אמפתיה
תשתית עצבית של אמפתיה רגשית > אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית

ניתן לזהות שלושה סוגים שונים של אמפתיה:
ראשית, אמפתיה רגשית (/"אמפתיה חמה")מוגדרת כיכולת לחוות רגש מותאם בתגובה למצבו הפנימי של האחר לכאוב בכאבו של האחר ולשמוח בשמחתו – אלה הן דוגמאות לאמפתיה רגשית. מחקר שנעשה בנושא, בדק התנהגות של סטודנטים בעת שחוו אמפתיה רגשית, עם מדגם של 172 סטודנטים ומצא שכאשר הם חווים זאת, הם - א. נוטים פחות לאגרסיביות, ב. יותר נוטים לעזור לזולת כשהם מזהים אנשים במצוקה.
שנית, אמפתיה קוגניטיבית (/"אמפתיה קרה"), מוגדרת כיכולת להבין מצב מנטלי או נקודת מבטו של האחר. יכולת זו מערבת יכולות של הסקת מסקנות על מצבים רגשיים, פסיכולוגים ומנטליים של האחר. אם אמפתיה רגשית נשענת על תהליכי זיהוי רגש ותהליכים גופניים, הרי האמפתיה הקוגניטיבית מערבת חשיבה והבנת הקשר. ב-1950, 2 חוקרים המציאו 6 פרטים למדידת אמפתיה, ומדדו אותם על מדגם של 80 סטודנטים
ושלישית, ישנם חוקרים הסבורים כי אמפתיה היא למעשה תהליך הכולל מרכיבים קוגניטיביים ורגשיים - כלומר, הם נוקטים בגישה כלפיה אמפתיה המשלבת את 2 הסוגים הנ"ל.
המשותף לשלוש הגישות הנ"ל להבנת מושג האמפתיה, הוא שעל מנת שתתקיים אמפתיה על הפרט לראות את נקודת המבט של האחר, בין אם בדגש על מחשבותיו או רגשותיו
על אף שבמחקרים אין הסכמה לגבי ההגדרה המדויקת של סוגי האמפתיה השונים, ישנה הסכמה כללית לכך שישנו הבדל משמעותי ביניהם. אחד ההבדלים המשמעותיים שנמצאו ביחס להתפתחות הסוגים השונים של אמפתיה, הוא סדר ההתפתחות של המערכות. נמצא כי מבחינה פילוגנטית, המערכת המוקדמת היא מערכת האמפתיה הרגשית. לעומת זאת, מערכת האמפתיה הקוגניטיבית כוללת יכולות קוגניטיביות גבוהות יותר. בנוסף, נמצא באופן עקבי כי אמפתיה רגשית ואמפתיה קוגניטיבית נשענות על מערכות מוחיות שונות.
בתסמונות על הספקטרום האוטיסטי נפגעת בעיקר המערכת הקוגניטיבית, אך לעיתים יש פגיעה בשתי המערכות.
ניתן גם לכנות אמפתיה קוגניטיבית "מנטלזיציה", או התאוריה של התודעה (שגם על פי הגדרה זו, על פי מחקרים לא חסרה לפסיכופתים), הנשענת על מערכת עצבית לייחוס מצבים מנטליים. מחקרים רבים מראים שקליפת המוח הקדם מצחית האמצעית (mPFC), המפגש בין האונה הרקתית והקודקודית (TPJ), גירוס הסינגולום האחורי (PCC/PCU) והחריץ צידי עליוני (STS) פעילים במערכת זאת. מערכת מוחית זו מופעלת כשאנשים חושבים על מצבים מנטליים של עצמם ושל אנשים אחרים. זו המערכת שמאפשרת לנו להשתמש בידע שיש לנו לגבי האחר בכל רגע נתון, אפילו לפני שהאחר פעל או הראה רגש. ליתר דיוק, ה-mPFC מעורב בחשיבה מנטלית אודות מצביו פנימיים של אדם אחר, כגון כוונתו, רגשותיו והקונטקסט הכללי למצבו. בנוסף, המעורבות של מערכת זו בהתבוננות עצמית הופך אותה לחשובה ביכולת להבחין בין המצבים המנטליים של העצמי ושל האחר
סדרה של מחקרים בחנה את התשתית העצבית המאפשרת את יכולת הדיוק האמפתי (EA – Empathetic Accuracy), היכולת לזהות במדויק את רגשותיו של האחר. בניסוי אחד קבוצת אנשים הציגו בסרטון סיפור אוטוביוגרפי ודירגו בעצמם את מצבם הפנימי. הסרטונים הוקרנו לקבוצה של צופים שהתבקשו לדרג את מצבם פנימי של המשתתפים בסרטונים. הדירוגים של המשתתפים בסרטונים ושל הצופים הושוו, ונבחנו האזורים המוחיים ב-fMRI על מנת לבדוק איזה מערכות פועלות בעת הצפייה בסרטונים. הממצאים המוחיים הראו שפעילות באזורים הנמנים עם הרשת של האמפתיה הקוגניטיבית, ובעיקר חלקה המדיאלי האמצעי, ניבאה את הדיוק האמפתי של הצופים. בנוסף, מערכות רגשיות וסומטיות, התומכות באמפתיה רגשית היו מעורבות בתהליך. תוצאות אלו מביאות למסקנה כי הבנת מצבו של האחר באופן מדויק, מצריכה הן תשומת לב לרמזים גופניים לא מילוליים כגון הבעות פנים ומחוות גוף, הן הבנת רמזים מילוליים, ואינטגרציה של שני ערוצים אלו.