stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חנוך סלור
Activities and Societies

American Soc. of Human Genetics, American Society of Cancer Research, European Society of Human Genetics, Israel Society of Human Genetics.
Former Head of the Department of Human Molecular Genetics, Sackler School of Medicine, Tel Aviv Israel. Former Head of the Bioetechnology (and founder) of Tel Hai Academic College and former Dean of the School of Science and Technology (Biotechnology, Environmental Sciences and Computer Sciences) in Tel Hai Academic College, Israel. Visiting professor at various major universities and Research Institutes in the USA (University of California School of Medicine, Stanford University, Johns Hopkins School of Medicine, MD Anderson Cancer Research Center, University of Texas, Houston, and the National Cancer Institute, NIH, Bethesda, Maryland.)
חנוך סלור - חייל בנח"ל המוצנח. צולם על ידי מיכה בר. צלם ישראלי וחתן פרס ישראל לצילום.
גלעד ריקלין

| --- | --- |

 לידה:  1970 (בן 55 בערך)
 מקום מגורים:  גבעתיים, ישראל
 השכלה:  B.A - תואר ראשון בכלכלה - האוניברסיטה העברית   LL.B - תואר ראשון במשפטים - האוניברסיטה העברית  MBA- תואר שני בהצטיינות במנהל עסקים (התמחות במימון וחשבונאות) האוניברסיטה העברית
 תפקיד:  מנכ"ל קבוצת אגד
גלעד ריקלין (נולד ב-1970) הוא מנהל ישראלי המכהן כמנכ"ל קבוצת אגד. בעברו כיהן כסמנכ"ל הכספים בחברה, סמנכ"ל כספים בחברת מקורות ומילא תפקידים שונים באגף התקציבים במשרד האוצר. ריקלין בוגר תואר ראשון במשפטים ובכלכלה ותואר שני במנהל עסקים עם התמחות במימון ובנקאות.
ביוגרפיה

ריקלין התגייס לצה"ל ב-1988 ושירת בחיל השריון, שם הגיע לתפקיד מפקד פלוגה.
לאחר שחרורו החל את לימודיו באוניברסיטה העברית בירושלים. הוא סיים תואר ראשון במשפטים ובכלכלה, ולאחריו החל להתמחות בפרקליטות האזרחית תל אביב. לאחר מכן, בשנת 1999 עבר למשרד האוצר ועבד ככלכלן באגף תקציבים.
משנת 1999 עד שנת 2006 כיהן במספר תפקידים באגף התקציבים במשרד האוצר, ביניהם ראש ענף תקציבי בריאות, ראש תחום מים וביוב, וראש תחום בכיר למאקרו-כלכלה.
בשנת 2006 החל לעבוד בחברת המים מקורות. בתחילה עבד כמנהל יחידת כלכלה ותקציבים ולאחר מכן כסמנכ"ל כספים וכלכלה. במסגרת עבודתו בחברה, היה אחראי על מערך הכספים והכלכלה, נכסים, רגולציה, ביטוח ובקרה. במהלך עבודתו במקורות הוביל את מהלכי הרגולציה של מקורות ואת גיוסי החוב, לרבות הגיוס המוצלח באפריל 2013, שבמסגרתו הנפיקה החברה אג"ח במיליארד שקל, שנסגרה בריבית (צמודה) של 3.18% - הנמוכה בתולדות גיוסי החברה.
ביוגרפיה > תפקידיו בקבוצת אגד

בינואר 2014 החל ריקלין את תפקידו כסמנכ"ל הכספים בקבוצת אגד. בתפקיד היה אחראי על תחום הכספים בקבוצה ובחברות הבנות שלה. בנוסף היה אחראי על תחומי הרגולציה, הנכסים, פיתוח עסקי, ביטוח, אסטרטגיה, ובקרה על החברות הבנות בישראל ומחוצה לה.
בשנת 2019 קיבל ריקלין אות הוקרה מטעם פורום ה-CFO.
כמו כן היה אחראי על המעבר המורכב של קבוצת אגד מאגודה שיתופית לחברה בע"מ.
ב-2022, לאחר שהוביל את מכירת קבוצת אגד לקיסטון ריט, מונה ריקלין על ידי הקרן למנכ"ל החברה.
בתקופת כהונתו כמנכ"ל הקבוצה, הכנסותיה חצו את רף 5 מיליארד ש"ח בשנת 2023, היא הגדילה את נפח הפעילות באירופה, והפכה לחברת התחבורה הפרטית המובילה בפולין וחברת התחבורה הרביעית בגודלה בהולנד.
בישראל החברה זכתה במכרז הפעלת קווי עוטף ירושלים והקמת דרך אגד - חברת בת אשר אמונה על הפעלת הקווים ביישובי עוטף ירושלים.
בנוסף, תחת ניהולו החברה הרחיבה את תחום פעילות התחבורה הציבורית באמצעות תבל מטרו, חברת בת המפעילה את הקו האדום של הרכבת הקלה בגוש דן.
תפקידים ציבוריים נוספים

ריקלין כיהן וממשיך לכהן במספר דירקטוריונים וועדות ציבוריות, בהם:
דירקטור וחבר מועצת מגן דוד אדום (2001-2000).
חבר במועצת המים (2003-2001).
חבר בוועדות מכרזים להתפלת מי ים (2003-2001).
חבר ברשות לשירותים ציבוריים מים וביוב (2003).
דירקטור וחבר ועדת כספים בחברת מקורות (2004-2001).
דירקטור וחבר ועדת כספים בבתי זיקוק לנפט (בז"ן) (2006-2004).
דירקטור במקורות פיתוח ויזום (2013-2011).
דירקטור באגד תעבורה (2019-2014).
דירקטור בתבל, חברת ההפעלה של הקו האדום של הרכבת הקלה בתל אביב (מ-2019).
דירקטור בחברת התחבורה הציבורית ההולנדית EBS (מ-2022).
דירקטור בחברת Mobilis, חברת תחבורה ציבורית בפולין (מ-2022).
דירקטור בחברת התחבורה הציבורית דרך אגד (מ-2023).
הערות שוליים

↑  יובל שדה, ריאיון מנכ"ל אגד: "עד שלא יהיו יותר קווים ויותר נת"צים, אנשים לא יעברו לתחבורה ציבורית", באתר כלכליסט, 4 באוקטובר 2023
↑  פרוטוקול מס' 199 מישיבת ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, באתר כנסת ישראל, ‏25 בספטמבר 2000
↑  ד"ר שירלי אברמי, דן להב, גיל לאופר, יהודית גלילי, דוח הצוות לבחינת סוגיות במערכת הבנקאית-  המלצות בעניין התחרות הבנקאית במקטע משקי הבית, מרכז המחקר והמידע של הכנסת, 12 ביולי 2004
↑   אבי בר-אלי, מהמים לתחבורה: גלעד ריקלין ימונה לסמנכ"ל הכספים של אגד, באתר TheMarker‏, 7 באוקטובר 2013
↑  עמירם ברקת, ‏סמנכ"ל הכספים החדש של אגד: יוצא אגף התקציבים גלעד ריקלין, באתר גלובס, 7 באוקטובר 2013
↑  אותות ההוקרה של הפורום, באתר www.cfo-forum.org
1 2  אודי עציון, לאחר מכירת השליטה: גלעד ריקלין מונה למנכ"ל חברת אגד, באתר כלכליסט, 24 באוקטובר 2022
↑  עדיאל איתן מוסטקי, לאחר צמיחה בהכנסות השנתיות - קיסטון נערכת לרכישת המניות הנוספות באגד, באתר כלכליסט, 28 במרץ 2024
↑  אודי עציון‏, אגד נוסעת לאירופה: בדרך להפעלת 1,100 אוטובוסים בהולנד ופולין, באתר וואלה, 20 בנובמבר 2023
↑  אודי עציון‏, משרד התחבורה מתגבר את האוטובוסים מירושלים לבני ברק, באתר וואלה, 16 באפריל 2024
גד לובנשטיין

| --- | --- |

פרופ' גד לובנשטיין, 2016
 לידה:  17 בפברואר 1929 ברלין גרמניה
 פטירה:  18 בפברואר 2018 (בגיל 89) ישראל
 ענף מדעי:  מיקרוביולוגיה
 מקום מגורים:  גרמניה גרמניה, ישראל ישראל
 מוסדות:  אוניברסיטת תל אביב
 פרסים והוקרה:  עמית החברות הפיטופתולוגיות הגרמנית (1980), האמריקאית (1988) והישראלית, פרס רוטשילד לחקלאות (1982) וחבר האקדמיה למדעי החקלאות של קזחסטן (1996).
 תרומות עיקריות
 חקר הווירולוגיה של הצמחים
גד לובנשטיין (17 בפברואר 1929 - 18 בפברואר 2018) היה וירולוג, פרופסור למיקרוביולוגיה באוניברסיטת תל אביב החל מ-1973, פרופסור אורח באוניברסיטת ברמינגהם באנגליה בשנים 1974–1975 ופרופסור בפקולטה לחקלאות באוניברסיטה העברית ברחובות. כיהן כמנהל המכון להגנת הצומח במרכז וולקני, בין השנים 1967 ל-1975. כיהן כראש מינהל המחקר החקלאי וכמדען הראשי של משרד החקלאות, בין השנים 1981–1986. יזם את הקמת 'החברה הפיטופתולוגית הישראלית' (העמותה הישראלית למחלות צמחים) וכיהן כנשיאה הראשון. זוכה פרס רוטשילד לחקלאות (1982).
הקים את המחלקה לווירולוגיה ופתולוגיה במכון להגנת הצומח.
תחום התמחותו העיקרי היה וירולוגיה של צמחים. בין היתר, התמחה במחלות וירוס בגידולים שריבויים בצורה וגטאטיבית. הוא התעניין בפיזיולוגיה של מחלות הווירוס. במיוחד בתופעת העמידות הטבעית למחלות וירוס, במעכבי ריבוי של וירוסים הקשורים לעמידות וביצירת חומרי תנגודת.
ביוגרפיה

גד לובנשטיין נולד בברלין שבגרמניה, למשה (מוריץ, עסק במסחר של מתכות ומריה לובנשטיין. אח להנס מיכאל לובנשטיין. עלה עם משפחתו לישראל ב-1939, לאחר ליל הבדולח.
היה חבר בפלמ"ח, שירת בצה"ל בחיל רגלים והגיע לדרגת סגן-אלוף.
לובנשטיין למד בפקולטה לחקלאות, באוניברסיטה העברית החל מ-1947. אחרי הפסקה קצרה עקב מלחמת העצמאות, חזר ללימודים ב-1949, וקיבל תואר מוסמך למדעי החקלאות (בהצטיינות) ב-1954. ב-1960 קיבל תואר דוקטור בתחום הווירולוגיה, בהנחיית פרופ' ישראל סלומניצקי.
את מחקר הפוסט דוקטורט ערך בשנת 1963 באוניברסיטת קורנל, שבמדינת ניו יורק.
ביוגרפיה > קריירה מחקרית ואקדמית

פרופ' לובנשטיין היה מחלוצי המחקר בווירולוגיה של צמחים בישראל. התחיל להרצות באוניברסיטת תל אביב ב-1967, וב-1973 מונה לפרופסור למיקרוביולוגיה. ב-1979 מונה לפרופסור בפקולטה לחקלאות. כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת ברמינגהם באנגליה בשנים 1974–1975. תחומי המחקר העיקריים שלו היו: וירולוגיה של צמחים; וירוסים של בטטה ושל תפוחי אדמה; מנגנוני עמידות טבעיים בצמחים לווירוסים; ווירוסים בפרחים. ניסה להתמודד עם בעיית וירוסים צמחיים, באמצעות הנדסה גנטית. יחד עם תלמידיו ושותפיו למחקר מצא שצמחים, שמודבקים על ידי וירוס, מייצרים חומרים מעכבי וירוסים. מאוחר יותר התברר להם שמדובר בחלבון המעכב את התרבות הווירוס, עקב אחר החלבון ובודדו. המחקר עבר לרמה המולקולרית, והוליך אחר כך לחיפוש הגן בתוך ה-D.N.A של הצמח, המקודד לחלבון זה, ולשבטו בצמחים, כדי לחסנם נגד התקפה של וירוסים.
שימש כעורך כתב העת המדעי הבינלאומי Phytoparasitica: Israel journal of Plant Protection Sciences, אשר עד 1992 יצא לאור על ידי מינהל המחקר החקלאי במכון וולקני. כיהן כמנהל המכון להגנת הצומח במרכז וולקני, בין השנים 1967 ל-1975. כיהן כראש מינהל המחקר החקלאי וכמדען הראשי של משרד החקלאות, בין השנים 1981–1986. בין יתר הישגיו, יזם את הכנסת המיקרוסקופים האלקטרוניים למינהל המחקר. כמדען הראשי של משרד החקלאות, הדגיש תמיד את החשיבות באיזון בין מחקר בסיסי לבין מדע שימושי בשדה. הדגיש כי יש לערוך תצפיות של יבולים וצמחים אין סיטו (באתר), כדי להשיג הבנה הוליסטית של הביולוגיה והאפידמיולוגיה של מחלות צמחים, בזמן שאספקטים "ביולוגיים" של הגנת הצומח, כמעט ונדרסו על ידי גישות "ביוכימיכליות".
לובנשטיין שהה בשבתון ב-1975 במחלקה למיקרוביולוגיה שבאוניברסיטת ברמינגהם (University of Birmingham), וב-1988 במשרד החקלאות האמריקאי שבמרילנד.
לאחר פרישתו לגמלאות, הקים קרן מלגות לסטודנטים בתחום הווירולוגיה.
הקים את "החברה הפיטופתולוגית הישראלית" (לימים העמותה הישראלית למחלות צמחים) בשנת 1969 ושימש כנשיאה הראשון.
שימש כיועץ משלחת הבנק העולמי לניגריה, ובנוסף, היה חבר במשלחת מדעית לקזחסטן. לובשטיין היה מנכ"ל חברת הביוטכנולוגיה "סרום-טק" בשנים 1995–1998 וחבר מועצת המנהלים של חברת "יכין-חק"ל" ב-1995–2000.
לובנשטיין נישא ב-1954 לאסתר אופלטקה. בשנת 1978, לאחר פטירת אסתר, נישא לד"ר נילי סדן-לובנשטיין, מרצה לספרות עברית באוניברסיטת בר-אילן. לאחר פטירתה של נילי הוא חי בזוגיות עם תלמה אלעזר (אלמנתו של רא"ל דוד אלעזר). לאחר פרידתם, נישא ללודמילה מרצ'וקובה, ולאחר פטירתה, נישא לנטליה פוזדניקובה. ללובנשטיין היו ארבעה ילדים.
נפטר ב-18 בפברואר 2018 ונקבר בבית הקברות ברחובות.
ביוגרפיה > הוקרות ופרסים

על פעילותו המחקרית זכה לובנשטיין להוקרה בישראל ומחוצה לה:
עמית החברה הפיטופתולוגית הישראלית (העמותה הישראלית למחלות צמחים) (1979)
עמית החברה הפיטופתולוגית הגרמנית (1980) - 10 המדענים המובילים בתחומם בעולם.
פרס רוטשילד לחקלאות (1982)
עמית החברה הפיטופתולוגית האמריקאית (1989)
חבר האקדמיה למדעי החקלאות של קזחסטן (1996)
פרסומים עיקריים

גד לובנשטיין כתב וערך 8 ספרים על וירולוגיה בצמחים ופרסם כ-250 פרסומים מדעיים נוספים.
פרסומים עיקריים > וירולוגיה של צמחים - עקרונות ויישום

לובנשטיין כתב את הספר בעברית וירולוגיה של צמחים : עקרונות ויישום, שיצא לאור על ידי הוצאת המחלקה לפרסומים מדעיים, מרכז וולקני, בשנת 1993. (ISBN 9654630001,
ISBN 9789654630009), הספר הוא היחיד הקיים בתחום בעברית.
הספר הביא לראשונה בעברית מושגי יסוד בעקרונות הווירולוגיה-מבנה הווירוסים, התרבותם ודרכי העברתם במעבדה ובשדה ובצדדים היישומים של אבחון וזהוי, ודרכי המניעה של מחלות הווירוס. נכללו בו גם פרקים על מחלות הווירוס החשובות בגידולי החקלאות העיקריים בארץ. הספר סיכם את הניסיון שצבר פרופ' לובנשטיין במשך עשורים במחלקה לווירולוגיה של מינהל המחקר החקלאי, והוא מבוסס על הרצאותיו באוניברסיטת תל אביב ובאוניברסיטה העברית, בפקולטה לחקלאות שברחובות. הספר נועד לסטודנטים בתחומי הגנת הצומח והבוסתנאות ולמורים לביולוגיה במגמה זו, וכן לאנשי השדה - חקלאים, שתלנים ומדריכים.
פרסומים עיקריים > פרסומים נבחרים בעברית

בנוסף לספרו "וירולוגיה של צמחים - עקרונות ויישום" שפורסם ב-1993, השתתף, בין היתר, מאז פרישתו גם בפרסומים הבאים:
דיאנה ליבמן, רב- דוד ד', גל-און ע', וונש ר', זוזנק ח', אלעד י', לובנשטיין ג'. עגבניות מותמרות עם גן המקודד למעכב התרבות וירוס (IVR) מראות עמידות חלקית ל-.Botrytis cinerea.
לקסיקון מחלות צמחים, באתר העמותה הישראלית למחלות צמחים
נקרולוג לפרופ' יצחק ואהל מאת גד לובנשטיין ויצחק ברש: G. Loebenstein and I. Barash, Obituary: Isaac Wahl 1915–2004: In Memoriam(הקישור אינו פעיל), Phytoparasitica, Vol. 32, No. 3 (2004), 317-318
פרסומים עיקריים > פרסומים נבחרים באנגלית

Virus and Virus-like Diseases of Bulb and Flower Crops - 1995
Virus and Virus-like Diseases of Potatoes and Production of Seed- Potatoes – 2001
Virus and Virus-like Diseases of Major Crops in Developing Countries - 2003 ThriftBooks, Virus and Virus-Like Diseases of Potatoes and Production of Seed-Potatoes, ThriftBooks (באנגלית)
The Sweetpotato
Natural Resistance Mechanisms of Plants to Viruses
הערות שוליים

↑  דף חוקר, באתר prabook
↑  שלמה גינוסר, מדענים ראשיים בשירות הממשלה, דבר, 21 באפריל 1978
↑  מקבלי פרס רוטשילד, באתר אוניברסיטת בן-גוריון בנגב
↑  גד לובנשטיין, תולדות המכון להגנת הצומח, באתר מרכז וולקני
↑  בבית משפט המחוזי בתל אביב_יפו עזבונות מס 1296/68, על המשמר, 23 במאי 1968
↑  גד לובנשטיין, באתר הפלמ"ח
↑  שמות מוסמכי האוניברסיטה ובוגריה, חרות, 28 באפריל 1954
↑  פרופ' ידידיה גפני, עמידויות כנגד וירוסים ופטריות, באתר מט"ח
↑  https://catalyst.library.jhu.edu/catalog/bib_3595547 כתב העת Phytoparasitica : Israel journal of plant protection sciences
↑  אגודת נאמני המחקר החקלאי ושוחריו במרכז וולקני - מלגות לשנת 2017
↑  בשנת 2009 הרצה פרופ' לובנשטיין בכנס של העמותה, לרגל 40 שנה להיווסדה של העמותה. ראו העמותה הישראלית למחלות צמחים הועידה ה-31, חוברת הכנס עמוד 14
↑  נילי סדן-לובנשטיין
↑  מודעת אבל עם פטירתו
↑  הספר ב-Google Books
↑  סילבוס - וירוסים כגורמי מחלות בצמחים - 71117, באתר האוניברסיטה העברית
↑  העמותה הישראלית למחלות צמחים - הועידה ה-31
↑  Book Reviews Virus and Virus-like Diseases of Bulb and Flower Crops. G. Loebenstein, R. H. Lawson and A. A. Brunt (eds). þ 543 pp. UK: J. Wiley (copublished with Balaban, Israel), 1995. ISBN 0-471-95293-1 (hardback).
↑  Virus and Virus-like Diseases of Potatoes and Production of Seed-Potatoes, aperback: 460 pages, Publisher: Springer; Softcover reprint of the original 1st ed. 2001 edition (November 26, 2013)ISBN 9401037361
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: יהודית בירק | פרס רוטשילד לחקלאות  1981 | הבא: יצחק הרפז |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007264763705171  BIBSYS: 99022112  BnF: cb172483064 (data)  CiNii: DA09798877  GND: 105579008X  ISNI: 0000 0000 8092 1301  LCCN: n86834882  NTA: 264818342  SUDOC: 069437238  VIAF: 12549952   WorldCat (עם VIAF): 12549952 
משמאל לימין: שר החקלאות, פסח גרופר, שר החקלאות של ארצות הברית, ג'ון רסלינג בלוק ופרופ' גד לובנשטיין, תחילת שנות ה-80
יעקב לורך

פרופ' יעקב לורך
יעקב לורך (1924 - 20 בנובמבר 2019) היה בוטנאי ופרופסור מן המניין במחלקה לאקולוגיה, סיסטמטיקה ואבולוציה (אס"א) ובמחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע באוניברסיטה העברית. נוסף על כך, היה מרצה מן החוץ לבוטניקה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב (כשהייתה בראשית דרכה ופעלה בבית היאס), באוניברסיטת חיפה ובמחלקה לצילום של בצלאל. לורך גם לימד, במעמד של פרופסור-אורח, באוניברסיטת פרינסטון ובאוניברסיטת קורנל בארצות הברית.
ביוגרפיה

לורך נולד (בשם וולפגנג) בשנת 1924 בברסלאו בגרמניה למשפטן ד"ר מרדכי (מקס) לורך ולד"ר חנה לורך (לבית ויסמן), חוקרת שפה וספרות. היו לו אח ואחות: אחיו נתנאל (נולד 1925 בשם פריץ), היה לימים בכיר במשרד החוץ בישראל ומזכיר הכנסת, ואחותו רותי (נולדה 1932), נהרגה בגיל 18 בתאונה בהיותה חיילת-טירונית בצה"ל. בשנותו ילדותו גדל לורך בנירנברג, שם היה למשפחתו בית-עסק משגשג לצורפות וכלי כסף, שהיה גם הספק הרשמי של בית המלוכה הבווארי והאיטלקי. לורך עלה לארץ ישראל, בשנת 1935, בעקבות עליית הנאצים לשלטון, עם הוריו ואחיו. המשפחה התגוררה בשכונת רחביה בירושלים. לורך למד בגימנסיה רחביה עד סוף כיתה י"א, אבל אז נאלץ לעזוב את הלימודים ולעבוד, כדי לעזור לפרנסת משפחתו. לורך התחיל לעבוד בשירות המטאורולוגי של חיל האוויר הבריטי, שהתמקם על כנסיית נוטרדאם. בעבודה זו בחיל האוויר הבריטי, שיפר לורך את ידיעותיו באנגלית, למד לאותת בקוד מורס, והחל להתעניין במדעי הטבע ובמדעי האקלים. במקביל לעבודתו, למד לבחינות בגרות אקסטרניות של ממשלת המנדט. במלחמת העצמאות שירת כאלחוטן, כשהוא מיישם את הידע שרכש באיתות-מורס בעבודתו בשרות המטאורולוגי, לשירות הצבאי. לאחר שחרורו ועל סמך המלצות שהיו בידו מהשירות המטאורולוגי הבריטי, התקבל ללימודים בפקולטה לחקלאות ברחובות של האוניברסיטה העברית ושם סיים את התואר הראשון והשני. את התואר השלישי עשה במחלקה לבוטניקה בירושלים, ואת עבודת הדוקטור, שסיים בשנת 1957, כתב בהנחיית פרופ' מיכאל זהרי. במקביל ללימודיו, החל לעבוד באוניברסיטה העברית כאסיסטנט ב-1952, בתמיכתה של פרופ' טשרנה רייס. ב-1963, כשכבר היה בעל תואר שלישי, התמנה למרצה, ובמשך השנים עלה בסולם הדרגות האקדמי עד לדרגת פרופסור מן המניין.
מחקרו

בראשית דרכו עסק לורך במחקר פלינולוגי (שרידים של אבקני צמחים מאובנים) ופלאו-קלימטולוגי. כמו כן עסק בסיסטמטיקה (החלוקה לסוגים, מינים ותת-מינים בעולם הצומח) ובפיזיולוגיה של הצמח (התהליכים שעוברים צמחים והניסיון לאבחן את "תוכנית העבודה" של כל צמח וצמח). עם איחוד מחלקות הביולוגיה במכון למדעי החיים באוניברסיטה העברית, הצטרף לורך למחלקה החדשה דאז לאקולוגיה, סיסטמטיקה ואבולוציה (אס״א), ובה נשאר עד פרישתו בראשית שנות ה-90.
לורך גם התעניין בהיסטוריה של המדע, והיה חבר במחלקה להיסטוריה ופילוסופיה של המדע. בתחום ההיסטוריה של המדע, ניסה לורך להבין את תמונת העולם שהייתה לחוקרי הטבע בכל תקופה בהיסטוריה. כחלק מהתעניינותו זו, הוא ערך את המהדורה העברית של הכתבים הביולוגיים של הפילוסוף היווני אריסטו.
בשנים שאחרי פרישתו חקר את תחום הוראת המדעים במהלך שנות השלטון הנאצי בגרמניה, ועקב אחר תהליכי השינוי שחלו במערכת הלימודים ובספרים המדעיים שהתפרסמו שם, כתוצאה מאינדוקטרינציה פוליטית.
בקורתו על המדע ועל האוניברסיטאות

כאיש מדע נלחם לורך בפרדיגמות המחשבתיות שהמדע בנוי עליהן. הוא ראה סכנה אמיתית וטעות מוסרית בהשתלטות שיטות המחקר וההוכחה שנהוגות במדע, על המחשבה האנושית, שהיא מטבעה, מורכבת ואמביוולנטית. הוא הבחין במחיר שמשלמת החברה האנושית על האופן שבו היא מאמצת דרכי מחשבה שלכאורה קיבלו ‘הכשר’ מדעי, אבל אינן באמת דרושות או מתאימות למערכות חברתיות אחרות.
הוא ראה גם טעם לפגם בהסתמכות היתר על תעודות אקדמיות ותארים אקדמיים, שמאפיינת את החברה בת-זמננו (תהליך חברתי הקרוי חברה מסמיכה ואינפלציה של תארים אקדמיים (אנ')). כפי שטען, אנשים פונים ללימודים, פעמים רבות, ללא עניין ממשי בחומר הנלמד ורק מתוך שיקולים של יוקרה חברתית, וכך אובד העניין בעיסוק המדעי כשלעצמו.
סיכום פופולרי של ביקורתו של לורך על המדע ועל האוניברסיטאות ניתן למצוא בראיון מקיף שערך אתו צבי ינאי, עורך כתב העת מחשבות, ב-1972.
התעניינותו בחינוך

לורך הרבה להתעניין בנושאי חינוך, ולא חסך ביקורת ממערכת החינוך (אותה כינה "מערכת החינוק"). בהרצאותיו ובמאמריו הרבים בתחום זה יצא לורך נגד שיטות הלמידה הנהוגות, החונקות את המוטיבציה ללימודים אצל התלמידים, נגד חומר הלימודים המשעמם וההגשה חסרת העניין ונגד הפסקנות הטבועה בספרי הלימוד עד כדי ביטול ערכו העצמי של התלמיד, תוך פגיעה בכושרו לחשוב מחשבה עצמאית.
כחלק מהתעניינותו בחינוך, תרגם, הרחיב וערך עם בתו, רונית לורך-לומברוזו, את המהדורה העברית של הספר האדום הקטן של התלמידים. שהוא מדריך זכויות לתלמידים. הספר נחשב מהפכני וחתרני בזמנו, נכתב במקור על ידי שני מורים דנים, והודפס לראשונה בדנמרק בשנת 1969. הספר עודד צעירים לאמץ גישה ביקורתית כלפי נורמות חברתיות ודן בנושאים כמו מין ושימוש בסמים (כולל אלכוהול וטבק). החשיבות שייחס לורך לספר זה הביאה אותו לכך, שהוציא לאור את הספר מכספו ועל חשבונו.
בנוסף, היה בין מייסדי עיתון הילדים פשוש, והיה מראשוני המורים בחל"ד (חינוך לשוחרי דעת, גלגול מוקדם של "נוער שוחר מדע"), מיזם שבו נפגשו תלמידים פגישה ראשונית עם נושאים מדעיים.
כמו כן, היה חבר ב"ועדת ראש הממשלה לילדים ולבני-נוער במצוקה", ועדה שהקימה ראש הממשלה דאז, גולדה מאיר, בשנת 1971, בעקבות עלייתה של תנועת הפנתרים השחורים.
עיסוקים נוספים

לורך הגיב לתופעות חברתיות ופוליטיות, במשך עשרות שנים, בדרך של כתיבת מכתבים למערכות העיתונים. מכתביו הרבים, שטובלו בהומור האופייני לו, הקיפו תחומים רבים של הפעילות האנושית: יחסי האזרח עם הממסד, נהלים משובשים, גילויים מגוחכים של חשיבה סטראוטיפית, פעילותם הביורוקראטית של מוסדות השלטון, ועוד. כך, זכור למשל מכתב למערכת עיתון הארץ, לאחר פרוץ מלחמת יום הכיפורים, שבו הציע, כי מטוסי-התובלה שמביאים נשק וציוד-לחימה לישראל, לא יחזרו לארצות הברית ריקים, אלא יועמסו עליהם ארגזי תפוזים המיועדים לייצוא. בשנת 2005 יצא לאור, בהוצאת המשפחה, הספר פרטיטורות, שהוא קובץ ממכתביו בנושאים שונים ומגוונים.
לורך היה גם חבר ועדת הרפרטואר של תיאטרון ירושלים במשך שנים רבות.
הוא כתב בעיתונים ובכתבי עת שונים מאמרים בטווח רחב של נושאים. כתב גם באופן קבוע לעיתון הסטודנטים הירושלמי "פי האתון". עורך "פי האתון" בראשית שנות ה-70, שאול צדקא אמר עליו, כי "היה מהפכן יותר מהסטודנטים עצמם".
משפחתו

היה נשוי, משנת 1950, לרות (לבית בלומר), פליטת שואה שאיבדה את כל משפחתה בפולין ועלתה לארץ לבדה. בני הזוג הולידו שני ילדים: רונית לורך-לומברוזו (מעצבת תערוכות ומוזיאונים) ויואב (יזם היי-טק וכותב ספרי ילדים).
התגורר בשכונת קטמון בירושלים.
ספריו ופרסומיו בעברית

אריסטו, מבחר מן החיבורים בביולוגיה/אריסטו, ליקט והוסיף מבוא: יעקב לורך, תרגם מיוונית והוסיף הערות: נמרוד ברי (ברגינסקי), ירושלים, הוצאת מאגנס, 1974.
יעקב לורך, פרשת התאלידומיד, ירושלים, האוניברסיטה העברית, המרכז הישראלי להוראת המדעים ע"ש עמוס דה-שליט, 1977.
סרן הנסן, יספר הנסן, יעקב לורך ורונית לומברוזו, הספר האדום הקטן של התלמידים - מהדורה ישראלית מורחבת, ירושלים, יובל, 1979.
יעקב לורך, פרטיטורות (קובץ ממכתביו הרבים והשונים), ירושלים, הוצאת המשפחה, 2005.
ספריו ופרסומיו בעברית > לילדים

יעקב לורך, הרפתקאות קטנות בעולם הגדול, תל אביב, הקיבוץ המאוחד/ספריית עופרים, 1977.
גלילה רון-פדר-עמית ויעקב לורך, אלכסנדר ג. בל: חלוץ התקשורת, ירושלים, אלישר/סדרת החלוצים, 1980.
גלילה רון-פדר-עמית ויעקב לורך, אלכסנדר פלמינג: חלוץ המלחמה בחיידקים, ירושלים, אלישר/סדרת החלוצים, 1980.
גלילה רון-פדר-עמית ויעקב לורך, גלן קרטיס: חלוץ המהירות, ירושלים, אלישר/סדרת החלוצים, 1980.
גלילה רון-פדר-עמית ויעקב לורך, מרכוס סמואל: חלוץ הדלק הנוזלי, ירושלים, אלישר/סדרת החלוצים, 1980.
לקריאה נוספת

יעקב לורך, צבי ינאי, פולחן המדע ונביאי השקר, מחשבות 33-34, מרץ 1972
פרופ' (אמריטוס) יעקב לורך 1924–2019, באתר המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן, האוניברסיטה העברית
עופר אדרת, אחרי מות - "נסיעה נעימה", היהודי שהנאצים חגגו את עזיבתו, באתר הארץ, 18 בינואר 2020
הערות שוליים

↑  טור' רות לורך, באתר יזכור - אתר ההנצחה לחללי מערכות ישראל
↑   עופר אדרת, "נסיעה נעימה": היהודי שהנאצים חגגו את עזיבתו, באתר הארץ, 18 בינואר 2020
↑  יעקב לורך, המבנה והאבולוציה של אברי המעטפת ב-Compsitae ויחסם אל הפילוגנזה של המשפחה (עבודת דוקטור בהנחיית פרופ' מיכאל זהרי), ירושלים: האוניברסיטה העברית, המכון למדעי החיים, המחלקה למדעי הצמח והסביבה, 1957
↑  שרון גבע, פרופ' חלוצה באוניברסיטה העברית - בעקבות חוקרת עולם הצמחים טשרנה רייס, באתר הבלוג של שרון גבע, ‏6.06.2018
↑  פרופ' (אמריטוס) יעקב לורך 1924–2019 באתר המכון למדעי החיים ע"ש אלכסנדר סילברמן, האוניברסיטה העברית https://www.bio.huji.ac.il/he/content/לורך-יעקב
↑  אריסטו, מבחר מן החיבורים בביולוגיה/אריסטו, ליקט והוסיף מבוא: יעקב לורך, תרגם מיוונית והוסיף הערות: נמרוד ברי (ברגינסקי), ירושלים, הוצאת מאגנס, 1974.
1 2  יעקב לורך, צבי ינאי, פולחן המדע ונביאי השקר, מחשבות 33-34, מרץ 1972
↑  סרן הנסן, יספר הנסן, יעקב לורך ורונית לומברוזו, הספר האדום הקטן של התלמידים - מהדורה ישראלית מורחבת, ירושלים, יובל, 1979.
↑  יעקב לורך, פרטיטורות (קובץ ממכתביו הרבים והשונים), ירושלים, הוצאת המשפחה, 2005.
גביע העולם בשחמט 2017

| --- | --- |
 ענף:  שחמט 
 ארגון מפעיל:  פיד"ה 
 תקופת התחרות:  2 בספטמבר 2017 – 27 בספטמבר 2017 (26 ימים) 
 מספר תחרות:  9 
 מספר מתמודדים:  128 
 עיר מארחת:  טביליסי 
 tbilisi2017.fide.com
 
 → גביע העולם בשחמט 2015 גביע העולם בשחמט 2019 ← 
 
 קואורדינטות:  41°43′21″N 44°47′33″E﻿ / ﻿41.7225°N 44.7925°E﻿ / 41.7225; 44.7925
 he
 
גביע העולם בשחמט 2017 היה הטורניר התשיעי של גביע העולם בשחמט שארגנה פיד"ה. זהו טורניר יחידים שנערך לפי שיטת המפסיד יוצא, כולל 128 משתתפים והתקיים בין 2 ל-28 בספטמבר 2017 בעיר טביליסי, בירת גאורגיה.

 לבון ארוניאן ניצח בגמר את דינג לירן אחרי 6 סיבובים, בתוצאה 4–2. ארבעת המשחקים בקצב מלא הסתיימו בתיקו. בשני המשחקים בקצב מהיר זכה ארוניאן. ארוניאן ודינג הגיעו בעקבות הישגם לתחרות המועמדים 2018.
משתתפים

128 המשתתפים נבחרו במספר אופנים:
אלוף העולם המכהן מגנוס קרלסן
ארבעת השחמטאים שהגיעו לחצי גמר גביע העולם בשחמט 2015
שני אלופי העולם לנוער 2015 ו-2016: מיכאל אנטיפוב וג'פרי שיונג
19 השחמטאים עם ממוצע מד הכושר הגבוה ביותר בין פברואר 2016 ינואר 2017
46 השחמטאים שסיימו במקומות הגבוהים ביותר באליפות אירופה ליחידים ב-2016 ו-2017
20 שחמטאים מיבשת אמריקה (הצפונית והדרומית)
20 שחמטאים מאסיה ואוקיאניה
6 שחמטאים מיבשת אפריקה
5 שחמטאים שבחר נשיא פיד"ה, בהם המדורגת הבכירה בדירוג הנשים: חואו ייפאן
4 שחמטאים שבחרה הוועדה המארגנת של התחרות
שחמטאי שעלה מטורניר ACP
אלופת העולם המכהנת טאן ג'ונגיי בחרה שלא להשתתף. שישה עשר השחקנים הטובים ביותר בעולם לפי דירוג מד הכושר באוגוסט 2017 משתתפים בתחרות (קארלסן, וסלי סו, פביאנו קרואנה, ולדימיר קראמניק, לבון ארוניאן, שחריאר ממדיארוב, היקארו נקמורה, מקסים ושייה-לגראב, אלכסנדר גרישצ'וק, וישוואנתן אנאנד, דינג לירן, סרגיי קריאקין, אניש גירי, ווי יי, יאן נפומניאשצ'י, פטר סבידלר). בתחרות משתתפים שני ישראלים בוריס גלפנד ומקסים רודשטיין.
מבנה התחרות

בכל סיבוב שני השחקנים משחקים ביניהם שני משחקים רגילים כאשר כל אחד משחק משחק אחד בשחור ואחד בלבן. קיימת הגבלת הזמן של 90 דקות לכל אחד ולאחר המסע ה-40 תוספת של 30 דקות. כל מסע, מתחילת המשחק, מזכה בתוספת של 30 שניות. שני המשחקים האלו משוחקים באותו יום.
אם בתום שני המשחקים התוצאה היא תיקו, למחרת מתקיימים משחקים מהירים עד להכרעה. המשחקים המהירים משוחקים לפי הסדר הבא:
שני משחקי שח מהיר. 25 דקות עם תוספת של 10 שניות למסע.
שני משחקי שח מהיר. 10 דקות עם תוספת של 10 שניות למסע.
שני משחקי בליץ. 5 דקות עם תוספת של שלוש שניות למסע.
משחק ארמגדון אחד. ללבן 5 דקות לשחור 4 דקות. תוספת של 3 שניות למסע החל מהמסע ה-61. במקרה של תיקו השחור זוכה.
המנצח בהתמודדות בכל סיבוב עולה לשלב הבא בתחרות והמפסיד מודח ממנה.
בגמר ובמשחק על המקום השלישי, אם יתקיים, שני השחקנים ישחקו בתחילה 4 משחקים עם הגבלת זמן ורק לאחר מכן במקרה של שוויון הם ישחקו משחקים מהירים לפי המפורט לעיל.