stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
צריכותא
דוגמאות לצריכותות > צריכותא במקורות אמוראיים > צריכותא חלקית

לעיתים הצריכותא בגמרא אינה דו כיוונית. כדוגמה לכך:
הסקה ב"נולד" ביום טוב - שלושה מאמרים אמר רב לגבי הסקה ביום טוב, ובהם שלושה מקרים שנחלקו רבי יהודה ורבי שמעון, רבי יהודה אוסר ורבי שמעון מתיר:
הסקה בשברי כלים
הסקה בגרעינים של תמרים שנאכלו באותו היום
הסקה בקליפות אגוזים שנאכלו באותו היום
הגמרא מסבירה את הצורך בשלושת המקרים: שברי הכלים הם הגרועים ביותר, שחל בהם שינוי גדול והם נחשבים כנולד, לעומתם גרעיני התמרים לא השתנו כל כך ממצבם בכניסת החג. החידוש הגדול ביותר הוא בקליפות האגוזים, שהיו גלויות לעין בכניסת החג, ובכל זאת גם הם נחשבים כ"נולד".
במקרה זה הגמרא הסבירה את הצריכותא רק בכיוון אחד - לפי ההיגיון המובא בה היה ניתן להביא רק את הדין של קליפות האגוזים. הפרשנים נזקקו להסבר ההיגיון המצריך את שני המקרים הנוספים.
ראו גם

בניין אב משני כתובים
הערות שוליים

↑  ראו תוספות ישנים לתלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף מ"ו, עמוד א' דיבור המתחיל אמא.
↑  ספר דברים, פרק ו', פסוק ז'.
↑  ספר במדבר, פרק ט', פסוק ו'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת סוכה, דף כ"ה, עמוד ב'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ב', עמוד א'.
↑  ספר שמות, פרק כ"א, פסוק י"א
↑  תלמוד בבלי, מסכת קידושין, דף ד', עמוד ב'
↑  תלמוד בבלי, מסכת עירובין, דף ג', עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת יבמות, דף ק"י, עמוד א'.
↑  תלמוד בבלי, מסכת שבת, דף כ"ט, עמוד א'
↑  ראו חפץ ה', ראש יוסף ושבת של מי למסכת שבת כט, א.
קניון גארני

קניון גארני
קניון גארני נמצא 23 ק"מ מזרחית לעיר ירוואן בארמניה ליד יישוב בשם גארני. הקניון ומצוקיו בנויים מעמודי שחפת מצויה  בצורת משושים. עמודי הבזלת המשושים משתרעים לכוונים שונים, עמודים אנכיים, באלכסון וגם בכיוון אופקי. בתחתית הקניון זורם נהר שלאורך שנות זרימתו התחפר בקירות הקניון ובעמודי הבזלת.
חלקו של הקניון ליד גארני מכונה "סימפוניית האבנים". על המצוק מעל הקניון נבנה במאה ה-1 מקדש רומי ששמו היום "מקדש גארני" (אנ').
הכניסה לקניון היא באמצעות שתי דרכים. דרך אחת יורדת לקניון מאזור המקדש. הדרך השנייה היא דרך משולטת העוברת בכפר ומובילה בדרך המרוצפת באבנים לקניון. בהמשך הדרך מתפצלת פניה ימינה מובילה לגשר מהמאה ה-11 ולאזור עמודי הבזלת המשושים. פניה שמאלה מובילה במעלה הנהר לשמורת חוסרוב ולמנזר האווטס טאר.
עמודי בזלת משושים בקניון גארני
משושים בקניון גארני
קניון גארני, מבט ממקדש גארני
קלינוהומיט

| --- | --- |
תמונה צדית של אבן חן מקלינוהומיט, 21.34 קרט 17.8‏ X ‏16 מ"מ
תמונה צדית של אבן חן מקלינוהומיט, 21.34 קרט 17.8‏ X ‏16 מ"מ
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  Mg,Fe2+)9(SiO4)4(F,OH)2)
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  בדרך כלל משובץ כגרגירים. הגבישים קטנים, פריזמתיים, ומעוגלים באורך של עד שני סנטימטרים
 צבע:  חום, חום אדמדם, כתום, צהוב, לבן, אדום
 ברק:  זגוגי עד דמוי שרף
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  גרועה בכיוון אחד המקביל לבסיס
 שבירה:  בלתי שווה עד דמוית קונכייה
 קשיות:  6 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.4-3.2
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  קיימים גבישים תאומים. דגימות מסוימות של המינרל פלואורסצנטיות בגוון כתום בקרינת על סגול בגלים קצרים.
 מינרלים נלווים:  דולומיט, קלציט, לזוריט, ביוטיט, טלק, הומיט, פורסטריט, וולאסטוניט, מונטיצ'ליט, ספינל וגרוסולר
 סוגים
 טיטנקלינוהומיט:  מכיל מעט טיטניום במקום המגנזיום או הברזל
קלינוהומיט  הוא מינרל נזוסיליקטי (סיליקט במבנה דמוי איים) של ברזל ומגנזיום, המכיל גם פלואור והידרוקסיל, והשייך לקבוצת המינרלים "קבוצת ההומיט".
תכונות

נוסחת המבנה הכימי של קלינוהומיט היא Mg,Fe2+)9(SiO4)4(F,OH)2).  קבוצת ההומיט, אליה משתייך הקלינוהומיט, היא קבוצה של מינרלים המאופיינים במבנה המשלב שכבות של סיליקטים ותחמוצות. לשכבות הסיליקטים יש מבנה כשל המינרל אוליבין ולשכבות התחמוצת יש מבנה דמוי המינרל ברוסיט (Mg(OH)2). במקרה של הקלינוהומיט יש ארבע שכבות של אוליבין בין שכבות הברוסיט (להומיט שנתן את שמו לקבוצה יש שלוש). כמו בחברים אחרים בקבוצת ההומיט הכמויות היחסיות של ההידרוקסיל והפלואור משתנות בין דגימות שונות וברזל המחליף חלק מהקטיונים של המגנזיום גורם לשינויים בתכונות הפיזיקליות והאופטיות. החלפה של המגנזיום בטיטניום גורמת לשינויים בולטים בתכונות האופטיות של המינרל, ולכן לסוג זה יש כינוי מיוחד "טיטנקלינוהומיט". עקב כך, קל יחסית לזהות שמינרל שייך לקבוצת ההומיט, אך קשה לזהות איזה חבר בדיוק מהקבוצה. זיהומים נוספים נפוצים כוללים אלומיניום, מנגן וסידן.
הקלינוהומיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית מונוקלינית רגילה  2/m\  וחבורת סימטריות מרחבית P21/c. הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=13.71‏, b=4.755Å‏, c=10.29Å, וגודל זווית β הוא 100.83°.
הקלינוהומיט מופיע בטבע בדרך כלל בדרך כלל משובץ כגרגירים. הגבישים, הנדירים בדרך כלל, קטנים, פריזמתיים, שטוחים, ומעוגלים באורך של עד שני סנטימטרים. גבישים תאומים נפוצים. הקלינוהומיט נשבר באופן בלתי שווה. הקשיות של המינרל בינונית, 6 בסולם מוס, והמשקל הסגולי הוא בממוצע 3.2.
אופטית המינרל הוא דו-צירי חיובי. מקדם השבירה של הקלינוהומיט נע בין 1.623 ל-1.728. גבישי הקלינוהומיט שקופים עד שקופים למחצה וצבעם הוא בדרך כלל חום עד כתום, אך גם חום אדמדם, צהוב, לבן, או אדום, ובכך הם דומים לגוונים של אבן החן הסוניט. המינרל ניחן בפליאוכרואיזם. מכיוון אחד נראה המינרל בגוון זהוב, צהוב-חום או אדום עמוק, מכיוון שני בגוון צהוב חיוור עד צהוב-כתום. מכיוון שלישי חסר צבע, צהוב חיוור עד צהוב-כתום. חלק מדגימות המינרל פלואורסצנטיות בגוון כתום בקרינת על סגול, בהקרנה באורכי גל קצרים בלבד.
המינרל נתגלה לראשונה ב-1876 בסומה (Monte Somma) שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה. הדגימה המקורית מצויה כיום במוזיאון לתולדות הטבע בפריז שבצרפת. מקור שם המינרל מהרכבו דמוי ההומיט ושייכותו למערכת הגבישית המונוקלינית, בניגוד להומיט השייך למערכת הגבישית האורתורומבית.
שימושים

קלינוהומיט מצוי בדרך כלל כגרגרים שקשה להבחין בהם בתוך מסת אם, ולכן גבישים מפותחים גדולים מבוקשים על ידי אספנים, ולעיתים חותכים אותם כאבני חן מבריקות בגוון צהוב-כתום. כיום ידועים בעולם אך ורק שני מקורות לקלינוהומיט באיכות של אבני חן: קוש-לאל (Kuche-Lal) בהרי פמיר שבטג'יקיסטן וחצי האי טאימיר (Таймыр) שבצפון סיביר. שני מקורות אלו נתגלו רק בשנים האחרונות, המקור בפמיר בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20, והמקור בטאימיר בשנת 2000. שני מרבצים אלו נדירים והכרייה מהם אינה רצופה. לכן קלינוהומיט הוא אחד מאבני החן הנדירות ביותר ויש ממנה רק כמה אלפי קרט באוספים פרטיים. גוון האבן מטאימיר חום אדמדם כהה בעוד שלאבן מפמיר יש גוון צהוב מבריק עד כתום או כתום חום. לאבן מפמיר יש קשיות גבוה מ-6 ומשקל סגולי נמוך יותר מהמצופה (3.18). הקלינוהומיט הוא אחד משני סוגי המינרלים בקבוצת ההומיט בהם נעשה שימוש כאבן חן, השני הוא הכונדרודיט הנפוץ הרבה יותר.
מקור ותפוצה

הקלינוהומיט מצוי בדרך כלל יחד עם המינרל הומיט בסלעי גיר וסלעי דולומיט שעברו התמרה אזורית והתמרת מגע במפגש עם סלעיים פלוטוניים פלסיים או אלקליים. כמו כן בסלעים כדוגמת שיסט של טלק או סרפנטין ובקרבונטיט, וכן בעורקים הידרותרמיים במיוחד אם כתוצאה תהליך המטאסומטיזם חדרו לסלע תמיסות המכילות ברזל, בורון ופלואור.
קלינוהומיט מופיע גם כמרכיב משני בגופים של פרידוטיט ממעטפת כדור הארץ שחדרו לקרום כדור הארץ וכמרכיב נדיר מאוד בקסנוליתים של פרידוטיט. מופעים אלו והשלכותיהם סוכמו על ידי Luth ‏(2003, ראו ב"לקריאה נוספת") בדיון על החשיבות האפשרית של המינרל כמציין מאגר מים משמעותי במעטפת כדור הארץ. טיטניום הוא מרכיב משני של הקלינוהומיט ברוב הממצאים הללו.
הקלינוהומיט הוא מינרל נדיר. מקומות בהם ניתן למצוא הקלינוהומיט (בנוסף לשני המקומות שהוזכרו לעיל) כוללים את הר מונטה סומה (Monte Somma) שסמוך להר הגעש וזוב שבמחוז קמפניה, שבאיטליה (המקום בו נתגלה המינרל לראשונה); הרי סור רונדן (Sør Rondane) ובלחן (Balchen) שבאנטארקטיקה; הר בישוף (Mount Bischoff) במחוז ואראטה (Waratah) שבטסמניה; הרי זאואלפ (Saualpe), במדינת קרינתיה, הרי קוראלפ (Koralpe) במדינת שטיריה והעמקים ואלס (Vals), וירגן (Virgen) וצילר (Ziller) במדינת טירול שבאוסטריה; בבנקרופט (Bancroft) שבאונטריו, בנוטרה דאם דו לאו (Notre Dame du Laus) במחוז ווקפילד (Wakefield), ובווילדייה (Villedieu) שבקוויבק שבקנדה; ומכרה טילי פוסטר (Tilly Foster iron mine) ליד ברוסטר (Brewster) במחוז פוטנם (Putnam) במדינת ניו יורק, בבואל פארק (Buell Park) סמוך לפורט דפיאנס (Fort Defiance), מחוז אפצ'י, באריזונה, ובאזור טווין לייקס (Twin Lakes), מחוז פרסנו (Fresno) שבקליפורניה שבארצות הברית.
לקריאה נוספת

Arem, Joel E. (1977). Color encyclopedia of gemstones. Van Nostrand Reinhold Company, New York, 149 pages
Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman. (1966). An introduction to the rock forming minerals. Longsman, Green and Co., Ltd., London, 528 pages.
Henn, U., Hyršl, J., and Milisenda, C. (2000). Gem-quality clinohumite from Tajikistan and the Taymyr region, Northern Siberia. Journal of Gemmology, Vol. 27, No. 6, pp. 335–340.
Luth, R. W. (2003) Mantle Volatiles -- Distribution and Consequences. In The Mantle and Core (ed. R. W. Carlson) Vol. 2 Treatise on Geochemistry (eds. H. D. Holland and K. K. Turekian), Elsevier-Pergamon, Oxford.ISBN 0-08-043751-6
Pradeepkumar, A P., Krishnanath, R. (2000). A Pan-African 'Humite Epoch' in East Gondwana: implications for Neoproterozoic Gondwana geometry. Journal of Geodynamics, Vol. 29, No. 1-2, pp. 43-62 .
Roberts, W.L., G.R. Rapps, Jr., and J. Weber. (1975). Encyclopedia of minerals. Van Nostrand Reinhyold Company, New York, 693 pages.
Webster, R., Read, P. G. (Ed.) (2000). Gems: Their sources, descriptions and identification (5th ed.), p. 327. Butterworth-Heinemann, Great Britain. ISBN 0-7506-1674-1
הערות שוליים

↑  הר געש קדום שפסגתו קרסה לפני כ-17 אלף שנה בפעילות געשית ובמרכז המכתש שנוצר צמח החרוט הגעשי של הר הגעש וזוב
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
קפוטה

ערך זה עוסק בבגד הקרוי קפוטה. אם התכוונתם לסופר טרומן קפוטה, ראו .
האדמו"ר מחוסט (במרכז) והאדמו"ר מפיטסבורג (מימין) לבושים בעקישע פרחונית. האדמו"ר מפיטסבורג לבוש "סטראקעס בעקישע" – בעקישע עם פסי קטיפה
האדמו"ר לובש סטראקעס בעקישע
קָפּוֹטָה (מצרפתית: Capote) היא מעיל ארוך מבד משי בצבע שחור (ולאחרונה מיוצר מבדים סינתטיים דמויי סאטן), שאותו נוהגים ללבוש יהודים חסידים בשבתות וחגים (להבדיל מחליפה ארוכה, המיועדת לימות החול ועשויה מבדי צמר וטקסטיל שונים).
הקפוטה לסוגיה השונים

קאפטן, קאפיטע (מכונה גם גלאטע בעקישע שתרגומה "בעקישע חלק") – מעיל ארוך המגיע בדרך כלל עד כעשרה ס"מ מתחת לברך, עשוי מבד משי שחור וחלק. בקדמת הבגד שישה כפתורים מצופים מבד זהה, שלושה מהם משמשים לרכיסת הבגד ושלושה מהם לנוי. בחלקו האחורי מזכיר הקאפטן במעט את הפראק, שהתפרים בגבו מורכבים משני חצאי קשתות, היוצאים מקפל השרוול העליון ומסתיימים בתחתית הבגד. באמצע התפרים (באזור שמתחת למותניים) מובנים שני כיסים פנימיים נסתרים, שמעליהם כפתור.
בעקישע (מכונה גם געבלימטע בעקישע שתרגומה "בעקישע פרחוני", "טיש בעקישע" שתרגומה "בעקישע לשולחן", וכן ז'יפיצע, עס חלאט) – הבעקישע דומה מאוד לקאפטן, אך עשוי ממשי פרחוני שחור. גבו תפור כחטיבה אחת (שלא כמו הקאפטן) ובדרך כלל ללא כפתורים אחוריים. מעל לכיסים האחוריים מגיעות שתי לולאות, אליהן מוכנסת חגורה מבד הבגד. בגד זה מיועד בעיקר לשולחנות השבת ונלבש בדרך כלל גם בתפילת מנחה של שבת עקב סמיכותה לסעודה שלישית.
סטראקעס בעקישע – בעקישע עם פסי קטיפה בקצוות שרוולים ומקדימה. מקובל בקרב אדמו"רים ובני משפחותיהם בשבתות וחגים.
קאפטן ירושלמי – מכונה גם "כתונת פסים", או "געלע קאפטן" שתרגומו "קאפטן צהוב".
מקור השמות

קפוטה – מאיטלקית – Capotto "מעיל" (מלטינית מאוחרת – Cappa, ממקור לא ברור Caput = ראש, או Scapulae = כתפיים, או Capanna – בקתה), בצרפתית וספרדית – Capote (בשימוש למעילים צבאיים)
קפטן – מטורקית Qaftan, פרסית Quftan, מעין גלימה.
בעקישע – מפולנית Bekiesza, אוקראינית Bekescha, הונגרית Bekes, גרמנית Pekesche. הבעקישע היה מעיל עליון מהודר, ששימש את המעמד הבינוני ואת האצולה בפולין עד סוף המאה ה-18. לאחר מכן החל משמש את כל שכבות העם. לפי מקור אחד, בגד זה קרוי על שם ה-ווייבוד בקיישי, מושל טרנסילבני מתקופת המלך סטפן בטורי (שהחל משנת 1576 שימש כמלך פולין ונסיך טרנסילבניה כאחד), והנהיג בפולין לבוש זה.
ז'יפיצע - מפולנית Żupica, גם Żupan. קשור לגרמנית Joppe, ולצרפתית Jupe, כנראה במקור מערבית – جبة (גֻ'בָּה). הז'ופן היה מעיל עליון שלבשו הגברים הפולנים מכל שכבות החברה החל מסוף המאה ה-16.
חלאט – מערבית/פרסית Chilat, פולנית – Chałat, ורוסית – Xалат. החלאט היה מעיל עליון ממשי או מצמר, ששימש את השבטים הטורקיים באזור אסיה הקטנה ומזרח אירופה. עס חלאט משמעו חלאט לאכילה (מיידיש "עסן" – לאכול).
גלריה דוגמאות לבעקישע פרחוני צבעוני

האדמו"ר מצאנז-קלויזנבורג ,רבי צבי אלימלך הלברשטאם
האדמו"ר מקאליב, רבי מנחם מנדל טאוב
האדמו"ר ממונקאטש, רבי משה יהודה לייב רבינוביץ
אדמו"ר מוויז'ניץ מונסי, רבי מרדכי הגר
האדמו"ר מדינוב, רבי יצחק יעקב ראבינאוויטש
לקריאה נוספת

Tamar Somogyi, Die Schejnen und die Prosten: Untersuchungen zum Schönheitsideal der Ostjuden in Bezug auf Körper und Kleidung unter besonderer Berücksichtigung des Chassidimsums. (Kölner Ethnologische Studien 2), Berlin: Dietrich Reimer Verlag, 1982
הערות שוליים

↑  יצחק שיפר, "לתולדות החסידות בפולין המרכזית", צדיקים ואנשי מעשה – מחקרים בחסידות פולין, ירושלים תשנ"ד, עמ' 50 למטה
| לבוש חרדי |
| --- | --- | --- |
| ליטאים | מכנסים ארוכים • חולצה לבנה • חליפה קצרה • מגבעת קנייטש ובשבת עניבה נושאי משרות תורניות לובשים פראק ולעיתים גם הומבורג הנמנים עם חוג חזון איש (ואנשי ירושלים): חליפה ארוכה • מגבעת קנייטש או מגבעת עגולה |  |
| חסידים | בימות החול: מכנסים ארוכים (או קצר עם גרביים ארוכים שחורים, אצל חסידי גור הויזען אין די זאקען) • חולצה לבנה • חליפה ארוכה • מגבעת לבד עגולה או כובע סמט • גרטל בשבתות וימים טובים: מכנסים ארוכים (או קצר עם גרביים ארוכים לבנים) • חולצה לבנה • קפוטה • כובע פרווה (שטריימל או ספודיק אצל חסידי פולין). יוצאים מן הכלל הם חסידי חב"ד הלובשים סירטוק ומגבעת קנייטש |  |
| חסידים ירושלמים | אברקיים • ירמולקה • ג'ובה • קאפטן ירושלמי • געלע קאפטן • גרטל ירושלמי |  |
יהדות חרדית
צינוולדיט

| --- | --- |
גבישי צינוולדיט, צינובץ, צ'כיה
גבישי צינוולדיט, צינובץ, צ'כיה
 תכונות המינרל
 הרכב כימי:  KLiFe+2Al(AlSi3)O10(OH,F)2
 מערך קריסטלוגרפי:  מונוקליני
 צורת הגביש:  הגבישים דמויי לוחיות פסאודו-משושים פריזמתיים עד 20 ס"מ אורך, מקבץ קשקשי
 צבע:  חום בהיר עד צהבהב, לבן כסוף, לבן ירקרק, סגול חיוור, אפור, ירוק כהה.
 ברק:  זגוגי עד פנינתי על משטחי הפצילות
 שקיפות:  שקוף עד שקוף למחצה
 פצילות:  מושלמת בכיוון אחד ({001}) יוצרת "פתיתים"
 שבירה:  בלתי שווה
 קשיות:  4-2.5 בסולם מוס
 משקל סגולי:  3.1-2.9
 שרטוט:  לבן
 מידע נוסף:  הלוחיות הנוצרות בפצילות גמישות ואלסטיות.
 מינרלים נלווים:  טופז, וולפרמיט, לפידוליט, ספודומן, קסיטריט, פלואוריט, בריל, אפטיט וטורמלין
צינוולדיט הוא מינרל פילוסיליקטי - (סיליקט במבנה בצורת לוחיות) לשעבר, המכיל אשלגן, ליתיום, ברזל, אלומיניום, פלואור והידרוקסיל, אחד מסוגי הנציצים.
תכונות > הרכב וקריסטלוגרפיה

נוסחת המבנה הכימי של הצינוולדיט היא KLiFe+22Al (Al,Si)3O10(F,OH)2. בעבר נחשב הצינוולדיט כסוג מינרל בפני עצמו, אולם כיום הוא מוגדר כתערובת ביניים שבין סידרופיליט לפוליליתיוניט, נציצים כהים המכילים ליתיום.
הצינוולדיט מתגבש במערכת המונוקלינית, חבורת סימטריות נקודתית "מונוקלינית המיהדרלית" -  \ m, וחבורת סימטריות מרחבית C2 (לעיתים רחוקות הקסגונלית). הפרמטרים של תא היחידה הם: Å‏a=5.296‏, b=9.140Å‏, c=10.096Å, וגודלה של זווית β הוא 100.83°. גבישים תאומים נוצרים על מישור משותף {001}, כשציר התאומים הוא [310].
המבנה הפנימי של הצינוולדיט, כמו של המינרלים בקבוצת הנציצים, הוא של לוחיות זעירות ברוחב של מספר אנגסטרם. כל לוחיות בנויה משני סוגי שכבות:
הסוג הראשון הוא שכבה של טטרהדרונים של סיליקה (SiO4). שלושה מתוך ארבעת אטומי החמצן שבסיליקה נמצאים במישור השכבה ומתחברים לאטומי חמצן של הטטרהדרונים האחרים באותה שכבה ויוצרים בכך רשת של משושים. אטום החמצן הרביעי בסיליקה המהווה את הקודקוד הרביעי של הטטרהדרון מתקשר עם השכבה הבאה, כאשר כל אטומי החמצן "מצביעים" באותו כיוון. אלומיניום מחליף לעיתים את הצורן בטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי שבא בצורת קטיון אשלגן.
הסוג השני הוא שכבה הבנויה מאוקטהדרונים (גופים בעלי שמונה מישורים) שבמרכזם אלומיניום, ברזל או ליתיום המוקפים באטומים של חמצן או בקבוצת ההידרוקסיל (OH).
בצינוולדיט שכבה אחת של אוקטהדרונים מקושרת משני צדדיה לשתי שכבות של טטרהדרונים. בין הלוחיות מפרידה שכבת ביניים המכילה יונים ספוחים (בעיקר אשלגן). גביש המינרל בנוי מלוחיות הנערמות זו על גבי זו וביניהן יש שכבות ביניים, הפצילות המושלמת של המינרל מתרחשת לאורך שכבות הביניים אלו.
תכונות > תכונות פיזיקליות

צורת הגבישים היא בדרך כלל לוחיות פסאודו-משושות עד 20 ס"מ אורך, כמו כן המינרל מופיע כמקבץ דמוי שושנה או מניפה, כמקבץ קשקשי או כגבישים פריזמתיים קצרים. לצינוולדיט יש פצילות מושלמת בכיוון אחד ({001}), הנובעת מחולשת שכבת הביניים המכילה אשלגן שתוארה בפסקה הקודמת, היוצרת "פתיתים". הלוחיות הנוצרות בפצילות גמישות ואלסטיות. הקשיות של המינרל נמוכה, 4-2.5 בסולם מוס, ומשקלו הסגולי הממוצע 2.83 גרם לסמ"ק. קיימת תופעת גבישים תאומים לאורך מישור משותף {001}.
תכונות > תכונות אופטיות

אופטית המינרל הוא דו-צירי שלילי. מקדמי השבירה של הצינוולדיט הם: nα=1.565-1.625‏, nβ=1.605-1.675‏ ו-nγ=1.605-1.675. גבישי הצינוולדיט שקופים עד שקופים למחצה, צבעם בדרך כלל הוא בגוונים של חום בהיר עד צהבהב, לבן כסוף, לבן ירקרק, סגול חיוור, אפור, ירוק כהה, לעיתים כמה גוונים באותו מקבץ גבישים. גוון המינרל נעשה כהה יותר ככל שעולה בו תכולת הברזל. בשקף מנוסר הצינוולדיט חסר צבע עד חום בהיר. הברק של הצינוולדיט הוא זגוגי עד פנינתי על משטחי הפצילות, והוא חסר נפיצה. הצינוולדיט ניחן בפליאוכרואיזם (עד כמה משתנה צבע המינרל בהתאם לזווית בה מסתכלים בו). מזווית אחת (X) המינרל חסר צבע עד צהוב-חום, מזווית שנייה (Y) הוא אפור-חום ומזווית שלישית (Z) הוא חסר צבע עד אפור-חום.
בלוחיות הנוצרות בפצילות אובחנה תופעת אסטריזם (החזרת אור בצורת כוכב) כאשר צופים במקור אור דרך הגביש. הגורם לתופעה הם תכלילים בגביש.
גילוי ומקור השם

המינרל נתגלה לראשונה ב-1845 בצינוואלד (Zinnwald – "יער הבדיל"), אז בסקסוניה, כיום צינובץ (Cinovec) בבוהמיה שבצ'כיה, ברכס ההרים Erzgebirge (בגרמנית: "הרי העפרה". בצ'כית קרוי הרכס Krusné Hory) המפריד בין צ'כיה לגרמניה. שם המינרל מנציח את המקום בו נתגלה לראשונה.
בעבר נחשב הצינוולדיט כסוג מינרל בפני עצמו, אולם כיום הוא מוגדר כתערובת ביניים שבין סידרופיליט לפוליליתיוניט.
שימושים

בצינוולדיט נעשה שימוש כמינרל לאספנים ושימוש תעשייתי מועט כמבודד חום וחשמל.
מקור ותפוצה

צינוולדיט מצוי בסלעי גרייזן המכילים מרבצי בדיל, בסלעי גרניט, בפגמטיטים גרניטיים המכילים קסיטריט וטופז, ובעורקי קוורץ שנוצר בטמפרטורה גבוהה.
מקומות בהם ניתן למצוא את המינרל כוללים את צינובץ' (Cinovec) בבוהמיה שבצ'כיה (שם נמצא המינרל לראשונה); סביב סנט ג'וסט (St. Just) בקורנוול שבאנגליה, מטורדאל (Tørdal) שבטלמרק בנורווגיה. סביב קיסטון (Keystone) במחוז פנינגטון (Pennington) בדקוטה הדרומית, ובמחוז יורק (York), בחצי האי סיווארד (Seward) באלסקה שבארצות הברית; באנטבואקה ובאמבטופינאנדרהנה שבמדגסקר, ובקוּרוֹבּרה שבמחוז ימאנשי ביפן.
לקריאה נוספת

Deer, W.A., R.A. Howie, and J. Zussman Rock Forming Minerals 3A: Micas (Second Edition), Geological Society of London, 2006, Pages 651-682 ISBN 978-1862391420
הערות שוליים

↑  ראו בפסקה הבאה
↑  אתר Mindat
↑  פרויקט rruff
↑  אתר Webmineral
↑  אתר Mineral galaries
↑  לרשימה המלאה ניתן להיעזר בקישור לאתר Mindat.
קרמלין

ערך זה עוסק במתחם מבוצר ברוסיה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
קְרֶמְלִין (ברוסית: Кремль, תעתיק: "קְרֶמְל") פירושו ברוסית "מצודה" או "טירה", ומתייחס לכל מתחם מבוצר וגדול הנמצא בערים רוסיות היסטוריות.
המונח מיוחס לרוב, בשפה יום-יומית, למתחם הקרמלין הידוע ביותר והוא הקרמלין של מוסקבה, או לחלופין, לממשל הרוסי הכללי הממוקם שם. (היום ממוקמת הממשלה הרוסית בבית הלבן של מוסקבה, ובית הנבחרים התחתון הרוסי, הדומה, ממוקם בבניין המרוחק מספר מאות מטרים ממתחם הקרמלין). הקמת קרמלינים ברוסיה הופסקה בשנת 1717 עם השלמת הקרמלין בעיר טובולסק בסיביר.
טעות נפוצה היא ייחוס המושג לכנסיית וסילי הקדוש, בשל סמיכותה לקרמלין והיותה המבנה המפורסם ביותר בכיכר האדומה.
הערים בעלות קרמלינים המוכרים כאתר מורשת עולמית הן מוסקבה, פראג, נובגורוד, קזאן וסוזדל.
מספר אתרי קרמלין רוסיים:
הקרמלין של מוסקבה – הקרמלין המפורסם ביותר ברוסיה ומחוצה לה
הקרמלין של ניז'ני נובגורוד
הקרמלין של קאזאן
הקרמלין של סוזדאל
קרחון מאלוראד

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  63°34′00″S 58°43′00″W﻿ / ﻿63.5667°S 58.7167°W﻿ / -63.5667; -58.7167
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מאלוראד(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מאלוראד(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאלוראד(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאלוראד
 
קרחון מאלורד (באנגלית: Malorad Glacier; בבולגרית: ледник Малорад) הוא קרחון בחצי האי טריניטי, בארץ גרהאם, בחלק הצפוני של חצי האי האנטארקטי, שבאנטארקטיקה.
אורכו של קרחון מאלורד 14 קילומטרים;
רוחבו של קרחון מאלורד 9 קילומטרים.
קרחון מאלורד ממוקם מצפון  לקרחון ראסל המערבי.
קרחון מאלורד גובל ברכס מארסקוט שמצפון-מזרח לו;
קרחון מאלורד גובל ברמת סרדנוגורי, שמדרום לו;
קרחון מאלורד גובל בגבעת הנסון, שמדרום-מערב לו.
קרחון מאלורד מנקז את סביבתו, וזורם לכיוון צפון-מערב. קרחון מאלורד נשפך אל מצר ברנספילד, ממזרח לכף רוקמורל, וממערב לנקודת תאנארון.
היסטוריה > מיפוי אזור הקרחון

הקרחון מופה לראשונה בשנת 1996 על ידי סוקרים גרמניים מהמכון לגאודזיה מעשית ( Institut für Angewandte Geodäsie) מהעיר פרנקפורט על המיין, וכן על ידי סוקרים בריטיים, מטעם הסקר האנטארקטי הבריטי (British Antarctic Survey).
היסטוריה > מקור השם

הקרחון נקרא על שם היישוב מאלורד שבצפון מערב בולגריה.
קרחון לנסן

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 אורך:  17 מיל 
 רוחב:  2 מיל 
 קואורדינטות:  72°18′S 166°48′E﻿ / ﻿72.3°S 166.8°E﻿ / -72.3; 166.8
  (למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לנסן(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון לנסן
 
קרחון לנסן (באנגלית: Lensen Glacier) הוא קרחון יובלי, בהרי ויקטורי, באזור חוף בורכגרווינק של ארץ ויקטוריה, שבאנטארקטיקה.
הקרחון זורם לכיוון צפון-מזרח ונשפך אל קרחון פרל הארבור, בסמוך ממזרח להר פירסון.
אורכו של הקרחון 27.3 קילומטרים, ורוחבו של הקרחון 3.2 קילומטרים.
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו על ידי משלחת פדרציית מועדוני מטפסי ההרים האנטארקטית של ניו זילנד (NZFMCAE), משלחת שחקרה את האזור בין השנים 1962–1963.
הקרחון נקרא על שמו של ג'י. ג'יי. לנסן (G.J. Lensen), שהיה חבר במשלחת הסקר הגאולוגי האנטארקטי של ניו זילנד, משלחת אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1957–1958.
לנסן חקר את אזור קרחון טאקר.
לקריאה נוספת

• F. Ferraccioli, E. Armadillo, A. Zunino, E. Bozzo, S. Rocchi, P. Armienti, , Tectonophysics 478 (2009) 43–61 doi:10.1016/j.tecto.2008.11.028
צריכה (כלכלה)

אנשים קונים מוצרי אלקטרוניקה בקניון בג'קרטה, אינדונזיה
צריכה היא שימוש במשאבים, סחורות ושירותים לצורך סיפוק רצונות ומאווים בסמוך לרכישתם. זאת בניגוד להשקעה, שהיא הוצאה שתכליתה יצירת הכנסה עתידית. צריכה היא מושג מרכזי בכלכלה והיא נלמדת גם במדעי החברה.
אסכולות שונות של כלכלנים מגדירות את המונח "צריכה" בצורה שונה. לפי כלכלנים מהזרם המרכזי, רק רכישה של מוצרים חדשים ושירותים לשימוש מיידי מהווה צריכה, בעוד שסוגים אחרים של הוצאות – בפרט השקעות שמייצרות תשואה קבועה, והוצאות ממשלתיות – ממוקמות בקטגוריות נפרדות (ראו עקרון התחלופה). כלכלנים אחרים מגדירים צריכה בצורה רחבה הרבה יותר, כסך כל הפעילות הכלכלית שאינה כרוכה בתכנון, ייצור ושיווק של סחורות ושירותים (למשל מיון, שימוש, סילוק ומיחזור של סחורות ושירותים).
כלכלה התנהגותית, פונקציית הצריכה קיינסיאנית

ג'ון מיינרד קיינס חקר את הקשר בין הכנסה ובין צריכה, והגה את פונקציית הצריכה הקיינסיאנית, הידועה גם כהיפותזת ההכנסה המוחלטת. היפותזה זו, מבססת את הצריכה על הכנסה הנוכחית של הפרט ומתעלמת מהכנסה עתידית פוטנציאלית או מהיעדרה. ביקורת על הנחה זו הובילה לפיתוח השערת ההכנסה הקבועה של מילטון פרידמן. פרידמן התחשב גם בהערכת הציבור את הכנסותיו בעתיד, ואת הרצון שלו ביצירת דפוס צריכה קבוע. היפותזת מחזור החיים של פרנקו מודיליאני מתחשבת גם בתכנון הצריכה של הפרטים במחשבה על מחזור החיים שלהם, בתקופות שונות בחיים.
גישות תאורטיות עדכניות יותר מבוססות על כלכלה התנהגותית ומציעות שצריך לקחת בחשבון עקרונות התנהגותיים כיסודות מיקרו כלכליים, ולנסח פונקציית צריכה מצרפית המבוססת על התנהגות.
צריכה כחלק מהתמ"ג

התמ"ג (תוצר מקומי גולמי) מוגדר באמצעות נוסחה זו:
Y=C+G+I+NX
כאשר  C מייצג צריכה.
G מייצג את סך הוצאות הממשלה (כולל משכורות)
I מייצג השקעות.
NX מייצג ייצוא נטו - ייצוא פחות ייבוא.
ברוב המדינות הצריכה היא החלק החשוב ביותר בתוצר היא נעה בדרך כלל בין 45% מהתמ"ג ל-85% מהתמ"ג.
צריכה במיקרו-כלכלה

במיקרו-כלכלה, תאוריית עקרון התחלופה מניחה שאנשים הם צרכנים רציונליים. הם מחליטים אילו סחורות לקנות על סמך תועלת השימוש בהם (מוצרים שימושיים או כאלה המספקים להם יותר אושר) ועל סמך מסגרת התקציב שלהם. צרכנים מנסים למקסם את התועלת בגבולות המגבלה התקציבית שלהם. לחלופין, למזער את העלות במסגרת רמת יעד התועלת.
צריכה כמדד לצמיחה

צריכת חשמל, למשל, נמצאת במתאם חיובי עם צמיחה כלכלית, שכן חשמל היא אחת התשומות החשובות ביותר של משק. חשמל דרוש לייצור סחורות ולמתן שירותים לצרכנים. הקשר בין צריכת חשמל וצמיחה כלכלית מובהק סטטיסטית, ולכן עלייה בצריכת החשמל משקפת צמיחה כלכלית. כמו כן, ככל שמעמד החומרי של אדם משתפר, כך גדלה צריכת החשמל שלו. באיראן, למשל, צריכת החשמל עלתה יחד עם הצמיחה הכלכלית מאז 1970. אולם ככל שמדינות ממשיכות להתפתח, הקורלציה נסוגה, משום שהייצור נעשה יעיל יותר מבחינה אנרגטית, או שחלקים מהייצור מועבר למדינות זרות, בהן עלות החשמל קטנה יותר.