stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פרשת מדעי המרמור
הערות שוליים

↑  .
↑  Kennedy, Laura. "Hoax papers: The Shoddy, Absurd and Unethical Side of Academia". The Irish Times (באנגלית). נבדק ב-15 בפברואר 2021. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Chivers, Tom (5 באוקטובר 2018). "Don't be so quick to laugh at the 'grievance study' hoax". UnHerd. נבדק ב-6 באוקטובר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kafka, Alexander C. (October 3, 2018). "'Sokal Squared': Is Huge Publishing Hoax 'Hilarious and Delightful' or an Ugly Example of Dishonesty and Bad Faith?". The Chronicle of Higher Education. Archived from the original on November 20, 2018.
↑  Christensen, Joel P.; Sears, Matthew (30 באוקטובר 2018). "Sokal-squared hoax was a put-down of scholars concerned with racial issues (opinion)". Inside Higher Ed. אורכב מ-המקור ב-30 באוקטובר 2018. נבדק ב-15 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "What the 'Grievance Studies' Hoax Means". The Chronicle of Higher Education. 9 באוקטובר 2018. אורכב מ-המקור ב-10 באוקטובר 2018. נבדק ב-15 בנובמבר 2018. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Kafka, "'Sokal Squared': Is Huge Publishing Hoax 'Hilarious and Delightful' or an Ugly Example of Dishonesty and Bad Faith?". The Chronicle of Higher Education.
1 2  "What the 'Grievance Studies' Hoax Means". The Chronicle of Higher Education. October 9, 2018. Archived from the original on October 10, 2018
↑  Mangan, Katherine (7 בינואר 2019). "Proceedings Start Against 'Sokal Squared' Hoax Professor". The Chronicle of Higher Education. אורכב מ-המקור ב-8 בינואר 2019. נבדק ב-11 בינואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  York, Chris (9 בינואר 2019). "Richard Dawkins Defends Academic Peter Boghossian Who Hoaxed Journals With 'Feminist Mein Kampf'". Huffingtonpost UK. נבדק ב-15 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Boghossian, Peter [@peterboghossian] (9 בינואר 2019). "I am deeply concerned that we are failing students. Here's a powerful student letter. "I could no longer stomach the overall climate that seemingly pervaded every single class…"" (Tweet). נבדק ב-15 בינואר 2019 – via Twitter. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The "Grievance Studies" hoax exposes postmodernist charlatans". World Socialist. 13 באוקטובר 2018. נבדק ב-2021-07-21. {{cite web}}:  (עזרה)
↑    Tim Smith-Laing, ‏'Postmodernism gone mad': is academia to blame for cancel culture?, The Telegraph, 19 September 2020
תגובת המחברים לסיקור הפרשה בניו יורק טיימס, ודיון נוסף בנושא
שוקו אסהארה

| --- | --- |

 לידה:  2 במרץ 1955 יצושירו, יפן 
 הוצאה להורג:  6 ביולי 2018 (בגיל 63) Tokyo Detention House, יפן 
 שם לידה:  松本 智津夫 
 מדינה:  יפן 
 מקצוע:  טרוריסט
 תפקיד:  מייסד ארגונים 
 בן או בת זוג:  טומוקו מצומוטו 
 מספר צאצאים:  12 
 
שוקו אסהארה (בקנג'י: 麻原彰晃, בהירגנה: あさはら しょうこう;‏ 2 במרץ 1955 - 6 ביולי 2018) היה מנהיגה ומייסדה של כת אום שינריקיו היפנית.
שנותיו הראשונות

אסהארה נולד בעיר יטסושירו שבאי הדרומי קיושו ביפן. הוא נולד תחת השם צ'יזואו מצומוטו (Chizuo Matsumoto) למשפחה ענייה המייצרת מחצלות טאטאמי לפרנסתה. הוא היה אחד מתוך שבעה ילדים. הוא סבל מעיוורון כמעט מלא, ולכן בגיל חמש הלך ללמוד בבית ספר לעיוורים. לאחר שסיים את לימודיו ב־1977 עבר לטוקיו. למרות מאמציו הרציניים, נכשל בבחינות הכניסה לאוניברסיטת טוקיו היוקרתית. כיוון שכך, פנה אסהארה ללימודי דיקור סיני ורפואה סינית מסורתית. הוא החל לעסוק ברפואה סינית עממית ולאחר מכן פנה לפילוסופיה המשלבת רעיונות רוחניים שונים, רובם פרי מוחו. ב־1978 התחתן עם אשה שמכרה לפרנסתה תרופות צמחיות ואוכל טבעי.
כבר בראשית דרכו שאף אסהארה להיות מנהיג, דבר שבא לידי ביטוי עוד בבית הספר היסודי ובתיכון בו למד, אך הוא נדחה על ידי חבריו ללימודים, שחשו מאוימים מדעותיו הקיצוניות ויוצאות הדופן.
הקמת כת האמת הצרופה

ב־1984, כחלק מהשינוי הדתי שהתרחש בו, החלו אסהארה ואשתו להדריך קורסי יוגה. כמורה ליוגה הוא העביר שיעורים רבים לתלמידים רבים, כשכישרון היוגה היווה בסיס ששולב בפרקטיקות בודהיסטיות, שאף אותן הוא לימד. ב־1986 בזמן ששהה בהרי ההימליה הוא טען כי השיג הארה על ידי התגלות של האל ההינדי שיווה. לטענתו, הוא חווה התעוררות ועלייה באנרגיה שאמרה לו לעזוב את הגוף, וכי עליו להוביל להתפתחות רוחנית. לאחר עלייה לרגל להרי ההימליה, כתב אסהארה: "עכשיו אני חופשי לעזוב את גופי הפיזי, בכל זמן ובכל מקום". ב־1987 טען שפגש את הדלאי לאמה וזה אמר לו שהוא הדלאי לאמה של יפן, ושעליו מוטלת הפצת הבודהיזם ביפן. כשחזר ב־1987 הוא שינה את שמו מצ'יזו מצומוטו, ל"קדוש" שוקו אסהארה. לטענתו, בהתגלותו האפוקליפטית בחר בו שיווה לארגן צבא של אלוהויות, כדי שבני האור ילחמו בבני החושך. על אף ששיווה הוא אל הינדי, אך אסהארה היה בחירתו לדבריו, להוביל את בני האור אל הישועה הנצחית. כדי לשבות את לב המאמינים, טען אסהארה כי לו כוחות על טבעיים, כמו היכולת לחזות עתיד, לראות עבר, לרחף באוויר, לשהות מתחת למים, לשנות צורתו לכל צורה שיחפוץ, וכן להזיז אובייקטים ולשנות צורתם מבלי לגעת בהם. כשעיתונים ואמצעי מדיה נוספים התייחסו ליכולות אלה, זכה אסהארה בפרסום נרחב חינם.
אסהארה הסתבך בהרפתקאות עסקיות מפוקפקות (מכירת תרופות מזויפות), נתפס על ידי המשטרה, נשפט, ונמצא אשם בעבירות פליליות. לאחר שפעילויותיו המפוקפקות נחשפו בעיתון מקומי, עסקיו ירדו לטמיון.
במהלך "החיפושים אחרי האמונה", הוא הצטרף לאגונשו (Agonshu), "דת חדשה חדשה" שדרשה שחרור מקארמה רעה על ידי מדיטציה. אמונה זו מופיעה במידת מה במערכת האמונות של כת האמת הצרופה. באום, מאמין יכול "להסיר קארמה רעה" על ידי אימוץ כמה ייסורים. חברי הקבוצה השתמשו ברעיון זה כדי להצדיק התעללות בחברים אחרים.
אסהארה הקים את הארגון הדתי שלו ב-1984 והוא נקרא בתחילה Aum Shinsen no kai, לאחר מכן ב־1987 שונה ל- Aum Shinrikyo, (מעתה Aum), אום שינריקיו.
אסהארה התפרסם מאוד לאחר שכת אום שינריקיו אותה הקים ב־1987 הלכה וצברה כוח ביפן ובעולם, ובתקופת השיא מנתה עשרות אלפי מאמינים בכל רחבי העולם. הכת ראתה באסהארה משיח בעל כוחות על-טבעיים והתייחסה אליו ואל דבריו כקדושים, דבר שהוביל לשיעבוד מוחלט של חברי הכת לאסהארה. מעשי זוועה רבים התרחשו בתוך הכת ומחוצה לה כמו עינויים, רצח, ופגיעות שונות במתנגדי הכת - הכול בשם אסהארה ולמענו.
אסהארה ביקש שליטה מוחלטת במאמיניו: על חברי הכת היה למסור את כל רכושם לכת, אסור היה להם להתרועע עם אנשים שאינם חברי הכת, נאסר עליהם לישון יותר מ־6 שעות בלילה ואף פחות, והיה עליהם לצפות בשידורי הכת שעות רבות ביום, תוך שהם נעולים בחדר עם מכשיר טלוויזיה. הכת אף ביקשה מהמאמינים לחבר אלקטרודות לגופם ולהסתובב איתן כדי שיוכלו להיות באותו "גל אלוהי" עם מוחו של אסהארה. פריטים מגופו של אסהארה כמו שערות שנשרו, ציפורניים שנקצצו, ואפילו מי האמבט בהם רחץ, נמכרו למאמיניו כ"פריטים קדושים".
מעצרו, משפטו והוצאתו להורג

נפילתו של אסהארה הגיעה לאחר התקפת הכת על הרכבת התחתית בטוקיו ב-20 במרץ 1995. לאחר האירוע נעצרו אסהארה ורבים ממאמיניו והועמדו למשפט. במשפטים שהתנהלו נגדם נחשפו פשעיהם של חברי הכת, שרובם היו פרי מוחו של אסאהרה עצמו. המשפט נגד אסהארה החל בשנת 1996 והתקדם לאט, בעיקר בגלל חוסר רצונו של אסהארה לשתף פעולה עם חוקריו. גזר דינו של אסהארה ניתן בשנת 2004 - אסהארה נמצא אשם ונידון למוות. אסהארה ו-6 חברים נוספים בכת הוצאו להורג בתלייה ב-6 ביולי 2018.
לקריאה נוספת

Brackett, D. W. (1996). Holy Terror: Armageddon in Tokyo. Weatherhill. ISBN 978-0-8348-0353-4.
הערות שוליים

↑  יפן: עונש מוות למנהיג הכת שביצעה את פיגוע הגז ב-95', באתר ynet, 27 בפברואר 2004
↑  James Griffiths and Yoko Wakatsuki, Japanese cult leader Shoko Asahara executed for Tokyo sarin attack, CNN, ‏6 ביולי 2018
↑  AP, יפן תלתה את שוקו, ראש כת יום הדין שביצעה פיגוע כימי בטוקיו, באתר ynet, 6 ביולי 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007440181805171  PLWABN: 9810630471205606  BnF: cb149784462 (data)  CiNii: DA02340906  GND: 119317621  ISNI: 0000 0003 7249 9974  LCCN: n88062479  MusicBrainz: 4d9a736e-7121-4a41-a1d3-0a156431bda6  NDL: 00169601  NKC: jn20000700083  NLK: KAC2018M0237  NTA: 155499939  SUDOC: 08456864X  VIAF: 84032261   WorldCat (עם VIAF): 84032261
סימן הטעמה משני כפול

| --- | --- |
ȁ : Ȁ 
ȅ : Ȅ 
ȉ : Ȉ 
ȍ : Ȍ 
ȑ : Ȑ 
ȕ : Ȕ 
סימן הטעמה משני כפול ( ̏ ) הוא סימן דיאקריטי המשמש באלפבית הלטיני והאלפבית הקירילי.
שימוש

באלפבית הלטיני, בשפות הסלובקית והסרבית, סימן ההטעמה המשני הכפול משמש לציון טון יורד במקצת, תפקיד שאותו ממלא גם סימן ההטעמה המשני.
הופעה

סימן ההטעמה המשני הכפול יכול להופיע מעל האותיות Aa Ee Ii Oo Rr Uu, ומעל האותיות המקבילות להן באלפבית הרוסי Аа Ее Ии Oo Pp Уу.
כתיבה במחשב

באלפבית הלטיני, קיים תו מסוים לכל אות (גדולה וקטנה) שהוא האות וסימן ההטעמה המשני הכפול. באלפבית הקירילי, יש צורך לכתוב את האות ולהוסיף מעליה תו נוסף, שהוא הסימן המתחבר שיופיע מעל האות, שממוקם ביוניקוד ב-U+030F.
| אות גדולה | יוניקוד | אות קטנה | יוניקוד |
| --- | --- | --- | --- |
| Ȁ | U+0200 | ȁ | U+0201 |
| Ȅ | U+0204 | ȅ | U+0205 |
| Ȉ | U+0208 | ȉ | U+0209 |
| Ȍ | U+020C | ȍ | U+020D |
| Ȑ | U+0210 | ȑ | U+0211 |
| Ȕ | U+0214 | ȕ | U+0215 |
| אות גדולה | יוניקוד | אות קטנה | יוניקוד |
| --- | --- | --- | --- |
| А̏ | U+0410, U+030F | а̏ | U+0430, U+030F |
| Е̏ | U+0415, U+030F | е̏ | U+0435, U+030F |
| И̏ | U+0418, U+030F | и̏ | U+0438, U+030F |
| Ο̏ | U+041E, U+030F | о̏ | U+043E, U+030F |
| Р̏ | U+0420, U+030F | р̏ | U+0440, U+030F |
| У̏ | U+0423, U+030F | у̏ | U+0443, U+030F |
ראו גם

סימן דיאקריטי
סימן הטעמה עלי
סימן הטעמה משני
אלפבית לטיני
אלפבית קירילי
ג'ונתן זונגו

ג'ונתן סאנדי זונגו (נולד ב-6 באפריל 1989) הוא כדורגלן עבר בורקינאי ששיחק בעמדת הקשר.
קריירה

זונגו התחיל את הקריירה שלו במחלקת הנוער של ואגאדוגו. בשנת 2010 הצטרף לאלמריה. בהתחלה הצטרף לקבוצת המילואים וב-13 בינואר 2011 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת בניצחון 0-1 נגד דפורטיבו לה קורוניה במסגרת גביע המלך הספרדי. ב-29 בינואר 2012 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה במדי הקבוצה הבוגרת. לאחר שבסיום העונה המועדון ירד לליגה השנייה וזונגו הצטרף לקבוצה הראשונה. תחילה כשחקן ספסל, אך בעקבות עזיבתם של לאונרדו אוז'ואה ואארון ניגווס בינואר הוא הפך לשחקן הרכב. ב-12 בנובמבר 2013 האריך את חוזהו עד 2017. ב-4 בינואר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה הראשונה ובכך הפך לכדורגלן הראשון מבורקינה פאסו שמשחק בליגה זו.
בדצמבר 2018 חתם בארמי יונייטד התאילנדית.
ב-16 באוגוסט 2019 חתם בבדלונה.
ב-7 באוגוסט 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת בורקינה פאסו במשחק ידידות נגד מרוקו. ב-21 במאי 2014 הבקיע את שער הבכורה שלו בתיקו 1-1 נגד סנגל. זונגו השתתף עם הנבחרת בגביע אפריקה לאומות 2015.
כור (עיר)

| --- | --- |
סמל כורסמל כור
כור, 2010
כור, 2010
 מדינה:  שווייץ שווייץ
 קנטון:  גראובינדן גראובינדן
 ראש העיר:  אורס מרטי (FDP (הליברלים))
 שטח:  28.09 קמ"ר
 גובה:  593 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  35,373 (31 בדצמבר 2018)
  ‑ צפיפות:  1,326 נפש לקמ"ר (2017)
 קואורדינטות:  46°51′08″N 9°31′47″E﻿ / ﻿46.85212°N 9.52965°E﻿ / 46.85212; 9.52965 
 אזור זמן:  UTC +1
 www.chur.ch
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת שווייץ מוגדלת) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.כור(למפת שווייץ רגילה) ברן בזל ז'נבה ציריך לוגאנו לוזאן לוצרן סנט גאלן צרפת גרמניה איטליה אוסטריה ליכ.כור(למפת גראובינדן רגילה) דאבוס לנדקווארט סנט מוריץ שקולכור(למפת גראובינדן מוגדלת) דאבוס לנדקווארט סנט מוריץ שקולכור  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
כוּר (בגרמנית: Chur, ברומאנש: Cuira ‏האזנהקובץ:Roh-putèr-Cuira.ogg‏Ⓘ‏, בצרפתית: Coire, באיטלקית: Coira) היא עיר במזרח שווייץ, בירת קנטון גראובינדן. כור שוכנת על גדת נהר הריין ונהר הפּלסוּר זורם דרכה. היא מרוחקת כ-120 ק"מ מציריך.
קרבתה של כור למעברי ההרים לוקמניר, סן ברנרדינו, ושפליגן, הופכת אותה למרכז תעשייה אזורי מפותח, ומרכז לייצור יינות מקומיים.
במפקד שנערך בשנת 2000, התגוררו בעיר 81.0% דוברי גרמנית, 5.1% דוברי איטלקית, ו-5.4% דוברי רומאנש.
הכביש המהיר A13 עובר בעיר, ומחבר בינה לבלינצונה. בכור ארבע תחנות רכבת, הרכבת הרטית שמטה ההנהלה שלה בעיר, מפעילה את רשת רכבות הפועלת בקנטון גראובינדן בלבד וחברת הרכבות הפדרלית של שווייץ (SBB) מפעילה קווים לשאר חלקי המדינה. חברת Thurbo מפעילה רכבות פרבריות לערים סמוכות בקנטון ומחוץ לו.
גלריית תמונות

המוזיאון לאמנות
כנסיית "הצלב הקדוש"
ערים תאומות

לכור שש ערים תאומות:
גרמניה באד הומבורג, הסן, גרמניה
לוקסמבורג מונדורף לה-באן, לוקסמבורג
צרפת קבורג, צרפת
אוסטריה מאיירהופן, אוסטריה
ארצות הברית אוליית'י, קנזס, ארצות הברית
איטליה טרצ'ינה, איטליה
הערות שוליים

↑  אוכולוסייה קבועה בכור ב-2017, אתר העיר כור (גרמנית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564240305171  BnF: cb12369126b (data)  GND: 4010189-7  HDS: 001581  LCCN: n79064879  MusicBrainz: 7cb283d1-a165-41f9-87f4-b974dfbdfe47  NKC: ge601738  RERO: 02-A003106298  SUDOC: 027428575  VIAF: 154757544   WorldCat (עם VIAF): 154757544
אן ריד

| --- | --- |

 לידה:  28 במאי 1935 (בת 89) ניוקאסל, הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-1957
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה (1955)  Rydal Penrhos 
 בן או בת זוג:  Peter Eckersley (1971–1981) 
 פרסים והוקרה:  מפקדת במסדר האימפריה הבריטית (2024)  חוג מבקרי הסרטים של לונדון לשחקנית הבריטית של השנה (2004)  חבר במסדר האימפריה הבריטית 
 פרופיל ב-IMDb
 
אן ריד, MBE (באנגלית: Anne Reid; נולדה ב-28 במאי 1935) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה שהייתה מועמדת לפרס באפט"א לקולנוע. היא מוכרת מתפקידיה כוואלרי ברלו באופרת הסבון "קורוניישן סטריט", ג'ין בסדרה הקומית "נשות המזנון" וכסיליה דוסון בסדרה "הטנגו האחרון בהליפקס".
ב-2010 ביום הולדתה של המלכה הוענק לריד תואר חברה במסדר האימפריה הבריטית (MBE).
ביוגרפיה

ריד נולדה בניוקאסל, בתם של קולין נורמן ריד (1896–1979) ואנני אלייזה ויטמן (1896–1980). היא גרה עם הוריה ושלושה אחים גדולים ברדקאר, ולמדה בבית הספר "ג'ון אמרסון באטי" ובבית הספר "וייט האוס". כשהייתה בת 11, אביה שהיה כתב של הדיילי טלגרף נשלח לעבודה בחו"ל, והיא נשלחה לפנימיה "פנרוס קולג'" בצפון ויילס. היא ביקרה את הוריה בתקופת החופשות מבית הספר כשהם היו בהודו, בטהראן ובביירות. כשסיימה את לימודיה נרשמה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. אחרי כן הייתה מנהלת במה ועבדה בתיאטרון רפרטוארי.
ביוגרפיה > קולנוע

בשנת 1995 דיבבה ריד את וונדולין ראמסבוטום בסרט "הרפתקה מצמררת" מסדרת סרטי וולאס וגרומיט. תפקידים נוספים שלה בקולנוע היו בסרט "אהבה ומוות בלונג איילנד" (1997) ובסרט "אמא" (2003). על תפקידה בסרט "אמא" הייתה מועמדת לפרס באפט"א לשחקנית הטובה ביותר בשנת 2004.
היא הצטלמה לסרט "אהבה זה כל הסיפור" ב-2003, אך הסצנות בהשתתפותה קוצצו בעריכה והיא אינה מופיעה ברשימת הקרדיטים של הסרט. ב-2007 השתתפה בסרט "שוטרים לוהטים". ב-2010 שיחקה בסרטו של ריקי ג'רווייס "צומת בחיים" בבימוים של ג'רווייס וסטיבן מרצ'נט.
ריד כיכבה לצדם של ונסה רדגרייב וטרנס סטמפ בסרט "השיר של מריון" שיצא לאקרנים בשנת 2013.
ביוגרפיה > תיאטרון

בתיאטרון שיחקה ריד ב-2002 בהצגת הבכורה של "The York Realist" בתיאטרון רויאל קורט ואחר כך בווסט אנד.
מספטמבר 2005 ועד ינואר 2006 הופיעה ריד על במת הווסט אנד במחזה "Epitaph for George Dillon", וביולי 2006 כיכבה בסדרת המחזות הקצרים "School Run" ששודרו ברדיו 4 של ה-BBC בתוכנית "Woman's Hour".
ביוני 2007 גילמה את דמות אמו של ג'ק במחזמר "אל תוך היער" מאת סטיבן סונדהיים בבית האופרה המלכותית שבקובנט גרדן.
מינואר ועד מאי 2008 שיחקה בהפקה של התיאטרון המלכותי הלאומי של המחזה "Happy Now?" מאת לוסינדה קוקסון.
ממרץ ועד מאי 2009 הופיעה בתיאטרון דונמאר ורהאוס במחזה "Dimetos" מאת אתול פוגרד (אנ').
ריד הופיעה בתיאטרון אולד ויק שבלונדון מספטמבר ועד נובמבר 2012 בהפקה של "הדה גאבלר" מאת איבסן בכיכובה של שרידן סמית'.
ב-26 בינואר 2015 שיחקה ריד בתפקיד מאדאם ארמפלט בקונצרט מיוחד של המחזמר "מוזיקת לילה זעירה" בתיאטרון פאלאס, לציון 40 שנה מהצגת הבכורה בווסט אנד.
ביוגרפיה > חיים אישיים

ריד הייתה נשואה למפיק הטלוויזיה פיטר אקרסלי (אנ') מ-1971 ועד למותו בשנת 1981. לבני הזוג נולד בן אחד.
פרסים ומועמדויות

| שנה | פרס | קטגוריה | פרויקט | תוצאה | מקור |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2003 | פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | פרס הקהל לשחקנית הטובה ביותר | אמא | מועמדות |  |
| 2004 | פרס באפט"א לקולנוע | השחקנית הטובה ביותר בתפקיד ראשי | אמא | מועמדות |  |
| 2004 | פרס הקולנוע הבריטי העצמאי | השחקנית הטובה ביוצר | אמא | מועמדות |  |
| 2004 | פרס האקדמיה האירופית לקולנוע | פרס הקהל לשחקנית הטובה ביותר | אמא | מועמדות |  |
| 2013 | פרס סטלייט | השחקנית הטובה ביותר - סדרת דרמה | הטנגו האחרון בהליפקס | מועמדות |  |
| 2013 | פרס באפט"א לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר | הטנגו האחרון בהליפקס | מועמדות |  |
| 2024 | פרס באפט"א לטלוויזיה | השחקנית הטובה ביותר | The Sixth Commandment | מועמדות |  |
רובן לופטוס-צ'יק

רובן איירה לופטוס-צ'יק (באנגלית: Ruben Ira Loftus-Cheek; נולד ב-23 בינואר 1996 בלונדון) הוא כדורגלן אנגלי המשחק בעמדת הקשר המרכזי במילאן.
קריירה

לופטוס-צ'יק החל את הקריירה במחלקת הנוער של צ'לסי בגיל שמונה ובה שיחק כעשור. ב-2014 זומן לראשונה לסגל הקבוצה הבוגרת על ידי המאמן ז'וזה מוריניו. ב-10 בדצמבר 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, כשעלה כמחליף במקומו של ססק פאברגאס בניצחון 1–3 על ספורטינג ליסבון בשלב הבתים של ליגת האלופות. ב-31 בינואר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, כשהחליף את אוסקר בתיקו 1-1 נגד מנצ'סטר סיטי. ב-10 במאי 2015 פתח הקשר בהרכב צ'לסי בתיקו 1-1 נגד ליברפול. ב-16 בספטמבר 2015 פתח בהרכב בניצחון 0–4 על מכבי תל אביב בשלב הבתים של ליגת האלופות ואף בישל שער.
ב-29 בפברואר 2016 האריך לופטוס-צ'יק את חוזהו בחמש שנים נוספות. ב-2 באפריל של אותה השנה, כבש השחקן את שער הבכורה שלו בליגה בניצחון 0–4 על אסטון וילה בוילה פארק.
ב-12 ביולי 2017 הושאל לקריסטל פאלאס לעונה אחת ולאחר מכן חזר לצ'לסי.
ב-6 ביולי 2019 חתם האריך את חוזהו בקבוצה עד ל-2024.
ב-5 באוקטובר 2020 הושאל לפולהאם.
ב-30 ביוני 2023 חתם במילאן חוזה ל-4 שנים.
נבחרת אנגליה

בשנת 2011 זומן לראשונה לופטוס-צ'יק לנבחרת אנגליה הצעירה, בה הוא שימש בתור קפטן. ב-10 בנובמבר 2017 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת בתיקו 0-0 נגד גרמניה.
לאחר מכן זומן למונדיאל 2018.
תארים

גביע פ.א. לנוער (2): 2011/2012, 2013/2014
אליפות אנגליה לנוער (1): 2013/2014
ליגת האלופות לנוער (1): 2014/2015
הגביע האנגלי (1): 2014/2015
אליפות אנגליה (1): 2014/2015
הליגה האירופית: 2018/2019
הסופר קאפ האירופי: 2021
גביע העולם למועדונים: 2021
מילאן
• הסופר קאפ האיטלקי: 2025
אליפות טולון (1): 2016
שחקן הטורניר באליפות טולון (1): 2016
הערות שוליים

↑  יש מחליף לבופון: פ.ס.ז' החתימה כישרון מצ'לסי, באתר ONE‏, 6 ביולי 2019
↑  רובן לופטוס-צ’ק: פולהאם מחזירה את הקשר של צ’לסי בהשאלה
↑  OFFICIAL STATEMENT: RUBEN LOFTUS-CHEEK, ACMila, ‏30 June 2023
| נבחרת אנגליה – מונדיאל 2018 (מקום רביעי) |
| --- | --- | --- |
|  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 רוז •  4 דייר •  5 סטונס •  6 מגווייר •  7 לינגארד •  8 הנדרסון •  9 קיין •  10 סטרלינג •   11 ורדי •  12 טריפייר • 13 באטלנד •  14 ולבק • 15 קייהיל • 16 ג'ונס • 17 דלף • 18 יאנג • 19 רשפורד • 20 אלי • 21 לופטוס-צ'יק • 22 אלכסנדר-ארנולד • 23 פופ • מאמן: סאות'גייט |  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 רוז •  4 דייר •  5 סטונס •  6 מגווייר •  7 לינגארד •  8 הנדרסון •  9 קיין •  10 סטרלינג •   11 ורדי •  12 טריפייר • 13 באטלנד •  14 ולבק • 15 קייהיל • 16 ג'ונס • 17 דלף • 18 יאנג • 19 רשפורד • 20 אלי • 21 לופטוס-צ'יק • 22 אלכסנדר-ארנולד • 23 פופ • מאמן: סאות'גייט | אנגליה |
עונת 2022/2023 בליגת העל האוקראינית

| --- | --- |

 תקופת התחרות:  23 באוגוסט 2022 – 3 ביוני 2023 (285 ימים)
 מספר משתתפות:  16
 הזוכה:  שחטאר דונצק
 מספר משחקים:  240
 מספר שערים:  587 (2.45 בממוצע למשחק)
 מספר צופים:  0 (0 בממוצע למשחק)
 מלך השערים:  אוקראינה ארטם דובביק  (24 שערים)
 → 2021/20222023/2024 ←
עונת 2022/2023 בליגת העל האוקראינית בכדורגל הייתה העונה ה־32 בליגה האוקראינית הבכירה מאז פירוק ברית המועצות וה-19 תחת השם הנוכחי של ליגת העל האוקראינית. באופן רשמי, האלופה היוצאת היא דינמו קייב (עם 16 זכיות) שזכתה בעונת 2020/2021, זאת מכיוון שהעונה הקודמת לעונה הנוכחית, דהיינו עונת 2021/2022 בליגת העל האוקראינית לא הושלמה בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה שהחלה בפברואר 2022 והירי המסיבי של הצבא הרוסי על הערים באוקראינה, שלא אפשר את קיום התחרות.
בסיום דה-פקטו של משחקי עונת 2021/2022 הובילה בראשות הטבלה קבוצת הכדורגל שחטאר דונצק, אך כאמור היא לא זכתה באליפות באופן רשמי. העונה נפתחה ב-22 באוגוסט 2022 במשחק שנמשך כ-4.5 שעות עקב ירידה למקלטים בעקבות הפצצות רוסיות, והסתיימה ב-3 ביוני 2023. בהתאם להחלטת יושב הראש של התאחדות הכדורגל האוקראינית, המשחקים נערכו ללא קהל ובאצטדיונים באזורים בטוחים באופן יחסי בצפון אוקראינה ובמערבה, בכדי לא לסכן את שלום הציבור בעת ההפצצות של צבא רוסיה על הערים האזרחיות באוקראינה. בסיום העונה זכתה שחטאר דונצק באליפות בפעם ה-14 בתולדותיה.
קבוצות ואצטדיונים

מתוך 16 הקבוצות שהשתתפו בעונה זו, 14 המשיכו מהעונה שעברה. אליהן התווספו שתי הקבוצות שסיימו במקומות הראשונים בליגת המשנה האוקראינית מטאליסט חרקוב וקריוובס הן החליפו את מריופול שסיימה במקום ה-16 בעונת 2021/2022 ואת דסנה צ'רניהיב שסיימה במקום ה-7 שתי הקבוצות הללו הכריזו שלא יוכלו להמשיך להתחרות בעקבות הרס התשתיות בערים שלהן בעקבות הפלישה הרוסית. ולכן הוחלט שאם יוכלו לחזור ולהתחרות הליגה תגדל ל-18 קבוצות.
קבוצות ואצטדיונים > אצטדיונים

בעקבות המלחמה באוקראינה הוחלט שאצטדיונים במזרח המדינה לא יארחו משחקים. וחלק מהקבוצות אירחו משחקים בכמה אצטדיונים שונים.
| אצטדיון | עיר | קבוצה | תכולה |
| --- | --- | --- | --- |
| מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי | קייב | שחטאר דונצק | 70,050 |
| מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי | קייב | מטאליסט 1925 חרקוב | 70,050 |
| מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי | קייב | אולקסנדריה | 70,050 |
| מרכז הספורט הלאומי אולימפיסקי | קייב | קריוובס | 70,050 |
| ארנה לבוב | לבוב | דינמו קייב | 34,915 |
| ארנה לבוב | לבוב | שחטאר דונצק | 34,915 |
| אצטדיון צ'רנומורץ | אודסה | צ'רנומורץ אודסה | 34,164 |
| אצטדיון אוקראינה | לבוב | רוך לבוב | 27,925 |
| אצטדיון דינמו | קייב | דינמו קייב | 16,873 |
| אצטדיון דינמו | קייב | זוריה לוהנסק | 16,873 |
| אצטדיון אוונגרד | אוז'הורוד | מטאליסט חרקוב | 12,000 |
| אצטדיון אוונגרד | אוז'הורוד | וורסקלה פולטבה | 12,000 |
| אצטדיון אוונגרד | אוז'הורוד | זוריה לוהנסק | 12,000 |
| אצטדיון אוונגרד | אוז'הורוד | דניפרו-1 | 12,000 |
| אצטדיון קולוס | קובאליבקה | קולוס | 5,050 |
| אצטדיון סקיף | לבוב | לבוב | 4,033 |
| אצטדיון אינהולץ | פטרובה | אינהולץ פטרובה | 1,869 |
| אצטדיון בניקוב | קייב | צ'רנומורץ אודסה | 1,678 |
| מינאי ארנה | מינאי | מינאי | 1,312 |
| מינאי ארנה | מינאי | וורסקלה פולטבה | 1,312 |
טבלת הליגה

| מיקום | קבוצה | משחקים | ניצחונות | תיקו | הפסדים | שערי זכות | שערי חובה | הפרש שערים | נקודות | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | שחטאר דונצק | 30 | 22 | 6 | 2 | 69 | 21 | 48+ | 72 | העפלה לשלב הפלייאוף בליגת האלופות |
| 2 | דניפרו-1 | 30 | 21 | 4 | 5 | 61 | 27 | 34+ | 67 | העפלה לשלב המוקדמות השני בליגת האלופות |
| 3 | זוריה לוהנסק | 30 | 21 | 4 | 5 | 64 | 31 | 33+ | 67 | העפלה לשלב הפלייאוף בליגה האירופית |
| 4 | דינמו קייב | 30 | 18 | 6 | 6 | 51 | 25 | 26+ | 60 | העפלה לשלב המוקדמות השלישי בקונפרנס ליג |
| 5 | וורסקלה פולטבה | 30 | 13 | 6 | 11 | 38 | 37 | 1+ | 45 | העפלה לשלב המוקדמות השני בקונפרנס ליג |
| 6 | אולקסנדריה | 30 | 10 | 14 | 6 | 42 | 39 | 3+ | 44 |  |
| 7 | קריוובס | 30 | 12 | 5 | 13 | 26 | 30 | 4– | 41 |  |
| 8 | קולוס | 30 | 10 | 6 | 14 | 23 | 36 | 13– | 36 |  |
| 9 | צ'רנומורץ אודסה | 30 | 9 | 8 | 13 | 35 | 40 | 5– | 35 |  |
| 10 | מינאי | 30 | 8 | 9 | 13 | 22 | 33 | 11– | 33 |  |
| 11 | רוך לבוב | 30 | 7 | 11 | 12 | 31 | 37 | 6– | 32 |  |
| 12 | מטאליסט 1925 חרקוב | 30 | 6 | 14 | 10 | 23 | 42 | 19– | 32 |  |
| 13 | ורס רובנו | 30 | 8 | 7 | 15 | 35 | 45 | 10– | 31 | פלייאוף על הירידה לליגה השנייה |
| 14 | אינהולץ פטרובה | 30 | 8 | 7 | 15 | 22 | 34 | 12– | 31 | פלייאוף על הירידה לליגה השנייה |
| 15 | מטאליסט חרקוב | 30 | 5 | 7 | 18 | 27 | 58 | 31– | 22 | ירידה לליגה השנייה |
| 16 | לבוב | 30 | 3 | 4 | 23 | 18 | 52 | 34– | 13 | ירידה לליגה השנייה |
סטטיסטיקות

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
ראו גם

ליגת העל האוקראינית בכדורגל
הערות שוליים

↑  מיכאל יוכין‏, משחקים בזמן מלחמה: הליגה האוקראינית פתחה עונה מיוחדת, באתר וואלה, 25 באוגוסט 2022
↑  Павелко пояснил, какие клубы получат право играть матчи УПЛ за границей (באוקראינית)
| עונות בליגת הכדורגל הבכירה של אוקראינה |
| --- | --- | --- |
| הליגה האוקראינית העליונה | 1992 • 1992/1993 • 1993/1994 • 1994/1995 • 1995/1996 • 1996/1997 • 1997/1998 • 1998/1999 • 1999/2000 • 2000/2001 • 2001/2002 • 2002/2003 • 2003/2004 • 2004/2005 • 2005/2006 • 2006/2007 • 2007/2008 |  |
| ליגת העל האוקראינית | 2008/2009 • 2009/2010 • 2010/2011 • 2011/2012 • 2012/2013 • 2013/2014 • 2014/2015 • 2015/2016 • 2016/2017 • 2017/2018 • 2018/2019 • 2019/2020 • 2020/2021 • 2021/2022 • 2022/2023 • 2023/2024 • 2024/2025 |  |
פורקיס

| --- | --- |

 תרבות:  דת יוון העתיקה 
 אב:  פונטוס,  אוקיינוס
 אם:  גאיה, טתיס
 בן או בת זוג:  קטו 
 צאצאים:  Phorcydes, Deino, סתינו, Enyo, Pemphredo, אכידנה, Thoosa, לאדון, הספרידות, אוריאלה, מדוזה, Graeae, Polemos 
 
במיתולוגיה היוונית, פוֹרְקִיס (ביוונית עתיקה: Φόρκυς) הוא אל ים יווני קדמון, אשר תואר לראשונה באחד מכתביו של הסיודוס, כבנם של פונטוס ושל גאיה.
משפחתו

על פי מזמורים אורפיזים, פורקיס, ריה וקרונוס היו בניהם הראשונים של טתיס ושל אוקיינוס. המשורר ההונגרי הקלאסי קרולי קרניי טוען כי פורקיס הוא אל אח של נראוס ושל פרוטאוס, אליי ים נוספים במיתולוגיה היוונית. פורקיס היה נשוי לאלה היוונית קטו, שהייתה גם אלת ים קדמונית ואם לכל מפלצות המצולות. פורקיס פחות ידוע כאל בעל תפקיד משמעותי וידוע יותר כאביהם של מקבץ קולקטיבי של מפלצות מיתיות, אותם הוליד יחד עם אשתו קטו. האוסף הקולקטיבי של המפלצות, אשר היו בניו ובנותיו נקרא פורקידס, על שמו.