stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קרב רוביז'נה

קרב רוביז'נה או הקרב על רוביז'נה (באוקראינית: Бої за Рубіжне) היה עימות צבאי בין כוחות הבדלנים הפרו-רוסיים של מחוז לוהנסק, וכוחות צבא רוסיים, לבין הכוחות המזוינים של אוקראינה, שנערך בין 15 במרץ ל-12 במאי 2022, במסגרת המתקפה הרוסית על מזרח אוקראינה, על השליטה בעיר רוביז'נה, הסמוכה לסוורודונצק, בחלק הצפוני של מחוז לוהנסק. במשך זמן רב השליטה בעיר התחלקה בין הצדדים היריבים. הקרב הסתיים בכיבוש העיר כולה על ידי הכוחות הרוסיים ובעלי בריתם לאחר כחודשיים של לחימה קשה, וכיבוש רוביז'נה פתח את הדרך למתקפה רוסית על העיר סוורודונצק עצמה מכיוון צפון.
רקע

בסביבות השעה 15:00 ב-28 בפברואר החלו כוחות רוסיים להפגיז את סוורודונצק, המרכז המנהלי בפועל של מחוז לוהנסק, הממוקם דרומית מזרחית לרוביז'נה. לפי סראי היידאי, מושל מחוז לוהנסק, אדם אחד נהרג וכמה נפצעו. גם צינורות הגז נפגעו מההפגזות.
ב-2 במרץ דווח על קרבות כמעט בכל הכפרים הסמוכים לסוורודונצק. כוחות רוסיים המשיכו להפגיז את העיר, כולל חדר כושר של בית ספר ששימש כמקלט. לא דווח על מקרי מוות. בשעה 15:20 באותו יום, גורמים רשמיים אוקראיניים אמרו שכוחות רוסים ניסו להיכנס לעיר, אך נהדפו. ארבעה ימים לאחר מכן, היידאי הצהיר כי קרבות מתרחשים בפאתי ליסיצ'נסק, סוורודונצק ורוביז'נה.
הקרב

בתחילת מרץ 2022, העיר הופגזה מבחוץ. ב-13 במרץ הכוחות הרוסיים הסתערו תוך שימוש בארטילריה וכבשו את פאתיה המזרחיים של העיר. ב-17 במרץ, כוחות הרפובליקה העממית של לוגנסק הפרו-רוסים התקדמו וכבשו את הפאות המערביות והצפון-מערביות של רוביז'נה ולאחר מכן המשיכו לתקוף את החלק הדרומי של העיירה בסביבות הצהריים, תוך כיבוש בניין מינהל עירוני. למחרת, הם שלט בחלקים מרוביז'נה, בעוד הקרבות נמשכו בחלק הדרומי של העיירה. בין 19 ל-20 במרץ כבשו כוחות רוסיה והרפובליקה העממית של לוגנסק את הכפר וארוואריבקה, מצפון לרוביז'נה.
עד 6 באפריל, על פי הדיווחים, כוחות רוסיים כבשו 60% מהעיר רוביז'נה. העיר הופגזה בעקביות.
במהלך אפריל, ראש העיר החל לשתף פעולה עם הצבא הרוסי. בסוף אפריל, דובר משרד ההגנה האוקראיני, אולכסנדר מוטוזיאניק, אמר שהכוחות הרוסיים מנסים לפרוץ את קווי ההגנה של צבא אוקראינה ולהסתער על כמה ערים ויישובים, כולל רוביז'נה.
ב-20 באפריל, כוחות הרפובליקה העממית של לוגנסק והפדרציה הרוסית התקדמו ברוביז'נה, וכבשו את מרכז העיר.
ב-4 במאי, כוחות אוקראינים טענו כי כוחות רוסים ניסו להשתלט על רוביז'נה ללא הצלחה.
הכוחות הרוסיים השלימו את כיבושה המלא של רוביז'נה בעקבות נסיגת הלוחמים האוקראינים ב-12 במאי 2022. בסביבות 9 במאי פרצו קרבות בעיירה וויבודיבקה, עיירה קטנה ממזרח לרוביז'נה המקשרת אותה עם סוורודונצק. אובדן היישוב הזה היה מאפשר לרוסים לבודד את מגיני העיר האחרונים בין הקווים שלהם לנהר סברסקי דוניץ. המהלך אילץ את האוקראינים לסגת מהעיר על ידי פיצוץ הגשר היבשתי האחרון שחיבר בין רוביז'נה וסוורודונצק ב-12 במאי. למחרת, הודיעו כוחות הרפובליקה העממית של לוגנסק והכוחות הצ'צ'ניים (הצ'צ'נים שנלחמו כחלק מצבא רוסיה) שהם השתלטו על המפעל הכימי זריה והביסו את המגנים האוקראינים האחרונים בעיר, ובכך סיימו למעשה את הקרב על רוביז'נה.
הערות שוליים

↑  У Рубіжному російські окупанти захопили східні околиці міста, РБК-Украина (ברוסית)
↑  Ворог просунувся в Рубіжному на Луганщині – голова ОВА, Українська правда (באוקראינית)
↑  Institute for the Study of War, Institute for the Study of War (באנגלית)
↑  "Russian forces control 60% of Rubizhne town in east Ukraine, says governor | Reuters.com". Reuters (באנגלית). נבדק ב-2022-05-29.
↑  AFP-Agence France Presse, Sustained Bombardment Seen In Severodonetsk: AFP, www.barrons.com (באנגלית אמריקאית)
↑  ירוסלב טרופימוב, ‏אוקראינה ורוסיה מתכוננות לקרבות הגדולים ביותר של המלחמה, באתר גלובס, 11 באפריל 2022
↑  פיצוצים בחבל הבדלנים במולדובה; פוטין: המערב בחר בטרור, ניסה לחסל עיתונאי, באתר ynet, 25 באפריל 2022
↑  https://www.understandingwar.org/backgrounder/russian-offensive-campaign-assessment-april-20
↑  Aditi Sangal, Adrienne Vogt, Andrew Raine, Travis Caldwell, George Ramsay, Jack Bantock, Laura Smith-Spark, Meg Wagner, Melissa Macaya and Maureen Chowdhury, Russians take control of central Rubizhne in Luhansk, videos show, CNN, ‏2022-04-20 (באנגלית)
↑  Russian troops fail to take control of Popasna and Rubizhne, www.ukrinform.net (באנגלית)
↑  Aditi Sangal, Helen Regan, George Ramsay, Lianne Kolirin, Hannah Strange and Adrienne Vogt, Ukrainian forces lose foothold in eastern town, CNN, ‏2022-05-13 (באנגלית)
↑  Anonym, Kadyrov told the details of the release of the plant "Zarya" in Rubezhnoye | tellerreport.com, www.tellerreport.com (באנגלית)
↑  The battles for Voevodivka, Toshkivka and Nyzhne are underway - the leader of Luhansk region, West Observer, ‏2022-05-10 (באנגלית אמריקאית)
↑  https://tass.com/world/1450427
↑  Republic World, Ukraine's Rubizhne city falls to Russian troops as ongoing war enters day 79: Report, Republic World (באנגלית)
צ'אלנג'ר 3

| --- | --- |

אחד מסוגי האבות-טיפוס הנבחנים של טנק הצ'אלנג'ר 3
 מידע כללי
 סוג:  טנק מערכה
 מדינה מפתחת:  בריטניה בריטניה
 מדינה מייצרת:  בריטניה בריטניה
 יצרן:  Rheinmetall BAE Systems Land (אנגלי/גרמני)
 משתמשים עיקריים:   הצבא הבריטי (עתידי)
 שנת ייצור:  2027 
 תקופת השימוש:  2025 (הערכה) – 2040 (הערכה)
 דגם קודם:  צ'אלנג'ר 2
 דגם עוקב:  אין
 יחידות שיוצרו:  148 (מתוכננים)
 מידע טכני
 משקל:  66 טון
 מנוע:  מנוע דיזל מדגם CV12-9A של חברת פרקינס המספק 1,200 כ"ס (1,118 קילוואט)
 שריון:  שריון צ'ובהם דור שלישי - מסווג
 צוות:  4 (מפקד, תותח, טען ונהג)
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח 120 מ"מ חלק קדח
 חימוש משני:  מקלע 7.62 מ"מ   מקלע כבד 12.7 מ"מ בצריח
 
צ'אלנג'ר 3 (באנגלית: Challenger 3) הוא טנק מערכה בריטי מהדור השלישי - והשלישי בסדרת טנקי צ'אלנג'ר, כמו כן הוא הטנק הרביעי שנושא שם זה בחיל השריון המלכותי (בעוד הראשון הוא קרוזר 8 צא'לנג'ר שאינו קשור לאותה הסדרה).
הצאלנג'ר 3 עתיד להיכנס לשורות הצבא הבריטי בשנת 2025.
היסטוריה ותכנון

משרד ההגנה הבריטי שהחל בשדרוג הצאלנג'ר 2 כבר ב-2005, החליט לבסוף ב-2014 למצוא לו מחליף, ולאחר שהושג לכך מימון מספק בעלות של 800 מיליון ליש"ט - נוסף לכסף שיגיע ממכירת חלק מהטנקים הישנים וחלק מהטכנולוגיה של הטנק החדש. אם זאת הפרויקט התעכב, ורק במאי 2021 זכתה חברת ריינמטאל במכרז של משרד ההגנה הבריטי לשיפור טנקי צ'אלנג'ר 2 בסך של 995.9 מיליון דולר, כשהעלות הכוללת עומדת בסך של 1.17 מיליארד דולר (משוער).
על-פי התוכנית שהוצגה בכוונת הצבא להשתמש ב-148 מטנקי הצ'אלנג'ר 2 הישנים ולערוך להם שדרוג הכולל בין היתר שיפור מקיף של התובה וצריח חדש עם תותח 120 מ"מ מדגם Rheinmetall Rh-120 (מותאם לשאר הטנקים הראשים בברית נאט"ו), ואלו יקבלו את השם החדש צ'אלנג'ר 3.
בין השיפורים שיעבור הטנק החדש יהיה הוספת מערכת הגנה אקטיבית תוצרת רפא"ל שתספק מערכת הגנה אקטיבית לטנק מסוג "מעיל רוח" ואף קיבלה 26,057,600 דולר דמי מקדמה.
בין השיפורים הנוספים שיכלול הטנק החדש:
תותח חלק קדח 120 מ"מ חדש העומד בתקן נאט"ו
ראיית יום ולא לכל מזג אוויר עבור המפקד והתותחן
שריון משופר ומודולרי
אפשרות להגנה אקטיבית - מעיל רוח תוצרת רפאל.
יכולת ניידות מוגברת
תחמושת חדשה עם יותר מקום לאחסון
במקור תוכנן שראשית היצור יחל בשנת 2027, אבל לאור ריבוי הסכסוכים כגון המלחמה באוקראינה. הוחלט להאיץ את התוכנית כדי להספיק ליצר את ראשוני הטנקים כבר ב-2025 ולסיים את כל היחידות המתוכננות עד 2030.
הערות שוליים

↑  The United Kingdom accelerates the Challenger 3 tank program, Ukrainian Military Portal, ‏5 September 2023
↑  צ'אלנג'ר 3, באתר הצבא הבריטי
↑  מערכת מעיל-רוח, באתר רפאל מערכות לחימה מתקדמות
↑  עמי רוחקס דומבה, ‏בריטניה תשלם על אינטגרציה של מעיל רוח לטנק הצ'לנג'ר 3, באתר "IsraelDefense‏", 16 ביולי 2023
↑  Administrator, Challenger 3 MBT, armyrecognition.com (באנגלית בריטית)
↑  צ'לנג'ר 3 הטנק החדש של הצבא הבריטי מגיע, באתר הצבא הבריטי
↑  הצבא הבריטי בוחר במערכת ההגנה האקטיבית של ישראל Trophy עבור הטנקים החדשים שלו
↑  The United Kingdom accelerates the Challenger 3 tank program, Militarnyi (באנגלית אמריקאית)
צוואר ממולא

צוואר ממולא
צוואר ממולא (ביידיש: העלזעל) הוא מאכל מהמטבח היהודי האשכנזי. המאכל עשוי עור צוואר עוף (ולעיתים - כל עור העוף) ממולא ומבושל. המילוי עשוי להכיל קמח או פירורי לחם (ובפסח - קמח מצה), מחית תפוחי אדמה, בצל קצוץ מושחם (מטוגן בשמאלץ), שמאלץ, גריבען ותבלינים - מסורתית רק מלח ופלפל שחור, אך יש המוסיפים פטרוזיליה או שמיר.
העור מנוקה ואם אינו שלם הוא נתפר כך שיישאר בו פתח יחיד. אזי הוא ממולא, הפתח נתפר כך שהמילוי לא יזלוג והמאכל מבושל בבישול ממושך, בחום נמוך במים, במרק או כחלק מהחמין.
צוואר ממולא דומה לקישקע ומשמש לעיתים כתחליף לו.
מנדלי מוכר ספרים מזכיר מאכל זה ואחרים ביצירתו "ספר הקבצנים":
אף אני צמא ורעב. יצרי הרע מתגבר בי עוד יותר מבראשונה, והולך ומונה לפני את כל סדרם של מאכלי בית ישראל:  בשר מצומק בדייסא, צלי קדרה, פשטידא עם עור של צואר עוף ממולא בתוכה, חצר-כבד מרוסק בבצלים.  בולמוס אוחזני ואני רוצה לאכול בכל אַות נפשי.  והוא בשלו:  לביבות מטוגנות, קורקבן, פרק"יות, לשון בחרדל, צנון בשומן של תרנגולים, זפק של ברבור מצומק בלפת...
ראו גם

האגיס
קרב חרסון

גשר אנטונובסקי בשנת 2006
הקרב על חרסון היה מעורבות צבאית שהחלה ב-24 בפברואר 2022, כחלק מהמתקפה בדרום אוקראינה במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה ב-2022.
חרסון הייתה עיר גדולה ששימשה מרכז לבניית כלי שיט ושכנה במקום שבו נפגשים נהר הדנייפר והים השחור, ליד חצי האי קרים. היא הייתה בעלת חשיבות אסטרטגית רבה, משום שממנה יכול הייתה רוסיה לפתוח במתקפות עוצמתיות יותר נגד האוקראינים בערים אחרות בדרום אוקראינה, בהן אודסה. אזור חרסון היה קריטי לאחיזתה של רוסיה בחופי הים השחור של אוקראינה, והוא איפשר למוסקבה גם גישה לחצי האי קרים, שאותו סיפחה מאוקראינה בשנת 2014.
הקרב

כוחות רוסים פלשו למחוז חרסון מדרום דרך חצי האי קרים. עד הערב של 24 בפברואר, הגיעו כוחות רוסים לעיר חרסון והבטיחו את השליטה על גשר אנטונובסקי, שיעניק להם מעבר אסטרטגי מעל נהר הדנייפר ולכיוון עיר הצומת החשובה מיקולאייב.
עד השעות המוקדמות של יום המחרת, כוחות אוקראינים כבשו מחדש את הגשר. הקרב תואר כעז מאוד והותיר חיילים הרוגים כמו גם כמה כלי רכב צבאיים מושמדים שרועים על הגשר. הקרב אילץ את הכוחות הרוסיים לדחוף צפונה למעבר הקרוב ביותר של הדנייפר, העיר נובה קחובקה שאותה כבשו. מאוחר יותר ב-25 בפברואר כבשו שוב כוחות רוסים את גשר אנטונובסקי והשתלטו גם על חרסון.
ב-26 בפברואר, על פי ראש העיר איגור קוליייב, נסוגו החיילים הרוסים מחרסון לאחר תקיפה אווירית אוקראינית על כלי רכב משוריינים רוסיים, והותירו את העיר בשליטה אוקראינית. פקיד אוקראיני טען מאוחר יותר שטור של הצבא הרוסי הובס על ידי כוחות אוקראינים ליד העיירה אולשקי, ממש דרומית לחרסון.
התובעת הכללית של אוקראינה, אירינה ונדיקטובה, טענה כי ב-26 בפברואר הרגו כוחות רוסים עיתונאי ונהג אמבולנס ליד הכפר זלניבקה, פרבר צפוני של חרסון.
בבוקר 27 בפברואר טען משרד ההגנה הרוסי כי כוחות רוסים כיתרו את העיר. פקידים אוקראינים הצהירו כי כוחות רוסים כבשו חלק מהעיר.
בשעות הבוקר המוקדמות של 1 במרץ, גורמים רשמיים אוקראינים טענו כי כוחות רוסיים החלו לתקוף את חרסון והתקדמו מנמל התעופה הבינלאומי חרסון לכביש המהיר בין חרסון למיקולאייב. הכוחות הרוסים הצליחו לכתר את העיר ולהגיע לכביש המהיר, והתקדמו עד לכפר קומישאני (אנ') לפני שהקימו מחסום. מאוחר יותר באותו היום נכנסו כוחות רוסים לחרסון.
כחלק מהקרב, כוחות מוטסים רוסיים הצליחו לחצות את הדנייפר לאחר פעולה מוטסת באזור נובה קחובקה, שתפסה בהפתעה את הצבא האוקראיני. סוכנים רוסים הצליחו למנוע את פיצוץ הגשרים על הנהר ואפשרו לכוחות המשוריינים הרוסיים לחצות ולהשתלט על העיר וסביבותיה.
הקרב > כיבוש העיר

ב-2 במרץ ראש העיר אמר שהשתלטו כוחות רוסים על תחנת הרכבת והנמל בלילה וגם שכיבוש העיר בעיצומו. מאוחר יותר בבוקר נראו כוחות רוסים בכיכר החירות במרכז חרסון (אנ'), שם ממוקם בניין המינהל האזורי של חרסון.
משרד ההגנה הרוסי טען מאוחר יותר כי צבא רוסיה כבש את העיר. אולקסי ארסטוביץ', יועץ לנשיא אוקראינה, הכחיש את הטענה והצהיר כי הלחימה נמשכה. פקיד אנונימי בארצות הברית שצוטט על ידי רויטרס הצהיר כי העיר נותרה במחלוקת.
ראש עיריית חרסון, איגור קוליקאייב, אישר לכתב של "הניו יורק טיימס" מאוחר באותו ערב כי הסגיר את העיר וכי מפקד רוסי הביע תוכניות להקים ממשל צבאי. עם זאת, למרות כניסת הכוחות הרוסים וההשתלטות, ראש העיר לא התחלף והודיע שכל עוד הוא נמצא בראש העירייה, דגל אוקראינה לא יתחלף. לפי הודעת סוכנות הידועות הרוסית, 140 טונות של עזרה הומניטרית רוסית הגיעו לעיר ולפי הודעת שלטונות אוקראינה כניסה של עזרה הומניטרית אוקראינית נמנעה על ידי הצבא הרוסי. חלוקת המזון בידי הכוחות הרוסים נתקלה בבוז וקריאות ספינת מלחמה רוסית, לכו תזדיינו.
התקיימו בה הפגנות מחאה נגד הכוחות הרוסיים שכבשו אותה.
גם לאחר כיבושה של העיר, נרשמו הפגזות של כפרים סמוכים. כך ב-10 במרץ טיל פגע בכפר סטפנובקה, ללא נפגעים בנפש. ב-12 במרץ שר החוץ של אוקראינה דמיטרו קולבה הודיע בטוויטר על ניסיון רוסיה להעביר משאל עם בחרסון במטרה להיפרד מאוקראינה. חברי במועצת העירייה הודיעו אינם מתכוונים להעביר את המשאל. סגן ראש מועצת העיר אמר כי הכוחות הרוסיים רצו לביים משאל עם כדי ליצור "אזור מורד" באוקראינה.. לפי הודעות העיתונות הרוסית, הנהגת העיר נטשה אותה ותושבי חרסון הקימו "ועדת הישועה", אשר משתפת פעולה עם הכוחות הרוסיים ואף מעוניינת להצטרף לקרים. עם זאת, גם לאחר ההודעה ראש העיר וחברי מועצת העיר של חרסון ממשיכים בתפקידם.
ב-23 במרץ ניסו כוחות אוקראינים לכבוש מחדש את העיר. לפי קייב, הושגה שליטה מחדש בכמה כפרים באזור חרסון. ב-6 באפריל ראשי מועצות סקדובסק ואולשקי (ערים במחוז חרסון) נמלטו בעקבות איומים על חייהם
במהלך חודש אפריל, כוחות רוסים החזיקו בשליטה מלאה על העיר עצמה ושליטה חלקית על המחוז. ב-23 באפריל שני גנרלים רוסיים נהרגו במתקפה של צבא אוקראינה סמוך לחרסון . ב-24 באפריל צבא אוקראינה הודיעה כי השתלט על מספר יישובים במחוז.
ב-25 באפריל ראש העיר הודיע כי חמושים רוסים השתלטו על בניין העירייה, לקחו את המפתחות והחליפו את האבטחה. ב-26 באפריל ראש העיר הודיע כי השליטה על תשתיות העיר וסמכויות מועצת העיר הועברו לגופים אחרים, בראשותו של ראש העיר הקודם, ולדימיר סאלדו.
ראש העיר הוחלף ביוני על ידי רוסיה במקביל לשאיפה הרוסית לקיים משאל עם לצורך סיפוח חרסון לרוסיה. רוסיה סיפחה את העיר בספטמבר 2022, ובנובמבר נאלצה לעזוב את העיר, ששוחררה על ידי צבא אוקראינה.
קרב בוצ'ה

קרב בוצ'ה היה קרב כחלק מהמתקפה על קייב במהלך הפלישה הרוסית לאוקראינה על השליטה בעיר בוצ'ה. בקרב נלחמו הכוחות המזוינים של רוסיה מול צבא היבשה האוקראיני. הקרב נמשך מ-27 בפברואר ועד 31 במרץ 2022 והסתיים בכיבוש העיר על ידי רוסיה. הקרב היה חלק מטקטיקה גדולה יותר במטרה לכתר את קייב, עיר הבירה של אוקראינה. בוצ'ה הייתה בין המקומות שמינהל המדינה של מחוז קייב כינה כמקומות המסוכנים ביותר במחוז. במהלך הקרב התרחש טבח בוצ'ה.
מהלך הקרב > פברואר

ב-27 בפברואר התקדמו כוחות קרקע רוסים לתוך בוצ'ה. הכוח הרוסי הורכב מצנחנים, טנקים, יחידות הנדסה צבאיות ומילואים מהארמייה המשולבת ה-36. לכוח הרוסי צורפו גם יחידת התגובה המהירה המיוחדת (SOBR), היחידה הניידת למטרות מיוחדות (OMON) ושני כוחות משטרה מיוחדים במסגרת המשמר הלאומי של רוסיה. ארטילריה רוסית הפציצה את העיר וגרמה נזק למספר מבנים ותשתיות. חלק מהתושבים איבדו גישה למים, גז וחשמל עקב ההפגזה.
כמה גורמים בכוח הרוסי הצליחו לפרוץ דרך בוצ'ה והתקדמו לעבר העיר השכנה אירפין. יחידת שריון רוסית תועדה תוקפת אנדרטה לזכר המלחמה באפגניסטן בבוצ'ה; האנדרטה מעוצבת כמו נגמ"ש. אנדריי צפלינקו, עיתונאי אוקראיני, דיווח מאוחר יותר כי כוחות רוסים תקפו רכב אזרחי, הרגו אדם ופצעו אחר.
כוחות אוקראינים השתמשו בהתקפות ברקטות וארטילריה ובתקיפות אוויריות כדי לעצור את ההתקדמות הרוסית בבוצ'ה. שירות התקשורת המיוחד של אוקראינה דיווח כי ארטילריה אוקראינית הפגיזה שיירה של כלי רכב משוריינים רוסיים, כאשר ממשלת אוקראינה טוענת כי למעלה מ-100 יחידות של ציוד רוסי הושמדו. כוחות אוקראינים הרסו גם גשר המחבר בין בוצ'ה לאירפין, הרגו קצין OMON ומנעו מכוחות רוסים להתקדם לאירפין.
אולקסי ארסטוביץ', פקיד אוקראיני, טען שכמה מתושבי בוצ'ה החלו להילחם בכוחות הרוסיים, והשליכו בקבוקי תבערה לעבר כלי רכב וחיילים רוסיים. אנטון הרשצ'נקו, פקיד אוקראיני אחר, הצהיר כי התושבים תקפו טור של כלי רכב משוריינים רוסיים, והציתו לפחות רכב אחד.
מאוחר יותר, ב-27 בפברואר, הזהירו השלטונות האוקראיניים את תושבי בוצ'ה לא לעלות על אוטובוסים שמתפנים אל מחוץ לעיר, שכן פקידים אוקראינים לא יזמו כל הליכי פינוי. גורמים רשמיים אוקראינים טענו שזה חלק מתוכנית של כוחות רוסים, לפיה הרוסים ישתמשו באזרחים כמגנים אנושיים על ידי מעקב אחר האוטובוסים, כדי להגיע לקייב.
ב-28 בפברואר 2022, כוחות אוקראינים השמידו טור משוריין רוסי בבוצ'ה. אנטולי פדורו, ראש עיריית בוצ'ה, פרסם סרטון המראה כלי רכב רוסיים רועמים; פדורוק טען כי האוקראינים לא ספגו נפגעים מההתכתשות.
מהלך הקרב > מרץ

ב-1 במרץ, תמונות של ציוד רוסי הרוס ונטוש החלו להתפרסם בכלי התקשורת האוקראינים, כאשר חלקם תיארו את בוצ'ה כבית קברות לציוד הרוסי ההרוס.
ב-2 במרץ 2022, ממשלת אוקראינה החלה לשלוח סיוע הומניטרי לעבר בוצ'ה. למחרת הודיע מינהל המדינה של מחוז קייב על פינוי אזרחים בבוצ'ה ובאירפין. דווח על יותר מ-1,500 נשים וילדים שפונו ברכבת, בעוד ש-250 פונו באוטובוסים. עם זאת, פקידים אוקראינים דיווחו כי הפינויים היו מסובכים מכיוון שכמה פסי רכבת נהרסו במהלך קרבות.
מאוחר יותר ב-3 במרץ, הודיעו כוחות הקרקע האוקראינים כי הכוחות האוקראינים כבשו מחדש את בוצ'ה, ופרסמו סרטון של חיילים אוקראינים מרימים את הדגל האוקראיני ליד בניין מועצת העיר. צוותי חירום אוקראינים החזירו את החשמל לעיר. כוחות רוסים המשיכו להילחם בתוך בוצ'ה, אך נהדפו על ידי כוחות אוקראינים ונדחקו לפאתי העיר.
ב-4 במרץ 2022, פדורוק אישר שהעיר נותרה בשליטה אוקראינית, אף על פי שכוחות רוסים שיגרו התקפות ללא הרף. כוחות רוסים הרגו שלושה אזרחים אוקראינים לא חמושים שזה עתה העבירו מזון לכלבים לבית מחסה לכלבים והיו בדרכם חזרה הביתה במכונית.
עד 5 במרץ 2022, הכוחות הרוסיים המשיכו לתקוף את בוצ'ה. מאוחר יותר הצהיר ארסטוביץ' כי כוחות רוסים כבשו גם את בוצ'ה וגם את הוסטומל, ואינם מאפשרים לאזרחים להתפנות. בסביבות השעה 7:15 בבוקר באותו יום, זוהו זוג מכוניות שהובילו שתי משפחות על ידי חיילים רוסים שהמשיכו לפתוח באש לעבר השיירה, והרגו אדם ברכב השני. המכונית הקדמית נפגעה מירי, שהציתה אותה והרגה שני ילדים ואמם.
ב-6 במרץ 2022, רוסיה הגבירה את ההפגזה שלה על העיר, וכתוצאה מכך נפגעו כמה אזרחים. מועצת העיר בוצ'ה דיווחה כי אזרחים תופסים מחסה במרתפים, וכי העיר לא הצליחה לקבל סיוע הומניטרי בשל ההפצצה המתמדת. רדיו סבובודה דיווח כי בעיר הכבושה נגמרת האספקה וכי חיילים רוסים הורגים אזרחים. למחרת, כוחות רוסים פרסו שלוש יחידות שריון בבוצ'ה, כהכנה להתקדמות לעבר אירפין. מאוחר יותר, וולודימיר קרפליוק, ראש עיריית אירפין לשעבר, הצהיר כי הכוחות הרוסיים הרסו את המכון לחקר פלסטיק וסיבים זכוכית בבוצ'ה, ושחררו אדי אצטון וכימיקלים אחרים.
ב-8 במרץ 2022 הצהיר פדורוק כי הכוחות האוקראינים עדיין נלחמים בבוצ'ה והצליחו להחזיר לעצמם את השטח. עם זאת, הוא גם הצהיר כי הכוחות הרוסיים החזיקו בשליטה על כל הכבישים הראשיים בעיר, הגבירו את ההפגזות, ולא יאפשרו לתושבי בוצ'ה לעזוב את בתיהם. מאוחר יותר, הכובשים הרוסים אפשרו לאזרחים לצאת החוצה לפרק זמן מוגבל על מנת להוציא גופות ולספק מזון. עם זאת, בעיר עדיין לא היה חשמל, שכן כוחות רוסים החזיקו בכל תחנות החשמל.
ב-9 במרץ 2022, כוחות אוקראינים ערכו פינוי רחב היקף ברחבי מחוז קייב, כולל בבוצ'ה. עד 20,000 אזרחים פונו במחוז קייב. מנהלת מחוז קייב תיארה את המצב בבוצ'ה כמתוח בתוך הלחימה והפינוי.
ב-12 במרץ 2022 הודיעה מועצת העיר בוצ'ה כי הכוחות הרוסיים כבשו את העיר במלואה. המועצה הצהירה כי הכוח הרוסי לא יאפשר לתושבים לצאת מבתיהם ולעיתים יורה על אזרחים. למרות ההשתלטות, כמה אזרחים הצליחו להימלט מהעיר בהצלחה בשיירה של 20 אוטובוסים.
מהלך הקרב > שליטה רוסית בבוצ'ה

ב-13 במרץ קברו התושבים 67 בני אדם בקבר אחים ליד כנסייה בבוצ'ה. הקברים הושמדו על ידי ארטילריה רוסית, ולא ניתן היה לזהות כמה מהגופות. מאוחר יותר, נראו כמה חיילים רוסים בוזזים בתים בעיר.
עד 15 במרץ, החלו כוחות רוסים לכבוש את בניין העירייה ולכדו עובדים בבניין. העובדים שוחררו למחרת. בינתיים, אתר האינטרנט האוקראיני "אובוזרבאטל" פרסמה סרטון המראה כלי רכב משוריינים רוסים נטושים שחונים בחניות ובמוסכים למגורים.
ב-16 במרץ, לפי הצבא האוקראיני, כוחותיו פתחו במתקפת נגד באזורים שבשליטת רוסיה ברחבי קייב, כולל בבוצ'ה.
ב-22 במרץ, ראש המינהל הצבאי האזורי של קייב, אולכסנדר פבליוק, הצהיר כי בוצ'ה והוסטומל היו בשליטת הצבא הרוסי וכי לא ניתן היה לנקוט שם פעולות התקפיות אוקראיניות באותה עת. המשימה העיקרית של הצבא האוקראיני הייתה למנוע מכוחות רוסים לחצות את נהר אירפין.
מהלך הקרב > שחרור העיר על ידי הכוחות האוקראינים

ב-29 במרץ, הודיע סגן שר ההגנה הרוסי אלכסנדר פומין כי הצבא הרוסי יצמצם את פעילותו ליד קייב וצ'רניהיב. עד 31 במרץ, כוחות אוקראינים נכנסו לבוצ'ה על רקע נסיגה רוסית כללית באזור, וכתוצאה מכך נערכו קרבות קשים עם כוחות רוסים מקומיים. למחרת הודיע אולכסנדר פבליוק, ראש הממשל הצבאי האוקראיני לאזור קייב, שבוצ'ה נכבשה ברובו מחדש. לדבריו, כוחות רוסים ניסו לסגת, בעוד האוקראינים המשיכו לתקוף אותם. הלחימה נמשכה מצפון לבוצ'ה ובציר הוסטומל–בוצ'ה–וורזל. בינתיים, ראש העיר אנטולי פדורוק והמכון לחקר המלחמה דיווח כי בוצ'ה נכבשה מחדש במלואה מהכוחות הרוסיים החל מ-31 במרץ.
טענות לביצוע פשעי מלחמה בעיר

ב-2 באפריל פורסמו ברשתות החברתיות, צילומי וידאו ראשוניים לאחר הנסיגה הרוסית, המציגים המוני אזרחים פצועים או הרוגים. לדברי ראש עיריית בוצ'ה, אנטולי פדורוק, "מאות חיילים רוסים" היו גם הם בין הגופות שנמצאו באזור. לאחר מכן, התגלו עדויות נוספות לפשעי מלחמה שביצעו כוחות רוסיים בזמן שכבשו את האזור. לפי "הטיימס" וה"וושינגטון פוסט", שמונה עשרה גופות מרוטשות של גברים, נשים וילדים שנרצחו נמצאו במרתף. נראה כי הצילומים שפורסמו על ידי הצבא האוקראיני מציגים תא עינויים במרתף, עם גופות ואוזניים חתוכות ושיניים שנשלפו החוצה. גופות של אזרחים הרוגים אחרים הושארו בכביש. בין ההרוגים זוהתה גופתה של אולגה סוחנקו, שהייתה ראש הכפר "מוטיז'ין" (הסמוך לבוצ'ה), בעלה ובנה, שנעצרו על ידי הכוחות הרוסים מספר ימים לפני כן.
התושבים וראש העיר אמרו כי הקורבנות נהרגו על ידי חיילים רוסים. נראה שרבים מהקורבנות נהגו בשגרת יומם כשהם נושאים שקיות קניות. בצילומים נראו אזרחים מתים כשידיהם כבולות. צילומים אחרים הראו אדם מת ליד אופניים. עיתונאים שנכנסו לעיר בעצמם גילו גופות של למעלה מתריסר אנשים, בלבוש אזרחי. ה-CNN, ה-BBC, ו-AFP פרסמו תיעוד וידאו של גופות רבות של אזרחים ברחובות ובחצרות בבוצ'ה, חלקם עם ידיים או רגליים קשורות.
נכון ל-3 באפריל 2022, ה-BBC חשף כי לפחות 20 גופות נמצאו ברחובות בוצ'ה על ידי עיתונאים, עם עדויות גוברות להרג אזרחים. ראש עיריית בוצ'ה, אנטולי פדורוק, אמר שלפחות 280 אנשים מהעיר נקברו בקברי אחים. תושבים מקומיים נאלצו לקבור עוד 57 גופות בקבר אחים אחר.
אזרחים ציינו שרבים מהניצולים הסתתרו מהרוסים במרתפים, מפני שפחדו לצאת החוצה. לחלקם לא היה אור או חשמל במשך שבועות, והשתמשו בנרות לחימום מים ולבישול. הם יצאו ממקומות המחבוא שלהם רק כשהיה ברור שהרוסים עזבו.
הערות שוליים

↑  "Буча, Ірпінь, Гостомель: Кулеба назвав найнебезпечніші місця Київської області". Depo Kyiv. 2 במרץ 2022. אורכב מ-המקור ב-7 במרץ 2022. נבדק ב-5 במרץ 2022. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  רונן ברגמן וזיו קורן, אוקראינה, הרס ללא גבולות: דיווח מיוחד מצ'רניהיב, לאחר נסיגת הרוסים, באתר ynet, 4 באפריל 2022
↑  В Киевской области нашли тела старосты села Мотыжин и ее мужа. Их ранее похитили оккупанты (רוסית)
↑  В Мотыжине нашли убитыми старосту села Ольгу Сухенко и ее семью, которых выкрали оккупанты (רוסית)
↑  אוקראינה: "שולטים בכל אזור קייב"; בעיירה ששוחררה מכיבוש רוסי: "280 נטמנו בקברי אחים", באתר ynet, 2 באפריל 2022
↑  אוקראינה: 57 גופות נמצאו בקבר אחים בעיר בוצ'ה, סמוך לקייב, באתר מעריב אונליין, 3 באפריל 2022
כניסת חיילים אוקראיניים לבוצ'ה
מתי גרינברג

| --- | --- |

מתי גרינברג, 2014
 לידה:  4 במרץ 1943 (בן 81) סקופיה, בולגריה 
 תחום יצירה:  פיסול
 www.matygrunberg.com
 
מתי גרינברג (נולד ב-4 במרץ 1943) הוא פסל ויוצר ספרי אמן ישראלי.
קורות חיים

מתי גרינברג נולד בסקופיה, שבמקדוניה, יוגוסלביה. בשנת 1948 עלה לישראל עם הוריו ואחותו ליאורה וגדל בבת-ים. אביו, לאו, היה מהנדס וממציא ובין השאר תכנן את מפעלי "סיד-מימת" במחצבת שפיה. אמו, בלה, נצר למשפחת קמחי העתיקה שמוצאה מטולדו שבספרד.
גרינברג סיים לימודיו ב"בצלאל" ב-1966 והמשיך השלים לימודי תואר שני ב "Central School of Art" בלונדון בשנת 1971. חי ועבד בלונדון ובניו-יורק במשך 44 שנים.
בשנת 2007 גרינברג חזר לישראל ופתח סטודיו בבת-ים. בת זוגו – נעמי ר. עזר, אב לאלונה – מקדמת תרופות למחלת הסרטן, בתו בת-עמי – מורה לדרמה, ובנו דוד – ארכיטקט.
יצירות במרחב ציבורי

1985 – "שערי ירושלים" – שלושה שערי ברונזה ב-(Hebrew Union College – (HUC בירושלים, כמו כן יצר פסל ברונזה – "יונת ירושלים" ואת "המנורה – עץ החיים". העבודות הוזמנו על ידי האדריכל משה ספדיה שתכנן את הקמפוס.
1988 – פסל "המנורה – עץ הדעת" שנתלה בחזית ה-(Hebrew Union College – (HUC בניו-יורק. העבודה הוזמנה על ידי האדריכל Max Abramovitz.
1988 – "הגן של בוקה רטון", גן פסלים בבוקה רטון, פלורידה – (The Garden of Boca Raton) במתחם בנייני תעשיית היי-טק.
1999 – פסל שעון שמש, אחוזה פרטית באסקוט אנגליה.
2000 – פסל שעון שמש, מוצב ברחבת הכניסה למוזיאון המדע ברובע קווינס בניו-יורק, New York Hall of Science.
2013 – פסל שעון שמש, "פארק טדי" בירושלים, לזכרו של טדי קולק.
2019 – פסל שעון שמש (עבודה בתהליך) שיוצב בבית הקברות היהודי בביטולה אשר במקדוניה הצפונית (ארץ הולדתו של מ.ג.). הפסל מוקם לזכרה של הקהילה היהודית שחיה כחמש מאות שנה במקדוניה, ונספתה כמעט כולה בשואה.