stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
כריסטיאן השלישי, מלך דנמרק
מלחמת האזרחים

הרוזן כריסטופר זכה לתמיכתם של רובם של אנשי זילנד, סקונה וברית ערי הנזה וכן של בעלי החוות הקטנות בצפון יוטלנד ובפין. כריסטיאן השלישי מצא את תומכיו מקרב האצילים של יוטלנד.
ב-1534, פתחו האיכרים הקתולים, בהנהגתו של סקיפר קלמנט, במרידה בצפון יוטלנד, כשהם בוזזים את אחוזותיהם של האצילים הלותרנים. צבא של אצילים התכנס בסוונסטופ וסבל מתבוסה מחרידה מידיהם של האיכרים. בהבינו שאחיזתו בכתר נמצאת בסכנה הולכת וקרבה, פתח כריסטיאן השלישי במשא ומתן עם ברית ערי הנזה שאפשר לו לשלוח את יועצו הנאמן יוהאן רנצאו צפונה בראש צבא של שכירי חרב פרוטסטנטים גרמנים. קלמנט וצבאו נמלטו צפונה ומצאו מקלט בין חומותיה של אולבורג. בדצמבר הבקיעו כוחותיו של רנצאו את החומות ושטפו את העיר. בימים הבאים נטבחו 3,000 איש והעיר נבזזה על ידי שכירי החרב הגרמנים. קלמנט הצליח להימלט מהטבח, אך הוא נתפס כמה ימים מאוחר יותר. הוא נשפט והוצא להורג בעריפה ב-1535. גופתו בותרה והונחה בדיר חזירים וראשו הכרות עוטר בכתר עופרת.
כשיוטלנד הייתה פחות או יותר בטוחה מבחינתו, התמקד כריסטיאן בהשגת השליטה בסקונה. הוא פנה למלך השוודי הפרוטסטנטי, גוסטב ואסה, לסיוע בדיכוי המרד. גוסטב הסכים מיד ושלח שני צבאות להחריב את מרכז סקונה ואת הלנד. האיכרים הקתולים נחלו תבוסה קשה ורוויית דם בלוסהולט. השוודים הלותרנים נעו אל טירת הלסינגבורג, שנכנעה בינואר 1535 ונשרפה עד היסוד.
רנצאו קידם את צבאו לפין והביס את צבאו של הרוזן כריסטופר באוקסנבורג ביוני 1535. כוחותיו של הרוזן כריסטופר החזיקו מעמד במאלמה ובקופנהגן עד יולי 1536, כאשר הם נכנעו לאחר כמה חודשי מצור שהוטל על ידי כוחותיו של כריסטיאן השני. לאחר כניעתן של שתי הערים הללו, ישב כריסטיאן השלישי על כס מלכות דנמרק בבטחה והכוחות הקתולים בדנמרק נכנעו.
לאחר המלחמה

האמון ההדדי בין המלך שכבש את ממלכתו בכוח הזרוע לבין העם שעמד כנגדו, לא היה בר השגה באופן מיידי. נסיבות עלייתו של כריסטיאן לכס המלכות חשפו את דנמרק לסכנה של שליטה על ידי זרים. היו אלו הדוכסויות הגרמניות שסייעו לכריסטיאן לכבוש את דנמרק. הולשטיין ושאר האצילים הגרמנים היו אלו שהובילו את הצבאות של כריסטיאן וכיוונו את צעדיו הדיפלומטיים. שש השנים הראשונות למלכותו של כריסטיאן עמדו בסימן של מאבק בין האספה הלאומית הדנית לבין היועצים הגרמנים של המלך ושני הצדדים שאפו להטיל את שליטתם עליו. למרות שבתחילה הייתה ידם של הדנים על העליונה, על ידי השגת כתב זכויות שכלל תנאים שעל פיהם רק מי שנולד על אדמת דנמרק יוכל לכהן במשרות הבכירות במדינה, המשיכו יועציו הגרמנים לותרנים של המלך להשיג הצלחות בראשית תקופת מלכותו של כריסטיאן.
ניצחונו של לותרני דובר גרמנית כמו כריסטיאן השלישי הביא בסופו של דבר לקיצה של הנצרות המסורתית בדנמרק, אך הקתולים עדיין שלטו במועצת המדינה. ב-12 באוגוסט 1536 הורה כריסטיאן לשכירי החרב הגרמנים שלו לעצור שלושה מהבישופים שהיו חברים במועצה. מרטין לותר כתב למלך ובירך אותו על הצלחתו.
חובותיו הכספיים של כריסטיאן שנבעו מניהול המלחמה היו עצומים והחרמת אדמות הכנסייה, שעובדו על ידי איכרים שהיו פטורים מחובות כלפי האצולה, אפשרה לו לשלם את חובותיו. המרוויחים העיקריים מההחרמות היו האצילים שהובילו את האמונה הדתית החדשה שהובאה מגרמניה.
צעדי המדיניות הפרוטסטנטיים של כריסטיאן הובילו את דנמרק להקמתה של הכנסייה הלותרנית של דנמרק ככנסייה הלאומית של המדינה. צעד זה התרחש באופן רשמי ב-30 באוקטובר 1536, כאשר מועצת המדינה המחודשת (ללא קתולים), אימצה את עיקרי האמונה הלותרנית שנוסחו על ידי יוהנס בוגנהגן, שהתווה את הסדר הארגוני ואת הליטורגיה של הכנסייה.
המנזרים נסגרו ורכושם עבר לידי הכתר. שטחי קרקע עצומים הועברו לתומכיו של המלך. כנסיות ובתי ספר כנסייתיים נסגרו וכמרים סרבנים גורשו מקהילותיהם. בישופים קתולים נכלאו, אלא אם כן הם הסכימו להינשא ולוותר על זכויות היתר שלהם. חלק מהם נכנעו לאחר כמה שנים בכלא ואחרים סירבו לקבל את האמונה החדשה והוצאו להורג כמרטירים.
המשך תקופת מלכותו

הסכנה שנשקפה לכריסטיאן השלישי מצדו של קרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ושאר קרובי משפחתו של כריסטיאן השני הכלוא, שכנעה אותו בנחיצות של הפחתת חוסר שביעות הרצון בממלכה על ידי מתן אמון באצולה הדנית. ב-1542, הסכימה האצולה הדנית שהתעשרה זה מקרוב, להפריש את החלק העשרים של רכושה כדי לשלם את חובותיו הכבדים של כריסטיאן להולשטיינים ולדוכסיות הגרמניות האחרות.
הציר המרכזי של מדיניות החוץ של כריסטיאן הייתה הברית שלו עם הנסיכים הגרמנים הפרוטסטנטים, כמשקל נגד לעוינותו של קרל החמישי, שהיה נחוש בדעתו לתמוך בתביעתן לכתרי הממלכות הסקנדינביות של אחייניותיו, בנותיו של כריסטיאן השני. ב-1542 הוכרזה מלחמה כנגד קרל החמישי ולמרות שהנסיכים הגרמנים הפרוטסטנטים הוכיחו את עצמם כבעלי ברית נאמנים, סגירתם של מיצרי דנמרק בפני הספנות ההולנדית הוכחה כצעד משפיע של כריסטיאן שגרם להולנד לדחוק בקרל החמישי לחתום על חוזה שלום עם דנמרק שנחתם בשפייר ב-23 במאי 1544.
חלוקת שלזוויג והולשטיין

עד לחתימתו של שלום זה, משל כריסטיאן השלישי על כל שטחיהן של דוכסויות שלזוויג והולשטיין בשמם של אחיו למחצה שהיו אז קטינים, יוהאן ואדולף.
ב-1544 חילקו שלושת האחים את הולשטיין (שהייתה פייף של האימפריה הרומית הקדושה) ואת שלזוויג (שהייתה פייף דני) באופן בלתי רגיל, בעקבות המשא ומתן בין האחים לבין המעמדות של הדוכסויות, שהתנגדו לחלוקה. ההכנסות של הדוכסויות חולקו לשלושה חלקים שווים על ידי הקצאת אזורים מסוימים בין שלושת האחים בעוד שהכנסות כלליות, כמו מיסים שנגבו מהערים ומכסים, נגבו ביחד אך חולקו גם הם בין האחים.
שנותיו האחרונות

מדיניות החוץ של כריסטיאן השלישי בשנותיו האחרונות הותוותה על ידי שלום שפייר. הוא נמנע מסיבוכים בצעדיו עם מדינות זרות, סירב לקחת חלק בברית שמלקלדן ב-1546 ותיווך בין קיסר האימפריה הרומית הקדושה לבין סקסוניה לאחר נפילתו של מוריץ, הנסיך הבוחר של סקסוניה בקרב סיברהאוזן ב-1553.
בפברואר 1555 הוא השתדל למענו של מיילס קאברדייל, מתרגם הביבליה לאנגלית, שנכלא במשך שנתיים וחצי על ידי מרי הראשונה, מלכת אנגליה. קאברדייל שוחרר והורשה לעזוב את אנגליה.
כריסטיאן השלישי מת בראש השנה 1559 בקולדינגהוס ונטמן בקתדרלת רוסקילדה.
משפחתו

ב-29 באוקטובר 1525 נשא כריסטיאן לאישה את דורותיאה מסקסוניה-לאוונבורג, בתם של מגנוס הראשון, דוכס סקסוניה-לאוונבורג וקתרינה מבראונשווייג-וולפנביטל, דוכסית סקסוניה-לאוונבורג, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
אנה מדנמרק, נסיכת הבוחר מסקסוניה (1532–1585) נישאה לאוגוסט הראשון, הנסיך הבוחר מסקסוניה.
פרדריק השני, מלך דנמרק (1534–1588).
מגנוס, דוכס הולשטיין (1540–1583).
יוהאן השני, דוכס שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג (1545–1622).
דורותיאה מדנמרק, דוכסית בראונשווייג-לינבורג, (1545–1617) נישאה לוילהלם, דוכס בראונשווייג-לינבורג, אמו של גאורג, דוכס בראונשווייג-לינבורג.
ברברה ליסקוב

| --- | --- |

ברברה ליסקוב (2009)
 לידה:  7 בנובמבר 1939 (בת 85) לוס אנג'לס, ארצות הברית 
 ענף מדעי:  מדעי המחשב
 מקום מגורים:  ארצות הברית
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סטנפורד (1968)  אוניברסיטת קליפורניה בברקלי 
 מנחה לדוקטורט:  ג'ון מקארתי 
 מוסדות:  המכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס 
 תלמידי דוקטורט:  Maurice Herlihy, Justin Craig Schaffert, Mark Steven Laventhal, J. Eliot B. Moss, Russell Roger Atkinson, Toby Bloom, Valdis Andris Bērziņš, Brian Masao Oki, Ben Wing Lup Leong, Dan Robert Kenneth Ports, Benjamin Mead Vandiver, Winnie Wing-Yee Cheng, Rodrigo Seromenho Miragaia Rodrigues, James Alexander Cowling, Alan L. Snyder, Sameer Ajmani, Andrew C. Myers, Deepak Kapur, Sanjay Ghemawat, Rivka Ladin, William E. Weihl, Sheng Yang Chiu, Miguel Oom Temudo de Castro, Umesh Maheshwari, Deborah Jing-Hwa Hwang, Atul Adya, Mark Stuart Day, Robert Edward Gruber, David Andrew Schultz 
 פרסים והוקרה:  פרס חלוץ המחשב (2018)  פרס ויצמן לנשים במדע (2015)  פרס הארולד פנדר (2013)  היכל התהילה הלאומי לממציאים (2012)  פרס טיורינג (2008)  Programming Languages Achievement Award (2008)  מדליית ג'ון פון נוימן של IEEE (2004)  עמית ACM (1996)  פרס ההישגיות (1996)  NCWIT Pioneer in Tech Award 
 אתר רשמי
 תרומות עיקריות
 הובילה לפיתוח תכנות מונחה עצמים
 
ברברה ג'יין הוברמן ליסקוב (באנגלית: Barbara Jane Huberman Liskov; נולדה ב-7 בנובמבר 1939) היא מדענית אמריקאית בתחום מדעי המחשב. מכהנת (2014) כפרופסור במחלקות הנדסת חשמל ומדעי המחשב במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, זוכת פרס טיורינג לשנת 2008.
תחומי המחקר שלה הם מתודולוגיות תכנות, חישובים מבוזרים, שפות תכנות ומערכות הפעלה.
חיים אישיים והשכלה

ביוני 1961, סיימה ליסקוב תואר ראשון BA במתמטיקה באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. במקום להמשיך את דרכה לתואר השני בתחום המתמטיקה, החליטה ליסקוב לעבוד בחברת Mitre, בה גילתה שליבה נסוב לתחום התכנות. ברברה ליסקוב, היא אחת הנשים הראשונות בארצות הברית שקיבלה תואר דוקטור למדעי המחשב בשנת 1968 מאוניברסיטת סטנפורד. את הדוקטור עשתה תחת הנחיתו של ג'ון מקארתי. נושא התזה היה תוכנית מחשב שתשחק בלוח סיום משחק השחמט. לאחר קבלת תואר הדוקטור, התחתנה עם נתן ליסקוב, וחזרה לבוסטון להמשיך לעבוד בחברת Mitre.
מוזס ליסקוב, בנה, סיים בשנת 2004 תואר דוקטור במדעי המחשב ב-MIT ופרופסור למדעי המחשב בקולג' של ווילאם ומרי בווירג'יניה.
קריירה

ליסקוב הובילה פרויקטים רבים משמעותיים, בהם נכללים:
מערכת הפעלה ונוס, שהיא מערכת קטנה, בעלות נמוכה ובעלת שיתוף זמן אינטראקטיבי.
עיצוב ומימוש של שפת התכנות קלו (אנ'), אשר מדגישה את הרעיון של תכנות מודולרי, אבסטרקציה ופולימורפיזם (בשנות ה-70).
פיתוח שפת התכנות ארגוס (אנ'), אשר מרחיבה את שפת קלו, היא השפה העילית הראשונה שתמכה במימוש ויישום של תוכניות מבוזרות וגם מדגימה את הטכניקה של promise pipelining (אנ') (בשנות ה-80).
ת'ור (Thor) מערכת מסד נתונים מונחת עצמים.
יחדיו עם ג'נט וינג, פיתחו הגדרה מסוימת של תת-טיפוס, הידוע בשם עקרון ההחלפה של ליסקוב, שהתפרסם ב-1993.
ליסקוב פעלה כיועצת לחברות רבות (כגון DEC,‏ Bolt,‏ NCR,‏ Newman,‏ Cadence ועוד) במגוון נושאים הקשורים במחשבים. ב-2014 הובילה את קבוצת מתודולוגית התכנות במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס (MIT), כאשר דגש המחקר הנוכחי הוא עמידות בפני תקלות ביזנטיות וחישוב מבוזר.
פרסים והוקרות

ליסקוב היא חברה באקדמיה הלאומית להנדסה וחברה באקדמיה לאמנויות ומדעים האמריקנית ושל האגודה למכונות מחשוב (ACM). בשנת 2002, היא הוכרה כאחת מחברות סגל הטובות ביותר ב-MIT, ובין 50 החברי הסגל הטובים ביותר במדעים בארצות הברית.
בשנת 2004, זכתה ליסקוב במדליה על שם ג'ון פון נוימן עבור תרומותיה המהותיות לשפות תכנות, מתודולוגית תכנות ומערכות מבוזרות. ב-19 בנובמבר 2005, ברברה ליסקוב יחד עם דונלד קנות' זכו בתואר דוקטור לשם כבוד מהמכון הטכנולוגי של ציריך.
בשנת 2007 זכתה ב-ACM SIGSOFT על מאמר מתקדם בנושא מנגנוני הפשטה בשפת קלו.
במרץ 2009 זכתה בפרס טיורינג לשנת 2008 מטעם ACM על תרומתה לתחום התכנות ועיצוב תוכנה, תאורטי ופרקטי, בעיקר בנושאי אבסטרקציה של מידע, עמידות לשגיאות וחישוב מבוזר. שיטות מחקר שהציגה הובילו לפיתוח תכנות מונחה עצמים.
ספרים

ליסקוב חיברה שלושה ספרים ומעל למאה מאמרים טכניים. ספריה:
CLU Reference Manual. Springer-Verlag, 1984 with R. Atkinson, T. Bloom, E. Moss, J. C. Schaﬀert, R. Scheiﬂer, and A. Snyder
. Also published as Lecture Notes in Computer Science 114, G. Goos and J. Hartmanis, Eds., Springer-Verlag, 1981
Abstraction and Speciﬁcation in Program Development. MIT Press and McGraw Hill, 1986, with J Guttag.
Program Development in Java: Abstraction,Speciﬁcation, and Object-Oriented Design. Addison Wesley,2001, with J.Guttag
א פרפקט סירקל

| --- | --- |

 מקום הקמה:  לוס אנג'לס 
 תקופת הפעילות:  1996–2004, 2010
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, מטאל אלטרנטיבי
 חברת תקליטים:  וירג'ין רקורדס
 www.aperfectcircle.com
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 בילי הוורדל מיינרד ג'יימס קינן ג'וש פריס ג'יימס איהא ג'ורדי וייט פז לנצ'נטין טרוי ואן ליואן
 
אָ פֶּרְפֵקְט סִירְקְל (באנגלית: A Perfect Circle, ובקיצור לעיתים: APC) היא להקת רוק אלטרנטיבי שהוקמה בשנת 1996 על ידי בילי הוורדל ומיינרד ג'יימס קינן. הלהקה מנגנת סגנון אלטרנטיבי כבד אך מלודי. נכון ל-2018, הוציאה הלהקה ארבעה אלבומים.
היסטוריה

הלהקה הוקמה לאחר שבילי הוורדל פגש ב-1992 את מיינרד ג'יימס קינן, סולנה של להקת "טול", כאשר הם ניגנו כלהקת חימום בהופעה של "פישבון". לפני כן עבד הוורדל כטכנאי גיטרות עבור להקות שונות, דוגמת "פיית' נו מור", "ניין אינץ' ניילז", "סמאשינג פאמפקינס", "Guns N' Roses" ופישבון. הוא השמיע קטעים שכתב לקינן, שהתלהב והסכים לשמש כזמר אם הוורדייל יחליט להקים להקה, אך הוורדל היה מעוניין דווקא בזמרת.
ב-1996, לאחר שטול הוציאו את האלבום "Ænima", הם נכנסו לסכסוך עם חברת התקליטים שלהם באותו זמן, "Freeworld Entertainment", ואז פנה קינן להוורדל, ויחד הם הקימו להקה.
יחד עם הבסיסטית פז לנצ'נטין, מתופף להקת וונדלס, ג'וש פריס, והגיטריסט טרוי ואן ליואן, שניגן בעברו עם הלהקות "Failure" ו-"Enemy "(ובהשתתפות חלקית של המתופף של פריימוס, טים אלכסנדר), הם הוציאו את אלבומם הראשון "Mer De Noms" (מצרפתית: "ים של שמות") בשנת 2000. האלבום זכה להצלחה גדולה וכלל את הלהיט "Judith".
בשלב מסוים לאחר מכן עזבו לנצ'נטין וואן ליואן את הלהקה. הוורדל וקינן מצאו להם מחליפים בדמות ג'ורדי וייט, שניגן לפני כן אצל מרילין מנסון תחת הכינוי טוויגי רמירז, וג'יימס איהא, הגיטריסט לשעבר של הסמאשינג פאמפקינס. יחד הם הוציאו אלבום חדש בשם "Thirteenth Step" בספטמבר 2003. בנובמבר 2004 הופץ אלבום שלישי של הלהקה, eMotive, שמכיל גרסאות כיסוי לשירי מחאה כנגד מלחמות מאת אמנים כמו ג'ון לנון וג'וני מיטשל. בהקלטות באלבום השתתפו גם עם חברי ההרכב הקודמים, אך בעיקר מנגנים בו קינן והוורדל.
באותו החודש הוציאה הלהקה DVD ודיסק הכוללים קליפים לסינגלים שלא פורסמו עד אז, בצירוף לקטעי B-sides ורמיקסים, תחת השם "aMotion".
לאחר מכן יצאה הלהקה להפוגה, עקב התחייבויותיו של קינן ללהקתו השנייה, טול, ושאר האמנים עובדים על פרויקטים משלהם. הוורדל תכנן אלבום סולו, וייט הופיע עם ניין אינץ' ניילס, שאתם מנגן גם ג'וש פריס, המחליף את המתופף הקודם של הלהקה, אלכס קרפטיס, ואילו ג'יימס איהא יצא לסיבוב הופעות עם וונסה אנד דה אוז באירופה.
במאי 2006, לאחר הפסקה ארוכה מהקלטות והופעות, הלהקה הודיעה רשמית על פירוקה. ב-2010 שבה הלהקה לפעילות.
דיסקוגרפיה > אלבומים

2000 - Mer De Noms
2003 - Thirteenth Step
2004 - eMOTIVe
2018 - Eat the Elephant
דיסקוגרפיה > DVD

2005 - aMOTION
הערות שוליים

↑  'A Perfect Circle is Done for Now,' Says Billy Howerdel. MTV.com. 5 May, 2006
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb140316874 (data)  GND: 10326086-9  ISNI: 0000 0001 1240 3702  LCCN: no2003090224  MusicBrainz: 078a9376-3c04-4280-b7d7-b20e158f345d  NKC: xx0086962  SUDOC: 202645843  VIAF: 138599085   WorldCat (עם VIAF): 138599085
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של גרמניה

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של גרמניה

 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של גרמניה
 השתייכות אזורית:  אירופה
 דרג נוכחי:  סבב מקדים למשחקי הגמר (2022)
 קפטן:  ברברה ריטנר
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1963
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  57
 מפגשים:  155
 מאזן ניצחונות:  97 - 58
 שנים בבית העליון:  41
 הישג שיא:  מקום ראשון (1987, 1992)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  אנקה הובר (24 - 9)
 מירב הניצחונות זוגות:  הלגה מסטהוף (15 - 8)
 מירב הניצחונות סה"כ:  הלגה מסטהוף (38 - 18)
 הזוג המצליח ביותר:  הלגה מסטהוף והיידה אורט (7 - 2)
 הכי הרבה שנים:  אנה-לנה גרונפלד (14)
 הכי הרבה מפגשים:  הלגה מסטהוף (33)
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של גרמניה היא נבחרת הטניס של גרמניה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1963, כאשר התחרות הוקמה. עד לאיחוד גרמניה הייתה הנבחרת היצוגית של גרמניה המערבית.  היא פעמיים זכתה במקום השני.
נכון לשנת 2022 שיחקה בריטניה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / גביע הפדרציה 155 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 97 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת גרמניה בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-8 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
תוצאות בגביע הפדרציה

1963 : סיבוב 1
1964 : סיבוב 2
1965 : סיבוב 1
1966 : גמר
1967 : חצי גמר
1968 : סיבוב 2
1969 : רבע גמר
1970 : גמר
1971 : -
1972 : רבע גמר
1973 : חצי גמר
1974 : חצי גמר
1975 : רבע גמר
1976 : רבע גמר
1977 : רבע גמר
1978 : סיבוב 2
1979 : סיבוב 2
1980 : חצי גמר
1981 : רבע גמר
1982 : גמר
1983 : גמר
1984 : רבע גמר
1985 : סיבוב 1
1986 : חצי גמר
1987 : גמר
1988 : חצי גמר
1989 : רבע גמר
1990 : סיבוב שני
1991 : חצי גמר
1992 : גמר
1993 : הישרדות
1994 : חצי גמר
1995 : חצי גמר
1996 : הישרדות
1997 : הישרדות
1998 : סיבוב 1
1999 : בית עולמי 2
2000 : בית עולמי
2001 : בית עולמי
2002 : רבע גמר
2003 : הישרדות
2004 : הישרדות
2005 : הישרדות
2006 : הישרדות
2007 : הישרדות
2008 : הישרדות
2009 : הישרדות
2010 : הישרדות
2011 : הישרדות
2012 : הישרדות
2013 : הישרדות
2014 : גמר
2015 : חצי גמר
2016 : הישרדות
2017 : הישרדות
2018 : בית עולמי
2019 : בית עולמי
2020-21 : משחקי הגמר
2022 : סבב מקדים למשחקי הגמר
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
לס קלייפול

| --- | --- |

 לידה:  29 בספטמבר 1963 (בן 61) ריצ'מונד, קליפורניה
 שם לידה:  לסלי אדוארד "לס" קלייפול
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 תקופת הפעילות:  מ-1979
 מקום לימודים:  תיכון דה אנזה 
 סוגה:  רוק אלטרנטיבי, פ'אנק מטאל
 כלי נגינה:  גיטרה, בס, קונטרה בס, בנג'ו, בנג'ובס, מנדולינה, תופים, קלרינט
 חברת תקליטים:  Prawn Song, Interscope
 שיתופי פעולה בולטים:  פריימוס, מטאליקה, טום וייטס
 http://www.lesclaypool.com
 פרופיל ב-IMDb
 
לסלי אדוארד "לס" קלייפול (נולד ב-29 בספטמבר 1963) הוא מוזיקאי, זמר, בסיסט, מלחין וסופר, המוכר כבסיסט וסולן להקת הרוק אלטרנטיבי פריימוס. סגנון הנגינה של קלייפול על גיטרת הבס משלב טאפינג, פריטת פלמנקו וסלאפינג.
ביוגרפיה > שנותיו המוקדמות

קלייפול נולד בעיר ריצ'מונד שבקליפורניה וגדל בעיר אל סוברנטה שבקליפורניה, למשפחת מכונאי רכב. קלייפול החל לנגן על גיטרת בס בגיל צעיר ובין השפעותיו המוזיקליות ניתן למצוא את לארי גראהם, טוני לוין, רוג'ר ווטרס, גדי לי, פול מקרטני, גיזר באטלר, בוטסי קולינס, סטנלי קלארק, ג'ון פול ג'ונס ואחרים.
הוא למד בבית הספר התיכון דה אנזה, שם הכיר את חברו קירק האמט, שמאוחר יותר הצטרף כגיטריסט להקת ההבי מטאל מטאליקה. במשך מספר שנים לפני הקמת להקתו פריימוס, עבד קלייפול בתור נגר.
בשנת 1986, לאחר מותו של בסיסט מטאליקה קליף ברטון, הפציר האמט בקלייפול שייבחן לתפקיד הבסיסט של מטאליקה. סולנה של מטאליקה ג'יימס הטפילד, ציין שקלייפול לא התקבל מאחר שהיה "טוב מדי" ושהוא "צריך לעשות משהו משלו". לאחר מעשה, קלייפול סיפר שלא היה מודע להיקף ההצלחה והפרסום של מטאליקה ושנבחן על אף היכרותו המעטה עם ז'אנר ההאבי מטאל ומעצם חברותו עם האמט ושכנראה, לא היה מתאים לסגנון הלהקה בכל אופן.
ביוגרפיה > פריימוס

פריימוס החלה את דרכה בשם Primate באמצע שנות ה-80 של המאה ה-20, עם קלייפול כבסיסט, טוד האת' כגיטריסט ומתופפים שונים, ביניהם ג'יי ליין. בשנת 1989, ליין והאת' עזבו את הלהקה ובמקומם צירף קלייפול את הגיטריסט לארי לאלונד והמתופף טים אלכסנדר.
קלייפול נחשב לדמות המובילה בלהקה והכוח המניע מאחורי הסגנון המוזיקלי שלה, המשלב פאנק יחד עם סגנונות אחרים. קלייפול הוא היחיד מבין חברי הלהקה עם רקע במוזיקת פאנק. בגלל השפעתו הרבה על סגנון הלהקה, פריימוס לעיתים רבות מתוארת בתור להקת "ת'ראש-פאנק" או פאנק-מטאל.
משנת 1989 ועד שנת 2000, פריימוס הייתה אחת הלהקות הפחות שגרתיות שזכו לקבל זמן אוויר בזרם המיינסטרים, בין היתר בהופעתם בפסטיבל לולהפלוזה בשנת 1993, השתתפותם בתוכניות הלייט נייט של דייוויד לטרמן וקונאן או'בריאן בשנת 1995 ובנוסף השתתפותם בפסטיבל וודסטוק 94'. בשנת 1996, עזב אלכסנדר את הלהקה והוחלף בבריאן "בריין" מנטייה (לימים מתופף גאנז נ' רוזס).
בשנת 1997, התבקשה הלהקה לכתוב את שיר הנושא של סדרת האנימציה סאות' פארק. בשנת 2000, חדלה הלהקה מפעילותה.
באמצע שנת 2003, שבה הלהקה לפעילות וקלייפול התאחד עם אלכסנדר וללונד. בשנת 2010, עזב אלכסנדר את הלהקה בשנית והוחלף בג'יי ליין, שניגן עם הלהקה עד עזיבתו בשנת 1989.
בשנת 2013, עזב ליין את הלהקה בשנית והוא הוחלף באלכסנדר גם בפעם זו.
חייו האישיים

קלייפול מתגורר בקרבת העיירה אוקסידנטל שבמחוז סונומה שבקליפורניה, יחד עם אשתו ושני ילדיו. קלייפול מקליט את מרבית המוזיקה שלו בביתו. הוא ידוע בהומור ההזוי שלו ובאישיותו יוצאת הדופן.
קלייפול הוא דייג מושבע ואף הופיע בתור אורח בתוכנית הטלוויזיה Fly Fishing the World.
הערות שוליים

↑  Les Claypool | Biography, Albums, Streaming Links | AllMusic, AllMusic
↑  SPIN Media LLC, SPIN, SPIN Media LLC, 1991-01-01
↑  WEINGARTEN, MARC (1999-12-04). "Primus Mixes Metal With a Bit of Satire". Los Angeles Times (באנגלית). ISSN 0458-3035. נבדק ב-2016-09-22.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  BnF: cb14051212j (data)  GND: 1105416151  ICCU: UBOV061262  ISNI: 0000 0000 7841 1759  LCCN: nr2002011918  MusicBrainz: 0b9deb50-f518-4205-99e3-80ac3f35e7a3  NKC: js20040531004  SNAC: w6xm1swz  SUDOC: 08302493X  VIAF: 84232331   WorldCat (עם VIAF): 84232331
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של איטליה

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של איטליה
 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של איטליה
 השתייכות אזורית:  אירופה
 דרג נוכחי:  משחקי הגמר (2022)
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1963
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  59
 מפגשים:  145
 מאזן ניצחונות:  81 - 64
 שנים בבית העליון:  39
 הישג שיא:  זכייה (4 פעמים- 2206, 2009, 2010, 2013)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  פרנצ'סקה סקיאבונה (23 - 21)
 מירב הניצחונות זוגות:  רוברטה וינצ'י (18 - 1)
 מירב הניצחונות סה"כ:  פרנצ'סקה סקיאבונה (27 - 22)
 הזוג המצליח ביותר:  שרה אראני ורוברטה וינצ'י (6 - 1)
 הכי הרבה שנים:  רוברטה וינצ'י (15)
 הכי הרבה מפגשים:  סנדרה סצ'יני (25)
 
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של איטליה היא נבחרת הטניס של איטליה המשחקת בגביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1963, כאשר התחרות הוקמה. הנבחרת כלולה בארבע נבחרות שהשתתפו מכל העונות של גביע הפדרציה מאז היווסדה. היא זכתה בגביע 5 פעמים.
נכון לשנת 2017 שיחקה איטליה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / גביע הפדרציה 129 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 73 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת איטליה בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-3 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, עלייה של 2 מקומות לעומת דירוג קודם.
סגל נוכחי

נכון לשנת 2017:
ז'סמין פאוליני
מרטינה טרביזן
קפטן: קורדו ברזוטי
תוצאות בגביע הפדרציה

1963 : סיבוב 1
1964 : סיבוב 2
1965 : רבע גמר
1966 : רבע גמר
1967 : רבע גמר
1968 : סיבוב 2
1969 : סיבוב 2
1970 : סיבוב 2
1971 : סיבוב 1
1972 : רבע גמר
1973 : סיבוב 1
1974 : רבע גמר
1975 : רבע גמר
1976 : סיבוב 2
1977 : -
1978 : סיבוב 1
1979 : סיבוב 2
1980 : סיבוב 2
1981 : סיבוב 2
1982 : סיבוב 1
1983 : סיבוב 2
1984 : רבע גמר
1985 : רבע גמר
1986 : רבע גמר
1987 : סיבוב 2
1988 : סיבוב 2
1989 : סיבוב 1
1990 : סיבוב 2
1991 : רבע גמר
1992 : סיבוב 1
1993 : סיבוב 2
1994 : סיבוב שני
1995 : בית עלומי ב'
1996 : אזור אירופה
1997 : בית עלומי ב'
1998 : בית עלומי ב'
1999 : בית עלומי ב'
2000 : בית עלומי
2001 : רבע גמר
2002 : חצי גמר
2003 : רבע גמר
2004 : רבע גמר
2005 : רבע גמר
2006 :
2007 : גמר
2008 : רבע גמר
2009 :
2010 :
2011 : חצי גמר
2012 : חצי גמר
2013 :
2014 : חצי גמר
2015 : רבע גמר
2016 : רבע גמר
2017 : בית עולמי ב'
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוקראינה

| --- | --- |
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוקראינה

 מידע כללי
 התאחדות:  התאחדות הטניס של אוקראינה
 השתייכות אזורית:  אירופה
 דרג נוכחי:  בית עולמי ב'
 מפגשים היסטוריים
 שנה ראשונה:  1993
 סטטיסטיקה קבוצתית
 שנים במפעל:  29
 מפגשים:  99
 מאזן ניצחונות:  57 - 42
 שנים בבית העליון:  10
 הישג שיא:  רבע גמר (פעמיים)
 שיאים אישיים
 מירב הניצחונות יחידים:  ילנה טטרקובה (17 - 7)
 מירב הניצחונות זוגות:  אולגה סבצ'וק (18 - 6)
 מירב הניצחונות סה"כ:  ילנה טטרקובה (27 - 11)
 הזוג המצליח ביותר:  קטרינה בונדרהקו/אולגה סבצ'וק (6 - 1)
 הכי הרבה שנים:  אולגה סבצ'וק (12)
 הכי הרבה מפגשים:  ילנה טטרקובה (27)
נבחרת גביע בילי ג'ין קינג של אוקראינה היא נבחרת הטניס של אוקראינה המשחקת בבילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה) העולמי ומורכבת משחקניות הטניס הבכירות שלה.
הנבחרת משחקת בגביע הפדרציה החל משנת 1993. הנבחרת הגיע לרבע הגמר פעמיים.
נכון לשנת 2022 שיחקה אוקראינה מאז תחילת השתתפותה בגביע בילי ג'ין קינג / גביע הפדרציה 99 משחקים בינלאומיים, בהם ניצחה 57 מפגשים.
הדירוג הנוכחי של נבחרת אוקראינה בדירוג נבחרות הנשים של גביע בילי ג'ין קינג (גביע הפדרציה), הוא המקום ה-18 בעולם, נכון ל-15 באפריל 2024, ללא שינוי לעומת דירוג קודם.
תוצאות בגביע הפדרציה

2002 : אזור אירופה/אפריקה
2003 : אזור אירופה/אפריקה
2004 : אזור אירופה/אפריקה
2005 : אזור אירופה/אפריקה
2006 : אזור אירופה/אפריקה
2007 : בית עולמי ב'
2008 : בית עולמי ב'
2009 : בית עולמי ב'
2010 : רבע גמר
2011 : בית עולמי ב'
2012 : בית עולמי ב'
2013 : בית עולמי ב'
2014 : אזור אירופה/אפריקה
2015 : אזור אירופה/אפריקה
2016 : אזור אירופה/אפריקה
2017 : בית עולמי ב'
2018 : בית עולמי ב'
2019 : אזור אירופה/אפריקה
2020-21 : אזור אירופה/אפריקה
2022 : משחקי הגמר
הערות שוליים

↑  דירוג נבחרות הנשים של גביע הפדרציה באתר הפדרציה הבינלאומית לטניס
ערך זה הוא קצרמרבנושא טניס. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.