stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
Pwdump
גרסאות

הגרסה הראשונה של הכלי פותחה על ידי ג'רמי אליסון (Jeremy Allison) בשנת 1997, אך מאז שוחררו עוד מספר גרסאות שפותחו על ידי מתכנתים שונים:
| גרסה | מפתח |
| --- | --- |
pwdump: ג'רמי אליסון (Jeremy Allison)
pwdump2: טוד סבין (Todd Sabin)
pwdump3: פיל שטאובס (Phil Staubs)
pwdump3e: פיל שטאובס (Phil Staubs)
pwdump4: בינגל (Bingle)
pwdump5: אנטון יו (AntonYo)
pwdump6: פיזגיג (fizzgig)
fgdump: פיזגיג (fizzgig)
pwdump7: אנדרס טראסקו (Andres Tarasco)
ראו גם

LSASS
Syskey
LLMNR
מנהל חשבונות האבטחה
Netfilter

המחשה של מעבר חבילת נתונים דרך חלק מה-chains השונים ב-ntefilter
Netfilter הוא חלק בליבה של לינוקס המאפשר לפעולות שונות הקשורות לרשתות להיות מיושמות בצורה מותאמת אישית (בעזרת handlers). Netfilter מציע פונקציות שונות לסינון מנות, תרגום כתובות רשת, ותרגום פורטי תקשורת, המספקות את הפונקציונליות הנדרשת לניתוב מנות ברשת, כמו גם את היכולת למנוע ממנות להגיע למקומות רגישים בתוך רשת מחשבים.
Netfilter למעשה מייצג קבוצה של hooks בתוך הליבה של לינוקס, המאפשר למודולי ליבה ספציפיים לרשום פונקציות callback במחסנית הרשת של הליבה. פונקציות אלה, שבדרך כלל מחילות כללי שינוי או סינון על התעבורה, נקראות עבור כל חבילה שחוצה את ה-hook המתאים בתוך מחסנית הרשת.
היסטוריה

בשנת 1998 התחיל ראסטי ראסל את פרויקט Netfilter / iptables. פרויקט זה הוא בעצם המשך לפרויקט ipchains שגם הוא נוצר על ידי ראסל. בשנת 1999, כשגדל הפרויקט, הוא ייסד את קבוצת ליבת ה-Netfilter (או פשוט קבוצת הליבה). התוכנה שהם מייצרים (הנקראת netfilter) משתמשת ברישיון הציבורי הכללי של גנו (GPL), ובמארס 2000 מוזגה לתוך גרסה 2.3.x של הליבה של לינוקס.
בחודש אוגוסט 2003 הארלד וולט הפך ליו"ר של קבוצת הליבה. בחודש אפריל 2004, בעקבות הפרת תנאי הרישיון של הפרויקט, בהפצת התוכנה משובצת בנתבים של חברת Sitecom אשר סירבה לבצע את התנאים של GPL, הוציא הארלד בבית משפט גרמני צו היסטורי נגד החברה. בחודש ספטמבר 2007 פטריק מקהארדי, שהוביל את הפיתוח בשנים האחרונות, נבחר ליו"ר חדש של קבוצת הליבה.
מסגרות (Framework) Netfilter

תת-המערכת netfilter מספקת את הפונקציות הבאות:
בחירת מנות (iptables)
סינון מנות
תרגום כתובות רשת (NAT)
עיבוד מנות (שינוי התוכן של כותרות מנות לפני או אחרי הניתוב)
מעקב אחר חיבורים
איסוף נתונים סטטיסטיים ברשת
להלן כמה מסגרות נפוצות המבוססות על תת-מערכת ה-Netfilter של ליבת לינוקס:
IPVS (IP Virtual Server): פתרון לאיזון עומסים בשכבת תחבורה (net/netfilter/ipvs). יש תמיכה עבור IPv4 מקרנלים מוקדמים מאוד, ותמיכה עבור ב-IPv6 כלולה מאז הליבה 2.6.28. תמיכת ליבת IPv6 עבור IPVS פותחה על ידי Julius Volz ו-Vince Busam מגוגל.
IPsets: מסגרת המורכבת מכלי מרחב משתמש הנקרא ipset וחלק ליבה (net/netfilter/ipset). IPsets היא בעצם סט של IPsets. מסגרת ערכי ה-IP פותחה על ידי Jozsef Kadlecsik.
iptables: כנראה חומת האש הפופולרית ביותר של לינוקס, iptables היא הקצה הקדמי של netfilter, והיא מספקת שכבת ניהול עבור netfilter: למשל, הוספה ומחיקה של כללי netfilter, הצגת נתונים סטטיסטיים, הוספת טבלה, איפוס המונים של טבלה, ועוד.
במרחב המשתמש, יש את הכלים iptables וכלי שורת הפקודה ip6tables, המשמשים להגדרה, תחזוקה ובדיקה של טבלאות IPv4 ו-IPv6, בהתאמה. הן iptables והן ip6tables משתמשים בקריאות המערכת setsockopt/getsockopt כדי לתקשר עם הקרנל ממרחב המשתמש.
הערות שוליים

↑  The Linux Virtual Server Project - Linux Server Cluster for Load Balancing, www.linuxvirtualserver.org
↑  IP sets, ipset.netfilter.org
ערך זה הוא קצרמרבנושא תוכנה. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
SAST

SAST (ראשי תיבות של: Static Application Security Testing) הוא כינוי לבדיקה סטטית של אבטחת יישומים. בדיקה זו משמשת לאבטחת תוכנה על ידי בדיקת קוד המקור של התוכנה לזיהוי חולשות ופגיעויות. אף שתהליך ניתוח הסטטי של קוד מקור קיים כמעט מאז שהומצאו המחשבים, אך הטכניקה התפשטה לניתוח היבטי אבטחה בסוף שנות ה-90 ובדיון הציבורי הראשון בהזרקת SQL בשנת 1998, כאשר יישומי אינטרנט שילבו טכנולוגיות חדשות כמו JavaScript ו-Adobe Flash Player.
SAST IS STRAY KIDS AND STAY TANKED!
בניגוד לכלי בדיקת אבטחת יישומים דינמיים (DAST) לבדיקות קופסה שחורה של פונקציונליות היישום, כלי SAST מתמקדים בתוכן הקוד של היישום, בדיקת קופסה לבנה. כלי SAST סורק את קוד המקור של היישום ומרכיביו כדי לזהות פגיעות אבטחה אפשריות בתוכנה ובארכיטקטורה שלהם. כלי ניתוח סטטי יכולים לזהות כ-50% מהפגיעות האבטחיות הקיימות.
במחזור החיים של פיתוח מוצר תוכנה מבוצעת SAST מוקדם בתהליך הפיתוח וברמת הקוד, וגם כאשר כל חלקי הקוד והרכיבים מורכבים בסביבת בדיקות עקבית. SAST משמש גם להבטחת איכות תוכנה. לעיתים, מקרים רבים של תוצאות "חיובי כוזב" (false-positive) מעכבים את אימוצה על ידי מפתחים.
כלי SAST משולבים בתהליך הפיתוח כדי לסייע לצוותי הפיתוח מכיוון שהם מתמקדים בעיקר בפיתוח ומסירת תוכנה המתייחסת למפרט המבוקש. כלי SAST, כמו כלי אבטחה אחרים, מתמקדים בהפחתת הסיכון להשבתה של יישומים או שמידע פרטי המאוחסן ביישומים לא ייפגע.
לשנת 2018, מסד הנתונים של Privacy Rights Clearinghouse הראה כי יותר מ-612 מיליוני רשומות נפגעו מפריצה.
הערות שוליים

↑  Okun, V.; Guthrie, W. F.; Gaucher, H.; Black, P. E. (באוקטובר 2007). "Effect of static analysis tools on software security: preliminary investigation" (PDF). Proceedings of the 2007 ACM Workshop on Quality of Protection. ACM: 1–5. doi:10.1145/1314257.1314260. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Ayewah, N.; Hovemeyer, D.; Morgenthaler, J.D.; Penix, J.; Pugh, W. (בספטמבר 2008). "Using static analysis to find bugs". IEEE Software. IEEE. 25 (5): 22–29. doi:10.1109/MS.2008.130. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  Johnson, Brittany; Song, Yooki; Murphy-Hill, Emerson; Bowdidge, Robert (במאי 2013). "Why don't software developers use static analysis tools to find bug". ICSE '13 Proceedings of the 2013 International Conference on Software Engineering: 672–681. ISBN 978-1-4673-3076-3. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  
Oyetoyan, Tosin Daniel; Milosheska, Bisera; Grini, Mari (במאי 2018). "Myths and Facts About Static Application Security Testing Tools: An Action Research at Telenor Digital". International Conference on Agile Software Development. Springer: 86–103. {{cite journal}}:  (עזרה)
↑  "Data Breaches | Privacy Rights Clearinghouse". privacyrights.org.
Reference monitor

Reference monitor (תרגום: מנטר גישה) הוא קונספט בארכיטקטורה של מערכות הפעלה המגדיר סט של דרישות תכן על מנגנון אימות גישה, אשר נועד לאכוף מדיניות בקרת גישה על היכולת של "subjects" (כגון תהליכים, משתמשים) לבצע פעולות (כגון קריאה או כתיבה) על אובייקטים (כגון קבצים או sockets) במערכת.
הגדרה

המאפיינים המרכזיים של מנטר גישה כזה נטבעו בראשי התיבות NEAT:
Non-bypassable - אין אפשרות לעקוף את המנגנון בשום אופן, בצורה מובנית במערכת ההפעלה.
Evaluable - ניתן לבצע אימות למנגנון - כלומר שניתן לערוך עליו בדיקה שעושה אכן את תפקידו נאמנה, וללא פגם
Always invoked - המנגנון חייב להיות מופעל תמיד
Tamper-proof - אין אפשרות לערוך את אופן פעולת המנגנון בכל אופן שהוא
על פי רוס אנדרסון, הקונספט של מנטר גישה הוצג על ידי ג'יימס אנדרסון מאמר בעל השפעה ב-1972. פיטר דנינג ב-2013 ב"סקירה היסטוריה בעל-פה" אמר כי ג'יימס אנדרסון זיכה את הרעיון לפרסום שלו ושל סקוט גרהם שהוצג ב-1972 בכנס.
מערכות אשר רוצות לקבל תקן (שנחשב סטנדרטי) B3 או גבוה יותר של TCSEC (ראשי תיבות של Trusted Computer System Evaluation Criteria), מחויבות לממש את עקרונות ה-Reference Monitor המפורטים לעיל במלואן. במערכות הפעלה ממשפחת windows, החל היישום של העקרונות רק מסדרת NT, ולא מומשו במלואן בסדרות X.‏3 ו-X.‏9
הערות שוליים

↑  אנדרסון, ר. (2008).
↑  אנדרסון, ג 'מחשב טכנולוגיית אבטחה תכנון מחקר', ESD-TR-73-51, חיל האוויר האמריקאי אלקטרוני אגף מערכות (1973).
↑  פיטר ג 'יי דנינג, היסטוריה שבעל פה הראיון, צ 'ארלס באבג' המכון, אוניברסיטת מינסוטה.
ויקטור תייר

| --- | --- |

תמונה זו מוצגת בוויקיפדיה בשימוש הוגן. נשמח להחליפה בתמונה חופשית.
 לידה:  1931 לוב האיטלקית 
 פטירה:  16 במרץ 1993 (בגיל 62 בערך)
 מדינה:  ישראל ישראל
 מקום קבורה:  הוד השרון, ישראל
 מפלגה:  הפנתרים השחורים 
 בת זוג:  מרגרית תייר
 מספר צאצאים:  4
 
שער מסעדת הדגים של תייר, ביפו
ויקטור תייר (1931 – 15 במרץ 1993) היה איש ציבורי ישראלי, מסעדן, אמן, משקם אסירים, חבר במפלגות מק"י, הפנתרים השחורים והפנתרים הציונים, ומתמודד עצמאי בבחירות לכנסת.
ביוגרפיה

תייר נולד לאליהו ולג'מילה בלוב. בגיל 16 עלה לישראל, זייף את גילו והתגייס לצה"ל, ממנו שוחרר לאחר כארבעה חודשים בשל שמיעה לקויה.
בשנת 1961 השתתף בהפגנה נגד מסים חדשים שאורגנה על ידי מק"י ביפו.
בהמשך עבר לקריית גת בה ניהל את "מלון לכיש", שכלל גם אולם אירועים ודיסקוטק. בתחילת 1967, בעקבות המיתון, נותרו המלון והמסעדה מיותמים.
תייר היה פעיל במפא"י בקריית גת. בשנת 1965 הצטרף תייר למטה של רפ"י בקריית גת. בהמשך שב למפא"י, אך פרש שוב.
ב-1967, כשכבר היה גרוש עם ארבעה ילדים, הכיר במועדון ביפו את מרגרט, ילידת טהרן שהתגוררה ביפו והייתה צעירה ממנו ב-19 שנים. היא עברה לגור עמו בקריית גת והחלה לבשל עבור אורחי המלון.
לאחר כשלוש שנים עברו ליפו. בשנת 1972 קנה תייר מבנה שבהמשך הקים בו מסגריה ולימים מסעדת דגים. ביוזמת בת זוגו הצטרף לתנועת  הפנתרים השחורים. המסגריה שמשה גם כמרכז לפעילי ה"פנתרים".
בשנת 1973 היה תייר מראשי הפנתרים השחורים - מקום שלישי ברשימתה לכנסת ונציג שלה במועצת פועלי תל אביב. תייר השתלט על מבנה נטוש של הדיור הציבורי ביפו והפך אותו למעוז של המפלגה,
באמצע שנת 1974 היה קרע בתנועה, ובעקבותיו פרש תייר מ"הפנתרים השחורים" והקים את תנועת "הפנתרים הציוניים". התנועה החדשה טענה לקיפוח של תושבי דרום תל אביב  ואספה ספרי לימודי עבור תלמידים עניים בתחילת שנת הלימודים תשל"ז. בתחילת 1977, החליטו חברי התנועה להצטרף ל"תנועה הדמוקרטית לשינוי", אך בבחירות הפנימיות של התנועה הדמוקרטית לשינוי לא הצליחו אנשי התנועה להגיע למקומות ריאליים ברשימה ותייר הוצב במקום ה-34.
באפריל 1978 פתח מסעדת דגים במבנה שרכש.
בבחירות להסתדרות שהתקיימו בהמשך שנת 1977 ביקש תייר להתמודד בראש רשימה של הפנתרים הציוניים. אולם מכיוון שהוגשו שתי רשימות שטענו שהן מייצגות את סיעת הפנתרים הציוניים, נדרשו שתי הסיעות להביא חתימות תומכים כדין רשימה חדשה או להוכיח שהן אכן מייצגות את הסיעה הקיימת. בדצמבר 1979 קיים תייר שביתת רעב בבית ההסתדרות בדרישה להחריף את צעדי המחאה נגד המדיניות הכלכלית של יגאל הורוביץ. ביוני 1980 ארגן תייר הפגנה של משפחה מחוסרת דיור שהתנחלה באמצע הצומת של רחובות דיזנגוף ופרישמן בתל אביב. בנובמבר 1980 נעצר תייר בחשד שהסית להפגנות אלימות בתל אביב.
תייר התמודד פעמים אחדות בבחירות לכנסת מטעם מפלגת יחיד בשם "עמך" (שסימנה "זך"), ונכשל בכל הניסיונות הללו. הוא התמודד בבחירות לכנסת העשירית (1981) וקיבל 460 קולות, האחת עשרה (1984) וקיבל 733 קולות, והשתים עשרה (1988) (בראשות מפלגת אחדות - למען ויקטור תייר לכנסת) וקיבל 446 קולות.
תייר, שרצה להבליט את מצוקתו של האזרח הקטן, נהג לשלם את כל דמי ההשתתפות של מפלגתו בבחירות במטבעות של אגורה אחת. נוהג זה בזבז זמן רב לוועדת הבחירות, בספירת האגורות, וזיכה אותו בכותרת בעיתון. בעקבות נוהגו זה נחקק "חוק תייר" המתיר תשלום לוועדת הבחירות המרכזית בהמחאה בנקאית בלבד. תייר הדגיש בתשדירי הבחירות שלו את היותו אדם פשוט ועממי ואת השוני בינו לבין הפוליטיקאים השגרתיים. סיסמתו בבחירות הייתה: "הצבע זך, אחדות, למען ויקטור תייר לכנסת".
בסוף שנת 1990 נשא תייר את מרגרט לאישה. לבני הזוג נולדה בת משותפת, לורן (ב-1978 לערך).
תייר נפטר בכ"ב באדר תשנ"ג, 16 במרץ 1993, ונטמן בבית העלמין בנווה הדר בהוד השרון. הותיר אחריו אלמנה, מרגרט תייר, וחמישה ילדים. נכדתו (מנישואיו הראשונים) היא ליהיא גרינר. אלמנתו, מרגרט, המשיכה להפעיל מסעדת דגים לצד טיילת יפו בתל אביב, עד מגפת הקורונה. היא נפטרה ב-18 בינואר 2025.
הערות שוליים

↑  מיכל קפרא, ויקטור רוצה דמוקרטיה צבאית, מעריב, 26 בספטמבר 1984
↑  פוזרה הפגנה קומוניסטית ביפו, דבר, 8 בינואר 1961
↑  המרחק מייקר את המצרכים, מעריב, 18 בינואר 1961
↑  המוסיקה תיפסק בליל שבת, מעריב, 11 בספטמבר 1962

מלון לכיש, דבר, 25 בספטמבר 1964
אורח יקר, מעריב, 14 במרץ 1965
1 2  הדס מגן, ‏"רוצים לפנות את מסעדת מרגרט תייר? על גופתנו המתה", באתר גלובס, 17 במאי 2014
1 2  עזרא ינוב, תספורת בחצי חינם מבטיח הספר ואינו מוציא פרנסתו בקרית גת, מעריב, 16 במרץ 1967
↑  הגישה תלונה על הבחירות למפא"י, מעריב, 6 ביולי 1964
↑  המיעוט במפא"י הקים מטה בחירות, מעריב, 15 ביולי 1965
300 ל"י תרומת ערב בחירות במרכז המסחרי, מעריב, 3 באוגוסט 1965
↑  הילה אלפרט, אין כמו יפו, באתר ישראל היום, 22 באוגוסט 2014
↑  אברהם רותם, הפנתרים השחורים: נמשיך מאבקנו ברחוב, מעריב, 10 בינואר 1974
↑  ירון דרוקמן, לבחור בקטנה: כשהבטיחו רב ראשי תימני, באתר ynet, 5 בינואר 2013
↑  קרע בתנועת הפנתרים השחורים, מעריב, 19 ביוני 1974
↑  ראשי קריית גת לא יודעים מי המתכננים לרדת למרוקו, דבר, 4 במאי 1976
↑  קיפוח דרום תל אביב והשכונות, מעריב, 16 באוגוסט 1976
↑  הפנתרים הציוניים מחלקים ספרי לימוד, דבר, 9 בספטמבר 1976
↑  הפנתרים הציוניים הצטרפו לד"ש, דבר, 2 בפברואר 1977
↑  אריה ארד, 20 המקומות הראשונים בד"ש, דבר, 20 במרץ 1977
↑  יעל לאור‏, המוסד: מרגרט תייר, באתר וואלה, 29 בספטמבר 2014
↑  15 רשימות הוגשו לבחירות להסתדרות, דבר, 2 ביוני 1977
↑  בית המשפט בת"א דחה בקשות למנוע קיום הבחירות להסתדרות במועדן, דבר, 9 ביוני 1977
↑  נציג הפנתרים הציוניים שובת רעב, דבר, 4 בדצמבר 1979
↑  משפחה התנחלה בדיזנגוף, מעריב, 15 ביוני 1980
↑  ויקטור תייר שוחרר בערבות, מעריב, 11 בנובמבר 1980
↑  סמדר שילוני, קטנים אבל אופטימים, באתר ynet, 22 בדצמבר 2002
↑  אבי שילון, נוער נוער נוער, באתר nrg‏, 20 בדצמבר 2002
↑  שלמה גינוסר, ועדת הבחירות ציפתה, דבר, 26 במאי 1981
↑  אתר "Billiongraves"
שחף אפור-זנב

| שחף אפור-זנב |
| --- | --- |
 שחף אפור-זנב, אלברטה, קנדה
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: חופמאים
תת־סדרה:: שחפאיים
משפחה:: שחפיים
סוג:: שחף אמריקאי
מין:: שחף אפור-זנב
שם מדעי
 Leucophaeus pipixcan ‏ואגלר, 1831
תחום תפוצה
 מפת התפוצה של שחף אפור-זנב   מקייץ ומקנן   חולף   חורף
שמות נוספים
 Larus pipixcan

שַׁחַף אָפֹר-זָנָב (שם מדעי: Leucophaeus pipixcan, לפעמים Larus pipixcan) הוא מין קטן יחסית של שחף שמוצאו מאמריקה, אך הוא נצפה לעיתים גם בעולם הישן.
בישראל הוא מזדמן נדיר ביותר עם שתי תצפיות באזור אילת: ב-3 ביוני 2003 נצפה פרט בוגר בלבוש קיץ בבריכות המלח הצפוניות; תצפית זו הייתה גם הראשונה למזרח התיכון ומין השחף האמריקאי הראשון שנצפה בארץ. התצפית השנייה הייתה גם היא של פרט בוגר בלבוש קיץ, שנצפה בחוף הצפוני של אילת ב-1 ביולי 2006.
טקסונומיה ואטימולוגיה

שם הסוג Leucophaeus הוא מיוונית עתיקה מהמילים leukos, "לבן", ו- phaios, "כהה". שם המין הספציפי pipixcan מגיע ממילה נאוואטלית לשחף. שמו העממי באנגלית "שחף פרנקלין" (Franklin's gull) ניתן לו על שם חוקר הקוטב הצפוני סר ג'ון פרנקלין, שהוביל משלחת בשנת 1825, בה נאסף הפרט הראשון שהיווה את הטיפוס על-פיו תואר המין.
במשך זמן רב הוצבו רוב השחפים והשחפיות בסוג Larus. מחקרים גנטיים הראו, עם זאת, כי המינים בסוג Larus אינם קרובי המשפחה הקרובים ביותר זה של זה. בעקבות כך, הוצע לחלק את הסוג למספר סוגים קטנים יותר, מה שהציב את השחף אפור הזנב בסוג נפרד Leucophaeus. חלק מהרשימות העולמיות, כמו Clements ואיגוד האורניתולוגים הבין-לאומי (ה-IOC) קיבלו את ההצעה לפיצול, אך אחרות כמו BirdLife International וה-IUCN לא.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים שונים.
תיאור

זהו שחף קטן יחסית: אורכו 32–38 ס"מ, מוטת כנפיו 85–92 ס"מ, ומשקלו 221–335 גרם. הוא דומה לשחף הצוחק הקרוב אליו, אך הוא קטן ומוצק יותר עם ראש עגול יחסית, כנפיים קהות יותר ורגליים קצרות יותר. הוא נוהג לנוע מהר בעת שיחור מזון, ומזכיר מיני חופמאים קטנים יותר, כמו חופמיים או חופיות. בשל מחזור החילוף הייחודי עם שני חילופי נוצות בשנה, הניצוי שלו כמעט ואינו נראה בלוי לאורך כל השנה.
תיאור > לבוש בוגר

הבוגרים בלבוש קיץ בעלי ברדס שחור בראש הנמשך עד לחלק העליון של הצוואר ומטה עד הגרון, שעומד בניגוד בולט לטבעות עיניים לבנות רחבות מאוד. הקשתית שחורה. המקור בצבע אדום כהה עם פס כהה לפני הקצה האדום או הכתום. ככל שעונת הקינון מתקדמת, המקור מתכהה. הגרון ארגמן. הצבע של החלקים העליונים אפור כהה; הצוואר, החלקים התחתונים והזנב לבנים. בניגוד לרוב מיני השחפים האחרים, ניתן למצוא מרכזי נוצות אפורות בהירות בעיקר על נוצות הזנב האמצעיות, אך לעיתים ניתן לראות זאת רק בקושי בתנאי שדה. החלקים התחתנים נראים לעיתים קרובות בעלי גוון ורדרד. העל-כנף בצבע אפור עם שוליים אחוריים לבנים רחבים. אברות התעופה החיצוניות לבנות בחלקן החיצוני עם פס שחור, כך שהחלק השחור של קצה הכנף נראה תחום בלבן. כאשר השחף יושב, הדפוס השחור-לבן של האברות נראה בבירור ושונה באופן משמעותי מהאברות הכמעט שחורות של השחף הצוחק. הרגליים בצבע אדום-כתום עד חום-שחור, ומתכהות במהלך עונת הקינון.
בלבוש החורף הכיפה הכהה מצטמצמת לחלק האחורי של הראש ולאזור כהה מול העין, וגם היא מפוספסת מאוד. טבעות העיניים הלבנות עדיין מורגשות. המקור כהה עם קצה בהיר, וכפות הרגליים אדומות כהות מאוד או שחורות.
תיאור > צעירים

הצעירים בעלי ברדס חום מפוספס, מלבד האזור בקדמת העין, שמגיע עד לחלק האחורי של הראש. טבעות-העיניים הלבנות בולטות גם כשהם צעירים, אבל אז הן עדיין די צרות. הצוואר בגוון אפור-חום למעט צידי החזה. הצד התחתון לבן, הצד העליון חום עם שוליים בצבע קינמון לבנבן עד בהיר המעניקים לגב, לשת ולנוצות הכתף מראה קשקשי גס. סוככות הכנף חומות עם קצוות בהירים, סוככות הכנף הגדולות בצבע חום-אפור אחיד. המשניים והפסגות בצבע אפור-חום עם מרכזי נוצות כהים וקצות לבנות רחבות. הזנב בצבע אפור-בהיר עם פס צר לפני הקצה, החלק החיצוני של הזנב לבן. המקור והרגליים שחורים.
אצל צעירים בחורף הראשון הברדס כבר קיים למחצה, אך צבעו עדיין שחור-חום; טבעות העיניים הלבנות כבר רחבות יותר. על הצוואר וצידי החזה יש עדיין שאריות אפור. נוצות השת והכתף כבר בצבע אפור כהה, אך לחלקן עדיין יש פספוס חום. בחלקים התחתונים הלבנים יש לפעמים גוון ורדרד על הבטן. העל-כנף מזכירה את זו של הצעיר, אך היא נראית בהירה יותר עקב חילוף הנוצות. רצועת הזנב השחורה עדיין קיימת. לעיתים הרגליים כבר מקבלות צבע אדמדם.
בניצוי הקיץ הראשון, השחף דומה כבר לפרטים בוגרים, למעט הברדס הקיים רק באופן חלקי; אך הוא נראה שחור יותר מאשר בניצוי של חורף ראשון, הנוצות חדשות בשל החילוף המלא שהשחף עבר. בחורף השני, הניצוי נבדל מזה של הבוגרים רק בכמות הצבע השחור באברות התעופה. הקצה הלבן התוחם את הצבע השחור של קצה הכנף מבפנים חלש מאוד, הקצוות הלבנים של האברות צרים בלבד. בקיץ השני, השחפים מקבלים כבר ניצוי בוגר כמעט לחלוטין. עם זאת, הברדס עדיין יכול להיות מנוקד בכתמים לבנים באזור המצח, קדמת העין, והסנטר.
אקולוגיה > תפוצה

הוא מקנן במחוזות המרכזיים בקנדה ובמדינות סמוכות בצפון ארצות-הברית. זהו מין נודד, החורף בארגנטינה, האיים הקריביים, צ'ילה ופרו.
למרות שמוצאו בחופי צפון אמריקה, הוא מופיע כמזדמן נדיר לצפון-מערב אירופה, דרום ומערב אפריקה, אוסטרליה ויפן, עם שתי תצפיות מאילת, ישראל, ושתי תצפיות בקפריסין (2006 ו-2021). בתחילת 2017 נצפתה גם בדרום רומניה. בנוסף הוא נצפה פעם אחת במצרים (2011), איחוד האמירויות הערביות (2011), כווית (2012), הודו (2012), סיישל (2017), ואתיופיה (2019).
אקולוגיה > תזונה

בדומה לשאר השחפים הם אוכלי כל; הם יאכלו נבלות ויחטטו בפסולת, אך גם יצודו פריטי טרף קטנים. באביב, בנהרות כמו נהר בואו להקות גדולות נוהגות לשחות עם הזרם וללקט חרקים שבקעו. במהלך פעילות זו הם נוהגים לשחות דרך אזור מסוים בנהר הלוך ושוב סביב אותו מקטע.
אקולוגיה > קינון

הקינון של השחף סינכרוני ביותר, כאשר פרטים מגיעים למושבות באמצע אפריל ומטילים ביצים באמצע עד סוף מאי. זהו מין קהילתי מאוד, היוצר מושבות מ-100 עד למעלה מ-10,000 זוגות באדמות יבשות ובביצות, כאשר הקינון דורש צמחייה חדשה. הקן בנוי על הקרקע, או לפעמים על פני המים. התטולה מכילה שתיים או שלוש הביצים שהדגירה עליהן נמשכת כשלושה שבועות.
סטטוס

זהו מין בעל תפוצה נרחבת ואוכלוסייה גדולה שאף נמצאת במגמת עלייה, ולכן הוא מסווג במצב שימור "ללא חשש" ברשימה האדומה של IUCN.
בשנת 2018 העריך הארגון Wetlands International את מספרי האוכלוסייה העולמית בכ-1,000,000–1,490,000 פרטים.
גלריה

בוגר בלבוש קיץ בתעופה ביוטה, ארצות הברית
שחף אפור-זנב (למטה משמאל) לצד שחפית הדורה בחופי ואחאקה, מקסיקו
פרט צעיר באוהיו, ארצות הברית
צעיר בחורף הראשון בתעופה
להקה רודפת אחר טרקטור בקציר כדי לצוד טרף שנחשף, מחזה שכיח בפרריה האמריקאית
ביצה של שחף אפור-זנב, אוסף מוזיאון טולוז
בריזבן, אוסטרליה, יוני 1998 (סרטון של 53 שניות)
הערות שוליים

1 2 3 4  Franklin's Gull (Larus pipixcan) - BirdLife species factsheet, datazone.birdlife.org
↑  "Franklin's Gull". All about birds.
↑  ד"ר יואב פרלמן, שחף אפור-זנב, Leucophaeus pipixcan, באתר מרכז הצפרות הישראלי
↑  The Israeli Birding Website - IRDC - Bulletin 4:01, israbirding
↑  ד"ר יואב פרלמן, Franklin's Gull, Eilat's north beach, israbirding
↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. pp. 224. ISBN 978-1-4081-2501-4.
↑  Gray, Jeannie; Fraser, Ian (2013). Australian Bird Names: A Complete Guide. CSIRO Publishing. p. 122. ISBN 978-0643104693.
↑  Gochfeld, Burger (9 במרץ 2009). "Franklin's Gull". Franklin's Gull - Bird of North America Online. Cornell Lab of Ornithology. נבדק ב-10 באוקטובר 2014. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Crochet, P.-A., F. Bonhomme, and J.-D. LeBreton (2000), Molecular phylogeny and plumage evolution in gulls (Larini), J. Evol. Biol. 13, 47-57. Fulltext
↑  Pons, J.-M., A. Hassanin, and P.-A. Crochet (2005), Phylogenetic relationships within the Laridae (Charadriiformes: Aves) inferred from mitochondrial markers, Mol. Phylogenet. Evol. 37, 686-699. PDF (אורכב [חסר תאריך] ב isyeb.mnhn.fr [Error: unknown archive URL])
↑  Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood (2014) The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.9 http://www.birds.cornell.edu/clementschecklist/download, läst 2015-02-01
↑  Gill F, D Donsker & P Rasmussen (Eds). 2022. IOC World Bird List (v11.2). doi : 10.14344/IOC.ML.12.1.
1 2  Franklin's Gull, Larus pipixcan, IUCN
↑  Joanna Burger, Michael Gochfeld, Franklin's Gull (Leucophaeus pipixcan), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.fragul.01
↑  BioKIDS - Kids' Inquiry of Diverse Species, Larus pipixcan, Franklin's gull: INFORMATION, www.biokids.umich.edu
↑  Klaus Malling Olsen, Hans Larsson, Gulls of Europe, Asia and North America, לונדון: Helm Identification Guides, Christopher Helm, 2003, עמ' 511–521, ISBN 978-0-7136-7087-5
1 2  Joanna Burger, Michael Gochfeld, Franklin's Gull (Leucophaeus pipixcan), version 1.0, Birds of the World, 2020 doi: 10.2173/bow.fragul.01
1 2 3 4 5  Klaus Malling Olsen, Hans Larsson, Gulls of Europe, Asia and North America, לונדון: Helm Identification Guides, Christopher Helm, 2003, עמ' 511–521, ISBN 978-0-7136-7087-5
↑  "Rombird - Păsări rare din România".
↑  Franklin's Gull, Leucophaeus pipixcan, eBird (באנגלית)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007550751305171 
שחף אפור-זנב במגדיר קרוסלי
צוללן פסיפי

| צוללן פסיפי |
| --- | --- |
 צוללן פסיפי בלבוש קיץ, אלסקה
מצב שימור
 conservation status: least concern ללא חשש (LC)‏
מיון מדעי
ממלכה:: בעלי חיים
מערכה:: מיתרניים
על־מחלקה:: בעלי ארבע רגליים
מחלקה:: עופות
סדרה:: צוללנאים
משפחה:: צוללניים
סוג:: צוללן
מין:: צוללן פסיפי
שם מדעי
 Gavia pacifica ‏לורנס, 1858
תחום תפוצה
 תחום התפוצה של הצוללן הפסיפי   מקייץ   חורף

צוללן פסיפי (שם מדעי: Gavia pacifica) הוא מין של עוף ימי מהסוג צוללן שבמשפחת הצוללניים. כפי ששמו מציין הוא מצוי לחופי האוקיינוס השקט הצפוני בין סיביר לאלסקה ודרומה יותר. במראהו הוא דומה מאוד למין צוללן שחור-גרון.
בישראל נרשמה תצפית יחידה, ב-29 בדצמבר 2023 בלגונת השלום באילת.
טקסונומיה ואטימולוגיה

הצוללן הפסיפי נחשב למין יחיד יחד עם הצוללן שחור-הגרון, עד לסיווגו כמין עצמאי בשנת 1985.
משמעות שם הסוג Gavia היא מילה לטינית ל"יללת ים",ששומשה על-ידי חוקר הטבע הרומאי פליניוס הזקן. שם המין הספציפי pacifica הוא מהמילה הלטינית לאוקיינוס השקט.
הסיווג הפילוגנטי של המין היה במחלוקת, והיה נהוג לסווגו בקלייד יחיד עם המין ממנו פוצל, צוללן שחור-גרון; אך מחקר שעשה שימוש בגנום מיטוכונדרי ואינטרוני תמך בהצבת הצוללן הפסיפי בענף של הצוללן הצפוני והצוללן לבן-המקור. לפי החלוקה הראשונית, הפיצול בין הצוללן הפסיפי לשחור-גרון התרחש לפני כ-6.5 מיליון שנים.
זהו מין מונוטיפי, כלומר לא תוארו תת-מינים נפרדים.
תיאור

הצוללן הפסיפי דומה לגרסה מעט קטנה ואלגנטית יותר של צוללן שחור-גרון. אורכו 58–74 ס"מ, מוטת כנפיו 110–128 ס"מ ומשקלו 1–2.5 ק"ג. לבוגר בלבוש חיזור יש ראש אפור, גרון שחור, חלקים תחתונים לבנים וחלקים עליונים מפוספסים בשחור-לבן. לגרון השחור יש ברק סגלגל. בלבוש חורף הניצוי פחות צבעוני, עם סנטר וצוואר לבנים, ומקור אפור או לבנבן.
בכל הניצויים, היעדר כתם צד לבן מבדיל אותו מצוללן שחור-גרון הדומה לו למדי. לפרטים בלבוש חורף לרוב יהיה פס צוואר כהה ודק המפריד בין הסנטר לגרון, אם כי לעיתים הוא דהוי וקשה לראותו, במיוחד בפרטים צעירים בשנתם הראשונה.
בדומה לצוללנים אחרים, רגליו ממוקמות בחלק האחורי של גופו ומקשות עליו ללכת על היבשה, אך עוזר לו לשחות במיומנות מתחת למים. המבנה הפיזיולוגי של הצוללן הופך את ההמראה מהיבשה לבלתי אפשרית כמעט, והוא דורש כ-30–50 מטר במים כדי לבצע המראה מוצלחת. דרישה זו מגבילה את האגמים בהם המין מסוגל להרבות וליזון מהם.
אקולוגיה

תפוצתו משתרעת באגמים לאורך הטונדרה של צפון-מזרח אסיה, קנדה ואלסקה. הוא חי גם קרוב יותר לאוקיינוס ובחורף הוא נודד דרומה דרך הים עד ליפן, סין, שתי הקוריאות, ארצות הברית ומקסיקו. לעיתים נדירות הוא נודד מזרחה למערב האוקיינוס האטלנטי, ולעיתים נדירות אף יותר הוא נצפה בחופים המזרחיים שלו, בעיקר באיים הבריטיים; אך נרשמו תצפיות בודדות גם בנורווגיה (5 תצפיות), שוודיה (2), דנמרק (3), פולין (1), ספרד (2), שווייץ (1), וישראל (1).
אקולוגיה > קינון

הצוללן הפסיפי בונה את הקן שלו על הקרקע בגדות אגמים עמוקים. הקן עשוי מערימת צמחייה.
התטולה מכילה ביצה אחת או שתיים בגוון צהבהב או ירוק עם כתמים חומים בגדלים משתנים. גודל הביצים בדרך כלל 76 על 47 מילימטרים. למרות שהביצים מוטלות במרווחי זמן של כמה ימים, הבקיעה מתרחשת לרוב במרווחים של לא יותר מיממה. הדגירה נמשכת 23 עד 25 ימים.