stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
בתיה עופר
אילן יוחסין

| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | 21 | 22 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |  יוסף הרשקוביץ  יוסף הרשקוביץ     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |  |
|   |   |  דוד עופר  דוד עופר     |  דוד עופר  דוד עופר     |  דוד עופר  דוד עופר     |   |   |   |   |   |   |   |  סמי עופר  סמי עופר     |  סמי עופר  סמי עופר     |  סמי עופר  סמי עופר     |   |   |   |   |   |  יולי עופר  יולי עופר     |  יולי עופר  יולי עופר     |  יולי עופר  יולי עופר     |
|   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |     |   |   |   |   |   |   |   |   |   |
|  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  יצחק (במבי) עופר  יצחק (במבי) עופר     |  |  שריה עופר  שריה עופר     |  שריה עופר  שריה עופר     |  שריה עופר  שריה עופר     |  |  עידן עופר  עידן עופר     |  עידן עופר  עידן עופר     |  עידן עופר  עידן עופר     |   |  בתיה עופר  בתיה עופר     |  בתיה עופר  בתיה עופר     |  בתיה עופר  בתיה עופר     |   |  אייל עופר  אייל עופר     |  אייל עופר  אייל עופר     |  אייל עופר  אייל עופר     |  |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |  ליאורה עופר  ליאורה עופר     |
הערות שוליים

1 2  Maximilíano Durón, Batia and Idan Ofer, ARTnews.com, ‏2020-10-06 (באנגלית אמריקאית)
1 2  Collector's eye: Batia Ofer, The Art Newspaper - International art news and events, ‏2021-10-13
↑  5 מיליון יורו ו-700 מוזמנים: עידן עופר חגג עשר שנות נישואים, באתר גלובס, 17 באוגוסט 2019
1 2  נורית רובין-ווילסון, ‏"אשקר אם אומר שהביקורת על עידן עופר לא פוגעת בי", באתר גלובס, 7 בדצמבר 2017
↑  אבירות מרכז פרס לשלום ולחדשנות 2024, באתר www.peres-center.org
↑  The Make-A-Wish UK Patrons and Ambassadors | Make A Wish, www.make-a-wish.org.uk (באנגלית בריטית)
↑  Batia Ofer in Conversation with Joana Vasconcelos, Phillips (באנגלית)
↑  Garrahan, Rachel (2022-08-29). "For Fabio Salini, This Is a Good Time to Give Back". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2023-02-26.
↑  אטילה שומפלבי, בדרך לאוניברסיטת הרווארד: המלגה שנותנת מימון מלא, באתר ynet, 30 בנובמבר 2022
↑  "Kennedy School's Campus Makeover". Harvard Magazine (באנגלית). 2017-12-01. נבדק ב-2023-02-26.
↑   יורם גביזון, עידן ובתיה עופר התפטרו מהוועד המנהל של בית הספר לממשל של הרווארד, באתר הארץ, 12 באוקטובר 2023
↑  גלית חתן, ‏בתיה עופר מגלה למה חדלה לתרום להרווארד, אך מחזיקה תוכנית מנהיגות, באתר גלובס, 8 בפברואר 2024
↑  כפיר אדר, עידן ובתיה עופר עם תרומה אדירה למשכן הספרייה הציבורית, באתר אייס, 19 באפריל 2021
↑  מיכל גלנטי‏, האגף החדש של עופר, באתר וואלה, 14 בנובמבר 2022
↑  25 million gift for LBS's Old Marylebone Town Hall, London Business School (באנגלית)
↑  https://www.theartnewspaper.com/authors/tom-seymour, London's Royal Academy of Arts offers young visitors half price entry, The Art Newspaper - International art news and events, ‏2023-03-06
↑  גלית חתן, ‏למפות את איטליה בתלת-ממד, באתר גלובס, 16 במרץ 2023
↑  Collector's eye: Batia Ofer, The Art Newspaper - International art news and events, ‏2021-10-13
↑  גולן חזני, בתיה עופר נגד בנקסי: "הפוסטרים שלך דומים לתעמולה הנאצית של שנות ה-30", באתר כלכליסט, 8 בנובמבר 2018
↑  "Banksy's Latest pro-Palestine Stunt Sparks Spat With Top Israeli Art Collector". Haaretz (באנגלית). נבדק ב-2023-02-27.
אוניברסיאדת פוקואוקה (1995)

| --- | --- |

 עיר מארחת:  יפן פוקואוקה, יפן
 מדינות משתתפות:  162 במספר
 ספורטאים משתתפים:  3,949
 תחרויות:  12 ענפים
 טקס הפתיחה:  23 באוגוסט 1995
 טקס הנעילה:  3 בספטמבר 1995
 נפתח רשמית על ידי:  אקיהיטו, קיסר יפן 
 האצטדיון הראשי:  פוקואוקה דום
 
אוניברסיאדת הקיץ ה-18 נערכה בפוקואוקה, יפן ב-1995; טקס הפתיחה, טקס הנעילה ומשחקי בייסבול נערכו באצטדיון פוקואוקה דום. במשחקים השתתפו כ-4,000 ספורטאים.
באוניברסיאדה זו נערכו תחרויות ב-12 ענפי ספורט: אתלטיקה (43 תחרויות), בייסבול, ג'ודו (18 תחרויות), התעמלות (כולל התעמלות אמנותית (5 תחרויות) והתעמלות מכשירים (16 תחרויות)), טניס (5 תחרויות), כדורמים, כדורסל (2 תחרויות), כדורעף (2 תחרויות), כדורגל (גברים בלבד), סיף (10 תחרויות), קפיצה למים (8 תחרויות) ושחייה (34 תחרויות).
סך הכול הוענקו 465 מדליות, מתוכן 69 לארצות הברית.
טבלת המדליות (חלקית)

| מקום | מדינה | זהב | כסף | ארד | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | ארצות הברית ארצות הברית | 24 | 27 | 18 | 69 |
| 2 | יפן יפן | 24 | 16 | 24 | 64 |
| 3 | רוסיה רוסיה | 15 | 12 | 23 | 64 |
| סך הכל | סך הכל | 144 | 149 | 172 | 465 |
סולם (מוזיקה)

סולם מוזיקלי משתרע על פני אוקטבה ומחלק אותה לתווים. אוקטבה היא מרווח בין שני צלילים שתדירותו של הגבוה מבניהם כפולה בדיוק מתדירותו של הנמוך. למשל אוקטבה שמתחילה בתו לה שתדירותו 440 הרץ מסתיימת בלה גבוה יותר שתדירותו 880 הרץ. המוזיקה המערבית מבוססת על חלוקת האוקטבה ל-12 חלקים שמכונים חצאי טונים. כדי לחלק את האוקטבה בצורה מדויקת, התדירות של כל תו גבוהה מהתו הקודם פי  {\sqrt[{12}]{2}} (השורש ה-12 של 2) שהוא בקירוב 1.06. בצורה כזאת התו ה-12 והאחרון יהיה כפול בדיוק מהתו הראשון. הסולם המחלק את האוקטבה ל-12 חלקים נקרא סולם כרומטי. ביצירות מוזיקליות לרוב לא משתמשים בסולם הכרומטי, אלא בנגזרות ממנו, למשל הסולמות המז'וריים והמינוריים.
סולמות נפוצים במוזיקה המערבית > הסולמות המז'וריים והמינוריים

בניגוד למה שנהוג לחשוב, הסולם המינורי והסולם המז'ורי אינם אלא מודוסים של הסולם הדיאטוני.
הסולם המז'ורי הוא המודוס היוני של הסולם הדיאטוני, והוא מורכב מסדרת המרווחים טון-טון-חצי-טון-טון-טון-חצי. לדוגמה, תווי הסולם דו מז'ור הם דו-רה-מי-פה-סול-לה-סי.
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
הסולם המינורי הוא המודוס האאולי של הסולם הדיאטוני, והוא מורכב מסדרת המרווחים טון-חצי-טון-טון-חצי-טון-טון. לדוגמה, תווי הסולם לה מינור הם לה-סי-דו-רה-מי-פה-סול.
השמעת צלילים אינה נתמכת בדפדפן שלך. אפשר להוריד את קובץ השמע.
כפי שניתן לראות, התווים של שני הסולמות זהים, כאשר הסולם המינורי מתחיל מהדרגה השישית של הסולם המז'ורי. סולמות המקיימים את היחס הזה מכונים סולמות מתאימים.
הסיבה לפופולריות של שני המודוסים האלו היא שיש בהם טון מוביל, כלומר מרווח קונסוננטי בין הדרגה השלישית לדרגה השביעית.
סולמות נפוצים במוזיקה המערבית > הסולם הפנטטוני

הסולם הפנטטוני הוא נגזרת של הסולם הדיאטוני. כפי ששמו מרמז, הוא מכיל חמישה מרווחים, ולכן חמישה תווים שונים בכל אוקטבה.
המבנה של הסולם הפנטטוני המינורי הוא סט המרווחים טרצה קטנה-סקונדה-סקונדה-טרצה קטנה-סקונדה.
השימוש הנפוץ ביותר בסולם הפנטטוני הוא במוזיקת הבלוז, בה נהוג לאלתר על הסולם המינורי מעל מהלך אקורדים מז'ורי מאותו תו הבסיס (הנפוץ מביניהם ידוע בכינוי Twelve-bar).
המתח המוזיקלי המיוחד הנוצר משילוב בין סולם מינורי לליווי מז'ורי מאפשר "הרחבה" של הסולם על ידי הוספת דרגות, בדרך כלל כאלו אשר משלימות את המרווח בין שני תווים ויוצרות מעבר כרומטי. הנפוצות ביניהן הן הדרגות החמישית המונמכת, השביעית המונמכת והשלישית המוגבהת (אשר כמעט תמיד תנוגן בפראזה אחרי הדרגה השלישית הטהורה). המתח שנוצר על ידי השימוש בהרחבות אלו נחשב לסימן היכר של הבלוז, והן אף ידועות בכינוי Blue notes.
סולמות נפוצים במוזיקה המערבית > סולם מוקטן

בדומה לסולמות מז'ורי ולמינורי, גם הסולם המוקטן הוא רק אחד מסולמות מוקטנים רבים; למעשה, כל סולם שהטריאד הראשון שלו מוקטן יכול להיקרא סולם מוקטן.
הסולם המוקטן הוא המודוס הלוקרי של הדיאטוני, והוא בעל מבנה של חצי-טון-טון-חצי-טון-טון-טון.
סולמות נפוצים במוזיקה המערבית > הסולם המינורי הרמוני

הסולם המינורי הרמוני הוא הסולם המינורי עם דרגה שביעית מוגבהת.
השימוש בסולם המינורי הפך נפוץ בסביבות המאה השש עשרה, עם ההתפתחות של זרמים בבארוק המוקדם ששמו דגש על מוזיקה פונקציונלית, היות שאפשר להשתמש בדרגתו השביעית המוגבהת כתו מוביל אל הטוניקה.
הסולם המינורי הרמוני ידוע בנטייתו ליצור תחושה של נגינה מודלית גם בשימוש מעל מהלך עם מרכז טונאלי יחיד המלוכד עם הטוניקה, וזאת מכיוון שאין בו טון מוביל.
במוזיקה המודרנית, השימוש הבולט בסולם זה הוא במוזיקת פופ ים תיכונית ובסוגי מטאל רבים.
סולמות נפוצים במוזיקה המערבית > הסולם הכרומטי

הסולם הכרומטי מכיל את כל 12 התווים האופייניים למוזיקה המערבית. המרווח בין כל שני תווים סמוכים בסולם הכרומטי הוא סקונדה קטנה, כלומר חצי טון.
מכיוון שהסולם מכיל למעשה כל אקורד משולש, לא ניתן לשייך לו משמעות הרמונית או מלודית מסוימת. לכן, למרות השתרשות השם, לא נהוג להתייחס אליו כסולם מבחינה הרמונית ומלודית.
השימוש בסולם הכרומטי באלתור הגיע לראשונה מנגני ג'אז, שהשתמשו בו כדי ליצור מתח בעזרת תצרום. עם השתכללות הטכניקות והתפתחות הא-טונאליות, השימוש ההרמוני בסולם הכרומטי הפך נפוץ יותר ויותר. העיקרון המנחה מאחורי שימוש הרמוני בסולם הכרומטי, למרות היותו נטול משמעות הרמונית לכאורה, הוא הדגשה של תווים שיש להם משמעות מלודית והרמונית, תוך שימוש בשאר התווים של הסולם ההרמוני באוף ביט. כדי להימנע ממונוטוניות הנובעת משימוש עודף באותם המעברים הכרומטיים, מוזיקאים המלחינים קטעים כרומטיים נוהגים להלחין אותם בצורה מודלית.
סולמות נפוצים במוזיקה המערבית > סולם הטונים השלמים

בסולם הטונים השלמים (Whole-note), המרווח בין כל שני תווים סמוכים הוא טון; הוא מכיל שישה תווים בכל אוקטבה. הסולם נפוץ במיוחד במוזיקת ג'אז ובמוזיקה אימפרסיוניסטית. הוא מכיל את הטריאד המוגדל, אך אינו מכיל אף טריאד אחר, שכן כל הטרצות בסולם הטונים השלמים הן גדולות.
מדרגות ודרגות

מדרגה בסולם היא מיקום מספרי של צליל בסולם בהתאם לגובהו. הדרך הפשוטה ביותר לכנות את מדרגות הסולם המז'ורי או המינורי היא: ראשונה, שנייה, שלישית, רביעית, חמישית, שישית ושביעית. בסולם דו מז'ור (ראו גם: סולם מז'ורי), המדרגה הראשונה תהיה דו, השנייה תהיה רה וכן הלאה.
בסולמות הודיים נעשה שימוש בשמות אחרים למדרגות: סה, רה, גה, מה, פה, דה, ני, סה.
דרגה בסולם היא האקורד שאפשר לבנות על מדרגה מסוימת, בעזרת תווי הסולם בלבד. למשל, דרגה שלישית תהיה האקורד של המדרגה השלישית. בסולם דו מז'ור, לדוגמה, המדרגה השנייה היא רה. האקורד שנבנה על המדרגה השנייה הוא אקורד רה מינור, רה-פה-לה, ולכן רה מינור יהיה הדרגה השנייה בסולם דו מז'ור. נהוג לתת לדרגות בסולם שמות, בהתאם לפונקציה ההרמונית שהאקורד משמש עבורה. הפונקציות הן:
דרגה ראשונה - טוניקה
דרגה שנייה - סופרטוניקה
דרגה שלישית - מדיאנטה
דרגה רביעית - סובדומיננטה
דרגה חמישית - דומיננטה
דרגה שישית - סובמדיאנטה
דרגה שביעית - טון מוביל
סולמות שאינם מערביים > מיקרוטונאליות

בניגוד למוזיקה המערבית המסורתית, תרבויות שונות בעולם פיתחו מוזיקה מיקרוטונאלית, המשתמשת בסוגי סולמות אחרים. במקרים רבים, המרווחים בין דרגות הסולם אינם מתחלקים לחצאי הטונים המאפיינים את המוזיקה המערבית. בעיקר מוזיקה ערבית, אנדלוסית, איראנית, טורקית ואזרית מכילות סולמות עם מיקרוטונים.
סולמות שאינם מערביים > מקאמאת

מאקאם הוא שם הסולם במדינות ערב.
אפשר לומר שהמקאם הוא המושג המקביל לסולם במוזיקה הערבית העתיקה, אם כי ההקבלה הזאת אינה מדויקת.
ההבדל העיקרי בין סולם לבין מקאם נעוץ בעובדה שאין אורך אחיד לסט המרווחים שמאפיין כל מקאם. כמו כן, גם אין יחידת חלוקה קבועה. מהסיבה הזאת עדיין קיימים במקאמים מרווחים זהים, אשר דעכו ברובם מהמוזיקה המערבית עם השתרשות הסולם המושווה.
מקאמאת יכולים להיחשב שונים זה מזה כאשר ההבדל היחיד ביניהם הוא ההדגשה והטמעה של דרגות שונות, אפילו אם המרווחים המרכיבים אותם זהים ומשתמשים בהם באותו המרכז הטונאלי,
למקאמאת משמעות רוחנית, פולחנית ודתית; ישנם מקאמאת מסורתיים לטקסים שונים, כגון פולחנים דתיים, חתונות והלוויות. אומנם ההנחה מה הם רבעי טונים בין ארצות ערב לטורקיה ולאיראן שונה בחלוקת הסנטים (cents) וזה גורם לשוני באופי, סאונד וצבע הנגינה; מוזיקה ערבית יותר זורמת וקלילה ומוזיקה טורקית היא כבדה ומושכת יותר באופי הנגינה שלה.
שמות הסולמות הערביים העיקריים:
עג'ם, עג'ם עושיראיין, ג'הרכא, שאווק אפזה, סוזדלארה.
נהוונד, נהוונד אחסאס, פארח פאזה, עושאק מצ`רי, בוסליק, נהוונד מורצ`ע, סולטאני יגה.
כורד, לאמי, חיג'אז קאר כורד, טרז נאוין.
נאוה את'ר, נגריז, חיצאר, בסנדידה.
חיג'אז, חיג'אז-כאר, שד-עראבן, שהנאז, סוזידיל, זנג'ראן.
ראסת, דלנשין, סוזנאק, נישאבוראק, מאהור, ניירוז, יאגה.
ביאת, מוחייאר, ביאת שורי, נהפאת, ביאתי, חוסייני, חוסייני עושייראן, דלכש-חויראן.
שיגא, חוזאם, אוושאר, חוזאם-אספהאן, איראק, חוזאם-עג'מי, בסטנגאר, ראחאת אל ארוואח, אוג', מוסתעאר.
סבא, מחאלפ, סבא זמזמה.
נאוה, נאוה-חיג'אזי, נאוה - עג'מי, נאוה-דלכשידא, אספהאן, טבריז.
סולמות שאינם מערביים > מקאם טורקי

שמות הסולמות הטורקיים העיקריים:
ראסת, ראהווי, סוזכאר, סוזידילארה, יאגה, ז'אוויל, זירגוליילי סוזנאק, באסיט סוזנאק, מאהור, נישאבוראק, דלנשין, בשאייר, ראסת-חייאני.
עג'ם, ג'הרכא, שאווק-אפזה, סוזידילארה.
ביאת, כערג'י-כאר (ביאת-שורי), מוחיאר, ביאתי, מוחאייר סונבול, ביאתי-ערבאן, ביאתי-סולטאן, ביאתי-טורק.
חוסייני, חוסייני-עשיראן, דלכש-חויראן,
נאוה, נאוה-חיג'אזי, נאוה-עג'מי, נאוה-ביאתי (נברוז), נאוה-דלכשידא, נוהופות, אספהאן, נִישָׁבוּר, נאוה-שיראז, טבריז.
כורד, כורדי-כורדילי, חיג'אז-כאר-כורד, מוחיאר-כורדי, עג'ם-כורדי, שהנאז-כורד.
נהוונד, נהוונד-אחסאס, נהוונד סמבולה, עוּשָק-מצ`רי, סולטני-יגה, טרז-ג'דיד, פארח-פאזה, דלכשידא, בוסליךּ, טהיר-בוסליךּ, חיצ`אר, חיצ`אר-בוסליךּ, נהפת.
נאוה-את'ר, נגריז, בסנדידה.
צ`בא,	צ`בא–בוסליךּ, מח'אלפ, דוגיא.
שיגא-מצ`רי, שיגא-מאייה, הואזם, הוזאם-אספהאן, הוזאם-טורקי עתיק, אוויטש, פרחנך, אושאק, בוסתאניגאר, כּוזאם, מוסתעאר-מצ`רי.
חיג'אז-מצ`רי, חיג'אז-הומיון, חיג'אז-כאר, חיג'אז-אספהאן, שד-עראבן, יוליזאר, סוזידיל, סוזדילאר, שהנאז.
סיפיר, סווקו-טראב, טאהיר, קוצ'אק, פנצ'גה, דוגה מאייה, אווקרא, גרדנייה,
סולמות שאינם מערביים > "מוגאם" אזרי

"מוגאם" הוא שם הסולמות באזרית עם הטיה לשונית קלה מהמילה "מקאם" בשל השפעות מטורקיה הקרובה אל אזרבייג'ן. עיקר ההבדל בין שני סוגי המוזיקות הוא צורת עליה וירידה בנגינה וסגנון ייחודי של סאונד צבע והבעת הנגינה. המוזיקה המנוגנת שם באופייה שואבת מהסולמות המוזיקליים של איראן שכן היא גובלת איתה וכן מטורקיה. (גם מבחינת כלי הנגינה יש קשר שכן הטאר והקמנצ'ה שניהם נפוצים בעיקר באיראן ובאזרבייג'ן בוורסיות קצת שונות בהתאם לסאונד המבוקש בכל מדינה)
שמות הסולמות העיקריים: הומאיון, צ'ארגה, בייאתי-שיראז, שושטאהר, נאוה-שיראז, טבריז, שיגא, בייאתי-אספאהן, בייאתי-סולטאן, בייאתי-א-טורק, ראסת, שור, סארנדג', מאייה, זארבי, הייראתי, ארזבארי, שמס סמעאי, מאנסורייה, מאני, אוושארי, היידארי, קראבאק שיקסטאסי, קאסמה שיקאסטאסי.
סולמות שאינם מערביים > דאסטגה

דאסטגה הם שם הסולמות של איראן ואפגניסטן.
שמות הסולמות העיקריים: בייאתי-טורק, אבואתא, דאסתאהי, אפסאהרי, בייאתי-קורד, מאהור, הומיון, בייאתי-אספאהן, שושטאהר, נאווה, אספהאן, נאוה-שיראז, טבריז, ראסת-פאנג'ה, צ'רגה, שיגא, שור.
סולמות שאינם מערביים > נובה

נובה הוא שם הסולמות במוזיקה האנדלוסית.
שמות הסולמות העיקריים לפי משפחותיהם, וּלפי הז'אנרים:
מרוקאי:
ראצ'ד, ראצ'ד-דיל, זרקא, אלעושאק.
מָזְ'מוּם, עָרְק אל עג'ם, איסתהלאל, איסתהלאל - דִּיל*.
עִירָ֫אק.
סִיכָּא-סְפָּנְיוֹל.
סחלי, רמל מיא.
שִׂיגָא.
חיג'אז אל כביר, זידאן, חִיגָ'אז אל מָדִּיד.
גריבאת אל חוסיין.
אל - מיא.
חצָאר (חסָאר).
חיג'אז אל משרקי, אִינְסָאד (משרקי).
אל - איצבהאן.
אלג'ירי:
ראצ'ד, ראצ'ד-דיל, זרקא, אלעושאק.
מָזְ'מוּם, עָרְק אל עג'ם.
עִירָ֫אק.
סִיכָּא-סְפָּנְיוֹל.
סָחְלִי, רמל מָיַא.
שִׂיגָא.
חיג'אז אל כביר, חיג'אז אל משרקי, זידאן, חִיגָ'אז אל מָדִּיד, דִּיל - זידאן.
גריבאת אל חסין.
אל - איצבהאן.
אל - מיא.
חצָאר (חסָאר).
דִּיל.
גְרִיבּ.
מְגֵ'נְבָּה.
רַמַל
אִינְסָאד (משרקי).
איסתהלאל דִּיל – הנוּבָּה הקדומה יותר של איסתהלאל. והנוּבָּה, איסתהלאל נוֹצְרָה במאה ה-18, בכדי להחליף את הנוּבָּה איסתהלאל דִּיל.
ראו גם

תאוריית המוזיקה – מונחים
מוזיקה מיקרוטונאלית
נובה (מוזיקה אנדלוסית)
סולם דו מז'ור
סולם לה מינור טבעי
סולם לה מינור הרמוני
סולם לה מינור מלודי בעליה
סולם לה מינור מלודי בירידה
סרקופג

סרקופג אבן אשר הכיל את המומיה של הפרעה המצרי מרנפתח
סַרקוֹפָג הוא מְכל אבן המשמש כארון קבורה. המילה מקורה במילה היוונית סרקוֹפגוֹס (σαρκοφαγος), שמשמעותה "אכלן בשר".
היסטוריה

תיעוד עשיר במיוחד של שימוש בסרקופגים מתקופת מצרים העתיקה התגלה בחפירות באתרים שונים במצרים. פרעונים ובני המעמד הגבוה נחנטו ונקברו בסרקופגים.
סרקופגים מלפני יותר מ-3,000 שנה נמצאו בסקארה, אתר קבורה עתיק בקרבת קהיר שהיה עיר הקברים של ממפיס.
בסוף המאה ה-19 התגלה בשכם סרקופג שומרוני מהתקופה הרומית.
בשנת 2015 נחשף באשקלון סרקופג מהתקופה הרומית.
ישנם סרקופגים רבים שנמצאו ונשמרו כמו סרקופג אלכסנדר, סרקופג הזוג הנשוי, סרקופג יוניוס באסוס ועוד.
הסרקופגים הופיעו מחדש בארצות הברית במהלך הרבע האחרון של המאה ה-19. הם המשיכו להיות פופולריים עד שנות ה-50, אז הפכו מצבות שוכבות (אשר ניתן היה לתחזק בקלות רבה יותר) לפופולריות והשימוש בסרקופגים דעך.
מבנה

מרבית הסרקופגים נעשו מאבן גיר קשה ועוטרו בעיצובים שונים, בסרקופגים שנמצאו באזורים בהם התגוררו יהודים בזמן בית המקדש השני גולפו דגמים גאומטריים וצמחיים, לעומת סרקופגים הלניסטיים בהם גולפו דמויות מהמיתולוגיה היוונית.
חלק מהסרקופגים נבנו להיות מעל האדמה, כחלק מקבר מפואר ומשוכלל. אחרים נועדו לקבורה צנועה בלבד ומוקמו באולמות תת-קרקעיים. הסרקופג בדרך כלל היה שכבת ההגנה החיצונית של המומיות המצריות המלכותיות, עם כמה שכבות של ארונות מתים המונחים בתוכו.
הרודוטוס האמין בטעות, שהסרקופג עשוי מאבן מיוחדת שמכלה את הגופה השוכנת בתוכה.
סרקופגים אנתרופואידים עשויים חרס

ארונות הקבורה האנתרופואידים, דמויי אדם, נתגלו בחפירות בארץ ישראל ובסביבתה. הארונות מתוארכים לתקופת הברונזה המאוחרת וראשית תקופת הברזל, למאות ה-14 עד ה-10 לפני הספירה, תקופה בה המצרים שלטו בדרום הלבנט באמצעות מוצבים צבאיים. הארונות נמצאו בדיר אל-בלח, בית שאן, לכיש, תל אל-פרעה, סחב ולאחרונה ב-2013 בתל שדוד שבעמק יזרעאל. עיצוב הארונות מעיד על השפעה מצרית במזרח הקדום בעיקר בעיצוב המכסים הצורת פנים השפעות מצריות ניכרות למשל בעיצוב העיניים או בהוספת זקו אוסיריס. ניתן להפריד את סגנון הארונות לשתי קטגוריות אמנותיות, זו הטבעית וזו הגרוטסקית. הפרדה נוספת נהוגה על פי עיצוב צורת הארון סוג A מחודד מהכתפיים, וסוג B גלילי. הקברים הכילו מנחות קבורה עשירות ממגוון מקורות מקפריסין, מיקנה, מצרים, פניקיה וכנען. אופי הקבורה מעיד על אופי הקוסמופוליטי של תקופת הברונזה המאוחרת כשמנהג קבורה זה מהווה סינתזה של אידאולוגיות מצריות ומהמזרח הקרוב הקדום.
ראו גם

מאוזוליאום
ארון מתים
גלוסקמה
כתבי סרקופגים
לקריאה נוספת

זהר עמר ובועז זיסו, למשמעות הנקבים בארונות קבורה בירושלים ובסביבותיה, ארץ-ישראל (ספר טדי קולק), כח, (תשס"ח), עמ' 163-159.
הערות שוליים

↑  Private Guide Israel: מושגים בארכיאולוגיה | Danny Herman | Private Tours. Archaeological Expertise, באתר dannythedigger.com (באנגלית)(הקישור אינו פעיל)
↑  חיים איסרוביץ, ‏תגלית מרהיבה במצרים: אותר ארון הקבורה של מקורב לפרעה, באתר מעריב אונליין, 3 באוקטובר 2022
↑  AFP, תגלית בעיר המתים של הפרעונים, באתר ynet, 18 בינואר 2021
↑  רחל ברקאי, סרקופגים שומרוניים מן התקופה הרומית בארץ-ישראל עמ' 63
↑  זיו ריינשטיין‏, המוות נאה לו: נחשף ארון קבורה נדיר בן כ-1,800 שנה באשקלון, באתר וואלה, 3 בספטמבר 2015
↑  Presbrey, Leland, Commemoration: The Book of Presbrey - Leland Memorials’, Presbrey-Leland Incorporated, 1952, עמ' 79-85
↑  Roman and Early Christian Burial Practices, www.mcah.columbia.edu (ארכיון)
↑  גיליון 128 לשנת 2016תל שדוד, באתר www.hadashot-esi.org.il
1 2  TRUDE DOTHAN, QEDEM 10: Excavations at the Cemetery of Deir el-Balah, 1979, עמ' 2. (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007555798805171  BnF: cb11933223d (data)  GND: 4051698-2  LCCN: sh85117506  NKC: ph125423
מעבר המיתלה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  400 מ' 
 מדינה:  מצרים 
 מיקום:  מצריםמצרים
 קואורדינטות:  30°00′37″N 32°54′21″E﻿ / ﻿30.010277777778°N 32.905833333333°E﻿ / 30.010277777778; 32.905833333333
  (למפת סיני מוגדלת) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףמעבר המיתלה(למפת סיני רגילה) אל-עריש אסמאעיליה שארם א-שייח' סואץ ג'בל קתרינה טאבה נואיבה אבו רודס נח'ל א-טור פורט סעיד ישראל ירדן ערב הסעודית  הים התיכון ים סוףמעבר המיתלה
 
חיילי צה"ל מתכוננים לקרב במעבר המיתלה, 1956
מעבר המיתלה (בערבית: ممر متلة) הוא מעבר יבשתי בין שני רכסי הרים במערב חצי האי סיני. אורכו של המעבר הוא 32 קילומטר וכיוונו הכללי הוא מזרח-מערב. קצהו המערבי נמצא כ-35 קילומטר ממזרח לתעלת סואץ. למעשה, מעבר המיתלה נמצא בקצהו המערבי של המעבר, בעוד ששם קצהו המזרחי, בו התרחש קרב המיתלה במלחמת סיני, הוא מעבר אל-חיטאן.
חשיבותו של המעבר נובעת מהיותו אחד משני המעברים היחידים (השני הוא מעבר הגידי) המאפשרים תנועה רכובה מחלקה הדרומי של תעלת סואץ אל מרחבי חצי האי סיני. בצדו המזרחי של המעבר בולט ג'בל חיטאן, שנמצא מדרום למעבר. המעבר מהווה חלק מדרך קדומה שחצתה את מדבר סיני והובילה מקצהו הצפוני של מפרץ סואץ אל קצהו הצפוני של מפרץ אילת.
שם

סברת זאב וילנאי היא כי מקור שם המעבר הוא "טלע" (לעלות בערבית) וכי מיתלה הוא למעשה "מטלע", כלומר - מעלה.
אפשרות סבירה שהועלתה על ידי ביילי ודה יונג (Rudolf de Jong) היא שמקור השם בצירוף "אום את'לה (ام أثلة)" שפירושו "האזור של עצי האשל".
מצבת פרקר

בצדו המזרחי של המעבר ניצבה עד שנהרסה, "מצבת פרקר". המצבה הייתה בצורת עמוד שלראשו צורת פירמידה, והיא הוצבה לציון שמו של קולונל פרקר (Alfred Chevallier Parker) שהיה המושל הבריטי של סיני בשנים 1907–1910 ו־1918–1923 וכונה גם "פרקר באשה". המצבה הוקמה בפתח המעבר על ידי יורשו בתפקיד, קלוד ג'רוויס, מאחר שפרקר היה זה שיזם את סלילתה של דרך העפר הראשונה בתוך המיצר. המצבה פוצצה על ידי המצרים לאחר מערכת סיני ב-1956 במחאה על ההשתתפות הבריטית במלחמה.
דרכים

ממזרח למעבר, בסמוך למצבת פרקר, נמצא צומת דרכים שזכה מאוחר יותר לכינוי "צומת פרקר". הכביש צפונה מוביל לביר תמדה ולביר גפגפה. הכביש דרומה מוביל למבצר קלעת אל ג'ונדי ולראס סודר. הכביש מזרחה מוביל לנח'ל, לראס א-נקב ולאילת והכביש מערבה עובר במעבר המיתלה וממשיך מערבה עד לתעלת סואץ.
היסטוריה

המעבר התפרסם בעת שב-1956 במבצע קדש, הוצנח בפתחו המזרחי גדוד 890 של חטיבת הצנחנים (חטיבה 202), בפיקודו של רב-סרן רפאל איתן. צניחה זו, שכונתה מבצע מכבש, היוותה את הצניחה הקרבית הראשונה של צה"ל. אל כוח זה חברו למחרת יתר הכוחות של חטיבת הצנחנים, בפיקודו של אריאל שרון, שחצו בצורה רכובה את חצי האי סיני. באותו יום ולמחרת, נוהל קרב המיתלה - קרב קשה בין כוח הצנחנים ובין כוח המגן המצרי, שהשתייך לגדוד החמישי בצבא המצרי, על השליטה במעבר. בקרב זה התפרסם מיתוס הגבורה של יהודה קן דרור אשר נהרג בעת משימתו למשוך אליו את אש החיילים המצרים. על משימה זו הוענק לו עיטור הגבורה. הכוח הישראלי הצליח להשתלט על העמדות השולטות ועל המעבר כולו.
ב-1967, במלחמת ששת הימים, נלכדה במעבר שיירת אספקה גדולה של הצבא המצרי והופצצה על ידי חיל האוויר הישראלי. בהפצצה זו נפגעו והושמדו עשרות כלי רכב מצרים. מאוחר יותר, הגיע לפתחו המזרחי של המעבר, כוח שריון מחטיבה 200 בפיקוד אל"ם יששכר שדמי (מאוגדת אברהם יפה) וניהל קרב כנגד הטנקים המצרים הנסוגים ופגע בעשרות מהם.
במלחמת יום הכיפורים נערך כוח צה"לי, בפיקודו של אלוף מנחם מרון במעברי המיתלה והגידי, במטרה לשמש כוח עתודה לבלימה במידה והצבא המצרי יצליח לפרוץ את קווי צה"ל שממזרח לתעלת סואץ. בקרב ואדי מבעוק ב-14 באוקטובר 1973 נמנעה פריצה של המצרים לכיוון המעבר.
בזמן המשא ומתן שקדם להסכם הביניים בין ישראל למצרים 1975, היווה נושא השליטה במעבר המיתלה ובמעבר הגידי (וביחד נקראו "המעברים") סלע מחלוקת בין ישראל ובין מצרים. בהסכם שנחתם בספטמבר 1975 הוחזרה השליטה במעברים למצרים.
הערות שוליים

↑  מוטי גולני (בהנחיית יואב גלבר ואשר כהן), החוג להיסטוריה כללית, מלחמת סיני - 1956, היבטים צבאיים ומדיניים, נובמבר 1992, עמ' 331
1 2  זאב וילנאי, סיני עבר והווה, הוצאת אחיעבר, 1969
↑  R. De Jong, A Grammar of the Bedouin Dialects of Central and Southern Sinai, Leiden: Brill, 2011, p. 3 n.7
↑  זאב וילנאי, "מצבת פארקר", אריאל – אנציקלופדיה לידיעת ארץ-ישראל כרך ח', תשל"ח – 1977, עמודה 4670
↑  צבי אילן, בדרך המלחמה למיתלה, למרחב, 9 באוקטובר 1967
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007599690705171  LCCN: sh2009003924  SUDOC: 203030729 
מצבת פרקר מיד לאחר מלחמת סיני (1956)
רבי שמעון ברבי

| --- | --- |

מצבת רבי שמעון בבית שערים (רפליקה)
 לידה:  המאה ה-2 פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 פטירה:  המאה ה-3 פרובינקיה סוריה פלשתינה, האימפריה הרומית
 שם מלא:  שמעון בן יהודה
 מקום קבורה:  ישראל מערת רבי יהודה הנשיא ומשפחתו בבית שערים
 תלמידיו:  רבי אחא בר חנינא
 אב:  רבי יהודה הנשיא
 חותנים:  רבי חייא
רבי (רבן) שמעון ברבי או בר רבי היה חכם ארצישראלי בדור המעבר שבין התנאים לאמוראים, בנו הצעיר של רבי יהודה הנשיא.