stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פארוקסטין
תופעות לוואי > תופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית > חרדה

תרופות מקבוצת ה-SSRI עלולות לגרום להופעת חרדה, במיוחד הפלואקסטין, במיוחד בתחילת הטיפול בחודשים ראשונים. בהמשך יש ירידה של החרדה. השפעות ראשוניות אלו משמעותית פחות שכיחות בטיפול בפארוקסטין ובאסציטלופרם. פארוקסטין ואסציטלופרם אפשר שהן הבחירה היותר מתאימה אם מחפשים תרופה הגורמת לסציה, ומדובר בהפרעה משולבת של חרדה ודיכאון.
תופעות לוואי > תופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית > סדציה ונדודי שינה

תופעת לוואי מרכזית של התרופות מקבוצת ה-SSRI כוללת סדציה והפרעות שינה, ששתיהן המשתפרות כתוצאה מהטיפול בחרדה ובדיכאון. אבל עד 25% מהמטופלים ב-SSRI שמים לב להפרעה בשינה ועודף ישנוניות או עייפות מציפה. פלואקסטין גורמת בשכיחות הגבוהה ביותר לנדודי שינה, ולכן לעיתים קרוב
ות נלקחת בבקר. ציטלופרם ועוד יותר הפארוקסטין גורמות לרדימות. התגובה לסדציה או הפרעה בשינה היא אינדיבידואלית, ובהתאם יש אנשים שמתאים להם לקחת את התרופה בערב ואחרים בבקר. בהפרעות השינה אפשר לטפל בבנזודיאזפינים או בתרופה אחרת המשרה שינה. SSRI המרדימים לעיתים יש צורך להחליפם ב-SSRI אחר או וולבוטרין.
תופעות לוואי > תופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית > חלומות

השפעות נוספות על שינה כוללות חלומות מאוד חיוניים וסיוטים. אנשים רבים הלוקחים תרופות מקבוצת ה-SSRI מדווחים על חלומות מאוד חיוניים או סיוטים.
תופעות לוואי > תופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית > קהות רגשית

תופעת לוואי שאינה מקבלת הרבה מקום. מקושרת לעיתים קרובות בשימוש כרוני בתרופות מקבוצת ה-SSRI. פציינטים מדווחים על קושי בביטוי ובחוויה רגשית במובן של: חוסר יכולת לבכות, תחושה של חוסר אכפתיות או אפתיה, מגבלה באינטנסיביות של התנסויות רגשיות. תופעות לוואי זו לעיתים קרובות מובילה להפסקת הטיפול, אפילו כשיש הקלה בדיכאון או בחרדה על רקע הטיפול התרופתי.
תופעות לוואי > תופעות לוואי הקשורות למערכת העצבים המרכזית > פיהוק

הסתכלות מקרוב על פציינטים המקבלים תרופות מקבוצת ה-SSRI חושפת עליה בפיהוק. תופעה שאינה משקפת במקרה זה עייפות או שינה גרועה בלילה אלא היא תוצאה של השפעת SSRI על ההיפותלמוס.
תופעות לוואי > השפעות אנטי כולינרגיות

לפארוקסטין השפעה אנטיכולינרגית קלה הגורמת: יובש בפה, עצירות וסדציה. התופעות האנטי כולינרגיות הן תלויות מינון. רוב האנשים הלוקחים פארוקסטין אינם חווים תופעות לוואי אלו.
תופעות לוואי > תופעות לוואי המטולוגיות

תרופות מקבוצת ה-SSRI יכולות לפגוע בתפקוד האגרגציה של טסיות הדם, בלא ירידה במספרן. ההשפעה היא היפצעות בקלות או דימום מוארך. כשסימנים אלו מופיעים חשוב לעשות מבחן לזמן דימום. פציינטים הדורשים מעקב מיוחד הם אלו המקבלים נוגדי קרישה או אספירין. מתן מקביל של תרופות מקבוצת ה-SSRI ושל נוגדי דלקת שאינם סטרואידים (nonsteroidal) מעלה משמעותית את הסיכון לדימום במערכת העיכול.
תופעות לוואי > הפרעות בסוכר

תרופות מקבוצת ה-SSRI יכולות להוריד את רמות הסוכר, לכן חולי סוכרת צריכים מעקב זהיר. שימוש ארוך טווח יכול להיות מקושר לעליה ברמות הסוכר, למרות שעדיין צריך לבדוק אם מדובר באפקט פרמקולוגי. יש אפשרות שלמשתמשים יש מאפיינים אחרים המעלים את הסיכויים לפיתוח סכרת, או שהסיכוי לאבחנה של מצבים רפואיים עולה כתוצאה מהטיפול בדיכאון.
תופעות לוואי > אלקטרוליטים

מקרים של ירידה ברמות הנתרן (Hyponatremia) נצפו אצל מספר פציינטים, במיוחד קשישים וכאלו המטופלים במשתנים. זו תופעת לוואי נדירה אך יכולה להיות מסוכנת.
תופעות לוואי > תסמונת סרוטונין (Serotonin syndrome)

תרופות מקבוצת ה-SSRI מעלות למעשה את רמת הסרוטונין בפלזמה. מתן במקביל של תרופות אחרות המעלות את הסרוטונין יכול לגרום לעלייתו לרמות טוקסיות עד כדי הופעת סינדרום סרוטונין. התרופות שצריך להיזהר במתן מקביל עם תרופות מקבוצת ה-SSRI הן: מעכבי מונואמין אוסדיאז (MAOI), ליתיום, L-טריפטופן. סינדרום סרוטונין יכול להיות פטלי. הסימפטומים הבאים מסודרי בסדר כרונולוגי של הופעה ובהחמרה גוברת של התיסמונת:
שלשול
חוסר מנוחה
אגיטציה קיצונית, hyperreflexia, חוסר יציבות אוטונומית, ואפשריות תנודות בסימנים חיוניים.
תנועה לא רצונית בשרירים (myoclonus), התכווצויות, עליה בחום, רעד בלתי נשלט, נוקשות (rigidity).
דליריום, קומה, status epilepticus, תמט קרדיו וסקורלי ומוות.
תופעות לוואי > הזעה

תופעת לוואי שאינה מסוכנת אך יכולה להיות מאוד לא נוחה. תרופות מקבוצתה ה-SSRI יכולות לגרום לחלק מהפציינטים להזעה כתופעת לוואי. הזעה זו אינה קשורה לטיפרטורה חיצונית. הזעת לילה יכולה לגרום להרטבת הבגדים ומצעים, ויכול להיות שיהיה צורך להחליף בגדים.
תופעות לוואי > תסמונת הפסקת טיפול

הפסקה פתאומית של תרופות מקבוצת ה-SSRI יכולה לגרום לסינדרום הפסקת טיפול. הדבר נכון במיוחד לגבי תרופות עם זמן פינוי קצר - כמו פרוקסיטין ופלבוקסמין. התסמונת לרוב לא מופיעה אלא אחרי טיפול של 6 שבועות לפחות, ונעלמת ספונטנית אחרי 3 שבועות. אנשים שבתחילת הטיפול ב-SSRI סבלו מהסתגלות לתרופה סביר יותר שיסבלו בהפסקתה.
תסמונת הפסקת הטיפול יכולה לכלול: סחרחורת, חולשה, בחילה כאב ראש, ירידה במצב הרוח, חרדה, הפרעות בשינה, הפרעה בריכוז, סימנים של מערכת נשימה עליונה, תחושת נימול וסימפטומים דמויי מגרינה.
הטיפול בתסמונת הוא כמובן קודם כל מניעה - רצוי לא להפסיק את התרופה פתאומית, וחשוב להפסיקה עם ליווי של רופא. אחרי שהתסמונת הופיע אפשר לטפל על ידי החזרת התרופה והורדה יותר איטית. במקרים של תרופות אחרות מסוג SSRI יש אפשרות לטפל על ידי פלואוקסטין והפסקתו בהדרגה. פלאוקסטין הוא ה-SSRI עם זמן פינוי הארוך ביותר, ועם הסבירות הנמוכה ביותר לתסמונת הפסקת טיפול.
מידע המרשם לפארוקסטין שפורסם ב-GlaxoSmithKline עודכן הקשור להופעה של תסמונת הפסקה, כולל תסמיני הפסקה חמורים.
תופעות לוואי > מנת יתר

יחד עם שאר התרופות מקבוצת ה-SSRI פארוקסטין נחשבת לתרופה בסיכון נמוך במקרים של מנת יתר. מינון יתר מתבטא לעיתים קרובות בהקאות, עייפות, אטקסיה, טכיקרדיה והתקפים . ניתן למדוד ריכוזי פארוקסטין בפלזמה, בסרום או בדם כדי לעקוב אחר מתן טיפולי, לאשר אבחנה של הרעלה בחולים מאושפזים או כדי לסייע בחקירה רפואית של מקרי מוות. ריכוזי הפארוקסטין בפלזמה הם בדרך כלל בטווח של 40-400 מיקרוגרם/ליטר באנשים המקבלים טיפול מדי יום ו-200-2,000 מיקרוגרם/ליטר בחולים מורעלים. רמות בדם שנמדדו לאחר מוות נעו בין 1-4 מ"ג/ליטר במצבי מנת יתר קטלנית חריפה.
אינטראקציה עם תרופות אחרות

תרופות מקבוצת ה-SSRI לרוב אין בעיה לתת בשילוב עם תרופות אחרות. סינדרום סרוטונין יכול להיגרם במתן במקביל של תרופות מקבוצת ה-SSRI עם: תרופות מקבוצת מעכבי המונואמין אקסדיאז (MAO) L-טריפטופן, ליתיום, ונוגדי דיכאון אחרים המעכבים ספיגה מחדש של סרוטונין. פלואוקסטין, סרטרלין ופארוקסטין יכולות להעלות ריכוז בפלזמה של תרופות נוגדות דיכאון מקבוצת הטריציקלים (TCA) וכך לגרום לטוקסיות. שילוב של תרופות מקבוצת ה-SSRI עם תרופות נוגדות דלקת שאינן סרטרואידיות (NSAID) מעלה את הסיכון לדימום גסטרי.
תרופות מקבוצת ה-SSRI (במיוחד פלבוקסמין) אין לתת במקביל עם לפונקס, מחשש לעילה בריכוז הלפונקס והסיכון בתכווצויות. תרופות מקבצות ה-SSRI יכולות להאריך את משך וחומרת תופעות הלוואי של האמבין (סטילנוקס) ובכללן הלוצינציות.
הפארוקסטין יש בו יותר סיכון לאינטראקציה מחלק מהתרופות האחרות בקבוצת ה-SSRI. על ריכוז הפארוקסטין יכול להשפיע סימטידין (יכול להעלות את הריכוז) פניטואין (יכול להוריד את הריכוז) ופנוברביטול (יכול להוריד את הריכוז). יש תרופות שיש לתת אותן בזהירות כשהן בשילוב עם פארוקסטין: נוגדי דיכאון, פנוטיאזינים, תרופות נגד הפרעות קצב . פארוקסטין מגביר את ההשפעה נגד קרישה שיש לוורפארין (warfarin). מתן מקביל של פארוקסטין וטרמדול יכול גרום לסינדרום סרוטונין באוכלוסיית הקשישים.
ראו גם

SSRI
פלאוקסטין
סרטרלין
פלובוקסמין
מדיה וקבצים בנושא  בוויקישיתוף
אהוד קינן

ערך זה עוסק באהוד קינן, פרופסור אמריטוס לכימיה, חוקר ומרצה. אם התכוונתם לעיתונאי, ראו .
| --- | --- |

 לידה:  6 ביולי 1947 (בן 77)
 ענף מדעי:  כימיה אורגנית
 מקום מגורים:  ישראל, ארצות הברית
 מקום לימודים:  מכון ויצמן למדע 
 מוסדות:  מכון ויצמן למדע (1980–1987)  מכון סקריפס למחקר (1991–2014)  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל (1987)  אוניברסיטת ויסקונסין-מדיסון (ספטמבר 1977–ינואר 1980)  הטכניון – מכון טכנולוגי לישראל 
 פרסים והוקרה:  עמית באגודה האמריקאית לקידום המדע (2010) 
 www.ehudkeinan.com
 תרומות עיקריות
 נוגדנים קטליטיים, מכונות חישוב מולקולריות, סינתיזה אורגנית
 
אהוד קינן (נולד ב-6 ביולי 1947) הוא כימאי ישראלי, פרופסור אמריטוס לכימיה בפקולטה לכימיה בטכניון, מופקד הקתדרה לביוטכנולוגיה ע"ש בנו גיטר ואילנה בן עמי, נשיא החברה הישראלית לכימיה, נשיא האיגוד הבין לאומי לכימיה תאורטית ויישומית (אנ') (לשנים 2024–2025), עורך ראשי של כתב העת הישראלי לכימיה (Israel Journal of Chemistry), יו"ר ועדת מקצוע הכימיה במשרד החינוך, חבר הוועדה הבין-סנאטית של האוניברסיטאות, חבר ההנהלה של האיגוד האירופי למדעי הכימיה (EuCheMS).
פרסים ואותות הוקרה

הקתדרה ע"ש ג'וזף ומדליין נאש (1985)
פרס ניו-אינגלנד למצוינות אקדמית (1990)
פרס שאנון של מכוני הבריאות האמריקאיים (1992)
הקתדרה לביוטכנולוגיה ע"ש בנו גיטר ואילנה בן עמי (1997)
פרס המכון לחקר ביטחוני עתידי (2004)
פרס הנרי טאוב להצטיינות אקדמית (2006)
הערות שוליים

↑  ישראל 2012: משבר חמור בתחום הכימיה, באתר nrg‏, 15 בפברואר 2012
↑  טלילה נשר, באקדמיה מזהירים: מקצוע המדעים בישראל במשבר, באתר הארץ, 6 באוקטובר 2011
↑  זה לא לפיד, זה סעיף 15, באתר הארץ, 19 בפברואר 2012
קומיסארים על אוניברסיטאות ישראל, באתר ynet, 8 במאי 2009
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007574791105171  ISNI: 0000 0001 1569 9043  LCCN: no2001036643  LNB: 000036411  NTA: 184656389  ORCID: 0000-0002-7846-1080  SUDOC: 091989086  VIAF: 49404742   WorldCat (עם VIAF): 49404742
אלימות משטרתית

שוטר משטרת ניו יורק תוקף באלימות מפגינים מובטלים - 1874
אלימות משטרתית היא הפעלת כוח מופרזת ומכוונת, לרוב פיזית, אך גם בצורה של אלימות מילולית ואיומים על ידי שוטרים. אלימות זו מכונה פעמים רבות גם "ברוטליות משטרתית", אם כי מעצם תפקידה חלק מהותי מפעילות המשטרה כרוך בהפעלת כוח פיזי, אך לא כל הפעלת כוח כזו נחשבת חריגה, מופרזת או שרירותית. אלימות משטרתית עשויה להתרחש גם על ידי כוחות צבא או משמר-אזרחי בפעילות שיטור, בדרך כלל במסגרת פיזור הפגנות, מהומות או שבירת שביתות.
התופעה של אלימות משטרתית רווחת בארצות רבות, לרבות במדינות בהן יש חקיקה, פיקוח ואכיפה להגבלת התופעה. גם כאשר התופעה בלתי חוקית, היא עשויה להתבצע במקרים מסוימים בחסות החוק, למשל אלימות פוליטית במסגרת דיכוי פוליטי, לרבות דיכוי מחאות, מאבקים ושביתות. בני מיעוטים וקבוצות מוחלשות ומודרות בחברה עשויים לסבול יותר מתופעות של התעמרות מצד כוחות משטרה.
ב-15 במרץ מדי שנה מצוין היום הבין-לאומי נגד אלימות משטרתית.
היסטוריה

תחת משטרים מלוכניים ודיקטטוריים רבים בעבר, דיכוי מהומות ואכיפת חוקים בכלל הייתה משימה של כוחות צבא שפגעו במפגינים על ידי חרבות או רובים. כך גם תחת קולוניאליזם היו מקרים רבים של דיכוי הפגנות באמצעות ירי על מפגינים.
כוח המשטרה המודרני הראשון באירופה הוקם ב-1667 בצרפת, תחת שלטונו של לואי ה-14. לאחר המהפכה הצרפתית, על פי הוראה של נפולאון בונפרטה ובביצועו של שר המשטרה שלו, ז'וזף פושה, נוסדה ב-1800 משטרת פריז והוקמו מטות משטרה בכל היישובים הצרפתיים שאוכלוסייתם עלתה על 5,000 נפש. ב-1829 הוציאה ממשלת צרפת צו בו קבעה את מדי השוטרים הצרפתים ובכך הייתה משטרת צרפת למשטרה הראשונה שלבשה מדים אחידים. במרבית הארצות הוקמו מטות משטרה ארציים עד המאה ה-19 ותחילת המאה ה-20.
התופעה של אלימות משטרתית התפתחה יחד עם התפתחותה של המשטרה המודרנית. כבר במאה ה-19 התפרסמו מקרים משמעותיים של דיכוי משטרתי ברוטלי של הפגנות מחאה ושביתות עובדים והחלה התייחסות תקשורתית לתופעה.
אלימות של כוחות משטרה וצבא מול אזרחים בדיכוי הפגנות, מרי אזרחי ובכלל היא דבר נפוץ הרבה יותר במדינות דיקטטוריות שבהן אין זכויות אדם וכלים אחרים להגבלת כוחו של השלטון מול האזרחים.
ב-200 השנים האחרונות יש תהליך איטי של דמוקרטיזציה והתרחבות של יישום של זכויות אדם - הן ביותר מדינות והן על יותר אוכלוסיות (לדוגמה גם על אנשים חסרי רכוש, שחורים, עניים, מהגרים). בעקבות זאת קיימת התחזקות נורמות נגד אלימות משטרתית ונגד אלימות בכלל.
בעקבות תהליכי דמוקרטיציזה וליברלזים נוספו במדינות רבות חוקי חופש ההתאספות כחלק מה חוקה וכתוצאה מכך גם חוקים, תקדימים משפטיים ונורמות שמגינות על חופש ההפגנה, מגבילים מאד את השימוש בצבא כדי לדכא הפגנות, ומגבילים את כוחה של המשטרה, והממשלה להפעיל אלימות.
התרחבות של חופש העיתונות וכן התרחבות השימוש בטלפונים ניידים בעלי מצלמות ורשתות חברתיות הפכו את האלימות המשטרתית לדבר שקשה יותר להסתיר. דבר זה גורר רצון להפחית באלימות זו מצד משטרים דמוקרטים שכן הדבר יגרור גינוי בינלאומי, זעם בקרב מצביעים וגורמים בדרך כלל להפגנות גדולות יותר. עם זאת הגדלת התעוד של אלימות כזו עלול ליצור רושם שהיא דבר נפוץ יותר.
התעוד הרחב יותר, כמו גם תפיסה מתרחבת בדבר יעילות של מחאה בלתי אלימה והזדהות בעקבות מחאה כזו מצד ציבור מהעולם, מובילה להפחתת אלימות מצד מפגינים דבר שגם הוא יכול להפחית אלימות שוטרים במדינות דמוקרטיות.
ייתכן כי גם חלק מהמשטרים הלא דמוקרטים משתדלים כיום להפחית שימוש באלימות גלויה כאשר הדבר אפשרי. קיימים עדיין דיקטטורים "ישנים" שפועלים באמצות הטלת פחד גלוי כמו בצפון קוריאה, אסד בסוריה, או לוקשנקו בבלארוס - אבל יש חוקרים במדעי המדינה, שטוענים כי דיקטטורים כאלה הופכים נדירים יותר והם מוחלפים בספין-דיקטטורים שמעדיפים להשתמש בתעמולה ולזכות בתמיכה עממית ובמיוחד כדי להשתלב בשוק הגלובלי ולהנות מכוח כלכלי ובינלאומי רב יותר.
אפילו בדיקטטורה דיכוי אלים של הפגנות עלול לגרור תסיסה אזרחית חזקה יותר, להגברת הפגנות ומעבר למאבק אלים נגד השלטון. כמו כן חשיפה של דיכוי כזה עלולה לגרור ביקורת בינלאומית, לפגוע בתיירות, ביחסים עם מדינות אחרות ובמסחר, במיוחד מצד מדינות מערביות עשירות, ודבר זה משחק תפקיד חשוב יותר במשך הזמן.
דוגמאות בולטות מהעולם

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו. ייתכן שתמצאו פירוט בדף השיחה.
דוגמאות בולטות מהעולם > בריטניה ואירלנד

טבח פיטרלו התרחש ב-16 באוגוסט 1819 במנצ'סטר שבאנגליה. כוחות פרשים חמושים בחרבות נשלחו בידי שופט לדכא הפגנה נגד מדיניותה הכלכלית של הממשלה ובעד ייצוג הוגן בבחירות לפרלמנט. הפרשים רמסו את המפגינים בסוסים, הרגו מעל עשרה מפגינים ופצעו מאות מהם. הדבר גרר זעזוע ציבורי ובמקביל הממשלה חוקקה חוקים להגבלת חופש הביטוי. אחת הדרישות העיקריות של המפגינים, ייצוג טוב יותר של הבוחרים בבית הנבחרים הבריטי, מומשה בחלקה כעבור 13 שנה בחוק הרפורמה של 1832.
יום ראשון העקוב מדם (בכפל משמעות - "יום ראשון הארור"; באנגלית: Bloody Sunday) התרחש ביום ראשון ב-30 בינואר 1972, ובו צנחנים בריטים ירו למוות ב-14 גברים ונערים קתולים לא חמושים, לאחר מצעד למען זכויות אדם בשכונת העוני בוגסייד בעיר דרי שבצפון אירלנד בו השתתפו עשרות אלפי אנשים. יום ראשון העקוב מדם נחשב כאירוע מכונן אשר הביא לתחילתן של 30 שנות אלימות מצד "הצבא האירי הרפובליקני הזמני" (ה-PIRA) נגד בריטניה.
דוגמאות בולטות מהעולם > איטליה

מהומות מילאנו הידועות גם בכינוי "מאורעות מאי" או "טבח באבא בקאריס" היו מהומות בקנה מידה גדול שפרצו בעיר מילאנו, בין 6 ל-10 במאי 1898 המהומות היו כמחאה על מחירי המזון הגבוהים. ממשלת איטליה בראשותו של אנטוניו די רודיני הכריזה שהעיר נתונה במצור. הממשלה טענה שהמהומות לא היו רק דרישה של רעבים ללחם אלא היו מאורגנות בכוונה למרוד במלך. לטענתם, הקריאות "תחי המרידה הסוציאלית" היו רבות מהקריאות "הבו לחם". המהומות דוכאו ביד קשה בידי כוחות הצבא המלכותי האיטלקי בפיקודו של פיורנצו באבא בקאריס, שהורה לחייליו לירות במפגינים ללא רחם, והשתמש בארטילריה כדי להפגיז אותם. לפי הממשלה נהרגו לפחות 80 מפגינים ו-2 חיילים, ולפחות 450 מפגינים נפצעו. לפי הניו יורק טיימס נהרגו 300 איש ונפצעו 1,000. הדבר הוביל לנפילת ממשלתו של אנטוניו די רודיני ויצרה משבר חוקתי. אומברטו הראשון, מלך איטליה החמיא לבאבא בקאריס על "ההגנה האמיצה של בית המלוכה", והעניק לו את הצלב הגדול של מסדר סבויה. האנרכיסט האיטלקי-אמריקאי גאטנו ברשי אשר הזדעזע מהענקת העיטור לבאבא בקאריס רצח את המלך ב-29 ביולי 1900. באבא בקאריס נבחר לסנאט האיטלקי ופרש ב-1902, אולם ב-1922 המליץ לוויטוריו אמנואלה השלישי, מלך איטליה להעניק כוח לבניטו מוסוליני.
דוגמאות בולטות מהעולם > רוסיה

יום ראשון העקוב מדם אירע ברוסיה ב-22 בינואר 1905. על רקע שביתה של מעל 150 אלף פועלים, החלו מפגינים בלתי חמושים בהנהגת גאורגי גפון לצעוד לעבר ארמון החורף של הצאר בסנקט פטרבורג. יום קודם לכך, בישיבה בראשות שר הפנים פיוטר סביאטופולק-מירסקי סוכם לא לתת למפגינים להגיע לכיכר הארמון. חיילי המשמר המלכותי של הצאר ניקולאי השני ירו במפגינים. הגרסה הרשמית הראשונה הייתה שנהרגו 96 איש ו-333 נפצעו. המחקר שנערך בתחילת התקופה הסובייטית קבע שהיו 150–200 הרוגים כ-450–800 פצועים. אירועים אלו החלו את מהפכת 1905 – ניסיון כושל של סוציאליסטים וליברלים להפיל את שלטון הצאר הרוסי, ניקולאי השני. המהפכה התפרשה על כל שנת 1905 אולם בסוף השנה דוכאה. שתי התוצאות הישירות של המהפכה היו: פרסום מנשר אוקטובר על ידי הצאר שהעניק מספר זכויות לתושבים והקמת הדומה - פרלמנט רוסי שבו היה רוב לשׂוחרי המודרניזציה.
דוגמאות בולטות מהעולם > קולומביה

ב-6 בדצמבר 1928 התרחש טבח הבננות בקולומביה בו נרצחו עובדים של חברת הפירות המאוחדת האמריקאית בידי כוח מהצבא הקולומביאני, שנשלח לדכא שביתה בה פתחו העובדים במחאה על תנאי העסקתם. נציגי השלטון הודיעו לשובתים להתכנס בכיכר העיר סיינגה, בטענה כי הם מעוניינים לפתוח עימם במשא ומתן לסיום השביתה. סביב הכיכר, בה התכנסו כ-3,000 איש, שכללו את השובתים יחד עם בני משפחתם, התמקמו חיילים קולומביאנים חמושים בתת-מקלעים בפיקודו של הגנרל קרלוס קורטס ורגאס. החיילים כרזו לשובתים להתפנות בתוך מספר דקות מהכיכר אחרת ירו בהם. לאחר תום הזמן, פתחו החיילים באש חיה אל עבר השובתים. בתקשורת דווח כי בטבח נהרגו 47 בני אדם, אולם מהתכתבויות שנחשפו מאוחר יותר בין השגריר האמריקאי בקולומביה למזכירות המדינה האמריקאית, כתב השגריר: "אני גאה לדווח שמספר הפורעים שנהרגו על ידי הצבא הקולומביאני חצה את ה-1,000".
דוגמאות בולטות מהעולם > רומניה

ב-15 בדצמבר 1989 פרצה בטימישוארה מחאה, בתגובה לניסיונם של השלטונות הקומינסטים המקומיים לסלק כומר שהתנגד המשטר. המחאה בנושא זה הלכה וגדלה הקהל לשיר שירים אנטי-קומוניסטיים, והדבר משך כוחות משטרה וסקוריטטה. המחאה רק גדלה וכוחות המשטרה לא הצליחו להשתלט עליה.
הדבר הוביל לשליחת צבא לדכא את המהומות, דבר שנכשל והפך את העיר לשדה קרב. כתוצאה מכך ב-19 בדצמבר עובדי המפעלים של טימישוארה הפסיקו את עבודתם וטורים עמוסים של פועלים נכנסו לעיר. 100,000 מפגינים כבשו את כיכר האופרה. ראשי המפלגה הקומוניסטית גייסו אלפי עובדים, הלבישו אותם במדי המשמר הלאומי, ציידו אותם באלות ושלחו אותם לטימישוארה, כדי לפגוע במפגינים. מרבית העובדים האלה הצטרפו למפגינים. המהומות הגיעו בהמשך גם לבוקרשט גרמו להתרחבות הקרבות והובילו בסופו של דבר להפלת השלטון הקומוניסטי ב-25 בדצמבר. במהלך המהפכה הרומנית נהרגו 1104 אזרחים רומנים ו-325 אנשי כוחות הביטחון.
דוגמאות בולטות מהעולם > סין

אירועי כיכר טיין-אן-מן היו סדרה של מחאות עממיות בסין אשר התרחשו בין 15 באפריל 1989 לבין 4 ביוני באותה השנה, ואשר מרכזן היה בכיכר טיין-אן-מן, הכיכר המרכזית בבירה בייג'ינג. עיקר המחאה היה הפגנות לא אלימות בכיכר על ידי סטודנטים מרחבי סין אשר ביקשו לערוך רפורמות דמוקרטיות במדינה. ההפגנות דוכאו על ידי השלטונות הסיניים בצורה אלימה, אשר שלחו נגד המפגינים חיילים חמושים ברובים וטנקים. ברחובות הסמוכים לכיכר התרחש טבח רחב היקף של כ-10,000 מפגינים.
דוגמאות בולטות מהעולם > איראן

בבספטמבר 2022, החלו הפגנות מהסא אמיני באיראן. המחאה שהחלה בעקבות מותה של מהסא אמיני בידי כוחות הממשלה, התפתחה למחאה על היחס של השלטון לנשים, מחאה נגד חוקי דת ובדרישה לשינוי שיטת המשטר במדינה. לפי ארגון זכויות האדם Iran Human Rights, עד תחילת דצמבר הרגה המשטרה וכוחות הביטחון לפחות 448 מפגינים, בהם 60 קטינים.
מחאה נגד אלימות משטרתית

ב-15 במרץ 1997 התקיים במונטריאול, קנדה, סיור של ארגון המתנגד להפלה מלאכותית, וכתגובה אורגנו הפגנות-נגד שבהן השתתפו אלפי מפגינים, ושניים מהם נעצרו באלימות על ידי המשטרה. מאז אומץ התאריך על ידי ארגוני זכויות האדם בקנדה, שווייץ ומדינות נוספות בתור היום הבין-לאומי נגד אלימות משטרתית (אנ'). בכל שנה ב-15 במרץ מתקיימת במונטריאול תהלוכה לציון יום זה. מארגני התהלוכה מסרבים ליידע את המשטרה מראש על המסלול, וכמעט תמיד מתרחשים, באופן אירוני, אירועי אלימות משטרתית כנגד המפגינים. לדוגמה, בתהלוכה שנערכה בשנת 2002 נעצרו על ידי המשטרה 350 מפגינים.
בארצות הברית, קואליציה של ארגוני זכויות אדם בחרה בתאריך ה-22 באוקטובר כיום מחאה נגד אלימות משטרתית. יום זה צוין לראשונה ב-1996. לתאריך אין משמעות מיוחדת, והוא נבחר כתאריך נוח להפגנות של סטודנטים, זמן קצר לאחר פתיחת שנת הלימודים בקולג'ים.
אלימות משטרתית בישראל

בעקבות ביקורת ומחאה ציבורית על שורת מקרים של אלימות משטרתית, הוקמו לאורך השנים מספר ועדות ציבוריות שעסקו בנושא.
בשנת 1987 הקימה קבוצת עיתונאים ועורכי דין את עמותת "אור אדום", במטרה להיאבק באלימות משטרתית. ב-1989 הפעילה העמותה כ-50 מתנדבים ומוקד טלפוני זמין 24 שעות ביממה.
בשנת 1992 הוקמה המחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש) במשרד המשפטים, במטרה לשמש לחקירת עבירות פליליות שביצעו אנשי משטרת ישראל, לרבות שוטרי מג"ב, ובכלל זה מקרים של שימוש בכוח שלא כדין כנגד אנשים בישראל ובשטחים שבשליטתה.
ביוני 1994 פורסם דו"ח של ועדה של משרד הפנים לבדיקת הסוגיה, שפעלה בראשות מרדכי קרמניצר ("ועדת קרמניצר"), ולפיו התופעות של שימוש בכוח מופרז והתעמרות באזרחים מצד שוטרים חמורות יותר בישראל מאשר במדינות רבות בעולם. עם חברי הוועדה נמנו, בין היתר, מנהל מח"ש וקציני משטרה בכירים.
ביוני 2024 פרסמה הסנגוריה הציבורית הצהרה המגנה אלימות שוטרים בהפגנות, הדגישה כי התיעודים מהן משקפים "תופעה רחבה של אלימות משטרתית" והטילה את האחריות למיגורה על המחלקה לחקירות שוטרים. כמו כן נאמר כי "האלימות המשטרתית היא תוצאה של חוסר אכיפה כלפי שוטרים אלימים, העלמת עין כדי למנוע 'אפקט מצנן' וקיום פרקטיקה של סלחנות כלפי שוטרים עוברי חוק".
אלימות משטרתית בישראל > פרשות בולטות

אירועי אוקטובר 2000: מהומות והפגנות מחאה של אזרחים ערבים בישראל בתחילת האינתיפאדה השנייה דוכאו באלימות, ו-13 אזרחים נורו למוות באש חיה על ידי כוחות המשטרה. בעקבות ביקורת ומחאה הוקמה ועדת אור לחקירת האירועים. במסקנותיה מתחה הוועדה ביקורת קשה על שרים בממשלה, על קצינים במשטרת ישראל, ועל מנהיגים בציבור הערבי הישראלי. על מסקנות הוועדה נמתחה ביקורת, הן בקרב הממשלה והכנסת והן בהנהגת הציבור הערבי.
אירועי עמונה: במהלך הריסת בתים ביישוב עמונה בפברואר 2006 הפעילו השוטרים אלימות רבה מול המפגינים שניסו למנוע את ההריסה (חלקם נותרו נכים לצמיתות). בין המוכים היו חברי כנסת ואישי ציבור. מספר מפגינים נפצעו קשה. בעקבות האירועים הוגשו תביעות כנגד שוטרים אלימים, וכמה מהם הורשעו וחויבו בתשלומי פיצויים.
באוגוסט 2013, לאחר סדרת אירועים של שימוש משטרתי מופרז באקדח טייזר נגד אזרחים, הוקפא השימוש בו למספר שבועות. ב-19 במרץ 2014 הורשע לראשונה בישראל שוטר בגין שימוש ברוטלי בטייזר.
מחאת יוצאי אתיופיה 2015: באפריל–מאי 2015 התקיימו הפגנות מחאה נגד אלימות משטרתית כלפי יוצאי אתיופיה, לאחר פרסום סרטון שתיעד שוטרים מכים חייל ממוצא אתיופי בחולון. בתגובה למחאה, המפכ"ל יוחנן דנינו הכריז שכתבי אישום נגד אזרחים ממוצא אתיופי ייבחנו מחדש.
בעקבות פרשת מותו של אהוביה סנדק בדצמבר 2020 החל גל מחאות נגד משטרת ישראל בטענה שאלימות משטרתית כלפי נוער הגבעות הובילה למותו של אהוביה סנדק. במהלך המחאות נעצרו מאות מפגינים, ונפצעו עשרות מפגינים ושוטרים.
בפרשת אום אל-חיראן ב-18 בינואר 2017, שוטרים פתחו בירי לעבר רכב שבו נהג תושב הכפר, יעקוב מוסא אבו אל-קיעאן, וזה מת לאחר מכן בשל איבוד דם.
לפרסום נרחב בעולם זכו שוטרי משטרת ישראל במאי 2022, לאחר שהכו באלות משתתפים בהלווייתה של שירין אבו עאקלה בירושלים, ובהם נושאי ארונה.
במאי 2024 במסגרת הגבלות שהוטלו על הילולת רבי שמעון בר יוחאי במירון בשל מלחמת חרבות ברזל לאחר הגעה של חרדים להר שוטרים שפעלו לפנות את השטח גם דחפו קשיש לרצפה. בעקבות זאת הושעו שני שוטרים מתפקידם ונפתחה חקירה בנושא.
אלימות משטרתית בישראל > אלימות שוטרים במהלך אירועי המחאה 2023-2024

החל ממרץ 2023 עם ההסלמה בפעילות המחאה נגד הרפורמה המשפטית חלה עלייה באירועי אלימות המשטרה. מספר התלונות למח"ש על אלימות שוטרים עלה ב-45% ב-2023 בהשוואה ל-2022. ב־1 במרץ 2023, במהלך "יום שיבוש" במהלכו נחסמו נתיבי איילון, כוח שיטור בראשות רפ"ק מאיר סוויסה, קצין מתחנת לב ת"א, השליך רימוני הלם אל תוך המון מפגינים צפוף, שגרמו לפציעת מפגינים ולקטיעת אפרכסת האוזן של אחד מהם. שישה שוטרים נחקרו במחלקה לחקירות שוטרים (מח"ש) על השלכת רימוני ההלם.
ב-1 באפריל 2023 פרש משטרה הצליף עם מושכות הסוס במפגינה שהשתתפה בחסימה של אחד מנתיבי איילון. במאי 2024 הוחלט להעמידו לדין על המקרה.
ביולי 2023 דווחו מפגינים על עלייה ברף האלימות המשטרתית ועל כך ששוטרים החלו להשתמש בקסדות על-מנת למנוע את זיהויים והגשת תלונה נגדם.
בעקבות תלונות המפגינים חקרה מח"ש באזהרה מספר שוטרים מיחידת יס"מ ת"א (כולל מפקד היחידה יאיר חנונה). לטענת השוטרים הנחקרים, נעשה להם "משפט שדה", וחלקם הכחישו כי הכו את המתלוננים.בעקבות התיעוד ברשת זימנה המחלקה לחקירות שוטרים שני צעירים כדי להגיש תלונה נגד מפקד יס"מ תל אביב יאיר חנונה שנראה בצילומים מכה באגרוף מוחה כבן 18.
ראו גם

התאבדות באמצעות שוטר
פרשת השוטרים הנוקמים
מדינת משטרה
הטיית ירי (גזענות)
כנופיית מע"צ
מהומות לוס אנג'לס
טום קראוס

טום קראוס (בגרמנית: Tom Krauß; נולד ב-22 ביוני 2001 בלייפציג שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק בעמדת הקשר בקבוצת בוכום מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים

קראוס גדל במחלקת הנוער של ר.ב. לייפציג. ב-27 ביוני 2020 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של המועדון, כשנכנס כמחליף בניצחון 1–2 על אאוגסבורג במסגרת המחזור ה-34 בבונדסליגה לעונת 2019/2020.
ב-4 באוגוסט 2020 הושאל קראוס למשך שתי עונות לנירנברג מהבונדסליגה השנייה. ב-12 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, בהפסד 3-0 לר.ב. לייפציג במסגרת הסיבוב הראשון של הגביע הגרמני. ב-18 בספטמבר ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה, בתיקו 1-1 נגד יאן רגנסבורג במסגרת המחזור הראשון לעונת 2020/2021. ב-4 באפריל 2021 הבקיע את שער הבכורה שלו במועדון, בניצחון 1–2 על פאדרבורן 07 במסגרת המחזור ה-27 בליגה. הוא ערך 64 הופעות ליגה במשך תקופת ההשאלה, בהן הבקיע חמישה שערים.
ב-10 ביוני 2022 הושאל קראוס לשאלקה 04 מהבונדסליגה.
ב-14 ביולי 2023 חתם במיינץ 05. בעונת הבכורה שלו במועדון, 2023/24, ערך קראוס 29 הופעות ליגה והבקיע שער אחד. בקיץ 2024 הושאל קראוס לעונה אחת ללוטון טאון מהצ'מפיונשיפ. ב-1 באוקטובר 2024 כבש שער בכורה בלוטון בתיקו 2-2 נגד אוקספורד יונייטד, ב-21 בינואר 2025 כבש שוב נגד אוקספורד, בהפסד 3-2.
ב-29 בינואר 2025 הושאל אל בוכום.
הערות שוליים

↑  Tom Krauß joins Schalke on loan באתר הרשמי של שאלקה 04, 10 ביוני 2022 (בגרמנית)
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "טום קראוס".