stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ריקושט (מתאבק)
קריירת היאבקות מקצועית > Lucha Underground‏ (2014–2016)

בספטמבר 2014, דווח שמאן חתם בתוכנית הטלוויזיה Lucha Underground, השייכת לרשת El Rey. בתוכנית זו, הוא השתמש בדמות בעלת מסיכה בשם פרינס פומה. דמותו הייתה בעלת רקע לטיני בדיוני והמנג'ר שלו היה קונאן. ב-29 באוקטובר, פומה התאבק בקרב המרכזי של הערב נגד ג'וני מונדו והפסיד. ב-7 בינואר 2015, פומה גבר על 19 מתאבקים במהלך הבאטל רויאל של "הלחימה האצטקית" ובכך הפך לאלוף הראשון של Lucha Underground. פומה הגן לראשונה על התואר שבוע לאחר מכן נגד פיניקס ועשה זאת בהצלחה. לאחר מכן, פומה נקלע לפיוד עם בריאן קייג', במה שהוביל לקרב על התואר ב-25 במרץ, שבו פומה ניצח. בפרק סיום העונה הראשונה של התוכנית, שנערך ב-19 באפריל, פומה הפסיד את התואר למיל מוארטס. לאחר שכשל בניסיונו לזכות בתואר בקרב החוזר, פומה הקים קבוצה ביחד עם דרגון אצטקה ג'וניור וריי מיסטריו כשביחד השלושה נכנסו לטורניר על אליפות השלישיות. בגמר הטורניר הם ניצחו את פיניקס, PJ בלאק וג'ק אוואנס וביחד הם זכו באליפות השלישיות.
ב-26 ביוני 2016 במסגרת העונה השלישית של התוכנית, פרינס פומה איתגר את ג'וני מונדו לקרב על האליפות של התוכנית, כשעל הכף הייתה מונחת הקריירה שלו. בקרב זה פומה ניצח וזכה בתואר. לאחר מכן, פומה איתגר את אלוף "מתנת האלים", פנטגון דארק, כשגם הפעם הקריירה של אחד מהם עלולה להיגמר לאחר הפסד. בקרב זה פנטגון ניצח וגרם לפומה לסיים את הקריירה שלו בתוכנית.
חיים אישיים

מאן מנהל מערכת יחסים עם הכרוזה של ה-WWE, סמנת'ה אירוין. בעבר, היה במערכות יחסים עם המתאבקות טסה בלנצ'רד וקטאנה צ'ייס.
פילמוגרפיה

ב-14 ביולי 2019, ה-WWE שחררו סרט תיעודי על ריקושט אשר עקב אחר חייו בתוך הזירה ומחוצה לה בין התאריכים 23 ביוני 2019 ל-8 ביולי 2019 כחלק מהסדרה Chronicle ששודרה בערוץ ה-WWE Network.
אליפויות והישגים

הישגים בארגון ההיאבקות Lucha Underground
אליפות Lucha Underground (פעמיים, האלוף הראשון)
אליפות השלישיות של Lucha Underground (פעם אחת)  - עם דרגון אצטקה ג'וניור וריי מיסטריו
הישגים בארגון ההיאבקות New Japan Pro-Wrestling - NJPW
אליפות הזוגות ג'וניור משקל כבד של IWGP‏ (3 פעמים)  - עם מאט סיידל (2), ורייסוקה טאגוצ'י (1)
אליפות שלישיות במשקל פתוח של NEVER‏ (3 פעמים)  - עם מאט סיידל וסאטושי קוג'ימה (1), דייוויד פינלי וסאטושי קוג'ימה (1), והירושי טנהאשי ורייסוקה טאגוצ'י (1)
הטוב ביותר של סופר ג'וניורס (2014)
טורניר זוגות סופר ג'וניורס (2015)  - עם מאט סיידל
הישגים בארגון ההיאבקות Pro Wrestling Guerrilla - PWG
אליפות העולם של PWG (פעם אחת)
הקרב של לוס אנג'לס (2014, 2017)
הישגים במגזין ההיאבקות Pro Wrestling Illustrated - PWI
PWI דירג אותו במקום ה-15 מתוך 500 המתאבקים הטובים ביותר לשנת 2016
הישגים בארגון ההיאבקות Revolution Pro Wrestling
אליפות הזוגות הבריטית הבלתי מעורערת (פעם אחת)  - עם ריץ' סוואן
הישגים בארגון ההיאבקות World Series Wrestling - WSW
אליפות במשקל כבד של WSW (פעם אחת)
הישגים בארגון ההיאבקות World Wrestling Entertainment - WWE
אליפות ארצות הברית (פעם אחת)
האליפות הבין יבשתית (פעם אחת)
אליפות המהירות של ה-WWE (פעם אחת, האלוף הראשון)
אליפות צפון אמריקה של NXT (פעם אחת)
גביע העולם של סמאקדאון (2022)
טורניר הזוגות לזכר דאסטי רודס (2019)  - עם אליסטר בלאק
פרסי סוף השנה של NXT (פעם אחת)
פריצת השנה (2018)
הישגים במגזין ההיאבקות Wrestling Observer Newsletter - WON
קרב חמישה כוכבים (2016)  - עם מאט סיידל ווויל אוספריי נגד אדם קול והיאנג באקס (מאט ג'קסון וניק ג'קסון) ב-3 בספטמבר
קרב חמישה כוכבים (2018)  - נגד אדם קול, קיליאן דיין, ולווטין דרים, EC3 ולארס סאליבן בקרב סולם משושה ב-7 באפריל
המעופף הטוב ביותר (2011, 2014, 2015)
המהלך הטוב ביותר (2010, 2011)  - Double rotation moonsault
המתאבק הכי פחות מוערך (2020)
1966 בטלוויזיה

| 0 | 1 | 2 | 3 |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  | 1966  בטלוויזיה |  |
< · 1964 · 1965 — 1966 — 1967 · 1968 · >
כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-20 · כל ערכי השנים בטלוויזיה במאה ה-21 · פורטל הטלוויזיה
בערך זה מצוינים אירועים בולטים שהתרחשו במהלך שנת 1966 ונוגעים לעולם הטלוויזיה.
אירועים בולטים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
תכנון מפורט להקמתה של הטלוויזיה הישראלית החל, בעזרת ייעוץ של ג'ו שטרן, סגן נשיא CBS האמריקנית.
23 בפברואר – תאגיד השידור היווני מתחיל את שידוריו.
5 במרץ – תחרות האירוויזיון התקיימה בלוקסמבורג. בתחרות זכתה אוסטריה, עם השיר "Merci, Chérie" ("תודה, יקירתי") בביצוע הזמר האוסטרי אודו יורגנס.
24 במרץ – הטלוויזיה החינוכית הישראלית הופכת לערוץ הטלוויזיה הראשון שהחל לשדר בישראל. באותה העת החינוכית פעלה תחת השם "נאמנות הטלוויזיה הלימודית" ותכניה הופנו לתלמידים מגן הילדים ועד לבית הספר התיכון, כאשר הם מקנים חומר לימודי בתחומים כגון מתמטיקה ואנגלית, וכמו גם בתחומי העשרה שונים. מנחי התוכניות היו מורים שעברו הכשרה להנחיית משדרי טלוויזיה.
18 באפריל – טקס פרס האוסקר משודר לראשונה בצבע.
16 ביולי – טקס מיס תבל משודר לראשונה בצבע.
סדרות ותוכניות טלוויזיה חדשות ב-1966

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
להלן כמה מההפקות הטלוויזיוניות האמריקאיות הבולטות ביותר ששודרו לראשונה בארצות הברית במהלך שנת 1966. תאריך העלייה לשידור שמצוין בטבלה מתייחס לתאריך בו הסדרה שודרה לראשונה בארצות הברית. לרשימה מקיפה יותר של סדרות טלוויזיה אמריקאיות ששודרו בארצות הברית לראשונה בשנה זו, ראו קטגוריה:סדרות טלוויזיה אמריקאיות שעלו לשידור בשנת 1966.
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת השידור המקורית | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 12 בינואר | באטמן | גיבורי-על, קומדיה | ABC |  |
| 8 בספטמבר | מסע בין כוכבים | מדע בדיוני, פעולה, הרפתקאות | NBC |  |
| 9 בספטמבר | הצרעה הירוקה (אנ') | פעולה, הרפתקאות, גיבורי-על | ABC |  |
| 9 בספטמבר | מנהרת הזמן | מדע בדיוני, הרפתקאות | ABC |  |
| 10 בספטמבר | השמן והרזה (אנ') | קומדיה, הנפשה לילדים | NBC |  |
| 12 בספטמבר | המאנקיז | קומדיית מצבים, מוזיקלי | NBC |  |
| 12 בספטמבר | משפחה שכזאת | קומדיית מצבים | CBS |  |
| 17 בספטמבר | משימה בלתי אפשרית | פעולה, ריגול | CBS |  |
| 17 באוקטובר | תשע בריבוע | שעשועון | NBC |  |
"מסע בין כוכבים"
"מנהרת הזמן"
"באטמן"
"המאנקיז"
במדינות אחרות
| תאריך עלייה לשידור | שם הסדרה | סוגה | רשת השידור המקורית | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 16 בינואר | דייוויד קופרפילד | דרמה | BBC One |  |
סדרות ותוכניות בולטות שבוטלו או הסתיימו ב-1966

בארצות הברית
| תאריך שידור הפרק האחרון | שם הסדרה | רשת השידור | שנת עלייה לשידור |
| --- | --- | --- | --- |
| 6 בפברואר | מיסטר אד(אנ') | סינדיקציה | 1961 |
| 1 באפריל | משפחת קדמוני | ABC | 1960 |
| 8 באפריל | משפחת אדמס (אנ') | ABC | 1964 |
| 12 באפריל | הצי של מקייל | NBC | 1962 |
נולדו

13 בינואר – פטריק דמפסי, שחקן אמריקאי
3 בפברואר – אילן שושן, במאי, מפיק, תסריטאי ושחקן ישראלי
23 בפברואר – קריסטין דייוויס, שחקנית אמריקאית
5 במרץ – פול ריטר, שחקן תיאטרון קולנוע וטלוויזיה בריטי (נפטר ב-2021)
9 במרץ – אביגיל אריאלי, שחקנית ומנחת טלוויזיה ישראלית, מראשונות המנחים בערוץ הילדים.
7 באפריל – צביקה הדר, קומיקאי, שחקן, מפיק, מנחה טלוויזיה, שדרן רדיו וסטנדאפיסט ישראלי
7 במאי – דפנה דקל, זמרת ושחקנית ישראלית
26 במאי – אלי אילדיס, מנחה טלוויזיה ישראלי
27 ביוני – ג'יי ג'יי אברהמס, מפיק, במאי קולנוע וטלוויזיה, שחקן, מלחין ותסריטאי אמריקאי
14 ביולי – מת'יו פוקס, שחקן אמריקני
25 ביולי – גיא פינס, מגיש טלוויזיה
13 באוגוסט – יורם חטב, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה
11 באוקטובר – לוק פרי, שחקן אמריקאי (נפטר ב-2019)
19 באוקטובר – ג'ון פאברו, שחקן, תסריטאי, במאי קולנוע וטלוויזיה וקומיקאי אמריקאי
2 בנובמבר – דייוויד שווימר, שחקן קולנוע וטלוויזיה יהודי אמריקאי
12 בנובמבר – דני שטג, שחקן תיאטרון, טלוויזיה וקולנוע ומדבב ישראלי
25 בנובמבר – אורנה בנאי, שחקנית וקומיקאית ישראלית
30 בנובמבר – נתן רביץ, שחקן תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה ישראלי
נפטרו

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
1 בפברואר – באסטר קיטון, שחקן ובמאי ראינוע אמריקאי (נולד ב-1895)
19 ביוני – אד וין, קומיקאי ושחקן קולנוע יהודי אמריקאי (נולד ב-1886)
15 בדצמבר – וולט דיסני, אנימטור ומפיק סרטי אנימציה (נולד ב-1901)
פרסים

פרק זה לוקה בחסר. אנא תרמו לוויקיפדיה ו.
הערות שוליים

↑  רפאל בשן, אני השולחן הישראלי, מעריב, 28 באוקטובר 1966
↑  שידור הטלוויזיה הראשון בישראל, החינוכית מ-1966, באתר YouTube
| שנים בטלוויזיה |
| --- | --- | --- |
| המאה ה-20 | 1950 • 1951 • 1952 • 1953 • 1954 • 1955 • 1956 • 1957 • 1958 • 1959 • 1960 • 1961 • 1962 • 1963 • 1964 • 1965 • 1966 • 1967 • 1968 • 1969 • 1970 • 1971 • 1972 • 1973 • 1974 • 1975 • 1976 • 1977 • 1978 • 1979 • 1980 • 1981 • 1982 • 1983 • 1984 • 1985 • 1986 • 1987 • 1988 • 1989 • 1990 • 1991 • 1992 • 1993 • 1994 • 1995 • 1996 • 1997 • 1998 • 1999 • 2000 |  |
| המאה ה-21 | 2001 • 2002 • 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 • 2009 • 2010 • 2011 • 2012 • 2013 • 2014 • 2015 • 2016 • 2017 • 2018 • 2019 • 2020 • 2021 • 2022 • 2023 • 2024 • 2025 |  |
סמלילהּ הראשון של "החינוכית", אז "נאמנות הטלוויזיה הלימודית", בין השנים 1966 עד 1969
הכחשת השואה

הכחשת השואה היא הטענה כי השואה לא אירעה, או כי לא הייתה בממדים המיוחסים לה על ידי ההיסטוריונים מהזרם המרכזי, או כי לא הייתה מכוונת ומאורגנת על ידי הממשלה הנאצית בגרמניה או כי לא הייתה מכוונת דווקא כלפי יהודים. להכחשת שואה מאפיינים של תאוריית קשר אנטישמית הטוענת לשכתוב ההיסטוריה על ידי ארגונים רבי השפעה.
הכחשת השואה היא עבירה פלילית, שעונשה קנס ומאסר, בישראל, בצרפת, בגרמניה, באיטליה, באוסטריה, בספרד ובבלגיה ואסורה בעקיפין במדינות נוספות. בישראל אין לפרסם פרסומים המהווים הכחשת השואה (או מביעים אהדה לפשעי הנאצים), ועונשה של הפרת הוראה זו הוא חמש שנות מאסר, בהתאם לחוק איסור הכחשת השואה. נכון לשנת 2025, מעולם לא הורשע אדם בעבירה על חוק זה בישראל.
יש המבדילים בין רמות שונות של הכחשת שואה, למשל הכחשה המבטלת את התרחשות השואה מכל וכל, ובין הכחשה טוענת שהתרחשה שואה, אם כי לא בממדים המדוברים, או שאיננה תופעה ייחודית ודומה למעשי טבח ורצח עם אחרים שנעשו לפניה. בנוסף להכחשת השואה בידי יחידים, היא ניכרת בעיקר בקרב קבוצות נאו נאציות וארגונים אנטישמיים, וכן בקרב גורמים מוסלמים ובמיוחד הרדיקלים שבהם.
רקע

במחצית השנייה של המאה העשרים, לאחר מלחמת העולם השנייה והשואה, היה נראה כי ההתקפות נגד היהדות דעכו. הרעיון, כי יש מידת צדק בכל אחד מהדתות והפילוסופיות החילוניות בקרב מאמיניו, זכה לקבלה רחבה. היהודים חשבו כי הפכו לחופשיים מהצורך להגן על עצמם ואמונתם, אך לא כך היה הדבר. כיום רעיון הכחשת השואה זוכה לתפוצה רחבה, לא רק בקרב הנאו-נאצים המבקשים להראות את קודמיהם באור חיובי יותר אלא גם בכתבים אקדמאים, שם הם מופיעים בביבליוגרפיה ובהערות שוליים. הטיעון המרכזי של מכחישי השואה הוא כי הפרוטוקולים של אושוויץ מוגזמים, אם לא הומצאו. אחד מהטיעונים המרכזיים הם שתאי הגזים לא היו מספיק גדולים על מנת שיהיו מספיק יעילים כדי להוציא להורג מספר כה גדול של אנשים, בפרק הזמן הקצר. טענה זו, יחד עם טענות אחרות, מבוססת כביכול על ראיות שניתן להסיק מעובדות. [דרושה הבהרה]מכחישי השואה מכחישים ומערערים את שלוש הנקודות העיקריות של השואה: (1) רצח ששת המיליונים. (2) תאי הגז. (3) כוונה.
עדויות מסוימות אחרונות מעידות על כך שמכחיש השואה הראשון היה אלכסנדר רטקליף הסקוטי. שהיה מנהיג הליגה הפרוטסטנטית הסקוטית ואחר כך הבריטית, שנבחר בשנת 1933 כחבר מועצת העיר גלאזגו כשקידם קמפיין אנטי-קתולי. במהלך שירותו פרסם בין השנים 1945 – 1946 במגזין "וואנגורד" כי השואה היא המצאה יהודית. ההצהרה הסתמכה על חוברת קודמת שהוציא תחת השם "האמת על היהודים", שם הוא טען כי הממלכה המאוחדת זקוקה לאדם כהיטלר לאור השליטה היהודית על הממשל הבריטי, וכי סרטי השואה הם הפקות שזויפו בבתי הקולנוע היהודים.
הכחשת השואה ורוויזיוניזם היסטורי

מכחישי שואה משתמשים לעיתים במונח רוויזיוניזם היסטורי בטענה שהם בוחנים מחדש את האירועים שהתרחשו בהיסטוריה במטרה לעדכנם בגילויים חדשים, נטולי דעות קדומות, ובעלי מידע מדויק יותר. גישה זו מקובלת בקרב היסטוריונים מהזרם המרכזי, ואף מיושמת בחקר השואה, כאשר עובדות חדשות מתגלות ומשנות את השקפת ההיסטוריונים על האירועים.
אולם מכחישי השואה המשתמשים במונח זה עושים בו שימוש על מנת לכפור בהיסטוריה המקובלת של השואה, ומסרבים להתייחס אליה כאל אירוע היסטורי. זהו למעשה שכתוב ההיסטוריה באצטלה של רוויזיוניזם היסטורי.
סוגי הכחשת שואה

הכחשת השואה היא שם כולל למגוון טענות שהמשותף להן היא הקטנת ממדי השואה והשלכותיה, הסרת אחריות ממבצעיה ואף טענות כי היהודים בדו אותה מלבם. דוגמאות:
טענות של הקטנת ממדי השואה והשלכותיה, למשל:
המספר שישה מיליון יהודים שנספו הוא הגזמה פרועה.
הנאצים לא השתמשו בתאי גזים לרצח המוני של יהודים.
טריוויאליזציה של השואה - השוואת השואה עם אירועים שונים בהם נרצחו או נגרם מותם של אנשים רבים, תוך הצגת האירועים האלה כשווי ערך לשואה.
טענות שהראיות לגבי השואה אינן אמינות:
הסרטים שבהם מוצגות תוצאות ההשמדה שהוצגו לאחר המלחמה יוצרו במהלך המלחמה כתעמולה כנגד הנאצים על ידי בעלות הברית.
ההוכחות ההיסטוריות להתרחשות השואה מזויפות במכוון או נתונות לפרשנות שגויה.
מספר מכריע של אקדמאים והיסטוריונים מפחדים להודות כי השואה היא בדיה, מחשש שיאבדו את מקום עבודתם.
אמירות שהטענות לגבי קיום השואה משרתות אינטרסים של הטוענים אותן ואף הומצאו לשם כך, למשל:
קשר יהודי, אמריקני או בריטי גרם ליהודים להיראות כקורבנות על מנת ליצור דמוניזציה של העם הגרמני.
הטענות בדבר העוולות של הנאצים כלפי היהודים נוצרו מלכתחילה בידי ארצות הברית, על מנת לאפשר את הקמתה וקיומה של מדינת ישראל.
השואה היא זיוף ציוני שהמציאו הציונים על מנת להצדיק את הקמת מדינת ישראל ונישול הפלסטינים מזכויותיהם על כל שטחי פלסטין.
טענות שהשואה הייתה חלק מהצרות שנגרמו על ידי מלחמת העולם השנייה, למשל:
למרות העובדה שבוצעו פשעים, לא הייתה הנהגה מרכזית שהורתה על ביצועם, ולכן להנהגה הנאצית אין אחריות ליישום מדיניות זו כלפי היהודים.
לא הייתה הוראה ספציפית מאדולף היטלר או ממישהו אחר מצמרת המפלגה הנאצית להשמיד את היהודים, אף על פי שריכוז היהודים במחנות ריכוז והשימוש בהם בעבודות כפייה גרם בפועל למותם.
האשמת היהודים בלקיחת חלק בפשעים או בפרובוקציות שגרמו להן:
היהודים היוו אליטה במחנות ריכוז, וניהלו למעשה את המחנות, וכ"קאפוס" היו אחראים לרצח וביזה של אסירים אחרים.
השואה התרחשה באשמת היהודים או אף הסבה לעם היהודי רווח.
השואה הייתה תגובה מוצדקת או מוצדקת חלקית למעשים שביצעו היהודים.
ההאשמה שהציונים עמדו מאחורי השואה (או שיתפו פעולה עם הנאצים) על מנת לגרום ליהודים לברוח מאירופה לארץ ישראל, כדי להשתלט עליה ולנשל את הפלסטינים מאדמתם.
בחינה עובדתית של הכחשת השואה

הרבה מהמחלוקת סביב טענות מכחישי השואה מתרכזת בשיטות שבהן הם משתמשים להציג את טענותיהם כי השואה כלל לא אירעה. במקומות רבים (לרבות בתי משפט) עלו טענות בנוגע ל"עובדות" ו"ראיות". עם זאת, מחקר עצמאי הראה שטענות אלו מבוססות על שיטות מחקר לקויות, עדויות מוטות, ואפילו ראיות מזויפות. מתנגדי הכחשת השואה מסתמכים על מגוון רחב של עדויות לגבי זיוף או יצירה מכוונת של עדויות. ראיות מטעם מכחישי השואה נפסלו בבתי המשפט.
בכמה מקרים, בעוד שמספר ראיות מאלו המוצגות לתמיכה בהכחשת השואה הן אכן אמיתיות, יישומן של הראיות לתמיכה בטיעוני מכחישי השואה הוא חסר משמעות. לדוגמה, דו"ח לוכטר הראה כי בקירות תאי הגזים אין כיום שאריות של ציאניד. ברור שעובדה זו חסרת משמעות לאור העובדה כי מאז השואה ועד מדידותיו של לוכטר עברו חמישים שנה שבהן היו הקירות חשופים למזג האוויר.
במקרים אחרים משתמשים בעדויות על מנת להטעות במכוון. תמונה מפורסמת מראה דלת רעועה של תא גזים. לאור זאת טוענים מכחישי השואה כי תא שבו מותקנת דלת זו לא יכול היה לשמש להשמדה, מכיוון שהמושמדים היו יכולים לשבור את הדלת ולצאת החוצה. בדיעבד, התברר כי הדלת לא הייתה מותקנת בתא גזים ששימש להשמדה, אלא בתא ששימש לחיטוי.
רבים מטיעוני מכחישי השואה נגועים באנטישמיות. מבקרי מכחישי השואה הביאו מקרים רבים שמדגימים כיצד הפך סגנונם של מכחישי השואה מסגנון אקדמי נטול פניות לכאורה, להתנפלות אישית כנגד מעלה הביקורת, תוך שימוש במושגים (מעליבים לשיטתם) כ"ציוני" או "אוהב יהודים".
מניעים להכחשת שואה

אנטישמיות - שנאת יהודים ללא קשר להיגיון או למוסר.
ניסיון לטהר את המצפון האישי והקולקטיבי, לרחוץ בניקיון כפיים, ולהצדיק את חוסר המעש, למול מעשה נורא שכזה.
אנטי ציונות - טענה כי השואה הומצאה על ידי התעמולה הציונית על מנת לזכות באמפתיה ורגשות אשם בקרב עמי העולם, כך שלא יביעו מחאה נגד התיישבות יהודית בארץ ישראל.
אנטי ציונות - אחת ההצדקות לקיומה של מדינת ישראל היא הקמת בית בטוח ומפלט לפזורה היהודית הנרדפת. הכחשת השואה מחלישה את טיעון הנרדפות ובכך את הצידוק לקיומה של מדינת ישראל.
אלן פינקלקראוט טוען כי לעיתים הגרסה הרכה של הכחשת שואה נובעת מ"קנאת שואה", כאשר השואה נתפסת כיום לסמל בה"א הידיעה של קורבניות, וישנה תחרות קורבנית של מיעוטים שנפגעו, לומר שהם נפגעו לא פחות מאשר היהודים.
יש גם הכחשת שואה ממניעים כלכליים מוצהרים - בני ארצות מזרח אירופיות החוששים מתביעות פיצויים של יהודים, תביעות המופנות כלפי מדינותיהם או כלפי משפחותיהם המחזיקות ברכוש יהודי שנגזל בתקופת השואה, מנסים להתכחש לקיום השואה במקומותיהם או להצדיק אותה. דוגמה בולטת לכך מהווים פאול גומה וחסידיו הרומניים הטוענים ששואת יהודי רומניה לא הייתה כל כך גדולה ומה שהיה, היה נקמה על פגיעות מוקדמות יותר שפגעו היהודים ברומנים.
פרופ' רוברט ויסטריך טוען כי ביסוד הכחשת השואה עומד הדימוי של היהודי ככל-יכול, (כפי שהוא נתפס בפרוטוקולים של זקני ציון) וכמי שיכול לסחוף את כל העולם לשקר שהוא ייצר.
עדויות הסותרות את טענותיהם של מכחישי שואה > עדויות לקיומה של השואה

עדויות לקיומה של השואה באות בראש ובראשונה מהממשלה הגרמנית עצמה. מקור נוסף הוא צבאות בעלות הברית ששחררו את מחנות הריכוז ומחנות ההשמדה ותיעדו את ממצאיהם בסרטים ובתמונות. על אלה נוספות עדויות של ניצולי השואה.
השואה הייתה מפעל מסיבי שנמשך שנים על פני כמעט כל יבשת אירופה (ומעט מחוצה לה), עם מבנה בקרה ושליטה משל עצמו. אף על פי שהנאצים ניסו להשמיד את העדויות על השואה כאשר ראו שתבוסתם בלתי נמנעת, הם השאירו מספר גדול של ארגזים עם מסמכים המתייחסים לשואה, שמשקלם הכולל הגיע עד כדי טונות רבות. לאור ההתמוטטות המהירה של הכוחות הנאציים בסוף המלחמה, ניסיונותיהם להשמיד את כל הראיות נועדו לכישלון.
כל אלו גורמים להיסטוריונים מהזרם המרכזי להסכים כי הכחשת השואה מנוגדת לעובדות ההיסטוריות.
עדויות הסותרות את טענותיהם של מכחישי שואה > עדויות לאחריותו של היטלר לשואה

מכחישי השואה מסתמכים על העובדה כי לא נמצאה הוראה מפורשת בכתב החתומה על ידי היטלר ומורה על השמדת האוכלוסייה היהודית בשטחים הנתונים למרוּת גרמניה. מבקרי טענה זו מראים כי לרוב לא השתמשו הנאצים במונחים "הרג" או "מוות" לתיאור מעשיהם. כמעט תמיד השתמשו במונחים כ"פתרון הסופי לשאלת היהודים". עם זאת, ב-1939 נשא היטלר נאום שנגע להשמדת היהודים באופן ישיר, וכך אמר:
היום אני רוצה להיות נביא עוד זו הפעם. אם יהדות הממון הבינלאומית באירופה ומחוצה לה תצליח שוב לגרור את האומות אל מלחמת עולם, התוצאה לא תהיה בולשביזציה של כדור הארץ וניצחון היהדות, אלא השמדת הגזע היהודי באירופה
כרזה הנושאת ציטוט זה הופצה בשנת 1941 עם הנחיה שיש לתלותה בכל משרד ממשלתי.
היינריך הימלר נאם במילים ברורות מאוד בנושא השמדת היהודים בפני קציני אס אס בפוזנן ובכך בכיר בהנהגה הנאצית קיבל על עצמו אחריות להשמדת היהודים.
קיימים מסמכים כדו"ח מהימלר להיטלר הנוגע להשמדת אסירים ברוסיה הכבושה. מסמך זה הוצג במשפטי נירנברג כראיה לכך שהיטלר ידע ואישר את השמדת היהודים, כמו גם השמדתן של קבוצות נוספות.
עדויות הסותרות את טענותיהם של מכחישי שואה > עדויות לכך שתאי גזים נועדו להשמדה

מכחישי השואה טוענים שתאי גזים שנועדו לרצח אזרחים לא התקיימו, והמבנים שלהם מיוחסת מטרה זו שימשו למטרות אחרות. טיעון נפוץ יותר הוא כי לא היה שימוש בגז לרצח היהודים, ולכן תאי הגזים נבנו לאחר המלחמה על מנת ליצור "שואה" יש מאין. לתמיכה בטיעון זה מביאים את "דו"ח לוכטר" שנכתב על ידי המהנדס האמריקני פרד לוכטר, מסמך המראה כי בקירות תאי הגזים באושוויץ אין שרידים לגז הציאניד, וזאת על פי דגימות שנלקחו בשנת 1988. כאמור, אין כל הסבר מדוע אמורים להיות שרידי גז בקירות גם לאחר למעלה מארבעים שנה של חשיפה למזג אוויר מזרח-אירופי, וזהו הכשל העיקרי בעבודתו של לוכטר. בנוסף לכך, לוכטר שלח את דגימותיו למעבדה מקצועית בעלת שם עולמי, אולם כיוון שלא אמר להם באיזה דגימה מדובר, הם ביצעו בדיקות שגויות. הם שברו את חלקי הקיר שלוכטר סיפק להם במקום לחפש על פני המשטח היכן שאמור להיות ציאניד (ציאניד אינו חודר לתוך הקירות, אלא נשאר רק על חלקם החיצוני). שבירת החלקים, מהלה מאוד את החומר אותו הם חיפשו, מה שהוביל לתוצאה לא נכונה.
טיעון נוסף, שמעלים מכחישי שואה רבים, לכך שתאי הגזים לא שימשו לכאורה לרצח יהודים הוא העדר משקע כחול פרוסי אופייני לגז הציקלון בה על קירות תאי הגזים. גרמר רודולף (Germar Rudolf), מכחיש שואה גרמני (כימאי בהשכלתו), טוען כי היעדר כחול פרוסי מקירות תאי הגזים בטרבלינקה והימצאות החומר על קירות מבנים שבהם השתמשו במימן ציאנידי לצורכי חיטוי מוכיחים כי הקירות לא נחשפו לציאניד, כלומר שלא התבצעה השמדה בגז במבנים אלו. מנגד, הסביר ריצ'רד גרין, כימאי שיצא כנגד גרמר רודולף, כי כדי ליצור כחול פרוסי ממימן ציאנידי הנספח לקיר, על הטיח להיות לח ובסיסי (בתנאים חומציים או נייטרליים המימן הציאנידי לא יתפרק ולא ישחרר את אניון הציאניד שיוכל להיקשר לקטיוני ברזל). כחול פרוסי נוצר, לכן, על קירות חדר החיטוי שהטיח בו היה על בסיס סיד (lime) ולא על קירות חדרי הגזים שהיו עשויים בטון.
הציאניד שבו השתמשו באושוויץ גרם להשמדת אלפי אנשים שנדחקו בו-זמנית לאותו התא. הבעיה הגדולה מבחינת מפעילי התאים הייתה כיצד להיפטר מכמות כה גדולה של גופות, ולשם כך נבנו תנורים מיוחדים. מכחישי השואה מייחסים חשיבות לשאלה מה אירע לאפר המושמדים. עם זאת נראה כי היה בו שימוש לזיבול שדות ולניסויים חקלאיים על ידי הגרמנים.
"המכון לסקירה היסטורית" הציע פרס בן 50,000 דולר למי שיוכיח כי היה שימוש בתאי גזים לרצח בני אדם באושוויץ. מל מרמלשטיין, ניצול שואה, הביא את ההוכחות, והמכון התעלם מהן. הוא תבע אותם בבית המשפט, וזכה בסכום המובטח, וכן בארבעים אלף דולר נוספים על עגמת הנפש שנגרמה לו.
עם זאת, מכחישי השואה עדיין מעלים את שאלת תאי הגזים, על אף עדויות מכריעות לקיומם ולשימושם לרצח.
עדויות הסותרות את טענותיהם של מכחישי שואה > עדויות למספר שישה מיליון

המספר שישה מיליון (או, אם לקחת בחשבון קבוצות אתניות, דתיות ופוליטיות נוספות שנרדפו על ידי הנאצים, קרוב לאחד-עשר מיליון) מהווה לעיתים קרובות מטרה לניגוח על ידי מכחישי השואה, הטוענים כי היו "רק" מיליון נספים, או שלוש מאות אלף "אבדות". אין-ספור מסמכים שנערכו בדייקנות הביאו למספר של האנשים שהושמדו באושוויץ ובטרבלינקה, ונורו ליד בורות המוות על ידי האיינזצגרופן.
עדויות מכלי ראשון נותנים הניצולים, אך גם בכירי הנאצים שנשבו, והעידו במשפטי נירנברג. מול עדים אלו טוענים מכחישי השואה כי הם עברו עינויים. כאשר הם מתבקשים להסביר את המספר הגדול של עדויות אישיות, הם נתלים בתאוריית קשר הכרוכה ב"תוכנית יהודית" לזיוף מסמכים ועדויות, שנתמכת בשיטה של עינויים כלפי הגרמנים שנשבו והעידו במשפטי פושעי המלחמה.
פרשיות נודעות של הכחשת שואה > פרשת פוריסון

רובר פוריסון היה מרצה צרפתי. ב-1979 הוא פרסם ספר ובו טען כי השואה לא התרחשה. בריאיון לתקשורת טען גם שתאי הגזים לא היו קיימים. בתגובה, הסטודנטים שאותם לימד גירשו אותו ולא נתנו לו ללמד, הוא פוטר מהאוניברסיטה. לאחר חקיקת חוק גייסוט הוא הועמד לדין על הכחשת שואה. הוא נמצא אשם, נקנס ונשפט למאסר. עצומה, ועליה חתימות של 500 אינטלקטואלים (המזוהים עם השמאל הרדיקלי) קראה לשחרר את פוריסון ולתת לו את זכות חופש הביטוי, אפילו אם דעותיו ואמרותיו מעוררות מחלוקת. את כתב ההגנה המפורט ביותר כתב פרופ' נועם חומסקי (שאף חתם על העצומה), שטען שגם למכחישי שואה עומדת הזכות לחופש ביטוי. חומסקי גם טען שהכחשת שואה אינה מעידה בהכרח על אנטישמיות או על תמיכה בנאצים. אף על פי שהואשם על ידי ארגונים יהודים רבים באנטישמיות, בתמיכה בהכחשת שואה ובאפולוגטיקה של הנאצים, הוא סירב לחזור בו מעמדותיו.
פרשיות נודעות של הכחשת שואה > דיטליב פלדרר

ב-1978 התפרסם חיבורו של דיטליב פלדרר (Felderer Ditlieb) אנטישמי ומכחיש שואה שוודי, שהתמחה בעיקר באנטישמיות פורנוגרפית. הפרופ' דינה פורת ביד ושם: "בתחום הזה הצליח לרדת לשפל מדרגה שהדהים גם חוקרים ותיקים בתחום האנטישמיות".
ב-1983, דן בית המשפט בשוודיה את פלדרדר לעשרה חודשי מאסר בגין הפצת חומר שנאה שכלל גם הכחשת שואה. בין העדים המרכזיים שהעידו נגד פלדרר היה ניצול השואה מל מרמלשטיין. קודם לכן, מכחיש השואה עיסה נח'לה, תחת תואר יועץ לקונגרס האסלאמי העולמי, פנה ליועץ המשפטי לממשלה בסטוקהולם, תורסטן יונסון, וביקש ממנו במברק רשמי לשחרורו של דיטליב פלדרר.
ב-17 בינואר 1986, קבע בית המשפט בארצות הברית, כי על דיטליב פלדרר, להיות אחראי לנזקים למל מרמלשטיין על מצוקה רגשית, והוצאת דיבה.
פרשיות נודעות של הכחשת שואה > משפט צינדל

ארנסט צינדל היה תושב קנדה, שהפעיל הוצאה לאור ביתית שנקראה "פרסומי סמיזדט" והפיצה ספרים המכחישים את השואה. ב-1985 נעצר צינדל ונדון ל-15 חודשי מאסר על ידי בית משפט באונטריו בשל הפצת ידיעות כוזבות. פעילים למען חופש הדיבור בקנדה ביקשו לסייע לו, וב-1992 הכריז בית המשפט העליון של קנדה כי החוק הנוגע להפצת "ידיעות כוזבות" הוא בלתי-חוקתי, וזיכה את צינדל. צינדל מפיץ כיום את דעותיו ברשת האינטרנט. ב-26 בפברואר 2005 קבע בית המשפט הפדרלי בקנדה כי צינדל יגורש לארץ מולדתו גרמניה כיוון שדעותיו הגזעניות מאיימות לא "רק על קנדה, אלא על הקהילה הבינלאומית כולה". צינדל נעצר כשהגיע לגרמניה בגין הפרה של חוקי המדינה נגד הכחשת שואה ונגד שנאה. ב-8 בנובמבר 2005 החל משפטו של צינדל בגרמניה באשמת הסתה לשנאה והכחשת שואה, וב־15 בפברואר 2007 הוא הורשע ונדון לחמש שנות מאסר.