stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מריה בסרה
קריירה

מריה החלה את הקריירה שלה בגיל שתים-עשרה בפלטפורמת פייסבוק. בשנת 2015, היא פרסמה מונולוג פרודי באורך חמש דקות שנצפה בלמעלה ממיליון פעמים תוך שעות ספורות. זה עודד אותה ליצור ערוץ יוטיוב שבו היא פרסמה סרטונים של המונולוגים והשירה שלה, ולוגים והדרכות לאיך לרקוד נכון.
בספטמבר 2019, היא הוציאה את מיני-אלבום הבכורה שלה, 222. בנובמבר היא הוציאה את הסינגל "High", אשר זכה לגרסת רמיקס עם הזמרת הארגנטינאית טיני והזמרת הספרדייה לולה אינדיגו; הרמיקס הגיע למקום השני בארגנטינה הוט 100. בשנים 2020 ו-2021, בסרה השתתפה ברמיקסים שונים, כולל "En Tu Cuerpo" עם ליאנו, ראו אלחנדרו ולני טבארז וכולי.
בשנת 2020, בסרה הפכה לאמנית הלטינית הראשונה שהוחתמה בחברת התקליטים העצמאית, 300 אנטרטיינמנט. בשנת 2021, הוציאה בסרה את המיני-אלבום השני שלה, Animal, Pt. 1 שכלל את הסינגל "Animal" ביחד עם הזמרת קאזו, ואת גרסת הסולו לסינגל "Acaramelao". שני הסינגלים הפכו ללהיטים בארגנטינה, שם הגיעו למקום החמישי והשביעי, בהתאמה. המיני-אלבום מכיל ז'אנרים שונים כגון היפ-הופ, רגאטון, טראפ, היפ-הופ, R&B וסלסה, נושאים השירים הם על העצמת נשים, אהבה ותשוקה.
השפעות

לדברי בסרה עצמה, ההשפעה האישיות העיקרית שלה הייתה אמה. באשר להשפעותיה האמנותיות, עבודתה של מריה מושפעת בעיקר מאיימי ויינהאוס, ויטני יוסטון ונאטי נטשה, בעוד שהיא הצהירה שהיא תמיד העריצה את הזמרות אריאנה גרנדה, ריהאנה וקארדי בי.
במה

| שנה | כותרת | תפקיד | מקום | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Original, laboratorio de clones | עצמה | סיור לאומי בארגנטינה |  |
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

2021: Animal
2022: La Nena de Argentina
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2019: 222
2021: Animal, Pt. 1
הופעות > סיבובי הופעות

2021–2022 Animal Tour
2024-2023: La nena de Argentina tour
פרסים ומועמדויות

| שנה | ארגון | קטגוריה | עבודה מועמדת | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | פרסי בחירת הילדים בארגנטינה | יוטיובר אהוב | עצמה | מועמדות |  |
| 2018 | פרסי בחירת הילדים בארגנטינה | משפיע מוזיקלי אהוב | עצמה | זכייה |  |
| 2018 | פרסי מרטין פיירו דיגיטליים | יוטיובר אהוב | עצמה | מועמדות |  |
| 2019 | פרס נבחרי הילדים | משפיע מוזיקלי לטיני אהוב | עצמה | מועמדות |  |
| 2019 | פרסי המילניום של MTV | אינסטגרם של השנה הארגנטינאי | עצמה | זכייה |  |
| 2020 | פרסי Quiero | הסרטון הנשי הטוב ביותר | "High (Remix)" (ביחד עם טיני ולולה אינדיגו) | זכייה |  |
| 2021 | פרסי בחירת המעריצים | הסרטון הנשי הטוב ביותר | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי בחירת המעריצים | אמנית עירונית | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי גארדל | השיר או האלבום האורבני/טרפ הטובים ביותר | "High (Remix)" (ביחד עם טיני ולולה אינדיגו) | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי המילניום של MTV | מתעוררים | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרמיוס יובנטוד | דור חדש - נקבה | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרמיוס יובנטוד | כוח נשי | "Animal" (ביחד עם קאזו) | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי BreakTudo | התגלות בינלאומית | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי BreakTudo | להיט לטיני | "Qué Más Pues?" (ביחד עם ג'יי באלווין) | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי גראמי לטיני | האמן החדש הטוב ביותר | עצמה | מועמדות |  |
| 2021 | פרסי המוזיקה של MTV אירופה | האקט הטוב ביותר בדרום אמריקה הלטינית. | עצמה | זכייה |  |
| 2024 | פרס המוזיקה האמריקאית הלטינית | שיתוף הפעולה הטוב ביותר - טרופי | "Asi es la Vida" (עם אנריקה איגלסיאס) | מועמדות |  |
| 2024 | פרס גראמי הלטיני | הביצוע האורבני/פיוז'ן הטוב ביותר | "Corazon Vacio" | מועמדות |  |
סיד פינץ'

סמלילו של מגזין "ספורטס אילוסטרייטד", שבו פורסמה המתיחה לראשונה.
סיד פינץ' (באנגלית: Sidd Finch) הוא שחקן בייסבול בדיוני, נושא מתיחת אחד באפריל נודעת, שפורסמה במאמר "המקרה המוזר של סיד פינץ'" (The Curious Case of Sidd Finch), שחיבר ג'ורג' פלימפטון, ופורסם בגיליון 1 באפריל 1985 של "ספורטס אילוסטרייטד". על פי פלימפטון, פינץ' גדל בבית יתומים אנגלי, למד יוגה בטיבט, ויכול היה לזרוק כדור מהיר במהירות של 270 קמ"ש.
המתיחה

בתחילת 1985 שם לב מארק מולבוי, העורך האחראי של "ספורטס אילוסטרייטד", כי תאריכו של אחד מהגיליונות עם כתבת השער יוצא ב-1 באפריל. בשל כך ביקש מכתבו ג'ורג' פלימפטון, לחבר כתבה על בדיחות אחד באפריל בספורט. כאשר פלימפטון גילה כי אינו מצליח למצוא מספיק דוגמאות לחיבור מאמר שלם, מולבוי נתן לפלימפטון הרשאה ליצור מתיחה משלו.
פלימפטון דיווחו כי היידן סידהרתא "סיד" פינץ' היה מגיש בייסבול רוקי שהתאמן עם ניו יורק מטס. הוא גם לבש רק נעל אחת — מגף כבד — כאשר הגיש. פינץ', אשר מעולם לא שיחק בייסבול בעבר, ניסה להחליט בין קריירת ספורט לקריירה של נגינה על קרן יער. מה שהיה מדהים לגביו היא יכולתו לזרוק את כדור הבייסבול במהירות של 270 קילומטרים לשעה, הרבה מעל השיא המוכר עד אז, של 167 קמ"ש "בלבד", עם דיוק מרבי, ללא צורך להתחמם. דו"ח אנשי המטס העניק לפינץ' "9" על מהירות ושליטה בכדור מהיר; "8" הוא הציון הגבוה ביותר בסקאלה המשמשת בדירוג.
על פי פלימפטון, פינץ' גדל בבית יתומים אנגלי, ואומץ על ידי ארכאולוג שנהרג מאוחר יותר בהתרסקות מטוס בנפאל. לאחר תקופה קצרה של לימוד באוניברסיטת הרווארד, הוא נסע לטיבט ללמוד "שליטה בגוף ובנפש באמצעות יוגה" תחת "המשורר-קדוש הגדול לאמה מילרספה", שממנו למד את יכולות זריקת כדור הבייסבול המרשימות שלו. פינץ' החליט לא להמשיך את קריירת הבייסבול, במקום זאת העדיף "לנגן על קרן או לשחק גולף או משהו".
הסיפור לווה בתמונות של פינץ', כולל תמונה של לני דיקסטרה בצעירותו ותמונה נוספת של פינץ' מדבר עם מאמן ההגשה האמיתי של המטס, מל סטוטלמאייר. המטס שיתפו פעולה עם המתיחה, ואפילו סיפקו מדים ומספר לפינץ'.
צלם "ספורטס אילוסטרייטד" ליין סטיוארט גייס את החבר שלו, ג'ו ברטון, שהיה מורה לאמנות בבית ספר תיכון באוק פארק שבאילינוי, כדי לתאר את פינץ' (בדרך כלל נמנע מלהפנות את פניו אל העדשה). גובהו של ברטון 1.93 מטר, ומידתו בנעל 14 (בישראל 48.5).
הסופר ג'ונתן די, שעבד בתור עוזרו של פלימפטון באותה תקופה, תיאר פלימפטון בזמן כתיבת המאמר (בתרגום חופשי מאנגלית), "שבר כלי". "כלום, הוא ידע", כתב די שנים מאוחר יותר, "אינו נתפס כתפל יותר מאשר בדיחה גרועה. מרוב שהוא חרד מכך, בפעם היחידה בחמש השנים שלי כעובד שלו, הוא ביקש ממני לבוא לעבוד בשבת. אני עדיין זוכר את התדהמה הנאיבית שלי למראהו של סופר מצליח ומוכר בעולם באמת מתייסר ביחס לשאלה האם משהו שהוא כתב היה מספיק טוב, מספיק מצחיק, אמין מספיק, או שמא כל העניין יגרום לו להיראות כמו השמוק הלאומי". די גם דיבר על חלקו במתיחה בקטעים שנחתכו בעריכה מתוך הסרט הדוקומנטרי "Plimpton! Starring George Plimpton as Himself".
תגובה ציבורית

הסיפור פורסם בסוף מרץ 1985. אוהדי המטס שמחו על הצלחתם למצוא שחקן מסוג זה, והציפו את "ספורטס אילוסטרייטד" עם בקשות לקבלת מידע נוסף על הנושא. עורך הספורט של אחד מעיתוני ניו יורק התלונן בפני ג'יי הורביץ, מנהל יחסי הציבור של המטס, על שאיפשר ל"ספורטס אילוסטרייטד" להשיג סקופ שכזה. שני מנג'רים קראו לנציב ליגת הבייסבול, פיטר אוברות' (Ueberroth), לשאול כיצד יוכלו חובטיהם להתמודד עם פינץ' בבטחה. בינתיים, "סיינט פיטרסברג טיימס" שלח עיתונאי למצוא את פינץ', ומארח בתוכנית רדיו טען שהוא ראה את פינץ' מגיש את כדור הבייסבול.
המטס נתנו לפינץ' ארונית בין ג'ורג' פוסטר ודריל סטרואוברי. שלוש הרשתות הגדולות, CBS,י NBC, ו-ABC, ועיתונים מקומיים מסיינט פיטרסברג שבפלורידה שלחו עיתונאים לאצטדיון אל לאנג עבור מסיבת עיתונאים שנושאה היה פינץ'. במסיבת עיתונאים ב-2 באפריל הודיע ברטון, שייצג את דמותו של פינץ' בתמונות שפורסמו, על פרישה ממשחק הבייסבול.
בתת-הכותרת של הכתבה נכתב: "הוא פיצ'ר, בחלקו יוגי ובחלקו מתבודד. בחירתו של סיד, המשוחרר באופן מרשים מאורח החיים השופע שלנו, על יוגה - ועל עתידו בבייסבול". האותיות הפותחות את המילים שבכותרת זו מרכיבים את המשפט האנגלי "Happy April Fools' Day – a(h) fib" ("אחד באפריל שמח – פרפור עליות"). למרות הרמז הברור והממד האבסורדי של תוכן המאמר, אנשים רבים האמינו כי פינץ' הוא אדם אמיתי. המגזין הדפיס מאמר קטן בהרבה בגיליון אפריל הבא, שהודיע על פרישתו של פינץ'. לאחר מכן הוא הודיע שמדובר מתיחה ב-15 באפריל.
בעקבות המתיחה

פלימפטון האריך בסופו של דבר את הכתבה לכדי ספר, שפורסם בשנת 1987. הספר עסק ב"חזרתו קצרת-הזמן של פיץ' לבייסבול", ובו סיפורם של סדהורו אוהו ושל סטיב דלווסקי, כמו גם של חברתו של פינץ', גורמים לפינץ' להתמקד בבייסבול, והוא מתחיל לשחק עבור המטס ב-MLB.
באפריל 2015, הוציאה ESPN סרט תיעודי בסדרת 30 for 30 Shorts שלה על תופעת סיד פינץ', בתור בדיחת אחד באפריל עבור הדור שלא הכיר את המתיחה המקורית.
ב-26 באוגוסט 2015, העניקה קבוצת ברוקלין סייקלונס לאוהדיה בובה בדמותו של פינץ', לרגל יובל השלושים למתיחה המקורית. ג'ורג' פלימפטון כבר נפטר כשנערך משחק המחווה, אז בנו, טיילור, הוא שהגיש את הכדור הראשון במשחק. ג'ו ברטון הגיע למשחק, וחתם על כמה מהבובות. הבובות הציגו את פינץ' במדי הסייקלונס, כשבידיו קרן יער ורגל אחת שלו חשופה. הסייקלונס לא היו קיימים בשנת 1985; מנהל קבוצה הסביר בראיון במהלך שידור הרדיו של המשחק כי שימוש בשם של קבוצת MLB ולוגו היה הרבה יותר יקר.
ג'ו ברטון חותם על בובות של סיד פינץ' במשחק של הסייקלונס.
לקריאה נוספת

Plimpton, George (2004). The Curious Case of Sidd Finch. New York, NY: Four Walls Eight Windows. ISBN 1-56858-296-X.
הערות שוליים

↑  "Anchorage Daily News". 25 בינואר 2013. אורכב מ-המקור ב-25 בינואר 2013 – via Google News Archive Search. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Best Pranks". Spartanburg Herald-Journal. Google News. 1 באפריל 2006. p. A8. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Which Fictional Baseball Pitcher Could Help Red Sox Most?". NESN.com Nation. 22 באפריל 2012. נבדק ב-22 באוקטובר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Does the real 'Sidd Finch' throw 168 mph?". ChicagoTribune.com. 31 במרץ 2011. נבדק ב-22 באוקטובר 2012. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Lost & Found: Jonathan Dee". Tin House. 19 בספטמבר 2011. אורכב מ-המקור ב-2 במרץ 2014. נבדק ב-11 במרץ 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Plimpton's Famous April Fool's Joke in Sport Illustrated | American Masters". PBS. 2014-03-31. נבדק ב-2014-04-12.
↑  Walker, Ben (27 במרץ 1985). "SI's Sidd Finch Story: Happy April Fools' Day". Schenectady Gazette. Google News. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Schwarz, Alan (1 באפריל 2005). "An Old Baseball April Fools' Hoax". The New York Times. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Miller, Glenn (2 באפריל 1985). "Mets' Sidd Finch retires, a legend before his time". The Evening Independent. Google News. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Harris, John D. (2 באפריל 1985). "Sidd Finch leaves baseball, a legend before his first pitch". St. Petersburg Times. Google News. p. 1C. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Sidd Finch lives". Pittsburgh Post-Gazette. Google News. 5 ביוני 1985. נבדק ב-14 ביוני 2013. {{cite news}}:  (עזרה)
נייט פארקר

| --- | --- |
נייט פארקר, 2015
נייט פארקר, 2015
 לידה:  18 בנובמבר 1979 (בן 45) נורפוק, וירג'יניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 עיסוק:  שחקן קולנוע, במאי קולנוע
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקלהומה  אוניברסיטת המדינה של פנסילבניה  תיכון גרייט ברידג' 
 יצירות בולטות:  הולדתה של אומה
 פרסים והוקרה:  פרס חבר המושבעים של פסטיבל סאנדנס לדרמה אמריקאית (2016) 
 https://nateparkerfoundation.org/director/nate-parker/
 פרופיל ב-IMDb
 
נייט פארקר (באנגלית: Nate Parker; נולד ב-18 בנובמבר 1979) הוא שחקן, תסריטאי ובמאי קולנוע אמריקאי.
ביוגרפיה

פארקר נולד בנורפוק שבווירג'יניה. בנעוריו גדל בווירג'יניה ביץ' ובהמפטון רודס. בתקופת התיכון הצטיין בהיאבקות וזכה למלגה ללימודים באוניברסיטת המדינה של פנסילבניה. על פי בדיקת DNA, פרקר הוא מצאצאי "אנשי טיקאר" החיים כיום בקמרון.
ב-1999, במהלך חופשת הקיץ לאחר שנתו הראשונה באוניברסיטה, הואשם פארקר יחד עם עמיתו לנבחרת ההיאבקות באונס ובתקיפה מינית של סטודנטית, הוא זוכה ב-2001 לאחר מאבק משפטי. בעקבות הפרשה עבר לאוניברסיטת אוקלהומה, המשיך להתחרות בהיאבקות וסיים תואר ראשון בתכנות מחשבים. לאחר הלימודים עבד כמתכנת בבניית אתרי אינטרנט.
קריירה

את קריירת המשחק שלו החל לאחר שצד את עיניו של מגלה כישרונות בשעה שליווה את חברו למבחן בד בדאלאס. הוא עבר ללוס אנג'לס והחל לשחק בפרסומות ובתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה. תפקידו המרכזי הראשון בקולנוע היה בסרט "Rome & Jewel" מ-2006 שלא זכה להצלחה. ב-2007 שיחק בסרט "Pride", דרמה תקופתית המתרחשת בשנות ה-70 בה גילם את דמותו של חבר נבחרת שחייה המורכבת כולה מאפרו-אמריקאיים. באותה שנה שיחק בסרט "The Great Debaters" דרמה תקופתית המתרחשת בשנות ה-30 של המאה ה-20 בבימויו של דנזל וושינגטון, בסרט גילם חבר קבוצת דיבייט המורכבת מסטודנטים אפרו-אמריקאיים שקוראת תיגר על קבוצה מאוניברסיטת הרווארד, על משחקו היה מועמד לפרס NAACP Image לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-2008 שיחק בסרט "החיים הסודיים של הדבורים", אף הוא דרמה תקופתית העוסקת במאבק האפרו-אמריקאיים בגזענות, הוא היה מועמד פעם נוספת לפרס NAACP Image לשחקן המשנה הטוב ביותר. ב-2012 שיחק בסרטים "עסקה מגונה", "זנבות אדומים" בו גילם אחד מטייסי טסקיגי וב-"Red Hook Summer" בבימויו של ספייק לי. ב-2014 שיחק בסרטים "נון-סטופ" ו"אודות אלכס" ובתפקיד הראשי בדרמה הרומנטית "Beyond the Lights", על משחקו בסרט היה מועמד לפרס NAACP Image לשחקן הטוב ביותר.
פארקר כתב, הפיק, ביים ושיחק בתפקיד הראשי בסרט הולדתה של אומה שיצא לאקרנים ב-2016. הסרט עוסק במרד נט טרנר, מרד העבדים הנודע ביותר בתולדות ארצות הברית. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל סאנדנס וזכה בפרס השופטים ובפרס הקהל לסרט הטוב ביותר. כמו כן זכה בפרס הבמאי פורץ הדרך של השנה מטעם איגוד בעלי אולמות הקולנוע בארצות הברית. חברת פוקס סרצ'לייט רכשה את זכויות ההפצה של הסרט תמורת 17.5 מיליון דולר, הסכום הגבוה ביותר ששולם להפצת סרט שהוצג בפסטיבל והסכום הגבוה ביותר ששולם עבור סרט מוגמר כלשהו שהוצג בפסטיבל קולנוע. פארקר העדיף את ההצעה של פוקס סרצ'לייט על פני סכום של 20 מיליון דולר שהוצע לו על ידי נטפליקס מכיוון שרצה שהסרט יופץ באופן נרחב בבתי הקולנוע.
הפרויקט הבא עליו עובד פארקר הוא עיבוד קולנועי לביוגרפיה של מפיקת התוכניות ב-ESPN ליסה פן, העוקבת אחר המתאבקים דרטיון קרוקט ולירוי סאטון, האחד עיוור והשני קטוע רגליים, שמתמודדים עם נכותם.
חיים אישיים

ב-2016 ייסד בית ספר לקולנוע במכללת וילי שבטקסס. מכללת וילי היא המכללה שסיפור קבוצת הדיבייט שלה שימש השראה לסרט The Great Debaters בו השתתף.
באוגוסט 2007 התחתן פרקר עם שרה דיסנטו. לבני הזוג שלוש בנות בנוסף לשתי בנות נוספות שיש לפרקר ממערכות יחסים קודמות.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005 | מושחתים | דאסטר |  |
| 2005 | עולם אכזר | טכנו |  |
| 2007 | גאווה | חאקים |  |
| 2007 | הווכחנים הגדולים | הנרי לואו |  |
| 2008 | לשרוד מעבר לסורגים | השוטר קולינס |  |
| 2008 | Tunnel Rats | טוראי ג'ים לידפורד |  |
| 2008 | Rome & Jewel | רום |  |
| 2008 | החיים הסודיים של הדבורים | נייל |  |
| 2010 | Blood Done Sign My Name | בן צ'אביס |  |
| 2012 | זנבות אדומים | קפטן מרטין "איזי" ג'וליאן |  |
| 2012 | עסקה מגונה | ג'ימי גרנט |  |
| 2012 | קיץ ברד הוק | בוקס |  |
| 2013 | נאהבים מחוץ לחוק | סוויטר |  |
| 2014 | נון-סטופ | זאק וייט |  |
| 2014 | אודות אלכס | בן |  |
| 2014 | כל דבר סודי | קווין ג'ונס |  |
| 2014 | Beyond the Lights | קאז ניקול |  |
| 2015 | Eden | סלים | גם מפיק |
| 2016 | הולדתה של אומה | נאט טרנר | גם במאי, תסריטאי ומפיק |
| 2019 | American Skin | לוניקולן ג'ונסון | גם במאי ותסריטאי |
| TBA | Solitary |   | במאי, תסריטאי ומפיק |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | סדרה | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004 | פשע מן העבר | אר.ג'יי הולדן | פרק: "The Plan" |
| 2005 | עמק הזאבים | דוגמן | 2 פרקים |
| 2006 | היחידה | דריל | פרק: "Silver Star" |
הערות שוליים

↑  “46TH NAACP IMAGE AWARDS” NOMINEES ANNOUNCED, אתר NAACP
↑  על הסרט באתר פסטיבל סאנדנס
↑  CinemaCon: Nate Parker to Get Breakthrough Director of the Year Award, הוליווד ריפורטר, 7 במרץ 2016
↑  Sundance: Why Nate Parker Chose Fox Searchlight Over Netflix for 'The Birth of a Nation', הוליווד ריפורטר, 26 בינואר 2016
↑  ‘The Birth Of A Nation’s Nate Parker To Write Movie About High School Wrestlers And The ESPN Producer Who Told Their Story, אתר deadline.com‏, 14 במרץ 2016
↑  'The Birth of a Nation' Director Nate Parker Launches Film School at HBCU in East Texas, ‏Yahoo!, ‏21 במרץ 2016
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007350449505171  PLWABN: 9810674605205606  BnF: cb169821766 (data)  GND: 1028099304  ISNI: 0000 0000 5052 8453  LCCN: no2008072609  NKC: xx0218289  NLK: KAC201741677  SUDOC: 201873915  VIAF: 9655536   WorldCat (עם VIAF): 9655536
שימפנזה מצוי

| שימפנזה מצוי |
| --- | --- |

מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: פרימטים
תת־סדרה:: בעלי אף יבש
משפחה:: הומינידיים
סוג:: שימפנזה
מין:: שימפנזה מצוי
שם מדעי
 Pan troglodytes ‏בלומנבך, 1775
תחום תפוצה
   תפוצת תת-המינים של השימפנזה המצוי: (1) Pan troglodytes verus (2) Pan troglodytes ellioti (3) Pan troglodytes troglodytes (4) Pan troglodytes schweinfurthii

שימפנזה מצוי (שם מדעי: Pan troglodytes) הוא מין של קוף-אדם בסוג שימפנזה. השימפנזה המצוי הוא אחד משני מינים בסוג זה, והמין האחר הוא שימפנזה ננסי (בונובו). שני מינים אלו הם הקרובים ביותר לאדם מכל שאר בעלי החיים הקיימים בימינו, ומכאן העניין המדעי והציבורי בהם.
תפוצתו של השימפנזה המצוי במרכז אפריקה, בדרך-כלל ביער גשם טרופי כמו אגן הקונגו. הוא מטפס על עצים אך חי חלק ניכר מזמנו גם על הקרקע. הוא הולך על ארבע תוך הישענות על החלק החיצוני של פרקי אצבעות ידיו, ולעיתים מזדקף על רגליו האחוריות. משקל גופו מעט גדול משל השימפנזה הננסי, אך קטן בממוצע משל האדם. לעומת זאת זרועותיו ארוכות מזרועות אדם, וכוחו הפיזי גדול בהרבה. הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מפירות, וכן הוא צד יונקים קטנים. השימפנזה המצוי הוא בעל חיים חברותי מאוד החי בלהקות בנות 20 עד 80 פרטים, שמקיימים ביניהם מדרג חברתי. בניגוד למין השימפנזה הננסי, אצל השימפנזה המצוי מעמד הזכרים גבוה ממעמד הנקבות.
השימפנזה המצוי נחשב לאחד ממיני בעלי החיים האינטליגנטיים ביותר. בטבע הם משתמשים במגוון כלים, כגון מקלות לשליית טרמיטים ואבנים לפיצוח אגוזים, ולעיתים אף מתאימים כלים אלו לשימוש הרצוי באופנים פשוטים. מאחר שהם לומדים כישורים כאלה באמצעות חיקוי שימפנזים אחרים, נוצרות אצלם בטבע תרבויות האופייניות לכל קהילה ושונות במנהגיהן מאלו של קהילות אחרות. בשביה הם לומדים להשתמש במגוון כלים של בני-אדם, לתקשר עמם בשפות סימנים, ולזהות עצמם במראה.
השימפנזה המצוי הוא מין בסכנת הכחדה. מעריכים כי רק מאה אלף עד מאתיים אלף פרטים חיים כיום בטבע, ומספרם הולך ומתמעט. מספר איומים חברו יחד לפגיעה הקשה באוכלוסיית הבר של המין, בעיקר ציד בידי אדם, בירוא יערות בהם הוא חי, ומגפות של מחלות זיהומיות המועברות ככל הנראה מבני-אדם.
מקור השם

המילה "שימפנזה" מקורה במילה "קיבילי-צ'ימפנזה" באחת משפות בנטו המדוברת באנגולה, שמובנה "קוף אדם", וייתכן שפירושה המילולי "איש מחקה". בעברית המילה נשמעת, בשל סיומת הה', כלשון נקבה ולכן יש המתייחסים אל הזכר במילה "שימפנז", אך אין זה מינוח תקני. באנגלית המילה מבוטאת "צ'ימפנזי" (chimpanzee) ולעיתים מקוצרת בלשון חיבה ל"צ'ימפ" (chimp).
עד שנת 1929 נחשב השימפנזה המצוי למין היחיד בסוג שימפנזה, ולכן גם כיום מילה זו משתמשת לעיתים לתיאור המין שימפנזה מצוי. לעיתים קרובות יכונה השימפנזה המצוי במילה "שימפנזה" והשימפנזה הננסי בשמו האפריקאי "בונובו". אך במינוח מדעי "שימפנזה" הוא שם הסוג, אשר כולל את המינים "שימפנזה מצוי" ו"שימפנזה ננסי".
השם המדעי Pan troglodytes משקף את הבלבול הרב ששרר במעמדו הטקסונומי של המין בראשית המחקר המדעי בו, כמו גם את ההשפעה של מיתוסים ואגדות. פירוש שם המין troglodytes ביוונית הוא "שוכן מערות", שם בלתי-מתאים שכן השימפנזה המצוי אינו שוכן במערות. שם זה נטבע במקור במאה ה-17 על ידי חוקר הטבע השוודי קארולוס ליניאוס כשם המין Homo troglodytes (כלומר: "אדם שוכן מערות") לציון שבט אדם אגדי שהתקיים על פי השמועה באפריקה. שם זה שונה בשנת 1776 ל-Simia troglodytes (יוונית: "קוף שוכן מערות") על ידי חוקר הטבע הגרמני יוהאן פרידריך בלומנבאך (Johann Friedrich Blumenbach‏; 1840-1752). ולבסוף הועדף שם הסוג Pan שהגדיר בשנת 1816 חוקר הטבע הגרמני לורנץ אוקן (Lorenz Oken‏; 1851-1779), על שמו של האל פאן. אל זה מתואר במיתולוגיה היוונית בדמות סאטיר, שדמיונו לשימפנזה קלוש למדי.
סיווג ומיון

השימפנזה המצוי הוא אחד משני מינים בסוג השימפנזה (Pan). המין השני הוא השימפנזה הננסי (Pan paniscus), הדומה לשימפנזה המצוי, אך הוא מעט קטן ובעל מבנה גוף עדין יותר.
עד היום הוגדרו ארבעה תת-מינים של השימפנזה המצוי, הנבדלים זה מזה בעיקר באזור תפוצתם באפריקה:
תת-המין המרכז-אפריקני או בשמו המדעי, (Pan troglodytes troglodytes) שתפוצתו בעיקר בגבון, ברפובליקה של קונגו, וברפובליקה הדמוקרטית של קונגו, וכן בקמרון, הרפובליקה המרכז-אפריקאית, וגינאה המשוונית.
תת-המין המזרח-אפריקני (Pan troglodytes schweinfurthii) שתפוצתו בטנזניה, רואנדה, בורונדי, אוגנדה, זמביה והרפובליקה המרכז-אפריקאית.
תת-המין המערב-אפריקני (Pan troglodytes verus) שתפוצתו בסנגל, גינאה, גינאה ביסאו, סיירה לאון, חוף השנהב, ליבריה ומאלי.
תת-המין הניגרי-קמרוני (Pan troglodytes ellioti, ידוע גם בשם המדעי Pan troglodytes vellerosus) שתפוצתו בעיקר בניגריה וקמרון.
ההבדלים החיצוניים בין תת-מינים אלו אינם מובהקים, פרט לנטייה למידות גוף קטנות יותר אצל תת-המין המערב-אפריקני. מחקרים גנטיים (ראו בפרק גנטיקה) מראים כי תת-המין המערב-אפריקני ותת-המין הניגרי-קמרוני אכן היו מבודדים יחסית זה מזה ומן האחרים במשך מאות אלפי שנים, אך אין הבדלים גנטיים משמעותיים בין תת-המין המרכז-אפריקני והמזרח-אפריקני. למרות זאת משתמשים במינוח של תת-המינים האלו, הנמצאים כולם בסכנת הכחדה, לצורכי שימורם והגנה עליהם.
מאפיינים

כמו כל קופי האדם, גם השימפנזה המצוי הוא פרימט חסר זנב. גפיו ארוכות וגמישות, בעלות חמש אצבעות בכל גפה. האצבעות ארוכות ומפותחות, ומצוידות בציפורניים שטוחות בדומה לאדם, במקום בטפרים כמו אצל מרבית היונקים. כף הרגל דומה במבנה שלה לכף היד, כמו גם למבנה של כף יד אנושית, עם בוהן מנוגד לשאר האצבעות, ומותאמת ללפיתת ענפים ולא להליכה. בכף היד של השימפנזה, האצבעות ארוכות וחזקות מאצבעות אדם, פרט לאגודל שהוא קצר ופחות מפותח.
לשימפנזה המצוי אפרכסות אוזניים דמויות קונכייה בצידי הראש, עיניים גדולות מכוונות קדימה, ועור פנים ללא שיער. נוסחת השיניים שלו זהה לזו של האדם ושל כל שאר הקופים צרי האף: שתי חותכות, ניב אחד, שתי קדם-טוחנות ושלוש טוחנות בכל רבע לסת, ובסך הכל 32 שיניים. אך בניגוד לאדם (ובדומה לשאר קופי האדם), ניבי השימפנזה המצוי ארוכים וחדים, בעיקר אצל זכרים.
בדומה לקופי-אדם אחרים, שימפנזים מצויים מפגינים דו-צורתיות זוויגית בגודל גופם – הזכרים הבוגרים גדולים וחסונים, ומשקלם 40–60 ק"ג, בעוד הנקבות קטנות יותר, ומשקלן 32–47 ק"ג. בשביה, שימפנזים מצויים לעיתים בעודף משקל כתוצאה משפע מזון עתיר קלוריות ותרגול מועט מדי, ועשויים להגיע למשקל של 80 ק"ג. כשהם עומדים על ארבע, גובהם בכתפיים הוא 82 ס"מ בממוצע (זכרים ונקבות). כשהם עומדים זקופים על שתיים גובהם בין 100 ל-170 ס"מ. כמו אצל כל קופי האדם החיים כיום, זרועותיהם ארוכות בהרבה מרגליהם, ומוטת הזרועות שלהם (מקצה אצבעות יד אחת לקצה האצבעות של היד השנייה) גדולה פי 1.5 לערך מגובהם. שימפנזים מצויים חסונים מאוד, והבוגרים חזקים מאתלטים אנושיים למרות משקל גופם הקטן יותר. עם זאת, הטענה הנפוצה שהם חזקים פי חמישה עד עשרה מבני-אדם היא גוזמה, שמקורה במחקר ישן שהופרך.
גוף השימפנזה המצוי מכוסה בפרווה גסה בצבע שחור (לעיתים חום כהה מאוד), פרט לפניו, אוזניו וכפות ידיו ורגליו החשופים. הגבות והשיער בתחתית הסנטר לעיתים לבנים. הגורים נולדים עם ציצת שיער לבנה הדומה לזנבנב קצר על אחוריהם, אשר משחירה עם התבגרותם. צבע העור החשוף בהיר מאוד אצל גורים, ועם הגיל הוא נוטה להתכהות במידה משתנה אצל שימפנזים שונים, לעיתים עד כדי עור שחור לחלוטין. לשימפנזה המצוי עיניים חומות (בדומה למרבית היונקים שאינם בני-אדם, "לובן העין" שלו איננו לבן), ומעליהן רכסי גבות מפותחים, בעיקר בזכרים, אם כי לא במידה רבה כמו אצל הגורילה. לסתותיו בולטות לפנים, אפו קטן ושטוח ושפתיו דקות וגמישות.
בדומה למרבית הקופים צרי האף, עכוזו של השימפנזה המצוי מרופד ב"תפיחות שת" – עור קשה וחשוף המאפשר לו ישיבה נוחה על ענפי עצים או על מצע קשה אחר. אצל נקבות בתקופת הייחום, תפיחות השת מתנפחות ומקבלות צבע ורדרד, המושך מינית את הזכרים. בזכרי השימפנזה המצוי, האשכים גדולים יותר מאשר בכל מין אחר של קוף אדם, פי ארבעה מאלו של זכרי גורילה שגופם גדול בהרבה, ככל הנראה משום שייצור מוגבר של תאי זרע נדרש בשיטת הרבייה הייחודית למין, שבו כל נקבות הלהקה מזדווגות עם כל הזכרים (ראו בסעיף "התנהגות זוויגית").
תוחלת החיים של שימפנזים בטבע בין 40 ל-45 שנה. הגיל המבוגר ביותר תועד כנראה אצל זכר בשם גרגור (Gregoire) שמת במקלט השייך למכון של ג'יין גודול ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו בגיל 62 שנה.
אבולוציה > פלאונטולוגיה

ההיסטוריה האבולוציונית של הסוג שימפנזה בכלל ושל השימפנזה המצוי בפרט עדיין לוטה בערפל, משום שמאובנים של הסוג נדירים ביותר. עד שנת 2005 לא נתגלו כלל מאובני שימפנזים, למרות השפע היחסי של מאובני הומינידים אחרים מהסוגים אדם ואוסטרלופיתקוס באפריקה. ייתכן שמקום המחיה של השימפנזים ביערות טרופיים גרם לתנאי הרבדה ושימור גרועים במיוחד של שרידיהם, בהשוואה למינים שוכני אזורים פתוחים או יבשים יותר. בשנת 2005 פורסמו לראשונה מאובנים מהסוג שימפנזה: מספר שיניים שנמצאו, באופן מפתיע, בחלק המזרחי של הבקע הסורי-אפריקני בקניה, בשכבה גאולוגית שגילה כחצי מיליון שנה. מידות השיניים מזכירות את השימפנזה המצוי יותר מאשר את השימפנזה הננסי, אך בשל הממצא החלקי קשה להעריך בוודאות אם אמנם אלה שרידיו הקדומים ביותר הידועים של השימפנזה המצוי. המאובנים עשויים לייצג גם מין נכחד ולא ידוע למדע של שימפנזה. תגלית זו מוכיחה שתחום התפוצה של הסוג נמתח בתור הפליסטוקן מאות קילומטרים מזרחית מאשר התפוצה היום, וכי עמק הבקע לא הציב מכשול להתפשטות השימפנזים. בנוסף, נראה כי לשימפנזים ולאדם היסטוריה ארוכה מאוד של דו-קיום במזרח אפריקה; אוכלוסייה של שימפנזים התקיימה בזמן ובמקום חופפים למיני האדם הקדומים כדוגמת ההומו ארקטוס שנתגלו אף הם באותן שכבות.