stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לונד
היסטוריה > קרב לונד

דנמרק לא ויתרה על חבל סקוניה וביוני 1676 פלשה אליה. לונד קבלה את הדנים בברכה וכל החבל נכבש למעט מאלמה. שוודיה לא ויתרה וצבאה ביצע שורת התקפות נגד. ב-4 בדצמבר נפגשו שני הצבאות מצפון ללונד. הקרב שנודע מאז כקרב לונד היה הרצחני ביותר בתולדות סקנדינביה עד אז. ב-25 שעות נהרגו 8,000 מתוך 20,000 הלוחמים של שני הצדדים. הניצחון השוודי בישר את נפילת החבל אך קרבות הוסיפו להתנהל במשך שנתיים. הדנים החזירו לעצמם זמנית את לונד ובתבוסתם הסופית הציתו אותה. חצי מן העיר חרב.
כדי לעזור לעיר להשתקם ויתר המלך השוודי על מיסים במשך ארבע שנים לאלה שבנו בעיר בתים. הבתים מאותה תקופה אופיינו בקורות עץ חיצוניות.
בין 1700 ל-1721 התנהלה המלחמה הצפונית הגדולה. לונד הייתה רחוקה מהחזית עד הצטרפות דנמרק למלחמה וכיבוש העיר ב-1709. הדנים הובסו שוב, העיר נשרפה שוב, הפעם בשל תאונה, וב-1712 פרצה מגפת דבר נוספת. בזמן שהעיר הייתה בסכנת כיבוש נוסף מצד הדנים, החליט המלך קרל השנים עשר ב-1716 להשתכן בעיר לזמן מה. בשנתיים ששהה בה, תפקדה לונד כעיר בירה והפעילות המסחרית בה התחזקה.
המאות הבאות היו בסימן התחזקות פעילותה של האוניברסיטה.
היסטוריה > תולדות האוניברסיטה והתחדשות העיר

ב-16 במרץ 1658 ביקר בעיר מלך שוודיה קרל העשירי ושוחח עם הבישוף אודות הקמת אוניברסיטה, כצעד בתהליך "שוודיזציה" של האזור בעל המסורת הדנית. האוניברסיטה הוקמה ב-1666 ונקראה "האוניברסיטה המלכותית על-שם קארל" (Regia Academia Carolinæ). היא מנתה ארבע פקולטות: תאולוגיה, משפטים, רפואה ופילוסופיה. בתחילה לא היו לה מבנים משלה והיא השתמשה במבני הדת שבמרכז העיר ובראשם הקתדרלה. היות שלא היו בשוודיה מספיק מורים, הועסקו מורים דנים רבים אך ההנהלה הייתה כולה שוודית.
בזמן מלחמת סקוניה האוניברסיטה נסגרה. עקב אהדת התושבים את דנמרק במלחמה, החליט קרל האחד עשר להגביר את תהליך השוודיזציה ולספק לאוניברסיטה משאבים נוספים שאפשרו העסקת מורים נוספים ועליה במספר התלמידים. במגפת הדבר ב-1712 ברחו רוב המורים והתלמידים מן העיר והאוניברסיטה נסגרה שוב.
בסוף המאה ה-18 לונד שגשגה ואתה האוניברסיטה: תחילת המאה ה-19 נחשבת לתור הזהב שלה עם מספר משכילים בעלי שם שעבדו בה. בין היתר ממציא המסאז' השוודי לינג (Pehr Henrik Ling). ב-1856 הוקמה מסילת ברזל למאלמה אך הדבר לא הוביל לתיעושה של העיר הן בגלל השפעת האוניברסיטה והכנסייה והן משום שגם במאלמה לא הוקמו מבני תעשייה רבים. לונד של המאה ה-19 המשיכה בהתפתחות האוניברסיטה והשירותים הרפואיים.
רק לאחר מלחמת העולם השנייה החלה לונד לגדול ממש. ב-1950 היו בעיר 40,000 תושבים וחמישים שנה מאוחר יותר - מספרם הוכפל. הוקמו רבעים חדשים ודרכים נוספות. התפתחות זו גרמה לעיר לאבד את צביונה מימי הביניים. תוכנית להקמת דרך מהירה במרכז העיר נזנחה אך מספר רב של בתים כבר נהרסו. תוצאה זו הייתה גורם בתכנון העירוני הבא, בו הפכו צירי תנועה במרכז העיר למדרחוב. ב-1983 הוקם הפארק המדעי הראשון בסקנדינביה על אדמות חקלאיות בצפון-מזרח העיר.
כלכלה

האוניברסיטה של לונד משתלבת בחיי הכלכלה ובחדשנות. סיסמת העיר היא: "עיר הרעיונות" (שוודית: Idéernas stad) ולשם כך הוקם פארק מדעי ב-1983 בשם Ideon ובו 260 מפעלים. עיקר פעילותם הוא בתחומי הביוטכנולוגיה וטכנולוגיות מידע ותקשורת. לעיר מסורת רבת שנים של המצאות שהיתרגמו להקמת מפעלים, לדוגמה ב-1951 מפעל אריזות קרטוני החלב: "טטרא-פּאק", ב-1964 "גאמברו" המייצר מכונות דיאליזה ובשנות ה-90 הבלוטות' בחברת אריקסון. גם בדיקת האולטרה סאונד הרפואית הומצאה שם ב-1953.
כלכלה > תעסוקה

התעסוקה היא בעיקר בסקטורים של הבריאות (9,300 מועסקים, המעסיק העיקרי הוא מחוז סקונה האחראי על מערך הבריאות), ההשכלה (8,800 מועסקים, מעסיק עיקרי: העירייה, למעט ההשכלה הגבוהה) והמחקר (האוניברסיטה מעסיקה 6,200 איש). המעסיקים הפרטיים הגדולים מעסיקים יחד למעלה מ-10,000 עובדים. מונים ביניהם את: טטרה פאק, סוני, אריקסון, אלפא לאואל וגאמברו. בעיר ממוקם מטה של חברת Axis Communications. רמת האבטלה נמוכה מהממוצע בשוודיה ואינה גבוהה יותר אצל הצעירים.
כלכלה > תכנון עתידי

התוכנית האורבנית הגדולה ביותר בעיר נקראת "לונד צפון-מזרח" ומשתרעת על פני קילומטר מרובע. הרובע יתפתח סביב מאיץ החלקיקים החדש ESS והסינכרוטרון MAX-lab IV. אלה יהיו שני מתקני המחקר החשובים ביותר בשוודיה. מתוכננות כ-3,000 יחידות דיור ומספר רב של מפעלים וארגונים בהם יעבדו ב-2025 כ-20,000 איש.
דמוגרפיה

משנת 2000 לשנת 2010 גדלה האוכלוסייה ב-10% ועד 2017 ב-10% נוספים. בשל האוניברסיטה כמחצית מהתושבים הם סטודנטים (העיר נמצאת במקום החמישי בשוודיה מבחינת האוכלוסייה הצעירה). ב-2007 כ-8% מהתושבים היו זרים, רובם אירופאים, בעיקר מהארצות הנורדיות האחרות, אך יש גם אוכלוסייה אסייתית.
התפלגות האוכלוסייה לפי גילים ב-2009:
השכלה

רמת ההשכלה בלונד היא מן הגבוהות בשוודיה. ב-2008 מחצית מהתושבים בין הגילים 25 ו-64 היו בעלי השכלה של תואר ראשון, לעומת ממוצע לאומי של 22%. אוניברסיטת לונד בה לומדים 41,000 סטודנטים (חלקם בסניף במאלמה) היא בסביבות המקום ה-100 בין האוניברסיטאות הטובות בעולם לפי דירוג Times Higher Education ובסביבות המקום ה-70 לפי דירוג QS.
"בית ספר הקתדרלה" (Katedralskolan) הוא בית ספר תיכון ידוע שהוקם כמוסד חינוך דתי גבוה ראשון בשנת 1085 על-די קנוט הרביעי. בתי ספר מסוג זה סללו את הדרך להקמת אוניברסיטאות.
תרבות

חיי התרבות בלונד מושפעים מהיותה עיר אוניברסיטאית. חיי הלילה של הסטודנטים מתנהלים גם באחוות הנקראות "אומות" (Nations).
הקרנבל של לונד מתרחש כל 4 שנים מאז אמצע המאה ה-19. ב-2010 השתתפו בו 5,500 מתנדבים. בקרנבל יש מצעד משאיות, מוזיקה וסאטירה.
בלונד מספר תיאטראות, הראשי שבהם הוא התיאטרון העירוני של לונד שבמרכז העיר. תיאטרון קטן ידוע הוא "לילה" (Lilla). מבין קבוצות התיאטרון של הספקס, הידועה ביותר היא Lundaspexarna שנוסדה ב-1886, מונה כמאה סטודנטים ומפיקה שתי הצגות בשנה.
ללונד יש מסורת של מוזיקה קלאסית וכנסייתית ובפרט מקהלות. בעיר מתקיים פסטיבל מקהלות דו-שנתי בהן מופיעות תזמורות עירוניות שונות.
מספר רב של סופרים, כמו יוהאן אוגוסט סטרינדברג, חי בלונד ובקשרים עם התיאטרון או האוניברסיטה. קיימים רומני חניכה שמתרחשים בלונד או קופנהגן.
תרבות > מוזיאונים

המוזיאון המבוקר ביותר, עם 100,000 מבקרים בשנה, הוא קולטורן (Kulturen - תרבויות) שמתפרש על פני כמה אתרים בעיר. הוא מציג את אורח החיים בשוודיה במאות ה-16 עד ה-20 וכולל בגדים, מכשירים וריהוט של מעמדות חברתיים שונים. בחלקו שמתפקד כמוזיאון פתוח ניתן לראות 30 בתים מקוריים מכל רחבי שוודיה שפורקו והוקמו מחדש במוזיאון. אתרים אחרים של המוזיאון הם ביתו של המשורר הלאומי בן המאה ה-19 אסאיאס טגנר (Esaias Tegnér), כנסייה מאמצע המאה ה-11 וחווה שנותרה במקומה המקורי.
יתר המוזיאונים שייכים לאוניברסיטה של לונד. האוספים של שלושה מתוכם (המוזיאון הבוטני, המוזיאון הזואולוגי והמוזיאון ההיסטורי של לונד) החלו מתרומה של חדר הפלאות של קיליאן סטובאוס.
מוזיאון מיוחד הוא מוזיאון הסקיצות שנוסד ב 1934. הוא מונה 30,000 רישומים ומטרתו להראות את הדרך בין הרעיון של האומן ליצירה שהושלמה. הוא כולל ציורים ופסלים של אמנים ממדינות רבות ובעלי שם עולמי כאנרי מאטיס, פרנאן לז'ה, דייגו ריברה, הנרי מור ופייר פובי דה שאבאן.
שטחים ירוקים

הפארק הישן ביותר, לונדגורד, נמצא במרכז העיר ליד הקתדרלה של לונד. הוא החל כגינה שטופלה על ידי הכמורה אך בזמן הרפורמה הוא הועבר לרשות המלך שבנה בו את ביתו (Kungshuset). הבית הפך לבניין המרכזי של האוניברסיטה. מראה הגינה נקבע בין 1730 ל-1746 על ידי הארכיטקט קרל הורלמן.
העיר שהחלה דרכה במראה כפרי עם גנים רבים, עברה תהליך עיור מואץ במאה ה-18 שגרם לצפיפות רבה והחלפת הגנים בבתי מגורים ותעשייה. כתגובת נגד, במאה ה-19 השטחים הירוקים עמדו במרכז התכנון העירוני. החומה שהקיפה את לונדגורד נהרסה, החומה שהקיפה את העיר נהרסה אף היא ובמקומה קמו שדרות רחבות. רבעים חדשים הוקמו עם פארקים לידם. פארק העיר (Stadsparke) הוקם ב-1860 בדרום-מערב העיר כשעוברים בו השרידים האחרונים של החומה. ב-1879 הועבר הגן הבוטני למזרח העיר.
לאחר מלחמת העולם השנייה ובעיקר עם "תוכנית המיליון" לפתרון מצוקת הדיור, החלוקה בין פרקים לשיכונים היטשטשה, אך הוקמו מספר פארקים ביניהם "גבעות האנס בקר" בצפון העיר.
הפארק העירוני
הפארק העירוני
הגן הבוטני Botaniska trädgården
ערים תאומות

פולין זאבז'ה, שלזיה, פולין
הערות שוליים

↑  meteofrance
↑  חוברת של אוניברסיטת לונד(הקישור אינו פעיל, 3.12.2023)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554808805171  GND: 4036646-7  LCCN: n79018706  LNB: 000320895  MusicBrainz: b7e60f9a-4c25-43e3-95ff-c73b9bac93e6  NKC: ge392077  VIAF: 162898404   WorldCat (עם VIAF): 162898404 
קרב לונד
שחזור בית מתקופת השיקום
בית ספר הקתדרלה
בית עני מסמולנד, תחילת המאה ה-20, מוזיאון קולטורן
מאמו

מאמו (מצרפתית: Maman; בעברית: אמא) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי-צרפתי סטפן לגר והזמר הישראלי איתי לוי. השיר יצא לאור ב-25 בפברואר 2018, כסינגל השני מתוך אלבומו הרביעי של איתי לוי, שתישרף האהבה, על ידי חברת התקליטים יוניסל.
רקע וכתיבה

השיר נכתב והולחן על ידי סטפן לגר, דולב רם ופן חזות והופק על ידי דולב רם ופן חזות, ניב שטובי, ליאור אברמוב. השיר הוא בסגנון הפופ אשר משלב בתוכו את סגנון המוזיקה המזרחית. כמו כן, השיר משלב בתוכו את השפות עברית וצרפתית.
בסמוך לצאתו כסינגל, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי וצבר מעל ל-3 מיליון השמעות.
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר עלה לערוץ היוטיוב של סטפן לגר ב-25 בפברואר 2018, בסמוך לצאת הסינגל. בקליפ ניתן לראות את לגר ולוי על גג מגדלי עזריאלי שרים ורוקדים לצלילי השיר.
נכון לינואר 2021, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-35 מיליון.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 8 |  |
|  ישראל | המצעד הרשמי של גלגלצ | 4 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף-שנה (2018)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | - |  |
|  ישראל | גלגלצ | 20 |  |
|  ישראל | כאן גימל | 25 |  |
הערות שוליים

↑  דודי פטימר, ‏החדש של איתי לוי וסטפן נוגע, מפתיע, ונשמע כמו להיט מנצח, באתר מעריב אונליין, 25 בפברואר 2018
↑  Maman, נבדק ב-2020-03-16
1 2   Stephane Legar & Itay Levi - MAMAN | סטפן לגר & איתי לוי - מאמו, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:16)
| איתי לוי |
| --- | --- | --- |
| אלבומי אולפן | מה עובר עלייך • כל העיר יודעת • שורדים אהבה • שתישרף האהבה |  |
| מיני-אלבומים | הולכת יחפה • סופה של חול |  |
| ערכים קשורים | ליאם הפקות • "הכוכב הבא" |  |
| איתי לוי - סינגלים |
| --- | --- | --- |
| מה עובר עלייך | "כמעט שיר אהבה" • "מה עובר עלייך" • "בלילות קרים" • "ילדות של פעם" • "נשב ונדבר" • "אף אחת אחרת" |  |
| כל העיר יודעת | "יום שני" • "חוטים ומיקרופונים" • "5 מילים" • "כל העיר יודעת" • "שריקות" • "בשעות המתות" |  |
| שורדים אהבה | "מסיבה בחיפה" • "הפוך" • "היי את" • "פרח בשממה" • "ג'סטה" |  |
| שתישרף האהבה | "שתישרף האהבה" • "מאמו" • "אחרי הכל מתגעגע" • "פתאום אהבה" • "מסיבת רווקים" • "כמעט שנתיים" • "הנה זה בא" • "קירות" • "חיוך קטן" • "קעקוע על הלב" • "השמחה שלנו" • "טכנו" • "בואי לתמיד" • "הזמן שלנו" • "NYC" |  |
| הולכת יחפה | "הולכת יחפה" |  |
| סינגלים אחרים | "עוד יום" • "גיבורים" • "ליום הזה חיכיתי" • "חיכיתי חיכיתי" • "הלו מאמי" • "לקחת את המפתחות" • "קפה אצל ברטה" • "חצי בשבילי" • "רק בנות" • "שן ילד שן" • "אם העולם יגמר" • "את יודעת אמא" • "בסוף תמיד חוזר" |  |
מגיאסו

| --- | --- |
סמל מגיאסוסמל מגיאסו

הכנסייה הרומית-קתולית במגיאסו
 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת סרנץ'
 תאריך ייסוד:  1219
 שטח:  53.42 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  2,544 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°11′09″N 21°02′58″E﻿ / ﻿48.185880555556°N 21.04935°E﻿ / 48.185880555556; 21.04935 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://www.megyaszo.hu
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מגיאסו(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.מגיאסו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מֶגיאסו או מֶדיאסו (בהונגרית: Megyaszó) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן, שבצפון מזרח הונגריה. כמו כפרים רבים באירופה גם אוכלוסיית מגיאסו נמצאת בירידה שנים רבות מ-3,123 תושבים בשנת 2002 עד 2,569 תושבים בשנת 2022.
היסטוריה

האזור יושב עוד בזמנים הפרהיסטוריים. קיימים ממצאים מאותה תקופה המוצגים במוזיאון הבריטי בלונדון.
בימי המלך אישטוואן הקדוש נבנתה כאן כנסייה.
במאה ה-15 נולד ביישוב הכומר לרינץ מסארוש (נזיר) (1514-1466) שהיה סגנו של ג'רג' דוז'ה, מנהיג מלחמת האיכרים נגד האצולה בשנת 1514.
עמדה גאוגרפית

היישוב שוכן בצפון הונגריה בנפת סרנץ' שבמחוז בורשוד-אבאוי -זמפלן, 29 ק"מ מרחק מבירת המחוז, מישקולץ. הכפרים החשובים הקרובים הם אלשודובסה (4 ק"מ) ולדיישבנייה (11 ק"מ). העיר הקרובה ביותר היא סרנץ', במרחק של 12 ק"מ.
צורות נוף

השטח מסביב ליישוב הוא מישורי, חקלאי ברובו, וממזרח גבעתי. הנקודה הגבוהה ביותר בסביבה היא "הר ריטקה", גבעה בגובה 232 מ' מעל מפלס הים, - 1.6 ק"מ מרחק מערבית ממגיאסו.
אקלים

המחוז מתאפיין באקלים המיבוראלי. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא C ‏ .10°. החודש החם ביותר הוא יולי כשהטמפרטורה הממוצעת היא C ‏ 23° והחודש הקר ביותר הוא דצמבר עם טמפרטורה ממוצעת של C ‏ -6°.
המשקעים הממוצעים השנתיים הם 792 מ"מ. החודש הגשום ביותר הוא יולי, עם 99 מ"מ משקעים, והחודש היבש ביותר הוא אוגוסט עם 42 מ"מ משקעים.
דמוגרפיה

בשנת 2010 אוכלוסיית הכפר הייתה 2804 תושבים. צפיפות האוכלוסייה הייתה 52 תושבים /קמ"ר.
כיום 81% מתושבי הכפר הם הונגרים, והשאר - 19% צוענים. חלק מהתושבים נוצרים רפורמים, חלק נוצרים רומיים-קתוליים. קיים גם מיעוט נוצרי אדוונטיסטי.
בעבר, עד למלחמת העולם השנייה והשואה חי פה גם מיעוט יהודי חשוב.
דמוגרפיה > מיעוטים > היהודים

יהודים החלו להתיישב במגיאסו בסוף המאה ה-18 בחסות בעל האחוזה. רובם עסקו במסחר ומיעוט היו בעלי מלאכה, חוואים וכורמים. במקום היו בית כנסת, בית עלמין, מקווה ומוסדות חינוך. במחצית האחרונה של המאה ה-19 ובמאה ה-20 הקהילה השתייכה לזרם האורתודוקסי. עם האישים ממוצא יהודי שנולדו ביישוב נמנה הצייר ואמן הקרמיקה פרידייש בורסקי (Borszéky Frigyes) (1955-1880).
בשנת 1941 נשלחו כ-15 צעירים מהכפר לעבודות כפייה, ולפחות עשרה מהם מצאו שם את מותם.
באפריל 1944 מיד לאחר חג הפסח, רוכזו יהודי העיירה בבית הכנסת והועברו לגטו שאטוראליאויהיי. לאחר כמה שבועות שולחו משם למחנה ההשמדה אושוויץ.
אחרי המלחמה חזרו לכפר פחות מעשרה ניצולים ומצאו את בניין בית הכנסת ואת בית העלמין הרוסים ואת רכושם שדוד. חיי הקהילה במקום לא נתחדשו.
| שנה | כמות יהודים | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1840 | 46 |  |
| 1880 | 151 | 2,063 |
| 1910 | 123 |  |
| 1920 | 100 |  |
| 1930 | 99 |  |
| 1941 | 76 | 3,098 |
דמוגרפיה > מיעוטים > הצוענים

כיום חיים בכפר כ-1500 צוענים. שליש מהם גרים בשכונה מיוחדת נפרדת.
אתרים חשובים ואטרקציות

כנסייה רפורמית (קלוויניסטית) בסגנון גותי. נמנתה ככנסייה קתולית במאה ה-13–14.
כנסייה רומית-קתולית
בית קיץ
בתים כפריים
ליבי קליין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  תל אביב, ישראל
 שם לידה:  אמי קליינמן
 מדינה:  ישראל ישראל
 שם עט:  ליבי קליין
 עיסוק:  סופרת, מרצה
 שפות היצירה:  עברית אנגלית
 סוגה:  ספרי מתח, טרילוגיה
 יצירות בולטות:  גם כי אלך, אל תסתר, לולא האמנתי
 תקופת הפעילות:  מ-2014
 מספר צאצאים:  8
אמי קליינמן, הידועה בשם העט ליבי קליין, היא סופרת ומרצה חרדית ישראלית, חסידת חב"ד.
ביוגרפיה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה. פרטים ביוגרפיים.
נולדה וגדלה בתל אביב. בילדותה, ניצלה מהפיגוע בדיזנגוף סנטר ויצאה ממנו עם פציעה קלה בלבד. בבגרותה למדה רפואה בפראג, שם חזרה בתשובה.
קריירה

ספריה עוסקים במקרים רפואיים שונים, כגון פציעה לאחר תאונה או כתוצאה מפיגוע, התמודדות עם מחלה וכדומה, בהתמודדויות רוחניות שונות, כגון חזרה בתשובה ויציאה בשאלה, בהתמודדויות זוגיות, ביחסי הורים-ילדים ועוד, כשהמיקוד נתון הן על המתמודד עצמו והן על התמודדויותיהם של בני משפחתו וידידיו במעגלים הקרובים והרחוקים עם מצבו, כשבעלילה טמונים מסרים אמוניים עמוקים. לרוב מסתיימים הספרים ב'הפי אנד'.
בספרים מתנהלות מספר עלילות במקביל, ללא קשר הדוק ביניהן. בכל טרילוגיה מתווספים דמויות ועלילות חדשות, לצד המשך עלילותיהן של הדמויות מן הטרילוגיות הקודמות.
שמות הספרים לקוחים מקטעי פסוקים מתהילים, ובכל אחת מהטרילוגיות נעשה שימוש בפסוקים עוקבים. כך, לדוגמה, "גם כי אלך", "כי אתה עמדי" ו"אך טוב וחסד" כולם קטעי פסוק מפרק כ"ג בתהילים.
במקביל לעיסוקה כסופרת, קליין מרצה ומופיעה בפני נשים.
חיים אישיים

קליינמן נשואה ואמא לשמונה ילדים. מתגוררת באור יהודה.
ביבליוגרפיה > טרילוגיה ראשונה

גם כי אלך – 2014
כי אתה עמדי – 2015
אך טוב וחסד – 2016
ביבליוגרפיה > טרילוגיה שנייה

אל תסתר – 2017
לולא האמנתי – 2018
לראות בטוב – 2019
ביבליוגרפיה > טרילוגיה שלישית

אשא עיני – 2020
מאין יבוא – 2021
שמיים וארץ – 2022
ביבליוגרפיה > טרילוגיה רביעית

דומי נפשי – 2023
בכל עת – 2024
ביבליוגרפיה > בודדים

כי אבי ואימי – 2020
הערות שוליים

↑  רבקי קמינקר, "בזכות עשרים אגורות ניצלתי מהפיגוע בדיזנגוף סנטר", באתר בית חב"ד
אפרת ברזל בשיחה עם ליבי קליין לרגל שבוע הספר באתר הידברות, 8 ביוני 2020
↑  במקום 'שבוע הספר' הסופרת הגיעה אל האולפן • האזינו, באתר רדיו קול חי, ‏9 ביוני 2020
↑    פנינה גפן, ‏הסופרות החרדיות שכותבות בגלוי, ומשרטטות את גבולות הצנזורה המגזרית, בעיתון מקור ראשון, 2 באוקטובר 2022
↑  מיכל אריאלי, הבחורה שהפכה למשותקת לפני החתונה: "אם הייתה לי אפשרות לבקש משאלה אחת, לא הייתי מבקשת ללכת, אלא להיות שמחה", באתר הידברות, ‏27 בפברואר 2017
↑  לך אמר ליבי, באתר מרכז הבמה, ‏23 במאי 2018
↑  סיפור אישי חדש – אלול, באתר פידבק
↑  ליבי קליין, באתר פנינת תרבות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007270613605171  ISNI: 0000 0004 4356 1529  LCCN: no2014149407  VIAF: 311777276   WorldCat (עם VIAF): 311777276 
ערך זה הוא קצרמרבנושא סופרים ישראלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוקדמות מונדיאל 1954

45 נבחרות לאומיות נרשמו למוקדמות מונדיאל 1954, והתחרו על 16 מקומות בטורניר הגמר שנערך בשווייץ. שווייץ, המארחת, ואורוגוואי, האלופה המכהנת, העפילו אוטומטית והותירו 14 מקומות שעליהן התחרו במוקדמות.
פיפ"א דחתה את בקשת ההרשמה של שבע נבחרות (איסלנד, בוליביה, קוסטה ריקה, קובה, וייטנאם והודו), ו-38 הנבחרות הנותרות חולקו ל-13 בתים, לפי שיקולים גאוגרפיים, כמפורט להלן:
בתים 1 - 10: 11 מקומות, עליהם התחרו 27 נבחרות מאירופה כולל ישראל ומצרים.
בית 11 ובית 12: 2 מקומות, עליהם התחרו 7 נבחרות מאמריקה.
בית 13: מקום אחד, עליו התחרו 3 נבחרות מאסיה.
33 נבחרות שיחקו לכל הפחות משחק אחד. בסך הכל נערכו 57 משחקים, בהם הובקעו 208 שערים (ממוצע של 3.65 שערים למשחק, לראשונה בתולדות מוקדמות המונדיאל).
בית 11

בבית זה היו ארבע נבחרות ששיחקו אחת נגד השנייה בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| ברזיל ברזיל | 8 | 4 | 4 | 0 | 0 | 8 | 1 | 7  |
| פרגוואי פרגוואי | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 8 | 6 | 2  |
| צ'ילה צ'ילה | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 1 | 10 | -9  |
| פרו פרו | - | - | - | - | - | - | - | -  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 בפברואר 1954 |  פרגוואי | 4 - 0 |  צ'ילה |  |
14 בפברואר 1954: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 בפברואר 1954 |  צ'ילה | 1 - 3 |  פרגוואי |  |
21 בפברואר 1954: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 28 בפברואר 1954 |  צ'ילה | 0 - 2 |  ברזיל |  |
28 בפברואר 1954: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 במרץ 1954 |  פרגוואי | 0 - 1 |  ברזיל |  |
7 במרץ 1954: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1954 |  ברזיל | 1 - 0 |  צ'ילה |  |
14 במרץ 1954: 
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 21 במרץ 1954 |  ברזיל | 4 - 0 |  פרגוואי |  |
21 במרץ 1954: 
בעקבות פרישת פרו נותרו בבית 3 נבחרות. ברזיל העפילה. הייתה זו הפעם הראשונה בתולדות מוקדמות המונדיאל שבה נערכו משחקים באמריקה הדרומית, מאחר שבכל הטורנירים הקודמים העפילו נציגות היבשת אוטומטית לאחר פרישת יריבותיהן.
בית 12

בבית זה היו 3 נבחרות ששיחקו אחד נגד השנייה פעמיים. הנבחרת הראשונה בבית העפילה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| מקסיקו מקסיקו | 8 | 4 | 4 | 0 | 0 | 19 | 1 | 18  |
| ארצות הברית ארצות הברית | 4 | 4 | 2 | 0 | 2 | 7 | 9 | -2  |
| האיטי האיטי | 0 | 4 | 0 | 0 | 4 | 2 | 18 | -16  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  מקסיקו | 8 - 0 |  האיטי | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי |
|  |  |  |  | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  האיטי | 0 - 4 |  מקסיקו | אצטדיון סילביו קאטור, פורט-או-פרנס |
|  |  |  |  | אצטדיון סילביו קאטור, פורט-או-פרנס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  מקסיקו | 4 - 0 |  ארצות הברית | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי |
|  |  |  |  | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  מקסיקו | 3 - 1 |  ארצות הברית | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי |
|  |  |  |  | אצטדיון האצטקה, מקסיקו סיטי |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  האיטי | 2 - 3 |  ארצות הברית | אצטדיון סילביו קאטור, פורט-או-פרנס |
|  |  |  |  | אצטדיון סילביו קאטור, פורט-או-פרנס |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  האיטי | 0 - 3 |  ארצות הברית | אצטדיון סילביו קאטור, פורט-או-פרנס |
|  |  |  |  | אצטדיון סילביו קאטור, פורט-או-פרנס |
מקסיקו העפילה.
בית 13

בבית זה היו 3 נבחרות. הרפובליקה הסינית פרשה לפני תחילת המשחקים, ושתי הנבחרות שנותרו שיחקו זו נגד זו בשיטת בית-חוץ. הנבחרת הראשונה בבית העפילה.
| נבחרת | נקודות | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערים> זכות | שערים> חובה | שערים> הפרש |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית | 3 | 2 | 1 | 1 | 0 | 7 | 3 | 4  |
| יפן יפן | 1 | 2 | 0 | 1 | 1 | 3 | 7 | -4  |
| הרפובליקה הסינית הרפובליקה הסינית | - | - | - | - | - | - | - | -  |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 7 במרץ 1954 |  יפן | 1 - 5 |  קוריאה הדרומית | טוקיו, יפן |
| 7 במרץ 1954 |  |  |  | טוקיו, יפן |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 14 במרץ 1954 |  יפן | 2 - 2 |  קוריאה הדרומית | טוקיו, יפן |
| 14 במרץ 1954 |  |  |  | טוקיו, יפן |
קוריאה הדרומית העפילה.
הנבחרות שהעפילו

| נבחרת | הופעות במונדיאלים | רצף | הופעה אחרונה |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה | 2 | 1 | 1934 |
|  בלגיה | 4 | 1 | 1938 |
|  ברזיל | 5 | 5 | 1950 |
|  צ'כוסלובקיה | 3 | 1 | 1938 |
|  אנגליה | 2 | 2 | 1950 |
|  צרפת | 4 | 1 | 1938 |
|  הונגריה | 3 | 1 | 1938 |
|  איטליה | 4 | 4 | 1950 |
|  קוריאה הדרומית | 1 | 1 | – |
|  מקסיקו | 3 | 2 | 1950 |
|  סקוטלנד | 1 | 1 | – |
|  שווייץ (מארחת) | 4 | 4 | 1950 |
|  טורקיה | 1 | 1 | – |
|  אורוגוואי (אלופה) | 3 | 2 | 1950 |
|  גרמניה המערבית | 3 | 1 | 1938 |
|  יוגוסלביה | 3 | 2 | 1950 |
המדינות שהעפילו והישגיהן
מאמו וודנה

| --- | --- |

 לידה:  22 באוקטובר 1931 וולו, האימפריה האתיופית 
 פטירה:  3 במרץ 2012 (בגיל 80) אדיס אבבה, אתיופיה 
 מדינה:  אתיופיה 
 
מאמו ווּדֶנֶה (באמהרית:ማሞ ውድነህ, ‏ 1931 בשאגיה, מחוז וולו - 2012 אדיס אבבה) היה עיתונאי, סופר ומחזאי אתיופי בשפה האמהרית. הוא כיהן כיושב ראש איגוד הסופרים האתיופים.
ביוגרפיה

מאמו וודנה נולד בשנת 1931 בעיירה אמדוורק במחוז וולו המשפחה של בני אמהרה - וודנה טפרי ואשתו -אבבץ' וולדייס.
בשנת 1936, בגיל 4 התייתם מאמו ואיבד את חלק ממשפחתו בהפצצות אוויריות איטלקיות על כפרו בימי המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה. בגלל נסיבות חיים קשות, התחיל הסופר ללמוד בבית ספר רק בגיל 15. ולא סיים בגרות. במרוצת הזמן עשה קורס למורים באדיס אבבה והצטיין במלאכת הכתיבה. התקבל לעבודה בעיתון "אדיס זמן" . מאוחר יותר ניהל מספר עיתונים באדיס אבבה ובאסמרה כמו "פוליס אינה אירמיג'ו" (פוליס גאזט), "היברט" ו"ייזארייטו אתיאופיה". בשנים 1966–1970 היה וודנה מנהל מחלקת התקשורת הממשלתית במחוז דאז אריתריאה, בבסיס הימי אמבטיקלה.שם פגש במקרה טייס איטלקי שהשתתף בהפצצה הקטלנית על בית משפחתו והחליט למחול לו.
ביוגרפיה > מעורבות כאיש שלום בזירה הציבורית

כסופר ועיתונאי מוערך, ניסה להביע דעות עצמאיות גם בימים של משטר סמכותני ודיקטטורי בימי הקיסרות ובימי המשטר הקומוניסטי-הלאומני של מנגיסטו היילה מרים. בשנת 1987 בעת כנס של מפלגת השלטון בנוכחות ראשי מדינות מאפריקה, העז וודנה למתוח בקורת על הניסוחים המתלהמים של מנגיסטו, קרא להבנה עם הארצות השכנות וזכה להערכה פומבית מנשיאי זמביה, קנת קאונדה ומצרים, חוסני מובארכ. בפברואר 1991 שוב קרא נגד ההתלהמות וההסתה ביחס למתנגדים מקרב העם הטיגראי וניסה באישור הרודן מנגיסטו להשיג פשרה בין בני האמהרה ולבני תיגראי. בימים האחרונים של המהפכה שהדיחה את משטר מנגיסטו תוך כדי מתקפת כוחות ההתנגדות של בני תיגראי, נאם מאמו וודנה בתחנות הרדיו וקרא לאנשי הצבא לחסוך מעיר הבירה אדיס אבבה שפיכות דמים והרס. קריאתו נענתה.
מאמו וודנה לקח חלק בתהליך השלום בין אתיופיה לאריתריאה כחבר בוועד בראשות אבונא פאלוס (אנ'), פטריארך הכנסייה האורתודוקסית האתיופית
וודנה היה נשוי לאלמז גברו ונולדו לו 6 ילדים ו-10 נכדים.
וודנה נפטר בשנת 2012 והובא לקבורה בכנסיית השילוש הקדוש באדיס אבבה.
יצירתו

מאמו וודנה כתב ספרים מקוריים ותירגם ספרים על נושאים היסטוריים ועל ריגול, ספרים על מלחמת העולם השנייה, על בניטו מוסוליני, יוהנס הרביעי, קיסר אתיופיה, על אלולה אנגדה, על ברנרד לו מונטגומרי, על אלי כהן, על ק.ג.ב. וכו' וכתב מאמרים רבים. כמו כן כתב 8 מחזות.
מבחר ספרים ותרגומים

Digiri yasabedewi ዲግሪ ያሳበደው
?Khartoum hedo qere? ካርቱም ሔዶ ቀረ?
Hirut abatwa manew?
Gilen-yekifile zemenu selay ጊለን-የክፍለ ዘመኑ ሰላይ
Miseate Israel ምጽአት-እሥራኤል
Yegna sew bedemasko የኛው ሰው በደማስቆ תרגום (האיש שלנו בדמשק)
Alula Abba Nega አሉላ አባነጋ
2004 - ספר אוטוביוגרפיה