stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הדו-קרב האחרון

| --- | --- |

 מבוסס על:  הדו-קרב האחרון: הסיפור האמיתי של משפט בקרב בצרפת של ימי הביניים 
 בימוי:  רידלי סקוט
 הופק בידי:  ג'ניפר פוקס, ניקול הולופסנר, Morgan O'Sullivan, רידלי סקוט, James Flynn, בן אפלק, מאט דיימון, קווין ג'יי וולש 
 תסריט:  מאט דיימון, בן אפלק, ניקול הולופסנר 
 עריכה:  קלייר סימפסון 
 שחקנים ראשיים:  מאט דיימון אדם דרייבר ג'ודי קומר בן אפלק
 מוזיקה:  הארי גרגסון ויליאמס 
 צילום:  דאריוז וולסקי 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  Pearl Street Films Scott Free Productions
 חברה מפיצה:  פוקס המאה ה-20, דיסני+ 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  15 באוקטובר 2021
 משך הקרנה:  152 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט היסטורי, סרט דרמה, סרט תקופתי (ימי הביניים), סרט שמבוסס על ספרים, סרט אבירים 
 מקום התרחשות:  נורמנדי, בלם, מישל קארוז', ארז'נטאן, פריז, לימוז', סקוטלנד 
 תקופת התרחשות:  שנות ה-70 של המאה ה-14, שנות ה-80 של המאה ה-14 
 תקציב:  100 מיליון דולר
 הכנסות:  30.5 מיליון דולר
 דף הסרט ב־IMDb
 
הדו-קרב האחרון (באנגלית: The Last Duel) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגת מותחן ודרמה היסטורית, בבימויו של רידלי סקוט. מבוסס על הספר "הדו-קרב האחרון: הסיפור האמיתי של משפט בקרב בצרפת של ימי הביניים" מאת אריק ג'ייגר, התסריט נכתב על ידי בן אפלק, מאט דיימון וניקול הולופצנר. דיימון מככב בתפקיד הראשי לצד אדם דרייבר וג'ודי קומר, עם אפלק בתפקיד משני. הסרט תוכנן לצאת בבתי קולנוע מובחרים ב-25 בדצמבר 2020, לפני שהוחלט לדחות את צאתו לאקרנים ל-8 בינואר 2021. בהמשך, התאריך נדחה ל-15 באוקטובר 2021.
על פי מגזין Variety, הסרט הוא סיפור אפוס של בגידה וצדק, המסופר משלוש נקודות מבט שונות: שני אבירים (דיימון ודרייבר) שהקשר ביניהם נבחן תחת נושא הבגידה ואישה צעירה אשר נאלצת לנווט באכזריות המדכאת של התרבות בה היא חיה על מנת לשרוד.
רקע

הסרט מבוסס על הרומן הדו-קרב האחרון: סיפור משפט אמיתי של לחימה בצרפת של ימי הביניים (The Last Duel: A True Story of Trial by Combat in Medieval France), שנכתב על ידי אריק ג'ייגר בשנת 2004 שעסק בדו-קרב האחרון שהוכר רשמית בצרפת. אריק ג'ייגר (שנולד ב-27 באפריל 1957) ידוע כמבקר ספרות אמריקאי ומתמחה בספרות מימי הביניים. הוא פרופסור במחלקה לאנגלית באוניברסיטת קליפורניה, שבלוס אנג'לס, בוגר מכללת קלווין בשנת 1979 ובוגר אוניברסיטת מישיגן בשנת 1987 שגם לימד באוניברסיטת קולומביה וכתב ספרות על אבירי ימי הביניים.
הספר מגולל את סיפור המשפט מ-29 בדצמבר 1386 בלחימה בין האביר מנורמנדי ז'אן דה קארוז' לבין ז'אק לה גרי. קארוז' האשים את לה גרי באונס של אשתו מרגריט דה קארוז', בינואר ופנה למלך שארל השישי בבקשה לערער על ההחלטה שניתנה על ידי הרוזן פייר ד'אלנקון, שלדעת קארוז' העדיף את לה גרי. כל לוחם שעדיין חי בסוף הדו-קרב יוכרז כמנצח כסימן לרצון האל. אם ז'אן דה קארוז' היה מפסיד בדו-קרב, מרגריט דה קארוז' הייתה נשרפת על המוקד כעונש על האשמתה הכוזבת.
גרסה מקוצרת של הספר נקראה על ידי רוברט גלניסטר ברדיו BBC כ"ספר השבוע" בין יום ה-10 ל-14 בינואר 2005.
"הדו-קרב האחרון", סרט תיעודי המבוסס על הספר וכולל הערות של ג'ייגר שודר על ידי ערוץ BBC Four כחלק מעונה שקשורה לימי הביניים ב-24 באפריל 2008.
ביולי 2019 דווח שבן אפלק ומאט דיימון יככבו, יכתבו יחד ויפיקו עיבוד לרומן, כשרידלי סקוט מביים. ג'ודי קומר לוהקה לתפקיד מרגריט דה קארוז'. הצילומים החלו באירלנד במרץ 2020 ותחילה הסרט תוכנן לצאת במהדורה מוגבלת בחג המולד 2020 לפני שייצא לאקרנים ברחבי העולם באוקטובר 2021.
עלילה > פרק ראשון - האמת על פי ז'אן דה קארוז'

לאחר שירותו במלחמת מאה השנים, ז'אן דה קארוז' וחברו, האדון ז'אק לה גרי נשבעים אמונים לרוזן פייר ד'אלנסון, שזכה בתואר האדון של ז'אן על ידי בן דודו, המלך שארל השישי. ז'אק מודיע מאוחר יותר לז'אן כי פייר הורה לוואסלים החדשים שלו לשלם היטלי מלחמה והסכים לבקש סליחה בשמו של ז'אן כאשר דה קארוז' מסביר שחסר לו הסכום המבוקש.
כדי לשקם את כספיו, ז'אן מתחתן עם מרגריט דה ת'יבוויל, מקבל נדוניה גדולה וזכויות על אחוזות יקרות ערך רבות. פייר, לעומת זאת, כבר העניק חלקת אדמה אחת לז'אק. כאשר ז'אן תובע שהקרקע תינתן לו, המלך שארל דוחה את התביעה. פייר מגיב בכך שהוא ממנה את ז'אק לאדון מבצר שמשפחתו של ז'אן החזיקה בו במשך דורות.
מסע צבאי בסקוטלנד מותיר את ז'אן אביר בעל אומץ אך במצב של פשיטת רגל. כשהוא חוזר הביתה מביקור בפריז, מרגריט מספרת לו שז'אק אנס אותה כשהייתה לבד בבית. ביודעו כי פייר מגן על ז'אק, ז'אן מחליט לאתגר אותו לדו-קרב עד המוות, בקשה ששארל השישי נעתר.
עלילה > פרק שני - האמת על פי ז'אק לה גרי

ז'אק זוכה באמונו של פייר על ידי שימוש בידע שלו בחשבונאות כדי לארגן את הכספים של הרוזן, מה שמקנה לו תפקיד בחצר. במפגש עם מרגריט, ז'אק מתאהב בה ומשתכנע שהיא אוהבת אותו לאחר שהיא מראה לו טוב לב.
בזמן שז'אן נעדר, אמו לוקחת את המשרתים לעזור לה בסידורים, ומשאירה את מרגריט לבד. משרתו של ז'אק דופק על הדלת וטוען שסוסו איבד את פרסת הברזל שלו. היא מאפשרת לו להיכנס, אבל אחריו עוקב במהירות ז'אק, שמצהיר בכנות על אהבתו למרגריט. היא מתעקשת שהיא נשואה ומצווה עלי שניהם לעזוב. במקום זאת, ז'אק עוקב אחרי מרגריט כשהיא מורידה את נעליה, חוזרת למעלה ונכנסת לחדר השינה שלה, שם הוא לכאורה משכנע אותה לקיים יחסי מין. לפני היציאה, הוא מייעץ לה לא לספר לבעלה. בהתייעצות עם כומר, ז'אק מבקש סליחה על פשע הניאוף.
כעבור זמן מה, פייר מודיע לז'אק שז'אן מאשים אותו באונס של מרגריט, דבר שהוא מכחיש, וקובע כי אף על פי שהיא מחתה שזה היה בניגוד לרצונה. למרות ניסיונו של הרוזן להפעיל את סמכותו, בהכרזה על ז'אק חף מפשע, ז'אן מערער בעניינו ישירות למלך שארל ומבקש דו-קרב עד המוות. ז'אק מקבל את האתגר של ז'אן.
עלילה > פרק שלישי - האמת על פי הגברת מרגריט

הנישואים של מרגריט וז׳אן הופכים לחוצים בגלל הכישלון שלה להיכנס להיריון. לאחר הפגישה עם ז'אק, מרגריט מודיעה לחבריה שהיא הראתה לו טוב לב רק כדי לנסות לזכות בחסד בית המשפט. כאשר ז'אן עוזב לסקוטלנד, הוא מצווה עליה לא לעזוב את הטירה או להכניס אף אחד.
אמו של ז'אן לוקחת איתה את כל המשרתים לשליחות למרות פקודתו של ז'אן. ז'אק מופיע עם משרת שמתעתע במרגריט כדי לתת להם להיכנס. ז'אק מצהיר בגאווה על אהבתו למרגריט; הוא נכנס בכח לחדר השינה שלהם שם הוא אונס באלימות את מרגריט. כשבעלה של מרגריט חוזר, היא מספרת לו מה קרה; לאחר שאלה אלימה האם היא דוברת אמת, ז'אן משתכנע שז'אק אנס את מרגריט כדי להעליב אותו במיוחד, ומתעקש שמרגריט תקיים איתו יחסי מין כדי שז'אק לא יהיה "הגבר האחרון שהכיר אותה". חבריה של מרגריט נוטשים אותה, מאמינים שהיא משקרת כדי לכסות על רומן מפני שהיא העירה בעבר על יופיו של ז'אק, בעוד שאמו של ז'אן מתעקשת מאוחר יותר מול מרגריט לבטל את האשמותיה (ובכך תעמוד בכל ההשלכות), כך שבנה עלול להיחסך משיקול דעתו של בית המשפט, בעודה מצטטת אירוע קודם בצעירותה שבו היא עצמה נאנסה.
במשפטו של ז'אק שישה חודשים לאחר מכן, מרגריט בהריון נחושה שהיא דוברת אמת, בעוד שבית המשפט מרמז שז'אק הוא אבי ילדה. שארל השישי נעתר לבקשתו של ז'אן לדו-קרב עד המוות. מרגריט מתעמתת עם ז'אן על כך שלא אמר לה שהיא תישרף בחיים אם ייכשל. מרגריט יולדת את בנה ימים לפני שהדו-קרב אמור להתקיים. הדו-קרב מתחיל עם ז'אן וז'אק מתנצחים עד ששני הגברים נופלים מסוסיהם ונלחמים על הקרקע. ז'אן נדקר אך בסופו של דבר מצליח להצמיד את ז'אק. הוא דורש מז'אק הודאה או שיעמוד בפני קללה, אבל ז'אק טוען לחפותו, מתוך אמונה אמיתית שהוא לא אנס אותה; ז'אן הורג אותו. ז'אן מתגאה בתפארת הניצחון שלו בעוד מרגריט צופה בשקט מאחור.
ז'אן מת בלחימה במסעות הצלב כמה שנים מאוחר יותר בעוד מרגריט המשיכה לנהל את אחוזתו וחיה בשלום במשך שלושים שנים לאחר מכן עד למותה, ולא נישאה שוב.
שחקנים ודמויות

מאט דיימון בתפקיד ז'אן דה קארוז'
אדם דרייבר בתפקיד ז'אק לה גרי
ג'ודי קומר בתפקיד מרגריט דה קארוז'
בן אפלק בתפקיד פייר ד'אלנסון
הארייט וולטר בתפקיד ניקול דה בוצ'אר
נתניאל פרקר בתפקיד סר רוברט ד'ת'יבוויל
סם הזלדין בתפקיד ת'ומין דו בואה
מייקל מקלהטון בתפקיד ברנרד לאטור
הפקה

תחילה הוכרז על הפרויקט ביולי 2015, כאשר פרנסיס לורנס תכנן לביים את הסרט, ושון גרנט כתב את התסריט, אולם לא הוכרז על התפתחות נוספת בנושא, וזכויות הסרט בסופו של דבר בוטלו.
רק ביולי 2019 הוכרז כי רידלי סקוט מתכנן לביים את הסרט עם בן אפלק ומאט דיימון שאמורים לככב, כמו גם לכתוב את התסריט עם ניקול הולופצנר. כאשר אולפני וולט דיסני החזיקו בזכויות על הסרט כתוצאה ממיזוג דיסני-פוקס, לא היה ידוע אם החברה תפיק את הסרט בשל הנושא שלו, אולם במערכת דדליין הוליווד כתבו כי "כל אולפן בעיר חיכה" לאפשרות שדיסני תמכור את הזכויות. בספטמבר ג'ודי קומר נכנסה למשא ומתן להצטרף לצוות השחקנים. ליהוקה אושר בחודש הבא, כאשר אדם דרייבר נכנס למשא ומתן להצטרפות לסרט, לאחר שאפלק בחר למלא תפקיד משני אחר. ליהוקו של דרייבר אושר בנובמבר, כאשר דיסני אישרה שהיא תפיץ את הסרט על ידי קביעת תאריך שחרור לסרט. הארייט וולטר צורפה לצוות בפברואר 2020.
הצילומים החלו ב-14 בפברואר 2020 בדורדון, צרפת. הצילומים תוכננו להתקיין גם במחוז מית', דבלין, מחוז ויקלו וטירת קאהיר במחוז טיפררי, אירלנד בחודש מרץ. אלא שהצילומים נדחה בגלל התפשטות מגפת COVID-19.
מכיוון שהצוות היה על סף חידוש הצילומים בבארז'ה-לה-שאטל, בורגונדי, צרפת, הודיעה דיסני ב-13 במרץ 2020 כי ההפקה תיסגר "לזמן קצר", בשל חששות להידבקות צוות השחקנים לאור ההכרזה על COVID-19 כמגפה עולמית. בסופו של דבר הושלמו הצילומים באוקטובר 2020.
שחרור

הסרט היה אמור לצאת במהדורה מוגבלת ב-25 בדצמבר 2020, לפני שיוקרן בתפוצה נרחבת ב-8 בינואר 2021. אך בהמשך נודע כי ייצא ב-15 באוקטובר 2021.
הערות שוליים

↑  קדימון הסרט
↑  'The Last Duel' Between French Knights
↑  The Last Duel: A True Story of Crime, Scandal, and Trial by Combat in Medieval France By Eric Jager
↑  Daoust, Phil (10 בינואר 2005). "Radio Pick of the Day". The Guardian. London. נבדק ב-2010-06-10. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Fleming Jr., Mike (22 ביולי 2019). "Ridley Scott, Matt Damon, Ben Affleck & Nicole Holofcener Huddle On 14th Century Tale 'The Last Duel'". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  The Last Duel. "The Last Duel Film Extras Open Casting". נבדק ב-2020-02-13 – via Facebook.com.
↑  Kroll, Justin; Kroll, Justin (2019-11-16). "Ridley Scott's 'The Last Duel' Gets the Greenlight as Disney Dates Multiple Titles". Variety (באנגלית). נבדק ב-2019-11-16.
↑  Fleming Jr., Mike (10 ביולי 2015). "Studio 8 Sets Shaun Grant To Adapt 'The Last Duel' For 'Hunger Games' Helmer Francis Lawrence". Deadline Hollywood. נבדק ב-23 באוגוסט 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kroll, Justin (22 ביולי 2019). "Ridley Scott, Matt Damon, Ben Affleck and Nicole Holofcener Team on 'The Last Duel'". Variety. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Fleming Jr., Mike (22 ביולי 2019). "Ridley Scott, Matt Damon, Ben Affleck & Nicole Holofcener Huddle On 14th Century Tale 'The Last Duel'". Deadline Hollywood. נבדק ב-22 ביולי 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Jodie Comer in Talks to Join Matt Damon, Ben Affleck in 'The Last Duel'
↑  Adam Driver in Talks to Join Matt Damon in Ridley Scott’s ‘Last Duel’ (EXCLUSIVE)
1 2  Disney Dates A Ton Of Pics Into 2023 & Juggles Fox Releases With Ridley Scott’s ‘The Last Duel’ To Open Christmas 2020, ‘The King’s Man’ Next Fall – Update
↑  Harriet Walter Joins Ridley Scott’s ‘The Last Duel’ Opposite Matt Damon & Jodie Comer
↑  #casting doublures Matt Damon, Adam Driver et Jodie Comer pour film de Ridley Scott
↑  Hollywood legends coming to Meath for major movie shoot
↑  Disney Halts Production on Films Including ‘The Last Duel’ – Variety
| סרטים בבימויו של רידלי סקוט |
| --- | --- | --- |
| שנות ה-70 של המאה ה-20 | הדואליסטים (1977) • הנוסע השמיני (1979) |  |
| שנות ה-80 של המאה ה-20 | בלייד ראנר (1982) • אגדה (1985) • זר שומר עלי (1987) • גשם שחור (1989) |  |
| שנות ה-90 של המאה ה-20 | תלמה ולואיז (1991) • 1492: מעבר לאופק (1992) • ים של חברים (1996) • ג'י איי ג'יין (1997) |  |
| העשור הראשון של המאה ה-21 | גלדיאטור (2000) • חניבעל (2001) • בלאק הוק דאון (2001) • אנשי המזימות (2003) • ממלכת גן עדן (2005) • שנה מופלאה (2006) • אמריקן גנגסטר (2007) • גוף השקרים (2008) |  |
| העשור השני של המאה ה-21 | רובין הוד (2010) • פרומתאוס (2012) • היועץ (2013) • אקסודוס: אלים ומלכים (2014) • להציל את מארק וואטני (2015) • הדו-קרב האחרון (2020) |  |
| שנות ה-20 של המאה ה-21 | בית גוצ'י (2021) • נפוליאון (2023) • גלדיאטור 2 (2024) |  |
היכל הצדק בפריז, בו נערך המשפט האמיתי בין ז'אן דה קארוז' לבין ז'אק לה גרי.
גוש מכמש

גוש מכמש הוא גוש התנחלויות בצפון-מערב מדבר יהודה.
| --- | --- |

 מדינה:  ישראל ישראל
 חבל ארץ:  מדבר אדומים
 ערים בגוש התיישבות:  7
 בירת הגוש התיישבות:  מעלה מכמש
 עיר אם:  ירושלים
 שפה רשמית:  עברית
 גובה:  585 מטרים
 דת:  יהדות
גוש מכמש נמצא צפונית מזרחית לירושלים בגובה ממוצע של 585 מטר. הגוש נקרא על שם מעלה מכמש, היישוב הגדול ביותר שבו. הגוש כולל את היישובים מעלה מכמש, מצפה דני, נווה ארז, מצפה חגית, שדה יהונתן, נחלת צבי, וחוות דרור (כאשר מדברים על גוש מכמש לרוב מתכוונים למעלה מכמש, מצפה דני ונווה ארז).
היישוב הראשון שהוקם במקום היה מעלה מכמש ובסך הכול, מתגוררות בגוש כ־357 משפחות.
ערך זה הוא קצרמרבנושא ישראל ובנושא גאוגרפיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
האמברסונים המופלאים

| --- | --- |

 מבוסס על:  האמברסונים המופלאים 
 בימוי:  אורסון ולס 
 הופק בידי:  אורסון ולס 
 תסריט:  אורסון ולס 
 עריכה:  רוברט וייז 
 שחקנים ראשיים:  ג'וזף קוטן, דולורס קוסטלו, אן בקסטר, טים הולט
 מוזיקה:  ברנרד הרמן 
 צילום:  סטנלי קורטז, ראסל מטי, אורסון ולס 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  RKO, Mercury Theatre 
 חברה מפיצה:  RKO סרט אר. קיי. או.
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  10 ביולי 1942 בארצות הברית
 משך הקרנה:  88 דקות, 148 דקות (במקור), 131 דקות (בקדם בכורה)
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מבוסס יצירה ספרותית 
 ambersons.com
 דף הסרט ב־IMDb
 
האמברסונים המופלאים (באנגלית: The Magnificent Ambersons) הוא סרט אמריקני שבוים בידי אורסון ולס והופץ ב-1942, זהו סרטו השני באורך מלא.
הסרט מבוסס על הרומן זוכה פרס הפוליצר 'האמברסונים המופלאים', פרי עטו של בוט טארקינגטון, התסריט נכתב על ידי אורסון ולס, שמספק גם קריינות בגוף הסרט.
הסרט נחשב כ"בעל חשיבות תרבותית" ונבחר ב-1991 לשימור בארכיב הסרטים הלאומי של ארצות הברית. בשנים 1972 ו-1982 נכלל הסרט ברשימת Sight & Sound, כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר שנעשו אי פעם.
עלילה

הסרט מספר את קורותיהם של האמברסונים, משפחה בת המעמד העליון המתגוררת באינדיאנפוליס. יום אחד, מושפלת אם המשפחה בפומבי על ידי מאהבה, הממציא יוג'ין מורגן (ג'וזף קוטן). היא שמה קץ למערכת היחסים ביניהם ומחליטה להינשא לווילבור מינאפר השטחי (דונלד דילווי). אנשים בעיר משוכנעים כי לא ייתכן שאיזבל מאוהבת בווילבור. יש לה בן אחד, ג'ורג מינאפר (טים הולט), אותו היא מפנקת. כשג'ורג' גדל, כמהים רבים בעיר שיגיע היום שבו הילד היהיר והלא בוגר של אמא "יבוא על עונשו".
מאוחר יותר, כששב ג'ורג' מן הקולג', מכינים לכבודו אימו וסבו (ריצ'רד בנט) קבלת פנים חגיגית. בין האורחים ניתן למצוא את יוג'ין המזדקן, שהוא כיום יצרן מכוניות משגשג. הוא מביא עמו את ביתו לוסי (אם בקסטר). ג'ורג' נמשך מיד ללוסי אולם הוא מתעב את יוג'ין, במיוחד לאחר שהוא לומד מדודו ג'ק אמברסון (ריי קולינס) ומדודתו פאני (אגנס מורהד) שיוג'ין ואיזבל אימו היו בעבר זוג.
לאחר מותו של וילבור מינאפר מחליט יוג'ין לבקש את ידה של איזבל האלמנה. הפעם הזו היא נענית להצעה, אולם ג'ורג' באנוכיותו משפיע על אימו להשיב את פניו של יוג'ין ריקם. גישתו הזחוחה של ג'ורג' מובילה לטרגדיה עבור כולם ולבסוף הוא בא על עונשו.
ההפקה

אורכו של הסרט לאחר העריכה המקורית היה 135 דקות. ולס חש כי יש לקצר אותו לאחר שזכה לתגובות מעורבות מצד הקהל בהצגה מוקדמת. עורכו של הסרט רוברט וייס הסיר ממנו דקות אחדות. הסרט הועמד להקרנה מוקדמת בשנית, אולם לא חל שיפור בתגובת הקהל. כתוצאה מכך מחקה RKO ארבעים דקות נוספות וצילמו מחדש את קטע הסיום. הם החליפו את גרסתו המקורית של ולס בסיום שמח יותר, שדמה לזה של טארקינגטון. ולס לא אישר את הקיצוץ, אולם מכיוון שהוא עבד סימולטנית על פרויקט אחר של RKO בברזיל, כשל לבסוף ניסיונו להגן על גרסתו המקורית. פירוט ריבו של ולס על העריכה מפורט בסרט התעודי משנת 1993 It's All True.
הקטעים שהוצאו מהסרט הושמדו מאוחר יותר, על מנת לפנות חלל בארכיון. העתק של העריכה הגסה נשלח לוולס בברזיל. העותק נחשב כאבוד יחד עם עותקים מהטרום בכורה. רוברט וייס טוען שהמקור לא היה טוב יותר מהגרסה הערוכה.
האמברסונים המופלאים הוא אחד הסרטים המוקדמים ביותר בהיסטוריה של הקולנוע שבו מוקראים כל הקרדיטים על ידי קול בלתי נראה. הקרדיט היחידי שנראה על המסך הוא הלוגו של RKO, הכיתוב "A mercury Production by Orson Welles" ולבסוף כותרת הסרט "האמברסונים המופלאים", כל אלו נראים ממש בתחילת הסרט. בסיום הסרט מכריז קולו של ולס את כל הקרדיטים העיקריים. כל שחקן בסרט מופיע כשוולס משמיע את שמו. בעודו קורא כל קרדיט טכני נראית מכונה כמבצעת תפקיד זה, כלומר ברגע שוולס מודיע "צליל הוקלט בידי", מגיחה קונסולה להקלטת צליל למסך. קטעים ראויים לציון הנעדרים מהקרדיטים הם "מוזיקה בידי ברנרד הרמן". הרמן התנגד בחריפות שהמנגינה שלו תיערך והקטעים שהלחין הוחלפו בידי מוזיקה מאת רוי ווב, לכן הוא דרש ששמו יוסר מן הקרדיטים.
צוות השחקנים

ג'וזף קוטן כיוג'ין
דולורס קוסטלו כאיזבל
אן בקסטר כלוסי
טים הולט כג'ורג'
אגנס מורהד כפאני
ריי קולינס כג'ק
ארסקין סנפורד כרוג'ר ברונסון
דונלד דילווי כווילבור מינאפר
ריצ'רד בנט (אנ') כמאג' אמברסון
אורסון ולס כמספר
פרסים > זכייה בפרסים

פרס מבקרי הסרטים של העיר ניו יורק: פרס המבקרים, השחקנית הטובה ביותר, אגנס מורהד, 1942.
פרסים > מועמדויות

פרס האוסקר: אגנס מורהד כשחקנית המשנה הטובה ביותר, העיצוב האומנותי הטוב ביותר לסרט שחור-לבן לאלברט ס. ד'אגוסטינו, א. רולנד פילד ודרל סילברה, הצילום הטוב ביותר לשחור-לבן לסטנלי קורטז, הסרט הטוב ביותר לאורסון ולס, 1943.
האיש שנפל מכוכב אחר

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  The Man Who Fell to Earth 
 בימוי:  ניקולס רוג 
 הופק בידי:  מייקל דילי בארי ספייקינגס
 תסריט:  פול מאיירסברג 
 עריכה:  גראאם קליפורד
 שחקנים ראשיים:  דייוויד בואי קנדי קלארק ריפ תורן באק הנרי
 מוזיקה:  ג'ון פיליפס סטומו ימאשטה מיק טיילור
 צילום:  אנטוני ב' ריצ'מונד 
 מדינה:  בריטניה
 חברת הפקה:  British Lion Films 
 חברה מפיצה:  בריטיש ליון פילמס
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  18 במרץ 1976
 משך הקרנה:  138 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  סרט מדע בדיוני, סרט מבוסס יצירה ספרותית, סרט דרמה, מדע בדיוני 
 מקום התרחשות:  ניו יורק, ניו מקסיקו 
 דף הסרט ב־IMDb
 
האיש שנפל מכוכב אחר (באנגלית: The Man Who Fell to Earth, מילולית: "האיש שנפל לכדור הארץ") הוא סרט מדע בדיוני בריטי משנת 1976 בבימויו של ניקולס רוג על פי תסריט שכתב פול מאיירסברג על פי ספר בשם זהה מאת וולטר טוויס. הוא מספר את סיפורו של חוצן המגיע לכדור הארץ כדי להשיג מים עבור כוכב הבית שלו הסובל מבצורת קשה, ודרכו מבקר את הקיום האנושי ואת יחס בני האדם לזרים.
הסרט הפך עם השנים לסרט פולחן עקב הסיפור המסופר בו, צילומו, ההתייחסות המוחצנת ליחסי מין ואלכוהול, ובעיקר בשל משחקו של המוזיקאי דייוויד בואי בתפקיד הראשי - הופעתו הקולנועית המשמעותית הראשונה.
עלילת הסרט

תומאס ג'רום ניוטון (דייוויד בואי) הוא חוצן דמוי אדם, הנוחת באגם במדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית. משימתו היא לשלוח מים לכוכב הבית שלו, הסובל מבצורת קשה. הוא מציג את עצמו כתייר בריטי.
ניוטון משתמש בטכנולוגיות שהביא מכוכב הבית שלו כדי לייצר המצאות רבות, באמצעותן הוא מתעשר כראש קונצרן טכנולוגיה בעזרתו של אוליבר פארנסוורת' (באק הנרי), עורך פטנטים. באמצעות עושרו הוא מתכנן לבנות את החללית שתחזיר אותו, עם המים שיאסוף, לכוכבו.
בביקור מחודש בניו מקסיקו הוא פוגש את מרי-לו (קנדי קלארק), נערה בודדה הצמאה לאהבה, העוסקת במגוון עבודות בבית מלון קטן. מרי לו מלמדת את ניוטון לראשונה על ביקורים בכנסייה, על שתיית משקאות אלכוהוליים ועל יחסי מין. הם עוברים לגור ביחד בבית אותו בונה ניוטון סמוך לאגם בו נחת.
בינתיים, דוקטור ניית'ן ברייס (ריפ תורן), שהתקבל לעבודה כמומחה דלקים בחברה של ניוטון לאחר שהיה בעברו מרצה רודף נשים, קונה את אמונו של ניוטון והופך לאיש סודו. הוא חש בזרותו של ניוטון, ומארגן פגישה עם ניוטון בביתו לאחר שהחביא בו מצלמות קרני רנטגן. בעזרת המצלמות הוא מגלה שהפיזיולוגיה של ניוטון אינה פיזיולוגיה אנושית.
ניוטון הופך למכור לאלכוהול ולטלוויזיה - הוא צופה במספר מכשירי טלוויזיה במקביל - והתמכרויותיו פוגעות בתפקודו וביחסיו עם מרי-לו. משנודע לו שסודו התגלה על ידי ברייס, מתגלה ניוטון לפני מרי-לו בצורתו החוצנית. מרי-לו מגיבה בהלם וחרדה, והם נפרדים.
ניוטון משלים את בניית החללית שלו ומתכונן למסע הבכורה שלה תחת כיסוי עיתונאי נרחב; אך סמוך למועד ההמראה המתוכנן הוא נעצר על ידי הממשלה, כפי הנראה בעקבות הלשנה של ברייס שניוטון הוא חוצן, ופעילות של אנשי עסקים מתחרים. שותפו העסקי, עורך הפטנטים פארנסוורת', נרצח.
הממשלה מחזיקה את ניוטון כלוא בדירת פאר נסתרת בליבו של מלון, ועורכת עליו ניסויים שונים. באחד הניסויים מוקרנות קרני רנטגן לעיניו, דבר הגורם לעדשות המגע שבעיניו - שנועדו לתת להן צורה אנושית כחלק מתחפושתו - להידבק לעיניו האמיתיות באופן בלתי הפיך.
לאחר שנים בשבי, מבקרת אותו מרי-לו, שניכרים בה סימני השנים שעברו והאלכוהול הרב ששתתה. הם מבלים את זמנם ביחסי מין פרועים וחסרי רגש, בשתייה, ובמשחקי טניס שולחן, ואומרים זה לזה שאין ביניהם אהבה יותר, והיא עוזבת את דירת הכלא שלו. בסופו של דבר ניוטון מגלה שכלאו למעשה נטוש ולא נעול, והוא בורח ממנו.
לאורך הסרט כולו שזורים קטעי פלאשבק של ניוטון על כוכב הבית הצחיח שלו עם משפחתו - אשה ושני ילדים; הם לבושים דרך קבע בחליפות שנועדו, כך נראה, לשמר ולשחזר מים שנפלטים מגופם, ובכל פלאשבק נראה שמצבם הולך והופך קשה ונואש יותר ויותר. לקראת סוף הסרט נראית משפחתו מתה על אדמת הכוכב, בעוד ניוטון תקוע על כדור הארץ, שבור, בודד, ומכור לאלכוהול.
ממקום מסתורו מוציא ניוטון תקליט שבו הודעות חוצניות, בתקווה שיגיעו יום אחד לבני כוכב הבית שלו. ברייס, שהתחתן בינתיים עם מרי-לו, קונה עותק של התקליט ומוצא את ניוטון בבית קפה. ניוטון עדיין נראה צעיר למרות השנים שחלפו, והוא עדיין עשיר, אך גם מדוכא ומיואש.
צוות השחקנים

דייוויד בואי - תומאס ג'רום ניוטון
קנדי קלארק - מרי-לו
ריפ תורן - דוקטור ניית'ן ברייס
באק הנרי - פארנסוורת'
טריוויה

בסצנה בה ניוטון מתכונן להמראת הבכורה של חלליתו לעיני קהל רב, מופיע בקהל האסטרונאוט ג'ים לוול בהופעת קמע.
בסצנה בה ברייס קונה את תקליטו של ניוטון, מעטרת את חנות התקליטים כרזת פרסומת ל-"Young Americans", אלבומו האחרון של בואי בעת צילומי הסרט.
דמותו של ניוטון שימשה השראה לדמות "הדוכס הרזה הלבן" שאימץ בואי באלבומו הבא, "Station to Station", שיצא אף הוא ב-1976. על עטיפת האלבום מופיע צילום מתוך הסרט.
דמותו של בואי כפי שאוירה על כרזת הסרט שימשה גם בעטיפת אלבומו "Low".
הפקה

אולפני סרטי פרמאונט קנו את זכויות ההפצה של הסרט תמורת 1.5 מיליון דולר, ואיפשרו את מימון הפקתו. הצילומים החלו ב-6 ביולי 1975 באתרים שונים ברחבי ניו מקסיקו.
דייוויד בואי השתמש בקוקאין באופן נרחב באותה תקופה, ואמר על הסרט ועל הופעתו בו ב-1983:
”אני מאד שמח שעשיתי את הסרט, אבל לא הרגשתי שהוא בכלל נעשה. פשוט השלכתי את עצמי לסרט כפי שהייתי באותו הזמן. הייתי למעשה בור בתהליך עשיית סרט, אז נסמכתי על אינסטינקט. והאינסטינקט שלי היה די מפוזר. פשוט למדתי את הטקסט שלי לאותו יום ועשיתי אותו כפי שחשתי. זה לא היה רחוק מהדרוש... באמת הרגשתי מנוכר כמו הדמות. זה היה משחק טבעי לגמרי.”
בואי תוכנן גם לכתוב את המוזיקה לסרט, אבל סיבוכים חוזיים מנעו זאת, ועל הניהול המוזיקלי הופקד ג'ון פיליפס, יוצא להקת "האמהות והאבות". הוא נעזר במקישן מוזיקת העולם היפני סטומו ימאשטה ובגיטריסט מיק טיילור, שפרש שנתיים קודם לכן מלהקת הרולינג סטונז. בשל סכסוך חוזי בין ניקולס רוג והאולפנים, לא יצא מעולם אלבום פסקול לסרט.
קבלה ציבורית וביקורתית

מאז צאתו, צבר לעצמו הסרט מעמד של סרט פולחן עקב הנושאים בהם עסק, הצילום שלו, ומשחקו ודמותו של בואי. בואי אף זכה בפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט. באתר "Rotten Tomatoes" קיבל הסרט ציון גבוה של 86%.
מבקר הסרטים רוג'ר איברט נתן לסרט ציון בינוני של 2.5 כוכבים מתוך 4 עם צאתו, בציינו שהסרט "מגוחך ויומרני, מלא בפערים של הגיון והמשכיות, ואלמלא היה כה עגמומי היה יוצר פיתוי לצחוק בקול." עם זאת, בביקורת נוספת שכתב איברט בשנת 2011 הועלה ציונו של הסרט ל-3 כוכבים.
המרד על הבאונטי (סרט, 1935)

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  המרד על הבאונטי 
 בימוי:  פרנק לויד 
 הופק בידי:  פרנק לויד אירווינג תלברג
 תסריט:  טלבוט צ'אנינג, ג'ולס פורטמן, קרי וילסון 
 עריכה:  מרגרט בות' 
 שחקנים ראשיים:  צ'ארלס לוטון   קלארק גייבל   פרנצ'וט טון  מוביטה קסטנדה  ממו קלארק דונלד קריספ
 מוזיקה:  הרברט סטוטארט 
 צילום:  ארתור אדסון 
 מדינה:  ארצות הברית 
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  8 בנובמבר 1935
 משך הקרנה:  132 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית 
 סוגה:  סרט בית משפט, סרט היסטורי, סרט הרפתקאות, סרט המבוסס על יצירה ספרותית 
 מקום התרחשות:  אוקיאניה 
 תקציב:  1.95 מיליון דולר
 הכנסות:  4.46 מיליון דולר
 הכנסות באתר מוג'ו:   mutinyonthebounty35
 פרסים:  פרס אוסקר לסרט הטוב ביותר  מועצת ביקורת הקולנוע האמריקנית: עשרת הסרטים הטובים ביותר 
 דף הסרט ב־IMDb
 
המרד על הבאונטי (באנגלית: Mutiny on the Bounty) הוא סרט קולנוע אמריקאי בבימויו של פרנק לויד משנת 1935. בסרט מככבים צ'ארלס לוטון וקלארק גייבל בתפקידים ראשיים. הסרט מבוסס על ספרם של צ'ארלס נורדהוף וג'יימס נורמן האל משנת 1932. למרות חוסר הדיוק בסרט, הוא זכה להצלחה ביקורתית וכלכלית. הסרט היה מועמד לשמונה פרסי אוסקר, ומתוכם הוא זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר.
פרסים ומועמדויות

בטקס פרסי האוסקר הסרט זכה בפרס אוסקר לסרט הטוב ביותר, ונכון להיום - הוא הסרט האחרון שזכה רק בקטגוריה הזו (הקודמים לו היו "מנגינת ברודוויי" ו"גרנד הוטל"). הסרט היה גם מועמד בשבע קטגוריות נוספות; הבמאי הטוב ביותר (עבור פרנק לויד, הפסיד לג'ון פורד על "המלשין"), התסריט המעובד הטוב ביותר (עבור טלבוט צ'אנינג, ג'ולס פרת'מן וקארי וילסון הפסידו לדודלי ניקולאס על "המלשין"), שלוש מועמדויות לשחקן הטוב ביותר (עבור צ'ארלס לוטון, קלארק גייבל ופרנצ'וט טון הפסידו לויקטור מקלגלן על "המלשין"), הפסקול הטוב ביותר (עבור נאט פינסטון והרברט סוטשרט הפסידו למקס שטיינר על "המלשין") והעריכה הטובה ביותר (עבור מרגרט בות' הפסידה לראלף דוסון על "ליל קיץ"). הסרט הוא היחידי אי פעם ששלושה משחקניו היו מועמדים באותה קטגוריה.
מכון הסרטים האמריקאי דירג את הסרט במקום ה-86 ברשימת הסרטים הטובים ביותר בכל הזמנים ואת ויליאם בליי המגולם על ידי לוטון במקום ה-19 ברשימת הנבלים הטובים ביותר בכל הזמנים.