ברנארד ויליאמס
ביוגרפיה

ויליאמס נולד בווסטקליף-שעל-שפת-הים במחוז אסקס שבבריטניה, בנו יחידו של איש שירות המדינה. הוא למד בבית-הספר צ'יגוול ובבייליול קולג' שבאוקספורד הכיר את קלאסיקות הספרות והפילוסופיה. על פי השמועה הוא אחר בכ-30 דקות למבחני-הגמר כדי ללמוד את כל החומר הנדרש, אך למרות זאת הצליח לסיים את לימודיו בשנת 1951 באות הצטיינות נדיר ורב-יוקרה, הגבוה ביותר במערכת האוניברסיטאית הבריטית באותם הימים. את שירותו הצבאי עשה ויליאמס בחיל האוויר המלכותי, ובמהלכו שימש כטייס ספיטפייר בקנדה.
בעודו שוהה בחופשה בניו יורק, הוא פגש ברעייתו לעתיד, שירלי בריטיין-קתלין, בתם של מדען המדינה והפילוסוף ג'ורג' קתלין והסופרת ורה בריטיין, שלמדה אז באוניברסיטת קולומביה. בגיל 22, משזכה במלגה יוקרתית ב-"קולג' כל הנשמות" באוקספורד, שבו ויליאמס ושירלי לאנגליה, לא לפני שהייתה לה פרשיית אהבים עם האצן רוג'ר באניסטר, והשניים נישאו בשנת 1955. שירלי ויליאמס, כפי שנודעה מאז ברבים, הצליחה להיבחר לפרלמנט בריטי מטעם מפלגת הלייבור, ומאוחר יותר אף חצתה את הקווים כאחת מ-"כנופיית הארבעה" ונמנתה על מייסדי ה-SDP, מפלגת מרכז. כעבור שנים, היא זכתה לתואר אצולה, והייתה לברונית ויליאמס מקרוסבי. עד היום היא נמנית עם אושיות מפלגת הליברל-דמוקרטים.
כדי להתאים את עצמו לשאיפותיה הפוליטיות של אשתו, עזב ויליאמס את אוקספורד ומצא תחילה משרה ב-"קולג'-יוניברסיטי" הלונדוני ולאחר מכן בקולג' בדפורד, בעוד אשתו הועסקה כעיתונאית בעבור ה-Financial Times. במשך שבע-עשרה שנה, התגוררו בני-הזוג בבית גדול בקנסינגטון, יחד עם הסוכן הספרותי הילרי רובינשטיין ורעייתו. במרוצת תקופה זו, שמאוחר יותר ויליאמס יתארה כאחת מהמאושרות בחייו, נולדה לזוג בת, רבקה, אך התפתחות הקריירה הפוליטית של אשתו גרמה לריחוק מה בין בני הזוג, והפער בין השקפותיהם האישיות - ויליאמס היה אתאיסט חזק ואילו אשתו קתולית אדוקה, דבר שהטיל מגבלות על מערכת היחסים ביניהם, העלה אותם על שרטון כאשר נתגלתה פרשיית אהבים שניהל ויליאמס עם פטרישה לואו סקינר, אשת ההיסטוריון קוונטין סקינר. נישואי בני-הזוג ויליאמס הסתיימו בשנת 1974, והוא נשא את פטרישה סקינר לאשה, ובמרוצת השנים אף נולדו להם שני בנים.
ויליאמס נתמנה למחזיק הקתדרה לפילוסופיה של המוסר על-שם נייטברידג' בקיימברידג' בשנת 1967, אחר-כך כיהן כרקטור של קינגס קולג' בקיימברידג' בין השנים 1979 ל-1987, ובשנה זו עבר לאוניברסיטת בקליפורניה שבברקלי כדי לכהן במשרה שהוצעה לו, הקתדרה לפילוסופיה על-שם דויטש, בה כיהן עד לשנת 2000.
בשנת 1987, צוטט ויליאמס בעיתונות כמי שסיפר לעיתונאי כיצד אך בקושי הצליח לשאת בנטל רכישת בית במרכז העיר לונדון, עם משכורתו האקדמית. הצהרה פומבית זו על משכורותיהם הנמוכות של האקדמאים באוניברסיטאות בריטניה יצרה את הרושם כאילו נסיעתו לברקלי הייתה חלק מתהליך "בריחת המוחות" לאמריקה, כפי שהתקשורת הבריטית מיהרה לתייג את התופעה, ולכך אכן הייתה כוונתו באמירת הדברים. בנובמבר 2002, הוא הביע חרטה בשיחה עם כתב הגרדיאן על כך שעזיבתו זכתה לתהודה ציבורית רבה כל כך: "שוכנעתי שישנה בעיה אמיתית עם התנאים האקדמיים ושאם עזיבתי תיוחצן כראוי הדבר יביא נושא זה אל ראש סדר היום הציבורי. ואכן, כך היה, לפחות במידת מה, אך גם דבק בי רושם של טרחן, וכאשר חזרתי אחרי שלוש שנים הדבר נתפש כאבסורד. שבתי מסיבות אישיות - ניהול משק-הבית אינו קל שם, יותר משהנחתי טרם נסיעתי."
בשנת 1990, בתום תקופת הוראה בברקלי שארכה שלוש שנים, החל ויליאמס לעבוד במקביל הן בברקלי והן באוקספורד, בה החזיק בקתדרה על-שם וייט לפילוסופיה של המוסר. הוא שב לאוקספורד לימי פרישתו בשנת 2000, עד לפטירתו במהלך שהייתו ברומא לרגל חופשה, בשנת 2003.
במקביל לחייו האקדמיים, היה ויליאמס חבר ויושב-הראש של מספר ועדות ממלכתיות וממשלתיות בבריטניה. בשנות השבעים של המאה העשרים, הוא כיהן כיושב-ראש הוועדה להטלת צנזורה על סרטים, שפרסמה בשנת 1979 דו"ח, ובו נכתב: "בהינתן מידת התכנים המיניים הבוטים שבאמצעי התקשורת וההאשמות הרווחות על השפעותיהם, נדהמנו לגלות כי ניתן לעבור על תיק אחר תיק של עבירות מין ורצח מבלי להיחשף לכל רמז קל-שבקלים להימצאות פורנוגרפיה ברקע-הדברים." דו"ח הוועדה הושפע עמוקות מהמחשבה הליברלית של ג'ון סטיוארט מיל, פילוסוף אותו העריך ויליאמס מאוד, הוא אף עשה שימוש בעקרון החירות של מיל לפיתוח מה שכינה "תנאי הפגיעה", דהיינו, "אל לו למעשה להיאסר בידי החוק אלא אם ניתן להראות שפגע במישהו." ויליאמס הסיק שלא ניתן להראות כי הפורנוגרפיה פוגענית וכי "מיקומה של הפורנוגרפיה בין מגוון ההשפעות על החברה איננו חשוב במיוחד ... לחשוב אחרת זה להוציא את בעיית הפורנוגרפיה אל מחוץ לפרופורציות בהשוואה לבעיות רבות אחרת שחברתנו נאלצת להתמודד עימן כיום". הוועדה קבעה שכל עוד ילדים אינם נחשפים אליה, אין לפגוע בחירות הבוגרים לקרוא ולצפות בתכנים פורנוגרפיים ככל שימצאו לנכון. ממשלתה הראשונה של מרגרט תאצ'ר שמה סוף לסדר-היום הליברלי ביחס למין, ואף כמעט שהביאה לקיצה את הקריירה ה-"פוליטית" של ויליאמס; במשך קרוב ל-15 שנה הוא לא זכה שוב להצעה כלשהי לעמוד בראשות ועדה ציבורית.
נוסף על הוועדה שעסקה בפורנוגרפיה, ישב ויליאמס בוועדות שבחנו את הנושאים דלהלן: השימוש בסמים, בשנת 1971; הימורים, בשנים 1976-1978; מקומם של בתי-הספר הפרטיים בבריטניה, בשנים 1965-1970; וצדק חברתי, בשנים 1993–1994. "הרקורד שלי כולל כל מעשה מגונה אפשרי", התלוצץ.
ויליאמס התפרסם אף על שום היותו בן-שיח נוקב בפולמוסים. גילברט רייל, פרופסור איש אוקספורד, נשמע אומר עליו כי "הוא מבין מה אתה הולך להגיד טוב משאתה מבין זאת בעצמך, חוזה את כל טיעוני הנגד האפשריים לדבריך, את כל המענים האפשריים להתנגדויות אלה וכל זאת בטרם הספיקותַ בכלל להשלים את המשפט."
ויליאמס זכה בתואר אבירות בשנת 1999 ונעשה חבר באקדמיה הבריטית וחבר זר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים. הוא ישב במועצת-המנהלים של בית-האופרה הלאומי של אנגליה ואף כתב את המאמר על "אופרה" בעבור "מילון גרוב למוזיקה ומוזיקאים".
ברנארד ויליאמס נפטר ב-10 ביוני 2003, בעודו שוהה בחופשה ברומא. הוא סבל ממיאלומה נפוצה, סוג של סרטן הדם. הוא הותיר אישה, פטרישה, שני בניהם ובת מנישואיו הראשונים.