ממשלת בייאנג
בתקופת המצביאים

לאחר מות יואן, לי יואנהונג, שהיה סגן הנשיא התמנה כנשיא ב-7 ביוני. בשל עמדתו האנטי מונרכית מינו את פנג גוזאנג לסגן נשיא. דואן צ'ירוי שמר על מקומו כראש ממשלה. הפרלמנט המקורי שנבחר ב־1913 שב והתכנס ב־1 באוגוסט ושחזר את החוקה הזמנית. באותה העת היו שלוש סיעות בפרלמנט: המפלגה המהפכנית הסינית של סון יאט סן, הפלג של ליאנג צ'יצ'או, והפלג של טנג הולונג.
הנושא הראשון היה הקמת צבא לאומי. הנושא היה בעייתי כי אנשי הדרום הגיבו בחשדנות וחששו שכוחם יפגע על ידי הגנרלים של צבא בייאנג, שנראו להם לא אמינים. לא חלה שום התקדמות בנושא זה.
הנושא השני הייתה מלחמת העולם הראשונה. ראש הממשלה דואן וליאנג קצ'או היו בעד כניסה למלחמה בצד בעלות הברית. הנשיא לי וסאן יאט-סן התנגדו. דואן הצליח לשכנע את הפרלמנט לנתק את הקשרים עם האימפריה הגרמנית. הנשיא לי פיטר את ראש הממשלה דואן כאשר התגלה עניין ההלוואות הסודיות שהוא קיבל מיפן. דואן טען כי פיטוריו אינם חוקיים והקים בסיס כוח חדש בטיינג'ין. רוב הגנרלים של בייאנג עמדו לצד דואן ודרשו את פירוק הפרלמנט. ביוני 1917 הציע הגנרל ג'אנג שון לתווך ויצא לבייג'ינג עם חייליו. מגובה בקרנות כספיים ובכוחות גרמניים, הוא כבש את הבירה והכריח את לי לפזר את הפרלמנט. ב־1 ביולי הוא זעזע את הארץ על ידי החזרתו של פוי לקיסרות. מהלך שנקרא הרסטורציה של מאנצ׳ו.
לאחר שנמלטו לשגרירות היפנית, מינה לי את דואן צ'ירוי כראש ממשלה והטיל עליו את ההגנה על הרפובליקה. דואן הוביל צבא שהביס במהירות את הרסטורציה של מאנצ'ו. לי התפטר כנשיא והוחלף על ידי פנג גוזאנג. דואן סירב להחזיר את הפרלמנט בשל חוויותיו הלא נעימות איתו בעבר. דואן טען כי הניצחון שלו על הרסטורציה של מאנצ'ו נחשב כהמהפכה השנייה של שינהאי ופנה להקים סנאט זמני חדש אשר ינסח את כללי הבחירות לפרלמנט חדש.
הסנאט החדש קיצץ לחצי את מספר המושבים בפרלמנט. מתנגדיו של דואן, לא הסכימו למהלכים שלו, בטענה כי הוא צריך להתפטר כראש הממשלה. מאחר שהוא לא יכול להתקיים בנפרד מהפרלמנט. סון יאט סן ותומכיו עברו לגואנגג'ואו כדי להקים ממשלה יריבה תחת התנועה להגנה חוקתית עם גיבוי של חבורת יונאן וחבורת גואנגשי.
ממשלת בייאנג הכריזה מלחמה על מעצמות המרכז (גרמניה ושותפיה) באוגוסט 1917 והחלה לשלוח גדודי חיילים לצרפת וכוח סמלי לסיביר. דואן השיג הלוואות גדולות מיפן וטען כי בכוונתו להקים צבא של מיליון איש כדי לשלוח לאירופה, אך יריביו ידעו כי הצבא לעולם לא יעזוב את הארץ, מטרתו האמיתית היא להכריע את המחלוקת הפנימית. בינתיים, המלחמה בין ממשלות הצפון לדרום הובילה למבוי סתום, שכן שני הצדדים לא הצליחו להביס את הצד האחר. העדפתו של דואן בקידום בני משפחה וידידים, לתפקידים בכירים בצבא ובממשל גרמה למחלוקות חזקות בתוך צבא בייאנג. מתנגדיו התקהלו סביב הנשיא פנג ויצרו את הפלג של ז'ילי. חבורת ז'ילי העדיפה משא ומתן שקט עם הדרום בעוד דואן רצה לכבוש אותו. דואן התפטר כראש הממשלה בשל ההתערבות של הנשיא אבל הופעל לחץ על הנשיא פנג כדי להחזיר אותו לשלטון.
בבחירות של 1918 לפרלמנט החדש היו לטובת פלג אנחווי של דואן, אשר השיג שלושה רבעים מהמושבים. השאר ניתנו לפלג של ליאנג שיאי, או לעצמאיים. מאחר שהנשיא פנג סיים את תקופת כהונתו של יואן שהחלה ב-1913, הוא נאלץ להתפטר באוקטובר. דואן החליף אותו עם המתחרה שלו שו שיצ'אנג כנשיא. דואן הבטיח לבעל בריתו של פנג, צאו קון, את תפקיד סגן הנשיא, אך שתי המפלגות הנוספות התנגדו לכך לאחר שעיתונים דיווחו כי צאו בזבז כמויות גדולות של כסף על זנות. הם גם העדיפו למסור את התפקיד לדמות מהדרום, כסמל לאפשרות פיוס. עם זאת, לא נמצא אדם שהיה מוכן למלא את התפקיד והוא נשאר בלתי מאויש. האירוע מדגים את האיבה בין צאו קון לבין דואן. כשפנג ויתר על הנשיאות, התפטר דואן מראשות הממשלה. דואן, לעומת זאת, נשאר האיש החזק ביותר במדינה באמצעות הקשרים שלו בממשלה ובצבא. ב-12 באוגוסט הקדיש הפרלמנט החדש את רוב זמנו בניסיון לנסח חוקה חדשה שתחליף את החוקה הזמנית של 1912, ותתמודד עם המחלוקת מול הפרלמנט הישן בדרום.
בוועידת השלום של פריז ב־1919, סגן שר החוץ של דואן, קאו רולין, הבטיח ליפן את כל נכסיה של גרמניה בשאנדונג. הדבר עורר את מרד הסטודנטים האנטי אימפריאליסטים בבייגין- "תנועת הארבעה במאי" שהחלישה מאוד את כוח פלג אנחוי בממשלה. אף על פי שמלחמת-העולם הראשונה הסתיימה, הצבא שיצר דואן כדי לשלוח לאירופה לא פורק. במקום זאת, הוא יועד לפלוש למונגוליה החיצונית. כוונה זאת גרמה לקרע ביחסים עם ג'אנג דזוו-לין מחבורת פנגטיאן של מנצ'וריה, שראתה איום רציני מצבא כה גדול הגובל בשטחה.
חבורת ז'ילי דרשה השפעה רבה יותר בממשלה, אבל בדצמבר פנג גואז'אנג מת והשאיר את החבורה ללא מנהיג. צאו קון וו פאיפו הופיעו כמנהיגי חבורת ז'ילי והפיצו מברקים המגנים את חבורת אנחווי. צאו וג'אנג לחצו על הנשיא לפטר את שו שו-שנג. הנשיא כבר התנגד לדואן שחיבל בשיחות השלום שלו בשאנגחאי עם הדרום ב־1919. שניהם, שו ודואן, גינו את הפיטורין והכריזו מיד על המלחמה ב־6 ביולי 1920. ב־14 ביולי התנגשו שני הצדדים במלחמת ז'ילי-אנחווי. בתוך ימים ספורים הובסה מפלגת/פלג אנחווי ודואן פרש מהצבא. הפרלמנט החדש פורק ב-30 באוגוסט.