stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ג'ון קליפארי

| --- | --- |

קליפארי בשנת 2014
 לידה:  10 בפברואר 1959 (בן 66) מון טאונשיפ, פנסילבניה, ארצות הברית
 עמדה:  מאמן
 גובה:  1.8 מטרים
 מכללה:  אוניברסיטת וילמינגטון אוניברסיטת קלריון
 דראפט:  לא נבחר, 1982
 היכל התהילה:  הונצח כמאמן בשנת 2015
 קבוצות כמאמן
 1982–1985 1985–1988 1988–1996 1996–1999 1999–2000 2000–2009 2009–:  אוניברסיטת קנזס (עוזר) אוניברסיטת פיטסבורג (עוזר) אוניברסיטת מסצ'וסטס ניו ג'רזי נטס פילדלפיה 76' (עוזר) אוניברסיטת ממפיס אוניברסיטת קנטקי
 הישגים כמאמן
 זכייה בטורניר אליפות המכללות בכדורסל (2012) מאמן העונה בליגת המכללות (1996, 2008, 2015)
 
ג'ון וינסנט קליפארי (באנגלית: John Vincent Calipari; נולד ב-10 בפברואר 1959) הוא מאמן כדורסל אמריקאי, המשמש כמאמן קבוצת הכדורסל של אוניברסיטת ארקנסו. אימן בעבר את קבוצות הכדורסל של אוניברסיטת קנטקי, אוניברסיטת מסצ'וסטס ואוניברסיטת ממפיס, וכן את ניו ג'רזי נטס מליגת ה-NBA.
בשנת 2015 הוצג בהיכל התהילה של הכדורסל.
קריירת מכללות

קליפארי נולד וגדל במון טאונשיפ בסמוך לפיטסבורג בפנסילבניה. בשנת 1978 החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בווילמינגטון, ולאחר שנתיים עבר לאוניברסיטת קלריון בפנסילבניה. בשנים 1981 ו-1982 שיחק בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קלריון, בעמדת הרכז.
קריירת אימון > השנים הראשונות

בשנת 1982, מיד עם סיום לימודיו האקדמיים, מונה לעוזר מאמן בקבוצת הכדורסל של אוניברסיטת קנזס, תחת המאמן הראשי טד אוונס. בשתי העונות הבאות נשאר בקנזס כעוזרו של המאמן הנכנס לארי בראון. בין השנים 1985–1988 שימש כעוזרם של המאמנים רוי צ'יפמן ופול אוונס בקבוצת אוניברסיטת פיטסבורג.
קריירת אימון > אוניברסיטת מסצ'וסטס

לקראת עונת 1988/1989 מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת מסצ'וסטס ("יו-מאס מינטמן"). הקבוצה, אשר עד להגעתו של קליפארי השתתפה פעם אחת בלבד בטורניר אליפות המכללות בכדורסל (ב-1962), העפילה בהדרכתו לטורניר בחמש עונות רצופות, בשנים 1992–1996. בעונת 1991/1992 הודחה מסצ'וסטס בשלב שמינית גמר הטורניר (NCAA Sweet Sixteen), על ידי אוניברסיטת קנטקי, ובשתי העונות הבאות הפסידה בשלב "32 הגדולות". בעונת 1994/1995 העפילה הקבוצה עד למשחק רבע גמר טורניר המכללות (Elite Eight), בו הפסידה מול אוניברסיטת המדינה של אוקלהומה. בעונה העוקבת השיגה מסצ'וסטס את מאזן הניצחונות הטוב בתולדותיה, 35–2, ובמשחק רבע הגמר גברה על אוניברסיטת ג'ורג'טאון, בה שיחק אלן אייברסון, בדרך להישג השיא של המועדון – העפלה לפיינל פור טורניר המכללות. במשחק חצי הגמר הפסידה קבוצתו של קליפארי בתוצאה 74–81 מול האלופה שבדרך, אוניברסיטת קנטקי, בה שיחקו תשעה שחקני NBA לעתיד, בהם אנטואן ווקר, טוני דלק, דרק אנדרסון ורון מרסר. השחקן הבולט של מסצ'וסטס באותה עונה, והיחיד אשר שיחק בהמשך בליגת ה-NBA, היה מרכוס קמבי, אשר זכה בפרס נייסמית'.
לאורך תקופתו של קליפארי במסצ'וסטס העמידה הקבוצה מאזן כולל של 193 ניצחונות ו-71 הפסדים (73.1%). בשנים 1992, 1993 ו-1996 זכה קליפארי בתואר מאמן העונה של מחוז Atlantic 10, ובעונת 1996 זכה גם בפרס מאמן השנה של ליגת המכללות.
קריירת אימון > ניו ג'רזי נטס

לקראת עונת 1996/1997 מונה קליפארי לתפקידי הג'נרל מנג'ר והמאמן הראשי של קבוצת ניו ג'רזי נטס, במקומם של ויליס ריד ובוץ' בירד, בהתאמה. את עונתו הראשונה בקבוצה סיימה ניו ג'רזי במקום ה-13 באזור המזרחי, עם מאזן שלילי 26–56, על אף יכולת טובה של הגארדים סם קאסל וקנדל גיל. בעונה העוקבת השיגו הנטס מאזן חיובי והעפילו לפלייאוף ה-NBA לראשונה מזה 4 עונות, הודות להצטיינות של קית' ואן הורן וקרי קיטלס לצדם של קאסל וגיל. בפלייאוף עצמו הפסידה הקבוצה כבר בסיבוב הראשון, מול שיקגו בולס (0–3). לאחר שפתח את עונת 1998/1999 עם מאזן שלילי 3–17 פוטר קליפארי משני תפקידיו בניו ג'רזי, והוחלף על ידי המאמן דון קייסי והג'נרל מנג'ר ג'ון נאש. מאזנה הכולל של התקופה תחת קליפארי עמד על 72 ניצחונות ו-112 הפסדים (39.1%).
במסגרת תפקידו כג'נרל מנג'ר, ביצע שלושה טריידים בולטים:
בפברואר 1997 העביר את שון בראדלי, אד אובאנון, רוברט פאק וחאליד ריבס לדאלאס מאבריקס, בתמורה לסם קאסל, כריס גאטלינג, ג'ים ג'קסון, ג'ורג' מקלאוד ואריק מונטרוס.
בערב דראפט 1997 העביר את ג'קסון, מונטרוס, טים תומאס (הבחירה השביעית) ואנתוני פארקר (הבחירה ה-21) לפילדלפיה 76', בתמורה לקית' ואן הורן (הבחירה השנייה), מייקל קייג', דון מקליין ולוציוס האריס.
במרץ 1999 העביר בטרייד משולש את קאסל וגאטלינג למילווקי באקס, ואת בראיין אוונס למינסוטה טימברוולבס, בתמורה לסטפון מרבורי, אליוט פרי וכריס קאר.
קריירת אימון > פילדלפיה 76'

בעונת 1999/2000 שימש כעוזר מאמן בפילדלפיה 76', תחת לארי בראון. בעונתו היחידה בתפקיד הפסידה פילדלפיה בחצי גמר האזור המזרחי, מול אינדיאנה פייסרס.
קריירת אימון > אוניברסיטת ממפיס

בקיץ 2000 מונה למאמן הראשי של קבוצת אוניברסיטת ממפיס ("ממפיס טייגרס"). בשש מתוך תשע עונותיו בתפקיד העפילה ממפיס לטורניר אליפות המכללות, ובעונות 2006 עד 2008 הגיעה לשלב "8 הגדולות". לאחר שהודחו במשחקי רבע הגמר של עונות 2006 ו-2007, גברו הטייגרס בשנת 2008 על אוניברסיטת טקסס ועל UCLA בדרך להעפלתם הראשונה מאז 1973 לגמר טורניר המכללות. במשחק הגמר הפסידה ממפיס מול אוניברסיטת קנזס בתוצאה 68–75 אחרי הארכה, על אף משחק טוב של כוכבי הקבוצה דריק רוז וכריס דאגלס-רוברטס. בעונת 2008/2009, לאחר עזיבתם של רוז ודאגלס-רוברטס ל-NBA, העפילה ממפיס לשלב שמינית הגמר, בהובלתו של הפרשמן טייריק אוונס.
מאזנם הכולל של הטייגרס תחת קליפארי עמד על 252 ניצחונות ו-69 הפסדים (78.5%). בעונות 2006, 2008 ו-2009 זכה קליפארי בתואר מאמן העונה של מחוז USA, ובעונת 2008 זכה גם בפרס מאמן העונה של ליגת המכללות, בפעם השנייה בקריירה.
קריירת אימון > אוניברסיטת קנטקי

באפריל 2009 מונה קליפארי למאמן קבוצת אוניברסיטת קנטקי ("קנטקי ויילדקטס"). בעונתו הראשונה שיחקו בקבוצה שלושת הפרשמנים המבטיחים ג'ון וול, דמרקוס קאזינס ואריק בלדסו, אשר לצד פטריק פטרסון הוליכו את קנטקי לרבע גמר טורניר אליפות המכללות, לראשונה מזה 5 שנים. בקיץ 2010 עזבו ל-NBA ארבעת כוכבי העונה הקודמת, ובמקומם הצטרפו שחקני השנה הראשונה ברנדון נייט, טרנס ג'ונס ודורון לאמב. עונה מצוינת של נייט וג'ונס הובילה את הוויילדקטס עד לפיינל טורניר המכללות, לראשונה מאז 1998, אולם במשחק חצי הגמר הפסידה הקבוצה מול אוניברסיטת קונטיקט בתוצאה 55–56.
לקראת עונת 2011/2012 עזב נייט ל-NBA, אך הצטרפו לקנטקי שלושה שחקני תיכונים מצטיינים: אנתוני דייוויס, מייקל קיד-גילכריסט ומרקיז טיג. שלושת הפרשמנים, לצדם של הסופמורים ג'ונס ולאמב והסיניור דריוס מילר, הובילו את הוויילדקטס לזכייתם השמינית בטורניר אליפות המכללות, והראשונה מזה 14 שנים. במשחק חצי הגמר ניצחה קנטקי את אוניברסיטת לואיוויל בתוצאה 69–61, ובמשחק הגמר גברה על אוניברסיטת קנזס בתוצאה 67–59. בתואר ה-MVP של הפיינל פור זכה דייוויס, אשר קלע 12 נקודות, אסף 15 ריבאונדים וחסם 5.5 פעמים בממוצע למשחק בשני המשחקים.
בעונת 2013/2014 חזרה קנטקי לפיינל פור אליפות המכללות, בהובלתם של ארבעת הפרשמנים ג'וליוס רנדל, ג'יימס יאנג והאחים התאומים אנדרו וארון האריסון. במשחק חצי הגמר ניצחה קנטקי את אוניברסיטת ויסקונסין בתוצאה 74–73, ובמשחק הגמר הפסידה מול אוניברסיטת קונטיקט בתוצאה 54–60. בעונת 2014/2015 הצטרפו לקנטקי שחקני התיכונים המבטיחים קארל-אנתוני טאונס, דווין בוקר וטריי ליילס, אשר סייעו לקבוצתו של קליפארי להעפיל לפיינל פור בפעם הרביעית בחמש עונות, אך היא הפסידה במשחק חצי הגמר מול אוניברסיטת ויסקונסין, בתוצאה 64–71.
בשנים הבאות בלטו בקנטקי שחקני ה-NBA לעתיד ג'מאל מארי, מליק מונק, דיארון פוקס, באם אדבאיו, קווין נוקס, שיי גילג'ס-אלכסנדר, פי. ג'יי. וושינגטון וטיילר הירו, אולם מאז 2014 לא הצליחה הקבוצה להעפיל לפיינל פור של טורניר אליפות המכללות. ביוני 2019 חתם קליפארי על הארכת חוזה בקנטקי לעשר עונות נוספות, עבור כ-86 מיליון דולר, אבל ב-9 באפריל 2024 הודיע שהוא עוזב.
קריירת אימון > אוניברסיטת ארקנסו

למוחרת עזיבתו את אוניברסיטת קנטקי חתם קליפארי על חוזה לחמש שנים באוניברסיטת ארקנסו, תמורת שבעה מיליון דולר לעונה.
הערות שוליים

1 2 3  סטטיסטיקות האימון של קליפארי בליגת המכללות, באתר sports-reference.com
1 2  סטטיסטיקות האימון של קליפארי ב-NBA, באתר basketball-reference.com
↑  ג'ון קליפארי, באתר היכל התהילה של הכדורסל
1 2 3 4  ביוגרפיה של קליפארי, באתר קבוצת אוניברסיטת קנטקי
↑  קליפארי מספר על תפקיד האימון הראשון שלו, באתר kansascity.com,‏ 29 בינואר 2016
↑  קליפארי ממונה למאמן ולג'נרל מנג'ר של ניו ג'רזי, באתר הניו יורק טיימס, 7 ביוני 1996
↑  קליפארי מפוטר מתפקיד מאמן ניו ג'רזי, באתר לוס אנג'לס טיימס, 16 במרץ 1999
↑  רשימת הפעולות של קליפארי כג'נרל מנג'ר, באתר basketball-reference.com
↑  קליפארי ממונה למאמן קנטקי, באתר ESPN,‏ 1 באפריל 2009
↑  קליפארי חותם על הארכת חוזה בקנטקי, באתר bleacherreport.com,‏ 14 ביוני 2019
| --- | --- |
בקרת זהויות :  CiNii: DA11671482  ISNI: 0000 0000 8249 9511  LCCN: n95119571  VIAF: 63264146   WorldCat (עם VIAF): 63264146
מלי קמפנר

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  13 ביוני 1962 (בת 62) פתח תקווה, ישראל
 מדינה:  ישראל ישראל
 עיסוק:  עיתונאית
 מעסיק:  תאגיד השידור הישראלי
 קישורים חיצוניים
 פייסבוק:  100013029729403
 
מלכה קמפנר רנד (נולדה ב-13 ביוני 1962) היא עיתונאית ודוקומנטריסטית ישראלית.
ביוגרפיה

נולדה וגדלה בפתח תקווה, בתם של יהודה וצפירה קמפנר.
בסוף שנות ה-80 החלה לכתוב בידיעות אחרונות. כעבור זמן הצטרפה לצוות תחקירני העיתון, בראשות מרדכי גילת. בתחילת שנות ה-90 הייתה שותפה לגילת בסדרת התחקירים על אריה דרעי שהובילה למשפטו ולמאסרו. בשנת 1991 חשפה יחד עם גילת את סיפורו של הפסיכולוג "אלי פלח" שנחשד בביצוע עבירות מין בלקוחותיו. בשנת 1997 פרסמה תחקיר על שרה נתניהו.
בעשור הראשון של המאה ה-20 עסקה בעיקר בנושאי משפחה ובריאות, וכתבות רבות שלה פורסמו במוספים "7 ימים" ו"זמנים מודרניים" של ידיעות אחרונות וכן באתר ynet. בהמשך הייתה מספר שנים עיתונאית ב"גלובס".
במרץ 2012 הוקרן ברשת 13
במסגרת תוכנית "הסיפור", סרטה "ילדים תחת חוזה" שעסק בתופעה של בני זוג שמביאים ילד לעולם במסגרת חוזה הורות משותפת.
עד לאחרונה הייתה חברה בצוות התוכנית זמן אמת של כאן 11, במסגרתו היא יצרה סרטים דוקומנטריים
חיים אישיים

בשנת 2005, בעת שערכה כתבת תחקיר בנושא החזנות, הכירה את החזן ישראל רנד, וכעבור זמן נישאה לו. בעקבות נישואיהם חזרה בתשובה.
הערות שוליים

↑  אורנה לנדאו, טובלים ושרץ בידם, באתר העין השביעית, 1 בינואר 1999
↑  מיכל גרייבסקי, אמירה לם, מלי קמפנר-קריץ, תיק שרה נתניהו, באתר ynet, 9 בדצמבר 2009
↑  שלומית טבת וכרמית גיא, שוברים את קשר השתיקה, באתר העין השביעית, 1 בדצמבר 1997
↑  מוריה זלצר-וולשטיין, בעל תפילה: סיפור האהבה של החזן והעיתונאית, באתר ynet, 22 ביולי 2007
טירת דיוארט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  טירה 
 מיקום:  ארגייל וביוט 
 מדינה:  הממלכה המאוחדת 
 מייסדים:  Clan MacDougall 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  ? – המאה ה־13
 תאריך פתיחה רשמי:  המאה ה־13 
 
 קואורדינטות:  56°27′22″N 5°39′18″W﻿ / ﻿56.456162394898°N 5.6549410429298°W﻿ / 56.456162394898; -5.6549410429298
 www.duartcastle.com
  (למפת סקוטלנד מוגדלת) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני טירת דיוארט(למפת סקוטלנד רגילה) אדינבורו גלאזגו אברדין פייזלי אייר פרת' אינוורנס לוכגילפהד דנדי איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים  אנגליה צפון אירלנד  אירלנד האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני טירת דיוארט
 
טירת דיוארט (באנגלית: Duart Castle, בגאלית סקוטית: Caisteal Dhubairt) היא טירה על האי מל (Mull) לחופה המערבי של סקוטלנד בתחום השיפוט של ארגייל וביוט (Argyll and Bute) בקרבת הכפר קרייגנור.
היסטוריה

בניית הטירה מתוארכת למאה ה-13 והייתה מרכז מושבו של שבט מקליין (Clan MacLean).
ב-1647 הותקפה טירת דיוארט על ידי כוחות נאמני ממשלת ארגייל משבט קמפבל (Clan Campbell) והוטל על הטירה מצור. המתקיפים לבסוף נוצחו על ידי חיילי שבט מקליין נאמני המלוכה. בספטמבר 1653 עגן לצד הטירה צי של 6 ספינות שנשלחו על ידי אוליבר קרומוול על מנת להכניע את בני שבט מקליין אולם אלה נסו כבר לאי טיירי (Tiree). סופה שהתחוללה ב-13 בספטמבר גרמה לטביעתן של שלוש ספינות במימי המפרץ עליו חולשת הטירה.
ב-1678 פלש ארצ'יבלד קמפבל, הרוזן ה-9 של ארגייל, לשטחיהם של שבט מקליין באי מאל והציב חיל-מצב בטירת דיוארט. ב-1691 טירת דיוארט נכנעה שוב לארצ'יבלד קמפבל, הדוכס הראשון של ארגייל וראש שבט קמפבל.
הטירה ננטשה בשנת 1751, אולם נקנתה על ידי דונלד מקליין בשנת 1911 ומאז עברה שיקום ונפתחה לקהל המבקרים. בקצה הטירה הדרומי-מזרחי הוקם עוד ב-1900 מגדלור לזכרו של הסופר ויליאם בלאק. הטירה הופיעה בסרט מילכוד שיצא בשנת 1999 בכיכובם של שון קונרי וקתרין זיטה ג'ונס.

טירת דיוארט בציור מ-1887
אלעזר בן חרסום

| --- | --- |
 תפקיד:  כהן גדול 
 השקפה דתית:  יהדות 
 
רבי אלעזר בן חרסום היה כהן גדול בתקופת בית המקדש השני. נודע בהתמדתו בלימוד תורה ובעושרו הרב.
כהן גדול

רבי אלעזר בן חרסום שימש אחת-עשרה שנה ככהן גדול בבית המקדש השני.
לפי הרמב"ם, בהקדמתו לפירוש המשנה, היה רבי אלעזר בן חרסום בן דורו של אנטיגנוס איש סוכו, תלמידו של שמעון הצדיק. מאמרי חז"ל העוסקים בדמותו של ר' אלעזר בן חרסום מקשרים אותו לדור שלפני חורבן הבית, בימי אגריפס השני. לדברי ב"צ לוריא כיהן אלעזר בן חרסום ככהן גדול מיום שקיבל אגריפס את הסמכות למנות כהנים גדולים בשנת 48 ועד למינויו של ישמעאל בן פיאבי בשנת 51.
חנוך קאהוט בערוך השלם גורס כי השם הוא חְרֵסוּס, וכי מדובר בכינוי הנובע מעושרו של אביו שניתן לו על שם קרויסוס (Crösus) מלך לידיה. לדעת קאהוט אלעזר בן חרסוס זהה עם אלעזר בן חנן או חנינה המוזכר בקדמוניות היהודים (י"ח ב', ב'). ב"צ לוריא מפקפק בפירוש זה, עקב המרחק הגאוגרפי והריחוק התרבותי והלשוני.
עושרו

התלמוד מתאר את עושרו הרב של ר' אלעזר:
אמרו עליו על ר' אלעזר בן חרסום שעשתה לו אמו כתונת משתי ריבוא [דינרים] ולא הניחוהו אחיו הכהנים ללובשה מפני שנראה כערום [שהייתה שקופה].
וכן הוא מוזכר בעניין אדם שמקַדֵּש את אשתו על תנאי שהוא עשיר:
"על מנת שאני עשיר" - אין אומרים כרבי אלעזר בן חרסום וכרבי אלעזר בן עזריה, אלא כל שבני עירו מכבדים אותו מפני עושרו.
בתלמוד הירושלמי מוזכר שעושרו אבד:
עשרת אלפים עיירות היו בהר המלך, ולר' אלעזר בן חרסום אלף מכולם, וכנגדן אלף ספינות בים, וכלהם חרב.
סיפור זה מובא בין סיפורי החורבן הקשורים למרד הגדול, ומכאן שיטת התיארוך המאוחרת.
שקידתו בלימוד התורה

עושרו הרב לא מנע ממנו להתמיד במצוות לימוד תורה, ובתלמוד מסופר עליו, במסגרת סיפור עני ועשיר ורשע באין לדין:
אמרו עליו על רבי אלעזר בן חרסום, שהניח לו אביו אלף עיירות ביבשה, וכנגדן אלף ספינות בים, ובכל יום ויום נוטל נאד של קמח על כתיפו, ומהלך מעיר לעיר וממדינה למדינה ללמוד תורה. פעם אחת מצאוהו עבדיו ועשו בו אנגריא [חשבו שהוא תושב העיירות, וחייבוהו לעבוד בשביל בעל המקום]. אמר להן: בבקשה מכם, הַניחוני ואלך ללמוד תורה! אמרו לו: חיי רבי אלעזר בן חרסום, שאין מניחין אותך. ומימיו לא הלך וראה אותן (את נכסיו הרבים), אלא יושב ועוסק בתורה כל היום וכל הלילה.
על כך אומרת הברייתא (שם): ”רבי אלעזר בן חרסום מחייב את העשירים”. כלומר, אדם שבא לפני בית דין של מעלה לאחר מותו, וטוען שמפני רוב רכושו לא עסק בתורה - אומרים לו: גם ר' אלעזר בן חרסום היה עשיר, ובכל זאת עסק בתורה, על כן אין טענתך מתקבלת. וכלשון הברייתא: "אם אומר עשיר הייתי וטרוד הייתי בנכסי - אומרים לו: כלום עשיר היית יותר מרבי אלעזר [בן חרסום]?".
האם היה אחד מעשרת הרוגי מלכות

במדרש איכה רבה פרק ב' מוזכר שיש אומרים ש"רבי אלעזר חרסנה" היה אחד מעשרת הרוגי מלכות, וככל הנראה כוונת המדרש היא לרבי אלעזר בן חרסום.
הערות שוליים

↑  תלמוד בבלי, מסכת יומא, דף ט', עמוד א'
↑  הקדמת הרמב"ם למשנה, פרק רביעי
1 2  ב"צ לוריא, אישים בירושלים בדור שלפני החורבן, בית מקרא כב, א (סח), 1976, עמ' 15–18‏, JSTOR 23503602
↑  חרסוס, ערוך השלם ג, וינה, תרמ"ב (1882), עמ' 497, באתר היברובוקס
↑  איכה רבה ב ד
| כהנים גדולים בולטים לפי תקופתם |
| --- | --- | --- |
| משכן משה והמשכן בגלגל | אהרן • אלעזר הכהן |  |
| המשכן בשילה | • אלעזר הכהן • פינחס • אבישוע בן פנחס • בקי בן אבישוע • עזי בן בקי • עלי הכהן • אחיטוב (נכד עלי) • אחיה בן אחיטוב |  |
| משכן נוב ומשכן גבעון | אחימלך בן אחיטוב • אביתר בן אחימלך |  |
| תקופת בית ראשון | צדוק • אחימעץ בן צדוק • עזריהו בן צדוק • אמריהו • יהוידע הכהן • זכריהו בן יהוידע • עזריהו הכהן • אוריה הכהן • עזריהו הכהן (השני) • שלום הכהן • חלקיהו בן שלום • שריה הכהן • יהוצדק הכהן • צפניה בן מעשיה |  |
| תקופת בית שני (תחת שלטון ממלכת פרס) | יהושע בן יהוצדק • יהויקים בן יהושע • אלישיב בן יהויקים • יהוידע הכהן (בית שני) • יוחנן הכהן • ידוע הכהן |  |
| בתקופה ההלניסטית | חוניו הראשון • שמעון הראשון • אלעזר בן חוניו • מנשה אחיו של חוניו • חוניו השני • שמעון השני • חוניו השלישי • יוחנן כהן גדול |  |
| כהנים מתיוונים ואחרים | יאסון •  מנלאוס • אלקימוס • חוניו הרביעי |  |
| כהנים גדולים מבית חשמונאי | יונתן • שמעון • יוחנן הורקנוס הראשון • יהודה אריסטובולוס הראשון • אלכסנדר ינאי • הורקנוס השני • אריסטובולוס השני • מתתיהו אנטיגונוס השני • אריסטובולוס השלישי |  |
| תחת ממשלת רומא | מתתיהו בן תאופילוס (הראשון) • יוסף בן עלים • חנן בן שת • ישמעאל בן פיאבי • יוסף קיפא • יונתן בן חנן • תאופילוס בן חנן • חנניה בן נדבאי • חנן בן חנן • יהושע בן גמלא • מתתיהו בן תאופילוס (השני) • פינחס בן שמואל מכפר חבתא • רבי אלעזר בן חרסום • יששכר איש כפר ברקאי • רבי ישמעאל בן אלישע כהן גדול |  |
ג'רמי ריפקין

| --- | --- |

ג'רמי ריפקין כפי שצולם ב-2009
 לידה:  26 בינואר 1945 (בן 80) דנוור, ארצות הברית 
 מדינה:  ארצות הברית 
 השכלה:  בית הספר וורטון (1967)  בית הספר פלטשר למשפט ודיפלומטיה (1968)  Morgan Park High School 
 מעסיק:  בית הספר וורטון 
 פרסים והוקרה:  פרס קורין (2005)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת האסלט (28 במאי 2015)  דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת לייז' (2006) 
 
ג'רמי ריפקין (באנגלית: Jeremy Rifkin;‏ נולד ב-26 בינואר 1945, דנוור, קולורדו, ארצות הברית) הוא תאורטיקן חברתי וכלכלי, סופר, נואם, יועץ פוליטי ופעיל חברתי יהודי-אמריקאי.
ריפקין הוא הנשיא של ה-Foundation on Economic Trends ומחברם הפופולרי של עשרים ספרים העוסקים בהשפעה של שינויים מדעיים וטכנולוגיים על הכלכלה, כוח העבודה, החברה והסביבה. ספריו תורגמו ליותר מ-35 שפות ונעשה בהם שימוש במאות אוניברסיטאות, תאגידים וסוכנויות ממשלה ברחבי העולם. ספריו האחרונים כוללים את The Zero Marginal Cost Society (2014), The Third Industrial Revolution (2011), The Empathic Civilization (2010), The European Dream (2004),The Hydrogen Economy (2002), The Age of Access (2000), The Biotech Century (1998) ו-The End of Work (1995).
ריפקין הוא הנשיא של קבוצת הייעוץ TIR Consulting Group LLC אשר מייעצת למדינות, מחוזות ורשויות מוניציפליות ברחבי העולם על פיתוח תוכניות אב ל"מהפכה התעשייתית השלישית" (TIR). הוא גם המייסד והיו"ר של "Third Industrial Revolution Global CEO Business Round Table", המורכב מהחברות המובילות בעולם בתחומי האנרגיה המתחדשת, בניה, אדריכלות, נדל"ן, טכנולוגיית מידע, ספקיות אנרגיה, תחבורה ולוגיסטיקה. צוות הפיתוח הכלכלי הגלובלי של ריפקין הוא הגדול מסוגו בעולם והוא עובד עם ערים, מחוזות וממשלות במטרה לגבש תוכניות אב להפיכת הכלכלות שלהם לבעלות תשתיות של "המהפכה התעשייתית השלישית", ללא שימוש פחם.
טורו החודשי של ריפקין על נושאי אקטואליה שונים הופיע במשך השנים בחשובים והגדולים שבעיתוני העולם, ביניהם The los Angeles Times, Guardian, Süddeutsche Zeitung, El Mundo ורבים אחרים.
ביוגרפיה > נעוריו ולימודיו

ריפקין נולד בדנוור, קולורדו, לויוֵט ראבֵל ריפקין ומילטון ריפקין, יצרן שקיות פלסטיק. הוא גדל בצד הדרום-מערבי של שיקגו. הוא היה נשיא מחזור 1967באוניברסיטת פנסילוניה, שם קיבל תואר בוגר במדעים בתחום הכלכלה מבית הספר וורטון לכלכלה ולמסחר.  הוא קיבל את פרס General Alumni Association's Award of Merit. לאחר שראה יום אחד את חבריו לספסל הלימודים מכים חבורת סטודנטים שמחו נגד מלחמת וייטנאם מחוץ לבניין הנהלת האוניברסיטה, הוא ארגן הפגנה בעד חופש הביטוי. ריפקין הפך לחבר פעיל ב"תנועת השלום" (האופוזיציה למעורבות ארצות הברית בווייטנאם). הוא למד יחסים בינלאומיים באוניברסיטת טאפטס (1967), שם המשיך להיות פעיל אנטי-מלחמתי. מאוחר יותר הצטרף לארגון VISTA האמריקאי למלחמה בעוני.
ביוגרפיה > שנות ה-70

בשנת 1973 ארגן ריפקין מחאה המונית נגד חברות נפט בחגיגות ה-200 ל"מסיבת התה של בוסטון" (Boston Tea Party) בנמל של בוסטון. אלפים השתתפו במחאה ופעילים השליכו חביות נפט ריקות למימי הנמל של בוסטון. המחאה התרחשה כתגובה לעליה במחירי הנפט בסתיו 1973 בעקבות אמברגו הנפט של OPEC. המחאה כונתה מאוחר יותר בפי התקשורת "מסיבת הנפט של בוסטון".
ב-1977 הוא ייסד יחד עם טד הווארד, את ארגון FOET (Foundation on Economic Trends), הפעיל ברמה לאומית ובינלאומית בנושאי מדיניות ציבורית הקשורים לסביבה, הכלכלה ושינויי אקלים. ארגון FOET בוחן מגמות שונות ואת השפעתן על הסביבה, החברה, התרבות והכלכלה, ועוסק בהתדיינות משפטית, חינוך ציבורי, בניית קואליציות וארגון פעילויות על מנת לקדם את מטרות הארגון. ריפקין הפך להיות אחד המבקרים החשובים הראשונים של תעשיית הביו-טכנולוגיה שרק החלה את דרכה, בפרסום ספרו Who Should Play God? בשנת 1977.
ייעוץ

בעשור האחרון ריפקין מייעץ לאיחוד האירופי. הוא גם שימש כיועץ לנשיא צרפת לשעבר, ניקולא סרקוזי; קנצלרית גרמניה, אנגלה מרקל; ראש ממשלת פורטוגל לשעבר, ז'וזה סוקרטס; ראש ממשלת ספרד לשעבר חוזה לואיס רודריגס ספאטרו; וראש ממשלת סלובניה לשעבר, יאנס יאנשה, בתקופות כהונתם כנשיאי המועצה האירופית.
קבלה וביקורת

על פי מגזין  "European Energy Review", "נראה כאילו לאף סופר או הוגה דעות לא הייתה יותר השפעה על מדיניות האקלים והאנרגיה השאפתנית של האיחוד האירופי, מאשר ל'בעל-החזון' האמריקאי המפורסם, ג'רמי ריפקין. בארצות הברית, הוא העיד בפני מספר ועדות קונגרס ונחל כמה הצלחות משפטיות בניסיון לודא שמתקבלות מדיניויות ממשלתיות אחראיות בנושאי סביבה, מדע וטכנולוגיה. ארגון  Union of Concerned Scientists האמריקאי, המספק סיוע משפטי בנושאי טכנולוגיה, ציטט חלק מכתביו של ריפקין כעצות שימשיות לצרכנים, וב-New York Times נכתב כי "באקדמיה, בדת ובפוליטיקה מהללים את ג'רמי ריפקין של נכונותו לחשוב בגדול, להעלות שאלות שנויות במחלוקת, ולשרת כנביא חברתי ואתי".
עבודותיו של ריפקין גם שנויות במחלוקת. מתנגדיו תוקפים אותו על חוסר הקפדה מדעית בחלק מטענותיו, כמו גם בחלק מהטקטיקות בהן הוא משתמש כדי לקדם את השקפותיו. סטפן ג'יי גולד, מדען מהארוורד, תיאר את ספרו של ריפקין "Algeny" משנת 1983 כ"מסכת בנויה בחכמה של פרופגנדה אנטי-אינטלקטואלית בתחפושת של מחקר אקדמאי".
בכתבה של מגזין Times מ-1989 אודות שיטות האקטיביזם של ריפקין, תחת הכותרת "האדם השנוא במדע", תוארו תגובות של מדענים, בעיקר גנטיקאים, לניסיונותיו להשיג רגולציה על ניסויים גנטיים.
ספריו

1973, How to Commit Revolution American Style: Bicentennial Declaration, with John Rossen, Lyle Stuart Inc., ISBN 0-8184-0041-2
1975, Common Sense II: The Case Against Corporate Tyranny, Bantam Books, OCLC 123151709
1977, Own Your Own Job: Economic Democracy for Working Americans, ISBN 978-0-553-10487-5
1977, Who Should Play God? The Artificial Creation of Life and What it Means for the Future of the Human Race, with Ted Howard, Dell Publishing Co., ISBN 0-440-19504-7
1978, The North Will Rise Again: Pensions, Politics and Power in the 1980s, with Randy Barber, Beacon Press, ISBN 0-8070-4787-2
1979, The Emerging Order: God in the Age of Scarcity, with Ted Howard, Putnam, ISBN 978-0-399-12319-1
1980, Entropy: A New World View, with Ted Howard (afterword by Nicholas Georgescu-Roegen), Viking Press, ISBN 0-670-29717-8
1983, Algeny: A New Word—A New World, in collaboration with Nicanor Perlas, Viking Press,ISBN 0-670-10885-5
1985, Declaration of a Heretic, Routledge and Kegan Paul, ISBN 978-0710207104
1985, The Love Bond: A Tale of Juju and Ernie, Routledge & Kegan Paul Books, Ltd, ISBN 0-7102-0709-3
1987, Time Wars: The Primary Conflict In Human History, Henry Holt & Co, ISBN 0-8050-0377-0
1990, The Green Lifestyle Handbook: 1001 Ways to Heal the Earth (edited by Rifkin), Henry Holt & Co, ISBN 0-8050-1369-5
1991, Biosphere Politics: A New Consciousness for a New Century, Crown, ISBN 0-517-57746-1
1992, Beyond Beef: The Rise and Fall of the Cattle Culture, E. P. Dutton, ISBN 0-525-93420-0
1992, Voting Green: Your Complete Environmental Guide to Making Political Choices In The 90s, with Carol Grunewald Rifkin, Main Street Books, ISBN 0-385-41917-1
1995, The End of Work: The Decline of the Global Labor Force and the Dawn of the Post-Market Era, Putnam Publishing Group, ISBN 0-87477-779-8
1998, The Biotech Century: Harnessing the Gene and Remaking the World, J P Tarcher,ISBN 0-87477-909-X
2000, The Age Of Access: The New Culture of Hypercapitalism, Where All of Life is a Paid-For Experience, Putnam Publishing Group, ISBN 1-58542-018-2
2002, The Hydrogen Economy: The Creation of the Worldwide Energy Web and the Redistribution of Power on Earth, Jeremy P. Tarcher, ISBN 1-58542-193-6
2004, The European Dream: How Europe's Vision of the Future is Quietly Eclipsing the American Dream, Jeremy P. Tarcher, ISBN 1-58542-345-9
2010, The Empathic Civilization: The Race to Global Consciousness In a World In Crisis, Jeremy P. Tarcher, ISBN 1-58542-765-9
2011, The Third Industrial Revolution: How Lateral Power Is Transforming Energy, the Economy, and the World, Palgrave Macmillan, ISBN 978-0-230-11521-7
2014, The Zero Marginal Cost Society: The internet of things, the collaborative commons, and the eclipse of capitalism, Palgrave Macmillan, ISBN 978-1-137-27846-3