stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הארגון לחירות נשים בעיראק
הערות שוליים

↑  Health and Welfare in Iraq after the Gulf Crisis
↑  Barton Gellman, ALLIED AIR WAR STRUCK BROADLY IN IRAQ
↑  Fighting for women's rights in Iraq
↑  אתר האינטרנט של הארגון לחירות נשים בעיראק (באנגלית)
↑  https://www.w4.org/fr/wowwire/owfi-protecting-women-from-violence-trafficking-prostitution-iraq/, https://www.w4.org/fr/wowwire/owfi-protecting-women-from-violence-trafficking-prostitution-iraq/
↑  "Our Lives Are Worse Now" - ProQuest, www.proquest.com (באנגלית)
↑  "In Iraq, Activist Struggles as Women's Rights Shrink". NPR.org (באנגלית). נבדק ב-2023-01-04.
↑  An Interview With Iraqi Women's Leader Yanar Mohammed of the Organization for Women's Freedom in Iraq, HuffPost, ‏2015-10-19 (באנגלית)
↑  עמוד האינסטגרם הרשמי של הארגון
ינאר מוחמד, מייסדת הארגון לחירות נשים בעיראק
יאסר טבאש

יאסר טבאש (בערבית: ياسر طباش; נולד ב-30 במאי 1955) הוא ראש המועצה המקומית כעביה-טבאש-חג'אג'רה.
ביוגרפיה

נולד למוסטפא ומרים וגדל בכפר טבאש שבגליל התחתון. אביו מוסטפא שימש מוכתאר של הכפר. הבכור מתוך 12 אחים ואחיות. למד בבית ספר יסודי בבסמת טבעון ובתיכון עירוני נצרת.
לאחר התיכון החל ללמוד לתואר ראשון במדע המדינה והיסטוריה כללית וסיים בשנת 1978.
לאחר מכן עבד ככתב פרילנסר לענייני צפון בטלוויזיה הישראלית במקביל עבד כמורה לערבית בבית הספר רמות בחיפה. בהמשך שימש מורה לערבית בבית ספר מקיף כפר יהושע ומורה בבית ספר יסודי בסמת טבעון.
בשלב מאוחר יותר מונה לכתב קבוע בטלוויזיה הישראלית ושימש בתפקיד עד לשנת 1988.
בשנים 1988–1998 שימש כקצין הממונה על מחוז צפון במשרד הפנים.
בשנת 1998 מונה מטעם משרד הפנים לראש המועצה הממונה של ערערה בנגב וכיהן בתפקיד עד לשנת 1999.
בשנת 1999 מונה מטעם משרד הפנים לראש המועצה הממונה של כסייפה וכיהן בתפקיד עד לשנת 2000.
בשנים 2000–2004 שימש יו"ר ועדה קרואה של המועצה המקומית בענה.
בשנת 2004 היה בצוות ההקמה של המועצה אזורית אבו בסמה יחד עם מנכ"ל משרד הפנים עמרם קלעג'י.
ביולי 2004 התמודד בבחירות לראשות המועצה כעביה-טבאש-חג'אג'רה מול זידאן כעביה גבר עליו עם 65% מהקולות. בתקופת כהונתו שימש גם כיו"ר הפורום ראשי הרשויות הבדואיות. כיהן כראש מועצה עד לשנת 2008.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2008 התמודד לראשות המועצה בשנית מול זידאן כעביה והפסיד עם 43.85% מהקולות לעומת 56.15 לכעביה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2013 התמודד לראשות המועצה בשלישית מול מוחמד כעביה, חסן כעביה, ראפע חג'אג'רה וזידאן כעביה. בסיבוב הראשון של הבחירות זכה טבאש ל-31.27% מהקולות ועלה לסיבוב השני מול זידאן כעכיה שזכה ל-29.33% מהקולות. בסיבוב זה הפסיד עם (44%, 1,195 קולות) לעומת (56%, 1,521 קולות) לכעביה.
בבחירות לרשויות המקומיות ב-2018 התמודד לראשות המועצה מול חסין כעביה וראפע חג'אג'רה. בסיבוב הראשון זכה ל-30.99% מהקולות ולא עלה לסיבוב שני.
בשנים 2018–2024 שימש בשנית חבר מועצה מקומית כעביה-טבאש-חג'אג'רה וכיהן כיו"ר ועדת המכרזים.
בבבחירות ב-2024 התמודד לראשות המועצה מול זידאן כעביה וניצח עם 50.79% מהקולות לעומת 49.21% לכעביה.
בעבר עבד כמרצה לתיירות על המגזר בדואי והתיישבות הבדואית. ומשמש חבר ועד מנהל מעון כפר כנא.
הוא נשוי ואב לחמישה. מתגורר בכפר טבאש.
הערות שוליים

↑  אלי אשכנזי‏, שומר השדות של עמק יזרעאל שחיבר בין הבדואים ליהודים, באתר וואלה, 11 בדצמבר 2022
↑  אלי אשכנזי, ראשי רשויות: ההתנגדות למינוי בדווי כיו"ר ועדת תכנון – גזענית, באתר הארץ, 13 בספטמבר 2005
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 5875, עמ' 771
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 6702, עמ' 1666
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 8014, עמ' 3690
↑  הודעות בדבר תוצאות הבחירות לרשויות המקומיות, לראש הרשות ולמועצת הרשות, ילקוט הפרסומים 12193, התשפ"ד, 14 במרץ 2024, עמ' 5086
פרס המוזיקה של בילבורד לאלבום הבילבורד 200 המוביל

| --- | --- |
הלוגו הכללי של מגזין הבילבורד
הלוגו הכללי של מגזין הבילבורד
 מדינה:  ארצות הברית
 תקופת הפרס:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 המספר הרב ביותר של זכיות:  טיילור סוויפט (3)
 המספר הרב ביותר של מועמדויות:  טיילור סוויפט (9)
 billboardmusicawards.com
דף זה מפרט את הזוכים ואת המועמדים בפרס המוזיקה של בילבורד לאלבום הבילבורד 200 המוביל. הפרס ניתן מאז שנת 1993 ומאז היווסדו רק חמישה אמנים זכו בפרס פעמיים: 50 סנט, אדל, דרייק, אמינם וטיילור סוויפט.
הזוכים והמועמדים

הזוכים מפורטים ראשונים ומודגשים.
מספר זכיות ומועמדויות > זכיות

3 זכיות
טיילור סוויפט
2 זכיות
50 סנט
אדל
אמינם
דרייק
מספר זכיות ומועמדויות > מועמדויות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  | 9 מועמדויות טיילור סוויפט 8 מועמדויות דרייק 5 מועמדויות אמינם 4 מועמדויות סלין דיון  אדל 3 מועמדויות בקסטריט בויז  פוסט מאלון |  2 מועמדויות אן סינק  50 סנט  ביונסה  ג'סטין ביבר  גארת' ברוקס  מריה קארי  ויטני יוסטון  ואן דיירקשן  אד שירן  בריטני ספירס  שאניה טויין  דה ויקנד  מורגן וולן |
הערות שוליים

| פרסי המוזיקה של בילבורד |
| --- | --- | --- |
| פרסים | האמן המוביל • האמן החדש המוביל • הזמר המוביל • הזמרת המובילה • הלהקה המובילה • אמן סיבוב ההופעות המוביל • אמן הבילבורד 200 המוביל • אלבום הבילבורד 200 המוביל • אמן ההוט 100 המוביל • שיר ההוט 100 המוביל • שיר הרדיו המוביל • השיר הנמכר ביותר • האמן שיאן מכירות השירים • אמן הסטרימינג המוביל • אמן שירי הרדיו המוביל • שיר הסטרימינג המוביל (אודיו) • שיר הסטרימינג המוביל (וידאו) • האמן הנוצרי המוביל • השיר הנוצרי המוביל • האלבום הנוצרי המוביל • אמן הגוספל המוביל • שיר הגוספל המוביל • אלבום הגוספל המוביל • אמן הקאנטרי המוביל • שיר הקאנטרי המוביל • אלבום הקאנטרי המוביל • אמן הדאנס/אלקטרוני המוביל • שיר הדאנס/אלקטרוני המוביל • אלבום הדאנס/אלקטרוני המוביל • האמן הלטיני המוביל • השיר הלטיני המוביל • האלבום הלטיני המוביל • אמן ה-R&B המוביל • שיר ה-R&B המוביל • אלבום ה-R&B המוביל • אמן הראפ המוביל • זמרת הראפ המובילה • שיר הראפ המוביל • אלבום הראפ המוביל • אמן הרוק המוביל • שיר הרוק המוביל • אלבום הרוק המוביל • הפסקול המוביל • האמן החברתי המוביל • הישג המצעדים |  |
| פרסים מיוחדים | פרס אור הזרקורים • פרס האייקון • פרס המילניום |  |
| טקסים | 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 • 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 |  |
| ערכים קשורים | אמן סיבוב ההופעות של בילבורד • נשים במוזיקה (בילבורד) • פרסי המוזיקה הלטינית של בילבורד • פרסי המוזיקה היפנית של בילבורד |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz: 328f4529-50ce-4e2b-aaa0-8313fee50862
בית הכנסת אוהל דוד

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  פונה 
 מדינה:  הודו 
 
 קואורדינטות:  18°31′10″N 73°52′28″E﻿ / ﻿18.519374°N 73.874537°E﻿ / 18.519374; 73.874537
 he
 
בית הכנסת אוהל דוד (משכן דוד) (נקרא גם: "Lal Deval" או "Lal Deul") הוא בית כנסת בעיר פונה שבמדינת מהאראשטרה בהודו. מבנה בית הכנסת מהווה חלק חשוב מהמורשת התרבותית של הודו והוא נחשב לאטרקציה תיירותית ידועה.
בנייתו החלה בשנת 1863 על ידי הנדבן דוד ששון והושלמה על ידי יורשיו בשנת 1867. בית הכנסת נבנה בסגנון גותי אנגלי ותוכנן על ידי הנרי סנט קלייר וילקינס. הוא בנוי לבנים ולו גג אדום בדומה לסגנון כנסייתי. בבניין יש אובליסק בגובה 90 מטר ועליו תלוי שעון שהובא במיוחד מלונדון. בית הכנסת יושב באתר בולט בכביש מו לדינה, ליד כביש MG ודרך "Ambedkar". אזור זה נודע בשם מחנה פונה (Pune או Cantonment), מחוז צבאי שהוקם בשנת 1918 כדי לשמש כוחות של צבא הודו הבריטי.
במשך כמאה וחמישים שנים שימש בית הכנסת את הקהילה היהודית הבגדאדית. הוא כונה "Lal Deval", המילה המראטהית ל"אדום", כהתייחסות לצבע האדום המבריק של לבני הבניין החיצוניות. בניית בית הכנסת והקדשתו התאפשרו בזכות דוד ששון, הפטריארך של שושלת ששון שהטביע את חותמו במסחר ובספנות בהודו ובמזרח במהלך המאה התשע עשרה וראשית המאה העשרים. בני השושלת מימנו את בנייתם של מבנים דתיים, אזרחיים ומוסדות רבים אחרים בעיר ובמקומות אחרים בהודו, כולל בית החולים ששון בעיר פונה, בתי הכנסת בבגדאד ובמומבאי, בית הכנסת אליהו במומבאי ובית הכנסת מגן דוד בעיר ביקולה.
היסטוריה

בסוף המאה השמונה עשרה החלו לעבור זמנית להודו יהודים מבגדאד, שהגיעו לראשונה לעיר הנמל המערבית סוראט. עם הזמן הוקמה בעיר פונה מובלעת יהודית קבועה וכן בערים מומבאי, קולקטה ויאנגון במיאנמר (בורמה). יהודים היגרו למקום, בעיקר מעיראק, אך גם מאיראן ומארצות האימפריה העות'מאנית השונות, בחיפוש אחר סובלנות דתית, הזדמנות כלכלית ואיכות חיים והקימו קהילה פעילה. הקהילה בכללותה הפכה למשכילה יחסית וחייה היו נוחים מבחינה כלכלית בערים ההודיות והבורמזיות בהן השתקעו המהגרים. העיר פונה אפשרה ליהודים שהיגרו מבגדאד והצטרפו לקהילת בית הכנסת, לקבל הכרה כ"אזרחים יצרנים" בעיר. דוד ששון נולד בבגדאד והיגר להודו בראשית המאה התשע עשרה.
בניין בית הכנסת נבנה בסגנון התחייה הגותית האנגלית ותוכנן על ידי האדריכל הקולוניאלי הבריטי הנרי סנט קלייר ווילקינס. וילקינס היה קצין בצבא הבריטי ששירת בחברת הודו המזרחית והועסק בתחומי אדריכלות והנדסה במחלקות העבודות הציבוריות של הודו הבריטית. מתוך שיתוף הפעולה עם ווילקינס בחרה קהילת אהל דוד, כמו קהילות בגדאדיות אחרות, בסגנון אדריכלי שפותח באנגליה או בחלקים אחרים של אירופה והתחדש במאה התשע עשרה לבתי התפילה שלהם. הייתה זו בחירה סגנונית תקדימית, שכן הסגנון הגותי האנגלי אינו דומה לסגנון האדריכלי המקומי. אולם חלק ניכר מבני הקהילה היהודית בבגדאד באותה תקופה היו אזרחים בריטים ובנוף הקולוניאלי הבריטי, מבנים מרשימים בסגנון זה תואמים לטעם הבריטי.
בית הכנסת דוד נמצא בשטח פתוח ורחב ידיים, המוקף בחומת מגן גבוהה. כיום אתר זה מציע מנוחה שלווה מאזורים צפופים ורועשים בעיר. המאפיין הבולט ביותר של בית הכנסת הוא הלבנים והמגדל המרובע בגובה 90 מ', הכולל שעון מכל צידי המגדל. שעון זה יוצר בלונדון במיוחד עבור אוהל דוד. המגדל, עם פתחים בעלי קשתות מחודדות בסגנון גותי ועטוף בגג ציפחה תלול, תואם את העיצוב של בית החולים ששון, שתוכנן גם הוא על ידי הנרי ווילקינס.
היכל בית הכנסת גדול ומסוגל להכיל למעלה ממאה משפחות. מעל המעברים הצדדיים ממוקמת גלריה, עזרת נשים בה ישבו הנשים בהפרדה מעזרת הגברים כנהוג במסורת היהודית האורתודוקסית. חלונות גבוהים בדוגמה גאומטרית של וויטרז', רצפת אריחים משיש אפור, עמודי עץ ומעקות עץ חדשים, מדליוני טיח ועבודות גימור מעקה הבטיחות  בגלריה הם מאפיינים עיצוביים בולטים בבית הכנסת. תקרת העץ של בית הכנסת שטוחה, והוא מרוהט בספסלים וספסלי עץ ארוכים.
אהל דוד עוקב אחר דפוסם של בתי כנסת אחרים בבגדאד, בהודו ובמיאנמר עם המאפיין האדריכלי ארון-קודש גדול, המתנשא מספר מטרים מעל מפלס רצפת ההיכל. הארון, הממוקם על הקיר הפונה לירושלים, ממוקם בתוך גומחה בגובה כפול המעוטרת בעיטור גבס. מעבר לדלתות הארון הפתוחות, מתגלה חדר אליפטי רחב בעומק של שלושה מטרים. שם הוצגו פעם מעל מאה ספרי תורה שהונחו בתוך תיבות כסף מעוטרות.
מתחם בית הכנסת "אוהל דוד" מכיל גם מקווה, דירת שומר ודירות קהילתיות, ואת אחוזת הקבר של דוד ששון (שתוכננה גם היא על ידי ווילקינס), שמת בפונה בשנת 1864, לפני סיום בניית אוהל דוד וחניכתו ב־29 בספטמבר 1867. כיום, קהילת אוהל דוד קטנה ופעילה פחות מבעבר, זאת כתוצאה משינויים חברתיים ופוליטיים שהתחוללו במחצית השנייה של המאה העשרים, אך בית הכנסת ממשיך לפעול. בשנים האחרונות בית הכנסת מאובטח על ידי חברת שמירה. מתקיימות שם תפילות קבועות, המנוהלות על ידי חברי הקהילה, חזן, או רב מבקר. תיירים יכולים לתאם ביקור בבית הכנסת המהווה חלק מהזהות היהודית של פונה, כמו גם עדות למסורת המגוונת והסובלנות הדתית והחברתית של העיר.
הערות שוליים

↑  "Synagogues - Sir Jacob Sassoon Synagogues & AlliedTrusts". www.jacobsassoon.com. אורכב מ-המקור ב-2020-10-07. נבדק ב-13 בנובמבר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Dictionary of National Biography, 1885-1900, Volume 61 Wilkins, Henry St. Clair by Robert Hamilton Vetch
↑  "Archived copy". אורכב מ-המקור ב-13 בדצמבר 2013. נבדק ב-9 בדצמבר 2013. {{cite web}}:  (עזרה);  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: no00077274  VIAF: 126942656   WorldCat (עם VIAF): 126942656
בית הכנסת ג'דבוסטן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בית כנסת 
 מיקום:  קדיקוי 
 מדינה:  טורקיה 
 
 קואורדינטות:  40°58′27″N 29°03′48″E﻿ / ﻿40.9741°N 29.0634°E﻿ / 40.9741; 29.0634
 he
 
בית הכנסת ג'דבוסטן (בטורקית: Caddebostan Sinagogu) הוא בית כנסת שנבנה בשנת 1953 ברובע קדיקוי באיסטנבול בטורקיה. שמו של האדריכל שבנה את בית הכנסת הוא אלברט ארדיטי. כתוצאה מגידול באוכלוסייה היהודית באזור, בית הכנסת הוא המאוכלס ביותר בצד האסייתי של העיר, וניתן לבקר בבית הכנסת ולהשתתף בתפילות רק באמצעות פנייה לרבנות הראשית. בית הכנסת היה פעיל בדרישת הרבנות הראשית מרשויות טורקיה ב-1 באפריל 1961.
ראו גם

יהדות טורקיה
רשימת בתי כנסת בטורקיה
הערות שוליים

↑  "Chief Rabbinate of Turkey (Türkiye Hahambaşılığı)". אורכב מ-המקור ב-29 במרץ 2010. נבדק ב-30 במרץ 2008. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא בתי כנסת ובנושא טורקיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
המתת חסד

ערך זה עוסק בהמתה למניעת סבל. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
.
המתת חסד (בלועזית: אֵיתָנַסְיָה, אֵאוּתָנַסְיָה או אוּתָנַסְיָה, באנגלית: Euthanasia, פירוש: "מיתה טובה") היא המתת אדם או בעל חיים מתוך מטרה להיטיב עמו כאשר הוא סובל ממחלה סופנית.
ברפואה קיים ויכוח סוער על השימוש בהמתות חסד כדי לזרז את קיצם של חולים סופניים וכדי לקצר את תקופת סבלם. הנושא מהווה אחת מנקודות המחלוקת המרכזיות באתיקה הרפואית. לצד המתת החסד האקטיבית (פעילה) קיים סוג נוסף של המתת חסד שבו נעשה שימוש נרחב ברפואה והוא המתת חסד פסיבית (סבילה) – הימנעות מטיפולים מאריכי חיים במקרה שהטיפולים לא ישנו את מצבו של החולה הסופני, אם הוא סובל או נטול הכרה. בנוסף יש להבחין בין המתה רצונית, כאשר אדם דורש אותה בעצמו, לבין המתה של חולה המצוי במצב של חוסר הכרה. במקרה האחרון ההמתה מבוצעת על בסיס אישור קרובי משפחה, אפוטרופוס וכדומה.
טיעונים מוסריים מנוגדים עולים בדיון על המתת החסד. מצדדיה מדגישים את זכותו של אדם על גופו, את זכותו של אדם שלא לסבול ואת זכותו לבכר מוות על חיים נטולי כבוד. המתנגדים מטעימים את קדושת החיים ובראש ובראשונה מזהירים מפני סכנת המדרון החלקלק – מתן היתר לקיפוד חיים, אף בנסיבות קיצוניות, עלול להוביל ברבות הזמן להתרת דמם של חולים, גם במקרים שאין לכך כל הצדקה.
עמדת החוק ביחס להמתת חסד > בישראל

החוק הישראלי עד שנת 2005 ראה אדם אחראי למותו של זולתו אם: "במעשהו או במחדלו החיש את מותו של אדם הסובל או ממחלה או מפגיעה שהיו גורמות למותו גם אילולא מעשהו או מחדלו זה". בתי המשפט בישראל מעולם לא נתנו הרשאה להמתת חסד אקטיבית, אם כי במקרים רבים אפשרו להימנע מטיפול מאריך חיים. ניתוק ממכונת הנשמה, הימנעות מדיאליזה, הפסקת אספקת מזון ונוזלים – כל אלו פעולות פסיביות שקיבלו הכשר במשפט הישראלי בנסיבות מסוימות.
ישנם מקרים שבהם אי הארכת חיי חולה סופני היא בגדר נורמה שכבר אין מערערים עליה. כך, למשל, בבתי החולים בישראל אין מנשימים חולים עם סרטן מפושט ואין ממעיטים בתרופות משככות כאבים לחולים סופניים, גם אם ברור שהן עלולות לקצר את ימיהם.
ב-6 בדצמבר 2005 אישרה הכנסת את חוק החולה הנוטה למות, המתיר שלא להאריך את חייו של חולה סופני, שנתן הוראה מתאימה בעניין זה. עם זאת החוק מציין מפורשות בסעיף 19:
"אין בהוראות חוק זה כדי להתיר עשיית פעולה, אף אם היא טיפול רפואי, המכוונת
להמית, או שתוצאתה, קרוב לוודאי, היא גם גרימת מוות, בין שהיא נעשית מתוך חסד
וחמלה ובין שלא, ובין לבקשת החולה הנוטה למות או אדם אחר ובין שלא".
בערעור בפני בית המשפט העליון על חומרת עונשו של אדם אשר ניסה להמית את אימו המתת חסד ונגזרה עליו שנת מאסר בפועל, קבע בית המשפט:
בסופו של יום, משנגזר עלינו להידרש לגזר הדין ולהכריע, סבורים אנו כי חובתנו לדבוק בעקרון קדושת החיים, לידע ולהודיע כי אין מנוס נוכח ניסיון ליטול חיים בכוונת מכוון - ממאסר מאחורי סורג ובריח. וכאמור, רק בשל הנסיבות הקשות והמיוחדות הושת עונש בן שנה אחת, שאילולא כן היה העונש חמור בהרבה - ואפשר לקרוא לענישה שהושתה כמעט "לפנים משורת הדין"
בשנת 2013 הוגשה הצעת חוק שחולים סופניים יוכלו לשים קץ לחייהם בעזרת מינון גבוה של כדורי הרדמה, שיונפקו להם על ידי רופא מוסמך, לבקשתם. הצעת חוק זו נדחתה.
כיום, במדינת ישראל, אין לאדם את היכולת למות מרצונו על פי חוק.
עמדת החוק ביחס להמתת חסד > בארצות אחרות

בארצות המערב מקובלת באופן כללי גישה הדומה לזו שבישראל. 90% מרופאי היחידות לטיפול נמרץ בארצות הברית הצהירו כי ביצעו בדרך כלשהי המתת חסד סבילה. לעומת זאת המתת חסד אקטיבית עדיין פסולה מכל וכל. התפרסם מקרהו של הרופא ג'ק קבורקיאן ממישיגן שהמציא מכונת התאבדות שבה סיימו עשרות חולים את חייהם. לאחר שזוכה פעמיים בבתי משפט, שונה החוק במישיגן. משהמשיך קבורקיאן במעשיו גם אחר כך, נידון למאסר ארוך בכלא, ושוחרר לאחר 8 שנים בשל התנהגות טובה.
יוצאות דופן הן הולנד ובלגיה. בהולנד רווחת גישה מתירנית ביותר בנוגע להמתות חסד, והחוק מאפשר לרופאים להמית בפועל חולים, אם החולים במצב סופני ומבקשים את מותם. שולליה של הגישה ההולנדית טוענים שהשימוש בהמתות חסד בה יצא משליטה והתנאים הקפדניים שדורש החוק אינם מיושמים.
בבלגיה המתת חסד מותרת משנת 2002, ומשנת 2013 היא המדינה הראשונה שמתירה המתות חסד לילדים. הספורטאית הפאראלימפית מריקה ורוורט קיבלה את כל האישורים הנדרשים בשנת 2008 וניצלה את הזכות בשנת 2019.
המתת חסד בהלכה

התפיסה שיש לנקוט כל פעולה בכל מצב על מנת להאריך חייו של אדם, גם אם הדבר נגד רצונו, נתפסת לעיתים כעמדתה של ההלכה בנושא המתות החסד, אך למעשה אינה רווחת. השולחן ערוך מבדיל בין עשיית מעשה המקרב מותו של אדם, דבר שהוא איסור חמור, לבין הסרת דבר המונע את פטירת החולה, שהיא מותרת. ככלל הפוסקים מתירים שלא לנקוט בפעולות שיאריכו את סבלו של אדם גוסס, ויש גם כאלו הסבורים שהארכת חיים במקרה כזה אף אסורה, אם אין הגוסס מעוניין בה. במקרים שבהם החולה אינו סובל, אך הוא נטול הכרה ואין כל תקווה לחייו, החובה להמשיך ולטפל בו שנויה במחלוקת בין פוסקים כרב יוסף שלום אלישיב, המצדד בהמשך הטיפול, לבין הרב שלמה זלמן אוירבך, שהתיר הימנעות פסיבית מפעולות להארכת חייו.
כאמור, רווחת הדעה שניתן להימנע מהארכת חייו של חולה סובל, דהיינו אין צורך לחברו למכשיר הנשמה או לערוך בו החייאה, ולפי דעות רבות, גם אין צורך לספק לו תרופות. עם זאת, לא ניתן להימנע מלספק לו מזון ונוזלים. במקרה שהחולה כבר חובר למכשיר הנשמה, חלוקות הדעות האם וכיצד ניתן לנתקו ממנו.
רוב הפוסקים אף מתירים להתפלל למען מותו בהקדם של חולה סופני בתקווה שייגאל מייסוריו.
ראו גם

התאבדות בסיוע רפואי
דיגניטאס
תוכנית T4 - אותנסיה – תוכנית רצח ההמונים בגרמניה הנאצית שאותה כינו הנאצים "המתת חסד".
אין לבצע החייאה
בריטני מיינרד
רכבת ההרים אותנסיה
לקריאה נוספת

פיטר סינגר, מוסר הלכה למעשה, ירושלים: מאגנס, 2009.
פסק הדין של פרופ' מנחם אֵלון, משנה לנשיא בית המשפט העליון בדימוס, בעניין פסק דין יעל שפר נגד מדינת ישראל (ערעור אזרחי מס' 506/88).
אברהם שטינברג, "החולה הנוטה למות: מבט השוואתי בין 'ערכים דמוקרטיים והלכתיים' ", בתוך קובץ מאמרים: "דילמות באתיקה רפואית", בעריכת ד"ר רפאל כהן-אלמגור, הוצאת הקיבוץ המאוחד, ירושלים 2002, עמ' 283–321.
ענת אסייאג, בחינתו של האיסור על הפסקת טיפול רפואי רציף בחוק החולה הנוטה למות, משפט רפואי וביו אתיקה, כרך 1 עמוד 160, תשס"ח
זהר גזית, עושים את המוות: ארגונים חברתיים המקדמים תפיסות והסדרים חלופיים בנושא מוות בישראל, רסלינג, 2016.
הערות שוליים

↑  ע"פ 4688/09 שלמה ראב נ' מדינת ישראל, ניתן ב־29 בדצמבר 2009, סעיף כ"ה
↑  ד"ר איתי גל, הצעת חוק: חולה יוכל להתאבד עם מרשם מהרופא, באתר ynet, 28 באוקטובר 2013
↑  איתי גל, הכנסת דחתה - לא תהיה המתת חסד בישראל, באתר ynet, 13 ביולי 2016
↑  רויטרס, בלגיה המדינה הראשונה שמתירה המתות חסד לילדים, באתר הארץ, 13 בפברואר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007560485005171  BnF: cb11960110p (data)  GND: 4077877-0  LCCN: sh85045906  NDL: 00560269  NKC: ph120036
צ'מבוומבה

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ברנלי 
 מוקד פעילות:  ברנלי, אנגליה
 תקופת הפעילות:  1982–2012 (כ־30 שנה)
 סוגה:  פאנק • פאנק רוק • פופ פאנק • אינדי פולק • אנרכו-פאנק • פופ רוק
 חברת תקליטים:  . Agit-Prop, One Little Indian, EMI, MUTT/No Masters
 www.chumba.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 בוף ואלי דנברט נובקון לו ואטס דנסטן ברוס אליס נאטר הארי היימר ג'וד אבוט
 
צ'מבוומבה  (באנגלית: Chumbawamba) הייתה להקת פאנק בריטית שהוקמה ב-1982 וחוותה הצלחה מסחרית מסוף שנות ה-90 עד שהתפרקה, ב-2012. סגנונה המוזיקלי התפתח והשתנה לאורך שנות קיומה, והושפע מז'אנרים רבים, כגון פאנק רוק, פופ, פולק, ומוזיקה ניסיונית. הפוליטיקה האנרכיסטית של הלהקה התבטאה ביחסה המתריס כלפי סמכות, ועמדותיה המוצהרות בתמיכה לזכויות בעלי חיים, פציפיזם, מלחמת המעמדות, פמיניזם, זכויות להט"ב, ואנטי-פשיזם.
הלהיט המוכר ביותר של הלהקה היה "Tubthumping", אשר היה מועמד לפרס הסינגל הבריטי הטוב ביותר ב-1998, בטקס פרסי המוזיקה הבריטית. הסינגל הגיע למספר 2 במצעדים באנגליה, מספר 6 בארצות הברית, וכיכב כמספר 1 במשך שלושה שבועות באוסטרליה.
היסטוריה > שנים ראשונות

צ'מבוומבה הוקמה בשנת 1982 בברנלי, עם ההרכב המקורי שכלל את אלן "בוף" ואלי, דנברט נובקון, ומידג' וטומי, שהיו ביחד חלק מלהקה קודמת, וכעבור זמן קצר הצטרף גם לו ואטס. מאוחר יותר הצטרפו גם אליס נאטר ודנסטן ברוס. החברים חיו יחד ב"סקווט" (squat – מקום מגורים בלתי חוקי, בדרך כלל בבניין נטוש; פרקטיקה מכוונת של אנרכיסטים וקבוצות אנטי-ממסדיות אחרות) בלידס, ועבדו בעבודות מזדמנות, ואף על פי שהוציאו מהוצאות קטנות כמה סינגלים (בתקליטי ויניל), הם לא השתכרו ממוזיקה במשך השנים הראשונות לקיום הלהקה. רוב ההופעות שלהם היו בהתרמות ומחאות בנושאים מגוונים כתמיכה בשביתת הכורים כל אמצע שנות ה-80, זכויות בעלי חיים וכן תנועת האנטי-מלחמה.
הלהקה הייתה בחוד החנית של תנועת האנרכו-פאנק, והייתה לה הצלחה מוקדמת כאשר יצאו בשיר אשר מחקה את סגנון ה-Oi! – מוזיקת פאנק שמשכה הרבה קבוצות ואידאולוגיות של עליונות לבנה, סקינהדס וכדומה – כאשר החיקוי היה כה משכנע, שהשיר שלה, שלעג לערכי ה-Oi! – צורף לאלבום אוסף של התנועה. שיריהם לעיתים קרובות כללו מסרים ישירים לגבי סוגיות עכשוויות והיסטוריה פוליטית.
היסטוריה > חברות התקליטים הראשונות

באמצע שנות השמונים הוציאה הלהקה מספר הקלטות דרך חברת תקליטים שהקימו – Agit-Prop. כשיצא ה-EP הראשון, Revolution, כל עותקיו נמכרו תוך זמן קצר, והוא יצא בהוצאה שנייה, ואף הגיע למקום 4 במצעדי האינדי, ונשאר במצעדים במשך 34 שבועות. ה-LP הראשון, Pictures of Starving Children Sell Records ‏(1986) היה ביקורת נגד מופע הצדקה לייב אייד של בוב גלדוף, אשר לטענת צ'מבוומבה הייתה מפגן קוסמטי בלבד שנועד למשוך תשומת לב מבעיות אמיתיות של רעב ברחבי העולם.
הלהקה יצאה לסיבובי הופעות באירופה עם הלהקה ההולנדית the Ex, ואף יצרו שיתוף פעולה בין חברי שתי הלהקות, תחת השם "Antidote", שהוביל ל-EP נוסף, Destroy Fascism! לשתי הלהקות יצאו באותה תקופה קלטות בפולין, בלייבל מקומי, RED, על אף צנזורת המוזיקה שהייתה פעילה במדינות מסך הברזל.
האלבום השני של צ'מבוומבה, Never Mind the Ballots...Here's the Rest of Your Lives, יצא ב-1987, בזמן של הבחירות הכלליות בבריטניה. האלבום מטיל ספק בתקפות המערכת הדמוקרטית הבריטית. ב-1988 הוציאו אלבום שלישי, English Rebel Songs 1381-1984, אשר כלל הקלטות של שירים אנגליים מסורתיים.
היסטוריה > One Little Indian Records

בסוף שנות השמונים ותחילת שנות התשעים, נהיו חברי צ'מבוומבה חלק מסצנת הרייב ואמצו גם השפעות ממוזיקת טכנו. בשלב זה חברי הלהקה יכלו להתפטר מעבודותיהם ולהתרכז רק במוזיקה, מכיוון שתקליטיהם נמכרו במספרים מספיק גדולים (כ-10,000 עותקים כל תקליט). הם התרחקו משורשיהם האנרכו-פנקיסטיים, והתחילו לשלב אלמנטים של פופ. הם יצאו לסבב הופעות ראשון בארצות הברית ב-1990.
באותה שנה, השחקן האוסטרלי ג'ייסון דונובן תבע את המגזין The Face כאשר הם טענו שהוא גיי אף על פי שהוא הכחיש זאת, וצ'מבוומבה בתגובה הדפיסו מאות חולצות עם הכיתוב 'Jason Donovan – Queer As Fuck' וחילקו אותן חינם עם הסינגל החדש שלהם, "Behave".
ב-1994 יצאה הלהקה עם אלבום נוסף, Anarchy, דרך הלייבל האינדי החדש שלה, One Little Indian. על אף התפתחות הסגנון המוזיקלי שלה, צ'מבוומבה נותרה נאמנה למסרים הפוליטיים שלה, ואלבום זה כלל מסרים נגד הומופוביה, נגד חוקים חדשים שעברו באנגליה שמגבילים זכויות אזרח במישור הפלילי, וכן נגד עליית הפשיזם שהתבטא בין היתר בבחירתו של דרק ביקון, מהמפלגה הלאומית הבריטית, כנציג במועצת העיר לונדון. האלבום היה להצלחה המסחרית הגדולה של הלהקה עד כה, כאשר גם האלבום הגיע למקום 30 במצעד האלבומים הבריטי, וגם שני סינגלים ממנו הגיעו למצעד הסינגלים הבריטי. גם ההופעות החיות בעקבות יציאת האלבום הוקלטו, נהיו לאלבום החי הראשון של הלהקה, Showbusiness!, אשר יצא ב-1995.
בתקופה זו, חברת התקליטים גם החליטה להוציא מחדש את כל הקטלוג של צ'מבוומבה, כך שכל שלושת אלבומיהם יצאו בדיסקים לראשונה.
ב-1996 החליטו לעזוב את One Little Indian בזמן שהקליטו את האלבום הבא – Swingin' With Raymond, אך למרות זאת הוציאו דרכם דיסק אחרון, Portraits of Anarchists, שנמכר יחד עם ספרו באותו השם של קייסי אור.
היסטוריה > EMI

ב-1997 EMI החתימה את הלהקה, במהלך שנחשב כשנוי במחלוקת על ידי רבים מאוהדיה, כבגידה בערכים אנרכיסטיים. צוין בפניהם גם שבעבר, בשנת 1989, הם עצמם הוציאו אלבום בשם Fuck EMI, וגם העבירו ביקורת על חברת התקליטים במספר משיריהם המוקדמים. הלהקה האנרכו-פאנקיסטית להקת Oi Polloi (איתם צ'מבוומבה עשו שיתופי פעולה בעבר, כולל עבור מטרות פוליטיות-אקטיביסטיות) יצאה ב-EP מחאה נגד צ'מבוומבה, Bare Faced Hypocrisy Sells Records ב-1988. צ'מבוומבה טענו שההחלטה שלהם לגיטימית מכיוון ש-EMI ניתקו את הקשרים עם יצרן הנשק ת'ורן כמה שנים קודם לכן, וכן שהניסיון לימד אותם שבסביבה קפיטליסטית, כמעט כל חברת תקליטים פועלת על פי העקרונות הקפיטליסטיים, באמרם: "לחברה הקודמת שלנו, One Little Indian, לא הייתה המשמעות הסימבולית הרשעית של EMI, ועדיין היא הייתה מונעת לחלוטין על ידי רווח." הם הוסיפו כי מהלך זה הביא עמו את ההזדמנות להפוך את הלהקה לבת קיימא מבחינה כלכלית, וכן לתקשר את המסרים שלה לקהל רחב יותר.