stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
חקירה בשני
עלילה

הרומן מחולק לשני חלקים נפרדים. החלק הראשון נקרא "זיכרונותיו של דוקטור ג'ון ווטסון, לשעבר חייל בחיל הרפואה". חלק זה מסופר מנקודת מבטו של דוקטור ג'ון ה. ווטסון, קצין ורופא בצבא הבריטי בדימוס. ווטסון עבר הכשרה כלוחם וקצין ושירת בחיל הרגלים ברגימנט קלעי נורת'אמברלנד המלכותי (אנ'). הוא לחם באפגניסטן במלחמה האנגלו- אפגנית השנייה. ב-27 ביולי שנת 1880, בעת שסופח לרגימנט חיל רגלים אחר, רגימנט ברקשיר המלכותי, נפצע ווטסון בקרב מאיוואנד, ועדיין יש בגופו קליע שלא הוצא. ווטסון הוא חברו של הולמס, ובחלק הראשון מתאר ווטסון את היכרותו ב-1881 עם שרלוק הולמס באמצעות חבר משותף, וכן את התעלומה הראשונה שהוא והולמס חוקרים ביחד. עיקר התעלומה הוא מציאתה של גופה בבית בריקסטון הבדיוני, כאשר המילה "RACHE" כתובה בדם על הקיר.
הולמס נחוש לפתור את המקרה למרות העובדה שלא יקבל על כך קרדיט. הולמס הוגה תוכנית המתבססת על טבעת נישואים שנותרה בזירת הפשע. לאחר שפרסם מודעה בעיתון, בה ביקש מבעלי הטבעת ליצור איתו קשר, מבקרת את הולמס אישה זקנה הטוענת שהטבעת שייכת לה. הולמס עוקב "אחריה" אולם היא מצליחה להתחמק ממנו (בסופו של דבר מתברר כי מדובר בגבר בתחפושת).
לאחר מכן מבקר את הולמס אחד מבלשי המשטרה שהופקדו על התיק, וטוען כי התעלומה נפתרה וכי הרוצח נעצר ונכלא. לאחר שהבלש מסיים להסביר כיצד הוא פתר את המקרה, מגיע בלש שני (לסטרייד) ומודיע שהתרחש מקרה רצח נוסף – וכעת ברור שהעצור שבידי המשטרה הוא חף מפשע. בנקודה זו של הסיפור המשטרה מבולבלת מאוד ושני הבלשים הגיעו למבוי סתום.
באמצעות התגובה שקיבל על המודעה, הולמס מודיע כי הוא עצמו פתר את תעלומת הרצח וכי הוא מתכוון לעצור את הרוצח בתוך זמן קצר. הולמס מעמיד פנים שהוא אורז חפצים שונים עבור טיול, ומבקש מנהג הכרכרה לבוא ולעזור לו להעמיס את המטען. אולם, כאשר הנהג נכנס לדירתם של הולמס וווטסון, הולמס שולף את האזיקים שלו ועוצר את הנהג. הולמס אומר בגאווה: "רבותי... הרשו לי להציג בפניכם את מר ג'פרסון הופ, הרוצח של אנוך דרבר וג'וזף סטראנגרסון".
החלק השני של הסיפור, הנקרא "ארץ הקדושים", מתרחש בארצות הברית בקרב הקהילה המורמונית. בשלב זה מתוארת הופעתם של הדניטים כולל בריגהאם יאנג המתואר כאדם רשע. חלק זה מסופר על ידי מספר חיצוני שאינו נוטל חלק בהתרחשויות, כאשר שני הפרקים האחרונים מסופרים שוב מנקודת מבטו של ווטסון ומתארים את סיום החקירה של הולמס ואת ההסבר שלו לפתרונה. בשני הפרקים הללו מתברר הקשר בין שני חלקי הרומן. המניעים לפשע הם אהבה אבודה ונקמה.
לפי מאמר מ-1994 של עיתון בסולט לייק סיטי, צאצאיו של דויל הביעו צער על הצורה הקשה שבה הוא כתב על הקהילה, שתיארה את ארגון קדושי היום האחרון כארגון ששקוע בחטיפה, רצח ושעבוד.
עלילה > בעיות בעלילה

אין זה ברור מדוע לא כתוב במפורש שהמשטרה לא חקרה את בעליו של בית בריקסטון, המקום שבו התרחש הרצח הראשון. הדלת לא נפרצה, כך שבהכרח היה מפתח לרוצח של דרבר, ולכן הבעלים של הבית נראה חשוד סביר ביותר. דבר זה היה מעלה את המשטרה (או הולמס, שגם כן התעלם מהרמז הזה) על הנתיב הנכון בדרך לפתרון התעלומה.
לא כתוב במפורש מדוע ג'פרסון הופ לא חשד כאשר הכרכרה שלו הוזמנה לרחוב בייקר 221 ב', במיוחד לאחר שזמן מה לפני כן שלח לשם חבר בתחפושת. אין זה סביר שהוא שכח את הכתובת כל כך מהר לאחר שראה את המודעה על טבעת הזהב שהתפרסמה יום קודם לכן בעיתון.
הספר מפר את מה שמאוחר יותר יהיה לאחד העקרונות החשובים ביותר של הספרות הבלשית הבדיונית. הפרה זו היא בכך שהספר לא מספק לקורא מספיק רמזים כך שתהיה לו אפשרות לפתור בכוחות עצמו את התעלומה. הפעם הראשונה שבה מוזכר השם "ג'פרסון הופ" היא כאשר הולמס מכריז עליו כרוצח (לכל היותר ניתן לדעת לפני המעצר שראשי התיבות של אחד המעורבים בתעלומה הם ג. ה.). כמו כן, אין כל רמז למעורבותם של המורמונים. אמנם לא נמצא ברשותם של הנרצחים דבר היכול להעיד על היותם מורמונים, אך למעשה דויל מטעה את הקורא, כיוון שהספר דקאמרון איננו חומר קריאה נפוץ בקרב קדושי היום האחרון. אולם, העקרונות הללו של הספרות הבלשית לא היו קיימים באותה תקופה, והספר היה בין העבודות החלוציות שהניחו את היסודות לסוגה הזאת.
למלאכי הנקמה שהפעילו טרור נגד בני משפחת פרייר (Ferrier) יש ככל הנראה כוחות מיוחדים ולכל הפחות הם מצליחים להעביר את האזהרה היומית שלהם בדרך כמעט על-טבעית. באחת הפעמים הם מצליחים להניח מכתב אזהרה בחדר השינה של ג'ון לאחר שהוא נועל את כל הדלתות והחלונות, ובפעם אחרת הוא מחכה להם בתוך ביתו לאורך כל הלילה, כאשר הוא לא שומע ורואה דבר חשוד, אך בכל זאת מוצא את האזהרה צבועה על דלת ביתו.
אי התאמות עם סיפורי הולמס מאוחרים יותר

בעלילת הספר קיימות מספר אי התאמות ביחס לסיפורים מאוחרים יותר על הולמס. דוקטור ווטסון מספר על עצמו מעט בתחילת הספר. אחד הפרטים שהוא מספר היה כי הוא פרש מהצבא לאחר שנפצע בכתף ב-27 ביולי שנת 1880, בעת שלחם באפגניסטן בקרב מאיוואנד, ועדיין יש בגופו קליע שלא הוצא. בסיפורים המאוחרים יותר נטען שהפצע הוא ברגל.
בספר הזה הולמס מוצג כאדם בעל מחשבה חד-ממדית שכל התעניינותו נתונה לדברים שיועילו לו בצורה ישירה בעבודתו כבלש, וכן שהוא מנסה בפועל לשכוח כל פיסת מידע לא רלוונטית שבטעות הובאה לתשומת לבו. בעוד שדבר זה מצליח בספר הראשון, מאפיין זה נזנח בספרים הבאים, ככל הנראה כיוון שדויל חשב שהדבר יהפוך את הולמס לדמות משעממת מדי.
בסיפורים מאוחרים יותר הולמס מתואר, באופן מנוגד לחלוטין, כאינטלקטואל רב אשכולות בעל תחומי עניין שכלל לא קשורים לעבודתו הבלשית כגון: מוזיקה, אומנות, פילוסופיה וגידול דבורים. הולמס ממשיך לכתוב מאמרים בתחומי התמחותו.
רמזים/הפניות מספרים אחרים

דויל התייחס בצורה דו-משמעית להשפעתם של ס. אוגוסט דופין (דמות שנוצרה על ידי אדגר אלן פו) ושל מסייה לקו (אמיל גבוריו) כאשר הולמס "התייחס" אליהם כאל "עמית נחות מאוד" ו"אחד שעושה עבודה גרועה", בהתאמה.
סמואל רוזנברג, בספרו "עירום היא התחפושת הטובה ביותר: מותו ותחייתו של שרלוק הולמס", מסביר על הדמיון בין אופן האיתור של חנוך דרבר על ידי ג'פרסון הופ לבין רצף עלילתי בספר יוליסס מאת ג'יימס ג'ויס. בספרו של רוזנברג ניתן למצוא טענות נוספות על קשר בין דויל לג'ויס.
הסופר הבריטי ניל גיימן אימץ את הספר הזה כחלק מהיקום של סופר האימה הווארד פיליפס לאבקרפט. ספרו נקרא חקירה באזמרגד והמבנה של שני הספרים דומה.
הספר בטלוויזיה, בקולנוע ובתיאטרון

ב-1914 אישר קונאן דויל למפיק ג'ורג' ברטהולד סמואלסון להפיק סרט המבוסס על הסיפור. את הולמס גילם השחקן ג'יימס בראגינטון, והיה זה האדם הראשון שהתמודד על התפקיד שמעולם לא היה לו ניסיון כשחקן (למעשה, סרט זה היה היחיד שבו השחקן הופיע). הסיבה להעסקתו כהולמס הייתה דמיונו לאיורים שהופיעו במהדורה המקורית של הספר. לרוע המזל, כיוון שהסרטים האילמים בתקופה זו הוכנו על חומרים לא טובים שלא מחזיקים מעמד, לא נותרו עותקים של הסרט המקורי. הצלחתו של הסרט אפשרה את הפקתו של סרט נוסף המבוסס על הספר באותה שנה, אך הפעם היה זה השחקן פרנסיס פורד שגילם את הולמס. גם מהסרט הזה לא נותרו עותקים.
הספר עובד פעמים רבות, אם כי בהרבה מקרים נעשה שימוש רק בחלק הראשון שבו ניתן הבסיס לתחילת הידידות של הולמס וווטסון. רון הווארד וה. מאריון קרופורד השתמשו בחלק הראשון של הספר כבסיס לפרק "המקרה של ירושת קאנינגהאם". ג'ון גילגוד ורלף ריצ'רדסון שילבו חלקים מהחלק הראשון הספר עם הסיפור "המקרה של צ'ארלס אוגוסטוס מילברטון" והשתמשו בתוצאה כחלק מאחד מפרקי תוכנית הרדיו שלהם.
ישנם מעט עיבודים מלאים לספר, והידועים שבהם הם סדרת הטלוויזיה שיצרו פיטר קושינג ונייג'ל סטוק והפרק בתוכנית רדיו של ה-CBS על ספרי תעלומות. מקרה נוסף הוא הפרויקט של ברט קואלס שבו קלייב מריסון גילם את הולמס ומייקל ויליאמס את ווטסון. ב-1984 הסיפור עובד לסרט מצויר על ידי חברת סרטי בארבאנק, שבו פיטר או'טול מדבב את הולמס.
בשנת 2010 נוצר על סמך ספר זה הפרק הראשון במיני-סדרה הבריטית "שרלוק", הממקמת את שרלוק הולמס וד"ר ווטסון במאה ה-21, תוך רמיזות לעלילה המקורית של דויל.
הערות שוליים

↑  ארתור קונן דויל, "שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק א'", "תעלומת עמק בוסקומב", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 78, "חיי הצבא באפגניסטן לימדו אותי, לפחות, להיות נוסע זריז ומיומן. צורכי היו פשוטים ומעטים, וכעבור זמן קצר מזה שנקבתי, כבר ישבתי בכרכרה שכורה ומזוודתי לצדי".
↑  ארתור קונן דויל, "שרלוק הולמס - כל הסיפורים חלק א'", "הטקס של בני מסגרייב", הוצאת מחברות לספרות, 2010, עמוד 335, "שירותי הקשה והפרוע באפגניסטן, בנוסף על נטייה בוהמית הטבועה בי, גרמו לי לנהוג ברשלנות יתרה שאינה יאה לאיש רפואה".
↑  ג'ון לה קארה, "הקדמה:אחד ממספרי הסיפורים הגדולים בעולם, או למה אנחנו אוהבים את קולו של ווטסון", מתוך הספר "כלבם של בני בסקרוויל, ועוד סיפורים", מאת ארתור קונן דויל, הוצאת אריה ניר, 2008, עמוד 7, "ד"ר ווטסון אינו כותב אלינו, אלא מדבר אלינו, בנימוס אדוארדיאני, לצדה של האח המבוערת. קולו אינו עצור ואינו מאולץ. הוא צלול, נמרץ והגון, קולו של בריטי קולוניאלי תכליתי ולא מעונב, שמרגיש בנוח עם עצמו. בעל הקול הוא איש העולם הגדול. איש משופשף שלא טמן ידו בצלחת. אבל הוא שימר את תמימותו. הוא בחור כארז, ידיד אמת, עשוי לבלי- חת, מלח הארץ. כל הקלישאות הולמות אותו. אבל הוא עצמו אינו קלישאה".
| סדרת שרלוק הולמס מאת ארתור קונאן דויל |
| --- | --- | --- |
| ספרים | חקירה בשני • חותם הארבעה • כלבם של בני בסקרוויל • עמק הפחד |  |
| אוספי סיפורים קצרים | הרפתקאותיו של שרלוק הולמס • זיכרונותיו של שרלוק הולמס • שובו של שרלוק הולמס • הקידה האחרונה • ספר הפרשיות של שרלוק הולמס |  |
| דמויות | שרלוק הולמס • מייקרופט הולמס • דוקטור ווטסון • המפקח לסטרייד • פרופסור מוריארטי |  |
| דמויות משנה | איירין אדלר • סבסטיאן מורן • מרי מורסטן • דמויות נוספות |  |
| שונות | רחוב בייקר 221 ב' • מוזיאון שרלוק הולמס |  |
| עיבודים נבחרים | סרטים: שרלוק הולמס ותעלומת גרבי המשי • שרלוק הולמס והפרחחים מרחוב בייקר • טום וג'רי פוגשים את שרלוק הולמס • מר הולמס • הולמס & ווטסון • אנולה הולמס • אנולה הולמס 2 • אנולה הולמס 3   סדרות: זיכרונות על שרלוק הולמס • שרלוק • אלמנטרי • שרלוק הולמס (2013) • מיס שרלוק • שרלוק ברוסיה • הפרחחים • הולמס וסילי ליוואנוב: הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון (הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון • שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: המאה העשרים מתחילה • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: כלבם של בני בסקרוויל • הרפתקאותיהם של שרלוק הולמס ודוקטור ווטסון: אוצר אגרא)   רוברט דאוני ג'וניור: שרלוק הולמס (סרט, 2009) • שרלוק הולמס: משחק הצללים • שרלוק הולמס 3   משחקי וידאו: שרלוק הולמס: התעוררות • שרלוק הולמס נגד ארסן לופין • שרלוק הולמס נגד ג'ק המרטש |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BNE: XX1953812  LCCN: n86031014  MusicBrainz release group: 51d3960c-837e-3154-864c-8a8fb43f807c  MusicBrainz work: 26527df4-98ee-4ed8-8470-6971f3cec62c  VIAF: 179061639   WorldCat (עם VIAF): 179061639 
מעצרו של הופ - איור מאת ג'ורג' וויילי הטצ'יסון, מהמהדורה השנייה של הספר, 1891
כריכת המהדורה הראשונה של הספר
יום המלך

| --- | --- |

 שמות נוספים:  יום המלכה (Koninginnedag)
 מדינה:  הולנד 
 סוג:  יום הולדת רשמי 
 סיבה:  יום הולדתו של מלך הולנד
 מועד
 תאריך:  27 באפריל (26 באפריל אם חל ביום ראשון) 2025
 
יום המלכה 2005 באמסטרדם
יום המלך (בהולנדית: Koningsdag) או יום המלכה (בהולנדית: Koninginnedag) הוא חג לאומי בהולנד אשר נחוג כל שנה לציון יום ההולדת של המלך או המלכה.
החג כיום נחוג ביום הולדתו של המלך וילם-אלכסנדר, החל ב-27 באפריל, או ב-26 באפריל, במקרה ש-27 באפריל חל ביום ראשון.
עד העברת המלוכה לוילם אלכסנדר נחגג החג ב-30 באפריל (או מוקדם ל-29 באפריל במקרה ש-30 באפריל הוא יום ראשון). תאריך החג נגזר מיום הולדתה של המלכה יוליאנה (1909–2004). כשהמלכה ביאטריקס ירשה את יוליאנה ב-1980, היא החליטה לשמור על תאריך החג, מכיוון שתאריך לידתה 31 בינואר, יפגום באווירת החג עקב מזג האוויר החורפי.
לפני עליית המלכה יוליאנה ב-1949 נחגג החג ביום הולדתה של המלכה וילהלמינה, ב-31 באוגוסט.
מקובל לציין את החג בהנפת דגלי הולנד מעוטרים בסרט כתום. הצבע הכתום מסמל את משפחת המלוכה ההולנדית, כנראה לאור שמה, "אוראניה" (כשמשמעות "אורנז'" היא כתום). הסרט הכתום נקשר לתורן הדגל מעל הדגל עצמו, ואורכו כאורך הדגל.
על-פי המסורת, עסקות שמתבצעות ביום המלכה פטורות ממס כמעין מחווה של המלכה לנתיניה ביום חגה. לפיכך, אזרחים רבים מנצלים את היום לעריכת ירידים פרטיים ("בזארים") שבהם מוצעים למכירה חפצים משומשים. כיום הירידים האלה הם המאפיין הבולט ביותר של החג.
ראו גם

יום הולדתה הרשמי של המלכה – חג בממלכה המאוחדת ובממלכות חבר העמים הבריטי
יום הולדתו של הדוכס הגדול
הערות שוליים

↑  אתר NRC Handelsblad
י' באב

י' באב הוא היום העשירי בחודש האחד עשר 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום העשירי בחודש החמישי 
למניין החודשים מניסן. י' באב לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים שלישי, חמישי ושבת, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא גהז".
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בי' אב היא פרשת ואתחנן.
חגים ומועדים

יום קורבן עצים של בני סנאה בן בנימין
בשנה שבה ט' באב חל בשבת נדחית תענית תשעה באב ליום זה.
חלק מאיסורי בין המצרים ותשעת הימים נמשכים ביום זה, לחלק מהדעות רק עד חצות היום.
צום החמישי, לפי מנהג היהודים הקראים, על חורבן בית המקדש הראשון
אירועים היסטוריים

ג'של"ח – סיום חורבן בית ראשון (על פי הכרונולוגיה המקראית והמסורתית)
ה'תל"ה – נחנך בית הכנסת הפורטוגזי באמסטרדם
ה'תשנ"ד – הפיגוע בבניין הקהילה היהודית בארגנטינה: בבואנוס איירס הורס פיצוץ את הבניין של AMIA, שבו שכנו משרדיהם של מספר ארגונים יהודיים. 85 איש נספו ורבים נפצעו
ה'תשס"ה – תחילת ביצוע תוכנית ההתנתקות בחבל עזה וצפון השומרון
נולדו

ב'קצ"ז – יששכר בנו התשיעי של יעקב אבינו (לפי המסורת היהודית)
ה'תר"ט – מקס נורדאו, סופר, פילוסוף ומנהיג ציוני (נפטר ב-ה'תרפ"ג)
ה'תר"ף – רוזלינד פרנקלין, ביופיזיקאית יהודית-בריטית שתגליותיה סיפקו את הבסיס להבנת מבנה ה-DNA (נפטרה ב-ה'תשי"ח)
ה'ת"ש – ג'וזי כץ, זמרת
ה'תש"ז – גיורא שפיגל, שחקן ומאמן כדורגל
ה'תש"ם – יוסי דגן, ראש המועצה האזורית שומרון
נפטרו

ב'שי"ט – יששכר בנו התשיעי של יעקב אבינו (לפי המקרא והמסורת היהודית)
ד'תת"ס – גוטפריד מבויון, שליטה הראשון של ממלכת ירושלים הצלבנית (נולד בשנת ד'תת"ך לערך)
ה'תקכ"ח – הרב מסעוד חי רקח, רב בטריפולי שבלוב ומחבר פירוש "מעשה רקח" על משנה תורה לרמב"ם (נולד ב-ה'ת"ן)
ה'תשכ"ב – רבי יוסף פנט מדעעש, האדמו"ר השישי בשושלת דעעש ומקים חסידות דעעש לאחר השואה בויליאמסבורג שבניו יורק (נולד ב-ה'תרנ"ה)
ט' באב – י"א באב
אב
יחסי צ'אד–שווייץ

| יחסי צ'אד–שווייץ |
| --- | --- |
צ'אד: שווייץ


צ'אד: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
1,284,000: 41,277
אוכלוסייה
20,474,457: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
13,149: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
642: 99,060
משטר
רפובליקה: רפובליקה קונפדרטיבית

יחסי צ'אד–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת צ'אד לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין רפובליקת צ'אד לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת צ'אד לקונפדרציה השווייצרית הם יחסים חמים וידידותיים מכיוון שצ'אד מהווה מדינה מועדפת לסיוע שווייצרי בהתפתחות, אך עם זאת אינם מאוד אינטנסיביים ברמה הפוליטית וברמה הכלכלית.
שווייץ הכירה בעצמאותה של צ'אד מצרפת בשנת 1960 וכוננה עמה יחסים דיפלומטיים רשמיים בשנת 1963. אף על פי שנחתמו בין שתי המדינות הסכמים בנושאים: מסחר, הגנה על השקעות ושיתוף פעולה טכנולוגי וכלכלי, היחסים הכלכליים בין שתי המדינות נשארו צנועים ומתונים.
על פי הלשכה השווייצרית המרכזית לסטטיסטיקה, בסוף שנת 2015 התגוררו בצ'אד שבעים אזרחים שווייצרים.
נציגויות דיפלומטיות

צ'אד אינה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות. צ'אד מיוצגת בשווייץ בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בעיר ז'נבה.
שווייץ אינה מיוצגת בצ'אד, הן בדרג השגרירות והן בדרג הקונסולרי. שווייץ מיוצגת בצ'אד באמצעות משרד ייצוגי שהיא מחזיקה בנג'מנה, בירת המדינה.
י"ט בתמוז

י"ט בתמוז הוא היום התשעה עשר בחודש העשירי 
בשנה העברית, למניין החודשים מתשרי, והיום התשעה עשר בחודש הרביעי 
למניין החודשים מניסן. י"ט בתמוז לעולם לא יחול, בלוח העברי הקבוע, בימים ראשון, רביעי ושישי, ועל כן הוא משתייך לקבוצת הימים הנקראת "לא אדו".
חגים ומועדים

ימי בין המצרים
אירועים היסטוריים

ב'תמ"ח – משה השמיד את עגל הזהב ועלה להר סיני ארבעים יום וארבעים לילה כדי להתפלל לה' שיסלח לבני ישראל על חטא העגל.
ה'תרמ"ב – חברי ביל"ו מגיעים לראשונה לארץ ישראל
ה'תרס"ו – אלפרד דרייפוס זוכה סופית על ידי בית משפט לערעורים בצרפת ודרגותיו הוחזרו לו
ה'תש"א – חתימת הסכם כניעה של כוחות וישי בסוריה ובלבנון לבריטים בעכו
נולדו

ה'תרפ"ד – אורי צאן, ממקימי החי בר וממקימי הטכנודע חדרה.
נפטרו

ה'תל"ו – רבי אהרן שמואל קאיידנובר (מהרש"ק), רב בערים רבות במזרח אירופה, מחבר הספרים "ברכת הזבח" ו"תפארת שמואל" (נולד ב-ה'שפ"ד)
ה'תשי"ט – הרב יצחק אייזיק הלוי הרצוג, הרב הראשי השני לארץ ישראל (נולד ב-ה'תרמ"ט)
ה'תשכ"ה – הרב חזקיהו אליעזר יהודה פינקל, ראש ישיבת מיר בעיירה מיר, ומייסדה מחדש בארץ ישראל (נולד ב-ה'תרל"ז)
ה'תשכ"ט – הרב יונה שטנצל, מייסד לימוד  משנה יומית ולימוד הלכה יומית (נולד ב-ה'תרס"ד)
ה'תשנ"א – מייקל לנדון, שחקן ובמאי יהודי אמריקאי (נולד ב-ה'תרצ"ו)
ה'תשנ"ח – הרב בן ציון אבא שאול, ראש ישיבת פורת יוסף בירושלים (נולד ב-ה'תרפ"ד)
ה'תשס"ג – הרב דוד חנזין, רב קהילת חב"ד בפתח תקווה, חבר בית הדין הרבני בפתח תקווה, וראש בית דין רבני חב"ד (נולד ב-ה'תרע"א)
ה'תש"ף – הרב סיני אדלר, רבה הראשי של אשדוד ומרבני כולל מר"ץ במבשרת ציון.
י"ח בתמוז – כ' בתמוז
תמוז
הרב יצחק הרצוג
יחסי צ'ילה–קובה

| יחסי צ'ילה–קובה |
| --- | --- |
צ'ילה: קובה


צ'ילה: קובה
שטח (בקילומטר רבוע)
756,102: 110,860
אוכלוסייה
19,788,712: 10,969,035
תמ"ג (במיליוני דולרים)
335,533: 107,352
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,956: 9,787
משטר
רפובליקה דמוקרטית: רפובליקה סוציאליסטית

יחסי צ'ילה–קובה הם יחסי החוץ בין הרפובליקה של צ'ילה לרפובליקה של קובה. קובה הייתה מאז שנות ה-60 של המאה ה-20 נקודת התייחסות לפוליטיקאים מהשמאל בצ'ילה.
היסטוריה

צ'ילה, יחד עם ארגנטינה, ברזיל, מקסיקו, בוליביה ואקוודור, התנגדה לסנקציות שהטילה ארצות הברית על קובה במהלך פגישת ה־OAS בשנת 1962 בפונטה דל אסטה, אורוגוואי.
בשנת 1971 צ'ילה כוננה מחדש את היחסים הדיפלומטיים עם קובה, והצטרפה למקסיקו וקנדה בדחיית אמנת ארגון מדינות אמריקה שהוקמה בעבר, האוסרת על ממשלות בחצי הכדור המערבי ליצור קשרים דיפלומטיים עם קובה. זמן קצר לאחר מכן ערך נשיא קובה פידל קסטרו ביקור של חודש בצ'ילה. עם סלבדור איינדה הוא ביקר במכרה הנחושת El Teniente שהולאם זמן קצר קודם לכן.
במהלך הדיקטטורה הצבאית של פינושה בצ'ילה (1973–1990) סיפקה קובה אימונים ונשק עבור אנשי שמאל צ'יליאניים להקמת התנגדות מזוינת. תנועת השמאל המהפכנית הצ'יליאנית שאבה השראה מהמהפכה הקובנית ומהסיירה מאסטרה בניסיון להקים גרילה בנלטומה, שנמחקה בשנת 1981. לאחר מכן המלחמה הכפרית בהשראת הקובה הוכיחה ככישלון, קובה המשיכה לתמוך בגרילות עירוניות כמו FPMR. אחת מההברחות הגדולות ביותר של נשק קובני התרחשה בקריזאל באחו, נשק זה שימש מאוחר יותר על ידי FPMR לביצוע ניסיון התנקשות נגד פינושה ב־1986.
בשנת 2009 ביקרה בצ'לט בקובה, והפכה אותה למנהיגה הצ'יליאנית הראשונה שביקרה במדינת האי מאז ביקור סלבדור איינדה בשנת 1972.
נציגויות דיפלומטיות

צ'ילה מחזיקה בקובה שגרירות בהוואנה.
קובה מחזיקה בצ'ילה שגרירות בסנטיאגו דה צ'ילה.
יום המיוחס

יום המיוחס (או יום יחוס) הוא כינוי ליום ב' בסיוון, הנמצא בין ראש חודש סיוון לבין שלושת ימי ההגבלה. המקורות הידועים הראשונים לכינוי זה הם רבי שלמה קלוגר ורבי ישראל מרוז'ין, המזכירים את הכינוי ככינוי עממי רווח.
מהות היום

משמעות השם לא לגמרי ברורה, אך הוצגו לו טעמים אחדים:
הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, מחבר הספר "ערוך השולחן", העריך שהסיבה קשורה להודעה הראשונה של משה במדבר סיני לאחר יציאת מצרים, על התוכנית למעמד הסכם ברית 'עשרת הדיברות', ועל 'שלושת ימי ההגבלה' שהחלו מיד למחרת, לקראת מתן תורה. במעמד הודעה זו נאמר לעם ישראל: "ואתם תהיו לי ממלכת כהנים וגוי קדוש" (שמות יט, ו). משפט זה הוא הבסיס לדת לאומית, שבה החובות והזכויות הדתיות עוברות בתורשה, הנקראת בלשון חכמים "ייחוס".
על פי הפסוק "ואתם תהיו לי ממלכת כהנים וגוי קדוש", הוא שביום זה יוחסו בני ישראל משאר אומות העולם.
משום שהיום בשבוע שחל בו יום המיוחס (ב' סיון) יחול בו יום הכיפורים שלאחריו, ויום כיפור נקרא יום המיוחס בפיוט "יום מימים הוחס".
מפני שעל פי המסורת, יום זה נמצא בין ימים חשובים לעם ישראל (ר"ח סיוון מלפניו ושלושת ימי ההגבלה לאחריו) אבל בפני עצמו אין בו כלום, ועל כן הוא כאדם שאין בו כלום אבל מתהדר בייחוסו.
הערות שוליים

1 2  יוסף ויכלדר, והעולם נוהגין לקוראו יום המיוחס, המבשר תורני 548, כ"ו באייר תשע"ט, עמ' יב–יד, באתר אוצר החכמה.
↑  הרב יחיאל מיכל הלוי אפשטיין, ערוך השולחן, אורח חיים, סימן תצ"ד, סעיף ז'.
↑  ישראל פרידמן מרוז'ין, עירין קדישין, ווארשה 1885, עמ' 45, באתר היברובוקס
| חג השבועות |
| --- | --- | --- |
| רקע | יום המיוחס • שלושת ימי ההגבלה • מעמד הר סיני • עשרת הדיברות • לוחות הברית |  |
| תפילות ופיוטים | קריאת ההלל • אקדמות • יציב פתגם • כד יתבין ישראל • אזהרות • אתה הנחלת • עליונים ששו |  |
| מנהגים | אכילת מאכלי חלב ודבש • מגילת רות • תיקון ליל שבועות • חג המים |  |
| שונות | שמחת הרגלים • ביכורים • שתי הלחם • הצעת התורה לאומות |  |
חגי ישראל ומועדיו • שלוש רגלים
יחסי צ'ילה–קולומביה

| יחסי צ'ילה–קולומביה |
| --- | --- |
צ'ילה: קולומביה


צ'ילה: קולומביה
שטח (בקילומטר רבוע)
756,102: 1,138,910
אוכלוסייה
19,788,712: 53,021,775
תמ"ג (במיליוני דולרים)
335,533: 363,540
תמ"ג לנפש (בדולרים)
16,956: 6,856
משטר
רפובליקה פרלמנטרית: רפובליקה

יחסי צ'ילה–קולומביה הם היחסים שבין הרפובליקה של צ'ילה לרפובליקת קולומביה.
סקירה כללית

שתי המדינות נשלטו בעבר על ידי ספרד, ומאז הן שותפות לתרבות ודמוגרפיה דומה. מסיבה זו שתי המדינות גם זוכות ליחסים חמים והדדיים, כאשר התרבות המשותפת היא גורם מרכזי לחמימות היחסים. שתי המדינות חברות בברית הפסיפית, מרקוסור, קהילת מדינות אמריקה הלטינית והאיים הקריביים וארגון מדינות אמריקה. לצ'ילה יש שגרירות וקונסוליה בבוגוטה ואילו קולומביה מחזיקה בשגרירות וקונסוליה בסנטיאגו.
יחסי סחר

נכון לשנת 2009 היחסים הכלכליים בין המדינות (סיוע כלכלי, ייבוא, ייצוא וכדומה) נמוכים יחסית מאלו היו במאות קודמות, אך מנהיגי שתי המדינות הצהירו שהמדינות יעבדו על מנת לשפר את היחסים ולפתח מחדש את הידידות בין השתיים. המספר המוערך כיום הוא שישנם למעלה מ-20,000 אזרחים קולומביאנים המתגוררים בצ'ילה. עם זאת, קיימת בצ'ילה עדיין אפליה וגזענות מה כלפי אנשים ממוצא קולומביאני. ההסבר הוא ככל הנראה מצבה הכלכלי הירוד של קולומביה לעומת צ'ילה, והחשש של התושבים הצ'יליאנים מהקולומביאנים ה"עניים".
תרבות

בין קולומביה לצ'ילה יש ידידות המתאפיינת בשיתוף פעולה תרבותי. דוגמה לשיתוף פעולה זה הוא שיר הצעדה "March to the Seventh Line" המשמש את צבא צ'ילה, ומנוגנן תמיד בשיתוף של חיילים צ'יליאנים וחיילים מהכוחות הצבאיים של קולומביה, לאות אחדות בין המדינות.
יחסי אוקראינה – ניו זילנד

| יחסי אוקראינה – ניו זילנד |
| --- | --- |
אוקראינה: ניו זילנד


אוקראינה: ניו זילנד
שטח (בקילומטר רבוע)
603,550: 268,838
אוכלוסייה
38,139,491: 5,223,485
תמ"ג (במיליוני דולרים)
178,757: 253,466
תמ"ג לנפש (בדולרים)
4,687: 48,524
משטר
רפובליקה: מונרכיה חוקתית

יחסי אוקראינה–ניו זילנד הם יחסי החוץ בין אוקראינה וניו זילנד.
סקירה כללית

היחסים הדיפלומטיים בין אוקראינה לניו זילנד כוננו ב-3 במרץ 1992.
מנהיגי שתי המדינות, נשיא אוקראינה פטרו פורושנקו וראש ממשלת ניו זילנד ג'ון קי נפגשו ב-20 בספטמבר 2016, ודנו בין היתר הפטור הדדי מוויזה.
נציגויות דיפלומטיות

אוקראינה מיוצגת בניו זילנד באמצעות שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
ניו זילנד מחזיקה באוקראינה קונסוליה בקייב.
חיותה עז גד

חיותה עז עד (נולדה ב-1939) היא רקדנית, מורה למחול, משוררת, סופרת ושחיינית עבר ישראלית. אלופת הארץ בשחיית חזה לשעבר, אלופת ישראל ושיאנית ישראל בשחייה. החזיקה בשיאים הישראליים במשחים ל-100 מטר חזה, ל-200 מטר חזה ול-100 מטר פרפר. בעלת מדליית כסף מהמכביה הרביעית (1953) ומדליית זהב מהמכביה החמישית (1957).
קורות חיים

נולדה בברלין בשם חיותה מרצביאק, לאירנה-שרה דווינצקי ופטר פאול דוודו. בזמן מלחמת העולם השנייה הסתתרה המשפחה אצל חברים גרמנים. ב-1949 הם היגרו לישראל. חיותה ואחותה יהודית הופרדו מהוריהן והגיעו לקיבוץ ניר דוד, שם התאמנה חיותה בקבוצת השחייה של הקיבוץ ובהיותה בת 14 נהפכה לאלופת ישראל בשחיית חזה. במקביל, לאחר ששלטה בשפה העברית, התחילה לכתוב יצירות ספרותיות.
בגיל 17 התגייסה לצה"ל. במסגרת שירותה הצבאי עברה קורס מ"כיות ואחר מכן קורס מד"סיות. ב-1959 למדה במשך שנתיים חינוך גופני ומחול בסמינר הקיבוצים. לאחר מכן לימדה קומפוזיציה במחול באולפן מוזיקה ומחול וערכה כוריאוגרפיה לטקסי יום השואה בקיבוץ לוחמי הגטאות לפני אלפי אנשים ונשיא המדינה. ב-1983 התחתנה ויחד עם בעלה הביאה לעולם 4 בנות. בעלת תואר ב.א לסוציולוגיה ותולדות האמנות.
ב-2017 החלה להשתתף בחוג לכתיבה יצירתית, מאז התפרסמו 5 ספרים פרי עטה.
קריירה כשחיינית מקצועית > 1953

בתחרות מבחן לקביעת נבחרת ישראל בשחייה למכביה שנערכה בבת גלים בחיפה בספטמבר 1953, קבעה מרצביאק במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:20.0 דקות, שיפור לשיאה הקודם שעמד על 3:27.1 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרויות השחייה של המכביה הרביעית היא זכתה במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:16.3 דקות, אחרי ברן מדרום אפריקה, שקבעה שיא מכביה חדש של 3:12.7 דקות, שיפור לשיא הקודם של ורטהימר מאוסטריה שעמד על 3:18.0 דקות.
קריירה כשחיינית מקצועית > 1954

באליפות ישראל לנוער בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1954, זכתה מרצביאק ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בתוצאה של 1:33.7 דקות, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:23.8 דקות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בשיא ישראלי חדש של 1:37.6 דקות.
קריירה כשחיינית מקצועית > 1955

בפסטיבל הבינלאומי של ספורט הפועלים שנערך בדורטרכט שבהולנד במאי 1955 זכתה מרצביאק במדליית כסף במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:14.5 דקות. שבועיים לאחר מכן, בתחרות שנערכה בבריסל שבבלגיה היא זכתה במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בשיא ישראלי חדש של 3:14.0 דקות.
באליפות ישראל בשחייה שנערכה בבת גלים באוקטובר 1955, זכתה מרצביאק במדליית זהב במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 3:18.8 דקות.
קריירה כשחיינית מקצועית > 1957

בתחרויות השחייה של המכביה החמישית שנערכו בספטמבר 1957 זכתה מרצביאק במדליית זהב, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ביחד עם ברגר, חיותה מרצ'ביאק, דורית שרצר ושושנה ריבנר בשיא מכביה חדש של 5:52.7 דקות.
קריירה כשחיינית מקצועית > 1959

בתחרות אזורית שנערכה באוגוסט 1959, קבעה מרצביאק במשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:11.5 דקות.
קריירה כשחיינית מקצועית > 1960

באליפות הפועל בשחייה ה-17 שנערכה בקבוצת שילר בספטמבר 1960, קבעה מרצביאק במשחה ל-100 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 1:27.6 דקות. ובמשחה ל-200 מטר חזה שיא ישראלי חדש של 3:10.7 דקות