stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יירן די מיליוס
ביוגרפיה

די מיליוס נולד בפרדיקסברג שבדנמרק. לאחר סיום התיכון למד עיתונאות.
ב-1963 החל לעבוד ברדיו הציבורי של DR. הוא הגיש מספר תוכניות ובנוסף שימש ככתב הרשת בארצות הברית, בצרפת ובלוקסמבורג.
ב-1977 עבר לעבוד באגף הטלוויזיה של הרשת, וב-1978 הנחה לראשונה את "Dansk Melodi Grand Prix", תחרות קדם-האירוויזיון של דנמרק. לאחר מכן הנחה את התחרות פעמים נוספות.
הוא שימש באופן קבוע כפרשן הטלוויזיה הדנית של תחרות האירוויזיון. באירוויזיון 1980 הציג את השיר הדני בתחרות, ובאירוויזיון 2006 הציג את תוצאות הניקוד של דנמרק.
בין 1990–1991 הוא למד קולנוע באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
הוא כתב ביוגרפיות של מספר מוזיקאים, בהם אלביס פרסלי.
ב-2008 זכה בפרס מטעם "איגוד הפזמונאים הדני".
הערות שוליים

↑  Award to Danish commentator and host, Jørgen De Mylius, EuroVisionary, ‏2008-04-03 (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 153332301  ISNI: 0000 0003 7185 5738  LCCN: no2006050477  MusicBrainz: 52b531f7-ed85-4139-beaa-4c3c77edfa6f  VIAF: 176149196542074792483   WorldCat (עם VIAF): 176149196542074792483 
ערך זה הוא קצרמרבנושא דנים ובנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
חוף תשעים המיילים (ניו זילנד)

חוף תשעים המיילים בצידו המערבי של חצי האי אאופורי במבט מהחלל
מיקום החוף באי הצפוני של ניו זילנד
חוף תשעים המיילים (אנגלית: Ninety Mile Beach, מאורית: Te Oneroa-a-Tōhē) הוא חוף הנמתח לאורך צידו המערבי של הצפון הרחוק של האי הצפוני בניו זילנד.
החוף מתחיל מעט מערבית מהישוב קאיטאיה ונמשך לאורך חצי האי אאופורי עד לקייפ ראינגה, שהיא הנקודה הצפון-מזרחית ביותר באי הצפוני.
שמו של החוף מקורו בטעות, מכיוון שאורכו הוא 55 מיילים בלבד (כ- 90 קילומטרים). הסברה הרווחת למקור הטעות היא כי יש קשר למרחק אותו סוס עם רוכב על גבו מסוגל לעבור בטרם יידרש לנוח. מרחק זה הוא כ- 30 מיילים, ומכיוון שלפרשים היה לוקח כשלושה ימים לעבור את החוף לאורכו, הם הסיקו שהמרחק שעברו בימים אלה היה כ- 90 מיילים, בלי לקחת בחשבון שקצב הרכיבה על חול הוא נמוך יותר מאשר על אדמה מוצקה.
החוף, כמו גם דיונות החול אשר בצפונו, המשוות לאזור מראה של מדבר, נחשבים לאטרקציה תיירותית.
בשנת 1932 החוף שימש כמסלול המראה ונחיתה לאחד משירותי דואר אוויר הראשונים שהופעלו בין אוסטרליה לניו זילנד.
בעתות שפל, החוף מתאים לנסיעה גם לרכב בעל הנעה רגילה, ורשמית נחשב לכביש ציבורי. החוף משמש כנתיב חלופי עבור הכביש הארצי מספר 1 באזור זה, כאשר האחרון נסגר עקב מפולת קרקע או שיטפון.
מראה החוף
אזהרה מטעם משרד שימור הסביבה של ניו זילנד על כך שהנסיעה בחוף מסוכנת בעתות גאות.
שרידי רכב ששקע בחוף בעת הגאות.
חוחחוט

| --- | --- |

פוטומונטז' של חוחחוט
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין הרפובליקה העממית של סין
 מחוז אוטונומי:  מונגוליה הפנימית
 תאריך ייסוד:  1580
 שטח:  17,143 קמ"ר
 גובה:  1,065 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בנציבות העירונית:  3,446,100 (2020)
  ‑ במטרופולין:  2,681,758 (2020)
  ‑ צפיפות:  201 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  40°49′N 111°39′E﻿ / ﻿40.817°N 111.650°E﻿ / 40.817; 111.650
 אזור זמן:  UTC +8
 האתר הרשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הרפובליקה העממית של סין מוגדלת) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןחוחחוט(למפת הרפובליקה העממית של סין רגילה) בייג'ינג שאנגחאי צ'ונגצ'ינג שנג'ן הונג קונג צ'נגדו שניאנג שיאן חרבין אורומצ'י שינינג רוסיה מונגוליה קזחסטן קיר. ט. פק. הודו נפאל ב. בנ. מיאנמר תאי. לא. וי. הפ. ד.ק צ.ק יפןחוחחוט(למפת מונגוליה הפנימית רגילה) רוסיה מונגוליה גאנסו צ'ינגהאי ני. ש. שא. חביי ב. ליאונינג ג'ילין חיילו. צ.קחוחחוט(למפת מונגוליה הפנימית מוגדלת) רוסיה מונגוליה גאנסו צ'ינגהאי ני. ש. שא. חביי ב. ליאונינג ג'ילין חיילו. צ.קחוחחוט    מיקומה של חוחחוט במונגוליה הפנימית tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
חוחחוט (במונגולית: /Хөх хот; במנדרינית: 呼和浩特; בפין-יין: Hūhéhàotè; ברוסית: Хух-Хото - חוּח-חוֹטוֹ) היא נציבות עירונית ובירת המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית שבצפון-מרכז הרפובליקה העממית של סין.
העיר נוסדה בשנת 1580 על ידי החאן המונגולי אלטן חאן (אנ') בשם חוחחוט (בתרגום מילולי ממונגולית - העיר הכחולה), על שם רכס ההרים השולט על העיר. בעיר נבנו מקדשים ומבצרים, ובשנת 1693, עם חדירת ההשפעה המוסלמית לאזור, נבנה בעיר מסגד. בשנת 1919 אוחדה העיר עם מבצר קרוב וכונתה מחדש "גוויסווי", אך עם הכיבוש היפני בשנת 1937 שונה שמה מחדש. לאחר מלחמת העולם השנייה סופחה העיר לרפובליקה של סין. בשנת 1952 החליפה חוחחוט את אולנחוט (אנ') כבירת מונגוליה הפנימית.
העיר ידועה במוצרי החלב המיוצרים בה.
גאוגרפיה

נציבות חוחחוט משתרעת על פני 17,143 קמ"ר בדרום-מרכז המחוז האוטונומי מונגוליה הפנימית. חוחחוט שוכנת בגובה 1,065 מטרים מעל פני הים כ-410 ק"מ צפון-מערבית לבייג'ינג בירת סין ומוקפת בהרי יין (אנ') מצפון וברמת חטאו (אנ') מדרום. האקלים בעיר הוא קר וצחיח עם טמפרטורות שבין 20 מעלות צלזיוס מתחת לאפס בחורף ל-30 מעלות בקיץ.
דמוגרפיה

מאז החלו הרפורמות בסין בשנת 1989 התפתחה העיר במהירות; על פי מפקד האוכלוסין משנת 2020 התגוררו בנציבות העירונית כ-3.4 מיליון תושבים, מתוכם כ-2.68 מיליון בשטח האורבני. רובם של תושבי העיר (87%) הם סינים אתניים (בני האן), שהיגרו לאזור לאחר הקמת הרפובליקה העממית של סין. כעשרה אחוזים מבני העיר הם מונגולים אתניים. מיעוטים נוספים כוללים את בני החווי, מנצ'ורים, קוריאנים ואויגורים. השפות הרשמיות בעיר הן מנדרינית ומונגולית.
ערים תאומות

מונגוליה אולן בטור, מונגוליה
רוסיה אולן-אודה, בוריאטיה, רוסיה
הערות שוליים

↑  China: Inner Mongolia (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, www.citypopulation.de
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007566964805171  BnF: cb15062589j (data)  GND: 4285045-9  LCCN: n82145320  LNB: 000314991  MusicBrainz: 146d85c5-be68-4083-a9be-cea262214ac7  VIAF: 127869132   WorldCat (עם VIAF): 127869132 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בסין. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
תצלום לווין של חוחחוט
יחסי מקסיקו–קזחסטן

| יחסי מקסיקו–קזחסטן |
| --- | --- |
מקסיקו: קזחסטן


מקסיקו: קזחסטן
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 2,724,900
אוכלוסייה
131,133,866: 20,655,596
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 261,421
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 12,656
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

יחסי מקסיקו–קזחסטן הם היחסים הבילטרליים בין קזחסטן ומקסיקו. שתי המדינות חברות באו"ם ובארגון הסחר העולמי.
היסטוריה

קזחסטן ומקסיקו כוננו רשמית יחסים דיפלומטיים ב-14 בינואר 1992, זמן קצר לאחר פירוק ברית המועצות. מאז, התקיים מגע דיפלומטי מועט בין שתי המדינות, כאשר נציגי שתי המדינות נפגשים רק בפורומים בינלאומיים כמו באו"ם.
בספטמבר 2014 ערך שר החוץ הקזחי ארלן אידריסוב ביקור רשמי במקסיקו, הביקור הבכיר ביותר שערך פקיד קזחי במקסיקו אי פעם. במהלך ביקורו, הודיעו שתי המדינות על תוכניות לפתוח שגרירויות קבועות בבירות זו של זו, בהתאמה. במהלך ביקורו של שר החוץ אידריסוב, הוא נפגש עם מקבילו שר החוץ המקסיקני חוסה אנטוניו מיד וקיים פגישות פרטיות עם שר הכלכלה אילדפונסו גווארדו ויאריאל, נשיא הסנאט מיגל ברבוסה הוארטה והנשיא ויסנטה פוקס.
מאז הביקור, שתי המדינות הגבירו את שיתוף הפעולה בהקמת מנגנונים שיהפכו את המדינות לאזורים ללא גרעין. במאי 2015 שוגרה רקטה רוסית הנושאת לוויין מקסיקני מקזחסטן והתרסקה דקות לאחר מכן עקב בעיות טכניות. בשנת 2016, קזחסטן פתחה שגרירות במקסיקו סיטי. בשנת 2017, מקסיקו השתתפה באקספו 2017 שהתקיים באסטנה. במהלך האקספו, שתי המדינות גם חגגו 25 שנים ליחסים דיפלומטיים.
ביקורים רמי דרג

ביקורים רמי דרג מקזחסטן למקסיקו
שר החוץ ארלן אידריסוב (2014)
סגן שר החוץ ירז'אן אשכבייב (2015)
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לקזחסטן
תת-שר החוץ קרלוס דה איקאזה גונזלס (2017)
הסכמים בילטרליים

שתי המדינות חתמו על כמה הסכמים דו-צדדיים כגון הסכם לביטול דרישות ויזה לדרכון רשמי, שירות ודיפלומטי (2014); מזכר הבנות על הקמת מנגנון התייעצות בתחומי אינטרסים הדדיים בין שני משרדי החוץ של המדינות (2014) ומזכר הבנות בשיתוף פעולה בין האקדמיה הקזחית למינהל ציבורי ומכון מטיאס רומרו המקסיקני המכין דיפלומטים, וכן אימצה הצהרה משותפת המשקפת סוגיות ועמדות בילטרליות של שתי המדינות בנושאים גלובליים (2014).
יחסי סחר

בשנת 2018, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות הסתכם ב-23 מיליון דולר. הייצוא המקסיקני לקזחסטן כולל: צינורות מתכת, מנועים חשמליים וגנרטורים, ציוד רפואי, משאבות אוויר ואקום, טרקטורים, מכוניות וכלי רכב ממונעים אחרים, עפרות מוליבדן, משקאות אלכוהוליים, מוצרי מזון ומוצרים כימיים. מקסיקו היא שותפת הסחר השנייה בגודלה של קזחסטן באמריקה הלטינית אחרי ברזיל.
נציגויות דיפלומטיות

קזחסטן מחזיקה במקסיקו שגרירות במקסיקו סיטי.
מקסיקו מיוצגת בקזחסטן באמצעות שגרירותה באנקרה, טורקיה, ובנוסף מחזיקה קונסוליית כבוד באלמטי.
שגרירות קזחסטן במקסיקו סיטי
קונסוליית הכבוד של מקסיקו באלמטי
ישראל רדומסקי

| --- | --- |

 לידה:  1948 (בן 76 בערך) רפובליקת פולין 
 ענף מדעי:  הנדסת חשמל 
 מקום לימודים:  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 מוסדות:  תעש מערכות 
 פרסים והוקרה:  פרס ביטחון ישראל (1973)  פרס ביטחון ישראל (1978) 
 תרומות עיקריות
 פיתוח מערכת אלקטרונית ומערכת מודיעינית
 
ישראל רדומסקי (נולד ב-1948) הוא מהנדס ומנהל ישראלי. חתן פרס ביטחון ישראל.
ביוגרפיה

ישראל רדומסקי נולד בשנת 1948 בפולין, וגדל כבן יחיד. בשנת 1957 עלה לישראל עם הוריו. גדל בבני ברק והתחנך בתיכון עירוני כללי ("רמז") ובתנועת הנוער העובד.[דרוש מקור]
ב-1967 החל לימודי הנדסת אלקטרוניקה בטכניון במסגרת העתודה האקדמית, ובשנים 1971 – 1978 שירת בחיל המודיעין. בשנת 1973 מונה לראש צוות פיתוח, ולאחריו שימש בתפקידים פיקודיים שונים, עד לפרישתו משירות בדרגת סגן-אלוף. במהלך תקופה זו, הוא היה שותף לצוותים זוכי פרס ביטחון ישראל עבור פיתוח מערכת אלקטרונית (1973) ופיתוח מערכת מודיעינית (1978).
בשנים 1978 – 1992 עבד רדומסקי במסגרת התעשייה הצבאית. עד 1982 הוא עמד בראש מחלקת הטלמטריקה, תפקיד שבמסגרתו היה אחראי להגדרת וליישום פרויקטים בתחום טילים מונחים ואמצעי לחימה עבור צה"ל. לאחר תפקיד זה, הוא כיהן עד 1988 כראש פרויקט לפיתוח מערכת לוחמה מונחית לייזר. בשנים 1988–1992 שימש רדומסקי כסמנכ"ל למחקר ופיתוח של חטיבת המערכות של התעשייה הצבאית.[דרוש מקור] לאחר פרישתו, הוא פנה למגזר הפרטי, וכיהן בשנים 1993–2003 כנשיא וכמנכ"ל של חברת "אלפז", אותה ייסד.
ב"אלפז" פותחו מגוון טכנולוגיות לזיהוי ולאיתור עצמים באמצעות גלי רדיו ותקשורת אלחוטית. החברה, בראשות רדומסקי, עמדה בקשרים עסקיים עם חברות מובילות בעולם, ומכירותיה הסתכמו במיליוני דולרים. דוגמה למערכת כזו, היא מערכת לזהוי ולגילוי חטיפה של תינוק או החלפתו באחר בבית יולדות בסינגפור אותה התקינה החברה בשנת 2003. אלפז מכרה מאות מערכות כאלו לבתי חולים ברחבי העולם. באותה שנה, מוזגה החברה עם חברת בת של "ויסוניק". החברה החדשה נקראה "ויסוניק טכנולוגיות". רדומסקי מונה למנכ"ל חטיבת הטכנולוגיות של ויסוניק. מתוקף תפקידו, הוא שימש גם כמנכ"ל חברות-בנות של ויסוניק טכנולוגיות, בארצות הברית, בבריטניה ובבולגריה.[דרוש מקור]
בשנים 2005–2006 עסק רדומסקי בייעוץ טכנולוגי ועסקי, בעיקר בתחום הרפואה. לאחר מכן הוא ייסד את חברת "אלתו" עם מייסדים נוספים, בראשה הוא עומד כיום (2009) כמנכ"ל מייסד. "אלתו" עוסקת בפיתוח טכנולוגיות לניטור אלחוטי של אמצעי שליטה ובקרה בתעשיות תהליכיות.
רדומסקי מוכר כמומחה בטכנולוגיות תיוג אלקטרוני באמצעות גלי רדיו (RFID). מאמריו המקצועיים התפרסמו בישראל ובעולם, והוא שותף לרישומם של עשרה פטנטים בשנים 1999–2004. בעבר תרם רדומסקי לגיבוש התקן למערכות איתור בזמן אמת עבור מכון התקנים האמריקני, והוא חבר בוועדה לקביעת התקן הבינלאומי למערכות תקשורת אלחוטיות בתעשייה.[דרוש מקור]
הערות שוליים

1 2 3  סטארט-אפ: המהפכה במערכת הבריאות מתחילה ברצפה, באתר גלובס, 9 בדצמבר 1998
↑  עמוד הנצחה לאביו, בנימין באתר חברה קדישא תל אביב-יפו
↑  דודי גולדמן, מיזוג ענק: ויסוניק מתמזגת עם חברת ההיי-טק אלפס, באתר ynet, 19 במרץ 2003
↑  עודד חרמוני, ויסוניק הישראלית רכשה את אלפז תמורת 6.5 מיליון דולר במניות, באתר הארץ, 18 במרץ 2003
↑  גולן חזני, ישראל מקוב משקיע בתעשייה, באתר כלכליסט, 22 במאי 2008
זוקי קריסטל

| --- | --- |

 לידה:  29 באפריל 1936 
 פטירה:  20 באוגוסט 2013 (בגיל 77) 
 תאריך עלייה:  1957
 
זוקי קריסטל בתערוכת "פנים", דצמבר 2012
זוקי קריסטל בתערוכת "חתולים", נובמבר 2008
זוקי קריסטל, תערוכת "חתולים" ו - "פנים" - 2008-2012
גארי בילו בתערוכת "פנים", 2012
זוקי קריסטל, תערוכת "חתולים" 2008
זוקי קריסטל, פורטרט עצמי, 2012
זוקי (חנינה) קריסטל ((Anne Vivian Zuckerman-Crystal (Zucky; לונדון, 29 באפריל 1936 – 20 באוגוסט 2013) הייתה כוריאוגרפית, מורה לתנועה לשחקנים וציירת.
קורות חיים

בתם של ד"ר ארתור צוקרמן ורות פנסטר-צוקרמן. אביה כיהן כרב קונסרבטיבי בארגון "הלל" בסיטי קולג', ניו יורק. אמה הייתה מרצה וחוקרת לספרות אנגלית וגרמנית. קריסטל גדלה והתחנכה בעיר ניו יורק.
קורות חיים > הכשרתה במחול

את ראשית השכלתה במחול רכשה קריסטל בבית הספר התיכון לאמנויות הבמה ניו יורק (אנ'), לאחר מכן השתלמה במחול וכוריאוגרפיה במסגרות שונות. לימודי מחול עם מרתה גרהם, חוזה לימון ואנה סוקולוב, כוריאוגרפיה וקומפוזיציה אצל המורים לואיס הורסט ובסי שונברג. כמו כן למדה ספרות אנגלית באוניברסיטת סיטי קולג', ניו יורק.
קורות חיים > עלייה לישראל

כנערה הייתה פעילה בתנועת הנוער הציוני בניו יורק. במסגרת המכון למדריכי חו"ל, הגיעה לישראל לתקופה של שנה (1953-1954). בשנת 1957 עלתה לישראל, ללא בני משפחתה. עם הגיעה לישראל החלה קריסטל בהוראת מחול. היא לימדה נערות צעירות, בבאר שבע ודימונה, כפעילות ציונית-חלוצית. זמן קצר לאחר מכן החלה לפעול בתל אביב. היא לימדה מחול במסגרות שונות, בין השאר בבית הספר לריקוד של רינה גלוק ובמקומות נוספים בעיר. בתוך זמן לא רב החלה מתערה בסצנת המחול בישראל ובמיוחד בכוריאוגרפיה לתיאטרון.
קורות חיים > הוראה

מראשית שנות ה-60 ואילך, יצרה כוריאוגרפיות לעשרות הצגות, בכל התיאטרונים הרפרטוארים בישראל, כמו גם להפקות פרטיות רבות. היא השתתפה כרקדנית בהצגת התיאטרון הקאמרי "הקיסר ג'ונס", ובלהקת "בימת מחול". יצרה כוריאוגרפיות למופעים ציבוריים גדולים, כדוגמת: חגיגות "עשור אילת". חגיגות היובל בקיבוצים: "25 שנים לקיבוץ שער העמקים", "50 שנות דגניה", חגיגות היובל בקיבוץ גניגר, ועוד.
מראשית שנות ה-60 ובמשך קרוב ל-40 שנה, עסקה זוקי קריסטל בהוראת תנועה לשחקנים, ב'בית צבי' וזכתה להערכה רבה בקרב תלמידיה הרבים. עיקר פרסומה בא לה מתוקף המעמד והערכה להם זכתה כמורה ובשל שיטות ההוראה הייחודיות שפיתחה. היא כונתה "המורה המיתולוגית לתנועה" והעניקה לשחקנים את יסודות הבנת הגוף ושפת התנועה, היא עסקה באימפרוביזציות בתנועה, שהקנו לתלמידיה את יסודות העבודה על תפקיד ובניית 'דמות' בתיאטרון, תוך הבנת המניעים התנועתיים שלה. היא השתמשה בשיטות הוראה מגוונות, בין היתר בהוראת תנועה לתיאטרון על פי שיטת לַבַּן- Labanotation Theatre.
שיטת ההוראה שלה ב'בית צבי' הייתה עשירה בפעילות וביצירה (בנוסף להוראה, גם העלתה הצגות עצמאיות בתנועה, שעובדו על ידה לבמה). במהלך השנים הכשירה זוקי קריסטל מאות רבות של שחקנים בבית הספר למשחק 'בית צבי' ברמת גן, בתיכון לאמנויות ע"ש תלמה ילין בגבעתיים ואף לימדה בלונדון. תלמידיה, בוגרי בתי הספר בהם לימדה, תופסים עמדות בכירות על במות התיאטרון, בתעשיות הקולנוע והטלוויזיה, מזה שנים רבות.
בין תלמידיה הבולטים ניתן למנות את: שלום חנוך, יוסי פולק, ספי ריבלין, ריטה, ליאור אשכנזי, איתי טיראן, שמואל וילוז'ני, יעקב כהן, מיכל ינאי, נתי רביץ, רמה מסינגר ועידית טפרסון. מלבדם, לימדה את הבמאים-לעתיד אילן רונן, אבישי מילשטיין, שפרה ודלית מילשטיין.
קורות חיים > יצירותיה לתיאטרון

מבין יצירותיה הבולטות לתיאטרון ניתן לציין את הכוריאוגרפיה ל"הזמנה לארמון", בתיאטרון הקאמרי, "הכד השבור", בתיאטרון האוהל, "טלמכוס קליי" ו"סיפור אוריה" בבמת השחקנים, "כך משתעשעת אימי המשוגעת", בתיאטרון החאן הירושלמי, "אופרה בגרוש", בתיאטרון חיפה, "פיגמליון", בתיאטרון הקאמרי, "הלילה ה-12", בתיאטרון באר שבע, ובתיאטרון המסחרי "הכל עובר חביבי", "אני פשוש" (משירי ע. הלל). ועוד רבות נוספות.
במקביל להוראה, יצרה זוקי קריסטל כוריאוגרפיות להצגות רבות, בכל התיאטרונים בארץ. מראשית שנות ה-60 ואילך עבדה עם מיטב הבמאים והיוצרים, אשר פעלו ופועלים בארץ (בהם חנן שניר, עודד קוטלר, אמנון מסקין, מייקל אלפרדס, ציפי פינס ואחרים) והטביעה את חותמה, הן ככוריאוגרפית לתיאטרון והן כיוצרת עצמאית, אשר העלתה את יצירותיה בבתי הספר בהם לימדה, (בית צבי, תלמה ילין ובלונדון) ובמסגרות עצמאיות (תיאטרון נווה צדק, בימת צוותא ועוד). בין יצירותיה להפקות סטודנטים:
"גברתי הנאווה" - בהשתתפותה של ריטה (בית צבי).
"הנסיכות המרקדות" - על פי ספור מאת האחים גרים (בית צבי).
"עליסה בארץ הפלאות" (בית צבי, לונדון).
"ההוביט" (תלמה ילין).
"ברית שטנים" - על פי מיתוסים קדומים של פאוסט (הפקה עצמאית).
"סיפורי בריאה" (תלמה ילין, לונדון).
"מלכת השלג" (לונדון).
בתיאטרון המסחרי- עבדה עם הבמאי צדי צרפתי על המופע המוזיקלי "הכל עובר חביבי" ועם הבמאי נדב לויתן, על המופע "אני פשוש" ועוד הפקות רבות נוספות.
במשך שנים למדה והשתלמה בטכניקות טיפוליות שונות: שיטת אלכסנדר, שיטת פלדנקרייז, שיטת פאולה, תיאטרון בשיטת לבן והתעמלות בריאותית וגם לימדה שיטות אלו את תלמידיה הרבים.
קורות חיים > מחלתה

בחודש פברואר 2001 חלתה זוקי קריסטל במחלת כליות קשה, היא נזקקה לדיאליזה במשך שנה תמימה, עד אשר עברה השתלת כליה בחו"ל, שנה לאחר מכן, במרץ 2002, התנדבו תלמידי בית צבי ובוגריו להעלות לכבודה מופע הצדעה, שבאמצעותו גויסו כספים אשר היו דרושים לה להשתלה (מופע זה צולם לטלוויזיה ושודר בערוץ 2, שידורי טלעד). אמנים רבים התנדבו למענה ותרמו את יצירותיהם למכירה פומבית, שנערכה בתירוש בית מכירות פומביות (ינואר 2003), למען מטרה זו.
קורות חיים > עולם האמנות

באמצע שנות ה-90 החלה זוקי קריסטל מתעניינת בציור. היא למדה בבית הספר מימד, עם המורים: מרים כבסה ודלית שרון ולאחר מכן בסדנאות האמנות של מוזיאון תל אביב, עם המורים: מיכל גולדמן, מוטי פן ומירי נשרי.
ב-6 בנובמבר 2008 הציגה זוקי קריסטל בגלריה "שורשים", תל אביב, את תערוכת היחיד הראשונה שלה "חתולים", בה הציגה ציורי שמן, שצוירו על ידה במהלך ארבע שנים.
את תערוכתה השנייה "פנים", הציגה בגלריה שבבית העיתונאים בחודש דצמבר 2012. התערוכה הכילה ציורי דיוקן של דמויות מפתח בעולם התיאטרון ובקולנוע, רבים מהם הכירה אישית. את גרי בילו, המנהל האלמותי של בית צבי היטיבה לצייר, היא הצליחה להעביר בציוריה את "רוח הדמות".
את שתי התערוכות אצרה אוצרת האמנות מירי קרימולובסקי.
קורות חיים > על משפחתה

זוקי קריסטל, נישאה ב-1976 לאיש יחסי הציבור שמשון קריסטל בעליו של משרד "קריסטל אמנות בתקשורת", אשר היה תלמידה בבית צבי. לבני הזוג קריסטל שתי בנות תאומות: מיכל קריסטל - צלמת, ונעמה קריסטל - רקדנית מקצועית, בלהקת בת-דור ובלהקת המחול הקיבוצית.
זוקי (חנינה) קריסטל, נפטרה ממחלה ממארת ב-20 באוגוסט 2013.
הערות שוליים

↑  משפחת בית צבי מרכינה ראשה על לכתה של זוקי קריסטל
↑  הלה נס, בילוי ופנאי תל אביב לוקל, מיאו חתולה בגלריה שורשים, 6 בנובמבר 2008
↑  פנים - תערוכה של זוקי קריסטל, באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט)
חוזרת בתשובה (שיר)

| דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.מקור | דירוגים מקצועיים> ציוני ביקורות.ציון |
| --- | --- |
יוסי חרסונסקי: 
"חוזרת בתשובה" הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית שרית חדד, אשר לא נכלל באף אלבום שלה. השיר יצא לאור ב-27 בפברואר 2016, כסינגל הראשון של חדד בשנה הזו, על ידי חברת התקליטים אבי גואטה הפקות בע"מ.
השיר הגיע למקום הראשון במדיה פורסט, השלישי ברדיו אמצע הדרך, וה-14 ברשת ג'.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי משה בן אברהם וגולן אברהם, הולחן על ידי בן אברהם גם כן והופק על ידי יעקב למאי. במקור, היה אמור השיר להיכלל באחד מתוך אלבומיה של חדד, ואף הצהירה זאת באחד מהראיונות שנערכו איתה, אך לבסוף יצא כסינגל שלא מתוך אלבום.
בנוסף לכך, השיר הוא שיר הומוריסטי העוסק בנושא החזרה בתשובה.
וידאו קליפ

טרם הוציאה את הווידאו קליפ המלא של השיר, העלתה שרית חדד לערוץ היוטיוב שלה אודיו של השיר, המציג את עטיפתו של הסינגל ואת מילותיו. האודיו זכה להצלחה נאה, ונכון ל-11 באוגוסט 2018, מונה הצפיות שלו עומד על כ-1.5 מיליון צפיות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2016)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 3 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 14 |  |
ישראל ראבון

| --- | --- |

 לידה:  1900 גוברצ'וב, רפובליקת פולין 
 פטירה:  1941 (בגיל 41 בערך) פונאר, ליטא 
 מדינה:  פולין 
 שפות היצירה:  יידיש 
 
ישראל ראבון
ישראל רָאבּוֹן (בכתיב יידי: ראַבאָן; 1900 – 1941) היה משורר וסופר יידי.
ביוגרפיה

נולד בשם ישראל רובין בעיירה גוברצ'וב שבפולין בשנת 1900, אך גדל בבלוט (Balut), פרוור פרולטרי של העיר לודז'. את שיריו הראשונים פרסם בגיל 15. ראבון פרסם ספרי שירה, וכן שני רומנים ביידיש, "באלוט", רומן מסורתי בשלושה כרכים, המתאר את החיים ברובע העוני של לודז', רובע באלוט. ו"די גאס" ("הרחוב"), רומן חדשני ואקספרסיוניסטי. "הרחוב" תורגם לכמה לשונות, ובהן עברית ואנגלית.
הרומן "באלוט", נדפס ביידיש לראשונה בוורשה בשנת 1934.
הרומן "הרחוב", נדפס לראשונה ביידיש בוורשה בשנת 1928.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ברח מלודז' לווילנה. על-פי עדותו של שמרקה קצ'רגינסקי, הוא נרצח על ידי הגרמנים בפונאר, באחת מהאקציות ב-1941.
מספריו

די גאס (יידיש: "הרחוב") יצא במהדורה חדשה, בהוצאת מאגנס, בשנת 1986. עם הערות מבוא מאת חנא שמרוק.
הרחוב, תרגום ק"א ברתיני, הוצאת הקיבוץ המאוחד / ספרי סימן קריאה, 1986.
לקריאה נוספת

סת' ווליץ, 'על "הרחוב" של ישראל ראבון', חוליות (כתב עת), 7, 2002.
ישראל קרידו

| --- | --- |

צילום דיוקן מאת Vereenigde Fotobureaux N.V. (5 באוגוסט 1932).
 לידה:  1 באוקטובר 1872 אמסטרדם, הולנד 
 פטירה:  5 באוגוסט 1932 (בגיל 59) אמסטרדם, הולנד 
 מדינה:  ממלכת ארצות השפלה 
 שפות היצירה:  הולנדית 
 
יִשְׂרָאֵל קֵרִידוֹ (קְוֵרִידוֹ) (בהולנדית: Israël Querido; ‏1 באוקטובר 1872, אמסטרדם – 5 באוגוסט 1932, אמסטרדם) היה סופר ומשורר הולנדי יהודי, שלאחר תחילת המאה, היה, יחד עם הרמן היירמנס (אנ') (1864–1924), אחד מהדמויות הידועות ביותר של הנטורליזם ההולנדי.
ביוגרפיה

נולד למשפחה יהודית ספרדית ממוצא פורטוגלי, עבד כשען, כצורף, בתעשיית היהלומים, ככנר וכעיתונאי. את הופעת הבכורה שלו כסופר הוא ערך ב-1893 עם אוסף שירים בשם "Verzen" ("פסוקים"), ולאחריו "Gedichten" ("שירים"; 1894), שנכתבו בהתרשמות של ביקור בפריז.
יצירת הפרוזה הראשונה של קרידו "Levensgang" ("אורח חיים"; 1901) הייתה נטורליסטית ביותר והתבססה על המודל של אמיל זולא. לאחר מכן פרסם את "Daarna volgde Menschenwee"‏ (1903). יצירתו הגדולה הראשונה הייתה מחזור ארבעת הכרכים של הרומנים "De Jordaan" ("הירדן"), המורכב מ: De Jordaan‏, (1912) ‏Van Nes en Zeedijk‏ (1914), Manus Peet‏ (1922) ו-Mooie Karel ‏(1925). הוא התרחק בהדרגה מהנטורליזם וכתב עוד מחזור גדול של רומנים היסטוריים, בעקבות הדוגמה של לואי קופרוס: "De oude waereld, het land van Zarathustra" ("העולם העתיק, ארץ זרתוסטרה"; 1918–1921). העבודה בת שלושה כרכים על המלך חשיארש הראשון והאימפריה הפרסית אוירה על ידי וילם אדריאן ואן קונינבורך (Willem Adriaan van Konijnenburg‏; 1868–1943). יצירותיו בנושאים תנ"כיים כוללים את המחזה "Saul en David" ("שאול ודוד"; 1914) ואת הרומן Simson ("שמשון", 1927). על רקע הספרדי של משפחתו כתב במחזה "Aron Laguna"‏ (1916) ובסדרת רומנים "Het volk Gods" ("עם האלוהים", 1931–1932).
אחיו הבכור היה המו"ל עמנואל קרידו (אנ') (1871–1943), שייסד את ההוצאות "Em. Querido's Uitgeversmaatschappij NV" ב-1915 ו-"Em. Querido's Uitgeverij" ב-1933, שמילאו תפקיד חשוב בפרסום ספרות הגולים הגרמנים (אנ').
הערות שוליים

↑  הערך קֵרִידוֹ (קְוֵרִידוֹ), יִשְׂרָאֵל באנציקלופדיה העברית, כרך ל', עמוד 147
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007309399205171  BnF: cb10370591n (data)  BPN: 47869525  GND: 172322774  ISNI: 0000 0001 2211 4269  LCCN: n88132217  NTA: 06915502X  SUDOC: 115370358  VIAF: 58168930   WorldCat (עם VIAF): 58168930
חופזי

| חופזי |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: חופמיים
סוג:: חופזי
שם מדעי
 Pluvialis ‏בריסון, 1760

חופזי (שם מדעי: Pluvialis) הוא סוג של עוף ממשפחת החופמיים שבסדרת החופמאים. החופזי קרוב למיני הסוג חופמי אך קטן יותר, בעל ראשים שחורים ונוצות כנפיו זהובות מנומרות. החופזים מצויים בעיקר בחצי הכדור הצפוני.
החופזים בעלי ראשים קטנים וכהים ומקוריהם קצרים יחסית, הבטן כהה ורגליהם קטנות ובינוניות ואין להם קרומי שחייה. הם מעופפים בלהקות וקוראים קריאות עזות.
הם ניזונים בעיקר מחרקים שהם צדים באוויר או על הקרקע. הנקבות מקננות על הקרקע בקנים מוסווים. אם טורף מגלה אותם היא תשכנע אותו לרדוף אחריה ותרחיק אותו מהקן עד למרחק בטוח ואז תמריא ממנו.
מינים

חופזי זהוב (Pluvialis apricaria)
חופזי קטן (Pluvialis fulva)
חופזי אמריקאי (Pluvialis dominica)
חופזי מנומר (Pluvialis squatarola)
יחסי מקסיקו–קפריסין

| יחסי מקסיקו–קפריסין |
| --- | --- |
מקסיקו: קפריסין


מקסיקו: קפריסין
שטח (בקילומטר רבוע)
1,964,375: 9,251
אוכלוסייה
131,133,866: 1,361,415
תמ"ג (במיליוני דולרים)
1,788,887: 32,230
תמ"ג לנפש (בדולרים)
13,642: 23,674
משטר
רפובליקה פדרלית: רפובליקה

נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו (מימין) נפגש עם שגריר קפריסין הומר מברומטיס, 2018
יחסי מקסיקו–קפריסין הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של קפריסין ובין המדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות חברות באו"ם.