stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
נורמן לואיס
חיים מאוחרים > קבוצת אמני "הספירלה"

לואיס היה חבר מייסד של "הספירלה", קבוצת אמנים וכותבים שנפגשו באופן קבוע וכללו את צ'ארלס אלסטון, רומארה בירדן והייל וודרוף. הקבוצה נפגשה "כדי לדון בפוטנציאל של אמנים שחורים לעסוק בסוגיות של שוויון גזעי ומאבק בשנות השישים באמצעות עבודותיהם." למרות קיומה הקצר של הקבוצה, הייתה לה השפעה רבה בעולם האמנות, שכן משכה תשומת לב לנושאים רבים של אי שוויון גזעי שהיו קיימים באותה תקופה.
בגלל מחאתם המתמשכת של אנשי "הספירלה" וקבוצות אחרות נגד התערוכה ב-1968 "הארלם" במוזיאון המטרופוליטן לאמנות, אומנים שחורים הפכו לגלויים יותר בעולם האמנות.
לפני תערוכה זו, המוזיאון לא הציג שום דבר מהארלם. הארלם הייתה ידועה באמנות ובמוזיקה שלה, אך בתערוכה ההיא הם לא הוצגו. במקום זאת, התערוכה הייתה מורכב מצילומים שצילמו צלמים שלא היו תושבי השכונה, והראו את האנשים שגרים במקום.
המחאה הייתה כי לדעת אנשי הקבוצה, צריך היה להציג יותר תרבות שחורה, במקום להפוך את התערוכה כאילו מדובר בצילומי גן חיות אנושי.
הערות שוליים

↑  נורמן לואיס, באתר אנציקלופדיה בריטניקה (באנגלית)
↑  Norman Lewis | Smithsonian American Art Museum, americanart.si.edu (באנגלית)
↑  CBS News March 20, 2016, 9:25 Am, Reappraising the art of Norman Lewis, www.cbsnews.com (באנגלית)
1 2  Serena Qiu, Serena Qiu, Norman Lewis, ARTnews.com, ‏2016-05-26 (באנגלית)
↑  John Simon Guggenheim Foundation | Norman Lewis (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007569069505171  BnF: cb17805640m (data)  GND: 121158527  ISNI: 0000 0000 6684 1217  LCCN: n88199534  RKD: 305122  SUDOC: 078541956  ULAN: 500060084  VIAF: 72242388   WorldCat (עם VIAF): 72242388
סבטלוסט ברוד

ההיכל הביתי החדש ויוש
סבטלוסט ברוד (בקרואטית: KK Svjetlost Brod) הוא קבוצת כדורסל קרואטית מהעיר סלבונסקי ברוד שבמזרח קרואטיה, המשחקת בליגת העל הקרואטית.
היסטוריה

המועדון הוקם בשנת 1946 והשתתפה בליגה היוגוסלבית. שמו הראשון Crvena Zvezda (הכוכב האדום), אשר היה אופייני יותר למועדון הסרבי "הכוכב האדום בלגרד". ניתן להניח כי השם נבחר בגלל הרעיון הקומוניסטי הבסיסי. במשך השנים, השתנה שמה של הקבוצה מספר רב של פעמים: BSK, פרולטר, אוריולס, אוריולס יסין, סבטלוסט אוריוליס ברוד, ומאז 2005: סבטלוסט ברוד.
הקבוצה משחקת בליגה הקרואטית הבכירה מאז עונת 1996/97. בעונת 2002/03 הגיעה הקבוצה עד לחצי גמר הגביע הקרואטי. מאמן הקבוצה בעבר דראזן סטויץ', אימן את נבחרת הנוער של קרואטיה.
היסטוריה > במסגרת אירופאית

הקבוצה השתתפה במסגרת אירופאית בפעם הראשונה בעונת 1998/99 בגביע קוראץ', אך הודחה על ידי קבוצת פלקו סומבטהי מהונגריה. בעבר השתתפה הקבוצה בליגה הבלקנית.
בחודש מרץ 2010 החלה הקבוצה לשחק בהיכל ויוש החדש, עם קיבולת של 2,500 מקומות ישיבה.
שחקנים בולטים בעבר ובהווה

קרואטיה פראן פילפיץ'
קרואטיה מיס דימיניץ'
קרואטיה מרקו פיפלוביץ'
ארצות הברית מרכוס נוריס
סרביה פטאר ז'יבקוביץ'
מקדוניה טומה דיסלייב
קרואטיה לוקה פטקוביץ'
קרואטיה פיליפ ווקיצ'ביץ'
ניסוי הקונפורמיות של אש

ניסוי הקונפורמיות של אָש נערך בשנת 1951 על ידי החוקר סולומון אש, מטרת הניסוי: חקירת כוחה של הקונפורמיות הקבוצתית, והוא משתייך לתחום הפסיכולוגיה החברתית.
דוגמה של כרטיסים מהניסוי. הכרטיס הימני מציג את שלושת הקווים שהנבדקים היו אמורים להשוות לקו הבודד שבכרטיס השמאלי.
מהלך הניסוי

אָש הושיב שבעה אנשים בחדר, כאשר מתוכם אדם אחד הוא הנבדק והשאר משתפי פעולה עם החוקר. לאנשים הוצגו שלושה קווים אנכיים באורכים שונים, ועליהם היה לומר איזה מהקווים דומה ביותר באורכו לקו נוסף שהוצג (המטלה הייתה קלה). האנשים נשאלו זה אחר זה לגבי תשובתם לכל סט קווים, כאשר הנבדק היה תמיד האחד לפני האחרון שענה את תשובתו, כך ששמע את תשובותיהם של חמישה אנשים אחרים.
בפעמיים הראשונות ענו כל המשתתפים את התשובה הנכונה, אך בשאר צעדי הניסוי, ענו משתפי הפעולה את התשובה הנכונה רק ברבע מהפעמים. בשאר הפעמים ענו כולם את אותה תשובה שגויה.
אש רצה לבדוק אם הנבדק ישנה את התנהגותו לאור התנהגותם של שאר האנשים. כאשר שאר האנשים ענו נכון, הנבדקים לא טעו בזיהוי הקו הדומה. אך כאשר משתפי הפעולה נתנו תשובה שגויה, נטו הנבדקים לענות כמוהם. חצי מהנבדקים ענו תשובה שגויה כמו שאר המשתתפים לפחות במחצית מצעדי הניסוי. רק רבע מהנבדקים לא התנהגו בצורה קונפורמית באף אחד מהמקרים ונתנו תשובה נכונה בכל הצעדים.
אש שאל את נבדקיו מדוע הם ענו כפי שענו. התשובה הנפוצה ביותר הייתה שהנבדק ידע שהוא עונה תשובה שגויה, אך לא רצה לענות באופן שונה. בנוסף, חלק מהנבדקים הטילו ספק ביכולת השיפוט שלהם ואילו אחרים טענו שהשתכנעו שהקו עליו הצביעו יתר המשתתפים הוא הדומה ביותר.
אש בחר דווקא משימה קלה שהתשובה שלה כה ברורה מכיוון שרצה לחקור צייתנות, קונפורמיות ציבורית באופן טהור, תוך נטרול האפשרות שהמשתתפים שינו את דעתם לגבי התשובה הנכונה, או טעו לגביה מלכתחילה.
אימות

מחקרים מאוחרים יותר (של אלן ולווין) שהשתמשו בפרדיגמה ניסויית זו מצאו שכאשר הקבוצה אינה מציגה עמדה אחידה, יורדת בצורה דרסטית מידת ההתנהגות הקונפורמית. מספיק שאדם אחד יציג עמדה שונה מיתר המשתתפים (גם אם היא אינה זהה לזו של הנבדק), כדי להקטין את הסיכוי להתנהגות קונפורמית של הנבדק.
למעשה, עלה כי מה שחשוב לשם קונפורמיות הוא הקונצנזוס, ולא מספר האנשים החושבים אותו הדבר.
ראו גם

מונחים בפסיכולוגיה חברתית
הערות שוליים

↑  Allen, V.L & Levine, J.M. (1969). Consensus and conformity. Journal of Experimental Social Psychology. V.5 (4), pp. 389-399.
משרט

משרטים חד ודו צדדיים
מחוגת משרט
משרט הוא כלי ידני המשמש בעיבוד מתכות. הוא משמש לסימון, בעיקר של קווים, על החומר, לפני עיבוד נוסף שלו. המשרט הוא עזר חשוב בהעברת התוכנית, או תבניות התכנון, אל החומר הגולמי. הוא משמש במקום סימונים בעפרון או בדיו מפני שבמתכות סימונים כאלו פחות מדויקים בגלל הרוחב שלהם, מטשטשים ונמחקים מהר. בניגוד לכך, סימוני המשרט הם באופן ניכר מאוד דקים ועמידים יותר. כאשר המתכת אינה מצופה, סימני צבע יכולים להגדיל את הניגודיות של סימוני המשרט, בלי לפגוע בדיוק ובעמידות של הסימון.
המשרט עשוי ממוט מתכת עם קצה מפלדה יצוקה, מוקשחת, ומעובדת בחום. החוד בקצה, המיצר את הסימון בפועל, מחודד לזווית של 30 או 40 מעלות. יש משרטים עם קצה מחודד יחיד, וישנם שבכל קצה שלהם יש נקודת חוד. משיכת חוד המשרט על פני המתכת מייצרת שריטה שטחית מאוד על פני השטח. בשימוש בסיסי, כדי לסמן קו, מושכים את המשרט לאורך מוט, למשל סרגל מתכת.
משרט גרירה

הכלי משמש לסימון קווים במרחק שנקבע מקו הבסיס. החלק המעובד מושם על יחידה משופעת, כך שהאזור בו נדרש הסימון יהיה מאונך לפני משטח קבוע (למשל שולחן עבודה) והקו שיש לסמן יהיה מקביל למשטח של שולחן העבודה. את משרט הגרירה מכוונים לגובה הקו הרצוי. קו הסימון מתקבל על ידי גרירת משרט הגרירה על שולחן העבודה במקביל לאזור בו נדרש הסימון, באופן שהחוד יצור את קו הסימון הרצוי.
משרט גרירה
ניסוי דוסאדי

| --- | --- |

 מידע כללי
 מאת:  פרנק הרברט
 שפת המקור:  אנגלית
 סוגה:  מדע בדיוני
 הוצאה
 הוצאה:  G. P. Putnam's Sons 
 תאריך הוצאה:  1977
 מספר עמודים:  244
 הוצאה בעברית
 הוצאה:  הוצאת כתר
 תאריך:  1987
 תרגום:  גבי פלג
 סדרה
 ספר קודם:  כוכב המלקות 
 קישורים חיצוניים
 הספרייה הלאומית:  001047580
 
ניסוי דוֹסאדִי (אנגלית: The Dosadi Experiment) הוא רומן מדע בדיוני בסגנון בלשי מאת פרנק הרברט, שיצא לאור בשנת 1977. ספר זה יחד עם כוכב המלקות ומספר סיפורים קצרים נוספים הוא החלק האחרון בסדרת "יקום התבוניות המאוחדות" של הרברט. בספר, ממשיך הרברט לעסוק בנושא שבו עסק גם ביקום "חולית": תנאי חיים קיצוניים שבהשפעתם נאלצים האנשים החיים בהם לפתח יכולות מעל ומעבר ליכולותיה של שאר האנושות. הספר היה מועמד לפרס לוקוס.
עלילה

עלילת הספר ממוקמת ביקום שבו גזעים תבוניים רבים, ועוסקת בניסוי סודי שנעשה על יצורים תבוניים ללא ידיעתם וללא הסכמתם: על כוכב לכת עוין (דוסאדי) נכלאו שני גזעים תבוניים - בני אדם וגוואצ'ין - בתנאים אקולוגיים קשים להישרדות ותחת פיקוח של אלים מדומים - אלו הם מנהלי הניסוי. בתנאים אלו נוצר על הכוכב דמופול, הנתמך בציוויים דתיים המגיעים ישירות מהאלים.
לאחר מספר דורות יוצא הניסוי מכלל שליטה ומאלץ את יוצרי הניסוי להשמיד את כוכב הלכת על מנת להסתיר את תוצאות מעשיהם מידיעת כלל היצורים התבוניים. אל הכוכב יוצא סוכן ממשלתי מיוחד במשימה סודית - לגלות מה מהות הניסוי, מיהם יוזמיו, ולנסות להציל את מיליוני תושבי הכוכב מהשמדה.
דמויות > גזעים

בני אדם - במובנו המוכר. אחד משני הגזעים המאכלסים את דוסאדי.
גוואצ'ין - חייזרים דו-חיים דמויי צפרדעים. בגזע זה רק הזכרים בעלי אינטליגנציה. התרבות הגוואצ'ינית נוקשה מאוד ואף אכזרית מנקודת המבט של בני אדם. בתרבותם מקום מרכזי למערכת משפטית.
קלבנים - הקלבנים הם למעשה הכוכבים אותם אנו רואים. לקלבנים אינטליגנציה והם המאפשרים את התנועה הבין-כוכבית, אך התקשורת איתם מסובכת מאוד.
וריבים - חייזרים טורפים. חיים בשלשות בהן שני זכרים ונקבה שמתחלפות מדי פעם. הריגה של וריב מאלצת את כל הוריבים להרוג את הפוגע, אך הוריבים הם יצורים מאוד שקולים.
פאן-ספקי - חייזרים היכולים לשנות את צורתם כך שידמו לכל גזע תבוני אחר.
דמויות > דמויות ראשיות

ג'ורי אקס מקי - למעשה גיבור הסדרה כולה, מקי הוא אדם, סוכן של לשכת החבלה או לשכת הפיגוע. מקי נשכר כפרקליט על מנת להגן כביכול על מנהלי הניסוי, אולם משימתו האמיתית היא לגלות מיהם מנהלי הניסוי, מה מטרתו, ולהציל ככל הניתן את אוכלוסיית הכוכב מההשמדה הצפויה לה.
קיילה ג'דריק - בת אדם, תושבת דוסאדי. ג'דריק היא תוצאה של השבחה גנטית שנועדה להפוך אותה לנשק אנושי נגד מנהלי הניסוי. כתוצאה מהשבחה זו לג'דריק יכולת ניתוח והסקת מסקנות על אנושית.
אריץ' - גוואצ'ין בכיר, כביכול מנהל הניסוי אך בפועל מחפה על מנהלי הניסוי האמיתיים.
ברואי - גוואצ'ין, השליט העליון של דוסאדי. גם הוא בעל יכולת ניתוח והסקת מסקנות יוצאת מן הכלל כתוצאה מהניסוי.
תרגום לעברית

הספר תורגם לעברית על ידי המתרגם גבי פלג, וראה אור בהוצאת כתר, ירושלים, 1987.
ניסוי הייפלי-קיטינג

הפיזיקאים הייפלי וקיטינג על המטוס המסחרי, ליד דיילת ושניים מהשעונים האטומיים בזמן ביצוע הניסוי
ניסוי הייפלי-קיטינג הוא ניסוי לאימות תורת היחסות שנערך באוקטובר 1971, בו החוקרים ג'וזף הייפלי (Joseph C. Hafele) וריצ'רד קיטינג (Richard E. Keating) הטיסו ארבעה שעונים אטומיים פעמיים סביב כדור הארץ בטיסות מסחריות, ראשית מזרחה ואחר כך מערבה, והשוו את הזמנים שציינו לאלה של שעון שלא הוטס. השעונים שהוטסו סטו מן הזמן שציין השעון שלא הוטס, באופן שתאם את תצפיות תורת היחסות לגבי התארכות זמן.
רקע

על פי תורת היחסות הפרטית, שעון פועם במהירות הנצפית כגבוהה ביותר לצופה אשר נמצא במנוחה ביחס לשעון. במערכת ייחוס שבה השעון אינו במנוחה אלא בתנועה, השעון פועם לאט יותר, ושיעור ההאטה יחסי לריבוע המהירות. במערכת הייחוס שבסיסה במרכז כדור הארץ, שעון שמקיף את העולם מזרחה - כיוון סיבוב כדור הארץ סביב צירו - פועם מהר יותר משעון הנמצא נייח על הקרקע. שעון שמקיף את העולם מערבה - נגד כיוון סיבוב כדור הארץ - פועם לאט יותר.
גורם נוסף נכנס לתמונה על פי תורת היחסות הכללית: העלייה המתונה בפוטנציאל הכבידה הנובעת מהגובה בו נמצא השעון, מאיצה אותו. היות ששני המטוסים טסים בגובה זהה בקירוב, אפקט זה משפיע באופן דומה על שני השעונים.
תוצאות הניסוי פורסמו במגזין Science בשנת 1972:
|  | הפרשי זמנים (התארכות זמן) בין השעונים הניידים לשעון הנייח, במיליארדיות שנייה> חזוי.כבידתי (יחסות כללית) | הפרשי זמנים (התארכות זמן) בין השעונים הניידים לשעון הנייח, במיליארדיות שנייה> חזוי.קינמטי (יחסות פרטית) | הפרשי זמנים (התארכות זמן) בין השעונים הניידים לשעון הנייח, במיליארדיות שנייה> חזוי.סה"כ | הפרשי זמנים (התארכות זמן) בין השעונים הניידים לשעון הנייח, במיליארדיות שנייה> נמדד.נמדד |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| מזרחה | ‎144 ± 14‎ | ‎-184 ± 18‎ | ‎-40 ± 23‎ | ‎-59 ± 10‎ |
| מערבה | ‎179 ± 18‎ | ‎96 ± 10‎  | ‎275 ± 21‎  | ‎273 ± 7‎ |
תוצאות הניסוי כפי שפורסמו התאימו לתחזיות תורת היחסות הפרטית. הפרשי הזמנים הנצפים היו שונים מאפס ברמת ודאות גבוהה, והתאימו לתחזיות ברמת דיוק של כ-10%. בשנת 1976 בוצע הניסוי שנית על ידי אוניברסיטת מרילנד, הפעם בתואם  לתחזיות בדיוק של 1%. הניסוי בוצע מחדש ביובל ה-25 לניסוי המקורי, עם שעונים אטומיים מדויקים יותר, ואימת את התוצאות בדיוק גבוה עוד יותר בימינו, תוצאים אלו של תורת היחסות משמשים דרך קבע, למשל במערכות ניווט לוויניות (GPS‏).
כיוון שהניסוי שוחזר בהצלחה בשיטות מדויקות יותר ויותר, קיים קונצנזוס בקרב פיזיקאים מאז שנות השבעים, לפיו התחזיות של תורת היחסות לגבי השפעות קינמטיות וכבידתיות על הזמן הוכחו למעשה.

יחד עם זאת, תוצאות הניסוי המקורי היו יעד לביקורת. על פי בחינה מחודשת של הניסוי שבוצעה על ידי A. G. Kelly בשנת 1996, התוצאות כפי שפורסמו מעידות על מיצוע מוטה.

כמו כן, Louis Essen, אבי השעון האטומי, פרסם מאמר בשנת 1988 אודות מה שהוא תפס כדיוק הבלתי-מספק של הניסוי.

יחד עם זאת, אף אחד מהפרסומים הללו אינו פרסום שעבר ביקורת עמיתים, והם אינם מטילים דופי באימות התוצאות שבוצעו בשיטות מדויקות יותר, מ-1976 ואילך.
נוסחאות

להלן הנוסחאות הקשורות לתוצאים שנמדדו בניסוי:
התארכות הזמן הכוללת:
השפעת המהירות על התארכות הזמן:
השפעת הכבידה על התארכות הזמן:
אפקט סַנְיַאק:
כאשר:
\ h - גובה
\ v - מהירות
\ \omega  - המהירות הזוויתית של סיבוב כדור הארץ
\ \tau  - זמן או מרחק טיסה
יש לבצע אינטגרציה של התוצאים במשך הטיסה ובין הטיסות, שכן הפרמטרים משתנים עם הזמן.
ראו גם

פרדוקס התאומים
מצפה הכוכבים האסטרונומי הלאומי של יפן
הערות שוליים

↑  Hafele, J.; Keating, R. (14 ביולי 1972). "Around the world atomic clocks:predicted relativistic time gains". Science. 177 (4044): 166–168. doi:10.1126/science.177.4044.166. PMID 17779917. נבדק ב-2006-09-18. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Hafele, J.; Keating, R. (14 ביולי 1972). "Around the world atomic clocks:observed relativistic time gains". Science. 177 (4044): 168–170. doi:10.1126/science.177.4044.168. PMID 17779918. נבדק ב-2006-09-18. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Wolfgang Rindler, Essential Relativity: Special, General, and Cosmological, Springer-Verlag, 1979, p. 45
↑  Metromnia Issue 18 - Spring 2005
↑  Deines, "Uncompensated relativity effects for a ground-based GPSA receiver", Position Location and Navigation Symposium, 1992. Record. '500 Years After Columbus - Navigation Challenges of Tomorrow'. IEEE PLANS '92.
↑  A. G. Kelly,Reliability of Relativistic Effect Tests on Airborne Clocks, Monograph No.3 Feb.1996, The Institution of Engineers of Ireland, ISBN 1-898012-22-9
↑  Louis Essen, Electron. Wireless World 94 (1988) 238.
ניווליר

ניווליר (ברוסית:Нивелир, מאזנת) היא סדרת לוויינים מתוצרת רוסיה לצרכים צבאיים. באופן רשמי היא מיועדת לבדיקת וביצוע תיקונים בלוויינים שנמצאים במסלול סביב כדור הארץ. לפי השארה המקובלת הם מיועדים להיות נשק נגד לוויינים.
בתקופת ברית המועצות פעלה תוכנית לפיתוח נשק נגד לוויינים ובוצעו שיגורי ניסיון. התוכנית הוקפאה לאחר התפרקות ברית המועצות.
בשנת 2011 מכון לפיתוח טכנולוגיות חדשות במוסקבה קיבל הזמנה לפיתוח לוויינים שמסוגלים להתקרב ללוויינים אחרים, לבצע בדיקות ותיקונים במידת הצורך. הדבר חריג כי ככלל הזמנות מבוצעות על ידי משרד ההגנה של רוסיה מרוסקוסמוס.
שיגורי ניסיון של לוויינים ראשונים בוצעו החל משנת 2013.
בדצמבר 2013 שוגר לוויין "קוסמוס 2491". לא שוחרר מידע על מטרות השיגור. הוא נהרס תוך זמן קצר.
במאי 2014 שוגר לוויין "קוסמוס 2499". באותו שיגור היו לוויינים נוספים. הלוויין ביצע תמרונים במהירויות שונות והתקרב ללוויינים אחרים.
במרץ 2015 שוגר לוויין "קוסמוס 2504". הוא ביצע מספר תמרונים במהירויות שונות. בשנת 2017 הוא עבר ליד שרידי לוויין סיני שהושמד על ידי נשק נגד לוויינים.
בשנת 2017 שוגר לוויין "קוסמוס 2523". תוך זמן קצר הוא שחרר לוויין "קוסמוס 2521". לכאורה היה צפוי שהלוויין ששוחרר מלוויין האם יבדוק את מצבו. אמנם לוויין "קוסמוס 2523" שינה את גובה המסלול בכ-100 ק"מ ולא התקרב לאף לוויין אחר.
באוגוסט 2019 משרד הביטחון הכיר בקיום התוכנית.
בנובמבר 2019 שוגר לוויין "קוסמוס 2542". לאחר 11 ימי טיסה הוא שחרר לוויין "קוסמוס 2543". בדצמבר לוויין "קוסמוס 2542" מיקם את עצמו כמה עשרות קילומטרים מלוויין ריגול אמריקאי מסדרה KH-11 KENNEN.
רשימת שיגורים

כל השיגורים בוצעו מקוסמודרום פלסצק.
| --- | --- |
תאריך שיגור: לוויין
25 בדצמבר 2013: קוסמוס 2491
23 במאי 2014: קוסמוס 2499
31 במרץ 2015: קוסמוס 2504
23 ביוני 2017: קוסמוס 2521
25 בנובמבר 2019: קוסמוס 2542
הערות שוליים

↑  תחילת פיתוח
נורמן טרייגל

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  6 במרץ 1927 ניו אורלינס, ארצות הברית 
 פטירה:  16 בפברואר 1975 (בגיל 47) ניו אורלינס, ארצות הברית 
 שם לידה:  Adanelle Wilfred Treigle 
 מוקד פעילות:  ארצות הברית 
 מקום לימודים:  אוניברסיטת לויולה בניו אורלינס, תיכון אלסי פורטיר 
 סוג קול:  בס-בריטון 
 שפה מועדפת:  אנגלית 
 
נורמן טרייגל (באנגלית: Norman Treigle, נולד בשם אדאנל וילפרד טרייגל; 6 במרץ 1927 - 16 בפברואר 1975) היה זמר בס-בריטון אמריקאי.
ביוגרפיה

נורמן טרייגל היה הילד החמישי והאחרון במשפחה דלת-אמצעים. בשנת 1946, לאחר נישואיו, החל ללמוד פיתוח קול אצל זמרת הקונטראלט אליזבת ווד. ב-1947 הופיע לראשונה על הבימה באופרה של ניו אורלינס, בתפקיד הדוכס מוורונה ב"רומיאו ויוליה" של גונו. בין השנים 1949 ל-1951 למד בקולג' למוזיקה של אוניברסיטת לויולה הדרומית ובמקביל הופיע בתפקידים שונים עם הלהקה המקומית.
ב-1953 הופיע טרייגל לראשונה באופרה של ניו יורק, בתפקיד קולין ב"לה בוהם" של פוצ'יני. כעבור שלוש שנים נחל הבס-בריטון טרייגל את הצלחתו הראשונה הגדולה בתפקיד הכומר המיוסר אולין בליץ בהצגת הבכורה הניו יורקית של "סוזאנה" מאת קרלייל פלויד. ב-1958 הופיע לראשונה באירופה באופרה זו, במסגרת התערוכה העולמית של בריסל (1958).
בעונות הבאות היה טרייגל לבס-בריטון המוביל באמריקה ונחשב גם לאחד מגדולי השחקנים-זמרים, שהתמחה בתפקידי נבלים וטיפוסים מפילי אימה. הוא שר במספר רב של הפקות נסיוניות והשתתף בכמה הצגות בכורה חשובות, באופרות של פון איינם, קופלנד, מור, פלויד, אורף, דאלאפיקולה ווורד ("כור המצרף"). תפקידיו הגדולים ביותר היו אולי ב"פאוסט" של גונו (כמפיסטופלס), "כרמן" של ביזה (כאסקמיו), "סוזאנה" של פלויד, "איל פריג'וניירו" של דאלאפיקולה, "סיפורי הופמן" של אופנבך (ארבעת הנבלים), "בוריס גודונוב של מוסורגסקי, וכן, במיוחד, "מפיסטופלה" של אריגו בויטו.
בסתיו 1974 הופיע טרייגל לראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן בלונדון בהפקה חדשה של "פאוסט". חודשים אחדים לאחר זאת, ב-16 בפברואר 1975, נפטר טרייגל באופן פתאומי בדירתו שבניו אורלינס, בגיל ארבעים ושבע. כמי שסבל מנדודי שינה כרוניים ונהג לקחת גלולות שינה, נקבע שטעות במינון הביאה למותו. מאשתו הראשונה היו לטרייגל בן (שנפטר בשנת 1993) ובת, פיליס. הוא נישא שוב ואימץ את בתה של אשתו השנייה, אך השניים חיו בפירוד בעת מותו.
פיליס טרייגל היא זמרת סופרן, שהופיעה עם האופרה של ניו אורלינס ועם האופרה של ניו יורק.
רשימת הקלטות אולפן נבחרות

קופלנד: "ארץ עדנה": מקוצר (קלמנטס, קאסילי; קופלנד, 1965) תקליטי קולומביה
הנדל: "יוליוס קיסר" (סילס, פורסטר; רודל, 1967) RCA
פלויד: "צליינות": קטעים (טורקנובסקי, 1971) אוריון
אופנבך: "סיפורי הופמן" (סילס, מארסי, ברואוס; רודל, 1972) ווסטמינסטר
בויטו: "מפיסטופלה" (קאבאייה, דומינגו; רודל, 1973) EMI
מבחר הקלטות "חיות"

פוצ'יני: לה בוהם (אלבנזה, שו, ג'וזפה די סטפנו, ולדנגו; צ'ליני, 1959) VAI
פלויד: "סוזאנה" (קרטין, קאסילי; אנדרסון, 1962) VAI
פלויד: "עובר האורח" ו"מולי סינקלר" (ניוויי; רודל, 1963) VAI
פלויד: "מרקהיים" (שו; אנדרסון, 1966) VAI
הנדל: "יוליוס קיסר": קטעים (סילס, ריכטר, 1968) VAI
קלטות וידאו מסחריות

פלויד: "סוזאנה": תמונת התחייה (יסטאדט, טרייגל, 1958) (חי) אגודת בל-קאנטו
ביבליוגרפיה

Strange Child of Chaos: Norman Treigle, by Brian Morgan, iUniverse, 2006. ISBN 0-595-38898-1
"בן התוהו המוזר:נורמן טרייגל", מאת בריאן מורגן, יוניברס, 2006.
ניוון (ביולוגיה)

| --- | --- |

 קישורים ומאגרי מידע
 MeSH:  D001284
 
ניוון (מוכר גם בשמו הלועזי אַטְרוֹפְיָה – Atrophy) הוא אובדן פעילות או היעלמות של רקמה.
ניוון נגרם כחלק מתהליך התפתחותי נורמלי או כתוצאה של הרעת תנאים (לדוגמה, תת-תזונה או הזדקנות) או מחלה.
ניוון כחלק מתהליך ההתפתחות

ניוון רקמות הוא חלק מן ההתפתחות התקינה, כך למשל התימוס מגיע לשיא גודלו במהלך תקופת ההתבגרות המינית, ולאחריה הוא מתחיל להתכווץ וגופיפי הסל גדלים ומתנוונים. בגיל זקנה האיבר נעלם כבר כמעט לגמרי. גם החגורה הלימפטית על שם ולדייר מגיעה לגודלה המקסימלי בגיל ההתבגרות ולאחר מכן מתנוונת בהדרגה.
בגילאים מבוגרים, נפוץ ניוון של רקמות הכוללים: אובדן שיניים, שיער, דילול עור היוצר קמטים, היחלשות שרירים וירידה במשקל.
ניוון במערכת הרבייה הנשית

סוגי ניוון הנפוצים אצל נשים הם ניוון השחלות אצל עם תום תקופת הפריון וניוון של הגופיף הצהוב במהלך מחזור הווסת.
ניסוי הקפה של גוסטב השלישי מלך שוודיה

גוסטב השלישי, מלך שוודיה (1746–1792) היה נחוש להוכיח את ההשפעות הבריאותיות השליליות של קפה
ניסוי הקפה של גוסטב השלישי מלך שוודיה היה מחקר תאומים שנערך בהוראת גוסטב השלישי, מלך שוודיה במטרה לחקור את ההשפעות הבריאותיות של קפה. אף שקיים ספק לגבי המהימנות של האירוע, הניסוי שנערך במחצית השנייה של המאה ה-18, לא הצליח להוכיח שקפה הוא משקה מסוכן.
רקע

קפה הגיע לראשונה לשוודיה סביב 1674,, אבל כמעט שלא השתמשו בו עד תחילת המאה ה-18, שאז הפך לאופנתי בקרב העשירים. ב-1746 הוצא צו מלכותי כנגד קפה ותה בשל "השימוש לרעה וההפרזה של שתיית תה וקפה". על צריכת משקאות אלה הוטל מס כבד, והתחמקות מתשלום המס על החומרים גררה קנסות והחרמה של הכוסות והצלחות. מאוחר יותר נאסרה שתיית קפה לחלוטין. למרות האיסור צריכת הקפה נמשכה.
גוסטב השלישי, שראה בצריכת הקפה סכנה לבריאות הציבור, והיה נחוש להוכיח את ההשפעות הבריאותיות השליליות של המשקה, הורה לערוך ניסוי מדעי.
הניסוי

המלך הורה לערוך את הניסוי תוך שימוש בשני תאומים זהים. שני התאומים נשפטו בגין פשעים שביצעו ונגזר עליהם עונש מוות. גזר הדין שלהם הומתק למאסר עולם בתנאי שכל יום אחד מהתאומים ישתה שלושה קנקני קפה, והשני ישתה כמות זהה של תה, למשך שארית חייהם.
שני רופאים מונו לפקח על הניסוי ולדווח על תוצאותיו למלך. לרוע המזל, שני הרופאים נפטרו, ככל הנראה מסיבות טבעיות, לפני שהניסוי הושלם. גוסטב השלישי, שנרצח ב-1792, מת גם הוא לפני שראה את התוצאות הסופיות. הראשון משני התאומים שמת היה שותה התה שנפטר בגיל 83. תאריך מותו של התאום שותה הקפה ששרד אינו ידוע.
לאחר מעשה

ב-1794 ניסתה הממשלה שוב להטיל איסור על שתיית קפה. האיסור, שחודש מספר פעמים עד שנות ה-20 של המאה ה-19, מעולם לא הצליח להפסיק את שתיית הקפה. מהרגע שהאיסור על שתיית הקפה בוטל, הפך הקפה למשקה הדומיננטי בשוודיה, שמאז היא אחת מהמדינות שבהן צריכת הקפה לנפש היא בין הגבוהות בעולם.
הניסוי היה קרוי בהלצה "הניסוי הקליני הראשון של שוודיה".
הערות שוליים

1 2 3 4  "Coffee – rat poison or miracle medicine?". Uppsala University.
1 2 3 4 5  Weinberg, Bennett Alan; Bealer, Bonnie K. (2001). The world of caffeine: the science and culture of the world's most popular drug. Psychology Press. pp. 92–3. ISBN 978-0-415-92722-2.
1 2  Sempler, Kaianders (15 במרץ 2006). "Gustav IIIs odödliga kaffeexperiment" [Gustav III's immortal coffee experiment] (בשוודית). Ny Teknik. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2 3  Crozier, Alan; Ashihara, Hiroshi; Tomás-Barbéran, Francisco (26 בספטמבר 2011). Teas, Cocoa and Coffee: Plant Secondary Metabolites and Health. John Wiley & Sons. p. 21. ISBN 978-1-4443-4706-7. {{cite book}}:  (עזרה)
↑  Halevy, Alon Y. (2011-12-08). The Infinite Emotions of Coffee. Macchiatone Communications. p. 77. ISBN 978-0-9847715-1-6.
↑  Herrmann, Sebastian (11 במרץ 2006). "Die Wunderbohne" [The amazing bean] (בגרמנית). Spiegel Online. {{cite web}}:  (עזרה)
נורמן לוריא

| --- | --- |

משמאל נורמן לוריא הבעלים של מלון בית דולפין בשבי ציון יחד עם מנהלו הראשון של המלון יוסף אקרמן, באירוע הפתיחה של אגף במלון בל"ג בעומר ב- 20 במאי 1954
 לידה:  1 ביוני 1909 דרום אפריקה 
 פטירה:  27 במרץ 1978 (בגיל 68) 
 מקום קבורה:  הר המנוחות 
 מדינה:  ישראל 
 מספר צאצאים:  3 
 
נורמן (נחום) לוריא (Norman Lourie; ‏1 ביוני 1909 - 27 במרץ 1978) היה מפיק סרטים ישראלי, יליד דרום אפריקה, אשר הקים את "החברה הארצישראלית לסרטים בע"מ", והיה אחראי על הפקתם של סרטים רבים בתקופה שלפני הקמת המדינה ובראשית ימיה.
פרטים ביוגרפיים

לוריא נולד למשפחה יהודית-ציונית של מהגרים מליטא אשר השתקעו בדרום אפריקה בראשית המאה העשרים.  אביו, הארי לוריא, היה איש עשיר, שבבעלותו היו שטחים רבים בדרום אפריקה. על אחד מהם ביקשה חברת הקולנוע "פוקס" להקים בית קולנוע, ובמסגרת ההסכם עמה הוחלט כי נורמן ינהל את המקום, לפי זיכיון מהחברה המשפחתית. הייתה זו כניסתו הראשונה של לוריא לעסקי הסרטים, ובהמשך הקים עם שותף חברה להפקת סרטי פרסומת בשם "אלכסנדר פילם".
נורמן היה נשוי פעמיים. מרעייתו הראשונה נולדו לו שני ילדים, בן דויד ובת. מרעייתו השנייה נולד לו ילד.
בשנת 2014 הקים בנו דייוויד בתל אביב את מלון נורמן היוקרתי, הנושא את שמו של אביו.
לוריא מכר את עסקי הסרטים שלו ב-1950 ובאותה שנה בעזרת הוריו הוא קנה את מלון בית דולפין בשבי ציון (ליד נהריה). המלון שופץ והפך למלון בוטיק הראשון במדינת ישראל. המלון משך אליו את שמנה וסלתה של החברה הישראלית, החל מנשיא המדינה (בן צבי) וכלה בעשירי ירושלים, תל אביב וחיפה. את המלון פקדו גם שחקנים ידועים מהוליווד דני קיי, סופיה לורן, קירק דאגלס ואחרים ומפורסמים כמו הסופר לאון יוריס. המלון נמכר בתחילת שנות ה-60 של המאה הקודמת (1964-1965) למלונאי חיים שיף.
אחיו ארתור לוריא היה דיפלומט, שכיהן כקונסול ישראל בניו יורק (1948–1953; מ-1949 כיהן בנוסף כסגן ראש משלחת ישראל לאו"ם), שגריר ישראל בקנדה (1957–1960) ושגריר ישראל בבריטניה (1960–1965).