stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ה'תשס"ו
יצירות בספרות העברית

עם הזרם ונגדו – מניה שוחט אגרות ותעודות 1906–1960, יהודה ריינהרץ, שולמית רינהרץ, מוטי גולני (עורכים), הוצאת יד בן צבי.
התנ"ך והזהות הישראלית, אניטה שפירא, הוצאת הספרים ע"ש י"ל מאגנס, האוניברסיטה העברית, ירושלים.
תפילתו של מקובל – מחיי הרב ברוך שלום אשלג, פייגה אשלג, בני ברק.
פרסי ישראל

מקבלי פרס ישראל לשנת תשס"ו הם:

חינוך:
פרופ' חיים אדלר
פרופ' מרים בן-פרץ
מחשבת ישראל:
פרופ' יעקב בלידשטיין
מוזיקה:
פרופ' פנינה זלצמן
פרופ' מנדי רודן
ספורט:
יעקב חודורוב
רלף קליין
משפט
פרופ' רות לפידות
פרופ' אמנון רובינשטיין
חקלאות:
פרופ' נחום קידר
כימיה:
פרופ' צבי רפופורט
מפעל חיים ותרומה מיוחדת לחברה ולמדינה:
דבורה עומר
אל שווימר
התזמורת האנדלוסית הישראלית
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג גכה, ובה 354 ימים.
שנה "פשוטה": שאיננה מעוברת ובה חודש אדר אחד.
שנה "כסדרה": שבה חשוון בן 29 יום ואילו כסלו בן 30 יום
כ"ח באייר חל ביום שישי, ולכן טקסי יום ירושלים מוקדמים ליום חמישי כ"ז באייר. בכל זאת, הצביון הדתי של היום (אמירת ההלל ומזמורי התודה) מתקיים ביום שישי כ"ח באייר.
ראש השנה של שנה זו נדחה על ידי דחיית בט"ו תקפ"ט, דחייה נדירה ביותר.
הערות שוליים

↑  אטילה שומפלבי, מהפך בעבודה: עמיר פרץ נבחר לראשות המפלגה, באתר ynet, 10 בנובמבר 2005
היסטוריה של עם ישראל
קרברוס (פרוטוקול)

קרברוס (באנגלית: Kerberos) הוא פרוטוקול אימות המאפשר ליישומי תקשורת מבוססי שרת/לקוח לאמת זהויות באופן בטוח וכן לנהל תקשורת בטוחה באמצעות מפתחות הצפנה סודיים מעל גבי רשת פתוחה. כיום פרוטוקול זה הוא הפרוטוקול הנפוץ ביותר לאימות, שלמות המידע וסודיותו. הפרוטוקול הוא חלק מחבילת תוכנה חופשית שפותחה על ידי MIT המשתמשת בפרימיטיבים קריפטוגרפיים שונים ומיישמת בין היתר את הפרוטוקול בעיקר כמודל שרת-לקוח. הפרוטוקול מאפשר גם אימות זהויות הדדי, בו הלקוח והשרת יכולים לאמת זה את זהותו של זה.
פרוטוקול קרברוס מסתמך על הצפנה סימטרית בלבד ודורש סיוע של צד שלישי נאמן. מהלכי הפרוטוקול מוגנים מפני ציתות והתקפת שידור חוזר. לעומת פרוטוקול סיסמה רגיל הנקרא "אימות חלש", פרוטוקול קרברוס מציע מה שמוגדר "אימות חזק", כיוון שהוא מערב הצפנה כדי להגן על מפתחות ההתקשרות מפני ציתות בזמן העברתם.
היסטוריה והתפתחות

פרוטוקול קרברוס נולד כחלק מפרויקט אתנה (Athena Project), שמו ניתן לו על שם הדמות קרברוס מהמיתולוגיה היוונית, מפלצת דמוית כלב, בעלת שלושה ראשים ששירתה את האדס – "אל השאול", בשמירה על שער הגיהנום.
פרויקט אתנה הוקם על ידי MIT ב-1979 במטרה לספק הגנה על רשת המחשבים הפנימית של המכון. לאפשר גישה למחשבי המכון על ידי המשתמשים המורשים ולמנוע גישה לקבצים פרטיים ממי שלא הוסמך לכך. בשלבים הראשונים פותחו שלוש גרסאות פנימיות של הפרוטוקול שלא פורסמו. גרסה 4 שמפתחיה העיקריים היו סטיב מילר וקליפורד ניומן פורסמה במחצית השנייה של 1980 ונועדה בעיקר לצורך הפרויקט. לאור ליקויים שהתגלו בה, פותחה גרסה 5 של הפרוטוקול על ידי צוות של MIT בראשות קליפורד ניומן וג'ון קול ופורסמה בספטמבר 1993. גרסה זו הורחבה מספר פעמים במטרה לתקן מספר ליקויי בטיחות שהתגלו לאורך השנים בגרסה המקורית. MIT שחררה את גרסה 5 של הפרוטוקול לשימוש חופשי ופרסמה מימוש שלו לחלונות ולמקינטוש תחת היתר שימוש הדומה למערכת ההפעלה BSD וכן פרסמה את ממשק תכנות יישומים (API) עבור קרברוס הנקרא GSS-API המאפשר קריאות לפונקציות קריפטוגרפיות לצורך הפרוטוקול.
מבחינה היסטורית, בשל העובדה שמימוש הפרוטוקול כולל אלגוריתם הצפנה כמו DES שהעיסוק בו נחשב בעבר לפי החוק האמריקאי כעיסוק בנשק או תחמושת (כמו טנק או טיל בליסטי), הוכנס הפרוטוקול לרשימת אמצעי החימוש האסורים ביצוא מחוץ לתחומי ארצות הברית. לפני שינוי תקנות הייצוא הקריפטוגרפיות של ממשלת ארצות הברית, פותחה בשוודיה גרסה חופשית של פרוטוקול קרברוס הנקראת Heimdal על בסיס גרסה מוגבלת של MIT (שממנו הוסרו האלמנטים הקשורים בהצפנה) וכן פותחה גרסה נוספת של הפרוטוקול בשם Shishi תחת רישיון שימוש GPL של GNU.
היסטוריה והתפתחות > אלגוריתמים נתמכים

הצפנים הסימטריים שהיו בשימוש הפרוטוקול בעבר הם DES במצב הפעלה CBC וצופן הזרם RC4 והאימות בוצע עם קוד אימות HMAC בשילוב פונקציית הגיבוב MD5. כיום קיימת תמיכה להצפנה מאומתת עם AES בשתי גרסאות: AES128-CTS-HMAC-SHA1-96 וכן AES256-CTS-HMAC-SHA1-96.
היסטוריה והתפתחות > שימושים

קרברוס אינו מתאים לשימוש ברשת האינטרנט אלא בעיקר ברמה ארגונית. החל מחלונות 2000 ומעלה, אימצה חברת מיקרוסופט את פרוטוקול קרברוס גרסה 5 כברירת המחדל לביצוע תהליכי אימות זהויות של Active Directory בכל גרסאות מערכות ההפעלה מבית החברה, כולל קונסולות Xbox. מיקרוסופט אינה משתמשת במימוש של MIT אלא תחת זאת בגרסה שונה במעט שהם פיתחו שנקראת SSPI. טכנולוגיות מבית חברת SAP כמו CyberSafe מיישמות את מימוש MIT של קרברוס. מערכות הפעלה רבות תואמי יוניקס תומכות בפרוטוקול קרברוס, בהן Red Hat, מערכת ההפעלה FreeBSD, מערכת ההפעלה Mac OS X של אפל על מחשבי מקינטוש, סולאריס ועוד.
יעדי הפרוטוקול

קרברוס פותח במטרה לספק אימות מהימן בין משתמשים ברשת תקשורת פתוחה שבה אפשר לצותת לחילופי המסרים וליירטם. הצלחת הפרוטוקול תלויה באמינות המחשבים המשתתפים בתקשורת. שרתי האימות, ספקי השירותים והלקוחות חייבים להיות בטוחים ומעודכנים באופן כזה שלא יכילו פרצות כך שניתן יהיה להבטיח את תהליך האימות. במילים אחרות, פרוטוקול קרברוס הוא פרוטוקול אימות בין מחשבים אמינים ברשת לא אמינה. אם מישהו מצליח לפרוץ לאחד המחשבים המשתתפים בפרוטוקול אין כל תועלת בו, לכן הנחת היסוד של הפרוטוקול היא שכל המשתתפים "הגונים". יעדי הפרוטוקול הם:
סיסמת המשתמש לעולם לא תשודר באופן גלוי ברשת.
סיסמת המשתמש לעולם לא תשמר במחשב הלקוח אלא תושמד מיד לאחר השימוש בה.
סיסמת המשתמש לעולם לא נשמרת במצב גלוי, גם לא במסד הנתונים של שרת האימות.
המשתמש נדרש להקיש סיסמה רק פעם אחת בתחילת השיחה.
ניהול מידע האימות של כל הלקוחות מרוכז במקום אחד. ספק השירותים או שרת היישומים לא אמור להכיל כל מידע אימות של לקוחותיו. עובדה זו מאפשרת למנהל הרשת לעדכן סיסמת משתמש או לבטל משתמש בפעולה אחת ללא צורך בעדכון שרתים נוספים. בנוסף לכך שמספר המקומות המכילים מידע אימות סודי קטן ככל האפשר.
לא רק הלקוחות אלא גם השרתים ייתכן שיידרשו לאמת עצמם מול הלקוחות, מה שקרוי אימות דו צדדי.
בגמר האימות וההרשאה, הלקוח והשרת יוכלו להתחיל בקישור מוצפן. לשם כך הפרוטוקול מספק תמיכה ישירה ביצירה והחלפה של מפתחות הצפנה סודיים.
יעדי הפרוטוקול > מרכז הפצת מפתחות (Key Distribution Center)

פרוטוקול קרברוס הוא גם פרוטוקול שיתוף מפתח המבוסס על פרוטוקול נידהאם-שרודר (Needham & Schroeder) עם שיפורים שהוצעו על ידי Denning & Sacco. הרעיון הוא להסתייע בשרת ייעודי המכונה KDC (קיצור של Key Distribution Center) שתפקידו לייצר מפתחות הצפנה זמניים לצורך הצפנת שיחות בין הלקוחות ושרתים או בין שרתים. פרוטוקול קרברוס מכיל גם הגדרה לשרת ניהול הנקרא KADM שתפקידו לנהל את רשימת המפתחות הסודיים ארוכי הטווח של כל המשתמשים, להוסיף או למחוק משתמש לפי הצורך.
ה-KDC של קרברוס הוא שרת אימות המייצר תעודות אימות איתם הלקוחות יכולים לזהות עצמם ולקבל את השירות המבוקש. למרות ההתייחסות אליו כאל ישות אחת הוא למעשה מורכב משלושה חלקים (כמתואר בתרשים למעלה): מסד נתונים, שרת אימות (AS) ושרת הנפקת טיקטים (TGS). מעשית הפרוטוקול מיושם בדרך כלל במחשב אחד המכיל את כל הגופים.
מסד הנתונים מכיל כניסות הנקראות פרינציפלים המשויכים למשתמשים, שרתים, מארחים ונותני שירותים למיניהם. לכל כניסה מודבק שם והיא כוללת מספר נתונים חשובים: שם המשתמש, מפתח הצפנה ומספר סידורי, משך תקפות הטיקטים ומקסימום הזמן שניתן לחדשן, תאריך תפוגת הסיסמה או חברות המשתמש ומאפיינים נוספים בצורת דגלים. כל הנתונים במאגר כולל גיבויים ונתונים זמניים כמו מטמון מוצפנים עם מפתח הצפנה של מנהל ה-KDC הנקרא "מפתח מאסטר".
AS הוא שרת אימות והוא זה שמגיב לבקשת הלקוח לראשונה. זהו גם השלב היחיד שבו המשתמש נדרש להקליד סיסמה. מאחורי הקלעים, שרת האימות מוודא תחילה שהמשתמש אכן מי שהוא טוען שהוא, אם כן הוא מנפיק עבורו טיקט מיוחד הנקראת Ticket Granting Ticket או בקיצור TGT. רק עם טיקט זה הלקוח יכול להתקשר עם שרת ה-TGS.
TGS הוא שרת יישומים הממוקם בין שרת האימות לבין נותן השירות והוא אחראי להנפקת טיקט שירות תקף ללקוח המציג TGT תקף. שרת ה-TGS אחראי להבטיח שזהות הלקוח אושרה לפני שהוא מנפיק תעודת שירות עבור נותן השירות המבוקש. יש להבדיל בין TGT הנקרא "טיקט להנפקת טיקט" שתפקידו רק להעביר את הטיפול משרת האימות לשרת ה-TGS לבין טיקט שירות שהוא טיקט שניתן לאחר שהמשתמש אומת ונועד להתחברות או לקבלת שירות מנותן השירות.
יעדי הפרוטוקול > מפתח שיחה (Session Key)

המפתחות המשותפים לשרתים והלקוחות (מפתח סודי המשותף לשרת האימות והלקוח שנגזר מסיסמת הלקוח ומפתח אחר המשותף לשרת האימות ונותן השירות שנקבע על ידי מנהל הרשת) נקראים מפתחות ארוכי טווח כי הם קבועים ואינם משתנים לאחר שיחה אחת. היות שאין קשר בין המפתחות, הלקוח אינו יכול להתקשר עם נותן השירות ללא קיומו של מפתח משותף נוסף להצפנת התקשורת ביניהם לפחות למשך הזמן השיחה. מפתח זה המונפק על ידי ה-KDC כחלק מהטיקט נקרא מפתח שיחה. מפתח השיחה מונפק בשני עותקים, עותק אחד מיועד לנותן השירות והוא "נעטף" על ידי ה-KDC בתוך הטיקט באופן כזה שללקוח עצמו אין גישה אליו אלא רק נותן השירות המתאים שמחזיק במפתח ארוך טווח המשותף לו ולשרת האימות. העותק השני המיועד ללקוח עצמו והוא "נעטף" בנפרד בחבילה המוצפנת באמצעות המפתח הנגזר מסיסמת המשתמש. כך שלמשתמש היכולת לפענח את החבילה המיועדת אליו ולחלץ את המפתח השיחה מתוכה. למפתח שיחה תפקיד חשוב בסביבת קרברוס.
יעדי הפרוטוקול > תעודת אימות

קיומו של טיקט שירות תקף (בקיצור טיקט) עדיין אינו משליך בהכרח על אימות הלקוח. היות שמדובר ברשת פתוחה, כל אחד יכול ליירט טיקט ולנסות לעשות בו שימוש מאוחר יותר. קיומה של כתובת IP לא עוזרת במיוחד כיוון שכידוע קל לזייף כתובות. הדבר היחיד שהלקוח ונותן השירות יודעים ואף אחד אחר לא, הוא מפתח השיחה (כמובן בנוסף למנהל הרשת שהכין אותו, אבל הוא בהגדרה נקרא "נאמן"), לכן האסטרטגיה שנוקט פרוטוקול קרברוס היא: יחד עם הטיקט שהלקוח שולח לנותן השירות הוא מצרף תעודת אימות (authenticator) בה מופיעים פרטי הלקוח וחותם זמן כשהם מוצפנים באמצעות מפתח השיחה. נותן השירות מצידו פועל בדרך מאוד פשוטה, תחילה הוא מחלץ את המפתח השיחה מהטיקט המיועד אליו, איתו הוא משתמש כדי לפענח את תעודת האימות. אם הלקוח הוא באמת מי שהוא טוען שהוא, השרת יוכל לפענח את התעודה בהצלחה ולחלץ את פרטי הלקוח ולבדוק שאכן זמן הנפקת התעודה "טרי". תעודה שעבר זמנה כלומר שהזמן המופיע בה רחוק לפחות שתי דקות מהזמן בשעונו של השרת תדחה מיד. כאן רואים מדוע יש חשיבות לסינכרון הזמן בין השעונים של מחשבים השייכים לאותו תחום.
קיימת אפשרות קלושה שהמתקיף יצליח ליירט טיקט ותעודת אימות ולשלוח אותם בתוך פחות משתי דקות או כל חלון זמן אחר שהוגדר על ידי המערכת. הפתרון שנוסף בגרסה 5 הוא "מטמון שידור חוזר" (Replay cache). בעיקר בשרתים, נוספה אפשרות למעקב אחרי כל התעודות שהתקבלו במשך חלון הזמן שנקבע, והמערכת יודעת לדחות תעודות כפולות ובכך למנוע התקפת שידור חוזר מסוג זה. הבעיה תיפטר בתנאי שהמתקיף המתוחכם לא יצליח לשלוח את התעודה והטיקט הגנובים לפני שהלקוח עצמו הספיק לעשות זאת. זה כמובן יהיה משעשע כי הלקוח הלגיטימי עלול להיות מואשם ב"התחזות".
יעדי הפרוטוקול > הרשאות

היות שהלקוח לעולם אינו שומר את סיסמתו במחשב (או לפחות זו ההמלצה), כדי להתאים את המערכת למצב של "אימות יחיד" (בכניסה) הנקרא בקיצור SSO, יש צורך לשמור במקום זמני כלשהו את מפתח השיחה והתעודות לפחות עד שהשיחה מסתיימת. המקום בו מאוחסן המידע הזה נקרא מטמון הרשאות (Credential Cache). מיקום המטמון אינו תלוי בפרוטוקול והוא משתנה מיישום אחד לאחר לפי העדפה. במימוש של MIT לצורך תאימות מטמון ההרשאות נשמר במערכת הקבצים. להגברת הביטחון יש כאלו (כמו Active Directory של מיקרוסופט) שמאחסנים אותו בזיכרון הליבה המוגן מפני גישה ברמת משתמש ואינו מועתק למקום אחר בזמן ביצוע Paging.
יעדי הפרוטוקול > טרמינולוגיה

| שם | תיאור |
| --- | --- |
Service: שירות; משאב רשת כגון חשבון משתמש, שירות הדפסה, שרות קבצים או חשבון דואר אלקטרוני.
User: משתמש; בדרך כלל משתמש אנושי המעוניין בקבלת השירות או בגישה למשאב מרוחק.
Client: לקוח; מחשב המייצג את המשתמש. בעת הניסיון לגשת אל המשאב המרוחק המחשב דורש מהמשתמש להקליד את שמו וסיסמתו. לקוח יכול להיות גם גורם לא אנושי כגון שרת המבקש להתחבר לשרת אחר ומכונה Daemon.
Service Server: שרת השירות; שרת המספק שירותים כגון אילו המנויים לעיל, אליו הלקוח מנסה להתחבר על מנת לקבל את השירות המבוקש. לשרת זה אין גישה למסד הנתונים המוצפן המכיל מידע על הלקוחות.
Ticket: טיקט; חבילת מידע המשודרת ברשת, הכוללת נתונים (חלקם מוצפנים) המאפשרים לשרת השירות לאמת את זהות הלקוח ולאפשר לו גישה לשירות או המשאב המבוקש.
Ticket Granting Server (TGS)‎: שרת להנפקת טיקטים; שרת קרברוס ייעודי המנפיק טיקטים ללקוחות שברצונם להתחבר לשרת השירות האמור.
Authentication Server (AS)‎: שרת אימות; שרת קרברוס ייעודי שתפקידו לאמת את זהות הלקוחות ולקשר בינם לבין שרת הנפקת טיקטים. לשרת זה גישה למסד הנתונים המוצפן.
Ticket Granting Ticket (TGT)‎: טיקט להנפקת טיקטים; טיקט שאיתו הלקוח מאמת את זהותו מול שרת TGS על מנת לקבל ממנו טיקט שירות להתחברות לשרת השירות. לשרת זה גישה למסד הנתונים המוצפן.
Timestamp: חותם זמן ; ערך המייצג את הזמן המקומי בשעון הלקוח בעת הגשת הבקשה. במהלך הפרוטוקול נבדק זמן הגשת הבקשה על מנת לוודא כי הטיקט עדיין תקף.
Network Address: כתובת רשת; כתובת IP של מחשב הלקוח ברשת האינטרנט.
Session Key: מפתח שיחה; מפתח הצפנה חד-פעמי המתאים להתקשרות יחידה או לפרק זמן קצר. מפתח-שיחה משמש בדרך כלל למשך שיחה אחת אם כי בפרוטוקול קרברוס המפתח יכול לשמש למספר שיחות.
הערה: הסוגריים המסולסלים בתרשים ובתיאור הפרוטוקול להלן מייצגים את חלק המידע המוצפן כאשר מפתח ההצפנה מצוי מיד לאחריהם בליווי סוגריים המציינים את השותפים למפתח (הגורמים שהמפתח ידוע להם). יתר חלקי המידע מועברים באופן גלוי.
יעדי הפרוטוקול > תיאור מהלכי הפרוטוקול

1. המשתמש מקיש שם משתמש וסיסמה בצד הלקוח. הלקוח (המחשב) מבצע פונקציית גיבוב חד כיוונית על הסיסמה שהוקלדה והתוצאה המתקבלת מהווה מפתח סודי של הלקוח.
2. הלקוח שולח בשמו של המשתמש מסר קריא לשרת האימות (AS) לקבלת המלצה (credential) עבור שירות או גישה למשאב מסוים מספק השירות, בנוסח: "משתמש פלוני מבקש לקבל שירות מספק פלוני". שימו לב שהלקוח אינו נדרש לשלוח סיסמה או מפתח סודי כלשהו לשרת האימות.
3. שרת האימות מזהה את הלקוח ברשימותיו על פי טענת זהותו. אם הלקוח האמור אכן מופיע ברשימותיו, שרת האימות מחזיר לו המלצה המורכבת משני מסרים מוצפנים:
מהלך 1: שרת אימות ללקוח (המלצה)
TGT: {זהות, כתובת, תוקף, מפתח-שיחה(לקוח/TGS)}מפתח(TGS)
{מפתח-שיחה(לקוח/TGS)}מפתח(לקוח)
4. אם הלקוח לגיטימי, הוא משתמש במפתח הסודי שברשותו כדי לפענח את המסר השני המיועד אליו כדי לחלץ ממנו את מפתח השיחה, בעזרתו הוא יתקשר לאחר מכן לשרת TGS. (שימו לב שהלקוח אינו מסוגל לפענח את המסר הראשון שקיבל כיוון שהוא מוצפן באמצעות מפתח סודי הידוע רק לשרת ה-TGS). אם הלקוח אינו לגיטימי, כגון אם הוא מתחזה, אין במידע שקיבל כל תועלת כיוון שהוא מוצפן וההנחה היא כי מפתח ההצפנה ידוע אך ורק ללקוח הלגיטימי. בשלב זה בידי הלקוח מספיק נתונים כדי לאמת את זהותו מול שרת ה-TGS.
5. כדי לקבל את השירות המבוקש, תחילה הלקוח מבקש בשם המשתמש משרת קרברוס TGS תעודת התחברות, על ידי שליחת המסרים הבאים:
מהלך 2: לקוח לשרת הנפקת תעודות
TGT: שירות, {לקוח, כתובת, תוקף, מפתח-שיחה(לקוח/TGS)}מפתח(TGS)
Authenticator: {לקוח, חותם-זמן}מפתח(לקוח/TGS)
6. עם קבלת המסרים, שרת ה-TGS מפענח את ה-TGT שקיבל באמצעות המפתח הסודי שלו, מחלץ את מפתח-השיחה ובודק: שהתעודה עדיין תקפה, שפרטי הלקוח תואמים את המידע שהתקבל קודם ושהמשתמש בעל הרשאה לשירות המבוקש. אם כל הנתונים תקינים אזי ה-TGS מפיק עבורו תעודה להתחברות לספק השירות ושולח ללקוח את המסרים הבאים:
מהלך 3: שרת הנפקת תעודות ללקוח
Ticket(לקוח/שרות): שירות, {לקוח, כתובת, תוקף, מפתח(לקוח/שרות)}מפתח(שירות)
{מפתח(לקוח/שירות)}מפתח(לקוח/TGS)
7. כאשר הלקוח מקבל את המסרים הללו משרת ה-TGS בידיו מספיק נתונים כדי לאמת את זהותו מול ספק השירות. הלקוח מתחבר לשרת השירות ושולח לו את המסרים הבאים:
מהלך 4: לקוח לספק שירות
Ticket(לקוח, שירות): שירות, {לקוח, כתובת, תוקף, מפתח(לקוח/שירות)}מפתח(שירות)
Authenticator: {לקוח, חותם-זמן}מפתח(לקוח/שירות)
8. ספק השירות מפענח את התעודה באמצעות המפתח הסודי שלו מחלץ את מפתח השיחה ומפענח את ה'מזהה' שקיבל ובודק את המידע הכלול בו. אם הכל כשורה הוא מאשר את בקשת ההתחברות מאפשר ללקוח גישה לשירות המבוקש.
9. אופציונלית לצורך אימות הדדי, השרת שולח ללקוח את חותם הזמן הטרי שהתקבל במהלך 3 וכן מפתח שיחה חדש (אם יש צורך), מוצפנים באמצעות מפתח השיחה המשותף. הלקוח מפענח את מסר האחרון ומוודא שחותם הזמן מתאים לחותם הזמן שהוא שלח. אם כן הלקוח יכול לסמוך על השרת ויכול להשתמש בשירות המבוקש.
סיכום מהלכי הפרוטוקול: הלקוח מקבל משרת האימות המלצה שאיתה הוא מוכיח לשרת הנפקת התעודות שהוא מוסמך לקבלת תעודת השירות המבוקשת ומקבל אותה, באמצעותה הוא מוכיח לאחר מכן לספק השירות שזהותו אומתה וכי הוא רשאי לקבל את השירות המבוקש ומקבל אותו.
בטיחות ויעילות > ניהול מפתחות

פרוטוקול קרברוס מחייב את הלקוח והשרת במהלך הפרוטוקול להחזיק במפתח הצפנה ומפתח שיחה לפיענוח מסרי הפרוטוקול במצב קריא (לא מוצפן). עובדה זו יוצרת נקודת תורפה מסוימת, שכן אם תוקף פוטנציאלי מצליח לחדור למערכת ולחלץ את המפתחות הללו, הוא יוכל להתחזות ללקוח ללא כל בעיה. בנוסף שרתי KDC אמורים לנהל מסד נתונים המכיל מידע על זהות המשתמשים והמפתחות הסודיים שלהם (הסיסמאות). מידע זה חייב להיות מוגן באמצעים קריפטוגרפיים. כמו כן התכנון הראשוני של הפרוטוקול מחייב את שרתי קרברוס לאחסן בקשות אחרונות על מנת למנוע התקפות שימוש חוזר. מימוש זה בעייתי בפלטפורמות מסוימות. השימוש באתגר/מענה מבטל את הצורך הזה.
אם לתוקף פוטנציאלי יש גישה לערוץ התקשורת בו מתנהל הדו-שיח בין השרת ללקוח, הוא יכול לאסוף מספר גדול של תעודות מוצפנות שנשלחו. בגרסה הבסיסית של הפרוטוקול לא הוגדרה שיטה מעשית להצפנת תהליך האימות. בשיטה הרגילה התעודות מוצפנות באמצעות המפתח הסודי של המשתמש שנגזר מהסיסמה שלו באמצעות פונקציה ציבורית מוסכמת. על כן התוקף יכול לנסות לפענח את התעודות באופן לא מקוון על ידי ניסיון לנחש את הסיסמה ולבדוק האם מפתח ההצפנה מתאים. לכן השימוש בפרוטוקול זה אינו פותר את המשתמשים מהצורך להחזיק בסיסמאות חזקות כלומר קשות לניחוש (ראו סיסמה).
בטיחות ויעילות > התקפת שימוש חוזר – Replay attack

כדי למנוע התקפת שימוש חוזר, שבה התוקף מנסה להתחזות ללקוח הלגיטימי על ידי שידור חוזר של מסרי הפרוטוקול מתהליך ישן, פרוטוקול קרברוס עושה שימוש במזהה המכיל חותם-זמן. חותם הזמן מאפשר לאכוף טריות ובכך לסכל ניסיון שימוש בבקשות ישנות. על כן סינכרון הזמן בין השרת והלקוח, הוא תנאי הכרחי בפרוטוקול קרברוס. מקובל לאפשר סטייה קלה (בדרך כלל כ-5 דקות), בין הזמן שמקורו בשעון הלקוח לבין הזמן בשעונו של השרת, בזמן קבלת הבקשה. בכל מקרה שהפרש הזמן עולה על שיעור סטייה שנקבע מראש, הבקשה נדחית.
בטיחות ויעילות > שירות זמן מאובטח

הצורך בסינכרון הזמן בגרסה הבסיסית, מטיל מגבלה על מימוש הפרוטוקול ומהווה חיסרון משמעותי. אם הזמן בשעון השרת מוטעה ניתן יהיה לעשות שימוש במזהה ישן ובכך להתחזות ללקוח לגיטימי ללא בעיה. על כן יש צורך להגן על שעון השרת מפני שינויים חיצוניים על ידי תוקף פוטנציאלי. מלבד זאת כיוון שבטיחות הפרוטוקול תלויה בזמן, תהליך הסנכרון עצמו חייב להיות בטוח. אולם סנכרון שעון בטוח הוא בעיה קריפטוגרפית כשלעצמה. קיימת גרסה שונה של הפרוטוקול ללא שימוש בחותם זמן במחיר של מהלך נוסף.
בטיחות ויעילות > צד שלישי

התלות בצד שלישי מקוון מגביל את השימוש בפרוטוקול ומחייב כי שרת הצד השלישי יהיה זמין בעת הרצת הפרוטוקול. אם שרת קרברוס קורס, גורם הדבר להשבתה של כל מערכת האימות. כדי למנוע מצב כזה, בדרך כלל מערכת אימות כוללת מספר שרתי אימות של קרברוס.
בטיחות ויעילות > יתרונות וחסרונות > יתרונות

לפרוטוקול זה מספר יתרונות על פני NTLM:
הסיסמאות לא עוברות ברשת אף פעם.
ב-Kerberos מתבצעת פונקציית גיבוב כבר בהודעה הראשונה, וכך לא ניתן לראות את הסיסמה גלויה בעקבות פריצה לוקאלית.
פונקציות ההצפנה חזקות יותר מ-NTLM.
תיקון החולשות הקיימות ב-NTLM.
ביצועים טובים יותר.
יחס מהירות/אבטחה גבוה וטוב – לפי יחס זה, ככל שהאבטחה שלי יותר טובה כך גם התהליך יותר איטי, ולהפך – ככל שהאבטחה שלי פחות טובה התהליך מהיר יותר. Kerberos יודע לאזן בין האבטחה למהירות הביצוע, לעומת NTLM שם המהירות גבוהה, אך האבטחה בינונית.
אימות דו-צדדי – כלומר לא רק שהלקוח מתאמת מול השרת/השירות אלא גם השרת/השירות מתאמתים מולו. אימות דו-צדדי הוא אופציה שהלקוח יכול לדרוש מהפרוטוקול Kerberos.
Delegation (נקרא גם authentication forwarding)
הודות ל"האצלת הסמכויות" שיש ל-Kerberos, שירות שהמשתמש ניגש אליו יכול לגשת מרחוק למשאבים שהוא צריך בשם הלקוח. כלומר, משתמש א' יכול לתת את הזכות לתחנה ב' לאמת את עצמו מול אפליקציה שנמצאת בשרת ג' כאילו תחנה ב' היא המשתמש א'. שיטה זו יעילה מאוד, לעומת התחברות לשרת ג'.
NTLM תומך רק ב-impersonating – שיש צורך ב"דיבור ישיר" של אותו לקוח והתחברות למשאבים חדשים.
NTLM עובד בתצורת אתגר/מענה ולכן מספק אימות חד-צדדי בלבד. זהו אחד ההבדלים העיקריים בפרוטוקול.
בטיחות ויעילות > יתרונות וחסרונות > חסרונות

לפרוטוקול יש שני חסרונות עיקריים. הראשון הוא שהפרוטוקול חשוף לסיסמאות חלשות או חוזרות. בנוסף הוא מספק אימות רק עבור שירותים ולקוחות.
הערות שוליים

↑  RFC 1510 – The Kerberos Network Authentication Service (V5)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4648184-9 
תיאור כללי של פרוטוקול קרברוס
דיאגרמת מהלכי פרוטוקול קרברוס הבסיסי
ישראל פרידמן (רוז'ין)

רבי ישראל פרידמן מרוז'ין (5 באוקטובר 1796, ג' בתשרי ה'תקנ"ז – 9 באוקטובר 1850, ג' בחשוון ה'תרי"א), המכונה "הרוז'ינר", "הרוז'ינאי", "האדמו"ר מרוז'ין" או "מלך ישראל מרוז'ין", היה מייסד חסידות רוז'ין שהיא חסידות אב למספר ענפי חסידות.
בית המדרש בסדיגורה
בית המדרש, 1915
קורות חייו

נולד בעיירה פראהבישט שבפלך פודוליה של האימפריה הרוסית (כיום נמצאת העיירה בתחומי מחוז ויניצה של אוקראינה), בג' בתשרי תקנ"ז, לרבי שלום שכנא בן רבי אברהם המלאך, ולחוה בת מלכה בת רבי מנחם נחום מצ'רנוביל בעל ה"מאור עיניים".
כשהיה בן שש נפטר אביו, והוא גודל וחונך על ידי אחיו, רבי אברהם מפראהביטש. בגיל שבע התארס עם שרה, בתו של רבי משה שהיה ראש ישיבה בברדיצ'ב ואחר כך היה רב בבוטושאן (בנו של רבי אליעזר ראש ישיבה בפינסק), ובגיל 13 התקיימה חתונתו בבוטושאן. בגיל 16 נפטר אחיו רבי אברהם, ורבי ישראל נתמנה כממלא מקומו.
את תחילת כהונתו כאדמו"ר עשה בפראהביטש, עיר מגורי אביו, משם עבר לסקווירא ומשם לרוז'ין (Ружин) - עיירה בווהלין בפלך ז'יטומיר כ-70 ק"מ דרומית לז'יטומיר, שעל שמה נתפרסם הוא ושושלתו אחריו. לאחר פטירתו של רבי משה צבי מסאווראן היה רבי ישראל לגדול אדמור"י אוקראינה בדורו והשפעתו הייתה עצומה בכל מזרח אירופה.
הוא נודע באורח-חייו המפואר והמלכותי שלדבריו נועד להדגיש את מעלת ישראל, שהם בני מלכים.
אצל חסידיו הדבר נודע כ"דרך המלכות" או "חסידות מלכותית" ("מלכות'דיגע חסידות) - אורח חיים שאותו אימצו אדמו"רים רבים בעקבותיו, בין במוצהר ובין שלא במוצהר (המונח "חצר" בהתייחס לקהילה חסידית מקורו בחסידות רוז'ין)[דרוש מקור].
הוא היה מראשוני האדמו"רים שבנו ארמונות והתלבשו באלגנטיות אירופאית (הוא לא לבש לבן, שהיה אז לבוש האדמ"ורים) - בכך המשיך את דרכו של אביו. הוא לא התפלל עם חסידיו אלא ביחידות בחדר צדדי הצמוד לבית המדרש, המכונה "דאוונען שטיבל" (חדר תפילה). הוא נהג לנסוע במרכבה מפוארת. הנהגתו התמוהה הייתה מנומקת על ידו שזה "הטעיית הסטרא אחרא" וירידה ל"קליפות" על מנת לדלות "ניצוצות".
על אף אורח חייו הראוותני הוא עצמו היה מתנהג בקדושה ובפרישות, הדבר התבטא בעיקר בכמות אכילתו הזעירה ובמיעוט שינתו. הוא העיד על עצמו (כרבי יהודה הנשיא בשעתו): "לא נהניתי מהעולם הזה כלל". עוד דבר שבזכותו התפרסם הרוז'ינר היה בשל דבקותו המתמדת בה'. כל דבריו ואפילו תנועותיו היו מדודים ושקולים בפלס ונעשו מתוך דביקות ומתינות מיוחדת שהביאה להתפעלותם של צדיקי דורו.
באביב של שנת תקצ"ח, בעקבות הלשנה, נאסר על ידי שלטון הצאר. הוא הואשם שציווה להרוג שני מוסרים (יהודים שהיו מלשינים לשלטון על העלמות מס בקרב הקהילה היהודית ועל חייבי-גיוס לא רשומים במפקד אוכלוסין). לאחר כמעט שנתיים - בשנת ת"ר, הצליח לברוח מהמאסר בעזרת שוחד שחסידיו נתנו למנהל בית הכלא, להבריח את הגבול הרוסי ולאחר נדודים וטלטולים רבים וקשים התיישב, בשנת תר"ב, באחוזת "פוטוק" שבעיירה סדיגורא הסמוכה לעיר צ'רנוביץ שבבוקובינה שבאותה תקופה הייתה חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית, שם המשיך את דרכו המלכותית והתפרסם ביותר, ואלפי חסידים הגיעו אליו.
לאחר פטירת אשתו שרה, בשנת ה'תר"ז, נישא למלכה, אלמנת רבי הירש מרימנוב. רבי ישראל נפטר בג' בחשוון ה'תרי"א, ונטמן בעיירה סדיגורא בה התגורר בסוף חייו.
אדמו"רים רבים היו נוהגים לנסוע אליו, בהם רבי משה מקוברין רבי חיים מצאנז ורבי דוד מלובין שהחזיקו את עצמם לתלמידיו ואפילו חסידי פולין הקונגרסאית ובכללם תלמידי רבי מנחם מנדל מקוצק נסעו אליו. מסופר גם שרבי שמשון רפאל הירש מפרנקפורט גם נסע אליו כדי להכירו.
משפחתו

בניו
רבי שלום יוסף פרידמן מסדיגורה ממלא מקום אביו בסדיגורה למשך כעשרה חודשים.
רבי אברהם יעקב מסדיגורה, אדמו"ר בסדיגורה לאחר פטירת אחיו רבי שלום יוסף
רבי דוד משה פרידמן מצ'ורטקוב - מייסד חסידות צ'ורטקוב
רבי דב בער פרידמן מלאובה (אנ').
רבי מנחם נחום פרידמן מייסד חסידות שטפנשט.
רבי מרדכי שרגא פרידמן מהוסיאטין - מייסד חסידות הוסיאטין.
בנותיו
גיטל - אשת רבי יוסף מנזון, בניהם רבי לוי יצחק מנזון מייסד חסידות אוז'ירן ורבי חיים דוד מייסד חסידות בראדי.
חיה מלכה - אשת רבי מנחם מנדל בנו של רבי יצחק מאיר מזינקוב ובזיווג שני אשת רבי יצחק טוורסקי מסקווירא.
לאה - אשת רבי דוד הלפרין מברדיטשוב, בנם רבי שלום הלפרין מייסד חסידות וסלוי. בנם השני היה רבי מרדכי חתן רבי שבתי מקישינב. חתנם היה רבי שלמה בן אחיה/גיסו רבי אברהם יעקב פרידמן מסדיגורה.
מרים - אשת האדמו"ר מנחם מנדל הגר מוויז'ניץ (ה"צמח צדיק").
תורותיו

דברי תורתו פורסמו בספרים רבים. ולאחרונה לוקטו כל מאמריו הפזורים והן מתוך כתבי יד, בספר עירין קדישין השלם שיצא לאור על ידי מכון שפתי צדיקים. עוד ליקוטים מתורתו פורסמו בקבצים אורות ישראל שיצא לאור על ידי הרב אברהם משי זהב, ונר ישראל שיצא לאור על ידי הרב יוסף דב שטרן.
לחניו

לפי מסורת חצרות רוז'ין רבי ישראל הלחין עשרות ניגונים. בחצרות בית רוז'ין יש ניגון דביקות בעל שני בתים, המושר בזמנים מיוחדים, המיוחס לרבי ישראל, אך לייחוס זה יש עוררין. בחסידות סקולען מקובל ניגון "מי אדיר" ממנו, והריבניצער, מסר ניגון נוסף, "הזכירו לפניו" (יצא באלבום "כיסופים" של מרדכי בן-דוד).
בספר חיים גראביצר (מאת פישל שניאורסון) מתואר ניגון דביקות ייחודי, אותו, לפי המסורה, השמיעו בשמיים לנשמת רבי ישראל מרוז'ין על מנת לשכנע אותה לרדת לעולם הזה. את הניגון לימד ר' ישראל לחסידיו, והוא נודע כ'ניגונו של הרוז'ינאי'.
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
הערה: הניגון מושר בדרך כלל בצורה חופשית, שלא בהתאמה למשקל.