כוח ואן דר ואלס
מאפיינים פיזיקליים של הכוחות

עבור שלושת סוגי כוחות ואן דר ואלס מדובר במקור פיזיקלי דומה – משיכה בין דיפול מולקולרי אחד למשנהו. מעבר לרמת המקור הפיזיקלי, פיתוח הדינמיקה של שתי המולקולות כתוצאה מפעילות כוחות אלו משתנה בהתאם לסוג הכוח. אף על פי כן, כוחות קיסום ודבאיי הם אלקטרוסטטיים וכוחות לונדון מקורם באלקטרודינמיקה קוונטית.
בעוד שכוחות קיסום ודבאיי רלוונטיים לסוג מולקולות מסוים או למערכות פיזיקליות ספציפיות, כוחות לונדון הם כוחות שנוכחים תמידית באינטראקציה בין שתי מולקולות.
באופן כללי, הסיבה לכך (על ידי שימוש במודל האטום של בוהר) היא שבמולקולה ספציפית, אף על פי שבממוצע על פני הזמן האלקטרונים מתפלגים בצורה סימטרית סביב הגרעין, ישנם רגעים בהם האלקטרונים מפולגים בצורה בלתי אחידה כתוצאה מתנועתם התמידית סביבו. כך נוצר דיפול רגעי (Instantaneous dipole), שבתורו יוצר דיפול מושרה רגעי על מולקולה סמוכה – מה שמייצר כוח משיכה רגעי בין שתי המולקולות.
לכוחות ואן דר ואלס משלושת הסוגים המאפיינים הפיזיקליים המשמעותיים הבאים:
טווח: טווח כוחות ואן דר ואלס ברמת האטומים או המולקולות הבודדות הוא ארוך ביחס למרחק האופייני של הקשרים האחרים הקיימים בין המולקולות או האטומים (כגון קשר קוולנטי או מתכתי). אם מסתכלים על כוחות אלו בסקלה שבין זוג מולקולות לצברים של מולקולות ברמה מקרוסקופית, הטווחים שבהם הכוחות אפקטיביים יכולים לנוע מ-0.2 ננומטר עד ליותר מ-10 ננומטר.
משיכה/דחייה: בהתאם למערכת הפיזיקלית, צורת המולקולות המשתתפות באינטראקציה והמרחק ביניהן, הכוחות יכולים להיות כוחות משיכה או כוחות דחייה. צורת הכוח (כתלות במרחק בין המולקולות) איננה חוק חזקה (אנ') פשוט; עם זאת, במערכת בה יש רק שתי מולקולות מאותו הסוג הנמצאות במרחק גדול זו מזו יחסית לרדיוס בוהר, אבל לא גדול מדי ביחס לאפקטי איחור (ראו להלן), הכוחות הם כוחות משיכה ותלויים במרחק בין המולקולות בקירוב על פי חוק החזקה  1 \over R^{6}.
עוצמה: בהשוואה לקשרים אחרים הפועלים בין שתי מולקולות (כגון הכוחות הנובעים מקשרים יוני, שלא תמיד נמצאים במערכת הפיזיקלית), כוחות ואן דר ואלס הם בעלי עוצמה יחסית נמוכה. כמובן שיש להתייחס לנאמר כאן באופן יוריסטי בלבד ולתת את הדעת על כל מערכת פיזיקלית או כימית בפני עצמה – קיימות מערכות פיזיקליות רבות שבהן הכוחות משמעותיים מאוד ואף אחראיים על מאפיינים מאקרוסקופיים של המערכת, כמו (מצב הצבירה.
חוסר אדיטיביות: כוחות ואן דר ואלס אינם אדיטיביים. כלומר לא ניתן להוסיף למערכת של שני אטומים/מולקולות עוד מולקולה ולומר שהכוח הפועל על מולקולה אחת במערכת הוא סכום שני הכוחות שהיו פועלים עליה אם היא הייתה נמצאת עם כל אחת מהאחרות בנפרד. עם זאת, לצרכים מעשיים לעיתים משתמשים במודל אדיטיבי מקורב של הכוח.
נטייה לסידור המערכת: מעבר לאינטראקציות משיכה/דחייה, לכוחות יש נטייה מקרוסקופית לסנכרון של המולקולות וכוונון הדיפולים שלהן (קבועים או רגעיים) לאותו הכיוון. מאפיין זה בולט במיוחד עבור כוחות קיסום.
עוצמת הכות שפועל על מולקולה תלויה בעיקר בשלושת הגורמים הבאים (בסדר יורד של השפעה):
מספר האלקטרונים במולקולה: ככל שלחומר ענן אלקטרונים גדול יותר, כך כוחות הואן דר ואלס בין מולקולותיו יהיו חזקים יותר. זאת כיוון שהשדה החשמלי שמייצר דיפול במרחב תלוי באופן ליניארי במטען החשמלי של מרכיביו.
קוטביות המולקולה: כאשר למולקולות קיימת קוטביות קבועה, כוחות הואן דר ואלס ביניהן יכילו הן את כוחות קיסום והן את כוחות לונדון ועל כן סך כל כוחות ואן דר ואלס יהיה גדול יותר באינטראקציה.
שטח הפנים של המולקולות: ככל ששטח פני המולקולות גדול יותר, כך קשרי הואן דר ואלס ביניהן חזקים יותר. לדוגמה, אף על פי שמסתן המולרית שווה, בין מולקולות פנטאן קשרי ואן דר ואלס חזקים יותר מאשר בין מולקולות דו-מתיל פרופאן, בשל שטח הפנים הגדול יותר של מולקולות הפנטאן.