גאורג וילהלם פרידריך הגל

.
| --- | --- |

הגל ב-1831 מאת יעקב שלזינגר (אנ')
 לידה:  27 באוגוסט 1770 האימפריה הרומית הקדושה שטוטגרט, וירטמברג
 פטירה:  14 בנובמבר 1831 (בגיל 61) ממלכת פרוסיה (1803-1892) ברלין, פרוסיה
 מקום קבורה:  בית הקברות דורותיאנשטאדט
 מקום לימודים:  אוניברסיטת טיבינגן
 מנחה לדוקטורט:   
 מוסדות:  אוניברסיטת ינה   אוניברסיטת היידלברג   אוניברסיטת ברלין
 זרם:  אידיאליזם גרמני, הגליאניזם
 תחומי עניין:  פילוסופיה פוליטית, פילוסופיה של הדת, לוגיקה, תורת ההכרה, פילוסופיה של הנפש, פילוסופיה של ההיסטוריה, היסטוריה של הפילוסופיה, אסתטיקה, נטורפילוסופיה
 עיסוק:  פילוסוף, מרצה, מורה פרטי
 הושפע מ:  תאלס, הרקליטוס, פרמנידס, אפלטון, אריסטו, מקיאוולי, יאקוב במה, שפינוזה, רוסו, סמית', לסינג, קאנט, פיכטה, שילר, גתה, הרדר, שלינג, הלדרלין
 השפיע על:  שלינג, הלדרלין, פוירבך, גנז, קירקגור, שטראוס, מרקס,  אנגלס,  רוזנצווייג, לסל, דיואי, היידגר, בובר, גדמר, לוקאץ', ג'נטילה, אדורנו, מרקוזה, קרוצ'ה, קוז'ב, איפוליט סארטר,  בובואר, לוינס, דרידה, באטלר, סינגר, ג'יימסון, טיילור, פוקויאמה, ז'יז'ק, ברנדום, ורבים אחרים.
 מדינה:  ממלכת וירטמברג 
 יצירות ידועות:  הרצאות על הפילוסופיה של ההיסטוריה העולמית, קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט, הרצאות על האסתטיקה, הרצאות על הפילוסופיה של הדת, הפנומנולוגיה של הרוח, האנציקלופדיה של המדעים הפילוסופיים, מדע הלוגיקה, הרצאות על תולדות הפילוסופיה (הגל) 
 פרסים והוקרה:  דרגה 3 במסדר העיט האדום (אנ')
 בת זוג:  מארי פון טוכר
 צאצאים:  לודוויג פישר, קארל פון הגל, עמנואל הגל
 מספר צאצאים:  3
 חתימה:   
 
גאורג וילהלם פרידריך הֵגֶל (בגרמנית: Georg Wilhelm Friedrich Hegel;‏ 27 באוגוסט 1770 – 14 בנובמבר 1831) היה מראשי הפילוסופים של זרם האידיאליזם הגרמני, מחשובי ההוגים בתקופה המודרנית, ומגדולי הפילוסופים השיטתיים בתולדות הפילוסופיה המערבית. הפילוסופיה של הגל השאירה חותם במגוון רחב של תחומי ידע בהם מטאפיזיקה, פילוסופיה פוליטית, פילוסופיה של ההיסטוריה ותולדות הפילוסופיה, אמנות ותולדות האמנות, פילוסופיה של הדת ותאולוגיה, לוגיקה ופסיכולוגיה.
הישגו העיקרי של הגל בפיתוח ייחודי של האידיאליזם, המכונה "אידיאליזם מוחלט" או "פילוסופיה ספקולטיבית", ובו חשיבות מיוחדת להתפלספות דיאלקטית, המתיימרת להתגבר על ניגודים וסתירות רעיוניים. עוד נודעה חשיבות לתפיסת ההיסטוריה שלו כהתגלמות הדרגתית של ה"רוח" (גייסט) וכמימוש הולך וגובר של חירות האדם בעולם. לכתביו של הגל יצא מוניטין גם בשל הקושי הסגנוני שלהם, ובשל היקף הנושאים שהם מכילים. ספרו הידוע ביותר, והראשון שמבטא את הגותו העצמאית הוא 'הפנומנולוגיה של הרוח' (1807). מאוחר יותר הוא פרסם את 'מדע הלוגיקה' (1812–1816), 'האנציקלופדיה של המדעים הפילוסופיים' (1817), ו'קווי יסוד לפילוסופיה של המשפט' (1821), ששימשו אותו בהרצאותיו. שאר חיבוריו הידועים נערכו על בסיס סיכומי הרצאותיו ופורסמו בידי תלמידיו רק לאחר מותו: 'הרצאות על האסתטיקה', 'הרצאות על הפילוסופיה של הדת', 'הרצאות על תולדות הפילוסופיה' ו'הרצאות על הפילוסופיה של ההיסטוריה העולמית'.
מקום ייחודי נודע להגותו הפוליטית, שהשפיעה על זרמים פילוסופיים ופוליטיים מימין ומשמאל. תחת מטריית המונח "הגליאניזם" כלולים הוגים שפעלו בהשפעתו בכיוונים שונים ואף מנוגדים. הגותו תרמה רבות לעיצוב עולם הפילוסופיה במאה ה-19, עד כי בחוגים מסוימים היה קשה להביע דעות המנוגדות לה.
להגותו של הגל הייתה השפעה מכרעת גם על אסכולות פילוסופיות לעומתיות, שניסחו את עמדותיהן בניגוד אליו. לטענת הפנמנולוג הצרפתי מוריס מרלו-פונטי: ”כל הרעיונות הפילוסופיים הגדולים של המאה הקודמת - הפילוסופיות של מרקס וניטשה, הפנומנולוגיה, האקזיסטנציאליזם הגרמני והפסיכואנליזה - מקורן בהגל”.