stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מילאן קימליקה
קריירה

קמילקה החל את עבודתו כמלחין בארץ המוצא שלו ובשנת 1967 הפיק כ-20 סרטי קולנוע, מופעי בלט, קונצרטים, מופעי סולו לפסנתר ולרביעיית מיתרים.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20 החל לעבוד בקנדה כמעבד מוזיקלי ב-CBC (תאגיד השידור הקנדי). באותה שנה עיבד מוזיקלית וניצח את הפילהרמונית של המילטון בליווי זמר הפופ הקנדי איאן תומאס ועיבד מוזיקלית מספר משיריו של תומאס.
בהמשך עיבד מוזיקלית והלחין עבור סרטים, סדרות טלוויזיה ומעל 200 תסכיות ברדיו.
הוא הלחין מנגינות עבור סדרות טלוויזיה ביניהן סדרות טלוויזיה מצוירות לילדים כמו המלך בבר והדוב רופרט.
עבודתו האחרונה הייתה "Závoj tkaný touhami" - חידוש לשיר "Twist in My Sobriety" מתוך אלבומה של הזמרת טניטה טיקרם, עם מילים אחרות מהמקור. השיר נכנס לאלבום "Ohrožený druh", ואותו אלבום זכה להצלחה רבה בצ'כיה והיה לנמכר ביותר בצ'כיה לשנת 2008.
פרסים

בשנת 1990 זכה בפרס ג'יני על מוזיקת הרקע בסרט המלך בבר.
בשנת 1994 היה מועמד בפרס ג'יני על שתי עבודות: "Matusalem" ו-"La vie d'un héros".
בשנת 1996 זכה בפעם השנייה בפרס ג'יני על עבודתו בסרט המוזיאון של מרגרט (Margaret's Museum).
הערות שוליים

↑  RECORDINGS; There's More to Bohemian Music Than Dvorak, ניו-יורק טיימס, 10 ביוני 1990
↑  "This date in musical history, 15 במאי Canoe.ca
↑  Larry LeBlanc (2 בדצמבר 1995). SOCAN Awards Honor Bryan Adams. Billboard. Nielsen Business Media, Inc. pp. 47–. ISSN 0006-2510. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  הודעה על דבר מותו
↑  Talent in Action. Billboard. Nielsen Business Media, Inc. 8 ביוני 1974. pp. 17–. ISSN 0006-2510. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  "Louisa May Alcott’s Little Men". Variety, 6 במאי 1998
↑  "In search of sunny days".Reeling Back, 17 2017 באוקטובר
↑  "Vecernicek celebrates 40 years". Radio Prague, Kate L. Barrette, 14-07-2005
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1174327  BnF: cb147977937 (data)  GND: 1089758065  ISNI: 0000 0001 1692 4601  LCCN: no98005721  MusicBrainz: 53ce2708-f64b-4ab3-8fd4-454c876bed86  NKC: xx0017095  SNAC: w62b9jnf  SUDOC: 250676702  Trove: 1079347  VIAF: 101049419   WorldCat (עם VIAF): 101049419
מכלית (משאית)

מכלית דלק של חברת של
מכלית היא משאית שאזור המטען שלה הוא מכל גדול, המשמש להובלה של גז (כגון גז בישול), נוזל (כגון בנזין) או גרגרים (כגון גרגרי חיטה או קמח). למכל בדרך כלל צורה גלילית, ובדרך כלל הוא מחולק פנימית לתאים אחדים. במכל יש פתח (או פתחים) להכנסת המטען לתוכו ופתח (או פתחים) להוצאת המטען.
מכלית משמשת להובלה של חומרי גלם ממקום ייצורם למקום עיבודם, למשל הובלה של חלב מהרפת למחלבה, וכן להובלה סיטונאית של מוצרים ממקום ייצורם למקום שבו נמשך עיבודם, למשל הובלת קמח מטחנת קמח למאפייה, או למקום חלוקתם הקמעונאית, למשל הובלה של דלק מבית זיקוק לתחנת דלק.
מכליות רבות מובילות חומרים מסוכנים, כגון דלק העלול להתפוצץ אם יידלק, חומצה או גז רעיל, ולכן נושאות שלטים המזהירים מהסכנה ושלטים המסמלים את סוג החומר ואופן הטיפול בו במקרה חירום.
מכליות מאופיינות בנפח המכל שלהן. במכליות גדולות נפח המכל נע בין 20,800 ליטר ל-43,900 ליטר. באוסטרליה פועלות מכליות ענק, שבהן עד ארבעה מכלים בשרשרת, שנפחם הכולל מגיע ל-120,000 ליטר. מאפיינים נוספים הם יכולת הובלה בקירור, עמידות ללחץ, עמידות בפני חומצות ועוד. החומרים מהם עשוי המכל תלויים בייעוד של המכלית, והם כוללים אלומיניום, פלדת אל-חלד, פיברגלס ועוד.
חלוקת המכל לתאים מאפשרת הובלה בבת אחת של חומרים מסוגים אחדים. מכלית דלק מסוג זה מסוגלת להוביל בנסיעה אחת לתחנת דלק את כל סוגי הדלקים הנחוצים לה.
במהלך השנים מכליות דלק היו מעורבות בתאונות דרכים בהם נהרגו עשרות אנשים.
ראו גם

מערכת חיתום אלקטרוני למכליות דלק
מישל ח'לייפי

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  3 בנובמבר 1950 (בן 73) נצרת, ישראל 
 מדינה:  ישראל
 פרופיל ב-IMDb
 
מישל ח'לייפי (בערבית: ميشيل خليفي; נולד ב-3 בנובמבר 1950 בנצרת) הוא תסריטאי, מפיק ובמאי פלסטיני אזרח ישראל, שאף כונה "אבי הקולנוע הפלסטיני".
ביוגרפיה

בשנת 1970 עזב את ישראל ולמד בימוי קולנוע ותיאטרון בבלגיה ב-Institut National Supérieur des Arts du Spectacle, שם הוא מתגורר מאז ונכון ל-2011 מלמד במוסד זה. בשנת 1978 צילם בעבור רשת שידור בלגית כתבות אודות המתרחש בשטחים הפלסטינים. בשנת 1980 כבר ביים את סרטו הדוקומנטרי הארוך הראשון. הסרט, "זיכרון פורה", זכה בפרס לסרט ביכורים בפסטיבל הסרטים קרתגו. בסרט זה ח׳לייפי מציג מקום מדומיין, אשר מחיה את העבר ולוקח את הזמן אל לפני הטראומה. באופן זה, הסרט לראשונה מספר סיפור פרטי ולא קולקטיבי, מאפיין הבא לידי ביטוי בעוד סרטים של ח׳לייפי.מאפיין בולט נוסף הוא של יצירתו של ח'לייפי הוא "פירוק האחדות המופשטת שנבנתה סביב הסיפור הטראומטי וההיסטורי, ובונה במקומה סיפורים שונים, זמנים שונים, זהויות שונות ומרחבים שונים. הוא מבטל את הטוטליות הלאומית שנוצרה במחיר של מחיקת זהויות והשתקת הסיפורים האישיים… סרטו מפרק אמנם את האחדות הלאומית, אך הוא שב ומעצב ומגבבש אותה על יסוד חדש. היסוד החדש הזה הוא בראש וראשונה המרחב."
סרטיו המאוחרים של ח׳לייפי מבססים את המהפך שיצר בקולנוע הפלסטיני בסרטיו התיעודיים הראשונים, ומעמידים כיוון לקולנוע פלסטיני שנוצר בעקבותיהם. מאפיין בולט בסרטיו המאחורים הם המרחב הפלסטיני החסום, על ידי העוצר שכפו הישראלים על תושבי השטחים ועל ידי הפקעת אדמותיהם של הערבים תושבי ישראל.
סרטו המוכר ביותר הוא חתונה בגליל (1987), אשר זכה בפרס מבקרי הקולנוע הבינלאומי בפסטיבל הקולנוע בקאן, ובפרס צדף הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי סן סבסטיאן. ח'לייפי ביקש שהסרט יוגדר בפסטיבל סן סבסטיאן כסרט פלסטיני ולא ישראלי הסרט מספר על חתונה בגליל שמתקיימת בעת הממשל הצבאי על ערביי ישראל, כשהמפקד האזורי דורש להיות נוכח בחתונה. במהלך הסרט מוצגות התגובות השונות של הדמויות בסרט אל מול הסמכויות השונות (המושל, האב, החתן, צעירי הכפר וכו׳). תגובותיהם ואופן ההתמודדות שלהם קשורה באופן סמלי לנרטיב הפלסטיני והשלטון הישראלי. ח׳לייפי משתמש בזמן ובמרחב ככלים: במהלך הסרט הישראלים כולאים את הערבים בכפר, בעוצר בביתם, וההווה של הכפר הפלסטיני הופך להיות החלונות שבין עוצר לעוצר. טקס החתונה משתמש באייקונים נרטיבים של המולדת ובכך מעלה את זכרונות העבר אל ההווה. הסרט בונה את הסיפור הלאומי הטראומטי תוך כיבוד המרחב והזמן, וגם מפרק את הסיפור דרך הדמויות ובסיפורים האישיים המתקיימים בחיי היומיום.
בסרט "מעשה בשלושה תכשיטים" (1994), שהוא הסרט באורך מלא הראשון שצולם כולו בעזה, מוצגת דמותו של ילד פלסטיני אשר נאלץ ללמוד לחיות עם האכזריות מסביבו בעוד אביו במעצר ואחיו במנוסה מחיילי צה‘'ל.
בשנת 1997 השתתף בכנס לשלום, בבריסל, בהשתתפות א. ב. יהושע, מוחמד בכרי, סלים דאו, אוריאל זוהר ועוד, ובו הציג כמה מסרטיו.
הוא אחיו של הבמאי והחוקר ג'ורג' ח'לייפי.
פילמוגרפיה

זיכרון פורה (1980)
מעלול חוגג את חורבנו (1985)
חתונה בגליל (1987)
שירת האבנים (1990)
צו היום (1993)
אגדת שלושת היהלומים (1995)
דרך 181 - רסיס מסע בפלסטין-ישראל (2003), יחד עם אייל סיון
זינדיק (2009)
הערות שוליים

↑   אורי קליין, הזדמנות להכיר את אבי הקולנוע הפלסטיני, מישל חלייפי, באתר הארץ, 12 בדצמבר 2018
↑  נורית גרץ וג'ורג' ח'לייפי, נוף בערפל: המרחב והזיכרון ההיסטורי בקולנוע הפלסטיני, תל אביב: עם עובד, 2006, עמ' 71
↑  דן גלעדי, בימאי "חתונה בגליל׳ בקאן: כך עקפתי את הצנזורה, חדשות, 14 במאי 1987
↑  אהרון דולב, פרס ראשון בפסטיוול סן סבסטיאן לסרט הפלשתיני "חתונה בגליל", מעריב, 27 בספטמבר 1987
↑  אהרון דולב, "חתונה בגליל" ושקרים בסן־סבסטיאן, מעריב, 7 באוקטובר 1987
↑  מאיר שניצר, סרט /  התמונות מדברות, חדשות, 13 בדצמבר 1990
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007303983405171  BIBSYS: 99053967  BnF: cb14056870k (data)  GND: 1062450345  ICCU: NAPV084971  ISNI: 0000 0003 5427 435X  LCCN: nr98003008  NTA: 070215197  SNAC: w65c41v9  SUDOC: 061102512  VIAF: 24805069   WorldCat (עם VIAF): 24805069
מורשת ארן

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  יאן גילו 
 שפת המקור:  שוודית
 סוגה:  רומן היסטורי
 הוצאה
 תאריך הוצאה:  יוני 2001 
 סדרה
 סדרת ספרים:  טרילוגיית מסעי הצלב
 ספר קודם:  הממלכה בקצה הדרך 
 קישורים חיצוניים
 מסת"ב:  978-91-642-0003-7
 
מורשת ארן (בשוודית: Arvet efter Arn) הוא ספר המשך של טרילוגיית מסעי הצלב מאת יאן גילו על בירגר יארל, מייסד סטוקהולם - דמות בדיונית שמתוארת כנכדו של ארן מגנוסון.
הסיפור משתרע על פני תקופת מעבר בסקנדינביה שבה השרידים האחרונים של המסורות הוויקינגיות מוחלפות במנהגים יבשתיים מימי הביניים והשוודים והגטים מתאחדים תחת שלטונו הקשה של בירגר "יארל" מגנוסון. הרומן, המבוסס על ההיסטוריה והאגדות השוודיות, מתחיל עם בירגר כצעיר שזה עתה איבד את אביו מגנוס וסבו ארן מגנוסון. בעיני אמו האימתנית, אינגריד ילווה, הוא מטופח להיות גנרל ומדינאי מן המניין. ערמומי במלחמה, כספים, פוליטיקה ותאולוגיה, הוא תופס לאט את השלטון על המדינה, הופך את פינלנד לחלק משוודיה ומחסל את כל הטוענים לכס המלוכה לטובת בנו ובכך מסיים את העבודה של הפיכת שוודיה לאומה אחת מאוחדת.
ראו גם

האביר הטמפלרי (טרילוגיית מסעי הצלב)
מכפלת מסיסות

בכימיה, מכפלת המסיסות היא המכפלה של ריכוזי יונים של חומר יוני (מלח) בתמיסה. בחישוב המכפלה, ריכוז כל מרכיב במלח מועלה בחזקת היחס הסטויכיומטרי שלו. לדוגמה, מכפלת המסיסות של עופרת כלורית PbCl2 היא  Qsp=[Pb^{2+}]*[Cl^{-}]^{2}. כאשר יש יותר משני יונים בתרכובת יש להכפיל את הריכוזים של כולם בשרשרת. למשל, מכפלת המסיסות של החומר הידרוקסי-אפטיט, שנוסחתו Ca10(PO4)6(OH)2 תהיה בהתאם
 \left[Ca^{+2}\right]^{10}\times \left[PO_{4}^{-3}\right]^{6}\times \left[OH^{-}\right]^{2}. הריכוזים במשוואות מבוטאים במולר = מול חומר מסיס לליטר תמיסה.
קבוע המסיסות (מסומן ב-Ksp), הוא הערך המרבי של מכפלת ריכוזי יונים של חומר יוני שעשוי להיות בתמיסה. אם ריכוזי היונים גבוהים עד כדי כך שמכפלתם גבוהה מקבוע המסיסות ישקע המלח כמוצק. קבוע המסיסות שונה עבור כל תרכובת יונית (מלח), עבור כל ממס (כמו מים, אלכוהול וכו'), ותלוי גם בטמפרטורה.
היווצרות תמיסה

תרכובת יונית (מלח) היא תרכובת של שני צורונים כימיים או יותר, הקשורים בקשר יוני בצורת מבנה סריגי. עבור מקרה של שני צורונים בלבד, הם טעונים במטענים חשמליים הזהים בגודלם והפוכים בסימנים. במלח שולחן (נתרן כלורי), שנוסחתו NaCl, צורון אחד הוא אטום נתרן הטעון במטען +1 (+Na) והצורון השני הוא אטום כלור הטעון במטען שלילי -1 (-Cl).  במקרה זה כל צורון הוא יון בודד, אולם קיימות תרכובות יוניות רבות בהן הצורונים מורכב ממספר אטומים - למשל התרכובת CaCO3 שבה אחד הצורונים הוא אטום סידן (+Ca) והשני קרבונט (CO2−3).
תמיסה מימית נוצרת כאשר מולקולות מים, בעזרת הדיפול החשמלי שלהן (למולקולת מים צד אחד טעון שלילית - אטום החמצן, וצד טעון חיובית - אטומי המימן), שוברות את המבנה הסריגי של התרכובת היונית. הצד החיובי של דיפול המים מושך את הצורון השלילי מהמבנה ולהפך. כך מייצבים הדיפולים את היונים הטעונים בתוך התמיסה.
משוואת המסיסות

דוגמה למשוואה כימית המציגה את תופעת המסיסות היא:
\ CaS{O_{4}}_{(s)}{\overrightarrow {\leftarrow }}Ca_{(aq)}^{2+}+S{O_{4}}_{(aq)}^{2-}
החץ הדו-כיווני הכפול משמעותו קיום של שיווי משקל בין אגף שמאל - התרכובת המוצקה לבין אגף ימין - יונים חופשיים בתמיסה. שיווי משקל פירושו שקצב יצירת המוצק שווה לקצב פירוק המוצק ואין שינוי עם הזמן. כלומר התמיסה רוויה, לא ניתן להמיס יותר מוצק. אחד ההבדלים בין תרכובות יוניות שונות הוא בקבוע המסיסות, כלומר כמה מהחומר מתמוסס בכמות מים נתונה, בטמפרטורה נתונה.
באשר לדוגמה זו ניתן לכתוב משוואת שיווי משקל על פי המשוואה להלן:
 \ Ksp=[Ca^{2+}]*[SO_{4}^{2-}]
מכיוון שהיחס הסטויכיומטרי בין מרכיבי התרכובת הוא 1 ל-1, שני הריכוזים מופיעים בחזקת "1" בלבד.
בתמיסה רוויה ערכה של מכפלת המסיסות שווה לקבוע המסיסות, וזהו ערכה המרבי. כל הקטנה של מכפלת המסיסות מערך זה (עקב הפחתת ריכוז אחד היונים), גורמת להמסה נוספת של מלח על מנת להוסיף יונים לתמיסה, כדי להעלות את ערכה של מכפלת המסיסות חזרה לקבוע המסיסות. כלומר אם מוציאים אחד מהיונים בתמיסה על ידי שיטה כלשהי (למשל: השקעה באמצעות יון נוסף המוכנס למערכת) ריכוז היון השני חייב לעלות כך שמכפלתם תישאר קבועה. בדומה, אם מוסיפים עודף של אחד היונים תהיה שקיעה של המלח למצב מוצק עד שמכפלת הריכוזים תשתווה שוב לקבוע המסיסות.
מכלית

ערך זה עוסק באונייה הנושאת מטען נוזלי גדול בתפזורת. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
מכלית נפט
מכלית היא אונייה הנושאת מטען נוזלי גדול בתפזורת. סוגים עיקריים של מכליות הם: מכלית נפט, מכלית כימיקלים ומכלית גז טבעי מעובה.
רוב מוחלט של המכליות הן מכליות נפט המשמשות להעברת נפט מסביב לעולם והן משלימות את צינורות הנפט הגולמיים במערך התובלה העולמי של הנפט. מכליות ענק הן הספינות הגדולות ביותר בעולם. מכליות נפט עשויות להגיע לממדים עצומים ולאורך של למעלה מ-400 מטרים, למכליות כאלה מקובל לקרוא מכליות על.
מכליות גרמו מספר פעמים לאסונות סביבתיים כאשר הן טבעו ליד חופים וגרמו לדליפות דלק. דליפה כזו של המכלית אקסון ואלדז גרמה לנזק סביבתי רב בחופי אלסקה.
נהוג לסווג את המכליות לפי כושר הנשיאה שלהן:
VLCC - Very Large Crude Carrier, מעל 200,000 טון.
SUEZMAX - אוניות שיכולות לעבור דרך תעלת סואץ, 125,000 - 200,000 טון.
AFRAMAX - Am. Freight Rate Assoc - אוניות אמריקאיות היכולות לשאת בין 80,000 - 125,000 טון.
פנמקס - אוניות שיכולות לעבור דרך תעלת פנמה, 50,000 - 79,000 טון.
MR - Medium Range (גודל בינוני), 38,000 - 50,000 טון.
GP - General Purpose (לשימוש כללי), מתחת ל-38,000 טון.
ראו גם

התבקעות מכליות נפט
מכלית (אורכב 07.02.2009 בארכיון Wayback Machine), באתר "שער לים - הובלה ימית".
מיונגדונג

| --- | --- |

מראה ממיונגדונג
 מדינה:  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית
 מחוז:  סיאול
 רובע:  ג'ונג-גו (הרובע המרכזי)
 שטח:  0.9697 קמ"ר
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בשכונה:  2,794 (2020)
  ‑ צפיפות:  2,881 נפש לקמ"ר (2020)
 קואורדינטות:  37°33′49″N 126°59′04″E﻿ / ﻿37.56361°N 126.98444°E﻿ / 37.56361; 126.98444
 http://www.junggu.seoul.kr/content.do?cmsid=1432
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת סיאול מוגדלת) מיונגדונג(למפת סיאול רגילה) מיונגדונג    מפת הרובע ג'ונג-גו עם מיונגדונג בצבע כתום tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מיונגדונג (בהנגול: 명동; בהנג'ה: 明洞, מילולית: "השכונה המוארת") היא שכונה ברובע ג'ונג-גו (הרובע המרכזי) בסיאול, קוריאה הדרומית הנמצאת בין השכונות צ'ונגמו-רו, יולג'י-רו ו- ונמדאימון-רו. היא בעיקר אזור מסחרי ומהווה אחד מאזורי המסחר והתיירות של סיאול. בשנים 2011-2013 דורג הרחוב מיונגדונג כאחד מרחובות המסחר היקרים בעולם. האזור ידוע גם בשני אתרים בעלי חשיבות היסטורית ותרבותית: קתדרלת מיונגדונג ותיאטרון נאנטה מיונגדונג. ע"פ מפקד האוכלוסין האחרון משנת 2020 אוכלוסיית השכונה מנתה 2,794 תושבים בשטח של 0.9697 קמ"ר.
היסטוריה

מיונגדונג ידועה עוד מתקופת שושלת ג'וסון כשנקראה מיונגריאבאנג והייתה בעיקר שכונת מגורים. תחת הכיבוש היפני שונה שמה ל מיונגצ'יג'ונג או ביפנית -מייג'י-צ'ו והפכה לאזור מסחר, בהשפעת צמיחת המסחר בשכונה השכנה, צ'ונגמורו. אחרי החזרת העצמאות, בשנת 1946 הוכרזה כשכונה בפני עצמה.
אחרי מלחמת קוריאה ובשנות ה-1960 שגשגה השכונה מבחינה כלכלית והענף הפיננסי מנמדאימון-רו ומיולג'ירו התחיל לזלוג אל תחומה. שופצו בתים רבים ונבנו בניינים גבוהים. נפתחו בה חנויות כל-בו רבות, מרכזי קניות, בתי מלון, מסעדות, חנויות יוקרתיות ובוטיקים והאזור עם הרחוב בעל אותו שם הפכו בשנות ה-1970 למכה של הצעירים ושל האנשים האופנתיים.
בנוסף להיותו אזור מסחר ופיננסי, הפכה מיונגדונג, כולל הקתדרלה שלה לאתר פופולרי להפגנות ומחאות פוליטיות במיוחד בשנים 1980-1990 הסוערות.
במרץ 2000 הוכרזה מיונגדונג לאזור לקידום התיירות והיה לאחת התחנות בסיור הרשמי של סיאול הנועד לתיירים.
אפיונים

המרכז הפיננסי של סיאול מתחלק בימנו בין מיונגדונג ל-יאוידו, שבה נמצאת הבורסה של קוריאה. עם החברות החשובות לביטוח, לשירותים פיננסים, השקעות שיש להן המושב במרכזי במיונגדונג ניתן למנות סיטי בנק, קבוצת SK, בנק קוקמין, Korea Exchange Bank,Lone Star Funds, החברה הבנקאית סומיטומו מיצוי, AIG קוריאה, חאנה בנק, HSBC. לא רחוק נמצא גם בנק קוריאה.
בשכונה נמצא הבניין של שגרירות סין לשעבר שנפתחה לראשונה ב-4 בינואר 1949, וננטש ב-2002 לטובת מושב חדש בשכונת היוג'ה-דונג. במקום נמצא מרכז לתרבות סינית ובית ספר יסודי סיני ומסביב - ה"צ'יינה טאון" של סיאול עם חנויות, מסעדות ובתי קולנוע סינים, המשרד הראשי של YWCA, אולם אונסק"ו, תיאטרון מיונגדונג וקתדרלת מיונגדונג, הקתדרלה הרומית-קתולית הוותיקה בקוריאה.  
פרט לשעות המוקדמות של הבוקר והשעות המאוחרות לפריקת הסחורות, הרחוב הראשי ורוב הרחובות הם מדרחוב.
אפיונים > קניות

בשכונה בולטות חנויות יוקרתיות המוכרות בקמעונאות במחירים ממוצעים עד גבוהים, שלוחות של מותגים בינלאומיים כולל לקוסט, פולו רלף לורן, פורוור 21, בולגרי ולואי וויטון, וכן מותגים קוריאנים בתחום הקוסמטיקה  כמו Skin Food,Nature Republic,Missha ,The Face Shop . קיימים גם מרכזי קניות וחנויות כלבו כמו "לוטה", "שינסראי", "מיליורה", "אם פלאזה" ואחרים. המקום מושך צעירים ותיירים רבים.
באוגוסט 2012 כחלק מתוכנית ההתפשטות שלה לסין, בתוך חנות הכלבו "לוטה"  בעיר טיאנז'ין בארץ זו שחזור דגם  של הרחוב מיונגדונג  עם הסניפים של Missha, The Face Shop and Skin Food.
אירועים

פסטיבל מיונגדונג - הוקם בשנת 1982 ומתקיים בדרך כלל פעמיים בשנה: בין מרץ-אפריל באביב ובחודש ספטמבר בסתיו. במסגרתו מתנהלים מצעדים, מופעי מוזיקה וריקודים, מופעי אופנה והצגות. חנויות רבות מעניקות הנחות ומבצעים.
ב-2012 השכונה אירחה את מצעד הרחוב של פסטיבל העולמי לריקוד צ'אונאן
תחבורה

את מיונגדונג משרתת בדרום תחנת הרכבת התחתית מיונגדונג ובצפון תחנת הרכבת התחתית יולג'ירו 1-גא.
הערות שוליים

↑  https://www.citypopulation.de/en/southkorea/seoul/admin/
↑  Seoul's 'China Street' Begins to Revive באתר צ'וסון אילבו ב-1 באוגוסט 2008
↑  20.9.2012  באתר רשות התיירות הקוריאנית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  LCCN: n83189114  VIAF: 140760532   WorldCat (עם VIAF): 140760532 
מיונגדונג או "מייג'י-צ'ו" בימי הכיבוש היפני
הקתדרלה הקתולית של מיונגדונג
מורשת הטבע והתרבות של אזור אוחריד

מורשת הטבע והתרבות של אזור אוחריד (באנגלית: Natural and Cultural Heritage of the Ohrid region) הוא שמו של אתר מורשת עולמית של אונסק"ו המחולק בין מקדוניה הצפונית ובין אלבניה. באתר כלול אגם אוחריד ששוכן בין שתי המדינות ועוד אתרים על חופי האגם, בהם העיר אוחריד המקדונית.
ההכרזה המקורית של האתר ב-1979 וההרחבה הראשונית שלו ב-1980 כללו את החלק המקדוני בלבד של האגם ושל החוף, וב-2019 הורחב האתר גם לחלק האלבני של האגם, וכן אתרים על החוף האלבני כמו חצי האי לין (אנ') במערב האגם.
האתר נבחר גם בפן הטבעי, כשהאגם הוא מערכת אקולוגית עם מינים אנדמיים רבים, וגם בפן התרבותי, בשל מבנים היסטוריים ואתרים ארכאולוגיים לאורך חופיו.
גלריה

צוק באגם אוחריד
התיאטרון היווני העתיק באוחריד
מבצר סמואיל באוחריד
כנסיית סופיה הקדושה באוחריד
שרידי כנסייה נוצרית מוקדמת בלין האלבנית
פסיפס מהתקופה הביזנטית בלין
הערות שוליים

1 2  מורשת הטבע והתרבות של אזור אוחריד באתר אונסק"ו (באנגלית)
ערך זה הוא קצרמרבנושא אתרי מורשת עולמית ובנושא מקדוניה הצפונית. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
מוסטאר

הכניסה לבית הכנסת במוסטאר
מוסטאר (בבוסנית: Mostar) היא עיר הנמצאת בבוסניה והרצגובינה, בירת אזור הרצגובינה.
היסטוריה

התיעוד הראשון ליישוב במקום הוא מ-1452. ב-1468 נכבש האזור על ידי צבאו של מהמט השני, סולטאן האימפריה העות'מאנית. בתקופתו של הסולטאן סולימאן הראשון הורחב היישוב וחוזקו ביצוריו ובהוראתו הוחל בבנייתו של הגשר במוסטאר אשר לימים הפך לאחד מסמליה הבולטים של העיר. ב-1878 סיפחו האוסטרו-הונגרים את אזורי בוסניה והרצגובינה לשטחם, ולאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה מוסטאר בשטחי ממלכת יוגוסלביה. באפריל 1941 תקפו מדינות הציר את יוגוסלביה והכניעו אותה תוך ימים אחדים. צבא איטליה השתלט על אזור הרצגובינה ובכלל זה העיר מוסטאר. בהמשך, נמסר השטח רשמית לחזקת הבובות של מדינת קרואטיה העצמאית שנשלטה על ידי האוסטאשה, אך בפועל נכללה העיר ב"תחום ההשפעה" של האיטלקים, והלכה למעשה הם שלטו בעיר. לאחר המלחמה נכללה מוסטאר בשטחי יוגוסלביה. לאחר פירוק יוגוסלביה נכללה העיר בשטחי בוסניה והרצגובינה. בין 1992 ל-1995, במהלך מלחמת בוסניה, התחוללו באזור קרבות כבדים בין צבא יוגוסלביה לבין מגיני העיר ובמהלכם הופגזה העיר מספר פעמים ונגרמו בה נזקים כבדים. עם זאת, לא עלה בידי הצבא היוגוסלבי לכובשה.
הגשר

כאשר שלטו העות'מאנים בעיר, הם בנו חלק גדול מגשר המכונה בשם הגשר הישן במוסטאר. הגשר פוצץ בזמן מלחמת האזרחים בבוסניה, וב-1998 החלו לבנות אותו מחדש. בזמן הבנייה הקפידו המהנדסים להשתמש באותם חומרים שבהם השתמשו העות'מאנים, ובסגנון המרמז לצורת הגשר הישן. דבר זה מסביר את העובדה שזמן הבניה הגיע לשש שנים, והסתיים ב-2004. הגשר מוכרז כאתר מורשת עולמית. הגשר משמש גם לתחרויות קפיצה.
בית עלמין ומרכז הנצחה לפרטיזנים

בית עלמין ומרכז הנצחה לפרטיזנים (אנ') נבנה ב-1965 לזכרם של 850 חיילים ואזרחים שהקריבו את חייהם, כמו רבים באירופה, כדי להגן על העיר נגד כוחות מדינות הציר במלחמת העולם השנייה.
מרכז ההנצחה הוא אחד ההישגים האדריכליים היפים ביותר במדינות הבלקן. תכנן אותו האדריכל ההומניסט היוגוסלבי בוגדאן בוגדאנוביץ'. המרכז משתרע על שישה מפלסים מפוארים ושטחו כ-5,000 מ"ר. המרכז הוא אתר הנצחה לבני כל הקבוצות האתניות של מוסטר, ביניהם גם יהודים. מצבת זיכרון זו אמורה הייתה להיות מורה דרך לנוער ולדורות הבאים ולסמל לחימה וגבורה נגד הפשיזם.

למרות זאת, הזנחה, ונדליזם והרס של המרכז החלו מ-1992. ב-2005 ו-2008 נעשו מאמצים על ידי ממשלות נורווגיה והולנד, וכן על ידי עיריית מוסטר וממשלת בוסניה לשחזר את מצבת הזיכרון, הוא הוכרז אתר מורשת לאומית ונפתח מחדש לקהל. עם זאת, נותר האתר לא מתוחזק, חשוף לוונדליזם וחרב.
ספורט

בעיר קיימות שתי קבוצות כדורגל, זרינסקי מוסטר, וולז' מוסטאר המתמודדת בליגת העל הבוסנית. וקבוצת כדורסל זרינסקי מוסטאר, המשתתפת בליגה הבוסנית הבכירה ובעבר השתתפה בליגה הבלקנית.
הקהילה היהודית

עדויות לנוכחות סוחרים יהודים בעיר קיימות החל מהמחצית השנייה של המאה ה-16. במהלך המאה ה-18 נוסדה קהילה ספרדית קטנה והוקם בית עלמין יהודי. לאחר סיפוח האזור על ידי האימפריה האוסטרו-הונגרית הגיעו למוסטאר גם יהודים אשכנזים והוקמה קהילה מאוחדת אשכנזית-ספרדית. ב-1902 נחנך מבנה בית הכנסת וב-1910 מנתה הקהילה 254 נפשות. בני הקהילה עסקו בייצור וממכר מוצרי סדקית, מהם נמנו גם צורפים ומקצתם הועסקו כפקידים. ב-1912 הוקמה אגודה ציונית ראשונה בשם "קדימה" אשר שאבה השראה מקדימה הווינאית. ב-1931 מנתה הקהילה 300 נפשות. המשבר הכלכלי העולמי לא פסח על מוסטאר ויהודיה והחלה הגירה פנימית לקהילות גדולות ומבוססות יותר.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה התגוררו במוסטאר 142 יהודים. לאחר כיבוש יוגוסלביה על ידי מדינות הציר והשתלטותם בפועל של האיטלקים על האזור, הגיעו לעיר מאות פליטים יהודים מרחבי בוסניה והאיטלקים סירבו לעוצרם ולמסור אותם לידי הגרמנים. בהמשך פינה הצבא האיטלקי את יהודי העיר והפליטים לאזורים שונים ובכלל זה לאיטליה גופא. לאחר כניעת איטליה, הצטרפו חלק מבני הקהילה לכוחות הפרטיזנים של טיטו ומהם בלט וויו טודורוביץ', לימים גנרל בצבא יוגוסלביה. לאחר תום המלחמה שבו מקצת מבני הקהילה למוסטאר ולאחר הקמת מדינת ישראל עלו אליה רבים מהם. ב-1968 התגוררו במוסטאר 74 יהודים.
ערים תאומות

קרואטיה ספליט, קרואטיה
קרואטיה ווקובאר, קרואטיה
איטליה מונטגרוטו טרמה, איטליה
הערות שוליים

1 2 3  הקהילה היהודית במוסטאר, בתוך: צבי לוקר (עורך), פנקס הקהילות - יוגוסלאוויה, הוצאת יד ושם, ירושלים, 1988, עמודים 173-171.
↑  קהילת מוסטאר, באתר jewishgen.org, אוחזר ב-14 ביוני 2014.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007559719505171  BnF: cb124197264 (data)  GND: 4102238-5  LCCN: n82126705  MusicBrainz: b746f09f-c48c-40ef-8618-099fae9d071d  NKC: ge130106  TDVİA: mostar  VIAF: 158301705   WorldCat (עם VIAF): 158301705
מכפלת ואליס

במתמטיקה, מכפלת ואליס לחישוב פאי, הנקראת על שם ג'ון ואליס שגילה אותה בשנת 1655, היא הנוסחה הבאה:
בשנת 2015 הפיזיקאי קארל ריצ'רד האיגן (Carl Richard Hagen) הוכיח כי יש קשר בין מכפלת ואליס לחישוב מודל בוהר של אטום חמצן.
הוכחה > הוכחה על בסיס מכפלת אוילר לפונקציית סינוס

נציב x =π/2:
הוכחה > הוכחה על בסיס אינטגרציה

נגדיר:
נבצע אינטגרציה בחלקים:
נשתמש במשוואה פונקציונלית הזו בדרך הבאה:
נחזור על התהליך ונראה כי:
נחזור על התהליך ונראה כי:
ניתן לראות על פי כלל הסנדוויץ' כי:
מורגן סדרת F תלת אופן

| --- | --- |

F-Series three-wheelers
 מאפיינים כלליים
 יצרן:  Morgan Motor Company
 שנות ייצור:  1933–1952
 הרכבה:  אנגליה אנגליה
 סיווג:  מכונית תלת אופן, ספורט - קבריולה
 מרכב:  4 מושבים, 2 מושבים (1935)
 מפרט טכני
 מנוע:  4 צילינדרים, 933 סמ"ק, מנוע פורד, (מודל Ford Model Y), 1,172 סמ"ק (משנת 1938)
מורגן דגם F4
מורגן סדרת F תלת אופן (אנגלית: F-Series three-wheelers) היא מכונית תלת אופן, ספורט, קבריולה אשר יוצרה על ידי חברת "Morgan Motor Company" הבריטית בין השנים 1933–1952. המנוע נלקח (ברישיון) מחברת פורד, דגם "Ford Model Y".
דגמי מורגן סדרת F תלת אופן היו הדגמים הראשונים של חברת Morgan Motor Company שבהם הורכב מנוע 4 צילינדרים.
חברת Morgan Motor Company התחילה לייצר דגמי תלת אופן בשנת 1911.
דגמי מורגן סדרת F תלת אופן

דגם F2
דגם F4
דגם F Super
תצורות דגמי מורגן סדרת F תלת אופן

4 מושבים
2 מושבים - בדגם F2 (החל משנת 1935)
יצרנית הרכב מורגן מוטור

מורגן מוטור היא חברה בריטית בבעלות משפחתי, אשר נוסדה בשנת 1910 על ידי הנרי פרדריק סטנלי מורגן. מקום מושבה של החברה ב- Malvern, אשר במחוז ווסטרשייר באזור מערב המידלנדס אחת מתשעה אזורי אנגליה.
החברה מעסיקה 177 עובדים. כל המכוניות מיוצרות בעבודת יד.
תמונות

מורגן סופר F, שנת 1947
מורגן דגם F4
מורגן דגם F4
ראו גם

תלת אופן
מורגן 3-וילר
מורגן Aero-Sports
מורגן פלוס 8
מורגן Aero 8
מורגן פלוס 4
מורגן פלוס 4 פלוס
לקריאה נוספת

מורגן סדרת F תלת אופן   (F Types - Morgan History Info)
מירה מגן

| --- | --- |

 לידה:  1950 (בת 74 בערך) כפר סבא, ישראל 
 מדינה:  ישראל 
 עיסוק:  סופרת
 שפות היצירה:  עברית 
 פרסים והוקרה:  פרס היצירה לסופרים עבריים (2005) 
 
מירה מגן (נולדה ב-1950) היא סופרת ישראלית, כלת פרס ראש הממשלה לסופרים עבריים לשנת 2005.
ביוגרפיה

מירה מגן נולדה בכפר סבא להורים יוצאי הקיבוץ הדתי סעד. אמה הגיעה מהשכונה החרדית מאה שערים בירושלים.
מגן למדה בתיכון הדתי "מורשת" בכפר סבא ושירתה בנח"ל בקיבוץ טירת צבי, שם הכירה את שייקה מגן, לו נישאה בגיל 20.
מגן עבדה כשנתיים בהוראה בכפר מימון. לאחר מכן עברה המשפחה להתגורר בבאר שבע, שם למדה מדעי ההתנהגות באוניברסיטת בן-גוריון. לאחר שעברו להתגורר בירושלים, החלה ללמוד סיעוד בבית הספר לאחיות של בית החולים הדסה עין כרם ועבדה כאחות במקום, אך רצונה להתמקד בכתיבה גרם לה לעשות הסבה מקצועית והיא החלה לעבוד כמזכירה בבית הסופר בעיר העתיקה. מגן ארגנה סדנת כתיבה בהנחיית הסופר יוסל בירשטיין שעודד אותה להמשיך ולכתוב.
מגן מתגוררת בירושלים והיא אם לשלושה.