stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
קורליס ויליאמסון
קריירת אימון

מיד עם פרישתו ממשחק החל לשמש כעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של "המכללה הבפטיסטית של ארקנסו", ובעונת 2009/2010 קודם לתפקיד המאמן הראשי של הקבוצה. בין השנים 2010–2013 שימש כמאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת מרכז ארקנסו אשר בעיר קונוויי.
בעונת 2013/2014 הצטרף לצוות האימון של מייק מלון בסקרמנטו קינגס, ובשתי העונות הבאות נשאר בתפקיד עוזר מאמן בקבוצה תחת טיירון קורבין (עמו שיתף פעולה כשחקן) וג'ורג' קארל. ב-3 עונותיו עם הקינגס רשמה הקבוצה מאזן מצטבר של 90 ניצחונות ו-156 הפסדים (36.6%). לקראת עונת 2016/2017 מונה לעוזרו של מאמן אורלנדו מג'יק, פרנק ווגל, אשר בעצמו אימן את ויליאמסון כעוזר מאמן בפילדלפיה 76'. לאחר שתי עונות, במהלכן ניצחה הקבוצה 54 משחקים בלבד (32.9%), פוטרו ווגל וויליאמסון מתפקידם. בעונת 2018/2019 הצטרף לצוות האימון של איגור קוקושקוב בפיניקס סאנס, אך לאחר עונה אחת פוטר קוקושקוב, יחד עם כל צוות האימון של הקבוצה.
הערות שוליים

↑  סטטיסטיקות ה-NBA של ויליאמסון, באתר basketball-reference.com
1 2  קורליס ויליאמסון: קבלן תארים, באתר searcyliving.net
1 2  ביוגרפיה, באתר "אנציקלופדיית ארקנסו", 30 ביוני 2016
1 2  סטטיסטיקות המכללות של ויליאמסון, באתר sports-reference.com
↑  טורניר אליפות המכללות, באתר insidehoops.com,‏ 5 באפריל 2006
↑  רשימת הנבחרים בדראפט 1995, באתר basketball-reference.com
↑  תוצאות ההצבעות לפרסי עונת 1997/1998, באתר basketball-reference.com
↑  ויליאמסון נשלח בטרייד לטורונטו, באתר הניו יורק טיימס, 30 בספטמבר 2000
↑  ויליאמסון נשלח בטרייד לדטרויט, באתר ESPN,‏ 22 בפברואר 2001
↑  ויליאמסון זוכה בתואר השחקן השישי של העונה, באתר הפיסטונס, 23 באפריל 2002
↑  ויליאמסון נשלח בטרייד לפילדלפיה, באתר ESPN,‏ 5 באוגוסט 2004
↑  ויליאמסון נשלח בטרייד לסקרמנטו, באתר ניו יורק טיימס, 24 בפברואר 2005
קוורטר (מטבע אמריקני)

מטבע 25 סנט אמריקני
צד הנושא 2004
צד הערך 2009
קוורטר (באנגלית: quarter, נהגה קווטר, קיצור של quarter dollar – רבע דולר) הוא מטבע אמריקני שערכו 25 סנטים, רבע הדולר. על צד הנושא של המטבע מוטבע מאז 1932 דיוקנו של נשיא ארצות הברית ג'ורג' וושינגטון ועד 1999 הוטבע עיט על צד הערך. מאז מחליפה מטבעת ארצות הברית את העיצוב של צד הערך חמש פעמים בשנה.
מפרט

מטבע הקוורטר עשוי מליבה של נחושת טהורה המצופה משני צדדיה בשכבות של קופרוניקל: 75% נחושת ו-25% ניקל. ההרכב הכימי הכללי של המטבע הוא 8.33% ניקל והשאר נחושת. המטבע שוקל 5.67 גרם, קוטרו 24.26 מילימטרים, עוביו 1.75 מילימטרים ושוליו מחורצים ב-119 חריצים.
הערות שוליים

↑  coinfacts.com
↑  All US Quarters
↑  Statehood Quarters
↑  bill H.R. 392
↑  America the Beautiful Quarters
↑  Circulating Coins – Quarter Dollar
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007551190505171  LCCN: sh85109485 
צד הערך קודם לתוכנית לייצוג 50 מדינות ארצות הברית על הקוורטר
צד הערך המציג את הגרנד קניון באריזונה, אחד מחמישה עיצובים של 2010 במסגרת התוכנית "הקוורטרים של אמריקה היפה"
קוונטין קריספ

| --- | --- |

 לידה:  25 בדצמבר 1908 סאטון, הממלכה המאוחדת 
 פטירה:  21 בנובמבר 1999 (בגיל 90) צ'ורלטון-קם-הארדי, הממלכה המאוחדת 
 שם לידה:  Denis Charles Pratt 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת, ארצות הברית, הממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד 
 מקום לימודים:  קינגס קולג' לונדון, אוניברסיטת וסטמינסטר, מכללת דנסטון, Kingswood House School 
 שפות היצירה:  אנגלית 
 יצירות בולטות:  The Naked Civil Servant 
 www.crisperanto.org
 חתימה:   
 
קוונטין קריספ (באנגלית: Quentin Crisp; ‏25 בדצמבר 1908 – 21 בנובמבר 1999) היה סופר, מודל אמנותי, שחקן וציניקן שקנה את פרסומו בזכות שנינות ותובנה בלתי נשכחת. הוא הפך לאייקון הומואי בשנות ה-70 לאחר שפרסם את זכרונותיו בספרו "עובד המדינה העירום" (The Naked Civil Servant) והסב את תשומת לבו של הציבור לאקסהיביציוניזם הטבוע בו, ולסירוב שלו להסתיר את ההומוסקסואליות שלו.
סיפור חייו של קריספ הוצג בשני סרטים ביוגרפים: "עובד המדינה העירום" שיצא לאור בשנת 1975 ומבוסס על ספר הזכרונות, והוא מתרחש משנות נעוריו ועד לשנות ה-70. הסרט השני הוא "אנגלי בניו יורק" שיצא בשנת 2009 שמתחיל בהגעתו של קריספ לניו יורק ומציג את חייו בארצות הברית. בשני הסרטים מגלם את דמותו של קריספ ג'ון הרט.
השנים הראשונות

קריספ נולד בפרברי לונדון כדניס צ'ארלס פראט, בנו הרביעי של רואה החשבון צ'ארלס פראט והאומנת-לשעבר פראנסס פיליפס פראט. בשנות העשרים לחייו שינה את שמו לקוונטין קריספ, לאחר שעזב את בית הוריו והחל לטפח את חזותו הנשית המוחצנת עד כדי זעזוע עבור תושבי לונדון באותה תקופה, באופן שגרר מספר תקיפות.
לפי זכרונותיו, הוא היה נשי מגיל צעיר, ומצא עצמו קורבן להתגרות מצד התלמידים האחרים בבית-הספר. לאחר תום לימודיו בבית-הספר בשנת 1926 החל ללמוד עיתונאות בקינגס קולג' בלונדון, אך נשר מלימודי התואר, והחל לקחת קורסים באמנות ב"ריג'נט סטריט פוליטכניק". בתקופה זו החל לפקוד את בתי הקפה בשכונת סוהו - האהוב ביותר עליו היה The Black Cat ברחוב אולד קומפטון - ושם פגש הומואים צעירים אחרים ונערים-להשכרה, והחל להתנסות באיפור ובלבוש נשי. במשך שישה חודשים עבד כזונה. הוא חיפש אהבה, כך אמר בראיון בשנת 1999, אך מצא רק השפלה.
בסוף שנת 1930 עבר למרכז לונדון ומצא דירת-חדר קטנה שבה אירח את הטיפוסים המבריקים והגסים ביותר של לונדון. חזותו המוחצנת - הוא נהג להתאפר בהיר, צבע את שערו הארוך ואת ציפורניו (הוא לבש סנדלים כדי שיראו את ציפורני רגליו הצבועות) - הביאה לו הערצה וסקרנות מצד חלקים מסוימים באוכלוסייה, אך בדרך-כלל משכה אליו עוינות ואלימות מזרים שעברו לידו ברחוב.
שנות הביניים

עם פרוץ מלחמת העולם השנייה ניסה קריספ להתגייס לצבא אך נדחה וקיבל פטור מהוועדה הרפואית שציינה כי הוא "סובל מסטייה מינית". הוא נשאר בלונדון במהלך הבליץ של 1941, אסף מצבורי קוסמטיקה והתהלך ברחובות בעת ההאפלה. מעת לעת היה אוסף חיילים אמריקנים, שחביבותם ופתיחות-אופקיהם גרמו לו לאהוב כל דבר שקשור באמריקה.
בשנת 1940 עבר לדירת-החדר שבה עתיד היה לבלות ארבעים שנה: דירת הקרקע הראשונה ברחוב ביופורט 129 בלונדון. כאן התגורר עד הגירתו ב-1981. בשנים אלה מעודו לא ניסה לבצע את אחת מעבודות הבית. בזכרונותיו כתב כי "האבק לא הפך יותר גרוע לאחר ארבע השנים הראשונות".
בשנת 1942 עזב את עבודתו כשרטט הנדסאי כדי להפוך למודל חי בשיעורי ציור בלונדון ובאזור, והמשיך לשמש דוגמן לאמנים במשך שלושה עשורים. "זה היה בדיוק כמו להיות עובד מדינה," הסביר באוטוביוגרפיה שלו, "רק שאתה עירום".
קריספ פרסם שלושה ספרים קצרים עד שפנה אליו מנהל ההוצאה לאור Jonathan Cape והזמין ממנו את הספר שברבות הימים נקרא "עובד המדינה העירום" (The Naked Civil Servant). לאחר ששמע את קריספ מתראיין ברדיו בשנת 1964, אותו מנהל היה נחוש בדעתו להפיק משהו מאת קריספ בדפוס. הספר יצא לאור בשנת 1968 וקיבל ביקורות מכובדות.
לאחר מכן פנה אל קריספ יוצר הסרטים התיעודיים דניס מיטשל והציע לו להיות הנושא לסרט קצר, שבו עליו לדבר על חייו, להשמיע את דעותיו, ולשבת בדירתו ברחוב ביופורט כשהוא צובע את ציפורניו. שידור הסרט הביא תשומת לב כה רבה לקריספ ולספרו, שעד מהרה קיבל הצעות לדרמטיזציה של הספר.
התהילה

ההקרנה המוצלחת של "עובד המדינה העירום" הביאה את קריספ לכיוון אחר: מבצע ומרצה. הוא פיתח מופע יחיד והחל לתור איתו ברחבי בריטניה. בשנת 1978 מכר את כל הכרטיסים בתיאטרון "הדוכס מיורק" בלונדון, ולאחר מכן לקח את המופע גם לניו יורק, אליה החליט לעבור. בשנת 1981 הגיע לעיר עם מעט מיטלטלין, ומצא דירת-חדר קטנה בדרום מנהטן.
קריספ המשיך לסייר עם מופע היחיד שלו, פרסם ספרים על נימוסים, ופרנס את עצמו באמצעות כתיבת טורים וביקורות ספרים עבור מגזינים ועיתונים בארצות הברית ובבריטניה. כפי שנהג בלונדון, הוא פרסם את מספר הטלפון שלו במדריך הטלפון של מנהטן, וראה לעצמו חובה לשוחח עם כל מי שהתקשר אליו.
השנים האחרונות

קריספ נותר עצמאי ובלתי-צפוי גם בשיבתו. הוא עורר מחלוקת בקהילה הגאה כאשר כינה את מחלת האיידס "אופנה חולפת", ואת ההומוסקסואליות "מחלה נוראית". לאחר מותה של הנסיכה דיאנה טען כי היא "קיבלה את מה שהגיע לה". עם זאת המשיך להיות מחוזר על ידי עיתונאים שצמאו לדברי פרשנותו ופניני-שנינותו.
בשנת 1993 שכנעה אותו הבמאית הבריטית סאלי פוטר לגלם את דמותה של המלכה אליזבת הראשונה בסרטה "אורלנדו". על אף שהמשחק בתפקיד זה היה עליו למעמסה, קריספ גרף שבחים על ביצוע מכובד ומרגש. ליהוקו כאליזבת הראשונה היה מכוון ואירוני, שכן הסרט עוסק ברוזן בשם אורלנדו (Orlando), אשר במהלך הסרט הופך, באופן ספונטני וללא הסבר כלשהו, מגבר לאישה.
במהלך הופעה קצרה בסרט The Bride בשנת 1985 התוודע לזמר סטינג, שלאחר מכן הקדיש לו את השיר "אנגלי בניו יורק" (Englishman In New York) אותו כלל באלבום ...Nothing Like the Sun, הכולל את המילים: "צריך להיות ג'נטלמן כדי לסבול בורות ולחייך - היֵה עצמך, לא חשוב מה הם אומרים".
בכרך האחרון של זכרונותיו, Resident Alien (פורסם ב-1996), קריספ קובע כי הוא מתקרב לסוף חייו. עם זאת, "הסכם" שכרת עם ידידתו הבדרנית פני ארקייד לחיות מאה שנים פחות עשר על התנהגות טובה, הוכיח את עצמו בסופו של דבר כנבואה. קריספ מת זמן קצר לפני יום הולדתו ה-91 במנצ'סטר, בעת ששב למולדתו לסיבוב הופעות נוסף של מופע היחיד שלו. גופתו נשרפה, ואפרו הוטס חזרה לניו יורק ופוזר מעל שמי מנהטן.
הגם שחי בתנאי עוני, הונו האישי נאמד לאחר מותו בכ-400 אלף לירות שטרלינג.
בשנת 2009 יצא לאקרנים הסרט "אנגלי בניו יורק" בכיכובו של ג'ון הארט בתפקיד קריספ, המתאר את חייו בניו יורק.
קלקרידיים

| קלקרידיים |
| --- | --- |

מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: ציפורי שיר
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: קלקרידיים
סוגים
 Calcarius  Plectrophenax  Rhynchophanes
שם מדעי
 Calcariidae ‏ריג'ווי, 1901

קלקרידיים (שם מדעי: Calcariidae) היא משפחה של ציפור שיר החיים באזור הארקטי ומקורבים למשפחת הגיבתוניים. משפחה זו לא מוסכמת על כל החוקרים וחלקם מכלילים אותה במשפחת הגיבתוניים. במשפחה 3 סוגים ובהם 6 מינים.
בני המשפחה הם עופות קטנים החיים רק באזורי ערבות קרירות ובטונדרה של אמריקה הצפונית וצפון אירואסיה. הם חיים גם באזורי מרעה, יערות, הרים ואפילו בחופים. חלקם נודדים בחורף דרומה.
הם קטנים מאוד, בערך במשקל 20–42 גרם ובעלי צבעים חומים, צהובים, שחורים, לבנים ואפורים. אחרים דווקא מוסווים ובעלי צבעי לבן-שחור ובקיץ משתנה צבעם לחום בהיר. תזונתם העיקרית היא על חרקים ועל זרעים.
הקלקרידיים הם קרובי הגיבתונים וקרובים גם למשפחות סבכי העולם החדש, קרדינליים (Cardinalidae) וטנגריים.
מיון

משפחה קלקרידיים (Calcariidae)
סוג Calcarius
מין גיבתון לפלנד (Calcarius lapponicus)
מין Calcarius pictus
מין Calcarius ornatus
סוג Plectrophenax
מין גיבתון השלג (Plectrophenax nivalis)
מין Plectrophenax hyperboreus
סוג ומין יחיד Rhynchophanes mccownii
גלריה

Rhynchophanes mccownii
גיבתון לפלנד
Calcarius ornatus
קוונטין גריימס

| --- | --- |

 לידה:  8 במאי 2000 (בן 24) וודלנדס, טקסס, ארצות הברית
 שם מלא:  קוונטין מרשל גריימס
 עמדה:  קלע
 גובה:  1.96 מטרים
 מספר:  24
 מכללה:  אוניברסיטת קנזס (2018–2019)   אוניברסיטת יוסטון (2019–2021)
 דראפט:  בחירה מספר 25, 2021 לוס אנג'לס קליפרס
 קבוצות כשחקן
 2021–2024 2024–:  ניו יורק ניקס דטרויט פיסטונס
 
קוונטין מרשל גריימס (באנגלית: Quentin Marshall Grimes; נולד ב-8 במאי 2000) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדת הקלע בדטרויט פיסטונס מליגת ה-NBA.
קריירה > ניו יורק ניקס

גריימס החל לשחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס. במשחקו הראשון קלע 21 נקודות, מתוכן שש שלשות. בתום עונתו הראשונה בקולג'ים הכריז על מועמדות לדראפט 2019 ב-NBA, אך ויתר ועבר לאוניברסיטת יוסטון. ב-25 בפברואר 2021 קלע שיא קריירה של 33 נקודות, מתוכן שמונה שלשות.
גריימס נבחר בבחירה ה-25 בדראפט 2021 ב-NBA על ידי לוס אנג'לס קליפרס, ומיד הועבר בטרייד לניו יורק ניקס. ב-6 באוגוסט 2021 חתם על חוזה בקבוצה. במשחקו הראשון בחמישייה קלע 27 נקודות, מתוכן שבע שלשות, והוסיף שלושה ריבאונדים ושלושה אסיסטים. בסך הכל רשם גריימס בעונת הבכורה שלו בליגה 46 משחקים, בהם רשם ממוצעים של 6 נקודות, אסיסט ושני ריבאונדים למשחק ב-17.1 דקות משחק.
בקיץ 2022 הוא הצטרף לסגל הקבוצה לקראת ליגת הקיץ של ה-NBA, הוביל את הקבוצה בנקודות עד שהגיעו למשחק גמר הטורניר, בו הפסידו לפורטלנד טרייל בלייזרס, ואף נבחר לחמישיית העונה של הטורניר. בעונת 2022/2023 ב-NBA שיחק גריימס 71 משחקים, בהם העמיד ממוצעים של 11.3 נקודות, 3.2 ריבאונדים ו-2.1 אסיסטים ב-29.9 דקות למשחק.
קריירה > דטרויט פיסטונס

ב-8 בפברואר 2024, גריימס הועבר בעסקת טרייד לדטרויט פיסטונס.
סטטיסטיקות קריירה > בעונה הסדירה של ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021/2022 | ניו יורק | 46 | 6 | 17.1 | 0.404 | 0.381 | 0.684 | 2.0 | 1.0 | 0.7 | 0.2 | 6.0 |
| 2022/2023 | ניו יורק | 71 | 66 | 29.9 | 0.468 | 0.386 | 0.796 | 3.2 | 2.1 | 0.7 | 0.4 | 11.3 |
| 2023/2024 | ניו יורק | 45 | 18 | 20.2 | 0.395 | 0.363 | 0.706 | 2.0 | 1.2 | 0.7 | 0.1 | 7.3 |
| 2023/2024 | דטרויט | 6 | 0 | 19.2 | 0.214 | 0.143 | 0.909 | 2.0 | 2.3 | 0.8 | 0.7 | 5.3 |
| קריירה | קריירה | 168 | 90 | 23.4 | 0.428 | 0.371 | 0.772 | 2.5 | 1.5 | 0.7 | 0.3 | 8.5 |
סטטיסטיקות קריירה > בפלייאוף ה-NBA

| עונה | קבוצה | משחקים | חמישייה | דקות |  % מהשדה |  % משלוש |  % מהעונשין | ריבאונדים | אסיסטים | חטיפות | חסימות | נקודות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022/2023 | ניו יורק | 9 | 6 | 26.9 | 0.304 | 0.243 | 0.818 | 2.8 | 1.4 | 1.0 | 0.6 | 5.1 |
| קריירה | קריירה | 9 | 6 | 26.9 | 0.304 | 0.243 | 0.818 | 2.8 | 1.4 | 1.0 | 0.6 | 5.1 |
הערות שוליים

↑  Kansas lands five-star G Quentin Grimes, jumps Duke for No. 1 in Class of 2018, CBSSports.com (באנגלית)
↑  Jason McDaniel, College Park's Quentin Grimes named All-Greater Houston Player of the Year, Chron, ‏2018-03-31 (באנגלית אמריקאית)
↑  Quentin Grimes excited to add to Houston natives' McDonald's All-American Game legacy, USA TODAY High School Sports, ‏2018-02-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Breaking: College Park senior Quentin Grimes commits to Kansas, SportsMap, ‏2017-11-16 (באנגלית)
↑  Grimes gets waiver to play this year for Houston, ESPN.com, ‏2019-10-22 (באנגלית)
↑  Kansas transfer, former five-star recruit Quentin Grimes heading back to home state and transferring to Houston, CBSSports.com (באנגלית)
↑  Houston's Grimes, Wichita State's Etienne Earn Weekly Honors, theamerican.org (באנגלית)
↑  A. P. News, No. 7 Houston takes AAC tourney with 91-54 win over Cincy, Sports Illustrated (באנגלית אמריקאית)
↑  Chris Baldwin, UH's Pipeline of Success — Quentin Grimes' Jump to the NBA Will Help Kelvin Sampson's Program, PaperCity Magazine, ‏2021-04-09 (באנגלית אמריקאית)
↑  Joseph Duarte, UH’s man of the moment: Quentin Grimes, Houston Chronicle, ‏2021-03-18 (באנגלית אמריקאית)
↑  Quentin Grimes to Declare for 2021 NBA Draft, University of Houston Athletics (באנגלית)
↑  Justin Maskulinski, College Park, UH alum Quentin Grimes excited for next chapter with Knicks, Houston Chronicle, ‏2021-07-30 (באנגלית אמריקאית)
↑  Knicks Sign Quentin Grimes, www.nba.com (באנגלית)
↑  Alder Almo, Knicks rookie Quentin Grimes auditions for rotation spot with career game, Empire Sports Media, ‏2021-12-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  New York Knicks 2022 NBA2K23 Summer League Roster | NBA.com, www.nba.com
↑  Blazers take down Knicks, win NBA 2K23 Summer League title, www.nba.com (באנגלית)
↑  Alder Almo, Quentin Grimes named to All-NBA Summer League First Team, Empire Sports Media, ‏2022-07-18 (באנגלית אמריקאית)
ראלי

ערך זה עוסק בספורט מוטורי. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
פיג'ו 206 ב"ראלי שוודיה"
ג'ובאני סאלה רוכב על אופנוע KTM 690 במרוץ ראלי דקר 2007.
ראלי הוא סוג של ספורט מוטורי בו המשתתפים משתמשים במכוניות, משאיות,  טרקטורונים או אופנועים שהורכבו או הותאמו במיוחד למטרת המירוץ ולרוב אינם חוקיים לנסיעה בכביש. הראלי מתרחש באזורים פתוחים או בדרכים פרטיות, על עפר או אספלט.
בניגוד למרוצים אחרים, מסלול הראלי אינו מסלול טבעתי, בו המנצח הוא זה שסיים את מספר ההקפות הקבוע מראש בזמן הקצר ביותר, אלא מסלול המשתרע מנקודה אחת לאחרת. מרוצי ראלי רבים הם מרובי שלבים, בהם הנהגים/רוכבים מתחרים למעשה במספר מרוצים שונים בזה אחר זה. בכל שלב הנהגים מוזנקים אחד אחרי השני והמנצח הוא זה שסך כל הזמן אותו השיג במהלך כל השלבים הוא הקצר ביותר. במקרים אחרים נקבעים תנאים לניצחון, כמו עמידה בלוחות זמנים ומהירויות קבועות מראש, אך כיום קטגוריות אלה נמצאות בשימוש רק באירועי חובבנים.
מקור המונח ראלי בפועל הצרפתי "rallier", שפירושו להתקבץ מחדש במהלך קרב. ככל הנראה אומצה המילה לתיאור מפגשים של בעלי מכוניות, כאשר מועדוני רכב החלו להיווצר זמן קצר לאחר ייצור המכוניות הראשונות.
ראו גם

אליפות העולם בראלי
קרלו מריה ג'וליני

| --- | --- |

 לידה:  9 במאי 1914 בארלטה, איטליה 
 פטירה:  14 ביוני 2005 (בגיל 91) ברשה, איטליה 
 מוקד פעילות:  איטליה, ממלכת איטליה, איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1946 
 מקום לימודים:  האקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה, אקדמיה מוזיקלה קיג'אנה 
 סוגה:  מוזיקה קלאסית 
 שפה מועדפת:  איטלקית 
 כלי נגינה:  ויולה
 חברת תקליטים:  EMI, דויטשה גרמופון, סוני קלאסיקל 
 פרסים והוקרה:  אביר הצלב הגדול של מסדר ההצטיינות של הרפובליקה האיטלקית 
 פרופיל ב-IMDb
 
קרלו מריה ג'וליני (באיטלקית: Carlo Maria Giulini‏; 9 במאי 1914 - 14 ביוני 2005) היה מנצח איטלקי.
קורות חייו

ג'וליני' נולד בבארלטה שבאיטליה ולמד נגינה בויולה וניצוח באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא.
ג'וליני עבד ברדיו מילאנו משנת 1946 והשיב שם לחיים כמה אופרות נשכחות, ביניהן יצירות מאת אלסנדרו סקרלטי. ארטורו טוסקניני שמע הפקה של Il Mondo della Luna מאת היידן ובעקבות זאת המליץ למנות את ג'וליני להנהלה המוזיקלית של לה סקאלה, שם נשאר מ-1953 עד 1956.
בשנת 1958 ניצח על הפקה עתירת שבחים של דון קרלוס מאת ורדי בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן, בלונדון, אבל משנת 1967 הפנה עורף לאופרה והתרכז בעיקר במוזיקה תזמורתית. הוא ניצח על הפילהרמונית של וינה, על התזמורת הסימפונית של שיקגו ועל תזמורת פילהרמוניה. משנת 1978 עד 1984 היה מנצח ראשי בתזמורת  הפילהרמונית של לוס אנג'לס. בשנת 1982 חזר לאופרה וניצח על "פלסטף" של ורדי (בהפקה מעוררת מחלוקת).
בין הקלטותיו האגדיות "דון קרלוס" של ורדי, רקויאם של פורה, הסימפוניות השמינית והתשיעית של ברוקנר, הסימפוניה השישית (הפתטית) של צ'ייקובסקי, הסימפוניה ה-שמינית והתשיעית של שוברט, הסימפוניות הראשונה והתשיעית והשיר על הארץ של מאהלר והסימפוניות השביעית והתשיעית של דבוז'אק, אם להזכיר חלק קטן מהן.
הקלטותיו משנת 1959 עם תזמורת ומקהלת פילהרמוניה, של האופרות נישואי פיגארו ודון ג'ובאני מאת מוצרט, כמו גם ההקלטה משנת 1955 של לה טרוויאטה מאת ורדי, עם מריה קאלאס, נמנות עם המעולים ביותר בביצועי האופרה המוקלטים.
ג'וליני מת בברשה, איטליה ב-2005. הוא הותיר אחריו שלושה ילדים.
קרחון מאת' (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון באנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  François E. Matthes 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  67°30′00″S 65°40′00″W﻿ / ﻿67.5°S 65.6667°W﻿ / -67.5; -65.6667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מאת'(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מאת'(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאת'(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מאת'
 
קרחון מאת'אייס (באנגלית: Matthes Glacier) הוא קרחון בחוף המזרחי של ארץ גרהאם בחצי האי האנטארקטי שבאנטארקטיקה.
אורכו של הקרחון 17 קילומטרים.
הקרחון הוא אחד מארבעת קרחוני וירלווינד; הוא זורם לכיוון מזרח ונשפך אל מפרצון וירלווינד בין קרחון דמורסט וקרחון צ'מברלין.
היסטוריה > גילוי הקרחון

הקרחון התגלה על ידי מגלה הארצות האוסטרלי סר יוברט וילקינס בטיסתו ב- 20 בדצמבר 1928.
הקרחון צולם מן האוויר על ידי השירות האנטארקטי של ארצות הברית בשנת 1940, ומופה על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד בשנת 1947.
היסטוריה > מקור השם

אנשי סקר שטחי החסות קראו לקרחון על שמו של פרנסואה אמיל מאת' (François E. Matthes), באותה עת הגאולוג הראשי של הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
קרלו סקרפה

| --- | --- |

 לידה:  2 ביוני 1906 ונציה, איטליה 
 פטירה:  28 בנובמבר 1978 (בגיל 72) סנדאי, יפן 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות יפות בוונציה 
 תחום יצירה:  אדריכלות, עיצוב 
 זרם באמנות:  מודרניזם 
 הושפע על ידי:  Vincenzo Rinaldo, Guido Cirilli 
 יצירות ידועות:  Castelvecchio Museum 
 פרסים והוקרה:  honorary Royal Designer for Industry (1969)  מדליית זהב של מסדר ההצטיינות האיטלקי לתרבות ואמנות 
 צאצאים:  Tobia Scarpa 
 
קרלו סקרפה (באיטלקית: Carlo Scarpa;‏ ‏2 ביוני 1906–1978) היה אדריכל ומעצב איטלקי.
ביוגרפיה

סקרפה נולד ב-1906 בוונציה. ב-1922 התחיל את הפרויקט הראשון שלו במשרד האדריכלים "VIRonaldo". ב-1926 סיים את לימודיו בשרטוט אדריכלי ב"אקדמיה רויאל" שבוונציה, והחל לעבוד במוסד העליון לארכיטקטורה בוונציה, כעוזרו האישי של פרופ' ג'יסירילי. הוא עסק בתורת החומרים, ובשנים 1933–1947 שימש כמנהל האמנותי של וניני, אחד היצרנים הגדולים של זכוכית ונציאנית.
בשנים 1954–1964 נתן סקרפה שיעורים לסטודנטים ברומא. סקרפה זכה להוקרה על עבודותיו – ב-1956 זכה בפרס ה"אליבטי" הלאומי לארכיטקטורה, ב-1962 קיבל את פרס "INARCH" על עבודתו "קסטלווצ'יו", מוזיאון בוורונה. ב-1972 מונה למנהל האוניברסיטה לארכיטקטורה בוונציה.
ב-1978 נפל סקרפה ממדרגות בניין ביפן, נפצע קשה ומת מפצעיו לאחר עשרה ימים. הוא נקבר לפי בקשתו בקבר בעמידה, באחת מהפינות בצורת ה–L באחוזת הקבר בריון, בה ביצע את אחת מיצירותיו האדריכליות המשמעותיות ביותר.
עבודתו האדריכלית

אחת היצירות הבולטות ביותר של סקרפה היא קבר בריון - מבנה קבר שבנה בשנים 1969–1978, כקבר פרטי לבני הזוג בריון בעיירה סן-ויטו, בסמוך לטרוויזו שבאיטליה. פרויקט זה העסיק את סקרפה בחלק האחרון לחייו. הקבר כונה "עיר המתים", והוצב כתוספת לבית קברות שקיים שם. כך בעצם ביסס נוף חדש בתוך ישן ובנה קומפלקס נרטיבי, אשר התחיל מצורות עומדות חופשיות עשויות בטון. האתר כולל כנסייה קטנה עם כניסה מיוחדת לארון מתים, ובחצר בריכה שבמרכזה אי, שאליו אין גישה - כמטפורה לחיים לאחר המוות. סקרפה התמקד בעבודתו בפרטים הקטנים והמעודנים ביותר, וכל מרכיב במבנה היה מורכב והכרחי להבנת הווית הקבר כמתרגמת את יצירת החיים. עם זאת, הקבר היה מבנה עדין, והוא לא השתמר כיאות ונהרס בשנים האחרונות.
סגנונו של סקרפה נחשב כפוסט מודרניסטי אקלקטי. הפרויקט של מבנה הקבר שבנה, הוא אוסף אורגני שלא ניתן לחלוקה אך בנוי מחלקים שונים כשכל אחד מהם יכול להוות חלק מאלמנטים נפרדים. סקרפה האמין שהארכיטקטורה היא כמו שירה, ושהמבנים חייבים להראות טבעיים. המטרה היא לבנות מערכות יחסים מלאות חיים בתוך החלל, באמצעות חקר מלא של כל הגורמים במונחים שדומים למוזיקה - הרחבה וצמצום, אור וחושך, צבעוני ומונוכרומטי, שקוף ואטום, עץ ומתכת, ובקיצור - ניגודים. למעשה סקרפה שאל מגרסאות שונות של שירים, דרכים להראות רעיון או כדי לציין את הצורך בחללים מסוימים.
סקרפה שילב במבנה הקבר אלגנטיות פורמלית עם היתוך אלמנטים מעשה ידי אדם אל תוך הטבע, והבעת שמחת חיים. זאת עשה באמצעים כגון משחק המים, שמתועל לפלגים קטנים הנעלמים לבריכות קטנות, ומשחק האוויר והאור המגיבים לשינויי הזווית של הקירות המקיפים ומדרונות פני הבטון. כל שינוי בזווית האור או חילופי עונות מקנים לבית הקברות מראה שונה. אחת המטרות של סקרפה הייתה להגן על הקברים מפני נזקי מזג האוויר. הנפטר ביקש להיקבר קרוב לאדמה, ולכן בנה סקרפה קשת קטנה בשם "ארקוסיליום" (מילה לטינית ששימשה לציון מקום קבורה של אישיות חשובה). הגשר נבנה בגרסת קבר מהמסורת הקתולית, והוספו לה פסיפסים כחלק מהמסורת הוונציאנית. שני העיגולים הפתוחים במבנה הקבר מסמלים את האיחוד בין בני הזוג הנפטרים, על ידי החיבור עם הקרמיקה.
קרחון מוזר (אנטארקטיקה)

ערך זה עוסק בקרחון בארץ גרהאם שבאנטארקטיקה. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 מידע כללי
 על שם:  Ludwig Moser 
 מיקום:  אזור הברית האנטארקטית 
 קואורדינטות:  64°51′00″S 62°22′00″W﻿ / ﻿64.85°S 62.3667°W﻿ / -64.85; -62.3667
  (למפת חצי האי האנטארקטי מוגדלת) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מוזר(למפת חצי האי האנטארקטי רגילה) בסיס חנרל ברנרדו אוהיגינס ריקלמהקרחון מוזר(למפת אנטארקטיקה רגילה) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מוזר(למפת אנטארקטיקה מוגדלת) מסיב וינסון אמונדסן-סקוט מקמרדו ווסטוק ים ודל ים רוס מדף הקרח רוס  מעבר דרייק ארץ גרהאם האוקיינוס הדרומיקרחון מוזר
 
קרחון מוזר או קרחון מואוזר (באנגלית: Moser Glacier) הוא קרחון באזור חוף דנקו, של ארץ גרהאם, שבאנטארקטיקה.
הקרחון נשפך אל הלשון הצפון מזרחית של מפרץ אנדוורד, דרומית מזרחית לקרחון אראגו, בחוף המערבי של ארץ גרהאם.
היסטוריה > גילוי ומיפוי הקרחון

הקרחון מופה לראשונה על ידי המשלחת האנטארקטית הבלגית, אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1897–1899, בפיקודו של אדריאן דה ז'רלאש.
הקרחון צולם מהאוויר על ידי משלחת הסקר האווירי של שטחי חסות איי פוקלנד בין השנים 1956–1957
היסטוריה > מקור השם

שמו של הקרחון ניתן לו בשנת 1960 על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הקרחון נקרא על שמו של לודוויג פ. מוזר (Ludwig F. Moser), פיזיקאי גרמני, אשר המציא בשנת 1844 את הצילום הסטריאוסקופי.
שם זה ניתן לקרחון, בדומה לשנות אתרים נוספים באזור הקרויים על שם חלוצים בתחום הצילום (כגון קרחון רודולף, וקרחון אראגו).
קרלו סיג'יסמונדו קאפצ'ה

קרלו סיג'יסמונדו קאפצ'ה (באיטלקית: Carlo Sigismondo Capece;‏ 21 ביוני 1652, רומא – 12 במרץ 1728 בפוליסטנה, קלבריה) היה לבריתן איטלקי.