דונלד טריפלט
חיים מוקדמים

דונלד טריפלט נולד ב-8 בספטמבר 1933 לבימון ומרי טריפלט בפורסט, מיסיסיפי, ארצות הברית. בתחילת חייו, טריפלט היה ילד מופנם מאוד שלא הגיב למחוות או לקולות של הוריו. שפתו הייתה יוצאת דופן, הוא לא שיחק עם ילדים אחרים, והיה נראה מרוחק מאחרים. טריפלט נכנס למוסד בגיל שלוש, אבל הוריו הוציאו אותו משם כעבור שנה, בניגוד לעצת הרופאים. אביו, בימון, תיאר אותו כמסוגר מבחינה חברתית אך מתעניין בדפוסי מספרים, תווים, אותיות האלפבית ותמונות של נשיאי ארצות הברית. בגיל שנה, נזכר אביו, "הוא יכול היה לזמזם ולשיר הרבה מנגינות בצורה מדויקת". הוריו התקשו מאוד לגרום לו לאכול, ולמראה של ילדים אחרים אוכלים ממתקים או גלידה לא הייתה השפעה עליו. עד גיל שנתיים, הייתה לו היכולת לדקלם את תהילים כ"ג וכן הוא ידע לשנן בעל פה 25 שאלות ותשובות מקטכיזם פרסביטריאני. בחג המולד באותה שנה, הוא שר, בגובה הצליל המושלם, שיר שלם ששמע רק פעם אחת.
טריפלט התעניין גם ביצירת אקורדים מוזיקליים. הוא התעניין מאוד בחריזה והיה עונה לשאלות במילה אחת בלבד, בדרך כלל "כן" או "לא". הוא פיתח עניין אובססיבי במשחקים מסתובבים, במחבתות ובחפצים עגולים אחרים וסלידה מתלת-אופן ונדנדות. בתחילה הוא לא התעניין במגלשות אבל החל לשחק בהן כשהיה לבד. היו לו הרבה התמוטטויות מלטדאון והוא פחד לקבל מכות. הוא הפגין אקולליה והתקשה לזכור כינויים. כשנכנס לחדר, הוא הלך מיד לצעצועים, והתעלם מכל האנשים בחדר, כולל ילדים אחרים וסנטה קלאוס שאביו שכר. אמו התקשתה לגרום לו להסתכל עליה.
כאשר בני הזוג טריפלט ביקרו בבית הארייט ליין, הקליניקה לילדים בבית החולים ג'ונס הופקינס, באוקטובר 1938 כדי להיפגש עם ליאו קנר, רופא ופסיכיאטר, הוא איבחן בסופו של דבר את טריפלט עם אוטיזם.
במפגש אישי בין השניים, לקנר היו תובנות שונות משאר הרופאים לגבי התנהגותו של טריפלט. הוא הבחין בכך שכילד, הוא עשה שימוש לכאורה לא רלוונטי בשפה, התייחס לעצמו בגוף שלישי, חזר על מילים וביטויים שנאמרו אליו והעביר את הרצונות שלו על ידי ייחוסם לאחרים. ד”ר קנר תיאר תצפית זו כ”הפרעות אוטיסטיות של מגע רגשי”, ואף הציג את ממצאיו על אוטיזם במאמר “הילד העצבני”. בהמשך קנר תיאר פרטים על דפוסי התנהגות ותצפיות שחזרו על עצמם ב-11 ילדים שונים. עבודה זו המשיכה להיות משמעותית מאד בתחום הפסיכיאטריה הקלינית ואפשרה לאלה העובדים עם מטופלים שהפגינו מאפיינים דומים להשתמש בטרמינולוגיה מדויקת יותר, ולמעשה היוותה את הבסיס לאבחנה של אוטיזם.
השימוש הראשון במילה “אוטיסט” נעשה בתחילת המאה ה-20, כמושג שמתאר אוסף סימפטומים. רק בשנת 1943 נעשה שימוש ב”אוטיזם” כמונח אבחוני. המונח נטבע על ידי ליאו קנר כדי לאבחן הפרעה חברתית ורגשית במקרה הראשון של אוטיזם. תצפיות קודמות על אנשים עם סימפטומים של אוטיזם הובילו פסיכיאטרים לאבחנה של סכיזופרניה. האבחנה של אוטיזם שימשה את אחד עשר המטופלים שד”ר קנר חקר באותה תקופה, אבל טריפלט היה הראשון.
כשחזר הביתה, התנהגותו השתפרה לכאורה, והוא למד לנגן מנגינות פשוטות בפסנתר. הוא הראה ריכוז טוב יותר והגיב בצורה ברורה יותר לסביבתו ולאנשים אחרים. עם זאת, הוא עדיין סבל מהתמוטטות אוטיסטית (שכונתה בזמנו "התקפי זעם" כאשר לא היה ידע רב לגבי ASD, וכיום ידועה כמלטדאון). בנוסף, הוא הפגין התנהגות מטרידה כמו עמידה על שולחנות, הכנסת אוכל לשיער, לעיסה של נייר והנחת מפתחות הבית בביוב. הוא למד חמש עשרה מילים מאנציקלופדיה וחזר עליהן שוב ושוב ללא הקשר. הוא המשיך לא להסתכל על אנשים כשדיבר והשתמש במחוות אקספרסיביות. הוא תקשר רק כשהיה צריך משהו. העניין שלו התפוגג ברגע שענו על הצורך שלו. הוא התעניין בסיווג סרטים וגיליונות מגזין "טיים" לפי תאריך פרסום על אף שהיה לו עניין מועט בתוכן המגזין.