stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול בוקיז
תבשילו המפורסם

ב-1975 בעת שהוזמן לקבל את אות לגיון הכבוד מנשיא צרפת בארמון האליזה, בישל לנשיא ולעמיתיו ארוחה מלכותית ובה כלל את תבשילו המפורסם ביותר שמאז מככב בתפריט מסעדתו: מרק כמהין V.G.E, ראשי התיבות של ואלרי ז'יסקר ד'אסטן נשיא צרפת. זהו מרק עממי כפרי שבוקיז שידרג אותו, והוא מורכב מצלחת מרק העטופה בכיפת בצק תפוח. כשפורצים את הכיפה, מתפשט ניחוח כמהין. מרכיבי המרק הנוספים הם חתיכות פואה גרה, ירקות ועוף.
ספריו

Bocuse Regional French Cooking. (with Dieter Frege). Paris: Flammarion, March 1992.
Paul Bocuse French Cooking. USA: Pantheon, October 1987 (and 1977)
The Cuisine of Paul Bocuse. Grafton, October 1985.
French Chefs Cooking: Recipes and Stories from the Great Chefs of France. (with Michel Buller). Wiley, november 1999.
Paul Bocuse in Your Kitchen. USA: Pantheon, October 1982.
Bocuse in Your Kitchen: Simple French Recipes for the Home Chef. Paris: Flammarion, March 2007.
La Cuisine du Marche. Paris: Flammarion, Dec 1998 (first published in 1980).
ביבליוגרפיה

אביטל ענבר, התענוגות של צרפת. תל אביב: אריה ניר מודן, 1997; עמ' 26, 29, 31, 36, 53, 94, 95, 99, 142, 146, 170, 173, 186, 187, 189, 193, 194, 211-200, 218, 219, 223, 235, 391, 394, 395.
אביטל ענבר, התענוגות של פרובאנס. ירושלים: אביטל ענבר והוצאת כתר, מארס 2000; עמ' 173, 350, 351, 353, 354, 393, 424.
אביטל ענבר, אווז בנוסח אשכנז - זכרונות מאלזאס, הוצאת המחבר, 2011; עמ' 60, 81, 154, 157.
ישראל אהרוני, במטבח הצרפתי, הוצאת מודן, 1995, עמ' 127.
רומן גארי, עפיפונים. תל אביב: עם עובד, תשמ"ג 1983.
Larousse Gastronomique. Head of Gastronomic Comitee Joel Robuchon. New York, Clarkson Potter Random House, 2001, p. 129.
Chelminski Rudolph. The Perfectionist: Life and Death in Haute Cuisine. New York: Gotham Books Penguin Group, 2005
Michael Steinberger, Au Revoir to All That: The Rise and Fall of French Cuisine, Bloomsbury Publishing PLC, 2010. pp. 7, 12, 25, 27-29, 34-36, 58-59, 68-69, 75-77, 81, 82, 85-86, 162-164, 175, 200, 220.
הערות שוליים

↑  Thibaut Danancher, Paul Bocuse, le pape de la gastronomie, est mort, Le Point, 20/01/2018
↑  המסעדה במדריך השולחנות הגדולים בעולם
↑  פרס על מפעל חיים לפול בוקיז ממדריך 50 המסעדות הטובות בעולם בשנת 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810549542505606  BIBSYS: 90234671  BNE: XX1025889  BnF: cb11892497b (data)  CANTIC: a12341642  CiNii: DA07362418  GND: 140814418  ICCU: CFIV038794  ISNI: 0000 0001 1436 2369  LCCN: n81074394  LNB: 000192580  NDL: 00433660  NKC: mzk20181006633  NLA: 35019774  NTA: 069605920  RERO: 02-A003017279  SNAC: w6g746rf  SUDOC: 026734362  Trove: 794076  VIAF: 7748   WorldCat (עם VIAF): 7748 
מסעדתו של פול בוקיז, 2001
פילה של דג סול
פכיצפלוזאורוס

| פכיצפלוזאורוס |
| --- | --- |
  למעלה: שלד, למטה: בהשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון, 70–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי עוף
תת־סדרה:: נאורניתיסציה
סוג:: פכיצפלוזאורוס
שם מדעי
 Pachycephalosaurus ‏בראון, 1943

פכיצפלוזאורוס (שם מדעי: Pachycephalosaurus) הוא סוג של דינוזאור ממשפחת פכיצפלוזאוריים שחי בתקופת הקרטיקון המאוחר באמריקה הצפונית. זהו דינוזאור צמחוני בעל אגן דמוי עוף, המאופיין בגולגולת עבה במיוחד. פירוש שמו: "לטאה בעלת ראש עבה". אורך גופו הגיע 4.5 מטר והמשקל ל-450 ק"ג.
מאפיינים

הפכיצפלוזאורוס הילך על שתי רגליים והיה בעל עצם עבה במיוחד, דמוית כיפה, בראש הגולגולת, שהגיעה בשיאה לעובי של כ-15 ס"מ. אין עדיין הסכמה מלאה לגבי מטרת הגולגולת העבה, אך ההשערה המקובלת היא שהכיפה שימשה את הזכרים שהתנגחו ביניהם בחיזור אחרי נקבה או במאבק על טריטוריה. ייתכן שהגולגולת העבה שימשה גם כנשק לנגח טורפים. מחקרים שנעשו בשנים האחרונות נוטים לשלול השערה זו, בטענה שעצמות הצוואר שלו לא היו עומדות בעוצמת הנגיחות. שלד שלם של המין לא נמצא, אך העצמות שכן נמצאו מעידות שמדובר במין "פרימיטיבי" יחסית לתקופתו, בעל מאפיינים של תקופות קדומות יותר.
בתרבות

בסרט פארק היורה: העולם האבוד הופיע פכיפצלוזאורוס (המכונים בסרט "פאטצ'י") בסצנה בה הוא נראה קטן יותר מהמציאות, לאחר שחברת אינג'ן לכדה מספר פרטים אך הם השתחררו. הוא הופיע גם בקטע מתוך עולם היורה והוזכר בתוך רשימת בעולם היורה: נפילת הממלכה. הוא נראה על ספרים ואיורים גם בעולם היורה: מחנה הקרטיקון.
כמו כן הוא מופיע במשחקי מחשב של הזיכיון, כולל ב-"פארק היורה 3: בניית פארק", "Jurassic Park: Operation Genesis"‏, "Jurassic World Evolution" ובJurassic World: Alive.
קבוצת פכיפצלוזאורוסים הופיעה בסרט המסע לעמק החלומות, כאשר קבוצה שלהם תוקפת את סרה, לא ברור אם כטורפים או כשומרים על שטחם, אך הם נמלטים כשרואים את החבורה כצללית גדולה. הם מופיעים גם בעוד מסרטי המסע לעמק החלומות.
בסרט עידן הקרח 3: עלייתם של הדינוזאורים נראים פרטי פכיצפלוזאורוס, המוצגים כגדולים בהרבה מגודלם האמיתי. הם מוצגים גם במשחק הווידאו הנלווה עידן הקרח 3: המשחק.
בזיכיון ללכת עם... מופיע פכיצפלוזאורוס במשחקי המחשב ללכת עם דינוזאורים ו-"Walking with Dinosaurs: Inside Their World".
ייתכן שהוא מופיע בסדרה מהפכת הדינוזאורים, אך הדגם שלו מבוסס על ספיירות'ולוס או פרנוצפל.
הוא מוצג בסדרה "Age of the Great Dinosaurs", כשאחד הפרטים נטרף בידי טירנוזאורוס. הוא מופיע גם בסרט "Tirano's Claw" מ-1994.
כמה פרטים מופיעים בזיכיון קינג קונג, בסדרה קונג: סדרת האנימציה (אנ') וכן בסרט "Kong: Return to the Jungle".
פרטים שלו נראים בכמה מפרקי סדרת הילדים רכבת הדינוזאורים, ג'ייגנטו והדינוזאורים, "Dink, the Little Dinosaur" וכן בסדרה "Dino-Riders".
פכיצפלוזאורוס בשם בונטהד מופיע בסדרה "Dinosaucers". זהו דינוזאור טיפש לרוב, אך בעל יכולת להגדיל את ממדיו לגודל עצום.
בסרטי רובוטריקים הדמויות הארדהד ודינטרון יכולים להפוך לדינוזאור פכיצפלוזאורוס. גם בסדרה היפנית "Dinozaurs" מופיעה דמות דינוזאור פכיצפלוזאורוס בשם פאטצ'י.
במשחקי פוקימון יהלום ופנינה שתי דמויות, קראנידוס ורמפרדוס מבוססות על פכיצפלוזאורוס.
כמו כן דמויות המבוססות על פכיצפלוזאורוס מופיעות בפאוור ריינג'רס עוצמת הדינוזאור ובפאוור ריינג'רס דינו צ'ארג'.
הוא מופיע בסדרת המדע הדינוזאורים! ובסדרה "Nova", שניהם של ערוץ PBS ובתוכניות של נשיונל ג'יאוגרפיק "Dinosaurs Decoded" ו-"Bizarre Dinosaurs".
הפכיצפלוזאורוס הופיע בסדרה פלאווורלד.
הפכיצפלוזאורוס מופיע במשחקי הווידאו הבאים: מלך הדינוזאורים, "Ark: Survival Evolved", קרניבורים, "Savage Quest"‏, "Jurassic: The Hunted" וב-"Saurian".
להקת הרוק Showbread הוציא באלבום "Age of Reptiles" עם שיר בשם "Pachycephalosaurus". למרות שמו הוא אינו קשור כלל לדינוזאור.
גלריה

שלד
שלד
שחזור של פכיצפלוזאורוס
פרננדו קנוף

| --- | --- |

 לידה:  1977 (בן 47 בערך) בואנוס איירס, ארגנטינה 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 כלי נגינה:  גיטרה בס 
 
פרננדו קנוף (בספרדית: Fernando Knopf; נולד ב-1977) הוא מוזיקאי, בסיסט, זמר, מלחין, מפיק ומעבד מוזיקלי ישראלי. מנהל המגמה למוזיקה לטינית בבית הספר למוזיקה "רימון" ברמת השרון.
ביוגרפיה

קנוף, יליד בואנוס איירס שבארגנטינה, החל את דרכו בגיל 14 בסצנת המוזיקה הלטינית, ג'אז ומוזיקה קלאסית. למד והתחנך אצל מוזיקאים בדרום אמריקה, ספרד וישראל. עלה לישראל ב-1996. הוא בוגר בית הספר למוזיקה "רימון" ובעל תואר ראשון מהאקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. בנוסף לעיסוקו כמוזיקאי פעיל, קנוף מכהן כיום כמנהל מגמת המוזיקה הלטינית וג'אז לטיני ב"רימון". מנהל מספר תזמורות סלסה ואנסמבלים שונים. הפיק ושימש כמנהל אמנותי של ה-Jam Sessions בפסטיבל הג'אז הבינלאומי אילת.
קנוף הקליט, הפיק והופיע עם אמנים בינלאומיים כמו מרסדס סוסה, טיטו פואנטה ג'וניור, ג'ין פרי, אפריין טורו, פדריטו מרטינז, דבורה בראון, אלי דג'יברי, אבי לבוביץ, ננסי קינג, ויקטור מנדוסה ואחרים. ניגן גם עם אמנים ישראלים, בהם דויד ברוזה, שלמה ידוב, יהורם גאון, דין דין אביב, מרינה מקסימיליאן בלומין, התזמורת הקאמרית הישראלית, התזמורת הפילהרמונית הישראלית, יאיר דלאל ועוד.
בין השנים 2012 - 2014 מעלה פרננדו קנוף, מופע מחווה מיוחד עם הרכב ה- Latin Power שלו, ל- Buena Vista Social Club. יחד עם הזמר הלטיני (צ'ילה), איטלו גונזלס, יצא במופע המשלב את הלהיטים הגדולים מקובה של "הבואנה ויסטה סושל קלאב", בעיבודים מקורים וחדשים לשירים הידועים.
ב- 2014 מוציא קנוף את אלבומו השלישי בשם - "La Musica es Sentimientos" – "מוזיקה היא רגשות", החושף את הצבעוניות המוזיקלית, הכישרון הרב ושילוב הסגנונות היוצא דופן הגלום בפרננדו קנוף. קנוף, עבד על האלבום כשמונה שנים, ויצר פיוז'ן של לטין ג'אז, מוזיקת עולם, מקצבים קובניים, טנגו פיוז'ן, פולקלור ארגנטינאי, בוסה נובה, סלסה ועוד. באלבום יצירות אינסטרומנטליות ושירים בעברית, ספרדית ופורטוגזית, שירים מקוריים שכתב קנוף לצד עיבודים מיוחדים לשירים מוכרים כמו: Aguas de Marzo, Gracias a la Vida, Obsesion, Libertango, Escualo. המוזיקליות העשירה באלבום מורגשת בשילוב כלי הקשה ייחודיים מרחבי העולם, כלי נשיפה אותנטיים, חלילים אתניים, גיטרות בס, פסנתר כנף, בנדונאון ארגנטינאי, אקורדיון, זמרים אורחים, מקהלה ועוד. קנוף עצמו מנגן באלבום בגיטרות בס 5 מיתרים, פרטלס (Fretless), קלידים, פסנתר, שירה וקולות. באלבום משתתפים אמנים רבים, סולנים ונגנים ישראלים מהמובילים בתחום ואורחים מיוחדים מניו יורק, ארגנטינה וצ'ילה: הזמר איטלו גונזלס, הזמרת יהודית גולדפרב, וירטואוז נגן כלי הקשה גלעד דוברצקי ונגני כלי הקשה אמיר פינטו, רפי מסיקה ודותן סגל, נגן בנדונאון אדוארדו אברמסון, הפסנתרנים גיל זוהר ואיתי אברמוביץ, החלילן מרסלו זובר, חלילנית וסקסופוניסטית סלעית להב, הסקסופוניסט גל דהן, הטרומבוניסטים עודד מאיר וירון אוזנה, המתופף יוגב שטרית, החצוצרן מרק בריל ועוד.
דיסקוגרפיה

Fernando Knopf - Latin jazz band - 2006
Fernando Knopf Quintet Live - 2008
La Musica es Sentimientos - 2014
Zig Zag Quintet Changes - 2003
Batida Diferente with Norbert Goldberg - 2006
Worldwide Hard Salsa CD compilation by Latin Soul Records, NYC, USA. - 2007
פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה

פסל של פרידריך אוגוסט הראשון בדרזדן
פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה (בגרמנית: Friedrich August I Josef Maria Anton Johann Nepomuk Alois Xavier von Sachsen;‏ 23 בדצמבר 1750 – 5 במאי 1827), היה הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולאחר מכן מלכה הראשון של סקסוניה, ששלט במדינה בתקופת המלחמות הנפוליאוניות. כמו כן מונה פרידריך אוגוסט על ידי נפוליאון לדוכס ורשה.
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך אוגוסט נולד ב-23 בדצמבר 1750 בדרזדן שהייתה חלק מנסיכות הבוחר מסקסוניה, לאביו פרידריך כריסטיאן, שהיה מאוחר יותר הנסיך הבוחר מסקסוניה, ולאמו מריה אנטוניה, דוכסית בוואריה, בתו של קרל השביעי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה > נסיכות הבוחר מסקסוניה

ב-17 בדצמבר 1763 מת אביו של פרידריך אוגוסט, והוא עלה במקומו לשלטון. מכיוון שהיה קטין, מונה דודו פרנץ קסאפר, נסיך סקסוניה לעוצר הנסיכות, עד לשנת 1768.
לאחר עלותו לשלטון, דאג פרידריך אוגוסט לסדר ויעילות בכספי המדינה ובממשל, ובשונה מקודמיו, הפנה את תשומת לבו לסקסוניה, וטיפח אותה בכלל ואת דרזדן בפרט.
בשנת 1765 נקבע בחוקה הפולנית, שפרידריך אוגוסט ימונה ליורש העצר של סטניסלב השני, מלך פולין, אולם לאחר מותו של סטניסלב בשנת 1798 ויתר פרידריך אוגוסט על כתר פולין, מכיוון שלא רצה להסתכסך עם פרוסיה, אוסטריה ורוסיה שחילקו את פולין בשנת 1795.
פרידריך אוגוסט השתדל לשמור על נייטרליות בין המעצמות, אולם בסכסוך הירושה הבווארי בשנים 1778–1779 נטה לצד פרוסיה, ובתמורה לכך קיבל בשנת 1785 סכומי כסף משמעותיים מהפרוסים.
באוגוסט 1791 נפגש פרידריך אוגוסט עם לאופולד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ועם פרידריך וילהלם השני, מלך פרוסיה בפינליץ, ודן עימם בין היתר על המהפכה הצרפתית. לבסוף יצאו הקיסרים בהכרזה שהמהפכה הצרפתית אכן מהווה סכנה למונרכיות באירופה, ואם מדינות אחרות תתערבנה בנעשה בצרפת, אף אוסטריה ופרוסיה תצטרפנה למאמץ המלחמתי, אולם פרידריך אוגוסט לא הצטרף להצהרה.
במרץ 1793 הצטרפה סקסוניה לקואליציה האנטי-צרפתית הראשונה, ושלחה כוחות צבא להילחם בצרפת. פרוסיה פרשה מן הקואליציה באפריל 1795 במסגרת הסכם בזל על מנת להקל עליה במהלך חלוקת פולין. בעקבות כך ובעקבות התקדמות צבא צרפת בתוככי גרמניה, פרשה סקסוניה מהקואליציה באוגוסט 1796, ובשנת 1797 חתמה על הסכם שלום עם צרפת.
בשנת 1806 הצטרפה סקסוניה לאולטימטום הפרוסי נגד צרפת, ולחמה לצידה בקרב ינה ובקרב אאורשטדט. לאחר התבוסה חתם פרידריך אוגוסט ב-11 בדצמבר 1806 על הסכם עם נפוליאון, שבו נקבע שסקסוניה תצטרף לקונפדרציה של הריין, תמסור שטחים בתורינגיה לממלכת וסטפאליה, אך בתמורה קיבלה סקסוניה מעמד של ממלכה, וקיבלה את האזור סביב קוטבוס.
ביוגרפיה > ממלכת סקסוניה

ב-20 בדצמבר 1806 הוכתר פרידריך אוגוסט למלך סקסוניה, ובשנת 1807 מונה לדוכס ורשה. במהלך קרב לייפציג תמך פרידריך אוגוסט בצרפת ובעקבות החלטתו ננטש על ידי חייליו ונלקח בשבי על ידי פרוסיה. בקונגרס וינה שטח הממלכה נחלק ו-57% ממנו הועברו לידי פרוסיה כפרובינציית סקסוניה הפרוסית, בעוד יתרתו נותרה על כנה והמלך הושב לעמוד בראשה. בנוסף, דוכסות ורשה פורקה, כשחלקה הגדול נמסר לרוסיה בתור פולין הקונגרסאית, ומיעוטו נמסר לפרוסיה. עם הקמת הקונפדרציה הגרמנית הצטרפה הממלכה לשורותיה.
במהלך שנותיו האחרונות ניסה פרידריך אוגוסט להעביר רפורמה פוליטית במדינה, אך השיג מעט מאוד.
ב-5 במאי 1827 מת פרידריך אוגוסט בדרזדן, לאחר ששלט למעלה מ-60 שנים במדינה, ובמקומו עלה לשלטון אחיו אנטון, מלך סקסוניה.
ביוגרפיה > משפחתו

ב-17 בינואר 1769 התחתן פרידריך אוגוסט עם אמליה מצווייבריקן-בירקנפלד, אחותו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה. ממנה היו לו 4 ילדים, אך 3 מתו בלדתם ונותרה רק בת אחת:
מריה אוגוסטה, נסיכת סקסוניה (1782–1863)
הערות שוליים

↑  ולא לפולין
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
פרידריך אוגוסט הראשון, מלך סקסוניה   בית וטין   נולד:23 בדצמבר 1750 מת:5 במאי 1827
| פרידריך כריסטיאן | נסיכות הבוחר מסקסוניה   1763–1806 | שדרוג הנסיכות לממלכה |
| הקמה חדשה | ממלכת סקסוניה   1806–1827 | אנטון |
| הקמה חדשה | דוכסות ורשה   1807–1815 | הדוכסות בוטלה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261454205171  PLWABN: 9810545342805606  BnF: cb148500302 (data)  GND: 119165198  ICCU: MUSV027796  ISNI: 0000 0001 2022 6603  KulturNav: b0d3f7d7-b858-4a6d-a05f-99b2e408d9bc  LCCN: no95028703  NKC: jx20110603004  NTA: 070271798  RKD: 491459  SELIBR: 390875  SUDOC: 075971569  VIAF: 25406634   WorldCat (עם VIAF): 25406634
פרננדו פרנסיסקו רז'ס

פרננדו פרנסיסקו רז'ס מוטה (בפורטוגזית: Fernando Francisco Reges Mouta), הידוע בדרך כלל בשם פרננדו בלבד, הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר האחורי בקבוצת אינטרנסיונל מליגת העל הברזילאית.
קריירת מועדונים

פרננדו החל את הקריירה בקבוצת וילה נובה מהליגה הברזילאית השלישית.
ב-2007 חתם בקבוצת פורטו והושאל מיד לקבוצת אסטרלה אמדורה (אנ') ששיחקה אז בליגת העל הפורטוגלית. בעונת 2008/2009 חזר לפורטו וזכה עמה באליפות פורטוגל. בחמש העונות שלאחר מכן, זכה עם פורטו במגוון תארים, כולל זכייה בליגה האירופית בעונת 2010/2011. הוא אף פתח בהרכב במשחק הגמר, בו גברה קבוצתו 0–1 על ספורטינג בראגה.
ב-2014, לאחר משא ומתן סוער שגרם גם להשעייתו של פרננדו, הוא חתם על חוזה מחודש עד 2017.
ב-25 ביוני 2014 חתם על חוזה במנצ'סטר סיטי, תמורת סכום שמוערך בכ-12 מיליון ליש"ט והופיע במשחק לראשונה באוגוסט באותה שנה.
ב-4 באוגוסט 2017 חתם פרננדו לשלוש שנים בגלאטסראיי עבור 5.5 מיליון אירו.
ב-12 ביולי 2019 חתם פרננדו בסביליה לשלוש שנים עבור 4.5 מיליון אירו.
תארים

הליגה האירופית: 2010/2011
אליפות פורטוגל (4): 2008/2009, 2010/2011, 2011/2012, 2012/2013
הגביע הפורטוגלי (2): 2009/2010, 2010/2011
הסופר קאפ הפורטוגלי (5): 2009, 2010, 2011, 2012, 2013
גביע הפוטבול ליג: 2015/2016
אליפות טורקיה: 2017/2018, 2018/2019
הגביע הטורקי: 2018/2019
הליגה האירופית (2): 2019/2020, 2022/2023
אליפות אמריקה הדרומית בכדורגל עד גיל 20: 2007
הערות שוליים

↑  באתר אופ"א
↑  באתר BBC
פלויד קרוסבי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  12 בדצמבר 1899 פילדלפיה/מערב העיר, ארצות הברית 
 פטירה:  30 בספטמבר 1985 (בגיל 85) אוהאיי, ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית הקברות סליפי הולו 
 מדינה:  ארצות הברית 
 צאצאים:  Ethan Crosby, דייוויד קרוסבי 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לצילום הטוב ביותר (1930) 
 פרופיל ב-IMDb
 
פלויד דלפילד קרוסבי (באנגלית: Floyd Delafield Crosby‏; 12 בדצמבר 1899 – 30 בספטמבר 1985), צלם קולנוע אמריקני, זוכה פרס האוסקר. צילם את הסרט הישראלי "סאלח שבתי".
ביוגרפיה

קרוסבי נולד בניו יורק. סרטו הראשון כצלם קולנוע היה הדרמה הרומנטית של במאי הראינוע פרידריך וילהלם מורנאו, "טאבו: סיפורי הימים הדרומיים" (1931). הסרט צולם כולו בפולינזיה הצרפתית וקרוסבי קיבל על עבודתו את פרס האוסקר כצלם הטוב ביותר. במהלך העשור ובתחילת שנות הארבעים צילם בעיקר סרטים קצרים. בעת מלחמת העולם השנייה שימש כצלם מטעם חיל האוויר האמריקני וצילם סרטי אימונים ותדמית, עליהם לא קיבל קרדיט. סרטו הראשון באורך מלא לאחר המלחמה היה הסרט התיעודי "בית אבי (1947)" של הבמאי הרברט קליין, שהיה קופרודוקציה ישראלית-אמריקנית. הסרט עסק במאמציו של ילד פליט שואה לחפש אחר הוריו בישראל. הסרט זכה להצלחה בקרב יהודי ארצות הברית והביא לתנופה מסוימת בתעשיית הקולנוע הישראלית. ב-1949 שב לצלם סרטים אמריקניים באורך מלא.
ב-1952 צילם את סרטו המפורסם ביותר, "בצהרי היום", המערבון זוכה ארבעת פרסי האוסקר, בכיכובו של גרי קופר. למרות הביקורות המצוינות וההצלחה הקופתית המרשימה, קרוסבי לא קיבל מועמדות לפרס האוסקר, אך זכה בפרס גלובוס הזהב. הוא גם היה שותף לצילום (לצד בורנט גופי) בסרט זוכה האוסקר "מעתה ועד עולם", אולם לא קיבל על כך קרדיט, וגופי הוא שזכה בפרס האוסקר. בהמשך ביים עשרות סרטים, רובם 'B movies', ושיתף פעולה עם הבמאי רוג'ר קורמן ב-22 סרטים בין השנים 1955 - 1963. כמו כן ביים את הסרטים "אוקלהומה!" (1955), של פרד זינמן, "הזקן והים" (1955), בכיכובו של ספנסר טרייסי ואת סרטו הראשון של השחקן ג'ק ניקולסון, "The Cry Baby Killer", מאותה השנה.
ב-1964 הגיע לישראל, על ידי המפיק מנחם גולן, כדי לצלם את סרט הבכורה של אפרים קישון "סאלח שבתי". קישון טען שמכיוון שאינו מבין דבר בקולנוע החליט להשתמש באנשים המנוסים ביותר שיכול היה למצוא.
פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין

פרידריך פרנץ השני, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (בגרמנית: Friedrich Franz II., Großherzog von Mecklenburg-Schwerin; ‏28 בפברואר 1823 - 15 באפריל 1883), היה הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין בין השנים 1842–1883.
ביוגרפיה > ילדותו

פרידריך פרנץ נולד ב-28 בפברואר 1823 בלודוויגסלוסט שהשתייכה להדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין, לפאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואלכסנדרינה, נסיכת פרוסיה. בצעירותו התחנך פרידריך פרנץ באופן פרטי, ובשנת 1838 הלך ללמוד באוניברסיטת בון.
ביוגרפיה > שלטונו

ב-7 במרץ 1842 מת אביו פאול פרידריך, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין, ופרידריך פרנץ עלה לשלטון במקומו. במהלך מהפכות 1848 התעוררה תסיסה בדוכסות למען חוקה יותר ליברלית, ובאוקטובר 1849 חוקק פרידריך פרנץ חוקה יותר ליברלית. בד בבד הכניס גם גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ אף הוא חוקה יותר ליברלית במדינתו.
במלחמת שלזוויג השנייה שירת פרידריך פרנץ במטה של פרידריך פון וראנגל, ובשנת 1866 הצטרפה הדוכסות בראשותו לפרוסיה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, תוך שהוא מפקד על כוח מילואים שנפרס בבוואריה, ובשנת 1867 הצטרפה הדוכסות בראשותו לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הדוכסות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ופרידריך פרנץ מונה למושל ריימס, ולאחר מכן מונה למפקד הקורפוס ה-13 (וירטמברג). בשנת 1871 הצטרפה הדוכסות בראשותו לאימפריה הגרמנית, ובשנת 1873 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט בצבא הקיסרות הגרמנית, וקיבל דרגת כבוד של גנרל-פלדמרשל בצבא האימפריה הרוסית.
פרידריך פרנץ נפטר בשוורין ב-15 באפריל 1883, ובנו פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין עלה לשלטון במקומו.
משפחתו

בשנת 1849 התחתן פרידריך פרנץ עם אוגוסטה, נסיכת רויס-קסטריץ, בתם של היינריך השישים ושלושה, נסיך רויס-קסטריץ ואלאונורה, רוזנת שטולברג-ורניגרודה. לזוג נולדו 6 ילדים:
פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין (1851–1897).
פאול פרידריך, דוכס מקלנבורג-שוורין (1852–1923).
מריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1854–1920).
ניקולאוס, דוכס מקלנבורג-שוורין (1855–1856).
יוהאן אלברכט, דוכס מקלנבורג-שוורין (1857–1920).
אלכסנדר, דוכס מקלנבורג-שוורין (1859).
בשנת 1864 התחתן פרידריך פרנץ עם אנה, נסיכת הסן, בתם של קרל, נסיך הסן ואליזבת, נסיכת פרוסיה. לזוג נולדה בת אחת:
אנה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1865–1882).
בשנת 1868 התחתן פרידריך פרנץ עם מריה, נסיכת שוורצבורג-רודולשטדט, בתם של אדולף, נסיך שוורצבורג-רודולשטדט ומתילדה, נסיכת שנבורג-ולדנבורג. לזוג נולדו 4 ילדים:
אליזבת אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (1869–1955).
פרידריך וילהלם, דוכס מקלנבורג-שוורין (1871–1897).
אדולף פרידריך, דוכס מקלנבורג (1873–1969).
היינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין (1876–1934).
פרגזיה

המושב העתיק של הז'ונטה של פרגזיית סה דה ברגאנסה בפורטוגל
פרגזיה (בפורטוגזית: Freguesia) היא יחידת חלוקה מנהלית טריטוריאלית הקטנה ביותר בפורטוגל וגם בכמה מושבות פורטוגזיות לשעבר, כמו מקאו, שהיא חלק מסין וכף ורדה שבאפריקה. היא שקולה למועצה מקומית, להבדיל מ"פארוקיה" (paróquia), שהיא יחידת חלוקה כנסייתית. הפרגזיה ממלאת בפורטוגל גם תפקיד של מחוז בחירה.
הפרגזיה היא תת-יחידה של היחידה הקרויה "קונסליו" (concelho, "מועצה"), שמשמעותה היא מועצה עירונית או "מוניקיפיום". הפרגזיה מנוהלת על ידי "ז'ונטה" (junta de freguesia) הנבחרת מתוך אספת הפרגזיה (assembleia de freguesia) העומדת לבחירה כל 4 שנים. בראש הז'ונטה עומד יושב ראש.
לאחר הרפורמה של 2013 יש בפורטוגל 3,091 פרגזיות ו-308 קונסליוש.
בפורטוגל > אטימולוגיה והיסטוריה

המילה "פרגזיה" נוצרה מהלחמת המילים הלטיניות Filli Eclesiae (פילי אקלסיאה), כלומר "בני הכנסייה".
עד לתקופת הליברליזם בהיסטוריה של פורטוגל, במאה ה-19, המושגים "פרגזיה" ו"פארוקיה" והמושגים "קונסליו" (מועצה) ו"מוניסיפה" (מוניקיפיום) היו מילים נרדפות. זאת מפני שפורטוגל ירשה מבנים אזרחיים וכנסייתיים שהיו מעורבבים מימי הביניים. המושג "פְרֶגֵש" (freguês), תושב הפרגזיה, זהה לזה של חבר הפארוקיה, נתון לניהולו של הכומר.
הרפורמה המנהלית מ-18 ביולי 1835 קבעה מבנה אזרחי נבדל, שנקרא "זיונטת הפארוקיה" (Junta de Paróquia), שהוא אוטונומי לעומת המבנה המנהלי הכנסייתי. למרות שהז'ונטה האוטונומית (המוסד הפועל המקומי) לקח לאחריותו את ניהול העניינים האזרחיים של הפארוקיה, ההתייחסות לאזרחים ולחלוקת השטח ממשיכה להיות כאל חלוקה מנהלית כנסייתית.
אחרי מהפכת 1911 המשטר הרפובליקני, האנטיקלריקלי, החליט להבליט את ההבחנה בין המבנים האזרחיים ובין אלו הכנסייתיים של המדינה. בהתאם לחוק מס. 621 מ-23 ביוני 1916, ה"פארוקיות" האזרחיות קיבלו את השם "פרגזיות" והז'ונטה שלהן שינתה את שמה ל"ז'ונטה דה פרגזיה".
כל קונסליו יכול להתחלק לכמה פרגזיות. קיימים שישה "קונסליוש" בפורטוגל המורכבים מפרגזיה אחת, כלומר הקונסליו זהה לפרגזיה: אלפיראסה (Alpiarça), האי קורבו (Corvo), פרטו סאנטו (Porto Santo), סאו בראש דה אלפורטל (São Brás de Alportel) וסאו ז'ואו דה מדיירה (São João da Madeira).
הקונסליו הכולל הכי גדול של פרגזיות הוא בארסלוש (Barcelos), בו קיימות 89 פרגזיות.
לפי המכון הלאומי לסטטיסטיקה קיימות בפורטוגל 4,257 פרגזיאש.
השלטונות הפרטוגזים מחלקים את פרגזיות לשלושה סוגים:
פרגזיות עירוניות עם צפיפות אוכלוסין מעל 500 תושבים/קמ"ר או עם יותר מ-5,000 תושבים.
פרגזיות חצי-עיריונית עם צפיפות בין 500 - 100 תושבים/קמ"ר או אוכלוסייה בין 2,000-5,000 תושבים.
פרגזיות כפריות - השאר.
בארצות אחרות

במקאו ישנם שני קונסליוש ושבע פרגזיאש. בכף ורדה, לעומת זאת, ישנם 22 קונסליוש ו-32 פרגזיאש.
בברזיל עדיין משתמשים, באופן מסורתי, במושג "פרגזיה" במקרה של כמה רבעים היסטוריים של ערים מסוימות. לדוגמה, בעיר פלוריאנופוליס, בירת מדינת סנטה קטרינה קיימות פרגזיות כמו ריבייראו דה איליה (Ribeirão da Ilha) (1749), נוסה סניורה דא קונסייסאו דה לגואה
(Nossa Senhora da Conceição da Lagoa) (1750 או Lagoa da Conceição) ונוסה סניורה דאס נססידאדס דה סנטו אנטוניו דה לישבואה (Nossa Senhora das Necessidades de Santo Antônio de Lisboa).
תת חלוקה אנלוגית קיימת גם במדינת לואיזיאנה בארצות הברית. בספרד יחידות דומות נקראות פארוקיאס parroquia, לפי שם החלוקה הכנסייתית.
ראו גם

חלוקה מנהלית של פורטוגל
הערות שוליים

↑  נתוני המרשם המנהלי הרשמי של פורטוגל 2011
פרננדו קבנאגי

פרננדו אסקייל קבנאגי (בספרדית: Fernando Ezequiel Cavenaghi; נולד ב-21 בספטמבר 1983 בעיר אובריין שבמחוז בואנוס איירס, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי. קבנאגי, המזוהה יותר מכול עם ריבר פלייט, מכונה אל טוריטו (El Torito) - השור הקטן וקבגול (Cavegol).