stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
גוף ויטלם
ראש ממשלה

בבחירות לבית הנבחרים הפדרלי שנערכו ב-2 בדצמבר 1972 זכה הלייבור לרוב של 9 מושבים, ושלושה ימים אחר כך הושבע ויטלם לראש ממשלה (שבשבועיים הראשונים כללה רק אותו ואת סגנו לאנס ברנרד שחילקו ביניהם את כל התפקידים). אולם בסנאט, לו לא נערכו בחירות באותה עת, אלא מחצית חבריו נבחרו ב-1970 ומחצית אחרת ב-1967, לא היה ללייבור רוב.
למרות זאת ממשלת ויטלם החלה בסדרה של רפורמות אותן הצליח לקדם במהלך שלוש שנות שלטונו: הנהגת חינוך אוניברסיטאי חינם והעברת האחריות על ההשכלה הגבוהה לממשלה הפדרלית; הנהגת קצבאות למשפחות חד-הוריות; ביטול עונש המוות במערכת המשפט הפדרלית; הורדת גיל ההצבעה ל-18; ביטול מדיניות אוסטרליה הלבנה; הבטחת שוויון הזדמנויות לנשים במוסדות הממשלה הפדרלית ומינוי בפועל של נשים לעמדות בכירות בממשלה ובמערכת המשפט; ותחילת תהליך ההכרה בזכויות האבוריג'ינים על אדמות באוסטרליה בהן הם ישבו.
רפורמות נוספות שכללו בין השאר הנהגת ביטוח בריאות ציבורי אוניברסלי, הענקת ייצוג לטריטוריית הבירה האוסטרלית ולטריטוריה הצפונית בסנאט והקמת רשות לפיקוח על הפקת מחצבים ונפט, עברו בבית הנבחרים אך נחסמו פעמיים על ידי הסנאט. על מנת להעביר אותן ביקש ויטלם מהמושל הכללי לפזר את שני בתי הפרלמנט על מנת לצאת מהשיתוק החקיקתי. בבחירות שהתקיימו ב-18 במאי 1974 הצטמצם הרוב של הלייבור בבית הנבחרים לכדי 5 מושבים, ואילו בסנאט הלייבור הגדיל את כוחו, אולם לא הגיע לרוב. לאחר שהצעות החוק שעברו בבית הנבחרים שוב נפלו בהצבעה בסנאט, כינס המושל הכללי לבקשתו של ויטלם כנס מיוחד של שני בתי הנבחרים, בו עברו כל החוקים – הפעם היחידה בתולדות אוסטרליה בה התקיים כנס כזה.
גם בתחומי החוץ והביטחון ממשלת ויטלם הותירה את חותמה. ויטלם סיים את מעורבות אוסטרליה במלחמת וייטנאם (תהליך שהחל עוד בממשלת הליברלים) וגיוס החובה (שחודש בשל המלחמה) בוטל; הזרועות השונות של הכוחות המזוינים אוחדו, כוננו קשרים דיפלומטיים עם הרפובליקה העממית של סין, והוענקה עצמאות לפפואה ניו גיני. נושא שנוי במחלוקת הוא התפקיד שממשלתו מילאה בפרשת הפלישה של אינדונזיה למזרח טימור ב-1975. ויטלם, שקידם את היחסים עם אינדונזיה, תמך בכך שעם סיום השליטה הפורטוגזית במזרח טימור האזור יסופח לאינדונזיה, אולם הוא מכחיש כי נתן אור ירוק לפעולה הצבאית האינדונזית (שהתרחשה זמן קצר לאחר סיום תפקידו).
ממשלת ויטלם ביצעה גם כמה צעדים סמליים על מנת לעודד זהות לאומית אוסטרלית עצמאית,
במנותק מן הכתר הבריטי. ההמנון הלאומי הוחלף לראשונה מאלוהים, נצור את המלכה ל"צעדי קדימה אוסטרליה הנאה" (כאשר המפלגה הליברלית חזרה לשלטון בוטל השינוי, אולם כאשר הלייבור חזר לשלטון בשנות ה-80 נקבע סופית "צעדי קדימה אוסטרליה הנאה" כהמנון הלאומי). כמו כן הוקם מסדר אוסטרליה עבור הענקת תוארי כבוד לאזרחי אוסטרליה, במנותק ממסדר האימפריה הבריטית שתוארי כבוד לאזרחי אוסטרליה הוענקו דרכו.
ב-1975 זיעזעה את ממשלת ויטלם שערורייה כאשר התגלה כי היא נסתה ללוות כסף לפרויקטי תשתית מאנשי כספים במזרח התיכון דרך איש עסקים פקיסטני, תוך כדי עקיפת החוק. כשהפרשה התפוצצה נאלץ להעביר מתפקידם את שר האוצר ושר האנרגיה והמחצבים שהטעו את הפרלמנט ואף אותו בנושא.
המשבר החוקתי של 1975 ופיטורי ויטלם

התפוצצות פרשת ההלוואות, יחד עם המצב הכלכלי הקשה בעקבות משבר האנרגיה העולמי, הביאה לירידה תלולה בפופולריות של ממשלת ויטלם, וראש האופוזיצה החדש מלקולם פרייזר החליט להביא להקדמת את הבחירות על ידי מניעת העברת תקציב המדינה בסנאט, צעד חריג ביותר בפרלמנטריזם האוסטרלי, עד אשר ויטלם יסכים לעריכת בחירות כלליות.
בכך החל המשבר החוקתי החמור בתולדות אוסטרליה, שכלל התנגשות בין שני עקרונות חוקתיים בשיטת המשטר האוסטרלית (ולמעשה הבריטית). מצד אחד ממשלה לא יכולה לתפקד ולכהן ללא תקציב. מצד שני הממשלה זקוקה לאמון הבית התחתון שאמור לייצג את רצון העם, ולא הבית העליון שנבחר בצורה פחות ייצוגית ושאין לו סמכות להפיל ממשלה.
המבוי הסתום בין ממשלת ויטלם לאופוזיציה ברשות פרייזר, כשבאמצע נמצא המושל הכללי ג'ון קֶר (אותו ויטלם מינה כשנה לפני כן) נמשך מאמצע אוקטובר, ועד לשיאו הדרמטי של המשבר ב-11 בנובמבר 1975. בבוקר אותו יום קבע ראש הממשלה ויטלם פגישה עם המושל הכללי קר על מנת לבקש ממנו להקדים את הבחירות רק לסנאט, מבלי להקדים את הבחירות לבית הנבחרים. אולם במשך השעות הספורות שעד הפגישה טילפן המושל הכללי קר לראש האופוזיציה פרייזר, ושאל אותו האם במידה שימונה לראש ממשלה יגיש לו מיידית בקשה לפיזור שני בתי הפרלמנט, יעביר את התקציב ויפעל רק כראש ממשלת מעבר עד לבחירות. לאחר שפרייזר השיב בחיוב המושל זימן גם אותו למעונו.
כאשר ויטלם הגיע למעון המושל עם המכתב הרשמי המבקש להקדים את הבחירות לסנאט, הפתיע אותו המושל הכללי עם מכתב פיטורין. מיד אחרי פיטורי ויטלם מינה המושל קר לראשות הממשלה את פרייזר, שחיכה בחדר צדדי בזמן שויטלם נפגש עם המושל. כשנודע בפרלמנט דבר פיטוריו של ויטלם ומינויו של פרייזר, מיהר בית הנבחרים להצביע אי אמון בממשלת פרייזר ושלח את היושב ראש אל המושל הכללי בדרישה שימנה לתפקיד מחדש את ויטלם. אולם המושל דאג לעכב את יושב ראש בית הנבחרים עד אחרי שחתם, לבקשת פרייזר, על פיזור כפול של שני בתי הפרלמנט, ובכך הצבעת האי אמון איבדה את תוקפה.
המושל הכללי שלח את מזכירו להודיע על הפיזור הכפול על מדרגות הפרלמנט אל מול קהל זועם של תומכי ויטלם שהתאספו שם, ועם ויטלם עצמו מאחוריו. עם סיום ההצהרה ניגש ויטלם אל הקהל והמיקרופונים של התקשורת, ונשא נאום בו תקף קשות את המושל קר ("Well may we say ‘God Save the Queen’, because nothing will save the Governor-General") ואת ראש הממשלה החדש פרייזר ("who will undoubtedly go down in Australian history … as Kerr’s cur."), וקרא לציבור תומכיו "לשמר את הזעם וההתלהבות לקראת הבחירות".
צעדו של המושל הכללי שנוי במחלוקת עד היום. תפקיד המושל הכללי, כמו תפקיד מלך בריטניה (שאותו המושל מייצג), אמור להיות תפקיד סמלי. הפעמים האחרונות בהם מלך בריטניה או נציג מטעמו פיטרו ראש ממשלה, ומינו תחתיו ראש ממשלה שלא נהנה מאמון הפרלמנט היו כאשר מושל ניו סאות' ויילס פיטר את ראש ממשלת המדינה ב-1932, ולפני כן, כאשר המלך ויליאם הרביעי פיטר את ראש ממשלת בריטניה ב-1834.
פיטורי ויטלם עוררו זעם בקרב תומכי הלייבור שיצאו להפגין ברחובות ברחבי המדינה. מערכת הבחירות של הלייבור ניסתה להיבנות מזעם זה, והתמקדה בחוסר הלגיטימיות הציבורית של המהלך. מנגד, המפלגה הליברלית (ושותפתה, המפלגה הלאומית) בחרו למקד את מסע הבחירות במצב הכלכלי הקשה. בבחירות, שהתקיימו ב-13 בדצמבר ספג הלייבור בראשותו של ויטלם תבוסה קשה, והקואליציה של המפלגה הליברלית והמפלגה הלאומית חזרה לשלטון בראשות פרייזר.
הפרשה, שידועה באוסטרליה בכינוי "The Dismissal" נותרה פצע פתוח בפוליטיקה האוסטרלית במשך שנים רבות.
אחרי ראשות הממשלה

אחרי התבוסה בבחירות של 1975 המשיך ויטלם להנהיג את הלייבור, והתמודד מול פרייזר גם בבחירות של 1977, בהן הובס שוב. לאחר תבוסה זו פרש מראשות המפלגה, ובהמשך גם מהפרלמנט.
כאשר הלייבור חזר לשלטון בשנות ה-80 מונה ויטלם לשגריר אוסטרליה באונסק"ו.
גם אחרי פרישתו מהפוליטיקה, המשיך ויטלם להביע את דעתו בנחרצות בנושאים שונים, ולהיות דמות חשובה ומכובדת בציבוריות האוסטרלית בכלל, ובמפלגת הלייבור בפרט. במיוחד בלטה תמיכתו בהפיכת אוסטרליה לרפובליקה, והוא אף הופיע יחד עם מי שהיה מחליפו ואויבו הפוליטי לשעבר, מלקולם פרייזר, במסגרת התעמולה בעד הרפובליקה בעת משאל העם שנערך בנושא ב-1999. ב-2008 השתתף, יחד עם עוד שלושה מראשי ממשלת אוסטרליה לשעבר, במעמד בו ראש הממשלה קווין ראד התנצל בפני האבוריג'ינים על פרשת "הדור הגנוב".
אזכורים בתרבות הפופולרית

על פרשת המשבר החוקתי נעשתה סדרת טלוויזיה בשם "The Dissmisal" שיצרו ג'ורג' מילר (במאי סדרת "מקס הזועם") ופיליפ נויס (במאי ארוכה הדרך הביתה) ושהוקרנה ב-1983. הסדרה נבחרה כאחת מחמישים תוכניות הטלוויזיה הטובות ביותר בחמישים שנות טלוויזיה באוסטרליה.
על שמו נקראת להקת הרוק האוסטרלית "The Whitlams", אחד השירים הראשונים של הלהקה נקרא "Gough" ומספר עליו ועל פרשת פיטוריו.
גוף ויטלם "אחראי" על התואר דיים בכינוייה של דיים עדנה. הוא "העניק" לה את התואר ב-1974 בסוף סרטו הקומי של ברוס ברספורד "Barry McKenzie Holds His Own", בו הוא ורעייתו הופיעו בתפקיד עצמם.
הערות שוליים

↑  דף המוקדש לפרשת פיטורי ויטלם - באתר Oz Politics
↑  It's time - על הסיסמה והסרטון שליווה אותה, באתר whitlamdismissal.com
↑  תמונה מפורסמת של ויטלם שופך חול לידיו של נציג שבט הגורינג'י, במהלך טקס החזרת אדמות לבני השבט – באתר הגלריה הלאומית האוסטרלית; 
הטקסט וההקלטה של נאום ויטלם - באתר רשות השידור האוסטרלית ABC
1 2  מהלך זה, הקרוי בחירות פיזור כפול (double dissolution election) כולל בחירות כלליות גם של בית הנבחרים וגם של כל חברי הסנאט, בניגוד למצב הרגיל בו נבחרים בבת אחת רק מחצית מחברי הסנאט, ולאו דווקא ביחד עם חברי בית הנבחרים. אם גם לאחר הבחירות הסנאט דוחה את הצעות החוק, ניתן להעביר אותם בכינוס מיוחד משותף של שני בתי הפרלמנט, בו לכל חבר בכל אחד מבתי הפרלמנט יש קול אחד, ללא תלות בבית בו הוא חבר. בעוד בחירות פיזור כפול התקיימו 6 פעמים בתולדות אוסטרליה, כנס משותף של בתי הפרלמנט אירע רק פעם אחת.
↑  Whitlam denies supporting military action against E Timor - ידיעה באתר רשות השידור האוסטרלית ABC
↑  בסנאט האוסטרלי יש לכל מדינה מספר שווה של סנטורים, ללא תלות בגודלה, בעוד כל חבר בבית הנבחרים מייצג מחוז שפחות או יותר שווה בגודלו לשאר המחוזות
↑  נוסח מכתב הפיטורין - באתר whitlamdismissal.com
↑  שידור הרדיו של רשות השידור האוסטרלית על הצהרת המזכיר של המושל הכללי, ונאום ויטלם על מדרגות הפרלמנט
↑  תמונות מאירוע ההכרזה על פיזור הפרלמנט ונאום ויטלם - באתר הספרייה הלאומית של אוסטרליה
↑  ההיסטוריה של הלהקה - באתר הרשמי שלה
↑  תיאור הסרט - באתר DVDTimes
↑  The Mythical Australian: Barry Humphries, Gough Whitlam and "New Nationalism" מאמר ב Australian Journal of Politics and History
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007462739205171  ADB: whitlam-edward-gough-18730  CiNii: DA0378428X  GND: 11952595X  ISNI: 0000 0001 1475 4282  LCCN: n50019867  NARA: 10583119  NKC: mub2016916930  NLA: 35605396  NSK: 000320091  NTA: 072296828  RERO: 02-A011742775  SNAC: w6sb45km  SUDOC: 061661066  Trove: 543241  VIAF: 77127446   WorldCat (עם VIAF): 77127446 
ויטלם בפגישה עם נשיא ארצות הברית ריצ'רד ניקסון בבית הלבן, ב-1973.
ויטלם, עם מנהיג הלייבור מארק לאת'ם ב-1984.
גוף ומרגרט ויטלם, במעמד ההתנצלות בפני האבוריג'ינים על פרשת "הדור הגנוב".
גן החיות של טביליסי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  גן חיות 
 מיקום:  טביליסי 
 מדינה:  גאורגיה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ?–1927
 תאריך פתיחה רשמי:  1927 
 מידות
 שטח:  100 הקטאר 
 קואורדינטות:  41°42′47″N 44°46′37″E﻿ / ﻿41.713°N 44.777°E﻿ / 41.713; 44.777
 www.zoo.ge/index.php
  (למפת טביליסי מוגדלת) גן החיות של טביליסי(למפת טביליסי רגילה) גן החיות של טביליסי
 
הפארק הזואולוגי של טביליסי (בגאורגית: თბილისის ზოოლოგიური პარკი) הוא גן החיות הוותיק והגדול ביותר בגאורגיה, הנמצא בעיר הבירה טביליסי. הגן נוסד בשנת 1927. בשנת 2015 נפגע הגן קשות כתוצאה משיטפון שהותיר רבים מתושביו מתים או חופשיים.
היסטוריה

גן החיות של טביליסי הוקם על פי החלטת מועצת העיר טביליסי (אנ') ב־10 בפברואר 1927. הוא תוכנן על ידי קבוצה של מומחים גאורגיים ורוסים. גן החיות הורחב עוד יותר בשנות ה-30. בתחילה הגן החיות כלל 4 חלקים: בעלי חיים שסביבת חייהם היא בקווקז; פאונה של ברית המועצות; חיות אקזוטיות ובעלי חיים חקלאיים. שיא פריחתו של הגן הייתה בשנות השבעים, תקופה בה היווה ביתם של יותר מ-1,000 בעלי חיים ונהנה מיותר מ-500,000 מבקרים בשנה. גן החיות, שנשען במידה רבה על מימון של העירייה, סבל מקיצוצים קשים שנבעו מהקריסה הכלכלית והתסיסה החברתית שפגעו במדינה לאחר התפרקות ברית המועצות. נציג החברה העולמית להגנת בעלי חיים (אנ'), ניל טרנט, דיווח בשנת 1993 כי יותר ממחצית החיות בגן החיות מתו מרעב או מקור מאז 1991.
גן החיות חווה תחייה מסוימת לקראת סוף העשור הראשון של המאה ה-21. אקווריום ציבורי, הראשון מסוגו בקווקז, נפתח בשנת 2007. בשנת 2012 החליטה ממשלת טביליסי להעביר את גן החיות ממרכז העיר למתחם זואולוגי ובילוי הסמוך לים של טביליסי, מאגר גדול בפאתיה המזרחיים של העיר. מחסור במימון, הוביל לדחיית המעבר וגן החיות נשאר במקומו הישן. ב-14 ביוני 2015 הציף הנהר את גן החיות. כמה מתושביו מתו, בעוד בעלי חיים רבים ששרדו, כמו היפופוטם, אריות, נמרים, דובים וזאבים, ברחו לרחובות. כמה בעלי חיים נלכדו, אך אחרים נורו על ידי כוחות החירום. בסך הכל איבד גן החיות כמעט מחצית מתושביו.
הערות שוליים

↑  Tbilisi Flood Fiasco: Who’s to Blame?, Georgia Today, 14 June 2015
דוד סמויילוב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1 ביוני 1920 מוסקבה, הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית 
 פטירה:  23 בפברואר 1990 (בגיל 69) טאלין, ברה"מ 
 מדינה:  ברית המועצות 
 מקום קבורה:  Pärnu Metsakalmistu 
 שפות היצירה:  רוסית 
 סוגה:  שירה 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות  מדליה להנצחת 20 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941–1945  עיטור המלחמה הפטריוטית הגדולה דרגה ראשונה  מדליה להנצחת 30 שנים לניצחון במלחמת המולדתה הגדולה 1941-1945  מדליה לציון 60 שנים לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 70 שנה לכוחות המזוינים של ברית המועצות  מדליה להנצחת 40 שנים לניצחון במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941־1945  מדליית הניצחון על גרמניה במלחמה הפטריוטית הגדולה 1941–1945  עיטור הכוכב האדום  עיטור הידידות בין העמים  מדליה על ההצטיינות בקרב  מדליית העוז  Gefreiter 
 
לוח זיכרון המנציח את סאמוילוב
דוד סמויילוביץ' סמויילוב (ברוסית: Давид Самойлович Самойлов) הוא שם העט של דוד סמויילוביץ' קאופמן (1 ביוני 1920 – 23 בפברואר 1990) היה משורר סובייטי ממוצא יהודי שכתב ברוסית.
את שם העט שאימץ לעצמו, "סמויילוב", הרכיב משם פרטי של אביו "סמוייל" (ברוסית: Самойл) - שזה גרסה אשכנזית רוסית של השם היהודי "שמואל" - כשהוסיף לו סיומת רוסית "וב". השימוש שעשה בשם עט היה בשל הצורך להסתיר את המוצא היהודי בעולם התרבות הסובייטית (במיוחד כדי להוציא לאור את היצירות הספרותיות).
תולדות חייו ויצירתו

דוד קאופמן נולד ב-1 ביוני 1920 במוסקבה במשפחה יהודית אינטליגנטית. אביו, רופא צבאי, עסק הרבה בחינוך בנו והשפיע עליו רבות. דוד התחיל לחבר שירה כבר בילדותו, אבל שנים רבות לא הגדיר את עצמו כמשורר.
בשנת 1938 סיים בהצטיינות את לימודי התיכון והתקבל בלי בחינות קבלה למכון המוסקבאי לפילוסופיה, היסטוריה וספרות בו התמחה בספרות צרפתית. בשנת 1941 פרסם לראשונה את השירים שלו בכתב עת.
בשנת 1941, אחרי פלישת גרמניה לברית המועצות, התגייס קאופמן לצבא. השתתף בבניית ביצורים באזור סמולנסק. אחר כך נשלח ללמוד בבית הספר לקציני חי"ר בסמרקנד. לימודיו שם נמשכו רק חודשיים, כי בשל המצב הקשה בחזית כל חניכי בית הספר נשלחו להילחם כחיילים פשוטים. דוד לחם כמקלען, בתחילת 1943 נפצע קשה באחד הקרבות. בתום תהליך שיקום של 5 חודשים חזר לחזית והוצב בפלוגת הסיור בחזית הבלאורוסית הראשונה. עם יחידתו הגיע עד ברלין.על אומץ ליבו בקרבות עוטר בעיטור הכוכב האדום, ב מדליית העוז ובמדליית "על ההצטיינות בקרב".
בשנת 1945 חזר קאופמן למוסקבה, סיים את הלימודים במכון והחליט להתפרנס בעבודה ספרותית. היו לו הזמנות אקראיות נדירות. רק בשנת 1958 יצא לאור ספר השירים הראשון שלו "ארצות קרובות" (ברוסית: "Ближние страны"). אחרי כן יצאו לאור מבחרי שירים בשנים 1963 ("המעבר השני", ברוסית: "Второй перевал") ו-1970 ("ימים", ברוסית: "Дни"). בתחילת שנות ה-70 השתתף דוד סמויילוב בבימוי כמה הצגות בתיאטרונים גדולים של מוסקבה וגם כתב שירים להצגות וסרטים. בתקופה זו יצאו לאור מבחרי שירים "הגל והאבן" (ברוסית: "Волна и камень") ו"הבשורה" (ברוסית: "Весть"). מבחר שירים "המפרץ" (ברוסית: "Залив") יצא לאור בשנת 1981.
בשנת 1976 עבר דוד סמויילוב לאסטוניה, לעיר קטנה פארנו. בתקופה זו נחשבה אסטוניה כרפובליקה בעלת אווירה חופשית לאנשי התרבות. במוסקבה היה הרבה יותר קשה לסבול עולהּ של האידאולוגיה הסובייטית. בשנים אחרונות של חייו עסק רבות בתרגומים ספרותיים מפולנית, צ'כית והונגרית. נפטר ב-23 בפברואר בשנת 1990 בעיר טלין, לאחר שסיים את נאומו בערב השירה המוקדש לזכר המשורר בוריס פסטרנק.
רבים מאנשי התרבות הרוסית של המחצית השנייה של המאה ה-20 ותחילת המאה הנוכחית מגדירים את דוד סמויילוב כאחד המשוררים האהובים עליהם. שיריו נכללים בפסקול של כמה סרטים. רבים מהבארדים הרוסים שרו אותם בערבי השירה ובהופעות. אחד השירים המפורסמים ביותר הוא השיר "מחוץ לעיר (זמר פרדות)" (ברוסית "За городом/ Певец разлук").
מחוץ לעיר (זמר פרדות). התרגום: אלי בר-יהלום
גריזלדה פולוק

| --- | --- |

 לידה:  11 במרץ 1949 (בת 75) בלומפונטיין, דרום אפריקה 
 ענף מדעי:  תולדות האמנות, לימודי מגדר 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת אוקספורד (1970)  מכון קורטולד לאמנות (1972)  מכון קורטולד לאמנות (1980) 
 מוסדות:  אוניברסיטת לידס (1977)  אוניברסיטת רדינג (1972–1974)  אוניברסיטת מנצ'סטר (1974–1977)  Faculty of Environment (1990) 
 תלמידי דוקטורט:  פאמלה אן אליזבת קרופורד, הילרי רובינסון, ג'ואן מרגרט הית', לואיז אן פרסונס, פאולה ג'ורג'ינה פאראנס 
 פרסים והוקרה:  פרס הולברג (2020) 
 אתר רשמי
 
גריזלדה פולוק (באנגלית: Griselda pollock; נולדה ב-11 במרץ 1949) היא היסטוריונית בריטית לתולדות האמנות באוניברסיטת לידס שבאנגליה, וזוכת פרס הולברג לשנת 2020.
פולוק מהווה דמות מרכזית בקידום הטענה כי גישות פמיניסטיות לחקר האמנות אינן רק נספח, אלא קריטיות לפרויקט של חשיבה מחדש על תפקיד האמנות בחברה, עד כה כיוון שהחברה מבוססת על אי שוויון בין המינים.
חיים אישיים

פולוק נולדה ב -11 במרץ 1949 לאלן וינסטון סטן פולוק וקתלין אלכסנדרה סינקלייר פולוק בדרום אפריקה. בשנת 1956 היא עברה יחד עם משפחתה לקנדה. בשנת 1962, היא היגרה בשנית עם משפחתה לבריטניה. בשנת 1980 היא התחתנה עם אנטוני בראיינט.
השכלה וקריירה

בשנת 1970 סיימה פולוק בהצטיינות תואר בהיסטוריה מודרנית באוניברסיטת אוקספורד. היא סיימה תואר שני בהצטיינות בתולדות האמנות, במכון קורטולד, אוניברסיטת לונדון ב-1972 . לאחר סיום התואר השני היא לימדה באוניברסיטת קנטרברי לאמנות, אוניברסיטת רדינג ואוניברסיטת מנצ'סטר. ב-1977 היא עברה לאוניברסיטת לידס בתור מרצה לתולדות האמנות והקולנוע. בשנת 1980 היא קיבלה את תואר הדוקטורט שלה. היא כתבה את עבודת הדוקטורט שלה על גישות המודרניזם באמנותו של וינסנט ואן גוך.
פולוק עלתה לדרגת מרצה בכירה בשנת 1987. בשנת 1990 היא קיבלה כיסא אישי בהיסטוריה חברתית וביקורתית של האמנות. בשנת 2001 היא מונתה לתפקיד מנהלת המרכז לניתוח תרבות, תיאוריה והיסטוריה כפרופסור להיסטוריה חברתית וביקורתית לאמנות. בשנת 2014 ו-2015 היא יעצה לביאנלה של איסטנבול (תערוכת אמנות עכשווית בינלאומית) ה-14: "תיאוריה של צורות מחשבה", יחד עם עוד שני אמנים, ביניהם ברכה אטינגר. ב-2019 הוענק לפולוק, יחד עם דניאלה לוקסמבורג, מענק כבוד ממכון קורטולד לאמנות, בהוקרה על תרומתן היוצאת מן הכלל לאמנות החזותית. בשנת 2020 היא זכתה בפרס הולברג על התרומות פורצות הדרך שלה לתולדות האמנות הפמיניסטית ולימודי התרבות. פולוק מתמחה ב: לימודים פמיניסטיים באמנות החזותית; לימודים קריטים [GK1] של אמנות עכשווית (תוכנית בינלאומית ללימודי תואר שני); התרבות הפמיניסטית; ניתוח תרבותי, תיאוריה והיסטוריה; היסטוריות חברתיות של האמנות; טראומה ואסתטיקה; אוֹפֵּרָה.
ראו גם

פמיניזם
היסטוריה של האמנות
פרס הולברג
אוניברסיטת לידס
הערות שוליים

↑  Griselda Pollock, Oxford Reference (באנגלית)
1 2  Pollock, Griselda, Dictionary of Art Historians
1 2  AHC, Prof. Griselda Pollock | School of Fine Art, History of Art and Cultural Studies | University of Leeds, ahc.leeds.ac.uk (באנגלית)
↑  Griselda Pollock | Holbergprisen, holbergprisen.no (ב־)
↑  Griselda Pollock and Daniella Luxembourg awarded honours by The Courtauld Institute of Art, The Courtauld, ‏2019-07-22 (באנגלית אמריקאית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266504805171  PLWABN: 9810674098705606  BIBSYS: 90385940  BNE: XX4797395  BnF: cb12322558j (data)  CiNii: DA0147779X  GND: 122890574  ISNI: 0000 0001 1063 921X  LCCN: n77004300  LNB: 000036284  NDL: 00473186  NKC: jx20090901012  NLA: 35756496  NLK: KAC2018O9455  NSK: 000262025  NTA: 068592906  ORCID: 0000-0002-6752-2554  RERO: 02-A003703077  RKD: 391149  SNAC: w62w4nzb  SUDOC: 032137419  Trove: 1073314  ULAN: 500665369  VIAF: 56679283   WorldCat (עם VIAF): 56679283
גנדינגאר

| --- | --- |

 מדינה:  הודו הודו
 מדינה:  גוג'ראט
 על שם:  מהאטמה גנדי 
 שטח:  177 קמ"ר
 גובה:  81 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  292,167 (2011)
 קואורדינטות:  23°13′23″N 72°39′00″E﻿ / ﻿23.223°N 72.65°E﻿ / 23.223; 72.65 
 אזור זמן:  UTC+5:30
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הודו מוגדלת) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיגנדינגאר(למפת הודו רגילה) ניו דלהי מומבאי קולקטה היידראבאד בנגלור אחמדאבאד צ'נאי סוראט פונה ג'איפור לאקנאו קאנפור נאגפור פטנה לודהיאנה טריוונדרום פורט בלייר פקיסטן אפגנ. הרפובליקה העממית של סין  נפאל בהו. בנג. מיאנמר ת. ס"ל מפרץ בנגל  הים הערבי  האוקיינוס ההודיגנדינגאר(למפת גוג'ראט רגילה) אחמדאבאדגנדינגאר(למפת גוג'ראט מוגדלת) אחמדאבאדגנדינגאר  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
גנדינגאר (בהינדי: गाँधीनगर) היא עיר הבירה של מדינת גוג'ראט, המערבית שבמדינות הודו. העיר ממוקמת כ-23 ק"מ צפונית לאחמדאבאד, העיר הגדולה ביותר במדינה זו. העיר היא עיר מתוכננת.
היסטוריה

העיר הוקמה בעקבות רצון של ממשלת הודו לבנות עיר מתוכננת, בירה חדשה למדינה, ובכך להקל על הפקקים והצפיפות שקיימים באחמדאבאד. העיר נחנכה באופן רשמי ב-16 במרץ 1960. ב-2 באוגוסט 1965 הונחו היסודות לבניין הראשון בעיר ב-GEB Power Station Colony. ב-13 ביולי 1970 העיר הוכרזה כבירת מדינת גוג'ראט.
בעיר שוכנת האספה המחוקקת של גוג'ראט.
דברי תורה

דברי תורה (או ביידיש ווארט) הם כינוי לדרשה קצרה שעוסקת בנושא מרכזי (בדרך כלל על פרשת השבוע או החגים) המבוסס על הספרות התורנית או על ערכי יהדות ומוסר. המושג 'דברי תורה' יכול לכלול גם לימוד מקרא ותלמוד על פי פשוטו. אבל ווארט בדרך כלל מובנו דבר חידוד או 'פשט'ל' על כתובי המקרא.
רקע

אמירת דברי תורה מהווה חלק בלתי נפרד מההווי היהודי המסורתי, והיא מבוססת על קיום מצוות לימוד תורה. נהוג לומר דברי תורה בעיקר בסעודת מצווה כגון סעודת שבע ברכות או בר מצווה בהם אף מקשרים את הנאמר לחתן או לכלה.
רבים נוהגים לומר בעת אכילתם דבר תורה, בהתבסס על הנאמר במסכת אבות: ”שניים שיושבין ואין ביניהן דברי תורה, הרי זה מושב לצים, שנאמר: 'ובמושב לצים, לא ישב'; אבל שניים שיושבין ויש ביניהם דברי תורה, שכינה ביניהם...  שלושה שאכלו על שולחן אחד ולא אמרו עליו דברי תורה, כאילו אכלו מזבחי מתים”.
במרבית עלוני השבת מוקדשים מספר מאמרים לדברי תורה, ונפוצים גם עלונים שמוקדשים אך ורק לדברי תורה, שלעיתים עוסק בנושא מסוים, שמשויך לפרשת השבוע.
פעמים רבות דברי התורה של דמות תורנית מכונסים לספרים כעבור שנים, מאפיין הרווח בייחוד אצל אדמו"רים חסידיים.
ראו גם

עלון פרשת השבוע
דרשנות
הערות שוליים

↑  משנה, מסכת אבות, פרק ג',  משניות ב'–ג'
↑  לדוגמה, מעיינה של תורה, שפת אמת
דומניקו מיקלה

שלט האצולה של דומניקו מיקלה.
דומניקו מיקלה (באיטלקית: Domenico Michele; נפטר בשנת 1130) היה הדוכס ה-35 של ונציה. דומניקו כיהן כדוג'ה מנפילתו של קודמו, אורדלאפו פאליירו בקרב בזארה בשנת 1117 ועד פטירתו.
באוגוסט 1122 יצא דומניקו בראש צי ונציאני בן 100 ספינות, שכלל כ-15,000 לוחמים להגנה על ארץ הקודש. הצי הפליג תחת דגל פטרוס הקדוש (היינו, תחת דגל האפיפיור). במהלך החורף של אותה שנה צר הצי על קורפו, אולם המצור הוסר באביב לאחר שמלך ירושלים, בולדווין השני נפל בשבי המוסלמי, וצבא מצרי פאטימי פלש לארץ. הצי יצא לעבר ארץ הקודש והביס את הצי הפטימי בסמוך לחופי סוריה. לאחר ניצחונו הגיע מיקלה לירושלים ונחתם הסכם המעניק לוונציה זכויות סחר ופטור ממס, ואף בעלות מלאה בכמה ערים בממלכת ירושלים.
בשובו לוונציה צר הצי הוונציאני על רודוס ובזז אותה, וכן תקף את האיים סאמוס ולסבוס והרס את העיר מתוני (אנ').
מיקלה שב עם הביזה לוונציה ביוני 1125. מיקלה נפטר בשנת 1130. בעקבות ניצחונותיו נכתב על מצבתו "אימת היוונים, ותהילה לוונציאנים" (terror Graecorum...et laus Venetorum).
דברים בלחש

דברים בלחש הוא אלבום הבכורה של כנסיית השכל, שיצא בשנת 1993 על ידי חברת התקליטים נענע דיסק.
השיר החותם את האלבום, "רעפים", הופיע עוד קודם באלבום האוסף "אוסף נענע מספר 2", שיצא בשנת 1991. 

בין השירים הבולטים באלבום: "אני מאמין", "השיר מהגן", "דברים בלחש".
רשימת השמעה

| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | אני מאמין  | 3:18 |
| 2. | לקטוף את הירח  | 2:11 |
| 3. | פרפרים  | 4:04 |
| 4. | דברים בלחש  | 3:54 |
| 5. | הנה זה בא  | 3:59 |
| 6. | עטוף  | 3:28 |
| 7. | איתך אל הים  | 3:04 |
| 8. | שיר ערש  | 3:42 |
| 9. | השיר מהגן  | 4:13 |
| 10. | דא לה קאמה  | 3:28 |
| 11. | רעפים  | 2:45 |
משתתפים

יורם חזן - שירה, גיטרה אקוסטית, סקסופון
רן אלמליח - בס, גיטרה אקוסטית
דוד ראסד - גיטרות
מייק גולן - קלידים, תכנות ודגימות
אבי בללי - גיטרה אקוסטית, דגימות וקולות, הפקה מוזיקלית
קובי אוז - דגימות
דני מקוב - העלאות תופים
אורי ברק - דגימות
אילן גרין - דגימות
ניצן זעירא - הפקה
דני רכט - הפקה
הערות שוליים

↑  דף האלבום דברים בלחש, באתר discogs
↑  יואב בירנברג, קט לעצמכם מתנה לחג, חדשות, 4 בספטמבר 1991
עמית שהם, תקליטים - ישראלי - פורטיס יש רק אחד, חדשות, 2 באוקטובר 1991
| כנסיית השכל |
| --- | --- | --- |
| חברי ההרכב | יורם חזן • רן אלמליח • דוד ראסד • דניאל זייבלט • עמי רייס |  |
| אלבומים | דברים בלחש • קח שירים • כנסיית השכל • רוץ ילד • ידיים למעלה • אוטוביוגרפיה • שורות של אנשים • הבית כה רחוק • זה לא אני |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: ba75c28b-2f0a-40f7-93da-173b64714286
גנדנדל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 סוג:  בניין, מעון רשמי 
 מדינה:  דרום אפריקה 
 קואורדינטות:  33°57′51″S 18°27′55″E﻿ / ﻿33.9643°S 18.4652°E﻿ / -33.9643; 18.4652
  (למפת קייפטאון מוגדלת) גנדנדל(למפת קייפטאון רגילה) גנדנדל
 
מעון גנדנדל הוא מעונו הרשמי של נשיא דרום אפריקה הממוקם בטוינהויז, קייפטאון, הכף המערבי, דרום אפריקה. זה היה המעון הרשמי מאז 1994 כאשר נלסון מנדלה התגורר כאן במקום בגרוט שור השכן. הבניין, שנודע בעבר בשם ווסטברוק, נקרא על שם העיירה גנאדנדל – שהיא מילה אפריקאנית שפירושה "עמק הרחמים".
בית המגורים הוקם לראשונה בתחילת המאה ה-18 כאסם תבואה, והוסב למגורים באמצע המאה ה-18. בית המגורים הוויקטוריאני-ג'ורג'יאני היה ידוע בשם ווסטברוק עד שהוחלף לשם הנוכחי בשנת 1995.