stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משירי ארץ אהבתי
תוכן השיר > מבנה השיר

השיר בנוי משני מחזורים המתארים את עלבונה של הארץ ברוב ימות השנה ולאחר מכן את תפארתה במשך שבעה ימים יחידים:
”אך שבעה ימים הוורדים פורחים, 

ושבעה ימים הטללים זורחים, 

ושבעה ימים חלונות פתוחים
”
בבית השלישי הארץ אינה מכונה עוד "מכורה", וכן מוחלפים תיאורי המלכים: כעת למלך אין בית והמלכה היא חסרת הכתר. הדוברת פונה ישירות אל הארץ ומבטיחה לתקן את עלבון גנותה ולספר את סיפורה בעולם:
”ומעיר לעיר, ממדינה למדינה 

אנודה עם שיר ותיבת נגינה 

לתנות דלותך הזוהרת
”
הלחנת השיר וביצועו

השיר הולחן על ידי דפנה אילת לבקשתה של הזמרת חוה אלברשטיין, עובד על ידי אלכס וייס והופיע בשנת 1970 באלבומה של אלברשטיין שנשא את שם השיר. ביצוע זה הגיע למקום ה-16 במצעד הפזמונים העברי השנתי וזכה להצלחה רבה. בנוסף לביצוע זה, נוצרו לשיר זה גרסאות כיסוי, בהן משל עפרה חזה, דורית ראובני, ברי סחרוף, עמיר בניון ורות דולורס וייס.
בשנת 2018, בחגיגות שנת ה-70 למדינת ישראל, ביצעה שרית חדד את השיר בטקס הדלקת המשואות. זאת, למרות התיאור העגום המובא בשיר. חדד הוציאה את השיר כסינגל ללא אלבום. את קליפ המילים שיצא עבור השיר, העלתה לערוץ הרשמי שלה ביוטיוב ב-15 באפריל 2018, כמה ימים קודם לטקס. גרסה זו של חדד זכתה להצלחה רבה, ובשיאה הצליחה להגיע אל המקום ה-10 במצעד של מדיה פורסט.
באלבום "שרות לאה גולדברג" (נענע דיסק, 2003) מובאת הקלטה של גולדברג קוראת את שירה.
רווחת בעלי חיים בגרמניה הנאצית

סוגיית מעמד הטבע והחי במשטר הנאצי היא תחום מחקר שהתפתח בשנות ה-90 של המאה ה-20. לטבע ולחי היו תפקידים סמליים חשובים במימוש האינטרסים של המשטר הנאצי. רעיונות לגבי הגנת הטבע והחי היו פופולריים מאוד בקרב הציבור הגרמני טרם עליית המפלגה הנאצית לשלטון, ועם עלייתה לשלטון, נחקקו חוקים מקיפים לגבי הגנת הטבע והחי. הרעיונות לגבי הגנת הטבע והחי היו עבור הנאצים פלטפורמה בטוחה להשגת אהדת הציבור וכן שימשו כאמצעי תעמולה לשם רדיפת מיעוטים ולחיזוק החזון הגזעני.
אף על פי שהמשטר הנאצי העביר חקיקה בענייני הגנת הטבע והחי, רעיון ההגנה על הטבע והחי התגלה עד מהרה כהתחזות. הצלחת התנועה להגנת הטבע והחי להעביר חקיקה בנושא, תחת חסות המשטר הנאצי, לא הייתה אלא ניצחון פירוס. יותר משהגנה על הטבע והחי, החקיקה הציבה מגבלות וסייגים על הגנת הטבע והחי, וקבעה כי אינטרסים מדיניים, כלכליים וצבאיים גוברים בכל עת על הגנה זו. בפועל, המשטר הנאצי חיבל בטבע וטבח בחי, ניצל את הטבע והחי למטרותיו הרבות (שכללו מאמץ מלחמתי (אנ'), בידור, ניסויים, חזון אוטרקי), ואף גרם לאסונות סביבתיים באמצעות מדיניות שיטתית של אדמה חרוכה.
הרומנטיציזם הגרמני

עוד בטרם עליית הנאצים לשלטון, הדורות הגרמנים הקודמים ניסו לגבש את זהותם הלאומית. אלמנט מרכזי בבניית הזהות של הגרמני בתקופה הרומנטית היה טשטוש הגבולות בין האדם לחיה, כפי שבא לידי ביטוי בשירה, בספרות, בציבור ובהגות הגרמנית הרומנטית. רעיונות החזרה אל הטבע וקידוש הטבע והחי היו רעיונות פופולריים מאוד בחברה הגרמנית בתחילת המאה העשרים כתגובת נגד לתיעוש ולעיור המהירים. גרמנים רבים טענו כי הקרבה אל הטבע דרושה לשגשוג ולאושר העם הגרמני. בשנת 1890, נוסדה התנועה הגרמנית לרפורמת אורח החיים (אנ') שקידמה אורח חיים בריא, צמחונות, התנגדות לניסויים בבעלי חיים והגנה על הטבע (אנ'), וברבע הראשון של המאה העשרים הגיעה לשיא הפופולריות שלה עם 200 מסעדות צמחוניות ברחבי גרמניה ועם פרסום ספרים בנושא חזרה אל הטבע שנמכרו בהמוניהם.
לרעיון הקרבה אל הטבע היה גם תפקיד בתפיסת העולם האנטישמית. במאה ה-19, התפתחה בגרמניה התפיסה לפיה היהודים מקיימים אורח חיים שנמצא מחוץ לטבע, ובתקופה זו התפתח החיבור הרעיוני בין היהדות לחמדנות, חומריות ולחוסר טבעיות. בשנת 1828, ההיסטוריון הגרמני, היינריך לאו (אנ'), טען כי היהודים הפרידו עצמם מהטבע, והפילוסוף הגרמני, גאורג וילהלם פרידריך הגל טען שהיהדות מנוגדת לטבע. קידוש הטבע והחי מילא תפקיד חשוב ברעיון ההתנגדות למודרנה, לאינטלקטואליות, לטכנולוגיה, לעיור ולתיעוש שנקשרו עם יהודים. אף על פי שהמשטר הנאצי כלל אלמנטים טכנולוגיים ומודרניים, הוא אימץ רעיונות של התנגדות למודרנה וכן ניצל רעיונות רומנטיים של 'קדושת הטבע', 'חזרה אל הטבע' וסגידה לטבע ולבעלי החיים על מנת להצדיק את הפרויקט האימפריאליסטי והטיהור האתני שלו תוך שימוש באידאולוגיית דם ואדמה, כשאנשי ההנהגה הנאצית תוארו כאנשים שקרובים אל הטבע המקיימים חיים פשוטים. בפועל, יסודותיו של המשטר הנאצי היו מושרשים עמוק במודרניזם ריאקציוני (אנ'). המשטר הנאצי שם דגש על קידמה טכנולוגית וקידום תעשייה כבדה, ובמקום לשמור על הרמוניה עם הטבע, הנהיג מדיניות שפעלה נגד הטבע.
לאורך ההיסטוריה, בתנועה להגנת הטבע והחי בגרמניה לא היה קול בולט אחד, אלא היו בה שלל דעות, רעיונות ואתוסים. אתוס אחד קישר בין הגנה על בעלי החיים לאנטישמיות. לקשר זה יש היסטוריה ארוכה לא רק בתרבות הגרמנית אלא באירופה כולה. המלחין הגרמני הרומנטי, ריכרד וגנר, שנערץ על ידי היטלר, הוביל את האתוס שקשר בין אנטישמיות להגנת בעלי חיים. וגנר תיאר את המדע כשורש כל הרע ואת היהודים כאנשים שעומדים מאחוריו ומניעים אותו. דמותו של הנסיין המבצע ניסויים בבעלי חיים תוארה על ידי וגנר כיהודי מרושע. וגנר, שהביע דאגה לטוהר העם הגרמני ולעתידו הפוליטי, ניסח בשנת 1881 תאוריה אנטישמית שקושרת בין צמחונות להבטחת עתידו של העם הגרמני. הוא טען כי על הסוציאליסטים להתאחד עם התנועה הצמחונית שמגינה על החיות, וכן להתנזר מאלכוהול על מנת להציל את עצמם מהאגרסיביות היהודית. וגנר האמין כי אכילת בשר גורמת לשחיתות עקב ערבוב דם בעלי החיים עם דמו של האדם, וכי שחיתות זו מובילה לנישואי תערובת בין הגזעים - דבר שמשחית את הדם הגרמני שמתערבב עם דם של גזעים נחותים. המשטר הנאצי השתמש ברעיונות הרומנטיים וכן ברעיונותיו של וגנר וטען כי המין האנושי הזדהם עקב התערבבות בין הגזעים ועקב אכילת בשר, ושמירה על המין האנושי נקשרה בהגנה על בעלי חיים ובצמחונות. החוקים להגנת הטבע והחי בגרמניה הנאצית שיקפו השפעות רומנטיות אלו שקשרו בין הגנת בעלי חיים לאנטישמיות.
דם ואדמה

ההנהגה הנאצית אימצה את אידאולוגיית "דם ואדמה", שהתפתחה מרעיונות מהמאה ה-19, לפיה קיים קשר מיסטי וקדוש בין העם הגרמני (דם) לבין הטבע (אדמה). המשטר הנאצי השתמש באידאולוגיית דם ואדמה על מנת לגבש את זהותו של הגרמני האידיאלי וכן כדי להצטייר כמפלגת העם. הקרבה אל הטבע תוארה כדרך של העם הגרמני לשמור על חוזקו וחוסנו, בעוד התרחקות מהטבע סימלה ניוון וחולשה. אידאולוגיה זו נשענה על רעיונות גזעניים לפיהם הגרמני הוא האיכר הכפרי הפשוט שמקיים צורת חיים הקרובה אל הטבע ובכך מסמל את "טוהר הגזע", בעוד היהודי הוא הבנקאי, האינטלקטואל, החומרני והחמדן שמקיים אורח חיים מודרני המנוגד לטבע.
אידאולוגיית "דם ואדמה" במשטר הנאצי ביססה רעיונות גזעניים של דרוויניזם חברתי, לפיהם, יש לראות בטבע מודל לחיים חברתיים, ולתפוס את החברה כמאבק בין הגזענים, בו הגזע העליון מנצח את הגזע הנחות. מוביל אידאולוגיה זו במשטר הנאצי, שר החקלאות והמזון, ריכרד ולטר דרה, עסק במסגרת לימודיו בהרבעת (אנ') ובהשבחת בעלי חיים עבור משק החלב וכן בניסויים בחזירים, וסבר כי "כל תוכנית להשבחה נשענת על דחיית הנחותים ושמירה על הדם הטוב", וכשהתמנה לשר במשטר הנאצי, ביקש ליישם את הידע שרכש בתחום השבחת בעלי חיים על מנת "להשביח" בני אדם באמצעות השמדת החלשים בחברה.
אף על פי שהמשטר הנאצי עשה שימוש באידאולוגיה זו, בפועל, מטרותיו הכלכליות לא עלו בקנה אחד עם אידאולוגיית דם ואדמה. בניגוד לפילוסופיות מוקדמות של דם ואדמה, הפילוסופיה הנאצית נשענה הרבה יותר על עקרון ה'דם' (טוהר הגזע הגרמני) מאשר על עקרון ה'אדמה' (טבע) ואף בפועל הפכה את היוצרות: במקום לשמור על הטבע, המשטר הנאצי החליט לנצל את הטבע בצורה האינטנסיבית ביותר על מנת להגשים את חזון הכלכלה האוטרקית ששאף לכונן. העניין של ההנהגה הנאצית ברעיון הטבע נבע למעשה מאינטרסים כלכליים וגזעניים. בכתביהם הפרוגרמטיים לא נמצאו הצהרות לשימור הטבע והחי, והתקוות שאנשי התנועה להגנת הטבע והחי תלו במפלגה הנאצית היו מבוססת על הצהרות כלליות בלבד.
תפקיד בעלי החיים בתעמולה הנאצית > אנימליזציה במשטר הנאצי

הרטוריקה והמדיניות של המשטר הנאצי טשטשו באופן עקבי את הגבולות המסורתיים בין בני אדם לבעלי חיים. המשטר הנאצי עשה שימוש רב באנימליזציה (ייחוס תכונות חייתיות לבני אדם) נגד היהודים באמצעות השוואתם לחיות שנחשבו לנחותות ולא פופולריות. בדרך זו, ניסה המשטר הנאצי לגרום ליהודים להיתפס כתת-אנושיים ובכך להצדיק את אי ההתחשבות המוסרית בהם. התעמולה הנאצית השוותה יהודים לקופים, קרפדות, עכבישים, תולעים וחיידקים, וכן הציגה יהודים כיצורים שעירים שמפתים ילדות אריות תמימות. בקריקטורות הנאציות, ליהודים היו מאפייני גוף חייתיים: מצח נמוך, לסת מפותחת, הליכה גמלונית ושעירות גוף. איור בעמוד השער של מגזין התעמולה הנאצי, דר שטירמר, מ-10 במרץ 1932, הציג יהודי בעל מאפיינים קופיים המביט אל קוף בכלוב ובתחתית האיור נכתבה השאלה: "כמה זמן זה ייקח עד שנוכל לראות אחרים כאן בגרמניה רק מאחורי סורג ובריח?".
סרט התעמולה הנאצי "היהודי הנצחי" השווה את היהודים הנודדים לעכברים המתפשטים על פני כדור הארץ כמו מגפה וכן לעכבישים הטווים קורים. השבועון דר שטירמר והתועמלן הנאצי, ארנסט הימר (אנ'), השוו את היהודים לכלבים, זיקיות, ארבה, תולעים, נחשים וצבועים. השוואת היהודים לבעלי חיים הייתה חיונית לרציונליזציה של הפתרון הסופי משום שבאופן רעיוני הפכה בכך את היהודים לתת אדם. בזמן שהפילוסוף עמנואל לוינס שהה במחנה עבודה נאצי, הוא וחבריו היהודים כונו "כנופיה של קופים". גם היטלר נהג לייחס לבני אדם תכונות מעולם החי על מנת לסמן אותם כתת-אנושיים. לעיתים קרובות הוא כינה את יריביו 'חזירים' ו'כלבים מלוכלכים', את הבולשביקים הוא כינה 'חיות' ואת הרוסים 'עדרי בהמות'. החפצת בני אדם מקבוצות מיעוט בטענה שהם למעשה בעלי חיים היוותה הצדקה עבור הנאצים לעריכת ניסויים עליהם. מפקד מחנה ההשמדה אושוויץ, רודולף פרנץ הס, אמר על אסירי מלחמה רוסים: "הם כבר לא בני אדם. הם הפכו לחיות שחושבות רק על אכילה". כשמפקד מחנה ההשמדה טרבלינקה, קורט פרנץ, הורה לכלבו לתקוף אסירים הוא קרא בקול: "אדם, נשוך את הכלב!". הנאצים קיבצו בני אדם כעדרים, סימנו אותם עם מספר באמצעות טיבוע בבשרם, סירסו אותם וטבחו בהם באופן מתועש כפי שבני אדם נוהגים באופן מסורתי בבעלי חיים.
טשטוש הגבולות המסורתיים בין האדם לחיה יושם גם על בני הגזע הארי. במסגרת תוכנית לבנסבורן, נשים אריות צעירות הוחזקו במתקנים לצורכי "השבחת" הגזע הארי והוכנסו להריון על ידי אנשי אס אס על מנת להוליד את דור העתיד הגרמני. לנשים אלו התייחסו לעיתים בכינוי "פרות" שמזדווגות עם פרי הרבעה. הימלר, שהיה אמון על התוכנית, דרש דוחות על ייצור החלב של האמהות המניקות והעניק פרסים לשוברות השיאים בתנובת החלב.
חקיקה להגנת הטבע והחי במשטר הנאצי > יישום החקיקה

למרות החקיקה המקיפה, החוקים לא היו אפקטיביים בהגנת הטבע והחי ולא באו לידי ביטוי בפועל משום שהם נועדו בראש ובראשונה לשרת מטרות פוליטיות. מנהיגי גרמניה הנאצית היו נכונים להפר את החוקים כל אימת שהדבר הלם את המטרות שלהם. החוקים להגנת הטבע והחי כללו אי בהירויות, עמימות ופרצות רבות. חודש בלבד לאחר שהחוק להגנת בעלי חיים נחקק בנובמבר 1933, המשטר הנאצי השתמש בהאחדה כדי לסלק את חברי הארגונים לרווחת בעלי חיים מפעילותם בוועדות להגנת בעלי חיים בניסויים שבאוניברסיטאות. המשטר הנאצי סבר כי ניסויים בבעלי חיים חיוניים למחקר ולכן מטרת לשון החוק נזנחה במהירות. בניגוד ללשון החוק, בעלי חיות מחמד סירסו ועיקרו את בעלי החיים שבבעלותם, ובשנת 1936, יו"ר ארגון הווטרינרים בדרמשטאדט הגיש תלונה רשמית נגד חוסר האכיפה כלפי סירוסים ועיקורים בלתי חוקיים.
למשטר הנאצי לא הייתה מחויבות אמיתית לרעיונות של הגנת הטבע והחי. האינטרסים המדיניים, הכלכליים והצבאיים עלו על התועלת הפוטנציאלית של החקיקה הנאצית להגנת הטבע והחי. סוכנויות ומוסדות נאציים רבים הפרו את החוק להגנת הטבע שנחקק בשנת 1935, וההנהגה הנאצית לא הביעה עניין בניסיון לאכוף אותו. שירות התעסוקה של הרייך (אנ'), שנועד לצמצם את האבטלה, החריב שטחי טבע רבים, ופגע קשות בטבע אולם אף גורם לא ניטר פגיעה זו. מהנדסי האוטובאן התעלמו בשיטתיות מהקריאות שביקשו להבטיח שבניית הכבישים תהיה תואמת לחוק הגנת הטבע. הרמן גרינג אמנם סייע בהעברת החוק להגנת הטבע בשנת 1935, אולם כשר הציד והיערות וכמנהל תוכנית ארבע השנים (אנ') הוא פעל בניגוד מוחלט לאינטרסים של הגנת הטבע, וגם היטלר גילה בנושא זה עניין מועט. למעשה, הנאומים אותם נשא היטלר העבירו מסרים הרחוקים מהאינטרסים של התנועה לשימור הטבע והחי, וחלקם אף עמדו בניגוד לאג'נדה של תנועה זו. אמירתו הידועה ביותר של היטלר בנושא זה היא קריאתו להגביר את החקלאות על מנת לקדם כלכלה אוטרקית, והוא קיווה כי "אף מטר מרובע לא יישאר בלתי מעובד". בסופו של דבר, למרות הישגים קטנים, התנועה להגנת הטבע והחי נחלה אכזבה גדולה מהמשטר הנאצי בנושא זה, משום שהמשטר הנאצי פגע באזורי טבע והרס בתי גידול יקרי ערך של בעלי חיים לטובת פיתוחים כלכליים, הכנות למאמץ המלחמתי והתפשטות גזענית.
בחקיקה זו היה כרוך תמרון פוליטי רב, ובפועל היה פער בין הרטוריקה למציאות. התקוות הגדולות של חברי התנועה להגנת הטבע והחי התחלפו בתסכול כשהם הבינו שגרמניה הנאצית מפרה למעשה את החקיקה, במיוחד כשההכנות למלחמה הפכו יותר ויותר דומיננטיות במדיניות הנאצית. גם כאשר חברי ההנהגה הנאצית שיבחו את החקיקה להגנת היערות במונחים דרמטיים הם עשו כן לצורכי תעמולה. בפועל, המשטר הנאצי ניצל את היערות בגרמניה ובאירופה הכבושה באופן אגרסיבי משום שתעשיית המלחמה הנאצית דרשה ניצול אדיר של משאבי טבע.
היחס אל בעלי החיים במשטר הנאצי בפועל > פיצוץ גני חיות על ידי הצבא הגרמני

כאשר גרמניה הנאצית פלשה לפולין בספטמבר 1939, המדיניות שלה הייתה להחריב לא רק את ערי פולין אלא גם את התרבות והמדע שלה. הנאצים תפסו את ורשה כעיר פרובינציאלית קטנה שאינה ראויה לגן חיות. ב-25 בספטמבר 1939, יומיים לפני כניעתה של פולין, הצבא הגרמני הפציץ בכבדות את גן החיות של ורשה (אנ'). ההיסטוריון, פרנק פוקס (Frank Fox) מתאר את שאירע בגן החיות בעת ההפצצה: בעלי החיים צרחו וגססו מפצעיהם. פרוותם הלבנה של דובי הקוטב נצבעה באדום מדם. הפילה קסיה מתה מפגז, וביתה טוזינקה בת השנתיים זעקה במצוקה. ג'ירפה גססה כשרגליה פסוקות לרווחה. בתוך הכלובים, תוכים שעלו באש נופפו בכנפיהם בניסיון לברוח אך נשרפו בחיים. גם הקופים שהיו כלואים בכלובים צרחו בזמן שנשרפו בחיים. כלבי הים נמלטו מההפצצות לנהר ויסלה. יענים ודובי נמלים שוטטו ברחבי העיר. מנהלת גן החיות של ורשה ולימים חסידת אומות העולם, אנטונינה ז'בינסקי כתבה: "ההיפופוטמים והלוטרות איכשהו שרדו. חלק מהדובים, הביזונים, הסוסים, הגמלים, הזברות והזוחלים שרדו גם כן". בתום ההפצצה, הגיע למקום קצין האס אס ומנהל גן החיות של ברלין, לוץ הק, על מנת לבזוז את בעלי החיים ששרדו ולהעבירם לגרמניה. אף על פי שהק הבטיח כי ישמור על בעלי החיים שבזז, חלק מאנשי הגסטפו לא הצליחו להתאפק וירו בהם.
גן החיות של ורשה היה גן חיות אחד מני רבים שהוחרב לחלוטין באירופה. גני חיות נוספים בפולין סבלו מהפצצות הגרמנים באופן דומה. בגן החיות של פוזנן (אנ'), הגרמנים השמידו את האריות, הטיגריסים, הדובים ויונקים גדולים אחרים. רק 176 בעלי חיים, מתוך 1200, שרדו את ההפצצות בגן החיות. גן חיות בקרקוב שרד את ההפצצות של הגרמנים אולם נבזז על ידי הנאצים. בשנת 1941, הצבא הגרמני הפציץ את גן החיות בלנינגרד אולם עובדי המקום הצליחו לחלץ מספר בעלי חיים. ההיסטוריון, קללי ג'ונסון (Clelly Johnson) טוען כי האירועים שהתרחשו בגני החיות בזמן מלחמת העולם השנייה הם פשע נגד הטבע. בנוסף לפיצוצי גני חיות, האגודה המלכותית למניעת התאכזרות לחיות (אנ') דיווחה על אלפי כלבים וחתולים פצועים ואבודים המשוטטים באזורים המופצצים.
ראו גם

התעמולה הנאצית
רונאל פישר

| --- | --- |

רונאל פישר (מימין) ואחיו, דוד פישר
 לידה:  6 במרץ 1967 (בן 57)
 מדינה:  ישראל
רונאל פישר (נולד ב-6 במרץ 1967) הוא עיתונאי, עורך דין ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה

אביו של רונאל הוא יוסף פישר, ניצול השואה שגדל באוסטריה ובארץ ישראל הצטרף לפלמ"ח. על חייו עשה אחיו של רונאל, דוד, סרט תיעודי שנקרא "שישה מיליון ואחד". לרונאל ארבעה אחים: אסתי, הבמאי הדוקומנטרי דוד פישר, עורך הדין גדעון פישר, והשחקן אמנון פישר.
גדל בפתח תקווה. שירת בצה"ל כצלם בחיל החינוך. במהלך שירותו במדרשת החינוך הר גילה, הורשע באספקת סמים לחבריו ליחידה ונידון ל-10 חודשי מאסר מתוכם 4 חודשים וחצי לריצוי בפועל, וכן הורדה בדרגה לדרגת טוראי.
ביוגרפיה > עיתונאות

פישר מתאפיין בכתיבה עיתונאית בסגנון ניו-ג'ורנליזם ואחראי בין היתר לחשיפת מספר פרשיות בנושאים שונים:
פישר עבד בעיתון "חדשות". ראיון שנתן לו עמוס גלבוע זמן קצר לאחר שמונה למפקד גלי צה"ל עורר סערה (בראיון סיווג גלבוע את עובדי גלי צה"ל לפי נטייה פוליטית, ודירג אותם מבחינת איכות). הראיון אילץ את גלבוע להתפטר לאחר שבוע בלבד בתפקיד.
פישר עשה כתבת תחקיר על רחבעם זאבי בשנת 1991 שפורסמה בעיתון "חדשות" ושמה "החייל האמיץ רחבעם". הכתבה שהתבססה על ראיונות עם כמה מיריביו של זאבי טענה לכאורה כי אישיותו של זאבי בעייתית. הכתבה פקפקה בעברו הצבאי של זאבי, בכישוריו הצבאיים ובתרומתו לצה"ל. בהתנהלותו בקרבות מלכיה ותל מוטילה. בהבאת עיתונאים וזמרים לצפות במרדף ראוותני בבקעת הירדן ועוד.
זמן מה לאחר מכן התפרסמה בעיתון ידיעות אחרונות עצומה בשם "עצומת גנדי" שעליה חתמו מבכירי קציני צה"ל בעבר ובהווה בראשם יצחק רבין, חיים בר-לב ומוטה גור. בלשון העצומה נאמר כי אמנם רוב החותמים אינם שותפים לדרכו הפוליטית של זאבי אך דוחים מכל וכול את כתבת ההכפשה שמשכתבת את העבר הצבאי של זאבי.
בין הישגיו כעיתונאי "מעריב" ניתן למנות את פרשת הסיליקון בחלב (בשנת 1995), פרשת השמדת מנות הדם של עולי אתיופיה (ב-1996) וחשיפת מאבקה של דסי רבינוביץ' (גם בשנת 1996).
עם זאת, כתבות תחקיר עיתונאיות טענו כי מאחורי התחקירים המשמעותיים של פישר עמד מניע עסקי של העיתון, בעקבות סירוב גופים שונים לפרסם מודעות במעריב, בעוד תחקירים משמעותיים אחרים נגנזו מסיבות הפוכות. בעקבות פרסומים אלו הגישו מעריב ופישר תביעת דיבה כנגד המפרסמים, שהסתיימה בפשרה בה נאלצו המפרסמים להתנצל על פרטים שונים שפורסמו בכתבה כנגד פישר.
ביוגרפיה > כעורך דין

את לימודי המשפטים השלים פישר במכללת נתניה, וב-2002 הוסמך כעורך-דין. בתחילת דרכו כעורך דין עבד במשרד של אחיו גדעון, בהמשך יסד את משרד רונאל פישר ושות'.
בשנת 2008 ייצג את מיקי רוזנטל בסרט שיטת השקשוקה, במרץ 2012 ייצג את הפסיכיאטר ד"ר אילן רבינוביץ מול ההאשמות על מתן תרופות פסיכיאטריות למשתתפי התוכנית "האח הגדול" שהטיח בו משתתף בתוכנית, סער שיינפיין. הוא ייצג את תת-ניצב אפרים ברכה בעתירה למניעת מינויו לראש יחידת להב 433 ואת עיריית רחובות.
לאחר שפישר התבטא בחריפות כנגד שופט שהרשיע את יעקב העליון, לקוח שלו, הוגשה נגדו תלונה ללשכת עורכי הדין. בית הדין למשמעת של מחוז תל אביב הרשיע אותו, אך לא השעה אותו.
בתביעה שהגישו נגדו בני זוג בטענה שלא ייצג אותם כראוי והתנהל ברשלנות ביקר בית המשפט בחריפות את הצורה בה ניסח פישר את הסכם שכר הטרחה וקבע "הסכמי שכר הטרחה שערך אינם מתיישבים עם המקובלות לגבי הסכמים כגון אלה" ובנוסף אף על פי שגבה את שכר הטרחה מראש לא הדגים כל עבודה שביצע במסגרת זאת.
בדצמבר 2014 הודיע פישר על פרישתו ממשרד עורכי הדין שבראשותו והפסקת עבודתו כעורך דין, על רקע חקירתו כחשוד בפלילים.
במאי 2015 הוגש נגדו כתב אישום חמור בשורה של פרשות שחיתות, ובעקבות זאת הושעה זמנית על ידי לשכת עורכי הדין.
ביוגרפיה > תוכניות טלוויזיה

פישר הנחה והשתתף במספר תוכניות טלוויזיה:
"המבקרים" (פינה במגזין התרבות "המוסף" בערוץ 8) - יחד עם העיתונאי רון מיברג
סדרת תעודה "עשרת הדברות" (בוים על ידי יורם זק)
איך להצליח בשישה שיעורים.
פרופיל (תוכנית ראיונות על אישים שונים).
גברים בשחור (תוכנית טלוויזיה ישראלית יחד עם מיקי רוזנטל).
מטה הבחירות (תוכנית שבועית בערוץ 10 לקראת בחירות 2013).
האח הגדול 5 (תוכנית מציאות ששודרה בערוץ 2) - השתתף במשימת "בית האח הגבוה לצדק" ושימש כתובע.
"המיזם" (תוכנית טלוויזיה בערוץ 2) - שימש כחבר בצוות השופטים, עד פרישתו מהתוכנית, בעקבות מעצרו.
ביוגרפיה > חשדות בפלילים והעמדה לדין

ביולי 2014 נעצר פישר בחשד שהציע לאלון חסן לשחד אנשי משטרה בתמורה לסגירת חקירה פלילית נגדו. חסן פנה ביוזמתו למח"ש, ועל פי הנחייתם תיעד את הפגישה עם פישר ואת העברת כספי השוחד לידיו.
באפריל 2015 נעצר פישר פעם נוספת, לאחר שהמשטרה הצליחה לפענח מידע מוצפן מהטלפון הסלולרי שלו, וגייסה את עוזרתו האישית כעדת מדינה, בחשד למקרים רבים של תשלום שוחד לקצין משטרה לצורך השגת מידע משטרתי חסוי על חקירות שהתנהלו. במסגרת חידוש החקירה נעצרו בנוסף עופר נמרודי, בחשד למתן שוחד לצורך השגת מידע חסוי מחקירות משטרה, ופרקליטת מחוז תל אביב לשעבר ושותפתו של פישר, עורכת הדין רות דוד, בחשד במעורבות בפעולותיו של פישר, כדוגמת הזהרת נחקרים עתידיים כי מתנהלת כנגדם חקירה משטרתית סמויה. בנוסף נעצר רפ"ק ערן מלכה, ראש צוות חקירה לשעבר ביחידה הארצית לחקירות כלכליות, בחשד שהעביר לפישר וללקוחותיו מידע משטרתי חסוי מחקירות. בנוסף נעצרו האחים נחמיאס, בעלי חברה בנייה פרטית, בחשד ששילמו לפישר לצורך השגת מידע משטרתי מחקירה שהתנהלה כנגדם, וישעיהו (שי) ברס, לשעבר מנכ"ל נתיבי ישראל, בחשד דומה. בנוסף נחשד פישר בסיוע לביום בעיות רפואיות אצל מספר נחקרים, על מנת למנוע חקירה מסיבות רפואיות, בסיוע רופאים שהנפיקו אישורים רפואיים כוזבים תמורת שוחד.
בשל מעורבות אנשי משטרה בתיק, החקירה בפרשה נעשית על ידי המחלקה לחקירת שוטרים.
ב-14 במאי 2015 הוגשו בפרשה זו, שמכונה "פרשת רונאל פישר" כתבי אישום נגד רונאל פישר, ערן מלכה, רות דוד, יאיר ביטון, שי ברס, יוסף נחמיאס ואביב נחמיאס. כתב האישום נגד פישר כולל האשמות ב־12 פרשיות שונות. לאחר 70 ימי מעצר אישר בית המשפט העליון ב-9 ביולי 2015 את שחרורו של פישר למעצר בית שבמהלכו יהיה מחובר לאזיק אלקטרוני. באוגוסט 2016 לאחר 400 ימי מעצר בית התיר בית המשפט לשחרר את פישר מהאזיק האלקטרוני. בפברואר 2018 בוטל אחד מכתבי האישום נגדו אבל האישומים האחרים נשארו בעינם. ערן מלכה הפך לעד מדינה, הורשע ונדון למאסר. משפטם של יתר הנאשמים ממשיך להתנהל.
בשנת 2019 נמחקו שלוש פרשות מכתב האישום של רונאל פישר. בית המשפט המחוזי בירושלים מצא את התנהלות התביעה במשפט פישר כבלתי ראויה, ולאור התנהלות זו זיכה את פישר משלושה אישומים. המשפט על שאר האישומים נמשך. הוא הואשם בכך שניהל רשת של שוחד בתמורה למידע מתוך חקירות מתנהלות ולסגירת תיקים פליליים.
חיים אישיים

פישר נשוי למיכל, מנהלת בית ספר לשעבר, אב לבן ושתי בנות. מתגורר בתל אביב.
לקריאה נוספת

יורם יובל, ישראל - שיחת נפש, כנרת זמורה ביתן, 2012, דפים 243 - 248.
הערות שוליים

↑  גיל יודילוביץ, עונשי מאסר לחיילים מהר גילה שעישנו סמים, מעריב, 30 בינואר 1987
1 2  זיו קריסטל, רונאל פישר בצרות: השותף התחיל לדבר, הפטרון נעצר, אתר פוסטה
↑  ענת רואה, בי"ד משמעתי הרשיע את עו"ד רונאל פישר בשל ההתבטאות הבוטה, באתר כלכליסט, 27 ביוני 2013
↑   שוקי שדה, מזוודת הפנדורה של רונאל פישר, באתר TheMarker‏, 12 ביולי 2014
↑  עו"ד רונאל פישר עוזב את משרד עורכי הדין, באתר כלכליסט, 9 בדצמבר 2014
↑  שגיא בן נון‏, שינויים בצוות השיפוט של "המיזם", באתר וואלה, 4 ביולי 2014
↑  דורון הרמן, מאור צור, אלמוג בוקר, עו"ד רונאל פישר נחשד שהציע לאלון חסן לשחד אנשי משטרה בתמורה לסגירת תיקים נגדו, באתר nana10‏, 6 ביולי 2014.
↑  אלי סניור, צפו ברונאל פישר מקבל מאלון חסן את תיק הדולרים, באתר ynet, 7 ביולי 2014
 TheMarker Online, רונאל פישר מבטיח לאלון חסן: "לא יהיה כתב אישום", באתר TheMarker‏, 19 באוגוסט 2014.
↑  אלי סניור, העוזרת של רונאל פישר תהיה עדת מדינה, באתר ynet, 1 במאי 2015
↑  רועי ינובסקי, החשוד במתן שוחד לעו"ד פישר: מו"ל מעריב לשעבר עופר נמרודי, באתר ynet, 5 במאי 2015
↑  אלי סניור, נעצרה בכירה לשעבר בפרקליטות: "עדכנה חשוד בחו"ל", באתר ynet, 6 במאי 2015
↑  גור מגידו, חן מענית, ‏אישום: רונאל פישר, רות דוד וערן מלכה סחרו במידע מחקירות, באתר גלובס, 14 במאי 2015
↑   יסמין גואטה, אחרי 70 ימי מעצר: רונאל פישר ישוחרר למעצר בית, באתר TheMarker‏, 9 ביולי 2015
↑   יסמין גואטה, אחרי למעלה מ-400 ימים: רונאל פישר משתחרר מהאזיק האלקטרוני, באתר TheMarker‏, 28 באוגוסט 2016
↑  חן מענית, ‏3.5 שנים אחרי: בוטל אחד האישומים נגד עו"ד רונאל פישר, באתר גלובס, 19 בפברואר 2018
↑  תפ (י-ם) 28759-05-15 מדינת ישראל נגד ערן מלכה ואחרים
חן מענית, ‏תיק שהתפוגג: משפט פישר-דוד, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2018
↑  הקלה נקודתית באישום נגד פישר, באתר News1 מחלקה ראשונה, 25 במרץ 2019
↑  חן מענית, ‏איך שתיק מתפוגג: מה קורה במשפט של רונאל פישר ורות דוד, חן מענית, באתר גלובס, 15 בספטמבר 2018
↑  ניצן שפיר, ‏העד שהורשע ולקה בשכחה: פרשת רונאל פישר (שוב) מסתבכת, באתר גלובס, 4 במרץ 2021
↑  השיחה עם פישר התקיימה במסגרת תוכנית "שיחת נפש" ששודרה במקור בHOT בידור ובטלוויזיה החינוכית ומובאת בספר בעריכה מינימלית בשפת הדיבור של המשוחחים
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297578705171  ISNI: 0000 0000 6997 2562  LCCN: nr94031363  VIAF: 97366186   WorldCat (עם VIAF): 97366186
וולפסברג

| --- | --- |
סמל וולפסברגסמל וולפסברג
טירת וולפסברג
טירת וולפסברג
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 מדינה:  קרינתיה קרינתיה
 מחוז:  וולפסברג
 ראש העיר:  גרהארד זייפריד
 שטח:  278.30 קמ"ר
 גובה:  463 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  25,035 (1 בינואר 2018)
 קואורדינטות:  46°51′00″N 14°50′00″E﻿ / ﻿46.85°N 14.8333333333333°E﻿ / 46.85; 14.8333333333333
 אזור זמן:  UTC+1
 http://www.wolfsberg.at
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת אוסטריה מוגדלת) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ לכ. גרמניה צ'כיה סלוב. איטליה סלובניה הונגריהוולפסברג(למפת אוסטריה רגילה) וינה זלצבורג גראץ אינסברוק לינץ קלגנפורט שווייץ ל גרמניה צ'כיה ס. איטליה סלובניה הונ.וולפסברג(למפת קרינתיה רגילה) קלגנפורט פילאך שפיטל אן דר דראו פלדקירכן אין קרנטן זלצבורג שטיריה סלובניה איטליה טירולוולפסברג(למפת קרינתיה מוגדלת) קלגנפורט פילאך שפיטל אן דר דראו פלדקירכן אין קרנטן זלצבורג שטיריה סלובניה איטליה טירולוולפסברג  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
וולפסברג (בגרמנית: Wolfsberg, בסלובנית: Volšperk) היא עיר במדינת קרינתיה שבאוסטריה, בירת מחוז וולפסברג. אוכלוסיית העיר מונה 24,978 תושבים לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2013.
סביב העיר ישנם הרים רבים ומבצרים רבים. בעיר ישנם ממצאים כבר מתקופת הברונזה ומתרבות הלשטט. במאה ה-16 העיר הייתה מרכז של הרפורמציה.
העיר ידועה כמרכז תרבותי חשוב בקרינתיה ומעבר לה, ופעלו בה אומנים מפורסמים.
כלכלה

העיר הייתה בעבר מרכז מסחר ותחבורה, בעקבות מיקומה בין יודנבורג לדרום המדינה.
בעבר נכרו בעיר זהב וכסף, ושיא הכרייה היה במאה ה-16, אך במאה ה-19 ננטשה הכרייה בגלל אי-כדאיות. בעבר גם נכרה פחם ליד העיר, בעמק לאוואנט, אך הוא ננטש מאותה סיבה ב-1986.
כיום ישנן חברות תעשייתיות רבות במחוז וולפסברג, שחלקן חברות בת של חברות בינלאומיות גדולות. הן כוללות תעשיות תיירות, חקלאות, יערנות ותעשיות מתכת. בעיר יש גם נמל תעופה.
דמוגרפיה > חלוקה דתית

להלן החלוקה הדתית של תושבי העיר נכון ל 2001:
| --- | --- |
 89.3%  2%  2.1%  5.2%:  נוצרים קתולים נוצרים אוונגליונים מוסלמים אחרים
דמוגרפיה > התפתחות אוכלוסיית העיר

| --- | --- |
שנה: מספר תושבים
 1939 1951 1961  1971  1981  1991  2001 :  18,797  20,816  23,524 24.465  24,151  24,358  25,301