stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
סויוז MS-14
תיאור המשימה

לצורך אישור משגר חדש לטיסות עם חללית מאוישת מדגם "סויוז MS" היה צורך לבדוק התאמות של מערכת בקרה של המשגר ותאום עם מערכת הצלה אוטומטית. כמו כן בוצעו שינויים במערכת בקרה של יחידת נחיתה. לאחר מספר דחיות הוחלט לבצע את השיגור ב-22 באוגוסט. על סיפון החללית היה רובוט ומטען.
חללית "סויוז MS-14" שוגרה ב-22 באוגוסט מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז 2.1A". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה. בשנייה ה-113 של הטיסה בוצע ניסוי מערכת הצלה אוטוטומטית.
עגינה בתחנת החלל היה מתוכנן לבצע בצורה אוטומטית ב-24 באוגוסט בבקרה של אלכסיי אובצ'ינין ואלכסנדר סקבורצוב ששהו בתחנת החלל. החללית התקרבה לכ-100 מ' למודול "פואיסק" ומערכות עגינה אוטומטיות לא הצליחו לבצע את העגינה. הוחלט להעביר את החללית למרחק בטיחותי מתחנת החלל. בהמשך, ב-26 באוגוסט חללית סויוז MS-13 התנתקה ממודול "זבזדה" וניסתה לחיתחבר למודול "פואיסק" בצורה אוטומטית. לאחר שהתברר שדבר לא ניתן לביצוע, חללית התחברה למודול זה באופן ידני. ב-27 באוגוסט חללית "סויוז MS-14" התחברה למודול "זבזדה" ללא בעיות. בהמשך אלכסנדר סקבורצוב שהיה בתחנת החלל בדק את המערכת האוטומטית וגילה ניתוק של כבל פיקוד. לאחר חיבורו מחדש מערכת עגינה אוטומטית נבדקה והתברר שהיא יכולה לעבוד באופן תקין.
עם החללית לתחנת החלל הגיע טלסקופ Mini-EUSO שנבנה בסוכנות החלל האירופית. הטלסקופ הותקן במודול "זבזדה". הוא מיועד לחקר אטמוספירה בתחום על סגול. חברי משלחת מס' 60 לתחנת החלל הבין-לאומית סקבורצוב בדקו יכולות של רובוט FEDOR.
ב-6 בספטמבר חללית התנתקה מתחנת החלל וב-7 בספטמבר נחתה על כדור הארץ עם רובוט ביחידת נחיתה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
בשנת 2021 יחידת נחיתה הוצבה בעיר מגניטוגורסק.
נסיכות רויס-לובנשטיין

נסיכות (לורדות, רוזנות) רויס-לובנשטיין (בגרמנית: Herrschaft (Grafschaft, Fürstentum) Reuß-Lobenstein) הייתה מדינה בחלק הגרמני של האימפריה הרומית הקדושה.
היסטוריה

בני משפחת רויס-לובנשטיין השתייכו לענף רויס הצעיר. רויס-לובנשטיין התקיימה בשתי הזדמנויות, היא הוקמה לראשונה בשנת 1425 כלורדות עם היינריך השני, הלורד של רויס-לובנשטיין שהפך לשליט הראשון. הלורדות הראשונה של רויס-לובנשטיין הגיעה לסיומה בשנת 1547 כאשר השטח עבר לרויס-פלאואן.
רויס-לובנשטיין הוקמה מחדש בשנת 1647 שוב כלורדות אשר נשארה עד 1673 כאשר תואר הלורד שודרג לתואר רוזן. לאחר מותו של הרוזן היינריך העשירי ב-1671, נשלטה רויס-לובנשטיין במשותף על ידי שלושת בניו היינריך השלישי, היינריך השמיני והיינריך העשירי. בשנת 1678 חולקה רויס-לובנשטיין כאשר היינריך השלישי נותר רוזן רויס-לובנשטיין, היינריך השמיני הפך לרוזן רויס-הירשברג והיינריך העשירי הפך לרוזן רויס-אברסדורף. רויס-לובנשטיין חולקה בפעם השנייה בשנת 1710 לאחר מותו של היינריך השלישי, כאשר רויס-זלביץ הוקמה עבור בנו הצעיר היינריך העשרים ושישה בעוד בנו הבכור היינריך החמישה עשר ירש אותו כרוזן של רויס-לובנשטיין.
רויס-לובנשטיין הועלתה לדרגת נסיכות ב-1790 והצטרפה לקונפדרציה של הריין ב-15 בדצמבר 1806. עם מותו של הנסיך היינריך החמישים וארבעה בשנת 1824 נכחד קו רויס-לובנשטיין והנחלה עברה בירושה לידי הנסיך מרויס-אברסדורף.
שליטי רויס-לובנשטיין > הלורדים של רויס-לובנשטיין, 1425–1547

היינריך השני, 1425–1470
היינריך הראשון, 1482–1487
היינריך השני, 1482–1500
היינריך השלישי, 1482–1498
היינריך הראשון, 1500–1538
היינריך השני, 1500–1547
לרויס-פלאואן, 1547
שליטי רויס-לובנשטיין > הלורדים של רויס-לובנשטיין 1647–1673

היינריך העשירי, 1647–1671
היינריך השלישי, 1671–1710
היינריך השמיני, 1671–1673
היינריך העשירי, 1671–1673
הועלתה לרוזנות, 1673
שליטי רויס-לובנשטיין > רוזני רויס-לובנשטיין (1673–1790)

היינריך השלישי, 1673–1710
היינריך השמיני (רוזן רויס-הירשברג מ-1678), 1673–1678
היינריך העשירי (רוזן רויס-אברסדורף מ-1678), 1673–1678
היינריך החמישה עשר, 1710–1739
היינריך השני, 1739–1782
היינריך השלושים וחמישה, 1782–1790
הועלתה לנסיכות, 1790
שליטי רויס-לובנשטיין > נסיכי רויס-לובנשטיין (1790–1824)

היינריך השלושים וחמישה, 1790–1805
היינריך החמישים וארבעה, 1805–24
לרויס-אברסדורף, 1824
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 7861778-9  VIAF: 233967470   WorldCat (עם VIAF): 233967470
סטנדר

תלמידי ישיבת מיר בשאנגחאי לומדים עם סטנדרים בזמן מלחמת העולם השנייה, 1942
סְטֶנְדֶּר הוא שולחן קריאה שניתן להניח עליו דפים או ספר לשם קריאה או הרצאה. השימוש בסטנדר מקובל מאוד בבתי כנסת, בתי מדרש וישיבות, והוא עשוי לשמש גם נואמים, מרצים או דרשנים. לעיתים המשטח בראש הסטנדר הוא משופע. הסטנדר בנוי בדרך כלל כך שניתן להשתמש בו בעמידה או בישיבה (על ידי הטייתו), על פי נוחות המשתמש.
בימינו, ישנם סטנדרים שבהם ניתן לשנות ולכוונן את גובה המעמד או את זווית השיפוע כדי לאפשר קריאה תוך כדי עמידה מול קהל. השימוש בסטנדרים התרחב מהקשר דתי (בתי כנסת, ישיבות ואפילו בכנסיות) גם לאולמות הרצאה אקדמיים. לעיתים הסטנדר ישולב עם עזרים נוספים הנדרשים במהלך ההרצאה כמיקרופון, בקרה על מערכת האודיו או הווידאו באולם וכן חיבור לעמדת מחשב.
סטנדר בבית התפילה של קבל קולג' באוקספורד שבאנגליה, ממכללות אוניברסיטת אוקספורד.
סוציאליזם אוטופי

סוֹצְיָאלִיזְם אוּטוֹפִּי הוא מונח המציין את הזרמים המוקדמים בחשיבה הסוציאליסטית בעיקר במחצית הראשונה של המאה התשע-עשרה. המונח נטבע לראשונה על ידי קרל מרקס כציון להגות סוציאליסטית המבוססת על שאיפות-לב וחזונות של שוויוניות מלאה וחברה קומונאלית מושלמת בלי התחשבות בתהליכים כלכליים וחברתיים מציאותיים.
בגלל הגדרתו הרחבה, קשה לתחום את המונח באופן מדויק. בהתייחסות לחזון הסוציאליסטי, הרי שאפשר לכלול בין ההוגים בתחום זה אישים מתומאס מור ועד ישו. על-פי ההגדרה המצמצמת המשמשת את מרקס, יש לכלול בהגדרה את ההוגים הסוציאליסטים-אוטופיים שהיו פעילים בערך למן המהפכה הצרפתית ועד אמצע שנות השלושים של המאה ה-19.
אוטופיות סוציאליסטיות מוקדמות

המונח אוטופיה נוצר בעקבות ספרו של תומאס מור "אוטופיה". בספרו זה משנת 1516 בונה מור אידיליה סוציאליסטית לכאורה ברוח הספרטנים וכתבי אפלטון. בקריטיאס של אפלטון רק הלוחמים, הקאסטה הנעלה ביותר, מקיימת מצב שבו לאיש אין דבר משלו וכל הרכוש משותף, אך מור מרחיב את היריעה ומתאר אי שבו כל בני האדם נהנים משוויון מלא, דמוקרטיה וחינוך מצוין, עובדים מעט ועוסקים בפעילות פנאי מועילה לציבור להנאתם. בתנאים מושלמים כאלו, כך האוטופיה של מור, נמלאים כמעט כל האנשים רצון טוב ועמלים לטובת הכלל בלי רצון לרווח אישי.
אוטופיה סוציאליסטית דומה בונה תומאסו קמפנלה (Tommaso Campanella) האיטלקי ב"עיר השמש" שלו משנת 1623. בהשראת אפלטון מתאר קמפנלה חברה תאוקרטית שבה כל הרכוש, הנשים והילדים מוחזקים במשותף. אוטופיה תיאוקרטית מסוג אחר מתאר גם מורלי במאה השמונה-עשרה.
רעיונות הסוציאליזם האוטופי

הסוציאליזם האוטופי מזוהה בעיקר עם שורה של אישים שפעלו בסוף המאה השמונה-עשרה ובראשית המאה התשע-עשרה כמו אוון, קלוד אנרי דה סן סימון, פוריה, פרנץ אופנהיימר וקבה. להגותם של אלו מספר מאפיינים משותפים:
ביקורת חריפה על המשטר הכלכלי, המדיני והחברתי הקיים, עם הסתייגות ברורה מהתיעוש ולעיתים גם מהקפיטליזם.
הדגשת עוניים ומצוקתם של העניים, מן הפרולטריון או מן האיכרים, מצוקה הדורשת עזרה מלמעלה.
תוכניות פעולה מפורטות של צורת החברה האידיאלית שתהווה מעין גן עדן עלי אדמות, לרוב עם נימה משיחית חזקה.
כינון חברה סוציאליסטית בדרך של שכנוע ולא מהפכה, בתמיכת עריץ נאור או באמצעות יצירת מסגרות של בעלות משותפת על אמצעי הייצור וחלוקת רווחים בין אם בקואופרטיבים ובין אם בקומונות עצמאיות.
הוגים סוציאליסטים-אוטופיסטים > סן סימון

קלוד-אנרי דה סן-סימון, 1760-1825, יכול להחשב דמות מקשרת בין התקופה ה"אנציקלופדיסטית" והסוציאליסטית. בכתביו הראשונים ביקש סן-סימון לייסד דת חדשה, "דת ניוטון" שתבוסס על חוק המשיכה ושכוהניה יהיו מדעני כל העולם ומנהיגה יהיה נפוליאון, שלו יועד תפקיד "המנהיג המדעי של האנושות".
מאוחר יותר, החל דוגל ברעיון שמנהיגי החברה צריכים להיות "מעמד התעשיינים" -- הבנקאים, המדענים, הפועלים ובעלי המפעלים -- ולא האצולה, הכמורה והבירוקרטיה שנתפשו בעיניו כטפילים. כדרכו, ביקש סן-סימון משארל ה-10, המלך הבורבוני השמרני לעילא להפוך ל"תעשיין הראשון של הארץ", להכריז על דיקטטורה זמנית ולהקים "מונארכיה מדעית".
בגלגולו השלישי, זמן קצר לפני מותו, החל סן-סימון מפתח חזון סוציאליסטי שבו מוקמת "נצרות חדשה" אשר מטרתה העיקרית הוא "השיפור המוסרי והחומרי של מצב המעמד הגדול והעני ביותר." סן-סימון אינו שולל את עקרון הקניין הפרטי, אך ממליץ על הגבלתו בהתאם לעניין הכלל, ובמיוחד הוא שולל את זכות הירושה.
ממשיכי דרכו של סן-סימון, פיתחו מתורתו תזה היסטוריציסטית שלפיה קיימים שני עקרונות חברתיים הנאבקים זה בזה בתולדות האנושות: זה של אנטגוניזם, המאופיין במלחמה, אגוטיזם ואנרכיה וזה של הדת, המאופיין ברוח של ציות, דבקות וקישור-שיתופי (אסוסיאציה). רוח הקישור השיתופי מתפתחת בעידן המודרני, טענו, כשהקישור השיתופי מתרחב ממשפחה לעיר, מעיר לאומה ומאומה לפדרציה של אומות. תחת המשטר הנוכחי, טענו, התעשיין מנצל את הפרולטריון שחבריו, אף שהם כביכול חופשיים, חייבים לקבל את תנאיו כדי להימנע מרעב. התרופה לכך, גרסו, תמצא בביטול חוקי ההורשה והעברת הירושה למדינה ובהפקעת כל אמצעי הייצור לטובת המדינה, שהיא הקישור-השיתופי העליון.
הוגים סוציאליסטים-אוטופיסטים > שארל פורייה

שארל פוריה, 1772-1837, היה מרחיק הלכת מבין האוטופיסטים. פורייה דחה לחלוטין את רעיון התיעוש וסבר שאין צורך להתמודד עם מוראות המהפכה התעשייתית משום שזו אינה אלא שגעון חולף. פורייה, שתעב את המסחר ומעמד הסוחרים ("מעמד טפילי, כזבן, מזיק... השודד ומנצל את הפועלים") חלם גם הוא שהוא "ניוטון חדש" המגלה את חוק הכבידה במערכות החברתיות.
המערכת האוטופית עליה חלם פורייה היא ה'פאלאנקס' או 'הפאלאנסטר', קומונה חקלאית אוטונומית ואוטארקית שתמנה כ-1,600 איש ובה יחיו כל בני האדם חיים המבוססים על קניין שיתופי, עבודה משותפת, חינוך משותף וארוחות משותפות במשטר שבו יש שוויון זכויות בין נשים לגברים ודמוקרטיה ישירה. מפתח חלוקת ההכנסות בפאלאנסטר יהיה מבוסס על 5 יחידות לפי עבודה, 3 לפי כישרון ו-4 לפי הון. פורייה התנגד לדיכוי היצרים והתאוות, בהשפעת הגדרת ההנעה הבסיסית של עונג שניסח הלווטיוס.
פורייה לא זכה לראות את הפאלאנסטרים שלו מוגשמים בחייו, כיוון שלא מצא תומך שיממן את הקמתן. אחרי מותו הוקמו מספר קומונות לפי הדגם שלו, אך כמעט כולן התפרקו במהירות ורק שתיים החזיקו מעמד יותר מחמש שנים.
הוגים סוציאליסטים-אוטופיסטים > רוברט אוון

רוברט אוון, 1771-1858, הוא החוליה המחברת בין הסוציאליזם האוטופי לסוציאליזם המודרני. אוון, בעל בית חרושת לטקסטיל בניו לנארק (New Lanark) שבסקוטלנד גרס, בהתאם לגישת התועלתנות של ג'רמי בנת'ם כי האדם מעוצב בתוקף נסיבות חייו וכדי לשנותו יש לשנות נסיבות אלו.
אוון טען כי מצוקתם של האנשים בעידן התיעוש נובעת מהתחרות שבין כוח עבודה אנושי ומכונות. כדי לפתור בעיה זו, הוא הציע להקים קולקטיבים שבהם יחיו יחד כ-1,200 איש יחד על מנות אדמה קצובות של בערך 5 קמ"ר, כשלתושבים מטבח וחדר אוכל משותף וגידול ריכוזי של הילדים. העבודה והשכר יהיו שייכים לקהילה במשותף. קהילות אלו יהיו חקלאיות בעיקרן, אך יהנו ממיכון מצוין ויציעו מגוון אפשרויות תעסוקה.
בהתאם לתפישותיו, כונן את המושבה הסוציאליסטית "ניו הארמוני" בארצות הברית והזמין אליה "כל בעל רצון טוב" בלי בירור של המועמדים, בהנחה שבנסיבות הסוציאליסטיות האידיאליות (שינוי הנסיבות) ישתנה אופיים של תושביה. התוצאה הייתה אנרכיה והתפוררות כמעט מיידית של "ניו הארמוני".
לאחר מספר כישלונות דומים בהקמת קומונות עמד אוון זמן קצר בראש התאגדות הפועלים הארצית הראשונה באנגליה, אך התנהגותו הסמכותנית ושלילת המאבק המעמדי מצידו הובילו לפרישתו מהתנועה אחרי זמן קצר.
הוגים סוציאליסטים-אוטופיסטים > אטיין קבה

אטיין קבה (Étienne Cabet), (1788-1856) היה פילוסוף צרפתי שכתב בשנת 1840 ספר בשם "מסעותיו והרפתקאותיו של הלורד ווילאם קרסידאל באיקאריה". בספר מתאר קבה חברה קומוניסטית אידילית שבה שוררים חכמה, שלום ואושר, שוויון ודמוקרטיה. קבה הקים עם תלמידיו ונאמניו קומונה ברוח זו בשם "איקריה", שהמשיכה להתקיים עד שנת 1898, אך קבה עצמו הודח ממנה אחרי זמן קצר.
ראו גם

קומונה
שארל פורייה
סברין נילסון

| --- | --- |

 לידה:  14 בינואר 1846 Asige parish, שוודיה 
 פטירה:  24 בנובמבר 1918 (בגיל 72) Engelbrekt church parish, שוודיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות היפות 
 תקופת הפעילות:  1851–1910 (כ־59 שנים) 
 תחום יצירה:  ציור, צילום 
 יצירות ידועות:  Gustav I mottager bibelöversättningen av bröderna Petri 
 
יוהאן סברין נילסון (שוודית: Johan Severin Nilsson;‏ 1846–1918) היה צייר וצלם שוודי.
ביוגרפיה

נילסון נולד בהאלאנד בדרום שוודיה. בשנים 1865–1871 למד ב"אקדמיה המלכותית השוודית לאמנויות" בסטוקהולם, ובהמשך למד במשך שלוש שנים אצל ליאון בונא בפריז.
נילסון נודע כצייר דיוקנאות, נופים וציורי ז'אנר. הוא היה אמן פעיל ופורה, השתתף בתערוכות רבות, והשאיר אחריו רפרטואר גדול מאוד ומגוון של יצירות.
נילסון היה אחד הצלמים התיעודים הראשונים בשוודיה. בהשראת הצלם השוודי ארתור הזליאוס, הוא ערך מחקרים צילומיים של החיים הציבוריים, במיוחד בכפר אסייה (Asige) בהאלאנד, שבו נולד.
ציורים

אידיליה של חצר חווה
בזרועותיו של אבא
ליליאן בגן
הצייר באוויר הפתוח
נוף קיץ עם ילדים
ילדת האלאנד קטנה
תמונה מהארכיפלג
הערות שוליים

↑  Nationalencyklopedien
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 136432166  ISNI: 0000 0001 1129 9464  KulturNav: b5f69736-e436-4669-8901-77d739c8c9df  LCCN: nb2008011752  PIC: 336248  RKD: 59669  SELIBR: 274733  ULAN: 500063349  VIAF: 61076511   WorldCat (עם VIAF): 61076511
סכום

ערך זה עוסק בפעולת חשבון. אם התכוונתם לכלי אוכל, ראו .
סְכוּם הוא התהליך של חיבור קבוצה של איברים, והתוצאה של תהליך זה היא הסכום של איברים אלו. האיברים המסוכמים יכולים להיות מספרים כגון מספרים טבעיים, מספרים ממשיים ומספרים מרוכבים, וגם עצמים מורכבים יותר כגון מטריצות ופונקציות ממשיות. בנוסף לסכום של מספר סופי של איברים, עוסקת המתמטיקה גם בסכום של טור אינסופי של איברים, שבתנאים מסוימים הוא מספר סופי.
סימון

הסכום של שלושת המספרים 1, 2, 4 מסומן בצורה 1 + 2 + 4 = 7. פעולת החיבור היא פעולה אסוציאטיבית, ולכן לא חשוב אם הביטוי "1 + 2 + 4" יתפרש כ-"(1 + 2) + 4" או כ-"1 + (2 + 4)" – התוצאה זהה בשני המקרים, ולכן נהוג להשמיט את הסוגריים. סיכום של מספר סופי של מספרים הוא קומוטטיבי, ולכן אין חשיבות לסדר שבו נכתבים המספרים המשתתפים בסיכום (המצב שונה לעיתים בסיכום של טור אינסופי של מספרים, ראו משפט רימן).
כאשר הסכום כולל מספרים רבים מכדי שנפרט את כולם, ניתן להשמיט חלק מהם ולהחליפם בסימן ..., בהנחה שהקורא יבין את העיקרון של הסכום, כך שיהיה לו ברור מהם המספרים שהושמטו. בהתאם לכך, את סכום כל המספרים הטבעיים מ-1 ועד 100 נכתוב בצורה:
לכתיב מקוצר של סכומים משמשת האות היוונית Σ (סיגמא גדולה). הגדרתו של סימון מתמטי זה היא
קרי: סיגמא של  x_{i} (איקס-איי), כאשר i הולך מ-m ועד n. בהגדרה זו, i הוא האינדקס של הסיכום, m הוא הקצה התחתון של הסיכום, n הוא הקצה העליון של הסיכום. לראשונה השתמש בסימון זה המתמטיקאי לאונרד אוילר, במאה ה-18.
האותיות המשמשות לסימון האינדקס וקצותיו נתונות לבחירת הכותב, אם כי נהוג להשתמש באותיות קטנות מאמצעו של האלפבית הלטיני, למשל:
יש הכללות שונות של סימון זה, למשל:
הוא הסכום של ערכי הפונקציה f לכל k שלם בטווח המצוין.
הוא הסכום של ערכי (f(x לכל האיברים x של הקבוצה S.
הוא הסכום של (μ(d לכל המספרים הטבעיים d שמחלקים את n.
כאשר אין סוף למספר האיברים בטור, נהוג לסמן אותו כך:  \ \sum _{k=1}^{\infty }a_{k} (הסמל  \infty  קרוי אינסוף). גם בטור שכזה ניתן לדבר על הסכום של כל האיברים, אך לא תמיד (ראו הרחבה בערך טור אינסופי). בניגוד לטור סופי, שבו ניתן לפרט את כל איבריו (אם כי הדבר אינו נוח כאשר יש איברים רבים), בטור אינסופי תיאור הטור בנוסחה, כפי שמאפשר סימון ה-Σ, חיוני.
מימוש בתוכנית מחשב

סכום של טור סופי ניתן למימוש פשוט בתוכנית מחשב תוך שימוש בלולאה. את הביטוי  \sum _{i=m}^{n}x_{i} מממש, למשל, קטע JavaScript הבא, המזכיר בצורתו את הכתיב המתמטי:
sum = 0;
 for (i = m; i <= n; i++){
     sum += x[i];
 }
מציאת סכום של טור אינסופי מצריכה הוכחה לקיומו ולערכו, אך כאשר קיימת הוכחה לקיומו מבלי שתהיה דרך לחשב את ערכו ישירות (כלומר שלא באמצעות חיבור איבריו בזה אחר זה), ניתן להשתמש בתוכנית מחשב שתממש טכניקות של חישוב נומרי כדי להתקרב לערכו של סכום הטור ככל שנרצה להתקרב.
ערכי גדילה

להלן שימושי קירובים נפוצים (עם שימוש בסימון אסימפטוטי)
\sum _{i=1}^{n}i^{c}\in \Theta (n^{c+1}) ל-c ממשי הגדול ממינוס 1
\sum _{i=1}^{n}{\frac {1}{i}}\in \Theta (\log n)
\sum _{i=1}^{n}c^{i}\in \Theta (c^{n}) ל-c ממשי הגדול מ-1
\sum _{i=1}^{n}\log(i)^{c}\in \Theta (n\cdot \log(n)^{c}) ל-c ממשי אי-שלילי
\sum _{i=1}^{n}\log(i)^{c}\cdot i^{d}\in \Theta (n^{d+1}\cdot \log(n)^{c})  ל-c ו-d ממשיים ואי-שליליים
\sum _{i=1}^{n}\log(i)^{c}\cdot i^{d}\cdot b^{i}\in \Theta (n^{d}\cdot \log(n)^{c}\cdot b^{n}) ל-c, d ממשיים ואי-שליליים ולכל b הגדול מ-1
ראו גם

ארבע פעולות חשבון
מכפלה
אינטגרל
סכום ריק
סברינה: חברות לנצח

| --- | --- |

כרזת הסרט
 מבוסס על:  סברינה המכשפה הצעירה (סדרת אנימציה)
 בימוי:  סקוט המינג
 הופק בידי:  צ'ארלס ו. גריימס
 תסריט:  פמלה פטלר, קרטר קרוקר
 מדבבים:  ראו כאן
 מדבבים בעברית:  ראו כאן
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 חברת הפקה:  DIC Entertainment
 חברה מפיצה:  Eagle Pictures, Mirax, Walt Disney Studios Home Entertainment, ערוץ דיסני ספרד, Universal Studios Home Entertainment, TF1 Video 
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה, direct-to-video 
 הקרנת בכורה:  ארצות הברית 13 באוקטובר 2002 ישראל 2014
 משך הקרנה:  כ-74 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית (הסרט דובב לשפות נוספות, ביניהן עברית)
 סוגה:  סרט הנפשה, סרט פנטזיה, סרט הרפתקאות
 סרטים בסדרה:  DIC Movie Toons
 דף הסרט ב־IMDb
 
סברינה: חברות לנצח (באנגלית: Sabrina: Friends Forever) הוא סרט הנפשה טלוויזיוני אמריקאי מסוגת פנטזיה והרפתקאות, אשר מבוסס על סדרת ההנפשה "סברינה המכשפה הצעירה", סדרה המבוססת על דמותה של סברינה ספלמן מתוך הקומיקס "Sabrina the Teenage Witch". הסרט בוים על ידי סקוט המינג, נכתב על ידי פמלה פטלר וקרטר קרוקר, והופק על ידי DIC Entertainment כחלק מסדרת הסרטים "DIC Movie Toons", כאשר הסרט הוא השני בסדרה.
הסרט שודר לראשונה בארצות הברית בערוץ ניקלודיאון ב-13 באוקטובר 2002. בישראל הסרט הופץ לראשונה בשנת 2014 בדיבוב לעברית. אורך הסרט הוא כ-74 דקות, ושפת המקור שלו היא אנגלית.
בשנת 2003, שנה לאחר שידור הסרט במקור, החלה להיות משודרת הסדרה "עולמה הסודי של סברינה", אשר הופקה בעקבות הסרט ומשמשת כסדרת המשך לסדרה המקורית.
תקציר העלילה

הסרט מתרחש כשנה לאחר אירועי הסדרה "סברינה המכשפה הצעירה". לאחר שסברינה בת ה-13 קיבלה מאנצ'נטרה את שרביט הקסמים הראשון שלה, היא נרשמת לאקדמיה למכשפות כדי ללמוד את שלושת העקרונות של המכשפות - להשתמש בקסם בחוכמה, להיות נאמנים לחברים שלך, ולהיות נאמן לעצמך. תחילה, סברינה מרגישה נחותה מפני שהיא רק חצי מכשפה, אך עם הזמן היא פוגשת את ניקול, חצי מכשפה בדיוק כמוה, ובמהרה הן נהיות חברות. במהלך הסרט החברות עוברות הרפתקאות חדשות וקסומות.
דמויות ומדבבים

הסרט בדיבוב העברי בוים על ידי טליה ברקאי, והופק על ידי יעל אללוף ודן שצברג.
| שם הדמות | מדבב/ת באנגלית | מדבב/ת בעברית |
| --- | --- | --- |
| סברינה ספלמן | בריט מקיליפ | מייה קדוש |
| סאלם סברהגן | לואי שירילו | אלון שר |
| ניקול קנדלר | אלכסנדרה קרטר | טליה ברקאי |
| עץ החוכמה | גרי צ'לק | גדי לוי |
| גברת האג | מרילין גאן | אורנה כץ |
| הילדה ספלמן | מונקה סטורי | לורן סביר |
| פורשה | קרלי מקקיליפ | לורן סביר |
| ברי | ונסה מורלי | עינת אזולאי |
| זלדה ספלמן | בטינה בוש | אורלי קטן |
| אנצ'נטרה | ג'יין מורטיפי | אורלי קטן |
| גברת פטיד | טריל רות'רי | אורלי קטן |
| קרייבן | סמואל וינסנט | ג'ן פריימן |
| פלטאירס | אנדרו קאוואדס | דן שצברג |
| מר רנסיד | דייל וילסון | דן שצברג |
| הדוד אוסטיס | ג'יי ברזו |  |
| חזיר בר |  | עמי מנדלמן |
בנוסף, בדיבוב האנגלי, קולין מרדוק, אליסטייר אבל וברנט מילר, דיבבו שחקני הוקי.
הערות שוליים

↑  Sabrina: Friends Forever, באתר MGM Movie Database
סויוז MS-08

סויוז MS-08 (ברוסית:Союз МС-08) היא חללית סויוז ששוגרה לחלל ב-21 במרץ 2018 מקוסמודרום בייקונור ונחתה ב-4 באוקטובר 2018. החללית שוגרה למפגש עם תחנת החלל הבינלאומית כשעל סיפונה צוות שהתווסף למשלחת מס' 55 לתחנת החלל הבין-לאומית.
הצוות

רוסיה אולג ארטמייב - מפקד
ארצות הברית אנדרו פויסטל - מהנדס טיסה
ארצות הברית ריצ'רד ארנולד - מהנדס טיסה
הצוות > צוות גיבוי

רוסיה אלכסיי אובצ'ינין - מפקד
ארצות הברית ניק הייג - מהנדס טיסה
תיאור המשימה

חללית "סויוז MS-08" שוגרה ב-21 במרץ 2018 מקוסמודרום בייקונור הנמצא בשטח קזחסטן ומנוהל על ידי רוסיה. השיגור בוצע באחריות רוסקוסמוס בעזרת משגר מדגם "סויוז FG". החללית נבנתה על ידי תאגיד הטילים והחלל אנרגיה.
החללית התחברה למודול "פואיסק" של תחנת החלל הבין-לאומית כעבור יומיים ללא בעיות. באותה עת בתחנת החלל שהתה משלחת מס' 55 בפיקוד אנטון שקאפלרוב.
צוות החללית הצטרף למשלחת שגדלה ל-6 אנשי צוות. בהמשך הם עברו למשלחת מס' 56.
"סויוז MS-08" נשארה מחוברת לתחנת החלל כחללית חירום.
ב-4 באוקטובר 2018 החללית התנתקה מתחנת החלל וחזרה לכדור הארץ עם אותו צוות שהיה בהמראה. הנחיתה עברה ללא בעיות.
עם ניתוק החללית מתחנת החלל החלה לפעול משלחת מס' 56 לתחנת החלל הבין-לאומית.
ניהול כישרונות

ניהול כישרונות (באנגלית: Talent Management) הוא תהליך מנהיגותי המאפשר לארגון לזהות את הכישורים והיכולות שלו כדי להבטיח את הצלחתו העסקית. למונח זה היסטוריה, שהתחילה עוד בשנות ה-50, אז הוא נקרא "פיתוח כישרונות" ולא היה מבוסס דיו בארגונים. לקראת סוף שנות ה-90, נטבע המונח "ניהול כישרונות" והתפתח מאוד.
קיימים ארבעה עקרונות להנחיית ניהול כישרונות בארגונים: חישוב עלויות נכון, הסתגלות לחוסר הוודאות בדרישה לכישרונות, רצון לקבל החזר על ההשקעה בפיתוח הכישרונות ורצון לשמרם. בנוסף, על כל ארגון, לבצע שישה מהלכים כדי לתמוך בתהליך ניהול הכישרונות: עליו לקיים כנסים הנוגעים לפיתוח מנהיגות, לייצר תוכניות מנהיגות, לתת ליחידת משאבי האנוש מספיק כלים לפיתוח המנהיגות בארגון, לבצע בקרה מתמדת ולזהות את העובדים המתאימים לתוכניות אלו ולטפחם.
כמה מהאתגרים העכשוויים בניהול הכישרונות הם: יצירת תרבות של מחויבות כלפי הארגון, שימור ופיתוח מספר מספק של כישרונות בעלי יכולות מנהיגות גלובליות שיעזרו לצמיחת הארגון. אם אתגרים אלו נפתרים, ישנן תוצאות חיוביות רבות מהן הארגון יוכל ליהנות. לדוגמה, צמיחה כלכלית, תרבות ארגונית חזקה ואף תוצאות הקשורות ברווחת המשאב האנושי.
רקע תאורטי > הגדרות

המונח ניהול כישרונות יכול להיבחן דרך דגשים שונים והספרות המחקרית בנושא גדושה בהגדרות שונות של המושג. לדוגמה, ישנם חוקרים שמסתכלים על ניהול כישרונות בדגש על תוצאות: "בחירת האדם הנכון, לתפקיד הנכון ובזמן הנכון". אחרים תופסים את המונח של 'ניהול כישרונות' מנקודת מבט המדגישה תהליך: "מאמץ מכוון ושיטתי שהארגון משקיע על מנת להבטיח המשכיות של מנהיגות בעמדות מפתח". ואילו חוקרים אחרים רואים את ניהול הכישרונות ככזה המתמקד בהחלטה ספציפית: "נשען על ניהול הביקוש, האספקה, והזרימה של כישרון דרך מנוע ההון האנושי".
הגדרה בסיסית עליה מתבססים כיום היא: "תהליך מנהיגותי המאפשר לארגון לזהות את סך הכישורים והיכולות שלו שיבטיחו את הצלחתו העסקית". בנוסף, ישנה הסכמה בקרב אנשי המקצוע בתחום כי טיפוח שיטתי של ניהול כישרונות מהווה אתגר אסטרטגי מרכזי עבור כל ארגון, אך לא תמיד ישנה הסכמה על הגישה שכדאי לנקוט. הגדרות ברורות עשויות לעזור לבחירת השיטה המתאימה.
ישנן שתי תפיסות עיקריות לניהול הכישרונות, אשר שמות את הדגש בנושאים שונים:
א. ניהול הכישורים – דגש על מאגר הכישורים שיש לעובדים והתאמתם בצורה הטובה ביותר לכישורים הנדרשים לתפקידים שונים בארגון.
ב. ניהול הכישרונות – דגש על טיפול ופיתוח העובדים בעלי פוטנציאל התרומה הגבוה ביותר לארגון.
כלומר, ניהול כישרונות מאפשר לארגון להתאים עצמו בצורה הטובה ביותר למצב הנתון ובכך לשפר ולייעל את התנהלותו העסקית.
רקע תאורטי > התפתחות המונח

המונח פיתוח כישרונות החל בשנת 1950, אך לקראת שנות ה-70, בעקבות משבר כלכלי עולמי שהוביל לחוסר וודאות בכלכלה, אנשים נאלצו להפסיק את תהליך פיתוח הכישרונות בארגונם ואף לפטר עובדים רבים. בשנות ה-90, כאשר הכלכלה החלה להתייצב מחדש, ארגונים חזרו להשקיע כספים רבים כדי לגייס מחדש מועמדים טובים, אשר יוכלו לעמוד בדרישות הארגון.
לקראת סוף שנות ה-90, כאשר בחנו את התהליך לעומק, התברר כי הארגונים משקיעים משאבים רבים בגיוס עובדים, בעוד העובדים המנוסים שלהם עוזבים למתחרים. מתוך הבנה זו, נוצר עבור הארגונים אתגר חדש, אשר עלה מיד לראש הרשימה – פיתוח הכישרונות שבארגון, ניהול כישרונות העובדים הקיימים. שינוי תפיסת התהליך מתבטא בשינוי הגדרת המונח: מפיתוח כישרונות לניהול כישרונות, כפי שהוא מוגדר כיום.
אתגר זה הפך למהותי עבור הארגון כאשר התבססה ההבנה כי מטרת ניהול הכישרונות היא לתמוך בתפקודו של הארגון, אשר מבחינה עסקית מתורגם לרווחיות כלכלית. רווחיות זו מתאפשרת כאשר לוקחים בחשבון את ההוצאות הנדרשות כדי לקיים את פיתוח הכישרונות אל מול הצורך בגיוס עובדים חדשים והכשרתם.
יש לקחת בחשבון, שכיום, בניגוד לעבר, השוק משתנה במהירות ועל-כן נדרש לשנות את התכנים ואת האופן בו מפתחים את הכישרונות בארגון, כך שהכישרונות בארגון יוכלו להיות בעלי חשיבה זמישה (זריזה וגמישה), כפי שנדרש מהארגון.