stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
לא לנשום
הפקה

הבמאי והתסריטאי פדה אלוורס סיפר בריאיון לאתר הבידור "Screen Rant" שעל אף ששם האיש העיוור, נורמן נורדסטרום, לא מוזכר בסרט עצמו, ניתן לקרוא את השם על המעיל הצבאי בתצלום שנמצא בבית מתקופת שירותו הצבאי של האיש בעיראק. עם זאת, אלוורס סבר שהכינוי "האיש העיוור" ללא השם, מעניק לדמות ממד אייקוני.
לימים סיפר רודו סיאגס, שותפו של אלוורס לפיתוח הסרט, שבתסריט המקורי, לא כפי שמסתיימת הגרסה שהופצה, האיש העיוור מצליח ללכוד את רוקי באמצעות דלת צונחת סודית המותקנת בקיר הבית וכולא אותה בפינה סמויה במרתף ביתו. בסופו של דבר, האיש מכניס את רוקי להריון כדי שהיא תלד לו תינוק במקום סינדי שאותה הרג בטעות בהיותה הרה.
אלוורס הודה שבמידה מסוימת, הוא עשה את הסרט כתגובה לביקורות על הרימייק שעשה בשנת 2012 לסרט "מוות אכזרי", והתאפיין בתמונות דם רבות וסצנות שנועדו לזעזע את הצופים. אלוורס העדיף להתמקד ביצירת מתח על פני זעזוע, וכן רצה להימנע מעיסוק בעל-טבעי שהפך נדוש מדי לטעמו. אלוורס רצה לחרוג מהמקובל בסרטים דומים, ונקט שלושה צעדים: ראשית, בחר ליטול מהאנטי-גיבור את חוש הראייה בניגוד לנטייה לתת לגיבורים יכולות שעושות אותם מאיימים יותר מאדם רגיל (בסרט, העיוור נעזר בשמיעה ובחוש ריח מפותחים, בכוח פיזי רב ובמיומנות שרכש כחייל). שנית, אלוורס וסיאגס יצרו סרט פלישה לבית שמציג את ההתרחשות מנקודת המבט של הפולשים, ולא של הדייר/ים, ושלישית, הוא בחר בית מטופח יחסית שממוקם ברחוב נטוש ומפחיד, בניגוד למה שמקובל - בית מפחיד ברחוב נאה. הבית בדטרויט הוא בית אמיתי שנמצא ברחוב בואנה ויסטה 2488, ובסביבתו נעשו צילומי החוץ. הכתובת שבסרט, בואנה ויסטה 1837, לא קיימת במציאות, ומאותרת כהצטלבות רחוב בואנה ויסטה עם שדרות רוזה פארקס (בדיקה במנוע החיפוש Google Earth העלתה צומת דרכים בהמשך הרחוב). המפיק רוברט טאפרט הסביר שהכתובת האמיתית נשמרה בסוד כדי לכבד את פרטיות הדייר/ת.
ביטול התמריצים להפקות קולנוע במדינת מישיגן בקיץ 2015 יצר קשיי מימון לאחר שההפקה כבר התחייבה לצלם את הסרט בדטרויט. לפיכך צולמו רוב צילומי הפנים בתוך דגם של הבית שנבנה על במה אקוסטית ב-אולפני "שטֶרְן" בעיר פּוֹמָאז שבהונגריה. לדברי אלוורס, הצילומים בהונגריה ובאתר בדטרויט חסכו את הצורך בצילומי אולפן, ואפשרו לקיים תקציב נמוך יחסית. המעצב האמנותי של ההפקה, נומאן מארשל, סיפר שמאחר שלדמות הדייר יש סיפור קורות חיים קודם, הוא עיצב את הבית לאור חשיבה שהדייר סידר והתאים לעצמו את הבית כך שלא יצטרך לצאת ממנו, בבחינת "ביתו הוא מבצרו". ראשית נבחר ועוצב הבית, והתסריט הותאם למבנה והסידור הפנימי שלו. שלב הצילומים התחיל ב-29 בינואר 2015. הצילומים בהונגריה נמשכו שבעה שבועות, וצילומי החוץ בדטרויט - שבוע.
הפצה

בנובמבר 2014 הודיעה חברת סרטי סוני שרכשה את זכויות ההפצה העולמיות של הסרט, עדיין בשם הזמני "A Man In The Dark" (בעברית: "איש בחשיכה"). שתי חברות ההפצה הנוספות (Screen Gems; Stage 6) הן חברות בנות של "סוני". הקרנת הבכורה הייתה במסגרת פסטיבל SXSW ב-12 במרץ 2016, ובבתי הקולנוע - ב-26 באוגוסט באותה שנה. הקרנת הבכורה בישראל התקיימה ב-8 בספטמבר 2016.
גרסאות הבלו-ריי וה-DVD הופצו ב-8 וב-29 בנובמבר 2016, בהתאמה. גרסאות אלה כוללות סצנה שהושמטה מהגרסה שהופצה לבתי הקולנוע, ומסבירה את המניע של אלכס להשתתף בשוד למרות התנגדותו הראשונית. בסצנה זו, שבה מוזכר גם שמו המלא (אלכס מילר), מסביר אביו של אלכס שאין לו כסף לממן לימודי משפטים לבנו, והוא מנסה לשכנע אותו להיות שוטר. בעקבות הדברים האלה השתכנע אלכס לבצע את מעשה השוד. סצנה זו יכולה להסביר גם את בקיאותו של אלכס בהיבטים המשפטיים של מעשי הפריצה והשוד.
הכנסות

הסרט גרף הכנסות בסך 157.1 מיליון דולר. כבר בסוף שבוע הבכורה הגיעו ההכנסות ליותר מ-26.4 מיליון דולר, לעומת הערכות מוקדמות של "11 מיליון או יותר". נוכח תקציב נמוך של 9.9 מיליון ומסע קידום מכירות צנוע, הסרט נחשב להצלחה מסחררת שעשתה אותו ל"סליפר היט", סרט קולנוע שהופך ללהיט מעבר לציפיות וללא השקעה משמעותית בשיווק ובהקרנות טרום-בכורה. עבור "סרטי סוני" זו הייתה הפתעת קיץ שנייה אחרי "מסיבת נקניקיות".
ביקורות

באתר Rotten Tomatoes מקבל הסרט ציון של 88% בקרב המבקרים בשקלול 245 ביקורות, עם דירוג ממוצע של 7.30/10. סיכום הביקורות הוא שהעלילה מוצקה ומספקת תפניות חכמות, ומהווה תוספת מרעננת ואפקטיבית לסוגת הפלישה לבית, דווקא משום פשטותה. באתר Metacritic קיבל הסרט ביקורות אוהדות בדרך כלל, וזכה לציון 71 בקרב המבקרים על בסיס 39 ביקורות, ולציון 7.3 מהגולשים על בסיס 425 דירוגים. גולשי אתר Cinemascore דרגו את הסרט בציון +B בסולם +A (גבוה) עד F (נמוך).
מבקר הקולנוע של אתר IGN, ג'ים וֵיְווֹדָה, העניק לסרט ציון של 8.8 מתוך 10, וכתב שפדה אלוורס "נגע בכמה פחדים אנושיים היוליים", והמשיך לבסס את מעמדו כיוצר סרטי אימה "שראוי לפקוח עליו עין בשנים הבאות". בביקורת באתר האינטרנט של רוג'ר איברט, כתב בראיין טאלריקו שעם שלושה צעירים שעשו החלטה רעה ומנסים לשרוד בבית שהפך למבצר, הסרט אפילו נוגע ללב, כאשר מיליוני צעירים, במיוחד צעירי דטרויט, מנסים להיחלץ מהחלטות רעות. טאלריקו משבח את משחקם של לוי ולאנג, אשר לדבריו מיטיבים להציג מאבק של רצונות בין שני אנשים שעשו דברים רעים מאוד ומצדיקים את מעשיהם בעיני עצמם, ושני הגיבורים מציבים את הצופים עצורי נשימה בין שתי בחירות קוטביות, של עבריינית קטנה ושל גבר עם סוד אפל. סקוט טוביאס הגדיר את "לא לנשום" כסרט האימה הטוב ביותר לשנת 2016. המבקרים פיטר טרוורס מהמגזין "רולינג סטון" וקייל סמית שכתב ב"ניו יורק פוסט" שהסרט קרוב לשלמות, נתנו לו שלושה כוכבים מתוך ארבעה.
לדעתו של המבקר דייוויד בלאוסטין, מדובר בסיפור מקורי המתקרב לשלימות של יצירת מופת. בישראל, יאיר הוכנר נתן לסרט ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמישה, והגדיר אותו "מורט עצבים". הוכנר כתב באתר "סרט" שסטיבן לאנג מגלם "את אחד הרשעים הכי מטרידים ואמינים שנראו בקולנוע בשנים האחרונות", ושמדובר באחד מסרטי האימה הטובים ביותר שנוצרו. הוכנר מאמין שהסרט עתיד להפוך לקלאסיקה בסוגת האימה. זוהר צלח כתב שלמרות תסריט בעייתי, דמויות מאולצות ולא מפותחות וטריקים זולים, זהו סרט אפקטיבי בזכות עבודות צילום וסאונד מרשימות, כלב שגונב את ההצגה כאחד הכלבים המלחיצים ביותר בקולנוע מאז העיבוד הקולנועי ל"קוג'ו" (1983) וסוף מעוות ומותח עם טוויסט נהדר.
באוקטובר 2016 דורג הסרט במקום ה-50 ברשימת שישים סרטי האימה הגדולים של מאה ה-21, שפרסם כתב העת "רולינג סטון", בשל היות הסרט "תוספת מקורית לקנון האימה", כהגדרת העורכים. כמו כן, מבקרי הקולנוע של המגזין בחרו את "לא לנשום" במקום השני ברשימת עשרת סרטי האימה הטובים ביותר לשנת 2016.
פרסים

| פרס | מועד הטקס | קטגוריה | מועמד | החלטה |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| פרסי בחירת מבקרי הסרטים (אנ') | 11 בדצמבר 2016 | סרט מדע בדיוני/אימה הטוב ביותר | לא לנשום | מועמדות |
| פרס אגודת מבקרי הסרטים של סנט לואיס (אנ') | 18 בדצמבר 2016 | סרט אימה/מדע בדיוני הטוב ביותר | לא לנשום | מועמדות |
| פרסי אמפייר | 19 במרץ 2017 | סרט אימה הטוב ביותר (אנ') | לא לנשום | מועמדות |
| פרס סאטורן | 28 ביוני 2017 | סרט אימה הטוב ביותר | לא לנשום | זכייה |
| פרסי Fangoria Chainsaw (אנ') | 2 באוקטובר 2017 | הסרט הטוב ביותר | לא לנשום | מועמדות |
| פרסי Fangoria Chainsaw (אנ') | 2 באוקטובר 2017 | שחקן המשנה הטוב ביותר | סטיבן לאנג | זכייה |
סרט המשך

סרט ההמשך, "לא לנשום 2", יצא לבתי הקולנוע ברחבי העולם במהלך סוף שבוע 12–13 באוגוסט 2021, ובו שב סטיבן לאנג בדמות נורמן נורדסטרום/"האיש העיוור". צילומי הסרט תוכננו להתחיל באפריל 2020, אך התעכבו בשל מגפת הקורונה, והתקיימו בבלגרד בירת סרביה.
עיבודים בשפות זרות > הודו

בעקבות ההצלחה הקופתית שנחל "לא לנשום" בהודו, אישר אלוורס ב-20 באוקטובר 2016 שמתקיים משא ומתן על הזכויות להפקת רימייק בשפה הטמילית. את דמות הקשיש העיוור יגלם השחקן ההודי ויקראם (שם במה של קנדי ג'ון ויקטור)(אנ'), ויביים אננד שנקר (אנ'). הסרט יצולם במדינת טאמיל נאדו ויופק על ידי חברת Studio Green. כמו כן, נמסר שסיפור העלילה יעבור שינויים, כדי להתאימו למה שהוגדר "הרגישויות של הצופים הטמיליים", והשחקן הראשי עושה דיאטה מיוחדת ופעילות גופנית, ומתאים את הופעתו החיצונית לדמות הקשיש העיוור. ואולם, בספטמבר 2018 נמסר שהרעיון של שיתוף פעולה בין ויקראם לשנקר ירד מהפרק, ולפי דיווחים בתעשיית הקולנוע הטמילית, את הסרט יביים ראג'ש סלווה(אנ') ויפיק כמאל חסן(אנ'). לפי הדיווח, צילומי הסרט יסתיימו בסוף שנת 2018.
עיבודים בשפות זרות > נפאל

ב-2 בפברואר 2018 התקיימה בקטמנדו הקרנת בכורה חגיגית של רימייק נפאלי לא רשמי בשם "שֶׁר בָּאהָאדוּר" (אנגלית: Sher Bahadur; נפאלית: शेरबहादुर) שביים ראג' רָגְ'בָּנְשִׁי.
כאב אוזניים

| --- | --- |

 תחום:  נוירולוגיה 
 גורם:  הצטננות, parotitis, דלקת שקדים, מורסה, סינוסיטיס, foreign body in ear, דלקת האוזן התיכונה, דלקת האוזן החיצונית, upper respiratory tract infection, dental disease 
 קישורים ומאגרי מידע
 eMedicine:  845173 
 MeSH:  D004433
 סיווגים
 ICD-10:  H92 
 ICD-11:  AB70.2 
 
כאב אוזניים חריף
כאב אוזניים כרוני
כאבי אוזניים (באנגלית: Ear pain) הם כאבים באוזן. כאבי אוזניים ראשוניים הם כאבים שמקורם באוזן. כאבי אוזניים משניים, הם כאבים אשר מקור הכאב שונה מהמיקום בו מורגש הכאב.
ל-83% מהילדים יש לפחות מקרה אחד של זיהום באוזן אמצעית עד גיל שלוש.
אבחון

באופן כללי ניתן לגלות את הסיבה לכאבי אוזניים על ידי בדיקה יסודית של כל הסימפטומים וביצוע בדיקה גופנית, ללא צורך בכלי הדמיה כמו בדיקת CT. עם זאת, ייתכן שיהיה צורך בבדיקה נוספת אם קיימים דגלים אדומים כמו ירידה בשמיעה, סחרחורת, צלצול באוזן או ירידה בלתי צפויה במשקל.
אבחון > סימנים ותסמינים

כאבי אוזניים יכולים להופיע באוזן אחת או בשתיהן. במקרים מסוימים הכאבים יכולים להיות עמומים מאוד ובמקרים אחרים הם יתאפיינו בעוצמה רבה ובחדות. הכאבים עלולים להיות מלווים בתופעות כמו חום, תחושת סחרחורת, גירוד באוזניים או תחושת מלאות באוזן. כמו כן, לעיסה עלולה להחמיר את הכאבים. הכאב אינו בהכרח רציף.
כאבי אוזניים כתוצאה מזיהום הם הנפוצים ביותר בקרב ילדים ויכולים להופיע אצל תינוקות. מבוגרים עשויים להזדקק להערכה נוספת במידה ויש להם אובדן שמיעה, סחרחורת או צלצול באוזן. דגלים אדומים נוספים כוללים סוכרת, מערכת חיסון מוחלשת, נפיחות שנראית באוזן החיצונית או נפיחות לאורך הלסת.
פתופיזיולוגיה

ניתן לחלק את האוזן באופן אנטומי לאוזן חיצונית, לתעלת השמיעה החיצונית, לאוזן תיכונה ולאוזן הפנימית. לא ניתן להבחין בין השלושה מבחינת תיאור הכאב אשר האדם חווה.
עצבים רבים מספקים תחושה לחלקי האוזן השונים. עצבים אלו מעצבבים גם חלקים אחרים בגוף, מהפה לחזה ולבטן. לגירוי עצבים אלה בחלק אחר בגוף יש פוטנציאל לייצר כאב באוזן.
גורמים

רוב הגורמים לכאבי אוזניים אינם מסכני חיים. כאבי אוזניים ראשוניים שכיחים יותר מכאבי אוזניים משניים, ולעיתים קרובות הם נובעים מדלקת או פציעה. ישנם לא מעט תנאים הגורמים לכאבי אוזניים משניים וכאבים אלו נעים בין תסמונת המפרק הזמנית לדלקת גרון.
כאשר יש דגל אדום אחד מדובר בנוכחותם של גורם סיכון אחד או יותר הכוללים עישון, שימוש כבד באלכוהול (יותר מ־3.5 משקאות ביום), סוכרת, מחלת עורקים כליליים וגיל מבוגר (יותר מ-50). גורמים אלה מגדילים את הסיכון ללקות בגורם רציני לכאבי אוזניים, כמו סרטן או זיהום קשה.
אם ישנם דגלים אדומים ייתכן שיהיה צורך לבצע בדיקות נוספות כגון בדיקת CT או ביופסיה כדי לשלול אבחנה מסוכנת יותר. אבחנות כאלה כוללות ממאיר (או נמק) דלקת השד, דלקת עורקים זמנית וסרטן. חשוב לציין כי בעוד שנוכחותו של דגל אדום אכן מעוררת חשד לאחת מארבע המחלות הללו, היא אינה מבטיחה אבחנה שכן ניתן לראות סימפטום אחד במצבים שונים. אם אין דגלים אדומים, מקורות אחרים לכאבי אוזניים הופכים לסיכוי סביר יותר.
טיפול ומניעה

טיפול בכאבי אוזניים תלוי בנסיבות. אם יש זיהום חיידקי, לעיתים מומלץ ליטול אנטיביוטיקה. כמו כן, תרופות ללא מרשם יכולות לעזור בבקרת אי הנוחות. ישנם מספר גורמים לכאבי אוזניים אשר דורשים ניתוח.
דלקות אוזניים זיהומיות רבות מטופלות באמצעות ניקוי האזור, אנטיביוטיקה מקומית, ומשככי כאבים דרך הפה.
בהתחשב במגוון הגורמים לכאבי אוזניים, חלק מהגורמים דורשים טיפול שאינו אנטיביוטיקה. המחלה האוטואימונית פוליכונדריטיס מטופלת, על ידי חימום ועיסוי האזור ולאחר מכן, הפניה לרופא שיניים.
ראו גם

דלקת אוזניים
אוזן תיכונה
דלקת גרון
לקריאה נוספת

Naser, S. S. A., & Al-Nakhal, M. A. (2016). A Ruled Based System for Ear Problem Diagnosis and Treatment. World Wide Journal of Multidisciplinary Research and Development, 2(4), 25-31.
Naser, S. S. A., & Hasanein, H. A. A. (2016). Ear Diseases Diagnosis Expert System Using SL5 Object. World Wide Journal of Multidisciplinary Research and Development, 2(4), 41-47.
Leach, A. J., Wigger, C., Beissbarth, J., Woltring, D., Andrews, R., Chatfield, M. D., ... & Morris, P. S. (2016). General health, otitis media, nasopharyngeal carriage and middle ear microbiology in Northern Territory Aboriginal children vaccinated during consecutive periods of 10-valent or 13-valent pneumococcal conjugate vaccines. International journal of pediatric otorhinolaryngology, 86, 224-232.
הערות שוליים

1 2  Orofacial pain and headache, Edinburgh: Mosby, 2008
↑  Jose Rosa-Olivares, Amanda Porro, Marielys Rodriguez-Varela, Gloria Riefkohl, Otitis Media: To Treat, To Refer, To Do Nothing: A Review for the Practitioner, Pediatrics in Review 36, 2015-11-01, עמ' 480–488 doi: 10.1542/pir.36-11-480
1 2 3 4 5  John Scott Earwood, Tyler Sherrod Rogers, Nicholas Alan Rathjen, Ear Pain: Diagnosing Common and Uncommon Causes, American Family Physician 97, 01 01, 2018, עמ' 20–27
↑  Elizabeth Harrison, Matthew Cronin, Otalgia, Australian Family Physician 45, 2016-07, עמ' 493–497
↑  Jose Rosa-Olivares, Amanda Porro, Marielys Rodriguez-Varela, Gloria Riefkohl, Otitis Media: To Treat, To Refer, To Do Nothing: A Review for the Practitioner, Pediatrics in Review 36, 2015-11, עמ' 480–486; quiz 487–488 doi: 10.1542/pir.36-11-480
↑  Kaitesi Batamuliza Mukara, Peter Waiswa, Richard Lilford, Debara Lyn Tucci, Knowledge and care seeking practices for ear infections among parents of under five children in Kigali, Rwanda: a cross-sectional study, BMC Ear, Nose and Throat Disorders 17, 2017-10-10 doi: 10.1186/s12901-017-0040-1
1 2  Morton, David A., Gross anatomy : the big picture, New York: McGraw-Hill, 2011
↑  Keith Conover, Earache, Emergency Medicine Clinics of North America 31, 2013-05, עמ' 413–442 doi: 10.1016/j.emc.2013.02.001
↑  Paul Schaefer, Reginald F. Baugh, Acute otitis externa: an update, American Family Physician 86, 2012-12-01, עמ' 1055–1061
↑  Tintinalli's emergency medicine : a comprehensive study guide, Eighth edition, New York
1 2  תוכן=Harrison, Tinsley Randolph, 1900-1978,, Harrison's Manual of medicine, 19th edition, New York
↑  Ryan E. Neilan, Peter S. Roland, Otalgia, Medical Clinics of North America 94, 2010-09, עמ' 961–971 doi: 10.1016/j.mcna.2010.05.004
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007536889705171  LCCN: sh87007264 
הבהרה: המידע בוויקיפדיה נועד להעשרה בלבד ואינו מהווה ייעוץ רפואי.
סוני ושר

| --- | --- |

 מקום הקמה:  ניו יורק 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית ארצות הברית
 תקופת הפעילות:  1964 – 1977   1979, 1987- איחודים חד פעמיים
 עיסוק:  זמרים
 סוגה:  פופ • פופ רוק • פולק רוק • עממית
 חברת תקליטים:  קשת (1964) ריפרייז (1964–1965) אטלנטיק/אטקו (1965–1967) MCA/קאפ (1971–1974) וורנר (1977)
 פרסים והוקרה:  כוכב בשדרת הכוכבים בהוליווד 
 פרופיל ב-IMDb
 חברים
 סוני בונו (נפטר ב-1998)   שר
 
סוני ושר (באנגלית: Sonny & Cher) הוא צמד אמריקאי לשעבר שהורכב מבעל ואישה, סוני בונו ושר, שפעל בשנות ה-60 וה-70 כזמרים וכמנחי טלוויזיה.
הצמד החל בקריירה מוזיקלית משותפת במהלך שנות ה-60, כזמרי ליווי עבור הפקות של פיל ספקטור. סוני ושר זכו לתהילה בשנת 1965 עם הלהיט I Got You Babe, והוציאו חמישה אלבומי אולפן ו-11 אלבומים נוספים. מכירת אלבומיהם מסתכמת בכ-40 מיליון עותקים, אשר הובילו לשתי מועמדויות לפרס הגראמי. בשנות ה-70 החלו להנחות שתי תוכניות טלוויזיה מצליחות The Sonny & Cher Show, The Sonny & Cher Comedy Hour. הקריירה הזוגית הסתיימה בגירושים.
במקביל להיותה חלק מהצמד המוזיקלי, פתחה שר בקריירת סולו מצליחה בשנת 1966 עם הלהיט Bang (Bang (My Baby Shot Me Down אותו כתב והפיק לה בעלה. בונו עזב את עולם הבידור, הצטרף לפוליטיקה ועד למותו בתאונת סקי ב-1998, תפקד כחבר קונגרס של ההמפלגה הרפובליקנית מטעם מדינת קליפורניה.
הצמד קיבל כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על תרומתו לעולם הטלוויזיה, לאחר מותו של בונו. הרולינג סטון דירג אותם במקום ה-18 ברשימת "20 צמדי המוזיקה המצליחים ביותר אי פעם".
ביוגרפיה > הכירות ותחילת הקריירה

שרילין סרקיסיאן פגשה לראשונה את סלווטורה בונו בבית קפה בלוס אנג'לס בנובמבר 1962, כאשר הייתה בת 16 בלבד. סוני בונו, שהיה מבוגר ממנה ב-11 שנים, עבד אצל המפיק פיל ספקטור באולפני חברת התקליטים "גולד סטאר". השניים התקרבו, ולאחר תקופה נישאו בשנת 1964, אך באוטוביוגרפיה שלו בונו כותב כי אלה לא היו נישואים רשמיים (הם למעשה נישאו כחוק רק לאחר לידת בתם, צ'סטיטי).
בעידודו של בונו, שר התחילה כזמרת רקע, ושרה בכמה מההפקות המפורסמות של ספקטור, כגון: Be My Baby, של הלהקה The Ronettes ו-You've Lost That Lovin' Feelin, של הרייצ'ס ברדרס.
ביוגרפיה > 1965–1966: הצלחה ראשונית

הצמד ניסה להתפרסם עם מספר שירים בשם "סיזר וקלאו" (יוליוס קיסר וקלאופטרה), אך ללא הצלחה. ההישג המשמעותי הראשון של הזוג הגיע עם צאתו של השיר Baby Don't Go בספטמבר 1964, תחת שמותיהם הפרטיים. השיר זכה להצלחה צנועה והגיע למקום ה-8 במצעד הבילבורד הוט 100.
האלבום הראשון של הצמד Look at Us הופץ בשנת 1965 וכלל את הלהיט I Got You Babe. השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד והאלבום למקום השני במצעד הבילבורד 200 ונשאר בו למשך שמונה שבועות. השיר הפך ללהיט ענק אשר הסב תשומת לב רבה אל הצמד, והם הרבו להתארח בתוכניות טלוויזיה ולהופיע בהן עם שיריהם. במהלך 1965, חמישה שירים של הצמד הגיעו ל-20 הגדולים במצעד הבילבורד הוט 100. כשנה לאחר מכן, בשנת 1966 הוציא הצמד את האלבום The Wondrous World of Sonny & Chér אשר כלל בעיקר גרסאות כיסוי לשירים מוצלחים ומוכרים, וזכה להצלחה ממוצעת כאשר הגיע למקום ה-34 במצעד הבילבורד 200. באותה השנה, במקביל להצלחה הזוגית, פתחה שר בקריירת סולו כאשר הוציאה את הלהיט (Bang Bang (My Baby Shot Me Down שהגיע למקום השני במצעד הבילבורד. את השיר כתב לה בעלה עבור האלבום The Sonny Side of Chér, אותו גם הפיק. כמו כן, ביצעה את שיר הנושא של הסרט אלפי, בעל אותו השם.
ביוגרפיה > 1967–1969: מהמורות בקריירה

בשנת 1967 הופץ אלבומם השלישי של הזוג In Case You're in Love, אשר הגיע למקום ה-45 במצעד הבילבורד 200 וכלל בין היתר את הלהיט The Beat Goes On, שהגיע למקום השישי במצעד הבילבורד הוט 100, ואת הסינגל Little Man שהגיע למקום ה-21 במצעד הבילבורד, וגם למקום הראשון בשש מדינות באירופה, בעיקר סקנדינביה.
בונו קיווה לנצל את ההצלחה המוזיקלית של הצמד תוך שהוא מנסה לעורר חשיפה במדיומים נוספים, וארגן לו ולאשתו לככב בסרט בשם Good Times, שהיה פרודיה לסרטי ז׳אנר כמו מערבונים, מותחנים וסרטי בלשים. עלילת הסרט עסקה בצמד האמיתי בוחן באילו סרטים עליו לשחק ובכך בעצם יוצר הסרט עלילה קומית של ארבעה סרטים קצרים שונים אשר מקושרים על ידי עלילה ראשית אחת. הסרט היה לכישלון קופתי כאשר הכניס כ-800 אלף דולר על תקציב של מעל מיליון דולר. בעקבות הכישלון, הוחלפו סוני ושר באלביס פרסלי וננסי סינטרה בסרט ההמשך המתוכן Speedways. הזוג ניסה את הצלחתו פעם נוספת בקולנוע עם הסרט Chastity בכיכובה של שר, אותו כתב והפיק בונו, שהיה גם הוא לכישלון.
בעקבות הכשלונות הקופתיים, החלו הצמד לאבד פופולריות. הנישואים המונוגמיים של הזוג וגישתם המתנגדת לשימוש בסמים היו סיבה נוספת לאובדן התהילה בתקופה בה שגשג הרוק הפסיכדלי וצריכת סמים הפכה לנפוצה, בשיא המהפכה המינית. הגישה של הצמד נתפסה כמיושנת והמוזיקה של הזוג הפכה לאטרקטיבית פחות בעיני הקהל הצעיר. הזוג עבר ללאס וגאס שם הופיעו עם מופעי שירה ובידור בשעות הערב בברים. באחד הערבים הללו גילה אותם מחדש צייד כישרונות.
ב-4 במרץ 1969 נולד בנם המשותף של הזוג, כנקבה בשם צ׳סטיטי, בהמשך חייו שינה את מינו ונקרא צ'אז.
ביוגרפיה > 1970-1977: הצלחה טלוויזיונית וגירושין

בשנת 1970 כיכבו סוני ושר במופע הטלוויזיני הראשון שלהם, שכלל מערכונים, סלפסטיק, ושירה חיה. הופעתם זכתה לשבחים מצד המבקרים, והם החלו להשתתף בתוכניות טלוויזיה רבות בתור צמד קומי. בין היתר כיכבו בפרק בסדרה סקובי דו בתור עצמם.
הצמד משך את תשומת ליבו של מפיק ברשת CBS כאשר התארחו בפרק בתוכנית של מרב גריפין. המפיק הציע לזוג תוכנית בידור משלהם, The Sony & Cher Comedy Hour, אשר עלתה ב-1971 בתור תוכנית לחודשי הקיץ בלבד. התוכנית, שאורכה כשעה, כללה שירה חיה, מערכונים שונים וגם אירוח של כוכבים אחרים. התוכנית נשענה רבות על הנחיה משותפת של הזוג, שהתאפיינה בדמות הבעל השמח והחינני שמנסה להצחיק את זוגתו הקשוחה, והבלתי משועשעת ממנו. כך נוצרה התדמית החיובית של בונו מול תדמיתה הקשוחה של שר, אף על פי שבפועל מאחורי הקלעים היחסים בין בני הזוג היו שונים לחלוטין, שכן בונו שלט בכל פרט במערכת היחסים ובקריירה המשותפת. אחרי הקיץ התוכנית חזרה בתור תוכנית קבועה בשעות הפריים טיים ברשת CBS, ורצה במשך ארבע עונות וזכתה להצלחה גדולה. במהלך אחד המערכונים בתוכנית, התלבשה שר כמו קלאופטרה בתלבושת עם בטן חשופה, בכך הייתה לאישה הראשונה בעולם לחשוף את טבורה בטלוויזיה, דבר שנחשב טאבו בזמנו. התוכנית קיבלה 15 מועמדויות לפרס אמי בכל שנותיה, וזכתה פעם אחת עבור בימוי. שר זכתה בפרס גלובוס הזהב על תפקידה בתוכנית בשנת 1974. במקביל, החיה הזוג את הקריירה המוזיקלית שלו בשנת 1972 עם האלבומים All I Ever Need Is You ו-Mama Was a Rock and Roll Singer, Papa Used to Write All Her Songs ב-1973.
במהלך העונה השלישית של תוכנית הבידור, הזוגיות של סוני ושר החלה להתפרק. הפרידה והגירושים של הזוג, שהושלמו ביוני 1975, הובילו לביטול התוכנית אחרי עונתה הרביעית במאי 1974, כשהיא עדין נהנית משיאי רייטינג ומדורגת כל שבוע בעשירייה הפותחת של טבלאות הרייטינג בפריים טיים.
בונו החל להנחות תוכנית משלו, The Sonny Comedy Revue, שהתבססה על הסגנון הקומי שהיה בתוכנית של הזוג, אך התוכנית נכשלה ובוטלה לאחר שישה שבועות בלבד. מנגד, שר החלה להנחות תוכנית משל עצמה The Cher Show ברשת CBS שזכתה להצלחה ונמשכה שתי עונות. בתוכנית הקומית-מוזיקלית, שר אירחה כוכבים כמו בט מידלר, טינה טרנר, אלטון ג'ון, חמישיית הג'קסונים ועוד. קלוריס ליצ'מן וג'ק אלברטסון אף זכו בפרס אמי על ההתארחות שלהם בתוכנית של שר. בסך הכל התוכנית קיבלה שש מועמדויות לאמי בזמן שידורה, ונהנתה מדירוגים טובים ואף הייתה לתוכנית שקיבלה הכי הרבה מכתבי מעריצים אי פעם ברשת CBS.
לאחר כשנתיים של חוסר תקשורת, הזוג התאחד (בתחום הקריירה) והחלו להנחות יחד תוכנית חדשה בשם The Sonny & Cher Show בשנת 1976. לאחר כשנתיים התוכנית בוטלה בשנת 1977. הצלחת הזוג במהלך שנות ה-70 משתקפת גם ביצירת והפצת בובות דמויות ברבי בדמותם.
הזוג התפצל סופית הן בתחום האישי והן בתחום הקריירה. סוני ושר התאחדו פעמיים: ב-1979 בהופעה טלוויזיונית חד פעמית בתוכנית של מייק דאגלס, וב-1987 בתוכנית של דייוויד לטרמן שרו יחד באופן לא מתוכנן את הלהיט המוכר ביותר שלהם I Got You Babe.
אחרית דבר ומורשת

לאחר פירוק הצמד, שר המשיכה בקריירה מוזיקלית מצליחה אשר הניבה עשרות אלבומים במכירות של מאות מיליוני עותקים וזכייה בפרס גראמי, כמו גם קריירת משחק שהניבה פרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר על סרטה מוכת ירח. כמו כן, זכתה בפרס אמי על שידור המופע Living Proof: The Farewell Tour. בונו המשיך בקריירת משחק שלא צלחה ולבסוף הצטרף לפוליטיקה ושימש כחבר קונגרס של המפלגה הרפובליקנית מטעם מדינת קליפורניה עד למותו בינואר 1998, בגיל 62, בתאונת סקי.
הלוויה של בונו שודרה בשידור חי ברשת CBS, בה שר ספדה בבכי וקראה לו "הדמות הכי בלתי נשכחת שהכרתי". את אלבומה Believe שיצא מספר חודשים אחר מותו, הקדישה שר לבונו. באותה השנה קיבל הצמד כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד על תרומתו לטלוויזיה. בטקס נכחו שר ומארי, אלמנתו של בונו, שקיבלה את הכוכב בשמו.
בשנת 1999 שודר סרט הטלוויזיה העלילתי And the Beat Goes On: The Sonny and Cher Story, שגולל את סיפורו של הצמד תוך התבססות על האוטוביוגרפיה של בונו. הסרט היה מועמד לשני פרסמי אמי.
שר ממשיכה להופיע עם השירים שלה ושל בונו בסיבובי ההופעות שלה, בדרך כלל כאשר על הבמה מוצג צילום של בונו ששר את חלקו בשירים בעוד שר שרה חי על הבמה.
דיסקוגרפיה > אלבומי אולפן

1965: Look at Us
1966: The Wondrous World of Sonny & Chér
1967: In Case You're in Love
1972: All I Ever Need Is You
1973: Mama Was a Rock and Roll Singer, Papa Used to Write All Her Songs
דיסקוגרפיה > אלבומי אוסף

1965: Baby Don't Go – Sonny & Cher and Friends
1967: The Best of Sonny & Chér
1968: Sonny & Cher's Greatest Hits
1972: The Two of Us
1974: Greatest Hits
1975: The Greatest Hits
1981: The Greatest Hits of Sonny & Cher
1991: The Beat Goes On: The Best of Sonny & Cher
דיסקוגרפיה > אלבומי פסקול

1967: Good Times
דיסקוגרפיה > אלבומי הופעה

1971: Sonny & Cher Live
1973: Live in Las Vegas Vol. 2