stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנסים של ישו
סוגים ומניעים > נסים שנעשו לאחר תקומתו של ישו מן המתים

נס לכידת 153 דגים - נס הדומה לנס לכידת שלל הדגים הגדול, כדי להבדילו מסיפור דומה בלוקס, מתועד בבשורת יוחנן כא 3–12. הנס הזה מתרחש לאחר קומו מן המתים של ישו. התלמידים יוצאים לדיג לא מוצלח, ישו יושב על חוף וקורא להם להשליך את המכמורת מימין לסירה והמכמורת אכן מתמלאת בשלל דגים רב, 153 דגים.
נסי הופעה והיעלמות - בנוסף על כך הופיע ישו לנגד עיני התלמידים באופן פלאי במספר רב של פעמים ושוב נעלם, מבלי שנכנס דרך הדלת או הגיע בדרך רגילה.
סוגים ומניעים > נס שנעשה על ישו בידי שמיים

נס עליית ישו השמימה - לאחר תום תקופה של ארבעים יום מתקומתו מן המתים כאשר שהה עם התלמידים, יום אחד על הר הזיתים נישא ישו עם ענני השמים ומלאכים לעבר השמים לשבת לימין הגבורה.
רשימת הנסים בברית החדשה

| מספר | סוג הנס | שם הנס | מקורות בברית החדשה |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 | ריפוי עיוורים | ריפוי העיוור מבית צידה | מרקוס ח: 26-22 |
| 2 | ריפוי עיוורים | ריפוי ברטימאי | מתי כ: 34-29, מרקוס י: 52-46, לוקס יח: 43-35 |
| 3 | ריפוי עיוורים | ריפוי שני העיוורים מהגליל | מתי ט: 30-27 |
| 4 | ריפוי עיוורים | ריפוי העיוור מלידה | יוחנן ט: 39-1 |
| 5 | ריפוי מצורעים | ריפוי מצורע בידי ישו | מרקוס א: 45-40, מתי ח: 4-1, לוקס ה: 16-12 |
| 6 | ריפוי מצורעים | ריפוי עשרה מצורעים | לוקס יז: 19-11 |
| 7 | ריפוי משותקים | ריפוי המשותק מכפר נחום | מתי ט: 8-1, מרקוס ב: 12-1, לוקס ה: 26-17 |
| 8 | ריפוי משותקים | ריפוי המשותק מבית חסדא | יוחנן ה: 18-1 |
| 9 | ריפוי נשים | ריפוי חמותו של שמעון כיפא | מתי ח: 15-14, מרקוס א: 31-29, לוקס ד: 41-38 |
| 10 | ריפוי נשים | ריפוי האישה זבת הדם | מתי ט: 26-18, מרקוס ה: 43-21, לוקס ח: 56-49 |
| 11 | רפוי נשים | ריפוי האישה הכפופה | לוקס יג: 17-10 |
| 12 | ריפוי גברים | ריפוי האיש שגופו צבה ממים | לוקס יד: 6-1 |
| 13 | ריפוי גברים | ריפוי האיש בעל היד היבשה | מתי יב: 13-9, מרקוס ג: 6-1, לוקס ו: 6–11 |
| 14 | ריפוי גברים | ריפוי החירש אילם | מרקוס ז: 37-31 |
| 15 | ריפוי גברים | ריפוי אוזנו של עבד הכוהן הגדול | מתי כו:51, מרקוס יד:47, לוקס כב:51, יוחנן יח:11-10, |
| 16 | ריפוי גברים | ריפוי עבדו של שר המאה | מתי ח: 13-5, לוקס ז: 10-1. |
| 17 | ריפוי רבים | ישו מרפא רבים בארץ גינסר | מתי יד: 36-34, מרקוס ו: 56-53 |
| 18 | גירוש שדים | ישו מגרש שד בבית הכנסת בכפר נחום | מרקוס א: 28-21, לוקס ד: 37-31 |
| 19 | גירוש שדים | נס החזירים | מרקוס ה: 20-1, מתי ח: 34-24, לוקס ח: 39-26 |
| 20 | גירוש שדים | גירוש שד מבתה של אשה כנענית | מתי טו: 21-28, במרקוס ז: 30-24 |
| 21 | גירוש שדים | גירוש שד מעיוור ואילם | מתי יב: 32-22, מרקוס ג: 30-20, לוקס יא: 23-14 |
| 22 | גירוש שדים | גירוש שד מילד אילם | מתי יז: 21-14, מרקוס ט: 29-14, לוקס ט: 49-37 |
| 23 | גירוש שדים | גירוש השדים בשעת השקיעה | מתי ח: 17-16, מרקוס א: 34-32, לוקס ד: 41-40 |
| 24 | גירוש שדים | גירוש שד מאילם | מתי ט: 34-32 |
| 25 | גירוש שדים | גירוש שבעה שדים ממרים המגדלית | מרקוס טז: 9, לוקס ח: 2 |
| 26 | הקמה מן המתים | הקמתה של בת יאיר מן המתים | מרקוס ה: 43-21 |
| 27 | הקמה מן המתים | הקמתו מן המתים של בן האלמנה מנעים | לוקס ז: 17-11 |
| 28 | הקמה מן המתים | הקמתו מן המתים של לעזר מבית-היני | יוחנן יא: 44-1 |
| 29 | שליטה בטבע | הפיכת מים ליין | יוחנן ב: 11-1 |
| 30 | שליטה בטבע | נס הדגים | לוקס ה: 11-4 |
| 31 | שליטה בטבע | הלחם והדגים | מתי יד: 21-13, מרקוס ו: 44-31, לוקס ט: 17-12 ויוחנן ו: 14-1 |
| 32 | שליטה בטבע | ישו ההולך על המים | מתי יד: 33-22, מרקוס ו: 51-45, ויוחנן ו: 25-16 |
| 33 | שליטה בטבע | ההשתנות | מתי יז: 8-1, מרקוס ט: 8-2, לוקס ט: 36-28, האיגרת השנייה לפטרוס א: 18-16 |
| 34 | שליטה בטבע | הרגעת הסערה | מתי ח: 27-23, מרקוס ד: 41-35, לוקס ח: 25-22 |
| 35 | שליטה בטבע | מציאת מטבע בפי הדג | מתי יז: 27-24 |
| 36 | שליטה בטבע | קללת עץ התאנה | מתי כא: 22-18, מרקוס יא: 14-12 ו-20–25 |
| 37 | שליטה בטבע | לכידת 153 דגים | יוחנן כא: 12-3 |
| 38 | הופעותיו של ישו | הופעותיו של ישו לאחר תחייתו | יוחנן כ: 17-14, כ: 20-19, 25, כ: 26, כא: 7-1, |
| 39 | עלייה לשמיים | עליית ישו השמימה | מרקוס טז: 19, לוקס כד: 51-50, מעשי השליחים א: 11-9 |
רשימת הנסים בכתבים שמחוץ לברית החדשה

סיפורים על נסים שעשה ישו מצויים גם מחוץ לכתבי הברית החדשה. הם מאוחרים יותר, טקסטים מן המאה השנייה, שנקראו בשורות אפוקריפיות על ילדותו של ישו. בשורות אלה מספרות על נסים שעשה ישו במהלך ילדותו. רוב המלומדים הנוצרים, כולל מרבית אבות הכנסייה, דוחים בשורות אלה כגנוסטיות או ככופרות, ולא מתייחסים אליהם כאל בשורות אותנטיות.
| --- | --- |
נס: מקורות
צעיר עשיר שהוקם מהמתים: הבשורה הסודית של מרקוס 1
מים מבוקרים ומטוהרים: בשורת הילדות של תומא 2.2
יצירת ציפורי חרס והחייאתם: בשורת הילדות של תומא 2.3
הקמת חברו למשחק זנו מן המתים: בשורת הילדות של תומא 9
ריפוי כף רגלו של חוטב עצים: בשורת הילדות של תומא 10
החזקת מים בגלימתו: בשורת הילדות של תומא 11
קטיף של 100 אלומות חיטה מזרע יחיד: בשורת הילדות של תומא 12
מתיחת לוח קרש קצר מדי לצורכי נגרות: בשורת הילדות של תומא 13
הקים לתחייה מורה שהכה ארצה קודם לכן: בשורת הילדות של תומא 14–15
ריפא את הכשת הצפע של יעקב: בשורת הילדות של תומא 16
הקים לתחייה ילד מת: בשורת הילדות של תומא 17
הקים לתחייה אדם מת: בשורת הילדות של תומא 18
לידה בתולים נסית מאומתת על ידי מיילדת: בשורת הילדות על פי יעקב 19-20
נסים שביצע ישו מוזכרים בשני חלקים בקוראן (סורא 3:49 ו- סורא 5: 110) בכתב מודגש אך עם מעט מאוד פרטים או הערות.
הגדרה ופרשנויות > רקע תרבותי

האמונה בנסים אינה דבר חדש או ייחודי לתקופת ישו. גם בעולם הקדום האלילי האמינו בנסים. ידוע שחרטומי מצרים ידעו לעשות גם הם נסים המתועדים בספר שמות. לא כל שכן התנ"ך כולו מלא בתיעוד של אותות מופתים ונסים. אלוהים עשה ביד משה ואהרן נסים גדולים במצרים ובמהלך הנדודים במדבר. גם בידי יהושע עשה אלוהים נסים. אליהו הנביא הוריד אש מן השמים, גרם לבצורת במשך 3.5 שנים, הקים לתחייה את בן האלמנה הכנענית. אלישע הנביא ריפא מצורעים והחיה את בן האישה השונמית מהמתים .
אפולוניוס איש טיאנה מהמאה הראשונה: אפולוניוס שהיה ידוע במעשי הניסים אשר בוצעו לכאורה ללא הסבר הגיוני, ויצרו רושם רב בקרב האוכלוסייה ההלניסטית אשר נהרה אחריו. אף שתיעוד הנסים שלו התרחשו לאחר תקופת חייו של ישו, הם שימשו על ידי מתנגדי ישו והנצרות במאה השלישית לטעון כי ישו אינו יחיד סגולה בנושא הנסים. יוסביוס מקיסריה יצא חוצץ בהרחבה נגד טיעונים אלה.
הגדרה ופרשנויות > פרשנות נוצרית מסורתית

מרבית הנוצרים המסורתיים מאמינים כי ניסיו של ישוע היו אירועים היסטוריים וכי פועליו המופלאים היוו חלק חשוב במסכת חייו, והעידו על היותו שליח אלוהים האותנטי ניחן בתכונות ייחודיות שהיו נחלתו בלבד עם קרבה מיוחדת לאלוהים. ישו כאדם מיוחד, כמשיח וכבן אלוהים. סבלו חייו ומותו ככל האדם, עייפות רעב, כאב ומוות כעדות לאנושיותו, וניסים, חכמה אלוהית וסגולות טמירות כעדות להיות בן אלוהים הנבחר.
פרשנים נוצריים רואים בנסיו שנעשו על ידי ישו לא רק כמעשי גבורה פלאיים ומעשים של שליטה על טבעית, אלא גם כמעשים של חסד, אהבה ורחמים, שלא מבוצעים מתוך מגמה להפגנת עצמה, אלא מתוך הפגנת חמלה כלפי האנושות הסובלת והנאנקת תחת המשא הכבד של החטא. לדעתם יש מסר בכל נס, שטומן בחובו הבנה, לקח ולימוד ייחודי.
מכיוון שעל פי בשורת יוחנן כ' 30, לא ניתן לספר את כל הנסים שביצע ישו, בשל ריבוים וכמותם הרבה, קובעת האנציקלופדיה הקתולית כי הנסים שהוצגו בבשורות נבחרו מסיבה כפולה: ראשית, לשם הדגשת תהילת האלוהים, ושנית בזכות ערכם כעדות ראייתית. ישוע התייחס ל"נסים שביצע "כעדות להיותו שליח האלוהים, וביוחנן ה' 36 הוא מכריז כי לנסיו יש ערך של עדות גדולה יותר מעדותו של יוחנן המטביל.
בבשורת יוחנן י' 37–38 מצוטט ישו כאומר כדלקמן:
אִם־לֹא אֶעֱשֶׂה אֶת־מַעֲשֵׂי אָבִי אַל־תַּאֲמִינוּ לִי׃ 38 וְאִם־עֹשֶׂה אֲנִי גַּם אִם לֹא־תַאֲמִינוּ לִי הַאֲמִינוּ לְמַעֲשָׂי לְמַעַן תֵּדְעוּ וְתַאֲמִינוּ כִּי־בִי הָאָב וַאֲנִי בּוֹ׃
לפי פרשנויות נוצריות, הנסים היוו כלי למסר של ישו לא פחות מאשר דברו. רבים מדגישים את חשיבות האמונה, למשל בטיהור עשרת המצורעים. [ לוקס: י"ז 19 ] ישו לא אמר: "בכוחי נושעת", אלא אמר:
"וַיֹּאמֶר אֵלָיו קוּם וָלֵךְ אֱמוּנָתְךָ הוֹשִׁיעָה לָּךְ׃
באופן דומה, בנס ההליכה על המים, השליח שמעון פטרוס לומד לקח חשוב על אמונה בכך שכאשר אמונתו מתערערת לרגע והוא מתחיל לשקוע במים. [מתי י"ד: 36-34 ].
סופרים נוצרים דנו באריכות בנסיו של ישו והקצו מניעים ספציפיים לכל נס, למשל, הסופרים פנטקוסט ודנילסון מציעים כי נס ההליכה על המים מתרכז על מערכת היחסים של ישו עם השליחים שלו ולא על פחדם מפני הסופה או הנס עצמו. כמו כן הנס תוכנן במיוחד על ידי ישו על מנת ללמד את השליחים שכאשר הם נתקלים במכשולים עליהם להסתמך בראש ובראשונה על האמונה שלהם בו.
הסופרים דוניו והרינגטון טוענים כי נס בתו של יאיר מלמד כי אמונה כפי שהיא מגולמת באישה המדממת יכולה להתקיים במצבים בנחשבים כחסרי סיכוי לכאורה, וכי באמצעות אמונה ניתן להשיג ריפוי, בכך שכאשר האישה נרפאת, אומר לה ישו "אמונתך הושיעה אותך" - במילים אחרות: "בגלל האמונה החזקה שלך נרפאת".
הגדרה ופרשנויות > הנצרות הליברלית

נוצרים ליברלים מדגישים פחות את אירועים המופלאים הקשורים לחייו של ישו מאשר על תורתו. המאמץ להרחיק יסודות של אמונות טפלות לכאורה מהאמונה הנוצרית מיוחס לנוצרים רפורמיסטים אינטלקטואליים כמו ארסמוס והדאיסטים במאות ה-15 עד 17 . במאה ה-19, נוצרים ליברליים המזוהים בעצמם שאפו לרומם את תורתו ההומנית של ישו כסטנדרט לתרבות עולמית המשוחררת ממסורות תרבותיות ומעקבות של אלילות ואמונה בעל טבעי . הוויכוח בשאלה האם אמונה בנסים היא אמונה טפלה או חיונית לקבלת האלוהות של ישו, היוותה משבר בתוך הכנסייה של המאה ה-19, אשר בעבורה חיפשו פשרות תאולוגיות.
הניסיונות להסביר נסים באמצעות הסבר מדעי או רציונלי היו נלעגים עוד בסוף המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. האמונה באותנטיות של הנסים הייתה אחד מחמשת אבני יסוד שהוגדרו בשנת 1910 על ידי הכנסייה הפרסביטריאנית בארצות הברית של אמריקה, והמשמשים להבחין בין מאמינים אמתיים לבין מה שהם רואים כאנשי אמונה לכאורה, כוזבים, כמו "נוצרים מלומדים", או "ונוצרים ליברלים".
נוצרים ליברלים של היום עשויים להעדיף לכנול את נסיו של ישו כסיפורים מטפוריים להבנת כוחו של אלוהים. לא כל התאולוגים בעלי נטיות ליברליות דוחים את האפשרות לקיומם של נסים, אך עשויים לדחות את הפולמיזם (השקפות שמועברות באמצעות טענות תקיפות שלא מוכנות לקבל ביקורת נגדית) שכרוך בהכחשתם או באישורם.
הגדרה ופרשנויות > השקפות לא דתיות

הפילוסוף הסקוטי דייוויד הום פרסם מסה רבת השפעה על נסים בספרו "חקירה בדבר ההבנה האנושית" (1748) ובו טען כי כל עדות לנסים נשללת על ידי האפשרות שמי שתיאר אותם מרמה את עצמו או אחרים:
בארט ארמן קובע כי מה שמאפשר את קיום המדע הוא הנחת האחידות של חוקי הטבע, אך בהתחשב בכך שנסים הם מעצם הגדרתם אירועים הנוגדים את אופן פעולתו הרגיל של הטבע, ההיסטוריונים אינם מסוגלים למעשה לאשר או להפריך את הדיווחים על נסיו של ישו.
על פי "סמינר ישו" (קבוצת מלומדים, מבקרים של כתבי הקודש שפעלה בסוף המאה העשרים תחילת המאה העשרים ואחת, לבחון את מידת ה"אמת ההיסטורית" של ישו מנצרת, ולקבל החלטות באמצעות שקלול קולות בהצבעה), ישו ככל הנראה ריפא אנשים חולים, אך תיארו את נסי הריפוי של ישו במונחים מודרניים, וקישרו אותם ל"מחלות פסיכוסומטיות". הם מצאו שישה מתוך תשעה עשר נסי הריפוי "כאמינים ככל הנראה". מרבית המשתתפים בסמינר ישו מאמינים שישו פעל לגירוש שדים, כפי שיוסף בן מתתיהו, פילוסתרטוס ואחרים כתבו על מגרשי השדים האחרים העכשוויים, אך אינם מאמינים כי דיווחי הבשורה היו דיווחים מדויקים על אירועים ספציפיים או ששדים אכן קיימים . לדעתם אף לא אחד מנסי הטבע הם אכן אירועים היסטוריים.
גלריית הניסים > נסי ריפוי

ריפוי חמותו של שמעון כיפא
ריפוי החירש אילם
ריפוי העיוור מלידה
ריפוי המשותק בבית חסדא
ריפוי העיוור מבית צידה
ריפוי ברטימאי
ריפוי עבדו של שר המאה
ריפוי האישה הכפופה
ריפוי האיש בעל היד היבשה
ריפוי מצורע בידי ישו
ריפוי עשרה מצורעים
ריפוי האיש שגופו צבה ממים
ריפוי האישה זבת הדם
ריפוי המשותק מכפר נחום
ישו מרפא רבים בארץ גינסר
ריפוי שני העיוורים מהגליל
גלריית הניסים > נסי גירוש שדים

גירוש שד מילד אילם
גירוש שד מבתה של אשה כנענית
נס החזירים
ישו מגרש שד בבית הכנסת בכפר נחום
גירוש השדים בשעת השקיעה
גירוש שד מעיוור ואילם
גירוש שד מאילם
גלריית הניסים > נסי החייאה מן המתים

הקמתו מן המתים של בן האלמנה מנעים
טליתא קומי הקמתה של בת יאיר מן המתים
לזרוס הקמתו מן המתים של לעזר מבית היני
גלריית הניסים > נסי שליטה על הטבע

הפיכת מים ליין
ישו ההולך על המים
הרגעת הסערה
ההשתנות
נס הלחם והדגים
לכידת 153 דגים
קללת עץ התאנה
מציאת מטבע בפי הדג
ביבליוגרפיה

פאנק, רוברט וו. וסמינר ישו, 1998 מעשי ישו: החיפוש אחר מעשיו האותנטיים של ישו . הוצאת פוליברידג ', סן פרנסיסקו. ISBN 0-06-062978-9 ISBN 0-06-062978-9
קילגאלן, ג'ון ג'יי, 1989 פרשנות קצרה על בשורת מארק, העיתונות הפוליסטית, מסת"ב 0-8091-3059-9
רשימת נסים ותייחסויות מקראיות של ישוע
לוקייר, הרברט, 1988 כל ניסי התנ"ך מסת"ב 0-310-28101-6
מילר, עורך רוברט ג'יי, 1994 הבשורות השלמות, הוצאת פוליברידג ', מסת"ב 0-06-065587-9
מורסיה, תיירי, ישו, les miracles en question, פריז, 1999 - Jésus, les miracles élucidés par la médecine, פריז, 2003
עומאר, ראגה 2003 הסרטים התיעודיים של ניסי ישו BBC
Twelftree, Graham H. (1999). Jesus the Miracle Worker: A Historical and Theological Study. IVP Academic. ISBN 978-0830815968.  Twelftree, Graham H. (1999). Jesus the Miracle Worker: A Historical and Theological Study. IVP Academic. ISBN 978-0830815968.  Twelftree, Graham H. (1999). Jesus the Miracle Worker: A Historical and Theological Study. IVP Academic. ISBN 978-0830815968.
פ. נ'ון מלדאו, המשיח בשתי הבריתות, 1956, 1969, 1998, קרן אחוה משיחית, מסת"ב 965-447-053-5
ריסטו סנטלה, המשיח בתנ"ך - לאור ספרי חז"ל, 1980, 1984, דפוס ינץ בע"מ
ריסטו סנטלה, המשיח בברית החדשה - לאור ספרי חז"ל, 1984, דפוס ינץ בע"מ
ריסטו סנטלה, שאול השליח - האדם והמורה לאור כתבי חז"ל, 1999, קרן אחוה משיחית, מסת"ב 965-447-030-6
מקבילות מן המשנה לברית החדשה, בעריכת מרדכי חן, 2000, 2004,, קרן אחוה משיחית, מסת"ב 965-447-053-5
יוסף עמנואל לנדסמן, קורות חיי ישוע המשיח, דפוס ינץ בע"מ
ישוע מנצרת ושאול השליח - תולדותיהם ופועלם, החברה לכתבי הקודש בישראל, 1976, 1991
פאול טיינה, מלך היהודים, 1995, קרן אחוה משיחית, דפוס ינץ בע"מ, מסת"ב 965-447-032-2
חיים ה. הכהן, משפטו ומותו של ישו הנוצרי, 1968, 1990, דביר הוצאה לאור
פ. לבר טוב, בן האדם - חיי ישוע המשיח ופעליו, 1968, הוצאת דולפין
הראלד פלש, איך נכיר את המשיח, 1972, מרכז לכתבי הקדש הר הזיתים
רוברט ליאו אודום, משיח ישראל שמוצאותיו מקדם, המכון למורשת ישראל, ניו יורק ירושלים
אנטוני בזארד, זהותו של המשיח - מחקר שנועד לסייע בשיקום האמונה בכתובים, 2002, דפוס אאא חיפה
ד"ר ארנולד ג. פרוכטנבאום, הנבואות המשיחיות בתנ"ך - עיון בנבואות על ביאת המשיח הראשונה, 2009, קרן אחוה משיחית, דפוס ינץ בע"מ, מסת"ב 978-965-447-170-1
ד"ר ארתור ו. קעק, התקווה המשיחית - הפתרון האלוהי לבעיית האדם, 1984, דפוס ינץ בע"מ
אותו האיש, יהודים מספרים על ישו, עורך אביגדור שנאן, 1999, ידיעות אחרונות - ספרי חמד, מסת"ב 965-448-527-3
ראו גם

הברית החדשה: בשורת מתי
הברית החדשה: בשורת מרקוס
הברית החדשה: בשורת לוקס
הבריתהחדשה: בשורת יוחנן
נסים של מוחמד
משלי ישו
אמרות ישו
אגאדיר

| --- | --- |
סמל אגאדירסמל אגאדיר

מראה כללי של העיר בלילה
 מדינה:  מרוקו מרוקו
 מחוז:  סוס מאסה
 ראש העיר:  עזיז אח'נוש
 תאריך ייסוד:  1505
 שטח:  108.2 קמ"ר
 גובה:  74 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  504,768 (2024)
  ‑ צפיפות:  4,665 נפש לקמ"ר (2024)
 קואורדינטות:  30°25′17″N 9°34′59″W﻿ / ﻿30.421388888889°N 9.5830555555556°W﻿ / 30.421388888889; -9.5830555555556 
 אזור זמן:  UTC
 http://www.agadir.ma
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת מרוקו מוגדלת) רבאט קזבלנקה טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתאגאדיר(למפת מרוקו רגילה) רבאט קזבלנקה טנג'יר מקנס מרקש פאס אוג'דה סלא האוקיינוס האטלנטי הים התיכון אלג'יריה סהרה המערביתאגאדיר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
אגאדיר (בערבית: أغادير, תעתיק מדויק: אע'אדיר; בערבית מרוקאית: أڴادير; בצרפתית: Agadir; בברברית: ⴰⴳⴰⴷⵉⵔ; בפי המקומיים נקראת גדירי) היא עיר נמל בדרום-מערב מרוקו ובירת מחוז סוס מאסה. העיר שוכנת על שפת האוקיינוס האטלנטי, בסמוך למרגלות הדרום-מערביים של הרי האטלס, ממש צפונית לנקודה שבה נהר סוּס זורם לאוקיינוס, וכ-510 קילומטרים דרומית לקזבלנקה. על פי מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2024, התגוררו באגאדיר 504,768 תושבים, והיא העיר העשירית בגודלה במרוקו. אגאדיר ידועה במיוחד באקלים החם שלה לחופי האוקיינוס, עם 300 ימי שמש בשנה, עובדה המושכת תיירים צפון-אירופאים במהלך החורף.
אטימולוגיה

השם אגאדיר הוא שם עצם בֶּרְבֵּרי נפוץ, שפירושו: "חומה", "מתחם", "בניין מבוצר" או "מצודה", והוא קיים ברוב הדיאלקטים הבֶּרבריים. ייתכן שהמילה מקורה במילה הטוארגית aǧādir שמשמעותה "חומה" או "בנק" או מ-gadir הפיניקית ('חומה' או 'מבצר').
היסטוריה > העת העתיקה

בעת העתיקה הייתה העיר מושבה פיניקית בשם "אגדר", כלומר "הגדר", בדומה למושבה הפיניקית גדיר שבחצי האי האיברי, שהוקמה על ידי סוחרים מצור בסביבות 1104 לפנה"ס. כמה מחברים זיהו אותה עם הנמל העתיק של רוּסאדיר (אנ'), שצוטט על ידי פוליביוס, ושייתכן שהאדמירל הקרתגי חאנון הספן ביקר שם במהלך מסעו המפורסם.
היסטוריה > ימי הביניים

בימי הביניים המוקדמים, אגאדיר הייתה עיירה קטנה בשם אגאדיר אל-ארבה שמוקמה על המוצא לים של העיר הגדולה לעת ההיא, ממזרחהּ - תרודאנת. לבד מכך, עד התיישבות הפורטוגזים במקום במאה ה-15, אין מקורות ברורים אודות התיישבות שם.
בסוף המאה ה-15 החלו הפורטוגזים לתפוס עמדות לאורך החוף המרוקאי, ובהדרגה השתלטו באמצעות מצודות פרטיות על השטחים באזור, ועל המסחר. בשנת 1505, אציל פורטוגזי בשם, ז'ואו לופס דה סקווירה (פור'), פעל ביוזמתו והקים מבצר בשם סנטה קרוז דה קאפ דה גואה (פור') (אנ') שהקיף מעיין שוצף ליד הים. מבצר קטן זה לא היה ממוקם באתר אגאדיר של היום, אלא מעט צפונה לעיר שנחרבה ברעידת האדמה של שנת 1960, ועל גבעה נישאה בגובה של כ-250 מטר מעל פני הים. שטח המצודה כלל את המעיין בתחומה, ומחוצה לה נבנה נמל קטן. לימים נחשב הנמל באגאדיר לטוב ביותר מבין נמליה של מרוקו. סביב המצודה החלה להתפתח התיישבות אורבנית של מהגרים מפורטוגל ושל מקומיים. במסגרת זו הגיע לאזור הגרעין הראשון של התיישבות יהודית, לרבות יהודים מומרים (נוצרים חדשים).
בשנת 1513 נמכרה מצודת סנטה קרוז דה קאפ דה גואה למלך פורטוגל, והמושל הראשון דון פרנסיסקו דה קסטרו (1513–1521) השלים את עבודת הביצור והעביר את האזור שמסביב לסמכותו, ופיתח במקביל קשרים מסחריים עם הילידים. באותה תקופה פקדו את הנמל סוחרים ספרדים, גנואים וצרפתים ששילמו אגרות לשלטונות פורטוגל. לאחר שהפורטוגזים התעמרו באוכלוסייה המקומית, הקים בשנת 1531 מוחמד אך שיח'(אנ') בסיס צבאי בטמרגהט, 12 ק"מ צפונית למצודה, כדי לארגן מצור עליה. לאחר סדרת ניסיונות כיבוש שלא עלו יפה וקרבות עזים, המצודה נפלה לידיו של מוחמד אך שייח', ב-12 במרץ 1541. כיבוש זה של המצודה, הביא לתחילת קץ שלטונם של הפורטוגזים במרוקו. הנמל פותח אז כדי לשמש מוצא לייצוא קני סוכר, תמרים, שעווה, עורות גולמיים, זהב ועוד.
היסטוריה > העת החדשה

בשנות השגשוג שהחלו עם פיתוח הנמל, שגשגה גם הקהילה היהודית בעיר, עד אשר גורשה בתחילת המאה ה-18. לקראת אמצע המאה ה-17 ירד יצוא קני הסוכר כתוצאה מהתחרות של איי הודו המערבית וברזיל על השוק האירופי. לאחר תקופה ארוכה של שגשוג, החלה אגאדיר, משנת 1760 ואילך, להידרדר מהבחינה הכלכלית, וזאת בשל הבכורה שהעניק הסולטאן סידי מוחמד בן עבדאללה (אנ') לנמל המתחרה, מצפון, של אסואירה. הנוסע קוכלט, שביקר בעיר ב-1819, מנה רק תריסר בתים שעדיין עומדים על תילם. נוסף על כך, מלחמת מרוקו-הולנד (1775–1777) (אנ') תרמה את שלה להידרדרות הכלכלית של העיר, למרות איוש המצודה בטרם המלחמה ב-2,000 חיילים על ידי מולאי עבדאללה (אנ').
היהודים חזרו לאגאדיר בתחילת המאה ה-20 ומאז נותרה בעיר קהילה קטנה. ברם, תחילת המאה ה-20 הביאה ל-משבר אגאדיר הידוע בשם "המשבר המרוקני השני". המשבר פרץ ב-1911 בין גרמניה לצרפת בעקבות היריבות הצרפתית-גרמנית על מרוקו. גרמניה שלחה את אוניית הצי הקיסרי הגרמני "פנתר", שעגנה באגאדיר, ופרקה חיילים גרמניים לחוף, כדי לכאורה "להגן על תושביה הגרמנים של העיר". בעקבות משבר זה ויישובו, הפכה מרוקו החל מ-1912, במסגרת הסכם פאס בינה לבין צרפת, לפרוטקטורט צרפתי. שנה לאחר מכן, בשנת 1913, מנתה העיר פחות מאלף תושבים. לאחר 1920, תחת חסות צרפת, נבנה נמל מודרני, והעיר חוותה את הפריחה הראשונה שלה במאה ה-20. זו התגברה ב-שנות ה-30, כשאגאדיר נבחרה להיות תחנת ביניים חשובה לחברת התעופה הצרפתית אירופוסטל (אנ'). תנופת הפיתוח הגיעה לשיאה בסוף שנות ה-50, לעת הפיכתה של אגאדיר ליעד תיירותי, ובמיוחד לתיירות חורף לאירופאים, ולעת סיום תוקפו של הסכם פאס, וקבלת העצמאות בשנת 1956. כל זאת עד התרחשותה של רעידת האדמה של שנת 1960 שהרסה את העיר, והביאה למותם של 15,000 עד 20,000 תושבים.
היסטוריה > העת החדשה > רעידת האדמה של שנת 1960

רעידת האדמה ההרסנית באגאדיר התרחשה ב-29 בפברואר 1960 בשעה 23:41. היא הייתה רעידת האדמה החזקה ביותר בתולדות מרוקו עד אותה שנה. גודלה היה 5.8 בסולם מגניטודה לפי מומנט, והיא גרמה לכ-12,000 - 15,000 הרוגים ולכ-12,000 פצועים. מחקר חדש משנת 2020 מעריך מספר גדול יותר של הרוגים, בין 12,000 ל-20,000. היקף ההרוגים הגדול במיוחד ביחס לגודל רעידת האדמה וביחס לכלל אוכלוסיית העיר, הוסבר על ידי: המוקד הרדוד (כ-3 קילומטר בלבד מתחת לפני הקרקע); איכות הבנייה הגרועה; שעת הרעידה שהייתה קרובה לחצות, כשרובה המכריע של האוכלוסייה ישנה (לאחר ארוחת שבירת צום הרמדאן), ואינה מסוגלת להגיב במהירות לזעזועים הראשונים; וכן לתשתית הגאולוגית המיוחדת שגרמה לתגובת אתר סייסמית חריגה - תאוצת קרקע מקסימלית של פי 10 ביחס לצפוי על פי המרחק בלבד.
בין ההרוגים ברעידת האדמה נמנו כ-1,500 מבני הקהילה היהודית של אגאדיר.
תרבות > תרבות ברברית

אגאדיר ידועה בהיותה בירת התרבות הבֶּרְבֵּרִית במרוקו. זוהי אחת הערים הבודדות הגדולות במרוקו שבה טָמְזִיג, (ובהיגוי אחר על ידי חלק מהשבטים הברברים - אמזיג), אחת משתי השפות הרשמיות של מרוקו, מדוברת על ידי יותר ממחצית מהאוכלוסייה. על כן, אגאדיר היא גם מקום לפסטיבלים רבים הקשורים לתרבות הברברית, כמו: השנה הברברית החדשה, הנחגגת ב-13 בינואר בכל שנה ברחבי העיר, ובמיוחד באזור מרכז העיר, ופסטיבלים אתניים נוספים, לרבות פסטיבל בינלאומי לסרטים ברברים. אגדיר היא גם מקום הולדתם של רבים מעמודי התווך של המוזיקה האתנית המקומית המושרת בדרך כלל בשפת טמזיג.
תרבות > יהדות אגאדיר ותרבותה

הגרעין הראשון של יהדות מרוקו הגיע לאגאדיר מפורטוגל בתחילת המאה ה-16 יחד עם מהגרים פורטוגזים אחרים. הקהילה גדלה ושגשגה במסגרת פריחתה של אגאדיר במאות ה-16 וה-17, עד שגורשה משם בתחילת המאה ה-18. היהודים חזרו לאגאדיר בתחילת המאה ה-20, והחלה להתגבש שם קהילה מלוכדת.
בשנות ה-50 המוקדמות היו במרוקו שתי ישיבות חב"דיות גדולות: בקזבלנקה ובמקנס. הקהילה היהודית באגאדיר בקשה להקים ישיבה בתחומה, ולאחר מגעים שונים בין בית חב"ד לקהילה, הגיע לעיר הרב עזריאל חייקין, שהחל לבקר ולפעול באגאדיר, בעודו מתגורר בקזבלנקה. לביקוריו באגאדיר הצטרף הרב חיים אלבז מתלמידי הישיבה בקזבלנקה, בניסיון למצוא מקום הולם לישיבה שהלכה והתפתחה. בקיץ 1954 הם שכרו מבנה גדול לישיבה, וחנוכת הישיבה נערכה ברוב פאר והדר. הרב חייקין נקרא לשליחות אחרת, והרב חיים אלבז הפך להיות ראש הישיבה. הקהילה שגשגה והגיעה לכדי 3,000 איש. רעידת האדמה חיסלה כמעט את כל הקהילה. 1,500 מאנשיה נהרגו לרבות ראש הישיבה חיים אלבז, והמשגיח מסעוד קאקון אחיו של איש התקשורת ניסים קינן. כ-200 ילדים ומבוגרים הוכרזו כנעדרים. ביוזמת איש המוסד דן קריב, שפעל בצפון אפריקה, מספר קבוצות יהודים הצליחו לעזוב את המדינה בעזרת טייסים אמריקאים. כיום הקהילה באגאדיר מונה כ-23 משפחות בלבד. יוצאי וצאצאי הקהילה פזורים בקנדה, בלגיה, צרפת וישראל, ובמיוחד באשדוד, שם הוקמה ביוזמתם אנדרטה לזכר חללי רעידת האדמה. הקהילה שומרת על קשרים, ומקיימת אתר פייסבוק פעיל בשם "אגאדיר - הלילה בו רעשה האדמה".
בישראל פורסם ספר, מאת החוקרת ד"ר אורנא בזיז, המספר את סיפור הקהילה היהודית במקום, והמשורר ארז ביטון כתב שיר על רעידת האדמה, שזכה למסה מפרי עטו של ד"ר דן מנור. בנוסף על כך פורסמו רשימות וראיונות עיתונאיים בנושא בתקשורת הכתובה והאלקטרונית.
בשנת 2018 נחנכה בעיר אשדוד, ב"פארק אשדוד-ים" אנדרטה לזכר הניספים ברעידת האדמה. גובהה של האנדרטה כ-5 מ' ורוחבה כ-11 מ'. צורת האנדרטה היא קשת כפולה, והיא תוכננה ע״י האדריכל/אמן ארי מוריס חיון, שנולד באגאדיר וחי בקנדה. אתר ההנצחה העיקרי ממוקם באגאדיר מול בניין העירייה ובניין הדואר המרכזי. מדובר בקיר לזכר קורבנות רעש האדמה, שאורכו כמעט 5 מטרים, ועליו קליגרפיה ערבית, וכן ציטוט המלך מוחמד החמישי: ”אם על אגאדיר נגזר להיהרס, אזי בנייתה מחדש תלויה ברצוננו”.
לאחר בניית אגאדיר מחדש, בסמוך לעיר שנחרבה ברעידת האדמה, הפכה העיר החדשה למרכז שוקק של תיירות ומסחר בממלכה המרוקאית. בסוף שנת 2016 התחדשו החיפושים אחר תלמידי ישיבת חב"ד הנעדרים מאז רעידת האדמה.