ליטון של עברית
ליטון כתחליף לכתב העברי

מערכת הכתב העברי מוגדרת כאלפבית מסוג אבג'ד, זהו אלפבית עיצורי, בו קיימות אותיות הנהגות כעיצורים בלבד ואין אותיות לתנועות (למעט אותיות אהו"י, המשמשות בשני התפקידים; התנועות מסומנות בעברית, אם יש צורך בבירור, בעזרת ניקוד). הוא אינו "אלפבית גמור". האלפבית היווני, הלטיני ונגזרותיהם לעומת זאת, מוגדרים כאלפביתים גמורים, משום שישנן אותיות הן לעיצורים והן לתנועות.
איתמר בן אב"י, בנו של אליעזר בן יהודה, מחיה הלשון העברית, ניסה לקדם כחלק מהתחיית הלשון בהקשר חילוני את הכתיבה הלטינית, שהרי צורת האותיות הללו שותפות ונובעות מאותו כתב פיניקי כנעני קדום. את חלק מתיאור מאמציו בעניין והתנגדות אביו לכך, כתב גם בספרו על חיי עצמו "החצוף הארצישראלי".
בחלק מפתרונות הליטון שאפו לכתוב את השפה העברית בכתיב אלפביתי שלם הכולל ייצוג מובחן וברור של כל התנועות, בניגוד לאבג'ד, בשיטת כתב פונמית עד כמה שאפשר, - עם אותיות ייעודיות לתנועות במעמד שווה לאותיות העיצוריות. כתיבה דומה, אבל באותיות עבריות, קיימת בכתיבה בשפת היידיש למילים לועזיות, שרובן ממקור גרמני. כך כותבים פארברענגען אין טשרנוביל כאשר צמדי העיצורים נג מייצגת את הפונימה האנפית ענבלית כמו שהוגים פינג-פונג, וצמד העיצורים טש מייצג את הצליל צ', כמו במילה צ'אט. העיצור א מייצגת את תנועת הפתח, ואילו ע את תנועת הסגול. באנגלית ישמשו בדרך כלל A ו-E בהתאמה ואילו i ישמש לחיריק ולבסוף u לשורוק. זאת בהתאם להגיה הקפואה יותר, המקובלת בעברית העדכנית מאז שנות התשעים, כאשר תנועת השווא הפכה לסגול, הקמץ נהגה כפתח או במקרים הנדירים של קמץ קטן כחולם ומסומן ב o, והצירי נהגה בכל המקרים כסגול.
הקצרנות העברית, לשיטותיה השונות, תמיד נכתבת משמאל לימין, כמו בכתב הלטיני. כל סימן בקצרנות הוא מילה בפני עצמה. הסיבה לכיוון הכתיבה הזה היא כי רוב האנשים ימניים ולכן משיכה של היד הכותבת היא מהירה יותר מדחיפה. בקצרנות הבסיסית, המלאה, נכתבות כל התנועות והעיצורים שמרכיבים את המילה, כלומר לא לפי הכתב העברי המקובל.
בשנת 1994 הוצע פטנט זמני על ידי חטיבת המחקר הישראלית של חברת יבמ לגבי פתרון לשמירת הכתיבה העברית "כהצפנה" באותיות לטיניות על מנת להציגה באופן קריא במקרה שחסרה תכנת המרה לאותיות עבריות. לאחר שנה הוחלט לא לאמץ את השיטה והרעיון הפך נחלת הכלל.  בשיטה זו הכתובות של אתרי האינטרנט (URL) היו נרשמות באותיות לועזיות משמאל לימין בדפדפן שלא תומך בשפה העברית וכך ערך זה בוויקיפדיה שכתובתו:
הנשמר כיום בהצפנה כך:
היה נרשם:
כך שלאחר היכרות קצרה היו מבינים שהאות f מייצגת ו, W מייצגת ש, X מייצגת ת, y מייצגת ע, P מייצגת ף, וכדומה.
או בדרך דמוית ערביזי:
גם שיטה זו, לצורותיה, לא אומצה מעולם.
באתרי אינטרנט בהם נמצאת מקלדת וירטואלית כמו אתר Lexilogos  משתמשים באותיות במקלדת QWERTY באנגלית כדי להקיש על המקש, כאשר אין או לא רוצים להשתמש במסך מגע. ההקלדה במקשים אלו משמשת גם לשפה הארמית, בה יש ארבע צורות גופן (בדומה לכתב היד וכתב הדפוס אצלנו) אך שמות ומספר אותיות האלף בית זהה לשל העברית. לדוגמה האות ח היא H גדולה, האות ו היא F או w, האות שין (ימנית ושמאלית - אין ניקוד) היא S, סמך - s, צדי - C, גימל - G. ישנם גם אתרים בהם ניתן לשמור כיתוב באותיות לטיניות ולהפכם לגופן עברי או ארמי, וכן להמיר מכתיבה עברית לארמית ולהפך למי שאינו יודע לקרוא את אחת השיטות.
שיטת רישום זו נקראת טראנס-ליטרציה (תעתיק לעומת תרגום - טראנסלציה), ומשמשת לרישום מדעי של הכתיבה בשיטות כתיבה עתיקות עם סימני הגיים שלמים סימני מילים וסוגי מילים, קודם לשיטות אבגד, בעיקר כתב החרטומים הציורים המצרי, כתב היתדות מארצות הנהריים (מסופוטמיה) ששימש לשפות רבות במשך שנים רבות והשתנה ברבות השנים ממקום למקום ומתקופה לתקופה, וכתבים נוספים.
אתרים ותוכנות להפיכת הכתב הלטיני לעברי קיימים גם לצורך תיקון טעות הקלדה "עיוורת" במצב של שפה זרה והפיכתה לאותיות בהתאמה למקשים על מקלדת עברית. כך הפנגרמה (משפט שבו כל אותיות האלף בית) הכולל גם את האותיות הסופיות ךםןץ"ף המופיעה בצפניה:
ירשם בטעות כך:
כאמור, כיום נפוצה במרשתת השימוש בכתיבה לטינית לצורך הבהרת הניקוד של מילה, בגלל הקושי הטכני בניקוד מילים (המצריך היכרות עם שיטת הניקוד, הקשה על שני מקשים, או הקשה ארוכה על מקשים ובחירת הניקוד במקלדות של "מכשירים חכמים"). לדוגמה בקבוצפ (קבוצת הווצאפ) להעיף את היו"ד העוסקת בשפה העברית התקנית נשאלה שאלת משתמש אלמוני ברביעי בינואר 2025:
ויש גם שימוש (לא נוח, וחלקי בלבד) בו השימוש באותיות לטיניות נקראת ככתיבה עברית, לצורך גימיקים, פרסומת או אמנות. למשל המילה "ספורט" יכולה להיכתב "U7190" ועברית: "x'Y2y_".