, אך שם הוא הוחרם הוא וספריו, ואלו האחרונים הושבו אליו למחרת אחר שסולק מהמקום.
ביוגרפיה > התנגדותו לחסידים

לרבי ישראל לבל היה אח יחיד, שהצטרף לתנועת החסידות ונהיה חסידו של האדמו"ר מחב"ד רבי שניאור זלמן מלאדי. הוא ניסה להוכיח את אחיו על כך ולדבר על לבו להניאו מכך, אך לשווא. בהמשך הוא שלח מכתבים לרבי שניאור זלמן מלאדי, ואף נסע אליו בעצמו, אך ללא הועיל. לימים ציין בספרו את מפגשו עם האדמו"ר, שחזה בו באקסטזה בחג השבועות. בוויכוח שערך עם הרב מלאדי עורר עליו קשות את זעם החסידים.
מאז הפך להיות מגדולי המתנגדים לחסידות ברוסיה, והדפיס מספר קונטרסים נגדם. כך גם נאם בדרשותיו נגד החסידים. בספרו "ספר הוויכוח", הציג את עצמו כתלמידו וממשיך דרכו של הגר"א במלחמה מול החסידים – לכתת את "עקבות נחש הקדמוני", ובשמו מובאים אמרות רבות מהגר"א בגנות החסידים ובחיוב ההיבדלות מהם. בספר הוויכוח גם הדפיס את נוסח החרם שערכו המתנגדים נגד החסידים: "כל המחזיק ידיהם והנותן להם עצות והמחפה עליהם חלים גם עליו החרמות. הם מוחרמים ומנודים מופרשים ומובדלים מכל עדת ישראל, ופשיטא שאסור להדבק בהם ולדבר אליהם". בנוסף בספר הוא מציע לגדולי החסידות לקיים מולו עימות פומבי על שיטת החסידות. בספרו "אבן בוחן" הוא מעיד: ”באזני שמעתי כמה חרופין מכת הזו... בא לנגדי איש אחד ופער פיו כמתלוצץ בניגון התלמוד”. את הבעל שם טוב הוא מכנה בתואר "המסית הגדול שבגדולים", וטוען כי "אין בו מים של תורה". אמנם הוא מציין כי "היו אומרים" עליו ש"הוא יודע דבר שלא ראה ולא שמע". רבי ישראל לבל היה בין אלו שהשפיעו על הירש דוידוביץ לשלוח בשנת 1799 (ה'תקנ"ט) את המכתב לשלטונות הרוסיים, בו מתוארים ראשי החסידות כפושעים מדיניים מסוכנים. הדבר הביא למאסרם של רבי שניאור זלמן מלאדי, רבי רבי אשר מסטולין ורבי מרדכי מלכוביץ'. רבי לוי יצחק מברדיצ'ב, רבי חיים חייקל מאמדור ועוד עשרות מנהיגי חסידות נעצרו ונחקרו, ולבסוף שוחררו.
הוא כיתת את רגליו בין הערים השונות, ביניהם, ריישא, לבוב, ברודי, קראקא, ווין והרבה להטיף ולהסית נגד החסידים, תוך שהוא מפרסם את מכתבי גדולי המתנגדים נגד החסידות. פעילותו עוררה את זעם החסידים עליו, והם רדפו אותו במקומות רבים בהם הייתה ידם חזקה, וכן הוציאו לשריפה את ספריו.
ספריו

קברות התאוה – קונטרס נגד תנועת החסידות, ורשה ה'תקנ"ח. בשנת ה'תקנ"ט (1799; פרנקפורט דאודר) יצא במהדורה בגרמנית תחת השם "ידיעות מהימנות על הכת החדשה בפולין וליטא המוכנים החסידים". גם מהדורה זו לא השתמרה, והיא ידועה בעיקר מהדפסתה בשנית בכתב העת שולמית, 1807. מהדורה זו הודפסה גם בשם "חרב חדה" – "כתות בישראל", בתרגום עברי משובש על ידי אפרים דיינרד, קירני (אנ'), ה'תקס"ד.
תאוות צדיקים – קונטרס נגד תנועת החסידות, ה'תקנ"ח.
ספר הוויכוח (מוכר גם בשם "ספר ויכוח", או "קריה נאמנה") – "והוא וכוח תלמודי אמיתי עם זמרי המכונה בשם חסיד", ה'תקנ"ח.
אבן בוחן – ספר פולמוסני נגד תנועת ההשכלה היהודית ונגד תנועת החסידות, פרנקפורט על האודר ה'תקנ"ט.
עוזר ישראל – ביאור על ספר התנ"ך ופרקי אבות, שקלוב ה'תקמ"ו.
כתביו של רבי ישראל לבל, אשר תיעדו את המחלוקת נגד החסידים בשלביה המוקדמים, שימשו כמקור לחוקרים רבים, ובהם שמעון דובנוב שהתבסס עליו רבות. חלק מספריו נעלמו מחמת זעמם של החסידים אשר חרצו את גורל ספריו לשריפה, או שנותרו מהם עותקים בודדים ויקרי ערך.
אחד הסיפורים המפורסמים על הופעתו של הבעל שם טוב בוועד ארבע ארצות, ועל שאלת הרבנים על השוכח בתפילתו לומר יעלה ויבוא – עליה השיב הבעל שם טוב באופן מתחכם, מופיע במקורותיו הקדומים אצל רבי ישראל לבל ב"ספר הוויכוח".
בספרו "עוזר ישראל" (הודפס לפני ספריו האחרים, ולפני שהחריף במלחמתו נגד החסידים) הוא מביא באופן חריג פירוש חסידי מהמגיד ממזריטש, אותו הוא מכנה "המגיד המנוח החסיד". דוד קמנצקי רואה בכך, כמו בדוגמאות נוספות, הפרדה אצל המתנגדים בין תורתו וגדולתו של המגיד לבין חסידותו.
לקריאה נוספת

גרשם שלום, "לעניין ר' ישראל לייבל ופלמוסו נגד החסידות", ציון, גיליון מס' 20, עמ' 153–162.
הערות שוליים

↑  "ספר קראקא", עמ' 169, הוצאת מוסד הרב קוק.
↑  שמעון יעקב גליקסברג, הדרשה בישראל, תל אביב ת"ש, עמ' שנ"ח, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
↑  ישעיהו וינוגרד, אוצר ספרי הגר"א, עמ' 281.
1 2  הודפס ב"חסידים ומתנגדים", חלק ב', עמ' 253, ה'תשס"ה.
↑  רבי ישראל לבל, עוזר ישראל, שקלוב תקמ"ו, דף י"ז, עמוד א', סוף טור ב', באתר אוצר החכמה.
↑  מאסף תורני, ישורון – כא, ירושלים תשס"ט, באתר אוצר החכמה (צפייה מוגבלת למנויים).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  VIAF: 24129808   WorldCat (עם VIAF): 24129808
יראם המגדיאלי

יראם המגדיאלי (לעיתים גם: המגדלי; באנגלית: Yiram of Magdiel) היה פרשן המקרא בן המאה ה-10, מחוגו של רס"ג.
פעילותו

יראם פעל ברומא, והכינוי "המגדיאלי" דבק בו בשל פרשנות מדרשית לזהותו של האלוף המקראי, מצאצאי עשו, "אַלּוּף מַגְדִּיאֵל" (ספר בראשית, פרק ל"ו, פסוק מ"ג). לפי פרשנות זו שמקורה הידוע הראשון בפירוש רש"י על התורה, והשתקעה גם בחיבור המדרשי המאוחר "מדרש אגדה": ”מגדיאל היא רומי”.
יראם היה בן דורו של רס"ג וצעיר ממנו, וייתכן שהיה תלמידו. יש המייחסים לו את חיבור הפירוש לדברי הימים שהדפיס רפאל קירכהיים בפרנקפורט בשנת תרל"ד, משלושה כתבי יד.
הערות שוליים

↑  פירוש על דברי הימים מיוחס לאחד מתלמידי סעדיה הגאון, פרנקפורט תרל"ד, באתר היברובוקס
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012736937305171
ירבוע ארך-אוזניים

| ירבוע ארך-אוזניים |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: ירבועיים
תת־משפחה:: Euchoreutinae
סוג:: Euchoreutes
מין:: ירבוע ארך-אוזניים
שם מדעי
 Euchoreutes naso ‏סקלטר, 1891

ירבוע ארך-אוזניים (שם מדעי: Euchoreutes naso) הוא מין מכרסם יחיד בסוגו ממשפחת הירבועיים החי במדבר גובי שבמרכז אסיה, במונגוליה ובמדבר טקלה מקאן שבמחוז שינג'יאנג בסין. אלו אזורי מדבר חמים והירבוע הוא פעיל לילה כדי להימנע מהתחממות יתר.
מאפיינים

אורכו של הירבוע 70-90 מ"מ, אך זנבו הארוך מגיע ל-150-162 מ"מ. משקלו 24-38 גרם. הוא בעל רגליים ארוכות שעוזרות לו לקפץ לאורך של 40-46 מ"מ בפעם אחת. פרוותו אדמדמה עם שיער חום בהיר ומעט לבן. הזנב מכוסה בשערות עבות וכהות בקצה.
הירבוע ידוע בעיקר בגלל אוזניו הענקיות איתם הוא קולט רעשים נמוכים ביותר, בעיקר של טרפו - חרקים מדבריים וכן של טורפיו השקטים, למשל מיני ינשופיים המתמחים בציד חרישי. הוא נמלט מטורפיו על ידי קפיצות זריזות לעבר מחילתו. כך הוא גם משיג את טרפו.
לא ידוע הרבה על ירבוע זה ולא תועד עליו בטבע הרבה.
הערות שוליים

↑  ירבוע ארך-אוזניים באתר הרשימה האדומה של IUCN
יחסי לאוס – סן מרינו

| יחסי לאוס – סן מרינו |
| --- | --- |
לאוס: סן מרינו


לאוס: סן מרינו
שטח (בקילומטר רבוע)
236,800: 61
אוכלוסייה
7,795,710: 33,579
תמ"ג (במיליוני דולרים)
15,843: 1,855
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,032: 55,254
משטר
דמוקרטיה עממית נשיאותית: רפובליקה

יחסי לאוס–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
סקירה כללית

שרי החוץ של שתי המדינות נפגשו ב-28 בספטמבר 2018 במטה האו"ם והחליטו על כינון יחסים דיפלומטיים בין המדינות. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-17 בדצמבר 2018.
נציגויות דיפלומטיות

סן מרינו אינה מיוצגת בלאוס בשום דרג, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי.
לאוס אינה מיוצגת בסן מרינו בשום דרג, לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסולרי.
יחסי לאוס–צרפת

| יחסי לאוס–צרפת |
| --- | --- |
לאוס: צרפת


לאוס: צרפת
שטח (בקילומטר רבוע)
236,800: 643,801
אוכלוסייה
7,795,710: 66,574,294
תמ"ג (במיליוני דולרים)
15,843: 3,030,904
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,032: 45,527
משטר
דמוקרטיה עממית נשיאותית: רפובליקה נשיאותית למחצה

יחסי לאוס–צרפת הם היחסים הדו-צדדיים בין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין הרפובליקה הצרפתית.
היסטוריה

בסוף המאה ה-18, סיאם השתלטה על החלק שכיום הוא לאוס. בעקבות הפיכת וייטנאם למושבה צרפתית, צרפת החליפה את סיאם והחלה לשלב את לאוס בתוך האימפריה הצרפתית. החוזה הצרפתי-סיאמי של 1907 הגדיר את התחום הנוכחי של לאוס עם תאילנד.
בזמן מלחמת העולם השנייה, כבשה האימפריה היפנית את הודו-סין, שכללה את לאוס. המלך סיסוואנג ונג של לואנג פראבאנג, שוכנע להכריז עצמאות מצרפת ב-1945, קצת לפני כניעתה של יפן. בתחילת 1946, כוחות צרפתיים כבשו מחדש את המדינה והעניקו לה אוטונומיה מוגבלת.
בזמן מלחמת הודו-סין הראשונה בין צרפת לבין התנועה הקומוניסטית בווייטנאם, הנסיך סופהנובונג יסד את ארגון ההתנגדות פאת'ט לאו (אדמות לאוס) שהתחייבה למאבק הקומוניסטי נגד הקולוניאליזם. ללאוס לא הוענקה ריבונות מלאה עד אשר צרפת הפסידה לווייטנאם ובעקבות ועידת ז'נבה לשלום ב-1954 אשר הובילו לעצמאות.
יחסים כלכליים

צרפת היא המשקיעה המערבית המובילה בלאוס, וצרפת מעורבת בענף התיירות, ההנדסה והביטוח. מכירת ציוד הובלה מהווה את עיקר היצוא הצרפתי ללאוס, יחד עם האלקטרוניקה; צרפת מייבאת מוצרי לבוש מלאוס. צרפת תומכת בפיתוח הכלכלי של לאוס דרך סוכנות הפיתוח הצרפתי והמימון הציבורי.
יחסי חינוך ותרבות

בלאוס קיים בית ספר תיכון צרפתי, והמכון הצרפתי ובית הספר הצרפתי למזרח הרחוק ממוקמים בו. צרפת ולאוס הן חברות מלאות בארגון הבינלאומי של לה פרנקופוני. חלקם של דוברי הצרפתית בלאוס מוערך בכ-3%, ונתון זה נמצא בצמיחה.
יורופליי

יורופליי (Eurofly) הייתה חברת תעופה בבעלות פרטית שבסיסה במילאנו שבאיטליה. החברה הייתה הספק המוביל של איטליה בשוק טיסות הפנאי ובעיקר פעלה בטיסות בינלאומיות, בטווח בינוני עד ארוך, וביצעה טיסות מיעד ליעד.
פעילותה המרכזית של החברה הייתה באזור מצרים, ים סוף, הריביירה הצרפתית, יוון וספרד.
בעונות הקיץ הפעילה החברה טיסות ישירות לניו יורק וליעדים טרופיים בעולם.
החברה הוקמה ב-26 במאי 1989 במטרה לפתח את תחום הטיסות בטווח הבינוני של חברת אליטליה שהחזיקה בכ-45% ממניות החברה. בשנת 1998 החלה החברה להפעיל טיסות לטווח ארוך ובשנת 2000 נרכשה החברה והייתה בהחזקה מלאה של אליטליה. ב-28 בפברואר 2010 התמזגה החברה עם חברת התעופה מרידיאנה והפכה ל"מרידיאנה פליי". הליך המיזוג, המייסד שותפות החל משנת 2007, במסגרתה כבר החזיקה מרידיאנה במניות ביחידת האמנה של אליטליה לשעבר, נפתח בנובמבר והושלם רשמית ב־28 בפברואר לאחר שהוועד המנהל של יורופלי אישר הגדלת הון. לחברה המשותפת החדשה היו מחזור מאוחד של 800 מיליון יורו 90 יעדים; 7 בין יבשות, 48 בינלאומיות, 32 מקומיות 1,500 טיסות שבועיות מבסיסים במילאנו מלפנסה, ורונה, פירנצה, קליארי ואולביה, 35 מטוסים הכוללים 17 מטוסי MD-82, תשעה מטוסי A320, ארבעה מטוסי A319, שני מטוסיATR 42 ו 2700 עובדים.
צי המטוסים (2010)

| דגם | מספר מטוסים | תכולת מושבים (קונפיגורציה) | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| איירבוס A330-200 | 3 | 282 (26/256) |  |
| איירבוס A320-200 | 9 | 180 |  |
חברת התעופה ישראייר חכרה פעם מהחברה מטוס איירבוס A330-200.
הערות שוליים

↑  Graham Dunn, Merged life begins for Meridiana and Eurofly, www.flightglobal.com, ‏1-3-2010
ערך זה הוא קצרמרבנושא חברות תעופה ובנושא איטליה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
יחסי לאוס–צ'ילה

| יחסי לאוס–צ'ילה |
| --- | --- |
לאוס: צ'ילה


לאוס: צ'ילה
שטח (בקילומטר רבוע)
236,800: 756,102
אוכלוסייה
7,795,710: 19,788,712
תמ"ג (במיליוני דולרים)
15,843: 335,533
תמ"ג לנפש (בדולרים)
2,032: 16,956
משטר
רפובליקה עממית: רפובליקה דמוקרטית

יחסי לאוס–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה

היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הדמוקרטית העממית של לאוס לבין הרפובליקה של צ'ילה הם יחסים דיפלומטיים שקטים - הם אינם מתוחים ומתקיימים במסגרתם שיתופי פעולה אחדים בלבד במסגרת ארגונים מולטילטרליים בהן חברות המדינות כגון האומות המאוחדות. היחסים הדיפלומטיים שבין לאוס לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-6 בדצמבר 1991.
אזרחי צ'ילה שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בלאוס אינם נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן, אלא מקבלים אחת עם הכניסה למדינה. לעומת זאת, אזרחי לאוס שרוצים להיכנס, לבקר ולשהות בצ'ילה נדרשים להנפיק אשרת כניסה על מנת לעשות כן.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה אינה מיוצגת בלאוס, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. צ'ילה האמינה את שגרירותה שבהאנוי, בירת וייטנאם הסמוכה, על לאוס.
לאוס אינה מיוצגת בצ'ילה, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי.
יצחק הדרי

| --- | --- |

 לידה:  1944 
 פטירה:  אוגוסט 2023 (בגיל 79 בערך) 
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב  המכללה האקדמית נתניה 
 
יצחק הדרי (1944 – אוגוסט 2023) היה פרופסור בפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב. חתן פרס צלטנר למפעל חיים בתחום המשפט לשנת תשע"ח.
היה מבכירי עורכי הדין הישראלים בתחום המסים ובעל משרד עורכי דין המתמחה בדיני מיסים; נחשב למומחה בעל שם עולמי בתחום מיסוי מקרקעין.
ביוגרפיה

הדרי נולד בישראל ב-1944. למד במסגרת העתודה האקדמית במסלול דו חוגי במשפטים (אותו סיים בהצטיינות) ובכלכלה, באוניברסיטה העברית בירושלים. ב-1966, עם תום לימודיו, החל לשרת כקצין בפרקליטות הצבאית. עם פרוץ מלחמת ששת הימים התנדב לשרת כקצין מבצעים בגדוד חי"ר. השתחרר משירות סדיר בשנת 1969 בדרגת סגן. בשירות המילואים שימש כראש ועדת הערעורים בנושאי מיסים ותביעות כספיות בשטחים. השתחרר משירות מילואים בדרגת רב-סרן.
בשנת 1970 השלים תואר שני במשפטים (בהצטיינות יתרה) באוניברסיטה העברית, בהנחייתו של פרופ' אהרן ברק. בשנת 1971 קיבל תואר שני וב-1972 קיבל תואר שלישי, שניהם במשפטים, מטעם אוניברסיטת מישיגן. את עבודת הדוקטורט כתב בנושא מיסוי חברות רב לאומיות.
לאחר סיום לימודיו, עבד במשך כשנה במשרד עורכי הדין Willkie Farr בניו יורק ושב לישראל מיד עם היוודע על פרוץ מלחמת יום הכיפורים, בה שירת כקצין מבצעים ביחידת תותחנים. עם שובו לישראל, הצטרף, כמרצה, לסגל הפקולטה למשפטים באוניברסיטת תל אביב. ב-1977 קודם לדרגת מרצה בכיר. ב-1982 מונה לפרופסור חבר וב-1998 מונה לפרופסור מן המניין. ב-2005 יצא לגמלאות מאוניברסיטת תל אביב, ועד לשנת 2015 לימד במכללת נתניה, אז עבר לשמש מרצה אורח במרכז הבינתחומי הרצליה.
כיהן כפרופסור וחוקר אורח בפקולטות למשפטים במספר אוניברסיטאות. בין השאר, באוניברסיטת אוקלהומה, אוניברסיטת סטנפורד, אוניברסיטת ניו יורק, אוניברסיטת ברקלי, אוניברסיטת נורת'ווסטרן ובאוניברסיטת סידני.
כיהן בתפקידים בכירים במגזר הציבורי. בין השאר, היה יועץ שר המשפטים וראש הצוות להכנת חוקי הרפורמה במיסוי הישיר ליישום המלצות ועדת בן שחר (פקודת מס הכנסה ומס שבח מקרקעין), יו"ר ועדת ערר לתובענות כספיות שהגישו תושבי השטחים המוחזקים (במסגרת שירות מילואים) ויו"ר ועדת המיסים של לשכת עורכי הדין.
תחום מומחיותו של הדרי היה דיני המיסים, ובכלל זה מיסוי מקרקעין, מיסוי חברות, מיסוי עסקים ועוד. נחשב כמומחה בעל שם עולמי לדיני מיסים, תחום אותו חקר ולימד. במסגרת מחקריו פרסם עשרות מאמרים וספרים. מאמריו וספריו צוטטו במעל ל-100 פסקי דין של בית המשפט העליון הישראלי (וכן ערכאות נמוכות יותר) ובפסקי דין של בית המשפט העליון של ארצות הברית (וכן ערכאות נמוכות יותר).
נפטר באוגוסט 2023. הותיר אחריו אישה, ארבעה ילדים ושבעה נכדים. הובא לקבורה בבית הקברות מנוחה נכונה כפר סבא.
מספריו

מס שבח מקרקעין, הוצאת יונתן, 1993
מיסוי מקרקעין  (בהשתתפות ירדנה סרוסי), הוצאת יונתן, 2000
מיסוי מקרקעין  (בהשתתפות טארק דיביני), ההוצאה לאור של לשכת עורכי הדין, 2012
היבטים בפעילות חברות אחזקה בישראל (יחד עם אלי גילבאי), 1999
הערות שוליים

↑  ברכות לזוכי פרס צלטנר היוקרתי לשנת 2018 באתר אוניברסיטת תל אביב
↑  דוד רפאלי, דיור עכשיו מיסוי המשקיעים לא בהכרח יעזור לצינון שוק הדיור, באתר כלכליסט, 19 באוגוסט 2013
↑  Bank v. Banco Para EL Comercio Exterior De Cuba, 462 U.S. 611, at 621 and at 629
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498763705171  ISNI: 0000 0000 3507 9485  LCCN: n84221032  VIAF: 18637158   WorldCat (עם VIAF): 18637158
ים (אל)

| --- | --- |
"השמדת הלויתן", תחריט מאת גוסטב דורה משנת 1865. תחריט שמתאר את אלוהים משמיד את הלויתן האגדי, כמתואר בספר ישעיהו
"השמדת הלויתן", תחריט מאת גוסטב דורה משנת 1865. תחריט שמתאר את אלוהים משמיד את הלויתן האגדי, כמתואר בספר ישעיהו
 תרבות:  דת אוגריתית 
 אלים מקבילים:  פוסידון 
 
יָם הוא אל הים, הנהרות ומקוואות המים במיתולוגיה הכנענית. בנו של אל ואחיו של בעל. מקבילם של פוסידון היווני ונפטון הרומי. הוא הופיע במספר גרסאות של מיתוס מלחמת אל הסער בים במזרח הקרוב הקדום, בהן הוא מבקש לשלוט על העולם ולהציף את האדמה, ומובס על ידי אלי סער כמו בעל הכנעני.
דמותו

בשירה האוגריתית נחשב לאל אימתני שאלי הפנתיאון הכנעני פוחדים ממנו ומעוזריו. כאשר ים שולח את עוזריו לאספת האלים, הם לא משתחווים בפני האלים, והאלים מורידים את בגדיהם עד לברכיהם בשל יראתם. ולמעשה אל ראש הפנתיאון, מצדד במלכותו של ים, וקורא לכל האלים לעבוד את ים ולהעלות לו מס.
בעלילות בעל וענת מסופר עליו שהצליח להדיח את עשתר מכס מלכות העולם, אך לא מצליח לבנות לו היכל בפסגת צפון. והוא נכנס למלחמה עם בעל על השליטה בארץ, כאשר שפש אלת השמש, ענת אלת המלחמה וכושר וחסיס אל האומנות עוזרים לבעל. ענת הורגת את מפלצות הים הנוראות, לווייתן פתן בריח, ופתן עקלתון בעל שבעה ראשים. שפש – אלת השמש, עזרה לו לייבש את הקרקע, שים הציף במי מלח והרס את היבולים. וכושר וחסיס, אל האומנויות, הביא לבעל כלי נשק מאגיים שיעזרו לו במלחמתו נגד ים – יגרוש ("מגרש") ואימור ("מניע"). בעזרת כלי הנשק הללו "האלות שמזנקות כמו נשר מידיו של בעל", ניצח בעל את ים, הפילו ארצה והרגו.
עוזריו הם מפלצות ים איומות ומפחידות:
לווייתן נחש בריח.
נחש עקלתון בעל שבעה ראשים.
תנין גדול.
דמותו > בתנ"ך

בתנ"ך יש מספר התייחסויות לים ועוזריו, בהם מתואר אלוהים כמי שברא אותם וכמי שיכול בכוחו לנצח אותם. אחד הידועים שבהם הוא בספר ישעיהו: "בַּיּוֹם הַהוּא יִפְקֹד ה' בְּחַרְבּוֹ הַקָּשָׁה וְהַגְּדוֹלָה וְהַחֲזָקָה, עַל לִוְיָתָן נָחָשׁ בָּרִחַ, וְעַל לִוְיָתָן, נָחָשׁ עֲקַלָּתוֹן; וְהָרַג אֶת-הַתַּנִּין, אֲשֶׁר בַּיָּם". ישות נוספת שמוזכרת בהקשר של ים מכונה "רהב", כפי שמופיע בפסוק: "עוּרִי עוּרִי לִבְשִׁי עֹז זְרוֹעַ ה', עוּרִי כִּימֵי קֶדֶם דֹּרוֹת עוֹלָמִים, הֲלוֹא אַתְּ הִיא הַמַּחְצֶבֶת רַהַב מְחוֹלֶלֶת תַּנִּין". עוד שני פסוקים מופיעים בספר איוב "בְּכֹחוֹ, רָגַע הַיָּם; ובתובנתו (וּבִתְבוּנָתוֹ), מָחַץ רָהַב" (איוב כ"ו יב'), וכן אֱלוֹהַּ, לֹא-יָשִׁיב אַפּוֹ; תַּחְתָּו שָׁחֲחוּ, עֹזְרֵי רָהַב (איוב ט' יג'). כן יש בתהילים "אַתָּה דִכִּאתָ כֶחָלָל רָהַב; בִּזְרוֹעַ עֻזְּךָ, פִּזַּרְתָּ אוֹיְבֶיךָ." (תהילים פ"ט יא').
הפרשנים חלוקים האם רהב הוא דמות העומדת בפני עצמה או שם מקביל לים. בספרות חז"ל קיים הד לתפיסה הקדומה על רהב כשם מקביל לים בסיפור הבא:
אמר רב יהודה אמר רב: בשעה שבקש הקב"ה לברות [=לברוא] את עולמו, אמר לו לשר של ים: פתח פיך ובלע כל מימות שבעולם. אמר לפניו: רִבונו של עולם, דיי אם אעמוד בשלי. מיד בעט בו והרגו, והינו דכתיב "בכחו רגע הים ובתבונתו מחץ רהב" (איוב כו, יב).
אמר רבי יצחק: שרֹה [=שרו] של ים רהב שמו, ואלמלא מים מכסין אותו אין כל בריה יכולה לעמוד בפני רחו.
ראו גם

פוסידון – אל הים היווני
נפטון – אל הים הרומי
לקריאה נוספת

נגה איילי-דרשן, חמישי: עקבות סיפור מלחמת אל הסער בים בספרות המקרא, ודורך על במתי ים, ירושלים: מוסד ביאליק, תשע"ו, עמ' 205–260
הערות שוליים

↑  ספר ישעיהו, פרק כ"ז, פסוק א'
↑  ספר ישעיהו, פרק נ"א, פסוק ט'
↑  בנימין מזר (ע), אנציקלופדיה מקראית, כרך ז, ירושלים: מוסד ביאליק, תשל"ו, עמ' 327–329
| אלים במיתולוגיה הכנענית |
| --- | --- | --- |
| מפחרת האלים | אל • אשרה • בעל־הדד • ענת • עשתרת • דגן • אדון • בעלת גבל • בוהו • מוֹת • בעל פעור • ים • שמש • ירח  • כושר וחסיס • כושרות • רשף • חורון • קדש • אשמון • עשתר • כמוש • מלך • קוס • יהוה • שחר • שלם • צד • נכל ואב • שכמן ושנם • לויתן • תנין (אנ') • מלקרת • תנת • בעל חמון • פמי (אנ') • סכן • צדק (אנ') • מישור (אנ') • שלמן • גד |  |
| אתרים מקודשים | מרום צפון • חכפת • כפתר • עשתרות • תותול |  |
| ספרוּת | שירה אוגריתית: עלילות בעל וענת ‧ עלילת אקהת ‧ עלילת כרת ‧ הולדת שחר ושלם ‧ חתונת ירח ונכל ‧ לחש עלילת האלים הנאבקים בנחש • כתבי סכניתן |  |
| פולחן | במות • מרזח • פסלים מצבות • מצבות נדר • בית אל • כס עשתרת • מקדש מגדול • תרפים • נסך וקטורת • מזבחות אבן ונחושת • קורבנות, זבחים, מנחות, זבח חלב, שלמים, כליל ועולות • העלאה באוב |  |
ירבוע גדול

| ירבוע גדול |
| --- | --- |

מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכרסמים
תת־סדרה:: דמויי עכבר
משפחה:: ירבועיים
סוג:: Jaculus
מין:: ירבוע גדול
שם מדעי
 Jaculus orientalis ‏ארקסלבן, 1777

ירבוע גדול (שם מדעי: Jaculus orientalis) הוא מין מכרסם ממשפחת הירבועיים החי באזורי מדבר באפריקה ובאסיה וחי גם בישראל.