stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משנתו של גרשם שלום

גרשם שלום לומד זוהר בסוכה, 1925
משנתו של גרשם שלום עוסקת בחקר המיסטיקה היהודית, התחום אליו הקדיש את חייו ונחשב מראשי החוקרים שלו. הוא היה הראשון שהשתמש בכלי מחקר אקדמיים לשם חקירת תחום זה ורבים רואים בו כמי שאחראי יותר מכל אחר לפופולריות העצומה של לימודי הקבלה במוסדות אקדמיה ברחבי העולם. שלום נקט בגישה מחקרית פילולוגית זהירה, אשר נשענה לא רק על ניתוח ובקיאות, אלא אף על נטיות ביבליוגרפיות מובהקות. במשך השנים התגבשה סביבו קבוצת תלמידים, אשר יצרה אסכולת מחקר בשם האסכולה הירושלמית בתחום חקר הקבלה. אסכולה זו רואה בקבלה יצירה אנושית, שיש לברר את תרומתה להיסטוריה היהודית, מבלי לנקוט דעה קדומה כנגדה. דרכי עבודה אלו הבדילו את שלום מחוקרי קבלה שקדמו לו, ומשום כך הוא נחשב אבי חקר הקבלה בזמן המודרני. כיום, ישנם חוקרי קבלה החולקים על חלק מתפיסותיו של שלום ואף נעשים ניסיונות להפריך חלק מהנחות היסוד שקבע. הניסיון לערער על משנתו של שלום אינו חדש. אך בניגוד לעבר, אז יצאו חלק מהמחלוקות מזרם היהדות האורתודוקסית, הרי שכיום מרביתן באות מהאקדמיה. חלק מהניסיונות לקרוא תיגר על תפישותיו של שלום באים גם מתלמידיו לשעבר, כתוצאה מיכולתם של החוקרים להגיע למקורות שלשלום לא הייתה אליהם גישה בתקופתו, לעשות שימוש בכלי מחקר חדשים יותר ולשלב לתוך עבודתם תחומי מחקר שונים.
במחקריו המפורטים, הוא לא רק התווה את המסגרת הכללית של תורת הסוד היהודית ותחם את גבולותיה, אלא גם מילא בְּתוֹכֶן את ראשי פרקיה, וזכה על כך להכרה ולהערכה רבה בעולם האקדמי בארץ ובעולם.
בהקשר למפעלו העצום של שלום, סיפר עקיבא ארנסט סימון כי בובר אמר על שלום את הדברים הבאים:
לכל אחד מאתנו יש תלמידים, יש בינינו כאלה שיצרו אסכולה. אך רק אחד בינינו יצר מקצוע חדש (במדעי היהדות) - גרשם שלום.
המיסטיקה היהודית הקדומה

התעניינותו של שלום במיסטיקה היהודית הקדומה נבעה בראש ובראשונה משאיפתו לסתור את טענותיהם של מרבית החוקרים בדורו ובדור הקודם, במיוחד חוקרי חכמת ישראל, כנגד הקבלה, שראו בה גידול פרא שיש להסתירו מעיני הגויים וכתופעה שאינה מייצגת את היהדות האמיתית. לטענתו, מקורה של המיסטיקה היהודית הוא בראשית האלף הראשון לספירה, "זמן קצר לפני הופעת הנצרות וזמן קצר אחריה, בעיקר במאה האחרונה לפני חורבן בית שני". עוד טען שלום, כי העוסקים בה היו מראשי היהדות ולא מכיתות שוליות בה, וכי היא בעלת "פרצוף יהודי מקורי", ועם מעט השפעות חיצוניות.
במחקריו בתחום זה, ביקש תחילה לתחום את המושג "מיסטיקה יהודית", באמצעות הגדרה שתבהיר מה כלול במיסטיקה היהודית ומהם המאפיינים הייחודיים לה ביחס למיסטיקה של דתות אחרות; לברר תופעות ומאפיינים ייחודיים אלה; להוכיח את הקשר בין ספרות ההיכלות והמרכבה - הספרות העיקרית של תקופה זו - לחכמי המשנה; ולהבהיר מושגי יסוד בקבלה שהופיעו לראשונה בספר יצירה ומולאו בתוכן שונה על ידי המקובלים והפרשנים הפילוסופים, בדורות שלאחר מכן.
המיסטיקה היהודית הקדומה > הגדרתה של מיסטיקה יהודית

אחת ממטרותיו של שלום הייתה חשיפת הפרק הקדום ביותר של המיסטיקה היהודית. משכך, ביקש קודם כל הגדרה מדויקת למושג.
הוא שלל את האפשרות לקיומה של הגדרה כוללת למיסטיקה וסבר כי לכל דת המיסטיקה הייחודית שלה, המבוססת על מאפייניה הייחודיים של הדת ממנה צמחה. עם זאת, הוא מצא שהמיסטיקה מופיעה כשלב השלישי בהתפתחות של הדת, כל דת. את השלב הראשון הוא זיהה כשלב יצירת המיתוס. זהו השלב בו חווה המאמין את הקשר הישיר, התמים והספונטני עם האל (לכן לא ניתן, לפי שלום, לקרוא למשה רבינו או אף לשאר נביאי ישראל מיסטיקנים). השלב השני הוא שלב יצירתה ומִיסודה של הדת. בשלב זה נוצרים כללי מוסר והתנהגות ומתפתחת היררכיה, אך נהרסת בשל כך ההרמוניה בין האדם, היקום והאל, ואובד איתו הקשר הישיר, התמים והספונטני. כתוצאה מכך נוצרת הרגשת ניכור אצל המאמין, המחפש דרכים חדשות לחדש את הקשר עם האל. חיפוש זה מוביל לשלב השלישי, והוא-הוא השלב בו נוצרה המיסטיקה, אשר באה כדי לגשר על התהום הפעורה בין המאמין לאל. המאמין מתחיל בתהליך של הסתכלות פנימית רפלקסיבית, בניסיון למצוא רמזים שיסייעו לו בהתקרבות אל האל. בתהליך זה עושה המאמין שימוש באמצעים שונים (למשל, תפילה, פולחן, סגפנות, טיהור, מדיטציה, שימוש חוזר במילים, אקסטזה ועוד), כדי להתגבר על מגבלותיו הגופניות ולהגיע לתחום האחר, העל-ארצי, שמעבר לחושיו. המיסטיקה היא אפוא שאיפת המאמין להתקרב אל האל ולהתאחד עמו, על ידי מעבר לתחום שמעבר לחושיו, ובעזרת שימוש באמצעים שונים. עם זאת, מאחר שמדובר בחוויה על-חושית שמעבר לתבונה העיונית של המאמין, גילויה של חוויה זו יכול לבוא לידי ביטוי באמצעות שימוש בסימבוליקה לשונית בלבד.
כבר בגילוייה המוקדמים ביותר של המיסטיקה היהודית היא נבדלה משיטות מיסטיקה אחרות, ובניגוד למיסטיקנים בדתות אחרות, מעשיו של המיסטיקן היהודי לא כוונו לשם השגת איחוד או התמזגות שלו עם האל, אלא אך על צפייה בו והתפעלות הנפש ממראהו, תוך שמירה על מרחק בין האל למאמין. הבדל זה עולה בקנה אחד עם ארבעה מאפיינים נוספים, אותם זיהה שלום, של המיסטיקה היהודית. מאפיינים אלה, שיפורטו להלן, נשענים על עיקרי הדת היהודית, ומקנים לה אופי שמרני: המאפיין הראשון - אישור והכרה בסמכותם של כתבי הקודש, התורה שבכתב ושבעל-פה, ואמונה בהתגלות בהר סיני ומתן תורה מן השמיים. אמונה זו מיושמת גם לתורת המיסטיקה היהודית, שנטען עתה לגביה כי היא עיקרה ופנימיותה של התורה, תורה שבעל-פה, שהועברה, יחד עם התורה, מדור לדור, באמצעות אישים ראויים. המאפיין השני - נובע מהמאפיין הראשון והוא מעמדה המרכזי של התורה. אלא שבעיני המיסטיקנים הופכת התורה לישות אורגנית, הבאה לגשר בין האדם הגופני, המוגבל, לאלוהות הרוחנית, האינסופית. התורה היא הכלי איתו ברא אלוהים את העולם ומנהיג אותו, ורק לימוד והתעמקות בה וקיום מצוותיה בכוונה ראויה, יקרבו את המאמין אל האל. המאפיין השלישי - נובע אף הוא מהמאפיין הראשון והוא המעמד המרכזי לדבר ה', כפי שבא לידי ביטוי בלשון התורה עצמה. הדגש הוא על הסימבוליקה הלשונית של התורה, וכל מטרתו של המיסטיקן הוא פענוחה של סימבוליקה זו, פעולה שלפי אמונתו תקרב אותו אל האל. המאפיין הרביעי - מחויבות להלכה היהודית. בדרך כלל, מכירים המקובלים בעול ההלכה ומקיימים אותה ללא פשרות. כמו כן, אין מיושמת שיטת הפרשנות הסימבולית שלהם לתורה בתחום ההלכה, למעט מתן טעם למצוות. עם זאת, המדובר, לפי שלום, ביחס דו-ערכי ובמחויבות רשמית בלבד, שכן עצם התפתחותה של המיסטיקה בא כתגובה לדת הממוסדת, ולמעשה, תחת המסווה של שמירה על המסורת וההלכה, הוחדרו תכנים חדשים.
המיסטיקה היהודית הקדומה > ספר יצירה

שמו הקדום של ספר יצירה היה ככל הנראה "הלכות יצירה". שלום דן בספר ובתורתו בספרו ראשית הקבלה וספר הבהיר ובמקומות נוספים. הוא סבר כי הספר נכתב באותה תקופה בה נכתבה ספרות ההיכלות והמרכבה, ככל הנראה במאה השנייה או השלישית, עם זאת נבדל ממנה במספר פריטים. ההבדל העיקרי נעוץ בתוכן. אומנם, כבר בפרק הראשון (משנה ה') של ספר יצירה, נעשה שימוש במילים וביטויים השאולים מחזון יחזקאל וספרות המרכבה, אך תוכנו איננו כולל תיאור חזיוני של יורדי המרכבה, אלא תורה עיונית, פילוסופית בחלקה, בקשר ליצירת העולם ויסודותיו. כמו כן, שלא כמו בספרות המרכבה, אין בו תביעה מפורשת לשמירת סודיות.
הספר נכתב בצורת משניות, בעברית, ונוסח בתמציתיות רבה (בן כ-1500 מילים בלבד) ולא תמיד באופן ברור. על אף קוצר יריעתו ישנם מקומות בהם בחר המחבר דווקא להאריך ולהרבות במילים, בפרט בולט הדבר בפרק הראשון (והחשוב ביותר) של הספר. שלום סבר כי אחת הסיבות לחוסר הבהירות של הספר היא העובדה שלרשות המחבר לא הייתה טרמינולוגיה קבלית שבה יכול היה להשתמש בעת שכתב את הספר, והוא צריך היה ליצור אחת כזאת בעצמו. ייתכן גם שאת חלק מהדברים הוא כתב על בסיס התבוננות מיסטית.
זהות המחבר לא נמסרה לקוראים, אם כי בסוף הספר נזכר אברהם אבינו, מה שהוביל מקובלים בדורות הבאים לייחס לו את הספר או לתלות בו גילויי סודות בריאה. מפרשים אחרים ייחסו את הספר לרבי עקיבא, משום שהיה ידוע כמי שאהב לדרוש באותיות.
הספר התבסס הן על דברי פילוסופים יוונים על סוד המספרים והן על דברי המסורת היהודית על סוד האותיות, ולפיכך בנוסף למקובלים, זכה לפרשנויות או התייחסויות גם מצד הפילוסופים של ימי הביניים. לדעת מחבר הספר, יסודות העולם הם עשר ספירות בלימה וכ"ב אותיות הא"ב העברי ויחד הן מהוות את ל"ב נתיבות פליאות החכמה. בהן גנוז הכוח הנסתר ועל ידי צירופיהן נבראים הדברים בעולם, בשנה ובנפש. בהן או דרכן של הספירות והאותיות חקק האל את העולם ומה שגם עתיד לבוא לעולם. הספירות הן מספרים, אך לא מספרים רגילים אלא מספרים קדמונים, המהווים כוחות גנוזים. האותיות, שלהן הוקדש כמעט כל הספר, מחולקות ל-3 אמות (אמ"ש), 7 כפולות (בג"ד כפר"ת) ו-12 פשוטות (ה' ו' ז', ח' ט' י', ל' נ' ס', ע' צ' ק'). לכל אות ישנה משמעות אצל האדם, בעולם ובזמן.
דרך כתיבה זו, המפרידה בין הספרות לאותיות, הובילה חלק מהפרשנים בימי הביניים לטעון כי בספר ישנם שני תאורים של יצירת עולם: התיאור האחד, מתייחס לבריאה אידיאלית באמצעות עשר הספירות, והתאור השני ליצירה גשמית באמצעות 22 האותיות. כנגדם, עמדו הפרשנים שסברו כי תחילה הייתה היצירה הראשונית, שנעשתה באמצעות הספירות והאותיות יחד, וממנה נולדו הן העולם הנסתר והן העולם הנגלה. אחד הפירושים הראשונים שנשתמרו לספר, משנת 931, הוא פירושו בערבית של רב סעדיה גאון, המחזיק בדיעה הטוענת שבספר מתוארות שתי בריאות. דעה דומה לרס"ג הביע גם רבי יהודה הלוי, בספר הכוזרי.
שלום ציין כי ישנה קבוצה נוספת שראתה בספר לא רק טקסט עיוני אלא גם טקסט מאגי, וטענה כי אם העולם נברא מלשון ואותיות, אזי השולט ברזי הלשון (תרתי משמע), יוכל, על ידי צרוף של אותיות ושמות, להתערב ביסודות הבריאה.
המיסטיקה היהודית הקדומה > דמונולוגיה ומאגיה יהודית

היהדות מתנגדת למאגיה מכל וכל ורואה בה עבודה זרה והתערבות בעבודת האל לפי גישה אחת או הולכת שולל לפי גישה אחרת.
ראשוני המקובלים הבחינו בין מאגיה, שנעשית על ידי בעל המאגיה, ללא יראת האל או אהבה אליו, כדי לאלץ אותו או את מלאכיו (ולהבדיל את השדים) לבצע פעולות שמבקש בעל המאגיה שייעשו; לבין פעולות המהוות רק בקשה מהאל להגשמת משאלות (למשל בקשות המצויות בתפילה או אף סיפור חוני המעגל) או פעולות המתבצעות בהתאם לציווי האל או בשיתוף פעולה עמו (למשל מעשי משה ביציאת מצרים). אף ספר הזוהר נוקט בגישה זו ואוסר, למשל, על שבועה במועל יד. ואולם על אף האיסור החמור לעסוק במאגיה התפרסמו במהלך הדורות חיבורים יהודים בתחום זה.
שלום עצמו הקדיש לחקר המאגיה והדמונולגיה, ולמקורות בתחומים אלה, מספר מאמרים, שלאחר מותו עודכנו בהתאם להערות שהוסיף בשולי המאמרים, וכונסו בספרו שדים, רוחות ונשמות. אסתר ליבס מציינת ששלום נמשך אל התחום "מראשית דרכו ועד סוף ימיו", אם כי "ספק אם היה מסכים לכובד המשקל שניתן לתחום זה במחקר הקבלה היום", ונראה כי תשומת הלב שהקדיש לנושא נבעה הן בשל העובדה שחלק מהטקסטים העתיקים ביותר בתורת הסוד היהודית הם טקסטים מאגיים, והן בשל העיסוק של מקובלים רבים בתחום זה.
רבים ממחקריו של שלום דנים בראשי השדים (בילאר, סמאל, אשמדאי ולילית) ובנוסחות מאגיות הכוללות שמות אלו ושמות שדים ומלאכים אחרים. במחקרים אלו מנסה שלום לברר את משמעות השמות ולהתחקות אחר מקורותיהם ביהדות, באסלאם, בנצרות ובבבל הקדומה. ספרות מאגית נוספת אותה חקר שלום עוסקת בתורת הגלגול וגורלן של נשמות צדיקים, וכן חיבורים העוסקים בהכרת אופיו של אדם וגורלו על פי פניו וידיו (הכרת הפנים וסדרי שרטוטין). במחקריו נשען שלום על ספרי כישוף, מילונים על שדים ומלאכים, ספרי סגולה וקטלוגים מאגיים, שאסף בספרייתו, וכן על ספרי מקובלים, כתבי יד רבים בתחום וכתבי קמיעות.
חסידות אשכנז

תורת הסוד של חסידות אשכנז
רבי יהודה החסיד.
ספר חסידים.
רבי אלעזר מוורמייזא וספר הרוקח.
ראשית הקבלה

ספר הבהיר.
ראשית הקבלה בספרד ודרום צרפת.
רבי אברהם אבולעפיא וזרם הקבלה האקסטטית.
מושגי יסוד בקבלה.
ספר הזוהר > בירור מחברו וזמן חיבורו של הספר

שנים רבות קודם שרכש את ספר הזוהר, קרא שלום את דברי ימי ישראל של צבי גרץ, ושם התוודע לראשונה לתנועת הקבלה ולספר הזוהר. דעתו של גרץ על ספר הזוהר הייתה שלילית והוא כינה אותו 'ספר כזבים' ואת רמד"ל הציג כרמאי. שלום חלק על דעותיו של גרץ וסבר, בתחילת דרכו, כי ספר הזוהר מכיל "שרידי דורות קדומים", שרק נערכו על ידי רמד"ל ומקובלים אחרים בספרד במאה ה-13. תאוריה זו אף היוותה את הבסיס למחקרו הראשון על הזוהר: "האם חיבר ר' משה די לאון את ספר הזהר?", שעליו הרצה בטקס הפתיחה של המכון למדעי היהדות של האוניברסיטה העברית.
עם זאת, לאחר שהחל לחקור את הזוהר ולשונו חזר בו מקביעה זו וקבע כי רמד"ל הוא אכן מחבר הספר (למעט הרעיא מהימנא ותיקוני הזוהר ומספר תוספות קטנות), כפי שכתב שלום עצמו, באוטוביוגרפיה שלו:
ישבתי וכתבתי הרצאת פתיחה על נושא מרתק: "האם חיבר ר' משה די ליאוֹן את ספר הזוהר?" וסיכמתי או חידשתי שם את כל הטענות המדברות נגד הנחה זו והדורשות 'בדיקה חדשה ושיטתית של מוצא הספר והתפתחות הקבלה כולה, בלא משפטים קדומים.' לחקירה כזאת הקדשתי את עשר עד חמש עשרה השנים הבאות וסתרתי אחת לאחת את כל טענותי שבהרצאת הפתיחה, אף על פי שיצאתי להוכיח אמיתותן, ומתוך תהפוכות אלה נתקיים גם בי הפסוק: 'אמת מארץ תצמח'.
בנושא זה הוא עבר מקיצוניות אחת לקיצוניות שנייה, וסבר כי לא רק שהספר איננו מכיל שרידים קדומים אלא שמרבית חלקי הספר חוברו על ידי רמד"ל בלבד. הוא גם סבר כי רמד"ל כתב את הספר בשנים 1280 עד 1286 לערך, ורק לאחר מכן החל לכתוב את ספריו העבריים, תוך שהוא מכליל בהם רמזים שנועדו להכשיר את הקרקע לפרסומו של הזוהר. רק בשנת 1293, לטענת שלום, החל רמד"ל להפיץ את חלקי הזוהר באופן מסודר ברבים (אם כי שלוש שנים לפני כן פורסם חלק קטן ממנו). מלאכת ההעתקה וההפצה של הספר נמשכה עד לשנת 1305, שנת מותו של רמד"ל.
חלק גדול מהחוקרים מסכימים עם שלום בקשר לזהות מחבר הזוהר אולם יש הטוענים כי רמד"ל לא חיבר את הספר לבד אלא עם חבר אנשים. כמו כן קיימת מחלוקת לעניין השנים שבהן נכתבו חלקי הספר וספריו העבריים.
ספר הזוהר > עבודתו על מילון לשון ספר הזוהר

כאמור כוללות חלק מהערותיו של שלום, שהוסיף בספר הזוהר שלו, דיון במקורן של המילים הייחודיות שבספר הזוהר וכן הערות הקשורות לתחביר, הדקדוק ותורת הצורות שבספר. במקביל לכך, עבד שלום על הכנת מילון הכולל את כל המילים שבספר הזוהר. צורת עבודתו כללה רישום כל מילה המצוייה בספר בכרטסת מיוחדת, המסודרת באופן כרונולוגי לפי אותיות הא"ב. ליד המילה הוא הוסיף פירוש, מראה המקום שלה בספר הזוהר והערות נוספות. הוא המשיך לעדכן את הכרטסת במהלך כל חייו, ולאחר מותו המשיכה תלמידתו, רבקה ש"ץ, להוסיף מילים מהמדרש הנעלם. פרופ' ליבס מציין כי נעזר בכרטסת של שלום במהלך כתיבת עבודת הדוקטורט שלו, פרקים במילון ספר הזהר, משנת תשל"ז, שאף היא נועדה להיות חלק מהמילון שעתיד היה לצאת לאור, עם זאת, נכון לשנת 2012, הוא טרם ראה אור.
קבלת האר"י

כתבי האר"י ותורתו.
תלמידי האר"י.
תפוצתה והשפעת של קבלת האר"י.
שבתאות

מצווה הבאה בעבירה - ערך מורחב.
שבתי צבי ותנועת השבתאות בימי חייו - ערך מורחב.
אברהם מיכאל קארדוזו, כתביו ותורתו.
הדוֹנְמֶה.
יעקב פרנק והפרנקיזם.
פולמוס עמדין-אייבשיץ.
שאלת זיקתה של השבתאות לקבלה הלוריאנית.
מידת השפעתה של השבתאות, על כל גלגוליה, על החסידות, על תנועת ההשכלה ועל הציונות.
חסידות

הבעש"ט.
אישים ומנהיגים בתנועת החסידות.
מושגי יסוד בחסידות.
שאלת היסוד המשיחי בחסידות.
חוקרי חסידות וספריהם.
שלום טען כי היסודות המשיחיים נוטרלו בחסידות והפכו לסמלים בלבד. בנושא זה, נפל מחלוקת בינו לבין בן-ציון דינור ואחרים (לרבות תלמידו הראשון של שלום, ישעיה תשבי).
שונות

ביבליוגרפיה עברית.
אלכימיה וקבלה.
מגן דוד.
הגולם.
חכמת ישראל.
ציונות.
יחסיו עם מרטין בובר.
אפשרותה של מיסטיקה יהודית בעתיד.
הגותו של וולטר בנימין.
פעילותו של שלום בחוג "ארנוס".
שלום קיים שתי מחלוקות עם חנה ארנדט בקשר לדעותיה על התנועה הציונית ועל השואה. המחלוקת הראשונה הייתה משנת 1946, בעקבות מאמרה Zionism Reconsidered ("הציונות, הערכה מחדש"), בקשר לדעותיה על פועלה של התנועה הציונית בארץ ישראל, ולטענותיה כנגד הנטייה הגוברת של הציונים לצד הימיני של המפה הפוליטית וכן לחתירתם למדינה בכל מחיר, תוך התעלמות מהמיעוט הערבי. שלום, שהיה ממקימי ברית שלום, הגן על שאיפת הציונים למדינה והאשימהּ ב"תסביך אנטי פלשתינה". ארנדט הכחישה טענה זו והביעה את פליאתה על תמיכתו של שלום ברעיון הלאומיות, תמיכה שלדעתה עלולה להוביל בסופו של דבר לגזענות.
המחלוקת השנייה התעוררה בשנת 1963, ונסבה סביב הדברים שכתבה ארנדט בספרה "אייכמן בירושלים: דו"ח על הבנאליות של הרוע", הכולל את רשימותיה של ארנדט ממשפט אייכמן, אותו סיקרה כשליחה מטעם הניו יורקר. ארנדט העלתה בספר שאלות נוקבות בקשר למשפט, בין היתר, בקשר לחלקו של העם הגרמני בשואה מול חלקו היחסי של אייכמן, שיתוף הפעולה של היודנראטים עם הנאצים, הפאסיביות וחוסר ההתקוממות של היהודים כנגד רוצחיהם. היא ראתה בשואה פשע כנגד האנושות ולא פשע מלחמה, שכן היהודים לא היו צד לוחם בה. שלום שלל את דעותיה של ארנדט על המשפט ודרך ניהולו בישראל, ואף האשימהּ בשל הדברים שכתבה שם בחוסר אהבת ישראל. על כך השיבה ארנדט כי מעולם לא אהבה קבוצת אנשים כקולקטיב אלא רק את חבריה כאינדיבידואלים. עוד טענה כי איננה 'אוהבת' יהודים אלא היא פשוט חלק מהם. בשנת 2010 יצא, בגרמנית, ספר המתאר בהרחבה את מערכת היחסים ביניהם, לרבות המכתבים שהחליפו במהלך השנים.
ביקורת

המבקר וחוקר מדעי היהדות ברוך קורצווייל טען כי בלתי אפשרי להיות אובייקטיבי לחלוטין בכתיבת ההיסטוריה היהודית, וביקר את ספרו של שלום "שבתי צבי והתנועה השבתאית בימי חייו", באומרו כי הספר נגוע בכתיבה מגמתית במסווה של טיעונים אקדמיים. שלום סירב להגיב לביקורתו של קורצוויל, אך פרופסור ישעיה תשבי הגיב לה במאמר וכן פרופסור יעקב כ"ץ, אשר הותקף אף הוא באותו העניין, מספר שנים אחר כך.
על אף הביקורת של קורצוויל כנגד שלום, הוא בחר בספרו הנ"ל כספר החשוב ביותר שנכתב במדעי הרוח בעשר השנים מאז קום המדינה.
ביקורת > בחקר החסידות

החוקר והביבליוגרף החב"די הרב חיים ליברמן, יצא בסדרת מאמרים נגד דרכי החקירה וקביעותיהם של שלום ובית מדרשו בחקר החסידות. את הסדרה פרסם בכתב העת בצרון, תחת הכותרת "כיצד "חוקרים" חסידות בישראל?". ליברמן טען, כי "שורת הדין מחייבת שבמקצוע זה יטפלו בעלי המקצוע המומחים לדבר, כלומר: החסידים בעצמם", וכי שלום ותלמידיו חסרים את הכלים להבנת ספרי חסידות, מגמתיים וממהרים להסיק מסקנות שגויות, על בסיס מידע חסר. עוד טען ליברמן כי בלהיטותם לתגליות חדשות ממהרים שלום ותלמידיו לזהות חכמים שונים כשבתאים, ללא הוכחות מוצקות.
בין השאר, התנגד ליברמן לזיהוי ביקורת המופיעה בספרי מוסר מדור ראשית החסידות כמכוונים נגד הבעל שם טוב ותלמידיו. כך דחה את הפרשנות של ההיסטוריון שמעון דובנוב ואחרים לחלקים מספר "נזד הדמע" (לרבי ישראל מזמושץ', שהיה מהמשכילים המוקדמים) כהתנגדות מוקדמת לתנועת החסידות. שלום פרסם מאמר תגובה, בו חלק על ליברמן ואמר שדבריו אפולוגטיים, וליברמן השיב לו במאמר נוסף בסדרה.
במאמר אחר של שלום, טען שקטע מהספר "משמרת קודש" לרבי משה מסטנוב מכוון ישירות נגד הבעל שם טוב. גם כאן התנגד ליברמן לפרשנותו של שלום וטען כי בספר אין כל קטרוג כנגד הבעש"ט וחסידיו הראשונים אלא כנגד בעלי בתים, שאינם תומכים בתלמידי חכמים לומדי תורה. חוקרי החסידות מנדל פייקאז' ועמנואל אטקס סברו כי אכן שגה שלום בהבנת דבריו של הרב משה מסטנוב, אך ציינו כי אף אם עדות ספציפית זו אינה עדות ישירה כנגד הבעש"ט וחסידיו, היא משקפת את מנהגי אותו הזמן, לרבות מנהגי החסידים הראשונים.
לקריאה נוספת

א"א אורבך, "על משנתו של ג. ש.", "מולד" א', תשכ"ח.
י. רוזנצויג, "קבלה ומהפכה - על דרכו של ג. ש.", "מולד" א', תשכ"ח.
גרשם שלום - על האיש ופועלו: דברים שנאמרו ביום השלושים להסתלקותו, ירושלים: האקדמיה הלאומית הישראלית למדעים, תשמ"ג (המאמרים המופיעים בספר: א"א אורבך, "גרשם שלום ומדעי היהדות", עמ' 7 - 16; י' בן שלמה, "מחקרו של גרשם שלום על הפאנתיאיזם בקבלה", עמ' 17 - 31; י' תשבי, "תרומתו של גרשם שלום לחקר הזוהר", עמ' 32 - 47; רבקה ש"ץ, פירוש החסידות כביטוי להשקפה האידיאליסטית של גרשם שלום", עמ' 48 - 62; מ' בית אריה, "יחסו של גרשם שלום לספר ולספרייה", עמ' 63 - 70; נ' רוטנשטרייך, "על הגותו הלאומית של גרשם שלום", עמ' 71 - 86; א"א אורבך, "דברי סיכום", עמ' 87 - 88).
יוסף דן, " משנתו ההיסטורית של פרופ’ גרשם שלום ז"ל", "ציון", מ"ז, ירושלים: תשמ"ב, עמ' 116 - 172 (פורסם שוב בספרו של דן על גרשם שלום, להלן).
אליעזר שביד, מיסטיקה ויהדות לפי גרשם שלום - ניתוח ביקורתי, ירושלים: מחקרי ירושלים במחשבת ישראל, מוסף ב', תשמ"ג.
אברהם שפירא, "המורשה כמקור לתחייה: לזהותו הרוחנית של גרשם שלום", בתוך: גרשם שלום, עוד דבר, פרקי מורשת ותחיה (ב), כינס וערך אברהם שפירא, תל אביב: הוצאת עם עובד, תש"ן-1989, עמ' 13 - 26.
יוסף דן, על גרשם שלום, תריסר מאמרים, ירושלים: הוצאת זלמן שזר, 2010.
David Biale, Gershom Scholem: Kabbalah and Counter History, Cambridge, Massachusetts & London, England: Harvard University Press, 1979.
Peter Schafer, Gershom Scholem Reconsidered, Oxford Ctr. for Postgraduate Hebrew Studies, 1986.
Harold Bloom (ed.), Gershom Scholem (Modern critical views), New York: Chelsea House Publishers, 1987.
Steven M. Wasserstrom, Religion after religion: Gershom Scholem, Mircea Eliade, and Henry Corbin at Eranos, Princeton, N.J.: Princeton University Press, 1999.
JSTOR

| --- | --- |

 סוג:  ארגון 
 תקופת הפעילות:  1995–הווה (כ־29 שנים) 
 בעלות:  Ithaka Harbors 
 www.jstor.org
 
JSTOR (מבוטא "ג'יי סטור", קיצור באנגלית עבור Journal Storage, בעברית: מאגר כתבי עת) הוא מסד נתונים מקוון שהוקם בשנת 1995, המכיל גרסאות אלקטרוניות של כתבי עת מדעיים רבים ומאגרי מידע אחרים. את מאגר המידע מפעיל ארגון ללא כוונת רווח שבסיסו בניו יורק ובאן ארבור שבמישיגן.
אודות

בפני מנהלי ספריות אקדמיות עומדת הבעיה של טיפול בכמויות אדירות של כתבי עת שברשותם, שאחסונם וטיפול בהם עולה כסף ותופס מקום. על ידי העברת כתבי העת לפורמט דיגיטלי, אפשר לחסוך בטיפול בכתבי עת, ובה בעת לאפשר לחוקרים ולסטודנטים במוסד גישה אליהם.
כשהושק JSTOR בשנת 1995 הוא הכיל כעשרה כתבי עת בנושא היסטוריה וכלכלה, ופעל בשבע ספריות שונות. בסוף 2012 הכיל האתר כ-1,700 כתבי עת שונים, שבהם 8.2 מיליון מאמרים עם יותר מ-46 מיליון דפים. מנוע החיפוש של האתר מאפשר חיפוש בטקסט המלא של כל המידע המאוחסן בו. בנובמבר 2012 החל האתר לאחסן גם אלפי ספרים סרוקים.
הגישה למאמרים באתר מתאפשרת בעיקר דרך ספריות ואוניברסיטאות, אשר רוכשות רישיון בעבור משתמשיהן לארכיונים באתר (יותר מ-8,000 ארגונים רכשו רישיון כזה). כמו כן ניתן לרכוש באופן אישי גישה לכתב עת מסוים או למאמר. רוב כתבי העת מאפשרים גישה לגליונות בני כמה שנים ולא לגליונות העדכניים ביותר, כדי לשמור על מוטיבציה לרכוש את כתב העת וכך לא לאבד הכנסה. קרוב לחצי מיליון מאמרים באתר JSTOR, שזכויות היוצרים עליהם פגו, נפתחו לעיון חופשי. בנוסף, תוכנית בשם Register & Read מאפשרת רישום חופשי לאתר, שבמסגרתו מתאפשר עיון ביותר מ-5 מיליון מאמרים, במנות של לא יותר משלושה מאמרים בשבועיים. הסדר עם הספרייה הלאומית מאפשר גישה חופשית (לאחר רישום) למאמרים בעשרות כתבי עת עבריים.
הערות שוליים

↑  Register & Read, באתר JSTOR
↑  כתבי עת ישראליים בגישה ישירה מהבית, באתר הספרייה הלאומית
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007603729605171  BIBSYS: 2041438  BnF: cb14557837v (data)  GND: 1086659538  ISNI: 0000 0004 0602 5612  LCCN: no97001983  VIAF: 146159089   WorldCat (עם VIAF): 146159089
Forever Your Girl (שיר)

Forever Your Girl (בעברית: לנצח הבחורה שלך) הוא שיר של הזמרת פאולה עבדול אשר יצא כסינגל מתוך אלבום הבכורה שלה בעל אותו השם ב-20 בפברואר 1989 על ידי וירג'ין רקורדס. הוא נכתב והופק על ידי אוליבר ליבר אשר גם כתב והפיק את אחד הסינגלים האחרים באלבום. השיר המשיך את הצלחת הסינגל הקודם כאשר הגיע גם הוא הגיע למקום הראשון בארצות הברית, שם שהה במשך שבועיים ובכך גם דחף את האלבום להיכנס לתוך העשירייה הפותחת בארצות הברית. במצעד סוף השנה האמריקאי השיר הצליח להגיע למקום ה-30. בנוסף השיר נכנס למקום ה-11 במצעד השירים העכשוויים למבוגרים.
באירופה השיר זכה להצלחה פחותה כאשר הגיע למקום ה-30 בלבד במצעד האירופאי. בקנדה השיר גם זכה להצלחה כאשר הגיע למקום הראשון גם כן. באוסטרליה השיר הגיע למקום ה-51 בלבד אך בניו זילנד הגיע למקום ה-11.
הרכב ומילים

מבחינה לירית השיר עוסק בנאמנות במערכת יחסים ועל כך שלא משנה מי ירצה אותה עבדול תישאר נאמנה לנצח לבן זוגה. גרסת הסינגל הייתה שונה במעט מגרסת האלבום מכיוון שהיא כללה קולות רקע ושימוש ביותר כלים ומכשירים.
קליפ

הקליפ בבימויו של דייוויד פינצ'ר מציג את עבדול מביימת ומרכיבה כוראוגרפיה למופע של ילדים. הקליפ היה לקליפ המשודר ביותר ב-MTV במשך שבועיים ברצף ובכך העלה את הפופולריות של הזמרת בערוץ. בנוסף הקליפ גם כולל מחווה למספר קליפים אחרים ביניהם "The Boys of Summer" של דון הנלי ו-"Simply Irresistible" של רוברט פאלמר.
מיקומי שיא

|   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדים ודירוגים (1989)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  אוסטרליה | מצעד הסינגלים האוסטרלי | 51 |  |
|  אירלנד | מצעד הסינגלים האירי | 21 |  |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 1 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי הדאנס קלאב | 28 |  |
|  ארצות הברית | מצעד שירי ה-R&B\היפ הופ | 54 |  |
|  הולנד | מצעד 40 הסינגלים ההולנדיים | 13 |  |
|  הממלכה המאוחדת | מצעד הסינגלים הבריטי | 24 |  |
|  ניו זילנד | המצעד הניו זילנדי הרשמי | 11 |  |
|  פלנדריה | אולטראטופ 50 | 17 |  |
|  שווייץ | המצעד השווייצרי | 24 |  |
|   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1989)> מדינה |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1989)> מצעד |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1989)> מיקום שיא |   ‏‏‏  מצעדי סוף שנה (1989)>  |
| --- | --- | --- | --- |
|  ארצות הברית | בילבורד הוט 100 | 30 |  |
הערות שוליים

↑  ניו ג'ק סווינג • דאנס-פופ • R&B • פריסטייל
| פאולה עבדול |
| --- | --- | --- |
| דיסקוגרפיה | דיסקוגרפיה |  |
| אלבומי אולפן | Forever Your Girl • Spellbound • Head Over Heels |  |
| אלבומי רמיקס | Shut Up and Dance: Mixes |  |
| אלבומי אוסף | Greatest Hits • Greatest Hits: Straight Up! |  |
| סינגלים | "Knocked Out" • "The Way That You Love Me • "Straight Up" • "Forever Your Girl" • "Cold Hearted" • "Opposites Attract" • "Rush Rush" • "The Promise of a New Day" • "Blowing Kisses in the Wind" • "Vibeology" • "Will You Marry Me?" • "My Love Is for Real" • "Crazy Cool" • "Ain't Never Gonna Give You Up" • "Dance Like There's No Tomorrow" • "I'm Just Here for the Music" |  |
| סיבובי הופעות | Under My Spell Tour • Total Package Tour • Straight Up Paula! • Paula Abdul: Forever Your Girl |  |
| טלוויזיה | American Idol • Hey Paula • Live to Dance • The X Factor • So You Think You Can Dance |  |
| --- | --- |
בקרת זהויות :  MusicBrainz release group: d4948f46-6bd5-4bab-9a2a-a964415e2554  MusicBrainz work: d876d3fb-d7d4-3c58-bb82-fb065896ed1e
3GPP

| --- | --- |
 תחום:  תקינת תקשורת
 מקום פעילות:  עולמי
 מייסדים:  גופי תקינת התקשורת: ETSI  ARIB/TTC  CCSA  ATIS  TTA
 תקופת הפעילות:  דצמבר 1998 – הווה (כ־25 שנים) 
 www.3gpp.org
 
3GPP או 3rd Generation Partnership Project (בעברית: פרויקט שותפות דור שלישי) הוא הסכם שיתוף פעולה שנחתם ב-1998 בין גופי תקינת התקשורת ETSI (אירופה), ARIB/TTC (יפן), CCSA (סין), ATIS (אמריקה הצפונית), ו-TTA (קוריאה הדרומית).
הלוגו של 3GPP