stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מת לחיות 4.0
עלילה

בתחילת הסרט, קבוצת אנשים בראשותו של תומאס גבריאל שולחת מתנקשים על מנת לחסל 6 האקרים. בינתיים, בניו יורק, ג'ון מקליין (ברוס ויליס) תופס את בתו לוסי מקליין עם חבר שלה. הבת שמעוצבנת מסדר העדיפויות של אביה, טוענת שהיא "לוסי ג'נרו", שם משפחתה של אמה. כשה-FBI מגלים על חדירה למחשביהם הם מורים לאנשיהם ולמשטרה כולל ג'ון, לאסוף 7 האקרים העשויים להיות קשורים לפריצה. ג'ון נוסע לאסוף את ההאקר היחיד שעדיין חי, מתיו פרל (ג'סטין לונג). בזמן שהם בביתו של מתיו, אנשיו של גבריאל מנסים להרוג אותם, ואחרי קרב ארוך השניים מצליחים לברוח.
ג'ון ומתיו מתחילים לנוע לכיוון מטה ה-FBI, כשלפתע הם שמים לב לתאונות דרכים מוזרות ושכל הרמזורים ירוקים. ההאקרים של גבריאל מתחילים במה שנקרא "מכירת חיסול" - הפלה של כל המערכות המחוברות לרשתות מחשבים ושליטה בהם. מכירת החיסול פוגעת בכל החוף המזרחי של ארצות הברית, משבשת את מערכות התנועה והמרכזים הפיננסיים בשוק.
פרל ומקליין מגלים שגבריאל מתכנן לשלוח אנשים לתחנת כוח במערב וירג'יניה כדי לשבש את כל מערכת החשמל של החוף המזרחי. השניים נוסעים למערב וירג'ינה כדי לעצור את המאהבת של גבריאל, מאי לין. לאחר שהם מצליחים להציל את המצב ותחנת הכוח מתפוצצת, נגרמת הפסקת חשמל, התוקעת גם את בתו של מקליין במעלית. מקליין ופרל טסים במסוק אל חבר של פרל, פרדי "וורלוק", ונעזרים בו לאתר את גבריאל. גבריאל, השבור ממותה של מאי לין, לוקח את לוסי כבת ערובה. לאחר שמקליין ופרל מגיעים לתחנת הכוח, מיקומו של גבריאל, הם משחקים במשחק של חתול ועכבר. לאחר מאבק, גבריאל ושלושה מאנשיו מגיעים יחד עם לוסי ומתיו שמוחזקים בני ערובה למקום מחבוא חדש. מקליין, לאחר מעקב מתיש אחריהם מצליח להגיע אליהם. אחרי קרב ארוך, מקליין יורה בגבריאל דרך כתפו שלו, ומשחרר את מתיו ולוסי.
הביטלס
היסטוריה > ביטלמניה ומסעי ההופעות (1963–1966) > Please Please Me ו-With the Beatles

הסינגל הראשון של הביטלס, עם Love Me Do ו-P.S. I Love You יצא לאור באוקטובר 1962 וזכה להצלחה ניכרת באזור ליברפול, אך להצלחה פושרת בשאר המקומות באנגליה, והגיע רק למקום ה-17 במצעד התקליטונים הבריטי. זמן קצר אחריו (26 בנובמבר 1962) הקליטו הביטלס תקליטון נוסף, שכלל את Please Please Me ו-Ask Me Why. בעצתו של מרטין, האיצו הביטלס את קצב הנגינה והשירה ב-Please Please Me, שינוי שהוכיח את עצמו כאשר יצא התקליטון בתחילת 1963 והגיע למקום הראשון במצעד.
ב-22 בינואר 1963 נחתם חוזה בין בראיין אפשטיין, אחיו קלייב וחברי הביטלס כאשר ג'ורג' ופול חתמו עם כל אחד עם אביו. החוזה היה לחמש שנים. במהלך חודש פברואר 1963 הקימו חברי הביטלס יחד עם בראיין אפשטיין שניהל את חברת NEMS (North End Music Stores), ועם חברת ההפקות של דיק ג'יימס, אחיו בראיין וצ'ארלס סילבר את חברת נורת'רן סונגס שנועדה לקדם את הלהקה ולקבל את ההכנסות מהפצת שירי הביטלס. לנון ומקרטני סברו כי יהיו בעלי השליטה בחברה אולם קיבלו נתח של 20 אחוז כל אחד, בעוד אפשטיין קיבל 10 אחוז, וחברת דיק ג'יימס מיוזיק 50 אחוז. חברה אחרת, Maclen Music (ראשי התיבות של מקרטני, לנון) שהוציאה לאור את המוזיקה שלהם בארצות הברית – נשלטה גם היא על ידי נורת'רן סונגס.
ב-11 בפברואר 1963, הביטלס הקליטו עשרה שירים בסשן הקלטות אחד ארוך לאלבום הבכורה שלהם, Please Please Me. לאלבום התווספו ארבעת שירי התקליטונים שכבר יצאו בשני הסינגלים הראשונים שלהם, יחד עם סדרת שירים שכמעט מחציתם גרסאות כיסוי של שירים שהביטלס ביצעו בקביעות בהופעותיהם.[דרוש מקור] מרטין שקל במקור לעשות הקלטה חיה במועדון ה"מערה", אבל אחרי שהחליט שהאקוסטיקה של הבניין לא התאימה, הוא בחר לעשות מעין הופעה חיה באולפן עם הפקה מינימלית ב"סשן מרתון בודד באולפני אבי רוד". אחרי ההצלחה הבינונית של "Love Me Do", הסינגל "Please Please Me" קיבל הצלחה נחרצת יותר כשיצא בינואר 1963, חודשיים לפני אלבום הבכורה באותו השם. השיר הגיע למקום הראשון בכל טבלה בריטית למעט Record Retailer, שבו הוא הגיע לשיאו במקום השני.
התקליט זכה להצלחה מידית ומרשימה, והמשיך את קו העלייה בפופולריות של הביטלס. הלהקה המשיכה להופיע ברחבי בריטניה, כשהיא קוצרת הערצה הולכת ומתעצמת. פריצת הדרך המשמעותית הבאה הגיעה בשלהי הקיץ של 1963, כאשר הוציאה הלהקה את התקליטון She Loves You‏ שזכה להצלחה מסחררת ושבר את כל שיאי המכירות בבריטניה. ב-13 באוקטובר 1963 הופיעו הביטלס בתוכנית הטלוויזיה הפופולרית "יום א' בפלדיום של לונדון" שזכתה לצפייה של 15 מיליון צופים, ומעט מאוחר יותר השתתפו במופע הגאלה השנתי בפני משפחת המלוכה. שתי ההופעות הללו, שזכו לסיקור נרחב, חשפו לראשונה את ההיסטריה ההמונית הגדולה, בעיקר של צעירות בגילאי העשרה, שהתפתחה בבריטניה סביב הלהקה. בתוך זמן קצר, זכתה התופעה לכינוי "ביטלמניה".
במקביל לכל אלו, הצליחו הביטלס להקליט את אלבומם השני, With The Beatles, שכלל שורה מרשימה נוספת של שירים חדשים. באלבום היו גם כמה שירים נוספים של יוצרים אחרים. זמן קצר אחרי כן הקליטו הביטלס תקליטון חשוב נוסף, I Want to Hold Your Hand. אלו לא רק ליבוּ את הצלחתה של הלהקה, אלא גם משכו את תשומת לבם של מבקרי מוזיקה, שהעתירו על ראשם של לנון ומקרטני שבחים רבים, כשחלקם הרחיקו לכת עד כדי השוואתם לשוברט ולברהמס.
היסטוריה > שנות האולפן (1967–1970) > אקורד אחרון (1969–1970)

בתחילת שנת 1969 עשה מקרטני ניסיון נוסף לאחד את הלהקה לפרויקט משותף – צילומים לסרט בעת הקלטת אלבום חדש בשם "Get Back". בצילומי הסרט, שיצא שנה מאוחר יותר בשם "Let It Be", ניכרת המתיחות הרבה בין חברי הלהקה. מקרטני סיפר מאוחר יותר כי הרגיש כי הוא היחיד שמנסה לדחוף את הלהקה לעשייה, ואילו האחרים סיפרו כי חוו ממנו תחושת שתלטנות. בשלב מסוים במהלך הצילומים עזב האריסון את הלהקה באופן זמני. הסרט כולל את הופעת הביטלס על גג אולפן ההקלטות שלהם, באופן מפתיע ומבלי להודיע לאיש. הייתה זו הופעתה האחרונה של הלהקה. הקלידן בילי פרסטון ליווה את הביטלס בהופעה זו ובשירים שהוקלטו באותה התקופה. ההקלטות נמסרו בשנת 1970 למפיק פיל ספקטור, שיצר מהן את האלבום "Let It Be". חלק מחברי הלהקה (בעיקר מקרטני), לא היו מרוצים מהתוצאה שכללה תזמור מנופח ומקהלות של קולות רקע, ובשנת 2003 יצאה גרסה שונה של אותו התקליט, ללא התזמור והמקהלות, שנקראה "Let It Be... Naked".
אחרי סיום ההקלטות לאלבום, מקרטני אסף את חברי הלהקה מחדש כדי שתיצור אלבום חדש, "כמו שעשינו פעם". רוב ההקלטות נעשו בקיץ 1969. מקרטני, רינגו ומרטין אמרו שהם זוכרים את תקופת ההקלטות באופן חיובי. האלבום, Abbey Road. כולל מגוון סגנונות מוזיקליים כמו בלוז, פופ ורוק מתקדם.לאחר צאתו, זכה האלבום להצלחה מסחרית רבה, ובו הסינגל הכפול "Something"/"Come Together" והשיר "Here Comes the Sun".
לאחר צאת האלבום, הביטלס חדלו לפעול כלהקה הלכה למעשה. בספטמבר 1969 הופיע לנון בלהקה שכללה מספר נגנים ביניהם יוקו אונו ואריק קלפטון, ותיאר את ההופעה כחוויה ששכנעה אותו שהוא לא יכול להישאר יותר בגבולותיה של להקתו הישנה. שבוע לאחר מכן בפגישה של הלהקה ניסה מקרטני לשכנע את החברים לעשות סיבוב הופעות שיזכיר לחברי הלהקה את הסיבה שבשבילה הם קיימים, אולם לנון בתגובה השיב לו כי הוא מעוניין לפרק את הלהקה. חברי הלהקה שכנעו אותו להמתין מספר חודשים עד שיקבל החלטה סופית, ובתקופה זו פיזרו חברי הלהקה מסרים מעורבים בראיונות לתקשורת, ולעיתים אף דיבר לנון על אפשרות להופעות נוספות של הלהקה בעתיד. מקרטני היה זה שהגיב באופן הרע ביותר לתקופת הביניים, החל לשתות כמויות רבות של משקאות חריפים והפסיק לכתוב מוזיקה. לבסוף, במרץ 1970, הודיע מקרטני שגם הוא רוצה לעזוב את הלהקה, והוא החל לעבוד על אלבומו העצמאי הראשון.
אמנותיות

יצירותיהם של הביטלס שאבו השראה ממקורות שונים. ניתן לומר שמקור ההשראה העיקרי היה רוק אנד רול של שנות ה-50. ההרמוניות הקוליות הושפעו ישירות מהאמנים השחורים של חברת מוטאון בארצות הברית, והיצירה המוקדמת שלהם, מצ'אק ברי וליטל ריצ'רד. השפעה נוספת על הביטלס הייתה להקת "The Beach Boys", שהצטיינה אף היא בהרמוניות קוליות, אך במקרה זה ההשפעה הייתה הדדית.
באופן אישי שאבו חברי הלהקה השראה ממקורות שונים – לנון ומקרטני הושפעו בתחילה מאלביס פרסלי, באדי הולי, רוי אורביסון והאחים אברלי. לאחר מכן הכיר לנון את עבודתו של בוב דילן ובעקבותיו הוסיף ליצירתו השפעות ממוזיקה עממית. לנון שיחק תפקיד חשוב בכיוון הלהקה אל הפסיכדליה. בסוף דרכה של הלהקה ובשנים שאחרי כן חזר לנון להתעניין בעיקר במוזיקת רוק בסיסית יותר.
מקרטני אחראי להלחנתם של כמה מן השירים המלודיים יותר בלהקה, כמו הבלדות "Yesterday", ו-"Hey Jude". בה בעת הוסיף להתעניין במוזיקת רית'ם אנד בלוז. כמו כן נחשב לחבר בעל ההכשרה המוזיקלית המקיפה ביותר מבין חברי הלהקה, ואחראי לכמה מהחידושים שלהם בתחום העיבוד וההקלטה, זאת לצד השפעתו החשובה של מפיקם, ג'ורג' מרטין, בתחום זה.
האריסון הושפע מאמני הרוקבילי הגדולים של שנות ה-50 כקארל פרקינס, סקוטי מור ודווין אדי. ב-1965 פרץ האריסון דרך חדשה כאשר ניגן בסיטאר בשיר "Norwegian Wood", ולאחר מכן המשיך בדרך זו ושילב מוטיבים הודיים בשירים נוספים של הלהקה. באלבומיהם האחרונים של הביטלס החל האריסון לעבור לקדמת הבמה, בלהיטים כמו "While My Guitar Gently Weeps" (בו משתתף גם אריק קלפטון בסולו גיטרה), "Here Comes the Sun" ו"Something".
תרומתו של רינגו סטאר ללהקה אינה מוערכת דיה.[דרושה הבהרה] בנוסף לאימוץ סגנון נגינה חדשני וחופשי יותר (לדוגמה בשיר "Ticket to Ride") שהרחיב את גבולות ז'אנר שירי הפופ, תרם רינגו סטאר להרחבת היריעה וקהל היעד, בכך שדמותו המוזיקלית והאישית הנעימה ואף הקריקטוריסטית התגלתה כפופולרית ומתאימה מאוד לשירי ילדים. בנוסף, אחראי רינגו סטאר לגלישות האקראיות של הלהקה למוזיקת הקאנטרי, וכן יזכרו תרומותיו בשירים "A Day in the Life", סולו התופים שלו בשיר "The End" (שאכן היה אחד האחרונים שהקליטה הלהקה) ובשיר "Come Together" שבו ניגן תפקיד מעניין לאורך כל השיר. שני שירים שכתב (בעזרת שאר חברי הלהקה, ובעיקר האריסון) ופורסמו באלבומי הלהקה הם: "Don't Pass Me By" ו-"Octopus's Garden", אותם גם שר.
המוזיקה של הביטלס עדיין מנוגנת ומושמעת על ידי להקות, אמנים בודדים ותזמורות בכל רחבי העולם.
השפעתם על המוזיקה ועל תרבות הפופ

תופעת הביטלס היוותה נקודת מפנה בתולדות המוזיקה הפופולרית. הלהקה נחשבת עד היום ללהקה המצליחה בתולדות המוזיקה, בשנים שלפני הלהקה, מוזיקת הרוק סבלה מירידה מסוימת בהשפעתה, והביטלס הפיחו בה חיים חדשים. כמו כן הם פרצו את הדרך למוזיקת רוק עשירה ומורכבת יותר (החל מהאלבום Rubber Soul). יש הרואים בהופעתם את קיצו של הרוק אנד רול הקלאסי ותחילת הרוק המודרני. כך לדוגמה, המפיק ריק סקלאר (Rick Sklar) מתחנת הרדיו WABC בניו יורק, אסר בשלב מסוים על התקליטנים בתחנה לנגן שירים מלפני תקופת הביטלס.[דרוש מקור] אף על פי שעד שנת 1963 בארצות הברית לא הכירו את הביטלס עד שנערה התקשרה לתחנת הרדיו המקומית וביקשה שישמיעו שיר אחד שלהם.[דרוש מקור]
עד לביטלס, רוב להקות וזמרי פופ לא כתבו בעצמם את שיריהם, ותפקידם התמצה בעיקר בהעברת השירים לקהל הרחב בעזרת קול נעים ומראה מושך. על אף שבאלבומיהם הראשונים ניתן למצוא מספר רב של גרסאות כיסוי, הביטלס פרצו דרך בכך שכתבו בעצמם רבים משיריהם המקוריים.
הביטלס, יחד עם מפיקם ג'ורג' מרטין וטכנאי ההקלטות ג'ף אמריק, הכניסו חידושים רבים לטכניקות ההקלטה, בזכות הניסיון המתמיד שלהם לחפש צלילים חדשים ומגוונים. אלבומם "Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band" נחשב לאלבום הנושא הראשון – התייחסות ראשונה לאלבום כאל יצירה אמנותית בפני עצמה ולא רק כאוסף שירים. כמו כן, לראשונה הושקעו מאמצים רבים לא רק בשירים עצמם, אלא גם בצורה החיצונית של האלבום. למשל בשיר "Tommorow never knows" מן האלבום "Revolver" הפכו את סרט ההקלטה בכך שמלודית השיר תישמע מנוגנת לאחור זוהי הייתה הפעם הראשונה שניסו את טכניקת ההרצה לאחור דבר אשר יחזור בעתיד לשירי הלהקה.
בשנות ה-60 היו הביטלס חלק מהתופעה הפסיכדלית, קריאה לשלום ולאחווה מצד אחד, והשפעות רבות של סמים מצד שני. הביטלס השתמשו לעיתים קרובות בסמים, ויש שרואים בשירים רבים שלהם עדויות לכך (לדוגמה יש הטוענים ששם השיר "Lucy in the Sky with Diamonds" יוצר את ראשי התיבות LSD, והשיר נשמע כתיאור של הזית הסם LSD).
עם התבססות הלהקה, חבריה החלו להבין שיש להם גם תפקיד פוליטי, גם בעקבות פגישתם עם בוב דילן. הלהקה הוציאה שירים רבים, דוגמת "All You Need Is Love", שהפכו להמנונים לקידום השלום. בעקבות נישואיו של לנון ליוקו אונו, הוא הפך קיצוני יותר בפעולותיו הפוליטיות.
כשנשאלו מקרטני, האריסון וסטאר אודות תרומתם התרבותית, אמרו שלושתם כי הם שבעי רצון בייחוד מכך שמסריהם של השירים היו ברובם חיוביים והאדירו נושאים כשלום, אהבה, אחווה וחופש הפרט.
המוזיקולוג הבריטי וילפריד מלרס היה הראשון שחקר באופן מעמיק את שירי הביטלס. מלרס ביקש להראות כיצד מבנים, הרמוניות, מסורת מלודית ותזמור של שירי הביטלס מוצאים את מקומם כחלק מהמסורת של מוזיקה אירופאית תזמורתית וקאמרית, וטען שלא ניתן "לבודד" את מוזיקת הרוק והפופ מהמסורת המוזיקלית הכללית. הוא אף טען כי לנון ומקרטני הם "כותבי השירים הטובים ביותר מאז שוברט". מלרס שילב הוראה אקדמית והרצאות פומביות (למשל: סדרת הרצאות פומביות אודות Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band סמוך ליציאת האלבום) יחד עם כתיבה אקדמית ופרסומים רבים. ספרו Twilight of the Gods: the Beatles in Retrospect מ-1973 הוא ספר יסוד במחקר האקדמי של הלהקה.
החל משנת 2009 מציעה אוניברסיטת הופ בליברפול תואר שני בלימודי הביטלס.
בקולנוע

הקריירה הקולנועית של הביטלס החלה בסרט "A Hard Day's Night" (בתרגום חופשי: לילה של יום מפרך) משנת 1964, שבוים על ידי הבמאי האמריקאי ריצ'רד לסטר והיה מעין תיעוד של "יום טיפוסי" בחיי הביטלס בתקופת הביטלמניה.
בשנת 1965 צולם "Help!‎" – קומדיה המצולמת בצבעים מרהיבים ובין היתר גם באתרים אקזוטיים.
הסרט Magical Mystery Tour משנת 1967 הוקרן פעם אחת בטלוויזיה האנגלית וזכה לביקורות קטלניות, אך הפך עם הזמן לסרט פולחן.
סרט האנימציה "צוללת צהובה" יצא בסוף שנת 1968 ולא כלל את הביטלס עצמם (את הקולות תרמו מדבבים מקצועיים ש"אימצו" מבטא ליברפולי), למעט סצנה קצרה בסופו, שכללה צילום חי שלהם מדברים אל המצלמה. הסרט כלל מבחר שירים מהאלבומים Revolver,Rubber Soul, ו-Sgt. Pepper בתוספת חמישה שירים חדשים שנכתבו עבורו במיוחד. הוא נחשב לפורץ דרך בזכות שיטת האנימציה המיוחדת שלו.
סרטה האחרון של הלהקה הוא "Let It Be" שצולם בשנת 1969 ומתעד את התפוררותה. הסרט והתקליט הופצו לאחר שהביטלס כבר התפרקו.
בקולנוע > סרטים על הלהקה ובהשראתה

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
בשנת 1994 יצא סרט בשם Backbeat המגולל את סיפורם של הביטלס בהמבורג בתחילת דרכם. הסרט מתרכז בעיקר ביחסים הקרובים בין לנון לסטיוארט סאטקליף, (שכאמור לא נכלל בהרכבה הסופי של הלהקה) ובהתלבטויותיו של האחרון אם לעזוב את המבורג ולחזור לליברפול עם שאר חבריי הלהקה, או להישאר ולהשתקע יחד עם חברתו. הסרט גם מזכיר את סיפור גירושם של הלהקה מהמבורג בפעם הראשונה, (עקב הסתבכות עם המפיק שלהם) חזרתם לשם ושובם לליברפול כלהקה מצליחה. במהלך הסרט נשמעים כמה מהשירים שביצעו הלהקה בעת שהותם בגרמניה.
בשנת 2000 יצא סרט דרמה בשם "שנינו" (Two of Us) המדבר על היחסים של חברי הלהקה לאחר ההתפרקות. במהלך הסרט נחשפים מספר פרטים על המשך החיים של חברי הלהקה אחרי שנפרדו. שם הסרט זהה לשיר הראשון בתקליט האחרון של הלהקה.
בשנת 2002 יצא סרט בשם "קוראים לי סם". עלילת הסרט איננה קשורה כלל לביטלס אך הלהקה מוזכרת בסרט עשרות פעמים. כך שמות הגיבורים לקוחים משמות חברי הלהקה. הסרט מכיל שאלות טריוויה רבות שגיבור הסרט שואל על הביטלס. וכן הפסקול של הסרט שמורכב בעיקר מגרסאות כיסוי של שירי הלהקה.
בשנת 2007 יצא סרט מוזיקלי בשם "מעבר ליקום" (Across the universe) גם עלילה זו אינה קשורה לביטלס, אך שירי הלהקה הם הפסקול של הסרט, וכן משמשים כחלק ממשי מהסרט (כלומר חלקים גדולים מאירועי הסרט קורים דרך השירים כמו במחזמר) כששמות הגיבורים לקוחים משירי הלהקה (למשל־Jude, Prudence).
בנוסף לכך הסצנה האחרונה של הסרט היא הופעה בלתי חוקית של הגיבורים על אחד הבניינים שאותה המשטרה מפזרת. זוהי מחווה להופעה האחרונה של הביטלס שהייתה על הגג של אולפן ההקלטות שלהם ופוזרה על ידי המשטרה.
בשנת 2009 יצא הסרט "נער משום מקום" המספר אודות חיי ההתבגרות של ג'ון לנון, והקמתה של להקת "החוצבים" שקדמה את "הביטלס". התסריט מבוסס על הביוגרפיה שכתבה ג'ולייה ביירד, אחותו למחצה של ג'ון לנון.
בשנת 2019 יצא הסרט הקומי "יסטרדיי" המספר על תרחיש בדיוני שבו זמר-יוצר אלמוני וכושל מתעורר אחרי תאונת דרכים, לעולם שבו להקת הביטלס ושיריה מעולם לא היו, ושירי הלהקה מתקיימים בתודעתו בלבד.
בנובמבר 2021 ראה אור הסרט התיעודי The Beatles: Get Back, שביים פיטר ג'קסון, מעריץ מושבע של הלהקה. בכורת הסרט, במתכונת של מיני-סדרה, בשלושה חלקים בני שעתיים כל אחד, התקיימה בערוץ דיסני+ במהלך שלושת ימי חג ההודיה, בתאריכים 25, 26 ו-27 בנובמבר 2021.
באוקטובר 2024, פורסם כי סרט דוקומנטרי בשם "Beatles '64" על מסע הביטלס לארצות הברית בשנת 1964 ייצא בדיסני+ ב-29 בנובמבר. הסרט הופק על ידי מרטין סקורסזה ובוים על ידי דייוויד טדסקי. הסרט יכלול קטעים נדירים שמעולם לא נראו של הלהקה ושל מעריציהם במהלך שיא הביטלמניה. הסרט כולל ראיונות חדשים עם שני חברי הביטלס שנותרו בחיים, מקרטני וסטאר. הסרט עוקב אחרי הביטלס כאשר הם נוחתים בניו יורק בפברואר 1964 ומבצעים את הופעת הבכורה שלהם בתוכנית "המופע של אד סאליבן" שצפו בה מעל 73 מיליון צופים, מה שהפך אותה לאירוע הטלוויזיוני הנצפה ביותר בזמנו. הסרט כולל צילומים נדירים שצולמו על ידי הדוקומנטריסטים אלברט ודייוויד מייזלס, ששוחזרו ברזולוציית 4K בניו זילנד. לצד סקורסזה מפיקים גם מקרטני וסטאר. שבוע לפני יציאת הסרט, ב-22 בנובמבר, ייצא סט וינילים בשם "The Beatles: 1964 U.S. Albums in Mono" שיכלול שבעה אלבומים אמריקאים של הביטלס שלא יצאו על ויניל מאז 1995.
דיסקוגרפיה

טבלה זו מכילה רק את אלבומי האולפן של הלהקה.
כדי לראות את כל אלבומי הלהקה ראו – דיסקוגרפיה של הביטלס
| # | שם אלבום | שנת יציאה | הערות | גרסאות שונות לכל ארץ שבה האלבום יצא |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Please Please Me | 1963 |  | כן |
| 2 | With The Beatles | 1963 |  | כן |
| 3 | A Hard Day's Night | 1964 |  | כן |
| 4 | Beatles for Sale | 1964 |  | כן |
| 5 | Help! | 1965 |  | כן |
| 6 | Rubber Soul | 1965 |  | כן |
| 7 | Revolver | 1966 |  | כן |
| 8 | Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band | 1967 | האלבום הראשון שיצא בכל הארצות באותה גרסה. | לא |
| 9 | Magical Mystery Tour | 1967 | אלבום זה יצא בארצות הברית באורך מלא ובבריטניה בגרסת מיני אלבום. | כן |
| 10 | The Beatles | 1968 | אלבום כפול. | לא |
| 11 | Yellow Submarine | 1969 | אלבום זה הכיל רצועות אינסטרומנטליות שהולחנו ותוזמרו על ידי ג'ורג' מרטין. | לא |
| 12 | Abbey Road | 1969 | אלבום שהוקלט אחרי Let It Be, הוא בעצם האלבום שהוקלט אחרון. | לא |
| 13 | Let It Be | 1970 | אלבום שהוקלט ונגנז בשנת 1969 האלבום מכיל בעיקרון את רוב השירים של האלבום המקורי שנקרא: "Get Back". | לא |
יש המייחסים לאלבום האוסף "Hey Jude" מעמד של אלבום אולפן מכוון שהוא הכיל שירים שלא יצאו בארצות הברית בשום אלבום.
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: הביטלס
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
אלבומי הביטלס
שירי הביטלס
פירוק הביטלס
נורת'רן סונגס
אלתא מערכות

| --- | --- |

 נתונים כלליים
 סוג:  חברה ממשלתית
 מייסדים:  פלטיאל מקלף, התעשייה האווירית לישראל
 תקופת הפעילות:  1967–הווה (כ־58 שנים)
 חברת אם:  התעשייה האווירית לישראל
 מיקום המטה:  רובע ג',  אשדוד, ישראל ישראל
 ענפי תעשייה:  תעשייה ביטחונית
 מוצרים עיקריים:  אלקטרוניקה צבאית ומערכות מכ"ם
 הכנסות:  1.6 מיליארד דולר (2022)
 רווח:  83 מיליון דולר (2022)
 מנכ"ל:  דרור בר
 עובדים:  4,200
  
 אתר רשמי
 
אלתא מערכות בע"מ היא חברה בת של התעשייה האווירית לישראל, ואחת החברות המובילות בעולם במערכות אלקטרוניות צבאיות בתחום המכ"ם, התקשורת והלוחמה האלקטרונית. השם אלת"א הוא ראשי תיבות של "אלקטרוניקה תעשייה אווירית".
היסטוריה

אלתא הוקמה על ידי פלטיאל מקלף בשנת 1967 כחברת-בת של התעשייה האווירית ופעלה בחצר התעשייה האווירית בנמל התעופה בן-גוריון לוד. בשנת 1969 הועברה החברה לאשדוד במסגרת מדיניות ממשלת ישראל בראשות לוי אשכול לפיזור התעשיות ולתמיכה בערי הפיתוח.
משרדי החברה הראשיים ממוקמים בקמפוס המשתרע על שטח של 13,000 מ"ר באשדוד, מזרחית לרובע ג'. במפעל נוסף הממוקם בבאר שבע, מתבצע ייצור כלי רכב ופעילויות ייצור והרכבה אחרות, באתר ששימש בעבר את חברת רמתא, שחלק מפעילותה מוזג בחטיבת היבשה שהוקמה באלתא במסגרת רה-ארגון בחברת אלתא ובתעשייה האווירית. בשנת 2022 פורסם כי קבוצת הבת של אלתא, "אלבטק טכנולוגיות", תקים קמפוס ללוגיסטיקה ולייצור בפארק ההיי-טק ברובע המיוחד (קריית פרס) באשדוד. אלתא מחזיקה בכמה חברות בנות. בשנת 2019 רכשה אלתא מחברת מלם תים 50% מחברת אלטל.
ב-2023 הסתכמו מכירות החברה בכ-1.6 מיליארד דולר, כש-70% מהסכום הגיעו מייצוא. לקוחות החברה פרושים על פני 70 מדינות.
החברה מוכרת כמובילה עולמית במגוון תחומי טכנולוגיה, ובמיוחד במערכים סורקי מערך מופע אקטיביים (AESA) ומכ"מי מפתח סינתטי (SAR). עד שנת 2024 עובדי החברה הגישו 811 הצעות לרישום פטנטים ב-159 סיווגים. רבות מההצעות הוכרו בפטנטים רשומים. בשנת 2005 זכתה אלתא מערכות בפרס האיכות הלאומי בתעשייה ובפרס האיכות של איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה. נכון לסוף 2024 זכתה אלתא 14 פעמים בפרס ביטחון ישראל. ב-2005 החברה הוסמכה לתקן התעופה והחלל AS9100B.
שיעור הצמיחה השנתי של אלתא הוא 7%-8% ובעשור שקדם לשנת 2013 היא שילשה את הכנסותיה.[דרוש מקור]
בדצמבר 2024, פורסם כי החברה הגיעה להסכמה מול רשות מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי והשיכון לפינוי המפעל למיקום חלופי בדרום העיר, מזרחית לרובע ט"ז, על מנת לאפשר בניית מגורים במובלעת השטח שבין כביש 41 לכביש 4, המכונה "המשולש החקלאי", הנאמד ב-9,500 דונם. במובלעת לא התאפשרה בניית מגורים, עקב החלטה שהתקבלה בוועדה למתקנים ביטחוניים ב-2003 המגבילה את הבנייה במרחק של 2 ק"מ מהמפעל. המנהל הכללי של התעשייה האווירית, בועז לוי, בירך על המהלך, בעוד עיריית אשדוד התנגדה וטענה שהתוכנית אינה חלק מתוכנית המתאר של אשדוד. השטח החלופי שהוקצה למפעל בדרום העיר הוא בן 250 דונם. רשות מקרקעי ישראל ומשרד הבינוי השיכון נטלו על עצמם את עלות ההעתקה הנאמדת ב-3.94 מיליארד שקל. במסגרת התוכנית, מתוכננים לקום 70,000 יחידות דיור. התוכנית קודמה לראשונה ב-2018 על ידי יעקב קוינט (מנהל רשות מקרקעי ישראל), כאשר כיהן כמנהל רשות החברות הממשלתיות. גם ב-2018 התנגדה עיריית אשדוד בראשות יחיאל לסרי לתוכנית.
היסטוריה > מנכ"לי החברה

| שם | תקופת כהונה |
| --- | --- |
פלטיאל מקלף: 1967–1975
מאיר דביר: 1975–1977
משה אור-טס: 1977–1982
נינו לוי: 1982–1990
יהודה פרנקל: 1990–1994
מרדכי שמואלי: 1994–2001
ישראל לבנת: 2001–2006
ניסים הדס: 2006–2018
יואב תורג'מן: 2018–2024
ישראל לופה (מ"מ): 2024–2024
דרור בר: 2024-עתה
ארגון

אלתא מעסיקה מעל 4,200 עובדים, כ-90% מהם מדענים, מהנדסים, תוכניתנים, הנדסאים וטכנאים). החברה מתנהלת בשבעה מפעלים:
מפעל מערכות מכ"ם קרקעיות וימיות
מפעל מערכות מוטסות
מפעל מודיעין תקשוב ול"א
מפעל יבשה ורובוטיקה קרקעית
מפעל הנדסה ומערכות
מפעל התוכנה
מפעל הסייבר
ארגון > מערכות מכ"ם יבשתיות וימיות

אורן ירוק (EL/M-2080): מכ"ם בקרת אש של מערכת ההגנה נגד טילים "חץ".
אורן אדיר (EL/M-2080S): מכ"ם בקרת אש של מערכת ההגנה נגד טילים "חץ 3".
מערכת טרה (EL/M-2090) - מערכת המשלבת את מכ"ם האולטרא לזיהוי הראשוני של המטרה והספקטרה, ש"רוכש" את המטרה מה"אולטרא" ומספק נתונים ברזולוציה גבוהה.
ר"ז (EL/M-2084 ): מכ"ם רב-זרועי לאיכון ירי תלול מסלול, ירי ארטילרי, שיגורי רקטות ואיומים אוויריים. משרת בצה"ל במערך ההגנה האווירית ובחיל התותחנים.
המכ"ם משמש את מערכת "כיפת ברזל" ליירוט רקטות קצרות טווח. המערכת פותחה ביחד עם רפאל - מערכות לחימה מתקדמות וחברת אמפרסט מערכות. המערכת זכתה לטבילת אש מוצלחת באפריל 2011 ומאז הוכיחה את עצמה מספר רב של פעמים. מנכ"ל חברת אלתא, ניסים הדס, אמר שהמערכת הצליחה מעל למצופה.
המכ"ם משמש גם את מערכת "קלע דוד" להגנה אווירית ויירוט רקטות וטילים לטווח בינוני.
מכ"ם מתקדם המסוגל לאכן שיגורי רקטות, לסווגם, ולזהות מאין שוגרו והיכן יפגעו. משרת בחיל התותחנים.
מכ"ם EL/M-2084 MS-MMR – מערכת גילוי משולבת רב-סנסורית המשלבת את מכ"ם ה-EL/M-2084 וחיישנים מסוגים שונים.
מכ"מים להגנת כוחות ורק"מ.
מכ"ם בוהה (EL/M-2112).
מכ"ם בוהה מעבר לאופק (OTH)
מכ"ם מעיל רוח (EL/M-2133) – מכ"ם הגנה על רכב קרבי משוריין.
SeeFar – מכ"ם להתקנה בקטרים, לשם זיהוי מכשולים על המסילה.
מכ"ם לשדות ניסויים.
ארגון > מערכות מוטסות

חטיבת המערכות המוטסות היא בית מערכות המתמקד בתכנון, פיתוח, אינטגרציה וניהול של מערכות מוטסות להתראה מוקדמת ובקרה אווירית,(AEW&C) ומערכות מוטסות לאיסוף מודיעין המשלבות מגוון חיישנים על פלטפורמות מוטסות וחלליות, כולל לוויינים, למטוסי משימה וכלי טיס בלתי מאוישים. מערכות אלה כוללות מכ"מי גילוי ומעקב, מכ"מים לסיור ימי, ומכ"מי SARלמשימות מיוחדות, מכ"מי בקרת אש ומכ"מי SAR למטוסי קרב, חיישני SAR ו-GMTI עבור פלטפורמות מאוישות ולא מאוישות ועוד. אלתא הייתה החברה הראשונה שהציגה את טכנולוגיית AESA במטוסי התרעה מוקדמת ויישמה יכולות אלה במטוסי מנהלים מתקדמים המאפשרים ביצוע משימות ממושכות ביחס עלות/ביצועים גבוה.
בין המערכות המיוצרות במפעל:
מכ"ם טכסאר (EL/M-2070): מטעד מכ"ם מפתח סינתטי הפועל בתחום ה־X (חלק מלווין טכסאר).
מטוסי משימה:
פאלקון (EL/W-2075) - הגרסה הראשונה של הפאלקון. מערכת אחת סופקה לצ'ילה על בסיס מטוס בואינג 707.
(EL/W-2085) - גרסה מעודכנת יותר של מערכת הפאלקון. נמצאת בשימוש חיל האוויר: מטוס לאיסוף מודיעין אותות המכונה "נחשון שביט", מערכת מוטסת לשליטה והתרעה מוקדמת המכונה "נחשון עיטם" שניהם על בסיס מטוסי גאלפסטרים 5.
(EL/W-2090) - הגרסה הכי עדכנית של המערכת. נמצאת בשימוש חיל האוויר ההודי ומותקנת על בסיס איליושין Il-76 ועל מטוס הביון "נחשון אורון" גם הוא מבוסס על מטוסי גאלפסטרים 5.
(EL/M-2083) - מכ"ם הנמצא על גבי בלון תצפית ומבוסס על מכ"ם אורן ירוק.
טל שמיים - מערכת לגילוי והתרעה מסוג בלון תצפית, הפועלת מאתר ייעודי בצפון ישראל.
מכ"ם סיור ימי EL/M2022 למטוסים מאוישים ולכטמ"מ
פוד תקיפה מכ"מי EL/M-20600
מכ"מי SAR לכלי טיס מאוישים וכטמ"מ
ארגון > מערכות ימיות

דגון
סטאר (EL/M-2238)
אדיר (EL/M-2248)
אלפא (EL/M-2258)
קיסרון (ELI-3325)
ארגון > מודיעין תקשוב ול"א

מפעל מודיעין, תקשורת ותקשורת הוא המרכז של אלתא לתכנון, פיתוח וייצור פתרונות לוחמה אלקטרונית (EW), סיגינט ותקשורת. המוצרים החדשניים כוללים את מערכת AESA EW הראשונה בעולם, פתרונות ELINT ו-COMINT ייחודיים, עורקי תקשורת נתונים מתקדמים ומסופי תקשורת לווינית SATCOM ליישומים קרקעיים, רכובים, ימיים ואווירים. החטיבה תומכת באיסוף ועיבוד מודיעין ברמה הלאומית באמצעות מערכות IMINT ו-GEOINT מתקדמות.
מערכת סקורפיוס – מערכת ל"א רב-אלומתית (Multi-Beam) בעלת גרסה יבשתית, ימית ואווירית.
מערכות התראה לגילוי איומי טילים
סנסור למניעת תאונות אוויריות לכטמ"מ
מערכת איסוף מודיעין אותות (SIGINT)
מערכות מודיעין קשר (COMINT)
מערכת לגילוי ויירוט כטמ"מ (Grone Guard)
מערכות איסוף מודיעין חזותי
מערכת ניתוח מידע מודיעיני
פודי תקיפה אלקטרונית (JAMMER EW)
מערכות תקש"ל (ניידות, מוטסות, נישאות וקרקעיות)
רדיו מבוסס תוכנה (SDR)
עורקי נתונים רחבי פס
מכ"ם פסיבי להתראה אווירית
BlueWhale (ELI-3325) - צוללת אוטונומית.