stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
משה איבגי
פילמוגרפיה > טלוויזיה

"אינדיאני בשמש" (1981) דרמת טלוויזיה בערוץ הראשון שביים רם לוי וכתבה דיתה גרי. משה איבגי שיחק בתפקיד משנה כשבתפקיד הראשי שיחק רמי דנון.
"גבי בן יקר" (1982) דרמת טלוויזיה בערוץ הראשון שביים אורי ברבש וכתב ערן פרייס. סיפורו של צעיר משכונת מצוקה הנתקל בקשיים בעת גיוסו לצה"ל. איבגי שיחק בתפקיד הראשי.
"לחם" (1986) דרמת טלוויזיה בערוץ הראשון שביים רם לוי. דרמה העוסקת במשפחה המצויה במשבר חברתי וכלכלי. איבגי שיחק לצד אתי אנקרי ורמי דנון.
"משחקים בחורף" (1988) דרמת טלוויזיה בערוץ הראשון של הבמאי רם לוי על פי סיפורו של יצחק בן נר.
"הצצקנים" (1989) – סדרת טלוויזיה בערוץ 1.
"צאבלה" (1994) – תוכנית מערכונים מבית הטלוויזיה החינוכית הישראלית. שיחק בתפקיד אורח.
סוף המשחק – סרט פשע בבימויו של יוני דרמון
"סיבת המוות - רצח" (1998) – סדרת טלוויזיה של ערוץ 2 שביים ערן ריקליס לתסריט של רם אורן.
"בגין" (1998) – דרמת טלוויזיה של ערוץ 2, העוסק בחייו של ראש הממשלה לשעבר מנחם בגין. את הסרט ביים אורי ענבר, על פי סיפור מאת אמנון דנקנר.
"פתיחה 1812" (1998) – קומדיה טלוויזיונית של HOT3 שביים וכתב מנשה נוי.
"חובו של אהרון כהן" (1999) דרמת טלוויזיה חברתית ב־HOT3 בבימויה של עמליה מרגולין. הסרט נכתב על-פי כתבת תחקיר של שלמה אברמוביץ בידיעות אחרונות וזכה ב-Banff Rockie Award בקטגוריית סרטים לטלוויזיה, במסגרת פסטיבל הסרטים בטורונטו.
"קוונטין אמר לי" (1999) – סרט טלוויזיוני קומי שביים וכתב צחי פורטנוי ושיחק לצידם של דנה ברגר וקובי אוז.
"דו"ח איבגי & סוויסה" (1999) – סדרת טלוויזיה קומית של הערוץ הראשון על פי תסריט של חנן פלד.
"זינזאנה" (2000) – סדרת פשע של חיים בוזגלו ומיכה שרפשטיין. שיחק תפקיד אורח בעונה השנייה.
"לבנה יקירתי" (2002) – דרמת טלוויזיה של HOT3 שביימה דינה צבי-ריקליס לתסריט של איה שבא.
"אהבות אחרונות" (2002) – דרמת טלוויזיה של HOT3 שביים וכתב יצחק צפל ישורון.
"הדמעות של אמסלם" (2003) – דרמת טלוויזיה ב־HOT3 שביים אורן שטרן לתסריט של רשף לוי.
"פרנקו וספקטור" (2003–2004) – סדרת דרמה משפטית של ערוץ 2 בזכיינית קשת, בתור עו"ד דוד פרנקו לצידם של רונית אלקבץ ומארק איווניר.
"משפחת קמיצ'לי" (2004) – סדרת טלוויזיה קומית של קובי חביה, ששודר בערוץ 2.
"הבורר" (2007–2014) 4 עונות בסדרת דרמת-פשע ב-HOT, בתור ברוך אסולין, ראש משפחת פשע.
"לאהוב את אנה" (2008–2009) 2 עונות בסדרת דרמה של ערוץ 10, על קיבוצניק אלמן ואב לארבעה ילדים.
"זגורי אימפריה" (2014–2015) 2 עונות בסדרת טלוויזיה מאת מאור זגורי ובבימויו של רני סער של HOT3.
"דיג" (2015) סדרת טלוויזיה אמריקאית, מבית רשת USA Network, של היוצר הישראלי גידי רף.
"השוטר הטוב" (2015) סדרה קומית של yes בתור אביו של הדמות אותה מגלם יובל סמו.
פרסים > פרסים בין-לאומיים

"פסטיבל הקולנוע ברלין" – פרס השחקן הטוב ביותר, עבור תפקידו בסרט "חולה אהבה בשיכון ג'"
"פסטיבל הקולנוע הבין-לאומי לסטודנטים בבריטניה" – פרס השחקן הראשי הטוב ביותר, עבור "סרט לילה"
פרסים > פרסים ישראלים

1990 – השחקן הראשי הטוב ביותר, עבור תפקידו בסרט "שורו"
1995 – השחקן הראשי הטוב ביותר, עבור תפקידו בסרט "חולה אהבה בשיכון ג'"
2004 – שחקן המשנה הטוב ביותר, עבור תפקידו בסרט "מטאליק בלוז"
שחקן השנה 1991 עבור תפקידיו ב"שורו" וב"גמר גביע"
1994 – עבור תפקידו בסרט "נקמתו של איציק פינקלשטיין"
1996 – עבור תפקידו בסרט "חולה אהבה בשיכון ג'"
2012 – עבור תפקידו בסרט "מנתק המים"
2009 – השחקן הטוב ביותר בסדרת דרמה, עבור תפקידו בדרמת-הפשע "הבורר"
רודולף סאודק

| --- | --- |

 לידה:  20 באוקטובר 1880 קולין, צ'כיה 
 פטירה:  19 ביולי 1965 (בגיל 84) פראג, צ'כוסלובקיה 
 מקום לימודים:  האקדמיה לאמנויות היפות של לייפציג 
 תחום יצירה:  פיסול, גרפיקה 
 
רודולף סאודק (בגרמנית: Rudolf Saudek;‏ 20 באוקטובר 1880 – 19 ביולי 1965) היה פסל וגרפיקאי צ'כי מבוהמיה שחי ופעל בגרמניה בין השנים 1910–1935.
ביוגרפיה

סאודק, יליד, קולין, למד מסחר. בשנת 1900 החל ליצור כפסל בפריז. הוא שהה בלונדון ובין השנים 1903 ל-1906 למד באקדמיה המלכותית לאמנויות גרפיות וסחר ספרים (Hochschule für Grafik und Buchkunst Leipzig) (גר') בלייפציג. בשנת 1906 יצר פסל שיש של פרידריך ניטשה, "רוח סערה, צייד עננים". הוא המשיך את לימודיו בפראג ובפירנצה, וב-1910 השתקע בלייפציג כאמן עצמאי.
בשנת 1910, לבקשתה של אליזבת פורסטר-ניטשה, תיקן סאודק את מסכת המוות של פרידריך ניטשה, אשר הוסרה על ידי קורט סטובינג (Curt Stoeving) בשנת 1900.
בשנת 1916 הוזמן על ידי הוצאת ספרים בלייפציג ליצור פסלים של ארתור שופנהאואר, פרידריך ניטשה ויוהאן, מלך סקסוניה עבור הספרייה הגרמנית. עבור אוניברסיטת לייפציג יצר פסלים של הפתולוג פליקס מרשנד (Felix Marchand) והרופא הוברט זאטלר (Hubert Sattler). סאודק יצר גם עבור תיאטראות. הוא יצר פרוטומה (פסל ראש וחזה) של הזמרת בת לייפציג אלנה גרהארט (Elena Gerhardt) ופרוטומה של הנריק איבסן. בגן החיות של לייפציג עיצב אביזרי אר נובו לחזית האקווריום, שנחנך ב-1910. תחריטים לקומדיה האלוהית של דנטה הם דוגמה לעבודתו הגרפית.
ב-1935 נאסר עליו לעבוד עקב יהדותו. ב-1938 עבר מלייפציג לפראג, משם גורש לגטו טרזין ב-1942, לאחר הקמת הפרוטקטורט של בוהמיה ומורביה. ועדות אמנותיות של היודנרט בגטו טרזין הגנו עליו מפני גירוש לאושוויץ. בסרט "טרזיינשטט" הוא מופיע כשהוא מכין מזרקה מחרס.
לאחר 1945 חזר סאודק לפראג, שם עבד עד מותו. הוא היה פרופסור באקדמיה לאמנויות יפות בפראג.
ספרות

Julius Zeitler: Rudolph Saudek. Mit 9 Abbildungen nach Plastiken des Künstlers. In: Reclams Universum, 34,1 (1918), S. 761–764.* Horst Riedel: Stadtlexikon Leipzig von A bis Z. Pro Leipzig, Leipzig 2005, ISBN 3-936508-03-8, S. 520.
הערות שוליים

↑  Jürgen Krause: „Märtyrer“ und „Prophet“. Studien zum Nietzsche-Kult in der bildenden Kunst der Jahrhundertwende. de Gruyter, Berlin, New York 1984, ISBN 3-11-009818-0, S. 256, Nr. 117.
↑  Krause, S. 151 f.
↑  Hertl, Michael.: Der Mythos Friedrich Nietzsche und seine Totenmasken : optische Manifeste seines Kults und Bildzitate in der Kunst. Königshausen & Neumann, Würzburg 2007, ISBN 978-3-8260-3633-0.
↑  Stiftungen für die Deutsche Bücherei. Verzeichnis der Stiftungen für das Haus der Deutschen Bücherei. Poeschel & Trepte (Druck), Leipzig 1916.
↑  Böhm, Claudius: Spender gesucht. In: Gewandhausmagazin, Nr. 86 (2015), S. 44.
↑  Wolf-Eberhard Engelmann: Ein Führer durch Aquarium und Terrarium. Unter Mitarb. von Hans-K. Remane (Planetarium) und Lothar Dudek (Hinweise für Aquaristikanfänger). Zoologischer Garten, Leipzig 1994, S. 8.
↑  Naumburger Tageblatt
| --- | --- |
בקרת זהויות :  GND: 143010174  ISNI: 0000 0001 0784 7560  NKC: jk01110429  RKD: 325196  VIAF: 83889910   WorldCat (עם VIAF): 83889910
מדינה מפותחת

מפה עולמית המציגה סיווג מדינות לפי קרן המטבע הבין-לאומית והאו"ם (עודכן לאחרונה באפריל 2023). "כלכלות מפותחות" מוצגות בכחול. המפה אינה כוללת סיווג של הבנק העולמי.
  מדינות מפותחות או ערים (IMF)
  מדינות מתפתחות (IMF)
  המדינות הפחות מפותחות (UN)
  נתונים אינם זמינים
מדינה מפותחת, או מדינה מתקדמת (לעיתים מכונה גם מדינה עשירה או מדינה מתועשת) היא מדינה המאופיינת באיכות חיים גבוהה ושכלכלתה מגוונת ומבוססת באופן משמעותי על תעשיית מידע מחקר ופיתוח. במונח מדינה מפותחת נעשה שימוש לרוב בענייני כלכלה.
בדרך כלל, מדינה כזו גם מאופיינת בתוצר גבוה לנפש, אם כי המדינה לא תיחשב מפותחת - אם השיעור הגבוה של התוצר לנפש השורר בה - נובע מניצול (זמני בדרך כלל) של אוצרות טבע. מדינה שאינה מפותחת נקראת בשפת הכלכלנים מדינה מתפתחת, אם כי לעיתים הסיווג "מדינה מתפתחת" מכוון גם להבחין בין מדינת עולם שלישי למדינה שאיננה מדינת עולם השלישי אך גם איננה "מדינה מפותחת".
במדינה מפותחת רובם המוחלט של התושבים מתגוררים בערים, ועוסקים בענפים שונים של התעשייה, השירותים והמסחר. רק מיעוט התושבים עוסק בחקלאות, והחקלאים משתמשים בשיטות מודרניות המאפשרות להגדיל מאוד את התפוקה.
החלוקה של מדינות העולם למפותחות ולמתפתחות משמשת ארגונים בין-לאומיים דוגמת האו"ם, קרן המטבע הבין-לאומית והבנק העולמי, בבואם לחלק סיוע כלכלי בין המדינות המתפתחות מצד אחד ולרתום את המדינות המפותחות לסייע מצד שני.
מונחים חליפיים או קרובים

מונחים אחרים המשמשים להבחנה הדיכוטומית בין מדינות מפותחות למדינות מתפתחות הם: העולם הראשון לעומת העולם השלישי, העולם המערבי מול המזרח, מדינות מתועשות לעומת מדינות שאינן מתועשות, ולעיתים גם חציו הצפוני של כדור הארץ לעומת זה הדרומי.
המונח המקובל על קרן המטבע הוא 'כלכלות מתקדמות', ובנוסף על שתי הקטגוריות הרגילות - מוסיפה הקרן דרגת ביניים של 'מדינות בשלבי מעבר' (כשהכוונה אל מדינות הגוש הסובייטי לשעבר).
גישה ביקורתית מבית תאוריית התלות אינה מקבלת את ההנחה העומדת בבסיס החלוקה למדינות מפותחות ומתפתחות המבוססת על תאוריית המודרניזציה, ועל כן מעדיפה את השימוש במונחים "מדינה מפותחת, ומדינה "תת-מפותחת". מונח תת-הפיתוח מצביע על יחסי הניצול השורים בין מדינות שונות, קרי שהפיתוח של האחת קשור, תלוי ונובע מתת הפיתוח של האחרת.
מונחים חליפיים או קרובים > מדד התפתחות

מדד ה-HDI של האו"ם, או מדד הפיתוח האנושי הוא נתון סטטיסטי המחושב עבור כל מדינה ומדינה במטרה לאמוד את איכות החיים בה (שיעור "הפיתוח" שלה). הוא מחושב על ידי שקלול שלושה נתונים: תוחלת החיים, ההשכלה והתמ"ג לנפש. האו"ם מסווג מדינות ברמת התפתחות גבוהה אם מדד ההתפתחות האנושית שלהן גדול מ-0.8, ברמת התפתחות בינונית אם הוא בין 0.5 ל-0.8 ולמטה מזה ברמת התפתחות נמוכה.
בנוסף לכך, ניתן למדוד את רמת הפיתוח של מדינה בעזרת שיעור הרופאים בה. ניתן למדוד זאת במספר הרופאים ל-10,000 נפש. לדוגמה, בישראל ישנם 36 רופאים מתוך 10,000 נפש.
מדד נוסף אשר ניתן למדוד על פיו את רמת הפיתוח של מדינה הוא תחום התשתיות והאנרגיה. בתחום האנרגיה, נכון לשנת 2009, איסלנד היא המדינה אשר צורכת את הכמות הגבוהה ביותר של אנרגיה לנפש.
נתונים סטטיסטיים הנכונים לשנת 2010 מעידים על כך שלשליש מאוכלוסיית העולם אין שירותי תברואה ראויים ובנוסף הם מעידים כי שישית מאוכלוסיית העולם, לא יכולה לשתות מים נקיים.
שווייץ מדורגת בשנים האחרונות במקום הראשון בעולם לפי מדד ההתפתחות האנושית.
מדינות מתקדמות

בקרב 193 המדינות החברות באו"ם - חמישית מתוכן (38 מדינות) הן מתקדמות (נכון לשנת 2011). אליהן מתווספות עוד שתי מדינות מתקדמות שאינן חברות באו"ם, ובסך הכל: 40 מדינות בעולם הן מתקדמות.
מדינות מתקדמות > מדינות המסוּוגות רשמית כמתקדמות (על ידי קרן המטבע הבין-לאומית וספר העובדות העולמי של ה-CIA)

בסיווג זה בסך הכל 40 מדינות (כולל שתי מדינות שאינן חברות באו"ם), לפי החלוקה הגאוגרפית הבאה: 24 מדינות במערב אירופה, שבע מדינות במזרח אירופה, שתי מדינות בצפון אמריקה, שתי מדינות באוקיאניה וחמש מדינות באסיה.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אוסטריה אוסטריה  איטליה איטליה  איסלנד איסלנד  אירלנד אירלנד  אנדורה אנדורה  בלגיה בלגיה  גרמניה גרמניה  דנמרק דנמרק  הוותיקן הוותיקן (אינה חברה באו"ם)  הולנד הולנד  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת  יוון יוון  לוקסמבורג לוקסמבורג  ליכטנשטיין ליכטנשטיין  מונקו מונקו  מלטה מלטה  נורווגיה נורווגיה  סן מרינו סן מרינו  ספרד ספרד  פורטוגל פורטוגל  פינלנד פינלנד  צרפת צרפת  שוודיה שוודיה  שווייץ שווייץ |  אסטוניה אסטוניה  לטביה לטביה  ליטא ליטא  סלובניה סלובניה  סלובקיה סלובקיה  פולין פולין  צ'כיה צ'כיה |  |  ארצות הברית ארצות הברית  קנדה קנדה |  |  אוסטרליה אוסטרליה  ניו זילנד ניו זילנד |  קוריאה הדרומית קוריאה הדרומית  טאיוואן טאיוואן (אינה חברה באו"ם)  יפן יפן  ישראל ישראל  קפריסין קפריסין |  |  |
מקרים מיוחדים

המדינות הבאות אינן נחשבות מפותחות בדרך כלל משום שהתפתחותן אינה מתבטאת במשק מודרני של סחורות ושירותים מתקדמים אלא מענף אחד שבו זכו בשל נסיבותיהן הגאוגרפיות, בניגוד לפיתוח כלכלי:
מקרים מיוחדים > מדינות נפט

שעושרן נובע מהנפט שבשטחיהן. כולן מדינות מוסלמיות, וכולן (פרט לברוניי) שוכנות במפרץ הפרסי.
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איחוד האמירויות הערביות איחוד האמירויות הערביות | • בחריין בחריין | • ברוניי ברוניי | • כווית כווית | • עומאן עומאן | • ערב הסעודית ערב הסעודית | • קטר (מדינה) קטר |
מקרים מיוחדים > מדינות מתויירות

שעושרן בא להן מהיקפה הרחב של התיירות הזורמת אליהן.
| 0 | 1 | 2 |
| --- | --- | --- |
| איי בהאמה איי בהאמה | • ברבדוס ברבדוס | • סיישל סיישל |
ישויות מדיניות שאינן עצמאיות

בנוסף למדינות המסווגות כמתקדמות, ישנן 14 ישויות מדיניות שאינן עצמאיות אשר מסווגות כמתקדמות (רובן משמשות כמקלט מס):
בריבונות הממלכה המאוחדת והכתר הבריטי:
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| איי הבתולה הבריטיים איי הבתולה הבריטיים | • איי פוקלנד איי פוקלנד | • איי קיימן איי קיימן | • ברמודה ברמודה | • גיברלטר גיברלטר | • ג'רזי ג'רזי | • גרנזי גרנזי | • האי מאן האי מאן |
בריבונות ארצות הברית:
בריבונות דנמרק:
| --- | --- |
איי פארו איי פארו: • גרינלנד גרינלנד
בריבונות סין:
| --- | --- |
הונג קונג הונג קונג: • מקאו מקאו
בריבונות הולנד:
ראו גם

רמת החיים בישראל
OECD
תאוריית התלות (מדעי החברה)
העולם השלישי
הערות שוליים

↑  המונח "מדינה מתקדמת" - המשמש תרגום עברי מקובל עבור המונח האנגלי המקורי "advanced country" - אינו מדויק סמנטית, משום שהוא מציין מצב דינאמי - בעוד שהמונח האנגלי המקורי advancd country נועד לציין מצב סטאטי שאליו מגיעה המדינה לאחר שסיימה לעבור את התהליך הדינאמי שאותו עוברת עדיין "מדינה מתפתחת" ("developing country"). המונח העברי המדויק יותר (אך הלא מקובל בדרך כלל) - אשר מורה על התכונה הסטאטית המתבקשת של advanced country - הוא למעשה "מדינת-קידמה".
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007561476505171  BnF: cb119510302 (data)  GND: 4026840-8  LCCN: sh2001000124  NKC: ge131989  VIAF: 240780165   WorldCat (עם VIAF): 240780165
רונן פרץ

רונן פרץ (נולד ב-1976) הוא איש ציבור ישראלי המכהן כמנכ"ל משרד הפנים. כיהן כממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה בשנים 2019–2020.
ביוגרפיה

בשנת 2005, עם סיום לימודי המשפטים[דרוש מקור][מפני ש...] ייסד משרד עורכי דין יחד עם עורך הדין מיכאל קליינר.
בשנת 2013 מונה עו"ד פרץ ליועצו של מזכיר הממשלה, ד"ר אביחי מנדלבליט. בנוסף לתפקידו הרשמי כיועצו של מזכיר הממשלה, שימש רונן גם כיועצו של ראש הממשלה בנימין נתניהו בתחומים שונים.
בשנת 2017 מונה פרץ לסגן בכיר למזכיר הממשלה ומנהל היחידה הביצועית במזכירות הממשלה. במסגרת תפקידו זה שימש כנציגו של ראש הממשלה בשיחות מדיניות עם ממשלו של נשיא ארצות הברית דונלד טראמפ וכן עם מדינות נוספות.
בשנת 2019 הציע ראש הממשלה דאז, בנימין נתניהו, לפרץ להתמנות למבקר המדינה, אולם בסופו של דבר מינה אותו לתפקיד ממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה, עד לשנת 2020.
פרץ היה חלק מהצוות המצומצם שעסק בתוכנית השלום של הנשיא טראמפ ועמד בראש צוות העריכה שגיבש את המפות והתרשימים שהוצגו בתוכנית זאת, מפות אשר עיצבו את גבולותיה של מדינת ישראל בהתאם לתוכנית השלום האמריקאית. בנוסף היה שותף פרץ בשיחות לקראת החתימה על הסכמי השלום במסגרת הסכמי אברהם. כמו כן טיפל בסוגיות הטבות המיסוי וההוצאות שהעסיקו את משפחת נתניהו.
באוגוסט 2020 עתרה התנועה לטוהר המידות לבג"ץ וביקשה שיורה על סיום תפקידו כממלא מקום מנכ"ל משרד ראש הממשלה בהתאם להוראות חוק שירות המדינה (מינויים).
בשנת 2020 עבר לסקטור הפרטי כאיש עסקים.
ב-8 בינואר 2023 מונה פרץ על ידי הממשלה למנכ"ל משרד הפנים.
בשנת 2025 נבחר לרשימת 100 המשפיעים של מעריב בשל הובלתו את השלטון המקומי בעת מלחמת חרבות ברזל.
חיים אישיים

פרץ נשוי לריקי, אב לשלושה ילדים ומתגורר עם משפחתו ביישוב ניל"י.
הערות שוליים

1 2  טל שלו‏, בדרך החוצה: מ"מ מנכ"ל משרד רה"מ רונן פרץ צפוי לסיים את תפקידו, באתר וואלה, 16 בנובמבר 2020
↑  צבי זרחיה, באמצע המשבר הכלכלי: ועדת הכספים אישרה לנתניהו הטבות מס של כמעט מיליון שקל, באתר כלכליסט, 23 ביוני 2020
↑  עו"ד רונן פרץ מונה למנכ"ל משרד הפנים, באתר ערוץ 7, ‏8 בינואר 2023
↑  המשפיעים של "מעריב" מקומות 41-60: האלופים, המושיעים והמניעים את המשק, באתר מעריב אונליין, 3 בינואר 2025
|  מנכ"לי משרד ראש הממשלה |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  אהוד אבריאל  |  טדי קולק  |  יעקב הרצוג  |  שמחה דיניץ  |  מרדכי גזית  |  עמוס ערן  |  אליהו בן-אלישר  |  מתתיהו שמואלביץ'  |  אברהם טמיר  |  יוסי בן אהרון  |
|  1951–1952  |  1952–1964  |  1966–1972  |  1972–1973  |  1973–1975  |  1975–1977  |  1977–1980  |  1980–1984  |  1984–1986  |  1986–1992  |
|  שמעון שבס  |  צבי אלדרוטי  |  אביגדור ליברמן  |  משה ליאון  |  יוסי קוצ'יק  |  רפי פלד  |  אביגדור יצחקי  |  אילן כהן  |  רענן דינור  |  איל גבאי  |
|  1992–1995  |  1995–1996  |  1996–1997  |  1997–1999  |  1999–2001  |  2001–2001  |  2001–2004  |  2004–2006  |  2006–2009  |  2009–2011  |
|  הראל לוקר  |  אלי גרונר  |  יואב הורוביץ  |  רונן פרץ  |  צחי ברוורמן  |  יאיר פינס  |  נעמה שולץ  |  יוסי שלי  |  |  |
|  2011–2015  |  2015–2018  |  2019–2018  |  2019–2020  |  2020–2021  |  2021–2022  |  2022  |  מ-2023  |  |  |
קושמן קלוג דייוויס

קושמן קלוג דייוויס (באנגלית: Cushman Kellogg Davis‏; 16 ביוני 1838 – 27 בנובמבר 1900) היה פוליטיקאי רפובליקני אמריקאי שכיהן כמושל מינסוטה השביעי וכחבר הסנאט של ארצות הברית ממינסוטה.
ביוגרפיה > ראשית חייו ומלחמת האזרחים האמריקנית

דייוויס נולד ב-16 ביוני 1838 בהנדרסון, ניו יורק להורשיו נ. דייוויס ולקלריסה קושמן. משפחתו עברה לטריטוריית ויסקונסין לפני שהיה בן שנה (אביו המשיך לכהן כחבר בסנאט של מדינת ויסקונסין מספר פעמים שונות). דייוויס למד בקולג' קרול ולאחר מכן באוניברסיטת מישיגן, וסיים את לימודיו בשנת 1857. הוא התקבל ללשכת עורכי הדין בשנת 1860, ולאחר זמן קצר מצא עצמו משרת במלחמת האזרחים האמריקנית ברגימנט ה-28 של חיל הרגלים המתנדבים של ויסקונסין, תחילה כלוטננט שהיה אחראי על פלוגה B של רגימנט מתנדבים זה. הוא השתתף בקרבות בזירה המערבית, ובשנת 1864 שימש כעוזרו של הגנרל ויליס א. גורמן.
ביוגרפיה > קריירה פוליטית

ב-1864 חזר דייוויס לביתו בשל מצבו הבריאותי הירוד. הוא עבר לסיינט פול, מינסוטה בשל המוניטין של המקום כאתר מרפא, והחל לפתח קריירה משפטית ופוליטית. הוא נבחר לבית הנבחרים של מדינת מינסוטה בין השנים 1867 ל-1868 ומונה כתובע המחוזי של ארצות הברית בין השנים 1868 ל-1873. הוא התפטר מתפקידו כדי להתמודד כמועמד המפלגה הרפובליקנית לתפקיד מושל מינסוטה וניצח. במהלך כהונתו, הוא ייסד מועצת פיקוח על מסילות ברזל במדינה, עדכן את חוקת המדינה כך שתאפשר לנשים להצביע בנושאי חינוך ולכהן במשרות נבחרות, וסיפק סיוע לחקלאים שנפגעו ממגפת ארבה. הוא כיהן תקופת כהונה אחת בין השנים 1874 ל-1876 וסירב להתמודד לכהונה שנייה.
ביוגרפיה > חזרה לקריירה משפטית וקריירה פוליטית שנייה

כשחזר לקריירה המשפטית שלו, דייוויס הגן בהצלחה על השופט שרמן פייג' במשפט ההדחה שלו ב-1878. הוא גם כונן שותפות עם פרנק ב' קלוג וקורדניו סבראנס. ב-1887 הוא נבחר לסנאט של ארצות הברית וכיהן בקונגרסים ה-50, ה-51, ה-52, ה-53, ה-54, ה-55 וה-56, בין השנים 1887 ל-1900. הוא היה מעורב בחקיקה הקשורה לפנסיות ולבניית תעלות הסו (Soo Locks). החל משנת 1897 שימש כיו"ר ועדת החוץ של הסנאט והיה מעורב מקרוב ברצף האירועים שהוביל למלחמת ארצות הברית–ספרד. הוא גם נכח בשיחות על הסכם פריז שסיים את המלחמה.
ביוגרפיה > חיים אישיים

דייוויס התחתן עם לורה באומן ב-1862. הוא התחתן בשנית עם אנה מלקום אגניו פוקס מתישהו בשנות ה-80 של המאה ה-19.
דייוויס נבחר לחבר באגודת העתיקות האמריקאית בשנת 1894. הוא נבחר לסגן נשיא כללי של האגודה הלאומית של בני המהפכה האמריקאית ב-1895.
ביוגרפיה > מותו

דייוויס מת בעודו בתפקיד בסיינט פול, מינסוטה ב-27 בנובמבר 1900, ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון בווירג'יניה.
הערות שוליים

↑  "Cushman Kellogg Davis". National Governors Association. אורכב מ-המקור ב-5 במרץ 2016. נבדק ב-22 בספטמבר 2015. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "Davis, Cushman Kellogg — Legislator Record". Minnesota Legislative Reference Library.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007458878705171  BnF: cb123143588 (data)  GND: 1056087544  ICCU: TSAV436990  ISNI: 0000 0000 8115 5696  LCCN: n80139266  NARA: 10568552  NTA: 236273116  SNAC: w6tb203t  SUDOC: 180405292  US Congress: D000095  VIAF: 36985657   WorldCat (עם VIAF): 36985657 
דייוויס בתקופתו כמושל מינסוטה
רוברט גמבל

רוברט ג'קסון גמבל (באנגלית: Robert Jackson Gamble‏; 7 בפברואר 1851 – 22 בספטמבר 1924) היה פוליטיקאי אמריקאי שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכחבר הסנאט של ארצות הברית מדקוטה הדרומית. הוא היה אביו של ראלף א. גמבל ואחיו של ג'ון רנקין גמבל, בני משפחת גמבל הבולטת מדקוטה הדרומית.
ביוגרפיה > ראשית חייו

גמבל נולד ב-7 בפברואר 1851 במחוז ג'נסי, ליד אקרון, ניו יורק, והיה בנם של רוברט גמבל וג'ני (אברנת'י) גמבל. ב-1862, הוא עבר עם הוריו לפוקס לייק, ויסקונסין. ב-1874, סיים את לימודיו באוניברסיטת לורנס שבאפלטון, ויסקונסין, עם תואר ראשון במדעים, ולאחר מכן קיבל תואר שני במדעים מאוניברסיטת לורנס. במהלך לימודיו באוניברסיטה, גמבל לימד בבית ספר בקיץ כדי לממן את שכר הלימוד שלו. לאחר סיום לימודיו, למד משפטים במשרד עורכי הדין של ג'נקינס, אליוט ו-ווילר במילווקי, והוסמך כעורך דין ב-1875. הוא עבר ליאנקטון, בחלק של טריטוריית דקוטה, שלימים הפך להיות דקוטה הדרומית.
ביוגרפיה > תחילת הקריירה

גמבל, שהיה רפובליקני, מונה לתובע מחוזי עבור המחוז השיפוטי השני של טריטוריית דקוטה ב-1880, ושימש כתובע עירוני של יאנקטון ב-1881 וב-1882. הוא כיהן במועצה הטריטוריאלית ב-1885. ב-1894, נבחר למושב B, אחד משני המושבים הכלליים של דקוטה הדרומית בבית הנבחרים של ארצות הברית, וכיהן בקונגרס ה-54. הוא לא הצליח להיבחר מחדש ב-1896, אך נבחר שוב למושב B ב-1898, וכיהן בקונגרס ה-56. במהלך הקונגרס ה-56, הוא מונה ליושב ראש ועדת ההוצאות על מבני ציבור של בית הנבחרים.
ביוגרפיה > הסנאט של ארצות הברית

בשנת 1901, גמבל נבחר כחבר הסנאט של ארצות הברית. הוא נבחר מחדש ב-1906, וכיהן עד מרץ 1913, לאחר שלא הצליח להיבחר מחדש. במהלך הקריירה שלו בסנאט, הוא היה יו"ר: הוועדה לנזקי האינדיאנים (הקונגרס ה-57); ועדה לנתיבי תחבורה לחוף הים (הקונגרסים ה-58 עד ה-60); הוועדה לענייני האינדיאנים (הקונגרס ה-62); והוועדה להצעות חוק רשומות (הקונגרס ה-64).
ביוגרפיה > אחרית חייו, מותו ומורשתו

בשנת 1915 עבר גמבל לסו פולס וחידש את עבודתו בעריכת דין. מ-1916 עד 1924 כיהן כשופט בפשיטות רגל של המחוז הדרומי של דקוטה הדרומית. הוא היה חבר בוועד הפועל הלאומי של הליגה לאכיפת השלום.
גמבל מת בסו פולס, דקוטה הדרומית ב-22 בספטמבר 1924, בגיל 73, ונקבר בבית הקברות העיר יאנקטון ביאנקטון.
משפחתו

בשנת 1884, גמבל התחתן עם קארי ס. אוסבורן מפורטג', ויסקונסין. הם היו הורים לשני בנים, ראלף וג'ורג'.
מפרץ שלי

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  פרוור 
 מידע נוסף
 מדינות באגן הניקוז:  ניו זילנד 
 קואורדינטות:  41°17′45″S 174°49′14″E﻿ / ﻿41.295849°S 174.820472°E﻿ / -41.295849; 174.820472
  (למפת ניו זילנד מוגדלת) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןמפרץ שלי(למפת ניו זילנד רגילה) אוקלנד ולינגטון גיזברן טאורנגה דנידין ואנקה קווינסטאון כרייסטצ'רץ' אינברקרגיל ים טסמןמפרץ שלי
 
מפרץ שלי ובסיס כוח ההגנה לשעבר
מפרץ שלי (באנגלית: Shelly Bay) הוא מפרץ בחצי האי מירמר בוולינגטון, ניו זילנד. רוב האדמות היו בבעלות כוח ההגנה של ניו זילנד במשך 124 שנים עד שנת 2009. כיום זהו אתר מתוכנן לפיתוח מגורים שנוי במחלוקת אשר נכון ליולי 2020 הוא נושא לשלושה תיקים משפטיים מתמשכים והצבעה עתידית של מועצת העיר עודנה תלויה ועומדת.
גאוגרפיה

מפרץ שלי נמצא במערב חצי האי מירימר, מצפון למצר היבשתי שלו והוא ממוקם במרחק 8 ק"מ לערך מהכביש ממרכז העיר וולינגטון. האדמה במפרץ היא חלק מפרבר וופלינגטון מאופויה וכוללת כמה אדמות מאוחזרות, עם גבעות סמוכות שנחפרו כדי לספק מילוי.
על פי ראש המחלקה לגאוגרפיה, סביבה ומדעי כדור הארץ באוניברסיטת ויקטוריה בוולינגטון, האדמה במפרץ שלי נמצאת בסיכון מהצפות על החוף בשל עליית מפלס הים. בשנת 2019, הוא חזה שתוך ארבעים שנה, נזק שנראה בעבר אחת למאה שנים יתרחש אחת לשלוש או ארבע שנים. הוא סבר כי חומת ים אפשרית אך הגנה על הכביש סביב החוף תהיה בעייתית.
על פי מאגר המידע על הקרקעות של ניו זילנד, השם "מפרץ שלי" אינו רשמי; עם זאת אין מידע על מקור השם.
היסטוריה > היסטוריה מאורית ורכישת קרקעות אירופית

בשנות 1820 ו-1830 נדדו לאזור מספר שבטים (איווי) מאוריים. הכפר הממוקם בקצה הצפוני של המפרץ נקרא מארו-קאי-קורו.
בשנת 1839 נרכש המפרץ על ידי החברה הניו זילנדית יחד עם רוב וולינגטון. מאוחר יותר יוגדר שטר הרכישה כפגום "מאוד". הוא נכתב באנגלית בלבד ולא הייתה בו מפה להגדיר גבולות.
היסטוריה > שימוש ובעלות צבאית

|  פרטים |
| --- | --- |
 מדינה:  ניו זילנד ניו זילנד
 
בשנת 1885 הפך המפרץ לאתר בסיס כרייה נגד צוללות, בשל החשש מפני מתקפה רוסית. צריפי מחסני הכרייה והצוללת הוקמו בשנת 1887. הבסיס היה מקום פיצוץ בשנת 1891 שהרג אדם אחד. חקירה נערכה וחבר המושבעים שלה מצא כי אין מספיק ראיות ישירות כדי שיוכלו לומר מה גרם לפיצוץ. בשנת 1907 הועברה האדמה לידי הצי המלכותי הניו זילנדי.
בשנת 1942 החלה עבודת אחזור קרקע והאזור הפך לתחנה ימית בשם HMNZS Cook. בשנת 1946 הועברה הבעלות לידי חיל האוויר המלכותי של ניו זילנד ושמה שונה לבסיס חיל האוויר מפרץ שלי, כדי להכיל יחידת קייטרינג ועד 300 עובדים. בסיס חיל האוויר נסגר בשנת 1995 וכוח ההגנה הניו זילנדי העמיד את האדמה להחכרה. במקום היה מוזיאון ימי אך זה נסגר בשנת 2008.
היסטוריה > חוזה הסדר ווייטנגי

בשנת 2003, בית הדין בווייטנגי קבע כי מגיע לשבט איווי חלים פיצויים בגין מפרץ שלי. ב-14 בפברואר 2009 הועברה 4.5 דונם אדמה לידי השבט שקנה את הקרקע כחלק מהסכם להסדר וייטנגי בסך 25 מיליון דולר. ההסדר קשור למעשי עוולה שבוצעו בעת רכישת הקרקע בשנת 1839. בית המלוכה הבריטי התנצל על מכירה זו ואמר כי המעשה לקוי ומעולם לא קיימו הבטחות. הממשל לא הצליח להפריש עשירית מהאדמה למאורים כנדרש בתנאים, לקח קרקעות למטרות ציבוריות ללא תמורה, ונעל את קרקעות המאורים הנותרות בשכירות מתמדת. ההסדר כלל את הזכות לרכוש את הנכס במפרץ שלי (כמו גם כמה אדמות אחרות סביב וולינגטון) והאיווי בחרו לעשות זאת בעלות של 13.3 מיליון דולר לפחות.
שימוש נוכחי

בבניינים שהיו בעבר חלק מבסיסי צבא הייתה תחזוקה מועטה אם בכלל מאז עזיבת הצבא. הרציף עצמו כמעט ונרקב. מספר אמנים שוכרים חללי סטודיו באזור. האזור כולל גם את בית הקפה Chocolate Fish; ראש העיר לשעבר קרי פרנדרגסט תיאר את בית הקפה כ"אייקוני" והוא התפרסם לאחר ששחקנים וצוותי טרילוגיית שר הטבעות פקדו אותו.
חלק מהסרט קינג קונג משנת 2005 צולם במפרץ שלי, כולל בניית חומת הענק המפרידה בין קונג לשאר אי הגולגולת. מפרץ שלי נמצא במרחק נסיעה קצר מאולפני מירימר ששימשו לצילומי הסרט.