stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לנה מאייר-לנדרוט
הערות שוליים

↑  לנה בשיר חדש: "Love", באתר EuroMix
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 13005191  GND: 141086572  ICCU: MODV656501  ISNI: 0000 0000 8337 0189  LCCN: no2010139822  MusicBrainz: cb2b9e04-260f-4c64-8456-d73f28258e55  NKC: xx0124290  RERO: 02-A017740942  VIAF: 120333341   WorldCat (עם VIAF): 120333341 
מאייר-לנדרוט בהנובר, מרץ 2010
מאייר-לנדרוט במהלך החזרה הראשונה לאירוויזיון 2010 במהלך חודש מאי 2010
חזירי הבר בחיפה

חזירי בר, רמות רמז חיפה
משפחת חזירי בר בשכונת גבעת נשר בעיר נשר
במרחב העירוני בחיפה משוטטים חזירי בר. התופעה מתרחשת גם ביישובים אחרים באזור הכרמל כדוגמת נשר, טירת כרמל, עספיא, דלית אל-כרמל ויישובי חוף הכרמל.
רקע

חזיר הבר בישראל הוא תת-המין חזיר אנטולי (Sus scrofa lybicus), והוא שוכן מובהק של אזורי חורש, יער, סבך וביצות.
לפני קום מדינת ישראל, היה ציד חזירי הבר נפוץ, וייתכן כי בתקופה זו הם כמעט נעלמו מרוב אזורי ארץ ישראל, פרט לביצת החולה ולבקעת הירדן. לאחר קום המדינה התרבו החזירים והתפשטו, וכיום הם נפוצים מהגולן והגליל ועד מערב הנגב. באזור הכרמל והגליל ניתן להיווכח במספרם ההולך וגדל של חזירי הבר, אשר נצפים בתוך היישובים עצמם בתדירות הולכת וגוברת. הסיבות העיקריות להתרבות ולהתפשטות של חזירי הבר בישראל כוללות ככל הנראה את השמדת הנמרים בגליל, לצד העלייה בכמות המזון והמים הזמינים באזורים עירוניים וחקלאיים. לחזיר הבר בישראל אין כיום אויבים טבעיים והוא מצליח להתמודד היטב עם שינויים בסביבה.
לפי החוק להגנת חיית הבר בישראל, חזיר הבר מוגדר "חיית בר מוגנת" וחל איסור חמור לצוד, לפגוע או ללכוד אותו ללא היתר בכתב מרשות הטבע והגנים.
פתרונות וחלופות לטיפול בבעיה

לאור המצב ההולך ומחמיר, עומדות מספר אפשרויות פעולה שיתנו מענה ופתרון למצוקת התושבים:
דילול מאסיבי של אוכלוסיית חזירי הבר.
צמצום המזון הפנוי במרחב העירוני.
יצירת מוקדי משיכה מחוץ למרחב העירוני (מזון ומים).
יצירת מחסום פיזי, טכנולוגי או אחר שימנע את חדירת חזירי הבר למרחב העירוני.
בסקר ספרות שנערך בהזמנה של רמת הנדיב, בוצעה חלוקה ל-2 סוגים של טיפול בבעיית חזירי הבר בשטחים בנויים – טיפול באמצעים קטלניים ובאמצעים בלתי קטלניים:
האמצעים הקטלניים כוללים: לכידה והמתה, מלכודות לולאה, ירי ציידים, ירי מהאוויר והרעלה. שיטות אלו מעוררות ביקורות רבות, סביב הטענה שמדובר במהלכים שאינם הומניים (אם כי קיים מנעד 'הומניות' שכן מלכודות לולאה גורמות לסבל רב לעומת ציד לדוגמה). ביקורת נוספת מושמעת בנוגע לאפקטיביות: הרעלה עלולה לפגוע במינים נוספים, ירי מהאוויר אינו רלוונטי בשטח כה קטן וצפוף כמו בישראל ונמצא לא אפקטיבי גם באזורים אחרים בעולם ועוד.
האמצעים הבלתי קטלניים כוללים שיטות כגון הורדת הפריון באמצעות הזרקות, גידור אזורי מחיה, שימוש באמצעים דוחי חזירים, האכלה מסיחה, והעתקת אוכלוסייה לאזורים אחרים. מרבית הביקורת המושמעת כנגד שיטות אלו, קשורה בעיקר לכך שהן יקרות במיוחד. כמו כן, ניתן לומר על חלק מן השיטות שהן משיגות את ההפך מן הרצוי. כך למשל האכלה מסיחה (מחוץ לאזור הבנוי) עלולה להגדיל את אוכלוסיית החזירים וכדומה.
ראו גם

הכרישים בחדרה
היעלים במצפה רמון
אסון העטלפים בחדרה
רותי (צבועה)
לקריאה נוספת

סקר ספרות חזירי הבר בעולם ובישראל, אחיעד דוידסון גילרון, רמת הנדיב, ינואר 2017
חזירים והעיר: איך למתן השפעות חיצוניות?, מרינה טוגר, יצחק בננסון, אוניברסיטת תל אביב, דצמבר 2017
סמינר תכנון וניהול מדיניות סביבתית - חזירי בר במרחב העירוני בחיפה, הפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים, המכון הטכנולוגי לישראל טכניון, יולי 2018
דורון סולומון, מחקר עמדות של האוניברסיטה: האם תושבי חיפה בעד דילול חזירים?, באתר mynet‏ חיפה, 1 באוגוסט 2021
מרכז החלל ג'ונסון

| --- | --- |


מבט מן האוויר על מרכז ג'ונסון, 1989
 מידע כללי
 מדינה:  ארצות הברית 
 סוכנות אם:  נאס"א
 סוכנות בת:  Astromaterials Research and Exploration Science Directorate 
 תאריך הקמה:  1 בנובמבר 1961
 סוכנות קודמת:  קבוצת משימות החלל
 מנכ"ל:  מייקל קואטס
 מטה מרכזי:  יוסטון, טקסס 29°33′46.8″N 95°5′27.6″W﻿ / ﻿29.563000°N 95.091000°W﻿ / 29.563000; -95.091000
 עובדים:  3,200
 דף הבית של JSC
 קואורדינטות:  29°33′30″N 95°05′20″W﻿ / ﻿29.558333333333°N 95.088888888889°W﻿ / 29.558333333333; -95.088888888889
 he
 
מרכז החלל על שם לינדון ג'ונסון (באנגלית: Lyndon B. Johnson Space Center (JSC)) הוא מרכז אימונים, בקרה ומחקר המופעל על ידי סוכנות החלל האמריקאית נאס"א. המרכז נמצא בעיר יוסטון, טקסס וכולל כ־100 מבנים הפרוסים על שטח של כ־1,620 דונם. מרכז ג'ונסון הוא בסיס הבית של "חיל" האסטרונאוטים של ארצות הברית, ואחראי על אימונם של אותם אסטרונאוטים ועל אימונם של אסטרונאוטים ממדינות שותפות של ארצות הברית. המרכז מכונה לעיתים רבות, על שם תפקידו המרכזי, "Mission Control" (מרכז הבקרה).
המרכז, שנבנה במקור כ"המרכז לטיסות חלל מאוישות", גדל מתוך קבוצת משימות החלל (Space Task Group) שהוקם מיד לאחר הקמת נאס"א כדי לתאם את תוכנית החלל המאוישת שלה. המתקן נבנה על שטח שנתרם על ידי אוניברסיטת רייס ונפתח ב־1963. ב־19 בפברואר 1973 שונה שמו של המרכז לכבודו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון, שהגיע מטקסס. המרכז, שנקרא בקיצור JSC, הוא אחד ממרכזי החלל החשובים והמרכזיים ביותר של נאס"א.
היסטוריה

מקורו של מרכז החלל ג'ונסון בחקיקה שהוביל לינדון ג'ונסון, אז סנטור, ב־1958. 'קבוצת משימות החלל' הוקמה ב־5 בנובמבר 1958 עם מהנדסי מרכז המחקר לנגלי בניהולו שלו רוברט גילרות' כדי לנהל את תוכנית מרקורי המאוישת ותוכניות שיבואו לאחר מכן.
עם הכרזת הנשיא ג'ון קנדי ב־1961, על החזון להנחית אדם על הירח עד סוף העשור, קיבלה קבוצת משימות החלל את האחריות על תוכנית אפולו, והיה ברור כי גילרות' יצטרך ארגון גדול יותר, עם מתקני ומעבדות מחקר מתאימים למסע אל הירח.
באוגוסט 1961, הוטל על ג'ון פ. פרסונס, מנהל עמית במרכז המחקר איימס, להקים צוות לבחירת אתר מתאים. האתר היה צריך להיות בעל גישה לספינות משא, בעל שדה תעופה עמיד בכל מזג אוויר, קרבה לרשתות תקשורת יציבות, אפשרות למיקום עובדי תעשייה במקום, מאגרי מים זמינים, מזג אוויר מתאים לעבודות חיצוניות בכל השנה וקהילה מתאימה מבחינה תרבותית.
יוסטון נבחרה למיקום מרכז החלל החדש מפני קרבתו למחסן חימוש של צבא ארצות הברית, שמוקם על ערוץ הספינות של יוסטון וקרבתו לשתי אוניברסיטאות, אוניברסיטת יוסטון ואוניברסיטת רייס. אדמות המתקן נתרמו על ידי אוניברסיטת רייס שנמצאו באזור לא מפותח כ־40 ק"מ דרומית ליוסטון על יד מפרץ גלווסטון.
ב־19 בספטמבר 1961, הכריז מנהל נאס"א ג'יימס ווב על הפיכת 'קבוצת משימות החלל' ל'מרכז טיסות החלל המאוישות' (MSC) שיוקם ביוסטון. מיד לאחר הכרזתו של ווב, החלו גילרות' וצוותו בהכנות למעבר מלאנגלי ליוסטון. ב־1 בנובמבר הפך שינוי השם של הקבוצה לרשמי.
הקמת המרכז, שתוכנן על ידי צ'ארלס לאקמן, החלה באפריל 1962, וארגונו החדש של גילרות' עבר למיקומו הזמני בספטמבר. באותו חודש, נשא קנדי נאום באוניברסיטת רייס על תוכנית החלל האמריקאית, נאום מפורסם שהדגיש את תוכנית אפולו, אבל התייחס גם אל מרכז החלל החדש.
המרכז, שנפרס על פני שטח של כ־6.6 קמ"ר נפתח רשמית בספטמבר 1963 והתחיל לפעול. המרכז יועד להיות מרכז הבקרה והשליטה המרכזי של כל משימות החלל המאוישות של ארצות הברית מתוכנית ג'מיני והלאה. מרכז הבקרה הפך למבצעי עם טיסת ג'מיני 4 ביוני 1965.
בנוסף להפעלת האסטרונאוטים מהמתקן, המתקן שימש גם כ'מעבדת ירח' ולשם הגיעו רוב דגימות הירח שהביאו האסטרונאוטים ושם שהו האסטרונאוטים בהסגר לאחר חזרתם מן הירח. יחידת האיסוף של מרכז ג'ונסון התאמנה במפרץ מקסיקו בהדמיית איסוף האסטרונאוטים ממשימות ג'מיני ואפולו לאחר נחיתתם חזרה באוקיינוס.
בעקבות אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר ב־28 בינואר 1986, נשיא ארצות הברית דאז, רונלד רייגן ואשתו ביקרו במרכז ב־31 בינואר ונאמו בטקס הזיכרון לכבוד האסטרונאוטים שנספו.
במרכז ג'ונסון מוצגים מספר דברים מעניינים ביניהם טיל סטורן 5 כמעט מושלם ובראשו תאי הפיקוד והשירות של החללית אפולו שיועד לשאת את משימת אפולו 19 שבוטלה.
ב־20 באפריל 2007 נכנס פושע לבניין 44, הרג אדם, פצע אדם אחר ולקח בן ערובה. האירוע נמשך יותר משלוש שעות והסתיים בהתאבדות החוטף.
בספטמבר 2008 חגגו במרכז יובל שנים להובלת תוכנית החלל האמריקאית.
ב־13 בספטמבר 2008 הכה הוריקן אייק (קטגוריה 3) בגלווסטון וגרם מעט נזק למרכז הבקרה ולמבנים נוספים.
פעילות > מתקנים

מרכז החלל ג'ונסון הוא מקום מושבו של מרכז הבקרה (Christopher C. Kraft Jr. Mission Control Center) של כל הטיסות המאוישות של נאס"א. מרכז הבקרה אחראי על הטיסות מרגע שיגורן ועד נחיתתן. כיום תפקידו היחיד הוא ניהול המשימות בתחנת החלל הבינלאומית כאשר עד 2011 ניהל גם את משימות מעבורות החלל.
מרכז החלל ג'ונסון הוא מתחם האימונים המרכזי לאסטרונאוטים מטעם ארצות הברית וממדינות השותפות לה. אחד ממתקני האימונים המרכזיים והגדולים ביותר הוא בריכת ענק, 23,000 מטרים מעוקבים נפחה, בה מתאמנים האסטרונאוטים במצבי חוסר משקל המדמים את המצב בחלל.
מרכז ג'ונסון אחראי גם על ניהולו של White Sands Test Facility בניו מקסיקו ששימש כמסלול נחיתה משני למעברות החלל (אך מעולם לא נחתה שם מעבורת) והיה אמור לשמש כמתאם המשימות לתוכנית קונסטליישן שבוטלה בתחילת 2010.
במקום נמצא גם מרכז מבקרים ומנחת מסוקים.
פעילות > צוות ואימונים

במרכז ג'ונסון מועסקים קרוב ל־3,200 אזרחים ביניהם כ־110 אסטרונאוטים. העובדים מופעלים על ידי 15 חברות קבלן שהגדולה מביניהם היא United Space Alliance המפעילה כ־40% מהעובדים ב־JSC. מ־2005 המנהל (העשירי) של מרכז ג'ונסון הוא מייקל כואטס.
אימוני האסטרונאוטים מבוצעים במרכז ג'ונסון. מועמדים לתפקיד אסטרונאוט עוברים אימונים על מערכות מעבורת החלל (עד 2011), ובמדעים בסיסיים שכוללים מתמטיקה, ניווט, אוקיינוגרפיה, דינמיקה, אסטרונומיה ופיזיקה. המועמדים צריכים לעבור מבחני הישרדות של הצבא לפני שהם מתאמנים בטיסה. המועמדים נדרשים לעבור גם מבחני צלילה ושחייה. אימונים בחוסר משקל מבוצעים ב־Sonny Carter Training Facility (בריכה גדולה המדמה חוסר משקל). המועמדים עוברים 15 שעות טיסה חודשיות בצי מטוסי ה־T-38 טאלון של נאס"א הממוקמים בבסיס אלינגטון הסמוך. בנוסף עברו המועמדים אימונים במדמה נחיתות של מעבורת החלל עד ל־2011. המועמדים ממשיכים להתאמן בכל מיני מדמים שונים ועוברים עוד מבחנים עד שהם מצורפים למשימה כלשהי, אז הם מתחילים להתאמן לקראת המשימה אליה הם צורפו.
פעילות > מחקר

במרכז ג'ונסון פועלים תוכניות המחקר המדעיות והרפואיות של נאס"א. טכנולוגיות שפותחו במקור עבור תוכנית החלל האמריקאית משמשות היום את כלל הציבור ברפואה, אנרגיה, תעבורה, חקלאות, תקשורת ואלקטרוניקה.
משנת 2005 מעדני המרכז פועלים לקידום תוכנית לחקר האדם.
פעילות > פרישת מעבורות החלל

מרכז ג'ונסון העלה הצעת מחיר להצגת אחת ממעבורות החלל שפרשו משירות, אך למרבה האכזבה של תושבי יוסטון, הבקשה נדחתה.
ראו גם

נאס"א
תוכנית החלל האמריקאית
הערות שוליים

1 2  http://www.sti.nasa.gov/tto/spinoff1997/ar5.html
1 2  http://spaceflight.nasa.gov/shuttle/reference/factsheets/asseltrn.html
↑  http://archive.rubicon-foundation.org/1273
↑  http://www.nasa.gov/centers/johnson/pdf/167745main_FS_JSC508c.pdf
↑  Eric Berger on April 12, 2011 at 12:15 PM, Houston we’ve had a problem: ‘Space City’ snubbed in bid for retired space shuttle, SciGuy, ‏2011-04-12 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007445642505171  BnF: cb12553741k (data)  CiNii: DA01025903  GND: 1025512-6  ISNI: 0000 0001 2191 2998  LCCN: n79026746  NARA: 10465619  NKC: kn20021125015  NLA: 35317060  SNAC: w6m14vb3  SUDOC: 034825649  Trove: 999182  VIAF: 155896317   WorldCat (עם VIAF): 155896317 
שמחה במרכז הבקרה לאחר חזרת אפולו 13 לכדור הארץ
הכניסה למרכז ג'ונסון ב־1 בפברואר 2003 לאחר אסון מעבורת החלל קולומביה
האסטרונאוטים של אפולו 11 מתאמנים ב־JSC. ניל ארמסטרונג (שמאל) ובאז אולדרין (ימין) באימון בבניין 9, 18 באפריל 1969
רוזמרי קנדי

| --- | --- |

משפחת קנדי בהייאניספורט, מסצ'וסטס, בשנת 1931. רוזמרי בקצה הימני.
 לידה:  13 בספטמבר 1918 ברוקליין, מסצ'וסטס, ארצות הברית 
 פטירה:  7 בינואר 2005 (בגיל 86) פורט אטקינסון, ויסקונסין, ארצות הברית 
 שם לידה:  Rose Marie Kennedy 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום קבורה:  בית קברות הוליווד 
 השכלה:  Convent of the Sacred Heart
 
רוז מארי "רוזמרי" קנדי (באנגלית:Rose Marie "Rosemary" Kennedy; ‏13 בספטמבר 1918 – 7 בינואר 2005) הייתה ילדתם השלישית ובתם הבכורה של ג'וזף פ. קנדי האב ורוז פיצג'רלד קנדי. היא הייתה אחותם של הנשיא ג'ון פיצג'רלד קנדי והסנאטורים רוברט קנדי וטד קנדי.
בשנות העשרה לחייה חוותה רוזמרי פרכוסים ושינויים עזים במצב הרוח. בתגובה לקשיים הללו, אביה סידר עבורה ניתוח לובוטומיה קדם-מצחית, אותו עברה כשהייתה בת 23. הניתוח החמיר את מצבה, והותיר אותה ללא יכולת לדבר. בעקבות כך, את רוב חייה בילתה רוזמרי קנדי במוסד סיינט קולטה שבג'פרסון, ויסקונסין. במשך שנים רבות לאחר ניתוח הלובוטומיה, נמנע מרוזמרי מגע או מפגש עם האחים שלה ומשפחתה המורחבת, וסיפורה נשמר כסוד משפחתי במשך עשורים רבים.
ביוגרפיה > חיים מוקדמים

רוז מארי קנדי נולדה בבית הוריה שבברוקליין, מסצ'וסטס. היא הייתה הילדה השלישית והבת הראשונה שנולדה לג'וזף ורוז קנדי. שמה ניתן לה על שם אימה, אך בילדותה נהגו לכנות אותה רוזמרי או רוזי. בעת לידתה לא היה רופא זמין, בגלל התפרצות מגפת השפעת הספרדית. לכן, הורתה האחות לרוז קנדי שתשאיר את רגליה סגורות בעודה מחכה לרופא, מה שאילץ את ראשה של התינוק להישאר בתוך תעלת הלידה למשך שעתיים. פעולה זו גרמה לאובדן מזיק של חמצן עבור התינוקת. כשרוזמרי החלה לגדול, הבחינו הוריה בכך שהיא אינה עומדת בצעדים ההתפתחותיים הבסיסיים המצופים מאדם. כשהייתה בת שנתיים התקשתה לשבת, לזחול וללמוד ללכת.
סיפורים על חייה של רוזמרי העידו על כך שהייתה מוגבלת שכלית, אולם הועלו שאלות לגבי האופן בו תוארה המוגבלות על ידי משפחת קנדי, ולגבי היקף מוגבלותה. ביוגרפיה שנכתבה העלתה טענה כי רוז קנדי מעולם לא סיפרה לחברותיה על מוגבלותה של רוזמרי ואף העמידה פנים שביתה מתפתחת כרגיל, וכי אף אחד מלבד המשפחת קנדי הגרעינית לא ידע על דיווח התפקוד נמוך של רוזמרי. למרות עזרה ממורים פרטיים, רוזמרי התקשתה ללמוד קורא וכתוב. בגיל 11 נשלחה לפנימייה בפנסילבניה לבעלי מוגבלויות שכליות.
בגיל 15, רוזמרי נשלחה למנזר הלב הקדוש ברוד איילנד. שם למדה רוזמרי עם גברת ניוטון, מורה מיוחדת, ושתי נזירות, והופרדה משאר התלמידים. כישורי הכתיבה שלה דווחו אז ברמה של כיתה ד'. כהכרת תודה על המאמץ, קיבל בית הספר מגרש טניס חדש ממשפחת קנדי. במהלך תקופה זו, אמה סידרה שאחיה הגדול של רוזמרי, ג'ון, ילווה אותה במסיבת ריקוד ותה. בזכותו, נראתה רוזמרי "לא שונה בכלל" מהבנות האחרות במסיבה.
על אף יכולת הקריאה המעוטה שלה, אהבה לקרוא פו הדוב. יומנים שנכתבו על ידה בסוף שנות ה-30, ופורסמו בשנות ה-80, חושפים אישה צעירה שחייה היו מלאים ביציאות לאופרה, למסיבות ריקוד-תה, מדידות שמלות ופעילויות חברתיות נוספות. קנדי ליוותה את משפחתה להכתרת האפיפיור פיוס ה-12 ברומא ב-1939. היא גם ביקרה בבית הלבן. בני הזוג קנדי סיפרו למגזין Woman's Day שרוזמרי לומדת להיות גננת, ולמגזין Parents נמסר כי רוזמרי מתעניינת בעבודת רווחה חברתית, ושכמיהתה הסודית היא לעלות על במה. כאשר עיתון ה-Boston Globe הגיש בקשה לראיון עם רוזמרי, עוזרו של אביה כתב תגובה שהיא העתיקה בעמל רב:
תמיד היו לי שאיפות רציניות ואני מבינה כי החיים לא ניתנו לנו רק לשם הנאה. כבר זמן מה אני לומדת את השיטה הפסיכולוגית הנפוצה אצל ד"ר מריה מונטסורי, ובשנה שעברה סיימתי תואר בהוראה.
בשנת 1938 הוצגה קנדי למלך ג'ורג' השישי ולאשתו המלכה אליזבת בארמון בקינגהאם. בתקופה זו, אביה שירת כשגריר ארצות הברית בבריטניה. לכבוד האירוע, תרגלה קנדי את השתחוותה במשך שעות, ובאירוע עצמו מעדה וכמעט נפלה. רוז קנדי מעולם לא דנה בתקרית והתייחסה להופעת הבכורה כאל ניצחון. הקהל לא הגיב, והמלך והמלכה חייכו כאילו כלום לא קרה.
ביוגרפיה > ניתוח הלובוטומיה

לפי אחותה של רוזמרי, יוניס קנדי שריבר, מצבה של רוזמרי החמיר כאשר המשפחה חזרה לארצות הברית. שרייבר אמרה כי רוזמרי נהייתה "יותר עצבנית וקשה" בגיל 22. רוזמרי החלה לחוות פרכוסים לעיתים קרובות, וקיבלה התקפי זעם בהם הייתה מרביצה לאחרים ואף פוצעת אותם. לאחר שגורשה ממחנה קיץ ושהתה קצרות בפנימייה בפילדלפיה, נשלחה רוזמרי לבית ספר מנזרי בוושינגטון הבירה. בזמן שלמדה בפנימיית המנזר, החלה רוזמרי לברוח ממנו בלילות, מה שהוביל את הנזירות לחשוב כי רוזמרי מקיימת יחסי מין עם מספר בני זוג, שייתכן שתחלה במחלת מין או שתיכנס להיריון. התנהגותה הפרועה של רוזמרי תסכלה את הוריה, ואביה בפרט דאג שהתנהגות זו תבייש את המשפחה ותפגע בקריירות הפוליטיות שלו ושל בניו.
כשרוזמרי הייתה בת 23, אמרו רופאים לאביה כי ניתוח הנקרא לובוטומיה יעזור להרגיע את מצבי הרוח שלה ולעצור את ההתפרצויות האלימות שלה. ג'וזף קנדי החליט שרוזמרי צריכה לעבור את הניתוח, אך לא סיפר על כך לאשתו עד שהתהליך הושלם, בנובמבר 1941. בביוגרפיה שכתב רונלד קסלר (אנ') תיאר הרופא ג'יימס ו. ווטס, ממבצעי הניתוח, את התהליך:
After Rosemary was mildly sedated, "We went through the top of the head," Dr. Watts recalled. "I think she was awake. She had a mild tranquilizer. I made a surgical incision in the brain through the skull. It was near the front. It was on both sides. We just made a small incision, no more than an inch." The instrument Dr. Watts used looked like a butter knife. He swung it up and down to cut brain tissue. "We put an instrument inside", he said. As Dr. Watts cut, Dr. Freeman asked Rosemary some questions. For example, he asked her to recite the Lord's Prayer or sing "God Bless America" or count backward... "We made an estimate on how far to cut based on how she responded." When Rosemary began to become incoherent, they stopped.
ווטס אמר לקסלר שלדעתו לרוזמרי לא היה "פיגור שכלי" אלא זן של דיכאון. סקירה של המסמכים שנכתבו על ידי הרופאים אימתה את הצהרה זו. למעשה, כל החולים שעליהם ביצע ווטס לובוטומיה אובחנו כסובלים מהפרעה נפשית כלשהי. ברטרם ס. בראון, מנהל המכון הלאומי לבריאות הנפש ועוזר לשעבר לנשיא קנדי מסר לקסלר שג'ו קנדי התייחס לבתו כבעלת פיגור שכלי ולא כחולת נפש, זאת על מנת להגן על המוניטין של בנו ג'ון כמועמד לנשיאות. בראון עוד טען כי חוסר התמיכה של משפחת קנדי ברעיון של מחלות נפש היה חלק מהכחשתה בשושלת המשפחתית.
כישלון הלובוטומיה התברר במהרה, ויכולותיה המנטליות של רוזמרי פחתו לכאלה של ילדה בת שנתיים. היא איבדה את היכולת לדבר בצורה מובנת וחוותה בריחת שתן.
ביוגרפיה > חייה לאחר הניתוח

לאחר ניתוח הלובוטומיה רוזמרי הועברה היישר להתגורר במוסדות. תחילה התגוררה מספר שנים בבית קרייג, בית חולים פסיכיאטרי פרטי מחוץ לעיר ניו יורק. ב-1949 הועברה לג'פרסון, ויסקונסין, שם גרה עד סוף חייה בשטחי בית הספר סיינט קולטה לילדים מיוחדים. הנזירות העובדות במקום כינו את ביתה של רוזמרי the Kennedy Cottage. רוזמרי טופלה על ידי שתי נזירות, האחיות מרגרט וליאונה. בנוסף, נעזרה בסטודנטית ובמורה לקרמיקה שלימדה אותה שלושה לילות בשבוע. לרוזמרי הייתה גם מכונית משלה, שבאמצעותה ניתן היה לצאת איתה לנסיעות, וכלב איתו הייתה יוצאת לטיולים.
בתגובה למצבה, הוריה של רוזמרי הפרידו אותה משאר המשפחה. רוז קנדי לא ביקרה אותה במשך עשרים שנה, וג'וזף לא ביקר כלל את בתו במוסדות בהם התגוררה. בספרה Rosemary: The Hidden Kennedy Daughter מתארת ההיסטוריונית קייט קליפורד לרסון (אנ') כי לאחיה של רוזמרי לא נודע מיקומה או פרטים על ניתוח הלובוטומיה. כאשר ג'ון קנדי החל בקמפיין לסנאט ב-1958, משפחת קנדי הסבירה את היעדרותה בטענה שהייתה מתבודדת. המשפחה לא סיפרה את האמת אודות רוזמרי באופן פומבי עד שנת 1961, לאחר שג'ון נבחר כנשיא. במקום לספר לציבור על הלובוטומיה, החליטו למסור כי רוזמרי הייתה "מפגרת שכלית". עוד באותה השנה, לאחר שלקה ג'וזף קנדי בשבץ, מיקומה של רוזמרי נודע לאחיה ואחיותיה. ניתוח הלובוטומיה לא התגלה לציבור עד שנת 1987.
ביוגרפיה > שנים מאוחרות

לאחר מות אביה ב-1969, רוזמרי השתלבה בהדרגה בחיי המשפחה. היא נלקחה לבקר קרובי משפחה בפלורידה, וושינגטון די. סי., ובית ילדותה (מתחם קנדי) בקייפ קוד. עד אז למדה רוזמרי ללכת מחדש, אך מעולם לא הצליחה להשיב לעצמה את יכולת הדיבור ואף הייתה משותקת בזרועה. סיפורה של רוזמרי נחשב להשראה של אחותה, יוניס קנדי שרייבר, להקמת הספיישל אולימפיקס, אירוע של משחקים ספורטיביים לאנשים בעלי נכויות.
רוזמרי קנדי נפטרה מסיבות טבעיות בגיל 86, ב-7 בינואר 2005, בבית החולים בפורט אטקינסון שבויסקונין. אחיותיה ג'ין, יוניס, ופטרישיה ואחיה טד היו לצידה. היא נקברה לצד הוריה בבית הקברות של ברוקליין, מסצ'וסטס.
מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים

המהדורה השנייה
מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים (באנגלית: The Grove Dictionary of Music and Musicians) הוא מילון אנציקלופדי של מוזיקה ומוזיקאים. ביחד עם "Musik in Geschichte und Gegenwart" בשפה הגרמנית, הוא העבודה העיונית הגדולה ביותר על מוזיקה מערבית. המילון יצא במספר מהדורות מאז שלהי המאה ה-19 ומשתמשים בו בהרחבה. בשנים האחרונות הוא נעשה זמין באופן מקוון באינטרנט.
מהדורות > מילון גרוב

המילון ראה אור לראשונה כ"מילון למוזיקה ומוזיקאים" (A Dictionary of Music and Musicians) בארבעה כרכים (1878 ,1880, 1883, 1899) ונערך בידי סר ג'ורג' גרוב עם נספח אותו ערך ג'ון אלכסנדר פולר מייטלנד ומפתח עניינים אותו ערכה מרת אדמונד וודנהאוס.
המהדורה השנייה, בחמישה כרכים, נערכה בידי ג'ון אלכסנדר פולר מייטלנד ויצאה לאור ב-1900. המהדורה השלישית, אף היא בחמישה כרכים, הייתה שיפור מקיף של המהדורה השנייה, ונערכה בידי ה. ק. קולס ופורסמה ב-1927. המהדורה הרביעית, גם היא נערכה בידי קולס, ראתה אור ב-1940 בחמישה כרכים (הדפסה מחודשת של המהדורה השלישית עם כמה תיקונים) ביחד עם כרך משלים (בסך הכול שישה כרכים).
המהדורה החמישית, בתשעה כרכים, נערכה בידי אריק בלום וראתה אור ב-1954. היה זה העדכון המקיף ביותר של העבודה מאז ראשיתה, עם מאמרים רבים שנכתבו מחדש בסגנון מודרני יותר ומספר רב של מאמרים חדשים לחלוטין. רבים מהמאמרים נכתבו בידי בלום בעצמו, או תורגמו בידיו. כרך השלמות נוסף, שהוכן בעיקר בידי אריק בלום, הופיע ב-1961. בלום הלך לעולמו ב-1959, והכרך הנוסף הושלם בידי דניס סטיבנס. המהדורה החמישית הודפסה מחדש ב-1966.
מהדורות > הגרוב החדש, מהדורה ראשונה

כשהמהדורה הראשונה הופיעה ב-1980, היא נקראה בשם מילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים (The New Grove Dictionary of Music and Musicians) והורחבה במידה ניכרת עד שכללה עשרים כרכים עם 22,500 מאמרים ו-16,500 ביוגרפיות.

היא נערכה בידי סטנלי סיידי.
היא הודפסה מחדש עם תיקונים מזעריים מדי שנה עד לשנת 1995, פרט ל-1982 ו-1983. באמצע שנות ה-90 עלה עותק של האנציקלופדיה $2,300. מהדורה בכריכה רכה הודפסה מחדש ב-1995 ועלתה $500. בשלב זה החליטו העורכים להקדיש את מאמציהם להכנתה של המהדורה השנייה, במקום להמשיך ולתקן את הטעויות של המהדורה המקורית משנת 1980.
כמה חלקים מהגרוב החדש גם פורסמו כספרים בודדים על נושאים מסוימים.
מהדורות > הגרוב החדש, מהדורה שנייה

המהדורה השנייה הנושאת שם זה (השביעית בסך הכול) ראתה אור ב-2001, בעשרים ואחד כרכים. היא הייתה זמינה גם באינטרנט באמצעות מינוי לשירות הנקרא Grove Music Online.‏

היא נערכה שוב בידי סטנלי סיידי, והעורך משנה היה ג'ון טירל. היא יועדה להיות מופצת במקור גם כ-CD-ROM, אולם תוכנית זו ננטשה. סיידי כתב את ההקדמה, "ההרחבה הגדולה ביותר במהדורה הנוכחית הייתה בכיסוי מלחיני המאה העשרים". המהדורה עוררה גם ביקורת שלילית (לשם דוגמה בPrivate Eye) בשל המספר המשמעותי של טעויות דפוס ושגיאות עובדתיות. כמה מהטעויות יוחסו לשימוש בסטודנטים לבדיקת המילון, אם כי למעשה לא הועסקו שום סטודנטים בין חברי המערכת. שני כרכים הוצאו מחדש בגרסאות מתוקנות, אולם שגיאות בהפקה גרמו להשמטת החלקים על רשימת היצירות של איגור סטרווינסקי והביבליוגרפיה של ריכרד וגנר.
מהדורות > מילון גרוב למוזיקה המקוון

פרסום המהדורה השנייה של הגרוב החדש לווה בגרסה באינטרנט. היא עוררה מעט ביקורת בתחילה, לשם דוגמה בשל הדרך שבה לא שולבו תמונות לתוך הטקסט, אלא נכללו בנפרד.
הגרסה המקוונת עודכנה באופן תמידי, בכלל זה מספר רב של תיקונים ותוספות של מאמרים חדשים. בנוסף ל-29 כרכים של מהדורת הניו גרוב, הרי שמילון גרוב המקוון מכיל בתוכו ארבעה כרכים של "מילון גרוב החדש של האופרה" (New Grove Dictionary of Opera) בן הארבעה כרכים, בעריכתו של סטנלי סיידי, 1992. ושלושה כרכים של "מילון גרוב החדש של הג'ז" (New Grove Dictionary of Jazz) מהדורה שנייה, העורך בארי קרנפלד, 2002. והיא כוללת למעלה מ-50,000 מאמרים.
בנוסף להיותה זמינה למנויים בודדים ולמוסדות, היא גם זמינה לשימוש לחבריהם של ספריות רבות ברחבי תבל.
ב-2008 הוחלף מילון גרוב מוזיקה המקוון במילון אוקספורד מוזיקה המקוון (Oxford Music Online).
מהדורות > מילון אוקספורד למוזיקה המקוון

במרץ 2008 הוצאת אוניברסיטת אוקספורד השיקה שירות מקוון חדש שנקרא אוקספורד מוזיקה המקוון (Oxford Music Online), שהחליף את גרוב מוזיקה המקוון. השירות החדש מתוכנן לספק "מבוא שיספק למשתמשים את היכולת, בפעם הראשונה מאז ומעולם, את הגישה לחיפוש צולב cross-search של משאבים נרחבים של ספרי העיון של מוזיקת אוקספורד באתר אחד."
בנוסף לכך שהיא מספקת ממשק משתמש חדש, השירות החדש משלב יחדיו את אנציקלופדיית הגרוב ביחד עם the Oxford Companion to Music, the Oxford Dictionary of Music, and the Encyclopedia of Popular Music. הוצאת אוניברסיטת אוקספורד מתכננת להמשיך ולהוסיף עבודות עיוניות אחרות לשירות, בכללן Oxford History of Western Music של ריצ'רד טארוסקין.
מילון גרוב, הנכלל כחלק ממוזיקת אוקספורד המקוון, ממשיך להיות מעודכן בהרחבה כפי שמלון מוזיקה גרוב המקוון היה, עדיין בניהולה של לורה מייסי, העורכת בפועל של מלוני גרוב.
מעמד

מילון הגרוב החדש הוא תכופות מקור המידע הראשוני בו משתמשים מוזיקולוגים דוברי אנגלית להתחלת מחקריהם או לחיפוש מידע על רוב הנושאים המוזיקליים. היקפו והביבליוגרפיה הנרחבת שלו הופכים אותו למקור בעל ערך רב לכל חוקר.
המילון יצא לאור בהוצאת מקמילן (Macmillan Publishers) אולם נמכר ב-2004 להוצאת אוניברסיטת אוקספורד. מתחרהו העיקרי הוא Musik in Geschichte und Gegenwart" ‏(MGG), המקיף כעת עשרה כרכים העוסקים בנושאים מוזיקליים ושבעה עשר כרכים של ביוגרפיות על מוזיקאים, הכתובים בשפה הגרמנית.
הסדרה בת ארבעת הכרכים, New Grove Dictionary of Opera, היא מקור המידע העיקרי בשפה האנגלית אודות האופרה.
תוכן

מהדורת 2001 מכילה:
29,499 מאמרים בסך הכול.
5,623 מאמרים חדשים לחלוטין.
20,374 ביוגרפיות של מלחינים, מבצעים וכותבים על מוזיקה.
96 מאמרים על במאי תיאטרון.
1,465 מאמרים על סגנון, מונחים וסוגות.
283 מאמרים על רעיונות.
805 מאמרים על אזורים, ארצות וערים.
580 מאמרים על מוזיקה עתיקה ומוזיקה כנסייתית.
1,327 מאמרים על מוזיקה עולמית.
1,221 מאמרים על מוזיקה פופולרית, מוזיקה קלה וג'אז.
2,261 מאמרים על כלים ובוניהם, ומבצעים.
89 מאמרים על אקוסטיקה.
693 מאמרים על דפוס והוצאה לאור.
174 מאמרים על כתב התווים.
131 מאמרים על מקורות.