stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
שאנדור הבשי
קורות חיים

שאנדור הבשי נולד במשפחה יהודית כבנם של מור הופמן (1843–1915) מורה, סופר ושל מינה וסל. תחילה סיים לימודי משפטים באוניברסיטת בודפשט, אחר כך תואר בפילוסופיה ודוקטורט בשתי הפקולטות. בין השנים 1892–1906 הוא היה כתב של כתב העת מגיאר סמלה (Magyar Szemle (folyóirat, 1888–1906)) עד לסגירתו. בשנת 1901, בתמיכתו של מנהל התיאטרון לאסלו באוטי, הצטרף לתיאטרון הלאומי של בודפשט כבמאי. בין השנים 1904–1908 היה אחד המנהלים המייסדים של אגודת תליה. בשנים 1907–1908 היה המנהל הראשי של תיאטרון העם (Népszinház); בין השנים 1908 לבין 1915 היה מנהל התיאטרון הלאומי של בודפשט, משנת 1922 הבמאי הראשי שלו, בין השנים 1923–1932 המנהל הכללי. משנת 1912 עבד גם בבית האופרה של בודפשט כמנהל ראשי ולעבודתו הייתה השפעה רבה על המודרניזציה של ארגון האופרה ההונגרית. בין היתר קבע את "מחזור מוצרט", ריענן את סיפורי הופמן, אאידה, איל טרובטורה. בינתיים נבחר לחבר גם באגודת פטפי.
בשנת 1922, במחזה שכתב "הקיסר והקומיקאי", זכה בפרס וויניץ' של האקדמיה ההונגרית למדעים והפך גם לבמאי הראשי של התיאטרון הלאומי באותה שנה. ב-1923 מונה למנהל התיאטרון. תחת הנהלתו, התיאטרון הלאומי פרח באופן שלא נראה בעבר בהיסטוריה הסוערת שלו. בתקופות קשות, בנסיבות קשות, נאבק בתמיכה הכספית הבלתי מספקת מהמדינה. למרות התרוששות של הקהל בפועל של התיאטרון, מעמד הביניים המשכיל, הוא השיב את הפופולריות של התיאטרון הלאומי. האודיטוריום היה מלא יום אחר יום, הצלחה אחת עברה את השנייה. באווירה הפוליטית והחברתית הנרגשת, הוא היה נתון להתקפות רבות בגלל הצגותיו, אך הוא עמד איתן בתפקידיו האמנותיים. התיאטרון חידש לחלוטין את הרפרטוארים של שייקספיר ושל מולייר, הסדיר מחדש את כל הקטעים של היצירות הקלאסיות של שני המחזאים בעלי השם העולמי בתפיסה מקורית שהתבססה על מחקר מעמיק, בהצלחה שלא היה שני לה.
בשנת 1926 הפך לחבר באגודת קישפלודי. בין השנים 1927–1932 היה פרופסור באוניברסיטה לאמנויות התיאטרון והקולנוע בשנת 1929 נשא הרצאות על ספרות הונגרית ועל ויליאם שייקספיר באוניברסיטת לונדון. משנת 1933 ועד מותו היה מנהל התיאטרון ההונגרי.
ב-22 במרץ 1915 התחתן בבודפשט עם מגדולנה, בתם של איגנץ אוסטררייכר ושל לואיזה אנגל.
הנצחה

בית ספר יסודי נקרא על שמו בנג'קניז'ה, ותיאטרון הבשי שאנדור בזאלאגרסג נושא גם את שמו.
עבודותיו בתיאטרון > כבמאי

אימרה מדאץ': הטרגדיה של האדם
הנריק איבסן: נורה (1906)
הנריק איבסן: הברווזון הבר (1909)
ויליאם שייקספיר: אנטוניוס וקלאופטרה
ויליאם שייקספיר: המלט
מוצרט: חליל הקסם
קטונה יוז'ף: באנק באן
קלבונד: מעגל הגיר
ז'יגמונד מוריץ: אני לא יכול לחיות בלי מילה של מוזיקה
ארנה ספ: עזרא
לברי: חיילי האדון
ינה הלטאי: הלבנטה השקטה
ויליאם שייקספיר: III. ריצ'רד
גזה ווינוביץ': התשוקה ההונגרית (1931)
פרנץ מולנר: הענן הלבן (1916)
עבודותיו בתיאטרון > כמחזאי

פיית הבית (1945)
הנערים מרחוב פאל (1946, 1959, 1995)
בניו של איש לב האבן (1952, 1961, 1963, 1970, 1993, 1998)
מאסטר פתלין (1958) (גם מתרגם)
יהלומים שחורים (1961)
האיש מזהב (2001)
עבודותיו בתיאטרון > כמתרגם

שו: בגידתו של בלנקו פוסנט (1945, 1963)
שו: סנט ג'והאנה (1945, 1955–1958, 1963)
מולייר: הקמצן (1945, 1951, 1993)
שו: פיגמליון (1946–1947)
שו: כל כך יפה שזה לא יכול להיות נכון (1946)
ברצנר: בריחה מהסראייה (1947, 1950, 1957, 1960–1962, 1968, 1975–1977, 1979–1980, 1987, 2003)
מולייר: המתפשרים (1947, 1950)
שו: נישואיו של ג'ון טאנר (1948)
קמרנו: הטרובדור (1948, 1951, 1954, 1961–1963, 1966, 1970, 1972–1974, 1979, 1985, 1991, 1995)
שו: הודאת הצבעים של בלנקו פוזנט (1948)
ויילד: הבעל האידיאלי (1949, 1981)
גוגול: צופה הנערות (1950–1952)
Molière: Scapin's Fangs (1951, 1984)
מולייר: הבחור הערמומי (1953)
בומרשה (Beaumarchais): הספר מסביליה, או הזהירות לשווא (1953–1956, 1958, 1961–1962, 1986, 1990, 1994)
מולייר: ז'ורז' דנדין או הבעל הנלעג (1954–1955)
שו: קיסר וקלאופטרה (1955, 1966)
קרלו גולדוני: הפנימיות (1955, 1961)
שו: התוכי השחור (1957)
סרדו-נג'אק: בוא נתגרש (1957–1959, 1961, 1965, 1977)
ויילד: שקר את האמת! (באנברי) (1959–1960, 1965, 1968, 1970–1972, 1976, 1985–1986, 1995, 2000, 2003)
ויילד: מעריץ של ליידי וינדרמיר (1959)
ויליאם שייקספיר: הנשים העליזות של ווינדזור (1961)
שו: הקיסרית (1966)
שו: איש הגורל (1972)
שו: חזרה למתיאל (1982)
שו: עזרה! דוֹקטוֹר! (1992)
Lavery: Lord's Soldiers (1995, 1998)
שו: קנדידה (1998)
הדרמות שכתב

הצעצועים של קופידון
בעל הבית החדש
נאבוב הונגרי
עולם ישן וטוב
בנו של אביו (דרמה, 1912)
הוורד של המדונה (1915)
שבוי המלחמה (1917)
אש יוונית (קומדיה, 1918)
קיסר וקומיקאי (1919)
1514 (1921)
אלזביר (קומדיה, 1925)
האמזון (קומדיה, 1928)
שולית הקוסם (מחזה, 1938)
כתביו האחרים

דרמה ובמה (מחקרים, 1896)
אמנות הדרמה (1908)
אמנות ההופעה (1908)
מוצרט (1917)
שייקספיר האמיתי ונושאים אחרים (1919)
שו ברוויאריום (1922)
תיאטרון (1938)
בית הספר לדרמה (מחקרים, 1961)
על מה חלם שייקספיר (1964)
אמנות ההופעה, המשחק והבימוי (1965)
תסריטיו

כשאנחנו מזדקנים (1917)
פטפי (1922)
האיש מזהב (1936)
לקריאה נוספת

מיהו מי בספרות ההונגרית? ספרי מאגר מסת"ב 963-8607-10-6
לקסיקון אמנות התיאטרון ההונגרי
לקסיקון אומנויות הבמה ההונגריות (1931-1929, עורך. אלאדר שופפלין)
הערות שוליים

↑  "Házasságkötési bejegyzése a Budapest VI. kerületi házassági akv. 412/1915. folyószáma alatt".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9810596212305606  BnF: cb143062278 (data)  GND: 118550586  ISNI: 0000 0000 9146 9410  NKC: mzk2014807699  NTA: 162487371  SUDOC: 151999252  VIAF: 15561206   WorldCat (עם VIAF): 15561206
שוברת שתיקה

שוברת שתיקה הוא האלבום השלישי של הזמרת מאיה בוסקילה.
הפקה

האלבום יצא לאור ב-11 בספטמבר 2008. את האלבום הפיק מוזיקלית לואי להב, שעיבד את רוב השירים בשיתוף עדי גולדשטיין ונאור דיין. לראשונה, בוסקילה היא זו שהייתה אחראית לרוב הטקסטים והלחנים באלבום. בנוסף, גם טל שגב, יעקב למאי, דנה לפידות, יהודה פוליקר, אלי מורנו ודור דניאל היו אחראים לחלק מהמילים והלחנים של השירים.
על כל העיבודים היו אחראים נאור דיין ועדי גולדשטיין.
קדמו ליציאת האלבום, הסינגלים "שוברת שתיקה", שיצא במאי, "לנשום" שיצא ביולי ו"שלום" שיצא באוגוסט. לאחר צאת האלבום, יצא הסינגל הרביעי "רכבת אקספרס" בחודש נובמבר.
נכון לדצמבר 2008, האלבום מכר למעלה מ-15,000 עותקים. האלבום הגיע למעמד זהב.
באפריל 2024, בראיון שביצעה לקראת אלבומה החמישי, ציינה בוסקילה ש״שוברת שתיקה״ הוא האלבום האהוב עליה ביותר.
רשימת רצועות

| שוברת שתיקה> מס' | שוברת שתיקה> שם | שוברת שתיקה> משך | שוברת שתיקה>  | שוברת שתיקה>  | שוברת שתיקה>  | שוברת שתיקה>  | שוברת שתיקה>  | שוברת שתיקה>  | שוברת שתיקה>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | שוברת שתיקה  | 3:42 |  |  |  |  |  |  |  |
| 2. | רוחות קרות  | 4:18 |  |  |  |  |  |  |  |
| 3. | שלום  | 3:12 |  |  |  |  |  |  |  |
| 4. | לנשום  | 4:05 |  |  |  |  |  |  |  |
| 5. | ולמרות הכל  | 4:04 |  |  |  |  |  |  |  |
| 6. | רכבת אקספרס  | 3:36 |  |  |  |  |  |  |  |
| 7. | הוא לא שם באמת  | 4:43 |  |  |  |  |  |  |  |
| 8. | עיניים פקוחות  | 3:24 |  |  |  |  |  |  |  |
| 9. | כל האהבות  | 3:51 |  |  |  |  |  |  |  |
| 10. | זמנים חולפים  | 3:25 |  |  |  |  |  |  |  |
| 11. | ימי אתמול  | 4:19 |  |  |  |  |  |  |  |
| 12. | לשנות אותי  | 3:49 |  |  |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | 46:33 |  |  |  |  |  |  |  |
קרדיטים

גיטרות, בס ומעבד: נאור דיין
קלידים, תכנות, מעבד: עדי גולדשטיין
בס: דני בושקניץ
תופים: רוני הוד
וידאו קליפים

"שוברת שתיקה" (בימוי: יוני מרדכי)
"שלום" (בימוי: יוני מרדכי)
הערות שוליים

↑  טל פרי, ‏השמועות על מותו היו מוקדמות, באתר ‏מאקו‏, 4 בדצמבר 2008
| מאיה בוסקילה |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | סיפור מכור • ימים של אהבה • שוברת שתיקה • נושמת |  |
| ערכים קשורים | ימים של אהבה • חי ב-LA LA לנד • הכוכב הבא לאירוויזיון |  |
| מאיה בוסקילה – סינגלים |
| --- | --- | --- |
| סיפור מכור | "יש בליבי כינור" • "סיפור מכור" • "הלב" • "זה רק בינינו" • "כשאתה נשבר" |  |
| ימים של אהבה | "חופים" • "רק אותך רוצה" • "רק אל תגיד" • "בלעדיך" • "ימים של אהבה" |  |
| שוברת שתיקה | "שוברת שתיקה" • "לנשום" • "שלום" • "רכבת אקספרס" |  |
| נושמת | "מה שהיה היה" • "מצפן" • "לעבור את היום" • "תקשיבי לי" • "מגדל" • "זיכרון ישן" • "השתגעתי" • "באמצע יום" • "נושמת" |  |
| אלבום חדש | "הלב שלי עומד למכירה" • "אני רואה אותך" • "ממך וממני" • "חד קרן" • "עם ישראל חי (יש לנו אור)" • "עד אחרי הנצח" • "לא לבד" • "2 דקות" |  |
| סינגלים אחרים | "נשמתי" • "לא מתביישת לאהוב" • "הזמן שלך" • "אל תוותר עלי" • "אהבה אחרת" • "חי ב-La La לנד" • "סלח לי" • "לראות אותך מאושר" • "פרידום" |  |
| השתתפות בסינגלים | "חברים בכל מיני צבעים" • "בוא נראה" • "הדרך אל הכפר" |  |
שי בכר

שי בכר (נולד ב-27 באוקטובר 1969) הוא שייט עבר ישראלי. זוכה מדליית הארד באליפות העולם (קרוזון 1993) ובאליפות אירופה (ברייטנברון 1993). התחרה רוב הקריירה לצד שותפו ארז שמש במפרשית מדגם 470.
קריירה

בשנת 1988, בכר ושותפו ארז שמש זכו במדליית כסף באליפות אירופה לנוער במפרשיות מדגם 420. בשנת 1990 הוא התחרה יחד עם שמש באליפות העולם שנערכה בהולנד למפרשיות מדגם 470 האולימפי וסיים במקום ה-28.
בכר ושמש התחרו באולימפיאדת ברצלונה 1992 בתחרות מפרשיות ה-470 וסיימו במקום התשיעי מתוך 37 מתחרים. באליפות העולם למפרשיות 470 שנערכה בשנת 1993 בקרוזון שבצרפת, בכר ושמש סיימו במקום השלישי הכללי וזכו במדליית הארד. באותה שנה בכר התחרה לצדו של אילן תשתש באליפות אירופה שנערכה באוסטריה וזכה במדליית הארד. באליפות העולם בשנת 1994 שנערכה בהלסינקי, בכר ושמש סיימו במקום ה-10 הכללי ובאליפות העולם שנה לאחר מכן הם סיימו במקום ה-17 הכללי.
לאורך הקריירה בכר ושמש התחרו נגד הצמד ניר ורן שנטל. היריבות ביניהם הגיעה לעיתים למצב ששני הצמדים סירבו להתאמן בצוותא.
חיים אישיים

שי נשוי לגליה, מנהלת HR ויזמית, השניים הורים לשלשה ילדים ומתגוררים בת"א.
הערות שוליים

↑  "השייטים בכר ושמש - סגני אלופי אירופה", 21 ביולי 1988, מעריב
↑  "השייטים הישראלים אכזבו באליפות העולם בהולנד", 26 באוגוסט 1990, מעריב
↑  תוצאות אליפות העולם 1993 - דגם 470, אתר איגוד השיט הבינלאומי
↑  תוצאות אליפות אירופה 1993 - דגם 470, אתר איגוד השיט הבינלאומי
↑  דני בורשבסקי‏, זאת לא רק יריבות, זו מלחמה, באתר וואלה, 25 בפברואר 2011
|  משלחת ישראל לאולימפיאדת ברצלונה (1992)  |
| --- | --- | --- |
|  אתלטיקה | ואדים בביקין • אלכסיי בזרוב • רוגל נחום • דני קרסנוב |  |
|  ג'ודו |  יעל ארד • עמית לנג • סימון מיגרשווילי •  אורן סמדג'ה |  |
|  היאבקות | מטביי ברנוב • מקס גלר • אלכסנדר דוידוביץ' • ניק זגרניצ'ני |  |
|  הרמת משקולות | אנדריי דניסוב • ראובן חדינטוב • אולג סדיחוב |  |
|  התעמלות מכשירים | רון קפלן |  |
|  טניס | גלעד בלום |  |
|  סיף | לידיה חטואל-צוקרמן |  |
|  קליעה | מנחם אילן • אדוארד אלייב • ילנה טריפולסקי |  |
|  שחייה | יואב ברוק • ערן גרומי • טימאה טוט • קרן רגאל |  |
|  שיט | אלדד אמיר • שי בכר • יואל סלע • עמית ענבר • ארז שמש |  |
שי בירוק

שי בירוק (נולד ב-15 ביוני 1984 באתיופיה) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדת הקשר. נחשב על ידי רבים לכישרון שלא מומש.
קריירת מועדונים

בירוק נולד באתיופיה, ובגיל 6 עלה לישראל. בגיל 9 החל לשחק בקבוצת הילדים של בית"ר נס טוברוק בנתניה.
בשנת 2001 עבר בירוק לשחק במדי קבוצת הנערים של אייאקס אמסטרדם בעקבות משחק מול הפועל כפר סבא בו נכח מגלה כישרונות של המועדון. באייאקס שיחק בירוק לצידו של דניאל דה רידר. כשהיה בן 16 רכשה טוטנהאם הוטספר את הזכות להחתימו תמורת מיליון דולר.
בגיל 17 עבר בירוק לקבוצת הנוער של מכבי חיפה והיה סגן מלך השערים של ליגת העל לנוער עם 21 כיבושים. באוגוסט 2002 השתתף לראשונה במשחק בוגרים של מכבי חיפה. בספטמבר 2003 שיחק לראשונה בליגת העל בכדורגל, וגם כבש את אחד השערים בניצחון מכבי חיפה 0-4 על בית"ר ירושלים. בירוק היה חלק מהקבוצה שזכתה באליפות הליגה בשנים 2003/2004, 2004/2005 ו-2005/2006, אך לרוב שולב כשחקן מחליף.
בעונת 2006/2007 שיחק במכבי נתניה הגיע איתה למקום השני אך אכזב ביכולתו ושוחרר מהקבוצה. בעונה שלאחר מכן חתם בהפועל באר שבע, במדיה שותף ב-7 משחקי ליגה בלבד. ביולי 2008 חתם בהפועל בני לוד לשנתיים, אך שוחרר מהמועדון לאחר חודשיים, אחרי שלא הגיע לכמה אימונים.
לאחר שלא שיחק כשנתיים החל בירוק להתאמן בהפועל אשקלון, תחת הדרכתו של המאמן גיא עזורי, אך לא היה רשום במועדון. לאחר כחצי שנה, ב-13 בינואר 2011, חתם בירוק רשמית בקבוצה.
בקיץ 2011 חתם בירוק בהפועל כפר סבא, במדיה שיחק עד ינואר 2012.
נבחרות ישראל

במדי נבחרת נערים ב' עד גיל 16 של ישראל רשם 6 הופעות. במדי נבחרת הנוער של ישראל רשם בירוק 8 הופעות ו-3 שערים. במדי הנבחרת הצעירה עד גיל 21 רשם 3 הופעות.
הערות שוליים

↑   עירד צפריר, שי בירוק: "הייתי חלש מנטלית. איבדתי את החשק לכדורגל", באתר הארץ, 6 באוגוסט 2015
↑  טל מילר, "אני רואה את בניון וגיא אסולין וזה הורג אותי", באתר mynet (כפי שנשמר בארכיון האינטרנט), 17 בדצמבר 2009
↑  איציק גניש‏, להציל את טוראי בירוק, באתר וואלה, 9 במרץ 2005
שוברת הקרח (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  ניקולאי חומריקי 
 הופק בידי:  איגור טולסטונוב 
 שחקנים ראשיים:  פיוטר פיודורוב אנה מיכאלקובה אלכסנדר יאצנקו אלכסיי ברבאש סרגיי פוסקפאליס אולגה סמירנובה 
 מוזיקה:  תומאס קנטלינן 
 מדינה:  רוסיה 
 חברת הפקה:  Nashe Kino
 הקרנת בכורה:  רוסיה 20 באוקטובר 2016   ישראל 3 בנובמבר 2016   בריטניה 5 בינואר 2017
 משך הקרנה:  120 דק' 
 שפת הסרט:  רוסית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט אסונות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
שוברת הקרח (ברוסית: Ледокол; בתעתיק לאנגלית: Ledokol) הוא סרט אסונות רוסי משנת 2016, שבוים על ידי ניקולאי חומריקי ובכיכובם של פיוטר פיודורוב וסרגיי פוסקפאליס.
הקרנת הבכורה של הסרט ברוסיה התקיימה ב-20 באוקטובר 2016.
הסרט מבוסס בחלקו על אירועים אמיתיים שהתרחשו בשנת 1985 עם שוברת הקרח "מיכאיל סומוב", אשר נתקעה בקרח האנטארקטי ונסחפה במשך 133 ימים עד שחולצה.
תקציר עלילת הסרט

שנת 1985. לקראת שוברת הקרח "מיכאיל גרומוב" נע קרחון ענק. בעת הניסיון לברוח מההתנגשות, הספינה נופלת לשבי הקרח ונסחפת אל מול חופי אנטארקטיקה. מסביב דממה מאיימת והקור הנורא. הדלק הולך ואוזל והעצבים על קצה גבול היכולת וגם אם היה ניתן ללכת - אין לאן. למפקד שוברת הקרח אין מקום לטעויות. החלטה שגויה אחת — וקרח כבד ימחץ את הספינה.
צוות השחקנים

פיוטר פיודורוב — קפטן אנדריי פטרוב
סרגיי פוסקפליס — קפטן ולנטין סבצ'נקו
אלכסנדר יאצנקו — ויטלי
אלכסנדר פאל — ניקולאי
ויטלי חאייב — באניק
אנה מיכאלקובה — ליודמילה פטרובנה
הפקה

הסרט צולם בתנאי מזג אוויר קשים. הצילומים נערכו במורמנסק, סנקט פטרבורג, סבסטופול ובהרי חצי האי קולה במשך 3.5 חודשים. עבור הסרט נעשה שימוש בשוברת הקרח האטומית "לנין", אשר חונה דרך קבע במורמנסק.
שיווק

בנובמבר 2015, פורסם הטיזר הראשון של הסרט, אשר במשך כמה ימים צבר 1.5 מיליון צפיות באתר יוטיוב.
ביוני 2016 פורסם הקדימון המלאבחודש ספטמבר של אותה שנה, השני.
הערות שוליים

↑  "«Ледокол» взломает жанровые условности". Известия. נבדק ב-2016-10-10.
↑  "СеверПост.ru  | Премьера снятого в Мурманске фильма «Ледокол» назначена на 20 октября". severpost.ru.
↑  Опубликован первый тизер российского фильма-катастрофы «Ледокол»
↑  "«Ледокол»: Как создавался фильм-катастрофа". www.proficinema.ru. נבדק ב-2016-10-10.
↑  "Опубликован первый тизер российского фильма-катастрофы "Ледокол"". Российская газета. נבדק ב-2016-10-15.
↑  "Ксения Сухнева: «Подогревать интерес к проекту надо постепенно, создавая своего рода бренд»". www.proficinema.ru. נבדק ב-2016-10-15.
↑  "Трейлер российского блокбастера "Ледокол" вызвал ажиотаж в сети". נבדק ב-2016-10-15.
↑  "Возле Антарктиды". www.film.ru. נבדק ב-2016-10-15.
שוברת הקרח "מיכאיל סומוב"
רשימת זוכי פרס משרד החינוך והתרבות
פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית

פרס מפעל חיים בתחום האמנות הפלסטית הוא פרס למפעל חיים, המוענק לאמן ישראלי על ידי משרד התרבות והספורט. אף על פי שבעבר הוענקו כנראה פרסים שונים על מפעל חיים לאמנים מטעם המשרד, במתכונתו הנוכחית, שראשיתה בשנת 2005, מהווה הפרס הוקרה של המדינה לאמנים, השנייה בחשיבותה רק לפרס ישראל. בשנת 2018 עמד סכום הפרס על כ-50,000 ש"ח.
2005 - פנחס כהן גן
2006 - גדעון גכטמן
2007 - נחום טבת
2008 - צבי גולדשטיין
2009 - ביאנקה אשל גרשוני
2010
2011 - ראובן (ברמן) קדים
2012
2013 - אביטל גבע
2014 - טולי באומן
2015 - דני קרמן
2016 - אריה קילמניק
2017 - נורית דוד, בני אפרת
2018 - דרורה דומיני
2019 - פיליפ רנצר
2020 - הפרס לא חולק בעקבות החלטת שרת התרבות מירי רגב
2021 - עידית לבבי גבאי, בילו בליך
2022 - מרים כבסה
פרס שר/ת התרבות בתחומי האמנות הפלסטית

פרס שר/ת התרבות בתחום האמנות הפלסטית הוא פרס המוענק לאמנים ישראליים על ידי משרד התרבות והספורט. הפרס נועד לבטא את ההוקרה של החברה הישראלית לאמן היוצר ופרי יצירתו, והערכה לפועלו ותרומתו לחברה. הפרס מוענק על ידי השר\ה המכהנ\ת בתיאום עם ועדת שיפוט שמונתה לצורך זה. בשנת 2019 עמד סכום הפרס על כ-50,000 ש"ח לכל זוכה.
2019 - מלי דה-קאלו, יונתן גולד, אורית חופשי, נורית גור לביא, רון עמיר, הילה טוני נבוק, תמר ניסים, אסתר שניידר, פיטר יעקב מלץ, ליאת סגל
2020 - הפרס לא חולק בעקבות החלטת שרת התרבות מירי רגב
2021 - לא הוענק פרס
2022 - גילי אבישר, רלי אברהמי, שגיא אזולאי, הדסה גולדויכט, מיכל הלפמן, רונה יפמן, טליה ישראלי, רונית פורת, אלי פטל, סיגל צברי
הערות שוליים

↑  ירושת מירי רגב? איך בוטלו פרסי משרד התרבות לאמנים ומעצבים בהקף כ־12 מיליון שקל - מגזין פורטפוליו, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2 בנובמבר 2020
↑  משרד התרבות והספורט הכריז על הזוכים בפרס שרת התרבות והספורט בתחומי האמנות הפלסטית לשנת 2019, באתר GOV.IL
↑  ירושת מירי רגב? איך בוטלו פרסי משרד התרבות לאמנים ומעצבים בהקף כ־12 מיליון שקל - מגזין פורטפוליו, באתר מגזין פורטפוליו, ‏2 בנובמבר 2020
↑  הוכרזו הזוכים והזוכות בפרס משרד התרבות בתחומי האמנות הפלסטית 2022, באתר ערב רב
רשארד גריפית'

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  8 באוקטובר 1974 (בן 50) שיקגו, אילינוי, ארצות הברית
 עמדה:  סנטר
 גובה:  2.11 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת ויסקונסין
 דראפט:  בחירה מספר 38, 1995 מילווקי באקס
 קבוצות כשחקן
 1995-1997 1997-1998 1998-2000 2002-2000 2003-2002 2003-2004 2004-2005 2005 2006-2005 2007 2007-2010:  טופאש בורסה מכבי תל אביב טופאש בורסה קינדר בולוניה טאו ויטוריה לוטומטיקה רומא טנריפה קפיטנס דה ארקיבו אנגוס דה קלפה פינאר קרשיאקה אססופט פלוישט
 
רשארד ניית'ן גריפית' (באנגלית: Rashard Nathan Griffith; נולד ב-8 באוקטובר 1974) הוא כדורסלן עבר אמריקאי בגובה 2.11 מטר ששיחק בעמדת הסנטר. בעונת 1997/1998 שיחק במכבי תל אביב.
ביוגרפיה

גריפית' נולד בשיקגו, אילינוי. בצעירותו שיחק בקבוצת קינג יגוארס בליגת התיכונים של ארצות הברית, והיה שותף לזכייתה באליפות בשנת 1993. בהמשך שיחק בקבוצת הכדורסל ויסקונסין באדג'רס (אנ') בליגת המכללות, ובתוך שנתיים שבר את שיא החסימות של המכללה. בשנת 1995 נבחר גריפית' בדראפט ה-NBA על ידי מילווקי באקס בסיבוב השני במקום ה-38, אך לא קיבל חוזה בקבוצה.
בין השנים 1995 ל-1997 שיחק בקבוצת טופאש בורסה הטורקית ובמדיה זכה באליפות; בעונת 1997/1998 שיחק במכבי תל אביב תחת המאמן וינקו ילובאץ והיה שותף לזכייה בדאבל (אליפות וגביע). לאחר מכן חזר לעוד שנתיים בטופאש בורסה.
בין השנים 2000–2002 שיחק בקינדר בולוניה. בעונתו הראשונה, עונת 2000/2001 ביורוליג זכתה הקבוצה באליפות היורוליג וגריפית' נבחר לחמישייה השנייה של העונה, בסך הכל באותה עונה זכתה בולוניה בכתר משולש. בעונה לאחר מכן פיספס גריפית'זכייה שנייה ביורוליג שנייה כשבולוניה אירחה את הפיינל פור והפסידה בגמר לפנאתינאיקוס. בתקופתו בבולניה, סבל גריפית' מפציעות והרבה לבלות על הספסל. לאחר ההצלחה שלו באירופה, בשנת 2002 רכשה אורלנדו מג'יק את זכויות הדראפט על גריפית' אך הוא מעולם לא שיחק ב-NBA.
בהמשך עבר גריפית' לטאו ויטוריה, לאחר מכן שיחק תקופה בלוטומטיקה רומא, כשהוא סוגר ממוצעים של 8 נקודות ו-7 ריבאונדים בערך בליגה האיטלקית.
לאחר מכן נדד גריפית בקבוצות נוספות, עד שבשנת 2010 פרש במדי קבוצתו האחרונה, אססופט פלוישט.
רפנה

ערי הדקאפוליס מסומנות בשחור
רפנה היא עיר מהתקופה הרומאית שהשתייכה, על פי פליניוס הזקן, לקבוצת הערים הידועות כדקאפוליס. 
חוקרים אחרים כתלמי ושירר גרעו את רפנה מהרשימה, והוסיפו את אבילה. לכן יש המזהים את העיר כאבילה, אתר ארכאולוגי הנמצא מצפון לאירביד, בקרבת נהר הירמוך.
ישעיהו פרס, וחוקרים נוספים זיהו אותו עם רפון, ופרס גם כתב שיש לזהות אותו עם א-רפָה, שמצפון לעיר דרעא שבסוריה. בין החוקרים שתמכו בדעה זו: William Ewing וארצ'יבלד סייס (אנ').
ברפון התנהל קרב בין כוחותיו של יהודה המכבי, שנחלץ לעזרת יהודי דתימה, ובין כוחות יווניים בפיקודו של טימותיאוס, שהסתיים בניצחונו של יהודה.
בתקופה הרומאית שכנו במקום בסיסי הלגיון השלישי גאליקה (החל משנת 218) והלגיון השנים עשר פולמינטה.
לקריאה נוספת

ישעיהו פרס, הערך "רפון", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך ד, עמ' 883), הוצאת ראובן מס, תשט"ו.
הערות שוליים

↑  Excavations at Abila of the Decapolis, Northern Jordan (באנגלית)
↑  ישעיהו פרס, הערך "רפון", ארץ ישראל - אנציקלופדיה טופוגרפית-היסטורית, (כרך ד, עמ' 883), הוצאת ראובן מס, תשט"ו., ושם הוא מביא דעות אחרות לגבי איתור העיר
↑  כומר שחי בטבריה בשלהי המאה ה-19, ראו דבריו בערך Raphon, ב- International Standard Bible Encyclopedia
↑  Patriarchal Palestine מאת הכומר והאשורולוג Archibald Sayce בפרויקט גוטנברג. חפשו "Raphana"
↑  מקבים א' ה לז - נד, מיכאל אבי-יונה, אטלס כרטא לתקופת בית שני, מפה 34
ערך זה הוא קצרמרבנושא תולדות עם ישראל. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA

רשימת הריבאונדרים המובילים בתולדות פלייאוף ה-NBA מציגה את 25 שחקני ליגת ה-NBA אשר אספו את מספר הריבאונדים הרב ביותר במשחקי פלייאוף ה-NBA. יש לציין כי הליגה החלה לעקוב אחר ריבאונדים כנתון סטטיסטי רק החל מעונתה הרביעית – עונת 1950/1951.
הריבאונדר המוביל בתולדות פלליאוף ה-NBA הוא ביל ראסל, אשר לאורך 13 עונותיו בליגה הוריד 4,104 ריבאונדים במהלך משחקי הפלייאוף. ראסל מחזיק בתואר מאז פלייאוף 1960. קדמו לו ארני רייזן (1951), הארי גלאטין (1952), ג'ורג' מייקן (1953–1956) ודולף שייז (1957–1959)
ראו גם

| מובילי הסטטיסטיקות בליגת ה-NBA |
| --- | --- | --- |
| מובילים עונתיים | מלך הסלים • מלך הריבאונדים • מלך האסיסטים • מלך החטיפות • מלך החסימות |  |
| מובילי כל הזמנים | הקלעים המובילים • הריבאונדרים המובילים • מוסרי האסיסטים המובילים • החוטפים המובילים • החוסמים המובילים • קלעי השלשות המובילים |  |
| מובילי כל הזמנים (פלייאוף) | הקלעים המובילים בפלייאוף ה-NBA • הריבאונדרים המובילים בפלייאוף ה-NBA |  |
| הישגים נוספים | מועדון ה-50-40-90 • משחק 100 הנקודות של וילט צ'מברלין • רשימת שיאי העונה הסדירה ב-NBA |  |
רשאד סאדיגוב

רשאד פארוד סאדיגוב (באזרית: Rəşad Sadıqov; נולד ב-16 ביוני 1982) הוא כדורגלן עבר אזרי ששיחק בעמדת הבלם, וכיום מאמן קבוצת זירה.
קריירת מועדונים

סאדיגוב התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של שחרור. בשנת 2000 חתם בקבוצת הבוגרים של טוראן טובוז. אף על פי שיחק רק 9 משחקים הוא היה שחקן הרכב בנבחרת הצעירה ובתום העונה חתם בנפטצ'י באקו במדיה רשם 24 הופעות. בקיץ 2002 חתם בפולאד האיראנית. כעבור שנה חזר לנפטצ'י וזכה עם המועדון בדאבל ועונה לאחר מכן באליפות שנייה ברציפות.
בינואר 2006 חתם בקייסריספור הטורקית בה לא זכה להרבה דקות משחק ובינואר 2007 חזר לקדנציה שלישית בנפטצ'י, אך במועדון לא שמו לב שהם לא הצליחו לרשום את השחקן ולכן הוא שיחק כדורסל על מנת לשמור על כושר. ב-23 בינואר 2009 שב לטורקיה כאשר חתם בקוג'אליספור עד לסיום העונה. יומיים לאחר מכן, ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון.
ביולי 2009 חתם בקרבאך במטרה לעזור למועדון במשחקי מוקדמות הליגה האירופית. ב-23 ביולי 2009 כבש את שער הניצחון נגד רוזנבורג בלקלאב במסגרת מוקדמות הליגה האירופית. גם בסיבוב שלאחר מכן בו שיחקה קרבאך נגד הונקה הוא כבש, בעקבות כך החליטו ראשי המועדון להחתימו עד לסיום העונה. באוגוסט 2010 חתם באסקישהירספור. תקופתו במועדון הייתה זכורה בעיקר בשל מספר פציעות שהפריעו להשתלבות שלו לכן שוחרר מהמועדון, וב-11 בפברואר 2011 חזר לקרבאך.
קריירה בינלאומית

סאדיגוב ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אזרבייג'ן ב-6 באוקטובר 2001 במשחק נגד שוודיה במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002. ב-28 במרץ 2004 הבקיע את שער הניצחון עבור אזרבייג'ן במשחק ידידות נגד קזחסטן שהיה גם שער הבכורה שלו בנבחרת. כיום הוא משמש כקפטן הנבחרת.
קריירת אימון

בשנת 2016 סאדיגוב מונה למאמן קבוצת הנוער של קרבאך. ב-13 בדצמבר 2017 מונה למאמן הנבחרת הצעירה של אזרבייג'ן.
תארים

אליפות אזרבייג'ן: 2003/2004, 2004/2005
הגביע האזרי: 2001/2002, 2003/2004
גביע האינטרטוטו: 2006
אליפות אזרבייג'ן: 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017
הגביע האזרי: 2014/2015, 2015/2016
הכדורגלן האזרי של השנה: 2004, 2005, 2010, 2013, 2016
שינג'יאנגטיטאן

| שינג'יאנגטיטאן |
| --- | --- |
 
תקופה
יורה תיכון
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
סדרה:: בעלי אגן דמוי לטאה
אינפרא־סדרה:: זאורופודה
משפחה:: ממנצ'יזאוריים
סוג:: שינג'יאנגטיטאן
מין:: Xinjiangtitan shanshanesis
שם מדעי
 Xinjiangtitan ‏וו, 2013

שינג'יאנגטיטאן (שם מדעי: Xinjiangtitan) הוא זאורופוד ממשפחת ממנצ'יזאוריים שחי במזרח אסיה (אזור סין) באמצע תור היורה. הוא נקרא על שם הטיטאנים הענקיים מהמיתולוגיה היוונית והאזור מסין בו נתגלה. הוא נתגלה באזור שׂינְגְ'יָאנְג בסין ב-2013, וידוע משלד יחיד. המאובנים שנמצאו כוללים חוליות רבות, רגל שמאלית חלקית, מספר עצמות מאגן הירכיים ומספר צלעות. לפי המאובנים שנמצאו אורכו מוערך ב-30–32 מטרים (98–105 רגל), דבר ההופך אותו לאחד הדינוזאורים הגדולים ביותר במזרח אסיה ולאחד הדינוזאורים הארוכים ביותר שחיו אי-פעם. כמו הממנצ'יזאורוס, הוא היה זאורופוד ענק אוכל צמחים בעל צוואר ארוך במיוחד.
הערות שוליים

ערך זה הוא קצרמרבנושא דינוזאורים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.