stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ניידות אווירית מתקדמת
הערות שוליים

↑  אתר חברת eViation
↑  אזכור המיזם באתר המנהלת לתחבורה חכמה
↑  כתבה על המיזם באתר israeldefense, ממרץ 2021
↑  כתבה על המיזם באתר הידען, מדצמבר 2021
↑  אזכור המיזם באתר אנשים ומחשבים
↑  תקנה 664 באתר EASA
↑  דוגמה לתקן 22–3411, באתר ארגון התקינה ASTM
↑  קול קורא 5185 באתר הרשות לחדשנות
↑  מור בסן, רחפנים באפילה: ניסוי ישראלי להטסת רחפנים בסביבה מנוטרלת GPS, באתר עכשיו 14, 11 בפברואר 2021
↑  דיווח על המיזם באתר עיריית תל אביב יפו
↑  דיווח על טיסות המיזם המיזם באתר newsweek
↑  דיווח על טיסות המיזם המיזם באתר ndtv
↑  דיווח על המיזם באתר euronews
↑  דיווח על המיזם באתר ctvnews
↑  אתר חברת רובוטיקה כחול לבן
↑  אתר חברת Dornix
↑  אתר חברת EasyAerial
↑  אתר חברת Flightops
1 2  אתר חברת Downwind
↑  אתר חברת AeroSentinel
↑  אתר חברת הרטק
↑  אתר חברת קופטרפיקס
1 2  אתר חברת קנדו
↑  אתר חברת ללין
↑  אתר חברת אגדיר
↑  אתר חברת ג'אפניקה
↑  אתר חברת בגסקייק
↑  אתר חברת רמי לוי
1 2  אתר חברת היילנדר
1 2  אתר חברת איירוויז
1 2  אתר חברת פלייטק
↑  אתר חברת גלידה גולדה
1 2  אתר חברת AGL
↑  אתר חברת פרהזירו
↑  אתר חברת סייטק
↑  אתר חברת אסיו
↑  אתר חברת סטריקס
↑  אתר חברת אלסייט
↑  אתר רובוטיקאן
↑  אתר חברת ATI
↑  אתר חברת ברוק
↑  אתר חברת אייר אי.וי.
↑  אתר חברת סיקוניה
↑  אתר חברת סנטריקס
↑  קול קורא 6190 באתר הרשות לחדשנות
↑  אתר ספידבירד אארו
↑  פרסום באתר עיריית פתח תקווה
מכ"ם בשדה תעופה פרנקפורט - פיקוח טיסה על תנועה אווירית מאוישת
מכלול מכ"ם - פיקוח גישה של תעופה אזרחית מאוישת, ארצות הברית
תפיסת ההפעלה של תוכנית "נקסטג'ן"' כולל מרכיב ה-UTM - מרחב הכטב"ם הקטן ורבי הלהב, בגובה הנמוך מאוד
ניידות עירונית בממד האווירי, אילוסטרציה אמנותית, נאס"א
אי ויטול תוצרת חברת קולוגו מישראל
משמר - מכלול מתן שירותים למרחב הכטב"ם - במרכז ניהול התנועה של חברת נתיבי אילון בסבידור, תל אביב
איור של מרחב כטב"ם ורחפנים, לפי ראיית האיחוד האירופאי, כפי שהופץ ב-2022 על ידי EASA
רחפן מטריס 30, במסגרת ניסוי בשדה הניסויים שניר בירוחם.
טיסות בהפעלת חברת פלייטאופס, בית החולים זיו בצפת, כולל יכולת עוקב שטח, מצלמה אנכית ומצלמה לניקוי נתיב
רחפן בנמל תעופה אילת-רמון
eVTOL נוחת ליד הכרם בירוחם
רחפן – אי וי טול לנשיאת מטענים מתוצרת Ehang
עצרת האו"ם, צילום יום לפני שמיזם הרחפנים הלאומי הציג את הפעילות בתחום הרחפנים – לפורום האומות המאוחדות. מאי 2023.
כלי טיס של חברת "אייר"
רחפן עם יכולת נשיאה של שני אנשים, תוצרת "איהאנג"
רחפן המיועד לנשיאת שני אנשים (איהאנג)
אביטול/ מטור של חברת אייר אי וי
אביטול-מטור, כלי טיס עם כנף קבועה ויכולת נחיתה והמראה אנכית.
אביטול-מטור, כלי טיס עם כנף קבועה ויכולת נחיתה והמראה אנכית. כולל ארבעה פרופלורים אנכיים ומנוע אחד דוחף.
רחפן של חברת סקיידיו - עם יכולת נווט והימנעות ממכשולים על בסיס בינה מלאכותית
רחפן בקופסה, דור 2, מאפשר הפעלה בגשם, בלילה, ללא נוכחות מפעיל/ מטיס בהינתן אתר מתאים. צולם על גג מבנה בתל אביב – גג שהגישה אליו מוגבלת באמצעות דלת נעולה
גדעון גרייף

| --- | --- |

גדעון גרייף
 לידה:  16 במרץ 1951 (בן 73) תל אביב-יפו, ישראל 
 ענף מדעי:  היסטוריה, השואה 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת תל אביב  אוניברסיטת וינה 
 מוסדות:  האוניברסיטה הפתוחה  הקריה האקדמית אונו 
 פרסים והוקרה:  פרס סוקולוב 
 
גדעון גרייף (Greif; נולד ב-16 במרץ 1951) הוא היסטוריון ישראלי העוסק בתחום חקר השואה ומומחה לתולדות מחנה הריכוז וההשמדה אושוויץ. גרייף התפרסם בסוף שנות ה-60 ובתחילת שנות ה-70 כזמר שזכה להצלחה במצעדי הפזמונים ובפסטיבלי זמר שונים. שירו המוכר ביותר, שהיה ללהיט בזמנו, נקרא "עלי זהב".
ביוגרפיה

גרייף נולד בתל אביב. בשנת 1951.
משנת 1965 עד 1969 גדעון גרייף למד בתיכון עירוני ה' בתל אביב.
גרייף הוא אביה של הסופרת והעורכת הספרותית אביגיל גרייף-קנטורוביץ'.
ביוגרפיה > קריירה מוזיקלית

בגיל 14, שר בתוכנית הכישרונות הצעירים של "קול ישראל" "תשואות ראשונות". את שירותו הצבאי עשה כעורך מוזיקלי וקריין בגלי צה"ל.
בשנת 1971 שר גרייף בפסטיבל שירי ילדים השני את השיר "טל והרוח" (מילים: אפרים כץ, לחן: לאה לופנפלד).
את ההופעה הראשונה שלו בפסטיבלי הזמר החסידיים עשה גרייף בשנת 1971 בפסטיבל הזמר החסידי מס' 3, שבו שר את השיר "שאלו שלום ירושלים" (מילים: תהילים קכ"ב, לחן: צבי בורודו). בשנה שלאחר מכן, זכה גרייף במקום הראשון בפסטיבל הזמר החסידי מספר 4, בשיר "והביאנו לציון עירך", על-פי לחן של ראובן סירוטקין וטקסט הלקוח מן התפילה.
כהיסטוריון > לימודים וקריירה אקדמאית

גרייף עזב באופן חלקי את עולם המוזיקה, והחל ללמוד היסטוריה.
משנת 1974 עד 1976 למד באוניברסיטת תל אביב, שם קיבל את התואר הראשון בהיסטוריה של עם ישראל, עם התמחות בהיסטוריה של ארץ ישראל. בין השנים 1976 ו-1982 עשה תואר שני בהיסטוריה יהודית באוניברסיטת תל אביב. משנת 1996 עד 2001 למד באוניברסיטת וינה שממנה קיבל את הדוקטורט שלו.
הוא התמחה בחקר השואה. עבד ביד ושם כשלושים שנים, ובמסגרת זו של יד ושם פרסם ספרים ומחקרים בתחום השואה. לימד גם באוניברסיטה הפתוחה[דרוש מקור].
גרייף הפיק וערך תוכניות רדיו בקול ישראל ובגלי צה"ל בנושא השואה, וזכה בשנת 1988 בפרס סוקולוב על המשדר "סאלוניקי-אושוויץ".
מאז 2019 הוא עומד בראש ועדה שהוקמה ברפובליקה סרפסקה כדי לחקור פשעים שבוצעו בסרברניצה במהלך המלחמה בבוסניה-הרצגובינה (1992–1995).
יזם כנס אקדמי שעסק ב”סופר השואה הראשון”, יחיאל די־נור, המוכר בכינוי העט “ק. צטניק”. את הכנס ארגן גרייף באוניברסיטת קלגרי שבקנדה.
כהיסטוריון > מחקר

גרייף היה היועץ המדעי והיועץ ההיסטורי של התערוכה "איתי כאן שישה מיליון מאשימים" שציינה 50 שנה למשפטו של אדולף אייכמן בשנת 1961, שנחנך ב-11 באפריל 2011 ביד ושם. התערוכה מתארת את הקריירה של אייכמן ב-SS, אחריותו האישית לגירוש מיליוני יהודים לגטאות ולמחנות ההשמדה, ניסיונות ההסתתרות שלו לאחר המלחמה ומבצע גילויו ותפיסתו בארגנטינה ב-1960. התערוכה נועדה להוכיח כי אייכמן לא היה "הרוצח מאחורי השולחן", אלא אויב קנאי של היהודים, נחוש לשלוח אותם אל מותם.
כהיסטוריון > פרויקטים מיוחדים

ספרו של גרייף בכינו ללא דמעות(אנ') היה מקור בו השתמש הבמאי ההונגרי לאסלו נמס ליצור את הסרט הבן של שאול המוקדש לזונדרקומנדו. הסרט זכה פרס אוסקר לסרט הבינלאומי הטוב ביותר באוסקר 2016, וזכה גם בפרס גלובוס הזהב לסרט הזר הטוב ביותר לשנת 2016. גרייף גם שימש יועץ היסטורי לסרט.
בינואר 2017 השתתף יחד עם נציגי סרביה בארצות הברית ביצירת בתערוכה Jasenovac 75 בניו ג'רזי המכסה פשעים שביצע אוסטאשה הקרואטי במחנה הריכוז יאסנובאץ, כולל פשעים נגד הסרבים. בינואר 2018, עם נציגי סרביה, גרייף ארגן את התערוכה Jasenovac - pravo na nezaborav באו"ם בניו יורק. התערוכה זכתה לביקורת מצד ה-MVEP הקרואטי על הפצת מידע כוזב ותעמולה, בעוד שהאו"ם התנער מתוכן התערוכה. גרייף בילה ארבע שנים בבחינת ארכיונים במחקר על רצח העם ב-המדינה העצמאית של קרואטיה,, בהם טען כי יותר מ-800,000 סרבים ו-40,000 יהודים נהרגו על ידי הקרואטיים, בנוסף לצוענים ולאנטי-פשיסטים.
גדעון גרייף שימש יועץ היסטורי לסרטה של הבמאית שושי בן חמו "הכרה ביהודים שהצילו יהודים בשואה".  הסרט התיעודי הזה, שאורכו כשעתיים ואשר צולם בכמה ארצות אירופיות, מתאר את פעילותם הנועזת של יהודים בארצות שונות בימי השואה להציל את אחיהם היהודים, תוך סיכון נפשם שלהם.
גדעון גרייף משמש יועץ היסטורי לסרטן של לינה צ'פלין ודניאלה רייס-רזון, סרט תיעודי המוקדש לרקדנית היהודייה-הפולנייה פרנצ'סקה מאן, אשר ירתה באקדח באיש הס"ס יוזף שילינגר באולם המלתחה של מישרפות אושוויץ בירקנאו באוקטובר 1943 וגרמה למותו. הסרט נמצא בשלבי הכנה סופיים.
גרייף משמש יועץ לסרטו של שלמה מי-צור, סרט תיעודי המוקדש למתאגרף היהודי-יווני ג'קו רזון, שאולץ בידי הגרמנים להופיע באושוויץ-בירקנאו בזירת האגרוף, כדי לשעשע ולבדר את אנשי הס"ס. הסרט נמצא בשלבי הפקה מתקדמים.
גרייף שימש יועץ היסטורי לסרטו של אברמי זילברשטיין, "צלקת הזיכרון", המתעד את חייה וכיליונה של קהילת טומאשוב מאזובייצקי, עיירה יהודית טיפוסית, שרוב אוכלוסייתה היהודית נרצח בשואה בידי הגרמנים. הסרט מגולל את סיפורם של חיי היום יום בטומאשוב-מאזובייצק, באמצעות תצלומים ועדויות.הסרט מבוסס על ספרו האוטוביוגרפית של יעקב זילברשטיין: "שש שנים ובחזרה" (יראה אור בקרוב).
גרייף מוליך את הסרט בהסבריו ההיסטוריים.
גרייף סייע לגב' לילי מאייר, אסירת אושוויץ לשעבר, להוציא לאור את אלבום התצלומים ההיסטורי המתעד את המשלוחים לאושוויץ-בירקנאו מהונגריה שמצאה, בהפקת ההוצאה לאור של יד ושם. באלבום אושוויץ נכלל מאמר מרכזי של גדעון גרייף המתאר את תולדות האלבום ואת גלגוליו. נוסף לכך, עסק גרייף בארצות הברית (פלורידה) ובאוסטריה באיתור ניצולים המופיעים באלבום. תוצאות מחקרו של גדעון גרייף מופיעים בזיהוי הדיוקנאות של היהודים מהונגריה, הנראים ב"אלבום אושוויץ".
כהיסטוריון > איתור והצבת הקרון האותנטי על הרציף במחנה אושוויץ -בירקנאו

גרייף יזם בשנת 2006 את פרויקט הקרון האותנטי, שעומד כעת על הרמפה של בירקנאו, לא רחוק מהכניסה הראשית למחנה, כזיכרון נצחי למאות אלפי יהודי הונגריה, שנרצחו על ידי גרמנים בתאי הגזים של בירקנאו בשנת 1944, והוקדשו לזכרו של הוגו לואי.[דרוש מקור]
בפגישות שקיים גדעון גרייף עם איש העסקים היהודי-אוסטרלי פרנק לואי בביתו של לואי בסידני, לפי בקשתו של לואי, העלה גדעון גרייף את הרעיון להציב על הרציף ("רמפה")  של בירקנאו קרון אותנטי, כאנדרטה לזכרם של מאות אלפי יהודי הונגריה ששולחו למותם בתאי הגז והמישרפות של אושוויץ-בירקנאו החל מחודש מאי 1944.
גדעון בדק ומצא את המיקום המדויק שאליו הגיעה הרכבת, שבה שולח מהונגריה למותו אביו של פרנק לואי, הוגו. במשך כשלוש שנים עסק גדעון גרייף בחיפוש קרון אותנטי, בארצות שונות, עד שקרון כזה נמצא בגבול שבין גרמניה להולנד. מבצע איתור הקרון בשלבו האחרון התבצע בעזרתו של מיכה לימור, איש הטלוויזיה הישראלית, שאתו נסע גדעון לצורך איתור קרון רכבת אותנטי מימי השואה.
מנהל מוזיאון אושוויץ-בירקנאו, ד"ר פיוטר ציווינסקי, שאותו גייס גדעון גרייף לפרויקט, נתן את ברכתו. הקרון האותנטי מוצב מאז על הרציף, בדיוק מילימטרי, ומאפשר למבקרים לחוש את תחושת המשולחים היהודים האומללים, הדחוסים ומצופפים כבהמות בקרון הבקר.
כהיסטוריון > מחקר טבח בסרברניקה

בשנת 2019 מונה גרייף על ידי רפובליקה סרפסקה לעמוד בראש ועדה לבדיקת אירועי טבח סרברניצה במהלך המלחמה בבוסניה והרצגובינה (1992-1995). בית הדין הפלילי הבינלאומי ליוגוסלביה לשעבר כמו גם בית הדין הבין-לאומי לצדק (ICJ) ובתי המשפט הפנימיים אפיינו את ההרג הזה כרצח עם.
פרסים והוקרה

גרייף קיבל מספר עיטורים מממשלת סרביה[דרוש מקור].
הוא היה אמור לקבל מנשיא גרמניה, פרנק-ואלטר שטיינמאייר, אות ההצטיינות המוענק על ידי ממשלת גרמניה על חקר השואה והוראתה ועל תרומתו לטיפוח הקשרים הפדגוגיים והמחקריים בין מדינת ישראל לבין גרמניה, אולם התעוררה מחאה עקב מעורבותו בוועדת החקירה לחקר האירועים בסרברניציה ב-1995 וקביעתה כי לא היה מדובר ברצח עם (ג'נוסייד) אלא בפשע מלחמה בלבד וההענקה נדחתה.
דיסקוגרפיה > תקליטונים אישיים

גדעון גרייף - תקליטון מס.1 - 1969
ראית ושמעת (אהוד מנור - אפי נצר)
עלי זהב (אורי אסף - משה וילנסקי)
הרחוב ששומעים בו רק פסנתר (אהוד מנור - משה וילנסקי)
מול מצפה האגמים (דבורה קוזוינר - אריה לבנון)
גדעון גרייף - תקליטון מס. 2 - 1970
יש לי ערב פנוי (אהוד מנור - משה וילנסקי)
ערב לילה שחר (אבי קורן - נורית הירש)
גדעון גרייף - תקליטון מס. 3 - 1970
לא אוכל בלי מיכל (מילים ולחן: אמיתי נאמן)
קצב (שמואל רוזן - עמליה רוזן)
גדעון גרייף - תקליטון מס. 4 - 1971
רכבות בהרים (דודו ברק - שייקה פייקוב)
היה היו מילים יפות (תרצה אתר - משה וילנסקי)
גדעון גרייף - תקליטון מס. 5 - 1974
העונה החמישית (יוסי בכר - ג'קי לוי)
בנות מולדתי (אבי קורן - אנריקו מסיאס)
דיסקוגרפיה > אלבומים בהם השתתף

פסטיבל שירי ילדים מספר 2 - 1971, השיר: "טל והרוח" (אפרים כץ - לאה לופנפלד).
פסטיבל הזמר החסידי מספר 3 תשל"ב - 1971, השיר: "שאלו שלום ירושלים" (תהילים קכ"ב - צבי בורודו).
פסטיבל הזמר החסידי מספר 4 תשל"ג - 1972, השיר: "והביאנו לציון עירך" (לחן: ראובן סירוטקין).
להיטים מתוך סיפורי פוגי - 1973, השיר: "יש לי חג" (נעמי שמר).
להיטים נבחרים - 13 להיטים - 1973, השיר: "רכבות בהרים" (דודו ברק - שייקה פייקוב).
לקט מהמצעד - 1973, השיר: "אל תחכי אין פנאי" (תרצה אתר - דוד קריבושי).
פסטיבל הזמר והפזמון הלועזי - 1973, השיר: "Somebody Like You".
פסטיבל שירי יידיש מס. 2 - 1973, השיר: "Daine Hend".
פסטיבל שירי יידיש מס. 3 - 1974, השיר: "A Shikor In Umet".
פסטיבל שירי יידיש מס. 4 - 1975, השיר: "Feter Sholom".
עת שערי רצון להפתח - פיוטים לימים הנוראים - 1975, השירים: "אדון הסליחות", "אנא כעב זדוני תמחהו" ו-"בטרם שחקים וארקים נמתחו".
מרגניות למזכרת - משירי עמליה רוזן - 2010, השיר: "קצב" (שמואל רוזן - עמליה רוזן).
דיסקוגרפיה > שירים שכתב לאחרים

השיר: "Hold Me Love Me", בביצוע: מיכאלה, 1969 (גדעון גרייף - מיכאלה).
השיר: "שלחי לו חיוך" בביצוע רומן שרון, 1970 (גדעון גרייף - עמליה רוזן).
ספריו

כוכב בין צלבים / חנה אברוצקי עם גדעון גרייף; עורכת: איה לובין, תל אביב: כנרת מבית קלסיכנרת, 1995.
בכינו בלי דמעות: עדויותיהם של אנשי הזונדרקומנדו היהודים מאושוויץ / גדעון גרייף; עורך אחראי: דב איכנולד, תל אביב: משכל, 1999.
מציל אחי אנוכי: יהודים מצילים יהודים בימי השואה / תחקיר וכתיבה: גדעון גרייף; כתיבה ועריכה דידקטית: אפרת בלברג, ירושלים: יד ושם-רשות הזיכרון לשואה ולגבורה - בית הספר המרכזי להוראת השואה, תשס"ה-2004.
המלאך הטוב מאושוויץ : סיפורו המופלא של יעקב "ג'קיטו" מאסטרו, מציל היהודים מאושוויץ. תשע"ד 2014.
מרד באושוויץ, התקוממות הזונדרקומנדו בתאי הגזים, 7 באוקטובר 1944, גדעון גרייף ואיתמר לוין, הוצאת משכל, 2017
גדעון גרייף: מנהיגות חברתית-חינוכית בתקופת השואה : פרשת חייו ומותו של פרדי הירש בגטו טרייזיינשטאט וב"מחנה המשפחות" בבירקנאו, מתוך	מנהיגות והנהגה (תשעג) 81-95. עורך: משה רחימי. אלקנה, רחובות: הוצאת מכללת אורות ישראל, תשעג, מספר מערכת בספרייה הלאומית	990005411610705171
Jasenovac Ausvic Balkana - Ustaska Imperija Okrutnosti, Jasenovac Auschwitz of the Balkans - Ustasha Empire of Cruelty, מסת"ב 9789655727272
Alojzije Stepinac Ustaski Vikar - Pokrsti Se Ili Umri - 101 Razlog Zasto Ne Moze Biti Svetac - Alojzije Stepinac Ustasha Vicar - Convert or Die - 101 Reason Why He Cannot Be a Saint, מסת"ב 9788677124502
Ustasko Konacno Resenje Pre Nacistickog - Ustasha Final Solution Before Nazi Final Solution, מסת"ב 9788677124519
ספריו > בעריכתו

פליט ושריד בימי השואה / זרח ורהפטיג (עריכה והבאה לדפוס: משה מייזלש, גדעון גרייף), ירושלים: יד ושם - רשות הזיכרון לשואה ולגבורה, תשמ"ד.
השואה בהיסטוריוגראפיה: הרצאות ודיונים בכינוס הבינלאומי החמישי של חוקרי השואה, ירושלים, ניסן תשמ"ג מארס 1983 / העורכים: ישראל גוטמן, גדעון גרייף, ירושלים: יד ושם, תשמ"ז 1987.
תולדות יהודי ורשה: מראשיתם ועד ימינו / המחברים: ישראל גוטמן, אברהם ויין, שלמה נצר; העורך: גדעון גרייף, ירושלים: ארגון יוצאי ורשה בישראל, תשנ"א.
המשימה אייכמן סיפור מחתרת חברות ונקמה מאת מנוס דייאמנט פתח דבר מאת ד"ר גדעון גרייף "יד ושם", מבוא מאת שמעון ויזנטל הוצאת ירון גולן 2004
ספריו > מאמרים נבחרים

גרייף, גדעון. מעבר לגשמי, פרשת חייו של אבא קובנר. בשביל הזיכרון, גל׳ 39 (2000), עמ׳ 49.
גרייף, גדעון. הרשע המחושב של הנאצים, השנאה של הפולנים, רעיון הנקם של היהודים. מעריב, מוסף שבת – ספרות וספרים, כ״ג בניסן תשס״ב, 5 באפריל 2002, עמ׳ 27.
הערות שוליים

↑  סיפורי קהילות ומקומות, באתר ארגון יוצאי מרכז אירופה
↑  Aderet, Ofer (2012-08-17). "A German-Israeli Team Undertakes the Reconstruction of Auschwitz". Haaretz. נבדק ב-2016-04-11.
↑  אליעזר היון, מחקר: "אושוויץ של הבלקן" - מחנה ההשמדה האכזרי מכל, באתר ynet, 27 בינואר 2019
↑   עופר אדרת, פרופ' גדעון גרייף נלחם על כבודו האבוד של ק. צטניק, באתר הארץ, 8 באפריל 2013
1 2  Exhibit showcases Eichmann, 50 years after trial. Associated Press via Kyiv Post (11 April 2011). Retrieved 27 June 2014.
↑  אבנר שביט‏, בטר קול סול: ריאיון עם לסלו נמש על "הבן של שאול", סרט השואה הפייבוריט לזכייה באוסקר הזר, באתר וואלה, 4 בפברואר 2016
↑  Gross, Terry. "'Son Of Saul' Brings Viewers To The Heart Of The Nazi Death Machine At Auschwitz". npr. נבדק ב-6 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Winners & Nominees". goldenglobes. נבדק ב-6 במרץ 2016. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "The Balkans Today: 23rd - 27th January 2017". Balkan Insight.
↑  "Tko je profesor koji je postavio spornu izložbu o Jasenovcu u UN-u?". Tportal.hr (בסרבו-קרואטית). 26 בינואר 2018. נבדק ב-19 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Hrvatska optužila Srbiju da izložbom o Jasenovcu 'plasira lažne podatke'". Tportal.hr (בסרבו-קרואטית). 25 בינואר 2018. נבדק ב-19 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Sandra Veljković (25 בינואר 2018). "'Lažima o Jasenovcu nije mjesto u UN-u, tražili smo da se maknu falsifikati'". Večernji list (בסרבו-קרואטית). נבדק ב-27 באוגוסט 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Srbija otvara izložbu o Jasenovcu u UN-u, UN se ograđuje". Tportal.hr (בסרבו-קרואטית). 28 בינואר 2018. נבדק ב-19 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "Expert: 800,000 Serbs were killed in Croat WW2 death camp".
↑  קרני עם-עד, שושי בן-חמו, הבמאית מלוחמי הגטאות, מנסה להאיר פרק בתולדות השואה שכמעט ולא סופר, באתר mynet‏ קיבוץ, 23 באוקטובר 2017
↑  עופר אדרת, ברלין, יום השואה | פרנק לואי, אהוד אולמרט והקרון ששימש להובלת יהודים למחנות ההשמדה, באתר הארץ, 16 באפריל 2010
↑  ציון נאנוס, ‏ניצול השואה שהפך למיליארדר, באתר ‏מאקו‏, 29 במאי 2019
↑  סיפור על קרון
↑  "Israeli Holocaust historian to head new Srebrenica commission". The Times of Israel. 9 בפברואר 2019. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Danijel Kovacevic (7 בפברואר 2019). "Bosnian Serbs Appoint Israeli to Head Srebrenica Commission". Balkan Insight. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  אסף אוני, ‏גרמניה בוחנת מחדש הענקת אות כבוד לחוקר שואה ישראלי, באתר גלובס, 3 בנובמבר 2021
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007297344505171  PLWABN: 9810557981805606  BIBSYS: 7002189  BnF: cb129446264 (data)  GND: 120763230  ISNI: 0000 0000 7247 5794  LCCN: n84182006  NKC: jo20191028085  NTA: 134823095  SELIBR: 275104  SNAC: w6wm3f12  SUDOC: 056950632  VIAF: 852238   WorldCat (עם VIAF): 852238 
גדעון גרייף, 1972
דני אלפמן

| --- | --- |

 לידה:  29 במאי 1953 (בן 71) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית 
 שם לידה:  Daniel Robert Elfman 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  מ-1972 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון יוניברסיטי 
 סוגה:  פסקול, מוזיקת אווירה גותית
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 חברת תקליטים:  סוני קלאסיקל 
 בן או בת זוג:  ברידג'ט פונדה (29 בנובמבר 2003–?) 
 צאצאים:  אוליבר אלפמן 
 מספר צאצאים:  3 
 פרסים והוקרה:  אגדות דיסני (2015)  פרס אמי לבידור בפריים טיים 
 www.dannyelfman.com
 פרופיל ב-IMDb
 
דניאל רוברט "דני" אלפמן (באנגלית: Daniel Robert Elfman; נולד ב-29 במאי 1953, לוס אנג'לס, קליפורניה) הוא מלחין אמריקאי-יהודי, הידוע במוזיקה שהוא כותב לסרטי קולנוע וסדרות טלוויזיה. אלפמן ידוע במיוחד במוזיקה הגותית שהלחין לסרטיו של טים ברטון, עמו שיתף פעולה במספר רב של סרטים, במיוחד בשל נעימת הפתיחה אותה הלחין לסרט "באטמן" ונעימת הבאטמוביל Descending Into Mystery.
ביוגרפיה

נולד למילטון ובלוסום (אנ') לבית ברנשטיין, במשפחה בת שני בנים. אחיו הבכור ריצ'רד (אנ') הוא שחקן, מוזיקאי, עיתונאי ומו"ל. דני אלפמן התחיל את הקריירה שלו בשנות ה-70 כנגן בקבוצת תיאטרון בפריז בשם Le Grande Magic Circus ולאחר מכן בקבוצת תיאטרון שהקים אחיו בלוס אנג'לס - The Mystic Knights of the Oingo Boingo (האבירים המיסטיים של האוינגו בוינגו). אחרי שמונה שנים בקבוצת The Mystic Knights of the Oingo Boingo בהן היה אלפמן זמר, מלחין, גיטריסט ונגן טרומבון, אחיו עזב את הקבוצה כדי להפיק את סרט הפנטזיה "האזור האסור" והעביר את בעלותה לאלפמן אשר הפך אותה ללהקת רוק וקיצר את שמה ל-Oingo Boingo (אוינגו בוינגו). אלפמן השתתף בסרט "האזור האסור" של אחיו הן כמלחין וכותב הפסקול והן כשחקן המגלם את השטן.
ב-1985 קיבל את ההזדמנות הראשונה הגדולה שלו לקפיצה מקצועית כמלחין כאשר טים ברטון ביקש ממנו להלחין את הפסקול של "ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן". ברטון ופול רובנס, השחקן הראשי בסרט, בחרו את אלפמן בשל עבודתו ב-Oingo Boingo ובתור מלחין "האזור האסור". הסרט הזניק את הקריירה שלו והיה הראשון בשיתוף הפעולה בין הבמאי למלחין ובסרטים רבים הלחין אלפמן פסקול גותי לסרטיו האפלים של ברטון. ביניהם: "ביטלג'וס", "באטמן", "באטמן חוזר", "המספריים של אדוארד", "סליפי הולו" (עיבוד על אגדת הפרש ללא ראש), "הפלישה ממאדים", "סיפורי דגים", "צ'ארלי בממלכת השוקולד", "חתונת הרפאים" ו"הסיוט שלפני חג המולד" (שבו אלפמן שר עבור גיבור הסרט). סימן ההיכר המוזיקלי של אלפמן בסרטים הוא המוזיקה הגותית, המלווית במקהלות ילדים ועוגב, שמסייעת ליצור בסרטיו של ברטון אווירה של פנטזיה אפלה, פנטסטית וחלומית/סיוטית.
אלפמן הושפע כמלחין מנינו רוטה, ברנרד הרמן וקרל סטולינג.[דרוש מקור]
אלפמן הלחין פסקולים לסרטים רבים נוספים, סרטי פעולה, דרמה, קומדיה ופרודיה.
אלפמן הלחין גם נעימות פתיחה לסדרות טלוויזיה, כאשר המפורסמת שבהן היא הפתיחה לסדרה משפחת סימפסון.
ב-2004, זכה אלפמן בפרס אמי על הלחנת נעימת הפתיחה של עקרות בית נואשות.
חיים אישיים

לאלפמן שתי בנות מנישואי הראשונים, לולה אלפמן, והבמאית מאלי אלפמן.
ב-29 בנובמבר 2003 התחתן אלפמן עם השחקנית ברידג'ט פונדה. לזוג בן, אוליבר, שנולד בינואר 2005.
רשימת פסקולים שהלחין

| --- | --- |
 עבור סרטים של טים ברטון ההרפתקה הגדולה של פי ווי הרמן (1985)  ביטלג'וס (1988)  באטמן (1989)  המספריים של אדוארד (1990)  הסיוט שלפני חג המולד (1993)  באטמן חוזר (1992)  הפלישה ממאדים (1996)  סליפי הולו (1999)  כוכב הקופים (2001)  סיפורי דגים (2003)  צ'ארלי בממלכת השוקולד (2005)  חתונת הרפאים (2005)  אליס בארץ הפלאות (2010)  פרנקנוויני (2012):  עבור סרטים של במאים אחרים: האזור האסור (1980)  חזרה לבית הספר (1986)  מארח השדים (1988)  מרדף חצות (1988)  גזע לילי (1990)  דיק טרייסי (1990)  דארקמן (1990)  מוות אכזרי 3 (הנעימה: "מצעד צבא המתים") (1992)  פיתוי קטלני (1995)  שטרות לוהטים (1995)  דרך לחופש (1996)  משימה בלתי אפשרית (1996)  סיפורו של ויל האנטינג (1997)  הפרופסור המפוזר (1997)  תוכנית פשוטה (1998)  חתונה על תנאי (2000)  גברים בשחור 1, 2 ו-3 (1997, 2002 ו-2012)  דרקון אדום (2002)  שיקגו (2002)  הענק (2003)  ספיידרמן 1 ו-2 (2002 ו-2004)  משפחת סימפסון - הסרט (2007)  מבוקש (2008)  מילק (2008)  שלשת הימים הבאים (2010)  חלום אמריקאי (2013)  הבחורה על הרכבת (2016)  ליגת הצדק (2017)
בלארוס במשחקים האולימפיים לנוער

בלארוס משתתפת במשחקים האולימפיים לנוער מאז היווסדם באולימפיאדת הנוער סינגפור (2010). בלארוס משתתפת גם במשחקי החורף האולימפיים לנוער. בלארוס לא השתתפה באולימפיאדת הנוער קאנגוואן (2024) בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה. ספורטאי הנוער הבלארוסים לא העפילו למשחקים לאור המלצת הוועד האולימפי הבין-לאומי לא לאשר את השתתפותם בתחרויות בין-לאומית במהלך תקופת ההעפלה. לאורך השנים צברו ספורטאי הנוער הבלארוסים 21 מדליות, מהן חמש מדליות זהב. 19 מדליות במשחקי הקיץ האולימפיים לנוער ושתי מדליות, כסף וארד, במשחקי החורף.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער סינגפור (2010)

המשלחת הראשונה של בלארוס למשחקים האולימפיים לנוער הייתה לאולימפיאדת הנוער סינגפור והייתה המשלחת הגדולה ביותר שבלארוס שלחה עד כה. המשלחת כללה 49 ספורטאים שהתחרו ב-19 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בחמישה מדליות. המשלחת הגיעה להישגים משמעותיים בענפים קליעה עם זכייה במדליית כסף בטורניר הנערים בירי ברובה אוויר למרק של 10 מטרים ודירוג במקום הרביעי בירי באקדח אוויר למרחק של 10 מטרים, התעמלות עם זכייה בשתי מדליות כסף בטורניר היחידות בהתעמלות אמנותית ובטורניר הנערות בטרמפולינה, והעפלה לגמר תרגיל הקרקע לנערים בהתעמלות מכשירים בהם סיימו במקום הרביעי, ודירוג במקום השישי בטרמפולינה לנערים. בענף האתלטיקה המשלחת זכתה במדליית כסף ביידוי פטיש לנערות והעפילה לשישה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי בקפיצה לגובה לנערים, במקום השישי בריצת 3000 לנערות והדיפת כדור ברזל לנערות, מקום שביעי בריצת 2000 מטר מכשולים לנערות. בהליכה תחרותית ספורטאי המשלחת סיימו במקום השמיני בתחרות הנערים למרחק של 10 ק"מ ובמקום השתים עשרה בתחרות הנערות למרחק של 5 ק"מ. בענף הג'ודו המשלחת זכתה במדליית ארד בקטגוריית משקל עד 44 ק"ג לנערות.
ספורטאי המשלחת קצרו הישגים בענפים סיף עם דירוג במקום הרביעי בטורניר החרב לנערים, הרמת משקולות בקטגוריית משקל עד 85 ק"ג לנערים, וקאנו/קיאק בתחרות הספרינט לנערים בקיאק. בענף ההיאבקות המשלחת דורגה במקום הרביעי בקטגוריית משקל עד 69 ק"ג לנערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית, מקום חמישי בקטגוריית משקל עד 76 לנערים בסגנון היאבקות חופשית ועד 50 ק"ג לנערים בסגנון היאבקות יוונית-רומית. בטורניר הנערים בקרב חמש מודרני המשלחת דורגה במקום השישי. המשלחת דורגה במקום השביעי בענף השיט בגלישת גלים על דגם ביט טכנו 293 לנערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, אגרוף, חתירה, טאקוונדו, טניס, טניס שולחן, כדורסל, קשתות ושחייה.
השתתפות במשחקים > משחקי הקיץ > אולימפיאדת הנוער נאנג'ינג (2014)

המשלחת לאולימפיאדת הנוער נאנג'ינג מנתה 35 ספורטאים שהתחרו ב-14 ענפי ספורט. המשלחת זכתה בשבעה מדליות, מהן ארבע מדליות זהב. המשלחת שיפרה את הישגיה מאולימפיאדת הנוער סינגפור והגיעה להישגים משמעותיים בענפים קאנו/קיאק עם זכייה בשתי מדליות זהב בתחרות הספרינט לנערים בקיאק ובתחרות הספרינט לנערות בקאנו, חתירה עם זכייה במדליית זהב בטורניר היחידות לנערות, טניס עם זכייה במדליית כסף בטורניר היחידים לנערות. המשלחת רשמה הישגים גם בענף האתלטיקה עם זכייה במדליית זהב בהטלת כידון לנערות, מדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות לנערות והעפלה לשלושה גמרים בהם סיימה במקום הרביעי בקפיצה במוט לנערות, מקום חמישי בהטלת כידון לנערים ומקום שביעי ביידוי פטיש לנערות. בענף ההתעמלות המשלחת זכתה במדליית כסף בטורניר היחידות בהתעמלות אמנותית, במקום החמישי בטרמפולינה לנערים ובתרגיל הקורה לנערות, במקום השישי בתרגיל הטבעות לנערים ובמקום ה-17 בקרב רב לנערות. בענף קפיצה למים ספורטאי המשלחת הגיעו למקום השמיני בקפיצה ממקפצה גמישה מ-3 מטר לנערים ולמקום העשירי בקפיצה מפלטפורמה קשיחה מ-10 מטר לנערות. ספורטאי המשלחת לא הגיעו להישגים בענפים אופניים, אגרוף, ג'ודו, היאבקות, קליעה, קרב חמש מודרני, קשתות ושחייה.