stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לאה ג'יימיסון
פרויקטים בהנדסה בשירות הציבור

בסתיו 1995, ייסדו ליאה ג'יימיסון ועמיתה אדוארד ג'יי קויל, מאוניברסיטת פרדו, את תוכנית ה"פרויקטים בהנדסה בשירות הציבור" - תוכנית אקדמית לעיצוב הנדסי, המשתמשת בשירות הציבורי כדי ללמד. התוכנית, שהוצעה בתחילה רק בפרדו, זמינה כיום ב-18 אוניברסיטאות,  ומעניקה לסטודנטים ממספר תחומים, הזדמנות להיות חלק מצוותי תכנון פרויקטים הנדסיים, העובדים עם ארגונים קהילתיים ללא מטרות רווח. הצוותים מספקים פתרונות טכנולוגיים לאתגרים העומדים בפני ארגוני הקהילה וקהלי היעד שלהם.
״תוכנית 'EPICS' השפיעה על הקהילה המקומית שלנו, וסיפקה גישה למומחיות טכנולוגית, שאחרת הייתה מחוץ להישג יד. התוכנית השפיעה גם על אלפי התלמידים, שדיווחו כי התוכנית פיתחה את כישוריהם, וגם השפיעה על איך שהם חושבים על הנדסה. אני מאמינה, שיש לתוכנית השפעה על האופן בו אנו, כקהילת חינוך, חושבים ומדברים על הנדסה: זה הפך לחלק מהלקסיקון של חינוך חוויתי. ואני יודעת, שהייתה לזה השפעה מתמשכת על הקריירה שלי - גם כדוגמה על כיצד ניתן לצאת להרפתקה מפוארת וגם כמרכיב קריטי בעיצוב פילוסופיית החינוך שלי״. אמרה ג'יימיסון בראיון לארגון הנשים בחקר המחשוב (CRA-W).
דוגמאות לפרויקטים של EPICS כוללים את הפרויקט "ספרדית בפעולה" באוניברסיטת באטלר (Butler University), המספק לסטודנטים משחק מחשב מבוסס אינטרנט ומסייע להם ללמוד אוצר מילים בספרדית; פרויקט פיקוח זיהום האוויר בעזרת רשת חיישנים באוניברסיטת דרקסל המאפשר מדידה של ריכוז חלקיקי דיזל בשכונות פילדלפיה.
פרסים והוקרה

בשנת 2001 קיבלה ג'יימיסון את "פרס העמית" מ- "IEEE נשים בהנדסה", "עבור תרומות לעיצוב ואפיון של אלגוריתמים מקבילים ליישומי דיבור, תמונה ועיבוד אותות״.
בשנת 2005, קיבלה את פרס ברנרד מ. גורדון לחדשנות בהנדסה וטכנולוגיה (עם עמיתיה אדוארד ג'יי קויל וויליאם סי אוקס), על ההקמה והניהול של EPICS.
פרס מכובד ממנהלת הקרן הלאומית למדעים על הוראה.
The National Science Foundation Director’s "Award for Distinguished Teaching Scholars
פרס הרייט ב. ריגאס מטעם IEEE כמהנדסת ומחנכת מצטיינת.
IEEE Education Society’s Harriet B. Rigas “Outstanding Woman Engineering Educator” Award
בשנת 2007 זכתה ג'יימיסון בפרס מכון אניטה בורג (Anita Borg Institute) "נשים של חזון" להשפעה חברתית על פועלה בתוכנית EPICS.
בשנת 2008 תוכנית EPICS הודיעה על EPICS High, הרחבת היקף התוכנית לשילוב תלמידי תיכון בצוותי העיצוב.
ניהול IEEE.
בנובמבר 2005, נבחרה ג'יימיסון לנשיאה הנבחרת לשנת 2006 על ידי חברי המכון למהנדסי חשמל ואלקטרוניקה (IEEE .(IEEE היא החברה המקצועית הטכנית הגדולה בעולם, המתמקדת בהנדסת חשמל, הנדסת מחשבים, מדעי המחשב והאומנויות והמדעים הנלווים. המועמדים האחרים בבחירות 2005 היו ג'רלד פיטרסון וג'יימס מ. טיין.
ג'יימיסון כיהנה כנשיאת ומנכ"לית IEEE בשנת 2007.
נשיאותה התאפיינה במאמץ גדול להגדיר מחדש ולהרחיב את תהליך התכנון האסטרטגי בתוך IEEE, וכן להתחיל תוכנית נראות ציבורית עבור IEEE. בנוסף, חלו התפתחויות בולטות נוספות בתקופת כהונתה כנשיאת החברה, אשר כללו הרחבת תוכניות ההשכלה ההנדסית הקדם-אוניברסיטאית של IEEE, וארגון מחדש של מועצת הפעילויות האזוריות של IEEE (ששמה שונה לחבר ומועצת הפעילויות הגאוגרפיות).
פרסומים

1985, "מחשבים מקבילים המתמחים באלגוריתמים (1985, העיתונות האקדמית, מסת"ב 0-12-654130-2), עורכת, עם לורנס סניידר, דניס ב. גנון והווארד ג'יי סיגל.
1987, "מאפייני האלגוריתמים המקבילים (1987, עיתונות ISBN ,MIT 978-0-262-10036-6) עורכת, עם דניס ב. גנון ורוברט ג'יי דוגלס.
הערות שוליים

1 2  Leah Jamieson – ETHW, ethw.org
1 2 3  Interview with Leah Jamieson, Computer Research Association
↑  Leah H. Jamieson, אוניברסיטת פרדו
1 2  Leah Jamieson, Engineering and Technology History Wiki
↑  EPICS: A Service Learning Program at Butler University, IEEE Xplore
↑  SOCIAL IMPACT Leah H. Jamieson, Anitab.org(הקישור אינו פעיל)
↑  EPICS K-12, אוניברסיטת פרדו
↑  IEEE News, IEEE
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007424286305171  BIBSYS: 90339005  dblp: 48/4835  ISNI: 0000 0001 1650 7031  LCCN: n86011057  MGP: 82066  NTA: 073316709  VIAF: 58090038   WorldCat (עם VIAF): 58090038
לתת (שיר)

"לתת" הוא שיר שכתבה חמוטל בן זאב, והולחן ובוצע על ידי בעז שרעבי. השיר יצא לאור בשנת 1987.
רקע

השיר נכתב על ידי חמוטל בן זאב במטבח שבביתה אשר בזכרון יעקב. הוא נכלל באלבום "משאלה" שיצא על ידי בעז שרעבי בשנת 1987. עם יציאתו לא היה השיר ללהיט, ורק במשך הזמן צבר השיר אהדה בציבור. השיר היה חלק מפסקול הסרט "אבא גנוב", שיצא לאקרנים ב-1987.
"לתת" הוקלט על ידי עפרה חזה בשנת 1998 במסגרת אלבום עבודה עברית שיצא לרגל יובל למדינת ישראל בשנת 1998. בשנה זו השיר נבחר כשיר היובל של גלי צה"ל.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (2023)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ישראל | מדיה פורסט ישראל | 10 |  |
גרסתה של עפרה חזה

בשנת 1998, הקליטה חזה את השיר מחדש. השיר נכלל באלבום שיצא במסגרת הפרויקט המוזיקלי "עבודה עברית". בשנת 2008, הופץ השיר על גבי תקליטור, על ידי חברת התקליטים IMP רקורדס, בישראל.
בנוסף לכך, יצא מיני-אלבום רמיקסים אותו עשה עופר ניסים.
גרסתה של עפרה חזה > רקע הפרויקט

ראשיתו של הפרויקט בשנת 1998 ביוזמתו של המוזיקאי מיכה שטרית, אז ביצעו 51 אמנים ישראלים גרסאות כיסוי לשירים שונים, וזאת כמחווה ל-50 שנות יצירה מקורית במוזיקה העברית. הפרויקט הושק ביום העצמאות במארז של ארבעה תקליטורים המכילים את 51 הביצועים המחודשים.
פרויקט זה זכה להצלחה רבה ושירים רבים מתוכו הפכו ללהיטים גדולים, כדוגמת "עוד חוזר הניגון" בביצועו של ברי סחרוף, או "לעיתים" ("מה את מבינה") של שלמה ארצי. עד היום נמכרו ממנו למעלה מ-200,000 עותקים. במסגרת הפרויקט, הוקלט השיר "לתת" מחדש על ידי עפרה חזה. הגרסה נכללה באלבום שיצא.
מדין (עיר מקראית)

נחלות שבטי ישראל
מִדִּין הייתה עיר מקראית במדבר יהודה, הנזכרת פעם אחת בתנ"ך.
העיר נזכרת בספר יהושע בתיאור ערי המדבר שבנחלת שבט יהודה: ”בַּמִּדְבָּר בֵּית הָעֲרָבָה מִדִּין וּסְכָכָה וְהַנִּבְשָׁן וְעִיר הַמֶּלַח וְעֵין גֶּדִי עָרִים שֵׁשׁ וְחַצְרֵיהֶן”.
היו שהציעו לזהות את העיר הקדומה עם האתר "ח'רבת אבו טבק" שבצפון בקעת הורקניה, שם נשתמרו שרידי יישוב מבוצר מהתקופה הישראלית, עם בורות מים, סכרים ומגדלי שמירה. זאת, כאשר לדעת חוקר המקרא ז'וזף מיליק שרידי הביצורים במקום הם מתקופת המלך יהושפט.
הערות שוליים

↑  ספר יהושע, פרק ט"ו, פסוקים ס"א–ס"ב.
↑  אנציקלופדיה מקראית – אוצר הידיעות על המקרא ותקופתו, הוצאת מוסד ביאליק, כרך ד', 691.
ערך זה הוא קצרמרבנושא תנ"ך. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לשד

ערך זה עוסק בנוזל המובל בתאי עצה בצמחים. אם התכוונתם ללשד עצמות - רקמה בחלק הספוגי של עצמות בעלי חיים, ראו .
לשד בקישוא
הפקת לשד האדר, להכנת סירופ מייפל
לְשַׁד הוא נוזל המובל בתאי עצה (טרכאידים או חוליות טרכאה) או שיפה של צמח. אין לבלבל בין לשד ללטקס, שרף או הנוזלים שבחלולית.
סוגי לשד

לשד עצה מכיל בעיקר מים בהם מומסים הורמונים, מינרלים וחומרים מזינים נוספים. הנוזל בעצה מובל מהשורש אל העלים. בעבר הייתה מחלוקת מהו מנגנון ההובלה; רוב החוקרים מסכימים כי תאוריית הקוהזיה-מתח מסבירה בצורה הטובה ביותר את ההובלה, יחד עם דיות.
לשד השיפה מכיל בעיקר מים בהם מומסים סוכרים (פחמימות), הורמונים ומינרלים. הוא זורם ממקום ייצור או אחסון הפחמימות אל המקום בו נעשה בהן שימוש. מנגנון הזרימה מוסבר על ידי היפותזת הזרימה בלחץ.
שימושים בידי האדם

סירופ מייפל מיוצר מלשד השיפה של אדר הסוכר.
ברוסיה, אוקראינה, לטביה, אסטוניה ופינלנד נאסף לשד עץ השדר, לייצור משקה שדר טרי או מותסס המכיל קסיליטול.
ראו גם

שרף
לאופולד פון רנקה

| --- | --- |

לאופולד פון רנקה, 1868
 לידה:  21 בדצמבר 1795 Wiehe, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 פטירה:  23 במאי 1886 (בגיל 90) ברלין, הקיסרות הגרמנית 
 מדינה:  ממלכת פרוסיה 
 מקום קבורה:  Sophienkirche 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לייפציג, פפורטה 
 שפות היצירה:  גרמנית 
 בן או בת זוג:  Clarissa Graves (1843–ערך בלתי־ידוע) 
 צאצאים:  Otto von Ranke, Fridhelm von Ranke, Maximiliane von Ranke, Albrecht von Ranke 
 פרסים והוקרה:  אות המסדר מקסימיליאן של בוואריה למדעים ואמנויות (1853)  אות מסדר ההצטיינות במדעים ואמנויות של גרמניה (1855)  אזרח כבוד של ברלין 
 
לאופולד פון רנקה (בגרמנית: Leopold von Ranke;‏ 21 בדצמבר 1795 – 23 במאי 1886) היה היסטוריון גרמני, ממייסדי ההיסטוריוגרפיה המודרנית במדע.
רנקה נולד בעיירה ויהא (Wiehe) בגרמניה למשפחה לותרנית. בשנת 1814 החל ללמוד באוניברסיטת לייפציג לימודים קלאסיים, תאולוגיה ופילוסופיה. משנת 1817 פנה לעסוק בהיסטוריה ולפתח את המתודה ואת דרכו הייחודית בתחום. בשנת 1824 פרסם את ספרו "תולדות העמים הלטינים והגרמנים בין השנים 1514-1494", שבו תיאר את שיטתו ואת עקרונותיו אודות המחקר ההיסטורי.
בשנת 1825 התמנה כפרופסור באוניברסיטת ברלין שבה לימד למעלה מחמישים שנה. בשנים אלה הנחה רנקה סמינרים שבהם הנחיל לתלמידיו את שיטתו, וכך השפיע השפעה רבה על המחקר ההיסטורי.
לקריאה נוספת

Leopold von Ranke, The Secret of World History: Selected Writings on the Art and Science of History, edited and translated by Roger Wines. New York: Fordham University Press, 1981
מדינאי

מְדִינַאי הוא אדם שעיסוקו בניהול והנהגת המדינה. תואר זה נקשר הן לנבחרי ציבור מכל שכבות האוכלוסייה ולמנהיגי מפלגות ופוליטיקאים; והן לבעלי תפקידים ומשרות שמונו על ידי המדינה, ואף התמקצעו בעבודתם, כגון דיפלומטים, העוסקים בניהול יחסי החוץ שבין מדינתם לבין מדינות זרות.
בתואר "מדינאי" נעשה שימוש מאז העת העתיקה.
השאלה אם אדם מסוים יוגדר כמדינאי או לא היא לרוב סוגיה סובייקטיבית ותלויה בעיקר בדעתו ובהשקפתו של האדם המגדיר.
פוליטיקאים המוגדרים כמדינאים הם לרוב מבוגרים מאוד, פופולריים ובעלי עשייה יוצאת דופן. פוליטיקאים הפורשים מתפקידם לרוב מכונים מדינאים על ידי תומכיהם.
לקריאה נוספת

אדם רון (עורך), אבא אבן - מדינאי ודיפלומט: ספר לזכרו של שר החוץ לשעבר, ירושלים: משרד החוץ, 2003.
נתן שפיגל, קיקרו: מדינאי, נואם, סופר, הוגה-דעות, ירושלים: אקדמון, תשמ"א 1981.
למי צלצלו הפעמונים

ערך זה עוסק בספרו של ארנסט המינגוויי. אם התכוונתם לסינגל של להקת מטאליקה, ראו .
| --- | --- |

עטיפת המהדורה השלישית של הספר
 מידע כללי
 מאת:  ארנסט המינגוויי
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  רומן
 נושא:  מלחמת האזרחים בספרד 
 מקום התרחשות:  ספרד 
 תקופת התרחשות:  מלחמת האזרחים בספרד 
 הוצאה
 הוצאה:  צ'ארלס סקריבנר ובניו 
 תאריך הוצאה:  1940
 מספר עמודים:  479 (מהדורה ראשונה)
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת הקיבוץ הארצי (מהדורה ראשונה)
 תאריך:  1942 (מהדורה ראשונה)
 תרגום:  מנשה לוין (מהדורה ראשונה)
 מהדורות נוספות
 תאריך מהדורות נוספות:  ראה מהדורות בעברית
 פרסים
 רשימת 100 הספרים של המאה של לה מונד 
 סדרה
 ספר קודם:  The Fifth Column and the First Forty-Nine Stories 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001012931, 001855361, 002540265, 001855362, 003449768, 001855360
 
למי צלצלו הפעמונים (באנגלית: For Whom the Bell Tolls), ספרו של ארנסט המינגוויי מ-1940 המספר את סיפורו של רוברט ג'ורדן, אמריקאי בשורות הבריגדות הבינלאומיות המצטרף ללוחמי גרילה אנטי-פשיסטיים במלחמתם במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. שם הספר נלקח מפואמה מאת המשורר ג'ון דאן. את הספר הקדיש המינגוויי למי שהייתה אשתו השלישית, מרתה גלהורן.
רקע

עלילת הספר מתרחשת במהלך מלחמת האזרחים הספרדית. מלחמת האזרחים שררה בספרד בין השנים 1936 ו-1939 בין הכוחות הלאומניים של פרנסיסקו פרנקו לבין הרפובליקאים, ונחשבת בדיעבד למעין "חזרה גנרלית" לקראת מלחמת העולם השנייה. בעוד גרמניה הנאצית העניקה סיוע אקטיבי רב לכוחות המורדים של פרנקו, המדינות הדמוקרטיות (ארצות הברית, בריטניה וצרפת) אשר תמכו ברפובליקאים, נמנעו מלקחת חלק פעיל במלחמה. למרות הימנעות זאת, אזרחים רבים התנדבו ללחום לצד הכוחות הרפובליקאיים במסגרת הבריגדות הבינלאומיות, וארנסט המינגוויי היה אחד מהמתנדבים הללו (ומן המפורסמים ביותר מביניהם). הספר איננו אוטוביוגרפי, אך הוא מבוסס על מציאות שאותה המינגוויי הכיר מקרוב, וגיבורו הראשי של הספר גם הוא אמריקאי שמתנדב בשורות הבריגדות הבינלאומיות.
עלילה

הספר מסופר בעיקר דרך חוויותיו של רוברט ג'ורדן, האמריקאי שמסייע במאבק נגד הגנרליסימו פרנסיסקו פרנקו. כמומחה חבלה מוטלת עליו משימה לפוצץ גשר כחלק ממהלך כולל לכיבוש העיר סגוביה.
ג'ורדן מתאהב בספרדייה בשם מריה, שמעוררת בו רצון מחודש לחיים. הספר מתאר את האכזריות הנוראה שמאפיינת מלחמת אזרחים.
נושאים מרכזיים

הנושא המרכזי הוא מוות. מרגע קבלתו את המשימה ברור לכל שג'ורדן לא יוכל לצאת ממנה בחיים. מריה, המאוהבת בו היא היחידה שאינה ערה לעובדה זו. נושא אחר הוא החברות ההדוקה שנוצרת בזמן לחימה בין חברי התא הלוחם. כמו כן מודגשת האהבה לארץ ולתרבות. בנוסף ניתן לראות את הנכונות להקרבה - הדמויות מוכנות למות למען המטרה ולא ליפול בשבי ולהסגיר את החברים. נושא שזכה לפחות תשומת לב בספר, היא ביקורת על התנהלות הצד הרפובליקני - כולל הוצאות להורג של אזרחים וניהול המלחמה לפי המודל הסובייטי.
שם הספר (במקור האנגלי משמעותו שונה מעט: "למי הפעמון מונה") לקוח מתוך קטע בפרוזה של המשורר בן המאה ה-17, ג'ון דאן, העומד על אחדותה היסודית של האנושות: "שום אדם אינו אי... מות כל אדם אותי הוא מְמַעֵט, כי בכלל האנושות אני, לכן לעולם אל תחקור לדעת עבור מי הפעמון מצלצל: לך הוא מצלצל".
בתרבות הפופולרית

הספר עובד לסרט בכיכובם של גרי קופר, אינגריד ברגמן, אקים טמירוף וארטורו דה קורדובה בשנת 1943.
שיר על הספר נעשה על ידי להקת המטאל, מטאליקה, ונכלל באלבומם Ride The Lightning, שיצא ב-1984.
מהדורות בעברית

תרגם מנשה לוין, הוצאת הקיבוץ הארצי מרחביה, 479 עמודים, 1942, ושוב בשנת 1947. יצא בהוצאת עידית בשנת 1954. יצא בהוצאת עמיחי בשנת 1967.
תרגם גדעון טורי, הוצאת זמורה ביתן תל אביב, 444 עמודים, 1986.
תרגמה תרצה גור-אריה, הוצאת פן תל אביב, 567 עמודים, 2006.
לקריאה נוספת

א.ב. יפה, "למי צילצלו הפעמונים", המינגוואי ו"הזקן והים", תל אביב: הוצאת גדליהו גפני, תשכ"ו 1966, עמ' 22–28.
הערות שוליים

↑  ג'ון דאן באתר ויקיציטוט
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007346418705171  BNE: XX3383761  BnF: cb12082141f (data)  GND: 4099229-9  LCCN: no2017056575  NLA: 36267351  SUDOC: 08679468X  VIAF: 184296064   WorldCat (עם VIAF): 184296064 
בית המלון אמבוס מונדוס בהוואנה, קובה, בו כתב המינגוויי את מרבית ספרו " למי צלצלו הפעמונים"
מגנאט

מגנאט פולני
מָגְנַאט (באנגלית: magnate, מן המילה הלטינית magnas שמשמעותה "גדול") הוא תואר שניתן ברחבי אירופה לאציל או לאדם בעל עוצמה כלכלית. בהקשר החברתי של ימי הביניים וראשית העת החדשה, מגנאט הוא אציל בעל אחוזות רבות ותוארו הוא נסיך שולט, בישוף, דוכס או רוזן, ובכך הוא מובחן מן האצולה הזוטרה.
בדוכסות ליטא, וכן בפולין (והאיחוד הפולני-ליטאי), המגנאטים היו מעמד חברתי של אצילים עתירי נכסים בעלי אגד אחוזות שניהלו משק אוטרקי. הם היו במאבק מתמיד עם האצילים הנמוכים, שבבעלותם היו האחוזות הקטנות, ועם המלוכה, שבפולין הייתה לרוב חלשה וחסרת יכולת פעולה. במאה ה-17 הפכו המגנאטים לבעלי הכוח העיקריים בפולין כאשר השתלטו על רוב האחוזות הקטנות ועל הפרלמנט - הסיים. כוחם הגדול של המגנאטים בפרלמנט אפשר להם לקבוע את תקנת ליברום וטו (liberum veto), כלומר זכותו של כל חבר בפרלמנט להטיל וטו על כל החלטה פרלמנטרית. על פי חוקי הסיים, אם בתוך שישה שבועות מהצעת חוק לא מתקבלת ההחלטה פה אחד, ההחלטה בטלה. בנוסף, על פי חוקת הסיים, בכל מושב פרלמנטרי מאוגדים כל החוקים לקובץ אחד, המפורסם בתום המושב. אם אחד החוקים במושב הפרלמנט נדחה (ולו על ידי חבר פרלמנט אחד) – כל קובץ החוקים בטל. אופן פעולה זה מנע ממשל אפקטיבי בפולין ועודד את שכנותיה רוסיה, פרוסיה ואוסטריה לנגוס משטחה של פולין ללא התנגדות. באופן אירוני, אחת הפעולות הראשונות של שלטון הכיבוש הרוסי הייתה לחסל את כוחם של המגנאטים ואף להגלות את חלקם לאזורים מרוחקים ברוסיה.
באנגליה כונו בשם "מגנאטים" האצילים שקיבלו את כוחם ואת עצמאותם היחסית מן השלטון המרכזי בעקבות אופן ההורשה של אדוארד השלישי. מלך זה חילק את ממלכתו בין בניו, כולל בניו הלא-חוקיים, במקום להוריש אותה לבן יחיד. יצירתם של בתים חזקים בעלי טענות לכתר גרמו קרוב למאה שנות סכסוך חמוש בין המגנאטים לבין עצמם ובינם למלך. שיאם של הסכסוכים היה מלחמת האזרחים הידועה בכינוי מלחמת השושנים 1455 – 1485. בתקופה זאת לא נקבע היורש לכתר על פי סדר הירושה אלא על פי ניצחונות בשדה הקרב. כוחם של המגנאטים באנגליה חוסל עם עלייתו של בית טיודור לשלטון. הנרי השביעי שלל ממגנאטים רבים את כספם, תאריהם וחסינותם מעינויים ואף הוציא להורג כמה מהם. במלאכת דיכוי המגנאטים המשיך בנו הנרי השמיני.
בממלכות שונות היה המגנאט אציל בעל זכות הצבעה בפרלמנט - בהונגריה נקרא הבית העליון בפרלמנט "בית המגנאטים". מגנאטים התקיימו בממלכות נוספות, כגון בספרד שם כונו גרנדה (Grande) ובשוודיה, שם כונו סטורמן (Storman).
מועמד צפוי

במערכת הפוליטית בארצות הברית המונח מועמד צפוי או מועמד משוער (באנגלית: Presumptive nominee‏ או Apparent nominee‏ או Presumed nominee‏) מתייחס למועמד המוביל במפלגתו במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית אשר עדיין לא נבחר והוכרז בתור המועמד הרשמי של מפלגתו בוועידת המפלגה הדמוקרטית או בוועידת המפלגה הרפובליקנית, אך צבר מספיק קולות בקרב צירי המפלגה באופן שמבטיחים לו למעשה, כי אם לא יתרחשו אירועים בלתי צפויים ולא סבירים שיובילו לפרישתו מהמירוץ, בשלב הנוכחי של המירוץ הוא נחשב למועמד ללא עוררין אשר צפוי במידת סבירות כמעט וודאית להיות המועמד שירוץ לתפקיד הנשיא מטעם מפלגתו. בארצות הברית, במקרים בהם הנשיא המכהן נחשב ל"מועמד המשוער" מטעם מפלגתו, המונח "מועמד משוער" עשוי לרוב להתייחס גם לאדם המכהן בתפקיד סגן הנשיא הנוכחי אשר צפוי בעקבות כך להיות זה שימשיך לקדנציה שנייה אם הנשיא המכהן יבחר בשנית.
לאורך השנים, הוקדמו במידה ניכרת המועדים של הוועידות הרפובליקניות והדמוקרטיות שבהן צירי המפלגות בוחרים את המועמדים הרשמיים של מפלגותיהם על מנת שיסתמן מוקדם יחסית מי הם המועמדים המשוערים בכל מפלגה. החל ממערכת הבחירות של 1984 מתקיים בארצות הברית בכל שנת בחירות (בדרך כלל בחודש מרץ) ה"סופר טיוזדיי" (בתרגום לעברית: "יום שלישי הגדול"), הנחשב ליום הקרב העיקרי של הבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית אשר במהלכו נערכים במקביל פריימריז במספר הרב ביותר של מדינות מכל רחבי ארצות הברית אשר בעקבותיו לרוב, שני המועמדים המובילים של שתי המפלגות הגדולות זוכים בסטטוס המועמד המשוער של המפלגה, שמוביל לרוב לכך שיריביהם של המועמדים המשוערים פורשים מהמירוץ לנשיאות ולכך שהם יהפכו בהמשך למועמדים הרשמיים של מפלגותיהם בוועידות של המפלגות.
בבחירות לנשיאות בארצות הברית, כאשר הנשיא המכהן מבקש להיבחר מחדש, באופן מסורתי הוא נחשב למועמד המשוער מטעם המפלגה שלו. דוגמאות בולטות מהעשורים האחרונים כוללות את הנשיא המכהן רונלד רייגן במערכת הבחירות של 1984, את הנשיא המכהן ביל קלינטון במערכת הבחירות של 1996, ואת הנשיא המכהן ג'ורג' ווקר בוש במערכת הבחירות של 2004. עם זאת, אם פוליטיקאי אחר מאותה המפלגה, אשר פופולרי במיוחד, מחליט להתמודד מול הנשיא המכהן לתפקיד הנשיא בפריימריז של אותה המפלגה או אם הנשיא המכהן נמצא בשפל בסקרים, ייתכן מצב שבו הנשיא המכהן לא ייחשב על פי רוב ל"מועמד המשוער". דוגמאות בולטות למצב זה בעשורים האחרונים כוללות את מערכת הבחירות של 1976 אשר במהלכה הנשיא הרפובליקני המכהן ג'רלד פורד התמודד בפריימריז של המפלגה הרפובליקנית מול רונלד רייגן, ואת מערכת הבחירות של 1980 אשר במהלכה הנשיא הדמוקרטי ג'ימי קרטר התמודד בפריימריז של המפלגה הדמוקרטית מול טד קנדי.
הערות שוליים

↑  Romney launches his campaign as presumptive nominee | Reuters
1 2  Zimmer, Ben (June 10, 2008) "The Presumptive Nominee, I Presume?", Thinkmap Visual Thesaurus. Retrieved December 1, 2009.
↑  Sabato, Larry; Ernst, Howard R. Encyclopedia of American political parties and elections. Infobase Publishing. 2006. p. 216. ISBN 081605875X, 9780816058754.
↑  Wiessler, David (March 4, 2008) "FACTBOX: Presidential political terms", Reuters.com. Retrieved December 1, 2009.
לשבור את השתיקה (סרט)

| --- | --- |

 בימוי:  קרולין לינק 
 הופק בידי:  יאקוב קלאוסן, תומאס וובקה
 תסריט:  קרולין לינק, בת' סרלין 
 עריכה:  פטרישיה רומל 
 שחקנים ראשיים:  סילבי טסטוד, האווי סיגו, עמנואל לבוריט
 מוזיקה:  ניקי רייזר 
 צילום:  גרנוט רול 
 מדינה:  גרמניה 
 חברת הפקה:  Claussen & Wöbke Filmproduktion, Roxy Film 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  19 בדצמבר 1996 
 משך הקרנה:  112 דק' 
 שפת הסרט:  גרמנית, שפת סימנים גרמנית
 סוגה:  סרט דרמה, סיפור התבגרות 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לשבור את השתיקה (בגרמנית: Jenseits der Stille; באנגלית: Beyond Silence) הוא סרט גרמני משנת 1996 שביימה קרולינה לינק. הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי האוסקר ה-70.
עלילה

הסרט מגולל את סיפורה של לארה, שגדלה כבת להורים חירשים, מרטין וקאי. לארה עצמה שומעת ושולטת בשפת הסימנים. כבר בילדותה היא משמשת כמתורגמנית להוריה במצבים רבים, כמו משא ומתן עם פקיד הבנק או באספת הורים, אך לא תמיד עושה זאת במדויק.
לארה מקבלת קלרינט לחג המולד מאת דודתה קלריסה, אחותו המוזיקאית של אביה. לארה מגלה את עולם המוזיקה, בו הוריה אינם שותפים. בשנים שלאחר מכן היא מתגלה כנגנית קלרינט מוכשרת.
לאחר שהאם קאי נהרגת בתאונת אופניים, אביה האבל של לארה מרגיש נטוש. כאשר לארה בת ה-18 רוצה ללמוד בקונסרבטוריון למוזיקה בברלין, נראה שהמשפחה מתפרקת. בסיום הסרט מרטין מנסה להבין את אהבתה של בתו למוזיקה, והסרט מסתיים באיחוד בינו ללארה.
צוות שחקנים

סילבי טסטוד - לארה
טטיאנה טרייב - לארה הצעירה
האווי סיגו - מרטין (האב)
עמנואל לבוריט - קאי (האם)
סיביל קאנוניקה - קלריסה (הדודה)
מתיאס האביך - גרגור (הדוד)
הערות שוליים

↑  "The 70th Academy Awards (1998) Nominees and Winners". oscars.org. נבדק ב-13 באוקטובר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
מוות נוזלי

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 מייסדים:  מייק ססאריו
  
 liquiddeath.com
 
Liquid Death (מוות נוזלי) היא חברה למכירת מים בפחית שהוקמה על ידי מייק ססאריו. המוטו של החברה הוא "murder your thirst" (רצח את הצמא שלך). המשקה נמכר בפחיות של 500 מ"ל. החל משנת 2023, המים של החברה נארזים בפחיות על ידי Wilderness Asset Holdings LLC בווירג'יניה, ארצות הברית. המשקה החל להימכר לצרכנים באתר האינטרנט של החברה בינואר 2019. היצרן שלו הוא חברת Supplying Demand, Inc.
המוצר והיסטוריית החברה

המים נמכרים בפחיות של 500 מ"ל מסוג "tallboy". המים של המוצר הגיעו במקור מהאלפים האוסטריים, שם הם גם נארזו בפחיות על ידי חברת המשקאות האוסטרית Starzinger בעיר פרנקנמרקט שבאוסטריה. בשנת 2020, המותג הציג גרסה של מים מוגזים. נכון להיום, היצרן של המוצר הוא Supplying Demand, Inc. בנוסף למים המבעבעים המקוריים, החברה ייצרה ארבעה משקאות מוגזים בטעמים, כולל "מנגו מסור-שרשרת", "ליים חתוך", "מלון מרושע" ו"תות קבור בחיים" (Berry It Alive). נכון ל-2023, המים של המותג מגיעים ממחוז בלנד בווירג'יניה.
מייק ססאריו, יליד דלאוור, מעצב גרפי במקצועו קיבל השראה ליצירת המותג לאחר שצפה בפסטיבל ואנס וארפד טור בשנת 2009, בו המשתתפים בהופעות שתו מים שמילאו לתוך פחיות ריקות של משקה האנרגיה מונסטר. ססאריו סיפר שהוא תהה מדוע אף אחד לא שיווק מים בצורה דומה לאופן בו משווק משקה האנרגיה מונסטר.
החברה נוצרה על ידי ססאריו ושלושה שותפים נוספים, אחד מהם ברמן והשני אמן. לפני שססאריו ושותפיו בחרו בשם Liquid Death, הם חשבו על שמות שונים לחברה, ובהם "Southern Thunder". ססאריו הגיש בקשה לסימן מסחרי עבור המונח "liquid death" למשרד הפטנטים והסימנים המסחריים של ארצות הברית ב-6 ביולי 2017. הוא הפיק פרסומת וידאו כדי לאמוד את התעניינות השוק במוצר, שזכתה לשלושה מיליון צפיות לפני שהמוצר היה זמין לרכישה. בתוך כמה חודשים מיציאת הפרסומת לחברה היו למעלה מ-100,000 "לייקים" בפייסבוק, יותר ממותגים מתחרים וותיקים כמו Aquafina.
בשנת 2019, ססאריו הצהיר כי החברה מתכננת להתרחב לברים, מכוני קעקועים ומספרות בלוס אנג'לס ובפילדלפיה. ססאריו הצהיר כי המותג שווק בתחילה לחברי תת-תרבות ה-"straight edge" ומעריצים של מוזיקת הבי מטאל ופאנק רוק. המשקה החל להימכר לצרכנים באתר האינטרנט שלו בינואר 2019. החברה גייסה 1.6 דולר מיליון דולר בסבב סיד בהובלת Science Inc בשנת 2019, 9 מיליון דולר בסבב A בפברואר 2020, ו-23 מיליון דולר בסבב B בספטמבר 2020.
בפברואר 2020, המותג התרחב והחל להיות משווק ברשת הול פודס מרקט בארצות הברית, שם לפי מגזין איטר (Eater) הוא הפך ל"מותג המים הנמכר ביותר על המדפים שלו". באוגוסט 2020, המותג התרחב למאתיים חנויות סבן אילבן בלוס אנג'לס וסן דייגו. במאי 2021 גייסה החברה 15 מיליון דולר נוספים בסבב C שהושלם עם לייב ניישן אנטרטיינמנט, שהצהירה שהם ימכרו את המשקה באופן בלעדי באירועים ובמקומות שלהן לתקופה מסוימת. החל מדצמבר 2021, המשקה נמכר ברשתות סופרמרקטים גדולות כמו חנויות Publix ו- Sprouts. בינואר 2022 גייסה החברה 75 מיליון דולר בסבב C. החברה קיבלה אז הערכת שווי של 525 מיליון דולר.
ססאריו הצהיר כי הכנסות החברה עלו ל-45 דולר מיליון ב-2021, עם הכנסה צפויה של 130 דולר מיליון ב-2022. באוקטובר 2022 גייסה החברה סבב בהובלת Science בשווי של 70 מיליון דולר לפי הערכת שווי של 700 מיליון דולר.
מאורת סמים

משטרת וסט מידלנדס סוגרת מאורת סמים
מאורת סמים הוא בית מגורים המשמש לסחר בסמים. מאורות אלו מספקות לנרקומנים מקום לצרוך את הסמים, מספקות מקום לסוחרי הסמים לסחור, ולעיתים גם משמשות כמעבדות לייצור סמים או להטמנה והחבאה שלהם.
מאורות אלו מתבססות בדרך כלל בשכונות המאכלסות תושבים בעלי מעמד סוציו-אקונומי נמוך, ובבתים שננטשו ממגוון סיבות. קיומן של מאורות אלו גורר בדרך כלל פושעים ומעשי פשע שמתרחשים סביבם, לעיתים בשל הסחר בסמים ולעיתים בשל השפעת הסימום.
במקרים מסוימים, תושבים שרפו את מאורות הסמים בתקווה כי המעשה ירחיק משכונותיהם את צרכני וסוחרי הסמים.
בבריטניה נחקקו שני חוקים (חוק התנהגות אנטי-חברתית משנת 2003 וחוק שימוש לרעה בסמים משנת 1971) המסייעים למשטרה לסגור מאורות סמים ומרחיבים את אפשרויות האכיפה במקרים אלו.
הערות שוליים

↑  Facebook, Twitter, Show more sharing options, Facebook, Twitter, 10 Children Found Left in Crack House, Los Angeles Times, ‏1997-01-25 (באנגלית אמריקאית)
↑  MAN CLEARED OF ARSON CHARGES IN FIRE AT ALLEGED CRACK HOUSE.(News/National/International) - Rocky Mountain News (Denver, CO) | HighBeam Research, web.archive.org, ‏2012-11-05
↑  Wilkerson, Isabel; Times, Special To the New York (1988-10-22). "'Crack House' Fire: Justice or Vigilantism?". The New York Times (באנגלית אמריקאית). ISSN 0362-4331. נבדק ב-2022-06-22.
↑  Journal of Housing Law - 1368-65BV - SWEET & MAXWELL, web.archive.org, ‏2011-09-27
ערך זה הוא קצרמרבנושא תרבות. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.