stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הגירה לברזיל
האוכלוסייה הברזילאית לפני ההגירה

כאשר ברזיל יושבה כארץ חדשה בעולם החדש על ידי הפורטוגלים בשנת 1500, אוכלוסייתה הילידית הייתה מורכבת מכ-2.4 מיליון שבטים ילידים.
במהלך שלושת העשורים שלאחר מכן, נותרה המדינה מאוכלסת בדלילות על ידי אירופאים. בין אלו המעטים, בעיקר פורטוגלים, היו בעיקר עריקים, פושעים שגורשו מפורטוגל, ניצולי ספינות טרופות או מלחים מרדניים. הם השתלבו בשבטים המקומיים, תוך ניצול הטכנולוגיה המתקדמת שלהם כדי להשיג עמדות מיוחדות בתוכם.
לאחר 1530 החלו הפורטוגלים להתיישב בברזיל במספרים משמעותיים. עם זאת, פורטוגל הייתה בעלת אוכלוסייה קטנה מכדי לפתח את ניצול ברזיל באופן מלא. עד שנת 1550, החלו המתיישבים להביא עבדים מאפריקה. מ-1500, כאשר הפורטוגלים הגיעו לברזיל, ועד לעצמאותה בשנת 1822, התיישבו בברזיל בין 500,000 ל-700,000 פורטוגלים, כאשר 600,000 מתוכם הגיעו במאה ה-18 בלבד.
הפורטוגלים התיישבו בכל השטח, תחילה נשארו ליד החוף, למעט באזור סאו פאולו, משם התפשטו הבנדיירנטים לתוך פנים הארץ. במאה ה-18, גלים גדולים של פורטוגלים התיישבו במדינה בעקבות גילוי הזהב באזור מינאס ז'ראיס, אך מספר הפורטוגלים שהתיישבו בברזיל בתקופה הקולוניאלית היה נמוך בהרבה ממספר העבדים האפריקאים: מ-1550 עד 1850 הובאו לברזיל כ-4 מיליון עבדים.
אין להבין מכך שאוכלוסיית ברזיל לפני העצמאות הייתה בעיקרה שחורה: תוחלת החיים הממוצעת של עבד אפריקאי בברזיל הייתה רק שבע שנים לאחר הגעתו, מה שמרמז על שיעורי תמותה גבוהים במיוחד. למרות שהילדים שנולדו לנשים עבדים ירשו את מעמד העבדות, הפורטוגלים תמיד הסתמכו על עבדים שנרכשו מסוחרי עבדים כדי להחליף ולהגדיל את כוח העבודה; הגידול הטבעי של אוכלוסיית העבדים היה תמיד קטן מאוד.
בתחילת המאה ה-19 ברזיל הייתה מורכבת בעיקר מאנשים משלושה מקורות שונים: התושבים הילידים, הפורטוגלים וצאצאיהם, האפריקאים וצאצאיהם, וכמובן, אנשים בדרגות שונות של תערובת "גזעית". בשנת 1872, לאחר הגעתם של כ-350,000 מהגרים, בעיקר מאירופה, וכ-1,150,000 אפריקאים שהובאו בכפייה לברזיל כעבדים, המפקד הראשון של ברזיל מנה 9,930,478 אנשים, מתוכם 3,787,289 (38.14%) היו לבנים, 3,380,172 (34.04%) היו פרדוס (אנ'), 1,954,452 (19.68%) היו שחורים, ו-386,955 (3.90%) היו קאבוקלוס (אנ').
תקופה ראשונה: 1820–1871

ההגירה החלה כהלכה עם פתיחת הנמלים הברזילאים, ב-1808. הממשלה החלה לעורר את הגעתם של האירופים לכבוש חלקות אדמה ולהפוך לחקלאים קטנים. ב-1812 הובאו מתיישבים מהאיים האזוריים לאספיריטו סנטו וב-1819, שוויצר לנובה פריבורגו, ריו דה ז'ניירו. לאחר העצמאות מפורטוגל, האימפריה הברזילאית התמקדה בכיבוש מחוזות דרום ברזיל. זה היה בעיקר בגלל שבדרום ברזיל הייתה אוכלוסייה קטנה, חשופה להתקפות של ארגנטינה ואינדיאנים קיינגאנג.
ההגירה לברזיל החלה באופן מסודר עם פתיחת הנמלים הברזילאים בשנת 1808. הממשלה החלה לעודד את הגעתם של אירופאים על מנת לאכלס חלקות אדמה ולהפוך לחקלאים קטנים. בשנת 1812 הובאו מתיישבים מהאיים האזוריים לאספיריטו סנטו ובשנת 1819 הובאו שווייצרים לנובה פריבורגו, ריו דה ז'ניירו. לאחר קבלת העצמאות מפורטוגל, התמקדה האימפריה הברזילאית באכלוס הפרובינציות של דרום ברזיל. הסיבה העיקרית לכך הייתה שבדרום ברזיל הייתה אוכלוסייה קטנה, שהייתה פגיעה להתקפות מצד ארגנטינה והאינדיאנים מקבוצת קיינגאנג.
מ-1824 החלו מהגרים ממרכז אירופה לאכלס את האזור המוכר כיום כאזור סאו לאופולדו, בפרובינציית ריו גראנדה דו סול. לפי הגאוגרף הגרמני לאו וייבל, מהגרים גרמנים אלה היו בעיקר "איכרים מדוכאים וחיילים לשעבר בצבאו של נפוליאון". בשנת 1830 עבר חוק שאסר על הממשלה הקיסרית להוציא כסף על יישוב מהגרים, מה שעצר את ההגירה עד 1834, כאשר הממשלות הפרובינציאליות קיבלו אחריות על קידום ההגירה.
לאחר מלחמת האזרחים האמריקאית כ-20,000 תומכי הקונפדרציה מהדרום האמריקאי היגרו לאימפריה של ברזיל. רבים מהם התיישבו בסאו פאולו, במיוחד בסמוך לעיר אמריקנה (אנ') של ימינו. המהגרים היו הראשונים שהביאו את הבפטיזם ואת המתודיזם לברזיל.
בשנת 1859 פרוסיה אסרה על הגירה לברזיל. זאת בעיקר בשל תלונות על כך שגרמנים נוצלו במטעי הקפה של סאו פאולו. עם זאת, בין השנים 1820 ו-1876 נכנסו לברזיל 350,117 מהגרים. מתוכם, 45.72% היו פורטוגלים, 35.74% מ"לאומים אחרים", 12.97% גרמנים, בעוד שאיטלקים וספרדים יחדיו לא הגיעו ל-6%. מספר המהגרים הכולל לשנה היה בממוצע כ-6,000. רבים מהמהגרים, ובמיוחד הגרמנים, הובאו כדי להתיישב בקהילות כפריות כבעלי קרקע קטנים. הם קיבלו אדמה, זרעים ובעלי חיים על מנת להתאקלם.
תקופה שנייה: 1872–1903

ברבע האחרון של המאה ה-19 גדל בצורה משמעותית מספר המהגרים הנכנסים לברזיל. מצד אחד אירופה עברה משבר דמוגרפי חמור שנבע מגידול מהיר באוכלוסייה שיצר לחץ על משאבי הקרקע והעבודה והוביל לאבטלה ולהגירה מוגברת; מצד שני המשבר הסופי של העבדות בברזיל גרם לרשויות הברזילאיות למצוא פתרונות לבעיית כוח העבודה.
כל זה התרחש במקביל לזמינות הולכת ופוחתת של אדמות טובות יותר בדרום ברזיל— בעוד שהמהגרים הגרמנים שהגיעו בתקופה הקודמת התיישבו בעמקי הנהרות, האיטלקים שהגיעו ברבע האחרון של המאה התיישבו באזורים ההרריים של המדינה.
במהלך תקופה זו ההגירה הייתה אינטנסיבית הרבה יותר: מספרים גדולים של אירופאים, במיוחד איטלקים, החלו להגיע למדינה כדי לעבוד בקציר הקפה. מ-1877 עד 1903, כמעט שני מיליון מהגרים הגיעו בקצב של 71,000 בשנה. הקליטה, החקיקה ומדיניות ההתיישבות של מהגרים בברזיל היו הרבה פחות מאורגנים מאשר בקנדה ובארצות הברית באותה תקופה. עם זאת, בית אכסניה למהגרים (Hospedaria dos Imigrantes) נבנה בשנת 1886 בסאו פאולו, ונקבעו שגרות קבלה ורישום מהירות להמוני המהגרים שהגיעו באוניות בנמלי הים של ויטוריה, ריו דה ז'ניירו, סנטוס, פארנגואה, פלוריאנופוליס ופורטו אלגרה. האתר בסאו פאולו לבדו עיבד יותר מ-2.5 מיליון מהגרים במהלך כמעט 100 שנות פעילות רצופה. תועדו אנשים מיותר מ-70 לאומים שונים.
בשנת 1850 הכריזה ברזיל על ביטול העבדות בברזיל. להכרזה זו היו השפעות שונות על אזורים שונים בברזיל. באותה תקופה, אזור סאו פאולו היה בעיצומו של תהליך של פריחה כלכלית, הקשור להתרחבות גידול הקפה, ולכן נדרש כמות גדולה יותר של כוח עבודה. אזורים אחרים, במיוחד הצפון-מזרח, לעומת זאת, חוו נסיגה כלכלית ולכן יכלו לוותר על כוח עבודה. כתוצאה מכך, סחר העבדים האטלנטי הוחלף בסחר עבדים פנימי או בין-מחוזי, שבו נמכרו עבדים מצפון-מזרח ברזיל במספרים גדולים לאזור הדרום-מזרח.
הדבר פתר באופן זמני את בעיית כוח העבודה בסאו פאולו ובאזורים אחרים של מטעי הקפה. עם זאת, עד 1870 הבינה האליטה הפאוליסטית שבעלי העבדים בצפון-מזרח ברזיל למעשה מצליחים לקבל פיצוי כספי עבור עבדיהם, או במילים אחרות, ביטול העבדות עם פיצוי. חששות ממצב דומה לזה בארצות הברית, עם חלוקת המדינה למחוזות חופשיים ומחוזות עבדים, התעוררו. כתוצאה מכך, החלו פוליטיקאים פאוליסטים לחפש אמצעים נגד הסחר הבין-מחוזי בעבדים, בזמן שבו, בכל מקרה, מחירי העבדים מהצפון-מזרח הלכו ועלו בשל נדירותם הגוברת.
בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-19, האפשרות של הסחר הבין-מחוזי בעבדים התמצתה, בעוד שהביקוש לכוח עבודה במטעי הקפה המשיך לגדול. כך, חיפשה האוליגרכיה הפאוליסטית למשוך עובדים חדשים מחו"ל, על ידי חקיקת חוקים מחוזיים ולחץ על הממשלה הקיסרית לארגן הגירה.
תקופה שלישית: 1904–1930

בין השנים 1904 ל-1930, הגיעו לברזיל 2,142,781 מהגרים – ממוצע שנתי של 79,000 אנשים. בעקבות צו פרינטי (אנ') שיצא ב-1902 ואסר על הגירה מסובסדת לברזיל, חלה ירידה דרסטית בהגירה האיטלקית: ממוצע ההגירה השנתי שלהם מ-1887 עד 1903 היה 58,000, ובתקופה זו ירד ל-19,000 בשנה בלבד. הפורטוגלים היוו 38% מהכניסות, ואחריהם הספרדים עם 22%. בין השנים 1914 ל-1918, בשל מלחמת העולם הראשונה, חלה ירידה בהגירת מהגרים מכל הלאומים. לאחר המלחמה ההגירה של אנשים מ"לאומים אחרים" התחדשה מהר יותר מזו של פורטוגלים, ספרדים ואיטלקים. חלק מקבוצה זו הורכב ממהגרים מפולין, רוסיה, ליטא, מולדובה ורומניה, שהיגרו כנראה בשל סיבות פוליטיות, וחלק נוסף מאנשים סורים ולבנונים. שתי הקבוצות כללו מספר מהגרים יהודים, שהגיעו בשנות ה-20 של המאה ה-20.
בין השנים 1931 ל-1963 נכנסו לברזיל 1,106,404 מהגרים. שיעור המהגרים מיפן גדל. בין השנים 1932 ל-1935 היוו המהגרים מיפן 30% מסך הכניסות. לפני תקופה זו, מספר המהגרים היפנים הוגבל למספר שלא עלה על 5% מאוכלוסיית היפנים הנוכחית.
המהגרים המשיכו לעבוד במטעי הקפה. עד שנת 1934, למעלה מ-40% מייצור הקפה בסאו פאולו הופק על ידי האוכלוסייה הזרה של המדינה, שהיוותה 14.5 אחוזים מהאוכלוסייה הכוללת. למהגרים במאה ה-19 הייתה בדרך כלל השכלה פורמלית ובלתי פורמלית והכשרה שהיו טובות יותר מאלו של הברזילאים הילידים. המדינה הרוויחה מהגעתם לא רק בגלל כוח העבודה שלהם, אלא גם בגלל הכישורים והידע שהם הביאו עמם. השפעות הרוחב הובילו לעלייה ברמות ההון האנושי, כאשר ההשפעה הייתה בולטת ביותר באזורים עם המספרים הגבוהים ביותר של מהגרים.
תקופה רביעית: 1931–1964

עם עליית הפאשיזם באירופה, המשבר הכלכלי, סיום המשבר הדמוגרפי, דעיכת תרבות הקפה, המהפכה החוקתית בברזיל ועליית ממשלה לאומית, ההגירה לברזיל ירדה באופן משמעותי. המיקוד עבר להטמעה תרבותית של המהגרים ול"מילוי" האוכלוסייה. בין השנים 1931 ל-1963, נכנסו לברזיל 1,106,404 מהגרים. מספר המהגרים השנתי ירד ל-33,500. הפורטוגלים נותרו הקבוצה המשמעותית ביותר, עם 39.35%. האוכלוסייה היפנית המשיכה לגדול והפכה לקבוצה השנייה בחשיבותה, עם 12.79% ובמיוחד בין השנים 1932 ל-1935 היוו המהגרים מיפן 30% מסך כל הכניסות. ההגירה הפכה גם לתופעה עירונית יותר; רוב המהגרים הגיעו לערים, ואפילו צאצאי המהגרים מהתקופות הקודמות עברו באופן אינטנסיבי מהכפר לעיר. בשנות ה-50, ברזיל החלה בתוכנית הגירה כדי לספק עובדים לתעשיות הברזילאיות. בסאו פאולו, למשל, בין השנים 1957 ל-1961, למעלה מ-30% מהמהגרים הספרדים, מעל 50% מהמהגרים האיטלקים ו-70% מהמהגרים היוונים הובאו לעבוד במפעלים.
מגמות עדכניות

במהלך שנות ה-70 קיבלה ברזיל כ-32,000 מהגרים לבנונים שנמלטו ממלחמת האזרחים, וכן מספרים קטנים יותר של פלסטינים וסורים. בין השנים 1974 ל-1980 קיבלה ברזיל גם כמעט 500 משפחות מתיישבים פורטוגלים שנמלטו מאנגולה או מוזמביק וכן כ-1,000 גולים מפורטוגל עצמה, רבים מהם קצינים בשירות הצבא או המשטרה הפורטוגלית, שנמלטו מפורטוגל לאחר מהפכת הציפורנים בשל קשריהם עם המשטר הקודם.
בשנות ה-90 קיבלה ברזיל מספרים קטנים של מהגרים מהרפובליקות לשעבר של יוגוסלביה, מאפגניסטן ומאנגולה. ההגירה האחרונה מורכבת בעיקר מסינים וקוריאנים, ובמידה פחותה יותר מארגנטינאים ומהגרים אחרים מאמריקה הלטינית.
בשל סוגיות פוליטיות אנשים מבוליביה מהגרים לברזיל. רוב הבוליביאנים מגיעים מערים כגון לה פאס, סוקרה, סנטה קרוז דה לה סיירה וקוצ'במבה. בדרך כלל הם נכנסים לברזיל דרך קויאבה, במאטו גרוסו, או סן מתיאס, בבוליביה.
בין 1,200 ל-1,500 מהגרים בוליביאנים מגיעים לברזיל מדי חודש בחיפוש אחר עבודה. רובם עובדים בתעשיית הטקסטיל הבלתי חוקית באזור מטרופולין סאו פאולו. מעריכים כי כ-200,000 בוליביאנים חיים באזור מטרופולין סאו פאולו, רובם מהגרים בלתי מתועדים.
ביולי 2019, הנשיא ז'איר בולסונארו הסדיר את זכות השהייה של רופאים קובנים שהשתתפו בתוכנית Mais Médicos, או "יותר רופאים". כדי להיות מורשים להישאר בברזיל למשך שנתיים, על המועמד להגיש בקשה למשטרת הפדרלית של ברזיל. לאחר מכן, המהגרים יכולים להגיש בקשה לשהות במדינה באופן בלתי מוגבל עם תושבות קבע, על ידי הגשת בקשה נוספת תוך תשעים ימים לפני תום תקופת השהות של השנתיים.
רופאים המבקשים את זכות השהייה חייבים להציג מספר מסמכים, כגון תעודת זהות או דרכון, וכן רישומים פליליים מהמדינות הברזילאיות ומהמדינות שבהן הם גרו, ולבסוף, הוכחה להשתתפותם ביוזמת Mais Médicos, מסמכי הגירה ותמונות.
בשנת 2020 אישרה ברזיל 24,880 תהליכים לבקשת הכרה בסטטוס פליט. אבות הפליטים הגדולים ביותר היו ונצואלה (24,030), סורי (479), קובני (114), עיראקי (35) ואפגניים (28).
בשנת 2020, אישרה ברזיל 24,880 תהליכים לבקשת הכרה במעמד פליט. האוכלוסיות הגדולות ביותר של פליטים היו מוונצואלה (24,030), סוריה (479), קובה (114), עיראק (35) ואפגניסטן (28).
בשנת 2020 בעקבות משבר הפליטים בונצואלה (אנ') הוונצואלים היו קבוצת המהגרים הגדולה ביותר החיה בברזיל. הארגנטינאים הם קבוצת המהגרים החמישית בגודלה בברזיל, וזאת בשל גורמים כמו הקרבה הגאוגרפית לברזיל, הסכמי הגירה, הדמיון הלשוני בין פורטוגזית לספרדית והצמיחה הכלכלית בברזיל, המאפשרים מעבר זה למדינה השכנה.
מרטין אודגור

מרטין אודגור (בנורווגית: Martin Ødegaard; נולד ב-17 בדצמבר 1998) הוא כדורגלן נורווגי המשחק בעמדות הקיצוני והקשר ההתקפי בארסנל ובנבחרת נורווגיה בשתיהן הוא משמש כקפטן. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בסגל הבוגר של סטרומסגודסט ב-13 באפריל 2014 והפך לשחקן הצעיר ביותר המשחק בליגה הנורווגית, כשהוא בן 15 בלבד.
קריירה

אודגור גדל במחלקת הנוער של קבוצת סטרומסגודסט הנורווגית והחל להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של המועדון בשנת 2012 כשהוא בן 13. הוא ערך את הופעת הבכורה הרשמית שלו בליגה במשחק נגד אלסונד ב-13 באפריל 2014. בגיל 15 הפך לכדורגלן הצעיר ביותר אי פעם המשחק בליגת העל הנורווגית. ב-16 במאי 2014 הבקיע את השער הרביעי בניצחון קבוצתו 1–4 על FF זארפסבורג 08, שער שהפך אותו למבקיע הצעיר ביותר בליגת הנורווגית הבכירה.
הפריצה הגדולה שלו הייתה במשחק חוץ מול סנדנס אולף, בו לקח חלק בכל שלושת השערים של קבוצתו. בחודש דצמבר 2014 נקשר שמו לכמה מהמועדונים הגדולים בעולם, ליברפול, באיירן מינכן, מנצ'סטר יונייטד, מנצ'סטר סיטי, ארסנל וריאל מדריד.
ב-21 בינואר 2015 חתם בריאל מדריד, החל לשחק בריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים, אם כי נמנה גם עם סגל הקבוצה הבוגרת לליגת האלופות. את הופעת הבכורה שלו בליגה הספרדית השלישית ערך ב-8 בפברואר, כשעלה כמחליף בתיקו 2-2 של קבוצתו מול אתלטיק בילבאו ב'. ב-21 בפברואר כבש את שער הבכורה שלו במדי קסטיליה, בניצחון קבוצתו 0–4 על בראקלדו.
ב-23 במאי 2015 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה הבוגרת של ריאל מדריד, כשנכנס כמחליף בדקה ה-50 במקום כריסטיאנו רונאלדו בניצחון קבוצתו 3–7 על חטאפה.
אודגור ערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב של ריאל מדריד ב-30 בנובמבר 2016, כשנתיים לאחר שחתם במועדון. הוא שיחק את כל 90 הדקות במשחק גביע המלך בו ניצחה ריאל מדריד 1–6 את קולטורל לאונסה.
קריירה > הירנפיין (השאלה)

ב-10 בינואר 2017 הושאל להירנפיין ההולנדית וחתם על חוזה ל-18 חודשים. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בליגה ההולנדית במהלך משחק הבית של הירנפיין מול דן האג. הוא כבש את שערו הראשון במועדון ב-18 במאי 2017, בהפסד הליגה של הירנפיין מול אוטרכט 1–3.
בעונת 18–2017 שיחק באופן קבוע בהרכב והציג יכולת טובה ביותר כשכבש שער נוסף ב-18 בנובמבר 2017, בניצחון הליגה מול טוונטה.
קריירה > ויטסה ארנהיים (השאלה)

ב-21 באוגוסט 2018 הושאל לוויטסה ארנהיים ההולנדית.
קריירה > ריאל סוסיאדד (השאלה)

ב-5 ביולי 2019 הושאל לריאל סוסיאדד מהלה ליגה. ב-25 באוגוסט כבש את שער הבכורה שלו בלה ליגה, כאשר ניצחה סוסיאדד את מאיורקה 0–1. ב-14 בספטמבר כבש שער נוסף במשחק מול אתלטיקו מדריד, שער זה והופעה נהדרת זיכתה את אודגור בפרס שחקן המשחק. בתום הסיבוב הראשון בליגה הספרדית נכלל אודגרד בקבוצת הסיבוב.
ב-29 בינואר 2020 הצטיין במשחק הגביע של סוסיאדד מול אוססונה בו כבש ובישל שני שערים ועזר לקבוצתו להעפיל לשלב רבע גמר גביע המלך. בשלב רבע הגמר, סייע לקבוצתו לנצח את ריאל מדריד בתוצאה 3–4 ולהעפיל לחצי הגמר, באותו משחק כבש שער, אך נפצע והוחלף.
קריירה > החזרה לריאל מדריד

ב-12 באוגוסט 2020 חזר לריאל, לאור בקשתו של זינדין זידאן, מאמן ריאל מדריד, אך לא בלט ולא זכה להזדמנויות רבות. בינואר 2021 ביקש אודגור לצאת להשאלה.
קריירה > ארסנל

ב-27 בינואר 2021 הושאל לארסנל מהפרמייר ליג. יומיים לאחר מכן ערך הופעת בכורה בתיקו 0-0 של קבוצתו עם מנצ'סטר יונייטד. ב-14 במרץ 2021 כבש שער בכורה בקבוצה במסגרת הפרמייר ליג בניצחון קבוצתו 1–2 על טוטנהאם הוטספר. בסוף העונה שב לריאל מדריד.
ב-20 באוגוסט 2021 חתם בארסנל על חוזה קבוע בעסקה בשווי 35 מיליון יורו לארבע שנים. באותה העונה הפך לבורג משמעותי בקבוצה וסיים את העונה עם שבעה שערי ליגה.
בתחילת עונת 2022/23 נבחר לקפטן ארסנל, בגיל 23 בלבד. הוא סיים את העונה כמלך שערי הקבוצה (יחד עם גבריאל מרטינלי), עם 15 שערים וסייע לארסנל לסיים במקום השני ולשוב לליגת האלופות. את עונת 2023/2024 סיים אודגור עם 8 שערים ו-10 בישולים בליגה, והיה אחד המצטיינים בעונה בה ארסנל שוב סיימה במקום השני. ואף היה אחד המועדמים לתואר שחקן העונה בפרמיירליג, אך לא זכה.
קריירת נבחרות

אודגור שיחק בנבחרת הלאומית של נורווגיה עד גיל 17 בטורניר עם סקוטלנד, ארצות הברית וצרפת. הטורניר נערך בטורקיה בינואר 2014.
בספטמבר 2014 שיחק במדי נבחרת הצעירה של נורווגיה במשחק הגמר של אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 כשהשלים 90 דקות ולא מנע הפסד של נבחרת נורווגיה 1–2 לפורטוגל שלבסוף זכתה באליפות. על אף זאת נבחר אודגור לאיש המשחק וזכה לשבחים ממאמן הנבחרת היריבה.
ב-19 באוגוסט 2014 ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת של נורווגיה במשחק נגד איחוד האמירויות ובכך הפך לשחקן הצעיר ביותר שמשחק במדי נבחרת נורווגיה הבוגרת, בגיל 15 ו-253 ימים. בכך נשבר השיא הקיים של טומרוד קג'לסן, שהיה בן 15 ו-351 ימים בהופעת הבכורה שלו.
ב-30 בספטמבר 2014 זומן לצמד המשחקים של הנבחרת הבוגרת נגד מלטה ובולגריה, במסגרת מוקדמות יורו 2016. הוא ערך את הופעת הבכורה בנבחרת במשחק נגד בולגריה כשעלה כמחליף בדקה ה-64 בניצחון נבחרתו 2–1. בגיל 15 ו-300 ימים, הפך אודגור לשחקן הצעיר ביותר אי פעם ששיחק במוקדמות אליפות אירופה.
חיים אישיים

אודגור הוא בנו של כדורגלן העבר הנס אודגור, ששיחק כקשר בסטרומסגודסט ובסאנדאפג'ורד. אודגור עדיין למד בבית הספר כשערך את הופעת הבכורה המקצועית שלו, אבל מאז השלים את לימודיו התיכוניים כשהחל לשחק באופן קבוע.
סטטיסטיקות קריירה > מועדונים

מעודכן ל-4 במרץ 2025
| מועדון | עונה | ליגה | ליגה> הופעות | ליגה> שערים | גביע> הופעות | גביע> שערים | גביע הליגה> הופעות | גביע הליגה> שערים | אירופה> הופעות | אירופה> שערים | אחר> הופעות | אחר> שערים | סך הכל> הופעות | סך הכל> שערים |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| סטורמסגודסט | 2014 | ליגת העל הנורווגית | 23 | 5 | 1 | 0 | — | — | — | — | — | — | 24 | 5 |
| סטורמסגודסט | סה"כ | סה"כ | 23 | 5 | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 24 | 5 |
| ריאל מדריד קסטיליה | 2014/2015 | הליגה הספרדית השנייה | 11 | 1 | — | — | — | — | — | — | — | — | 11 | 1 |
| ריאל מדריד קסטיליה | 2015/2016 | הליגה הספרדית השנייה | 34 | 1 | — | — | — | — | — | — | 4 | 0 | 38 | 1 |
| ריאל מדריד קסטיליה | 2016/2017 | הליגה הספרדית השנייה | 13 | 3 | — | — | — | — | — | — | — | — | 13 | 3 |
| ריאל מדריד קסטיליה | סה"כ | סה"כ | 58 | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 0 | 62 | 5 |
| ריאל מדריד | 2014/2015 | לה ליגה | 1 | 0 | 0 | 0 | — | — | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| ריאל מדריד | 2015/2016 | לה ליגה | 0 | 0 | 1 | 0 | — | — | 0 | 0 | 0 | 0 | 1 | 0 |
| ריאל מדריד | 2020/2021 | לה ליגה | 7 | 0 | 0 | 0 | — | — | 2 | 0 | 0 | 0 | 9 | 0 |
| ריאל מדריד | סה"כ | סה"כ | 8 | 0 | 1 | 0 | 0 | 0 | 2 | 0 | 0 | 0 | 11 | 0 |
| הירנפיין (השאלה) | 2016/2017 | ליגת העל ההולנדית | 14 | 0 | 1 | 0 | — | — | — | — | 2 | 1 | 17 | 1 |
| הירנפיין (השאלה) | 2017/2018 | ליגת העל ההולנדית | 24 | 2 | 2 | 0 | — | — | — | — | 0 | 0 | 26 | 2 |
| הירנפיין (השאלה) | סה"כ | סה"כ | 38 | 2 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 | 1 | 43 | 3 |
| ויטסה ארנהם (השאלה) | 2018/2019 | ליגת העל ההולנדית | 31 | 8 | 4 | 2 | — | — | — | — | 4 | 1 | 39 | 11 |
| ויטסה ארנהם (השאלה) | סה"כ | סה"כ | 31 | 8 | 4 | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 4 | 1 | 39 | 11 |
| ריאל סוסיאדד (השאלה) | 2019/2020 | לה ליגה | 31 | 4 | 5 | 3 | — | — | — | — | — | — | 36 | 7 |
| ריאל סוסיאדד (השאלה) | סה"כ | סה"כ | 31 | 4 | 5 | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 36 | 7 |
| ארסנל (השאלה) | 2020/2021 | הפרמייר ליג | 14 | 1 | — | — | — | — | 6 | 1 | — | — | 20 | 2 |
| ארסנל | 2021/2022 | הפרמייר ליג | 36 | 7 | 1 | 0 | 3 | 0 | — | — | — | — | 40 | 7 |
| ארסנל | 2022/2023 | הפרמייר ליג | 37 | 15 | 1 | 0 | 0 | 0 | 7 | 0 | — | — | 45 | 15 |
| ארסנל | 2023/2024 | הפרמייר ליג | 35 | 8 | 1 | 0 | 2 | 1 | 9 | 2 | 1 | 0 | 48 | 11 |
| ארסנל | 2024/2025 | הפרמייר ליג | 19 | 2 | 1 | 0 | 3 | 0 | 6 | 3 | — | — | 29 | 5 |
| ארסנל | סה"כ | סה"כ | 141 | 33 | 4 | 0 | 8 | 1 | 28 | 6 | 1 | 0 | 182 | 40 |
| סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | סה"כ קריירה | 330 | 57 | 18 | 5 | 8 | 1 | 30 | 6 | 11 | 2 | 397 | 71 |
סטטיסטיקות קריירה > נבחרת

מעודכן ל-9 בספטמבר 2024
| נבחרת | שנה | הופעות | שערים |
| --- | --- | --- | --- |
| נורווגיה | 2014 | 3 | 0 |
| נורווגיה | 2015 | 5 | 0 |
| נורווגיה | 2016 | 1 | 0 |
| נורווגיה | 2017 | 1 | 0 |
| נורווגיה | 2018 | 4 | 0 |
| נורווגיה | 2019 | 8 | 1 |
| נורווגיה | 2020 | 3 | 0 |
| נורווגיה | 2021 | 12 | 0 |
| נורווגיה | 2022 | 10 | 1 |
| נורווגיה | 2023 | 8 | 1 |
| נורווגיה | 2024 | 6 | 0 |
| סך הכל | סך הכל | 61 | 3 |
תארים

הסופר קאפ האירופי: 2016/17
גביע המלך הספרדי: 2019/20
ארסנל
מגן הקהילה: 2023
הערות שוליים

↑   עוזי דן, מרטין אודגארד: 16 מלאו לנער, וכולן רוצות לחגוג אתו, באתר הארץ, 18 בדצמבר 2014
↑  נדב יעקבי, חלומו של מרטין: הדבר הגדול הבא בכדורגל, באתר ynet, 17 באוקטובר 2014
↑  אתר ערוץ הספורט – sport5.co.il, באתר m.sport5.co.il
↑  Martin Odegaard joins Arsenal on loan, www.arsenal.com (באנגלית)
↑  Official Announcement: Martin Ødegaard | Real Madrid CF, Real Madrid C.F. - Web Oficial (באנגלית)
↑  EA SPORTS 2023/24 Player of the Season nominees, ‏11 במאי 2024
↑  מאת מערכת ONE, ‏היסטוריה: אודגור בן ה-15 שיחק במוק' היורו, באתר ONE‏, 14 באוקטובר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BIBSYS: 15027933  VIAF: 50145971480232331900   WorldCat (עם VIAF): 50145971480232331900
מסע בין כוכבים: דיסקברי
שחקנים ודמויות

סוניקווה מרטין-גרין
דאג ג'ונס
שזאד לטיף
אנתוני רפ
מרי וויסמן
ג'ייסון אייזקס
וילסון קרוז
אנסון מאונט
דייוויד אג'אלה
שחקנים ודמויות > שחקני משנה ואורחים

| שם השחקן | דרגה / תואר | השם המלא של הדמות | תפקיד | גזע / מוצא | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| רבקה רומיין | קומנדר, קצינה ראשונה (סגנית מפקד ספינה) | אונה צ'ין-ריילי | סגנית מפקדת ספינת החלל אנטרפרייז | אנושי |  |
| ג'יין ברוק | תת-אדמירל בצי הכוכבים | קתרינה קורנוול |  | אנושי | פסיכולוגית או פסיכיאטרית בעלת ניסיון בטיפול בהפרעת דחק פוסט-טראומטית. הייתה בעבר בקשר רומנטי עם קפטן לורקה. |
| מישל יאו | קפטן בצי הכוכבים | פיליפה ג׳ורג׳יו | מפקדת ספינת חלל | אנושי | החל מאמצע העונה הראשונה ועד לאמצע העונה השלישית מגלמת יאו את דמותה של הקיסרית ג'ורג'יו מיקום המראה. |
| רקהה שארמה | קומנדר | אלן לנדרי | קצינת ביטחון ראשית של דיסקברי | אנושי |  |
| מאוליק פאנצ'ולי | דוקטור | נאמבו | רופא ספינת חלל | אנושי |  |
| סם ורתולומאוס | סגן משנה | דנבי קונור | קצין מבצעים | אנושי |  |
| ג'יימס פריין | שגריר | סארק |  | וולקן | אביה המאמץ של מייקל ברנהם |
| כריס אובי |  | ט'קובמה | מנהיג אחד הבתים הגדולים | קלינגון | בעל חזון לאחד את כל הבתים הגדולים של הקלינגונים לאימפריה אחת |
| מרי צ'יפו |  | ל'רל | מפקדת ספינת כלא קלינגונית | קלינגון | בהמשך הופכת למנהיגת האימפריה הקלינגונית כולה |
| ריין וילסון |  | הרקורט (הארי) פנטון מאד |  | אנושי | נוכל. הדמות הופיעה גם בסדרה המקורית, בסדרת האנימציה ובפרק של מסעות קצרים |
| רייצ'ל אנשריל | קומנדר | ד' נהאן |  | ברזאנית | קצינת האבטחה של הדיסקברי, ולאחר מכן מפקדת ספינת החלל "טיכוב" וקצינה בשירות האבטחה של הפדרציה |
| סטייסי אברמס | פוליטיקאית | לא צוין | נשיאת כדור הארץ המאוחד | אנושית | תפקיד אורח |
סקירת עונות

| עונה | עונה | פרקים | פרקים | שודרה לראשונה> הפרק הראשון | שודרה לראשונה> הפרק האחרון |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 1 | 15 | 9 | 24 בספטמבר 2017 | 12 בנובמבר 2017 |
|  | 1 | 15 | 6 | 7 בינואר 2018 | 11 בפברואר 2018 |
|  | 2 | 14 | 14 | 17 בינואר 2019 | 18 באפריל 2019 |
|  | 3 | 13 | 13 | 15 באוקטובר 2020 | 7 בינואר 2021 |
|  | 4 | 13 | 13 | 18 בנובמבר 2021 | 17 במרץ 2022 |
|  | 5 | 10 | 10 | 4 באפריל 2024 | 30 במאי 2024 |
עונה ראשונה

העונה מתמקדת בקומנדר מייקל ברנהאם (סוניקווה מרטין-גרין) אשר גדלה תחת חינוך וולקני בחסותו של סארק (ג'יימס פריין) ושירתה במשך שבע שנים כקצינה ראשונה של ספינת החלל "שנזו", תחת פיקודה של קפטן פיליפה ג'ורג'יו (מישל יאו). לאחר שמרדה בקפטן שלה וגרמה לפתיחת חזית בין הפדרציה לבין צבא הקלינגונים, היא נקלעת אל ספינת החלל "דיסקברי", שם רוב הצוות נוטר לה טינה, אך בכל זאת היא מתיידדת עם סילביה טילי (מרי וייסמן), צוערת חסרת ביטחון עצמי. מייקל מגלה שעל ה-"דיסקברי" מתרחש מחקר יוצא דופן במטרה ליצור מנוע נבגים שיאפשר תנועה מיידית לכל נקודה ביקום, אותו עורך לוטננט פול סטמטס (אנתוני רפ). היא נעתרת לבקשתו של קפטן גבריאל לורקה (ג'ייסון אייזקס) לסייע לו במחקר, על מנת לפתח טכנולוגיה מתקדמת שתסייע להביא לסיום המלחמה עם הקלינגונים.
עונה שנייה

ב-17 בינואר 2019 החל שידורה של העונה השנייה, שמנתה 14 פרקים.
בעונה זו מצטרף ל"דיסקברי" קפטן כריסטופר פייק שתופס את הפיקוד על ה"דיסקברי" בעוד ספינתו, ה"אנטרפרייז", נכנסת לתיקונים בגלל בעיה במערכת התקשורת ההולוגרפית שהותקנה בה (קריצה למעריצי הזיכיון שביקרו את הופעתה של מערכת הולוגרפית שלא הייתה קיימת בסדרות הקודמות).
הצוות חוקר סימנים לא מוסברים שהופיעו במספר מקומות בגלקסיה, ומשויכים לישות נוסעת בזמן בשם "המלאך האדום" שמובילה את ה"דיסקברי" לנקודות שונות בגלקסיה.
במקביל, מתברר שספוק, אחיה הלא ביולוגי של ברנהם, אשפז את עצמו בבית חולים פסיכיאטרי ממנו ברח לאחר מכן, בעוד אנשי מדור 31 רודפים אחריו מאחר שהוא חשוד ברצח שלא ביצע. ספוק הושפע על ידי חזיונות של המלאך האדום שהשפיעו על תפישת הזמן שלו.
מסתבר שמערכת האינטליגנציה המלאכותית של הפדרציה החליטה להשיג מידע שנמצא על ה"דיסקברי" במטרה לשכלל את עצמה ולהוביל לעתיד שבו היא משמידה את החיים כולם. המערכת משתלטת על חברי צוות שונים במטרה להגיע למידע, בצורה המזכירה את טכנולוגיית הבורג, אך לבסוף מייקל, שהשיגה שליטה בחליפת המלאך האדום, לוקחת את ה"דיסקברי" וצוותה אלף שנים אל העתיד במטרה למנוע מהמערכת להשיג עליה שליטה.
העונה מסתיימת כאשר סגל ה"אנטרפרייז" נחקר על ידי אנשי צי הכוכבים, ולבסוף מוחלט שחל איפול מוחלט על מסעה של ה"דיסקברי", ועל עצם קיומה. בכך יישרה הפקת הסדרה קו עם הקאנון שקבעה "הסדרה המקורית", ומסביר מדוע מעולם לא הוזכרו הינע הנבגים, ה"דיסקברי" ודמותה של מייקל ברנהאם.
עונה שלישית > שיווק

במהלך כנס קומיק-קון, סן דייגו נמסר כי ה"דיסקברי" לא נחתה, כפי שתכננה, בטראליסיום אלא במקום אחר בעתיד.
בין השאר יפגוש צוות הספינה בקליבלנד "בוק" בוקר, שיגולם על ידי דייוויד אג'אלה. בוקר מתואר כמי שאינו פועל לפי הכללים המקובלים.
בטריילר ששוחרר לקראת השקת העונה, התברר כי הפדרציה נחשבת לאגדה רחוקה בעולמות מסוימת, לאחר "השרפה" ("The Burn").