stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
דאדלי סטמפ
הערות שוליים

1 2 3 4  Wise M.J. (2004). "'Stamp, Sir (Laurence) Dudley (1898–1966)', rev". Oxford Dictionary of National Biography. Oxford University Press. Retrieved 14 March 2008.
↑  BBC - Britain From Above - Stories - Building Britain - The Dudley Stamp Maps, www.bbc.co.uk
↑  Home | Taylor & Francis Group, Taylor & Francis Group (באנגלית)
↑  Coleman, A & Maggs K.R.A (1965), Land Use Survey Handbook, fourth (Scottish) Edition, Isle of Thanet Geographical Association
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007271882305171  PLWABN: 9810606440605606  BnF: cb12172090b (data)  GND: 118798421  ISNI: 0000 0001 1071 4953  LCCN: n80044844  NKC: ola2003162758  NTA: 068701551  SELIBR: 351853  SNAC: w6tb5p4p  SUDOC: 060985445  S2AuthorId: 40698432  Trove: 1209532  VIAF: 76357997   WorldCat (עם VIAF): 76357997
האיים האגאדיים

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  הים התיכון 
 קואורדינטות:  37°58′00″N 12°12′00″E﻿ / ﻿37.966666666667°N 12.2°E﻿ / 37.966666666667; 12.2
 שטח:  37.45 קילומטר רבוע
 נתונים מדיניים
 מדינה:  איטליה 
 אוכלוסייה:  4,300 (2011)
 אזור זמן:  UTC+1
  (למפת סיציליה מוגדלת) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןהאיים האגאדיים(למפת סיציליה רגילה) פלרמו קטניה מסינה סירקוזה מרסלה ג'לה רגוזה טרפאני קלטניסטה אטנה ק. מלטה הים היוני  הים הטירני הים התיכוןהאיים האגאדיים
 
מבט מטרפאני אל פביניאנה ומארטימו
האיים האגאדיים (באיטלקית: Isole Egadi; בלטינית: Aegates Insulae), הוא שמה של קבוצת איים הרריים קטנים בים התיכון, סמוך לחוף הצפון-מערבי של סיציליה, לא הרחק מן העיר טרפאני. שטחם הכולל הוא 37.45 קמ"ר.
הגדול מבין האיים, פביניאנה (Favignana, בלטינית "אייגוסה"), שוכן 10 מייל דרום-מערבית לטרפאני; לוואנצו (Levanzo, בלטינית "פורבנטיה") 8 מייל מערבה; מארטימו (Marettimo, "היירה נסוס" בעת העתיקה), הנמצא 15 מייל מערבית לטרפאני, נחשב כיום חלק מקבוצת איים זו. קיימים עוד איים זעירים אחדים בין פביניאנה לסיציליה.
אוכלוסיית האיים נאמדה ב-2011 ב-4,300 נפש. עיקר כלכלתם של יושבי האיים היא על דיג, ובעיקר דיג טונה.
בפביניאנה ובלוואנצו נתגלו ממצאים ארכאולוגיים וציורי מערות המלמדים כי האיים היו מיושבים כבר בתקופות הנאוליתית והפלאוליתית.
האיים האגאדיים היו זירת קרב אייגוסה (241 לפנה"ס), הקרב הימי בין ציי קרתגו ורומא שסיים את המלחמה הפונית הראשונה.
עד 1874 היו האיים בבעלות משפחת פאלאוויצ'יני (Pallavicini) מג'נובה, אז נקנו על ידי משפחת פלוריו (Florio) מפלרמו.
גיום תומא פרנסואה רנאל

| --- | --- |

 לידה:  12 באפריל 1713 לאפאנוז, צרפת 
 פטירה:  6 במרץ 1796 (בגיל 82) Chaillot, צרפת 
 מדינה:  צרפת 
 שפות היצירה:  צרפתית 
 יצירות בולטות:  Histoire philosophique et politique des établissements et du commerce des Européens dans les deux Indes 
 פרסים והוקרה:  עמית החברה המלכותית 
 
Histoire philosophique, 1794
גִיוֹם תוֹמָא פְרַנְסוּאַה רֶנָאל (בצרפתית: Guillaume Thomas François Raynal; 12 באפריל 1713 –  6 במרץ 1796), הידוע גם בשם אבה רנאל (Abbé Raynal), היה סופר, עיתונאי והיסטוריון צרפתי, לשעבר כומר קתולי, ואינטלקטואל בעידן הנאורות.
ראשית חייו

רנאל נולד בלאפאנוז (אנ') במחוז לשעבר של רוארג (אנ'). הוא התחנך בבית הספר של הישועים בפזנאס (אנ') והוסמך ככומר, אך פוטר מסיבות לא מוסברות מהקהילה של סן-סולפיס בפריז. הוא הפך לסופר ועיתונאי, ונטש את הממסד הדתי. האב רנאל כתב עבור "מרקור דה פראנס", וחיבר סדרה של יצירות פופולריות אך שטחיות, אותן פרסם ומכר בעצמו. אלו - "L'Histoire du stathoudérat" ("היסטוריה של הסטאדהאודרים"; האג, 1748), "L'Histoire du parlement d'Angleterre" ("היסטוריה של הפרלמנט של אנגליה"; לונדון, 1748), "Anecdotes historiques" ("אנקדוטות היסטוריות"; אמסטרדם, 3 כרכים, 1753) - רכשו עבורו גישה לסלונים של מאדאם ז'ופרן (אנ'), הלווטיוס, והברון ד'אולבאק.
במאי 1754 הוא נבחר לעמית החברה המלכותית. בשנת 1775 הוא נבחר כחבר בחברה הפילוסופית האמריקאית.
"ההיסטוריה של המושבות"

הוא זכה לסיועם של חברים שונים ב-"coterie philosophique" ("הקליקה של הפילוסופים") ביצירתו החשובה ביותר, "L'Histoire philosophique et politique des établissements et du commerce des Européens dans les deux Indes" ("היסטוריה פילוסופית ומדינית של המושבות והמסחר של האירופאים בשתי ההודו"; אמסטרדם, 4 כרכים, 1770). לדני דידרו מיוחס שליש מיצירה זו, שאופיינה על ידי וולטר כ"du réchauffé avec de la déclamation" ("מחומם מחדש עם הכרזה"). שאר תורמים הראשיים היו ז'אן פשמז'ה, הברון ד'אולבאק, ז'אק פולז, האב מרטן ואלכסנדר דלר (אנ'). לשיטה זו של חיבור קטעים, שבה הנרטיב התחלף בהטפת מוסר בשאלות פוליטיות וחברתיות, נוסף החיסרון הנוסף של היעדר מידע מדויק, שבשל מיעוט המסמכים ניתן היה להשיג רק בחקירה אישית. הוא הוציא מהדורה מורחבת ב-1774 ועוד אחת ב-1780.
ההצהרות ה"פילוסופיות" היוו אולי את עיקר העניין של היצירה לציבור הרחב, ואת משמעותה כתרומה לתעמולה הדמוקרטית. ה"היסטוריה" פורסמה במהדורות רבות, תוקנה והורחבה מעת לעת על ידי רנאל; היא תורגמה לשפות האירופיות העיקריות, והופיעה בקיצורים שונים. הספר הוכנס על ידי הכנסייה לרשימת הספרים האסורים. הכנסתו לצרפת נאסרה ב-1779; הספר נשרף על ידי התליין הציבורי, וניתנה הוראה לעצור את המחבר, ששמו לא הופיע במהדורה הראשונה, אלא הודפס בשער של מהדורת ז'נבה משנת 1780. שבע מפות חדשות למהדורה האנגלית משנת 1798 נחרטו על ידי תומאס קיצ'ין הבן.
הספר בוחן את הודו המזרחית, אמריקה הדרומית, הודו המערבית, ואמריקה הצפונית. הפרק האחרון כולל תאוריה סביב עתידה של אירופה כולה. רנאל בוחן גם מסחר, דת, עבדות, ונושאים פופולריים אחרים, הכול מנקודת המבט של הנאורות הצרפתית. גרסאות נוספות של הספר כללו מפות של האזורים הנדונים.
בנושא העבדות, רנאל מתח ביקורת וכתב "אני אוכיח שאין סיבה לכך שמדינה יכולה לאשר עבדות. לא אפחד להוקיע בפני בית הדין של ההיגיון והצדק את הממשלות שסובלות את האכזריות הזו. מי שמצדיק שיטה מגעילה כזו ראוי לשתיקה מלגלגת מהפילוסוף... ולדקירה בפגיון מהשחור".
חייו אחרי פרסום ספר ההיסטוריה

רנאל יצא לגלות, לעיר ספא, ולאחר מכן לברלין, שם התקבל בקרירות על ידי פרידריך הגדול, למרות הקשר שלו עם חבורת הפילוסופים.
בסנקט פטרבורג פגש קבלת פנים לבבית יותר מצד יקטרינה השנייה, ובשנת 1787 הותר לו לחזור לצרפת, אם כי לא לפריז. הוא גילה נדיבות בהקצאת הכנסה ניכרת שתחולק מדי שנה בין בעלי האיכרים של גיאן העליונה. הוא נבחר על ידי מרסיי לאספת המעמדות, אך סירב להצטרף בשל גילו. רנאל הבין את חוסר האפשרות של מהפכה שלווה, ובשל הטרור בעקבות המהפכה הצרפתית, שכתביו שלו ושל חבריו סללו את הדרך אליה, הוא שלח לאספה המכוננת נאום, שהוקרא ב-31 במאי 1791, שמחה נגד האלימות של הרפורמות שלה. שארל-אוגוסטן סנט-בב טען שהנאום חובר בעיקר על ידי סטניסלס, רוזן קלרמון-טונר (אנ'), ופייר ויקטור, ברון מלואה (אנ'), ונחשב, אפילו על ידי אנשים מתונים, שנאום בעל תזמון גרוע. בתקופת שלטון הטרור רנאל חי בגמלאות בפאסי ובמונלרי (אנ'). עם הקמת הדירקטורט ב-1795 הוא הפך לחבר במכון של צרפת, שאורגן מחדש.
רנאל מת ב-6 במרץ 1796 בשכונת שאיו (אנ') ברובע השישה-עשר של פריז.
האסטרואיד (11039) Raynal קרוי על שמו.
לקריאה נוספת

A. Jay, Précis historique sur la vie et les ouvrages de l'abbé Raynal, Paris, 1820 ;
A. Feugère, Un Précurseur de la Révolution. L'Abbé Raynal (1713–1796), Angoulême, 1922 ;
Raynal, de la polémique à l'histoire, G. Bancarel, G. Goggi ed. Oxford, SVEC, 2000 ;
G. Bancarel, Raynal ou le devoir de vérité, Genève Champion, 2004.
Peter Jimack (ed.), A History of the Two Indies – A Translated Selection of Writings from Raynal's Histoire philosophique et politique des établissements des Européens dans les Deux Indes, Ashgate, 2006. ISBN 978-0-7546-4043-1.
ביאורים

↑  כינוי לאינטלקטואלים של עידן הנאורות האירופית של המאה ה-18. מעטים היו בעיקר פילוסופים; הם היו אינטלקטואלים שיישמו בפומבי את התבונה בלימוד תחומי למידה רבים, כולל פילוסופיה, היסטוריה, מדע, פוליטיקה, כלכלה וסוגיות חברתיות.
↑  הכוונה להודו המזרחית והודו המערבית, השמות המקובלים אז למזרח אסיה ולאמריקה
הערות שוליים

1 2 3 4 5  "A Philosophical and Political History of the Settlements and Trade of the Europeans in the East and West Indies". World Digital Library. 1798.
1 2 3 4 5 6  Raynal, Guillaume Thomas François, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  "APS Member History". search.amphilsoc.org. נבדק ב-2021-05-28.
↑  Hugh Thomas, The Slave Trade, 1997
↑  11039 Raynal (1989 GH2)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007275518205171  PLWABN: 9810547530005606  BIBSYS: 90652405  BNE: XX1094106  BnF: cb119212827 (data)  CANTIC: a10465728  CiNii: DA02993149  GND: 118969420  HDS: 045809  ICCU: IEIV002094  ISNI: 0000 0001 1030 8074  LCCN: n82028328  LNB: 000281119  NDL: 01182982  NKC: ola2006345357  NLA: 36543425  NLG: 156611  NTA: 069477205  RKD: 351294  SELIBR: 276015  SNAC: w6vv1cnn  SUDOC: 027091430  Trove: 1283071  VcBA: 495/157865  VIAF: 89354395   WorldCat (עם VIAF): 89354395
דני גנות

| --- | --- |

דני גנות, 2007
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל
 דרגה:   תת-אלוף
 תפקידים בשירות
 מפקד טייסת המזל"טים הראשונה  ראש מחלקת קצינים  מפקד בסיס לוד  ראש להק כוח האדם
 
דן (דני) גנות הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת תת-אלוף. שירת כראש להק כוח האדם בחיל האוויר.
גנות נולד בעיר סיגאט שברומניה. בגיל 6 עלה עם הוריו לישראל. אביו פאול היה רופא רנטגנולוג ואימו יהודית רופאת ילדים. סיים קורס טיס ושירת בחיל האוויר כנווט הרקולס בטייסת 103 וטייסת 131. בהמשך פיקד על טייסת המזל"טים הראשונה, שימש ראש מחלקת קצינים במטה חיל האוויר ופיקד על בסיס לוד. בשנים 2004 עד 2007 עמד בראש להק כוח האדם.
מאחוריו 36 שנות טיסה פעילה.
שימש נספח צבאי בסינגפור.
גנות נשוי אב לשלושה בנים וסב לשניים. בעל תואר ראשון בכלכלה ותואר שני במנהל עסקים.
הערות שוליים

↑  "זהו סופו של פרק שהיה בלתי נפרד מחיי", באתר חיל האוויר, 1 ביולי 2015
↑  סינגפור: ברית מילה לבן השלוחים, באתר חב"ד און ליין, 2009
דניאל סטלוואגן

| --- | --- |

 לידה:  1 במרץ 1987 (בן 37) סוסט, הולנד 
 הדרגה הגבוהה ביותר:  רב אמן (מ-2004)
 מד כושר מרבי:  2562 (יולי 1999)
 מד כושר נוכחי:  2605 (לא פעיל)
 מדינה:  הולנד
 
דניאל סטלוואגן (בהולנדית: Daniël Stellwagen) (נולד ב-1 במרץ 1987 בסוסט) הוא שחמטאי יהודי-הולנדי בדרגת רב אמן.
ביוגרפיה

בשנת 1999 דניאל סטילוואגן השתתף באליפות העולם בשחמט עד גיל 12 וזכה במקום השני. באותה שנה הוא זכה באליפות אירופה בשחמט לגילו.
בשנת 2004 הוא סיים רביעי באליפות העולם בשחמט עד גיל 20 (ניצח יאן נפומניאשצ'י). בין השנים 2003–2008 הוא השתתף באליפויות הולנד בשחמט ו-4 פעמים זכה במקום השני. בשנת 2007 הוא חלק מקום ראשון עם סרגיי טיביאקוב, אך הפסיד במשחק שובר השוויון. בשנת 2007 הוא היה במקום ה-5 באליפות העולם בשחמט עד גיל 20.
סטלוואגן היה חבר נבחרת הולנד באולימפיאדת השחמט ובאליפות אירופה לנבחרות.
הוא הפסיק להשתתף בתחרויות רשמיות בשנת 2014.
סטלוואגן הוא בעל תואר שלישי בכימיה מאוניברסיטת אוטרכט.
קבלת דרגות בינלאומיות

2001 - אמן בינלאומי
2004 - רב אמן.
דניאל סטלוואגן באולימפיאדת השחמט

בשנים 2008–2012 השתתף סטלוואגן ב-3 אולימפיאדות שחמט:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| שנה | לוח | קבוצה | מד כושר | נקודות | תוצאות |  % | מקום |
|  2008 | 3 | הולנד | 2605 | 6 מ-9 | 4+ 4= 1- | 66.7 | 12 קבוצתי, 13 אישי |
|  2010 | עת | הולנד | 2635 | 5.5 מ-9 | 4+ 3= 2- | 61.1 | 15 קבוצתי, 7 אישי |
|  2012 | עת | הולנד | 2630 | 4 מ-6 | 3+ 2= 1- | 66.6 | 6 קבוצתי |
הערות שוליים

↑  Daniël Stellwagen - Biography — JewAge, www.jewage.org
↑  Stellwagen, Daniël - Men's Chess Olympiads, באתר אולימפבייס (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 9049 1861  NTA: 314104445  VIAF: 284161703   WorldCat (עם VIAF): 284161703 
ערך זה הוא קצרמרבנושא שחמטאים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דאדלי גרהאם ג'ונסון

| --- | --- |

 לידה:  13 בפברואר 1884 בורטון שעל המים, גלוסטרשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 בדצמבר 1975 (בגיל 91) פליט, המפשייר, הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, הממלכה המאוחדת 
 השכלה:  מכללת בראדפילד  הצבא הבריטי  המכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט 
 צאצאים:  Patience Mary Johnson 
 השתייכות:  הצבא הבריטי הצבא הבריטי
 תקופת הפעילות:  1901–1944 (כ־43 שנים)
 דרגה:   מייג'ור גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הדיוויזיה ה-4   מפקד פיקוד אלדרשוט
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה   מלחמת העולם השנייה
 עיטורים
 צלב ויקטוריה  חבר במסדר האמבט  אות השירות המצוין 
 
דאדלי גרהאם ג'ונסון (באנגלית: Dudley Graham Johnson;‏ 13 בפברואר 1884 – 21 בדצמבר 1975) היה גנרל בצבא הבריטי ומעוטר צלב ויקטוריה.
ביוגרפיה

ג'ונסון נולד ב-13 בפברואר 1884 בבורטון שעל המים, גלוסטרשייר, ובשנת 1901 התגייס לצבא הבריטי. הוא שירת עם רגימנט ווילטשייר במלחמת הבורים השנייה. הוא עבר לרגימנט הגבול דרום ויילס עם סיום לימודיו במכללה הצבאית המלכותית, סנדהרסט בשנת 1903.
במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא לחם בחזית המערבית, ובסוף המלחמה הוא היה מפקד הגדוד ה-2, רגימנט סאסקס המלכותי. על פעולותיו בקרבות הוא עוטר בצלב ויקטוריה.
בין המלחמות הוא למד במכללה לפיקוד ומטה, קמברלי בשנים 1923 עד 1924 ומילא מספר משרות הדרכה וסגל לפני שמונה למפקד הגדוד השני, רגימנט צפון סטפורדשייר בשנת 1928. בשנת 1933 הוא מונה למפקד חטיבת החי"ר ההודית ה-12 (סקונדראבאד), ובשנת 1938 מונה למפקד הדיוויזיה ה-4, עליה פיקד במהלך המערכה על צרפת. הוא הוחלף כמפקד הדיוויזיה לאחר קרב דנקירק ביוני 1940, ובהמשך השנה מונה למפקד פיקוד אלדרשוט, לפני שמונה למפקח יחידות הרגלים בשנת 1941. הוא פרש בשנת 1944 ומונה לקולונל הכבוד של רגימנט הגבולות דרום ויילס בין השנים 1944–1949, וב-21 בדצמבר 1975 הוא מת בביתו בפליט, המפשייר.
צלב ויקטוריה שלו מוצג במוזיאון רגימנט הגבול דרום ויילס, ברקון, פויס, ויילס.
משפחתו

הוא היה נשוי למרג'ורי גריסווד שנפטרה בשנת 1950, ונולדו להם בן אחד ושתי בנות.
הערות שוליים

1 2  Liddell Hart Centre for Military Archives
↑  Smart, p. 173
גרג צ'ילין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בדצמבר 1988 (בן 35) קיימברידג'שייר, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  גרג צ'ילינגיריאן
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2001 
 פרופיל ב-IMDb
 
גרג צ'ילין (באנגלית: Gregg Chillin; נולד ב-18 בדצמבר 1988) הוא שחקן אנגלי, הידוע בעיקר מהופעתו בתפקיד זורואסטר דה פרטולה בסדרה "הסודות של דה וינצ'י".
ביוגרפיה

גרג צ'ילינגיריאן נולד בקיימברידג' להורים ממוצא ארמני ואנגלי. בגיל 11 הופיע צ'ילין בפעם הראשונה באופן מקצועי בתפקיד כדורגלן בפרסומת למשקאות.
צ'ילין גילם את דמותו של זורואסטר דה פרטולה בסדרת הטלוויזיה "הסודות של דה וינצ'י" של דייוויד ס. גויר. ב-2013 שיחק בסדרת הטלוויזיה "The Last Witch" שכתבה סאלי ויינרייט לצדה של קתרין קלי.
אחד מתפקידיו הבולטים הוא בדמות אואן בעונה הראשונה של הסדרה כמעט אנושיים של BBC Three. ב-2010 גילם את מנואל בסרט הבריטי "4.3.2.1" בבימויו של נואל קלארק.
בטלוויזיה שיחק צ'ילין בתוכניות רבות בהן סדרת הדרמה "Inside Men" של BBC One, "להעיר את המתים", והסדרה "זן" בה גילם את פפה ספדולה לצדו של רופוס סוול.
צ'ילין דיבב את דמותו של רון ויזלי בסדרת משחקי וידאו של הארי פוטר.
הופעת הבכורה של צ'ילין בתיאטרון הייתה בשנת 2008 במחזה "DNA" מאת דניס קלי שהוצג בתיאטרון המלכותי הלאומי.
פילמוגרפיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2001 | הארי פוטר ואבן החכמים | Harry Potter and the Sorcerer's Stone | רון ויזלי / לי ג'ורדן | משחק וידאו |
| 2002 |  | Green-Eyed Monster | רנאטו | סרט טלוויזיה |
| 2002 |  | The Queen's Nose | ג'ק | סדרת טלוויזיה |
| 2002 |  | Epstein's Night | יוכן אפסטיין |  |
| 2003 |  | Little Wolf's Book of Badness | סנג'אי (דיבוב) | סרט קצר |
| 2003 |  | Star | מיץ' | סדרת טלוויזיה |
| 2004 |  | The Mysti Show | רוב | סדרת טלוויזיה |
| 2005 |  | If... | מיקי | בפרק "If... TV Goes Down the Tube" |
| 2004, 2006 |  | The Bill | טריי הרפר / מייקל הולמס | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2006 |  | Jackanory | הנסיך סוהרב | בפרק "The Magician of Samarkand" |
| 2007 | הולבי סיטי | Holby City | סטנרם פאטל | בפרק "Close Relations" |
| 2007 |  | Nearly Famous | אש צ'ופרה | סדרת טלוויזיה |
| 2008 | להעיר את המתים | Waking the Dead | נביל | בפרק "Sins" |
| 2008 |  | Regent Street | גאס | סרט קצר |
| 2009 | כמעט אנושיים | Being Human | אואן | סדרת טלוויזיה |
| 2010 |  | 4.3.2.1. | מנואל |  |
| 2010 |  | Huge | קייוואן |  |
| 2010 |  | Nocturn | דן | סרט קצר |
| 2011 | זן | Zen | פפה ספדולה | בפרק "Vendetta" |
| 2011 |  | Freddy Frogface | ויקטור | דיבוב גרסה אנגלית |
| 2012 |  | Inside Men | ריאז | מיני-סדרה |
| 2012 |  | Kidnap and Ransom | מהביר מהטה | סדרת טלוויזיה |
| 2012 |  | Twenty8k | ריקי שאה |  |
| 2012 |  | Leaving | ג'ונה | מיני-סדרה |
| 2013 |  | The Last Witch | דניאל הריק | סרט טלוויזיה |
| 2013–2015 | הסודות של דה וינצ'י | Da Vinci's Demons | זורוסטר | סדרת טלוויזיה; 27 פרקים |
| 2016 | סקוט וביילי | Scott & Bailey | ניל סימפסון | עונה חמישית |
| 2017 |  | The Art of Love | פרנקו | סרט קצר |
| 2017 |  | Still Star-Crossed | מרקוצ'יו | בפרק "In Fair Verona, Where We Lay Our Scene" |
| 2021-2018 | ליל המכשפות | A Discovery of Witches | דומיניקו מיקלה | סדרת טלוויזיה; 11 פרקים |
| 2018 |  | Dark Heart | ד"ר לוק פול | סדרת טלוויזיה |
| 2017 |  | Tortilla | ריזלה | סרט קצר |
| 2021 | התאמה מושלמת | The One | ניק | סדרת טלוויזיה; 7 פרקים |
| 2023 | קוברה |  | נייט סטיבנס | 6 פרקים |
הערות שוליים

↑  "Gregg Chilling Limited". Companies House. נבדק ב-21 באוקטובר 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Curt Wagner (2013-04-12). "Gregg Chillin: The Renaissance rascal of Da Vinci's Demons SHOW PATROL". articles.redeyechicago.com. נבדק ב-2014-05-06.
1 2  "Gregg Chillin". Monstersandcritics.com. אורכב מ-המקור ב-2013-01-24. נבדק ב-2014-05-06.
↑  "Inside Men: Anatomie eines Überfalls". Brittv.de. אורכב מ-המקור ב-2014-05-11. נבדק ב-2014-05-06.
↑  "Gregg Chillin". Imdb.com. נבדק ב-2014-05-06.
↑  "Oh, for the breath to utter what is like thee!". Hal-for-king.blogspot.de. 2008-03-29. נבדק ב-2014-05-11.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1058114182  ISNI: 0000 0001 3203 7893  VIAF: 310661505   WorldCat (עם VIAF): 310661505
דוד עדני

| --- | --- |

 חיבוריו:  מדרש הגדול 
 
רבי דוד בן עמרם עדני, חי כנראה במחצית הראשונה של המאה ה-14, ישב בעיר עדן שבתימן ושימש כנגיד וראש הרבנים. סבורים שאבותיו שמשו כנגידים במאות ה-11 - 13. התפרסם בעיקר בזכות ספרו "מדרש הגדול", מדרש גדול ומקיף על כל התורה המכיל מדרשי הלכה ואגדה - חלקם מלוקטים וחלקם מחודשים משל עצמו. ספר זה מהווה מקור ראשון במעלה לשחזור מדרשים אבודים שהיו לפני המחבר ושהוא השתמש בהם, כמו מכילתא דרשב"י וספרי זוטא. חיבר מדרשים גם על מגילת אסתר ומגילת איכה.
תיארוך זמנו של רבי דוד עולה, לדעת פרופ' יהודה רצהבי, מקשריו של רבי דוד עם רבי יהושע הנגיד מצאצאי הרמב"ם. בשנת 1346 שלח אליו רבי יהושע הנגיד למעלה ממאה תשובות לקושיות וספקות של רבי דוד בעניינים שונים בספר המצוות ובמשנה תורה להרמב"ם. רוב השאלות עוסקות בסתירות לכאורה בדברי הרמב"ם המצריכות עיון בנוסח המדויק של ספרי הרמב"ם שהיו מצויים בידי רבי יהושע הנגיד. פתיחת התשובה של רבי יהושע הנגיד עשירה בתוארי כבוד והערכה לרבי דוד אשר מכונה "החכם הנאמן נשיא ארץ תימן".
הערות שוליים

↑  יהודה רצהבי, "'שאלות הנגיד' — חיבור ר' יהושע הנגיד", תרביץ נד, חוברת ד (תמוז-אלול תשמ"ה), עמ' 553–566
ערך זה הוא קצרמרבנושא רבנים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| הראשונים לפי אזור גאוגרפי |
| --- | --- | --- |
| אשכנז | רבי משולם בן קלונימוס • רבנו גרשום מאור הגולה • רבי שמעון הגדול • רבי יצחק הלוי • רבי יעקב בן יקר • ריב"א • ראב"ן • רבי אליעזר ממיץ • ראבי"ה • רבי יהודה החסיד • רבי אלעזר מגרמייזא (הרקח) • רבי יצחק אור זרוע • מהר"ם מרוטנבורג • רא"ש • המרדכי • הגהות מיימוניות • תשב"ץ קטן • רבי אליעזר מטוך • רבי יצחק מדורא • האגודה • מהר"ם ס"ל • מהרא"ק • מהר"י טירנא • מהרי"ל • מהר"י וייל • תרומת הדשן • ראשונים נוספים |  |
| צרפת | רש"י • בעלי התוספות (רשב"ם • רבנו תם • ר"י הזקן • ריצב"א • רבי שמשון משאנץ) • בעל התרומה  • רבי משה מקוצי • רבי יחיאל מפריז • יצחק מקורביל (הסמ"ק) • רבנו פרץ • חכמי איוורא • רבי שמשון מקינון •  ראשונים נוספים |  |
| אנגליה | תוספות חכמי אנגליה • רבנו תם מאורליינש • רבי משה מלונדריש • רבי ברכיה מניקולא • רבי אליהו מנחם מלונדריש • רבי יעקב חזן מלונדון • ראשונים נוספים |  |
| פרובאנס | בעל האשכול • יוסף אבן פלאת • בעל העיטור • בעל המאור • הראב"ד • רבי יהונתן מלוניל • המנהיג • בעל שיטת ריב"ב • בעל ההשלמה • רבי שלמה מן ההר • רבי אברהם מן ההר • המאירי • רבי אהרון הכהן מלוניל • ראשונים נוספים |  |
| ספרד | ארבעת השבויים • רבי חנוך בן משה • רבי שמואל הנגיד • רי"ץ גיאת • רבי יצחק הברצלוני • רבי יהודה הברצלוני • רי"ף • ר"י מיגאש • רמ"ה • רבי שמואל הסרדי • רמב"ן • רבי יונה גירונדי • רא"ה • רשב"א • ריטב"א • רבי יהודה בן הרא"ש • רבנו ירוחם • מהר"ם חלאווה • אבודרהם • רבי יעקב בעל הטורים • ר"ן • רבי יוסף חביבא • רבי שמואל ירונדי (אוהל מועד) |  |
| איטליה | רבי משולם בן קלונימוס • רבי נתן מרומי (הערוך) • רבי ישעיה די טראני • רבי אליעזר בן שמואל • ריבב"ן • שבלי הלקט • ריא"ז • מהרי"ק • ראשונים נוספים |  |
| צפון אפריקה | ארבעת השבויים • רבנו חננאל • רב ניסים גאון • רי"ף • רבנו אפרים • רבי יהודה הכהן אבן סוסאן • רבי יוסף אבן עקנין • שמואל אבן ג'אמע • רבי זכריה אגמאתי • ריב"ש • רשב"ץ • רבי ישועה הלוי • רבי אפרים אנקוה |  |
| תימן | בעלי אלשרח (רבי חנניה בן ישועה • רבי נתנאל בן ישעיה • רבי זכריה הרופא • רבי סעדיה עדני • רבי דוד הלוי חמדי • רבי דוד עדני • רבי אברהם בן שלמה |  |
| מצרים | רבי שמריה בן אלחנן • רבי שמואל בן חנניה הנגיד •  רמב"ם •  רבי חננאל בן שמואל • רבי אברהם בן הרמב"ם • רב יוסף ראש הסדר • רבי פרחיה בן ניסים •  רבי דוד הנגיד • רבי תנחום הירושלמי • רבי יהושע הנגיד • רבי דוד ברבי יהושע הנגיד • ראשונים נוספים |  |
ראשונים נוספים תנאים • אמוראים • סבוראים • גאונים • ראשונים • אחרונים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007312853305171  BnF: cb165756214 (data)  GND: 142043664  ISNI: 0000 0000 5457 1109  LCCN: nr95037082  NTA: 31734112X  SUDOC: 166690864  VIAF: 19572491   WorldCat (עם VIAF): 19572491
גיומרי

.
בית העירייה בגיומרי
מראה כללי של גיומרי
גיומרי (בארמנית: Գյումրի) היא העיר השנייה בגודלה בארמניה ובירת מחוז שירק בצפון-מערב המדינה. גיומרי נמצאת במרחק 126 ק"מ צפונית לבירה ירוואן.
שמה של העיר השתנה מספר פעמים מאז שנוסדה במאה ה-5 לפנה"ס. תחילה נקראה "קומירי", לאחר מכן השתנה שמה ל"גיומרי". לאחר שיוסדה מחדש על ידי הצאר ניקולאי הראשון בשנת 1837, נקראה "אלכסנדרופול" (רוסית: Александрополь; ארמנית: Ալեքսանդրապոլ). עם סיפוח ארמניה לברית המועצות, הוחלף שמה של העיר בשנת 1924 ל"לנינקאן" (רוסית: Ленинакан; ארמנית: Լենինական). בשנת 1990 חזרה העיר לאחד משמותיה הראשונים "גיומרי".
היסטוריה

אזור גיומרי מוזכר בשם קומירי כבר במאה ה-8 לפנה"ס בכתבים מממלכת אוררטו. ההתיישבות הראשונה במקומה של גיומרי המודרנית מתוארכת למאה ה-5 לפנה"ס. לפי סברה אחת העיר הוקמה על ידי הכובשים היוונים בשנת 401 לפנה"ס. סברה אחרת מיחסת את הקמת העיר לקימרים שכבשו את האזור בשנת 720 לפנה"ס. על פי סברה זו מקור שמה העתיק של העיר, קומירי, מגיע משמם של הקימרים בשפה ארמנית עתיקה.
בראשית ימי הביניים גיומרי הייתה ידועה כעיר גדולה וחשובה באזור. בהמשך ירדה קרנה עד לימי הכיבוש הרוסי בתחילת המאה ה-19.
היסטוריה > המאה ה-19

גיומרי סופחה לאימפריה הרוסית לאחר שנכבשה במלחמת רוסיה–פרס (1804–1813). הרוסים פיתחו את העיר והפכוה לעיר מרכזית בעבר הקווקז. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1828–1829) היגרו לגיומרי וסביבתה כ-3,000 משפחות ארמניות מהאימפריה העות'מאנית, רובן מארזורום וקארס. המשורר אלכסנדר פושקין ביקר בעיר במהלך מסעו לארזורום בשנת 1929.
בשנת 1837 הגיע לגיומרי הצאר ניקולאי הראשון ושינה את שמה לאלכסנדרופול, במחווה לאשתו שרלוטה, נסיכת פרוסיה שהחליפה את שמה לאלכסנדרה פיודורובנה לאחר שהמרה את דתה לנצרות אורתודוקסית. באותה שנה בנה ניקולאי הראשון מבצר גדול בסגנון רוסי בעיר והפך אותה למוקד אסטרטגי חשוב. בעשור הבא העיר גדלה במהירות ושימשה מוקד צבאי לרוסים בחזית עבר הקווקז.
אלכסנדרופול שימשה רבות את החיילים הרוסים במהלך המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) כעיר קרובה לחזית. לאחר שמסילת רכבת הגיעה לעיר בשנת 1899 האיצה הצמיחה הדמוגרפית והעיר הפכה לגדולה ביותר במזרח ארמניה. בסוף המאה ה-19 היו בעיר 430 חנויות וכן עשרות סדנאות ומרכזי תרבות. העיר התפרסמה בשל כנסיותיה הייחודיות ואמני הרחוב שלה.
היסטוריה > המאה ה-20

בשנת 1902 נפתח הבנק הראשון בעיר. בשנת 1920, ערב הפיכתה של העיר לסובייטית, היו בה 31 מרכזי ייצור לבירה, סבון, טקסטיל ועוד. לאחר מהפכת אוקטובר ב-1917 נסוגו הרוסים מעבר הקווקז וב-11 במאי 1918 כבשו הטורקים את העיר. בעקבות הפסקת האש של מודרוס הושבה העיר לרוסים ב-24 בדצמבר 1918.
ב-10 במאי 1920 קבוצת ארמנים בולשביקים בסיועם של מוסלמים ניסו לבצע הפיכה נגד ממשלת הרפובליקה הראשונה של ארמניה. ההתקוממות דוכאה על ידי צבא הרפובליקה הראשונה של ארמניה ב-14 במאי ומוביליה הוצאו להורג. ב-24 בספטמבר 1920 פרצה מלחמת טורקיה–ארמניה במהלכה נכבשה העיר על ידי הטורקים ב-7 בנובמבר. הטורקים הקימו מטה צבאי באלכסנדרופול ואיימו לתקוף ממנו את ירוואן. ארמניה נאלצה להיכנע וחתמה על הסכם אלכסנדרופול. ההסכם היה אמור לזכות באשרור הפרלמנט הארמני בתוך חודש לכל היותר ממועד חתימתו, אך דבר זה לא נעשה מעולם שכן הצבא האדום שהחל את פלישתו לארמניה מכיוון אזרבייג'ן כשבוע לפני כן, כבש את ירוואן ב-4 בדצמבר 1920, ובכך באה עצמאותה של הרפובליקה הראשונה של ארמניה אל קיצה.
תחת הכיבוש הסובייטי אלכסנדרופול הייתה חלק מהרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז. בשנת 1924 שונה שמה ללנינקאן על שמו של ולדימיר לנין. בשנת 1926 הייתה רעידת אדמה גדולה בעיר אשר החריבה מספר בניינים משמעותיים כמו כנסיית סנט ג'ורג' היוונית. לנינקאן נבנתה כעיר תעשייתית חשובה וכבירה מחוזית. ב-7 בדצמבר 1988 נפגעה העיר קשות מרעידת האדמה בספיטק. אלפי בתים בעיר קרסו, חלקם לא שוקמו עד היום. לפי הממשלה הארמנית 3,500 אזרחים נותרו חסרי בית בעקבות רעידת האדמה.
לאחר התפרקות ברית המועצות בשנת 1990 שונה שמה של העיר חזרה לשמה הראשון קומירי ובשנת 1992 שונה שוב, בפעם השישית מאז נוסדה, לשמה הנוכחי גיומרי.