stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ואלרי מרצ'נקו
מעצריו ופעילותו בימי המאסר והרדיפות > מאסרו השני

בשנת 1982 הממשלה הקומוניסטית החליטה להגביר את הוראת השפה הרוסית באוקראינה, צעד שקומם את מגני השפה האוקראינית, שמרצ'נקו נמנה עמהם. בחזרתו לקייב חי במעקב משטרתי תמידי ומהיד לפה כשבקושי מצא לעיתים עבודה בשמירה תמורת שכר זעום. התקרב לדת ובשנת 1982 כתב את המסה "גולאק" - על המלומד האוקראיני מיקולה גולאק (1821-1899), ממקימי ה"אחווה ע"ש הקיריל ומתוד", שסבל מרדיפות המשטר הצארי והכיר כמוהו את התרבות האזרית. מסה אחרת שכתב בשנת 1983 הייתה "שם, במערות של קייב" המושפעת על ידי השקפתו הדתית. כתבים משלו הוברחו בצורת ספרות "סמיזדאט" לחו"ל. בסימן כבוד לאומץ וליושרתו העיתונאית התקבל כחבר ב"פא"ן-קלאב" האירופי. באותה שנה - 1983 - הצטרף לקבוצת הלסינקי לזכויות האדם באוקראינה.
ב-23 באוקטובר 1983 מרצ'נקו נעצר בשנית שוב בהאשמות של "הסתה ותעמולה אנטי סובייטית", שוב לפי סעיף 62. במשפט הוכרז כעבריין מסוכן ונידון הפעם לעשר שנות מאסר וחמש שנים הגליה. מאסרו השני של ואלרי
העציב מאוד את סבו ההיסטוריון, (שהיה אסיר לשעבר ב"גולאג" בשנים 1940-1944}, והוא הלך לעולמו ממש באותם הימים.
ואלרי מרצ'נקו הוחזק שוב בתנאים קשים מאוד והובל ממחנה אחד לרעהו (חרקוב, מורדוביה, צ'ליאבינסק, קאזאן וכו') -בתנאי רעב וצמא - שהחמירו את מחלתו. אחרי התערבות גורמים מחו"ל בשם חופש העיתונות, אושרה העברתו מהמחנה לבית חולים. ב-7 באוקטובר 1984 נפטר בבית חולים של הכלא בלנינגרד בגיל 37.
הובא לקבורה על יד סבו, בכפר האטנה, באזור קייב, שבו נולדה אמו,
בשנת 1990 בית המשפט העליון של ברה"ם ביטל את המשפט של מרצ'נקו וזיכה אותו לאחר המוות כחף מפשע.
הנצחה

אחרי נפילת המשטר הקומוניסטי:
בבית הספר מס.175 בקייב הוקם מוזיאון המוקדש לחייו ולפעלו.
באוקראינה מוענק מדי שנה פרס ע"ש ואלרי מרצ'נקו לעיתונאים פעילים לזכויות אדם - יוזמת הלשכה האוקראינית אמריקאית לזכויות האדם.
2017 -  "כיכר האינטרנציונל" לשעבר בקיאב נקרא על שמו.
לקריאה נוספת

Валерий Марченко - "Творчiсть i життя", Дух i Лiтера, видавництво "Сфера", Київ, 2001
(ואלרי מרצ'נקו - יצירתו וחייו, הוצאת ספירה, קייב, 2001 באוקראינית)
ויולה אורגניסטה

| --- | --- |

ויולה אורגניסטה (קודקס אטלנטיקוס, 1488–1489)
 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  כלי מקלדת, כלי מיתר
ויולה אורגניסטה (באיטלקית: Viola organista) היה כלי נגינה ניסויי שהומצא על ידי לאונרדו דה וינצ'י. היה זה כלי המקלדת-מיתר בעל קשת הראשון שהומצא ושרישומים שלו שרדו עד לימינו.
תיאור

הרעיון המקורי של לאונרדו, כמתואר ברישומיו מהשנים 1489-1488 בקודקס אטלנטיקוס, היה להשתמש בגלגל אחד או יותר שיסתובבו באופן רציף וכל אחד מהם ימשוך בקשת מעגלית, בדומה לרצועות במנוע הרכב, שתהיה ממוקמת מתחת למיתרים. הקלידים ימשכו את המיתרים לכיוון הקשת שתמשוך במיתר ותשמיע את הצליל המתאים. באחד העיצובים השתמש לאונרדו בשריגים שאפשרו לנגן על אותו המיתר מספר צלילים, מה שאיפשר להפחית את מספר המיתרים, אך בעיצוב אחר לכל צליל היה מיתר משל עצמו.
לאונרדו לא בנה את הכלי. הכלי הדומה הראשון שנבנה בפועל היה הגייגנוורק מ-1575 שנבנה על ידי הנס היידן (גר'), ממציא כלי נגינה גרמני.
ב-1993 בנה אקיו אובוצ'י כמה כלים על פי השרטוטים של לאונרדו, ואלה אף שימשו בקונצרט שנערך בג'נובה שבאיטליה בשנת 2004.
בשנת 2013 בנה הפסנתרן הפולני סלבומיר זובז'יצקי שחזור משלו לכלי וניגן בו לראשונה באקדמיה למוזיקה בקרקוב.
לקריאה נוספת

Carolyn W. Simons, "Sostenente piano", and Emanuel Winternitz and Laurence Libin, "Leonardo da Vinci," Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed April 2, 2005 at www.grovemusic.com), (subscription access)
"Sostenente piano", The New Harvard Dictionary of Music, ed. Don Randel. Cambridge, Massachusetts, Harvard University Press, 1986. ISBN 0-674-61525-5
הערות שוליים

↑  "Akio Obuchi's Workshop"
↑   כלי הנגינה שהמציא דה וינצ'י קם לתחייה בעזרת פסנתרן פולני, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2013
↑  "Viola organista made by Sławomir Zubrzycki", יוטיוב.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 83f85adc-472c-45ea-ba5e-22e5a825d49f
ויולה ד'אמורה

| --- | --- |

ויולה ד'אמורה משנת 1760
 סיווג:  קורדופוניים
 קבוצה:  כלי קשת, כלי מיתר
 נגנים:  ויולנים
 מנעד
 
ויולה ד'אמורה עתיק ביותר ששרד משנת 1643
ויולה ד'אמורה (Viola d'amore, מאיטלקית: "כונרת האהבה") הוא כלי נגינה בעל 6 או 7 מיתרים ומיתרי תהודה (אנ'), אשר נוגן בעיקר בתקופת הבארוק.
כמו הכינור והויולה בני זמננו, גם על הויולה ד'אמורה מנגנים כאשר הכלי תלוי על הסנטר, ומבחינת טווח הרגיסטר ישנו שילוב בין המנעד הבינוני לגבוה.
מידע

הויולה ד'אמורה היא למעשה וריאציה מסוימת של הויולה דה גמבה, כאשר ההבדלים המשמעותיים הם בהעלאת הרגיסטר, הקטנת ממדי הכלי והוספת מיתרי תהודה. גב הכלי לרוב שטוח, ופתח תהודה נוסף נמצא על יד השחיף.
מספרם של מיתרי התהודה לרוב תואם את המספר של המיתרים הרגילים. מיתרי התהודה נמצאים מתחת למיתרים הרגילים ומטרתם לאפשר הדהוד המשלים את הצליל הגורם לאפקט מיוחד.
מקור שמו של הכלי הוא בנטייתם של בוני הויולה ד'אמורה לגלף את השבלול לצורת ראשו של קופידון, כאשר עיניו מכוסות במטפחת. (לאות "העיוורון של האהבה").
מבחינת כוונון הכלי, רק לקראת סוף המאה ה-18 הוצע כוונון סטנדרטי (מלמטה למעלה): לה, רה, לה, רה, פה#, לה ורה. עד תקופה זו היה נהוג לכוון בהתאם לדרישת היצירה ("סקודטורה" (אנ')).
בשל עוצמת הצליל והברק של משפחת כלי הקשת המודרנית, ובראשם הכינור, החלה הויולה ד'אמורה להיעלם בהדרגה. עם זאת, במאה ה-20 החלה מחדש התעניינות בכלי, כאשר ויולנים נודעים כדוגמת אנרי קאסאדסי ופאול הינדמית ניגנו על הויולה ד'אמורה, וזה האחרון אף כתב יצירה לכלי זה (Kammermusik No. 6) (אנ').
לקריאה נוספת

The Modern Viole d'Amour Player, Systematically Arranged Material for the Studie of the Viole d'Amour for the Violin Player
ספר מאת הפדגוג האמריקאי-גרמני וולטר וויגטלנדר (אנ') משנת 1914, שמתאר הליך מתודי ופדגוגי של הכרות עם מאפייני הכלי, ועד לנגינה ברמה נאותה.
הספר כולל עיבודים שונים של יצירות במקור לכינור או לויולה, בנוסף כולל מגוון קטעי סולו קאמריים ותזמורתיים, ואף 42 אטיודים שעובדו על ידי וויגטלנדר.
הערות שוליים

↑  Ian Woodfield, Lucy Robinson, The New Grove Dictionary of Music and Musicians - Viol, 2001
↑  The Walter Voigtlander collection of viola d'amore music, New York Pubilc Library
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810543286505606  BnF: cb12227829t (data)  GND: 4127764-8  MusicBrainz: b47bdb4e-59ee-42d3-96ef-a1f0fdd61148  NKC: ph1009246 
מגוון דגמים של ויולה ד'אמורה מהמוזיאון הגרמני (מינכן)
הערכת יד

הערכת יד (באנגלית: Hand evaluation) היא אמצעי להכרזת החוזה האופטימלי בברידג'. הערכת יד בנויה על אוסף כללים המאפשרים לשחקן להעריך את הכוח של הקלפים שבידו, הקלפים של שותפו והקלפים של יריביהם. הערכת יד היא דינמית ועשויה להשתנות במהלך ההכרזה, על פי המידע המתקבל מהכרזות השותף והיריבים. טווח שיטות הערכת יד גדול, החל משיטות פשוטות וכלה בשיטות מורכבות ומסובכות.
שיטות בסיסיות > ספירת נקודות

ספירת סך הנקודות שבידנו וביד השותף מאפשרת החלטה האם יש משחק חלקי, משחק מלא או סלאם. ספירת הנקודות תקפה במיוחד בחוזים ללא שליט. 


את הנקודות סופרים על פי הקלפים הבכירים: A - ארבע נקודות, K - שלוש נקודות, Q - שתי נקודות ו J נקודה אחת. מקסימום הנקודות בחבילת קלפים הוא 40. כשבכל סדרה 10 נקודות (4+3+2+1=10).


הכללים הם:
25 נקודות נדרשות להכרזת משחק מלא בחוזה ללא שליט ובחוזה בסדרת מייג'ור.
27 נקודות נדרשות להכרזת משחק מלא בסדרת מיינור.
33 נקודות נדרשות להכרזת סלאם קטן.
37 נקודות נדרשות להכרזת סלאם גדול. ההצדקה לכך שנדרשות 37 נקודות היא שזה מספר הנקודות הנמוך ביותר המבטיח שכל ארבעת קלפי ה A בידי הכרוז ושותפו.
שיטות מתקדמות > ספירת נקודות אורך וחלוקה בחוזים עם שליט

בחוזים עם שליט מספר גדול יותר של קלפי שליט או קוצר בסדרה אחרת מהווים יתרון.
על כל קלף מעבר לשמונה קלפים בסדרת השליט, אצל שחקן ושותפו, מוסיפים נקודה. נקודות אלה הן נקודות אורך.


קוצר בסדרה, פירושו חוסר (Void) קלפים בסדרה או קלף בודד. על חוסר בסדרה מוסיפים לרוב 3 נקודות. על קלף בודד מוסיפים לרוב נקודה אחת. בהקשר זה יש, מחלוקת בין מומחים: הטווח נע בין 2 ל 5 נקודות על חוסר קלפים בסדרה ובין 1 ל 3 נקודות על קלף יחיד בסדרה.
שיטות מתקדמות > חוק ה 20

על פי חוק זה יש לפתוח אם סך הנקודות וסך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות מסתכם ל 20 או יותר.


דוגמה:



 AK986 ♠

 KJ108 ♥

 43 ♦

 65 ♣


ביד יש 11 נקודות ותשעה קלפים בשתי סדרות המייג'ור (חמישה ב♠ וארבעה ב♥).


תוצאת חיבור סך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות היא 9. ביחד עם 11 נקודות, מסתכם ל 20. על פי חוק ה 20 פותחים ♠1.
מרטי ברגן ממליץ להימנע מפתיחה עם 12 נקודות, כאשר סך הקלפים בשתי הסדרות הארוכות פחות מ 8. יש רק מצב אחד כזה: מחזיקים ביד ארבעה קלפים בסדרה אחת ושלושה קלפים בכל אחת מהסדרות האחרות.
שיטות מתקדמות > חוק ה 15

חוק זה מתייחס להערכת היד של השחקן הרביעי לאחר שלוש הכרזות Pass. על פי החוק יש לפתוח אם ורק אם מספר הנקודות בתוספת מספר קלפים בסדרת ה ♠ הוא 15 או יותר. 


שימו לב שכאשר יד אינה עונה על הכללים של חוק ה 20 והיא עונה על חוק ה 15 פותחים את היד.


הסיבה לספירת קלפים בסדרת ה ♠ ולא בסדרה אחרת היא שזו הסדרה הגבוהה ביותר. ההנחה היא שהנקודות מתחלקות בערך שווה בין שני הצדדים ולכן עשויה להיות תחרות על חוזה במשחק חלקי. סדרת ה ♠ היא הסדרה הגבוהה ביותר. בידיים העונות על חוק ה 15, יש סיכוי גבוה למציאת התאמה בסדרה זו. המשמעות היא שהיריבים יצטרכו להתחרות בגובה גבוה יותר.
שיטות מתקדמות > ספירת מפסידים

משתמשים בטכניקה זו כאשר נקבעה סדרת שליט. מספר המפסידים תלוי בכוח שיש בסדרה ובמספר הקלפים בסדרה. בכל סדרה יש לכל היותר שלושה מפסידים. 


כלל אצבע להערכה מספר מפסידים:
פתיחה מינימלית (12-14 נק') – 7 מפסידים
פתיחה בינונית (15-17 נק') – 6 מפסידים
פתיחה חזקה (18-19 נק') – 5 מפסידים
תשובה מזמינה (10-12 נק') – 8 מפסידים
תשובה מינימלית (6-9 נק') – 9 מפסידים
מספר הלקיחות המשוער בו תזכה השותפות הוא 24 פחות מספר המפסידים של שחקן בתוספת מספר המפסידים המשוער של שותפו על פי הכרזתו (ראה כלל אצבע לעיל).
שיטות מתקדמות > לקיחות התקפה

לקיחות התקפה הן מספר הלקיחות ששותפות יכולה לקחת במשחק שליט בסדרה הארוכה של השותפות, בהפחתת מספר הלקיחות שתיקח בהגנה כנגד חוזה עם שליט בסדרה הארוכה של היריבים. לקיחות התקפה משמשות לצורך החלטה באיזה גובה לבצע הכרזות הפרעה, כגון: Preemptive bid. הן משמשות גם להערכת מידת הסיכון בהתערבות בהכרזה. 


לקיחות התקפה הן משני סוגים: לקיחות אורך ולקיחות רצף.
לקיחות אורך (Length tricks) - כל קלף החל מהקלף החמישי בסדרה נספר כלקיחה. הקלף השמיני והקלף התשיעי נספרים כשתי לקיחות כל אחד.
לקיחות רצף (Sequence tricks)- רצף קלפים שניתן לזכות בו החל מהלקיחה השלישית בסדרה. שתי הלקיחות הראשונות, נלקחו על ידי היריבים (או על ידי השחקן המחזיק בקלפים ושותפו) והגביהו את קלפי הרצף.
דוגמאות:
KQJ10♠ - שתי לקיחות רצף
AQJ5♠ - לקיחת רצף אחת
KQJ82♦ - לקיחת רצף אחת ולקיחת אורך אחת
986432♣ - שתי לקיחות אורך
שיטות מתקדמות > לקיחות התקפה > לקיחות התקפה ומצב פגיעות

במצב ירוק (היריבים פגיעים ואנחנו לא פגיעים) אפשר להכריז בגובה 3 וסדרה ארוכה עם 3 לקיחות התקפה.
במצב של פגיעות שווה (אנחנו והיריבים לא פגיעים או אנחנו והיריבים פגיעים) אפשר להכריז עד גובה 2 עם 3 לקיחות התקפה וסדרה ארוכה.
במצב אדום (אנחנו פגיעים והיריבים אינם פגיעים) אפשר להכריז עד גובה 1 עם 3 לקיחות התקפה וסדרה ארוכה.
שיטות  משלימות

שיטות אלה משלימות את השיטות שצוינו לעיל. הן מוסיפות ומורידות מהערך של היד בנוסף לספירות הנקודות הבסיסית.
שיטות  משלימות > Controls

שיטה זו משלימה את השיטה של ספירת הנקודות, כאשר מספר הנקודות גבוה. לרוב משמשת לבדיקת האפשרות של הכרזת סלאם. כאשר החוזה הוא עם שליט, Control מאפשר שליטה בסדרה המונעת מהיריבים לזכות במספר לקיחות בסדרה.


A או חוסר Void בסדרה הם Control ראשון. K או קלף יחיד בסדרה, הם Control שני.
שיטות  משלימות > Spots

Spot הוא קלף ביניים גבוה 8,9,10. למרות שקלפים כאלה אינם נספרים כנקודות הם מחזקים את היד. מספר רב של קלפים כאלה עשוי להביא להערכת היד כחזקה יותר מיד אחרת שבה מספר נקודות דומה. חוסר בקלפים כאלה מחליש את היד ולהערכתה כחלשה יותר מידיים רגילות בעלות מספר נקודות דומה.
לקריאה נוספת

Marty Bergen. Points Schmoints Beregn Winning bridge Secrets, 1995. Magnus Books, ISBN 0963753320
Ron Klinger. The Modern Losing Trick Count, 1987. Victor Gollanz,ISBN 0-575-03973-6
הערות שוליים

↑  "Distribution Points ", BridgeHands
↑  Marty Bergen, "[Points Schmoints Beregn Winning bridge Secrets]"
הקומיסריון לענייני יהודים

ערך זה עוסק בגוף במשרד הפנים הבולגרי שהוקם לריכוז הטיפול ב"בעיה היהודית". אם התכוונתם לגוף שהקים ממשל וישי בצרפת לריכוז הטיפול ב"בעיה היהודית", ראו .
הקומיסריון לענייני יהודים (בבולגרית: Комисарството по еврейските въпроси) הייתה מחלקה במשרד הפנים של בולגריה שפעלה מה-26 באוגוסט 1942 ועד ה-9 בספטמבר 1944, ונועדה לרכז את הטיפול ב"בעיה היהודית". על הקומיסריון הוטל ליישם את החוק להגנת האומה שחוקק נגד יהודי בולגריה, הוא ניהל את מבצע גירושם של 11,323 יהודי תראקיה היוונית, מקדוניה הווארדארית והעיר פירוט למחנה ההשמדה טרבלינקה, ואת ניסיונות גירוש יהודי בולגריה "הישנה".
רקע

בפברואר 1940 מינה בוריס השלישי, מלך בולגריה את בוגדאן פילוב לראש ממשלת בולגריה. פילוב מינה את פטר גברובסקי לשר הפנים. גברובסקי היה ידוע בדעותיו האנטישמיות וכיהן כיושב ראש ארגון ראטניק. גברובסקי מינה לעוזרו המיוחד את עורך הדין אלכסנדר בלב שנמנה עם ראשי ארגון "ראטניק". בלב נשלח לגרמניה הנאצית כדי ללמוד את חוקי נירנברג ואופן יישומם. ב-21 בינואר 1941 אושר בפרלמנט הבולגרי החוק להגנת האומה, אשר דמה במתכונתו לחוקי נירנברג. ביולי 1942 אישרה ממשלת בולגריה חוק אשר התיר לממשלה הבולגרית "לנקוט בכל האמצעים כדי לפתור את סוגיית יהודי הממלכה". מתוקף חוק זה, הוקם ב-26 באוגוסט "הקומיסריון לשאלות יהודיות" וב-3 בספטמבר הועמד בראשו אלכסנדר בלב.
פעילות הקומיסריון

הקומיסריון פעל בשני מישורים עיקריים. הראשון, באמצעות פקידיו פיקח הקומיסריון על יישום תקנות החוק להגנת האומה ובכלל זה: הפסקת הפעילות הפוליטית בקרב יהודי בולגריה ובכלל זה תנועות הנוער והחרמה שיטתית של רכוש קהילתי ופרטי בבעלות יהודית. השני, יישום הפתרון הסופי בבולגריה בשני שלבים. בשלב הראשון, גירוש למחנות ההשמדה של היהודים בשטחים שסופחו לבולגריה – תראקיה ומקדוניה. בשלב השני גירוש יהודי "בולגריה הישנה". בפברואר 1943 חתם אלכסנדר בלב בשם ממלכת בולגריה, על הסכם עם תיאודור דנקר בשם גרמניה הנאצית, בדבר גירושם של 20,000 יהודים מהשטחים שסופחו לבולגריה, אל השטחים הנתונים לשליטת הגרמנים בפולין. במהלך מרץ 1943 גורשו 11,343 יהודי תראקיה, מקדוניה הווארדארית ופּירוֹט אל מחנות ההשמדה, ועם זאת נכשל ניסיון גירושם של לפחות 6,365 יהודים מבני "בולגריה הישנה", לאחר מאבק שניהלו מנהיגי הקהילה היהודית תוך שהם מסתייעים בקומץ פוליטיקאים וראשי הכנסייה בבולגריה. ב-26 במאי 1943 גורשו יהודי סופיה לערי השדה, כצעד ראשון לקראת גירושם אל מחוץ לגבולות הממלכה.
באוגוסט 1943 נפטר בוריס השלישי, מלך בולגריה ולאחר מותו פסקו הניסיונות לגרש את יהודי בולגריה. השלטון החל מגמיש את עמדותיו כלפי יהודי בולגריה וחלו בו חילופי גברי. בעקבות חשיפת שערוריית שחיתות שבה היה מעורב אלכסנדר בלב, הוא אולץ להתפטר. ראש הממשלה איוואן בגריאנוב מינה את השופט דימיטר פרוטיץ לראש הקומיסריון והחלו מהלכים לביטול "החוק להגנת האומה". ב-9 בספטמבר 1944 התחוללה בבולגריה הפיכה שהובלה על ידי חזית המולדת של בולגריה וקימון גאורגייב התמנה לראש ממשלת בולגריה. "הקומיסריון לשאלות יהודיות" נסגר. במהלך ההפיכה נורה אלכסנדר בלב למוות על ידי פרטיזן יהודי.
אנטון יוגוב מהמפלגה הקומוניסטית הבולגרית מונה לשר הפנים. הוקם בין דין מיוחד לשפיטת משתפי הפעולה עם הנאצים אשר בפועל עסק בעיקר בענישת רודפי הקומוניסטים שעימם נמנו גם יהודים. 18 מפקידי הקומיסריון הועמדו לדין ומהם 8 לא התייצבו למשפט, מקצתם חוסלו טרום המשפט על ידי פרטיזנים. אלכסנדר בלב נדון למוות, אך במועד המשפט כבר לא היה בין החיים. שני פקידי קומיסריון נדונו למאסר עולם, אך לא הופיעו למשפט. ירוסלב קאליצין המשנה לראש הקומיסריון הועמד לדין וב-7 במרץ 1945, הורשע ונדון ל-15 שנות מאסר, קנס של 500,000 לבות והחרמת רבע מרכושו. 10 פקידי קומיסריון זוכו או לא נשפטו כלל, ועל השאר הוטל עונש של שנתיים עד עשר שנות מאסר.
ראו גם

החוק להגנת האומה
הערות שוליים

↑  ג'ני לבל, גאות ושבר - פרקים בתולדות יהודי מקדוניה הווארדארית, הוצאת מורשת, 1986, עמוד 201.
↑  מיכאל בר-זוהר, הרכבות יצאו ריקות, הוצאת הד ארצי, אור יהודה, 1999, עמודים 213-212.
↑  חיים קשלס, קורות יהודי בולגריה, כרך ג' - תקופת השואה, הוצאת דבר, תל אביב, 1969, עמוד 254-250.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n2014077000  VIAF: 313283255   WorldCat (עם VIAF): 313283255
הר כפתור

הרי כפתור בעמק מוניומנט באריזונה
מגדל השטן בוויומינג
בגאומורפולוגיה הר כפתור (באנגלית: Butte) הוא גבעה מבודדת שמדרונותיה תלולים, ולעיתים קרובות אנכיים, שפסגתה קטנה ושטוחה יחסית. הרי כפתור הם תצורות נוף קטנות יותר מהרי שולחן או רמות. במערב ארצות הברית, כולל בדרום-מערב ארצות הברית מכונה תצורת נוף זו ביוט (butte), מילה שמקורה בצרפתית שפירושה "הר קטן", כשהר שולחן, תצורת הנוף הגדולה יותר, מכונה "מסה" (mesa, שולחן בספרדית). בשל הצורות הייחודיות שלהם, הרי כפתור הם לעיתים קרובות ציוני דרך במישורים ובאזורים הרריים. בהבחנה בין הר כפתור להר שולחן, משתמשים הגאוגרפים בכלל אצבע. רוחב הפסגה של הר שולחן גדול יותר מגובהו, ואילו רוחב פסגת הר כפתור קטן מגובהו.
הרי כפתור בולטים

הרי הכפתור המכונים "וסט מיטן ביוט" ו"איסט מיטן ביוט" (West and East Mitten Buttes, הרי כפתור הכפפה המערבי והמזרחי) בעמק מונומנט באריזונה הם שניים בין הרי הכפתור המיוחדים והידועים. עמק מונומנט והרי הכפפות שימשו רקע לסצנות לסרטי מערבונים, כולל שבעה סרטים שבוימו על ידי ג'ון פורד. מגדל השטן בצפון-מזרח ויומינג הוא הר כפתור לקוליתי הבנוי מסלע יסוד ולא מאבן חול, אבן גיר או סלעי משקע  אחרים.
היווצרות

הרי כפתור נוצרים בתהליכי בליה וסחיפה כאשר סלע חיפוי קשה שוכב על שכבה של סלע עמיד פחות שבסופו של דבר נסחף. הסלע הקשה יותר על פסגת הר הכפתור עמיד בפני סחיפה. סלע החיפוי מספק הגנה לסלע העמיד פחות שמתחתיו משחיקה של הרוח שהותיר אותו זקוף בדד. ככל שהפסגה נסחפת על ידי סחיפה ובליה, החומר העודף הנופל מוסיף לדרדרת שסביב הבסיס. בקנה מידה קטן בהרבה יוצר תהליך זה את העמודונים (Hoodoo) שפרסמו את הפארק הלאומי ברייס קניון.
גלריה

קורטהאוז ביוט (Courthouse Butte) סמוך לסדונה באריזונה
מבצר קלסי, נפת חוג'אלי בנגורנו קרבאך
הרי הכפתור פוני (Pawnee Buttes), קולורדו
מחוז טמנרסט (تمنراست) באלג'יריה
הר סופהי סמוך לאספהאן באיראן
הערות שוליים

↑  משה ברור הציע את השם "גבעת פִּטְמָה"
↑  "Mesa and Butte". Science Clarified. 2008. אורכב מ-המקור ב-2013-12-02. נבדק ב-2019-07-23.
↑  "Devils Tower National Monument - Geologic Formations". National Park Service. 10 מרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Davis, George Herbert (1999). Structural Geology of the Colorado Plateau Region of Southern Utah, with Special Emphasis on Deformation Bands. G.S.A. Special Paper 342. Boulder, Colorado: Geological Society of America. p. 30. ISBN 978-0-8137-2342-6.
וולוביליס

וולוביליס (בערבית: وليلي (ואלילי); בברברית: ⵡⴰⵍⵉⵍⵉ; בלטינית: Volubilis) היא עיר עתיקה ואתר ארכאולוגי השוכן כ-30 ק"מ צפונית לעיר מקנס במרוקו. העיר נוסדה במאה ה-3 לפנה"ס והייתה ליישוב חשוב עם הכיבוש הרומי בשנת 40 לערך. העיר פרחה במאה ה-2 ובמאה ה-3 ובשיאה מנתה כ-20,000 תושבים. הרומאים עזבו את וולוביליס בסוף המאה ה-3. היא המשיכה והייתה מיושבת, ואף ידעה תקופת זוהר נוספת בסוף המאה ה-8 בתקופת שלטונו של אידריס הראשון (אנ'). לאחר מכן שקעה ונעזבה במאה ה-11. בשנת 1997 הוכרז האתר הארכאולוגי, הידוע במיוחד בפסיפסים שבו, כאתר מורשת עולמית.
הבזיליקה
שער הניצחון בקצה הדקומנוס
היסטוריה

מקור שמה של וולוביליס אינו ידוע, אך ייתכן שבא משיבוש לטיני של השם הברברי להרדוף הנחלים (שם מדעי: Nerium oleander) - "ואלילי" - הגדל בשפע באזור. הודות למיקומה הנוח להגנה ולאדמת המישור הפורייה סביבה, יושבה וולוביליס לפחות במאה ה-3 לפנה"ס, ועל כך מעידות כתובות פוניות שנמצאו במקום. ממועד זה ועד לכיבוש הרומי בשנת 40 הייתה העיר לבירתה של ממלכת מאוריטניה הברברית. העיר תוכננה לפי מתווה פוני-הלניסטי, היא השתרעה על פני שטח של כ-120 דונם והייתה מוקפת חומה.
לאחר הכיבוש הרומי הייתה וולוביליס לעיר הבירה (מוניקיפיום) של הפרובינקיה הרומית מאוריטניה טינגיטאנה (Mauretania Tingitana) והתפתחותה הואצה. בעיר הוקמו מבני ציבור, בתים פרטיים ומבנים הקשורים בתעשיית שמן הזית, המוצר העיקרי של האזור. עוד ידוע כי אוכלוסייתה של העיר הייתה רב-לאומית, ולצד הגרעין הברברי והרומי, התגוררו בה, בין היתר, גם יוונים ויהודים. בשנים 168–169 הוקמו בעיר חומה חדשה בה נקבעו שמונה שערים, קפיטול ובזיליקה. לאחר עלייתו לשלטון של הקיסר קרקלה הופחת נטל המיסים על העיר, והדבר צוין בהקמתו של שער ניצחון שהוקדש לקיסר.
בסופה של המאה ה-3 עזבו הרומים את מאוריטניה טינגיטאנה בפתאומיות מסיבות שאינן ברורות לחלוטין, והעיר נכנסה לתקופת שפל. אמת המים חרבה, אזור הקפיטול על ראש הגבעה היה לבית קברות והאוכלוסייה שנותרה בעיר נעה אל חלקה המערבי וביצרה אותו. מכתובת מסוף המאה ה-6 ומשלוש כתובות נוספות מהמחצית הראשונה של המאה ה-7 אנו למדים כי בתקופה זו התגוררה בעיר קהילה נוצרית, ובמועד שאינו ידוע במדויק לאחר מכן ועובר לסוף המאה ה-8, קיבלו עליהם התושבים את האסלאם.
בסוף המאה ה-8 ייסד אידריס הראשון את השושלת האידריסית (الأدارسة), וקבע את מרכזו בעיר. אידריס הראשון ייסד את העיר פאס ובנו ביכר אותה על פני וולוביליס; זו החלה בתהליך שקיעה בלתי נמנע, שהסתיים בנטישתה במאה ה-11 או סמוך לאחר מכן.
חלק מעמודי העיר הרומית וכן כותרות קורינתיות שולבו בשער מנסור במקנס.
האתר

חורבות וולוביליס שוכנות על גבעה שלטת סמוך לג'בל זרהון (Zerhoun) והן מקיפות כמחצית משטחה המקורי של העיר. האתר מוקף על ידי נחל פרדאסה ממזרח ונחל חומאנה ממערב, ושני אלה נפגשים מדרום לו. אורכה של חומת העיר הוא 2.35 ק"מ, וברובה היא גלויה לעין. רוחבה הממוצע הוא 1.6 מטר וכ-40 מגדלי שמירה נבנו לאורכה. בניני העיר עשויים ברובם מאבן גיר שנחצבה במחצבות הסמוכות לעיר, ובעיר פסיפסים רבים שנותרו באתרם.
שער הניצחון הניצב מעל לדקומנוס מסמן את הגבול בין העיר הפונית-הלניסטית דרומית-מערבית לו, לבין הרובע הרומי החדש יותר שמצפון-מזרח לו. מעל לשער העשוי שיש ניצבה בעבר דמותו של הקיסר קרקלה שלכבודו הוקם, כשהיא במרכבה מוזהבת הרתומה לשישה סוסים.
בנייני הציבור משתרעים בעיקר בחלק העתיק של העיר שמדרום לשער שהוא גם חלקה הרם. אלה כוללים קפיטול, פורום בשטח של 1,300 מ"ר ובזיליקה רומית ששימשה כהיכל המשפט. הקפיטול הוקם על ידי הקיסר הרומי מקרינוס בשנת 217 במקום בו שכן הפורום הקודם. לידו שוכנים המרחצאות שלפי הממצאים חודשו מספר פעמים. הבית הפרטי הבולט באזור זה של העיר מוכר כ"בית אורפאוס" והוא מצטיין בגת שבו,  ובשני פסיפסים - האחד מתאר את אורפאוס מנגן על הלירה שלו (ומכאן שמו של המבנה), ובאחר נראית אמפיטריטה במרכבה הרתומה לסוסי ים.
הדקומנוס מוליך משער הניצחון לכיוון צפון-מזרח והוא משמש כעורק העיקרי של הרובע הרומי בעיר. לאורכו ערוכים בתי מידות פרטיים, שבהם התגלו הפסיפסים החשובים באתר. סמוך לדקומנוס שוכן הבית הפרטי הידוע ביותר בעיר. בבית זה המכונה "בית ונוס" שמונה חדרים ושבעה פרוזדורים שריצפותיהם מעוטרות בפסיפסים. בין אלה פסיפס המתאר את דיאנה עולה מרחצתה ופסיפס העוסק בחטיפת הילאס בידי הנימפות. בתים חשובים נוספים הם "בית אפבוס" שבו פסיפס של בכחוס במרכבה רתומה לנמרים ו"בית האביר" שבו פסיפס בלתי מושלם של בכחוס ואריאדנה.
יותר מ-600 אסטלות קבורה התגלו בצידה המזרחי של העיר, מעבר לנחל פרדאסה, במקום אשר זכה לשם "מקדש סטורן". המקום מיוחס לכת שקדמה לכיבוש הרומי, ולאחריו השתלבה בכת סטורן כתוצאה מתהליך של סינקרטיזם.
ראו גם

שער מנסור
הערות שוליים

↑  באתר נמצאו מצבות קבורה נושאות כתובות בעברית וכן ביוונית ובלטינית, המעידות על קיום קהילה יהודית בוולוביליס הרומית; ראו: 
Sofia Andreeva, Artem Fedorchuk,
 Michael Nosonovsky, "Revisiting Epigraphic Evidence of the Oldest Synagogue in Morocco in Volubilis", Arts, 2019, 8 (4), 127
קשתות - שרידי וולביליס.
השוואת הרווחים

שיטת השוואת הרווחים (באנגלית Comparable Profits Method - CPM בארצות הברית או Transactional Net Margin Method - TNMM ב-OECD) היא שיטה לבחינת כדאיות של עסקה. זו השיטה הפופולרית בין שיטות מחירי העברה,  אף על פי שהנחיות ה-OECD ממליצות ליישומה רק אם  שיטות אחרות (כגון CUP,‏ RPM או Cost Plus) לא ישימות.
שיטה השוואת הרווחים בוחנת את העסקה על ידי השוואת הרווחיות של עסקאות שבוצעו בתנאים דומים על ידי חברות מתחומים דומים ואינן קשורות לעסקה הנדונה. על פי רוב בוחנים את הרווח התפעולי, אך ניתן להשוות יחסים פיננסיים אחרים.
אחד היתרונות של שיטת השוואת הרווחים הוא שהיא שמה דגש לסיכונים, הפעולות והנכסים של העסקאות הנבחנות ואפשר ליישמה גם כשהמוצר או השירות אינם זהים.
לרוב יישום השיטה מצריך גישה למאגר נתונים עסקי המספק נתוני רווחיות. ככל שהצד הנבדק ״פשוט" יותר, כלומר שעוסק בפעילות כמו ייצור, הפצה או מחקר ופיתוח, בלי נכסי קניין רוחני משמעותיים, כך קל יותר להשוות את הרווחיות לפעילות דומה של צדדים לא קשורים.
השריה

השריית בשר לברביקיו קוריאני
מרינדה לעוף טיקה – תבשיל הודי
השריה היא דרך הכנה של מזון בנוזל. השריה יכולה לבוא כשלב מוקדם של הכנת בשרים ועופות לבישול או צלייה או כהכנה יחידה למזונות מסוימים.
הבשרים מושרים בנוזל הנקרא מרינדה, משרה או תַּחְמִיץ.
מטרות ההשריה

ריכוך – המרינדה מכילה חומרים התוקפים את הג'לטין שבבשר ומרככים אותו. חומרים אלה יכולים להיות יין, חומץ, סויה, מיצי לימון, אננס ופפאיה או חומרים סינתטיים כגון סלפטר.
קיצור זמן בישול – לדוגמה בבישול קטניות#בישול.
מתן טעם – ריכוך הבשרים מאפשר לטעמים לחדור עמוק יותר ולכן מוסיפים למרינדה חומרי טעם בנוסף לחומרים המרככים.
הרחקת ריחות לא נעימים – בעיקר רלוונטי לדגים המושרים במיץ לימון או חלב כדי להרחיק ריחות ים או ריחות של הקפאה.
הפגת מרירות – השריית זיתים או פירות הדר לא קלופים במים לפני הכנתם כדי להפיג את מרירותם.
השריה לפני הגשה – ישנם מאכלים שאינם דורשים בישול, אלא השריה קלה בלבד כגון סלטים או סביצ'ה שמשרים כמה דקות לפני ההגשה לשם ספיגת טעמים.
וולודימיר גרויסמן

ווֹלוֹדימיר בוריסוביץ' גרויסמן (באוקראינית: Володи́мир Бори́сович Гро́йсман; נולד ב-20 בינואר 1978, ויניצה, ברית המועצות – כיום באוקראינה) הוא יהודי-אוקראיני שכיהן כראש ממשלת אוקראינה, יושב ראש הפרלמנט וסגן ראש הממשלה של אוקראינה. לפני כן היה ראש העיר ויניצה.
קורות חיים

גרויסמן נולד ב-1978 בעיר ויניצה (ברית המועצות דאז) למשפחה יהודית. אביו היה איש עסקים ובהמשך הפך לחבר במועצת העיר. וולודימיר גרויסמן סיים את לימודי בית הספר ב-1994. עם סיום לימודיו, הצטרף לעסק של אביו בתפקיד ניהולי.
ב-2003 סיים לימודי תואר ראשון במשפטים. ב-2010 השלים תואר שני. במקביל ללימודיו ניהל עסקים ועסק בפוליטיקה של ויניצה.
גרויסמן נשוי לאלנה ואב לשלושה.