stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
תבסום עדנאן
הערות שוליים

↑  she is the best human rights defender awardee in 2014 recently in 2015 she honoured with nelson mandela award for her great work in her area swat "Biographies of 2015 Award Winners". U.S. State Department. במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Majeed, A (11 ביולי 2013). "Pakistan's Women-Only Jirga Fights for Equal Rights". Newsweek Pakistan. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Girl wants husband punished for chopping off her nose". Saach TV. 3 ביולי 2014. אורכב מ-המקור ב-8 באפריל 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Siddiqui, Taha (4 במרץ 2014). "World Asia: South & Central In former Taliban fiefdom, Pakistan's first female council tackles abuses". The Christian Science Monitor. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2 3  Pakistan's Sister's Council: 'Men have to listen to us', Azad Essa, Al Jazeera, 9 May 2016
1 2  Championing women’s rights: Tabassum Adnan bags Nelson Mandela-Graca Machel Innovation Award, Express Tribune, April 30, 2016
↑  Ali, Syed Mohammad (8 באוגוסט 2013). "Significance of the female jirga". The Express Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Siraj, Haroon (24 ביולי 2013). "Female jirga head flays 'flawed' legal system". Pakistan Gender News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Guerin, Orla (25 ביולי 2013). "Pakistani women use jirga to fight for rights". BBC News. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tabassum Adnan A monumental moment for Pashtun women". N-Peace Network.(הקישור אינו פעיל)
↑  Ul Islam, Nazar (24 באוקטובר 2014). "Nobody Cares". Newsweek Pakistan. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Inayat, Naila (7 ביוני 2014). "Cultures clash over forced child marriages in Pakistan". USA Today. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Inayat, Naila (16 במאי 2014). "Muslim clerics resist Pakistan's efforts to end child marriage". The Washington Post. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Asif, Sundas (5 ביוני 2014). "Child Marriages Restraint Bill passed unanimously". Taste Pakistan. אורכב מ-המקור ב-15 במרץ 2015. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Shaukat, Aroosa (24 בדצמבר 2014). "PA session: Lawmakers pass resolution against child marriages". The Express Tribune. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Swat activist honored with International Women of Courage Award". Pakistan Defence. 6 במרץ 2015. אורכב מ-המקור ב-2015-04-19. נבדק ב-2018-06-21. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tabassum Adnan Khwendo jirga".
↑  Amnesty International Report 2015/16 - Pakistan, 24 February 2016
האופה והיפה

| --- | --- |

 מבוסס על:  להיות איתה 
 סוגה:  סדרת טלוויזיה קומית 
 יוצרים:  אסי עזר 
 שחקנים:  נטלי קליי   ויקטור ראסוק
 ארץ מקור:  ארצות הברית ארצות הברית
 שפות:  אנגלית וספרדית
 מספר פרקים:  9 
 הפקה
 חברת הפקה:  Dean Georgaris Entertainment 2.0  Keshet Studios  ABC Studios  Universal Television
 אורך פרק:  40–43 דקות
 שידור
 רשת שידור:  ABC
 פורמט (תמונה):  1080i (HDTV)
 תקופת שידור מקורית:  13 באפריל 2020 – 1 ביוני 2020
 קישורים חיצוניים
 https://abc.com/shows/the-baker-and-the-beauty
 דף התוכנית ב-IMDb
 
האופה והיפה (באנגלית: The Baker and the Beauty) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית מסוגת הקומדיה הרומנטית והדרמה שפותחה על ידי דיקן גאורגריס ושודרה ברשת ABC ב-13 באפריל 2020. הסדרה היא עיבוד לסדרה הישראלית "להיות איתה". הגרסה האמריקאית פותחה בשיתוף פעולה עם אבי ניר, אלון שטרוצמן, אסי עזר ורחל קפלן. חטיבת הטלוויזיה של אולפני יוניברסל הפיקה את הסדרה.
ביוני 2020, "ABC" הודיעה על ביטולה של הסדרה לאחר עונה אחת בלבד בעקבות מדרוג נמוך.
שחקנים ודמויות

ויקטור ראסוק - דניאל גרסיה, אופה בעסק של משפחתו, מאפיית רפאל, שפותח ברומן עם דוגמנית העל נועה המילטון.
נטלי קלי - נועה המילטון, דוגמנית ויזמית אוסטרלית מפורסמת שנמשכת לדניאל.
דן בוקטינסקי - לואיס, המנהל האישי של נועה המבקש להגן על תדמיתה בכל מחיר.
דייוויד דל ריו - מתאו גרסיה, אחיו הצעיר של דניאל ודי ג'יי המכונה MC קובאנו.
מישל ויינטמילה - ונסה, מתווכת וגרושתו של דניאל.
בליסה אסקובדו - נטלי, אחותם הקטנה של דניאל ומתאו, שיש לה ציפיות גבוהות מהוריה.
ליסה וידאל - מארי גרסיה, אמה של דניאל, מתאו ונטלי.
קרלוס גומז - רפאל גרסיה, אביהם של דניאל, מתאו ונטלי והבעלים של מאפיית רפאל.
הערות שוליים

↑  Petski, Denise (8 בינואר 2020). "Midseason Moves For ABC's 'Shark Tank' & 'American Housewife'; 'Baker And The Beauty' Gets Premiere Date – TCA". Deadline Hollywood. אורכב מ-המקור ב-8 בינואר 2020. נבדק ב-8 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "ABC Invites You to the Ultimate Date Night on Monday, April 13". The Futon Critic. 29 בינואר 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nellie Andreeva, ‏'The Baker And The Beauty' Canceled By ABC After One Season‎, ‏Deadline, ‏15 ביוני 2020
↑  "The Baker and the Beauty Meet the Cast". ABC Entertainment. אורכב מ-המקור ב-12 באפריל 2020. נבדק ב-13 באפריל 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
נסיכות שאומבורג-ליפה

נסיכות שאומבורג-ליפה, (בגרמנית: Fürstentum Schaumburg-Lippe) הייתה מדינה היסטורית באזור סקסוניה התחתונה של היום, אשר הועלתה בשנת 1807 על ידי נפוליאון למעמד של נסיכות, והתקיימה עד לאחר מלחמת העולם הראשונה.
היסטוריה

בשנת 1640 מת אוטו החמישי, רוזן שאומבורג ללא יורשים, ונחלתו חולקה בין דוכסות הולשטיין, רוזנות הסן-קאסל, ודוכסות בראונשווייג-לינבורג. בשנת 1643 ירש פיליפ, רוזן ליפה-אלפרדיסן שהיה דודו של אוטו (אח אמו), חלק מנחלות שאומבורג וצירפם לנחלתו, שנקראה מכאן והלאה רוזנות שאומבורג-ליפה.
לאחר מותו של פיליפ בשנת 1681, פוצלה נחלתו בין בניו; בנו הבכור פרידריך כריסטיאן ירש את שאומבורג-ליפה, ואילו בנו השני פיליפ ארנסט ירש את רוזנות ליפה-אלפרדיסן.
נכדו של פרידריך כריסטיאן וילהלם, רוזן שאומבורג-ליפה היה שליט חזק, והחזיק בצבא של 1,000 חיילים (צבא די גדול יחסית לשטח כה קטן). לאחר מותו של וילהלם ללא ילדים, ירש אותו פיליפ השני, רוזן שאומבורג-ליפה, ובכך איחד מחדש את הרוזנות. לאחר מותו של פיליפ השני, ירש אותו בנו גאורג וילהלם.
בשנת 1807 שודרגה הרוזנות על ידי נפוליאון לדרגת נסיכות, והצטרפה לקונפדרציה של הריין. לאחר קונגרס וינה בשנת 1815, הצטרפה הנסיכות לקונפדרציה הגרמנית.
בשנת 1860 מת גאורג וילהלם, ובמקומו עלה לשלטון בנו אדולף. בשנת 1866 הצטרפה הנסיכות בראשות אדולף הראשון, נסיך שאומבורג-ליפה לאוסטריה במלחמת אוסטריה–פרוסיה, אך לאחר תבוסת האוסטרים הצטרפה בשנת 1867 לקונפדרציה הצפון-גרמנית. בשנת 1870 לחמו כוחות הנסיכות לצד פרוסיה במלחמת צרפת–פרוסיה, ובשנת 1871 הצטרפה הנסיכות לאימפריה הגרמנית.
ב-15 בנובמבר 1918 התפטר אדולף השני, נסיך שאומבורג-ליפה מתפקידו, בעקבות המהפכה הגרמנית והתבוסה במלחמת העולם הראשונה.
לאחר מכן

כאשר הנסיכות בוטלה, הפכה המדינה למדינה חופשית, שהתקיימה עד לשנת 1946, שאז מוזגה לתוך מדינת סקסוניה התחתונה.
שליטי שאומבורג-ליפה > רוזני שאומבורג-ליפה

פיליפ הראשון (1643–1681)
פרידריך כריסטיאן (1681–1728)
אלברכט וולפגנג (1728–1748)
וילהלם (1748–1777)
פיליפ השני (1777–1787)
גאורג וילהלם (1787–1807)
שליטי שאומבורג-ליפה > נסיכי שאומבורג-ליפה

גאורג וילהלם (1807–1860)
אדולף הראשון (1860–1893)
גאורג (1893–1911)
אדולף השני (1911–1918)
שליטי שאומבורג-ליפה > ראשי בית שאומבורג-ליפה

אדולף השני (1918–1936)
ולדמר (1936–1962)
פיליפ ארנסט (1962–2003)
אלכסנדר (מאז 2003)
מוזיאון פושקין

| --- | --- |


 מידע כללי
 סוג:  מוזיאון לאמנות
 על שם:  אלכסנדר פושקין 
 כתובת:  רחוב וולחונקה 12, חמובניקי
 מיקום:  מוסקבה, רוסיה
 מדינה:  רוסיה 
 בעלים:  עיריית מוסקבה
 מייסדים:  איוואן צווטאייב
 מבקרים בשנה:  1,300,900 (נכון ל־2018)
 מנהל:  מרינה לושאק
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 17 באוגוסט 1898
 תאריך פתיחה רשמי:  31 במאי 1912
 אדריכל:  רומאן קליין
 
 קואורדינטות:  55°44′51″N 37°36′18″E﻿ / ﻿55.7475°N 37.605°E﻿ / 55.7475; 37.605
 http://www.arts-museum.ru
  (למפת מוסקבה מוגדלת) מוזיאון פושקין(למפת מוסקבה רגילה) מוזיאון פושקין he
 
מוזיאון פושקין או, בשמו המלא מוזיאון פושקין לאמנויות היפות (ברוסית: Музей изобразительных искусств имени А. С. Пушкина) הוא המוזיאון הגדול במוסקבה, בירת רוסיה.
המוזיאון ממוקם ממערב לנהר מוסקבה ולקרמלין, למול קתדרלת ישו המושיע.
היסטוריה

המוזיאון נוסד על ידי פרופסור איוואן צבטייב (אביה של המשוררת מרינה צבטייבה). צבטייב שכנע את הנדבן העשיר יורי נצ'אייב-מאלצוב כי יש להקים בעיר מוסקבה מוזיאון לאמנות, ושכנע את האדריכל המבוקש באותה עת רומאן קליין לתכנן את המוזיאון.
טקס הנחת אבן הפינה של המוזיאון נערך ב-17 באוגוסט 1898 בנוכחות הצאר ניקולאי השני ובני משפחת המלוכה הצארית.
המבנה תוכנן על ידי קליין וולדימיר שוחוב ונבנה במימון מאלצוב בין השנים 1898 -1912.
המוזיאון פתח את שעריו ב-31 במאי 1912, ונקרא באותה עת על שם הצאר אלכסנדר השלישי (אף שממשלת האימפריה הרוסית תרמה למימון המוזיאון סך של 200,000 רובלים בלבד לעומת למעלה מ-2 מיליון רובלים, תרומת מאלצוב). באותה עת הציג המוזיאון העתקים של פסלים רומיים ויווניים במטרה לחנך תלמידי אמנות והיסטוריה ברוסיה. אוספים אלה נלקחו מהמוזיאון לאמנות יפה ועתיקות של אוניברסיטת מוסקבה. ביו אוספי המוזיאון כללים גם  מוצגים ארכאולוגיים כמו: הפפירוס המתמטי של מוסקבה מגילת ון אמון והאונומסטיקון של אמנופה - שלושתם תרומת  האגיפטולוג הרוסי ולדימיר גולנישצ'ב למוזיאון.
בעקבות המהפכה הבולשביקית והעברת הבירה מסנקט פטרבורג למוסקבה בשנת 1918, הורתה ממשלת ברית המועצות על העברת אלפי יצירות אמנות ממוזיאון הארמיטאז' שבסנקט פטרבורג לבירה החדשה. יצירות אלה מהוות את הגרעין של אוסף האמנות המערבית של המוזיאון. במהלך השנים הועברו אל המוזיאון אוספי המוזיאון לאמנות החדשה של המערב - שכללו אוספים נרחבים של יצירות אימפרסיוניסטיות ופוסט אימפרסיוניסטיות - ובהם יצירות של האמנים ואן גוך, גוגן, פיקאסו, טולוז לוטרק, אנרי מאטיס ואוגוסט רודן.
בשנת 1937, לרגל יובל המאה למותו של המשורר אלכסנדר פושקין, שונה שם המוזיאון ל"מוזיאון פושקין".
בעקבות הניצחון על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה הועברו אוספי האמנות של גלריית דרזדן מגרמניה הכבושה למוזיאון, והוצגו בו עד אמצע שנות ה-60. האוסף הושב לבסוף לגרמניה המזרחית לתצוגה במוזיאון הציירים הגדולים על אף התנגדות הנהלת המוזיאון, ובייחוד אירינה אנטונובה אשר ניהלה את המוזיאון מפברואר 1961.
אוסף המוזיאון כולל גם את אוצר פריאמוס שהתגלה בטרויה על ידי הארכאולוג הגרמני היינריך שלימן ואשר נלקחו ממוזיאון פרגמון שבברלין בתום מלחמת העולם השנייה.
מאז שנת 1981 מארח המוזיאון את פסטיבל המוזיקה הבינלאומי "לילות דצמבר".
בשנת 2005 לרשות המוזיאון הועבר בניין סמוך למבנה הראשי. בבניין זה רוכזו יצירות של ציירי המאה ה-20 והמאה ה-21 מאירופה ומארצות הברית.
גלריה

דגי זהב, אנרי מאטיס, 1912
רקדניות בכחול, אדגר דגה, 1897
ראו גם

חזון אלוהי (סרט)
יצירתו של וינסנט ואן גוך הכרם האדום משנת 1888.
פרשת משפטים

פרשת מִשְׁפָּטִים היא פרשת השבוע השישית בספר שמות. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה בפרק כ"א, פסוק א' ומסתיימת בפרק כ"ד, פסוק י"ח.
הפרשה מפרטת מצוות ודינים רבים, בעיקר כאלו הקשורים לתחום המשפטי, אך גם מצוות רבות שבין אדם למקום. מצוות אלו הן המשך לעשרת הדיברות והמצוות שנזכרו בסוף הפרשה הקודמת, פרשת יתרו, שכולן יחד מהוות את ספר הברית שעליו נכרתת הברית בין בני ישראל לה'. בסוף הפרשה מסופר על מעמד כריתת הברית, ועל עליית משה להר סיני לקבלת התורה.
את פרשת משפטים קוראים בין התאריכים כ"ד בשבט – א' באדר (בשנה מקביעות זחג בא' באדר א'), ברוב השנים הפשוטות (מלבד שנת השא) קוראים בה גם את הפרשיה הראשונה מ"ארבע פרשיות" – פרשת שקלים.
יש שנהגו [דרוש מקור][מפני ש...] לחלק את משפטים לשתי פרשיות – "משפטים" ו"ואם כסף תלוה". כך מובא בכמה וכמה ראשונים,[דרוש מקור][מפני ש...] וכן נהגו יהודי תוניסיה עד התקופה המאוחרת. מכיוון שהפרשה הראשונה מסתיימת בדבר רע – "והיו נשיכם אלמנות ובניכם יתומים", נהגו לפחות בחלק מהקהילות שהפרידו בין פרשיות אלו להמשיך בשבוע הראשון עוד שלשה פסוקים ולסיים "ושמעתי כי חנון אני". אפילו בקהילות אלה, נהגו ברוב השנים לחבר את פרשיות אלו, ורק בשנים מצורת השג והחא נהגו להפריד פרשיות אלו במקום להפריד מטות ומסעי.
קובץ מצוות – המשך מעמד הר סיני

בהמשך למעמד הר סיני, לאחר שבני ישראל בקשו ממשה לתווך בין ה' לבינם מכיוון שאינם מסוגלים לעמוד בהתגלות ישירה של ה', משה ניגש אל הר סיני בעודו לוטה בערפל. בהר סיני מצווה אותו ה' רשימה ארוכה של מצוות ודינים עבור בני ישראל, מעבר לעשרת הדיברות ששמעו כל בני ישראל ישירות מה'. רובן הגדול של המצוות הללו מופיעות בפרשת משפטים.
רוב המצוות שבפרשת משפטים עוסקות במשפט עברי, בדינים ובהלכות הנוגעים ליחסים משפטיים בין אדם לחברו, אבל גם במצוות בין אדם למקום, בין היתר בנוגע לאיסורי עבודה זרה וכישוף, ומצוות המועדים. הפרשה מכילה מספר רב קובצי הלכות קצרים. ניתן לחלק את חלק המצוות בפרשה באופן הבא:
פתיחה – ממנה למדו חז"ל את המצווה להתדיין רק בבתי דין של תורה
דיני עבד עברי ואמה עברייה
דיני רוצח
שלשה החייבים מיתה אף על פי שלא רצחו – מכה אביו ואמו, גונב איש ומכרו, מקלל אביו ואמו
דיני חובלים
דיני נזקי ממון – נזקים שנגרמו על ידי רכושו של אדם (ארבעה אבות נזיקין): שורו שנגח, בור שפתח ונפל לתוכו אדם
דיני גנבה – גנב, גזלן, ודין הבא במחתרת
נזקי השן והרגל – בהמה שאכלה משדה אחרים, ובהמה שרמסה שדה
דיני מבעיר – אש שהבעיר אדם והזיקה לרכוש
דיני שומרים – אחריות אדם על רכוש אחרים המופקד בידו, שומר חינם, שומר שכר, שואל, שוכר
דין המפתה נערה לשכב עמו
שלשה חייבי מיתה – מכשף, שוכב עם בהמה, זובח לעבודה זרה
אזהרות על הגר היתום והאלמנה – איסור עינוי אלמנה ויתום ואיסור אונאת הגר
דיני המלווה והממשכן – מצוות הלוואה, איסור ריבית ומצוות השבת משכון
מצוות של כיבוד ה' וקידוש שמו – איסור קללה, מצוות בכור בהמה טהורה, איסור טרפה
אזהרות וציווים על דרכי הצדק והחסד – איסור הטיית משפט, עדות שקר ולקיחת שוחד, מצוות השבת אבדה ופריקה וטעינה
זמני קודש – מצוות שבת, שמיטה ושלוש הרגלים, ביכורים, ובשר בחלב
חתימה ואזהרה כללית על המצוות לקראת הכניסה לארץ ישראל – הבטחת סיוע אלוהי בכיבוש הארץ, אזהרה שלא ילכו אחרי עבודת האלילים של עמי הארץ, הבטחת ברכה, איסור כריתת ברית עם ישבי הארץ
כריתת הברית

לאחר שמשה יורד מן ההר ומוסר לעם את דברי ה', בני ישראל מביעים את הסכמתם לקבלת המצוות, ומשה כותב את דברי ה' ב'ספר הברית'. למחרת בבוקר נערך טקס של כריתת ברית בין ה' ועם ישראל. משה בונה מזבח למרגלות הר סיני ושולח את "נערי בני ישראל" להקריב קרבנות – עולות ושלמים. בנוסף לכך הוא מקים גם שתים עשרה מצבות – כנגד שנים עשר שבטי ישראל. משה לוקח את דם שחיטת הקרבנות, את חציו הוא שם באגנות, ואת חציו הוא זורק על המזבח.
במהלך הטקס משה קורא את 'ספר הברית' באוזני העם. לאחר קריאת ספר הברית, משה זורק את הדם על העם ואומר להם: "הנה דם הברית אשר כרת ה' עמכם על כל הדברים האלה". לאחר מכן, משה, אהרון, נדב, אביהו ושבעים מזקני ישראל עולים להר. שם הם רואים התגלות של ה' אשר מתוארת כך: "וַיִּרְא֕וּ אֵ֖ת אֱלֹהֵ֣י יִשְׂרָאֵ֑ל וְתַ֣חַת רַגְלָ֗יו כְּמַֽעֲשֵׂה֙ לִבְנַ֣ת הַסַּפִּ֔יר וּכְעֶ֥צֶם הַשָּׁמַ֖יִם לָטֹֽהַר"(שמות כד, י).
ישנן מספר מחלוקות בין הפרשנים לגבי מעמד כריתת הברית:
ישנה מחלוקת בין המפרשים מתי התרחש מעמד כריתת הברית. לפי שיטת רש"י אין מוקדם ומאוחר בתורה, והמעמד אירע לפני מתן תורה בימים ד'–ה' בסיון. ואילו לפי שיטת הרמב"ן הברית נכרתה לאחר מתן תורה, ביום ז' בסיון.
הפרשנים נחלקו מה כלל ספר הברית, יש האומרים שהוא כלל את חומש בראשית וחצי מחומש שמות יש האומרים שהוא כלל את פרשת משפטים ויש האומרים שמדובר על פרשות בהר ובחוקותי.
ישנה מחלוקת האם משה זרק את הדם על בני ישראל (דעת מקרא, שמות ב', עמ' צט), או שמשה זרק את הדם על המזבח לכפר על ישראל (אונקלוס).
לאחר מכן עולה משה אל הר סיני לקבלת לוחות הברית, ושוהה שם "ארבעים יום וארבעים לילה". בזמן זה ה' מצווה אותו על מלאכת בניית המשכן, כלי המשכן, בגדי הכהונה וכן על שבעת ימי המילואים המהווים את חנוכת המשכן.
תאריכי הקריאה

השבת בה קוראים את פרשת משפטים יכולה לחול בשבעה תאריכים שונים:
שנת השא ושנת השג – כ"ד בשבט
שנת הכז – כ"ה בשבט
שנת החא – כ"ו בשבט
שנת גכה ושנת בשה, שנת גכז ושנת בשז – כ"ז בשבט
שנת בחג ושנת זשג, שנת בחה ושנת זשה – כ"ט בשבט
שנת זחא – א' באדר
שנת זחג – א' באדר א'
הפטרה

הפטרת פרשת משפטים היא בספר ירמיהו, פרק ל"ד, בתקפת ממלכת צדקיהו בפני המצור על ירושלים (588_לפנה"ס). שם מתאר ירמיהו את דיני העבד העברי, ונוזף בעם על שאינם מקיימים מצווה זו. אשכנזים וספרדים קוראים ספר ירמיהו, פרק ל"ד, פסוק ח' עד פסוק כ"ב, ובסוף מוסיפים פרק ל"ג, פסוקים כ"ה–כ"ו (מנהג בעייתי, משום שלפי הגמרא אין מדלגין אחורה בהפטרה), ואילו איטלקים קוראים רצוף ספר ירמיהו, פרק ל"ד, פסוק ח' עד פרק ל"ה, פסוק י"א, ותימנים ספר ירמיהו, פרק ל"ד, פסוק ח' עד ספר ירמיהו, פרק ל"ה, פסוק י"ט. בנוסח רומניא הפטירו ספר ישעיהו, פרק נ"ו, פסוק א' עד פרק נ"ז, פסוק י'.
אמנם הפטרת משפטים נקראת למעשה רק בכ-23.8% מהשנים, בשנים מסוג השא, השג, החא, בשז וגכז. ברוב השנים הפשוטות קוראים את הפטרת פרשת שקלים, ובשאר השנים המעוברות קוראים את הפטרת ראש חודש או "מחר חודש" כאשר ראש חודש אדר א' חל ביום ראשון.
במנהגים שחלקו את פרשת משפטים לשתי פרשיות (ראו לעיל), נראה שהיו חילוקי מנהגים לגבי ההפטרה של "ואם כסף תלוה". בספר השלחן (לרבינו חייא בן שלמה מברצלונה, תלמיד הרשב"א) כתב שנהגו בקהילתו להפטיר בספר ירמיהו, פרק ל"א, פסוק ל' "הנה ימים באים נאם יי וכרתי את בית ישראל ואת בית יהודה ברית חדשה" עד פסוק ל"ט "ולא יהרס עוד לעולם", ומדלג וקורא פרק ל"ג, פסוק י' "כה אמר יי עוד ישמע במקום הזה" עד "יי צדקנו" פסוק ט"ז. בכל מקרה, כתב שברוב השנים כשמחברים פרשיות "משפטים" ו"ואם כסף תלוה", מפטירים בשל משפטים. בנוסף, בשנה שסימנה השג, שבת פרשת "אם כסף" תחול בראש חודש, ואם כן, ההפטרה המיוחדת הייתה נקראת רק בשנים שסימנן החא.
הערות שוליים

↑  ראו לדוגמה ספר החינוך  שמחלק את מצוות הפרשה לשתי הפרשיות.
1 2  ראו ממנהגי יהדות תוניסיה באתר דעת.
↑  וכן מנהג החיד"א בפרשת בלק.
↑  כך על פי סדר הכתובים. אמנם יש מפרשני המקרא המייחסים את הדינים שבפרשה למשפטים שנאמרו במי מרה, וכמו כן יש הגורסים שמדובר באסופת חוקים שונים שנקבצו לכאן, ואשר נאמרו במקומות שונים.
↑  על פי ר' עמוס חכם, דעת מקרא לספר שמות, חלק ב, עמ' א
↑  "ואלה המשפטים אשר תשים לפניהם לפניהם ולא לפני עכו"ם לפניהם ולא לפני הדיוטות" (רמב"ם, משנה תורה, ספר משפטים, הלכות סנהדרין פרק כו, הלכה א.).
↑  רש"י
↑  רמב"ן
↑  חזקוני
↑  כ-59.8% מכלל השנים.
↑  כ-5.8% מכלל השנים (שנת זחג).
↑  כ-10.5% מכלל השנים.
↑  הלכות תפילה שער ו
↑  שם בהמשך.
| פרשות השבוע |
| --- | --- | --- |
| ספר בראשית | בראשית • נח • לך לך • וירא • חיי שרה • תולדות • ויצא • וישלח • וישב • מקץ • ויגש • ויחי |  |
| ספר שמות | שמות • וארא • בא • בשלח • יתרו • משפטים • תרומה • תצוה • כי תשא • ויקהל • פקודי |  |
| ספר ויקרא | ויקרא • צו • שמיני • תזריע • מצורע • אחרי מות • קדושים • אמור • בהר • בחוקותי |  |
| ספר במדבר | במדבר • נשא • בהעלותך • שלח לך • קרח • חקת • בלק • פינחס • מטות • מסעי |  |
| ספר דברים | דברים • ואתחנן • עקב • ראה • שופטים • כי תצא • כי תבוא • נצבים • וילך • האזינו • וזאת הברכה |  |
טקס כריתת הברית על המצוות והדינים שבפרשה, איור של ג'ון סטיפל דייוויס
סמירה בנת מוחמד אל-מוסא

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  המאה ה־20 
 מדינה:  עומאן עומאן
 פעילות בולטת:  שגרירת עומאן באונסק"ו
 השכלה:  דוקטורט בחינוך מאוניברסיטת דרום קליפורניה
 תקופת הפעילות:  מ-2007
 מקצוע:  פוליטיקאית
 השקפה דתית:  אסלאם 
 
סמירה בנת מוחמד אל-מוסא (בערבית: سميرة بنت محمد الموسى). היא פוליטיקאית עומאנית, שגרירת עומאן לאונסק"ו.
קריירה

בנת מוחמד אל-מוסא היא בעלת דוקטורט בחינוך ילדים מאוניברסיטת דרום קליפורניה משנת 1994. במסגרת הדוקטורט שלה עסקה במחקרים בתחום הילדות המוקדמת.
עבדה מספר שנים באוניברסיטת סולטאן קאבוס (אנ') ושימשה כחברת קונסוליה בעומאן בין השנים 2003–2011. בשנת 2009 ייצגה את עומאן בוועידה ביפן.
מובילה בתחום הטיפול בגיל הרך בעומאן ובעלת שם בין-לאומי בתחום. הייתה שותפה בהובלת קווים מנחים בין-לאומיים לטיפול וחינוך ילדים בגיל הרך.
ניהלה את המרכז לחינוך הגיל הרך בקמפוס באוניברסיטת סולטאן קאבוס, והייתה שותפה בחקיקת חוקים המגינים על זכויות ילדים בעומאן.
אל-מוסא היא יו"ר הוועד של הספרייה המרכזית לילדים במסקט. בשנת 2007 החליטו 40 אזרחים בעומאן להקים את הספרייה הראשונה המיועדת לילדים. בראשות הארגון עמדה ד"ר מונא בנת פהד בן מחמוד אאל סעיד. אל-מוסא מונתה כיו"ר ועד הארגון, תפקיד שבו היא משמשת גם כיום. הספרייה נפתחה לקהל הרחב בשנת 2011 במבנה שהתקבל כמתנה מהיית'ם בן טארק אאל סעיד, שהיה אז שר המורשת והתרבות, ומתרומות מהמגזר הפרטי. הספרייה יושבת במסקט, עיר הבירה של עומאן, ומיועדת לילדים ולמשפחות.
קריירה > פעילותה באונסק"ו

סמירה בנת מוחמד אל-מוסא מונתה לשגרירת עומאן באונסק"ו ב־29 בספטמבר 2011 ומשמשת כצירה קבועה בארגון. בשנים 2015–2019 שימשה כנציגת עומאן מול הוועד הנבחר ועמדה בראש שתי ועידות של אונסק"ו: הוועדה המיוחדת 2015–2017, וועדת קשרי חוץ 2017–2019.
בשנת 2012 היא השתתפה בוועידה בפריס העוסקת בתרומת עומאן לספרות הבין-לאומית מטעם אונסק"ו.
ניהלה את הוועידה המרכזית של המועמדים בוועידה הכללית של אונסק"ו ב־2017.
הערות שוליים

↑  Samira bint Mohamed Al-Moosa Net Worth 2022, Height, Wiki, Age, Bio | wikiFame, www.wikifame.org
↑  Ingrid Bon, Andrew Cranfield, Karen Latimer, Designing Library Space for Children, Walter de Gruyter, 2011-12-23, ISBN 978-3-11-023217-2. (באנגלית)
↑  Founders, Children's Public Library - Oman (באנגלית)
↑  2015 - UNESCO Paris, France, www.islam-in-oman.com
↑  https://plus.google.com/+UNESCO, Bureau, UNESCO (באנגלית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "סמירה בנת מוחמד אל-מוסא".
פרס יפן

| --- | --- |

 מדינה:  יפן 
 תקופת הפרס:  1985–הווה (כ־40 שנה) 
 אתר רשמי
 
פרס יפן (ביפנית: 日本国際賞; "פרס יפן הבין־לאומי") מוענק לאנשים מכל חלקי העולם אשר השיגו "הישגים מקוריים ויוצאי דופן במדע וטכנולוגיה אשר מוכרים כמקדמים את גבולות הידע ומשרתים את המטרה של שלום ושגשוג עבור המין האנושי". הפרס מיוצג על ידי קרן פרס יפן. מאז הקמתה ב־1985 ועד 2024 הקרן העניקה את הפרס ל־111 אנשים מ־15 מדינות.
הפרס מורכב מתעודה, מדליה וסכום כספי של 100 מיליון ין (החל משנת 2020). בפרס יכולים לזכות רק אנשים חיים, ללא הגבלת אזרחות, גזע או מין. מדי שנה בחודש נובמבר בוחרת קרן הפרס שני תחומים שבהם יינתן הפרס בהתאם למגמות במדע ובטכנולוגיה. תהליך העמדת המועמדות והבחירה אורך כשנה, כשעל הזוכים מודיעים בחודש ינואר.
במעמד הענקת הפרס היוקרתי נערך טקס בהשתתפותם של קיסר יפן והקיסרית, ראש ממשלת יפן, ראש בית הנבחרים של יפן, נשיא בית היועצים של יפן, נשיא בית המשפט העליון של יפן ובכירים נוספים, לצד אנשי אקדמיה, חוקרים ואנשי עסקים.
בפרס זכו הישראלים אפרים קציר (1985) ועדי שמיר (2017).
הערות שוליים

↑  The Japan Prize Foundation
↑  "The Japan Prize Foundation". www.japanprize.jp.
↑  "The Japan Prize Foundation". www.japanprize.jp.
↑  Japan Prize 2017
↑  Tobin, Dave. (2013, January 30). "SUNY ESF alumnus Jean Fréchet wins Japan Prize," Syracuse.com. Accessed: January 31, 2013.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 7060689  VIAF: 28149365873385600238   WorldCat (עם VIAF): 28149365873385600238
בו מפחד

| --- | --- |
כרזת הסרט בעברית
כרזת הסרט בעברית
 בימוי:  ארי אסטר 
 הופק בידי:  ארי אסטר לארס קונדסן
 תסריט:  ארי אסטר 
 עריכה:  לוסיאן ג'ונסטון 
 שחקנים ראשיים:  חואקין פיניקס פאטי לופון
 מוזיקה:  The Haxan Cloak 
 צילום:  פאוול פוגורזלסקי 
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  A24 Square Peg
 חברה מפיצה:  A24
 הקרנת בכורה:  14 באפריל 2023
 משך הקרנה:  179 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  דרמה אימה
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
בו מפחד (באנגלית: Beau is Afraid) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת קומדיית-אימה, שנכתב ובוים על ידי ארי אסטר. הסרט עלה לאקרנים במהלך ב-14 באפריל 2023.
רקע עלילתי

עלילת הסרט עתידה לתאר דיוקן אינטימי ומצמרר בן עשרות שנים אודות חייו של אחד היזמים המוצלחים ביותר בכל הזמנים.
צוות השחקנים

חואקין פיניקס
נייתן ליין
פאטי לופון
קיילי רוג'רס
איימי ראיין
פארקר פוזי
סטיבן מקינלי הנדרסון
דניס מנוצ'ט
מייקל גנדולפיני
זואי ליסטר-ג'ונס
היילי סקוויירס
ארמן נהפטיאן - בו בצעירותו
הפקה

ב-18 בפברואר 2021, הוכרז רשמית על הפקת הסרט, אותו כתב ארי אסטר שאף יהיה אמון על בימויו, ובו מככב השחקן חואקין פיניקס, שעתיד להיות מופק על ידי חברת ההפקות האינדי "A24", שהפיקה אף את שני סרטיו הקודמים של אסטר – "תורשתי" ו"מידסומר". ב-21 ביוני 2021, נמסר כי לצוות השחקנים של הסרט לוהקו נייתן ליין, פאטי לופון, קיילי רוג'רס ואיימי ראיין. ב-21 ביולי 2021, נמסר על ליהוקם של פארקר פוזי, סטיבן מקינלי הנדרסון, דניס מנוצ'ט, מייקל גנדולפיני, זואי ליסטר-ג'ונס והיילי סקוויירס.
הפקה > צילומים

צילומי הסרט החלו ב-28 ביוני 2021 במונטריאול, קוויבק, שבקנדה, והסתיימו באוקטובר 2021.
ביקורות הסרט

באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל ציון של 79%.
פרסים ומועמדויות

| פרס | קטגוריה | מועמד(ים) | תוצאה |
| --- | --- | --- | --- |
| פרס גלובוס הזהב | השחקן הטוב ביותר - סרט מוזיקלי או קומדיה | חואקין פיניקס | מועמדות |
| פרס סטלייט | השחקן הטוב ביותר בסרט קולנוע - קומדיה או מחזמר | חואקין פיניקס | מועמדות |