stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אדריכלות אשורית
מקדשים > זיקוראת

זיקוראת הוא מעין גבעה מלאכותית גבוהה, בנויה לבני טיט, שבראשה ולרגליה מקדשים. פירוש השם זיקוראת (Ziqqurratu) הוא מקדש-מגדל, פסגה של הר (מן המלה זקור שפירושה בולט לגובה) זהו מבנה פולחני מסופוטמי טיפוסי. ראשיתו בדרום מסופוטמיה. סממנים טיפוסיים מצויים כבר החל מתקופת עובייד (מן האתר ארידו, סביב 5000 לפנה"ס). מקדשי-טרסה קדומים הם למעשה המקדים לבניין הזיקוראת המפותח. הפרטים כבר ניכרים זיקוראת האל אָנוּ בארך (אורוק), ובזיקוראת באל-אוקיר. עם זאת, אופן העלייה אליהם – פרט שמאוחר יותר יהיה חלק מהותי מן המבנה - אינו ברור עדיין. הזיקוראת התקני הראשון נבנה על ידי אור-נאמו (ראשון מלכי שושלת אור 3 (2112-2095 לפנה"ס) באור. זהו מבנה מאסיבי בעל בסיס רבוע, שאלי עולים שלושה גרמי מדרגות מצטלבים הנפגשים בנקודה אחת. כך גם בזיקוראת לאל מרדוך שבבבל (שהווה ככל הנראה השראה לתיאור מגדל בבל שבמקרא, בראשית יא 4) מן המאה ה-18 לפנה"ס ואילך, המכונה: Etemenanki שפירושו 'מקדש יסוד השמים והארץ'. רק בימי שמשי אדד הראשון עובר הרעיון צפונה לאשור. כאן המקדש התחתון קשור עם זיקוראת והגישה לזיקוראת היא ככל הנראה מגג המקדש התחתון. מדרגות חיצוניות עדיין אינן קיימות.
מן הממלכה האשורית המאוחרת ידועים מבני זיקוראת מכלח ומדור שרוכין. הם ניצבים עד ימינו לגובה רב. בנינוה ידוע זיקוראת רק מן הכתובים. יש להניח כי המבנה שהיה כאן נהרס עד היסוד לאחר כיבוש נינוה בידי בבל.
טיב הטקסים שהתנהלו במקדש שבראש המבנה אינם ידועים לאשורם. תיאור מאוחר למבנה, מן המאה ה-5 לפנה"ס מופיע אצל הרודוטוס (היסטוריה, סעיף 181) עם הערה ביחס לפולחן המתאר נישואין מקודשים בין האל, שככל הנראה מגולם על ידי המלך, ובין כוהנת, וזאת על מנת להבטיח את המשך שגשוג הארץ.
כיום ידועים 16 זיקוראתים, הן משרידים והן מן הטקסטים. מבחינת המבנה שלהם קיימים שלושה טיפוסים:
טיפוס דרומי (קדום) - עם גרמי מדרגות משלושה עברים. טיפוס דרומי זה ממשיך להתקיים בבל גם בתקופה מאוחרת.
טיפוס צפוני - המקושר למתחם שלם. בהם היה גרם מדרגות לולייני סובב סביב הבניין (כך בדור שרוכין, וכך גם בתיאור הרודוטוס לבבל).
קיים עוד טיפוס נוסף של זיקוראת כמו זה שנמצא בצ'וגה זנביל שבעילם. גרם המדרגות שלו פנימי ואינו נראה מבחוץ.
ייתכן שהרעיון הכללי בא מן הפירמידה המצרית, אך יש הבדל בשימושים שנעשו בין שני סוגי המבנים, במצרים העתיקה משמשות הפירמידות לקבורת מלכים ואילו במסופוטמיה למקדש.
בתי מגורים

המחקר הארכאולוגי של התרבות האשורית הביא לכך שהתמונה העולה ממנו איננה מאוזנת. יש מידע רב על ביצורים, ארמונות ומקדשים, ואילו על בתי מגורים פשוטים המידע הוא דל. הסיבה לכך היא שמאז ראשית המחקר במחצית המאה ה-19 הפנו החוקרים את מרצם ומשאביהם אל המבנים הגדולים, שחורבותיהם בולטים בשטח וקל לאתרם. אבל בעיקר חפרו בהם מפני שכאן רב היה הסיכוי לגלות פרטי אומנות כגון פסלים, תבליטים וחפצים מעוטרים, ובעיקר לגלות תעודות כתובות. רק בעת החדשה מפנים חוקרים את התעניינותם לחקר בתי המגורים.
לקריאה נוספת

רוני רייך ארמונות ובתי שרד בתקופת הברזל, האדריכלות בארץ-ישראל בימי קדם, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים, 1987
רוני רייך, חומרי בנייה ואלמנטים אדריכליים בעולם העתיק, האדריכלות בארץ-ישראל בימי קדם, החברה לחקירת ארץ ישראל ועתיקותיה, ירושלים, 1987
רוני רייך, דור-שרוכין (חורסבאד), קדמוניות 45 (תשל"ט), עמ' 2–11.
G. Loud, An Architectural Formula for Assyrian Planning, Based on the Results of Excavations at Khorsabad, Revue d'Assyriologie, 33/III (1936), pp. 153-160
Goeffrey Turner, The State Apartments of Late Assyrian Palaces, IRAQ 32 (1970), pp. 177-213
הערות שוליים

↑  רוני רייך, חומרי בנייה ואלמנטים אדריכליים בעולם העתיק, בספר "האדריכלות בארץ-ישראל בימי קדם", עמודים 5-7
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LNB: 000347866 
חומות ושערים בנינוה
תוכנית הארמון האשורי באיילת השחר
תוכנית המקדש (מימין) והזיקוראת משמאלו בכר תוכולתי נינורתה
תוכנית המקדש לאל אנו ולאדד בעיר אשור
הכניסה לארמון בדור שרוכין
הזיגוראת בצ'וגה זנביל
אריה ניר הוצאה לאור

אריה ניר הוצאה לאור נוסדה בשנת 1995.
אריה ניר (2009-1942), מייסד ההוצאה, החל את דרכו בענף הספרים בשנת 1967 והיה עורך ספרותי ומוציא לאור. במהלך שנות השמונים ושנות התשעים כיהן ניר כמו"ל וכעורך הראשי של ספריית מעריב. ניר ערך את ספריהם של אפרים קישון, יהושע בר יוסף, יורם קניוק, מנחם תלמי, חנוך ברטוב, שפרה הורן ורבים נוספים.
אריה ניר הוצאה לאור מפרסמת כשלושים ספרים בשנה. קטלוג ההוצאה כולל כשלוש-מאות ספרים. ההוצאה מוציאה לאור ספרות יפה (תרגום ומקור), ספרי מתח, ספרי עיון והדרכה במגוון רחב של תחומים, ספרי מדע פופולרי וספרי ילדים. ה"סדרה המוערת" של ההוצאה כוללת תרגומים מוערים של ספרי קלאסיקה כדוגמת "שלושה בסירה אחת", "טום סויר", "האקלברי פין", "הקוסם מארץ עוץ", "כלבם של בני בסקרוויל", "פיטר פן" ו"הרוח בערבי הנחל".
בין סופרי ההוצאה נמנים: תומאס פרידמן, מריו ליביו, סקוט טורו, ג'וזף שטיגליץ, דניס ליהיין, מיצ'יו קאקו, סטיבן פרספילד, קיט דה ואל, כריס קולפר, רפי יעקובי, שרה אנג'ל, דני קרמן, אליעזר ויצטום, ניצה אייל, טלי גבע, חוה עציוני-הלוי.
לאחר מותו של אריה ניר בשנת 2009 עברה ההוצאה לבעלות ילדיו: אבישג וינון ניר, בניהול אבישג ניר. לימים רכשה הוצאת מודן חלק מהבעלות בהוצאת אריה ניר, והוצאת מודן מפיצה ומוכרת את ספרי הוצאת אריה ניר.
אנדרי רובליוב

| --- | --- |

 לידה:  סביבות 1360/70 נסיכות מוסקבה 
 פטירה:  29 בינואר 1430 מנזר אנדרוניקוב, נסיכות מוסקבה 
 מקום קבורה:  מנזר אנדרוניקוב 
 הושפע על ידי:  תאופנוס היווני 
 יצירות ידועות:  Trinity icon, Christ the Redeemer, Archangel Michael 
 andrey-rublev.ru
 
אנדרי רובליוב (ברוסית: Андрей Рублёв; ‏ סביבות 1360/70 – 17 באוקטובר 1428) היה צייר איקונות שפעל בנסיכות מוסקבה במאה ה-15, אחד מגדולי האמנים בהיסטוריה הרוסית.
ככל הנראה הוא נולד בשטחי נסיכות מוסקבה והתחנך במשפחת ציירים. בסוף המאה ה-14 הוא הפך להיות נזיר במנזר מוסקובי.
"השילוש הקדוש", האיקונין המפורסם ביותר של רובליוב, בערך 1411. האיקונין מציג את שלושת המלאכים שביקרו את אברהם באלוני ממרא, הנחשבים בנצרות כייצוג של השילוש הקדוש.
בפעם הראשונה הוא הוזכר בכרוניקה כאשר צוין שבשנת 1405 הוא השתתף בעיטור קתדרלת הבשורה במוסקבה. הוא הוזכר כצייר השלישי וזה מרמז שהוא היה הזוטר בחבורה. בשנת 1408 הוא היה חלק מקבוצה שעבדה בקתדרלת הבשורה בעיר ולדימיר. ידוע שלאחר מכך כבר היו לו עוזרים ותלמידים. בשנות ה-20 של המאה ה-15 היה בראש קבוצה שפעלה בלאוורת השילוש-סרגייב בעיטור הקתדרלה וכנסיות נוספות.
בתרבות הפופולרית

אנדריי רובליוב, או "הפסיון על פי אנדריי" הוא שמו של סרטו השני של הבמאי אנדריי טרקובסקי, משנת 1969. מרביתו של הסרט מצולם בשחור לבן, אולם האפילוג המציג את עבודותיו של הצייר מצולם בצבע. טרקובסקי מבקש להציג את חיי היומיום במוסקוביה של ימי הביניים, בתקופת המעבר לשלטון הצארים. ידועה במיוחד הסצנה מתוכו בה נתקל רובליוב, בליל ירח מלא, בחגיגה פגאנית. הסרט עורר מחלוקות קשות ונאסר להקרנה בברית המועצות עד שנת 1973.
אמן העם של הפדרציה הרוסית

| --- | --- |

 תיאור:  תואר כבוד לאמנים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות ואמני מוזיקה
 מיקום הטקס:  הקרמלין
 מדינה:  רוסיה רוסיה
 הגוף המעניק:  נשיא הפדרציה הרוסית
 תקופת הפרס:  1992–הווה (כ־32 שנים)
 
אמן העם של הפדרציה הרוסית (ברוסית: Народный артист Российской Федерации) הוא תואר כבוד הגבוה ביותר של הפדרציה הרוסית, מוענק על הישגים יוצאי דופן בתחום אמנות התיאטרון, מוזיקה, קרקס, אסטרדה וקולנוע. כלול במערכת פרסי המדינה של הפדרציה הרוסית.
סיבות להענקה

התואר "האמן העם של הפדרציה הרוסית" מוענק לאמנים רוסים, כוריאוגרפים, מנצחים, מחזאים, מלחינים, במאים, מנהלי מקהלות, מבצעים מוזיקליים שיצרו תמונות אומנותיות, יצירות מוזיקליות, תוכניות קונצרטים וקרקסים, תיאטרון ותפקידים קולנועיים אשר תרמו תרומה יוצאת דופן בפיתוח ושימור תרבות האמנות הרוסית, גיבוש דור צעיר של אמנים וזכו להכרה רחבה מצד הציבור והקהילה המקצועית.
תואר הכבוד "אמן העם של הפדרציה הרוסית" מוענק, ככלל, לא לפני 10 שנים אחרי קבלת תואר הכבוד "אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית".
הענקה

נשיא הפדרציה הרוסית מוציא צו על הענקת תואר הכבוד "אמן העם של הפדרציה הרוסית" אחת לשנה ערב חגיגת יום עובד התרבות (25 במרץ).
משנת 1992 ועד 2024 התואר הוענק ל-1439 אמנים. השיא היה בשנות ה-90 של המאה ה-20 כאשר בכל שנה ל-60-70 אמנים הוענק התואר.
ראו גם

אמן העם
אמן העם של ברית המועצות
אמן הכבוד של הפדרציה הרוסית
הערות שוליים

↑  Указ Президента Российской Федерации от 7 сентября 2010 г. N 1099 "О мерах по совершенствованию государственной наградной системы Российской Федерации". ‏15 בספטמבר 2010
אזתיופרין

| --- | --- |

 
 שם IUPAC
 6-[(1-methyl-4-nitro-1H-imidazol-5-yl)sulfanyl]-7H-purine
 שמות מסחריים בישראל
 אימורן, אזופי
 נתונים כימיים
 כתיב כימי:  C9H7N7O2S 
 מסה מולרית:  277.263 גרם למול
 נתונים פרמוקוקינטיים
 מטבוליזם:  על ידי קסנתין אוקסידז
 זמן מחצית חיים:  3 שעות
 הפרשה:  כלייתי, מינימלי
 בטיחות
 מעמד חוקי:  נכלל בסל הבריאות, תרופת מרשם
 קטגוריית סיכון בהריון:  קטגוריית סיכון D (אוסטרליה), קטגוריית סיכון D 
 דרכי מתן:  דרך הפה
 מזהים
 קוד ATC:  L04AX01 
 מספר CAS:  446-86-6
 PubChem:  2265
 ChemSpider:  2178
 
אזתיופרין (Azathioprine, הידועה גם בשמה המסחרי - אימורן) היא תרופה המדכאת את מערכת החיסון. אזתיופרין ניתנת לאחר ביצוע השתלת איברים, כדי למנוע דחיית שתל וכן במחלות אוטואימוניות- בין היתר, דלקת מפרקים, פמפיגוס, מחלת קרוהן, קוליטיס כיבית, מחלות ריאה רסטרקטיביות, טרשת נפוצה ועוד.
אזתיופרין מתערבת בתהליך הסינתזה של הפורינים אדנין וגואנין, הנדרשת לצורך הסינתזה של ה-DNA. תאים הגדלים במהירות, לרבות תאי T ותאי B, נפגעים יחסית במתן התרופה, כתוצאה מהעיכוב שנוצר על סינתזת הפורינים. 
התרופה היא pro-drug, והיא הופכת בגוף למטבוליט האקטיבי שלה אשר קרוי 6-MP 6-mercaptopurine וכן 6-thioinosinic acid.
תופעות לוואי

תופעות לוואי בשימוש בתרופה כוללות בין היתר בחילה, איבוד שיער, ופריחה. מאחר שאזתיופרין מעכב את פעילותו של מח העצם, המטופלים יהיו יותר פגיעים לזיהומים. על כן, במהלך החודש הראשון לטיפול מבצעים ספירת דם מדי שבוע ולאחר מכן מדי חודשיים. בנוסף, פולימורפיזם גנטי, הקיים אצל 1 ל-300 איש והמתבטא בחוסר באנזים TPMT, אשר מפרק חלק מהתרופה בשלב המוקדם, יביא ליצירת רמות גבוהות יותר של התרופה עד כדי רמות רעילות, ומכאן לתופעות לוואי חמורות יותר.
בכל הקשור בהשתלות איברים, מקובל יותר ויותר להשתמש בתרופה Mycophenolate mofetil במקום באזתיופרין, היות שהיא מדכאת פחות את מח העצם, וכתוצאה מכך קיימים פחות זיהומים אופורטוניסטיים ולכן פחות מצבים של דחייה אקוטית של השתל.
תופעות הלוואי הנוספות יכולות לכלול דלקת של הלבלב (שבעטיה יש להפסיק את לקיחת התרופה), עלייה באנזימי כבד ותופעות נדירות נוספות. בין היתר, התרופה עלולה להיות קרצינוגנית, ואולם קיימים דיווחים סותרים בחלק מן המחקרים בנושא.
יש להיוועץ לגבי לקיחת התרופה במהלך ההיריון.
טיפול באזתיופרין במחלות מעי דלקתיות

בקוליטיס כיבית- התרופה משמשת כטיפול הן במחלה פעילה והן במהלך רמיסיה. מאחר שלוקח מספר חודשים עד שהתרופה מתחילה להשפיע, נותנים טיפול "מגשר" (לדוגמה, ציקלוספורין, תרופה אשר ניתנת לחולים עם התקף קשה אשר לא מגיבים לסטרואידים) עד תחילת ההשפעה. התרופה יכולה למנוע התלקחות בעת הפסקת טיפול בסטרואידים. הטיפול יעיל לטווח ארוך - הפסקתו לאחר מספר שנים גורמת לירידה בסיכוי של החולים להישאר ברמיסיה.
במחלת קרוהן- התרופה משמשת לסיוע ב"גמילה" מסטרואידים, וכן לטיפול לאחר ניתוח. התרופה יעילה בריפוי פיסטולות בפי הטבעת וכן במחלות אחרות שהן מחלות פרי-אנאליות (מסביב לפי הטבעת).
אליפות אירופה בכדורעף

| --- | --- |
 ענף:  כדורעף 
 תאריך ייסוד:  1948 
 ארגון מפעיל:  קונפדרציית הכדורעף האירופית 
 יבשת:  אירופה
 זוכה:   פולין (זכייה שנייה)
 הכי הרבה זכיות:   ברית המועצות (12 זכיות)
 eurovolley.cev.eu
 
אליפות אירופה בכדורעף (באנגלית: EuroVolley) היא טורניר הכדורעף הראשי לנבחרות לאומיות באירופה. התחרות מאורגנת על ידי קונפדרציית הכדורעף האירופית (CEV) ומתקיימת אחת לשנתיים. האלופה המכהנת היא פולין, שזכתה בתואר השני שלה בתחרות שנערכה ב-2023.
היסטוריה

אליפות אירופה הראשונה נערכה ב-1948 בצרפת, בהשתתפות שש נבחרות בלבד, וזכתה בה צ'כוסלובקיה. ב-15 הטורנירים הראשונים זכו אך ורק נבחרות ממזרח אירופה, כשצ'כוסלובקיה זכתה בשלוש, רומניה באחת וברית המועצות זכתה ב-11 אליפויות עד 1987, ביניהן תשע רצופות בשנים 1967–1987. כמו כן, נבחרת פולין סיימה כסגנית חמש פעמים רצופות בין 1975 ל-1983.
השליטה הסובייטית באליפות הופסקה ב-1989, כשאיטליה זכתה בתואר לראשונה בתולדותיה וברית המועצות סיימה רק במקום הרביעי. איטליה הגיעה לגמר גם ב-1991, אך הפסידה בו לברית המועצות.
לאחר התפרקות ברית המועצות ב-1991 הפכה איטליה לנבחרת הדומיננטית ביותר ביבשת ובעולם, לאחר שזכתה בחמש מתוך שבע האליפויות בין 1993 ו-2005. הולנד זכתה בטורניר הכדורעף במשחקים האולימפיים באולימפיאדת אטלנטה (1996) וזכתה באליפות אירופה שאירחה שנה מאוחר יותר, והרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה זכתה להישג דומה לאחר זכייתה באולימפיאדת סידני (2000) ובאליפות אירופה 2001.
לאחר זכייתה ב-2005 הסתיימה תקופת הדומיננטיות של איטליה, ובחמשת הטורניר הבאים זכו חמש נבחרות שונות שמעולם לא זכו בתואר: ספרד, פולין, סרביה, רוסיה וצרפת. ב-2017 זכתה רוסיה בתחרות ושנתיים לאחר מכן עשתה זאת סרביה. איטליה זכתה בטורניר ב-2021 וב-2023 הגיעה לגמר שנערך ברומא אך הפסידה לפולין, שזכתה בתואר בפעם השנייה בהיסטוריה.
ב-33 אליפויות אירופה זכו תשע מדינות שונות. רוסיה זכתה 14 פעמים (12 מהן כברית המועצות), איטליה זכתה בשבעה תארים, צ'כיה (כצ'כוסלובקיה) וסרביה (אחת כרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה) בשלושה, פולין בשניים ורומניה, הולנד, ספרד וצרפת עם תואר כל אחת.
איטליה מחזיקה בשיא ההשתתפות באליפות אירופה עם 32 פעמים, כשהחמיצה את הטורניר רק ב-1950. בולגריה, צרפת ורוסיה (16 כברית המועצות) השתתפו כל אחת ב-31 טורנירים.
סיכום תוצאות

1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26  נערך בית גמר, התוצאה היא תוצאת המשחק בין הנבחרות
מדליות

| # | נבחרת |  |  |  | סה"כ |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  ברית המועצות | 12 | 0 | 2 | 14 |
| 2 |  איטליה | 7 | 5 | 3 | 15 |
| 3 |  צ'כוסלובקיה | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 4 |  פולין | 2 | 5 | 4 | 11 |
| 5 |  רוסיה | 2 | 3 | 3 | 8 |
| 6 |  סרביה | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 7 |  צרפת | 1 | 4 | 2 | 7 |
| 8 |  הולנד | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 8 |  רומניה | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 10 |  סרביה ומונטנגרו | 1 | 1 | 3 | 5 |
| 11 |  ספרד | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 12 |  סלובניה | 0 | 3 | 1 | 4 |
| 13 |  בולגריה | 0 | 1 | 4 | 5 |
| 14 |  הונגריה | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 15 |  גרמניה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 15 |  שוודיה | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 17 |  יוגוסלביה | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 18 |  יוון | 0 | 0 | 1 | 1 |
ישראל בתחרות

נבחרת ישראל בכדורעף השתתפה באליפות אירופה ארבע פעמים: ב-1951, 1967, 1971 ו-2023. ב-1951 סיימה הנבחרת במקום ה-10 והאחרון, לאחר שסיימה במקום השלישי בשלב הבתים עם רומניה וצרפת והפסידה בכל משחקי הדירוג. ב-1967 הפסידה הנבחרת לצ'כוסלובקיה ואיטליה אך ניצחה את פינלנד וטורקיה וסיימה במקום השלישי בבית. במשחקי הדירוג סיימה ישראל במקום ה-11 מתוך 20 נבחרות.
ב-1971 סיימה ישראל במקום השני בבית עם צ'כוסלובקיה, טורקיה וסקוטלנד, וסיימה במקום ה-12 מתוך 22 בתחרות.
ב-2023 אירחה ישראל, לצד איטליה, בולגריה ומקדוניה הצפונית, את אליפות אירופה, והנבחרת העפילה אוטומטית לטורניר. ישראל ניצחה את יוון ורומניה בשני המשחקים הראשונים אך הפסידה לצרפת, פורטוגל וטורקיה והודחה.
הערות שוליים

↑  אסי ממן, ‏ישראל תארח את אליפות אירופה בכדורעף, באתר ONE‏, 18 ביולי 2022
↑  נבחרת ישראל בכדורעף פתחה את אליפות אירופה עם 2:3 על יוון, באתר וואלה, 29 באוגוסט 2023
↑  אסי ממן, ‏נבחרת ישראל בכדורעף גברה 2:3 על רומניה, באתר ONE‏, 31 באוגוסט 2023
↑  נבחרת ישראל הודחה מאליפות אירופה בכדורעף, באתר ONE‏, 5 בספטמבר 2023
איירין לדרמן

איירין לדרמן היא אתלטית יהודייה-בריטית בעבר, אלופה ושיאנית המכביה בעלת 6 מדליות, מהן 4 מדליות זהב (השלישית 1950 והרביעית 1953) בריצת 100 מטר, בריצת 200 מטר ובקפיצה לרוחק.
קורות חיים

לדרמן גדלה בלונדון.
קורות חיים > אלופה ושיאנית המכביה

בתחרויות האתלטיקה של המכביה השלישית שנערכו בשנת 1950 זכתה ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בריצת 100 מטר בשיא מכביה חדש של 12.8 שניות, לפני עדנה פרידמן מדרום אפריקה (12.8 שניות) ולאה הורביץ מישראל (13.3 שניות), מדליית כסף, בריצת 60 מטר בתוצאה של 8.3 שניות, אחרי עדנה פרידמן 8.2 שניות ולפני ון דר שטאם מהולנד (8.3 שניות) ומדליית ארד, בריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 15.6 שניות, אחרי רות איילון (13.8 שניות) ושרה מיזרחי (15.4 שניות), שתיהן מישראל.
קורות חיים > כוכבת המכביה הרביעית

בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בשנת 1953 זכתה פרידמן ב-3 מדליות זהב יותר מכל ספורטאי אחר, בריצת 100 מטר בתוצאה של 12.7 שניות, לפני רודה אייבל מדרום אפריקה (13.0 שניות) ודלית קליינמן מישראל (13.2 שניות) ובכך הגנה על תוארה, בריצת 200 מטר בתוצאה של 26.7 שניות, לפני רודה אייבל (27.3 שניות) ורות הרשלר מישראל (27.7 שניות) ובקפיצה לרוחק בשיא מכביה חדש של 5.36 מטר, לפני תמר מיטל-שומכר (4.87 מטר) ומרים טפר (4.86 מטר), שתיהן מישראל.
הערות שוליים

↑  האתלטיקה הקלה במכביה, דבר, 20 באוקטובר 1950
↑  דבר הספורט - במכביה, דבר, 1 באוקטובר 1950
↑  דן פחטר, שיאים והישגים ב"מכביה", דבר, 2 באוקטובר 1953
איירטון פרסיאדו

אדואר איירטון פרסיאדו גרסיה (בספרדית: Eduar Ayrton Preciado García; נולד ב-17 ביולי 1994 באסמרלדס שבאקוודור) הוא כדורגלן אקוודורי המשחק בעמדת קשר הכנף בקבוצת סנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית ובנבחרת אקוודור.
קריירת מועדונים

פרסיאדו שיחק בקבוצות הבוגרות של דפורטיבו קיטו, אוקאס ואמלק מליגת העל האקוודורית, ובטרופנסה וליישואש מהליגה הפורטוגלית השנייה.
ב-22 ביולי 2018 חתם פרסיאדו בסנטוס לגונה מליגת העל המקסיקנית.
קריירה בינלאומית

ב-22 בפברואר 2017 ערך פרסיאדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אקוודור, בניצחון 1–3 על נבחרת הונדורס במשחק ידידות. ב-9 ביוני 2019 הבקיע את שער הבכורה שלו בנבחרת, בהפסד 2–3 לנבחרת מקסיקו במשחק ידידות.
הוא היה חלק מסגל נבחרת אקוודור בטורניר קופה אמריקה 2019, וערך שלוש הופעות בטורניר, ובטורניר קופה אמריקה 2021, בו ערך ארבע הופעות.
נכלל בסגל נבחרת אקוודור לטורניר מונדיאל 2022.
תארים

אליפות אקוודור (1): 2011
אליפות אקוודור (1): 2017
הערות שוליים

↑  Aquí están los 26 jugadores elegidos por el DT Gustavo Alfaro para jugar la Copa Mundial FIFA, estamos listos para hacer historia באתר הרשמי של נבחרת אקוודור, 14 בנובמבר 2022 (בספרדית)
| נבחרת אקוודור – קופה אמריקה 2019 |
| --- | --- | --- |
|  1 בנגרה •  2 מינה •  3 ארבולדה •  4 ולאסקו •  5 רנ. איברה •  6 רמירס •  7 רו. איברה •  8 גרואסו •  9 גארסס •  10 מנה •   11 פרסיאדו •  12 אורטיס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 אינטראגו • 16 ולנסיה • 17 קינטרו • 18 אורחואלה • 19 קאסיידו • 20 צ'יקאיסה • 21 אצ'ילייר • 22 דומינגס • 23 מנדס • מאמן: גומס |  1 בנגרה •  2 מינה •  3 ארבולדה •  4 ולאסקו •  5 רנ. איברה •  6 רמירס •  7 רו. איברה •  8 גרואסו •  9 גארסס •  10 מנה •   11 פרסיאדו •  12 אורטיס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 אינטראגו • 16 ולנסיה • 17 קינטרו • 18 אורחואלה • 19 קאסיידו • 20 צ'יקאיסה • 21 אצ'ילייר • 22 דומינגס • 23 מנדס • מאמן: גומס | אקוודור |
| נבחרת אקוודור – קופה אמריקה 2021 |
| --- | --- | --- |
|  1 גלינדס •  2 טורס •  3 ארבולדה •  4 אינקפיה •  5 ארויו •  6 נובואה •  7 אסטופיניאן •  8 מרטינס •  9 קמפנה •  10 דיאס/גרואסו •   11 אסטרדה •  12 אורטיס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 פיניידה • 17 אנ. פרסיאדו • 18 אי. פרסיאדו • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 מ. קאייסדו • 24 לאון • 25 קרבאלי • 26 ג. קאייסדו • 27 פלאסיוס • 28 הורטדו • מאמן: אלפארו |  1 גלינדס •  2 טורס •  3 ארבולדה •  4 אינקפיה •  5 ארויו •  6 נובואה •  7 אסטופיניאן •  8 מרטינס •  9 קמפנה •  10 דיאס/גרואסו •   11 אסטרדה •  12 אורטיס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 פיניידה • 17 אנ. פרסיאדו • 18 אי. פרסיאדו • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 מ. קאייסדו • 24 לאון • 25 קרבאלי • 26 ג. קאייסדו • 27 פלאסיוס • 28 הורטדו • מאמן: אלפארו | אקוודור |
| נבחרת אקוודור – מונדיאל 2022 |
| --- | --- | --- |
|  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 ארבולדה •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 אסטופיניאן •  8 גרואסו •  9 אי. פרסיאדו •  10 איברה •   11 אסטרדה •  12 רמירס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 אנ. פרסיאדו • 18 פלאסיוס • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 ראסקו • 25 פורוסו • 26 רודריגס • מאמן: אלפרו |  1 גלינדס •  2 טורס •  3 אינקפיה •  4 ארבולדה •  5 סיפואנטס •  6 פאצ'ו •  7 אסטופיניאן •  8 גרואסו •  9 אי. פרסיאדו •  10 איברה •   11 אסטרדה •  12 רמירס • 13 אנר •  14 אראגה • 15 מנה • 16 סרמיינטו • 17 אנ. פרסיאדו • 18 פלאסיוס • 19 פלאטה • 20 מנדס • 21 פרנקו • 22 דומינגס • 23 קאייסדו • 24 ראסקו • 25 פורוסו • 26 רודריגס • מאמן: אלפרו | אקוודור |
אל-קאהר

ערך זה עוסק בשליט ערבי. אם התכוונתם לטיל קרקע קרקע, ראו .
אל-קאהר באללה (מילולית: המנצח באל), אבו מנצור מוחמד בן אל-מעתדד (תעתיק מדויק: מעתצ'ד) באללה (בערבית: القاهر بالله, ابو منصور محمد بن المعتضد بالله) נולד בשנת 899 והיה הח'ליף העבאסי בין 932 ל-934, הוא נפטר בשנת 950. ימיו זכורים כתקופה של עריצות ואכזריות יתר, כמוה ידעה הח'ליפות פעמים ספורות בלבד קודם לכן.
לאחר רציחתו של קודמו בתפקיד, אל-מקתדר, אנשי החצר שהשתתפו ברצח העדיפו למנות את אל-קאהר, אחיו למחצה, במקום את אחד מילדיו, מחשש שיבקשו לנקום בהם. בסופו של דבר הם ראוהו כרע אף יותר מקודמו - ח'ליף ירא שמים כלפי חוץ אך עריץ ואכזר. הוא עינה את אמו, בניו ונשותיו המועדפות של אל-מקתדר, וסחט מהן את העושר שצברו במהלך ימי שלטונו. למרות זאת, רבים מהם חמקו מידו. אל-קאהר לא חס אף על בני משפחתו שלו, וקבר את אחיינו ויורשו המיועד בעודו בחיים, בקיר.
שלטונו האכזרי של אל-קאהר הוביל לתסיסה בקרב אנשי חצרו, ורבים מהם קשרו נגדו. לילה אחד, בעודו שתוי מיין, הוא נלכד, עוור והושלך לכלא לאחר שסירב לוותר על כיסאו. ב-945 הוא שוחרר מכלאו והיה למקבץ נדבות בחוצות בגדאד.
אנדרי שפיצר

| --- | --- |

משמאל קהת שור ומימין אנדריי שפיצר שמנהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית
 לידה:  4 ביולי 1945 טימישוארה, ממלכת רומניה 
 נרצח:  6 בספטמבר 1972 (בגיל 27) פירסטנפלדברוק, גרמניה המערבית 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  סיף 
 תקופת הפעילות:  מ-1964 
 
אנדריי שפיצר (כ"ג בתמוז תש"ה, 4 ביולי 1945 – כ"ו באלול תשל"ב, 6 בספטמבר 1972) היה מאמן סיף וחבר משלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972), מקורבנות טבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן.
קורות חיים

אנדריי שפיצר נולד לטיבור ולאלאונורה בעיר טימישוארה ברומניה, למשפחה בת שני ילדים. אביו נפטר כשהיה בן 11. מצעירותו היה סייף נלהב.
הוא עלה לישראל ב-1964, בגיל 19, עם אמו ואחותו.
בישראל ניסה לגייס צעירים לספורט הסייף. בשנת 1968 נשלח על ידי איגוד הסייף הישראלי ללימודים ב"בית הספר הגבוה לסייף "עם "מאסטר אברהם" בהאג שבהולנד. משפחת סמיטלו אירחה אותו בביתם שבצפון האג.
שב לישראל בשנת 1970. ועזר בהקמת האקדמיה ללימודי סיף. שפיצר נהפך לאחד מבכירי מורי הסיף בארץ ולימד במכון וינגייט. באפריל 1971 נישא לאנקי בהאג. הוא גר ברמת גן עם אשתו ובתו התינוקת, שנולדה חודשים ספורים לפני שטס לאולימפיאדת מינכן.
שפיצר שהה בביקור אצל הורי אשתו בהולנד, והגיע למינכן 4 שעות לפני שהטרוריסטים חברי ארגון הטרור, "ספטמבר השחור", פרצו לחדרו והרגו את יוסף רומנו ואת משה ויינברג וחטפו אותו ועוד 8 אנשים מהמשלחת האולימפית הישראלית.
שפיצר נראה פעם אחת בלבד בזמן החטיפה. הוא היה עם גופייה לבנה, כשידיו כפותות מקדימה, וניהל משא ומתן עם המשטרה הגרמנית. כששפיצר אמר משהו שהחוטפים לא רצו שיגיד, הם הכו אותו עם רובה ה-AK-47 והרחיקו אותו מהחלון. זו הייתה הפעם האחרונה שנראה בחיים.
לאחר 20 שעות של משא ומתן, הוא הובל יחד עם שאר החטופים חברי המשלחת למסוק. בניסיון חילוץ כושל של המשטרה הגרמנית נרצח שפיצר מיריות רובה של אחד המחבלים.
שפיצר נקבר לצד עמיצור שפירא, קהת שור, אליעזר חלפין ומארק סלבין בבית העלמין קריית שאול שבתל אביב. הותיר אחריו את אשתו ובתו, אמו ואחותו.
אלמנתו, אנקי, התחתנה מחדש ושמה שונה לאנקי שפיצר-רכס. היא הייתה ממובילי המאבק לחקירת ניסיון החילוץ הכושל של חברי המשלחת מידי החוטפים. בשנת 2003 הסדירו משפחות קורבנות הטבח את הפיצוי הכספי שקיבלו ממשלת גרמניה.
ב-2015 חשפו אנקי ואילנה רומנו, אלמנתו של יוסף רומנו, בראיונות ובסרט תעודי כי על פי תמונות ודוחות שנמסרו להם מהרשויות בגרמניה, עולה כי הספורטאים בני הערובה הוכו ועונו לנגד עיני חבריהם בטרם נרצחו.
אנקי משמשת כתבת לענייני ישראל בערוץ טלוויזיה בהולנד.
הערות שוליים

↑  אנדרי שפיצר באתר GRAVEZ
↑  חדשות 2, ‏סרט חושף מידע חדש על הטבח במינכן, באתר ‏מאקו‏, 1 בדצמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1266443126  VIAF: 2293166172268190800002   WorldCat (עם VIAF): 2293166172268190800002
אזרי קונסה

אזרי קונסה (באנגלית: Ezri Konsa; נולד ב-23 באוקטובר 1997) הוא כדורגלן אנגלי, המשחק בעמדת המגן באסטון וילה.
קריירה

קונסה נולד בלונדון, בן לאב מקונגו ואם מאנגולה. את קריירת הנוער עשה בצ'רלטון את'לטיק. את הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת מהפוטבול ליג הראשונה עשה באוגוסט 2016. ב-2018 עבר לברנטפורד מהפוטבול ליג צ'מפיונשיפ. עונה לאחר מכן עבר לאסטון וילה מהפרמייר ליג.
קריירה בינלאומית

קונסה היה חבר בנבחרת הנוער של אנגליה שזכתה בגביע העולם בכדורגל עד גיל 20 ב-2017. הוא שותף בטורניר רק כמחליף בדקות הסיום של חצי הגמר. ב-2019 היה חבר סגל נבחרת אנגליה בכדורגל עד גיל 21 שהשתתפה באליפות אירופה. במרץ 2024 ערך את הופעתו הבכורה בנבחרת הבוגרת נגד ברזיל במשחק ידידות. נכלל בסגל נבחרת אנגליה ליורו 2024.
הערות שוליים

↑  The Football Association, England squad named for EURO 2024, https://www.englandfootball.com (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא כדורגלנים אנגלים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| נבחרת אנגליה – יורו 2024 |
| --- | --- | --- |
|  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 שו •  4 רייס •  5 סטונס •  6 גהי •  7 סאקה •  8 אלכסנדר-ארנולד •  9 קיין •  10 בלינגהאם •   11 פודן •  12 טריפייר • 13 רמסדייל •  14 קונסה • 15 דאנק • 16 גלאגר • 17 טוני • 18 גורדון • 19 ווטקינס • 20 בואן • 21 אזה • 22 גומז • 23 הנדרסון • 24 פאלמר • 25 וורטון • 26 מיינו • מאמן: סאות'גייט |  1 פיקפורד •  2 ווקר •  3 שו •  4 רייס •  5 סטונס •  6 גהי •  7 סאקה •  8 אלכסנדר-ארנולד •  9 קיין •  10 בלינגהאם •   11 פודן •  12 טריפייר • 13 רמסדייל •  14 קונסה • 15 דאנק • 16 גלאגר • 17 טוני • 18 גורדון • 19 ווטקינס • 20 בואן • 21 אזה • 22 גומז • 23 הנדרסון • 24 פאלמר • 25 וורטון • 26 מיינו • מאמן: סאות'גייט | אנגליה |