פרמינגטון (ניו מקסיקו)
היסטוריה

באזור בו שוכנת כיום פרמינגטון שכנו במאה השביעית בני עם האנסאזי. ניתן לבקר בחורבות של יישוביהם בחורבות סלמון (Salmon Ruins) הסמוכות ובמונומנט הלאומי חורבות אזטק (Aztec Ruins National Monument). כשהאנסאזי נטשו את האזור הגיעו במקומם בני הנאוואחו, בני עם האפאצ'י חיקרייה (Jicarilla Apach) ובני היוט (Ute). חלק מרכזי באזור היה מכונה "טוֹטָה" בפי בני הנאווחו, שם שפירושו "היכן שנפגשים שלושת הנהרות".
אף שעברו דרך האזור ספרדים ואמריקנים שחיפשו אוצרות טבע, כמעט שלא הוקמו יישובי קבע של אירופאים בו. ב-1868 הוקם האזור האוטונומי של בני הנאוואחו המכונה אומת הנאוואחו, חלק ממנו משתרע על המחצית המערבית של מחוז סן חואן. שש שנים אחר-כך הציעה ממשלת ארצות הברית את יתרת מחוז סן חואן לבני האפאצ'י חיקרייה, אבל הם סירבו. עקב כך האזור נפתח להתיישבות ומספר מתיישבים היגרו לאזור מדרום קולורדו. האזור היה מכונה במקור "ג'נקשן סיטי" ("Junction City" – "עיר הצומת") בשל הגישה לשלושת הנהרות. המתיישבים עסקו בחקלאות וגידלו עצי פרי.
ב-1901 הוכרז היישוב רשמית כעיירה ושמה נקבע תחילה כ"פרמינג טאון"(Farming Town – עיירת החוואות), ואחר כך קוצר לפרמינגטון. בעת ההקמה התגוררו בעיירה 548 תושבים. ב-19 בספטמבר 1905 הגיעה לעיירה מסילת ברזל שקישרה בין פרמינגטון לדורנגו בקולורדו. היא גרמה להרחבת הפעילות הכלכלית וההתיישבותית. מסילה זו הייתה יוצאת דופן בהיותה ברוחב תקני שהתחברה לקווי הרכבת ברוחב צר של חברת הרכבות של דרום מערב קולורדו. רוחב המסילה שונה לרוחב צר ב-1923. המסילה שימשה להובלת תוצרת חקלאית ואחר כך ציוד לקידוחי נפט. היא ננטשה ב-1968 ופורקה עד דורנגו ב-1969.
בשנות ה-20 של המאה ה-20 הייתה השקעה משמעותית בחיפושים אחרי נפט וגז באזור, אם כי הפקה בפועל הייתה קטנה עד שנות ה-50. עם בניית כבישים שקישרו בין פרמינגטון לכביש 66 ולאלבקרקי בשנות ה-40 ובניית צינור הגז הטבעי של אגן סן חואן (San Juan Basin Natural Gas Pipeline) ב-1953 – מיזם אותו הוביל טום בולק (Tom Bolack‏; 1998-1918), פוליטיקאי ואיש עסקים ששירת תקופה קצרה כמושל מדינת ניו מקסיקו – האוכלוסייה גדלה בצורה משמעותית, מ-3,637 תושבים ב-1950 עד ל-35,000 תושבים ב-1953 והיא המשיכה לגדול אחר-כך. עם זאת, התלות בתעשיית האנרגיה גרמה לכלכת העיר להיות רגישה לתנודות בשוק הבינלאומי במהלך משבר האנרגיה של שנות ה-70 ועקב כך חל גיוון בענפי הכלכלה שעליהם מתבססים התושבים.
ב-18 במרץ 1950 דיווחו כמחצית מתושבי העיר שראו צלחות מעופפות גדולות טסות בשמי העיר במהירות גדולה.
ב-1967, בוצע פיצוץ גרעיני מבוקר כ-80 קילומטרים מזרחית לפרמינגטון, כ-40 קילומטרים דרומית לדולסי, כיום בתוך היער הלאומי קרסון (Carson National Forest). הפיצוץ, חלק ממבצע מחרשה (Operation Plowshare - שימוש בפצצה אטומית לצורכי שלום), בוצע כחלק ממיזם משותף של ממשלת ארצות הברית וחברת החשמל אל פאסו (El Paso Electric) במטרה לסדוק את סלע היסוד התת-קרקעי על מנת לשחרר מאגרי גז טבעי כלואים. הפיצוץ, שקיבל את שם הקוד מיזם גזבאגי (Project Gasbuggy), אכן שחרר גז טבעי, אלא שלא ניתן היה להשתמש בגז זה בגלל היותו רדיואקטיבי.
באפריל 1974 נרצחו באכזריות שלושה בני שבט הנאוואחו וגופותיהם הועלו באש. בחקירה התברר כי הרוצחים היו תלמידי תיכון לבנים מפרמינגטון, וכי היה זה מנהג מקובל בין התלמידים המכונה "Indian Rolling", להכות שיכורים בני הנאוואחו. בעקבות הסערה התקשורתית הוקמה ועדת חקירה ובה נחשף היחס הגזעני של הקהילה הלבנה, כולל מוסדות השלטון והמשטרה, כלפי האינדיאנים. ועדה ציבורית הציעה סדרה של הצעות לשיפור המצב, וב-2005, 30 שנים אחר-כך, נשלחה ועדת חקירה נוספת מטעם מדינת ניו מקסיקו, ומהדו"ח שפרסמה עלה כי המצב השתפר בהרבה, אבל סימני הגזענות לא נעלמו לגמרי.