stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
טיבאטי
מבנה אדמיניסטרטיבי של הקומונה

מלבד טיבאטי, הקומונה מכילה את הכפרים הבאים:
בנטאי (Bantaï)
בארוד (Barode)
בוננטנג (צר')
דאבר (צר')
דאבר-מבנג (Daber-Mbang)
ג'אורו קומבו (Djaouro Koumbo)
ג'ואה (צר')
ג'ומבי (צר')
ג'וסי-מלאו (Djoussi-Malaou)
פורה (Foret)
גונגוטואה (צר')
גומבי (Goumbi)
קנדג' (צר')
קארנה (Karna)
קואטה (Koata)
לאנד נגודה (צר')
ליבום II‏ (Liboum II)
ליפל (Lippel)
מבקלה (Maback'la)
מאפו מר (Mafo Mere)
מאקה בובלה (Mahka Boubala)
מאור (צר')
מסאבה (Maisaba)
מקנדאו (צר')
מנדג'רה (צר')
מאנגל (צר')
מאס (Masse)
מאיו קוול (Mayo Kewol)
מבקאו (צר')
מבמטי קטרקו (Mbamti Katarko)
מבנסירי (Mbansiri)
מבנטי-מבנג (Mbanti-Mbang)
מבלה-אסום (צר')
מבידירה (Mbidira)
מבירים (Mbirim)
מביטום (Mbitom)
מביטום קאסה (Mbitom Kassa)
מידג'מבה (Meidjamba)
מנגק (Mengack)
מינים (Minim)
מודיבו סליאו (Modibo Saliou)
נסקול (Naskoul)
נגאובלה (צר')
נגאט (Ngatt)
נייג'ידה (Nyadjida)
פאנג (קמרון) (Pang)
סולה (Sola)
טונגו (Tongo)
דת

העיירה ממוקמת בשטח מוסלמי היסטורי. יש גם מיסיון קתולי ופרוטסטנטי. נוסף על כך, אנימיזם מסורתי הוא נפוץ למדי.
הערות שוליים

1 2 3  BUCREP, Troisième Recensement Général de la Population et de l’Habitat, ‏
↑  Map No. 4227 United Nations, ‏2004
↑  Abdelnasser Garboa, Cameroon: The fish tank, allAfrica, ‏2 June 2004 (בצרפתית)
↑  Holger Weiss, The Race to Lake Chad or White Men's 'Sporting Tours' in West Africa, c. 1900–1902, Studia Orientalia Electronica, עמ' 29. (באנגלית)
↑  Dictionnaire des Villages de l'Adamaoua, יאונדה: ONAREST, 1974. (בצרפתית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007502422205171
טוראקו בנרמן

| טוראקו בנרמן |
| --- | --- |
 טוראקו בנרמן
מצב שימור
 מצב שימור: בסכנת הכחדה סכנת הכחדה (EN) 
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טוראקואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוראקיים
סוג:: טוראקו
מין:: טוראקו בנרמן
שם מדעי
 Tauraco bannermani ‏בייטס, 1923
תחום תפוצה


טוראקו בנרמן (שם מדעי: Tauraco bannermani) הוא מין של עוף ממשפחת הטוראקיים החי רק ביערות ההרריים והטרופיים בקמרון. מין זה קרוי על שם החוקר הבריטי דייוויד ארמיטאג׳ בנרמן (אנ'), והוא מצוי בטבע בסכנת הכחדה.
מאפיינים

טוראקו זה נראה קרוב למינים טוראקו אדום ציצית וטוראקו לבן ציצית, וכנראה התפצל מהם עם שינויי אקלים בסוף הפליוקן, אז הפך האקלים ליבש יותר ולערבות סוואנה יבשות, להם מין זה לא הצליח להסתגל.
אורכו של הטוראקו כ-43 סנטימטרים בממוצע, והוא בעל נוצות מפוארות בצבע ירוק כהה וחזה ירוק בהיר. הפנים אפורות עם מקור צהוב-ורוד וכיפת ראש אדמדמה-סגולה. הוא בעל זנב כחול ארוך המשמש לאיזון, והשת אדום עם רגליים אפורות. הכנפיים ירוקות, ובחלקם העליון כחולות-ירוקות והחלק הפנימי שלהם, הנראה רק בתעופה אדום.
הטוראקו הוא עוף יער הנחבא אל הכלים והוא ניזון מפירות היער בקבוצות קטנות.
עוף זה אנדמי רק ליערות ההר של הרמה המערבית הגבוהה (אנ') של קמרון (בייחוד ברמות בהמנדה), בה יערות משניים ויערות טרופיים נמוכים. כמה אוכלוסיות מצויות גם ב-"Massif du Mbam".
הטוראקו מצוי בסכנה גדולה עקב האוכלוסיות המפוצלות שלו ועקב פגיעה ביערות ושריפות יער או הפשרת אדמות לחקלאות. כיום לפי האומדן נותרו רק 2,500 עד 10,000 פרטים בוגרים בטבע.
הערות שוליים

↑  טוראקו בנרמן באתר הרשימה האדומה של IUCN
טוראקו צבעוני

| טוראקו צבעוני |
| --- | --- |
 טוראקו צבעוני
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: טוראקואים
תת־סדרה:: תרופודה
משפחה:: טוראקיים
סוג:: טוראקו
מין:: טוראקו צבעוני
שם מדעי
 Tauraco porphyreolophus ‏ויגורס, 1831
תחום תפוצה


טוראקו צבעוני או טוראקו סגול-ציצה (שם מדעי: Tauraco porphyreolophus) הוא מין של עוף ממשפחת הטוראקיים ומהסוג טוראקו אשר חי ביערות של אפריקה הדרומית. זהו העוף הלאומי של מדינת אסוואטיני (בעבר: סווזילנד) והוא נפוץ גם במוזמביק, דרום אפריקה וזימבבואה.
הטוראקו הצבעוני מגיע לאורך 40 ס"מ השווה אצל הזכר והנקבה והוא בעל נוצות מקושטות לאורך גופו ופניו. הכנפיים והגב התחתון בעלי נוצות ירוקות כהות-כחולות והחלק הפנימי של הכנפיים אדום-עז. החזה והבטן ירוקים בהירים-צהובים, הזנב והרגליים בעלי נוצות כחולות ארוכות והצוואר ירוק. הראש בעל ציצה סגולה-כחולה בולטת ששונה מציצות שאר הטורקים. העיניים שחורות ובעלות טבעת אדומה סביבם והפנים ירוקות. המקור שחור ומגודל.
הטוראקו מצוי לאור גדות נהרות וחופים בין שיחים וביערות סבוכים עד פתוחים. זהו עוף נחבא וביישן ומעדיף להסתתר בין העלים. הוא נראה בשטחים פתוחים רק לעיתים רחוקות ומצוי בזוגות או בקבוצות קטנות. הטוראקו ניזון בעיקר מפירות, חרקים, שבלולים וצדפות.
הוא מקנן על עצים גבוהים והנקבה מטילה 4–5 ביצים בעונת הרבייה, אשר בוקעות כעבור 4–5 שבועות.
תת-מינים

ישנם 2 תת-מינים של טוראקו זה:
Tauraco porphyreolophus chlorochlamys
Tauraco porphyreolophus porphyreolophus
טוראקו בתעופה
חוג הסרטן (ספר)

|  מידע כללי |
| --- | --- |
 מאת:  הנרי מילר
 שפת המקור:  אנגלית
 תורגם לשפות:  עברית, ערבית, צרפתית, הונגרית, גרמנית, פורטוגזית, איטלקית, ספרדית, הולנדית, שוודית, ועוד
 סוגה:  נובלה אוטוביוגרפית
 מקום התרחשות:  פריז, צרפת 
 הוצאה
 הוצאה:  Obelisk Press   Grove Press
 הוצאה בשפת המקור:  1934
 תאריך הוצאה:  1934
 מספר עמודים:  318
 פרסים
 20th Century's Greatest Hits: 100 English-Language Books of Fiction 
 סדרה
 הספר הבא:  אביב שחור, Aller Retour New York 
 
חוג הסרטן (באנגלית: Tropic of Cancer) הוא רומן מאת הנרי מילר שתואר ”[כ]ידוע לשמצה בעבור מיניותו הבוטה” וכאחראי ”[ל]חופש הדיבור שאנו לוקחים כעת כמובן מאליו בספרות”. : 22 פורסם לראשונה בשנת 1934 על ידי הוצאת הדפוס אובליסק בפריז, צרפת, אך מהדורה זו נאסרה בארצות הברית. פרסומו בשנת 1961 בארצות הברית על ידי דפוס גרוב הוביל למשפטי גסויות שבחנו את גבולות חופש הביטוי באמריקה בנושא של פורנוגרפיה בתחילת שנות השישים. בשנת 1964, בית המשפט העליון בארצות הברית הכריז שהספר איננו פורנוגרפי. כיום היא נחשבת כיצירה ספרותית חשובה של המאה ה-20.
כתיבה ופרסום

אני גר בווילה בורגזה. אין פירור של לכלוך בשום מקום, ואף כיסא שאיננו במקומו. אנחנו כולנו כאן לבד ואנחנו מתים.
- קטע מהפסקה הראשונה
מילר כתב את הספר בין 1930 ל-1934 במהלך "חייו כנווד" בפריז.:105–107 הווילה בורגזה הבדיונית היא למעשה וילה סוראט 18, ברובע ה-14 של פריז. כפי שמילר מגלה בטקסט של הספר עצמו הוא התכוון לראשונה לקרוא לספר "זין משוגע". מילר נתן את ההסבר הבא למדוע הכותרת הייתה בסופו של דבר, "חוג הסרטן" : "זה היה כי בעיניי סרטן סימל את המחלה של הציוויליזציה, נקודת הקצה של המסלול הלא נכון, הכרח לשנות מסלול בצורה קיצונית, להתחיל לחלוטין מחדש מכלום.":38
אנאיס נין עזרה בעריכת הספר.:109 בשנת 1934 פרסמה הוצאת הדפוס אובליסק של ג'ק כהנא את הספר בגיבוי כספי של נין שלוותה את הכסף מאוטו ראנק.:108:116
ציטוט של אמרסון, הקדמה ומבוא

במהדורה של 1961, בעמוד הפתיחה של הרומן, יש ציטוט של ראלף וואלדו אמרסון:
רומנים אלה יפנו דרך, פה ושם, ליומנים או אוטוביוגרפיות - ספרים שובי לב, אם רק אדם ידע לבחור בין מה שהוא מכנה בתור חוויותיו את מה שהם באמת החוויה שלו, וכיצד לתעד את האמת באמת.
מהדורת 1961 כוללת הקדמה מאת קארל שפירו שנכתב בשנת 1960 וכותרתו "הסופר החי הגדול ביותר". שלושת המשפטים הראשונים הם:
אני קורא להנרי מילר הסופר החי הגדול ביותר כי אני חושב שזה מה שהוא. אני לא קורא לו משורר כי מעולם לא כתב שיר; אני חושב שהוא אפילו לא מחבב שירה. אבל כל מה שכתב זהו שיר בדרך הטובה ביותר כמו גם במובן הרחב ביותר של המילה.:v – xxx
לאחר ההקדמה מופיע מבוא שנכתב על ידי נין בשנת 1934, שמתחיל כך:
הנה ספר ש, אם דבר כזה היה אפשרי, עשוי להחזיר לנו את התיאבון למציאות הבסיסית. הרושם הדומיננטי ייקלט ככזה של מרירות ואכן, מרירות יש בו עד תום אבל יש גם אקסטרווגנטיות פרועה, עליזות מטורללת, התלהבות, מרץ מתפרץ, לעיתים על גבול ההזייתי.: xxxi – xxxiii
סיכום

מתרחש בצרפת (לרוב בפריז) בשלהי שנות העשרים ותחילת שנות השלושים, "חוג הסרטן" מתרכז בחיי מילר כסופר מתחיל. בסוף הרומן, מילר מסביר את גישתו האמנותית לכתיבת הספר עצמו, כשהוא מציין:
עד היום, הגישה שלי לשיתוף פעולה עם עצמי הייתה זאת של לרדת מסטנדרט הזהב של הספרות. הרעיון שלי היה בקצרה להציג תחיה של הרגשות, לתאר את התנהלותו של בן אנוש בסטרטוספרה של הרעיונות, כלומר, כשהוא נתון באחיזתן של הזיות.:243
בשלבו אוטוביוגרפיה ובדיה, פרקים אחדים עוקבים אחר נרטיב ומתייחסים לחבריו, עמיתיו ומקומות העבודה האמיתיים של מילר; אחרים נכתבו כהשתקפויות של זרם התודעה שלעיתים נכתבו מתוך מצב של התגלות. הרומן נכתב בגוף ראשון, כמו רבים מהרומנים האחרים של מילר, ואין לו ארגון ליניארי, אלא הוא מתנודד לעיתים תכופות בין העבר להווה.
נושאים

הספר מתפקד במידה רבה כמדיטצית טבילה במצב האנושי. כסופר נאבק, מילר מתאר את התנסותו בחיים בקהילה של בוהמאים פריזאים, שם הוא סבל לסירוגין מרעב, הומלסיות, עוני מחפיר, בדידות וייאוש בגלל הפרידה מאשתו. כאשר תיאר את פריז על פי תפיסתו בתקופה הזאת, כתב מילר:
אדם יכול לחיות בפריז - גיליתי את זה! - על צער וייסורים בלבד. תזונה מרה - אולי הטובה ביותר שיש עבור אנשים מסוימים. בכל אופן, עדיין לא הגעתי לסוף החבל שלי. רק פלרטטתי עם האסון... אז הבנתי מדוע פריז מושכת אליה את המעונים, ההזויים, המטורפים הגדולים של האהבה. הבנתי למה כאן, ממש כאן בצירו של הגלגל אפשר לאמץ את התיאוריות הכי פנטסטיות, התיאוריות הבלתי אפשריות ביותר, מבלי למצוא אותן מוזרות כלל וכלל; כאן האדם קורא שוב את ספרי נעוריו והחידות שבהן מקבלות משמעויות חדשות, משמעות חדשה עבור כל שיערה לבנה. אדם הולך ברחובות בידיעה שהוא משוגע, רדוף שדים, מכיוון שזה אך ברור מדי שהפרצופים הקרים והאדישים הללו הם חזותם של שומריו. כאן כל הגבולות מתפוגגים והעולם מתגלה כבית מטבחיים מטורף. השגרה נמתחת לה עד אין קץ, הפתחים נסגרים בחוזקה, ההיגיון משתולל ללא שליטה, עם סכין קצבים עקובה מדם ומנצנצת.:180–182
ישנם קטעים רבים המתארים במפורש את המפגשים המיניים של המספר. בשנת 1978 טען חוקר הספרות דונלד גוטיירס כי הקומדיה המינית בספר הייתה "ללא ספק נמוכה... [אך עם] פתיינות חושית חזקה יותר מאשר קומדיה גבוהה".:22 הדמויות הן קריקטורות, והדמויות הגבריות "מועדות מבעד למבוך תפיסותיהן של האישה".:24
מייקל הרדין הציג טיעון לת'מה של הומופוביה ברומן. הוא הציע שהרומן מכיל "תשוקה הומוארוטית עמוקה ומודחקת שצפה ועולה מדי פעם".
מוזיקה וריקוד הם נושאים חוזרים נוספים. מוזיקה משמשת "כסימן לחיוניות שמילר דוחה בכל מקום". ואזכורים של ריקוד כוללים בין השאר השוואה של אהבתו למונה ל"ריקוד למוות" וקריאה לקורא להצטרף ל"ריקוד נמוג אחרון" אף על פי ש"אנחנו אבודים".
מלבד המספר בגוף ראשון "הנרי מילר", : 108 הדמויות הראשיות כוללות:
הו, טניה, איפה עכשיו הכוס החם שלך, הביריות השמנות והכבדות האלה, הירכיים הרכות והבולטות? יש עצם בזין שלי באורך של חמישה עשר סנטימטרים. אני איישר כל הקמטים בכוס שלך, טניה, גדולה עם זרע. אני אשלח אותך הביתה לסילבסטר שלך עם כאב עמום בבטן ועם הרחם שלך במהפכה. סילבסטר שלך! כן, הוא יודע לבנות אש באח, אבל אני יודע איך להלהיט כוס. אני יורה בך ברקים חמים, טניה, אני מצית בשחלות שלך זוהר.:5-6
חוקיות > ארצות הברית

עם פרסום הספר בצרפת בשנת 1934, אסר שירות המכס של ארצות הברית לייבא את הספר לארצות הברית פרנסס סטלוף מכרה עותקים של הרומן שהוברחו מפריז במהלך שנות השלושים של המאה הקודמת בחנות הספרים של גות'אם שלה, מה שהוביל לתביעות משפטיות. מהדורה המפרה זכויות יוצרים של הרומן פורסמה בעיר ניו יורק בשנת 1940 על ידי "מדוזה" (יעקב בראסל); העמוד האחרון טען שמקום הפרסום הוא מקסיקו . בראסל נשלח בסופו של דבר למאסר לשלוש שנים בעבור המהדורה.
בשנת 1950 ניסה ארנסט באסיג, מנהל התאחדות החירויות האזרחיות האמריקאיות בסן פרנסיסקו, לייבא לארצות הברית את "חוג הסרטן" ביחד עם הרומן הנוסף של מילר, "חוג הגדי". המכס עצר את הרומנים ובאסיג תבע את הממשל. לפני שהתיק הגיע למשפט, ביקש באסיג בעתירה שבית המשפט יכיר ב-19 הצהרות של מבקרי ספרות שהעידו על "הערך הספרותי של הרומנים ועל מעמדו של מילר כסופר רציני". ההצעה נדחתה על ידי השופט לואיס א. גודמן והתיק עבר למשפט עם גודמן. גודמן הכריז על שני הרומנים כמגונים. באסיג ערער על ההחלטה למעגל התשיעי לערעורים, אולם הרומנים הוכרזו שוב כ"מגונים" בהחלטה פה אחד ב"באסיג נגד ארצות הברית".
בשנת 1961, כאשר דפוס גרוב פרסמו את הספר באופן חוקי בארצות הברית, הובאו למעלה מ-60 תביעות גסויות בלמעלה מ-21 מדינות נגד מוכרי ספרים שמכרו אותו. חוות הדעת של בתי משפט היו שונות; לדוגמה, בדעת מיעוט, כתב שופט בית המשפט העליון בפנסילבניה, מייקל מוסמאנו, כי הספר הוא... "לא ספר. זוהי בריכת שופכין, ביוב פתוח, בור של ריקבון, התכנסות מזוהמת של כל הרקוב בפסולת של הא-מוסריות האנושית."
המו"ל בארני רוסט שכר את עורך הדין צ'ארלס רמבאר כדי לעזור לרוסט להוביל את "המאמץ לסייע לכל מוכר ספרים שיועמד לדין, ללא קשר לשאלה האם הייתה חובה חוקית לעשות זאת". רמבאר טען בהצלחה במהלך שני ערעורים, במסצ'וסטס ובניו ג'רזי, אף על פי שהספר המשיך להיחשב מגונה בניו יורק ובמדינות אחרות.
בשנת 1964 בית המשפט העליון של ארצות הברית, בגרוב. נ. גרשטיין ציטט את המקרה של ג'ייקובליס נ '. אוהיו (שהוכרע באותו יום) וביטלה את ממצאי בית המשפט של המדינה לפיו "חוג הסרטן" נחשב למגונה.
חוקיות > מדינות אחרות

הספר נאסר גם מחוץ לארצות הברית:
בקנדה הוא היה ברשימת הספרים שנאסר על ידי המכס החל משנת 1938. המשטרה הרכובה המלכותית של קנדה החרימה עותקים של הספר מחנויות ספרים וספריות ציבוריות בראשית שנות השישים. עד 1964 העמדות כלפי הספר הפכו ל"ליברליות".
רק עותקים של הספר שהוברחו היו זמינים בבריטניה לאחר פרסומו בשנת 1934. הסקוטלנד יארד שקל איסור פרסום בבריטניה בשנות השישים, אך החליט נגד מכיוון שדמויות ספרותיות כגון TS אליוט היו מוכנות להגן על הספר בפומבי.
בפינלנד כל ההעתקים המודפסים של הגרסאות הפיניות של הספר הוחרמו על ידי המדינה לפני שהספרים הודפסו בשנת 1962 והספר לא פורסם עד 1970. עם זאת הספר היה זמין במדינה בשוודית ובאנגלית.
ביקורת > מבקרים יחידים

בשנת 1935 קרא ה. ל. מנקן את מהדורת פריז משנת 1934 ושלח פתק מעודד למילר: "קראתי את חוג הסרטן לפני חודש. נראה לי שזו יצירה מעולה של ממש וכך דיווחתי למי ששלח אותה אלי. עוד אודות זאת, כאשר נפגש."
במאמרו "בבטן הלויתן" משנת 1940 כתב ג'ורג 'אורוול את הדברים הבאים:
אני ממליץ בכנות לכל מי שלא עשה זאת לקרוא לפחות את חוג הסרטן. עם קצת תושייה, או על ידי תשלום מעט מעל המחיר שפורסם אתה יכול להשיג אותו, וגם אם חלקים ממנו יגעילו אותך, הוא ידבק בזיכרון שלך... כאן לפי דעתי מצוי כותב הפרוזה הבדיונית היחיד בעל הערך הקל ביותר שהופיע בין הגזעים דוברי האנגלית מזה כמה שנים. גם אם יתנגדו לכך כהפרזת יתר, מן הסתם יש להודות שמילר הוא סופר יוצא דופן, שווה יותר ממבט יחיד; והרי הוא סופר שלילי, לא קונסטרוקטיבי, לא מוסרי, סתם עוד יונה, קבל פסיבי של רוע, מעין וויטמן בין הגוויות...
סמואל בקט התייחס אליו כאל "אירוע חשוב בתולדות הכתיבה המודרנית". נורמן מיילר, בספרו על מילר שכותרתו "גאונות ותאווה" משנת 1976, כינה אותו "אחד מעשרת או עשרים הרומנים הגדולים של המאה שלנו, מהפכה בתודעה שוות ערך ל"השמש עולה גם כן".

אדמונד וילסון כתב על הרומן:
הטון של הספר ללא ספק נמוך; חוג הסרטן, למעשה, מנקודות מבט הן של התרחשויותיו והן של השפה בה הם מועברים, הוא הספר הנמוך ביותר מבחינת נקודת זכות ספרותית אמיתית שאי פעם זכור לי שקראתי ... יש נוחות מוזרה של מזג וסגנון הרוחצת את כל הקומפוזיציה גם כשהוא מגעיל או מתיש.
בפוליטיקה המינית (1970), כתבה קייט מילט כי מילר "הוא מצבור של נוירוזות מיניות אמריקאיות", ומראה "חרדה ובוז" כלפי נשים ביצירות כמו חוג הסרטן.:295–296 בשנת 1980, תיארה אנטול ברויארד את חוג הסרטן כ"רומן הראשון והטוב ביותר של מר מילר", כשהוא מראה "כשרון למציאת סמליות במקומות לא פולשניים" ובעל "משפטים יפים." ג'וליאן סימונס כתב ב-1993 כי "אפקט ההלם [של הרומן] חלף", אם כי "הוא נשאר מסמך יוצא דופן". מאמר משנת 2009 של איוואן מוריסון אודות הספר תיאר אותו כ"מציל חיים" כשהוא "נדד ממשקה למשקה וממיטה למיטה, קרוב באופן מסוכן לקריסה מוחלטת".
ביקורת > רשימות הספרים הטובים ביותר

הספר נכלל במספר רשימות של הספרים הטובים ביותר, כגון:
ביולי 1998 דירגה מועצת הספרייה המודרנית את חוג הסרטן במקום ה-50 ברשימת 100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית של המאה העשרים.
ביולי 1998, סטודנטים של קורס הוצאת הספרים Radcliffe, לבקשת מערכת הספרייה המודרנית, ערכו רשימה משלהם של 100 מיטב הרומנים בשפה האנגלית של המאה העשרים, והספר דורג במקום ה-84.
בין יולי 1998 לאוקטובר 1998, סקר קוראים מקוון של הספרייה המודרנית הציב את הרומן 68 מבין 100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית של המאה העשרים.
בסקר שנערך על ספרנים שפורסם בנובמבר 1998, הספר דורג במקום ה-132 ברשימה של 150 ספרי ספרות מהמאה ה-20.
מגזין Time כלל את הרומן ברשימת 100 הרומנים הטובים ביותר בשפה האנגלית בשנים 1923 - 2005 .
הרומן מופיע בספר 1001 ספרים שעליך לקרוא לפני מותך משנת 2006 .
זה היה אחד מ" 1000 הרומנים שכולם חייבים לקרוא " בגרדיאן בשנת 2009.
זה נכלל ברשימה "75 הספרים שכל גבר צריך לקרוא" (2011) ב"סקוויר " .
השפעות > השפעות ספרותיות על מילר

מבקרים ומילר עצמו טענו שמילר הושפע מהסופרים הבאים בעת כתיבת הרומן:
לואי-פרדיננד סלין, במיוחד מסע עד סוף הלילה (1932), הרומן הראשון למחצה האוטוביוגרפי שלו ובו "דמות קומית, אנטי-הרואית".:109–110 עם זאת, אורוול כתב "בשני הספרים משתמשים במילים שלא ניתן להדפיס. שניהם הם במובן מסוים אוטוביוגרפי, אבל זה הכל."
פיודור דוסטויבסקי, במיוחד כתבים מהמחתרת (1864).
ג'יימס ג'ויס. אורוול חשב שהרומן לא דמה ליוליססשל ג'ויס.
פרנסואה רבלה.
הנרי דייוויד ת'ורו.
וולט ויטמן, שכתב בסגנון דומה על אנשים רגילים. המשורר מוזכר בחיוב מספר פעמים ברומן, למשל: "אצל וויטמן כל הסצנה האמריקאית מתעוררת לחיים, עברה ועתידה, הולדתה ומותה. כל ערך שיש באמריקה, וויטמן כבר הביע, ולא נותר עוד מה לומר.":239-240
השפעות > השפעת הרומן על סופרים אחרים

חוג הסרטן "השפיע עצומות ובאופן שבלתי ניתן למחיקה הן על המסורת הספרותית האמריקאית והן על החברה האמריקאית בכללותה". הרומן השפיע על סופרים רבים:
הרומן של לורנס דורל מ-1938. "הספר השחור" תואר כ"חוגג את הנרי מילר מחוג הסרטן כאביו הספרותי [של דוראל]."
נטען כי הרומן הרשים את כותבי דור הביט בשנות השישים כגון ג'ק קרואק ווויליאם ס. בורוז.
אריקה ג'ונג כתבה "...כשחיפשתי את החופש לכתוב [את הרומן משנת 1973] פחד גבהים, הרמתי את חוג הסרטן וההתרוממות העצומה של הפרוזה פתחה בי משהו.": 14 בתורו, מילר הילל את פחד גבהים בשנת 1974, והשווה אותו לחוג הסרטן.
עיבוד

הרומן עובד לסרט חוג הסרטן (1970) בבימויו של ג'וזף סטריק, ובכיכובם של ריפ טורן, ג'יימס קלהן ואלן בורסטין. מילר היה "יועץ טכני" במהלך הפקת הסרט; אף על פי שהיה לו הסתייגות מהעיבוד שנעשה לספר הוא שיבח את הסרט הסופי.:147 הסרט הוגדר כבעל תוכן מיני בארצות הברית, ומאוחר יותר שונה למותר לצפייה מגיל 17.
תסריט

כתב יד של הספר נמכר במכירה פומבית במחיר של 165,000 דולר בשנת 1986. אוניברסיטת ייל היא כיום בעלת התסריט שהוצג לציבור בשנת 2001.
ראו גם

צנזורה
לקריאה נוספת

Fraenkel, Michael (1947). Défense du Tropique du Cancer: avec des inédits de Miller (בצרפתית). Paris: Variété. OCLC 1837523.
Nin, Anaïs (1947). Preface to Henry Miller's Tropic of Cancer. New York: L.R. Maxwell. OCLC 4490763.
Hutchison, Earl R (1968). Tropic of Cancer on trial; a case history of censorship. New York: Grove Press. OCLC 440116.
Rembar, Charles (1968). The end of obscenity: the trials of Lady Chatterley, Tropic of Cancer, and Fanny Hill. New York: Random House. OCLC 232256.
Fraenkel, Michael (1998) [First published in 1946 by B. Porter, Berkeley]. The genesis of the Tropic of Cancer. Paris and London: Alyscamps Press. ISBN 1-897722-81-8.
Miller, Henry (1999). From Tropic of Cancer: previously unpublished sections. Ann Arbor, MI: Roger Jackson. ISBN 1-893918-00-9.
Turner, Frederick (2011). Renegade: Henry Miller and the Making of Tropic of Cancer. New Haven: Yale University Press. ISBN 978-0-300-14949-4.
טלפה

| --- | --- |

 פרטי הערוץ
 מדינה:  ארגנטינה 
 תאריך השקה:  22 ביולי 1961 
 בעלות:  Paramount Global 
 משרד ראשי:  גראן בואנוס איירס 
 mitelefe.com
 
הגעתה של טלפה לשנות התשעים הייתה מסומנת עם הופעת הבכורה של הלוגו האיקוני שלה עם 3 מעגלים עם שם התחנה בלבן.
טלפה (בספרדית: Telefe, ראשי תיבות של Televisión Federal, טלוויזיה פדרלית) היא תחנת טלוויזיה הממוקמת בבואנוס איירס, ארגנטינה. התחנה נמצאת בבעלות ViacomCBS באמצעות Televisión Federal.
טלפה היא אחת משש רשתות הטלוויזיה הלאומיות בארגנטינה ואחת מרשתות הטלוויזיה הפופולריות במדינה, בשל סגנונה הקליל, הצעקני והלא פעם סקסיסטי.
אולפני השידור ממוקמים במרטינס, בואנוס איירס, בסמוך למטה התאגיד; המשדר שלו ממוקם בבניין אבל.
באזורים בארגנטינה שבהם לא ניתן לקבל שידור, היא זמינה במערכות כבלים ולוויין נבחרות. לטלפה יש גם רשת בינלאומית (Telefe Internacional) הזמינה באמריקה, אירופה, אסיה ואוקיאניה.
הערות שוליים

↑  "VIACOM INAUGURÓ NUEVO EDIFICIO CORPORATIVO EN BUENOS AIRES". Newsline Report (בספרדית). 24 באפריל 2019. נבדק ב-30 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Cayón, David (18 במרץ 2011). "Telefe comienza a transmitir en digital terrestre". El Cronista (בספרדית). אורכב מ-המקור ב-21 במרץ 2011. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "TELEFE INTERNACIONAL AMPLÍA SU COBERTURA A TRAVÉS DE DIRECTV". Total Medios (בספרדית). 3 בספטמבר 2009. אורכב מ-המקור ב-30 ביוני 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  "El canal Telefé festeja hoy sus primeros cuarenta años". Clarín (בספרדית). 21 ביולי 2001. אורכב מ-המקור ב-10 ביולי 2020. {{cite news}}:  (עזרה)
ערך זה הוא קצרמרבנושא טלוויזיה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
טכניקות ספרותיות

טכניקה ספרותית היא טכניקה בה נעשה שימוש ביצירות ספרותיות, כדי להשפיע באופן מסוים על הקורא. טכניקות ספרותיות הן המרכיב הבסיסי של הכתיבה היוצרת.
ההבדל בין טכניקה ספרותית לסוגה ספרותית

המונח "טכניקה ספרותית" נבדל מהמונח "סוגה ספרותית". לדוגמה, יצירה ספרותית יכולה להשתמש בסאטירה במקומות שונים, אך להשתייך לסוגה אחרת, לעיתים אף לא קומית. במקרים מסוימים, שימוש עקבי מאוד בטכניקה מסוימת ביצירה ספרותית יכול להביא ליצירתה של סוגה חדשה המוגדרת על ידי שימוש רב באותה הטכניקה הספרותית.
ראו גם

רטוריקה
אמצעים פיגורטיביים
| סיפר |
| --- | --- | --- |
| דמות | פרוטגוניסט • דמות שנייה בחשיבותה (אנ') • דמות שלישית בחשיבותה (אנ') • סיידקיק • אנטגוניסט • נבל-על • דמות משנה • דמות חוזרת • מספר • גיבור • אנטי-גיבור |  |
| עלילה | דיאלוג • מצג • מבנה דרמטי (אנ') • סיפור מסגרת • כלי עלילתי • מקגאפין • נקודת שיא • עימות • תת-עלילה • פלשבק/פלשפורוורד |  |
| רקע | דיסטופיה • אוטופיה • יקום בדיוני • יקום משותף • היסטוריה • היסטוריה בדיונית |  |
| תמה | מוטיב • לייטמוטיב • סאבטקסט • מוסר השכל |  |
| סגנון | אמצעים פיגורטיביים • טכניקות ספרותיות • נקודת תצפית • השעיית הספק • סימבוליזם • אתנחתא קומית |  |
| סיפורת | משל • מעשייה • סיפורת בזק • רומן • נובלה • מחזה • שירה • תסריט • נובליזציה • סיפור קצר |  |
| סוגה | רומן הרפתקאות • רומן פשע • רומן מלחמתי • רומן מערבון • רומן מסתורין • רומן היסטורי • רומן ריאליסטי • רומן רומנטי • רומן ביוגרפי • רומן מכתבים • רומן גרפי • רומן פילוסופי • רומן פוליטי • רומן ארוטי • רומן חניכה • סאגה • פנטזיה (אפלה, חרבות וכשפים) • ספרות בלשית • ספרות אימה • ריאליזם קסום • סאטירה • מדע בדיוני (קשה, צבאי, אופרת חלל, סייברפאנק, סטימפאנק) • מותחן • ספרות ספקולטיבית • ספרות זולה • קומיקס |  |
| נושאים קשורים | זרם התודעה • קהל • מחבר • תורת הספרות • מבנה נרטיבי • נרטולוגיה • רטוריקה |  |
פורטל: ספרות
טוני גארן

| --- | --- |

 לידה:  7 ביולי 1992 (בת 32) המבורג, הרפובליקה הפדרלית של גרמניה 
 שם לידה:  Antonia Garrn 
 מדינה:  גרמניה 
 מקום לימודים:  בית ספר צ'מפיון 
 בן או בת זוג:  לאונרדו דיקפריו (מאי 2013–דצמבר 2014) 
 http://www.tonigarrn.com
 פרופיל ב-IMDb
 
גארן, 2017
אנטוניה ("טוני") גארן (בגרמנית: Toni Garrn; נולדה ב-7 ביולי 1992) היא דוגמנית, שחקנית ופעילת זכויות אדם גרמנייה. ב-2008 התרחשה הפריצה הגדולה שלה בתחום האופנה, לאחר חתימה על חוזה בלעדי עם קלווין קליין.
ביוגרפיה

טוני גארן נולדה לאנטוניה גארן בהמבורג, גרמניה. יש לה אח גדול, ניקולאס, גם הוא דוגמן.
כאשר גארן הייתה בת שנתיים, היא עברה עם משפחתה ללונדון, ומאוחר יותר לאתונה כאשר היא הייתה בת שש. בגיל 10, חזרה להמבורג עם משפחתה.
כאשר גארן הייתה בת 13 החלה את קריירת הדוגמנות כשחתמה על חוזה עבודה בסוכנות דוגמנות ניו יורקית.
בסתיו 2011, גארן החלה לדגמן עבור רשת "ויקטוריה'ס סיקרט", ראשית בהופעה בקטלוגים שלהם מדגמנת את קו הבגדים. מיד לאחר מכן היא הייתה ב-2011 תצוגת האופנה של ויקטוריה סיקרט, וצולמה עבור PINK-line עם דוגמנית בשם שנינה שאיק. תצוגת האופנה הראשונה שלה של ויקטוריה סיקרט הייתה למעשה ב-2010, אבל בסופו של דבר היא לא נבחרה בשנה זו לתוכנית.
באפריל 2012, דווח באופן שגוי על ידי התקשורת שגארן נבחרה באופן רשמי להיות ויקטוריה'ס סיקרט אנג'ל. מיד לאחר מכן דווח כי גארן רק נבחרה לככב בקמפיין של ויקטוריה סיקרט הקמפיין למען "חלום אנג'ל" לצד ארין הית'רטון ולינדסי אלינגסון, ובפרסומת "מלאכים באהבה" בכיכובה של אליס טיילור.
כיום, גארן מתגוררת ברובע הפיננסי במנהטן, ניו יורק.
ביוגרפיה > משחק

במהלך שנת 2019 הצטלמה לסרט הקולנוע האמריקאי "Warning" לצד כוכבים גדולים כמו אלכס פטיפר ותומאס ג'יין. הסרט שוחרר לאקרנים באוקטובר 2021.
בשנת 2021 שיחקה בסרט האמריקאי "משבר" את דמותה של שרה.
בתקשורת

גארן התפרסמה בזכות פועלה כדוגמנית ובשל מערכת יחסים מתוקשרת שניהלה עם לאונרדו דיקפריו במשך כשנה וחצי, עד לאוקטובר 2014, גארן כיכבה פעמים רבות על שערי עיתונים.
חיים אישיים

ב-24 בדצמבר 2019 התארסה לשחקן הבריטי אלכס פטיפר, לאחר עשרה חודשי זוגיות. ב-2020 הם התחתנו בהמבורג, גרמניה. ב-2021 נולדה בתם הבכורה.
הערות שוליים

1 2  "Toni Garrn". Germany: Vogue.de. נבדק ב-11 בדצמבר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Kaiser, Alfons. "The German Fräulein: Toni Garrn" (בגרמנית). נבדק ב-19 באפריל 2012. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Toni Garrn". nymag.com. נבדק ב-2011-04-11.
↑  Prüfer, Tillmann (21 בינואר 2010). "Fräulein Wunder". Die Zeit (בגרמנית). נבדק ב-16 במאי 2010. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Toni Garrn Is The New Victoria's Secret Angel. "huffingtonpost.com".
↑  Meet the new Angel!
↑  Supermodel Erin Heatherton vsallaccess.com.
↑  שוב רווק: לאונרדו דיקפריו זרק את החברה, באתר וואלה, 6 באוקטובר 2014
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 1140543873  VIAF: 3279150688330212660009   WorldCat (עם VIAF): 3279150688330212660009