stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מחוז ברצ'קו
אוכלוסייה

אוכלוסיית מחוז ברצ'קו מונה 80,000 תושבים לערך. ב-1991 נערך המפקד האחרון לפיו התגוררו באזור 87,332 תושבים, מהם 45% מוסלמים, 25% קרואטים, 21% סרבים, 6% יוגוסלבים והיתר הגדירו עצמם כאחרים. כיום נעות ההערכות לגבי התפלגות האוכלוסייה בהתאם למקור: 40% עד 65% סרבים, 25% עד 39% בוסנים ו-10% עד 20% קרואטים.
הערות שוליים

↑  סעיף 5 לנספח 2 של הסכם דייטון - http://www.ohr.int/dpa/default.asp?content_id=370
↑  Supervisory Order Abolishes Entity Legislation, Ends Legal Significance of IEBL in Brcko District
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1204264236  LCCN: n2015065860  MusicBrainz: 8bcbf9ce-f441-4863-ae24-7e363cb8a42b  SUDOC: 165124512  VIAF: 144422288   WorldCat (עם VIAF): 144422288 
ערך זה הוא קצרמרבנושא בוסניה והרצגובינה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מבחן אינטליגנציה וכסלר לילדים
ראו גם

מבחן אינטליגנציה
אינטליגנציה
פסיכומטריקה
תורת המבחנים
לקריאה נוספת

Wechsler, D. (2003). Wechsler Intelligence Scale for Children—4th Edition (WISCIV). San Antonio, TX: Harcourt Assessment
Kaufman, A.S. (1994). Intelligent Testing with the WISC-III. New York : John Wiley & Sons
מהפכת הקשב

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  מיכה גודמן
 שפת המקור:  עברית
 הוצאה
 הוצאה:  דביר
 תאריך הוצאה:  22 ביולי 2021
 מספר עמודים:  207
 סדרה
 ספר קודם:  חזרה בלי תשובה
מהפכת הקשב: העידן הדיגיטלי – השבר והתיקון הוא ספר עיון מאת ד"ר מיכה גודמן. הספר בוחן את דרכי ההתמודדות של האנושות עם המהפכה שנוצרה עקב ריבוי הטכנולוגיה בחיינו – "מהפכת הקשב". לטענת הסופר, עיצומה של מהפכת הקשב היא שלב ביניים מסוכן ועל האנושות להזדרז בהתאקלמות למצב החדש. הספר יצא לאור ב-2021 בהוצאת דביר.
תוכן

בחלק הראשון של הספר מתאר גודמן את הנזקים העיקריים בחיים הפוליטיים שנגרמים לאנושות ממהפכת הקשב אותה יצרה הטכנולוגיה, ביניהם תופעת הסגירות המחשבתית והקיטוב החברתי שהרשתות החברתיות יוצרות.
בחלק השני והעיקרי של הספר עוסק גודמן בנזקים הפסיכולוגיים להם גורמת המהפכה ומזהיר מפני התוצאות ההרסניות שגורמים התמעטות הקשב הבינאישי ומעבר של חלקים גדולים מהפעילות האנושית למרחב הווירטואלי על חשבון קשרים אנושיים. בחלקים גדולים מחלק זה מתמקד גודמן בבני הנוער.
בחלק השלישי מפרט גודמן על שלוש אסטרטגיות מרכזיות דרכן ניתן לדעתו להתמודד עם מהפכת הקשב:
רגולציה – גודמן מניח בספרו שבדומה למהפכות קודמות, דוגמת המהפכה התעשייתית והמהפכה התחבורתית, גם במהפכת הקשב תפתח האנושות בהדרגה רגולציה כלשהי שתגן על עצמה מפני סכנות העולם הדיגיטלי.
תרבות – יצירת תרבות היא דבר נוסף שעשתה האנושות למול מהפכות כמו "עידן השפע", כך נוצרו הרגלי אכילה חדשים, שמירה על כושר והימנעות מצריכה מופרזת של אוכל. בהמשך לזה, טוען גודמן שגם למול "מהפכת הקשב" יכולה וצריכה האנושות לפתח תרבות הרגלים חדשים ובריאים תוך הימנעות מהסחות דעת טכנולוגיות וזאת בעיקר למול קשרים משפחתיים וחבריים.
טכנולוגיה – יצירת "טכנולוגיות שחרור מהטכנולוגיה" כאלו שיסייעו לאנשים לשמור על קשב. הוא מביא דרכים יצירתיות בהן אפשר יהיה לרתום את הטכנולוגיה עצמה להגנה על הקשב האנושי, לדוגמה "שבשי קליטת אינטרנט" אותם יהיה ניתן להתקין באזורים שונים בבית ובמשרד או להפעיל בזמנים שונים. פיתוח הטכנולוגיות הללו יכול להתבצע לדעתו על ידי השוק החופשי – אותו שוק שהביא לאנושות כלים דיגיטליים מתקדמים ועוצמתיים יוכל לדרבן פיתוח של 'טכנולוגיות שחרור מהטכנולוגיה'.
עמותה

בעקבות ספרו של גודמן, הוקמה עמותה שגם היא נקראת "מהפכת הקשב" במטרה לעורר מודעות לנזקים הנפשיים והפוליטיים של "תעשיית תשומת הלב" אותה מפתח גודמן בספרו וליצור פתרונות מתאימים כדי להתמודד עם הנזקים אותם היא יוצרת.
הערות שוליים

↑  האתר הרשמי של עמותת "מהפכת הקשב"
מהפכת הצבעונים

אסקר אקייב - נשיא קירגיזסטן הראשון (1990 - 2005)
קורמאנבק באקייב - יו"ר האופוזיציה
מהפכת הצבעונים היא הפיכה בקירגיזסטן שפרצה במרץ 2005 והביאה לסילוקו של נשיא הרפובליקה, אסקר אקייב והחלפתו בראש האופוזיציה, קורמאנבק באקייב.
רקע

האופוזיציה הקירגיזית מעולם לא הייתה מאורגנת והורכבה מקבוצות ומנהיגים פוליטיים שונים, שהפסידו במערכות הבחירות השונות מאז 1990. בבחירות הפרלמנטריות זכתה מפלגת השלטון בתמיכת הנשיא אסקר אקייב ואנשי האופוזיציה טענו לזיופים. חוסר הודאתו של השלטון בזיופים הביאו לקריאות חוזרות ונשנות של האופוזיציה שדרשה בחירות חוזרות והמפגינים יצאו לרחובות.
ב-24 במרץ 2005 הסתערו מפגינים על הבית הלבן בבישקק, ארמון הנשיאות בעיר הבירה בישקק והשתלטו עליו. לאחר התנגשות עם היחידה לפיזור מהומות של המשטרה קירגיזית ושירות הביטחון הלאומי במהלך הפגנות גדולות של האופוזיציה בהן הועלו טענות על מרמה בבחירות.
תומכי האופוזיציה השתלטו אף על ערי מפתח בדרום הארץ, ודרשו את התפטרותו המיידית של הנשיא אקייב, בטענה כי זייף את תוצאות הבחירות בצורה בוטה.
באותו היום עזב אקייב את הארץ עם משפחתו במסוק, לקזחסטן. הפרלמנט מינה את מנהיג האופוזיציה אישנבאי קאדירבקוב לממלא מקום נשיא המדינה. מקזחסטן הגיע אקייב לרוסיה, ונשיא רוסיה ולדימיר פוטין העניק לו מקלט ברוסיה. ב-4 באפריל 2005 נפגש אקייב ברוסיה עם מנהיגי הפרלמנט הקירגיזי, ומסר להם את התפטרותו. כעבור זמן קצר מונה ראש האופוזיציה קורמנבק בקייב לנשיא המדינה.
ראו גם

ההפיכה העממית בקירגיזסטן (2010)
הערות שוליים

↑  מהפכת הצבעונים בקירגיזסטן הושלמה: מנהיג המרד נגד הנשיא המודח נבחר לנשיאות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564166205171  PLWABN: 9810653498805606  BnF: cb15882539s (data)  GND: 7631561-7  LCCN: sh2006004677  SUDOC: 130113263
מחלת אגירה ליזוזומלית

| --- | --- |

 תחום:  אנדוקרינולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D016464
 סיווגים
 ICD-10:  E75-E77
 ICD-11:  5C56 
 
מחלת אגירה ליזוזומלית היא שם קיבוצי לכ-50 מחלות תורשתיות נדירות, אשר מקורן בפגם בגן אשר אחראי על יצירה של אנזים ליזוזומלי כלשהו.
הפגם הגנטי גורם לכך שאנזים ליזוזומלי מסוים אינו מיוצר או שהאנזים שנוצר אינו פעיל או שפעילותו מועטה. כתוצאה מהחסר האנזימטי, חומר המטרה אותו צריך האנזים לפרק מצטבר בליזוזומים של התאים. דבר הפוגע בפעילות התקינה של תאים אלו ועשוי לגרום למוות של התאים ולפגיעה ברקמה ובתפקוד האיבר.
דוגמאות למחלות אגירה ליזוזומליות: מחלת גושה, מחלת אגירת גליקוגן מסוג 2 (פומפה), מחלות ממשפחת המוקופוליסכרידוזיס (לדוגמה תסמונת הרלר, תסמונת האנטר, תסמונת סנפיליפו, תסמונת מרטו-לאמי ומספר סוגים נוספים), מחלת פברי, טאי זקס, צרברוטנדינוס קסנטומטוזיס ועוד.
ראו גם

תסמונת סנפליפו
תסמונת מרטו-לאמי
מבחן אוילר

מבחן אוילר (על שם המתמטיקאי הגרמני לאונהרד אוילר) הוא מבחן לבדיקה אם מספר  a\in \mathbb {Z}  הוא שארית ריבועית מודולו מספר ראשוני  p.
יהי  p מספר ראשוני אי-זוגי ויהי  a מספר זר ל- p. אזי  a הוא שארית ריבועית מודולו 
 p אם ורק אם  a^{(p-1)/2}\equiv 1\!\!\!{\pmod {p}}.
הוכחה

כיוון ראשון: נניח כי  a שארית ריבועית מודולו  p, כלומר קיים  x\in \mathbb {Z}  עבורו  x^{2}\equiv a\!\!\!{\pmod {p}}.

לפי המשפט הקטן של פרמה  x^{p-1}\equiv 1\!\!\!{\pmod {p}} לכל  x הזר ל- p. לכן מתקיים  x^{p-1}=(x^{2})^{(p-1)/2}\equiv a^{(p-1)/2}\equiv 1\!\!\!{\pmod {p}}.
כיוון שני: נניח כי  a^{(p-1)/2}\equiv 1\!\!\!{\pmod {p}}. לכל  p ראשוני קיים שורש פרימיטיבי, כלומר איבר מסדר  \phi (p)=p-1 אשר חזקותיו שקולות מודולו  p לאיברים  1,2,\ldots ,p-1 בסדר כלשהו.

לכן קיים שורש פרימיטיבי  r המקיים  r^{k}\equiv a\!\!\!{\pmod {p}} עבור  1\leq k\leq \phi (p) כלשהו. מתקיים  (r^{k})^{(p-1)/2}=r^{k(p-1)/2}\equiv a^{(p-1)/2}\equiv 1\!\!\!{\pmod {p}}.

הסדר  \phi (p) מחלק את  k{\frac {p-1}{2}} ולכן  b={\frac {k}{2}} מספר שלם. מתקיים  (r^{b})^{2}=r^{2b}=r^{k}\equiv a\!\!\!{\pmod {p}} ולכן  a שארית ריבועית מודולו  p.
מה עשה לנו הזמן

מה עשה לנו הזמן הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר הישראלי עדן מאירי. השיר יצא לאור ב-1 בספטמבר 2019, כסינגל השני מתוך אלבום עתידי, על ידי חברת התקליטים NMC.
רקע וכתיבה

השיר נכתב על ידי מורן דוד, שכתבה והלחינה קודם לכן את השיר "לך עם האמת שלך" של מאירי, הולחן על ידי מורן ומאי דוד והופק על ידי מתן דרור. השיר, לדברי מאקו, עוסק ב"געגועים לדברים הפשוטים של פעם; לפני המהפכה הטכנולוגית של השנים האחרונות".
וידאו קליפ

הווידאו קליפ הנלווה שצולם לשיר פורסם בערוץ היוטיוב של מאירי ב-1 בספטמבר 2019, בסמוך לצאתו של הסינגל עצמו. נכון ליולי 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-2 מיליון.
הצלחה

השיר, בדומה ל"לך עם האמת שלך", הצליח להגיע למקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט. גם בסטרימינג זכה השיר להצלחה, תוך שדורג בשיאו במקום ה-54 במצעד שירי הספוטיפיי, והצליח לצבור שם למעלה מ-950 אלף השמעות.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים שבועיים (2019)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 1 |  |
הערות שוליים

1 2  עדן מאירי - מה עשה לנו הזמן, באתר ‏מאקו‏, 1 בספטמבר 2019
↑  רז ישראלי, "מה עשה לנו הזמן": סינגל שני לעדן מאירי, באתר ישראל היום, 1 בספטמבר 2019
↑  אחרי ששירו הראשון כבש את ישראל: עדן מאירי מוציא שיר חדש - "מה עשה לנו הזמן", באתר וואלה, 1 בספטמבר 2019
1 2   עדן מאירי - מה עשה לנו הזמן | Eden Meiri - Ma Asa Lanu Hazman, סרטון  באתר יוטיוב (אורך: 3:22)
↑  niv the tool, המצעד השבועי של מדיה פורסט, באתר mediaforest-group
↑  Spotify Charts, www.spotifycharts.com
↑  מה עשה לנו הזמן, נבדק ב-2020-07-05
מהפכת הנשים

עטיפת התרגום לעברית
מהפכת הנשים או אספת הנשים (ביוונית: Ἐκκλησιάζουσαι) הוא מחזה יווני שנכתב על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס בשנת 392 לפנה"ס. המחזה הוא קומדיה הדנה ביחסים בין גברים לנשים ובפוליטיקה. המחזה מהווה דוגמה לשינוי שחל בתיאטרון היווני לאחר תקופת האוליגרכיה של המלחמה הפלופונסית.
תקציר העלילה

המחזה מתאר קבוצה של נשים שבראשן עומדת פראקסאגורה, המחליטה לתפוס את השליטה באתונה מידי הגברים. הנשים, בתחפושת של גברים, מגיעות לאספת העם ומשכנעות גברים להצביע עימן למען העברת השלטון לידי הנשים, בטענה שהדבר טרם נוסה ויש לנסותו.
הנשים מקימות ממשלה שיתופית (מעין קומוניזם) בה המדינה אחראית להאכיל, לספק מגורים ועבודה לכל תושבי אתונה. כמו כן הממשל של הנשים כופה "שוויון" על הגברים בכך שהוא מתיר לגבר לקיים יחסי מין עם אישה צעירה ויפה רק לאחר שקיים יחסי מין עם אישה מבוגרת ומכוערת ממנה.
בכך הקומדיה בוחנת את הרעיון לפיו הנשים, שאינן מורשות להחזיק רכוש ביוון העתיקה, תעדפנה מצב בו הרכוש מחולק באופן שווה בין כולם.
במחזה מתואר דיאלוג בין שני גברים - האחד מקבל את השלטון החדש ומסכים להעביר לנשים את רכושו ולציית להן, והשני מתנגד לכך, אולם אינו מתנגד לאוכל שניתן בחינם לכל האוכלוסייה על ידי ממשלת הנשים.
המחזה מהווה ביקורת על השלטון האוליגרכי של תקופת המלחמה, והרצון להשיב את הדמוקרטיה לאחריה, תוך הרחבתה לכלול את הנשים (אף שהמחזה לועג לאלה שרצו להרחיבה יותר ממה שהייתה קודם למלחמה).
המחזה כולל את המילה הארוכה ביותר בשפה היוונית:
לופאדוטמאכוסלאכוגאלאוקראניולאיפסאנודרימיפוטריממאטוסילפיוקראבופאראוטירומליטוקאטאקכימנוקיכלפיקוסיפופאטופריסטראלקטריונופפטופיפאלידוקינקלופלייאופלאגוסיראיאובאפטראגאלופטריגון
(ביוונית:

λοπαδοτεμαχοσελαχογαλεοκρανιολειψανοδριμυποτριμματοσιλφιοκαραβομελιτοκατακεχυμενοκιχλεπικοσσυφοφαττοπεριστεραλεκτρυονοπτοκεφαλλιοκιγκλοπελειολαγῳοσιραιοβαφητραγανοπτερύγων)
שמשמעה: "מאכל המורכב מכל מיני מתאבנים, דגים, בשר, עופות ורטבים".
תרגומים > תרגומים לעברית

אהרן שבתאי, הוצאת שוקן, 2003.
תרגומים > תרגומים לאנגלית

רולנד סמית', 1833 : טקסט מלא.
בנג'מין ב. רוג'רס, 1924.
ארתור ס. ויי, 1934.
ג'ורג' תיאודורידיס, 2002: טקסט מלא(הקישור אינו פעיל).
מחוז ג'ונגנו

| --- | --- |

 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 מחוז:  סיאול
 שטח:  23.92 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ במחוז:  155,575 (2010)
  ‑ צפיפות:  6,500 נפש לקמ"ר (2010)
 קואורדינטות:  37°34′22″N 126°58′46″E﻿ / ﻿37.572916°N 126.979378°E﻿ / 37.572916; 126.979378 
 אזור זמן:  UTC +9
 http://www.jongno.go.kr
   מיקום מחוז ג'ונגנו בסיאול
 
מחוז ג'ונגנו הוא מחוז במרכז סיאול שבקוריאה הדרומית. שמו של המחוז נלקח מהשם של רחוב מקומי מרכזי – רחוב ג'ונגנו – שפירושו "דרך הפעמון".
מחוז ג'ונגנו מהווה את מרכז העיר סיאול במשך קרוב ל-600 שנים, עוד מהתקופה בה שושלת ג'וסון הקימה באזור זה את עיר הבירה שלה. מחוז ג'ונגנו מכונה בדרך כלל הפנים והלב של קוריאה הדרומית, בשל התפקיד החשוב של המחוז בפוליטיקה, בכלכלה, בתרבות ובהיסטוריה של עיר הבירה של קוריאה הדרומית. מחוז ג'ונגנו מכיל כמה מהארמונות בהם גרו המלכים של קוריאה, כגון ארמון גיונגבוק, ארמון צה'אנגדאק, ארמון צ'אנגיונגגונג וארמון אונהיאון. בנוסף לכך, גם מעונו הקודם של נשיא קוריאה הדרומית – הבית הכחול – ממוקם במחוז ג'ונגנו.
בשל ההיסטוריה העשירה של המחוז, מגיעים אל המחוז מבקרים ותיירים רבים, במיוחד אלו המתעניינים בהיסטוריה ובתרבות הקוריאנית.
המחוז מהווה אזור עסקים חשוב. חברות בולטות רבות פועלות בתחומי המחוז. הרובע כולל גם מספר רב של מרכזי עסקים מרכזיים ובנייני משרדים, שבהם שוכנים עסקים וכמו גם כן נציגויות דיפלומטיות.
גלריית תמונות

רובע העסקים של ג'ונגנו
ארמון צ'אנגדאוקגונג
מרכז המסחר דונגדאמון מרקט
כפר בוקצ'ון האנוק (אנ')
חומות העיר סיאול (אנ')
ערים אחיות

הרפובליקה העממית של סין משנת 1995 ואילך – רובע דונגצ'נג, בייג'ינג, הרפובליקה העממית של סין
מונגוליה משנת 1996 ואילך – מחוז סוחבאטאר, אולן בטור, מונגוליה
ארצות הברית משנת 1999 ואילך – לנקסטר, פנסילבניה, ארצות הברית
מקסיקו משנת 2013 ואילך – סן מיגל דה איינדה, גואנחואטו, מקסיקו
צ'כיה משנת 2015 ואילך – פראג 1 (אנ'), צ'כיה
ראו גם

מחוזות קוריאה הדרומית
הערות שוליים

↑  "국제교류현황, 지자체별 (둥청구)" (בקוריאנית). Governors association of Korea. נבדק ב-2022-07-17.
↑  "국제교류현황, 지자체별 (수흐바타르구)" (בקוריאנית). Governors association of Korea. נבדק ב-2022-07-17.
↑  "국제교류현황, 지자체별 (랭카스터시)" (בקוריאנית). Governors association of Korea. נבדק ב-2022-07-17.
↑  "국제교류현황, 지자체별 (산미겔데아옌데시)" (בקוריאנית). Governors association of Korea. נבדק ב-2022-07-17.
↑  "국제교류현황, 지자체별 (프라하1자치구)" (בקוריאנית). Governors association of Korea. נבדק ב-2022-07-17.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555369505171  LCCN: n84181715  MusicBrainz: 41fbc001-f60c-4460-a4c0-d837d227546a  NLK: KSH2003007621  VIAF: 125542222   WorldCat (עם VIAF): 125542222
מחוז ברצלונה

מחוז ברצלונה (בקטלאנית: [bəɾsəˈlonə], בספרדית: [baɾθeˈlona]) הוא מחוז במזרח ספרד, במרכז הקהילה האוטונומית של קטלוניה. המחוז גובל במחוזות טרגונה, ליידה וז'ירונה ובים התיכון. שטחו הוא 7,726 קילומטרים רבועים וחיים בו 5,743,402 אנשים, מתוכם כ-29% (1,664,182) חיים בגבולות המנהליים של העיר ברצלונה, שבעצמה נמצאת באזור המטרופולין של ברצלונה.
חלוקות

בירת המחוז היא העיר ברצלונה, והמועצה המחוזית יושבת בקאסה סרה (אנ') על שדרת הרמבלה דה קטלוניה (אנ') בעיר. מספר ערים ועיירות אחרות במחוז ברצלונה כוללות את הוספיטט דה לוברגאט, בדאלונה, סרדניולה דל ואלייס, מרטורל, מטארו, גרנולר, סבאדל, טראסה, סיטגס, איגאלדה, ויק, מנרסה, ברגה.
מכיוון שהחלוקה לפי מחוזות בספרד והחלוקה לפי קומרקים בקטלוניה לא לגמרי מתאימות, המונח קומרקס (comarques) של מחוז ברצלונה לא יהיה לגמרי נכון. עם זאת, ניתן להכין רשימה של הקומארקים הכלולים – באופן מלא או חלקי – במחוז ברצלונה:
כלולים במלואם:
אלט פנדס
אנויה
תיקים
באייקס לוברגאט
ברצלונה
גארף
מארסמה
מויאנס
ואלייס אוקסידנטל
ואלייס אוריאנטל
כלולים חלקית:
ברגוודה (כל העיריות למעט גוסול)
אוסונה (כל העיריות מלבד אספינלבס, וידרה ווילדראו)
סלבה (רק עיריית פוגרס דה לה סלבה)
גאוגרפיה

הרכס הקטלאני הקדם-חופי (אנ') ורכס החוף הקטלאני (אנ') עוברים דרך מחוז ברצלונה. ישנם מספר רכסי הרים בולטים יותר הממוקמים במחוז, כולל מסיב מונטסני (אנ'), רכס הרי קולסרולה וטיבידאבו. פדרפורקה (אנ') הוא ההר הגבוה ביותר במחוז, הממוקם בצד הצפוני כחלק מהפרה-פירנאים (אנ'). טיבידאבו הוא ההר המשקיף על העיר ברצלונה.
ברוב מחוז ברצלונה יש אקלים ים-תיכוני על החוף ואקלים ימי בפנים הארץ.
אוכלוסייה

ההיסטוריה של התפתחות האוכלוסייה ניתנת בתרשים הבא:
הערות שוליים

↑  Indicadors geogràfics. Superfície, densitat i entitats de població – idescat.cat
1 2  Barcelona: Población por municipios y sexo – Instituto Nacional de Estadística. (National Statistics Institute)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007557261805171  BNE: XX4575364  GND: 4080261-9  LCCN: n50079643  MusicBrainz: 8cfddbcc-b38a-4da2-a990-6317cd92892a  VIAF: 233699358   WorldCat (עם VIAF): 233699358
מגדל היהלום

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  מגדל, מוזיאון 
 מיקום:  הסיטי של וסטמינסטר 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 בעלים:  המורשת האנגלית 
 מפעיל:  המורשת האנגלית 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1366
 תאריך פתיחה רשמי:  1366 
 אדריכל:  הנרי יוולה 
 מידות
 קומות:  3 
 קואורדינטות:  51°29′54″N 0°07′35″W﻿ / ﻿51.4984°N 0.126472°W﻿ / 51.4984; -0.126472
 אתר רשמי
  (למפת לונדון מוגדלת) קנט סארי ברקשייר בקינגהאם הרטפורדשייר אסקסמגדל היהלום(למפת לונדון רגילה) קנט סארי בר. בקי. הרטפורדשייר אסקסמגדל היהלום(למפת הסיטי של וסטמינסטר רגילה) הפרלמנט הבריטימגדל היהלום(למפת הסיטי של וסטמינסטר מוגדלת) הפרלמנט הבריטימגדל היהלום
 
מגדל היהלום (באנגלית: Jewel Tower) ברובע וסטמינסטר שבלונדון הוא אחד משני השרידים שנותרו מארמון וסטמינסטר (השני הוא אולם וסטמינסטר).
היסטוריה

המגדל נבנה בשנים 1365-1366 במטרה לשמר את בגדי המלך אדוארד השלישי, ושמו הרשמי היה "ארון הבגדים האישי של המלך" (באנגלית: King's Privy Wardrobe).
המגדל הוא מבנה אבן בן שלוש קומות, שמולו נמצא כיום הפרלמנט של בריטניה. המבנה היה בקצהו הדרומי של הארמון והיה חלק מחומת הארמון, אולם לא היה מקושר ליתר חלקי הארמון. מסיבה זו שרד המבנה את השריפה של 1834 שבה נהרס רוב הארמון. סביב המגדל נותרו שרידים של חפיר הארמון.
כיום מנוהל המבנה על ידי ארגון מורשת אנגליה (English Heritage) ומהווה מוזיאון המציג את ההיסטוריה של הפרלמנט הבריטי.
מה עשיתי שזה מגיע לי?

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD העברי של הסרט
 בימוי:  פדרו אלמודובר 
 תסריט:  פדרו אלמודובר
 עריכה:  חוזה סלסדו 
 שחקנים ראשיים:  כרמן מאורה, אנחל דה אנדרס לופז, צ'וס למפראבה, ורוניקה פורקה
 מוזיקה:  ברנרדו בונצי 
 צילום:  אנחל לואיס פרננדס
 מדינה:  ספרד 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 באוקטובר 1984
 משך הקרנה:  101 דק' 
 שפת הסרט:  ספרדית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט קומדיה, סרט להט"בי 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מה עשיתי שזה מגיע לי? (בספרדית: ?Qué he hecho yo para merecer esto¿) הוא סרט קולנוע ספרדי משנת 1984, שכתב וביים פדרו אלמודובר.
הסרט מתרחש בשיכונים שבשולי מדריד, ועוסק בחייה של משפחה ענייה, שבה שלושה דורות (חמישה אנשים) מתגוררים בדירה קטנה. הסרט עוסק בתסכול שבחיי העוני, המוביל להתפרקותה של המשפחה.
אלמודובר תיאר סרט זה כמחווה לנאו-ריאליזם האיטלקי, אם כי הסרט עוסק בצורה סאטירית גם בפדופיליה, בזנות ובטלקינזיס.
שחקנים ראשיים

כרמן מאורה: גלוריה, אישה העובדת כמנקה, והיא מרכזו של הסרט. הופיעה גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "פפי, לוסי, בום" (1980), "הרגלים מגונים" (1983), "חוק התשוקה" (1987), "נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988), ו"לחזור" (2006).
אנחל דה אנדרס לופז: אנטוניו, נהג מונית, בעלה של גלוריה. הופיע גם בסרט "נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988).
ורוניקה פורקה: קריסטל, זונה, שכנתה של גלוריה. הופיעה גם בתפקיד ראשי בסרט "קיקה" (1993)
צ'וס למפראבה: אמו של אנטוניו וחמותה של גלוריה. הופיעה גם בסרטים נוספים של אלמודובר: "הרגלים מגונים" (1983), "נשים על סף התמוטטות עצבים" (1988),"דבר אליה" (2004) ו"לחזור" (2006).
פרשנות > הכפר והעיר

באחדים מסרטיו מציג אלמודובר צעירים שעברו מהכפר למדריד (צעד שאף הוא עצמו עשה), ואתם מתגוררת סבתא (אם של הצעיר שעבר אל העיר), הכמהה לחזור לכפר, ובסופו של דבר מגשימה כמיהה זו. מוטיב דומה מופיע בסרט שלפנינו, שבסיומו הסבתא חוזרת לכפר, ואליה מצטרף נכדהּ. מוטיב זה מופיע גם בסרט "פרח הסוד שלי", שבו הסבתא חוזרת לכפר, ולזמן קצר מצטרפת אליה גם בתהּ, ליאו, ונהנית מהשלווה והפשטות של חיי הכפר. בשני הסרטים מגלמת צ'וס למפראבה את הסבתא.
הערות שוליים

↑  זיוף כזה התרחש במציאות כשנה לפני הפקת הסרט, ראו יומני היטלר.
↑  זו חצי האמת, משום שהיא אינה מספרת מה גרם לאב לקבל מכה מהכיור
מגבה מכני

מגבה בורגי למכוניות
מגבה הידראולי בעל כושר הרמה של משקל קרוואן
מַגְבֵּהַּ מֵכָנִי (מכונה גם גֵ'ק) הוא מכשיר המשמש להרמת ציוד כבד. המגבה המכני הנפוץ ביותר הוא מגבה מכונית, אשר משמש להגבהת הרכב מעל פני הקרקע לשם ביצוע טיפול תקופתי או תיקון. מגבה מכונית, בנוי כך שישתמש בעקרונות מכניים כדי לאפשר לאדם להרים בכוחו כלי רכב. מגבהים חזקים יותר משתמשים בכוח הידראולי כדי להרים משקל כבד יותר לגובה רב יותר. על מגבה בדרך כלל מצוין כושר ההרמה המקסימלי שלו (למשל, 1.5 טון).
מגדל הטלוויזיה של ריאד

| --- | --- |
מגדל הטלוויזיה של ריאד, 2008
מגדל הטלוויזיה של ריאד, 2008
 מידע כללי
 סוג:  מגדל טלוויזיה 
 שימוש:  מגדל תקשורת
 מיקום:  ריאד
 מדינה:   ערב הסעודית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1978–1981 (כ־3 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1981 
 אדריכל:  מוריס נוברינה
 מידות
 גובה:  170 מטר
 קואורדינטות:  24°38′36″N 46°41′45″E﻿ / ﻿24.64333°N 46.69583°E﻿ / 24.64333; 46.69583
  (למפת ערב הסעודית מוגדלת) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כווית עיראק ירדן יש. מצרים סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף מגדל הטלוויזיה של ריאד(למפת ערב הסעודית רגילה) ריאד ג'דה מכה אל-מדינה דמאם בוריידה ח'מיס מושייט איראן כ. עיראק ירדן יש. מצ. סודאן ארי. תימן עומאן איחוד האמיר.  ק. המ. הפ.  ים סוף מגדל הטלוויזיה של ריאד
 
מגדל הטלוויזיה של ריאד (בערבית: برج تلفزيون الرياض; תעתיק מדויק: ברג' תלפזיון אלריאצ') הוא מגדל תקשורת הבנוי מבטון מזוין וממוקם במרכז הטלוויזיה של משרד התרבות והתקשורת של ערב הסעודית, ברחוב עמר אבן אל-עאץ בשכונת אל-ווישאם בריאד. גובהו של המגדל 170 מטר, ובעת שנבנה היה הגבוה ביותר בעיר ריאד ובערב הסעודית בכלל. המגדל נחשב עד היום למבנה המייצג של העיר ריאד.
בניית המגדל החלה בשנת 1978 ונמשכה שלוש שנים, עד סיומה בשנת 1981. המגדל תוכנן על ידי חברת ADETE הגרמנית, כאשר הארכיטקט האחראי היה הצרפתי מוריס נוברינה, ונבנה על ידי חברת הבנייה הגרמנית DYWIDAG. למגדל רציף תצפית ומסעדה בראשה שבעבר היו פתוחים לציבור, אך כיום לא ניתן להיכנס אליהם ללא אישור מיוחד, מסיבות ביטחוניות.
הערות שוליים

1 2  "Riyadh Television Tower". Structure.net
↑  .Robert Lacey, Inside the Kingdom, (New York: Viking Penguin, 2009), Chapter 17
1 2  "Riyadh's Buildings - TV Tower". simbacom.com
מבצע טן-גו

תחילת ההתקפה על יאמטו (משמאל)
הסיירת הקלה יהאגי תחת הפצצה
מבצע טן-גו (ביפנית:天号作戦 ‏ Ten-gō Sakusen) היה המבצע הימי האחרון של הצי הקיסרי היפני במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט של מלחמת העולם השנייה.
באפריל 1945 הפליגה מיפן אוניית המערכה יאמטו, אוניית המערכה הגדולה ביותר שנבנתה אי פעם, ביחד עם תשע ספינות מלחמה יפניות נוספות למשימת התאבדות בה עמדו לתקוף את כוחות בעלות הברית, שהיו עסוקים באותה עת בקרב אוקינאווה. מטוסים מנושאות המטוסים האמריקאיות תקפו, עצרו וכמעט השמידו לגמרי את השייטת היפנית בטרם זו הגיעה לאוקינאווה. היאמטו וחמש ספינות אחרות טובעו הקרב.
קרב זה הדגיש את עליונותה האווירית של ארצות הברית בזירת האוקיינוס השקט ואת פגיעותן של אוניית שטח הפועלות ללא חיפוי אווירי.
רקע

בראשית שנת 1945, לאחר המערכה באיי שלמה, קרב ים הפיליפינים וקרב מפרץ לייטה, הידרדר מצבו של הצי היפני המשולב לכדי מספר כלי ספינות מלחמה וקומץ מטוסים וצוותי אוויר. כלי השיט שנותרו עגנו במספר נמלים ברחבי יפן, ורוב האוניות הגדולות עגנו במספנת הצי בקורה, הירושימה.
עם פלישתן לסאיפאן ולאיוו ג'ימה החלו בעלות הברית את המערכה כנגד איי הבית היפנים. השלב שהקדים את הפלישה המתוכננת היה הפלישה לאוקינאווה, שהחלה ב-1 באפריל 1945. בתגובה לפלישה זו תכנן המפקד העליון של הצי המשולב, אדמירל סואמו טויודה, תוכנית פעולה לפיה היאמטו ומלוותיה יתקפו את כוחות הצי האמריקאי שסיפקו סיוע לנחתים על האי. השייטת היפנית, כך לפי התוכנית, תפליג לאוקינאווה, תחיף עצמה על חופי האי ואוניותיה ישמשו סוללות ארטילריה עד שיושמדו לחלוטין. לאחר שיצאו האוניות מכלל פעולה, יהיה על צוותיהן לנטוש אותן ולהצטרף לשאר כוחות הצבא היפני הקיסרי שנלחמו באי. התוכנית לא כללה חיפוי אווירי לשייטת, עובדה שהותירה אותה חסרת הגנה כמעט כנגד המטוסים האמריקאים.
מספר קצינים בכירים בצי היפני הקיסרי הביעו התנגדות למבצע זה, בניהם אדמירל סייאיצ'י איטו, מפקד כוח טן-גו, שסירב להורות לאוניותיו לצאת מהנמל. לפיכך, יצא ראש מטה הצי המשולב, תת-אדמירל ריונוסקה קוסקה, מטוקיו ב-5 באפריל בדרכו לטוקויאמה - מקום עגינת האוניות - בניסיון לשכנע את הקצינים לקבל את התוכנית. לאחר ששמעו לראשונה את פרטי התוכנית (שעד אותה עת היו חשאיים בפניהם) הצטרפו כל הקצינים להתנגדותו של איטו. קוסקה הסביר שהתקיפה תסייע להסיט את תשומת לב המטוסים האמריקאים מתקיפה אווירית יפנית מתוכננת על הצי האמריקאי, ושההנהגה היפנית, כולל הקיסר הירוהיטו, מצפים מהצי לעשות כמיטב יכולתו בסיוע להגנת אוקינאווה.
דבריו של קוסקה שכנעו את הקצינים והם קיבלו את התוכנית. לאחר אישור התוכנית תודרכו צוותי האוניות וניתנה להם הזדמנות להישאר בנמל אם רצו, אך איש לא ויתר. עם זאת, צוערים, חולים וכל מי שלא נחשב מתאים למשימה נותר בחוף.
בחצות החל תדלוק האוניות. לפי פרטי התוכנית, קצבת הדלק לכוח כולו הייתה 2000 טון, כמות שהייתה מאפשרת לאוניות לבצע מספר תמרונים, אך לא מספקת בשביל לחזור ליפן. קציני האספקה בנמל סיפקו לשייטת כמעט פי ארבעה מכמות הדלק שנקבעה בתוכנית, אך גם זו הייתה מחווה עקרה, שכן גם כמות זו לא הספיקה למסע חזרה ליפן.
הקרב > יציאת הצי היפני

יאמטו, עם איטו על סיפונה, הסיירת הקלה "יהאגי" ושמונה משחתות יצאו מנמל טוקויאמה ב-6 באפריל בשעה 15:20, תחת השם "כוח התקיפה המיוחד." בשעה 20:00, עת חצה את תעלת בונגו, אותר כוח התקיפה המיוחד על ידי הצוללות האמריקאיות "ת'רֶדפין" ו"האקלבק". שתי הצוללות דיווחו לכוח נושאות המטוסים האמריקאי בסביבות אוקינאווה את מיקומו של הכוח אך נמנעו מלתקוף בשל מהירות טור האוניות - 22 קשרים (41 קמ"ש) - ותנועות הזיגזג שלו.
בבוקר 7 באפריל חצה כוח התקיפה המיוחד את חצי האי אוסומי שבקצה הדרומי של האי קיושו ויצא אל הים הפתוח. צוותי הספינות עברו לעמדות קרב, מוכנים לפעילות נ"מ. הכוח נכנס למבנה בו יהאגי מובילה לפני יאמטו ושמונה המשחתות יצרו טבעת הגנה מסביב לשתי האוניות הגדולות, ברווח של 1,500 מטר אחת מהשנייה, ובעודן נעות במהירות 20 קשרים.