stanford-oval/wikipedia huggingface dataset:
ארמיית הדגל האדום הראשונה
היסטוריה

הארמייה הוקמה ביולי 1938 במזרח הרחוק הרוסי כהגנה מפני פלישה אפשרית של האימפריה היפנית. השם הראשוני של הארמייה היה "ארמיית החוף" והיא לחמה במסגרת סכסוך גבולות שפרץ אותה תקופה בין ברית המועצות לאימפריה היפנית. הארמייה לחמה בקרב אגם חסן וקרב חלקין גול, וכשנתיים לאחר הקמתה ב-1940 הוענק לה השם "ארמיית הדגל האדום הראשונה".
הארמייה הושארה במזרח הרחוק ולא לקחה חלק בקרבות החזית המזרחית במלחמת העולם השנייה. ועל אף שהאימפריה היפנית הייתה בברית עם גרמניה הנאצית התברר שהיפנים מכבדים את הסכם הנייטרליות הסובייטי-יפני. הארמייה נכללה בתוך חזית המזרח הרחוק הראשונה. ב-9 באוגוסט 1945, הפרה ברית המועצות את הסכם הנייטרליות ופתחה בהתקפה באזור מנצ'וריה, מונגוליה, סחלין, איי קוריל וקוריאה. הארמייה לקחה חלק בקרבות באזור העיר חרבין, ולאחר כניעת האימפריה היפנית פיקחה על פירוקן של מספר ארמיות יפניות.
הארמייה הוצבה במזרח הרחוק ופורקה ב-1959.
מפקדים

קוזמה פודלאס (יולי 1938 - יולי 1939)
מרקיאן פופוב (יולי 1939 - ינואר 1941)
אנדריי יריומנקו (ינואר 1941 - יוני 1941)
וסילי ואסילייב (יוני 1941 - אוקטובר 1942)
מיכאיל סאבושקין (אוקטובר 1942 - יוני 1945)
הערות שוליים

↑  ארמיית הדגל האדום הראשונה (ברוסית)
| ברית המועצות ארמיות הצבא האדום |
| --- | --- | --- |
| ארמיות | הדגל האדום הראשונה • המשמר הראשונה • ההלם הראשונה • הדגל האדום השנייה • המשמר השנייה • ההלם השנייה • השלישית • המשמר השלישית • ההלם השלישית • הרביעית • המשמר הרביעית • ההלם הרביעית • החמישית • המשמר החמישית • ההלם החמישית • השישית • המשמר השישית • השביעית • המשמר השביעית • השמינית • המשמר השמינית • התשיעית • המשמר התשיעית • העשירית • המשמר העשירית • הארמייה ה-11 • המשמר ה-11 • הארמייה ה-12 • הארמייה ה-13 • הארמייה ה-14 • הארמייה ה-15 • הארמייה ה-16 • הארמייה ה-17 • הארמייה ה-18 • הארמייה ה-19 • הארמייה ה-20 • הארמייה ה-21 • הארמייה ה-22 • הארמייה ה-23 • הארמייה ה-24 • הארמייה ה-25 • הארמייה ה-26 • הארמייה ה-27 • הארמייה ה-28 • הארמייה ה-29 • הארמייה ה-30 • הארמייה ה-31 • הארמייה ה-32 • הארמייה ה-33 • הארמייה ה-34 • הארמייה ה-35 • הארמייה ה-36 • הארמייה ה-37 • הארמייה ה-38 • הארמייה ה-39 • הארמייה ה-40 • הארמייה ה-41 • הארמייה ה-42 • הארמייה ה-43 • הארמייה ה-44 • הארמייה ה-45 • הארמייה ה-46 • הארמייה ה-47 • הארמייה ה-48 • הארמייה ה-49 • הארמייה ה-50 • הארמייה ה-51 • הארמייה ה-52 • הארמייה ה-53 • הארמייה ה-54 • הארמייה ה-55 • הארמייה ה-56 • הארמייה ה-57 • הארמייה ה-58 • הארמייה ה-59 • הארמייה ה-60 • הארמייה ה-61 • הארמייה ה-62 • הארמייה ה-63 • הארמייה ה-64 • הארמייה ה-65 • הארמייה ה-66 • הארמייה ה-67 • הארמייה ה-68 • הארמייה ה-69 • הארמייה ה-70 • ארמיית החוף |  |
| ארמיות שריון | המשמר המשוריינת הראשונה/ארמיית הטנקים הראשונה • המשמר המשוריינת השנייה/ארמיית הטנקים השנייה • המשמר הטנקים השלישית • ארמיית הטנקים השלישית • ארמיית הטנקים הרביעית/המשמר המשוריינת הרביעית • המשמר המשוריינת  החמישית • ארמיית הטנקים החמישית • המשמר המשוריינת השישית/ארמיית הטנקים השישית |  |
| ארמיות אוויר | האוויר הראשונה • האוויר השנייה • האוויר השלישית • האוויר הרביעית • האוויר החמישית • האוויר השישית • האוויר השביעית • האוויר השמינית • האוויר התשיעית • האוויר העשירית • האוויר ה-11 • האוויר ה-12 • האוויר ה-13 • האוויר ה-14 • האוויר ה-15 • האוויר ה-16 • האוויר ה-17 • האוויר ה-18 |  |
אפקט ציטופתי

אפקט ציטופתי (באנגלית: Cytopathic effect, בקיצור: CPE) הוא תהליך של שינוי מורפולוגי דגנרטיבי שחל בתרבית תאים בעקבות הדבקה נגיפית.
נוכחות נגיפית בתאים מעוררת, בדרך כלל, שינויים מורפולוגיים שונים. שינויים אלה, הניתנים לזיהוי באמצעות מיקרוסקופ אור רגיל, עוזרים לאתר הדבקה נגיפית ולעיתים אף לזהות את מין הנגיף המדביק. זאת משום שמינים שונים של נגיפים גורמים לאפקטים ציטופתיים שונים בתאים.
אפקט ציטופתי מסוג התעגלות והתרוממות, שמשרה הנגיף אדנווירוס 5 בעת הדבקת תאי W162. קבוצת תאים בלתי מודבקים (מסומנים בחץ אדום) נראים בתמונה השמאלית, כשהם מוארכים וצמודים היטב לצלחת ואילו תאים מודבקים, הנראים בתמונה הימנית נראים נפוחים, עגולים ופחות צמודים לצלחת.
אפקט ציטופתי מסוג סינסיטיום, שמשרה הנגיף HSV-1, בתאי W162.
אפקטים ציטופתיים קלאסיים

אפקטים ציטופטיים קלאסיים ניתנים לזיהוי באמצעות מיקרוסקופ אור רגיל. לעיתים נדרשת צביעה על מנת להבחין באפקטים הבאים.
התעגלות תאים - התאים נראים נפוחים וכדוריים. התנפחות התאים נגרמת כתוצאה מעליה בחדירות ממברנת התא למצע הגידול המוסף לתרבית התאים. התופעה נפוצה בקרב נגיפי משפחת ה-Adenoviridae ו-Herpesviridae. עליה בחדירות ממברנת התא מובילה בין היתר להתנפחות אברוני התא השונים ולצמצום השטח שתופסת הציטופלזמה.
התרוממות והתנתקות תאים מצלחת הפטרי - התאים מאבדים את האחיזה שלהם בצלחת הפטרי ומתחילים להתרומם, כלומר חל הרס רובד התאים. התרוממות התאים נגרמת בין היתר בשל פגיעה בשלד התא, הבאה לידי ביטוי בדפולימריזציה של מיקרוטובולים ומיקרופילמנטים.
יצירת סינקיטיון - נוצרים תאים מרובי גרעינים, כתוצאה מאיחוי תאים שכנים בתרבית. הדבר מקנה לנגיף מעבר נוח ובטוח מתא לתא מבלי להיחשף על ידי תהליך ההנצה למרכיבי מערכת החיסון. האיחוי בין התאים מתאפשר הודות לנוכחות חלבון איחוי ויראלי על גבי ממברנת התא, דוגמת חלבון F של נגיף ה-RSV, השייך למשפחת ה-Paramixoviridae. תופעה דומה קיימת גם בנגיפי משפחת ה-Herpesviridae.
הרס התאים - נוצרים חללים ("חורים") ברובד התאים בתרבית, בעקבות מות התאים המודבקים.
יצירת גופיפי הסגר (Inclusion bodies) - נוצרים אגרגטים (משקעים) חלבוניים בגרעין, או בציטופלזמה, הנראים במיקרוסקופ אור, לאחר צביעה. גופיפי ההסגר יכולים להופיע בשלל מופעים: בודדים, מרובים, גדולים, קטנים, תוך גרעיניים, חוץ גרעיניים (ציטופלזמתיים), סימטריים, אסימטריים, אסידופיליים (נצבעים על ידי תמיסת אאוזין) ובזופיליים (נצבעים על ידי תמיסת המטוקסילין). גופיפי הסגר חושפים את האתרים בהם מתרבה הנגיף בתוך התא ומכילים בעיקר את חלבוני המבנה של הקפסיד הוויראלי. גופיפי הסגר חוץ גרעיניים נפוצים בקרב: נגיפי משפחת ה-Poxiviridae, אליה שייכים נגיף האבעבועות השחורות (Variola major/minor) ונגיף האבעבועות הפרות (Cowpox virus), נגיפי משפחת ה-Paramixoviridae, נגיפי משפחת ה-Reoviridae, אליה שייך נגיף ה-Rotavirus ונגיפי משפחת ה-Rhabdoviridae, אליה שייך נגיף הכלבת. לעומתם, גופיפי הסגר תוך גרעיניים נפוצים בקרב: נגיפי משפחת ה-Herpesviridae, Adenoviridae ו-Parvoviridae, אליה שייך נגיף ה-Parvovirus B19 שגורם למחלה החמישית.
יצירת מוקדים של "ערמות תאים" (Foci) - תאי התרבית המודבקים מאבדים את יכולת עצירת ההתחלקות בעת מגע עם תאים שכנים (Contact inhibition) ונערמים אחד על גבי השני, לרוב בשל התמרה סרטנית שמשרה הנגיף. התופעה נפוצה בקרב נגיפים אונקוגניים דוגמת: Hepatitis B virus, Hepatitis C virus, זנים במשפחת נגיפי ה-Papillomaviridae ואחדים ממשפחת נגיפי ה-Herpesviridae, דוגמת נגיף אפשטיין-בר.
אפקטים ציטופתיים ברמה המולקולרית

אפקטים ציטופתיים רבים מתרחשים ברמה המולקולרית בתוך התא המודבק ולכן אפקטים אלה יזוהו, במרבית המקרים, באמצעות מיקרוסקופ אלקטרוני חודר.
סינתזה מואצת של קרומי התא - נגיפים מסוימים ממשפחת ה-Herpesviridae מחוללים סינתזה מואצת של קרום הגרעין ואילו נגיפי משפחת ה-Filoviridae, אליה שייכים נגיפי האבולה וה-Marburg virus, גורמים לסינתזה מואצת של קרום הרשת האנדופלזמטית.
יצור מוגבר של וסיקולות - נגיפי משפחת ה-Caliciviridae, אליה שייכים נגיפי ה-Sapovirus וה-Norovirus ונגיפי משפחת ה-Picornaviridae, אליה שייך נגיף הפוליו, מחוללים סינתזה מואצת של וסיקולות בציטופלזמת התא.
פגיעה בשלד ובאברוני התא - פגיעה בשלד התא גורמת, לרוב, לאיבוד קוטביות התא ואילו פגיעה באברוני התא נגרמת על ידי דחיסתם ותוביל לאפופטוזה.
אפקט ציטופתי נחשב לשיטה מקובלת בוירולוגיה קלאסית ונהוג כיום באבחנה מעבדתית לאיתור הדבקה נגיפית. עם זאת, לשיטה מספר חסרונות, כשהבולט מכולם הוא פרק הזמן הממושך אשר לוקח לתרבית התאים לבטא את האפקט הציטופתי (יומיים עד 10 ימים בממוצע, בהתאם למשפחה ולמין הנגיף).
ראו גם

נגיף
לקריאה נוספת

David O.White, Frank J. Fenner, Medical Virology fourth edition, 1994.
בארי (ויילס)

| --- | --- |

רחוב טיפוסי בבארי. ברקע: כנסיית כל הקדושים
 מדינה:  הממלכה המאוחדת הממלכה המאוחדת
 אומה:  ויילס ויילס
 מחוז:  עמק גלמורגן
 שפה רשמית:  אנגלית, ולשית
 תאריך ייסוד:  1884 
 שטח:  1,854.58 הקטאר
 גובה:  25 מטרים
 אוכלוסייה:  ‏
  ‑ בעיר:  53,369 (2021)
 קואורדינטות:  51°24′18″N 3°16′12″W﻿ / ﻿51.405°N 3.27°W﻿ / 51.405; -3.27
 אזור זמן:  UTC
  מפת מיקום  מפה מפורטת   (למפת הממלכה המאוחדת מוגדלת) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים בארי(למפת הממלכה המאוחדת רגילה) לונדון בלפסט אדינבורו ליברפול ברמינגהאם ניוקאסל מנצ'סטר לידס פורטסמות' גלאזגו פלימות' האוקיינוס האטלנטי  הים הצפוני  תעלת למאנש  האוקיינוס האטלנטי  צרפת אירלנד איי שטלנד  אורקני האיים ההברידיים בארי(למפת ויילס רגילה) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם אנגליה הים האירי אנגלסיבארי(למפת ויילס מוגדלת) קארדיף סוונסי ניופורט רקסהאם אנגליה הים האירי אנגלסיבארי  he tabBackground:;tabBorder:#aaa;defaultTab:0;
 
בארי (באנגלית: Barry; בוולשית: Y Barri) היא העיר החמישית בגודלה בוויילס. בארי שוכנת לאורך החוף הצפוני של תעלת בריסטול, פחות מ-11 ק"מ מדרום-מערב לקארדיף, בירת ויילס. בארי היא אתר נופש חופי שהאטרקציות התיירותיות שבה כוללות כמה חופי רחצה ואת פארק השעשועים של האי בארי. העיר הייתה בעבר כפר קטן ובהמשך סופחו אליה הכפרים הגדולים יותר שבשכנותה, קדוקסטון והאי בארי. מאז שנות השמונים של המאה ה-20 העיר גדלה משמעותית, במיוחד הרציפים שבה, שב-1913 היו נמל הפחם הגדול בעולם.
הסברה היא שהמקום נקרא על שמו של הקדוש בארוק (Baruc). הסבר נוסף הוא ששם העיר לקוח מהמילה בשפה הוולשית Bar, שמשמעותה הוא "גבעה" או "עליה". לפיכך, השם Y Barri משמעותו "הגבעות". לנוכח הטופוגרפיה של בארי, זהו הסבר מתקבל על הדעת. האזכור הראשון לקריאת שם המקום על שם הקדוש בארוק מצוי בכתבי ההיסטוריון בן המאה ה-12, ג'רלד מוויילס (אנ'), שהיה בן המקום ותיאר אותו באופן הבא: "לא רחוק מקארדיף שוכן אי קטן מול חופי הים השביעי שהמקומיים קוראים לו בארי. המקום קרוי על שמו של הקדוש בארוק, שהתגורר כאן". אחד הפירושים לאזכור זה הוא שג'רלד שאף לייחס את מקום הולדתו לקדוש ידוע.
היסטוריה > היסטוריה קדומה

באזור בו שוכנת בארי ידוע על פעילות אנושית עוד מתקופות קדומות יותר. מיקרוליתים מהתקופה המזוליתית נמצאו באי בארי וכלי אבן מהתקופה הנאוליתית נתגלו בכפר סנט אנדרוס מיג'ור הסמוך. כדי אפר מתקופת הברונזה נתגלו בחפירות ברוגם באי בארי ושניים נוספים נתגלו ברוגם בקולד קנפ פוינט. בקרבת בארי נחשפה מצודת חוף מגודרת מתקופת הברזל וקיימת עדות לקיומה של חווה מתקופת הברזל שהתגלתה במהלך בנייתו של הקולג' של בארי.
ב-תקופה הרומית פעלו חוות חקלאיות במקום בו ניצבת כיום מצודת בארי כן נתגלה בית קברות עם ארונות קבורה מעופרת מעוטרים בצדפות. הן בבנייתה של הקפלה של הקדוש בארוק והן בבנייתה של כנסיית סנט ניקולס, נעשה שימוש משני של רכיבים אדריכליים מהתקופה הרומית ובכפר ללנדאו התגלתה וילה כפרית רומית. ב-1980 בוצעו בגלין אי מור חפירות של בניין רומי שכלל 22 חדרים ומרתפים הסדורים סביב חצר מרכזית ומקובל לחשוב שזהו מבנה מהמאה השלישית לספירה הקשור לפעילות ימית, ככל הנראה מחסן.
הויקינגים ביצעו פלישות באזור והאי בארי היה ידוע כבסיס פלישה ב-1087. בשמותיהם של האיים פלט הולם וסטיפ הולם, השוכנים בתעלת בריסטול, מצויה המילה הולם (Holm) הלקוחה מהמילה הסקנדינבית לאי השוכן על שפך נהר. בחפירות באתר בגלין אי מור נחשפו נחשף אתר שהיה בשימוש במאות השישית והשביעית ובין השנים 830 – 950.
היסטוריה > ימי הביניים

מאפיין הנוף העיקרי בבארי של ימי הביניים היה האי בתעלת בריסטול שהופרד על ידי הגאות והשפל של שפך הנהר. אי זה מתואר בספרו של ג'רלד מוויילס, "מסע בוויילס" (Itinerarium Cambriae) מ-1191. ג'רלד מציין ששם הכפר בארי לקוח משמו של הקדוש ששרידיו טמונים בקפלה שבאי. האי היה בבעלות משפחת האצולה המקומית והאחוזות המקומיות לקחו את שמן משמה של משפחת דה בארי שמוצאה מהאי.
בעקבות הכיבוש הנורמני של אנגליה, חולק האזור למנורים ואזור בארי פוצל לשתי נחלות, פנמרק ודינאס פוויס. פנמרק פוצלה לנחלות של פנמרק המערבית ושל בארי. דינאס פוויס פוצלה לקדוקסטון ואיכלולאי. הנחלה של בארי הוענקה על ידי משפחת אומפרוויל למשפחת בארי שישבה במצודת בארי, הניצבת במקום גבוה המשקיף על תעלת בריסטול, אתר שהיה מיושב בתקופה הרומית. המצודה הייתה בית אחוזה מבוצר קטן, שנבנה במקום סוללות עפר קדומות. בסוף המאה ה-13 היו במצודה שני מבני אבן באגפים המזרחיים והמערביים של החצר שלה. בראשית המאה ה-14 חוזקה המצודה על ידי תוספת של אולם גדול ושל בית שער בצדה הדרומי של חצר המצודה. כל המרכיבים הללו שרדו עד ימינו. בתקופה זו התפתחה בארי להיות כפר עם נמל ועם כנסייה וטחנת מים משלה, אך במהלך המאה ה-14 נכחד חלק ניכר מאוכלוסייתה עקב המוות השחור עקב תוצאות המרד של אווין גלינדור (Owain Glyndŵr). כ-300 שנה חלפו עד שגודל אוכלוסיית היישוב חזרה לקדמותה וכדי שהוא יוגדר שוב ככפר, שבמהותו היה אזור מיושב בדלילות ובו כמה חוות פזורות ורוב אדמתו היה אדמת ביצה שדרכה זרם נהר קטן. ב-1622 המבנה הכללי של חלקות האדמה המגודרות סביב לבארי היה כפי שנותר עד להתפתחותה של העיר המודרנית. על פי רשימות מס הרכוש מ-1637 היו בכפר 13 בתים.
היסטוריה > העידן התעשייתי

ב-1871 היו בבארי 21 בתים ואוכלוסייתה מנתה 100 תושבים. משפחת רומילי בעלת האחוזות הייתה מעורבת בבניית הכפר אך היישוב נותר עדיין קהילה חקלאית ברובה. גידולו המשמעותי של היישוב החל כאשר הוא התפתח לנמל פחם בשנות השמונים של המאה ה-19. הסחר בפחם התפתח בקצב מהיר והמתקנים בקארדיף לא היו כבר מתאימים להיקף הפעילות. קבוצה של בעלי מכרות פחם הקימה את חברת הרכבת של בארי והחליטה לבנות רציפים במקום. העבודות החלו ב-1884 והרציף הראשון נפתח ב-1889, כשאחריו נפתחו עוד שני רציפים ונבנו מתקני נמל רחבים. מסילת הרכבת הובילה פחם מהעמקים שבדרום וייס אל הרציפים שהיקף תנועת הפחם בהם עלתה ממיליון טונות פחם בשנה הראשונה לפעילותם למעל תשעה מיליון טונות ב-1903. תנועת האניות בנמל הייתה עמוסה הוקמו בו מספנה, מחסני קירור, טחנות קמח ובית חרושת לקרח. ב-1913 היה נמל בארי נמל ייצוא הפחם הגדול בעולם.
מעבר לרציפים השתרעו בתי בארי, אשר יחד עם קדוקסטון, יצרו עיר נרחבת. מסילת הברזל שהייתה בעלת חשיבות בהתפתחותם של הרציפים תרמה גם להתפתחותו של האי בארי כאתר נופש פופולרי. ב-1932 נחנך אולם הזיכרון של בארי להנצחת המקומיים שנפלו במלחמת העולם הראשונה.
בעקבות המעבר לשימוש בדיזל ובהנעה חשמלית ברשת הרכבות של בריטניה, הפכו הרציפים של בארי לשטח אחסון לקטרי קיטור שממתינים לגריטה. דאי וודהאם, בעלי משטחי הגרוטאות הללו אפשר לארגוני שימור רכבות לקנות בחזרה 200 מתוך 300 הקטרים לצורך שימור לדורות באים, למרות שבמהלך שנות האחסון של הקטרים במקום הם ניזוקו עקב מקרים של ונדליזם או של ציידי מזכרות. במהלך תור הזהב התעשייתי שלה טבעו מספר רב של ספינות מול חופי בארי.
היסטוריה > כיום

כיום מונה אוכלוסיית בארי כ-50,000 תושבים. היא המרכז המנהלי של עמק גלמורגן והיא ביתה של קבוצת הכדורגל בארי טאון. למרות שהנמל בארי עדיין פעיל, העיר משמשת יותר כמרכז תעשייתי וכמרכז שירותים לעמק שמסביבה. שטחי הרציפים ואזורי תעשייה סמוכים יוצרים את מרכז התעסוקה הגדול בעיר. הרציפים, שהגישה אליהם שופרה עם פתיחת הכביש המקשר אליהם ב-1981, מקושרים כעת ישירות לכביש M4. ברציפים יכולים לעגון ספינות בהדחק של עד 23,000 טונות. באמצעות שטחי האחסון הפתוחים והמחסנים שבהם, ובאמצעות המנופים הגדולים, הרציפים מסוגלים לטפל במטענים בתפזורת. שתי נקודות עגינה משמשות את קווי הספנות לאירלנד ולמערב אפריקה. מתקני נמל אלה ומתקנים נוספים הרחיבו את מגוון פעילויות הספנות במקום בשנים האחרונות. העיר בארי ידועה בשורשי מעמד העובדים שבה ומועצת העיר שבה נשלטת על ידי מפלגת הלייבור.
רוב החברות התעשייתיות שפועלות בבארי מרוכזות באזור הרציפים. הגדולים שבהם הם תשלובות הכימיקלים כמו קאבוט ודאו קורנינג שהשלימו לאחרונה את פיתוח הקמתו של המפעל הגדול באירופה לייצור סיליקון. מעסיקים גדולים נוספים בבארי הם חברת הבנייה ג'וסון, חברת הקמח והלחם הוביס והחברה Associated British Ports שמאז 1982 מנהלת את הרציפים.
הערות שוליים

↑  מפקד 2011
↑  מתוך אתר העיר
↑  "Barry Castle". Castles of Wales. Archived from the original on 27 April 2007. Retrieved 10 April 2007.
↑  "A General History of Barry Town". Barry Town Crier. Archived from the original on 4 May 2007. Retrieved 10 April 2007.
↑  "Population Statistics for Barry". Genuki (UK & Ireland Genealogy). Retrieved 22 May 2007.
| --- | --- |
בקרת זהויות :  NLI: 987007562121405171  GND: 4448715-0  LCCN: n82273940  MusicBrainz: 71b0c277-b176-4efe-857f-0c2817f42c7f  VIAF: 153638020   WorldCat (עם VIAF): 153638020 
מראה הרציפים של בארי מהאוויר
בוריס ז'יבקוביץ'

בוריס ז'יבקוביץ' (בקרואטית: Boris Živković, נולד ב-15 בנובמבר 1975 בז'יבניצה שביוגוסלביה, כיום בבוסניה והרצגובינה) הוא כדורגלן עבר קרואטי-בוסני ששיחק בעמדת הבלם. ז'יבקוביץ התפרסם בעיקר בבאייר לברקוזן, עמה הגיע לגמר ליגת האלופות 2002, ולזכותו 39 הופעות במדי נבחרת קרואטיה, עמה השתתף במונדיאל 2002 וביורו 2004, בו שימש קפטן.
קריירת מועדונים

ז'יבקוביץ' שיחק בנעוריו במועדון הקרואטי NK מרסוניה, ממנו עלה לבוגרים בשנת 1994, והציג יכולת טובה. בשנת 1996 חתם בהרבטסקי דרגובוליאץ מהעיר זאגרב שבקרואטיה, שם שיחק עונה אחת והרשים מאוד. בשנת 1997 חתם בבאייר לברקוזן מהבונדסליגה, והפך במהרה לשחקן מפתח בהגנת הקבוצה. ז'יבקוביץ' שיחק בבאייר לברקוזן במשך שש עונות, והיה חלק חשוב מהצלחת הקבוצה באותן שנים, כאשר באייר לברקוזן סיימה בתקופתו פעמיים במקום השני ופעמיים במקום השלישי בבונדסליגה. הישג השיא של ז'יבקוביץ' ובאייר לברקוזן היה הגעה לגמר ליגת האלופות 2002, בו פתח ז'יבקוביץ' בהרכב ושיחק 90 דקות, במשחק בו הפסידה באייר לברקוזן בתוצאה 2-1 לריאל מדריד. ז'יבקוביץ' היה במשחק זה אחד מחמישה שחקנים ממוצא קרואטי בסגל של באייר לברקוזן, כשהאחרים היו מרקו באביץ' ויוריצה ורנייש הקרואטים, תומאס ברדריץ' הגרמני ופרנק יוריץ' האוסטרלי. עונת 2002/03 הייתה עונתו האחרונה של ז'יבקוביץ' בבאייר לברקוזן, וזו הייתה עונת נפל עבור הקבוצה, שלאחר חמש עונות רצופות בצמרת הגרמנית, סיימה את העונה מקום אחד מעל הקו האדום לאחר מאבקי תחתית קשים. בתום עונה זו, לאחר שהצהיר כי הוא מעוניין לשחק בפרמייר ליג, עזב ז'יבקוביץ' את באייר לברקוזן לאחר שצבר 144 הופעות ליגה והבקיע תשעה שערים, וחתם בפורטסמות'.
ז'יבקוביץ' החל היטב את עונת 2003/04 בפורטסמות', אך סכסוך עם מאמנו הארי רדנאפ הביא לעזיבתו של ז'יבקוביץ'. בינואר 2004 חתם ז'יבקוביץ' בשטוטגרט, וסיים את עונת 2003/04 עם שטוטגרט במקום הרביעי, כאשר הקבוצה איבדה את המקום בליגת האלופות לעונת 2004/05 במחזור הסיום. בעונת 2004/05 מיעט ז'יבקוביץ' לשחק, ואת עונת 2005/06 החל בשטוטגרט, אך לקראת סיום חלון ההעברות עבר להיידוק ספליט מליגת העל הקרואטית, שם שיחק שלוש עונות, ופרש מכדורגל בתום עונת 2008/09.
קריירה בינלאומית

ז'יבקוביץ' ערך את הופעת הבכורה בנבחרת קרואטיה בשנת 1999. ז'יבקוביץ' השתתף עם נבחרת קרואטיה במונדיאל 2002, ובמשחק הראשון בשלב הבתים, מול נבחרת מקסיקו, ביצע עבירה בדקה ה-59 שזיכתה אותו בכרטיס אדום, ואת נבחרת מקסיקו בפנדל, אותו תרגם קוואוטמוק בלנקו לניצחון 1-0. ז'יבקוביץ' הושעה משני המשחקים הנותרים, וקרואטיה הודחה בשלב הבתים. ז'יבקוביץ' זומן גם ליורו 2004, בו הודחה קרואטיה בשלב הבתים, ופתח בטורניר זה בשני משחקים, ושימש כקפטן הנבחרת. למונדיאל 2006 ז'יבקוביץ' לא זומן, ובמוקדמות יורו 2008 ז'יבקוביץ' שיחק בחלק מהמשחקים עקב מכת פציעות בהגנה, אך לא זומן ליורו 2008 עצמו. הופעתו האחרונה של ז'יבקוביץ' במדים הלאומיים נערכה בשנת 2007, ולזכותו 39 הופעות ושני שערים במדי הנבחרת.
בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט

| --- | --- |

 מידע כללי
 סוג:  בזיליקה
 על שם:  אישטוון הראשון 
 מיקום:  בודפשט
 מדינה:  הונגריה 
 הקמה ובנייה
 תקופת הבנייה:  1851–1905 (כ־54 שנים)
 תאריך פתיחה רשמי:  1905 
 אדריכל:  יוזף הילד, מיקלוש איבל 
 סגנון אדריכלי:  אדריכלות נאו-קלאסית 
 מידות
 גובה:  96 מטר
 שטח:  4,147 מ"ר
 קואורדינטות:  47°30′03″N 19°03′14″E﻿ / ﻿47.500833°N 19.053889°E﻿ / 47.500833; 19.053889
 www.bazilika.biz
  (למפת בודפשט מוגדלת) בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט(למפת בודפשט רגילה) בזיליקת אישטוון הקדוש בבודפשט
 
חזית הבזיליקה
בזיליקת אישטוון הקדוש (הונגרית Szent István-bazilika) היא קתדרלה קתולית בבודפשט הבנויה בסגנון נאו-קלאסי. למרות שמה היא לא בנויה בתבנית בזיליקה.
הבזיליקה מוקדשת לאישטוון הקדוש, המלך הנוצרי ההונגרי הראשון (הוכתר בשנת 1001). המבנה תוכנן על ידי יוסף הילד כאשר הרצפה היא בתבנית של צלב יווני. הבניה החלה בשנת 1851, ובשנת 1867 עבר ניהול הפרויקט לאדריכל מיקלוש יבל שצרף את הכיפה בסגנון נאו-רנסאנס לאחר שהכיפה המקורית קרסה בשנת 1868. יוסף קאוסר השלים את הבניה בשנת 1905 ואת התואר בזיליקה קיבל המבנה בשנת 1938, בשנת ה-900 למותו של אישטוון הקדוש. באותה עת הוכרה הכנסייה כקתדרלה ומושב משותף של הארכיבישוף של בודפשט ואסטרגום. הבזיליקה יכולה לאכלס 8,500 מתפללים, ושטחה 4,147 מטרים רבועים. גובהה המרבי של הכיפה 96 מטרים, בדיוק כגובהו של בניין הפרלמנט.
בצריח הכנסייה ממוקם פעמון שמשקלו 9,144 ק"ג שמומן על ידי קתולים גרמנים כפיצוי על הפעמון המקורי שנשדד על ידי קבוצת נאצים בשנת 1944.
בכנסייה מצוי השריד הקדוש העתיק ביותר בהונגריה, ידו הימנית החנוטה של אישטוון הראשון. כמו כן קבור בה גדול כדורגלני המדינה, פרנץ פושקש.
הרחבה הגדולה שלפני הבזיליקה מהווה כיכר עירונית שוקקת בתי קפה ופעילות נגני רחוב.
אחד הצריחים של בזיליקת אישטוון הקדוש
כיפת הבזיליקה המגיעה לגובה 96 מטר, ונראית מכל מקום בעיר
לוקאס הקדוש, אחד מארבעה פסלים הממוקמים מתחת לכיפה.
פנים הכיפה, מקושט במוזאיקה שעוצבה על ידי קארולי לוץ
המזבח הראשי ובאמצעו פסל של אישטוון הקדוש. סצנות מחיי המלך מתוארות מסביב למזבח
ארסן

ערך זה עוסק ביסוד כימי בעל המספר האטומי 33. אם התכוונתם למשמעות אחרת, ראו .
אַרְסֶן (Arsenic), הידוע גם בשם זַרְניך, הוא יסוד רעיל ביותר ממשפחת המתכות למחצה שסמלו הכימי As ומספרו האטומי 33.
תכונות

ארסן דומה מאוד מבחינה כימית לזרחן, הוא מספיק דומה כדי להשתלב במקומו בתהליכים ביולוגיים וכך לגרום להרעלה. כשארסן מחומם הוא מתחמצן ל־As2O3 ומפיץ ריח המזכיר שום.
לארסן בצורתו הגבישית היציבה ביותר צבע אפור מבריק והוא מתפורר בקלות. קיימות גם צורות פחות יציבות בצבעים צהוב ושחור. צורתו החיצונית מזכירה מתכת, על אף שאיננו שייך לקבוצה זו. טמפרטורת הרתיחה שלו היא 614 מעלות, ובתנאים רגילים הוא בכלל לא מופיע בצורת נוזל, אלא ממריא ממצב מוצק ישירות לגז. גם בעת הקירור, הגז הופך מיד לגבישים, ולא לנוזל. רק בתנאי לחץ גבוה ניתן לצפות בצורת הנוזל של ארסן, כאשר עבור לחץ של 28 אטמוספירות טמפרטורת ההתכה שלו עומדת על 817 מעלות צלזיוס.
במגע עם מים, פולט הארסן גז רעיל העלול אף לגרום למוות.
שימושים

בשל תכונותיו הרעילות, משמש הארסן בתעשיית הדברת המזיקים ובעיקר בתעשיית ההדברה החקלאית ובשל תכונות אלו גם הפך ליסוד פופולרי לשימוש בתעשיית הלוחמה הכימית. עם השנים התפתחו הרכבי חומרי ההדברה כך שיהוו סכנה מינימלית לחקלאים אשר מרססים בהם את השדות, וכיום משתמשים בארסן הלבן (ארסן חמצני) ברוב תהליכי ההדברה. החומר גליום ארסניד (GaAs) משמש כמוליך למחצה בשבבים, בתור תחליף מוצלח אך יקר לסיליקון. הארסן גם משמש כחומר מחזק בתרכובות שונות בטמפרטורות גבוהות. הוא מצוי בצבעים, חומרי ומוצרי קרמיקה, זיקוקין די-נור, לייזרים ועוד. למרות ואף בניגוד לתכונותיו הרעילות, לפני גילוי הפניצילין שימש הארסן כתרופה לטיפול במחלת העגבת.
היסטוריה

המונח "ארסן" מקורו בשפה הפרסית, ואין לו כל קשר למילה "ארס" בעברית. ידוע כי עוד בתקופת היוונים והרומאים היו בשימוש תרכובות ארסן. בעיקר היו משתמשים בתרכובות גופרית בתור רעל. גם מימי הביניים קיים תיעוד על אלכימאים אירופאים ומלומדים סינים שידעו להכין ולהשתמש בתרכובות ארסן שונות. בעבר רווחה האמונה כי אבני בזואר מסוגלות לנטרל את כל הרעלים, ביניהם ארסן. נראה כי סוג מסוים של בזואר אכן מסוגל לנטרל את הארסן, בתגובה כימית.
בשנת 1649 הראה יוהאן שרדר שתי דרכים לבידוד ארסן מתוך תרכובת.
בתקופה הוויקטוריאנית, ארסן שעורבב עם חומץ וגיר נאכל על ידי הנשים על מנת לשפר את גוון פניהן.
במאה ה-18 הארסן היה אחד החומרים ששימשו להכנת צבע ירוק לטפטי קיר. בעבר הועלתה הסברה שנפוליאון בונפרטה מת באי סנט הלנה בשל הרעלת ארסן שנמצא בריכוז גבוה בצבעי הקיר שבביתו. הימצאות ארסן בטפטים הביאה למספר ניכר של מקרי תמותה באנגליה במאה ה-19, עד להבנת התופעה על ידי מספר רופאים. על אף דרישה ציבורית להתערבות רגולטורית בתחום נמנעה מכך הממשלה, דבר שהוביל את הצרכנים לדרוש ישירות מהיצרנים להתחייב שאין ארסן במוצריהם, וחלקם נענו לדרישות הצרכנים. בתחילת המאה ה-20 עדיין היו מספר חברות שהשתמשו בארסן אולם מוּדעוּת הצרכנים לבעיה הובילה להחרמת חברות אלו ולסגירתן בסופו של דבר.
בשנת 1900 התרחשה באנגליה הרעלת מזון המונית (אנ') עקב חדירת ארסן לבירה, מההרעלה נפגעו כ-6000 איש, מהם 70 מצאו את מותם.
בשנת 2010, מחקר אסטרוביולוגי במימון נאס"א גילה מיקרואורגניזם המשתמש בארסן כאבן בניין של ה-DNA, במקום בזרחן, המשמש את שאר עולם החי. מאוחר יותר פורסמו עדויות סותרות.
צורה בטבע

את הארסן מוצאים לרוב בטבע כשהוא בתרכובת עם גופרית או חמצן, וכן בכמה סולפידים מתכתיים. ארסן מופק בעיקר ממחצבות של ארסנופיריט (FeSAs, פיריט הברזל) אשר נמצאים בארצות הברית, קנדה, מקסיקו, נורווגיה וספרד.
ייצור ארסן

ניתן לייצר ארסן בתהליך פשוט יחסית, כאשר מחממים ארסן גופרי באוויר כך:
לאחר מכן, מחממים את תחמוצת הארסן עם פחמן כך:
הרעלה

הארסן (ארסן תלת-חמצני) רעיל (LD50) במנות הגדולות מ-35 מ"ג/ק"ג משקל גוף בעכברים, ו-15 מ"ג/ק"ג משקל גוף בחולדות. הסימנים להרעלת ארסן דומים מאוד לתסמינים של מחלת הכולרה: שלשולים, הקאות, בחילות, ירידה דרסטית בחום הגוף שמלווה בהכחלה של אזורים שונים בגוף ולבסוף מוות.
ארסן במזון

ארסן נמצא במרבית המזון והשתייה של אדם ממוצע, לרוב במינונים מזעריים.
במספר בדיקות מעבדה של בשר עוף נמצא ארסן בריכוזים גבוהים. מקור הארסן בזרזי גדילה ותרופות שבהם משתמשים בתעשיית העופות.
בסוף 2012 נמדדו רמות של ארסן במגוון רחב של אורז ומוצריו, כגון דגני בוקר, בבדיקה מדגמית של כמאתיים מוצרים שעשה מנהל המזון והתרופות האמריקאי. במדידות נמצאו הבדלים גדולים ברמות הארסן בכלל והארסן האי-אורגני בפרט במוצרים שונים. הרמה הממוצעת נעה בטווח שבין 2.2 מיקרוגרם ל-7.2 מיקרוגרם ארסן למנת הגשה (גודל המנה שונה ממוצר למוצר). כמו כן נמצאו באופן עקבי רמות גבוהות יותר של ארסן באורז מלא מאשר באורז לבן, מפני שהוא נוטה להצטבר בקליפת הגרגירים.
על סמך הממצאים האלה קבעו מומחי הבריאות כי רמות הארסן באורז אינן מסכנות את בריאות הצרכנים בטווח המיידי, כלומר לא יגרמו להרעלת ארסן. עם זאת, הממצאים הללו הניעו תוכנית לניטור רמות הארסן באורז ובמוצריו כדי להעריך אם קיים סיכון בצריכתם בטווח הארוך.
באזורים מסוימים בעולם, בעיקר בדרום אמריקה ואסיה, מי שתייה מזוהמים בארסן שאינו אורגני.
ראו גם

הרעלת ארסן