stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אריאל (גופן)

| Arial |
| --- | --- |
 דוגמאות לשימוש בגופן
קטגוריית הגופן:: גופן ללא תג (סריף)
מעצב/י הגופן:: רובין ניקולס פטרישיה סאונדרס
תאריך פרסום רשמי: 1982
רישיון:: קנייני
ארץ מקור:: הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת

גופן אריאל באותיות עבריות, לטיניות וקיריליות
אריאָל (באנגלית: Arial) הוא גופן נפוץ, ללא תגים (סן סריף), שנועד בעיקר עבור טקסטים המיועדים לקריאה על גבי צג מחשב.
משפחת הגופן, עבור שפות וסוגי כתב רבים, עוצבה על ידי רובין ניקולס ופטרישיה סאונדרס ב-1982 על בסיס הגופן האלגנטי "הלווטיקה" (Helvetica) תוך פישוט ועריכת שינויים שיהפכו אותו קריא ונוח במדפסות לייזר של חברת IBM. עם הכנסת תקן TrueType על ידי חברת אפל, הכינה חברת מיקרוסופט סט של גופני אריאל בשפות רבות לחבילת היישומים המשרדיים אופיס (Microsoft Office) ועל ידי כך הפכה את הגופן לנפוץ מאוד לשימוש. חוקרים גילו שזהו אחד הגופנים הקריאים ביותר מעל צג מחשב (לצד Tahoma) משום שעוצב כך שלא ייגרם שום ריצוד[דרוש מקור].
על מנת להכין גופני אריאל בשפות השונות חיפשו אנשי מיקרוסופט גופנים חלקים ופשוטים בשפות השונות. בעברית עוצב הגופן על ידי ברוך גורקין (בייעוצו של הטיפוגרף הישראלי צביקה רוזנברג) על בסיס הגופן נרקיס חדש של צבי נרקיס, בלא ידיעתו. רק לאחר שבע שנים של דיונים בבתי משפט שולם לו, בפשרה, סכום של 25,000 דולר על זכויותיו בגופן.[דרוש מקור]
מעצבים גרפיים נוטים לבקר את הגופן על היותו העתקה לא מוצלחת של הגופן הלווטיקה, בשפות הלטיניות והקיריליות; ושל נרקיס תם ונרקיס חדש בעברית; ועל היותו סתמי וחסר ייחוד. במיוחד יוצאת הביקורת כנגד השימוש בגופן בדפוס, כיוון שעל גבי נייר הוא פחות קריא מגופנים בעלי תגים כגון דוד או פרנק-ריהל ואחרים.
ראו גם

גופן "אלף", אשר נועד להוות אלטרנטיבה לאריאל
הערות שוליים

↑   מדברי גורקין על המשפט, בתגובה באתר Typophile, בארכיון האינטרנט
(בתגובה למאמר: Roth, Nurit (10 באוקטובר 2010). "Groundbreaking Hebrew fonts are not public domain". Haaretz.com. נבדק ב-31 ביולי 2020. {{cite web}}:  (עזרה))
| כתב עברי |
| --- | --- | --- |
| מערכות אלפבית | אלפבית פרוטו-כנעני • אלפבית פיניקי • אלפבית עברי עתיק  • אלפבית ארמי • אלפבית עברי |  |
| וריאציות של אלפבית עברי | כתב רש"י • כתב סת"ם • כתב רהוט • סוליטריאו |  |
| שונות | כתיב עברי • ליטון של עברית • טעמי המקרא • אותיות מנצפ"ך • גרש • אם קריאה • הגיית העברית • גימטריה |  |
| ניקוד | ניקוד טברני • ניקוד בבלי • ניקוד ארץ־ישראלי • ניקוד ארצישראלי-טברני • ניקוד שומרוני • ניקוד העברית בת ימינו • כתיב מלא |  |
| גופנים עבריים | דוד • אריאל • פרנק-ריהל • קורן • מרים • נרקיס • חיים • דרוגולין • הדסה • הצבי • כתב רש"י • סת"ם • שלום • ירושלמי • וילנא • אלף |  |
| אלפבית עברי | א • ב • ג • ד • ה • ו • ז • ח • ט • י • כ • ל • מ • נ • ס • ע • פ • צ • ק • ר • ש • ת |  |
| שפות הנכתבות בכתב עברי | עברית • ארמית • יידיש • ערבית יהודית • לאדינו |  |
ביטוח תאונות אישיות

ביטוח תאונות אישיות הוא ענף ביטוח המבטיח למבוטח סכום קבוע מראש במקרה של תאונה שמובילה למוות של המבוטח, לנזק לגופו או לצורך באשפוז.
פוליסת ביטוח תאונות אישיות מפרטת את סוגי הנזקים המבוטחים ואת הסכום שישולם למבוטח במקרה שיתרחש אחד מנזקים אלה. בחלק מהנזקים ניתן לקבוע, בעת רכישת הביטוח, את גובה הפיצוי שישולם, ובהתאם לכך נקבע גובה הפרמיה הנדרשת. לעיתים נדרשת פרמיה נוספת לשם ביטול החרגה של תאונות מסוימות, כגון תאונה מחמת עיסוק בספורט אתגרי או ברכיבה על אופנוע.
נזקים מקובלים בביטוח תאונות אישיות:
מות המבוטח
נכות של המבוטח
אשפוז עקב תאונה
מצב סיעודי עקב תאונה
שברים וכוויות
ניתוח אורתופדי.
סכום הפיצוי בגין כל נזק קבוע מראש, בלי קשר להוצאה בפועל עקב מקרה הביטוח. במקרה של אשפוז הסכום תלוי במספר ימי האשפוז, אך הסכום ליום קבוע, בלי קשר להוצאה בגין האשפוז. הפיצוי בביטוח תאונות אישיות משולם בדרך כלל גם כאשר למבוטח ניתן פיצוי מגורם אחר מחמת אותה תאונה, למשל במקרה של תאונה המזכה בדמי מחלה מהמעסיק או במקרה של תאונת עבודה, שמזכה בדמי פגיעה מהמוסד לביטוח לאומי.
ביטוח תאונות אישיות הוא בדרך כלל ביטוח וולונטרי, לפי רצון המבוטח. במקרים אחדים חלה חובה לכלול ביטוח תאונות אישיות בשירות הניתן:
חוק לימוד חובה מחייב כל רשות חינוך מקומית לבטח בביטוח תאונות אישיות כל תלמיד הזכאי לחינוך חינם במסגרתה.
תקנות מכוח חוק הפיקוח על מעונות יום לפעוטות מחייב מפעיל של מעון יום לפעוטות לרכוש ביטוח תאונות אישיות לפעוטות שבהשגחתו.
מתנדבים בשירות לאומי-אזרחי מבוטחים בביטוח תאונות אישיות על ידי ארגוני ההתנדבות המפעילים אותם.
הערות שוליים

↑  עברתם תאונה אישית? מגיעה לכם גמלה גם מהמדינה, באתר שווים, ‏30 במאי 2023
↑  מדריך לנפגעי תאונות תלמידים, באתר דין - עורכי דין ומידע משפטי בישראל, ‏16 במאי 2019
↑  סעיף 6 לחוק לימוד חובה;
ביטוח תאונות אישיות לתלמיד, באתר כל זכות
↑  ביטוח תאונות אישיות לילדים במעונות יום ומשפחתונים, באתר כל זכות
↑  ביטוח חיים וביטוח תאונות אישיות למתנדבים בשירות לאומי-אזרחי, באתר כל זכות
↑  סוגי הכיסויים הביטוחיים עבור מתנדבים בתקופת השירות, באתר רשות השירות הלאומי-אזרחי, ‏26 ביוני 2018
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000077624
בובת דארומה

בובת דארומה
בובת דארומה (ביפנית: 達磨) היא בובה יפנית מסורתית חלולה ועגולה אשר מייצגת את הנזיר הבודהיסטי ההודי בודהידהרמה, מייסד הזן בודהיזם. למרות שלרוב הבובות הללו הן אדומות, ישנם גם בובות דארומה בצבעים אחרים ועם עיצובים מעט שונים. על אף שבובות הדארומה נחשבות בעיני רבים לסוג של צעצוע או פריט קישוט, בתרבות היפנית בובות הדארומה נחשבות יותר כקמע המעניק מזל טוב לאנשים שהם נמצאים בבעלותם. בובות הדארומה מסמלות גם נחישות והתמדה ועל כן הן נחשבות גם למתנה פופולרית כאשר מעוניינים לעודד ו/או לתת מוטיבציה לחברים או בני משפחה. בובות הדארומה הפכו לאורך השנים לפריט אשר נמכר במיוחד במקדשים בודהיסטים רבים ביפן.
כאשר רוכשים בובת דארומה חדשה העיניים של הדמות לבנות. מקובל לאחר הרכישה שהרוכש יגדיר מטרה מסוימת בחייו, או יבקש משאלה כולשהי, ולאחר מכן יצייר את העין השמאלית של הדמות בדיו. לאחר שהמטרה/משאלה מושגת נהוג שהרוכש מצייר גם את העין הימנית של הדמות.
בסוף השנה נהוג להחזיר את כל בובות הדארומה למקדש ממנו הן נרכשו לטקס שריפה מסורתי.
גלריית תמונות

תבנית של דמות מנקי נקו יחד עם דמות דארומה מהמאה ה-18
מגוון בובות דארומה ביפן
בובות דארומה וורודות לא מסורתיות
בובת דארומה בה הרוכש צייר עין אחת, המעידה על כך שהרוכש מעוניין להגשים מטרה/משאלה כולשהי
שריפת בובות דארומה
הערות שוליים

↑  The Right Eye of Daruma - TIME, web.archive.org, ‏2008-02-20
בית הכנסת מאיור (איסטנבול)

| --- | --- |

צילום הרחוב שבו נמצא בית הכנסת, בית הכנסת מימין
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  ביוגלו 
 מדינה:  טורקיה 
 קואורדינטות:  41°02′23″N 28°57′05″E﻿ / ﻿41.03972222°N 28.95138889°E﻿ / 41.03972222; 28.95138889
  (למפת איסטנבול מוגדלת) בית הכנסת מאיור(למפת איסטנבול רגילה) בית הכנסת מאיור
 
בית הכנסת מאיור הוא בית כנסת עתיק שושכן ברובע האסקוי שבבייאואולו באיסטנבול שבטורקיה.
היסטוריה

השנה בה נבנה המבנה הראשון של בית הכנסת אינה ידועה בוודאות. יש טוענים שהוא נבנה בתקופה הביזנטית ויש טוענים שהוא נבנה לאחר גירוש ספרד על ידי יהודים שהגיעו לאיסטנבול מהאי מיורקה. גם לגבי מקור שם בית הכנסת אין הסכמה. יש טוענים שהוא נגזר משם האי מיורקה ויש טוענים המילה מאיור (Major) מקורה בשפה הספרדית ופירושה גדול או מרכזי.
בית הכנסת היה פעיל עד שנת 1960, אז נסגר לאחר שרוב היהודים עזבו את רובע האסקוי.
בניין בית הכנסת הוסב לבית מלאכה לעבודות מתכת ולייצור גומי, ושימש כאולם ביליארד ומחסן. על גג הבניין נפתח בית קפה עם מבט לנוף.
הקהילה היהודית בחנה דרכים שונות לשיפוץ בית הכנסת. כאשר האיחוד האירופי בחר באיסטנבול כבירת התרבות של אירופה לשנת 2010, אסרה נילגון מירזה (Esra Nilgun Mirze), המייסדת ויושבת הראש של עמותת "איסטנבול 4129", קיבלה תקציב מהנהלת הפרויקט כדי להציג בבניין בית הכנסת את המיצג "איסטנבול מולקולארית" של האומן סרג' שפיצר. לצורך בניית המיצג רוקן אולם התפילה של בית הכנסת מתוכנו והרצפה כוסתה בחרוזי זכוכית בגווני ירוק שונים.
הקהילה בחרה במכרז שני אדריכלים אשר הגישו תוכניות לשחזור נאמן של בניין בית הכנסת למצבו המקורי. הפרויקט כלל הריסת המבנים שנבנו במרוצת הזמן סביב בית הכנסת ושחזור בית המדרש שהיה קיים לצד בית הכנסת עד שנת 1923, כאשר נהרס בשריפה.
נכון לשנת 2014, הוועדה העליונה למונומנטים שליד משרד התרבות הטורקי עדיין לא אישר את הפרויקט וייעוד הבניין לא הוסב. בהזדמנויות שונות התקיימו בבית הכנסת אירועי תרבות שונים.
הערות שוליים

↑  Ancient Istanbul Synagogue Reborn as Arts Center†, HuffPost, ‏2010-12-07 (באנגלית)
↑  Roysi Ojalvo, Showcasing Istanbul's Jewish Past: The Case of Mayor Synagogue
ראו גם

יהדות איסטנבול
בתי כנסת באיסטנבול
בארט ניוקופ

בארט ניוקופ (בהולנדית: Bart Nieuwkoop; נולד ב-7 במרץ 1996 בברגן אופ זום שבהולנד) הוא כדורגלן הולנדי המשחק בעמדת המגן הימני בקבוצת פיינורד מליגת העל ההולנדית.
קריירת מועדונים

ניוקופ גדל במחלקת הנוער של פיינורד מליגת העל ההולנדית. ב-4 באוקטובר 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, בניצחון 2-1 על דה חראפסחאפ במסגרת הליגה. בסך הכל ערך 60 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-30 באוגוסט 2019 הושאל ניוקופ למשך עונה אחת לווילם II מליגת העל ההולנדית. בסך הכל ערך 17 הופעות ליגה במדי המועדון.
ב-30 באפריל 2021 חתם ניוקופ על חוזה לשלוש עונות ברויאל אוניון סן-ז'ילואז, העולה החדשה לליגת העל הבלגית. ב-25 ביולי ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בניצחון 3-1 על אנדרלכט במסגרת המחזור הראשון בליגה לעונת 2021/2022. ב-6 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 4-0 על שרלרואה במסגרת המחזור ה-14 בליגה.
ב-10 באוגוסט 2023 חתם בפיינורד.
תארים

אליפות הולנד (1): 2016/2017
הגביע ההולנדי (2): 2015/2016, 2017/2018
הסופר קאפ ההולנדי (2): 2017/2018, 2018/2019
הערות שוליים

↑  Nieuwkoop verrast met transfer naar Union Sint-Gillis באתר Voetbal International, ‏ 30 באפריל 2021 (בהולנדית)
ארמיית צפון-מזרח (יפן)

| --- | --- |

סמל הארמייה
 פרטים
 מדינה:  יפן יפן
 שיוך:   צבא יפן
 סוג:  ארמייה
 בסיס האם:  סנדאי 
 אירועים ותאריכים
 תקופת הפעילות:  14 בינואר 1960 – הווה (64 שנים)
 
ארמיית צפון-מזרח (ביפנית: 東北方面隊) היא אחת מחמש הארמיות הסדירות של צבא יפן.
הארמייה הוקמה ב-14 בינואר 1960, והיא אמונה על הגנת טוהוקו. מטה הארמייה נמצא במחנה סנדאי בעיר סנדאי, והיא כוללת את הדיוויזיה השישית, הדיוויזיה התשיעית, בריגדת ההנדסה ה-2, וכן יחידות קטנות יותר הכפופות ישירות למטה הארמייה.
מפקד הארמייה הנוכחי הוא לוטננט גנרל טומופוסה האראדה.
בובת גרב

ערך זה עוסק בבובה עשויה גרב. אם התכוונתם למונח אינטרנטי, ראו .
בובות גרב
בובת גרב היא בובה העשויה גרב (או בגד דומה). כאשר מפעיל הבובה משחיל כף ידו עד לקצה הסגור של הגרב, ניתן ליצור אשליה שהבובה "מדברת". פי הבובה נוצר מהאזור בגרב שבין העקב והבוהן, כאשר האגודל של מפעיל הבובה יוצר את הלסת. בשימוש מינימלי, צורת כף היד יוצרת באופן מיידי צורה של פה, אולם לפעמים הפה מרופד על ידי הצבת חתיכה קשיחה למדי של לבד (לעיתים קרובות עם לשון דבוקה בפנים).
הגרב נמתח באופן מלא, כך שיהיה ארוך דיו כדי לכסות את פרק כף היד של מפעיל הבובה וגם חלק של הזרוע. לעיתים קרובות המפעיל מתחבא מאחורי דוכן ומעלה את ידו מעל הדוכן, כך שרק הבובה נראית לעין. עם זאת, מפעילי בובות גרב רבים עומדים מול הצופים יחד עם הבובות, ומקיימים איתן שיחות תוך שימוש בפתומיות.
כבובת גרב עשויה לשמש גרב או גרבון מכל צבע, וניתן לעטר אותה בתוספות שונות על מנת להעניק לה "אישיות", כמו כפתורים התפורים באזור העיניים או סרטים ופיסות לבד המודבקים לשיער.
השימוש בבובות גרב נפוץ למטרת חינוך או בידור לילדים, וזו פעילות יצירתית עממית בבתי ספר יסודיים, המלמדים את הילדים להכין את הבובות כדי להציגם לאחר מכן במחזות זמר או הצגות בבית הספר. בובות גרב מופיעות גם בערוצי טלוויזיה לילדים בעולם. שתי בובות גרב כתומות בשם "פו" ו"פרא" (Fara, Fu) מסייעות בגרמניה בהוראת הקריאה לילדים. מפעילת הבובות שרי לואיס (שם הבמה של Sonia Phyllis Hurwitz) התפרסמה בתוכנית הטלוויזיה שלה בערוץ PBS בשם "Lamb Chop's Play-Along", שבה הציגה את הדמויות לם צ'ופ, צ 'רלי סוס, והאש פאפי.
ראו גם

ערכים מוויקיפדיה מומחזים על ידי גרביים
הערות שוליים

↑  Joy Gammon, Dog sock puppets, EASY TO MAKE PUPPETS, כרך PUPPETS, London: Brockhampton, 1996, EASY TO MAKE, עמ' 20-22, ISBN 1-86019-164-9. (באנגלית)
ארט טייטום

| --- | --- |

ארט טייטום, 1948, מאת ויליאם פ. גוטליב
 לידה:  13 באוקטובר 1909 טולדו, אוהיו, ארצות הברית
 פטירה:  5 בנובמבר 1956 (בגיל 47) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 שם לידה:  ארתור טייטום ג'וניור
 מקום קבורה:  פורסט לאון ממוריאל פארק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  1927–1956 (כ־29 שנים)
 מקום לימודים:  תיכון סקוט 
 עיסוק:  מוזיקאי, מלחין
 סוגה:  ג'אז, סטרייד
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 כלי נגינה:  פסנתר
 חברת תקליטים:  ורב רקורדס, בראונשווייג רקורדס, Folkways Records, קפיטול רקורדס, דקה רקורדס 
 שיתופי פעולה בולטים:  סלאם סטיוארט, טייני גריימס
 פרסים והוקרה:  פרס גראמי למפעל חיים (1989)  היכל התהילה של גראמי (1977)  היכל התהילה של גראמי (1985)  פרס גראמי למפעל חיים (1988)  פרס גראמי לאלתור סולו ג'אז הטוב ביותר (1973) 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארט טייטום (באנגלית: Art Tatum;‏ 13 באוקטובר 1909 - 5 בנובמבר 1956) היה פסנתרן ג'אז אמריקאי וירטואוז, שנודע ביכולתו הטכנית הגבוהה וכישורי האלתור שלו בנגינה בפסנתר.
ביוגרפיה

טייטום נולד ב-1909 בטולדו, אוהיו, למשפחה מוזיקלית. מילדותו סבל מקטרקטים שגרמו לעיוורון בעינו האחת ולראייה קלושה בעינו השנייה. למרות ניסיון לשקם את ראייתו בניתוח, הוא נכשל בכך לאחר אירוע תקיפה ב-1930, כאשר היה בן 21.
טייטום היה ילד פלא מוזיקלי. בגיל שלוש הוא לימד את עצמו לנגן משמיעה תוך האזנה לקטעי נגינה של סרט מנוקב בפסנתר אוטומטי. בראיון רדיופוני שהעניק הוא הכחיש כי למד את שני החלקים של יצירות לארבע ידיים על ידי מגע בקלידים הלחוצים בעת שהפסנתר האוטומטי ניגן. הוא ניגן יצירות שנכתבו במקור כדואטים ולא היה מודע לכך שאלו נכתבו עבור שני נגנים. בדרך זו הוא פיתח סגנון נגינה מהיר במיוחד ללא פשרות בדיוק. כבר בתור ילד הוא היה רגיש מאוד לאינטונציה של הפסנתר ודרש שיכוון לעיתים קרובות.
טייטום החל את לימודיו הקלאסיים בגיל צעיר מאוד, ואז ניגן במועדונים וברדיו. הוא הגיע לניו יורק ב-1932 והקליט כעבור שנה ארבעה קטעי סולו, כולל "רג הנמר"(אנ') הבלתי נשכח, שאנשים סברו כי נוגן על ידי שני פסנתרנים. הוא היה הסולן הראשון ב"מועדון אוניקס" שברחוב 52 בשעות שאחרי המופעים, לפני שהופיע במועדונים רבים בכל ארצות הברית. הוא הקים, יחד עם נגן הקונטרבאס סלאם סטיוארט ועם נגן הגיטרה טייני גריימס, שלישייה שנחשבה למעולה. בשנים 1953–1955 הוא הקליט 120 קטעי סולו לפסנתר, בארבעה סשנים (מפגשים מוזיקליים) עליהם פיקח נורמן גראנץ, וגם ארגן סשנים עם בן ובסטר (סקסופון), ליונל המפטון, בני קרטר, באדי ריץ' (תופים) ופילי ג'ו ג'ונס (תופים). קונצרט הסולו האחרון שלו נערך ב-1955, והוא המשיך להקליט עד מותו בלוס אנג'לס בקיץ 1956.
סגנון נגינתו

פסנתרנים רבים מעריכים מאוד את טייטום ואת נגינתו. ולדימיר הורוביץ הביע תדהמה על סגנונו. סאמסון פרנסואה הצהיר כי "הוא באמת היה גאון בדרכו להלחין אגב אלתור". בייסי כינה אותו הפלא השמיני של העולם, אוסקר פיטרסון אמר כי הוא נגן הג'אז הגדול ביותר בכל הזמנים, בעוד הרבי הנקוק הודה שאיש אינו יכול להשתוות לו. בהיותו יורש בו-זמני למסורת הסטרייד פיאנו ולהמצאותיו של ארל היינס, הוא הצליח לשוות חשיבות זהה לשתי ידיו. כל אחת מידיו יכולה הייתה לנגן במקצב שונה, אגב חוש מזוקק להרמוניה, שאפשר לו לבצע שינויי קצב ופרסטיסימו מרשימים ביותר. א-טמפו היו הפרלודים לנושאים (של מלחינים כמו גרשווין, קרן, דבוז'ק, או מסנה), רוחשים בארפג'י, ציטוטים וערבסקות - שפע אלמנטים עד שלעיתים נדמה שהם מציפים את הלחן.
ביוגרפיות

James Lester (1994) Too Marvelous for Words: The Life and Genius of Art Tatum, Oxford University Press, ISBN 0-19-509640-1
לקריאה נוספת

ז'ראל ארנו וז'אק שנל, ג'אז, הוצאת ספרי "לדורי", 2000.
באהבה, רוזי

| --- | --- |

כרזת הסרט בישראל
 מבוסס על:  הספר "בקצה הקשת בענן" מאת ססיליה אהרן
 בימוי:  כריסטיאן דיטר
 הופק בידי:  רוברט קולצר סיימון ברוקס
 תסריט:  ג'ולייט טאוהידי 
 עריכה:  טוני קרנסטון
 שחקנים ראשיים:  לילי קולינס סם קלאפלין סוקי ווטרהאוס ג'יימי וינסטון כריסטיאן קוק
 מוזיקה:  ראלף ונגנמייר 
 צילום:  כריסטיאן ריין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת גרמניה גרמניה
 חברת הפקה:  סרטי קונסטנטין סרטי "קאניון קריק" סרטי "אוקטגון"
 חברה מפיצה:  Lionsgate סרטי קונסטנטין
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  6 באוקטובר 2014 (לונדון) 30 באוקטובר 2014 (ישראל)
 משך הקרנה:  103 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  קומדיה רומנטית; דרמה קומית
 הכנסות:  25.6 מיליון דולר (12 בפברואר 2015)
 הכנסות באתר מוג'ו:   loverosie
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
באהבה, רוזי (באנגלית: Love, Rosie) הוא סרט דרמה קומית-רומנטית בריטי-גרמני משנת 2014, שביים כריסטיאן דיטר. את התסריט כתבה ג'ולייט טאוהידי על-פי רומן ששמו בתרגום לעברית הוא "בקצה הקשת בענן" (אנ'), מאת הסופרת האירית ססיליה אהרן (אנ'). בתפקידים הראשיים משחקים לילי קולינס וסם קלאפלין, ולצידם ג'יימי וינסטון, כריסטיאן קוק וסוקי ווטרהאוס.
הסרט צולם באירלנד ובקנדה.
ליהוק

| שחקנים | דמויות |
| --- | --- |
לילי קולינס: רוזי דאן
סם קלאפלין: אלכס סטיוארט
בו רוז גאראט: רוזי בגיל 6
לארה מקדונל: רוזי בגיל 10
טיי וורדל: אלכס בגיל 6
טום ג'ון קלי: אלכס בגיל 10
סוקי ווטרהאוס: בת'אני ויליאמס
ג'יימי וינסטון: רובי
כריסטיאן קוק (אנ'): גרג
טמסין אגרטון (אנ'): סאלי
לילי לייט (אנ'): קייטי דאן
רוזה מולוי: קייטי בגיל 5
לורקן קראניץ' (אנ'): דניס דאן, אבא של רוזי
ג'ר ראיין (אנ'): אליס דאן, אמא של רוזי
ארט פרקינסון: גארי, אח של רוזי
מקס קלירי: ג'ואי, אח של רוזי
מאת'יו דילון: טובי בגיל 12
ארון קינסלה: טובי בגיל 5
ניק לי (אנ'): הרב
סייב מאלין: קלייר, אחותו הצעירה של אלכס
ג'יימי בימיש: פיל, אחיה של סאלי
הפקה

שלב הצילומים התחיל ב-13 במאי 2013 ונמשך שמונה שבועות. בשבוע הראשון התקיימו צילומים בטורונטו כדימוי לבוסטון, מסצ'וסטס, ולאחר מכן נמשכו הצילומים עד תומם בדבלין וסביבותיה, לצורך דימוי נופים באנגליה.
הסצנות המתקיימות בשדות תעופה, צולמו בנמל התעופה דבלין. על מנת לדמות שדות תעופה בארצות הברית ובממלכה המאוחדת, נעשו במקום התאמות בשיתוף פעולה עם החברה האירית המפעילה את הנמל, "רשות נמל התעופה דבלין" (DAA) (אנ').
הבניין המשמש כמלון שפותחת רוזי בסוף הסרט, הוא בית מגורים מהתקופה האדוארדית, שבו שוכן מלון הבוטיק "טארה הול" בהאות' (אנ'), פרוור כפרי של דבלין, השוכן על חצי אי בצפון מפרץ דבלין (אנ').
הפצה

בכורת הסרט התקיימה בלונדון ב-6 באוקטובר 2014. בישראל יצא הסרט לבתי הקולנוע ב-30 באוקטובר באותה שנה.
ביקורות

מבקרי הקולנוע היו מסויגים. הדעה הכללית הייתה שקולינס וקלאפלין הם שחקנים מצודדים ומקסימים שעשו את המיטב, אך נפלו קורבן לסיפור מטופש, מרושל וקלישאתי. במאגר הביקורות Rotten Tomatoes קיבל הסרט ציון חיובי של 32% עם דירוג ממוצע 4.7/10 בשקלול 56 ביקורות. באתר Metacritic זכה הסרט בציון 44/100, בשקלול של 16 ביקורות שהוגדרו "מעורבות או ממוצעות".
הערות שוליים

1 2 3  Constantin Film & Mister Smith Entertainment (2014). Love, Rosie – International Production Notes. Retrieved January 4, 2021
↑  אהרן, ססיליה. בקצה הקשת בענן. תרגום: חני גפן, תל אביב, ספריית מעריב, תשס"ז 2006
↑  Chitwood, Adam (May 16, 2013). Production Begins on LOVE, ROSIE Starring Lily Collins and Sam Claflin. Collider
↑  9 unusual Irish movie locations you may not be aware of. The Journal, July 11, 2018
↑  Love, Rosie (2014) Release Info. IMDb. Retrieved January 4, 2021
↑  Love, Rosie. Rotten Tomatoes. Retrieved January 4, 2021
↑  Clarke, Donald (October 24, 2014). Love, Rosie review: fake-Irish rom com bomb. Irish Times
↑  Love, Rosie 2015. Metacritic. Retrieved January 4, 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  PLWABN: 9813146285005606  BNE: XX5589327  VIAF: 11146029524135822075   WorldCat (עם VIAF): 11146029524135822075
באד אמס

באד אמס (בגרמנית: Bad Ems) היא עיר מחוז בגרמניה הנמצא במדינת ריינלנד-פפאלץ.
ב-2021 העיירה הוכרזה כחלק מאתר מורשת עולמית של אונסק"ו בשם ערי הספא הגדולות של אירופה ביחד עם עוד עשר ערים בגרמניה ובמדינות נוספות.
היסטוריה של העיר

העיר הייתה מפורסמת במאה ה-19 כמקום נופש של אצולה (בין השאר ביקרו בה וילהלם הראשון, קיסר גרמניה, אלכסנדר השני, קיסר רוסיה, פיודור דוסטויבסקי).
היסטוריה של העיר > השפעת העיר על אירועים היסטוריים

וילהלם הראשון שלח מהעיר את מברק אמס ב-13 ביולי 1870 שלאחר עיבודו ופרסומו על ידי ביסמרק גרם לתחילת מלחמת צרפת–פרוסיה.
בבאד אמס נכתב גם על ידי אלכסנדר השני ב-30 במאי 1876 אוקאז אמס שהגביל (בפועל אסר) את השימוש בשפה האוקראינית.
ערים תאומות

פולין לובין, פולין
הממלכה המאוחדת דרויטוויץ' ספא, הממלכה המאוחדת
גרמניה בלנקנפלדה-מאלו, גרמניה
צרפת קון-קור-סור-לואר, צרפת
הערות שוליים

↑  ערי הספא הגדולות של אירופה, באתר אונסק"ו (באנגלית).
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557339505171  BnF: cb135722316 (data)  GND: 4014614-5  LCCN: n80113576  MusicBrainz: be6d1813-a0ba-43f2-b460-e8d9d029dffe  NSK: 000763264  SUDOC: 052654990  VIAF: 125490728   WorldCat (עם VIAF): 125490728
ארט לינסון

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1942 (בן 82 בערך) שיקגו, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 בן או בת זוג:  Fiona Lewis 
 פרופיל ב-IMDb
 
ארט לינסון (באנגלית: Art Linson; נולד ב-1942) הוא מפיק, תסריטאי וסופר אמריקאי.
ביוגרפיה

ארט לינסון הפיק סרטים בכל עשור מאז שנות השבעים, כולל "מועדון קרב", "היט", "הבלתי משוחדים", "נעורים בקצב מהיר", "עד קצה העולם" ו"מלווין והווארד".
לינסון היה מפיק בפועל בסדרת הטלוויזיה ילדי האנרכיה, וכן בסדרה "ילוסטון" בכיכובו של קווין קוסטנר. "ילוסטון" עלתה לראשונה ב-20 ביוני 2018 בערוץ פרמאונט והפכה לסדרה המתוסרטת הפופולרית ביותר בטלוויזיה. לינסון שימש כמפיק בפועל גם בסדרות הטלוויזיה "1883" ו-"1923".
הוא מחברם של שני ספרים: "A Pound of Flesh: Perilous Tales of How to Produce Movies in Hollywood" שיצא לאור בשנת 1998, ו-"What Just Happened?: Bitter Hollywood Tales from the Front Line", שהפך לסרט קולנוע בכיכובו של רוברט דה נירו ובבימויו של בארי לוינסון.
פילמוגרפיה > כמפיק

| שנה | סרט | שם הסרט בעברית |
| --- | --- | --- |
| 1975 | Rafferty and the Gold Dust Twins | רפרטי והתאומים מזהב |
| 1976 | Car Wash | שטיפת מכוניות |
| 1978 | American Hot Wax | שעווה חמה אמריקאית |
| 1980 | Where the Buffalo Roam | היכן שהבופאלו נודד |
| 1980 | Melvin and Howard | מלווין והווארד |
| 1982 | Fast Times at Ridgemont High | נעורים בקצב מהיר |
| 1984 | The Wild Life | החיים הפראיים |
| 1987 | The Untouchables | הבלתי משוחדים |
| 1988 | Scrooged | לא נעים |
| 1989 | Casualties of War | נפגעי מלחמה |
| 1989 | We're No Angels | אנחנו לא מלאכים |
| 1990 | Dick Tracy | דיק טרייסי |
| 1992 | Singles | רווקים |
| 1993 | Point of No Return | נקודת האל חזור |
| 1993 | This Boy's Life | חייו של נער זה |
| 1995 | Heat | היט |
| 1997 | The Edge | הקצה |
| 1998 | Great Expectations | תקוות גדולות |
| 1999 | Pushing Tin | דוחפים פח |
| 1999 | Fight Club | מועדון קרב |
| 2000 | Sunset Strip | רצועת השקיעה |
| 2001 | Heist | שוד |
| 2004 | Spartan | ספרטן |
| 2004 | Imaginary Heroes | גיבורים דמיוניים |
| 2005 | Lords of Dogtown | שליטי דוגטאון |
| 2006 | The Black Dahlia | הדליה השחורה |
| 2007 | Into the Wild | עד קצה העולם |
| 2008 | What Just Happened | מה קרה לעזאזל? |
| 2010 | The Runaways | הבריחה |
| 2016 | The Comedian | הקומיקאי |
| 2018 | The Outsider | הזר |
| — | Arrive Alive | להגיע בחיים |
פילמוגרפיה > כתסריטאי

| שנה | סרט | שם הסרט בעברית |
| --- | --- | --- |
| 1978 | American Hot Wax | שעווה חמה אמריקאית |
| 2008 | What Just Happened | מה קרה לעזאזל? |
| 2016 | The Comedian | הקומיקאי |
פילמוגרפיה > כבמאי

| שנה | סרט | שם הסרט בעברית |
| --- | --- | --- |
| 1980 | Where the Buffalo Roam | היכן שהבופאלו נודד |
| 1984 | The Wild Life | החיים הפראיים |
הערות שוליים

↑  "Art Linson". The New York Times. אורכב מ-המקור ב-2008-05-25. נבדק ב-20 ביוני 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458886405171  PLWABN: 9810547965305606  BNE: XX1296098  BnF: cb14116151q (data)  GND: 138111847  ISNI: 0000 0001 0887 5862  LCCN: n93046915  NKC: xx0058802  NTA: 375314318  SUDOC: 070671907  VIAF: 36126187   WorldCat (עם VIAF): 36126187
בוריס בלקין

| --- | --- |

 לידה:  26 בינואר 1948 (בן 76) יקטרינבורג, ברה"מ 
 מוקד פעילות:  רוסיה 
 מקום לימודים:  הקונסרבטוריון של מוסקבה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  רוסית 
 כלי נגינה:  כינור 
 
בוריס דוידוביץ' בלקין (ברוסית: Борис Давидович Белкин, ‏נולד ב-26 בינואר 1948, סברדלובסק, כעת יקטרינבורג) הוא כנר יהודי-רוסי שהתיישב בבלגיה. פרט לנגינתו הווירטואוזית הוא נודע גם כמורה מוערך.
שנות ילדותו ולימודיו

בוריס בלקין למד נגינה בכינור מגיל שש. נחשב ילד פלא והופיע תחת ניצוחו של קיריל קונדראשין בגיל שבע.
למד בבית הספר המרכזי למוזיקה שעל יד הקונסרבטוריון של מוסקבה אצל המורים יורי ינקלביץ' ופליקס אנדריאבסקי, וכן אצל אייזק שטרן. בגיל 11 הפסיק לנגן אך חזר בגיל 17 ונרשם לקונסרבטוריון.
עוד בימי לימודיו ערך סיורי הופעות בכל רחבי ברית המועצות עם התזמורות המובילות של המדינה, ובשנת 1973 זכה בפרס הראשון בתחרות הכלל-סובייטית לכנרים שהתקיימה בירבאן. לעומת זאת לא הורשה לנסוע לחו"ל, אפילו כדי להשתתף ב-1971 וב-1973 בתחרות הבינלאומית על שם פגניני בג'נובה, לקראתה התכונן בצורה אינטנסיבית. מתוסכל ביותר מיחס השלטונות, התאשפז במסגרת פסיכיאטרית. ב-1974 ביקש אשרה לעלות לישראל. בסופו של דבר התיישב בבלגיה.