stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
הנפשה ממוחשבת
עקרונות ההנפשה הממוחשבת

הבסיס של ההנפשה הממוחשבת כבכל הנפשה הוא יצירת סדרת תמונות (24–30 תמונות בשנייה) שכל אחת שונה אך במקצת מרעותה. הקרנת סדרת התמונות ברצף יוצרת אשליה של תנועה.
התמונות הבודדות נוצרות בדרך כלל בטכניקה הקרויה גרפיקת תלת-ממד (אף כי יש שיטות אחרות, מתוחכמות פחות). בטכניקה זו האמן מגדיר אובייקטים במערכת צירים קרטזית תלת־ממדית, וכן מקורות תאורה ומצלמות. לאחר קביעת כל ההגדרות המחשב מבצע תהליך הקרוי תיצוג (באנגלית: rendering) ובו מחושבת התמונה הסופית.
כדי ליצור תנועה יש להגדיר כיצד האובייקטים, מקורות התאורה או המצלמות משתנים כפונקציה של הזמן. שלוש שיטות עיקריות מאפשרות לבצע הגדרות אלה.
אנימציית תמונות מפתח (Keyframe animation) – בשיטה זו האמן בוחר נקודות מפתח על ציר הזמן ומגדיר את מיקומי האובייקטים (או ערכי הפרמטרים האחרים המשפיעים על התמונה) רק בנקודות זמן אלה. המחשב משלים את התנועה בין נקודות המפתח בשיטה הקרויה אינטרפולציה. לדוגמה, אם רוצים ליצור תנועה של כדור מנקודה א' לנקודה ב', ממקמים את הכדור בנקודה א' בזמן 0:00 ובנקודה ב' בזמן 0:10 (עשר שניות לאחר מכן). המחשב ישלים לבד תנועה רצופה בין שתי הנקודות שתמשך עשר שניות.
לכידת תנועה (באנגלית: Motion capture) – בשיטה זו מלבישים אדם חי (או חיה אמיתית כלשהי) חליפה מיוחדת שמאפשרת למחשב לצפות ולהקליט כל תנועה שהוא עושה בגופו. את התנועות הללו ניתן להעתיק לאחר מכן לאובייקט דמיוני שהוגדר על ידי האמן. בשיטה זו נעשו חלק מהסצנות של שר הטבעות בהן הופיע גולום. השחקן ששימש ליצירת התנועה היה אנדי סירקיס.
סימולציה – בשיטה זו מגדירים למחשב חוקים פיזיקליים כגון כבידה, והוא מחשב לבד כיצד יזוזו האובייקטים שבסצנה. שיטה זו שימושית עבור יצירת פיצוצים והתרסקויות למיניהם, בהם אלפי חתיכות מונעות באופן אוטומטי על ידי המחשב. אפשר לשלב שיטה זו גם עם השיטות הקודמות. אפשר, למשל, להוסיף בגדים ושער או פרווה לדמות שהונעה על ידי אחת הטכניקות האחרות והמחשב יחשב לבד כיצד התנועה תשפיע עליהם (כגון, מתי ייווצרו קפלים בבגד או תנודות בשער).
הנפשה ממוחשבת כיום

כיום, הנפשה ממוחשבת היא התחום השולט בהפקות אנימציה. החברות השולטות בתחום כיום הן אולפני ההנפשה של וולט דיסני, פיקסאר ואולפני ההנפשה של דרימוורקס. חברות בולטות נוספות הן אולפני ההנפשה של ארמדן, אולפני ההנפשה Noice, סרטי סוני הנפשה, Blue Sky Studios והאחים וורנר.
ראו גם

אמנות מדיה חדשה
הערות שוליים

↑  מילון טכנולוגיית המידע: טכניקות (השלמות) (תשע"ד), באתר האקדמיה ללשון העברית
| תחומים במדעי המחשב |
| --- | --- | --- |
| יסודות מתמטים | לוגיקה מתמטית • תורת הקבוצות • תורת המספרים • תורת הגרפים  • תורת הטיפוסים •  תורת הקטגוריות  • אנליזה נומרית • תורת האינפורמציה |  |
| תורת החישוביות | תורת האוטומטים • תורת הרקורסיה • תורת הסיבוכיות • מחשוב קוונטי |  |
| אלגוריתמים ומבנה נתונים | אנליזה של אלגוריתמים • גאומטריה חישובית |  |
| שפות תכנות ומהדרים | מפרש • פרדיגמת תכנות (תכנות פרוצדורלי • תכנות מונחה עצמים • תכנות פונקציונלי • תכנות לוגי) |  |
| חישוב מבוזר ועיבוד מקבילי | עיבוד מקבילי • מחשוב סריגי • בקרת מקביליות |  |
| הנדסת תוכנה | ניתוח מערכות מידע • עיצוב תוכנה • תכנות מחשבים • שיטות פורמליות • בדיקות תוכנה • מתודולוגיית פיתוח תוכנה |  |
| תקשורת | ניתוב • טופולוגיית רשת • קריפטוגרפיה |  |
| מסד נתונים | מסד נתונים יחסי • SQL • תנועה • אינדקסים • כריית מידע • CAP theorem |  |
| בינה מלאכותית | חשיבה אוטומטית • בלשנות חישובית • ראייה ממוחשבת • עיבוד שפה טבעית • בינה חישובית • מערכת מומחה • למידה חישובית • רובוטיקה |  |
| גרפיקה | הדמיה ממוחשבת • הנפשה ממוחשבת • עיבוד תמונה |  |
| שפות פורמליות | שפה רגולרית • שפה חסרת הקשר • שפה תלוית הקשר • ההיררכיה של חומסקי |  |
| שימושים במדע | ביואינפורמטיקה • מדעים קוגניטיביים • כימיה חישובית • פיזיקה חישובית • אנליזה נומרית |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 4199710-4  NKC: ph124501
הכרם - משקאות חריפים

|  נתונים כלליים |
| --- | --- |
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  1921–הווה (כ־103 שנים)
 משרד ראשי:  א.ת. חבל מודיעין
 מנכ"ל:  נורית (אפשטיין) שמיר
 עובדים:  170
  
 http://www.hacarem.com/
 
חברת הכרם - משקאות חריפים בע"מ היא אחת מחברות המשקאות הגדולות והוותיקות בישראל. החברה מייצרת ומשווקת כ-250 מותגים מקומיים ובינלאומיים של בירה, משקאות חריפים ויין. החברה בבעלות ובניהול משפחת אפשטיין.
היסטוריה

בשנת 1917, נאלצה משפחת אפשטיין לברוח מהעיר ביאליסטוק שבפולין, שם עסקה בסחר בתבואה. המשפחה נשדדה בדרך והגיעה לארץ ישראל ללא רכוש, למעט כף כסף עם ראשי התיבות של המשפחה, אשר נשמרה עד היום.
יום אחד, קיבל אב המשפחה ישראל טלפון ממנהל בנק ברקליס, ששאל אותו אודות עיסוקו טרם עלייתו ארצה.
אב המשפחה השיב כי עסק בזרעים של תלתן, שאותם קנה ומכר לאיכרים למאכל בהמות. לאחר דין ודברים, הודיע לו מנהל הבנק שמחכה לו סכום כסף שנשלח עבורו מאנגליה. טרם בריחת המשפחה מאירופה לארץ ישראל, הועבר לאנגליה תשלום עבור סחורה, אך מאחר שהמשפחה נאלצה לברוח לישראל, הסחורה מעולם לא נתקבלה והתשלום ששילם אב המשפחה אבד. לימים, הסתבר כי האנגלים חיפשו את ישראל אפשטיין זמן רב ודרך הבנק הצליחו לבסוף לאתר אותו ולהחזיר לו את התמורה ששלח - 3,000 מטבעות זהב, סכום זה אפשר למשפחה לחזור לעסוק בתחום הייבוא - תחום התמחותה.
בהמשך השנים סחר והתפרנס ישראל, מייבוא חביות ריקות של בירה. פעם אחת, כחלק מהמשא ומתן שערך לרכישת חביות ריקות, סיכם עם הספק, כי חלק מהחביות תגענה מלאות בבירה. ישראל אפשטיין מילא בקבוקים בבירה זו ומכר אותם. ראה כי טוב והחל לייבא ולמכור בירה.
בשנת 1923 נרכש ביפו המחסן הראשון של המשפחה, לאחר מספר שנים, ב-1927, העסק עבר לרחוב לילינבלום בתל אביב.
העסק המשפחתי התרחב והתפתח לייבוא ושיווק של משקאות חריפים, יינות ובירות.
ההצלחה הראשונה הייתה בייבוא של יין בשם "בוסקה" - יין אדום מוגז עם אחוז כוהל נמוך בשנת 1980. היין ייוצר באיטליה מענבי מוסקט והיה מאוד ריחני ומתוק. באותם ימים זה היה הלהיט המרענן והפך להצלחה מסחררת. ההזמנות זרמו בכמויות. הסחורה הייתה מגיעה לחנויות ולא הספיקה להיכנס למדפים. את רובה היו מוכרים עוד מהמדרכה. הספק, מר לואיג'י בוסקה, לא הבין כיצד מדינה כה קטנה צורכת כמויות כול כך אדירות של המשקה והרגיש כי הוא חייב לראות זאת במו עיניו. כאשר הגיע לישראל והגיש את דרכונו בשדה התעופה, ישר שאלו אותו: "אתה בוסקה מהמשקה בוסקה"?, מיד הבין שאכן זו הצלחה כול כך גדולה.
בשוק הוודקה בישראל בשנות ה-80, שלטה וודקה סמירנוף. החברה הייתה מעוניינת בייבוא של וודקה אבסלוט אך לא הצליחה ליצור קשר עם החברה בשוודיה. יום אחד הודיע הספק שהוא מגיע לישראל ומעוניין להיפגש עם מספר יבואנים שמתעניינים באבסולוט, ולאחר שייפגש עם כולנו יקבל החלטה. בפגישה התרשם יצרן הוודקה השוודי החשיבה אסטרטגית לטווח הארוך של ישראל אשפטיין ,והוא החליט לתת לחברת הכרם לייבא את וודקה אבסלוט. ההתחלה הייתה כישלון ואף חנות משקאות לא הסכימה לקנות את הוודקה בטענה שהבקבוק מכוער, בצורה של אינפוזיה, ולא מוכר. ברגע של הברקה כיצד להחדיר וודקה זו ללקוחות, עבר ישראל ברחוב העלייה והבחין ביבואן של כלי פורצלן איכותיים שמדפיס ומעטר על הכלים הדפסות אישיות. ישראל יצא במבצע ללקוחות "כל הקונה 10 קרטונים, יקבל סט פורצלן יוקרתי ל-12 סועדים בתוספת אישית של עיטור זהב של שמו". הסט הראשון הוזמן על שם חנה אפשטיין, הרעיון עורר הדים וההיענות לא איחרה להגיע. בעל עסק שנמנע מלהזמין, נתקל באישה שלא היססה והזמינה את המבצע על מנת לקבל את הסרוויס. שותפים שהזמינו סרוויס לכול שותף (מבצע, לכול שותף), אב שקנה לביתו שמתחתנת וכדומה. ההזמנות החלו לזרום. כספים רבים הושקעו בפרסום ושיווק המותג והגידול במכירות עלה בקצבים מסחררים, עד שהגיע לכ- 220,000 קרטונים בשנה והפך את ישראל לאחת מ-10 המדינות המוכרות הכי הרבה אבסולוט בעולם ובמקום הראשון במכירות לנפש.
התפתחות החברה

הכרם הובילה את שוק הוודקה בישראל. ובשנת 1994, לאחר יותר מ-60 שנה בתל אביב, עברה למחסנים ומשרדים מרווחים בראשון לציון.
העסק המשיך וצמח וב- 2007 עבר למגרש גדול של למעלה מ-13 דונם באזור התעשייה חבל מודיעין, עליו נבנה המרכז הלוגיסטי.
ב-2014 נכנסה הכרם לשוק בירות הבוטיק הישראליות ורכשה 40% מבירה מלכה. בשנת 2015 רכשה את הפעילות של חברה נורמן פרמיום ואת בירה נגב, ובכך הרחיבה את פעילותה בשוק בירות הפרמיום.
בהמשך הקימה מבשלה חדשה במגדל תפן אשר מייצרת את המותגים מלכה ונגב. החל משנת 2020 החלה החברה לשווק את בירה הרצל.
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > וויסקי

גלנפידיך, בלוויני, ברויכלאדיך (אנ'), בוומור, אוכנטושן (אנ'), יאמאזאקי (אנ'), היביקי (אנ'), גרנט'ס (אנ'), טולמור דיו, מזקקת מילק אנד האני, ג'ים בים (אנ') ועוד.
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > וודקה

סטוליצ'נאיה.
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > ג'ין

הנדריקס
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > ליקרים

אמרטו דיסרונו, דרמבוי, יגרמייסטר, שארטרז, גליאנו, פסואה, מידורי, קואנטרו ועוד.
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > בירה

בירה מלכה, בירה נגב, בירה הרצל, באדוויזר, קינגפישר (אנ'), רדברגר (אנ'), פלור'ס (אנ'), סמיקלאוס (אנ'), ברודוג (אנ'), בלו מון (אנ'), ליפמנס (אנ'), לינדמנס (אנ'), בק'ס (אנ'), סן ברנרדוס (אנ'), שוף (אנ'), דובל (אנ') , פרנסיסקאנר (אנ') עוד.
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > קוניאק

קוניאק רמי מרטן.(אנ')
התפתחות החברה > מותגים שמשווקים על ידי הכרם (נכון ל-2020) > סיידר

קופרברג (אנ'), ווסטונס סיידר (אנ').
הערות שוליים

↑  נורית קדוש, חברת "הכרם" רכשה 40% ממבשלת בירה מלכה תמורת 4.8 מליון שקל, באתר כלכליסט, 7 באוגוסט 2014
↑  מיכל רז-חיימוביץ', ‏חברת הכרם רוכשת את הפעילות של יבואנית הבירות נורמן, באתר גלובס, 31 בדצמבר 2015
האנטיג אירוסרוויירס

| --- | --- |

אנדרטה לנספים בתאונה בה התרסק מטוס איירספיד אוקספורד ביולי 1952
 נתונים כלליים
 סוג:  חברה פרטית
 תקופת הפעילות:  21 ביוני 1937 – 2003 (כ־65 שנים) 
 מיקום המטה:  לונדון 
 
האנטיג אירוסרוויירס (באנגלית: Hunting Aerosurveys Ltd ; מילולית: מיפוי אווירי האנטינג) הייתה חברת צילום אווירית בריטית.
החברה הוקמה ב-21 ביוני 1937 על ידי מיזוג חברת אירופלימז בע"מ (Aerofilms Ltd) עם חברת איירקראפט אופרייטינג (Aircraft Operating Company).
החברה עשתה שימוש במטוסי אוסטר, פרסיבל פרוקטור, ודה האווילנד דרגון ראפיד.
בין השנים 1957 ל -1964, החברה עשתה שימוש במטוס אוסטר אוטוקאר, אשר הוסב במיוחד לצורך עבודות סקר אוויריות.
בשנת 1960 מוזגה החברה עם חברת האנטינג גאופיזיקס (Hunting Geophysics Ltd), ולחברה החדשה קראו האנטינג סרוויז ( Hunting Surveys Ltd - מיפוי שטחי ציד).
בדצמבר 2001 מונה מפרק לחברה, והיא פורקה בינואר 2003.
הערות שוליים

1 2 3  הקמת החברה ופעילותה
↑  מידע על רישום החברה
↑  מידע על מיזוג החברות
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007337672705171  LCCN: no2002088254  SUDOC: 179840517  VIAF: 130526348   WorldCat (עם VIAF): 130526348
המפלגה העממית

ערך זה עוסק במפלגת הימין הראשית בספרד. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 מדינה:  ספרד 
 מייסד:  Manuel Fraga Iribarne 
 מנהיגים:  אלברטו נונייז פייחו
 תקופת הפעילות:  1989–הווה (כ־35 שנים)
 אידאולוגיות:  שמרנות ליברליזם כלכלי
 מטה:  מדריד 
 מיקום במפה הפוליטית:  מרכז-ימין
 ארגונים בינלאומיים:  מפלגת העם האירופית, האינטרנציונל המרכז-דמוקרטי, האיחוד הדמוקרטי הבינלאומי 
 צבעים רשמיים:  תכלת
 www.pp.es
 
המפלגה העממית או מפלגת העם (בספרדית: ‏Partido Popularקובץ:Es partido-popular 001.ogg‏Ⓘ‏) היא מפלגת הימין הראשית במערכת הפוליטית הספרדית. ידועה בראשי התיבות PP.
ראו גם

המפלגה הרפובליקנית
המפלגה השמרנית (הממלכה המאוחדת)
המפלגה השמרנית של קנדה
הליכוד
הרפובליקנים (צרפת)
הערות שוליים

↑  אריה דיין, אירופי, פרו-ישראלי  ופרו-אמריקאי, באתר הארץ, 10 ביוני 2005
↑  אסנאר בחר בסגנו כמחליפו לתפקיד רה"מ, באתר הארץ, 1 בספטמבר 2003
↑  שרון שדה, הפצצות שנפלו בבגדאד נופלות עכשיו במדריד, באתר הארץ, 14 במרץ 2004
↑  שרון שדה, מהפך בספרד: הפיגועים הפילו את מפלגת השלטון, באתר הארץ, 14 במרץ 2004
↑  הממשלה דחתה טענה שהקרבה לארה"ב הפכה את ספרד יעד לטרור, באתר הארץ, 11 במרץ 2004
↑  ג'יל טרמלט, 17 מבכירי האופוזיציה הימנית בספרד חשודים בפרשת שחיתות, באתר הארץ, 15 באוקטובר 2009
↑   סוזן דיילי, ניו יורק טיימס, איך ראש עיירה קטנה בספרד צוברת 24 מיליון דולר?, באתר הארץ, 12 במאי 2013
↑  מאיה לקר, מדריד, מהפך בספרד: המפלגה השמרנית בראשות מריאנו רחוי זכתה בבחירות, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2011
↑  מרקו שוורץ, עמימות ועממיות, המפתח לניצחון בבחירות, באתר הארץ, 25 בנובמבר 2011
↑  סאל אמרגי, ר"מ ספרד החדש: האיש המאושר והמודאג בעולם, באתר הארץ, 21 בנובמבר 2011
↑  מיכל פופובסקי, הסיוט החדש של ספרד: מעטפות הכסף של גזבר מפלגת השלטון, באתר כלכליסט, 29 בינואר 2013
↑  רויטרס, ראש ממשלת ספרד חשוד בקבלת שוחד מחברות בנייה ואנשי עסקים במשך כעשור, באתר הארץ, 31 בינואר 2013
↑  רפאל מינדר, ניו יורק טיימס, ראש ממשלת ספרד מתגונן: המסמכים נגדי - מזויפים, באתר הארץ, 3 בפברואר 2013
↑   סוכנויות הידיעות, מפלגת השלטון בספרד תובעת חצי מיליון יורו מהעיתון "אל פאיס", באתר TheMarker‏, 7 במרץ 2013
↑   רפאל מינדר, ניו יורק טיימס, החבל מתהדק, אך ראש ממשלת ספרד נאחז בכיסאו, באתר הארץ, 16 ביולי 2013
↑  גבי גולדמן, זעם בספרד עם אישור חוק חדש שפוגע בחופש המחאה והעיתונות, באתר "שיחה מקומית", 28 במרץ 2015
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007518985405171  BNE: XX115217  GND: 5166759-9  LCCN: n82006800  VIAF: 7706147727714064710009   WorldCat (עם VIAF): 7706147727714064710009
הסכם וינה (1864)

| --- | --- |

 חותמים:  האימפריה האוסטרית, ממלכת פרוסיה, ממלכת דנמרק 
 מקום יצירה:  וינה 
 תאריך יצירה:  30 באוקטובר 1864 
 שפות:  גרמנית 
 
הסכם וינה (בדנית: Freden i Wien; בגרמנית: Frieden von Wien) היה הסכם שלום שנחתם ב-30 באוקטובר 1864 בווינה בין האימפריה האוסטרית, ממלכת פרוסיה וממלכת דנמרק. החוזה סיים את מלחמת שלזוויג השנייה. דנמרק ויתרה על דוכסות שלזוויג (למעט האי אירו, שנותר דני) דוכסות הולשטיין ודוכסות סקסוניה-לאוונבורג. הם ינוהלו במשותף על ידי פרוסיה ואוסטריה תחת שלטון משותף. הסכם שלאחר מכן בין אוסטריה ופרוסיה ב-14 באוגוסט 1865, המכונה אמנת גאשטיין, קבע שפרוסיה תנהל את שלזוויג ואוסטריה תשלוט באופן דומה בהולשטיין. אוסטריה מכרה גם את זכויותיה על לאוונבורג לפרוסיה. מחלוקות על הממשל של שלזוויג והולשטיין הובילו למלחמת אוסטרו-פרוסיה ב-1866. כשהמלחמה ההיא הסתיימה סיפחה פרוסיה את שלזוויג והולשטיין.
הערות שוליים

↑  "The defeat of Austria" (באנגלית). Encyclopædia Britannica. נבדק ב-19 בפברואר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  SUDOC: 170396797  VIAF: 304867286   WorldCat (עם VIAF): 304867286 
ערך זה הוא קצרמרבנושא היסטוריה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנרי ליווינגסטון

הנרי ברוקהולסט ליווינגסטון (באנגלית: Henry Brockholst Livingston;‏ 25 בנובמבר 1757 –  18 במרץ 1823) היה איש צבא אמריקאי, שלחם במלחמת העצמאות של ארצות הברית, שופט בבית המשפט לעתירות של מדינת ניו יורק, ובסופו של דבר, שופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית.
ראשית חייו

הנרי ליווינגסטון נולד בניו יורק לסוזאנה פרנץ' ולויליאם ליווינגסטון, לימים מושל ניו ג'רזי הראשון. ב-1774 הוא סיים את לימודיו בתואר ראשון בקולג' ניו ג'רזי, כיום אוניברסיטת פרינסטון.
ליווינגסטון ירש את אחוזת המשפחה בניו ג'רזי, ליברטי הול, כיום חלק מקמפוס אוניברסיטת קין, בה הוא החזיק עד 1798. במהלך מלחמת העצמאות של ארצות הברית הוא שירת כקצין בדרגת לוטננט קולונל בכוחות הצבאיים של ניו יורק, שם הוא שירת במטהו של הגנרל פיליפ סקיילר בשנים 1775–1777 וכשלישו האישי של מייג'ור גנרל בנדיקט ארנולד בקרב סרטוגה. בשנים 1779–1782 הוא היה מזכירו האישי של ג'ון ג'יי, אז שגריר ארצות הברית בספרד. ב-1782 נאסר ליווינגסטון לזמן קצר על ידי הבריטים.
לאחר המלחמה למד ליווינגסטון משפטים בקריאה עצמית וב-1783 התקבל ללשכת עורכי הדין. לאחר מכן ועד 1802 הוא עסק בעריכת דין במגזר הפרטי בניו יורק. הוא היה אחד החברים המקוריים של אגודת סינסינטי (אנ').
ליווינגסטון שימש כאחד משלושת פרקליטי ההגנה, לצד אלכסנדר המילטון וארון בר, במשפטו של לוי ויקס (אנ') על רצח אלמה סנדס.
פעילות פוליטית

ליווינגסטון היה חבר באספה המדינתית של מדינת ניו יורק ופעיל פוליטי בולט. בשל קשריו המשפחתיים, הזדהותו הפוליטית עם המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית נמוגה עד מהרה והוא עבר לתמוך בפדרליסטים. יחד עם ארון בר ועם דודניו רוברט ר. ליווינגסטון ואדוארד ליווינגסטון, הוא היה לאחד מחברי הגרעין המוצק בניו יורק שחברו לתומכיו של תומאס ג'פרסון בווירג'יניה. גוף זה נקרא "ברית וירג'יניה-ניו יורק" (Virginia-New York alliance) והיה חיוני במסע הבחירות של ג'פרסון בבחירות לנשיאות של 1800.
קריירה שיפוטית

בשנים 1802–1807 כיהן ליווינגסטון כשופט בבית המשפט העליון של מדינת ניו יורק, שם הוא פרסם ב-1805 את פסק דין דעת המיעוט המפורסם בתיק "פירסון נגד פוסט".
ב-10 בנובמבר 1806 קיבל ליווינגסטון מינוי פגרה כשופט בבית המשפט העליון של ארצות הברית מהנשיא תומאס ג'פרסון במקומו של ויליאם פטרסון שנפטר. המינוי הוגש באופן רשמי ב-15 בדצמבר, והיה מינויו השני של ג'פרסון לבית המשפט העליון. המינוי אושר על ידי הסנאט של ארצות הברית ב-17 בדצמבר וב-20 בינואר 1807 הושבע ליווינגסטון לכהונתו. במהלך כהונתו על כס השיפוט הצביע ליוונגסטון ברוב המקרים על פי דעתו של נשיא בית המשפט ג'ון מרשל. בתקופה זו נדרשו שופטי בית המשפט לשמש גם כשופטים פדרליים במדינות השונות בסבבי רכיבה, וליווינגסטון כיהן בתפקיד זה במדינת ניו יורק. הוא כיהן על כס השיפוט עד למותו.
משפחתו

סבו של ליווינגסטון מצד אביו, פיליפ ליווינגסטון, היה בעליה של אחוזת ליווינגסטון שבניו יורק, סוחר, וסוחר עבדים. סבתו, קתרין ואן ברו, הייתה ילדתו היחידה של ראש עיריית אולבני, פיטר ואן ברו.
אחותו, שרה ואן ברו ליווינגסטון, נישאה לג'ון ג'יי, דיפלומט, אחד האבות המייסדים של ארצות הברית, מחותמי חוזה פריז, מושל ניו יורק השני והנשיא הראשון של בית המשפט העליון של ארצות הברית.
אחותו השנייה, סוזנה ליווינגסטון, נישאה לג'ון קליווס סימס, שהיה נציג ניו ג'רזי בקונגרס הקוטיננטלי ובהמשך חלוץ בטריטוריה הצפון-מערבית. בתה החורגת, אנה סימס, בתו של סימס מנישואים קודמים, הייתה רעייתו של מי שלימים כיהן כנשיא ארצות הברית, ויליאם הנרי הריסון וסבתו של הנשיא בנג'מין הריסון.
הנרי ליוונגסטון היה נשוי שלוש פעמים. בדצמבר 1784 הוא נשא לאישה את קתרין קיטלס, בתם של פיטר קיטלס ואליזבת ואן זנדט. לשניים נולדו שלוש בנות ובן. לאחר מותה של רעייתו ב-1804 נישא ליווינגסטון בשנית לאן נ. לודלאו, בתם של גבריאל הנרי לודלאו ואן ויליאמס. לשניים נולדו בן ובת. לאחר מותה של אן ב-1815, נישא ליוונגסטון בשלישית לקתרין סימן, בתו של אדוארד סימן. לשניים נולדו שני בנים ובת.
הנרי ליוונגסטון נפטר בוושינגטון הבירה ב-18 במרץ 1823. הוא נטמן בבית הקברות גרין-ווד שבברוקלין, ניו יורק.
הערות שוליים

↑  James, Bill (2012). Popular Crime: Reflections on the Celebration of Violence. Simon and Schuster. p. 12.
↑  Kamuf, Betty (July 20, 2016). "The Life of John Cleves Symmes". Cincinnati.com. USA Today.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007403876105171  GND: 1081485485  ISNI: 0000 0000 2494 0719  LCCN: n85145397  SNAC: w62v2jr9  VIAF: 43275538   WorldCat (עם VIAF): 43275538
הסכם ווצ'אלה

הסעיף 17 מעורר המחלוקת בהסכם ווצ'אלה
הסכם ווצ'אלה (באמהרית: የውጫሌ ውል, בתעתיק מדויק: הסכם ווְצַ'לֶ; באיטלקית: Trattato di Uccialli – הסכם אוצ'יאלי) היה הסכם שנחתם בין מנליק שהיה בזמנו מלך שוואה (ומאוחר יותר קיסר אתיופיה) לאיטליה בראשות פייטרו אנטונלי ב-2 במאי 1889 בעיירה האתיופית ווצ'אלה. מחלוקת על הפרשנות לאחד מסעיפי ההסכם הובילה למלחמת איטליה-אתיופיה הראשונה.
ההסכם "הסכם הידידות והמסחר" של ווצ'אלה כולל מספר סעיפים, בהם:
מנליק הכיר בריבונות האיטלקית על המחוזות באגוס, חמסיאן, אקלה גוזאי, סאריה, וחלקים מתיגראי (קולוניית אריתריאה).
בתמורה האיטלקים תמכו במנליק כלכלית, צבאית (אספקת נשק) ופוליטית (צידדו במנליק במאבק הירושה בין מנליק לבנו של יוהנס הרביעי הראס מנגשה).
השלכות

ההסכם החליש את ראס מנגשה יוהנס וראס אלולה במאבק על הכתר האתיופי לאחר מות יוהנס הרביעי מכיוון שהמחוזות שניתנו לאיטלקים היו מאוכלסים בתגרים והיוו מקור תמיכה לראס מנגשה.
מחלוקת על משמעות סעיף 17 בהסכם הייתה מהסיבות לפרוץ מלחמת איטליה-אתיופיה הראשונה, שש שנים לאחר חתימת ההסכם. בנוסח האיטלקי של ההסכם נכתב שאתיופיה חייבת לנהל את יחסי החוץ שלה דרך איטליה, ואילו בנוסח באמהרית נכתב שאתיופיה יכולה לפעול כך. במלחמה ניצחה אתיופיה (קרב עדווה), ולאחריה נחתמה בין הצדדים אמנת אדיס אבבה המבטלת את הסכם ווצ'אלה.
הנרי מאסי רקטור

הנרי מאסי רקטור (באנגלית: Henry Massie Rector;‏ 1 במאי 1816 –  12 באוגוסט 1899) היה עורך דין ופוליטיקאי אמריקאי מארקנסו, איש המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל ארקנסו השישי בשנים 1860–1862.
ראשית חייו

הנרי מאסי רקטור נולד בלואיוויל, קנטקי, כבנם של פאני (לבית תרסטון) ואליאס רקטור. מוצאה של משפחת רקטור היה מהמשפחות דוברות הגרמנית שישבו בגרמאנה (Germanna) שבמושבת וירג'יניה, אם כי שני הוריו היו גם ממוצא אנגלי. הוא חונך על ידי אמו ולמד שנתיים בבית ספר בלואיוויל. ב-1835 עבר רקטור לארקנסו, שם הוא מונה מאוחר יותר כמרשל של ארצות הברית.
קריירה פוליטית

רקטור נבחר לסנאט של ארקנסו ושירת בו בשנים 1848–1850. הוא למד משפטים, וב-1854 התקבל ללשכת עורכי הדין. בשנים 1853–1857 הוא שימש כמודד הראשי של ארקנסו. בשנים 1855–1859 הוא כיהן כחבר בית הנבחרים של ארקנסו ובמשך שנה כיהן כשופט בבית המשפט העליון של המדינה.
ב-1860 נבחר רקטור כמושל ארקנסו. במהלך תקופת כהונתו בתפקיד פרשה ארקנסו מהאיחוד והצטרפה לקונפדרציית המדינות של אמריקה. חוקת ארקנסו נוסחה אז מחדש, ובמסגרת השינוי קוצרה תקופת הכהונה של המושל לשנתיים. בוועידת הפרישה של המדינה שהתקיימה במרץ 1861, פנה רקטור לוועידה בנאום שבו הוא המריץ אל הרחבת העבדות בארצות הברית:
שטח החלת העבדות חייב להתרחב בהתאמה להתנגדות אליה, או שעד מהרה היא תוצב על "מסלול של ביטול מידי". ...הרחבת העבדות היא נקודה חיונית במכלול המחלוקת בין הצפון לבין הדרום... יש הדוחקים לקבלתם של תיקונים לחוקה הפדרלית כתרופת פלא לכל החוליים שתוקפים אותנו. אמצעי זה מספיק מאוד כפי שהוא קיים כעת להגנה על זכויות הדרום, אם הוא רק היה נאכף. הדרום מעוניין בעדות ממשית לרצון טוב מצד הצפון, ולא סתם הסכמים על הנייר ופשרות. הם מאמינים שהעבדות היא חטא, אנחנו לא, וכאן מונחת הבעיה.
ב-1862 סיים רקטור לכהן כמושל ארקנסו והתגייס לשירות במיליציה של המדינה כטוראי. ב-1874 הוא השתתף בוועידת החוקה של ארקנסו.
חיים אישיים

רקטור היה דודן מדרגה ראשונה של חבר בית הנבחרים של ארצות הברית הנרי קונוויי, של המושלים ג'יימס סווייר קונוויי ואליאס נלסון קונוויי, ושל גנרל צבא הקונפדרציה אלכסנדר סטין. הוא גם היה דודן מדרגה שלישית של הגנרל ג'יימס קמפר, שלימים כיהן כמושל וירג'יניה.
ב-1838 נשא רקטור לאישה את ג'יין אליזבת פילד. לשניים נולדו שבעה ילדים. ג'יין נפטרה ב-1857, ושנתיים לאחר מכן נישא רקטור בשנית לארנסטין פלורה לינד.
בנו, אליאס ו. רקטור, התמודד פעמיים בבחירות למרשת מושל ארקנסו, וכיהן במשך כמה פעמים כחבר בית הנבחרים של ארקנסו, שימש כיושב ראש הבית, ונשא לאישה את בתו של מושל מיסיסיפי והסנאטור מטעמה, ג'יימס אלקורן. נכדו, גיימס רקטור (אנ'), היה בן ארקנסו הראשון שהשתתף במשחקים האולימפיים.
הנרי מאסי רקטור נפטר בליטל רוק ב-12 באוגוסט 1899. הוא נטמן בבית הקברות מאונט הולי שבעיר. על שמו נקרא רחוב בליטל רוק. על שמו קרויים גם החלק הצפוני של הכביש הבין-מדינתי מספר 30 והעיירה רקטור שבארקנסו.
לקריאה נוספת

Sobel, Robert, and John Raimo, eds. Biographical Directory of the Governors of the United States, 1789–1978, Vol. 1, Westport, Conn.; Meckler Books, 1978, pp. 68-69.
הערות שוליים

↑  Max Brantley, What those Confederate monuments are about: Slavery, Arkansas Times, August 18, 2017.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987010649589605171  GND: 1211758680  LCCN: n2002067363  SNAC: w6b57skf  VIAF: 53511358   WorldCat (עם VIAF): 53511358
האראלד אקוויסט

| --- | --- |

האראלד אקוויסט
 לידה:  1 במרץ 1891 רוסיה הלסינקי, הדוכסות הגדולה של פינלנד
 פטירה:  10 בפברואר 1971 (בגיל 79) פינלנד הלסינקי, אוסימה, פינלנד
 מדינה:  פינלנד 
 השכלה:  אוניברסיטת אלכסנדר הקיסרית  אוניברסיטת הלסינקי  Nya svenska samskolan 
 השתייכות:  הקיסרות הגרמנית צבא הקיסרות הגרמנית פינלנד צבא פינלנד
 דרגה:   לוטננט גנרל
 תפקידים בשירות
 מפקד הקורפוס השני
 פעולות ומבצעים
 מלחמת העולם הראשונה מלחמת האזרחים הפינית מלחמת העולם השנייה (מלחמת החורף, מלחמת ההמשך)
 עיטורים
 1st Class of the Order of the Cross of the Eagle (25 בנובמבר 1935) 
 
האראלד אקוויסט (בשוודית: Harald Öhquist;‏ 1 במרץ 1891 – 10 בפברואר 1971) היה לוטננט גנרל פיני שלחם בצבא פינלנד במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה

נולד בהלסינקי שבמחוז הדוכסות הגדולה של פינלנד (אז האימפריה הרוסית היום פינלנד). הוא השלים תואר במשפטים באוניברסיטת הלסינקי, אולם בחר כמו צעירים פינים רבים שרצו לשחרר את ארצם מהכובש הרוסי השנוא, להצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית. הוא לחם לצד הקיסרות הגרמנית במלחמת העולם הראשונה במהלכה רכש ניסיון קרבי בסיסי. לאחר המלחמה כשארצו זכתה בעצמאות חזר לפינלנד והצטרף לקבוצת "המשמרות הלבנים". הוא לחם בהצטיינות במלחמת האזרחים הפינית, ולאחריה המשיך לשרת בצבא פינלנד הטרי. עם פתיחת "מלחמת החורף" פיקד אקוויסט על הקורפוס השני של צבא פינלנד שהוצב מול הארמייה השביעית הרוסית. לא רחוק ממנו הוצב הקורפוס השלישי תחת פיקודו של הגנרל אריק היינריקס. יחסיו עם מפקד הצבא קארל גוסטף אמיל מנרהיים היו קרירים, ומנרהיים לא בטח בו ולא הפקיד בידיו אחריות. אולם בהדרגה החלו הרוסים לרכז את מאמציהם בזירה שתחת פיקודם של אקוויסט והיינריקס. בהמשך עלה היינריקס בדרגה ופאבו טלוולה הובא לחזית. אולם הלחץ הרוסי היה גדול מדי, ובלית ברירה נכנעה פינלנד ב-1940. במהלך "מלחמת ההמשך" הוא היה אחראי על הקשר עם החיילים הגרמנים שחנו בשטחה של פינלנד.
ב-1949 הוציא בפינית ספר בשם "Talvisota minun näkökulmastani" ("מלחמת החורף מנקודת מבט שלי"). הוא עזב את הצבא שנתיים לאחר מכן, ונפטר בהלסינקי בשנת 1971.
הערות שוליים

↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 212.
↑  מיכאל הרסגור ואהוד פוקס, רגעים היסטוריים ורגעים היסטריים, הוצאת דביר עמ' 214.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  ISNI: 0000 0003 5611 3779  LCCN: no2011133349  VIAF: 4317149108701168780009   WorldCat (עם VIAF): 4317149108701168780009