stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פול מקסטיי
קריירת משחק > נבחרת סקוטלנד

לאחר ששימש כקפטן בכל גילאי הנבחרות הצעירות של סקוטלנד, החל מקסטיי את הקריירה הבינלאומית במדי נבחרת סקוטלנד תחת המאמן ג'וק סטיין ב-21 בספטמבר 1983, כשפתח בהרכב בניצחון 2-0 על אורוגוואי במשחק ידידות. ב-17 באוקטובר 1984 כבש מקסטיי את שעריו הראשונים בנבחרת, כשהבקיע צמד לרשתה של איסלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1986. סקוטלנד הצליחה להעפיל לטורניר, אך איבדה את סטיין שנפטר כתוצאה מהתקף לב, והוחלף במאמן אלכס פרגוסון.
פרגוסון זימן את מקסטיי לקראת טורניר מונדיאל 1986 במקסיקו. לאחר שני הפסדים בשני משחקי הפתיחה של הנבחרת, בהם לא שותף מקסטיי, הוא נכלל בהרכב הפותח למשחק האחרון בשלב הבתים, מול אורוגוואי. המשחק עצמו הסתיים בשוויון 0-0, וסקוטלנד הודחה כבר בשלב הבתים.
מקסטיי זומן לסגל נבחרתו גם לטורניר מונדיאל 1990 באיטליה. מקסטיי רשם שתי הופעות בהרכב ועוד הופעה אחת כשחקן מחליף בשלב הבתים, בסיומו הודחה סקוטלנד מהטורניר.
ביורו 1992 רשמה סקוטלנד השתתפות ראשונה בתולדותיה באליפות אירופה בכדורגל, ומקסטיי זומן לסגל הנבחרת לקראת הטורניר. הוא פתח בהרכב בכל משחקי שלב הבתים. לאחר שרשמה הפסדים של 1-0 להולנד ו-2-0 לגרמניה, פגשה סקוטלנד את חבר המדינות העצמאיות. בדקה ה-7 היה מקסטיי לכובש הראשון בהיסטוריה של סקוטלנד באליפות אירופה, כשהעלה את נבחרתו ליתרון 1-0, בדרך לניצחון 3-0. מקסטיי גם היה לשחקן סלטיק הראשון שכובש במסגרת אליפות אירופה. למרות הניצחון, סיימה סקוטלנד את דרכה כבר בשלב הבתים.
לאחר שלא הצליח לסייע לנבחרתו להעפיל למונדיאל 1994, ולא נכלל בסגל הנבחרת לקראת יורו 1996, רשם מקסטיי שלוש הופעות אחרונות במדי סקוטלנד במסגרת מוקדמות מונדיאל 1998, מספר חודשים לפני פרישתו ממשחק. משחקו האחרון במדי סקוטלנד היה במסגרת טורניר המוקדמות, בניצחונה של נבחרתו 2-0 על אוסטריה.
במשך 14 שנים רשם מקסטיי 76 הופעות במדי סקוטלנד, רביעי בטבלת מלך ההופעות בנבחרת בכל הזמנים, וכבש תשעה שערים.
חיים אישיים

החל משנת 2010 מתגורר מקסטיי בסידני שבאוסטרליה עם אשתו אן מארי וששת ילדיהם. הוא שותף בחברת מאסטרו ספורטס, חברת תוכנה המתמחה בפתרונות לאימון וניהול ספורטיבי.
תארים

אליפות סקוטלנד (3): 1981/1982, 1985/1986, 1987/1988
הגביע הסקוטי (4): 1984/1985, 1987/1988, 1988/1989, 1994/1995
גביע הליגה הסקוטית: 1982/1983
עין-ירחיים

| עין-ירחיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: מקריני סנפיר
מחלקה:: מקריני סנפיר
על־סדרה:: אוסטאוגלוסומורפיים
סדרה:: עין-ירחיים
משפחה:: עין-ירחים
שם מדעי
 Hiodontiformes

עין-ירחיים (שם מדעי: Hiodontiformes) היא סדרה של דגים גדולים ממחלקת מקריני סנפיר. בסדרה זו משפחה יחידה - עין ירחים (Hiodontidae) ושני מינים חיים.
לדגים אלה עיניים גדולות המחזירים אור ומכאן השם ירח. הם כסופים ובעלי זנבות גדולים ומזכירים בצורתם סרדינים גדולים. קבוצה זו היא קרובתה הרחוקה של הסדרה גרום-לשונאים ובעבר נכללו בה.
דגים אלה נפוצים באמריקה הצפונית בנהרות ואגמים ומחפשים טרף כמו חרקי מים, רכיכות שונות ודגים. הם יכולים להגיע לאורך 47 ס"מ.
מיון

סדרה עין-ירחיים (Hiodontiformes)
משפחה עין-ירחים (Hiodontidae)
סוג ומין יחיד Plesiolycoptera daqingensis - נכחד
סוג ומין יחיד Yanbiania wangqingica - נכחד
סוג Eohiodon - נכחד
מין Eohiodon rosei - נכחד
מין Eohiodon woodruffi - נכחד
סוג עין-ירח (Hiodon )
מין עין-זהב (Hiodon alosoides)
מין עין-ירח (Hiodon tergisus)
מין Hiodon consteniorum - נכחד
ערוער (מואב)

ערוער על גדתו הצפונית של נחל ארנון
ערוער הייתה עיר עתיקה ששכנה על גדתו הצפונית של נחל ארנון בעבר הירדן המזרחי. מכונה "ערוער אשר על שפת נחל ארנון" כדי להבדילה מהערים האחרות שנקראו בשם זה. מזוהה עם ח'רבת ערער, כ-5 ק"מ מזרחית דרומית לדיבון.
העיר שימשה קצה גבול ממלכתו של סיחון ובהמשך קצה גבול נחלת שבט ראובן. ככל הנראה היא ערוער שנבנתה על ידי בני גד יחד עם ערים נוספות בימי משה. פרשני המקרא וחוקריו נתנו לתופעה זאת הסברים שונים. שניים מגיבורי דוד, שמע ויעיאל, באו מערוער. במפקד שערך דוד בסוף ימיו החלו הפוקדים את ספירתם ב"ערוער... אשר בתוך הנחל", ששימשה כאמור כגבול הדרומי ומשם פנו צפונה. היישוב נזכר במצבת מישע כעיר מבוצרת אשר בנה מישע מלך מואב, לאחר שמרד בממלכת ישראל, לה היה משועבד. נראה שמאוחר יותר שבה לידי ישראל, אך בהמשך הוכתה על ידי חזאל מלך ארם. בתקופת יותם מלך יהודה וירבעם מלך ישראל ישב בערוער בלע בן עזז מבני שבט ראובן. יש מפרשים שלא ישב בערוער ממש אלא בסביבתה. ערוער מוזכרת בנבואת הפורענות של ירמיהו על מואב.
הערות שוליים

↑  יהודה קיל, דעת מקרא, יהושע, יב, ב
↑  ספר דברים, פרק ב', פסוק ל"ו; פרק ג', פסוק י"ב; ספר יהושע, פרק י"ב, פסוק ב'; פרק ד', פסוק מ"ח; ספר יהושע, פרק י"ג, פסוק ט'; פרק י"ג, פסוק ט"ז
↑  ספר במדבר, פרק ל"ב, פסוק ל"ד
↑  יהודה קיל ויהודה אליצור, אטלס דעת מקרא, עמ' 116.
זאב ארליך, ‏ערי גד וראובן בכיבוש ובהתנחלות, באתר "דעת", בתוך: מזרח הירדן במבט יהודי, דפוס מוריה, התשנ"ו
↑  ספר דברי הימים א', פרק י"א, פסוק מ"ד
↑  ספר שמואל א', פרק כ"ד, פסוק ה'
↑  ספר מלכים ב', פרק י', פסוק ל"ג
↑  ספר דברי הימים א', פרק ה', פסוק ח'; פרק ה', פסוק י"ז
↑  רד"ק שם
↑  ספר ירמיהו, פרק מ"ח, פסוק י"ט
↑  ראו עוד: ערוער (מואב), ב"אנציקלופדיה יהודית" באתר "דעת"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007465730905171
פיליקי אטריה

דגל פיליקי אטריה
פיליקי אטריה (ביוונית: Φιλική Εταιρεία - "אחווה ידידותית"), מכונה גם אגודת האחווה, היה ארגון לאומני מחתרתי שפעל בדרום-מזרח אירופה, בראשית המאה ה-19, במטרה להפיל את השלטון העות'מאני ביוון ולייסד מדינה יוונית עצמאית.
הארגון יזם, תכנן והיה שותף פעיל במלחמת העצמאות היוונית שפרצה ב-1821, והוא אחראי במידה רבה להצלחת מלחמה זו, שהביאה להקמתה של ממלכת יוון המודרנית.
היסטוריה

בהשפעת תסיסה רעיונית ותשוקה נלהבת לעצמאות בכל רחבי אירופה שהובילה מאוחר יותר לאביב העמים הוקמו בכל רחבי אירופה אגודות סתרים. בין היתר התכנסו באודסה שלושה יוונים צעירים ומשכילים ממעמד האצולה הפנריוטית. מטרתם הייתה לאחד את כל היוונים בארגון מזוין ולהפיל את שלטון האימפריה העות'מאנית על יוון.
שלושת המייסדים היו ניקולאס סקופאס מחבל אפירוס, עמנואל קסנטוס מפטמוס שבתקופת שהותו באיטליה היה חבר בבונים החופשיים, אתנסיוס צאקולוב מיואנינה והחבר הרביעי שצורף היה פניוטיס אנאגנוסטופולוס מחבל אליס. צאקולוב כבר ניסה בעבר הקרוב להקים ארגון דומה בשם "הלנוגלוסו קסנודוחיו" (Ελληνόγλωσσο Ξενοδοχείο). בהשפעתם של קסנטוס וחבר נוסף, קונסטנטינוס ראדוס, שהיה לו רקע בתנועת הקרבונארי, החליטו המייסדים על הקמת ארגון חשאי במבנה הדומה לזה של לשכות הבונים החופשיים.
המייסדים וכן המצטרפים הושפעו מרעיונותיהם של אדאמנטיוס קוראיס, אווגניוס ולגאריס וריגאס פראוס ובמיוחד הושפעו ממה שהם האמינו שהייתה הוצאתו להורג של ריגאס פראוס ולכן הקימו באודסה, ב-1814 ארגון חשאי שמטרתו הקמת יוון חופשית מכיבוש.
בשנתיים הראשונות גויסו כ-30 חברים, רק לקראת מועד המרד המתוכנן ב-1821 הרחיבו את שורות הארגון וקלטו יותר ויותר חברים חדשים. בקבלה לארגון הייתה עדיפות לאותם החברים שהיו בעלי ניסיון קרבי עם נשק. פרט למעט הפנרים בעלי ניסיון צבאי, רבים היו חברים בקבוצות  הארמטולים (Αρματολοί) והקלפטס (κλέφτης) שהצטיינו בתקיפות ומעשי שוד נגד העו'תמאנים ואנשיהם  ביוון
רוב חברי ה"אתריה" היו צעירים יוונים מרוסיה. פעלו בה אקדמאים צעירים, גם לא יוונים, כמו אלכסנדר פושקין שהצטרף כחבר לא פעיל. הארגון נתמך ומומן על ידי קהילות יווניות מבוססות בבריטניה ובארצות הברית. תמיכה נוספת הוגשה לארגון בחשאי על ידי הצאר הרוסי אלכסנדר הראשון עצמו, שראה בו מוקד השפעה רוסי עתידי בבלקן.
חברים בולטים

אלכסנדר איפסילנטי
דימיטריוס איפסילנטי
לסקרינה בובולינה
מנטו מברוגנוס
עונש מוות לקטינים בארצות הברית

עונש מוות לקטינים בארצות הברית היה קיים עד ל-2 במרץ 2005, אז קבע בית המשפט העליון כי הדבר מפר את התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית, האוסר על הממשלה הפדרלית להשית "עונש אכזרי ובלתי רגיל" (אנ') על אזרחיה.
היסטוריה

בשנת 1642 נידון למוות תומאס גראונגר, בפלימות', מסצ'וסטס בגין זואופיליה, בעודו קטין. מאז, 364 קטינים נוספים נידונו למוות במדינה.
האדם הצעיר ביותר שנידון למוות אי פעם בארצות הברית היה ג'יימס ארקן, על חלקו בשוד ורצח שבוצעו כשהיה בן עשר. עם זאת, הוא היה בן 23 כאשר הוצא להורג בפועל, ב-18 ביוני 1885.
בשנת 1944 הוצא להורג ג'ורג' סטיני, שהורשע ברצח שתי ילדות. סטיני הוא האדם הצעיר ביותר בארצות הברית שנדון למוות עם תאריך לידה ופטירה ידוע, והוא הוצא להורג בגיל 14 בלבד.
ב-10 באפריל 1959 הוצא להורג לאונרד שוקלי בן ה-17, ומאז לא היו עוד הוצאות להורג של קטינים עד להקפאה דה פקטו של עונש המוות בארצות הברית ביוני 1972 בשל משפט "פורמן נגד ג'ורג'יה (אנ')".
ביולי 1976 הפך בית המשפט את החלטתו בשל משפט "גרג נגד ג'ורג'יה (אנ')" וקבע כי עונש המוות אינו מפר את התיקון השמיני לחוקת ארצות הברית, ומאז ועד ביטול עונש המוות לקטינים באופן סופי בשנת 2005 הוצאו להורג 22 קטינים. 21 מתוכם הוצאו להורג על פשעים שביצעו בגיל 17, ורק אחד, שון סלרס, על פשע שביצע בגיל 16.
בשנת 1988 קבע בית המשפט העליון במשפט "תומפסון נגד אוקלהומה (אנ')" כי עונש מוות לקטינים מגיל 15 ומטה אינו חוקי, ובמקביל קבע ב-1989 במשפט "סטנפורד נגד קנטקי (אנ')" כי עונש מוות לקטינים מגיל 16 הוא חוקי.
במרץ 2005 ביטל בית המשפט העליון את פסק "סטנפורד נגד קנטקי" במהלך משפט "רופר נגד סימונס (אנ')", וקבע כי עונש מוות לאדם שהיה קטין בעת ביצוע הפשע אינו חוקי מפני שהוא מפר את התיקון השמיני. במהלך המשפט היו 71 קטינים שהמתינו להוצאה להורג.
היסטוריה > רשימת הקטינים שהוצאו להורג בשנים 1976–2005

| מספר | תאריך | שם | גיל> בעת עבירה | גיל> בהוצאה להורג | מדינה | שיטה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | 11 בספטמבר 1985 | צ'ארלס פרנסיס רמבו | 17 | 28 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 2 | 10 בינואר 1986 | ג'יימס טרי רוץ' | 17 | 25 | דרום קרוליינה | כיסא חשמלי |
| 3 | 15 במאי 1986 | ג'יי קלי פינקרטון | 17 | 24 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 4 | 18 במאי 1990 | דלטון פריז'אן | 17 | 30 | לואיזיאנה | כיסא חשמלי |
| 5 | 11 בפברואר 1992 | ג'וני פרנק גארט | 17 | 28 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 6 | 1 ביולי 1993 | קרטיס פול האריס | 17 | 31 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 7 | 28 ביולי 1993 | פרדריק לאשלי | 17 | 29 | מיזורי | זריקה קטלנית |
| 8 | 24 באוגוסט 1993 | רובן מונטויה קאנטו | 17 | 26 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 9 | 7 בדצמבר 1993 | כריסטופר בורגר | 17 | 33 | גאורגיה | כיסא חשמלי |
| 10 | 24 באפריל 1998 | ג'וזף ג'ון קאנון | 17 | 38 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 11 | 18 במאי 1998 | רוברט אנתוני קרטר | 17 | 34 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 12 | 14 באוקטובר 1998 | דוויין אלן רייט | 17 | 24 | וירג'יניה | זריקה קטלנית |
| 13 | 4 בפברואר 1999 | שון ריצ'רד סלרס | 16 | 29 | אוקלהומה | זריקה קטלנית |
| 14 | 10 בינואר 2000 | דאגלס כריסטופר תומאס | 17 | 26 | וירג'יניה | זריקה קטלנית |
| 15 | 13 בינואר 2000 | סטיב אדוארד רוץ' | 17 | 23 | וירג'יניה | זריקה קטלנית |
| 16 | 25 בינואר 2000 | גלן צ'ארלס מקגיניס | 17 | 27 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 17 | 22 ביוני 2000 | גארי לי גרהם | 17 | 36 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 18 | 22 באוקטובר 2001 | ג'רלד לי מיטשל | 17 | 33 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 19 | 28 במאי 2002 | נפוליאון ביזלי | 17 | 25 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 20 | 8 באוגוסט 2002 | טי ג'יי ג'ונס | 17 | 25 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 21 | 28 באוגוסט 2002 | טורונטו מרקי פטרסון | 17 | 24 | טקסס | זריקה קטלנית |
| 22 | 3 באפריל 2003 | סקוט אלן היין | 17 | 32 | אוקלהומה | זריקה קטלנית |
הערות שוליים

↑  The Juvenile Death Penalty Prior to Roper v. Simmons, Death Penalty Information Center (באנגלית אמריקאית)
↑  Victor L. Streib, Death Penalty for Juveniles, Indiana University Press, 1987, ISBN 978-0-253-31615-8. (באנגלית)
↑  Charles L. Scott, Roper v. Simmons: Can Juvenile Offenders be Executed?, Journal of the American Academy of Psychiatry and the Law Online 33, 2005-01-01, עמ' 547–552
↑  NA NA, States of Confinement: Policing, Detention, and Prisons, Palgrave Macmillan, 2000-02-12, ISBN 978-0-312-21777-8. (באנגלית)
↑  "It took 10 minutes to convict 14-year-old George Stinney Jr. It took 70 years after his execution to exonerate him". Washington Post (באנגלית אמריקאית). ISSN 0190-8286. נבדק ב-2022-09-19.
↑  George Stinney was executed at 14. Can his family now clear his name?, the Guardian, ‏2014-03-22 (באנגלית)
↑  St. Petersburg Times - Google News Archive Search, news.google.com
↑  The Race To Execute In Maryland, web.archive.org, ‏2003-05-04
↑  Victor L. Streib, Death penalty for juveniles, Bloomington : Indiana University Press, 1987, ISBN 978-0-253-31615-8
↑  FindACase™ | Shockley v. State, web.archive.org, ‏2011-07-11
↑  The Supreme Court and the Politics of Death - Virginia Law Review (באנגלית אמריקאית)
↑  Furman v. Georgia (1972), LII / Legal Information Institute (באנגלית)
↑  Furman v. Georgia, 408 U.S. 238 (1972), Justia Law (באנגלית)
↑  Sean Richard Sellers #512, www.clarkprosecutor.org
↑  Thompson v. Oklahoma, 487 U.S. 815 (1988), Justia Law (באנגלית)
↑  Kevin N. STANFORD, Petitioner v. KENTUCKY. Heath A. WILKINS, Petitioner v. MISSOURI., LII / Legal Information Institute (באנגלית)
↑  Roper v. Simmons, 543 U.S. 551 (2005), Justia Law (באנגלית)
| ערכים העוסקים בענישה |
| --- | --- | --- |
| ענישה | ענישה • ענישה בישראל • ענישה במדינות העולם • עונש מוות בארצות הברית (עונש מוות לקטינים בארצות הברית) • עונש מוות ברוסיה |  |
| סוגי ענישה | חרם חברתי • מבחן וטיפול בקהילה • קנס • פיצוי הקורבן • מאסר עולם • עבודות שירות • מעצר מנהלי • מאסר • בית סוהר • ענישה גופנית • גלות • עונש מוות |  |
| גופי הטלת ענישה | בית משפט • בית דין צבאי • דין משמעתי • בית דין שדה • משפט חברים • חבר מושבעים • חבר מושבעים גדול • וואר דיר • איון על ידי מושבעים |  |
| מקור הסמכות לענישה | חוק • תקנון • משמעת • מצווה |  |
| תופעות המצריכות ענישה | סטייה חברתית • עבירה |  |
פוסט-אימפרסיוניזם

ציור של וינסנט ואן גוך, 1888
ציור טבע דומם של פול סזאן
פוסט-אימפרסיוניזם הוא זרם באמנות שהתקיים בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 ונכללו בו אמנים שסגנונם היה שונה משל האימפרסיוניסטים, ולא אחיד. משמעו "אחרי האימפרסיוניזם" והוא מתאר את האמנות המודרנית הצרפתית שבאה מיד אחרי האימפרסיוניזם וכתגובה לאימפרסיוניזם.
היסטוריה

את המונח "פוסט-אימפרסיוניזם" טבע רוג'ר פריי, מבקר אמנות אשר קיים תערוכה בשם "מאנה והפוסט-אימפרסיוניסטים" בלונדון בשנת 1910. בכך שאף לבסס קשר צורני בין סגנונותיהם השונים של האמנים מתוך תיאורם כסוטים מן הייעוד הנטורליסטי של האמנות.
האמנים שבאו במקביל ואחרי האימפרסיוניסטים דחו את האימפרסיוניזם, כל אחד מסיבותיו. הפוסט-אימפרסיוניסטים לא יצרו קבוצה או תנועה מגובשת, והמונח עצמו אינו מתייחס לסגנון הציור או לרעיון כלשהו אלא יותר מציין תקופה היסטורית מסוימת בתולדות האמנות שהייתה רבת השפעה אף היא. את הפוסט-אימפרסיוניסטים מאחדת גישה מהפכנית לאמנות, הם ראו בה אמצעי לביטוי רגשות, עניין סובייקטיבי ואף סימבולי. בעוד שהאימפרסיוניזם שאף להתייחס להתבוננות בטבע במבט אובייקטיבי, הפוסט-אימפרסיוניזם ביטא צורך רגשי של האמן להגיב על מה שהוא רואה וליצור דימוי חזותי אישי מתוך הטבע. הם תיארו את העולם על-פי הופעתו החיצונית אך שילבו בתיאורם גם את מציאותם הפנימית והאישית או התמקדו בחקר נושא שהעסיקם. הם אפשרו לעצמם להתמודד עם רגשות בציורים ולא רק עם המציאות החומרית. בכך הם הביאו את האמנות להפשטה גדולה יותר.
בעוד שהאימפרסיוניסטים חקרו בעיקר את האור, אמנים אלה בטאו דרכי ביטוי ייחודיות וחקרו אלמנטים אחרים בשפה האמנותית ובביטוי האישי. הציירים הפוסט-אימפרסיוניסטים גיבשו את סגנונם בעקבות חידושי האימפרסיוניזם, אך תוך שינויים מרחיקי לכת. הפוסט-אימפרסיוניסטים קיבלו את השימוש בצבעים הטהורים והמהירים, אך הדגישו ערכם של האמצעים הציוריים: את הצבעים ודרך הנחתם, את הקומפוזיציה והצורות. בכך היוו הפוסט-אימפרסיוניסטים מודל לציירים האקספרסיוניסטים שבאו אחריהם.
מבחינה טכנית נטשו הפוסט-אימפרסיוניסטים את שיטת הציור האימפרסיוניסטית שדגלה בשימוש בצבע מקומי טהור המתערבב בעין המתבונן ויוצר את הפיגורה. אצל הפוסט-אימפרסיוניסטים הצבע הונח יותר בחופשיות ונעשה שימוש גם בצבע שחור (האמפרסיוניסטים השתמשו בצבע משלים או כחול לשם תיאור מקומות כהים או צל). גם ציירים אימפרסיוניסטים עברו במהלך הזמן לשימוש בטכניקה יותר חופשית כמו קלוד מונה. גם נושאי הציור משתנים וחלק מן הציירים דוחים את ההתבוננות והציור בטבע, שהייתה אחד מעקרונותיה המוצהרים של תנועת האימפרסיוניזם.
בין האמנים המאופיינים כאמנים פוסט-אימפרסיוניסטים כלולים: פול סזאן, וינסנט ואן-גוך, פול גוגן, ז'ורז' סרה וטולוז לוטרק.
התערוכה האימפרסיוניסטית האחרונה, בשנת 1886, סימנה את סופה של תקופה. הוצגו בה יצירות רבות שלא היו נאמנות עוד לעקרונות המקוריים של האימפרסיוניזם. האימפרסיוניזם נתקל בדחייה מצד רבים מתומכיו המקוריים ומצד דור חדש של אמנים, שעשו שימוש ברעיונות אך המשיכו לפתח אותם הלאה. הלכה והתגברה התחושה של אי-שביעות רצון מעקרונות האימפרסיוניזם, שהייתה השורש שמתוכו צצו ועלו אותם אמנים הנקראים "פוסט-אימפרסיוניסטים". אלה, ניסו להגיע לשלמות אמנותית מעבר למטרות של האימפרסיוניזם.
קבוצות בפוסט-אימפרסיוניזם

אר נובו
סימבוליזם
פוינטיליזם
תנועת הנאביס
נאו-אימפרסיוניזם
ראו גם

תולדות האמנות
לקריאה נוספת

Gal, Michalle. Aestheticism: Deep Formalism and the Emergence of Modernist Aesthetics. Bern, Switzerland: Peter Lang AG International Academic Publishers, 2015.
סטפני רחום (עורכת), אימפרסיוניסטים ופוסט אימפרסיוניסטים - ציור ופיסול מאוסף מוזיאון ישראל, כתר הוצאה לאור, 2006
פולה (אי)

| --- | --- |

 נתונים גאוגרפיים
 מיקום:  האוקיינוס האטלנטי 
 קואורדינטות:  60°08′00″N 2°04′00″W﻿ / ﻿60.133333333333°N 2.0666666666667°W﻿ / 60.133333333333; -2.0666666666667
 שטח:  12.65 קילומטר רבוע
 אורך:  5.6 קילומטר
 רוחב:  4.0 קילומטר
 נתונים מדיניים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 אוכלוסייה:  38 (2011)
 אזור זמן:  UTC+0
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני פולה(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני פולה
 
צוקי האי.
פולה (באנגלית: Foula; בסקוטית: Foola; בסקוטית גאלית: Fughlaigh; בנורנית: Fugløy - "אי הציפור") הוא אי באיי שטלנד שבסקוטלנד. האי המיושב השייך לממלכה המאוחדת והמרוחק ביותר ממרכז הממלכה. אי זה נמצא באותו קו רוחב כמו העיר סנקט פטרבורג ברוסיה.
באי מתגוררים דרך קבע כ-40 תושבים, והוא המערבי ביותר באיי שטלנד.
גובהו של האי כ-400 מטרים מעל פני הים, וחופיו צוקיים. ציפורי ים רבות מקננות בחופיו ובהם שחפית הקוטב, צוללן אדום-גרון וחמסן גדול.
בקרבת האי נמצאות שוניות תת-מימיות המכונות השאאלדים של פולה ('Shaalds of Foula'), וספינות רבות נטרפו על שוניות אלה לאורך ההיסטוריה. בשנת 1986 נבנה מגדלור בקצהו הדרומי של האי על מנת להתריע על מיקום השוניות.
היסטוריה ותרבות

האי פולה היה ידוע כבר בתקופה הרומית. בשנת 1752, כאשר הממלכה המאוחדת אימצה את הלוח הגרגוריאני המשיך האי להשתמש בלוח השנה היוליאני, אולם בשנת 1900 לא הייתה באי שנה מעוברת, ולכן כיום לוח השנה של האי הוא יום אחד לפני הלוח היוליאני המקובל, ו-12 ימים אחרי הלוח הגרגוריאני (וכך, לדוגמה, חוגגים באי את חג המולד ביום המקביל ל-6 בינואר בלוח הגרגוריאני, ואת ראש השנה האזרחית ביום המקביל בלוח הגרגוריאני ל-13 בינואר).
האי היה האזור האחרון בסקוטלנד שהמשיך לפעול לפי החוק האודלי.
כלכלה ותחבורה

מעבורת מקשרת בין האי לאיים וולס ולמיינלנד. באי שדה תעופה קטן ממנו יוצאות טיסות לטינגוול.
מרבית כלכלת האי מתבססת על התיירות וגידול כבשים.
עידו לביטוב

| --- | --- |

עידו לביטוב בתרגיל ספירלה מתוך אליפות ארצות הברית הפתוחה בהתעמלות גלגלי ענק, שהתקיימה במרץ 2012 בשיקגו. בתחרות זו זכה עידו במקום השני בקטגוריית הקרב-רב
 לידה:  15 באוקטובר 1989 (בן 34) 
 מידע כללי
 מדינה:  ישראל 
 ספורט
 ענף ספורט:  התעמלות 
 
עידו לביטוב (נולד ב-15 באוקטובר 1989) הוא מתעמל ישראלי בספורט "גלגלי ענק". 
הוא סגן אלוף העולם לגיל 18 בקטגוריית הקרב-רב, ומדורג מקום שלישי במקצה ישר ומקום חמישי בספירלה.
ביוגרפיה

לביטוב גדל בזכרון יעקב. בגיל 10 החל להתאמן בספורט "גלגלי הענק" בזכרון יעקב. מועדונים נוספים קיימים במועצה אזורית חוף הכרמל, קריית טבעון ותמרת. לביטוב הוא חבר נבחרת ישראל ב"התעמלות גלגלי ענק" משנת 2002, ושותף בכיר להישגי הנבחרת באליפויות העולם ובתחרויות הפתוחות באירופה. לביטוב הוא מאמן פעיל ברמה בינלאומית ולוקח חלק בתחרויות ובמחנות אימונים בינלאומיים ברחבי העולם.
בשנת 2003 השתתף לראשונה לביטוב באליפות העולם שהתקיימה בלילהאמר, נורווגיה וסיים במקום ה-11 לנוער עד גיל 18.
בשנת 2005 השתתף לביטוב באליפות העולם שהתקיימה באכן, גרמניה וסיים במקום השישי במקצה הישר.
בשנת 2007 באליפות העולם שהתקיימה בזלצבורג, אוסטריה זכה במדליית כסף ובתואר סגן אלוף עולם בקטגוריית הקרב-רב לנוער עד גיל 18. קטגוריית הקרב-רב ב"התעמלות גלגלי ענק" בדומה ל"התעמלות מכשירים", מורכבת מציון משוקלל של כל מקצי התחרות (ישר, ספירלה וקפיצות). בנוסף, הוא זכה במדליית ארד במקצה ישר.
בשנת 2011 השתתף לביטוב באליפות קריטריון לקראת אליפות העולם שהתקיימה בארווילר, גרמניה ולאחר מכן, לקח חלק באליפות העולם שהתקיימה בארנסברג, גרמניה.
בשנת 2012 באליפות ארצות הברית הפתוחה שהתקיימה בשיקגו, זכה לביטוב במקום השני בקטגוריית הקרב-רב.
בשנת 2013 השתתף לביטוב באליפות קריטריון לקראת אליפות העולם שהתקיימה במרבורג, גרמניה ולאחר מכן לקח חלק באליפות העולם שהתקיימה בשיקגו, אילינוי.
בשנת 2014 באליפות דרום גרמניה שהתקיימה בטאונשטיין, זכה במקום השלישי בקטגוריית הישר.
בשנת 2015 צפוי עידו לביטוב להוביל את נבחרת ישראל כמאמן הלאומי של המשלחת לאליפות העולם הבאה אשר תתקיים בליגננו, איטליה.
כמתעמל צעיר זכה לביטוב באליפות ישראל בספורט "גלגלי ענק" בשנים 1999, 2001 ו-2002, והוא מדורג ראשון בישראל משנת 2005.
הערות שוליים

↑  Finals conclude 7th Wheel Gymnastics World Championships
↑  Israel wheel gymnastic - גלגלני ישראל האתר הרשמי
↑  Israel wheel gymnastic - גלגלני ישראל האתר הרשמי
↑  Israel wheel gymnastic - גלגלני ישראל האתר הרשמי
↑
פונטיאק קסטום טורפדו

| --- | --- |

 מאפיינים כלליים
 יצרן:  פונטיאק
 שנות ייצור:  1940–1948
 הרכבה:  ארצות הברית ארצות הברית
 מודל קודם:  שברולט מסטר, פונטיאק דה-לוקס 6 
 חברת אם:  ג'נרל מוטורס
 מרכב:  4 דלתות, 2 דלתות
 אורך:  5,270 מ"מ, 5,372 מ"מ, 5,423 מ"מ (גרסת סטיישן), (1940) 5,105 מ"מ (שנת 1941), 5,194 מ"מ (בין השנים 1942–1948)
 רוחב:  1,892 מ"מ (1940), 1,925 מ"מ (בין השנים 1942–1948)
 גובה:  1,651 מ"מ (1940), 1,676 מ"מ (בין השנים 1942–1948)
 משקל:  1,505-1,690 ק"ג (1940-1941), 1,500-1,800 ק"ג (1942–1948)
 בסיס גלגלים:  3,099 מ"מ, 3,023 מ"מ (1940)
 מפרט טכני
 מנוע:  6 צילידרים, בטור,  3,919 סמ"ק המפיק 90 כ"ס, מנוע 8 צילינדרים, בטור, 4,079 סמ"ק המפיק 103 כ"ס
 הילוכים:  תמסורת ידנית - 3 מהירויות, תמסורת ידנית - 4 מהירויות
 מעצב:  Harley Earl
 
פונטיאק קסטום טורפדו (באנגלית: Pontiac Custom Torpedo) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי חטיבת הרכב פונטיאק, מבית ג'נרל מוטורס בין השנים 1940–1948. בנוסף, הדגם יוצר בתצורות קבריולה, קופה וסטיישן.
בשנת 1942 עבר הדגם מתיחת פנים יסודית, כולל שינוי במרכב הרכב ובעיצובו.
בסך הכול יוצרו 25,448 יחידות.
תצורות > 1940-1941 (סדרה 1)

4 דלתות - סדאן (4 חלונות בכל צד)
4 דלתות - סדאן (6 חלונות בכל צד)
4 דלתות - סטיישן
2 דלתות - קופה
2 דלתות - קבריולה
תצורות > 1942-1948 (סדרה 2)

4 דלתות - סדאן (4 חלונות בכל צד)
4 דלתות - סדאן (6 חלונות בכל צד)
4 דלתות - סטיישן
2 דלתות - סדאן
2 דלתות קבריולה
תמונות

דגם קבריולה, שנת 1948
דגם סדאן, שנת 1948
סמל פונטיאק על מכסה המנוע
דגם משנת 1948
דגם משנת 1948
דגם משנת 1948
דגם שנרכש עבור צבא ארצות הברית
ראו גם

פונטיאק סטרימלינר
הערות שוליים

↑  "פונטיאק קסטום טורפדו" hemmings.com/magazine/hmn/2016/05/1941-Pontiac-Custom-Torpedo
↑  "פונטיאק קסטום טורפדו" hemmings.com/magazine
↑  "פונטיאק 1941 מפרט  oldcarbrochures.com/static/NA/Pontiac/1941_Pontiac/1941_Pontiac_Brochure
↑  Kimes, Beverly (1996). Standard Catalog of American Cars 1805–1942. Krause Publications. ISBN 0-87341-428-4. "פונטיאק קסטום טורפדו"
↑  "פונטיאק קסטום טורפדו" סטיישן, שנת 1941 mecum.com/lots/DN0615-215806/1941-pontiac-torpedo-custom-woodie-wagon
ערך זה הוא קצרמרבנושא כלי רכב. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פונץ' (אלבום)

פונץ' הוא אלבום הבכורה של להקת פונץ' שיצא לאור ב-1991.
השיר "אני מאוהב בבחורה מבת ים" צעד במקום ה־31 במצעד השנתי של רשת ג וזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו.
רשימת השירים

כל השירים נכתבו והולחנו על ידי פונץ'.
| מס' | שם | משך |
| --- | --- | --- |
| 1. | עדינה  | 3:47 |
| 2. | נדמה שישוב  | 4:13 |
| 3. | אני מאוהב בבחורה מבת ים  | 3:11 |
| 4. | נכנסים אל תוך הלילה  | 3:36 |
| 5. | כוכב  | 2:53 |
| 6. | השלום יגיע  | 3:40 |
| 7. | שיטוט ברחובות  | 4:48 |
| 8. | משחק על הכבוד  | 3:34 |
| 9. | רדיו  | 2:45 |
| 10. | אדי  | 4:32 |
משתתפים > פונץ'

יוסי בבליקי: שירה, עיבודים
שלום גד: בס, שירה, עיבודים
אלי שאולי: גיטרות, עיבודים
שלומי רוזנבלום: תופים, עיבודים
משתתפים > משתתפים נוספים

רונן בן־טל: עיבודים, הפקה מוזיקלית
איתמר גפני, גיל תורן, מירון יניב, ערן שפר: טכנאי הקלטות
איתמר גפני: מיקסים
הערות שוליים

↑  "'מקום בצמרת' – המצעד השנתי של רשת ג, תשנ"א–1991", 14 בספטמבר 2008
ערך זה הוא קצרמרבנושא אלבומים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
פרס אריך מריה רמרק לשלום

| --- | --- |
 מדינה:  גרמניה 
 הגוף המעניק:  אוסנבריק 
 סכום הזכייה:  25,000 אירו 
 תקופת הפרס:  1991–הווה (כ־33 שנים) 
 נקרא על שם:  אריך מריה רמרק 
 אתר רשמי
 
פרס אריך מריה רמרק לשלום (בגרמנית: Erich-Maria-Remarque-Friedenspreis) הוא מענק כספי בסך 15 אלף אירו הניתן מדי שנתיים החל משנת 1991, על ידי עיריית אוסנבריק שבגרמניה, העיר בה נולד הסופר אריך מריה רמרק. הפרס מוענק לסופר, עיתונאי, או חוקר מדעי אשר עוסק בתחומים של שלום: שלום ומלחמה, התפרקות מנשק, זכויות אדם, חירויות פרט, גלות, גירוש ומקלט מדיני.
בהקשר הישראלי-פלסטיני, הוענק הפרס בשנת 1995 לאורי אבנרי, ובשנת 2003 הוענק הפרס לפסיכולוג הישראלי דן בר-און ולמשורר הפלסטיני מחמוד דרוויש.
עוני (הלכה)

מצוות הצדקה ביהדות מחייבת לתת צדקה לעניים דווקא. לפיכך ישנה חשיבות להגדיר מי נחשב עני מבחינת ההלכה.