stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
האחיות פיק

| --- | --- |
 תקופת הפעילות:  2002–2005 (כ־3 שנים)
 סוגה:  פופ • סינת'פופ • דאנס
 חברת תקליטים:  NMC
 חברים
 שרונה פיק, דניאלה פיק
 
האחיות פיק (ידועות גם בתור: הפיקיות, שרונה ודניאלה, שרונה ודניאלה פיק), הן האחיות שרונה פיק ודניאלה פיק, בנותיהם של הזמר והמוזיקאי צביקה פיק והפזמונאית מירית שם-אור, בנות דודות של השחקנית תמר שם אור. השתיים פעלו כהרכב פופ בשנים 2002–2005. הסינגל המוכר ביותר שלהן הוא "השיר הזה", שהוציאו ב־2003.
ב־2004 הוציאו מיני-אלבום, גם הוא בשם "השיר הזה". האלבום נמכר ביותר מ-20,000 עותקים וזכה באלבום זהב.
באמצע 2005 הן פירקו את ההרכב ופנו לקריירות שירה נפרדות.
הקריירה כצמד > תחילת הדרך

הסינגל הראשון שהוציאו שרונה ודניאלה היה "זאת אהבה", שהתפרסם בנובמבר 2002. השתיים הקליטו ופרסמו אותו בהצאה עצמית, והוא לא זכה להצלחה. לאחר מכן חברו האחיות לחברת NMC. באוקטובר 2003 הוציאו האחיות (ב־NMC) את הלהיט הראשון שלהן, "השיר הזה". את הסינגל כתבה להן אמן, מירית שם-אור, הלחינה שרונה והפיק אסף אמדורסקי. השיר הפך לאחד הלהיטים הבולטים של אותה שנה. עוד לפני כן הופיעו האחיות יחד בפינת ייעוץ בשם "הפיקסיז" בתוכנית הנוער "אקזיט", אך פרשו ממנה כדי להתרכז בקריירה המוזיקלית שלהן. בסוף אותה שנה יצא הלהיט השני של האחיות "שוב הגשם", ובמרץ 2004 יצא שוב "זאת אהבה", הפעם כסינגל השלישי מתוך האלבום, וזכה להצלחה.
בתחילת 2004 הוציאו האחיות מיני-אלבום (EP), שכלל את שלושת הסינגלים שלהן ושירים נוספים, שזכו אף הם להצלחה. כמו כן כלל האלבום גרסת רמיקס של ל"השיר הזה". האלבום נמכר ביותר מ-20,000 עותקים וזכה בתקליט זהב. את האלבום כולו כתבה להן אימן, מירית שם-אור, ואת רובו עיבדו האחיות בעצמן, ובעזרתו של אסף אמדורסקי.
הקריירה כצמד > תחנות נוספות בקריירה

ב־2004 חידשו האחיות את השיר "תמיד עולה המנגינה" של להקת חיל האוויר לשיר הנושא של סדרת האנימציה "מ.ק 22", והוא זכה להצלחה רבה. האחיות הופיעו בהזדמנויות רבות, בין השאר בכפר המוזיקה של קוקה קולה, בפארק רעננה, ובפסטיבלים שונים ברחבי הארץ. כשנשאלו על סגנון ההופעות שלהן בריאיון שנערך עמן באתר האינטרנט של ערוץ E! ב־2004, ענו האחיות שהמופע שלהן משלב "המון תיאטרליות, ריקודים והרבה גלאם רוק, נוצץ וזוהר".
באוקטובר 2004 הוציאו את הסינגל "בייבי" שגם זכה להצלחה.
ב־2005 התמודדו בתחרות הקדם אירוויזיון בשיר "הלו הלו" שזכה במקום ה־12. מולן התמודד גם אביהן, צביקה פיק שזכה במקום השלישי.
הקריירה כצמד > פירוק ההרכב

ב־2005, זמן קצר לאחר תחרות הקדם אירוויזיון, הודיעו האחיות על פירוק הצמד ופנייה לקריירות סולו. הן טענו כי הפירוק אינו בשל משבר ביחסיהן, אלא בשל "משיכה לכיוונים אמנותיים שונים". במספר הזדמנויות וראיונות ציינו האחיות כי ברצונן לפצל את דרכן האמנותית, הואיל ושרונה מעוניינת להמשיך בפופ, ואילו דניאלה נמשכת יותר לכיוון הרוק.
הקריירה כצמד > הדינמיקה כצמד, והעבודה על מוזיקה

האחיות טענו בראיונות רבים שהן חברות טובות, אך אם לא היו אחיות – סביר להניח שלא היו מתחברות זו לזו, הן בשל הפרשי הגילים, והן בשל ההבדלים באישיות. את רוב שיריהן כתבה להן אימן, מירית שם-אור, והן שרו אותם יחד, ואף עיבדו את רובם בעצמן.
את רוב שיריהן הלחינה שרונה, שהלחינה שירים גם לאמנים נוספים, ומנגנת בקלידים מגיל צעיר. שרונה סיפרה בריאיון שהיא נוהגת לעיתים לעבוד הפוך: להלחין מנגינה לשיר, ורק אז לחבר לו מילים, בעזרת אימה.
דניאלה, הנחשבת לרוקיסטית מבין השתיים, סיפרה בראיונות שהיא "שרה עוד לפני שהחלה לדבר", ושחלמה לשיר ולהיות זמרת מגיל צעיר מאוד.
על אף היותן בנותיו של צביקה פיק, אביהן לא התערב ביצירתן כצמד, ולמעשה לא הפיק או עיבד להן שיר, מלבד "מתלבטת" של שרונה, שיצא ב־2007.
דיסקוגרפיה > אלבומים

"השיר הזה" (EP) (2004)
דיסקוגרפיה > סינגלים

"זאת אהבה" (2002)
"השיר הזה" (2003)
"שוב הגשם" (2003)
"תמיד עולה המנגינה" (2004) - שיר הנושא של סדרת הטלוויזיה מ.ק. 22.
"בייבי" (2004)
"הלו הלו" (2005) - השיר שאיתו הן התחרו בתחרות הקדם אירוויזיון באותה השנה.
הערות שוליים

↑  שגיא בן נון, אלבום זהב לאחיות פיק, באתר הארץ, 15 באוגוסט 2004
↑  האחיות פיק נפרדות, באתר ynet, 16 במאי 2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007308286105171  MusicBrainz: eb272b2a-fd76-41ad-aa5e-947fc39614b1  VIAF: 138919469   WorldCat (עם VIAF): 138919469
פונטיוס פנטזונה

| פונטיוס פנטזונה |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
סדרה:: קרפיונאים
משפחה:: קרפיוניים
סוג:: Systomus
מין:: פונטיוס פנטזונה
שם מדעי
 Systomus pentazona ‏בולנז'ר, 1894

פונטיוס פנטזונה (שם מדעי: Desmopuntius pentazona) הוא מין ממשפחת הקרפיוניים. תפוצת המין בדרום מזרח אסיה, כולל קמבודיה, אינדונזיה כולל האי בורנאו, מלזיה, סינגפור ו-וייטנאם.
הדג דומה באופן מהותי למין סומטרה, מלבד העובדה שיש לו חמישה פסים שחורים אנכיים על גוף כתום או זהוב במקום ארבעה פסים שיש לסומטרה. הדגים יגדלו עד אורך מרבי של 8.8 ס"מ.
הדג חי לרוב במים טרופיים בעלי זרימה חלשה עם 5-6 pH, קשיות מים של 5-12.0 GH וטווח טמפרטורות של 23-29 מעלות צלזיוס.
לדגים יש חשיבות מסחרית בתחביב דגי הנוי ולעיתים קרובות מכונים "נמר".
המין מטיל ביצים במים פתוחים. לאחר שההשרצה הסתיימה, עלולים הדגים לאכול חלק מהביצים שהטילו. לכן יש צורך להפריד את הדג מן הביצים לאחר הרבייה כדי למנוע מהביצים מלהאכל. הביצים יבקעו תוך יום אחד.
באקווריום

פונטיוס פנטזונה נחשב למין שקט שלא יתקוף מינים אחרים, מאחר שמדובר בדג המאופיין בהתנהגות התלהקותית מומלץ לגדל את הדג בקבוצה של לפחות 5 פריטים. הדג מעדיף תנאים של צמחיית מים עם סלעים ומרחב שחייה רחב.
כריסטופר מק'קווארי

| --- | --- |

 לידה:  12 ביוני 1968 (בן 56) Princeton Junction, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  תיכון וסט וינסדור-פליינסבורו דרום 
 תקופת הפעילות:  מ-1993 
 פרסים והוקרה:  פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר (1994)  פרס אדגר (1996)  פרס אינדפנדנט ספיריט 
 
כריסטופר מק'קווארי (באנגלית: Christopher McQuarrie; נולד ב-25 באוקטובר 1968) הוא תסריטאי, במאי ומפיק קולנוע אמריקאי, זוכה פרס BAFTA, פרס אינדפנדנט ספיריט ובפרס האוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר עבור סרט התעלומה הנאו-נואר שכתב "החשוד המיידי" (1995).
סרט מותחן הפשע "דרך האקדח" (2000) היה הסרט הראשון שביים.
הוא משתף פעולה תכופות עם טום קרוז, לאחר שכתב וביים את סרטי הפעולה ג'ק ריצ'ר (2012), "משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים" (2015), ו"משימה בלתי אפשרית: התרסקות" (2018) ומביים גם את הסרט השביעי והשמיני בסדרה.
הוא גם היה חלק מצוות הכתיבה בסרטים "מבצע ואלקירי" (2008), "קצה המחר" (2014), "המומיה" (2017) ו"אהבה בשחקים: מאווריק" (2022).
ביוגרפיה

מק'קווארי נולד בשנת 1968 באזור פרינסטון, ניו ג'רזי או צומת פרינסטון, ניו ג'רזי, בקהילה לא מאוגדת בסביבה בה גדל. לאחר שסיים את לימודיו בבית הספר התיכון West Windsor-Plainsboro South בשנת 1986, הוא עבד כעוזר בבית הספר הנוצרי לדקדוק בפרת', מערב אוסטרליה ונזכר בשנת 2013, "הציעו לי תוכנית ביניים... בחרתי מקום מתוך הכובע וסיימתי בבית הספר הנוצרי לדקדוק. גרתי בבית הספר ועבדתי בפנימיה, אם כי עשיתי מעט מאוד עבודה ". הוא פוטר אחרי תשעה חודשים, "לקחתי טרמפים במשך שלושה חודשים, חזרתי הביתה, דפקתי כחודש ואז התחלתי מיד לעבוד בסוכנות הבלשים הזו... [זו] הייתה למעשה עבודת אבטחה מפוארת. אני חושב שבארבע השנים שעבדתי שם עשיתי בערך שש חקירות..."
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | כותרת | במאי | תסריטאי | מפיק | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | גישה ציבורית | לא | כן | לא | פרס השופטים הגדול של סאנדנס |
| 1995 | החשוד המיידי | לא | כן | לא | פרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר, פרס באפט"א לתסריט המקורי הטוב ביותר, פרס אינדפנדנט ספיריט לתסריט הטוב ביותר, פרס אדגר אלן פו לסרט הטוב ביותר |
| 2000 | דרך האקדח | כן | כן | לא | הסרט הראשון שלו כבמאי |
| 2008 | מבצע ואלקירי | לא | כן | כן |  |
| 2010 | התייר | לא | כן | לא |  |
| 2012 | ג'ק ריצ'ר | כן | כן | לא |  |
| 2013 | ג'ק צייד הענקים | לא | כן | לא |  |
| 2014 | קצה המחר | לא | כן | לא | מועמד - פרס סטורן לתסריט הטוב ביותר, מועמד - פרס הוגו לדרמה הטובה ביותר |
| 2015 | משימה בלתי אפשרית: אומת הנוכלים | כן | כן | לא |  |
| 2016 | ג'ק ריצ'ר: אין דרך חזרה | לא | לא | כן |  |
| 2017 | המומיה | לא | כן | לא | מועמד - פרס פטל הזהב לתסריט הגרוע ביותר |
| 2018 | משימה בלתי אפשרית: התרסקות | כן | כן | כן | מועמד - פרס סטורן לתסריט הטוב ביותר |
| 2021 | אהבה בשחקים: מאווריק | לא | כן | כן |  |
| 2023 | משימה בלתי אפשרית: נקמת מוות – חלק ראשון | כן | כן | כן | מועמד - פרס סטורן לתסריט הטוב ביותר |
| 2025 | משימה בלתי אפשרית: חשבון סופי | כן | כן | כן | ההפקה הוקפאה עקב התפרצות נגיף קורונה-ווהאן |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תסריט | בימוי והפקה | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994 | NYPD Blue | כן | לא | פרק: "ההתאמה הסופית" |
| 1997 | העולם התחתון | כן | לא | סרט טלוויזיה |
| 2010 | אנשים לא ידועים | כן | כן | יוצר הסדרה; 13 פרקים |
ניקולס ג'ואקיני

ניקולס סלסון ג'ואקיני (נולד ב-25 ביולי 2000) הוא כדורגלן אמריקאי שמשחק בעמדת החלוץ או הקיצוני בקבוצת אסטרס טריפוליס מליגת העל היוונית.
קריירה

ג'ואקיני נולד בקנזס סיטי, מיזורי, לאבא איטלקי ואמא ג'מייקנית. הוא בילה חלק מילדותו במועדוני הכדורגל המקומיים בלו ואלי וגם בקבוצת הצעירים אורנג' סטארס. בגיל 15, הוא עבר עם משפחתו לצרפת. שם הצטרף לקבוצת פריז בשנת 2015. ב-14 במאי 2018, הוא חתם על חוזה לשנתיים עם קאן. ב-25 באוקטובר 2019, ערך הוא את הופעת הבכורה שלו עם קאן בניצחון 2-4 על פריז, הקבוצה הקודמת שלו, ושבמהלך המשחק אף כבש את השער הראשון של קבוצתו במשחק בדקה ה-25.
ב-20 ביולי 2022, חתם ג'ואקיני על חוזה לשנתיים וחצי באורלנדו סיטי. ב-11 בנובמבר 2022, הוא נבחר על ידי קבוצת סנט לואיס סיטי בדראפט ה-MLS לעונת 2022, טרם תחילת עונתם הראשונה בליגה.
ב-24 בינואר 2024 חתם בקומו האיטלקית.
נבחרת לאומית

בנובמבר 2020, זומן ג'ואקיני לראשונה לנבחרת ארצות הברית לצמד המשחקים נגד נבחרת ויילס ונבחרת פנמה. ג'ואקיני ערך את הופעת הבכורה שלו עם נבחרת ארצות הברית כשעלה כמחליף במשחק נגד ויילס ב-12 בנובמבר 2020.
הערות שוליים

↑  L'ITALO-AMÉRICAIN NICHOLAS GIOACCHINI REJOINT LE STADE MALHERBE, smcaen
| נבחרת ארצות הברית – גביע הזהב 2021 (מקום ראשון) |
| --- | --- | --- |
|  1 טרנר •  2 קאנון •  3 וינס •  4 פינס •  5 צימרמן •  6 בוסיו •  7 אריולה •  8 ג'ואקיני •  9 זארדס •  10 רולדן •   11 דייק •  12 רובינסון • 13 הופה •  14 יואייל • 15 ליוויס • 16 סנדס • 17 לטגט • 18 ג'ונסון • 19 ויליאמסון • 20 מור • 21 בלו • 22 גוזאן • 23 אקוסטה • 24 קסלר • מאמן: ברהלטר |  1 טרנר •  2 קאנון •  3 וינס •  4 פינס •  5 צימרמן •  6 בוסיו •  7 אריולה •  8 ג'ואקיני •  9 זארדס •  10 רולדן •   11 דייק •  12 רובינסון • 13 הופה •  14 יואייל • 15 ליוויס • 16 סנדס • 17 לטגט • 18 ג'ונסון • 19 ויליאמסון • 20 מור • 21 בלו • 22 גוזאן • 23 אקוסטה • 24 קסלר • מאמן: ברהלטר | ארצות הברית |
אהרון קליין (עיתונאי אמריקאי-ישראלי)

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1980 (בן 45 בערך) ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  ישיבה יוניברסיטי  ישיבה קולג' 
 קישורים חיצוניים
 טוויטר:  AaronKleinShow
 אתר רשמי
 
אהרון קליין (באנגלית: Aaron Klein; נולד ב-29 באוגוסט 1978) הוא סופר, עיתונאי ושדרן רדיו אמריקאי יהודי. מיוני 2020 משמש יועץ אסטרטגי לראש הממשלה, בנימין נתניהו.
קורות חיים

קליין נולד בפילדלפיה, פנסילבניה. הוא סיים את תיכון "האקדמיה לתורה" בפילדלפיה. משם המשיך ללימודי רפואה בישיבה יוניברסיטי, שם היה העורך הראשי של עיתון האוניברסיטה.
כעורך הראשי של עיתון ישיבה יוניברסיטי, פרסם כתבה בשם "סוף השבוע שלי עם האויב", שפורסמה לאחר מכן בעיתונים "ג'רוזלם פוסט" ו"הבוסטון גלוב" ב-30 במאי 2000. במסגרת הכתבה תואר סוף שבוע בו בילה בתא של ארגון טרור עולמי הפועל בניו יורק, "אל מוהג'ירום", במהלך כנס הארגון בלונדון. הכתבה היוותה פריצת דרך בקריירה של קליין כעיתונאי.
באותה תקופה קליין היה הכתב הצבאי של השבועון "טיים" בישראל, ב-19 במאי 2000 פרסם מאמר בו קרא לממשלת ישראל להחליט על שם למלחמה שהתחוללה ברצועת הביטחון בלבנון.
בשנת 2005 נבחר לתפקיד ראש המשרד של סוכנות הידיעות "WND" בירושלים, והעתיק לשם את מגוריו. הוא חי בישראל תחת אשרת שהייה זמנית.
במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008, חשף קליין כי יועצו לענייני איכות הסביבה של הסנאטור דאז ברק אובמה, חתם על עצומה לפיה ממשלת בוש היא האחראית לפיגועי 11 בספטמבר במגדלי התאומים. לאחר חשיפה זו נאלץ היועץ להתפטר מתפקידו. קליין גם חשף כי ארגון החמאס ארגן מגבית של אלפי דולרים על מנת לממן את הקמפיין של ברק אובמה; בעקבות הידיעה החזיר אובמה את כספי המגבית.
כיום משמש קליין כראש הדסק הישראלי באתר חדשות ברייטברט, לשם הובא על ידי סטיב באנון.
קורות חיים > תוכנית רדיו

קליין משדר מאולפן שידור פרטי בבעלותו בתל אביב לארצות הברית. תוכניתו, "אהרון קליין חוקר", מדורגת בין מאה תוכניות הרדיו המצליחות ביותר. על פי מדדי הרייטינג, בכל שבוע מאזינים לתוכניתו למעלה ממיליון אנשים.
ביוני 2010, האימאם פייסל עבדול ראוף המוביל את בניית "מרכז התרבות המוסלמית העולמי" בניו יורק, סירב לכנות את החמאס ארגון טרור בראיון אצל קליין. דבר זה תרם להגברת המחלוקת בעיר באשר להמשך הפרויקט, הסמוך למקום הפיגוע במגדלי התאומים. באוקטובר 2010, התראיין לתוכניתו של קליין מחמוד א-זהאר, ממנהיגי החמאס, והביע את תמיכתו בהקמת הפרויקט, דבר שהתפרסם למחרת ב"ניו יורק פוסט" ויצר הד תקשורתי רב בארצות הברית.
ספריו

קליין כתב שבעה ספרים, בהם שלושה שהגיעו לרשימת רבי המכר של "הניו יורק טיימס":
לפטפט עם טרוריסטים: מהוליווד לארץ הקודש, ג'יהאדיסטים מגלים את תוכניתם ביחס לעולם - ליהודי! - ספר הביכורים של קליין, העוסק בתוכניות של חזבאללה, חמאס, אל-קאעידה ועוד. בשנת 2010 רכשה חברת "קאט הפקות" ההוליוודית את זכויות היוצרים של הספר על מנת לעבד אותו לסרט[דרוש מקור].
מדינת ישראל הגדולה, זכרונה לברכה - עוסק בקשר הון-שלטון ומתעסק בסוגיה אותה הגדיר קליין "האופן שבו אויבים מבית ומחוץ משמידים בכוונה את מדינת ישראל".
הנשיא המנצ'ורי - The Manchurian President (יחד עם ברנדה אליוט) - על "קשריו של אובמה לקומוניסטים, סוציאליסטים וגורמי אנטי־אמריקאים קיצוניים". עוסק בזהותו של הנשיא אובמה, וכולל תחקיר המציג את האפשרות שלא נולד בארצות הברית. זהו ספרו הנמכר ביותר של קליין, שממנו נדפסו כמיליון עותקים. ביוני 2010 הספר נכנס לרשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במקום העשירי.
הצבא האדום: הרשת הרדיקלית שחייבת להיות מובסת כדי להציל את אמריקה, 2011
Fool me twice  - שטה בי פעמיים:  "חשיפת תוכניותיו המזעזעות של הנשיא אובמה לארבע השנים הבאות", על הבחירות לנשיאות ארצות הברית ועל מה שהוא רואה ככישלון באופן שבו כיהן הנשיא אובמה בקדנציה הראשונה. רב מכר.
הערות שוליים

↑  כתבה מבמחנה מ 19 במאי 2000, באתר פרש
1 2  עמיחי אתאלי, שדרן הרדיו מתל אביב שכובש את אמריקה, באתר nrg‏, 17 במאי 2012
↑  Imam terror error
↑  WHAT'S A NICE JEWISH REPORTER DOING 'SCHMOOZING WITH TERRORISTS'?, באתר WND, ‏4 במאי 2012
↑  כידוע על פי החוקה האמריקאית, נשיא ארצות הברית חייב להיות אמריקאי מלידה, ועל כן תחקירו של קליין עורר סערה
↑  Best Sellers, רשימת רבי המכר בתחום העיוני, ניו יורק טיימס, 13 ביוני 2010
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007305120805171  PLWABN: 9810614838105606  BnF: cb12350948g (data)  ISNI: 0000 0001 0778 3456  LCCN: n94120005  NTA: 071524479  SUDOC: 032489323  VIAF: 21378600   WorldCat (עם VIAF): 21378600
טאקר קרלסון

| --- | --- |

 לידה:  16 במאי 1969 (בן 55) סן פרנסיסקו, ארצות הברית 
 שם לידה:  Tucker Swanson McNear Carlson 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 השכלה:  קולג' טריניטי  בית הספר סנט ג'ורג', ניופורט  La Jolla Country Day School  תיכון ויליאם פלויד 
 מעסיק:  CNN, MSNBC, PBS, פוקס ניוז 
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  טיים 100 (2021)  Salvatori Prize for American Citizenship (2018) 
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  tucker-carlson-210598158304
 טוויטר:  tuckercarlson, TuckerCarlson
 טלגרם:  TuckerCarlsonNetwork
 tuckercarlson.com
 
טאקר סוואנסון מקניר קרלסון (באנגלית: Tucker McNear Carlson; נולד ב-16 במאי 1969) הוא כתב פוליטי, סופר ומגיש שמרני של תוכניות אקטואליה יומית. הוא הנחה בערוץ פוקס ניוז את התוכנית Tucker Carlson Tonight החל מ-14 בנובמבר 2016 ועד 21 באפריל 2023. טאקר נתבע על רקע מעורבותו בהפצת לשון הרע ביודעין, על זיוף לכאורה של הבחירות לנשיאות בשנת 2020. מסמכים בתביעה הראו פער משמעותי בין דבריו לצופים לבין התכתבויות פנימיות שלו שהצביעו על חוסר אמון בטענה וחשש כי הערוץ יפגע אם יפקפק בגלוי בדברי דונלד טראמפ. למרות שהיה אחד הכוכבים הראשיים של פוקס הוא פוטר ממנה ללא הסבר, באפריל 2023, סמוך לפשרה שבה נאלצה פוקס לשלם מאות מיליוני דולרים בתביעת הדיבה נגדה.
טאקר הוא מייסד-שותף ועורך אחראי לשעבר באתר החדשות והפרשנות The Daily Caller, שהוקם בשנת 2010. תוכניתו של קרלסון בפוקס ניוז זכתה לפופולריות רבה, והרייטינג של התוכנית כמעט כפול מהרייטינג שקיבלה מייגן קלי, שהגישה תוכנית במשבצת זו עד עזיבתה את רשת פוקס ניוז. טאקר הוא אחד מאנשי התקשורת שהתייחס לתאוריית הקשר על רצח העם של החקלאים הלבנים בדרום אפריקה.
בשנת 2006 היה המודח הראשון בעונה השלישית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים.
על פי הניו יורק טיימס, קרלסון היה אחד הבודדים מבין יועציו של הנשיא טראמפ, אשר ייעץ לו שלא להעניש צבאית את איראן על הפלת מל"ט אמריקאי ביוני 2019 במצר הורמוז. טראמפ העדיף באותו אירוע דווקא את העצה של קרלסון על פני עצתם של ג'ון בולטון, מייק פומפאו, לינדזי גרהאם ואחרים.
קרלסון כתב שלושה ספרים:, Politicians, Partisans and Parasites: My Adventures in Cable News‏ (2003), Ship of Fools: How a Selfish Ruling Class is Bringing America to the Brink of Revolution‏ (2018) ו־The Long Slide: Thirty Years in American Journalism (2021).
במחצית הראשונה של 2020 היו לתוכנית החדשות של קארלסון ממוצע של 4.33 מיליון צופים, יותר מכל תוכנית חדשות אחרת בהיסטוריה של ארצות הברית.
תביעת דיבה ופיטורים מפוקס

באוגוסט 2022, רשת פוקס ניוז, קרלסון, שון האניטי וכוכבים אחרים ברשת, נתבעו בגין הוצאת לשון הרע על ידי חברת "דומיניון מערכות הצבעה" (אנ'). לאחר הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020 פוקס דיווחה כי החברה השתתפה בהונאת בחירות. לפי כתב התביעה טענה זו הייתה שקרית וקברניטי הערוץ ידעו זאת.
בפברואר 2023, הצוות המשפטי של חברת דומיניון פרסם טקסטים ומוצרים אחרים במסגרת גילוי מסמכים נגד פוקס, וחשף שבשיחות עם עמיתיו לעבודה קרלסון הביע חוסר אמון בטענות הכוזבות שהבחירות ב-2020 נגנבו על ידי הדמוקרטים, ולעג ליועצי טראמפ, כולל רודי ג'וליאני וסידני פאוול(אנ'). קרלסון שלח הודעה ללורה אינגרהאם (אנ'), כוכבת אחרת של פוקס, ויועצת בלתי רשמית של טרמאפ, "דרך אגב סידני פאוול משקרת. תפסתי אותה. זה מטורף" ו"הצופים שלנו הם אנשים טובים והם מאמינים בזה."
קלרסון היה מודאג מפגיעה כלכלית בערוץ אם זה ישדר ידיעות שיוצאות נגד טענות טראמפ, וכן הביע חשש כי יציאה של הערוץ נגדו תגרור תקיפה נגדית של טרמאפ על הערוץ שתגרור פגיעה כלכלית נוספת. בהודעה לשון האניטי, כתב קלרסון כי יש לפטר את כתבת פוקס ניוז בבית הלבן, ז'קי היינריך, בגלל שצייצה בטוויטר בדיקת עובדות של טענות שווא שהפיצו קרלסון וטראמפ על חברת דומיניון. הוא כתב "בבקשה תפטרו אותה. ברצינות... מה לעזאזל? אני בעצם בהלם... זה צריך להפסיק מיד, כמו הלילה. זה פוגע בחברה באופן מדיד. מחיר המניה ירד. לא בדיחה". ואמר שהוא "פשוט השתגע על" בכיר בפוקס בגלל הדיווח של היינריך. הציוץ של היינריך נמחק עד למחרת בבוקר.
המשפט נגד רשת פוקס ניוז עמד להתחיל באפריל 2023. בדיון מקדים קבע השופט כי ההצהרות ששודרו בפוקס לא היו בבחינת "הבעת דעה מוחלטת" ולכן לא יהיו מוגנות על ידי החוקה, וכי טענות פוקס בנושא אינן אמת וכי היא דיווחה על האירועים בצורה מוטה. ב-23 באפריל 2023 הגיעה הרשת להסכם פשרה עם דומניון והתחייבה לשלם לה פיצוי בסך 787 מיליון דולר. מספר ימים קודם לכן פיטרה הרשת את קלרסון וביטלה את תוכניותו, שהמשיכה להיות פופולרית מאד, ללא מתן הסבר פומבי.
הראיון עם פוטין

קרלסון נסע לרוסיה בפברואר 2024 כדי לראיין את הנשיא ולדימיר פוטין. זה היה הראיון הראשון של פוטין באחד על אחד עם עיתונאי מערבי מאז פתח בפלישה הרוסית לאוקראינה בפברואר 2022. קרלסון אמר כי בעוד שלנשיא אוקראינה וולודימיר זלנסקי ניתן במה, "אף עיתונאי מערבי אחד לא טרח לראיין את נשיא המדינה השנייה שמעורבת בסכסוך הזה - ולדימיר פוטין". הדבר עורר תגובת נגד של עיתונאים אמריקאים ואירופים, שציינו כי נדחו שוב ושוב לקיים ראיונות עם פוטין, וכי חלקם גורשו. דובר הקרמלין, דמיטרי פסקוב, אמר כי הראיון עם קרלסון התאפשר כי "העמדה שלו שונה", ואמר: "זה לא פרו-רוסי, לא פרו-אוקראיני, זה פרו-אמריקאי. זה מנוגד לחלוטין לעמדת המסורת תקשורת אנגלו-סכסית".
כמה עיתונאים רוסים עצמאיים זעמו על דבריו של קרלסון, וציינו שלפחות 1,000 עיתונאים עצמאיים נמלטו מרוסיה בשל חוקי צנזורה חדשים האוסרים ביקורת על המלחמה. הם גם הדגישו ששני עיתונאים אמריקאים כלואים כעת על ידי רוסיה: אוון גרשקוביץ' מהוול סטריט ג'ורנל ואלסו קורמשבה מרדיו אירופה החופשית.
יחסו לישראל

בשנת 2006 הופיע קרלסון בשידור חי מישראל במהלך מלחמת לבנון השנייה בתחילת הסכסוך הציע קרלסון ללבנון להילחם ולדחוק את חזבאללה במקום לצאת למלחמה עם ישראל. במהלך הסכסוך, הוא מתח ביקורת על מעורבותה של סוריה בסכסוך בתמיכה בחזבאללה ובהמשך הביע תמיכה מסוימת בצה"ל. עם זאת, הוא גם מתח ביקורת על הטקטיקה שבה נקט צבא ההגנה לישראל בלחימה בחזבאללה.
בתחילת מלחמת חרבות ברזל קרלסון המליץ להתאפק עם העזרה לישראל, שמא יגרור הדבר מלחמה רחבה יותר שתכלול גם את איראן. בהמשכה הוא ביקר בחריפות את נשיא ארצות הברית ג'ו ביידן ואת יושב ראש בית הנבחרים של ארצות הברית מייק ג'ונסון על תמיכתם בחבילות סיוע לישראל. הוא האשים את ישראל בביצוע פשעי מלחמה. פרשנים תיארו אותו כחלק מסיעה הולכת וגדלה בתוך המפלגה הרפובליקנית, שאדישה או מתנגדת ישירות לציונות.
חיים פרטיים

טאקר נישא לסוזן קרלסון (שם נעורים אנדרוז) בשנת 1991. השניים נפגשו כשהיו בני 15 בבית הספר התיכון והפנימייה סנט ג'ורג' ברוד איילנד. קרלסון נשלח ללמוד בסנט ג'ורג' ואנדרוז הייתה בתו של מנהל בית הספר. לזוג שלוש בנות ובן.
קרלסון אינו שותה אלכוהול כלל משנת 2002. כמה שנים לפני כן הפסיק לעשן.
הערות שוליים

↑  Fox’s Tucker Carlson nearly doubling Kelly’s prime-time ratings, The Hill, ‏24 בינואר 2017
↑  White farmers: how a far-right idea was planted in Donald Trump's mind, The Guardian, ‏24 באוגוסט 2018
↑  "Urged to Launch an Attack, Trump Listened to the Skeptics Who Said It Would Be a Costly Mistake", ניו יורק טיימס, 21 ביוני 2019
↑  "Tucker Carlson, Sean Hannity among Fox News stars deposed in voting machine lawsuit". New York Daily News. Retrieved September 25, 2022.
↑   פוקס ניוז חטפה תביעה של 1.6 מיליארד דולר - ומנכ"לית הערוץ עומדת למבחן, באתר TheMarker‏, 20 באוקטובר 2022
↑  Peters, Jeremy W.; Robertson, Katie (February 16, 2023). "Fox Stars Privately Expressed Disbelief About Election Fraud Claims. 'Crazy Stuff.'". The New York Times. ISSN 0362-4331
↑  Darcy, Oilver (February 17, 2023). "Fox News stars and executives privately trashed Trump's election fraud claims, court document reveals". CNN.
↑  חדשות חוץ, נדחו טענות פוקס ניוז: תביעת הענק שהגישה נגדה יצרנית מכונות ההצבעה תגיע לבית המשפט, באתר כלכליסט, 1 באפריל 2023
↑  חדשות חוץ, המחיר של פייק ניוז: רשת פוקס תשלם 787 מיליון דולר בתביעת דיבה שהוגשה נגדה, באתר כלכליסט, 19 באפריל 2023
1 2  Wertheimer, Tiffany (2024-02-06). "Tucker Carlson interviews Russia's Putin". BBC Home. נבדק ב-2024-03-06.
↑  Chiappa, Claudia (7 בפברואר 2024). "Tucker Carlson faces media fury over Putin interview". Politico Europe. נבדק ב-9 בפברואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chiappa, Claudia (7 בפברואר 2024). "Tucker Carlson faces media fury over Putin interview". Politico Europe. נבדק ב-9 בפברואר 2024. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Tucker' for July 25". Tucker. NBC News. 26 ביולי 2006. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "'Tucker' for July 21". NBC News (באנגלית). 2006-07-24. נבדק ב-2023-12-04.
1 2  Battah, Habib. "When assumption trumps objectivity". Al Jazeera (באנגלית). נבדק ב-2023-12-04.
↑  "'Tucker' for July 25". NBC News (באנגלית). 2006-07-26. נבדק ב-2023-12-04.
↑  טאקר קרלסון נכנס במייק ג'ונסון, באתר Newsweek
↑  Schorr, Issac (2023-10-24). "Tucker Carlson and Douglas Macgregor state Israel Is Committing 'War Crimes' and Mock 'Moral Victories'". Mediaite (באנגלית). נבדק ב-2023-11-09.
↑  Postel, Danny (7 בנובמבר 2023). "The Conservative Fault Lines Revealed by Debates Over Israel". New Lines Magazine (באנגלית). נבדק ב-2023-11-09. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Samantha Maffucci, "Who Is Tucker Carlson's Wife? New Details About Susan Andrews", Yahoo Life, December 22 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9812398769105606  BIBSYS: 1593520724307  GND: 1246758083  ISNI: 0000 0001 1793 5839  LCCN: no2003092940  MusicBrainz: a7e04e77-631b-44bc-9b47-f3dca436714b  NLK: KAC202295126  SUDOC: 281695636  VIAF: 163452490   WorldCat (עם VIAF): 163452490