stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משאל העם בוונצואלה (2023)
תגובות > בין-לאומיות

ממשלת גיאנה גינתה את השאלות שהוצעו וערערה לבית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ). שגריר ונצואלה בגיאנה קרלוס אמאדור פרס סילבה, זומן על ידי גיאנה על מנת להביע את "הדאגה העמוקה" של המדינה ממשאל העם המוצע.
מזכ"לית חבר העמים הבריטי (בו חברה גיאנה), פטרישיה סקוטלנד, גינתה את הצעת משאל העם בטענה לפגיעה בשלמותה הטריטוריאלית של גיאנה. גם הנהגת הקהילייה הקריבית הביעה תמיכה בגיאנה, קבעה שלמשאל העם לא תהיה כל נגיעה לחוק הבינלאומי ושהחוק הבינלאומי אוסר על תפיסה חד-צדדית של מדינה בודדת על שטח של אחרת.
בתגובה להסלמה במתיחות באזור הגבירה ברזיל את נוכחותה הצבאית לאורך גבולה הצפוני.
המזכיר הכללי של ארגון מדינות אמריקה לואיס אלמגרו פרסם הצהרה שגינתה את משאל העם בטענה שהוא "אינו חוקי על פי הסכם ז'נבה משנת 1966". בהודעתו חזר אלמגרו והדגיש כי על שתי המדינות מוטלת האחריות לפתור את המחלוקת בדרכי שלום.
תגובות > מקומיות

ועידת הבישופים של ונצואלה ביקשה שמשאל העם לא "יופעל על ידי אינטרסים פוליטיים גרידא או כאמצעי לחץ על אזרחים", ודרשה שהסכסוך בין גיאנה לוונצואלה ייפתר במסגרת "דיאלוג וחוק", בשלווה וללא הסלמה למחלוקת גדולה יותר.
קואליציית האופוזיציה "הפלטפורמה המאוחדת" (אנ') קראה לאוכלוסייה להחליט "בחופשיות" ולעשות שימוש ב"רצונה החופשי" האם להשתתף במשאל העם וכיצד לענות לשאלותיו. מועמדת האופוזיציה לנשיאות מריה קורינה מצ'אדו ביקשה להשעות את משאל העם כדי להקים צוות לאומי שיגיש תביעה לבית הדין הבין-לאומי. חואן פבלו גואניפה, פוליטיקאי ממפלגת "הצדק ראשון", דחה גם הוא את משאל העם, והכריז כי "זהו משאל עם שהם עושים לכל דבר, חוץ מלהגן". קרלוס פרוספרי, חבר "פעולה דמוקרטית", הצהיר כי ישתתף במשאל העם והזמין אחרים להשתתף בו. אנריקה קפרילס רדונסקי, מועמד לשעבר לנשיאות, הודיע גם הוא כי ישתתף בתהליך, אף על פי שגינה את הפוליטיזציה שלו. מנואל רוזלס, גם הוא מועמד לשעבר לנשיאות, קרא גם הוא להצביע במשאל העם. ממשלת ונצואלה האשימה את האופוזיציה בקריאה להחרים את משאל העם ובהפרת ההסכמים שנחתמו בברבדוס שכללו את אשרור "הזכויות ההיסטוריות, הריבוניות והבלתי ניתנות לביטול" של ונצואלה על שטח גיאנה אסקיבה.
המפלגה הקומוניסטית של ונצואלה (PCV), שנאסרה על ידי ממשלת מדורו, תיארה את משאל העם כ"אסטרטגיה הישנה של הבורגנות להחדיר רגשות פטריוטיים ושוביניסטיים בחלק ניכר מהאוכלוסייה [...] לגרום לאנשים להאמין שבמדינה שלנו אין בעיה חשובה יותר לפתור", מה שישרת את הממשלה בניסיונה להשעות את הבחירות לנשיאות שאמורות להיערך ב-2024.
הפקידים הצ'אווסיסטים לשעבר, אנדרס איזארה ורפאל רמירס, ראו במשאל העם כישלון. רמירס תיאר את התהליך כ"כישלון רועם", בעוד איזארה ציין כי סקרים לפני משאל העם העריכו אחוז הצבעה של כ-20%, נתון שלדבריו הוא הערכת יתר.
ראו גם

גיאנה אסקיבה
יחסי גיאנה–ונצואלה
Uti possidetis juris
דן שמיר

| --- | --- |

שמיר כמאמנה של הפועל חולון, 2016
 לידה:  2 בפברואר 1975 (בן 49) ישראל
 קבוצות כמאמן
 2002–2003   2003–2006   2006–2008   2008–2009   2009–2011   2011–2013   2013–2014   2014–2015   2015–2019   2019–2022   2022–2023   2023–2024   2024–:  הפועל ירושלים - ע. מאמן   מכבי תל אביב - ע. מאמן   הפועל ירושלים   דינמו מוסקבה - ע. מאמן   בני הרצליה   הפועל חולון   צסק"א מוסקבה - ע. מאמן   הפועל אילת   הפועל חולון   ניו זילנד ברייקרס   אולימפיה מילאנו -ע.מאמן   בני הרצליה   הפועל ירושלים - מנהל מקצועי
דן שמיר (נולד ב-2 בפברואר 1975) הוא מאמן כדורסל ישראלי המשמש כיום כמנהלה המקצועי של הפועל ירושלים. בין היתר שימש כעוזר מאמן מכבי תל אביב וצסק"א מוסקבה, וכמאמנן הראשי של הקבוצות הפועל ירושלים, בני הרצליה, הפועל אילת והפועל חולון.
ביוגרפיה

בצעירותו שיחק כרכז במחלקת הנוער של מכבי ירושלים. עד מהרה פנה לאימון. הוא החל את קריירת האימון שלו בגיל 17 כמאמן ולאחר מכן גם כמנג'ר במחלקת הנוער של מועדון הפועל ירושלים. בשנת 1999–2000 היה בשנת השתלמות באוניברסיטת קנטקי בארצות הברית אצל ריק פיטינו, התנסות שהשפיעה עליו רבות, לדבריו. בשנת 2002 הוא מונה לעוזר המאמן של יורם חרוש בקבוצה הבוגרת, ובהמשך לעוזרו של ארז אדלשטיין ולאחר מכן של גדי קידר. במהלך עונת 2002/2003 שימש שמיר למשחק אחד כמאמן הראשי הזמני של הקבוצה, בעקבות עזיבתו של אדלשטיין. שימש עוזרו של רוני בוסאני בנבחרת הקאדטים בגמר אליפות אירופה 2003.
בעונות 2003/2004 ו2004/2005 שימש שמיר כעוזר מאמן שני של מכבי תל אביב. בעונת 2005/2006 קודם למשרת עוזר המאמן הראשון תחת פיני גרשון. בשלוש עונותיו במועדון זכתה הקבוצה פעמיים בגביע היורוליג וב-2006 נכנעה רק בגמר לצסק"א מוסקבה ומאמנה אטורה מסינה.
בעונת 2006/2007 קיבל שמיר הזדמנות ראשונה כמאמן ראשי בליגת העל, כאשר עזב את מכבי תל אביב ומונה למאמן הפועל ירושלים. כבר בעונתו הראשונה הוא הוביל את הקבוצה לזכייה בגביע המדינה ולהעפלה לגמר הפיינל פור של ליגת העל, שם הפסידה ירושלים למכבי תל אביב. בעונת 2007/2008 הוליך את הפועל ירושלים לזכייה שנייה ברציפות בגביע המדינה, אך בשל היכולת הדלה שהציגה הקבוצה בליגה, התפטר מתפקיד המאמן עוד באמצע העונה.
בעונת 2008/2009 שימש שמיר כעוזר המאמן בדינמו מוסקבה מהליגה הרוסית, תחת דייוויד בלאט. הקבוצה הגיעה בעונה זו לגמר הגביע הרוסי בכדורסל. בקיץ 2009 מונה שמיר למאמן בני השרון, שהייתה הקבוצה השנייה שלו כמאמן ראשי.
בחודש יולי 2011 חתם שמיר בהפועל חולון בתפקיד המאמן. בעונתו הראשונה כמאמן הגיעה הקבוצה לחצי גמר גביע המדינה ולחצי גמר פיינל פור ליגת העל, כאשר בשניהם הפסידה למכבי תל אביב. בעונת 2012/13 הגיעה הפועל חולון למקום התשיעי בעונה הסדירה ולא העפילה לפלייאוף.
ביוני 2013 קיבל שמיר את הצעתו של מאמן הכדורסל אטורה מסינה לשמש כעוזרו בקבוצת צסק"א מוסקבה. בעונת 2013/14 צסק"א הגיעה לחצי גמר היורוליג, שם הפסידה למכבי תל אביב שזכתה בסופו של דבר בטורניר. בנוסף זכתה צסק"א באליפות ליגת ה-VTB, לאחר ניצחון 0–3 בסדרת הגמר מול ניז'ני נובגורוד.
ביוני 2014 חתם כמאמן הפועל אילת לאחר עזיבת אטורה מסינה את צסק"א מוסקבה. בפברואר 2015 פוטר מתפקידו לאחר תבוסת הקבוצה בחצי גמר גביע המדינה.
בנובמבר 2015 מונה פעם נוספת כמאמן הפועל חולון והחליף את אלעד חסין. שמיר הוביל את חולון למקום העשירי בתום העונה הסדירה ולהשארות בליגה. בעונה שלאחר מכן, עונת 2016/17, הוביל שמיר את חולון לחצי גמר גביע המדינה, ולמקום הראשון בתום העונה הסדירה (לראשונה מאז עונת 2007/08). למרות ההצלחה בעונה הסדירה, הקבוצה הודחה ברבע גמר הפלייאוף לאחר הפסד 1–3 בסדרה למכבי חיפה, שדורגה שמינית. במהלך העונה שמיר חתם על חוזה לאימון הפועל חולון עד סוף עונת 2018/19. בפברואר 2018 הוא הוביל אותה לזכייה בגביע המדינה בכדורסל לאחר שניצחה בגמר את מחזיקת הגביע מכבי תל אביב. שמיר נבחר כמאמן העונה לעונת 2017/2018. בעונת 2018/2019 הוביל את חולון למקום השלישי בתום הליגה הסדירה וחצי גמר גביע המדינה. בסדרת רבע גמר הפלייאוף הפסידה חולון למכבי ראשון לציון בארבעה משחקים.
לקראת עונת 2019/2020 חתם לשנתיים עם אופציה לעונה נוספת בניו זילנד ברייקרס מליגת העל האוסטרלית. בדצמבר 2019 האריכה הקבוצה רשמית את חוזהו עד לתום עונת 2021/2022. ב-11 במאי 2022 הודיע על עזיבתו את הקבוצה בשל הקשיים שחווה עם משפחתו עקב נגיף הקורונה.
תארים והישגים > כמאמן ראשי

גביע המדינה - 2006/2007, 2007/2008, 2017/2018
מאמן העונה בליגת העל לעונת 2017/2018
תארים והישגים > כעוזר מאמן

אליפות אירופה בכדורסל לשנת 2003/2004, 2004/2005
אליפות ישראל בכדורסל בשנת 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006
גביע המדינה בכדורסל (ישראל) 2003/2004, 2004/2005, 2005/2006
אליפות רוסיה בכדורסל בשנת 2013/2014
גביע המדינה בשנת (רוסיה) 2013/2014
אליפות ליגת ה-VTB לשנת 2013/2014
הערות שוליים

↑  נשאר סגול: דן שמיר האריך חוזה אצל חולון, באתר ערוץ הספורט, 5 במרץ 2017
↑  יעקב מאיר, יש לו ארץ חדשה, באתר ישראל היום, 4 ביוני 2018
↑  תקע יתד: דן שמיר יישאר בברייקרס עד 2022, באתר ערוץ הספורט, 17 בדצמבר 2019
שמיר (ימין) יחד עם פיני גרשון (מרכז) ויעקב ג'ינו (שמאל) - צוות מאמני מכבי תל אביב בעונת 2004/2005
You Say Potatoe, I Say Potato

| פרק מ"מרפי בראון" |
| --- | --- |
מרפי בראון מציגה משפחות בעלות הרכב שונה מהמקובל בתגובתה הפומבית לדן קווייל
מרפי בראון מציגה משפחות בעלות הרכב שונה מהמקובל בתגובתה הפומבית לדן קווייל
 מספר פרק:  1 ו-2
 מספר עונה:  5
 תאריך שידור מקורי:  21 בספטמבר 1992
 אורך:  60 דקות (שני החלקים)
 שפה:  אנגלית
 תסריט:  גרי דונציג וסטיבן פיטרמן, על פי סיפור מאת סטיבן פיטרמן, גרי דונציג וקורבי סיאמיס
 בימוי:  פיטר בונרז
 דף הפרק ב-IMDb
"You Say Potatoe, I Say Potato" הוא שמו של פרק כפול בסדרת הטלוויזיה האמריקאית, "מרפי בראון". הפרקים היו הראשונים בעונתה החמישית של הסדרה ושודרו זה אחרי זה ב-21 בספטמבר 1992. את הפרקים ביים פיטר בונרז על פי תסריט מאת גרי דונציג וסטיבן פיטרמן. בפרק צפו עם שידורו 71 מיליון צופים, מה שהפך אותו לאחד הפרקים הנצפים בתולדות הטלוויזיה.
בפרק, שפתח את העונה החמישית של הסדרה, מנסה בראון להסתגל לחייה החדשים כאם יחידנית, לילות ללא שינה, מציאת אומנת מתאימה ושם לתינוק. לתדהמתה, כשהיא צופה בנאומו של סגן נשיא ארצות הברית, דן קווייל, בטלוויזיה, היא מגלה שקווייל מבקר את העובדה שהטלוויזיה מציגה אותה, בהיותה אם חד הורית, בשעות הפריים טיים ומערערת בכך, לדבריו, על מוסד המשפחה.
רקע ליצירת הפרק

במהלך מערכת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1992, התחוללו בלוס אנג'לס מהומות שהחלו לאחר זיכוים של השוטרים שהכו את רודני קינג, אזרח אמריקאי ממוצא שחור, ושנראו בסרטון שצילם אזרח אמריקאי שחזה במעשה. בעקבות פרסום הסרטון גאה המתח הגזעי במדינה, ושיאו החל במהומות שפרצו ב-29 באפריל 1992. ב-18 במאי אותה שנה שודר פרק הסיום של עונתה הרביעית של מרפי בראון, ובו נולד לבראון תינוק, אותו בחרה לגדל כאם יחידנית. יום לאחר מכן, ב-19 במאי, במסגרת מסע הבחירות של הנשיא המכהן ג'ורג' בוש וסגנו דן קווייל לכהונה שנייה, נאם קווייל במועדון הקומונוולת' של קליפורניה(אנ') והתייחס למהומות שהתחוללו שבועות ספורים לפני כן. בנאומו שאל קווייל מה הוביל למהומות, וציין שמלבד האשמה הברורה של המתפרעים, הרי שמתחת לפני השטח מתחולל בארצות הברית תהליך של פירוק ערכי המשפחה הבסיסיים, וציין שתהליך זה בשילוב עם מדיניות הרווחה, מביא לכך שהאוכלוסייה המוחלשת בארצות הברית נשארת מאחור. לקראת סוף נאומו אמר קווייל ש”לא עוזר שהטלוויזיה משדרת בשעת צפיית השיא את מרפי בראון, דמות שמייצגת לכאורה את האישה המודרנית האינטליגנטית ובעלת השכר הגבוה, לועגת לחשיבות של האבות בכך שהיא יולדת תינוק לבדה, ומתייחסת לזה כאל בחירה של סגנון חיים”.
הנאום בן 3,000 המילים, שעסק בבעיית הנצחת העוני והתייחס למרפי בראון במשפט אחד בלבד, כונה מאותו רגע בתקשורת "נאום מרפי בראון", וגרר התייחסויות רבות בתקשורת, כמו גם שאלות שנשאל הנשיא בוש בנושא במהלך מסיבת העיתונאים לכבוד ביקורו של ראש ממשלת קנדה. הדיילי ניוז יצא למחרת היום בכותרת ראשית שכיסתה את העמוד הראשון כולו ובה נכתב ”קווייל למרפי בראון: זנזונת שכמוך!”. בתגובה לנאומו של קווייל יצאה יוצרת הסדרה, דיאן אינגליש, בהצהרה קצרה לתקשורת ובה מסרה כי ”אם סגן הנשיא חושב שזו בושה שאישה לא נשואה מביאה לעולם ילד, ואם הוא מאמין שאישה לא יכולה לגדל ילד באופן ראוי והולם ללא אב, כדאי שידאג שהפלות יישארו בטוחות וחוקיות”. למרות שסגן הנשיא קווייל לא צפה מעולם בסדרה, הרי שהוא הכיר אותה היטב מאחר שהיא נהגה ללגלג עליו באופן קבוע, כשלמעשה כותבי הסדרה קיבלו הנחיה להכניס לכל פרק לפחות "בדיחת דן קווייל" אחת. הבית הלבן הגיב בדרכים שונות בניסיון להתמודד עם המשבר התקשורתי, בין השאר שיבח קצין העיתונות של הבית הלבן את עמידתו של סגן הנשיא נגד ה"גלוריפיקציה" שעשתה הסדרה לאימהות יחידנית, וכן שיבח את עמדת ההתנגדות להפלות של הסדרה "מרפי בראון", תוך התעלמות מכך שגיבורת הסדרה שקלה את האפשרות בכובד ראש בטרם החליטה להמשיך את ההריון, דבר שלא הייתה יכולה לעשות לו ההפלות היו לא חוקיות.
הפולמוס נמשך לאורך כל הקיץ, והיווה את אחד הסמנים הראשונים למלחמת התרבות האמריקאית, בין הימין לשמאל הפוליטי במדינה. באוגוסט אותה שנה זכתה קנדיס ברגן, המגלמת את דמותה של בראון, בפרס אמי על התפקיד, ואת נאום הניצחון שלה פתחה בתודה סרקסטית לסגן הנשיא. בסוף הנאום הודתה לכותבי הסדרה ”על כתיבת המילים כמו גם על כך שאייתו אותן נכון”, עוד עקיצה לכיוון קווייל, שאיית את המילה "Potato" בצורה שגויה ("Potatoe") בביקור שערך בבית ספר יסודי (אירוע ממנו נגזר גם שם הפרק). למחרת הגיב סגן הנשיא באומרו שהטענה לפיה תקף אימהות חד הוריות היא שקר.
הפרק, ששודר כחודש לאחר מכן, זכה בזמן שידורו לכ-71 מיליון צופים, שהיוו כ-41% ממשקי הבית בארצות הברית באותן שנים.
ההשפעה של הפרק לאורך השנים

הפרק נחשב למקרה ראשון שבו טלוויזיה מתוסרטת ופוליטיקה התנגשו זו בזו בצורה פומבית וייצרית. בנוסף, האירוע בעקבותיו נכתב הפרק נחשב לאחד מרגעיו המביכים ביותר של סגן הנשיא קווייל, וככזה שסייע לקבע את דמותו כפוליטיקאי זניח. בעקבות הביקורת שלח קווייל להפקת התוכנית מכתב ברכה להולדת הבן שאליו צורפה בובת פיל כמתנה לאייברי, התינוק הבדיוני של בראון. ההפקה שלחה את הבובה למקלט להומלסים, על מנת שישמש "ילד אמיתי".
בראיון כעשור לאחר שידורו של הפרק הודתה ברגן כי נאומו של קווייל היה "חכם לחלוטין", וכי הסכימה עם עמדתו לגבי חשיבותם של אבות.
בכתבה לרגל 20 שנה להקרנת הפרק טענה הכותבת כי בראייה לאחור, דן קווייל צדק וכי האזהרה שלו נדמית היום כ"נבואית". הכותבת ציינה שהעלייה במספר התינוקות הנולדים מחוץ למסגרת הנישואים בארצות הברית מ-31% מכלל הלידות ב-1992, כשהפרק שודר לראשונה, לכ-40% בשנת 2009, מעידה על כך שהאופן שבו התקשורת מציגה את הנושא באופן חיובי מביא לשינוי בתפישת המשפחה בארצות הברית. הכותבת הוסיפה שנישואין מבטיחים מערכת הורית יציבה יותר עבור הילד, ציינה הגוף המחקרי בנושא מעיד שהמסגרת המסורתית של המשפחה עדיפה לילדים ושמסגרת דו הורית נכונה יותר גם מבחינה כלכלית ומבטיחה את רווחת הילד.
בשנת 2020 ציין האתר "סימפלי" את הפרק כאחד מפרקי הטלוויזיה הקלאסיים ששינו את פני הטלוויזיה לנצח. הכותב ציין שההחלטה להגיב לביקורת של קווייל במסגרת העלילה, על ידי הדמות עצמה, הייתה החלטה מבריקה שהפכה את הפרק לבלתי נשכח ושברה את הקיר הרביעי בין הדמות לצופים.
הערות שוליים

1 2 3 4 5  Gillian Brockell, How ‘Murphy Brown’ became a target for Dan Quayle’s moralizing, September 27, 2018, The Washington Post
↑  Meredith Blake, 25 years later, looking back at ‘Murphy Brown’, December 23, 2013, Los Angeles Time
1 2  Aly Semigran, Feminism Flashback: Remember When the World Freaked Out About 'Murphy Brown'?, October 20, 2014, VH1
↑  Chris Lamb, VP debates are often forgettable – but Dan Quayle never recovered from his 1988 debate mistake, October 6, 2020, The Conversation
↑  Janet Cawley, For Quayle, Another Hollywood Target, September 23, 1992, Chicago Tribune
↑  Isabel Sawhill, 20 years later, it turns out Dan Quayle was right about Murphy Brown and unmarried moms, May 25, 2012, Washington Post
↑  Jake Schroeder, 30 Classic Episodes That Changed Television Forever, September 14, 2020, Simpli
יורו 2028

| --- | --- |

 מארחת:  אנגליה אנגליה אירלנד אירלנד סקוטלנד סקוטלנד ויילס ויילס צפון אירלנד צפון אירלנד
 תקופת התחרות:  15 ביוני 2028 – 15 ביולי 2028 (31 ימים) 
 → גרמניה 2024איטליה וטורקיה 2032 ←
יורו 2028, יהיה הטורניר ה-18 של אופ"א, אותו יארחו אנגליה, אירלנד, סקוטלנד, ויילס וצפון אירלנד.
תהיה זאת הפעם השלישית שאנגליה מארחת את היורו, לאחר שאירחה את יורו 1996 ואצטדיון ומבלי אירח משחקים ביורו 2020. בנוסף, גם האמפדן פארק בסקוטלנד אירח משחקים באותה תחרות.
ההחלטה לבחור באנגליה כמארחת יורו 2028 התקבלה ב-10 באוקטובר 2023 בקונגרס אופ"א שנערך בניון, לאחר שטורקיה ויתרה על הצעתה ליורו הזה בשביל לארח את יורו 2032 יחד עם איטליה.
אצטדיונים

עשר ערים נבחרו לארח את הטורניר. שני אצטדיונים בולטים שלא נבחרו לארח הם אצטדיון אנפילד של ליברפול, שנפסל מפני שאורך המגרש היה קצר מדי לסטנדרט של אופ"א, ואולד טראפורד של מנצ'סטר יונייטד שנפסל מפני שהמועדון לא היה יכול להבטיח לסיים את השיפוצים שיעלו אותו לסטנדרט של אופ"א עד הטורניר.
| אנגליה לונדון | אנגליה לונדון | ויילס קארדיף | אנגליה מנצ'סטר |
| --- | --- | --- | --- |
| אצטדיון ומבלי | אצטדיון טוטנהאם הוטספר | אצטדיון המילניום | אצטדיון סיטי אוף מנצ'סטר |
| תכולה: 90,652 | תכולה: 62,332 | תכולה: 73,952 | תכולה: 61,000 |

| אנגליה ליברפול |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון | אנגליה ניוקאסל |
| אצטדיון אברטון |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון | סנט ג'יימס פארק |
| תכולה: 52,679 |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון | תכולה: 52,305 |
|  |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון |    קארדיףמנצ'סטרליברפולניוקאסלברמינגהאםגלאזגודבליןבלפסטלונדון |  |
| אנגליה ברמינגהאם | סקוטלנד גלאזגו | אירלנד דבלין | צפון אירלנד בלפסט |
| וילה פארק | האמפדן פארק | אצטדיון אביבה | קייסמנט פארק |
| תכולה: 52,190 | תכולה: 52,032 | תכולה: 51,711 | תכולה: 34,500 |
תהליך בחירת המארחת > הצעות לאירוח הטורניר > הצעות שאושרו

בריטניה בריטניה ו-אירלנד אירלנד – ב-2015 וב-2016 הביעו נציגים של התאחדות הכדורגל האנגלית עניין בכך שמדינות הממלכה המאוחדת ואירלנד יארחו את יורו 2028.
תהליך בחירת המארחת > הצעות לאירוח הטורניר > מדינות שהביעו עניין בלארח אך לא הגישו הצעה

דנמרק דנמרק, איי פארו איי פארו, פינלנד פינלנד, איסלנד איסלנד, נורווגיה נורווגיה ו-שוודיה שוודיה – ב-4 במרץ 2016 הכרידה התאחדות הכדורגל הדנית על התארגנות להגשת הצעה לאירוח הטורניר יחד עם שוודיה, נורווגיה ופינלנד, בתוספת משחקים באיסלנד ובאיי פארו.
פורטוגל פורטוגל ו-ספרד ספרד – ב-12 בספטמבר 2018 הכריזה התאחדות הכדורגל הספרדית על התעניינות שלה ביחד עם התאחדות הכדורגל הפורטוגזית להתמודד על אירוח יורו 2028 ומונדיאל 2030.
רומניה רומניה, יוון יוון, בולגריה בולגריה ו-סרביה סרביה – בפגישה של שרי הנוער והספורט של רומניה, בולגריה, סרביה ויוון בפברואר 2019, אושר רשמית שארבע המדינות יגישו הצעה משותפת לאירוח יורו 2028 ומונדיאל 2030.
תהליך בחירת המארחת > הצעות לאירוח הטורניר > הצעות שאושרו אך ננטשו

טורקיה טורקיה – ב-15 באוגוסט 2019 הכריזה התאחדות הכדורגל הטורקית שטורקיה תתמודד על אירוח יורו 2028. זהו הניסיון השישי ברציפות של טורקיה לזכות באירוח היורו, לאחר שנכשלה בכל חמש הפעמים האחרות (2008, 2012, 2016, 2020 ו-2024). טורקיה פרשה מההצעה כדי לארח את יורו 2032 עם איטליה.
איטליה איטליה – בפברואר 2019 הודיע נשיא התאחדות הכדורגל האיטלקית שההתאחדות מתעניינת באירוח הטורניר. ההצעה עברה שכלול על ידי נשיא ההתאחדות לאחר זכייתה של איטליה ביורו 2020. איטליה פרשה מההצעה כדי לארח את יורו 2032 עם טורקיה.
תהליך בחירת המארחת > הצעות לאירוח הטורניר > הצעות שנפסלו

רוסיה רוסיה – ב-12 ביוני 2021 הביע מנהל הוועדה המארגנת של יורו 2020 התעניינות בכך שרוסיה תארח את יורו 2028 או את יורו 2032, אך אופ"א הכריזה שההצעות יפסלו בגלל מלחמת אוקראינה–רוסיה.
הערות שוליים

↑  רשמי: בריטניה ואירלנד יארחו את יורו 2028, באתר ערוץ הספורט, 10 באוקטובר 2023
| אליפויות אירופה בכדורגל |
| --- | --- | --- |
| טורנירי גמר | צרפת 1960 • ספרד 1964 • איטליה 1968 • בלגיה 1972 • יוגוסלביה 1976 • איטליה 1980 • צרפת 1984 • מערב גרמניה 1988 • שוודיה 1992 • אנגליה 1996 • בלגיה והולנד 2000 • פורטוגל 2004 • אוסטריה ושווייץ 2008 • פולין ואוקראינה 2012 • צרפת 2016 • פאן-אירופאי 2020 • גרמניה 2024 • בריטניה ואירלנד 2028 • איטליה וטורקיה 2032 |  |
| משחקי גמר | 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • 2028 • 2032 |  |
| טורנירי מוקדמות | 1960 • 1964 • 1968 • 1972 • 1976 • 1980 • 1984 • 1988 • 1992 • 1996 • 2000 • 2004 • 2008 • 2012 • 2016 • 2020 • 2024 • 2028 • 2032 |  |
אלברט נובס

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  נובלה: חייו המשונים של אלברט נובס
 בימוי:  רודריגו גרסיה 
 הופק בידי:  גלן קלוז   בוני קרטיס   ג'ון גולף
 תסריט:  גבריאלה פרקופ, ג'ורג' מור, גלן קלוז, ג'ון באנוויל, אישטוואן סאבו 
 עריכה:  סטיבן וייסברג
 שחקנים ראשיים:  גלן קלוז   מיה וסיקובסקה   אהרון ג'ונסון   ג'נט מק'תיר   פולין קולינס   ג'ונתן ריס מאיירס   ברנדן גליסון   מריה דויל קנדי
 מוזיקה:  בריאן ביירן
 צילום:  מייקל מקדונה 
 מדינה:  אירלנד
 חברת הפקה:  אמבלין אנטרטיינמנט 
 חברה מפיצה:  Lionsgate
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  2 בספטמבר 2011
 משך הקרנה:  113 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט להט"בי 
 תקציב:  7,500,000$
 הכנסות באתר מוג'ו:   albertnobbs
 אתר רשמי
 דף הסרט ב־IMDb
 
אלברט נובס (באנגלית: Albert Nobbs) הוא סרט דרמה בריטי-אירי משנת 2011 שבויים על ידי רודריגו גרסיה ובכיכובה של השחקנית גלן קלוז כגבר. התסריט לסרט מבוסס על נובלה בשם חייו המשונים של אלברט נובס מאת ג'ורג' מור. הסרט קיבל ביקורות מעורבות אך הופעתן של גלן קלוז וג'נט מק'תיר זכו לשבחים. השניים זכו למועמדויות לפרס אוסקר, פרס גלובוס הזהב ופרס גילדת שחקני המסך.
צוות השחקנים

גלן קלוז – אלברט נובס
מיה וסיקובסקה – הלן דוז
אהרון ג'ונסון – ג'ק מקינס
ג'נט מק'תיר – יוברט פייג'
פולין קולינס – גברת בייקר
ברנדה פריקר – פולי
ג'ונתן ריס מאיירס – ויקונט יארל
ברנדן גליסון – ד"ר הולורן
מריה דויל קנדי – מרי
מארק ויליאמס – שון
קנת' קולרד – מר פיגוט
ברונה גלאגר – קתלין פייג'
אנטוניה קמפבל-יוז – אמי
פילידה לאו - גברת קבנדיש
אמרלד פנל - גברת סמיית'-וילארד
ג'ון לייט - מר סמיית' וילארד
הערות שוליים

↑  עכבר העיר, חדש על המסך: גלן קלוז בדראג, באתר הארץ, 26 באפריל 2012
ערך זה הוא קצרמרבנושא קולנוע. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דוד סמואל

| --- | --- |
 תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  8 ביולי 1922 ירושלים, פלשתינה (א"י) 
 פטירה:  7 באוקטובר 2014 (בגיל 92) 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, ישראל, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  בייליול קולג' 
 תפקיד:  חבר בית הלורדים (11 בנובמבר 1999) 
 בן או בת זוג:  Esther Berelowitz (5 במאי 1950–?)  Veronika Engelhardt (1980–?)  רינה גרוסמן (14 בדצמבר 1960–?)  Eve (?) (8 ביולי 1997–?) 
 פרסים והוקרה:  קצין במסדר האימפריה הבריטית 
 
דוד הרברט סמואל (באנגלית:  David Herbert Samuel;‏ 8 ביולי 1922, ירושלים – 8 באוקטובר 2014) היה מדען ומחנך ישראלי, פרופסור לכימיה פיזיקלית במכון ויצמן למדע, חוקר איזוטופים ואחר כך חוקר זיכרון. בעל תואר האצולה "ויקונט סמואל השלישי" (אנ') מ-1978 וחבר בית הלורדים של הממלכה המאוחדת בשנים 1978–1999.
סמואל נולד במתחם אוגוסטה ויקטוריה בירושלים, בנם של הדסה ואדווין סמואל (אנ'). סבו מצד אביו היה הרברט סמואל, הנציב העליון בארץ ישראל וסבו מצד אמו היה הבלשן והמילונאי יהודה גור.
במלחמת העולם השנייה שירת בצבא הבריטי בחיל התותחנים, השתתף בלחימה בדרום מזרח אסיה ומונה למושל הצבאי של האי סומטרה. ב-1948 שב לישראל והתגייס לחיל המדע. הוא נשלח למכון ויצמן למדע והחל בדוקטורט שלו בתחום חקר מנגנון של תגובה כימית בשינויי מולקולות. כיהן כראש המחלקה לכימיה במכון ויצמן, דיקן הפקולטה לכימיה והקים את המחלקה לחקר המוח.
לאחר פרישתו ממכון ויצמן כיהן כנשיא שנקר - בית ספר גבוה להנדסה ולעיצוב.
סמואל היה נשוי חמש פעמים ואב לשתי בנות. נפטר בשנת 2014, והובא למנוחות ברחובות.
באיסאקי

ריקודי בנגרה בחגיגות הבאיסאקי בפנג'אב
באיסאקי (באנגלית: Vaisakhi או Baisakhi) הוא חג דתי של הסיקים באזור פנג'אב, המציין את תחילת הקציר ואת תחילת השנה החדשה בלוח השמש. בחג זה נערכים בדרך כלל פסטיבלים רבי משתתפים.
הפסטיבלים נערכים בתאריכים שונים בחודש מרץ או אפריל, בהתאם למסורות מקומיות וללוחות השנה הנהוגים בהם. בשנת 2003 החליטה ועידת הסיקים העולמית שהמועד הרשמי יהיה היום הראשון בחודש הבאיסאקה, שהוא החודש השני בלוח השנה של הסיקים (הלוח הנאנאקשאהי). יום זה מקביל בדרך כלל ל-14 באפריל בלוח הגרגוריאני.
חגיגות הבאיסאקי בהודו

ברחבי מחוז פנג'אב בהודו, וגם במחוזות נוספים בהם יש קהילות של סיקים, מתקיים פסטיבל באיסאקי אזורי סביב המקדש הסיקי גורדווארה (אנ') המרכזי באותו מחוז. הפסטיבל הגדול ביותר, הכולל תפילות מסורתיות ומופעי מחול, מתרחש בהארימנדיר סאהיב. לקראת החגיגות המאמינים עולים לרגל למקדש לפני עלות השחר כשהם נושאים פרחים ומנחות. התהלוכה החגיגית עוברת במספר יישובים בדרכה למקדש.
הפסטיבל חשוב במיוחד לקהילה הסיקית מכיוון שהוא מציין את תאריך היווסדה של ברית הח'אלסה בשנת 1699, שאיחדה את קהילת הסיקים והפכה אותם לכוח פוליטי וצבאי. בשנה זו נערך הפסטיבל לראשונה.
באיסאקי הוא אחד משלושת הפסטיבלים החשובים ביותר לסיקים, בנוסף ל-Maghi (אנ') ולדיוואלי. בנוסף לסיקים משתתפים בחגיגות בני הקהילה ההינדית והקהילה הנוצרית בפנג'אב. בעבר גם המוסלמים במחוז פנג'אב נהגו לקחת חלק, אך מנהג זה נפסק באמצע המאה ה-20 עקב סכסוכים פוליטיים.
טבח אמריטסר התרחש במהלך חגיגות הבאיסאקי בפנג'אב בשנת 1919. בתחילת התהלוכות ביום זה נערכים טקסי זיכרון לחללי הטבח.
הפסטיבל נערך בסמוך לפסטיבלים אחרים המציינים את ראש השנה החקלאית באזורים אחרים בתת-היבשת ההודית, בהם Pahela Baishakh (אנ') (ראש השנה הבנגלי), Bohag Bihu (אנ') (ראש השנה האסאמי) ו-פוטהנדו (אנ') (ראש השנה הטמילי).
חגיגות הבאיסאקי מחוץ להודו > פקיסטן

בפקיסטן אתרים רבים בעלי חשיבות היסטורית לדת הסיקית, בהם עיר הולדתו של הגורו נאנאק. אתרים אלה מושכים מדי שנה עולי רגל סיקים מהודו ומארצות אחרות, החוגגים את הבאיסאקי בלאהור ובאתרים נוספים במחוז פנג'אב הפקיסטני. עם זאת, החל משנות ה-70 של המאה ה-20 חלה הקצנה בפקיסטן; הממשלה ביקשה להצניע חגיגות דתיות שאינן מוסלמיות, והוטלו מגבלות גם על הבאיסאקי, בהן איסור להעיף עפיפונים.
חגיגות הבאיסאקי מחוץ להודו > קנדה

חגיגות באיסאקי גדולות נערכות מדי שנה בכל מקום בקנדה בו מתגוררות קהילות גדולות של סיקים, בעיקר בוונקובר ובסארי (קולומביה הבריטית). חגיגות אלה נערכות סביב מקדשים סיקיים מרכזיים, ומושכות עשרות אלפי משתתפים ומבקרים.
חגיגות הבאיסאקי מחוץ להודו > הממלכה המאוחדת

בממלכה המאוחדת מתגוררים סיקים רבים שהיגרו מהודו, ממערב אפריקה ומאפגניסטן. חגיגות הבאיסאקי נערכות מדי שנה בכל מקום בו נמצאת קהילה גדולה של סיקים, והפסטיבלים הגדולים ביותר נערכים בברמינגהאם, וולברהמפטון ולונדון.
חגיגות הבאיסאקי מחוץ להודו > ארצות הברית

חגיגות באיסאקי גדולות נערכות מדי שנה בארצות הברית על ידי בני הקהילה הסיקית במנהטן ובלוס אנג'לס.
חגיגות הבאיסאקי מחוץ להודו > מלזיה

קהילת הסיקים במלזיה מהווה מיעוט קטן, ונחשבת לחלק מהמיעוט האתני ההינדי במדינה. מסיבה זו נמנעו הסיקים במלזיה במשך שנים רבות מלחגוג את חג הבאיסאקי. אך בשנת 2013 הודיע ראש הממשלה נג'יב רזאק כי כל סיקי זכאי ליום חופש ביום הבאיסאקי, ומאותה שנה מצוין החג בצניעות, בדרך כלל באמצעות "בתים פתוחים" בהם חוגגים הסיקים בחוג המשפחה ומארחים את שכניהם.