stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סקי נורדי משולב
שמות ודמויות בולטות בענף

נכון לשנת 2010, הספורטאים המובילים בענף הם הנורווגי מגנוס מואן המצטיין בגלישה טובה הסוגרת את שניות הפיגור הנצברות עקב יכולת קפיצת סקי בינונית, האוסטרי הוותיק פליקס גוטוולד, המוביל בסבב העולמי והצרפתי ג'ייסון לאמי שפואה (Jason Lamy Chappuis) שמצטיין בקפיצות הסקי אך בעל יכולת טובה גם בגלישה למרחקים. שם נוסף שראוי לציון הוא הפיני הוותיק האנו מנינן (Hannu Manninen) הנמצא בעונת פרישה. האחרון מחזיק בשיא הניצחונות בגביע העולמי - 47 (שבר את שיאו של הנורווגי ביארטה הנגן ויק שעמד על 43 ניצחונות).
| ענפי ספורט אולימפיים |
| --- | --- | --- |
| משחקי הקיץ | משחקי הקיץ |  |
| אופניים | אופני BMX • אופני BMX בסגנון חופשי • אופני הרים • אופני כביש • אופני מסלול |  |
| משחקי כדור | בדמינטון • גולף • הוקי שדה • טניס • טניס שולחן • כדורגל • כדוריד • כדורמים • כדורסל • כדורסל 3x3 • כדורעף • כדורעף חופים • רוגבי שביעיות |  |
| ספורט גופני | אתלטיקה • ברייקינג • הרמת משקולות • טיפוס • טריאתלון • ירי תחרותי • סקייטבורדינג • סיף • קרב חמש מודרני • קשתות |  |
| התעמלות | התעמלות אמנותית • התעמלות מכשירים • טרמפולינה |  |
| ספורט ימי | גלישת גלים • חתירה • קאנו/קיאק • שיט |  |
| ענפי קרב | אגרוף • ג'ודו • היאבקות (סגנון חופשי, סגנון יווני רומי) • טאקוונדו |  |
| רכיבה | איוונטינג • רכיבה אמנותית • קפיצות ראווה |  |
| שחייה | קפיצה למים • שחייה תחרותית • שחייה צורנית • שחייה במים פתוחים |  |
| משחקי החורף | משחקי החורף |  |
| ענפי קרח | הוקי קרח • קרלינג |  |
| סקי | ביאתלון • גלישת שלג • סקי אלפיני • סקי בסגנון חופשי • סקי למרחקים • סקי נורדי משולב • קפיצות סקי |  |
| מזחלות | בובסלי • סקלטון • לוז' |  |
| החלקה על הקרח | החלקה אמנותית • החלקה מהירה • החלקה מהירה במסלול קצר |  |
| ענפי עבר במשחקי הקיץ | ענפי עבר במשחקי הקיץ |  |
| ענפי עבר | בייסבול • כדור בסקי • כדור כף יד • כדור מחבט • לקרוס • מרוץ סירות מנוע • משיכת חבל  • סופטבול • פולו • קרוקט • קרוקט אמריקאי • קראטה • קריקט |  |
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
האי ברחוב הציפורים (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  סורן קראגה-ג'ייקובסן 
 תסריט:  טוני גריסוני 
 שחקנים ראשיים:  פטריק ברגין Juliusz Chrząstowski Zbigniew Waleryś Jordan Kiziuk Simon Gregor Heather Tobias ג'יימס בולאם מייקל ביירן סטפן סאוק ג'ק וורדן סוזנה המילטון ליאון נימצ'יק 
 מוזיקה:  זביגנייב פרייזנר 
 צילום:  יאן וילסון 
 מדינה:  דנמרק, הממלכה המאוחדת, גרמניה 
 חברה מפיצה:  נטפליקס 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  11 באפריל 1997 
 משך הקרנה:  107 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מלחמה 
 מקום התרחשות:  פולין 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האי ברחוב הציפורים הוא סרט דני שהופץ בשנת 1997 בבימויו של סורן קראגה-ג'ייקובסן (אנ'), אשר מבוסס על ספר בעל אותו שם, שכתב אורי אורלב.
עלילה

עלילת הסרט מבוססת על עלילת ספרו של אורי אורלב,  האי ברחוב הציפורים.
שחקנים

פטריק ברגין בתפקיד סטפן
ג'ורדין קיזיוק בתפקיד אלכס
ג'ק ורדן בתפקיד בורוך
ג'יימס בולעם בתפקיד הרופא סטודג'ינסקי
סטפן סאוק בתפקיד גואלר
סיימון גרגור בתפקיד הנריק
לי רוס בתפקיד פרדי
סוזנה המילטון בתפקיד אמה של סטסיה
סיאן ניקולה ליקר בתפקיד סטסיה
מייקל ביירן בתפקיד בולק
הת'ר טוביאס בתפקיד הגברת סטודג'ינסקי
ליאון סילבר בתפקיד מר גרין
סו ג'ונס-דייוויס בתפקיד הגברת גרין
פרסים

הסרט זכה במספר פרסים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
אונור בלקמן

| --- | --- |

בלקמן ב-1969
 לידה:  22 באוגוסט 1925 הממלכה המאוחדת אסקס, אנגליה, הממלכה המאוחדת
 פטירה:  5 באפריל 2020 (בגיל 94) לואיס, הממלכה המאוחדת 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי גולדרס גרין 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 תקופת הפעילות:  1947–2015 (כ־68 שנים)
 מקום לימודים:  בית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה  The Ellen Wilkinson School for Girls  North Ealing Primary School 
 בן או בת זוג:  מוריס קאופמן (1961–1975) 
 מספר צאצאים:  2
 http://www.honorblackman.co.uk
 פרופיל ב-IMDb
 
אונור בלקמן (באנגלית: Honor Blackman;‏ 22 באוגוסט 1925 – 5 באפריל 2020) הייתה שחקנית וזמרת אנגלייה. שיחקה בסרטי קולנוע בריטיים רבים והתפרסמה בעיקר בזכות תפקידה בסרט "גולדפינגר", בו גילמה את נערת בונד פוסי גאלור.
ביוגרפיה

לאחר שסיימה את לימודיה בבית הספר גילדהול למוזיקה ודרמה בלונדון החלה בלקמן את הקריירה שלה בתחום התיאטרון ב-1947. בהמשך עברה לתחום הקולנוע והטלוויזיה. רבות מהדמויות שאותן גילמה בלקמן התאפיינו בהתנהגותן האלגנטית, הבוגרת והבטוחה שלהן. ב-1949 שיחקה בסרט "הקושר".
תפקידה המפורסם ביותר היה פוסי גאלור בסרט "גולדפינגר" משנת 1964. לדברי אלברט ברוקולי, היא קיבלה את התפקיד בשל הפרסום הרב שזכתה לו בבריטניה. בעת צילומי הסרט היא הייתה בת 38, מה שהפך אותה לנערת בונד המבוגרת ביותר עד אז. היא גם הייתה אחת משלוש נערות בונד שהשחקניות שלהן היו מבוגרות יותר מהשחקן שגילם את דמותו של ג'יימס בונד.
מלבד תפקידיה בקולנוע היא הופיעה בסדרות טלוויזיה רבות כגון "דוקטור הו", "רציחות במידסומר" ו"מלון בבילון".
בעשור הראשון של המאה ה-21 השתתפה בסרט "יומנה של ברידג'ט ג'ונס". ב-2012 הייתה הופעתה הקולנועית האחרונה וב-2015 הופעתה הטלוויזיונית האחרונה.
בלקמן הייתה נשואה פעמיים. מנישואיה השניים יש לה שני ילדים שאימצה. היא נפטרה בביתה שבמזרח סאסקס בגיל 94.
הערות שוליים

↑  Simon Murphy, Andrew Pulver, Honor Blackman, James Bond's Pussy Galore, dies aged 94, The Guardian, ‏6 באפריל 2020
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007438669605171  PLWABN: 9810651378405606  BNE: XX1277963  BnF: cb13891555q (data)  GND: 1025177975  ISNI: 0000 0001 2122 5557  LCCN: n2007035276  MusicBrainz: fe02b8d8-fd46-43fe-8b6b-db9085fff699  NKC: xx0154909  NLA: 35738793  NTA: 182770745  SNAC: w6c25rv4  SUDOC: 148134548  Trove: 1065073  VIAF: 17406836   WorldCat (עם VIAF): 17406836
סטיבן בלום

| --- | --- |

 לידה:  13 באוקטובר 1946 (בן 78) בלטימור, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  המכללה לפיקוד ומטה של צבא ארצות הברית  אוניברסיטת מורגן סטייט  אוניברסיטת בולטימור  מכללת המלחמה של צבא ארצות הברית  תיכון פורסט פארק 
 השתייכות:  הצבא האמריקני צבא ארצות הברית
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד המשמר הלאומי  סגן מפקד של הפיקוד הצפוני   מפקד דיוויזיה רב לאומית בבוסניה והרצגובינה   מפקד הדיוויזיה ה-29
 פעולות ומבצעים
 המלחמה העולמית בטרור
 עיטורים
  מדליית השירות המצוין של מחלקת ההגנה (2)   מדליית השירות המצוין  מדליית השירות העילאי של מחלקת ההגנה   לגיון ההצטיינות (3)     מדליית השירות הראוי לשבח  
 
אייץ' סטיבן בלום (באנגלית: H Steven Blum‏; נולד ב-13 באוקטובר 1946) הוא גנרל בדימוס אמריקאי-יהודי. בשנים 2003–2008 פיקד על המשמר הלאומי של ארצות הברית.
ביוגרפיה > ילדותו ונעוריו

בלום נולד בבולטימור, מרילנד, ארצות הברית ב-13 באוקטובר 1946. הוא למד בתיכון פורסט פארק, וסיים את לימודיו שם ב-1963. לאחר מכן למד היסטוריה באוניברסיטת בולטימור, אותה סיים ב-1968. בתום הלימודים התגייס לכוחות המילואים במשמר הלאומי של מרילנד. עבד כמורה בחטיבת ביניים בולטימור. במקביל לעבודה למד לתואר שני במדעי החברה באוניברסיטת מורגן. בשנת 1971 החליט להתגייס לשירות קבע במשמר הלאומי.
ביוגרפיה > השירות הצבאי

ב-28 באוגוסט 1971 סיים בלום קורס קצינים של המשמר הלאומי וקיבל דרגת לוטננט שני. הוא שירת במשמר הלאומי בתפקידי פיקוד ומטה שונים: מפקד גדוד רגלים קל, מפקד חטיבה, קצין הספקה של דיוויזיה, מפקד הדיוויזיה ה-29, ראש המטה של פיקוד צפון.
בשנים 2001–2002 הוצב בבוסניה והרצגובינה, שם פיקד על דיוויזיה רב-לאומית בכוח הייצוב. בשנים 2003 - 2008 פיקד בלום על המשמר הלאומי של ארצות הברית. לאחר מכן מונה לתפקיד סגן מפקד פיקוד צפון של צבא ארצות הברית. בשנת 2010 סיים את התפקיד ופרש מהשירות הצבאי.
לאחר הפרישה עבד בלום כמנהל בחברת ייעוץ פרטית.
משכון

ערך זה עוסק במונח משפטי. אם התכוונתם למשכון במשפט העברי, ראו .
משכון הוא מונח משפטי שפירושו נכס המשועבד כערובה לחיוב. משכנתא היא מקרה פרטי של משכון, המתייחס לנכס מקרקעין.
למילה "משכון" משמעות שקדמה לחקיקת חוק המשכון, תשכ"ז-1967. בעבר יוחד המונח "משכון" לנכסים שנמסרו בפועל לידי מקבל המשכון למשמורת, כחפצים שנמסרו לעבוט, אך לאחר חקיקת החוק, הורחבה משמעות המושג.
במדינת ישראל

בישראל מסדירים את זכויות הצדדים להסדרי המישכון מספר חוקים ותקנות, ביניהם חוק המשכון, תשכ"ז-1967, ותקנות המשכון (סדרי רישום ועיון), התשנ"ד-1994.
מכיוון שעל פי החוק הישראלי ברוב המקרים כוחו של המשכון יפה כלפי צד ג' רק אם נרשם כדין, הוקמה ברשות התאגידים יחידת רשם המשכונות המפעילה מאגר מידע לגבי משכונות. רישום משכון ברשם המשכונות מבטיח כי כוחו יהיה יפה כלפי כל צד ג' שהוא.
במשפט העברי ישנו דיון נרחב בנוגע למשכון שנגנב, ובדיוני הכנסת עלה קול שקורא להוסיף גם לדין הישראלי התייחסות לעניין זה.
משכון מוסווה

חוק המשכון מטיל מגבלות על מקבל המשכון, ועל כן מבקשים מלווים להסוות את המשכון באופן שלא יחול עליו חוק המשכון. סעיף 2ב לחוק המשכון קובע שמשכון הוא "כל עסקה שכוונתה שעבוד נכס כערובה לחיוב, יהא כינוייה אשר יהא". בכך מוחל חוק המשכון גם על מקרים בהם הצדדים ניסו להתחמק מתחולת חוק המשכון.
למשל במצב בו הצד החייב לא פורע את חובו במועד הנדרש, אמור המשכון המולווה להישאר כולו אצל המלווה, אף אם ערך המשכון עולה על החוב.
ישנן שתי דרכים עיקריות ליצירת משכון מוסווה: מכר חוזר ושימור בעלות.
משכון מוסווה > מכר חוזר

עסקת מכר חוזר היא עסקה בין מוכר לקונה שבה הקונה מתחייב למכור את הנכס בתנאים מסוימים חזרה למוכר תוך זמן מסוים במחיר מסוים.
לעיתים, עסקת מכר חוזר משמשת בעצם כמשכון מוסווה. כדי להסוות את המשכון יש שימוש במקום במילים: "משכון" ו"מלווה" - במילים "קונה", "מוכר" ו"ממכר". הצדדים עורכים עסקת מכר רגילה תמורת תשלום במזומן (שהרי הספק מעוניין לקבל את הכסף מיד), ומוסיפים לחוזה סעיף שבו המוכר רשאי לרכוש בחזרה את הנכס שהוא מכר, עד תקופה מסוימת.
בפס"ד הורביץ עלה לדיון העניין של מכר חוזר ונקבע שהלכת קידוחי הצפון אינה חלה ויש לרשום את המשכון. בפסה"ד נקבעו קריטריונים שונים לבחינת עסקה "חשודה" למשל: מחיר לא ריאלי- אם המוכר מוכר במחיר נמוך מהשוק יש לחשוד במשכון מוסווה; רישום ודיווח לרשויות (על העברת בעלות); הרקע שקדם להסכם וכו'.
הסיבה שחשוב לנו לדעת אם מדובר במשכון מוסווה היא בעיקר במקרים בהם החייב מגיע לחדלות פירעון. במצב זה, שבו נושי החייב רוצים להטיל עיקול על הנכס נשוא העסקה יש ממש בשאלה האם מדובר במכר אמיתי או במשכון מוסווה. אם מדובר במשכון- אזי שהוא לא נרשם והנושים יכולים להטיל עיקול, בעוד שאם מדובר במכר אין לנושים זכויות בנכס מכיוון שהוא עבר לקונה.
משכון מוסווה > שימור בעלות

שימור בעלות נעשה בדרך כלל באשראי ספקים שבו הספק מספק את הסחורה, הקמעונאי מוכר אותה ורק אז משלם. שימור בעלות משמעותו הכנסה של תנאי בו הספק מתנה את העברת הבעלות לקמעונאי בגמר תשלום עבור הסחורה.
התפתחות הפסיקה: בפס"ד קולומבו נקבע ששימור הבעלות, הוא משכון מוסווה על פי סעיף 2ב לחוק המשכון וכן משום הקניית העדיפות על נושים אחרים. לכן במידה והספק רוצה שתהיה לו עדיפות עליו לרשום את המשכון, ולא- הוא יפסיד בעימות עם נושים אחרים במקרה של חדלות פירעון. לאחר מכן, הנושא נדון בפס"ד קידוחי הצפון, בו נהפכה הלכת קולומבו (אם כי יש דעות כי הלכת קולומבו נשארה אחרי קידוחי הצפון) ונקבע כי תנית שימור הבעלות אינה משכון מוסווה (אין הגיון שהספק ירוץ לרשום כל סחורה שהוא מספק). הלכת קידוחי הצפון הלכה למעשה לא התקיימה משום שבערכאות פירשו את ההלכה בצורה שהספקים תמיד הפסידו. הפס"ד האחרון בנושא הוא פס"ד ויטה, שבו נקבע: קודם כל צריך לראות שסובייקטיבית הצדדים התכוונו שערכו את החוזה שיהיה שימור בעלות -ואז לבחון אובייקטיבית שיש לתנית שימור הבעלות היגיון כלכלי ומסחרי. לשם כך בודקים אם יש לספק הסדרי פיקוח, דיווח, לא לאפשר לקמעונאי לרשום את הסחורה כחלק מהמלאי העסקי שלו וכו'. לפי הלכת ויטה הספקים צפויים להפסיד בעימות עם מעקל של קמעונאי בגלל שברור שהוא לא באמת מעוניין בבעלות על הסחורה אלא בכסף, ולא מקיים את הסימנים של הבעלות (ולכן זה משכון). ספקים לא רושמים גם שעבוד ולכן תמיד מפסידים.
המרת משכון

הדעות חלוקות האם בית משפט יכול לכפות על בעל משכון להמיר משכון מוסכם במשכון אחר הנותן לנושה אותו ביטחון לגביית חובו. על פי גישה אחת, עקרון תום הלב והכלל של כופין על מידת סדום, מחייב את המלווה להסכים להמרת משכון במשכון אחר שווה ערך, ואם הוא אינו מסכים לכך רשאי בית המשפט לכופו. מנגד, היו שטענו שהמשכון הוא חוזה בין הצדדים ועל כן רק הצדדים יכולים לשנותו, בהסכמה.
ראו גם

משכון (משפט עברי)
לקריאה נוספת

חוק המשכון, תשכ"ז-1967, ספר החוקים הפתוח, באתר ויקיטקסט
היסטוריית החקיקה של משכון, במאגר החקיקה הלאומי באתר הכנסת
יהושע ויסמן, חוק המשכון, תשכ"ז-1967, סדרת "פירוש לחוקי החוזים" בעריכת גד טדסקי, המכון למחקרי חקיקה ומשפט השוואתי על שם הארי סאקר, ירושלים, תשל"ה.
הערות שוליים

↑  נחום רקובר "המשפט העברי בחקיקת הכנסת – המקורות היהודיים בשילובם בדיוני הכנסת ובחוקי מדינת ישראל", בהוצאת ספרית המשפט העברי, משרד המשפטים ומורשת המשפט בישראל (תשמ"ט-1988), כרך ראשון עמ' 791-794 חוק המשכון, באתר דעת.
↑  זאב צלטנר - יהושע ויסמן: חוק המשכון, תשכ"ז-1967, משפטים, כרך ז, ע' 350
↑  ע"א Realit Consulting Ltd'. 10780/08 נ' הורביץ (להלן- הורוביץ)
↑  ע"א 455/89 קולומבו מאכל ומשתה בע"מ נ' בנק למסחר בע"מ, פ"ד מה(5) 490 (להלן- קולומבו)
↑  רע"א 1690/00 מ. ש. קידוחי הצפון בע"מ נ' אבגל טכנולוגיה בע"מ (בפירוק זמני מ.ש. קידוחי הצפון בע"מ נ' ורד גוילי מפרקת זמנית ואח', פ"ד נז(3) 385. (להלן- קידוחי הצפון)
↑  יהושע ויסמן, משכון נסתר: המוות המדומה של קולומבו, נכלל בספר גבריאל בך (נבו הוצאה לאור בע"מ, תשע"א-2011), 517
↑  לדוגמה: פש"ר 1331/03, בש"א 13878/03 מעגלים לפיקוח ובקרה מיטב בע"מ נ' און (1973) הנדסת מיזוג אויר בע"מ, תקדין, מחוזי, 2004(1) 2446
↑  ע"א 46/11  ויטה פרי הגליל (החדשה) בע"מ נ' עו"ד חנית נוב כונסת נכסים ואח' (נבו, 13.11.2013)
↑  ע"א 718/07 הרב דניאל ביטון ואחרים נ' חברת העובדים השיתופית הכללית בארץ ישראל בע"מ ואחרים, ניתן ב־6 באוקטובר 2008.
↑  רע"א 1554/16 י.ש. אבן ישראל בע"מ נ' שולמן ראובן
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4173985-1  NDL: 00572678 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואין לראות בו ייעוץ משפטי.
האימפריה הספרדית
הגדרה

שטחי חצי האי האיברי נקראו בפי תושבי אירופה "היספניה" - וזאת עוד מימי האימפריה הרומית ועד סוף תקופת שלטונה באזור של הממלכה הוויזיגותית. תהליך הרקונקיסטה הוביל לעלייתן של ארבע ממלכות נוצריות בחצי האי: כתר קסטיליה, כתר אראגון, ממלכת נווארה וממלכת פורטוגל.
איחוד שושלתיהן של כתר קסטיליה (אשר כללה בתחומה גם את ממלכת נווארה) וכתר אראגון, בתקופת המלכים הקתוליים, הוביל ליצירתה של מערכת פוליטית שנותרה על כנה עד לתחילתה של המאה ה-18. מערכת זו נודעה בשם "מונרכיה היספאנית" - השליט הספרדי שימש כראש המדינה בכל הטריטוריות הספרדיות, אך כוחו כמלך או כלורד השתנה מאזור אחד למשנהו, מאחר שכל אחד מהאזורים שהרכיבו את ספרד שמר על המערכת הניהולית והמשפטית הייחודית לו. אחדות ספרד לא הייתה משמעותה אחידות. ואף על פי כן, בעוד מספר היסטוריונים טוענים[דרושה הבהרה] כי בעת האיחוד האיברי הייתה פורטוגל ככל הממלכות שהיו לחלק מהשלטון הספרדי, אחרים מבחינים הבחנה ברורה בין האימפריה הפורטוגזית לבין האימפריה הספרדית באותה העת.
האימפריה הספרדית כללה את מושבותיה של ספרד באמריקה, אסיה, אוקיאניה ואפריקה, אך ישנם ויכוחים באשר לטריטוריות האירופאיות אשר ניתן להכליל בתחומה. לדוגמה, ארצות השפלה ההבסבורגיות נכללות לרוב בתחומי שלטונו של מלך ספרד, נמשלות על ידי פקידים ספרדיים, ומוגנות בידי הצבא הספרדי. אך למרות זאת, יש הטוענים כי שטחים אלו לא היו לגמרי חלק מהאימפריה הספרדית, אלא היו חלק משלטון הבסבורגי רחב יותר.
תור הזהב הספרדי

המאות ה-16 וה-17 נחשבות בפי רבים לתור הזהב של ספרד (בספרדית: "Siglo de Oro"). כתוצאה מנישואיהם של המלכים הקתוליים, הורשו לנכדם, שליטו של בית הבסבורג, קרל כל שטחי כתר קסטיליה, כולל מושבותיה באמריקה, כתר אראגון, כולל מושבותיה בים התיכון (כולל חלק עיקרי משטחי איטליה), את האימפריה הרומית הקדושה, את ארצות השפלה ופראנש-קונטה, ואת אוסטריה (שהיא, יחד עם רוב שטחי בית הבסבורג עברו כמעט מידית לאחיו של הקיסר, פרדיננד). לאחר ניצחונו על המורדים בקסטיליה, הפך קרל לאיש החזק ביותר באירופה, כשברשותו אימפריה אירופית שלא היו לה עוררין עד לימי נפולאון. במהלך תקופה זו נאמר עליה רבות כי היא האימפריה שהשמש אינה שוקעת בה לעולם. אימפריה זו לא נשלטה מן הבירה המסורתית ואיאדוליד, אלא דווקא מסביליה.
מושבות כתר קסטיליה מעבר לים התבררו תחילה כאכזבה. היא אכן סיפקה לכלכלת ספרד מעט מסחר ותעשייה, אך אפשרויות המסחר שנתקלה בהן היו מעטות. העניינים בעולם החדש החלו להתקדם בשנות ה-20 של המאה ה-16, כשנתגלו מרבצי כסף רבים באזור גואנחואטו שבמקסיקו, אך אלו היו רק ההתחלה. מרבצי הזהב העיקריים של ספרד בעולם החדש נתגלו מאוחר יותר במהלך המאה ה-16 בסקטקס שבמקסיקו ובפוטוסי שבבוליביה. במהלך המאה ה-16, ספרד החזיקה בכמויות זהב וכסף מהעולם החדש ששווים כ-1.5 טריליון דולרים אמריקאיים. אולם, אף על פי שוויו האדיר של הכסף שהגיע לספרד, הוא גרם לזניחה של תעשיות אחרות ותרם לאינפלציה שפרצה בספרד בעשורים האחרונים של המאה ה-16. תייר צרפתי שביקר בספרד טען כי "כל דבר הוא יקר לספרד, חוץ מהכסף". מצב זה הוחמר עם אובדנם של מרבית מעמד הסוחרים ובעלי המלאכה עם גירושם מספרד של היהודים (1492) והאנוסים המוסלמים (1609), בעוד המעמד הגבוה בחברה הספרדית העדיף להשקיע את כספו בחוב הציבורי, מאשר להשקיע את כספו בייצור של תעשיות חדשות ובשדרוג החקלאות. הייבוא האדיר של הכסף לספרד הפך אותה בסופו של דבר לתלויה בייבוא חוץ של חומרי גלם וסחורות.
שלטון בית הבסבורג בחר לבזבז את אוצרותיהן של קסטיליה ואמריקה במלחמותיו ברחבי אירופה, ולעיתים אף השאיר את ספרד במצב של פשיטת רגל. המתחים בין השלטון ההבסבורגי לעם הקסטיליאני הובילו בסופו של דבר למלחמת הקהילות של קסטיליה.
מטרותיו הפוליטיות של בית הבסבורג היו:
יצירת גישה למשאבים של אמריקה (כסף, זהב וסוכר) ושל אסיה (חרסינה, תבלינים ומשי)
ערעורה של צרפת והכללתה בגבולותיו המזרחיים
שמירה על ההגמוניה ההבסבורגית הקתולית בגרמניה, ובלימתה של הרפורמציה הפרוטסטנטית.
הגנה על אירופה מפני חדירת האסלאם, בעיקר מפני האימפריה העות'מאנית
הפצת הנצרות בין אנשי העולם החדש. בזמן מלחמות הדת בין הקתולים לפרוטסטנטים באירופה, העולם החדש היה המקום האידיאלי לגיוס מאמינים קתולים חדשים
תור הזהב הספרדי > ההתערבות הספרדית באירופה > מאבקיו של קרל החמישי באיטליה

עם עלייתו של קרל לכס המלכות של ספרד ב-1516, ובחירתו לשליט האימפריה הרומית הקדושה ב-1519, מצא את עצמו פרנסואה הראשון, מלך צרפת מוקף בטריטוריות הבסבורגיות. לכן, החליט פרנסואה לפלוש לטריטוריה הספרדית באיטליה ב-1521 ופתח במלחמה עם ספרד. המלחמה הייתה אסון עבור צרפת, אשר ספגה מפלות קשות בקרב ביקוצ'ה (1522), בקרב פאביה (1525, באותו קרב גם נשבה פרנסואה) ובקרב לנדריאנו (1529). בסוף אותה המלחמה נטשה צרפת את מילאנו והעבירה אותה לחזקת ספרד.
ניצחונותיו של קרל במלחמות שהתחוללו באיטליה הציתו את החשש כי הוא ישאף להשיג כוח גדול אף יותר. האפיפיור קלמנס השביעי, שעד אותו הזמן לחם לצידו של קרל, איחד כוחות עם צרפת ועם המדינות האיטלקיות כנגד הקיסר ההבסבורגי במלחמת הליגה של קוניאק. ב-1527, לקרל נמאס מהתערבויותיו של האפיפיור במה שנראה בעיניו כעניינים חילוניים לגמרי ובזז את רומא. מהלך זה הביש את האפיפיוריות עד כדי כך שקלמנס, והאפיפיורים שירשו אותו היו זהירים הרבה יותר בהתערבות בענייני חוץ חילוניים. ב-1533, סירב קלמנס לבטל את נישואיו הראשונים של הנרי השמיני, מלך אנגליה לדודתו של קרל, מהחשש לפגוע בקיסר ולהסתכן בבזיזתה בשנית של רומא. הסכם ברצלונה בין קרל לאפיפיור ב-1529, ביסס יחסים לבביים יותר בין האפיפיוריות לבית הבסבורג. ספרד מונתה בפועל למגנה של הנצרות הקתולית, וקרל מונה למלך איטליה בתמורה להתערבותו בהפלתה של פירנצה.
ב-1528, אנדראה דוריה חבר לקרל כנגד צרפת, על מנת להרחיקה מאיטליה ולהשיב את עצמאותה של ג'נובה. באותה השנה הוענקה לקרל ההלוואה הראשונה מבין רבות שקיבל מהבנקים הגנואים.
ב-1534, הכריז פרנסואה על בריתו חסרת התקדים עם הסולטאן העות'מאני, סולימאן הראשון, וכבש את העיר הספרדית ניס, בשיתוף עם הכוחות העות'מאניים. הנרי השמיני, מלך אנגליה, הצטרף לקרל במלחמתו בצרפת. על אף תבוסת הצבא הספרדי בקרב קרסול שנערך בפיימונטה, לצרפתים לא היה סיכוי ממשי לכבוש את מילאנו הספרדית, בעוד הם נוחלים הפסדים קשים להנרי השמיני מצפון. ולפיכך, הסכימו הצרפתים לתנאי הסכם עוינים. האימפריה האוסטרית, בהנהגתו של אחיו הצעיר של קרל, פרדיננד, המשיכו להילחם בעות'מאנים במזרח, בעוד קרל פנה לטפל בבעיה קשה לא פחות - ברית שמלקלדן.
תור הזהב הספרדי > ההתערבות הספרדית באירופה > מאבקי הדת באימפריה הרומית הקדושה

ברית שמלקלדן חברה לצרפת, על אף היותה מדינה קתולית, ומאמצים שונים ברחבי גרמניה לערעור הברית נכשלו. כניעתו של פרנסואה לגרמניה, הובילה לפרישתו מן הברית, וקרל ניצל את ההזדמנות הזו. תחילה, ניסה את דרך המשא-ומתן בוועידת טרנטו ב-1545, אך ההנהגה הפרוטסטנטית חשה מאוימת בפני עמדתם של הקתולים בוועדה. ולכן, הם יצאו למלחמה השמלקלדית, כשבראשם הנסיך הסקסוני מאוריץ. בתגובה, פלש קרל לגרמניה בראש צבא ספרדי-הולנדי משולב, ברצון להשיב את השלטון האימפריאלי באזור. קרל הסב מפלה גדולה לצבא הפרוטסטנטי בקרב מילברג ב-1547, וב-1555, הוא חתם על שלום אאוגסבורג עם המדינות הפרוטסטנטיות, והשיב את הסדר על כנו בגרמניה. בהסכם הוסכם כי "זה אשר לו סמכות השלטון, לו סמכות קביעת הדת" (בלטינית: Cuius regio, eius religio), מכאן נבע כי הנסיכים הגרמנים יכולים לקבוע האם דת השטח שבשליטתם תהיה קתולית או פרוטסטנטית, ובכך היה למעשה אישור מחדש של עצמאות הנסיכים בשטחם. התערבותו של קרל בגרמניה תייגה אותו כמגנה של הנצרות הקתולית.
תור הזהב הספרדי > ההתערבות הספרדית באירופה > מפלתה של צרפת

ב-1556 ויתר קרל על השלטון בכל האזורים בהם שלט ופרש למנזר. את האימפריה הספרדית (ספרד, מושבותיה מעבר לים, ארצות השפלה, שטחים במזרח צרפת, את דרום איטליה ואת סרדיניה) הוריש לבנו פליפה, יורשו החוקי היחיד, ואת האימפריה הרומית הקדושה הוריש לאחיו פרדיננד, אשר גם היה השליט של אוסטריה. בעיניו של פליפה, הייתה קסטיליה בסיסה של האימפריה שלו, אך אוכלוסייתה של קסטיליה (שהייתה כ-⅓ מזו של צרפת), לא יכלה לתמוך צבאית באימפריה שלו. כשפליפה נישא למרי הראשונה, מלכת אנגליה, הפכה אנגליה לבעלת בריתה של ספרד.
ספרד עוד לא הייתה במצב של שלום עם שכנותיה, וכשאנרי השני, מלך צרפת עלה לשלטון ב-1547, הוא חידש את מלחמותיו עם ספרד על מנת לבסס את שליטתו באיטליה ובאירופה כולה. הצרפתים ערכו פשיטה מוצלחת על לוריין אך נכשלו בניסיון לכבוש את טוסקנה בקרב מרקיאנו ב-1554. ב-1556 עלה פליפה לשלטון לאחר פרישתו של אביו. הוא פתח במלחמה אגרסיבית בצרפת, כשהוא רומס, בשיתוף עם דוכס סבויה את הצבא הצרפתי בקרב סן-קנטן שבפיקרדיה ב-1557, וכשהוא מנצח את אנרי שנית בקרב גראבלין. הצטרפותה של אנגליה למלחמה ב-1558, גרמה לה לאבד את עיר הנמל קאלה. בשלום קאטו-קמברזי שנחתם בתום המלחמה בשנת 1559, ויתר אנרי על כל תביעותיו באיטליה, בתמורה להכרה בשליטתו בקאלה ובלוריין. במהלך חגיגות השלום בין צרפת לספרד נהרג אנרי מחוד חנית תועה. צרפת הוכתה בתוהו ובבלאגן במהלך שלושים השנים הבאות - מלחמות אזרחים ומתיחות אזרחית (מלחמות הדת בצרפת). דעיכתה של צרפת הותירה את ספרד ואת בית הבסבורג לבדה במשחק הכוחות באירופה. חופשייה מהתנגדות צרפתית ממשית, ספרד הייתה בשיאה מבחינת חוזקתה וגודלה הטריטוריאלי עד לשנת 1643.
תור הזהב הספרדי > ההתערבות הספרדית באירופה > הפיוס עם מדינות אירופה בתקופתו של פליפה השני

כשניצבות בפניה המלחמות עם אנגליה, הולנד וצרפת, כל אחת מהן הונהגו בידי מנהיגים מוכשרים וחזקים, האימפריה הספרדית פשוטת הרגל מצאה את עצמה במשבר. כשכמות הפיראטיות עולה באוקיינוס האטלנטי, ועלות התחזוק של המושבות באמריקה עלתה, ספרד הייתה חייבת ליישב את החובות שלה. ולכן, היא החליטה לפנות לדרך המשא-ומתן על מנת להפחית את ההיחשפות שלה לסכסוכים, שעלו לקופתה הון רב. תחילה, חתמה ספרד על שלום ורוין עם צרפת, והכירה באנרי הרביעי (שהפך לקתולי מספר שנים קודם לכן) כמלך צרפת, והחזירה חלקים מהסטטוס קוו של שלום קאטו-קמברזי לתוקף. ממלכת אנגליה סבלה באותה התקופה ממלחמת גרילה באירלנד הקתולית, שנתמכה בידי ספרד. לכן, המלחמה נגמרה ב-1604, כשאנגליה התחייבה לא להתערב יותר במלחמה בהולנד, ולא להפריע יותר לספינות הסחר הספרדיות.
קסטיליה סיפקה לאימפריה את מרבית הכנסותיה וצבאותיה. המגפה שפקדה אותה בין השנים 1596 ו-1602, הובילה למותם של כ-600,000 מתושביה. מספר משמעותי נוסף של קסטיליאנים נהרגו בשדות הקרב באירופה או היגרו לאמריקה. ב-1609, גורשו האנוסים המוסלמים מאדמת ספרד. ישנן הערכות שגורסות כי קסטיליה איבדה כ-25% מאוכלוסייתה בין השנים 1600 ו-1623. צניחה כה משמעותית בבסיס האוכלוסייה של האימפריה, הובילו להיחלשות מסוכנת של כלכלתה, במיוחד בתקופת המאבקים של ספרד באירופה.
השלום עם צרפת ואנגליה, הותיר לה רווח כלכלי על מנת לגייס משאבים למלחמה בהולנד. ההולנדים, בהנהגתו של מאוריץ, נסיך אורנז', בנו של וילם השתקן, הצליחו בכיבוש של מספר ערי גבול מספרד, כשהעיקרית שבהן הייתה עיר המבצר ברדה. לאחר שנחתם הסכם שתים עשרה שנות הפסקת האש עם הולנד, הגיעה ספרד למצב המיוחל של שלום עם כל אויבותיה.
ספרד התאוששה מאוד בתקופת הפסקת האש - היא שמה את כלכלתה בראש מעייניה, ופעלה על מנת להשיב את יציבותה ויוקרתה באירופה. יורשו של פליפה השני - פליפה השלישי, מלך ספרד, היה איש חלש וחסר יכולות משמעותיות כמו אביו. לא היה לו עניין בפוליטיקה של ארצו, והוא העדיף לנהל את נכסיו בעזרת באי-כוחו. ראש השרים שלו היה פרנסיסקו, דוכס לרמה.
דוכס לרמה, ופליפה השני לפניו, לא התעניינו במיוחד בבעלת בריתם, אוסטריה. ב-1618, החליף המלך את הדוכס בראש שרים יוצא צבא, שהיה השגריר לווינה. ראש השרים החדש האמין כי המפתח לריסון הצרפתים ולמפלתם של ההולנדים היה ברית קרובה יותר עם אוסטריה ההבסבורגית. ב-1618, אוסטריה ופרדיננד השני, קיסר האימפריה הרומית הקדושה פתחו במלחמה עם האיחוד הפרוטסטנטי ובוהמיה. ראש השרים החדש עודד את פליפה להצטרף למלחמה לצידה של אוסטריה, ופליפה שלח את צבאו בארצות השפלה הדרומיות למלחמה, וזו הייתה יריית הפתיחה של מלחמת שלושים השנים - המלחמה האירופית האחרונה בה לקחה ספרד חלק מרכזי.
תור הזהב הספרדי > אפריקה והים התיכון

בתחילת המאה ה-16 האימפריה העות'מאנית איימה לכבוש את אירופה. הכיבושים העות'מאניים באירופה תפסו תאוצה עם ניצחונם בקרב מוהאץ'. קרל העדיף להחליש את העות'מאנים בדרך הים, כשהוא מונע מספינות עות'מאניות לנחות על חופי הטריטוריות הוונציאניות במזרח הים התיכון.
ערי החוף של ספרד, איטליה ואיי הים התיכון הותקפו באופן קבוע בידי פיראטים ברברים מצפון אפריקה; האי פורמנטרה ננטש לחלוטין על ידי יושביו, ורצועות חוף החלו להתרוקן מתושביהן מהחשש מהפיראטים. רב החובל הפיראטי המפורסם ביותר היה ברברוסה, או אדום הזקן. על פי השערות מסוימות כ-1.25 מיליון אירופים נחטפו בידי הברבריים ונמכרו כעבדים באפריקה ובאימפריה העות'מאנית.
בתקופת שלטונו של קרל בספרד, הייתה דעיכה בנוכחותה בים התיכון ואפילו בתוניס, ונמלה לה גולט, נכבשו ב-1535. זו אחר זו, החזקות הספרדיות באפריקה נפלו בידי הפיראטים והעות'מאנים. הפעילות של שודדי הים הברברים הגיעה לשיאה בתחילת המאה ה־17. היא הלכה ונחלשה לקראת סוף אותה מאה, כאשר ציים אירופיים חזקים יותר אילצו את המדינות הברבריות לחדול מהתקפותיהם.