פוליטיקה של סין
הערות שוליים

↑   Associated Press, הניו יורק טיימס, החזק ביותר מאז מאו: שי ג'ינפינג הכריז על כהונה שלישית כנשיא סין, באתר הארץ, 23 באוקטובר 2022
↑  חדשות חוץ, סין: ראש הממשלה החדש נכנס לתפקידו, הכלכלה בראש סדר העדיפויות, באתר כלכליסט, 11 במרץ 2023
↑  Truex, Rory (2016-10-28). Making Autocracy Work (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. ISBN 978-1-107-17243-2. נבדק ב-2023-11-09.

Mattingly, Daniel C. (2019-12-05). The Art of Political Control in China (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. ISBN 978-1-316-99791-8. נבדק ב-2023-11-09.

Tang, Wenfang (2016-01-04). Populist Authoritarianism: Chinese Political Culture and Regime Sustainability (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת אוקספורד. ISBN 978-0-19-049081-2. נבדק ב-2023-11-09.

Nathan, Andrew J.; Diamond, Larry; Plattner, Marc F. (2013-09-01). Will China Democratize? (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת ג'ונס הופקינס. ISBN 978-1-4214-1244-3. נבדק ב-2023-11-09.

Teets, Jessica C. (2014-06-09). Civil Society under Authoritarianism: The China Model (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. ISBN 978-1-107-03875-2.

Heurlin, Christopher (2016-10-27). Responsive Authoritarianism in China: Land, Protests, and Policy Making (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. ISBN 978-1-108-10780-8. נבדק ב-2023-11-09.
↑  Freedom in the World 2021: China, Freedomhouse.org, ‏2021 (באנגלית)
↑  Gandhi, Jennifer; Lust-Okar, Ellen (2009-06-01). "Elections Under Authoritarianism". Annual Review of Political Science (באנגלית). 12 (1): 403–422. doi:10.1146/annurev.polisci.11.060106.095434. ISSN 1094-2939. נבדק ב-2023-11-09.

Geddes, Barbara; Wright, Joseph; Frantz, Erica (2018). How Dictatorships Work (PDF). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. p. 141. doi:10.1017/9781316336182. ISBN 978-1-316-33618-2. S2CID 226899229. נבדק ב-2023-11-09.

Landry, Pierre F.; Davis, Deborah; Wang, Shiru (2010-03-10). "Elections in Rural China: Competition Without Parties" (PDF). Comparative Political Studies (באנגלית). 43 (6): 763–790. doi:10.1177/0010414009359392. ISSN 0010-4140. S2CID 43175132. נבדק ב-2023-11-09.

Manion, Melanie (2017-03-01). ""Good Types" in Authoritarian Elections: The Selectoral Connection in Chinese Local Congresses". Comparative Political Studies (באנגלית). 50 (3): 362–394. doi:10.1177/0010414014537027. ISSN 0010-4140. S2CID 155166131. נבדק ב-2023-11-09.

Lee, Ching Kwan; Zhang, Yonghong (2013-05-01). "The Power of Instability: Unraveling the Microfoundations of Bargained Authoritarianism in China" (PDF). American Journal of Sociology. 118 (6): 1475–1508. doi:10.1086/670802. ISSN 0002-9602. S2CID 144559373. נבדק ב-2023-11-09.
↑  Hernández, Javier C. (2016-11-15). "'We Have a Fake Election': China Disrupts Local Campaigns". הניו יורק טיימס (באנגלית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-11-13.

"The West once dreamed of democracy taking root in rural China". האקונומיסט. 2021-01-14. ISSN 0013-0613. נבדק ב-2023-11-13.
↑  Truex, Rory (2016-10-28). Making Autocracy Work (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. pp. 52, 111. ISBN 978-1-107-17243-2. נבדק ב-2023-11-13.
↑  קוומינטנג הייתה המפלגה השליטה הראשונה בסין אחרי נפילת הקיסרות במהפכת שינהאי, עד לייסוד הרע"ס.
↑  He, Qinglian (1998-01-01). 现代化的陷阱：当代中国的经济社会问题 [מלכודת המודרניזציה: בעיות כלכליות וחברתיות בסין בת זמננו] (בסינית). Beijing: 中国中福会出版社 (China Welfare Association Publishing House). ISBN 9787507209082. OCLC 39847047. נבדק ב-2023-11-13.
↑  Yang, Dali L. (2004-07-28). Remaking the Chinese Leviathan: Market Transition and the Politics of Governance in China. Stanford University Press. doi:10.1515/9781503619449. ISBN 978-1-5036-1944-9. S2CID 248351747. נבדק ב-2023-11-14.
↑  Jean C. Oi, Rural China Takes Off: Institutional Foundations of Economic Reform, University of California Press, Berkeley, ‏1999 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Introduction to Structure and Functions of the Chinese Government, Kkhsou.in
↑  Bloomberg News, Who's Who in China's New Communist Party Leadership Lineup, בלומברג (חברת חדשות), ‏2012-11-15 (באנגלית) (ארכיון)

"China new leaders: Xi Jinping heads line-up for politburo". BBC. 2012-11-15. ארכיון מ-2016-08-28. נבדק ב-2023-11-13.
↑  Shi Jiangtao and Kristin Huang (2018-02-26). "End to term limits at the top may be start of global backlash for China, analysts say". Scmp.com. ארכיון מ-2018-02-27. נבדק ב-2023-11-13.

Tom Phillips, Xi Jinping's power play: from president to China's new dictator?, הגרדיאן, ‏2018-03-04 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Simone McCarthy, Nectar Gan, Steven Jiang, Yong Xiong and Wayne Chang, Xi Jinping enters third term as China's most powerful leader in decades surrounded by loyalists, CNN, ‏2022-10-23 (באנגלית)
↑  Radchenko, Sergey (2018-03-05). "Dictatorship nearly destroyed China once. Will it do so again?". וושינגטון פוסט (באנגלית). נבדק ב-2023-11-14.

Carrico, Kevin (2018-04-02). "A deepening dictatorship promises a grim future for China". Eastasiaforum.org (באנגלית). נבדק ב-2023-11-14.

Mair, Victor H. (2018-02-28). "China's War on Words Show Xi Jinping Is A Dictator For Life". ניוזוויק (באנגלית). נבדק ב-2023-11-14.

Feldman, Noah (2018-02-27). "China Now Faces the Downsides of Dictatorship". בלומברג (באנגלית). נבדק ב-2023-11-14.

Tisdall, Simon (2018-11-23). "The Chinese export we really should be worried about: repression". הגרדיאן (באנגלית). ISSN 0261-3077. נבדק ב-2023-11-14. What is different, and underappreciated in the west, is the way Xi is inexorably and single-mindedly expanding draconian systems of social control centred on the Communist party and the de facto dictatorship of one man: himself.
↑  Constitution of the People's Republic of China, הקונגרס הלאומי העממי, ‏2019-11-20 (באנגלית), הדיקטטורה היא נגד הריאקציונרים
↑  huaxia, Full Text: China: Democracy That Works, Xinhua News Agency, State Council Information Office, ‏2021-12-04 (באנגלית)
↑  The Development of Socialist Consultative Democracy in China, Qiushi (באנגלית) (ארכיון)
↑  Socialist Consultative Democracy_参考网, Fx361.com (ארכיון)
↑  中央政治局常务委员会委员 (הוועדה המתמדת של הלשכה המדינית (הפוליטבירו) של הוועד המרכזי של המק"ס), באתר ממשלת סין (בסינית) (ארכיון)
↑  Chaguan (2023-03-09). "What party control means in China". האקונומיסט (באנגלית). ISSN 0013-0613. נבדק ב-2023-11-15.
↑  Doshi, Rush (2021-08-02). The Long Game: China's Grand Strategy to Displace American Order (באנגלית) (1 ed.). הוצאת אוניברסיטת אוקספורד. p. 35. doi:10.1093/oso/9780197527917.001.0001. ISBN 978-0-19-752791-7. OCLC 1256820870. נבדק ב-2023-11-15.
↑  Marquis, Christopher; Qiao, Kunyuan (2022). Mao and Markets: The Communist Roots of Chinese Enterprise (באנגלית). ניו הייבן: הוצאת אוניברסיטת ייל. doi:10.2307/j.ctv3006z6k. ISBN 978-0-300-26883-6. JSTOR j.ctv3006z6k. OCLC 1348572572. S2CID 253067190. נבדק ב-2023-11-15.
↑  Huang, Jing (2000-07-03). Factionalism in Chinese Communist Politics (PDF) (באנגלית) (1 ed.). הוצאת אוניברסיטת קיימברידג'. doi:10.1017/cbo9780511571688. ISBN 978-0-521-62284-4. נבדק ב-2023-11-16.
1 2  Zhiyue, Bo (2017-08-18).  Lam, Willy Wo-Lap (ed.). Factional politics in the Party-state apparatus. Routledge Handbook of the Chinese Communist Party (באנגלית) (1 ed.). ראוטלג'. pp. 122–134. doi:10.4324/9781315543918-8. ISBN 9781315543918.
1 2  Lai, Alexis (2012-11-08). "'One party, two coalitions' – China's factional politics". CNN (באנגלית). נבדק ב-2023-11-16.
↑  ניצן דוד פוקס, קיסר אדום: הטיהור הגדול, באתר המשחק הגדול, ‏2019-05-18
↑  אופיר דור, בייג'ינג, המשימה של שי ג'ינפינג ל-2017: לדאוג שלא ימונה לו יורש, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2017
↑  Christopher K. Johnson, China's 20th Party Congress Leadership Reshuffle: Stasis or Sweep?, Asiasociety.org, ‏2022-10-13 (באנגלית)
↑  Cheng, Evelyn (2022-10-22). "China shuffles leadership committee and retains many Xi allies". CNBC (באנגלית). נבדק ב-2023-11-16.
↑  Chinese Government Leadership, US-China Business Council, ‏2013-10-07 (באנגלית) (ארכיון)
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Xi Jinping" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-05-24. נבדק ב-2023-11-19.
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Li Qiang" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-07-11. נבדק ב-2023-11-19.
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Zhao Leji" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2022-12-25. נבדק ב-2023-11-19.
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Wang Huning" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2022-11-19. נבדק ב-2023-11-19.
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Cai Qi" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-05-31. נבדק ב-2023-11-19.
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Ding Xuexiang" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2023-05-30. נבדק ב-2023-11-19.
↑  Cheng Li (2022-10-20). "Li Xi" (PDF) (באנגלית). מכון ברוקינגס. אורכב מ-המקור (PDF) ב-2022-10-28. נבדק ב-2023-11-19.
↑  בפועל קובעת המק"ס את מדיניות הרע"ס
1 2  Ma, Josephine (2021-05-17). "Party-state relations under China's Communist Party: separation of powers, control over government and reforms". South China Morning Post (באנגלית). נבדק ב-2023-11-20.
↑  Tselichtchev, Ivan, ed. (2012-01-02). China Versus the West: The Global Power Shift of the 21st Century (באנגלית). הובוקן: John Wiley & Sons, Inc. doi:10.1002/9781119199311. ISBN 978-1-119-19931-1. OCLC 883259659. נבדק ב-2023-11-22.
↑  Baptista, Eduardo (2021-06-11). "Communist Party is not China's only political party – there are eight others". South China Morning Post (באנגלית). נבדק ב-2023-11-22.
↑  Brady, Anne-Marie (2017). "Magic Weapons: China's political influence activities under Xi Jinping" (PDF). המרכז הבינלאומי על שם וודרו וילסון. S2CID 197812164. ארכיון (PDF) מ-2020-06-12. נבדק ב-2023-11-22.
↑  Yi, Wei (2009-02-05). "政治多元？中国惊现"毛主义共产党"" [Political pluralism? China's emerging "Maoist Communist Party"]. BBC (בסינית). נבדק ב-2023-11-22.
1 2  "The Proclamation of the First Congress of China Democracy Party" (באנגלית). Cdp2006.org. אורכב מ-המקור ב-2007-09-27. נבדק ב-2023-11-22.
↑  Jonathan Watts (2008-05-21). "China dissident held 'for criticising quake response'". הגרדיאן. ארכיון מ-2016-12-02. נבדק ב-2023-11-22.
↑  Gittings, John (2005). The Changing Face of China: From Mao to Market (באנגלית). הוצאת אוניברסיטת אוקספורד. ISBN 0-19-280612-2. נבדק ב-2023-11-22.
↑  "China". The World Factbook (באנגלית). CIA. 2023-11-14. נבדק ב-2023-11-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007285785005171  LCCN: sh85024153 
מאו דזה-דונג מכריז על הקמת הרפובליקה העממית של סין (רע"ס) ב-1 באוקטובר 1949
הוועידה הפוליטית העממית המייעצת (CPPCC)