stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פיטר ליפטון
פרסומים נבחרים

"Wouldn't It Be Lovely: Explanation and Scientific Realism", Metascience 14, 3 (2006) 331-361. (Review Symposium on the second edition of Inference to the Best Explanation, with James Ladyman, Igor Douven and Bas van Fraassen.)
"Science and Religion: The Immersion Solution", in Andrew Moore & Michael Scott (eds) Realism and Religion: Philosophical and Theological Perspectives (Ashgate, forthcoming).
"Waiting for Hume", in Marina Frasca-Spada & P.J.E. Kail (eds) Impressions of Hume, Oxford University Press, 2005, 59-76.
"The Truth about Science", Philosophical Transactions of the Royal Society B 360 (2005), 1259-1269.
"Testing Hypotheses: Prediction and Prejudice", Science 307 (14 January 2005), 219-221.
Inference to the Best Explanation, Routledge, 1991; expanded second edition, 2004. מסת"ב 0-415-24202-9.
"Epistemic Options", Philosophical Studies 121 (2004) 147-158.
"What Good is an Explanation?", in G. Hon & S. Rackover (eds.), Explanation: Theoretical Approaches, Kluwer, 2001, 43-59. Reprinted in J. Cornwell (ed.) Understanding Explanation, Oxford University Press, 2004, 1-22.
"Genetic and Generic Determinism: A New Threat to Free Will?", in D. Rees and S. Rose (eds.) Perils and Prospects of the New Brain Sciences (CUP, 2004).
"The Reach of the Law", Philosophical Books, 43, 4, October 2002, 254-260.
"Quests of a Realist", Metascience, 10, 3 (2001), 347-353.
"The History of Empiricism", International Encyclopedia of the Social and Behavioural Sciences, Pergamon, 2001, 4481-4485.
"Is Explanation a Guide to Inference?", in G. Hon and S. Rackover (eds.), Explanation: Theoretical Approaches, Kluwer, 2001, 93-120.
"Inference to the Best Explanation", in W.H. Newton-Smith (ed.), A Companion to the Philosophy of Science, Blackwell, 2000, 184-193.
"Tracking Track Records", Proceedings of the Aristotelian Society, Supplementary Volume LXXIV (2000), 179-205.
"The Epistemology of Testimony", Studies in the History and Philosophy of Science 29A (1998), 1-31.
"All Else Being Equal", Philosophy 74 (1999), 155-168.
"Binding the Mind", in J. Cornwell (ed.), Consciousness and Human Identity, Oxford University Press, 1998, 212-224.
"Cambridge Contributions to the Philosophy of Science", in S. Ormrod (ed.), Cambridge Contributions, Cambridge University Press, 1998, 122-142.
"Is the Best Good Enough?", Proceedings of the Aristotelian Society XCIII (1993), 89-104; reprinted in D. Papineau (ed.), Philosophy of Science, Oxford Readings in Philosophy, Oxford University Press, 1996.
"Popper and Reliabilism", in A. O"Hear (ed.), Karl Popper: Philosophy and Problems, Royal Institute of Philosophy, Cambridge University Press, 1995, 31-43.
"Making a Difference", Philosophica, Vol. 51, No. 1, 1993, 39-54. Reprinted in Revue Roumaine de Philosophie, 38, 3.4, 1994, 291-303.
"Contrastive Explanation", in D. Knowles (ed.), Explanation and its Limits, Cambridge University Press, 1990, 247-266; reprinted in D. Ruben (ed.), Explanation, Oxford Readings in Philosophy, Oxford University Press, 1993.
"Causation Outside the Law", in H. Gross & T.R. Harrison (eds.), Jurisprudence: Cambridge Essays, Oxford University Press, 1992, 127-148.
הערות שוליים

↑  Lipton, Peter (2007). "Science and Religion: The Immersion Solution".  In Moore, Andrew; Scott, Michael (eds.). Realism and Religion: Philosophical and Theological Perspectives (PDF). Routledge. ISBN 978-0754652328. My religious perspective is that of a progressive Jew. [..] As a progressive Jew this will sometimes lead me to reject clear moral content present in my religious text, but here too I would continue to preserve its literal meaning.
↑  "Post Magazine: Darwin v. God". The Washington Post. אורכב מהמקור ב-2017-02-16. נבדק ב-2017-06-30.{{cite news}}:  תחזוקה - ציטוט: bot: original URL status unknown (link)
↑  ג'ון הורגן, סיינטיפיק אמריקן, דת, אמונה ומדע: מסלול ההתנגשות, באתר ynet, 7 בפברואר 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007452816205171  BnF: cb16131287g (data)  GND: 1081251271  ISNI: 0000 0000 8372 5111  LCCN: n90678731  NKC: mub20201063909  NTA: 090654196  SUDOC: 123243467  VIAF: 36079303   WorldCat (עם VIAF): 36079303
פוליטיקה של אלבניה

הממשל באלבניה מבוסס על היותה רפובליקה פרלמנטרית. האזרחים האלבנים בוחרים את נציגיהם לאספה הלאומית, ומנהיג המפלגה הגדולה ביותר באספה הלאומית ממונה על ידי נשיא אלבניה לתפקיד ראש הממשלה. מערכת המפלגות באלבניה היא מערכת רב-מפלגתית. הרשות המבצעת מנוהלת על ידי הממשלה, הרשות המחוקקת, האמונה על החקיקה מנוהלת בידי האספה הלאומית והרשות השופטת מנוהלת בידי מערכת בתי המשפט. מאז 1991, המפלגות הגדולות באלבניה הן המפלגה הסוציאליסטית של אלבניה (74 מושבים) והמפלגה הדמוקרטית של אלבניה (43 מושבים)
רשות מבצעת

רוב המוסדות הממשלתיים והרשמיים שוכנים בבירת אלבניה, טירנה.
רשות מבצעת > הנשיא

נשיא אלבניה הוא ראש המדינה של אלבניה. לנשיא סמכויות ייצוגיות, טקסיות וסמליות ואילו ראש הממשלה הוא בעל הכוח הביצועי. הנשיא נבחר לתקופת כהונה קצובה בת חמש שנים על ידי האספה הלאומית בהצבעה חשאית. כדי שהנשיא ייבחר, הוא זקוק לתמיכה של שני שלישים מכלל חברי האספה. בויאר נישני הוא נשיא אלבניה הנוכחי. הוא נבחר ב-1 ביוני 2012 ברוב של 73 מתוך 140 קולות, זאת לאחר שנכשל בשלושת הסיבובים הקודמים ולא הייתה הסכמה על מועמד.
הנשיא אמון להבטיח את קיום החוקה האלבנית ולדאוג שכל החוקים מועברים כהלכה. למעשה, הנשיא הוא המפקד העליון של הכוחות המזוינים של אלבניה. הנשיא מטיל את מלאכת הרכבת הממשלה על מנהיג המפלגה הגדולה ביותר באספה הלאומית.
רשות מבצעת > ראש הממשלה

ראש הממשלה הוא השר הבכיר ביותר בקבינט של אלבניה והוא מחזיק במשרה הבכירה במדינה. הוא מייצג את מועצת השרים בציבור וחובה עליו להציג לציבור הרחב את קווי היסוד והמדיניות הכללית של קבינטו. ראש הממשלה צריך לפתור חילוקי דעות בין שרים וברשותו ליזום הליכים בבית המשפט החוקתי של אלבניה.
הרשות המבצעת נתונה בידי מועצת השרים, שהיא בעצם הקבינט של אלבניה. ראש מועצת השרים הוא ראש הממשלה הממונה על ידי הנשיא. שרים מתמנים על ידי הנשיא לפי המלצת ראש הממשלה. האספה הלאומית חייבת לתת אישור סופי להרכב הקבינט. הקבינט אחראי לביצוע מדיניות בחוץ והפנים. הקבינט מורכב ממשרדים ממשלתיים המחולקים כל אחד לזרועות ואגפים, וזה יוצר את הרכב הרשות המבצעת.
רשות מחוקקת

האספה הלאומית (באלבנית: Kuvendi i Shqipërisë) היא פרלמנט באלבניה שמורכב מבית מחוקקים יחיד המונה 140 נציגים הנבחרים פעם ב-4 שנים. הנציגים נבחרים באופן יחסי במחוזות אלבניה לפי רשימות סגורות. אחוז החסימה עומד על כ-3%. הבחירות האחרונות התקיימו ב-23 ביוני 2013. משכנה של האספה שוכן בבירת המדינה, טירנה.
רשות שופטת

מערכת בתי המשפט באלבניה מורכבת מבית משפט חוקתי (בית משפט עליון), בית המשפט לערעורים ובתי משפט מחוזיים. בית המשפט החוקתי כולל תשעה שופטים שנבחרו לתקופת כהונה קצובה בת תשע שנים על ידי חברי האספה הלאומית. בית המשפט החוקתי מפרש את החוקה ומסדיר את החוקים, ופותר מחלוקות בין הרשויות המקומיות והפדרליות. בתי המשפט הנותרים עוסקים בדינים פליליים, אזרחיים וצבאיים. בית המשפט לערעורים הוא בית המשפט הגבוה שאליו ניתן להגיש ערעור. בבית המשפט לערעורים נמנים שופטים הנבחרים לתקופת כהונה בת 7 שנים.
נשיא הרפובליקה הוא היחיד שיכול לפטר שופטים כראות עיניו.
חלוקה מנהלית

באלבניה ישנם 12 מחוזות בחירה, כמניין מחוזות אלבניה. בתוך כל מחוז, כל מפלגה חייבת לעמוד בסף של שלושה אחוזים מהקולות אחרת לא תבחר לאספה הלאומית.
ראו גם

פוליטיקה
מקום העבודה הרשמי של ראש ממשלת אלבניה והשרים
משכן האספה הלאומית
פרידריך קניג

| --- | --- |

 לידה:  17 באפריל 1774 אייסלבן, בית מנספלד 
 פטירה:  17 בינואר 1833 (בגיל 58) צל אם מיין, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 ענף מדעי:  יזמות עסקית, לחיצה (דפוס), דפוס בלט 
 מקום קבורה:  Prämonstratenserkloster 
 
מכונת הדפוס מונעת הקיטור של קוניג משנת 1814
פרידריך גוטלובּ קוניג (בגרמנית: Friedrich Gottlob Koenig;17 באפריל 1774 –  17 בינואר 1833), ממציא גרמני הידוע בעיקר הודות למכונת הדפוס המהירה שלו, אותה בנה יחד עם השען אנדרס פרידריך באואר.
ביוגרפיה

קוניג נולד באייסלבן למשפחת איכרים פשוטה, ולמרות מותו המוקדם של אביו, הצליח קוניג ללמוד בבית ספר תיכון. ב-1790 החל בהכשרה בבית הדפוס ברייטקופף והרטל בלייפציג במשך ארבע וחצי שנים, שם למד את סודות המקצוע.
ב-1803 ניסה קוניג להקים בעיר זול בית דפוס ממוכן, אבל בשל היעדר טכנולוגיה מתאימה הרעיון לא יצא לפועל.
קוניג עבר ללונדון ב-1804 וב-1810 הוענק לו פטנט על המצאתו, וקוניג החל להדגים את מכונתו ב-1812. המכונה עמדה בסדנת הממציאים, והזמנות נשלחו ללקוחות פוטנציאליים, כגון ג'ון וולטר, עורך הטיימס. פעילות זו נעשתה תחת מעטה חשאיות מחשש לכעסם של בעלי הדפוס שהמצאה זו עתידה הייתה לדחוק את רגליהם. הגיליון הראשון של הטיימס שהודפס באמצעות המכונה החדשה של קוניג יצא לאו ב-29 בנובמבר 1814.
באוגוסט 1817 קוניג חזר לגרמניה בשל אי הסכמה עם שותפו תומאס בנסלי, וחששו של קוניג כי בנסלי מנסה להשיג בעלות מלאה על המכונה החדשה. לבסוף הקים קוניג במנזר נטוש בסמוך לווירצבורג חברה לייצור המכונה, בשם קוניג את באואר.
קניג הלך לעולמו בשנת 1833 בצל אם מיין שמחוז וירצבורג.
לקריאה נוספת

Bolza, Hans (1967), "Friedrich Koenig und die Erfindung der Druckmaschine", Technikgeschichte, 34 (1): 79–89
Wolf, Hans-Jürgen (1974), Geschichte der Druckpressen (1st ed.), Frankfurt/Main: Interprint
הערות שוליים

↑  Meggs, Philip B. A History of Graphic Design.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007453943305171  PLWABN: 9810544569405606  BnF: cb16672426r (data)  GND: 118564366  ISNI: 0000 0000 3111 786X  LCCN: n88295471  NKC: xx0227733  NTA: 070621845  SUDOC: 233810048  VIAF: 40170400   WorldCat (עם VIAF): 40170400
מוזאזאורוס

| מוזאזאורוס |
| --- | --- |
  למעלה: שלד של Mosasaurus hoffmannii, למטה: גודל מיני מוזאזאורוס בהשוואה לאדם
תקופה
קרטיקון עליון, 70–66 מיליון שנה לפני זמננו PreЄ Є O S D C P T J K Pg N     
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
קבוצה:: זאורופסידה
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: זוחלים
על־סדרה:: לפידוזאוריה
סדרה:: קשקשאים
תת־סדרה:: דמויי קמטן
משפחה:: מוזאזאוריים
סוג:: מוזאזאורוס
מינים
 M. hoffmannii ‏ (מנטל, 1829)  M. missouriensis ‏ (Harlan, 1834)  M. conodon ‏ (Cope, 1881)  M. lemonnieri ‏ (Dollo, 1889)
שם מדעי
 Mosasaurus ‏קוניבר, 1822

מוזאזאורוס (שם מדעי: Mosasaurus; מילולית "הלטאה של נהר מז") הוא סוג של זוחל ימי ענקי ממשפחת המוזאזאוריים שחי בשלהי הקרטיקון (גיל המאסטריכט) בימים של חצי הכדור הצפוני, בין אירופה לאמריקה הצפונית. מבחינה פילוגנטית המוזאזאורוס שייך לסדרת הקשקשאים ואפשר לתארו כלטאה ימית ענקית (הקרובה גם לנחשים), שנכחדה לפני 66 מיליון שנה לפני זמננו בהכחדת הקרטיקון.
תיאור

המוזאזאורוס היה זוחל ימי ענק ואחד מהגדולים שבבני משפחתו: אורכו נע בין 15 ל-18 מטר ומשקלו בין 15 ל-20 טון מטרי. גופו היה בצורת פלך עם זנב שרירי ארוך שבקצהו סנפירי זנב וארבעת גפיו הפכו לסנפירים ארוכים ועבים. הזנב היה ככל הנראה איבר השחייה העיקרי שסיפק דחף אך גם שאר הסנפירים סייעו לו לשחות בים.
ראשו של המוזאזאורוס היה חרוטי וארוך, והגולגולת הייתה חסונה ובנויה בצורה חזקה. פיו היה ארוך וכלל הרבה שיניים חדות שמעידות שהיה טורף. בשל גודלו הרב נחשב המוזאזאורוס לטורף על. עם זאת, מניתוח ארובות העיניים וקופסת המוח שלו עולה שאף על פי שהיו לו עיניים גדולות, הייתה לו ראייה ביניקולרית גרועה וחוש ריח לא מפותח.
למוזאזאורוס "עצם הרבועה" באחורי הגולגולת מימין ומשמאל הדומה למפתח או לסימן שאלה. דבר זה הוא סמן הכר למשפחת המוזאזאוריים. לעומתם, אצל לטאות הכח דומה עצם הרבועה ליתד. עצם הרבועה המוזאזאורית הייתה בעלת יכולת תנועה, תכונה של הקשקשאים. במרכז הלסת התחתונה, מאחורי עצם השינים ישנו מפרק שני מימין ומשמאל, בנוסף למפרק הראשון מימין ומשמאל בבסיס החבור של הלסת התחתונה לשאר חלקי הגולגולת. המוזאזאוריים כולם היו בעלי מבנה זה, מאפיין ייחודי המבדיל אותם מלטאות הכוח, והיו המוזאזאוריים הזוחלים היחידים בעלי מבנה זה. בהיכחדם לפני 66 מיליון שנה איבדה מחלקת הזוחלים תכונה זו. למוזאזאוריים כולם הייתה עין הקודקוד, מאפיין של הלפידוזאוריה ובזה דמו ללטאות הכוח.
אורח חיים

המוזאזאורוס היה טורף על שהיה מסוגל לתקוף ולטרוף כל יצור חי במים, החל מדגים ורכיכות (בעיקר ממחלקת הסילוניות כגון דיונונים ואמוניטים) וכלה בכרישים וזוחלים ימיים (כגון צבי ים ענקיים ואף מוזאזאורים אחרים).
ככל הנראה, צדו המוזאזאורים את טרפם בעיקר בשכבה העליונה של המים ומיעטו לצלול למים העמוקים למרות שהיו מסוגלים לכך. המוזאזאורוס לא היה שחיין מהיר במיוחד ולכן תקף בעיקר טרף איטי, כגון זוחלים ימיים (בעיקר צבי ים) שעלו לפני המים כדי לשאוף אוויר. הוא ארב להם מתחת לפני הים, מזהה אותם לפי הצל שלהם אל מול השמש, ואז זינק במהירות באמצעות מכת זנב חזקה ונשך אותם. אם הנשיכה החזקה לא הרגה אותם, היא הייתה פוצעת אותם קשות, ואז היה המוזאזאורוס דולק אחרי טרפו עד אשר היה נחלש ומתעייף מאובדן דם.
בשל חוש הריח הגרוע שלו, לא היה המוזאזאורוס אוכל נבלות, ותזונתו התבססה על ציד של טרף חי, אם כי לא היה בוחל באכילת פגרים כאשר הייתה נקרית לו ההזדמנות.
הגילויים והמחקר

ארבעה מבני מינו של המוזאזאורוס ידועים מהולנד. הראשון התגלה בשנת 1764, השני, שזכה לשם "מוזאזאורוס הופמאני" נתגלה בשנת 1780 השלישי נתגלה בשנת 1999 והרביעי נתגלה בשנות האלפים. "מוזאזאורוס הופמאני" היה ככל הנראה השלם ביותר שנתגלה, ומכיוון שהדבר אירע בתקופה שרק מעטים מבני אדם החלו להאמין שהיו חיות שנכחדו, הפך השלד המאובן לסנסציה עולמית.
הגילויים והמחקר > מסקנות המחקרים

בשנת 1798 כתב אדריאן גילס קאמפר, מדען הולנדי, את התיאור הראשון של המוזאזאורוס, והקדים את הברון הצרפתי ז'ורז' קיווייה. המדען ההולנדי זהה את המוזאזאורוס כאחת מלטאות כוח. השם מוזאזאורוס הוענק לכל סדרת המוזאזאוריים בשנת 1822. השם "מוזאזאורוס הופמאני", ניתן בשנת 1829, ורק בשנת 1853 גילה מדען גרמני שהמוזאזאוריים חיו בים.
בתרבות

המוזאזאורוס הופיע בסרטי פארק היורה ב"עולם היורה", כנקבה שחיה בתוך לגונה מוקפת בגדרות וסביבה טריבונות, בהם נאספים צופים למופע האכלה והוא החיה הגדולה ביותר בפארק. המוזאזאורוסית טורפת את זארה, העוזרת של קלייר, ופטרנודון, ובסוף הסרט גם את ה"דינוזאור" המהונדס גנטית אינדומינוס רקס. המוזאזאורוסית מופיעה גם בסרט ההמשך "עולם היורה: נפילת הממלכה", שם היא מצליחה לברוח לאוקיינוס וטורפת צוללת עם שני עובדים, וכן עובד נוסף המשתלשל מסולם מתחת למסוק. בסוף הסרט היא טורפת גלשן בעודה מגיחה מתוך גל ליד החוף. היא מוצגת גם בסרט הקצר "הקרב בביג רוק", בעודה טורפת עמלץ לבן שצד אריה ים. בעולם היורה: עולם חדש היא מופיעה בתקיפת ספינה לדיג סרטנים ובסוף הסרט שוחה לצד לווייתנים גדולי-סנפיר. כמו כן היא נראית בסדרה עולם היורה: מחנה הקרטיקון ובתצוגת IMAX של פרולוג עולם היורה: עולם חדש.
בנוסף היא מוצגת במשחק מחשב של הסדרה ביניהם: ב-Jurassic Park Builder, Jurassic World Evolution 2, עולם היורה: המשחק, ב-"Jurassic World Alive" וב"עולם היורה: לגו".
המוזאזאורוס נראה בעוד משחקי מחשב כמו "Saurian"‏, "Dinosaur Simulator"‏, "Hungry Shark Evolution" ו-"ARK: Survival Evolved".
המוזאזאורוס מופיע בסדרה בראשית בעונה ראשונה, בו הוא מוצג בעל שריון ורצועת קוצים.
המוזאזאורוס מופיע בסדרה כוכב פרהיסטורי, בו נראה פרט שצד טירנוזאורוס צעיר ובהמשך זוג מוזאזאורוסים נלחמים על שטח ניקיון.
כמו כן הוא מופיע בסדרת הילדים רכבת הדינוזאורים.
בנוסף הוא הופיע בסדרה פלאווורלד.
גלריה

איור של Mosasaurus hoffmannii
איור של Mosasaurus beaugei
איור של מוזאזארוס צד צב ים
שלד משוחזר של מוזאזאורוס מהמין Mosasaurus beaugei
הערות שוליים

↑  האזכור הגדול ביותר של אורך המוזאזאורוס הוא 60 רגל. במקרה שהדבר מדויק, מדובר ב 18.288 מטרים.
↑  Ellis (2003); "The Mosasaurs", page 196
↑  ז'ורז' קיווייה קיבל את המאובן מצבא צרפת המהפכנית בשנת 1795, לאחר כיבוש מאסטריכט בידי צרפת ב-8 בדצמבר 1794. בשנת 1808 קיבל הברון קיוויה את מסקנותיו של קאמפר
פסאו

פָּסַאוּ (בגרמנית: Passau) היא עיר בדרום-מזרח בוואריה, גרמניה, על הגבול האוסטרי.
פסאו ידועה גם בשם דרייפלוסשטאדט (בגרמנית: Dreiflüssestadt; מילולית: עיר שלושת הנהרות), על שם שלושת הנהרות שנפגשים בה: הדנובה, האין והאילץ.
משברים בעיר במאה ה-21

השיטפונות שפגעו בגרמניה בחודשים מאי ויוני בשנת 2013 היו מהחמורים ביותר שחוותה העיר, ורבים מהתושבים פונו מהמקום.
ב-2015, חוותה העיר משבר פליטים; עקב מיקומה של העיר בסמוך לגבול עם אוסטריה, היא היוותה מוקד משיכה למהגרים. מחסומים הוצבו דרך קבע בפאתי העיר, על מנת לאתר אותם. ראש העיר דווח כי במהלך האוקטוברפסט הגיעו למקום כ-10,000 פליטים מדי יום.
ערים תאומות

ארצות הברית האקנסק (אנ'), ניו ג'רזי, ארצות הברית
צרפת קאנייה סור מר, צרפת
אוסטריה קרמס, אוסטריה
יפן אקיטה, יפן
ספרד מאלגה, ספרד
צ'כיה צ'סקה בודייוביצה, צ'כיה
הרפובליקה העממית של סין ליאוזו (אנ'), הרפובליקה העממית של סין
הונגריה וספרם, הונגריה
איטליה מונטקיו מג'ורה (אנ'), איטליה
הערות שוליים

↑  Helen Page, The Great Passau Floods. Think metres, not inches.
↑  Björn Hengst, Passau Suffers Worst Flood in 500 Years, https://www.spiegel.de/
↑  Situation 'dramatic’ as German town underwater after floods, nationalpost.com
↑   גרמניה צופה כי תוציא 100 מיליארד יורו על משבר הפליטים עד 2020, באתר TheMarker‏, 14 במאי 2016
↑  בלומברג, ביקורת הגבולות באירופה מטריפה את נהגי המשאיות – וחונקת את הכלכלה, דה מארקר, 18/4/2016
↑  כתבי YNET, עיר אוהלים בבודפשט, זעם גרמני על בריטניה, באתר ynet, 2 בספטמבר 2015
↑   דפנה מאור, וילקומן, ראוס, באתר TheMarker‏, 28 בפברואר 2016
↑  Marcus Meyer, Passau und der Flüchtlingsstrom
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007564216705171  GND: 4044828-9  LCCN: n80040815  MusicBrainz: 06100a4b-5a59-4abc-bcc8-9ed5e696f584  NKC: ge138805  NSK: 000763586  VcBA: 497/1926  VIAF: 129000588   WorldCat (עם VIAF): 129000588 
ערך זה הוא קצרמרבנושא יישובים ובנושא גרמניה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
צ'ארלס צ'או

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  10 בנובמבר 1965 (בן 59) שאנגחאי, הרפובליקה העממית של סין 
 מדינה:  הרפובליקה העממית של סין 
 השכלה:  אוניברסיטת פודן  Shanghai High School 
 
צ'ארלס צ'או או צ'או גוּאוֹוֵי (בסינית מפושטת: 曹国伟, פיניין: Cáo Guówěi; נולד ב-10 בנובמבר 1965) הוא איש עסקים סיני המכהן כנשיא ומנכ"ל סינה‏. סינה רשומה בנאסד"ק, ולה כ-12,900 עובדים ברחבי העולם.
צ'או עובד בסינה מאז 1999, שבה מונה לסגן נשיא כספים (VP Finance).
הונו האישי מוערך (2016) במעל 600 מיליון דולר.
השכלה

לצ'או תואר שני בניהול חשבונות מאוניברסיטת טקסס באוסטין, תואר שני בעיתונאות מאוניברסיטת אוקלהומה ותואר ראשון בעיתונאות מאוניברסיטת פודאן שבשנחאי.
הערות שוליים

↑  "Asia's 25 hottest people in business". CNN Money. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "10 people you should know in China". Yahoo Finance. נבדק ב-15 באפריל 2013. {{cite web}}:  (עזרה)
המינסטר של אולם

| --- | --- |

המינסטר של אולם
 הבניין הגבוה בעולם בתקופה:  1890–1901
 בניין קודם:  קתדרלת קלן
 בניין הבא:  בניין עיריית פילדלפיה
 מידע כללי
 סוג:  כנסייה
 על שם:  מרים, אם ישו 
 מיקום:  אולם
 מדינה:  גרמניה גרמניה
 זרם:  נצרות פרוטסטנטית
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – 1377–1529, 1817–1890
 תאריך פתיחה רשמי:  1377 
 אדריכל:  Ulrich Ensingen 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות גותית
 מידות
 גובה:  161.53 מטר
 גובה פנימי:  41.6 מטר
 שטח:  8,260 מטר רבוע
 מידע טכני
 קיבולת:  2000 (ישיבה),  20,000 (עמידה)
 
 קואורדינטות:  48°23′55″N 9°59′33″E﻿ / ﻿48.39861°N 9.99250°E﻿ / 48.39861; 9.99250
 ulmer-muenster.de
 he
 
המינסטר של אוּלְם (בגרמנית: Ulmer Münster, ידועה גם כ"קתדרלת אולם") היא כנסייה בעיר אולם שבגרמניה, הבנויה בסגנון גותי. זוהי הכנסייה הגבוהה ביותר בעולם, עם מגדל ובראשו צריח מחודד המתנשא לגובה 161.53 מטרים (530.0 רגל). במשך מאות שנים היוותה הכנסייה את אחת מנקודות הציון והמבנים הבולטים באזור. אף על פי שהיא נודעה כ"קתדרלת אוּלְם" היא לא בדיוק קתדרלה מאחר שמעולם לא הייתה מושב של בישוף.
היסטוריה

במאה ה-14 הכנסייה הקהילתית של אולם ניצבה מחוץ לחומות העיר. פרנסי העיר ונכבדיה החליטו להקים כנסייה חדשה בתוך חומות העיר והסכימו לממן את הקמתה.
העבודה על הכנסייה החלה בשנת 1377 ומומנה בידי תושבי העיר. התוכנית המקורית כללה ספינה ראשית בת 3 אגפים שווי גובה (דבר שבסוף לא יצא לפועל), מגדל מערבי בודד ועליו צריח מחודד, ושני צריחים מעל בית המקהלה. ב-1392 מונה אולריך אנזינגן (שהיה קשור גם לקתדרלת שטרסבורג) לרב-הבנאים של הכנסייה. תוכניתו הייתה להפוך את המגדל המערבי לצריח הכנסייה הגבוה בעולם.
הכנסייה נחנכה ב-1405 עוד בטרם הושלמה, וכללה ספינה ראשית ובית מקהלה שכוסו בגג זמני. ברם, גובהן הרב של הספינות המשניות והקמרונות הכבדים גרמו לעומס רב ונזקים למבנה, דבר שהצריך בנייה מחדש של הספינות המשניות והוספת עמודי תמיכה למבנה.
אולם
ב-1477 החלה בניית המגדל הראשי. ב-1529 נפסקה הבניה והיא חודשה רק ב-1817 בגל התחייה הגותית. באותה תקופה נוספו למבנה תמיכות דואות שהיוו בעיקר תוספת אסתטית. בשנת 1890 הושלם המגדל המרכזי והצריח שמעליו, ובכך נשלמה בניית הכנסייה.
ב-1530/1531 המירו תושבי אולם את דתם לנצרות הפרוטסטנטית ועמם עברה גם הכנסייה. בתקופה זו פסקה הבנייה כשהמגדל בגובה 100 מטר בגלל סיבות פוליטיות (הרפורמציה, מלחמת שלושים השנים ומלחמת הירושה הספרדית) וסיבות כלכליות (גילוי אמריקה ב-1492 ופתיחת נתיבי סחר להודו). הבנייה חודשה, כאמור, בתקופת התחייה הגותית ובה הושלמו שלושת צריחי הכנסייה.
תמונה מ-1887, לפני השלמת הצריח הגבוה.
ציור של המינסטר של אולם מ-1894.
תמונה מסביבות 1910.
הכנסייה שרדה את ההפצצות על גרמניה במלחמת העולם השנייה, ואחת הסיבות המרכזיות לכך היא הערפל ששרר דרך קבע באזור אולם. בערפל שכזה היה קשה מאוד לטייסי בעלות הברית לנווט והם מצאו את מגדלה המזדקר של אולם כציון דרך מרכזי וחיוני למדי מכדי להרוס אותו.
החל משנות ה-2000 עברה הכנסייה שיפוצים, עבודות שימור וניקיון. נכון ל-2014, מגדלי הכנסייה מכוסים בפיגומים ומתבצעים בה טיפולי שימור וניקיון.
אדריכלות

האלמנט הבולט בכנסייה הוא המגדל המערבי שלה, ובראשו צריח מחודד בסגנון תחרה גרמני המתנשא לגובה של 161.53 מטרים. אפשר לטפס ב-768 מדרגות כדי להגיע לתצפית פנורמית מצוינת על העיר אולם (שבבאדן-וירטמברג) ועל שכנתה נוי-אולם (אולם החדשה), שבבוואריה. בתנאי ראות טובים ניתן לראות גם את הרי האלפים מסנטיס (Säntis) לצוגשפיצה (Zugspitze).
במזרח הכנסייה שני מגדלים נמוכים יותר, העטורים גם הם צריחים מחודדים, המאגפים את האפסיס.
הכנסייה בנויה מספינה ראשית הנמשכת ברציפות לבית המקהלה, ללא בית רוחב (טרנספט) המפריד ביניהן (ומקנה לקתדרלה צורת צלב כמו בבזיליקה). קמרונות הספינה הראשית והספינות המשניות הם קמרונות מפותחים ומורכבים האופייניים לגותיקה המאוחרת. הספינה הראשית נתמכת על ידי תמיכות דואות בנות קומה אחת, ובקצותיהן צריחונים.
הכנסייה היא הכנסייה הלותרנית הגדולה בגרמניה ושנייה בגודלה רק לקתדרלת קלן.
אדריכלות > מידות

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
|  גובה הצריח המערבי: 161.53 מטר.  גובה הספינה הראשית: 41.6 מטר.  גובה הספינות המשניות: 20.55 מטר.  אורך: 123.56 מטר.  רוחב: 48.8 מטר.  שטח: 8,260 מטר רבוע.  נפח: 190,000 מטר מעוקב.  משקל המגדל המערבי: 51,000 טון.  מספר מושבים: 2,000.  תכולת אנשים (בעמידה): 20,000. |   איור של החזית עם המגדל והצריח המחודד |   תוכנית הכנסייה - לחצו על התמונה להגדלה ומקרא |
יצירות אמנות

מלבד המגדל הגבוה, מכילה הכנסייה יצירות אמנות רבות ומפורסמות.
ספסלי המקהלה מהמאה ה-15 שנעשו על ידי ירג סירלין האב (Jörg Syrlin der Ältere) זוכים למוניטין בינלאומי, בייחוד פסלי החזה המגולפים שנודעו כיצירות מופת בתולדות האמנות.
עוד יצירות שניתן לציין הן פסל "איש של צער" מאת הנס מולטשנר (Hans Multschner) בשער הראשי, את הטימפנון מעל השער הראשי המתאר סצנות מספר בראשית, ואת חופת דוכן הדרשה מאת ירג סירלין הבן (Jörg Syrlin der Jüngere) וכן החלונות במזרח הכנסייה.
ב-1877 קבוצת יהודים, בהם הרמן איינשטיין, אביו של אלברט איינשטיין, תרמו כסף להקמת פסל של הנביא ירמיהו, הניצב מתחת לעוגב הראשי.
בשיפוצים וחידושים שנעשו בכנסייה נוספו מספר גרגוילים וכן פסל "הקבצן" בידי האמן האקספרסיוניסט ארנסט ברלך.
העוגב

העוגב המקורי של הכנסייה נהרס באיקונוקלאזם והוחלף בסוף המאה ה-16. ב-1763 ניגן על העוגב וולפגנג אמדאוס מוצרט. ב-1960 נבנה העוגב מחדש כדי לפתור בעיה אקוסטית.
תמונות

כנסיית אולם - צילומי חוץ והמגדל
המינסטר של אולם בשקיעה
המינסטר של אולם בלילה
המגדל והצריח המחודד, ובצידו תמיכות דואות, 2009
המינסטר של אולם, 2011
מבט אווירי, 2010
המינסטר של אולם, החזית הצפונית, 2008
מבט על מגדל הפעמונים והצריח המחודד
מבט על התמיכות הדואות והצריחונים בחזית הדרומית
פרטי הצריח הצפון-מזרחי
מבט מצפון, 2012
כנסיית אולם - צילומי פנים
מראה בית המקהלה
מראה הספינה הראשית
כיסאות המקהלה של ירג סירלין מהמאה ה-15
פסל חזה של קיקרו מאת ירג סירלין
חלונות צבעוניים מעל המזבח הראשי
המזבח הראשי מאת מרטין שאפנר (1521)
"מקור האמונה" מעל השער הראשי
פסל "איש הצער" מאת הנס מולטשנר (1429)
מצבה בעברית המוצגת באולם הכנסייה
המינסטר של אולם, מבט חזיתי על הצריח, צולם ב-2005.
מבט מהאוויר, צולם ב-2014.
החזית המערבית עם צריח התחרה התמיר
הספינה הראשית - מבט מערבה לעבר הנרתקס והעוגב.
מבט על בית המקהלה והאפסיס.
צ'ארלס מקדואל

| --- | --- |
 לידה:  1743 ווינצ'סטר, ארצות הברית 
 פטירה:  1815 (בגיל 72 בערך) מחוז בורק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 דרגה:  בריגדיר גנרל 
 
צ'ארלס מקדואל (באנגלית: Charles McDowell; 18 באוקטובר 1743 – 31 במרץ 1815) היה בריגדיר גנרל בחטיבת מחוז מורגן של המיליציה המדינית של קרוליינה הצפונית, במהלך המהפכה האמריקאית.
ביוגרפיה

מקדואל נולד ב-18 באוקטובר 1743, בווינצ'סטר, מחוז פרדריק שבווירג'יניה, לג'וזף ומרגרט. בצעירותו עברה משפחתו למחוז רואן שבקרוליינה הצפונית.
בעת המהפכה האמריקנית שירת כגנרל המיליציה של קרוליינה הצפונית. במרוצת המלחמה היה מעורב בקרבות רבים כנגד שבט הצ'רוקי. בין השנים 1775–1776, שימש כקפטן הגדוד השני של מחוז רואן. בשנת 1777 מונה לקולונל של מיליציית מחוז בורק. בשנת 1782 מונה לבריגדיר גנרל של חטיבת המיליציה המחוזית של מורגן. טרם המלחמה כיהן מקדואל כחבר בבית הנבחרים של קרוליינה הצפונית. בין השנים 1782–1789, ייצג את המדינה בסנאט של ארצות הברית.
הוא נפטר ב-31 במרץ 1815 ונקבר בבית הקברות של מורגנטון.