stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מארס אובזרבר

| --- | --- |

הדמיית אמן של המארס אובזרבר
 מידע כללי
 סוכנות חלל:  נאס"א
 מפעיל:  JPL
 יצרן:  לוקהיד מרטין
 תאריך שיגור:  25 בספטמבר 1992
 משגר:  טיטן III CT-4
 אתר שיגור:  SLC-40 בקייפ קנוורל
 מארס אובזרבר באתר נאס"א
 משימה
 סוג משימה:  מקפת
 לוויין של:  מאדים
 תאריך כניסה למסלול:  24 באוגוסט 1993 (מתוכנן)   הגשושית אבדה 3 ימים לפני הכניסה למסלול
 משך המשימה הכולל:  25 בספטמבר 1992 – הווה (32 שנים) 
 משך המשימה:  הקשר עם הגשושית אבד ביום 331
 מידע טכני
 משקל:  1,081 ק"ג
 כוח:  1,147 ואט
 קישורים חיצוניים
 מספר קטלוג לוויינים:  22136
 מאגר המידע הלאומי:  1992-063A
מארס אובזרבר (באנגלית: Mars Observer - צופה מאדים) שנודעה גם בשם Mars Geoscience/Climatology Orbiter הייתה גשושית רובוטית ששוגרה על ידי נאס"א ב־25 בספטמבר 1992 על מנת לחקור את אדמת, אטמוספירת, האקלים והשדה המגנטי של מאדים. ב־21 באוגוסט 1993, 3 ימים לפני הכניסה למסלול סביב מאדים אבד הקשר עם הגשושית. ניסיונות ליצירת קשר עם הגשושית לא צלחו.
היסטוריה

ב־1984 קודמה תוכנית לחקר מאדים על ידי ועדת המחקר למערכת השמש. שם המשימה שהוצעה היה Mars Geoscience/Climatology Orbiter ומטרתה הייתה להיכנס למסלול סביב מאדים ולהוסיף לידע על מאדים שנאסף בתוכנית ויקינג. המטרות המוקדמות של המשימה היו לאסוף מידע אודות השדה המגנטי שם מאדים, לאתר עקבות ספקטרליות של מינרלים מסוימים על אדמת מאדים, לצלם את מאדים ברזולוציה של מטר לפיקסל ולאסוף מידע על אטמוספירת מאדים.
מארס אובזרבר תוכננה לשיגור ב־1990 על גבי מעבורת חלל. האפשרות לשימוש במשגר רגיל הוצעה גם כן במקרה והגשושית הייתה נתקלת באילוצים שונים. ב־12 במרץ 1987 שונה מועד שיגורה של הגשושית ל־1992 ובמקומה שוגרו הגשושיות ששיגורם החל להתאחר יתר על המידה (גלילאו, מגלן, יוליסס). יחד עם העיכוב בשיגור, בזבוז התקציב אילץ הסרת שני כלים מדעיים מהגשושית. עם התקדמות תוכנית המשימה הוצגו המטרות הסופיות של המשימה:
קביעת אופי היסודות והמינרלים על פני הקרקע של מאדים.
הגדרת הטופוגרפיה ושדה הכבידה של מאדים.
קביעת אופי השדה המגנטי של מאדים.
קביעת חלוקת זמן, מרחב, מקורות, משקעים נדיפים וסופות אבק במחזור העונתי במאדים.
חקירת ההרכב והסירקולציה באטמוספירת מאדים.
מבנה הגשושית

בסיס הגשושית היה בגובה 1.1 מטרים, באורך 2.2 מטרים וברוחב 1.6 מטרים. מבנה הגשושית התבסס על עיצובם של לוויינים שתוכננו להקיף את כדור הארץ. שימוש נרחב בתכנוני הלוויין סאטקום (Satcom) נעשה בתכנון בסיס הגשושית, מערכות ההנעה, ההגנה תרמית והלוחות הסולאריים. עיצובי הלוויינים מסוג TIROS ו־DSMP שימשו ליישום מערכות השליטה בגשושית, תפעול מערכות המידע, ותפעול מערכות האנרגיה. רכיבים נוספים כמו האנטנה של הגשושית תוכננו במיוחד עבור המשימה.
מבנה הגשושית > הנעה ושליטה

הגשושית הייתה בעלת שליטה תלת־צירית עם 4 גלגלי תגובה ו־24 מנועים שהשתמשו ב־1,346 ק"ג של דלק. מערכת ההנעה השתמשה בהידרזין מתילי וחנקן ארבע־חמצני לביצוע תמרונים חזקים ובהיזרזין לביצוע תמרונים קטנים במהלך המשימה. 4 מנועים ששימשו לתמרונים חזקים מוקמו באחורי הגשושית וסיפקו דחף של 490 ניוטון לביצוע שינויים במסלול בשלב השיוט למאדים, שליטה בגשושית במהלך הכניסה למסלול וביצוע שינויי מסלול סביב מאדים. 4 מנועים נוספים מוקמו בצידי הגשושית וסיפקו דחף של 22 ניוטון לביצוע גלגולים. 8 מהמנועים החלשים סיפקו דחף של 4.5 ניוטון לביצוע תיקוני מסלול קטנים ו־8 נוספים סיפקו דחף של 0.9 ניוטון לקיזוז גלגלי התגובה. לקביעת כיוון הגשושית הורכבו עליה חיישן אופק, 6 חיישני כוכבים ו־5 חיישני שמש.
מבנה הגשושית > תקשורת

הגשושית נשאה אנטנה פרבולית לטווח רחוק, שהורכבה בקצהו של מוט באורך 6 מטרים ושימשה לתקשור עם רשת חלל עמוק. בנוסף לאנטנה זו נשאה הגשושית עוד 6 אנטנות לטווח קרוב ואנטנה אחת לטווח בינוני ששימשו לתקשור עימה במהלך שלב השיוט אל מאדים ולמקרה של בעיה באנטנה לטווח הרחוק.
מבנה הגשושית > כוח

הגשושית קיבלה אנרגיה חשמלית משישה לוחות סולאריים בגודל 7 על 3.7 מטרים שיכלו לספק בממוצע 1,147 ואט במסלול סביב מאדים. בזמן שהגשושית הייתה מוסתרת מהשמש על ידי מאדים, שני סוללות ניקל־קדמיום בעלות קיבולת של 42 אמפר־שעה. הבטריות ניטענו כאשר הלוחות הסולאריים קיבלו אנרגיה מהשמש.
מבנה הגשושית > מחשב

מערכות המחשוב שעל המארס אובזרבר היו שדרוג של מערכות המחשבים ששימשו את לווייני ה־TIROS וה־DMSP. המערכת החצי־אוטומטית יכלה לאחסן עד ל־2000 פקודות בזיכרון הגישה האקראית בעל 64 קילובייט, ולהוציא את הפקודות אל הפועל בקצב של עד 12.5 פקודות בשנייה. הפקודודת יכלו להפעיל את החללית בצורה אוטומטית לעד 60 יום. על מנת להקליט מידע נשאה הגשושית קלטות דיגיטליות שיכלו לאחסן עד ל־187.5 מגה־בייט של מידע ששודר לאחר מכן לרשת חלל עמוק.
מבנה הגשושית > כלים מדעיים

MOC - מערכת מצלמות שכללה מצלמות טלסקופיות בעלות טווח ראייה רחב וצר לחקירת המטאורולוגיה וטוואי הקרקע של מאדים.
MOLA - מד גובה לייזר ששימש להגדרת הטופוגרפיה של מאדים.
TES - ספקטרומטר פליטה תרמית שימש למדידת פליטת הקרינה התת־אדומה מפני הקרקע של מאדים ועל ידי כך לקבוע את ההרכב המינרלי של קרקע ואטמוספירת מאדים.
PMIRR - רדיומטר לחץ תת־אדום למדידת פליטות תרמיות בספקטרום התת־אדום ובפסקטרום הנראה על מנת לאפיין חלקיקי אבק ותרכיזים בקרקע ובאטמוספירת מאדים.
GRS - ספקטרומטר קרני גמא לקליטת ספקטרום קרני הגמא והנייטרונים הנפלט מתהליך ההתפרקות הרדיואקטיבי של יסודות בקרקע מאדים.
MAG/ER - מגנטומטר ורפלקטומטר אלקטרונים שמשתמש ברכיבי מערכת התקשורת של הגשושית ובתחנות רשת חלל עמוק על מנת לאסוף מידע על השדה המגנטי ועל פעולות הגומלין שלו עם רוח שמש.
RS - ניסוי מחקרי ברדיו לאיסוף מידע על שדה הכבידה ומבנה אטמוספירת מאדים עם דגש על שינויים מקומיים באזורי הקטבים.
MBR - בלון תקשורת שנועד לשמש כתחנת תקשורת למשימה הרוסית לחקר מאדים מארס 96 שיועדה לשיגור ב־1996 (משימה זו נכשלה גם כן).
פרופיל המשימה > שיגור ושיוט

מארס אובזרבר שוגרה ב־25 בספטמבר 1992 בשעה 17:05:01 UTC על ידי נאס"א מ־SLC-40 שבנמל החלל קייפ קנוורל בפלורידה, על גבי משגר מסוג טיטן III CT-4. תהליך הבערה של המשגר ארך 34 אחרי סיום הבערה של שלב ה־TOS שהציב את הגשושית במסלול מפגש עם מאדים שיארך 11 חודשים, במהירות סופית של 5.28 ק"מ לשנייה ביחס למאדים.
ב־25 באוגוסט 1992 התגלה זיהום חלקיקי על גבי הגשושית. אחרי חקירה מקיפה הגשושית טוהרה ב־29 באוגוסט. הגורם החשוד בזיהום הגשושית היו מדידות שבוצעו על הגשושית על מנת להגן עליה מפני התקרבותו ליבשה של ההוריקן אנדרו שתקף את חופי פלורידה ב־24 באוגוסט.
תרשים של מארס אובזרבר כפי שהורכבה בראש משגר הטיטן
שיגור מארס אובזרבר ב־25 בספטמבר 1992
תרשים מסלולה של הגשושית אל מאדים
פרופיל המשימה > הגעה למאדים

מארס אובזרבר יועדה לבצע תמרון כניסה למסלול ב־24 באוגוסט 1993 אך בעקבות הסתבכויות אבד הקשר עם הגשושית ב־21 באוגוסט, 3 ימים לפני מועד הכניסה למסלול, ככל הנראה בגלל בקע במערכות הדלק של הגשושית, שנוצר מפעילות שגרתית. אף על פי שהגשושית לא השלימה אף לא אחת ממטרותיה, היא כן סיפקה מידע על סביבתה במהלך שלב השיוט וצילמה גם מספר תמונות לפני שאבד עימה הקשר. המידע שנאסף שימש את מתכנני המשימות הבאות למאדים שביצעו את המשימות שיועדו במקור למארס אובזרבר. כלים מדעיים שנבנו עבור המארס אובזרבר שימשו את מהמשימות הבאות ששוגרו למאדים שביצעו את משימותיה: מארס גלובל סרוויור ששוגרה ב־2006, מקפת האקלים של מאדים ששוגרה ב־1998 (גם עימה אבד הקשר לפני כניסתה למסלול), 2001 מארס אודיסיי ששוגרה ב־2001 והמקפת לסקר מאדים ששוגרה ב־2005.
התמונה הראשונה של מאדים שצולמה על ידי MO ב־27 ביולי 1993
התמונה השנייה של מאדים שצולמה שעה לאחר צילום התמונה הראשונה
תמונה בזווית רחבה של מאדים שצולמה על ידי MO
צדק כפי שצולם על ידי MO במהלך מסעה אל מאדים
פרופיל המשימה > פעולות שתוכננו

ב־24 באוגוסט 1993 הייתה אמורה הגשושית לבצע פנייה של 180 מעלות ולהפעיל את מנועיה ובכך להאט ולהיכנס למסלול אליפטי גבוה סביב מאדים. בשלושת החודשים שלאחר מכן הייתה אמורה הגשושית לבצע מספר תמרונים שיעבירו אותה למסלול נמוך סביב מאדים, שבסופם הייתה הגשושית נמצאת במסלול כמעט מעגלי, 118 דקות להקפה.
משימתה העיקרית של הגשושית הייתה אמורה להתחיל ב־23 בנובמבר 1993 ולאסוף מידע במשך שנת מאדים אחת (כ־687 ימי ארץ). המיפוי הגלובלי הראשון היה אמור להסתיים ב־16 בדצמבר שלאחריו תחול התקבצות עליונה (השמש נמצאת בין כדור הארץ למאדים) ב־20 בדצמבר שתימשך 19 יום ותסתיים ב־3 בינואר 1994. במהלך תקופה זו הייתה הגשושית נכנסת למוד השהייה מפני שתקשורת רדיו אינה אפשרית כאשר השמש מפרידה בין כדור הארץ למאדים (והגשושית).
במהירות של כ־3.4 ק"מ לשנייה, הגשושית הייתה אמורה להקיף את מאדים מצפון לדרום במסלול קוטבי. בעוד הגשושית מקיפה את מאדים חיישנייה הצביעו על האוריינטצייה שלה כלפי מאדים וגלגלי התגובה של הגשושית שמרו עליה כך שהכלים המדעיים הופנו אל קרקע מאדים. המסלול שנבחר היה מסונכרן שמש כך שהגשושית יכלה תמיד לצלם את צידו המואר של מאדים. כאשר הגשושית הייתה בקשר רדיו עם כדור הארץ המידע הועבר לכדור הארץ ישירות, כאשר לא היה קשר רדיו היה המידע שנאסף מאוחסן במקלטי הגשושית ומשודר כאשר נוצר שוב קשר רדיו. במהלך המשימה הראשית של הגשושית הוערכה כמות המידע שתאסף בכ־75 ג'יגה־בייט, כמות מידע גדולה בהרבה מכל משימה אחרת למאדים. הגשושית הייתה ממשיכה לתפקד עד כלות הדלק במכליה והתרוקנות הבטריות שלה.
איבוד הקשר

ב־21 באוגוסט 1993, בשעה 01:00 UTC, שלושה ימים לפני הכניסה למסלול, אבד לפתע הקשר עם המארס אובזרבר. פקודות המשיכו להישלח כל 20 דקות בתקווה שהגשושית רק סטתה ממסלולה ותיצור קשר מחדש. הניסיון לא צלח. לא ידוע אם הגשושית פעלה לפי התכנות האוטומטי שלה ונכנסה למסלול סביב מאדים או שהיא רק חלפה על פניו ונמצאת כיום במסלול הליוצנטרי (סביב השמש).
ב־4 בינואר 1994 הציגה מעבדת המחקר של צי ארצות הברית את תוצאות חקירתה בו היא הציעה כי הגורם הסביר ביותר שיגרום לאיבוד הקשר הוא בקע במכלי הדלק של הגשושית. עוד נכתב בתחקיר כי מערכת ההנעה של הגשושית, שתוכננה במקור עבור לוויינים של כדור הארץ, לא תוכננו לעמוד במסע ארוך למאדים, ולכן נוצרו הבעיות במכלי הדלק.
ראו גם

מארס גלובל סרוויור
מארס פאת'פיינדר
מקפת האקלים של מאדים
מקפת לסקר מאדים
הערות שוליים

1 2  Eberhart, Jonathon (1986). "NASA Sets Sensors for 1990 Return to Mars". Science News (Society for Science & the Public) 239 (21): 330. JSTOR 3970693
↑  Waldrop, M. Mitchell (1987). "Company Offers To Buy NASA A Rocket". Science (American Association for the Advancement of Science) 235 (4796): 1568. JSTOR 1698285
1 2  "Return to the red planet: The Mars Observer Missio"
↑  Eberhart, J. (1988). "An Act of Discovery: On the Road Again". Science News (Society for Science & the Public) 134 (15): 231. JSTOR 3973010
1 2 3  אנציקלופדיה אסטרונאוטיקה: Mars Observer
↑  Albee, Arden L. (1988). Workshop on Mars Sample Return Science. Lunar and Planetary Inst.. pp. 25–29. Bibcode 1988msrs.work...25A
1 2 3 4  "MARS OBSERVER: PHASE 0 SAFETY REVIEW DATA PACKAGE"
1 2 3  Mars Observer
1 2 3 4 5 6  "MARS OBSERVER PRESS KIT"
↑  Mars Observer Camera (MOC)
↑  Mars Observer Laser Altimeter (MOLA)
↑  Thermal Emission Spectrometer (TES)
↑  Pressure Modulator Infrared Radiometer (PMIRR)
↑  Gamma Ray Spectrometer (GRS)
↑  Magnetometer and Electron Reflectometer (MAG/ER)
↑  Radio Science (RS)
↑  Mars Balloon Relay (MBR)
↑  Wilford, John Noble (1992-08-28). Mishap Delays Mission to Mars New York Times. Retrieved 2008-06-21.
↑  Wilford, John Noble (1992-09-26). U.S. Launches A Spacecraft On a Mars Trip New York Times. Retrieved 2008-06-21.
1 2 3  "Mars Observer: Mars Orbit Insertion Press Kit"
1 2  NASA Loses Communication With Mars Observer
1 2  MARS OBSERVER INVESTIGATION REPORT RELEASED
תרשים של המארס אובזרבר.
המארס אובזרבר לפני שיגורו
דוד צמח (פרופסור)

ערך זה עוסק בדוד צמח – פרופסור לשפה וספרות ערבית. אם התכוונתם לפובליציסט ומתרגם יהודי-פולני, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  4 בספטמבר 1932 בגדד, עיראק
 פטירה:  29 באפריל 1997 (בגיל 64) חיפה, ישראל
 ענף מדעי:  מזרחנות
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי שדה יהושע (כפר סמיר) 
 עיסוק:  חוקר ,מרצה ומזרחן
 מקום לימודים:  האוניברסיטה העברית  אוניברסיטת אוקספורד
 מנחה לדוקטורט:  מוחמד מוסטאפה בדאווי 
 מוסדות:  אוניברסיטת חיפה  אוניברסיטת אוקספורד
 תרומות עיקריות
 חקר והוראת השפה והספרות הערבית
 
דוד צמח (4 בספטמבר 1932 – 29 אפריל 1997) היה מן הבולטים בחוקרי הספרות הערבית שפעלו בארץ, ופרופסור בחוג לשפה וספרות ערבית שבאוניברסיטת חיפה, נמנה עם מקימי החוג ומייסדיו, וליווה אותו מאז הקמתו באמצע שנות השישים של המאה ה-20 ועד לפטירתו.
ביוגרפיה

דוד צמח נולד בבגדאד למשפחה יהודית חילונית, לאב שהיה פקיד בכיר במשרד מבקר המדינה של ממשלת עיראק. למד תחילה בבית הספר "אליאנס", ועם סיום לימודיו בבית ספר התיכון היהודי "שמאש" עלה ארצה בשנת 1950 במסגרת העלייה הבלתי לגאלית כאשר חצה בחשאי את הגבול לאיראן שם שהה מספר שבועות. משפחתו הצטרפה אליו מספר חודשים לאחר מכן במסגרת מבצע עזרא ונחמיה. עוד בהיותו נער הרבה לעסוק בפרוזה ובשירה ואף פרסם חלק מיצירותיו בעיתונות המקומית. היה בקי במיוחד בתורת המשקלים ובלשון הערבית הקלאסית. קובץ שירים שכתב בהיותו תלמיד תיכון ושעמד להוציאו לאור כספר נגנז לבסוף בשל המתיחות הפוליטית והמצב הרגיש בו היו נתונים יהודי עיראק לאחר קום המדינה.
גם בראשית דרכו בארץ הוסיף לכתוב שירים בערבית שחלקם הושמע ברדיו והתפרסם בעיתונות המקומית הערבית והעברית לאחר תרגום, ולמעשה היה מן הפוריים בכותבי שירה ערבית בשנותיה הראשונות של המדינה ומהיוצרים היהודים הראשונים שפרסמו בשפה הערבית, כמו כן פרסם מאמרים בנושא תרבות וספרות ערבית. בשנת 1954 הקים בתל אביב יחד עם ידידים שוחרי-ספרות וחברי ילדות, ביניהם פרופסור ששון סומך, פרופסור שמעון בלס והסופר סמי מיכאל את חוג שוחרי הספרות הערבית, לימים "החוג הספרותי היהודי-ערבי" אשר אחת ממטרותיו הייתה קירוב לבבות בין שני העמים, ולעודד תרגומים ומגעים בין היוצרים בשתי הלשונות. בשנת 1959 פרסם את ספרו "חתא יג'יא אלרביע" ("עד שיבוא האביב") ובו מבחר שירים שאת רובם כתב בתקופת נעוריו. הספר עורר תגובות נרגשות והדים רבים בקהילה התרבותית הערבית בארץ.
בשנים 1960–1965 במקביל לעבודתו כמתרגם במשרד המשפטים פנה דוד צמח ללימודים אקדמיים באוניברסיטה העברית בירושלים, סיים תואר ראשון בשפה וספרות ערבית והיסטוריה של המזרח התיכון, ותואר שני בשנת 1965 תחת הדרכתו של פרופסור קיסטר בנושא יצירותו של אבו עלי אלמֻחַסִּן אלתנוחי, אל-פַרַג' בַּעַד אל-שִׁדָּה (הישועה לאחר המצוקה), העבודה הופקדה לשימוש הקוראים בספריה הלאומית בירושלים. ב־1966 לאחר שהשתתף במפעל הקונקורדנציה לשירה ערבית, ועסק כמורה לשפה הערבית, נשלח מטעם המכון האוניברסיטאי בחיפה (לימים אוניברסיטת חיפה) לאוניברסיטת אוקספורד באנגליה ללימודי דוקטורט על מנת שבסיומם ישתלב בסגל ההוראה של החוג ויסייע בהקמתה. את עבודת הדוקטוראט  Four Egyptian Literary Critics כתב תחת הנחייתו של החוקר המצרי פרופסור
מוסטאפה בדאווי בנושא משנתם הביקורתית של ארבעה מבקרי ספרות מצריים: אל-עקאד, חוסיין הייכל, טהא חוסיין, מוחמד מנדור. העבודה אשר זכתה לתהודה רבה ופורסמה ב־1974 על ידי הוצאת "בריל" בהולנד (ליידן) כספר מחקרי על הספרות המצרית החדשה הפכה לבסיס לעבודות מחקר בנושא הביקורת בספרות הערבית.
עם שובו ארצה בשנת 1969 השתלב בסגל ההוראה של החוג ומילא שורה של תפקידים אקדמיים ומינהלתיים בחוג, באוניברסיטה, ובמוסדות מחקר ולימוד אחרים בארץ. בתחילת שנות השבעים מונה לראש החוג והרצה גם באוניברסיטה העברית בירושלים, באוניברסיטת תל אביב, באוניברסיטת בר-אילן ובמכללה האקדמית עמק יזרעאל. שמש כנציג המורים בחבר הנאמנים באוניברסיטת חיפה, היה חבר ועדת ההוראה של הפקולטה למדעי הרוח, חבר הסנט של האוניברסיטה וחבר מועצת הרשות ללימודים מתקדמים. בשנים 1975–1977 כיהן כמנהלה האקדמי של מכללת תל-חי ופעל להקמת החוג לשפה וספרות ערבית במכללה. בשנת 1984 מונה לפרופסור מן המניין וב־1986–1990 היה חבר במועצת המרכז האקדמי הישראלי בקהיר. כיהן כחבר מערכת בכתבי העת "Asian and African Studies" ו"אל-כרמל".
נפטר בחיפה ב-29 באפריל 1997, היה נשוי ואב לשלושה.
ביוגרפיה > כתב העת אל-כרמל

ב־1980 יזם וייסד יחד עם פרופ’ ג’ורג’ קנאזע את כתב־העת המדעי אל-כרמל שיוצא לאור מטעם אוניברסיטת חיפה, היה העורך הראשי שלו מיום היווסדו ועד לשנת 1989, והמשיך לכהן כחבר מערכת עד לפטירתו. כתב־עת זה בו פרסם צמח מאמרים וסקירות, והמוקדש כולו למחקרים בתחום הלשון והספרות הערבית (קלאסית ומודרנית) היה הראשון בעולם המערבי שפרסם את מאמריו בשפה הערבית. כמו כן, קבע כתב־עת זה תקדים בכך שהפריד את חקר הלשון והשפה הערבית משאר נושאים הנוגעים למדע המזרחנות כגון היסטוריה, סוציולוגיה ואנתרופולוגיה. הפרדה זו הייתה מחויבת המציאות לאור התמורות שהתחוללו באוניברסיטאות בארץ, כאשר נוסדו חוגים מיוחדים ללשון ולספרות הערבית בנפרד מהחוגים ללימודי המזרח התיכון. בכתב־עת זה, שקנה לו מעמד מכובד במשפחת כתבי-העת המדעיים בישראל ובעולם מתפרסמים מאמרים של מיטב החוקרים בתחום.
תיאור מחקריו

נושאי המחקר בהם עסק והנושאים אותם לימד התפרסו על תחומים רבים, עסק הן בספרות מודרנית והן בקלאסית, התמחה בביקורת ספרותית בעבר ובהווה, חקר את הספרות המצרית המודרנית, והתמקד ביצירותיהם של הסופרים המצרים תופיק אלחכים (גדול המחזאים הערבים של תקופתו 1900–1987, שאותו זכה לפגוש בקהיר עם חתימת הסכם השלום עם מצרים), טאהא חוסיין, אחמד אמין, והמשורר אל-מתנבי. עסק בשירה סופית וג'אהילית, חקר את המשקלים בשירה הקלאסית, הזיקה בין משקלי השירה הערבית ומשקלי השירה העברית בספרד ואת משקלי השירה הבדואית. צמח הרבה לעסוק בספרות ושירת האהבה, ועם השנים פנה לעסוק גם בתרבות ובספרות הערבית של ימי הביניים, בפרוזודיה של השירה הערבית הקלאסית שממנה הסתעפה תורת השירה העברית של ימי הביניים, ובשירת האזור (המוושח) הערבית הקלאסית. כמו כן התמחה בפענוח טכסטים מכתבי יד עתיקים. ב־1993 כתב את הערך "פרוזודיה ערבית" (Arabic Prosody) באנציקלופדיית פרינסטון לשירה ופואטיקה, ובשנת 1995 פרסם את ספרו "כרמליאת – מחקרים על צורות ומשקלים בשירה הערבית" אשר פרקיו עוסקים בבעיות סגנון, מבנה ומטריקה בשירה הערבית, הן זו הכתובה בלשון הקלאסית, והן זו המשמשת בדיאלקטים עממיים.
תיאור מחקריו > הספר ראודת אל-קלוב (גן הלבבות) מאת עבד אל-רחמן בן נצר אל-שייזרי בן המאה ה־12

ספר זה בנושא האהבה שדוד צמח החל לכתוב, הושלם והובא לדפוס לאחר מותו על ידי פרופ' ג'ורג' קנאזע בשנת 2003. הספר מבוסס על כתב יד מאת המלומד בן מהמאה ה־12 עבד אל-רחמאן אל-שייזרי: סופר, משורר, ורופא שמוצאו מהעיר שייזר שבסוריה, היה גם קאדי ושימש כשופט בעיר טבריה. מלבד זאת, מעט מאוד ידוע על תולדות חייו. הספר הכולל קטעי שירה, אנקדוטות על מאהבים ודברי פרשנות של הסופר אל-שייזרי עצמו, מציג את נושא האהבה כפי שמשתקף בתרבות, בספרות, ובשירה הערבית של אותה התקופה. הספר בעל 11 הפרקים מכיל תיאורים והסברים על אופיים של סוגי האהבה השונים, רמות שונות של התגלמותה ואהבה הומוסקסואלית. על פי השקפתו של אל-שייזרי האהבה היא מחלה הניתנת ברוב המקרים לריפוי, וכפי שהיה מקובל באותה תקופה הדיונים התיאורטים בספר כתובים בלשון חריזה. מלבד ספר זה, כתב עבד אל-רחמאן אל-שייזרי עוד שישה ספרים בנושא האהבה (המפורטים ונסקרים בפרק ההקדמה של הספר) שדוד צמח ניסה להתחקות אחר עקבותיהם על מנת לדלות אינפורמציה נוספת שתשלים את התמונה ביחס לביוגרפיה ויצירותיו של אל-שייזרי.
כתיבת הספר הייתה כרוכה בשחזור ופיענוח עותקים שונים של כתב יד של אל-שייזרי, העיקריים שבהם: כתב יד שנמצא בספריית הבודליין של אוניברסיטת אוקספורד ועותק נוסף שמקורו מספריית המג’ליס בטהראן. שני כתבי יד אלה המשלימים זה את זה הגיעו לידיו של דוד צמח עוד בשנות ה־70. לאחר שהשלים עד כמה שניתן קטעי טקסט חסרים או לא ברורים, והגדיר את המקצבים של קטעי השירה, פרסם כמה מאמרים בנושא, ביניהם:
"Rawdat al-Qulub by al-Shayzari: A Twelfth Century Book on Love”, Arabica Vol. XXIV/2 (1977): 58-68
ודיאלוג מוסלמי-נוצרי בנושא ספרות האהבה:
"Between ʿAbd Allah and ʿAbd al-Masih", al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. XVI, Haifa (1995): 55-65 (Arabic)
פרופ’ ג’ורג’ קנאזע מהחוג לשפה וספרות ערבית (אוניברסיטת חיפה) נטל על עצמו את המשימה לסיים את כתיבת הספר שאותו לא הספיק צמח לסיים. בעזרת עותקים נוספים של כתב היד שאיתר במוסדות מחקר בגרמניה וצרפת המשיך במלאכת השחזור והפענוח, השלים את כתיבת הספר והביאו לדפוס. יודגש כי העותק המלא והמקורי של כתב היד טרם נמצא. בדברי ההקדמה לספר מביע פרופ’ קנאזע את תקוותו כי בעתיד ימצא עותק זה אשר יסייע בפתרון שאלות שנותרו פתוחות.
תיאור מחקריו > ספרו הבלתי גמור "אהבות ערב"

בשנותיו האחרונות שקד דוד צמח על כתיבת הספר "אהבות ערב – האהבה במורשת הספרותית הערבית" (Love in the Arabic Cultural Tradition) אותו לא הספיק לסיים. הספר שאותו החל לכתוב בשפה העברית נועד הן לקורא הכללי המעוניין להשביע את סקרנותו לגבי יצירתם הספרותית של שכנינו הערבים, והן לסטודנטים בתחום השפה והספרות הערבית, שכן פרקי הספר כוללים בנוסף לסקירה שוטפת המטפלת במוטיבים העיקריים של ספרות האהבה הערבית גם פרקים המבבוססים על מחקרים שערך ופרסם דוד צמח בעבר, גם רעיונות ומסקנות שנשאבו ממחקריהם של אחרים וגם מחקרים אותם לא הספיק לפרסם כמו הספר "Rawdat Al-Qulub" (גן הלבבות) אשר הושלם לאחר מותו על ידי פרופ' ג'ורג' קנאזע מאוניברסיטת חיפה. בספר משולבים קטעי שירה אותם תרגם המחבר וטקסטים נוספים אותם תרגמו פרופ' שמעון בלס, פרופ' יוסף סדן, פרופ' ראובן שניר וד"ר אלה אלמגור ("ענק היונה").
בפרק השישי והאחרון "אהבות ערב והתרבות העולמית – השפעה אפשרית?" החל לדון צמח בנושאים הבאים:
אבן סינא ואברהם אבן עזרא ("חי בן מקיץ")
ספרות האהבה הערבית ושירת הטרובדורים
אבן חזם ואנדראוס קפלנוס ("ענק היונה")
אבן סינא ויהודה אברבנאל ("אגרת על האהבה")
אבן טופייל ודניאל דפו ("חי בן מקיץ" ו"רובינזון קרוזו")
ספרים שכתב

"עד בוא האביב" (שירה), העיתונות המודרנית, תל אביב, 1959.
מחקרים על יצירות תופיק אל-חכים (בערבית). ירושלים, הוצאת אל-שרק, 1970, 110 עמ’.
עיונים בשפה וספרות ערבית (בערבית). בעריכת מנחם מילסון ודוד צמח, הוצאת אל-שרק, ירושלים, 1971, 237 עמ’.
Four Egyptian Literary Critics, Supplements to the Journal of Arabic Literature, III, E.J. Brill, Leiden 1974.
הארות על יצירותיו של תופיק אל-חכים (בערבית), קובץ מחקרים, הוצאת אל-שרק, חיפה 1979, 103 עמ’.
כרמליאת – מחקרים על צורות ומשקלים בשירה הערבית (קובץ עבודות מחקר שפורסמו בעבר בכתב העת אל-כרמל, אוניברסיטת חיפה), חיפה 1995.
"Rawdat al-qulub wa nuzhat al-muhibb wa al-mahbub" (The garden of hearts and the recreation of the lover and beloved) by Abd al-Rahman Ibn Nasr al-Shayzari (12th century), Completed and brought to press by George J. kanazi. 2003, Harrassowitz Verlag Wiesbaden
פרקים ומאמרים בספרים

"Tawfiq al-Hakim and the Legend of the Ivory Tower", in studies on the Literary Works of Tawfiq al-Hakim, Jerusalem (1970): 95-108 (Arabic)
"פנייתו של טה חוסין אל הביקורת האמנותית", מחקרים בערבית ובאסלאם, חקרי בר-אילן, פרסומים מחלקתיים, כרך א, רמת-גן, תשל"ד (1973), ע"ע 123–140.
"Poetry and its Audience According to Medieval Arab Poeticians", Israel Oriental Studies: Studies in Medieval Arabic and Hebrew Poetics, ed.: Sasson Somekh, (Leiden: E.J. Brill, 1991) XI: 91-107.
ערכים באנציקלופדיות

"אל-מתנבי", האנציקלופדיה העברית, כרך 24, עמ' 772.
"Zajal", "al-Khuli, Amin", "al-Husayni, Ishaq Musa" and "Hilal Muhammad Ghunaymi", Entries in Encyclopedia of Arabic Literature, eds.: Meisami and P. Starkey, (London and New York).
"Al-Hakim, Tawfiq", Encyclopedia of World Literature in the 20th Century, (New York 1982), II: 316-318.
"Husayn, Taha", Encyclopedia of World Literature in the 20th Century, (New York 1982), II: 416-418
"Arabic Prosody", The New Princeton Encyclopedia of Poetry and Poetics, ed.: A. Preminger and T. Brogan, (Princeton University Press, New Jersey 1993): 91-94.
סקירות מדעיות

"מחקר על הרומנים של נג'יב מחפוז" "The Changing Rhythm", ליידן 1973, מאת ששון סומך: המזרח החדש, כרך 24. 240-243
"לשאלת המיבנה של השיר הערבי", Form and Structure in the Poetry of al-Mutamid b.Abbad, Leiden 1974, by Raymond Scheindlin, המזרח החדש, כרך 25, 258-256, 1975
"גישה חדשנית בחקר הספרות הערבית", On the Art of Medieval Arabic Literature, Princeton 1974, by Andreas Hamori, המזרח החדש, כרך 27, 362-361, 1978
"The Poetics of Clasical Arabic Rhyme", Tel Aviv 1980, by Rina Drori al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol.II, Haifa (1981): 160-163 (Arabic)
"On As'ad Khairallah's Love, Madness and Poetry" – An Interpretation of the Maínûn Legend (Beirut 1980)125-128 al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. III, Haifa (1982): 125-128 (Arabic)
"The Language of Fiction in the Works of Yusuf Idris", Tel Aviv 1984, by Sasson Somekh - al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. V, Haifa (1984): 99-104 (Arabic).
"The Hebrew Girdle Poem (Muwashshah) in the Middle Ages (in Hebrew)", David Semah Tova Rosen-Moked,, Haifa University Press 1985 al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. VII, Haifa (1986): 203-209 (Arabic)
"Arûê al-Khalîl, by Aômad Sulaymæn Yæqût Alexandria", 1989 [1] al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. XI, Haifa (1990): 229-233 (Arabic)
"השירה הערבית של יהודי עיראק - סקירה ועיון", החברה לחקר הספרות העברית, אוניברסיטת בר-אילן, (הכנס השמיני) אפריל 1991
"A Study on Egyptian Vernacular Poetry by Kamæl 'Abdel-Malek" 1990 [1] al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. XI, Haifa (1991): 153-161 (Arabic)
"Habib al-Husayni. Diråsat ʾAwzån al-Muwashsha•åt al-ʿArabiyya". Beirut: 1991 [1] al-karmil - Studies in Arabic Language and Literature, Vol. XIV, Haifa (1993): 171-176 (Arabic)
"Five Ragaz Collections": Materials for the Study of Ragaz Poetry II, Studia Orientalia, Helsinki, 1995. Finish Oriental Society. המזרח החדש, כרך 38 219-218, 1996
"Arabic Prosody and its Application in Muslim Poetry". Uppsala, Swedish Research Institute of Istanbul,1994. המזרח החדש, כרך 38 ,221-219 1996
השתתפות בהכנת מילונים

The Oxford English-Arabic Dictionary of Current Usage ed. by N.S Doniach, Oxford, Clarendon Press 1972