stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יחסי אלג'יריה–קפריסין
הסכמים, סחר והשקעות

קפריסין ואלג'יריה סיכמו הסכמים שונים. לדוגמה, בנובמבר 1997, אלג'יריה וקפריסין הסכימו על מסגרת לחילופי סחורות ימי בין המדינות, תוך הסרת מכשולים על תנועתם החופשית של אוניות והצעת יחס מועדף בנמלים בשתי המדינות. בדצמבר 1999 חתמו אלג'יריה וקפריסין על הסכם תובלה אווירית להכנסת סחורות במסגרת חוקית בנתיבי אוויר בין אלג'יריה לקפריסין. ביולי 2000 חתמה סוכנות הידיעות האלג'ירית APS על הסכם שיתוף פעולה עם סוכנות הידיעות הקפריסאית
בדצמבר 2001, החברה האלג'ירית סונטראץ' וחברת הנפט הקפריסאית מדקס נפט חתמו על עסקת חיפושים לנפט בצפון בורדג' ובעומר אידריס באגן איליזי בדרום מזרח אלג'יריה.
קפריסין מחשיבה את אלג'יריה כשותפה פוטנציאלית לסייע בהוצאת נפט וגז בלתי מנוצלים מהאזור הכלכלי הבלעדי של האי. שותפים פונטציאלים נוספים הם לוב, רוסיה ואלג'יריה - הפרטים המלאים על המשא ומתן טרם פורסמו לרשות הרבים.
יוסף הדס

| --- | --- |

יוסי הדס, 2012
 לידה:  18 במאי 1928 חלב, סוריה הצרפתית 
 פטירה:  29 בינואר 2021 (בגיל 92) 
 מדינה:  ישראל 
 מקום קבורה:  קריית ענבים 
 השכלה:  האוניברסיטה העברית בירושלים 
 
יוסף הדס (עָדֵס) (18 במאי 1928 – 29 בינואר 2021) היה דיפלומט ישראלי ואיש שירות החוץ במשך 42 שנים. כיהן כמנכ"ל משרד החוץ בשנים 1991–1993.
ביוגרפיה

נולד בעיר חלב שבצפון סוריה ב-1928, בן לאהרון ובוליסה. בשנת 1947 נסע לפריז ללימודי הנדסה אך קטע אותם ועלה ארצה בשנת 1948 בעקבות מותו של אחיו, מרדכי בקרבות על ירושלים. הוא התגייס לצה"ל ונפצע ברגלו.
בשנת 1951 הצטרף למשרד החוץ כעוזר מחקר במחלקת החקר. במקביל למד לימודי משפטים באוניברסיטה העברית.
בשנת 1960 יצא לשליחות באפריקה, בתחילה כמזכיר שני וסגן קונסול בסנגל ומשם למאלי ולניז'ר. כבר אז התריע מפני התפשטות האסלאם באפריקה.
בשנת 1963 מונה למזכיר ראשון בשגרירות ישראל בפריז, ולאחר מכן ליועץ לענייני המזרח התיכון. בתקופה שקדמה למלחמת ששת הימים תרמו דיווחיו מפריז לעיצוב עמדת ממשלת ישראל. בעת שירותו בפריז אף ריכז את המאמצים לארגון הגנתו המשפטית של אלי כהן.
בשנת 1967 שב ארצה לתפקיד סגן מנהל מחלקת אפריקה ולאחר מכן ניהל את מחלקת החקר.
בשנת 1971 שב לפריז בתפקיד ציר. בשנים אלה השלים את הדוקטורט באוניברסיטת סורבון. שימש סגן מנהל המרכז למחקר ותכנון במשרד החוץ.
בשנת 1977 מונה על ידי שר החוץ דאז משה דיין לטפל ביחסים עם מצרים ובהמשך לאחראי על יישומו של חוזה השלום עמה. בחלקו נפלה הזכות להוביל את פתיחת שגרירות ישראל בקהיר ולהניף את דגל הלאום בטקס חנוכתה.
בשנת 1981 מונה לשגריר בדנמרק וב-1983 לשגריר בבלגיה, לוקסמבורג והאיחוד האירופי שם הרחיב את קשרי ישראל עם הקהילייה האירופית המתרחבת בכלל והסכמי הסחר עמה בפרט. בשובו מבריסל בשנת 1987 מונה לסמנכ"ל לענייני אפריקה אסיה ואוקיאניה. בתפקידו זה הניח את היסודות לכינון היחסים הדיפלומטיים עם הודו וסין.
בשנת 1990 מונה כסמנכ"ל אחראי על אירופה המערבית ובנוסף על אמריקה הלטינית, ולאחר מכן כמשנה למנכ"ל.
בשנת 1991 מונה על ידי שר החוץ דאז דוד לוי למנכ"ל. באותה שנה היה חבר במשלחת הישראלית לועידת מדריד. לאחר הוועידה שימש כראש משלחת ישראל למשא ומתן עם לבנון. עם כניסתו של שמעון פרס לתפקיד שר החוץ המשיך יוסף בתפקידו כמנכ"ל וזאת עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1993.
לאחר פרישתו ממשרד החוץ עמד בראש משלחות ישראל למשא ומתן המולטילטרלי בעניין פליטי 1948 ועקורי 1967.
משפחתו

יוסף היה נשוי לסטלה משנת 1955 ועד לפטירתה בשנת 2012. לזוג שלושה ילדים.
נפטר ב-29 בינואר 2021.
השכלה

לימודי הנדסה בפריז בשנת 1947.
תואר ראשון במשפטים מהאוניברסיטה העברית בשנת 1955.
דוקטורט במדעי המדינה וביחסים בינלאומיים מאוניברסיטת סורבון בפריז בשנת 1975.
ספרו

בין חלב לירושלים: ארבעים שנה בשירות החוץ, הוצאת כרמל, 2011.
יחסי אלג'יריה–שווייץ

| יחסי אלג'יריה–שווייץ |
| --- | --- |
אלג'יריה: שווייץ


אלג'יריה: שווייץ
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 41,277
אוכלוסייה
46,970,063: 8,933,409
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 884,940
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 99,060
משטר
דמוקרטיה סמי-נשיאותית: רפובליקה קונפדרטיבית

שגרירות אלג'יריה בברן שבשווייץ
יחסי אלג'יריה–שווייץ הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית לבין הקונפדרציה השווייצרית.
היסטוריה

בין הרפובליקה האלג'יראית לבין הקונפדרציה השווייצרית מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. על פי משרד החוץ של שווייץ, היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה האלג'יראית לבין הקונפדרציה השווייצרית הם יחסים ידידותיים שיסודם בתחילת המאבק האלג'יראי לעצמאות.
במהלך המאה התשע עשרה, שווייצרים רבים היגרו לאלג'יריה שהייתה באותה התקופה קולוניה צרפתית. הם עבדו בעיקר בתחומי החקלאות (טבק וגידול יין) ובסחר. במהלך מלחמת העצמאות האלג'יראית (1954 עד 1962), שווייץ תיווכה בין הצדדים במלחמה. היא העניקה סיוע הומניטרי לחיילים של צבא שחרור אלג'יריה אשר שאפו לעצמאות מצרפת.
לאחר פגישות סודיות בנשטאל, ההסכמים על עצמאות אלג'יריה נחתמו במרץ 1962.
נציגויות דיפלומטיות

אלג'יריה מיוצגת בשווייץ בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה בברן, בירת המדינה. אלג'יריה מיוצגת בשווייץ גם בדרג הקונסולרי באמצעות קונסוליה רשמית שהיא מחזיקה בז'נבה.
שווייץ מיוצגת באלג'יריה בדרג השגרירות באמצעות שגרירות רשמית שהיא מחזיקה באלג'יר, בירת המדינה.
ירון אופשטיין

ירון אופשטיין (נולד ב-1967) הוא שחקן טניס שולחן פאראלימפי ישראלי.
אופשטיין עסק בספורט נכים במסגרת מרכז הספורט לנכים של איל"ן.
במשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) התחרה בטניס שולחן ושחייה. בטניס שולחן התחרה בטורניר יחידים בדרגת נכות C3 וזכה במדליית זהב. בשחייה התחרה במשחה 25 מטר בסגנון חופשי בדרגת נכות C6 וסיים במקום השביעי והאחרון עם תוצאה של 37.03 שניות. הוא היה מיועד להתחרות גם במשחה 50 מטר בסגנון חופשי ובשלב התחרות לא התחיל במשחה.
אופשטיין הוא ממייסדי חברת Acc להנגשת מידע גרפי ואתרי אינטרנט לבעלי מוגבלויות.
הערות שוליים

↑  אברהם תשובה, שני שיאי עולם לנכים, מעריב, 20 במאי 1984
↑  יעקב ארז, זהב לישראל באולימפיאדת הנכים, מעריב, 24 ביוני 1984
↑  Swimming – Men's 25 m Freestyle C6
↑  Swimming – Men's 50 m Freestyle C6
↑  אודות חברת Acc
|  משלחת ישראל למשחקים הפאראלימפיים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984)  |
| --- | --- | --- |
|    אתלטיקה |  יקותיאל גרשוני • צבי הופמן •  נחמן וולף • דוד יעקובוביץ' •  יששכר נבון • מירי סיסו • יהוא עדני •  חיים פליטר • צבי קרש •  צפורה רובין |  |
|    הרמת משקולות |  שמואל חיימוביץ' •  אברהם שטרויך |  |
|    טניס שולחן |  ירון אופשטיין |  |
|    כדורסל |  נבחרת ישראל בכדורסל (נשים) (נאורה אבן-זהב, רות חמי, אסתר טרי, נורית יעקב, חמדה לוי, אריאלה מיזן, מלי מילר, איילה מלחן, רחל סעיד, סמדר צור, צפורה רובין, בתיה שוויקי)  נבחרת ישראל בכדורסל (גברים) (יוסי אמויאל, צבי גזיאל, ברוך חגאי, ציון יעקב, משה לוי, שלמה נקוה, שעבן סחקפי, דוד פרח, עופר צור, דוד קראוס, דני שחר, יואל שפרן) |  |
|    כדורעף |  נבחרת ישראל בכדורעף (גברים) (אלי אונגר, שלמה בורנשטיין, משה ברבלט, אהרון דנציגר, חגי זמיר, ניצן עצמון, יגאל פזי, רוני פרדקין, אליעזר קלינה, צבי קרש) |  |
|    סיף |  ששון אהרוני •  נבחרת ישראל בסיף (נשים) (חמדה לוי, איילה מלחן, מרגלית פרץ) |  |
|  קליעה | אמנון אבנרי • שלמה אהרוני •  דורון אשר • בועז גרוסמן • יחזקאל חי • עליז נוי •  נסים פילוסוף • אהרון פרקש • רפאל קורנפלד • יגאל תם |  |
|    שחייה | אסף אגמון • ירון אופשטיין • הנרי אקוקה •  חנוך בודין •  רון בולוטין •   אורי ברגמן •  יוסף ונגר • אריאל ורהפטיג • רות מסס •  מירי סיסו •  שלמה פינטו • גיל פלח •  ברוך פרצמן •  משחה שליחים (אסף אגמון, יוסף ונגר, שלמה פינטו) •  משחה שליחים (אסף אגמון, אורי ברגמן, יוסף ונגר, שלמה פינטו) |  |
יעקב שטיין

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  15 בינואר 1956 (בן 68)
 ענף מדעי:  עיבוד אותות ספרתי
 מקום מגורים:  ארצות הברית, ישראל
 פרסים והוקרה:  פרס ביטחון ישראל
 
יעקב שטיין (נולד ב-15 בינואר 1956 בניו ג'רזי, ארצות הברית) הוא פיזיקאי ישראלי וחתן פרס ביטחון ישראל.
למד תואר ראשון בפיזיקה ומתמטיקה באוניברסיטה העברית בירושלים. לאחר מכן למד באותו מוסד תואר שני בפיזיקה וכתב תיזה על ניבוי טמפרטורה קריטית למוליכות-על במתכות העבר. כמו כן סיים שם תואר שלישי בפיזיקה, כאשר נושא התיזה היה מודלים פיזיקליים לרשת עצבית.
שירת ביחידה 8200 כמדען מחקר בצה"ל בדרגת רס"ן. לאחר שחרורו המשיך לייעץ למשרד הביטחון, ובשנת 1992 זכה בפרס ביטחון ישראל.
בשנים 1986 עד 1995 ניהל צוות מחקר ושימש מנהל טכנולוגיות מתקדמות בחברת אפרת טכנולוגיה עתידית (כיום קומברס), בתל אביב.
בשנים 1995 עד 1998 היה פרופסור למדעי המחשב באוניברסיטה הפוליטכנית של ניו יורק, והרצה בנושאי בינה מלאכותית, זיהוי תבניות, ועיבוד ספרתי של אותות. חיבר ספר לימוד בנושא עיבוד אותות ספרתי Digital Signal Processing a Computer Science Perspective שיצא לאור בשנת 2000. הספר מהווה טקסט סטנדרטי ללימוד עיבוד אותות לתלמידי מדעי המחשב.
באותן שנים שימש מנהל טכנולוגיות מתקדמות בחברת קומברס טכנולוגיות.
משנת 1998 שימש כמדען הראשי של חברת רד תקשורת מחשבים, ומרצה בחוג למדעי המחשב באוניברסיטת תל אביב בנושאי עיבוד ספרתי של אותות ותקשורת. ב-2012 מונה ל-CTO (מנהל טכנולוגי) בחברה והוא אחראי על ניתוח מגמות טכנולוגיות, טיפול בקניין רוחני, שיתופי פעולה מחקריים עם האקדמיה, ואחריות על פרויקטים מחקריים. מאוקטובר 2021 הוא CTO בחברת אלוט.
משנת 2014 משמש כיו"ר מאגד נפטון מאגד נפטון, המאגד הישראלי לתיכנות רשתות תקשורת.
יעקב שטיין משתתף בארגוני תקינה בתחום התקשורת הספרתית ועיבוד אותות, כגון ה-ITU-T (ארגון תקנון התקשורת של האו"ם), וה-Internet Engineering Task Force) IETF). החל משנת 2008 עומד בראש קבוצת TICTOC ב-IETF העוסקת בהעברת זמן מעל רשתות IP.
יוז'ף רונה

זהו שם הונגרי; שם המשפחה הוא .
| --- | --- |

 לידה:  1 בפברואר 1861 לובשבריני, הונגריה 
 פטירה:  31 בדצמבר 1939 (בגיל 78) ארז'בטווארוש, הונגריה 
 שם לידה:  Rozner József 
 מקום קבורה:  בית הקברות היהודי ברחוב קוזמה 
 תקופת הפעילות:  1882–1930 (כ־48 שנים) 
 בן או בת זוג:  Gizella Keményffi (1892–?) 
 
פסל רכיבה על סוס של הנסיך אויגן מסבויה בגבעת הטירה בבודפשט; עבודתו של יוזף רונה.
יוז'ף רונה (במקור רוזנר עד 1884, (בהונגרית: Róna József; לובשבריני, 1 בפברואר 1861 – בודפשט, 31 בדצמבר 1939) היה פסל יהודי-הונגרי. הוא עיצב בעיקר פסלים ציבוריים, מונומנטים, אלמנטים דקורטיביים למבנים גדולים יותר – פסלים, תבליטים, פסלי בניין – ופסלים קטנים יותר עם נושאים מקראיים, מיתולוגיים. סגנונו מאופיין במקצועיות רבה ובתפיסה נטורליסטית מיסודה.
קריירה

יוז'ף רוזנר נולד במשפחה יהודית כבנם של שמעון רוזנר ושל נטי וקראוס. הוא התחיל את דרכו כשוליית נגר ממשפחה ענייה, אך מאוחר יותר, כתחנה הראשונה של ייעודו, סייע בסטודיו לפיסול בו צבר ניסיון בסיסי. בשנת 1879 כבר היה בעל מלגה בווינה. משנת 1882 למד שלוש שנים בבית הספר של המאסטר קספר פון צומבוש. בשנת 1885 זכה במלגה בברלין על פסלו הראשון בקנה מידה גדול. הוא קיבל את פרס רֶק סילארד על פסלו "פאון לכוד", ומדליית הזהב ל"אהבה אחרונה" (אנטוורפן), וזכה גם בגרנד פרי בפריז. על פסל העץ הידוע ביותר שלו, יוסף ואשת פוטיפר (1910, הגלריה הלאומית השל הונגריה), זכה במדליית הזהב הגדולה של הונגריה. הוא היה חבר ב"אגודת בנצור". יצירתו הידועה ביותר היא פסל הרכיבה של הנסיך אויגן מסבויה בבודפשט, בטירת בודה. בשנת 1922 ערך תערוכת אוסף בהיכל האמנות (בודפשט). הוא החזיק סדנת יציקת פסלים בבודפשט, שם הוצגו למשל כמה מפסלי אנדרטת המילניום שנעשו. בשנת 1929 פורסמה בבודפשט האוטוביוגרפיה שלו בשני כרכים ששמו "חייו של אמן הונגרי".
משפחתו

אשתו הייתה גיזלה קמנפי (1869–1959), זמרת אופרה, מורה לזמר, וגיסתו של יוז'ף וסי, סופר ועיתונאי. הם נישאו ב-6 במרץ 1892 בבודפשט.
ילדיהם:
טיבור רונה (1893–?)
פריקה רונה (1894–1978) הייתה אשתו של הפסל והקרמיקאי לאיוש גרנצ'ר גרף.
קטלין רונה (1897–1966), רעייתו של האדריכל וילמוש פריש.
ארז'בט רונה (1898–1987)
עבודותיו העיקריות

פסלו של לאיוש קושוט (סגד)
פסל קושוט (מישקולץ)
פסל מיקלוש זריני (בודפשט)
פסל אליזבת, נסיכת בוואריה (גדלה)
ברטלן סמרה (מישקולץ)
פסל רכיבה על סוס של הנסיך אויגן מסבויה (בודפשט, טירה)
ג'רג' קלפקה (קומארום)
פאון לכוד
אהבה אחרונה
יוסף ואשת פוטיפר
גלריית תמונות

גדלה – אליזבת, נסיכת בוואריה (1901)
מישקולץ – פסל קושוט, הראשון באורך מלא בהונגריה
פסל קושוט במישקולץ היום
קברו של יוז'ף רונה בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט
הנצחה

מצבתו נמצאת ברובע העשירי של בודפשט, בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה.
לקריאה נוספת

לקסיקון ביוגרפי הונגרי
לקסיקון יהודי הונגרי. 1929 יוז'ף רונה
הערות שוליים

↑  Az engedélyt tartalmazó BM rendelet száma/évszáma: 5339/1884. Forrás: Névváltoztatási kimutatások 1884. év 16. oldal 13. sor
↑  "Születési bejegyzése a lovasberényi izraelita hitközség születési akv. 1136/1861. folyószáma alatt".
↑  "Halotti bejegyzése a Budapest VII. kerületi polgári halotti akv. 1/1940. folyószáma alatt".
↑  "Házasságkötési bejegyzése a pesti neológ izraelita hitközség házassági akv. 106/1892. folyószáma alatt".
↑  "Farkasréti temető nyilvántartása/Tóth Vilmos".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 131640135  ISNI: 0000 0000 2832 2133  RKD: 434201  SUDOC: 079929923  VIAF: 18362153   WorldCat (עם VIAF): 18362153 
פסלו של הנסיך אויגן מסבויה מאלבום המתנה של פשטי נפלו 1850–1930
יוסף פליישמן

| --- | --- |

 לידה:  1947 (בן 77 בערך) בודפשט, הונגריה הונגריה
 מדינה:  ישראל 
 תאריך עלייה:  1951
 השכלה:  אוניברסיטת בר-אילן
 השתייכות:  אוניברסיטת בר-אילן
 
יוסף פליישמן (נולד ב-1947) הוא פרופסור אמריטוס במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן, המתמחה במשפט השוואתי ובהיסטוריה של משפט עולם המקרא.
ביוגרפיה

נולד בבודפשט בירת הונגריה. בגיל 4 עלה לישראל בעלייה ההמונית עם הוריו ואחיו. בשנת 1961 החל ללמוד בישיבה התיכונית "בני עקיבא רעננה". בשנת 1965 החל ללמוד בישיבת מרכז הרב. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטת בר-אילן. בשנת 1973 קיבל תואר ראשון במקרא ובהיסטוריה כללית, בשנת 1978 קיבל תואר שני במקרא במסלול האשורולוגי ובשנת 1985 קיבל תואר דוקטור במקרא במסלול האשורולוגי. בין השנים 1982–1980 למד באוניברסיטת לונדון. בשנים 1987–1986 המשיך בלימודי פוסט-דוקטורט באוניברסיטה העברית ובאוניברסיטת תל אביב. כיום מתגורר פליישמן בפתח תקווה.
ביוגרפיה > פעילות אקדמית

משנת 1975 מרצה פליישמן באוניברסיטת בר-אילן.
בשנת 1982 התמנה לראש מחלקת מו"פ – ראש צוות חדשנות פדגוגית במכללת לוינסקי לחינוך. ב-2002 התמנה לראש מחלקה ויו"ר המועצה האקדמית העליונה במכללת גבעת וושינגטון. שם גם ניהל את תוכנית M.Ed. בתנ"ך. 
בשנת 2010 התמנה לפרופסור מן המניין במחלקה לתנ"ך באוניברסיטת בר-אילן. הוא בעל הקתדרה על שם הרב ד"ר אשר וייזר.
בשנת 2012 התמנה חבר סנט האוניברסיטה והמועצה האקדמית העליונה של האוניברסיטה, ומכהן גם כיו"ר בוועדות הסנט.
חבר מערכת בכתבי העת: "Zeitschrift fuer Altorientalische und Biblische Rechtsgeschichte" ו"Jewish Law Association Studies".
ספרים ומאמרים

פרופסור פליישמן פרסם שני ספרים מדעיים בתחום ההיסטוריה של משפט המשפחה במזרח הקדום ובמקרא: הורה וילד במזרח הקדום והמקרא, הוצאת מאגנס, אוניברסיטת עברית, ירושלים, 1999 (340 עמודים) (עברית) יחסי אב-בת בחוק המקראי: CDL לחץ, הוצאת אוניברסיטת מרילנד, Bethesda, מרילנד, 2011. 
ערך ארבעה ספרים מדעיים בתחום חקר התנ"ך והמשפט העברי:
XVIII חוק איגוד מדעי יהדות 2008. ד צ'ארלס פרסומים
יחסי הגומלין בין השופט והחברה בעולם העתיק. מארב, 2005, לחץ אקדמי המערבי (רכז)
כאשר מסתכלים על המזרח הקדום והתנ"ך דרך אותן עיניים, מחווה לפרופ 'א' Skaist, CDL לעיתונות (עם ד"ר ק 'אברהם) לחץ CDL, הוצאת אוניברסיטת מרילנד, Bethesda, מרילנד, 2012.
נפח בר-אילן הכנס 18 (יהודי חוק האגודה ללימודים), 2008
בנוסף פרסם 60 מאמרים מדעיים שפיטים בתחום חקר משפטי המזרח הקדום, המשפט המקראי והמשפט העברי.
משפחתו

הוריו הם פרי (יעקב) ואדית (טובה) פליישמן. נשוי לתחיה (לבית ליברמן) ואב לארבעה. נעמה, בתו השנייה בעלת דוקטורט במשפטים.
הערות שוליים

↑  אתר אוניברסיטת בר-אילן
↑  המשפט המקראי, המשפט העברי הקדום ומשפטי המזרח הקדום
↑  הכנת לומדה ממוחשבת אינטרדיסצפלינארית להוראת סוגיות בתנ"ך בשיטה האינטרדיסצפלינארית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007300887605171  BnF: cb14497033x (data)  GND: 1042246955  ISNI: 0000 0000 6657 8674  LCCN: nr92009343  NTA: 314487115  SUDOC: 168546795  VIAF: 44530182   WorldCat (עם VIAF): 44530182
יוסף פרדס

יוסף פרדס (נולד ב-28 בדצמבר 1928) היה מפקח ארצי ומנהל השירות הקהילתי ושיקום שכונות במשרד העבודה, הרווחה והשירותים החברתיים על השירותים הקהילתיים, חוקר בתחום העבודה הסוציאלית. זוכה פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה (1990) ופרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית (1993).
קורות חייו > שנותיו המוקדמות

יוסף פרדס נולד בי"ד בטבת תרפ"ט (28 בדצמבר 1928) בירושלים לזהרה ואליהו פרדס, שם סיים את לימודיו בבית הספר העממי. הוא קטע את לימודיו בבית הספר התיכון ובשנת 1944 יצא להכשרת לקיבוץ שדה אליהו. בשנת 1945 התגייס לארגון ההגנה. בשנה זו נעצר על ידי הבריטים כחשוד בפעולות טרור, נעצר ונחקר במשטרת נצרת, משם הועבר לקישלה בירושלים ולאחר מספר שבועות שוחרר. בשנת 1946 השתתף בהכנת הביצורים ביום העלייה לקיבוץ עין הנצי"ב ולאחר כמה חודשים לקח חלק בהדיפת ההתקפה של פורעים ערבים על הקיבוץ.
קורות חייו > ההתיישבות בביריה ובשורות הפלמ"ח

בפברואר 1946, השתתף בעליה ההמונית לביריה ובשנת 1947 היה ראשון חברי ההכשרה שעלה לביריה להתיישבות קבע. היה אחראי על ארבעת הסליקים בביריה, היה נציג הקיבוץ בוועד ישובי הגליל העליון ויצג את הקיבוץ במחלקה להתיישבות של הסוכנות היהודית ושל הקרן הקיימת ובמוסדות התנועה. בפקודת ההגנה התגייס למשטרה הבריטית, בשנת 1947 התגייס לפלמ"ח במסגרת הכשרת ביריה/חצר תל-חי בגדוד השלישי של חטיבת יפתח. השתתף בכיבוש המשלט לצורך פריצת הדרך בין ביריה לעין זיתים, בפיצוץ הבתים בסעסע, בימי המצור היה בין אנשי שיירות הלילה מהר כנען לראש פינה, שנשאו נשק, תחמושת (בפרט פגזי דוידקה) ומזון להר כנען, עין זיתים וביריה. הוא השתתף בלווי השיירה הראשונה לירושלים בדרך בורמה וכן במבצע חירם. פרדס השתתף בכל מלחמות ישראל עד מבצע שלום הגליל. פרדס יזם והיה חלק מתהליך שיקום מצודת ביריה, והקמת המוזיאון במקום.
קורות חייו > כבכיר במשרד הרווחה וכחוקר העבודה הסוציאלית

לאחר מלחמת העצמאות הצטרף למייסדי משואות יצחק והיה שם בשנים 1949–1958. הוא נשלח מטעם המשק כמורה ומדריך בישובי עולים. היה מראשוני סגל עובדי חבל לכיש וראשון המיישמים את שיטת העבודה הקהילתית בישראל. בשנים 1961–1967 היה מנהל המחלקה הסוציאלית והמחלקה לפתוח קהילתי במועצה האזורית שפיר. בשנים 1967–1993 היה מפקח מחוזי, מפקח ארצי, סגן מנהל ומנהל השרות לעבודה קהילתית ושיקום שכונות ומנהל השרות לילד ולנוער במשרד העבודה והרווחה. כן היה היוזם, המתכנן ויו"ר המועצה של בתי הספר לפעילים לקידום מנהיגות ברשויות המקומיות. למד ולימד בבית הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בר-אילן, המציא ב-1978 את "שיטת פרדס" להקצאת משאבים למערכות שירותים, ששימשה לקביעת תקנים במשרד הרווחה במשך שנים רבות. 90 פרסומים בתחום התמחותו, חלקם תורגמו על ידי משרד החוץ וארגונים בינלאומיים לשפות רבות.
יוסף פרדס נשוי ואב לשתי בנות, מתגורר בירושלים.
פרסים

1990 - בפרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה.
1993 - בפרס סולד לרפואה והיגיינה ציבורית, על פיתוח והקמה של בתי ספר לפעילים לקידום מנהיגות ברשויות המקומיות, על קביעת "שיטת פרדס", ועל פרסומיו הרבים בתחום.
לקריאה נוספת

יוסף פרדס: חתן פרס סאלד לשנת התשנ"ג 1993 : פעליו, תולדותיו, שורשיו, עיריית באר שבע, 1993.
רשימת הפרסומים של יוסף פרדס, בקטלוג הספרייה הלאומית
יוסף פרדס, באתר הפלמ"ח.
הערות שוליים

↑  "מועדוני הכביסה" הוכנסו למרכזים קהילתיים בשכונות, דבר, 31 ביולי 1973
↑  משרד העבודה והרווחה, דוח מבקר המדינה 51ב לשנת 2001, עמ' 550
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007266196705171  VIAF: 55572168   WorldCat (עם VIAF): 55572168
ירון אנוש

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1955 (בן 69 בערך)
 מדינה:  ישראל
 עיסוק:  עיתונאי
 מעסיק:  כאן 11
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  enosh.yaron
 
ירון אנוש (נולד ב-1955) הוא עיתונאי ושדרן רדיו ישראלי. מגיש את התוכנית "קול שישי" בתאגיד כאן.
ביוגרפיה

ירון אנוש היה עורך וכתב ברשת ב של רשות השידור. בשנת 1993 החל לשדר את התוכנית "קול שישי", תוכנית רדיו אישית באווירה רגועה, הכוללת פינות איתור ספרים, בישולים לשבת, המלצות לטיולים ומוזיקה יוונית. אנוש יזם ב-2007 את חידוש התוכנית "המדור לחיפוש קרובים" והחל להגישה. שימש יו"ר אגודת העיתונאים בירושלים וחבר מועצת העיתונות.
בתחילת שנות ה-90 עבר להתגורר באי היווני קורפו, ולימד עברית את ילדי הקהילה היהודית במקום.
ב-2004 הופסקה עבודתו על ידי מנהל הרדיו יוני בן מנחם. לדברי אנוש, החלטותיו של בן מנחם נוצרו על רקע מאבק אגודת העיתונאים בירושלים, בה שימש אנוש כיו"ר, כנגד הנהלת רשות השידור. בעקבות זאת עבר אנוש לשדר את התוכנית ברדיו ללא הפסקה ובסינדיקציה ברדיו צפון ללא הפסקה.
ב-2007 שב אנוש לרשות השידור, וחזר להגיש את תוכניותיו "קול שישי" ו"המדור לחיפוש קרובים". את התוכנית המדור לחיפוש קרובים שידר אנוש עד 2012, אז עברה להגשה ועריכה על ידי איזי מן.
אנוש המשיך לשדר את "קול שישי" עד לסגירתה של רשות השידור. ב-2017, עם פתיחת שידורי הרדיו של תאגיד השידור הציבורי, המשיך לשדר את תוכניתו הוותיקה.
נוסף על עבודתו ברדיו, מדריך ירון אנוש טיולים ליוון כמומחה למוזיקה ולתרבות יוון. אנוש מקיים גם מופעים המשלבים מוזיקה יוונית וסיפורים אודות יוון.
נשוי ואב לשלושה. מתגורר בתל אביב.
הערות שוליים

↑  קרן צור, אוזו כיף, באתר nrg‏, 27 ביוני 2006
↑  ענת באלינט, ירון אנוש הודח מהגשת "כל שישי" ברשת ב' על פי החלטת מנהל קול ישראל יוני בן מנחם, באתר TheMarker‏, 23 באפריל 2004
↑  השדרן ירון אנוש עבר לרדיו ללא הפסקה, באתר News1 מחלקה ראשונה, 14 באוקטובר 2004
↑  חני יודל, אנוש שב לתחנה בה עבד למעלה מ-20 שנה, עם התוכנית הוותיקה ’קול שישי’; בנוסף יגיש תוכנית לאיתור קרובים, באתר ביזפורטל, 30 בינואר 2007
↑  אלכסנדר כץ, שלום קיטל מצטרף לתאגיד 'כאן'; יגיש תכניות ברשת ב', באתר אייס, 7 בדצמבר 2016
↑  משה גלעד, הטברנות והמועדונים המומלצים באתונה, באתר הארץ, 31 בינואר 2013
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007400692605171  VIAF: 23707369   WorldCat (עם VIAF): 23707369
יחסי אלג'יריה–תוניסיה

| יחסי אלג'יריה–תוניסיה |
| --- | --- |
אלג'יריה: תוניסיה


אלג'יריה: תוניסיה
שטח (בקילומטר רבוע)
2,381,740: 163,610
אוכלוסייה
46,970,063: 12,295,083
תמ"ג (במיליוני דולרים)
239,899: 48,530
תמ"ג לנפש (בדולרים)
5,107: 3,947
משטר
דמוקרטיה סמי-נשיאותית: רפובליקה

יחסי אלג'יריה–תוניסיה (בערבית: العلاقات التونسية الجزائرية) הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האלג'יראית הדמוקרטית העממית ובין הרפובליקה התוניסאית.
רקע

תוניסיה השקיעה באופן עקבי מאמצים בעמידה לצדה של אלג'יריה במאבקים בינלאומיים, זאת לעומת יחסיה הרעועים עם לוב. בשנות ה-70 שינתה תוניסיה את עמדתה כלפי סהרה המערבית כדי לא לפגוע ביחסיה עם הרשויות האלג'יריות. תוניסיה הייתה המדינה הראשונה שחתמה על חוזה האחווה וההסכמה עם אלג'יריה, בשנת 1983. לאורך ההיסטוריה העצמאית של אלג'יריה, היא הצטרפה למספר מיזמים כלכליים עם תוניסיה, כולל הצינור חוצה-המדינות שעובר מאלג'יריה דרך תוניסיה לאיטליה (אנ'). בשנת 1987 קירבה הדחתו מהשלטון בתוניסיה של הנשיא חביב בורגיבה, והחלפתו בזין אל-עאבדין בן עלי הדיפלומטי יותר, את שתי המדינות שוב. לאחר המהפכה התוניסאית, כאשר האיסלאמיסטים המיוצגים על ידי תנועת א-נהדה (אנ') לקחו את מושכות הכוח בקרתגו, היחסים בין המדינות הורעו, לאחר שפוליטיקאים מקומיים בתוניסיה האשימו את המשטר והמודיעין האלג'יראי במארב הטרור על סיור של צבא תוניסיה קרוב לגבולות ב-29 ביולי 2013. לטענתם קרתה התקרית בגלל חששות של אלג'יריה ממעבר המהפכה מתוניסיה לארצם, ובשל הצורך לערער את היציבות בביטחון הפנים השביר. שר הפנים של תוניסיה אמר כי לאלג'יריה הוקל כי תוניסיה לא מתכוונת לייצא אליהם את המהפכה. שתי המדינות חברות באיחוד האפריקני.
ב-9 בפברואר 2015 ביקר הנשיא אל-באג'י א-סבסי באלג'יריה בביקור נימוסין. נשיא אלג'יריה, עבד אל-עזיז בותפליקה, לא ביקר בתוניסיה מאז 2012.
נציגויות דיפלומטיות

תוניסיה מחזיקה באלג'יריה שגרירות באלג'יר, ו-2 קונסוליות בענאבה (אנ') ובתבסה (אנ'). מאידך, אלג'יריה מחזיקה בתוניסיה שגרירות בתוניס וקונסוליות בגאפסה ואל-כאף.
יעקב שור (מדען)

| --- | --- |

 לידה:  7 באפריל 1908 (יוליאני) דוברובנה, בלארוס 
 פטירה:  24 במאי 1986 (בגיל 78) יקטרינבורג, ברה"מ 
 ענף מדעי:  פיזיקה, מגנטיות 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת סנקט פטרבורג 
 מנחה לדוקטורט:  Rudolf Janus 
 מוסדות:  מכון לפיזיקת מתכות  האוניברסיטה ממלכתית של אורל 
 תלמידי דוקטורט:  Dmitry Mishin, Fedor Dunaev, גרטה קנדאורובה, Oleg Andrianovich Ivanov 
 פרסים והוקרה:  פרס ברית המועצות  עיטור הכוכב האדום  עיטור אות הכבוד  פרס מועצת השרים של ברית המועצות  עיטור הדגל האדום של העמל 
 
יעקב שור (ברוסית: Яков Шебселевич Шур‏; 20 באפריל 1908 -  24 במאי 1986) היה פיזיקאי סובייטי ממוצא יהודי. הוא היה מומחה בחקר מגנטיות.
קורות חיים

יעקב שור נולד בשנת 1908 בכפר דוברובו במחוז ויטבסק (אז בתחומי האימפריה הרוסית כיום בבלארוס) למשפחה יהודית.
לאחר סיום בית ספר שור למד פיזיקה באוניברסיטת לנינגרד ובשנת 1932 לאחר סיומו נשלח לעבודה בסברדלובסק. שור החל לעבוד במכון לחקר פיזיקה של מתכות של אקדמיה למדעים של ברית המועצות.
בשנת 1938 שור התחיל ללמד באוניברסיטת אורל ובשנת 1944 התמנה לפרופסור בעקבות סיום לימודי פוסט דוקטורט בשנת 1942.
עבודות של שור התרכזו בתחום חקר מגנטיות במתכות. הוא יצר מספר תרכובות חדשות, גילה תופעות שלא היו ידועות עד כה והציע הסברים לתופעות אלו. שור פרסם כ-300 מאמרים מדעיים, כתב 2 ספרים וקיבל 25 פטנטים על המצאותיו. שור הדריך 40 עבודות תואר שלישי ו-8 עבודות פוסט-דוקטורט.
על הישגיו בתחום מומחיותו שור קיבל מספר עיטורים ובשנת 1967 התקבל בחבר בהתכתבות לאקדמיה למדעים של ברית המועצות. באותה שנה הוענק לשור פרס ברית המועצות.
שור נפטר בשנת 1986 בסברדלובסק.
יעקב פרלוב (ארצות הברית)

| --- | --- |

 לידה:  1930 כ"א בחשוון ה'תרצ"א ברוקלין, ארצות הברית 
 פטירה:  7 באפריל 2020  (בגיל 90 בערך) י"ג בניסן ה'תש"ף בורו פארק, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 מקום מגורים:  ניו יורק 
 מקום פעילות:  ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  ? – 7 באפריל 2020 
 השתייכות:  חסידים
 תחומי עיסוק:  הלכה, חינוך, גמרא
 תפקידים נוספים:  אדמו"ר מנובומינסק, נשיא אגודת ישראל באמריקה (אנ') ויו"ר מועצת גדולי התורה שם
 רבותיו:  הרב יצחק הוטנר
 חיבוריו:  עדת יעקב (3 חלקים)
 
הרב פרלוב (במרכז) ולצדו (מימין לשמאל): הרב ברוך דב פוברסקי, הרב אהרן יהודה לייב שטינמן והרב שמואל הלוי ואזנר
הרב יעקב פרלוב (כ"א בחשוון ה'תרצ"א, 1930 – י"ג בניסן ה'תש"ף, 7 באפריל 2020) היה האדמו"ר מנובומינסק וראש ישיבה. כיהן כנשיא אגודת ישראל באמריקה (אנ') ויושב ראש מועצת גדולי התורה שלה.