stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ליידי אן קנינגהאם
חשיבותה ההיסטורית

קנינגהאם נודעה כמגנת הכנסייה הפרסביטריאנית בסקוטלנד מפני ניסיונותיו של צ'ארלס הראשון להמיר את כל סקוטלנד לאנגליקניזם, וכמנהיגה פעילה בתנועת ברית ההתנגדות הלאומית של סקוטלנד (תנועה דתית פוליטית שתמכה בכנסייה הפרסביטריאנית של סקוטלנד ובבסוברניות מנהיגיה בענייני דת).
בנה, ג'יימס המילטון, הדוכס הראשון של המילטון, צידד בצ'ארלס הראשון. כשניסה להנחית צבא בחוף הסקוטי ב-1639, ארגנה קנינגהאם את ההגנות, גייסה חייל פרשים של נשים וגברים ו"יצאה עם אקדח שהיא נשבעה לירות בו בבנה אם יציע לו לעלות לחוף". אחד הדיווחים אודותיה תיאר כי "היא מתהלכת בשריון ועם אקדח לצדה מוכנה, ומאחלת לו שם, ואמרה שהיא תקבור את הכדורים במעיו".
לקראת מה שאמור היה להיות קרב ברוויק, ב-5 ביוני 1639, רכבו הפרשים בהנהגתה תחת דגל עליו צוירה יד הדוחה ספר תפילה, ונכתב בו המוטו "למען אלוהים, המלך, הדת והברית". בסופו של דבר לא התחולל קרב שכן הצבא האנגלי לא היה מוכן להילחם עם הגעתו לברוויק, והמלך צ'ארלס הראשון ניהל במקום הקרב משא ומתן להסכם הפסקת אש.
בסופו של דבר, הוביל מאבקם של הסקוטים בצ'ארלס הראשון לקביעת זכותם לכנסייה חופשית ולפרלמנט חופשי.
הערות שוליים

1 2 3 4  Rosalind K. Marshall, "Cunningham, Anna, marchioness of Hamilton (d. 1647)", Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, 2004 accessed 15 Oct 2017
↑  Rosalind K. Marshall, Virgins and Viragos: A History of Women in Scotland (Collins, 1983), p. 129.
↑  A Historical Dictionary of British Women, eds Cathy Hartley and Susan Leckey (Routledge, 2003) ISBN 978-1-85743-228-2
↑  HMC 6th Report: Hood (London, 1877), p. 347.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ליידי אן קנינגהאם".
אולה ווייגרסטורפר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוגוסט 1967 (בת 57) באד אסוזה, אוסטריה 
 מדינה:  אוסטריה אוסטריה
 http://www.weigerstorfer.com/
 פרופיל ב-IMDb
 
אולה ווייגרסטורפר (בגרמנית: Ulla Weigerstorfer; נולדה ב-16 באוגוסט 1967) היא מנחת טלוויזיה, שחקנית ודוגמנית אוסטרית, מיס עולם לשנת 1987.
ביוגרפיה

ווייגרסטורפר נולדה בווינה, אוסטריה.
בשנת 1987 נבחרה למיס עולם אוסטריה בתחרות דוגמנות, הבוחרת את נציגת אוסטריה למיס עולם, בתחרות מיס עולם שנערכה באלברט הול נבחרה במקום הראשון מבין 87 מתמודדות מרחבי העולם.
באפריל 1988 הצטלמה בעירום למגזין פלייבוי האמריקאי.
ב-1991 התארחה בפרק של הקומדיה הגרמנית-אוסטרית "Ein Schloß am Wörthersee".
מ-1991 ועד 1998 הייתה בתפקיד קבוע בסדרה "Tohuwabohu" של רשת השידור האוסטרית הציבורית "ORF".
ב-1998 שיחקה בסרט הטלוויזיה "Quintett komplett". מ-1998 ועד 1999 גילמה שוטרת באופרת הסבון המשטרתית "Kaisermühlen Blues".
ב-1999 שיחקה בפרק של הסדרה המפקח רקס.
היא הגישה תקופה מסוימת תוכנית ספורט ברדיו, מ-2003 ועד 2009 עבדה במרכז לרכיבת סוסים באוסטריה תחתית.
בשנת 2005 נולדה בתה.
הערות שוליים

↑  הלן חנן, צילומי פורנו מאיימים על הכתר של מיס עולם, חדשות, 26 בנובמבר 1987
↑  PLAYBOY - MISS WORLD · ULLA WEIGERSTORFER (Sujet "Ulla Weigerstorfer", Seiten 156 + 157)...., IchLiebeDieMarke.com
↑  Kopf des Tages: Ulla Weigerstorfer, Stronachs PR-Chefin der Rennbahn in Ebreichsdorf - derStandard.at, DER STANDARD (בגרמנית)
↑  news networld Internetservice GmbH, - Ex-FP-General Westenthaler im FORMAT-Porträt: Westis neues Glück, news.at, ‏2004-09-10 (בגרמנית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1148994343  ISNI: 0000 0000 3089 988X  LCCN: n96113605  NKC: xx0204279  VIAF: 32705793   WorldCat (עם VIAF): 32705793
עודד חרמוני

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  16 באוקטובר 1973 (בן 51) 
 מדינה:  ישראל ישראל
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 מעסיק:  הארץ, TheMarker 
 
עודד חרמוני (נולד ב-16 באוקטובר 1973) הוא עיתונאי לשעבר ב"הארץ", דה מרקר ובעל טור בכלכליסט, יזם ומשקיע הון סיכון בעמק הסיליקון וישראל, מייסד ושותף מנהל של קרן ההון סיכון האמריקאית J-Ventures. הוא השקיע בלמעלה מ-50 חברות סטארט אפ, בהן חברות ששוות מעל מיליארד דולר כמו יוטפו, דטהרובוט וויזבי מדיקל.
בעבר[דרושה הבהרה] עמד בראש איגוד תעשיית ההיי-טק הישראלי (כיום IATI) ואיגוד ההון סיכון הישראלי (IVA) והיה ממייסדי הארגונים ICON, INTRO וכמו כן היה חבר במועצות המנהלים של הפדרציה היהודית בסן פרנסיסקו, JFCS, ידידי האוניברסיטה העברית בארצות הברית, מועצת האוניברסיטה של האוניברסיטה הפתוחה ובחבר הנאמנים של עיתון פורוורד. הוא חבר במועצת המנהלים של ארגון העיתונות העצמאי "שומרים" שהוא בין מייסדיו. הוא בוגר תוכנית ווסקנר למנהיגי קהילות יהודיות בארצות הברית ובוגר תוכנית גוונים.
ביוגרפיה

עודד רן חרמוני נולד בירושלים עשרה ימים לאחר שאביו, רס"ן עודד חרמוני, קצין החינוך של גייסות השריון, נהרג בחזית הדרומית ביומה הראשון של מלחמת יום הכיפורים. הוא קרוי על שמו של אביו. אמו היא המדענית והציירת, ד"ר מירה חרמוני – לוין, ואביו המאמץ הוא הפרופ' רפאל ד. לוין, חתן פרס ישראל לכימיה.
את לימודיו התיכוניים עשה בבית הספר התיכון על שם מיי בויאר בירושלים, ואחר כך שירת ביחידת דובר צה"ל בפיקוד המרכז. הוא סרן במילואים. לאחר שירותו הצבאי החל את דרכו בעולם המדיה והעיתונות, ובהמשך חייו הפך ליזם ולמשקיע הון סיכון. הוא בעל תואר ראשון בהיסטוריה וסוציולוגיה (ולימודי כלכלה), ובעל תואר שני במנהל עסקים, שניהם מהאוניברסיטה העברית בירושלים.
עבודתו כעיתונאי וכעורך

בשנת 1996 החליט לעזוב את החברה כדי להיות עיתונאי והצטרף למוסף הכלכלי של עיתון ירושלים שם חשף בין היתר פרשות הקשורות לראש הממשלה באותה תקופה, בנימין נתניהו שפורסמו במקביל בידיעות אחרונות.
כמה חודשים לאחר מכן חבר לחברו מהשירות הצבאי עמירם ברקת ויחד עם גדעון גולד הקימו את המוסף הכלכלי של "כל העיר"- "פלוס" שאותו הוא ערך בין השנים 1998–2000. בין היתר חשף כעיתונאי ועורך פרשות כלכליות שונות ושחיתויות בעיריית ירושלים שהובילו לפסיקות בג"ץ ולאישומים והרשעות פליליות (פרשת הולילנד, פרשת עין חמד).
בשנת 2000 הוא עבר למוסף הכלכלה של עיתון "הארץ", שם שימש כעיתונאי בכיר בתחום ההיי-טק. בשנת 2004 מונה לעורך מדור ההיי-טק והתקשורת ועורך "קפטן אינטרנט" עם שחר סמוחה. באותה שנה גם היה בצוות החשיבה האסטרטגי שבנה את העיתון הכלכלי המודפס דה מרקר, שמיזג לתוכו את מוסף הארץ כלכלה וערך את מדורי ההיי-טק, התקשורת וקפטן אינטרנט. במקביל, הקים באותה שנה עם חברו מהילדות, אסף יצחקי, את אתר Ozeret4u שנמכר מאוחר יותר לקבוצת דפי זהב אחרי שהפך לאתר הגדול בישראל למנקים, בייסיטרים ומטפלים. עם מכירת החברה ב-2006, הוא עזב את העיתונות והצטרף לקבוצת ההשקעות "קפיטל פוינט". מאז פרסם טור קבוע במגזין דה מרקר ובכלכליסט וכתב מאמרים בשניהם.
פעילות עסקית 2006–2010

ב-2006 הצטרף כסמנכ"ל לקבוצת ההשקעות קפיטל פוינט ולחממה הטכנולוגית מיט"ג שבקצרין מתוך תפיסה ציונית של הגדלת ההשקעות בפריפריה. הוא היה בצוות שהנפיק את החברה בבורסה בתל אביב באותה שנה. במהלך השנים 2006–2010 הוא היה פעיל ב-14 מועצות מנהלים של חברות פורטפוליו בתחומי הרפואה, החקלאות, התוכנה והייצור.
חרמוני עזב את קפיטל פוינט ב-2010 בעקבות בקשה של בכירים בתעשיית ההיי-טק שיוביל את הקמת איגוד תעשיית ההיי-טק הישראלי, תפקיד שאותו מילא בין השנים 2010 לסוף 2011, עת שפרש בעקבות החלטת משפחתו לעבור לעמק הסיליקון.
איגוד תעשיית ההייטק

עם כניסתו לתפקיד מנכ"ל ונשיא איגוד תעשיית ההיי-טק, הודיע חרמוני לחברי מועצת המנהלים כי הוא רואה בכך שירות מילואים לטובת התעשייה ולא ימלא את התפקיד יותר משנתיים. הקמת האיגוד לוותה בהתנגדות מגופים שונים- קרנות ההון סיכון שהתאגדו קודם לכן תחת IVA חששו שהגוף החדש שהתרחב לכלל תעשיית ההיי-טק לא ייצגם, מנגד התאחדות התעשיינים התנגדה להקמת הגוף בטענה שהם מייצגים את תעשיית ההיי-טק.
עם תחילת תפקידו קרא חרמוני לאחד את תעשיית ההיי-טק, לעבוד עם הממשלה, ועם הרשויות ולנסות למנף בצורה אופטימלית את המקבצים השונים שמהווים את החדשנות הישראלית - אקדמיה, חברות סטארט אפ, קרנות הון סיכון, חברות רב לאומיות, חממות טכנולוגיות ומשקיעים פרטיים ולאפשר לציבורים בחברה הישראלית שאינם חלק מהתעשייה ליטול בה חלק – חרדים, נשים וערבים. במהלך 18 החודשים ששימש בתפקיד, איגוד תעשיית ההיי-טק דחף לחקיקה של 3 חוקים שהתקבלו לקידום תעשיית ההיי-טק יחד עם משרד האוצר ושדולת ההיי-טק בכנסת:
חוק האנג'לים שמסדיר ומעודד השקעות פרטיים כשירים בחברות מטרה
שינוי חוק המו"פ שיצור וודאות לגבי היקף ההחזרים למדינה בעת מימוש
חוק לעידוד השקעות מוסדיים בקרנות הון סיכון שהושק יחד עם משרד האוצר
במקביל יזם חרמוני את הקמת הקונגרס העולמי של ראשי איגודי ההון סיכון שהתקיים לראשונה בהשתתפות 30 מנהלי האיגודים הללו בניו יורק ב-2010 וב-2011 בירושלים.
חרמוני הקים יחד עם ערן וענונו, שעמד בראש אורקל ישראל ויורם יעקובי שעמד בראש מיקרוסופט ישראל את פורום החברות הרב לאומיות שקישר בין מנהלי חברות הרב לאומיות בישראל והאינטרסים המקומיים שלהם ויצר את הכנס השנתי של הגופים האלו.
במהלך תקופתו באיגוד ההייטק פעל חרמוני למזג לתוכו ארגונים שונים כדי ליצור מטרייה רחבה של תמיכה בתעשיית ההיי-טק. חברות המסחור של האוניברסיטאות, חממות טכנולוגיות, חברות רב לאומיות וחברות סטארט אפ הצטרפו לחברים הקיימים שהיו ברובם קרנות הון סיכון. עיקר מאמציו היו למזג את איגוד מדעי החיים הישראלי ILSI ואת איגוד תעשיית ההיי-טק לגוף אחד ששמו נקבע ל-IATI ולאחר עבודה מאומצת של כשנה ולפני פרישתו מהאיגוד, אושר המיזוג והשם החדש בשתי מועצות המנהלים של שני הגופים. חרמוני, שעמד לסיים את תפקידו באיגוד ולעבור לעמק הסיליקון השאיר את המיזוג עצמו למחליפתו.
פעילות עסקית בעמק הסיליקון

ב-2011 הוא עבר עם משפחתו לעמק הסיליקון והצטרף כשותף לקרן ההשקעות רודיום, שהקים דניאל רקאנטי. הקרן השקיעה בלמעלה מ-20 חברות בהן Yotpo, Outbrain, IMGN, Rounds ואחרות בישראל ובארצות הברית. יחד עם שותפיו הקים גם את חברת ההשקעות COIN שהשקיעה בכמה חברות סטארט אפ. הוא היה שותף בקרן עד 2019. במקביל שימש בוועדת ההשקעות של TIE Angels והיה מעורב בדרקטוריונים של כמה חממות.
J-VENTURES

הקשר בין יהדות ארצות הברית וישראל, העסיק את חרמוני לאורך שנותיו בעמק הסיליקון. החשש מהרחבת הפער בין שתי הקהילות הובילה אותו לשאוף להקמת תשתית שמחברת את שתי הקהילות בארצות הברית וזו קיבלה חיזוק עם סקר שמצא ש46% מיהדות מפרץ סן פרנסיסקו לא מרגישה קרבה לישראל, כשאחת הסיבות המרכזיות לכך – שאחוז גבוה לא פגש ישראלים בארצות הברית או בישראל. על מנת ליצור תשתית אפקטיבית, בין שתי קהילות מנותקות בארצות הברית הוא חיפש מודל שיוביל לעניין מעבר לזהות היהודית. יחד עם ג'ים קושלנד, בעבר נשיא הקהילה היהודית בסן פרנסיסקו ומבעלי חברת הג'ינסים ליוויס, הוא הקים ב-2016 את J-ANGELS שאיפשרה, באמצעות השקעות משותפות של ישראלים ויהודים אמריקאים ליצור קהילה חדשה. המועדון השקיע ב-16 חברות, כשחמש מהן נמכרו. ביוני 2018 הקימה הקבוצה קרן הון סיכון במודל של "קיבוץ קפיטליסטי" שבו המשקיעים מעורבים בקרן. הקרן ביצעה 18 השקעות במהלך 18 חודשי פעילות – ורשמה שני אקזיטים. היקף הגיוסים של החברות עד שנת 2021 עמד על 180 מ דולר.
באוקטובר 2019 הקימה הקבוצה את קרן ההון סיכון הגלובלית שלה, שמרכזה בעמק הסיליקון – J-VENTURES II שגייסה עשרות מיליוני דולרים מכ-300 משקיעים, רובם בעמק הסיליקון וכוללים משקיעי הון סיכון, מנהלים בכירים בחברות ציבוריות ויזמים סדרתיים. בין החברות שבהן השקיעה הקרן – דטהרובוט, ויסבי מדיקל, קוני הלת', Veev, בי הירו ואחרות.
פעילות ציבורית

לצד פעילותו בקרנות הון סיכון ויזמות, חרמוני פעל לחיזוק הקשר בין יהדות התפוצות וישראל, ובין קהילות שונות של יהדות התפוצות, וכן בקידום ההיי-טק הישראלי בארצות הברית. בין הארגונים שהיה בין מייסדיהם שניים מהארגונים הישראלים הגדולים בעמק הסיליקון – ICON ואינטרו. בנוסף הוא שימש כחבר דרקטוריון של הפדרציה היהודית בסן פרנסיסקו, של JFCS- הארגון הקהילתי היהודי הגדול ביותר במפרץ סן פרנסיסקו, אגודת ידידי האוניברסיטה העברית בארצות הברית וארגונים נוספים. הוא ייעץ לקונסולים הישראלים ולפרויקט Back to tech להשבת ישראלים להיי-טק הישראלי, וסייע למשרד התמ"ת.
במקביל חבר חרמוני ליואל אסתרון וללאורה לאודר להקמה של "שומרים", גוף שלא למטרות רווח שמקדם תחקירים ועיתונות עצמאית בישראל לקידום הדמוקרטיה. הוא משמש בדרקטוריון הארגון מהקמתו. חרמוני גם יושב בחבר הנאמנים של העיתון היהודי הגדול בארצות הברית- פרוורד ויושב בוועדת האסטרטגיה שלו.
ויליאם ורנר

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מדינה:  ארצות הברית ארצות הברית
 ספורט
 ענף ספורט:  אתלטיקה
 
ויליאם ורנר (באנגלית: William Werner) היה אתלט יהודי-אמריקאי, 4 פעמים ברציפות אלוף ארצות הברית באולם (1928–1931) בקפיצה לרוחק מהמקום.
ביוגרפיה

ורנר התאמן במועדון האתלטיקה גרינווד, ניו יורק.
ביוגרפיה > 1928 > אלוף ארצות הברית באולם

באליפות ארצות הברית באולם (אנ') שנערכה בניו יורק ב-25 בפברואר 1928 זכה במדליית זהב בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.17 מטר.
ביוגרפיה > 1929

באליפות ארצות הברית באולם (אנ') שנערכה בניו יורק ב-23 בפברואר 1929 זכה במדליית זהב בפעם השנייה ברציפות בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.20 מטר.
ביוגרפיה > 1930

באליפות ארצות הברית באולם (אנ') שנערכה בניו יורק ב-18 במרץ 1930 זכה במדליית זהב בפעם השלישית ברציפות בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.28 מטר, לפני ליאו סקסטון מאוניברסיטת ג'ורג'טאון (3.20 מטר) וחברו לקבוצה הווארד אהל (3.16 מטר).
ביוגרפיה > 1931

באליפות ארצות הברית באולם (אנ') שנערכה בניו יורק ב-25 בפברואר 1931 זכה במדליית זהב בפעם הרביעית ברציפות בקפיצה לרוחק מהמקום בתוצאה של 3.30 מטר.
הערות שוליים

↑  Joie Ray, TWO ILLINI APPEAR ON FERRIS' SQUAD OF ALL-AMERICANS, Daily Illinois, 5 February 1929
↑  SENTMAN DEFEATS WELLS IN HARDLES, The Boston Globe Mar 19, 1930, Page 16
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
ערך זה הוא יתום, כלומר אין ערכים בוויקיפדיה שמקשרים אליו. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ולקשר אליו מכמה מהערכים שמכילים את המונח "ויליאם ורנר".
אתבעל השלישי

אתבעל השלישי (ביוונית: Ἰθωβαλος) היה מלך צור בתחילת המאה ה־6 לפנה"ס.
תולדות מלכותו > תקופת ההשפעה המצרית

פרעה חפרע, שעלה לשלטון ב־589 לפנה"ס (בתחילת ימי אתבעל) היה להוט להשיב את השלטון המצרי ללבנט, והוא כנראה עודד מרידות נגד הבבלים כמדיניות; ייתכן שדוגמה לכך היא פגישת מלכי צור, צידון, אדום, מואב, ועמון או שליחיהם בירושלים, כנראה כדי לדון באפשרות למרד. המקורות הקדומים מעידים כי הצעיד את צבאו לצידון ולחם מלחמה ימית בצור.
תולדות מלכותו > המצור הבבלי על צור

במסגרת מדיניותו של נבוכדראצר השני לחיזוק שליטתו בלבנט, הוא ניסה לכבוש את צור; הוא צר עליה 13 שנה (אנ') החל מהשנה השביעית לאתבעל, עד שנת 572 לפנה"ס בערך, ולא הצליח לכבשה. הנביא יחזקאל תיאר במפורט בקינתו על צור את הסתערות נבוכדראצר על צור ואת סבל העיר. במקום אחר יחזקאל מזכיר שנבוכדראצר לא הצליח להפיל את צור במצור. המקורות הבבליים לא מזכירים במפורש את המצור, אך יש לכך עדויות עקיפות בדמות עדות להגעת הצבא הבבלי לחוף הפיניקי ורשימות ציוד (הן מארך והן מסיפר הרחוקות כ־250 ק"מ זאת מזאת, דבר המעיד על מבצע צבאי גדול תחת פיקוד המלך) שנשלח לצבא שהלך עם המלך לצור. יש הסוברים שהייתה לנבוכדראצר הצלחה מוגבלת בכיבוש; לפיהם, בשל התנאים הגאוגרפיים והצי האיוני הקטן רק החלק היבשתי של העיר נכבש, ובהסדר שסיים את המצור סוכם שאתבעל השלישי ירד מהשלטון, אך מוסד המלוכה יישמר. לאחר אתבעל מלך על צור המלך בעל, שהיה כנראה בנו.
הערות שוליים

1 2  יוסף בן מתתיהו, קדמוניות היהודים, 8.13.1 (ראו גם במקור היווני)
1 2  יוסף בן מתתיהו, נגד אפיון, פסקה 21 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
↑  אליה שמואל הרטום, ירמיה, יבנה, 1989, סדרת תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 88–89
↑  Israel Ephʿal, Nebuchadnezzar the Warrior: Remarks on his Military Achievements, Israel Exploration Journal 53, 2003, עמ' 182
↑  הרודוטוס, היסטוריות, 2.161 (ראו במקור היווני ובתרגום לעברית)
1 2 3  Wallace B. Fleming, 5: Tyre’s Resistance to Babylon, The History of Tyre, Columbia University Press, 1915, עמ' 42–47
1 2  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 276*
1 2  Israel Ephʿal, Nebuchadnezzar the Warrior: Remarks on his Military Achievements, Israel Exploration Journal 53, 2003, עמ' 186
↑  משה אילת, תרשיש בישעיהו כג ובהיסטוריה, שנתון לחקר המקרא והמזרח הקדום י, 1986, עמ' 30
↑  אליה שמואל הרטום, ירמיהו – צלומים ומפות מקוריים בצבעים, יבנה, 1989, סדרת תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 27
↑  ספר יחזקאל, פרק כ"ח, פסוקים י"ח–י"ט; אליה שמואל הרטום, יחזקאל, יבנה, 1989, סדרת תורה נביאים כתובים – מפורשים פרוש חדש בצרוף מבואות, עמ' 97
↑  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 277*–278*
↑  Israel Ephʿal, Nebuchadnezzar the Warrior: Remarks on his Military Achievements, Israel Exploration Journal 53, 2003, עמ' 186–187
↑  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 277*
↑  Stefan Zawadzki, NEBUCHADNEZZAR AND TYRE IN THE LIGHT OF NEW TEXTS FROM THE EBABBAR ARCHIVES IN SIPPAR, ארץ־ישראל: מחקרים בידיעת הארץ ועתיקותיה כז, 2003, עמ' 278*–279*
עוצבת חצי האש במלחמת חרבות ברזל

| --- | --- |

 סוג היחידה:  חטיבת קומנדו במילואים
 מדינת מוצא:  ישראל ישראל
 מפקדים:    אלוף-משנה עידו קס
 יחידת האם:   עוצבת האש
 יחידות משנה:  גדוד 7008  גדוד 699  גדוד 697  גדס"ר 6551  גדוד ההנדסה 8219
 עימות:  מלחמת חרבות ברזל
 גזרת פעילות:  רצועת עזה
 קרבות:  קרב בית חאנון (2023)  קרב ג'באליה (2023)  הלחימה בח'אן יונס במלחמת חרבות ברזל
 לחם נגד:   גדודי עז א-דין אל-קסאם   פלוגות אל-קודס   גדודי אבו עלי מוסטפא
 אבדות:  17 לוחמים נהרגו
במלחמת חרבות ברזל לחמה עוצבת חצי האש (חטיבה 551). בשלב הלחימה העצימה בתמרון הקרקעי בעומק שטח רצועת עזה. כוחות החטיבה לחמו בצפון רצועת עזה תחילה תחת עוצבת סיני ובהמשך תחת אוגדה 162, וסייעה בהכנעת חטיבת צפון הרצועה של חמאס. החטיבה סייעה בהחזרתם של חמש גופות חטופים מ-7 באוקטובר. במהלך המלחמה נפלו 17 מלוחמיה ומקציניה של החטיבה.
רקע

בבוקר 7 באוקטובר 2023, יום שבת, שמחת תורה, כ"ב בתשרי ה'תשפ"ד, פתחו ארגוני הטרור חמאס והג'יהאד האסלאמי הפלסטיני בטבח שבעה באוקטובר. בחסות שיגור כ-4,300 רקטות, חדרו כ-6,000 מחבלים מרצועת עזה לעשרות יישובים ישראליים ומתקנים צבאיים באזור עוטף עזה ובסביבתו, מ-119 פרצות שונות בגדר, תוך ניהול קרבות ירי נגד כוחות ביטחון מעטים. המחבלים ביצעו מעשי טבח ואונס, רצחו והרגו 1,163 בני אדם, מתוכם טבחו ב-779 אזרחים, וחטפו לרצועת עזה כ-251 אנשים, ובהם גברים, נשים, קשישים ותינוקות. בשעות הראשונות נלחמו נגדם כיתות הכוננות, שוטרי משטרת ישראל, לוחמי הימ"מ וחיילי צה"ל, שהיו בנחיתות מספרית. בקרבות נהרגו כ-1,609 מחבלים בשטח ישראל, ובצד הישראלי נהרגו 301 חיילים, 55 שוטרים ו-10 אנשי שירות הביטחון הכללי.
בעקבות מתקפת הפתע הכריזה ישראל על יציאה למלחמת חרבות ברזל לשם מיטוט שלטון החמאס ברצועת עזה וחיסול כל המחבלים השוהים שם.
קרב שדרות

ביום מתקפת הפתע הוזנקו כוחות החטיבה לסייע בקרבות הבלימה, החטיבה פעלה ונלחמה בעיר שדרות יחד עם כוחות חטיבת הצנחנים ויחידת מגלן על מנת להדוף את המחבלים ולהחזיר שליטה מלאה לעיר. ב-9 באוקטובר נמשכו הקרבות לאור הסתתרותם של מחבלים בבתי העיר. במהלך הקרבות נהרגו שלושה לוחמי גדוד 7008 סרן (במיל') יובל הליבני, רס"ן (במיל') ד"ר איתן מנחם נאמן, רס"ר (במיל') אביחי אמסלם.
קרב בית חאנון

עם תחילת הכניסה הקרקעית לרצועת עזה, כבר בסוף אוקטובר 2023, פשטה החטיבה על מרחב בית חאנון, הובילה את כוחותיה של אוגדה 252, והביאה להישגים רבים.
בלילה שבין 28 ל-29 באוקטובר תקפה עוצבת סיני, בפיקוד תא"ל מורן עומר את שכונת הסביבון בבית חאנון. את ההתקפה הוביל גדוד 697 של החטיבה. במהלך הלחימה, לוחמי החטיבה חיסלו מחבלים, סרקו מבנים לאיתור אמצעי לחימה, ואיתרו ותקפו מאות מטרות מדויקות בשיתוף פעולה של כוחות חיל אוויר, הנדסה ושריון. כמו כן, איתרו והשמידו לוחמי החטיבה פירי מנהרות רבים, השתלטו על מבנים צבאיים ואף אזרחיים בהם נמצאו כמות גדולה של אמצעי לחימה, מפות וחומרי מודיעין של ארגון הטרור חמאס.
ב-10 בנובמבר במהלך פעילות בבית חאנון לאחר שפיר היה ממולכד ומטען חבלה התפוצץ, נהרגו רס"ן (מיל') משה ידידיה לייטר, רס"ר (במיל') מתן מאיר, רס"ם (במיל') יוסף חיים הרשקוביץ, ורס"ר (מיל') סרגיי שמרקין.
הקרב בבית לאהיא

החל מה- 18 בנובמבר כוחות החטיבה עברו לפעול תחת עוצבת הפלדה. החטיבה לחמה בבית לאהיא ובמערב העיירה ג'באליה, פגעה בפעילי חמאס ואיתרה והשמידה תשתיות ואמצעי לחימה של החמאס.
גדס"ר 6551 פעל והוביל מספר שבועות את הלחימה תחת חטיבה 261 בגזרת העיר עזה ומחנה הפליטים ג׳בליה. פגע בפעילי חמאס רבים, איתר ומנהרות והשמיד אמל״ח. עד סוף דצמבר.
ב-1 בדצמבר צוות קרב חטיבה 551 חיסלו מחבלים ותשתיות של ארגון הטרור חמאס באזור בית לאהיה באמצעות ירי טנקים ועל ידי הכוונת כלי טיס לתקיפה מהאוויר. במהלך הקרב נפצע לוחם גדוד 699 רס"ר (במיל') צביקה לביא ז"ל. לביא נפטר מפצעיו בתאריך 11.12
קרב ג'באליה

ב-5 בדצמבר במסגרת הפעילות במחנה הפליטים ג'באליה, כוחות החטיבה יחד עם לוחמי שב"כ, ושייטת 13 איתרו אמצעי תצפית ושליטה, אמצעי לחימה ומפות. במהלך הקרבות נהרג לוחם גדוד 7008 רס"ר (במיל') עילי אליהו כהן.
ב-7 בדצמבר באזור שייח' זאיד, כוח של עוצבת חצי האש שביצע סריקות זיהה פיר פתוח. הם התקרבו אליו ביחד עם כוח של יהל"ם – ואז אירע פיצוץ עז של מטען חבלה. באירוע נהרגו רס"ר (במיל') איל מאיר ברקוביץ' ורס"ר (במיל') גל איזנקוט, בנו של השר והרמטכ"ל לשעבר גדי איזנקוט.
ב-11 בדצמבר במהלך פעילות בג'באליה לוחמי החטיבה איתרו והשמידו מחרטת נשק לייצור אמל"ח.
ב-19 בדצמבר במהלך הקרבות להשלמת כיבוש ג'באליה והשגת שליטה מלאה של צה"ל נהרג לוחם גדוד 7008 רס"ל (מיל') מעוז פניגשטיין.
ב-28 בדצמבר המשיכה חטיבה בקרבות לאחיזת השליטה בצפון רצועת עזה ובבמחנה הפליטים ג'באליה במהלך הלחימה נהרג סרן הראל שרביט קצין לוחם בגדוד 7008.
גדס"ר 6551, תחת חטיבה 261, הוביל את המתקפה של אוגדה 162 על מחנה הפליטים. במהלך הלחימה במחנה, פגע באויב והשמיד תשתיות רבות. לגדוד היו 9 פצועים במהלך הלחימה במ״פ.
ב-7 בפברואר 2024 סמ"ר (במיל') חנן דרורי לוחם בחפ"ק סמח"ט, נפטר לאחר שנדבק בפטריה מסוכנת ב-17 בדצמבר 2023 בקרב בג'באליה.
שיח' רדואן ואל-נזלה

בדצמבר לחם גדס"ר 6551 בא-נזלה עדיין תחת פיקוד חטיבה 261 והוביל את ההתקפה החטיבתית לכיוון מחנות המרכז. הגדוד פגע והשמיד פעילי חמאס, תשתיות ואיתר מנהרה אסטרטגית. ב־18 בדצמבר, במארב של מחבלי חמאס, נהרג רס"ר במיל' דניאל יעקב בן הרוש ונפצעו 4 לוחמים.
בדצמבר 2023 לחם גדוד 697 במשך כחודש תחת פיקוד חטיבה 14 במסגרת עוצבה 162, בגזרת העיר עזה, בשכונת שיח' רדואן, פגע בפעילי חמאס, איתר והשמידה אמצעי לחימה ותשתיות טרור.
הקרבות בדרום הרצועה

ב-8 בינואר פעלה כוחות מהחטיבה במרחב ח'אן יונס תחת פיקודה של אוגדה 98 לכיבוש העיר והכרעת חטיבת ח'אן יונס של חמאס. במהלך הלחימה נהרגו שני לוחמי גדוד ההנדסה 8219 של החטיבה: רס"ל (במיל') דוד שורץ ורס"ל יקיר הכסטר.
קרב הגנה ברכס רמים ובמטולה

במהלך החדשים אפריל–יולי 2024, גדודי החטיבה תפסו את גזרת מטולה ומשגב עם כחלק מהמערכה לשמירת יישובי הצפון אל מול החזבאללה. ב-6 במאי נהרגו 2 לוחמי גדס״ר 6551, רס״ר דן קמחג׳י ורס״ר נתן נחמן הרץ מפגיעת כטב״ם חזבאללה.
הערות שוליים

↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי (טבח ה-7 באוקטובר, שקף 4) מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ 100 ימי לחימה: 779 אזרחים נרצחו, 52,571 נפגעו, באתר ערוץ 7, 13 בינואר 2024
↑  ※ ישראל במלחמה - תמונת מצב, באתר המכון למחקרי ביטחון לאומי מעודכן ל-20 באוקטובר 2024
↑  ※ עמית סגל, ‏הבקשה של פיקוד הדרום בלילה שלפני הטבח - והסירוב, באתר ‏מאקו‏, 26 בפברואר 2024
↑  ※ אלון חכמון, ‏הותרו לפרסום שמותיהם של 55 שוטרים שנרצחו במתקפת הטרור, באתר מעריב אונליין, 18 באוקטובר 2023
↑  ※ ראיון של ראש השב"כ רונן בר לדני קושמרו, חדשות 12 – makoVOD (וידאו)
↑  מיטל יסעור בית-אור, מאות ליוו למנוחות את סרן יובל הלבני, קצין מילואים שנהרג בקרבות בשדרות, באתר ישראל היום, 13 באוקטובר 2023
↑  ניר אלון, "עוד הציל חיים ביום הראשון ללחימה": בסורוקה נפרדים מהרופא הבכיר, באתר b7net, ‏11 באוקטובר 2023
↑  גל פרל, "ייחודו הבולט של צה"ל, שהמפקדים הם סוד כוחו": לקחים מ־1982 ו־2023, מערכות, ‏ 11 באפריל 2024.
↑   פעילות חטיבת המילואים 551 במרחב בית חאנון, באתר צה"ל, 11 בנובמבר 2023
↑  חמישה לוחמי צה"ל נוספים נפלו בקרב, שישה חיילים נפצעו, באתר ערוץ 7, 11 בנובמבר 2023
↑  לוחמים פשטו על חמ"ל הביטחון הכללי של חמאס: זה מה שמצאו שם | התיעודים מג'באליה, באתר ynet, 5 בדצמבר 2023
↑  "בחרת להמשיך להילחם, למרות שהמפקד שחרר אותך" | סיפורי הנופלים, באתר ynet, 6 בדצמבר 2023
↑  הותר לפרסום: גל איזנקוט, בנו של השר איזנקוט, נפל בעזה, באתר ynet, 7 בדצמבר 2023
↑  נפרדים מהנופלים: "רק אתמול דיברנו וחלמנו על התינוקת שתהיה", באתר ynet, 20 בדצמבר 2023
↑  אלישע בן קימון, הראל שנפל בעזה הובא למנוחות: "נצא מחוזקים, וניקשר עוד יותר לארץ האהובה", באתר ynet, 29 בדצמבר 2023
↑  סמ"ר במיל' חנן דרורי מירושלים נפטר לאחר שנדבק בפטריה מסוכנת בלחימה ברצועת עזה, באתר mynetjerusalem, ‏7 בפברואר 2024
↑  נינה פוקס, סרן במיל' רותם יוסף לוי ורס"ר במיל' דניאל יעקב בן הרוש נפלו בקרב בעזה, באתר ynet, 29 בדצמבר 2023
↑  גל פרל, איפה התחבולה?, מערכות, גיליון 503, ספטמבר 2024, עמ' 27-22.
↑  אביב אביטל, מרב סבר, אלי ברק, "אני לא מרגיש גיבור אלא די פחדן, כמו ברולטה שבה מזל יכריע את גודל האבידות", באתר ישראל היום, 25 בינואר 2024.
↑  אבי אשכנזי, ‏הותר לפרסום: רס"ר דן קמחג'י ורס"ר נחמן נתן הרץ נהרגו מפגיעת הכטב"מ בצפון, באתר מעריב אונליין, 7 במאי 2024
ליל הילדא

| --- | --- |

שולחן ליל הילדא
 מדינה:  איראן, אזרבייג'ן, כורדיסטן העיראקית, טורקיה, אפגניסטן
 סוג:  חג 
 סיבה:  הלילה הארוך ביותר בשנה
 
ליל היָלְדָא (בפרסית: شب یلدا, שָאבּ יָלְדָא) או ליל צ'לה (בפרסית: شب چلّه, שאב צ'לה) הוא חג פרסי במקורו, הנחגג באיראן, אפגניסטן, כורדיסטן העיראקית, אזרבייג'ן, וטורקיה בלילה הארוך ביותר בשנה, או "נקודת ההיפוך החורפית".