stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קובי (אלבום)
רשימת השירים

| קובי> מס' | קובי> שם | קובי> מילים | קובי> לחן | קובי> משך | קובי>  | קובי>  | קובי>  | קובי>  | קובי>  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | קטע פתיחה  |   | עידו אופק | 1:18 |  |  |  |  |  |
| 2. | אור כחול  | עידו אופק | גיא מזיג | 3:54 |  |  |  |  |  |
| 3. | שוב הדיסקו כאן  | עידו אופק | עידו אופק | 3:21 |  |  |  |  |  |
| 4. | לה מוזיקנטה לה קלאסיקה  | אסי ישראלוף | אייל מזיג | 1:20 |  |  |  |  |  |
| 5. | לא בא לי לשמוע  | איתי גלוסקא | איתי גלוסקא | 5:04 |  |  |  |  |  |
| 6. | בחור ידוע בשכונה  | איתי גלוסקא | איתי גלוסקא | 2:36 |  |  |  |  |  |
| 7. | קרנבל  | עידו אופק | עידו אופק | 3:12 |  |  |  |  |  |
| 8. | יצאנו לרקוד  | גיא מזיג | גיא מזיג | 4:48 |  |  |  |  |  |
| 9. | בהיעדר זמיר  | איתי גלוסקא | איתי גלוסקא, גיא מזיג | 3:22 |  |  |  |  |  |
| 10. | אלפקה  | עידו אופק, גיא מזיג | עידו אופק, גיא מזיג | 3:34 |  |  |  |  |  |
| 11. | לבדוק לך ת'מנוע  | גיא מזיג, אריק לוי | גיא מזיג | 5:48 |  |  |  |  |  |
| 12. | אחלה בחלה (עם שלישיית מה קשור)   | גיא מזיג, אסי ישראלוף, אריק לוי, אורן ארזוני | גיא מזיג, אסי ישראלוף | 3:38 |  |  |  |  |  |
| משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | משך כולל: | 41:55 |  |  |  |  |  |
משתתפים

חברי הלהקה:
איתי גלוסקא - שירה וקולות
עידו אופק - גיטרות, קולות
גיא מזיג - גיטרות, שירה, קולות, גיטרה בס ("לא בא לי לשמוע", "אלפקה", "אחלה בחלה")
אייל מזיג - גיטרה בס, קולות, חליל ("אחלה בחלה")
רון אלמוג - תופים וכלי הקשה
אורי וינשטוק - קלידים
יוסי חסון - סאונד ומחשב
משתתפים נוספים:
אסי ישראלוף, שלום מיכאלשווילי, ציון ברוך (שלישיית מה קשור) - שירה ("אחלה בחלה")
אורן ארזוני - שירה ("אחלה בחלה")
דודוש קלמס - קלידים ("שוב הדיסקו כאן")
גילי בן צבי, ניסן ראובן - קונגס
אבישי כהן, גיא דויד, רן אלגוב, ליאור רון - חצוצרה
עמית פרידמן, אייל תלמודי - סקסופון
הדר כהן, אטיין מנרי, איילת קביליו - כינור
מירי מנשרוב - ויולה
יועד ניר - צ'לו
הדס איתיאל - חליל צד
אמיר משה - אבוב
גינדי טורצנסקי - בסון
חגי רז - בנג'ו ("אלפקה")
הפקה:
הדורבנים - עיבודים והפקה מוזיקלית
אפרים שמיר - הפקה מוזיקלית ל"שוב הדיסקו כאן"
יוסי חסון - טכנאי הקלטה
ליאת רז - הפקה בפועל
יובל כספי - איורים
איילה הלוי - עיצוב גרפי
קמיליונר

| --- | --- |

קמיליונר, יולי 2008
 לידה:  28 בנובמבר 1979 (בן 44) יוסטון, טקסס, ארצות הברית
 שם לידה:  האקים סריקי
 שם במה:  Chamillionaire 
 מקום הקמה:  יוסטון 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1997
 מקום לימודים:  תיכון ג'רזי וילג' 
 סוגה:  היפ הופ, ראפ
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  יוניברסל רקורדס
 פרופיל ב-IMDb
 
האקים סריקי (נולד ב-28 בנובמבר 1979) הידוע יותר בשם הבמה שלו קמיליונר (Chamillionaire) שהוא הלחם בסיסים של המילים "chameleon" (זיקית) ו-"millionaire" (מיליונר), הוא ראפר אמריקאי מיוסטון, טקסס. הוא מוכר בעיקר בזכות שירו 'Ridin' שהיה להיט גדול בשנת 2006 וגם זיכה אותו בפרס גראמי לביצוע הראפ הטוב ביותר של צמד או קבוצה לשנת 2007. [דרוש מקור]
בנוסף לכך הוא מחזיק בתואר הראפר שמכר הכי הרבה רינגטונים.
דיסקוגרפיה

| אלבום | שנה | מכירות[דרוש מקור: לכל הנתונים] | מקום במצעדים |
| --- | --- | --- | --- |
| The Sound Of Revenge | 2005 | 2.5 מיליון (World Wide) | 10 US |
| Ultimate Victory | 2007 | 380,000(US) | 8 US |
| N/A | 2009 | טרם שוחרר |  |
קיטגאווה אוטאמרו

| --- | --- |

 לידה:  1753 Kawagoe, יפן 
 פטירה:  31 באוקטובר 1806 (בגיל 53 בערך) אדו, יפן 
 שם לידה:  北川 勇助 
 מקום קבורה:  Senkō-ji 
 תקופת הפעילות:  מ-1770 
 זרם באמנות:  אוקיו-אה 
 הושפע על ידי:  סקיין טוריאמה 
 יצירות ידועות:  Moonlight Revelry at Dozo Sagami, Three Beauties of the Present Day 
 חתימה:   
 
"אישה מוחה זעה". הדפס עץ צבעוני של אוטאמרו
"פרח אדו: צעירה בהקראה טקסית", הדפס עץ צבעוני, בסביבות 1800
"מאה סיפורים על רוחות ושדים", הדפס עץ צבעוני, ראשית המאה ה-19
קיטגאווה אוטאמרו (ביפנית: 喜多川 歌麿; ‏ 1753 – 1806) היה אמן יפני, שנודע במיוחד בשל הציורים והדפסי העץ שלו המציגים נשים יפות וקורטיזנות ביושיווארה, רובע השעשועים של אדו (Edo - טוקיו של ימינו).
תמונות אלו הם חלק מהסוגה שנודעה כאוקיו-אה (Ukiyo-e), "תמונות העולם הצף". סוגה זו נפוצה בערי יפן מסוף המאה ה-17 ועד אמצע המאה ה-19. המונח "העולם הצף" במקורו הוא מונח בודהיסטי המתייחס לארעיות העולם והבליו הגשמיים. מונח זה הושאל בתרבות היפנית לתיאור תענוגות העולם הזה, כפי שהם באים לידי ביטוי ברובעי השעשועים של ערי יפן. תמונות העולם המרחף מתארות את תענוגות בתי התה, תיאטרון הקבוקי ושחקניו, קורטיזנות נחשקות וזונות פשוטות. אוטאמרו נחשב לגדול והפורה מבין אמני האוקיו-אה. הוא פרסם בתקופת פעילותו מאות ציורים, הדפסים וספרים מאוירים.
ביוגרפיה > תחילת חייו

רוב פרטי חייו של אוטאמרו לא ידועים, למרות היותו מחשובי אמני יפן במאה ה-18. זאת, מכיוון שאוקיו-אה נחשבה לאמנות המעמדות הנמוכים, לפי ההיררכיה של החברה המעמדית בתקופת שוגונות טוקוגאווה.
שנת הולדתו המשוערת של אוטאמרו היא 1753. הערים קיוטו, אדו, ואוסקה הוצעו כולן כמקום הולדתו אך סביר להניח שנולד בחבל ארץ כפרי של יפן . 
לא ידוע מי היו הוריו ומהו מעמדה ומוצאה של משפחתו, אך ידוע ששם משפחתו היה קיטגאווה. עוד בילדותו הפך לחניך של טוריאמה סייקיאן (鳥山 石燕) שהיה מורהו הרשמי היחיד. טוריאמה היה צייר אשר למד בעבר באסכולת קאנו, עסק בשירה, עיצב אלבומים והתרועע עם שחקנים, משוררים ומחזאים. בין מכריו היה המוציא לאור צוטאיה ג'וזאבורו (Tsutaya Juzaburo), בין המוציאים לאור המשפיעים ביותר בתקופת אדו . פגישה בין צוטאיה ג'וזאבורו לאוטאמרו תניב שיתוף פעולה פורה ביותר.
כמו אמנויות רבות אחרות, גם הדפסי העץ הגיעו ליפן מסין. תחילה היו אלה ספרים בודהיסטים מסין, שהיו ידועים ביפן מהמאה ה-8. הדפסים בודהיסטיים של אלוהויות שונות הוכנו ביפן וחולקו חינם למאמינים במקדשים. מאחר שהיו אלה הדפסים ולא ציורים, ניתן היה ליצרם בכמויות גדולות ובמחיר נמוך.
ערכם האמנותי של ההדפסים נחשב נמוך בעיני מלומדים והיו אלה אנשי העיר, מעמד הסוחרים ובעלי המלאכה במאה ה-17 שאימצו את ההדפסים, אשר תיארו את תושבי רובעי השעשועים ונקראו "תמונות העולם המרחף" או אוקיו-אה, ביפנית. 
באדו פרחה אמנות הדפסי העץ, והדפסי "נישיקי-אה" (Nishiki-e) "תמונות ברוקד", נוצרו על ידי אמנים כמו הרונובו (Harunobu).
ביוגרפיה > עבודותיו

עבודותיו הראשונות של אוטאמרו שפורסמו היו לתיאטרון הקבוקי והדפסי תמונות של שחקנים. אוטאמרו התכחש מאוחר יותר לעבודתו זו וטען שמעולם לא יצר הדפסים לתיאטראות קבוקי. 
סגנונו של אוטאמרו בשנות ה-70 של המאה ה-18 הושפע מהאמנים קאצוקאווה שונשו (勝川 春章) וקיטאו שיגמאסה (北尾 重政). שסגנונם ניכר בעבודותיו משנים אלה.
בשנות ה-80 של המאה ה-18 החל לשתף פעולה עם צוטאיה ג'וזאבורו המוציא לאור ויחד החלו לפרסם הדפסים ועבודות איור בסגנון ששילב השפעות מאמני אוקיו-אה אחרים, בייחוד טוריאי קיוינאגה (鳥居 清長) עם סגנונו של אוטאמרו. הוא החל ליצור הדפסי עץ המתארים נשים יפות ותמירות, המסמלות אידיאל יופי. בהמשך הוא החל ליצור הדפסים שתיארו נשים ספציפיות, כמו מלצריות מפורסמות בבתי תה וקורטיזנות נחשקות. בנוסף לתיאורי נשים, יצר אוטאמרו אלבומים עם איורי ציפורים, חרקים וצמחים שהראו נטייה לריאליזם, יכולת התבוננות מעמיקה וקרבה לטבע.
בהמשך, אוטאמרו יצר הדפסי עץ של נשות רובע השעשועים ברגעים אינטימיים, מנקודת מבט פרטית מאוד של אדם הבקיא באורחות חייהן של הקורטיזנות. דמויותיו עוסקות בקריאה, קליגרפיה, רחצה, סידור שיער ומלבושים, כאשר אוטאמרו מצליח להעביר דקויות רגשיות כמו הרהורים, ציפייה, התרגשות ותשוקה, אשר מובחנים בהבעות הדמויות בהדפסיו. 
אוטאמרו נטה להתמקד בפלג גופן העליון של דמויותיו, פרטי הביגוד מוקפדים והדגש בהדפס הוא על מאפייניהן הפיזיים של הדמויות.
אוטמארו יצר גם הדפסים המציגים קבוצות נשים, ראוי לציון מבין אלה הוא הטריפטיך "אורחות ללילה" (Overnight Guests) המציג שש נשים, בקומפוזיציה בה שלוש נשים ישובות ושלוש עומדות. ישנה תחושת חמימות וביתיות בין הדמויות, והשימוש בצבעי ירוק, אדום, ורוד ושחור יוצר צבעוניות רכה.
ככל הנראה במהלך שנות השלושים לחייו נישא אוטאמרו אך נישואין אלה לא האריכו ימים.
היה זה חברו ומעסיקו צוטאיה ג'וזאבורו שסידר את הנישואין. ב-1790 אישה ששמה נקשר לאוטאמרו נפטרה. (לא ידועה מידת הקרבה ביניהם).
בשנות ה-90 של המאה ה-18 הגיע אוטאמרו לשיא בשלותו כאמן "נישיקי-אה" של האוקיו-אה. הוא פיתח סגנון ייחודי לו ותיאר דמויות כגון קורטיזנות יפיפיות, זונות מדרגות שונות, אמהות וילדיהן (נושא חוזר בעבודותיו של אוטאמרו), שולות צדפים ומעבדות פקעות משי. 
בשנות ה-80 של המאה ה-18 פורסמו רפורמות קנסאי (1787-1793) של השוגונות, שנועדו לשפר את המצב הכלכלי ביפן, לרומם את מעמד הסמוראי המתדרדר ולאכוף את החוקים על מעמד אנשי העיר. צנזורה ואיסורים שונים פגעו בעולם ההוצאה לאור באדו. סופרים ומו"לים שונים נענשו ואף נאסרו, ביניהם צוטאיה ג'וזאבורו, שמחצית מרכושו הוחרם ופעילותו כמו"ל הוגבלה במידה רבה. 
למרות הקשיים, צוטאיה ג'וזאבורו הצליח להתאושש ממכות אלה והחל לפעול ביתר שאת, תוך טיפוח כישרונו של אוטאמרו ועידודו לפתח טכניקות חדשות. 
אוטאמרו אכן פנה לכיוון חדש, טכניקת "תמונות פנים גדולות" (Okao-e). 
ייחודן של יצירותיו בטכניקה זו היה התמקדות בפלג הגוף העליון ובפנים ויצירת אשליה של תחושת רכות של העור. שיא יצירתו בסגנון זה בולט בסדרת הדפסים שפורסמה בשנים 1792-1793 ונקראה "Great Love Themes of Classical Poetry". בשנת 1797 מת צוטאיה ג'וזאבורו, ועם מותו החלה התדרדרות בקריירה של אוטאמרו.
בשנת 1804 פרסם אוטמארו סדרת הדפסי נישיקי-אה המציגים את המצביא טויוטומי הידיושי וחמש פילגשיו, נושא שנאסר להצגה בספרות ובתיאטרון על ידי השלטונות והצנזורה. הדבר לא עבר בשתיקה ואוטאמרו נכלא לשלושה ימים ובילה עוד חמישים יום בידיים אזוקות.
ביוגרפיה > מותו ומורשתו

אוטאמרו נפטר בשנת 1806. גופתו נקברה במקדש סנקוג'י (Senkoji) באדו תחת השם שואן ריוקו שינשי (Shoen Ryoko Shinshi).
עבודותיהם של אוטאמרו ואמני הדפסי עץ יפנים אחרים בני המאות ה-17-19 החלו להגיע למערב באמצע המאה ה-19, הוצגו בתערוכות בבירות אירופה והשפיעו על יצירתם של אמנים כמו דוקטור לאמנות טומוקו קאשיקי, אדגר דגה ומארי קאסאט. כתוצאה מהכרות זו עם אמנות יפנית בכלל וז'אנר האוקיו-אה בפרט צמח באירופה זרם הג'פוניזם שהשפיע רבות על האמנות המערבית.
קלמר (כפר)

| --- | --- |
סמל קלמרסמל קלמר

 מדינה:  הונגריה הונגריה
 חבל:  צפון הונגריה
 מחוז:  בורשוד-אבאוי-זמפלן בורשוד-אבאוי-זמפלן
 נפה:  נפת פוטנוק
 שטח:  18.8 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  428 (1 בינואר 2024)
 קואורדינטות:  48°21′25″N 20°25′53″E﻿ / ﻿48.3569°N 20.431361111111°E﻿ / 48.3569; 20.431361111111 
 אזור זמן:  UTC +1
 http://kelemer.hu/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הונגריה מוגדלת) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קלמר(למפת הונגריה רגילה) בודפשט דברצן מישקולץ סגד פץ' גיור נירג'האזה קצ'קמט אוסטריה סלובקיה אוק. רומניה סרביה קרואטיה סל.קלמר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קלמר (בהונגרית: Kelemér) הוא כפר במחוז בורשוד-אבאוי-זמפלן שבצפון מזרח הונגריה. כמו יישובים רבים באירופה, גם אוכלוסיית קלמר קטנה משמעותית בשנים האחרונות, מ-525 תושבים בשנת 1990 עד 485 תושבים בשנת 2018 (ירידה של כ-7%).
בקלמר חיו מעט יהודים.
| שנה | מספר היהודים בכפר | כלל האוכלוסייה |
| --- | --- | --- |
| 1880 | 9 | 548 |
| 1910 | 4 |  |
| 1920 | 8 |  |
| 1930 | 1 |  |
| 1941 | 1 | 636 |
קובי (שפה)

| --- | --- |
 מדינות:  הודו
 אזורים:  אודישה, אנדרה פרדש
 דוברים:  350,000 
 שפת אם:  155,548 (2011)
 כתב:  אלפבית אודיה
 משפחה:  דראווידית דרומית - מרכזית גונדי - קואי קובי - קואי קובי
 לאום:  הודו הודו
 קוד ISO 639-3:  kxv 
 ראו גם:  שפה • כתב • רשימת שפות
 
אישה משבט הקהונד
קובי (באנגלית: Kuvi) היא שפה דראווידית דרומית-מרכזית שבטית. השפה מדוברת באזורים אודישה ואנדרה פרדש, שבהודו, והיא אחת משתי השפות המדוברות על ידי שבט הקהונד יחד עם קואי. השפה קרובה לשפת הגונדי והקואי.
הגיית השפה > תנועות

בקואי יש חמש תנועות קצרות וחמש ארוכות, המאפיין העיקרי של השפות הדראווידיות. בטבלה התנועות רשומות באלפבית פונטי בינלאומי על מנת להקל על קריאתן, לכל תנועה בטבלה יש גרסה קצרה וגרסה ארוכה.
|  | קדמיות | אחוריות |
| --- | --- | --- |
| סגורות | i | u |
| סגורות - אמצעיות | e | o |
| פתוחות | a |  |
הגיית השפה > דקדוק > הווה

| זמן הווה> עברית | זמן הווה> Kuvi |
| --- | --- |
אני: nānu mai
את/ה: nīnu manzi
הוא: evasi mannesi
אנחנו: mambu mannomi
אתם/ן: mimbu manzeri
הם/ן: evari manneri
הגיית השפה > דקדוק > עבר

| זמן עבר> עברית | זמן עבר> Kuvi |
| --- | --- |
אני הייתי: nānu mazzee
את/ה היית: nīnu mazzi
הוא היה: evasi mazzesi
היא הייתה: ēdi mazze
אנחנו היינו: mambu mazzomi
אתם/ן הייתם/ן: mīmbu mazzeri
הם/ן היו: evari mazzeri
קלאודיו מרולו

| --- | --- |

 לידה:  8 באפריל 1533 קורג'ו, איטליה 
 פטירה:  4 במאי 1604 (בגיל 71) פארמה, דוכסות פארמה 
 מוקד פעילות:  הרפובליקה של ונציה 
 תקופת הפעילות:  מ-1568 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  עוגב, עוגב 
 
קלאודיו מרולו
קלאודיו מרולו (באיטלקית: Claudio Merulo, נודע גם בשמות מרלוטי, מרולוס וכן קלאודיו דה קורג'ו; 8 באפריל 1533 - 4 במאי 1604) היה מלחין, מוציא לאור ונגן עוגב איטלקי בשלהי תקופת הרנסאנס. מרולו התפרסם בעיקר ביצירותיו החדשניות לכלי מקלדת ובמוזיקה להרכבים כליים, שחיבר בסגנון הפוליכוראלי הוונציאני. מרולו נולד בקורג'ו ומת בפארמה. שמו המקורי היה מרלוטי והוא שיווה לו צורה לטינית (משמעות השם היא "קיכלי קטן") כאשר התפרסם בחוגים התרבותיים של ונציה.
חייו

מעט ידוע על ראשית חייו, פרט לכך, שלמד בקורג'ו אצל טוטוואלה מנון, מחבר מדריגלים נודע, שעבד גם בחצר הדוכס מפרארה; מרולו היה גם תלמידו של ג'ירולאמו דונאטו, נגן עוגב. ייתכן גם שלמד אצל ג'וזפו צארלינו בבזיליקת סן מרקו בוונציה. בתקופת שהותו בוונציה התיידד עם קוסטאנצו פורטה וידידות זו נשמרה לאורך כל חייו. ב-21 באוקטובר 1556 התמנה לנגן עוגב בקתדרלה של ברשה ("דואומו וקיו") ונראה שהצטיין בכישוריו, כיון שהוזמן למלא משרה זו בסן מרקו, מעמד שנחשב לאחד היוקרתיים ביותר לנגן עוגב באיטליה בשנת 1557; מרולו נבחר מרשימת מועמדים, שכללה גם את פלורנטיו מסקרה ואנדראה גבריאלי. היה זה האירוע החשוב הראשון בקריירה שלו והוא נחשב לנגן העוגב המעולה ביותר באיטליה.
חשוב לציין, שבבזיליקת סן מרקו היו שני עוגבים ושני נגנים נפרדים התמנו לנגן בהם: בשנת 1557 התמנה מרולו לעוגב השני, הקטן יותר, ואניבאל פאדובאנו נשאר על כנו במשרת נגן העוגב הראשון.
אחרי יציאתו החפוזה של פאדובאנו מוונציה בשנת 1566, התמנה מרולו לעוגב הראשון ואנדראה גבריאלי היה לנגן העוגב השני. הוא התמנה לשגריר הרפובליקה הוונציאנית עם נישואי פרנצ'סקו הראשון דה מדיצ'י, הדוכס הגדול של טוסקנה וביאנקה קאפלו בשנת 1579 וכתב מוזיקה חגיגית לכבוד אנרי השלישי, מלך צרפת, שביקר בוונציה בשנת 1574.
בשנת 1584 עזב בפתאומיות את משרתו בוונציה. הסיבות לכך אינן ברורות, והמעשה מפתיע במידת מה; בוונציה בא על שכרו ביד רחבה, המוניטין שלו היו ללא דופי וסן מרקו היה אחד המקומות החשובים ביותר לנגן עוגב. כך או אחרת, בחודש דצמבר 1584 מופיע שמו ברשימת מקבלי השכר של חצר פארנזיה בפארמה.
ב-1587 התמנה לנגן עוגב בקתדרלה של פארמה ומשנת 1591 גם בכנסיית סנטה מריה דלה סטקאטה. כאן דרש שיפורים לעוגב ואלה הוצאו לפועל בידי קוסטאנצו אנטניאטי, הנצר האחרון למשפחת בוני העוגבים הנודעת מברשה. מסקנה סבירה היא, שמרולו השתמש בעוגב של סטקאטה לעבודתו על חיבור חדש, בהתבסס על ניסיונו הוונציאני, והמשיך לחבר בסגנון זה.
מרולו חי בפארמה עד מותו. במשך התקופה הזו נסע פעמים אחדות לוונציה ולרומא, שם הוציא לאור את שני הכרכים המפורסמים שלו, "טוקאטות לעוגב".
מרולו מת בפארמה ב-4 במאי 1604. הוא הניח אחריו בת ואת אשתו, אמאביליה באנצולה.
מוזיקה והשפעה

מרולו התפרסם במוזיקה שלו לכלי מקלדת. חדשנותו באה לביטוי בעיקר בטוקטות שלו; הוא היה הראשון להציב זה מול זה פרקים של כתיבה קונטרפונקטית וקטעי סולמות וארפג'ים מהירים; לעיתים קרובות הוא משבץ קטעים שאפשר לכנותם ריצ'רקארי ביצירות, המוגדרות טוקטות או קנצונות. (בסוף המאה ה-16 אין לראות במונחים אלה הגדרות מדויקות; ברור, שלמלחינים שונים היו מושגים שונים לגבי המשתמע מהם). יצירותיו לכלי מקלדת נשמעות לא פעם בראשיתן כעיבוד לפוליפוניה ווקאלית, אבל בהדרגה נוספים להן קישוטים, הרחבות ושכלולים, שמגיעים בשיאם לתרוצת [דרושה הבהרה] סולמות וארפג'ים, הדורשת וירטואוזיות בלתי מבוטלת. לפעמים, בעיקר ביצירותיו המאוחרות, הוא מפתח עיטורים, שמקבלים מעמד של מוטיב וזה, מצדו, משמש לפיתוח; גישה זו מבשרת טכניקה ראשית בדורה בתקופת הבארוק. במקרים רבים מרולו מתעלם כלאחר יד מן ה"כללים" של הולכת קולות ומשווה למוזיקה עוצמה של ביטוי רגשי, שנהוג יותר לקשר עם אסכולת המדריגליסטים מאשר עם מוזיקה לכלי מקלדת בתקופה המדוברת. ליצירותיו לכלי מקלדת הייתה השפעה עצומה ואת רעיונותיו אפשר לראות במוזיקה של סוולינק, פרסקובלדי ואחרים; הודות להשפעתו הכבירה של סוולינק כמורה, אפשר לראות הרבה מטכניקת המקלדת הווירטואוזית של אסכולת העוגב בצפון גרמניה, שהגיעה לשיאה ביוהאן סבסטיאן באך, כנובעת ישירות מחידושיו של מרולו.
אף כי התהילה שקצרה המוזיקה האינסטרומטאלית שלו העיבה על חלק גדול מיצירותיו לקול ללא ליווי, מרולו היה גם מלחין מדריגלים. בהיותו חבר במה שידוע כיום כאסכולה הוונציאנית, כתב גם מוטטים למקהלה כפולה כמנהגם של אנדריאה וג'ובאני גבריאלי. הוא הוציא לאור שני ספרים של מדריגלים לחמישה קולות (1566 ו-1604), ספר אחד של מדריגלים ל-4 קולות (1579) ואחד ל-3 (1580).
המסה המפורסמת על טכניקת מקלדת "איל טרנסילבאנו" (1593) מאת ג'ירולאמו דירוטה, הוקדשה למרולו, אות למעמדו כאחד מנגני המקלדת החשובים ביותר של הרנסאנס.
רשימת יצירות

Ricercari d’Intavolatura d’Organo, Libro primo 1567:
Ricercar del primo tuono
Ricercar del secondo tuono
Ricercar del terzo tuono
Ricercar del quarto tuono
Ricercar dell’undecimo tuno
Ricercar del duodecimo tuono
Ricercar del settimo tuono
Ricercar dell’ottavo tuono
Toccata del terzo tuono from Il Transilvano, part I, by Diruta 1597
Toccate d’Intavolatura d’Organo, Book 1 1598:
Primo Tuono Toccata prima
Primo Tuono Toccata seconda
Secondo Tuono Toccata terza
Secondo Tuono Toccata quarta
Secondo Tuono Toccata quinta
Terzo Tuono Toccata sesta
Terzo Tuono Toccata settima
Quarto Tuono Toccata ottava
Quarto Tuono Toccata nona
Toccate d’Intavolatura d’Organo, Book 2 1604:
Undecimo detto Quinto Tuono Toccata prima
Undecimo detto Quinto Tuono Toccata seconda
Duodecimo detto Sesto Tuono Toccata terza
Duodecimo detto Sesto Tuono Toccata quarta
Settimo Tuono Toccata quinta
Settimo Tuono Toccata sesta
Ottavo Tuono Toccata settima
Ottavo Tuono Toccata ottava
Nono Tuono Toccata nona
Decimo Tuono Toccata decima
Canzoni d’Intavolatura d’Organo, a quattro voci, fatte alla francese, Book 1 1592 :
La Bovia
La Zambeccara
La Gratiosa
La Cortese
La Benvenuta
La Leonora
L’Albergata
La Rolanda
Petit Jacquet
1606 Canzoni d'intavolatura d'organo fatte alla francese, Book 2:
La Ironica
La Jolette
La Pazza
La Palma
La Pargoletta
La Rosa
La Radivila
La Seula
La Scarampa
L'Arconadia
Petite Camusette
1611 Canzoni d'intavolatura d'organo fatte alla francese, Book 3:
Languissans
Onques amour
Susanne un jour
Content
Madrigali a 5 libro I (1566) e II 1604
Madrigali a 4 1579
Madrigali a 3 1580
Mottetti a 5 libro I (1578), II 1578
Mottetti a 6 libro I (1583), II (1593) e III 1605, postumo
Sacrae Cantiones 1578
Mottetti a 4 1584
Sacri Concentus 1594
Messe a 5 1573
קנצונה ל 4 כלים מתוך Canzoni per sonare, Raverii, Venice 1608
3 קנצונות לחמישה כלים מתוך Canzoni per sonare, Raverii, Venice 1608
עוד כעשרים קנצונות לארבעה כלים ממקורות שונים.
שלושה ספרי ריצ'רקרי לנגינה או לשירה בארבעה קולות
לקריאה נוספת

Giuseppe Martini, Claudio Merulo. Parma, Ordine Costantiniano di S. Giorgio, 2005 (512 pp., with ill.) ISBN 88-901673-8-6
Eleanor Selfridge-Field, Venetian Instrumental Music, from Gabrieli to Vivaldi. New York, Dover Publications, 1994. ISBN 0-486-28151-5
Article "Claudio Merulo," in The New Grove Dictionary of Music and Musicians, ed. Stanley Sadie. 20 vol. London, Macmillan Publishers Ltd., 1980. ISBN 1-56159-174-2
Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
ג'וזפה מרטיני, "קלאודיו מרולו", פארמה, הוצאת קונסטנטיאנו די ס. ג'ורג'ו, 2005 (עמ' 512.)
אלינור סלפרידג'-פילד, "מוזיקה אינסטרומטאלית ונציאנית, מגבריאלי עד ויוואלדי" ניו יורק, הוצאת דובר 1994.
"קלאודיו מרולו" במילון גרוב החדש למוזיקה ומוזיקאים", עורך סטנלי סיידי, כרך 20, לונדון, הוצאת מקמילן 1980.
גוסטב ריז, "מוזיקה ברנסאנס", ניו יורק, ו.ו. נורטון ושות', 1954.
פרס קראפורד

| --- | --- |
 מדינה:  שוודיה 
 הגוף המעניק:  האקדמיה המלכותית השוודית למדעים 
 תקופת הפרס:  1980–הווה (כ־44 שנים) 
 נקרא על שם:  הולגר קראפורד, אנה-גרטה קראפורד 
 www.crafoordprize.se
 
פרס קראפורד (באנגלית: The Crafoord Prize) הוא פרס מדעי בין־לאומי הניתן אחת לשנה.
היסטוריה

הפרס ניתן החל משנת 1982 על ידי קרן קראפורד (שו'), שנוסדה על ידי התעשיין השוודי הולגר קראפורד ורעייתו אנה-גרטה (שו'), והוא מנוהל על ידי האקדמיה המלכותית השוודית למדעים. מטרת הפרס היא לקדם את המחקר הבסיסי בתחומי: אסטרונומיה ומתמטיקה, מדעי כדור הארץ, מדעי החיים (בדגש מיוחד על אקולוגיה), ודלקת מפרקים שגרונית (Polyarthritis). התחומים שנבחרו לפרס הם אלה, שלא מצאו ביטוי בפרס נובל, פרט למחלת דלקת הפרקים השגרונית שבה חלה תורם הפרס.
בכל שנה ניתן פרס בנושא אחד. הנושא נקבע בסבב בין התחומים: אסטרונומיה / מתמטיקה, מדעי כדור הארץ ומדעי החיים. הפרס בתחום דלקת פרקים שגרונית ניתן בלי קשר לסבב, רק כאשר נעשה מחקר פורץ דרך בנושא זה. זוכי הפרס מוכרזים כל שנה באמצע ינואר, והפרס ניתן ב"יום קראפורד" באמצע אפריל על ידי מלך שוודיה, שהוא גם זה שמעניק את פרס נובל. נכון לשנת 2024, סכום הפרס הוא 6,000,000 קרונה שוודית שהם כ־576,726 דולר ארצות הברית.
אנדראה גז היא האשה הראשונה שזכתה בפרס (יחד עם ריינהרד גנצל לשנת 2012 בתחום האסטרונומיה).
הערות שוליים

↑  The Crafoord Prize, The Crafoord Prize 1982–2019.
קולחד

| --- | --- |
 פורמט:  שבועי
 מייסד:  מפלגת העבודה במלטה
 בעלים:  מפלגת העבודה 
 תאריכי הופעה:  1993–הווה (כ־31 שנים)
 שפה:  מלטזית
 מדינה:  מלטה 
 www.kullhadd.com
 
קולחד (במלטזית: Kullħadd) הוא עיתון שבועי מלטזי שיצא לאור על ידי מפלגת העבודה בשנת 1993. שם העיתון הוא גם המילה המלטזית ל"כולם", וגם שילוב של המילים המלטזיות "kull Ħadd" ("כל יום ראשון").
קלן פינקני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  26 בספטמבר 1939 סוואנה, ארצות הברית 
 פטירה:  1 במרץ 2012 (בגיל 72) סוואנה, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 
קלן פינקני (26 בספטמבר 1939 – 1 במרץ 2012) היא מפתחת "קלנטיקס" (Callanetics), שיטת התעמלות לפיתוח הגוף ושיפור הטונוס שהומצאה בשנות השישים של המאה ה-20 ונקראת על שמה.
התעמלות הקלנטיקס מבוססת על הפעלה מבוקרת ומתוכננת של שרירי הגוף העמוקים ביותר, ומורכבת בעיקר מאוסף תנועות עדינות וממוקדות מתחום הבלט. השיטה מאפשרת להמשיך לאכול כרגיל, ועם זאת להקטין את מידת הבגדים בשתי מידות בשבועות ספורים[דרוש מקור].
שיטת החיטוב ועיצוב סטודיו סי מבוססת על שיטת הקלנטיקס.
ספרה של פינקני, "להיראות צעירה ב-10 שנים" שהציג את השיטה, נמכר במיליוני עותקים, וצעד במשך למעלה משלש שנים ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס והסאנדיי טיימס.
לקריאה נוספת

פינקני, קלן: "להיראות צעירה ב-10 שנים", תל אביב: הוצאת דניאלה די-נור, 1990.
הערות שוליים

↑  גלית ימיני, סטודיו C תציע זכיונות הפעלה ב-150 אלף דולר, באתר הארץ, 19 בנובמבר 2002
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007455978005171  PLWABN: 9810677196705606  BIBSYS: 90268211  BnF: cb14040739h (data)  ISNI: 0000 0001 1573 0848  LCCN: n83312429  LNB: 000155942  NDL: 00473095  NKC: kup19940000077014  NTA: 074883410  SUDOC: 071342230  VIAF: 66522663   WorldCat (עם VIAF): 66522663 
ערך זה הוא קצרמרבנושא ספורטאים ובנושא אמריקאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
קנטאו

| --- | --- |
סמל קנטאוסמל קנטאו

 מדינה:  קזחסטן קזחסטן
 מחוז:  טורקיסטן
 תאריך ייסוד:  אוגוסט 1955
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיירה:  68,669 (2020)
 קואורדינטות:  43°31′01″N 68°30′16″E﻿ / ﻿43.516944444444°N 68.504444444444°E﻿ / 43.516944444444; 68.504444444444 
 אזור זמן:  UTC +6
 https://e-kent.gov.kz/kz/
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת קזחסטן מוגדלת) אסטנה אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן סמיי אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. קנטאו(למפת קזחסטן רגילה) אסטנה אלמטי שימקנט קראגנדי טראז פבלודר אוסקמן סמיי אקטובה אורל רוסיה רוסיה אזר. טורקמניסטן אוזבקיסטן קירגיזסטן סין הים הכס. קנטאו(למפת טורקיסטן רגילה) טורקיסטן שימקנט אריס סריאגאש שרדרה קירג. אוזבקיסטן טג'יקיסטן קזילאורדה קרגנדה דז'אמבולקנטאו(למפת טורקיסטן מוגדלת) טורקיסטן שימקנט אריס סריאגאש שרדרה קירגיזסטן אוזבקיסטן טג'יקיסטן קזילאורדה קרגנדה דז'אמבולקנטאו  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
קנטאו (בקזחית: Кентау), לשעבר מירגלימסאי (Миргалимсай), היא עיירה שהוקמה באוגוסט 1955. העיירה נמצאת במחוז טורקיסטן (אנ') שבקזחסטן.
גאוגרפיה

העיירה נמצאת ליד רכס קרטאו (אנ'), והיא נמצאת כ-20.5 ק"מ מבירת המחוז, טורקיסטן וכ-858 ק"מ מבירת קזחסטן, אסטנה.
אקלים

הטמפרטורה הממוצעת היא 15 מעלות צלזיוס. החודש הכי חם הוא יולי (32 מעלות צלזיוס). החודש הכי קר הוא ינואר (-6 מעלות צלזיוס). כמות המשקעים הממוצעת היא 506 מילימטרים בשנה. חודש מרץ הוא החודש שיש בו הכי הרבה גשם (99 מ"מ גשם), וחודש ספטמבר הוא החודש שיש בו הכי פחות גשם (4 מ"מ גשם).
הערות שוליים

↑  Kazakhstan: Regions, Major Cities & Settlements - Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information, www.citypopulation.de
↑  Kentau, Kentau (באנגלית)
↑  "NASA Earth Observations Data Set Index". NASA. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "NASA Earth Observations: Rainfall (1 month - TRMM)". NASA/Tropical Rainfall Monitoring Mission. נבדק ב-30 בינואר 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים בקזחסטן. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרובינציית פומרניה (1815–1945)

פרובינציית פומרניה (בגרמנית: Provinz Pommern; בפולנית: Prowincja Pomorze) הייתה פרובינציה של פרוסיה מ-1815 עד 1945. פומרניה הוקמה כמחוז של ממלכת פרוסיה ב-1815, הרחבה של מחוז פומרניה הישן יותר בברנדנבורג-פרוסיה, ולאחר מכן הפכה לחלק מהקיסרות הגרמנית ב-1871. משנת 1918 הייתה פומרניה מחוז של המדינה החופשית פרוסיה עד שפורקה ב-1945 לאחר מלחמת העולם השנייה, ושטחה חולק בין פולין לגרמניה הכבושה בידי בעלות הברית. העיר שטטין (היום שצ'צ'ין, פולין) הייתה בירת המחוז.
אטימולוגיה

השם פומרניה בא מסלאבית po more, שפירושו "ארץ בים".