stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אברהם חמוי
הודו בעיקר

בספטמבר 1881 הוא מגיע להודו ורכש במהירות מעמד מכובד בקהילה היהודית בהודו. בהתאם למעמדו, הוא מתארח אצל דוד ואלברט ששון, שהיה כנראה מיודד עמם.
בעיתון "פרח" שיצא לאורה בכלכתה בין השנים 1878 – 1889 בשפה היהודית ערבית הנהוגה בבגדד. נכתב על הא"ח רבות. הוא מצידו כתב על נושאים מגוונים, וכדרכו גם לקח חלק במחלוקות שפילגו אז את העולם היהודי. נוסף על כך, ישנו תיעוד של מסעות הא"ח במדור הנקרא "פאסנג'ריי" המופיע בשער העיתון. גם שם מסתבר שאברהם שלום חי חמוי לא שהה זמן רב במקום אחד וביקר באזורים רבים במזרח הרחוק. בין השאר, הקדיש מקום לחיפוש עשרת השבטים האבודים.
פרס

בספטמבר 1884, הוא הגיע לעיר הנמל אבושהר שבפרס. ממנה הוא יוצא ועורך חקירות בערי פרס בנושאים המעניינים אותו, כמו החיפוש אחר מטבע "מרדכי הצדיק". בעיר המדאן הוא מוצא כתב יד עתיק בשם "חובות יהודה", חיבור דתי פילוסופי מן המאה ה-17 שחיבר אדם בשם יהודה בן אליעזר. הא"ח מתרשם עמוקות מספר זה, ולכן הוא מעתיק אותו. אל העיר אבושהר הוא ישוב מעט לפני מותו.
בגדד

בדצמבר 1884, הגיע הא"ח לבגדד. ידיעה על התפרסמה במוסף ה"פרח" "עלי הפרח". במוסף זה מתוארת כניסתו המרשימה של הא"ח לבגדד בלוית שני עבדים המהלכים לפניו. בבגדד התאכסן בבית ידידו משכבר הימים, רשב"ח [הרב שלמה בכור חוצין]. הוא גם מתיידד הרב עבדאללה סומך. בואו של הא"ח חולל התרגשות גדולה בקרב יהודי בגדד, כפי שמעידה עיתונות התקופה. הא"ח גם התקבל בכבוד רב בביתו של המושל הטורקי תקי אל דין, הידוע בתוארו ה"וואלי פאשה", עמו יוצר הא"ח קשרי ידידות. באחת השבתות נושא דרשה בבית הכנסת הגדול, דרשה שתועדה בעיתון ה"פרח". דרשה זו עוררה הדים בבגדד ויש בה כדי ללמד ממקור ראשון על יכולותיו הרטוריות ועל למדנותו של הא"ח,
הרושם העז שהותיר הביא את נכבדי הקהילה לבקש ממנו לדרוש גם בשבתות נוספות. מכיוון שכך, הוצעה לו משרת "חכם באשי" אחת הטענות לזכותו הייתה שליטתו בשפות: בערבית, בטורקית, בספניולית (לאדינו) ומעט צרפתית, וכן צוין כי הוא שוקד על לימודי אנגלית. על ההסכמה למינוי חתמו 4,000 איש. אולם הא"ח דחה הצעה זו. בעיתון ה"פרח" מסופר כיצד הא"ח לא היסס להתעמת עם מוסלמים שרצו להזיק ליהודים בבגדד, אפילו באופן פיזי.  נוסף על כך, הוא השתמש בידידותו עם המושל הטורקי לתקן מספר עוולות שנגרמו ליהודי בגדד.
זמן קצר לאחר אירועים אלו נקלע הא"ח לעימות חריף עם ידידו הרב שלמה בכור חוצין, שאירח אותו בביתו. נסיבות העימות הזה לוטות בערפל כבד.  העימות הגיע לפסים לא נעימים, עד מביכים. בעטיו של עימות זה הא"ח עזב את בגדד.
מרסי ותימן

בספטמבר 1885, הא"ח נמצא במרסיי. לעיר זו חזר לאחר היעדרות של כחמש שנים. אין מידע רב על שהותו במרסיי. זמן מה לאחר מכן נסע לתימן. הסיבה לנסיעתו נמצאת בדיון בו הוא עוסק בתפילה שנאמרת אחרי תקיעת שופר בראש השנה באשכנז. תפילה בה נאמר "ישוע שר הפנים". במחקרו על תפילה זו הוא קרא בספרו של הנוסע יעקב הלוי ספיר, "אבן ספיר", כי יהודי תימן משביעים בשמו של ישוע. ידיעה זו הסעירה את הא"ח והניעה אותו לנסוע בדחיפות לתימן:
"מ"ש (מה שכתב) אבן ספיר בחדרי תימן ראה שם ספרי קבלה ושם כתוב ישוע ן' מרים. ולא שלותי ולא שקטתי ולא נחתי עד שהלכתי לערי תימן ושם חקרתי על הדבר הזה." (אברהם חמוי, בית דין, ירושלים, תשמ"ו, דף קכו, ע"א)
יש לשער כי מה שמשך את הא"ח לתימן היו תיאורים נוספים פרי עטו של אבן ספיר אודות כתבי יד ומרשמים מאגיים, תיאורים המשיקים לתחומי העניין של הא"ח.
סוף דבר

מתימן נוסע הא"ח לבושהר, אשר כנראה שימשה כבסיס יציאה לחלק ממסעותיו. כמו כן נראה, כי להא"ח היה בעיר זו בית משלו, כפי שמשתקף מתוך תיאור הידיעה על מותו. באבושהר באה לידי סיום פרשת חייו סוערת וקצרה ובעיר זו נקבר. הידיעה על פטירתו הופיעה בעיתון "פרח" ביולי 1886. בן 47 היה במותו.
השפעתו

ספרי הא"ח זכו לפופולריות רבה. רוב ספריו זכו למספר מהדורות חדשות ובפרט ספרי הסגולות. הנפח הגדול של ספרי הא"ח העוסקים במאגיה מציב אותו כמקור בעל חשיבות רבה לספרות המאגית שנכתבה אחריו. זמן רב הא"ח כילה בהתחקות אחר כתבי יד מאגיים בספריות רבות בעולם ובאוספים פרטיים. מתוכם הדפיס מרשמים רבים, אשר ראו אור לראשונה בספריו. לדוגמה: "גורלות" ו"שאלות חלום". על כן גרשם שלום כינה אותו: "החובב של כל 'החכמות הרשומות' והנסתרות". עיון בספרי הסגולות, שיצאו לאור אחר מותו של הא"ח, מראה כי כתביו היוו עבורם מקור חשוב. במידה זו או אחרת, הוא ניצב כחוליה מקשרת בין הכתיבה המאגית שנשתמרה בכתבי יד הנמצאים בספריות ואוספים פרטיים לבין הספרות המאגית שנכתבה אחריו וראתה אור בדפוס לאורך השנים עד ימינו.
ספריו

כתב ספרים רבים, והמפורסמים שבהם הם סידורי הבתים, אותם הדפיס כהשלמת מלאכתו של רבי יהודה שמואל אשכנזי, מחבר סידורים בית עובד (סדור) ובית מנוחה:
בית אל - סדר סליחות ודיני חודש אלול
בית דין - סדר תפילות ראש השנה ודיניו
בית ה' - סדר תפילות חג השבועות ודיני חודש סיון
בית הבחירה - סדר תפילת חג הפסח ודיניו
בית הכפורת - סדר תפילות יום הכפורים ודיניו
בית משתה - ענייני ראש חודש, חנוכה, פורים וט"ו בשבט
בית שמחה - סדר תפילות ודינים לחג הסוכות
בית צום - לארבעה צומות
בנוסף, חיבר את הספרים: אביעה חידות - סגולות יקרות, אורח ישרים, אחיטוב - דרושים, אחי יפת - רפואה, אחי נועם, אחי סמך, אחי עזר, פירוש התנ"ך, גבר ישראל, גר הייתי, גשמי רצון (תפלות לעצירת גשמים), דבק מאח, האח נפשנו, ואכלת ושבעת, וידעת היום, זכאי באמירתו, זכר עשה, חלב ודבש, ימלט נפשו, כופר נפשו, לדרש אלהים, מעלות טובות, נפלאים מעשיך, סיעתא דשמיא, עדת לאומים, שובו וחיו, דינא דמלכותא
לקריאה נוספת

נסים חמוי, הרב אברהם חמוי (1886-1838) ומקומו במאגיה היהודית המודרנית, עבודה לשם קבלת התואר דוקטור, אוניברסיטת תל אביב, 2014.
דב הכהן, שליח לעצמו: קווים לדמותו של ר' אברהם חמוי (1886-1838) פעמים 141, תשע"ה, עמ' 7–61.
ימלט נפשו, ירושלים התש"ן, תולדות המחבר
הערות שוליים

↑  אברהם חמוי, אביעה חידות, ליוורנו, 1879, עמ' דף פז' ע"ב.
↑  אברהם חמוי, האח נפשנו, ירושלים: יריד ספרים, עמ' ו.
↑  אברהם חמוי, האח נפשנו, ירושלים: יריד ספרים, עמ' ה.
↑  רפואה וחיים לרב חיים פאלאג'י
↑  אברהם חמוי, דבק מא"ח, ליוורנו, תרל"ד, עמ' דף קטז' ע"א.
↑  יהודה בן חיים אבלעלי, אתם קשות, עמ' יב:, באתר היברובוקס
↑  גרשם שלום, אסתר ליבס (ע), שדים, רוחות ונשמות: מחקרים בדמונולוגיה, ירושלים: מכון בן-צבי לחקר קהילות ישראל במזרח, 2004, עמ' 270.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502535805171  ISNI: 0000 0000 6692 6616  LCCN: nr91019798  NKC: ola20241225035  NTA: 409249122  VIAF: 34311929   WorldCat (עם VIAF): 34311929
פורט אליזבת

ערך זה עוסק בעיר בדרום אפריקה. אם התכוונתם לעיירה בסנט וינסנט והגרנדינים, ראו .
| --- | --- |

העיר ובמרכזה אצטדיון נלסון מנדלה ביי
 מדינה:  דרום אפריקה דרום אפריקה
 פרובינציה:  הכף המזרחי הכף המזרחי
 ראש העיר:  נונדומיסו מפאזי
 תאריך ייסוד:  1820
 על שם:  Baakens River 
 שטח:  1,845 קמ"ר
 גובה:  15 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  312,392 (2011)
  ‑ במטרופולין:  1,331,636 (2009)
  ‑ צפיפות:  813 נפש לקמ"ר (2005)
 קואורדינטות:  33°57′39″S 25°36′07″E﻿ / ﻿33.960783°S 25.602039°E﻿ / -33.960783; 25.602039
 אזור זמן:  UTC +2
 http://www.mandelametro.gov.za
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום אפריקה מוגדלת) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיפורט אליזבת(למפת דרום אפריקה רגילה) פרטוריה קייפטאון בלומפונטיין יוהנסבורג דרבן נמיביה בוטסואנה זימבבואה מוזמביק לסוטו אסוואטיני האוקיינוס ההודיפורט אליזבת(למפת הכף המזרחי רגילה) בישו איסט לונדון גרהמסטאון אומטטה גרף-ריינטפורט אליזבת(למפת הכף המזרחי מוגדלת) בישו איסט לונדון גרהמסטאון אומטטה גרף-ריינטפורט אליזבת  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בניין העירייה בפורט אליזבת
פורט אליזבת (באנגלית: Port Elizabeth; באפריקאנס: Die Baai; בקוסה iBhayi; בזולו Bhayi), הידועה גם כמדיבה ביי - "המפרץ", היא אחת הערים הגדולות בדרום אפריקה. העיר שוכנת בפרובינציית הכף המזרחית, 770 קילומטר מזרחית לבירה קייפטאון, לחוף מפרץ אלגואה. שמה של העיר מקוצר לרוב לראשי התיבות PE, והיא מכונה גם "העיר הידידותית" או "העיר החשופה לרוחות". בחופי העיר מצוי אחד הנמלים הגדולים בדרום אפריקה.
בפורט אליזבת אוכלוסייה של כ-1.1 מיליון תושבים (נכון ל-2009), ויחד עם פרבריה היא יוצרת את "מטרופולין מפרץ נלסון מנדלה", שבו כ-1.3 מיליון תושבים.
ב-23 בפברואר 2021 שינתה העיר את שמה לגקברחה (Gqeberha), שם שמקורו בשפת הקוסה. שפה זו כוללת עיצורים מצוצים, ומדוברת כשפה ראשונה על ידי כ-8.2 מיליון איש.
היסטוריה

אזור מפרץ אלגואה היה מיושב במשך מאות שנים על ידי שבטים כגון סן, קויסן וקוסה. האירופאים הראשונים שביקרו במפרץ היו מגלי הארצותהפורטוגזים ברתולומיאו דיאס (ב־1488), וואסקו דה גאמה (ב־1597). במשך מאות שנים צוין המקום במפות כ"מקום עגינה עם מים לשתייה". האזור היה שייך למושבת הכף ההולנדית. ב-1799, בימי מלחמות נפוליאון נכבשה המושבה על ידי הבריטים. הבריטים בנו במקום מצודה בשם "מצודת פרדריק" (על שם הנסיך פרדריק, בנו של ג'ורג' השלישי), במטרה להגן על החוף מפני פלישת כוחות צרפתיים מהים.
ב-1804 נבנתה בסמוך העיר יוטנהאג', ב־1820 התיישבו באזור פורט אליזבת כ־4000 מתיישבים בריטים, במטרה לחזק את קו הגבול בין מושבת הכף לבין אזור ההתיישבות של שבט הקוסה. העיר נוסדה על ידי מושל מושבת הכף, רופן שו דונקין, והוא קרא לה על שם אשתו, אליזבת. בעשרות השנים הבאות התרחבה העיר והתיישבו בה אירופאים, מלאים ומהגרים אחרים. גידול ניכר חל אחרי 1873, אז הונחה מסילת רכבת בין הערים פורט אליזבת וקימברלי. ב-1861 קיבל היישוב מעמד של עיר.
במהלך מלחמת הבורים השנייה, בתחילת המאה ה-20, הוקם בעיר על ידי הבריטים מחנה ריכוז לנשים וילדים בורים. בעקבות המלחמה, הוקמה בעיר "מצבת הסוסים", לזכר עשרות אלפי סוסים שמתו במלחמה. בשנים 1962-1975, במהלך תקופת האפרטהייד, התקיימו הפרדות גזעיות בעיר, ורבים מתושביה השחורים הוכרחו בכוח לעבור לאזורי מחיה שהוקצו להם בקרבת העיר. בשנת 1985, בעקבות המהומות בעיר התפתחה פרשת שלישיית פבקו.
מאז הבחירות החופשיות ב-1994, סובלת פורט אליזבת מבעיות דומות לאלו של רוב הערים בדרום אפריקה, ביניהן ריבוי מקרי האיידס, אלימות וסמים. עם זאת, הודות לתנופת התעשייה והתיירות בעיר, היא ממשיכה להתפתח ולהתקדם.
ב-2001 נוסד "מטרופולין מפרץ נלסון מנדלה", שכלל את פורט אליזבת וערים סמוכות לה, כגון יוטנהאג' ודספאץ'. המטרופולין נקרא על שמו של הנשיא השחור הראשון של דרום אפריקה, נלסון מנדלה, שנולד באזור טרנסקיי הסמוך.
לקראת מונדיאל 2010, שהתארח בדרום אפריקה, שופצו בתקופה זו אזור מרכז העיר, הנמל והחופים, ונבנה אצטדיון נלסון מנדלה ביי.
תיירות

העיר שוכנת בתחילתו של נתיב הגנים, המתמשך לאורך חופי הקייפ, ונחשב לאחד מיעדי התיירות המרכזיים בדרום אפריקה. אזורי תיירות מרכזיים בעיר הם חופי העיר לאורך מפרץ אלגואה; מגדל הפעמונים שנבנה ב-1923 לזכר המתיישבים הבריטיים במקום ב-1820, גובהו 52 מטר ובראשו נקודת תצפית טובה על העיר; שמורת דונקין; בניין העירייה; גנים ושמורות טבע. כ-70 קילומטר מצפון לעיר, שוכנת שמורת הספארי הלאומית פארק הפילים הלאומי אדו, בה ניתן לצפות בחמישה ממיני החיות המפורסמים בדרום אפריקה, ביניהם פילים, כרישים לבנים, לווייתנים ועוד. אתר יהודי חשוב בעיר הוא המוזיאון לזכר החלוצים היהודים, השוכן בבית כנסת ששימש את הקהילה היהודית בעיר עד 1954.
הערות שוליים

↑  Nimi Princewill, "South Africans get their tongues round Gqeberha, the new name for Port Elizabeth", CNN, March 5 2021
↑  פורט אליזבת באתר "למטייל"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561799305171  BNE: XX6020803  BnF: cb152906508 (data)  GND: 4116057-5  LCCN: n79056868  MusicBrainz: f0659e2c-0cbb-4a1e-b7cf-b2665731899c  NARA: 10044592  SUDOC: 069359849  VIAF: 125477404   WorldCat (עם VIAF): 125477404
דולפין איראוואדי

| דולפין איראוואדי |
| --- | --- |
 
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: יונקים
סדרה:: מכפילי פרסה
תת־סדרה:: דמויי היפופוטם
משפחה:: דולפיניים
סוג:: דולפין סלוד-סנפיר
מין:: דולפין איראוואדי
שם מדעי
 Jeri Lovias GELO BINGIT ‏אוון, 1866
תחום תפוצה


דולפין איראוואדי (שם מדעי: Orcaella brevirostris) הוא מין ממשפחת הדולפיניים בעל ראש רחב וקצר שמזכיר מעט לבנתן, והוא נפוץ במפרץ בנגל ובחופי דרום-מזרח אסיה ודרומה עד אוסטרליה. הוא מצוי בסכנת הכחדה בטבע. הוא חי גם במים מליחים ובנהרות של דרום-מזרח אסיה.
דולפין האיראוואדי קטן בממדיו ובעל סנפיר גב קטן ומעוגל, גופו כחול ולבן מלמטה והראש מעוגל ובעל פה קטן ביותר ולא דומה לצורות המקור הנפוצות אצל רוב הדולפינים. סנפיריו רחבים ובעלי קפלים והוא איטי יחסית לשאר קרוביו. קרוב משפחתו היחיד הוא דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי ושניהם הם המינים היחידים בסוג דולפין סלוד-סנפיר, שקרוב ללווייתן האורקה. אורכו הממוצע 2.3 מטרים ומשקלו 90–200 קילוגרם. האורך המרבי הוא 2.75 מטרים.
לעיתים טועים בינו לבין מיני לווייתנים החיים באזורו כמו פוקנה הודית או סוסא הודי, אך הפוקנה חסרת סנפיר גבי והסוסא בעל לסת מוארכת.
הדולפין משתמש באיכון ההד שלו כדי לאתר דגים, ביצי דגים, דיונונים וסרטנים למאכל, והוא יודע גם לרעות את הדגים בלהקות, בדרך כלל בעומק. הם עצמם חיים בקבוצות של 2–3 פרטים, אך במקרים מסוימים גם עד 25 פרטים. הם לא קופצים כל כך מעל המים אך יורקים מים מפיהם.
בניגוד לרוב הדולפינים, דולפין זה חי בנוח גם במי הים וגם בנהרות כמו הנהר איראוואדי (אנ') שעל שמו הוא קרוי. הוא חי ממפרץ בנגל עד לגינאה החדשה ולפיליפינים. הם אינם חיים באוקיינוס מעבר לחופים. הם נפוצים גם בשפכי נהרות בבורנאו: בסבאח ובסראוואק שבמלזיה, בברוניי ובקלימנטן שבאינדונזיה.
רוב הפרטים החיים בבנגלדש והודו (כמעט 90% מהאוכלוסייה) מצויים בסכנת הכחדה חמורה.
הערות שוליים

↑  דולפין איראוואדי באתר הרשימה האדומה של IUCN
| דולפיניים |
| --- | --- | --- |
| לווייתן דלוע-ראש (סוג ומין יחיד) | לווייתן דלוע-ראש |     |
| קטלן (סוג ומין יחיד) | קטלן |     |
| קטלן גמדי (סוג ומין יחיד) | קטלן גמדי |     |
| עבשן קטלני (סוג ומין יחיד) | עבשן קטלני |     |
| נתב | נתב גדול-סנפיר • נתב קטן-סנפיר |     |
| דולפין מצוי | דולפין מצוי קצר-חוטם • דולפין מצוי ארוך-חוטם |     |
| דולפין לווייתני | דולפין לווייתני צפוני • דולפין לווייתני דרומי |     |
| דולפין הנהרות | טוקוקסי • דולפין גיאנה |     |
| סוסא | סוסא גיבן • סוסא הודי • סוסא אטלנטי • סוסא אוסטרלי |     |
| סטנלה | סטנלה מפוספסת • סטנלה ארוכת-חרטום • סטנלת קליימן • סטנלה פאנטרופית • סטנלה אטלנטית |     |
| דולפין תלום-שן (סוג ומין יחיד) | דולפין תלום-שן |  |
| דולפינן | דולפינן מצוי • דולפינן אנקולי • דולפינן אוסטרלי |  |
| דולפין קטן | דולפין צ'יליאני • דולפין דרום-אפריקאי • דולפין לבן-ראש • דולפין קומרסון |  |
| גרמפוס אפור (סוג ומין יחיד) | גרמפוס אפור |  |
| דולפין פראסר (סוג ומין יחיד) | דולפין פראסר |  |
| דולפין בקבוקי | דולפין פסיפי לבן-צד • דולפין מזנק • דולפין וילסון • דולפין שחור-סנטר • דולפין לבן-גב • דולפין אטלנטי לבן-צד |  |
| דולפין סלוד-סנפיר | דולפין איראוואדי • דולפין סלוד-סנפיר אוסטרלי |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007409095005171  LCCN: sh2017004556
אלכסיי מורוזוב (שחקן קולנוע)

| --- | --- |

 לידה:  16 בנובמבר 1979 (בן 44) סנקט פטרבורג, ברה"מ 
 מדינה:  רוסיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג 
 http://алексейморозов.рф
 פרופיל ב-IMDb
 
אלכסיי ולנטינוביץ' מורוזוב (נולד ב-16 בנובמבר 1979) הוא שחקן תיאטרון וקולנוע רוסי, יוצר סרטים.
ביוגרפיה

אלכסיי מורוזוב נולד ב-16 בנובמבר 1979 בעיר לנינגרד.
אלכסיי מורוזוב קיבל את חוויית המשחק הראשונה שלו בכיתה ב', כששיחק את התפקיד הראשי של הילד פרנצ'סקו במחזה הטלוויזיה "המסע של החץ הכחול" בבימויו של במאי הטלוויזיה המפורסם בלנינגרד ולרי סרוחאנוב בגיל 14 הוא לוהק לתפקיד באולפן התיאטרון "וואובראזיי" בטלוויזיה העירונית. התפקיד קיבע את הבחירה שלו בקריירה עתידית. בשנת 1996 התקבל לאקדמיה הממלכתית לאמנויות התיאטרון בסנקט פטרבורג בסדנה של וניאמין פילשטינסקי והתמחה כ"שחקן תיאטרון וקולנוע". לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה, בשנת 2001, הוזמן ללהקת תיאטרון הדרמה האקדמי מאלי - תיאטרון אירופה בניצוחו של לב דודין, שם עבד עד 2016.
במהלך שיתוף הפעולה שלו עם תיאטרון הדרמה מאלי, הוא מילא כמה תפקידים בולטים בהצגות מקומיות. מאז 2001 הוא הופיע בסרטי קולנוע וטלוויזיה. בין התפקידים המשמעותיים היו הסופר וסילי אקסיונוב (בסרט כונה ווקסון) בסרט העלילתי "תשוקה מסתורית" (בהפקת הערוץ הראשון, 2016) המבוסס על הרומן באותו שם מאת וסילי אקסיונוב; המדריך הפוליטי קלוצ'קוב בסרט העלילתי עשרים ושמונה אנשי פנפילוב (2016); קפטן הק.ג.ב. סטרז'בסקי בסרטו של הבמאי והשחקן האנגלי ראלף פיינס "העורב הלבן" (2018); המוזיקאי מיכאיל בסדרה "נאדז'דה" (בהפקת Start.ru‏, 2020); הנציב פרושין בסרט "קפלת המלאך" (2008).
בשנת 2019 ערך את הופעת הבכורה שלו כבמאי כשביים את הסרט הקצר "אתר נופש" על פי הרומן מאת אריך מריה רמרק "שלושה חברים". הקרנת הבכורה של הסרט התקיימה בפסטיבל סתיו אמור בספטמבר 2019. עבודת הבימוי הבאה הייתה הסרט בן 4 הפרקים "ימים שמשיים" (2020), בו שיחק מורוזוב עצמו בתפקיד הראשי.
פילמוגרפיה נבחרת

2020 - ימים שמשיים - "ארטיום בובנקו" (תפקיד ראשי) - שחקן
2020 - נטדז'דה - מיכאיל (תפקיד ראשי) - מוזיקאי
2018 - העורב הלבן - "סטרז'בסקי" - קפטן ק.ג.ב.
2017 - מומחים (קו-פרודוקציה רוסית-אוקראינית) - "אנדריי מקרוב" (תפקיד ראשי) - ראש המעבדה לזיהוי פלילי
2016 - תשוקה מסתורית - "ווקסון" (תפקיד ראשי) - סופר
2016 - 28 אנשי פאנפילוב - "וסילי קלוצ'קוב" (תפקיד ראשי) - מדריך פוליטי של חטיבת פנפילוב
2015 - יציאה (Der Auftritt) - "אלכסנדר" (תפקיד ראשי)
2014 - גריגורי ר. סגן סוכוטין
2011 - דוסטויבסקי - "מחבל סטודנטים"
2011 - הפיצול - "פיודור רטישב"
2010 - צלב במעגל - ואדים גריגורייב (תפקיד ראשי)
2009 - קפלת המלאך - מקסים פרושין (תפקיד ראשי)
מוטסמודו

| --- | --- |

מבט לעבר הנמל
 מדינה:  קומורו קומורו
 מחוז:  אנג'ואן אנג'ואן
 תאריך ייסוד:  1482
 שטח:  30 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  30,000 (2013)
 קואורדינטות:  12°10′00″S 44°23′42″E﻿ / ﻿12.16666666666666°S 44.395°E﻿ / -12.16666666666666; 44.395
 אזור זמן:  UTC +3
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קומורו מוגדלת) מורוני פומבוני מיוט (צרפת) מצר מוזמביקמוטסמודו(למפת קומורו רגילה) מורוני פומבוני מיוט (צרפת) מצר מוזמביקמוטסמודו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מוטסמודו היא עיר הבירה של האי ומחוז אנג'ואן באיי קומורו. העיר שוכנת על חוף מצר מוזמביק והיא העיר השנייה בגודלה בקומורו עם כ־30,000 תושבים המהווים כמחצית מאוכלוסיית האי.
בעיר הזו קיים הנמל היחידי של מים עמוקים בקומורו ואליו מגיעות האוניות באירופה וסין. מזג האוויר בעיר הוא טרופי ימי, כך שהטמפרטורה הממוצעת נעה בין 27–32°C במשך כל השנה.
קאמי פלמריון

| --- | --- |

 לידה:  26 בפברואר 1842 מונטיני-לה-רואה, כיום חלק מוואל דה מז, במחוז אוט מארן, ממלכת צרפת (המונרכיה של יולי) 
 פטירה:  3 ביוני 1925 (בגיל 83) ז'וביזי-סור-אורז', מחוז אסון, איל דה פראנס, צרפת (הרפובליקה הצרפתית השלישית) 
 שם לידה:  Nicolas Camille Flammarion 
 ענף מדעי:  אסטרונומיה 
 מקום לימודים:  seminary of Langres (1856)  Association polytechnique 
 מוסדות:  נדאר (1856–1858)  Bureau des Longitudes  מצפה הכוכבים של פריז 
 תלמידי דוקטורט:  E. M. Antoniadi 
 פרסים והוקרה:  אביר בלגיון הכבוד (18 בינואר 1881)  קצין בלגיון הכבוד (2 באפריל 1912)  פרס מונטיון (1880)  פרס פייר ז'נסן (1897)  מפקד בלגיון הכבוד (12 באוגוסט 1922) 
 בן או בת זוג:  גבריאל רנודו פלמריון (9 בספטמבר 1919–3 ביוני 1925)  סילבי פטיו (1874–23 בפברואר 1919) 
 
ניקולא קאמי פלמריון (לעיתים: קמיל פלמריון; בצרפתית: Nicolas Camille Flammarion; ‏26 בפברואר 1842 – 3 ביוני 1925) היה אסטרונום וסופר צרפתי.
מחבר פורה שכתב למעלה מחמישים כותרים, רבים מהם ספרי מדע פופולרי על אסטרונומיה. בנוסף, הוא ערך את מגזין האסטרונומיה "L'Astronomie" (אנ').
ביוגרפיה > ילדות וצעירות

פלמריון נולד ב-1842 בכפר מונטיני-לה-רואה, כיום חלק מהכפר ואל -דה -מז, במחוז אוט מארן באחבל שמפאן-ארדן שבצרפת.  הוא היה הבכור מבין ארבעה ילדים של משפחה בעלת אמצעים בינוניים. הוריו, ז'ול פלמריון, חקלאי לשעבר ופרנסואז פלמריון לבית לומון, ניהלו חנות סדקית. כומר הכפר, האב מירבל, דאג לחינוכו היסודי. למד לכתוב ולחשב מוקדם מאוד והיה הראשון בכיתה בבית הספר. יום אחד ב-9 באוקטובר 1847, כשראה ליקוי חמה טבעתי, ואמו הכינה דלי מים שישקף את התופעה, התעוררה בו לראשונה הסקרנות לגבי תחום האסטרונומיה.
כשהיישוב נפגע במגפת כולרה העסק השמפחתי קרס והמשפחה עברה לגור בפריז.
הוריו ייעדו אותו לקריירה של כמורה, וב-1853 שלחו אותו בתנאי פנימייה בסמינר לכמרים קתוליים שליד קתדרלת לאנגר. ב-1856 חזר קאמי  לבית ההורים בפריז והיה חניך אצל חרט-גלף ומיומנויותיו לצייר וליצור תחריטים אפשרו לו לעזור בפרנסת המשפחה. אביו שהועסק באולפני הצילום טורנשון-נדאר חשף בפניו את אמנות הצילום. 
בגיל 16 התמזל מזלו וקיבל מכתב המלצה למנהל המצפה האסטרונומי בפריז, אורבן ז'אן ז'וזף לוורייה. מאותו רגע חייו נקשרו עד סופם לאסטרונומיה.
ביוגרפיה > אסטרונומיה

עד  1858 למד פלמריון שיעורי ערב חינמיים במכינה למבחני הבגרות.כתב באותה תקופה ספר עבה בן 500 עמודים בשם "קוסמוגוניה עולמית" שפורסם מאוחר יותר תחת הכותרת "העולם לפני הופעת האדם" . לבסוף הרגיש מותש מרוב המטלות שלקח על עצמו. הרופא שלו, ד"ר פורנייה, שהתרשם מאהבתו לאסטרונומיה, כתב לו מכתב המלצה אל מנהל המצפה האסטרונומי הקיסרי של פריז, אורבן לה-ורייה . הוא התקבל כחשב ותלמיד במצפה. אחרי שעות העבודה השתתף בתצפיות הליליות של הפרופסור ז'אן שקורנאק. tuko ב-1861 כשפרסם את ספרו הלא שגרתי "ריבוי העולמות המיושבים" פוטר על עורר את כעסו של לה ורייה ופוטר. התקבל בהמשך לעבודה במשרד לחישובי קווי אורך.
ביוגרפיה > ריבוי העולמות המיושבים

ב-1861 אחרי שהתוודע לאלאן קרדק התקבל לשורות ה"חברה הפריזאית ללימודי רוחות", אגודה ספיריטיסטית, בה הכיר גם את הסופר ויקטוריין סארדו. בהשראת כתביו של קרדק פלמריון כתב את הספר "La Pluralité des mondes habités,("ריבוי העולמות המיושבים") שרעיונותיו על עולמות חוצניים עוררו שערורייה. בעקבות פרסום הספר פוטר על ידי לה וריירה שהטיח בפניו : "אדוני, אתה אינך מדען, אלא משורר". אולם מנהל משרד החישובים, שארל-אז'ן דלונה קיבל אותו לעבודה מחדש כדי שיעבוד בחישוב האפמרידים השנתיים של הירח. 
להזמנתו של פרדיננד הפר, התמנה לעורך כתב העת "קוסמוס" במקום האב מואניו, והוביל מדפי המגזין מסע נגד ניהולו של לה-ורייה.
הנצחה

האסטרואיד 1021 Flammario (אנ'), שהתגלה על ידי מקס וולף, נקרא על שמו.
ספריו

פלמריון כתב כחמישים ספרים, ביניהם:
Les Habitants de l’autre monde ; révélations d’outre-tombe publiées par Camille Flammarion, communications dictées par coups frappés et par l'écriture médiumnique au salon Mont-Thabor, médium mademoiselle Huet, chez Ledoyen, libraire éditeur, Paris. 1862
("תושבי עולם אחר:התגלויות מעבר לקבר שפורסמו על ידי קאמי פלמריון, תקשורים שהוכתבו על ידי רעשי  מהלומות וכתיבה אוטומטית בסלון הר תבור, כשמדיום היייתה עלמת איאה")
La Pluralité des mondes habités, 1862  (ריבוי העולמות המיושבים)
Les Mondes imaginaires et les mondes réels, 1864  (עולמות מדומים ועולמות ריאליים)
1865 -     Des Forces naturelles inconnues ; à propos des phénomènes produits par les frères Davenport et par les médiums en général, Étude critique par Hermès (pseudonyme de l’auteur), Didier et Cie, Paris, 1865
(כוחות טבע לא ידועיים: על אודות תופעות שנוצרו על ידי האחים דייבנפורט ועל ידי מדיומים בכלל, עיון בקורתי על ידי הרמס (שם עט של המחבר), בהוצאת דידיה, פריז
Les Mondes célestes, 1865 (עולמות שמימיים)
1865  Les Merveilles célestes - Lectures du soir à l'usage de la jeunesse,
(הנסים השמימיים - הרצאות ערב לנוער)
Études et lectures sur l’astronomie, 9 volume, 1866 - 1880
(עיונים והרצאות על אסטרונומיה, בתשעה כרכים)
Dieu dans la nature, 1866  (האל בטבע)
Contemplations scientifiques, 1870 (הרהורים מדעיים)
Voyages aériens, 1870 (מסעות באוויר)
L’Atmosphère, 1871 (האטמוספירה)
Récits de l’infini, 1872 (ספרים על האינסוף)
Histoire du ciel, 1872 (תולדות השמיים)
Récits de l’infini, Lumen, histoire d’une comète, 1872 (ספרים על האינסוף, לומן, היסטוריה של כוכב שביט)
Dans l’infini, 1872 (באינסוף)
Vie de Copernic, 1873 (חיי קופרניקוס)
Les Terres du ciel, 1877 (ארצות השמיים)
Atlas céleste, 1877 (אטלס השמיים)
Cartes de la Lune et de la planète Mars, 1878 (מפות הירח ושל כדור הלכת מאדים)
Catalogue des étoiles doubles en mouvement, 1878 (קטלוג הכוכבים הכפולים בתנועה)
Astronomie sidérale, catalogue des étoiles doubles et multiples, 1879
(אסטרונומיית הכוכבים, קטלוג של כוכבים כפולים ומרובי צורות)
Astronomie populaire, 1880  (אסטרונומיה לעם)
Les Merveilles célestes, 1881   (נסים שמימיים)
Les Étoiles et les curiosités du ciel, 1881  (הכוכבים ונפלאות השמיים)
הערות שוליים

1 2  D.Blaizot 1925
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007261257705171  PLWABN: 9810564564605606  BIBSYS: 90940357  BNC: 000102033  BNE: XX856491  BnF: cb11902882q (data)  CANTIC: a10957078  CiNii: DA04333887  DSI: 11385  GND: 119223007  ISNI: 0000 0001 2099 1217  LCCN: n83201422  LNB: 000044825  Léonore: 142904  MusicBrainz: 81c9762a-cf7d-4d61-b5e3-78dc0564a3ca  NDL: 00550645  NKC: jn19990002310  NLA: 35088028  NLG: 91719  NSK: 000062060  NTA: 068445563  RERO: 02-A003247048  SELIBR: 186999  SNAC: w6806bq4  SUDOC: 032866119  Trove: 822872  VcBA: 495/114653  VIAF: 12308308   WorldCat (עם VIAF): 12308308 
צילום מ-1858
Panzerhaubitze 2000

| --- | --- |

התומ"ת הגרמני Panzerhaubitze 2000
 מידע כללי
 סוג:  דגם רכב קרבי 
 מדינה מייצרת:  גרמניה גרמניה
 יצרן:  KNDS Deutschland 
 שנת ייצור:  1995–הווה
 תקופת השימוש:  1998–הווה (כ־26 שנים)
 מערכה מרכזית:  מלחמת אפגניסטן
 מידע טכני
 אורך:  11.70 מטרים
 רוחב:  3.60 מטרים
 גובה:  3.10 מטרים
 משקל:  55.3 טון
 מהירות:  על כביש – 60 קמ"ש, בשטח – 45 קמ"ש
 טווח פעולה:  420 ק"מ
 מנוע:  MTU 881 Ka-500 בעל 986 כוחות סוס
 צוות:  5 אנשי צוות – מפקד צוות, נהג, תותחן ו-2 טענים
 מערכות נשק
 חימוש עיקרי:  תותח הוביצר
 קליבר:  155 מ"מ
 אורך קנה:  L52‏ (8.06 מטר)
 קצב אש:  3 פגזים ב-9 שניות, 10 פגזים ב-56 שניות
 טווח מקסימלי:  40 ק"מ (עם פגזים רגילים), 56 ק"מ (עם פגזים הנעזרים בהנעה רקטית)
 
Panzerhaubitze 2000, או בקיצור PzH 2000, הוא תותח מתנייע (תומ"ת) הוביצר בקליבר 155/L52 מ"מ תוצרת גרמניה (פותח על ידי Krauss-Maffei Wegmann). ה-PzH 2000 נחשב לתומ"ת המתקדם ביותר בשימוש בעולם. בעל יכולת ליצור אש בקצב מהיר של שלושה פגזים בתשע שניות, או עשרה פגזים ב-56 שניות. מגיע לטווח של 30 ק"מ ועד 40 ק"מ עם תחמושת לטווח ארוך. בעל חמישה אנשי צוות וטעינה אוטומטית. חוץ מהצבא הגרמני משמש התומ"ת גם צבאות יוון, אוקראינה, הולנד ליטא, פולין ואיטליה.