stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
יו סווינטון ליגרי
ביוגרפיה

יו סווינטון ליגרי נולד בצ'ארלסטון, קרוליינה הדרומית למשפחה ממוצא הוגנוטי וסקוטי. עד גיל חמש הוא סבל ממחלה שגרמה באופן קבוע לעיוות ברגליו ולעיקוב גדילתו. ליגרי היה תלמיד שקדן והיה נשיא האגודה הקלריוסופית (הספרותית) בקולג' קרוליינה הדרומית (כיום אוניברסיטת קרוליינה הדרומית), שבה הוא סיים את לימודיו ב-1814 כמצטיין בכיתתו. הוא נודע בצחות לשונו וזכה למלגות.
לאחר סיום לימודיו בקולג' למד ליגרי משפטים במשך שלוש שנים. הוא עבד בפריז ובאדינבורו בשנים 1818–1819 וב-1822 הוא התקבל ללשכת עורכי הדין של קרוליינה הדרומית.
לאחר שעסק לזמן מה בעריכת דין בצ'ארלסטון, הוא היה לחבר בית הנבחרים של קרוליינה הדרומית וכיהן כחבר בו בשנים 1820–1821 ושוב בשנים 1824 ו-1830. הוא גם ייסד את העיתון "סאות'רן ריוויו" (Southern Review) וערך אותו בשנים 1828–1832.
בשנים 1830–1832 שימש ליגרי כתובע הכללי של קרוליינה הדרומית הוא תמך בזכויות המדינות, אך התנגד בתוקף לביטול החוקים הפדרליים על ידי המדינות (אנ'). לאחר סיום כהונתו כתובע הכללי של קרוליינה הדרומית הוא מונה כממונה על היחסים של ארצות הברית בבלגיה ושירת שם עד 1836.
בשובו לארצות הברית הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית, אך לא עלה בידו להיבחר מחדש לקונגרס הבא ב-1839. ב-1841 מונה ליגירי על ידי הנשיא ג'ון טיילר כתובע הכללי של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן למותו. הוא גם כיהן כמזכיר המדינה בפועל מ-8 במאי 1843 ועד למותו.
יו סווינטון ליגרי נפטר בבוסטון ב-20 ביוני 1843, בעת שנכח בטקס לחנוכת אנדרטת גבעת בנקר. הוא נטמן בבית הקברות מאונט אובורן בקיימברידג', מסצ'וסטס, ולאחר מכן הוא נקבר מחדש בבית הקברות מגנוליה שבצ'ארלסטון.
על שמו נקראת ספינה של משמר החופים של ארצות הברית (USCGC Legare) שנמצאת בשירות מאז 1990.
רמי רהב

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  עפולה
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל
 דרגה:  ניצב
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב הגליל, ראש אגף תמיכה לוגיסטית
 
רמי רהב (נולד ב-1947) הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל. כיהן כמנכ"ל קרן הפנסיה "מיטבית".
רהב נולד בעפולה. שירת במשך כ-35 שנים בצה"ל ובמשטרת ישראל. שירת כסגן מפקד מג"ב באזור טולכרם, סגן ומפקד מרחב הגליל וקצין אג"ם מחוז הצפון. בתפקידו האחרון במשטרה כיהן כראש אגף תמיכה לוגיסטית בדרגת ניצב עד שנת 2000. ב-2001 מונה למנכ"ל "מיטבית", קרן הפנסיה החדשה של קרן הגמלאות המרכזית של עובדי ההסתדרות. הוא פרש מתפקידו בתחילת 2004.
נשוי ואב לחמישה.
הערות שוליים

↑  מיכל רוה, ‏ניצב בדימוס רוני רהב - מנכ"ל קג"ם, באתר גלובס, 18 במרץ 2001
↑  שלומי שפר, רמי רהב פורש מתפקידו כמנכ"ל מיטבית, באתר TheMarker‏, 6 בפברואר 2004
ערך זה הוא קצרמרבנושא אישים. אתם מוזמנים לתרום לוויקיפדיה ו.
הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג'

הנסיכה אוגוסטה מקיימברידג' (באנגלית: Princess Augusta of Cambridge; ‏ 19 ביולי 1822 – 5 בדצמבר 1916) הייתה בת למשפחת המלוכה הבריטית, נכדתו של ג'ורג' השלישי ואשתו של פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
ביוגרפיה

אוגוסטה נולדה בהנובר ב-19 ביולי 1822, לנסיך אדולפוס, דוכס קיימברידג', הצעיר ביותר מבין הבנים שהגיעו לבגרות של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ושל שארלוט ממקלנבורג-שטרליץ. אמה הייתה אוגוסטה, נסיכת הסן-קאסל, בתו של פרידריך, נסיך הסן-קאסל. אוגוסטה הוטבלה ב-16 באוגוסט 1822 בבית קיימברידג' שבהנובר, וסנדקיה היו סבתה קרולינה, נסיכת נסאו-אוזינגן, דודתה לואיזה, נסיכת נסאו-אוזינגן, ולואיזה, נסיכת הסן.
אוגוסטה בילתה את שנותיה הראשונות בהנובר, שם אביה כיהן כמשנה למלך בשמו של דודה ג'ורג' הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת ואחריו ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת.
ב-28 ביוני 1843 התחתנה אוגוסטה בארמון בקינגהאם בלונדון, עם בן דודה פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ, ונולדו להם שני ילדים. בשנת 1860 מת חמיה גאורג, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ.
על אף שאוגוסטה התגוררה בגרמניה, היא נהגה לבקר את אמה פעמים רבות בארמון קנזינגטון שם התגוררה. לאחר מות אמה בשנת 1899 רכשה אוגוסטה בית על יד השער של ארמון בקינגהאם, והתגוררה בו בחלק השנה, עד שלא יכלה עקב זקנתה לבקר מחוץ לגרמניה.
לקראת טקס הכתרתם של אדוארד השביעי, מלך הממלכה המאוחדת ואשתו המלכה אלכסנדרה בשנת 1901, התייעץ עמה דוכס נורפוק על ענייני הנימוסים ואורחות הלבוש, משום שאוגוסטה זכרה את טקס הכתרה של ויליאם הרביעי, מלך הממלכה המאוחדת ואשתו המלכה אדלייד כשהייתה בת 9, ואת טקס ההכתרה של ויקטוריה, מלכת הממלכה המאוחדת בהיותה בת 16.
בשנת 1904 מת בעלה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ובנה אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ עלה לשלטון במקומו.
לאוגוסטה היו קשרים הדוקים עם אחייניתה מרי מטק, אולם נבצר ממנה להגיע לטקס הכתרתה למלכת בריטניה יחד עם בעלה ג'ורג' החמישי, מלך הממלכה המאוחדת בשנת 1911, עקב זקנתה וגילה המופלג.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה השעתה ממשלת בריטניה את קצבתה כחברת בית המלוכה הבריטי, אולם אוגוסטה קיבלה מכתבים מאחייניתה מרי, מלכת בריטניה דרך שגרירות שוודיה.
ב-5 בדצמבר 1916 מתה אוגוסטה בביתה שבנוישטרליץ, כשבעת מותה היא הייתה הנכדה האחרונה של ג'ורג' השלישי, מלך הממלכה המאוחדת ששרדה בחיים, ובנוסף, היא הייתה הנסיכה הבריטית שחיה הכי הרבה שנים עד אז.
משפחתה

בשנת 1843 התחתנה אוגוסטה עם בן דודה פרידריך וילהלם, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ, ממנו נולדו לה 2 ילדים:
פרידריך וילהלם, נסיך הכתר של מקלנבורג-שטרליץ (1845)
אדולף פרידריך החמישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שטרליץ (1848–1914)
ביגל

ערך זה עוסק בגזע כלבים. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
| --- | --- |

 ארץ מוצא:  בריטניה
 שימושים:  ציד וגישוש
 קבוצה:  כלבי האונדס
 תכונות
 משקל:  10–13 ק"ג לנקבות 14–20 ק"ג לזכרים
 גובה כתפיים:  33–40 ס"מ
 גובה:  33 ס״מ 
 תוחלת חיים:  14 שנה
 אופי:  חברותי, עקשן, נבחן, נאמן
 אילוף:  הסתגלות גבוהה
 תיאור:  פרוותו קצרה בשילוב של כמה גוונים, קצה זנב לבן
 
הביגל הוא כלב ציד ממשפחת ההאונדים (Hounds).
היסטוריה של הגזע

העדות הממשית הראשונה לקיום הגזע היא משנת 1475. מקור שמו של הביגל אינו ברור, אך משערים שהוא מן המילה beag ('קטן' בשפה הקלטית) או מהמילה bégueule (קולני; הפירוש המילולי: פתוח-גרון, בצרפתית). הביגל הוכר כגזע ב-1873, וב-1890 הוקם בבריטניה מועדון מגדלי הביגל הראשון. הגזע הגיע לאמריקה הצפונית עם המתיישבים הראשונים, ושם פותח תת-זן קטן יותר.
ייעוד הגזע

מסורתית ביגלים משמשים לציד בלהקות או בבודדים, בעיקר של ציד קטן, כמו ארנבות ושועלים, אך גם לגישוש אחר ציד גדול כמו חזירי בר, תנים ואיילים. הביגל הוא כלב הרחה, קרי הוא צד תוך גישוש קרוב לקרקע.
כיום ביגלים משמשים כחיות מחמד, אך גם ככלבי גישוש למטרות שונות. בין התפקידים שממלאים כלבים אלה כיום ניתן למצוא גישוש אחר אדם, גישוש אחר סמים, גישוש אחר חומרים אורגניים אסורים במעברי גבול נמלי ים ונמלי אוויר ועוד. 
יתרונו של הביגל על כלבי גישוש אחרים הוא בגודלו הקטן והקומפקטי המאפשר גמישות רבה בהפעלתו, בהופעתו הלא מאיימת ובאופיו הנוח.
בשל אופיו הטוב וממדיו הנוחים, הביגל פופולרי מאוד כחיית מחמד.
מבנה כללי

גובה - 33-40 ס"מ.
משקל - 10-13 ק"ג נקבה
14-20 ק"ג זכרים
הגרביים וקצה הזנב לבנים. הפרווה קצרה. ישנם כמה שילובי פרווה: טרי-קולור (חום, שחור ולבן), 2 גוונים (חום, לבן, זהוב, ג'ינג'י או שחור). שחור-לבן או לבן לגמרי הם נדירים ביותר.
אופי

הביגל הוא גזע חברותי ונוח. בנוסף לכך, הביגל הוא זן פעלתני וערני. גזע זה קולני מאוד, תכונה שפותחה על מנת שהצייד ידע באיזה שלב של המרדף נמצאת הלהקה.
בתרבות

כלבי ביגל מפורסמים הם הכלב המצויר סנופי והכלב המצויר מהסדרה אמיץ הכלב הפחדן.
ב-1987 הוציאה הקלידנית היפנית הימיקו קיקוצ'י אלבום בשם "ביגל מעופף" (Flying Beagle)
הערות שוליים

↑  KRA, Flying Beagles, And The Story Of Himiko Kikuchi’s Most Beloved Album, Medium, ‏November 20, 2023
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007282412805171  BNE: XX529410  BnF: cb119647887 (data)  GND: 4196825-6  LCCN: sh85012629  NDL: 01022395  NKC: ph135633
לוי שאול

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  1932 (בן 92 בערך)
 מדינה:  ישראל 
 השתייכות:   משטרת ישראל   שירות בתי הסוהר
 תקופת הפעילות:  1987 – 1991 (שב"ס)
 דרגה:   ניצב (משטרה)   רב-גונדר (שב"ס)
 תפקידים בשירות
 מפקד מרחב השרון  מפקד מחוז הצפון  נציב בתי הסוהר
 
לוי שאול (נולד ב-1932) היה נציב בתי הסוהר וניצב במשטרת ישראל.
ביוגרפיה

שאול נולד במצרים בשם לואי סאול ולאחר הקמת מדינת ישראל היה בין העצורים באבו קיר (בקרבת אלכסנדריה).
שירת במשטרת ישראל ובשנים 1967–1970 היה מפקד משטרת נצרת, בדרגת פקד. בסוף שנת 1970 יצא לקורס קצינים בכירים. באוקטובר 1978 מונה למפקד מרחב השרון. בשנת 1979 קידם את הרעיון של שירות לאומי של בנות דתיות במשטרה. בספטמבר 1981, בעקבות השעייתו של דוד פרנקו, מונה שאול לממלא מקום מפקד מרחב הגליל. בסוף 1981 מונה לסגן מפקד מחוז הצפון. בשנת 1984 מונה לנשיא בית הדין למשמעת ששפט את אסף חפץ. בשנים 1985–1987 שימש כמפקד מחוז הצפון.
בשנת 1988, עם פרישתו מהמשטרה מונה לראש שירות בתי הסוהר ושימש בתפקיד עד 1991. בתחילת 1990 הוא הועלה לדרגת רב-גונדר על ידי שר המשטרה חיים בר-לב. בתקופתו נותר מדרג אגפי בבתי הסוהר להקלה על צפיפות האסירים וכן הושלמה חקיקת חוק חלופות למאסר בעבודות לתועלת הציבור. בפן הארגוני הועלו התנאים הנדרשים להכשרה כסוהרים והוחלף צבע המדים מירוק לכחול. זמן קצר לאחר סיום תפקידו מונה על ידי מנכ"ל משרד המשטרה לראשות ועדה לבחינת חלוקה לאגפים בבתי מעצר, כנהוג בבתי הסוהר.
לאחר סיום תפקידיו בכוחות הביטחון מונה ליועץ לעניין בתי סוהר של השר לביטחון פנים ועמד בראש ועדות חקירה שונות. בשנת 1996 עמד בראש ועדת בדיקה למקרה בריחה של אסירים מכלא אשמורת. בשנת 2000 מונה שאול לראשות ועדת חקירה לבדיקת מקרה מוות של אסיר מאיידס. בשנת 2002 עמד בראש ועדת חקירה לבדיקת מקרה בריחה של אסירים ביטחוניים. בתקופת כהונתה של אורית אדטו כנציבת שירות בתי הסוהר ואיומים על חייה מונה על ידי השר לביטחון פנים לבחון דרכים לשיפור מערך האבטחה של הנציבה.
הערות שוליים

1 2  המינויים החדשים במשטרת הצפון - עדות לכוונה "לעשות סדר" במחוז, דבר, 24 בדצמבר 1981
↑  נדחתה בקשת ערבי ישראלי לשחררו - עד שיועמד לדין על ריגול, מעריב, 15 בדצמבר 1967
↑  מסיבת פרידה, מעריב, 20 באוקטובר 1970
↑  תלמה גלבוע, הפשיעה בשרון עלתה ב-57 אחוז ב-4 שנים, מעריב, 30 באוקטובר 1978
↑  מרדכי אלקן, הצעה: שירות לאומי לבנות דתיות - במשטרה, מעריב, 20 בספטמבר 1979
↑  נצ"מ פרנקו יעתור לבג"ץ נגד השעייתו, דבר, 18 בספטמבר 1981
↑  נמצא מי שישפוט את נצ"מ אסף חפץ, מעריב, 20 במאי 1984
↑  בסולם חבלים שאורכו 8 מטרים, מעריב, 13 בינואר 1988
↑  נציב שב"ס יועלה לדרגת רב-גונדר, מעריב, 4 בינואר 1990
↑  הנציבים בתולדות שב"ס באתר שירות בתי הסוהר
↑  מבקר המדינה, פרק משרד המשטרה, שירות בתי הסוהר, פיתוח מערך הכליאה, דוח שנתי 43 לשנת 1992 ולחשבונות שנת הכספים 1991, 1 באפריל 1993, עמ' 350.
↑  "קצין בדימוס יבדוק נסיבות מותו של אסיר מאיידס", הארץ, 11 בספטמבר 2000.
↑  אסף זוהר, ‏שביל הבריחה של אדאטו, באתר גלובס, 5 בדצמבר 2002
אמוג'י חציל

אמוג'י החציל כפי שהוא מופיע בטוויטר.
אמוג'י החציל (🍆) הוא אמוג'י שמכיל חציל סגול. זהו אחד האמוג'ים הנמצאים בשימוש באתרי מדיה חברתית כגון פייסבוק, טוויטר ואינסטגרם. האמוג'י מוכר בעיקר בזכות המראה הפאלי שלו, ונעשה בו שימוש תכוף בתור לשון נקייה לאיבר המין הגברי בזמן שיחות סקסטינג.
היסטוריה

אמוג'י החציל נכלל במקור בערכות אמוג'י קנייניות של החברות היפניות SoftBank Mobile ו-au by KDDI (אנ'). כאשר חברת אפל הוציאה את האייפון הראשון בשנת 2007, הייתה בו מקלדת אמוג'ים שהייתה מיועדת למשתמשים יפניים בלבד. עם זאת, לאחר שמשתמשי אייפון בארצות הברית גילו שהורדת אפליקציות יפניות מאפשרת גישה למקלדת האמוג'ים, נוצר לחץ לאפשר גישה למקלדת האמוג'ים לשאר העולם.
ב-2010, אמוג'י החציל נוסף ליוניקוד באופן רשמי כחלק מ-Unicode 6.0, תחת השם "Aubergine". הקוד של האמוג'י הוא 1F346. בשנת 2011, חברת אפל הוסיפה מקלדת אמוג'ים למערכת iOS עבור משתמשים בכל העולם.
פופולריות ברשתות חברתיות והשפעה תרבותית

האמוג'י "חציל" משמש לעיתים קרובות לייצוג של פין בשיחות סקסטינג. שימוש זה באמוג'י נפוץ במיוחד בארצות הברית ובקנדה. לפי אתר Emojipedia, האמוג'י משודך לעיתים קרובות לאמוג'י האפרסק (🍑), שנעשה בו שימוש תכוף כדי לייצג ישבן או איברי מין נשיים.
כבר בשנת 2011, נעשה שימוש באמוג'י החציל כדי לייצג פין בטוויטר. לפי מספר מגזינים אינטרנטיים, השימוש באמוג'ים בהקשרים מיניים שינה את התדמית של החציל "מירק תמים לקיצור האהוב על אמריקה לזין רוטט". לפי אתר סלייט, "החציל הפך לפרי הפאלי הדומיננטי של אמריקה". במגזין קוסמופוליטן נכתב ש"הירק הפשוט, שהוזנח בעבר, הפך לכוכב בתוך כמה שנים, הודות להחלטה הקולקטיבית שלנו להתייחס אליו כסמל האוניברסלי לזין".
אמוג'י החציל זכה להתייחסויות רבות בתרבות הפופולרית. בשנת 2017, נטפליקס זכתה בזכויות ההפצה של סרט בשם "אמוג'י החציל". שם הסרט שונה בסופו של דבר לשם "החבילה".
באפריל 2015, אינסטגרם הוסיפה את האפשרות להשתמש באמוג'ים בהאשטאגים. זמן קצר לאחר מכן, הפלטפורמה מנעה מההאשטאג "🍆", כמו גם מכל התייחסות לחצילים, להופיע בחיפוש באפליקציה. ב-2019, פייסבוק ואינסטגרם אסרו שניהם על שימוש באמוג'י החציל או האפרסק לצד "הצהרות מיניות על חרמנות".
ראו גם

אמוג'י אפרסק
אמוג'י מאוהב
אמוג'י קקי מחייך
אמוג'י בוכה מצחוק
הערות שוליים

↑  Scherer, Markus; Davis, Mark; Momoi, Kat; Tong, Darick; Kida, Yasuo; Edberg, Peter. "Emoji Symbols: Background Data—Background data for Proposal for Encoding Emoji Symbols" (PDF). UTC L2/10-132.
1 2 3  Cocozza, Paula (17 בנובמבר 2015). "Crying with laughter: how we learned how to speak emoji". The Guardian. ארכיון מ-6 במאי 2019. נבדק ב-28 ביולי 2017. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  "🍆 Eggplant". Emojipedia. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  "Eggplant emoji". Dictionary.com. 28 בפברואר 2018. נבדק ב-17 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Godoy, Maria (10 באפריל 2015). "Cooking With Emoji: We're Taking Eggplant Back From The Bros". NPR. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Bromwich, Jonah Engel (21 באוקטובר 2015). "How Emojis Find Their Way to Phones". The New York Times. נבדק ב-17 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hess, Amanda (3 באפריל 2015). "Move Over, Banana". Slate. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Hay, Mark (25 באפריל 2017). "We're Going to Ruin the Eggplant Emoji for You Now". Tonic. Vice Media. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kircher, Madison Malone (16 בדצמבר 2016). "Very Official Study Finds Peach Emoji Most Often Paired With Eggplant". Intelligencer. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Nazim, Hafeezah (7 במרץ 2018). "It's Confirmed: The Eggplant Emoji Symbolizes A Penis". Nylon. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Zimmer, Ben (במאי 2016). "Among the New Words". American Speech. 91 (2): 200–225. doi:10.1215/00031283-3633118. נבדק ב-21 בדצמבר 2021. {{cite journal}}:  (עזרה)
1 2  Lindsay, Kathryn (5 באוגוסט 2016). "17 Times the Eggplant Emoji Was Too Real". Cosmopolitan. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Kit, Borys (26 בינואר 2017). "Netflix Wins Bidding War for 'Eggplant Emoji' From Ben Stiller, 'Workaholics' Creators (Exclusive)". The Hollywood Reporter. נבדק ב-21 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
1 2  Willett, Megan (6 ביולי 2015). "There's an easy way to hack Instagram's ban on the 'offensive' eggplant emoji hashtag". Business Insider. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Goldman, David (29 באפריל 2015). "Instagram blocks 'offensive' eggplant emoji hashtag". CNN. נבדק ב-18 במרץ 2019. {{cite web}}:  (עזרה)
↑  Street, Mikelle (23 באוקטובר 2019). "Facebook and Instagram Are Censoring 'Horny' Emojis". Out. נבדק ב-21 בדצמבר 2021. {{cite web}}:  (עזרה)
זאב רם

| --- | --- |
אין תמונה חופשית
 לידה:  פולין
 מדינה:  ישראל 
 כינוי:  זאביק
 השתייכות:   צבא הגנה לישראל   משטרת ישראל
 תקופת הפעילות:  1957 – עד 1976 בצה״ל  1976-1991 במשטרה
 דרגה:    אלוף-משנה (צה"ל)     ניצב (משטרה)
 פעולות ומבצעים
 מלחמת ששת הימים   מלחמת יום הכיפורים
 עיטורים
   עיטור המופת
 
זאב (זאביק) רם הוא ניצב בדימוס במשטרת ישראל, שכיהן קודם לכן כקצין בכיר בחיל השריון שעוטר בעיטור המופת.
חייו

רם נולד בפולין ועלה לישראל ב-1948. התגייס לצה"ל ב-1957.
רם שירת בחיל השריון כחייל וכקצין. במלחמת ששת הימים, היה מפקד פלוגת טנקים בדרגת סרן וביום 5 ביוני הסתער עם פלוגתו בקרב על אבו עגילה על כוחות אויב. לאחר שהטנק בו לחם עלה על מוקש, נטש אותו ועבר באופן רגלי לטנק אחר. על אומץ לבו והשלמת המשימה כמפקד הכוח הלוחם ניתן לו עיטור המופת. במלחמת יום הכיפורים השתתף בקרבות בסיני. לאחר שאסף יגורי נפל בשבי הצבא המצרי ב 8 באוקטובר, ומחליפו שמואל (מולה) הרמתי נהרג ב-11 באוקטובר, פיקד על גדוד 113 עד תום הלחימה. הגדוד ספג אבדות רבות במלחמה ומרבית כליו יצאו מכלל שימוש.
בתקופת שירותו הצבאי, שירת רם גם בבית הספר לשריון, בבסיס האימונים המרכזי של יחידות השדה צאלים והיה מפקד חטיבת טנקים.
בשנת 1976 פרש מצה"ל וסיים את שירותו בדרגת אלוף-משנה. באותה שנה הצטרף למשטרה כמפקד המשמר האזרחי במרחב הנגב. לאחר מכן שימש סגן ראש אגף מבצעים ופיקד משנת 1981 על בית הספר הארצי לשוטרים.. בשנת 1986 נמנה עם מייסדי בית מורשת משטרת ישראל.
בפברואר 1990 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקד המשמר האזרחי, בראשו עמד כשנה.
בסוף 1990 מונה כנציג משטרת ישראל בגרמניה.
לאחר פרישתו לגמלאות התמנה כמנהל בית מורשת משטרת ישראל.
הערות שוליים

↑  זאב רם באתר יד לשריון
↑  תולדות המשמר האזרחי באתר משטרת ישראל (עמוד 126)
אדליידה ריסטורי

| --- | --- |

 לידה:  29 בינואר 1822 צ'יווידאלה דל פריולי, איטליה 
 פטירה:  9 באוקטובר 1906 (בגיל 84) רומא, ממלכת איטליה 
 מדינה:  ממלכת איטליה 
 תקופת הפעילות:  מ-1836 
 מספר צאצאים:  4 
 
אַדֶלַידֶה רִיסְטוֹרִי (באיטלקית: Adelaide Ristori; 29 בינואר 1822 –  9 באוקטובר 1906) הייתה שחקנית תיאטרון איטלקייה שהצטיינה בתפקידים טרגיים, שכונתה לעיתים קרובות "מרקיזה".
על הבמה

בתור אליזבת ב"אליזבת מלכת אנגליה" של פאולו ג'קומטי (אנ')
כמרי אנטואנט במחזהו של פאולו ג'קומטי
כמדיאה במחזהו של ארנסט לגובה
כמרי סטיוארט במחזהו של פרידריך שילר מרי סטיוארט
זיכרונות ומחקרים אומנותיים

הביוגרפיה שלה, "זיכרונות ומחקרים אומנותיים" (Ricordi e Studi artistici‏; 1888), מספק תיאור תוסס של קריירה מעניינת, והוא בעל ערך במיוחד עבור הפרקים המוקדשים להסבר הפסיכולוגי של הדמויות של מרי סטיוארט, אליזבת, מירה, פדרה וליידי מקבת'. בפרשנות שלה, ריסטורי שילבה אינסטינקט דרמטי גבוה עם המחקר האינטלקטואלי החד והביקורתי ביותר.
אוסקר ויילד כתב: "זיכרונות ומחקרים אומנותיים של מאדאם ריסטורי הוא אחד הספרים המענגים על הבמה שהופיעו מאז הכרך המקסים של ליידי מרטין (אנ') על הגיבורות השייקספיריות".
הערות שוליים

↑  New York Times RISTORI THE ACTRESS DIES AT THE AGE OF 84; Had Lived in Retirement at Rome since 1884...(Wednesday October 10, 1906)
↑  Naldini, Liliana. (2000). Adelaide Ristori : la marchesa del Grillo, un'attrice del Risorgimento. Cassisi, Mirella. Pinerolo: Alzani. ISBN 88-8170-137-5. OCLC 50124791.
1 2 3 4 5  Ristori, Adelaide, 1911 Encyclopædia Britannica
↑  Twain, Mark (16 ביוני 1867). "Ristori". The Daily Alta California. San Francisco. {{cite news}}:  (עזרה)
↑  Wilde, Oscar (בינואר 1888). "Review of Etudes et Souvenirs by Adelaide Ristori". Woman's World. {{cite journal}}:  (עזרה)
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007277988805171  BNE: XX1114907  BnF: cb121787498 (data)  GND: 118836420  ICCU: RAVV039538  ISNI: 0000 0000 6630 7807  KulturNav: b2b1262c-63e4-4a07-b57f-02813de48ddd  LCCN: n81085578  NKC: mzk2013762308  NLG: 219121  NTA: 148472761  SNAC: w6sj29zh  SUDOC: 030355192  Trove: 1527048  VcBA: 495/78193  VIAF: 4973539   WorldCat (עם VIAF): 4973539 
תצלום של אדליידה ריסטורי, שנות ה-60
שניים אוחזין בטלית

שניים אוחזין בטלית היא סוגיה נודעת בתלמוד ובמשפט העברי, העוסקת בחלוקת רכוש מטלטל ששני צדדים טוענים לבעלות עליו, ושניהם אוחזים בו בפועל, אך ללא הוכחות ממשיות לאף אחד מהצדדים.
מקור סוגיה זו במשנה הראשונה במסכת בבא מציעא, הדנה בשאלה כיצד יש לחלק טלית (בגד) הנמצאת במחלוקת בין שני אנשים. לסוגיה זו יש  השלכות מעבר לשאלת חלוקת הטלית, מאחר שהטלית היא רק דוגמה לכל רכוש מטלטל הנתון במחלוקת. בסוגיה זו נקבעו כללים שהורחבו לאחר מכן למקרים נוספים, הקשורים בחלוקת רכוש שהבעלות עליו נתונה במחלוקת, וללא הוכחות על הבעלות.
ההלכה במשנה

המשנה הראשונה במסכת "בבא מציעא" דנה בשאלת חלוקת טלית, הנמצאת במחלוקת בין שני אנשים:
שניים אוחזין בטלית, זה אומר: "אני מצאתיה", וזה אומר: "אני מצאתיה"; זה אומר: "כולה שלי", וזה אומר: "כולה שלי" - זה יישבע שאין לו בה פחות מחציהּ, וזה יישבע שאין לו בה פחות מחציהּ, ויחלוקו. זה אומר: "כולה שלי", וזה אומר: "חציהּ שלי" - האומר "כולה שלי", יישבע שאין לו בה פחות משלושה חלקים, והאומר "חציהּ שלי", יישבע שאין לו בה פחות מרביע. זה נוטל שלושה חלקים, וזה נוטל רביע
ביאור: (לצורך ההסבר נניח ששני הצדדים נקראים 'ראובן' ו'שמעון') אם כל אחד מהצדדים טוען טענה זהה, שהטלית כולה שלו, וללא הוכחות - תחולק הטלית שווה בשווה בין שני האנשים. אם ראובן טוען שהטלית כולה שלו, ואילו שמעון טוען שחצי הטלית שלו - ההלכה היא כי ראובן יקבל שלשה רבעים מהטלית, בעוד שמעון יקבל רבע בלבד מהטלית.
ביאור ההלכה על פי רש"י

רש"י, מבאר את הסברא שמאחורי ההבדל בין שני המקרים: כאשר ראובן ושמעון טוענים לבעלות מלאה על הטלית, אין הבדל בין שניהם - לכן תחולק הטלית שווה בשווה. לעומת זאת, כאשר ראובן טוען לבעלות מלאה על הטלית, בעוד שמעון טוען רק לבעלות על חצי ממנה, הרי שמעון בעצם מודה שאין לו חלק בחצי השני של הטלית, וחצי זה עובר בשלמותו לראובן. כעת המחלוקת היא על החצי שנותר, שעליו שניהם טוענים לבעלות מלאה. על פי הכלל הראשון, כל אחד מהם יקבל חצי של חצי טלית זו, כלומר רבע טלית, כך שלבסוף, יש בידי ראובן שלשה רבעים מהטלית, בעוד שמעון זוכה ברבע מהטלית בלבד.
ביאורו של ישראל אומן

פרופסור ישראל אומן הציע לבאר את החלוקה שבמשנה באופן אחר, על ידי ניסוח הכלל הבא:
כל אחד מהטוענים לחלק מהטלית יקבל חלק כזה, באופן שההפסד של שניהם מול התביעה שלהם יהיה זהה. כלומר, אם שניהם תובעים טלית שלמה, כל אחד יקבל חצי טלית, היינו לכל אחד מהם יש הפסד חצי טלית לעומת תביעתו המקורית. אם אחד תובע טלית שלמה, והשני תובע חצי טלית, הראשון יקבל שלושה רבעים מהטלית, היינו יש לו הפסד של רבע טלית מול תביעתו המקורית, והשני יקבל רבע טלית, היינו שוב יש לו הפסד זהה של רבע טלית לעומת תביעתו המקורית. אם הראשון תובע טלית שלמה, והשני אינו תובע דבר, הראשון יקבל טלית שלמה, כלומר הפסדו הוא אפס, והשני לא יקבל דבר, כלומר גם הפסדו הוא אפס.
ביאורו של ישראל אומן > נוסחה כללית

הסבר ההלכה בשיטה הדמוקרטית עשוי להיות מורחב לכלל הבא: חלוקת הטלית תיעשה כך ששני הצדדים יפסידו באופן זהה לעומת תביעתם המקורית, או ירוויחו באופן זהה לעומת תביעתם המקורית. באופן זה נוכל להגדיר נוסחה כללית לחלוקת הטלית. יהי  T גודל הטלית.  A היא תביעתו של הראשון.  B תביעתו של השני.  F_{A} יהיה חלקו הסופי של הראשון.  F_{B} יהיה חלקו הסופי של השני. תחילה נקזז כל תביעה כך שלא תהיה גדולה מ- T. הנוסחה היא:
F_{A}={\frac {T+A-B}{2}}
F_{B}={\frac {T+B-A}{2}}
ההפסד של הראשון הוא  L_{A}={\frac {T-A-B}{2}}
ההפסד של השני הוא  L_{B}={\frac {T-A-B}{2}}
ואכן יישום הנוסחה דואג להפסד או רווח שוים לשני הצדדים.
דוגמה:  T=100\ \ ,\ \ A=100\ \ ,\ \ B=50
מהנוסחה נובע:  F_{A}=75\ \ ,\ \ F_{B}=25, כמבואר במשנה.
נוסחה זו הנה הכרחית ליישום שיטת החלוקה המבוארת במאמר של ישראל אומן ומיכאל משלר מי שהיה נשוי שלוש נשים.
ביאורו של ישראל אומן > חלוקה תואמת שניים אוחזין

פרופסור אומן בביאורו למשנה במסכת כתובות, העוסקת בחלוקה של נכסי הבעל בין שלוש נשיו על פי כתובותיהן, הציג טענה לפיה החלוקה במשנה שם מתאימה לחלוקה במשנה של "שניים אוחזין" במקרה השני - זה אומר כולה שלי וזה אומר חציה שלי. כשם שכאן שני בעלי הדין חולקין רק את החלק עליו הם רבים (כלומר, חצי הטלית), כך גם במשנה בכתובות - הנשים חולקות רק את החלק עליו הם רבות.
סוגיה נוספת המתאימה (לשיטתו של אומן) לחלוקת שניים אוחזין מופיעה במסכת יבמות (דף ל"ח, עמוד א') שם דנה הברייתא במקרה בו אדם הוא ספק, שלא ידוע מי אביו, והוא בא לחלוק בנכסים של סבו ביחד עם אחיו או בני דודיו. גם שם החלוקה היא רק בחלקים עליהם הם לא מודים אחד לשני.
תקפה אחד בפנינו

אחת הסוגיות בדין שניים אוחזין בטלית היא שאלת "תקפה אחד בפנינו",. רבי זירא מסתפק מה תהיה ההלכה במקרה שבעוד ששני בעלי הדין עומדים לפני בית הדין, התגבר אחד על חברו ותפס מידיו את חציה השני של הטלית, והנגזל לא מחה, אלא לאחר שיצא מידו. כשהוא טוען שהסיבה שלא  מחה תוך כדי שהלה חוטף ממנו הוא מכיוון שראה שבית הדין צופה במעשה הגזילה ואינו צריך למחות, שהרי הם רואים שמה שנוטל השני הוא בכוח ולא בזכות. הספק הוא האם אנו אומרים שהיה עליו למחות בפני בית הדין על התפיסה כדי שלא תראה שתיקתו כהודאה, או שמא אינו צריך למחות שהרי בית הדין עצמו רואה כי השני התגבר עליו ולקח ממנו את הטלית בחזקה. רבו של רבי זירא, רב נחמן, הביא ראיות שונות כדי להשיב על שאלה זו, ממשניות וברייתות. משאלה זו מסתעפות שאלות רבות של ספקות שהאחד היה מוחזק, והשני תפס מידו את החפץ השנוי במחלוקת, סוגיא זו מכונה תקפו כהן.
כללי חלוקת ממון הנתון במחלוקת

הראשונים מסבירים שכללי חלוקת ממון השינוי במחלוקת הם כדלהלן.
אם הוויכוח הוא כששניהם תופסים את הממון, והחלוקה באופן תאורטי הייתה יכולה להיות אמיתית (לדוגמה שניים אוחזין בטלית, אפשרי ששניהם תפסו ביחד את הטלית ולכל אחד מגיע חצי מהטלית) ויכול להיות שהוויכוח ביניהם מבוסס על טעות, ולא שאחד מהם רמאי (אפשרי במציאה כשכל אחד חושב שהוא מצא קודם) - הדין הוא יחלוקו בשבועה.
אם הוויכוח הוא כששניהם תופסים את הממון, והחלוקה יכולה להיות אמיתית, אך ודאי אחד הצדדים מרמה (לדוגמה, בוויכוח מי יצר חפץ, שהחלוקה תהיה אמיתית, יש אפשרות - כאשר היוצר מכר לחבירו חצי מהחפץ, כך שהחפץ שייך לשניהם בשווה. אך וודאי אחד הצדדים מרמה, שהרי לא יכול להיות ששניהם יצרו את אותו חפץ) - רש"י סובר שהדין הוא יהא מונח עד שיבוא אליהו ורבינו תם וריב"א סוברים כי גם במקרה הזה יחלוקו בשבועה
אם הוויכוח הוא כששניהם תופסים את הממון, אך החלוקה אינה יכולה להיות אמת (לדוגמה, כששניים הפקידו סכומים שונים אחד גדול ואחד קטן ולבסוף כל אחד טוען לבעלות על הגדול המחלוקת ביניהם היא על היתרה - והנפקד מחזיק בשביל שניהם וודאי יש אחד רמאי) - הדין הוא שיהא מונח עד שיבוא אליהו.
אם הוויכוח הוא כשאין לאף אחד מהם חזקה על החפץ - הדין הוא כל דאלים גבר (לר"ת, אך ריב"א חולק בחלק מהמקרים).