stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ליגנייט
השימוש בחומר

החומר היה בשימוש נרחב בצבאות הבריטי והצרפתי בזמן מלחמת העולם השנייה עד 1943, כשהוכנסו לשימוש חומרים טובים יותר, כמו TNT ובהמשך – גם הסמטקס (Semtex), שהיה בעל עוצמת פיצוץ חזקה פי 3 מזו של ה-TNT.
ארגון ההגנה הצליח להשיג חומר זה בעיקר על ידי גניבות ממחסני הבריטים (בעיקר בתל השומר), וממשלוחים ברכבות בריטיות בארץ. בפעולה מסוימת הצליחו לגנוב קרוב ל-2,000 ק"ג חומר נפץ. אנשי האצ"ל והלח"י השתמשו בו, בין השאר, בפרשת דיר יאסין.
לקריאה נוספת

הייתי חבלן, מאת עודד נגבי, הוצאת ירון גולן, 2001.
ג'ורג' המילטון (שחקן)

| --- | --- |

ג'ורג' המילטון, 2009
 לידה:  12 באוגוסט 1939 (בן 85) ממפיס, ארצות הברית 
 שם לידה:  George Stevens Hamilton 
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1958 
 מקום לימודים:  בית הספר הקלי 
 בן או בת זוג:  אלנה סטיוארט (1972–1975) 
 צאצאים:  אשלי המילטון 
 פרסים והוקרה:  פרס גלובוס הזהב לכוכב החדש של השנה - שחקן (1960)  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד  מדליית הכבוד של האליס איילנד 
 פרופיל ב-IMDb
 
ג'ורג' סטיבנס המילטון (באנגלית: George Stevens Hamilton; נולד ב-12 באוגוסט 1939) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. ידוע בזכות הופעותיו הקומיות כדרקולה בקומדיית האימה "אהבה מנשיכה ראשונה" וכזורו בפרודיה "זורו אפור התער". שיחק בסרט "הסנדק 3" בתפקיד בי. ג'יי. האריסון, יועצה הפיננסי של משפחת קורליאונה.
ביוגרפיה

המילטון נולד בממפיס לאן סטיבנס ולמוזיקאי ג'ורג' ספייק המילטון. הוא גדל בעיר בליית'וויל שבארקנסו. בבגרותו עבר לקליפורניה כדי לפתח קריירה מקצוענית כשחקן, וחתם על חוזה עם חברת ההפקה "מטרו גולדווין מאייר", שסידר לו את תפקידי הפריצה שלו בהוליווד.
קריירה קולנועית

שיחק לראשונה בשנת 1960 בסרטו של וינסנט מינלי "הביתה מן הגבעה". אותה שנה חלק המילטון את פרס גלובוס הזהב לשחקן החדש הטוב ביותר ביחד עם שלושה שחקנים מתחילים אחרים. ב-1961 וב-1963 היה מועמד לפרס באפט"א לשחקן הזר הטוב ביותר על תפקידיו בדרמות "פשע ועונש בארצות הברית" ו"זה קרה בפלורנס". ב-1963 שיחק גם בסרט המלחמה של קארל פורמן "המנצחים".
ב-1971 הפיק המילטון את הדרמה הביוגרפית אודות חייו של הפעלולן המפורסם איוול קניוול, בה שיחק גם בתפקיד הראשי. ב-1975 שיחק בדרמה הספרותית "פעם אחת זה מספיק" וב-1977 בשני פרקים בסדרת הדרמה ההיסטורית "שורשים". ב-1979 הופיע המילטון בקומדיית האימה "אהבה מנשיכה ראשונה" בתפקיד הרוזן ולדימיר דרקולה. על התפקיד היה מועמד לפרס גלובוס הזהב להופעה הקומית/מוזיקלית הטובה ביותר.
ב-1981 שיחק והפיק את הפרודיה הגאה על זורו, "זורו אפור התער". בסרט שיחק המילטון בתור זורו ועל משחקו היה מועמד לפרס גלובוס הזהב בפעם השנייה. ב-1985 לוהק לעונה השישית של אופרת הסבון "שושלת", לתפקיד במאי הקולנוע ג'ואל אבריגרו.
בשנת 1988 הנחה המילטון את תחרות מראה השנה של עלית שנערכת מדי שנה על ידי סוכנות הדוגמנות עלית.
ב-1990 השתתף בפרק השלישי ב"טרילוגיית הסנדק" של פרנסיס פורד קופולה, "הסנדק 3" בתפקיד היועץ הפיננסי של משפחת קורליאונה, בי. ג'יי. האריסון. בסרט החליף המילטון את רוברט דובאל, שסירב לחזור לתפקיד טום הייגן בשל בעיות תקציביות. ב-1991 הופיע בקומדיה "דוק הוליווד" בתור ד"ר הבלרסטורם, הבוס של המנתח הצעיר ד"ר בנג'מין סטון (מייקל ג'יי פוקס). המילטון התפרסם בפעם האחרונה ב-2002 בקומדיה של וודי אלן "סוף הוליוודי".
בשנת 2006 היה המודח השישי בעונה השנייה של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים.
חיים אישיים

בשנות ה-60 ניהל המילטון מערכת יחסים עם לינדה בירד ג'ונסון, בתו של נשיא ארצות הברית לינדון ג'ונסון. הוא היה נשוי במשך ארבע שנים לדוגמנית אלנה סטיוארט, ולזוג נולד ילד אחד, הזמר אשלי המילטון. להמילטון ילד נוסף ביחד עם חברתו קימברלי בלאקפורד.
פילמוגרפיה

הביתה מן הגבעה (1960)
קניבלים צעירים ונאים (1960)
היכן הבנים? (1960)
רעם התופים (1961)
תינוק מלאך (1961)
זה קרה בפלורנס (1962)
שבועיים בעיר זרה (1962)
המנצחים (1963)
הלב הבוגד שלך (1964)
ויוה מריה! (1965)
שלושה מתחת לחופה (1967)
הכוח (1968)
איוול קניוול (1971)
פעם אחת זה מספיק (1975)
הזונה המאושרת נוסעת לוושינגטון (1977)
סקסטה (1978)
משתמשים (1978)
אהבה מנשיכה ראשונה (1979)
זורו אפור התער (1981)
פוקר אליס (אנ') (1987)
הסנדק 3 (1990)
דוק הוליווד (1991)
קאזינו של טעויות (1992)
דרקון כפול (1994)
8 ראשים בתיק (1997)
קספר פוגש את וונדי (1998)
סוף הוליוודי (2002)
תעלומה של אמהות הוליוודיות (2004) - סרט טלוויזיה
המהומות המדהימות של אל. איי (2005)
מחליקים (2018)
טלוויזיה

שורשים (1977)
שושלת (1985-1986)
ג'ני (1998-1997)
אמא אמריקאית (2019-2017)
גולה סנגם

גולה סנגם (בפרסית: گل سنگم, באנגלית: Gole Sangam; בתרגום לעברית: "פרח של אבן אני"), לעיתים נקרא גול-י סנגם (באנגלית: Gol-e Sangam) או רק גולה סנג (באנגלית: Gole Sang; בפרסית: گل سنگ), הוא שיר אייקוני בשפה הפרסית משנות ה-70, שהולחן על ידי המלחין והפסנתרן האיראני אנושיראואן רוחאני ומילים שנכתבו על ידי המשורר והתמלילן האיראני ביז'אן סמנדר. הלחן פופולרי באיראן, אפגניסטן וטג'יקיסטן, וזכה גם לתהילה בינלאומית. השיר מדבר על אדם מאוהב, אשר מתמודד עם דחייה מהאדם שהוא/היא אוהב.
מילות השיר

| השורה בפרסית | תעתיק לעברית | תרגום לעברית |
| --- | --- | --- |
| گل سـنگم گل سنگم | גולה סנגם, גולה סנגם | פרח של אבן אני, פרח של אבן אני |
| چی بـگم از دل تـنـگم | צ'ה בגם אז דלה תנגם | מה אומר מלבי הצר |
| مثل آفتاب اگـه بـر من | מסל אפתאב אגה בר מן | כשמש אם לא תאיר עלי |
| نتابی سردم و بیرنگم | נתאבי סרדם ובי רנגם | קרה וחסרת צבע אני |
גרסאות לשיר

השיר זכה לעשרות פרשנויות והקלטות ומושר בשפות רבות. הביצוע הראשון של השיר בוצע על ידי אמל סאיין (אנ'), הגרסאות המפורסמות ביותר נעשו לאחר מכן על ידי הזמרים הפרסיים חסן סתאר והיידה ושל הזמר האפגני אחמד זהיר. הביצוע של הזמרת הישראלית ריטה גרמה לפופולריות של השיר בישראל.
ג'לי צלופחים

| --- | --- |

 
 מאכלים
 סוג:  מנה 
 מוצא:  הממלכה המאוחדת 
 מרכיבים עיקריים:  צלופחאים 
 
מסעדת פאי וצלופחים בפקהאם, שנפתחה בשנת 1891.
ג'לי צלופחים בשלבי הכנתו.
ג'לי צלופחים, קריש צלופחים או מקפא צלופחים (באנגלית: Jellied eels) הוא מאכל מסורתי של המטבח האנגלי שמקורו במאה ה-18, ככל הנראה באזור האיסט אנד של לונדון. מאכל זה עשוי מצלופח שהורתח בציר, קורר, והתגבש כג'לי. המאכל נאכל קר או חם.
היסטוריה

בשלהי המאה ה-18 וראשית המאה ה-19, הביאה המהפכה התעשייתית לנדידה מהכפרים אל העיר לונדון ולבניית שכונות פועלים רחבות. בשכונות אלה הוקמו פאבים אשר מכרו מזון מהיר וזול. אחד ממאכלים אלה היה הצלופח הנפוץ בנהר התמזה, והצלופח הפך למעשה למזון העיקרי של עניי לונדון. הפופולריות של מאכל זה הגיעה לשיאה בתקופת הקיצוב במזון במהלך ואחרי מלחמת העולם השנייה. באותה עת פעלו בלונדון מאות מסעדות שמכרו מאכלי צלופחים. זיהום התמזה במהלך שנות ה-50 הביא להפחתה בדיג הצלופחים ועליית מחירם, ובשל כך לסגירת מסעדות רבות וירידת הפופולריות שלהם.
הכנה

להכנת המאכל הצלופחים נחתכו לפרוסות, הורתחו במים ובחומץ עם אגוז מוסקט ומיץ לימון. לאחר בישולם קוררו הצלופחים. בשל הקולגן שבצלופחים הציר המקורר התגבש למקפא. כיום, לעיתים, מוסיפים ג'לטין כדי להקל על ההתגבשות.
הערות שוליים

↑    Jasper Copping, ‏Eels in danger of slipping off the menu, The Telegraph, 17 June 2007
דגם מעבורת החלל פת'פיינדר

פת'פיינדר לאחר השיפוץ ביפן
הדגם מונף על כן הניסויים, 1977
מעבורת החלל פת'פיינדר (OV-098) היא דגם של מעבורת חלל שנבנה על ידי נאס"א ב-1977 לצורך בדיקות וניסויים. הדגם העשוי עץ ופלדה מבוסס על מעבורת החלל אנטרפרייז. משקלו 75 טון, והוא קצר בהרבה ממעבורות אמיתיות.
לאחר שהיה מאוחסן שנים רבות ללא שימוש, שיפצה חברת הנדסה יפנית את דגם הפלדה בעלות של מיליון דולר כדי לעשות אותו דומה יותר למעבורת חלל אמיתית, ונתנה לו את השם פת'פיינדר. לאחר מכן הוצגה המעבורת בתערוכת חלל שנערכה בטוקיו ב-1983. מאז הוחזרה פת'פיינדר לארצות הברית, וכיום היא מוצגת במרכז החלל בהאנטסוויל, אלבמה.
פת'פיינדר מוצגת כחלק כמכלול מעבורת שלם, שבו גם מכל דלק חיצוני ששימש בעבר לניסוי מערכת ההנעה של מעבורות החלל, ושני טילי הנעה שפותחו לאחר אסון מעבורת החלל צ'לנג'ר אך לא עברו לשלב הייצור. 
ב-1999 פירקה נאס"א את המכלולים הקדמיים משני טילי ההנעה כדי שישמשו כחלפים לחלקים שאבדו או ניזוקו במשך שנות קיומה של תוכנית מעבורת החלל.
ראו גם

משימות מעבורות החלל
דודו כהן (ראש עירייה)

דודו כהן (נולד ב-5 באפריל 1977) הוא ראש עיריית טירת כרמל.
ביוגרפיה

נולד וגדל בטירת כרמל. לאורי כהן ובתיה למשפחת עפרוני שעלו ממרוקו ומעיראק. הבכור מבין ארבעה אחים.
למד בבית הספר ממ"ד אריאל (כיום אפרים צמח) ובית ספר דגניה בעיר. בתיכון דתי יבנה בחיפה ובבית הספר הטכני של חיל האוויר.
התגייס לצה"ל שירת במערך ההגנה האווירית של חיל האוויר, כקצין בקבע שימש במגוון תפקידי פיקוד ומטה במערך הנ"מ פיקד על עשרות חיילים ביחידות שדה ובהמשך שימש כקצין פרויקט במספר פרויקטים מרכזיים במטה החיל ועסק באפיון ורכש של מערכות נשק מתקדמות. השתחרר לאחר 8 שנים בדרגת סרן.
לאחר שירותו הצבאי התגייס לשב"כ שם שירת במשך 18 שנים כרכז מודיעין גאוגרפי ובתפקידים נוספים.
עמד בראש קהילת אם הבנים בטירת כרמל. היה פעיל במתנ"ס בהיבטים של אומנות, תרבות, מוזיקה ואקטואליה והיה ממקימי "סוסיתא בר" הפאב הקהילתי שפעל במרכז המסחרי בעיר.
ביולי 2023 הודיע כהן על מועמדותו לראשות עיריית טירת כרמל, רץ עצמאית ברשימת "טירת כרמל שלנו" וזכה בסיבוב הראשון ב-36.8% מן הקולות. בסיבוב השני התמודד מול אלי כהן וניצח לאחר שזכה ב-61.5% מהקולות. רשימתו זכתה לארבעה מנדטים בבחירות.
הוא בעל תואר שני בממשל והתמחות במדיניות ציבורית ושיווק פוליטי מאוניברסיטת רייכמן בהרצליה ובעל תואר ראשון במדעי המדינה ומזרחנות מאוניברסיטת חיפה.
גרוש ומתגורר בטירת כרמל.
גלקסיית סיפרט

תמונה של M77 - הגלקסיה הראשונה שסווגה כגלקסיית סיפרט
גלקסיית המחוגה
גלקסיית סִיפֶרְט (אנגלית: Seyfert Galaxy על שם האסטרונום קארל סיפרט) היא גלקסיה בעלת גרעין פעיל, שבדומה לקוואזר הוא בהיר מאוד והקרינה שלו מכילה ספקטרום פליטה המעיד על יינון של החומר שבו. ההבדל בין גלקסיית סיפרט ובין קוואזר הוא שבקוואזר לא ניתן להבחין בגלקסיה המקיפה את הגרעין הפעיל.
היסטוריה

כבר במאה ה-18 תוארו חלק מהערפיליות, כמו M106 כמכילות גרעין בהיר במיוחד או כמו M77 ככוכב המוקף בערפילית. בשנת 1908 הראו תצפיות שנעשו במצפה הכוכבים ליק שהקרינה הנפלטת ממרכז M77 מכילה קווי פליטה רחבים במיוחד שמראים על ענני גז מיונן שנע במהירויות גבוהות מאוד שמגיעות למאות קילומטרים בשנייה. בשנת 1943 פרסם קארל סיפרט מאמר, שבו הראה שהשילוב של גרעין גלקטי בהיר עם פסי פליטה רחבים קיים גם בגלקסיות NGC 1275‏, NGC 3516‏, NGC 4051‏, NGC 4151 ו-NGC 7469, ובעקבותיו התקבל השם גלקסיית סיפרט לגלקסיות עם המאפיינים האלה. בשנת 1955 התגלה ש-M77 ו-NGC 1275 הם גם מקורות חזקים של גלי רדיו. ב-1959 טען האסטרונום ההולנדי לודוויק וולטייר שלפי התצפיות גודל הגרעין לא יכול להיות גדול מ-100 פארסק, פסי הפליטה הרחבים מראים על מהירויות שמגיעות ליותר מ-1,000 קילומטר בשנייה ומכיוון שכאחוז אחד מהגלקסיות שנצפו הן גלקסיות סיפרט, אז המצב הזה נמשך לפחות אחוז מאורך חיי הגלקסיות, כלומר לפחות 100 מיליון שנים. וולטייר טען שהדרך היחידה שבה יכול חומר לנוע בתחום קטן כל כך, במהירות גבוהה כל כך ובלי שהגרעין יתפרק במשך כל כך הרבה זמן, היא שקיים בגרעין גוף על-מסיבי שמחזיק את החומר כבידתית וגוף זה חייב להיות עם מסה של מאות מיליוני מסות שמש. בשנת 1973, אחרי שהתגלו גלקסיות סיפרט רבות, הציע האסטרונום דניאל וידמן חלוקה לשני סוגים של גלקסיות סיפרט: סוג I שבו פסי הפליטה המותרים (למשל של מימן נייטרלי או של הליום מיונן) הם רחבים ופסי הפליטה ה"אסורים" (למשל פסי פליטה של חמצן מיונן פעמיים) הם צרים וסוג II שבו כל פסי הפליטה הם צרים. קיומן של גלקסיות סיפרט שאינן תואמות לחלוטין אף אחד מהסוגים הביא לסיווגי משנה נוספים. עם השיפור באמצעי התצפית התברר שהרבה גלקסיות שלא סווגו כגלקסיות סיפרט, מכילות גרעין פעיל ויוצרות ספקטרום פליטה וההערכה הראשונית שגלקסיות אלה מהוות כאחוז מהגלקסיות השתנתה ומקובל להניח שלמעשה הן מהוות לפחות 5 אחוזים מהגלקסיות וככל הנראה למעלה מ-10 אחוזים מהן.
מאפיינים

גלקסיות סיפרט הן ברובן גלקסיות מוט ספירלית ומיעוטן הן גלקסיות אליפטיות. לכולן יש גרעין פעיל שמקובל להניח שהוא מכיל בתוכו חור שחור על-מסיבי. הגרעין של גלקסיות סיפרט פולט קרינה באור נראה שעוצמתה שקולה לעוצמת ההארה של כלל כוכבי הגלקסיה ומגיעה לעוצמות הארה של פי 1011 מעוצמת ההארה של השמש. כ-5 אחוזים מגלקסיות סיפרט הן גם גלקסיות רדיו שמתאפיינות בפליטה חזקה של גלי רדיו. פסי הפליטה הבולטים בקרינה הנפלטת מהגרעין מראים על נוכחות של מימן, הליום, חמצן וחנקן והרחבת דופלר של הפסים מראה על מהירויות שנעות מ-500 קילומטר בשנייה ועד ל-4,000 קילומטר בשנייה. התאוריה המקובלת היא שהחור השחור שבמרכז הגלקסיה מושך אליו חומר ויוצר סביבו דיסקת ספיחה. בשל כוח המשיכה העצום, החומר בדיסקה נע במהירות רבה והדחיסה וההתנגשויות שבתוכה מחממות את החומר לטמפרטורות שמגיעות לעשרות-אלפי קלווין וגורמות ליינון של החומר ולפליטת הקרינה.
סיווג

הסיווג הראשוני של גלקסיות סיפרט נעשה על פי רוחב פסי הפליטה ה"מותרים" כאשר בגלקסיות סיפרט מסוג I הם רחבים ובגלקסיות סיפרט מסוג II הם צרים. בנוסף הגלקסיות מסוג I מאופיינות גם בפליטה של קרינה בתחום העל-סגול וקרינת X בעוד שגלקסיות מסוג II מתאפיינות בקרינה חזקה בתחום התת-אדום. בשנת 1981 הוצע סיווג על פי יחס העוצמה בין הפסים הצרים והפסים הרחבים כאשר בסוג 1.9 הפסים הרחבים חלשים וחלקם כלל לא נצפים ובסוג 1.5 לפסים הרחבים והצרים עוצמה דומה.
גלקסיות סיפרט בולטות

M77 היא הגלקסיה הראשונה שסווגה כגלקסיית סיפרט והיא בנוסף גלקסיית רדיו.
גלקסיית המחוגה היא גלקסיית סיפרט מסוג II הקרובה ביותר לשביל החלב במרחק של כ-13 מיליון שנות אור
גלקסיית המערבולת היא גלקסיית סיפרט מסוג II נוספת במרחק של כ-23 מילון שנות אור משביל החלב
M106 היא גם כן גלקסיית סיפרט מסוג II במרחק של כ-24 מילון ששנות אור משביל החלב
NGC 262 היא גלקסיית סיפרט עדשתית ענקית במרחק של כ-210 מיליון שנות אור משביל החלב
גלקסיית ספל התה היא גלקסיית סיפרט מסוג II במרחק של למעלה ממיליארד שנות אור משביל החלב
הערות שוליים

1 2  Bradley M. Peterson: An Introduction to Active Galactic Nuclei - Basic Properties and a Brief Historical Perspective, Cambridge University Press (1997)
↑  Carl K. Seyfert: Nuclear Emission in Spiral Nebulae, Astrophysical Journal, vol. 97, p.28 (1943)
↑  L. Woltjer: Emission Nuclei in Galaxies, Astrophysical Journal, vol. 130, p.38 (1959)
↑  NASA/IPAC Extragalactic Database: Seyfert Galaxies
↑  R. Maiolino & G. H. Rieke: Low-Luminosity and Obscured Seyfert Nuclei in Nearby Galaxies, Astrophysical Journal vol. 454, p. 95 (1995)
↑  D. E. Osterbrock & G. J. Ferland: Astrophysics of Gaseous Nebulae and Active Galactic Nuclei - Photoionization, University Science Books (2006)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007541395705171  GND: 4181123-9  LCCN: sh87001641 
אילוסטרציה של דיסקת ספיחה סביב חור שחור, עם סילונים הנפלטים מהקטבים
גרג גרונברג

| --- | --- |

גרג גרונברג, 2018
 לידה:  11 ביולי 1966 (בן 58) לוס אנג'לס, קליפורניה, ארצות הברית
 מדינה:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1990 
 מקום לימודים:  בית הספר התיכון יוניברסיטי 
 מספר צאצאים:  3 
 פרופיל ב-IMDb
 
גרגורי "גרג" פיליפ גרונברג (באנגלית: Gregory "Greg" Phillip Grunberg; נולד ב-11 ביולי 1966) הוא שחקן טלוויזיה וקולנוע אמריקאי-יהודי, אשר ידוע מתפקידו בתור שון בלומברג בסדרה "פליסיטי" (2002-1998) ברשת The WB, מתפקידו בתור אריק וייס בסדרה "זהות בדויה" (2006-2001) ברשת ABC, ובזכות הופעתו בתור מאט פארקמן בסדרה "גיבורים" (2010-2006) ברשת NBC.
ביוגרפיה

גרונברג נולד בלוס אנג'לס שבקליפורניה, בנם של סנדי (לבית קליין) וגרי גרונברג; שני הוריו ממוצא יהודי. הוא למד בתיכון האוניברסיטה במערב לוס אנג'לס.
קריירה

ב-1997 שיחק בסרט "ארוחת ערב ונהיגה" לצד מולי שאנון ואדם סקוט. ב-1998 שיחק בסרט "ללא הגיון" בכיכוב של מרלון ויינס.
השתתף בסדרת הטלוויזיה "פליסיטי" בתור שון בלומברג (2002-1998).
השתתף בסדרה "זהות בדויה" בתור אריק וויאס (2006-2001).
בשנת 2004 גרונברג השתתף בפרק פיילוט של הסדרה "אבודים" ובו גילם את הטייס סת' נוריס, אך הופעותיו בסדרה נחתכו בעריכה ונכללים רק ב-DVD של הסדרה.
בשנת 2006 החל לשחק בתפקיד ראשי בסדרת המדע הבדיוני "גיבורים". בסדרה הוא מגלם את מאט פארקמן (שוטר המסוגל לשמוע מחשבות של אנשים אחרים). בנוסף, הוא שיחק בתפקיד אורח בסדרה "האוס". לגרונברג היה תפקיד שולי בסרט "משימה בלתי אפשרית 3".
בשנים 2013–2014 גילם את ג'יני מורטי בסדרת הדרמה "הסקס של מאסטרס".
בשנת 2015 שיחק בסרט האימה האנתולוגי "סיפורי ליל כל הקדושים", ושיחק בסרט "מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר" והתארח ל-2 פרקים בסדרה "מחשבות פליליות".
בשנת 2018 גילם את סקוט פטרנו בסרט דרמה של HBO "פטרנו", בכיכובו של אל פצ'ינו ובבימויו של בארי לוינסון.
חיים אישיים

בשנת 1992 נישא לאילזבת' דון וורשאו ונולדו להם שלושה בנים; ג'ייק, בן וסאם. בנם הבכור, ג'ייק, חולה באפילפסיה, וגרונברג יוזם ומשתתף באירועים להעלאת המודעות למחלה ולמציאת תרופה לחולים בה.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | סרט | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Witchcraft V: Dance with the Devil | ברמן |  |
| 1996 | על חברים ולוויה אחת | בובי |  |
| 1997 | תמונה מושלמת | דייט |  |
| 1998 | הכדור מת מצחוק | ווילק |  |
| 1998 | Senseless | סטיב |  |
| 1999 | המוזה | מאבטח במלון |  |
| 2000 | בלתי נראה | קרטר אבי |  |
| 2001 | The Medicine Show | בארי |  |
| 2002 | אוסטין פאוורס - גולדממבר | מעריץ ללא חולצה |  |
| 2003 | המבוקשים של מליבו | בראט |  |
| 2004 | לחסל את הליידי | במאי פרסומות |  |
| 2004 | קוני וקרלה | מדריך תיירים |  |
| 2006 | The Darkroom | בוב |  |
| 2006 | משימה בלתי אפשרית 3 | קווין |  |
| 2009 | סטארטרק | דוד פרנק |  |
| 2010 | Kill Speed | ג'ונאס מור |  |
| 2010 | Group Sex | ג'רי |  |
| 2011 | סופר 8 | שחקן בסיטקום |  |
| 2013 | Big Ass Spider! | אלכס |  |
| 2013 | Chez Upshaw | מאהוני |  |
| 2013 | It's Dark Here | ד"ר ווגנר |  |
| 2014 | A Tiger's Tail | מייקל קונלי |  |
| 2014 | Let's Kill Ward's Wife | ברוס |  |
| 2015 | Underdog Kids | פרנק בוסקו |  |
| 2015 | Tales of Halloween | אלכס מאת'יס |  |
| 2015 | מלחמת הכוכבים - פרק 7: הכוח מתעורר | טמין "סנאפ" ווקסלי |  |
| 2015 | האהבה תנצח | טוד |  |
| 2016 | סטארטרק: אל האינסוף | המפקד פיניגן |  |
| 2017 | הקדוש | הבלש גרסס |  |
| 2018 | פרדוקס קלוברפילד | ג'ו | דיבוב |
| 2018 | Suicide Squad: Hell to Pay | סטיל מקסים / דוקטור פיית | דיבוב |
| 2018 | כוכב נולד | פיל |  |
| 2019 | מלחמת הכוכבים - פרק 9: עלייתו של סקייווקר | טמין "סנאפ" ווקסלי |  |
| 2019 | 1st Born | ד"ר קופר |  |
| 2020 | Max Reload and the Nether Blasters | יוג'ין ויילדר |  |
| 2020 | Burning Dog | סמית' |  |
| 2022 | הפייבלמנים | ברני פיין |  |
בני וג'ון

| --- | --- |

כרזת הסרט בני וג'ון
 בימוי:  ג'רמיה ס. צ'צ'יק
 הופק בידי:  סוזן ארנולד דונה רות
 תסריט:  בארי ברמן לסלי מקניל
 עריכה:  קרול ליטלטון
 שחקנים ראשיים:  ג'וני דפ מרי סטיוארט מסטרסון איידן קווין ג'וליאן מור
 מוזיקה:  רייצ'ל פורטמן
 צילום:  ג'ון שוורצמן
 מדינה:  ארצות הברית
 חברת הפקה:  מטרו גולדווין מאייר 
 חברה מפיצה:  מטרו גולדווין מאייר
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  16 באפריל 1993
 משך הקרנה:  99 דק' 
 שפת הסרט:  אנגלית
 סוגה:  קומדיה רומנטית, סרט דרמה 
 הכנסות:  $23,261,580
 הכנסות באתר מוג'ו:   bennyandjoon
 דף הסרט ב־IMDb
 
בני וג'וּן הוא סרט אמריקאי משנת 1993. סאם (ג'וני דפ) הוא צעיר תמהוני המתאהב בג'ון (מרי סטיוארט מסטרסון), אישה עם בעיות נפשיות שחיה עם אחיה הגדול המגונן (איידן קווין).
הסרט נודע בשל הקומדיה הפיזית של ג'וני דפ, שביסס את הופעתו על הסרטים האלמים של באסטר קיטון, צ'ארלי צ'פלין, ואחרים, וכן בשל השיר של הפרוקליימרס "I'm Gonna Be (500 Miles)‎" שהפך לפופולרי בעקבות הסרט.
השחקנים הראשיים

ג'וני דפ - סאם
מרי סטיוארט מסטרסון - ג'וניפר "ג'ון" פרל
איידן קווין - בנג'מין "בני" פרל
ג'וליאן מור - רותי
אוליבר פלאט - אריק
סי-סי-אייץ' פאונדר - ד"ר גארבי
דן הדאיה - תומאס
איילין ראיין - גב' סמייל
הפקה

במקור לורה דרן ווודי הרלסון היו אמורים לשחק את תפקידי הכותרת. ואולם דרן שינתה את דעתה, והרלסון החליט להשתתף במקום בסרט "הצעה מגונה". וינונה ריידר, בת זוגו דאז של דפ, נבחרה אז לגלם את ג'ון, אך בינתיים, באמצע מסכת התביעות המשפטיות שהגיעו כתוצאה מהשינויים, דפ וריידר נפרדו, ומרי סטיוארט מסטרסון קיבלה את התפקיד.
בקופות

למרות שהסרט לא נחשב לבעל פוטנציאל של "להיט", הוא הפך ל"הצלחה רדומה".בשבועיים הראשונים הסרט גרף $8 מיליון בקופות, וסך הכל ההכנסות בארצות הברית הגיעו למעל $23.2 מיליון.
טיפול בנושא מחלת הנפש

המבקר רוברט איברט כתב שג'ון היא "סכיזופרנית, למרות שהמילה סכיזופרניה לעולם לא נאמרת במפורש" בסרט, מבקרים אחרים התייחסו ל"רמזים" המרובים לכך שזוהי ההפרעה ממנה ג'ון סובלת. ואולם, במשך רוב הסרט, ניתן לראות בדמותה של ג'ון אמנית תמהונית, צעירה בעלת מוזריות, אולי אפילו אוטיסטית. מבקרים טענו שההתייחסות לחיים עם אדם שסובל מסכיזופרניה - ובמיוחד כזה שאינו מתמיד בטיפול תרופתי - היא קליל מידי, ואופטימי מידי, ומייפה את המציאות על ידי הצגה של תוצאות זמניות וזניחות של ההתנהגות של הסכיזופרן. המבקרים מיק מרטין ומרשה פורטר כתבו ש"למרות שרוב הצופים כנראה יהנו מקומדיה מרירה-מתוקה... אנשים שבפועל מתמודדים עם מחלות נפש ייפגעו מעוד סרט בשורת סרטים העושים טריוויאליזציה לנושא". ואכן, התגובות השליליות לא איחרו לבוא.
פרסים ומועמדויות

הסרט לא זכה בפרסים, אך קיבל מספר מועמדויות, כולל המועמדות השנייה של ג'וני דפ לפרס גלובוס הזהב.
| פרס | קטגוריה | המועמדים |
| --- | --- | --- |
| פרס גלובוס הזהב | פרס השחקן הטוב ביותר בסרט מוזיקלי או קומדיה | ג'וני דפ |
| פרסי הקולנוע של MTV | הופעה קומית מצטיינת | ג'וני דפ |
| פרסי הקולנוע של MTV | הצמד הטוב ביותר | ג'וני דפ ומרי סטיוארט מסטרסון |
| פרסי הקולנוע של MTV | השיר הטוב ביותר בסרט | הפרוקליימרס - I'm Gonna Be (500 Miles)‎ |
הערות שוליים

1 2  בני וג'ון באתר Box Office Mojo
↑  http://toponehitwonders.com/pop/im-gonna-be-500-miles-the-proclaimers/
↑  Saban, Stephen (באוקטובר 1994). "The Mighty Quinn". Movieline. p. 67. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Murphy, Ryan (7 במאי 1993). "A Perfect Mismatch". Entertainment Weekly. After a decade dominated by action films, the sleeper success of Benny & Joon — an oddball romance starring Masterson and Depp as seemingly ill-matched lovers who find each other a perfect fit — is the latest evidence that movies made for couples are finding their niche once again. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Ebert, Roger. Roger Ebert's Video Companion. p. 69.
↑  The Patronizingly "Adorable" Side of Schizophrenia in ‘Benny & Joon’ Bitch Flicks, July 23 2013
דגם רב-קוטבי

הדגם הרב-קוטבי (נקרא גם: הדגם הרב-מוקדי) הוא דגם התפתחות ערים שנוסח בשנת 1945 על ידי שני חוקרים וגאוגרפים אמריקאים בשם צ'נסי האריס ואדוארד אולמן. היה זה ניסיון נוסף לתאר בצורה סכמתית את התפתחות הערים.
קדם להם ״הדגם המעגלי״ שתיאר התפתחות עיר בצורת טבעות קונצנטריות שניסח ארנסט ברג'ס (1925/1929) ו״דגם מגזרי״ של הומר הויט (1939) שנחשבו למודלים הקלסיים של התפתחות עירונית. הדגם המעגלי של ברג'ס בה לתאר תהליך של צמיחת העיר מהמוקד ההיסטורי הראשוני שלה כלפי חוץ - התרחבותה לפי תקופות היסטוריות. תהליך שהוא נכון בהכללה רחבה. הביקורת כנגד הדגם המעגלי, נבעה מההנחה התיאורתית המוטעית שהעיר מתפתחת לכל הכיוונים במידה שווה, לכן נוצרת הצורה המעגלית שטען המודל.
עשור לאחר מכן, ערב מלחמת העולם השנייה פרסם הוייט את המודל השני - כשהוא מביא בחשבון כי לאורך דרכים, נהרות, קווי מסילות ברזל - הערים תתפתחנה מהר יותר, ולכן יתקבל לפי דעתו הדגם שנקרא גזרתי.
דגם הדגם של האריס ואולמן. אפשר להבחין בהתאם לצבעים במע״ר, ובמוקדים הנוספים ובחלוקת האוכלוסייה לאזורים סוציו-כלכליים שונים, שהתרחש בתהליך התפתחות העיר.
בניגוד לשני קודמיהם, האריס ואולמן הניחו כי כאשר העיר גדלה, נוצרים בה מרכזי צמיחה חדשים הנוספים למרכז הישן, הוותיק וההיסטורי. הם לא הניחו הנחות של פיזור אחיד במרחב של האוכלוסייה והמשאבים, ולא הניחו שהנוף הוא אחיד ומישורי כמו שהניח ברג'ס. מכאן הם הגיעו למסקנה כי העיר המתפתחת יוצרת מבנה רב-מוקדי.
כאמור זהו שינוי מהותי לעומת המודלים הקודמים שגרסו קיום של מרכז עירוני יחיד, תופעה שהייתה נכונה בערים קטנות ובשלבים ההיסטוריים שלפני המהפכה התעשייתית והתחבורתית.
מלבד ההכרה בהתפתחות מוקדים נוספים, המודל של האריס ואולמן שחרר את האילוץ הגאומטרי של המודלים הקודמים כמו הדגם המעגלי. שחרור האילוץ הגאומטרי מהמודל איפשר להתאים אותו למספר רב יותר של ערים, ובכך לקרב את הרעיון התאורתי שבהם למציאות ההיסטורית והגאוגרפית.
בנוסף לכך, הדגם הרב-מוקדי, ניסה להסביר גם את מיקום האוכלוסייה על פי מצבה הסוציו-כלכלי, בהקשר להתפתחות העיר וערך הקרקע ככל שמתרחקים מהמרכז. בהנחה שהמרכז העירוני הראשי (מע״ר) מהווה את המרכז ההיסטורי של העיר, נמצא סביבו רבעים של מגורי עוני הקשורים לבנייה הישנה ולהגירת האוכלוסייה העשירה החוצה לאזורים החדשים, תוך השענות על אמצעי התחבורה המודרניים - כרכבת, מכונית או רכבות תחתית.
בנוסף לכך, המודל הרב-מוקדי, לא תייג את המרכזים הנוספים כמע״ר, והם יכולים להיות מבחינת המודל מרכזי תעשייה, תיירות, תרבות, אוניברסיטאות וכדומה. לכל אלה המכנה המשותף הוא היותם מרכזי צמיחה שסביבם יתרכזו תפקודים כלכליים ואזורי מגורים.
כמובן שהאריס ואולמן, חוו את המהפכה העירונית שהתרחשה בעקבות המכונית בנוסף למהפכה שהביאו מסילות הברזל עם התפתחות העיר מהמחצית השנייה של המאה ה-19. הם הכירו את התפתחות העיר שיקגו, וראו את צמיחתה לאורך נתיבי התחבורה היבשתית והימית, ואת התיעוש הכבד שעברה וגזרו ממנה את המודל הכללי שניסחו. ייתכן והתמחותו של אולמן בגאוגרפיה של תחבורה הגבירה את תשומת ליבם לחשיבותה בהתפתחות העיר.
מבחינת ההיסטוריה של הגאוגרפיה, המודל של האריס ואולמן, נוסח כמה שנים בלבד, לפני שהתרחשה המהפכה הכמותית, שהעבירה את שיטות החקירה בגאוגרפיה מהכיוון התאורי כפי שנעשה במודלים אלה, לכיוון אנליטי פוזיטיביסטי - אולמן היה אחד החלוצים והמחוללים של מהפכה זו.
הערות שוליים

↑  Harris, C. D.; Ullman, E. L. (1945-01-01). "The Nature of Cities". The Annals of the American Academy of Political and Social Science. 242: 7–17.
| גאוגרפיה עירונית |
| --- | --- | --- |
| תחומי מחקר | עירוניות |  |
| מבנה אזורי | רחוב כפרי |  |
| מבנה עירוני | רחובות שתי וערב • דגם מעגלי • דגם מגזרי • דגם רב-קוטבי • דגם העיר האנכית • דגם לא סדיר |  |
| עיר מתמחה | ערי תעופה • ערי נמל • ערי רכבות • ערי מסחר • ערי תעשייה • עיר תיירות • עיר אוניברסיטה • ערי בירה • ערי עולם |  |
ראו גם פורטל גאוגרפיה