stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מבול (סרט)
תקציר העלילה

משפחת רושקו גרה במושב ליד הים. האב גידי (צחי גראד) הוא טייס של  מטוס ריסוס אך מתרשל בעבודתו ומעשן  גראס לעיתים קרובות עד שמנהל המנחת (שמיל בן ארי) מודיע לו שהוא מושעה מהטסה ויכול לעבוד רק בשירותי קרקע. גידי לא מגלה זאת למשפחתו.
האם מירי (רונית אלקבץ) מנהלת את גן הילדים במושב ונחשבת כגננת מוערכת. יחסיה עם גידי בשפל והיא מקיימת יחסים עם דורון (יורם טולדנו), אבא של אחת מהילדות בגן. בנם הצעיר יוני (יואב רוטמן) מתכונן לבר המצווה ולומד לקרוא את ההפטרה של פרשת נח והמבול אצל הרב גושן (יעקב כהן).
יוני רואה את בתו של הרב יעל (ליר כץ) גולשת בבגד ים חשוף ומבקש ממנה שתלמד אותו לגלוש אחרת יגלה זאת לאביה הרב.
להורים יש בן בגיל 17 בשם תומר (מיכאל מושונוב) שסובל מאוטיזם קשה ונמצא שנים במוסד. המוסד עומד להיסגר מסיבות כלכליות והמנהלת יהודית (אסתי זקהיים) מודיעה לגידי ולמירי כי עליהם לקחת אותו הביתה.
יוני מקבל את אחיו בצורה קשה. הוא לא מסתגל להרגליו של תומר לאסוף חרקים רבים שמסתובבים בבית. למירי אין ברירה אלא לקחת את תומר איתה לגן, מה שמעורר את זעמן של האימהות. באחד הפעמים בורח תומר לתוך לול גדול, תופס תרנגולת ומועך ביצה כשכל התושבים צופים בו עד שמגיע יוני ומוציא אותו משם.
היחסים בין האחים משתפרים בעוד שבין ההורים הם מידרדרים. יוני המחונן כותב את שיעורי הבית לתלמידים תמורת כסף אותו הוא מוסר למנהל מכון כושר (ליאור רז) לקניית אבקת פלא בונה גוף. הוא אף מרבה להתאמן כדי שיוכל לעמוד נגד תלמידים שמציקים לו. הוא נתפס והיועצת החינוכית מיכל (לנה אטינגר) מזהירה אותו בנוכחות גידי.
שחר (דקל עדין) בנו של דורון, כועס על מירי ויחסיה עם אביו. הוא מתנקם בתומר וביחד עם חבריו הם מוצאים אותו בתוך סירה במחסן, מכניסים את הסירה לים והיא מתחילה לשקוע. יוני ויעל מגיעים ברגע האחרון וביחד עם שחר הם מצילים את תומר מטביעה ואחרי אשפוז הוא מתאושש.
לבסוף נערכת בר המצווה בבית הכנסת ויוני קורא את ההפטרה כשתומר יושב בקהל וחוזר אחריו. לאחר מכן מתכנסים האורחים בבית כשאלי הטייס (דני שטג) מנמיך לקראתם ומרסס אותם במים. על החוף מתעוררת סערת ברקים ויורד מבול.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| רונית אלקבץ | מירי רושקו | גננת |
| צחי גראד | גידי רושקו | טייס ריסוס |
| יואב רוטמן | יוני רושקו |  |
| מיכאל מושונוב | תומר רושקו | אוטיסט בתפקוד נמוך |
| ליר כץ | יעל | בת הרב |
|  יעקב כהן | הרב גושן |  |
| שמיל בן ארי | גורמן | מנהל מנחת מטוסים |
| אסתי זקהיים | יהודית | מנהלת מוסד |
| דני שטג | אלי | טייס ריסוס |
| לנה אטינגר | מיכל | יועצת חינוכית |
| דקל עדין | שחר | בנו של דורון |
| ליאור רז | רפי | בעל מכון כושר |
מקום בגן עדן

| --- | --- |

 בימוי:  יוסי מדמוני
 הופק בידי:  דוד מנדיל
 תסריט:  יוסי מדמוני
 שחקנים ראשיים:  אלון אבוטבול  רותם זיסמן כהן תום גרציאני
 מוזיקה:  אופיר לייבוביץ'
 צילום:  בועז יהונתן יעקב
 מדינה:  ישראל ישראל
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 הקרנת בכורה:  2013
 משך הקרנה:  117 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 תקציב:  5,998,854 ש"ח
 דף הסרט ב־IMDb
 
מקום בגן עדן הוא סרט קולנוע ישראלי משנת 2013 בבימויו של יוסי מדמוני, עם אלון אבוטבול, תום גרציאני ורותם זיסמן כהן בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי יוסי מדמוני ועיקרו האפשרות למכירת מקום בגן עדן תמורת דבר זול כמו שקשוקה.
הסרט היה מועמד ל-10 פרסי אופיר בטקס פרסי אופיר לשנת 2013:
תסריט - יוסי מדמוני, שחקן ראשי - אלון אבוטבול, שחקנית ראשית - רותם זיסמן כהן, שחקנית משנה - קרן ברגר, צילום - בועז יהונתן יעקב, עיצוב אומנותי - מיגל מרקין, עיצוב תלבושות - ליאורה שיים, מוזיקה מקורית - אופיר לייבוביץ', עיצוב פסקול - אלכס קלוד, דניאל מאיר ותולי חן; איפור - רונית דוגו ארביב.
יוסי מדמוני היה מועמד לפרס גלובוס הבדולח בפסטיבל קרלובי וארי.
העלילה מתפתחת בסרט בפלשבקים.
תקציר העלילה

שמואל אליפז המכונה "במבי" (אלון אבוטבול) יוצא מחדרו במלון ונרצח ביריות מתנקש ערבי.
"במבי" היה קצין עז נפש ונערץ בתקופה המלחמה בפדאיון. הוא לא לקח שבויים אלא ספר את אלה שהרג, כרת את איבר מינם והביא כראייה לאנשי יחידתו (כמו שדוד המלך הביא מאה ערלות פלשתים לשאול). הוא רעב מאוד ומבקש מהטבח שמחה (ינון כהן) להכין לו במשך חודש כל יום שקשוקה. הטבח מסכים בתמורה לקבלת מקומו של "במבי" בגן עדן. "במבי" החילוני מסכים ונחתם חוזה.
ביחידה מתאהב "במבי" באיילה (רותם זיסמן כהן) אך אביה (גבי עמרני) מתנה זאת בכך שישתחרר מהצבא, יאמץ נוהל חיים דתי ויעבוד בחלקו עבודה קשה במשך שנה (כמו שיעקב עבד למען רחל). לאחר שנה הם נישאים ועוזבים לבית ערבי מול חומות ירושלים. "במבי" מסרב להבטיח לאב שיאמר עליו קדיש.
"במבי" חוזר לצבא ונולדות להם לאכזבתו שתי בנות. הוא עולה בדרגות ועובר לחיל שריון. למרות אזהרת הרופאים נכנסת איילה להריון יולדת בן בתקופת מלחמת יום הכיפורים ומתה לאחר הלידה. באותו זמן נלחם "במבי" בקרב בלימה ברמת הגולן ביחד עם הטען-קשר שלו נמרוד (מיכאל אלוני) שנופל בקרב.
"במבי" קורא לבנו נמרוד (תום גרציאני) על שם החייל שנפל. הוא עולה בדרגות מתמנה לאלוף הפיקוד ומועמד לתפקיד רמטכ"ל אך בעיתונים מתפרסם תחקיר על כריתת אברי המין והוא נאלץ לעזוב את הצבא ולסבול השפלות, בתוכן של ליה בלקין (רונית יודקביץ') שמאשימה אותו במות בנה.
"במבי" מתרכז בגידול בנו ביחד עם בת זוגו יוליה (סופיה אוסטריצקי). הוא מאמן את נמרוד כדי שיהיה לוחם כמוהו אך נמרוד נפצע באימונים, משתחרר מהצבא, חוזר בתשובה ועובר לישיבה של חוזרים בתשובה. הרב (יורם טולדנו) משדך לו את הילה (קרן ברגר) שגם היא חוזרת בתשובה אך חיי הנישואים שלהם משתבשים לאחר שהיא מגלה לו שאינו הגבר הראשון בחייה.
נמרוד מוצא בחפציו של אביו את החוזה שחתם עם הטבח. הוא מחפש את הטבח והקצב השכונתי (סשה אגרונוב) מפנה אותו לרב שמחה (יוסי פולק) שמסרב לבטל את החוזה עם "במבי" המת. לאחר השיחה עם נמרוד הוא מתמוטט ומת.
לבסוף רואים את הקצב מתבונן דרך החלון ורואה בחזיון את רבי שמחה ובמבי פוסעים לגן עדן. שמחה אומר כי לא הגן על אביו בשואה ולכן מגיע לו גיהנום אבל יש לו חוזה לגן עדן. ל"במבי" הוא אומר כי יש לו בן טוב ובזכות זה גם הוא יגיע לגן עדן.
צוות השחקנים

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| אלון אבוטבול | שמואל אליפז | "במבי" |
| תום גרציאני | נמרוד | בנו של במבי |
| רותם זיסמן כהן | איילה | אשתו של במבי |
| ינון כהן | שמחה הצעיר | טבח צבאי |
| יוסי פולק | רבי שמחה |  |
| גבי עמרני |  | אבא של איילה |
| קרן ברגר | הילה | אשתו של נמרוד |
| סופיה אוסטריצקי | יוליה | בת זוג של במבי |
| מיכאל אלוני | נמרוד | חיל |
| רונית יודקביץ' | ליה בלקין | אמא של נמרוד |
| סשה אגרונוב |  | קצב |
| יורם טולדנו |  | רב בישיבה |
טמזין מרצ'נט

| --- | --- |

טמזין מרצ'נט
 לידה:  4 במרץ 1987 (בת 37) הייוורדס הית', הממלכה המאוחדת 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 תקופת הפעילות:  מ-2004 
 מקום לימודים:  קולג' ברייטון  Windlesham House School  קולג' הומרטון 
 פרופיל ב-IMDb
 
טמזין מרצ'נט (באנגלית: Tamzin Merchant; נולדה ב-4 במרץ 1987) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד ג'ורג'יאנה דארסי בסרט "גאווה ודעה קדומה" (2005), בדמות קתרין הווארד בסדרה "שושלת טיודור" (2009–2010) ואן הייל בסדרה "סיילם" של ערוץ WGN America.
ביוגרפיה

משפחתה של מרצ'נט היא ממחוז סאסקס באנגליה. היא התחנכה בווינדלשם האוס סקול ובברייטון קולג'. היא גם חייתה בעיר דובאי שבאיחוד האמירויות הערביות. אחרי שדחתה פעמיים את הלימודים באוניברסיטה כדי להתרכז בקריירת המשחק שלה, נרשמה ללימודים בהומרטון קולג' שבאוניברסיטת קיימברידג'.
קריירה

ב-2005 שיחקה מרצ'נט בתפקיד מרגו דארל בסרט הטלוויזיה של ה-BBC "משפחתי וחיות אחרות". ב-2006 הופיעה בשתי תוכניות נוספות של ה-BBC, האחת בתפקיד שרה פוקס, בתם של אלן דייוויס ומישל גומז, בקומדיה "The Good Housekeeping Guide", והשנייה בדמות פרובשונר איסטווד בדרמה ההיסטורית "חדר מיון 1906".
ב-2007, בתקופת לימודיה באוניברסיטת קיימברידג', שיחקה בהפקת אודיו של "מניפתה של ליידי וינדרמיר" בדמות ליידי אגאתה. ב-2008 השתתפה בדרמה "Radio Cape Cod".
מרצ'נט מופיעה בווידאו קליפ "If You've Got The Money" של ג'יימי ט', ובווידאו קליפ של הסינגל "Nobody's Empire" של בל וסבסטיאן.
ב-2009 לוהקה לעונה השלישית של סדרת הדרמה "שושלת טיודור" וגילמה את דמותה של קתרין הווארד, אשתו החמישית של המלך הנרי השמיני. דמותה מופיעה לראשונה בפרק האחרון של העונה השלישית, ואחר כך בעונה הרביעית והאחרונה.
ב-20 באוגוסט 2009 פורסם שמרצ'נט תככב בדמות דאינריז טארגאריין בסדרה "משחקי הכס" של HBO המבוססת על סדרת הפנטזיה של ג'ורג' ר. ר. מרטין "שיר של אש ושל קרח". ב-29 באפריל 2010 הוכרז שמרצ'נט לא תופיעה בסדרה, ומחליפתה היא אמיליה קלארק.
מרצ'נט כיכבה בפרק "Playing with Fire" בסדרה "פקד בילוש בנקס" בתפקיד מירנדה. בתחילת 2012 שיחקה מרצ'נט בדמות רוזה באד בעיבוד של ה-BBC לרומן "תעלומת אדווין דרוד" מאת דיקנס.
בשנת 2014 החלה לככב בסדרת הטלוויזיה "סיילם", בדמותה של אן הייל למשך 3 עונות, אותה הפיק וכתב בראנון בראגה.
חיים אישיים

מרצ'נט היא פטרונית של ארגון הצדקה הבינלאומי "Build Africa". במרץ 2013 נאמה באירוע של יום האישה הבינלאומי ב-London's Hospital Club.
מרצ'נט כתבה שירים אחדים בהם "Where Does Revenge Stop?" ו-"Ode to a Toilet" עבור מגזין פלטפורמס.
פילמוגרפיה > קולנוע

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | גאווה ודעה קדומה | Pride & Prejudice | ג'ורג'יאנה דארסי |  |
| 2008 |  | Radio Cape Cod | אנה |  |
| 2009 |  | Princess Kaiulani | אליס דייוויס |  |
| 2011 | ג'יין אייר | Jane Eyre | מרי ריברס |  |
| 2012 |  | Second Wind | אנה |  |
| 2014 | קופנהגן | Copenhagen | סנדרה |  |
| 2015 |  | Dragonheart 3: The Sorcerer's Curse | רהונו | וידאו |
| 2015 |  | The Messenger | שרה |  |
| 2016 |  | The Dancer | קייט |  |
| TBA |  | The Yellow Tie | אורטנסיה |  |
פילמוגרפיה > טלוויזיה

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | משפחתי וחיות אחרות | My Family and Other Animals | מרגו דארל | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | The Good Housekeeping Guide | שרה פוקס | סרט טלוויזיה |
| 2006 |  | Casualty 1906 | פרובשנר איסטווד | סרט טלוויזיה |
| 2008 |  | Bonekickers | הלנה | בפרק "Army of God" |
| 2009–2010 | שושלת טיודור | The Tudors | קתרין הווארד |  |
| 2011 |  | Red Faction: Origins | לירה | סרט טלוויזיה |
| 2011 | פקד בילוש בנקס | DCI Banks | מירנדה אספרן | סדרת טלוויזיה (2 פרקים) |
| 2012 | תעלומת אדווין דרוד | The Mystery of Edwin Drood | רוזה באד | מיני-סדרה |
| 2013 |  | Murder on the Home Front | מולי קופר | סרט טלוויזיה |
| 2014–2017 | סיילם (אנ') | Salem | אן הייל | תפקיד ראשי (3 עונות); 36 פרקים מועמדת לפרס פנגוריה (Fangoria) לשחקנית המשנה הטובה ביותר |
| 2017 | סופרגירל | Supergirl | לירה סטרייד | סדרת טלוויזיה (4 פרקים) |
| 2019 | קרניבל רואו | Carnival Row | אימוג'ן ספורנרוז | סדרת טלוויזיה |
| 2023 |  | Tom Jones | הארייט | 4 פרקים |
וידאו קליפים

| שנה | שם | אמן |
| --- | --- | --- |
| 2006 | "If You Got the Money" | ג'יימי ט |
| 2007 | "Song 4 Mutya (Out of Control)" | גרוב ארמדה מוטיה בואנה |
| 2014 | "Nobody's Empire" | בל וסבסטיאן |
תפקידים בתיאטרון

| שנה | שם | שם באנגלית | תפקיד | הערות |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | קדחת השחת | Hay Fever | ג'קי | קווינס קולג', קיימברידג' |
| 2008 |  | Dahling You Were Marvellous | אחות שלישי | תיאטרון ADC |
| 2009 |  | Breakfast at Night | מקהלה | תיאטרון ADC |
| 2009 |  | The 24hr Plays | מפיקה | תיאטרון ADC |
| 2010 |  | Cigarettes and Chocolate | ג'מה | תיאטרון ADC |
הערות שוליים

↑  "A 'Tudors' tutorial". New York Daily News. 3 באפריל 2009. נבדק ב-15 בינואר 2009. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Merchant, Tamzin. "Tamzin Merchant". Huffington Post.
↑  Hibberd, James (20 באוגוסט 2009). "HBO appoints subjects to 'Thrones'". The Hollywood Reporter. נבדק ב-9 ביולי 2014. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "George R. R. Martin talks 'Game of Thrones' as the HBO show's 'Daenerys' departs". Chicago Tribune. 29 באפריל 2010. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "Tamzin Merchant becomes a Build Africa Patron". News. Build Africa. 4 בינואר 2012. נבדק ב-4 בינואר 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Never mind Oscar, here's the 2017 FANGORIA Chainsaw Awards Nominees Ballot!". FANGORIA®. נבדק ב-14 בפברואר 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012501549805171  PLWABN: 9812170192105606  BIBSYS: 11045295  BNE: XX5828927  BnF: cb16664509q (data)  GND: 1274139406  ISNI: 0000 0001 3382 1591  LCCN: no2006107816  NKC: xx0300085  NTA: 432741844  SUDOC: 260210226  VIAF: 53149066594365601946   WorldCat (עם VIAF): 53149066594365601946
פושע

פבלו אסקובר, בין הפושעים המפורסמים בהיסטוריה
פושע או עבריין הוא אדם שעיקר פרנסתו היא מפשיעה (למשל מעסקי סמים או זנות) או שמנהגו לפשוע. יש גם מחמירים הרואים כפושע את מי שהורשע בעבירה מסוג פשע, למרות שזו יכולה להיות עבירה אנקדוטלית וחד-פעמית, למשל מי שקיים יחסי מין עם בת זוג מתחת לגיל ההסכמה והורשע באונס סטטוטורי, למרות שנשא את בת זוגו לאישה או גנבה חד-פעמית ממעביד על ידי צעיר בגיל הנעורים.
על פי הדין בישראל, העבירות הפליליות נחלקות לשלושה סוגים, בסדר עולה על פי העונשים המרביים שנקבע להן בחוק: חטא - עד חצי שנת מאסר, עוון - עד שלוש שנות מאסר ופשע - למעלה משלוש שנות מאסר. על כן, לא כל עבירה על החוק נכנסת לגדר פשע. עבירות קלות למיניהן אינן נחשבות לפשע, ומי שחונה במקום אסור, גם אם שילם בשל כך קנסות רבים, לא יכונה על-פי-רוב פושע.
ענישה היא הדרך שבה חברה או ארגון מתמודדים עם אותם האנשים או עם אנשים שהתנהגו בצורה שהוגדרה על ידי החברה או הארגון כפשע. הענישה אמורה להרתיע את הפושע מלחזור ולבצע את הפשע פעם נוספת, ואף לשמש כדוגמה להרתעת עבריינים פוטנציאליים אחרים.
פושעים הפועלים על רקע אידאולוגי, כגון מתנקשים במנהיגים או טרוריסטים, נשפטים ונענשים ככל פושע אחר, אך תומכיהם אינם רואים בהם כפושעים אלא כאנשים שנלחמים למען מטרה נעלה.
בתנ"ך ובספרות חז"ל

משמעות פשיעה בתנ"ך, בספרות חז"ל ובספרות התורנית שונה מהמשמעות המקובלת בשפה העברית של ימינו.
למשל בדיני נזיקין במשפט העברי, רשלנות מכונה בשם 'פשיעה'. ולכן בדיני השומרים כאשר אצל שומר חינם כתוב בספר שמות, פרק כ"ב, פסוק ח' "על כל דבר פשע", הכוונה היא שהתרשל בשמירת הפיקדון ומחויב לשלם למפקיד. וכן שיכור שהזיק בשכרותו, פוסק הב"ח "...לגבי נזיקין, אין ספק שחייב, שהיה לו להזהר מתחלה שלא ישתכר כלוט ולהזיק את הרבים. שמי אנסו להשתכר כל כך עד שלא ידע מה הוא עושה? וכיון שאונס שמחמתו הוא, שהוא זה שגרם לנפשו, חייב בנזיקין. ואפילו ישן, שאי אפשר בלא שינה, אפילו כך חייב בנזיקין, כל שכן בשיכור שהוא פושע גמור".
ובהקשר למצוות שבין אדם למקום ישנו מושג המופיע בגמרא (מסכת ראש השנה יז, א): "פושעי ישראל בגופן", שהם - "קרקפתא דלא מנח תפילין", הכוונה היא ליהודי שלא הניח תפילין על ראשו כל חייו ואפילו פעם אחת.
ובאותו דף במסכת ראש השנה לומדים מהפסוק (מיכה ז, יח) "נושא עון ועובר על פשע", ש"כל המעביר על מדותיו מעבירין לו על כל פשעיו". כלומר, שאדם הנוהג לוותר לאחרים שחטאו נגדו, גם אלהים יוותר לו.
מסתור (סרט)

| --- | --- |
כרזת הסרט
כרזת הסרט
 מבוסס על:  סיפור של שולמית הראבן
 בימוי:  ערן ריקליס
 הופק בידי:  ערן ריקליס, משה אדרי, לאון אדרי
 תסריט:  ערן ריקליס
 עריכה:  ריצ'רד מריזי
 שחקנים ראשיים:  נטע ריסקין גולשיפטה פרהאני (אנ')
 מוזיקה:  יונתן ריקליס
 צילום:  קאלב דשאנל
 מדינה:  ישראל ישראל גרמניה גרמניה
 חברה מפיצה:  יונייטד קינג
 שיטת הפצה:  וידאו על פי דרישה 
 הקרנת בכורה:  25 בינואר 2018
 משך הקרנה:  93 דקות
 שפת הסרט:  אנגלית, עברית, גרמנית, ערבית
 סוגה:  סרט דרמה, סרט מתח 
 מקום התרחשות:  גרמניה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
מסתור (Shelter) הוא מותחן ריגול, קופרודוקציה ישראלית גרמנית משנת 2017 בבימויו של ערן ריקליס עם נטע ריסקין והשחקנית האירנית הגולה גולשיפטה פרהאני בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב בידי ערן ריקליס והוא מבוסס על הסיפור "חוליה" של שולמית הראבן משנת 1986.
זה מותחן ריגול שבמרכזו סוכנת מוסד הנשלחת לגרמניה כדי לפקח ולהגן על לבנונית שעבדה בשביל מדינת ישראל וזהותה נחשפה.
נטע ריסקין הייתה מועמדת לפרס אופיר לשחקנית הראשית הטובה ביותר ויונתן ריקליס היה מועמד לפרס אופיר למוזיקה המקורית הטובה ביותר בטקס פרסי אופיר לשנת 2017.
תקציר העלילה

נעמי רימון (נטע ריסקין) היא סוכנת מוסד שפרשה שנתיים לפני תחילת העלילה לאחר שבעלה נרצח בפיגוע טרור בקניה.
סוכן המוסד, גד (ליאור אשכנזי) מגיע אליה ומבקש שתטוס להמבורג ותשמש כשומרת לסוכנת מוסד ערביה נוצרייה בשם מונה (גולשיפטה פרהאני) שמשתפת פעולה עם המוסד. היא בין היתר השתתפה בניסיון החיסול של מפקד החזבאללה נעים קאסם (דוריד לידאווי) שנכשל. לאחר שזהותה נחשפה והתגלתה על ידי החזבאללה היא הוברחה לגרמניה ועברה שם ניתוח פלסטי לשינוי תווי פניה.
שתיהן נמצאות בזהויות בדויות. נעמי מקבלת זהות של גרמניה נוצרייה בשם קלאודיה ובר, ומונה היא הזהות הבדויה של הסוכנת השנייה, ששמה האמיתי הוא לינה חדד.
קאסם מורה לסגנו יוסוף (דוד חמאדה) למצוא את לינה ולחסל אותה. סוכן המוסד האחראי עליהן הוא אבנר (יהודה אלמגור), הוא מורה על נעמי להגן על מונה.
היחס בין נעמי למונה מתחיל בחשדנות, אך הוא מתהדק עם הזמן, לבסוף, מונה מספרת לנעמי שהשאירה את בנה זיאד במנזר בלבנון ומבקשת שיוציאו אותו משם. בניסיון להדק את יחסם עם האיראנים הנלחמים בדאעש, שירותי הביון הגרמנים מגלים לחזבאללה את מיקום דירת המסתור.
בהתקפה של חזבאללה, מונה נהרגת ונעמי נפצעת אך מצליחה להימלט. היא מוחזרת ארצה ומקבלת משימה חדשה: להציל את בנה של מונה. היא מוחדרת ללבנון תחת זהותה של מונה ופונה למנזר כדי למצוא את זיאד, אך מתברר לה שהוא מת ושהוא קבור בבית הקברות של המנזר. נעים קאסם מגיע למקום אך היא מצליחה להרוג אותו. לבסוף היא מגלה שהמוסד ידע הכל וניצל אותה כדי לחסל את קאסם.
צוות השחקנים והדמויות

| שם השחקן/ית | שם הדמות | הערות |
| --- | --- | --- |
| נטע ריסקין | נעמי רימון/ קלאודיה ובר | סוכנת מוסד |
| גולשיפטה פרהאני | לינה חדד/ מונה |  |
| ליאור אשכנזי | גד | סוכן מוסד |
| יהודה אלמגור | אבנר | סוכן מוסד |
| דוריד לידאווי | נעים קאסם | מפקד בחזבאללה |
| דוד חמאדה | יוסוף | לוחם חזבאללה |
עלילת הדם בבלואה

עלילת הדם בבלואה (ידועה בשם גזירת בלוייש) התרחשה בעיר בלואה (Blois; בכתיב של אותה תקופה: בלוייש) שבצרפת בשנת 1171 (ד'תתקל"א). כתוצאה מעלילת הדם הועלו על המוקד למעלה משלושים יהודי העיר. הייחוד בעלילה זו, הוא בכך שהופצה על אף שלא נמצאה גופה כלל, וללא שנטען שילד כלשהו נעדר. זו גם הייתה עלילת הדם הראשונה שבוצעה בשיתוף פעולה עם השלטונות הרשמיים במדינה.
לאחר העלילה, קבע רבנו תם את תענית כ' בסיוון לזכר ההרוגים.
עלילת הדם

האירוע החל ב-20 במאי 1171 (ט"ו בסיוון ד'תתקל"א), כאשר יצחק בן אלעזר, מיהודי העיר השקה את סוסו בנהר לואר, ובמקביל השקה משרת גוי אחד את סוסו של אדונו. היהודי נשא ככל הנראה חבילה של עור מעובד לבן בחיקו, וכאשר חתיכת עור נשמטה מחיקו, ראה אותה המשרת הנכרי. המשרת חזר אל אדונו, וסיפר כי ראה את היהודי משליך אל הנהר גופת ילד שהרגו היהודים.
יחסם של בני האצולה של בלואה, לרבות אדונו של אותו משרת, ליהודי העיר, היו מתוחים ממילא. זאת בעיקר בשל שנאתם לפולצלינה (מכונה בכרוניקות היהודיות "מרת פולצלינא"), אלמנה עשירה מיהודי העיר, שהייתה בעלת חוב של רבים מתושבי בלואה ובעלת קשרים בביתו של רוזן בלואה תיאובלד (או תיבו, בכרוניקות מופיע בשם "טיבלט"), שהיה גם מפקד צבא צרפת, ראש בית המשפט הצרפתי, וגיסו של המלך. בפרט רצתה במותה של פולצלינה הרוזנת אָלִיקְס, בתו של לואי השביעי ואשתו של רוזן בלואה תיאובלד. אף שהדבר אינו נזכר במפורש, יש חוקרים שהסבירו את שנאתה המיוחדת של אליקס לפולצלינה במערכת יחסים רומנטית כלשהי שהייתה בין פולצלינה לבעלה של אליקס, הרוזן תיאובלד, ויש שאף כתבו שהיא הייתה פילגשו. אחרים דוחים פרשנות זו ומסבירים שאליקס הייתה חייבת כסף לפולצלינה, בדומה לשאר האצילים. בשל הרצון להיפטר מפולצלינה, ועמה מהחובות הכספיים, ניצל האדון את סיפורו של משרתו כדי ליצור את עלילת הדם. הוא סיפר לתיאובלד את דברי משרתו, ובתגובה תיאובלד, שקרבתו לפולצלינה כנראה נתקררה, הורה לאסור את כל יהודי העיר, אף שלא נמצאה כל גופה ולא היה ידוע על ילד חסר.
בתחילה, דרש תיאובלד כופר נפש כספי וביטול כל החובות שחייבים ליהודים, אולם לאחר מכן בא כומר ששכנע אותו שאין לקחת כופר לנפש אדם. הכומר הציע לתיאובלד לבדוק את אמינותו של המשרת-העד במשפט האל – הוא הוכנס לגיגית מלאה מים, וכיוון שצף בהן, הוחלט שהוא דובר אמת, והיהודים נידונו להעלאה על המוקד. בתחילה לא נכללה פולצלינה בין הכלואים, והיא אף ניסתה להשתמש בקשריה עם הרוזן על מנת לבטל את גזר הדין, אך מנעו ממנה להיפגש עמו, ולבסוף הוכנסה אף היא לבית הכלא ונכללה גם היא בעונש המוות. במהלך השריפה, נשרפו החבלים של שלושה מהנשרפים, והם השתחררו. הם טענו שזה מהווה ראיה לחפותם, ועל כן הם זכאים להשתחרר, אולם תיאובלד לא קיבל טענה זו, והם הוחזרו למוקד. כאשר הם הוחזרו למוקד, הם תפסו גוי אחד וניסו לגרור אותו עמם אל האש. בתגובה, אנשיו של תיאובלד הרגו אותם, והשליכו את גופותיהם לאש. בסך הכל נהרגו 31 יהודים. 17 מהם היו נשים.
רבי אפרים מבונא, שהיה הראשון שהעלה על הכתב את סיפור המעשה, כותב ב"ספר זכירה" שלו, שקהילת בלואה, אנשים נשים וטף, עלתה על המוקד כאשר שירת עלינו לשבח בפיה, והוא מתאר את המנגינה שאותה שרו, "כי תחילה היה הקול נמוך ולבסוף הרימו קולם בקול גדול ויענו יחד 'עלינו לשבח' ותבער האש".
אחדים מיהודי בלואה, שלא הועלו על המוקד, נכלאו, והקטנים שבהם אולצו להתנצר. יהודי שאר הקהילות בתחום אחריותו של אותו המושל נאלצו לשלם כופר נפש גבוה.
תגובת היהודים

מלבד הייחודיות בעלילה זו בכך שהיא בוצעה ללא מציאת גופה או הכרזה על נעדר, היא גם הייתה העלילה הראשונה בצרפת בה השלטונות שתפו פעולה עם המעליל. עד עתה, שלטונות צרפת לא ביצעו כל ענישה כלפי היהודים, והעלילה בבלואה הייתה עלילת הדם הראשונה בה הועלו יהודים על המוקד. בשל כך גרמה העלילה לזעזוע עמוק בקרב יהודי צרפת, והשינוי בעמדת השלטון שכלל סכנה לכל יהודי האזור גרם לחרדה בקרב יהדות צפון צרפת. בכך יש כדי להסביר את המספר הרב של קינות וסליחות שנכתבו לזכר המאורע וכן את קביעת התענית.
מלבד התענית לדורות (ראה להלן), קהילות אחדות גזרו על עצמן גזרות אבלות ותעניות לתקופה שאחר המאורע. כך למשל, קבעה קהילת טרואה (טרוייש; עירו של רבנו תם) שלא ללבוש בגדי משי למשך שלוש שנים, וכן להתענות כל ימי שני וחמישי עד סוף השנה.
תגובת היהודים > השפעה לדורות

העלילה הותירה חותם עמוק על יהודי אותה תקופה. רבנו תם, מגדולי חכמי ישראל באותה תקופה, קבע לזכרה צום בכ' בסיוון מדי שנה, ואמר על הצום: "גדול יהיה צום זה מצום גדליהו בן אחיקם". לזכר המאורע נכתבו מספר סליחות וקינות לתשעה באב, ביניהן קינה הבנויה לפי הסדר של מגילת איכה "למי אוי למי אבוי" של רבי אפרים מבונא, והסליחה "אמוני שלומי ישראל" של אחיו רבי הלל מבונא המתארות את האירועים בהרחבה. סליחתו של רבי הלל אף זכתה להיכנס, למנהג כמה קהילות, לתפילת מוסף של יום הכיפורים.
לקריאה נוספת

אריק זימר, "צום כ' בסיוון – העלילה בבלוייש", בתוך מפרות האילן: על המועדים (רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד), עמ' 557–559
רבי אפרים מבונא, כ' בסיון היום המר והנמהר, בתוך: ספר זכירה, באתר אוצר החכמה
Emily Taitz, Sondra Henry & Cheryl Tallan, The JPS Guide to Jewish Women: 600 B.C.E.to 1900 C.E., 2003
Susan Einbinder (1998). “Pucellina of Blois: Romantic Myths and Narrative Conventions”. Jewish History Journal. 12 (1). pp. 29-46
הערות שוליים

1 2 3  סיימון שאמה, הסיפור של היהודים, חלק א: למצוא את המילים, ספרי עליית הגג, 2017, עמ' 373–374.
↑  Susan Einbinder (1998). “Pucellina of Blois: Romantic Myths and Narrative Conventions”. Jewish History Journal. 12 (1). pp. 29–46
↑  בחלק מהגרסאות, שלושים ושניים.
1 2  ד"ר דוד אלטמן, נייר עמדה בנושא עלילות הדם, 2009, באתר המכללה האקדמית נתניה
↑  כך מופיע בסליחתו של ר' הילל בר יעקב; מאיר קוטיק, משפט בייליס : עלילת דם במאה העשרים, עמ' 281.
1 2  אריק זימר, "צום כ' בסיוון – העלילה בבלוייש", בתוך מפרות האילן: על המועדים (רמת גן: אוניברסיטת בר-אילן, תשס"ד), עמ' 558.
↑  כ' סיוון – יום הזיכרון לשואת יהודי הונגריה, באתר זכור
לא רואים עליך

| --- | --- |

 בימוי:  מיכל אביעד
 הופק בידי:  רונן בן טל
 תסריט:  מיכל אביעד, טל עומר
 שחקנים ראשיים:  יבגניה דודינה   רונית אלקבץ  
 צילום:  גיא רז
 מדינה:  ישראל, גרמניה 
 הקרנת בכורה:  10 בנובמבר 2011
 משך הקרנה:  110 דקות
 שפת הסרט:  עברית
 סוגה:  סרט דרמה 
 דף הסרט ב־IMDb
 
לא רואים עליךְ הוא סרט דרמה ישראלי, בבימויה של מיכל אביעד, לפי תסריט שלה ושל טל עומר ובכיכובן של רונית אלקבץ ויבגניה דודינה, שיצא לאקרנים באוקטובר 2011. הסרט עוסק בשתי נשים שנאנסו עשרים שנה קודם לכן בידי אותו אנס. בעקבות מפגש מקרי ביניהן, שתיהן חוזרות אל הטראומה ומתמודדות אתה, כל אחת בדרכה.
זהו סרטה העלילתי הראשון של אביעד. הסרט זכה בציון לשבח מטעם חבר השופטים בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין בקטגוריית פנורמה. 
הסרט זכה בפרס הסרט הטוב ביותר, ואילו יבגניה דודינה זכתה בפרס השחקנית המצטיינת, בפסטיבל חיפה 
באוקטובר 2011.
עלילה

לילי (רונית אלקבץ) היא מדריכת ריקוד ותנועה ופעילת שמאל המסייעת לפלסטינים במסיק זיתים. נירה (יבגניה דודינה) היא עורכת וידאו המשתתפת בצילום המסיק. המסיק נפסק כאשר מתנחלים וחיילים מגיעים ומונעים אותו. נירה נזכרת שכבר ראתה את לילי לפני שנים רבות, ומגלה שהגורם לכך הוא העובדה ששתיהן נאנסו, כעשרים שנה קודם לכן, בידי "האנס המנומס". לילי נשואה ואם לבן ובת בוגרים, אך נישואיה נתונים במשבר, וגם יחסיה עם ילדיה אינם פשוטים. נירה היא אם חד-הורית לבת קטנה. בעקבות המפגש מחליטה נירה לגלות את כל פרטי האונס שעברה, ואת פרטיהם של מעשי אונס נוספים של "האנס המנומס", ולשם כך מנסה לדבר עם לילי, שאינה נלהבת לכך, ועם נאנסות נוספות.
שחקנים

| שחקנ/ית | דמות |
| --- | --- |
רונית אלקבץ: לילי, מדריכת ריקוד ותנועה ופעילת שמאל, נאנסה על ידי "האנס המנומס"
יבגניה דודינה: נירה, עורכת וידאו, נאנסה על ידי "האנס המנומס"
גיל פרנק: אמנון, בעלה של לילי
גל לב: יובל, בנה של לילי
סיון לוי: דנה, בתה של לילי
פרשנות > בין מציאות לבידיון

"האנס המנומס" הוא כינויו של אנס סדרתי שפעל בישראל, באזור המרכז, בסוף שנות ה-70, ואנס 16 נשים עד שנלכד. האנס, בן 37, הודה ב-8 מעשי אונס, נדון ל-30 שנות מאסר, עונשו קוצר ל-18 שנות מאסר, ולבסוף שוחרר לאחר 10 שנים. במאית הסרט, מיכל אביעד, והתסריטאית, טל עומר, נמנו עם קורבנותיו של האנס. אף שהדמויות בסרט הן דמויות בדיוניות, פרטיו מתבססים על המציאות - "כל מה שנמצא בסרט קרה באמת, לא בהכרח לי. התחקיר לסרט מבוסס על עוד כמה נשים שנאנסו על ידי אותו אנס", אמרה מיכל אביעד. בסרט משולבים קטעים של יומני חדשות שעסקו ב"אנס המנומס".
עקב אופיו זה של הסרט ציין מבקר הקולנוע אורי קליין:
פרשנות > שם הסרט

שם הסרט, "לא רואים עליך", נלקח מדבריה של נירה, במפגש בתחילת הסרט שבו היא מספרת ללילי על פגישתן הראשונה, עשרים שנה קודם לכן, ביציאה ממסדר הזיהוי של האנס. נירה מציינת בעניין האונס: "בכלל לא רואים עליך. בעצם על מי אפשר לראות?"