stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אליפות אירופה בהתעמלות מכשירים לגברים
טבלת מדליות

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מדינה |   |   |   | בסך הכל |
| ברית המועצות ברית המועצות | 90 | 59 | 35 | 184 |
| רוסיה רוסיה | 39 | 21 | 29 | 89 |
| רומניה רומניה | 19 | 22 | 14 | 55 |
| אוקראינה אוקראינה | 16 | 18 | 14 | 48 |
| איטליה איטליה | 15 | 10 | 17 | 42 |
| יוון יוון | 15 | 6 | 6 | 27 |
| הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת | 14 | 15 | 14 | 43 |
| הונגריה הונגריה | 14 | 12 | 16 | 42 |
| בולגריה בולגריה | 12 | 9 | 12 | 33 |
| יוגוסלביה יוגוסלביה | 11 | 5 | 9 | 25 |
| בלארוס בלארוס | 10 | 14 | 13 | 37 |
| גרמניה גרמניה | 10 | 9 | 15 | 34 |
| גרמניה המזרחית גרמניה המזרחית | 7 | 17 | 17 | 41 |
| צרפת צרפת | 7 | 17 | 17 | 41 |
| שווייץ שווייץ | 7 | 6 | 12 | 25 |
| ספרד ספרד | 7 | 4 | 3 | 14 |
| הולנד הולנד | 6 | 3 | 2 | 11 |
| גרמניה המערבית גרמניה המערבית | 5 | 5 | 11 | 21 |
| סלובניה סלובניה | 4 | 5 | 5 | 14 |
| פולין פולין | 3 | 7 | 8 | 18 |
| ישראל ישראל | 3 | 4 | 7 | 14 |
| ארמניה ארמניה | 2 | 4 | 5 | 11 |
| טורקיה טורקיה | 2 | 4 | 5 | 11 |
| שוודיה שוודיה | 2 | 4 | 4 | 10 |
| צ'כוסלובקיה צ'כוסלובקיה | 2 | 2 | 2 | 6 |
| קרואטיה קרואטיה | 1 | 7 | 1 | 9 |
| פינלנד פינלנד | 1 | 4 | 5 | 10 |
| לטביה לטביה | 1 | 1 | 1 | 3 |
| ליטא ליטא | 1 | 1 | 1 | 3 |
| קפריסין קפריסין | 1 | 0 | 1 | 2 |
| אלבניה אלבניה | 1 | 0 | 0 | 1 |
| אירלנד אירלנד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| אוסטריה אוסטריה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| נורווגיה נורווגיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| לוקסמבורג לוקסמבורג | 0 | 1 | 0 | 1 |
| צ'כיה צ'כיה | 0 | 0 | 1 | 1 |
מדינות הכתובות באלכסון הן מדינות שכבר לא קיימות
הערות שוליים

↑  "Artistic Gymnastics, European Junior Championships, History, Men All-around".
↑  "Europameisterschaften Kunstturnen, Männer, Geschichte, Erfindungen".
↑  "ARTISTIC GYMNASTICS KUNSTTURNEN EUROPEAN CHAMPIONSHIPS WOMEN Participants".
↑  "ARTISTIC GYMNASTICS EUROPEAN CHAMPIONSHIPS 1998, St.Petersburg, All around results, women".
↑  "ARTISTIC GYMNASTICS, KUNSTTURNEN, EUROPEAN CHAMPIONSHIPS WOMEN, Preview".
ארוס גיולבודגיאן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1979 (בת 46) ירוואן
 מידע כללי
 מדינה:  ארמנית
 ספורט
 ענף ספורט:  קפיצה למים 
 
ארוס גיולבודגיאן (בארמנית: Արուսյակ Գյուլբուդաղյան, נולדה ב-15 בינואר 1979, ירוואן, ארמניה הסובייטית) היא קופצת למים ארמנית לשעבר. בגיל 17 היא התחרתה באולימפיאדת אטלנטה 1996 בקפיצת נשים 3 מטר ממקפצה גמישה. וסיימה במקום ה-20.
יותר מ-15 שנים אחרי תחרותה האולימפית, בדרום קליפורניה שבארצות הברית, הורשעה גיולבודגיאן בקשירת קשר להונאת תרופות והונאת דואר, כחלק מארגון פשע ארמני שנלכד במבצע פדרלי לאחר שגנב במרמה יותר מ-$65 מיליון בהונאת מדיקר שהתרחשה ברחבי ארצות הברית. היא נידונה ל-13 חודשי כליאה, ושמונה חודשי מאסר בית.
הערות שוליים

↑  "Armenia at the 1996 Atlanta Summer Games". Sports-Reference.com. אורכב מ-המקור ב-2020-04-17. נבדק ב-19 בפברואר 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  ]http://blog.cleveland.com/metro/2010/10/suspects_indicted_for_medicare.html Suspects indicted for Medicare fraud part of Armenian-American criminal organization, officials say], Peter Krouse, PLAIN DEALER NEWS, Oct 13, 2010
↑  Arus Gyulbudaghyan Armenian diver, howold.co
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא ארמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
אפראח ואלי

אפראח ואלי (באורדו: افراح ولی; נולדה ב-29 בנובמבר 1995) הא גולשת סקי אלפיני פקיסטנית. היא הזוכה הראשונה באירוע הסלאלום הענק במשחקי החורף של דרום אסיה, כאשר לקחה את הזהב במשחקי הבכורה שנערכו בהודו ב-2011.
רקע

ואלי נולדה במחוז גהיזאר, בגילגיט-בלטיסטן. היא בת למשפחת גושפור, לשעבר המשפחה המלכותית של מחוז עמק פוניאל, מחוז גהיזר. היא למדה והצטיינה בסקי בעיקר כי בילתה את רוב ילדותה בראטו – אזור הררי מושלג באסטור, שם הוצב אביה למשך יותר מעשור, כקולונל בצבא פקיסטן.
ואלי השלימה את לימודי התיכון בבית הספר הצבאי הממלכתי בגילגיט, ואחר כך סיימה תואר במנהל עסקים ב-2017.  (אורכב 24.12.2016 בארכיון Wayback Machine)
קריירה

בשנת 2011, במשחקי החורף של דרום אסיה הראשונים, שנערכו בהודו, ואלי זכתה במדליית זהב באירוע הסלאלום הענק - בכך שהביסה את אחותה אמינה, שגם היא גולשת סקי.
ב-2014, ואלי נבחרה על ידי פדרציית הסקי של פקיסטן (SFP) להשתתף במחנה אימונים של הפדרציה הבינלאומית לסקי שנערך באוסטריה. במהלך אימון, הייתה לה תאונת סקי והיא שברה את עצמות השוקה והשוקית של רגלה הימנית. היא פונתה בהליקופטר לבית חולים, ואחר תקופת הבראה, השתקמה.
בגביע הסקי הבינלאומי של 2017 במאלאן ג'אבה, בהרי קארקוראם, לקחה ואלי מדליית זהב - היחידה בה זכתה פקיסטן במשחקים - ושתי מדליות ארד. הייתה זו אליפות הסקי הבינלאומית הראשונה שאירחה פקיסטן. השתתפו באירוע סך של 9 מדינות - טורקיה, אוקראינה, מרוקו, אפגניסטן, הודו, טג'יקיסטן, סלובקיה, סרי לנקה ואיראן.
בינואר 2017, ואלי השתתפה בנבחרת פקיסטן במשחקי החורף של אסיה, בסאפורו, יפן. היא הגיעה למקום 23 בסלאלום הענק, ולמקום 25 בסלאלום.
כמו ספורטאיות פקיסטניות אחרות שהגיעו לרמת תחרות בינלאומית, ואלי מציינת את ההשקעה המועטה של ממשלת פקיסטן בחינוך וספורט, ובמיוחד את הקשיים שעומדים בפני נשים וילדות הרוצות לעסוק בספורט בארצה.
הערות שוליים

↑  Skiing sisters grab gold, silver Express Tribune 14 January 2011.
↑  Raheel, Natasha (30 בינואר 2017). "Ifrah Wali makes Pakistan proud". The Express Tribune. Karachi, Pakistan. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Raheel, Natasha (11 בפברואר 2017). "Jan dominates as Army clinch ski championship". The Express Tribune. Karachi, Pakistan. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Meet Ifrah Wali, Pakistan's National Ski Champion, Pakistan Ink, March 31, 2015
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "אפראח ואלי".
אנז'י ארנה

| --- | --- |

 שמות קודמים:  חזאר
 מיקום:  רוסיה כספיסק, דאגסטן, רוסיה
 קואורדינטות:  42°54′28″N 47°37′07″E﻿ / ﻿42.907901°N 47.618587°E﻿ / 42.907901; 47.618587
 אבן יסוד:  2001
 תקופת הפעילות:  22 ביולי 2003 – הווה (21 שנים)
 שופץ:  2013
 בעלים:  אנז'י מחצ'קלה 
 מפעיל:  דינמו מחצ׳קלה
 משטח:  דשא טבעי
 אדריכל:  אנדריי קלימוב
 קבוצות:  26 400
 מושבים:  26,400
 ממדי משטח:  107x72
 אתר רשמי
 he
 
אנז'י ארנה (ברוסית: Анжи́-Аре́на), שנקרא בעבר "חזאר" (ברוסית: Хазар), הוא מגרש הבית של קבוצת "דינמו" מהעיר מחצ'קלה. האצטדיון ממוקם בעיר כספייסק הסמוכה ובעל תכולה של 26,400 צופים.
היסטוריה

האצטדיון נחנך ב-22 ביולי 2003 ונקרא תחילה אצטדיון "חזאר". ביום זה, אנז'י אירחה את קובאן קרסנודאר, במשחק שהסתיים בתוצאה 1:0 לטובת אנז'י.
טקס הפתיחה של האצטדיון התקיים ב-1 ביוני 2013 ונכחו בו כ-30 אלף צופים, אשר צפו בידוענים רבים שהוזמנו לאירוע על ידי הבעלים של אנז'י, כמו פלו ריידה, שר ולהקת "Alabina" ומוזיקאים רוסים נודעים כמו ניקולאי בסקוב, נאני ברגוואדזה ולהקת "דיסקוטקה אוואריה" את הטקס הנחו אנדריי מלאחוב ויאנה צ'וריקובה. עבור אוהדי אמנויות לחימה הופיעו השחקן ז'אן-קלוד ואן דאם ומוחמד קיסי, הידוע בתפקידו כטונג פו בסרט "קיקבוקסר". בנוסף נכחו גם המאמן הראשי של נבחרת רוסיה, פאביו קאפלו, סגן נשיא התאחדות הכדורגל, ניקיטה סימוניאן ונשיא הפרמייר ליג הרוסי, סרגיי פריאדקין שהעניק ל"אנז'י" מדליית ארד בעקבות תוצאותיה בעונת 2012/2013. קפטן אנז'י, סמואל אטו זכה בפרס הכדורגלן הטוב ביותר בליגת העל מטעם פורטל "Championat.com". 12 מיליון רובל, שנאספו באירוע הועברו לקרן הצדקה "שטח הטוב".
עם הגעת הבעלים החדש של המועדון, סולימאן קרימוב, בשנת 2011 הוחלט לשפץ את האצטדיון. בשל רוחות חזקות שמאפיינות את מיקום האצטדיון הוחלט לבנות יציעים שיקיפו את האצטדיון כולו ומעליהם גג, שמכסה 30% מהמושבים. הבניה הושלמה במרץ 2013 וקיבולת האצטדיון עומדת על 30,000 מקומות. משחק הבכורה אחרי השיפוץ נערך ב-17 במרץ 2013 כשאנז'י שיחקה נגד הקבוצה מסמרה "קריליה סובייטוב".
אירוח משחקי גמר > גמר הגביע הרוסי בכדורגל נשים 2013

ב-26 במאי 2013 האצטדיון אירח את משחק הגמר של הגביע הרוסי בכדורגל נשים לעונת 2012/13. במשחק שיחקו ביניהן הקבוצה ממוסקבה "איזמאילובו" והקבוצה מפרם "זבזדה-2005". המשחק הסתיים בניצחון "זבזדה" בתוצאה 2:1.
אירוח משחקי גמר > גמר הגביע הרוסי בכדורגל גברים 2014

ב-28 בינואר 2014 בפגישה של הוועד המנהל של התאחדות הכדורגל הרוסית, הוחלט שמשחק גמר הגביע לעונת 2013/2014 יתקיים באצטדיון אנז'י ארנה. המשחק נערך ב-8 במאי 2014, במשחק שהפגיש בין "קרסנודאר" ל"רוסטוב". "רוסטוב" ניצחה בדו-קרב פנדלים 6:5. במשחק נכח קהל של 19,500 צופים.
הערות שוליים

↑  В столице Дагестана новый футбольный стадион открыли грандиозным концертом
↑  Step by step по-дагестански
↑  Торжественное открытие «Анжи Арены»
↑  На открытии «Анжи-Арены» собрали более 12 млн рублей на благотворительность
↑  От «Хазара» до «Анжи-Арены»
↑  "Кубок России среди женщин, Плей-офф". אורכב מ-המקור ב-2015-09-24. נבדק ב-2014-05-09.
↑  Финал Кубка России пройдёт в Каспийске
אנז'י ארנה, אפריל 2014
אמין חארית

אמין חארית (בערבית: أمين حاريت; נולד ב-18 ביוני 1997) הוא כדורגלן מרוקאי יליד צרפת המשחק בעמדת הקשר באולימפיק מרסיי ובנבחרת מרוקו.
קריירת מועדונים

ב-13 באוגוסט 2016 ערך חארית את הופעת הבכורה שלו בליגה הצרפתית עם נאנט בניצחון 1–0 על דיז'ון.
ב-10 ביולי 2017 הודיעה הקבוצה הגרמנית מהבונדסליגה, שאלקה 04, על החתמתו של חארית לחוזה לארבע שנים, סכום ההעברה שוער בכ-8 מיליון אירו. את הופעת הבכורה שלו במדי שאלקה ערך ב-14 באוגוסט במשחק נגד דינמו ברלין במסגרת הגביע הגרמני. ב-25 בנובמבר כבש חארית את שער הבכורה שלו בליגה נגד בורוסיה דורטמונד, משחק שבו קבוצתו הייתה בפיגור של ארבעה שערים תוך 25 דקות בלבד, אך שאלקה הצליחה להשוות את התוצאה בדקה ה-94 מכדור קרן והצליחה להפוך את משחק הדרבי למפגש היסטורי בין שתי הקבוצות.
ב-2 בספטמבר הושאל לאולימפיק מרסיי. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון הצרפתי בניצחון 1–2 על מונקו. במשחק שלאחר מכן, סטאד רן, הוא נכנס בדקה ה-59 וכבש 12 דקות לאחר מכן את שערו הראשון ועזר לקבוצתו לנצח 0–2. בנובמבר 2022 חתם באופן קבוע במרסיי.
קריירה בינלאומית

חארית ייצג את נבחרות הנוער של צרפת מהנבחרת עד גיל 18 ועד הנבחרת צרפת עד גיל 21. חארית הוא ממוצא מרוקאי, ובאוקטובר 2015 דחה את זימונו לנבחרת מרוקו עד גיל 19, אך שנתיים לאחר מכן הוא החליט לשנות את בחירתו ולבחור לשחק במדים הלאומיים של מרוקו.
ב-7 באוקטובר 2017 ערך חארית את הופעת הבכורה שלו בנבחרת נגד נבחרת גבון בניצחון 3–0 במסגרת מוקדמות מונדיאל 2018, כשנכנס מהספסל בדקה ה-90.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר מונדיאל 2022, אולם נגרע מהסגל מספר ימים לפני פתיחת הטורניר בשל פציעה.
נכלל בסגל נבחרת מרוקו לטורניר גביע אפריקה לאומות 2023.
תארים > בינלאומיים

אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2016
תארים > אישיים

נבחרת הטורניר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 19: 2016
הערות שוליים

↑  חארית משנה את בחירתו בנוגע לנבחרת
↑  لائحة المنتخب الوطني المشاركة في نهائيات كأس العالم قطر 2022 באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 10 בנובמבר 2022 (בערבית)
↑  السيد وليد الركراكي يوجه الدعوة لانس زروري للمشاركة في كاس العالم באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 16 בנובמבר 2022 (בערבית)
↑  CAN Côte d'Ivoire 2023 : le coach Hoalid dévoile sa liste finale (27 joueurs) באתר הרשמי של פדרציית הכדורגל המרוקאית המלכותית, 28 בדצמבר 2023 (בצרפתית)
| נבחרת מרוקו – מונדיאל 2018 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מנדיל •  4 דה קוסטה •  5 בן עטיה •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אל-אחמדי •  9 אל-כעבי •  10 בלהנדה •   11 פאג'ר •  12 מוחמדי • 13 בוטייב •  14 בוסופא • 15 איט בן נאסר • 16 נ. אמראבט • 17 דיראר • 18 חארית • 19 א-נסירי • 20 בוחאדוז • 21 ס. אמראבט • 22 א-תגנאותי • 23 קרסלה • מאמן: רנאר |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מנדיל •  4 דה קוסטה •  5 בן עטיה •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אל-אחמדי •  9 אל-כעבי •  10 בלהנדה •   11 פאג'ר •  12 מוחמדי • 13 בוטייב •  14 בוסופא • 15 איט בן נאסר • 16 נ. אמראבט • 17 דיראר • 18 חארית • 19 א-נסירי • 20 בוחאדוז • 21 ס. אמראבט • 22 א-תגנאותי • 23 קרסלה • מאמן: רנאר | מרוקו |
| נבחרת מרוקו – גביע אפריקה לאומות 2023 |
| --- | --- | --- |
|  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אונאחי •  9 טיסודאלי •  10 חארית •   11 סייבארי •  12 מוחמדי • 13 עבד אל-חמיד •  14 אל-עזוזי • 15 אמלאח • 16 א-זלזולי • 17 בופאל • 18 אבקאר • 19 א-נסירי • 20 אל-כעבי • 21 עדלי • 22 בנעביד • 23 אל-ח'נוס • 24 ריצ'רדסון • 25 עטיית אללה • 26 ריאד • 27 א-שיבי • מאמן: רגראגי |  1 בונו •  2 חכימי •  3 מזראווי •  4 אמראבט •  5 אגרד •  6 סאיס •  7 זיאש •  8 אונאחי •  9 טיסודאלי •  10 חארית •   11 סייבארי •  12 מוחמדי • 13 עבד אל-חמיד •  14 אל-עזוזי • 15 אמלאח • 16 א-זלזולי • 17 בופאל • 18 אבקאר • 19 א-נסירי • 20 אל-כעבי • 21 עדלי • 22 בנעביד • 23 אל-ח'נוס • 24 ריצ'רדסון • 25 עטיית אללה • 26 ריאד • 27 א-שיבי • מאמן: רגראגי | מרוקו |
גדעון יקותיאלי

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  2 בספטמבר 1926 ירושלים, ארץ ישראל המנדטורית בריטניה
 פטירה:  22 בפברואר 1999 (בגיל 72) רחובות, ישראל ישראל 
 עיסוק:  פיזיקאי
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית בירושלים
 מנחה לדוקטורט:  ססיל פרנק פאוול
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע
 צאצאים:  דניאל יקותיאלי 
 תרומות עיקריות
 חקר ניסיוני של חלקיקים אלמנטריים וקרינה קוסמית, הובלת הפרויקט הישראלי במאיץ החלקיקים האירופי LEP, חקר אנרגיית השמש
 
גדעון יקותיאלי (2 בספטמבר 1926 – 22 בפברואר 1999) היה פיזיקאי גרעין ישראלי ופרופסור בפקולטה לפיזיקה במכון ויצמן למדע, ראשון הפיזיקאים הגרעיניים בישראל וממייסדי המחלקה לפיזיקה גרעינית במכון. כיהן כיושב ראש המועצה המדעית של המכון וכחבר הוועדה לאנרגיה אטומית.
ראשית חייו

גדעון יקותיאלי נולד בירושלים, בנם השני מתוך שישה של יוסף יקותיאלי (זוסמנוביץ) ויהודית לבית ויס. אביו היה מייסד מפעל המכביה וחתן פרס ישראל על מפעל חיים בעיצוב הספורט וקידום תרבות הגוף בישראל. אמו, יהודית ויס, בוגרת מחזור ה' של הגימנסיה העברית "הרצליה", הייתה בתו של עקיבא אריה ויס, מייסד אחוזת בית, היא תל אביב.
בילדותו עבר להתגורר בתל אביב עם משפחתו. למד בבית הספר לבנים "אחד העם" ובגימנסיה העברית "הרצליה" וכן היה חבר בתנועת הצופים. בצעירותו חלה בשיתוק ילדים והתמודד עם השלכות המחלה לאורך שנים רבות.
למרות מחלתו, הוריו והפיזיותרפיסט הראשון שלו, ולטר פרנקל, עודדו אותו להתנהג כמו כל הילדים ונטעו בו את ההכרה כי חרף מגבלותיו הגופניות, כל האפשרויות פתוחות בפניו. הוא השתתף יחד עם אחיו וחבריו בטיולים, ברכיבה על אופניים ובמשחקים ככל בני גילו. מלבד זאת, היה שוחר טבע והחזיק באוספי חרקים וצמחים מיובשים. הצטיין בלימודיו ובהיותו תלמיד בגימנסיה נתן שיעורים פרטיים במקצועות הריאליים. בכסף שקיבל, סייע לכלכלת המשפחה.
תחילת דרכו האקדמית

ב-1944 החל ללמוד לתואר שני בפיזיקה (במסלול ישיר) בקמפוס האוניברסיטה העברית בהר הצופים והיה מתלמידיו המובהקים של יואל רקח, שהיה המנחה שלו. ב-1948, בעיצומה של מלחמת העצמאות, היה אחד מששת תלמידיו של רקח אשר הועברו מירושלים לרחובות ועסקו בפיתוח תותח ללא רתע במסגרת חיל המדע (חמ"ד). בי"א בניסן תש"ח (20 באפריל 1948) נפל אחיו, אמנון, בקרב לרגלי מבצר נבי יושע.
את התואר השני סיים בשנת 1949 ובדומה לחבריו המצטייינים נבחר על ידי ארנסט דוד ברגמן להישלח ללימודי פיזיקה גרעינית בחו"ל. יקותיאלי נסע לאוניברסיטת בריסטול, שם השלים עבודת דוקטורט בהנחייתו של פרופ' ססיל פרנק פאוול, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1950.
מחקר

ב-1952 שב לארץ עם ציוד שהביא מלונדון והקים במכון ויצמן למדע את המעבדה הראשונה במכון ובישראל לפיזיקת חלקיקים, יחד עם חברו יהודה איזנברג. ב-1955–1956 השתלם באוניברסיטת רוצ'סטר, שם כיהן מאוחר יותר כפרופסור אורח. בראשית שנות ה-60 מונה לפרופסור חבר, וב-1966 מונה לפרופסור מן המניין. כמו כן, לימד באוניברסיטה העברית בירושלים ובטכניון. ב-1992 יצא לגמלאות אך המשיך לעסוק במחקר פעיל גם לאחר מכן.
יקותיאלי עסק בחקר ניסיוני של חלקיקים אלמנטריים ואנליזה של מסלולי תנועתם, בין היתר באמצעות תא הבועות החדשני שהותקן במעבדתו, בחקר קרינה קוסמית, וכן הוביל את הפרויקט הישראלי בניסוי OPAL (אנ') במאיץ החלקיקים האירופי LEP של CERN. בנוסף, עסק מחקרו בניצול אנרגיית השמש, שאף היא אנרגיה גרעינית, והוביל את בנייתו של מגדל הכוח השמשי במכון ויצמן, אשר קדם למגדל השמש שהוקם לימים בשטחי המכון.
במהלך שנות עבודתו היה מחברם של למעלה מ-400 מאמרים ורשם פטנטים אחדים. עם תלמידיו לאורך השנים נמנים הפרופסורים אורי מאור, יצחק קלזון ושמואל נוסינוב מאוניברסיטת תל אביב, יעקב בן-אריה מהטכניון וכן המטאורולוג אלכסנדר מנס.
תפקידים ניהוליים וציבוריים

ב-1968 נבחר כחבר הוועדה לאנרגיה אטומית, וב-1974 היה חבר בוועדת השופטים של פרס ביטחון ישראל. כמו כן, היה חבר הוועדה הלאומית לחקר החלל מיסודה של האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים.
שימש כחבר במערכת כתב העת "מדע" וכתב העת הישראלי למדעי הרפואה. בחגיגות שנת ה-60 לישראל ציין אותו העיתונאי איתן הבר כאחד מ-24 האישים שהמדינה חבה להם תודה יותר מכל על תרומתם לבניין כוח ההרתעה הלאומי.
חיים אישיים

משנת 1958 עד לפטירתו היה נשוי לרנה (לבית מדרשי, נפטרה ב-2022). נולדו להם שלושה בנים: אמנון, פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב; עדו, ד"ר לפיזיקה ומנהל בתעשיית ההייטק; דניאל, פרופסור לסטטיסטיקה באוניברסיטת תל אביב וחתן פרס רוסו לסטטיסיטקה.
התגורר ברחובות, ונטמן בבית העלמין גורודיסקי בעירו.
ספרו

ימי חמד, היחידה לפעולות נוער, מכון ויצמן למדע, 1996.
לקריאה נוספת

רנה יקותיאלי, שלום לך יקירי אהובי, גוונים, 2012.
הערות שוליים

↑  Prof. Gideon Yekutiely (1926 - 1999), geni
1 2 3 4 5  פרופ' גדעון יקותיאלי - אנשים, באתר מסע הקסם המדעי, ‏1 ביוני 1999
1 2  Gideon Yekutieli, Faculty of Physics, Weizmann Institute of Science
↑  Israeli scientist to teach at UR, Democrat and Chronicle, ‏1961-02-26
↑  מינויים חדשים והעלאות במכון ויצמן ברחובות, באתר מעריב, ‏13 ביוני 1966
↑  Retired scientific personnel, Weizmann Institute of Science
↑  ארנון מגן, יקותיאלי בעקבות ארכימדס, באתר 23 בינואר 1976
↑  אורי מאור, מודלים לתיאור יצירה מרובה של מזונים באנרגיות גבוהות, באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏1963
↑  יצחק קלזון, ספקטרה הזוגות באמולסיות פוטוגרפיות כמכשיר לחקר ספקטרה הפיונים הניטרלים הנוצרים באינטראקציות גרעיניות, באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏1960
↑  שמואל נוסינוב, יצירת מזונים בריאקציות רבות אנרגיה והתנגשויות היקפיות, באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏1961
↑  יעקב בן-אריה, אינטראקצית פיונים בעלי אנרגיה של 4.2BEV עם גרעיני לוחות צילום, באתר ספריות האוניברסיטה העברית בירושלים, ‏1958
↑  הוועדה לאנרגיה אטומית מתווה עבודתה לשנתיים הבאות, באתר מעריב, ‏10 ביולי 1968
↑  הוקמה ועדת שופטים לפרס בטחון ישראל, באתר על המשמר, ‏22 בינואר 1974
↑  איתן הבר, רשימת ה-24, באתר ידיעות אחרונות, ‏4 במאי 2008
↑  נרשמו לנשואין במשרד הרבנות רחובות, באתר הצופה, ‏30 במרץ 1958
↑   גדעון לב, שלושה חוקרים מאוניברסיטת תל אביב הם הזוכים בפרס רוסו לסטטיסטיקה 2024, באתר הארץ, 31 ביולי 2024
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007388176405171  VIAF: 254934734   WorldCat (עם VIAF): 254934734
אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל

| --- | --- |

 כינוי:  אצטדיון RFK
 על שם:  רוברט קנדי 
 מיקום:  וושינגטון די. סי.
 קואורדינטות:  38°53′23″N 76°58′18″W﻿ / ﻿38.889722222222°N 76.971666666667°W﻿ / 38.889722222222; -76.971666666667
 אבן יסוד:  8 ביולי 1960
 תקופת הפעילות:  1 באוקטובר 1961 – הווה (63 שנים)
 עלות הבנייה:  190,000,000 דולר אמריקאי
 בעלים:  Government of the District of Columbia, וושינגטון די. סי. 
 מפעיל:  Events DC 
 משטח:  דשא
 אדריכל:  George Leighton Dahl, Architects and Engineers, Inc.
 קבוצות:  וושינגטון רדסקינס (1961 - 1996) די. סי. יונייטד (1996–2017)
 מושבים:  20,000 ליגת ה-MLS   45,596
 אתר רשמי
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מחוז קולומביה מוגדלת) וירג'יניה מרילנדאצטדיון רוברט קנדי ממוריאל(למפת מחוז קולומביה רגילה) וירג'יניה מרילנדאצטדיון רוברט קנדי ממוריאל  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
אצטדיון רוברט קנדי ממוריאל (באנגלית: Robert F. Kennedy Memorial Stadium  או RFK Stadium) הוא אצטדיון ספורט הממוקם בוושינגטון די. סי., בירת ארצות הברית, ונקרא על שם הפוליטיקאי המנוח רוברט פ. קנדי. האצטדיון שימש את קבוצת הכדורגל די.סי. יונייטד ואת קבוצת הפוטבול וושינגטון רדסקינס, והוא מכיל 45,596 מקומות ישיבה (במשחקי ליגת ה-MLS הכיל כ-20,000 מקומות ישיבה בלבד).
היסטוריה

האצטדיון נבנה ב-1960 ונפתח ב-1961 צמוד לדי. סי ארמוני - אולם ספורט עירוני. זמן הבניה לקח כשנה. כשנפתח שיחקו באצטדיון קבוצת הפוטבול וושינגטון רדסקינס, קבוצת הבייסבול וושינגטון סנאטורס וקבוצות נוספות. במהלך מונדיאל 1994 נבחר לארח מספר משחקים.
| תאריך | קבוצה #1 | קבוצה #2 | סוג תחרות | נוכחות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 19 ביוני 1994 |  נורווגיה |  מקסיקו | בית ה' | 52,395 אוהדים | 1 - 0 |
| 20 ביוני 1994 |  הולנד |  ערב הסעודית | בית ו' | 50,535 אוהדים | 2 - 1 |
| 28 ביוני 1994 |  איטליה |  מקסיקו | בית ה' | 52,535 אוהדים | 1 - 1 |
| 29 ביוני 1994 |  בלגיה |  ערב הסעודית | בית ו' | 52,959 אוהדים | 1 - 2 |
| 2 ביולי 1994 |  ספרד |  שווייץ | שמינית גמר | 53,121 אוהדים | 3 - 0 |
היסטוריה > אולימפיאדת אטלנטה (1996)

| תאריך | קבוצה #1 | קבוצה #2 | סוג תחרות | נוכחות | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 20 ביולי 1996 |  פורטוגל |  תוניסיה | בית א' | 34,796 אוהדים | 2 - 0 |
| 21 ביולי 1996 |  קוריאה הדרומית |  גאנה | בית ג' | 45,946 אוהדים | 1 - 0 |
| 23 ביולי 1996 |  ארגנטינה |  פורטוגל | בית א' | 25,811 אוהדים | 1 - 1 |
| 24 ביולי 1996 |  גאנה |  איטליה | בית ג' | 27,849 אוהדים | 3 - 2 |
| 25 ביולי 1996 |  ארצות הברית |  פורטוגל | בית א' | 58,012 אוהדים | 1 - 1 |
| 25 ביולי 1996 |  מקסיקו |  גאנה | בית ג' | 30,237 אוהדים | 1 - 1 |
אנרגומאש בלגורוד

אצטדיון אנרגומאש, מראה מבפנים
אנרגומאש בֶּלְגוֹרוֹד (ברוסית: Футбольный клуб «Энергомаш» Белгород) היה מועדון כדורגל מקצועני מהעיר בלגורוד. נוסד בשנת 2014 ומאז עונת 2015/16, התמודד בליגת הכדורגל המקצוענית, השלישית בחשיבותה ברוסיה, עד לפירוקו ביוני 2018.
המועדון מומן על ידי מפעל "Belenergomash – BZEM", המתמחה בייצור צינורות ובניית מבני פלדה.
היסטוריה

מועדון הכדורגל "אנרגומאש" נוסד ב-2014 לאחר פירוק קבוצת "סאליוט", במטרה להמשיך להעמיד נציגה עירונית בליגות הכדורגל הלאומיות.
באוגוסט 2014, המועדון זכה בגביע צ'רנוזמיה ולאחר מכן גם באליפות צ'רנוזמיה. ב-26 במאי 2015 הקבוצה קיבלה רישיון מהתאחדות הכדורגל להשתתף בעונת 2015/16 באליפות הליגה השנייה. באוקטובר 2015 למאמן הראשי של המועדון מונה ויקטור נובוצ'נקו
ב-18 ביוני 2018 המועדון פורק בשל קשיים כלכליים. חלק מהצות עבר לקבוצת סאליוט בלגורוד.
הישגים לפי עונה

| שנה | טורניר | מיקום | גביע |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014 | אליפות צ'רנוזמיה | 1 | זכתה בגביע צ'רנוזמיה |
| 2015/2016 | הליגה השנייה | 2 |  |
| 2016/2017 | הליגה השנייה | 4 | 16 אחרונות |
| 2017/2018 | הליגה השנייה | 5 | 32 אחרונות |
תארים

מחזיקת גביע צ'רנוזמיה: 2014
אלופת צ'רנוזמיה: 2014
הערות שוליים

↑  Футбольный клуб «Энергомаш» закрылся
↑  Футбольный клуб «Энергомаш» прекращает своё существование.
↑  О компании ООО «Белэнергомаш – БЗЭМ»
↑  הרשויות בבלגורוד יצרו את אנרגומאש במקום "סאליוט", דיווח ברוסית
↑  "האקדמיה לכדורגל של סאליוט" תהווה המקור העיקרי להכנת שחקנים עבור קבוצת הכדורגל "אנרגומאש" בלגורוד, דיווח ברוסית
↑  ФК «Энергомаш» успешно прошёл лицензирование РФС на сезон 2015/2016 гг.
↑  "В тренерском штабе «Энергомаша» произошли изменения". אורכב מ-המקור ב-2016-08-18. נבדק ב-2018-04-15.
או"ם שמום

ראש הממשלה משה שרת עם שר הביטחון דוד בן-גוריון בישיבה של הכנסת השלישית, 1955
שר הביטחון דוד בן-גוריון מבקר במושב פטיש שבצפון-מערב הנגב ב-26 במרץ 1955, לאחר התקפת המחבלים שחדרו אליו מרצועת עזה
מטה האומות המאוחדות בניו יורק
"אוּ"ם שְׁמוּם" הוא מטבע לשון בתרבות הפוליטית הישראלית אשר מבטא יחס של ביטול כלפי ארגון האומות המאוחדות (האו"ם).
את הביטוי טבע דוד בן-גוריון בעת שכיהן כשר הביטחון בממשלת משה שרת, במהלך ויכוח בישיבת הממשלה ב־29 במרץ 1955 שבה הציע לכבוש את רצועת עזה מידי מצרים בעקבות ריבוי פיגועי הטרור של חוליות הפדאיון.
מבחינה מורפולוגית, הביטוי מורכב מהכפלת השם 'או"ם' בתוספת התחילית "שְמְ-" (צורה המבטאת ביטול או זלזול, שקיבלה העברית הישראלית מן היידיש).
הביטוי בתרבות הפוליטית הישראלית

לדעת עמוס כרמל, האמרה נזכרת בעיקר כראיה לקרתנות שיוחסה לבן-גוריון ולהולכים בעקבותיו.
ואולם, הביטוי מעולם לא איבד מהפופולריות שלו, היה בשימוש בקרב מדינאים ואזרחים רבים.
הביטוי עולה בעיקר כתגובה להחלטות של האו"ם ומוסדותיו שנחשבות לדעת הדובר לאנטישמיות או אנטי-ציוניות, כגון ההחלטה שקבעה כי הציונות היא גזענות. הביטוי מביע סלידה וחוסר התייחסות להחלטות האו"ם או לדרישותיו, ומתייחס לאו"ם כמוסד אטום ולא-רלוונטי, שהחלטותיו אינן מעניינות את ישראל, בפרט כאשר הוא מקבל החלטות אנטי-ישראליות בכוח הרוב של מדינות הגוש המזרחי (בעבר), מדינות ערב והמדינות הבלתי-מזדהות, וכי על ישראל לדאוג בעצמה לאינטרסים החיוניים שלה.
בדצמבר 1966, על רקע החלטת גינוי נוספת שהתקבלה באו"ם, אמרה גולדה מאיר (ששימשה אז בתפקיד מזכ"לית מפא"י, ועד תחילתה של אותה שנה כיהנה כשרת החוץ של ישראל במשך קרוב לעשור): ”מעולם לא אמרתי: 'או"ם-שמום'. [אבל] תמיד אמרתי, ואני אומרת זאת גם עכשיו: לבטחונה של ישראל – אחראית מדינה אחת בלבד: מדינת ישראל.”
ב-1997, כשהתקבלה באו"ם החלטת גינוי לישראל על הקמת שכונת הר חומה במזרח ירושלים, הגיב ראש הממשלה בנימין נתניהו באומרו: "אם זה מה שיש לאו"ם לעשות, אז הוא באמת שמום". בדצמבר 2012 הציג ראש הממשלה נתניהו (בקדנציה השנייה שלו) עמדה דומה, כאשר אמר בראיון טלוויזיה "לא מעניין אותי מה האו"ם אומר".
הביטוי זכה לשימוש מחודש על ידי רבים לאחר המלצת בית הדין הבין-לאומי לצדק בהאג בעניין גדר ההפרדה.
בשנת 1998 ציטט מזכ"ל האו"ם קופי אנאן את המונח בעברית בעת ביקורו בכנסת, והוסיף כי 'בעולם של ימינו, בלי האו"ם לא יהיה לנו כלום'. בראיון ביום הביקור לעיתונאי דני זקן מקול ישראל ששודר ביומן החוץ ברשת ב' אמר "על הישראלים לדעת כי כעת 'או"ם is not שמום'".
ראו גם

יחסי האו"ם–ישראל
לקריאה נוספת

רפי מן, לא יעלה על הדעת – ציטוטים, ביטויים, כינויים ומטבעות לשון, הד ארצי הוצאה לאור, 1998, הערך "או"ם שמום", עמ' 7