stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
מינכן
אתרים בעלי עניין > רחובות, שדרות וכיכרות

במרכז העיר נמצאת כיכר המריאנפלאץ שמולה ניצב בית העירייה החדש וגם בית העירייה הישן. ה-Rathaus-Glockenspiel - שעון מעוטר שכולל דמויות נעות נמצא במגדל של בניין העירייה החדש.
כיכר קארלספלאץ נמצאת בערך בחצי הדרך בין מריאנפלאץ לתחנת הרכבת המרכזית (Hauptbahnhof).
בין שתי הכיכרות מחבר מדרחוב קאופינגר, מלא בחנויות ומסעדות, כשבצידו קתדרלת פראואנקירכה (כנסיית גְבִרתנו, Frauenkirche) - הבניין המפורסם ביותר במרכז העיר.
ארבע שדרות מלכותיות מהמאה ה-19 עם בניינים מרשימים לאורכם מקשרות בין מרכז העיר לפרווריה. ארבע השדרות הן:
בריינר שטראסה (Brienner Straße), המתחילה באודאונספלאץ (Odeonsplatz) בחלקה הצפוני של העיר העתיקה קרוב לארמון הרזידנץ, נעה ממזרח למערב ונפתחת לקֶניגספלאץ (Königsplatz) המרשימה. שכן בה הבית החום, המטה הכללי של המפלגה הנאצית, וכיום המרכז לתיעוד הנאציזם במינכן.
לודוויגשטראסה (Ludwigstraße), המתחילה אף היא באודאונפלאץ, נעה מדרום לצפון ולאורכה ניתן לראות את אוניברסיטת מינכן, כנסיית סנקט לודוויג, ספריית מדינת בוואריה ומספר משרדים ממשלתיים וארמונות. השדרה בחלקה הדרומי נבנתה בסגנון הרנסאנס האיטלקי בעוד חלקה הצפוני מושפעת מאדריכלות רומנסקית איטלקית.
מקסימיליאנשטראסה (Maximilianstraße), השדרה הנאו-גותית המתחילה במקס-יוזף-פלאץ, היכן שממוקמים ארמון הרזידנץ ובניין התיאטרון הלאומי, נע ממערב למזרח. השדרה מלאה בבניינים סגנון נאו-גותי כמו תיאטרון הקמרי השפות הגרמני (Kammerspiele), בניין הממשל של בוואריה עילית ומוזיאון האתנולוגיה. לאחר חציית נהר איזר, השדרה מקיפה את המקסימיליאניום (Maximilianeum), ביתו של הפרלמנט הבווארי. חלקה המערבי של השדרה ידועה בחנויות המעצבים שלה, חנויות הבוטיק היקרות, חנויות תכשיטים ובאחד מהמלונות היוקרתיים הידועים ביותר בעיר, מלון קמפינסקי Vier Jahreszeiten. כיכר בצומת עם בריינר שטראסה נקראת "הכיכר לזכר קורבנות הנאציזם" החל משנת 1946.
פרינצרגנטנשטראסה (Prinzregentenstraße), הנעה במקביל לשדרת מקסימיליאנשטראסה ומתחילה בארמון פרינץ-קארל (Prinz-Carl-Palais). ניתן למצוא מוזיאונים רבים לאורך השדרה כמו המוזיאון הלאומי של בוואריה ועוד. השדרה חוצה את נהר איזר, מקיפה את אנדרטת פרידנאסנגל (Friedensengel) ועוברת לאורך וילה שטוק והדירה הישנה של היטלר.
כיכר מקס-יוזף
כיכר אודיאון
אתרים בעלי עניין > כנסיות

במרכז העיר נמצאות גם עוד מספר כנסיות, בהן:
כנסיית סנקט פטר (Alter Peter) - הכנסייה העתיקה ביותר במינכן, מוזכרת בכתובים ב-1225. שוכנת בויקטואליינמרקט.
מיכאלסקירכה (Michaelskirche) - כנסיית הרנסאנס הגדולה ביותר צפונית לאלפים
תיאטינרקירכה (Theatinerkirche) - בזיליקה בסגנון בארוק איטלקי שהייתה לה השפעה רבה על האדריכלות הבארוקית הדרום-גרמנית.
אתרים בעלי עניין > מוזיאונים

בעיר ישנם מספר מוזאונים חשובים, ביניהם:
הפינקוטק הישן
פינקוטק החדש
פינקוטק המודרני (Pinakothek der Moderne)
מוזיאון המדע של מינכן (Deutsches Museum), הממוקם על אי בנהר איזר, הוא אחד המוזיאונים הגדולים בעולם בנושאי מדע וטכנולוגיה.
מוזיאון BMW - נמצא צפונית לפארק האולימפי וסמוך לתחנת הרכבת התחתית פטואלרינג
מוזיאון ויט - מכיל כ-2.5 מיליון דגימות של חרקי עש.
גליפטותק - מכיל בעיקר פסלים יווניים ורומאיים
המרכז לתיעוד הנאציזם במינכן
מוזיאון תפוחי האדמה - נפתח ב-1996 מאחורי האוסטבנהוף
אתרים בעלי עניין > ארמונות

שני ארמונות בארוקיים גדולים הנמצאים בקרבת מינכן הם תזכורת לעברה המפואר של בוואריה.
ארמון נימפנבורג הממוקם 6 ק"מ צפון מערבית למרכז העיר, מוקף בגנים מרשימים ונחשב לאחד מבתי המגורים המלכותיים היפים ביותר באירופה.
ארמון שלייסהיים הממוקם בפרוורי אוברשלייסהיים (Oberschleissheim), הוא קומפלקס של 3 ארמונות: הארמון הישן, הארמון החדש וארמון לוסטהיים.
אטרקציות תיירים נוספות הן: הגן האנגלי (Englischer Garten) - גן עירוני שנמצא קרוב למרכז העיר ומשתרע על שטח של 3.7 קמ"ר. הגן כולל בתוכו אזור לנודיסטים. ומוזיאון BMW הנמצא במתחם של BMW. אולם האטרקציה המפורסמת ביותר של מינכן הוא האוקטוברפסט, חגיגה של בירה שנמשכת שבועיים מאמצע חודש ספטמבר עד יום האחדות הגרמנית (תחילת חודש אוקטובר) בכל שנה.
אתר נוסף הוא האולימפיאפארק, הכפר האולימפי, הכולל בתוכו את האולימפיאטורם Olympiaturm (המגדל האולימפי, תחנת שידור לרדיו וטלוויזיה) והאצטדיון האולימפי שנבנו עבור אולימפיאדת מינכן (1972) במהלכה הייתה התקפת המחבלים וטבח הספורטאים. מגורי הספורטאים בו שהו ונחטפו חברי המשלחת הישראלית משמש כיום למגורים. על פי דוח של ממשלת גרמניה, המחבלים השתתפו בהקמת מבנים אלו, כחלק מצוות פועלי הבניין, וכך הכירו את המקום ותכננו את ההתקפה.
כלכלה ופוליטיקה

מינכן היא העיר העשירה והיקרה ביותר בגרמניה. שכר הדירה הממוצע במינכן כפול מזה שבברלין. שיעור האבטלה בעיר הוא הנמוך מבין עריה הגדולות של גרמניה; איכות החיים והביטחון האישי הם מהגבוהים באירופה כולה וזיהום האוויר נמוך יחסית.
לפי דירוג של חברת הייעוץ הבין-לאומית "מרסר" לשנת 2024, מינכן דורגה במקום ה-38 ברשימת מדד יוקר המחיה בערים היקרות בעולם, והיא דורגה במקום ה-11 ברשימת מדד  איכות החיים בערים הגדולות בעולם.
על פי דירוג רשימת הערים העשירות בעולם שפרסמה חברת ייעוץ ההגירה הנלי אנד פרטנרס בתחילת 2024, מינכן היא העיר ה-23 בדירוג המקומות המועדפים ביותר על עשירי העולם. נכון ל-2024 גרים בה מעל 68,400 מיליונרים ומתוכם 11 מוגדרים כמיליארדרים.
במינכן נמצא המרכז של חברות הביטוח הגרמניות אליאנץ ומינכן רה, יצרנית המכוניות BMW שבניין המטה שלה הפך לאחד מסמלי העיר, חברות הטכנולוגיה סימנס ו-Infineon Technologies, כמו גם המטה הגרמני של החברות מקדונלד'ס ומיקרוסופט ומטה חברת האוטובוסים הגדולה בגרמניה, FlixBus.
מינכן היא עיר יוצאת דופן מבחינה פוליטית בבוואריה. המדינה שמינכן משמשת כבירתה נחשבת למעוז החשוב ביותר בגרמניה של המפלגה הנוצרית-דמוקרטית (CDU) (וליתר דיוק: של הגרסה הבווארית שלה, המפלגה הנוצרית-סוציאלית בבוואריה (CSU)); מינכן עצמה, לעומת זאת, היא מעוז של המפלגה היריבה, המפלגה הסוציאל-דמוקרטית (SPD), אשר שולטת בעיר באופן כמעט רצוף מאז מלחמת העולם השנייה.
חינוך

במינכן שתי אוניברסיטאות:
אוניברסיטת מינכן - אחת מהאוניברסיטאות הגדולות והוותיקות בגרמניה.
האוניברסיטה הטכנית של מינכן - אחת האוניברסיטאות הכי נחשבות בגרמניה. 16 מבין בוגריה זכו בפרס נובל.
יהדות מינכן > הקהילה הראשונה - ימי הביניים

היהודים הגיעו לעיר מצרפת, בעקבות גירושם משם בהוראת פיליפ השני, מלך צרפת.
ישנו תיעוד משנת 1210 שלודוויג הראשון, דוכס בוואריה, התיר הקמת בית כנסת ב"סמטת היהודים".
ב-1225 הוקם בית עלמין (לא שרד עד ימינו, מיקום משוער Wohnheimsiedlung Maßmannplatz).
ב-1229 מתועד "אברהם ממינכן", היהודי הראשון בעיר.
ב-1230 התיר הדוכס ליהודים גם הקמת בית דין. הקהילה מנתה כמאתיים איש.
בשנת 1380 רכשה הקהילה מבנה שהפך לבית כנסת ומקווה ונחנך בשנה שלאחר מכן.
במאות ה-14 וה-15 התפתחה הקהילה במקביל לפוגרומים שאירעו מדי פעם.
מהומות וגירושים התרחשו בשנים 1285 (עלילת הדם הראשונה), 1345, 1349 ו-1413.
בשנת 1442 גורשו היהודים ממינכן ומבוואריה העילית כולה בהוראתו של אלברכט השלישי, דוכס בוואריה. בית הכנסת היהודי נמסר לקרוב משפחתו של הדוכס והוקדש כקפלה.
יהדות מינכן > הקהילה השנייה - התקופה המודרנית

לאחר למעלה מ-300 שנים שבו היהודים לעיר. בתחילת המאה ה-18 התיישבו בעיר ברחוב טל (Tal) כמה יהודי-חצר, ביניהם משפחותיהם של אברהם וולף ורטהיימר ואברהם אולפלדר. השניים גם הביאו את הרב יחזקאל הסל לשמש כרב הקהילה ב-1802.
כאות הכרת תודה בתמיכתו הפיננסית של יהודי החצר אהרון אליהו זליגמן בהצלת ממלכת בוואריה מפשיטת רגל, קידם המלך מקסימיליאן הראשון את חקיקת "צו היהודים הבווארי" (Bayerisches Judenedikt von 1813) ב-1813.
הצו היה הראשון שהיה בתוקף לכל היהודים בממלכה, הרחיב את זכויות היהודים, ביטל את תחולת בתי הדין היהודיים והכפיף את היהודים לבתי הדין האזרחיים. לראשונה הותר ליהודים לרכוש ולהחזיק מקרקעין. בזכות צו זה הורחב חופש התנועה ליהודים ובכך החלה הגירה יהודית מסיבית מן הכפרים לערים.
ב-1815 נוסדה בעיר קהילה (Israelitische Kultusgemeinde) באופן רשמי. בשנה שלאחר מכן הותרה הקמתו של בית עלמין יהודי (Alter Israelitischer Friedhof) בכפר סנדלינג (כיום רובע בעיר).
ב-1824 החלה הקמתו של בית הכנסת (ברחוב Westenrieder, בין רחוב טל לשוק, הויקטואליינמרקט) שנחנך ב-1829 ובכך חוסלו בתי התפילה הקטנים שהתקיימו לפני כן בכמה אתרים בעיר.
בגלל גידול מהיר של האוכלוסייה היהודית בעיר החליט המלך לודוויג השני על הקמת בית כנסת חדש שיענה על הצרכים.
בית הכנסת הגדול הוקם במרכז העיר בשנים 1883-1887, היה שייך לקהילה הרפורמית וכלל עוגב.
מכיוון שבית הכנסת הגדול הושפע ממגמות הרפורמה ביהדות החליטה הקהילה האורתודוקסית להתפצל מהקהילה היהודית והקימה את בית הכנסת אוהל יעקב ומרכז קהילתי ב-1892. האורתודוקסים ניסו להשכיר את בית הכנסת הישן, אולם הניסיון לא צלח, ב-1888 נמכר המגרש של בית הכנסת הכנסת הישן ובשנה שלאחר מכן נהרס המבנה.
בתחילת המאה ה-20 נוסד בעיר מועדון הכדורגל "באיירן מינכן" שרבים משחקניו ומנהליו היו יהודים. המועדון זכה בתחילת דרכו לכינוי "המועדון היהודי".
ב-1910 התגוררו קצת למעלה מ-11,000 יהודים בעיר, מתוך סך של 590,000 תושבים.
יהדות מינכן > מתום מלחמת העולם השנייה

מינכן הפכה לתחנת מעבר לאלפים רבים של יהודים ואחרים, שנרדפו קודם לכן על ידי המשטר הנאצי והתגוררו במחנות עקורים סביבה. רובם ניסו לקבל אשרות הגירה לארץ ישראל, ארצות הברית, קנדה, אוסטרליה או יעדי הגירה אחרים.
הקהילה היהודית נוסדה מחדש עם תום המלחמה ב-15 ביולי 1945. הרופא, מנהל הקליניקה לילדים וניצול השואה, יוליוס שפנייר, שימש כנשיא הקהילה מ-1945 ועד 1951. במרץ 1946 כבר מנתה הקהילה 2800 חברים.
מרכז יהודי ראשון התפתח בשכונת היוקרה בוגנהאוזן. כאן התגוררו עוד לפני המלחמה יהודים אמידים רבים, שנכסיהם הולאמו בידי הנאצים או נמכרו במחירים מגוחכים. עם כניסת  הצבא האמריקני לעיר, הוא החרים חלק מנכסי הנאצים ומסרם לשימוש לידי ארגונים יהודיים. רחוב מהל (Möhlstraße) הפך למעין שוק של סחר חליפין שבו יהודים הציעו לבנים, סיגריות, שוקולד, פולי קפה ופריטים שונים ואיכרים הגיעו ומכרו מוצרי מזון שונים. היהודים גם קיוו לקבל מידע רב ערך על קרובי משפחה וחברים נעדרים. נפתחו בתי קפה, אטליז כשר וקיוסקים רבים.
ברחוב זה פתחה הסוכנות סניף, ארגון העזרה האמריקני "היאס". מאוחר יותר נפתחו גן ילדים, בית ספר וגימנסיה עברית. החשמלית שעברה בקרבת הרחוב זכתה לכינוי "פלשתינה אקפרס".
ב-20 במאי 1947 נפתח מרכז הקהילה ברחוב רייכנבך 27. במבנה שופץ בית הכנסת שהתקיים עוד לפני השואה. כמו כן, הוקמו מסעדה כשרה ומוזיאון קטן.
בשנת 1963 נפתח בית הכנסת "שערי ציון" בשכונת מקס-פורשטאש.
בפברואר 1970 ביצעו אלמונים הצתה בבית האבות היהודי ששכן בחזית המבנה ברייכנבאך. שבעה אנשים נהרגו. ביוני אותה שנה פרצו אלמונים לבית הכנסת והשחיתו בו ספרי תורה ותשמישי קדושה.
בתחילת שנות ה-80 פתחה הקהילה היהודית מעין "בית חינוך עממי ליהדות" שהציע, גם לקהל הרחב, חוגים לבישול, עברית, יידיש וריקודי עם.
בסוף שנות ה-80 הגיע מספר חברי הקהילה למעל 4000 יהודים.
יהדות מינכן > כיום

האוכלוסייה היהודית מונה כיום כ-9,000 נפשות, מורכבת ברובה מיהודי ברית המועצות לשעבר.
בשנים 2004–2006 נבנה מרכז קהילה חדש בכיכר יקוב. המרכז כולל בית כנסת אורתודוקסי, "אהל יעקב" (על שם בית הכנסת האורתודוקסי שנחרב בליל הבדולח), ספרייה, מעונות יום, בית ספר, מרכז נוער, מקווה ומסעדה כשרה.
את המימון השיגה הקהילה בחלקו ממכירת השטח עליו שכן בית הכנסת הגדול.
שרלוטה קנובלוך, ילידת מינכן, ומן המעטים בקהילה שנולדו בעיר לפני השואה, משמשת כנשיאת הקהילה היהודית משנת 1985.
משנת 1995 קיימת בעיר גם קהילה יהודית ליברלית ולה מרכז קהילתי משלו. הקהילה מנה למעלה מ-600 חברים. מבחינת חוקית נחשבת הקהילה הליברלית כעמותה.
משנות ה-90 ישנו בית חב"ד בשכונת בוגנהאוזן,  שנפתח ב-1970 כבית כנסת.
תחבורה

נמל התעופה בעיר נפתח לתנועה ב-1992 ונקרא על שם ראש ממשלת בוואריה פרנץ יוזף שטראוס, הוא נמל התעופה השני בגודלו בגרמניה אחרי פרנקפורט. ניתן להגיע אליו עם קווי רכבת הפרוורים S1 ו-S8. למינכן מערכת תחבורה ציבורית גדולה הכוללת רכבת תחתית (U-Bahn), רכבת פרוורים (S-Bahn), חשמליות ואוטובוסים.
ספורט

במינכן שתי קבוצות כדורגל מקצועניות: באיירן מינכן, המפורסמת יותר, משחקת בבונדסליגה והיא הקבוצה המפוארת ביותר בגרמניה. לזכותה מספר האליפויות הגבוה ביותר (33), וכן מספר רב של גביעים מקומיים. כמו כן לזכותה 6 זכיות בליגת האלופות - האחרונה שבהן בשנת 2020. באיירן שייכת למספר מצומצם של מספר מועדונים באירופה שזכו בכל שלושת גביע אירופה: ליגת האלופות, גביע אירופה למחזיקות גביע (מפעל אירופאי שכבר לא קיים) וגביע אופ"א, מפעל אירופאי ששינה את שמו לליגה האירופאית.
בנוסף, פעילה בעיר קבוצה נוספת בשם מינכן 1860, ששיחקה שנים רבות מאוד בליגה הראשונה החל מאמצע שנות התשעים ועד לאמצע העשור הראשון של המאה ה-21, ובשנים האחרונות עברה בין הליגה השנייה והשלישית. נכון לעונת 2024/2025 היא משחקת בליגה השלישית.
באיירן מינכן משחקת באצטדיון האליאנץ ארנה המכיל כ-75,000 מקומות. במסגרת ליגת האלופות האצטדיון מכיל כ-70,000 מקומות מאחר שבליגת האלופות מקומות עמידה הם אסורים. מינכן 1860 נהגה לשחק באליאנץ ארנה עד שנת 2017, ומאחר ונקלעה לקשיים כלכלים נאלצה לעבור לאצטדיון קטן יותר במרכז העיר, אצטדיון גרינוואלדר.
בענף הכדורסל, באיירן מינכן מתמודדת בבונדסליגה. ומארחת באאודי דום המכיל 6,700 מקומות ישיבה.
ערים תאומות

בריטניה אדינבורו, בריטניה (מ־1954)
צרפת בורדו, צרפת (מ־1964)
זימבבואה הארארה, זימבבואה (מ־1996)
איטליה ורונה, איטליה (מ־1960)
יפן סאפורו, יפן (מ־1972)
ארצות הברית סינסינטי, ארצות הברית (מ־1989)
אוקראינה קייב, אוקראינה (מ־1989)
ישראל באר שבע, ישראל (מ־2021)
ראו גם

אוניברסיטת מינכן
אוקטוברפסט
הגן הבוטני מינכן-נימפנבורג
הפילהרמונית של מינכן
האופרה הממלכתית של בוואריה
ממלכת בוואריה
תזמורת רדיו בוואריה
ביאורים

↑  דירוג מדד יוקר המחיה בערים היקרות בעולם התבסס על ניתוח מקיף של תנאי החיים ב-226 ערים על פני חמש יבשות לשנת 2024. המדד העריך את העלויות ההשוואתיות של יותר מ-200 פריטים בכל מקום - מדיור ותחבורה ועד מזון, ביגוד, מוצרי בית ובידור. הנתונים ששימשו בהשוואות העלויות נובעים מסקר שנערך במרץ 2024, המקיף למעלה מ-400 ערים. כדי להבטיח עקביות בהשוואות דירוג ערים, העיר ניו יורק שימשה כעיר הבסיס והמרות המטבע נמדדו מול הדולר האמריקאי.
↑  דירוג מדד איכות החיים בערים התבסס על ניתוח מקיף של תנאי החיים ב-241  ערים ברחבי העולם לשנת 2024, המדד בחן 39 פרמטרים הכוללים את הסביבה הפוליטית והחברתית, מערכות הבריאות והחינוך, בטיחות וביטחון, ידידותיות לסביבה ותשתיות, אפשרויות הפנאי והדיור. העיר ניו יורק שימשה כעיר הבסיס לדירוג העולמי.
הערות שוליים

↑   ורד משולם, מינכן למתחילים: ביקור באתרי החובה בעיר, באתר הארץ, 25 ביוני 2018
↑  Mercer, Cost of Living City Ranking 2024
↑  Mercer, Quality of Living City Ranking 2024
↑  ליטל סמט, דירוג הערים העשירות: איפה גרים הכי הרבה מיליונרים, וכמה יש בתל אביב?, באתר כלכליסט, 8 במאי 2024
↑  https://www.sueddeutsche.de/muenchen/muenchen-moehlstrasse-juedisches-leben-geschichte-1.5018490
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007554825005171  BIBSYS: 4094773  BNE: XX453050  BnF: cb11864901q (data)  CiNii: DA16317902  GND: 4127793-4  HDS: 006600  ISNI: 0000 0001 2189 3141  LCCN: n79059670  MusicBrainz: 89bbbab6-72de-43eb-81ba-e620ab207008  NARA: 10044897  NDL: 00629311  NKC: ge130044  NLG: 8512  NSK: 000149457  SUDOC: 026392933  VIAF: 241492071   WorldCat (עם VIAF): 241492071 
דגל בוואריה מימין ודגל מינכן משמאל, ברקע פראואנקירכה
העיר בחלוקה לרבעים
התפתחות האוכלוסייה מהקמת הקיסרות הגרמנית (1871)
פנים בית הכנסת בווסטנרידר שטראסה
בית הכנסת הראשי (נהרס ב-1938)
שלט זיכרון בבית העירייה החדש לזכר גירוש היהודים לקובנה ב-1941
הנסיך הפרסי (סדרת משחקים)

| --- | --- |

 כללי
 סוגה:  פלטפורמה סינמטית משחק פעולה-הרפתקאות Hack and slash
 פיתוח:  Brøderbund Red Orb Entertainment Pipeworks Gameloft Ubisoft Montreal Ubisoft Quebec Ubisoft Pune Ubisoft Montpellier
 הוצאה לאור:  Brøderbund The Learning Company Mattel Interactive Ubisoft Gameloft
 ארץ מקור:  ארצות הברית 
 סדרה:  הראשון: הנסיך הפרסי 3 באוקטובר 1989 האחרון: Prince of Persia: The Lost Crown 18 בינואר 2024
 דרישות תוכנה
 מצבי משחק:  שחקן יחיד
 פלטפורמות:  קומודור אמיגה, פלייסטיישן 2, Nintendo Entertainment System, Microsoft Windows, Sega CD, Xbox, TurboGrafx-16, Wii, מקינטוש, גיים בוי, אנדרואיד, iOS, אטארי ST, FM Towns, דרימקאסט, Xbox 360 
 
 אתר רשמי
 
Prince of Persia (בתרגום לעברית: הנסיך הפרסי) הוא זיכיון משחקי וידאו שנוצר על ידי ג'ורדן מכנר. זיכיון המשחקים התמקד במשחקי פעולה-הרפתקאות ועל גלגולים שונים של נסיך חסר שם, אשר התרחשו בממלכת פרס הקדומה.
שני המשחקים הראשונים בסדרה, "הנסיך הפרסי" ‏(1989) ו"הנסיך הפרסי 2: הצל והלהבה" ‏(1992) יצאו בהפצתה של חברת Brøderbund. המשחק "הנסיך הפרסי 3D" ‏(1999) היה הראשון שהשתמש בגרפיקת תלת-ממד, והוא פותח בידי חברת Red Orb Entertainment והופץ בידי The Learning Company, בעוד גרסת ה־Dreamcast פותחה בידי Avalanche Software והופצה בידי Mattel Interactive. חברת יוביסופט רכשה את הזכויות לזיכיון בשנת 2001 ואתחלה את סדרת המשחקים עם המשחק "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" ‏(2003). מאז, חברת יוביסופט פיתחה והפיצה חמישה משחקים נוספים: "הנסיך הפרסי: הלוחם שבפנים" ‏(2004), "הנסיך הפרסי: שני כיסאות המלכות" ‏(2005), "הנסיך הפרסי" ‏(2008), "הנסיך הפרסי: החולות הנשכחים" ‏(2010) ו"Prince of Persia: The Lost Crown" ‏(2024), בנוסף למשחקי ספין-אוף למכשירים ניידים.
מדיות נוספות מחוץ לסדרת המשחקים כוללות עיבוד קולנועי בשם "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" משנת 2010, שנכתב בחלקו בידי מכנר ויצא בהפצת סרטי וולט דיסני, סדרת קומיקסים ורומנים גרפיים וכן סדרת צעצועי לגו. זיכיון סדרת משחקי Assassin's Creed נחשב לממשיך דרכו של זיכיון הנסיך הפרסי. דמותו של ג'אפר דורגה במקום ה-79 ברשימת הנבלים הגדולים ביותר במשחקי וידאו, לפי IGN.
תהליך הפיתוח > הטרילוגיה המקורית

המשחק הראשון בסדרה נוצר על ידי ג'ורדן מכנר אחרי הצלחתו של המשחק קראטקה משנת 1984. מכנר שאב השראה ממספר מקורות כמו "סיפורי אלף לילה ולילה" וכן סרטי הקולנוע "שודדי התיבה האבודה" ו"הרפתקאות רובין הוד". ההנפשה של דמות הפרוטגוניסט נעשתה בטכנולוגיה שנקראת רוטוסקופינג, כאשר מכנר נעזר באחיו למידול דמותו של הנסיך. עם יותר מ-20 היסבים, המשחק עצמו הוא אחד המשחקים המוסבים ביותר בהיסטוריה של משחקי הווידאו.
מכנר נרשם לבית הספר לקולנוע באוניברסיטת ניו יורק, ובזמן זה הפיק סרט קצר לפני שחזר לעצב ולביים משחק המשך למשחק המקורי. משחק ההמשך "הנסיך הפרסי 2: הצל והלהבה" פותח בחברת Brøderbund תחת פיקוחו של מכנר, ונחל הצלחה מסחרית והיקף מכירות גדול כמו קודמו. בהמשך, החברה נקנתה בידי חברת The Learning Company, שבתורה התמזגה לתוך Mattel Interactive. בשנת 1999, המשחק "הנסיך הפרסי 3D" פותח והופץ בידי מותג של Brøderbund, ‏Red Orb Entertainment. המשחק התלת-ממדי יצא למחשב האישי ולדרימקאסט בלבד, זכה לביקורות קוטלות בשל הבאגים הרבים שבו, ונחל כישלון מסחרי. בשנת 2001, חטיבת המשחקים של Brøderbund\The Learning Company ואחזקותיהן לגבי זיכיון הנסיך הפרסי נרכשו בידי חברת Ubisoft.
תהליך הפיתוח > סדרת חולות הזמן

מכנר, שהחזיק בקניין הרוחני של זיכיון הנסיך הפרסי, החל לעבוד ביוביסופט על אתחול של הזיכיון, שנקרא בשם "הנסיך הפרסי: חולות הזמן". בתחילה, מכנר חשש מהמשך עבודה על סדרת המשחקים בגלל כישלון המשחק האחרון. הצוות שהם עבדו איתו עבד גם על Tom Clancy's Splinter Cell. בבואם לעצב את המשחק החדש, מטרתם הייתה "להפיח חיים חדשים לתוך ז'אנר הפעולה-הרפתקה".
מכנר לא השתתף בהפקת המשחק הבא, "הנסיך הפרסי: הלוחם שבפנים", והוא העיר על כך שמצא שהאווירה האפלה והאלימות הגבוהה במשחק אינן לטעמו. ביקורת על השינויים נשמעה מכיוונם של המבקרים, אך היקף המכירות של המשחק היה גבוה והוביל להפקתו של משחק שלישי, "הנסיך הפרסי: שני כיסאות המלכות". עבור המשחק, צוות המפתחים ניסה לאזן בין הטון המונפש והקליל של "חולות הזמן" והטון הקודר יותר של "הלוחם שבפנים".
חלק רביעי בסדרת "חולות הזמן" של יוביסופט, "הנסיך הפרסי: החולות הנשכחים", יצא במאי 2010. גרסאות המשחק לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360 גישרו על מספר פערים בנרטיב שבין "חולות הזמן" לבין "הלוחם שבפנים", בעוד גרסאות ה-PlayStation Portable, ‏Wii ו-Nintendo DS הציגו עלילה חלופית משלהן. המשחק יצא לצד סרט הקולנוע "הנסיך הפרסי: חולות הזמן" והוא מקושר אליו.
תהליך הפיתוח > סדרת חולות הזמן > אוסף הטרילוגיה

"Prince of Persia: The Trilogy 3D collection" הוא מהדורת אוסף בהפרדה גבוהה שנעשתה לטרילוגיה של משחקי "חולות הזמן", ואשר יצאה ב-19 בנובמבר 2010 לקונסולת המשחקים PlayStation 2 ובהמשך ל-PlayStation 3. גרסאות אלה של המשחקים יצאו בדיסק Blu-ray ותמכו בסטריאוסקופיה ובמערכת הפרסים המקוונת של PlayStation Network. הוצאה זו הייתה הראשונה שלא בהפצתה של Sony Interactive Entertainment.
באמריקה הצפונית, שלושת המשחקים באוסף החדש נמכרו בנפרד בחנות המקוונת של PlayStation Network. הראשון ביניהם יצא ב-16 בנובמבר 2010, בעוד השניים האחרים בדצמבר. גרסת ה-Blu-ray נועדה לצאת ב-22 במרץ 2011, אך נדחתה ל-19 באפריל.
תהליך הפיתוח > סדרת האתחול

בשנת 2006, פורסמו מספר עיצובי קונספט שרמזו על משחק חדש בסדרת המשחקים. המשחק, שנקרא בפשטות "הנסיך הפרסי", היה לאתחול השני לסדרת המשחקים, ועיצוב השלבים ומערכת הקרבות שבו הזכירו את המשחק המקורי מ-1989. המשחק יצא בדצמבר 2008, קיבל ביקורות חיוביות מהמבקרים ומרבית חנויות הקמעונאות, עם היקף מכירות סביר. לצד המשחק הראשי, סטודיו יוביסופט שבקזבלנקה פיתח משחק ספין-אוף והמשך ישיר בשם "הנסיך הפרסי: המלך הנופל", שקיבל ביקורות טובות ברובו.
תהליך הפיתוח > משחקי ספין-אוף ורימייקים

משחק הספין-אוף הראשון בזיכיון המשחקים, "קרבות הנסיך הפרסי", פותח במקביל למשחק "שני כיסאות המלכות" ויצא באותה שנה לקונסולת Nintendo DS. המשחק היה משחק אסטרטגיה מבוסס-תורות, שעלילתו מתרחשת בין המשחקים "חולות הזמן" ו"הלוחם שבפנים". המשחק זכה בעיקרו לביקורות שליליות.
בשנת 2007, חברת Gameloft הוציאה במשותף עם חברת יוביסופט רימייק בהפרדה גבוהה למשחק המקורי, "הנסיך הפרסי קלאסי". המשחק יצא למכשירים ניידים שתומכים במערכות ההפעלה Java ME, ‏Android ו-iOS ולחנויות המקוונות של Xbox Live ו-PlayStation Network. הסגנון הוויזואלי של המשחק המקורי שודרג כדי להתאים לסגנון שהוצג במשחק "חולות הזמן", ולדמותו של הנסיך ניתנו מספר מהלכים נוספים, כמו למשל את האפשרות להתגלגל, לעשות סלטה לאחור, לקפוץ על הקיר וממנו, ולעצור את הזמן בקצרה במהלך הקרב. אולם, המשחקיות דמתה לזו של המשחק המקורי - על השחקן להביס את ג'אפר בתוך שעה אחת, תוך שהוא מתחמק ממלכודות ומביס את שומרי הארמון בהם הוא נתקל.
היו מספר משחקי מובייל בפיתוחה של Gameloft שמיועדים לטלפונים ניידים המבוססים על מערכת ההפעלה Java ME - כמה מהם מבוססים על גרסאות מחשב אישי או קונסולות ישנות אך כוללות גרפיקת 2D, בעוד כמה מהם מבוססים באופן רופף על משחקים מודרניים יותר אך כוללים גרפיקת 2D ומשחקיות שונה יותר עקב מגבלות טכנולוגיות שונות. חברת Gameloft פיתחה מספר פורטים גם לאיפון ולאייפד. משחק הספין-אוף הראשון שפותח בידי Gameloft היה "הנסיך הפרסי: הרפתקאות ההרמון" משנת 2003, והיה מיועד למכשירים מבוססי Java ME. כמו כן, החברה פיתחה רימייקים בהפרדה גבוהה למשחק המקורי בשנת 2007, ולמשחק ההמשך בשנת 2013.
בשנת 2018, חברת יוביסופט הוציאה תחת החותם Ketchapp שלה את משחק המובייל "הנסיך הפרסי: בריחה" למכשירי Android ו-iOS. המשחק היה משחק פלטפורמה שהורכב משלבים שונים, והשחקן יכול היה להתאים את דמות הפרוטגוניסט עם חליפות משחקים קודמים. קמרון באלד ממגזין Pocket Gamer קרא למשחק "משחק שגרתי שקרס תחת משקל החמדנות". באוגוסט 2022, יצא משחק ההמשך "הנסיך הפרסי: בריחה 2".
בינואר 2024, חברת יוביסופט הוציאה את המשחק המלא הראשון מאז "החולות הנשכחים", ‏Prince of Persia: The Lost Crown. המשחק הוא משחק פלטפורמה 2.5D בגלילה צדדית, ומציג סיפור חדש ופרוטגוניסט בשם סארגון, חבר בני האלמוות.
תהליך הפיתוח > משחקים עתידיים

בכנס החובבים Ubisoft Forward לשנת 2020, הוכרז רימייק למשחק "חולות הזמן", שהיה מיועד לצאת ב-21 בינואר 2021 למערכות Microsoft Windows, פלייסטיישן 4 ו-Xbox One. אולם, חברת יוביסופט דחתה את הוצאת המשחק לתאריך לא ידוע. בדו"ח הרבעוני של החברה, יוביסופט ציינה שמשחק הרימייק היה צפוי לצאת במהלך הרבעון הפיסקלי של שנת 2023-2022. פיתוחו של המשחק עבר מסטודיו החברה במומבאי ופונה ליוביסופט מונטריאול, אם כי תאריך היציאה של המשחק נדחה לשנת 2026.
המשחק "The Rogue Prince of Persia" הוא משחק גלילה צדדית ובסגנון ניווט במבוך, שפותח בידי חברת Evil Empire והיה מיועד לצאת ב-14 במאי 2024. המשחק החל בתהליך הפיתוח בשנת 2019, והסגנון האמנותי שלו הושפע רבות מהקומיקס הפרנקו-בלגי. לראשונה מזה חמש שנים, המשחק יהיה הראשון בפיתוחה של יוביסופט שמיועד לשחרור דרך פלטפורמת סטים, וכן לראשון לקבל גישה מוקדמת לפני יציאתו הרשמית.
תהליך הפיתוח > משחקים שבוטלו > Prince of Persia: Redemption

בשנת 2012, הודלפו תמונות לפרויקט חדש בשם "אוסיריס", שנחשב למשחק הבא של סדרת הנסיך הפרסי. אולם, ג'ורדן מכנר העיר על כך בחשבון הטוויטר שלו, שאין מדובר במשחק של הנסיך הפרסי. כשנה לאחר מכן, הנשיא של יוביסופט מונטריאול, יאניס מאלאט, הודיע שהזיכיון נמצא בהקפאה, ו"ברגע שיהיה לנו משהו להראות, אנחנו נעשה זאת". בחודשים הבאים, חברת יוביסופט אישרה שהיא חושבת על הוצאת משחקים לקונסולות הדור הבא עבור מספר זיכיונות של החברה, ביניהם הנסיך הפרסי. בשנת 2020 נחשף סרטון וידאו משנת 2012, שמראה את משחקיות המשחק הבא, "Prince of Persia: Redemption" ("הנסיך הפרסי: גאולה"), ואשר מיועד לצאת למחשב האישי, לפלייסטיישן 3 ול-Xbox 360. לדברי ג'ורדן קופר, אנימטור החברה לשעבר, הקדימון היה אוסף של משחקיות מתוכננת ששימשה כאמנות קונספט למשחק החדש. המשחק מעולם לא פותח מעבר לנקודה זו, אם כי נעשה שימוש בקדימון כדי לפתח קדימון דומה למשחק "Assassin's Creed III".
נרטיב עלילתי > הנסיך הפרסי

המשחק הראשון והמקורי בסדרה מתרחש בממלכת פרס, כאשר הסולטאן נמצא הרחק במלחמה ויועצו ג'אפר נשאר למלוך בהיעדרו. ג'אפר כולא את הנסיכה ונותן לה שעה אחת בשביל לבחור: להינשא לו או למות. תקוותה היחידה של הנסיכה הוא הצעיר שמאוהב בה, אך ג'אפר משליך אותו לצינוק בארמון. השחקן נכנס לנעליו של הצעיר ועליו לברוח מן הצינוק, להתגבר על השומרים והמלכודות שבדרכו, לפלס את דרכו ברחבי הארמון, להילחם בג'אפר ולזכות בנסיכה, והכל לפני תום הזמן המוקצב לו.