stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דורית בר-אור
ביוגרפיה

בר-אור למדה משחק בסורבון בפריז (1994). בשנים 1996–2000 למדה בסטודיו למשחק של יורם לוינשטיין, לימודים במהלכם השתתפה בהצגות כמו "מארה סאד" ו"אהבה ושרידי אנוש". לאחר לימודיה אלו הופיעה במופע המערכונים של יהושע סובול בתיאטרון הרצליה. כן הופיעה בהצגות "מירל'ה אפרת" ו"מילאנו" בתיאטרון הקאמרי.
בשנים 1999–2000 הופיעה בר-אור בקומדיית המצבים "שמש" בתור סיוון, ארוסתו של שמש, לצד צביקה הדר וגלית גיאת. לאחר מכן הופיעה בדרמת הטלוויזיה "כן או לא" בערוץ הראשון לצד אסי דיין. ב-2000 הופיעה בסדרת הטלוויזיה של איתן פוקס "פלורנטין". ב-2004 שיחקה לצד דנה מודן ואסי כהן בסדרת הדרמה "אהבה זה כואב".
ב-2005 הופיעה בסרט הקולנוע של ג'ולי שלז "מוכרחים להיות שמח" לצד סיגלית פוקס וקרן מור. ב-2006 החלה להנחות את תוכנית המציאות של זכיינית השידור קשת, "48 שעות", לצד עידו רוזנבלום והשתתפה בסדרת הטלוויזיה של רני בלייר "פרשת השבוע" לצד דני גבע.
ב-2008 שיחקה בסדרה "על קצות האצבעות" (שגם השתתפה ביצירתה) בערוץ 2. באותה שנה השתתפה בסדרה רד בנד.
כמו כן השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי "פעם בחיים" לצד יעל פוליאקוב.
ב-2009 כיכבה בסרטו של יגאל בורשטיין "אצבע אלוהים" לצד משה איבגי, ואלון אבוטבול. בשנת 2010 השתתפה בסדרה "חסמבה דור 3".
בין השנים 2012–2017 גילמה את מלי אברהמי (המקבילה לפג באנדי) בגרסה הישראלית לסדרה "נשואים פלוס", לה צולמו שתי עונות. ב-2019 הופיעה בסדרה "הנוכלות" לצד יעל פוליאקוב ואילן פלד.
חיים אישיים

בר-אור נשואה לזיו שני. במרץ 2011 נולדה בתם הבכורה. בספטמבר 2013 נולדה בתם השנייה.
הערות שוליים

↑  לא כשרות לפסח: דורית בר-אור ואילנה ברקוביץ' פותחות פה, באתר nrg‏, 26 במרץ 2010
האגואיסט (כתב עת)

שער כתב העת
האגואיסט (באנגלית: The Egoist) היה כתב עת ספרותי שיצא לאור בלונדון בין השנים 1914 ו-1919. בכתב העת פורסמו לראשונה חלק מיצירותיהם של יוצרים חשובים ובהם ג'יימס ג'ויס ות"ס אליוט, וכן מאמרים ספרותיים פרי עטו של עזרא פאונד. כתב העת הוגדר כ"כתב העת החשוב ביותר לספרות אנגלית מודרנית."
האגואיסט נוסד על ידי דורה מרסדן והארייט שו וויבר ב-1914 כגלגול של כתב עת קודם בשם "האישה החופשית" (The Freewoman), כתב עת פמיניסטי שהקימה מרסדן ב-1911. "האישה החופשית" נגע גם בשאלות של מין, מוסר ונישואים, והציג סובלנות כלפי הומוסקסואליות ואהבה חופשית. כתבו בו בין היתר רבקה וסט וה.ג. וולס.
בשל תפוצתו הזעומה נסגר "האישה החופשית" ב-1912, וב-1913 חברה מרסדן לוויבר, אישה בעלת אמצעים, והשתיים הקימו את "האישה החופשית החדשה", ירחון שלמרות שמו התמקד יותר בספרות מודרנית. העורכת הספרותית של כתב העת החדש הייתה רבקה וסט, והיא הציעה לעזרא פאונד לכתוב מדור ספרותי בן עמוד אחד. בהדרגה השתלט פאונד על העיתון, עד שחלקו בו הגיע לחמישה עמודים. וסט עזבה, וריצ'רד אלדינגטון מונה לעורך הספרותי.
ב-1914 שינה כתב העת את שמו ל"האגואיסט". מרסדן ערכה אותו עד אמצע 1914, לא לפני שחיוותה דעה חיובית על ספרו של ג'ויס, "דיוקן האמן כאיש צעיר", שפורסם בכתב העת בהמשכים בשנים 1914–1915. וויבר, שהחליפה אותה בתפקיד העורכת, הפכה בהדרגה לפטרוניתו של ג'ויס, וחייבה אותו לעמוד בלוח הזמנים לפרסום הספר. על הפרסום הקשו מגוריו של ג'ויס באותה עת בטריאסטה, שהייתה באותה עת חלק מהאימפריה האוסטרו הונגרית, ובפרט לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914.
ספר אחר של ג'ויס, "דבלינאים", שיצא לאור ביוני 1914, זכה לביקורת נלהבת שכתב פאונד בכתב העת.
ב-1915 הציעה וויבר לג'ויס להוציא לאור את "דיוקן האמן" בעצמה, לאחר שהוא נתקל בקשיים בהוצאתו לאור. הספר יצא לבסוף ב-1916 בארצות הברית, וויבר הוציאה מהדורה מצומצמת בבריטניה.
ב-1919 הופיעו בעיתון מספר פרקים מ"יוליסס", שוויבר מצאה לנכון לפרסמם. בדצמבר 1919, לאחר שחלק מפרקי "יוליסס" לא נמצאו ראויים להדפסה על ידי בתי הדפוס, החליטה וויבר לסגור את האגואיסט, שלמרות חשיבותו הספרותית, מעולם לא עלה קהל קוראיו הקבועים על 200 איש.
הערות שוליים

↑  Laura Marcus,Peter Nicholls, The Cambridge history of twentieth-century English literature
↑  סטן גבלר דייוויס, ג'יימס ג'ויס, דיוקן האמן, הוצאת דביר, 1990
↑  בבריטניה של אותם ימים נהגו בתי הדפוס להחיל על עצמם צנזורה עצמית.
האיש עם הנעל האדומה

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  הבלונדיני עם הנעל השחורה 
 בימוי:  סטן דרגוטי 
 הופק בידי:  ויקטור דראי 
 תסריט:  פרנסיס ובר, איב רובר, רוברט קליין 
 עריכה:  או ניקולאס בראון 
 שחקנים ראשיים:  טום הנקס דבני קולמן  לורי סינגר  צ'ארלס דרנינג ג'יימס בלושי
 מוזיקה:  תומאס ניומן 
 צילום:  ריצ'רד קליין 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  פוקס המאה ה-20 
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 19 ביולי 1985
 משך הקרנה:  89 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט ריגול, מותחן קומי, סרט קומדיה 
 הכנסות באתר מוג'ו:   manwithoneredshoe
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש עם הנעל האדומה (במקור: The Man with One Red Shoe) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1985 מז'אנר הקומדיה, בבימויו של סטן דרגוטי ובכיכובם של טום הנקס, דבני קולמן ולורי סינגר.
הסרט גרסה אמריקאית של הסרט הצרפתי שנקרא "הבלונדיני עם הנעל השחורה" (Le Grand Blond avec une chaussure Noire) שיצא לאקרנים בשנת 1972, אז שיחקו בו פייר רישאר ומיריי דארק. הסרט כולל קטעי מוזיקה קלאסית מסימפוניית שחרזאדה שנכתבה על ידי המלחין הרוסי ניקולאי רימסקי קורסקוב.
עלילת הסרט

קופר (מגולם על ידי דבני קולמן) הוא סגן מנהל ה-CIA שרוצה להיות מנהל, אבל רוס (מגולם על ידי צ'ארלס דרנינג) עומד בדרכו ומפריע להתקדמות שלו. קופר, שמוכן לעשות הכל כדי להיפטר מרוס, מואשם על לא עוול בכפו בכישלון עצירת הברחת סמים גדולה לצפון אפריקה, פרשה שזכתה לתשומת לב גדולה על ידי הקונגרס.
רוס, שיודע על כוונותיו של קופר, מחליט להיות "חבר טוב" ומדליף לו כי אדם, בעל סימן מיוחד, אמור לנחות בנמל התעופה ולזכות אותו משערוריית הזיוף שהפילה עליו את האשמה לכישלון המבצע. הוא אינו יודע לכאורה מה הסימן אבל מעביר לקופר את המידע ומסביר לו שכאשר הוא יראה את האיש, הוא יידע שזה הוא. ההדלפה הזאת היא פרי המצאתו של רוס ואף אחד לא אמור להגיע או לזכות אותו מהאישומים.
קופר הנואש למצוא את איש המסתורין לוקח את שותפו בראון (מגולם על ידי אדוארד הרמן) כדי להתחיל את המבצע חסר הסיכוי הזה מראש.
מוריס (מגולם על ידי ג'יימס בלושי), אדם שאוהב מתיחות ותחבולות מחליט להעלים לחברו ריצ'רד דרו (מגולם על ידי טום הנקס) נעל אחת רגע לפני שהוא עולה לטיסה הביתה ומאלץ אותו לנעול נעל ספורט אדומה לצד הנעל השחורה שלו. כך, כשהוא עם זוג נעליים לא תואם עולה דרו על הטיסה הביתה ונוחת בשדה התעופה, שם מחכים צוות ה-CIA לאיש מסתורין אותו הם אמורים לזהות לפי רמז כלשהו.
בראון מבחין באיש המוזר באולם הנוסעים ומחליט שזה האיש שהם מחפשים, אף על פי שדרו הוא בסך הכל כנר צעיר שמסתובב עם תזמורת ברחבי העולם, כולל במדינות קומוניסטיות, אך אף פעם לא הסתבך עם החוק. קופר וצוותו מחליטים שהנגינה היא למעשה קוד ושמדובר בכיסוי מושלם למרגל, ומתחילים לחקור את הנושא.
כדי לגלות עליו עוד פרטים הם שולחים את מאדי (לורי סינגר) כדי לשמש כנערת פיתוי אך לרוע מזלם היא ממש מתאהבת בעלם החמודות ונופלת לרגליו. רוס רואה שכל התעלולים שלו להרשיע את האיש נכשלים עד שהוא מחליט לרצוח את האיש, אבל בעזרתה של מאדי מצליח ריצ'רד לשרוד.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| טום הנקס | ריצ'רד דרו |  |
| דבני קולמן | קופר |  |
| לורי סינגר | מאדי פאם פאטאל |  |
| ג'יימס בלושי | מוריס |  |
| צ'ארלס דרנינג | רוס |  |
ביקורות

הסרט קיבל ביקורות שליליות למדי וזכה לציון של 46% בלבד מתוך 13 ביקורות באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes.
הערות שוליים

1 2  מאיר שניצר, החברים של ג'ונתן - "האיש עם הנעל האדומה"; במאי: סטן דראגוטי, חדשות, 5 בדצמבר 1985
| טום הנקס |
| --- | --- | --- |
| סרטים בהם השתתף | הוא יודע שאת לבד (1980) • ספלאש (1984) • מסיבת רווקים (1984) • המתנדבים (1985) • האיש עם הנעל האדומה (1985) • זהירות הבית מתפרק (1986) • יחסים פשוטים (1986) • אהבה גנובה (1986) • השוטר מלוס-אנג'לס (1987) • ביג (1988) • פאנץ' ליין (1988) • שכנים (1989) • טרנר והוץ' (1989) • מדורת ההבלים (1990) • ג'ו נגד הוולקנו (1990) • ליגה משלהן (1992) • על כנפי החלום (1992) • נדודי שינה בסיאטל (1993) • פילדלפיה (1993) • פורסט גאמפ (1994) • צעצוע של סיפור (1995) • אפולו 13 (1995) • מה שאת עושה לי (1996) • יש לך הודעה (1998) • להציל את טוראי ראיין (1998) • צעצוע של סיפור 2 (1999) • גרין מייל (1999) • להתחיל מחדש (2000)  • תפוס אותי אם תוכל (2002) • הדרך לפרדישן (2002) • לחסל את הליידי (2004) • טרמינל (2004) • רכבת לקוטב (2004) • צופן דה וינצ'י (2006) • מלחמתו של צ'ארלי וילסון (2007) • משפחת סימפסון - הסרט (2007) • באק האוורד הגדול (2008) • מלאכים ושדים (2009) • צעצוע של סיפור 3 (2010) • לארי קראון (2011) • קרוב להפליא ורועש להחריד (2011) • ענן אטלס (2012) • קפטן פיליפס (2013) • להציל את מיסטר בנקס (2013) • גשר המרגלים (2015) • איתקה (2015) • התופת (2016) • סאלי: נס על ההדסון (2016) • הולוגרמה למלך (2016) • המעגל (2017) • העיתון (2017) • צעצוע של סיפור 4 (2019) • יום יפה בשכונה (2019) • גרייהאונד (2020) • בוראט 2 (2020) • חדשות העולם הגדול (2020) • פינץ' (2021) • אלביס (2022) • פינוקיו (2022) • איש ושמו אוטו (2022) • אסטרואיד סיטי (2023) • כאן (2024) |  |
| סדרות בהן השתתף | • אחים לנשק (2001) |  |
| קרובי משפחה | ריטה וילסון (אישה) ג'ים הנקס (אח) לארי הנקס (אח) קולין הנקס (בן) צ'אט הנקס (בן) |  |
האדם הסביר

האדם הסביר (או האדם מן היישוב) הוא מושג שסתום המשמש להגדרת נורמות מסוימות.
בישראל

המושג "אדם סביר" משמש את המחוקק הישראלי בחוקים אחדים לתחימתן של פעולות מסוימות בתוך גבולות רצויים. את בתי המשפט משמש המושג (לעיתים בצורתו המיודעת, "האדם הסביר") בבואם לבחון את משמעותה של התנהגות מסוימת ואת עמידתה בסטנדרט משפטי רצוי.
הופעות עיקריות בחוקי מדינת ישראל:
הגדרתה של עוולת הרשלנות, בסעיף 35 לפקודת הנזיקין, נפתחת במילים: "עשה אדם מעשה שאדם סביר ונבון לא היה עושה באותן נסיבות, או לא עשה מעשה שאדם סביר ונבון היה עושה באותן נסיבות". בהתאם לכך, המבחן לקביעת התנהגות רשלנית הוא מבחן "האדם הסביר", כלומר האם אדם מן היישוב יכול היה להביא בחשבון את קיומו של אותו רכיב של היסוד העובדתי. לדוגמה, אם איש משאיר גרוטאות בחצר, אך אדם מן היישוב יכול לצפות שילדים עלולים לשחק בגרוטאות ולהיחבל, אותו איש יכול להיחשב כמי שהתנהג ברשלנות.
בחוק הנאמנות, תשל"ט-1979 נאמר: "במילוי תפקידיו חייב הנאמן לנהוג באמונה ובשקידה כפי שאדם סביר היה נוהג באותן נסיבות".
בחוק האזנת סתר, תשל"ט-1979 הוגדרה "רשות הרבים" כ"מקום שאדם סביר יכול היה לצפות ששיחותיו יישמעו ללא הסכמתו".
בסעיף 7 לחוק הגנת הצרכן, תשמ"א-1981 נאמר: "פרסומת העלולה להביא אדם סביר להניח, כי האמור בה אינו פרסומת, יראו בכך פרסומת מטעה אף אם תכנה איננו מטעה."
באמנת האומות המאוחדות בדבר חוזים למכר טובין בינלאומי, שקיבלה תוקף של חוק בחוק המכר (מכר טובין בינלאומי), תש"ס–1999 נאמר:
בחוק הפיקוח על שירותים פיננסיים (ביטוח), תשמ"א-1981 נאמר, בהגדרתו של פרט מטעה: "לרבות דבר העלול להטעות אדם סביר וכל דבר חסר שהעדרו עלול להטעות אדם סביר".
בתקנות הרופאים הווטרינרים (פרסומת אסורה), תשס"ב-2002 נאסרה "פרסומת, לרבות מודעת תדמית, העלולה להביא אדם סביר להניח כי אינה פרסומת, אלא אם כן צוין בה באופן בולט לעין, שהיא פרסומת". איסור דומה נכלל בתקנות הרופאים (פרסומת אסורה), תשס"ט-2008 ובתקנות רופאי השיניים (איסור פרסומת), תשס"ט-2009.
בנוסף לפסיקה העוסקת בחוקים האמורים לעיל, מופיע האדם הסביר גם בפסיקה העוסקת בנושאים נוספים:
בדיני חוזים, גמירות הדעת של הצדדים לכרות את החוזה נבחנת במבחן הנסיבות – האם האדם הסביר הבוחן את הנסיבות באופן חיצוני היה מגיע למסקנה כי הצדדים אכן גמרו בדעתם להתקשר בחוזה מחייב.
בעבירות רשלנות נבחנת מודעתו של האדם הסביר לרכיבי היסוד העובדתי של העבירה. אדם אינו עובר עבירה כזו אלא אם כן היה מודע לרכיבים אלה או שאדם מן היישוב היה יכול להיות מודע להם. לעומת זאת, בבחינת קיומה של מחשבה פלילית, אין בודקים האם האדם הסביר היה אמור להיות מודע ליסוד העובדתי, אלא האם הנאשם הספציפי היה מודע לכך בעת ביצוע העבירה.
שופט בית המשפט העליון, יצחק זמיר, כתב בפסק דינו:
האדם הסביר הוא דמות דמיונית (יש אומרים מיתולוגית) המייצגת את דרכי ההתנהגות וערכי המוסר המקובלים בציבור. בפועל האדם הסביר הוא, בלית ברירה, בית המשפט. בית המשפט משמש פה לאדם הסביר. בשמו של האדם הסביר הוא קובע את דרכי ההתנהגות הראויה ואת ערכי המוסר המחייבים.
נשיא בית המשפט העליון אהרן ברק עמד על מאפייניו של האדם הסביר:
האדם הסביר אינו רק האדם היעיל. זהו גם האדם הצודק, ההוגן והמוסרי. זהו האדם הדואג לעצמו, לזולתו ולציבור, ואף כל אלה אינם משקפים את מלוא מורכבותו. עם זאת, האדם הסביר אינו האדם המושלם. זהו האדם המשקף את מורכבות חיינו, על מעלותיהם וחסרונותיהם.
הבעייתיות בהגדרת האדם הסביר

בפסקי דין לגבי "קינטור" (התגרות באדם והבאתו לידי עשיית מעשה יוצא דופן)- פרט למקרים ספורים שבהם הכיר בית המשפט בטענת הקינטור, נצברת בפסיקת בית המשפט העליון רשימה הולכת ומתמשכת של התעללויות מכל סוג, ובכולם חוזר בית המשפט ומורה פעם אחר פעם כי האדם הסביר על כל חולשותיו ופגמיו לא היה עלול אפילו להיתקף באותה חמת זעם הנגמרת במותו של הקורבן.
אולם כשפונים למקרים בהם מוטלת אחריות פלילית על בסיס רשלנות משתנה לחלוטין דמותו של האדם הסביר- תכונותיו מוכתבות על פי הסטנדרטים שבית המשפט רוצה לאכוף- דוגמה לכך היא אדם שהשאיר מקרר נטוש בחצרו אשר גרם לשתי פעוטות לקפח את חייהן הואשם בגרימת מוות ברשלנות על אף ש"שורה ארוכה של עדים, כולם אנשים ונשים סבירים ושומרי חוק, ואף אחד מהם לא היה צופה מראש שילדים ישחקו במקרר נטוש שכזה וימצאו בו את מותם" ואכן לאחר פסיקת בית המשפט נחקק חוק האוסר על נטישת מקרר בלא לעקור את דלתו. דוגמה זו מראה בבירור שבית המשפט הכתיב סטנדרט שמייצג לדעתו את האדם הסביר ולאחר מכן סטנדרט זה אכן חוקק.
פסק דין נוסף (העוסק בדין האזרחי, להבדיל מהמשפט הפלילי ממנו נתנו הדוגמאות עד כה) הוא פסק דין בו עסק בית המשפט העליון בערעור על תביעת פיצויים שהגישה נוסעת ברכב נגד נהג הרכב מכיוון שבעת הנהיגה נתקל הנהג בכלב שירד לפתע לכביש וכדי למנוע פגיעה בכלב- הסיט הנתבע את מכונית ועלה על אי תנועה וכתוצאה מכך נפגעה התובעת. בית המשפט קבע כי הסטת המכונית היא "פעולה אינסטינקטיבית" אך למרות זאת פסק כי הנתבע היה רשלן משום ש"גם בתנאי דוחק חייב נהג לפעול באותו אופן שבו נהג סביר היה פועל במקומו [...] יש ותגובה אינסטינקטיבית היא סבירה בנסיבות המקרה, ויש ותגובה אינסטינקטיבית אינה סבירה בנסיבות המקרה" כלומר, ישנן תגובות שעל אף שהן אינסטינקטיביות אל לו לאדם הסביר לעשותן.
ראו גם

הציבור הנאור
לקריאה נוספת

יורם שחר, "האדם הסביר והמשפט הפלילי", הפרקליט ל"ט, תש"ן
הערות שוליים

↑  ע"א 440/75 אשר זנדבנק ואחרים נ' מלכה (מלי) דנציגר ואחרים, ניתן ב-17 בפברואר 1976. פ"ד כרך ל', חלק שני, עמ' 260–275
↑  עש"מ 4123/95 יוסף אור נ' מדינת ישראל – נציב שירות המדינה, ניתן ב-8 בינואר 1996. פ"ד כרך מ"ט, חלק חמישי, עמ' 184–195, בעמ' 192 מול אותיות שוליים ו-ז
↑  ע"א 5604/94 חמד נ' מדינת ישראל, ניתן ב־12 בינואר 2004. פ"ד כרך נ"ח, חלק שני, עמ' 498–521, פסקה 16 לפסק דינו של הנשיא ברק
↑  יורם שחר, האדם הסביר והמשפט הפלילי, הפרקליט, ל"ט 78, עמ' 90-91
↑  ע"פ 196/64 היועץ המשפטי לממשלה נ' מרדכי בש, ניתן ב-15 בדצמבר 1964. פ"ד כרך י"ח, חלק רביעי, עמ' 568–573, בעמ' 572 מול אות שוליים ה
↑  סעיף 3 לחוק למניעת מפגעים (בטיחות מקררים), תשכ״ה–1965
↑  ע"א 732/77 גבריאל יוסף ואחר נ' עירית אדלר, ניתן ב-4 בפברואר 1980. פ"ד כרך ל"ד, חלק שני, עמ' 414–417, פסקה 2 לפסק דינו של השופט ברק
↑  הגדרה זו עוררה ביקורות, לדוגמה אצל נדב שנרב, ‏ריקנות האנליטי – מסה בעקבות הספר 'שתי עגלות וכדור פורח', אקדמות י"ג, ניסן תשס"ג, עמ' 11
האגה גיינגוב

האגה גיינגוב (באנגלית: Hage Geingob;‏ 3 באוגוסט 1941 – 4 בפברואר 2024) היה הנשיא השלישי של נמיביה, מאז מרץ 2015 ועד לפטירתו. כיהן גם כראש ממשלת נמיביה בשנים 2012–2015 ובשנים 1990–2002. בשנים 2008–2012 כיהן כשר התעשייה והסחר.
ביוגרפיה

גיינגוב נולד בדרום-מערב אפריקה. בשנת 1961 סיים קורס הכשרה בהוראה, והחל לעבוד כמורה במרכז המדינה. בסוף אותה שנה החליט לעזוב את נמיביה ולהגר לבוטסואנה על מנת לקבל הכשרה מקצועית טובה יותר. אמור היה לטוס לדאר א-סלאם שבטנזניה במסגרת הקונגרס הלאומי האפריקני, אך מטוסו פוצץ כשהיה על הקרקע בטרם ההמראה.
בשנת 1964 עזב לארצות הברית על מנת ללמוד באוניברסיטת טמפל שבפילדלפיה במדינת פנסילבניה, שם קיבל מלגה. למד לתואר ראשון ושני ביחסים בינלאומיים גם בניו יורק, בין השאר גם בניו סקול.
בשנים שלאחר מכן היה פעיל למען עצמאותה של נמיביה, דבר שהוביל למסעות רבים בכל רחבי ארצות הברית.
בשנת 1972 החל לעבוד באומות המאוחדות.
בשנת 1989 חזר לנמיביה, ועבד בצוות שניסח את החוקה הלאומית אשר אושרה בשנת 1990. בשנה זו גיינגוב נבחר לראש הממשלה הראשון של המדינה. בשנת 1995 נבחר לכהונה שנייה והחזיק בתפקיד זה עד שנת 2002. לאחר סיום תפקידו, לקח חלק בצוותים בינלאומיים שפיתחו את שיתוף הפעולה באזור.
בשנים 2008–2012 כיהן כשר התעשייה והסחר.
בשנת 2012 התמנה בשנית לתפקיד ראש ממשלת נמיביה, והחזיק בתפקיד עד 2015.
בשנת 2014 נבחר לנשיאות המדינה עם רוב מוחץ של כ-87%. בטקס השבעתו ב-21 במרץ 2015 השתתפו 15 ראשי מדינות.
נפטר לאחר מאבק במחלת הסרטן ב-4 בפברואר 2024.
האיחוד הכלכלי של לוגנסק

| --- | --- |
 מדינה:  הרפובליקה העממית של לוגנסק
 מנהיגים:  זינאידה נאדיון
 תקופת הפעילות:  7 באוקטובר 2014 – הווה (10 שנים)
 אידאולוגיות:  לאומנות רוסית רוסיופיליה אירוסקפטיות אנטי-אמריקניזם
 מטה:  לוהנסק 
 צבעים רשמיים:  צבעי דגל הרפובליקה: כחול בהיר כחול אדום
 
האיחוד הכלכלי של לוגנסק (ברוסית: Луганский экономический союз; בראשי תיבות: ЛЭС) היא תנועה חברתית ברפובליקה העממית של לוגנסק, המונה 14,000 איש.
היסטוריה

ב-7 באוקטובר 2014 התקיימה האספה המכוננת של האיחוד הכלכלי של לוגנסק. המפלגה נוסדה על ידי היזמים של לוגנסק. אנשי עסקים ונציגים של תעשיית הרפובליקה העממית של לוגנסק הפכו לחברים בה. תוכניות הארגון כוללות שיקום כלכלי של הרפובליקה העממית של לוגנסק לאחר המלחמה.
בבחירות הכלליות של 2014 ייצגו את התנועה שלושת החברים הראשונים ברשימת הבחירות - מנהיג האיגוד המקצועי אולג אקימוב, הכורה יורי פאהוליוק, החקלאי יורי מורוזוב ויו"ר התנועה, מנהלת מפעל עיבוד הלחם זינאידה נאדיון.
האיחוד הכלכלי של לוהנסק פעלה בבחירות הכלליות עם המוטו "עושר בכל בית". מטרת התוכנית הכלכלית של המפלגה היא "ליצור מודל כלכלי חזק ברפובליקה העממית של לוגנסק העצמאית ולהחיות את הפוטנציאל התעשייתי, הייצור והחקלאי שלה". מנהיג הרשימה של התנועה החברתית אולג אקימוב אמר: "רק כלכלה מפותחת תאפשר ל-LPR להמשיך בפיתוחה כמדינה חזקה ועצמאית ולנהל מדיניות עצמאית המבוססת על האינטרסים הלאומיים שלה".
על פי תוצאות הבחירות, נבחרו 15 חברי האיחוד הכלכלי של לוגנסק - נציגי המתחם התעשייתי והעסקים של אזור לוגנסק, שהפכו לסגני מועצת העם של הרפובליקה העממית של לוגנסק.
ב-30 במאי 2015, נפתחה בלוגנסק קבלת הקהל הראשונה של האיחוד הכלכלי של לוגנסק בפדרציה של האיגודים המקצועיים של הרפובליקה העממית של לוגנסק.
תוכנית פוליטית

התוכנית הפוליטית של האיחוד הכלכלי של לוגנסק מורכבת ממספר נקודות:
שילוב כלכלת לוגנסק במרחב הכלכלי של הפדרציה הרוסית ואיגוד המכס.
פיתוח, אישור ויישום של תוכניות יעד רפובליקניות לתמיכה ופיתוח של עסקים בינוניים וקטנים בשיתוף עם משרדים רלוונטיים וגופים ממלכתיים אחרים.
משיכה של הון ציבורי ופרטי לצורך ארגון שותפות חברתית המבוססת על אינטראקציה בין מבנים עסקיים ורשויות ציבוריות.
נגד שחיתות ובעד צמצום רשימת ההליכים הבירוקרטיים.
לפעול למשיכת השקעות זרות לאזור הן מהפדרציה הרוסית ומדינות החברות בחבר המדינות והן ממדינות אירופה והמדינות החברות באיחוד האירופי.
מינוי מועמדים מהתנועה הציבורית "האיחוד הכלכלי של לוגנסק" לסגני מועצת העם של הרפובליקה העממית של לוגנסק וכן למועצות מקומיות.
יישום טכנולוגיות חדשניות וחסכון באנרגיה בתעשיית האזור.
פיתוח שיתוף פעולה תעשייתי וייצור פנים-רפובליקני.
יישום ופיתוח של הפוטנציאל האגרו-תעשייתי של הרפובליקה העממית של לוגנסק.
שיקום ומודרניזציה של מגזר כריית הפחם שיפור תנאי העבודה לכורים, ופיתוח אמצעים להגברת יצוא הפחם.
מנהיגות

את תפקיד יו"ר התנועה הציבורית "האיחוד הכלכלי של לוגנסק" ממלאת זינאידה נדיון, שהיא סגנית מועצת העם של הרפובליקה העממית של לוגנסק וחברה בוועדה לענייני תקציבים ופיננסים, השקעות ומיסים. מדיניות, כלכלה, מסחר ויחסי חוץ, פיתוח עסקים קטנים ובינוניים.
פרויקטים

ילדים שמחים: ארגון חסות עסקית על גני ילדים, בתי ספר, בתי חולים, בתי יתומים ופנימיות.
תחיית אזור לוהנסק : תחיית המפעלים התעשייתיים הבעייתיים ביותר של הרפובליקה העממית של לוגנסק בתנאי המצור הכלכלי של אוקראינה, שעבורם מתקיימים שולחנות עגולים וכיתות אמן אחת לחודש.
Made in LPR: פיתוח מותגים של יצרנים הפועלים בשטח הרפובליקה העממית של לוגנסק, קיום ירידים מחוץ לאתר כדי להרחיב את האטרקטיביות של מוצרים המיוצרים ברפובליקה בתחומי המזון, התעשיות הקלות והעיבוד, והמתחם האגרו-תעשייתי.
נקודת מבט: פיתוח תחרויות לתמיכה ביוזמות של יזמים צעירים של הרפובליקה.
אור ירוק: תמיכה לעסקים קטנים ובינוניים של הרפובליקה העממית של לוגנסק.
היסטוריית בחירות

| שנה | מועמד | קולות | % | תוצאות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | אולג אקימוב | 105,440 | 10.15 | לא נבחר |
| 2018 | אולג קובל | 141,441 | 16.55 | לא נבחר |
| שנה | מנהיג המפלגה | קולות | % | מושבים |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | אולג אקימוב |  | 22.23 | 15 |
| 2018 | אולג קובל | 219,612 | 25.16 | 13 |
הערות שוליים

↑  Конференция общественного движения "Луганский экономический союз" пройдет сегодня в Луганске
↑  Первая общественная приемная ОД "Луганский экономический союз" откроется в Луганске 30 мая
↑  ""Луганский экономический союз" открыл общественную приёмную"
קטגוריה:הרפובליקה העממית של לוגנסק
האגודה האמריקאית לייעוץ

| --- | --- |

 פעילות:  ייצוג היועצים בארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית
 מטה הארגון:  אלכסנדריה, וירג'יניה
 נשיא:  ד"ר מרשה פ' אוונס
 תקופת הפעילות:  1952–הווה (כ־72 שנים)
 www.counseling.org
 
האגודה האמריקנית לייעוץ (באנגלית: American Counseling Association, בראשי תיבות: ACA) היא אגודה מקצועית המייצגת את היועצים בארצות הברית. באגודה חברים כ-45 אלף יועצים ממגוון תחומי ייעוץ, ובכך היא מהווה את האגודה הגדולה בעולם ליועצים מקצועיים.
מטרתה המוצהרת של האגודה היא "להגביר את איכות החיים בחברה באמצעות קידום התפתחותם של יועצים מקצועיים, קידום מקצוע הייעוץ, ושימוש במקצוע ובפרקטיקות של הייעוץ כדי לקדם כבוד כלפי יושרה וגיוון אנושי".
האגודה נוסדה בשנת 1952 בשם "American Personnel and Guidance Association" ‏(APGA), כמיזוג של ארבע אגודות מקצועיות, שעסקו בהדרכה מקצועית, הדרכה וייעוץ, הדרכת מורים וסגל קולג'ים. ארבע אגודות עצמאיות כינסו ועידה משותפת בלוס אנג'לס, קליפורניה: האיגוד הלאומי להדרכה תעסוקתית (NVGA), האיגוד הלאומי למאמני הדרכה ומדריכים (NAGCT), איגוד כוח האדם לתלמידים לחינוך מורים (SPATE) ואגודת כוח האדם במכללה. הם הקימו את איגוד כוח האדם וההדרכה האמריקני (APGA), לימים החליפו שמות בשנת 1983 לאיגוד האמריקני לייעוץ ופיתוח. ב -1 ביולי 1992, האגודה שינתה את שמה לאיגוד הייעוץ האמריקני (ACA) כדי לשקף את הקשר המשותף בין חברי האגודה וכדי לחזק את אחדות המטרה שלהם. ב-1983 שונה שמה של האגודה ל-"American Association of Counseling and Development" ‏(AACD), וב-1992 שונה שמה שוב, לשם הנוכחי.
הנהלת האגודה ממוקמת בעיר אלכסנדריה בווירג'יניה. בנוסף לאגודה קיימים 56 סניפים ברחבי ארצות הברית ומדינות נוספות בעולם. האגודה כוללת 19 מחלקות המתמחות בתחומי ייעוץ ספציפיים, כגון ייעוץ חינוכי, יצירתיות בייעוץ, ייעוץ בסוגיות להט"ב, סוגיות אתיות ודתיות בייעוץ, וכן ייעוץ בתחומי ממשל, בריאות הנפש, שיקום, עבריינות והתמכרות, עבודה קבוצתית, טיפול משפחתי וזוגי, התפתחות קריירה והכוונה לבחירת מקצוע, ועוד.
הערות שוליים

↑  מטרות האגודה, באתר ACA
↑  American Counseling Association (ACA), UTRGV
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007604126405171  ISNI: 0000 0000 9050 8705  LCCN: n92079013  NKC: nlk20040158420  VIAF: 132193822   WorldCat (עם VIAF): 132193822
דנה רוזמרי סקאלון

| --- | --- |

דנה ב-16 במרץ 1970
 לידה:  30 באוגוסט 1951 (בת 73) הממלכה המאוחדת לונדון, אנגליה
 שם לידה:  רוזמרי בראון
 שם במה:  Dana 
 מוקד פעילות:  שטרסבורג, בריסל 
 תקופת הפעילות:  מ-1967
 מקום לימודים:  קולג' תורנהיל 
 עיסוק:  זמרת, פזמונאית, פוליטיקאית
 סוגה:  מוזיקה קלטית, פולק, פופ, מוזיקה נוצרית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  Rex,‏ GTO‏, Heart Beat‏, Word‏, Lite‏, Ritz‏, DS Music
 מספר צאצאים:  4 
 פרסים והוקרה:  מסדר הקדוש גרגוריוס 
 האתר הרשמי
 פרופיל ב-IMDb
 
דנה רוזמרי סקאלון (באנגלית: Dana Rosemary Scallon; נולדה בשם רוזמרי בראון ב-30 באוגוסט 1951 באיזלינגטון שבצפון לונדון, הממלכה המאוחדת), ידועה בעיקר בשם הבמה שלה דנה, היא זמרת אירית וחברה לשעבר בפרלמנט האירופי.
היא זכתה להצלחה רבה במוזיקה לאחר שניצחה באירוויזיון 1970 עם השיר "All Kinds of Everything", זכייה שעזרה לה במכירות. היא הוציאה למעלה מ-30 אלבומים בתור פזמונאית וכמבצעת של מוזיקה נוצרית.
היא הצטרפה לפוליטיקה בשנת 1997 כאשר היא מתמודדת בבחירות לנשיאות האירית ולאחר מכן היא נבחרה כחברה בפרלמנט האירופי. סקאלון הייתה מועמדת עצמאית בבחירות לנשיאות האירית בשנת 2011, אולם היא הודחה כבר בסיבוב הראשון לאחר שקיבלה 51,220 הצבעות (שהיוו כ-2.9%), דבר שמיקם אותה במקום ה-6, מיקום אחד מעל המתמודדת השנייה בבחירות, מארי דייוויס.