stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
אנגוס קינג

אנגוס סטנלי קינג (באנגלית: Angus Stanley King; נולד ב-31 במרץ 1944) הוא פוליטיקאי אמריקאי עצמאי, המכהן כסנאטור מטעם מדינת מיין מאז שנת 2013. קודם לכן שירת כמושל מיין בשנים 1995–2003. קינג היה חבר המפלגה הדמוקרטית עד שנת 1993. הוא מחזיק בעמדות מרכז-שמאל וחובר לדמוקרטים בסנאט.
קורות חיים

קינג נולד באלכסנדריה שבווירג'יניה, כבנם של אלן (לבית טייסר) ואנגוס סטנלי קינג האב. הוא סיים את לימודיו בדארטמות' קולג' ב-1966 ומבית הספר למשפטים באוניברסיטת וירג'יניה ב-1969. עם סיום לימודיו, החל לעבוד כעורך דין וכפרקליט בשוק הפרטי במיין ובפירת עורכי דין שבעיר ברנסוויק. לאורך שנות השבעים שימש גם כעוזר משפטי לסנאטור הדמוקרטי ויליאם הייתווי. הוא גם נודע ברחבי מדינתו בשל היותו מנחה הטלוויזיה הציבורית של מיין. ב-1973, כמעט ומת קינג ממחלת הסרטן, כשאובחן כחולה במלנומה, אך הוא נרפא לדבריו בשל ביטוח הבריאות שהחזיק. קינג המשיך לאורך שנות השמונים לעבוד בשוק הפרטי ואף שימש בתפקיד ניהול בכיר בחברה שפיתחה אנרגיה חלופית באזור ניו אינגלנד. ב-1989 הוא הקים חברת ניהול אנרגיה.
במאי 1993 הסיר את השתייכותו למפלגה הדמוקרטית, בנימוק שאינו מרוצה מהכיוון אליו הגיעה. בנובמבר 1994 התמודד כעצמאי במרוץ משותף של ארבעה מתחרים למושל מיין, ונבחר ברוב של 35.37%, לעומת 33.83% של יריבו הדמוקרטי, 23.08% של יריבתו הרפובליקנית, סוזן קולינס, ו-6.39% של מועמד המפלגה הירוקה. ב-1998 נבחר לכהונה שנייה, כשבעת זו גרף 59% מן הקולות. קינג היה למושל פופולרי, ואחוזי בחירתו היו הגבוהים ביותר מאז בחירתו של הדמוקרט ג'וזף ברנן ב-1982, עם 62% מקולות הבוחרים.
במרץ 2012 הכריז קינג על כוונתו להתמודד לסנאט, על מנת לרשת את מושבה של הסנאטורית הרפובליקנית הפורשת אולימפיה סנואו. עקב השתייכותו למחנה הדמוקרטי בדעותיו, על שאינו חבר מבחינה רשמית במפלגה, הועלו טענות כי סגר עסקה עם חברת בית הנבחרים הדמוקרטית שלי פינגרי, שבה סוכם כי היא לא תתמודד במרוץ על מנת לאפשר לו לזכות. טענות אלה הוכחשו על ידי קינג והקמפיין שלו. בסופו של דבר ניצח קינג בבחירות בנובמבר ונבחר לסנאט, לאחר שגבר על יריביו הרפובליקנים והדמוקרטים, וגרף 53% ממניין הקולות. בנובמבר 2018 נבחר לכהונה שנייה וב-2024 לשלישית.
בנובמבר 2024 היה אחד מ-19 סנאטורים דמוקרטים ועצמאים שתמכו באמברגו נשק על ישראל.
קינג נשוי למרי הרמן, ואב לחמישה ילדים. הוא חבר הכנסייה האפיסקופלית.
הערות שוליים

↑  "Right-wing extremists "are guilty of murder," Sen. Angus King tells Salon". Salon.com. נבדק ב-2013-09-30.
↑  "Nineteen Senate Democrats vote to block U.S. aid to Israel"
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1180788486  ISNI: 0000 0000 3567 4225  LCCN: n94065107  SNAC: w6vx4152  US Congress: K000383  VIAF: 38606512   WorldCat (עם VIAF): 38606512
אריק פינטו

| --- | --- |

 לידה:  22 בדצמבר 1961 (בן 63) מרוקו 
 מדינה:  ישראל 
 השכלה:  קולג' ניו אינגלנד (1996)  מכון וינגייט  אוניברסיטת קלארק 
 מקצוע:  מנהל ודירקטור, בנקאי, מאמן כדורסל
 תפקיד:  מנכ"ל בנק הפועלים דירקטור בנק דיסקונט יו"ר דירקטוריון אברא טכנולוגיות ומידע
 בת זוג:  נירה
 צאצאים:  רפאל ומתן פינטו  מנישואיו הקודמים לרונית
 מספר צאצאים:  2 
 
ארי (אריק) פינטו (נולד ב-22 בדצמבר 1961) הוא מנהל ודירקטור ישראלי, כיהן כמנכ"ל בנק הפועלים בשנים 2016–2019 ובתפקידים בכירים נוספים: יו"ר דירקטוריון אברא טכנולוגיות מידע, יו"ר המועצה הלאומית לספורט.                                                                                                            משמש כיום כדירקטור בבנק דיסקונט וכבעלים של חברת א.פ אלמוג ייעוץ והשקעות בע"מ. מרצה בנושא "מנהיגות וניהול בעת משבר", שיתף בסיפור חייו מעורר ההשראה בפודקאסט בהנחיית ד"ר אייל דורון שכותרתו "תמיד חשוך לפני עלות השחר" .
ביוגרפיה

פינטו נולד במרוקו למשפחה ברוכת ילדים, עלה לארץ עם משפחתו בשנת 1964, למד והתחנך בכפר הנוער בן שמן. בגיל שנה חלה בפוליו וכתוצאה ממחלתו נותר משותק בשתי רגליו. פינטו התייתם מאמו בגיל 5 ומאביו בגיל 12.                                                                                                       בשנת 1978 קיבל את אות המתנדב הצעיר מנשיא המדינה יצחק נבון, במסגרת שנת הילד הבינלאומית.
בעל תעודת מאמן מוסמך בכדורסל ממכון וינגייט. בשנת 2007 מונה למאמן נבחרת ישראל בכדורסל בכיסאות גלגלים במקביל לעבודתו בבנק הפועלים, אותה החל בשנת 1980.  בשנת 2008 העפילה הנבחרת בהובלתו של פינטו למשחקים הפאראלימפיים בבייגנג שם סיימה במקום השישי בעולם. הישג זה זיכה את פינטו בתואר מאמן העשור בקטגוריה הפראלימפית, כפי שנקבע על ידי משרד התרבות והספורט במסגרת חגיגות שנת ה-60 למדינת ישראל.
בשנת 2009 הצטרף פינטו להנהלת בנק הפועלים בה שימש במספר תפקידים עד למינויו כמנכ"ל הבנק: מנהל חטיבת האסטרטגיה, מנהל החטיבה הקמעונאית, COO וממלא מקום מנכ"ל.
במהלך כהונתו בבנק הפועלים הוביל מהלכים אסטרטגיים כמו: הקמת בית ספר לניהול ומנהיגות, תוכנית פו"מ בכיר, תוכנית התייעלות, מודלים למכירת אשראי באינטרנט, אפליקציית התשלומים "ביט" הנפקת חברת כרטיסי האשראי ישראכרט, גיבוש ההסדר עם משרד המשפטים האמריקאי ועוד.
פינטו הוא בעל תואר ראשון במנהל עסקים ממכללת ניו אינגלנד ותואר שני במינהל ציבורי מאוניברסיטת קלארק.
בינואר 2020 הוא מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "אברא טכנולוגיות מידע", תפקיד שמילא במשך 3.5 שנים ואותו עזב עם מינויו לדירקטור בבנק דיסקונט.
בשנים 2020 – 2024 כיהן כיו"ר המועצה הלאומית לספורט.
באוגוסט 2023 נבחר לדירקטוריון בנק דיסקונט.
פינטו נשוי לנירה ואב לרפאל ומתן מנישואיו הקודמים לרונית.
הערות שוליים

↑  עירית אבישר, ייבחר גם ליו"ר? אריק פינטו נבחר לדירקטוריון בנק דיסקונט, באתר כלכליסט, 16 באוגוסט 2023
ברוס ראונר

ברוס וינסנט ראונר (באנגלית: Bruce Vincent Rauner; נולד ב-18 בפברואר 1957) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הרפובליקנית שכיהן כמושל מדינת אילינוי.
ביוגרפיה

ראונר נולד בשיקגו שבאילינוי. הוא סיים תואר ראשון בהצטיינות בכלכלה בדארטמות' קולג' ותואר שני במנהל עסקים באוניברסיטת הרווארד. לאחר לימודיו החל ב-1981 לעבוד בחברת ההשקעות בתחילת דרכה Golder, Thoma, Cressey, שלימים הפכה לקרן ההשקעות הפרטית GTCR, מהגדולות באילינוי. הוא עבד בחברה עד 2012 ושימש כיושב הראש שלה. לאחר מכן הקים את חברת ההשקעות R8 ועמד בראשה עד כניסתו לחיים הפוליטיים. ראונר שימש כחבר דירקטוריון במוסדות חינוך ושמירת טבע, וכן הקים קרן פילנתרופית שתרמה להקמת המטה האזורי של הצלב האדום באילינוי, הקמת רשת מוסדות חינוך ול-YMCA, תרומות שהסתכמו בכ-13 מיליון דולר בשנים 2010 עד 2012. הונו של ראונר מוערך בחצי מיליארד דולר.
בנובמבר 2014 גבר בבחירות למשרת מושל אילינוי על המושל המכהן פט קווין מהמפלגה הדמוקרטית ברוב של 50.27% לעומת 46.35%. בינואר 2015 הושבע לתפקידו. הוא סיים את תפקידו בינואר 2019 אחרי שהפסיד בבחירות לג'יי. בי. פריצקר ברוב של 54.5% לעומת 38.8%.
ראונר נשוי בשנית ואב לשישה ילדים, שלושה מרעייתו הראשונה ושלושה מרעייתו השנייה.
הערות שוליים

↑  Rauner lifts the veil on his earnings and wealth, אתר chicagobusiness.com, ‏24 בנובמבר 2013
↑  A Wealthy Governor and His Friends Are Remaking Illinois, הניו יורק טיימס, 19 בנובמבר 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1190135590  LCCN: no2017141053  VIAF: 2362151002103930280006   WorldCat (עם VIAF): 2362151002103930280006
איזידור אשהיים

| --- | --- |

איזידור אשהיים בתצלום מאת אלפרד ברנהיים
 לידה:  14 באוקטובר 1891 מרגונין, הקיסרות הגרמנית
 פטירה:  19 במאי 1968 (בגיל 76) ירושלים, ישראל
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 פרסים והוקרה:  פרס דיזנגוף לאמנות הציור והפיסול 
 
קבוצת אמנים ב"קפה טעמון" בשנות הארבעים; מימין לשמאל: מירון סימה, לודוויג יהודה וולפרט, איזידור אשהיים, יעקב פינס, יוסי שטרן ומרדכי ארדון
איזידור אשהיים, דיוקן עצמי 1960 (שמן על בד)
איזידור אַשהיים (14 באוקטובר 1891 – 19 במאי 1968) היה אמן ישראלי יליד גרמניה, מורה לציור וממנהלי האקדמיה לאמנות בצלאל. היה מורם של כמה מהחשובים באמני ישראל, והניח יסודות למסורת ציור ששימשה מקור השראה לציירים ישראלים בדורות הבאים.
ביוגרפיה

אשהיים נולד ב-1891 בעיירה מרגונין (Margonin) שבפרובינציית פוזן, ממלכת פרוסיה, הקיסרות הגרמנית (כיום בפולין), וגדל בעיר ברסלאו.
בין השנים 1919–1923 למד באקדמיה לאמנות בברסלאו (Staatliche Akademie für Kunst und Kunstgewerbe Breslau) והיה תלמידם של אוטו מולר (Mueller) ופרידריק פאוטש (Fryderyk Pautsch). מ-1925 היה חבר באגודת אמנים בשלזיה. הוא הרבה ליצור ברוח האקספרסיוניזם הגרמני והציג את עבודותיו בגלריות בברסלאו ובברלין.
עם עליית הנאצים לשלטון ב-1933 נאסר עליו לצייר ולהציג את עבודתו, והוא החל לעבוד כמורה בבית ספר יהודי. ב-1940 הצליח להימלט בעור שיניו ועלה לארץ ישראל בהעפלה בלתי-לגלית, נתפס בידי הבריטים ונכלא במחנה המעצר בעתלית למשך שבעה חודשים. ב-1945 החל לעבוד כמורה לרישום בבצלאל, וב-1946 נשא לאישה את מרגוט לנגה, אף היא אמנית ילידת גרמניה ובוגרת האקדמיה לאמנות בברסלאו. בני הזוג התגוררו בירושלים, ומרגוט סייעה לכלכלת המשפחה בעבודה בחנות פרחים ברחוב המלך ג'ורג'.
ב-1960 מונה אשהיים כמנהל בצלאל, תפקיד שמילא עד 1961. הוא המשיך ללמד במוסד עד 1964, והיה מורם של רבים ובולטים באמני ישראל. הוא נפטר ב-1968 ונקבר בהר המנוחות.
עבודתו

מרבית יצירותיו המוקדמות של אשהיים נשארו בגרמניה ואבדו. המסורת האקספרסיוניסטית שהביא עמו מגרמניה לארץ ישראל דגלה בשימוש בטבע כהשראה וכנקודת מוצא להבעה רגשית של האמן, ומנקודת מוצא זו ביקש להמריא כדי למזג את האוניברסלי עם התרבות המקומית הישראלית של אמצע המאה ה-20. בישראל השתייך ל"אסכולה הירושלמית", וסגנונו, שכונה "אקספרסיוניזם מתון", או לירי, התאפיין ב"הבעתיות ללא עיוות". עבודותיו עסקו במקרים רבים בנשים הוזות או אפופות סוד, וכן בנופים שצוירו בהשראת התבוננותו בטבע, אולם בדגש על רגש והבעה. בציוריו יצר אווירה באמצעות צבעוניות קודרת, שלא הייתה אופיינית לאור הארץ-ישראלי.
תערוכות ופרסים > תערוכות יחיד

1955 – רישומים, ביתן האמנים בירושלים
1957 – הדפסי אבן, מוזיאון תל אביב
1966 – רישומים והדפסים, מוזיאון ישראל
1968 – תערוכה בשרלוטנבורג, ברלין
תערוכות ופרסים > תערוכות קבוצתיות נבחרות

1956 – ביאנקו-נרו, לוגאנו.
1958-1956 – הביאנלה של ונציה.
1958 – הקונסוליה הבריטית בלונדון.
1959 – ביאנלה לגרפיקה, ליובליאנה, יוגוסלביה.
1960 – ביאנלה לגרפיקה, טוקיו.
1964 – עיריית ברלין, שנברג: ציור שלזי.
1966 – אגודת  חובבי אמנות, קאסל, גרמניה.
תערוכות ופרסים > תערוכה זוגית

2007-2008 – מוזיאון פתח תקווה לאמנות, יחד עם מרגוט אשהיים
תערוכות ופרסים > פרסים

1933 – פרס רום
1952 – פרס דיזנגוף, על רישום המים "עכו"
1955 – פרס ירושלים לאמנות
הערות שוליים

↑  רשימת האדריכלים הבולטים, שפעלו בארץ ישראל, בתקופת העלייה החמישית, כולל סיכום קורות החיים המקצועיים של כל אחד מהם, מתוך חומר עזר בקורס לתולדות האמנות, מאת אליעזר פרנקל
↑  "פרס דיזנגוף" לציירים ופסל, על המשמר, 21 בדצמבר 1952.
↑  חולקו פרסי הרב קוק ואיינשטיין, דבר, 18 ביולי 1955.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ICIA: 271219  NLI: 987007257953705171  BnF: cb16547004r (data)  GND: 119321734  ISNI: 0000 0000 7859 5797  LCCN: nr95018801  RKD: 203881  SNAC: w696317c  SUDOC: 234240105  ULAN: 500129339  VIAF: 19569049   WorldCat (עם VIAF): 19569049
עקשת

.
| --- | --- |

 תחום:  ראומטולוגיה 
 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D007738
 סיווגים
 ICD-10:  M40.2 
 ICD-11:  FA70.0 
 
משמאל לימין: אדם בעל עמוד שדרה תקין (חסר לקות), לורדוזיס, יישור יתר של כלל הגב, יישור יתר של חלק הגב העליון, עקשת
עקשת בצילום רנטגן ממבט צידי. המטופל עומד כשפניו לימין
עקשת או גבנון (גם קיפוזיס או היפר קיפוזיס; בלועזית: Kyphosis; ביוונית: kyphos, משמעו: חטוֹטֶרֶת), היא לקות יציבה שבה יש עיקול יתר של הגב העליון, 
דבר המתבטא בבליטה בגב. כאשר אדם חסר לקות עומד, עמוד השדרה שלו ניצב כך שהחלקו התחתון מתעקל מעט קדימה וחלקו העליון מתעקל מעט אחורה (צורת S). אצל אדם בעל עקשת, העיקול של החלק העליון של עמוד השדרה הוא עיקול מוגזם.
השוואה ללקויות יציבה אחרות

לעומת הקיפוזיס, לורדוזיס (בלועזית: Lordosis) היא לקות יציבה שבה יש עיקול יתר של הגב התחתון. לקויות יציבה אחרות מתבטאות בהתעקלות לא סימטרית של הגב.
עקמומיות לא תקינה של עמוד השדרה כלפי חוץ וגם הצידה נקראת: גבנון עם עקמת (בלועזית: קיפוסקוליוזיס; kyphoscoliosis). עשוי להופיע כתוצאה ממחלות שונות של החוליות ושל שרירי עמוד השדרה.
סיווג

ישנם כמה סוגים של קיפוזיס:
עקשת יציבתית (Postural kyphosis) - העקשת הנפוצה ביותר. נפוצה גם במבוגרים וגם בצעירים. לרוב גורמת לשמיטת כתפיים. בצעירים היא ניתנת לתיקון, על ידי טיפול בחוסר האיזון בשרירי הגב. אצל מבוגרים, ייתכנו שברים באזור הגבנון.
מחלת שוירמן (Scheuermann's kyphosis) (הקרויה על שם הולגר ורפל שוירמן) - התקרבות בין עצמות עמוד השדרה והפחתה במרחק שבין החוליות. המחלה מתבטאת בעקשת, המלווה בדרך כלל בכאב גב חזי. אבחנה של המחלה מבוססת על ממצאים בצילומי רנטגן. הגורם למחלת שוירמן אינו ידוע. במקרים קשים מומלץ על ניתוח שבו מקבעים את החוליות הפגועות. מאפיין מרכזי של המחלה הם כאבי גב תחתון, שהוא תוצאה של קימור היתר בעמוד השדרה.
קיפוזיס מולד (Congenital kyphosis) - יכול להיגרם כתוצאה מאי התפתחות של עמוד השידרה בזמן ההתפתחות של התינוק ברחם.
קיפוזיס השייך לתזונה (Nutritional Kyphosis) - יכול לנבוע ממחסור במזון המכיל ויטמינים, כמו ויטמין D, הגורם לריכוך העצמות, בהם עמוד השדרה, שאינו חזק מספיק לתמוך במשקל הגוף.
קיפוזיס הנגרם מתסמונת אהלרס-דנלוס.
פתולוגיה > גורמים

סיבות ישירות אפשריות:
קמר מוגבר. בדרך כלל נובע מחוסר איזון בין שרירי הגב העליון לשרירי החזה או הבטן.
תמט של החוליות עקב דלדול עצם.
דלקת בעצמות ובסחוס (אוסטאוכונדריטיס).
גורמים אפשריים לסיבות הישירות:
הגורם העיקרי להתפתחות של קיפוזיס הוא תורשתי
דפוסי תנועה לקויים ומודעות גופנית נמוכה, למשל ישיבה בשיכול רגליים, פיתול חוט השדרה והליכה שפופה, הגורמים לעיוות חוט השדרה ולחוסר איזון בשרירים.
נשיאה של חפצים כבדים, תוך הליכה כפופה, גורמים להתפתחות קיפוזיס, עקב הלחץ על עמוד השדרה. זוהי פציעת מאמץ חוזרני.
מחלת פרקינסון המאופיינת בחולשה של זוקפי הגב ובטונוס מוגבר של מכופפי הגב.
פתולוגיה > תוצאות

העקשת מלווה באי נוחות באזור העורף והחזה ובכאבים. היא מגבילה את התנועה והיציבה ופגעת בתפקוד הנשימה. היא עלולה אף לגרום לדלקות ריאות חוזרות ונשנות ולמוות.
טיפול > פיזיותרפיה וטכנולוגיה שיקומית

לעיתים ניתן בטיפול שמרני במסגרת פיזיותרפיה לשפר את הליקוי באמצעות חיזוק וקיצור שרירי הגב העליון והארכת שרירי החזה.
שיקום היכולות התפקודיות בגב וטיפול בבעיות העצב- שריר- שלד. תחומים אלה כוללים טיפול נשימתי עקב הפגיעה בתנועת בית החזה והנשימה, שיקום אורתופדי או נוירולוגי, טיפול יציבתי וכדומה.
הפיזיותרפיסטים משתמשים בידיהם לביצוע מניפולציות ומוביליזציות ידניות, עיסוי לשרירים וכדומה. כמו כן, הם משתמשים במודולציות חשמליות וקריותרפיה להפחתת כאב, הרפיית שרירים וחימום רקמות או באמצעים מכנים כדי להחזיר את עמוד השדרה למנח תקין (במקרים קלים) תוך התעסקות במכניקה ובתזוזה של עמוד השדרה.
טיפול > רפואה סינית מסורתית

שיטות טיפול מקובלות בנות אלפי שנים ברפואה הסינית המסורתית, כגון טווינא, דיקור וכוסות רוח, משמשים להטבה עם קיפוזיס, לורדוסיס וסקוליוזיס, ולעיתים גם לריפוים[דרוש מקור]. טווינא הוא סוג של עיסוי רפואי, אשר מסייע לגוף המטופלים להחזיר למקומם ותפקודם את עמוד השדרה, השרירים ורקמות החיבור. דיקור מסדיר את זרימת האנרגיה בגוף האדם, כדי לאפשר יחסים מוצלחים יותר בין השלד, השרירי ורקמות החיבור, לבין האיברים הפנימיים. כוסות רוח יוצרות שאיבה זמנית של השרירים ורקמות החיבור, ולאחר מכן שחרורם. שאיבתן של כוסות הרוח יוצרת טראומה בקנה מידה זעיר, המאפשרת הנעה של הדם באזור הבעייתי, והחלמה למצב טוב יותר מאשר לפני הטיפול, כאשר היישום נכון ומתאים. ההצלחה בשימוש בטווינא, דיקור וכוסות רוח לשם טיפול במצבים האמורים, תלויה בשילוב שבין אבחון מדויק, יישום מיומן של השיטות, תדירות הטיפול, חומרת הבעיה בגוף המטופל, ומיומנות המטפל.
חשוב לציין שרפואות סיניות אינן מוכחות מדעית ובעלי אחוזי ההצלחה נמוכים ובמקרים מסוימים גם יכולים לגרום לסיבוכים.[דרוש מקור]
טיפול > ניתוח

התערבות ניתוחית מתבצעת במקרים קשים, או כאשר יש חשש למוות של החולה.
בניתוח, מנסים לשקם את עמוד השדרה וליישרו בעדינות. הניתוח נחשב לקשה. יש כמה סכנות לניתוח: פגיעה בחוט השדרה - העלול להוביל לשיתוק לצמיתות, שבירה של החוליות או דימום.
ראו גם

עקמת
פגיעה בחוט השדרה
הערות שוליים

↑  קיפוזיס של גיל ההתבגרות ( מסוג שויירמן) - סיפור של החמצה, באתר המרכז האקדמי לוינסקי וינגייט, ‏23 בינואר 2012
↑  עמוד שדרה ילדים, באתר המרכז הרפואי ע"ש אדית וולפסון
↑  על קיפוזיס באתר שירותי בריאות כללית
↑  פיזיותרפיה, קידום בריאות ופעילות גופנית, באתר משרד הבריאות, ‏4 ביולי 2023
↑  קיפוזיס: גורמים ודרכי טיפול בגיבנת, באתר BEOK, ‏23 ביוני 2019
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
טום וולף (פוליטיקאי)

טום וולף חותם, בין היתר, על החוק האוסר קשר עם עסקים שמחרימים את ישראל, נובמבר 2016
תומאס וסטרמן "טום" וולף (באנגלית: Thomas Westerman "Tom" Wolf; נולד ב-17 בנובמבר 1948) הוא איש עסקים ופוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל פנסילבניה בשנים 2015–2023.
ביוגרפיה

וולף נולד ביורק שבפנסילבניה. הוא סיים את לימודיו התיכוניים ב-1967. לאחר מכן סיים תואר ראשון בדארטמות' קולג' ב-1972, תואר שני בפילוסופיה באוניברסיטת לונדון ב-1978, ולבסוף דוקטורט מהמכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT) ב-1981.
לאחר סיום לימודיו, החל לעבוד וולף עבור "Wolf Organization Inc.", חברה בבעלות משפחתו העוסקת בבניית חומרים ובסיסה ביורק. ב-1985 רכש את החברה יחד עם שני שותפים. הוא גם שימש כחבר במועצת פיתוח כלכלי בוועדה החקיקתית לבתי ספר עירוניים של פנסילבניה. לאחר שמכר את חברתו לחברת השקעות ב-2006, מונה על ידי המושל הדמוקרטי של פנסילבניה, אד רנדל, למזכיר מחלקת המיסים של פנסילבניה, ושירת בתפקיד זה מאפריל 2007 עד נובמבר 2008.
בכוונתו הייתה להתמודד למשרת מושל פנסילבניה ב-2010, אך מיאן לעשות כן בעקבות שאיפתו לרכוש מחדש את חברתו הקודמת, שעמדה בפני פשיטת רגל. לבסוף רכש וולף את החברה וניהל אותה.
באפריל 2013 הודיע על כוונתו לרוץ בבחירות למושל פנסילבניה. לאחר שזכה במועמדות הדמוקרטית, הביס את המושל המכהן טום קורבט, חבר המפלגה הרפובליקנית, ברוב של 54.93% ממניין הקולות מול 45.07% ליריבו. ב-20 בינואר 2015 הושבע רשמית לתפקידו, נבחר פעם נוספת בבחירות 2018. לאחר שמונה שנים בתפקיד, עקב הגבלת קדנציות, תמה כהונתו כמושל.
במהלך כהונתו קידם לגליזציה של מריחואנה רפואית וחתם על 2,540 חנינות, יותר מכל מושל אחר בתולדות המדינה, רוב החנינות הוענקו לאסירים שנשפטו על עבירות סמים ובפרט עבירות על החזקה ושימוש במריחואנה.
כמו כן, קידם חוק שאוסר על רשויות במדינה להתקשר עם עסקים המחרימים את ישראל.
חיים אישיים

וולף נשוי לפרנסס, אומנית וציירת שמן. הם התחתנו ב-1975 לזוג שתי בנות. הוא חבר בכנסייה האפיסקופלית.
ב-2016 הודיע כי אובחן בסרטן הערמונית בשלב מוקדם ולכן זה לא משפיע על שגרת העבודה שלו. הוא טופל וב-2017 הודיע כי הרופאים אישרו שהוא בריא לחלוטין.
הערות שוליים

↑  Pennsylvania governor tops state record of pardons granted, Associated Press, ‏2023-01-13 (באנגלית אמריקאית)
↑  קרן משפחת רודרמן, [https://rudermanfoundation.org/wp-content/uploads/2019/01/%D7%9E%D7%A1%D7%9E%D7%9A-%D7%97%D7%A8%D7%9E%D7%95%D7%AA-bds-%D7%90%D7%95%D7%9F%D7%9C%D7%99%D7%99%D7%9F.pdf#page=30 יהדות ארצות הברית
ומאבקה בחרם נגד ישראל
תמונת מצב על מעורבותה
של היהדות המאורגנת בארצות הברית
בחקיקה נגד חרמות על ישראל], 2018, עמ' 30
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 117620999X  ISNI: 0000 0004 5287 4789  LCCN: no2015120594  VIAF: 317285331   WorldCat (עם VIAF): 317285331
וסילי סוקולובסקי

| --- | --- |

 לידה:  9 ביולי 1897 האימפריה הרוסית האימפריה הרוסית
 פטירה:  10 במאי 1968 (בגיל 70) ברית המועצות ברית המועצות
 מקום קבורה:  בית הקברות של חומת הקרמלין 
 מדינה:  הרפובליקה הסובייטית הפדרטיבית הסוציאליסטית הרוסית, האימפריה הרוסית, ברית המועצות 
 השכלה:  אקדמיית פרונזה 
 השתייכות:  הצבא האדום הצבא האדום
 תקופת הפעילות:  1918–1968 (כ־50 שנה)
 דרגה:    מרשל ברית המועצות
 תפקידים בשירות
 מפקד החזית המערבית  מפקד קבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה  רמטכ"ל של הכוחות המזוינים של ברית המועצות
 פעולות ומבצעים
 מלחמת האזרחים ברוסיה  מלחמת העולם השנייה קרב סמולנסק  הקרב על מוסקבה  מבצע לבוב-סנדומייז'  מבצע ויסלה-אודר  הקרב על ברלין
 עיטורים
  גיבור ברית המועצות   8 עיטורי לנין    3 עיטורי הדגל האדום    3 עיטורי סובורוב מדרגה ראשונה    3 עיטורי קוטוזוב מדרגה ראשונה    עיטור מהפכת אוקטובר
 
וסילי דנילוביץ' סוקולובסקי (ברוסית: Васи́лий Дани́лович Соколо́вский;‏ 9 ביולי 1897 – 10 במאי 1968) היה מרשל ברית המועצות, מקציני המטה המוכשרים והבולטים ביותר של הצבא הסובייטי במהלך מלחמת העולם השנייה, ולאחר תום המלחמה שימש כמפקד הכוחות הסובייטיים בגרמניה, וכראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות בשנים 1952–1960.
ביוגרפיה

וסילי סוקולובסקי ב-9 ביולי 1897 נולד בכפר קוזליקי שליד ביאליסטוק (אז היה הכפר בתחומי האימפריה הרוסית, כיום נמצא הכפר בשטחה של פולין). הוריו היו איכרים בלארוסים. בשנת 1918 התנדב סוקולובסקי לשרת בצבא האדום. הוא קיבל הכשרה בקורס קצינים מזורז ובהמשך לחם נגד כוחות הצבא הלבן בחזית המזרחית, בחזית הקווקזית ונטל חלק בקרבות בדרום אוקראינה. לאחר תום המלחמה למד באקדמיה צבאית במוסקבה. בשנת 1921, לאחר סיום הלימודים, נשלח לטורקסטן, שם שירת כקצין מבצעים במטה של הכוחות הסובייטים בטורקסטן. בהמשך מונה לראש מטה של דיוויזיית חיל רגלים. בשנים 1926–1930 היה ראש מטה של גיס חיל רגלים. בשנים 1930–1935 פיקד על דיוויזיית חיל רגלים שהוצבה באזור סמרקנד. לאחר מכן היה ראש מטה של אחד המחוזות הצבאיים של ברית המועצות. בשנת 1938 הועבר למוסקבה, שם התמנה לראש מטה של המחוז הצבאי של מוסקבה. בתחילת 1941 עבר לשרת במטה הכללי של הצבא האדום.
לאחר פלישת הצבא הגרמני לברית המועצות ביוני 1941, מונה סוקולובסקי לראש מטה של החזית המערבית. הוא מילא את התפקיד הזה עד לפברואר 1943. סוקולובסקי היה קצין מטה מוכשר. המטה, תחת פיקודו, תכנן את מתקפת הנגד הסובייטית בקרב על מוסקבה. בשנת 1942 תכנן התקפה פחות מוצלחת באזור רז'ב וויאזמה.
בפברואר 1943 מונה סוקולובסקי למפקד החזית המערבית. בתפקיד פיקודי היה סוקולובסקי הרבה פחות מוצלח, מאשר בתפקידי מטה. שני מבצעי התקפה גדולים שביצע החזית תחת פיקודו הסתיימו בכישלון (מתקפה באזור אורשה באוקטובר-דצמבר 1943 ומתקפה באזור ויטבסק בפברואר - מרץ 1944). לאחר כישלונות אלו הודח סוקולובסקי מתפקיד מפקד החזית.
באפריל 1944 הוא מונה לראש מטה החזית האוקראינית הראשונה. המטה תחת פיקודו תכנן את מבצע לבוב-סנדומייז' ומבצע ויסלה-אודר. באפריל 1945 מונה לסגן מפקד החזית הבלארוסית הראשונה (עליה פיקד גיאורגי ז'וקוב) עמה השתתף בקרב על ברלין.
לאחר תום המלחמה פיקד סוקולובסקי על קבוצת הכוחות הסובייטים בגרמניה. בשנת 1949 הוא מונה לסגן שר ההגנה ובשנת 1952 מונה לראש המטה הכללי של הכוחות המזוינים של ברית המועצות. הוא כיהן בתפקיד זה עד לשנת 1960, אז פרש למעשה מהשירות הפעיל. 
נפטר ב-8 במאי 1965 ונקבר בבית הקברות של חומת הקרמלין.
מגבר גיטרה

מגבר גיטרה של המותג הבריטי VOX לצד גיטרה חשלית של ריקנבקר
מגבר גיטרה הוא מכשיר חשמלי או מערכת אלקטרונית המחזק את האות החשמלי מפיק אפ בגיטרה חשמלית, בגיטרה בס או בגיטרה אקוסטית, באופן בו הוא מסוגל להפיק צליל ברמקול אחד או יותר.
מגברי הגיטרה יכולים גם לשנות את הצליל של כלי הנגינה על ידי הדגשה או ביטול ההדגשה של תדרים מסוימים, ובאמצעות הוספת אפקטים אלקטרוניים, והוספת דיסטורשן (פיצ'ר המכונה גם "אוברדרייב").
עבור נגני גיטרה חשמלית רבים סוג המגבר וההגדרות אשר בהן הם משתמשים במגבר מהווים לעיתים מזוהים במיוחד עם הצליל הייחודי של אותם הנגנים. נגני גיטרה רבים עשויים גם להשתמש בפדל אפקטים על מנת לשנות את הצליל של האות עוד לפני שהוא מגיע למגבר. כאשר נדרש להקליט את תפוקת האודיו של המגבר, לרוב הדבר נעשה על ידי הצבת מיקרופון סמוך לרמקול, אך חלק מהמגברים כוללים רכיב דמוי קופסת DI, המאפשר את הקלטת התפוקה גם ללא מעבר של האודיו דרך האוויר.
גלריית תמונות

מגבר מסוג Vox AC 30 ‏(1961–1962).
מגבר של חברת מרשל משנת 1971.
מגבר מסוג Mesa Boogie Mark IV משנת 1990.
מגבר מסוג Fender Hot Rod Deluxe משנת 1996.
עדן אלנה

| --- | --- |

אלנה, 2021
 לידה:  7 במאי 2000 (בת 24) ירושלים, ישראל 
 שם לידה:  ኤደን አለነ 
 מוקד פעילות:  ישראל 
 תקופת הפעילות:  מ-2017
 מקום לימודים:  התיכון ליד האוניברסיטה 
 עיסוק:  זמרת
 סוגה:  מוזיקת נשמה, מוזיקת פופ, רית'ם אנד בלוז 
 סוג קול:  סופרן 
 שפה מועדפת:  עברית, אמהרית, אנגלית 
 חברת תקליטים:  ארומה מיוזיק 
 פרופיל ב-IMDb
 
אלנה כחיילת במהלך שירותה בצה"ל, 2020
עדן אלנה (נולדה ב-7 במאי 2000) היא זמרת ישראלית. זכתה גם בעונה השלישית של "אקס פקטור ישראל", וגם בעונה השביעית של "הכוכב הבא לאירוויזיון" - שבזכותה נבחרה לייצג את ישראל באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד. בשל ביטול אירוויזיון 2020, נבחרה אלנה לייצג את ישראל באירוויזיון 2021, ובו הגיעה למקום ה-17. אלנה היא היחידה שזכתה בשתי תוכניות מציאות מוזיקליות ישראליות.
ביוגרפיה

עדן אָלֵנָה נולדה בשכונת קטמון בירושלים להורים שעלו לישראל מאתיופיה: זהבה (וורקנש), מעצבת כובעים, ומולוגטה. כשהייתה בת שנתיים התגרשו הוריה. היא גדלה כבת יחידה לאם חד-הורית, ועם אביה לא שמרה על קשר. מגיל 3 עד 13 למדה בלט. כנערה למדה בחטיבה עד כיתה ט' בבית הספר הדתי לבנות פלך, ולאחר מכן עברה לבית הספר התיכון ליד האוניברסיטה ולמדה במגמת תיאטרון, ובאותן השנים למדה פיתוח קול. ב-2020 עברה להתגורר יחד עם אימה בקריית גת.
באוקטובר 2018 התגייסה לצה"ל, ללהקה צבאית בחיל החינוך והנוער, ושירתה ב"להקת ארבע על ארבע" ובלהקת "רבע לשבע" עד סיום שירותה הצבאי באוקטובר 2020.
חיים אישיים

אלנה הייתה בזוגיות עם יונתן גבאי במשך כשנתיים וחצי עד לפרידתם בפברואר 2022.
ביולי 2022, אלנה הודיעה שבכוונתה "לסיים עם פרק המוזיקה בחייה, לפחות בשלב זה", והחלה לעבוד בתור מארחת במסעדה בתל אביב.
דיסקוגרפיה > מיני-אלבומים

2020: השיר הבא לאירוויזיון
דיסקוגרפיה > סינגלים

2018: "Better"
2019: "Save Your Kisses for Me"
2019: "When It Comes to You"
2020: "Feker Libi"
2020: "מה אתה עובר" (עם שלומי שבת)
2021: "Set Me Free"
2021: "La La Love"
2021: "Ue La La"
2021: "לקום"
חוסה רודריגס מרטינס

חוסה רודריגס מרטינס (בספרדתית José Rodríguez Martínez) (נולד ב-16 בדצמבר 1994) הוא כדורגלן ספרדי המשחק בעמדת הקשר.
הוא החל את הקריירה שלו בריאל מדריד, שם שיחק בעיקר במילואים, והושאל לדפורטיבו לפני שנמכר לגלאטסראיי. לאחר מכן הוא ייצג את מיינץ 05 (שם היו לו תקופות השאלה במאלגה, מכבי תל אביב ופורטונה סיטארד), ומשם עבר למאלגה (שגם הושאלה לפואנלברדה). הוא הצטרף למכבי חיפה ב-2020. רודריגס ייצג את נבחרת ספרד עד רמה עד גיל 21.