stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רקוויאם (קארל ג'נקינס)

הרקוויאם של ג'נקינס היא יצירה פרי עטו של המלחין הוולשי קארל ג'נקינס, המתבססת על מילות הרקוויאם הקתולי. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 2005 ויצאה באלבום "Requiem" מאותה השנה, יחד עם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing".
הרקוויאם

הרקוויאם של ג'נקינס הולחן בשנת 2005, הוא בעיקרו מבוסס על הטקסט המסורתי של הרקוויאם, בהשמטת חלקים. בנוסף, שילב ג'נקינס ברקוויאם שירי האיקו יפניים העוסקים באבל. הרקוויאם הולחן למקהלה, תזמורת מלאה הכוללת גם כלים יפניים מסורתיים, לרבות שאקוהאצ'י סולן, ובנוסף סולנית סופרן ונער סולן (בפאי ישו).
היצירה בוצעה לראשונה בקתדרלת סאת'ק בביצוע התזמורת הפילהרמונית של קזחסטן המערבית, בניצוחו של המלחין, בשנת 2005.
האלבום

היצירה הוכנסה לאלבום שיצא באותה השנה, והיא מהווה את עיקרו של האלבום. באלבום יש גם יצירה נוספת: "In These Stones Horizons Sing". האלבום יצא בהוצאת EMI Classics.
האלבום > In These Stones Horizons Sing

היצירה: "In These Stones Horizons Sing" (באבנים אלו אופקים שרים), היא יצירה שהולחנה על ידי ג'נקינס בשנת 2004 לפתיחת מרכז המילניום בווילס ובוצעה לראשונה ב-29 בנובמבר באותה שנה. היצירה כוללת מילים בוולשית ובאנגלית ומחולקת לארבעה חלקים קצרים יחסית. ביצוע ממוצע של היצירה לוקח 10-15 דקות.
רשימת שירי האלבום

Requiem
Introit - 6:49
Dies Irae – 4:41
The Snow of Yesterday – 3:15
Rex Tremendae – 3:10
Confutatis – 2:56
From Deep in My Heart – 2:38
Lacrimosa – 4:51
Now as a Spirit – 4:01
Pie Jesu – 4:36
Having Seen the Moon – 4:19
Lux Aeterna – 3:27
Farewell – 4:05
In Paradisum – 5:37
In These Stones Horizons Sing
Agorawd Part I: Cân yr Alltud – 2:34
Agorawd Part II: Nawr! – 2:41
Grey – 4:50
Eleni Ganed – 2:01
In These Stones Horizons Sing – 4:32
רקוויאם (פון סופה)

הרקוויאם של פון סופה ברה מינור היא יצירה מוזיקלית פרי עטו של המלחין האוסטרי פרנץ פון סופה לטקסט הרקוויאם הקתולי. הרקוויאם של פון סופה הוא אחת מן היצירות החשובות ביותר של פון סופה, אך כמרבית יצירותיו של המלחין, למעט מספר אוברטורות, היא לא מושמעת רבות.
היסטוריה

פרנץ פון סופה היה ידוע בעיקר בהלחנותיו לאופרה, אולם הוא רצה לקחת חלק גם בהלחנת מוזיקה דתית. את הרקוויאם שלו סיים להלחין בשנת 1855 לזכר חברו, במאי ומנהל התיאטרון פרנץ פוקורוני שהיה פטרון של פון סופה וסייע לו בכסף וקשרים; הרקוויאם הולחן ובוצע חמש שנים לאחר מותו של פוקורוני. נוסף להקדשה זו, הוסיף פון סופה לפרטיטורת הרקוויאם הקדשה לאפיפיור באותה עת, פיוס התשיעי שהיה בחיים באותו הזמן. הקדשה נוספת זאת לדמות כה מרכזית מעידה על יומרתו של פון סופה, שהיה מלחין צעיר יחסית באותה התקופה.
הרקוויאם בוצע לראשונה בכנסיית הפיאריסטים בווינה, ב־22 בנובמבר 1855, יום השנה לפטירתו של פוקורוני. בכורת הרקוויאם הייתה הצלחה, אולם כבר זמן קצר לאחר הבכורה התפרסמו ביקורות שליליות על הרקוויאם והוא ירד מהבמות. הביצוע האחרון של היצירה עד לזמננו היה בשנת 1901 ולאחר מכן אבדה הפרטיטורה של היצירה. הפרטיטורה נמצאה בשנת 1988 בספריית וינה, ומאז הרקוויאם מבוצע מדי פעם וזכה אף לכמה הקלטות.
היצירה > מוזיקה ומבנה

הרקוויאם הולחן בסגנון איטלקי שנחשב למיושן בעת הלחנתו. השימוש בסגנון זה היה אחד הדברים שבגינם זכה רקוויאם זה לביקורות קשות. סגנון הרקוויאם עליז יחסית ולא דרמטי ומפחיד כרקוויאמים אחרים שהולחנו באותה התקופה כרקוויאם של ברליוז ושל ורדי. גם הרכב היצירה צנוע יחסית. מבחינות אלו הרקוויאם מזכיר דווקא הלחנות מהתקופה הקלאסית, בעיקר הרקוויאם של אנטוניו סליירי.
ביצוע ממוצע של היצירה אורך כ-75 דקות.
היצירה > הרכב

ביצוע היצירה דורש ארבעה סולנים (סופרן, אלט, טנור ובס), מקהלה בת ארבעה קולות המונה לפחות 64 זמרים (פון סופה מציע אפשרות להכפיל את מספר הזמרים במקהלה), ותזמורת הכוללת:
כלי קשת - 24 כינורות, 8 ויולות, 6 צ'לי ו-6 קונטרבסים.
כלי נשיפה מעץ - 2 חלילים, 2 אבובים, 2 קלרינטים ו-2 בסונים.
כלי נשיפה ממתכת - 4 קרנות, 2 חצוצרות ו-2 טרומבונים.
כלי הקשה - מערכת של שלושה תופי טימפני.
היצירה > סדר הפרקים

Requiem aeternam & Kyrie eleison
Dies irae:
Dies irae
Tuba mirum
Rex tremendae
Recordare
Confutatis
Lacrimosa
Domine Jesu Christe
Hostias
Sanctus
Benedictus
Agnus Dei
רפאל שלמה לניאדו (1876–1925)

| --- | --- |

הרב לניאדו בכותל המערבי
 לידה:  1876 ה'תרל"ו חלב, סוריה
 פטירה:  9 בפברואר 1925 (בגיל 49 בערך) ט"ו בשבט ה'תרפ"ה ירושלים
 מקום קבורה:  הר הזיתים, ירושלים
 מקום פעילות:  חלב בסוריה, ירושלים בישראל
 תקופת הפעילות:  ? – 9 בפברואר 1925 
 תחומי עיסוק:  ראש ישיבה, קבלה
 תפקידים נוספים:  מורה לתלמוד
 רבותיו:  הרב יוסף ידיד הלוי והרב עזרא חמווי
הרב רפאל שלמה לניאדו (1876 – 1925) היה מקובל, ראש הישיבה הראשון של ישיבת פורת יוסף וישיבת "אוהל מועד", חבר אספת הנבחרים וועד העדה הספרדית בירושלים.
ביוגרפיה

נולד בשנת 1876 (ה'תרל"ו) בחלב שבסוריה לרב מאיר לניאדו, נצר למשפחת לניאדו - משפחת רבנים ידועה. בצעירותו למד והתחנך אצל הרב יוסף ידיד הלוי ואצל הרב עזרא חמווי. נישא לזינבול בת הרב אברהם עבאדי, וייסד יחד עם אליהו יוסף שמאע והרב מאיר נחמד את חברת "צדקה ומרפא" בחלב, שייסדה בעיר בית חולים, ומטרתה הייתה לסייע לחולים ועניים.
עלה לישראל בשנת 1900 (ה'תר"ס) והשתכן בירושלים. בתקופה זו החל לעסוק בהוראה כמורה לתלמידים בתלמוד תורה של עדת הבוכרים בירושלים, במשך שנים רבות. לאחר ייסוד ישיבת "אוהל מועד" בירושלים בשנת 1907 (ה'תרס"ז), מונה לשמש בה כראש הישיבה, עד לשנת 1914 (ה'תרע"ד), בה פורקה הישיבה בשל מצבה הכלכלי בעקבות פרוץ מלחמת העולם הראשונה. בתקופה זו שימש כמורה לתלמוד בבית המדרש דורש ציון ובישיבת "ציון" שבירושלים.
עם פתיחת ישיבת פורת יוסף, החל לשמש בה כראש הישיבה בחודש אפריל 1923 (אייר ה'תרפ"ג), לאחר שתלמידי ורבני ישיבת "אוהל מועד" עברו אליה עמו.
בין עיסוקיו למד את תורת הקבלה אצל הרב אברהם חיים עדס, ומדי יום היה לומד בחברותא עם הרב אצלאן עדיף. כן שימש כחבר אספת הנבחרים וחבר וועד העיר ליהודי ירושלים.
בחודש ינואר 1912 נבחר לשמש כחבר בוועד העדה הספרדית בירושלים לצד הרבנים אברהם ביג'אג'ו, דוד פאפו, יוסף מרדכי הלוי, חנניה גבריאל, ויוסף שאול אלישר.
הלך לעולמו לאחר מחלה ב-9 בפברואר 1925 (ט"ו בשבט ה'תרפ"ה), ונקבר בהר הזיתים שבירושלים.
בנו עו"ד מאיר לניאדו שימש כנשיא ועד העדה הספרדית בירושלים, ובנו אברהם שימש כמזכיר ועד העדה בעיר, ולאחר מכן כמזכיר הלשכה הערבית המאוחדת של הסוכנות היהודית לא"י. הרב רפאל שלמה לניאדו הראשון היה אחיו של אב סבו מצד אביו.
תלמידיו

הרב אברהם הררי רפול
הרב דוד ציון לניאדו
הרב יעקב עדס
הרב עזרא עטייה
הרב עזרא חוצני
הרב יוסף אזולאי
הרב עזרא עדס
הרב משה יוסף עדס
הרב עזרא שרים
הרב נתן סאלם
הרב אהרון הררי רפול
הרב דוד הררי רפול
חיבוריו

חיי שלמה - חידושי תורה, הודפס בספר "מחלב הארץ", ה'תשכ"ו
עטרת שלמה - חידושים, דרושים על הש"ס, דרושים לחגים והספדים, הודפס בספר "עלה עזרא" בהוצאת מכון חי
חיבורים נוספים שלו על הש"ס, דרושים וציונים הודפסו בגליונות המאסף בעריכת הרב בן ציון קואינקה, בין השנים ה'תרנ"ו - ה'תרס"ב.
לקריאה נוספת

משה בצרי, ליקוטי המליץ, הוצאת מכון הכתב, ירושלים התשס"ה (עמ' 107 - 117)
משה דוד גאון, יהודי המזרח בארץ ישראל, חלק ב' (עמ' 814 - 815)
גדעון גילקרוב, האיר המזרח - לדמותם של רבותינו הספרדים בדורות האחרונים, ירושלים ה'תשס"ב (חלק א', עמ' 32 - 33)
הערות שוליים

↑  מענייני העדה, החרות ירושלים, 31 בינואר 1912
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: - |  ראש ישיבת פורת יוסף | הבא: הרב עזרא עטיה |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007284315105171  ISNI: 0000 0003 8142 2151  LCCN: no00022954  VIAF: 260675979   WorldCat (עם VIAF): 260675979
רוי טורנבול בלק

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  14 בפברואר 1888 ניו יורק, ארצות הברית 
 פטירה:  27 ביולי 1962 (בגיל 74) ויליאמסוויל, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית
 
רוי טורנבול בלק (באנגלית: Roy Turnbull Black)‏ (14 בפברואר 1888, ניו-יורק – 27 ביולי 1962, ניו-יורק), שחמטאי אמריקאי ושופט במקצועו.
רוי בלק ניצח באליפות ניו יורק בשנת 1914.
הישגו השחמטאי הגדול ביותר היה ניצחון בכלים השחורים על חוסה ראול קפבלנקה בתחרות ניו-יורק 1911. סיים בתיקו מול חוסה ראול קפבלנקה במשחק אחר והפסיד בשלושה משחקים נוספים.
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1916

חוסה ראול קפבלנקה מול רוי טורנבול בלק שזכה באליפות ניו יורק בשנת 1914, 17.1.1916,  The Queen Hunt!   Capablanca vs Black   Rice Memorial (1916)
משחקים מוסברים (באנגלית) > 1918

חוסה ראול קפבלנקה מול רוי טורנבול בלק,  2.11.1918, Your Honor, I Object!   Capablanca vs Black   New York (1918)
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רנה פלמינג

| --- | --- |

 לידה:  14 בפברואר 1959 (בת 65) אינדיאנה, ארצות הברית 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1978 
 מקום לימודים:  בית הספר ג'וליארד, בית הספר איסטמן למוזיקה 
 סוגה:  אופרה 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  גרמנית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  דקה רקורדס 
 פרסים והוקרה:  המדליה הלאומית לאומנויות (2012)  Echo Klassik Female Singer of the Year (2012)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת הרווארד (2015)  פרס ריצ'רד טאקר  תוכנית פולברייט  לגיון הכבוד  Classic Brit Awards 
 www.reneefleming.com
 פרופיל ב-IMDb
 
רנה פלמינג (לצידו של כריסטיאן תילמן בקונצרט עם הפילהרמונית של מינכן במרכז "גאסטייג" ב-2008
רנה פלמינג (באנגלית: Renée Fleming; נולדה ב-14 בפברואר 1959) היא זמרת סופרן אמריקאית מן השורה הראשונה, ששרה אופרה, ליד וג'אז.
שנות ילדותה ולימודיה

היא נולדה באינדיאנה, פנסילבניה וגדלה ברוצ'סטר, מדינת ניו יורק. שני הוריה הם מורים לפיתוח קול.
רנה פלמינג רכשה את השכלתה המוזיקלית בבית ספר קריין למוזיקה של אוניברסיטת ניו יורק בפוטסדם. בתקופת לימודיה שם התחילה לשיר עם שלישיית ג'אז בבאר ליד הקמפוס. סקסופוניסט הג'אז אילינוי ג'אקט הזמין אותה למסע הופעות עם תזמורתו, אבל היא בחרה להמשיך בלימודי התואר בבית הספר איסטמן למוזיקה של אוניברסיטת רוצ'סטר - בכיתה של ג'ן דה גאטאני ובג'וליארד אצל בוורלי פק.
הקריירה המוזיקלית

פריצת הדרך הראשונה החשובה של פלמינג הגיעה בשנת 1988, כששרה בתפקיד הרוזנת בנישואי פיגארו בגראנד אופרה ביוסטון, טקסס. בשנת 1989 הופיעה לראשונה באופרה של ניו יורק ובבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן. בשנת 1991 הופיעה לראשונה במטרופוליטן אופרה. בשנת 1991 גם שרה בפעם הראשונה את "מאנון" באופרה בסטיליה בפריז וקיבלה ביקורות מזהירות.
בנעוריה, נהנתה פלמינג ממוזיקה פופולרית והעריצה את כישרונם של ג'וני מיטשל ואחרים. נוסף לרפרטואר האופראי הסטנדרטי שלה, היא מבצעת מוזיקה חדישה, שירים ממחזות ברודוויי ושאר סוגות פופולריות.
פלמינג שרה בהצגת הבכורה העולמית של "רוחות ורסאי" מאת ג'ון קוריליאנו במטרופוליטן אופרה, השתתפה עם האופרה הלירית של שיקגו בהצגות הראשונות של "סוזנה" מאת פלויד, והופיעה בתפקיד בלאנש בביצוע הבכורה העולמי של "חשמלית ושמה תשוקה" מאת אנדרה פרווין, על פי המחזה של טנסי ויליאמס, עם האופרה של סן פרנסיסקו.
ספרים

"הקול הפנימי"
פרסים ואותות כבוד

1988 — הפרס על-שם ריצ'רד טאקר
1988 — הפרס ע"ש הזמר ג'ורג' לונדון
1988 — זוכה בתחרות למוזיקה קולית בבלגיה
1998 — הפרס "גראמי" על לקט אריות מיצירות שרפנטייה, גונו,מאסנה ופלוטו " «The Beautiful Voice — Works Of Charpentier, Gounod, Massenet & Flotow»
1998 — הפרס "גרמופון", הפרס "אדיסון" והפרס "צ'ציליה" מבלגיה - על ההקלטה של האופרה "רוסלקה" מאת דבוז'אק
2002 — הפרס גראמי על לקט אריות "בל קאנטו" מאת בליני, דוניצטי ורוסיני
2002 — מפקד במסדר האמנויות והספרות של צרפת
2005 — אות מסדר לגיון הכבוד של צרפת
2008 — פרס המוזיקה של הקוטב בשוודיה
2008 — פרס העיתון "אופרה ניוס"
2008 - הפרס "מוזה" של פסטיבל הארמונות בסנט פטרסבורג
הערות שוליים

↑  האתר של פרס גראמי
↑  רנה פלמינג זכתה בחברות במסדר צרפתי
↑  בעיתון "אפוק טיימס"
↑  New York Times
↑  באתר רוסי תרבות
| זוכי פרס פולאר למוזיקה |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-90 | פול מקרטני / המדינות הבלטיות (1992) • דיזי גילספי / ויטולד לוטוסלבסקי (1993) • קווינסי ג'ונס / ניקולאוס הרנונקור (1994) • אלטון ג'ון / מסטיסלב רוסטרופוביץ' (1995) • ג'וני מיטשל / פייר בולז (1996) • ברוס ספרינגסטין / אריק אריקסון (1997) • ריי צ'ארלס / ראווי שנקר (1998) • סטיבי וונדר / יאניס קסנאקיס (1999) |  |
| שנות האלפיים | בוב דילן / אייזק שטרן (2000) • ברט בכרך / רוברט מוג / קרלהיינץ שטוקהאוזן (2001) • מרים מקבה / סופיה גוביידולינה (2002) • קית' ג'ארט (2003) • בי. בי. קינג / ג'רג' ליגטי (2004) • ז'ילברטו ז'יל / דיטריך פישר-דיסקאו (2005) • לד זפלין / ואלרי גרגייב (2006) • סאני רולינס / סטיב רייך (2007) • פינק פלויד / רנה פלמינג (2008) • פיטר גבריאל / חוסה אנטוניו אבראו / אל סיסטמה (2009) |  |
| שנות ה-2010 | ביורק / אניו מוריקונה (2010) • רביעיית קרונוס / פטי סמית' (2011) • פול סיימון / יו-יו מה (2012) • יוסו נ'דור / קייג׳ה סאריאהו (2013) • צ'אק ברי / פיטר סלארס (2014) • אמילו האריס / אוולין גלני (2015) • מקס מרטין / צ'צ'יליה ברטולי (2016) • סטינג / ויין שורטר (2017) • מטאליקה / המכון הלאומי למוזיקה באפגניסטן (2018) • גראנדמאסטר פלאש / אן-סופי מוטר / מנגנים לשינוי (2019) |  |
| שנות ה-2020 | אנה נטרבקו / דיאן וורן (2020) • איגי פופ / אנסמבל אנטרקונטמפורן (2022) • כריס בלקוול / אנז'ליק קיג'ו / ארוו פרט (2023) • נייל רוג'רס / אסה-פקה סאלונן (2024) |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452293505171  PLWABN: 9810595468605606  BIBSYS: 1014818  BNE: XX5230252  BnF: cb13976095j (data)  CiNii: DA10564771  GND: 120269325  ISNI: 0000 0001 0914 421X  LCCN: n92100414  LNB: 000101630  MusicBrainz: c0cc5761-007e-44ec-918f-bac00d14d7a2  NDL: 01034672  NKC: js20020122085  NLA: 35543291  NLK: KAC2020L9190  NSK: 000593424  NTA: 183146549  RERO: 02-A003247839  SELIBR: 249704  SUDOC: 08051751X  Trove: 990351  VIAF: 71586094   WorldCat (עם VIAF): 71586094
רוי לופס דה סגורה

.
| --- | --- |

ג'ובאני לאונרדו די בונה מביס את רוי לופס במשחק בספרד.
 לידה:  1530 בערך סאפרה, ספרד 
 פטירה:  1580 בערך לימה, פרו 
 הישג בולט:  נחשב אלוף העולם הלא רשמי הראשון
 מקצוע נוסף:  נזיר
 מדינה:  ספרד
 
רוי לופס דה סגורה (בספרדית: Ruy López de Segura;‏ 1530 – 1580 בערך) היה שחמטאי ספרדי, נזיר, ובהמשך בישוף. התפרסם בכך שהיה מהראשונים באירופה אשר כתבו ספרים על עקרונות משחק השחמט – Libro de la invención liberal y arte del juego del Axedrez (ספ') (בעברית: ספר על ההמצאה הליברלית ואמנות משחק השחמט).
הוא נולד בעיר ספרה (Zafra), ככל הנראה במשפחת אנוסים. למד בסלמנקה.
נחשב אלוף העולם הלא-רשמי הראשון.
פתיחת רוי לופס או פתיחה ספרדית בשחמט נקראת על שמו.
משחקים מפורסמים ששיחק

לבן: רוי לופס שחור : ג'ובאני לאונרדו די בונה
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Rome"]
[Site "Rome ITA"]
[Date "1560.??.??"]
[EventDate "1560.??.??"]
[Round "?"]
[Result "1-0"]
[White "Ruy Lopez de Segura"]
[Black "Giovanni Leonardo Di Bona da Cutri"]
[ECO "C20"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "18"]
1.e4 e5 2.Nf3 f6 3.Nxe5 fxe5 4.Qh5+ g6 5.Qxe5+ Qe7 6.Qxh8 Nf6
7.d4 Kf7 8.Bc4+ d5 9.Bxd5+ Nxd5
1-0
לבן: ג'ובאני לאונרדו די בונה שחור : רוי לופס
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Leonardo vs. Ruy Lopez"]
[Site "Spain"]
[Date "1575.??.??"]
[EventDate "?"]
[Round "?"]
[Result "1-0"]
[White "Giovanni Leonardo Di Bona da Cutri"]
[Black "Ruy Lopez de Segura"]
[ECO "C41"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "19"]
1.e4 e5 2.Nf3 d6 3.Bc4 f5 4.d3 Be7 5.Qe2 c6 6.h3 f4 7.g3 fxg3
8.fxg3 Qc7 9.Nc3 Nf6 10.b4 1-0
לבן: ג'ובאני לאונרדו די בונה שחור : רוי לופס
כדי לראות את המשחקים, יש לאפשר בדפדפן שלכם ג'אווהסקריפט.
[Event "Leonardo vs. Ruy Lopez"]
[Site "Spain"]
[Date "1575.??.??"]
[EventDate "?"]
[Round "?"]
[Result "1-0"]
[White "Giovanni Leonardo Di Bona da Cutri"]
[Black "Ruy Lopez de Segura"]
[ECO "C53"]
[WhiteElo "?"]
[BlackElo "?"]
[PlyCount "19"]
1.e4 e5 2.Nf3 Nc6 3.Bc4 Bc5 4.c3 Qe7 5.b4 Bb6 6.a4 a6 7.Ba3 d6
8.d3 Nf6 9.Qe2 Bg4 10.Nbd2 1-0
הערות שוליים

↑  Ruy Lopez de Segura vs Giovanni Leonardo Di Bona da Cutri (1560), www.chessgames.com
↑  Giovanni Leonardo Di Bona da Cutri vs Ruy Lopez de Segura (1575), www.chessgames.com
↑  Giovanni Leonardo Di Bona da Cutri vs Ruy Lopez de Segura (1575), www.chessgames.com
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264744905171  PLWABN: 9810554428005606  BNE: XX1387714  BnF: cb121082301 (data)  GND: 1055534695  ICCU: CFIV078159  ISNI: 0000 0000 6632 7314  LCCN: no98096559  NTA: 15776012X  RERO: 02-A024139447  SUDOC: 068527535  VcBA: 495/222698  VIAF: 36948534   WorldCat (עם VIAF): 36948534 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים ובנושא ספרדים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
רמון (כפר)

| --- | --- |

 טריטוריה:  הרשות הפלסטינית הרשות הפלסטינית
 נפה:  רמאללה ואל-בירה
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בכפר:  3,360 (2016)
 קואורדינטות:  31°55′47″N 35°17′56″E﻿ / ﻿31.929722222222°N 35.298888888889°E﻿ / 31.929722222222; 35.298888888889 
 אזור זמן:  UTC +2
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת דרום השומרון מוגדלת) רמון(למפת דרום השומרון רגילה) רמון(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמון(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמון  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
רמוּן (ערבית: رمّون) הוא כפר פלסטיני, המשתייך לנפת רמאללה ואל-בירה של הרשות הפלסטינית, בדרום השומרון, 12 ק"מ מזרחית לרמאללה ו -3 ק"מ דרומית לטייבה. כפרים סמוכים אחרים הם:דיר דיבוואן מדרום-מערב, ביתין ממזרח ועין יברוד מצפון-מזרח.
רמון הוא אחד מארבעת הכפרים  (השכנים) שנקראים בשם בני סאלם. שלושת האחרים הם:  אל-טייבה, דיר ג'ריר וכפר מאלכּ.
מקור השם

ואן דר ולדה (1854) הניח שרמון הוא המקום המוזכר בתנ"ך כ"רימון", ובסמוך אליו סלע הרימון. החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר ברמון בשנת 1863, וקישר גם כן את רמון לסלע הרימון, המוזכר הן במקרא והן אצל יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים.
יש המציעים שרמון היא הכפר רימון המוזכר במפת מידבא, הנמצא במרחק של חמישה עשר ק"מ מצפון לירושלים, בין בית אל ובין יריחו.[דרוש מקור]
תושבי הכפר סבורים ששם המקום ניתן לו על שום מטעי הרימונים שהיו בו. ויש ביניהם שטוענים שהמקור השם הוא שמו של אל שֵמי שסימלו היה פרח הרימון.
היסטוריה וארכאולוגיה

בכפר נמצאו שרידים מתקופות הברזל העליונה, ההלניסטית, הרומית, הביזנטית, הצלבנית האיובית והממלוכית, ובהם פסיפסים ובורות קדומים.
שרידים ביזנטיים, צלבניים, איוביים, ממלוכים ועות'מאניים נמצאו בכפר, כולל פסיפס במסגד הכפר, מערת קבורה עתיקה ובור סניטרי. מערת הקבורה מתוארכת לתקופה הביזנטית ובה נמצאו מנורות חרס, סנדלים ומדליונים המכילים אלמנטים נוצריים.
היסטוריה וארכאולוגיה > התקופה העות'מאנית

החוקר הצרפתי ויקטור גרן ביקר ברמון בשנת 1863, וכתב כי בכפר חיים חמש מאות איש. הוא ציין כי במקום מדרוני גיר ובהם מערות רבות, המשמשות כמחסה לרועים ולעדריהם. גרן זיהה בכפר מספר בורות מים עתיקים חצובים בסלע, ובתים בהן משובצות אבני גזית אחדות מסותתות סיתות שוליים, וכאמור לעיל, הוא קישר את המקום לסלע הרימון, המוזכר הן במקרא והן אצל יוסף בן מתתיהו בספרו קדמוניות היהודים.
בשנת 1800 לערך פרצה קטטה גדולה בכפר וחלק מהתושבים עזבו למקומות אחרים.
אוכלוסייה

תושבי הכפר סבורים שמוצאם הוא מהחג'אז ותימן. אין פרטים על מועד הגעתם.
| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
מפקדי אוכלוסין - רמון
| שנה | תושבים | מקור | הערות |
| 1922 | 703 |  | כולם מוסלמים |
| 1931 | 744 |  | גרים ב 153 בתים |
| 1945 | 970 |  |  |
| 1961 | 1,186 |   |  |
| 1982 | 1,200 |  |  |
| 1987 | 1,800 |  |  |
| 1997 | 2,248 |  |  |
| 2005 | 3,101 |  |  |
| 2007 | 3,319 |  |  |
שלושת המשפחות העיקריות בכפר הן: אל-שוּח'ה (الشوخه), אל-כוחלה (الكحله) ומשפחת אל-ת'בְּתה (الثبته).
אדמות, חקלאות, מעורבות בטרור

במפקד שערך המנדט הבריטי בשנת 1945 היה שטח הכפר 30,043 דונם, מתוכם, הכפר היה בנוי על 61 דונם,  9,519 דונם שימשו לחקלאות ויתר ה 20,463 דונם - היו אדמות בּוּר.
לאחר הסכמי אוסלו משנת 1995 סווגו כ-434 דונם (1.6% משטח הכפר) כשטח A, כ- 7,370 דונם (27% משטח הכפר) סווגו כשטח B, ורוב השטח, כ- 19,538 דונם (71.4% מכלל השטח), סווג כשטח C, שבו ישראל שומרת על שליטה מלאה עליו, כלומר,  כל נושא ניהול קרקע והבניה כפופים להסכמה ואישור של מדינת ישראל.
אין התנחלויות ישראליות על אדמות כפר רמון, אך יש שתי התנחלות שהוקמו קרוב לכפר: רימונים ממזרח ועפרה ממערב. מתוך אדמות הכפר הופקעו 27 דונם להקמת מחנה צבאי ממזרח לכפר ובנוסף נסללו על אדמות הכפר 2 "כבישים עוקפים": כביש 458 וכביש 449. לכל אורך התוואים של שני הכבישים, צה"ל יצר חיץ של כ-75 מכל צד של כביש, וכך איבדו תושבי הכפר, מאות דונם של אדמה חקלאית.
בינואר 2024 קרא המואזין בכפר לכבוש את חוות יהודיות סמוכות, כהזדהות עם "המוג'אהדין שנלחמים בעזה". כ-100 תושבים ניסו לבצע לינץ' ברועה צאן יהודי, שנפצע קל ופונה בחסות כוחות צה"ל. כוחות צה"ל שהוזעקו למקום נתקלו בירי שבוצע לעברם מכיוון הכפר, ועצרו אחד מהמחבלים.
תשתיות

חשמל: מאז 1967, הכפר מחובר לרשת שהוקמה על ידי חברת חשמל הירושלמית.
מים: מאז שנת 1968 הכפר מחובר לרשת המים של ירושלים, רמאללה ואל בירה.
ביוב: נכון לשנת 2012, אין ברמון רשת ביוב והתושבים מפנים שפכים לבורות ספיגה.
הערות שוליים

↑  מפקד אוכלוסין 2016, באתר של הלשכה הפלסטינית המרכזית לסטטיסטיקה
↑  מפת אזור רמאללה וירושלים עם סימון הכפר רמון. בהוצאת צבא בריטניה, 1918, באתר הספרייה הלאומית, אוסף המפות ע"ש ערן לאור
1 2 3  علاء الرموني - עלא אל-רמוני, سـكان رمــون - תושבי רמון, Palestine Remembered, 12 אוקטובר 2008
↑  Velde, van de, C.W.M, Narrative of a journey through Syria and Palestine in 1851 and 1852. Vol. 2., William Blackwood and son, 1854, עמ' 284
1 2  ויקטור גרן, תיאור גיאוגרפי, היסטורי וארכיאולוגי של ארץ-ישראל - כרך ראשון : יהודה (ג), ירושלים: יד יצחק בן-צבי, 1983, עמ' 35-36
1 2 3 4 5 6 7  The Applied Research Institute – Jerusalem, Rammun Village Profile, 2012
↑  امجد الرموني - אמג'ד אל-ראמוני, قرية رمون - כפר רמון, Palestine Remembered, 5 מאי 2010
↑  Haya Sobuh, A BYZANTINE TOMB AT THE VILLAGE OF RAMMUN, "A Byzantine Tomb at the Village of Rammun", 1998, עמ' 335–344
1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  , رمون - Rammun - רמון, Palestine Remembered, 2007
↑  Barron, J.B., ed., Palestine: Report and General Abstracts of the Census of 1922, Government of Palestine, 1923, עמ' 17
1 2  Government of Palestine, Department of Statistics, Village Statistics, April, 1945., Quoted in Hadawi, 1970, עמ' 65
↑  Government of Jordan, Department of Statistics, First Census of Population and Housing. Volume I: Final Tables; General Characteristics of the Population, 1964, עמ' 24
↑  יצחק גפן: לינץ' בבנימין: המואזין קרא "לכבוש" – כ-100 פורעים תקפו את רועה הצאן, באתר המחדש
| דגל פלסטיןיישובי נפת רמאללה ואל-בירה |
| --- | --- | --- |
| ערים | אל-בירה • ביתוניא • רוואבי • רמאללה |   |
| מועצות מקומיות | אל-איתיחאד (ביתילו, דיר עמאר, ג'מאלא) • א-זיתונה (מזרעה אל-קיבליה, אבו שוחידם) • ביר זית • בית ליקיא • בני זייד (דיר ע'סאנה, בית רימא) • בני זייד א-שרקייה (עארורה, מזארע א-נובאני) • דיר ג'ריר • דיר דיבוואן • חרבתא אל-מצבאח • מזרעה א-שרקיה • נעלין • סילוואד • סינג'יל • תורמוס עיא |   |
| כפרים | אבו קש • אום צפא • א-לובן אל-ע'רבי • אל-ג'אנייה • אל-מוע'ייר • אל-מידיה • בודרוס • בורקה • בית סירא • ביתין • בית עור אל-פוקא • בית עור א-תחתא • בלעין • ג'יפנה •דורא אל-קרע • דיר אבו משעל • דיר איבזיע • דיר א-סודאן • דיר ניזאם • דיר קדיס • ח'ירבת אבו פלאח • ח'רבת'א בני חרית • טייבה • טירה • יברוד • כובאר • כפר מאליכ • כפר ניעמה • כפר עין • נבי סאלח • סאפא • סורדא • עאבוד • עבוין • עג'ול • עטארה • עין יברוד • עין עריכ • עין סיניא • עין קיניא • קיביה • קראוות בני זייד •  ראס כרכר • רמון • רנתיס • שוקבא • שיבתין |   |
| מחנות פליטים | אל-אמערי • ג'לזון • קדורה • קלנדיה |   |
נפות הרשות הפלסטינית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007584236005171
שיפוליים

שיפוליים (bilges) הם החלקים הנמוכים ביותר של מחסני האנייה, המכלים וחדר המכונות. בכלי שיט קטנים השיפוליים הם החלק הפנימי של תחתית הסירה.
אל השיפוליים מתנקזים נוזלים, בדרך כלל מים, כתוצאה מנזילות או מדליפות מצנרת ומכלולים שונים, והם נקראים מי שיפוליים. בכלי שיט קטנים מותקנת בשיפוליים משאבה חשמלית, המופעלת אוטומטית על ידי מצוף. כאשר מי השיפוליים מגיעים למפלס מסוים, מפעיל המצוף את המשאבה, והיא שואבת את המים אל מחוץ לספינה, עד שהמפלס יורד מתחת לסף שנקבע.
משאבת השיפוליים היא אחת מאביזרי הבטיחות החשובים ביותר בספינה, שכן היא מונעת ממי השיפוליים לעלות מעל מפלס מסוים. כל עלייה בגובה מי השיפוליים תגרום לספינה לשקוע עמוק יותר בתוך המים, דבר שעלול להביא לטביעתה. מפלס גבוה של מי שיפוליים בספינה, מעיד בדרך כלל על תקלה במשאבת השיפוליים, ומחייב פעולה מיידית להורדת מפלס המים.