stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הידעוני
עלילה

בספר זה חוזרים התאומים לבית של דודתם אגנס, שם הם פוגשים את איפה, אשת הצללים, אחותה התאומה של סקתך שבאה לחפש אותה, ואז ניטן, החבר של איפה. בעזרת ניטן איפה חוטפת את סופי, וג'וש הולך לניקולס ופרנל כדי להחזיר אותה. איפה שואלת את סופי על אחותה וסופי מגלה לה שסקתך וז'אן ד'ארק נשאבו כנראה לעבר.
הם פוגשים את ג'וש, ניקולס ופרנל, ואיפה מחליטה לעזור להם כדי להציל את אחותה. אחר כך, ביחד הם הולכים לפרומתאוס הקדמון אשף האש ואחיה של מכשפת עין דור כדי שילמד את ג'וש את קסם האש. באותו זמן סקתך וז'אן כלואות בעולם פרהיסטורי ונלחמות ביצורים שנכחדו לפני שנים רבות. בינתיים ג'ון די בורח לאחר שלא הצליח לתפוס את ניקולס והתאומים, ואדוניו רוצים להעניש אותו עונש חמור. הוא בורח אל בת האלמוות וירג'יניה דייר שלפי השמועות אפילו הביאה למותו של אדונה הקדמון, מאחר שהבטיח לה דברים בלתי-אפשריים.
לדייר יש חליל קסום ורב עוצמה שבעזרתו היא עוזרת לדי לאחר שהבטיח לה את העולם, והשניים מנסים להגיע לשער ליי שייקח אותם לאמריקה, אל הדירה של די - שבה הוא ינסה לזמן את קואטליקו, הארכונית הנוראה, כדי שתחסל את כל הקדמונים.
בעולם הערפילים של פרומתאוס לומד ג'וש את קסם האש. בלילה לאחר שלמד מכשף אותו מרס אולטור, בעזרת הקשר שנוצר ביניהם לאחר שעורר את ג'וש, וגורם לו לנסוע אל דירתו של די. בינתיים סן זרמן, פלמדס ושייקספיר מנסים להגיע לסקתך וז'אן דרך אדונו של פלמדס - תמוז, האיש הירוק. תמוז מעביר אותם אליהן והם מגלים שבעצם הן לא בעבר (בתקופה הפלייסטוקנית, שנגמרה לפני בערך 11000 שנים) אלא בעולם ערפילים ששייך לאיש בעל קרס ששמו מרתיו (שפירושו בשפת דנו טליס הוא מוות).
מרתיו מזמין אותם לבוא איתו לדנו טליס, בגלל שאם הם לא יהיו שם וילחמו בקדמונים, האי לא ישקע והאנושות לא תתקיים.
אצל פרומתאוס, סופי, ניקולס ופרנל מתעוררים ומגלים שג'וש נעלם. פרנל וסופי משתמשות בגולגולת בדולח מיוחדת שיכולה לעקוב אחרי בני אדם באמצעות ההילה בשביל לראות דרך עיניו של ג'וש. הם רואים את ג'וש מגיע לדי, ודי מציע לג'וש שהוא ילמד אותו את קסם הידעונות שיכול לזמן מתים ולדבר איתם, אך לשם כך יצטרך ג'וש לזמן את קואטליקו הארכונית. ג'וש מסכים ומתחיל בזימון ודי מתכנן לתת לקואטליקו את ג'וש למאכל, בגלל שאם לא תאכל את ג'וש היא הייתה אוכלת את די. סופי, ניטן ואיפה יוצאים כדי לעצור את די, אך כשהם מגיעים לדירה הם מגלים שג'וש כבר זימן את הארכונית. סופי נלחמת בארכונית וג'וש מנסה לעצור אותה משום שהוא חושב שקואטליקו יפהפייה (קואטליקו הייתה מכוערת ומרושעת אבל די כישף את ג'וש והוא ראה את קואטליקו כיפהפייה, כמו שהייתה פעם) ושפרנל, ניקולס, איפה וניטן הם הרעים (הוא לעולם לא יחשוב שסופי רעה, אבל הוא חושב שכל עוד היא עם בני הזוג פלמל היא לא חושבת בהיגיון). לבסוף מצליחה איפה לגרור את קואטליקו לעולם הערפילים שלה אך נלכדת ביחד איתה. ג'וש, די ודייר בורחים וכך גם סופי וניטן.
הידטושי נקטה

הידטושי נקטה (ביפנית: 中田 英寿; נולד ב-22 בינואר 1977) הוא כדורגלן עבר יפני.
נקטה, יליד יפן, נבחר על ידי פלה לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם במרץ 2004. נקטה שיחק בנבחרת יפן באולימפיאדות 1996 ו-2000, במונדיאל 1998 ובמונדיאל 2002.
נקטה פרש ממשחק פעיל בשנת 2006 בגיל 29.
תארים

כדורגלן השנה באסיה: 1997,1998
אליפות איטליה: 2001
הגביע האיטלקי: 2002
נבחר לאחד מ-125 שחקני הכדורגל החיים הטובים בעולם: 2004
ה'תנ"ג

ה'תנ"ג (5,453) ובקיצור תנ"ג – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-11 בספטמבר 1692, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 30 בספטמבר 1693.
המולד של תשרי חל ביום חמישי, 5 שעות ו-820 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג השג. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנת שמיטה, ושנת 19 במחזור העיבור ה-288. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 21 (סימנה כאלאא) במחזור השמש ה-195.
שנה זו היא שנת 1,624 לחורבן הבית, ושנת 2,004 לשטרות.
נולדו

רבי יהושע השיל לבוב, אב"ד טריר, שוואבך ומדינת אנשבך, ומחבר שו"ת "פני לבנה". מראשי מכשירי הגט מקליווא. (נפטר בה'תקל"ב)
נפטרו

י' באדר ב' – רבי גרשון אשכנזי, פוסק הלכה, רבן של פרוסטיץ וניקלשבורג שבמוראביה, וינה, ומץ. מחבר שו"ת "עבודת הגרשוני". (נולד בה'שע"ה)
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג השג, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
ג' בתשרי חל בשבת, ולכן צום גדליה נדחה ליום ראשון ד' בתשרי.
י"ג באדר ב' חל בשבת, ולכן תענית אסתר מוקדמת ליום חמישי י"א באדר ב'.
היסטוריה של עם ישראל
הארמייה הראשונה (האימפריה העות'מאנית)

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  האימפריה העות'מאנית האימפריה העות'מאנית
 שיוך:   צבא האימפריה העות'מאנית
 סוג:  ארמייה
 בסיס האם:  Selimiye Barracks 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  1843–1918 (כ־75 שנים)
 מלחמות:  מלחמת העולם הראשונה
 
הארמייה הראשונה של האימפריה העות'מאנית (בטורקית: Birinci Ordu או Hassa Ordusu) הייתה ארמיית שדה של הצבא העות'מאני. היא הוקמה באמצע המאה ה-19 במהלך רפורמות צבאיות עות'מאניות.
הקמה > סדר הכוחות, 1877

בשנת 1877 הוצבה הארמייה בסלימיה. היא הורכבה מ:
חי"ר: שבעה רגימנטי קו ושבעה גדודי רובאים.
הדיוויזיה הסדירה ה-1 (Birinci Nizamiye Fırkası)
הדיוויזיה הסדירה ה-2 (İkinci Nizamiye Fırkası)
פרשים: חמישה רגימנטי קו וחטיבת קוזאקים אחת
דיוויזיית הפרשים (Süvari Fırkası)
ארטילריה: תשע סוללות שדה ושלוש סוללות גרורות סוסים, רגימנט איחטיאט אחד.
דיוויזיית הארטילריה (Topçu Fırkası)
הנדסה: פלוגת חבלה אחת, שמונה פלוגות מהנדסים, פלוגה אחת של אומנים.
שני רגימנטים של הנדסה (İstihkâm Alayı)
הקמה > סדר הכוחות, 1908

לאחר מהפכת הטורקים הצעירים והקמת העידן החוקתי השני ב-3 ביולי 1908 יזמה הממשלה החדשה רפורמה צבאית גדולה. מטה הארמייה עבר מודרניזציה. האזור המבצעי שלה היה קונסטנטינופול והבוספורוס, והיו לה יחידות באירופה ובאסיה הקטנה. היא פיקדה על הדיוויזיות הפעילות הבאות:  לארמייה היו גם תפקידי פיקוח על ארבע דיוויזיות רדיף (מילואים):
מטה הארמייה הראשונה:
דיוויזיית הרגלים ה-1 (Birinci Fırka)
דיוויזיית הרגלים ה-2 (İkinci Fırka)
דיוויזיית הפרשים ה-1 (Birinci Süvari Fırkası)
דיוויזיית הארטילריה ה-1 (Birinci Topçu Fırkası)
פיקוד האזור המבוצר צ'אלדג'ה (Çatalca Müstahkem Mevkii Komutanlığı)
דיוויזיות רדיף של הארמייה הראשונה (שם הדיוויזיה מציין את מיקומה)
דיוויזיית המילואים ה-1 בורסה (Birinci Bursa Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-2 קסטמונו (İkinci Kastamonu Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-3 אנקרה (Üçüncü Ankara Redif Fırkası)
דיוויזיית המילואים ה-4 קייסרי (Dördüncü Kayseri Redif Fırkası)
הקמה > סדר הכוחות, 1911

עם התארגנויות נוספות של הצבא העות'מאני, לרבות הקמת מטה ברמת הקורפוס, עד 1911 היה מטה הארמייה בהרבייה. הארמייה לפני מלחמת הבלקן הראשונה בשנת 1911 נבנתה כך:
מטה הארמייה, הרבייה, קונסטנטינופול
הקורפוס ה-1, הרבייה, קונסטנטינופול (פאריק זקי פאשה)
הדיוויזיה ה-1, חרבייה, קונסטנטינופול (קולונל חסן איזת ביי )
הדיוויזיה ה-2, סלימיה, קונסטנטינופול (מירליווה פרנס עזיז פשה)
הדיוויזיה ה-3, פנגאלטי, קונסטנטינופול (מירליווה אוסמן פאשה)
אקדמיית המלחמה, הרבייה, קונסטנטינופול
פיקוד האזור המבוצר בוספורוס, בוספורוס, קונסטנטינופול
הקורפוס ה-2, Tekfur Dağı (Mirliva Şevket Turgut Pasha)
הדיוויזיה ה-4, Tekfur Dağı
הדיוויזיה ה-5, גליפולי
הדיוויזיה ה-6, איזמיר
פיקוד האזור מבוצר דרדנלים, Çanakkale
הקורפוס ה-3, Kırk Kilise
הדיוויזיה ה-7, קירק קיליז
הדיוויזיה ה-8, קורלו
הדיוויזיה ה-9, באבסקי
הקורפוס ה-4, אדריאנופול (פאריק אחמט אבוק פאשה)
הדיוויזיה ה-10, אדריאנופול
הדיוויזיה ה-11, Dedeağaç
הדיוויזיה ה-12, Gümülcine
פיקוד האזור המבוצר אדריאנופול, אדריאנופול
מלחמת העולם הראשונה > מפקדים

אוטו לימן פון זאנדרס (נובמבר 1914 - מרץ 1915)
קולמר פון דר גולץ (מרץ -אוקטובר 1915)
אסאט פאשה (אוקטובר 1915–24 בפברואר 1918)
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, אוגוסט 1914

באוגוסט 1914 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-2, הדיוויזיה ה-3
הקורפוס ה-2
הדיוויזיה ה-4, הדיוויזיה ה-5, הדיוויזיה ה-6
הקורפוס ה-3
הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-8 הדיוויזיה ה-9
חטיבת הפרשים ה-1
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, נובמבר 1914

בנובמבר 1914 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-2, הדיוויזיה ה-3
הקורפוס ה-2
הדיוויזיה ה-4, הדיוויזיה ה-5, הדיוויזיה ה-6
הקורפוס ה-3
הדיוויזיה ה-7, הדיוויזיה ה-8, הדיוויזיה ה-9
הקורפוס ה-4
הדיוויזיה ה-10, הדיוויזיה ה-11, הדיוויזיה ה-12
הדיוויזיה ה-19
הדיוויזיה ה-20
חטיבת הפרשים ה-1
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, סוף אפריל 1915

בסוף אפריל 1915 נבנתה הארמייה כדלקמן:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-1, הדיוויזיה ה-2
הקורפוס ה-2
הדיוויזיה ה-4, הדיוויזיה ה-5, הדיוויזיה ה-6
הקורפוס ה-4
הדיוויזיה ה-10, הדיוויזיה ה-12
הדיוויזיה ה-20
חטיבת הפרשים ה-1
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, סוף הקיץ 1915, ינואר 1916

בסוף קיץ 1915, ינואר 1916, הארמייה נבנתה כך:
הדיוויזיה ה-1
הדיוויזיה ה-20
חטיבת הפרשים ה-1
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, אוגוסט 1916

באוגוסט 1916 נבנתה הארמייה באופן הבא:
חטיבת הפרשים ה-1
הדיוויזיה ה-49
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, דצמבר 1916

בדצמבר 1916 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-14, הדיוויזיה ה-16
חטיבת הפרשים ה-1
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, אוגוסט 1917

באוגוסט 1917 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-42
חטיבת הפרשים ה-1
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, ינואר 1918

בינואר 1918 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-42
חטיבת הפרשים ה-1
הדיוויזיה ה-15
הדיוויזיה ה-25
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, יוני 1918

ביוני 1918 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-42
חטיבת הפרשים ה-1
הדיוויזיה ה-25
מלחמת העולם הראשונה > סדר הכוחות, ספטמבר 1918

בספטמבר 1918 נבנתה הארמייה באופן הבא:
הקורפוס ה-1
הדיוויזיה ה-42
חטיבת הפרשים ה-1
אחרי מודרוס > פיקוח כוחות הארמייה הראשונה, מאי 1919

באפריל 1919 קיימו Şevket Turgut Pasha, Cevat Pasha ו- Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha פגישה חשאית בקונסטנטינופול. הם הכינו דו"ח בשם "השבועה המשולשת" (Üçler Misâkı) והחליטו להקים את הפיקוח הצבאי להגנה על המולדת. בסוף אפריל הגיש Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha את הדוח הזה לשר המלחמה irakir Pasha. ב-30 באפריל 1919 אישרו משרד המלחמה והסולטאן מחמד השישי את ההחלטה בדבר הקמת פקחי צבא שהתקבלו על ידי ראש המטה הכללי ולאחר מכן פיקוח כוחות הארמייה הראשונה (המוצבת בקונסטנטינופול, קוואקלי מוסטפא פווזי פאשה), פיקוח קבוצת ארמיות ילדרים (שהוצבה בקוניה, מרסיני כמאל פשה, לימים פיקוח הארמייה השנייה), פיקוח כוחות הארמייה התשיעית (המוצבת בארזורום, מוסטפא כמאל פשה, לימים פיקוח הארמייה השלישית). בנוסף, יוקם הפיקוח על הכוחות הצבאיים ברומליה (נוראדין איברהים פאשה) והקורפוס ה-13 יהיה תחת הנהלת משרד המלחמה. במאי 1919 היה בנוי הפיקוח הצבאי כדלקמן:
פיקוח כוחות הארמייה הראשונה (Birinci Ordu Kıt'aatı Müfettişliği , קונסטנטינופול, מפקח: Ferik Kavaklı Mustafa Fevzi Pasha)
הקורפוס ה-1 (אדריאנופול, מיראליי קפה טייאר ביי)
הדיוויזיה ה-49
הדיוויזיה ה-60
הקורפוס ה-14 (טקפורדאיי, Mirliva יוסוף איזט פאשה)
הדיוויזיה ה-55
הדיוויזיה ה-61
הקורפוס ה-17 (סמירנה, מירליב עלי נדיר פאשה, הועבר לפיקוח קבוצת ארמיות ילדרים לאחר כיבוש סמירנה)
הדיוויזיה ה-56
הדיוויזיה ה-57
הקורפוס ה-25 (קונסטנטינופול, מירליבה עלי סאיט פאשה )
הדיוויזיה ה-1
הדיוויזיה הקווקזית ה-10
הערות שוליים

1 2 3 4  Ian Drury, Illustrated by Raffaele Ruggeri, The Russo-Turkish War 1877, Men-at-Arms 277, Ospray Publishing Ltd., Reprinted 1999, ISBN 1-85532-371-0, p. 35.
1 2 3 4 5  Edward J. Erickson, Defeat in Detail: The Ottoman Army in the Balkans, 1912-1913, Westport, Praeger, 2003, p. 6.
↑  Edward J. Erickson, Defeat in Detail: The Ottoman Army in the Balkans, 1912-1913, Westport, CT: Praeger, 2003, p. 17.
↑  Edward J. Erickson, Defeat in Detail: The Ottoman Army in the Balkans, 1912-1913, Westport, Praeger, 2003, p. 19.
↑  Edward J. Erickson, Defeat in Detail, The Ottoman Army in the Balkans, 1912-1913, Westport, Praeger, 2003, pp. 371-375.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 38.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 43.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 86.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 109, 126.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 134.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 154.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 170.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 181.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 188.
↑  Edward J. Erickson, Order to Die: A History of the Ottoman Army in the First World War, Greenwood Press, 2001, ISBN 0-313-31516-7, p. 197.
הום סטיי

הום סטיי (באנגלית: Home Stay או Hospitality exchange) היא סוג של אפשרות אירוח ולינה המאפשרת למבקרים לשכור בית או דירה של אדם/משפחה מקומי/ת ביעד בו הם שוהים במהלך הטיול/חופשה. משך השהייה יכול להשתנות מלילה אחד לתקופה של עד שנה שלמה והיא יכולה להיות זמינה ללא שום תשלום, בתמורה לפיצוי כספי, בתמורה לכך שהמארח ישהה בו זמנית או בזמן אחר בבית/דירה של האורח, או בתמורה לכך שהאורח יבצע עבודות שונות בנכס של המארח.
האפשרות של הום סטיי בדרך כלל מאפשרת היכרות טובה יותר עם אורחות החיים של האוכלוסייה המקומית ומעניקה למבקרים יותר הזדמנויות לשפר את מיומנויות השפה.
על אף שאירוח ביתי עשוי להתקיים בכל יעד ברחבי העולם, בפועל אפשרויות של הום סטיי פופולריות יותר במדינות מסוימות מאשר במדינות אחרות, בדרך כלל כתוצאה מכך שאותן המדינות השקיעו משאבים בכך לצורך פיתוח תעשיית התיירות שלהן.
בשל היותה חלופה זולה האפשרות של הום סטיי פופולרית במיוחד בקרב תרמילאים וסטודנטים.
הערות שוליים

↑  Rivers, William P. (1998). "Is Being There Enough? The Effects of Homestay Placements on Language Gain During Study Abroad". Foreign Language Annals. 31 (4): 492–500.
↑  "Three Interesting Events On Selangor Tourism 2008 Itinerary". Malaysian National News Agency. 2008-05-16. נבדק ב-2008-05-26.
↑  "Moscow rentals plight". Moscow News. נבדק ב-2007-03-18.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NDL: 01124363 
ערך זה הוא קצרמרבנושא תיירות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ה'תנ"א

ה'תנ"א (5,451) ובקיצור תנ"א – היא שנה עברית  אשר החלה ביום א' בתשרי, אור ל-4 בספטמבר 1690, והסתיימה ביום כ"ט באלול, 23 בספטמבר 1691.
המולד של תשרי חל ביום ראשון, 23 שעות ו-435 חלקים. לפיכך זו שנה מסוג בשז. היא מעוברת, ואורכה 385 ימים.
זו שנה חמישית לשמיטה, ושנת 17 במחזור העיבור ה-287. תקופת ניסן שבשנה זו היא תחילת שנת 19 (סימנה יטיהא) במחזור השמש ה-195.
שנה זו היא שנת 1,622 לחורבן הבית, ושנת 2,002 לשטרות.
אירועים

החל לצאת לאור כתב העת העברי הראשון, פרי עץ חיים, שנדפס באמסטרדם וייועד לתשובות בהלכה.
נפטרו

י"ג בתשרי – רבי חגי חנוך פרנקל, דיין בווינה, רב ואב"ד במברג והנאו.
לוח שנה > מאפייני לוח השנה

שנה מסוג בשז, ובה 385 ימים.
שנה מעוברת ובה שני חודשי אדר - אדר א' ואדר ב'. חג הפורים נחוג בשנה כזו באדר ב'. בנוסף, בי"ד באדר א' מציינים פורים קטן, ובט"ו באדר א' מציינים שושן פורים קטן.
שנה "שלמה": שבה חשוון וכסלו בני 30 יום כל אחד.
י"ז בתמוז חל בשבת, ולכן צום שבעה עשר בתמוז נדחה ליום ראשון י"ח בתמוז
ט' באב חל בשבת, ולכן צום תשעה באב נדחה ליום ראשון י' באב
היסטוריה של עם ישראל
הומאיון

דמותו של הומאיון כפי שצוירה במאה ה-18
קבר הומאיון בדלהי
מירזא נסיר א-דין בֵּג מוחמד ח'אן הומאיון (בפרסית: نصیر الدین محمد همایون‏ 7 במרץ 1508 - 27 בינואר 1556) היה הקיסר השני של האימפריה המוגולית. שלט בין 26 בדצמבר 1530 – 17 במאי 1540 וחזר לשלוט מה-22 בפברואר 1555 ועד יום מותו.
חייו

לבאבור היו ארבעה בנים: הומאיון, כּאמְראן מירזא(אנ'), עסכרי מירזא(אנ'), הינדאל מירזא(אנ'). כל אחד מהבנים קיבל נתח מהממלכה שהוריש באבור.
הומאיון ירש את נחלות אביו בתת-היבשת ההודית וקבע את אגרה בעיר הבירה שלו. כּאמְראן מירזא ירש את הנחלות הצפוניות קאבול ולאהור והפך ליריבו החזק ביותר של הומאיון.
ב-1540 פלש הקצין הלודי לשעבר, שיר שאה סורי(אנ') בראש כוח פשטוני לנחלותיו של הומאיון וכבש את דלהי. ב-17 במאי 1540 נחל צבאו של הומאיון מפלה בקרב שליד קנוג'(אנ') (כ-200 ק"מ מזרחית לאגרה).
הומאיון ואחיו הינדאל נמלטו ללאהור וביקשו מקלט אצל אחיהם כּאמְראן מירזא וכך התאחדו כל ארבעת האחים בלאהור, שם פגש הומאיון בחמידה באנו ביגום(אנ'), בתו בת ה-14 של אחד ממוריו של אחיו הצעיר הינדאל, והתחתן איתה. כוחותיו של שיר שאה הגיעו לסירהינד(אנ') שבפנג'אב, וכּאמְראן שנתמך על ידי עסכרי החליט על שיתוף פעולה עם שיר שאה סורי בתמורה להחזרת פנג'אב. לכן ברחו הומאיון ואשתו ההרה דרך מדבר טהאר אל שליט סינד, מחוז לידתו של באבור, שם נולד בנו אכבר. בסינד גייס צבא שהורכב מחיילים סינדהים(אנ') ובלוצ'ים(אנ') לצד שרידי נאמניו מהצבא המוגולי, איתם יצא לכבוש את קנדהאר ואחר כך את קאבול.
ב-11 ביולי 1543 חצה הומאיון בראש כוחותיו את נהר האינדוס, כּאמְראן מירזא שלח צבא בפיקוד עסכרי מירזא לעצור את צבאו של הומאיון, כוחותיו של עסכרי הגיעו למחנה העורפי של הומאיון, שם מצאו את אכבר בן 14 החודשים והמינקת שלו מאהַם אנגה(אנ'), ולקחו אותם לחצרו של כּאמְראן. הומאיון נסוג עם אשתו וקומץ מחייליו להראט, משם עבר לקזווין שם פגש את השאה שהתיר לו להמיר את דתו מאסלאם סוני לאסלאם שיעי ולהישאר באיספהאן כאורח של החצר הספווית.
ב-1545 מת שיר שאה סורי ובנו אסלאם שאה סורי(אנ') ירש את הממלכה. השליט הספווי תהמאספ(אנ') סייע להומאיון בתמורה להבטחה שהומאיון ימסור לו את קנדהאר.
הומאיון יצא בראש צבא קטן, כבש את קנדהאר מידי אחיו עסכרי ומסר אותה לשאה הספווי. עסכרי יצא לחג' ומת בפאתי דמשק. הומאיון ארגן מחדש את צבאו, זכה לנאמנותם של קציני הצבא של עסכרי ושל אצילים מוגולים אחרים ויצא לכיוון קאבול, בה שלט אחיו כּאמְראן. בנובמבר 1545 הגיעו הומאיון ואשתו לפאתי קאבול, שם זכו להתאחד עם בנם אכבר, אותו לא ראו כשנתיים. בתקופה זו טיפלה בו המינקת שלו, שהפכה לאימו המאמצת. אחרי ניסיון נוסף של כּאמְראן לתפוס את השלטון, שלח אותו הומאיון לחג' וכּאמְראן מת ב-1557 במהלך העלייה לרגל בפאתי מכה.
ב-1554 מת אסלאם שאה סורי, בנו ויורשו בן ה-12, פירוז שאה סורי (אנ') נרצח ימים מספר לאחר מכן על ידי בן-דודו מוחמד עאדִל שאה(אנ') שתפס את כס המלוכה והודח על ידי גיסו, מושל אגרה, אבראהים שאה סורי(אנ') שהודח על ידי סיכַּנדר שאה סורי(אנ').
הומאיון ניצל את חולשת ממלכת סורי ותפס מחדש את לאהור בפברואר 1555. סיכּנדר שלח צבא להילחם בצבאו של הומאיון אולם צבא סיכנדר הובס בקרב ליד מצ'יברה(אנ'). ב-22 ביוני הוביל סיכנדר עצמו כוח צבאי והובס בקרב ליד סירהינד. בכך הוסר החסם האחרון שמנע את כניסת הומאיון לדלהי. ב-23 ביולי 1555 הכתיר עצמו הומאיון מחדש בדלהי.
ב-27 בינואר 1556 מעד הומאיון במדרגות, נחבל בראשו ומת. בנו בן ה-13, אכבר מונה כיורשו והוכתר ב-14 בפברואר 1556.
פגישת הומאיון ותהמאספ
היד החמה (שיר)

היד החמה הוא סינגל שהוקלט על ידי המוזיקאי והזמר הישראלי עידן רייכל. השיר יצא לאור ב-11 בינואר 2016 כסינגל השלישי מתוך אלבום הסולו הראשון של עידן רייכל, "היד החמה", על ידי חברת התקליטים הליקון.
עם יציאתו נכנס הסינגל אל המקום העשירי במצעד השבועי של מדיה פורסט, למקום החמישי במצעד השבועי של רשת ג' ולמקום ה-27 במצעד השבועי של רדיו אמצע הדרך.
רקע וכתיבה

השיר נכתב, הולחן והופק על ידי עידן רייכל. השיר הוא בסגנון מוזיקת עולם אשר מאפיין שירים נוספים מתוך האלבום.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-300 אלף השמעות.
וידאו קליפ

טרם פורסם הווידאו קליפ המלא לשיר, ב-11 בינואר 2016 העלה רייכל לערוץ היוטיוב שלו את האודיו הרשמי של השיר, בסמוך לצאת הסינגל.
נכון לנובמבר 2019 מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-436 אלף.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
|  ישראל | רשת ג' | 5 |  |
|  ישראל | רדיו אמצע הדרך | 27 |  |
הערות שוליים

↑  עידן רייכל – היד החמה – סינגל חדש!, באתר הליקון, ‏10 בינואר 2016
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
↑  4.2.2016 – פזמונט, באתר pizmonet.co.il
↑  המצעד העברי השבועי של רדיו אמצע הדרך - פורום מצעדים וביקורת מוזיקה, באתר תפוז אנשים
↑  Ha'Yad Ha'Chama (The Warm Hand), נבדק ב-2020-03-27
1 2  Idan Raichel - Ha'Yad Ha'Chama (The Warm Hand) - עידן רייכל - היד החמה, נבדק ב-2019-11-19
| עידן רייכל |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי סולו | היד החמה • רייכל - פסנתר - שירים • ואם תבואי אליי • The Idan Raichel Symphonic Project (Live In Buenos Aires) |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל • ממעמקים • The Idan Raichel Project ‏• בין קירות ביתי • הביתה, הלוך חזור • רבע לשש • מגדל של אור |  |
| טורה-רייכל קולקטיב | The Tel Aviv Session ‏• The Paris Session |  |
| בוטן מתוק בקרקס | כל מה שנשאר |  |
| סיבובי הופעות | ממעמקים • בין קירות ביתי • מנגנים בשקט 2011 - המופע האקוסטי • Open Door • רבע לשש • רייכל - פסנתר - שירים |  |
| ערכים קשורים | הליקון • קומבנצ'ה • שחור על לבן • הביתה, הלוך חזור |  |
| עידן רייכל – שירים |
| --- | --- | --- |
| הפרויקט של עידן רייכל | הפרויקט של עידן רייכל |  |
| הפרויקט של עידן רייכל | "בואי" • "אם תלך" • "הנך יפה" • "מדברים בשקט" • "שושנים עצובות" |  |
| ממעמקים | "עלה נישא ברוח" • "שובי אל ביתי" • "יש בי עוד כוח" • "ממעמקים" • "מילים יפות מאלה" • "מכל האהבות" |  |
| בין קירות ביתי | "Todas las Palabras" • "שאריות של החיים" • "מי נהר" • "חלומות של אחרים" • "רוב השעות" • "מינהאר לי משיתי" • "הכל עובר" • "מנעי קולך מבכי" |  |
| הביתה, הלוך חזור | "אמא, אבא וכל השאר" • "הביתה, הלוך חזור" • "מחכה" |  |
| רבע לשש | "יורד הערב" • "עכשיו קרוב" • "בלילה" • "Sabe Deus" • "עד שאין יותר לאן" • "בקרוב" • "אם היית רואה" |  |
| מגדל של אור | "תחזור" • "כל יום מחדש" • "עד שתחזרי אליי" |  |
| סינגלים אחרים | "Petit Roi" • "איזה יום טוב" • "על הספסל שבשכונה" |  |
| סולו | סולו |  |
| היד החמה | "היד החמה" • "מעגלים" • "געגוע" • "בחמש שניות" • "לפני שייגמר" |  |
| רייכל - פסנתר - שירים | "לסלוח ולשכוח" |  |
| ואם תבואי אליי | "גלגל מסתובב" • "אהבה כזו" • "ואם תבואי אליי" • "בראשית" • "למה זה מגיע לנו" • "את לא נשארת לבד" |  |
| סינגלים אחרים | "קוצים" • "בובות" • "שבט אחים ואחיות" • "עכשיו נשארנו שנינו" • "כתוב מלמעלה" • "Lumiére" • "אם רק תסכימי" • "למה ככה עצובה" • "מכל הכוכבים בלילה" • "מתגעגעת אותך" • "ככה מיום ליום" • "להאמין" • "אין לך דאגות" |  |
| השתתפות בסינגלים | "Po co" |  |
הגביע הבולגרי

| --- | --- |


 ענף:  כדורגל
 תאריך ייסוד:  1938
 ארגון מפעיל:  התאחדות הכדורגל הבולגרית
 מספר מתמודדים:  32
 מדינות משתתפות:  בולגריה בולגריה
 שמות קודמים:  גביע הצאר (1938–1942) גביע הצבא הסובייטי (1946–1982)
 זוכה:  בוטב פלובדיב (2023/2024)
 הכי הרבה זכיות:  לבסקי סופיה (26)
 מפעל מקביל:  הליגה הבולגרית
 BFUnion.bg
 
הגביע הבולגרי (בבולגרית: купа на България) הוא מפעל כדורגל בולגרי בשיטת גביע שנוסד בשנת 1938 ומנוהל על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית. זהו טורניר הגביע המרכזי בבולגריה, ומשתתפות כל הקבוצות הרשומות בהתאחדות הבולגרית.
המפעל מנוהל בשיטת הדחה במשחק אחד לאורך כל שלביו, והמנצחת מעפילה אוטומטית לשלב המוקדמות של הליגה האירופית. אם כבר הבטיחה את השתתפותה באמצעות מיקומה בליגת העל הבולגרית, המקום עובר לקבוצה שסיימה במקום הרביעי בטבלה. כמו כן, היא זוכה להשתתף במשחק הסופר קאפ הבולגרי בעונה שלאחר מכן.
שיאנית הזכיות היא לבסקי סופיה, שזכתה בתואר 25 פעמים, האחרונה שבהן בעונת 2006/2007. רובן המוחלט של הזוכות מגיעות מהעיר סופיה, כשתשע קבוצות מהעיר זכו ב-62 מהגביעים. הבולטות שבהן הן לבסקי וצסק"א סופיה.
היסטוריה

טורניר הגביע הבולגרי הראשון נוסד בשנת 1938 תחת השם גביע הצאר. טורניר זה מוכר על ידי התאחדות הכדורגל הבולגרית כגרסה הרשמית הראשונה של הטורניר, והזוכות בטורניר זה, שהתקיים עד לשנת 1942, מוכרות כמחזיקות גביע. אמנם טורניר זה החל בשיטתו הנוכחית כבר ב-1924, אך מכיוון שהליגה הבולגרית לא הוקמה עד לשנת 1938, הזוכות בטורניר בין השנים 1924 - 1937 מוכרות על ידי ההתאחדות כאלופות בולגריה. גם לאחר הקמת הליגה נותר תואר גביע הצאר כתואר יוקרתי בכדורגל הבולגרי, והוא חדל להתקיים בעקבות שינוי המשטר בבולגריה בשנות ה-40. כל ארבע הזוכות בחמשת מהדורות גביע הצאר הגיעו מהעיר סופיה.
בתקופת היותה של בולגריה רפובליקה עממית (1945–1990), התקיים טורניר נוק-אאוט שנתי בשיטת בית-חוץ, שנקרא גביע הצבא הסובייטי, ששוחק בפריסה ארצית על אף שבתחילה שיחקו בו רק קבוצות הליגה הבכירה.
המפעל המשיך להתקיים עד לשנת 1990, אך עוד קודם, ב-1981, נוסד מפעל חדש בשם הגביע הבולגרי, לציון 1,300 שנים למדינה. המפעל הצטייר כסמל לגאווה הלאומית הבולגרית, וזכה לפופולריות גבוהה, שמאותו הזמן עלתה בחשיבותה גם על גביע הצבא הסובייטי. מכיוון שבין השנים 1981 - 1990 התקיימו שני המפעלים במקביל, הייתה צריכה ההתאחדות להכריע מי מהזוכות תהיה מחזיקת הגביע הרשמית באותן שנים, וכיום היא מכירה במחזיקות גביע הצבא הסובייטי מהקמתו ועד לשנת 1982 כמחזיקות הגביע הרשמיות, ומ-1983 ואילך, מחזיקות הגביע הבולגרי הן מחזיקות הגביע הרשמיות. הגביע שחולק במסגרת גביע הצבא הסובייטי ניתן, לאחר פירוקו, לשיאנית הזכיות בו - לבסקי סופיה.