stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
היסטוריה של מדינת ישראל
שנות ה-90 של המאה ה-20 > העלייה מחבר העמים ומלחמת המפרץ

במהלך שנות ה-90 עלו לישראל כמיליון מיהודי ברית המועצות בעקבות התפרקות ברית המועצות.
במלחמת המפרץ (ינואר-פברואר 1991) הותקפה ישראל בטילי סקאד עיראקיים במהלך שנועד לגרור אותה למלחמה ולערער בכך את הקואליציה בין ארצות הברית ובעלות בריתה הערביות נגד עיראק. ארצות הברית הפעילה לחץ כבד על ממשלת ישראל כדי שלא תגיב להתקפות העיראקיות. בהתקפות הטילים נהרגו 2 אזרחים ישראלים. ממשלת ישראל, בראשות ראש הממשלה יצחק שמיר, נמנעה מלהגיב. ארצות הברית שיגרה לישראל סוללות של טילים נגד טילים פטריוט, אך הסתבר שנזקם היה רב על תועלתם.
בשלהי ימיה של הכנסת השתים עשרה חוקקו חוק יסוד: כבוד האדם וחירותו וחוק יסוד: חופש העיסוק. חוקי יסוד אלו חוללו שינוי מהותי במעמדן של זכויות האדם בישראל, והיו הבסיס למהפכה החוקתית שהוביל אהרן ברק. בית המשפט העליון התייחס אל חוקי יסוד אלה כאל בעלי מעמד על-חוקי, שעל-פיו ניתנה לבתי המשפט הסמכות להכריז על בטלותו של חוק העומד בסתירה אליהם.
שנות ה-90 של המאה ה-20 > ממשלת רבין השנייה והסכמי אוסלו

בשנת 1992 התקיימו הבחירות לכנסת השלוש עשרה בהן ניצחה מפלגת העבודה בראשותו של יצחק רבין. הממשלה בראשותו של רבין הורתה באותה שנה על גירוש פעילי החמאס ללבנון. הממשלה הובילה מספר מהלכים לשלום עם שכנותיה, שהיו שנוים במחלוקת עם מפלגות הימין וגרמו למתח רב בציבור. במסגרת מאמצים אלו נחתמו הסכמי אוסלו בשנת 1993 והסכם השלום עם ירדן בשנת 1994, והתקיימו מגעים מתקדמים לשלום עם סוריה תמורת רמת הגולן. בעקבות קבלת הערבויות האמריקניות, הוזרם כסף רב לשיפור התשתיות של המדינה, לדוגמה, הקמת מחלפים רבים בכבישים המהירים.
ב-4 בנובמבר 1995 נרצח ראש הממשלה יצחק רבין על ידי יגאל עמיר, מתנקש יהודי שהתנגד למהלכים הפוליטיים אותם הוביל רבין. מאז נעשו מספר ניסיונות להמשיך את השיחות עם הפלסטינים אך טרם הושג הסכם קבע. לאחר רצח רבין היה שמעון פרס לראש הממשלה בפועל, וב-22 בנובמבר הציג את ממשלתו, בה היה גם שר הביטחון.
בתחילת אפריל 1996 ירה חזבאללה מטחי קטיושות לעבר יישובי גבול הצפון של ישראל. כאשר מטחים אלה התגברו, החליט פרס שלישראל אין בררה אלא להגיב, והורה על פתיחת מבצע ענבי זעם ב-11 באפריל. באותה שנה ביצע החמאס גל פיגועי התאבדות.
שנות ה-90 של המאה ה-20 > ממשלת נתניהו הראשונה וממשלת ברק

בבחירות שנערכו על רקע גל הטרור הפלסטיני הפסיד שמעון פרס לבנימין נתניהו, שהפך לראש הממשלה הראשון של ישראל שנבחר בבחירה ישירה. בבחירות אלה התחזקה בנוסף גם מפלגת ש"ס שנשאה את הקיפוח המזרחי על דגלה. נתניהו עלה על רקע הבטחותיו לקו נוקשה יותר במשא ומתן עם הרשות הפלסטינית, והתניית כל התקדמות בפעולות כנגד הטרור. למרות הסיסמה שטבע "יתנו - יקבלו, לא יתנו - לא יקבלו", הסכים נתניהו ללחוץ יד עם יאסר ערפאת ואף חתם על הסכם ואי והסכם חברון שבהם נמסרה העיר לשליטת הפלסטינים. בעקבות מהלכים אלה, וטענות רבות בנוגע להתנהלותו האישית, נפלה ממשלתו וב-1999 נערכו בחירות נוספות, בהן זכה אהוד ברק.
בחלקו השני של העשור התגבר הלחץ לפינוי רצועת הביטחון בדרום לבנון, בין היתר כתוצאה משני אירועים מרובי נפגעים לצה"ל ב-1997: אסון המסוקים ואסון השייטת.
לפני היבחרו של אהוד ברק לראשות ממשלת ישראל הבטיח שתוך שנה יוציא את כוחות צה"ל מלבנון בהסכם וזכה לכך לתמיכה מרוב האוכלוסייה בישראל, כאשר שיאה הייתה סמוך לנסיגה עצמה. ברק פעל באופן נמרץ כדי להשיג הסכם שלום עם סוריה וכתוצאה מכך הזניח את הערוץ הפלסטיני, אולם כאשר נכשל המשא ומתן עם הסורים בוועידת שפרדסטאון, שאם היה מצליח היה אמור להביא להסדר גם בין ישראל ללבנון, הוביל ברק מהלך של נסיגה חד-צדדית אל הגבול. מכיוון שממשלת לבנון סירבה לדון בקביעת הגבול, תואם המהלך עם האו"ם בראשות שליחו לאזור טריה לארסן. עם התקרבות הנסיגה הצפויה החל תהליך התפוררות של צד"ל שהואץ על ידי תהלוכות של אזרחים, שארגן החזבאללה, שעלו על מוצבי צד"ל. באמצע מאי נפלו כך עוד ועוד מוצבים של צד"ל, והוחלט על זירוז הנסיגה. ב-24 במאי 2000, כ-18 שנה לאחר כיבוש השטח במלחמת לבנון ומאות הרוגים בצד הישראלי והלבנוני, יצא אחרון חיילי צה"ל מרצועת הביטחון. רבים מחיילי צבא דרום לבנון (צד"ל) נמלטו בבהילות לישראל בהשאירם מאחוריהם את רכושם, ולעיתים את משפחותיהם והחלו תהליך קליטה בישראל. לעומתם חזרו רבבות תושבים שנמלטו מהאזור צפונה בתקופת קיום הרצועה. האו"ם הכיר בכך שישראל נסוגה לחלוטין בלבנון, דבר שגרם בהמשך (2005) ללחץ בינלאומי כבד על סוריה לסגת מלבנון ולפרק את ארגון חזבאללה מנשקו. בניגוד לתקוות ודרישות ישראל צבא לבנון לא התפרס באזור, וכוחות החזבאללה שלטו בו. ב-7 באוקטובר 2000 חטף חזבאללה 3 חיילים בהר דב ומאוחר יותר גם את אלחנן טננבאום. טננבאום וגופות 3 החיילים הוחזרו ב-2004 תמורת שחרור מאות אסירים ערביים.
ברק, שניסה לכפר על הקיפאון במשא ומתן עם הפלסטינים, דחף לפסגה בתיווך נשיא ארצות הברית ביל קלינטון, שבה יושג הסדר קבע והסכסוך ייחתם אחת ולתמיד. בעקבות מהלך זה, התפרקה רוב ממשלתו של ברק והוא נסע לועידת קמפ דייוויד (2000) ללא קואליציה. בקמפ דייוויד עצמו, המשא ומתן התפוצץ, וברק הטיל את האשמה על יאסר ערפאת - טענה שזכתה לגיבויו של נשיא ארצות הברית קלינטון.
העשורים הראשונים של המאה ה-21 > האינתיפאדה השנייה וההתנתקות

בספטמבר 2000 פרצה האינתיפאדה השנייה, שנפתחה כמענה לתביעתו של ראש הממשלה אהוד ברק להכריז על קץ הסכסוך, כאשר התואנה הייתה שעלייתו של אריאל שרון להר הבית איימה על קודשי האסלאם. באוקטובר החל גל של מהומות והפגנות אלימות של ערביי ישראל - אירועי אוקטובר 2000. האינתיפאדה השנייה התבטאה בגל טרור פלסטיני ששיאו מאות פיגועי התאבדות בתוך ערי ישראל, לצד פיגועי ירי ומטעני חבלה רבים ביהודה, שומרון ועזה.
בתחילת 2001, תוך כדי האינתיפאדה, התקיים משא ומתן בוועידת טאבה, שהופסק משום שנערכו הבחירות המיוחדות לראשות הממשלה, שבהן ניצח מועמד הליכוד, אריאל שרון. שרון הקים ממשלת אחדות עם מפלגת העבודה ובמשך זמן מה ניסה לקיים מדיניות הבלגה מול הטרור הפלסטיני. בסופו של דבר, אחרי פיגוע קשה במיוחד במלון פארק בנתניה בפסח 2002, הורה שרון על מבצע חומת מגן שבמסגרתו כבש צה"ל את הערים הפלסטיניות. מבצע זה והמבצעים הצבאיים שבאו אחריו, וחיסול מנהיגי הטרור אחמד יאסין, עבד אל-עזיז א-רנתיסי ואחרים בסיכולים ממוקדים, תרמו להפחתת הפיגועים ולדעיכת האינתיפאדה בסוף 2004. במסגרת מאמצי ההתגוננות מפני הטרור גם הלכה ונבנתה גדר ההפרדה לאורכה של מדינת ישראל בסמוך לקו הירוק. מפרוץ האינתיפאדה ועד 2005 נהרגו למעלה מאלף ישראלים בפיגועי טרור.
בנוסף לאירועים הביטחוניים-מדיניים חלו שינויים בישראל גם בתחומי הכלכלה והחברה. המשק נכנס למיתון בשנים 2004-2002 אך לאחר מכן התאושש ושב לצמוח, תוך כדי העמקת הפערים בין העשירונים ופגיעה בקצבאות הסעד. כמו כן הופרטו מספר חברות ממשלתיות גדולות, בהן אל על, מפעל הנשק הקל של תע"ש, בזק ובנק דיסקונט.
בבחירות לכנסת ה-16 שהתקיימו ב-2003 ניצח הליכוד בראשות שרון באופן ניכר. בקדנציה השנייה שלו דחף ראש הממשלה את תוכנית ההתנתקות, תוכנית להסיר את מוקדי החיכוך בין יהודים לערבים, באורח חד צדדי וללא כל הסכם, באמצעות פינוי יישובי גוש קטיף וצפון השומרון. צעד זה התקבל בהתנגדות חריפה מהימין, אף שבשמאל. אף על פי שמצביעי הליכוד הצביעו נגד התוכנית, באוגוסט 2005 בוצעה ההתנתקות ולמרות החששות הסתיימה ללא אלימות חמורה ושפיכות דמים. ביצוע ההתנתקות, יחד עם מותו של יאסר ערפאת בשלהי 2004 ועלייתו לשלטון של מחמוד עבאס (אבו מאזן) הביא לתקווה שהאינתיפאדה תסתיים ויחודש התהליך המדיני. לאחר ההתנתקות התעצם הטרור מרצועת עזה.
לתוכנית ההתנתקות קמה התנגדות רבה גם מתוך הליכוד, וקמה קבוצת מתנגדים שכונו "המורדים" שפעלו להצר את צעדיו של שרון. בעקבות ההתנגדות הרבה ממפלגתו החליט שרון בנובמבר 2005 לפרוש מהליכוד ולהקים את מפלגת קדימה אליה הצטרפו תומכי שרון מהליכוד, יוצאי מפלגת העבודה שלא מצאו את מקומם בעבודה לאחר בחירתו של עמיר פרץ ותומכים מחוץ למערכת הפוליטית. ב-4 בינואר 2006 לקה שרון באירוע מוחי קשה, שבעקבותיו הועברו סמכויותיו לממלא מקום ראש הממשלה אהוד אולמרט אשר הוביל את מפלגת קדימה כחודשיים לאחר מכן, לניצחון בבחירות לכנסת ה-17 ולמהפך במפה הפוליטית אשר החליש מאוד את מפלגת השלטון, מפלגת הליכוד, בדרך להקמת קואליציית מרכז-שמאל עם מפלגת העבודה.
העשורים הראשונים של המאה ה-21 > מלחמת לבנון השנייה ומבצע עופרת יצוקה

בסוף יוני 2006 נהרגו שני חיילי צה"ל, וגלעד שליט נחטף אל רצועת עזה. בעקבות האירוע ובעקבות ירי רקטות קסאם מהרצועה החל צה"ל במבצע גשמי קיץ שהסתיים בסוף נובמבר. ב-12 ביולי 2006 חטפו מחבלי חזבאללה שני חיילים בגבול הצפון. החטיפה התפתחה למלחמה בין צה"ל לחזבאללה, שנודעה כמלחמת לבנון השנייה. המלחמה נמשכה למעלה מחודש וכללה הפצצה אווירית מסיבית מצד צה"ל וכניסה קרקעית מוגבלת ללבנון, ומצד חזבאללה הפגזה של העורף הישראלי באלפי רקטות. לאחר המלחמה, בעקבות מחאה ציבורית שדרשה הקמה של ועדת חקירה ממלכתית לחקר מחדלי המלחמה הוקמה ועדת בדיקה ממשלתית, ועדת וינוגרד. ב-16 ביולי 2008 הוחזרו גופות שני החיילים שנחטפו ללבנון במסגרת עסקת חילוף גופות ומחבלים חיים (בהם סמיר קונטר).
ב-2006 נפתחה חקירה פלילית נגד נשיא המדינה משה קצב, שהובילה ליציאתו לנבצרות זמנית, ובתום המשפט הוא נידון ל-7 שנות מאסר בגין אונס. במקומו נבחר שמעון פרס לנשיא מדינת ישראל, וזה כיהן בתפקיד בשנים 2007–2014.
ב-6 בספטמבר 2007 השמיד חיל האוויר הישראלי כור גרעיני בסוריה שנבנה בסיוע קוריאה הצפונית. בתקופה שאחרי הפעולה, סירבה הממשלה להתייחס אליה, והצנזורה אסרה על כל פרסום בנושא, אך במרץ 2018 אישרה ישראל רשמית שהפציצה את הכור, ופרסמה פרטים על המבצע, ששמו הרשמי "מבצע מחוץ לקופסה".
ב-27 בדצמבר 2008, כתגובה לירי הגובר של רקטות מרצועת עזה יצאה מדינת ישראל למבצע עופרת יצוקה. המבצע נמשך 3 שבועות ונהרגו בו 13 ישראלים ובין 1,166 ל-1,300 פלסטינים, מהם כ-700 פעילי חמאס, ונזק כבד נגרם לתשתיות חמאס ברצועה. בעקבות המבצע נמתחה ביקורת קשה על ישראל והיא הואשמה בפשעי מלחמה, בין השאר על ידי צוות הבדיקה של האו"ם בנושא העימות בעזה בראשות ריצ'רד גולדסטון, שמאוחר יותר חזר בו מהדו"ח שגרם נזק מדיני לישראל.
לאחר שבמהלך כהונתו של אולמרט רבו הביקורות על שחיתויות שהיה מעורב בהן, הוא התפטר מתפקידו ב-2008. כשנה לאחר שהגיש את מכתב התפטרותו מראשות הממשלה, הוגש כתב אישום נגדו לבית המשפט המחוזי. לבסוף הורשע אולמרט בפרשות "מרכז ההשקעות" ובפרשת טלנסקי, וזוכה בפרשת "ראשונטורס". כמו כן, הורשע בקבלת שוחד בפרשת הזרע זוכה מחמת הספק מקבלת שוחד בפרשת הולילנד והורשע בשתי עבירות של שיבוש מהלכי משפט.
העשורים הראשונים של המאה ה-21 > ממשלת בנט-לפיד

ב-13 ביוני 2021 הושבעה ממשלת ישראל השלושים ושש בראשות נפתלי בנט וראש הממשלה החלופי יאיר לפיד.
הממשלה התמודדה עם הגל הרביעי והחמישי של מגפת הקורונה בישראל. בתקופת התחממו היחסים עם ירדן והמשיכה הקרבה למצרים, איחוד האמירויות הערביות, מרוקו ובחריין. במרץ 2022 החל גל טרור ובתגובה פתחו צה"ל, השב"כ ומג"ב במבצע שובר גלים למלחמה בטרור. ב-30 ביוני 2022 התפזרה הכנסת, והוחלט על הקדמת הבחירות לכנסת העשרים וחמש ל-1 בנובמבר 2022. למחרת ב-1 ביולי החל לפיד לכהן כראש הממשלה ה-14, ונפתלי בנט כראש הממשלה החלופי. ב-5 באוגוסט 2022 פתח צה"ל במבצע עלות השחר.
באוקטובר נחתם הסכם הגבול הימי בין ישראל ללבנון בו נקבע קו תיחום האזור הכלכלי הבלעדי וקו תיחום המים הטריטוריאליים בין שתי המדינות כאשר לגבי חמשת הקילומטרים המזרחיים ("קו המצופים") הוסכם לשמר את מעמדם בפועל עד להסדרת הגבול היבשתי בין המדינות. הצדדים סיכמו שהסכם זה קבע פתרון קבוע של הסכסוך הימי ביניהן.
העשורים הראשונים של המאה ה-21 > ממשלת נתניהו השישית

ב-29 בדצמבר 2022 הושבעה ממשלת ישראל השלושים ושבע בראשות בנימין נתניהו. עם השבעתה עסקה הממשלה ברפורמות נרחבות במערכת המשפט שהולידו גל מחאה נרחב.
ב-9 במאי 2023 פתח צה"ל במבצע מגן וחץ לחיסול בכירי הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני.
ב-3 ביולי 2023 פתח צה"ל והשב"כ במבצע בית וגן במחנה הפליטים ג'נין ובעיר ג'נין שבצפון השומרון המבצע התמקד נגד תשתיות טרור אמל"ח, ומעצר מבוקשים של הג'יהאד האסלאמי הפלסטיני, גוב האריות וארגוני טרור אחרים, ומטרתו הייתה הרחבת חופש הפעולה בצפון השומרון ושינוי המגמה הסיכולית. המבצע כלל כוחות אוויריים וקרקעיים.
ציוני דרך > מלחמות ומבצעים גדולים

1947-1949: מלחמת העצמאות
1956: מלחמת סיני (מבצע קדש)
1967: מלחמת ששת הימים
1967–1970: מלחמת ההתשה ומלחמת ההתשה בבקעת הירדן
1973: מלחמת יום הכיפורים
1974-1973: מלחמת ההתשה במובלעת הסורית
1976: מבצע יונתן - חילוץ בני הערובה באנטבה
1978: מבצע ליטני
1981: מבצע אופרה - השמדת הכור העיראקי
1982–1985: מלחמת לבנון הראשונה (מבצע שלום הגליל)
1987–1991: האינתיפאדה הראשונה
1991: מלחמת המפרץ
1993: מבצע דין וחשבון
1996: מבצע ענבי זעם
2000: נסיגת צה"ל מרצועת הביטחון בדרום לבנון
2000–2005: האינתיפאדה השנייה
2002: מבצע חומת מגן ומבצע דרך נחושה
2004: מבצע ימי תשובה
2006: מבצע גשמי קיץ
2006: מלחמת לבנון השנייה
2007: תקיפת הכור הגרעיני בסוריה
2008–2009: מבצע עופרת יצוקה
2012: מבצע עמוד ענן
2014: מבצע צוק איתן
2019: מבצע חגורה שחורה
2021: מבצע שומר החומות
2022: מבצע עלות השחר
2023: מבצע מגן וחץ
2023: מבצע בית וגן
2023-2025: מלחמת חרבות ברזל
ציוני דרך > מפעלים הנדסיים

ייבוש החולה
המוביל הארצי
הקמת הנמל באילת ואשדוד
הקמת העיר מודיעין
נתב"ג 2000
כביש 6
נתיבי איילון
גיבוש וביצוע של חלק מתוכנית הפיתוח של רכבת ישראל
גדר ההפרדה
גדר הגבול ישראל-מצרים
הרכבת הקלה בירושלים
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב
ראו גם

| --- | --- |
: ספר: שנים בישראל
אוסף של ערכים בנושא הזמינים להורדה כקובץ אחד.
מלחמות ישראל
היסטוריה של עם ישראל
עליות לארץ ישראל
פיזור אוכלוסין
תוכנית המצפים בגליל
ההיסטוריוגרפיה של הציונות
לקריאה נוספת

מיכאל בר-זוהר, קיצור תולדות ישראל, ידיעות ספרים, 2018.
נסים משעל, 70 לישראל, ידיעות ספרים
היפרדות לפאזות

איור 1: דוגמה להיפרדות לפאזות של שני נוזלים: צלחת של חומץ בלסמי ושמן זית.
בתרמודינמיקה, היפרדות לפאזות (באנגלית: Phase separation) או היפרדות למופעים מתייחסת למעבר פאזה המתרחש בתערובות של חומר מעובה, שבמהלכו נוצרת מתמיסה הומוגנית חד-פאזית תערובת של פאזות בהרכבי חומר שונים הנמצאות בו-זמנית זו לצד זו. לתמיסה החד-פאזית ההומוגנית הקיימת במקור, ולפאזות שנפרדות ממנה יש בדרך כלל אותו מצב צבירה. ההיפרדות לפאזות יכולה להתרחש בנוזלים או מוצקים, אך לא בתערובות גזיות. דוגמה יומיומית להיפרדות לפאזות נוזל-נוזל (liquid-liquid phase separation) היא צלחת החומץ בלסמי בשמן זית המוגשת במסעדות (איור 1). החומץ הבלסמי הוא תמיסה חד-פאזית של חומצת חומץ במים (ומרכיבים נוספים). מאחר שמים ושמן אינם מתמוססים זה בזה בטמפרטורת החדר, מתקבלת תערובת דו-פאזית של טיפות חומץ בלסמי (העיגולים השחורים) בתוך שמן הזית (הצהוב). להיפרדות לפאזות נוזל-נוזל ונוזל-מוצק יש יתרונות טכנולוגיים כמו בהפרדת חומרים וביצירת קולואידים, אבל ההיפרדות לפאזות מוצק-מוצק של סגסוגות פוגעת בדרך כלל באיכות החומר.
תרמודינמיקה > תמיסה אידיאלית

תמיסה אידיאלית מוגדרת ככזו שבה יש אחידות מלאה של כוחות הקוהזיה. כלומר, עבור תמיסה של שני מרכיבים (תמיסה בינארית), למשל, הכוחות בין המולקולות של חומר  {\mathit {A}} לבין עצמן ( E_{AA}), בין המולקולות של חומר  {\mathit {B}} לבין עצמן ( E_{BB}), ובין המולקולות של חומר  {\mathit {A}} למולקולות של חומר  {\mathit {B}} ‏( E_{AB}) שווים כולם זה לזה ( E_{AA}=E_{BB}=E_{AB}). לכן, הערבוב של שני חומרים אלו ליצירת תמיסה אינו מלווה בחום של התמוססות ( {\Delta }H_{mix}=0). אבל, אף על פי שהתמיסה אידיאלית, הערבוב מגדיל את האי-סדר במערכת, ולכן התהליך מלווה בגידול של האנטרופיה.
תרמודינמיקה > האנטרופיה של הערבוב

הפוטנציאל הכימי החלקי של מרכיב  {\mathit {A}} בתמיסה,  \mu _{A}, בטמפרטורה  {\mathit {T}} ניתן על ידי:
\mu _{A}={\mu }_{A}^{0}+RT\ln {P}_{A}^{0}+RT\ln {x}_{A}
היכן ש-:
\mu _{A}^{0} – הפוטנציאל הכימי של חומר  {\mathit {A}} בלחץ של 1 אטמוספירה;  P_{A}^{0} – לחץ האדים של הפאזה המעובה של  {\mathit {A}} טהור בטמפרטורה  {\mathit {T}};  x_{A} – השבר המולרי של החומר  {\mathit {A}}; והנחנו שפאזת האדים מתנהגת כגז אידיאלי, ולכן מקיימת (למול) את הביטוי:  {P_{A}}{V_{A}}=RT ( {\mathit {R}} הוא קבוע הגזים, ו- V_{A} - הנפח החלקי של  {\mathit {A}}); וכן שהתמיסה אידיאלית, דהיינו מקיימת את חוק ראול:  P_{A}=x{P_{A}^{0}}, היכן ש- P_{A} הוא לחץ האדים של החומר  {\mathit {A}} מעל לתמיסה בטמפרטורה  {\mathit {T}}. כמו כן קיים:  d{\mu _{A}}(vap)={V_{A}}dP_{A}.
האנטרופיה המולרית החלקית של  {\mathit {A}} בתמיסה ניתנת על ידי:
S_{A}^{m}=-(\partial {\mu _{A}}/{\partial T})_{P}=-R\ln {{P}_{A}^{0}}-R\ln {x_{A}}=S_{A}^{m^{0}}-R\ln {x_{A}}.
לכן:  S_{A}^{m}-S_{A}^{m^{0}}=-R\ln {x_{A}}.
אם נערבב  n_{A} מולים של  {\mathit {A}} עם  n_{B} של  {\mathit {B}} נקבל:
\Delta {S_{mix}}={n_{A}}({S_{A}^{m}-S_{A}^{m^{0}}})+{n_{B}}({S_{B}^{m}-S_{B}^{m^{0}}})=-{n_{A}}R\ln {x_{A}}-{n_{B}}R\ln {x_{B}}.
חלוקה במספר המולים הכללי תיתן את האנטרופיה המולרית של ערבוב שני החומרים:
\Delta {S_{mix}}/(n_{A}+n_{B})=\Delta {S_{mix}^{m}}=-{R}({n_{A}}\ln {x_{A}}-{n_{B}}\ln {x_{B}}).
האנטרופיה המולרית של יצירת תמיסה בעלת מספר כלשהו של מרכיבים תינתן, על כן, על ידי:  \Delta {S_{mix}^{m}}=-{R}\Sigma _{i}({n_{i}}\ln {x_{i}}).
חשוב לשים לב שתמיד קיים גידול באנטרופיה בעת יצירת תמיסה.
תרמודינמיקה > האנרגיה החופשית של הערבוב

תמיסות ריאליות מתנהגות בצורה דומה לתמיסות אידיאליות אף שאין בהן אחידות מלאה של כוחות הקוהזיה. עם זאת, אם הסטייה מאידיאליות גדולה במידה מספקת, אפשר להגיע למצב שבו הרכיבים לא יוכלו ליצור יותר תמיסה הומוגנית בכל תחום ההרכבים. כאשר מוסיפים כמויות הולכות וגדלות של רכיב אחד לרכיב אחר, מגיעים בסוף למסיסות גבולית כלשהי, שמעבר לה נוצרים שני מופעים (שתי פאזות) נבדלים זה מזה. בהמשך סעיף זה נדון בתנאים להיפרדות כזו לפאזות ובסוגי ההיפרדות.
מאחר שמדובר בתמיסות שאינן אידיאליות, הרי שחוזקי הקשרים בין המרכיבים אינם שווים זה לזה (כבתמיסות אידיאליות). כלומר, קיים:  E_{AA}\neq E_{BB}\neq E_{AB}. ביצירת התמיסה, הפעם, תבלע או תשתחרר אנרגיה עקב שבירת הקשרים  A- A ו- B- B ויצירת שני קשרי  B- A (על כל קשר שנשבר בחומר  A ובחומר  B):  \Delta {H_{mix}}\propto x(1-x)(2{E{_{BA}}}-E{_{AA}}-E{_{BB}}).
נגדיר לכן את פרמטר האינטראקציה ( \chi ) ע"י:  \chi \equiv (2{E{_{BA}}}-E{_{AA}}-E{_{BB}})\cdot Const., כך שיתקיים:  \Delta {H_{mix}}=x(1-x){\chi }
האנרגיה החופשית הקשורה עם הערבוב,  \Delta G_{mix}, ניתנת על ידי:  \Delta G_{mix}=\Delta H_{mix}-T{\Delta S_{mix}} ולכן:  \Delta G_{mix}=(x\ln {x}){\chi }-T{\Delta S_{mix}}.
לבסוף, הצבת  \Delta S_{mix} תיתן את התלות של  \Delta G_{mix} בשבר המולרי  x:
\Delta G_{mix}=(x\ln {x}){\chi }-RT[x\ln {x}+(1-x)\ln {(1-x)}]
השתנות האנרגיה החופשית של הערבוב עם הרכב התמיסה עבור ערכים שונים של  \chi , בטמפרטורה מסוימת, מתוארת באיור 2. בהתאם לסימן של  \chi  קיימים שלושה מקרים:
מקרה א':  \chi =0 – המקרה של התמיסה האידיאלית.  \Delta G_{mix} תמיד שלילית, ובעלת מינימום ב- x=0.5;
מקרה ב':  \chi <0 – בעקום  \Delta G_{mix}, שהוא תמיד שלילי, יש מינימום אחד עמוק יותר מאשר במקרה א';
מקרה ג':  \chi >0 – בעקום  \Delta G_{mix} יש שני מינימה מקומיים.
תמיסה הומוגנית תתקבל במקרים א' ו-ב', כאשר לעקום האנרגיה החופשית של הערבוב יש רק מינימום אחד. במקרה ג', כאשר יש שני מינימה בעקום זה, ישנם הרכבים מסוימים של התמיסה שבהם היא תיפרד לשני מופעים. כלומר, מקרה זה מתאים למקרה של מסיסות חלקית של שני המרכיבים זה בזה.
תרמודינמיקה > מסיסות חלקית והיפרדות למופעים

כדי להסביר את ההיפרדות לפאזות נתבונן באיור 3 המתאר (בפנל העליון) את תלות האנרגיה החופשית של התמיסה בהרכבה, בטמפרטורה  T_{2} שבה פרמטר האינטראקציה חיובי ( \chi >0, מקרה ג'). נבחן מה קורה כאשר מקררים תמיסה הומוגנית בהרכב  x_{0} מטמפרטורה  T_{1} (גבוהה מ- T_{2}). מיד כשתגיע הטמפרטורה לערך  T_{2} יהיה לתמיסה הרכב זהה בכל ניפחה, והאנרגיה החופשית שלה תהיה  G_{0}, על עקום האנרגיה החופשית כנגד ההרכב, כמוראה על ידי הנקודה הירוקה הריקה שבפנל העליון של האיור. אבל המערכת יכולה להקטין את האנרגיה החופשית שלה ל- G_{1}, על ידי יצירת שתי פאזות  \alpha  ו- \beta  בהרכבים המתאימים לנקודות  C ו- D על העקום (כמוראה על ידי הנקודות הירוקות שבפנל). יתרה מכך, בצורה דומה המערכת יכולה להקטין עוד את האנרגיה החופשית שלה על ידי קפיצה נוספת מטה ל- G_{2}. הפעם ההרכבים של שני המופעים יתאימו לנקודות  E ו- F (הקו והנקודות הסגולים בפנל). בסופו של דבר המערכת תגיע לאנרגיה החופשית המינימלית,  G_{3}, ב- T_{2} על המשיק המשותף לשני המינימה בעקום האנרגיה החופשית ב- T_{2}, בנקודות  H ו- I (הקו והנקודות האדומים). כלומר, בהרכבים  x_{\alpha } ו- x_{\beta }. לכל הרכב בין  x_{\alpha } ו- x_{\beta } יימצא הערך המינימלי של האנרגיה החופשית על המשיק המשותף הזה, ולכן:
עבור  x_{B}<x_{\alpha } נקבל תמיסה הומוגנית של  A ו- B (עשירה ב- A), רק פאזה אחת -  \alpha ;
עבור  x_{B}>x_{\beta } נקבל תמיסה הומוגנית של  A ו- B (עשירה ב- B), רק פאזה אחת -  \beta ;
עבור  x_{\alpha }<x_{B}<x_{\beta } נקבל היפרדות לשתי פאזות  \alpha  ו- \beta , כאשר יחס הכמויות של שתי הפאזות ניתן על ידי כלל המנוף (אנ'). כלומר, בהרכב ההתחלתי  x_{0} יחס הכמויות יהיה:  \alpha /\beta =G_{3}I/G_{3}H.
השברים המולריים  x_{\alpha } ו- x_{\beta } מגדירים את גבולות המסיסות של תמיסת שני החומרים בטמפרטורה  T_{2}, כלומר את הגבולות שמעבר להם הקיום של שתי הפאזות  \alpha  ו- \beta  זו לצד זו יציב יותר מאשר תמיסה הומוגנית חד-מופעית. התחום שמוקף על ידי גבול המסיסות (העקום הכחול בפנל התחתון באיור 3) קרוי פער המסיסות (miscibility gap).
תרמודינמיקה > היפרדות בינודלית וספינודלית למופעים

ההיפרדות לפאזות בפער המסיסות מתרחשת בשני מנגנונים שונים. נתרכז תחילה בתחום שבין המינימה בעקום  G(T_{2}) שבפנל העליון באיור 3 לבין נקודות הפיתול  J ו- K המסומנות בעיגולים שחורים. למשל בתמיסה שהרכבה ההתחלתי הוא  x' (המסומנת בעיגול תכלת ריק בפנל העליון באיור 3). כאשר יש תנודה קטנה בהרכב שלה ייתכן שייווצרו תחומים עשירים בחומר  A לצד תחומים עשירים בחומר  B (הנקודות התכולות  M ו- N, בהתאמה). במקרה זה יש עלייה באנרגיה החופשית (לערך המתאים על הקטע  MN). יש, אם כן, מחסום אנרגטי להיפרדות הפאזות, והתמיסה תהיה במצב מטסטבילי. האנרגיה החופשית של המערכת תקטן, במקרה זה, רק כאשר ייווצר גרעין עם הרכב שונה מאוד מזה של התמיסה. היפרדות כזו לפאזות קרויה פירוק בינודלי (אנ') (binodal).
בתחום שבין נקודות הפיתול  J ו- K בעקום המצב שונה. הפעם יש ירידה באנרגיה החופשית עם כל תנודת הרכב, ולו גם הקטנה ביותר, שגורמת להיווצרות תחומים עשירים בחומר  A לצד תחומים עשירים בחומר  B. (למשל הנקודה  G_{1} על הקטע  CD בפנל העליון שבאיור 3). זהו מצב בלתי יציב (unstable) – אין מחסום אנרגטי להיפרדות לפאזות. ההיפרדות מוּנָעת רק על ידי דיפוזיה של המרכיבים לתחומים אלו, עד ליצירת הרכבי שיווי המשקל  x_{\alpha } ו- x_{\beta }, שבמינימה  H ו- I על העקום  G(T_{2}). היפרדות זו קרויה היפרדות ספינודלית (אנ') (spinodal). כאמור, היא קיימת בין שתי נקודות הפיתול שבעקום האנרגיה החופשית בטמפרטורה המסוימת.
עקומי ההיפרדות הבינודלית והספינודלית לפאזות שבדיאגרמת הפאזות  T-x הם אוסף נקודות המינימה ונקודות הפיתול, בהתאמה, שבעקומי  G(T) בטמפרטורות השונות, כמוראה באיור 4. "בתוך" העקום הספינודלי התמיסה או הסגסוגת אינן יציבות, וההיפרדות לפאזות מונעת על ידי דיפוזיה בלבד. בין העקום הספינודלי לעקום הבינודלי המערכת במצב מטסטבילי והתמיסה יכולה להתפרק לפאזות על ידי מנגנון של התגרענות וגידול. מחוץ לעקום הבינודלי קיימת תמיסה חד-פאזית. שתי העקומות נפגשות בנקודה הקריטית – המקסימום המשותף של שתי העקומות.
תרמודינמיקה > היפרדות לפאזות במערכות חומרים אוטקטיות ואזיאוטרופיות

אם הנקודה הקריטית של פער המסיסות מצויה בטמפרטורה גבוהה מהטמפרטורה שבה מתרחש שינוי מצב הצבירה של החומרים ממוצק לנוזל או מנוזל לגז תתקבל דיאגרמת פאזות אוטקטית או הטרואזיאוטרופית (אנ') (תערובת אזיאוטרופית עם היפרדות לפאזות נוזל-נוזל), בהתאמה. במקרים אלו קיימת טמפרטורה שבה מצויות שלוש פאזות בשיווי משקל: נוזל ושתי פאזות מוצקות במקרה של תערובת אוטקטית, וגז ושתי פאזות נוזליות במקרה של תערובת הטרואזיאוטרופית.
איור 5 מראה כיצד זה קורה עבור המצבים נוזל ומוצק בתערובת של שני חומרים  A ו- B. בטמפרטורה הגבוהה ( T1) עקום האנרגיה החופשית של התערובת המוצקה מראה אמנם שני מינימה, כמצופה ממערכת עם פער מסיסות, אבל עקום האנרגיה החופשית של הנוזל נמוך יותר בכל תחום ההרכבים, ויש לו מינימום יחיד. המערכת תתקיים בשיווי משקל כתמיסה נוזלית (חד-פאזית) של שני החומרים  A ו- B (מתוארת בפנל התחתון על ידי התחום הכחול). כשהטמפרטורה יורדת לערך  T2 האנרגיה החופשית של המוצק נהיית נמוכה מזו של התמיסה הנוזלית בהרכבים עשירים בחומר  B. המשיק המשותף לשני העקומים מחבר כעת בין מוצק עשיר ב- B ובין תמיסה נוזלית של  A ו- B בהרכב עני יותר ב- B, כמתואר על ידי שני הקווים התכולים האנכיים. בין שני הקווים הללו קיימת מערכת דו-פאזית של תמיסה נוזלית של  A ו- B עם מוצק  B, כמתואר על ידי השטח הימני הצבוע בסגול בפנל התחתון. מימין לשטח זה מצויה תמיסה מוצקה חד-פאזית עשירה ב- B. כשהטמפרטורה יורדת עוד, ל- T3, האנרגיה החופשית של המוצקים יורדת עוד, כך שגם בצד העשיר ב- A היא נמוכה מהאנרגיה החופשית של הנוזל. לכן, גם בצד שמאל של דיאגרמת הפאזות מופיע שטח סגול על פי המשיק המשותף הסגול שבצד שמאל, אלא שהפעם תחום זה הוא תערובת דו-פאזית של תמיסה נוזלית ומוצק  A. העקום האדום ממשיך לרדת כשממשיכים להוריד את הטמפרטורה, עד שב- T4 כל שלושת המינימה נמצאים על משיק משותף.  T4 היא הטמפרטורה האוטקטית, ובה נמצאות בשיווי משקל שלוש פאזות: תמיסה נוזלית של  A ו- B (בהרכב המתאים למינימום בעקום הכחול), פאזה מוצקה עשירה ב- A (בהרכב המתאים למינימום השמאלי בעקום האדום) ופאזה מוצקה עשירה ב- B (בהרכב המתאים למינימום הימני בעקום האדום). בטמפרטורות נמוכות מ- T4 האנרגיה החופשית של המוצק יורדת עוד, כך שהמשיק המשותף לשני המינימה בעקום האדום נמצא כולו מתחת למינימום האנרגיה החופשית של הנוזל (הכחול). המערכת מתנהגת מכאן ואילך כמו באיור 4, ובדיאגרמת הפאזות מתקבל פער המסיסות (השטח הירוק) המוגבל על ידי עקום הפירוק הבינודלי, כמקודם.
עבור תמיסה נוזלית עם מסיסות מוגבלת שהופכת לתערובת גזית לפני הנקודה הקריטית בעקום פער המסיסות מתקבלת, בצורה דומה, דיאגרמת פאזות של הטרואזיאוטרופ (איור 6). במקרה זה העקומים האדומים שבגרפים של האנרגיה החופשית כנגד ההרכב שבאיור 5 הם של הנוזל, ואילו הכחולים - של פאזת האדים.