stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דיוויזיית המילואים ה-148 (ורמאכט)
היסטוריה

בדצמבר 1939 הוקמה דיוויזיה 148, שבסיסה בגלייביץ' שבמחוז צבאי VIII, ככוח מחליף של הדיוויזיה ה-168 ולאחר מכן שונה שמה לדיוויזיה מס' 148 בינואר 1940, שביוני 1941 הועברה למץ.
דיוויזיה מס' 148 שונתה לדיוויזיית המילואים ה-148 באוקטובר 1942 כאשר צבא המילואים אורגן מחדש. בדצמבר 1942 הועברה הדיוויזיה לשלזיה. במאי 1943 הועברה הדיוויזיה לאזור טולוז בדרום צרפת, כחלק מהקורפוס ה-66 שהיה חלק מהארמייה ה-19 במסגרת קבוצת ארמיות D.
במהלך נחיתות בעלות הברית בדרום צרפת במבצע דרגון ב-15 באוגוסט 1944, חלקים מהדיוויזיה, שהייתה חלק מקבוצת ארמיות G מאז יולי, ביצעו ניסיון מתקפת נגד לא מוצלח נגד כוחות בעלות הברית ליד קאן ונעו לאורך קוט ד'אזור לכיוון האלפים הימיים. יחד העם דיוויזיה ההררית ה-8, אלו היו שתי הדיוויזיות הגרמניות היחידות שבסיסן בדרום צרפת שנסוגו לכיוון איטליה לאחר פלישת בעלות הברית לדרום צרפת. במהלך נסיגתה, הדיוויזיה הייתה מעורבת בקרבות הגנה נגד כוחות בעלות הברית ונגד כוחות הרזיסטאנס. בספטמבר 1944 היא שובצה בארמיית ליגוריה של קבוצת ארמיות C והופקדה על הגנת המעברים האלפיניים לצרפת.
ב-18 בספטמבר 1944 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הרגלים ה-148.
מפקדים

קונרד שטפנוס (1 בדצמבר 1939–7 בפברואר 1940)
הרמן בטכר (7 בפברואר 1940–10 בפברואר 1942)
הוברט גרקה (10 בפברואר 1942–2 באפריל 1942)
הרמן בטכר (2 באפריל 1942–1 באפריל 1943)
פרידריך-וילהלם פון רוטקירך אונד פנטן (1 באפריל 1943–25 בספטמבר 1943)
אוטו פרטר-פיקו (25 בספטמבר 1943–18 בספטמבר 1944)
דיוויזיית הלנדווהר השישית (בוואריה)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  ממלכת בוואריה ממלכת בוואריה הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   הצבא הבווארי  צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  25 בינואר 1915 – ינואר 1919 (כ־4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית הלנדווהר הבווארית השישית (בגרמנית: 6. Königlich Bayerische Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-25 בינואר 1915 ונועדה במקור להיות יחידה של וירטמברג. היא הפכה לבווארית באמצעות צו של משרד המלחמה מיום 9 בפברואר 1915. הדיוויזיה נפרסה אך ורק בחזית המערבית באזור הרי הווז' כדי לאבטח את אלזס-לורן. לאחר תום המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, ובינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מודיעין מדינות ההסכמה סיווג את הדיוויזיה כדיוויזיה מדרג שלישי.
מפקדים

גידו זונטאג (25 בינואר 1915 – 19 במרץ 1915)
אוטו פון שמידט (20 במרץ 1915 – 24 באפריל 1916)
פרידריך שפנמן (5 בינואר 1918 – 20 באוגוסט 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דיוויזיית המילואים ה-13 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 17 בספטמבר 1918 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-13 (בגרמנית: 13. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-7, שהיה חלק מהארמייה השנייה. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב שרלרואה, והשתתפה לאחר מכן במצור על מובז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות השונים, ובשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן. בשנת 1917 לחמה הדיוויזיה בקרב השני על האן, ובשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים. לאחר המלחמה חזרו חיילי הדיוויזיה לגרמניה, וב-17 בספטמבר 1918 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

אלפרד פון קיהנה (2 באוגוסט 1914 – 3 באפריל 1918)
הנס הוגו פון ארצן (4 באפריל 1918 – 17 בספטמבר 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דיוויזיית הלנדווהר העשירית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  3 בפברואר 1915 – 8 באוגוסט 1918 (3 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית הלנדווהר העשירית (בגרמנית: 10. Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-3 בפברואר 1915 בחזית המזרחית ולחמה שם בקרבות השונים עד שביתת הנשק שם, ובכלל זה הקרב השני על האגמים המזוריים, מתקפת אגם נארוץ' ומתקפת ברוסילוב. באמצע פברואר 1918 היא הועברה לחזית המערבית, שם לחמה בקרבות השונים, ובכלל זה הקרב השלישי על האן והקרב השני על המארן, עד לפירוק הדיוויזיה ב-8 באוגוסט 1918 עקב אבדות כבדות.
מפקדים

הרמן קלאוזיוס (3 בפברואר 1915 – 2 במרץ 1916)
לאו פון שטוקן (3 במרץ 1916 – 22 בנובמבר 1917)
אלברט פון ורדר (23 בנובמבר 1917 – 8 באוגוסט 1918)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
האימפריה המראטהית

| --- | --- |

שיוואג'י, הקיסר הראשון של האימפריה
שיוואג'י, הקיסר הראשון של האימפריה
 הקונפדרציה המראטהית (בצהוב) ב-1760
 הקונפדרציה המראטהית (בצהוב) ב-1760
 ממשל
 משטר:  מלוכני
 שפה נפוצה:  סנסקריט, מראטהי
 רשות מחוקקת:  Ashta Pradhan 
 גאוגרפיה
 יבשת:  אסיה
 היסטוריה
 הקמה:  1674
 תאריכי הקמה:  1674 
 פירוק:  1818
 תאריכי פירוק:  1818 
 ישות קודמת:  האימפריה המוגולית
 ישות יורשת:  חברת הודו המזרחית הבריטית תחת האימפריה הבריטית
 שטח בעבר:  2,500,000 קמ"ר (נכון ל־1760)
 דמוגרפיה
 דת:  הינדואיזם
 
האימפריה המראטהית הייתה ממלכה בדרום ומרכז הודו שנוסדה בשנת 1674 והתקיימה עד 1818. האימפריה המראטהית ההינדואסטית דחקה את האימפריה המוגולית ששליטיה היו מוסלמים מרוב שטחיה של הודו. עם היחלשותה ההדרגתית של האימפריה המראטהית הגבירו הבריטים את שליטתם בתת-היבשת ההודית.
תולדות האימפריה

המראטהים חיו באזור שמסביב לפונה שנים רבות ונלחמו בשליטים המוגולים של צפון הודו. תחת שלטון צ'הטרפטי שיוואג'י הפכו המראטהים לאגרסיביים יותר והחלו לערוך פשיטות תכופות בשטחם של המוגולים. בסופו של דבר פתח אורנגזב, מנהיג המוגולים, במתקפה על הדרום המראטהי. לאחר שצבאם ניגף במהירות, המראטהים פנו ללוחמת גרילה, שבה נחלו הצלחה רבה יותר. המלחמה הארוכה בדרום דילדלה את המקורות הפיננסיים של המוגולים. דתם של המראטהים הייתה הינדית, ולפיכך העימות איתם עורר חשש למרי הינדי ולפגיעה בשיתוף הפעולה הבין-דתי שהיה מסימני האימפריה המוגולית.
בשנת 1674 חש שיוואג'י, אז מנהיג המראטהים, ביטחון מספיק כדי להכריז על עצמו כקיסר. האימפריה המוגולית התפוררה, והמראטהים התפשטו וכבשו חלקים ניכרים של מרכז הודו עד שנת 1680. אולם גורל האימפריה המראטהית לא היה טוב מזה של קודמתה. עד סוף המאה ה-18 היא הפכה לקונפדרציה, והקשר בין מרכיביה היה רופף. שליטה למעשה היה ראש-הממשלה שכונה "פשווה" (Peshwa). קרב פאניפאט (Panipat) היה המסמר האחרון בארונה של האימפריה, והשפעתו על המראטהים הייתה כזו של קרב ווטרלו על נפוליאון. למעשה, עד היום לביטוי "לפגוש את הפאניפאט שלך" במראטהית יש אותה משמעות כמו לביטוי "לפגוש את הווטרלו שלך" באנגלית.
התנגדות המראטהים לכיבוש הבריטי של הודו הייתה עזה ביותר, אולם עד 1818 כבר מיגרו אותה הבריטים כליל.
מורשת

שם האימפריה נשמר עד היום בשמה של המדינה ההודית מהאראשטרה (Maharashtra) שנמצאת במרכז-מערב הודו, באותו האזור בו החלה האימפריה המראטהית את התרחבותה. זוהי המדינה השנייה בגודלה בהודו מבחינת אוכלוסייה ומונה כ-112 מיליון אנשים. העיר המרכזית בה היא מומבאי שהיא העיר הגדולה ביותר במדינה. השפה המדוברת במדינה היא מראטהי שהייתה חשובה גם בתקופת האימפריה המראטהית.
מבנה שלטוני

לצד הקיסר כיהן ברוב תקופת האימפריה גם ראש-ממשלה (פשווה) שבתקופות מסוימות היה בעל כוח רב. לצידו עמדו שרים שסייעו לו בתפקידו והיו אחראים על ניהול תחומים שונים באימפריה: אוצר, ענייני פנים, צבא, ניהול ענייני החוץ, ענייני דת וכדומה.
ראו גם

היסטוריה של הודו
שרידי ארמון האימפריה שנבנה במאה ה-18 בפונה
פסל ראש הממשלה באג'י ראו הראשון שכיהן בתפקיד בשנים 1720–1740 ונלחם בכוחות האימפריה המוגולית
ציור משנת 1805 המתאר חתימת הסכם בין הבריטים למדאב ראו השני שליט האימפריה המראטהית בשנת 1790
דיוויזיית המילואים ה-12 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 20 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית המילואים ה-12 (בגרמנית: 12. Reserve-Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, והיא לחמה בחזית המערבית, כחלק מקורפוס המילואים ה-6, שהיה חלק מהארמייה החמישית. הדיוויזיה נטלה חלק בקרבות במערכה על הגבולות, לרבות קרב הארדנים. לאחר מכן היא לחמה בקרבות השונים, ובשנת 1916 היא השתתפה בקרב ורדן, ולאחר מכן לחמה בקרב על הסום. הדיוויזיה נותרה באזור פלנדריה-ארטואה להמשך המלחמה, ונלחמה בקרב פשנדל בשנת 1917. בשנת 1918 היא לחמה במתקפת האביב ובמתקפת מאה הימים, וב-20 בינואר 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

הינקו פון ליטוויץ (2 באוגוסט 1914 – 29 בנובמבר 1914)
אדולף פון קרלוביץ (30 בנובמבר 1914 – 25 באוגוסט 1915)
קרל פון קהלר (26 באוגוסט 1915 – 21 באוגוסט 1916)
קונרד דומרט (21 באוגוסט 1916 – 13 במרץ 1918)
אוטו פון ארנים (13 במרץ 1918 – 20 בינואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הדיוויזיה ה-37 (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1 באפריל 1899 – 18 במרץ 1919 (20 שנה)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
הדיוויזיה ה-37 (בגרמנית: 37. Division) הייתה דיוויזיה של צבא הקיסרות הגרמנית. הדיוויזיה לחמה במלחמת העולם הראשונה, ופורקה עם סיומה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה ב-1 באפריל 1899, וחייליה גויסו מפרוסיה המערבית, ובפרט מאזור אלנשטיין.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-20 בפיקוד פרידריך פון שולץ, אשר היה חלק מהארמייה השמינית. הדיוויזיה לחמה נגד הפלישה הרוסית לפרוסיה המזרחית, והשתתפה בקרב גומבינן, ולאחר מכן השתתפה בקרב טננברג. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה בקרב הראשון על האגמים המזוריים, ולאחר מכן הועברה תחת פיקוד הארמייה התשיעית, עמה לחמה בקרב לודז'. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בחזית המזרחית, ובכלל זה במתקפת גורליצה-טרנוב, ובדצמבר 1916 הועברה הדיוויזיה לחזית המערבית, שם לחמה במהלך הקרב השני על האן. לאחר מכן השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב הגרמנית, ובכלל זה במהלך הקרב השלישי על האן והקרב השני על המארן, ולאחר מכן השתתפה בלחימה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, וב-18 במרץ 1919 פורקה הדיוויזיה.
מפקדים

גנרל-לוטננט ארנסט פון רייכנאו (1 באפריל 1899 – 8 באפריל 1901)
גנרל-לוטננט פרידריך פון בוק אונד פולאך (9 באפריל 1901 – 17 בפברואר 1902)
גנרל-לוטננט אלכסנדר פון קלוק (18 בפברואר 1902 – 2 באוקטובר 1906)
גנרל-לוטננט אמיל פון סקוטי (3 באוקטובר 1906 – 26 באפריל 1908)
גנרל-לוטננט תילו פון וסטרנהאגן (27 באפריל 1908 – 2 באפריל 1911)
גנרל-מיור מקס פון בארפלדט (3 באפריל 1911 – 3 ביולי 1913)
גנרל-מיור הרמן פון שטאבס (4 ביולי 1913 – 30 ביוני 1915)
גנרל-מיור גוסטב פון הולן (1 ביולי 1915 – 21 ביולי 1916)
גנרל-מיור מקס פון מילר (22 ביולי 1916 – 17 ביוני 1917)
גנרל-מיור רודיגר פון דר גולץ (18 ביוני 1917 – 25 בפברואר 1918)
גנרל-מיור ולטר פון אברהרדט (26 בפברואר 1918 – 29 בדצמבר 1918)
גנרל-מיור גוסטב פון דר ונגה, רוזן למבדורף (30 בדצמבר 1918 – 18 במרץ 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
דיוויזיית הלנדווהר הרביעית (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 19 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית הלנדווהר הרביעית (בגרמנית: 4. Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

הדיוויזיה הוקמה עם גיוס הצבא הגרמני באוגוסט 1914 תחת "הפיקוד העליון של הלנדווהר ה-4" (Höherer Landwehr-Kommandeur 4). הלנדווהר הייתה הקטגוריה השלישית של הצבא הגרמני, אחרי הצבא הסדיר ויחידות המילואים. דיוויזיות הלנדווהר הורכבו מחיילים מבוגרים שעברו מהמילואים, ונועדו בעיקר לשמש כחיל כיבוש ולמטלות ביטחוניות ולא ללחימה כבדה. הדיוויזיה גויסה בעיקר במחוזות הפרוסים של שלזיה עילית ותחתית.
דיוויזיית הלנדווהר הרביעית לחמה בחזית המזרחית. היא הייתה בחזית בפולין מהימים הראשונים, והשתתפה במתקפת גורליצה-טרנוב, חצתה את הוויסלה ביולי והתקדמה לעבר הבוג, ובסופו של דבר הגיעה אל קו בין נהרות סרבץ' ושחרה ליד ברנוביץ', שם התייצבה החזית. היא נשארה בקו שם עד שביתת הנשק בחזית המזרחית בדצמבר 1917. לאחר מכן שירתה הדיוויזיה באוקראינה ובכוחות הכיבוש הגרמניים ברוסיה. בנובמבר 1918 הועברו מרכיבי הדיוויזיה לחזית המערבית, אך בקושי הגיעו לקו עד סוף המלחמה. המודיעין של מדינות ההסכמה דירג את הדיוויזיה כבינונית.  
היא פורקה ב-1919 במהלך פירוז הצבא הגרמני לאחר מלחמת העולם הראשונה.
מפקדים

גנרל-לויטננט רודולף פון וגנר (2 באוגוסט 1914 – 2 בפברואר 1915)
גנרל-מיור אברהרד פון הופקר (3 בפברואר 1915 – 13 בדצמבר 1915)
גנרל-לויטננט ארתור פון בריצקה (14 בדצמבר 1915 – 22 באפריל 1917)
גנרל-לויטננט יוהנס פון מלאכובקי (22 באפריל 1917 – 16 בספטמבר 1918)
גנרל-מיור אוטו אמיל ברלט (17 בספטמבר 1918 – 19 בינואר 1919)
לקריאה נוספת

Ruhmeshalle unserer Alten Armee. Herausgegeben auf Grund amtlichen Materials des Reichsarchivs, Militär-Verlag, Berlin 1927, S. 66, 113–114.
הערות שוליים

↑  "1914-18.info". www.1914-18.info.
↑  Histories of Two Hundred and Fifty-One Divisions of the German Army which Participated in the War (1914-1918), compiled from records of Intelligence section of the General Staff, American Expeditionary Forces, at General Headquarters, Chaumont, France 1919 (1920), pp. 99–100.
הדיוקן של וינסטון צ'רצ'יל

הדיוקן של וינסטון צ'רצ'יל (1954), מאת גרהאם סאתרלנד
תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן.
נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
הדיוקן של וינסטון צ'רצ'יל הוא ציור אומנותי, מעשה ידי האמן האנגלי גרהאם סאתרלנד (אנ').
בשנת 1954, נקרא האמן גרהאם סאתרלנד לצייר דיוקן באורך מלא של ראש ממשלת בריטניה, וינסטון צ'רצ'יל. סאתרלנד קיבל 1,000 גינאות בעבור העבודה, סכום שמומן על ידי תרומות של חברי בית הנבחרים הבריטי ובית הלורדים. הציור הוצג לצ'רצ'יל בטקס ציבורי בארמון וסטמינסטר ביום הולדתו ה-80, ב-30 בנובמבר 1954.
צ'רצ'יל מצא את הציור כלא מחמיא, ועל כן שנא אותו. לאחר ההצגה הפומבית, הציור נלקח לבית מולדתו של צ'רצ'יל בצ'רטוול, אך לא הוצג לראווה. לאחר מותה של אשתו, הברונית ספנסר-צ'רצ'יל, ב-1977, התברר שהיא השמידה את הציור מספר חודשים לאחר ששולח לביתם כדי להקל על התסכול של בעלה.
רקע

בזמן שהציור הוזמן, צ'רצ'יל היה מדינאי מבוגר, קרוב לסיום הקדנציה השנייה שלו כראש ממשלה. סאתרלנד הרוויח תדמית של צייר מודרניזם הודות למספר דיוקנים מוצלחים, כמו של סומרסט מוהם ב-1949. הוא צייר ציוריו כנאמנים למקור, מבלי לייפות את הפרטים. היו שהחשיבו את הנטייה שלו לא להחמיא למצוירים בציוריו, כאמצעי להתאכזרות או זלזול במצוירים.
לסאתרלנד ולצ'רצ'יל היו שאיפות שונות לגבי הדיוקן. צ'רצ'יל קיווה שסאתרלנד יתאר אותו עם גלימה של מסדר הבירית, עיטור האביר הגבוה ביותר בממלכה שניתן לו ממלכת אנגליה בשנת 1953 כהוקרה על שירותיו, אך הציור שהוזמן היה למראה בלבוש נשיאותי רגיל – מעיל יומיומי שחור, עם וסט ומכנסי פסים, ועניבת פרפר.
הכנות

סאתרלנד הכין סקיצות פחם של צ'רצ'יל בישיבה אצילית בצ'רטוול מאוגוסט 1954, בעודו מתמקד בידיו ובפניו של צ'רצ'יל. לאחר שהשלים את הסקיצות, הוא הכין מספר ציורי שמן. סאתרלנד גם עבד עם תמונות מצולמות של צ'רצ'יל. סאתרלנד לקח את כל החומרים הראשוניים שלו חזרה לסטודיו שלו להכנת היצירה הסופית, אותה הכין על קנבס ריבועי גדול, הצורה שנבחרה כדי לסמל את המוצקות והסיבולת של צ'רצ'יל, המתבטאת בביטוי שתבע, "אני סלע" ("I am a rock").
התנוחה, של צ'רצ'יל אוחז בזרועותיו את כסאו, מזכירה את הפסל של הנשיא האמריקאי אברהם לינקולן, באנדרטת לינקולן בוושינגטון די. סי.. צ'רצ'יל מוצג זועף, מעט צונח קדימה, מוקף בגווני אפור, חום ושחור חורפיים. סאתרלנד סירב לשוחח עם צ'רצ'יל על היצירה בזמן התהוותה, וחשף בפני צ'רצ'יל רק מעט מחומרי הצבע בהם השתמש. הברונית ספנסר-צ'רצ'יל חשבה שהיה דמיון נרחב – "מעט זועק בדיוק כמוהו" – אך גם אמרה שזה גרם לו להיראות זועף מידי. בנו של צ'רצ'יל, רנדולף, חשב שהדיוקן גרם לאביו להיראות מאוכזב.
קבלה

הברונית ספנסר-צ'רצ'יל ראתה את הדיוקן הגמור לראשונה ב-20 בנובמבר 1954 וצילמה אותו לבעלה. זו הייתה הצפייה הראשונה שלו ביצירה והוא היה מאוד מודאג. הוא תיאר זאת[דרושה הבהרה] ללורד מוראן כמלוכלך ומרושע, והתלונן שזה גרם לו להיראות כשיכור שנאסף מהסטרנד. עשרה ימים לפני ההצגה הציבורית, הוא שלח מכתב לסאתרלנד וטען ש"הציור, למרות הביצוע האומנותי, לא מתאים" והצהיר שהטקס יכול להתקיים גם בלי הציור. בתגובה ענה סאתרלנד שהוא צייר את הראש הממשלה כמו שהוא באמת רואה אותו והתיאור היה ייצוג כן ומציאותי. הפוליטיקאי צ'ארלס דאותטי שכנע את צ'רצ'יל שההצגה חייבת להתקיים כדי למנוע העלבה של חברי הפרלמנט שמימנו את זה.
טקס ההצגה בהיכל וסטמיניסטר שבארמון וסטמינסטר הוסרט על ידי ה-BBC. הנאום הקבלה שלו, הדגיש צ'רצ'יל את הכבוד חסר התקדים שהוצג לו ותיאר את הציור (באופן שיכול להצטייר כהעלבה) כ"דוגמה יוצאת דופן לאומנות מודרנית", המשלבת "כוח וכנות". תגובות אחרות היו מעורבות, חלק מהביקורות שיבחו את עוצמת הדמיון שלה, בעוד אחרים גינו זאת כחרפה. כאשר[דרושה הבהרה] אניירין בוואן (פוליטיקאי מטעם מפלגת הפועלים ואחת ממבקריו של צ'רצ'יל) כינה זאת "יצירה יפהפייה", לורד היילשם (אחד מעמיתיו הקונסרבטיבים של צ'רצ'יל וחבר) קרא לזה "דוחה".
הציור אמור היה להתלות בבית הנבחרים לאחר מותו של צ'רצ'יל, אך במקום זאת ניתן כמתנה אישית לצ'רצ'יל עצמו, שלקח זאת[דרושה הבהרה] חזרה לצ'רטוול וסירב להציג את זה. בקשות לשאול את הציור לתערוכות של עבודותיו של סאתרלנד נענו בסירוב.
בשנת 1978 דווח שהברונית ספנסר-צ'רצ'יל השמידה את הציור תוך שנה מהגעתו לצ'רטוול, על ידי שבירה שלו לחתיכות והעלאה באש כדי למזער סיכויים למצוקה של בעלה, אותה[דרושה הבהרה] שנאה. הברונית ספנסר-צ'רצ'יל השמידה לפני כן דיוקנים מוקדמים יותר שלא אהבה של בעלה, כולל סקיצות של וולטר סיקרט ופאול מייז. היא החביאה את הדיוקן של סאתרלנד במרתפים של האחוזה ושכרה את מזכירתה הפרטית, גרייס האמברלין, ואחיה כדי להוציא אותו באמצע הלילה ולשרוף אותו במיקום מרוחק. פרשנים רבים הוכו תדהמה מהשמדתה של עבודת האומנות, וסאתרלנד גינה זאת וציין שזו פעולה ונדליסטית, אחרים צידדו בזכותם של הזוג צ'רצ'יל לנהוג ברכושם כפי שראו לנכון.
חלק מסקיצות ההכנה של היצירה של סאתרלנד מוחזקים בגלריית הדיוקנאות הלאומית הלונדון. טוענים שהעתק של הדיוקן מוחזק ב"מועדן קארלטון", גם הוא בלונדון, אך הוא לא מוצג. גלריית האומנות של ביוורברוק (Beaverbrook Art Gallery) גם מחזיקים בחלק מההכנות של סאתרלנד לדיוקן.
בתרבות

בשנת 2016 הפרק התשיעי בעונה הראשונה של הסדרה "הכתר", בשם "מרצחים" ("Assassins"), מציגים את הדרמה סביב היצירה, החשיפה וההשמדה של הדיוקן. סאתרלנד מגולם על ידי סטיבן דיליין. אף על פי שעדויות היסטוריות מציעות שהמזכירות של צ'רצ'יל היו אלו שבפועל שהרסו את הציור, הפרק מתאר את הברונית ספנסר-צ'רצ'יל צופה בו נשרף על רקע אחוזת צ'רטוול. הפרק זיכה את ג'ון לית'גו, המשחק את צ'רצ'יל, בפרס אמי על שחקן משנה יוצא דופן בסדרת דרמה.
הערות שוליים

↑  "An Introduction to Graham Sutherland's Portrait of Sir Winston Churchill". galleryoflostart.com. אורכב מ-המקור ב-20 ביולי 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "1954: Winston Churchill turns 80". On This Day, 30 November 1954. BBC.
↑  Pearson, John (2012). The private lives of Winston Churchill. London: Bloomsbury Reader. ISBN 9781448208074. נבדק ב-27 ביוני 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Lacey, Robert (17 באוקטובר 2017). The Crown: The Official Companion, Volume 1 Elizabeth II, Winston Churchill, and the Making of a Young Queen (1947-1955). Vol. 1. Crown Archetype. ISBN 9781524762285. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Meyer, Michal (2018). "Sketch of a Scientist". Distillations. Science History Institute. 4 (1): 10–11. נבדק ב-27 ביוני 2018. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Black, Jonathan (23 במרץ 2017). Winston Churchill in British Art, 1900 to the Present Day: The Titan With. Bloomsbury Publishing. pp. 154–170. ISBN 9781472592415. נבדק ב-27 ביוני 2018. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Sorrels, Roy W. (1984). "10 people who hated portraits of themselves".  In Wallechinsky, David; Wallace, Irving; Wallace, Amy (eds.). The People's Almanac Book of Lists. p. 190. ISBN 0-552-12371-4.
↑    Hannah Furness, ‏Secret of Winston Churchill's unpopular Sutherland portrait revealed, The Telegraph, 10 July 2015
↑  Wrigley, Chris (2002). Winston Churchill: A Biographical Companion. Oxford: ABC-CLIO. p. 318. ISBN 0874369908.
↑  "Sutherland portrait of Churchill displayed for first time in 20 years". The Independent. 28 בינואר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Sutherland's portrait of Churchill". Lord Lexden. 13 במאי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Portrait of a Prime Minister: The Crown's view of Churchill". 12 בדצמבר 2016. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "The Crown: What really happened to Graham Sutherland's controversial portrait of Winston Churchill?". Radio Times. נבדק ב-17 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
האלפבית הקירילי הרומני

המסמך העתיק ביותר ברומנית ששרד עד המאה ה-21: מכתב של ניאצ'ו (אנ'), סוחר מקמפולונג, שנשלח לראש עיריית בראשוב (1521)
האלפבית הקירילי הרומני הוא ואריאנט של האלפבית הקירילי ששימש לכתיבת השפה הרומנית עד שנת 1860, בה הוא הוחלף לאלפבית מבוסס-לטינית. אלפבית זה דומה לאלפבית המולדובני, אך אינו זהה לו.
בשפה הרומנית ישנם צלילים שאין עבורם אותיות באלפבית הקירילי הבסיסי, ולפיכך נאלצו הרומנים להמציא מספר סימנים, כדי לייצג אותם.
המעבר מהאלפבית הקירילי לאלפבית הלטיני התבצע בהדרגה במשך מספר שנים, ובמהלכן השתמשו ב"אלפבית מעבר", ששילב אותיות קיריליות ולטיניות.
טבלת השוואה של אותיות

| אלפבית רומני קירילי | ערך מספרי | אלפבית רומני לטיני | אלפבית מעבר | פונמה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| А | 1 | a | A a | /a/ |
| Б |  | b | Б б | /b/ |
| В | 2 | v | В в | /v/ |
| Г | 3 | g, gh | G g | /g/ |
| Д | 4 | d | D d | /d/ |
| Є, Е‏ | 5 | e | E e | /e/ |
| Ж |  | j | Ж ж | /ʒ/ |
| Ѕ‏ | 6 | — | — | — |
| З | 7 | z | Z z | /z/ |
| И | 8 | i | I i | /i/ |
| Й‏ |  | i | Ĭ ĭ | /j/, /ʲ/ |
| І | 10 | i | I i | /i/ |
| К | 20 | c, ch | K k | /k/ |
| Л | 30 | l | L l | /l/ |
| М | 40 | m | M m | /m/ |
| Н | 50 | n | N n | /n/ |
| Ѻ, О‏ | 70 | o | O o | /o̯/ |
| П | 80 | p | П п | /p/ |
| Р | 100 | r | Р р | /r/ |
| С | 200 | s | S s | /s/ |
| Т | 300 | t | T t | /t/ |
| Ꙋ ,Ѹ, У‏ |  | u | У у | /u/ |
| Ф | 500 | f | F f | /f/ |
| Х | 600 | h | Х х | /h/ |
| Ѡ‏ | 800 | o | O o | /o/ |
| Ц | 900 | ț | Ц ц | /ʦ/ |
| Ч | 90 | c (לפני e, i) | Ч ч | /ʧ/ |
| Џ |  | g (לפני e, i) | Џ џ | /ʤ/ |
| Ш |  | ș | Ш ш | /ʃ/ |
| Щ |  | șt | Щ щ | /ʃt/ |
| Ъ |  | ă | Ъ ъ | /ə/ |
| Ꙑ, Ы‏ |  | â, î | Î î | /ɨ/ |
| Ь |  | — | — | — |
| Ѣ |  | ea | Ea ea | /æ/ |
| Ю |  | iu | Iу iу Ĭу ĭу | /ju/ |
| Ѧ |  | ia | Ia ia | /ja/ |
| Ѫ |  | â, î | Î î | /ɨ/ |
| ↑, Ꙟ‏ |  | în îm | În în Îm îm | /ɨn/, /ɨm/ |
| Ѯ | 60 | x | Ks ks | /ks/ |
| Ѱ | 700 | ps | Пs пs | /ps/ |
| Ѳ | 9 | t | T t | /t/ (ואולי /θ/) |
| Ѵ | 400 | i, v | I i; В в | /i/, /y/, /v/ |
הערות שוליים

1 2 3 4  האותיות הראשוניות לעומת המאוחרות יותר: Є/Е, Ѻ/О, Ꙋ/Ѹ/У, Ꙑ/Ы.
↑  Ѕ משמשת רק כסימן מספרי.
↑  Й רק בקושי נחשבת לאות נפרדת; האותיות Ю и Ѡ מקבלות גם סימן דיאקריטי בשם ברווה
↑  ההבחנה בין Ѡ ובין О קיימת רק במילים שאולות.
↑  האותיות Ѯ, Ѱ, Ѳ ו-Ѵ משמשות לתעתיק של מילים (בעיקר שמות) שאולות מהשפה היוונית.
דיוויזיית הלנדווהר הראשונה (האימפריה הגרמנית)

| --- | --- |

סמל מפקדת דיוויזיה בצבא הקיסרי הגרמני
 פרטים
 מדינה:  הקיסרות הגרמנית הקיסרות הגרמנית
 שיוך:   צבא הקיסרות הגרמנית
 סוג:  דיוויזיה
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  2 באוגוסט 1914 – 2 בינואר 1919 (4 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 פיקוד
 מפקדים
דיוויזיית הלנדווהר הראשונה (בגרמנית: 1. Landwehr-Division) הייתה דיוויזיה של הצבא הגרמני הקיסרי במלחמת העולם הראשונה.