stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
רוטב דגים
וריאציות אזוריות > דרום מזרח אסיה > וייטנאם

רוטב דגים וייטנאמי נקרא "נוּק מאם" (וייטנאמית: nước mắm).
רטבי דגים וייטנאמיים מיוצרים עם אנשובי, מקרל, ודגים נוספים. הם לא מכילים תוספים כמו סוכר או חומרים משמרים. הווייטנאמים מעדיפים רטבים ללא ריח חזק, שקופים עם צבע ענבר זהוב עמוק. רוטב דגים "סחיטה ראשונה" הוא הרוטב המופק מהתסיסה הראשונית של הדגים, ובדומה לתאילנד נחשב לרמת האיכות הגבוהה ביותר, כשרוטב שהופק מהסחיטה השנייה משמש רק לבישול. ישנו דירוג גם בתוך רטבי הרמה הגבוהה שנשען על כמות החנקן שברוטב, שנחשב איכותי יותר ככל שהיא גבוהה יותר.
כמו בתאילנד, גם בווייטנאם נהוג להכין רוטב שולחן המלווה את הארוחה מרוטב דגים הנקרא נוּק צ'אם. הנוק צ'אם סמיך ומתוק יותר מרוטב הדגים הרגיל, ולעיתים מכיל גם מיץ ליים ופלפל חריף.
וריאציות אזוריות > מזרח אסיה > סין

בסין רוטב דגים נקרא יוּלוּ (מסינית: 鱼露, פין-יין: yúlù, תרגום מילולי: טל דגים) ומקורו בגואנגדונג ופֿוּגְ׳יֵין. הרוטב מותסס מחלקי דג שלא מתאימים למאכל, מכיוון שהם שמנים, מלאי עצמות ובעלי ריח חזק.
וריאציות אזוריות > מזרח אסיה > יפן

ביפן רוטב דגים נקרא גיוֹשוֹ (קאנג'י: 魚醤, רומאג'י: gyoshō) או אוֹשוֹיוּ (קאנג'י: 魚醤油, רומאג'י: uoshōyu, מילולית: רוטב סויה עם דגים). ישנן מספר וריאציות מקומיות, בין השאר אישירוּ שמגיע מחצי האי נוֹטוֹ העשוי סרדינים ודיונון. שוֹטסוּרוּ, שמגיע ממחוז אקיטה, הוא רוטב הדגים הנפוץ ביותר ביפן ולפעמים משמש כשם גנרי לכל רטבי הדגים היפניים. איקאנַגוֹ שוֹיוּ ממחוז קגאווה עשוי מצלופחול ומשמש למגוון מאכלים, מתיבול סלטים ועד מרקי ראמן.
וריאציות אזוריות > מזרח אסיה > קוריאה

בקוריאה רוטב דגים נקרא אֶאוֹ-ג'אנג (הנגול: 어장). רוטב דגים המותסס מאנשובי או צלופחול הוא מרכיב חיוני במתכוני קימצ'י רבים, וחשיבותו מתבטאת גם בטעם וגם בכך שהוא מועיל לתסיסה, מכיוון שהוא כולל בקטריות Lactobacillus acidophilus החיוניות לתסיסה.
באי צ'ג'ו שבקוריאה נהוג להשתמש ברוטב דגים המותסס מיני מקרל הנפוצים במזרח אסיה במקום רוטב סויה.
וריאציות אזוריות > אירופה > איטליה

קוֹלטוּרה די אליצ'י (מאיטלקית: Colatura di Alici, מילולית: "רוטב אנשובי") הוא רוטב דגים איטלקי שמקורו בקמפניה. הוא מיוצר מאנשובי מותסס בדומה לרטבים המזרח אסייתים.
וריאציות אזוריות > אירופה > אנגליה

רוטב ווסטרשייר הוא רוטב מכיל בין השאר אנשובי מותסס, הוא נפוץ בכל רחבי האנגלוספירה.
הערות שוליים

1 2 3  McGee, Harold. On Food and Cooking: The Science and Lore of the Kitchen (Kindle ed.). Scribners.
↑  Abe, Kenji; Suzuki, Kenji; Hashimoto, Kanehisa (1979). "Utilization of Krill as a Fish Sauce Material". Nippon Suisan Gakkaishi. 45 (8): 1013–1017. doi:10.2331/suisan.45.1013free{{cite journal}}:  תחזוקה - ציטוט: postscript (link)
↑  Butler, Stephanie (2012-07-20). "Ketchup: A Saucy History". History. נבדק ב-2017-04-04.
↑  "调料文化：酱油的由来". Big5.xinhuanet.com. נבדק ב-2018-06-21.
↑  zh:酱
↑  Hsing-Tsung, Huang (2000). Joseph Needham: Science and Civilisation in China, Vol.6, Part 5. Cambridge University Press. ISBN 0521652707.
↑  Thaitawat, Nusara (2000). The Cuisine of Cambodia. Thailand: Nusara & Friends Co. Ltd. p. 31. ISBN 978-9-748-77885-3.
↑  "Sweet Fish Sauce". Cambodian Recipes. 6 ביולי 2017. נבדק ב-15 במרץ 2020. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Patis / Fish Sauce". Market Manila. נבדק ב-13 בינואר 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Robuchon, Joël (2009). Larousse Gastronomique (Updated ed.). London: Hamlyn. p. 714. ISBN 9780600620426.
↑  Stanton, J. (2012-05-02). "What Are "Hydrolyzed Soy Protein" And "Hydrolyzed Wheat Protein," And Why Are They in Everything?". Gnolls.org. נבדק ב-2017-04-04.
↑  "Everything you want to know about Phu Quoc Fish Sauce". Phuquocislandguide.com. נבדק ב-2017-04-04.
↑  Flavorful Origins, Season 1, Episode
מכלי תסיסה של רוטב דגים באי פוּ קוּאוֹק, וייטנאם
דנאידות

| --- | --- |

הדנאידות הורגות את בעליהן, מיניאטורה מאת רובינט טסטרד
 תפקיד:  נסיכות לוב
 תרבות:  יוון העתיקה
 אב:  דנאוס
במיתולוגיה היוונית, הדנאידות (ביוונית עתיקה: Δαναΐδες) היו חמישים בנותיו של דנאוס (אנ'). במטמורפוזות, אובידיוס מתייחס אליהן כאל הבלידות על שם סבן בלוס. הן היו אמורות להתחתן עם 50 בניו (אנ') של אחיו התאום של דנאוס, איגיפטוס (אנ'), מלך מצרים המיתולוגי. בגרסה הנפוצה ביותר של המיתוס, כולן מלבד אחת הרגו את בעליהן בליל הכלולות שלהן ונידונו לבלות נצח בשדות הענישה בסחיבת מים בכדים דולפים. במסורת הקלאסית, הן באו לייצג את חוסר התוחלת של משימה שחוזרת על עצמה שלעולם לא ניתן להשלים (ראו גם סיזיפוס ואוקנוס (אנ')).
במיתולוגיה

דנאוס לא רצה שבנותיו ימשיכו בנישואים. הוא ברח איתן בסירה הראשונה לארגוס. דנאוס הסכים לנישואי בנותיו רק לאחר שאיגיפטוס הגיע לארגוס עם חמישים בניו כדי להגן על האוכלוסייה המקומית, הארגיים, מכל קרבות. הבנות נצטוו על ידי אביהן להרוג את בעליהן בליל הכלולות, ואת זה עשו כולן מלבד אחת, היפרמנסטרה (אנ'), שחסכה זאת מבעלה לינסיוס (אנ') כי כיבד את רצונה להישאר בתולה. דנאוס כעס על כך שבתו סירבה לעשות כפי שהורה ולקחה אותה לבתי המשפט בארגוס. לינסאוס הרג את דנאוס כנקמה על מות אחיו, והוא והיפרמנסטרה הקימו את שושלת השליטים דנאיד (אנ') בארגוס. בגרסאות אחרות של המיתוס, דנאוס עצמו חיתן את היפרמנסטרה ולינסאוס.
שאר 49 הבנות קברו את ראשי חתניהן בלרנה וחלקו כבוד לגופותיהם מול העיר. האלים אתנה והרמס טיהרו אותם בפקודת זאוס. לאחר מכן, הן נישאו בשנית על ידי בחירת בני הזוג שלהן במרוצים (או שאביהן העניק אותן למנצחי התחרות האתלטית). כמה דיווחים מספרים שעונשן בטרטרוס היה אילוצן לשאת כד כדי למלא אמבט (פיתוס (אנ'), מכל גדול לאחסון) ללא תחתית (או דולף) כדי לשטוף את חטאיהן. מכיוון שהמים כל הזמן דלפו, הן לנצח ינסו למלא את האמבט. מיתוס זה קשור כנראה לטקס הנוגע לסגידה למים, והדנאידות היו נימפות מים.
ביאורים

↑  ראו גם: נאיאדה
הערות שוליים

↑  אובידיוס, מטמורפוזות, ספר 10, שורות 10-63
↑  אפולודורוס, ביבליותקה, 2.1.5
ערך זה הוא קצרמרבנושא מיתולוגיה ובנושא יוון העתיקה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561435605171  BnF: cb150828126 (data)  GND: 134104293  LCCN: sh2002009350  SUDOC: 195652134  VIAF: 1220864   WorldCat (עם VIAF): 1220864
רובוטים באים

| --- | --- |

עטיפת ה-DVD של רובוטים באים
 סוגה:  סדרת טלוויזיה לילדים 
 בימוי:  וולי באר 
 מדבבים:  מייקל בל 
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 שפות:  אנגלית 
 הפקה
 חברת הפקה:  הסברו 
 אורך פרק:  7 דק' 
 שידור
 תקופת שידור מקורית:  1985–1995 
 קישורים חיצוניים
 דף התוכנית ב-IMDb
 
רובוטים באים (באנגלית: Robotix) הייתה סדרת הנפשה אמריקאית שנוצרה בשנת 1985, אשר עוסקת במאבק בין שתי קבוצות של רובוטים.
הסדרה הייתה מבוססת על סדרת צעצועים של חברת הסברו. הסדרה הופקה על ידי מארוול הפקות וסנבואו הפקות, נוצרו 15 פרקים באורך של שש דקות כל אחד. בארץ הסדרה דובבה לעברית ושודרה בערוץ 2.
הסדרה התבטלה אחרי עונה אחת אולם כל הפרקים שלה נאספו, חוברו והוצאו בצורת סרט וידאו. בנוסף עלילת הסדרה עובדה לחוברת קומיקס שפורסמה על ידי מארוול קומיקס.
עלילה

הסדרה נפתחת בהתרסקות של ספינת חלל בעלת צוות אנושי על כוכב נטוש וצחיח, במהרה הם מוצאים את עצמם באמצע קרב בין שני סוגי רובוטים: המגניקים, שהם הרובוטים "הטובים" והטרקורים, שהם הרובוטים "הרעים". לאחר שכמה מאנשי הצוות האנושי עוזרים למגניקים להביס את הטרקורים על ידי "התחברות" עם הרובוט בתא הבקרה שלו, דבר שמאפשר לו להגיע לתפקוד מיטיבי, הם חוזרים עם המגניקים לבסיסם שם מתגלה סיפור הרקע של הכוכב. הכוכב "סקאלור" היה מיושב על ידי שני גזעים, המגניקים שוחרי השלום והטרקורים מחרחרי המלחמה, כתוצאה מכך שהשמש המקיפה את הכוכב עברה תהליך של סופרנובה התושבים אולצו להיכנס לתאי הרדמה אולם כתוצאה מן הקרינה הגבוהה המחשבים נאלצו להעביר את תודעתם לגופות רובוטים.
הצוות האנושי מסכים לכרות ברית עם המגניקים אולם עד מהרה הוא מתפצל לשני מחנות, כאשר חלק מבני האדם יוצרים קשר עם הטרקורים וכורתים אתם ברית. מכאן עלילת הסדרה מתרכזת בניסיונות הטרקורים לגנוב את "לב המחשב", סוג של מחשב בעל בינה מלאכותית, מהמגניקים כדי להפעיל את ה"טראסטאר", ספינת חלל חדשנית שנבנתה על ידם והייתה אמורה להיות המפתח להבסת המגניקים ושכדי להפעילה הם זקוקים ללב המחשב.
בפרקי הסדרה האחרונים הטרקורים מצליחים לגנוב את לב המחשב ולהפעיל את הטראסטאר, אולם בסופו של דבר מובסים על ידי המגניקים ונינטשים על אסטרואיד שומם עליו מתרסקת ספינת החלל שלהם. המגניקים חוזרים לסקאלור כדי להתחיל בשיקום הכוכב יחד עם בעלי בריתם האנושיים שמחליטים להישאר על פני הכוכב ולעזור במלאכת השיקום.
המשקה השחור

הצ'יף של שבט הטימוקואה, סאטוריווה (שפעל בשנים 1562–1565), מכין את אנשיו לקרב על ידי שתיית המשקה השחור. תחריט מאת ז'אק לה מוין ותיאודור דה ברי.
המשקה שחור, או תה יופון (המכונה גם "משקה אהוב", "קסינה", "תרופה גדולה" או "משקה לבן" על ידי הילידים; "תה קרוליינה", "תה דרום הימים" או "תה אינדיאני" על ידי האירופאים), מתייחס למספר סוגים של משקאות עם קפאין שהוכנו במקור על ידי הילידים האמריקאים בדרום מזרח ארצות הברית ואומצו לאחר מכן על ידי אירופאים ואמריקאים. המשקה מבושל בדרך כלל מעץ ההוליה יופון (Ilex vomitoria), שהוא במקור מחופי האוקיינוס האטלנטי וחוף המפרץ של ארצות הברית, וקשור לירבה מטה (Ilex paraguariensis) ולגואיוסה. המשקה הילידי עשוי היה לכלול גם את עץ ההוליה דהון (Ilex cassine) ועשבי תיבול נוספים.
כוס תה יאפון אמריקאי עכשווי שזמין כעת מסחרית בארצות הברית.
משקה יופון מרוכז מאוד שימש בטקסים שונים, כולל טקסי טיהור, על ידי עמים ילידים מדרום מזרח ארצות הברית כמו יוצ'י, קאדו, צ'יקסו, צ'רוקי, צ'וקטאו, מוסקוגי, טימוקואה, צ'יטימאצ'ה ואחרים. בנוסף, קבוצות ילידיות אחרות שלא חיו בתחום הטבעי של היופון סחרו בו או גידלו אותו. השימוש בו התגלה גם במטרופולין העתיק של תרבות המיסיסיפי בקהוקיה. עמים ילידיים השתמשו במשקה השחור כמשקה חברתי במפגשי מועצה והציעו אותו לאורחים כמשקה מכובד. הם גם השתמשו בו כמשקה רפואי. בנוסף, היה נהוג לשתות אותו כמשקה יומי ממריץ, וגרסה חזקה שלו נשתתה על ידי גברים לפני קרב. הוא היה ידוע בשמות שונים, כולל "משקה לבן" (בגלל הקשריו לטוהר), "משקה אהוב" (הצמח היה ידוע כ"עץ האהוב") וגם "משקה שחור" (בעיקר על ידי האירופאים, בשל צבעו של המשקה החזק).
ההכנה והנהלים משתנים בין שבטים ואתרי טקסים שונים; מרכיב בולט הוא העלים והגבעולים הקלויים של Ilex vomitoria. בהקשרים מסוימים, משקה היופון הוכן בצורה מרוכזת מאוד שייתכן וכללה עשבי תיבול נוספים בעלי תכונות מעוררי הקאה. הצום לפני הטקסים, יחד עם צריכת כמויות גדולות של המשקה, ייתכן שגם הם גרמו להקאות שנצפו על ידי האירופאים. תצפיות אלו הובילו לקישור המשקה עם הקאות, וכן לשמו המדעי המודרני, למרות שלעלי היופון אין תכונות מקיאות אינהרנטיות. עם זאת, לפי מחלקת החקלאות של ארצות הברית, "אנליזה כימית מודרנית של יופון לא מצאה תרכובות מקיאות או רעילות, וריכוזי הקפאין דומים לאלו של תה מסחרי."
המשקה השחור אומץ על ידי המתיישבים האירופאים (בתחילה הספרדים בפלורידה) כבר במאה ה-17, והם שתו אותו כמשקה קפאין רגיל. הוא המשיך להיות בשימוש על ידי אמריקאים לבנים שחיו בדרום ארצות הברית, במיוחד בקרוליינות. השימוש בו כמעט ונעלם בתחילת המאה ה-20, אך כעת מתבצע תחייה של המשקה על ידי כמה חברות אמריקאיות קטנות. המשקה השחור המשיך לשמש גם בקרב שבטים אינדיאנים שונים, כמו הסמינולס, שמכינים משקה שחור לטקס התירס הירוק השנתי שלהם (אם כי, המשקה אינו תמיד מכיל יופון, כיוון שהוא תערובת של צמחים שונים).
קציר והכנה

על פי הרשומות האתנו-היסטוריות עלי היופון והענפים ששימשו להכנת "המשקה השחור" נקטפו באופן מסורתי קרוב ככל האפשר לזמן הצריכה המתוכנן. לאחר הקטיף, הם נקלו קלות במכל קרמי מעל האש. הקלייה מגבירה את המסיסות של הקפאין במים, וזוהי אותה הסיבה שבגללה קולים פולי קפה.
לאחר מכן הועלו העלים במכלים גדולים של מים עד שהנוזל הגיע לצבע חום כהה או שחור (ומכאן השם "משקה שחור"). הנוזל סונן למכלים כדי להתקרר, עד שהיה מספיק קריר כדי לא לכוות את העור, ונשתה כשהוא עדיין חם. מכיוון שקפאין הוא פי 30 יותר מסיס במים רותחים מאשר במים בטמפרטורת החדר, הדבר הגביר את השפעתו. המשקה נצרך בצורה טקסית. ההשפעות הפיזיולוגיות שלו מאמינות בעיקר להשפעות של מינונים גבוהים של קפאין. שלוש עד שש כוסות קפה חזק שוות ל-0.5 עד 1.0 גרם קפאין; המשקה השחור יכול היה לספק לפחות כמות זו ואולי עד 3.0 עד 6.0 גרם קפאין.
שיטת הייצור הכללית של המשקה השחור ידועה, אך לא כל הפרטים על ההכנה והשימוש הטקסי של המשקה ידועים. מקור ההשפעה המקיאה של המשקה השחור אינו ידוע והועלו השערות לגביו על ידי היסטוריונים, ארכאולוגים ובוטנאים. חלק מהמקצוענים מאמינים שהיא נגרמת על ידי הוספת הצמח הרעיל Eryngium yuccifolium (אנ').
המתיישבים האירופאים אימצו את שיטת ייצור עלי היופון מהילידים והכינו חליטה שנקראה בשמות שונים, כולל תה יופון, תה אינדיאני, תה קרוליינה, תה דרום הימים או תה אפלאצ'יה.
ההכנה והשימוש המודרניים במשקה היופון על ידי האינדיאנים מתועדים פחות טוב. מתכונים מקוונים למשקה זכו לביקורת מצד חלק מהאינדיאנים על כך שהם עלולים להיות מסוכנים ואף רעילים, בגלל שהם משמיטים שלבים חשובים. פירות עץ ההולי יופון רעילים ועלולים לגרום לאי ספיקת כליות ולכן אין לצרוך אותם. אדם אדוארדס ובראדלי בנט בדקו את הגבעולים, השורשים והעלים של היופון. הם מצאו שהחומר הרעיל היחיד האפשרי היה תאוברומין, אלקלואיד, אך כמות הכימיקל הייתה כל כך נמוכה שגרם אחד של קקאו הכיל פי 2,255 יותר תאוברומין מאשר יופון.
מעמד עכשווי

בשנות ה-2000 המוקדמות, תה יופון החל לחוות התעוררות בפופולריות שלו עם הקמתם של מספר חברות סטארטאפ קטנות בפלורידה, ג'ורג'יה וטקסס, אשר קוטפות ומעבדות תה יופון.
כיום ניתן לרכוש מותגים אמריקאים שונים של תה יופון (כגון Yaupon Brothers, Lost Pines Yaupon, Asi Tea ו-Catspring Yaupon) במספר שווקים מקומיים, באינטרנט ובכמה אתרים היסטוריים הקשורים לילידים אמריקאים. חברות קטנות אלו משווקות את תה היופון כמשקה קפאין אורגני, מקומי, שנקצר בצורה אתית ותוך מודעות סביבתית. הביקוש למשקה עלה לאחרונה, ובשנת 2018 הוקמה האגודה האמריקאית לתה יופון לקידום היופון. לפי Folch, "רוב היופון הנמכר על ידי חברות מבוססות בארצות הברית הוא אורגני - הוא צמח נפוץ מכיוון שהוא מקומי ואינו דורש דשנים, קוטלי עשבים או חומר הדברה וכמעט אינו מצריך השקיה - ונאסף או מגודל בחלקות קטנות (אפילו בחצרות אחוריות במרכז פלורידה)."
תה יופון נמכר כיום גם על ידי הול פודס מרקט, שקידמה אותו כאחת המגמות הקולינריות החדשות של 2023. כמו כן, נמכר תה יופון במשקה מותסס בסגנון פטריית תה ובצורה אבקתית (בסגנון מאצ'ה).
לפי כתב ה-BBC מאט סטירן תה יופון מבושל כ"אליקסיר בצבע צהוב עד כתום כהה עם ארומה פירותית ואדמתית וטעם חלק עם גוונים מאלטיים", ויחס החומרים הממריצים כמו קפאין, תאוברומין ותאופילין משתחררים באיטיות לגוף, מה שמספק בהירות מנטלית ללא רעידות והקלה על הבטן.
קיימים מספר זנים מסחריים של יופון הזמינים במשתלות ומגדלים מסחריים, כולל: 'Folsom Weeping', 'Grey's Little Leaf', 'Jewel', 'Nana', 'Pendula', 'Poole’s Best', 'Pride of Houston', 'Shadow’s Female', 'Shillings/Stokes Dwarf', 'Straughn's', 'Yawkey', ו-'Yellow Berry'.
בשל הנזק הסביבתי הנוכחי הקשור לגידולי קפאין אחרים כמו קפה, מחקר שנערך לאחרונה על ידי בוטנאים אמריקאים קידם את השימוש בגידולי קפאין מקומיים, כמו יופון, כגידול קפאין יותר בר קיימא וידידותי לסביבה.
תה יופון ממשיך לשמש גם בקרב שבטים אינדיאניים מסוימים, כמו הסמינולס והצ'ירוקי.
הערות שוליים

1 2 3  Merrill, William L. "The beloved tree: Ilex vomitoria among the Indians of the Southeast and adjacent regions", in Black Drink: A Native American Tea, pp. 40-82, 1979, Univ of Georgia Press.
1 2 3 4 5 6 7  YAUPON Ilex vomitoria Aiton, Natural Resources Conservation Service: Plant Guide. USDA. nrcs.usda.gov
↑  Hudson, Charles, M (1979). Black Drink: A Native American Tea. University of Georgia Press. pp. 61–62.
1 2 3 4  Yaupon: The rebirth of America's forgotten tea, www.bbc.com (באנגלית בריטית)
↑  Crawford, Suzanne J.; Kelley, Dennis F. American Indian Religious Traditions: An Encyclopedia (A - I, Volume 1), p. 73. ABC-CLIO, 2005.
↑  Hudson, Charles M (1979). Black Drink: A Native American Tea. University of Georgia Press. pp. 2, 131.
↑  Hudson, Charles, M (1979). Black Drink: A Native American Tea. University of Georgia Press.
↑  Susan Budavari, ed. (1996). The Merck Index (12th ed.). Whitehouse Station, NJ: Merck & Co., Inc. p. 1674.
↑  Hudson, Charles M. (1976). The Southeastern Indians. p. 226.
↑  Hudson, Charles M. (1976). The Southeastern Indians. pp. 4, 59, 62, 138, 140–141.
↑  Perry, Mac (1990). Landscaping in Florida. Pineapple Press. p. 253. ISBN 978-1561640577. נבדק ב-16 במרץ 2017. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Edwards, Adam L.; Bennett, Bradley C. (2005). "Diversity of Methylxanthine Content in Ilex cassine L. and Ilex vomitoria Ait.: Assessing Sources of the North American Stimulant Cassina". Economic Botany. 59 (3): 275–285. doi:10.1663/0013-0001(2005)059[0275:domcii]2.0.co;2.
1 2 3 4  Folch C. Ceremony, Medicine, Caffeinated Tea: Unearthing the Forgotten Faces of the North American Stimulant Yaupon (Ilex vomitoria). Comparative Studies in Society and History. 2021;63(2):464-498. doi:10.1017/S0010417521000116
↑  Murray Carpenter (4 באוגוסט 2015). "Here's The Buzz On America's Forgotten Native 'Tea' Plant". National Public Radio. נבדק ב-31 במאי 2018. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Stirn, Matt (24 בפברואר 2021). "Yaupon: The rebirth of America's forgotten tea". BBC Travel. נבדק ב-24 באוקטובר 2023. {{cite news}}:  (עזרה)
1 2  "The Next Big Things: Our Top 10 Food Trends for 2023". Whole Foods Market (באנגלית). נבדק ב-2024-06-13.
↑  Palumbo et al. 'Ilex Vomitoria Ait. (Yaupon): A Native North American Source of a Caffeinated and Antioxidant-Rich Tea.' Economic Botany, 63(2), 2009, pp. 130–137. © 2009, by The New York Botanical Garden Press, Bronx, NY 10458-5126 U.S.A
הכנת משקה שחור, תחריט מאת יוסף-פרנסואה לאפיטו, 1723
חלב מתורבת

חלב מתורבת בטעמים תות, וניל ושוקולד, מיוצר ומשווק על ידי חברת "Perfect Day" האמריקאית
חלב מתורבת הוא תחליף בר-קיימא לחלב טבעי, הדומה בהרכבו, אך אינו מופק מיונקים כגון פרות או עזים.
בשונה מתחליפי חלב מן הצומח, בהם חסרים חלבוני חלב ורכיבים נוספים בעלי חשיבות תזונתית וקולינרית, אחת המטרות בתחליף מסוג זה היא לשמר את ההרכב התזונתי של החלב הטבעי, תוך שליטה יותר מדויקת בהרכב. בדומה לתחליפים מן הצומח, לתחליפים אלו יש יתרונות סביבתיים משמעותיים, ובנוסף חלקם הגדול יכול לשמש כתחליף לחלב טבעי עבור טבעונים הנמנעים משתיית חלב מסיבות אידאולוגיות.
ניתן להשתמש בחלב מסוג זה כדי לייצר מוצרי חלב נוספים, הדומים לאלו שמיוצרים מחלב רגיל. כבר היום קיימות מספר חברות בשוק אשר משווקות מוצרי חלב המיוצרים באופן הזה.
שיטות להפקת חלב מתורבת > תסיסה מדויקת

מאז סוף תקופת האבן, האנושות השתמשה בתסיסה לייצור מזון ושתייה – זה עדיין התהליך הבסיסי בו אנו משתמשים כיום בהכנת בירה, יין ויוגורטים. תסיסה מדויקת הולכת צעד אחד קדימה – זהו תהליך יעיל ביותר שבו משתמשים במיקרואורגניזמים לייצור חלבונים וביומולקולות אחרות.
תסיסה מדויקת פועלת על ידי קידוד רצפי DNA של חלבון חלב, אשר הועתקו ממסד נתונים דיגיטלי למיקרואורגניזמים, כגון שמרים או פטריות. לאחר מכן מתסיסים אותם עם חומרים מזינים וסוכרים במכלי תסיסה. במהלך תהליך זה, חיידקים ייחודיים אלו מייצרים חלבונים זהים לאלה אשר מצויים בחלב קונבנציונלי המיוצר על ידי בעלי חיים. לבסוף, החלבונים עוברים סינון לבידוד חלבוני חלב טהור, כך שיהיה ניתן להשתמש בו ליצירת מוצרי חלב שהם נטולי מוצרים מהחי.
שיטות להפקת חלב מתורבת > הנדסה גנטית

ישנן שיטות נוספות לייצור חלב מתורבת אשר מבוססות על תהליכים של הנדסה גנטית.
אחת השיטות מתבססת על תרבית של תאי חלב – תאי עטין (אשר מפיקים את החלב) נאספים ומורבים במעבדה. בדרך זו יוצרים במעבדה רקמה פעילה המסוגלת להפיק חלב בדיוק כפי שהוא מיוצר בבלוטות החלב שבעטין החיה, ללא צורך בגידול חיית המשק. לאחר תהליך זיקוק, מתקבל חלב ראוי למאכל אשר דומה מאוד לחלב טבעי. תהליך זה נבדל משיטת ההתססה, שבה מיוצרים חלבוני החלב בלבד, ורק לאחר מכן נוספים לשאר חומרי החלב המיוצרים בתהליכים נפרדים.
ישנן מספר חברות המשתמשות בשיטה זו, למשל חברת וילק הישראלית, וחברות נוספות המשתמשות בשיטה דומה להפקת חלב אם מלאכותי.
שיטה חלוצית נוספת מתבססת על הנדסה גנטית של צמחים – קיימות כיום מספר שיטות ביוטכנולוגיות המאפשרות להטמיע בתאי צמח גנים שגורמים לצמח לייצר את חלבוני החלב הרצויים, לדוגמה קזאין.
יתרונות > השפעה סביבתית

לתעשיית החלב יש השלכות הרסניות על איכות הסביבה. נכון ל-2022, מוחזקות בעולם כ-270 מיליון פרות לצורכי תעשיית החלב, וזה גורם לפליטת גזי חממה באחוזים לא מבוטלים, העולים עם עליית הצריכה.
תעשיית החלב דורשת קרקעות רבות למען גידול בעלי החיים, ואף שטחים רבים יותר לצורך גידול המזון להאכלתם של בעלי החיים; למעשה כשני שלישים מהשטחים החקלאיים בעולם משמשים לגידול ותמיכה בחיות משק – לרבות פרות ועזים חולבות.
גידול מזון בעלי החיים דורש כמות רבה של מים – לדוגמה, במערב ארצות הברית, כ-32% מאספקת המים המתוקים משמשת לגידול מזון לחיות המשק. בגידולים הללו משתמשים גם בכמויות רבות של חומרי ריסוס ודשן, שגורמים לחלק ניכר מזיהום המים והאוויר בעולם.
הערכות מוקדמות משערות כי ייצור חלבוני החלב בהתססה ידרוש פי עשרה פחות מים, פי מאה פחות קרקעות, פי חמישה פחות אנרגיה ופי 25 פחות גידול של יבולים, מאשר הפקה של כמות שווה מחיות.
יתרונות > רווחת בעלי החיים

אחת הסיבות העיקריות להימנעות אידאולוגית משתיית חלב מקושרת לתנאי המחיה של פרות החלב.
בחלק ניכר מתעשיית החלב, פרות החלב מוחזקות בצפיפות גבוהה ובמחזור בלתי פוסק של הריונות, האכלות וחליבות.
על מנת להפיק את החלב, הפרה צריכה להמליט. לשם כך, הפרות מופרות פעמים רבות במהלך חייהן, והעגל הנולד נלקח ממנה זמן קצר לאחר הלידה. תנאים אלו מקצרים את אורך חייהן של הפרות באופן דרמטי, ופוגעים ברווחתן באופן כללי.
בעת מעבר השוק לחלב המתורבת, נטול בעלי חיים, פגיעות אלה יצטמצמו בעשרות אחוזים עד כמעט לחלוטין.
יתרונות > יתרונות על פני תחליפי חלב מן הצומח

חלב מתורבת אינו תחליף החלב היחידי שמצמצם את החסרונות הנלווים לתעשיית החלב – תחליפי חלב מבוססי חלבונים צמחיים נצרכים בתרבויות מסוימות כבר מאות שנים. ניתן למצוא תחליפים העשויים מחלבוני סויה (חלב סויה), שקדים, שיבולת שועל ועוד – משקאות אלו משמשים כתחליף לחלב עבור אלו שנמנעים מחלב רגיל מסיבות אידאולוגיות או בריאותיות. לעומת זאת, אלו אינם נטולי חסרונות – טעמם שונה מטעמו של החלב הרגיל, ולרובם אין את היכולת להתגבן לצורך הכנת גבינות; זאת בעיקר בגלל החוסר בחלבוני חלב כגון קזאין וחלבון מי גבינה.
לעומת זאת, חלב מתורבת מכיל את אותם חלבוני חלב, ולכן עונה על הבעיות הללו.
יתרונות > יתרונות על פני תחליפי חלב מן הצומח > תחליפי גבינה

גבינה היא מצרך מאוד פופולרי – בארצות הברית, אדם צורך בממוצע כ-18 קילו גבינה. האהדה לגבינה קשורה למנעד הרחב של הטעמים והמרקמים הנלווים לה, בנוסף לכך שהיא מקור טוב לחלבונים.
לעומת זאת, תחליפי גבינה צמחיים אינם זוכים לאותה אהדה, כיוון-שאלו לא עומדים בציפיות הצרכן מבחינת טעם, מרקם, תגובה לבישול ועושר בחלבונים. תחליפים צמחיים לא מצליחים לשכפל את אפקט ההתכה של גבינות פופולריות כגון מוצרלה וצ'דר. לעומת זאת, מתחליפי חלב הכוללים חלבוני חלב שנוצרו בתהליכי פרמנטציה או הנדסה גנטית, ניתן לייצר גבינות שעונות על הבעיות הללו.
יתרונות > זמינות

חלקים גדולים מכדור הארץ אינם מתאימים לגידול בעלי חיים. לעומת זאת, ייצור החלב המתורבת יכול להתבצע במפעלים שנפרסים על שטח קטן יחסית וניתן לווסת בהם את הטמפרטורה בקלות. בנוסף, תעשיית החלב המתורבת דורשת כמות פחותה של משאבים חקלאיים, לכן ניתן לשנע אותה לשטחים רבים בקלות. למעשה בכל מקום בו קיימים מים ומקורות אנרגיה נקיים ניתן לייצר את החלב המתורבת.
יתרונות > יתרונות בריאותיים

במוצרי החלב קיימים הרבה רכיבי תזונה חיוניים, אך קיימים גם מספר רכיבים חיוניים פחות ולעיתים אינם רצויים כלל, כגון כולסטרול, שומנים רווים ולקטוז. נוספים גם תוצרי לוואי לא טבעיים עקב התיעוש של החלב, כגון הורמונים ואנטיביוטיקות. בשיטות החדשניות להפקת חלב מתורבת ניתן לייצר חלב ללא רכיבים אלו כלל, או לפחות להפחית את כמותם ביחס לחלב מן החי. מעבר לכך, ניתן להגדיל את הכמות של הרכיבים המועילים בחלב, כמו ייצור חלב עם אחוז גבוה יותר של חלבון.
מנקודת מבט אלרגנית, חלבון החלב הוא אחד האלרגנים המובילים למזון. לאחר קבלת מידע מלא, הצרכנים יכולים לבחור מבין מנעד רחב יותר של אפשרויות, על סמך הצרכים האישיים וההעדפות התזונתיות שלהם.
אתגרים > כלכליים

תעשיית החלב היא חלק משמעותי מהכלכלה העולמית, וגורפת קרוב לטריליון דולרים בשנה. הצריכה העולמית של מוצרי חלב (לרבות תוצרים כגון גבינה ויוגורט) ממשיכה לגדול, בעיקר עקב גידול האוכלוסייה העולמית ועקב גידול הביקוש בתזונה המערבית. הייצור השופע של החלב הופך אותו למוצר מאוד זול וזמין, בעיקר במדינות מערביות. אחד האתגרים הגדולים בתחום החלב המתורבת הוא להוריד משמעותית את עלות הייצור של חלבוני החלב, כדי שיהיה אפשר למכור את המוצרים שיופקו מהם במחיר שאינו עולה על זה של מוצרי החלב מהחי. לשם כך נחוצים מפעלים שיוכלו להפיק חלבוני חלב בכמויות מסחריות.
אתגרים > תפיסה ציבורית בעולם

מחקר שנערך בשנת 2021 וכלל כ-42 משתתפים מארצות הברית, בריטניה, גרמניה וסינגפור, בדק מהו היחס כלפי חלב מתורבת אשר מיוצר בעזרת תסיסה מדויקת או ביולוגיה סינתטית. תוצאות המחקר הראו כי יש כמות משמעותית של אנשים אשר מעט חשדנים כלפי מוצרי חלב אלו. המעט שנותרו הם אנשים אשר מתנגדים בתוקף לרעיון של חלב מתורבת או שתמכו בהתלהבות ברעיון.
עבור המשתתפים שתמכו ברעיון של חלב מתורבת, הסיבה המרכזית לכך הייתה הדאגה לשלום בעלי חיים; עבור אלו שהתנגדו לרעיון, הטענה המרכזית הייתה שזהו תהליך לא טבעי, ויכול לגרום לנזק בריאותי לצרכנים. מהמחקר נובע ששיפור הטעם הוא הגורם המרכזי שיכול להוביל להעדפה של מוצרים מחלב מתורבת מאשר סוגי החלב האחרים (מן החי או מבסיס צמחים).
אולם, מחקר נוסף שנערך בשנת 2021 וכלל 5,054 משתתפים מארצות הברית, בריטניה, גרמניה, הודו וברזיל, הראה קבלה רחבה יותר. המחקר בדק מהו היחס כלפי מוצרי חלב אשר מיוצרים מתסיסה מדויקת; תוצאותיו הראו כי כמות ניכרת של משתתפים (כ-78.8%) הסכימו לנסות מוצרים אשר מכילים חלב הנוצר מתסיסה מדויקת וכ-70.5% היו גם קונים מוצרים אלו. כשנשאלו האם הם צפויים לרכוש באופן קבוע, בממוצע 49.8% מהמשיבים מכל מדינה ציינו שהם כנראה או בהחלט היו עושים זאת.
הדרישה למוצרים אלו קיימת בעיקר בקרב אנשים שמוצרי גבינה אינם חלק משמעותי, אם בכלל, מהרגלי האכילה שלהם. בנוסף לכך לרוב צעירים עד גיל 40 מעוניינים במוצרים אלו.