stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
פלזמון

פלזמון הוא אופן תנודה מקוונטט של שינויים בצפיפות אלקטרונים חופשיים, המתקיים בחומרים במצב פלזמה או במתכות במצב מוצק. הפלזמון הוא מעין חלקיק הנובע מהקוונטיזציה ("חלוקת" האנרגיה של התנודות בפלזמה לאנרגיות בדידות) של תנודות (אוסילציות) הפלזמה בדיוק כמו שהפוטונים והפונונים הם קוונטיזציה של האור ותנודות (ויברציות) מכניות, בהתאמה. לפיכך, פלזמונים הם תנודות שיתופיות של צפיפות גז האלקטרונים החופשי, לדוגמה, בתדרים אופטיים. פלזמונים יכולים להיצמד עם פוטון וליצור מעין חלקיק נוסף הנקרא פלזמה פולריטון.
הסבר פשטני

פלזמונים ניתנים לתיאור כתנודות (אוסילציות) של צפיפות האלקטרונים החופשיים ביחס לסריג של יונים חיוביים קבועים במתכת. כדי להמחיש את תנודות הפלזמה, ניתן לדמיין קוביית מתכת הממוקמת בשדה חשמלי חיצוני בכיוון ימין. אלקטרונים יעברו לצד שמאל (תוך חשיפת יונים חיוביים בצד ימין) עד אשר הם יבטלו את השדה בתוך המתכת. כעת אם נפסיק (נכבה) השדה החשמלי החיצוני, האלקטרונים ינועו באופן כללי ימינה, כי הם נמשכים אל היונים החיוביים אשר נשארו חשופים בצד ימין, וגם דוחים זה את זה. אך צפיפות האלקטרונים אינה אחידה, והאלקטרונים דוחים זה את זה יותר ככל שצפיפותם גבוהה יותר. כתוצאה משילוב אפקטים אלה, תנועת האלקטרונים מתאפיינת  בתנודות ימינה ושמאלה בתדירות אופיינית למתכת הנקראת תדירות הפלזמה, ובעוצמה יורדת עם הזמן, עד להגעה למצב יציב בו צפיפות האלקטרונים אחידה בתוך הסריג. פלזמונים הם החלקיקים הקוונטיים המקושרים לסוג זה של תנודות.
לפלזמונים יש תפקיד בכל הקשור לתכונות האופטיות של מתכות. אור בתדירות הקטנה מתדר הפלזמה מוחזר, מפני שהאלקטרונים במתכת מגיבים לשדה החשמלי של האור בתנועה, ובכך מנטרלים אותו. לעומת זאת, אור בתדירות הגבוהה מתדירות הפלזמה עובר דרך פלזמת האלקטרונים ללא הפרעה, מפני שהאלקטרונים אינם יכולים להגיב מספיק מהר לפני שכיוון השדה מתחלף. ברוב המתכות, תדירות הפלזמה היא בתחום האולטרה סגול, ולכן הם מבריקים (רפלקטיביים, בעלי החזרה גבוהה) בתחום הנראה.
בכמה מתכות, כגון נחושת וזהב, יש הבדלים בין רמות אנרגיה המתאימות לאור בתחום הנראה, ולכן תדרים מסוימים נבלעים בחומר (גורמים למעברי רמות של אלקטרונים) ואינם מוחזרים כמו התדרים האחרים, ובכך נוצר "צבע" אופייני למתכת.
במוליכים למחצה, תדירות הפלזמה של אלקטרון הערכיות היא בדרך כלל באולטרה סגול הרחוק, ולכן גם הם רפלקטיביים לאור נראה.
ראו גם

פונון
ננושל
פלזמה
ננו חלקיקי זהב
פלסמופור
חוזיה הראשון

חוּזּיַה או חוּזּיַאש הראשון היה מלך החתים בין השנים 1530–1525 לפנה"ס. הוא היה בנו של אמונה אך ככל הנראה לא הבכור ולכן לא היה בעדיפות הראשונה לרשת את כס המלכות. היו לו ככל הנראה שני אחים גדולים ממנו (מלבד עוד חמישה צעירים ממנו) – תִיתִיַה/תיתיאש וחַנְתִילִי/חנתיליש. שניהם נרצחו בפקודת חוזיה, מה שאפשר לו להשתלט על המלוכה בקלות רבה.
כעבור חמש שנים בלבד הודח חוזיה הראשון מכס המלכות על ידי חותנו תלפינו.
לקריאה נוספת

Michael Roaf, Cultural Atlas Of Mesopotamia and the ancient near east, 1991.
הערות שוליים

| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| הקודם: אמונה | מלכי החתים | הבא: תלפינו |
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
דפוס בארי

| --- | --- |


נשיא המדינה יצחק הרצוג, לצד רעייתו ומנכ"ל בית הדפוס, בפתיחתו-המחודשת של המפעל לאחר אירוע הטבח שאירע בקיבוץ, אוקטובר 2023
 נתונים כלליים
 תקופת הפעילות:  1950–הווה (כ־75 שנים) 
 מיקום המטה:  בארי
 קואורדינטות:  31°25′36″N 34°29′30″E﻿ / ﻿31.426638888889°N 34.491666666667°E﻿ / 31.426638888889; 34.491666666667 
 מנכ"ל:  בן סוכמן
  
 www.beeriprint.co.il
 he
 
דפוס בארי הוא בית דפוס בקיבוץ בארי שבנגב. מפעל הדפוס מהווה את מקור הכנסתו העיקרית של הקיבוץ.
היסטוריה

בית הדפוס הוקם בשנת 1950, כארבע שנים לאחר הקמת הקיבוץ, ושנתיים לאחר קום המדינה, באחד המבנים הנטושים בקיבוץ. שמונה שנים לאחר מכן עבר בית הדפוס למקומו הנוכחי. זהו בית הדפוס הראשון בנגב. מאז הפך לאחד מבתי הדפוס המרכזיים של ישראל.
לזר זורע, אחיו של מאיר זורע, היה בנו של לוי זרודינסקי בעל בית דפוס מחיפה. לזר, יחד עם שלושה מחבריו, הבין שהצלחת בית הדפוס של אביו יכולה לשמש דגם למפעל של הקיבוץ הצעיר. האב עזר למייסדים בהקמת הדפוס.
בית הדפוס מתמחה בהדפסה בטכנולוגיות מתקדמות, ויצירת מסמכים הבטוחים מזיוף, לרבות פנקסי צ'קים, תווי קנייה ותעודות רשמיות לצד כרטיסי חיוב וכרטיסי אשראי. מאז שנת 1992, דפוס בארי אחראי באופן בלעדי על הדפסת רישיונות הנהיגה הישראליים. בית הדפוס משרת לקוחות השולחים דואר בהיקף נרחב, כמו חברת החשמל, בנקים וחברות אשראי, אך תחום פעילות זה הצטמצם עם מעבר משלוח חשבונות אלו בדואר אלקטרוני. חברה הבת "מסר", שהוקמה ב-2002, עוסקת בהפצתו של דואר כמותי לנמענים (כמתחרה בדואר ישראל).
ב-1986 הוענק לדפוס בארי ולעובדיו פרס קפלן, על פיתוח ה"מעטפית", המצאה המוגנת בפטנט, המשלבת את המכתב והמעטפה יחדיו בדף יחיד.
חברה בת נוספת היא "בארי אריזות", העוסקת בייצור אריזות ותוויות, שבה שולבו חברת "גרפיקה בצלאל", שנרכשה ב-2019, וחברת "חרט תעשיית אריזות", שנרכשה ב-2020.
הכנסות החברה הוערכו במאות מיליוני ש"ח בשנה.
טבח שבעה באוקטובר, בו נרצחו לפחות 102 מתושבי בארי ותושבים אחרים פונו ממנו, הביאה להשבתה זמנית של המפעל שלא נפגע פיזית. המפעל שב לפעילות חלקית ב-15 באוקטובר.
ראו גם

מסר - חברה להפצת דואר בישראל, אשר הוקמה כחברת בת של דפוס בארי
הערות שוליים

1 2   נתנאל גאמס, "נחושים להפוך את הטרגדיה לסיפור של תקומה": מפעל דפוס בארי שב לפעילות, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2023
1 2  נווית זומר, החשבונות עוברים למייל: קיבוץ בארי משקיע באריזות, באתר כלכליסט, 17 בפברואר 2020
↑  בארי חוגגת 5 שנים להאחזותה בנגב, על המשמר, 6 בינואר 1952
מ. יסוד, בארי צופה אל מול שערי עזה, למרחב, 14 בספטמבר 1956
↑  לזר זורע באתר יזכור של קיבוץ בארי
↑  שבתאי גל-און ויאיר ספרן, אומנויות הדפוס בחיפה - דורות מספרים - מאה שנות דפוס בחיפה, דצמבר 2004, עמ' 101
↑  יעל אינגל, הספרייה הלאומית, דפוס בארי - ההיסטוריה של מפעל הדפוס החלוצי, באתר ynet, 25 באוקטובר 2023
↑  60 שנה לדפוס בארי בבלוג הדפוס
1 2 3 4  יובל אזולאי ושחר אילן, מנכ"ל דפוס בארי: "רוחנו לא נשברה. נוכל לחזור לעבודה בתוך עשר דקות", באתר כלכליסט, 10 באוקטובר 2023
↑  אורי בינדר, "מעטפית" סודית זיכתה קיבוצניקים מבארי בפרס קפלן, מעריב, 29 בספטמבר 1986
↑  נווית זומר, לא רק נייר: קיבוץ בארי רכש חברה העוסקת בהדפסה דיגיטלית, באתר ynet, 17 ביוני 2019
↑  רשימת הנרצחים בבארי בטבח אוקטובר 2023
אייל פרץ

אייל פרץ (נולד ב-20 בדצמבר 1974) הוא פעיל חברתי ישראלי, מייסד ויושב ראש עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל.
ביוגרפיה

פרץ נולד וגדל ביהוד, ליוסף פרץ, יליד איזמיר שבטורקיה ולאסנת פרץ, ילידת פתח תקווה ונינה של יואל משה סלומון. לאחר סיום שירותו בחטיבת גולני בשנת 1996 הקים חברת מחשבים אותה ניהל במשך שנים רבות. החל משנת 2011, עוסק פרץ בייעוץ וחונכות עסקית לארגונים וחברות עסקיות.
בשנת 2003 ייסד פרץ את עמותת ארקאדאש - קהילת יוצאי טורקיה בישראל. היה חבר במשלחת נשיא המדינה לטורקיה. בשנת 2005 הקים את המרכז למורשת יהדות טורקיה. בשנת 2006 זכה בפרס "בניו ובנותיו של אתאטורק" על הישגים מרשמים לשימור המורשת. הפרס מוענק אחת לשנה ליוצאי טורקיה מכל הדתות ומכל העולם.
בשנת 2008 קידם פרץ ברית ערים בין פתח תקווה לקדיקוי שבאיסטנבול, טורקיה.
באפריל 2013 יזם את כנס הלאדינו הבינלאומי באילת, בהשתתפות יצחק נבון.
בדצמבר 2014 מונה פרץ כחבר מועצה ברשות הלאומית לתרבות הלאדינו על ידי שרת התרבות והספורט לימור לבנת.
חיים אישיים

פרץ נשוי ליפעת ואב לשליו ומאיה.
עדן בר-טל

עדן בר-טל (במקור בליטנטל) (נולד ב-1962) הוא איש עסקים ומנהל ישראלי. המשמש מנכ"ל משרד החוץ. כיהן כיו"ר הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו וכמנכ"ל במספר משרדים ממשלתיים.
ביוגרפיה

בר-טל הוא עורך דין בהכשרתו, בעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב, ותואר שני במשפטים מאוניברסיטת לונדון.
ניסה להתמודד לרשימת מולדת לכנסת. כיהן כמנכ"ל קוקרמן בית השקעות.
בר-טל כיהן כמנכ"ל משרד התקשורת בשנים 2009 ל-2013. בתקופת כהונתו תחת השר משה כחלון הונהגו רפורמות רבות בשוק התקשורת, ביניהן רפורמת הסלולר שאפשרה כניסת מפעילי סלולר חדשים והוזלת מחירים. לאחר פרישתו מתח ביקורת על תפקוד המגזר הציבורי.
בשנת 2015 סייע במטה הבחירות של כחלון בבחירות לכנסת העשרים ושימש יועץ לחברת תנובה.
בשנת 2018 הקים את חברת הקנאביס הרפואי "סבבה" ביחד עם אברהם צור, רועי אוחיון ומייקל סיטרון. בר-טל כיהן כיו"ר, נשיא ומנכ״ל החברה.
בשנים 2020–2021 היה מנכ"ל המשרד לשיתוף פעולה אזורי.
בינואר 2022 מונה ליו״ר הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו. ביולי 2024 התפטר מתפקידו זה.
בנובמבר 2024 הודיע שר החוץ גדעון סער על מינויו לתפקיד מנכ"ל משרד החוץ וב-17 בנובמבר 2024 אושר מינויו בממשלה.
בר-טל נשוי ואב לשלושה.
הערות שוליים

↑  Team, היַחְדָּה Golan Coalition (באנגלית אמריקאית)
↑  Eden Bar Tal, The Herzl Institute – Machon Herzl
↑  לי-אור אברבך, מקוקרמן בית השקעות היישר לתפקיד מנכ"ל משרד התקשורת, באתר nrg‏, 5 ביולי 2009
1 2  אמיתי זיו, מנכ"ל חדש למשרד התקשורת: עדן בר טל, באתר הארץ, 4 ביולי 2009
↑  יוסי הטוני, ‏עדן בר טל, מנכ"ל משרד התקשורת: "להיות מנמ"ר היום הוא אחד התפקידים הקשים ביותר שיכולים להיות", באתר "אנשים ומחשבים"
↑  אופיר דור, מנכ"ל משרד התקשורת לשעבר: "המגזר הציבורי לא מתפקד", באתר כלכליסט, 22 בספטמבר 2013
↑  אופיר דור, היועץ החדש של תנובה: מנכ"ל משרד התקשורת לשעבר, באתר כלכליסט, 11 באוגוסט 2015
↑  גולן חזני, מייסד חברת הקנאביס סבבה: "זיו אבירם הבטיח עוד מובילאיי, ורימה אותי", באתר כלכליסט, 26 בפברואר 2020
↑  צבי זרחיה, עדן בר טל מונה לתפקיד מנכ״ל המשרד לשיתוף פעולה אזורי, באתר כלכליסט, 26 באוגוסט 2020
↑  ענת ביין-לובוביץ', ‏מועצת הרשות השנייה החדשה יוצאת לדרך; עדן בר טל מונה ליו"ר, באתר גלובס, 9 בינואר 2022
פרוין שמואלי בוכניק

| --- | --- |

פרוין שמואלי בוכניק
 לידה:  16 בנובמבר 1961 (בת 63) רפסנג'אן, איראן 
 שם לידה:  פַּרְוִין שמואליאן
 מקום לימודים:  בצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים 
 
פַּרְוִין שמואלי בוכניק (נולדה ב-16 בנובמבר 1961) היא אמנית ישראלית.
ביוגרפיה

פַּרְוִין שמואליאן נולדה בעיר רפסנג'אן, במחוז כרמאן שבדרום איראן ועלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1962. אמה, רינה שמואליאן, עסקה באריגה ובטוויית שטיחים והחלה לצייר בגיל 42, ואביה יוסף שמואליאן הוא בן למשפחת מלמדי תורה. אחיה הגדול, אבי שמואליאן, הוא צייר וסופר. גדלה והתחנכה בדימונה.
לאחר שירותה הצבאי למדה בשנים 1984–1988 במחלקה לאמנות בבצלאל אקדמיה לאמנות ועיצוב ירושלים. בסיום לימודיה החלה לעבוד במחלקה לאמנות בטלוויזיה הישראלית (רשות השידור) ועבדה שם כשבע שנים. מאוחר יותר סיימה תואר ראשון נוסף בחינוך במכללה האקדמית לחינוך ע"ש דוד ילין במטרה לעסוק גם בהוראת האמנות.
ב־1996 הציגה את תערוכת היחיד הראשונה שלה בגלריה העירונית באשקלון. ב־2002 הקימה סטודיו-גלריה בקיבוץ חולדה.
במקביל לעבודתה האמנותית היא עובדת כמורה לאמנות בבית הספר יסודי ע"ש פינס בגדרה.
משנת 2023 היא חברה בגלריה אגריפס 12, גלריה שיתופית לאמנות.
ביוגרפיה > חיים אישיים

נשואה משנת 1993. אם לשניים.
מתגוררת ויוצרת בקיבוץ חולדה.
יצירתה האמנותית

שמואלי בוכניק רכשה את הכשרתה האמנותית באקדמיה לאמנות בצלאל, בין השנים 1985-1982. לאחר מכן התמחתה באופן פרטי בטכניקות ציור קלאסיות מסורתיות. השימוש בטכניקות קלאסיות, ובעיקר ציור בצבעי שמן על בד, אינו רק טכניקה ציורית, מבחינתה, אלא יש חשיבות להרגשה שהטכניקה הזאת יוצרת. הצגת האמנות כ'שפה' וכן היותה מטאפורה חזותית אסתטית, מפתה ונהירה. מאז ילדותה הדהודו ניחוחות, מראות וקולות איראן בבית הוריה. המוזיקה הפרסית, השטיחים הפרסיים, הסמלים, הכלים המאוירים המגשים המצוירים בקליגרפיה פרסית, הקמעות, המיניאטורות הפרסיות בספרים ובאיורי השירה התמזגו בהווייתם עם ציורי האמנות הקלאסית אליהם נחשפה ואליהם שאפה. היא העריצה את המאסטרים הגדולים של הקלאסיקה המערבית, שהיו לה למודל לחיקוי והשראה ליצירותיה. כמו כן גדלה בבית שהמסורת והדת היו בעלות ערך ונוכחות חזקה לאורך כל תקופת ילדותה. כל אלה קיננו בליבה ובקעו לתוך יצירותיה ממניעים שונים ובעוצמות שונות.
ההתמודדות עם הזהות העצמית והזהות התרבותית הובילה אותה לפרשנויות ולבחירות שונות, לחקירה, לבחינה ולגילוי של משמעותם האישית והקולקטיבית. בתהליכים אלה של גיבוש עצמי, נוקטת שמואלי בוכניק בעמדה ביקורתית ובוחנת את המציאות הרב-שכבתית של כל הכוחות המעצבים אותה ומתוך מציאות זו היא מחלצת רבדים סמויים וגלויים, ומבקשת לראות את הריבוי והשונות כמשאב. היא עושה זאת באמצעות ציורי דיוקן. היא סבורה, שכל ציור הוא דיוקן עצמי ודיוקן עצמי הוא צורה מובהקת של חיפוש. כתוצאה מכך היא גם חוקרת וגם נחקרת. היא גם האובייקט וגם הסובייקט. היא יוצרת הנוברת בנבכי הנפש, בארכיוני הזמן מהעבר ומההווה, בתוך שדות שונים, במבנים, תרבויות ודתות שונות. היא עושה זאת באמצעות מסע חזותי כמטאפורה לריבוי, שונות ואחדות. כך שיצירותיה נושאות קולות רבים: קולה של אישה, קולות של אפליה מגדרית, דתית ועדתית, קולות פנימיים, קול בלתי מודע וקולות אחרים. תפיסתה הרוחנית והפילוסופית מכירה בחשיבות השונות והריבוי לעיצוב ולגיבוש האישיות לכדי תקשורת המאפשרת לכל הקולות להישמע. לסיכום, היא מבקשת לראות את ריבוי הכוחות המעצבים אותה כמשאב ולא כמחסום.
יצירתה האמנותית > תערוכותיה > תערוכות יחיד

1996 – חשיפה, גלריה עירונית אשקלון
1997 – ואגינאלי גינה לי, בית האמנים אשדוד
2009 – פומפי פרס, גלריית אנטיאה ירושלים (במסגרת פסטיבל מנופים, אוצרת: ריטה מנדס-פלור)
2009 – מזונות, בית אחותי (אוצרות: שולה קשת וקציעה אלון)
2022 – מעיינות העין, גלריית הסדנה לאמנות ביבנה (אוצר: רוני ראובן)
2023 – מתנת המבט, ספריה ציבורית גדרה (אוצר: דוד נאמן)
2023 – מתנת המבט, גלריה 'מגדל', קיבוץ חולדה
2023 – מאלפת מפלצות, גלריה אגריפס 12 (אוצרת: נורית טל טנא)
כמו כן, הציגה את עבודותיה במרחבים קהילתיים רבים כמו ספריות עירוניות, מבני אשכול פיס וחדרי אוכל בקיבוצים.
יצירתה האמנותית > תערוכותיה > תערוכות קבוצתיות

2000 – אחותי: אמניות מזרחיות בירושלים, בית האמנים בירושלים (אוצרות: שולה קשת וריטה מנדס-פלור)
2002 – יוצרים בעקבות פרוין, גלריית הסדנה לאמנות ביבנה
2003 – מדרשה, סטודיו משלך, פסטיבל ישראל (אוצרת: שולה קשת)
2004 – הדהודים, אנטיאה, ירושלים (אוצרות: נעמי טנהאוזר וריטה מנדס-פלור)
2008 – אנטיאה דרום, מכללת קיי, באר שבע (אוצר: ישראל רבינוביץ)
2013 – זהות, חלום וזיכרון, המרכז לאמנויות רוס קריק, נובה סקוטיה, קנדה (Ross Creek Centre for the Arts, Nova Scotia)(אוצרת: אמילי גלבמן)
2016 – שוברות קירות, הגלריה במכללת ספיר (אוצרת: שולה קשת)
2016 – ליבי במטבח, אחותי (אוצרת: שולה קשת)
2019 – שמלה, סימלה: שיבה לאנטיאה, גלריה אגריפס 12 (אוצרות: ריטה מנדס-פלור ונעמי טנהאוזר)
2019 – לאחותי: תערוכת התרמה, גלריה מנשר לאמנות, תל אביב (אוצרת: יערה רז חקלאי)
2021 – טעמי לשון, גלריית הסדנה לאמנות ביבנה (אוצר: רוני ראובן)
2022 – וונדרוומן, גלריה מרי (אוצרות משותפת של נעמי טנהאוזר, שרית לילה הס, הדי אברמוביץ ופרוין שמואלי בוכניק)
2023 – חוזרים, גלריה אגריפס 12 (אוצרים: עודד זידל ורינה פלד)
2023 – אנימה מונדי, מרכז תאו, הרצליה (אוצר: גבי יאיר)
הערות שוליים

↑  פרוין הוא שם שמשמעותו בפרסית היא "צביר כוכבים". עם עלייתה של פרוין לישראל, שינו את שמה לשם עברי - אסתר, אך לאחר שסיימה את שירותה הצבאי החליטה לחזור ולהיקרא בשמה הפרסי המקורי.
↑  עבודותיה של האם, רינה שמואליאן, הוצגו בין היתר, בתערוכה הקבוצתית אחותי: אמניות מזרחיות בישראל שהתקיימה בפברואר 2000, בבית האמנים בירושלים.
↑  בספרו היחיד, חמניות מוכות ירח (ירושלים, הוצאת כתר, 1992), אבי שמואליאן מתאר את חייהם של צעירים יהודים בפרס בתחילת המאה העשרים.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987012377363705171  VIAF: 167168840307845402881   WorldCat (עם VIAF): 167168840307845402881 
פרוין שמואלי בוכניק - מאלפת המפלצות
פרוין שמואלי בוכניק - ארטמיסיה
קבוצת ראות - מחזון למדיניות

| --- | --- |
 מדינה:  ישראל 
 מטה הארגון:  תל אביב-יפו 
 עובדים:  12 (נכון ל־2019) 
 תקופת הפעילות:  2004–הווה (כ־21 שנים) 
 reutgroup.org
 
קבוצת ראות היא עמותה ישראלית, המגדירה עצמה כקבוצת השפעה ואסטרטגיה, שואפת להבטיח את חוסנם ושגשוגם של מדינת ישראל, החברה הישראלית והעם היהודי. העמותה הוקמה בשנת 2004 תחת השם "מכון ראות" על ידי גידי גרינשטיין.
מתודולוגיית פיתוח ידע

שיטות העבודה בקבוצת ראוּת מבוססות על יישום של חבילה הכוללת תאוריה, מתודולוגיה ותוכנה שפותחו על ידי חברת PRAXIS בראשות ד"ר צבי לניר הפועלת בתחום עיצוב המדיניות המערכתית (Systemic Policy Design). באמצעות חבילה זו מאתרת קבוצת ראות נקודות עיוורון בתהליכי מדיניות. לקבוצת ראות גם תפיסת השפעה הרואה בקבוצה זרז הדוחף לשינוי מערכתי.
תחומי התוכן > סוגיות בביטחון לאומי עם דגש על אתגר הדה לגיטימציה של מדינת ישראל

קבוצת ראות יצרה שיתופי פעולה רבים סביב אתגר הדה-לגיטימציה, בין השאר, עם הקהילה היהודית בלונדון, הוועד היהודי האמריקאי והליגה נגד השמצה. בינואר 2018 הושק "צוות חומת אש" (Firewall Israel) אשר מטרתו להעצים את הרשת הפרו-ישראלית באמצעות מחקר ואסטרטגיה ממוקדים באזורי עיוורון של הרשת הפרו-ישראלית, מינוף פלטפורמות קיימות, והעצמת ארגונים אחרים באמצעות תהליכי ייעוץ שאנחנו מובילים תוך שימוש במתודולוגיה של ראות. בעבר עסק מכון ראות גם בסוגיית התהליך המדיני וממדים שונים של תפיסת הביטחון הלאומית.
תחומי התוכן > חזון ישראל 15 - קפיצת מדרגה כלכלית חברתית לישראל

ראות מקדמת מאז היווסדה את חזון ישראל 15 שמטרתו שיפור איכות החיים של תושבי ישראל. לשם כך, פותחה אסטרטגית פעולה ברמה הלאומית, האזורית והעירונית שמטרתה קידום צמיחה מכלילה לכלל תושבי ישראל. ראות הפעילה שני פיילוטים בשטח: בצפת ובגליל המערבי, לגיבוש מודל עבודה שרלוונטי לערים ואזורים אחרים. בשנת 2015 הוקם מרכז קפיצת מדרגה כמיזם ללא כוונת רווח שמטרתו להפיץ את המודל בשטח. המרכז פועל בגליל, בנגב המערבי, בקריית מלאכי, בתל אביב ובמקומות נוספים. היבט מרכזי בחזון זה נגע בחשיבות של הקהילות כחלק מהמכלול הכלכלי-חברתי בישראל.
תחומי התוכן > יחסי מדינת ישראל והעם היהודי

ראות הצביעה כבר ב-2008 על הפער בין ישראל ליהדות העולם, ומקדמת גישה חדשה למערכת היחסים הזו המבוססת על עמיות יהודית. בהקשרים אלה, ראות פרסמה מחקרים שעוסקים בישראלים בתפקיד ישראלים בחו"ל כגשר בין ישראל לקהילות היהודיות, בתפיסת 'תיקון עולם' כערך מאחד לעם היהודי ובעתידה של ישראל כמדינת הלאום של העם היהודי. בסוף שנת 2018 קבוצת ראות השיקה את "תנועת הציונות של המאה ה-21" (The Z21 Movment), אשר פועלת בעיקר בארצות הברית ובישראל במטרה לרתום מנהיגות חברתית לקחת בעלות על מערכת היחסים בין ישראל לעם היהודי, בהתבסס על הסכמה שישראל היא מדינת הלאום של העם היהודי, ושלישראל ולקהילות יהודיות בחו"ל יש השפעה משותפת ומכרעת על עתידו של העם היהודי.
תחומי התוכן > TOM: Tikun Olam Makeres

מיזם של קבוצת ראות שהושק ביולי 2014, ומהווה תנועה עולמית של מייקרים: אנשי טכנולוגיה, פיתוח, מעצבים ומהנדסים, אשר עוסקים בתיקון עולם באמצעות פיתוח של אבות טיפוס של מוצרים המיוצרים בטכנולוגיה מתקדמת כפתרון לצרכים חברתיים נדירים. החזון של TOM הוא לשפר את איכות חייהם של 250 מיליון אנשים תוך עשור. בשלב הראשון מתמקד TOM בפיתוח פתרונות לאנשים עם מוגבלות שאין לה מענה של השוק. באמצעות פלטפורמת אינטרנט ותהליך העבודה המתאים, מייצר המיזם ידע בקוד פתוח, העומד לרשותם של אנשים בכל העולם. באופן זה מבטא TOM את הערך היהודי העתיק של “תיקון עולם”, אשר עומד בבסיס חזונה של ראות, ומיישם את משימתה של ראות להוביל שינוי חיובי ומהותי למען עתידם של מדינת ישראל, העם היהודי והעולם כולו.
הערות שוליים

↑  מכון ראות - המתודולוגיה של המכון, באתר דואלוג
↑  סרטון על מודל קפיצת המדרגה של מכון ראות ביוטיוב
↑   קהילות חכמות, בביצוע מכון ראות, סרטון  באתר יוטיוב
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007313216405171
הרי סקנדינביה

| --- | --- |

 מידע כללי
 גובה:  2,469 מטר (גלדהפיגן)
 מדינה:  פינלנד פינלנד נורווגיה נורווגיה שוודיה שוודיה
 מיקום:  חצי האי הסקנדינבי
 אורך הרכס:  1,700 ק"מ 
 קואורדינטות:  65°N 14°E﻿ / ﻿65°N 14°E﻿ / 65; 14
 
 
הרי סקנדינביה הם רכס הרים שחוצה את חצי האי סקנדינביה מצפון-מזרח לדרום-מערב לאורך 1,700 קילומטרים. הקצה המערבי של רכס ההרים צונח הישר לתוך הים הצפוני והים הנורווגי, ויוצרים את הפיורדים של נורווגיה, ואילו החלק הצפון-מזרחי של הרכס מתפתל בהדרגה לכיוון פינלנד. בצפון הם מהווים את הגבול בין נורווגיה לשוודיה.
ההרים אינם גבוהים במיוחד, אך הם תלולים מאוד במקומות מסוימים. גלדהפיגן בדרום נורווגיה היא הפסגה הגבוהה ביותר בחלק הצפוני של יבשת אירופה (כ-2,469 מטרים מעל פני הים), קיבניקיז היא הפסגה הגבוהה ביותר בצד השוודי, (כ -2,104 מטרים מעל פני הים), ואילו הלטי היא הפסגה הגבוהה ביותר בפינלנד (כ-1,324 מטרים מעל פני הים).
רכס הרי סקנדינביה הם חלק מהאורוגנזה של קלדוניה (אנ') שהיה קיים לפני 400 מיליון שנים. הרכס במצבו הנוכחי נוצר בעקבות התנגשות בין הלוח הטקטוני הצפון-אמריקני לבין הלוח הטקטוני הבלטי (אנ') לפני 70 מיליון שנים.
רמות מאיר

| --- | --- |
הכניסה למושב רמות מאיר
מדינה: ישראל ישראל
מחוז: המרכז
מועצה אזורית: גזר
גובה ממוצע: ‎82 מטר
תאריך ייסוד: 1949
תנועה מיישבת: תנועת המושבים
סוג יישוב: מושב
נתוני אוכלוסייה לפי הלמ"ס לסוף 2023
  - אוכלוסייה: 676 תושבים
    - מתוכם, תושבי ישראל: 652 תושבי ישראל
 מפת מיקום  מפה דינמית   (למפת גוש דן מוגדלת) רמות מאיר(למפת גוש דן רגילה) רמות מאיר(למפת ישראל רגילה) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמות מאיר(למפת ישראל מוגדלת) ירושלים תל אביב חיפה ראשון לציון אשדוד באר שבע נתניה אילת קריית שמונה בית שאן קצרין טבריה עפולה חדרה נהריה עכו כרמיאל אשקלון מצפה רמון  ערד עזה יריחו ירדן סוריה לבנון סיני (מצרים) הים התיכון נצרת לוד רהט הים האדום רמות מאיר31°52′26″N 34°51′22″E﻿ / ﻿31.8738881732238°N 34.8561152486132°E﻿ / 31.8738881732238; 34.8561152486132  heמפת היישובים של מועצה אזורית גזר באדום - רמות מאיר בירוק - מיקום בניין המועצה tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
מדד חברתי-כלכלי - אשכול לשנת 2021: 9 מתוך 10

רָמוֹת מֵאִיר הוא מושב עובדים, הנמצא כ-4 ק"מ דרומית-מזרחית לרחובות במועצה אזורית גזר. נוסד בשנת 1949. את המושב חובק מצפון וממזרח כביש 4233. צפונית לרמות מאיר נמצא היישוב גני הדר ודרומית לו המושב יציץ. כביש 40 נמצא כ-2.5 קילומטר מערבית לרמות מאיר, וכביש 6 נמצא כ-1.5 קילומטר מזרחית לו.
היסטוריה

המושב משתייך לתנועת המושבים. הוא קרוי על שמו של מאיר רוזוב, פעיל יהודי-ציוני מארצות הברית, שייצג קבוצת יהודים עשירים אמריקאים. רוזוב רכש בשמם אדמות רבות בשפלה מתוך רעיון להקים חוות חקלאיות. בראשית המאה ה-20 הוא רכש שטחים ממוכתר הכפר הערבי נענה, ששרידיו נמצאים בין פרדסי המושב לכביש 6. היישוב הערבי הוקם על חורבותיו של יישוב ביזנטי עתיק, ולפיכך ניתן גם היום למצוא בפרדסי המושב אבני פסיפס, זכוכית ביזנטית וחרסים מהתקופות השונות.
האדמות אשר רכש שימשו בשלב ראשון להקמת האגודה החקלאית גני הדר, ובהמשך חלקן גם לקיבוץ נען, וב-1949 גם להקמת מושב רמות מאיר.
המושב הוקם כמושב שיתופי על ידי קבוצת חיילי מח"ל משוחררי מלחמת העצמאות. בשנים הראשונות עזבו רבים מהמייסדים את המושב, וב-1954 נותרו בו 27 משפחות.
ב-1965 התפרק המושב וננטש כמעט לגמרי, פרט למספר מצומצם של משפחות (כ־3 עד 4 משפחות) שנותר במקום.
ב-1968 הוקם בפריז גרעין עלייה השייך לתנועה "ציונה". גרעין זה עלה באוגוסט 1969 ארצה ויישב מחדש את רמות מאיר. למושב הגיעו תחילה שלושה אנשים כדי לבדוק את השטח לפני העלייה הצרפתית ליישוב, אחד מהם היה פול בלעיש. הם הגיעו וצילמו את המושב כדי לשכנע אנשים לעלות וכדי להראות למי שתכנן את העלייה הצפויה למושב. ב-1973 התגוררו במושב 50 משפחות. המושב עסק בעברו בגידולי חקלאות: חממות ורדים, פרדסים, לולי הודים. היום ישנו מיעוט של חקלאים העוסק במטעים, פרחים, פטריות וזיתים לשמן.
במושב פעלה מזה שנים רבות תנועת בני המושבים. הסניף פעל בשיתוף עם מושב גני הדר, ונקרא רמג"ה (רמות מאיר-גני הדר). ב-2019, כחלק מהמשבר בחטיבת בני המושבים, עבר הסניף להיות חלק מ"התנועה החדשה" שהתפצלה מבני המושבים. במאי 2022, לאחר שלוש שנים, הודיעה הנהלת המושב שהוחלט לשוב לחטיבת בני המושבים.
המושב כיום

רמות מאיר ממוקם בסמוך ליישובים גני הדר, קיבוץ נען והמושב יציץ. דרומית-מזרחית למושב נמצאת שמורת טבע בשם עינות גיבתון. ליד עינות גיבתון מצוי היישוב העתיק גבתון, שם ניצב תל בשם "תל מלוט". בחפירות בקרבת התל התגלה בשנות ה-90 של המאה העשרים מטמון המטבעות הגדול ביותר שאותר בישראל, ובו 26 אלף מטבעות ארד ביזנטיים. על תל מלוט הוקם בשנת 2010 מצפור על שם רפנאל מוסקל, לוחם יחידת אגוז ממזכרת בתיה הסמוכה שנהרג במלחמת לבנון השנייה.
בכניסה למושב יש חורשת אקליפטוסים ובעבר, בעונת החורף הייתה בה פריחה נרחבת של צבעונים אדומים.
רב המושב הוא הרב אילן סעדה. יו"ר הוועד המקומי היא סיון גיל.
לקריאה נוספת

החידה מאחורי הברושים, מאת: עירית עמית כהן - מתאר את הקמת החוות החקלאיות באזור ובכל הארץ.
הערות שוליים

1 2  אוכלוסייה בעיריות, במועצות המקומיות והאזוריות וביישובים בעלי 2,000 תושבים לפחות - לפי טבלה חודשית של למ"ס עבור 
סוף דצמבר 2024 (אומדן), בכל יתר היישובים - לפי טבלה שנתית של למ"ס עבור

סוף 2023.
↑  הנתונים לפי טבלת מדד חברתי כלכלי של למ"ס נכון לשנת 2021
↑  זאב וילנאי, "רמות מאיר", אריאל, תל אביב: עם עובד, 1980, עמ' 7,504
↑  סעדיה גלב, במשקנו, דבר, 17 בספטמבר 1954
↑  מושב רמות מאיר עלה על הקרקע, הצופה, 19 באוגוסט 1969
↑  מושב רמות מאיר יקלוט עוד 15 משפחות, דבר, 18 בספטמבר 1973
↑  אתר המושב, באתר המועצה האזורית גזר
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007498347305171
שזאם (יישומון)

| --- | --- |


 מפתח:  Shazam 
 מחזור חיים:  1999–הווה (כ־26 שנים) 
 גרסה אחרונה:  12.2 (18 באוקטובר 2018) 
 מערכת הפעלה:  Windows 8, בלקברי, סימביאן, אנדרואיד, Mac OS Classic, Windows Phone, Windows Phone, iOS, Windows RT, Windows 10 Mobile 
 www.shazam.com
 
שזאם (באנגלית: Shazam) הוא יישומון סלולרי, המשתמש במיקרופון של הטלפון החכם כדי לדגום קטעי מוזיקה ולזהות את מקורם. האפליקציה דוגמת את הצלילים, שולחת את המידע לשרתי החברה ומחזירה למשתמש תשובה לגבי פרטי השיר או הקטע המוזיקלי המושמע. כמו כן המשתמש מקבל קישורים למידע נוסף על השיר כגון מידע על הלהקה או האמן המבצע, קישורים לסרטוני וידאו בנושא ולינק להורדת השיר מ-iTunes.
בשנת 2017 שזאם נרכשה על ידי אפל תמורת 400 מיליון דולר אמריקני.